EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Recreativo de Huelva

Real Club Recreativo de Huelva on espanjalainen jalkapalloseura Huelvan kaupungista, Andalusiasta. Seuran perustivat tohtori Alexander McKay ja joukko brittiläisiä Rio Tinto -kaivosyhtiön työntekijöitä 23. joulukuuta 1889, ja se on siten vanhin espanjalainen jalkapalloseura. Alun perin seuran nimi oli Huelva Recreation Club. Recreativon edustusjoukkue pelaa Espanjan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä. Korkeimmalla tasolla Primera Divisiónissa seura on pelannut yhteensä viisi kautta vuosina 1978–1979, 2002–2003 ja 2006–2009. Vuonna 2003 joukkue ylsi cup-kilpailu Copa del Reyn loppuotteluun, jossa Mallorca oli parempi maalein 3–0. Recreativo pelaa kotiottelunsa Nuevo Colombino -stadionilla, jossa on noin 20 000 istumapaikkaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Recreativon sivusto Recreativo Luokka:Huelvan maakunta
Ismael Kirui

Ismael Kirui (s. 20. helmikuuta 1975 Marakwet, Kenia) on entinen kenialainen kestävyysjuoksija. Hänen veljensä Richard Chelimo on myös menestynyt kenialainen kestävyysjuoksija. Kirui juoksi 1990 yleisurheilun nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa toiseksi 10 000 metrin juoksussa. Vuonna 1992 hän voitti maastojuoksun nuorten maailmanmestaruuden sekä hopeaa nuorten MM- kisojen 5 000 metrin juoksussa. Seuraavana vuonna hän oli 18-vuotiaana aikuisten sarjoissa maastojuoksun MM-kisoissa kolmas ja voitti Stuttgartin MM- kisoissa MM-kultaa 5 000 metrillä ennen Etiopian Haile Gebrselassieta. Hänen voittoaikansa 13.02,75 oli uusi kisaennätys. Hän voitti MM-kultaa myös Göteborgissa 1995 hidasvauhtisessa taktiikkajuoksussa. ==Ennätykset== * 3 000 metrin juoksu: 7.39,82 (1993) * 5 000 metrin juoksu: 13.02,75 (1993 ja 1995) * 10 000 metrin juoksu: 27.06,59 (1995) * 15 kilometrin maantiejuoksu: 42.42 (1998) ==Lähteet== * Luokka:Kenialaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Kenialaiset maastojuoksijat Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
James Levine

James Lawrence Levine [lɪ'vaɪn] (23. kesäkuuta 1943 Cincinnati, Ohio – 9. maaliskuuta 2021 Palm Springs, Kalifornia) oli amerikanjuutalainen kapellimestari ja pianisti. Levine aloitti pianon- ja viulunsoiton lapsena ja esiintyi jo 10-vuotiaana Cincinnatin sinfoniaorkesterin kanssa. Ennen pääsyään Juilliard School of Musiciin vuonna 1961 häntä opettivat Walter Levin, Rudolf Serkin ja Rosina Lhévinne. Levinen kapellimestariura alkoi Clevelandin orkesterin apulaiskapellimestarina 1965–1970. Kesäkuussa 1971 hän johti Metropolitan-oopperassa Puccinin Toscan esityksen. Hänen saamansa suosio johti nimitykseen Metropolitan-oopperan ylikapellimestariksi vuonna 1973. Vuosina 1974–1978 hän oli myös Cincinnati May Festivalin musiikillinen johtaja. Levine toimi 1999–2004 Münchenin filharmonisen orkesterin ja 2004–2011 Bostonin sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina. Hän teki yhteistyötä myös Chicagon sinfoniaorkesterin sekä Berliinin ja Wienin filharmonikoiden kanssa. Vuonna 2017 tuli esiin syytöksiä Levinen nuoriin miehiin ja alaikäisiin poikiin kohdistamasta seksuaalisesta hyväksikäytöstä 1960-luvulta alkaen. Metropolitan-ooppera ensin keskeytti ja sitten lopetti yhteistyön hänen kanssaan. Levine nosti syytteen Metropolitania vastaan sopimusrikkomuksesta ja kunnianloukkauksesta. Asia sovittiin oikeuden ulkopuolella niin, että Metropolitan maksoi Levinelle 3,5 miljoonaa dollaria . == Lähteet == == Aiheesta muualla == * James Levinen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Yhdysvaltalaiset kapellimestarit Luokka:Yhdysvaltalaiset pianistit Luokka:Grammy-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Sinfonia nro 2 (Šostakovitš)

Dmitri Šostakovitšin sinfonia nro 2 H-duuri op. 14, alaotsikoltaan Lokakuulle, sai kantaesityksensä 1927. Leningradin filharmonikkoja ja Akateemista kapellikuoroa johti Nikolai Malko. Laulutekstin on kirjoittanut Aleksandr Bezymenski (1898–1973). Sanat ylistävät Vladimir Leniniä ja neuvostovallankumousta.Heikki Poroila, Yhtenäistetty Dmitri Šostakovitš, Helsinki: Suomen musiikkikirjastoyhdistys 2014 Šostakovitš kirjoitti alun perin kantaatin ja nimesi teoksen vasta myöhemmin sinfoniaksi. Šostakovitšin toinen sinfonia koostuu kahdesta osasta, joiden kesto on noin kaksikymmentä minuuttia: # Largo - Allegro molto # My šili, my prosili raboty i hleba. ==Lähteet== ==Katso myös== *Luettelo Dmitri Šostakovitšin sävellyksistä Luokka:Dmitri Šostakovitšin sinfoniat Luokka:1920-luvun musiikkiteokset
7\. osasto

7\. osasto oli puna-armeijan jokaisen esikunnan organisaatio, jonka päätehtävänä oli murentaa vihollisen taistelutahtoa. Tätä työtä teki esimerkiksi Moskovan Tiltu. Osastoissa muun muassa saksalaiset kommunistit olivat työssä neuvostoupseerien alaisina, ja myös monet saksalaiset sotavangit olivat olleet antifasistisessa koulutuksessa neuvostoleireillä. Saksalaiset kutsuivat heitä Seydlitzin miehiksi. Nimi johtui kenraalimajuri Walther von Seydlitz-Kurzbachista, joka oli antautunut Stalingradissa ja ollut mukana muodostamassa ns. Vapaan Saksan kansallista komiteaa, jonka johtajaksi hänet valittiin. Hän oli tosin pelkkä keulahahmo, sillä komitea oli täysin NKVD:n valvonnassa. Luokka:Puna-armeija
Sinfonia nro 3 (Šostakovitš)

Sinfonia nro 3 Es-duuri op. 20, alaotsikoltaan Toukokuun ensimmäinen, on Dmitri Šostakovitšin sävellys, joka sai kantaesityksensä Leningradissa 6. marraskuuta 1931. Leningradin filharmonikkoja ja Akateemista kapellikuoroa johti Aleksandr Gauk. Šostakovitšin kolmannen sinfonian finaalissa on hänen Semjon Kirsanovin (1906–1972) tekstiin säveltämänsä kuoro-osuus Pervomaiskaja. Lauluteksti ylistää vapunpäivää ja neuvostovallankumousta: "Jokainen vapunpäivä on askel kohti sosialismia." Sinfonian kesto on noin 30 minuuttia. Osat esitetään tauotta (attacca). == Osat == # Allegretto — Allegro # Andante # Largo # Moderato: "V pervoje Pervoje maja". ==Katso myös== *Luettelo Dmitri Šostakovitšin sävellyksistä Luokka:Dmitri Šostakovitšin sinfoniat Luokka:1930-luvun musiikkiteokset
Keulakuva

Keulakuva on tyypillisesti puusta veistetty, yleensä naista tai eläintä esittävä koriste-esine, joka sijoitetaan purjealuksen keulaan, keulapuomin alle. Keulakuvat olivat yleisiä 1500–1800-luvuilla. Ensimmäiset keulakuvat ilmestyivät 1500-luvun kaljuunoihin. Peräpeilin koristelun tavoin keulakuvan pääasiallinen tarkoitus oli usein kertoa aluksen nimi lukutaidottomalle väestölle sekä laivaston alusten ollessa kyseessä myös kuvata omistajansa mahtia ja varallisuutta. Barokin aikakaudella joissakin aluksissa oli suunnattoman suuria keulakuvia, jotka painoivat useita tonneja ja levittäytyivät aluksen keulan molemmille puolille. Suuret keulakuvat heikensivät alusten purjehdusominaisuuksia, minkä vuoksi keulakuvien kokoa pienennettiin huomattavasti 1700-luvulla. Napoleonin aikakauden sotien jälkeen keulakuvat jälleen yleistyvät, mutta yleensä ne olivat enää pieniä rintakuvia. 1800-luvulla keulakuvien käyttö väheni huomattavasti, mutta 1850–1860-luvuilla nopeissa klippereissä oli täysikokoiset, joskin erittäin kevyet keulakuvat, sillä aluksissa ei haluttu kuljettaa ylimääräistä painoa. Keulakuvat katosivat meriltä purjelaivojen mukana. Vielä varhaisissa höyrylaivoissa oli toisinaan joko keulakuva tai omistajansa vaakuna keulassa. Tämä tapa katosi viimeistään ensimmäisen maailmansodan myötä. Tosin suomalaisissa jäänmurtajissa oli hyvin kauan keulassa Suomen vaakuna, poikkeuksena Hansessa Saksan liittotasavallan. Saksassa, Belgiassa ja Alankomaissa uskottiin, että klaboutermannikin-nimiset henget tai keijut asustivat keulakuvissa ja suojelivat alusta karikoilta, myrskyiltä ja taudeilta. Jos alus upposi, klaboutermannikinit opastivat merimiesten henget tuonpuoleiseen. Hollannissa uskottiin, että ilman keulakuvaa ja henkien suojelusta uponneiden alusten miehistöt kummittelevat merillä ikuisesti. Sanoja keulakuva ja keulahahmo käytetään myös metaforana henkilöstä, joka on julkisuudessa jonkin ryhmän tai organisaation näkyvin jäsen olematta kuitenkaan sen varsinainen johtaja. == Katso myös == * Nokkakoriste – autojen samankaltainen koriste == Aiheesta muualla == * Laivojen keulakuvat, Hakkapeliitta, 24.12.1935, nro 51-52, s. 21, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * Kaljuunakuvien romantiikkaa, Seura, 04.03.1936, nro 10, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Purjealuksen rakenne
Mark Plaatjes

Mark Plaatjes (s. 1. kesäkuuta 1961 Johannesburg, Etelä-Afrikka) on yhdysvaltalainen entinen kestävyysjuoksija. Plaatjes voitti ensimmäisen Etelä- Afrikan mestaruutensa maratonjuoksussa jo 1979. Vuonna 1983 hän voitti maansa mestaruuden maastojuoksussa, 1985 maastojuoksussa ja maratonilla sekä 1987 jälleen maastojuoksussa. Hän aloitti opintonsa Witwatersrandin yliopistossa vuonna 1984 ja valmistui 1987 fysioterapian maisteriksi. Seuraavana vuonna hän haki Yhdysvalloista poliittista turvapaikkaa. Hän sai Yhdysvaltojen kansalaisuuden 1993 ja selviytyi samana vuonna Yhdysvaltojen Stuttgartin MM- kisoihin osallistuvaan joukkueeseen. Kisoissa Plaatjes voitti maratonin MM- kultaa. Namibian Lucketz Swartbooi johti kilpailua pitkään ja näytti voittavan juoksun helposti. Vain pari kilometriä ennen maalia hän kuitenkin hyytyi, ja Plaatjes pääsi nousemaan voittajaksi. Hänestä tuli täten ensimmäinen yhdysvaltalainen miesten kestävyysjuoksun maailmanmestari. Urheilu-uransa jälkeen Plaatjes on toiminut valmentajana. ==Yksityiselämä== Hän asuu Boulderissa, Coloradossa, ja pitää kuntoutusklinikkaa. Hän on naimisissa ja hänellä on kolme tytärtä. Luokka:Yhdysvaltalaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Orimattilan Jymy

Orimattilan Jymy (Jymy tai OrJy) on vuonna 1903 perustettu orimattilalainen urheilun yleisseura. Seuran lajeina ovat ammunta, hiihto, koripallo, lentopallo, uinti ja yleisurheilu. Seuralla on lisäksi naisjaosto ja kuntoliikuntajaosto. Jymyn toiminta on muuttunut vuosien saatossa. Alkuperäisten suunnitelmien mukaan seuran tarkoitus oli toimia ainoastaan voimisteluseurana, mutta toiminta laajeni nopeasti muuhun urheiluun jo 1910-luvulla, ja voimistelu jäi lopulta kokonaan syrjään. 1960-luvulla Jymy muuttui eri lajien jaostolliseksi urheiluseuraksi. Harrastajamäärältään Jymyn suurin laji on koripallo. Seuran miesten edustusjoukkue on pelannut parhaimmillaan I-divisioonassa kausina 1978–1982, 1995–1996 ja 1998–2002. Orimattilan Jymyn naiset nousivat koripallon SM-sarjaan kaudeksi 2008–2009 ja ylsivät tulokaskaudellaan sarjan neljännelle sijalle, häviten pronssiottelussa Kotkan Peli-Karhuille. Kaudella 2009-2010 seura sijoittui runkosarjassa seitsemänneksi, mutta luopui kauden jälkeen sarjapaikastaan. Jymy on nostanut kattoon koripalloilijoidensa Reijo Penttilän, Kari Tuomin ja Marko Sunin pelipaidat.http://www.ess.fi/urheilu/koripallo/2015/02/08/kolmen-legendan- paidat-kattoon-orimattilassa == Menestyneitä Jymyn urheilijoita == * Arto Jääskeläinen * Väinö Kokkinen * Kristiina Mäkelä * Timo Nieminen * Matti Nummela * Paavo Palokangas * Ilmari Voutelin == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Orimattilan Jymy Luokka:Suomalaiset urheilun yleisseurat Luokka:Orimattilan urheilu
Tipinitsa

Tipinitsa () on kylä Karjalan tasavallan Karhumäen piirin Suurlahden kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Äänisen rannalla 21 kilometriä Suurlahdesta itäänGeneralnyi plan, s. 16.. Kylässä on 20 asukasta (vuonna 2012)Generalnyi plan, s. 42.. Tipinitsan pogosta mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1646. Sen 1970-luvulla palanut kirkko oli aikoinaan yksi Äänisniemen komeimmista. 1900-luvun alussa Tipinitsa lähikylineen muodosti Tolvojan volostiin kuuluneen kyläkunnan. Vuonna 1905 siihen kuului 20 kylää, joissa oli yhteensä lähes 2 000 asukasta. Neuvostoaikana perustettiin Äänisentauksen piiriin kuulunut Tipinitsan kyläneuvosto, jossa vuonna 1933 oli 24 asutusta ja lähes 1 800 asukasta. Kolmea karjalaista lukuun ottamatta asukkaat olivat kaikki venäläisiä. Vuonna 1959 Tipinitsa liitettiin Suurnivan kyläneuvostoon. Kylällä on historiallisen asutuksen status. Sen nähtävyyksiin kuuluu joukko vanhoja asuintaloja. Tipinitsan 1700-luvulla pystytetty tsasouna on siirretty Kižin museoalueelle. Entisessä Zadnjajan kylässä on 1800-luvun lopusta peräisin oleva tienvarsitsasouna. Tipinitsasta on kotoisin Neuvostoliiton sankari Nikolai Rigatšin. ==Lähteet== * ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Tipinitsa Karjalan tasavallan matkailusivustolla Luokka:Karhumäen piirin asutut paikat
Erromango

Erromango (kirjoitetaan myös muodoissa Eromanga ja Erromanga) on Tafean maakunnan suurin saari Vanuatussa Tyynellämerellä. Sen pinta-ala on 975 neliökilometriä ja siellä oli vuoden 2016 väestönlaskennan mukaan 2 109 asukasta. Saaren korkein kohta on 886 metriä korkea Santop. Saarella on puhuttu neljää alkuperäiskieltä, jotka muodostavat etelävanuatulaisen kieliryhmän eromangalaiskielten haaran: sietä, sorungia, uraa ja utahaa eli ifoa. Näistä sorung ja utaha ovat nykyään kuolleita kieliä ja urallakin on enää muutama puhuja. Erromangolla on ollut 1800-luvulta lähtien puutavarantuotantoa. Saarella tuotetaan santelia, kauria ja kopraa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Vanuatun saaret
Uusikylä (Karjalan tasavalta)

Uusikylä eli Derevjanka () on maalaiskunta ja sen keskustaajama Äänisenrannan piirin keskiosassa Karjalan tasavallassa Venäjällä. Uudenkylän maalaiskunta rajoittuu koillisessa Puujoen , kaakossa Latvan, lounaassa Latva-Vetkan ja luoteessa Uuden-Vilkan maalaiskuntaan. Uudenkylän maaseututaajaman lisäksi Uudenkylän kuntaan kuuluu Päsinselän maaseututaajama (). Kunnassa oli noin 1 900 asukasta vuonna 2006. Uudenkylän taajama sijaitsee Puujoen varrella Muurmannin radan länsipuolella 32 kilometriä Petroskoista etelään. Uudenkylän väestö saa elantonsa pääasiassa teollisuudesta, muun muassa kivimurskaamo on merkittävä työnantaja. Uudenkylän alue kuului Venäjän keisarikunnassa ja ennen 1920-lukua Latvan kuntaan Aunuksen kuvernementissa. Uudenkylän taajama perustettiin vuonna 1928 Puujoen asemaksi. Jatkosodassa Uudenkylän alue oli Suomen miehittämä vuosina 1941–1944. ==Lähteet== * Karjalan tasavalta vuonna 1997, Yrityspalvelu Karelski. Jyväskylä 1997. ISBN 952-90-8324-6 *Äänisenrannan piiri Karjalan tasavalta. Luokka:Äänisenrannan piirin kunnat Luokka:Äänisenrannan piirin asutut paikat
Santa Barbaran sinfoniaorkesteri

Santa Barbaran sinfoniaorkesteri () on Santa Barbarassa, Kaliforniassa toimiva sinfoniaorkesteri. Se aloitti toimintansa vuonna 1953. Santa Barbaran sinfoniaorkesteri teki maailman ensimmäisen levytyksen Heitor Villa-Lobosin kymmenennestä sinfoniasta. Orkesterin uudeksi ylikapellimestariksi valittiin vuonna 2006 Nir Kabaretti. == Ylikapellimestarit == * Erno Daniel (1960–1967) * Ronald Ondrejka (1967–1979) * Frank Collura (1979–1984) * Varujan Kojian (1985–1993) * Gisèle Ben-Dor (1994–2005) * Nir Kabaretti (2006–) == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut Luokka:Kalifornia Luokka:Yhdysvaltalaiset sinfoniaorkesterit Luokka:Santa Barbaran piirikunta
Amerikan psyko (elokuva)

Amerikan psyko () on vuonna 2000 ensi-iltansa saanut Mary Harronin ohjaama yhdysvaltalainen psykologinen jännityselokuva ja satiirinen kuvaus 1980-luvusta. Elokuva perustuu Bret Easton Ellisin samannimiseen romaaniin. Pääosan esittäjä Christian Bale on elokuvassa läpimurtoroolissaan. == Juoni == Nuori Patrick Bateman viettää juppielämää pörssimeklarina New Yorkin urbaaniympäristössä nauttien miljoonapalkkaa. Patrickin elämä pyörii työkavereiden kanssa ulkona käydessä kalliissa ravintoloissa ja yökerhoissa. Hän treenaa paljon ja pitää huolta ulkonäöstään käyttämällä kallista muotia ja kosmetiikkaa, sekä kuuntelee muun muassa Genesistä, Huey Lewis and the Newsia ja Phil Collinsia. Patrick mittaa kaiken materian ja tavaran perusteella aina käyntikortin näyttävyydestä lähtien, ja kaikki materiaalinen on hänelle tärkeämpää kuin ihmiset itsessään. Ulkoisesti kaikki näyttää Patrickin elämässä hyvältä mutta sisäisesti hän alkaa olla murtumispisteessä ja pienet pinnalliset asiat alkavat tuntua ylivoimaisen kestämättömiltä. Kateus ja elämän kaavamaisuus saavat Patrickin murtumispisteeseen. Hän alkaa tuntea vain ahneutta ja inhoa elämässään. Patrickin ongelmiin eivät auta edes satunnaissuhteet ja hieno seurapiirielämä, eikä edes hänen tyttöystävästään Evelynistä ole apua, vaan hän voi pahoin jopa tämän seurassa. Patrick alkaa murhata satunnaisesti ihmisiä helpottaakseen edes hetkellisesti pahaa oloaan. Hänen uhreikseen joutuvat muun muassa ärsyttävä työtoveri, kadulla asuva koditon sekä muutamia prostituoituja. Edes nämä teot eivät tunnu auttavan Patrickin pahaan oloon. ==Näyttelijät== == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset psykologiset jännityselokuvat Luokka:Vuoden 2000 kanadalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset kauhuelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat Luokka:Sarjamurhaajaelokuvat Luokka:Satiiriset elokuvat Luokka:Vuoden 2000 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:New Yorkissa tapahtuvat elokuvat Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit Luokka:Lionsgaten elokuvat Luokka:Elokuvat liike-elämästä
Carnival of Rust

__NOTOC__ Carnival of Rust on Poets of the Fallin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 12. huhtikuuta 2006. Albumista julkaistiin singlet ”Carnival of Rust”, ”Sorry Go ’Round” ja ”Locking Up the Sun”. ”Maybe Tomorrow is a Better Day” -kappale oli ladattavissa yhtyeen verkkosivuilta jo vuonna 2005. Sitten se päätettiin laittaa myös levylle ja tehdä siitä niin sanottu virallinen kappale. Levy sisältää myös ”Carnival of Rust” -kappaleen musiikkivideon. Se voitti vuonna 2006 ylivoimaisesti yleisöäänestyksen perusteella jaettavan Muuvi-palkinnon. Lisäksi se palkittiin pronssisella Muuvilla.Muuvi-voittajat 2006 Albumi nousi suoraan Suomen virallisen listan sijalle 1. myyden platinaa.Musiikkituottajat -> Tilastot -> Poets of the Fall == Kappaleet == == Arvostelut == * Desibeli.net: * Soundi: Soundi: Levyarvio == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 2006 albumit Luokka:Poets of the Fallin albumit
Santa Barbara

Santa Bárbara tai Santa Barbara voi tarkoittaa: == Maantiede == ===Australia=== *Santa Barbara, Queensland ===Brasilia=== *Santa Bárbara, Bahia *Santa Bárbara, Goiás *Santa Bárbara, Minas Gerais *Santa Bárbara d'Oeste, São Paulo ===Chile=== *Santa Bárbara ===Costa Rica=== *Santa Bárbara, Heredian provinssi *Santa Bárbaran kantoni ===Dominikaaninen tasavalta=== *Santa Bárbara de Samaná ===Espanja=== * Santa Bàrbara, Montsià ===Filippiinit=== *Santa Barbara, Iloilo *Santa Barbara, Pangasinan ===Guatemala=== *Santa Bárbara, Huehuetenango *Santa Bárbara, Suchitepéquez ===Honduras=== *Santa Bárbara, Santa Bárbaran departementti *Santa Bárbaran departementti ===Kap Verde=== *Santa Bárbara, seurakunta Bravan saarella ===Kolumbia=== *Santa Barbara, kunta Antioquian maakunnassa *Santa Barbara, kunta Nariñon maakunnassa *Santa Barbara de Pinto, kunta Magdalenan maakunnassa ===Meksiko=== *Santa Bárbara, Chihuahua *Santa Bárbara, Durango *Santa Bárbara, Guanajuato *Santa Bárbara, Jalisco *Santa Bárbara, México *Santa Bárbara, Michoacán *Santa Bárbara, Querétaro *Santa Bárbara, Tamaulipas *Santa Bárbara, Tlaxcala ===Portugali=== *Serra de Santa Barbara, vuorijono Azoreilla *Santa Bárbara, seurakunta Azoreilla *Santa Bárbara, seurakunta Lourinhãssa *Santa Bárbara, seurakunta Ponta Delgadassa *Santa Bárbara, seurakunta Ribeira Grandessa *Santa Bárbara, seurakunta Vila do Portossa *Santa Bárbara de Padrões, seurakunta Castro Verdessä ===Venezuela=== *Santa Bárbara, Barinas *Santa Bárbara, Monagas ===Yhdysvallat=== * Santa Barbara, kaupunki Kaliforniassa * Santa Barbaran piirikunta, kalifornialainen piirikunta * Kalifornian yliopisto Santa Barbarassa, Kalifornian yliopistojärjestelmän kampus * Mission Santa Barbara * Santa Barbaran eläintarha * Santa Barbara Island * Santa Barbaran sinfoniaorkesteri == Muuta == * Santa Barbara, television saippuasarja
Sergiu Comissiona

Sergiu Comissiona (16. kesäkuuta 1928 Bukarest – 5. maaliskuuta 2005 Oklahoma City, Yhdysvallat) oli romanialaissyntyinen kapellimestari. Comissiona syntyi Romanian pääkaupungissa Bukarestissa ja aloitti viulunsoiton 5-vuotiaana. Orkesterinjohtajan uran hän aloitti 17-vuotiaana. Vuosina 1955–1959 hän toimi Romanian valtionoopperan ylikapellimestarina. Vuonna 1959 Comissiona siirtyi Israeliin, jossa hän perusti vuosina 1960–1967 johtamansa Ramat Gan -kamariorkesterin. Vuodesta 1968 lähtien hän asui Yhdysvalloissa. Hän johti Göteborgin sinfoniaorkesteria (1967–1973), Baltimoren sinfoniaorkesteria (1968–1984), Houstonin sinfoniaorkesteria (1980–1988), Helsingin kaupunginorkesteria (1990–1994), RTVE:n sinfoniaorkesteria (1990–1998) ja Vancouverin sinfoniaorkesteria (1991–2000). Comissiona kuoli sydänkohtaukseen maaliskuussa 2005. Comissiona johti monien uusien teosten, kuten Allan Petterssonin sinfonioiden, ensiesityksiä. Pettersson omisti yhdeksännen sinfoniansa Comissionalle. ==Aiheesta muualla== * Sergiu Comissionan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Romanialaiset kapellimestarit Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 2005 kuolleet
Göteborgin sinfoniaorkesteri

Göteborgin sinfoniaorkesteri tai Göteborgin sinfonikot () on Göteborgissa toimiva ruotsalainen sinfoniaorkesteri. Sen kotisali on vuonna 1935 rakennettu Göteborgin konserttitalo. Göteborgin sinfoniaorkesteri perustettiin vuonna 1905. Vuonna 1997 orkesteri nimettiin Ruotsin kansallisorkesteriksi. Vuodesta 2017 orkesterin ylikapellimestarina aloittaa kapellimestari Santtu-Matias Rouvali. == Ylikapellimestarit == * Wilhelm Stenhammar (1906–1922) * Ture Rangström (1922–1925) * Tor Mann (1925–1939) * Issay Dobrowen (1941–1953) * Dean Dixon (1953–1960) * Sergiu Comissiona (1967–1973) * Sixten Ehrling (1974–1976) * Charles Dutoit (1976–1979) * Neeme Järvi (1982–2004) (emeritus- ylikapellimestari 2004-) * Mario Venzago (2004–2007) * Gustavo Dudamel (2007–2012) * Santtu-Matias Rouvali (2017–) == Päävierailijat == * Christian Zacharias == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut , Luokka:Göteborgin kunta Luokka:Ruotsalaiset sinfoniaorkesterit
Latva-Vetka

Latva-Vetka () on maalaiskunta ja sen keskustaajama Karjalan tasavallan Äänisenrannan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Ivinkajoen varrella 68 kilometriä maanteitse Petroskoista etelään. Taajamassa on 1 263 ja kunnassa 1 343 asukasta (vuonna 2012)Generalnyi plan, s. 4.. ==Maantiede ja asutus== Latva-Vetkan kunnan pinta-ala on 707,61 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Äänisenrannan piirin Uuden-Vilkan ja Uudenkylän, idässä Latvan ja etelässä Pain kuntiin sekä lännessä Prääsän piiriin. Kunnan alueella virtaavat Tarsalanjoki (ven. Taržepolka), Iivinänjoki (Ivinka), Kairekjoki (Bolšoi Kjai), Maarenjoki (Marina) ja Säpsäjoki (Šapša). Seudulla on useita pieniä järviä. Širokoje-suo on suojeltu luonnonmuistomerkki.Generalnyi plan, s. 11–13. Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluvat Taržalan (ven. Taržepol) kylä ja Nyrkin asema. Taržalassa on 79 ja Nyrkissä vain yksi asukas. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kunnan asukkaista 87 % on kansallisuudeltaan venäläisiä, 4 % suomalaisia, 4 % valkovenäläisiä, 2 % ukrainalaisia ja 1 % karjalaisia. ==Historia== Paikkakunta on saanut alkunsa Muurmannin radalle rakennetusta Latvan asemasta. Vuonna 1924 se mainitaan metsätyöläisten asutuksena. 1930-luvun alussa Latva-Vetkaan alkoi saapua siirtolaisia lähinnä Vologdan alueelta. Ennen toista maailmansotaa se kuului Taržalan kyläneuvostoon. Jatkosodan aikana seutu oli suomalaisten miehittämä. Vuodesta 1951 lähtien Latva-Vetkalla oli kaupunkimaisen taajaman status. ==Liikenne, talous ja palvelut== Latva-Vetkan kautta kulkee Muurmannin rata, jolla on Latvan (ven. Ladva) asema. Sieltä on maantieyhteys Latvan ja Puujoen kautta Petroskoihin. Taajamassa toimii metsäteollisuuspiiri, metsänhoitoalueen konttori ja rautatievarikko. Palveluihin kuuluvat lastentarha, koulu, kulttuuritalo, kirjasto, pieni poliklinikka ja postikonttori.Generalnyi plan, s. 18–19. ==Nähtävyydet== Taržalan kahdella kylänosalla on historiallisen asutuksen status. Kylän nähtävyyksiin kuuluu kaksi 1800-luvun lopussa pystytettyä asuintaloa. Seudulla on toisen maailmansodan muistomerkkejä. ==Lähteet== * ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Latva-Vetkan kunta Äänisenrannan piirin sivustolla Luokka:Äänisenrannan piirin kunnat Luokka:Äänisenrannan piirin asutut paikat
Paavo Järvi

Paavo Järvi (s. 30. joulukuuta 1962 Tallinna) on virolainen kapellimestari. Järvi oli vuodesta 2016 alkaen toiminut Tokiossa NHK Symphony Orchestran ylikapellimestarina. Hänen isänsä on kapellimestari Neeme Järvi. Hänen kummisetänsä oli edesmennyt suomalainen kapellimestari Paavo Berglund. Paavo Järvi opiskeli Tallinnassa lyömäsoitinten soittoa ja orkesterinjohtamista ennen muuttoaan Yhdysvaltoihin vuonna 1980. Hän jatkoi opintojaan muun muassa Curtis Institute of Musicissa. Järvi toimi vuosina 1994–1997 Malmön sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina, vuosina 2001–2011 Cincinnatin sinfoniaorkesterin orkesterinjohtajana ja vuosina 2006–2014 Frankfurtin radion sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina. Vuonna 2010 hän aloitti Orchestre de Parisin taiteellisena johtajana ja siirtyi vuonna 2016 NHK Symphony Orchestran ylikapellimestariksi. Järvi on levyttänyt muun muassa Šostakovitšin, Richard Straussin ja Igor Stravinskyn sävellyksiä. == Aiheesta muualla == * Paavojarvi.com. Viralliset sivut Luokka:Virolaiset kapellimestarit Luokka:Grammy-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pai

Pai (, suomeksi myös Pajusuo) on maaseututaajama ja maalaiskunta Karjalan tasavallan Äänisenrannan piirissä Venäjällä. Taajama sijaitsee lähellä Leningradin alueen rajaa 80 kilometriä Petroskoista etelään. Sen kautta kulkee Muurmannin rata (Pain asema). Taajamassa on 719 ja kunnassa 723 asukasta (vuonna 2012)Generalnyi plan, s. 4.. ==Maantiede ja asutus== Pain kunnan pinta-ala on 307,7 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Prääsän piirin Pyhäjärven, pohjoisessa Äänisenrannan Latva-Vetkan sekä koillisessa Latvan kuntiin ja etelässä Leningradin alueeseen. Pinta-alasta valtaosa on metsää. Seudulla virtaavia jokia ovat Musalanjoki (ven. Mužala), Njuda, Pai, Pyhäjoki (Svjatuha) ja Važa. Suurimmat järvet ovat Maloje Mužalo ja Revselgskoje. Kunnan alueella sijaitsee Širokoje-suon luonnonmuistomerkki.Generalnyi plan, s. 10–11. Taajaman lisäksi kuntaan kuuluu Revselgan kylä, jossa on vain muutamia vakituisia asukkaita. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kunnan asukkaista 86 % on kansallisuudeltaan venäläisiä, 6 % valkovenäläisiä ja 2 % karjalaisia. ==Historia== Pai on saanut alkunsa ensimmäisen maailmansodan aikana rakennetun Muurmannin radan 328. kilometrin pysäkistä. Nykyinen taajama on perustettu metsätyöläisten asutukseksi vuonna 1934. Neuvostoaikana Pailla oli kaupunkimaisen taajaman status (vuodesta 1951). Siellä toimi turkissovhoosi. ==Talous, palvelut ja nähtävyydet== Nykyään taajamassa toimii metsänhoitoalueen konttori. Palveluja ovat keskikoulu, kulttuuritalo, lääkintäasema, vanhainkoti, posti, kauppa ja kirkko.Generalnyi plan, s. 17. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluu 1800-luvulla pystytetty Merkulovan aitta Revselgan kylässä. Paissa on toisessa maailmansodassa kaatuneiden neuvostosotilaiden hautapaikka.Generalnyi plan, s. 10. ==Katso myös== * Ylä- Syvärin kenttärata ==Lähteet== * ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Pain kunta Äänisenrannan piirin sivustolla Luokka:Äänisenrannan piirin kunnat Luokka:Äänisenrannan piirin asutut paikat
Sylvester I

Sylvester I (k. 31. joulukuuta 335) oli katolisen kirkon paavi 31. tammikuuta 314 – 31. joulukuuta 335.The Book of Saints, s. 511.Hanska 2005, s. 317. Sylvester I oli paavina kristinuskoa ensimmäisenä Rooman keisarina tunnustaneen ja tukeneen Konstantinus Suuren valtakaudella. Hänen toimikautensa oli kirkkohistorian tärkeimpiä käännekohtia, mutta silti hänestä tiedetään varsin vähän.Oxford Dictionary of the Christian Church, artikkeli ”Sylvester I, St” Katolisen kirkon virallisessa paavien luettelossa (Liber pontificalis) hänestä kertovat kohdat ovat varsin niukkasanaisia, eikä niissä sanota paljon muuta kuin että hän sai lahjoituksia keisari Konstantinukselta1911 Encyclopaedia Britannica ja että hänen isänsä nimi oli Rufinus.Catholic Encyclopaedia: ”Pope St. Sylvester I” Sylvester I:n paavikautena Roomaan rakennettiin suuria kirkkoja, kuten Lateraanikirkko eli San Giovanni in Laterano ja Konstantinuksen basilika eli Vanha Pietarinkirkko nykyisen Pietarinkirkon paikalla sekä lisäksi joukko kirkkoja marttyyrien haudoille. Sylvester ei itse ollut läsnä Nikean kirkolliskokouksessa 325, mutta hän lähetti sinne kaksi edustajaa, joiden nimet olivat Vitus ja Vincentius. Hänet tunnetaan kirkolliskokouksen aikaan areiolaisuutta vastaan käymästään kamppailusta. Ei tiedetä, missä määrin Sylvester I vaikutti Konstantinuksen kääntymykseen ja kristinuskon tuloon valtionuskonnoksi, mutta asiasta on useita legendoja. Myöhemmän perimätiedon mukaan Sylvester I olisi kastanut Konstantinuksen. Kuitenkin hänen aikalaisensa Eusebios Kesarealainen kirjoitti, että kasteen toimeenpani Nikomedeian piispa Eusebios Nikomedeialainen. Sylvesterin nimeä käytettiin useita satoja vuosia myöhemmin väärennetyssä niin sanotussa Konstantinuksen lahjakirjassa. Sylvester I on haudattu Rooman Priscillan katakombiin. Sekä katolinen että ortodoksinen kirkko kunnioittavat häntä pyhimyksenä. Hänen muistopäivänsä on katolisessa kirkossa 31. joulukuuta, joka on Suomessakin Sylvesterin nimipäivä, ortodoksisessa kirkossa 2. tammikuuta. ==Lähteet== *Oxford Dictionary of the Christian Church. Oxford University Press, 2005. ISBN 978-0-19-280290-3. * * ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == Luokka:Paavit Luokka:Pyhimykset Luokka:Syntymävuosi tuntematon Luokka:330-luvulla kuolleet
Puujoki

Puujoki eli Derevjannoje (, vepsäksi Pujeg) on maalaiskunta ja sen keskuskylä Karjalan tasavallan Äänisenrannan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Ääniseen laskevan Puujoen suussa 25 kilometriä Petroskoista kaakkoon. Kylässä on 1 300 ja kunnassa 1 900 asukasta (vuonna 2010)Generalnyi plan, s. 69–70.. ==Maantiede ja asutus== Puujoen kunnan pinta-ala on 437,14 neliökilometriäGeneralnyi plan, s. 17.. Se rajoittuu idässä Ääniseen, kaakossa Äänisenrannan piirin Šokšun, etelässä Latvan, lännessä Uudenkylän ja Uuden- Vilkan kuntiin sekä pohjoisessa Petroskoin kaupunkipiirikuntaan. Pinta-alasta 82 % on metsääGeneralnyi plan, s. 49.. Kunnan alueella virtaavia jokia ovat Puhtojoki (ven. Puhta), Lohijoki, Puujoki (Derevjanka), Suuri Ujujoki (Bolšaja Uja), Orsijoki (Orzega), Uika ja NeloksaGeneralnyi plan, s. 10.. Järviä ovat Äänisen lisäksi Polovinnoje, Uvarovo, Orzegskoje, Tšornoje ja RegozeroGeneralnyi plan, s. 12.. Hyötykaivannaisiin kuuluvat gabrodiabaasi, hiekka, sora ja turveGeneralnyi plan, s. 56–57.. Lohijoen rannalla sijaitseva lähde on suojeltu luonnonmuistomerkkiGeneralnyi plan, s. 16.. Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu Oržekan (ven. Orzega) rautatieasema sekä kolme kylää: Pedäiselkä (Pedaselga), Uju (Uja) ja Uusiselkä (Užeselga). Noin kahdensadan asukkaan keskuksia ovat Uusiselkä ja Pedäiselkä. Lisäksi on 42 kesämökki- ja puutarhapalsta-aluetta, jotka käsittävät yli 4 000 tonttiaGeneralnyi plan, ei sivunumeroa.. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kunnan asukkaista 79 % on kansallisuudeltaan venäläisiä, 3 % suomalaisia, 3 % valkovenäläisiä, 3 % karjalaisia, 2 % vepsäläisiä ja 1 % ukrainalaisia. ==Historia== Puujoen kylä on perustettu vuonna 1563. Ennen 1920-lukua se kuului Latvan kuntaan. Jatkosodassa 1941–1944 alue oli Suomen miehittämä. ==Liikenne, talous ja palvelut== Kylien kautta kulkee Petroskoin ja Oštan välinen maantie. Oržekan asema sijaitsee Muurmannin radan varrella. Kunnassa toimii rakennustarviketeollisuutta, tielaitos ja puunjalostusyritys. Yksi tärkeimmistä tuotantolaitoksista on sepeliä valmistava Äänisenrannan gabrodiabaasi.Generalnyi plan, s. 57–59. Maataloutta harjoittavat entinen sovhoosi Majak, Petroskoin suurkanala sekä viisi yksityisviljelijääGeneralnyi plan, s. 52–55.. Keskuskylän palveluihin kuuluu lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo (entinen kirkko), kirjasto, poliklinikka, posti, ruokala ja joukko kauppojaGeneralnyi plan, s. 83–86.. Kylässä toimii Äänisenrannan piirin vammaisten lasten kuntoutuskeskus. Lähistöllä sijaitsee entinen urheilulentokenttä. ==Nähtävyydet ja matkailu== Seudulla on useita muinaisia asuin- ja hautapaikkoja. Historiallisia kohteita ovat toisessa maailmansodassa kaatuneiden neuvostosotilaiden hautapaikat sekä Stalinin vainojen uhrien teloituspaikka Krasnyi Bor.Generalnyi plan, s. 16–17. Kunnan alueella sijaitsee lomakyliä ja lasten kesäleirejäGeneralnyi plan, s. 60–61.. ==Lähteet== * ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Puujoen kunnan sivusto * Puujoki Karjalan tasavallan matkailusivustolla Luokka:Äänisenrannan piirin kunnat Luokka:Äänisenrannan piirin asutut paikat ru:Деревянное
Pyhä Markus (paavi)

Pyhä Markus (k. 7. lokakuuta 336) oli katolisen kirkon roomalaissyntyinen paavi 18. tammikuuta 336 – 7. lokakuuta 336. Hänen paaviutensa kesti ainoastaan tammikuusta lokakuuhun, jolloin hän erosi virastaan. Eroon johtaneista syistä tai Pyhän Markuksen ajasta paavina ei ole säilynyt tietoja. ==Lähteet== Pyha Markus Luokka:Vuonna 336 kuolleet Luokka:Syntymävuosi tuntematon
Uusi-Vilka

Uusi-Vilka () on taajama ja maalaiskunta Karjalan tasavallan Äänisenrannan piirissä Venäjällä. Taajama sijaitsee Pietarin ja Murmanskin välisen M18-valtatien ja Petroskoi-Värtsilä-tien varrella 14 kilometriä Petroskoista länteen. Asukkaita on 1 600 henkeä (vuonna 2008). Vuonna 1946 perustetussa taajamassa on maatalousyrityksiä, suuri karjatila sekä maatalouden täydennyskoulutuskeskus. Palveluihin kuuluu lastentarha, keskikoulu, lasten musiikkikoulu, lasten luomistyön keskus, kirjasto, poliklinikka ja kulttuuritalo. Uuden-Vilkan maalaiskunta rajoittuu idässä Petroskoin kaupunkipiirikuntaan ja Puujoen kuntaan, kaakossa Latva-Vetkaan, lounaassa Prääsän piirin Pyhäjärveen, lännessä Prääsään ja Matrossaan, luoteessa Tšalnaan sekä koillisessa Suojuun. Kuntaan kuuluvat keskustaajaman lisäksi Uuden-Lohijärven (ven. Новое Лососинное, Novoje Lososinnoje) taajama sekä Vanhan-Vilkan (Вилга, Vilga), Puolivälin eli Poštan (Половина, Polovina), Lohijärven (Лососинное, Lososinnoje) ja Maasjärven (Машезеро, Mašezero) kylät. Jatkosodassa Vilkan alue oli Suomen miehittämä vuosina 1941–1944. Siellä oli myös yksi Itä-Karjalan sotilashallinnon keskitysleireistä. ==Lähteet== * Karjalan tasavalta vuonna 1997, Yrityspalvelu Karelski. Jyväskylä 1997. ISBN 952-90-8324-6 ==Aiheesta muualla== * Uuden-Vilkan kunta Äänisenrannan piirin sivustolla Luokka:Äänisenrannan piirin kunnat Luokka:Äänisenrannan piirin asutut paikat
Mixed-up Mother Goose

Mixed-Up Mother Goose on Roberta Williamsin kehittämä, lapsille suunnattu opetuspeli. Peli perustuu vanhoihin lastenloruihin, ja pelissä lapsen täytyy täydentää loruja etsimällä pelimaailmasta esineitä ja viedä ne niitä tarvitseville ja täydentäen näin lorun. Loruja on pelissä yhteensä 18. ==Uudelleenjulkaisut== Sierra teki vuonna 1990 paranneltuja versioita vanhoista peleistään (mm. Leisure Suit Larry 1. Police Quest 1). Mixed-up Mother Goosekin sai kasvojenkohotuksen, ja se julkaistiin uudelleen VGA- grafiikoilla, hiiriohjauksella ja äänikorttituella varustettuna. Luokka:Amiga- pelit Luokka:DOS-pelit Luokka:Opetuspelit Luokka:Seikkailupelit Luokka:Vuoden 1987 videopelit
Adeodatus II

Pyhä Adeodatus II (n. 621–17. kesäkuuta 676) oli katolisen kirkon roomalaissyntyinen paavi, joka toimi paavina 14. huhtikuuta 672 – 17. kesäkuuta 676.Hanska 2005: 318. Ennen paaviuttaan Pyhä Adeodatus II oli Pyhän Erasmuksen roomalaisen luostarin munkki. Hän ajautui vastakkain Konstantinopolin patriarkka Konstantin I:n kanssa, koska vastusti monotelitismiä. ==Lähteet== * ===Viitteet=== Adeodatus II Luokka:Syntymävuosi tuntematon Luokka:Vuonna 676 kuolleet
Järventakuinen

Järventaguinen eli Järventaus (myös Järventagainen, ) on maalaiskunta ja sen keskuskylä Karjalan tasavallan Äänisenrannan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Lohmoijärven rannalla Petroskoin kaupunkiin kuuluvan Solomannin pohjoispuolella. Kylässä on 1 400 ja kunnassa 1 600 asukasta (vuonna 2012)Generalnyi plan, s. 21.. ==Maantiede== Järventakuisen kunnan pinta-ala on 1 072 neliökilometriä tai ilman Äänisen ja Lohmoijärven vesialuetta 293,7 neliökilometriäGeneralnyi plan, s. 3.. Se rajoittuu pohjoisessa Kontupohjan piirin Novinkan ja Jänispellon kuntiin, idässä Karhumäen piirin Suurlahden kuntaan, etelässä Äänisenrannan Puujoen kuntaan ja Petroskoin kaupunkipiiriin sekä lännessä Äänisenrannan piirin Suojun kuntaanGeneralnyi plan, s. 9.. Maapinta-alasta valtaosa on metsääGeneralnyi plan, s. 42.. Kunnan alueella virtaavat Anga, Sjalnaga ja Holodnaja -joet. Järviä ovat Ääninen ja Lohmoijärvi. Hyötykaivannaisiin kuuluvat sora, hiekka, savi ja turve. Järventakuisen kaakkoispuolella sijaitsee samanniminen rauhoitusalue.Generalnyi plan, s. 13–15. ==Asutus== Lohmoijärven rannalle seitsemän kilometrin pituudelle levittäytynyt Järventakuinen koostuu entisistä Konašovansaaren (ven. Konaši), Lehtiniemen (Lehnavolok), Lohmojan (Logmorutšei), Šeleikin (Štšeleiki), Šlikanniemen (Šlikin Navolok), Sudostroin ja Tihonniemen (Tihi Navolok) kylistä Suomenkieliset nimitykset: . Tihonniemessä, Lohmojalla ja Järventakuisen Rutšjassa asui 1900-luvun alussa lyydiläisiä, jotka jo tuolloin olivat osittain venäläistyneet. 1920-luvulla kylät olivat etupäässä venäläisiä. Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu neljä kylää: Mander (ven. Berjozovyje Mosty), Jallahti, Suisaari ja Suisaaren saarikylä (Suisar na ostrove)Generalnyi plan, s. 4.. Järventakuisen lisäksi toiseksi suurin asutuskeskus on 155 asukkaan Jallahti. Suisaaren saarikylässä ei ole lainkaan vakituista asutusta. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kunnan asukkaista 92 % on kansallisuudeltaan venäläisiä, 3 % valkovenäläisiä ja 2 % karjalaisia. ==Liikenne, talous ja palvelut== Kylistä on linja- autoyhteys Petroskoihin Solomannin kautta huonokuntoisesta ponttoonisiltaa pitkin. Jallahdessa ja Suisaaressa on laivalaiturit.Generalnyi plan, s. 20. Kunnan alueella toimii Järventakuisen suurkanala, karjatiloja, kalanviljelylaitos ja sahaGeneralnyi plan, s. 28.. Keskuskylän palveluihin kuuluu lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto, poliklinikka, posti ja joukko kauppojaGeneralnyi plan, s. 21–22.. ==Nähtävyydet ja matkailu== Jallahdella ja Suisaaren kylillä on historiallisen asutuksen status. Kylissä on säilynyt useita 1800- ja 1900-luvun alun asuin- ja talousrakennuksia. Jallahden hautausmaalla on 1900-luvun alusta peräisin oleva tsasouna. Jallahden ja entisen Lehtiniemen luona on kivikautisia asuinpaikkoja.Generalnyi plan, s. 18–19. Seudulla sijaitsee useita lomakyliäGeneralnyi plan, s. 22. ==Lähteet== * ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== *Järventakuisen kunta Äänisenrannan piirin sivustolla Luokka:Äänisenrannan piirin kunnat Luokka:Äänisenrannan piirin asutut paikat ru:Заозерье (Республика Карелия)
Phil Keoghan

Philip John Keoghan (s. 31. toukokuuta 1967, Christchurch) on uusiseelantilainen televisiokasvo, joka on tullut parhaiten tunnetuksi Amazing Race -sarjan juontajana. Keoghan on työskennellyt yli 70 maassa juontajana, tuottajana, käsikirjoittajana ja kameramiehenä. Hän on voittanut yhteensä kahdeksan Emmy-palkintoa. == Yksityiselämä == Keoghan asuu vaimonsa Louisen ja tyttärensä Ellien kanssa Los Angelesissa. Keoghanilla on myös kaksi kotia Uudessa-Seelannissa. Keoghan tunnetaan hyvin seikkailumielisenä. Hän on kokeillut esimerkiksi luolasukellusta, kiipeilyä tulivuorella ja benjihyppyä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Keoghanin viralliset kotisivut * Luokka:Uusiseelantilaiset henkilöt Luokka:Televisiojuontajat Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Covox Speech Thing

Covox Speech Thing (eli Covox plug) oli henkilökohtaisten tietokoneiden rinnakkaisliitäntäporttiin kytkettävä yksinkertainen D/A-muunnin, joka mahdollisti digitaalisen äänen tuottamisen tietokoneesta. Covox Inc. myi laitetta vuonna 1986 noin 70 Yhdysvaltain dollarin hintaan. Pian kuitenkin havaittiin, että laite on äärimmäisen yksinkertainen rakentaa kotioloissakin: Laitteen rakentamiseen tarvitaan vain kirjoitinportin liitin, RCA-plugi, 8 20Ω vastusta, 8 10Ω vastusta, sekä 20 kΩ ja 10 kΩ vastukset ja sopivia johtimia. Laite oli siis äärimmäisen halpa verrattuna sen aikaisiin PC-äänikortteihin. Sopivan hyvälaatuisista komponenteista rakennettuna adapteri tuotti varsin hyvää ääntä, joskaan se ei kirjoitinportin hitauden takia yltänyt aivan CD- levyjen tasolle, ja näytetarkkuus oli rajoitettu 8 bittiin. Haittapuolina äänikortteihin verrattuna oli mm. läpiviennin puute, eli kirjoitinta käytettäessä laite piti irrottaa (alkuperäisessä Covoxissa oli läpivienti, mutta vahvistin piti kuitenkin tulostettaessa kytkeä pois tuotettujen häiriöäänien takia), ja myös A/D-muuntimen puute, eli laitteella ei pysty digitoimaan ääntä. Siinä missä äänikortit soittavat äänidataa omatoimisesti muistista DMA:lla, Covoxin tapauksessa soittaminen oli tietokoneen suorittimen vastuulla (tyypillisesti kellokeskeytyksessä), mikä kulutti huomattavasti enemmän suoritinaikaa. Adapteri säilyi erityisesti demoskenen suosiossa pitkälle 1990-luvulle. Monissa trackereissa, kuten esimerkiksi Scream Trackerissa, on tuki Covoxille. Luokka:Äänipiirit
Macy’s

Macy's on yhdysvaltalainen tavarataloketju, joka aloitti Massachusettsin Haverhillissa vuonna 1858. Sen tavaratalo New Yorkin Herald Squarella on Etelä-Koreassa sijaitsevan Shinsegae Centum Cityn (293 905 m²) jälkeen maailman toiseksi suurin: myyntipinta-alaa siinä on noin 200 000 m².Largest Department Store - Guinness World Records Blog post Macy's myy mm. vaatteita ja asusteita miehille, naisille, nuorisolle ja lapsille, kosmetiikkaa, koruja ja kelloja, jalkineita ja laukkuja, kodin tuotteita sekä vapaa-ajan tuotteita. Vuonna 2013 Macy's oli Yhdysvaltain 14. suurin vähittäiskauppa liikevaihdolla mitattunahttps://nrf.com/resources/top-retailers-list/top-100-retailers-2013. ==Katso myös== *J. C. Penney *Belk *Dillard's *Bloomingdale's ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Macy'sin viralliset kotisivut Luokka:Yhdysvaltalaiset tavaratalot
Cecilia Bartoli

Cecilia Bartoli [tʃeˈtʃiːlja ˈbartoli] (s. 4. kesäkuuta 1966 Rooma, Italia) on italialainen oopperalaulaja, äänialaltaan mezzosopraano. Hän on menestynyt erityisesti Händelin, Mozartin ja Rossinin laulajana ja myös vähemmän tunnettujen barokkikappaleiden esittäjänä. Bartolia pidetään lyyrisenä ja dramaattisena koloratuurina. Hänen äänensä ei välttämättä ole aivan niin ”suuri” kuin eräillä muilla mezzosopraanoilla, mutta hänellä on äänessään yksilöllinen sointi, jota hän käyttää antamaan dramaattista vaikutelmaa. Hän on yksi viime vuosien kuuluisimmista ja parhaiten myyvistä oopperalaulajista. Konserttiyleisö pitää Bartolissa erityisesti hänen eläväisestä ja pirteästä lavaesiintymisestään. == Ura == Bartolin vanhemmat olivat molemmat ammattilaulajia, ja he antoivat hänelle ensimmäiset musiikkitunnit. Hän esiintyi ensimmäisen kerran julkisesti yhdeksänvuotiaana, jolloin hän oli Toscassa paimenpojan roolissa. Myöhemmin Bartoli opiskeli Conservatorio di Santa Ceciliassa Roomassa. Toisin kuin useimmat muut oopperalaulajat, Bartoli sai menestystä jo alle 20-vuotiaana. Tämä on epätavallista ammatissa, jossa äänen kypsyys saavutetaan vasta noin 30 vuoden iässä. Bartoli nähtiin kykykilpailussa Italian televisiossa 19-vuotiaana vuonna 1985. Orkesterinjohtaja Riccardo Muti näki hänen esityksensä ja kutsui hänet esiintymiskokeeseen La Scalaan. Herbert von Karajan pyysi häntä laulamaan Salzburgin vuoden 1990 pääsiäisfestivaaleilla, mutta Karajan kuoli yllättäen ja hanke jäi toteutumatta. Bartoli on koonnut äänelleen sopivan ohjelmiston. Mozartin ja Rossinin lisäksi hän on kiinnostunut myös barokista ja varhaisklassisen ajan musiikista, kuten Gluckista, Vivaldista, Haydnista ja Salierista. Vuoden 2005 alussa hän lauloi koloratuurisopraanolle tarkoitetun Kleopatran osan Händelin Giulio Cesaressa. Äänen kehittyessä siihen on tullut täyteläisyyttä ja ”suuruutta”, jonka puuttesta häntä aiemmin paljon arvosteltiin. Bartoli vieraili Suomessa toukokuussa 2009. Vuonna 2016 hän sai ruotsalaisen Polar-musiikkipalkinnon. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kotisivut * Luokka:Mezzosopraanot Luokka:Italialaiset oopperalaulajat Luokka:Grammy-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vaatehuone (kauppaketju)

Vaatehuone oli vuosina 1980-2008 toiminut suomalainen vaatteita myynyt kauppaketju. Vaatehuoneen omia tuotemerkkejä olivat Ragazzi, Ann Miller sekä Jan Stuart. == Historia == Yrityksen historia ulottuu vuoteen 1978, jolloin syntyi idea Vaatehuone-nimisestä yrityksestä. Ensimmäinen myymälä avattiin vuonna 1980. Vaatehuoneen televisiomainokset aloittivat 1990-luvun alussa uuden "uusrahvaanomaisen" tyylin, jota muun muassa Sotka on jatkanut mainonnassaan. Vaatehuoneen mainoksissa esiintyi lahtelainen kauppias Simo Leporanta (oik. Timo Leporanta),Talouselämä 26.11.2004 joka aloitti mainokset aina "Tässä Simo Vaatehuoneelta, hei!" sekä kertoi, mikä oli edullista, ja tuotteen hinnan. Vaatehuone oli osaltaan tuomassa "uusia kansallispukuja", joista tuli jokamiesmuotia: tuulipuvut ja salihousut muussakin kuin urheilukäytössä, kansitakit, kivipestyt silkkipaidat myös miehille sekä kohtuuhintaiset nahkatakit arkiasuina. Syksyllä 14. syyskuuta 1999 Kesko Oyj täsmensi vaatekaupan strategiaansa ja päätti luopua vaate- erikoisliikeketjuistaan. Tämän johdosta Kesko Oyj vetäytyi Vaatehuone- kauppiasketjutoiminnasta vuoden 2000 aikana. Vaatehuone-ketjuun kuului parhaimmillaan 57 kauppaa. Ketjun vähittäismyynti vuonna 1998 oli 372 miljoonaa markkaa. Vuonna 2000 Vaatehuoneen liikemerkki myytiin L-Fashion Groupille, joka alkoi vetää ketjua. Lopulta sen toiminta ajettiin alas keväällä 2008. ==Musiikkikappale== Suomalaisen elektroninen musiikin yhtye KCD levytti vuonna 1992 elektromusiikkipohjaisen kappaleen Simo Goes Poing, jossa kuuluu Vaatehuoneen televisiomainoksista tuttuja spiikkauksia. ==Lähteet== Luokka:Entiset suomalaiset kauppaketjut Luokka:Entiset suomalaiset vaateliikkeet
Kerrosintruusio

Kerrosintruusio (engl. layered intrusion) on mafinen syväkivi, johon koostumukseltaan basalttisen magman osittainen kiteytyminen ja jäännössulasta erkanevien kiteiden ominaispainoerot sekä magmasäiliössä tapahtuvat konvektiovirtaukset aiheuttavat kerrosrakenteen. Tyypillisessä kerrosintruusiossa alimpina kivilajeina tavataan oliviinista ja pyrokseenista koostuvia ultramafisia kivilajeja kuten pyrokseniitteja, peridotiitteja ja duniitteja sekä usein myös niihin liittyviä kromiittikerroksia. Näiden yläpuolelle kerrostuu noriitteja, gabroja ja anortosiitteja. Joidenkin kerrosintruusioiden yläosaan muodostuu myös felsisempiä kivilajeja kuten dioriittia tai kerrosintruusion sivukivien sulamisen kautta syntynyttä granofyyriä. Kerrosintruusioihin liittyy usein taloudellisesti tärkeitä malmimineraaleja kuten platinaa, kromiittia, vanadiinia, magnetiittia ja ilmeniittiä. Tunnettuja kerrosintruusioita Suomessa ovat: *Koillismaan kerrosintruusiot *Kemin kerrosintruusio *Koitelainen *Keivitsa *Akanvaara == Lähteet == Luokka:Petrologia
KappAhl

Kappahl on ruotsalainen muotiketju, joka myy pukeutumisen tuotteita naisille, miehille ja lapsille. Kappahlilla on myymälöitä Ruotsin lisäksi Norjassa, Suomessa ja Puolassa. Alun perin yrityksen perusti Per-Olof Ahl Göteborgiin vuonna 1953. Tuolloin liikkeen nimi oli Kappaffären, ja päämyyntituoteena olivat edulliset naisten päällystakit (). Suomessa Kappahl aloitti vuonna 1990. Osuustoiminnallinen KF osti Kappahlin vuonna 1990. Raskasta tappiota tehnyt yritys päätyi lopulta pääomasijoittajien omistukseen vuonna 2004 Nordic Capitalin ja Accent Equityn hankittua sen KF:ltä. Toiminta saatiin tämän jälkeen pian taas voitolliseksi ja KappAhl listattiin Tukholman pörssiin vuonna 2006. Maatalous- ja sijoitusyhtiö Mellby Gård teki ostotarjouksen Kappahlista heinäkuussa 2019 tarkoituksenaan vetää yhtiö pois pörssistä. Jo ennen ostotarjousta Mellby Gård oli ollut Kappahlin suuromistaja noin 29,5 prosentin osuudellaan yhtiöstä. Lokakuussa Mellby Gårdin omistusosuus ylitti 90 prosenttia ja lunastusrajan, minkä jälkeen Kappahlin noteeraus pörssissä päättyi 30. lokakuuta 2019. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * KappAhl Suomi Luokka:Vaateliikkeet Luokka:Ruotsalaiset kauppaketjut Luokka:Entiset ruotsalaiset pörssiyhtiöt