EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Kalkki-imarre

Kalkki-imarre (Gymnocarpium robertianum, syn. Lastrea robertiana, Dryopteris robertiana) on Euraasian ja Pohjois-Amerikan kalkkialueilla tavattava saniainen. == Ulkonäkö ja koko == Kalkki-imarre kasvattaa 10–30 cm korkeita yksittäisiä lehtiä. Ne nousevat kasvin maavarresta, joka on pitkä, hento, tummanruskea ja jokseenkin kiilloton. Lehden ruoti on noin kaksi kertaa lavan pituinen ja tiheään nystykarvainen. Tummanvihreä lehtilapa on nystyinen, tavallisesti leveyttä pitempi, kolmiomaisen puikea ja kaksi kertaa parilehdykkäinen. Kapeanpuikea tyvilehdykkä on selvästi lehden kärkiosaa pienempi. Tyvilehdykän ensimmäisen pikkulehdykkäparin lehdykät ovat hyvin erikokoisia, pienemmän pikkulehdykän keskiosan leveyden ollessa 3/5 isomman lehdykän keskiosan leveydestä. Pikkulehdykät ovat muodoltaan kapean pitkulaisia ja pariosaisia tai parijakoisia. Itiöpesäkeryhmät ovat pyöreitä ja katesuomuttomia. Kalkki-imarteen itiöt kypsyvät Suomessa heinä-elokuussa. Itiöt ovat väriltään tummanruskeita.Retkeilykasvio 1998, s. 53. Kalkki-imarre muistuttaa hyvin paljon lähisukulaistaan idänimarretta (G. continentale).Ulvinen 1997, s. 166. == Levinneisyys == Kalkki-imarteen levinneisyysalue on hajanainen ja osin huonosti tunnettu. Euroopassa sitä tavataan paikoitellen Pyreneiltä Keski-Eurooppaan, Italiaan, Balkanin niemimaalle, Britteinsaarille, Fennoskandiaan, Baltiaan, Länsi- ja Keski- Venäjälle ja Kaukasukselle. Levinneisyysalue jatkuu laikuttaisena Venäjältä suurimpaan osaan Siperiaa, Japaniin, Kiinan pohjoisosiin ja Keski-Aasiaan. Pohjois-Amerikassa levinneisyysalue jatkuu Alaskan ja Kanadan keskiosiin ja Kalliovuorille.Den virtuella floran: Kalkbräken (myös levinneisyyskartat) Viitattu 8.10.2011. Suomesta kalkki-imarre löydettiin ensimmäisen kerran vuonna 1908. Laji on harvinainen ja sitä tavataan ainoastaan Koillismaalla Kuusamossa ja Sallan eteläosissa. Suurin osa Suomen esiintymistä on Oulangan kansallispuistossa.Lampinen, R. & Lahti, T. 2011: Kasviatlas 2011: Kalkki- imarteen levinneisyys Suomessa. Helsingin Yliopisto, Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki. Viitattu 8.10.2011. == Elinympäristö == Kalkki-imarre kasvaa puolivarjoisissa kallionraoissa ja kivisillä rinteillä. Laji on kalkinvaatija. == Lähteet == * Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998. * Ulvinen, Tauno: Kalkki-imarre. Teoksessa Uhanalaiset kasvimme. Toim. Ryttäri, Terhi & Kettunen, Taina. Suomen ympäristökeskus, Helsinki 1997, s. 166. === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Pohjolan kasvien pauloissa: Gymnocarpium robertianum – kalkki-imarre * Kasviatlas 2020: Kalkki-imarteen levinneisyys Suomessa. Luokka:Pikkuimarteet
Éric Serra

Éric Serra (s. 9. syyskuuta 1959 Pariisi, Ranska) on ranskalainen säveltäjä, joka tunnetaan erityisesti elokuvamusiikistaan. == Elokuvat == * Viimeinen taistelu (1983) * Subway (1985) * Kamikaze (1986) * Suuri sininen (1988) * Tyttö nimeltä Nikita (1990) * Atlantis (1991) * Leon (1994) * 007 ja kultainen silmä (1995) * The Fifth Element – puuttuva tekijä (1997) * Jeanne d’Arc (1999) * L'art (délicat) de la séduction (2001) * Wasabi (2001) * Rollerball (2002) * Jet Lag (2002) * Bulletproof Monk (2003) * Bandidas (2006) * Arthur ja minimoit (2006) * Arthur ja Maltazard (2009) * Adèle Blanc-Secin uskomattomat seikkailut (2010) * Arthur ja kaksi maailmaa (2010) * The Lady (2011) * Lucy (2014) * Anna (2019) == Aiheesta muualla == * Éric Serran kotisivu * * Luokka:Ranskalaiset elokuvasäveltäjät Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Paunio

Paunio on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä: * Ilkka Paunio (1931–2008), hammaslääketieteen professori * Joel Paunio (s. 1964), jääkiekkoilija * Jouko Paunio (1928–2007), kansantaloustieteen professori * Keijo Paunio (1935–2022), Turun yliopiston rehtori ja kansleri * Maija Paunio (s. 1965), näyttelijä * Mikael Paunio (s. 1989), jääkiekkoilija * Mikko Paunio (s. 1961), lääkäri, epidemologi ja tietokirjailija * Riitta-Leena Paunio (s. 1946), eduskunnan ent. oikeusasiamies.
Enric Cristòfor Ricart

Enric Cristòfor Ricart i Nin (2. marraskuuta 1893 Vilanova i la Geltrú, Espanja – 11. maaliskuuta 1960) oli katalonialainen kaivertaja ja taidemaalari. == Elämä == Ricart syntyi Vilanova i la Geltrússa 1893. Hän aloitti opiskelut Francesc Galín kuvataidekoulussa Barcelonassa lokakuussa 1911, ja samaan aikaan siellä opiskelivat muun muassa Ramon Reventós ja Joan Miró. Ricart aloitti 1915 kaivertajana ja seuraavana vuonna rupesi myös taidemaalariksi. Hänen ensimmäinen näyttelynsä oli Dalmau-galleriassa Barcelonassa tammikuussa 1917. Ricart painosti alkujaan enemmän maalaustaiteeseen, mutta hän alkoi keskittyä näyttelynsä jälkeen kaivertamiseen. Hänen 1920 tekemä Pariisin-matka vahvisti suuntautumista kaivertamiseen. Ricart asettui 1926 asumaan Vilanova i la Geltrúún. Ricart kuvitti myös monia kirjoja. Kaikkiaan hänen kuvituksiaan on yli 80 kirjassa, mutta osassa niistä Ricartin tekemiä kuvia on vain yksi tai kaksi. Hänen kuvittamiaan teoksia ovat muun muassa Pedro Calderón de la Barcain Elämä on unta, Josep Maria de Sagarran runot ja William Shakespearen Antonius ja Kleopatra. Ricart kuoli maaliskuussa 1960. == Lähteet == Luokka:Espanjalaiset taidemaalarit Luokka:Kaivertajat Luokka:Vuonna 1893 syntyneet Luokka:Vuonna 1960 kuolleet
Bernardino Marchió

Bernardino Marchió (s. 6. syyskuuta 1943 Busca) on italialaissyntyinen Brasiliassa toimiva roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 29. kesäkuuta 1968 ja nimitettiin Pesqueiran hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi 27. maaliskuuta 1991. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Acácio Rodrigues Alves, jota avustivat Sebastiano Dho ja Manuel Palmeira da Rocha.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Bernardino Marchió 26\. toukokuuta 1993 Marchiósta tuli Pesqueiran piispa, ja 6. marraskuuta 2002 hän sai nimityksen Caruarun piispaksi. == Lähteet == Luokka:Italialaiset piispat Luokka:Brasilialaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Acácio Rodrigues Alves

Acácio Rodrigues Alves (9. huhtikuuta 1925 – 24. elokuuta 2010) oli brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 12. maaliskuuta 1949 ja nimitettiin Palmaresin hiippakunnan piispaksi 11. heinäkuuta 1962. Piispaksi vihkiminen seurasi 16. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi José Adelino Dantas, jota avustivat João José da Mota e Albuquerque ja Serafim Fernandes de Araújo.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Acácio Rodrigues Alves Rodrigues Alves osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän toimi hiippakuntansa johdossa, kunnes jäi eläkkeelle 12. heinäkuuta 2000. == Lähteet == Luokka:Brasilialaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet
Olympialippu

Olympialippu on olympialaisten tunnus. Lipussa on valkoinen pohja ja olympiarenkaat, joiden värit ovat salosta lukien sininen, keltainen, musta, vihreä ja punainen. ==Symbolismi== Olympialipun suunnitteli olympialiikkeen isä Pierre de Coubertin. Lippu esiteltiin vuonna 1914 Kansainvälisen olympiakomitean 20. vuosikokouksessa Pariisissa. Lipun viisi rengasta symboloivat Coubertinin mukaan "maailman viittä osaa", joissa olympialiike tuolloin toimi. Renkaiden värit ja taustaväri kattavat kaikki senaikaisten kansallislippujen värit. ==Käyttö== Olympialippu nostetaan salkoon kesäolympialaisten ja talviolympialaisten avajaisseremoniassa. Olympiavalan vannojat pitelevät lippua vasemmalla kädellään vannoessaan valaa kisojen avajaisissa. Olympialippuja liehuu kisojen ajan lippusaloissa yleisurheilustadionilla ja muilla kisa- ja harjoituspaikoilla sekä olympiakylässä. Kisajoukkueet saavat käyttää olympialipun kuvaa kisa- asuissaan. Lippu lasketaan alas kisojen päättäjäisissä ja luovutetaan Kansainvälisen olympiakomitean puheenjohtajalle, joka välittää sen seuraavien kisojen järjestäjille. ==Historiaa== Vuoden 1920 kesäolympialaiset Antwerpenissa Belgiassa olivat ensimmäiset kisat, joissa olympialippu liehui. Vuoden 1980 Moskovan olympialaisissa osa maista, mukaan lukien Iso-Britannia, Ranska, Italia ja Australia, marssi olympialipun alla oman maansa lipun sijaan, koska isäntämaa Neuvostoliitto miehitti Afganistania. Kansainvälinen olympiakomitea oli tehnyt ennen kisoja sääntöihinsä tämän mahdollistavan muutoksen. Yhden pyöräilykilpailun palkintojenjaossa salkoihin nousi kolme olympialippua. Pakolaisurheilijoiden joukkue kilpaili Rio de Janeiron kesäolympialaisissa 2016 olympialipun alla. ==Lähteet== Luokka:Liput Luokka:Olympiasymbolit
Jaime Muñoz Pedroza

Jaime Muñoz Pedroza (s. 30. syyskuuta 1958) on kolumbialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Tunjan arkkihiippakuntaan 24. marraskuuta 1984 ja nimitettiin Araucan hiippakunnan piispaksi 22. lokakuuta 2010. Piispaksi vihkiminen seurasi 4. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Aldo Cavalli, jota avustivat Luis Augusto Castro Quiroga ja Luis Madrid Merlano. Virkaan asettaminen suoritettiin 14. joulukuuta.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Jaime Muñoz Pedroza == Lähteet == Luokka:Kolumbialaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
MV Doña Paz

MV Doña Paz oli filippiiniläinen matkustaja-alus, joka upposi 20. joulukuuta 1987 törmättyään MT Vectorin kanssa. Onnettomuudessa kuoli yhteensä 4 386 ihmistä, mikä on pahin rauhanajan meriturma. Pahin sota-ajan meriturma oli Wilhelm Gustloffin uppoaminen tammikuussa 1945, jolloin noin 10 000 ihmistä hukkui. ==Onnettomuus== MV Doña Paz oli matkalla Leyteltä Manilaan, kun alus törmäsi avomerellä Marinduquen ja Oriental Mindoron välillä klo 10.30 öljytankkeri MT Vectorin kanssa, joka oli matkalla Limaysta Bataaniin. Törmäyksen seurauksena sattui räjähdys, jonka aiheuttama tulipalo levisi molempiin aluksiin. Molemmat alukset upposivat muutaman tunnin kuluessa törmäyksestä vieden mukanaan yhteensä 4 375 ihmistä. Vain 26 ihmistä onnistuttiin pelastamaan merestä. Yksikään Doña Pazin miehistöstä ei selvinnyt. Selviytyneiden joukossa oli kaksi Vectorin miehistön jäsentä. ==Lähteet== Luokka:Uponneet matkustaja-alukset Luokka:Onnettomuudet Filippiineillä Luokka:Vuoden 1987 onnettomuudet Luokka:Laivapalot
Montserrat (täsmennyssivu)

Montserrat voi tarkoittaa seuraavia: == Maantiede == * Montserrat, vuori Espanjan Kataloniassa * Montserrat, saari Karibianmerellä == Henkilöitä == === Montserrat sukunimenä === * Dolors Montserrat (s. 1973), espanjalainen poliitikko ja europarlamentaarikko === Montserrat etunimenä === * Montserrat Caballé (1933–2018), katalonialainen sopraano, bel canto -laulajana * Montserrat Figueras (1942–2011), katalonialainen vanhan musiikin laulaja * Montserrat Hidalgo (s. 1968), costaricalainen uimari * Montserrat Lombard (s. 1982), brittiläinen näyttelijä * Montserrat Pujol (s. 1979), andorralainen yleisurheilija * Montserrat Torrent (s. 1926), espanjalainen urkuri * Montserrat Venturós (s. 1965), katalonialainen poliitikko. == Katso myös == * Nicholas Monsarrat (1910–1979), brittiläinen kirjailija ja komentajakapteeni.
Harjakalat

Harjakalat (Caristiidae) on ahvenkaloihin kuuluva kalaheimo. Heimon lajit elävät lämpimissä valtamerissä. ==Lajit ja anatomia== Harjakaloihin kuuluu 2 sukua ja noin 5 lajia, esimerkiksi harjakala (Platyberyx/Caristius opalescens). Lajit kasvavat suurimmillaan 25-60 cm:n pituisiksi. Ne ovat ruumiinrakenteeltaan litteitä ja korkearuumisia, ja otsaprofiili on jyrkkä. Selkäevä harjakaloilla on pitkä ja hyvin korkea ja myös rintaevät ovat pitkät. Kalojen suuret silmät ovat sopeutuma syvällä elämiseen. Väriltään harjakalat ovat tyypillisesti ruskeita ja evät ovat mustat. ==Levinneisyys ja elintavat== Harjakaloja tavataan kaikista lauhkeista ja lämpimistä valtameristä lukuun ottamatta Tyynenmeren koillisosia. Tyypillisesti ne elävät melko syvissä vesissä 100-2 000 metrin syvyydessä merenpinnasta. Harjakalalajit liikkuvat usein uimapolyyppien lahkon (Siphonophora) lajien seurassa ja uimapolyypit ovat myös niiden ravintoa. Lisäksi harjakalat voivat syödä myös pieniä kaloja ja eläinplanktonia. ==Lähteet== Luokka:Percoidei
Friederike Mayröcker

Friederike Mayröcker (20. joulukuuta 1924 Wien – 4. kesäkuuta 2021Schriftstellerin Friederike Mayröcker tot) oli itävaltalainen runoilija ja kirjailija. Hän toimi englanninopettajana kouluissa vuosina 1946–1969. Hänet tunnustetaan erääksi merkittävimmistä itävaltalaisista nykyrunoilijoista. Friederike Mayröcker syntyi Wienissä vuonna 1924 ja kasvoi siellä sekä Deinzendorfissa. Hänen isänsä oli opetta ja äitinsä modisti. Toisen maailmansodan aikana, vuonna 1942 Mayröcker kutsuttiin Luftwaffen palvelukseen. Hän asui Wienissä ja työskenteli sihteerinä. Sodan jälkeen hän toimi vuosina 1946–1969 englanninopettajana Wienin keskikouluissa. Mayröcker aloitti kirjoittamisen 15-vuotiaana ja julkaisi ensimmäiset kirjoituksensa lehdessä vuonna 1946. Hänen runojaan julkaistiin muun muassa avantgardelehti Planissä. Siinä julkaistiin monia nuorten kirjailijoiden kirjoituksia, ja vuosina 1945–1948 julkaistu lehti oli edesauttamassa itävaltalaisen kulttuurin nousua natsivallan jäljiltä. Mayrocöker tutustui 1950-luvulla Ingeborg Bachmannin ympärille kehittyneeseen kirjalliseen piiriin, ja hänellä oli kontakteja myös löyhään Wienin ryhmään, jonka jäseniä yhdisti kiinnostus dadaismiin, surrealismiin ja ekspressionismiin. Mayröcker tapasi vuonna 1954 Ernst Jandlin. Kumpikin oli tuolloin naimisissa, mutta he erosivat ollakseen yhdessä. He eivät kuitenkaan missään vaiheessa asuneet samassa osoitteessa. Mayröcker ja Jandl olivat tuotteliaita yhdessä, ja he kirjoittivat muun muassa vuosina 1968–1970 kuunnelmaa. Niistä ensimmäinen palkittiin vuonna 1969 Kriegesblinden-palkinnolla, joka on saksankielisen alueen johtavia kuunnelmapalkintoja. Mayröckerin ensimmäinen oma runokokoelma Tod durch Musen julkaistiin vuonna 1966. Hän jäi kolme vuotta myöhemmin eläkkeelle opettajan virasta ja keskittyi jatkossa vain kirjoittamiseen. Mayröckerin muita varhaisia teoksia ovat Gertrude Stein -tribuutti Tender Buttons für Selbstmörder (1971) ja Arie auf tönernen Füszen (1972). Mayröckerin tuotanto on laaja, ja hän kirjoitti runojen ja kuunnelmien lisäksi romaaneja, novelleja, lastenkirjoja ja näytelmiä. Jandlin kuoltua vuonna 2000 Mayröcker kirjoitti proosaa heidän yhteisestä elämästä. Mayröcker teki myös libreton Wolfram Wagnerin oopperaan Stretta (kantaesitetty 2004). Mayröckerin ja Jandlin kuunnelmassa Die Kantate oder, Gottes Augenstern bist Du (2003) on puolestaan Wolfgang von Schweinitzin säveltämä musiikki. Mayröckerille on myönnetty useita palkintoja, joihin lukeutuvat Anton Wildgans - (1981), Roswitha- (1982), Erich Fried - (1995) ja Georg Büchner -palkinnot (2001). == Lähteet == Luokka:Itävaltalaiset kirjailijat Luokka:Itävaltalaiset runoilijat Luokka:Libretistit Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Kuoleman puutarha (Madetoja)

Kuoleman puutarha (op. 41) on Leevi Madetojan vuosina 1918–1921 säveltämä kolmiosainen pianoteos. Hän aloitti sävellystyön kunnioittaakseen punakaartin uhrina kadonneen veljensä Yrjön muistoa. Ensimmäinen osa ilmestyi vuonna 1918. Kun teos julkaistiin myöhemmin kolmiosaisena, sen yhteydessä ei enää viitattu säveltäjän veljeen.2009.kirjastot.fi: Madetoja, Leevi: Kuoleman puutarha, op41 == Rakenne == # Andante – Andantino # Poco lento – Con moto # Berceuse == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: Ilmaisia nuotteja Luokka:Leevi Madetojan teokset Luokka:1920-luvun musiikkiteokset Luokka:Pianokappaleet
Tanssinopettajan paluu

Tanssinopettajan paluu on ruotsalaisen kirjailijan Henning Mankellin kirjoittama vuonna 2000 julkaistu rikosromaani, jonka päähenkilö on rikospoliisi Stefan Lindman. Tanssinopettajan paluu -romaanin pohjalta on tehty myös televisiosarja, jossa Lindmania esittää Jonas Karlsson. Lindman on pääosassa vain tässä yhdessä kirjassa, mutta romaanissa Ennen routaa hän muuttaa Ystadiin ja työskentelee yhdessä Kurt Wallanderin ja Linda Wallanderin kanssa. Lindman on myös mukana Wallander-elokuvasarjassa, jossa häntä esittää Ola Rapace. ==Juoni== Boråsilainen rikospoliisi Stefan Lindman sairastuu vakavasti ja ryhtyy sairauslomallaan tutkimaan entisen kollegansa, eläkepäivikseen Pohjois-Ruotsiin Härjedaleniin muuttaneen Herbert Molinin raakaa murhaa. Molin on kidutettu kuoliaaksi. Murhapaikalta löytyy verijälkiä, jotka muodostavat lattiaan oudon kuvion, joka paljastuu tangon askeliksi. Myöhemmin myös Molinin naapuri murhataan. Murhatavan perusteella tekijä näyttäisi olevan sama, mutta murhien motiivia ja uhrien välistä mahdollista yhteyttä on vaikea löytää. Joitakin paikallisia poliiseja häiritsee toiselta paikkakunnalta tulleen kollegan omatoimiset tutkimukset. Lindman kuitenkin ystävystyy yhden paikallisen rikospoliisin kanssa. Murhan motiivit johtavat kauas historiaan, toiseen maailmansotaan ja Ruotsin senaikaisiin yhteyksiin natsi-Saksan kanssa. Lindman saa myös selville, että natsi-ideologia ei ole vieläkään kadonnut Ruotsista. Luokka:Vuoden 2000 kirjat Luokka:Ruotsalaiset rikosromaanit Luokka:Henning Mankellin teokset
Michael Jai White

Michael Jai White (s. 10. marraskuuta 1967 Brooklyn, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja itämaisten taistelulajien taitaja. Hänet tunnetaan sarjakuvasankari Spawnin roolista hahmon nimikkoelokuvassa.Michael Jai White NNDB Viitattu 8.10.2011 ==Ura== White aloitti näyttelemisen elokuvissa 1980-luvun lopulla elokuvissa Toxic Avenger II ja The Toxic Avenger Part III: The Last Temptation of Toxie. Hänellä oli sittemmin 1990-luvun alussa sivurooli elokuvissa Teinimutanttininjakilpikonnat 2: Mönjän salaisuus ja Täydellinen sotilas. White sai lopulta vuonna 1995 ensimmäisen pääroolinsa televisioelokuvassa Tyson, jossa hän esitti raskaansarjan nyrkkeilijää, Mike Tysonia. Kaksi vuotta myöhemmin White nousi julkisuuteen Spawn-elokuvan myötä, joka teki hänestä ensimmäisen afroamerikkalaisen näyttelijän, joka on esittänyt supersankaria.Michael Jai White is first Black comic superhero to star on the movie screen in 'Spawn.' JET 22.9.1997 Viitattu 8.10.2011 White huomioitiin roolistaan Blockbuster Entertainment -ehdokkuudella valkokankaan uutena tulokkaana. Hän esiintyi elokuvan jälkeen vuonna 1999 Jean-Claude Van Dammen kanssa Täydellisen sotilaan paluussa ja vuonna 2001 sivuroolissa Steven Seagalin Exit Woundsissa. 2000-vuosikymmenellä White teki enemmän televisiorooleja muun muassa Käytäväpeliä-sarjassa, Soul Foodissa, CSI: Miamissa ja Clubhousessa. Lisäksi hän teki muutamia äänirooleja animaatiosarjoihin Static Shock, Justice League ja Justice League Unlimited. Vuonna 2006 Whitelle oli päärooli elokuvassa Teräskehä 2, jossa hän esitti alkuperäisessä elokuvassa Ving Rhamesin esittämää George Chambersia. Televisioroolien ohella Whitella oli pienirooli elokuvassa Yön ritari vuonna 2008, esitettyään rikospomo Gambolia. Sittemmin vuonna 2009 White esiintyi pääosassa tuottamissaan ja käsikirjoittamassaan elokuvissa Black Dynamite ja Blood and Bone. ==Yksityiselämä== White alkoi harrastamaan kamppailulajeja neljävuotiaana Jujutsulla ja jatkoi myöhemmin seitsemänvuotiaana Shotokan karatella ja Kobudolla, joista saatuaan mustan vyön hän siirtyi kyokushiniin. Hänellä on yhteensä seitsemästä eri kamppailulajista musta vyö. Karaten tyylisuunnista hänellä on 2. danin musta vyö KyokushinistaAbout Us victorydojofitness.com Viitattu 2.9.2014 ja 1. danin musta vyö Gōjū-ryūsta ja Shotokanista. Lisäksi hänellä on musta vyö taekwondossa, kobudossa, tang soo dossa ja wushussa. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset karatekat Luokka:Yhdysvaltalaiset taekwondoinit Luokka:Kyokushinin harjoittajat Luokka:Afroamerikkalaiset Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Pirmediat

Pirmediat (aiemmin Pirkanmaan Lehtitalo) on pirkanmaalainen mediakonserni, johon kuuluu viisi paikallislehteä ja kaksi radiokanavaa. Yritys vaihtoi nimensä Pirmedioiksi vuoden 2019 lopulla. Sitä ennen yrityksen nimi oli Pirkanmaan Lehtitalo. == Mediat == *Akaan Seutu *Lempäälän-Vesilahden Sanomat *Oriveden Sanomat *Radio SUN *Sydän-Hämeen Lehti *Tampereen Kiakkoradio *Ylöjärven Uutiset == Lähteet == Luokka:Suomalaiset viestintäyhtiöt
André Marie Charue

André Marie Charue (1. heinäkuuta 1898 – 20. joulukuuta 1977) oli belgialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 15. elokuuta 1922 ja nimitettiin Namurin hiippakunnan piispaksi 12. joulukuuta 1941. Piispaksi vihkiminen seurasi 11. helmikuuta 1942. Pääkonsekraattorina toimi Jozef-Ernest van Roey.Catholic-Hierarchy.org: Bishop André Marie Charue Charue osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän jäi eläkkeelle 24. kesäkuuta 1974 ja eli 79-vuotiaaksi. == Lähteet == Luokka:Belgialaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1898 syntyneet Luokka:Vuonna 1977 kuolleet
Duncan Tappy

Duncan Tappy (s. 26. kesäkuuta 1984 West Ewell, Surrey) on brittiläinen moottoriurheilija. Hän aloitti uransa vuonna 2003 Britannian Zip Formula -sarjassa. Seuraavana vuonna hän kilpaili Britannian Formula Ford -talvisarjassa sijoittuen toiseksi. Vuonna 2005 hän sijoittui toiseksi pääsarjassa ja voitti Formula Ford Festival -tittelin. Vuonna 2006 Tappy kilpaili Britannian Formula Renault -sarjassa sijoittuen 18:nneksi. Seuraavana vuonna hän voitti sarjan mestaruuden. Vuonna 2008 Tappy kilpaili sarjoissa Le Mans Series, Porsche Carrera Cup, World Series by Renault ja Superleague Formula. Hän sijoittui 11:nneksi Superleague Formula -sarjassa kausina 2008-09. Vuonna 2010 Tappy sijoittui sarjan kuudenneksi. Hän kilpaili myös Auto GP -sarjassa, jossa hän sijoittui kolmanneksi. Tappy jatkoi Superleague Formula -sarjassa kaudella 2011 sijoittuen sarjan toiseksi. ==Lähteet== Luokka:Brittiläiset autourheilijat Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Formula Renault 3.5 -kuljettajat Luokka:Elävät henkilöt
Pikku Dorrit

Pikku Dorrit () on Charles Dickensin romaani, joka ilmestyi alun perin jatkokertomuksena 1855–1857. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Little Dorrit. David Perdue's Charles Dickens Page. * Mary Greene: The real Little Dorrit: the inspiration for Dickens' classic novel was a single mother- turned-prostitute. Daily Mail 25.10.2008. * Anne Stevenson: Glorious ironies. The Guardian 1.1.2005. *Pikku Dorrit äänikirjana LibriVoxissa Luokka:Charles Dickensin teokset Luokka:Englantilaiset romaanit Luokka:1850-luvun kirjat
Hiukkavaaran suuralue

Hiukkavaaran suuralue on yksi Oulun kaupungin 23:sta suuralueesta. Suuralue sijaitsee keskustan itäpuolella ja Oulujoen pohjoispuolella. Suuralue muodostettiin 6. syyskuuta 2010 entisistä Hiukkavaaran, Saarelan ja Niileksen kaupunginosista. Samalla Hiukkavaaran kaupunginosasta erotettiin neljä uutta kaupunginosaa: Haukkasuo, Kivikkokangas, Puolukkakangas ja Vanha Hiukkavaara. Professori Jouko Vahtolan mukaan Hiukkavaaran nimi on johtunut hiekkaa tarkoittavasta länsisuomalaisesta sanasta hiukka. Suuralueella sijaitsee Pohjan Prikaatin vanha kasarmialue. Suuralueelle kaavoitetaan uutta 20 000 asukkaan asuinaluetta. ==Kaupunginosat Hiukkavaaran suuralueella== *Haukkasuo *Hiukkavaara *Kivikkokangas *Niiles *Puolukkakangas *Saarela *Vanha Hiukkavaara ==Merkittävät liikenneyhteydet== * Yhdystie 8300 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Oulun suuralueet
Izidoro Kosiński

Izidoro Kosiński (1. huhtikuuta 1932 – 15. syyskuuta 2017) oli brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin lasaristien papiksi 21. joulukuuta 1957 ja nimitettiin Três Lagoasin hiippakunnan piispaksi 8. toukokuuta 1981. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Carmine Rocco, jota avustivat Pedro Antônio Marchetti Fedalto ja Ladislau Biernaski.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Izidoro Kosinski, C.M. Kosiński toimi hiippakuntansa johdossa, kunnes jäi eläkkeelle 7. tammikuuta 2009. == Lähteet == Luokka:Brasilialaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Supernatural (6. tuotantokausi)

Yhdysvaltalaisen televisiosarjan Supernaturalin kuudes tuotantokausi alkoi Yhdysvalloissa 24. syyskuuta 2010. Kausi oli sarjan viides The CW -verkossa näytetty tuotantokausi. Sarjan luoja Eric Kripke antoi Sera Gamblelle show’n pyörittäjän roolin ja siirtyi itse vain vastaavan tuottajan rooliin. Kripke kuitenkin käsikirjoitti kauden viimeisen jakson. Sub alkoi näyttää kuudetta kautta 20. marraskuuta 2012. ==Juoni== Dean (Jensen Ackles) elää Lisan (Cindy Sampson) ja Benin (Nicholas Elia) kanssa normaalia elämää veljensä Samin (Jared Padalecki) jouduttua Luciferin ja Mikaelin kanssa Helvettiin. Dean joutuu kuitenkin takaisin yliluonnollisen pariin djinnien hyökätessä. Sam ilmestyy ja paljastaa, että on ollut koko vuoden poissa Helvetistä. Hän esittelee Deanille heidän sukulaisensa Campbellit, joita johtaa isoisä Samuel Campbell (Mitch Pileggi). Castiel (Misha Collins) taistelee Taivaassa sisällissotaa ja vastaa harvoin veljesten rukouksiin. Kun Dean huomaa Samin olevan erilainen kuin ennen, hän pyytää Castielin apua. Castiel kertoo, että Samin sielu on poissa. Sam saa sielunsa takaisin, kun Kuolema (Julian Richings) nostaa sen pois Helvetistä. Kuolema laittaa kuitenkin myös esteen, jottei Sam muistaisi Helvettiä. Castielin paljastetaan työskentelevän Crowleyn (Mark Sheppard) kanssa saadakseen itselleen kiirastulen sielut, joita hän tarvitsee voittaakseen sisällissodan. Samin este murtuu ja sen seurauksena hän muistaa Helvetin. Kauden lopussa Castiel onnistuu saamaan kiirastulen sielut itselleen ja näin hänestä tulee Jumalan kaltainen olento. ==Näyttelijät ja hahmot== Näyttelijä Rooli Jaksot Huomioita 22 22 ohjasi kauden 4. jakson Castiel 13 12 7 7 Crowley 6 ==Jaksot== ===Paratiisi romahtaa (Exile on Main St.) === ===Miehen puolikkaat (Two and a Half Men)=== ===Kolmas mies (The Third Man)=== ===Viikonloppu Bobbyn tapaan (Weekend at Bobby's)=== === Tosielämän Twilight (Live Free or TwiHard)=== ===Karvas totuus (You Can't Handle the Truth)=== ===Perheongelmia (Family Matters)=== ===Koiranelämää (All Dogs Go to Heaven)=== ===Totuus on siellä jossain (Clap Your Hands If You Believe...)=== ===Häkissä (Caged Heat)=== ===Kuoleman kaupat (Appointment in Samarra)=== ===Lohikäärmeen luolassa (Like a Virgin)=== ===Armoton menneisyys (Unforgiven)=== ===Mannekiinimysteeri (Mannequin 3: The Reckoning)=== ===Linssin toisella puolen (The French Mistake)=== ===Eikä yksikään pelastunut (...And Then There Were None)=== ===Tuntematon Titanic (My Heart Will Go On)=== ===Villin lännen veto (Frontierland)=== ===Äiti kulta (Mommy Dearest)=== ===Castielin tarina (The Man Who Would Be King)=== ===Lovecraft (Let It Bleed)=== ===Mies joka tiesi liikaa (The Man Who Knew Too Much)=== ==Lähteet== Luokka:Tuotantokaudet
Jaakko Kuorikoski

Jaakko Heikinpoika Kuorikoski (20. elokuuta 1807 Kaustinen – 26. joulukuuta 1880 Kaustinen) oli suomalainen kirkonrakentaja ja talollinen. Kuorikoski oli kirkonrakentajasukunsa kolmatta polvea, hänen vanhempansa olivat kirkonrakentaja Heikki Kuorikoski ja tämän ensimmäinen vaimo Kaisa Jaakontytär o.s. Torppa. Jaakko Kuorikoski avioitui kaustislaisen Maria Liisa Laurintytär o.s. Rauman (1807–1882) kanssa vuonna 1828 ja muutti kotivävyksi vaimonsa kotitaloon. Kuorikoskille syntyi yhdeksän lasta: Brita Caisa (1828–?), Lauri Heikki (1830–1906), Anna (1832–?), Kaisa Loviisa (1834–1889), Helena (1837–1891), Juho Jaakko (1841–1918), Erkki Kustaa (1844–1905), Carl (1847–1847) ja Karl Fredrik (1849–1853). Jaakko Kuorikoski oli suvun tuotteliain kirkonrakentaja; hän rakensi ja korjasi lähes 55 vuotta kestäneen uransa aikana yli 30 kirkkoa ja kellotapulia sekä teki useita alttareita ja saarnastuoleja pystyttämiinsä kirkkoihin. Hän oli monitaitoinen ammattimies. Jaakko Kuorikoski käytti joskus myös sukunimeä Rauma vaimonsa kotitalon mukaan. Kuorikoski rakensi myös muutaman katetun sillan. ==Kirkot== *Halsuan kirkko, 1826 *Alajärven kirkko, 1836 *Lappajärven kirkko, 1840 (peruskorjaus) *Kärsämäen kirkko, 1842 *Maaningan kirkko, 1843 *Jämsän kirkko, 1845 (peruskorjaus) *Saarijärven kirkko, 1849 *Ylistaron kirkko, 1852 *Karstulan kirkko, 1853 *Kaustisen kirkko, 1859 *Pylkönmäen kirkko, 1860 *Toholammin kirkko, 1861 *Konginkankaan kirkko, 1866 *Kivijärven kirkko, 1874 *Virtasalmen kirkko, 1876 *Teerijärven kirkko, 1877 (korjaus ja uudistaminen) *Petäjäveden uusi kirkko, 1879 *Siikajoen kirkko *Vimpelin kirkko (peruskorjaus) ==Kellotapulit== *Hyrynsalmen kellotapuli, 1840 *Ristijärven kellotapuli, 1840 *Pulkkilan kellotapuli, 1843 *Kivijärven kellotapuli, 1845 *Kortesjärven kellotapuli, 1855 *Jämsän kellotapuli, 1857 *Vetelin kellotapuli, 1859 ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kirkonrakentajat Luokka:Vuonna 1807 syntyneet Luokka:Vuonna 1880 kuolleet
Tupakannäive

Tupakannäive (Orobanche ramosa) on lehtivihreätön kasvilaji näiveiden (Orobanche) suvussa. Se on loiskasvi, joka loisii muun muassa perunan, tomaatin, hampun ja tupakoiden juurissa. Tupakannäive kasvaa 15–25 senttimetriä korkeaksi. Sen varsi on haaraton ja lehdet suomuja. Kukinto on tähkämäinen ja haarova. Kukan teriö on 10–22 millimetriä pitkä, väriltään violetin vaaleansinisen valkea. Tupakannäivettä tavataan Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa. Euroopassa sitä esiintyy laajasti Pohjoismaita lukuun ottamatta.The Euro+Med PlantBase – the information resource for Euro- Mediterranean plant diversity. (levinneisyyskartta) Viitattu 15.9.2017. Joissain maissa lajia pidetään haitallisena viljelmien rikkakasvina. == Lähteet == * * United States Department of Agriculture: Orobanche ramosa L. – hemp broomrape === Viitteet === Luokka:Näiveet
Tuamasaga

Tuamasaga on yksi Samoan hallintoalueista, joka kattaa Upolun saaren keskiosat. Sen pinta-ala on 479 km2 ja vuoden 2016 väestönlaskennassa asukasluku oli 95 907. == Lähteet == Luokka:Samoan alueet
Timbaalit

Timbaalit ovat rumpusoitin, joka koostuu kahdesta varsin pienestä ja matalasta rummusta. Soitin sai alkunsa 1800-luvun lopulla Kuubassa. Timbaalien runko on yleensä tehty metallista, ja sen pohja on avonainen. Niiden soitinkalvo on joko nahkaa tai muovia. Samaan tapaan kuin bongoissa, myös timbaalien rummut ovat erikokoisia. Suurempi rumpu (feminiininen rumpu, hembra) tuottaa matalampaa ja pienempi (maskuliininen rumpu, macho) korkeampaa ääntä. Rumpujen halkaisija on tavallisesti 30–40 cm ja rumpuparin halkaisijoiden ero kolmisen senttiä. Timbaaleiden yhteydessä käytetään niiden tukirunkoon kiinnitettynä tavallisesti yhtä tai kahta lehmänkelloa ja joskus myös symbaaleja. Timbaaleja käytetään perinteisesti kuubalais- tai salsamusiikkia esitettäessä, mutta myös muut kevyttä musiikkia esittävät yhtyeet saattavat toisinaan käyttää niitä yhtenä instrumenttinaan. Ne kuuluvat hetkittäin käytettyihin rumpusoittimiin, jotka hyödyntävät ylätaajuuksien korostamista toisin kuin jatkuvasti äänessä olevat soittimet, kuten vaikkapa congarummut ja marakassit. Rumpuja soitetaan seisaaltaan suorilla timbaalipuikoilla. ==Lähteet== *Timbales *Melodisten instrumettien taajuuskorjaus ja käsittely. Pulustudion Miksauskäsikirja Luokka:Rummut
Fa’asaleleaga

Fa’asaleleaga on yksi Samoan hallintoalueista. Se kattaa Savai’in saaren itäosan. Sen pinta-ala on 266 km2 ja väkiluku oli vuoden 2016 väestönlaskennassa 13 566. == Lähteet == Luokka:Samoan alueet
Idänimarre

Idänimarre (Gymnocarpium continentale, syn. G. jessoënse) on Euraasiassa ja Pohjois-Amerikassa tavattava pieni saniainen. Suomessa laji on harvinainen. == Ulkonäkö ja koko == Monivuotinen idänimarre kasvattaa pitkän, hennon, väriltään tummanruskean ja jokseenkin kiillottoman maavarren. Yksittäin maavarresta nousevat lehdet ovat 10–30 cm korkeita. Lehden ruoti on noin kaksi kertaa lavan pituinen ja tiheään nystykarvainen. Kirkkaanvihreä lehtilapa on nystyinen, tavallisesti leveyttä pitempi, kolmiomaisen puikea ja kaksi kertaa parilehdykkäinen. Kapeanpuikea tyvilehdykkä on selvästi lehden kärkiosaa pienempi. Tyvilehdykän ensimmäisen pikkulehdykkäparin lehdykät ovat melkein samankokoisia, pienemmän pikkulehdykän keskiosan leveyden ollessa 4/5 isomman lehdykän keskiosan leveydestä. Pikkulehdykät ovat muodoltaan kapean pitkulaisia ja pariosaisia tai parijakoisia. Lehden alapinnalla olevat itiöpesäkeryhmät ovat pyöreitä ja katesuomuttomia. Idänimarteen itiöt kypsyvät Suomessa heinä-elokuussa. Itiöt ovat väriltään vaaleanruskeita.Retkeilykasvio 1998, s. 53. Idänimarre muistuttaa hyvin paljon lähisukulaisiaan metsäimarretta (G. dryopteris) ja erityisesti kalkki-imarretta (G. robertianum). Laji myös risteytyy helposti metsäimarteen kanssa.Ulvinen 1997, s. 165. == Levinneisyys == Idänimarteen levinneisyysalue tunnetaan huonosti. Pääesiintymisalue ulottuu Siperiasta Itä-Aasiaan, sekä Pohjois-Amerikan pohjoisosiin. Fennoskandiassa lajia tavataan Pohjois-Norjassa ja -Suomessa sekä Venäjän Karjalassa. Fennoskandian esiintymien arvellaan olevan myöhäisjääkautinen jäänne. Suomessa idänimarre on harvinainen laji, joka löydettiin ensimmäisen kerran vasta vuonna 1937. Sen pääesiintymä Suomessa on Koillismaalla Kuusamossa ja Sallan eteläosissa, pääosin Oulangan kansallispuistossa. Pienempiä esiintymiä tavataan Utsjoella, Inarin lounaisosassa ja Enontekiön Hetasta.Lampinen, R. & Lahti, T. 2011: Kasviatlas 2011: Idänimarteen levinneisyys Suomessa. Helsingin Yliopisto, Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki. Viitattu 8.10.2011. == Elinympäristö == Idänimarre kasvaa yleensä varjoisissa kallionraoissa. Laji on kalkinvaatija. == Lähteet == * Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998. * Ulvinen, Tauno: Idänimarre. Teoksessa Uhanalaiset kasvimme. Toim. Ryttäri, Terhi & Kettunen, Taina. Suomen ympäristökeskus, Helsinki 1997, s. 165. === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Pohjolan kasvien pauloissa: Gymnocarpium continentale - idänimarre * Kasviatlas 2020: Idänimarteen levinneisyys Suomessa. Luokka:Pikkuimarteet
Loistava tulevaisuus

Loistava tulevaisuus () on Charles Dickensin romaani, joka ilmestyi alun perin jatkokertomuksena 1860–1861. Suomeksi teos ilmestyi nimellä Suuria odotuksia vuonna 1934 ja nimellä Loistava tulevaisuus 1960. Dickens palasi teoksessaan David Copperfieldin kehitysromaani-aiheeseen ja kertoo, kuinka kunnianhimoinen nuori mies Pip oppii hyväksymään todellisuuden.Artikkeli ”Charles Dickens” teoksessa == Lähteet == * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Great Expectations. David Perdue's Charles Dickens Page. Luokka:Charles Dickensin teokset Luokka:Englantilaiset romaanit Luokka:Vuoden 1860 kirjat
Edwin Droodin arvoitus

Edwin Droodin arvoitus () on Charles Dickensin viidestoista, keskeneräiseksi jäänyt romaani, joka ilmestyi jatkokertomuksena 1870. Tekijän kuollessa tarinasta oli valmiina puolet. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * The Mystery of Edwin Drood. David Perdue's Charles Dickens Page. Luokka:Charles Dickensin teokset Luokka:Englantilaiset romaanit Luokka:Vuoden 1870 kirjat
Nicholas Nicklebyn elämä ja seikkailut

Nicholas Nicklebyn elämä ja seikkailut () on Charles Dickensin kolmas romaani, joka ilmestyi alun perin jatkokertomuksena 1838–1839. Dickens oli julkaissut samalla tavoin aiemmat romaaninsa Pickwick-kerhon jälkeenjääneet paperit (1836–1837) ja Oliver Twist (1837–1839). Erityisesti Tolkien-käännöksistään tunnetuksi tulleen Kersti Juvan suomennos Nicholas Nicklebystä on vuodelta 1992. Kriitikko Jari Olavi Hiltunen on todennut, että Juva tiivistää sujuvalla suomen kielellä Dickensin hauskat vuoropuhelut ja sen värikylläisen detaljisirkuksen, jonka kirjailija luo englantilaisen yhteiskunnan ihmistyypeistä, seremonioista ja instituutioista. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Nicholas Nickleby. David Perdue's Charles Dickens Page. Luokka:Charles Dickensin teokset Luokka:Englantilaiset romaanit Luokka:Vuoden 1839 kirjat
Petäjärvi

Petäjärvi tai Petrovskoje () on maalaiskunta ja sen samanniminen keskustaajama Karjalankannaksella Leningradin alueen Käkisalmen piirissä. Kunta sijaitsee kapeana itä-länsisuuntaisena kaistaleena Suvannonjärven ja Vuoksen eteläisen laskuhaaran eteläpuolella. Vesistön pohjoispuolella naapurikuntia ovat Kuninkaanristi (Romaški) ja Sakkola (Gromovo), etelässä Punnus (Krasnoozjornoje), Mäkrälä (Razdolje), Rautu (Sosnovo) ja Metsäpirtti (Zaporožskoje). Kunnassa on noin 1750 asukasta. Petäjärven kunta sijaitsee Suomen entisen Sakkolan kunnan eteläosan ja Valkjärven kunnan pohjoisosan alueella. Kunnan keskustaajamasta on Pietariin noin 70 kilometriä. ==Asutuskeskukset== Kunnassa on nykyisin kuusi asutuskeskusta. Keskustaajama Petrovskoje sijaitsee entisen Sakkolan Petäjärven kylän paikalla. Petäjärven asema on erillinen asutuskeskus kahden kilometrin päässä keskustaajamasta, Pietari–Hiitola-rataosuuden varrella. Aseman venäläinenkin nimi on yhä Petäjärvi (Петяярви). Kunnan muut neljä paikkakuntaa ovat kyliä (derevnja). * Petrovskoje (Петровское) – Petäjärvi – hallinnollinen keskus * Petäjärven asema (станция Петяярви, stantsija Petjajarvi) * Jagodnoje (Ягодное) – Vaalimo * Olhovka (Ольховка) – Lapinlahti * Ovragi (Овраги) – Röykkylä * Varško (Варшко) – Kiviniemi Nimen Petrovskoje paikkakunta sai sodan jälkeen Neuvostoliitossa, täällä vuonna 1944 kaatuneen lääkintäaliupseeri Jelizaveta Pavlovna Petrovnan kunniaksi. == Lähteet == *Петровская волость - Муниципальное образование Петровское сельское поселение Petäjärvi allsosnovo.ru-sivustolla *Kunnanhallinnon sivut === Viitteet === Luokka:Käkisalmen piirin kunnat
Leninin patsas (Turku)

V. I. Leninin muistomerkki on Aurakadun yläpäässä Turun Puolalanmäellä sijaitseva Mihail Anikušinin veistämä Vladimir Iljitš Leninin rintakuva. Patsas on Leningradin kaupungin vuonna 1977 ystävyyskaupungilleen Turulle antama lahja. Pronssiveistos valettiin vuonna 1977 Leningradin Monumentskulptura-valimossa. Patsaan alustan on valmistanut Loimaan Kiviveistämö. Veistos paljastettiin Leningradin päivänä 13. marraskuuta 1977. Patsas on pronssia. Jalusta on punaista graniittia, ja siinä on teksti "LENINGRADIN KAUPUNGIN LAHJA TURUN KAUPUNGILLE 1977". Rintakuva on 0,8 metriä ja jalusta 1,7 metriä korkea, ja yhteiskorkeus on 2,5 metriä. Veistoksen ympäristökokonaisuuteen kuuluu myös vuonna 1964 paljastettu Tauno Torpon suunnittelema erillinen pronssinen muistolaatta Leninin asumisesta vieressä olleessa talossa pakomatkallaan vuonna 1907. Laatan tekstinä on "V.I. LENIN KÄVI TÄSSÄ TALOSSA PAETESSAAN VUONNA 1907 TSAARIN VENÄJÄLTÄ". Paikalla nykyisin oleva talo on rakennettu seuraavana vuonna. == Patsaan poistaminen 2022 == Turun kaupunki päätti 26. huhtikuuta 2022, että muistomerkki ja muistolaatta poistetaan ja siirretään kaupungin museopalveluiden varastoon. Kaupungin päätöksen mukaan ”rintakuva ei sinänsä ole uhka kellekään”, mutta ”kuvaa kuitenkin nykypäivänä ihmiskunnan historian yhtä epädemokraattista ja traagista vaihetta, joka ideologialtaan ei ole Turun kaupungin arvoperustan ja kaupunkistrategian eteenpäin katsovan, uusiutumiskykyisen ja ihmisten tasa- arvoisia oikeuksia korostavan hengen mukainen”. Päätöksen teki pormestari Minna Arve. Yksityinen kuntalainen valitti pormestarin päätöksestä Turun hallinto-oikeuteen, joka julkaisi päätöksensä 30. lokakuuta 2023. Hallinto- oikeuden mukaan pormestari Arve ylitti toimivaltansa. Oikeus kumosi Arven päätöksen lainvastaisena. Marraskuussa 2023 kaupunginhallitus teki saman päätöksen kuin pormestarin aiempi päätös, eli patsas ja laatta siirrettiin museokeskuksen varastoon. Kaupunginhallituksessa SDP ja vasemmistoliitto olisivat halunneet palauttaa patsaan paikoilleen Ukrainan sodan päätyttyä, mutta hävisivät äänestyksen. == Katso myös == * Luettelo V. I. Leninin patsaista ja muistomerkeistä Suomessa == Lähteet== == Aiheesta muualla == * Turun pormestarin päätös rintakuvan poistosta Luokka:Turun patsaat ja veistokset Luokka:Muotokuvaveistokset patsas
Kansankäräjät

Kansankäräjät () on Tanskan yksikamarinen parlamentti. Parlamenttirakennus sijaitsee Christiansborgin linnassa Kööpenhaminassa. Kansankäräjien puhemieheksi valittiin Søren Gade 12. marraskuuta 2022. == Edustajat == Kansankäräjillä on 179 edustajaa, joista 175 valitaan Tanskasta ja kaksi edustajaa sekä Färsaarilta että Grönlannista. Tanskalle kuuluvien Färsaarten ja Grönlannin edustajien valinnasta on säädetty erikseen. Perustuslain mukaan kansankäräjät tulee valita käyttäen suhteellista vaalitapaa, ja vaalipiirin paikkoja määriteltäessä tulee ottaa huomioon kyseisen alueen asukasluku, äänioikeutettujen lukumäärä sekä väestöntiheys. Edustajista 135 valitaan vaalipiireistä D'Hondtin menetelmällä ja 40 tasauspaikoilla, koska vaalitapa on suhteellinen. Niinpä hallitukset ovat perinteisesti olleet koalitiohallituksia. Toisen maailmansodan jälkeen useimmat hallitukset ovat olleet vähemmistöhallituksia, joilla on ollut parlamentissa hallituksen ulkopuolisia tukipuolueita. Uuden kamarin avausistuntoon osallistuu yleensä kuningatar Margareeta II. Edustajaksi valittavan tulee olla äänioikeutettu (vähintään 18-vuotias Tanskan kansalainen, joka asuu maassa), jota ei ole erikseen julistettu vaalikelvottomaksi. Tanskassa on käytössä listavaali, johon on kuitenkin lisätty mahdollisuus äänestää yksittäistä ehdokasta listalta. Myös sitoutumattomat ehdokkaat voivat osallistua, mutta heidän pitää kerätä vaalipiiristä riippuen 150–200 allekirjoitusta ehdokkuuden vahvistamiseksi. Toistaiseksi modernin historian aikana (1953–) vain yksi itsenäinen ehdokas on tullut valituksi: Jacob Haugaard vuoden 1994 vaaleissa. == Viimeisimmät vaalit == Viimeisimmät vaalit pidettiin vuonna 2022. Sosiaalidemokraatit säilyttivät paikkansa suurimpana puolueena. Venstrestä irtuatuneet moderaatit nousivat ensimmäisissä vaaleissaan heti kolmanneksi puolueeksi. Hallituksen muodostivat sosiaalidemokraatit, venstre ja moderaatit. Pääministerinä jatkoi Mette Frederiksen. Kyseessä oli ensimmäinen kerta, kun hallitus muodostetaan yli perinteisten oikeisto-vasemmisto -rajojen. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Kansankäräjien virallinen sivusto Luokka:Tanskan politiikka Luokka:Kansalliset parlamentit
Loiskasvi

Loiskasvit ovat toisenvaraisia kasveja, jotka ottavat ravinteita muilta kasveilta. Loiskasvit voidaan jakaa suoriin loisiin tai mykoheterotrofeihin. Nämä hankkivat ravintoa isäntäkasveilta joko suoraan isäntäkasvista imujuurilla eli haustorioilla tai sienijuuren avulla. Loisivat kasvit voivat olla holoparasiitteja (kokoloisia, lehtivihreättömiä) tai hemiparasiitteja (puoliloisia, lehtivihreällisiä). == Loiskasvilajeja == Eniten loiskasveja on koppisiemenisissä, kaikkiaan jopa 4 000 lajia. Ne jakaantuvat useisiin heimoihin, runsaasti loiskasveja on esimerkiksi näivekasvien, santelikasvien ja rafflesiakasvien heimoissa. Mykoheterotrofisia kasveja on esimerkiksi kanerva- ja kämmekkäkasveissa. Ainoa paljassiemeninen loiskasvi on vain Uudessa-Kaledoniassa kasvava podokarpuskasveihin kuuluva havupuulaji podori (Parasitaxus usta), joka elää epätavallisessa juuristoyhteydessä saman heimon lajin siipipodokin (Falcatifolium taxoides) kanssa. Esimerkkejä Suomessa kasvavista lois- ja mykoheterotrofikasveista: * euroopanvieras (Cuscuta europaea) * happomarjannäive (Orobanche lucorum) * harajuuri (Corallorhiza trifida) * kaarlenvaltikka (Pedicularis sceptrum-carolinum) * kangasmäntykukka (Monotropa hypopitys) * luhtakuusio (Pedicularis palustris) * metsänemä (Epipogium aphyllum) * peltomaitikka (Melampyrum arvense) * pesäjuuri (Neottia nidus-avis) * suomukka (Lathraea squamaria) == Kuvia == Neottia nidus-avis 290508.jpg|Pesäjuuri (Neottia nidus-avis) on lehtivihreätön, loisiva kämmekkä. Cuscuta europaea sl19.jpg|Humalanvieras (Cuscuta europaea) on loisiva, lehtivihreätön kasvi. Lathraea squamaria LC0126.jpg|Suomukka (Lathraea squamaria) on lehtivihreätön loiskasvi lehdoissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * * Luokka:Kasviekologia
Liisa Soinne

Kaisa Liisa Soinne (oik. Suhonen; 10. heinäkuuta 1935 Kuopio – 13. marraskuuta 2010 Turku) oli suomalainen pianisti ja pianopedagogi, Pentti ja Paavo Sointeen sisar. Soinne aloitti pianon soittamisen jo nelivuotiaana ja opinnot kuusivuotiaana Sohvi Korhosen johdolla. Myöhemmin häntä opettivat Suomessa muun muassa Elli Rängman-Björlin ja Timo Mikkilä sekä ulkomailla Emil Danenberg ja Jan Hoffman. Soinne esiintyi radiossa säännöllisesti yhdeksänvuotiaasta lähtien, ja ensikonserttinsa hän piti 15-vuotiaana Helsingissä. Sointeen taiteilijanura kesti 35 vuotta, minkä aikana hän konsertoi aktiivisesti Helsingissä ja muualla Suomessa sekä toteutti muun muassa useita mittavia Bach-projekteja. Soinne toimi pianistin työn ohella pedagogina. Hän opetti pianonsoittoa Sibelius-Akatemiassa 1973–1983, ja hän oli Keski-Pohjanmaan konservatorion pianonsoiton yliopettaja 1988–1996. Soinne kirjoitti pedagogisen teoksen Piano soi ja laulaa, joka julkaistiin 1984. Soinne harrasti myös kuvataiteita. Hänellä oli muun muassa oma taidenäyttely Turussa heinäkuussa 2010. Sointeella oli viisi lasta, joista tytär Arja Yurtseven (o.s. Suhonen) on viulisti ja Leena Suhonen pianisti. == Lähteet == * Otavan Iso Musiikkitietosanakirja 5, s. 267. Helsinki 1979. ISBN 951-1-05295-0 * * Liisa Sointeen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa. Luokka:Suomalaiset pianistit Luokka:Suomalaiset musiikkipedagogit Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet
Gears of War 3

Gears of War 3 (lyhyemmin GoW3) on Epic Gamesin kehittämä ja Microsoft Studiosin julkaisema Gears of War -pelisarjaan kuuluva kolmannen persoonan ammuntapeli. Peli julkaistiin syyskuussa 2011 Xbox 360:lle. == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 2011 videopelit Luokka:Kolmannen persoonan ammuntapelit Luokka:Xbox 360 -pelit
Sérgio Krzywy

Sérgio Krzywy (s. 30. kesäkuuta 1952 Palmeira) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Assisin hiippakuntaan Antônio de Souza 28. joulukuuta 1983. Hänet nimitettiin Araçatuban hiippakunnan piispaksi 26. toukokuuta 2004. Piispaksi vihkiminen seurasi 14. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Pedro Antônio Marchetti Fedalto, jota avustivat Antônio de Souza ja Aloysio José Leal Penna.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Sérgio Krzywy == Lähteet == Luokka:Brasilialaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mario Zanetta

Mario Zanetta (29. tammikuuta 1938 – 13. marraskuuta 1998) oli italialaissyntyinen, Brasiliassa toiminut roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 24. kesäkuuta 1962 ja nimitettiin Paulo Afonson hiippakunnan piispaksi 15. kesäkuuta 1988. Piispaksi vihkiminen seurasi 14. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Aloysio José Leal Penna, jota avustivat Jackson Berenguer Prado ja Aldo Del Monte.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Mário Zanetta Zanetta johti hiippakuntaansa, kunnes kuoli 60-vuotiaana. == Lähteet == Luokka:Italialaiset piispat Luokka:Brasilialaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Vuonna 1998 kuolleet