EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Marianna Henriksson

Marianna Henriksson (s. 1983) on suomalainen cembalisti, joka esiintyy useiden yhtyeiden jäsenenä ja solistina sekä Suomessa että ulkomailla. Henriksson valmistui musiikin maisteriksi Taideyliopiston Sibelius-Akatemiasta vuonna 2010 ja jatko-opinnoistaan Berliinin taideyliopistosta vuonna 2012. == Taiteellinen työskentely == Henriksson työskentelee mielellään useiden musiikinlajien ja taiteidenvälisyyden parissa. Henrikssonin muusikon työhön ovat kuuluneet uuden cembalomusiikin kantaesitykset ja -levytykset, kansanmusiikkisovitukset, breakdance-show’n maailmankiertueelle osallistuminen ja soittaminen oopperaproduktioissa. Hän on esiintynyt mm. Euroopan Unionin barokkiorkesterin, il Pomo d’oron, Les Ambassadeursin, Helsingin Barokkiorkesterin ja Suomalaisen barokkiorkesterin kanssa. Vuodesta 2023 Henriksson on toiminut Suomalaisen barokkiorkesterin taiteellisena johtajana yhdessä viulisti Anthony Marinin kanssa. Henriksson on työskennellyt useissa nykytanssituotannoissa ja tehnyt yhteistyötä erityisesti koreografi Anna Mustosen kanssa. Mustosen ja Henrikssonin näyttämöteos Sfäärit (i dolci, Musica nova Helsinki, Zodiak - Uuden tanssin keskus, 2025) tuo yhteen nykymusiikkia ja nykykoreografiaa. Työparin uutta tanssia ja varhaisbarokin musiikkia yhdistäviä suurimuotoisia näyttämöteoksia ovat puolestaan Eros (i dolci, Helsinki Early Music Festival, Zodiak - Uuden tanssin keskus, 2022), Monteverdin musiikkiin tehty Maria-vesper (Helsingin Barokkiorkesteri, Zodiak - Uuden tanssin keskus, 2018) ja Di anima et di corpo (Zodiak - Uuden tanssin keskus, 2012). Heidän teoksiaan on esitetty Tanssin talossa, Zodiak - Uuden tanssin keskuksessa, Helsingin Musiikkitalossa ja Italian Bolzanossa. === Levytykset === Henrikssonin ensimmäinen soololevy on vuonna 2018 ilmestynyt Frammenti del discorso amoroso, jossa on mukana varhaisbarokin musiikkia. Albumilla on Giovanni Picchin, Tarquinio Merulan, Girolamo Frescobaldin, Michelangelo Rossin ja Gregorio Strozzin toccatoja ja tanssikappaleita. Albumi oli ehdolla Yleisradion vuoden levy -palkinnon saajaksi. === Palkinnot === Anna Mustoselle ja Marianna Henrikssonille myönnettiin esittävien taiteiden valtionpalkinto vuonna 2018. Palkintoperusteissa heidän mainittiin onnistuneesti avanneen uusia näkyjä tanssin ja musiikin dialogisuuteen. Di anima et di corpo ja Maria-vesper nähtiin merkittävinä taiteellisina tekoina suhteessa kotimaisen tanssi- ja musiikkikulttuurin kehitykseen. Helsingin Kaapelitehtaalle toteutettu suurimuotoinen teos toi yhteen Helsingin Barokkiorkesterin, laulajat ja tanssijat sekä visuaalisen suunnittelun tavalla, jota voi pitää taiteellisena läpimurtona. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Marianna Henrikssonin verkkosivut Luokka:Suomalaiset cembalistit Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Handa

Handa () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Tōkain alueella Aichin prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin eteläosassa Tyynenmeren rannikolla Chitan niemimaalla. Handassa on 119 884 asukasta (huhtikuussa 2020) ja sen pinta-ala on 47,42 neliökilometriä. Edo-kaudella Handa kehittyi satamapaikkakuntana hyvän luonnonsatamansa ansiosta. Sinne sijoittui elintarvikkeiden ja tekstiilien valmistusta sekä suolan tuotantoa. Nykyisinkin tärkeitä perinteisiä elinkeinoja ovat mison, soijakastikkeen ja viinietikan valmistus: viinietikan tuotantomäärät ovat edelleen Japanin suurimmat. Kaupunkioikeudet osana Japanin nykyistä kunnallishallintoa Handalle myönnettiin vuonna 1937. Silloin kaupungissa oli noin 50 000 asukasta. Toisen maailmansodan aikaan sinne sijoitettiin lentokonetehdas ja metalliteollisuutta, ja sodan jälkeen kaupungin rannikkoalue onkin teollistunut voimakkaasti osana laajempaa Kinuuranlahden teollisuusvyöhykettä. Sisämaan maaseutumaisilla alueilla viljellään hedelmiä ja koristekukkia. Handan rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluvat muun muassa Jōraku-jin buddhalainen temppeli, historiallinen Nakano-suvun asuintalo ja vanhat Meiji- kauden punatiiliset panimorakennukset. Kaupunki tunnetaan myös dashi- festivaaleistaan, joihon kuuluu koristeellisten vaunujen kulkueita. Kamezakin Shiohi-festivaali dashi-vaunuineen on otettu Unescon aineettoman kulttuuriperinnön luetteloon. Handa oli saduistaan tunnetun kirjailijan Nankichi Niimin kotikaupunki. Kaupunkia palvelevat JR Tōkain Taketoyo-linja ja Nagoya-rautateiden Kōwa-linja. Tunneli liittää Handan Hekinanin kaupunkiin Kinuuranlahden toisella puolella. == Kuvia == Tiedosto:Handaunga.JPG|Handan kanava, Mizkan-yhtiön rakennuksia Tiedosto:Niiminankichikinenkan.JPG|Nankichin Niimin muistomuseo Tiedosto:Handa akarenga steeple.jpg|Handan punatiilinen panimo Tiedosto:Nihon Fukushi University Tokai Campus ac (1).jpg|Nihon fukushi -yliopiston rakennus Tiedosto:Okkawamatsuri2.jpg|Okkawa-festivaali == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Aichin prefektuurin kaupungit
Yleisurheilun Euroopan cup 1973

Yleisurheilun Euroopan cup 1973 oli neljäs eurooppalaisten maajoukkueiden välinen Euroopan cup. Miehet ja naiset kilpailivat omissa kilpailuissaan. Molempiin loppukilpailuihin osallistui kuusi maata ja ne käytiin Edinburghissa, Skotlannissa; naiset kilpailivat 7. syyskuuta ja miehet 8.–9. syyskuuta. Itä-Saksa voitti naisten ja Neuvostoliitto miesten loppukilpailun. Miesten välierät kilpailtiin Celjessä, Nizzassa ja Oslossa sekä naisten välierät Bukarestissa, Sittardissa ja Varsovassa, ja jokaisesta niistä pääsi kaksi joukkuetta loppukilpailuun. Miehet kilpailivat alkuerissä Ateenassa, Brysselissä ja Lissabonissa, joissa oli mukana vastaavasti kolme, kuusi ja neljä maata ja joista kustakin kaksi parasta pääsivät välieriin kahdentoista sinne suoraan päässeen maan seuraksi. Naisilla oli kaksi alkuerää Kööpenhaminassa ja Rijekassa, ja kummankin erän kuudesta osallistujasta pääsi kolme joukkuetta välieriin. == Loppukilpailut == === Miehet === Miehet kilpailivat 20 lajissa. Neuvostoliitto saavutti kuusi lajivoittoa, Iso- Britannia viisi, Itä-Saksa, Länsi-Saksa ja Suomi kolme sekä Ranska yhden. Seiväshypyssä voitto jaettiin kahden urheilijan kesken. ==== Loppupisteet ==== Sija Maa Pisteet 1 82,5 2 78,5 3 76 4 71,5 5 64,5 6 45 === Naiset === Naiset kilpailivat 13 lajissa. Itä-Saksa saavutti yhdeksän lajivoittoa sekä Neuvostoliitto ja Bulgaria kaksi. ==== Loppupisteet ==== Sija Maa Pisteet 1 72 2 52 3 50 4 36 5 36 6 27 == Lähteet == 1973 Euroopan cup Euroopan cup 1973 Luokka:Edinburghin urheilu
Hentovita

Hentovita (Potamogeton pusillus) on vitakasvien (Potamogetonaceae) heimoon kuuluva monivuotinen kasvilaji. Se on pienikokoinen ja ruohovartinen vesikasvi, joka kasvaa kokonaan upoksissa vedenpinnan alapuolella. Muista vitalajeista hentovita muistuttaa paljolti pikkuvitaa (Potamogeton berchtoldii) ja lajeja voi olla hankalaa erottaa toisistaan. Lajit ovat kuitenkin erotettavissa toisistaan lehtien sekä kielekekorvakkeiden erojen perusteella. Hentovidan varsi kasvaa vain harvoin pariakymmentä senttimetriä pidemmäksi. Varsi on poikkileikkaukseltaan pyöreä ja yleensä runsaasti haaroittunut. Hentovidalla ei ole lainkaan erillisiä kelluslehtiä, vaan kaikki lehdet ovat veden alla olevia uposlehtiä. Lehdet ovat nauhamaisia, 3–4 cm pitkiä, noin 1 mm leveitä ja melko teräväkärkisiä. Lehdet ovat tavallisesti väriltään vaaleanvihreitä ja niissä on kolme pääsuonta. Kielekekorvakkeet ovat noin senttimetrin pituisia. Hentovidalla ei ole lehtituppia. Hentovidan kukintona on lyhyt ja pienikokoinen tähkä, joka sijaitsee muutaman senttimetrin pituisen kukintoperän päässä. Hentovidan hedelmät ovat pari millimetriä pitkiä ja sileäselkäisiä. Hentovita kasvaa vedessä pehmeäpohjaisilla alustoilla. Sitä tavataan sekä järvissä ja lammissa että merivedessä. Suomessa hentovitaa tavataan yleisimmin Perämeren rannikolla, mutta paikoitellen myös muualla merenrannikoilla, joskaan se ei ole missään päin Suomea erityisen yleinen. Sisämaasta hentovitaa ei ole tavattu enää juurikaan 2000-luvulla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Hentovita (Potamogeton pusillus) * JSTOR Global Plants: Potamogeton pusillus * Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Potamogeton pusillus * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Potamogeton pusillus * Flora of North America: Potamogeton pusillus * Flora of China: Potamogeton pusillus Luokka:Vidat
Yleisurheilun Euroopan cup 1975

Yleisurheilun Euroopan cup 1975 oli viides eurooppalaisten maajoukkueiden välinen Euroopan cup. Miehet ja naiset kilpailivat omissa kilpailuissaan mutta molemmat loppukilpailut käytiin 16.–17. elokuuta Nizzassa, Ranskassa. Molempiin loppukilpailuihin osallistui kahdeksan maata ja Itä-Saksa voitti ne molemmat. Miesten välierät kilpailtiin Leipzigissa, Lontoossa ja Torinossa sekä naisten välierät Budapestissa, Lüdenscheidissa ja Sofiassa, ja jokaisesta niistä pääsi kaksi joukkuetta loppukilpailuun, minkä lisäksi paikan saivat välieriin osallistumatta hallitseva mestari eli miehissä Neuvostoliitto ja naisissa Itä-Saksa sekä loppukilpailun isäntämaa Ranska. Miehet kilpailivat alkuerissä Ateenassa ja Lissabonissa, joissa oli mukana vastaavasti kuusi ja seitsemän maata ja joista molemmista kolme parasta pääsivät välieriin kahdentoista sinne suoraan päässeen maan seuraksi. Naisten alkuerät käytiin Madridissa ja Osijekissa, joissa oli mukana vastaavasti kuusi ja viisi maata, ja niistäkin molemmista pääsi kolme joukkuetta välieriin. == Loppukilpailut == === Miehet === Miehet kilpailivat 20 lajissa. Iso-Britannia saavutti kuusi lajivoittoa, Neuvostoliitto neljä, Itä-Saksa ja Länsi-Saksa kolme, Puola kaksi sekä Italia ja Ranska yhden. ==== Loppupisteet ==== Sija Maa Pisteet 1 112 2 109 3 101 4 83 5 83 6 83 7 80 8 68 === Naiset === Naiset kilpailivat 13 lajissa. Itä-Saksa saavutti yhdeksän lajivoittoa, Neuvostoliitto kaksi sekä Puola ja Romania yhden. ==== Loppupisteet ==== Sija Maa Pisteet 1 97 2 77 3 64 4 57 5 52 6 47 7 39 8 35 == Lähteet == 1975 Euroopan cup Euroopan cup 1975 Luokka:Ranskan urheilutapahtumat Luokka:Nizza
Algerian Pasteur-instituutti

Algerian Pasteur-instituutti (, , IPA) on Algerian pääkaupunki Algerissa toimiva, Algerian terveysministeriön alainen biolääketieteellinen tutkimus- ja koulutuslaitos. Instituutti perustettiin vuonna 1894. Algerian ensimmäinen tunnistettu covid-19-tautitapaus oli maahan 17. helmikuuta 2020 saapunut italialainen, jonka tartunnasta raportoitiin 25. helmikuuta. Pasteur- instituutin laboratorio on maansa tärkein covid-19-tautiin sairastuneiden laboratorionäytteitä analysoiva laboratorio. Instituutin tilapäisenä johtajana toimii lääketieteen tohtori Fawzi Derrar. Hänen edeltäjänsä erotettiin maaliskuussa 2020. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Institut Pasteur d’Algérie (facebook.com) *Algeria’s COVID-19 hotline props up rapid response (12.3.2020) (who.int) *La carte épidémiologie (Algerian terveysministeriön päivittäin ajantasaistama Covid-19 -tilanne) (sante.gov.dz) *Africa CDC Dashboard (Africa CDC:n Covid-19 -yleiskatsaussivu, sisältäen maakohtaiset, esille klikattavat arvot) (africacdc.org) Luokka:Kansanterveyslaitokset Luokka:Tutkimuslaitokset Luokka:Algerian rakennukset ja rakennelmat Luokka:Alger Luokka:Algerian tiede ja tekniikka
Kaisaleena Halinen

Kaisaleena Halinen (s. 1973 Turku) on suomalainen kuvataiteilija ja kuvanveistäjä ja hän tekee myös tila- ja installaatiotaidetta. Halinen on opiskellut Imatran taidekoulussa vuosina 1995–1997 ja Kuvataideakatemiassa vuodesta 1997 vuoteen 2002, jolloin hän valmistui kuvataiteen maisteriksi. Hän on pitänyt vuodesta 2001 lähtien liki kymmenen yksityisnäyttelyä ja osallistunut ryhmä- ja yhteisnäyttelyihin vuoden 1999 jälkeen noin 45 kertaa. Kaisaleena Halisen töitä on useissa julkisissa taidekokoelmissa. thumb|upright|Linderin tie, 2006, Lohja. Halinen sai vuonna 2013 William Thuring-nimikkopalkinnon. Halinen voitti Hjalmar Linderin muistomerkkikutsukilpailun vuonna 2004. Muistomerkki paljastettiin vuonna 2006, jolloin oli tullut kuluneeksi 100 vuotta siitä, kun Linder perusti Lohjan selluloosatehtaan. Muistomerkki muodostuu ratakiskoparista, joka reunustaa vanhan sähköradan paikalla olevaa polkua. Kiskoihin on kirjoitettu kohokirjaimin paikannimiä, jotka liittyvät Linderin elämänvaiheisiin. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kuvanveistäjät Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mollywood

Mollywood on nimitys, jota käytetään Intian Keralan osavaltioon keskittyvästä malajalaminkielisestä elokuvateollisuudesta. Ensimmäinen Mollywood-elokuva on vuonna 1928 julkaistu mykkäelokuva Vigathakumaran, jonka tuottaja sekä ohjaaja oli J. C. Daniel. Ensimmäinen äänielokuva oli Balan (1938), jonka ohjasi S. Nottani. International Film Festival of Kerala (IFFK) on vuosittain Thiruvananthapuramissa Keralan osavaltion kulttuuriministeriön järjestämä Mollywood-tapahtuma. Se järjestettiin ensimmäistä kertaa vuonna 1996. Festivaaleilla jaetaan mm. Golden Crow Pheasant -palkinto parhaasta elokuvasta.. == Valikoima elokuvia == * Urumi (2011) * Rotanloukku (1981) == Lähteet == Luokka:Intian elokuva Luokka:Elokuvalajityypit Luokka:Kerala
Mir Qaleh

Mir Qaleh (persiaksi: ميرقلعه, myös romanisoitu nimellä Mīr Qal'eh) on kylä Dibajin maaseutualueella, Lotfabad District, Dargaz County, Khorāsān-e Razavi, Iran. Vuoden 2006 väestönlaskennassa sen väkiluku oli 177, 56 perheessä. Luokka:Iranin maantiede
Liisa Postareff

Liisa Postareff (s. 1978) on suomalainen korkeakoulupedagogiikan tutkija. Hän työskentelee tutkijayliopettajana Hämeen ammattikorkeakoulussa. Postareff on väitellyt vuonna 2007 Helsingin yliopistossa. Hänen väitöskirjansa Teaching in higher education : from content-focused to learning-focused approaches to teachingPostareff, Liisa: Teaching in higher education : from content-focused to learning-focused approaches to teaching Helsingin yliopisto, Helda. Viitattu 15.4.2020. käsittelee yliopisto-opetusta opettajien näkökulmasta. Väitöksensä jälkeen Postareff on työskennellyt useissa tehtävissä Helsingin yliopistossa sekä korkeakoulupedagogiikan apulaisprofessorina Turun yliopistossa. Hänelle myönnettiin maaliskuussa 2015 yliopistopedagogiikan dosentuuri Helsingin yliopiston käyttäytymistieteellisessä tiedekunnassa. Postareff on kirjoittanut lähes viisikymmentä julkaisua ja saanut kaksi artikkelipalkintoa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kasvatustieteilijät Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Marie Blancour

Marie Blancour oli mahdollisesti 1600-luvulla vaikuttanut ranskalainen taidemaalari. Hänen maalauksistaan tunnetaan vain Kukkamaljakko. Sitä säilytetään Lontoon National Galleryssä. == Lähteet == Luokka: Ranskalaiset taidemaalarit
Viiteapparaatti

Viiteapparaattiviiteapparaatti. Tieteen termipankki, 5.12.2014. Viitattu 30.4.2022. (viitteet,viitteet. YSA - Yleinen suomalainen asiasanasto. Finto. Viitattu 30.4.2022.viite. ”viittausmerkintä kirjeen alussa, kirjoituksen sisässä t. alareunassa. [– – Esim.] Kirjallisuus-, lähdeviite.” Kielitoimiston sanakirja, Kotimaisten kielten keskus ja Kielikone Oy 2021. Viitattu 25.5.2022. nootitnootti. ”(ala)viite, huomautus.” Kielitoimiston sanakirja, Kotimaisten kielten keskus ja Kielikone Oy 2021. Viitattu 25.5.2022.) on ala- tai loppuviitteisiin perustuva kommentoinnin menetelmä ja järjestelmä. Viitteet ovat paratekstejä eli leipätekstin yhteyteen liitettyjä kirjoituksia, jotka eivät kuitenkaan ole osa leipätekstiä. Ne vaikuttavat tapaan, jolla lukija lähestyy teosta, ja antavat sellaista tietoa, joka ei sovi leipätekstiin.Genette 1987. Viitteet ovat erityisen yleisiä tieteellisessä tekstissä, jossa niiden avulla varmistetaan tiedon tarkistettavuus. Viittauskäytännöt vaihtelevat kuitenkin melko paljon tieteenalasta, yliopistosta ja julkaisusta riippuen. Sivun alalaitaan sijoitettujen viitteiden etuja ovat näkyvyys ja helppolukuisuus. Loppuviitteet sijoitetaan joko luvun tai teoksen loppuun. Ne jäävät helposti lukijalta huomaamatta, mutta toisaalta leipäteksti on silloin miellyttävämpi lukea. Harvinaisemmin viitteet merkitään sivun marginaaleihin. Viitteissä voidaan esimerkiksi kommentoida, täydentää tai tulkita leipätekstiä, kuvailla lähteitä (lähdeviittaus), antaa tietoa teoksen taustoista ja syntyvaiheista tai ennakoida ja torjua mahdollista kritiikkiä. Kaunokirjallisissa teoksissa käytetään joskus viitteitä, jotka itsessään kertovat kuvitteellista tarinaa.Genette 1987, s. 319–343. Viiteapparaatti yleistyi keskiajalla, jolloin sitä käytettiin Raamatun, teologisten tekstien ja antiikin klassikoiden kommentoimiseen. Viitteet merkittiin yleensä marginaaliin kommentoinnin kohteena olevan osuuden viereen. Myöhemmin viitteet siirtyivät sivun alalaitaan tai tekstin loppuun. Viitteiden alkuperäinen tehtävä oli osoittaa kirjoittajan tietämystä ja klassikoiden tuntemusta ja samalla perustella tekstin olemassaolon oikeutusta. Uudella ajalla nootteja alettiin käyttää lähteisiin viittaamiseen sekä myös kaunokirjallisuudessa tekstin todenperäisyyden valheelliseen vakuutteluun. Tässä tehtävässä se vakiinnutti asemansa 1700-luvun alkuun mennessä. Genette 1987, s. 320–321; Grafton 1995, 1–33, 111–121, 129, 195. Alkuperäislähteisiin tukeutuva, runsain lähdeviittein merkitty tieteellinen historiankirjoitus syntyi 1800-luvun Saksassa.Grafton 1997, s. 34–61. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Tieteellinen menetelmä Luokka:Typografia
Alankomaiden ja Suomen suhteet

Alankomaiden ja Suomen suhteet alkoivat Alankomaiden kuningaskunnan ja Suomen valtion välillä pian jälkimmäisen itsenäistyttyä 6. joulukuuta 1917. Alankomaat tunnusti Suomen 28. tammikuuta 1918, ja diplomaattisuhteet muodostettiin 14. elokuuta 1918. Ministeri Erik Ehrström oli kesäkuusta 1919 lähtien Suomen virallinen edustaja Alankomaissa. Syksyllä 1919 Yrjö Saastamoinen siirtyi Haagiin Suomen asiainhoitajaksi. Suomen suurlähetystö sijaitsee Haagssa ja Alankomaiden suurlähetystö Helsingissä. Talvisodan aikana Alankomaat oli yksi tärkeimmistä humanitaarisen avun antajista. Sodan jälkeen Suomen ja Alankomaiden suhteet ovat jatkuneet hyvinä nykyaikaan saakka. Luokka:Alankomaiden kahdenväliset suhteet Luokka:Suomen kahdenväliset suhteet
Michał Grabowski

Michał Grabowski (1805 Kiovan kuvernementti – 1863) oli puolalainen kirjailija. Hän sai opetuksensa Humanin puolalaisessa basiliaani-koulussa. Tutustuttuaan Varsovassa Puolan romantikkoihin hän alkoi kriittisissä kirjoituksissa selvitellä uuden suunnan kirjailijoiden merkitystä ja osoitti, että kirjallisuuden juurten tulee olla puhtaasti kansallisessa ja kansanomaisessa maaperässä. Hän korosti kansanrunouden merkitystä.Grabowski, Michal, Tietosanakirja osa 2, palsta 1560, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1910 Grabowskin kriittiset kirjoitukset, joilla oli 1830-luvulla suuri merkitys, ilmestyivät teoksissa Literatura i krytyka (1837–1840) ja Korespondencya literacka (1843). Kiovassa Grabowski liittyi ukrainalaisiin slavofiileihin. Hän julkaisi myös kaunokirjallisia teoksia, joiden aiheet ovat peräisin Ukrainan historiasta, esimerkkeinä Koliszczyzna i stepy, 1838, Stannica Hulajpolska 1841, Zamieć w stepach, 1862. Hänen historiallisista teoksistaan on merkittävä Ukraina dawna i teraźniejsza (1850, 'Entinen ja nykyinen Ukraina'). Markiisi Aleksander Wielopolski kutsui 1862 hänet Puolan kansanvalistuskomission (koululaitoksen ylihallituksen) jäseneksi. Kuollessaan hän oli viraston johtaja. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Puolalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1805 syntyneet Luokka:Vuonna 1863 kuolleet
Nikolai Gretš

Nikolai Ivanovitš Gretš (; 1787–1867) oli saksalaista alkuperää ollut venäläinen kirjailija. Hän perusti 1812 hallituksen avustamana Syn otetšestva -nimisen lehden, joka uutistensa kautta oli aikoinaan Venäjän huomatuin lehti. Vuosina 1825–1860 hän julkaisi Severnaja Ptšela (ven. Северная пчела, Pohjolan mehiläinen) -nimistä sanomalehteä. Ne olivat molemmat suunnaltaan vanhoillisia ja vapauden vihollisia. Avustajana toimi aikoinaan mahtava kirjallisuuskriitikko Faddei Bulgarin, joka tässä toimessa esiintyi alituisena valtiollisena ilmiantajana. Gretš on kirjoittanut myös aikoinaan suositun romaanin Musta nainen (1834, ei suom.), joka on taiteellisesti vähäarvoinen, sekä Saksan matka (1836, ei suom.). Hänen Venäjän kirjallisuuden historiansa ja varsinkin hänen kielioppinsa Grund-Regeln der Russischen Grammatik olivat käytössä vuosikymmenien ajan.Gretš, Nikolai Ivanovitš, Tietosanakirja osa 2, palsta 1597, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1910 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1787 syntyneet Luokka:Vuonna 1867 kuolleet
Rudolf von Gottschall

Rudolf von Gottschall (1823–1909) oli saksalainen kirjailija, aikansa Saksan monipuolisimpia. Gottschall oli lyyrikko (Neue Gedichte), eepikko (Carlo Zeno, Maja), hän kirjoitti romaaneja (Im Banne des schwarzen Adlers) ja erityisesti näytelmiä: hänen merkittäviä murhenäytelmiään ovat Mazeppa, Der Nabob, Katharina Howard, König Karl XII, Herzog Bernhard von Weimar ja Amy Robsart. Hän kirjoitti myös komedioita, kuten Pitt und Fox, Die Diplomaten, Der Spion von Rheinsberg. Lisäksi hän oli kirjallisuushistorioitsija ja esteetikko. Kirjallisuudentutkijana hän julkaisi teoksen Poetik.Gottschall Rudolf von, Tietosanakirja osa 2, palsta 1549–1550, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1910 Saima Harmaja on suomentanut Gottschallin runon "Maria luona ikkunan",Teoksessa: Saima Harmaja: Kootut runot 11. p., s. 588. Helsinki: WSOY 1966 ISBN 951-0-01718-3 Runotietokanta, viitattu 15.4.2020 jonka on säveltänyt Kari Haapala.Maria luona ikkunan, fono.fi, viitattu 15.4.2020 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Saksalaiset kirjailijat Luokka:Saksalaiset kirjallisuustieteilijät‎ Luokka:Vuonna 1823 syntyneet Luokka:Vuonna 1909 kuolleet
Seweryn Goszczyński

Seweryn Goszczyński (1803 Ukraina – 1876) oli puolalainen runoilija, puolalais-ukrainalaisen runoilijakoulun huomattavin edustaja. Goszczyńskin elämänvaiheet olivat hyvin kirjavat. Hän kuljeskeli Ukrainassa tilanomistajan luota toisen luo. Hän osallistui Puolan sotaan 1831 ja sitä edeltävään salaliittoon. Sodan jälkeen hän siirtyi muiden puolalaisten maanpakolaisten kanssa Pariisiin, missä hän yhdessä Adam Mickiewiczin ja Juliusz Słowackin kanssa liittyi Andrzej Towiańskin mystilliseen oppiin. Ennen kääntymistään Towiańskin oppiin hän oli mielipiteiltään kansanvaltainen vallankumouksellinen. Hän siirtyi Puolaan vasta vanhoilla päivillään.Goszczyński, Seweryn, Tietosanakirja osa 2, palsta 1545–1546, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1910 Goszczyńskin kaikissa teoksissa on ukrainalainen paikallisväritys. Huomattavin ja voimakkain hänen aidon romanttisista runoelmistaan on intohimoisen raju Zamek Kaniowski ('Kaniowin linna', 1828), joka herätti ihastuksen myrskyn romanttisen suunnan kannattajissa. Erinomaisia kansanelämän kuvia sisältää katkelmaksi jäänyt runoelma Sobótka ('Juhannuskokko'; 1834). Goszczyński on kirjoittanut useita lennokkaita isänmaallisia runoja. Hänen kootut teoksensa Poezje ilmestyi 1870. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Puolalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1803 syntyneet Luokka:Vuonna 1876 kuolleet
Hilde Kramer

Hilde Kramer (8. maaliskuuta 1960 Bærum) on norjalainen professori ja kuvataiteilija. Hän on työskennellyt erityisesti kirjankuvittajana. Hilde Kramer aloitti syksyllä 2014 kuvittamisen professorina Taiteiden akatemiassa Bergenissä. Hilde Kramer . Bergenin yliopisto. Viitattu 15.4.2020. Kramer opiskeli käsityö- ja taideteollisuuskoulussa Oslossa vuosina 1981–1985, Krakovan Taiteiden akatemiassa 1986–1987, Akershusin korkeakoulussa Kjellerissä 2008–2009 sekä Norjan musiikkikorkeakoulussa Oslossa 2011. Hilde Kramer on kuvittanut useita kirjoja, erityisesti lasten kuvakirjoja. Hän on myös kirjoittanut tekstin omille kirjoilleen ja työskennellyt televisio- ja animaatioelokuvien parissa. Kramerin piirroksille on ominaista vahva ja rikas väritys sekä monipuoliset kuvitustekniikat. ==Palkintoja== Hän on saanut Norjan kulttuuriministeriön lasten- ja nuotenkirjallisuuspalkinnon vuosina 1990 ja 2011. Palkintoperusteissa kiitettiin hänen taitoaan tehdä kuvakirjoista lapsille taidekokemus. Kulturdepartementets priser for barneog ungdomslitteratur utgitt i 2011. PDF. Web Archive 2014. Viitattu 15.4.2020. ===Muita palkintoja=== * 1993 - Vuoden kaunein kirja -kilpailun ehdokkuus kirjasta Den hemmelige prinsen * 2006 - Emmaus-palkinto kirjasta Gule roser til pappa * 2007 - Vuoden kaunein kirja -kilpailun ehdokkuus kirjasta Gule roser til pappa * 2010 - Vuoden kaunein kirja -kilpailun ehdokkuus kirjan Det hjertet husker kannesta ==Lähteet== Luokka:Norjalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Norjalaiset taiteilijat Luokka:Norjalaiset professorit Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tweedjoki

Tweedjoki on 156 kilometriä pitkä joki, joka virtaa lännestä itään Scottish Bordersin hallintoalueella Skotlannissa. Englannin ja Skotlannin välinen raja kulkee Tweedjoen mukaisesti noin 30 kilometriä, kunnes hieman ennen Pohjanmerta raja kääntyy pohjoiseen ja joki jatkaa Englantiin Berwick-upon- Tweedin kaupunkiin. Sivujoki Whiteadder yhtyy Tweediin Englannin puolella rajaa. Muita sivujokia tai sivujokien haaroja ovat Blackadder, Till, Eden ja Teviot. Tweedjoki on ollut Skotlannin parhaita lohijokia, mutta 2010-luvun lopulla lohisaaliin määrä on vähentynyt. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *The Tweed Foundation Luokka:Skotlannin joet Luokka:Northumberlandin joet
Sysi-imarrekasvit

Sysi-imarrekasvit eli nevaimarrekasvit (Thelypteridaceae) on saniaisten Polypodiopsida-luokkaan ja Polypodiales-lahkoon kuuluva kasviheimo.Suomen Lajitietokeskus: Sysi-imarrekasvit (Thelypteridaceae) Viitattu 6.12.2020. == Ulkonäkö ja koko == Sysi-imarrekasvien neulamaisten karvojen peittämät lehtilavat ovat tavallisesti lehdykkäisiä tai sulkamaisia. Pyöreät tai pitkulaiset itiöpesäkeryhmät sijaitsevat lehden alapinnalla. Katesuomu on ohut ja munuaisenmuotoinen tai se puuttuu. Sysi-imarrekasvien kromosomiluku on x = 27–36. == Levinneisyys == Sysi-imarrekasvien levinneisyys on maailmanlaajuinen, lukuun ottamatta Etelämannerta ja arktista aluetta. == Luokittelu == Heimoon kuuluu 5–30 ja noin 950 lajia sukua riippuen siitä, kuinka laajoiksi suvut käsitetään. Heimo on monofyleettinen. Smith et al.:n mukaan heimoon kuuluvat seuraavat suvut: * Pyöröimarteet (Cyclosorus Link): Sukuun kuuluu yli 170 lajia. * Macrothelypteris (H. Ito) Ching: Sukuun kuuluu 11 lajia, joiden levinneisyysalue ulottuu Etelä-Afrikasta ja Maskareeneilta Havaijille. * Palleimarteet eli korpi-imarteet (Phegopteris (C. Presl) Fée): Sukuun kuuluu 19 lajia, mukaan lukien ** Korpi-imarre (Phegopteris connectilis (Michx.) Watt) * Pseudophegopteris Ching: Sukuun kuuluu noin 17–20 lajia, jotka kasvavat trooppisessa Afrikassa ja Aasiassa. * Sysi-imarteet eli nevaimarteet (Thelypteris Schmidel): Sukuun kuuluu noin 400 lajia, mukaan lukien ** Nevaimarre (Thelypteris palustris Schott) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * ITIS: Thelypteridaceae * Flora of China: Thelypteridaceae * Luokka:Kasviheimot
Frank Thomas

Frank Thomas (5. syyskuuta 1912 – 8. syyskuuta 2004) oli yhdysvaltalainen Disneyn Nine Old Men -ryhmään kuulunut animaattori. 1960- ja 1970-luvuilla Walt Disneyn kuoleman jälkeen Thomas oli yksi studion ns. ohjaavista animaattoreista, joiden piti jatkaa animaatiota eteenpäin siihen, mihin se Disneyltä itseltään jäi.Jan-Eric Nyström: Frank Thomas Tunteiden mestari. Aku Ankka 46/2004. Esimerkiksi elokuvat Viidakkokirja, Aristokatit, Robin Hood sekä Bernard ja Bianca ovat peräisin tältä ajalta. Thomas jäi eläkkeelle vuonna 1978, jonka jälkeen hän kirjoitti animaattoriystävänsä Ollie Johnstonin kanssa neljä Disneyn animaatiota käsittelevää kirjaa. Niistä merkittävin on Disney Animation: The Illusion of Life, jota pidetään kaikkien aikojen parhaana animaation oppikirjana. Vapaa-aikanaan Thomas soitti pianoa Disneyn piirtäjistä koostuneessa Firehouse Five Plus Two -yhtyeessä, joka esitti dixieland-jazzia ja levytti useita albumeja. Frank Thomasin piirtämiä animaatiohahmoja: * Vilkas-kääpiö (Lumikki ja seitsemän kääpiötä) * Pinokkio- nukke (Pinocchio) * Bambi ja tämän eläinystävät * hyvät haltiattaret (Prinsessa Ruusunen) * Herttarouva (Liisa Ihmemaassa) * Kapteeni Koukku ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset animaattorit Luokka:Vuonna 1912 syntyneet Luokka:Vuonna 2004 kuolleet
Suomen kenttätykistö

Suomen puolustusvoimissa kenttätykistökoulutusta antavat Satakunnan Tykistörykmentti Niinisalossa, Karjalan Tykistörykmentti Vekaranjärvellä, Kainuun tykistörykmentti Kajaanissa sekä Jääkäritykistörykmentti Parolassa. Lisäksi kenttätykistön reserviupseereja koulutetaan Reserviupseerikoulussa Haminassa (Tuliasema- ja tulenjohtopatterit, Viestikomppania) ja Panssarikoulussa Parolassa. Upseerien kenttätykistökoulutus järjestetään Tykistökoulussa Niinisalossa. Jo lakkautettuja tykistöjoukkoja ovat Pohjois- Karjalan Patteristo niin ikään lakkautetussa Liperin Ylämyllyn varuskunnassa. Yksi Suomen maavoimien näkyvimmistä erityispiirteistä on juuri tykistö, jonka numeromääräinen vahvuus on läntisen Euroopan suurin. Vuonna 2016 uutisoitiin, että osa tykistöstä oli aiemmin merivoimien alaisuudessa eikä niitä siksi tarvinnut ilmoittaa Etyjille. Vuoden 2015 alussa puolustusvoimissa tehtiin uudistus, jonka myötä materiaali siirrettiin logistiikkalaitoksen kirjanpitoon ja tykistön määrä nousi vuoden 2016 ilmoitukseen. Suomen puolustusvoimilla on 1 566 tykkiä (sisältäen raskaat kranaatinheittimet, kanuunat, haupitsit ja raketinheittimet). Saksalla on 202 tykkiä vähemmän, Ranskalla ja Britannialla on puolestaan yli 700 vähemmän. Venäjän tykistön vahvuus on 26 000, mikä yhdessä Suomen lukumääräisesti vahvojen maavoimien kanssa selittää Suomen tykistön koon. http://www.iltalehti.fi/uutiset/201611182200029469_uu.shtml ==Käyttö== Tykistö muodostaa maavoimien yhtymien tulivoiman rungon. Tykistöjoukot toteuttavat tehtävänsä yleensä epäsuorin ammunnoin. Tarvittaessa useimmat yksiköt kykenevät myös suora-ammuntaan. Tykistön tulta käytetään koko taistelualueen syvyydessä. Tulenkäytön painopiste luodaan ryhmittämällä tulenjohtovoima ja tuliyksiköt tarkoituksenmukaisesti sekä ampumatarvikkeiden käytöllä. Pataljoonien kranaatinheitinkomppaniat tukevat painopistesuunnan komppanioiden taistelua. Vastaavasti prikaatin tykistöryhmän tärkein tehtävä on painopistesuunnan pataljoonien tukeminen. Yhtymien raskaista patteristoista muodostetaan 2−4 patteristoa käsittävä tykistöryhmä, jonka tärkeimmät tehtävät ovat vastatykistötoiminta, muut operatiiviset tehtävät sekä painopistesuunnan prikaatin tukeminen. Erikoisampumatarvikkeina käytetään muun muassa pitkän kantaman kranaatteja ja kuorma-ammuksia. Raketinheitinpatteria käytetään yleensä painopistesuunnassa vastatykistötoimintaan, muuhun operatiiviseen tulenkäyttöön sekä selustassa ja sivustoilla maahanlaskun torjuntaan. Ylijohdon maalitiedusteluyksiköitä käytetään yleensä yhtymän alaisuudessa painopistesuunnan maalien paikantamiseen ja tulenjohtoon. Yksiköiden osia, kuten paikantamistutkajaos voidaan alistaa painopistesuunnan prikaatille. Ylijohdon maalitiedustelu palvelee myös syvälle ulottuvaa yleistiedustelua. Lisäksi useimmat tiedusteluyksiköt ovat tulenjohtokykyisiä. Reservissä olevien yhtymien tykistön tehtäviä ovat maahanlaskujen torjunnan sekä selustan taistelujen tukeminen. == Lähteet == Luokka:Suomen puolustusvoimat Luokka:Tykistö
Punapääseppä

Punapääseppä (Eubucco versicolor) on tukaaneihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikasta. ==Koko ja ulkonäkö== Punapääseppä voi kasvaa noin 16 cm pitkäksi. Sukupuolet eroavat toisistaan ulkonäöltään. Punapääseppäkoiraan pää on kellanvihreää niskaa lukuun ottamatta punainen ja naaraalla se on sininen. Lajin koiraalla on sininen viiksijuova ja punainen kurkku, kun taas naaraalla kurkkukin on sininen. Rinta on väriltään keltainen ja sen poikki kulkee punainen raita. Linnun vatsa on keltaisen ja vihreän raidoittama. Punapääsepän selkä ja siivet ovat vihreät ja pyrstö ruskea. Nokka on pitkähkö ja vihertävänkeltainen. ==Levinneisyys ja elinympäristö== Punapääseppää tavataan Perusta ja Boliviasta. Lajin elinympäristöä ovat kosteat metsät ja erityisesti se liikkuu päällyskasvillisuuden joukossa. Linnun ravintoa ovat erityisesti siemenet ja hedelmät, mutta se voi syödä myös hyönteisiä. Punapääseppä pesii heinäkuusta joulukuulle. ==Lähteet== Luokka:Tukaanit (heimo)
Pikkupunasimppu

Pikkupunasimppu (Sebastes viviparus) on korusimppujen (Sebastidae) heimoon ja punasimppujen (Sebastes) sukuun kuuluva lauhkean vyöhykkeen merivesissä elävä kalalaji. == Koko ja ulkonäkö == Pikkupunasimpun tavallinen pituus on 25 senttimetrin luokkaa. Se voi kasvaa maksimissaan 66,5 senttimetrin mittaiseksi. Lajin maksimipaino on yksi kilogramma. Se on väritykseltään lähes punainen tai ruskeankeltainen. Selkäpuoli on vatsapuolta tummempi. Sen pää on suhteessa suuri ja sivusta katsottuna teräväkärkinen. Pikkupunasimppu on kauttaaltaan kampasuomujen peitossa, joita sillä on kylkiviivallaan on 70–80 kappaletta. Lajin selkäevän etu- ja takaosa ovat kasvaneet yhteen. Etuosassa on 14–16 piikkiruotoa ja takaosassa 12–15 haarautunutta nivelruotoa. Peräevässä on kolme piikkiruotoa ja 6–8 haarautunutta nivelruotoa. == Levinneisyys ja elinympäristö == Pikkupunasimppua tavataan Atlantin valtameren pohjoisosassa Skagerrakista pohjoiseen Finnmarkiin ja Pohjanmeren pohjoisosassa sekä vielä lännempänä ja pohjoisempana Shetlandinsaarilla, Färsaarilla, Karhusaarella, Islannissa, Isossa-Britanniassa ja Irlannissa. Lajia tavataan merien ulapoilla yleensä 10–150 metrin syvyydessä vedenpinnasta, mutta toisinaan se käy jopa 750 metrin syvyydessä. Kesäisin se elää myös lähellä rannikoita. == Ravinto ja elintavat == Pikkupunasimpun ravintoa ovat monenlaiset simpukat ja pienet kalat. Se saavuttaa sukukypsyyden yleensä noin 20 vuoden iässä, jolloin se on noin 18 senttimetrin mittainen. Sen poikaset syntyvät uimataitoisina kesä-elokuussa neljästä viiteen millimetrin mittaisina. Pikkupunasimpun tiedetään voivan elää jopa 40 vuoden ikäiseksi. == Lähteet == Luokka:Korusimput
Marit Kaldhol

Marit Kaldhol (s. 13. huhtikuuta 1955 Ålesund) on norjalainen kirjailija ja runoilija. Marit Kaldhol. Norsk forfatterkatalogen. Viitattu 15.4.2020. Kaldhol työskenteli useita vuosia peruskoulun opettajana ja aloitti sitten vapaana kirjailijana. Vuonna 1983 hän debytoi runokirjalla Lattermilde laken ja vuonna 1986 hän julkaisi ensimmäisen lastenkirjansa Farvel, Rune, joka on julkaistu kymmenessä maassa ja saanut useita palkintoja. Hän oli perustamassa kirjailijaryhmää Møre og Romsdal Forfattarlag vuonna 1983. Vuonna 2006 Kaldhol sai Norjan kulttuuriministeriön lasten- ja nuortenkirjallisuuspalkinnon teoksestaan Kino : Noveller for ungdom ja uudelleen vuonna 2010 teoksesta søkeord: ayotzintli. Vuonna 2015 hän sai Uusnorjan lastenkirjallisuuspalkinnon teoksesta Zweet. ==Teokset== ===Kirjat=== * Lattermilde laken – runokokoelma (1983) * Maria – romaani (1985) * Farvel Rune – lastenkirja (1986) (kuvitus Wenche Øyen) * Vi kan dele – lastenkirja (1988) (kuvitus Ingri Egeberg) * Og låste med ein hengelås – lastenkirja (1991) (kuvitus Dag Fyri) * Alt skal sjå ut som fløyel – runokokoelma (1993) * Alle vi – novellikokoelma (1993) * På vegen står ei jente med kniv – lastenkirja (1995) (kuvitus Anne Knutsdatter Wille) * I huda er gud ein munn – romaani (1997) * Ordet er ei bru – tehtävävihko nuorille aiheesta kirjailija Tarjei Vesaas (1997) * Har du peiling på fisk? – nuortenkirja (1999) * Frø – runokokoelma (1998) * Ein augneblink, kanskje to – nuortenkirja (2001) * Stilk med to. Dikt for unge – runokokoelma (2002). * Den tause rosa går forbi – runokokoelma (2002) * Innbrotstjuven. Ni forteljinger om Peder – romaani (2004) * Den einaste kjolen – runokokoelma (2005) * Reisa til H. – lastenkirja (2005) (kuvitus Justyna Nyka) * Blondene gir seg ikkje – romaani (2006) * Kino – novellikokoelma nuorille (2006) * Ho som ror – runokokoelma nuorille, (2007) * Stripekalven – lastenkirja (2008) (kuvitus Justyna Nyka) * søkeord: ayotzintli – nuortenromaani, (2010) * Darwins sporvar – romaani, (2012) * Det skulle vere sol, vi skulle reise til Lódz – romaani, (2014) * Zweet – nuorisoromaani, (2015) * Z for sorry – nuorisoromaani, (2017) * Mjølketannmuseet – kertomuksia, (2018) * Ta først på di eiga maske – romaani, (2020) === Novellit === * «Mann med koffert» (2008) === Näytelmät === * Vesle Wolfgang – pikkulasten ohjelma, Norjan radio (1999) * Fuglen flyg gjennom hjartet – nuortennäytelmä (2003) * Engel, pengel – lastennäytelmä (2005) ==Suomennokset== * Hyvästi, Henrik (Lastenkirjainstituutti 1986), suomentaja Riitta Mäyrälä ==Lähteet== Luokka:Norjalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Carl Hornbostel

Carl Hornbostel (s. Holstein – k. 1866 t. 1867) oli tanskalais- tai saksalaissyntyinen lääninagronomi ja sittemmin valtionagronomi. Hän tuli Suomeen 1850-luvun lopulla.Hornbostel, Carl, Tietosanakirja osa 2, palsta 590–591, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1910 Suomessa perustettiin vuonna 1852 valtionagronomin virka, ja tehtävässä toimi alkuun kaksi yhtä aikaaValtionagronomi, Otavan Iso tietosanakirja osa 9, palsta 908. Helsinki, Otava, 1967. Virkaan nimitettiin Hornbostel ja skotlantilainen Henry Gibson. Heidän keskeinen tehtävänsä oli kierto- ja salaojitussuunnitelmien laatiminen suurtiloilla, sillä ne olivat 1850-1860-luvuilla maanviljelyksen ensisijaiset parantamistoimenpiteet. Hornbostelin kuoltua viranhaltijaksi tuli ensin tilapäisesti agronomi Th. Forssell, kunnes vakinaisesti siihen nimitettiin agronomi Karl Johan Forsberg.Zilliacus, Lars: Finska Hushållningssällskapets arkiv och skrifter II, s. 176 Åbo Akademis förlag, 2003 ISBN 952-765-110-4 Hornbostel harjoitti maanviljelystä myös käytännössä. Vuokrattuaan Sippolan tilan köyhtyneet kauramaat hän aloitti siellä laajamittaista lampaanhoitoa, mutta yritys ei onnistunut lähinnä villan menekkivaikeuksien vuoksi. ==Lähteet== Luokka:Saksalaiset henkilöt Luokka:Suomalaiset valtionagronomit Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Vuonna 1866 kuolleet
Upgrade

Upgrade on Leigh Whannellin ohjaama kyberpunk-teemainen toimintaelokuva vuodelta 2018. Sen pääosia esittävät Logan Marshall-Green, Betty Gabriel ja Harrison Gilbertson. == Juoni == Kun mekaanikko Grey Trace saa neliraajahalvaksen, ja tuntemattomat miehet vievät hänen vaimonsa, hän ryhtyy STEM-nimisen mikrosirun koehenkilöksi. Mikrosiru asennetaan Greyn niskaan, ja hän saa kävelykykynsä takaisin. STEM lähettää viestejä Greyn aivoihin, ja yhdessä he alkavat metsästää Greyn elämää tuhonneita ihmisiä. == Näyttelijät == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * * Luokka:Vuoden 2018 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset toimintaelokuvat Luokka:Dystopiaelokuvat Luokka:Vuoden 2018 australialaiset elokuvat
Heinähattu, Vilttitossu ja Rubensin veljekset (elokuva)

Heinähattu, Vilttitossu ja Rubensin veljekset on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut koko perheen elokuva, jonka on ohjannut Anna Dahlman. Elokuva perustuu Tiina ja Sinikka Nopolan kirjoittamaan samannimiseen lastenkirjaan vuodelta 2001. Se on toinen elokuvasovitus Heinähattu ja Vilttitossu -kirjoista. Elokuva sai jatkoa vuonna 2020 ensi-iltansa saaneesta Heinähattu, Vilttitossu ja ärhäkkä koululainen -elokuvasta. == Juoni == Heinähatun ja Vilttitossun perhe on lähdössä lomalle, kuten myös konstaapelit Rillirousku ja Isonapa, jotka iloitsevat päästessään viikoksi eroon Kattilakoskista. Lomamökit ovat kuitenkin vierekkäin, joten konstaapelit päättävät naamioitua taiteellisiksi Rubensin veljeksiksi, jotta saisivat olla rauhassa. Heinähatun ja Vilttitossun epäilykset kuitenkin heräävät ja alkavat vakoilla kummallisia naapureitaan. Lisäksi lähimetsässä piileskelee kaksi roistoa etsimässä maahan kaivettua saalista. == Näyttelijät == == Arvostelut == Elokuva sai vaihtelevia arvosteluja. Toisaalta lapsinäyttelijöitä kehutaan, mutta Film-O-Holicin, Etelä-Suomen Sanomien ja Aamulehden arvosteluissa heidän kuvataan jäävän sivuosaan aikuisten koheltaessa. Episodin arvostelijan mukaan elokuva aliarvioi lapsikatsojia eikä tunnelma yllä edellisen elokuvan tasolle. Aamulehden mukaan elokuva on yliampuva ja sitä katselee ”hymyssä suin”. * Aamulehti: * Episodi: * Etelä-Suomen Sanomat: * Film-O-Holic: * Helsingin Sanomat: * Ilta-Sanomat: == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Media- avaimen sivut elokuvalle Luokka:Heinähattu ja Vilttitossu Luokka:Vuoden 2017 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset lastenelokuvat Luokka:Suomalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Sweet but Psycho

Sweet but Psycho on yhdysvaltalaislaulaja Ava Maxin kappale, jonka julkaisi Atlantic Records singlenä 17. elokuuta 2018. Se on artistin ensimmäinen single hänen ensimmäiseltä studioalbumiltaan Heaven & Hell. Kappaleen ovat sanoittaneet Max, Madison Love ja Cirkut, joista viimeisin myös tuotti sen. Julkaisun jälkeen kappale ilmaantui monille Spotifyn soittolistoille ja Viral Chartin listoille sekä saavutti singlelistan ensimmäisen sijan 22 eri valtiossa, kuten Saksassa ja Isossa-Britanniassa, joissa se pysyi neljä viikkoa listan kärjessä. Se oli hänen ensimmäinen kappaleensa, joka pääsi singlelistan kymmenen parhaan joukkoon myös Yhdysvalloissa, jossa se pääsi sijalle 10. Kesäkuussa 2019 kappale oli ollut Unkarissa Hungarian Stream Top 40 -listan ensimmäisellä sijalla 19 viikon ajan ja siitä tuli vuoden 2019 soitetuin radiokappale kyseisessä valtiossa. ”Sweet but Psycho” oli vuoden 2019 menestynein kappale myös Sloveniassa. Kappale myi platinaa tai enemmän seitsemässätoista eri valtiossa, joista Brasiliassa ja Puolassa jopa timanttia. Kappale voitti palkinnon vuoden 2019 LOS40 Music Awardseissa kategoriassa ”Paras kansainvälinen kappale”. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2018 kappaleet Luokka:Yhdysvaltalaiset elektronisen musiikin kappaleet Luokka:Dance-pop-kappaleet Luokka:Britannian singlelistan ykköset Luokka:Suomen singlelistan ykköset Luokka:Ava Maxin kappaleet
So Am I

So Am I on yhdysvaltalaislaulaja Ava Maxin kappale. Sen julkaisivat Artist Partner sekä Atlantic Records digitaalisesti ladattavana ja suoratoistettavana singlenä 7. maaliskuuta 2019, sekä Yhdysvaltain CHR:ssa 25. kesäkuuta 2019. Singlen julkaisupäivänä kappaleelle julkaistiin myös musiikkivideo. Kappale on järjestyksessään toinen singlejulkaisu artistin Heaven & Hell -debyyttistudioalbumilta. Artistin kertoman mukaan kappale kertoo siitä mikä tekee ihmisistä ainutlaatuisia ja erilaisia. Kappaleesta on tehty myös 3. heinäkuuta 2019 julkaistu versio, jolla vierailee eteläkorelalainen poikayhtye NCT 127. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2019 kappaleet Luokka:Ava Maxin kappaleet
Torn (Ava Maxin kappale)

Torn on yhdysvaltalaislaulaja Ava Maxin kappale. Sen julkaisi Atlantic Records artistin Heaven & Hell -debyyttistudioalbumin kolmantena singlenä 19. elokuuta 2019. Kappaleelle on toteutettu myös Joseph Kahnin ohjaama musiikkivideo, joka julkaistiin 27. elokuuta 2019. Aikakauslehti Vogue listasi kappaleen sen "Vuoden 2019 parhaat kappaleet" -listalle. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2019 kappaleet Luokka:Ava Maxin kappaleet
Kings & Queens

Kings & Queens on yhdysvaltalaislaulaja Ava Maxin kappale. Sen julkaisi Atlantic Records artistin debyyttialbumin johdantosinglenä 12. maaliskuuta 2020. Se on toinen single, joka julkaistiin debyyttialbumilta vuonna 2018 julkaistun ”Sweet but Psychon” jälkeen. Desmond Child sai hyvityksen kappaleesta, koska se interpoloi säkeen Bonnie Tylerin vuonna 1986 julkaistusta kappaleesta ”If You Were a Woman (And I Was a Man)”. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2020 kappaleet Luokka:Desmond Childin säveltämät kappaleet
Korstoraatio

Korstoraatio oli rap-yhtye, joka perustettiin Jyväskylän Kortepohjassa. Yhtyeseen kuuluivat Lyttä, MikeMo, SuperDuve, Tohtori Getto ja Joosu J. Korstoraatio perustettiin vuonna 2012, ja yhtye julkaisi pian mixtapen Fourgnxtazsippinhennesyinopelastra, jonka saaman suosion jälkeen yhtye esiintyi eri puolilla Suomea. Vuonna 2015 Korstoraatio solmi levytyssopimuksen Överdog-levyhtiön kanssa ja julkaisi ainoan studioalbuminsa Tsekkaa mutsi! vuonna 2016. Vuonna 2017 yhtye ilmoitti hajoavansa. Hajoamisen jälkeen yhtyeen jäsenet ovat omilla tahoillaan jatkaneet aktiivisesti musiikintekoa lukuun ottamatta MikeMota, joka piti yhtyeen jälkeen melko pitkälti hiljaiseloa ja julkaisi vain pari yksittäistä kappaletta. Super Duve vaikuttaa nykyään Mouhous-yhtyeessä, ja Lyttä on tehnyt soolouraa, toiminut Gettomasan tuplaajana ja tehnyt yhteisjulkaisun Tohtori Geton kanssa. Joosu J on ryhmän jäsenistä toistaiseksi ainoa, joka julkaissut yhtyeen hajoamisen jälkeen kokopitkiä sooloalbumeita. MikeMo kuoli vuonna 2020 sairaskohtaukseen.https://www.klangi.fi/uutiset/jyvaskylalainen-rap-artisti- mikemo-on-kuollut/ == Diskografia == * Fourgnxtazsippinhennesyinopelastra (2013) * Tsekkaa mutsi! (2016) == Katso myös == * Överdog * Lyttä * KPC Records == Lähteet == Luokka:Suomalaiset hip hop -yhtyeet Luokka:Jyväskylän musiikki
Normani

Normani Kordei Hamilton (s. 31. toukokuuta 1996 Atlanta, Georgia, Yhdysvallat, taiteilijanimeltään Normani) on yhdysvaltalainen laulaja ja tanssija. Hän on Yhdysvaltain X Factor-kilpailussa vuonna 2012 perustetun tyttöbändi Fifth Harmonyn entinen jäsen. Ollessaan osana yhtyettä Normani kilpaili vuonna 2017 televisiosarjan Dancing with the Stars 24. tuotantokaudella. Vuonna 2018 hän julkaisi yhteistyönä Khalidin kanssa duettokappaleen ”Love Lies”, joka myi nelinkertaista platinaa Yhdysvalloissa. == Tausta == Normani syntyi Atlantassa ja kasvoi New Orleansissa, Louisianassa. Hänellä on kaksi vanhempaa sisarpuolta. Normanin perhe muutti Texasiin Hurrikaani Katrinan jälkeen vuonna 2005. Kolmevuotiaasta asti Normani osallistui tanssi-, voimistelu- ja kauneuskisoihin. Hän levytti ensimmäisen kappaleensa 13-vuotiaana ja esiintyi HBO:n televisiosarjassa Treme. == Sooloura == Fifth Harmonyn jäätyä tauolle Normani on tehnyt yhteistyötä lukuisten eri artistien kanssa sekä julkaissut Calvin Harrisin kanssa kahden kappaleen EP-levyn Normani x Calvin Harris. Marraskuussa 2018 hän julkaisi kappaleen ”Waves” jolla vierailee myös 6lack. Lisäksi hän on esiintynyt Sam Smithin vuonna 2019 julkaistulla kappaleella "Dancing with a Stranger", joka pääsi singlelistan kymmenen parhaan joukkoon niin Isossa-Britanniassa kuin Yhdysvalloissa. Elokuussa 2019 Normani julkaisi hänen ensimmäisen soolosinglensä nimeltään ”Motivation” joka pääsi artistin kotimaassa singlelistan neljänkymmenen parhaan joukkoon. Sen jälkeen Normani on tehnyt yhteistyötä muun muassa Nicki Minajin kanssa elokuvan Charlien enkelit soundtrack-levyn parissa. Hän julkaisi Megan Thee Stallionin kanssa kappaleen ”Diamonds” elokuvan Birds of Prey soundtrackille. == Diskografia == === EP-levyt === * Normani x Calvin Harris (2018) === Singlet === Pääartistina * ”Love Lies” (Khalidin kanssa) (2018) * ”Waves” (mukana 6lack) (2018) * ”Dancing with a Stranger” (Sam Smithin kanssa) (2019) * ”Motivation” (2019) * ”Diamonds” (Megan Thee Stallionin kanssa) (2020) Vierailevana artistina * ”Body Count (Remix)” (Jessie Reyez feat. Kehlani) (2018) Promosinglet * ”Checklist” (Calvin Harrisin kanssa, mukana WizKid) (2018) * ”Slow Down” (Calvin Harrisin kanssa) (2018) == Lähteet == Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Yhdysvaltalaiset poplaulajat Luokka:Yhdysvaltalaiset tanssijat
Lauren Jauregui

Lauren Michelle Jauregui Morgado (s. 27. kesäkuuta 1996 Miami, Florida, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä. Hän on tyttöbändi Fifth Harmonyn entinen jäsen. Jaureguin aloitettua soolouran hän alkoi kokeilemaan musiikintekoa sekä kappaleiden sanoittamista. Lisäksi hän on toteuttanut yhteisiä esiintymisiä muun muassa Marian Hillin, Steve Aokin ja Halseyn kanssa. Hän alkoi työstämään omaa debyyttisoolostudioalbumiaan toukokuussa 2018, jolta Columbia Records julkaisi ensimmäisen singlen nimeltään "Expectations" saman vuoden lokakuussa. Tammikuussa 2019 hän julkaisi kappaleen "More Than That". Jauregui oli mukana myös elokuvan "Birds of Prey" soundtrack-albumin teossa sekä julkaisi kappaleen "Lento" 20. maaliskuuta 2020. Saman vuoden huhtikuussa hän julkaisi tulevan albuminsa neljännen singlen nimeltään "50ft" sekä ilmoitti että albumi tullaan julkaisemaan vuoden 2020 aikana. Jauregui on syntyperältään pääosin kuubalainen mutta jonkin verran myös espanjalainen. Hänen isänsä on laitosjohtaja ja äiti on opettaja, jotka muuttivat Yhdysvaltoihin kun Fidel Castro astui valtaan. Lisäksi hänellä on kaksi nuorempaa sisarusta. Jauregui on maininnut suurimmiksi musikaalisiksi vaikuttajikseen Lana Del Reyn, John Mayerin, Lauryn Hillin, Paramoren, Alicia Keysin, Janelle Monáen, Christina Aguileran, Amy Winehousen ja Frank Oceanin. ==Diskografia== ===Albumit=== * Prelude (2021) ===Singlet=== Pääartistina * All Night (Steve Aokin kanssa) (2017) * Expectations (2018) * More Than That (2019) * Lento (2020) * 50ft (2020) Vierailevana artistina * Back To Me (Marian Hill, mukana Lauren Jauregui) (2016) * Nada (Tainy, mukana Lauren Jauregui ja C. Tangana) (2020) Promosinglet * Strangers (Halsey, mukana Lauren Jauregui) (2017) ==Lähteet== Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Yhdysvaltalaiset laulaja-lauluntekijät