EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Strongbow (siideri)

Strongbow on englantilainen siideri, jota myydään laajasti eri puolilla maailmaa. Sen tuottaa Scottish & Newcastlen vuonna 2003 ostama H. P. Bulmer. Siideri sai nimensä keskiajalla eläneeltä ”Strongbow’lta”, Richard de Clarelta. Suomeen Strongbowta tuo Hartwall. Luokka:Siiderimerkit Luokka:Brittiläiset juomat
Kesä-EP

Kesä-EP on Apulannan EP, joka ilmestyi kesäkuussa 2008. Se on ensimmäinen Apulannan omakustanteinen julkaisu, koska siihen asti kaikki Apulannan äänitteet julkaissut Levy-yhtiö lopetti toimintansa alkutalvesta. EP:n singlenä julkaistiin avausraita ”Paha ihminen”, josta tuli yksi kesän 2008 soitetuimmista kappaleista. EP nousi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen singlelistan ykköseksi ja se myi nopeasti kultaa eli yli 5 000 kappaletta. ==Kappaleet== # # # # == Arvostelut == * Desibeli.net: Desibeli.net: Levyarvio * Lammaszine: negatiivinenLammaszine.fi: Levyarvio == Listasijoitukset == Lista Paras sijoitus Suomen virallinen singlelista 1 ;Paha ihminen Lista Paras sijoitus Suomen virallinen latauslista 5 ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2008 EP:t Luokka:Apulannan EP:t
Liedon mestari

Liedon mestari oli Suomessa keskiajalla, todennäköisesti 1300-luvun alkupuolella (1320–1350), vaikuttanut hypoteettinen kuvanveistäjämestari. Hänen olemassaolonsa on päätelty joukosta eri kirkoissa säilytettyjä pyhäinkuvia, jotka tyylipiirteidensä perusteella on päätelty saman henkilön tai työpajan tuotteiksi. Mestarin henkilöllisyyttä tai kansallisuutta ei tiedetä – nimen takana on todennäköisesti suurehko joukko kisällejä ja oppipoikia. Mestarin töiksi tai hänen "tyylisuuntaansa edustaviksi" on tunnistettu 16 veistosta, joista pari on jo tuhoutunut. Liedon mestarin tyyli oli gotlantilaisvaikutteinen täysgoottilainen tyyli. Veistoksille tyypillistä on hahmojen suuret päät ja korkeat otsat, kasvojen hieman vinot ja sirrillään olevat silmät, "täysgoottilainen" hymy nokkamaisesti suipistuvine huulineen sekä syvään uurretut vaatteiden laskokset. == Tuotanto == Liedon mestarin työksi on laskettu ainakin seuraavat pyhimyskuvat: * Raision krusifiksi * Raision Pyhä Martti toursilainen * Raision madonna * Hattulan madonna * Perniön madonna * Vanajan madonna * Marttila kirkon triumfikrusifiksi * Taivassalon kirkon krusifiksi == Lähteet == Luokka:Suomen keskiaika Luokka:Suomen keskiajan henkilöt Luokka:Keskiajan taiteilijat Luokka:Tunnistamattomat henkilöt
Saksan liittotasavallan peruslaki

Saksan liittotasavallan peruslaki (, lyh. Grundgesetz) on Saksan perustuslaki. Se otettiin käyttöön 23. toukokuuta 1949. Nykyinen peruslaki eroaa monelta osin Weimarin tasavallan perustuslaista, joka oli Saksan historian ensimmäinen demokraattinen perustuslaki. Lain kirjoittajat eivät kuitenkaan halunneet kutsua lakia perustuslaiksi (), koska sen toivottiin jäävän väliaikaiseksi ja miehitysvyöhykkeisiin jaetun Saksan yhdistyvän pian. Tämän vuoksi laille annettiin nimeksi Grundgesetz, jonka voisi suomentaa perusasetukseksi. Kesti kuitenkin noin 40 vuotta lain kirjoittamisen jälkeen ennen kuin Saksan jälleenyhdistyminen toteutui ja hyvin toiminut peruslaki jäi voimaan myös yhdistyneeseen Saksaan. Laissa määritellään muun muassa demokraattisten instituutioiden (liittopresidentti, liittokansleri, oikeuslaitos) rooli, osavaltioiden (Bundesländer eli liittomaiden) ja liittotasavallan suhde ja Bundeswehrin eli armeijan rooli. Tärkeimmäksi asiaksi nousevat kuitenkin perusoikeudet. Peruslain ensimmäinen lause onkin Die Würde des Menschen ist unantastbar (), joka on todennäköisesti tunnetuin lause Saksan peruslaissa.Bundesamt für Migration und Flüchtlinge (BAMF): The Basic Law Cornerstone of our society == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Laki saksaksi * Laki englanniksi käännettynä (Basic Law) * 60 Years German Basic Law:The German Constitution and its Court Landmark Decisions of theFederal Constitutional Court of Germany Luokka:Saksan laki Luokka:Perustuslait
Håkan Hellström

Håkan Hellström (s. 2. huhtikuuta 1974 Göteborg, Ruotsi) on ruotsalainen muusikko. Hän sai suurta suosiota Ruotsissa heti ensimmäisen singlensä ”Känn ingen sorg för mig Göteborg” ilmestyttyä vuonna 2000. Hellström on soittanut Broder Daniel -yhtyeessä bassoa vuosina 1988–1994 ja rumpuja vuosina 1997–2003. Hän on myös soittanut rumpuja Honey Is Cool -yhtyeessä. Myös Hellströmin äiti Christina Hellström on levyttänyt. Ensilevynsä hän teki 2013. ==Julkaisut== * * * * * * * * ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Håkan Hellströmin kotisivut * * Håkan Hellström EMIn sivuilla Luokka:Ruotsalaiset laulajat Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Savages (yhtye)

__EISISLUETT__ Savages oli vuosina 1962–1964 toiminut suomalainen rautalankayhtye, joka voitti 1963 Linnanmäen kitarayhtyekilpailun ja levytti 1963–1964 viisi singleä PSO:n Parlophone-merkille. Yhtye oli sikäli poikkeuksellinen, että sen musiikissa oli country- ja jazzvaikutteita. Savagesin rumpali Martin Brushane olikin varsin tunnettu jazzrumpali kouluyhtyeissä. Yhtyeen soolokitaristina toimi Ole Halén, joka soitti tuohon aikaan Harmony-orkesterikitaraa. Muut jäsenet olivat Kurt Wenner (basso) ja Carl-Johan Cronstedt (komppikitara), jonka korvasi syksyllä 1962 Hasse von Hertzen. Yhtye toimi säestäjänä Anki Lindqvistin ensisinglellä "Neiti yksinäinen", joka levytettiin 25.9.1962. Samana vuonna yhtye säesti myös keikoilla Rock-Jerryä. Savagesin ensimmäinen oma single oli 14.3.1963 levytetty "The Savages Theme", jossa on samantapainen sävelkulku kuin The Tornadosin kappaleessa "Telstar". Martin Brushanen isä Ole oli kuitenkin säveltänyt kappaleen jo 1950-luvulla. Yhtyeen suurin menestys oli 20.8.1963 levytetty versio Matti Jurvan sävellyksestä "Väliaikainen" eli "Temporary", jonka B-puoli "Dill Pickle Rag"' oli country-instrumentaali.10.10.1963 yhtye levytti kolmannen singlensä "Soita, Humu-Pekka", jonka B-puolella oli Hiski Salomaan "Lännen lokari". Vaikka yhtye olikin beatkaudella jo hajonnut, levytti se vielä kaksi singleä vuonna 1964: "Sataman valot" ja "Hip hop". Yhtyeen hajottua 1964 Brushane kävi Islandersissa ja The Soundsissa. Von Hertzen taas soitti veljensä Lassen kanssa The Punksissa, josta kehittyi myöhemmin The Roosters. Brushane johti 1980-luvulla Helsingissä omaa äänitysstudiota ja Martin Brushane Big Bandia, jossa muun muassa myös Halén soitti. Vuonna 2012 Savages palasi yhteen alkuperäisella kokoonpanolla yhtä sukupolvenvaihdosta lukuun ottamatta: rumpuihin on tullut isänsä tilalle Mika Brushane. Yhtyeen toinen palaaminen yhteen päättyi kuitenkin jo seuraavana vuonna Ole Halénin kuoltua syöpään 19. elokuuta 2013. ==Kokoonpanot== Rautalankakokoonpano *Ole Halén – soolokitara *Hasse Von Hertzen – komppikitara *Kurt Wenner – basso *Martin Brushane – rummut Laulusinglen "Hip hop / Esmeralda" tehnyt kokoonpano *Ole Halén – kitara *Hasse von Hertzen – komppikitara ja laulu *Kurt Wenner – basso ja laulu *Martin Brushane – rummut Kokoonpano 2012-2013 *Ole Halén – soolokitara *Hasse Von Hertze – komppikitara *Kurt Wenner – basso *Mika Brushane – rummut == Diskografia == * "Neiti Yksinäinen (Little Miss Lonely) / Olkoon Niin (I Don't Care)" (Ankin säestäjänä) (1962, Columbia) * "Mountain Tale / The Savages Theme" (1963, Parlophone) * "Tempo Rary (Väliaikainen) / Dill Pickle Rag" (1963, Parlophone) * "Soita, Humu-Pekka / Lännen lokari" (1963, Parlophone) * "Sataman valot / Ruhtinaan viulu" (1964, Parlophone) * "Hip Hop / Esmeralda" (1964, Parlophone) ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Savages Suomen Rock'n'Roll -arkistossa * Savagesin tuotanto Suomen äänitearkistossa Luokka:Suomalaiset yhtyeet
Sopimus Saksaa koskevasta lopullisesta järjestelystä

Sopimus Saksaa koskevasta lopullisesta järjestelystä eli lyhyemmin Saksojen yhdistymissopimus on 12. syyskuuta 1990 Moskovassa solmittu sopimus, jossa sovittiin Saksan jälleenyhdistymisestä. Sopimuksen osapuolet olivat kaksi Saksaa (liittotasavalta ja DDR) sekä neljä toisen maailmansodan liittoutunutta voittajavaltiota (Yhdysvallat, Neuvostoliitto, Yhdistynyt kuningaskunta ja Ranska). Osapuolten mukaan sopimuksesta käytetään myös nimeä 2+4-sopimus. Sopimuksen allekirjoittivat ulkoministerit Hans-Dietrich Genscher (Saksan liittotasavalta), Lothar de Maizière (Saksan demokraattinen tasavalta), Roland Dumas (Ranska), Eduard Ševardnadze (Neuvostoliitto), Douglas Hurd (Yhdistynyt kuningaskunta) ja James Baker (Yhdysvallat). Saksan jälleenyhdistyminen tapahtui kolme viikkoa sopimuksen solmimisen jälkeen 3. lokakuuta. Sopimuksen mukaan Neuvostoliiton asevoimien oli vedettävä joukkonsa itäisen Saksan alueelta ja Berliinin itäosasta viimeistään vuonna 1994. Yhdistyvä Saksa puolestaan lupasi Neuvostoliitolle, että vaikka voikin jatkaa läntisen Saksan jäsenyyttä Pohjois-Atlantin sopimusjärjestössä, se ei kuitenkaan sallisi neuvostojoukkojen vetäydyttyä vieraita joukkoja eikä niiden ydinaseita, mukaan lukien myöskään kuljetusalustoja kuudessa maassa eli osavaltiossa, jotka liittyivät liittotasavaltaan vuonna 1990 (Berliinin ja entisen Itä-Saksan valtion alue). Samalla myös sovittiin, että sekä entisen Itä-Saksan ja Puolan välinen sopimus rajasta Oder–Neisse-linjalla vuodelta 1950 että Saksan liittotasavallan ja Puolan välinen sopimus vuodelta 1970 tunnustetaan yhdistyvän Saksan ja Puolan välisellä sopimuksella. Sopimus tuli voimaan 15. maaliskuuta 1991, jolloin Saksasta tuli täysin suvereeni valtio. Se sai oikeuden hallita kaikkia alueitaan, myös toisen maailmansodan neljän voittajavaltion miehittämää Berliiniä. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Vertrag über die abschließende Regelung in bezug auf Deutschland vom 12. September 1990 Die Stiftung Haus der Geschichte der Bundesrepublik Deutschland * Treaty on the Final Settlement with Respect to Germany U.S. Diplomatic Mission to German * Договор об окончательном урегулировании в отношении Германии Викитека * Traité portant règlement définitif concernant l'Allemagne Digithèque de matériaux juridiques et politiques Luokka:Saksan historia Luokka:Saksan ulkopolitiikka Luokka:Yhdysvaltain ulkopolitiikka Luokka:Neuvostoliiton ulkopolitiikka Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan ulkopolitiikka Luokka:Ranskan ulkopolitiikka
Strings

The Strings oli 1960-luvulla Haminassa perustettu yhtye, joka teki kaksi singleä, "Heili Karjalasta" / "San Antonio"' (1963) ja "Hailii happamii" / "Pikku ukko" (1969). Yhtye soitti aluksi perinteistä instrumentaalista rautalankamusiikkia, jota myös ensimmäinen single edustaa. Myöhemmin Strings uudisti kokoonpanonsa ja siirtyi laulettuun pop-vaikutteisempaan ohjelmistoon, jota kuullaan Hailii happamii-singlellä. Stringsin lopetettua toimintansa 1970-luvun alussa Juva, Hillo ja Leppä perustivat Castanja-yhtyeen. ==Kokoonpanot== Rautalankakokoonpano vuonna 1963 * Veikko Seppälä, soolokitara * Leo Räsänen, komppikitara * Markku Seppälä, basso * Juhani Hämäläinen, rummut Kokoonpano vv.1965 - 1968 * Veikko Seppälä, kitara, urut ja laulu * Markku Seppälä, basso * Pentti Ruottu, kitara ja laulu * Pekka Petterson, laulu * Juhani Hämäläinen, rummut Kokoonpano vuonna 1969 * Matti Juva, basso ja laulu * Kari Hillo, kitara ja laulu * Mauno Hyytiä, saksofoni * Tapio Leppä, urut * Juhani Hämäläinen, rummut Luokka:Suomalaiset yhtyeet
12 X 5

12 X 5 on The Rolling Stonesin vuonna 1964 Yhdysvalloissa julkaistu albumi. Se sisältää Britanniassa listaykköseksi nousseen "It's All Over Now" -hitin. Albumi koostuu esikoisalbumin tavoin pääasiassa rhythm and blues -tyylisistä lainakappaleista, ja vain kolme kappaletta on Mick Jagger-Keith Richards -käsialaa. Albumi menestyi Yhdysvalloissa paremmin kuin yhtyeen esikoisalbumi ja oli parhaimmillaan listan sijalla 3. Nimi 12 X 5 viittaa albumin kahteentoista kappaleeseen, jotka yhtyeen viisi muusikkoa esittävät. ==Kappaleet== A-puoli # # # # # # B-puoli # * # # # # # ==Kokoonpano== ===The Rolling Stones=== * Mick Jagger – laulu, huuliharppu, lyömäsoittimet * Keith Richards – kitarat, akustinen kitara, laulu * Brian Jones – rytmikitara, akustinen kitara, huuliharppu, tamburiini, laulu * Charlie Watts – rummut, tamburiini * Bill Wyman – bassokitara, laulu ===Vierailijat=== * Ian Stewart – piano, urut ==Arvostelut== * Allmusic () linkki ==Lähteet== Luokka:The Rolling Stonesin albumit Luokka:Vuoden 1964 albumit
The Strangers

The Strangers on vuonna 2008 julkaistu ohjaaja ja käsikirjoittaja Bryan Bertinon esikoiselokuva. Kauhuelokuvan pääosissa ovat Liv Tyler ja Scott Speedman. ==Tarina== Nuori pariskunta Kristen (Liv Tyler) ja James (Scott Speedman) saapuvat illalla juhlista kesäasunnolleen. Parilla on ollut riitaa, koska Kristen ei ole hyväksynyt Jamesin kosintaa. Saavuttuaan kesäasunnolle he sytyttävät takan ja löytävät toisistaan yhteistä positiivista seuraa, kunnes asunnon ovelle kolkutetaan. Ovella seisoo nuori nainen, joka kysyy Tamara- nimistä henkilöä. Nainen häipyy lopulta ovelta, kun pariskunta kertoo ettei talossa asu Tamaraa. James lähtee tämän jälkeen hakemaan tupakkaa Kristenille kaupasta. Kristen jää yksin taloon, jolloin naamioituneet ihmiset alkavat ahdistella häntä. ==Rooleissa== ==Jatko-osa== Rogue Picturesin tuottajat vahvistivat, että elokuvalle on tekeillä jatko-osa ja sen kuvaukset on tarkoitus aloittaa 2009. ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Vuoden 2008 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Sarjamurhaajaelokuvat
Taivassalon kirkko

thumb|right|243px|Taivassalon kirkko, sankarihaudat _Isänmaan puolesta 1939 - 1944_ Pyhän Ristin kirkko (ruots. Heliga Korsets kyrka) on Taivassalossa sijaitseva keskiaikainen harmaakivikirkko. Kirkko on uusimman tutkimuksen mukaan rakennettu todennäköisesti vuosien 1425 ja 1440 välillä. Kirkko on säilynyt melko hyvin keskiaikaisessa asussaan. Seurakunnan ensimmäinen puukirkko rakennettu melko varmasti jo 1200-luvulla, vaikka ensimmäinen tieto seurakunnasta on vuodelta 1350. Keskiaikaisesta sisustuksesta on säilynyt alttarikaappi ja viisi puuveistosta, jotka on lahjoitettu Kansallismuseolle krusifiksia lukuun ottamatta. 1300-luvun alkuun ajoitettu krusifiksi on arvioitu Liedon mestarin koulukunnan työksi tekotavan ja laadun perusteella. Kirkon seinillä on kalkkimaalauksia, joista varhaisimmat on tehty kirkon valmistuttua. Kuoriholvin piirteiden vuoksi pidetään mahdollisena, että kirkon rakennustöissä on ollut mukana sama Pernajan mestari, joka suunnitteli useita Uudenmaan ja Kymenlaakson kirkkoja. Taivassalon kirkko ja siitä puoli kilometriä luoteeseen sijaitsevat Taivassalon vanha pappila vuodelta 1756 ja uusi pappila vuodelta 1823 on Museoviraston vuonna 2009 julkistamassa inventoinnissa määritelty valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. Kirkon sankaripatsas on kuvanveistäjä Jussi Vikaisen pronssiveistos vuodelta 1952. ==Katso myös== *Luettelo Suomen keskiaikaisista kivikirkoista == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomen keskiaikaiset kivikirkot Luokka:Taivassalon rakennukset ja rakennelmat Luokka:Varsinais-Suomen kirkkorakennukset Luokka:Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa Luokka:Suomen 1400-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Holger Meins

Holger Meins (26. lokakuuta 1941 Hampuri, Saksa – 9. marraskuuta 1974 Wittlich, Länsi-Saksa) oli elokuvauksen opiskelija, joka tuli tunnetuksi yhtenä keskeisimmistä terroristijärjestö RAF:n jäsenistä. Holger Meins oli mukana monissa RAF:n terrori-iskuissa. Hän meni 1. kesäkuuta 1972 yhdessä Andreas Baaderin ja Jan-Carl Raspen kanssa katsastamaan Frankfurt am Mainissa sijaitsevan varastotilan, jonne heidän pommintekoaineensa oli kätketty. Poliisi oli kuitenkin vastassa ja miehet joutuivat pidätetyiksi. Vankilassa Holger Meins aloitti nälkälakon, joka vei lopulta hänen henkensä. Meinsin kuolema aiheutti Euroopassa raivokkaita mielenosoitusmarsseja, joista osa oli väkivaltaisia. Vuonna 1975 Saksan liittotasavallan Tukholman-suurlähetystön kaappauksen toteuttanut RAF:n erikoisjoukko oli nimennyt itsensä Holger Meinsiksi, Meinsin muiston kunniaksi. Luokka:Saksalaiset terroristit Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Vuonna 1974 kuolleet Luokka:Punainen armeijakunta
Öljyjatropa

ÖljyjatropaRäty, Ella (toim.): Viljelykasvien nimistö. Puutarhaliiton julkaisuja nro 363. Helsinki 2012. ISBN 978-951-8942-92-7 (jatropa, jatrofa) (Jatropha curcas) on tyräkkikasvien (Euphorbiaceae) heimoon kuuluva kasvi. Se on kotoisin Väli-Amerikasta, mistä se on levinnyt muille trooppisille ja subtrooppisille alueille. == Kuvaus == Öljyjatropa voi kasvaa viisi metriä korkeaksi pensaaksi. Hedelmät sisältävät kolme isoa siementä. == Käyttö == Öljyjatropaa on käytetty viljelysten aitakasvina ja hyvän kuivuudenkestävyyden ansiosta estämään aavikoitumista. Siemenet sisältävät öljyä, josta on valmistettu saippuaa, tuhoeläinten karkotetta sekä lamppu- ja moottoriöljyjä. Öljystä saadaan jalostamalla myös biodieseliä. Öljyjatropaa ei ole käytetty elintarvikkeena myrkyllisyytensä vuoksi. Kasvi sisältää muun muassa 2,3,5,6-tetrametyylipyratsiinia (TMPZ). Biopolttoaineeksi öljyjatropaa kasvatetaan muun muassa Meksikossa ja Intiassa. The Centre for Jatopha Promotion on valmis istuttamaan Intiassa 5 000 000 000 jatropaa, joiden siemeniä käytettäisiin 2 500 000 000 gallonan biopolttoainetuotantoon Rajasthanissa, Gujaratissa ja Madhya Pradeshissa.http://www.biofuelsdigest.com/blog2/2008/10/30/indias-cjp- proposes-5-billion-jatopha-tree-plantation-and-25-billion-gallon-biodiesel- operation/ Suomen ulkoasiainministeriöllä on Väli-Amerikassa hanke, joka tukee uusiutuvan energian tuotantoa ja muun muassa öljyjatropan tuotantoa. Air New Zealand kokeili öljyjatropasta valmistettua polttoainetta Boeing 747-300 -lentokoneella joulukuussa 2008. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * ITIS: Jatropha curcas * United States Department of Agriculture (USDA): Jatropha curcas * Flora of China: Jatropha curcas * International Programme on Chemical Safety (IPCS), Inchem: Jatropha curcas Luokka:Jatropat Luokka:Öljykasvit
André Abegglen

André ”Trello” Abegglen (7. maaliskuuta 1909 – 8. marraskuuta 1944) oli sveitsiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan kärki. Trellon seuroja oli mm. sveitsiläinen Grasshopper Club Zürich, ranskalainen FC Sochaux-Montbéliard sekä tietenkin Sveitsin jalkapallomaajoukkue. Abegglen pelasi myös kahdet maailmanmestaruuskilpailut, vuosina 1934 ja 1938. 1934 hän teki maalin 1. kierroksen ottelussa Alankomaita vastaan. Vuonna 1938 Abegglen oli joukkueensa sankari. 1. kierroksen ottelussa Natsi-Saksaa vastaan hän teki tasoitusmaalin. Uusintaottelussa hän teki peräti kaksi maalia ja vei joukkueensa jatkoon. 2. kierroksella Unkari pudotti Sveitsin 0–2. Abegglenille kirjattiin silti kolme maalia, ja hän oli jaetulla seitsemännellä tilalla maalipörssissä. == Ranskassa == Abegglen voitti kaksi Ranskan mestaruutta FC Sochaux paidassa, vuosina 1935 ja 1938. Abegglen voitti myös maalikuninguuden 1935, kun hän iski 30 maalia 28 ottelussa. Luokka:Sveitsiläiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Vuonna 1944 kuolleet
Phantasy Star

Phantasy Star () on Segan kehittämä ja julkaisema roolipelisarja. Tyyliltään sarja on sekoitus scifiä ja fantasiaa. ==Historia== Sarjan ensimmäinen osa julkaistiin Sega Master Systemille Japanissa 20. joulukuuta 1987. Pelissä on monia roolipelien lajityypille ominaisia piirteitä pelimekaniikassa. Phantasy Star yhdisti tieteisfiktiota ja fantasiaa ja loi oman identiteetin aikana, jolloin Dragon Questin kaltaisten pelien julkaiseminen oli yleistä. Sarjaan kuuluva verkkomoninpeli Phantasy Star Online 2 julkaistiin länsimaissa vuonna 2020 kahdeksan vuotta Japanin julkaisun jälkeen. Peliin on tulossa New Genesis päivitys vuonna 2021. Pelin julkaisua länsimaissa viivästyttivät tarpeellisten toimintojen puuttuminen kuten palvelupäivityksien kommunikoiminen. ==Pelit== * Phantasy Star (Sega Master System, Mega Drive) 1987, 1988, 1992 * Phantasy Star II (Sega Mega Drive, Windows) 1989, 1990, 2001 * Phantasy Star II: Shilka's Adventure (Sega Meganet modem, 1991) * Phantasy Star II: Amia's Adventure (Sega Meganet modem, 1991) * Phantasy Star II: Huey's Adventure (Sega Meganet modem, 1991) * Phantasy Star II: Eusis's Adventure (Sega Meganet modem, 1991) * Phantasy Star II: Nei's Adventure (Sega Meganet modem, 1991) * Phantasy Star II: Rudger's Adventure (Sega Meganet modem, 1991) * Phantasy Star II: Kinds's Adventure (Sega Meganet modem, 1991) * Phantasy Star II: Anne's Adventure (Sega Meganet modem, 1991) * Phantasy Star III: Generations of Doom (Mega Drive, 1990, 1991) * Phantasy Star Adventure (Game Gear, 1992) * Phantasy Star Gaiden (Game Gear, 1992) * Phantasy Star IV: The End of the Millennium (Mega Drive, PC) 1993, 1995, 2004 * Phantasy Star Collection (Sega Saturn, 1998) * Phantasy Star Online (Sega Dreamcast, PC, 2001) * Phantasy Star Online ver.2 (Sega Dreamcast, 2002) * Phantasy Star Collection (Game Boy Advance, 2002) * Phantasy Star Online: Episode I & II (GameCube, Xbox, 2002) * Phantasy Star Generation 1 (PlayStation 2, 2003 Japan) * Phantasy Star Online: Episode III: C.A.R.D. Revolution (vain Nintendo GameCubelle), 2004) * Phantasy Star Online Episode I & II Plus (Nintendo GameCube, 2004) * Phantasy Star Online: Blue Burst (PC only), 2004 * Phantasy Star Online 2 (PC, PlayStation Vita, iOS, Android 2012-2014 * Phantasy Star Generation 2 (PlayStation 2, 2005, julkaistu vain Japanissa) * Phantasy Star Universe (PC, PlayStation 2, Xbox 360) 2006 (Japani & Pohjois-Amerikka) * Phantasy Star Universe: Ambition of the Illuminus (PC, PlayStation 2, Xbox 360) 2007 * Phantasy Star Complete Collection (PlayStation 2) 2008 (vain Japanissa) * Phantasy Star Portable (PlayStation Portable) 2008 * Phantasy Star Portable 2 (PlayStation Portable) 2009 Phantasy Star Generation 1 on uusi versio alkuperäisestä Phantasy Star:sta. Phantasy Star Generation 2 on uusi versio Phantasy Star II:sta. Ambition of the Illuminus on laajennus Phantasy Star Universeen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Pelisarja MobyGamesissä
Nivala (lehti)

Nivala-lehti on Nivalassa kerran viikossa ilmestyvä paikallislehti. Lehteä julkaisi vuodesta 1949 Nivala-seura 4.4.2008 asti, kunnes lehti siirtyi Keski- Pohjanmaan Kirjapaino-konsernin omistukseen. Lehden päätoimittajana toimii Risto Puolimatka. Nivala-lehden levikki on 5 400 kappaletta. Lehden toimitus sijaitsee Nivalassa. Lehti painetaan samaan konserniin kuuluvan, Art-Print Oy:n rotaatiopainossa Kokkolassa. Nivala-lehti sai uutta ilmettä ja energiaa uudistamalla lehden uuteen uskoon vuoden 2013 alusta. Uudistettu lehti julkaistiin ensimmäisen kerran 3.1.2013, jossa mukana myös nuorten sivut, joihin kirjoittelevat nivalalaiset nuoret. Nivala-lehti siirtyi vuoden 2013 alusta kerran viikossa julkaistavaksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Lehden kotisivut * Keski-Pohjanmaan Kirjapaino Oyj Luokka:Suomalaiset paikallislehdet Luokka:Nivala
Parhaan romaanin Nebula-palkinto

Parhaan romaanin Nebula-palkinto on yksi Science Fiction and Fantasy Writers of America jakamista Nebula-palkinnoista. Romaaniksi määritellään yli 40 000 sanan mittainen teos. == Voittajat == Taulukossa vuosi on se, jolle palkinto jaetaan. Palkinto jaetaan aina edelliselle vuodelle (esimerkiksi palkinto vuodelle 2007 on jaettu vuonna 2008). Vuosi Voittaja Muut ehdokkaat 1965 Frank Herbert: Dyyni 1966 Samuel R. Delany: Babel-17 Daniel Keyes: Kukkia Algernonille 1967 Samuel R. Delany: The Einstein Intersection 1968 Alexei Panshin: Rite of Passage 1969 Ursula K. Le Guin: Pimeyden vasen käsi 1970 Larry Niven: Rengasmaailma 1971 Robert Silverberg: A Time of Changes 1972 Isaac Asimov: Itse jumalat 1973 Arthur C. Clarke: Uhka avaruudesta 1974 Ursula K. Le Guin: Osattomien planeetta 1975 Joe Haldeman: Loputon sota 1976 Frederik Pohl: Plusmies 1977 Frederik Pohl: Avaruuden portti 1978 Vonda N. McIntyre: Unikäärme 1979 Arthur C. Clarke: Paratiisin suihkulähteet 1980 Gregory Benford: Timescape 1981 Gene Wolfe: Sovinnontekijän kynsi 1982 Michael Bishop: No Enemy But Time 1983 David Brin: Tähtisumu täyttyy 1984 William Gibson: Neurovelho 1985 Orson Scott Card: Ender 1986 Orson Scott Card: Kuolleiden puolustaja 1987 Pat Murphy: The Falling Woman 1988 Lois McMaster Bujold: Falling Free 1989 Elizabeth Ann Scarborough: The Healer's War 1990 Ursula K. Le Guin: Tehanu 1991 Michael Swanwick: Stations of the Tide 1992 Connie Willis: Tuomiopäivän kirja 1993 Kim Stanley Robinson: Red Mars 1994 Greg Bear: Moving Mars 1995 Robert J. Sawyer: The Terminal Experiment 1996 Nicola Griffith: Slow River 1997 Vonda N. McIntyre: Aurinko ja kuu 1998 Joe Haldeman: Forever Peace 1999 Octavia E. Butler: Parable of the Talents 2000 Greg Bear: Darwinin radio 2001 Catherine Asaro: The Quantum Rose 2002 Neil Gaiman: Unohdetut jumalat 2003 Elizabeth Moon: The Speed of Dark 2004 Lois McMaster Bujold: Paladin of Souls 2005 Joe Haldeman: Camouflage 2006 Jack McDevitt: Seeker 2007 Michael Chabon: The Yiddish Policemen's Union 2008 Ursula K. Le Guin: Muistamisen taito 2009 Paolo Bacigalupi: The Windup Girl 2010 Connie Willis: Blackout/All Clear 2011 Jo Walton: Among Others 2012 Kim Stanley Robinson: 2312 2013 Ann Leckie: Ancillary Justice 2014 Jeff VanderMeer: Hävitys 2015 Naomi Novik: Uprooted 2016 Charlie Jane Anders: All the Birds in the Sky 2017 N. K. Jemisin: The Stone Sky 2018 Mary Robinette Kowal: The Calculating Stars 2019 Sarah Pinsker: A Song for a New Day 2020 Martha Wells: Network Effect Susanna Clarke: Piranesi N. K. Jemisin: The City We Became Silvia Moreno-Garcia: Mexican Gothic C. L. Polk: The Midnight Bargain Rebecca Roanhorse: Black Sun == Katso myös == * Parhaan romaanin Hugo-palkinto == Lähteet == * AwardWeb: SFWA Nebula Awards * === Viitteet === Romaani
Geir Sætveit

Geir Sætveit (s. 1978) on norjalainen huonekalumuotoilija ja sisustusarkkitehti, joka on valmistunut Bergenin kansallisesta taideakatemiasta. Suomalaisista huonekalualan yrityksistä Geir Sætveit on suunnitellut kalusteita Martela Oyj:lle. == Tunnustukset == *2007: Scheiblers- Legat-apuraha *2005: Designers Saturday furniture award (Oslo), ensimmäinen palkinto *2005: Elmo Design awards, finalisti Luokka:Norjalaiset muotoilijat Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Parhaan pitkän novellin Nebula-palkinto

Parhaan pitkän novellin Nebula-palkinto on yksi Science Fiction and Fantasy Writers of American jakamista Nebula-palkinnoista. Pitkäksi novelliksi () määritellään 7 500–17 500 sanan mittainen teos. == Voittajat == Taulukossa vuosi on se, jolle palkinto jaetaan. Palkinto jaetaan aina edelliselle vuodelle (esimerkiksi palkinto vuodelle 2007 on jaettu vuonna 2008). Vuosi Voittaja 1965 Roger Zelazny: The Doors of His Face, the Lamps of His Mouth 1966 Gordon R. Dickson: Call Him Lord 1967 Fritz Leiber: Gonna Roll the Bones 1968 Richard Wilson: Mother to the World 1969 Samuel R. Delany: Time Considered as a Helix of Semi-Precious Stones 1970 Theodore Sturgeon: Hidasta kuvanveistoa (Slow Sculpture) 1971 Poul Anderson: The Queen of Air and Darkness 1972 Poul Anderson: Goat Song 1973 Vonda N. McIntyre: Of Mist, and Grass, and Sand (laajennettu romaaniksi Unikäärme) 1974 Gordon Eklund & Gregory Benford: If the Stars Are Gods 1975 Tom Reamy: San Diego Lightfoot Sue 1976 Isaac Asimov: Kaksisataavuotias ihminen (The Bicentennial Man) 1977 Racoona Sheldon (Alice Sheldonin alias): The Screwfly Solution 1978 Charles L. Grant: A Glow of Candles, a Unicorn's Eye 1979 George R. R. Martin: Sandkings 1980 Howard Waldrop: Rumat kanat (The Ugly Chickens) 1981 Michael Bishop: The Quickening 1982 Connie Willis: Palovartija (Fire Watch) 1983 Greg Bear: Veren musiikkia (Blood Music) 1984 Octavia E. Butler: Verenlapsi (Bloodchild) 1985 George R. R. Martin: Portraits of His Children 1986 Kate Wilhelm: The Girl Who Fell into the Sky 1987 Pat Murphy: Rachel in Love 1988 George Alec Effinger: Schrödinger's Kitten 1989 Connie Willis: At the Rialto 1990 Ted Chiang: Tower of Babylon 1991 Michael Conner: Guide Dog 1992 Pamela Sargent: Danny Goes to Mars 1993 Charles Sheffield: Georgia on My Mind 1994 David Gerrold: The Martian Child 1995 Ursula K. Le Guin: Solitude 1996 Bruce Holland Rogers: Lifeboat on a Burning Sea 1997 Nancy Kress: The Flowers of Aulit Prison 1998 Jane Yolen: Lost Girls 1999 Mary A. Turzillo: Mars Is No Place for Children 2000 Walter Jon Williams: Daddy's World 2001 Kelly Link: Louise's Ghost 2002 Ted Chiang: Hell is the Absence of God 2003 Jeffrey Ford: Jäätelön valtakunta (The Empire of Ice Cream) 2004 Ellen Klages: Basement Magic 2005 Kelly Link: The Faery Handbag 2006 Peter S. Beagle: Kaksi sydäntä (Two Hearts) 2007 Ted Chiang: The Merchant and the Alchemist's Gate 2008 John Kessel: Pride and Prometheus 2009 Eugie Foster: Sinner, Baker, Fabulist, Priest; Red Mask, Black Mask, Gentleman, Beast 2010 Eric James Stone: That Leviathan, Whom Thou Hast Made 2011 Geoff Ryman: What We Found 2012 Andy Duncan: Close Encounters 2013 Aliette de Bodard: The Waiting Stars 2014 Alaya Dawn Johnson: A Guide to the Fruits of Hawai'i 2015 Sarah Pinsker: Our Lady of the Open Road 2016 William Ledbetter: The Long Fall Up 2017 Kelly Robson: A Human Stain 2018 Brooke Bolander: The Only Harmless Great Thing == Lähteet == * AwardWeb: SFWA Nebula Awards * === Viitteet === Pitkä novelli
Parhaan novellin Nebula-palkinto

Parhaan novellin Nebula-palkinto on yksi Science Fiction and Fantasy Writers of America jakamista Nebula-palkinnoista. Novelliksi määritellään alle 7500 sanan mittainen teos. == Voittajat == Taulukossa vuosi on se, jolle palkinto jaetaan. Palkinto jaetaan aina edelliselle vuodelle (esimerkiksi palkinto vuodelle 2007 on jaettu vuonna 2008). Vuosi Voittaja 2018 Phenderson Djèlí Clark: The Secret Lives of the Nine Negro Teeth of George Washington 2017 Rebecca Roanhorse: Welcome to Your Authentic Indian Experience™ 2016 Amal El- Mohtar: Seasons of Glass and Iron 2015 Alyssa Wong: Hungry Daughters of Starving Mothers 2014 Ursula Vernon: Jackalope Wives 2013 Rachel Swirsky: If You Were a Dinosaur, My Love 2012 Aliette de Bodard: Immersion 2011 Ken Liu: The Paper Menagerie 2010 Harlan Ellison: How Interesting: A Tiny Man Kij Johnson: Ponies 2009 Kij Johnson: Spar 2008 Nina Kiriki Hoffman: Trophy Wives 2007 Karen Joy Fowler: Always 2006 Elizabeth Hand: Echo 2005 Carol Emshwiller: I Live With You 2004 Eileen Gunn: Coming to Terms 2003 Karen Joy Fowler: What I Didn't See 2002 Carol Emshwiller: Creature 2001 Severna Park: The Cure for Everything 2000 Terry Bisson: macs 1999 Leslie What: The Cost of Doing Business 1998 Bruce Holland Rogers: Thirteen Ways to Water 1997 Jane Yolen: Sister Emily's Lightship 1996 Esther Friesner: A Birthday 1995 Esther Friesner: Kuolema ja kirjastoneiti (Death and the Librarian) 1994 Martha Soukup: A Defense of the Social Contracts 1993 Joe Haldeman: Graves 1992 Connie Willis: Jopa kuningattarella (Even the Queen) 1991 Alan Brennert: Ma Qui 1990 Terry Bisson: Bears Discover Fire 1989 Geoffrey A. Landis: Ripples in the Dirac Sea 1988 James Morrow: Bible Stories for Adults, No. 17: The Deluge 1987 Kate Wilhelm: Ikuisesti sinun, Anna (Forever Yours, Anna) 1986 Greg Bear: Tangentteja (Tangents) 1985 Nancy Kress: Out of All Them Bright Stars 1984 Gardner Dozois: Morning Child 1983 Gardner Dozois: The Peacemaker 1982 Connie Willis: A Letter from the Clearys 1981 Lisa Tuttle: The Bone Flute(kieltäytyi) 1980 Clifford D. Simak: Grotto of the Dancing Deer 1979 Edward Bryant: giANTS 1978 Edward Bryant: Stone 1977 Harlan Ellison: Jeffty Is Five 1976 Charles L. Grant: A Crowd of Shadows 1975 Fritz Leiber: Älä myöhästy zeppeliinistä (Catch That Zeppelin!) 1974 Ursula K. Le Guin: Päivää ennen vallankumousta (The Day Before the Revolution) 1973 James Tiptree Jr.: Love Is the Plan the Plan Is Death 1972 Joanna Russ: When It Changed 1971 Robert Silverberg: Good News from the Vatican 1970 (ei palkintoa) 1969 Robert Silverberg: Passengers 1968 Kate Wilhelm: The Planners 1967 Samuel R. Delany: ”Kyllä, ja Gomorra” ("Aye, and Gomorrah...") 1966 Richard McKenna: The Secret Place 1965 Harlan Ellison: Häpeä, Harlekiini!" sanoi Tiktak-mies ("Repent, Harlequin!" Said the Ticktockman) == Katso myös == * Parhaan novellin Hugo-palkinto == Lähteet == Novelli
Parhaan käsikirjoituksen Nebula-palkinto

Parhaan käsikirjoituksen Nebula-palkinto on yksi Science Fiction and Fantasy Writers of American jakamista Nebula-palkinnoista. Sillä palkitaan elokuvan, televisiosarjan, radio-ohjelman tai näytelmän käsikirjoitus. Vuosina 1974, 1975 ja 1977 palkinto oli parhaasta näytelmäteoksesta. == Voittajat == Taulukossa vuosi on se, jolle palkinto jaetaan. Palkinto jaetaan aina edelliselle vuodelle (esimerkiksi palkinto vuodelle 2007 on jaettu vuonna 2008). Vuoden 2008 jälkeen palkinnon korvasi Bradbury-palkinto. Vuosi Voittaja 1973 Maailma vuonna 2022 Stanley R. Greenberg; perustuu Harry Harrisonin romaaniin 1974 Unikeko Woody Allen 1975 Frankenstein Junior Mel Brooks & Gene Wilder; perustuu Mary Shelleyn romaaniin 1976 (ei 1. palkintoa) 1977 erikoispalkinto Tähtien sodalle 1978–1998 ei jaettu 1999 Kuudes aisti M. Night Shyamalan 2000 Galaxy Quest David Howard & Robert Gordon 2001 Hiipivä tiikeri, piilotettu lohikäärme James Schamus, Kuo Jung Tsai & Hui-Ling Wang; perustuu Du Lu Wangin kirjaan 2002 Taru sormusten herrasta: Sormuksen ritarit Fran Walsh & Philippa Boyens & Peter Jackson; perustuu J. R. R. Tolkienin romaaniin 2003 Taru sormusten herrasta: Kaksi tornia Fran Walsh & Philippa Boyens & Peter Jackson; perustuu J. R. R. Tolkienin romaaniin 2004 Taru sormusten herrasta: Kuninkaan paluu Fran Walsh & Philippa Boyens & Peter Jackson; perustuu J. R. R. Tolkienin romaaniin 2005 Serenity Joss Whedon 2006 Liikkuva linna Hayao Miyazaki, Cindy Davis Hewitt ja Donald H. Hewitt; perustuu Diana Wynne Jonesin romaaniin 2007 Pan’s Labyrinth Guillermo del Toro 2008 WALL-E Andrew Stanton ja Jim Reardon; perustuu Andrew Stantonin ja Pete Docterin tarinaan == Lähteet == * AwardWeb: SFWA Nebula Awards === Viitteet === Käsikirjoitus
Pukusuunnittelija

Pukusuunnittelija on taiteilija, joka suunnittelee esityksen puvustuksen ja valvoo sen toteutusta. Pukusuunnittelijat työskentelevät ammattiteattereiden ja tv-yhtiöiden palveluksessa sekä elokuvatuotannoissa. Heitä työskentelee jonkin verran myös muoti- ja vaatetusalalla. Pukusuunnittelija rinnastetaan koulutukseltaan ja työn vaativuudeltaan lavastajaan, ohjaajaan ja kuvaajaan. Suurin osa elokuvapukusuunnittelijoista työskentelee keikkatyöläisinä tuotantoyhtiöissä. Myös teattereissa käytetään vierailevia pukusuunnittelijoita. Suomessa pukusuunnittelijoita työskentelee elokuva- alalla pääsääntöisesti 10-15 henkilöä ja sivutoimisesti alle 50 henkilöä. Elokuvapuolella ammattikunta on pieni, mutta hyvin järjestäytynyt. Pukusuunnittelija suunnittelee puvustuksia teatteriesityksiin, tv-ohjelmiin ja elokuviin. Osa pukusuunnittelijoista suunnittelee myös lavastuksia. Pukusuunnittelija tekee tiivistä yhteistyötä ohjaajan, lavastajan, kuvaajan (elokuva), ja näyttelijöiden, eli niin sanotun taiteellisen henkilökunnan kanssa, sekä toteuttavan ja teknisen henkilökunnan kanssa. Pienemmissä tuotannoissa pukusuunnittelija voi toteuttaa itse suunnittelemansa asut. Suuremmissa tuotannoissa hän piirtää mallikuvat ja työkuvat, sekä hankkii materiaalit ja valvoo toteutusta. == Koulutus == Esittävän taiteen pukusuunnittelua voi opiskella yliopistotasolla Aalto-yliopiston taideteollisessa korkeakoulussa. Ammattikorkeakouluissa voi opiskella teatteripuvustusta. Erilaisia tekstiili- ja vaatetusalan opintoja järjestetään ammattikorkeakouluissa, käsi- ja taideteollisuusoppilaitoksissa sekä ammatillisissa oppilaitoksissa. Pukusuunnittelijan ammattiin voi hankkia pätevyyden myös oppisopimuskoulutuksella, mikä on kuitenkin harvinaisempaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Pukusuunnittelija (Elokuvantaju) *Pukusuunnittelijan ammatinkuvaus (Ammattinetti) Luokka:Elokuva-alan ammatit Luokka:Teatterialan ammatit Luokka:Vaatesuunnittelijat
Atlant Stadium

Atlant Stadium on monikäyttöinen stadion Navapolatskissa Valko-Venäjällä. Nykyään sitä käytetään enimmäkseen jalkapallossa FC Naftan Novopolotskin kotikenttänä. S eon valmistunut vuonna 1970 ja remontoitu 2003. Stadionille mahtuu 4 522 ihmistä. == Lähteet == Luokka:Valko-Venäjän jalkapallostadionit
Science Fiction and Fantasy Writers of America

Science Fiction and Fantasy Writers of America, Inc. (SFWA) on vuonna 1965 perustettu yhdysvaltalainen tieteis- ja fantasiakirjailijoiden yhdistys. Aiemmin yhdistyksen nimi oli Science Fiction Writers of America, mistä lyhenne SFWA on peräisin. Yhdistyksen perusti Damon Knight. Valtaosa yhdistyksen jäsenistä asuu Yhdysvalloissa. Aktiivinen jäsenyys on rajattu science fictionin, fantasian tai kauhun lajityypin julkaistuille kirjailijoille. Vähimmäisvaatimuksena on yksi julkaistu romaani tai käsikirjoitus taikka kolme novellia tietyin reunaehdoin levikin ja palkan suhteen. Liitännäisjäseneksi pääsevät sellaiset julkaistut kirjailijat, jotka eivät täytä näitä vaatimuksia. "Amerikka" yhdistyksen nimessä viittaa siihen että sen edunvalvonta keskittyy julkaisutoimintaan Yhdysvalloissa. Jäsenyys edellyttääkin sitä että kirjailijan teoksia on julkaistu englanniksi. SFWA jakaa vuosittain Nebula-palkintoa parhaalle novellille, pitkälle novellille, pienoisromaanille, romaanille ja käsikirjoitukselle. Lisäksi se jakaa myös Andre Norton -palkinnon parhaalle nuorten aikuisten romaanille, Author Emeritus -kunnianosoituksen ja Damon Knight Memorial Grand Master Awardin poikkeuksellisesta elämäntyöstä tieteis- tai fantasiakirjallisuudessa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Science Fiction and Fantasy Writers of America Luokka:Yhdysvaltalaiset järjestöt Luokka:Kirjallisuusseurat Luokka:Yhdysvaltalainen kirjallisuus
Sebastião José de Carvalho e Melo

Sebastião José de Carvalho e Melo (13. toukokuuta 1699 – 15. toukokuuta 1782) oli 1700-luvulla elänyt portugalilainen valtiomies ja maansa pääministeri vuodet 1750–1777. Hän oli myös Oeirasin kreivi ja Pombalin markiisi. E Melo syntyi vuonna 1699 Lissabonissa. Nuoruusvuotensa hän opiskeli Coimbran yliopistossa, jonka jälkeen hän palveli jonkin aikaa armeijassa. Siirryttyään politiikkaan hänen urakehityksensä oli hidasta ja hän toimi vain Portugalin lähettiläänä eri hoveissa, mutta kuninkaan vaihduttua hänelle suotuisampaan Joosef I:hin, nimitettiin e Melo mukaan hallitukseen. E Melo toimi sisäministerinä vuodesta 1750 vuoteen 1777 ollen tosiasiassa muita ministereitä ja jopa itse kuningasta merkittävämpi vallankäyttäjä valtion asioissa. Vuonna 1755 hänestä tuli maan pääministeri. Pombal muistetaan Portugalissa lähinnä Lissabonin vuoden 1755 maanjäristyksen nopeasta ja tehokkaasta jälkihoidosta sekä roolistaan Portugalin talouden ja yhteiskunnan uudistajana. Markiisi de Pombalin valtakaudella kontrollipolitiikka ankaroitui huomattavasti. "Sellit ja vankilat ovat ainoa asia, jonka tiedän tepsivän tähän hulluun kansaan", kerrotaan hänen sanoneen. Pääministeriksi tultuaan e Melo ryhtyi reformeihin ja uudistuksiin. Hän muun muassa lakkautti orjuuden Portugalin Intian-siirtomaista. Hän on myös jäänyt historiaan yhtenä jesuiittaveljeskunnan vihollisista valistusajalla. Pääministerinä ollessaan e Melo esimerkiksi takavarikoi jesuiittojen omaisuuden valtiolle ja karkotti nämä maasta., s. 76-80 E Melo kuoli Pombalissa vuonna 1782. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Portugalin pääministerit Luokka:Markiisit Luokka:Vuonna 1699 syntyneet Luokka:Vuonna 1782 kuolleet
Charles Courant

Charles Courant (14. huhtikuuta 1896 - 26\. kesäkuuta 1982) oli sveitsiläinen vapaapainija. Courant voitti hopeaa vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä alle 82,5 kilon sarjasta. Neljä vuotta myöhemmin Pariisin olympiakentillä hän saavutti samasta sarjasta pronssia. ==Lähteet== Luokka:Sveitsiläiset vapaapainijat Luokka:Sveitsiläiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1896 syntyneet Luokka:Vuonna 1982 kuolleet
Shanghain ooppera

pienoiskuva|Shanghai Grand Theatre yöllä. Shanghain ooppera esiintyy muun muassa siellä. Shanghain ooppera tai Shanghain oopperatalo (, ) on kiinalainen, Shanghaissa toimiva oopperaseurue. Oopperan pääjohtaja, taiteellinen johtaja ja kapellimestari on Guoyong Zhang, joka on toiminut sen johdossa vuodesta 2001. Oopperaseurue on perustettu 1950-luvulla, ja sitä pidetään Aasian parhaana. Oopperan ohjelmistossa oli vuonna 2007 seitsemän oopperaa. Shanghain ooppera vieraili Suomessa Savonlinnan oopperajuhlilla 2008 ja esitti Giuseppe Verdin Otellon ja Deqing Wenin oopperan Uhkapeli sekä Xian Xinghain kantaatin Keltainenjoki. Otellon ohjasi Rooman oopperan ohjaaja Maurizio di Mattia. Oopperalla ei ole omaa toimitilaa, vaan se vuokraa kahta teatteria, joista toinen on Shanghai Grand Theatre. == Katso myös == * Shanghai Grand Theatre == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Kiinalainen ooppera Luokka:Oopperaseurueet Luokka:Shanghai
Tom Savini

Thomas Vincent "Tom" Savini (s. 3. marraskuuta 1946 Pittsburgh, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen maskeeraaja, erikoistehostetaiteilija ja näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten työstään George A. Romeron zombie-elokuvien parissa. Hän on myös vieraillut Simpsoneissa ja ollut mukana luomassa kauhuelokuvasarjan Perjantai 13. murhaajaa Jason Voorheesia. == Valikoitu filmografia == === Näyttelijänä === * Martin (1978) * Dawn of the Dead (1978) * Nukkemurhaaja (Maniac, 1980) * Creepshow (1982) * Creepshow 2 (1987) * Hämärästä aamunkoittoon (From Dusk till Dawn, 1996) * Kuolleiden aamunkoitto (Dawn of the Dead, 2004) * Planet Terror (2007) * Machete (2010) * Django Unchained (2012) === Erikoistehostetaiteilijana / maskeeraajana === * Martin (1978) * Dawn of the Dead (1978) * Perjantai 13. (Friday the 13th, 1980) * Nukkemurhaaja (Maniac, 1980) * The Burning – koston liekit (The Burning, 1981) * Creepshow (1982) * Friday the 13th Part 4: The Final Chapter (1984) * Elävien kuolleiden päivä (Day of the Dead, 1985) * Texasin moottorisahamurhat 2 ('The Texas Chainsaw Massacre 2', 1986) * Creepshow 2 (1987) * Punainen skorpioni (Red Scorpion, 1989) === Ohjaajana === * Keskiyön kauhutarinoita (Tales from the Darkside, 1984–1988) * Night of the Living Dead (1990) * Chill Factor: House Call (2004) * Creepshow (2019) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset meikkitaiteilijat Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvatuottajat Luokka:Erikoistehosteiden suunnittelijat Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Shanghain suurteatteri

Shanghain suurteatteri () on Shanghaissa sijaitseva teatteri, jota vuokraa esimerkiksi Shanghain ooppera. Teatteri sijaitsee Renmin dadaon ja Huangpi beilun risteyksessä Kansanaukion pohjoisosassa Huangpun piirissä Shanghaissa Kiinassa. Rakennuksen on suunnitellut ranskalainen arkkitehti Jean-Marie Charpentier, ja sen pinta-ala on 11 528 neliömetriä. Sisustussuunnitelmat on tehnyt Studios Architecture. Teatteri avattiin 1998. ==Aiheesta muualla== *Teatterin verkkosivut Luokka:Kiinalainen kulttuuri Luokka:Shanghain rakennukset ja rakennelmat Luokka:Teatterit
Poltettu oranssi

Poltettu oranssi – balladi sanan ja veren ansoista (1968) on Eeva-Liisa Mannerin kirjoittama näytelmä. Alaotsikkonsa mukaan näytelmä "tapahtuu pikkukaupungissa kymmenluvulla ennen I maailmansotaa". Tapahtumat sijoittuvat 1900-luvun alun porvalliseen kotiin, josta perheen tytärtä viedään psykoterapeutin pakeille. Näytelmän nimi viittaa tytön unissaan näkemäänsä hevoseen, jonka nimi on Poltettu oranssi. Psykoanalyyttinen näytelmä voidaan nähdä niin aikakautensa kuvaukseksi kuin ajattomaksi perhesuhteiden tutkimukseksi. == Keskeiset henkilöt == *Tytär Marina Klein *Äiti Amanda Klein *Isä Ernest Klein *Tohtori Fromm *Tohtori Frommin apulainen ==Versiot== ===Kirja=== Näytelmästä on julkaistu kaksi painosta: *1968: Kustannusosakeyhtiö Tammi, 108 s *2003: Kirja kerrallaan, Lasipalatsin Mediakeskus Oy, 92 s, pehmeäkantinen nidottu. ISBN 952-5439-34-8 ===Teatteri=== Näytelmä on ollut ilmestymisestään asti suosittu. Sitä on esitetty lukuisissa eri teattereissa ympäri Suomea. ===Ooppera=== Tauno Marttinen sävelsi kirjan pohjalta samannimisen oopperan, joka sai kantaesityksensä televisiossa 1971 ja näyttämöensiesityksensä Suomen Kansallisoopperassa 1975. Teosta pidetään Marttisen parhaana oopperana. ==Aiheesta muualla== *Kirja-arvostelu (Kiiltomato.net) Luokka:Suomalaiset näytelmät Luokka:Oopperat en:Poltettu oranssi
Aloysius Gonzaga

Pyhä Aloysius Gonzaga (9. maaliskuuta 1568 Castiglione delle Stiviere, Venetsian tasavalta – 21. kesäkuuta 1591 Rooma, Italia), italiaksi Luigi Gonzaga, oli italialainen jesuiitta ja katolilainen pyhimys. Hän on AIDS- hoitajien, AIDS-potilaiden, katolisen nuorison, jesuiitta-opiskelijoiden, kulkutaudista helpottumisen, arkojen silmien, teinilapsien, teinien, nuorten ja nuorison suojeluspyhimys. Pyhimyksen symboleita ovat risti tai krusifiksi, liljat, jaloissa kruunu, sekä ruusukko ja hänet kuvataan usein jesuiittana ristin, liljan tai kallon kanssa. Paavi Gregorius XV julisti Aloysiuksen autuaaksi 1621, paavi Benedictus XIII julisti hänet pyhimykseksi 31. joulukuuta 1726 ja hänen juhlapäiväänsä vietetään 21 kesäkuuta eli hänen kuolinpäivänään. Roomalaiskatolisessa messussa pyhää Aloysiusta on muistettu seuraavanlaisella latinankielisellä kollehtarukouksella: "Orémus. Coeléstium donórum distribútor, Deus, qui in angélico iúvene Aloísio miram vitæ innocéntiam pari cum poeniténtia sociásti: eius méritis et précibus concéde; ut, innocéntem non secúti, poeniténtem imitémur." ==Elämä == Gonzaga syntyi varakkaaseen sukuun Castiglione delle Stivieressa. Hänestä oli alkujaan tarkoitus tulla sotilas, mihin hän saikin koulutusta, tosin samalla hän opiskeli muitakin aineita. Hänet lähetettiin nuorella iällä Firenzeen toimimaan Francesco I de' Medicin palveluksessa. Firenzessä Gonzaga kuitenkin sairastui ja toipilasaikanaan hän käytti aikaansa pyhimyksistä kertovien kirjojen lukemiseen ja rukoiluun. Palattuaan Castiglioneen Gonzaga tapasi kardinaali Charles Borromeon, josta myöhemmin tuli katolilainen pyhimys. Kardinaali antoi pojalle tämän ensimmäisen ehtoollisen. Myöhemmin Gonzaga innostui lähetyssaarnaajan urasta luettuaan jesuiittojen lähetystöitä käsittelevän teoksen. Gonzagasta tuli jesuiitta ja hän siirtyi Roomaan voidakseen palvella veljeskuntaa. Hänet lähetettiin sieltä opiskelemaan, mutta huonon terveydentilansa takia hän joutui palaamaan Roomaan. Vuonna 1591 Roomassa puhkesi kulkutauti, minkä seurauksena jesuiitat alkoivat pitää sairaalaa kärsiville. Gonzaga liittyi sairaalan henkilökuntaan, mutta hoitaessaan potilaita hän sai itse tartunnan. Gonzaga kuoli 23-vuotiaana 21. kesäkuuta 1591. == Elämänvaiheita == Pyhän Aloysius Gonzagan elämä voidaan jakaa seuraaviin vaiheisiin: * Syntymä 9. maaliskuuta 1568 * Liittyminen jesuiittoihin 1585 * Kuolema 23-vuotiaana 1591 == Galleria == File:Tiepolo Gonzaga.jpg File:Aloysius Gonzaga child.jpg File:Hinterglasbild San Luigi (Aloysius) Neapel 19Jh.jpg == Lähteet == Luokka:Jesuiitat Luokka:Italialaiset pyhimykset Luokka:AIDS Luokka:Vuonna 1568 syntyneet Luokka:Vuonna 1591 kuolleet
Markkinarauha

Markkinarauha oli aiemmin Suomessa ja Ruotsissa käytössä ollut lain antama turva, joka suojasi markkinoilla olevia ihmisiä, niin myyjiä kuin ostajiakin. Vuodelta 1734 peräisin olevan lain kauppakaaren 7 luvun 6 pykälän mukaan "Jos rymäkkä, meteli ja tappelu tapahtuu, sittenkuin julkiset markkinat julistetut owat, rangaistakoon syypää lain mukaan, ja sakoitettakoon rauhan rikkomisesta kymmenen talaria." Vuonna 1866 annetussa asetuksessa27/1866, 16 § säädettiin raskauttavaksi seikaksi, jos pahoinpitely tapahtui yleisellä tiellä, kadulla, torilla tai yleisillä markkinoilla. Vuoden 1889 rikoslain myötä kauppakaaressa olevat rangaistusmääräykset rikoksista, joista yleisessä rikoslaissa oli säädetty rangaistus, lakkasivat olemasta voimassa.Asetus rikoslain voimaanpanemisesta 39/1889 s. 101 Entisestä markkinarauhan rikkomisesta rankaistiin nyt rikoslain 16 ja 21 lukujen mukaan. ==Lähteet== * Tietosanakirja, Tietosanakirja-osakeyhtiö 1914 ===Viitteet=== Luokka:Suomen oikeushistoria Luokka:Ruotsin oikeushistoria
Lehtiasento

Lehtiasento kertoo, miten kasvin lehdet sijaitsevat varressa toisiinsa nähden. Lehtiasento on tärkeä tekijä kasvin lajia määritettäessä; joissakin kasviheimoissa monilla heimon lajeilla on keskenään samantyyppinen lehtiasento. Yleisesti tunnistetut lehtiasentotyypit ovat: * kierteinen: lehdet kiertävät ympyrää varren ympärillä tiheästi tai harvassa * vuorottainen: kierteisen asennon erityistapaus, jossa perättäisten lehtien välinen kulma on 180° * vastakkainen: lehdet ovat asettuneet ikään kuin toistensa peilikuviksi * säteittäinen eli kiehkurainen: monta lehteä tietyssä kohdassa vartta * ruusukkeinen: varsinkin kasvin alalehdet sijaitsevat kasvin tyvessä tiheästi ja ympäröiden vartta ruusukkeena. Esimerkiksi voikukkien lehdet ovat asettuneet tällä tavoin. == Lähteet == * Otavan värikasvio, 2008. * Sirkka Hakalisto, Timo Hokkanen & Raisa Leinonen: Kasviharrastajan opas. Tammi, 1991. Luokka:Kasviorganologia