Petri Tamminen

Petri Tamminen (s. 23. marraskuuta 1966 Helsinki) on suomalainen kirjailija ja freelancetoimittaja. Vuonna 2002 Tamminen sai Kalevi Jäntin palkinnon teoksesta Piiloutujan maa. Vuonna 2006 hän oli ehdolla Finlandia-palkinnon saajaksi teoksellaan Enon opetukset. Tammisen teoksia on käännetty englanniksi, ruotsiksi, saksaksi, tanskaksi, sloveniaksi, latviaksi, tšekiksi, puolaksi ja japaniksi. ==Elämä ja ura== Tamminen valmistui ylioppilaaksi Turussa vuonna 1985 ja yhteiskuntatieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta vuonna 1995 pääaineenaan tiedotusoppi. Vuosina 1995–1997 Tamminen työskenteli toimittajana. Hän on ollut vapaa kirjailija vuodesta 1998. Tamminen on pitänyt luovan kirjoittamisen kursseja ja luennoinut kirjoittamisesta Tampereen yliopistossa. Hän on kirjoittanut kolumneja muun muassa Annaan, Kaksplussaan, Sunnuntaisuomalaiseen ja Hyvä Terveys -lehteen. Tamminen on kirjoittanut romaaneja, novelleja ja lyhytproosaa, eli proosaa, joka koostuu novellia lyhyemmistä suorasanaisista teksteistä. Tammista on luonnehdittu lakonisen huumorin mestariksi ja hänen kirjoitustyyliään minimalistiseksi. Hän käyttää teksteissään paljon lyhyitä päälauseita ja samanlaisina toistuvia lauserakenteita. Tamminen on kuvaillut esikoisteoksensa Elämiä (1994) tyyliä seuraavasti: ”Rivien välit kirjoitin tilaviksi, toivoin, että lukija mahtuisi niihin ja toisi mukanaan omat muistonsa. Tämä perusajatus on mukana kaikissa kirjoissani.” Häntä onkin kehuttu taitavaksi aukkojen käyttäjäksi. Kirjallisiksi vaikutteikseen Tamminen on maininnut muun muassa Veijo Meren, Antti Hyryn ja Antti Tuurin novellit. Tamminen on asunut Asikkalassa, Vääksyssä vuodesta 1998. Kirjailija Antti Rönkä on Petri Tammisen poika. Heidän kirjeenvaihdostaan on julkaistu teos Silloin tällöin onnellinen (2020). == Tuotanto == === Novellikokoelmat === * * === Lyhytproosa === * * * * * * === Romaanit === * * * * * * === Novellit === * Panettelija (Image 1995, nro 3) * Salkku (Äidinkielen opettajain vuosikirja 2000, nro 44) * Hääpäivä (Suomen Kuvalehti 2001, nro 32–35) === Kuunnelmat === * Kapeita lautoja (YLE/Radioteatteri, 2001) * Kaikki häviävät ennen pitkää (YLE/Radioteatteri, 2005) * Stetsonipäinen (YLE/Radioateatteri, 2007) * Isä urheilee (YLE/Radioateatteri, 2013) * Tauon paikka (YLE/Radioateatteri, 2016) Lähde ===Tietokirjat=== * == Palkinnot == * J. H. Erkon kirjoituskilpailu 1989 * Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinto 1994 * Nuoren taiteen Suomi-palkinto 1997 * Kalevi Jäntin palkinto 2002 * Hämeen taidetoimikunnan taidepalkinto 2002 * Suuren Suomalaisen Kirjakerhon tunnustuspalkinto 2002 * Otavan kirjasäätiön Veijo Meri -palkinto 2016 Lähde === Ehdokkuudet === * Runeberg- palkinto: Miehen ikävä (1997), Väärä asenne (2000), Rikosromaani (2012) * Finlandia-palkinto: Enon opetukset, 2006 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viikon kirja: Kirjailija Petri Tamminen ja Meriromaani Yle Areena. 31.3.2015. * Koskelainen, Jukka: Petri Tamminen kirjoitti tyylillisesti hienoimman romaaninsa HS.fi. 19.2.2015. * Hänninen, Ville: Aaltojen alle ja takaisin, aaltojen alle ja takaisin... Kiiltomato.net. 13.9.2015. * Suominen, Johanna: Moninkertainen mies. Maskuliinisuudet ja kerronta Petri Tammisen teoksissa Elämiä, Miehen ikävä, Väärä asenne ja Piiloutujan maa Kotimaisen kirjallisuuden pro gradu -tutkielma. Jyväskylän yliopiston taiteiden ja kulttuurin tutkimuksen laitos. Maaliskuu 2005. Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Suomalaiset novellikirjailijat Luokka:Kalevi Jäntin palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt