EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Pyökkiorvokki

Pyökkiorvokki (Viola reichenbachiana) on sinikukkainen, lähinnä Euroopassa tavattava orvokkilaji. Suomessa pyökkiorvokki on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi (EN) lajiksi ja se on rauhoitettu Ahvenanmaalla.Punainen kirja 2010, s. 203.Ålands flora 2010, s. 165. == Ulkonäkö ja koko == Pyökkiorvokki kasvaa 10–15 cm korkeaksi. Juurakko on lyhyt ja pysty. Kasvi on lehtiruusukkeellinen. Lehden lehtilapa on 2–4 cm leveä ja saman pituinen, herttamainen ja nyhälaitainen. Lehden korvakkeet ovat korkeintaan 1 cm:n pituisia, kapeanpuikeita, ripsihampaisia, hampaat korvakkeiden leveytensä pituisia. Kukan verhiönlisäkkeet ovat hyvin lyhyitä. Teriö on 1,2–1,8 cm pitkä, terälehdet ovat kapeita, sinipunaisia, usein tyveltään tummempia ja ne eivät ole limittäin. Kukan pussimainen kannus on kapea, jokseenkin suora ja väriltään tummansinipunainen. Pyökkiorvokki kukkii Suomessa touko- kesäkuussa.Retkeilykasvio 1998, s. 159. Pyökkiorvokki muistuttaa suuresti metsäorvokkia (V. riviniana), jonka kanssa se myös voi risteytyä. Metsäorvokin terälehdet ovat hieman pyökkiorvokkia leveämpiä ja ovat limittäin. Lisäksi metsäorvokin kukan kannus on vaalea ja verhiönlisäkkeet ovat isoja.Den virtuella floran: Lundviol (Viola reichenbachiana) Viitattu 3.3.2011. == Levinneisyys == Pyökkiorvokkia tavataan Espanjan itäosista Italiaan, Kreikkaan ja Ukrainaan, ja pohjoisessa Tanskaan, Etelä-Ruotsiin ja Baltian maihin saakka. Lajia tavataan myös Britteinsaarilla ja Kaukasuksen alueella. Euroopan ulkopuolella pyökkiorvokkia tavataan muutamalla alueella Marokossa ja Algeriassa. Suomesta pyökkiorvokki löydettiin ensimmäisen kerran vasta vuonna 1969 Ahvenanmaan Lemlandista ja hieman myöhemmin Maarianhaminasta. Nykyisin lajilta tunnetaan kymmenkunta kasvupaikkaa, joista suurin osa on Lemlandin edustan saarilla. Koska lajia on hankala erottaa metsäorvokista, sillä saattaa olla myös löytämättömiä kasvupaikkoja.Ranta 1997, s. 270. Suomessa pyökkiorvokki kasvaa levinneisyysalueensa äärirajoilla. == Elinympäristö == Pyökkiorvokki on tyypillinen kalkkipohjaisten rehevien lehtojen laji. Ahvenanmaalla kasvupaikat ovat pääasiassa pähkinäpensaikoissa. Ahvenanmaalla lajin suurimpana uhkana on kasvupaikkojen umpeenkasvu ja avohakkuut. == Lähteet == * Ranta, Pertti: Pyökkiorvokki. Teoksessa Uhanalaiset kasvimme. Toim. Ryttäri, Terhi & Kettunen, Taina. Suomen ympäristökeskus, Helsinki 1997, s. 270. * Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998. * Suomen lajien uhanalaisuus – Punainen kirja 2010. Toim. Rassi, Pertti & Hyvärinen, Esko & Juslén, Aino & Mannerkoski, Ilpo. Ympäristöministeriö & Suomen ympäristökeskus, Helsinki 2010. * Ålands flora. Toim. Hæggström, Carl- Adam & Hæggström, Eeva. Toinen laajennettu painos. Ekenäs Tryckeri, Ekenäs 2010. === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Kasviatlas 2018: Pyökkiorvokin levinneisyys Suomessa * * Luontoportti: Pyökkiorvokki (Viola reichenbachiana) Luokka:58.4 Putkilokasvit Luokka:Orvokit Luokka:Suomen erittäin uhanalaiset kasvit
Hjalmar Ahlroth

Karl Hjalmar Ahlroth (8. joulukuuta 1876 Heinola – 1. heinäkuuta 1935 Säkkijärvi) oli yksi suomalaisen yleisurheilun pioneereista, joka kunnostautui erityisesti keihäänheitossa ja kuulantyönnössä, mutta myös painissa ja soudussa. Hän saavutti toukokuussa 1898 Kaisaniemessä pidetyissä Reippaan urheilukilpailuissa ensimmäisen sijan kahden käden keihäänheitossa ja oli kuulantyönnössä toinen. Seuraavana vuonna elokuussa pidettiin Hesperian puistossa kisat, joissa Hjalmar Ahlroth säilytti edellisen vuoden sijansa. Samana vuonna hän sijoittui keihäässä kansainvälisissä tilastoissa neljännelle sijalle. Hjalmar Ahlroth oli alusta alkaen mukana suomalaisessa voimistelu- ja urheiluseura Reippaassa sekä yksi sen johtokunnan jäsenistä. Seura perustettiin Helsinkiin 1897. Hjalmar Ahlroth siirtyi sittemmin Säkkijärvelle Lavolaan, jossa hän kilpaili Wiipurin Reippaan riveissä. ==Lähteet== * * * Luokka:Suomalaiset yleisurheilijat Luokka:Vuonna 1876 syntyneet Luokka:Vuonna 1935 kuolleet
Myyty morsian

Myyty morsian () on tšekkiläisen säveltäjän Bedřich Smetanan komediallinen ooppera. Oopperan kantaesitys oli Prahassa vuonna 1866. Myyty morsian tuli Tšekissä niin suosituksi, että se sai kansallisoopperan aseman. Syitä suosioon olivat tšekinkielisyys, maalaisympäristöön sijoitetut realistisesti kuvatut ihmiset, tšekkiläinen kansanperinne ja tšekkiläisiin kansansävelmiin perustuva musiikki. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:1860-luvun musiikkiteokset Luokka:Tšekinkieliset oopperat
José Gonzalo Rodríguez Gacha

José Gonzalo Rodríguez Gacha (1947 – 15. joulukuuta 1989) oli kolumbialainen huumekauppias, yksi Medellínin kartellin johtajista. Rodriguez Gacha aloitti rikollisen uransa yhden aikansa rikollisjohtajan henkivartijana. Vuonna 1976 hän liittoutui Pablo Escobarin ja muodostumassa olevan Medellínin kartelliksi kutsutun huumekauppiaiden järjestön kanssa. Rodriguez Gacha loi uusia reittejä kokaiinin salakuljettamiseksi Yhdysvaltoihin ja Meksikoon. Hänet ammuttiin poliisiratsiassa vuonna 1989.Drugs Death of a Drug Prince Time 25.12.2005 == Varhaiset vuodet == Gacha syntyi vuonna 1947 Veraguasin pikkukaupungissa lähellä Pachoa. Hänen perheensä oli köyhä ja sai elantonsa myymällä juustoa. == Aikuisikä == Gacha työskenteli kahvinpoimijana, kuorma-autoapulaisena, härkätaistelijan oppipoikana ja myyntimiehenä. Tästä huolimatta hän keräsi valtavan omaisuuden ja oli vuonna 1988 Forbesin mukaan yksi maailman kahdestakymmenestä rikkaimmasta miehestä. Gacha oli kiinnostunut asteekkikultturista ja matkusteli usein Meksikossa. Tästä hän sai lempinimen El Mexican. == Kuolema == Gacha ja hänen poikansa Freddy kuolivat tulitaisteluusa poliisia vastaan 15. joulukuuta 1989. Heidät haudattiin 17. joulukuuta. == Lähteet == Luokka:Kolumbialaiset huumekauppiaat Luokka:Huumerikolliset Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Vuonna 1989 kuolleet
Tuhannen päivän sota

Tuhannen päivän sota (espanjan kieli: Guerra de los Mil Días) oli Kolumbian ensimmäinen sisällissota, joka käytiin liberaalien ja konservatiivien välillä vuosina 1899–1903. Sota syttyi nationalisti Manuel Antonio Sanclementen presidenttikaudella. Se oli taloudellisesti ankeaa aikaa, kahvin hinta oli alhaalla mikä vähensi valtion verotuloja. Paperirahan holtiton painaminen nakersi valtion nauttimaa luottamusta entisestään. Heinäkuussa 1899 liberaalit yrittivät aloittaa vallankumouksen Santanderista. He saavuttivat aluksi voiton joulukuussa mutta jäivät pian häviölle konservatiivien ja nationalistien yhteisrintamaa vastaan. Liberaalit vaihtoivat taktiikkansa sissisodaksi, joka jatkui vielä yli kaksi vuotta. Marraskuussa 1902 heikentynyt liberaaliarmeija neuvotteli rauhansopimuksen hallituksen kanssa. Sodassa arveltiin kuolleen yli satatuhatta henkeä. Sodan jälkeen Kolumbia oli niin heikko, että Panama kykeni irtautumaan siitä ilman mainittavaa vastarintaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kolumbian historia Luokka:Panaman historia Luokka:Sisällissodat Luokka:Vuoden 1899 sotahistoria Luokka:1900-vuosikymmen
Hyppysammakko

Hyppysammakko (Rana dalmatina) on Etelä- ja Keski-Euroopassa yleisenä avoimilla metsäalueilla ja suoniityillä elävä sammakkolaji. Siitä on aiemmin käytetty myös nimeä pitkäkoipisammakko. Lajin pohjoisimpia esiintymispaikkoja ovat Tanska, Etelä-Ruotsi ja Öölanti. Hyppysammakko kasvaa 5–9 cm pitkäksi. Laji tunnetaan pitkistä ja korkeista loikistaan, jotka voivat olla jopa kahden metrin mittaisia. Tämä on mahdollista erittäin pitkien ja voimakkaiden takaraajojen ansiosta. Hyppysammakko muistuttaa ulkonäöltään tavallista sammakkoa ja viitasammakkoa, mutta on niitä hentorakenteisempi. Pohjaväri on vaaleanruskea, jossa on tummia pisteitä selässä ja raitoja takaraajoissa. Lisäksi terävästä kuonosta silmien kautta ulkoisiin tärykalvoihin kulkee ruskeat juovat. Uhattuna hyppysammakko loikkaa vettä kohti, vaikka onkin melko huono uimari. Naaraat talvehtivat maalla, mutta koiraat talvehtivat yleensä jään alla lammissa ja järvissä. Heti jään sulamisen jälkeen sammakot alkavat kutea. Naaras laskee munat suurina erinä veteen. Nuijapäät kehittyvät 3–4 kuukauden kuluessa aikuisiksi.O'Shea M. & Halliday T., Matelijat ja sammakkoeläimet, readme.fi & Dorling Kindersley 2009, 256 s. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Hyppysammakko (Rana dalmatina) * UniProt: Taxonomy - Rana dalmatina * University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Rana dalmatina * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Rana dalmatina * PheroBase: Semiochemicals of Rana dalmatina, the European agile frog Luokka:Aitosammakot
Hematofobia

Hematofobia on eräs fobian laji. Hematofobiasta kärsivä kokee voimakasta pelkoa nähdessään joko omaa tai toisen henkilön verta. Joissain tapauksissa myös kuva tai jopa ajatus johon liittyy verta voi laukaista pelon. Myös tilanteet joihin voi mahdollisesti liittyä veren kohtaamista saattavat johtaa pelkoreaktioon. Esimerkiksi epämiellyttävä tunne tai lievä ja hallittavissa oleva pelko verta nähdessä ovat tavallisia reaktioita eivätkä ne lukeudu hematofobian piiriin. == Oireet == Hematofobian fyysiset oireet ovat monesti samanlaisia kuin muissakin fobioissa. Näitä ovat esimerkiksi kohonnut pulssi ja verenpaine kohdatessa pelon aiheuttaja. Osalla potilaista ilmenee kuitenkin epätyypillisempiä oireita, kuten verenpaineen ja sykkeen romahtaminen, joista taas saattaa seurata heikotusta tai jopa pyörtyminen. ==Lähteet== * http://www.medterms.com/script/main/art.asp?articlekey=12392 Luokka:Fobiat Luokka:Veri
Gustavo Rojas Pinilla

Gustavo Rojas Pinilla (12. maaliskuuta 1900–17. tammikuuta 1975) oli kolumbialainen kenraali, joka hallitsi maataan vuosina 1953–1957. Hän nousi valtaan sotilasvallankaappauksessa, jossa Laureano Gómez syrjäytettiin. Rojasin tukijoihin kuuluivat suosittu entinen presidentti Mariano Ospina Pérez ja monet muut. Hänestä tehtiin presidentti kansalliskokouksen päätöksellä Gomezin loppukaudeksi. Rojasin tunnuslause oli "Rauha, oikeudenmukaisuus ja vapaus" ja hän puhui valtaan noustessaan siitä, miten kenenkään elämä ei voi olla rauhallista niin kauan kun Kolumbian lapset kärsivät nälästä. Vuonna 1954 Rojas valittiin presidentiksi vuosiksi 1954-1958.Gral. Gustavo Rojas Pinilla 2006 PRESIDENCIA DE LA REPÚBLICA Rojasin hallinto oli korruptoitunutta ja autoritääristä, ja hänen valtansa alkuaikojen suuri suosio muuttui kansalliseksi vihamielisyydeksi.Gustavo Rojas Pinilla Britannica Levottomuuksien jälkeen Rojas luopui vallasta sotilasvallan hyväksi 1957. == Lähteet == Luokka:Kolumbian presidentit Luokka:Diktaattorit Luokka:Vuonna 1900 syntyneet Luokka:Vuonna 1975 kuolleet
Hyperoksia

Hyperoksia eli happimyrkytys tarkoittaa tilaa, jossa ihmisen elimistö saa liikaa happea, eli hapen osapaine hengitettävästä kaasusta (ilmasta) on liian suuri. Kyseiseen tilaan joutumiselta edellytetään riittävän korkea hapen osapaine hengitettävästä ilmasta sekä riittävän korkea ympäröivä paine. Hyperoksia on erityisesti sukeltajien ongelma, sillä esimerkiksi 100 % happea ei voi käyttää yli kuuden metrin syvyydessä, jolloin vedenpaine saa aikaan hapen osapaineen nousun. Turvallisena hapen osapaineen rajana pidetään yleisesti 1,4 baria. == Oireet == Hyperoksian oireita ovat pääasiassa tajuttomuus, päänsärky sekä keskushermostolliset oireet, muun muassa epilepsiakohtausta muistuttavat krampit ja halvaukset, joiden jälkeen potilas lähes hyperventiloi. ==Katso myös== * Sukeltajantauti * Painekammio == Lähteet == 1\. Timo Vikman: Sukellus 2\. Sukeltajaliitto: Nitrox -kurssioppikirja Luokka:Sukellus Luokka:Lääketiede Luokka:Hengitys
Denis Volotka

Denis Vladimirovitš Volotka (; s. 10. lokakuuta 1985) on kazakstanilainen hiihtäjä, joka edusti vuoden 2011 tammikuuhun asti Venäjää. Volotka on kilpaillut maailmancupissa vuodesta 2010 lähtien. Hänen paras henkilökohtainen sijoituksensa on kymmenes tila Davosin sprintistä joulukuulta 2011. Hän voitti Nikolai Tšebotkon kanssa vapaan hiihtotavan parisprintin Quebecissä joulukuussa 2012. Volotka sijoittui kuudenneksi parisprintissä yhdessä Aleksei Poltoraninin kanssa Oslon MM-kisoissa 2011. == Lähteet == Luokka:Kazakstanilaiset maastohiihtäjät Luokka:Venäläiset maastohiihtäjät Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Paavo Tolonen

Paavo Ilmari Tolonen (3. kesäkuuta 1936 Luusua, Kemijärvi – 2. elokuuta 2009 Pudasjärvi) oli pohjoissuomalainen kuvataiteilija, taidemaalari ja kuvanveistäjä. ==Henkilöhistoria== Tolosen vanhemmat olivat seppä Janne Tolonen ja Riikka Alaluusua. Perheessä oli 18 lasta, joista Paavo Tolonen oli toiseksi nuorin. Hän meni naimisiin vuonna 1962 terveydenhoitaja Laimi Körkön kanssa, ja perheeseen syntyi yhdeksän lasta. Tolonen kävi Vapaan taidekoulun 1955–1956 ja Suomen Taideakatemian koulun 1957–1960, ja palasi sitten Pudasjärvelle kuvaamataidon opettajaksi. Opiskeluaikanaan Tolonen työskenteli Otavan kirjapainossa. Hän suoritti vielä maisemamaalauskurssin Suomenlinnassa 1957 ja henkilökuva- ja monumenttitaiteen kurssin Oulussa 1976. Tolonen asui ja toimi opettajana Pudasjärvellä kolmisenkymmentä vuotta, vuoteen 1974 asti. Pudasjärveltä hän muutti Haukiputaan Martinniemeen vuonna 1987. ==Taiteellinen tuotanto== Tolonen debytoi taiteilijana Helsingissä vuonna 1961, hänen ensimmäinen yksityisnäyttelynsä oli Pudasjärvellä seuraavana vuonna. Tolonen kuvasi teoksissaan paljon maaseutua ja sen ihmisiä ja olosuhteita, mutta myös luontoa ja omia lapsiaankin. Hän oli myös suosittu muotokuvamaalari, joka maalasi yli sata muotokuvaa yhteiskunnallisista, kirkollisista ja kulttuurielämän henkilöistä. Ehkä huomattavimpia näistä ovat kolme maaherraa, neljä kenraalia, kaksi yliopiston rehtoria, piispa sekä useat yliopiston professorit. Lisäksi Tolonen teki useita veistoksia ja reliefejä. Tolosen teoksia on muun muassa Wäinö Aaltosen museossa, Oulun taidemuseossa ja Aineen taidemuseossa. Hän sai Valtion taidepalkinnon 1975 ja Kalevalan juhlavuoden mitalin 1985. Paavo Tolosen taidesäätiö perustettiin vuonna 2011. Se järjestää näyttelytoimintaa. === Tilaustyöt ja julkiset taideteokset === thumb|upright|Pudasjärven sankarimuistomerkki Uusi päivä (1978). thumb|Elämän aakkoset -reliefi, Oulu (1980). * Sallikaa lasten tulla, maalattu reliefi, Maikkulan seurakuntakeskus, Oulu 1996 * Elämän virta, maalattu reliefi, Oulun rauhanyhdistys 1995 * Toinen tuleminen, alttariteos, Simon seurakuntasali 1995 * Eteenpäin ja Ylöspäin, reliefi, ruostumaton teräs sekä Opinvirrat, maalattu reliefi, Oulun keskusammattikoulu 1994 * Valon tie, puuveistos, Kempeleen kirkko 1992 * Kasvun käyrät, teräsveistos, Pudasjärven Osuuspankki 1988 * Peilin edessä, hautamuistomerkki, Oulu 1986 * Ristin tie, alttaritaulu, Pudasjärven seurakuntatalo 1984 * Seuratkaa minua, seinämaalaus, Kuusamon rauhanyhdistys 1983 * Tulkaa minun tyköni, alttaritaulu, Puolangan kirkko 1982 * Elämän aakkoset, seinäreliefi, Oulunsalon ala-aste 1980 * Uusi päivä, sankarivainajien muistomerkki, Pudasjärvi 1978 ==Lähteet== * Kirjastovirma (Viitattu 3.3.2011) * Yle 5.8.2009 (Viitattu 3.3.2011) ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka: Suomalaiset kuvanveistäjät Luokka:Kuvaamataidonopettajat Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
Perianne Jones

Perianne Jones (s. 18. helmikuuta 1985 Almonte) on kanadalainen uransa lopettanut hiihtäjä. Hän edusti seuratasolla Ottawalaista Nakkertokia. Jones on kilpaillut maailmancupissa vuodesta 2005 lähtien. Hänen paras henkilökohtainen sijoituksensa on yhdeksäs tila Liberecin sprintistä 2013. Parisprintissä hän on ollut kolmas Milanossa 2012 ja Sotšissa 2013. Jones osallistui MM-kisoihin ensimmäistä kertaa vuonna 2009. Tuolloin hän ei saavuttanut mainittavaa menestystä henkilökohtaisilla matkoilla, mutta oli kuudentena parisprintissä yhdessä Sara Rennerin kanssa. Jones kilpaili seuraavana vuonna Vancouverin olympialaisissa, joissa hän oli sprintissä 41., yhdistelmäkilpailussa 56. ja viestissä 15. Hän sijoittui parisprintissä kuudenneksi Oslon MM-kisoissa 2011 hiihdettyään Daria Gaiazovan kanssa. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset maastohiihtäjät Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Plusmies

Plusmies () on Frederik Pohlin vuonna 1976 ilmestynyt tieteisromaani. Teoksen on suomentanut Kari Nenonen. Teos on voittanut Nebula-palkinnon. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Johanna Sinisalo: Plusmies. Aikakone 1/1989. * Russ Allbery: Shards of Honor. 4.1.2007. Luokka:Yhdysvaltalaiset tieteisromaanit Luokka:Vuoden 1976 kirjat Luokka:Mars fiktiossa Luokka:Frederik Pohlin teokset
Frosterus

Frosterus on suomalainen vanha kulttuuri- ja pappissuku, jonka yksi haara on aateloitu. Frosterusten kantaisä on Kalajoen kappalaisena ja Hailuodon kirkkoherrana toiminut Ericus Henrici Frosterus (k. 1615), joka oli kotoisin tuolloin Lohjaan kuuluneen Nummen pitäjästä Pakkalan rusthollista. Lähtiessään opiskelemaan hän oli johtanut kotitalonsa nimestä ruotsalais-latinalaisen sukunimen Frosterus (ruots. pakkanen = frost). Hänen jälkeläisensä vaikuttivat usean sukupolven ajan pappeina Pohjois-Pohjanmaalla. Kuopion piispa Robert Frosteruksen jälkeläiset aateloitiin isänsä ansioista vuonna 1875 nimellä af Frosterus ja suku introdusoitiin seuraavana vuonna Suomen ritarihuoneelle aatelisena sukuna numero 249. == Suvun jäseniä == *Erik Frosterus (1713–1788), Haukiputaan kappalainen ja katekismuksen tekijä *Johan Frosterus (1720–1809), kirjailija ja Sotkamon kirkkoherra *Johan Frosterus (1751–1838), Kalajoen kirkkoherra *Erik Johan Frosterus (1776–1826), kirkkoherra ja rovasti, Kalajoen kirkkoherra Johan Frosteruksen poika *Benjamin Frosterus (1792–1856), Vaasan ja Mustasaaren kirkkoherra, professori, Kalajoen kirkkoherran Johan Frosteruksen poika *Robert Frosterus (1795–1884), Kuopion hiippakunnan ensimmäinen piispa, Kalajoen kirkkoherran Johan Frosteruksen poika ja Sotkamon kirkkoherran Johan Frosteruksen veljen pojanpoika *Berndt Leonard Frosterus (1808–1887), Kärsämäen kirkkoherra, Johan Frosteruksen veljen pojanpoika, Robert Frosteruksen pikkuserkku *Johan Gustaf Frosterus (1826–1901), yleisen historian professori, Benjamin Frosteruksen (1792–1856) poika *Johan Carl Emil af Frosterus (1830–1900), oikeusosaston senaattori, Robert Frosteruksen poika, aateloitiin 1875 isänsä ansioista *August Johan Frosterus (1831–1882), Sievin ja Piippolan kirkkoherra, valtiopäivämies *Alexandra Frosterus-Såltin (1837–1916), taidemaalari, J. G. Frosteruksen sisar *Theodor Frosterus (1842–1919), insinööri, virka- ja valtiopäivämies *Teuvo Pakkala, vuoteen 1889 Frosterus (1862–1925), kirjailija *Charles Emil af Frosterus (1864–1945), pankinjohtaja ja valtiopäivämies, Johan Carl Emil af Frosteruksen poika *Benjamin Frosterus (1866–1931), valtiongeologi, professori, J. G. Frosteruksen poika *Hanna Frosterus-Segerstråle (1867–1946), kirjailija ja taidemaalari, J. G. Frosteruksen tytär *Sigurd Frosterus (1876–1956), suomalainen arkkitehti, J. G. Frosteruksen pojanpoika ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset suvut
Kirkkauden kappeli

thumb|right|300px|Kirkkauden kappeli Kirkkauden kappeli sijaitsee Varsinais- Suomessa, Raision kaupungissa Raision kirkkoa ympäröivän hautausmaan kaakkoispäässä. Se on teräksestä, Taivassalon graniitista ja lasista tehty rakennus, joka ratkaisuna muodostaa jopa ainutlaatuiseksi maailmassa sanotun katetun ja aina sulana pysyvän osan hautausmaata. Kappeli valmistui vuonna 1992 ja sen on suunnitellut arkkitehti Bey Heng. Rakennus on kaksitasoinen ja sisälle istutettujen kasvien ansiosta aina viheriöivä. Ylhäällä on muistopöytä ja sakasti ja alhaalla on noin 200 neliömetrin suuruinen murattien peittämä vainajien hautausalue, jonne voidaan haudata vainajien tuhkauurnat talviaikaankin. Alueella on noin 3 000 hautapaikkaa. Kirkkauden kappelissa vainajille ei ole omaa muistomerkkiä vaan omaiset voivat laatia vainajasta pienen kirjoitelman yhteiseen muistokirjaan. == Lähteet == Luokka:Raision rakennukset ja rakennelmat Luokka:Varsinais-Suomen kirkkorakennukset Luokka:Suomen kivikirkot
Sosiaali- ja terveydenhuolto

Sosiaali- ja terveydenhuolto (sosiaali- ja terveystoimi, lyhenne sote) on pääosin suomalaisten kuntien tarjoamaa palvelua. Yli puolet koko kuntasektorin henkilöstöstä työskentelee sosiaali- ja terveysalalla ja lähes puolet kuntasektorin menoista aiheutuu näistä tehtävistä. Kunnat.net - Sosiaali- ja terveydenhuolto, viitattu 4.3.11. Näihin palveluihin kuuluvat muun muassa lasten päivähoito, sosiaalitoimi (vanhusten, vammaisten ja mielenterveyspotilaiden palvelut), terveyden- ja sairaanhoito sekä hoitotakuu. Maakunta- ja soteuudistuksen myötä sosiaali- ja terveydenhuollon järjestämisvastuu siirtyy kunnilta uusille hyvinvointialueille 1. tammikuuta 2023 alkaen. ==Lähteet== Luokka:Sosiaaliturva
Marianna Tolvanen

Marianna Tolvanen (s. 27. joulukuuta 1992) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Naisten Liigassa pelaavaa FC Honkaa. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Tolvanen on FC Hongan kasvatti ja siirtyi Hongasta Helsingin Jalkapalloklubiin kausiksi 2011–2012. Kaudeksi 2013 hän palasi Honkaan mutta siirtyi vuosi myöhemmin Åland Unitediin . Suomen maajoukkueessa Tolvanen pelasi ensimmäisen ottelunsa helmikuussa 2011 Venäjää vastaan. Maaliskuun 2014 loppuun mennessä hän on pelannut 34 maaottelua ja tehnyt niissä neljä maalia. Vuoden 2013 EM-kilpailuissa hän pelasi kaksi ottelua. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Uuden-Granadan varakuningaskunta

Uuden-Granadan varakuningaskunta () oli Espanjan siirtomaa Etelä-Amerikassa. Siihen kuuluivat nykyisten Kolumbian, Venezuelan, Ecuadorin ja Panaman alueet sekä osia Costa Ricasta, Brasiliasta, Perusta ja Nicaraguasta. Se muodostettiin Perun varakuningaskunnan pohjoisosasta vuonna 1717, koska tiedonkulku laajan, lähes koko mantereen kattavan valtakunnan alueella oli osoittautunut liian hankalaksi. Santa Fe de Bogotasta tehtiin sen pääkaupunki. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Entiset siirtomaat Etelä- Amerikassa Luokka:Espanjan entiset siirtomaat Luokka:Kolumbian historia
Vaaksa vaaraa

Vaaksa vaaraa on Aito Mäkisen ohjaama jännityselokuva vuodelta 1965. Elokuvan pääosassa on Elina Salo. Elokuvan ulkokuvauksessa näkyy ranskalaisen uuden aallon elokuvan vaikutus, samoin Carolan esittämät laulut edustavat samaa linjaa. == Juoni == Puhelinlaitoksen työntekijä, insinööri Paavo Kostiander (Pekka Sahenkari) saa postipaketin, jossa on pommin laukaisukoneisto. Väärään paikkaan joutunutta laitetta hamuavat rikolliset lähtevät Paavon perään. Itse pommi on puhelinlaitoksella, jonne Paavo sekä tyttöystävä Liisa (Elina Salo) ja iskelmälaulaja Nina (Carola) päätyvät. Takaa-ajo ja maanalaiset käytävät luovat jännitystä. == Näyttelijät == == Tausta == Vaaksa vaaraa on Aito Mäkisen esikoisohjaus. Sitä edelsi Onnelliset leikit, jossa on hänen osuutenaan 41-minuuttinen lyhytelokuva Juulia. Kuvaaja Heikki Katajisto, joka osallistui tässäkin kuten usein myöhemminkin käsikirjoituksen tekoon, teki sittemmin yhteistyötä ennen kaikkea Anssi Mänttärin kanssa. Elokuvan pääosassa näyttelevä Elina Salo oli aiemmin näytellyt kepeissä komedioissa ja profiloitui myöhemmin työläiselokuvien näyttelijäksi. Vaaksa vaaraa poikkeaa näistä trillerinä. Elokuva poikkeaa myös ohjaukseltaan aiemmista näytelmäelokuvista: sen katumaisemissa näkyy ranskalaisen uuden aallon elokuvan vaikutus, samoin Carolan esittämät laulut edustavat samaa hillittyä linjaa. Carola esitti yökerholaulajan roolissa elokuvassa kappaleet ”Keskitie” ja ”Vastakohdat”, joka julkaistiin myös levynä. == Vastaanotto == Erään kriitikon mukaan elokuva on ”huvittavaa kuusikymmentäluvun Suomi- coolia”Elokuvat, Kaleva.fi , toisen mielestä ”juoni on typerä”. Sitä on kuitenkin pidetty suomalaisen uuden aallon virstanpylväänä, jolla on tekniset ansionsa.Kinnunen, Kalle: Päivän elokuvia. Tv-maailma, s. 17. (Lehden numero puuttuu.) == Palkinnot ja tunnustukset == * Valtion elokuvapalkinto 1965, * Parhaan musiikin Jussi 1966 Pentti Lasanen == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Jussi-palkitut elokuvat Luokka:Suomalaiset jännityselokuvat Luokka:Suomalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Vuoden 1965 suomalaiset elokuvat Luokka:Aito Mäkisen ohjaamat elokuvat
Heinola Tietää

Heinola Tietää on heinolalainen ilmaisjakelulehti, jota julkaisee Norepal Oy. Lehti on perustettu vuonna 2002. Päätoimittajana on toiminut vuodesta 2006 Antti Lindfors. Vuonna 2011 vs. päätoimittajana toimii Mikko Lindfors. Lehti jaetaan kaikkiin kotitalouksiin Heinolan alueella, ja sen jakelu on 12 000 kpl. Massatapahtumien yhteydessä julkaistavien erikoislehtien jakelu voi olla suurempi. Lehti määrittelee itseään seuraavasti: "Heinola Tietää -kaupunkilehti on puhtaasti heinolalaisten lukulehti. Se on kaupunkinsa näköinen ja itsekkäästi kotikaupunkiinsa päin vetävä." == Aiheesta muualla == * Heinola Tietää Luokka:Heinolan media Luokka:Suomalaiset ilmaisjakelulehdet
Välineellinen ehdollistuminen

Välineellinen ehdollistuminen (myös operantti ehdollistuminen) on B. F. Skinnerin eläinkokeiden pohjalta muodostama malli ehdollistumisesta. Välineellisessä ehdollistumisessa opitaan erehdyksen ja oikein tekemisen avulla. Siinä käytetään vahvistajaa, joka on usein palkinto, mutta voi olla myös negatiivinen vahvistaja tai rangaistus. Vahvistajan avulla saadaan ihminen tai eläin tekemään tai olemaan tekemättä jokin asia. On tärkeää, että palkinto tai rangaistus seuraa välittömästi sitä toimintaa, jota vahvistetaan, jotta eläin pystyy ymmärtämään niiden yhteyden. Esimerkkinä voi olla lapsi, joka ei osaa käyttäytyä. Kun hän käyttäytyy oikein, hänet palkitaan makeisilla. Tätä kutsutaan positiiviseksi vahvistamiseksi. Positiivinen ja negatiivinen vahvistaminen on todettu tehokkaammaksi oppimiskeinoksi kuin rankaiseminen. On myös tärkeää, että vahvistaja on oikeanlainen. Nälkäiselle ruoka on hyvä vahvistaja, mutta kylläiselle se on huono, ja voi estää välineellisen ehdollistumisen toteutumisen. Välineellisen eli operantin ehdollistumisen nelikenttä on negatiivinen, positiivinen, vahviste ja rangaistus (eli heikenne). Vahvisteet lisäävät edeltävää käytöstä ja heikenteet vähentävät niitä. Positiivisessä tilanteeseen lisätään jotain, negatiivisessa tilanteesta poistetaan jotain. Positiivinen vahviste: tilanteeseen lisätään jotain, jotta edeltävä käytös lisääntyy. Esimerkiksi tilanne, jossa koira istuutuu ja tämän jälkeen koiralle annetaan mieluisa herkkupalkkio. Istuulle meno tilanteessa lisääntyy. Negatiivinen vahviste: tilanteesta poistetaan jotain, jotta edeltävä käytös lisääntyy. Esimerkiksi tilanne, jossa hevosen suitsiin pidetään yllä epämiellyttävää painetta kunnes hevonen pysähtyy, jolloin paine lopetetaan. Pysähtyminen tilanteessa lisääntyy. Positiivinen rankaisu: tilanteeseen lisätään jotain, jotta edeltävä käytös vähenee. Esimerkiksi tilanne, jossa kissa raapii sohvankulmaa ja kissaa sumutetaan suihkupullolla, jonka se kokee epämiellyttäväksi. Sohvan raapiminen ihmisen nähden vähenee. Negatiivinen rankaisu: tilanteesta poistetaan jotain, jotta edeltävä käytös vähenee. Esimerkiksi tilanne, jossa ihmisrakas koira hyppii ihmistä vasten huomiota vailla, mutta ihminen kääntyy pois, kunnes koira rauhoittuu. Rauhoittuminen tilanteessa lisääntyy. == Katso myös == * Klassinen ehdollistuminen * Naksutinkoulutus == Lähteet == * Pipap.net: Operantti ehdollistuminen * Eläinkoulu Visio: Termisanakirja ===Viitteet=== Luokka:Eläintiede
Tytärsaaren majakka

Tytärsaaren majakka sijaitsee Tytärsaaressa, Suomenlahden itäosassa, 75 kilometriä Kotkasta etelään ja noin 18 kilometriä Suursaaresta eteläkaakkoon. Majakka rakennettiin vuonna 1904 ja rakennusmateriaalina käytettiin tiiltä. Majakka on nykyisin Venäjän Leningradin alueella. == Historia == === Suomen suuriruhtinaskunnan aika === Venäläiset rakensivat saaren luoteisosaan 24 meträ korkean Suur-Tytärsaaren tiilimajakan vuonna 1904. Majakan loiston korkeus merenpinnasta oli 75 metriä. Majakan miehitys oli majakkamestari ja neljä majakanvartijaa.Anttila 2008, s. 132 Tytärsaaren majakan valonlähteenä toimi petrolilamppu, jossa oli kaksi sydäntä. Vilkkulaitteena toimi neljään pääilmansuuntiin erilaista valomerkkiä lähettävä, ruotsalainen von Otterin tekniikasta kopioitu monimutkainen laitteisto. Se vaati jatkuvaa valvontaa, ja venäläiset sijoittivatkin majakkamestariksi eläkkeellä olevan kenraalin. Laurell 1999, s. 300 === Suomen itsenäisyyden aika === Vuonna 1918 majakkamestari korvattiin suomalaisella, ja 1930-luvulta majakkaa hoitivat tytärsaarelaiset eikä ulkopaikkakuntalaisia enää käytetty. === Toinen maailmansota === Saaret tyhjennettiin evakuointikäskyllä asukkaista ennen talvisotaa 11. lokakuuta 1939, mutta majakkaa ei tuhottu. http://www.tytarsaari.fi/historia.html === Nykyisin === Nykyisin venäläisten sähköistämän majakan valotunnus on 360 astetta kattavat, 15 sekunnin välein näkyvät kolme valkoista vilkkua. Näkyvyys on käytännössä 20 meripeninkulmaa. == Lähteet == * * * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * *Tytärsaariseuran kotisivut Luokka:Tytärsaari Luokka:Venäjän majakat
Guy Topelius

Guy Leopold Nikolai Topelius (Toppelius) (10. toukokuuta 1887 Helsinki – 4. toukokuuta 1941 Kirkkonummi) oli suomalainen maisteri, tilanomistaja ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija. ==Henkilöhistoria== Guy Topeliuksen vanhemmat olivat reistraattori, hovineuvos Georg Alexander Leopold Toppelius ja Nadescha Kiseleff. Topelius oli konsuli ja sokeritehtailija Feodor Kiseleffin sisarenpoika ja hän peri 1922 Kiseleffin omistaman 3 000 hehtaarin suuruisen Oitbackan kartanon Kirkkonummella. Guy Topelius oli naimisissa 1910–1939 Anna Hilja Sofia Tawaststjernan kanssa. Liitto päättyi avioeroon. == Teoksia == * Dikt och dröm. Söderström, Helsingfors 1911 * Ett fiskstängsel från stenaldern. Finska fornminnesföreningen, Helsingfors 1912 * Framtid och lycka; bygdeberättelse af G. T. Lifförsäkringsbolaget Suomi, Helsingfors 1912 * Sommargården : dikter. Schildt, Borgå 1915 * Idyll och akvarell : dikter. Schildt, Helsingfors 1918 * Oitbacka, teoksessa Herrgårdar i Finland I. Helsingfors 1928 * Prolog för Kyrkslätt kulturfest 30. 6. 1935. Helsingfors 1935 * Unga landsmän i Ryssland på 1840-talet. Söderström, Helsingfors 1935 * Lövfallstid : dikter. Söderström, Helsingfors 1936 * Akademiska sångföreningen 1838-1938; red. av Finn E. Sommerschield ; historiken författad av Guy Topelius, Otto Ehrström, Gunnar Söderlund, Knut von Hertzen, Öyvind Stadius. Akademiska sångföreningen, Helsingfors 1938 * Kantat vid S:t Johannes logen S:t Augustins femtonårsfest 3. 4. 1938. Helsingfors 1938 * Dikter i dur. Söderström, Helsingfors 1939 * Zachris Topelius och släkttraditionen. 1950 * Barn af de svenska - tillegnad Akademiska sångföreningen. Ei julk. vuotta. == Lähteet == * * Anna Johansdotter Forsman s. 1664 ja hänen jälkeläisiään yhteensä 300 taulua, taulu 277 . Anneli Kotisaari. * Topeliuksen teosluettelo Fennica-tietokannasta * Isabella Salenius : Oitbackan kartanon Orangeri Luokka:Suomenruotsalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1887 syntyneet Luokka:Vuonna 1941 kuolleet
Sätra brunn

Sätra brunn on taajama Keski-Ruotsissa Salan kunnassa. Se tunnetaan perinteikkäästä kylpylästään, joka on toiminut jo 1700-luvulta saakka, jolloin paikalta löydettiin lähde. Erityisen mineraalipitoisen lähteen terveysvaikutukset tulivat nopeasti tunnetuksi. Sätra brunnin entinen kirkko toimii nykyään kylpylän vastaanottona; nykyinen kirkko on vuodelta 1867, ja siellä järjestetään jumalanpalveluksia lähinnä kesäisin. Sätra brunnissa oli vuoden 2010 lopussa 335 asukasta. ==Väestönkehitys== ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsin taajamat Luokka:Salan kunta
A. O. Wialén

Albert Olivier (A. O.) Wialén (2. lokakuuta 1844 Loimaa – 19. tammikuuta 1941 Helsinki) oli suomalainen oppikoulun opettaja ja suomentaja. Wialénin vanhemmat olivat kirkkoherra Johan Robert Wialén ja Annette Emilia Kristina Bodin. Hän pääsi ylioppilaaksi Turun lukiosta 1863 ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1869. Wialén toimi opettajana useissa eri oppikouluissa ja viimeksi hän oli Rauman yhteislyseon uskonnon ja ruotsin kielen opettajana 1907–1914. A. O. Wialén oli naimisissa 1880–1906 Berta Ulrika Mannströmin (k. 1906) kanssa. == Teoksia == * Johan Ludwig Runeberg. Penni-kirjasto Suomen kansalle 5. Stolpe, Helsinki 1867 (nimimerkillä A. O. W.) == Suomennoksia == * Fredrik Wilhelm Sundwall : Raamatun historia pikkukouluja varten. Söderström, Helsinki 1898, 1901, 1907, 1912, 1921, 1929, 1933, 1938, 1943 (alkuteos Biblisk historia för småskolan) * Fredrik Wilhelm Sundwall : Kansakoulun biblian historia : oppikirjakomitean mietinnön mukaan. WSOY 1899 * Wenny Hofström : Käsivaraisen piirustuksen suunnitelma kansakouluja varten. WSOY 1899 == Lähteet == * * Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomentajat Luokka:Vuonna 1844 syntyneet Luokka:Vuonna 1941 kuolleet
Fläckebon kirkko

Fläckebon kirkko () on kirkkorakennus Fläckebon kylässä, Salan kunnassa Keski- Ruotsissa. Se on Västeråsin hiippakuntaan kuuluvan Västerfärnebo-Fläckebon seurakunnan käytössä. Kirkon ulkopuolella on säilyneitä kirkkotalleja. Kirkkorakennuksen vanhimmat osat ovat peräisin 1400-luvulta. 1798 kirkkoa laajennettiin ja 1877 pystytettiin kirkon torni. Kirkossa on useita 1400-luvulla tehtyjä puupatsaita. Kastemalja on peräisin 1100-luvulta. Kirkossa on myös triumfikrusifiksi. == Katso myös == * Västerfärnebon kirkko * Svartådalen == Lähteet == * Kirkon esittely Västmanlandin verkkosivulla Katsottu 10.3.2011. * Kirkon esittely Salan verkkosivulla Katsottu 10.3.2011. == Aiheesta muualla == Luokka:Salan kunnan kirkot Luokka:Ruotsin kivikirkot Luokka:Kirkot Västeråsin hiippakunnassa
Ruuskeri

Ruuskeri ( ja Родшер, Rödskär) on yksi Suomenlahden ulkosaarista Leningradin alueen länsiosassa Venäjällä sekä tuolla saarella sijaitseva majakka. Ruuskeri sijaitsee noin 18 km Suursaaresta lounaaseen Suomen ja Viron rannikoiden puolivälissä. Ruuskeri on Venäjän läntisin kohta Kaliningradin aluetta lukuun ottamatta. == Historia == Ruuskerin soraisella saarella oli valomajakka jo 1818, mutta vuonna 1886 rakennettiin kahdeksankulmainen tiilimajakka.Laurell 1999, s. 296 Saarelle rakennettiin sen kokoon nähden paljon rakennuksia. Suomen itsenäistyttyä niitä oli jo 12. Ruuskeri miehitettiin majakkamestarilla ja 3-4 majakanvartijalla sekä lisäksi sumusireenin hoitajalla 1918. Koska sorarannat kärsivät talvisista jäistä, jouduttiin vuonna 1934 Ruuskeria vahvistamaan uusilla kivivalleilla merenkäyntiä vastaan. Suojaavat kivet tuotiin Suursaaresta. Suomeen kuuluessaan Ruuskeri oli osa Suursaaren kuntaa, joka oli talvisodan päättäneessä Moskovan rauhassa 1940 Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. == Nykyaika == Venäläisten sähköistämän majakan valoina toimii 15 sekunnin välein näkyvät kaksi valkoista vilkkua. Näkyvyys on käytännössä 15 meripeninkulmaa. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Остров Родшер-2003 Cqham.ru * Russia: Leningradskaya oblast: 60 degrees north, 27 degrees east (visit #3) - Picture #4 Degree Confluence Project * Lighthouses of Russia: Gulf of Finland Islands University of North Carolina * Saari, joka oli merta vastaan linnoitettava, Seura, 11.11.1936, nro 46, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Suomenlahden ulkosaaret Luokka:Suursaari Luokka:Venäjän majakat
Chuck Huber

Chuck Huber (s. 8. toukokuuta 1971 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka työskentelee FUNimationissa. Hän on antanut äänensä useille englanninkielisiin japanilaisiin anime-elokuviin ja sarjoihin, ja tunnetaan parhaiten Android 17:na Dragonball Z:sta ja Hiei:nä Yu Yu Hakusho:sta. Hän on naimisissa Kirsten Huberin kanssa. == Roolit == * Baccano! - Ronny Sukiart (The Devil) * Baki the Grappler - Gaia/Nomura * BECK: Mongolian Chop Squad - Katahira * Big Windup! - Tsuyoshi Shiga * Black Butler - Ash * Blassreiter - Bradley Guildford * Blue Gender - Seamus Han * Burst Angel - Anthony Wong * Case Closed: The Fourteenth Target - Kevin Simms * Claymore - Father Vincent * Corpse Princess - Ooyatsuka (Ep. 10) * D.Gray-Man - Reever Wenham * Darker than BLACK - Eric Nishijima * Dragon Ball - Emperor Pilaf, Garlic Jr., Android 17 (Additional Characters) * Fullmetal Alchemist - Shou Tucker * Ga-Rei: Zero - Kiriya Konparu * Ghost Hunt - Eijiro Yoshimi * Glass Fleet - Hector * Gunslinger Girl - Dr. Bianchi * Hell Girl - Tadashi Inagaki * Hetalia Axis Powers - Austria (aka Roderich Edelstein) * Initial D - Yuichi Tachibana (Funimation dub) * Kaze no Stigma - Yuji Tsuwabuki * Kodocha - Tanaka * Lupin III: The Secret of Twilight Gemini - Priest * Murder Princess - Dominikov * Mushishi - Adashino * Nabari no Ou - Masami Yamase * Negima! - Eishun Konoe * Oh! Edo Rocket - Nishinosuke Akai * One Piece - Mohji, Koshiro * Ouran High School Host Club - Dr. Yabu * Samurai 7 - The Royal Envoy * School Rumble - Maasaki Mitsui * Sekirei - Hiroto Minaka * Sengoku Basara - Maeda Toshiie * Sgt. Frog - Kululu * Shuffle! - Mikio Fuyou * Shin-chan - Hiro Nohara * Soul Eater - Dr.Franken Stein * Speed Grapher - The Jeweler * Strain: Strategic Armored Infantry - Brad Radofrics * Summer Wars - Riichi Jinnouchi * The Tower of Druaga (anime) (Aegis/Sword of Uruk) - Melt * Trinity Blood - Father Vaclav Havel * YuYu Hakusho - Hiei Luokka:Yhdysvaltalaiset ääninäyttelijät Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kristinan kirkko

Kristinan kirkko () on kirkkorakennus Salan kaupungissa keski-Ruotsissa. Se kuuluu Salan seurakunnalle. Kirkko rakennettiin vuosina 1635 - 1641 sen jälkeen kun Sala oli saanut kaupunkioikeudet vuonna 1624. Kirkon suunnittelijaa ei tunneta. Kirkko vihittiin käyttöön 18. joulukuuta vuonna 1641. Kirkon rakentamiseen osallistui satakunta vasta perustetun kaupungin asukasta. Se nimettiin kuningatar Kristiinan mukaan. 1600-luvun taiteellisesta koristelusta ovat jäljellä enää hiekkakiviportaalit pohjoisessa ja etelässä. Tornin kupoli on peräisin Salan palon jälkeiseltä ajalta vuodelta 1749. Sen on tiettävästi suunnitellut Lars Larsson Steinholz, Salan hopeakaivoksen taidemestari. Torniin asennettiin ensimmäinen kellokoneisto vuonna 1750. Se toimi 1800-luvun lopulle saakka, uusi koneisto asennettiin vuonna 1900. Vuonna 1970 se korvatiin sähköistetyllä koneistolla. ==Sisätilat== 1880-luvulla kirkossa tehtiin mittava korjaustyö: Kirkonpenkit uusittiin ja sisätilat maalattiin valkoisiksi ajan hengen mukaisesti. Kirkko sai uudet protit etelään ja pohjoiseen. Vuosina 1905–1906 tehtiin toinen remontti, jonka yhteydessä asennettiin keskuslämmitys ja sähkövalaistus. Alttaritaulu esittää Jeesusta ja apostoleja viimeisellä aterialla. Sen lahjoitti kungatar Ulrika Eleonora vuonna 1738. Se on todennäköisesti hovimaalari Georg Engelhard Schröderin käsialaa. Vanhaan alttaritauluun kuuluneet enkelit pelastettiin vuoden 1736 palosta ja sijoitettiin uuden alttaritaulun viereen. Ne on tehnyt Daniel Kortz, Burchardt Prechtin oppilas. Kastemalja on tehty ahvenanmaalaisesta kalkkikivestä, tyylistä päätellen 1600-luvulla. Kyseessä on ehkä kirkon alkuperäinen kastemalja. Kirkon alkuperäinen saarnastuoli tunnetaan vain kirjanpitotietojen perusteella. Se valmistui 1647 ja tuhoutui sittemmin vuoden 1736 suurpalossa. Nykyisen saarnastuolin on tehnyt västeråsilainen kuvanveistäjä Jonas Holmin vuonna 1762. Sakaristo on kaksiosainen. Itäisellä seinällä on kreivi Fredrik Bogislaus von Schwerinin muotokuva; hän toimi Salan kirkkoherrana vuosina 1788–1834. Muotokuvan vieressä on muotokuvamedaljonki, joka esittää hänen poikaansa Wilhelmiä, joka kaatui Oravaisten taistelussa vuonna 1808. ==Lähteet== * Redelius, Gunnar; Kristina kyrka i Sala, Vendelsö trycker, 1987. ==Aiheesta muualla== * Salan seurakuntayhtymän sivu Luokka:Salan kunnan kirkot Luokka:Ruotsin kivikirkot Luokka:Kirkot Västeråsin hiippakunnassa
Daniel Antúnez

Daniel Antúnez Burgos (s. 10. helmikuuta 1986 Santa Ana, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalais-meksikolainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on keskikenttäpelaaja. 178 senttimetriä pitkä Antúnez edustaa Meksikon pääsarjassa Primera División de Méxicossa pelaavaa Estudiantes Tecosia. Kaliforniassa varttunut Antúnez hankki high school -koulutuksensa ensin kotikaupungissaan Santa Ana High Schoolissa ja kolmannesta vuodesta lähtien Robert E. Lee High Schoolissa Texasissa. Korkeakoulutasolla hän opiskeli Lon Morris Collegessa ja Hartfordin yliopistossa edustaen myös molempien koulujen jalkapallojoukkueita. 2008 MLS Supplemental Draft -varaustilaisuudessa tammikuussa 2008 Colorado Rapids varasi Antúnezin kolmannella kierroksella koko tilaisuuden 33. pelaajana. Hän ei kuitenkaan saanut seuraan ammattilaissopimusta, vaan pelasi vain yhden reservijoukkueen ottelun. Saman vuoden elokuussa USL First Divisionissa pelaava Rochester Rhinos hankki hänet. Elokuussa 2009 Suomen kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Kakkosessa pelaava Rauman Pallo-Iirot hankki Antúnezin loppukauden kattavalla sopimuksella. Hän pelasi seurassa hyökkääjänä ja teki kuudessa sarjaottelussa yhtä monta maalia. Antúnezista kiinnostuttiin myös Suomen korkeammilla sarjatasoilla, ja maaliskuussa 2010 hän allekirjoitti sopimuksen Veikkausliigan Inter Turun kanssa. Kauden jo päätyttyä joulukuussa 2010 Antúnez siirtyi nykyiseen seuraansa. == Aiheesta muualla == * Transfermarkt * zerozerofootball.com Luokka:Yhdysvaltalaiset jalkapalloilijat Luokka:Meksikolaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
BigJam

BigJam on suomalainen yhtye, joka esittää Wigwam-yhtyeen kappaleita puoliakustisesti. Yhtyeestä on käytetty mainonnassa nimiä Wigwam Unplugged ja Wigwam Revisited. Yhtyeen muodostavat Wigwamin entiset jäsenet Måns Groundstroem, Jan Noponen ja Mikko Rintanen sekä Maria Hänninen, Pekka Nylund ja vuoden 2011 keikoilla Petri Kautto. Vuonna 2010 yhtye esiintyi kahdesti, 8. elokuuta Allotriassa Helsingissä ja 5. lokakuuta Albert Järvisen muistotilaisuudessa Tavastia-klubilla. Groundstroemin, Noposen, Rintasen, Hännisen ja Nylundin lisäksi elokuussa kokoonpanossa esiintyi Tommy Eriksson ja lokakuussa Jukka Orma. Yhtye esiintyi Kapsäkki-salissa, Helsingissä helmikuun neljäs ja viides päivä 2011 yhdessä Pekka Rechardtin kanssa. Yhtyeen kokoonpano pohjautuu Wigwamin Light Ages -levyn kokoonpanoon, johon Groundstroemin, Noposen ja Rintasen lisäksi kuuluivat Pekka Rechardt ja Jim Pembroke. Noponen, Groundstroem, Rintanen ja Reckhardt olivat soittaneet yhdessä Erikssonin kanssa vuonna 2008 huhtikuussa Rintasen ja syyskuussa Noposen 50-vuotisjuhlissa. Vuonna 2013 yhtye teki konsertteja kokoonpanolla Rintanen-Noponen-Groundstroem-Nylund. Yhdessä konsertissa vieraili Wigwamin kosketinsoittaja Esa Kotilainen ja kahdella Rechardt sekä Wigwamin alkuaikojen kosketinsoittaja-laulaja Jukka Gustavson. Vuosina 2014–2017 yhtye on keikkaillut sähköisellä, nimellä Wigwam Revisited, kokoonpanolla Rintanen- Noponen-Groundstroem-Nylund-Gustavson. Vuodesta 2015 lähtien keikoilla Petri Asiala on korvannut Groundstroemin basistina. Toukokuussa 2016 yhtye esiintyi Maarit ja Sami Hurmerinnan kanssa Atte Blomin 50-vuotistaiteilijajuhlissa Tavastia-klubilla.http://www.hs.fi/kulttuuri/a1463111931442 Keväällä 2019 yhtye teki kiertueen nimellä Wigwam Experience ja kokoonpanolla, jossa soittavat Jukka Gustavson, Pekka Rechardt, Esa Kotilainen, Jan Noponen ja basisti Janne Brunberg.https://www.hs.fi/kulttuuri/art-2000005927828.html == Lähteet == ==Katso myös== *Wigwam *Wigwam Experience *Wigwam Revisited == Aiheesta muualla == * Yhtyeen Facebook-sivu. luokka:Suomalaiset progressiivisen rockin yhtyeet
Frötunan kirkko

Frötunan kirkko () on kirkkorakennus Ruotsin Frötunassa lähellä Norrtäljeä. Se kuuluu Frötunan seurakunnalle, joka kuuluu Uppsalan hiippakuntaan. Keskiaikainen kirkko on rakennettu puhdistamattomasta harmaakivestä. Se on suorakaiteen muotoinen yksilaivainen pitkäkirkko, jonka itäpäässä on täysilevyinen kuori. Pohjoisosassa on laaja sakaristo ja etelässä suurehko asehuone. Rakennuksen eteläosassa on myös hautakuori 1600-luvun puolivälistä. Kirkkoon on kaksi sisäänkäyntiä, länsipäädyssä ja asehuoneen puolella. Pohjoismuurin tuntumassa on yhä jäänteitä vanhasta romanistisesta sakaristosta. Kirkon vanhimmat osat ovat peräisin 1100-luvulta, ja muodostavat kirkon pitkälaivan kaksi keskimmäistä osaa. Jo keskiajalla kirkkoa pidennettiin sekä itään että länteen. Ensimmäinen pidennys tehtiin itään päin vuosina 1250–1275. Norrtäljeläisen puusepän N. J. Dahlström valmistamat alttari ja alttarikaide ovat peräisin vuodelta 1773. Ne maalattiin ja kullattiin vuonna 1788 ja entisöitiin 1932 vihreämarmorilla ja kullalla, sitä ennen ne oli maalattu valkoisiksi. Triumfikrusifiksi on peräisin vuodelta 1275. Kastemalja on 1200-luvun jälkipuoliskolta. Monien keskiaikaisten veistosten joukossa on Pyhä Olavi II:n muotokuva 1300-luvun alusta. Veistokseen kuuluu kruunu, kirves ja valtakunnanomena, ja se polkee "pakanallista minäänsä". Kirkossa oleva patsas on kopio, alkuperäiskappaletta säilytetään Ruotsin historiallisessa museossa. Saarnastuoli on 1640-luvulta. Hopeisen alttarikrusifiksin lahjoitti vuonna 1732 paroni Axel Löwen. Kirkon yhteyteen rakennettiin kellotapuli vuonna 1812. Kirkon lounaispuolella sijaitsee pappilarakennus. ==Lähteet== * Våra kyrkor, sivu 36, Klarkullens förlag, Västervik, 1990, ISBN 91-971561-0-8 * Vägvisare till kyrkorna i Stockholms län, sivut 118 - 119, Ulf Boëthius (Text), Monica Eriksson (Teckningar), Tukholman lääninhallitus, 1980, ISBN 91-38-04976-7 ===Internet=== * Uppgifter från Riksantikvarieämbetets byggnadsregister, Anna- Karin Ericson 1996; reviderat av Boel Almqvist 1999-03-24 (Fritt material varifrån delar av denna artikel är hämtad) * www.roslagen.se * Stockholms läns museum * Mer från Stockholms läns museum ==Aiheesta muualla== * Kirkon esittely Norrtäljen kunnan sivuilla Luokka:Norrtäljen kirkot Luokka:Ruotsin kivikirkot Luokka:Kirkot Uppsalan hiippakunnassa
Till the World Ends

"Till the World Ends" on Britney Spearsin kappale ja toinen single hänen seitsemänneltä studioalbumiltaan Femme Fatale. Sen suunniteltu julkaisupäivä oli 14. maaliskuuta 2011, mutta se julkaistiinkin jo 4. maaliskuuta 2011.Stara.fi Kappaleen ovat säveltäneet ja sanoittaneet Alexander Kronlund, Kesha Sebert, Lukasz Gottwald ja Max Martin. Singlen ovat tuottaneet Max Martin, Dr. Luke ja Billboard. Kappaleesta on tehty remix-versio "Femme Fatale Remix", jossa ovat mukana Nicki Minaj ja kappaleen säveltäjä Ke$ha. == Musiikkivideo == Kappaleen musiikkivideo julkaistiin 5. huhtikuuta 2011 Spearsin virallisella YouTube-sivustolla. Videossa Spears on maanalaisissa maailmanlopun tanssibileissä. Kappale voitti Vuoden Parhaan Pop Videon palkinnon MTV Video Music Awards -palkintogaalassa 28. elokuuta 2011. == Live- esitykset == Spears on esittänyt kappaleen televisio-ohjelmissa Good Morning America ja Jimmy Kimmel Live! sekä Nicki Minajn kanssa vuoden 2011 Billboard Awards -gaalassa. Spears esitti kappaleen myös Femme Fatale -kiertueellaan viimeisenä kappaleena. ==Kappaleet== *;Digital download # "Till the World Ends" – 3:58 *;Digitaalinen – The Remixes # "Till the World Ends" – 3:58 # "Till the World Ends" (Bloody Beatroots Extended Remix) – 4:06 # "Till the World Ends" (White Sea Extended Club Remix) – 4:50 # "Till the World Ends" (Kik Klap Radio Remix) – 3:41 # "Till the World Ends" (Alex Suarez Radio Remix) – 3:56 # "Till the World Ends" (Friscia and Lamboy Club Remix) – 9:57 # "Till the World Ends" (Varsity Team Radio Remix) – 4:15 # "Till the World Ends" (Karmatronic Extended Club Remix) – 6:47 *;Saksa CD single # "Till the World Ends" – 3:57 # "Till the World Ends" (Instrumental) – 3:57 *;Digital download – Remix # "Till the World Ends" (The Femme Fatale Remix) [featuring Nicki Minaj and Kesha] – 4:44 *;Digital download – Four Pack # "Till the World Ends" (The Femme Fatale Remix) [featuring Nicki Minaj and Kesha] – 4:44 # "Till the World Ends" (Culture Shock Remix) – 4:02 # "Dance Till the World Ends" [Video] – 3:52 # "Till the World Ends" (Culture Shock Remix) [Video] – 3:59 == Listasijoitukset == Lista Sija Suomen virallinen albumilista 6 Musiikkituottajat ry == Lähteet == Luokka:Vuoden 2011 kappaleet Luokka:Britney Spearsin kappaleet