EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Josef Anton Salzmann

Josef Anton Salzmann (25. huhtikuuta 1780 Luzern – 23. huhtikuuta 1854) oli sveitsiläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Konstanzin hiippakuntaan 11. huhtikuuta 1803 ja valittiin Baselin hiippakunnan johtoon 10. joulukuuta 1828. Pietro Ostini konsekroi Salzmannin 26. heinäkuuta 1829 Pierre-Tobie Yennin avustamana.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Josef Anton Salzmann Salzmann kuoli 73-vuotiaana virassa. == Lähteet == Luokka:Sveitsiläiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1780 syntyneet Luokka:Vuonna 1854 kuolleet
Franz von Thun und Hohenstein

Franz Anton von Thun und Hohenstein (2. syyskuuta 1847 Tetschen (nyk. Děčín), Böömi – 1. marraskuuta 1916 Tetschen)Franz Anton, prince zu Thun und Hohenstein Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 13.7.2013. oli itävaltalainen ruhtinas ja valtiomies, joka toimi Itävallan pääministerinä vuosina 1898–1899. Franz von Thun und Hohensteinin isä oli diplomaattina toiminut kreivi Friedrich von Thun und Hohenstein. Thun und Hohenstein oli vuodesta 1881 Itävallan valtakunnanneuvoston ylähuoneen jäsen ja vuodesta 1883 Böömin maapäivien puheenjohtaja.Nordisk familjebok (1919), s. 1207 Runeberg.org. Viitattu 13.7.2013. Hän toimi Böömin kuvernöörinä 1889–1895 sekä 1911–1915 ja oli ministerinä toimineen setänsä Leo von Thun und Hohensteinin tavoin suhteellisen myötämielinen tšekkejä kohtaan. Hän kannatti kompromissia tšekkien ja Böömin saksalaisten välillä, mutta jyrkkää nationalismia edustanut nuortšekkiläinen puolue hankaloitti hänen asemaansa ja pakotti hänet eroamaan vuonna 1895. Thun und Hohensteinin lyhytikäinen hallitus puolestaan kaatui saksalaisnationalistien vastustukseen. Se sai kuitenkin neuvoteltua uusiksi kompromissisopimuksen Unkarin kanssa. Thun und Hohenstein sai vuonna 1911 ruhtinaan aatelisarvon. ==Lähteet== Luokka:Itävallan ministeripresidentit Luokka:Vuonna 1847 syntyneet Luokka:Vuonna 1916 kuolleet
P-Diklooribentseeni

p-Diklooribentseeni eli 1,4-diklooribentseeni (C6H4Cl2) on bentseenin kloorattu johdannainen. Yhdistettä käytetään teollisuudessa liuottimena, orgaanisten synteesien lähtöaineena ja koimyrkkynä naftaleenin sijasta. p-Diklooribentseeni on o- ja m-diklooribentseenien isomeeri. ==Ominaisuudet== Huoneenlämpötilassa p-diklooribentseeni on valkoisia voimakkaanhajuisia kiteitä. Yhdiste ei käytännöllisesti katsoen liukene veteen, mutta liukenee paremmin orgaanisiin liuottimiin, kuten etanoliin ja bentseeniin. p-Diklooribentseeni on ärsyttävä yhdiste, joka hengitettynä aiheuttaa päänsärkyä, pahoinvointia ja hengenahdistusta. Se saattaa olla karsinogeeninen aine. Viitattu 13.0.2013 ==Valmistus ja käyttö== p-Diklooribentseeniä syntyy klooribentseenin valmistuksen sivutuotteena kloorattaessa bentseeniä. Sitä ja sen isomeerejä syntyy pääasiallisina tuotteina käytettäessä kahta ekvivalenttia klooria yhtä bentseeniekvivalenttia kohden. Katalyyttinä reaktiossa käytetään tyypillisesti rauta(III)kloridia ja rikkimonokloridia. Näin syntyy seos, joka sisältää noin 75 % p-diklooribentseeniä, 25 % o-diklooribentseeniä ja vain hyvin vähäisiä määriä m-isomeeriä. Näistä o-diklooribentseeni voidaan erottaa tislaamalla ja p-diklooribentseeni erotetaan m-diklooribentseenistä kiteyttämällä.Ramesh Krishnamurti :Chlorinated Benzenes, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2001. Viitattu 13.07.2013 Uwe Beck & Eckhard Löser: Chlorinated Benzenes and Other Nucleus-Chlorinated Aromatic Hydrocarbons, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2011. Viitattu 13.07.2013 p-Diklooribentseeniä käytetään hajusteissa, liuottimena, desinfiointiaineena ja koiden karkotukseen. Kasvava käyttötarkoitus on lämpöä kestävien polyfenyleenisulfidipolymeerien valmistus. Yhdistettä käytetään väriaineiden, hyönteismyrkkyjen ja muiden kemikaalien tuotantoon ja siitä valmistetaan muun muassa 1,2,4-triklooribentseeniä ja 2,5-dikloorinitrobentseeniä. ==Lähteet== Luokka:Klooribentseenit
Erica Hjerpe

Erica Louise Hjerpe (s. 20. elokuuta 1993 Mustasaari) on suomalainen seiväshyppääjä. Hänen seuransa on Vasa Idrottssällskap ja valmentajansa Mikael Westö. Vuonna 2012 Hjerpe voitti 19-vuotiaiden suomenmestaruuden ja Pohjoismaiden mestaruuden. Vuonna 2013 hän voitti 22-vuotiaiden suomenmestaruuden ja aikuisten SM-pronssia Vaasan Kalevan kisoissa. Hän voitti SM-pronssia myös Porin Kalevan kisoissa 2015. Hänen ennätyksensä ulkona on 425 cm, jonka hän hyppäsi Lahdessa 14. kesäkuuta 2015. Sisäratojen SM-kilpailuissa Hjerpe voitti 19-vuotiaiden mestaruuden vuonna 2012 ja 22-vuotiaiden mestaruuden vuonna 2013. Aikuisten hallikisoissa hän on saavuttanut hopeaa vuosina 2013 ja 2014. Sisäradoilla hänen ennätyksensä on Turussa 27. helmikuuta 2015 hypätty 423 cm. Hjerpe opiskelee Svenska handelshögskolanissa. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset seiväshyppääjät Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ernest von Koerber

Ernest von Koerber (6. marraskuuta 1850 Trento, Italia – 5. maaliskuuta 1919 Baden)Ernest von Koerber Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 13.7.2013. oli itävaltalainen valtiomies, joka toimi Itävallan pääministerinä vuosina 1900–1904 ja 1916. Koerber aloitti uransa virkamiehenä Itävallan kauppaministeriössä vuodesta 1874 ja kohosi 1893 osastopäälliköksi. Hänet nimitettiin 1895 valtionrautateiden päälliköksi,ja hän järjesti uudelleen maan rautatiehallinnon. Koerber toimi kauppaministerinä Gautsch von Frankenthurnin hallituksessa 1897–1898 ja sisäministerinä lyhyen aikaa syksyllä 1899.Nordisk familjebok (1911), s. 685 Runeberg.org. Viitattu 13.7.2013. Hänet nimitettiin 18. tammikuuta 1900 Itävallan pääministeriksi maan kärsittyä pitkään lyhytikäisistä hallituksista. Koerber kokosi hallituksensa pääasiassa virkamiehistä ja keskittyi taloudellisiin ja hallinnollisiin uudistuksiin vältellen poliittisia kiistakysymyksiä.Austria (domestic affairs 1878–1908) Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 13.7.2013. Hänen hallituksensa ei saanut tuekseen parlamentin enemmistöä, joten se joutui hallitsemaan poikkeussäädösten turvin. Koerber tuli kuitenkin suosituksi ja sai toteutetuksi suuren talouden uudistusohjelman, joka suosi kauppaa ja teollisuutta. Ohjelmalle saatiin neuvotelluksi myös parlamentin tuki. Lisäksi Koerberin hallitus lisäsi lehdistönvapautta. Samaan aikaan kansallisuusryhmien väliset ristiriidat kuitenkin pahenivat. Tšekkien ja saksankielisten väliset kiistat Böömissä johtivat viimein Koerberin hallituksen kaatumiseen vuonna 1904. Koerber toimi vielä ensimmäisen maailmansodan aikana Itävalta-Unkarin valtiovarainministerinä ja toistamiseen Itävallan pääministerinä lokakuusta joulukuuhun 1916. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Itävallan ministeripresidentit Luokka:Vuonna 1850 syntyneet Luokka:Vuonna 1919 kuolleet
Neil Robertson

Neil Robertson on seuraavien henkilöiden nimi: * Neil Robertson (s. 1938), Ohion osavaltionyliopistossa opettava matemaatikko * Neil Robertson (s. 1982), australialainen snookerpelaaja * Neil Robertson (s. 1989), skotlantilainen voimistelija.
Max Wladimir von Beck

Max Wladimir von Beck (6. syyskuuta 1854 Wien – 20. tammikuuta 1943 Wien)Max Wladimir, baron von Beck Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 13.7.2013. oli itävaltalainen paroni ja valtiomies, joka toimi Itävallan pääministerinä vuosina 1906–1908. Hänen hallituksensa toteutti miesten yleisen äänioikeuden vuonna 1907. Beck aloititi virkamiesuransa vuonna 1876 ja palveli vuodesta 1880 Itävallan maatalousministeriössä, jossa hän kohosi vuonna 1900 osastopäälliköksi. Hän toimi myös kruununprinssi Frans Ferdinandin neuvonantajana. Tullessaan kesäkuussa 1906 Itävallan pääministeriksi Beck peri edeltävältä hallitukselta kaksi ongelmaa: kiistellyn äänioikeusreformin ja kriisiytyneet kauppaneuvottelut Unkarin kanssa. Beck hallitus antoi joulukuussa 1906 lakiesityksen, joka takasi valtakunnanneuvoston (Reichsrat) vaaleissa miehille yleisen äänioikeuden ja eri kansallisuusryhmille suhteellisen edustuksen. Keisari vahvisti lain tammikuussa, ja ensimmäiset sen mukaiset vaalit pidettiin myöhemmin samana vuonna. Beckin hallitus jatkoi vallassa myös vaalien jälkeen. Se nojasi pääasiassa konservatiivisten puolueiden tukeen.Austria (domestic affairs 1878–1908) Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 13.7.2013. Beckin hallitus laajensi myös sosiaalivakuutusta ja kansallisti rautateitä. Beck menetti Frans Ferdinandin tuen vastustettuaan Bosnia- Hertsegovinan liittämistä Itävalta-Unkariin. Hän joutui eroamaan pääministerin tehtävistä 15. marraskuuta 1908. ==Lähteet== Luokka:Itävallan ministeripresidentit Luokka:Vuonna 1854 syntyneet Luokka:Vuonna 1943 kuolleet
Pierre Warin

Pierre Warin (s. 15. kesäkuuta 1948 Rocourt) on belgialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Liègen hiippakuntaan 23. joulukuuta 1972 ja nimitettiin Namurin hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Tongresin titulaaripiispaksi 8. heinäkuuta 2004. Piispaksi vihkiminen seurasi 26. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi André-Joseph Léonard, jota avustivat Aloysius Jousten ja Guy Harpigny.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Pierre Warin == Lähteet == Luokka:Belgialaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nikon D7000

Nikon D7000 on japanilaisen kameravalmistaja Nikonin 15. syyskuuta 2010 julkaisema digitaalinen järjestelmäkamera. Kamerassa on 16,2 megapikselin DX- kokoinen kenno, joka vastaa APS-C:ä. D7000 oli uusi harrastajille suunnattu tuote ja sijoittui tuotteiden Nikon D90:n ja Nikon D300s:n väliin. ==Ominaisuuksia== * Sony IMX071 16,2 megapikselin Nikon DX -formaatin CMOS- kenno, herkkyydeltään ISO 100–6 400 (ISO 12 800 laajennettuna) * 1080p HD- teräväpiirtovideo * Nikon Expeed 2 -kuvaprosessori * Aktiivinen D-Lighting * Automaattinen värivirheiden korjaus JPEG-tiedostoon ja tallennus RAW- tiedostoon. * Tallennus joko SD, SDHC tai SDXC-kortille * Sarjakuvausnopeus 6 kuvaa/s ==Lähteet== *http://www.nikon.fi/fi_FI/product/digital- cameras/slr/consumer/d7000 ==Aiheesta muualla== * Nikon D7000 käyttö-ohje * Nikon D7000 Review – Digital Photography Review website D7000
Richard von Bienerth

Richard von Bienerth (vuodesta 1915 von Bienerth-Schmerling; 2. maaliskuuta 1863 Verona, Italia – 3. kesäkuuta 1918 Wien)Richard, baron von Bienerth Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 13.7.2013. oli itävaltalainen paroni ja virkamies, joka toimi Itävallan pääministerinä vuosina 1908–1911. Bienerth työskenteli aluksi virkamiehenä Steiermarkin osavaltion hallinnossa, kunnes siirtyi vuonna 1886 Itävallan opetusministeriöön, jonka kansliapäälliköksi hän kohosi 1905. Samalla hänet nimitettiin keisarillisen valtaneuvoston jäseneksi. Bienerth toimi kesästä 1906 sisäministerinä Max von Beckin hallituksessa ja seurasi marraskuussa 1908 Beckiä pääministerinä. Bienerth pyrki sovittelemaan Böömin saksalaisten ja tšekkien tulehtuneita välejä alueellisen autonomian avulla, mutta ei saavuttanut tavoitettaan. Helmikuussa 1909 hän nimitti hallitukseen ministereiksi eri kansallisuuksien edustajia eli landsmannministereitä.Austria (domestic affairs 1878–1908) Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 13.7.2013. Vuoden 1911 vaalien jälkeen Bienerth ei saanut enää koottua enemmistöhallitusta ja erosi. Hän toimi sen jälkeen Ala-Itävallan statthalterina eli käskynhaltijana 1911–1915. Hänet korotettiin 1915 paronista kreiviksi. ==Lähteet== Luokka:Itävallan ministeripresidentit Luokka:Vuonna 1863 syntyneet Luokka:Vuonna 1918 kuolleet
Ripsi-iiva

Ripsi-iivaKurtto, A., Lampinen, R., Piirainen, M. & Uotila, P. 2019: Checklist of the vascular plants of Finland. Suomen putkilokasvien luettelo. — Norrlinia 34: 1–206. (s. 110.) eli iiva (Iva annua) on ruoho­vartinen kasvi, joka kasvaa Pohjois-Amerikassa laajalti luonnon­varaisena ja kuuluu asterikasvien heimoon. Mantereen itä­osissa sen muunnosta Iva annua var. macrocarpa on aikoinaan myös yleisesti viljelty. Arkeologisten todisteiden mukaan iiva on kurpitsan, auringon­kukan ja savikan ohella Pohjois-Amerikan itä­osien vanhimpia viljelys­kasveja. Sitä alettiin viljellä syötävien siementensä vuoksi jo ennen vuotta 1500 eaa. Iivan siemenet ovat hyvin ravitsevia, sillä niissä on 32 prosenttia proteiinia, huomattavasti enemmän kuin esimerkiksi vehnässä tai maississa, ja myös noin 45 prosenttia öljyä. Viljelys­kasvina iivalla oli kuitenkin myös useita huonoja puolia. Se aiheuttaa herkästi siitepölyallergiaa, ja se voi käsiteltäessä ärsyttää ihoa. Kasvilla on myös voimakas, monien mielestä vasten­mielinen haju. Jared Diamondin mukaan nämä syyt vaikuttivatkin ratkaisevasti siihen, että iivaa lakattiin viljelemästä pian sen jälkeen, kun eräät Meksikosta peräisin olevat viljelys­kasvit, erityisesti maissi ja pavut, olivat tulleet alueella tunnetuiksi ja maissista oli viimeistään 900-luvulla kehittynyt alueen lyhyisiin kesiin sopeutuneita lajikkeita. Kun ensimmäiset eurooppalaiset 1500-luvulla saapuivat Pohjois- Amerikan itä­osiin, oli iivan viljelystä jo kokonaan luovuttu. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Ripsi-iiva – Iva annua * Luokka:Asterikasvit Luokka:Viljeltävät ravintokasvit Luokka:Pohjois-Amerikan alkuperäiskansojen kulttuuri
Aloys Jousten

Aloys(ius) Jousten (2. marraskuuta 1937 Sankt Vith – 20. syyskuuta 2021) oli belgialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Liègen hiippakuntaan 8. heinäkuuta 1962 ja nimitettiin sen johtoon 9. toukokuuta 2001. Piispaksi vihkiminen seurasi 3. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Godfried Danneels, jota avustivat Pier Luigi Celata, Albert Jean Charles Ghislain Houssiau, Guillaume Marie van Zuylen ja Paul Schruers.Catholic- Hierarchy.org: Bishop Aloysius Jousten Jousten jäi eläkkeelle 31. toukokuuta 2013. == Lähteet == Luokka:Belgialaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Paul Schruers

Paul Schruers (25. lokakuuta 1929 Hasselt – 24. elokuuta 2008) oli belgialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 8. joulukuuta 1954 ja nimitettiin Hasseltin hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Slebten titulaaripiispaksi 25. huhtikuuta 1970. Piispaksi vihkiminen seurasi 31. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jozef-Maria Heuschen, jota avustivat Guillaume Marie van Zuylen ja Jules Victor Daem.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Paul Schruers Schruers sai 12. syyskuuta 1972 nimityksen Hasseltin koadjuuttoripiispaksi, ja 15. joulukuuta 1989 hänestä tuli sen piispa. Hän jäi eläkkeelle 75-vuotispäivänään 25. lokakuuta 2004. == Lähteet == Luokka:Belgialaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet
José Aparecido Gonçalves de Almeida

José Aparecido Gonçalves de Almeida (s. 21. heinäkuuta 1960 Ourinhos) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 21. joulukuuta 1986 ja nimitettiin Brasílian arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Eneran titulaaripiispaksi 8. toukokuuta 2013. Piispaksi vihkiminen seurasi 13. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Sérgio da Rocha, jota avustivat Fernando Antônio Figueiredo ja Juan Ignacio Arrieta Ochoa de Chinchetru.Catholic- Hierarchy.org: Bishop José Aparecido Gonçalves de Almeida == Lähteet == Luokka:Brasilialaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Guy Harpigny

Guy Harpigny (s. 13. huhtikuuta 1948 Luttre) on belgialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Tournain hiippakuntaan 7. heinäkuuta 1973 ja nimitettiin sen johtoon 22. toukokuuta 2003. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Godfried Danneels, jota avustivat Paul Schruers ja André-Joseph Léonard.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Guy Harpigny == Lähteet == Luokka:Belgialaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pier Giacomo Grampa

thumb|right|Pier Giacomo Grampa Pier Giacomo Grampa (s. 28. lokakuuta 1936 Busto Arsizio) on sveitsiläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Angelo Giuseppe Jelmini 6. joulukuuta 1959. Hänet nimitettiin Luganon hiippakunnan johtoon 18. joulukuuta 2003, ja piispaksi vihkiminen seurasi 25. tammikuuta 2004. Pääkonsekraattorina toimi Pier Giacomo De Nicolò, jota avustivat Ernesto Togni ja Amédée Grab.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Pier Giacomo Grampa == Lähteet == Luokka:Sveitsiläiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sysilatikka

Sysilatikka eli savulatikka (Aradus aterrimus) on latikoihin kuuluva ludelaji. Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu alueellisesti hävinneeksi (RE), sillä lajista ei ole tehty havaintoja yli sataan vuoteen. == Koko ja ulkonäkö == Muiden latikoiden tapaan sysilatikka on leveä ja erittäin litteä lude, jonka pinta on lähes karvaton ja nystermien peittämä. Peitinsiipien kärkikalvossa on siipisuonia ja selän keskellä näkyvä pikkukilpi on teräväkärkisen kolmiomainen. Sysilatikan peitinsiivet ovat kärkikalvoa myöten yksivärisen mustat ja etuselän kulmat ovat pyöristyneesti ulkonevat. Tuntosarvien toinen jaoke on tasaisesti kärkeä kohti paksuuntuva ja eläimen päätä lyhyempi. Ruumiin pituus on 5,0-6,8 mm. s. 190 ja 276 == Levinneisyys ja lentoaika == Lajin levinneisyys ulottuu Keski-Euroopasta ja Skandinavian eteläosista Keski-Aasian ja Siperina poikki Venäjän kaukoitään, joskin lajia tavataan koko esiintymisalueellaan vain harvoin. Suomessa lajista on tehty vain kaksi havaintoa, joista toisen sijainti on määrittelemätönSuomen latikat ja viimeisin havainto on Pohjois-Karjalan Kontiolahdella 1800-luvun lopulta. == Elinympäristö ja elintavat == Keski-Euroopassa sysilatikka elää kuolleilla tammilla, kastanjoilla sekä muilla puilla, joita vyökäävät (Trametes) ovat lahottaneet. Sitä tavataan myös metsäpalojen polttamilla kuusilla ja männyillä. Suomessa sitä on pidetty metsäpaloalueiden lajina, mutta havaintojen vähäisyyden vuoksi elinympäristövaatimukset ovat käytännössä tuntemattomat. Ruotsissa löytö Gotlannin Fåröltä, kaukana mantereelta, viittaa lajin kykyyn tarvittaessa lentää pitkiäkin matkoja. Suomen lajistosta sysilatikka on luokiteltu hävinneeksi vuosien 1985, 1992, 2000 ja 2010 uhanalaisarvioinneissa.Latikoiden uhanalaisluokkien muutokset Ruotsissa laji on äärimmäisen uhanalainen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Global Biodiversity Information Facility: Luokittelu ja levinneisyyskartta *Luomus: Aradus aterrimus Luokka:Luteet Luokka:Suomesta hävinneet lajit
François Buisseret

François Buisseret (1549 – 2. toukokuuta 1615) oli belgialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet nimitettiin Namurin hiippakunnan johtoon 3. joulukuuta 1601, ja piispaksi vihkiminen seurasi 10. helmikuuta 1602. Hän sai 9. helmikuuta 1615 nimityksen Cambrain arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 24. maaliskuuta. Hän kuoli saman vuoden toukokuussa virassa.Catholic-Hierarchy.org: Archbishop François Buisseret Tarkalleen vuoden kuluttua tästä hänen seuraajakseen nimitettiin François van der Burch.Catholic-Hierarchy.org: Archdiocese of Cambrai == Lähteet == Luokka:Belgialaiset papit Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Vuonna 1549 syntyneet Luokka:Vuonna 1615 kuolleet
Tilamusiikki

Tilamusiikki () tarkoittaa sävellysteoksia ja musiikkiesityksiä, joissa tilaa hyödynnetään toisin kuin tavanomaisessa konserttitilanteessa. Tilamusiikin käsite esiintyi ensimmäisen kerran saksan kielessä vuonna 1928. Ilmiönä tilamusiikki lienee yhtä vanha kuin säveltaide. Varhaisia esimerkkejä tilan hyödyntämisestä ovat antifonit ja kulkueet sekä renessanssin monikuoroisuus (mm. Giovanni Gabrieli). Tilankäytön merkitys väheni varhaisbarokin jälkeen, mutta 1800-luvun musiikissa tilaa alettiin hyödyntää dramaattisiin tarkoituksiin. Esiintyjiä sijoitettiin konsertti- tai oopperasalin ulkopuolelle muiden muassa Hector Berliozin ja Gustav Mahlerin sävellyksissä. Eräänlaisena 1800-luvun huipentumana voidaan pitää Richard Wagnerin Parsifalia, jossa esiintyjiä on sijoitettu eri tasoille. Silti näissäkin teoksissa orkesteri soittaa yhtenäisenä ryhmänä yleisön edessä. Yhdysvaltalainen Charles Ives oli ensimmäisiä, jotka hajottivat koko esittäjistön: teoksessa The Unanswered Question (1908) kolme soittajaryhmää on sijoitettu niin etteivät ne näe toisiaan, ja jouset soittavat lavasteiden tai lavan takana. Ivesin kokeiluja jatkoi Henry Brant. Euroopassa tilakokeiluja alettiin harrastaa erityisesti elektronisessa musiikissa. Karlheinz Stockhausenin nauhateos Nuorukaisten laulu (1955–1956) hyödyntää 5-kanavaista tilaäänentoistoa, ja orkesteriteoksessa Ryhmiä (1955–1957) on kolme orkesteria ja kolme kapellimestaria. Äärimmilleen Stockhausen vei tilankäytön Helikopterijousikvartetossaan vuonna 1995. Muista elektronimusiikkiteoksista voidaan mainita Edgard Varèsen Elektroninen runoelma (Poème électronique) vuoden 1958 maailmannäyttelyn Philips-paviljonkiin. Varhaisiin suomalaisiin tilamusiikkiteoksiin kuuluu Henrik Otto Donnerin Ideogramme II (1963), joka luotiin ”Suomi rakentaa” -näyttelyä varten Helsingin Taidehalliin. Soittajat oli sijoitettu viiteen saliin, joissa yleisö saattoi liikkua vapaasti musiikin aikana. Esimerkkejä löytyy myös Kalevi Ahon tuotannosta: Pergamon (1990) on sävelletty Helsingin yliopiston päärakennuksen suureen juhlasaliin neljälle orkesteriryhmälle, neljälle kertojalle ja sähköuruille, ja teoksen keskeisenä lähtökohtana oli salin muoto ja akustiikka; Ahon 12. sinfonia Luosto (2003) on sävelletty ulkoilmaesitystä varten Luostotunturin luonnonakustiikkaan. ==Lähteet== * * Luokka:Musiikin esittäminen
Kirjosarvilatikka

Kirjosarvilatikka eli nokilatikka (Aradus annulicornis) on harvinainen, latikoihin kuuluva ludelaji. Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu alueellisesti hävinneeksi (RE)Anders Albrecht, Keijo Mattila, Veikko Rinne, Teemu Rintala & Guy Söderman 2010. Nivelkärsäiset. Julk.: Rassi, P., Hyvärinen, E., Juslén, A. & Mannerkoski, I. (toim.). Suomen lajien uhanalaisuus – Punainen kirja 2010. Ympäristöministeriö & Suomen ympäristökeskus, Helsinki. s. 404. == Koko ja ulkonäkö == Kirjosarvilatikan ruumiin pituus on 8,5-9,9 mm. Se on sukulaistensa tapaan hyvin litteä, tummanruskea, lähes karvaton ja pinnaltaan epätasainen lude. Peitinsiipien kärkikalvossa erottuu siipisuonia ja keskiselän kilpi on muodoltaan kolmiomainen. Olennaiset lajituntomerkit liittyvät tuntosarviin, jotka ovat veraten pitkät ja hoikat. Niiden tyvestä lukien toinen jaoke levenee selvästi kärkeä kohti ja on pitempi kuin kaksi seuraavaa jaoketta yhteensä. Lisäksi tuntosarvien kolmas jaoke on kokonaan selvästi muuta tuntosarvea vaaleampi. s. 189 ja 275-276 Myös kulolatikalla (Aradus signaticornis) ja ruskolatikalla (Aradus obtectus) on tuntosarvissaan ainakin osittain muuta sarvea vaaleampi jaoke. == Levinneisyys == Lajin levinneisyys ulottuu Itä- ja Pohjois- Euroopasta Venäjän itäosiin. Euroopassa se on ilmoitettu ainoastaan Suomesta, Ukrainasta ja Venäjältä.Fauna Europaea (kartta Java-sovelluksena) Suomessa kirjosarvilatikka on tavattu vain kaksi kertaa Yläneeltä. Löydöistä uudempi on vuodelta 1863.Suomen latikat == Elinympäristö ja elintavat == Kirjosarvilatikan elintavoista tiedetään hyvin vähän. Laji elää metsäpalojen polttamilla havupuilla. Suomen lajistosta kirjosarvilatikka on luokiteltu hävinneeksi vuosien 1985, 1992, 2000 ja 2010 uhanalaisarvioinneissa.Latikoiden uhanalaisluokkien muutokset == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen ludeatlas: levinneisyyskartta *Luomus: Aradus annulicornis Luokka:Luteet Luokka:Suomesta hävinneet lajit
Bojan Jokić

Bojan Jokić (s. 17. toukokuuta 1986 Kranj, Slovenia) on slovenialainen jalkapalloilija. Jokić edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Nottingham Forestia, jossa hän on lainassa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavasta Villarrealista. Pelipaikaltaan hän on vasen laitapuolustaja. == Lähteet == Luokka:Slovenialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Miko Mission

Miko Mission (Pier Michele Bozzetti) on italialainen diskoartisti, joka on tuottanut myös poppia ja eurodancea. Hän nousi suosionsa huipulle kappaleella How Old Are You?Eddy Anselmi. Festival di Sanremo: almanacco illustrato della canzone italiana. Panini Comics, 2009. ISBN 8863462291. ==Osittainen diskografia== * "How Old Are You?" * "The World Is You" [#35 Länsi-Saksa] * "Two For Love" [#14 Ruotsi] * "I Believe" * "Toc Toc Toc" * "One Step To Heaven" * "I Like A Woman's Heart" * "Strip Tease" * "Rock Me Round The World" * "I Can Fly" * "Mr. Blue" * "Let It Be Love" (2010) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Short bio *List of releases *MySpace page Luokka:Italodisko- artistit Luokka:Italialaiset muusikot Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Lastenkamarikonsertit

Lastenkamarikonsertit tarkoittavat nykymusiikkikonsertteja, joita Suomen Musiikkinuoriso ry järjesti vuosina 1962–1963 Helsingissä ja Jyväskylässä. Konsertit saivat lisänimensä säveltäjä Nils-Eric Ringbomin kielteisestä konserttiarvostelusta, jonka mukaan ensimmäisen konsertin lopputuloksena oli vain ”hillitöntä ja tarkoituksetonta lastenkamarimekkalaa”.Nya Pressen 14.12.1962. (”– – helt otyglat och vitslöst barnkammaroväsen.”) Arvostelussaan Ringbom käytti happeningin käsitettä ensimmäisenä Suomessa. Suomen Musiikkinuoriso ry oli perustettu vuonna 1957 edistämään nuorten säveltäjien toimintaa. Yhdistys järjesti aluksi äänilevykonsertteja, ja ensimmäinen varsinainen konsertti järjestettiin 2. joulukuuta 1962, ja ohjelmassa oli sekä ulkomaista että kotimaista nykymusiikkia: Folke Raben teoksia, John Cagen 4′33″ sekä Erkki Salmenhaaran Suoni successivi I, Henrik Otto Donnerin Ideogramme I ja Kari Rydmanin Sonata I. Musiikkiesityksissä tavoiteltiin erikoisia tehoja mm. potkimalla pianoa, särkemällä olutpulloja ja heittelemällä herneitä. Donnerin teoksessa 12 matkaradiota loi taustahälyä muusikoiden lyhyille repliikeille. Yleisön ja lehdistön mielenkiinto oli suurta. Lastenkamarikonserttien arvostelut jakaantuivat kahteen leiriin: nykymusiikista kiinnostuneet (esimerkiksi Erik Bergman, Seppo Heikinheimo, Ilkka Oramo ja Martti Vuorenjuuri) arvioivat niitä myönteisesti, jopa innostuneesti, ja pitivät kokeilevuutta tarpeellisena, kun taas vanhemman polven edustajat (esimerkiksi Einar Englund, Joonas Kokkonen, Taneli Kuusisto ja Nils-Eric Ringbom) päätyivät kielteisiin näkemyksiin ja pitivät konsertteja sensaationtavoitteluna ja jopa osoituksena nykymusiikin kriisistä ja rappiosta. Nils-Eric Ringbomin arvostelun jälkeen konserteille annettiin nimeksi "Lastenkamarikonsertit". Näitä konsertteja järjestettiin vuosina 1962–1963 toistakymmentä. Lokakuussa 1963 Suomen Musiikkinuoriso päätti järjestää Lastenkamarikonsertin asemesta "Sabotaashikonsertin", johon Lastenkamarikonserttien kausi käytännössä päättyi. ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:1900-luvun taidemusiikki Luokka:Suomen musiikki
Prospero Nale Arellano

Prospero Nale Arellano (17. tammikuuta 1937 Bombon – 1. helmikuuta 2014) oli filippiiniläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 30. maaliskuuta 1963 ja nimitettiin Libmananin alueprelatuurin johtoon 9. joulukuuta 1989. Piispaksi konsekroinnin suoritti 19. maaliskuuta 1990 Bruno Torpigliani, jota avustivat Concordio Maria Sarte ja Benjamin J. Almoneda.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Prospero Nale Arellano Arellano erosi tehtävistä prelaattina 19. toukokuuta 2008, jolloin hänen seuraajakseen sai nimityksen José Rojas Rojas nuorempi.Catholic-Hierarchy.org: Diocese of Libmanan == Lähteet == Luokka:Filippiiniläiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
M/S King Seaways

King Seaways (tunnettu aiemmin nimillä Nils Holgersson, Val de Loire ja King of Scandinavia) on DFDS Seawaysin omistama ja operoima matkustaja-autolautta. Se liikennöi tällä hetkellä reitillä Newcastle–Amsterdam.DFDS Seaways King Seawaysin sisaraluksia ovat Olau Hollandia, Olau Britannia ja Princess Seaways. == Historia == === TT-Line === Nils Holgersson valmistui Schichau Seebeckswerftin telakalta Saksasta vuonna 1987 Wallenius Rederietille, joka rahtasi laivan TT-Linen liikenteeseen välille Trelleborg–Travemünde. Vuonna 1992 Wallenius Rederiet myi aluksen Rederi AB Gotlandille, josta oli tullut TT-Linen uusi osakas. Laiva jatkoi TT-Linen liikenteessä samalla reitillä vuoteen 1992 asti. Vuoden 1992 joulukuussa laiva myytiin Brittany Ferries -yhtiölle Ranskaan. Laiva jatkoi liikennettä TT-Linen väreissä 21. joulukuuta 1992 asti. === Brittany Ferries === Tammikuussa 1993 laivan nimi muutettiin Val de Loireksi ja se kävi La Spezian telakalla remontoitavana. Remontin kustannukset nousivat 70 miljoonaan puntaan. 9\. kesäkuuta 1993 Val de Loire aloitti säännöllisen reittiliikenteen Brittany Ferries-yhtiön väreissä reiteillä Roscoff–Cork/Plymouth ja Plymouth–Santander. Vuonna 2005 laiva asetettiin liikenteeseen reitille St Malo/Cherbourg–Portsmouth. Marraskuussa 2005 laiva myytiin DFDS-yhtiölle Tanskaan. Liikenne Brittany Ferriesille jatkui kuitenkin 19. helmikuuta 2006 asti. === DFDS Seaways === Helmikuussa 2006 laivan nimi vaihdettiin King of Scandinaviaksi. Saman vuoden maaliskuussa laiva aloitti liikenteen välillä Amsterdam–Newcastle DFDS Seawaysin väreissä. 27. tammikuuta 2011 King of Scandinavia sai DFDS Seawaysin uudistuessa uuden värityksen ja uuden nimen King Seaways. ==== Tulipalo 28. joulukuuta 2013 ==== 28\. joulukuuta 2013 noin kello 22:45 Ison-Britannian aikaa laivalla havaittiin tulipaloBBC News. Laiva oli tuolloin normaalilla reittimatkallaan Newcastlesta IJmuideniin mukanaan 946 matkustajaa ja 127 miehistön jäsentä. Palo havaittiin nopeastiDaily Mail, mutta kuusi ihmistä jouduttiin kuljettamaan sairaalaan savun hengittämisen vuoksi. Sairaalaan joutuneista kaksi kuului miehistöön ja loput neljä olivat matkustajia. Laiva palasi tulipalon jälkeen takaisin Newcastleen, eikä muille matkustajille koitunut tapauksesta välitöntä vaaraa. Kaksi matkustajaa pidätettiin pian palon jälkeen epäiltyinä palon sytyttämisestä. == Nimihistoria == *1986–1993: Nils Holgersson *1993–2006: Val de Loire *2006–2011: King of Scandinavia *2011–: King Seaways == Katso myös == *M/S Princess Seaways == Lähteet == == Aiheesta muualla == * DFDS Seaways * The Ferry Site Luokka:Autolautat Luokka:DFDS Seawaysin alukset
Epäilty (elokuva)

Epäilty (Cause for Alarm!) on yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1951. Sen on ohjannut Tay Garnett ja se on lajityypiltään film noir -elokuva. == Juoni == Elokuva on muunnelma perinteisestä kolmiodraamasta. Lentäjä on joutunut vuoteenomaksi sydänvaivojen vuoksi. Hän epäilee, että hänen vaimonsa ja lääkärinsä suunnittelevat hänen tappamistaan. Vaimo yrittää kaikin keinoin miellyttää miestään karkottaakseen tämän epäilyt. pienoiskuva|Loretta Young == Arvostelut == Elokuva on parissa viikossa tehty B-elokuva, jonka eräässä arviossa on todettu toimivan pitkälti Loretta Youngin hienon roolityön varassa.Allmovie.com Sitä on sanottu myös hienoksi muunnelmaksi perinteisestä kolmiodraamasta ja kiinnostavaksi löydöksi, kun se vuonna 2013 esitettiin ensi kertaa Suomessa televisiossa.Tv-maailma nro 28, 2013, sivu 13 == Näyttelijät == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 1951 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Film noir -elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset rikoselokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Metro-Goldwyn-Mayerin elokuvat
Concordio Maria Sarte

Concordio Maria Sarte (1. tammikuuta 1931 Pili – 22. marraskuuta 1991) oli filippiiniläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Caceresin (Nueva Caceres) arkkihiippakuntaan 17. maaliskuuta 1956. Hänet nimitettiin Caceresin vihkipiispaksi sekä Thunusudan titulaaripiispaksi 25. huhtikuuta 1973, ja piispaksi vihkiminen seurasi 22. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Julio Rosales y Ras, jota avustivat Teopisto Valderrama Alberto ja Teotimo C. Pacis.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Concordio Maria Sarte Sarte sai 30. elokuuta 1977 nimityksen Sorsogonin hiippakunnan vihkipiispaksi ja 12. elokuuta 1980 Legazpin piispaksi, jona hän toimi, kunnes kuoli 60-vuotiaana virassa. == Lähteet == Luokka:Filippiiniläiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 1991 kuolleet
Harmaabulbuli

Harmaabulbuli (Eurillas gracilis) on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Harmaabulbulia tavataan laajalla alueella Länsi- ja Keski- Afrikassa. Sen levinneisyysalue ulottuu Guineasta Nigerian kautta Angolan pohjoisosiin, Kongon demokraattiseen tasavaltaan ja Kenian länsiosiin asti. Lajin kannankehitys on vakaa ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Bulbulit
Ramón José Aponte Fernández

Ramón José Aponte Fernández (s. 23. syyskuuta 1948 Carache) on venezuelalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Trujillon hiippakuntaan 17. elokuuta 1974 ja nimitettiin Valle de la Pascuan hiippakunnan johtoon 5. maaliskuuta 2004. Piispaksi vihkiminen seurasi 22. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Rosalio José Castillo Lara, jota avustivat Vicente Ramón Hernández Peña ja Joaquín José Morón Hidalgo.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Ramón José Aponte Fernández == Lähteet == Luokka:Venezuelalaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Francis Xavier Vira Arpondratana

Francis Xavier Vira Arpondratana (; s. 3. lokakuuta 1955) on thaimaalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Bangkokin arkkihiippakuntaan Michael Michai Kitbunchu 7. kesäkuuta 1981. Hänet nimitettiin Chiang Main hiippakunnan johtoon 10. helmikuuta 2009, ja piispaksi vihkiminen seurasi 1. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Kitbunchu, jota avustivat Salvatore Pennacchio ja Joseph Sangval Surasarang.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Francis Xavier Vira Arpondratana == Lähteet == Luokka:Thaimaalaiset katoliset piispat Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jojo Anand

Jojo Anand (s. 17. toukokuuta 1959) on intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Ranchin arkkihiippakuntaan 24. huhtikuuta 1992 ja inkardinoitiin Simdegan hiippakuntaan 28. toukokuuta 1993. Anand sai 8. syyskuuta 2012 nimityksen Hazaribagin hiippakunnan johtoon, ja piispaksi vihkiminen seurasi 8. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Telesphore Placidus Toppo, jota avustivat Charles Soreng ja William D'Souza.Catholic- Hierarchy.org: Bishop Jojo Anand == Lähteet == Luokka:Intialaiset katoliset piispat Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ilkka Pöyhönen

Ilkka Pöyhönen (s. 31. elokuuta 1948 Helsinki) on Lappeenrannan teknillisen yliopiston entinen rehtori ja puutekniikan professori. Yliopiston rehtorina Pöyhönen toimi vuosina 2008–2014. Pöyhönen on opiskellut Teknillisessä korkeakoulussa, josta hän valmistui diplomi-insinööriksi vuonna 1972 ja väitteli tekniikan tohtoriksi puun mekaanisesta teknologiasta vuonna 1991. Hän on toiminut vuosina 1977–1989 Suomen Sahat ry:n toimitusjohtajana, Suomen Metsäteollisuuden Keskusliiton apulaisjohtajana 1989–1992 ja myöhemmin Metsäteollisuus ry:n mekaanisen metsäteollisuuden yksikön johtajana vuosina 1995–1997. Pöyhönen toimi 1995–1997 Lappeenrannan teknillisen yliopiston konetekniikan osaston dosenttina, puutekniikan osa-aikaisena professorina 1996–1997 ja konetekniikan osaston johtajana 1998–1999. Yliopiston konetekniikan osaston puutekniikan professorin virkaan hänet nimitettiin 1. huhtikuuta 1997. Pöyhönen valittiin Lappeenrannan teknillisen yliopiston rehtoriksi elokuussa 2008. Rehtorinvaalissa hän sai 44 ääntä vaalikollegion 49:stä äänestä. Pöyhönen oli aiemmin toiminut vuodesta 1999 yliopiston opetuksesta vastaavana vararehtorina. Hänen oli määrä jäädä eläkkeelle vuoden 2014 alussa, mutta yliopiston hallitus sopi Pöyhösen toimikauden jatkamisesta lukukauden loppuun, kunnes uusi rehtori on saatu valittua rauhassa eri hakijoiden joukosta. Pöyhösen seuraajaksi valittiin lopulta maaliskuussa 2014 maatalous- ja metsätieteiden tohtori Anneli Pauli, joka aloitti rehtorin tehtävässä 1. heinäkuuta 2014 Pöyhösen toimikauden päättyessä. == Lähteet == Luokka:Lappeenrannan teknillisen yliopiston professorit Luokka:Lappeenrannan teknillisen yliopiston rehtorit Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kirkolliskokousedustajat
Tay Garnett

William Taylor "Tay" Garnett (13. kesäkuuta 1894 – 3. lokakuuta 1977) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hän aloitti uransa elokuva-alalla 1920-luvulla käsikirjoittajana. Sen jälkeen hän teki vain ohjauksia, joista muutaman hän myös tuotti, kunnes erään viimeisistä ohjauksistaan Lupa rakastaa ja tappaa (1971, The Delta Factor) 1971 hän jälleen myös käsikirjoitti. Hän ohjasi myös televisiosarjojen jaksoja, esimerkiksi Bonanza, Lännen mies ja Wagon Train. Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset käsikirjoittajat Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvatuottajat Luokka:Vuonna 1894 syntyneet Luokka:Vuonna 1977 kuolleet
Wilson Luís Angotti Filho

Wilson Luís Angotti Filho (s. 5. huhtikuuta 1958 Taquaritinga) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Jaboticabalin hiippakuntaan 19. joulukuuta 1982 ja nimitettiin Belo Horizonten arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Tabaen titulaaripiispaksi 4. toukokuuta 2011. Piispaksi vihkiminen seurasi 1. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Walmor Oliveira de Azevedo, jota avustivat Fernando Antônio Brochini ja Luíz Eugênio Pérez.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Wilson Luís Angotti Filho == Lähteet == Luokka:Brasilialaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Venäjän nuorten kansallinen jääkiekkosarja

Venäjän nuorten kansallinen jääkiekkosarja (), NMHL, on venäläinen nuorten jääkiekon toinen sarjataso. Sarja käytti vuoteen 2017 asti nimitystä MHL-B (ven. Первенство Молодёжной хоккейной лиги, МХЛ-Б). ==Joukkueet 2021–2022== {| cellpadding="1" width="750px" style="font-size: 90%; border: 1px solid gray;" Nuorten kansallinen jääkiekkosarja Läntinen konferenssi Joukkue Kaupunki Areena Emäseura Liittynyt AKM-Junior Novomoskovsk Jubileinyi-urheilukeskus AKM Tula (VHL) 2021 Arktika Murmansk Murmansk Murmanskin urheilukeskus 2021 Dinamo-Junior Pietari Pietari Jubileinyi-urheilukeskus Dinamo Pietari (VHL) 2019 HK Belgorod Belgorod Belgorodin jäähalli 2012 HK Bobrov Bobrov Vjatšeslav Fetisovin jäähalli 2020 HK Brjansk Brjansk Volodarskin jäähalli 2014 HK Dinamo-576 Pietari Jubileinyi-urheilukeskus 2020 HK Rossoš Rossoš Rossošin jääpalatsi Buran Voronež (VHL) 2012 Jamal Salehard Salehard Salehardin jäähalli 2021 SKA-GUOR Karelija Kontupohja Kontupohjan jäähalli SKA Pietari (KHL) 2019 Sokol Kursk Kursk Kurskin urheilukoulun jäähalli 2021 Itäinen konferenssi Joukkue Kaupunki Areena Emäseura Liittynyt GUOR Jaroslavl Jaroslavl 2021 Dizelist Penza Penza Dizel Arena Dizel Penza (VHL) 2011 Metallurg Tšerepovets Tšerepovets Urheilukeskus Almaz Severstal Tšerepovets (KHL) 2018 MHK Kristall Saratov Saratov Saratovin jääurheilupalatsi Kristall Saratov (VHL-B) 2021 MHK Lipetsk Lipetsk Urheilukeskus Zvezdnyi 2015 Olimpija Kirovo-Tšepetsk Kirovo-Tšepetsk Olimpi-Arena 2021 Poljot Rybinsk Rybinsk MAU DS Poljot 2017 Progress Glazov Glazov Glazov Arena 2013 Sokol Novotšeboksarsk Novotšeboksarsk Novotšeboksarskin jäähalli 2020 Tveritši Tver Tver Tverin urheilupalatsi 2012 VDV Rjazan Rjazan Rjazanin urheilupalatsi HK Rjazan (VHL) 2019 ==Mestarit== * 2020–2021: Loko-Junior Jaroslavl * 2019–2020: Dinamo- Junior Pietari * 2018–2019: HK Rossoš * 2017–2018: Dizelist Penza * 2016–2017: Gornjak Utšaly * 2015–2016: Gornjak Utšaly * 2014–2015: HK Rossoš * 2013–2014: Berkuty Kubani Krasnodar * 2012–2013: Junior Kurgan * 2011–2012: Oktan Perm ==Lähteet== Luokka:Venäjän jääkiekkosarjat
Friedrich von Thun und Hohenstein

Friedrich von Thun und Hohenstein (8. toukokuuta 1810 Tetschen (nyk. Děčín), Böömi – 24. syyskuuta 1881 Tetschen) oli itävaltalainen kreivi ja diplomaatti.Friedrich, count von Thun und Hohenstein Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 13.7.2013. Hän oli muun muassa Itävallan lähettiläänä Tukholmassa vuosina 1847–1849.Nordisk familjebok (1919), s. 1207 Runeberg.org. Viitattu 13.7.2013. Parhaiten hänet kuitenkin muistetaan toiminnastaan Saksan liittopäivien puhemiehenä Frankfurtissa vuonna 1850. Itävallan delegaatiota Frankfurtissa johtanut Thun und Hohenstein vastusti tiukasti varsinkin Otto von Bismarckin esittämiä vaatimuksia keskitetymmin johdetun Saksan luomisesta, mikä olisi vahvistanut Preussin johtoasemaa. Thun und Hohenstein oli myöhemmin Itävallan lähettiläänä Preussissa 1852–1854 ja Venäjällä 1859–1863. Friedrich von Thun und Hohensteinin veli oli ministeri Leo von Thun und Hohenstein ja hänen poikansa Itävallan pääministerinä toiminut Franz von Thun und Hohenstein. ==Lähteet== Luokka:Itävaltalaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1810 syntyneet Luokka:Vuonna 1881 kuolleet
José Armando Álvarez Cano

José Armando Álvarez Cano (s. 30. tammikuuta 1960 Jiquilpan, Michoacán, Meksiko) on meksikolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Zamoran hiippakuntaan 8. helmikuuta 1986 ja nimitettiin Huautlan alueprelatuurin johtoon 3. marraskuuta 2011. Piispaksi vihkiminen seurasi 30. tammikuuta 2012. Pääkonsekraattorina toimi Christophe Pierre, jota avustivat Alberto Suárez Inda ja José Luis Chávez Botello.Catholic-Hierarchy.org: Bishop José Armando Álvarez Cano == Lähteet == Luokka:Meksikolaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nuori Loiri

Nuori Loiri on Anna Puun kolmannen, Antaudun-studioalbumin kolmas single, joka julkaistiin 29. huhtikuuta 2013. Kappaleen on säveltänyt Knipi ja sanoittanut Anna Puu yhdessä Samae Koskisen kanssa. Kappaleen sanoitus kertoo Vesa-Matti Loirista, joka soitti Puulle kuultuaan kappaleen. Toisin kuin albumin edelliset singlet, ”Nuori Loiri” ei noussut lainkaan myyntilistoille. Se oli kuitenkin ollut kaupallisten radiokanavien 19. soitetuin kappale. ==Kappaleet== # ==Listasijoitukset== Lista Paras sijoitus Suomen virallinen singlelista – Suomen virallinen latauslista – Radiolista 19 ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2013 kappaleet Luokka:Anna Puun kappaleet
Ramon Cabrera Argüelles

Ramon Cabrera Argüelles (s. 12. marraskuuta 1944 Batangas City) on filippiiniläinen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 21. joulukuuta 1969 ja nimitettiin Manilan arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Ros Crén titulaaripiispaksi 26. marraskuuta 1993. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1994. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Giovanni Battista Re ja Giuseppe Uhac.Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Ramon Cabrera Argüelles Argüelles sai 25. elokuuta 1995 nimityksen Filippiinien sotilaspiispaksi ja 14. toukokuuta 2004 Lipan arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 16. heinäkuuta. == Lähteet == Luokka:Filippiiniläiset papit Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
David William Valencia Antonio

David William Valencia Antonio (s. 29. joulukuuta 1963 Nagtupacan) on filippiiniläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Nueva Segovian arkkihiippakuntaan 1. joulukuuta 1988 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Bastin titulaaripiispaksi 15. kesäkuuta 2011. Piispaksi vihkiminen seurasi 26. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Giuseppe Pinto, jota avustivat Ernesto Antolin Salgado ja Orlando Beltran Quevedo.Catholic- Hierarchy.org: Bishop David William Valencia Antonio == Lähteet == Luokka:Filippiiniläiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ernst von Seidler

Ernst Seidler von Feuchtenegg (5. kesäkuuta 1862 Schwechat – 23. tammikuuta 1931 Wien) oli itävaltalainen oikeustieteilijä ja virkamies, joka toimi Itävallan pääministerinä ensimmäisen maailmansodan aikana heinäkuusta 1917 kesäkuuhun 1918. Seidler toimi hallintovirkamiehenä, tuomarina, valtiosääntöoikeuden dosenttina Wienin yliopistossa ja professorina maatalouskorkeakoulussa sekä vuodesta 1900 maatalousministeriön kauppapoliittisen osaston päällikkönä. Hän ansioitui varsinkin vesioikeuden kehittäjänä.Nordisk familjebok, täydennysosa (1926), s. 260 Runeberg.org. Viitattu 13.7.2013. Heinäkuussa 1917 keisari Kaarle I nimitti pääministeriksi Seidlerin, entisen hallinto-oikeuden ja kansainvälisen oikeuden opettajansa. Kansallisuusryhmien väliset ristiriidat haittasivat tässä vaiheessa jo pahasti Itävallan parlamentin työskentelyä, joten Seidler pyrki tekemään myönnytyksiä oppositiossa olleille tšekkinationalisteille. Saksankielisten edustajien taipumattomuus kuitenkin esti hänen suunnittelemiensa uudistusten toteuttamisen. Seidler erosi kesäkuussa 1918.Austria Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 13.7.2013. Hän toimi sen jälkeen monarkian kukistumiseen asti keisarin kabinettipäällikkönä ja palasi sitten hoitamaan professuuriaan. ==Lähteet== Luokka:Itävallan ministeripresidentit Luokka:Oikeustieteilijät Luokka:Vuonna 1862 syntyneet Luokka:Vuonna 1931 kuolleet
Nicolas Antiba

Nicolas Antiba (s. 25. joulukuuta 1945 Aleppo) on syyrialainen melkiitteihin kuuluva katolinen arkkipiispa. Hänestä tuli Ordre Basilien Alepinin jäsen 13. maaliskuuta 1964, ja hän sai pappisvihkimyksensä 19. syyskuuta 1971. Hän toimi vuosina 1989–1995 Ordre Basilien Alepinin johdossa. Hänet valittiin 22. kesäkuuta 2012 ja vahvistettiin 2. toukokuuta 2013 Bosra e Haūrānin arkkipiispaksi.Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Nicolas Antiba, B.A. == Lähteet == Luokka:Syyrialaiset henkilöt Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
James Naanman Daman

James Naanman Daman (10. huhtikuuta 1956 Kwa – 12. tammikuuta 2015) oli nigerialainen roomalaiskatolinen piispa. Hän kuului augustinolaisiin. Hänet vihki papiksi paavi Johannes Paavali II 14. helmikuuta 1982. Hänet nimitettiin Jalingon hiippakunnan johtoon 5. joulukuuta 2000, ja piispaksi vihkiminen seurasi 24. helmikuuta 2001. Pääkonsekraattorina toimi Osvaldo Padilla, jota avustivat Ignatius Ayau Kaigama ja Christopher Shaman Abba.Catholic- Hierarchy.org: Bishop James Naanman Daman, O.S.A. Daman sai 2. kesäkuuta 2007 nimityksen Shendamin piispaksi. == Lähteet == Luokka:Nigerialaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Max Hussarek von Heinlein

Max Hussarek von Heinlein (3. toukokuuta 1865 Pressburg, Slovakia – 6. maaliskuuta 1935 Wien)Max Hussarek, Baron Hussarek von Heinlein Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 13.7.2013. oli itävaltalainen paroni, oikeustieteilijä ja virkamies, joka toimi Itävallan pääministerinä ensimmäisen maailmansodan loppuvaiheessa heinäkuusta lokakuuhun 1918. Hussarek toimi vuosina 1895–1897 kanonisen oikeuden professorina Wienin yliopistossa ja sen jälkeen virkamiehenä Itävallan kulttuuri- ja opetusministeriössä, vuodesta 1906 osastopäällikkönä.Nordisk familjebok, täydennysosa (1924), s. 513–514 Runeberg.org. Viitattu 13.7.2013. Vuosina 1911–1917 hän oli opetusministerinä kolmessa peräkkäisessä hallituksessa. Hussarek nimitettiin pääministeriksi 25. heinäkuuta 1918. Hän uskoi hajoamaisillaan olevan valtakunnan olevan pelastettavissa vain muuttamalla se liittovaltioksi. Hän ehdotti autonomisen Kroatian valtion luomista ja esitteli 16. lokakuuta keisari Kaarle I:lle niin sanotun lokakuun manifestin. Siinä kaksoismonarkian itävaltalainen puolisko julistettiin liittovaltioksi, joka koostuisi neljästä osasta: saksalaisesta, tšekkiläisestä, eteläslaavilaisesta ja ukrainalaisesta. Puolalaisille annettiin oikeus erota valtakunnasta ja liittyä Puolaan. Vaikka Unkari jäikin manifestin ulkopuolelle, unkarilaiset saivat vastarinnallaan vesitettyä tämän viimeisen yrityksen uudistaa Itävalta-Unkaria. Seurauksena oli kuitenkin kansallisten neuvostojen perustaminen valtakunnan eri osiin, mikä käytännössä johti Habsburgien valtakunnan sisäiseen hajoamiseen.Austria Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 13.7.2013. Hussarek erosi pääministerin tehtävistä 27. lokakuuta 1918. Hän jatkoi myöhemmin yliopistonopettajana ja toimi Punaisen Ristin paikallisena johtajana Wienissä ja Ala-Itävallassa. ==Lähteet== Luokka:Itävallan ministeripresidentit Luokka:Opetusministerit Luokka:Vuonna 1865 syntyneet Luokka:Vuonna 1935 kuolleet