EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Santa Maria in Aracoeli

Santa Maria in Aracoeli (lat. ara coeli, "taivaan alttari")Polkunen, 2007, s. 144-145; Hintzen-Bohlen, 2006, s. 48-49 on kirkko Capitoliumin kukkulalla Roomassa Piazza Venezian edustalla. Kirkon yksinkertainen tiilistä tehty julkisivu on 1200-luvulta ja fransiskaanimunkkien suunnittelema. Kirkko on rakennettu paikalle, jossa legendan mukaan Tiburin sibylla ennusti Jeesuksen syntymän keisari Augustukselle juuri ennen tämän kuolemaa, tästä nimi ara filii coeli ("Jumalan pojan alttari). Kirkolle johtaa näyttävä marmoriportaikko, joka on kaupunkilaisten lahja Jumalanäidille vuoden 1348 ruton päättymisen johdosta. Kirkko on tyypiltään basilika, johon sivulaivat on lisätty myöhemmin. Pylväät ovat peräisin antiikin temppeleiden ja keisaripalatsien raunioista. Sisätila päättyy kerjäläisveljeskuntien perinteen mukaiseen idän suunnassa olevaan suorapäätyiseen kuoriin ja kahteen sivukuoriin. Kultakoristeinen ja meriaiheinen katto muistuttaa Lepanton meritaistelussa turkkilaisia vastaan saadusta voitosta vuonna 1571 ja on varakkaan roomalaisen lahjoitus. Taisteluun osallistui myös paavin rahoittama eskadroona. Pinturicchion noin vuonna 1485 maalaamat freskot esittävät Pyhää Bernardino Sienalaista (1380–1444), fransiskaanien kunnioittamaa saarnaajaa. Kirkossa on kuuluisa Jeesus-lasta esittävä ja ihmeitä tekevä kuvapatsas, Santo Bambino, joka on kadonneen edeltäjänsä jäljennös. == Historiaa == Kirkon paikalla oli antiikin aikaan Jupiterin puolison Juno Monetan temppeli (Templum Junonis). Legendan mukaan kukkulalle on haudattu Pyhä Helena (noin 250 – noin 330), ensimmäisen kristillisen keisarin, Konstantinus Suuren äiti. Luiden kerrotaan lepäävän aedikulan kupolin alla. Hintzen-Bohlen, 2006, s. 48-49 Junon temppelin raunioille rakennettiin 500-luvulla kristillinen luostari, jonka paavi Innocentius IV antoi vuonna 1250 fransiskaaneille. Nämä alkoivat rakentaa paikalle nykyistä kirkkoa. Keskiajalla siitä tuli Rooman poliittisen elämän keskus. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Rooman kirkot Luokka:Kivikirkot
Einar Johansson

Einar Vilhelm Johansson (6. syyskuuta 1885 Vaasa – 24. marraskuuta 1959) oli suomalainen jääkärimajuri. Hänen vanhempansa olivat kauppias Karl Magnus Johansson ja Anna Vilhelmina Enqvist. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1922 Judith Elisabeth Blomqvistin kanssa.Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975 ==Opinnot== Johansson kirjoitti ylioppilaaksi Vaasan ruotsalaisesta lyseosta vuonna 1904 ja liittyi Pohjalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa vuosina 1904–1905 ja Teknillisen korkeakoulun koneinsinööriosastolla vuosina 1905–1911 ja suoritti diplomi-insinööritutkinnon vuonna 1911. Opintojaan hän täydensi kutomateollisuuden ammattikoulussa (Höhere preussische Fachschule für Textilindustrie) Gladbachissa vuonna 1912 ja Hannoverin teknillisessä korkeakoulussa vuonna 1914. ==Jääkärikausi== Johansson liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois- Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 55 muun miehen kanssa 25. helmikuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 2. komppaniaan. Myöhemmin 6. marraskuuta 1915 hänet sijoitettiin Kuninkaallisen, Preussin Jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella Riianlahdella, Schmardenissa ja Aa-joella. Hän hoiti myös pataljoona muonitusupseerin tehtäviä. ==Suomen sisällissota== :Katso myös: Suomen sisällissota Johansson saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana kapteeniksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan huolto-osaston päälliköksi 1. jääkäriprikaatin esikuntaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Tampereella ja Viipurissa. ==Sisällissodan jälkeinen aika== Sisällissodan päätyttyä Johansson siirtyi 6. toukokuuta 1918 alkaen päämajaan, jonka nimi muutettiin myöhemmin Yleisesikunnaksi ja hän työskenteli kulkulaitos- ja etappiosastolla, josta hän erosi 1. lokakuuta 1919 ja siirtyi Helsinkiin insinööriksi Ab. Max Schiller & co:n palvelukseen, josta hän siirtyi 1. helmikuuta 1921 Oy Suomen ampumatarvetehtaan toimitusjohtajaksi ja edelleen 1. lokakuuta 1924 alkaen Ab Sandman & co:n myyntipäälliköksi ja viimein Oy Suomen puhallintehtaan palvelukseen. ==Talvisota== Johansson osallistui talvisotaan 5. Divisioonan aseupseerina osallistuen taisteluihin karjalan kannaksella. Talvisodan jälkeen hän jatkoi toimiaan edelleen insinöörinä Oy Suomen Puhallintehtaassa, mistä toimesta hän jäi eläkkeelle vuonna 1952. ==Lähteet== *Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938. *Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9. ===Viitteet=== Luokka:Jääkärit Luokka:Vuonna 1885 syntyneet Luokka:Vuonna 1959 kuolleet
Marcelluksen teatteri

thumb|220px|Lähikuva Marcelluksen teatterin holvikaarista. Huomaa kulunut alue ensimmäisen kerroksen pilareissa osoittamassa katutasoa ennen uuden ajan restaurointia. Marcelluksen teatteri (, ) on antiikkinen teatteri lähellä Capitoliumia Sant'Angelon kaupunginosassa Roomassa. Teatterin rakennustyöt aloitti Caesar, mutta rakennus valmistui vasta 13 eaa. keisari Augustuksen aikana, joka nimesi sen varhain kuolleen vävynsä Marcus Claudius Marcelluksen muistoksi.Castrén & Pietilä-Castrén: Rooma, sivut 130-131 Puolikaaren muotoinen rakennus on rakennettu roomalaiselle teatterille ominaisesti tasamaalle. Toisin kuin kreikkalaisissa teattereissa katsomoa kannattivat holvikaaret. Teatterissa oli alun perin kolme travertiinista rakennettua kerrosta, joista alin oli koristeltu doorilaisilla, keskimmäinen joonialaisilla puolipylväillä ja ylin korinttilaisilla pilastereilla. Arkkitehtoninen ratkaisu toimi myöhemmin suorana esikuvana Colosseumille. Yleisöä teatteriin mahtui 15 000–20 000.Castrén & Pietilä-Castrén: Rooma, sivu 130 Keskiajalla Fabin, Pierleonen ja Savellin suvut käyttivät teatteria linnoituksenaan, ja myöhemmin sen raunioihin rakennettiin Orsinien palatsi.Castrén & Pietilä-Castrén: Rooma, sivu 131 == Lähteet == Paavo Castrén & Leena Pietilä-Castrén: Rooma : matkailijan opas. 1982. Gaudeamus. ISBN 951-662-314-X ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == *A Topographical Dictionary of Ancient Rome (1929): Theatrum Marcelli Luokka:Antiikin Rooman kaupungin teatterit Luokka:Campus Martius
Palazzo dei Conservatori

thumb|Palazzo dei Conservatori thumb|Palazzo dei Conservatorin pihaa. Palazzo dei Conservatori on rakennus Piazza del Campidoglion laidalla Capitoliumissa Roomassa. Nykyään se on yksi Musei Capitolinin kolmesta rakennuksesta. Palazzo dei Conservatori rakennettiin 1300-luvulla. Palatsin alakerroksessa toimi ammattikuntien toimipaikka ja oikeusistuin. 1520-luvulla palatsi uudistettiin Piazza del Campidoglion ohella Michelangelon suunnitelmien mukaisesti. Palatsiin on sijoitettu paavi Sixtus IV:n vuonna 1471 perustama taidekokoelma. Museon kokoelma on karttunut ajan myötä. Paikkansa museosta ovat saaneet Konstantinus Suuren pää ja käsi, jotka ovat säilyneet osat antiikin aikaisesta, yli 10 metriä korkeasta veistoksesta, sekä Romulusta ja Remusta imettävä Capitoliumin naarassusi. Myös aiemmin palatsin edustan aukiolla sijainnut alkuperäinen Marcus Aureliuksen ratsastajapatsas on löytänyt paikkansa Palazzo dei Conservatorista. Rooman sopimus allekirjoitettiin tässä rakennuksessa 25.3.1957. == Lähteet == Luokka:Rooman palatsit
Piazza del Campidoglio

thumb|250px|Marcus Aureliuksen ratsastajapatsas Piazza del Campidoglio on Michelangelon 1500-luvulla suunnittelema aukio Capitoliumin kukkulalla Roomassa. Aukiota ympäröivät 1100-luvulla rakennettu Rooman kaupungintalo Palazzo Senatorio ja Michelangelon piirtämät Palazzo dei Conservatori ja Palazzo Nuovo. Keskellä aukiota on näköisvalos Marcus Aureliuksen ratsastajapatsaasta. Alkuperäinen antiikkinen veistos on Palazzo dei Conservatoriin rakennetussa lisäsiivessä. Piazza valmistui lopullisesti vasta 1600-luvulla. == Aiheesta muualla == Luokka:Rooman aukiot en:Capitoline Hill#Michelangelo
Palazzo Nuovo

Palazzo Nuovo on palatsi Piazza del Campidoglion laidalla Capitoliumin kukkulalla Roomassa. Se rakennettiin aukion rakennustöiden yhteydessä. Palatsi valmistui vasta vuonna 1654, kun rakennustöitä oli kestänyt reilut viisikymmentä vuotta. Sen on suunnitellut Michelangelo. Nimi tarkoittaa yksinkertaisesti ”uutta palatsia” – aukion toisella puolella on 1100-luvulla rakennettu Palazzo dei Conservatori. Rakennukseen perustettiin museo, jonka kuuluisin esine on luultavasti pronssinen Marcus Aureliuksen ratsastajapatsas, valettu vuosien 176–177 aikana. Patsas oli sijoitettuna Piazza del Campidoglion keskelle vuodesta 1538 vuoteen 1981, jolloin patsas restauroitiin ja asetettiin Palazzo Nuovon sisäpihalle. Aukion keskelle valmistettiin pronssinen kopio 1997. == Lähteet == Luokka:Rooman palatsit
USS Hornet (CV-12)

USS Hornet (runkonumerot CV/CVA/CVS-12) oli Yhdysvaltain laivaston Essex- luokan lentotukialus, joka osallistui Tyynenmeren taisteluihin toisessa maailmansodassa. Sotatoimien päättymisen jälkeen se osallistui Operaatio Magic Carpetiin, jonka tarkoitus oli kotiuttaa joukot rintamilta. Se poistettiin palveluskäytöstä vuonna 1970, ja se on nykyään historiallinen maamerkki ja museolaiva Alamedassa Kaliforniassa. == Valmistus == Alus tilattiin nimellä USS Kearsage Newport News Shipuilding and Dry Dock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 3. elokuuta 1942. Aluksen nimeksi vaihdettiin USS Hornet 20. lokakuuta 1942 Santa Cruzin taistelussa uponneen USS Hornetin kunniaksi. Alus laskettiin vesille 30. elokuuta 1943 kumminaan Yhdysvaltain puolustusministerin Frank M. Knoxin puoliso ja otettiin palvelukseen 29. marraskuuta 1943 ensimmäisenä päällikkönään Miles M. Browning.US CarriersDANFS == Palvelus == Hornetin lentokoneet hyökkäsivät 11. kesäkuuta 1944 Tinianille ja Saipanille, pommittivat Guamia ja Rotaa seuraavana päivänä sekä tulittivat 15. kesäkuuta Iwo Jiman ja Chichijiman lentokenttiä. Filippiinienmeren taistelu alkoi 19. kesäkuuta Hornetin pommitettua japanilaisten lentokenttiä. Aluksen lentokoneet osallistuivat 6. huhtikuuta taistelulaiva Yamaton upottamiseen. Sen lentokoneet tuhosivat 1 410 japanilaista lentokonetta. Vain USS Essex pystyi parempaan. Hornet poimi 25. elokuuta 1966 merestä AS-202-testilennon Apollo-komento- ja huoltomoduulin, joka on näytteillä museoidun aluksen kannella. Hornet osallistui ensimmäisen miehitetyn kuulennon, Apollo 11:n, miehistön kuljetukseen lennon jälkeen. Alus poistettiin palveluksesta 26. kesäkuuta 1970 ja siirrettiin reserviin. Kun se oli ollut lähes kaksi vuosikymmentä ankkurissa, se poistettiin alusluettelosta 25. heinäkuuta 1989. Alus myytiin romutettavaksi huhtikuussa 1993. Kansalaisliike sai aluksen kuitenkin pelastetuksi, ja se lahjoitettiin 26. toukokuuta 1998 The Aircaft Carrier Hornet Foundationille museoalukseksi. Hornet-museo avattiin yleisölle 17. lokakuuta Alamedassa suljetulla Alamedan laivaston lentoasemalla. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *USS Hornet -museo *Historic Naval Ship Association - USS Hornet Luokka:Alamedan piirikunnan museot Luokka:National Register of Historic Places -kohteet Kaliforniassa Luokka:Essex-luokan lentotukialukset Luokka:Yhdysvaltain museolaivat Luokka:Yhdysvaltalaiset toisen maailmansodan lentotukialukset
Yu-Gi-Oh! Duel Monsters

Yu-Gi-Oh!, Japanissa Yu-Gi-Oh! Duel Monsters (遊☆戯☆王デュエル モンスターズ), on Yu-Gi- Oh!-mangaan perustuva animesarja, jonka tuotti Studio Gallop ja Nihon Ad Systems. Englanninkielisen sarjan levittäjänä toimi 4Kids Entertainment, jonka versiota esitettiin useissa muissa Euroopan maissa, mutta dubattuna heidän omille kielilleen. Sarjan suuri suosio johti myös korttipelin luomiseen. Sarjasta tuotettiin yhteensä 224 jaksoa, jotka esitettiin alun perin Japanissa TV Tokyolla vuosien 2000–2004 välisenä aikana. Yhdysvalloissa sarja alkoi vuonna 2001 Kids' WB:llä, jonka jälkeen sitä esitettiin myös Euroopassa. Yu- Gi-Oh! Duel Monsters jatkaa samankaltaista tarinaa, kuin edellinen Yu-Gi-Oh! -anime. Pääasiassa sarja keskittyy päähahmoon lukiolaispoika Yugi Mutoon, jonka elämä pyörii läpi sarjan Otteluhirviöt (, mangassa "Magics and Wizards") -pelin ympärillä. Sarjassa on useita eri juonia ja tarinoita, joita yhdistää yksi asia. Sarjan ensimmäinen kausi perustuu mangan osiin 8-16, toinen kausi sekä kolmannelta kaudelta jaksot 122-144 perustuvat osiin 17-31 sekä viidenneltä kaudelta jaksot 199-224 perustuvat osiin 32-38. Kaikki muut sarjan tapahtumat eivät pohjaudu mangaan. == Äänirooleissa == ===Alkuperäiset äänet=== ===Englanniksi=== ==Aiheesta muualla== * TV.com Luokka:Yu-Gi-Oh
Betty Friedan

Betty Friedan (4. helmikuuta 1921 Peoria, Illinois – 4. helmikuuta 2006 Washington (DC)) oli yhdysvaltalainen feministi, joka oli etniseltä taustaltaan juutalainen. Hänellä oli suuri vaikutus feminismin niin sanotun toisen aallon syntyyn. Virtaus edustaa individualistista ja liberaalia feminismiä, jota monet radikaalifeministit eivät hyväksy. Friedan perusti vuonna 1966 National Organization for Women -järjestön. Jo 1960-luvulla Friedan oli kriittinen feminismin radikaalia siipeä kohtaan, joka hyökkäsi miehiä ja kotiäitejä kohtaanhttps://www.nytimes.com/1981/11/22/books/friedan- second.html?pagewanted=all. Teoksessaan Naisliikkeen uusi suunta (1981) hän muistutti naisia, että heidän ei pidä kilpailla miesten kanssa vaan vaatia tunnustusta erilaisuudelleen. == Suomennetut teokset == * * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Betty Friedanin muistokirjoitus . Helsingin Sanomat 4.2.2006. Luokka:Yhdysvaltalaiset feministit Luokka:Yhdysvaltalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2006 kuolleet
Vapauspassi

Vapauspassilla tarkoitetaan Suomen lainsäädännössä asiakirjaa, jolla ehdottomasta vankeusrangaistuksesta vapautuvat ja ehdonalaiseen vapauteen siirtyvät voivat eri viranomaisille sekä muille tahoille osoittaa vankeuteen liittyvät ehdot ja rajoitukset sekä muut tiedot. Vapauspassiin merkitään mm. onko vanki Kriminaalihuoltolaitoksen valvonnan alaisena sekä siihen merkitään myös määräykset, joita vangin on noudatettava koeaikana valvotussa vapaudessa. http://www.porttivapauteen.fi/fi/tietoa_apua/opas_vankilasta_vapautuvalle/vapauspassi/?id=144 Vapauspassiin merkitään lisäksi vangin henkilötiedot, täytäntöönpanotiedot, jäännösrangaistuksen pituus sekä vapauttamis- ja valvontatiedot. Vapauspassiin merkitään lisäksi koeajan viimeinen päivä.http://www.finlex.fi/fi/laki/alkup/2006/20060509 == Aiheesta muualla == * Valtioneuvoston asetus vankeudesta ==Lähteet== Luokka:Rangaistusmenetelmät
Henrik Svensmark

Henrik Svensmark (s. 1958) on Tanskan kansallisessa avaruuskeskuksessa Kööpenhaminassa työskentelevä astrofyysikko, joka tutkii kosmisen säteilyn vaikutusta pilvien muodostumiseen. Työllä on yhteys ilmaston lämpenemisestä käytyyn keskusteluun, ja Svensmark on pyrkinyt teorioillaan ja havainnoillaan osoittamaan, että auringon toiminnan vaikutus Maan pilvisyyteen ja sitä kautta lämpötilaan on suurempi kuin ihmisen vaikutus. Vuonna 2007 Svensmark ja Nigel Calder julkaisivat kirjan The Chilling Stars: A New Theory of Climate Change jossa tekijät todistelivat, että kosmisilla säteillä on enemmän vaikutusta ilmastoon kuin ihmisen päästämän hiilidioksidin määrällä. 2010 Cernin cloud kokeessa Svensmark, & al todistivat, että kosmisilla säteillä on vaikutusta pilviformaatioon. Kosmiset säteet aiheuttavat nanopartikkelien syntymistä ilmakehässä, jotka toimivat tiivistymisytiminä pilvien vesipisaroille. Toisin sanoen kosmisten säteiden energialtaan 10mev on mahdollista lisätä maapallon pilvisyyttä ja sitä kautta vaikuttaa maapallon ilmastoon.http://arxiv.org/pdf/1202.5156v1.pdf ==Lähteet== Luokka:Tanskalaiset fyysikot Luokka:Astrofyysikot Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Orjanlaakeri

Orjanlaakeri eli euroopanorjanlaakeri (Ilex aquifolium), tunnetaan myös nimellä piikkipaatsama, on orjanlaakerien sukuun kuuluva pensaslaji, joka kukkii kesäkuussa. Se voi kasvaa pieneksi puuksi, mutta on yleensä 2–3 metriä korkea. Orjanlaakerilla on nahkamaiset ja paksut lehdet, jotka ovat päältä kiiltävämmät ja tummemmat kuin alta. Lehtien reunoilla on piikkejä. Siihen kasvaa marjoja, joita syövät esimerkiksi linnut. Orjanlaakeri on hävitetty sukupuuttoon Ruotsissa, mutta se kasvaa muualla Länsi-Euroopassa ja esimerkiksi Norjassa ja Tanskassa. Sen levinneisyysalue ulottuu Aasiaan ja Pohjois-Afrikkaan, mutta Suomessa se ei menesty avomaalla. Kasvi sisältää useita alkaloideja. http://www.inchem.org/documents/pims/plant/ilexaqui.htm International Programme on Chemical Safety (IPCS), Inchem: Ilex aquifolium Orjanlaakeri risteytyy makaronesianorjanlaakerin (Ilex perado, risteymälaji tarhaorjanlaakeri I. × altaclarensis) ja sahalininorjanlaakerin (Ilex rugosa, risteymälaji pihaorjanlaakeri I. × meservae) kanssa. == Lähteet == * Ilex aquifolium. The IUCN Red List of Threatened Species 2018. (uhanalaisluokitus) === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Euroopanorjanlaakeri – Ilex aquifolium * ITIS: Ilex aquifolium * United States Department of Agriculture (USDA): Ilex aquifolium Luokka:Orjanlaakerit
Jimmy Durante

thumb|Jimmy Durante vuonna 1964. James Francis ”Jimmy” Durante (10. helmikuuta 1893 New York, New York - 29\. tammikuuta 1980 Santa Monica, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen koomikko ja näyttelijä.Durante, Jimmy. Encyclopædia Britannica. 2008. Encyclopædia Britannica 2006 Ultimate Reference Suite DVD Durante aloitti viihdyttäjän uransa pianistina Coney Islandilla ollessaan 17-vuotias. 1920-luvulla hän esiintyi Broadway-musikaaleissa kuten Show Girl ja The New Yorkers. Duranten 1940-luvun radio-ohjelmiin kuuluivat muun muassa The Jimmy Durante Show ja The Camel Comedy Caravan. 1950-luvulla Durante siirtyi televisioon esiintyen ohjelmissa The Four-Star Revue The All-Star Revue ja The Jimmy Durante Show. Durante nimettiin Radio Hall of Fameen vuonna 2007http://www.museum.tv/rhofsection.php?page=394 ja hänellä on kaksi tähteä Hollywood Walk of Famella.http://www.nndb.com/people/911/000031818/ == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset radionäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset koomikot Luokka:Radio Hall of Fame Luokka:Hollywood Walk of Fame Luokka:Vuonna 1893 syntyneet Luokka:Vuonna 1980 kuolleet
Rikkapalsami

Rikkapalsami (Impatiens parviflora) on palsamikasveihin kuuluva kasvilaji, joka voi kasvaa puoli metriä korkeaksi. Rikkapalsamin soikeat lehdet ovat suuria ja ohuita. Lajin vaaleankeltaiset kukat ovat pystyjä, ja niissä on suora kannus. Rikkapalsami on yksivuotinen kasvi ja se kukkii kesäkuussa. Suomessa laji on harvinainen ja se kasvaa vain Etelä- ja Keski-Suomen lehdoissa ja puistoissa. Laji on levinnyt muihin Pohjoismaihin paitsi Islantiin, muualle Eurooppaan sekä Aasiaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Rikkapalsami (Impatiens parviflora) * Kasviatlas 2022: Rikkapalsamin (Impatiens parviflora) levinneisyys Suomessa. * Pohjolan kasvien pauloissa: Impatiens parviflora – rikkapalsami Luokka:Palsamit
Gérard Corbiau

Gérard Corbiau (s. 19. syyskuuta 1941 Bryssel) on belgialainen elokuvaohjaaja. Corbiau aloitti vuonna 1968 uransa Belgian kansallisen ranskankielisen televisioyhtiön RTBF:n ohjaajana. Hän teki yhtiölle yli 50 reportaasia. Vuodesta 1980 lähtien Corbiau toteutti musiikkiin perustuvia televisioelokuvia eritoten RTBF:n ohjelmasarjassa Musique-Opéra-Ballet. Hän toteutti myös kaksi musiikkisatua, jotka saivat erityisen myönteisen vastaanoton TV-kriitikoilta, jotka palkitsivat hänet kansallisella tunnuspalkinnolla. Vuonna 1982 Corbiau ohjasi dokumenttielokuvan Chronique d’une saison RTBF-kanavalle. Elokuvan tuotti Georges Dumortier. Corbiaun ensimmäinen elokuva oli vuonna 1987 tehty Le Maïtre de Musique. Elokuva oli kritiikkimenestys ja sai Oscar-ehdokkuuden parhaasta ulkomaalaisesta elokuvasta. Seuraavaksi Corbiau toteutti vuonna 1990 elokuvan L’Année de l’Eveil, joka perustui Charles Juliet’n samannimiseen teokseen. Vuonna 1994 hän ohjasi elokuvan Farinelli – kastroitu. Elokuvan yhteydessä hän teki yhteistyötä IRCAMin kanssa, jonka avulla hän onnistui rekonstruoimaan kuuluisan kastraattilaulajan äänen. Elokuva palkittiin Golden Globe -palkinnolla parhaana vieraskielisenä elokuvana. Ranska lähetti elokuvan myös maan virallisena Oscar-ehdokkaana. Elokuva Aurinkokuningas tanssii oli hänen neljäs pitkä elokuvansa ja se tuli levitykseen vuonna 2000. Elokuva sai kolme César-palkinnon ehdokkuutta. Vuonna 2003 hän ohjasi televisioelokuvan Saint Germain ou la Négociation. Elokuva sai parhaan kirjan elokuvaksi toteuttamisen palkinnon, jonka luovutti vuonna 2004 Forum Littérature et Cinéma de Monte Carlo. Gérard Corbiau on tehnyt dokumenttielokuvan José van Dam, 25 ans après, joka on elokuva hänen ystävästään. ==Filmografia== *1989 : Le Maître de musique *1991 : L'Année de l'éveil *1994 : Farinelli *2000 : Aurinkokuningas tanssii (Le Roi danse) *2003 : Saint-Germain ou la négociation (televisioelokuva) Luokka:Belgialaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Joulupukin muistelmat

Joulupukin muistelmat on joululauluja sisältävä studioalbumi, jonka solisteina ovat Isto Hiltunen, Janne Hurme, Janne Joki sekä Satu Pitkäaho. Se julkaistiin marraskuussa 1998. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Lähteet == * Albumi Suomen Äänitearkiston tietokannassa * Isto Hiltusen viralliset sivut Luokka:Vuoden 1998 joulualbumit Luokka:Suomalaiset joulualbumit
Johannes Baptista von Albertini

Johannes Baptista von Albertini (17. helmikuuta 1769 Neuwied – 6. joulukuuta 1831) oli saksalainen pappi ja kasvi- ja sienitieteilijä. Hän opiskeli teologiaa ja kasvatustieteitä. Yhdessä oppilaansa Lewis David von Schweinitzin kanssa hän kokosi aikansa suurimman sienikirjan Conspectus Fungorum in Lusatiae superioris. Siinä esitellään 1130 taksonia, joista 127 oli uusia, Schweinitzin määrittämiä lajeja.Illinois mycological society Sienten tai kasvien tieteellisen nimen jälkeen käytettävä määrittäjän lyhenne Alb. tarkoittaa Johannes Albertinia. Albertini tutustui opiskeluaikanaan Friedrich Schleiermacheriin. Hän toimi herrnhutilaisuuden piirissä ja kohosi 1814 piispaksi. Häntä pidettiin taitavana puhuja. Hänen sanoittamiaan virsiä on julkaistu virsikirjoissa muun muassa Ruotsissa. Hänen saarnojaan on julkaistu kokoelmana 30 Predigten für Freunde und Mitglieder der Brüdergemeine. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset sienitieteilijät Luokka:Saksalaiset kasvitieteilijät Luokka:Saksalaiset virsirunoilijat Luokka:Böömin veljesseurakunnan piispat Luokka:Vuonna 1769 syntyneet Luokka:Vuonna 1831 kuolleet
Kultapöllöt

Kultapöllöt (Pulsatrix) on pöllöjen heimoon kuuluva lintusuku. == Kultapöllöihin (Pulsatrix) kuuluvia lajeja == * Kultakulmapöllö (Pulsatrix koeniswaldiana) * Kultapöllö (Pulsatrix perspicillata) * Perunkultapöllö (Pulsatrix melanota) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) *
Anton Jokinen

Anton Vilhelm Jokinen (käytti Saksassa peitenimeä Jochims), (17. tammikuuta 1883 Vihti – 3. tammikuuta 1950 Hampuri) oli suomalainen gruppenführer (saksalainen sotilasarvo). Hänen vanhempansa olivat nahkuri Karl Vilhelm Jokinen ja Maria Eufrosyne Kaarlentytär (Nummenranta). Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1911 Frieda Meyerin kanssa. Jokinen kävi neljä luokkaa Tampereen suomalaista yhteiskoulua.Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975 ==Jääkäriaika== Jokinen toimi liikealalla Hampurissa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Pfadfinder-kurssiin 7. huhtikuuta 1915, josta hänet siirrettiin juuri perustettuun Kuninkaalliseen Preussin 27. Jääkäripataljoonan 2. komppaniaan, josta hänet edelleen siirrettiin 21. joulukuuta 1915 alkaen pataljoonan 4. komppaniaan, josta hänet siirrettiin työkomennukselle 1. toukokuuta 1916. Hänen jääkäriaikanaan saamansa ylennykset olivat ylennys hilfsgruppenführeriksi 6. marraskuuta 1915 ja gruppenführeriksi 1. maaliskuuta 1916. ==Jääkäriajan jälkeen== Lomautuksensa jälkeen hän siirtyi liikemieheksi ensin Hampuriin ja myöhemmin Yhdysvaltoihin, mistä palattuaan hän työskenteli Hampurin pääkonsulinvirastossa vuosina 1932–1934, mistä hän siirtyi vartiopäälliköksi Glindeniin ammusvarikon ja oli tehtävässä aina vuoteen 1943 saakka. Toisen maailmansodan jälkeen hän toimi Hampurissa tulkkina liittoutuneiden ja saksalaisten välillä aina hän kuolemaansa saakka. Hänet haudattiin Trittaun hautausmaalle Hampuriin. ==Lähteet== *Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938. *Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9. ===Viitteet=== Luokka:Jääkärit Luokka:Vuonna 1883 syntyneet Luokka:Vuonna 1950 kuolleet
Lewis David von Schweinitz

Lewis David von Schweinitz (myös de Schweinitz, 1780–1834) oli yhdysvaltalainen sienitutkija. Hän syntyi Pennsylvanian osavaltiossa, mutta lähti nuorena opiskelemaan Nieskyyn, Saksan itärajalla. Siellä hän julkaisi vuonna 1805 yhdessä opettajansa Johannes Baptista von Albertinin kanssa alueen sienistöä kuvaavan kirjan Conspectus Fungorum in Lusatiae superioris. Se oli aikansa suurin sienikirja: siinä esitellään 1130 taksonia, joista 127 oli uusia, Schweinitzin määrittämiä lajeja. Vuonna 1812 hän palasi Yhdysvaltoihin ja julkaisi vuonna 1831 mammuttimaisen teoksen Synopsis Fungorum in America Boreali Media Degentum, jossa kuvataan yli kolmetuhatta pohjoisamerikkalaista sienilajia.Illinois mycological society Sienten tai kasvien tieteellisen nimen jälkeen käytettävä määrittäjän lyhenne Schwein. tarkoittaa Lewis von Schweinitzia.Index Fungorum == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset sienitieteilijät Luokka:Vuonna 1780 syntyneet Luokka:Vuonna 1834 kuolleet
Kalapöllöt

Kalapöllöt (Scotopelia) on pöllöjen heimoon kuuluva lintusuku. == Kalapöllöihin (Scotopelia) kuuluvia lajeja == * Ghanankalapöllö (Scotopelia ussheri) * Kalapöllö (Scotopelia peli) * Viirukalapöllö (Scotopelia bouvieri) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) Luokka:Pöllöt
Liejuryömijät

Liejuryömijät (Periophthalmus) on murtovesirannoilla elävien tokkokalojen suku, johon kuuluu 19 lajia. Niitä tavataan mangrovemetsissä ja muilla trooppisilla rannoilla vuoroveden vaikutusalueella. Ne ovat sopeutuneet elämään alueella, jossa laskuvesi jättää ne lähes kuivalle maalle, ja pysyvät siellä kosteina kasvien alla tai pienissä vuorovesilammikoissa. Liejuryömijöitä esiintyy Indopasifisella merialueella ja Afrikan Atlantin- puoleisella rannikolla. Joitakin lajeja pidetään akvaariokaloina, esimerkiksi kultaliejuryömijää (Periophthalmus chrysospilos) ja kirjoliejuryömijää (Periophthalmus barbarus).Mongabay == Lajit == Suvussa on 19 lajia: (suomenkielisten nimien lähde) * Hopealiejuryömijä (Periophthalmus argentilineatus) * Kirjoliejuryömijä (Periophthalmus barbarus) * Kultaliejuryömijä (Periophthalmus chrysospilos) * Periophthalmus darwini * Siroliejuryömijä (Periophthalmus gracilis) * Periophthalmus kalolo * Periophthalmus magnuspinnatus * Periophthalmus malaccensis * Periophthalmus minutus * Kantoninliejuryömijä (Periophthalmus modestus) * Hehkuliejuryömijä (Periophthalmus novaeguineaensis) * Periophthalmus novemradiatus * Periophthalmus pusing * Periophthalmus spilotus * Periophthalmus takita * Periophthalmus variabilis * Periophthalmus walailakae * Persianliejuryömijä (Periophthalmus waltoni) * Periophthalmus weberi == Lähteet == == Aiheesta muualla == * The Mudskipper italialaisen iktyologin sivusto Luokka:Tokot
Fredrik Grönholm

Fredrik Ludvig Johannes Grönholm (15. kesäkuuta 1892 Liminka – 20. toukokuuta 1952) oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hänen vanhempansa olivat rovasti Ludvig Grönholm ja Martta Karoliina Ljung.Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975 ==Opinnot== Grönholm kävi viisi luokkaa Tornion yhteiskoulua ja opiskeli kaksi lukukautta Saksassa Altenburgin teknillisessä opistossa vuonna 1914. Hän kävi Lappeenrannan tykistökoulun vuonna 1919 ja jääkärialiupseereille järjestetyn aktiiviupseerikurssin Kadettikoulussa vuonna 1921. ==Jääkärikausi== Grönholm liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 7. maaliskuuta 1916, josta hänet siirrettiin pataljoonan täydennysjoukkoon 16. toukokuuta 1916 ja edelleen pataljoonan 2. komppaniaan 21. elokuuta 1916, kunnes viimein hänet siirrettiin 13. joulukuuta 1916 äskettäin perustettuun pataljoonan haupitsipatteriin. Seuraavaksi hänet siirrettiin hänen sairauden takia pataljoonan täydennysjoukkoon 23. lokakuuta 1917. Takaisin pataljoonan tykistöön hänet siirrettiin 16. tammikuuta 1918. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella sekä Aa-joella. ==Suomen sisällissota== :Katso myös: Suomen sisällissota Grönholm saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan kuormastoaliupseeriksi Jääkäritykistön 2. patteriin. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Tampereella. Tampereen valtauksen jälkeen toteutetussa tykistön uudelleen järjestelyssä hänet sijoitettiin Jääkäritykistöprikaatin 2. ammuskolonnaan, jonka mukana otti osaa taisteluihin Karjalankannaksella. ==Sisällissodan jälkeinen aika== Grönholm palveli sisällissodan jälkeen Suomen tykistökoulussa, josta hänet määrättiin tykistön uudelleenjärjestelyn yhteydessä ensin Hämeen kenttätykistörykmentti l:n 3. patteristoon ja myöhemmin raskaaseen tykistörykmenttiin. Tykistörykmentissä hän toimi 1. patterin vääpelinä ja siirtyi 24. huhtikuuta 1920 alkaen nuoremmaksi upseeriksi Viipurin paikallispataljoonaan ja 20. huhtikuuta 1921 alkaen patteriupseeriksi Rannikkotykistörykmentti 2:een. Armeijasta hän erosi 29. kesäkuuta 1922 ja siirtyi työnjohtajaksi Kemiin. ==Talvi- ja jatkosota== Grönholm osallistui talvisotaan autokolonnan johtajana Rannikkotykistörykmentti 3:ssa. Välirauhan aikana hän toimi työkomppanian päällikkönä Jaakkiman lohkolla. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin talousupseeriksi Ratsuväkiprikaatiin, josta hänet kotiutettiin vuonna 1942 ja hän siirtyi Ouluun työnjohtajaksi Oy Herman Andersonille. Hänet haudattiin Ouluun. ==Lähteet== *Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938. *Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9. ===Viitteet=== Luokka:Jääkärit Luokka:Vuonna 1892 syntyneet Luokka:Vuonna 1952 kuolleet
Kaffe

Kaffe () on bulgarialainen jazz-yhtye, joka edusti maataan Eurovision laulukilpailussa 2005 laululla Lorraine ja sijoittui 19. sijalle semifinaalissa, muttei päässyt loppukilpailuun. == Jäsenet == * Orlin Pavlov – vokalisti * Georgi Yanev – kitara * Milen Кuкоshаrоv – koskettimet * Valery Tzenkov – rummut * Martin Tashev – trumpetti * Veselin Veselinov-Eko – bassokitaristi == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto Luokka:Bulgarialaiset jazzyhtyeet Luokka:Bulgarian euroviisuedustajat Luokka:Vuoden 2005 euroviisuedustajat
Jeisk

Jeisk () on satamakaupunki Asovanmeren rannalla Krasnodarin aluepiirissä Etelä-Venäjällä. Kaupunki on Jeiskin piirin hallinnollinen keskus. Vuonna 2010 kaupungin asukasluku oli 87 769. Jeisk sijaitsee Asovanmeren itäosaan työntyvän Taganroginlahden etelärannalla Jejan särkkäniemen tyvellä, Jejajoen estuaarilaguunin suulla. Kaupungin perusti vuonna 1848 ruhtinas Mihail Vorontsov Venäjän keisarin määräyksestä. Jeiskin ilmasto on leuto, tammikuun keskilämpötila on noin −4 °C. Kesät ovat lämpimät, heinäkuussa keskimäärin 24 °C. Vuotuinen sademäärä on keskimäärin 450 mm. Jeisk tunnetaan lisksi kylpylöistään sekä niiden kivennäisvesistään ja lääkinnällisesti käytetystä mudasta. Venäjä on markkinoinut kaupunkia turistien lomakohteena. Kaupungissa on kalateollisuutta, kauppasatama (Jelskin satama) sekä sotilas- ja siviili- ilmailun yhteisesti käyttämä Jeiskin lentoasema (Jeiskin lentotukikohta). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Jeisk-Online Forum *Jeiskin kartta Luokka:Krasnodarin aluepiirin kaupungit
Håvard Solbakken

Håvard Solbakken (s. 9. elokuuta 1973) on norjalainen entinen hiihtäjä. Hän saavutti parhaan menestyksensä sprinttimatkoilla. Arvokisoissa Solbakkenin paras saavutus on pronssimitali henkilökohtaisesta sprinttikilpailusta 2001 Lahden MM-hiihdoista. Maailmancupin kilpailuissa Solbakken oli parhaimmillaan toinen, mihin hän kykeni urallaan kahdesti. Kaikkiaan hän saavutti neljä palkintopallisijoitusta. Maansa mestaruuskilpailuista Tromsdalen SL -seuraa edustanut Solbakken saavutti urallaan kaksi hopeista ja yhden pronssimitalin. Hän lopetti uransa vuonna 2006. ==Lähteet== * Luokka:Norjalaiset maastohiihtäjät Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Abhasian sosialistinen neuvostotasavalta

Abhasian sosialistinen neuvostotasavalta () oli lyhytaikainen neuvostotasavalta Abhasian alueella 31. maaliskuuta 1921 – 19. helmikuuta 1931. Se ei ollut varsinainen Neuvostoliiton osatasavalta, vaan sillä oli erikoinen ”sopimustasavallan” asema Georgian sosialistisessa neuvostotasavallassa, jonka kautta se kuului Transkaukasian sosialistiseen federatiiviseen neuvostotasavaltaan (12. maaliskuuta 1922 lähtien; Transkaukasian SFNT vuorostaan kuului Neuvostoliittoon 30. joulukuuta 1922 lähtien). Abhasian SNT lakkautettiin vuonna 1931 ja muutettiin Abhasian autonomiseksi sosialistiseksi neuvostotasavallaksi, joka kuului Georgian SNT:hen. == Synty == Abhasia oli aiemmin ollut Georgian demokraattisen tasavallan autonominen provinssi. Se joutui neuvostojoukkojen hallintaan, kun Neuvosto-Venäjän puna-armeija hyökkäsi Georgiaan helmi–maaliskuussa vuonna 1921. 4. maaliskuuta 1921 puna-armeija otti yhdessä paikallisten vallankumoustaistelijoiden kanssa haltuunsa Abhasian pääkaupungin Suhumin, jonne perustettiin väliaikainen neuvostohallinto, Abhasian vallankumouskomitea (revkom). 31. maaliskuuta 1921 Abhasian SNT julistettiin perustetuksi erityisessä konferenssissa, johon osallistuivat Sergo Ordžonikidze, Šalva Eliava, Efrem Ešba ja Nestor Lakoba, mutta kysymys tasavallan suhteista Georgiaan ja Venäjään jätettiin avoimeksi. 21. toukokuuta 1921 Georgian revkom toivotti tervetulleeksi uuden ”itsenäisen Abhasian sosialistisen neuvostotasavallan” ja sanoi, että suhteiden laadusta pitäisi sopia tasavaltojen ensimmäisissä omissa työväen kongresseissa. == Status == Lopulta 16. joulukuuta 1921 Abhasia solmi erityisen liittosopimuksen, jossa se luovutti osan päätösvallastaan Georgian SNT:lle. Sopimuksessa määriteltiin Abhasian asema ”sopimustasavaltana” (dogovornaja respublika) ja siinä perustettiin sotilaallinen, poliittinen ja taloudellinen liitto kahden neuvostotasavallan välille. Abhasian SNT oli sen perusteella osittain alisteinen Georgian SNT:lle. Niinpä Abhasia liittyi Georgian SNT:n kautta Transkaukasian sosialistiseen federatiiviseen neuvostotasavaltaan 12. maaliskuuta 1922 ja Neuvostoliittoon 30. joulukuuta 1922. Abhasian epäselvä asema ”sopimustasavaltana” kirjoitettiin tasavallan perustuslakiin 1. huhtikuuta 1925. Sen mukaan ”Abhasian SNT, yhdistyttyään Georgian SNT:hen erikoisen liittosopimuksen perusteella” oli sen kautta osa Transkaukasian SFNT:tä ja Neuvostoliittoa. Vuoden 1924 Neuvostoliiton perustuslaki kuitenkin viittasi Abhasiaan autonomisena tasavaltana. Englanninkielinen käännös . 19\. helmikuuta 1931 Abhasia alennettiin Josif Stalinin käskystä autonomiseksi sosialistiseksi neuvostotasavallaksi, joka kuului Georgian SNT:hen. Ilmeisesti Stalin halusi rangaista Abhasian kommunistijohtoa ja Nestor Lakobaa, sillä he eivät olleet onnistuneet kukistamaan talonpoikien vastarintaa maatalouden kollektivisointia kohtaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Abhasian historia Luokka:Georgian entiset valtiot ja valtiomuodostelmat Luokka:Neuvostotasavallat Luokka:92 Euroopan historia
Metyylioranssi

Metyylioranssi eli heliantiinioranssi (C14H14N3NaO3S) on atsoväri, jota käytetään pH-indikaattorina. Se on toimintatavaltaan heikko happo. Metyylioranssi muuttaa väriään punaisesta keltaiseksi pH-alueella 3,2-4,4 . Kun metyyliorassia on sekoitettu ksyleenisyanoliliuokseen, muuttaa liuos väriään violetista vihreäksi alueella 3,8-4,1 . Metyylioranssia on käytetty malliyhdisteenä tutkittaessa hapen ja UV-säteilyn tehoa jäteveden puhdistuksessa. right|thumb|200px|pH-sarja, jossa indikaattorina on käytetty metyylioranssia == Synteesi == Metyylioranssia valmistetaan sulfaniilihaposta ja N,N-dimetyylianiliinista. Reaktio tapahtuu vesiliuoksessa ja sulfaniilihapon liukoisuuden lisäämiseksi seokseen lisätään natriumkarbonaattia. Suolahapon ja natriumnitriitin lisääminen muodostaa nitrosoammoniumyhdisteen, jonka luovuttaessa protonin syntyy diatsoniumsuola. N,N-dimetyylianiliini reagoi suolan kanssa muodostaen metyylioranssia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Atsovärit Luokka:Indikaattorit
Hurrikaani Gustav

Hurrikaani Gustav oli seitsemäs nimetty trooppinen sykloni ja kolmas hurrikaani vuoden 2008 Atlantin hurrikaanikaudella. Arvioiden mukaan se aiheutti 112 kuolonuhria, joista 77 Haitissa, 15 Jamaikalla, kahdeksan Dominikaanisessa tasavallassa, seitsemän Louisianassa, neljä Floridassa ja yksi merellä. Lisäksi Louisianassa kuoli 41 ihmistä hurrikaanin epäsuoriin vaikutuksiin. Gustav muodostui 25. elokuuta ja voimistui hurrikaaniksi varhain seuraavana päivänä. Myöhemmin samana päivänä se iski Haitille Jacmelin kaupunkiin. Karibialla menehtyi ainakin sata ihmistä. Dominikaanisen tasavallan uhrit kuolivat mutavyöryssä. 30\. elokuuta Gustav liikkui Kuuban poikki. Satojatuhansia ihmisiä evakuoitiin, rakennuksia ja tupakkaviljelmiä vahingoittui. Gustav jatkoi matkaansa kohti Yhdysvaltoja, missä evakuoitiin rannikkoseutujen asukkaita. 30\. elokuuta se voimistui Saffirin–Simpsonin hurrikaaniasteikolla 4. luokkaan, ja sen ennustettiin voimistuvan voimakkaimpien hurrikaanien 5. luokkaan sunnuntain (31. elokuuta) kuluessa. Gustavin lähestyessä Meksikonlahden öljykenttiä raakaöljyn maailmanmarkkinahinta nousi rajusti. Syyskuun alkupäivinä Gustavin tuulet ja sateet aiheuttivat aineellisia tuhoja Yhdysvalloissa Louisianan, Mississippin, Alabaman, Florida, Georgian ja Arkansasin osavaltioissa. Louisianassa viisi henkilöä kuoli kaatuneiden puiden alle ja kaksi tornadon seurauksena. Floridassa hukkui neljä ihmistä. Maa-alueille jouduttuaan myrsky ei saanut enää energiaa lämpimästä vedestä vaan heikkeni. == Katso myös == *Hurrikaani Hanna *Hurrikaani Ike ==Lähteet== Gustav
Folkearth

Folkearth on monikansallinen folk metal -yhtyeprojekti. Yhtyeen toisella albumilla soittaa 31 muusikkoa kahdeksasta maasta. Folkearthin kokosi liettualainen Ruslanametal Glory . Liettuan lisäksi soittajia on Kreikasta, Ruotsista, Saksasta, Yhdysvalloista, Italiasta, Belgiasta, Kroatiasta, Norjasta, Venäjältä ja Espanjasta. Aiemmin on ollut mukana myös sveitsiläisiä ja itävaltalaisia. Yhtye käyttää monia perinteisiä kansanmusiikin soittimia kuten viulua, säkkipilliä ja tinapillejä. Sen sanoitukset ovat saaneet vaikutteita viikinkimytologiasta. Ruotsinkielistä Gryningssångia lukuun ottamatta sanoitukset ovat englanniksi. == Albumit == * A Nordic Poem (2004) * By the Sword of My Father (2006) * Drakkars in the Mist (2007) * Father of Victory (2008) * Songs of Yore (2008) == Lähteet == Luokka:Folk metal -yhtyeet Luokka:Monikansalliset yhtyeet
Taino

Taino on arawakkikieliin kuuluva kuollut kieli, jota Karibian tainot puhuivat. Taino oli ensimmäinen eurooppalaisten kuulema intiaanikieli. Se oli yleisimmin käytetty kieli ympäri Karibiaa espanjalaisten sinne saapuessa. Sen lähimpiä sukulaiskieliä olivat maragua ja lokono. Eurooppalaisten saapumisen jälkeen tainon kielen käyttäminen rupesi vähenemään, ja kieli katosi yleisestä käytöstä jo sadan vuoden päästä. Jotkin yksittäiset tainonkieliset yhteisöt säilyivät Kuubassa vielä 1800-luvulla. Kieltä on pyritty elvyttämään, ja sen uudelleenrakennettua muotoa on opetellut noin 30 ihmistä. Kielellä ei kuitenkaan ole kirjoitettua standardia. == Fonologia == === Konsonantit === Labiaali Alveolaari Palataali Velaari Glottaali Nasaali m n Klusiili b d k Frikatiivi s h Lateraali l Puolivokaali j w Soinnillinen alveolaari klusiili [d] voi realisoitua myös muodossa [ɾ]. Lähde: === Vokaalit === Etinen Keskinen Takainen Suppea i u ~ o Puolisuppea e Puoliavoin ɛ Avoin a Lähde: ==Lähteet== Luokka:Dominikaanisen tasavallan kielet Luokka:Haitin kielet Luokka:Jamaikan kielet Luokka:Kuuban kielet Luokka:Pohjois-Amerikan kuolleet kielet Luokka:Puerto Ricon kielet Luokka:Saint Kitts ja Nevisin kielet Luokka:Karibian arawakkikielet Luokka:Yhdysvaltain Neitsytsaarten kielet
Taidegalleria

Taidegalleria on paikka, jossa esitellään kuvataidetta, kuten maalauksia, taidegrafiikkaa, veistoksia, valokuvia tai taideteollisuutta. Galleriassa voi olla myös performansseja tai muita esityksiä. Sanaa taidegalleria on käytetty myös synonyyminä taidemuseolle, esimerkiksi vuonna 1882 avattu Cygnaeuksen galleria on Suomen vanhin taidemuseo. Kansallisgalleria on Valtion taidemuseon tilalle vuonna 2014 tullut kolmen museon kokonaisuus. Taidemuseoita ovat myös Tate Gallery Englannissa ja Tretjakovin galleria Moskovassa. Lähellä taidegalleriaa on myös taidehalli. Aikaisemmin taidegalleriaa kutsuttiin myös nimellä taidesalonki. Niistä pitkäaikaisin Suomessa on Strindbergin taidesalonki, joka toimi Helsingissä 1898–1991. ==Taidegallerian toiminta== Taidegalleriat ovat yleisölle yleensä ilmaisia. Ne sijaitsevat yleensä liike- tai toimistohuoneiksi suunniteluissa tiloissa, jotka on saneerattu näyttelytiloiksi. Suurissa kaupungeissa saattaa olla useita galleria-alueita. Gallerian näyttelyt ovat yleensä joko yksityis- tai yhteisnäyttelyitä, joissa on esillä uutta taidetta. Näyttelyt ovat yleensä auki 3–4 viikkoa. Näyttelyohjelma laaditaan usein vuosittain tai puolivuosittain etukäteen ja näyttelyaikaa haetaan hyvissä ajoin. Näyttelyyn ja taiteilijaan liittyvän tiedon ohella näyttelyssä tapaa olla teosluettelo. Myydyt teokset merkitään punaisella ja varatut teokset vihreällä merkillä. Galleriat saattavat erikoistua esimerkiksi kuvanveiston tai valokuvauksen esittelyyn. Lisäksi galleria voi olla yksityinen tai yhdistyksen, taiteilijaseuran tai julkisen yhteisön, kuten kunnan tai kaupungin ylläpitämä. Suomessa näyttelynpitäjä maksaa usein galleriavuokran, johon saattaa kuulua valvonta ja muita kustannuksia. Usein galleria perii myös myyntiprovision myydyistä teoksista. ==Aiheesta muualla== * Maritta Mellais, Sata vuotta taidekaupan historiaa , Strindbergin taidesalongin arkiston tallennustyö Kuvataiteen keskusarkistossa, Dokumentti 2/2001, Kuvataiteen keskusarkisto, Valtion taidemuseo. * * * en:Contemporary art gallery ja:美術館 ko:미술관 ta:ஓவியக் காட்சியகம்
Gösta Ekman

Hans Gösta Gustaf Ekman (28. heinäkuuta 1939 Tukholma, Ruotsi – 1. huhtikuuta 2017 Tukholma) oli ruotsalainen näyttelijä, Ekmanien teatterisuvun kuuluisimpia jäseniä.Gösta Ekman fyller 69 år i dag. Nsd.se 28.7.2008. Hän esitti poliisi Martin Beckiä Sjöwallin ja Wahlöön kirjojen filmatisoinneissa vuosina 1993–1994. 1980-luvulla hän esitti yhtä Veijarikopla-elokuvien (Jönssonligan) päähenkilöä, Charles-Ingvar ”Sickan” Jönssonia. Vuonna 1978 hän esitti nimiosaa Tage Danielssonin ohjaamassa komediassa Picasson seikkailut. Ekman paitsi näytteli, myös ohjasi, käsikirjoitti, tuotti ja sävelsi. Hän aloitti uransa ohjaajan apulaisena aluksi isänsä ohjaamissa elokuvissa ja työskenteli myöhemmin myös Ingmar Bergmanin kanssa. Hänen näyttelijänuransa alkoi vuonna 1956. Vaikka Ekman tunnetaan parhaiten komediarooleista, hän teki näyttämöllä ja elokuvissa vakaviakin osia. Hän oli Tukholman kaupunginteatterin vakituinen näyttelijä 1960- ja 1970-luvulla.Hedersbaggen till Gösta Ekman Filmnyheterna. Gösta Ekmanin isä oli ohjaaja ja näyttelijä Hasse Ekman. Myös Ekmanin isoisä oli nimeltään Gösta Ekman ja Ruotsin tunnetuimpiin kuulunut teatterinäyttelijä. Hän esiintyi myös mykkäelokuvissa 1920- ja 1930-luvulla. ==Elokuvia== * Omenasota (Äppelkriget, 1971) * Picasson seikkailut (Picassos äventyr, 1978) * Rakkauden kesä (En kärleks sommar, 1979) * Kesälesket (Gräsänklingar, 1982) * Tappava tehtävä (Slagskämpen, 1984) * Veijarikopla kultakuumeessa (Jönssonligan får guldfeber, 1984) * Kissanviiksiä ja herneitä (Morrhår och ärtor, 1986, myös ohjaus) * Veijarikopla tulee taas (Jönssonligan dyker upp igen, 1986) * Veijarikopla Mallorcalla (Jönssonligan på Mallorca, 1989) * Sairaalan salaisuus (Underjordens hemlighet, 1991) * Martin Beck: Mies parvekkeella (Mannen på balkongen, 1993) * Martin Beck: Kadonnut paloauto (Brandbilen som försvann, 1993) * Martin Beck: Roseanna (1993) * Martin Beck: Poliisi, poliisi, perunamuusi (Polis, polis, potatismos, 1993) * Nu är pappa trött igen (1996) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Gösta Ekmanin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa. Luokka:Ruotsalaiset näyttelijät Luokka:Parhaan miespääosan Guldbagge-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Basilica Aemilia

Basilica Aemilia on raunio Forum Romanumin alueella Roomassa. Basilica Aemilia rakennettiin 179 eaa. Sen toisena rakennuttaja oli konsuli Aemilius , josta basilika on saanut nimensä. Basilica Aemilia toimi oikeussalina ja kauppapaikkana. Se oli kaksikerroksinen ja 102 metriä pitkä. Tulipalo vahingoitti 200-luvulla jaa. rakennusta mittavasti, jolloin se entisöitiin alkuperäiseen ulkonäköönsä. Rooman ryöstön yhteydessä sattunut tulipalo aloitti basilikan raunioitumisen 400-luvulla. == Rakennuksen historiaa == Ensimmäisen Basilica Aemilian rakennuttivat konsulit M. Aemilius Lepidus ja Fulvius Nobilo vuonna 179 eaa. Basilica oli rakennettu paikalle, jossa oli ollut lihakauppiaiden ja rahanvaihtajien puoteja 400-luvulta eaa. alkaen. Se tuhoutui tulipalossa vuonna 14 jaa. Sitä ennen oli Julius Caesar osana rakennusprojektejaan kunnostuttanut basilikaa. Del Maso, C.B. Rome of the Caesars, Bonechi-Edizioni, 1986, s. 17 Basilika rakennettiin uudelleen, mutta uusi rakennus paloi vuonna 22 jaa. Tämän jälkeen rakennettiin jälleen uusi basilika. Kolmannesta basilikasta tuli erittäin hieno rakennus. Se koristeltiin taideteoksilla ja sen pylväikkö edusti toscanalaista tyyliä. Taideteokset esittivät Rooman tasavallan historiallisia tapahtumia ja arkielämää. Sen pohjoissivulla oli luultavimmin sisäänkäynti joka oli koristeltu doorilaisilla pylväillä ja nautakarjaa esittävillä koristeilla. Sisätiloissa käytettiin tuhlailevasti marmoria. Del Maso, C.B. Rome of the Caesars, Bonechi-Edizioni, 1986, s. 17–20 Sisätilan pylväät veistettiin kuviollisesta marmorista, jota ei esiinny Italian alueella. Augustuksen aikana sen eteen rakennettiin myöhemmin purettu porttirakennus. Se oli omistettu Augustuksen pojanpojille Gaiukselle ja Luciukselle. Rakennuksen etuosassa oli pieniä myymälöitä ja sisätilojen suuressa hallissa pidettiin oikeudenkäyntejä ja liikemiehet pitivät kokouksiaan. Kansainvaellusten aikana visigoottien kuningas Alarik hyökkäsi joukkoineen Roomaan vuonna 410. Gootit ryöstelivät kaupunkia ja ryöstelyn yhteydessä Basilica Aemilia syttyi tuleen. Basilikan raunioissa on lattian jäännöksiä joissa on yhä jälkiä tulipalon yhteydessä sulaineista kolikoista. Tulipalossa tuhoutui basilikan puinen katto ja osa julkisivusta romahti. Basilca Aemilia rakennettiin osittain uudelleen 420-luvulla. Sen lattiaa uudistettiin ja sen eteen rakennettiin graniittipylväikkö. Osa pylväistä nostettiin takaisin paikoilleen kaivausten yhteydessä. Lopullinen tuho rakennusta kohtasi vuoden 847 maanjäristyksessä. Romahtaneen rakennuksen kiviainesta käytettiin rakennusmateriaalina. Siitä oli vielä jonkin verran seiniä pystyssä aina 1480-luvulle asti, jonka jälkeen sen seinistä otettiin kiviä Palazzo Giraud Torlonian rakentamiseen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Taide ja Arkkitehtuuri Rooma. Brigitte Hintzen- Bohlen, Könemann 2006 * http://www.vitruvius.be/aemilia.htm Luokka:Antiikin Rooman kaupungin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Basilikat (arkkitehtuuri) Luokka:Forum Romanum