Seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen oikeudet Saksassa

Seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen oikeudet ovat Saksassa hyvällä tasolla, vaikkakin maassa esiintyy jonkin verran vihapuhetta. Edistystä on tapahtunut nopeaan tahtiin toisen maailmansodan jälkeen. == Historia == Homoseksuaalisuus kriminalisoitiin Pyhässä saksalais-roomalaisessa keisarikunnassa vuonna 1532. Huhujen mukaan Preussin kuningas Fredrik Suuri oli homoseksuaali. Historijoitsija Johann Georg Zimmermann kirjoitti kuninkaan olevan tunnettu "kreikkalaisesta rakkausmieltymyksestään". Fredrik myös tilasi useita patsaita, jotka kuvaavat Antinoosista sekä miesten välisiä suhteita. Napoleonin aikana homoseksuaalisuus laillistettiin, mikäli sen osalliset olivat aikuisia. Vuonna 1871 Saksan keisarikunta kriminalisoi ”luonnonvastaiset teot” ns. pykälä 175:n nojalla, joka langetti homoseksuaalisista teoista enimmillään kuuden kuukauden vankeustuomion. Nämä homoseksuaaliset teot eivät koskeneet naisten välisiä suhteita. Pykälää kritisoi äänekkäästi mm. saksalainen lääkäri ja seksologi Magnus Hirschfeld. Maailmansotien välisenä aikana gay-kulttuuri kukoisti erityisesti Berliinissä, josta löytyi paljon vähemmisöille suunnattuja kirjoja, teattereita ja yökerhoja. Hitler näki homoseksuaalisuuden uhkana Saksan tulevaisuudelle, koska homoseksuaalit eivät voineet tuottaa uusia arjalaisia lapsia valtakunnalle. Ernst Röhmiä syytettiin virallisten tietojen mukaan homoseksuaalisuudesta pitkien puukkojen yönä. Kolmannen valtakunnan aikana pykälä 175 laajennettiin koskemaan myös naisten välisiä seksuaalisia suhteita ja Gestapo alko kerätä epäiltyjen nimiä niin sanotulle pinkille listalle. Keskitysleireille joutuneiden homoseksuaalien määrästä ei ole varmuutta ja se vaihtelee 5000 ja 15 000 välillä: monet pitivät seksuaalisuutensa salassa ja natsit tuhosivat suurimman osan leirien asiakirjoista ennen niiden hylkäämistä. Toisen maailmansodan jälkeen sekä Länsi- että Itä-Saksassa säilytettiin pykälä 175 jossain muodossa. Kaikki sateenkaariyhdistykset ja näitä myötäilevät julkaisut kiellettiin Itä-Saksassa kun taas Länsi-Saksassa ne sallittiin. Isä-Saksassa monet luterilaiset kirkot antoivat suojaa seksuaalivähemmistöille ja antoivat näiden käyttää tilojaan kiellettyjen järjestöjen kokoontumispaikkana.. Pykälä 175 kumottiin virallisesti vuonna 1994. == Nykyään == Kaikki Natsi-Saksan aikana homoseksuaalisuudesta tuomion saaneet saivat armahduksen vuonna 2002. Vuonna 2017 tämä laajennettiin myös niihin, jotka saivat tuomionsa sodan jälkeen. Näille henkilöille myönnettiin myös samana vuonna rahallisia korvauksia: 3000 euroa sekä 1500 euroa lisää jokaisesta vankilassa vietetystä vuodesta. Korvaukseen oikeutettuja on noin 5000.. Samaa sukupuolta olevat parit ovat saaneet mennä naimisiin vuodesta 2017 lähtien. Avioliitto-oikeuden puolesta äänestivät yksimielisesti sosiaalidemokraatit, vihreä ja vasemmisto. Kristillisdemokraattien 309 edustajasta 225 äänesti vastaan, 75 puolesta, 4 tyhjää. Lopullinen tulos oli 393–226. Vuoden 2019 alusta alkaen saksalaiset ovat voineet merkitä sukupuolekseen ”divers” eli jokin muu kuin mies tai nainen. == Virstanpylväitä == Tapahtuma Laillisuus (vuosi) Lähde Homoseksuaalisuus laillistettu kyllä (1994) Samaa sukupuolta olevien avioliitto kyllä (2017) Mahdollisuus asepalvelukseen kyllä Tasa-arvoinen suojaikäraja kyllä Avoimesti homoseksuaalien verenluovutus kyllä (2017, vuoden karanteenin jälkeen) Laki kieltää syrjimisen seksuaalisuuden perusteella kyllä (2017) Käännytysterapia kielletty kyllä (2020) == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *