EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Finlaysonin palatsi

thumb|450px|Palatsin piha-aluetta. Finlaysonin palatsi on Tampereella Wilhelm von Nottbeckin puistossa Finlaysonin tehdasalueella sijaitseva rakennus. Uusrenessanssityylinen palatsi valmistui vuonna 1899. Sen suunnittelija oli Lambert Pettersson ja rakennuttajana toimi Alexander von Nottbeck. Palatsi rakennettiin entisen kruunun viinanpolttimon paikalle, joka oli toiminut muun muassa Finlaysonin tehtaan aiemman omistajan James Finlaysonin kotina. Sittemmin palatsi toimi Finlaysonin toimitusjohtajan virka-asuntona 1910-luvulta aina 1970-luvun lopulle. Sen jälkeen sitä käytettiin tehtaan edustustilana. Nykyisin talo on ravintola- ja juhlakäytössä. Palatsi on suojeltu asemakaavalla. Suojelumääräyksen mukaan kyseessä on ”rakennustaiteellisesti ja kulttuurihistoriallisesti arvokas sekä kaupunkikuvan säilymisen kannalta tärkeä rakennus”. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Finlaysonin palatsi Luokka:Tampereen suojellut rakennukset Luokka:Tampereen nähtävyydet Palatsi Palatsi Luokka:Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Chris Marker

Christian François Bouche-Villeneuve eli Chris Marker (s. 29. heinäkuuta 1921 Neuilly-sur-Seine – 29. heinäkuuta 2012) oli ranskalainen elokuvaohjaaja ja dokumentaristi. Markeria pidetään esseistisen elokuvan mestarina ja muistikuvien taiteilijana. Julkisuutta karttanut Marker tiedettiin myös suureksi kissojen ystäväksi. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat Kiitorata (1962), Punaista ilmaa (1977), Vailla aurinkoa (1983) ja Akira Kurosawa (1985). Marker palkittiin vuonna 1961 Berliinin elokuvajuhlien Kultaisella karhulla ja vuonna 1983 César-palkinnolla. Hän oli myös ehdolla Venetsian elokuvajuhlien Kultaisen leijonan saajaksi vuonna 1963. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * == Kirjallisuutta == * Alanen, Antti: ”Marker ja Leminen”, Filmihullu 5/2013. * Bagh, Peter von: ”Hän ei koskaan luovuttanut”, von Baghin keskustelu Chris Markerista Bernard Eisenschitzin ja Goffredo Fofin kanssa, Filmihullu 5/2013. * Guzmàn, Patricio: ”Velkani Chris Markerille”, Filmihullu 6/2012. * Marias, Miguel: ”They had faces then ... : Chris Markerin elokuvasta Olympia 52”, Filmihullu 5/2013. Luokka:Ranskalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Lara Jean Marshall

Lara Jean Marshall (s. 26. heinäkuuta 1988 Lontoo) on englantilaissyntyinen australialainen näyttelijä ja laulaja. Hän on näytellyt enimmäkseen jo lopetetussa televisiosarjassa Tallijengi (The Saddle Club), jossa hän näytteli kahden tuotantokauden ajan Lisa Atwoodia. Nykyään Marshall asuu Los Angelesissa ja on jatkanut näyttelijänä televisiorooleissa. ==Lähteet== Luokka:Australialaiset näyttelijät Luokka:Englantilaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mediamuseo Rupriikki

thumb|Rupriikin sisäänkäynti Kuusvooninkisessa ennen muuttoa Vapriikkiin. Mediamuseo Rupriikki on Tampereella sijaitseva joukkoviestinnän ja median historiaan keskittyvä kulttuurihistoriallinen museo. Museo on perustettu vuonna 2001, ja näyttelytoimintaa sillä on ollut vuodesta 2003. Museota ylläpitää Tampereen kaupunki. Rupriikki sijaitsi aiemmin yhdessä Finlaysonin tehdasalueen kuuluisimmista rakennuksista, joka tunnetaan nimillä Kuusvooninkinen ja Vanha tehdas. Museo teki tuolloin yhteistyötä samassa rakennuksessa toimineen visuaalisten taiteiden näyttelykeskuksen TR1:n kanssa. Syksyllä 2014 Rupriikki alkoi valmistautua muuttoon, ja viimeinen aukiolopäivä Finlaysonin alueen tiloissa oli 5. lokakuuta 2014. Museo avattiin uudelleen museokeskus Vapriikissa lokakuussa 2015. Rupriikki on osa liikenteen ja viestinnän alan erikoismuseoiden Trafiikki- yhteenliittymäähttp://www.trafiikki.fi. ==Näyttelyt== Mediamuseo Rupriikin uusi näyttely kertoo paitsi tietoverkkojen merkityksestä nykymaailmassa, myös tamperelaisten viestintäyritysten muutoksista ja valottaa pelaamisen yllätyksiä täynnä olevaa historiaa.Mediamuseo Rupriikin verkkosivut, http://vapriikki.fi/nayttelyt/mediamuseo-rupriikki/ (Luettu 2.7.2013) ===Menneitä näyttelyitä=== Rupriikissa on säännöllisesti esillä myös mediakulttuuriin liittyviä vaihtuvia ja kiertäviä näyttelyitä. Vuonna 2006 museossa järjestettiin muun muassa Commodore-tietokoneita käsittelevä READY- näyttely. Tuolloin vierailijat saattoivat pelata näyttelyssä esillä olevilla Commodore-tietokoneilla. Myös Rupriikin muissa näyttelyissä on käsitelty suomalaista pelikulttuuria. Vuonna 2012 järjestetty Suomalaiset pelit silloin ja nyt -näyttely esitteli suomalaisen peliteollisuuden ja pelintekijöiden tuotoksia menneiltä vuosikymmeniltä.http://rupriikki.tampere.fi/muut- nayttelyt/suomalaiset-pelit-silloin-ja-nyt/ Rupriikin perusnäyttelyt ovat vuosina 2003–2014 keskittyneet joukkoviestimien historiaan. Museon näyttelyt uudistettiin osissa vuosina 2010 ja 2012. Vuonna 2012 avautunut Jokapäiväinen mediamme -näyttely kertoi erilaisten mediatekniikoiden ja mediailmiöiden historiasta. Toinen osuus, Verkon punontaa, avautui vuonna 2010. Tämä näyttely tarkasteli erityisesti tietoverkkojen kehittymistä, Suomen verkottumista, uusia internetilmiöitä ja digitaalista pelikulttuuria. ==Kokoelmat== Rupriikin taustalla vaikuttaa useamman organisaation muodostama yhteisö, johon kuuluvat muun muassa Tampereen kaupunki, Aamulehti, Tampereen yliopisto ja Pirkanmaan journalistit. Yhteistyön ansiosta Rupriikki on saanut kartutettua viestintään liittyviä kokoelmiaan.http://rupriikki.tampere.fi/yhteiso/ Rupriikin näyttelyissä esillä olevat esineet ovat osa Tampereen museoiden kokoelmia. Rupriikin aineistoista löytyy muun muassa Neiti Aika -laitteisto. Tärkeitä Rupriikin radiohistoriallisia kokoelmia ovat esimerkiksi Suomen yleisradiotoiminnan varhaisvaiheisiin liittyvät kuva- ja esinekokoelmat. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Mediamuseo Rupriikin verkkosivut * Pirkanmaan museokompassi: Mediamuseo Rupriikki * Mediamuseo Rupriikki Facebookissa Luokka:Vapriikki
Sophie Bennett

Sophie Bennett (s. 6. helmikuuta 1989) on kanadalainen näyttelijä ja laulaja. Vuonna 2000 Bennett muutti Australiaan kuudeksi kuukaudeksi otettuaan vastaan suositun televisiosarjan Tallijengin (Saddle Club) yhden pääroolin. Hän esitti Tallijengissä (Saddle Club) Stevie Lakea. Kaksi vuotta myöhemmin toinen kausi oli kuvattu, jota seurasi live-esiintyminen Sydneyssä vuonna 2004. Nykyään Bennett toimii mainostoimiston projektipäällikkönä Torontossa ja julkaisee Youtubessa omalla kanavallaan muotiin ja kauneudenhoitoon liittyviä videoita. Bennettillä on kaksi veljeä, Zachary ja Gareth, ja sisko Mairon. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Kanadalaiset televisionäyttelijät Luokka:Kanadalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Kanadalaiset laulajat Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nikolaiviertel

Nikolaiviertel on Saksan pääkaupungin Berliinin vanhin asuinalue. Se sijaitsee Mitten kaupunginosassa, Spreejoen itäisellä rannalla. Alueen keskellä sijaitsee 1200-luvulta peräisin oleva Nikolaikirchen kirkko sekä muutamia vanhoja rakennuksia, muut nykyiset rakennukset ovat pääosin 1980-luvulla rakennettuja rekonstruktioita toisen maailmansodan pommituksissa tuhoutuneesta vanhasta rakennuskannasta. == Historia == Keskiajalla alueella sijaitsi suuri kauppatie. Spreejoen yli kulki jo tuolloin silta. Joen molemmille puolille kehittyi kaksi eri kaupunkia, Berliini ja Cölln. Näistä Berliini sijaitsi joen itäisellä rannalla. Kaupunki ei tuolloin ollut suurempi kuin nykyinen Nikolaiviertel. Myöhemmin Berliini kasvatti kokoaan ja liittyi yhteen sisarkaupunki Cöllnin kanssa, mutta Nikolaiviertelin alue ei kuitenkaan kokenut suurempia muutoksia. Alueella asui pääasiassa kauppiaita. Toisen maailmansodan ilmapommituksissa Nikolaiviertel pommitettiin lähes maan tasalle. Jäljelle jääneet rauniot purettiin sodan jälkeen. Pitkään Itä-Saksan hallituksella ei ollut minkäänlaista mielenkiintoa alueen jälleenrakennusta kohtaan. Mielenkiinto heräsi vasta 1980-luvulla, kun Berliinin 750-vuotisjuhlat lähestyivät. Alueelle luotiin historiallista tyyliä noudatteleva rakennuskanta ja katukuva. == Aiheesta muualla == * Das Nikolaiviertel in Berlin Luokka:Berliinin historia Luokka:Saksan uudelleenrakennetut rakennukset ja rakennelmat
Sillikuninkaat

Sillikuninkaat (Chimaeridae) on valtamerissä elävien koppapäisten rustokalojen heimo. ==Systematiikka ja evoluutio== Sillikuninkaisiin kuuluu kaksi sukua ja 29 lajia. Suvuista laajempi Hydrolagus käsittää 22 lajia, Chimaera puolestaan seitsemän. Heimon lajeista varhaisimmat fossiilit ovat liitukaudelta ja kuuluivat sukuun Belgorodon. Chimaera-suvun fossiileja, jotka on ajoitettu liitukauden loppuun ja eoseenikaudelle, on löydetty Etelämantereelta. ===Lajeja=== *Pantterisillikuningas (Chimaera panthera) *Sillikuningas (Chimaera monstrosa) *Afrikansillikuningas (Hydrolagus africanus) *Helmisillikuningas (Hydrolagus colliei) *Kummituskuningas (Hydrolagus mitsukurii) *Mustakummituskuningas (Hydrolagus lemures) ==Levinneisyys== Sillikuninkaat elävät lauhkeissa ja lämpimissä vesissä. Ne ovat syvän veden kaloja ja erityisesti lämpimämmissä merissä ne elävät yli 200 metrin syvyydessä. Chimaera-kuvun sillikuninkaita tavataan Pohjois-Atlantilta, Afrikan rannikolta ja Japanin, Kiinan, Australian ja Uuden-Seelannin alueilta. Hydrolagus-lajit elävät Tyynellämerellä Pohjois-Amerikan, Japanin, Australian ja Uuden-Seelannin lähistöllä sekä Atlantin pohjois- ja länsiosissa. ==Anatomia== Sillikuninkaiden kuono on lyhyt ja pyöreä. Ensimmäinen selkäevä on korkea ja sen edessä on terävä myrkkypiikki. Myrkky aiheuttaa kipua myös ihmiselle. Toinen selkäevistä on pitkä ja matala ja ulottuu siimamaisen pyrstön kärkeen asti. Sillikuninkaiden rintaevät ovat suuret ja kalat käyttävät niitä liikkumiseen. Suurikokoisin sillikuninkaista on Chimaera lignaria, joka voi kasvaa 120 cm pitkäksi. ==Elintavat== Sillikuninkaiden ravintoa ovat pienet kalat ja pohjan selkärangattomat eläimet. Sillikuninkaiden hedelmöitys on sisäinen, ja naaras munii kaksi noin 17 cm pitkää munakoteloa, jotka tarttuvat pohjaan. ==Lähteet== * (suomenkieliset lajinimet) === Viitteet === Luokka:Koppapäiset
Itsensä havaitsemisen teoria

Itsensä havaitsemisen teoria on sosiaalipsykologi Daryl Bemin kehittämä teoria, jonka mukaan ihmisen asenteet ovat päätelmiä, joita he tekevät omasta käytöksestään. Nämä ihmisen omat kuvaukset käytöksestään voivat sitten sisäistyä käyttäytymissäännöiksi. Teorian mukaan henkilö voi esimerkiksi havaita pitävänsä täysjyväleivästä, koska syö sitä jatkuvasti. Teoria on yksi kolmikomponenttimallin äärimmäisimmistä sovelluksista. Tutkimusten mukaan on olemassa näyttöä siitä, että emootiot määräytyvät ainakin osittain sen mukaan kuinka henkilö havaitsee fysiologisen vireystilansa syyt. == Katso myös == * Emootioteoria * Vapaa tahto == Lähteet == Luokka:Sosiaalipsykologia Luokka:Tieteelliset teoriat
Kaarola Avellan

Kaarola Alexandra Avellan, Alexandra Karola Avellan, (12. heinäkuuta 1853 Uskela – 10. elokuuta 1930 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä sekä puhe- ja näyttämötaiteen opettaja. Avellanin isä oli senaatinkamreeri Carl Christian Avellan ja äiti Maria Gustafva Ekman. Käytyään Cecilia Fryxellin Rostadin tyttökoulunKansallinen elämäkerrasto. Osa I, s. 180. WSOY, 1927. käyttää koulusta muotoa "kasvatuslaitos".U Cecilia Fryxell. Svenskt biografiskt lexikon. Viitattu 30.4.2019 Ruotsissa Avellan opiskeli puheoppia ja näyttämötaidetta Betty Almlöfin opastuksella Tukholmassa vuosina 1874–1876. Avellanin äidinkieli oli ruotsi, ja hän osasi silloin suomea vain hiukan, mutta halusi tulla suomalaiseksi näyttelijäksi myös kieleltään ja hakeutui siksi Keuruulle oppimaan suomea. Syksyllä 1876 hän liittyi Suomalaiseen teatteriin ja esiintyi ensimmäisen kerran seurueen mukana Hämeenlinnassa. Hän näytteli tällöin Lean roolin Aleksis Kiven näytelmässä. Vahvana luonnenäyttelijänä hän sai nopeasti merkittäviä rooleja vastasyntyneellä kansallisella näyttämöllä. Hänen keskeisistä rooleistaan mainittakoon Lady Milforg (Kavaluus ja rakkaus), Sigrid Stålarm (Daniel Hjort), Amalia (Rosvot), Neiti Elisabeth (Björnsson), Maria Stuart (Björnsonin näytelmässä), Sigrid (Kuninkaan alut), Portia (Venetsian kauppias), Elisabeth (Maria Stuart), Johanna (Työmiehen vaimo) ja Lady Macbeth (Macbeth). Näyttelijänä Avellanin bravuureja olivat niin sanotut housuroolit, ja hän viihtyi housupuvussa myös vapaa-aikanaan. Avellan asui yhdessä näyttelijä Emilie Stenbergin kanssa ja heidän välillään vallitsi aikalaismuistelijan mukaan erityislaatuinen ystävyys. Vuonna 1887 Avellan erosi teatterista ja ryhtyi täysipainoisesti toimimaan sana- ja näyttämötaiteen pedagogina sekä yksityisesti että Suomalaisen teatterin näyttelijöiden kanssa. Hän oli suomalaisen teatterin oppilaskoulun opettaja 1887–1904. Avellan oleskeli useasti ulkomailla, merkittävimmät matkansa hän teki vuosina 1891 ja 1894, tutkien puheilmaisun opetusta Pariisissa. ==Teoksia== * Kaunolukemisen opas (1901) ==Lähteet== * ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Suomalaisen teatterin historia II (1907) * Anna Thuring: Camppiä, diivailua vai feminismiä? Kaarola Avellan(in) housuissa julkaisussa Taipuissa teatteria sivut 35–49 * * Jalmari Finne : Kaarola Avellan 70-vuotias, Suomen Kuvalehti, 14.07.1923, nro 28, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Suomalaiset teatterinäyttelijät Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1853 syntyneet Luokka:Vuonna 1930 kuolleet
Roman Hamrlík

Roman Hamrlík (s. 12. huhtikuuta 1974 Zlín, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen ammattilaisuransa päättänyt jääkiekkoilija. Hän oli puolustaja, jonka suurimpana vahvuutena pidettiin kiekollista peliä etenkin ylivoimalla. Hamrlík pelasi Naganon olympialaisissa 1998 olympiakultaa voittaneessa Tšekin joukkueessa. ==Ura== Tampa Bay Lightning varasi Hamrlikin koko varaustilaisuuden ensimmäisenä pelaajana vuonna 1992. Hamrlik pelasi Tampassa yhteensä kuusi kautta ennen siirtymistään Edmonton Oilersiin, jossa hän pelasi kolme kautta. Edmonton-pestin jälkeen Hamrlik pelasi NHL:n työsulkuun asti New York Islandersissa. Työsulun aikana hän pelasi Tšekin Extraligassa HC Zlinin riveissä. Työsulun jälkeen Hamrlik teki kaksivuotisen sopimuksen Calgary Flamesin kanssa. 2. heinäkuuta 2007 Hamrlik teki nelivuotisen 22 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen Montreal Canadiensin kanssa. Heinäkuussa 2011 hän siirtyi Washington Capitalsiin, jota edusti maaliskuuhun 2013 asti, jolloin siirtyi New York Rangersiin. Hamrlikin uran parhaat pisteet syntyivät Tampa Bay Lightningissa kaudella 1995–1996, kun hän merkkautti tilastoihin 16 maalia ja 49 syöttöpistettä 82 runkosarjaottelussa. ==Tilastot== 1990–1991 HC Zlín ČSHL 14 2 2 4 18 – – – – – 1991–1992 HC Zlín ČSHL 34 5 4 9 50 JMM 7 3 0 3 8 1992–1993 Tampa Bay Lightning NHL 67 6 15 21 71 – – – – – Atlanta Knights IHL 2 1 1 2 2 – – – – – 1993–1994 Tampa Bay Lightning NHL 64 3 18 21 135 – – – – – MM 1 0 0 0 0 1994–1995 HC Zlín ČEL 2 1 0 1 0 – – – – – Tampa Bay Lightning NHL 48 12 11 23 86 – – – – – 1995–1996 Tampa Bay Lightning NHL 82 16 49 65 103 5 0 1 1 4 MC 3 0 0 0 4 1996–1997 Tampa Bay Lightning NHL 79 12 28 40 57 – – – – – 1997–1998 Tampa Bay Lightning NHL 37 3 12 15 22 – – – – – OK 6 1 0 1 2 Edmonton Oilers NHL 41 6 20 26 48 12 0 6 6 12 1998–1999 Edmonton Oilers NHL 75 8 24 32 70 3 0 0 0 2 1999–2000 Edmonton Oilers NHL 80 8 37 45 68 5 0 1 1 4 HC Zlín ČEL 6 0 3 3 4 – – – – – 2000–2001 New York Islanders NHL 76 16 30 46 92 – – – – – 2001–2002 New York Islanders NHL 70 11 26 37 78 7 1 6 7 6 OK 4 0 1 1 2 2002–2003 New York Islanders NHL 73 9 32 41 87 5 0 2 2 2 2003–2004 New York Islanders NHL 81 7 22 29 68 5 0 1 1 2 MM 7 0 0 0 0 2004–2005 HC Zlín ČEL 45 2 14 16 70 17 1 3 4 24 MC 4 0 2 2 0 2005–2006 Calgary Flames NHL 51 7 19 26 56 7 0 2 2 2 2006–2007 Calgary Flames NHL 75 7 31 38 8 6 0 1 1 8 2007–2008 Montreal Canadiens NHL 77 5 21 26 38 12 1 2 3 8 2008–2009 Montreal Canadiens NHL 81 6 27 33 62 4 0 0 0 2 2009–2010 Montreal Canadiens NHL 75 6 20 26 56 19 0 9 9 15 2010–2011 Montreal Canadiens NHL 79 5 29 34 81 7 0 3 3 6 2011–2012 Washington Capitals NHL 68 2 11 13 34 13 1 3 4 12 2012–2013 Washington Capitals NHL 4 0 1 1 2 – – – – – New York Rangers NHL 12 0 0 0 6 2 0 1 1 2 NHL yhteensä 1395 155 483 638 1404 113 3 38 41 87 ==Saavutukset== * Kolme NHL:n tähdistöottelua – 1996, 1999 ja 2003 * Olympiakulta Naganon olympialaisissa 1998 ==Katso myös== * Luettelo NHL:n ykkösvarauksista ==Lähteet== * * * * Luokka:Tšekkiläiset jääkiekkoilijat Luokka:Tšekkiläiset olympiavoittajat Luokka:Tampa Bay Lightningin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kainastonjoki

Kainastonjoki on 24 kilometrin pituinen joki Kauhajoella. Joki saa alkunsa Vehkaluoman ja Norinluoman yhtyessä Kainastonjokeen Kauhajoen luoteisosassa. Kokonkylässä jokeen yhtyy 44 kilometriä pitkä Päntäneenjoki. Kainastonjoki laskee Kauhajokeen Aronkylässä. Jokeen ei ole yhteydessä ainuttakaan järveä. Joki kuuluu Kyrönjoen vesistöalueeseen. Kainastonjoen vedenlaatu oli 2000-luvun alussa välttävä. Joelle tyypillistä ovat korkeat ravinne- ja humuspitoisuudet. Kainastonjoen yläosassa vedenlaatuun vaikuttavat varsinkin soilta ja metsistä tulevat vedet. Myös metsätalous, maatalous ja turvetuotanto aiheuttavat ravinteiden, orgaanisten aineiden ja kiintoaineiden huuhtoutumista jokeen. Joen yläosassa ympäröivä maisema on yhtenäistä ja alavaa viljelyslakeutta. Kainastonjoen yläosan valuma-alueen peltoprosentti on noin 40. Joki on yläosastaan suurimmaksi osaksi tukkoinen ja kapea. Tavallisia Kainastonjoen kaloja ovat kivennuoliainen, särki ja hauki. Myös muun muassa kiiski, ahven, made esiintyvät joessa. Joessa on lisäksi hyvin pieni harjus- ja taimenkanta. Suurimmaksi osaksi joen virkistyskäyttö on kalastusta, veneilyä ja uintia, vaikka uimapaikkoja joessa on varsin niukasti. Kainastonjoen ylittävän Kattilakosken sillan läheisyydessä käytiin Suomen sodan aikana 28. heinäkuuta 1808 Ruotsin voittoon päättynyt Aron kahakka. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kauhajoen joet Luokka:Kyrönjoen vesistö
Deutsche Oper Berlin

Deutsche Oper Berlin (Berliinin Saksalainen ooppera) on yksi Saksan pääkaupungin Berliinin oopperataloista. Se sijaitsee Charlottenburgin kaupunginosassa läntisessä Berliinissä. == Historia == Oopperatalolla on historiaa 1910-luvulle saakka. Vuosina 1911–12 tuolloin vielä itsenäiseen Charlottenburgiin rakennettiin oopperatalo Deutsches Opernhaus (Saksalainen oopperatalo) arkkitehti Heinrich Seelingin suunnitelmien pohjalta. Se avattiin 7. marraskuuta vuonna 1912 Ludwig van Beethovenin teoksella Fidelio. Vuonna 1925 oopperatalon nimeksi vaihdettiin Städtische Oper (Kaupunginooppera). Kansallissosialismin kaudella propagandaministeri Joseph Goebbelsin toimeksiannosta oopperatalo sai takaisin alkuperäisen nimensä. Vuonna 1935 rakennusta uudistettiin Paul Baumgartenin johdolla ja sen paikkamäärä pieneni. Rakennus tuhoutui toisessa maailmansodassa 23. marraskuuta vuonna 1943. Sodan loputtua jälleen Kaupunginoopperaksi nimitetty ooppera käytti Theater des Westensin tiloja, kunnes uusi oopperatalo valmistui vuonna 1961. Sen rakennustyöt oli aloitettu vuonna 1957 ja sen suunnittelusta oli vastannut Fritz Bornemann. Noin 27,5 miljoonaa D-markkaa maksanut oopperatalo avattiin 24. syyskuuta vuonna 1961 Wolfgang Amadeus Mozartin teoksella Don Giovanni. Samana vuonna oopperatalo nimettiin nykyiselleen Ferenc Fricsayn ehdotuksesta reaktiona Berliinin muurin rakentamiselle. == Aiheesta muualla == * Deutsche Oper Berlin Luokka:Berliinin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Saksan oopperatalot
Daniel Schneidermann

Daniel Schneidermann (s. 5. huhtikuuta 1958 Pariisi) on ranskalainen toimittaja. Hänellä on oma palsta Le Monde- ja Libération-lehdissä. Schneidermann esiintyy myös televisio-ohjelmassa Arrêt sur images. == Elämäkerta == Training Center for Journalists:ssa harjoittelun jälkeen Schneidermann liittyi Le Monde-lehteen vuonna 1981, jossa hän oli toimittajana vuoteen 1983 saakka. 1992 Schneidermannin kolumneja alettiin esittää televisiossa. Vuonna 1995 hän sai oman televisio-ohjelman nimeltä "Arrêt sur images". Toimittaja Pascale Clark oli mukana ohjelman ensimmäisenä vuotena. Arrêt sur imagesin tehtävänä oli auttaa kolumnisteja ja toimittajia vaihtamaan mielipiteitä ja "analysoida" mediaa. Daniel Schneidermann jatkoi kolumnien kirjoittamista, jotka ilmeistyivät Le Mondessa. Lokakuussa 2003 hän julkaisi kirjan Le Cauchemar médiatique (The Media Nightmare). Hänestä tuli koko median tuntema kolumnisti. Hänen kirjoituksiaan julkaistiin joka perjantai myös Libération-lehdessä. == Aiheesta muualla == *Daniel Schneidermannin blogi Luokka:Ranskalaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kumisaappaat

Kumisaappaat ovat vedenpitäviä jalkineita, jotka yleisimmin valmistetaan kumiseoksesta. Niiden käyttöä muodikkaana jalkineena Britannian aristokraattien piireissä lisäsi Arthur Wellesley, Wellingtonin ensimmäinen herttua 1800-luvun alkupuolella. Nykyisin halvimpia kumisaappaita valmistetaan myös muun muassa PVC-muovista ja polyuretaanista. Yleensä niitä käytetään märissä, sateisissa tai likaisissa oloissa suojaamaan käyttäjää. Niiden pituus vaihtelee, mutta puolisääreen tai lähes polvenkorkeudelle yltävä on yleisin malli. ==Wellingtons eli brittiläiset kumisaappaat== Arthur Wellesley, Wellingtonin ensimmäinen herttua, ohjasi lontoolaista kenkävalmistajaansa (Hoby of St. James' Street) muokkaamaan 1700-luvun "Hessian boot" -kenkää. Lopputuloksena oli uusi pehmeänahkainen malli, jossa saumaus oli lähempänä jalkaa. Saappaat ulottuivat puoleen sääreen, ja niiden korot olivat matalat, noin tuuman korkuiset. Malli oli tarpeeksi vahva taistelukäyttöön, mutta samalla mukavuudeltaan myös illalliskutsuihin sopiva. "Rautaherttua" ei tiennyt, että tulisi lopulta mallillaan saamaan saappaan nimiinsä englannin kielessä (Wellington boot). (ei toimi) Saappaat saivat nopeasti huomiota ja kiinnostusta isänmaallisten brittiläisten herrasmiesten keskuudessa, jotka halusivat jäljitellä kuuluisaa sotasankaria. Keikareiden ja muotitietoisten suosimat (mm. Beau Brummellin käyttämät) saappaat pysyivät muodissa aina 1840-luvulle asti. Seuraavalla vuosikymmenellä niistä käytettiin pidempivartista mallia. 1860-luvulle tultaessa ne syrjäytyivät nilkkureiden suosion kasvun takia, ratsastusta lukuun ottamatta. Ensimmäiset Wellington- saappaat valmistettiin nahasta. Kuitenkin vuonna 1852 Hiram Hutchinson tapasi Charles Goodyearin, joka oli juuri keksinyt vulkanointiprosessin luonnonkumille. Goodyear päätti valmistaa autonrenkaita, mutta Hutchinson osti patentin jalkineiden valmistusta varten ja muutti Ranskaan, jossa perusti vuonna 1853 "A l'Aigle" -yrityksen ("Kotkalle", joka oli hänen kunnianosoituksensa kotimaataan kohtaan). Hutchinsonin perustama yhtiö on nykyään nimeltään yksinkertaisempi "AIGLE", "Kotka". Koska Ranskassa oli perustusaikaan 95 % väestöstä maatöissä, pelloilla työskentelyyn sopivista saappaista tuli sukupolvien ajan käytössä olleita puukenkiä suositummat. Kumisaappaiden ansiosta maatilalliset ja työläiset saattoivat viimein selvitä työpäivästä kuivin ja puhtain jaloin. ==Nokia-saappaat== Kumisaappaita on valmistettu Suomessa jo pitkään. Ennen siirtymistään muilta toimialoilta matkapuhelinalalle Nokia oli tunnettu erityisesti kumisaappaista.Mr Mobile's Shell shock Telegraph 2005 ei toimiFinnish Footwear Sale New York Times 1989 Nykyään saappaita valmistuttaa Nokiasta erkautunut Nokian Jalkineet -yhtiö. Tiedosto:Wellies.jpg|Brittiläiset wellingtons eli kumisaappaat. Tiedosto:Sievi Boots (1).jpg|Sievin kärkivahvistetut saappaat. == Katso myös == * Kalossi * Saappaanheitto == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Ylen Elävä arkisto: Nokian kumisaapastehtaalla 1964 (video, 7 min 50 s) * Artikkeli kumisaappaista PartioWikissä * The Hunter Wellington Boot Company * Internet Rubber Boot Archive * Nokian jalkineet Luokka:Saappaat
Yhdistelmä-DNA

Yhdistelmä-DNA on keinotekoinen DNA-molekyyli, joka on tehty yhdistämällä eri yksilöiden tai lajien DNA:ta. == Yhdistelmä-DNA:n valmistaminen == Yhdistettävät DNA:t on ensin katkottava tiettyjen pilkkoja- eli restriktioentsyymien avulla. DNA-pätkän on sisällettävä geeni tai geenejä, joten katkomisessa on käytettävä entsyymejä, joiden katkomat pätkät ovat riittävän pitkiä. Yleisin käytettävä restriktioentsyymi on Escherichia coli -bakteerista saatava EcoR1, joka katkaisee DNA-juosteet kuuden emäksen ollessa GAATTC. Näin muodostuu keskimäärin parituhatta nukleotidia käsittäviä pätkiä, joiden päihin jää viisi paritonta emästä. Kun yhdistettävät DNA:t on pätkitty, ne liitetään toisiinsa liittäjä- eli ligaasientsyymeillä. Ligaasientsyymien toiminta on restriktioentsyymeihin verrattuna käänteinen – ne liittävät DNA- pätkiä, jotka päättyvät tietyllä tavalla (esimerkiksi GAATTC). == Yhdistelmä- DNA:n hyödyntäminen == Yhdistelmä-DNA-tekniikka mahdollistaa esimerkiksi joidenkin ihmisen proteiinien, kuten insuliinin, tuottamisen bakteerien avulla. Bakteeri saadaan tuottamaan ihmisen proteiineja, kun proteiinin käsittävä osa ihmisen DNA:ta yhdistetään bakteerin plasmidiin. Menetelmä on usein tehokas, sillä bakteerit lisääntyvät nopeasti ja niitä on helppo viljellä. == Lähteet == * Luokka:Molekyyligenetiikka
Helinä Siikala

Lea Helinä Siikala (o.s. Kivijärvi; s. 1. tammikuuta 1943 Suomussalmi) on suomalainen lääkäri ja kirjailija, koulutukseltaan lääketieteen lisensiaatti.Kuka kukin on 2003, s. 934. Helsinki: Otava, 2002. ISBN 951-1-18086-X Hän on kirjoittanut kolumneja muun muassa Aamulehteen ja Helsingin Sanomiin erityisesti vaihtoehtoisesta lääkinnästä. Helinä Siikala on ollut naimisissa vuodesta 1964 päätoimittaja ja Yleisradion johtaja Tapio Siikalan kanssa.Kuka kukin on 1978 : Tapio Siikala (Projekt Runeberg) Vuodesta 2015 alkaen hän on ollut naimisissa arkkitehti Martti Jokisen kanssa. ==Palkinnot ja tunnustukset== * Kalevi Jäntin säätiön palkinto 1976. ==Teokset== *Pysähdytään, anna kätesi. (Runoja.) 1977, Otava. *Kenellä on kotinsa kaukana. (Runoja.) 1975, Otava. *Metsässäkulkijan päiväkirja: Lääketieteen ja arkielämän laajentamisesta. (Proosaa.) 1982, Otava. *Täyden auringon aikaan. (Proosaa.) 1985, Otava. *Matkalla jo perillä. (Romaani.) 1987, Otava. *Elämän ikäsi, nukut tai valvot: Runoa, mietettä 1975–1985 (Kootut runot) 1989, Otava. *Ilon alkeet. (Proosaa.) 1992, Otava. *Ystäväni minä. (Romaani.) 1995, Otava. *Voiman ja ilon käsikirja. 1997, Otava. ==Lähteet== * Helinä Siikala Otavan sivuilla *Kainuulaisia nykykirjailijoita ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Suomalaiset lääkärit Luokka:Kalevi Jäntin palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Poseidon (uimaseura)

thumb|230px|Tikkurilan uimahalli Poseidon ry on vuonna 1987 perustettu kaksikielinen uimaseura, jonka lajivalikoimaan kuuluvat kilpa-, masters- ja kuntouinti, erilaiset uimakoulut, vauva- ja perheuinti sekä hydrobic. Seura toimii Vantaalla Myyrmäen, Tikkurilan ja Martinlaakson uimahalleissa. Poseidon on Suomen Liikunnan ja Urheilun (SUL:n), Etelä-Suomen Liikunnan ja Urheilun (ESLU), Suomen Uimaliiton (SUIL:n) ja Svenska Finlands Idrottsförbundin (SFI:n) jäsen. Aktiivisia jäseniä seurassa on yli kaksi sataa. Poseidon on ollut Sinettiseura vuodesta 1997 lähtien. Poseidonin nykyinen päävalmentaja on vantaalainen Anttoni Laitinen. Poseidon järjestää vuosittain Poseidonin Pärskeet -nimisen uimakilpailun. == Kilpailumenestys == Seuralla ei ole ollut kovin suurta kilpailumenestystä, mutta 17.–18. marraskuuta 2007 Riihimäellä järjestetyissä Lyhyen radan ikäkausimestaruusuinneissa Poseidonin uimaseura sai noin kolmisenkymmentä jatkopaikkaa loppukilpailuihin Raisioon. == Aiheesta muualla == *Seuran kotisivut Luokka:Entiset vantaalaiset urheiluseurat Luokka:Suomalaiset uintiseurat Luokka:Vuonna 1987 perustetut urheiluseurat
Tunteen palo

Tunteen palo on vuosina 1999–2000 MTV3:lla esitetty kymmenen osainen suomalainen televisiosarja. Sarja oli alun perin käsikirjoittaja Pertti Reposen idea, mutta hän ei ehtinyt sarjaa toteuttamaan ennen kuolemaansa 1998. == Jaksoluettelo == Jakso Nimi Ensiesitys 1\. Rami lirissä 15.11.1999 2\. Teatterin kummitus 22.11.1999 3\. Katosiko Törhönen Kaukoitään 29.11.1999 4\. Dosentti ja täytetty susi 6.12.1999 5\. Sisko ja sen sisko 13.12.1999 6\. Helsinkiin koston pitoon 20.12.1999 7\. Viinamäen miehiä 27.12.1999 8\. Olkaamme siis ruotsalaisia 3.1.2000 9\. Mesikämmen on murhattu 10.1.2000 10\. Sammuneen bussin äärellä 17.1.2000 == Näyttelijät== ===Päärooleissa=== *Kristiina Elstelä – Emmi Toivonen *Heikki Kinnunen – Jussi Juntunen *Juha Laitila – Leevi Aarre *Toni Wahlström – Rami Valkeinen *Nora Lähteenmäki – Maria Kyheröinen *Katariina Kaitue – Inga Anderson *Puntti Valtonen – komisario Uolevi Kakku ===Muissa rooleissa=== *Heikki Huopainen – konstaapeli Törhönen *Mira Kivilä – pastori Kaijala *Tiina Lymi – Kata Härkönen *Pirkka- Pekka Petelius – Jaani Lompolo *Titta Jokinen – Erna Tulonen *Riitta Elstelä – Ella Toivonen, Emmin sisar *Tom Pöysti – luontokuvaaja Hepatiittis *Susanna Haavisto – Vickan Nordgren *Mikko Kivinen – Sakari Seikkula *Erkki Saarela – dosentti Esa Sarasvuo-Klinga *Santeri Kinnunen – Liitu *Kari Väänänen – Sam Suhonen *Klaus Thomasson – selostaja Luokka:Suomalaiset komediasarjat
Uldis Bērziņš

Uldis Bērziņš (17. toukokuuta 1944 – 24. maaliskuuta 2021) oli latvialainen runoilija ja kääntäjä. Bērziņš syntyi Riiassa, opiskeli Latvian yliopistossa ja julkaisi ensimmäisen runokokoelmansa vuonna 1980. Hän on itse opettanut vuodesta 2002 turkin kieltä Latvian yliopistossa. Bērziņš on lukenut kieliä laajalti ulkomailla. Hän kirjoittaa alun perin latviaksi, mutta hänen töitään on lisäksi käännetty ainakin saksaksi, ruotsiksi, viroksi ja liettuaksi. == Julkaisuja == * Piemineklis kazai (1980) * Poētisms baltkrievs (1984) * Nenotikušie atentāti (1990) * Kukaiņu soļi (1994) * Laiks (Juris Kronbergsin kanssa; 1994) * Daugavmala (1999) * Nozagtie velosipēdi (1999) * Maijs debešos (2002) == Lähteet == Luokka:Latvialaiset runoilijat Luokka:Kielenkääntäjät Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Stheneboia

Stheneboia (, ), Homeroksen mukaan Anteia (),Homeros, Ilias 6.156–170 (engl. käännös) oli kreikkalaisessa mytologiassa Lyykian kuninkaan Iobateen tytär. Hänen puolisonsa Proitos oli Argoliin kuningas yhdessä Akrisioksen kanssa, joka piti valtaistuinta Tirynsissä.Apollodoros, Bibliotheke ('Kirjasto') 2.2.1 (engl. käännös) Bellerofonin saavuttua Stheneboian miehen luokse hakiessaan sovitusta veljensä murhaan Stheneboia iski häneen silmänsä. Tultuaan torjutuksi hän kertoi kostoksi miehelleen Bellerofonin yrittäneen maata hänet väkisin. Proitos ei kuitenkaan uskaltanut tappaa vierastaan, joten hän lähetti Bellerofonin appensa kuningas Iobateen puheille mukanaan sinetöity viesti, jossa pyydettiin tappamaan sen kantaja. Iobates kuitenkin kestitsi vierastaan vieraanvaraisuussäännösten mukaisesti, ja avattuaan vihdoin kirjeen hän tappamisen sijaan lähetti Bellerofonin mahdottomiin tehtäviin.Diodoros Sisilialainen, Bibliotheka historika vi.9 (engl. käännös)Apollodoros, Bibliotheke ('Kirjasto') 2.3.1 (engl. käännös)Hesiodos, Gynaikon katalogos ('Naisten luettelo') frag. 7 (engl. käännös) Bellerofon kuitenkin selvisi niistä, ja tarinan mukaan Stheneboia teki itsemurhan kuultuaan isänsä antaneen sisarensa tälle vaimoksiHyginus, Fabulae lvii (engl. käännös). Proitoksella ja Stheneboialla oli kolme tytärtä, Lysippe, Ifinoe ja Ifianassa, ja poika Megapenthes. Vartuttuaan heidän tyttärensä tulivat hulluiksi, mihin syyllinen oli joko Dionysos heidän kieltäydyttyään palvomasta häntä, tai vaihtoehtoisesti Hera kosti, kun he olivat pilkanneet hänen puista kuvaansa. Seurauksena oli Argoksen valtakunnan hallinnan jakaminen Melampuksen ja Biaksen kanssaApollodoros, Bibliotheke ('Kirjasto') 2.2.2 (engl. käännös). On tosin huomattava, että Pausaniaan mukaan vallan jakaminen tapahtui vasta Anaksagoraan aikana, eikä Argoksen naisten hulluutta tässä tapauksessa yksilöity Proitoksen tyttäriinPausanias: Periegesis tes Hellados ('Kreikan kuvaus') 2.18.4 (engl. käännös). Apollodoros nimeää Stheneboian isäksi myös Afidaan.Apollodoros, Bibliotheke ('Kirjasto') 3.9.1 (engl. käännös) == Lähteet == Luokka:Kreikkalainen mytologia
Kevin Saunderson

Kevin Saunderson (s. 5. syyskuuta 1964 Brooklyn, New York), joka on esiintynyt muun muassa taiteilijanimillä Tronik House, Reese Project, Essaray ja E-Dancer, on yhdysvaltalainen elektronisen tanssimusiikin tuottaja ja DJ. Hän on yksi niin sanotusta Bellevillen kolmikosta - Atkins, May, Saunderson - joita yleisesti pidetään teknomusiikin ja alkuperäisen Detroit-teknon luojina. Hänen tunnetuin musiikillinen projektinsa on vuonna 1988 aloittanut Inner City -yhtye. Saundersonilla on myös oma levymerkki, vuonna 1987 perustettu KMS Records. == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut * * Saunderson Discogs- sivustolla Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Yhdysvaltalaiset DJ:t Luokka:Yhdysvaltalaiset elektronisen musiikin artistit Luokka:Yhdysvaltalaiset tekno-artistit Luokka:Elävät henkilöt
Joseph William Martin, Jr.

Joseph William Martin, Jr. (3. marraskuuta 1884 North Attleboro, Massachusetts – 6. maaliskuuta 1968 North Attleboro, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen republikaanipuolueen poliitikko Massachusettsista. Ennen politiikkaan lähtemistä hän työskenteli media-alalla. Martin istui Massachusettsin osavaltion edustajainhuoneessa 1912–1914, senaatissa 1914–1917 ja Yhdysvaltain edustajainhuoneessa 1925–1967. Hän oli edustajainhuoneen puhemies 1947–1949 ja 1953–1955, sekä vähemmistöjohtaja 1939–1947, 1949–1953 ja 1955–1959. Hän vastusti presidentti Franklin D. Rooseveltin New Deal -ohjelmaa, mutta hyväksyi kuitenkin vähimmäispalkan. Kun Martinia ei enää vuoden 1966 vaaleissa valittu jatkokaudelle, hän vetäytyi politiikasta ja muutti kotikaupunkiinsa North Attleboroon. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Joseph W. Martinin henkilöartikkeli kongressin sivuilla Luokka:Yhdysvaltain edustajainhuoneen puhemiehet Luokka:Vuonna 1884 syntyneet Luokka:Vuonna 1968 kuolleet Luokka:Yhdysvaltalaiset republikaanipoliitikot
M/S Najaden

M/S Najaden () on suomalaisen Bore -varustamon omistuksessa oleva konttialus/kuivalastialus. Alus on rakennettu vuonna 1989 J.J. Sietaksen telakalla Hampurissa, Saksassa. Aluksen konttikapasiteetti (TEU) on 326. Kuollutta painoa Najadenilla on 4 402 tonnia ja jääluokitus on 1A eli alus pystyy kulkemaan useimmissa jääolosuhteissa yksin. Alus on rekisteröity Suomen lipun alle ja sen kotisatama on Helsinki. == Käyttöhistoria == 24\. helmikuuta 1989 suomalainen Rederi Ab Engship hankki aluksen omistukseensa ja rekisteröi sen Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Turku. Marraskuussa 1993 aluksen kotisatamaksi vaihdettiin Nauvo. === Karille Viron rannikolla === Najaden lähti 11. heinäkuuta 1997 kello 20.55 Kotkasta kohti Hampuria. Sää oli lähtöpäivänä hyvä; taivas oli puolipilvinen ja lämpöä oli +17 °C. Tuuli oli pohjoisesta. Miehistöä laivassa oli yhdeksän henkeä; päällikkö, yliperämies, perämies, kokkistuertti, matruusi, puolimatruusi, pursimies, konepäällikkö ja konemestari. Lähdön aikana aluksen yliperämies ja päällikkö olivat komentosillalla. Najadenin ohitettua Orrengrundin komentosillalle jäi vahtipäälliköksi yliperämies. Tuolloin alus oli autopilotin ohjailussa. Vähän ennen puolta yötä perämies saapui komentosillalle ottaen vahtipäällikkyyden yliperämieheltä. Perämies kuitenkin ilmeisesti nukahti pian. Suunnilleen kello 00.25 laiva saapui reittisuunnitelman mukaiseen kääntöpisteeseen, jolloin alusta olisi pitänyt kääntää. Alus kuitenkin jatkoi matkaa kohti Viron rannikkoa, kunnes saapui Tallinnan edustalla sijaitsevan Naissaaren luoteispuolen matalaan veteen. Kello 03.20 Najaden osui karille, tärähteli kevyesti ja pysähtyi. (Karilleajopaikka: ) Laivan konepäällikkö ja yliperämies heräsivät tärähtelyyn ja menivät komentosillalle. Perämies kertoi ajaneensa karille, minkä jälkeen hän lähti hyttiin lepäämään. ==== Irti karilta ==== Karilleajosta ei seurannut välitöntä kaatumis- tai uppoamisvaaraa. Myös öljyvuodoilta vältyttiin. Onnettomuuden jälkeen Viron rannikkovartioston alus saapui paikalle. Kello 07.15 Najaden kellui jo vapaassa vedessä painolastiveden pois pumppaamisen vuoksi. Seuraavaksi Najaden siirtyi Tallinnan satamaan. 14. heinäkuuta laiva lähti satamasta kohti Helsinkiä, jonne lasti purettiin. Helsingistä alus meni Turkuun korjaustelakalle, jossa sen pohjalevytystä korjattiin. Najaden oli yhteensä 39 päivää poissa liikenteestä onnettomuuden seurauksena.thumb|250px|right|Naissaaren sijainti Viron edustalla. === Omistaja vaihtuu === Vuonna 2006 suomalaiseen Rettig Groupiin kuuluva Bore-varustamo osti aluksen omistajan Rederi Ab Engshipin ja Najadenin siinä samalla. Nykyisin aluksen kotisatama on Helsinki. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Bore: M/V Najaden *Fakta om Fartyg – M/S Najaden Najaden
Jens Jeremies

Jens Jeremies (s. 5. maaliskuuta 1974 Görlitz, Itä-Saksa) on saksalainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli keskikenttämies. Juniorina Jeremies pelasi paikallisessa Motor Görlitz -joukkueessa. Vuonna 1986 hän siirtyi Dynamo Dresdeniin, 1995 1860 Müncheniin ja 1998 paikallisvastustaja Bayern Müncheniin. Bayernissa hän voitti kuudesti Saksan mestaruuden (1999–2001, 2003, 2005, 2006), viidesti Saksan Cupin (1998, 2000, 2003, 2005, 2006) ja vuonna 2001 Mestarien liigan. Saksan maajoukkueessa Jeremies debytoi vuonna 1997. Hän pelasi maajoukkueessa kaikkiaan 55 ottelua ja teki yhden maalin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Jeremies Bayern Münchenin sivuilla (saksaksi) Luokka:Saksalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Carnaby Street

Carnaby Street on Lontoon johtava muotikatu. Se sijaitsee Sohon kaupunginosassa lähellä Oxford Streetiä. Katu on nimetty alueella sijainneen Karnaby Housen mukaan. Karnaby House rakennettiin vuonna 1683, eikä talon nimen historiaa tunneta. Katu rakennettiin joko vuonna 1685 tai 1686 ja se oli vuoteen 1690 mennessä rakennettu lähes täyteen pientaloja. Carnaby Street tuli tunnetuksi mod-tyylin kannattajien myötä ja muun muassa Small Facesin, Rolling Stonesin ja The Beatlesin jäsenet kävivät ostoksilla kadun muotiliikkeissä ja viettivät muutenkin aikaa kadulla. Kadusta tuli 1960-luvun muodikkain paikka ja sen varrella sijaitsi useita riippumattomia muotivaatemyymälöitä ja suunnittelijoiden kauppoja. Nykyään Carnaby Streetillä sijaitsee kaksi Westminsterin kaupunginvaltuuston vihreää laattaa. Toinen löytyy kadun alusta ja on omistettu muotiyrittäjä John Stephenille, joka tunnetaan mod-tyylin perustajana. Toinen laatta on omistettu Small Faces -yhtyeelle ja heidän managerilleen Don Ardenille ja se sijaitsee osoitteessa Carnaby Street 52–55. Carnaby Street on kasvanut kävelykatualueeksi, joka tunnetaan Carnaby-nimellä. Se koostuu 12 kadusta, joilla autoliikenne on sallittua aamupäivisin klo 7-11\. Alueella on 168 muoti- ja lifestyle-myymälää. Carnaby Street on yksi keski-Lontoon suosituimmista kohteista niiden joukossa, jotka etsivät uusinta tyyliä sekä muodikkaimpia ravintoloita. Carnaby Steetin lähellä on Broadwick Street, jolla sijaitsee jäljennös John Snow'n vuonna 1854 raivonneen koleraepidemian vuoksi sulkemasta vesipumpusta. luokka:Lontoon kadut Luokka:Soho (Lontoo)
Erzurum

Erzurum (muinainen Theodosiopolis, armeniaksi Karin) on Erzurumin maakunnan pääkaupunki Turkin itäosassa, Anatolian ylängöllä. Vuonna 2006 siellä arvioitiin asuvan 433 178 asukasta.IranTour.org Erzurum sijaitsee Ankarasta Iraniin kulkevan väylän varrella; se on ollut muinaisista ajoista alkaen karavaanien pysähdyspaikka; nykyisin rautatieLexOrient ja Baku–Tbilisi–Ceyhan-öljyputki kulkevat sen kautta. Ennen armenialaisten kansanmurhaa ja ensimmäistä maailmansotaa iso osa kaupungin asukkaista oli etnisiä armenialaisia. Armenialaisten todellisesta osuudesta kiistellään. Kaupungissa vallitsee todellinen mannerilmasto: tammikuun keskimääräinen alin lämpötila on –13,4 °C, heinäkuun keskimääräinen ylin 26,8 °C,WMO ja yli kolmenkymmenen asteen pakkasia sekä sakeita lumisateita esiintyy joka talvi. Kaupungissa on talviurheilukeskuksia, ja se haaveili jopa järjestävänsä talviolympialaiset 2014. Kansallinen olympiakomitea kuitenkin tyrmäsi ajatuksen puutteellisen infrastruktuurin takia. Kylmän sodan aikana Erzurum oli Naton kaakkoisin lentotukikohta. Kaupungin yliopisto on saanut nimensä Ataturkin mukaan. Se aloitti toimintansa 1954. Nykyisin siellä on 42 000 opiskelijaa.Ataturk University == Lähteet == * http://www.erzurum- bld.gov.tr/en/ ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == *
Theodosiopolis

Theodosiopolis (, myös tai Theodosioupolis, ; ; ”Theodosioksen kaupunki”) voi viitata seuraaviin myöhäisantiikin aikaisiin kaupunkeihin: * Autisparate eli Theodosiopolis, kaupunki Armeniassa/Kappadokiassa, nykyinen Erzurum Turkissa * Panion eli Theodosiopolis, kaupunki Traakiassa * Perperene eli Theodosiopolis, kaupunki Aioliissa * Resaina eli Theodosiopolis, kaupunki Mesopotamiassa * Tebtynis eli Theodosiopolis, kaupunki Egyptissä * Tou eli Theodosiopolis, kaupunki Egyptissä * Aproi eli Colonia Claudia Aprensis / Nova Theodosiopolis, kaupunki Traakiassa == Lähteet ==
Kickflip

Kickflip (alun perin magic flipWho Invented the Kickflip? ), usein pelkkä flip, flippi, on rullalaudalla suoritettava temppu, jossa lauta pyörähtää lautailijan selän suuntaan pyörien kierroksen pituusakselinsa ympäri. Tempusta on luonnollisesti olemassa useita muunnelmia, kuten 360 flip eli 360 asteen flippi (temppuun lisätään 360 asteen vaakasuora pyöritys) tai doubleflip (lauta pyörii kaksi kierrosta). Nykyaikaisen kickflipin perusidean kehitti yhdysvaltalainen ammattirullalautailija Rodney Mullen 1980-luvun alkupuolella.Rodney Mullen Profile == Katso myös == * Heelflip == Lähteet == Luokka:Rullalautailutemput
Heelflip

Heelflip, joskus myös pelkästään heel, on rullalaudalla suoritettava temppu, jossa ilmaan hypätessään rullalautailija raapaisee jalan lautaa pitkin ylös laudan reunaa pitkin, jolloin se pyörii kerran lautailijasta katsottuna eteenpäin pituusakselinsa ympäri.How To Heelflip on a Skateboard Tempusta on useita variaatioita, kuten esimerkiksi double heelflip, jossa lauta pyörii kaksi kertaa pituusakselinsa ympäri, tai inward heelflip, jossa temppuun lisätään 180 asteen horisontaalinen pyörähdys. Tempun perusidea pohjautuu tempulle kickflip, jonka kehitti 1980-luvulla yhdysvaltalainen ammattilaisrullalautailija Rodney MullenRodney Mullen Profile . == Katso myös == * Kickflip == Lähteet == Luokka:Rullalautailutemput da:Fliptricks
Sankt Katharinen

Sankt Katharinen () on kirkko Hampurissa, Saksassa. Se on yksi Hampurin viidestä evankelis-luterilaisesta pääkirkosta. Kirkko on nimetty Katariina Aleksandrialaisen mukaan. Varhaisin maininta kirkosta on peräisin vuoden 1256 tienoilta. Kirkkorakennuksen kolmilaivainen keskiosa uudelleenrakennettiin 1400-luvun keskivaiheilla pohjoissaksalaista, gotiikkaa edustavaa tiiliarkkitehtuuria mukaillen. 1690-luvulla kirkon torniin asennettiin barokkinen huippu ja torni täten saavutti noin 117 metrin korkeutensa. Toisen maailmansodan ilmapommituksissa 30. heinäkuuta vuonna 1943 kirkko vaurioitui pahoin. Vain ulkoseinät ja tornin perusta jäivät pystyyn. Kirkko jälleenrakennettiin ja entistettiin vuosina 1950–57. == Aiheesta muualla == * St. Katharinenkirchen viralliset Internet-sivut * Tietoa St. Katharinenkirchestä Hampurin virallisilla sivuilla Luokka:Hampurin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Saksan kirkot Luokka:Katedraalit Luokka:Kivikirkot
Leena Tähtinen

Leena Tähtinen, ent. Leena Valtaoja, (17. huhtikuuta 1955 Somero – 15. marraskuuta 2009 TurkuMuistokirjoitus, Helsingin Sanomat 22.11.2009 sivu C 7. Artikkelin verkkoversio) oli vapaa toimittaja, tietokirjailija ja Turun yliopiston tähtitieteen dosentti. Hän väitteli filosofian tohtoriksi Turun yliopistossa vuonna 1989. Tähtinen oli tutkijana Tuorlan observatoriossa ja Kööpenhaminassa Norditan tutkimuslaitoksessa. Tähtinen kirjoitti pääasiassa Tiede-lehteen ja Tähdet ja avaruus -lehteen, mutta myös päivälehtiin ja muihin viestimiin. Hän piti kolumnia Turun Sanomissa. Lisäksi hän oli ahkera luennoitsija. Tähtinen sairasti parantumatonta sappitiehytsyöpää. Hänen kunniakseen on perustettu Leena Tähtisen muistorahasto Turun Yliopistosäätiön yhteyteen.Muistokirjoitus, Turun Sanomat 25.11.2009 sivu 21. Tähtisen ensimmäinen puoliso oli tähtitieteilijä Esko Valtaoja, toinen tähtitieteilijä Chris Flynn. == Teokset == * * * * * * == Lähteet== Luokka:Suomalaiset tähtitieteilijät Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
Itä-Suomen liikuntaopisto

Itä-Suomen Liikuntaopisto eli ISLO on vuonna 1979 perustettu, Joensuun kaupungin omistama alueellinen liikunnan koulutuskeskus. ISLO sijaitsee Joensuun Tiedepuistolla, aivan Joensuun keskusta-alueella osana Mehtimäen urheilun ja liikunnan ympäristöä. ISLO:n ydintehtävänä on järjestää liikunta- alan ammatillista koulutusta ja vapaan sivistystyön koulutusta sekä ylläpitää liikunta-alan koulutuskeskusta. Lisäksi ISLO tukee ja kehittää Pohjois- Karjalan alueen liikuntaa, urheilua sekä niihin liittyviä palveluita yhteistyössä urheiluseurojen ja muiden sidosryhmien kanssa. Koulu kuuluu maanlaajuiseen urheiluopistojen verkostoon ja sen rehtorina toimii Petri Pennanen. ISLO palvelee kaikenlaisia liikkujia ja tukee Joensuun kaupunkilaisten ennaltaehkäisevää hyvinvointia. Hyvinvointipalveluita toteuttaa laaja joukko ISLO:n liikunta- ja hyvinvointialan ammattilaisia. ==ISLO:n koulutukset== ISLO:n tehtävänä on järjestää liikunta-alan koulutusta. ISLO:lla on hierojien kouluttamisessa pitkät perinteet. ISLO:lla hyödynnetään Mehtimäen liikunta-aluetta oppimisympäristönä niin hierojien kuin liikunta- alan opiskelijoidenkin kouluttamisessa. Koulutustoiminnasta ja osaamisen arvioinnista vastaavat koulun kantahenkilöstöön kuuluvat opettajat. Lisäksi työelämän viimeaikaisinta näkemystä sekä asiantuntijaosaamista koulutuksiin tuovat vierailevat kouluttajat. ISLO:lla voi opiskella seuraavissa koulutuksissa: * Hieronnan ammattitutkintoHieronnan ammattitutkinto. Islo.fi. * Liikunnan starttipolkuLiikunnan starttipolku. Islo.fi. * Liikuntaneuvoja (AT)Liikuntaneuvoja (AT). Islo.fi. * Valmentajan ammattitutkintoValmentajan ammattitutkinto. Islo.fi. ja erikoisammattitutkintoValmentajan erikoisammattitutkinto. Islo.fi. * Liikuntapaikka-alan ammattitutkintoLiikuntapaikka-alan ammattitutkinto. Islo.fi. ja erikoisammattitutkintoLiikuntapaikka-alan erikoisammattitutkinto. Islo.fi. * Tanssin ja somatiikan koulutus (Education in Dance and Somatics)Tanssin ja somatiikan koulutus (Education in Dance and Somatics) . Islo.fi. * LiikunnanohjauskoulutusLiikunnanohjauskoulutus. Islo.fi. * SeurakehittäjäkoulutusSeurakehittäjäkoulutus. Islo.fi. ==Lähteet== *Itä-Suomen liikuntaopiston verkkosivut ===Viitteet=== Luokka:Suomen urheiluopistot Luokka:Joensuun oppilaitokset Luokka:Joensuun urheilu
Jarnail Singh Bhindranwale

Jarnail Singh Bhindranwale tai Jarnail Singh ( (12. helmikuuta 1947-6\. kesäkuuta 1984) oli intialaisen sikhiläisen uskonnollisen ryhmän Damdami Taksalin johtaja. Bhindranwale vaikutti merkittävästi useiden Sikhien toimintaan pyrkimällä levittämään sikhismin alkuperäisiä arvoja erityisesti nuorten keskuudessa. Hän oli tunnettu sikhiläisen teokratian Khalistanin kannattaja. Vuonna 1981 Bhindranwale pidätettiin Jagat Narain murhasta epäiltynä. Narai oli hindiläisen Samachar-ryhmän johtaja. Hän antautui vapaaehtoisesti poliisille ja hänet vapautettiin myöhemmin. Bhindranwale on tunnettu myös osallistumisestaan Operaatio Siniseen tähteen. Operaatiossa ryhmän jäsenet valtasivat uskonnollisesti tärkeän alueen Akal Takhtin. Intian pääministeri Indira Gandhi määräsi armeijan ampumaan valtaajat ja myös Bhindranwale sai surmansa. Hän on vielä nykyäänkin ristiriitainen hahmo Intian historiassa, jotkut pitävät häntä marttyyrina ja toiset ääriuskonnollisena militanttina. Luokka:Intialaiset uskonnolliset johtajat Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Vuonna 1984 kuolleet
Vihreä kirja

Vihreä kirja (الكتاب الأخضر) on libyalaisen Muammar al-Gaddafin vuonna 1975 julkaisema kirja, joka käsittelee erilaisia hallintomuotoja ja poliittisia näkemyksiä. Vihreä kirja koostuu kolmesta osasta: * Ratkaisu demokratian ongelmaan: ”Suora kansanvalta” * Ratkaisu talouden ongelmaan: ”Sosialismi” * ”Kolmas kansainvälinen teoria” Kirjassa Gaddafi tyrmää sekä kapitalismin, kommunismin että modernin länsimaisen demokratian esittäen vaihtoehtona arabinationalismia, islamistista sosialismia, suoraa demokratiaa ja hyvinvointivaltiota yhdistelevän teorian. Libyan valtio käänsi kirjan englanniksi ja käännös löytyy lukuisilta verkkosivuilta. == Katso myös == *Arabisosialismi *Indoktrinaatio *Islamilainen sosialismi *Pieni punainen kirja *Ruhnama == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * The Green Book - Vihreä kirja englanniksi * Gaddafin "Kolmas kansainvälinen teoria" Luokka:Kirjat politiikasta Luokka:Vuoden 1975 kirjat Luokka:Sosialismin historia Luokka:Manifestit Luokka:Propagandakirjat