EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Levytukku

Levytukku Oy on vuonna 1932 perustettu perheyritysmuotoinen musiikkialan maahantuontiliike. Sen pääkonttori sijaitsee Viikin kaupunginosassa Helsingissä ja myymälä Vuorikadulla. Yritys keskittyi aiemmin äänilevytuotantoon, mistä sen nimikin juontuu, ja oli suurimpia alallaan. Yhtiölle levytyksiä tehneitä taiteilijoita olivat mm. Olavi Virta, Veikko Tuomi, Kalevi Korpi, Tapio Rautavaara ja Henry Theel sekä harmonikkataiteilija Jorma Juselius. Olavi Virta toimi 1950-luvulla myös Levytukun tuotantopäällikkönä. Äänilevytuotantonsa yritys myi Musiikki-Fazerille 1960-luvun lopulla. Nykyisin sen pääala on soittimien ja tarvikkeiden maahantuonti. ==Lähteet== *Levytukun sivusto == Aiheesta muualla == * Levytukun kokosivun ilmoitus vuodelta 1938, Helsingin Sanomat, 11.12.1938, nro 334, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Suomalaiset levy- yhtiöt Luokka:Suomalaiset vähittäiskaupan yritykset Luokka:Helsinkiläiset yritykset
Horatio Alger

Horatio Alger, Jr. (13. tammikuuta 1832 – 18. heinäkuuta 1899) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hän nousi lukuisilla romaaneillaan laajaan maineeseen jo elinaikanaan. Alger syntyi ja kuoli Massachusettsissa. Hänen teoksensa kuvaavat menestyksen saavuttamista kovan työn tuloksena. Näin hän vahvisti amerikkalaisten käsitystä, että jokainen on oman onnensa seppä. Alger opiskeli Harvardin yliopistossa. Työskennellessään 1860-luvulla pappina hän jäi kiinni poikien seksuaalisista hyväksikäytöistä. Asiaa ei viety eteenpäin; Alger kuitenkin erosi virastaan ja muutti New Yorkiin.http://www.lib.rochester.edu/camelot/cinder/bio.htm == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Yhdysvaltalaiset papit Luokka:Vuonna 1832 syntyneet Luokka:Vuonna 1899 kuolleet
Max Morlock

Maximilian (”Maxl” tai ”Max”) Morlock (11. toukokuuta 1925 Nürnberg – 10. syyskuuta 1994 Nürnberg) oli saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Seuratasolla Morlock pelasi koko 24 vuotta kestäneen ammattilaisuransa 1. FC Nürnbergin riveissä. Maajoukkueessa hän pelasi 26 ottelua, joissa hän teki 21 maalia. Morlock pelasi yksissä arvokisoissa, vuoden 1954 MM-kisoissa, jotka Saksa voitti. Hän oli turnauksessa Saksan paras maalintekijä tehtyään kuusi maalia, joista yhden välierässä Itävaltaa vastaan ja yhden loppuottelussa Unkaria vastaan. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon maailmanmestarit Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 1994 kuolleet
Lída Baarová

Ludmila ”Lída” Baarová (7. syyskuuta 1914 – 27. lokakuuta 2000) oli tšekkiläinen näyttelijä. Baarová aloitti uransa kotimaassaan, jossa hän esiintyi esimerkiksi Otakar Vávran elokuvissa. Hän sai tarjouksen myös Hollywoodista. Ura vei Baarován vuonna 1935 Saksaan, jossa hän loi maineen eksoottisena viettelijättärenä. Hän esiintyi useissa saksalaisissa elokuvissa kuten Barcarole (1935), Einer zuviel an Bord (1935), Verräter (1936), Isänmaan ystävät (Patrioten, 1937) ja Lepakon lumoissa (Die Fledermaus, 1937). Hänestä tuli natsipropagandan julistaja ja Joseph Goebbelsin rakastajatar. Paettuaan Saksasta vuonna 1941 Baarová jatkoi työtään kotimaassaan ja Italiassa. Toisen maailmansodan jälkeen hän sai Tšekkoslovakiassa tuomion yhteistyöstään saksalaisten kanssa. Baarová esiintyi julkisuudessa vielä 1990-luvulla. Hän kuoli Salzburgissa 86-vuotiaana. Hänen sisarensa oli 24-vuotiaana itsemurhan tehnyt näyttelijä Zorka Janů. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Tšekkiläiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 2000 kuolleet
Zorka Janů

Zorka Janů (9. heinäkuuta 1921 – 24. maaliskuuta 1946) oli tšekkiläinen näyttelijä. Hän esiintyi useissa tšekkiläisissä elokuvissa lapsuudestaan saakka aivan viime vuosiinsa. Janů teki itsemurhan Prahassa toisen maailmansodan jälkeen. Hänen sisarensa oli näyttelijä Lída Baarová. == Aiheesta muualla == * Luokka:Tšekkiläiset näyttelijät Luokka:Itsemurhan tehneet Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 1946 kuolleet
Tom Paxal

Tom Roger Paxal (s. 23. syyskuuta 1947 Helsinki) on suomenruotsalainen kirjailija. Hän sai kunniapalkinnon televisioelokuvasta Vårt Fagerby Kettupäivillä 1995. "Violinisten" sai toisen palkinnon valtakunnallisessa novellikilpailussa 1996. == Teoksia == === Romaaneja === * Svart spegel: En rapsodi om Tom Sjöberg (2009) * Farlig hamn: en rapsodi (2007) * Gyllenkulan (1998) * Rödbergen (1981) === Satukirjoja === * Goggel Moggel och hans vänner på äventyr i öknen (2002) * Norrskensbarnen (1999) === Näytelmiä === * Lösensumman (2000) * En gåva från himlen (1998) * Break (1981) * Livstycken (1979) * Ekollon (1977-78) === Televisiodraamoja === * Den brinnande båten 1996 * Vårt Fagerby (1993) * Lyckosmederna (1992) === Novelleja === * Rubinen från Komonjeck (1989) * Violinisten (1982) * Hus, som kind mot kind (1991) === Kuunnelmia === * Mauno Moukarinen (1980) * Låt oss lustiga vara (1986) === Nuortenkirjoja === * Vännerna (1977) ==Lähteet== * Vem och vad 1996, s. 432. Helsingfors 1996. ISBN 951-50-0800-X == Aiheesta muualla == * Tom Paxal i Ord i Tiden. * Helsingin kaupunginkirjaston kirjailijaesittely: Tom Paxal. * * Tom Paxal. Boksampo. Luokka:Suomenruotsalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Little Brother Montgomery

Eurreal Wilford ”Little Brother” Montgomery (18. huhtikuuta 1906 Kentwood, Louisiana – 6. syyskuuta 1985 Champaign, Illinois) oli yhdysvaltalainen jazz- ja bluesmuusikko, pianisti ja laulaja. == Elämä == === Varhainen elämä === Montgomery syntyi Kentwoodin sahakaupungissa, joka sijaitsee lähellä Mississippin rajaa ja New Orleansia, jossa hän vietti suuren osan lapsuuttaan. Lapsena hän muistutti isäänsä Harper Montgomerya ja niinpä häntä kutsuttiin Little Brother Harperiksi. Myöhemmin se muuntui loppuelämän säilyneeksi lempinimeksi Little Brother Montgomery. Montgomery alkoi soittaa pianoa neljävuotiaana ja 11-vuotiaana soitteli baareissa ympäri Louisianan. Hän sai musiikillisia vaikutteita Jelly Roll Mortonilta, joka kyläili Montgomereilla. === Uran alku === Montgomery saapui Chicagoon vuonna 1926 ja levytti vuonna 1930 ensimmäiset levytyksensä Paramountille. Hän äänitti neljä kappaletta, joista ”Vicksburg Blues” ja ”No Special Rider” muodostuivat hänen tunnuskappaleikseen. Bluebirdille hän levytti vuosina 1935–1936 New Orleansissa. Vuosina 1931–1938 hän johti yhtyettä Jacksonissa. === Myöhempi ura Chigacossa === Vuonna 1942 Little Brother Montgomery asettui Chicagoon ja soitti klubeilla bluesia ja perinteistä jazzia, silloin tällöin myös neworleansilaisten jazzyhtyeiden kuten Kid Oryn ja Franz Jacksonin kanssa. Vuonna 1956 hän kiersi jonkin aikaa myös Otis Rushin kanssa. Montgomeryn suosio kasvoi 1960-luvulla, jolloin hän levytti useita albumeja, osan omalle vuonna 1969 perustetulle levymerkilleen FM Recordsille. Nimi tuli hänen toisen vaimonsa Janet Flobergin tyttönimestä ja Montgomerysta. Little Brother Montgomery kuoli syyskuussa 1985 ja hänet on haudattu Oak Woodsin hautausmaalle Chicagoon. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Kuvitettu diskografia Luokka:Yhdysvaltalaiset bluesmuusikot Luokka:Yhdysvaltalaiset laulajat Luokka:Yhdysvaltalaiset jazzpianistit Luokka:Vuonna 1906 syntyneet Luokka:Vuonna 1985 kuolleet
Long Play

Long Play on suomalaisen Vox-yhtyeen debyyttialbumi. Sen julkaisi Love Records vuonna 1977. == Kappaleet == === A-puoli === # # # # # # === B-puoli === # * # # # # == Kokoonpano == * Pete Viteli – fender basso * Juke Aronen – rummut * Timo Huovinen – kitarat, laulu, huuliharppu * Markku Lampi – kitara, laulu, kansikuva, rummut ("Drunken Dude Blow") === Vierailevat muusikot === * Jim Pembroke – taustalaulu ("Just Another Boogie") * Hillel Tokazier – grand piano ("Little Queenie") * Tapio Korjus – tuottaja, rummut ("Drunken Dude Blow") === Muut tekijät === * Måns Groundstroem – äänittäjä, miksaaja * Richard Stanley – äänittäjä, miksaaja (kappaleet 3, 6 ja 9) == Single == * == Lähteet == Luokka:Vuoden 1977 esikoisalbumit Luokka:Voxin albumit Luokka:Love Recordsin albumit
Kanopos (mytologia)

Kanopos (; ) oli kreikkalaisessa mytologiassa Spartan kuninkaan Menelaoksen aluksen ruorimies Troijan sodan aikana. Paluumatkalla sodasta hän kuitenkin menehtyi käärmeen puremaan Egyptissä, jonne alus oli poikennut kotimatkallaan. Menelaos hautasi Kanopoksen paikalle, johon perustettiin hänen nimeään kantanut Kanopoksen kaupunki.Strabon: Geografika xvii.17 engl. käännös Plutarkhos vertasi Osirista Kanopokseen.Plutarkhos: Isiksestä ja Osiriksesta 22 engl. käännös Kanopos on mahdollisesti antanut nimensä Canopukselle, kirkkaalle Kölin tähdistön tähdelle.Hyginus: Astronomica (engl. käännös) == Lähteet == Luokka:Kreikkalainen mytologia
Noel Blanc

Noel B. Blanc (s. 19. lokakuuta 1938 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen Warner-Blanc yhtiön toimitusjohtaja ja entinen ääninäyttelijä, joka tunnetaan useiden Looney Tunes -hahmojen äänistä. Hänen isänsä oli Mel Blanc, joka loi samaisille hahmoille alkuperäiset äänet. ==Elämäkerta== Blancin lähes koko elämä keskittyi Looney Tunesin ympärille isänsä Mel Blancin ollessa tuolloin hahmojen ääninä. Nuoresta iästä lähtien hän yhdessä isänsä kanssa puhuivat toisilleen Looney Tunes hahmojen äänillä ja viihdyttivät samalla naapureiden lapsia. Blanc kokeili nuorena myös vastaamalla puhelimeen tietyn hahmon äänellä nähdäkseen osaisiko soittaja erottaa hänen ääntään isästään. Blanc kertoi myös isänsä Mel Blancin sanoneen useissa haastatteluissa tunteneensa poikansa Noelin olevan ainoa, joka kykeni imitoimaan hänen hahmojen ääniä tarkasti. Noel Blancin tykästyminen animaatioon ammattimielessä alkoi kuitenkin vasta isänsä auto-onnettomuuden myötä 1960-luvun alussa. Hän ryhtyi isänsä toivuttua ohjaamaan isänsä äänityksiä kotistudiossaan. Myöhemmin armeijan jälkeen Blanc perusti isänsä kanssa Blanc Communications yhtiön, joka tuotti satoja mainoksia ja televisio- ohjelmia. Isänsä kuoleman jälkeen Noel Blanc ryhtyi pian itse tekemään hahmojen ääniä animaatioihin. Blanc työskenteli Warner Bros.:lle muun muassa ääninauhojen parissa ääninäyttelyn ohella. Sittemmin Blanc Communications yhtiön yhdistyessä Warner Brosin kanssa hän on työkennellyt Warner-Blanc yhtiöksi muodostuneen yhtiön toimitusjohtaja. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * TV.com * Voice Chasers Luokka:Yhdysvaltalaiset ääninäyttelijät Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tietoviikko

Tietoviikko (Tivi) oli suomalainen tieto- ja viestintätekniikan uutislehti. Lehti ilmestyi joka toinen perjantai, yhteensä noin 22 kertaa vuodessa. Lehti uudistui marraskuussa 2009, jolloin viikoittaisesta ilmestymisestä siirryttiin harvempaan ilmestymiseen. Vuonna 2014 lehti fuusioitiin Sanomalta ostetun Tietokone-lehden kanssa. Lopputuloksena syntyi uusi Tivi, joka kantaa Tietoviikolta periytyvää nimeä, mutta on muuten Tietokone-lehden kaltainen, kerran kuussa ilmestyvä makasiinilehti tietotekniikan ammattilaisille. Ensimmäinen Tietoviikko ilmestyi vuonna 1982. Lehti käsitteli tieto- ja viestintätekniikan kehitystä, ICT-alan yrityksiä sekä tieto- ja viestintäteknologian roolia liiketoiminnassa. Tietoviikkoa kustantamaan perustettiin 25.11.1982 Tietoviikko Ky, jossa vastuullisina yhtiömiehinä olivat Suomen Atk-kustannus Oy ja Insinöörilehdet Oy sekä äänettöminä yhtiömiehinä Tietojenkäsittelyliitto ry ja Insinöörijärjestöjen koulutuskeskus ry. 20.11.1986 Suomen Atk-kustannus Oy ja Tietojenkäsittelyliitto myivät osuutensa Tietoviikko Ky:öön Insinöörilehdille, joka vuoden 1990 alusta fuusioitiin mediakonserni Talentumiin kuuluvaan Talentum Media Oy:öön. Lehden päätoimittaja oli maaliskuusta 2012 lähtien Mikko Torikka, joka seuraa aikaisemmin päätoimittajana toiminutta Antti Oksasta. Lehden toimituspäällikkö on Jonna Vuokola. Mediakortin mukainen painos vuonna 2009 on 36 700 kpl. Osa Tietoviikkoa oli tietojohtajille suunnattu CIO-julkaisu (Chief Information Officer -tittelin mukaan), joka ilmestyi muutaman kerran vuodessa Tietoviikon välissä ja lisäksi verkkosivuina. == Päätoimittajia == *Heikki Vuonamo 1986–1991 *Timo Tolsa –2002 *Antti Oksanen –2012 *Mikko Torikka 2012–2014 == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Tietoviikon verkkopalvelu *CIO.fi-julkaisun verkkosivut Luokka:Suomalaiset tietotekniikkalehdet Luokka:Suomalaiset tekniikkalehdet Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset aikakauslehdet
Erik Tysse

pienoiskuva|Erik Tysse vuonna 2015. Erik Tysse (s. 4. joulukuuta 1980) on norjalainen kilpakävelijä. Hän on kotoisin Søftelandista Bergenin läheltä. Tysse sijoittui Münchenin EM-kilpailuissa 2002 20 kilometrillä seitsemänneksitoista ajalla 1.25.06. Seuraavan vuoden Pariisin MM-kilpailuissa hän oli yhdeksästoista käveltyään ajan 1.22.43. Vuoden 2005 Helsingin MM- kisoissa hän sijoittui 20 kilometrillä kolmanneksitoista. Göteborgin EM- kisoissa vuoden kuluttua hän oli seitsemäs ja kävelyn maailmancupissa yhdeksäs ajalla 1.20.34. Osakan MM-kilpailuissa 2007 Tysse oli yksi harvoista, jotka osallistuivat 20 kilometrille sekä 50 kilometrille. Kahdellakympillä hän oli ajalla 1.24.10 kahdeksas ja viidelläkympillä viides käveltyään ajan 3.51.52. Tysse sijoittui ajalla 1.19.11 kuudenneksi kävelyn maailmancupissa 2008 Tšeboksaryssa. Pekingin olympialaisissa hän oli 20 kilometrillä 21:s ja 50 kilometrillä viides ajalla 3.45.08. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän käveli 20 kilometrillä seitsemänneksi ajalla 1.20.38. Maailmancupissa 2010 hän oli samalla matkalla neljäs. Kansainvälinen yleisurheiluliitto ilmoitti 20. heinäkuuta 2010 Tyssen antaneen saman vuoden toukokuussa positiivisen dopingnäytteen. Kielletty aine oli kolmannen sukupolven epo-hormoniksi kutsuttu Cera. Hän joutui dopingin käytön takia kahden vuoden kilpailukieltoon. == Ennätykset == * 3 000 metrin kävely: 11.06,11 (2009) * 5 000 metrin kävely: 18.37,17 (2009) * 10 000 metrin kävely: 38.32,0 (2008) * 20 000 metrin kävely: 1.20.56,5 (2006) * 10 kilometrin kävely: 37.33 (2006) * 20 kilometrin kävely: 1.19.11 (2008) * 50 kilometrin kävely: 3.45.08 (2008) == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Norjalaiset kävelijät Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut norjalaiset Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut yleisurheilijat Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tenkasen tyttökalenteri

__NOTOC__ Tenkasen tyttökalenteri on Aarne Tenkasen toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1997. Kappaleiden tekijöiksi ilmoitetaan henkilöt Erkki Salpola ja Pentti Jormanainen, mutta nämä kumpikin olivat Gösta Sundqvistin salanimiä. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalla 30, ja pysyi listalla yhteensä 3 viikkoa. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Tenkasen tyttökalenteri discogs.com -sivustolla Luokka:Vuoden 1998 albumit Luokka:Aarne Tenkasen albumit
Bulgaria talviolympialaisissa 2002

Bulgaria osallistui Salt Lake Cityn talviolympialaisiin 2002. Maata edusti kisoissa 24 urheilijaa seitsemässä eri lajissa. Bulgaria saavutti yhteensä kolme mitalia, joista yksi oli hopeinen ja kaksi pronssista. Mitalitilastossa Bulgaria sijoittui 20:nneksi. == Mitalistit == === Hopeaa === * Kaukalopikaluistelu ** Naisten 500 m: Jevgenija Radanova === Pronssia === * Kaukalopikaluistelu ** Naisten 1 500 m: Jevgenija Radanova * Ampumahiihto ** Naisten 12,5 km takaa-ajo: Irina Nikultšina == Lähteet == * Bulgaria at the 2002 Salt Lake City Winter Games Olympics at Sports-Reference.com Talviolympialaisissa 2002 Luokka:Valtiot talviolympialaisissa 2002
Uusi-Seelanti yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

Sija Yhteensä 34\. 6 1 1 8 Uusi-Seelanti on osallistunut kaikkiin yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin, jollaiset järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1983. Se on saanut MM-kilpailuissa yhteensä kahdeksan mitalia, joista kuusi on kultaa. Kaikki mitalit on saavutettu heittolajeista. Uuden-Seelannin ensimmäinen MM-mitalisti ja samalla maailmanmestari oli kiekonheiton Ateenassa 1997 voittanut Beatrice Faumuina. Seuraavissa kisoissa Sevillassa 1999 hän sijoittui viidenneksi mutta oli edelleen maansa paras urheilija. Pariisissa 2003 sijoittui kuulantyönnössä viidenneksi Valerie Adams, joka Helsingissä 2005 Valerie Vili -nimisenä saavutti hopeaa sekä Osakassa 2007 ja Berliinissä 2009 kultaa. Kolmannen kultamitalinsa hän voitti Daegussa 2011 jälleen Adams- nimellä ja neljännen kultamitalinsa Moskovassa 2013. Faumuina sijoittui Helsingissä neljänneksi ja Kimberley Smith 10 000 metrin juoksussa Osakassa 2007 neljänneksi ja Berliinissä 2009 kahdeksanneksi. Edellä mainittujen lisäksi Uuden-Seelannin naisista MM-kilpailuissa pistesijoille eli kahdeksan parhaan joukkoon on yltänyt 800 metrin juoksussa kuudenneksi vuonna 1997 sijoittunut Toni Hodgkinson ja kuulantyönnössä seitsemänneksi sekä Eugenessa 2022 että Budapestissä 2023 sijoittunut Maddison-Lee Wesche. Uuden-Seelannin miesten parhaat saavutukset MM-kilpailuissa ovat kuulantyöntäjä Tomas Walshin kulta Lontoossa 2017 ja pronssi Dohassa 2019. Lisäksi pistesijalle ovat yltäneet keihäänheittäjä Gavin Lovegrove (neljäs Tokiossa 1991), Tomas Walsh (neljäs Pekingissä 2015, Eugenessa 2022 ja Budapestissä 2023), estejuoksija George Beamish (viides Budapestissä 2023), kymmenottelija Simon Poelman (kuudes Roomassa 1987 ja Tokiossa 1991), 1 500 metrin juoksija Nicholas Willis (kuudes Pekingissä 2015 ja seitsemäs Lontoossa 2017), kuulantyöntäjä Jacko Gill (kahdeksas Pekingissä 2015, seitsemäs Dohassa 2019 ja Eugenessa 2022 ja kuudes Budapestissä 2023) ja kävelijä Craig Barrett (seitsemäs 50 kilometrin kävelyssä Sevillassa 1999). == Uuden-Seelannin MM-mitalit kisoittain == Kisavuosi ja -paikka Miehet Naiset Yhteensä Kulta Hopea Pronssi Kulta Hopea Pronssi Kulta Hopea Pronssi Yhteensä Sijoitus mitalitilastossa 1983–1995 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 – 1997 Ateena 0 0 0 1 0 0 1 0 0 1 22. 1999 Sevilla 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 – 2001 Edmonton 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 – 2003 Pariisi 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 – 2005 Helsinki 0 0 0 0 1 0 0 1 0 1 26. 2007 Osaka 0 0 0 1 0 0 1 0 0 1 14. 2009 Berliini 0 0 0 1 0 0 1 0 0 1 15. 2011 Daegu 0 0 0 1 0 0 1 0 0 1 14. 2013 Moskova 0 0 0 1 0 0 1 0 0 1 13. 2015 Peking 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 – 2017 Lontoo 1 0 0 0 0 0 1 0 0 1 23. 2019 Doha 0 0 1 0 0 0 0 0 1 1 31. 2022 Eugene 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 – 2023 Budapest 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 – Yhteensä 1 0 1 5 1 0 6 1 1 8 34. == Uuden-Seelannin MM-mitaliurheilijat == Urheilija Kulta Hopea Pronssi Yhteensä Vuodet Valerie Adams 4 1 0 5 2005–2013 Tomas Walsh 1 0 1 2 2017–2019 Beatrice Faumuina 1 0 0 1 1997 == Huomautukset == == Lähteet == * * * * * * * * ===Viitteet=== Luokka:Uuden-Seelannin yleisurheilu Luokka:Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut maittain
Georgian kuningaskunta

Georgian kuningaskunta () oli kuningaskunta nykyisen Georgian alueella vuosina 1008–1490. Kuningaskunta syntyi, kun bagrationien hallitsijasuku onnistui yhdistämään paikalliset pikkuvaltiot. Bysantin heikentyminen neljännen ristiretken seurauksena vuonna 1204 mahdollisti Georgian nousun paikalliseksi suurvallaksi. Tätä kutsutaan Georgian kulta-ajaksi, joka päättyi jo 1220-luvulla mongolien hyökätessä Georgiaan. Georgiasta tuli Il-kaanien vasalli 1300-luvulle saakka, ja pian Georgia vallattiin uudelleen Timur Lenkin hyökätessä. Georgia itsenäistyi jälleen 1400-luvulla, mutta kuningaskunta hajosi kolmeen osaan perimysriitojen vuoksi vuosisadan lopulla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Georgian entiset valtiot ja valtiomuodostelmat
Viro talviolympialaisissa 2002

Viro osallistui Salt Lake Cityn talviolympialaisiin 2002 saavuttaen kolme mitalia, yhden jokaista väriä. Mitalitilastossa Viro oli seitsemästoista. Avajaisissa lippua kantoi Allar Levandi. == Mitalistit == === Kultaa === * Maastohiihto ** Miesten 15 km (p): Andrus Veerpalu === Hopeaa === * Maastohiihto ** Miesten 50 km (p): Andrus Veerpalu === Pronssia === * Maastohiihto ** Miesten 15 km (p): Jaak Mae Talviolympialaisissa 2002 Luokka:Valtiot talviolympialaisissa 2002
Russell Mark

Russell Mark (s. 25. helmikuuta 1964) on australialainen haulikkoampuja, maailmanmestari ja olympiavoittaja. Russell Mark on saavuttanut olympialaisissa kaksoistrapissa kultaa Atlantassa 1996 ja hopeaa Sydneyssä 2000. Lisäksi hän saavuttanut useita MM-mitaleita trapissa ja kaksoistrapissa, joista kirkkaimpia ovat kaksoistrapin maailmanmestaruudet Fagnanosta 1994 ja Limasta 1997. ==Lähteet== *Profiili ISSF Newssissä *ISSF:n tietokanta Luokka:Australialaiset ampujat Luokka:Australialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Shakin maailmanmestaruusottelu 1995

Shakin maailmanmestaruusottelussa 1995 pelasivat hallitseva klassinen maailmanmestari Garri Kasparov ja haastaja Viswanathan Anand. Ottelun kesti 18 peliä, ja se päättyi Kasparovin voittoon pistein 10½–7½. Ottelu pelattiin New Yorkissa World Trade Centerin 107. kerroksessa. ==Pelit== Valkea Musta Päiväys Tulos Siirtoja Voittaja Tilanne Avaus Huomautuksia Viite 1 Anand Kasparov ½–½ 30 ½–½ 2 Kasparov Anand ½–½ 44 1–1 3 Anand Kasparov ½–½ 53 1½–1½ 4 Kasparov Anand ½–½ 41 2–2 5 Anand Kasparov ½–½ 36 2½–2½ 6 Kasparov Anand ½–½ 41 3–3 7 Anand Kasparov ½–½ 43 3½–3½ 8 Kasparov Anand ½–½ 83 4–4 9 Anand Kasparov 1–0 34 Anand Anand johti 4–5 10 Kasparov Anand 1–0 18 Kasparov 5–5 11 Anand Kasparov 0–1 24 Kasparov Kasparov johti 6–5 Ottelun käännekohta – Kasparov otti käyttöön uutuuden sisilialaisen puolustuksen lohikäärmemuunnelmassa 12 Kasparov Anand ½–½ 35 Kasparov johti 6½–5½ 13 Anand Kasparov 0–1 41 Kasparov Kasparov johti 7½–5½ 14 Kasparov Anand 1–0 40 Kasparov Kasparov johti 8½–5½ 15 Anand Kasparov ½–½ 33 Kasparov johti 9–6 16 Kasparov Anand ½–½ 102 Kasparov johti 9½–6½ 17 Anand Kasparov ½–½ 40 Kasparov johti 10–7 18 Kasparov Anand ½–½ 57 Kasparov voitti 10½–7½ ==Lähteet== Luokka:Shakin maailmanmestaruusottelut Luokka:Vuoden 1995 urheilu Luokka:New Yorkin urheilu Maailmanmestaruus 1995
N. T. Wright

Nicholas Thomas Wright, myös Tom Wright (s. 1. joulukuuta 1948), on brittiläinen teologi ja raamatuntutkija, joka vihittiin vuonna 1975 Englannin kirkon papiksi. Vuonna 2003 hänestä tuli Durhamin piispa, jona hän toimi vuoteen 2010. Häntä seurasi Justin Welby. Wright on tuottelias kirjoittaja kristinuskon ja erityisesti Uuden testamentin aiheista. ==Bibliografia== ===Suomennetut teokset=== * ==Lähteet== Luokka:Brittiläiset teologit Luokka:Durhamin piispat Luokka:Kristilliset apologistit Luokka:Brittiläiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Brittiläiset kristilliset kirjailijat
Benito Martinez

Benito Martinez (s. 28. kesäkuuta 1971 Albuquerque, New Mexico, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten sarjasta Shield – lain varjolla. Hän näytteli sarjassa David Acevedaa. Hän on näytellyt monissa sarjoissa, kuten muun muassa Monkissa, Num3rot-sarjassa, Bonesissa, NYPD Bluessa ja Sharkissa. Hän on näytellyt myös Clint Eastwoodin menestyselokuvassa Million Dollar Baby. Martinez on voittanut ALMA-palkinnon sivuosastaan sarjasta Shield – lain varjolla. Martinez on valmistunut Hollywood High School Performing Artsista. == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Peter Akinola

Peter Jasper Akinola (s. 27. tammikuuta 1944) oli vuosina 2000-2010 Nigerian anglikaanisen kirkon johtaja, priimas. Hän syntyi jorubaperheeseen Abeokutassa. Akinolasta tehtiin vuonna 1989 Abujan piispa ja vuonna 1997 Provinssi III:n arkkipiispa. Akinola on konservatiivinen kristitty, joka tunnetaan jyrkän kielteisestä suhtautumisesta seksuaalivähemmistöjä kohtaan.http://www.nytimes.com/2006/12/25/world/africa/25episcopal.html?partner=rssnyt&emc;=rss == Lapsuus ja ura ennen kirkon johtajuutta == Akinola syntyi Abeokutassa Lounais-Nigeriassa. Hänen isänsä kuoli hänen ollessaan neljävuotias, jolloin Akinola lähetettiin asumaan setänsä luokse. Hän kävi koulua kymmenvuotiaasta 16-vuotiaaksi, minkä jälkeen hänen setänsä halusi tämän lopettavan koulun ja opettelevan kaupankäyntiä. Oltuaan oppipoikana Lagosissa hänestä tuli menestyksekäs huonekalujen tekijä ja patenttilääkkeitten myyjä, mutta hän luopui liiketominnastaan voidakseen opiskella papiksi. Hänet vihittiin diakoniksi vuonna 1978 ja papiksi vuonna 1979. Hän matkusti Yhdysvaltoihin ja valmistui vuonna 1981 maisteriksi Virginian teologisesta seminaarista. Palattuaan Nigeriaan hän työskenteli Abujan hiippakunnassa, jonka piispaksi hänet vihittiin vuonna 1989. Vuonna 1998 hänestä tuli enemmistöltään islamilaisen Pohjois-Nigerian arkkipiispa. == Nigerian anglikaanikirkon johtajana == Vuonna 2000 Akinola valittiin koko Nigerian anglikaanikirkon johtajaksi, priimakseksi. Vuonna 2003 hän sai kansainvälistä huomiota, kun Yhdysvaltain episkopaalinen kirkko vihki Gene Robinsonin New Hampshiren piispaksi. Robinson oli ensimmäinen avoimesti homoseksuaali anglikaanipiispa. Akinola sanoi, että kyseinen kirkko oli "valinnut historiallisesta uskosta poikkeavan tien" ja kutsui homoseksuaalisuutta "jopa eläinten parissa tuntemattomaksi poikkeamaksi". Akinolan johdolla Nigerian kirkko perusti Pohjois-Amerikan Anglikaanien kokoonkutsun (Convocation of Anglicans in North America (CANA))vaihtoehdoksi niille seurakunnille, jotka vastustivat episkopaalikirkon toimia mutta halusivat yhä pysyä osana anglkaanista kirkkoyhteisöä (Anglican Communion). Vuonna 2007 vihittiin CANAn ensimmäinen lähetyspiispa Martyn Minns Virginiasta vastoin Canterburyn arkkipiispan Rowan Williamsin toiveita. Akinola oli julkisuudessa myös vuonna 2006, jolloin hän Nigerian kristittyjen yhdistyksen presidentin ominaisuudessa antoi lausunnon koskien muslimien mellakointia, jotka johtuivat tanskalaisten sanomalehtien julkaisemista Muhammed-pilakuvista. "Pitäisikö meidän tässä vaiheessa muistuttaa muslimiveljiämme, että heillä ei ole väkivallan monopolia tässä maassa", Akinola sanoi. Rowan Williamsin mukaan Akinola tarkoitti sanansa varoitukseksi, ei uhkaukseksi. Toisaalta vuonna 2004 Akinola oli kieltäytynyt tuomitsemasta 700 muslimin kuolemaa, jotka olivat seuranneet kostona 75 kristityn tappamisesta. ==Lähteet== Luokka:Nigerialaiset papit Luokka:Anglikaaniset arkkipiispat Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Collin Benjamin

Collin Benjamin (s. 3. elokuuta 1978 Windhoek) on namibialainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja ja puolustaja. Hän edusti kymmenen vuotta saksalaisseura Hamburger SV:tä. Hän on toiminut Namibian maajoukkueen päävalmentajana vuodesta 2022. Benjamin edusti kotimaassaan Civicsiä ja siirtyi vuonna 1999 Saksaan. Siellä hän pelasi ensin Raspo Elmshornissa ja Germania Schnelsenissä. Hän siirtyi vuonna 2001 Hamburger SV:hen ja edusti joukkuetta kymmenen kauden ajan. Hän pelasi Bundesliigassa 146 ottelua ja teki niissä 13 maalia. Tuloksellisin kausi oli 2004–2005, jolloin hän pelasi 26 bundesliigaottelua ja teki niissä viisi maalia. Hän päätti pelaajauransa kaudella 2011–2012 TSV 1860 Münchenin joukkueessa 2. Bundesliigassa. Benjamin pelasi Namibian maajoukkueessa 41 maaottelua vuosina 1998-2011 ja teki niissä kuusi maalia. Hän edusti Namibiaa Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2008. Benjamin on toiminut vuonna 2012 päättyneen pelaajauransa jälkeen valmentajana. Hän oli vuosina 2018-2022 Namibian maajoukkueessa apuvalmentajana ja aloitti heinäkuussa 2022 maajoukkueen päävalmentajana. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Namibialaiset jalkapalloilijat Luokka:Namibialaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sarjakuvaneuvos

Sarjakuvaneuvos on Suomen sarjakuvaseuran myöntämä tunnustuspalkinto. Se myönnetään henkilölle, joka on toiminnallaan merkittävästi edistänyt sarjakuvailmaisun asemaa Suomessa. Sarjakuvaneuvoksen nimitys otettiin käyttöön vuonna 1981, ja sen jälkeen sitä jaettiin viiden vuoden välein vuoteen 2006 saakka. Sarjakuvaneuvokseksi on nimitetty sarjakuvakeräilijöitä, -kirjailijoita ja -toimittajia sekä tärkeitä suomalaisia sarjakuva-alan vaikuttajia. == Sarjakuvaneuvokset == Vuosi Nimi 1981 Ilpo Hakasalo, toimittaja Osmo Jokinen, toimittaja Heikki Kaukoranta, suomentaja Soile Kaukoranta, suomentaja ja päätoimittaja Jukka Kemppinen, hovioikeudenneuvos Markku Kivekäs, päätoimittaja Arto Kytöhonka, toimittaja Timo Reenpää, toimittaja Jukka Rislakki, toimittaja Veikko Savolainen, sarjakuvaveteraani 1986 Markku Jalava, kustantaja Stina Kullberg, libristi Rauli Nordberg, syndikoija Heikki Porkola, kulttuurisihteeri, festivaalijohtaja Kalervo Pulkkinen, toimittaja 1991 Heikki Jokinen, toimittaja Pauli Kallio, kustantaja ja päätoimittaja Pekka A. Manninen, tutkija ja opettaja Kari Poutasuo, kulttuurineuvos Juhani Tolvanen, toimittaja 1996 Harto Hänninen, toimittaja Petri Kemppinen, toimittaja Ari Koskinen, sarjakuvakauppias Leif Packalen, tutkija ja opettaja Markku Paretskoi, päätoimittaja 2001 Jukka Heiskanen, suomentaja, päätoimittaja Timo Mononen, sarjakuvakauppias Harto Pasonen, kustantaja Harri Römpötti, toimittaja Erkki Salonen, päätoimittaja 2006 Juha Aarnisalo, sarjakuvakauppias Asko Alanen, toimittaja Toni Jerrman, päätoimittaja Eeva Lepistö, toimittaja Vappu Orlov, suomentaja 2008 Reija Nieminen, festivaalijohtaja 2009 Keijo Ahlqvist, opettaja 2011 Mikael Ahlström, kustannustoimittaja Kirsi Kinnunen, sarjakuva-agentti, kääntäjä Ilpo Koskela, opettaja, festivaalijohtaja Tanja Rasila, informaatikko 2014 Iris Schwanck, FILI:n johtaja Harri ”Wallu” Vaalio, opettaja 2016 Mikko Huusko, tekstaaja Johanna ”Roju” Rojola, opettaja 2018 Timo Ronkainen, toimittaja Ilkka U. Pesämaa, tekstaaja 2021 Kalle Hakkola, kirjastonhoitaja Ville Hänninen, tietokirjailija, toimittaja Esko Oksiala, syndikoija Susanna Partio, taideterapeutti Saara Pääkkönen, suomentaja 2024 Harri Filppa, sarjakuvantekijä Reetta Laitinen, sarjakuvantekijä Petteri Oja, kustantaja Lähde == Lähteet == * ===Viitteet=== Luokka:Suomalainen sarjakuva Luokka:Kunniamaininnat
Georges Akieremy

Georges Akieremy Owondo (s. 15. syyskuuta 1983) on gabonilainen jalkapalloilija, joka pelaa keskushyökkääjänä. Hän pelaa FC Dinamo Tbilisin kokoonpanossa. Ammattilaisuransa Akieremy aloitti kun hän pelasi vuonna 2004 GD Interclubessa. Ennen siirtymistään nykyiseen seuraansa hän pelasi vielä pari vuotta Sogéa FC:ssä, ennen kuin teki muutaman vuoden sopimuksen vuonna 2007 georgialaisen FC Dinamo Tbilisiin kanssa. Hän ei ole kuitenkaan seurajoukkueissaan tehnyt yhtään maalia eikä pelannut yhtään ottelua. Hän on ollut tyrkyllä myös maajoukkueeseen, mutta sielläkään hän ei ole ollut avauskokoonpanossa. Luokka:Gabonilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Niilo Sveninpoika

Niilo Sveninpoika (Niels af Danmark, noin 1065–1134) oli Tanskan kuningas 1104–1134. Niilo oli nuorin Sven Estridinpojan pojista, ja seurasi veljeään Eerik I Ejegodia valtaistuimella. Hän oli naimisissa Ruotsin kuninkaan Inge vanhemman tyttären Margareta Fredkullan kanssa. He saivat pojan, Maunun. Niilo Sveninpojan hallituskausi oli pääosin rauhallista aikaa, mutta sen loppupuolella Tanska ajautui sisällissotaan. Margareta Fredkulla kuoli vuonna 1128 tai 1129, ja kun Niilokin alkoi jo olla iäkäs, nousi kysymys hänen seuraajastaan esiin. Nielsin ja Margaretan poika Maunu pelkäsi, että hänen serkkunsa, Slesvigin herttua Knud Lavard, saatettaisiin valita kuninkaaksi, koska Knud oli Maunua vanhempi. Knud oli suosittu ja osoittanut olevansa kyvykäs niin sodan kuin rauhankin asioissa. Hän oli lisäksi Saksan kuninkaan vasalli. Kun Knudin suosio kasvoi, tappoi Maunu hänet 7. tammikuuta 1131 Ringstedin lähellä, Haraldstedin metsässä. Knuutin velipuoli Eerik Emune pyrki kostamaan surman. Fotevikin taistelussa vuonna 1134 Eerikin joukot löivät Niilo Sveninpojan armeijan, ja Maunu sai surmansa. Niilo pakeni Slesvigiin, mutta hänet tapettiin siellä pian taistelun jälkeen. ==Lähteet== Luokka:Tanskan kuninkaat Luokka:1060-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 1134 kuolleet
Sam Jaffe

Shalom ”Sam” Jaffe (10. maaliskuuta 1891 – 24. maaliskuuta 1984) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän oli ehdolla parhaan miessivuosan Oscar- palkinnon saajaksi roolistaan elokuvassa Asfalttiviidakko (1950). Muita elokuvia, joissa Jaffe esiintyi, olivat muiden muassa Sininen kuu (1937), Gunga Din (1939), Uhkavaatimus Maalle (1951) ja Ben-Hur (1959). Hänet nähtiin myös televisiosarjassa Tohtori Ben Casey (1961–1965). Jaffe kuului jonkin aikaa Hollywoodin mustalle listalle. Jaffe syntyi juutalaiseen perheeseen New Yorkissa ja opiskeli insinööritaitoa Columbian yliopistossa. Hän oli naimisissa näyttelijä Bettye Ackermanin kanssa vuodesta 1956 kuolemaansa Beverly Hillsissä 93-vuotiaana. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Hollywoodin musta lista Luokka:Vuonna 1891 syntyneet Luokka:Vuonna 1984 kuolleet
Sebastian Boenisch

Sebastian Boenisch (s. 1. helmikuuta 1987 Gliwice) on puolalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelasi Saksan sarjoissa koko uransa lukuun ottamatta Itävallassa viettämäänsä viimeistä pelikauttaan 2019–2020. Boenisch pelasi Bundesliigassa 124 ottelua Schalken, Werder Bremenin ja Bayer Leverkusenin joukkueissa ja teki niissä neljä maalia. Kaudella 2016–2017 hän pelasi 2. Bundesliigassa 14 ottelua TSV 1860 Münchenin joukkueessa. Hän voitti Saksan cupin Werder Bremenin joukkueessa vuonna 2009. Boenisch pelasi Saksan alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän voitti alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2009 ja pelasi lopputurnauksessa kolme ottelua jouduttuaan loukkaantumisen takia olemaan poissa kahdesta alkulohko-ottelusta. Aikuisten maajoukkuetasolla Boenisch edusti syntymämaataan Puolaa ja pelasi 14 maaottelua vuosina 2010–2013. Puolassa pelatuissa vuoden 2012 EM-kilpailuissa hän pelasi täydet minuutit joukkueensa kaikissa kolmessa ottelussa. == Lähteet == Luokka:Puolalaiset jalkapalloilijat Luokka:Saksalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sam Jaffe (tuottaja)

Sam Jaffe (21. toukokuuta 1901 – 10. tammikuuta 2000) oli yhdysvaltalainen elokuvavaikuttaja, joka toimi uransa eri vaiheissa muun muassa tuottajana ja kykyjenetsijänä. Jaffe oli kotoisin New Yorkin Harlemista. Hän aloitti elokuvauransa juoksupoikana Paramountilla jätettyään high schoolin kesken. Jo 22-vuotiaana hän toimi tuotantopäällikkönä Ernst Lubitschin, Josef von Sternbergin ja Rouben Mamoulianin elokuvissa. 1930-luvulla hän työskenteli jonkin aikaa Columbia Picturesin alaisuudessa kunnes perusti oman Jaffe Agency -toimistonsa, joka edusti useita kuuluisia näyttelijöitä ja ohjaajia. 1940-luvulla hän tuotti 20th Century Foxille sotaelokuvan The Fighting Sullivans (1944). Vuonna 1959 Jaffe luopui toimistostaan ja muutti Lontooseen, missä hän tuotti muun muassa elokuvat Elsa – vapaana syntynyt (1966) ja Kauhujen teatteri (1973). Myöhemmällä iällään Jaffe tunnettiin myös impressionistisen kuvataiteen keräilijänä. Jaffe kuoli 98 vuoden ikäisenä Los Angelesissa, Kaliforniassa tammikuussa 2000. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvatuottajat Luokka:Vuonna 1901 syntyneet Luokka:Vuonna 2000 kuolleet
Virginia McKenna

Virginia McKenna OBE (s. 7. kesäkuuta 1931) on brittiläinen näyttelijä. Hän syntyi Lontoossa ja opiskeli Central School of Speech and Dramassa. McKenna esiintyi teatterissa jo ennen vuonna 1952 tapahtunutta elokuvadebyyttiään. Hän voitti uransa aikana niin Baftan kuin Laurence Olivier -palkinnonkin; hän oli ehdolla myös Golden Globen saajaksi. Elokuvia, joissa McKenna on esiintynyt, ovat muiden muassa A Town Like Alice (1956), Naisvakooja (1958) ja Elsa – vapaana syntynyt (1966). Tunnettu näyttelijä on myös eläinten oikeuksien puolestapuhuja. == Aiheesta muualla == * Luokka:Brittiläiset näyttelijät Luokka:Olivier-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kannaksen lukio

Kannaksen lukio oli Lahden kaupungin ylläpitämä lukio. Lukio sijaitsi Paavolan kaupunginosassa Kannaksenkatu 20:ssä. Lukiossa oli noin 750 opiskelijaa ja 50 opettajaa. Yleislinjan lisäksi Kannaksen lukiossa oli kansainväliseen IB- tutkintoon johtava erityistehtävä sekä kuvataiteen erityistehtävä. Kannaksen lukiossa tarjottiin omana painotuksena myös teatteritaiteen kursseja. Lukion rehtorina toimi Jyrki Rosti. Kannaksen lukion peruskorjaus valmistui kevät- talvella 2009. Peruskorjauksen yhteydessä lukioon rakennettiin noin 500 neliömetriä kuvataiteen ja muotoilun tiloja. Myös näyttämötekniikka uusittiin vastaamaan pienen teatterin tarpeita. Kannaksen lukio katsotaan avatuksi 2. syyskuuta 1907 Terijoen suomalaisena yhteiskouluna, joka sai oman Yrjö Sadeniemen suunnitteleman koulurakennuksen 1910.http://www.luovutettukarjala.fi/pitajat/pitajaliitteet/terijoki.pdf Lahdessa oli talvisodan aikana ennestään lukio-opetukseksi Lahden yhteiskoulun oppikoululuokat ja kaksi yksityistä oppikoulua. Neljänneksi tuli Terijoen suomalainen yhteiskoulu, jolle Lahden kaupunki anoi luvan valtioneuvostolta ja jolle tuli nimeksi Kannaksen yhteislyseo tarkoittaen Karjalankannasta, jolla Terijoen kunta, entinen Kivennavan kylä, oli sijainnut vuodesta 1910 alkaen. Kannaksen yhteislyseo aloitti Lahden lyseon tiloissa, jonne tuli myöhemmin myös 1944 Lahdenpohjan Yhteislyseo, joka nimettiin sittemmin Lahden keskikouluksi ja lopulta Salinkallion lukioksi. Kannaksen lukion Annikki Virtasen suunnittelema koulurakennus valmistui 1952. Rakennuksen peruskivi oli tuotu Terijoelta. http://www.edu.lahti.fi/kannas-l/t_markku.html Kannaksen lukio yhdistyi Tiirismaan lukion kanssa vuonna 2022. Yhdistymisen jälkeen lukio tunnetaan nimellä Lahden lukio Gaudia. ==Rehtorit== * Jyrki Rosti 2012- * Kimmo Sainio 2003-2012 (lukion rehtori, 2003-2004 myös peruskoulun rehtori) * Seija Helin 1987-2003 (lukion rehtori, 2002-2003 myös peruskoulun rehtori) * Tuula Virtanen 2001-2002 (peruskoulun rehtori) * Tuula Vilkeniemi 1980-1987 (lukion rehtori) * Rauno Kestilä 1980-2001 (peruskoulun rehtori) * Ilkka Suomi 1979-1980 (lukion rehtori) * Risto Peltovuori 1975-1979 (lukion rehtori) * Olavi Orava 1975-1980 (peruskoulun rehtori) *Vilho Nieminen 1962-1975 *Impi Kormu 1952-1962 *Martti Salokas 1917-1953 (Terijoen kunnassa ja Lahden kaupungissa 1942-) *Matti Rossi 1907-1917 (Kivennavan kunnan Terijoen kylässä ja 1910 Terijoen kunnassa) ==Lähteet== * Kannaksen lukio === Viitteet === ==Kirjallisuutta== *Terijoen yhteiskoulu: kuvia, kuvailuja ja mietteitä Terijoen yhteiskoulusta ja sivistysoloista, Mikko Uotinen, 1910 Suomen lukiot Päijät-Häme: Lahden seutu Erkko-lukio | Heinolan lukio | Hollolan lukio | Kannaksen lukio | Kärkölän lukio | Lahden lyseon lukio | Lahden yhteiskoulun lukio | Lahden Rudolf Steiner -koulu Mukkulan lukio | Nastopoli lukio | Padasjoen lukio | Salinkallion lukio | Salpausselän lukio | Sysmän yhteiskoulun lukio | Tiirismaan lukio | Vääksyn yhteiskoulu Luokka:Lahden lukiot Luokka:Terijoki Luokka:Paavola (Lahti)
Andy Ram

Andy Ram (; s. 10. huhtikuuta 1980) on Uruguayssa syntynyt israelilainen tennispelaaja. Hän on kilpaillut kolmissa olympialaisissa vuosina 2004–2012. Ram on tehnyt tuloksekasta yhteistyötä varsinkin maanmiehensä Jonathan Erlichin kanssa. == Grand Slam -voitot == Ram on saavuttanut voittoja seuraavissa Grand Slam -turnauksissa: * Wimbledon, 2006 ** Sekanelinpeli. Parina Vera Zvonarjova, vastustajina Bob Bryan & Venus Williams. * Ranskan avoin, 2007 ** Sekanelinpeli. Parina Nathalie Dechy, vastustajina Nenad Zimonjić & Katarina Srebotnik. * Australian avoin, 2008 ** Miesten nelinpeli. Parina Jonathan Erlich, vastustajina Arnaud Clément & Michaël Llodra. Luokka:Israelilaiset tennispelaajat Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jonathan Erlich

Jonathan Dario Erlich (; s. 5. huhtikuuta 1977 Buenos Aires) on Argentiinassa syntynyt israelilainen tennispelaaja. Hänet tunnetaan varsinkin nelinpeleistä Andy Ramin parina. Erlich kilpaili vuoden 2004 kesäolympialaisissa Ateenassa. Vuonna 2008 Erlich voitti Ramin kanssa miesten nelinpelin mestaruuden Australian avoimessa tennisturnauksessa. Heitä vastassa olivat ranskalaiset Arnaud Clément ja Michaël Llodra. Luokka:Israelilaiset tennispelaajat Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sa’ud Kariri

Sa’ud Al Kariri (s. 3. heinäkuuta 1980) on saudiarabialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Seuratasolla hän edusti pitkään Al- Ittihadia. Maajoukkueessa Kariri on pelannut 37 ottelua, joissa hän on tehnyt 12 maalia. Hän pelasi MM-kisoissa 2006 kaikki Saudi-Arabian kolme ottelua alusta loppuun. == Lähteet == Luokka:Saudiarabialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Papendrecht

Papendrecht on kunta ja kaupunki Alankomaissa Etelä-Hollannin provinssissa. Vuonna 2008 kaupungissa oli 31 616 asukasta ja väestötiheys on 3 339/km². Kunnan pinta-ala on 10,77 neliökilometriä, josta vettä on 1,3 km². Pysyvät asukkaat saapuivat alueelle vuoden 1000 tienoilla. Ensimmäinen dokumentoitu maininta Papendrecht -nimestä on vuodelta 1105. Kaupunki perustettiin vuonna 1277, kun vesi oli saatu hallintaan ensimmäisten patojen ja tuulimyllyjen rakentamisen myötä. Ensimmäiset asukkaat elättivät itsensä pääasiassa muun muassa kalastuksella ja maanviljelyllä. Papendrecht on tehnyt yhteistyötä saksalaisen Blombergin kaupungin kanssa vuodesta 1975 lähtien. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen kotisivu * Uutisia Papendrechtistä Luokka:Alankomaiden kaupungit Luokka:Etelä-Hollannin kunnat
Visramiani

Visramiani () on keskiaikainen georgialainen versio vanhasta persialaisesta rakkaustarinasta Vīs ja Rāmīn. Perinteisesti on sanottu, että sen kirjoitti proosaksi 1100- ja 1200-lukujen valtiomies ja kirjailija Sargis Tmogvi, joka työskenteli Georgian kuningatar Tamarin hallituskaudella (1184–1213). Tarinan georgialainen versio on vapaa käännös, joka säilyttää täysin alkuperäisen persiankielisen tekstin hengen, mutta eroaa siitä pienissä yksityiskohdissa. Käännöksellä on elävä paikallinen georgialainen väri. Visramianilla oli huomattava vaikutus koko Georgian kirjallisuuden myöhempään kehitykseen. Kertomus mainitaan ja sitä ihaillaan lähes kaikissa georgiankielisen kirjallisuuden keskiaikaisissa ja varhaismoderneissa klassikoissa, myös Šota Rustavelin eepoksessa, joka on keskiaikaisen georgialaisen runouden kruunu. Vis ja Ramin otettiin mukaan 12 kuuluisimman parin luetteloon, joka laadittiin kuningatar Tamarin viralliseen kronikkaan Hallitsijoiden historiat ja ylistykset, kun hän meni naimisiin alanialaisen prinssin Davit Soslanin kanssa. Visramianin tärkeys Persian kirjallisuuden historialle juontuu siitä, että se on teoksen vanhin tunnettu käsikirjoitus ja paremmin säilynyt kuin alkuperäinen persiankielinen teksti. Sen avulla on restauroitu hävinneitä rivejä ja tunnistettu luotettavia versioita persialaisten käsikirjoitusten joukosta, josta suurin osa on peräisin myöhemmältä aikakaudelta (1600–1700-luvuilta). Visramianin julkaisi ensimmäisen kerran kirjailija Ilia Tšavtšavadze vuonna 1884. Englanninkieliselle maailmalle sen teki tutuksi Sir Oliver Wardropin käännös Visramiani: the story of the loves of Vis and Ramin, a romance of ancient Persia vuonna 1914. Myöhemmin 1960-luvulla georgialaiset iranologit Aleksandre Gvakharia ja Magali Todua tutkivat sitä perusteellisesti ja vertailivat sitä persiankieliseen tekstiin. == Katso myös == *Amirandaredžaniani, georgialainen ritariromanssi 1100-luvulta *Pantterintaljainen, georgialainen eeppinen runo 1100-luvulta == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Georgian kirjallisuus
Samuel Jones

Samuel Symington Jones (16. tammikuuta 1880 Fairfield, Connecticut – 13. huhtikuuta 1954 Knoxville, Tennessee) oli yhdysvaltalainen korkeushyppääjä. Jones voitti olympiakultaa korkeushypyssä vuoden 1904 kesäolympialaisissa St. Louisissa tuloksella 180,3 cm. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset korkeushyppääjät Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1880 syntyneet Luokka:Vuonna 1954 kuolleet
Alassane N’Dour

Alassane N’Dour (s. 12. joulukuuta 1981, Dakar) on senegalilainen jalkapalloilija. Seuratasolla N’Dour on pelannut muun muassa AS Saint- Étiennessä. Hän on edustanut Senegalia yksissä MM-kisoissa, vuonna 2002 ja saavutti sitä ennen vuoden 2002 Afrikan-mestaruuskisoissa hopeaa. Luokka:Senegalilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Danny Blanchflower

Robert Dennis ”Danny” Blanchflower (10. helmikuuta 1926 – 9. joulukuuta 1993) oli brittiläinen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Hän pelasi ammattilaisseuroissa vuosina 1949–1964, pisimpään Tottenham Hotspurissa. Hän pelasi Pohjois-Irlannin jalkapallomaajoukkueessa 56 maaottelua ja teki niissä kaksi maalia vuosina 1950–1963. Belfastissa syntynyt Blanchflower oli FWA:n vuoden jalkapalloilija vuosina 1958 ja 1961. Hän toimi peliuransa jälkeen managerina Pohjois-Irlannin maajoukkueessa ja Chelsea F.C.:ssa. Blanchflower kuoli Alzheimerin tautiin Lontoossa 67-vuotiaana. Hänet kelpuutettiin vuonna 2003 postuumisti English Football Hall of Fameen. == Lähteet == Luokka:Pohjoisirlantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Pohjoisirlantilaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 1993 kuolleet
Fabian Ernst

Fabian Ernst (s. 30. toukokuuta 1979 Hannover, Länsi-Saksa) on saksalainen jalkapalloilija. Ernst aloitti uransa Hannover 96:ssa. Vuodesta 1998 vuoteen 2000 hän edusti Bundesliigassa pelaavaa Hamburger SV:tä, pelaten 48 ottelussa. Seuraavaksi Ernst siirtyi Werder Bremeniin, jossa hän pelasi 152 Bundesliigaottelua ja teki 11 maalia. Vuosina 2005–2009 Ernst pelasi FC Schalke 04:ssä. Helmikuussa 2009 hän siirtyi turkkilaiseen Beşiktaşiin. Vuonna 2002 Ernst teki debyyttinsä Saksan maajoukkueessa ottelussa Kuwaitia vastaan. Hän pelasi yhteensä 24 maaottelua, viimeisen maaliskuussa 2006, ja teki niissä yhden maalin == Lähteet == Luokka:Saksalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
A Wop Bop A Loo Bop

A Wop Bop A Loo Bop on suomalaisen Vox-yhtyeen toinen ja viimeiseksi jäänyt albumi. Sen julkaisi Poko Rekords vuonna 1986. == Kappaleet == === A-puoli === # # # # === B-puoli === # * # # # # == Kokoonpano == * Timo Huovinen – kitarat ja laulu * Hannu Tervaharju – basso * Manu Ojanen – rummut * Eero Pekkonen – koskettimet ja taustalaulu (sessio) === Muut tekijät === * Juuso Nordlund – tuottaja * Juuso Nordlund – äänittäjä * Seppo Pietikäinen – valokuvat * Kari Lahtinen – layout == Lähteet == Luokka:Vuoden 1986 albumit Luokka:Voxin albumit
Nadja Uhl

Nadja Uhl (s. 23. toukokuuta 1972) on saksalainen näyttelijä. Hän syntyi Stralsundissa ja opiskeli Leipzigin konservatoriossa. Uhl sai vuonna 1994 kiinnityksen Potsdamin Hans Otto -teatteriin. Hän on esiintynyt paitsi teatterissa, myös useissa elokuvissa, joiden joukossa ovat Die Stille nach dem Schuß (2000), Was tun, wenn's brennt? (2001) ja Kaksoset (2002). Uhl voitti vuonna 2000 Bibiana Beglaun kanssa Berliinin elokuvajuhlilla Hopeisen karhun työstä elokuvassa Die Stille nach dem Schuß. == Aiheesta muualla == * Luokka:Saksalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bibiana Beglau

Bibiana Beglau (s. 8. heinäkuuta 1971) on saksalainen näyttelijä. Hän voitti vuonna 2000 Berliinin elokuvajuhlilla yhdessä Nadja Uhlin kanssa Hopeisen karhun työstä Volker Schlöndorffin elokuvassa Die Stille nach dem Schuß (2000). == Aiheesta muualla == * Luokka:Saksalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Thoas

Thoas () viittaa useaan eri asiaan: == Kreikkalainen mytologia == * Thoas, Dionysoksen ja Ariadnen poika ja Lemnoksen kuningas * Thoas, Ornytionin poika ja Korintin kuningas * Thoas, Andraimonin poika, joka osallistui kreikkalaisten puolella Troijan sotaan. * Thoas, Borystheneen poika ja Taurian kuningas * Thoas, troijalainen sotilas, joka surmasi Halaisoksen Troijan sodassaVergilius: Aeneis x.415 (engl. käännös) * Thoas, troijalainen sotilas, jonka Menelaos surmasi Troijan sodassaHomeros: Ilias 16.306-316 (engl. käännös) * Thoas, yksi Penelopen kosijoista, joka saapui Dulichionin saareltaApollodoros: Bibliotheke ('Kirjasto') Epitomi.7.27 (engl. käännös) * Thoas, Ikarioksen ja Periboian poika ja Penelopen veliApollodoros: Bibliotheke ('Kirjasto') 3.10.6 (engl. käännös) * Thoas, yksi giganteistaApollodoros: Bibliotheke ('Kirjasto') 1.6.2 (engl. käännös) * Thoas, ateenalainen Theseuksen aikalainenPlutarkhos: Theseus xxvi (engl. käännös) == Henkilöt == * Thoas, Gedrosian satraappi Aleksanteri Suuren aikana * Thoas, aitolialainen preettori 193 eaa. == Muut merkitykset == * 4834 Thoas, asteroidi * Akheloos- joen nimi antiikin aikana == Lähteet == Luokka:Kreikkalainen mytologia