EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Mieskone

Mieskone on suomalainen rockyhtye, jonka laulaja-kitaristina ja lauluntekijänä toimii Juha Mieskonen. Se tunnetaan parhaiten 1990-luvun alkupuolen hiteistään ”Omenapuu” ja ”Roosa ja kahdeksan muuta”. Mieskoneen alkuperäiset jäsenet olivat Juha Mieskonen (laulu ja basso), Ekku Apo (kitara ja laulu), Ari Ilaskivi (rummut), Jarmo Lehtelä (kitara). Myöhemmin mukaan tulivat Maku Siirtola (koskettimet), Ilaskiven tilalle tullut Tomppa Frisk sekä Harri Moilanen (kitara) ja Peki Uurtimo (basso). Kesken toisen albumin tekoa Moilasen tilalle vaihtui Henny Björklöf. Kolmannella albumilla soittivat Marko Karhu (kitara) ja Ile Tirkkonen (rummut). ==Historiaa== Bablersissä ja Baysixissä aiemmin soittanut Juha Mieskonen ja Ekku Apo esittivät 1980-luvun lopulla perustamassaan Cortego’s-yhtyeessä englanniksi omia ja lainattuja kappaleita ja esiintyivät muun muassa Tavastia-klubilla. Pöytälaatikkoon kertyi kuitenkin myös suomenkielisiä lauluja, joiden ympärille perustettiin uusi yhtye Mieskone. Yhtye harjoitteli Helsingin Kasarmikadulla ravintola Cantina Westin viereisessä kellarissa, ja ravintolan baarimikkona työskennellyt Maku Siirtola liittyi pian yhtyeen kosketinsoittajaksi. Kun rumpali Ari Ilaskivi lähti Britanniaan opiskelemaan, hänen tilalleen tuli jo Cortego’sissa soittanut Tomppa Frisk. Pian Mieskoneelle tarjosivat levytyssopimusta sekä Ilkka Vainion Audiovox että monikansallinen Polygram, jolle yhtye sitten tekikin kaksi albumia, ”Voisitko viheltää (1993) ja ”Roosa ja kymmenen muuta (1995). Kolmas albumi Kaislavene (1999) tehtiin Texicalli Records -merkille. Mieskoneen kolmas single, viheltelyyn kehottava ”Omenapuu” sai paljon soittokertoja etenkin Yleisradion kanavilla, ja esikoisalbumin raidat alkoivat soida myös kaupallisilla kanavilla. Ilkka Mattila arveli Helsingin Sanomissa Mieskoneen alkuaikojen suosion johtuneen lauluista, jotka käsittelivät monille tuttuja kipeitä asioita hauskalla ja kepeällä tavalla: ”Yhtye laulaa mieluummin kaikille yhteisistä elämän ilmiöistä kuin matkustavan keikkaraakin romanttisesta sekavuudesta.” Haastattelussa Juha Mieskone kertoi aina luulleensa kappaleitaan kovin melankolisiksi. Yhtye osallistui Syksyn Sävel -kilpailuun vuonna 1993 kappaleella ”Sininen mekko”. == Diskografia == === Albumit === * (Polygram) * (Polygram) * (Texicalli Records) === Singlet === * ”Suru” / ”Tarjoilija” (1992) * ”Vihreällä bussilla” / ”Liikemiehen taivas/Yksinäinen” (1993) * ”Omenapuu” / ”Tähän tahtiin” (1993) * ”Sininen mekko” / ”Se on varmaa” (1993) * ”Pienen pojan unelma” (1993) * ”Toiseen kiintynyt” / ”Toivelevyt” (1994) * ”Roosa ja kahdeksan muuta” / ”Laulu sulle” (1995) * ”Kitara” (1995) * ”Taivaanrannan maalari” (1996) * ”Kukkamekko” (1998) * ”Kun seireenit laulaa” (1999) * ”Hetket on kultaa” / ”Ruususuu” (1999) * ”Erilaisia ihmisiä” (2003) * ”Lupaukset” (2006) * ”Harhaillaan” (2014) * ”Merisuolaa” (2014) * "Nuoruus (kuinka kaipaan sua)" (2024) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Mieskone MySpacessa Luokka:Suomalaiset rockyhtyeet Luokka:1990-luvun suomalaiset yhtyeet ja sooloartistit
Sven Lindahl

Sven Lindahl (s. 25. kesäkuuta 1937) on ruotsalainen toimittaja, uutisankkuri, säveltäjä ja sanoittaja. Lindahl on tunnettu kappaleestaan ”Mälarö kyrka”, jonka ensimmäisenä levytti Lenne Broberg ja myöhemmin Eero Raittinen suomeksi nimellä ”Vanha holvikirkko”. Luokka:Ruotsalaiset televisiotoimittajat Luokka:Ruotsalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Totte Wallin

Torsten ”Totte” Wallin (s. 1952 Enköping, RuotsiLars Torsten Vallin. Merinfo.se. Viitattu 4.7.2016.) on ruotsalainen laulaja, muusikko, koomikko ja juontaja. Hän nousi julkisuuteen vuonna 1979 kappaleella ”Enköpingståge´”. Wallin on esiintynyt niin radiossa kuin televisiossakin. Säveltäjä Povel Ramel palkitsi Wallinin vuonna 1983 Karamelodiktstipendiet-palkinnolla. Hän oli ensimmäinen kyseisen stipendin saanut henkilö.Karamellodikt. Pygme Musikförlag. Viitattu 4.7.2016. ==Valikoitu diskografia== ===Albumit=== *1976 – När kulorna rullar (Marie Bergmanin ja Finn Sjöbergin kanssa) *1977 – Grand Canyon *1979 – Enköpingståge´ *1980 – Kanotsyndromet *1981 – Gyllene noice *1983 – Wallins trampolin *1986 – Den lekfulla lögnen *1990 – Tottes klass: Låt stå! *1992 – Klas Klättermus och de andra djuren i Hackebackeskogen *1993 – Totte Wallin 1973–1993 *1998 – Mmm blues *2000 – Totte Wallin: Guldkorn (samling) *2012 – Måla måla vatten ===Singlet=== *1980 – Morronpasset *1981 – Gyllene Noice *1981 – Stockholmsmelodi *1982 – Ge facket en chans *1983 – Kärleken är *1983 – Carolas farsa *1987 – En sång om solen *1988 – Lilla Essingen blues *1995 – För lite sex i politiken *1996 – Alla hatar alla == Bibliografia == *1980 – Kanotsyndromet *2005 – Vildros och kaprifol : trädgården på ön ==Lähteet== Luokka:Ruotsalaiset muusikot Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tietoturvajohtaja

Tietoturvajohtaja (), on keskittynyt organisaation tietoturvaprosessien johtamiseen. Tietoturvajohtajien rooli yrityksissä on lainsäädännöllisistä syistä kasvamassa. Yksityisyydensuojan vahvistuminen Euroopassa sekä tiedottamis- ja seurantavelvoitteiden vahvistuminen Yhdysvalloissa pakottaa yritysjohdon ottamaan vakavasti tietoturva-asiat. ==Tehtävät== Tietoturvajohtajan tehtävät ja roolit eivät ole kovin vakiintuneita ja ne vaihtelevat kunkin yrityksen tarpeiden mukaan. Yleensä ne sisältävät seuraavia tehtäviä: * Tietoturvan tavoitteiden ja tehtävien määrittely * Tietoturvapolitiikan rakentaminen ja kehittäminen * Tietoturvaprosessien määrittely ja johtaminen * Tietoturvakoulutuksen ja osaamisen kehittäminen * Tietoturvaprojektisalkun rakentaminen * Tietoturvauhkia, -riskejä, ja -kehittämistä koskeva johdon raportointi Yleisesti ottaen tietoturvajohtajan vastuulla on luoda tietoturvallisuuspolitiikka, hyväksyttää se sekä varmistaa sen täytäntöön pano. Toinen puoli tehtävää on valvoa (auditoida) tietoturvallisuusasioita. Tietoturvajohtajat raportoivat tyypillisesti toimitusjohtajalle tai jollekin muulle johtoryhmän jäsenelle, kuten tietohallintojohtajalle (CIO), tai liiketoimintajohdolle . Raportointikohde riippuu pitkälti siitä miten riippuvainen yrityksen toiminta on tietoturvallisuudesta. Erityisesti rahoitus-, vakuutus- ja terveydenhoidon aloilla on syytä raportoida mahdollisimman ylös lainsäädännöllisistä syistä. Tietoturvajohtajan tuleekin jatkuvasti kyseenalaistaa olemassa olevat tietoturvakäytännöt ja -vaatimukset ja tehdä tarvittavat muutokset organisaation tietoturvapolitiikkaan. == Lähteet == Luokka:Teknisen alan ammatit Luokka:Tietoturva
Richard Layard

Peter Richard Grenville Layard (s. 15. maaliskuuta 1934) on brittiläinen ekonomisti ja LSE:n taloustieteen emeritusprofessori. Eräs Layardin teesejä on, että progressiivinen tuloverotus saattaa olla eräänlaista yhteiskunnallista haittaverotusta, koska se vähentää rikkauden mukanaan tuomia ulkoishaittoja. Suomessa hänen ajatuksiaan on lainannut muun muassa Osmo Soininvaara. Vuodesta 2000 Layard on istunut Labourin elinikäisenä päärinä parlamentin ylähuoneessa nimellä paroni Layard. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Richard Layardin esittely LSE:n sivuilla Luokka:Brittiläiset taloustieteilijät Luokka:Elinikäiset päärit Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lempäälän rautatieasema

Lempäälän rautatieasema () on Suomen rataverkon liikennepaikka Lempäälässä rataosalla . Asemalla pysähtyvät Tampereen seudun lähiliikenteen -junat, pääkaupunkiseudun lähiliikenteen Tampereelle jatkavat -junat sekä osa Helsingin ja Tampereen välisistä kaukojunavuoroista. Laitureilla on matkustajien suojaksi tarkoitetut sadekatokset ja liikenneinformaationäytöt. Helsinkiin liikennöidään raiteelta 1 ja Tampereelle raiteelta 3. Aseman ohittavat junat käyttävät raidetta 2. Lempäälän rautatieasema oli yksi Hämeenlinnan ja Tampereen välisen rataosan IV luokan rautatieasemista samanaikaisesti sen kanssa 22. kesäkuuta 1876 käyttöön otettujen Parolan, Kuurilan ja Viialan asemien ohella. Näistä Lempäälä on ainoa, jossa alkuperäinen asemarakennus on säilynyt nykypäiviin saakka. Lempäälästä oli muodostunut liikenteen solmukohta jo ennen rautatien tuloa, kun Lempäälän kanava oli valmistunut vuonna 1874. Ennen Toijala–Valkeakoski-radan rakentamista ainoa maayhteys pääradan varresta Valkeakoskelle kulki Lempäälän kautta. Lempäälän aseman alkuperäisenä nimenä oli vuoteen 1897 saakka Lempoinen (). Lempäälän vanha vuonna 1876 valmistunut asemarakennus on säilynyt, mutta se ei ole enää alkuperäisessä käytössä. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti Knut Nylander ja sitä laajennettiin Bruno Granholmin piirustusten mukaan vuosina 1908 ja 1922. Nykyisin Lempäälän kunnan omistamalla vanhalla asemalla toimii Lempäälän käsityökeskus ja Ratapuoti. Vastapäätä vanhaa asemaa radan toisella puolella sijaitsi aikanaan myös puinen tavaramakasiinirakennus, joka purettiin 1980- ja 1990-lukujen vaihteessa. Tavaraliikenne Lempäälän asemalla lopetettiin vuonna 1993. Lempäälän uudessa, vuonna 1980 valmistuneessa rautatieasema/virastotalossa, jossa toimii poliisiasema, kirjasto ja työvoimatoimisto, toimi VR:n lipunmyynti 1990-luvun loppupuolelle. Rakennuksen omistaa kiinteistöyhtiö, ja Lempäälän rautatieasema on Suomen ainoa, jossa rautatien asetinlaite on sijoitettu yksityisen omistamaan rakennukseen. Museovirasto on luokitellut Lempäälän rautatieaseman valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. == Lähteet == Luokka:Lempäälän rautatieliikennepaikat‎ Luokka:Pirkanmaan henkilöliikenteen rautatieliikennepaikat Luokka:Bruno Granholmin suunnittelemat rakennukset Luokka:Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa Luokka:Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Vaarallisella alueella

Vaarallisella alueella (On Deadly Ground) on vuonna 1994 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva. Elokuvan ohjasi Steven Seagal ja hän näyttelee itse myös pääosaa. == Juonesta == Elokuva kertoo Alaskassa asustelevasta Forrest Taftista, joka joutuu sammuttamaan erään Aegis Oilin öljylähteistä, sillä se on ilmiliekeissä. Sammutuksen jälkeen hän menee baariin, jossa hänen täytyy antaa pieni opetus eräälle intiaaneja häiritsevälle miehelle. Silloin Taft kuulee pomonsa Jenningsin kavalista aikeista ja siitä, että tämä sortaa julmasti intiaaneja. Tästä tulistuneena hän julistaa sodan öljyjohtajia vastaan. == Näyttelijät == ==Palkinnot== ===Voitetut=== *Razzie-palkinto **1995 Huonoin ohjaaja: Steven Seagal ===Ehdokkuudet=== *Razzie-palkinto **1995 Huonoin näyttelijä: Steven Seagal **1995 Huonoin naisnäyttelijä: Joan Chen **1995 Huonoin sävellys: Mark Hudson ja Klaus Meine **1995 Huonoin elokuva **1995 Huonoin käsikirjoitus: Ed Horowitz ja Robin U. Russin ==Arvioita== Video-oppaassa vuodelta 1994 Olavi Similä näkee elokuvan ongelmina rytmittömyyden, vähäisen toiminnan ja lopun paatoksellisen ekosaarnan. Hän antaa elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”. VideoHound’s Golden Movie Retriever moittii elokuvan kankean saarnaavaa dialogia ja koko käsikirjoitusta. Vaarallisella alueella saa siltä huonoimmille elokuville varaamansa arvosanan ”Woof!”.On Deadly Ground, VideoHound’s Golden Movie Retriever. Gale, 2008. Haettu 14.11.2016 palvelusta HighBeam Research (vaatii tilauksen). ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Leffatykin arvostelu elokuvasta Luokka:Vuoden 1994 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset toimintaelokuvat Luokka:Warner Brosin elokuvat
Peter Baco

Peter Baco (s. 9. huhtikuuta 1945) on slovakialainen poliitikko. Hän kuuluu Ľudová strana – Hnutie za demokratické Slovensko -puolueeseen ja istui vuosien 2004–2009 ajan sitoutumattomana Euroopan parlamentissa. Hän on toiminut Slovakian maatalousministerinä vuosina 1992–1998.Peter Baco. Europarlamentin jäsenet. Viitattu 19.7.2017. == Lähteet == Luokka:Slovakialaiset europarlamentaarikot Luokka:Maatalousministerit Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
María Badía

thumb|María Badía María Badía i Cutchet (s. 13. toukokuuta 1947) on espanjalainen, tarkemmin katalonialainen, poliitikko Espanjan sosialistisessa työväenpuolueessa. Hän oli Euroopan parlamentin jäsen osana sen sosiaalidemokraattista ryhmää vuosina 2004–2014. María Badía i Cutchet. Parlamentin jäsenet. Viitattu 18.7.2017. Badía valmistui Barcelonan autonomisesta yliopistosta ja työskenteli englanninopettajana Sabadellissa. ==Lähteet== Luokka:Espanjan sosialistisen työväenpuolueen poliitikot Luokka:Espanjalaiset europarlamentaarikot Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mariela Baeva

Mariela Velitškova Baeva (; s. 22. lokakuuta 1964, Sofia) on bulgarialainen poliitikko Oikeuksien ja vapauden liikkeessä. Hänet valittiin vuonna 2007 Euroopan parlamenttiin, jossa hän kuului Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmään. Hän jäi pois europarlamentista vuonna 2009.Mariela Baeva. Parlamentin jäsenet. Viitattu 18.7.2017. == Lähteet == Luokka:Bulgarialaiset europarlamentaarikot Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Toni Flink

Toni Flink (s. 1970) on salolainen urheilutoimittaja, jonka erikoislajeina ovat lentopallo sekä koripallo. Flink toimii yrittäjänä, vapaana toimittajana ja työskentelee mm. Suomen Lentopalloliitolle, selostaa ja tuottaa lentopalloa sekä koripalloa eri kanaville. Flink on työskennellyt aiemmin pitkään sanomalehti Itä-Savossa (1995–2009), Urheilukanavalla (2002–2009) sekä Nelonen Sport Prolla (2010). Urhotv:lle Flink selosti lentopalloa, koripalloa sekä beach volleyta. Nykyisin Flink selostaa lentopalloa Ruutu-suoratoistopalveluun sekä toimii koripallon makasiiniohjelman Korismaanantain juontajana (2019–) sekä sisällöntuottajana Elisa Viihteellä. Flink on valittu vuoden lentopallotoimittajaksi 2001–2002 ja Hotsport.info on palkittu vuoden lentopalloilmiönä 2003–2004. Suomen Urheilutoimittajien Liitto palkitsi Flinkin vuoden tiedottajana 2014. Flink toimi myös pitkään verkkosivusto Hotsport.infon päätoimittajana. Suomen lentopallomaajoukkueen tiedottajana hän on toiminut vuodesta 2005 lähtien. Flink on toiminut myös lukuisissa eri lajien kuulutustehtävissä, kuten suunnistuksen Jukolan viestin pääkuuluttajana neljästi 2003, 2005, 2006 ja 2007. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset urheilutoimittajat Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Iisakki Nikkola

Iisakki Elias Nikkola (sukunimi aikaisemmin Latva-Nikkola, 11. toukokuuta 1887 Kurikka – 20. tammikuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen maanviljelijä ja herastuomari, joka oli IKL:n ja myöhemmin kokoomuksen kansanedustajana. Nikkolan vanhemmat olivat talollinen Juho Latva-Nikkola ja Hedviiki Sofia Piirto. Hän kävi kansakoulun ja toimi sitten vuodesta 1910 alkaen maanviljelijänä Ilmajoella. Nikkola hoiti lautamiehen tehtäviä 1918–1954 ja sai herastuomarin arvon 1938. Nikkola oli IKL:n kansanedustajana 1933–1945 sekä kokoomuksen kansanedustajana 1951–1952 edustaen Vaasan läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän sai sairauden takia vapautuksen edustajan tehtävistään kesken kauden 19. syyskuuta 1952. Nikkola oli myös presidentin valitsijamiehenä vuosien 1931 ja 1950 presidentinvaaleissa ja hän kuului jäsenenä Ilmajoen kunnanvaltuustoon. Nikkola oli naimisissa vuodesta 1909 Saima Susanna Lauroselan kanssa. == Lähteet == * Luokka:Kansanedustajat Luokka:Isänmaallisen Kansanliikkeen poliitikot Luokka:Kansallisen Kokoomuksen poliitikot Luokka:Ilmajoen kunnanvaltuutetut Luokka:Vaasan läänin eteläinen vaalipiiri Luokka:Vuonna 1887 syntyneet Luokka:Vuonna 1959 kuolleet
Tiberiu Bărbulețiu

Tiberiu Bărbulețiu (s. 1. joulukuuta 1963 Blaj) on romanialainen poliitikko. Hän kuuluu Kansalliseen liberaalipuolueeseen ja istui vuonna 2007 lyhyen aikaa Euroopan parlamentissa osana Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmää. Tiberiu Bărbulețiu. Parlamentin jäsenet. Viitattu 19.7.2017. == Lähteet == Luokka:Romanialaiset europarlamentaarikot Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Enrique Barón Crespo

Enrique Barón Crespo (s. 27. maaliskuuta 1944 Madrid) on espanjalainen Sosialistisen työväenpuolueen poliitikko ja lakimies. Crespo valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Madridin Complutense-yliopistosta vuonna 1965. Hän on istui Euroopan parlamentissa yhtämittaisesti vuodeasta 1986 vuoteen 2009.Enrique Barón Crespo. Parlamentin jäsenet. Viitattu 18.7.2017. Sitä ennen hän oli Espanjan parlamentin jäsen. Crespo toimi vuosina 1982–1985 maansa liikenne-, matkailu- ja tietoliikenneministerinä. Hän oli vuosina 1989–1992 Euroopan parlamentin puhemies. ==Lähteet== Luokka:Espanjalaiset europarlamentaarikot Luokka:Euroopan parlamentin puhemiehet Luokka:Espanjan sosialistisen työväenpuolueen poliitikot Luokka:Espanjan ministerit Luokka:Liikenneministerit Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Etelka Barsi-Pataky

Etelka Barsi-Pataky (15. syyskuuta 1941 Budapest – 4. helmikuuta 2018Elhunyt Barsiné Pataky Etelka volt EP-képviselő ) oli unkarilainen Fidesz-puolueen poliitikko. Hän on istunut Euroopan parlamentin jäsenenä vuosina 2004–2009. Barsi-Pataky syntyi Budapestissa ja sai insinöörikoulutuksen. Hän kuului Unkarin parlamenttiin vuosina 1994–1998 ja toimi vuosina 2000–2003 maansa suurlähettiläänä Itävallassa. EP:ssä Barsi-Pataky kuului Euroopan kansanpuolueen ryhmään.Etelka Barsi-Pataky. Europarlamentin jäsenet. Viitattu 19.7.2017. == Lähteet == Luokka:Unkarilaiset europarlamentaarikot Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Gerard Batten

Gerard Batten (s. 27. maaliskuuta 1954) on brittiläinen poliitikko, joka kuuluu Yhdistyneen kuningaskunnan itsenäisyyspuolueeseen (UKIP). Hänet valittiin vuonna 2004 Euroopan parlamenttiin, jonka jäsenenä hän kuului Itsenäisyys/demokratia -ryhmään ja vuodesta 2014 Vapauden ja suoran demokratian Eurooppa -ryhmään.Gerard Batten. Parlamentin jäsenet. Viitattu 18.7.2017. Battenista tuli 2018 UKIPin puheenjohtaja. Hänen kaudellaan puolue menetti vuoden 2019 europarlamenttivaaleissa kaikki 24 paikkaansa. Batten erosi pian tämän jälkeen puolueen johdosta. Lontoossa syntynyt Batten oli vuosikymmeniä töissä BT Groupissa (British Telecom). == Lähteet == Luokka:Brittiläiset europarlamentaarikot Luokka:Brittiläisten puolueiden puheenjohtajat Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Alessandro Battilocchio

Alessandro Battilocchio (s. 3. toukokuuta 1977) on italialainen Uuden sosialistipuolueen poliitikko, joka toimi vuosina 2004–2009 Euroopan parlamentin jäsenenä Euroopan parlamentin sosialidemokraattisessa ryhmässä.Alessandro Battilocchio. Parlamentin jäsenet. Viitattu 18.7.2017. Battilocchio suoritti lakitieteen loppututkinnon Roomassa vuonna 2003. Hänet valittiin Tolfan pormestariksi alun perin vuonna 2001, sitten toiselle kaudelle toukokuussa 2006. == Lähteet == Luokka:Italialaiset europarlamentaarikot Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Australian Grand Prix 2004

Australian Grand Prix 2004 (virallisesti LXIX Foster's Australian Grand Prix) oli Formula 1 -kauden 2004 1. osakilpailu, joka ajettiin 7. maaliskuuta Albert Parkin radalla Australiassa. Kilpailun voitti Saksan Michael Schumacher. Lokakuussa 2003 Suomen ensimmäiseksi Foster's Grid Girliksi valittu Anna-Maija Järventaus, pääsi edustamaan suomea Australian osakilpailussa.Fostersgridgirl.com ==Kilpailu== Sija Nro Kuljettaja Talli Kierroksia Aika/keskeytys Lähtöruutu Pisteet 1 1 Michael Schumacher Ferrari 58 1.24.15,757 1 10 2 2 Rubens Barrichello Ferrari 58 +13,605 2 8 3 8 Fernando Alonso Renault 58 +34,673 5 6 4 4 Ralf Schumacher Williams-BMW 58 +1.00,423 8 5 5 3 Juan Pablo Montoya Williams-BMW 58 +1.08,536 3 4 6 9 Jenson Button BAR- Honda 58 +1.10,598 4 3 7 7 Jarno Trulli Renault 57 +1 kierros 9 2 8 5 David Coulthard McLaren-Mercedes 57 +1 kierros 12 1 9 10 Takuma Satō BAR-Honda 57 +1 kierros 7 10 11 Giancarlo Fisichella Sauber 57 +1 kierros 14 11 15 Christian Klien Jaguar-Cosworth 56 +2 kierrosta 19 12 16 Cristiano da Matta Toyota 56 +2 kierrosta 13 13 17 Olivier Panis Toyota 56 +2 kierrosta 18 14 19 Giorgio Pantano Jordan-Ford 55 +3 kierrosta 16 Kesk. 12 Felipe Massa Sauber 44 Moottori 11 Kesk. 18 Nick Heidfeld Jordan-Ford 43 Voimansiirto 15 NC 20 Gianmaria Bruni Minardi-Cosworth 43 Ei sijoitusta 20 Kesk. 14 Mark Webber Jaguar-Cosworth 29 Voimansiirto 6 Kesk. 21 Zsolt Baumgartner Minardi-Cosworth 13 Elektroniikka 17 Kesk. 6 Kimi Räikkönen McLaren-Mercedes 9 Moottori 10 == Muuta == * Christian Klienin, Giorgio Pantanon ja Gianmaria Brunin uran ensimmäinen kilpailu. * Nick Heidfeldin ensimmäinen kilpailu Jordanilla. * Giancarlo Fisichellan ensimmäinen kilpailu Sauberilla. * Zsolt Baumgartnerin ensimmäinen kilpailu Minardilla ==Tilanne kuljettajien MM-sarjassa== Sija Kuljettaja Talli Pisteet 1\. Michael Schumacher Ferrari 10 2\. Rubens Barrichello Ferrari 8 3\. Fernando Alonso Renault 6 4\. Ralf Schumacher Williams-BMW 5 5\. Juan Pablo Montoya Williams-BMW 4 6\. Jenson Button BAR- Honda 3 7\. Jarno Trulli Renault 2 8\. David Coulthard McLaren-Mercedes 1 == Lähteet == Luokka:Australian Grand Prix Luokka:Formula 1 -kausi 2004
Veikko Wainio

Jalo Veikko (J. V.) Wainio (26. kesäkuuta 1894 Prunkkala – 5. huhtikuuta 1972 Oulu) oli suomalainen lehtori ja kouluneuvos, joka toimi pitkään IKL:n kansanedustajana. Hän oli myös kirjailija ja käytti nimimerkkiä Yrjö Salmela. Wainion vanhemmat olivat kauppias Frans Wainio ja Charlotta Wilhelmina Eklund. Hän pääsi ylioppilaaksi 1915 ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1924. Wainio toimi Isonkyrön keskikoulun johtajana 1924–1925, Helsingissä Suomalaisen normaalilyseon vt. historian opettajana sekä Kallion yhteiskoulun opettajana 1926–1927 sekä Oulun yhteislyseon historian ja yhteiskuntaopin vanhempana lehtorina 1927–1936. Hänen uransa jatkui Turun toisen suomalaisen lyseon lehtorina 1936–1947, Tampereen klassillisen lyseon lehtorina 1947–1953 ja Oulun lyseon vararehtorina ja lehtorina 1953–1954. Viimeksi Wainio oli Oulun opettajakorkeakoulun lehtorina 1953–1962 ja Oulun yliopiston opettajien valmistuslaitoksen lehtorina 1962–1963. Hän sai kouluneuvoksen arvonimen 1961. Wainio oli IKL:n kansanedustajana 1933–1939 (Oulun läänin eteläinen vaalipiiri) ja 1939–1945 (Oulun läänin vaalipiiri). Wainio oli naimisissa vuodesta 1941 Selma Maria Inkalan kanssa. == Teoksia == * Vääpeli Kempas : muistelmia puolustuslaitoksemme syntyajoilta. Gummerus 1929 (nimimerkillä Yrjö Salmela) * Suomen sodan miehiä, tekijät Eino Cederberg ja J. V. Wainio. WSOY 1933 * Ensimmäinen venäläistämiskausi 1890-1906, toimittanut J. V. Vainio. Lähdevihkosia Suomen historian opiskelijoille 1. WSOY 1934 * Suomen sota 1808-1809, toimittanut J. V. Vainio. Lähdevihkosia Suomen historian opiskelijoille 2. WSOY 1934 * Isoviha, toimittanut J. V. Vainio. Lähdevihkosia Suomen historian opiskelijoille 3. WSOY 1934 * Ristiretkien aikakausi, toimittanut J. V. Vainio. Lähdevihkosia Suomen historian opiskelijoille 4. WSOY 1934 * Koti ja koulu. Jyväskylä 1935 * Auran suojeluskunta 1918-1938. Turku 1938 * Metsäsissejä : kertomus Suomen Talvisodasta, romaani. Otava 1940 * Kuolemaan vihkiytynyt partio : seikkailukertomus nykysodan päiviltä. Poikien seikkailukirjasto 101. Otava 1942 * Punavakoojan jäljillä : kertomus kesäsodasta 1941. Otava 1942 * Koulunuorison tapojen kasvatuksesta. Otava 1943 * Se suuri hauki : kesäinen kertomus vanhoilta hyviltä ajoilta, romaani. Kirjapaja 1946 * Perman jousi : historiallinen nuorisonromaani. Gummerus 1948, 2. painos 1958 * Klaus Flemingin valtikka, romaani. Otava 1950 * Historiallisia kuulokuvia, näytelmä. Otava 1965 == Palkinnot == * Topelius- palkinto 1949 == Lähteet == * * Suomen kirjailijat tietokanta * Oululaiset kirjailijat ja teokset Luokka:Kansanedustajat Luokka:Isänmaallisen Kansanliikkeen poliitikot Luokka:Oulun vaalipiiri Luokka:Oulun läänin eteläinen vaalipiiri Luokka:Suomalaiset sotakirjailijat Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1894 syntyneet Luokka:Vuonna 1972 kuolleet
Katerína Batzelí

Katerína Batzelí (; s. 25. toukokuuta 1958) on kreikkalainen Panhelleenisen sosialistiliikkeen poliitikko. Hän oli Euroopan parlamentin jäsenenä vuosina 2004–2009 sosiaalidemokraattisessa ryhmässä.Katerína Batzelí. Parlamentin jäsenet. Viitattu 19.7.2017. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Kotisivut * Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Kreikkalaiset europarlamentaarikot Luokka:Vuonna 1958 syntyneet
Edit Bauer

Edit Bauer (s. 30. elokuuta 1946) on slovakialainen poliitikko. Hän kuuluu lähinnä etnisen unkarilaisvähemmistön tukemaan Magyar Koalíció Pártja -puolueeseen. Euroopan parlamentin jäsenenä hän on oli vuosina 2004–2014 Kansanpuolueen ryhmässä. Edit Bauer. Europarlamentin jäsenet. Viitattu 19.7.2017. == Lähteet == Luokka:Slovakialaiset europarlamentaarikot Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tuileries’n palatsi

Tuileries’n palatsi () oli Pariisin keskustassa sijainnut palatsi, joka kuului samaan pihapiiriin Louvren palatsin kanssa. Tuileries’n rakentaminen aloitettiin vuonna 1564, samaan aikaan kuin puutarha, joka tunnetaan nimellä Tuileries’n puisto, les Jardins des Tuileries. Palatsia laajennettiin useaan otteeseen kunnes se sulki Louvren pihapiirissä olleen aukon. Tuileries’n palatsi tuhoutui vallankumouksellisen Pariisin kommuunin kannattajien sytyttämässä tuhopoltossa vuonna 1871. ==Historia== Palatsin rakentaminen alkoi Katariina de’ Medicin aloitteesta vuonna 1564 paikalle, jossa oli aikaisemmin valmistettu ja poltettu tiiliä. Tästä palatsi ja sen yhteyteen rakennettu puisto saivat nimensä, joka tarkoittaa ”tiilitehtaat”. Rakentamista jatkettiin seuraavina vuosisatoina kunnes julkisivun pituus saavutti 266 metrin pituuden. Tuileries’n palatsi palveli 1500–1800-luvuilla ajoittain kuninkaallisena asuntona. Sen asukkaita olivat Henrik IV ja Ludvig XIV, joka asui siellä ennen kuin siirsi hovinsa rakennuttamaansa uuteen Versailles’n palatsiin Pariisin ulkopuolelle. Aurinkokuninkaan lähdettyä osa tiloista toimi hovin teatterina, kunnes Ludvig XVI joutui perheineen Ranskan vallankumouksen aikana palaamaan Pariisiin ja asumaan palatsissa vartioituna. Kansanjoukkojen suorittama Tuileries’n palatsin valtaus 10. elokuuta 1792 oli eräs vallankumouksen käännekohdista ja johti monarkian lakkauttamiseen reilua kuukautta myöhemmin. Kansalliskonventti asettui palatsiin 10. toukokuuta 1793 ja palatsi sai uuden nimen, kansallispalatsi, le palais national. Palatsia käytettiin kokoustiloina. Kuningaskunnan palauttamisen jälkeen Tuileries oli taas kuninkaallinen asunto Ludvig XVIII:n aikana ja se palveli keisarikuntaa vielä Napoleon III:nkin asuntona, kunnes Pariisin kommuuni teki uutena omistajana siitä kaikille avoimen teatterin ja konserttisalin. Toukokuussa 1871 palatsi kuitenkin poltettiin tahallisesti. Se paloi kolme päivää, kunnes 27. toukokuuta jäljellä olivat vain mustuneet rauniot. Oltuaan kaksitoista vuotta paikoillaan rauniot purettiin vuonna 1882 ja tilalle rakennettiin siihen kuuluneen puiston laajennus, joka noudattaa André Le Nôtren suunnittelemaa kaavaa vuodelta 1664. ==Uudelleenrakentamissuunnitelmat== Ranskassa on alettu 2000-luvulla tutkia mahdollisuutta rakentaa palatsi uudelleen yksityisten yritysten rahoituksen turvin. Uudelleenrakentamista tutkinut komissio jätti raporttinsa helmikuussa 2007. Se arvioi kustannusten nousevan 340 miljoonaan euroon.Tuileries’n palatsin uudelleenrakentamiskomitean viralliset sivut. ==Lähteet== == Aiheesta muualla== * Tuileries’n linnan muiston ylläpitämiseen tähtäävät sivut * Tuileries’n palatsin uudelleenrakentamista edistävät sivut * Les Tuileries, Vallankumouksen muistopaikka * Linna, joka on rakennettu Tuileries’n palatsin kivistä Luokka:Ranskan palatsit Luokka:Pariisin entiset rakennukset ja rakennelmat
Jean-Marie Beaupuy

Jean-Marie Beaupuy (s. 28. marraskuuta 1943) on ranskalainen Ranskan demokratian unionin poliitikko. Hän toimi vuosina 2004–2009 Euroopan parlamentin jäsenenä Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmässä. Jean- Marie Beaupuy. Parlamentin jäsenet. Viitattu 19.7.2017. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset europarlamentaarikot Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Christopher Beazley

Christopher John Pridham Beazley (s. 5. syyskuuta 1952) on brittiläinen Konservatiivisen puolueen poliitikko. Hän on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä vuosina 1984–1994 ja uudelleen vuosina 1999–2009.Christopher Beazley. Parlamentin jäsenet. Viitattu 18.7.2017. Myös Beazleyn isä Peter Beazley oli europarlamentaarikko (1922–2004). == Lähteet == Beazley, Christopher Beazley, Christopher Beazley, Christopher
Marko Matvere

Marko Matvere (s. 4. helmikuuta 1968 Pärnu) on virolainen näyttelijä. Hän on toiminut Tallinnan kaupunginteatterissa siitä lähtien, kun hän valmistui Tallinnan konservatorion teatterikoulusta vuonna 1991. Hän toimi juontajana Annely Peebon kanssa vuonna 2002 järjestetyssä Eurovision laulukilpailussa Tallinnassa. 1992 Toruńissa järjestetyissä elokuvafestivaaleilla Matvere voitti palkinnon nuorten näyttelijöiden kategoriassa, jonka lisäksi hän on voittanut parhaan näyttelijän palkinnon vuosina 1995, 1996, 1998, ja 1999. Luokka:Virolaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Zsolt Becsey

Zsolt László Becsey (s. 12. tammikuuta 1964) on unkarilainen poliitikko. Becsey syntyi Szegedissä ja sai taloustieteellisen koulutuksen. Hän kuuluu Fidesz – Magyar Polgári Szövetség -puolueeseen ja istui vuosina 2004–2009 Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraattien) ja Euroopan demokraattien ryhmän jäsenenä Euroopan parlamentissa.Zsolt Becsey. Europarlamentin jäsenet. Viitattu 19.7.2017. ==Lähteet== Luokka:Unkarilaiset europarlamentaarikot Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kolmas Nainen (albumi)

Kolmas Nainen on suomalaisen Kolmas Nainen -rockyhtyeen debyyttialbumi. Se julkaistiin vuonna 1986. == Kappaleet == A-puoli # # # # # # # B-puoli # * # # # # # == Kokoonpano == * Sakari Pesola – kitara, soolot ja laulu * Pauli Hanhiniemi – laulu, huuliharppu, urut, piano ja kumiankka * Timo Löyvä – kitara, saksofoni ja laulu * Raimo Valkama – basso * Pasi Kallioniemi – rummut Luokka:Vuoden 1986 esikoisalbumit Luokka:Kolmannen Naisen albumit Luokka:Riku Mattilan tuottamat albumit
Charles W. Fairbanks

Charles Warren Fairbanks (11. toukokuuta 1852 – 4. kesäkuuta 1918) oli yhdysvaltalainen poliitikko, joka toimi Theodore Rooseveltin varapresidenttinä. Fairbanks valittiin republikaanipuolueen edustajana Yhdysvaltain senaattiin vuonna 1896. Hän istui senaatissa vuoteen 1905, jolloin hänestä tuli varapresidentti. Vuonna 1916 hänet valittiin Charles E. Hughesin varapresidenttiehdokkaaksi. Hughes ja Fairbanks hävisivät demokraattien Woodrow Wilsonille ja Thomas R. Marshallille. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltain senaatin jäsenet Luokka:Yhdysvaltain varapresidentit Luokka:Yhdysvaltalaiset republikaanipoliitikot Luokka:Vuonna 1852 syntyneet Luokka:Vuonna 1918 kuolleet
Angelika Beer

Angelika Beer (s. 24. toukokuuta 1957 Kiel) on saksalainen poliitikko. Hän kuului Liittouma 90/Vihreät -puolueeseen, mutta erosi siitä maaliskuussa 2009. Marraskuussa 2009 Beer liittyi Saksan piraattipuolueeseen ja keväällä 2012 hänet valittiin piraattipuolueen listalta Schleswig-Holsteinin osavaltion maapäivien jäseneksi. Beer istui vuosina 2004–2009 Euroopan parlamentissa Euroopan vihreän puolueen jäsenenä. Hän oli silloisen puolueensa edustajana liittopäivillä vuosina 1987–1990 ja 1994–2002 ja toimi puolueen puheenjohtajana vuosina 2002–2004.Angelika Beer. Parlamentin jäsenet. Viitattu 19.7.2017. Beer on toiminut lääkärin vastaanottoapulaisena sekä asianajajan ja notaarin avustajana. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kotisivut * Luokka:Saksalaiset europarlamentaarikot Luokka:Saksalaiset vihreät poliitikot Luokka:Saksan vihreiden puheenjohtajat Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Paha minut iski

Paha minut iski on suomalaisen Kolmas Nainen -rockyhtyeen toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1987. == Kappaleet == A-puoli # # # # # # # B-puoli # * # # # # # # Kappaleet "Maanantai" sekä "Raatona maantiellä" sisältyvät vain vuoden 1988 uusintapainokseen.http://www.discogs.com/Kolmas-Nainen-Paha-Minut-Iski/release/1662039 == Kokoonpano == * Sakari Pesola – kitara * Pauli Hanhiniemi – laulu * Timo Löyvä – kitara * Raimo Valkama – basso * Pasi Kallioniemi – rummut == Lähteet == Luokka:Kolmannen Naisen albumit Luokka:Vuoden 1987 albumit Luokka:Riku Mattilan tuottamat albumit
Bastiaan Belder

Bastiaan ("Bas") Belder (s. 25. lokakuuta 1946) on alankomaalainen poliitikko, joka oli 1999–2019 Euroopan parlamentin jäsenenä. Belder syntyi Etelä- Hollannissa sijaitsevassa Ridderkerkin kaupungissa. Belder oli ennen poliittisen uransa urkenemista toiminut opettajan ja toimittajan töissä. Belder aloitti Euroopan parlamentissa vuonna 1999 ja hänen viimeinen kautensa päättyi 2019. Hän kuului Reformoituun puolueeseen ja Euroopan parlamentin jäsenenä Vapaa ja demokraattinen Eurooppa -ryhmään. Web archive 2011 == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset europarlamentaarikot Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ivo Belet

Ivo Maria Robert Belet (s. 7. kesäkuuta 1959, Sint-Truiden) on belgialainen poliitikko, joka oli 2004–2019 Euroopan parlamentin jäsen. Hän edusti Euroopan kansanpuolueeseen kuuluvaa kristillisdemokraattista CD&V-puoluetta; ja istui muun muassa europarlamentin ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnassa.Ivo Belet. Parlamentin jäsenet. Viitattu 18.7.2017. Koulutukseltaan Belet on kauppatieteiden maisteri (MBA). Hänellä on myös germaanisten kielien filologian tutkinto Leuvenin katolisesta yliopistosta. Ennen poliittisen uransa alkua hän toimi pääasiassa Flanderin yleisradioyhtiö VRT:n palveluksessa journalistina ja uutisankkurina. Belet toimi vuosina 2006–2020 Hasseltin kunnanvaltuustossa. Hän jätti paikkansa siirtyessään Euroopan komission varapuheenjohtajan Dubravka Šuican varakabinettipäälliköksi. == Lähteet == Luokka:Belgialaiset europarlamentaarikot Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Irena Belohorská

Irena Belohorská (s. 13. maaliskuuta 1948 Piešťany, Tšekkoslovakia) on slovakialainen poliitikko, joka toimi sitoutumattomana Euroopan parlamentin jäsenenä vuosina 2004–2009. Kotimaassaan hän edusti Kansanpuolue – Demokraattisen Slovakian liikettä (LS-HZDS). == Ura == Belohorská on koulutukseltaan lääkäri ja toimi useissa korkeissa viroissa 1970- ja 1980-luvuilla. Poliitikoksi hän ryhtyi 1990-luvulla Slovakian itsenäistyessä. Vuoden 1992 vaaleissa hänet valittiin Tšekkoslovakian liittokokoukseen, mutta joutui luopumaan paikastaan samettieron lakkautettua instituution. Belohorská toimi Slovakian terveysministerinä 1993–1994. Itsenäisen Slovakian ensimmäisissä parlamenttivaaleissa vuonna 1994 hänet valittiin kansallisneuvostoon HZDS-puolueen jäsenä. Hän pysyi parlamentissa aina vuoteen 2004 saakka, kun hänet valittiin Euroopan parlamenttiin vuonna 2004, missä hän työskenteli yhden vaalikauden ajan. == Kunnianosoitukset == * Andrej Hlinkan ritarikunta (1994) == Lähteet == Luokka:Slovakialaiset europarlamentaarikot Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Isohiirimaki

Isohiirimaki eli hiirimaki (Microcebus murinus) on pikkumakien heimoon kuuluva kädellinen. Se on muiden hiirimakien ohella yksi maailman pienimmistä kädellisistä. Isohiirimaki elää Madagaskarin länsi-, lounais- ja etelärannikoiden metsissä. == Koko ja ulkonäkö == Isohiirimaki on ainoastaan 10–14 senttimetriä pitkä, häntä mukaan luettuna noin 20–30-senttimetrinen. Se painaa vuodenajasta riippuen 40–70 grammaa. Selkäpuolen väritys on punaisen vivahteita sisältävä harmaa, vatsapuolelta eläin on valkoinen. == Elintavat == Isohiirimaki on yöeläin. Se käyttää ravinnokseen hedelmiä, kukkia, mettä, hyönteisiä ja pieniä eläimiä. Isohiirimakit elävät noin 15-vuotiaiksi. == Lähteet == Luokka:Pikkumakit
Jean-Luc Bennahmias

Jean-Luc Bennahmias (s. 2. joulukuuta 1954) on ranskalainen poliitikko. Hän oli aiemmin vihreiden jäsen, mutta kuuluu vuodesta 2007 liberaalidemokraattiseen liikkeeseen. Pariisissa syntynyt Bennahmias on Vihreiden entinen puoluesihteeri. Hän työskenteli toimittajana vuosina 1974–1994. Bennahmias valittiin Euroopan parlamentin jäseneksi vuonna 2004 ja hän toimi europarlamentissa vuoteen 2014. Vuoteen 2009 hän istui Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmässä ja sen jälkeen Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmässä.Jean-Luc Bennahmias. Parlamentin jäsenet. Viitattu 19.7.2017. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset europarlamentaarikot Luokka:Ranskalaiset vihreät poliitikot Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Monika Beňová

Monika Beňová (s. 15. elokuuta 1968) on slovakialainen poliitikko. Hän istuu Euroopan parlamentissa sen sosiaalidemokraattisen ryhmän jäsenenä. Beňová syntyi Bratislavassa ja toimi vuosina 2000–2004 Slovakian sosiaalidemokraattisen puolueen varapuheenjohtajana.Monika Beňová. Europarlamentin jäsenet. Viitattu 19.7.2017. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Luokka:Slovakialaiset europarlamentaarikot Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Alfred Hyytinen (jääkäri)

Alfred Hyytinen (25. helmikuuta 1896 Lappajärvi – 13. kesäkuuta 1916 Latvia) oli suomalainen jääkäri. Hänen vanhempansa olivat torppari Antti Hyytinen ja Liisa Matintytär. Hyytinen, kansakoulun käynyt lappajärveläinen työmies, liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 5. tammikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, missä hän haavoittui kranaatin sirpaleesta ja menehtyi siitä aiheutuneeseen verenvuotoon vielä samana päivänä. Hän oli ensimmäinen maailmansodassa kaatunut 27. Jääkäripataljoonan jääkäri ja hänet haudattiin Gallingin kylän lähellä olevaan sotilashautausmaahan Missellä. Kunniamerkit: Jääkärimerkki. Jääkäri Heikki Jussila kirjoitti tapahtuneesta seuraavaa: "Ensimmäinen kaatunut jääkäri! Klo 2.00 tienoissa osui ryssän kranaatti 1. Komp. linjalle kaataen jääkäri Hyytisen, kotoisin Lappajärveltä. Se oli hänen osansa!" ==Lähteet== *Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938. *Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9. * E.Jernström, Jääkärit maailmansodassa Sotateos oy Helsinki 1933 * Suomen sotasurmat 1914–1922 © 2001- Valtioneuvoston kanslia, Suomi Finland * Toim. Lars Westerlund, Suomalaiset ensimmäisessä maailmansodassa, Valtioneuvoston kanslian julkaisu 6/2004 ISBN 952-5354-48-2 Luokka:Jääkärit Luokka:Vuonna 1896 syntyneet Luokka:Vuonna 1916 kuolleet
Gadoliniitti

Gadoliniitti (Y2FeBe2Si2O10) on melko harvinainen, musta tai vihertävä mineraali. Se on saanut nimensä Johan Gadolinin mukaan, joka vuonna 1794 eristi siitä ennestään tuntemattoman alkuaineen, yttriumin, mistä sai alkunsa harvinaisten maametallien löytöhistoria. Yttriumin lisäksi gadoliniitti sisältää toistakin melko harvinaista alkuainetta berylliumia. Joskus osa yttriumista saattaa olla korvautunut muillakin harvinaisilla maametalleilla, kuten ceriumilla, lantaanilla tai neodyymilla. Jos mineraalin ceriumpitoisuus on erityisen korkea, siitä käytetään nimitystä gadoliniitti-(Ce). Gadoliniitti muistuttaa kiderakenteeltaan timanttia. Vihreät gadoliniittikiteet saattavat olla läpikuultavia, ja tällöin niiden taitekerroin 1,79. Gadoliniitin kovuus on välillä 6,5–7 ja tiheys noin 4,0–4,7 kg/dm3, siis selvästi suurempi kuin useimpien epämetallisten mineraalien. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Mindat: Gadolinite–(Y) * Mindat: Gadolinite–(Ce) * Webmineral: Gadolinite-(Y) Mineral Data * Webmineral: Gadolinite-(Ce) Mineral Data * Handbook of Mineralogy: Gadolinite–(Y) (pdf) * Handbook of Mineralogy: Gadolinite–(Ce) (pdf) Luokka:Silikaattimineraalit
Tuiran Miliisi

Tuiran Miliisi on oululainen vuonna 2000 perustettu punk metal -yhtye. Yhtye teki levytyssopimuksen Love Recordsista tutun Atte Blomin kanssa ja julkaisi esikoisalbuminsa vuonna 2007. Yhtyeen keskeinen hahmo, rumpali Allan Seppänen, ei anna haastatteluja ja yhtyeen puhemiehenä on toiminut laulaja-kitaristi Erkki Seppänen. Orkesteri on herättänyt mediaesiintymisellään sekä vihaa että ihastusta tyylistään johtuen. Esimerkiksi MySpace on useaan otteeseen sensuroinut yhtyeen profiilia.Yhtyeen virallinen blogi == Jäsenet == * Allan Seppänen – rummut * Erkki Seppänen – laulu, kitara * Jere Klami – kitara, taustalaulu * Antti Karsikas – basso ==Diskografia== ;Studialbumit * * ;Singlet * ;Demot * * ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Kotisivut Luokka:Suomalaiset punkyhtyeet
Louis de Sacy

Louis de Sacy (1654 Pariisi – 26. lokakuuta 1727 Pariisi) oli ranskalainen asianajaja ja kirjailija. Hän oli myös Ranskan akatemian jäsen. De Sacy toimi asianajajana, mutta hän oli vakituinen vieras markiisitar de Lambertin (1647–1733) kirjallisessa salongissa. Hänet valittiin Ranskan akatemiaan 21. helmikuuta 1701 hänen ranskaksi kääntämänsä Plinius nuoremman kuvauksen Vesuviuksen purkautumisesta ja Pompejin tuhosta ansiosta. Hänen osakseen tuli Charles Perraultin vastaanotto akatemiaan, ja hän vastasi Jacques-Louis de Valonin eli Mimeuren markiisin ja abbé Montagault’n puheisiin. Hän oli yksi niistä neljästä akatemian jäsenestä, jotka halusivat itse haastatella abbé de Saint-Pierreä ennen hänen sulkemistaan akatemian jäsenyydestä. ==Teokset== * Lettres de Pline le Jeune (1699–1701) * Traité de l’amitié (1703) * Traité de la gloire (1715) == Lähteet == Luokka:Ranskan akatemian jäsenet Luokka:Ranskalaiset asianajajat Luokka:Vuonna 1654 syntyneet Luokka:Vuonna 1727 kuolleet
Pervenche Berès

Pervenche Berès (s. 10. maaliskuuta 1957) on ranskalainen Sosialistisen puolueen poliitikko. Hänestä tuli Euroopan parlamentin jäsen vuonna 1994, ja hänet on valittu uusille kausille vaaleissa 1999, 2004, 2009 ja 2014. Pervenche Berès. Parlamentin jäsenet. Viitattu 19.7.2017. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset europarlamentaarikot Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Speed badminton

Crossminton, aiemmin Speed badminton (Speedminton®) on Bill Brandesin kehittämä sulkapallon ulkopeliversio. Perinteisen sulkapallon sulka oli kuitenkin liian kevyt tuulisiin olosuhteisiin, ja näin Bill Brandes kehitti Speed Badmintonin. Speedminton on hyvin samankaltainen kuin perinteinen sulkapallokin, mutta itse "sulka" on painavampi. Keksijä nimesi pelin aluksi sukkulapalloksi (shuttleball). Vuonna 2001 peli nimettiin uudelleen speed badmintoniksi tai speedmintoniksi. Vuonna 2003 aktiivisia pelaajia oli Saksassa 6000. Huolimatta kasvavista harrastajamääristä, peli on edelleen melko tuntematon erityisesti Saksan ulkopuolella. Joka tapauksessa mestaruudesta kisattiin ensimmäisen kerran Berliinissä 2005. == Kenttä ja välineet == Peli koostuu kahdesta neliöstä, joiden sivujen pituudet ovat 5,5 m (18 ft). Neliöiden välimatka on 12,8 m (42 ft). Peliä voidaan pelata hyvin myös puolikkaalla tenniskentällä. Mailat ovat samankaltaiset kuin squashissa. Itse pallo on hieman painavampi kuin perinteinen sulkapallo. == Säännöt == Pelin tarkoituksena on pyrkiä saamaan "sulka" vastustajan kenttään. Mikäli pallo karkaa vastustajan kentän ulkopuolelle, vastustaja saa pisteen. Erä päättyy kun toinen pelaajista saavuttaa 16 pistettä, peli pelataan kolmesta erävoitosta. Ero pitää kuitenkin olla vähintään kaksi pistettä. Syöttö voidaan suorittaa oman kenttäpuoliskon takaa olan yläkautta syötöllä. Mikäli syöttö suoritetaan omasta neliöstä, tulee syötön tapahtua alakautta. == Pelin variaatiot == * Doubles : Peliä pelataan kahdella vierekkäisellä kentällä. Kaksinpelissä syöttö tulee suorittaa diagonaalisesti vastassa olevalle pelaajalle. * Speeder : Nopeampi peli kuin speedminton, painavampi "sulka" * Black Lightning: Speedmintonia voidaan pelata yöllä valaisemalla "sulka". == Lähteet == *New "Speedminton" Craze Takes Off == Aiheesta muualla == *Speedmintonin valmistajan kotisivut. Videoita, valokuvia ja muuta tietoa pelistä. Luokka:Mailapelit
Radiokoomikko

Radiokoomikko on radion välityksellä ihmisiä hauskuttava henkilö. Radiokomiikka on verbaalista komiikkaa, kuten esimerkiksi vitsien tai hauskojen juttujen kertomista. Tunnettuja suomalaisia radiokoomikkoja ovat muun muassa Alivaltiosihteerin Jyrki Liikka, Simo Frangén ja Pasi Heikura sekä Gösta Sundqvist, Jope Ruonansuu ja Spede Pasanen. Maineikkaita ulkomaalaisia radiokoomikoita ovat olleet Peter Sellers, Spike Milligan ja Harry Secombe. Luokka:Viihdealan ammatit
Sergio Berlato

Sergio Berlato (s. 27. heinäkuuta 1959 Vicenza, Italia) on italialainen poliitikko. Hän edustaa Italian veljet-puoluetta. Berlato on aikaisemmin edustanut Alleanza Nazionalea (1999–2009), Vapauden kansaa (2009–2013) ja Forza Italiaa (2013–2014). Berlato on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä 1999–2014 ja uudelleen helmikuusta 2020 lähtien. Hän edustaa Euroopan parlamentissa konservatiivien ja reformistien ryhmää. == Lähteet == Luokka:Italialaiset europarlamentaarikot Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Secret Chiefs 3

Secret Chiefs 3, tunnetaan myös nimellä SC3, on ryhmä Mr. Bunglen ja Faith No Moren entisen kitaristin Trey Spruancen johtamia muusikoita. Kokoonpano sekä studiossa että live-keikoilla on vaihdellut ryhmän esittäessä monimuotoista musiikkia, kuten surf rockia, persialaista-, intialaista-, ja arabimusiikkia, death metallia, elokuvamusiikkia, elektronista musiikkia ja useita muita genrejä. ==Alkuperäinen kokoonpano== Trey Spruance perusti bändin 1990-luvun puolivälissä yhdessä Mr. Bungle-kavereidensa Trevor Dunnin ja Danny Heifetzin kanssa. Eräitä Secret Chiefs 3:n kanssa levyttäneitä tai esiintyneitä artisteja: viulisti Eyvind Kang, lyömäsoittaja William Winant, entinen Mr. Bunglen jäsen Clinton McKinnon, sekä Estradaspheren jäsenet Timb Harris, Jason Schimmel ja Tim Smolens. ==Diskografia== ===Albumit=== *First Grand Constitution and Bylaws Amarillo Records, ACM-603 (1996) *Second Grand Constitution and Bylaws: Hurqalya Amarillo Records, ACM-609 (1998) *Eyes of Flesh, Eyes of Flame (livelevy) Web of Mimicry, WoM-002 (1999) *First Grand Constitution and Bylaws Remastered Web of Mimicry, WoM-003 (2000) *Second Grand Constitution and Bylaws: Hurqalya Remastered Web of Mimicry, WoM-004 (2000) *Book M Web of Mimicry, WoM-006 (2001) *Book of Horizons Web of Mimicry, WoM-014 (2004) *Path of Most Resistance (kokoelmalevy) (2007) *Xaphan: Book of Angels Volume 9 (sovituksia John Zornin Second Masada Songbookista) Tzadik Records #7364 (2008) ===EP:t=== *The Legendary Paper Project (Split 7" Promo, 1995), sisältäen myös Mr. Bunglen "Platypus", paketissa Mr. Bunglen Disco Volante LP *The Theatrum of Suprasensory Universes Vol. 1 (Australia Tour 7", 600 kopiota, Amarillo Records 1998) *Zulfikar II/Zulfikar III (Limited 7", 1000 kopiota, Mimicry Records, 1998) *The Electromagnetic Azoth The Left Hand of Nothingness / UR Personnae: Halloween (7", ltd. 1000 kopiota, 2007) *Ishraqiyun Balance of the 19 / The Electromagnetic Azoth UBIK (7", ltd. 1000 kopiota, 2007) *UR Kultur Vultur / Drive (7", ltd. 1000 kopiota, 2007) *UR Circumambulation / Labyrinth of Light (7", ltd. 1000 kopiota, 2007) ===Tulevat julkaisut=== *Book of Souls, Folio One (2013) ==Aiheesta muualla== *Secret Chiefs 3 - Viralliset sivut *Web of Mimicry - Trey Spruancen levy-yhtiö. Luokka:Yhdysvaltalaiset yhtyeet
Hikiset siivut

Hikiset siivut on suomalaisen Kolmas Nainen -rockyhtyeen kolmas studioalbumi, joka julkaistiin alkuvuonna 1989. Albumilla yhtye siirtyi lähemmäs kypsempää suomirockia, verrattuna kahteen edelliseen boogierock-tyyliseen julkaisuun - tästä esimerkkinä klassikoksi noussut kappale "Äiti pojastaan pappia toivoi". Hikiset siivut on ensimmäinen listoille päässyt Kolmas Nainen -levy ja sitä pidetäänkin yhtyeen läpimurtoalbumina. Albumista julkaistiin uusintapainos vuonna 2000. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # # # Vinyyliversio sisältää kappaleet 1-13. == Kokoonpano == * Sakari Pesola – kitara * Pauli Hanhiniemi – laulu, koskettimet, huuliharppu * Timo Löyvä – kitara * Raimo Valkama – basso * Pasi Kallioniemi – rummut == Lähteet == Luokka:Vuoden 1989 albumit Luokka:Kolmannen Naisen albumit Luokka:Riku Mattilan tuottamat albumit