EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Hammaskeiju (elokuva)

Hammaskeiju (Tooth Fairy) on Michael Lembeckin ohjaama fantasiakomediaelokuva vuodelta 2010. Sen ensimmäiset julkiset esitykset pidettiin 14. tammikuuta 2010 Australiassa ja Perussa. Yhdysvalloissa ja Kanadassa sen ensimmäinen esitys oli 22. tammikuuta 2010. Elokuva tuotti maailmanlaajuisesti yli 52 000 000 Yhdysvaltain dollaria, joista 14 000 000 dollaria eli 23,3 prosenttia tuli avausviikonlopun aikana. == Juoni == Elokuva kertoo Derek Thompsonista (Dwayne Johnson), kovaotteisesta alemmassa liigassa pelaavasta jääkiekkoilijasta, jota kutsutaan "Hammaskeijuksi" hänen taklaustensa mukaan, jotka usein irrottavat vastustajalta hampaita. Pelatessaan kaveriensa kanssa korttia hän häviää kymmenen dollaria ja ryöstää ne tyttöystävänsä Carlyn (Ashley Judd) tyttären Tessin (Destiny Whitlock) tyynyn alta. Kun Tess sitten ei herätessään löydä rahaa tyynyn alta, hän melkein menettää uskonsa hammaskeijuun. Thompson saa virallisen haasteen Keijumaasta, minne hän joutuu vasten tahtoaan. Hammaskeijujen päällikkö Lily (Julie Andrews) tuomitsee Thompsonin kahdeksi viikoksi hammaskeijuksi, ja jokainen suorittamatta jäänyt tehtävä lisää rangaistuksen pituutta viikolla. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2010 yhdysvaltalaiset elokuvat
Harjunrinteen koulu (Riihimäki)

Harjunrinteen koulu on Riihimäen Harjukylässä sijaitseva yläkoulu. Se on yksi Riihimäen kolmesta 6.–9. luokka-asteen peruskoulusta. Vuonna 2019 Harjunrinteen koulussa opiskeli yhteensä 489 oppilasta. == Historia == Arkkitehti Georg Jägerroosin suunnittelema koulurakennus valmistui jatkokouluksi vuonna 1951. Jatkokoulun yhteydessä toimi myös apukoulu sekä joitakin kansakoululuokkia. Vuodesta 1957 jatkokoulun korvasi suoraan ammattiin valmentava kansalaiskoulu, jossa oli puu-, käsityö-, kotitalous- ja kauppalinja. Peruskoulu-uudistuksen myötä Harjunrinteen koulusta tuli yläaste vuonna 1976.Kotikaupunkipolku.pdf Vuonna 1999 Harjunrinteen kouluun siirrettiin 6. luokkalaiset Patastenmäen koululta. Syksyllä 2006 kouluun ei otettu 6. luokkalaisia, sillä koululla opiskeli lukiolaisia väistötiloissa Riihimäen lukion remontin aikana. 6. luokkalaisia otettiin kouluun jälleen syksyllä 2008. Koulu remontoitiin vuosina 2011–2013. Remontin aikana koulu toimi väistötiloissa viereisessä Kalevantalossa.Harjunrinteen koulu - Historiaa - Riihimäen kaupunki , riihimaki.fi, viitattu 8.1.2020. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Harjunrinteen koulun sijainti Riihimäen kartalla (kartta.riihimaki.fi) Luokka:Suomen peruskoulut Luokka:Riihimäen oppilaitokset
Gabi Adam

Gabi Adam (oik.Gabi Berktold, s. 12. kesäkuuta 1963 Aulendorf, Saksa) on saksalainen nuortenkirjailija. Hän on kirjoittanut Diabolo-kirjasarjaa, jota on ilmestynyt 25 osaa. Sarjaa on julkaistu yhteensä yli kolme miljoonaa kappaletta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * (arkistolinkki) Luokka:Saksalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Aulis Ruostepuro

Aulis Ruostepuro (1. marraskuuta 1925 Kaarina – 24. toukokuuta 2012 Turku) oli suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja teatterinjohtaja. Hän oli keskeinen henkilö turkulaisen Samppalinnan kesäteatterin toiminnassa sen perustamisesta 1960 alkaen. Vuodesta 1968 hän toimi sen toimitusjohtajana. Hän sai teatterineuvoksen arvonimen vuonna 1995. Aulis Ruostepuro syntyi Kaarinan Nummenpakalla, joka nykyisin kuuluu Turkuun. Hänen näyttämöuransa alkoi 1950-luvulla Turun Pienessä Teatterissa, minkä lisäksi hän teki tenorirooleja Turun Musiikkilautakunnan oopperatuotannoissa. Ruostepuro joutui keskeyttämään teatterikoulun sodan takia ja toimi aluksi liikealalla kunnes pääsi 1958 näyttelijäksi Jyväskylän työväenteatteriin. Sittemmin hän näytteli Lahden ja Hämeenlinnan kaupunginteattereissa ja toimi 1960-luvun lopulla Kemin kaupunginteatterin johtajana. Kemissä hän sai katsojamäärät nousuun, mutta häntä syytettiin kaupallisuudesta. Vuonna 1970 hän siirtyi kotikaupunkinsa Turun kaupunginteatteriin ensin ohjaajaksiHolmberg, Långbacka ja Ruostepuro jatkavat. Suomen Turku 1/1975, s. 7. Viitattu 9.1.2020. ja sitten hallintojohtajaksi. Ruostepuro jäi eläkkeelle 1990. Samppalinnan kesäteatterin toiminnasta hän vetäytyi yli 40 vuoden jälkeen vuonna 2005. Aulis Ruostepuro toimi teatterityönsä ohella myös soitinkauppiaana, ja tätä toimintaa on jatkanut hänen poikansa Tommi Ruostepuro. Vuonna 1975 Aulis Ruostepuro oli mukana perustamassa Turun teatterikerhon säätiötä. 2000-vuosikymmenen keskivaiheilla Ruostepuro oli mukana puuhaamassa Turun teatterielämän kaksiosaista historiateosta, Teatteria Turussa 1940-luvulta 1970-luvulle ja Teatteria Turussa 1970-luvulta 2000-luvulle. Hän oli Turun seudun Suomi–Israel-yhdistyksen kunniapuheenjohtaja. Aulis Ruostepuron tyttärentytär oli laulaja Miisa. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset teatterinjohtajat Luokka:Suomalaiset teatteriohjaajat Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Jääpallon Ruotsin 1.divisioonan kausi 1939

Jääpallon Ruotsin Division I:n kausi 1939 pelattiin kahdessa kuuden joukkueen lohkossa, joiden voittajat pelasivat loppuottelun vuoden 1938 Ruotsin jääpallomestaruudesta. Division II:een ei pudonnut yhtään joukkuetta, sillä sarjaa laajennettiin kaudeksi 1940 24-joukkueeseen. Loppuottelu pelattiin kerrasta poikki -periaatteella 13. helmikuuta Gävlen Strömvallenin kentällä. ==Division I== === Pohjoislohko === Joukkue O V T H Maalit P IK Huge, Gävle 5 3 2 0 16 - 10 8 Skutskärs IF 5 2 3 0 12 - 10 7 Bollnäs GIF 5 2 2 1 21 - 17 6 IFK Rättvik 5 2 1 2 9 - 8 5 Västerås SK 5 1 2 2 7 - 13 4 IFK Uppsala 5 0 0 5 5 - 12 0 === Etelälohko === Joukkue O V T H Maalit P Nässjö IF 5 0 0 0 13 - 5 10 IF Göta, Karlstad 5 4 0 1 12 - 8 8 Slottsbrons IF 5 3 0 2 16 - 10 6 AIK, Tukholma 5 1 0 4 7 - 10 2 Örebro SK 5 1 0 4 3 - 9 2 Köpings IS 5 1 0 4 8 - 17 2 === Loppuottelu === 5\. maaliskuuta 1939 Gävle. Joukkue #1 Tulos Joukkue #2 IK Huge, Gävle 5-2 Nässjö IF ==Lopulliset sijoitukset== Sija Joukkue 1\. IK Huge, Gävle 2\. Nässjö IF ==Lähteet== * Bandytipset kalenderbiteri * Jimmys bandysida ===Viitteet=== 1939 Luokka:Vuoden 1939 jääpallo
Eteläinen koulu (Riihimäki)

Eteläinen koulu on alakoulu Riihimäen Koivistonmäellä. Koulussa oli vuonna 2015 noin 300 oppilasta.Riihimäen kotikaupunkipolku 2009.pdf (sivu 11, kohde 9 - Eteläinen koulu), riihimaki.fi Riihimäen-Herajoen kansakoulu aloitti toimintansa nykyisen Eteläisen koulun paikalla 18. elokuuta 1903. Arkkitehti Yrjö Sadeniemen suunnittelema alkuperäinen koulurakennus valmistui 1905, mutta kävi jo valmistuttuaan liian pieneksi.Riihimäen rakennetut kulttuuriympäristöt 2020 (sivu 169, kohde 147 - Eteläinen koulu), riihimaki.fi, viitattu 24.9.2020. Arkkitehti J. Emil Valorinnan suunnittelema lisärakennus valmistui 1907. Rakennuksessa oli voimistelusali, käsityöluokka sekä asunto opettajalle. Vuonna 1913 koulun nimeksi tuli Eteläinen kansakoulu ja oppilaita oli tuolloin 170. Nykyinen U. E. Mäkisen suunnittelema koulun päärakennus valmistui 1932. Arkkitehti Martti Jaatisen suunnittelema laajennusosa valmistui 1958. Peruskoulu-uudistuksen myötä koulu muuttui 1976 Eteläisen koulun ala-asteeksi. Rakennukset saneerattiin viimeksi 1996, jolloin rakennettiin samalla myös koulun uudet liikunta- ja ruokailutilat, jotka on suunnitellut sarkkitehti Harri Hietanen. Liikunta- ja juhlasali nimettiin koulun pitkäaikaisen rehtorin Matti Nikusen mukaan Matinsaliksi. Laajennusosan tieltä purettiin vuonna 1905 valmistunut alkuperäinen koulurakennus. Vuonna 1907 valmistunut lisärakennus on kuitenkin yhä jäljellä ja rajaa koulupihaa Lopentielle päin ja se on suojeltu kulttuurihistoriallisesti ja kaupunkikuvallisesti arvokkaana rakennuksena. Vuonna 1932 valmistunut koulurakennus on myös suojeltu kaupunkikuvallisesti arvokkaana rakennuksena. == Lähteet == Luokka:Suomen peruskoulut Luokka:Riihimäen oppilaitokset
Vasaramäen radioasema

Vasaramäen radioasema oli vuosina 1939–1988 Turun Vasaramäessä sijainnut radioasema, johon kuului kaksi mastoa sekä radiotalo. Se otettiin käyttöön, kun radiolähetykset lopetettiin Samppalinnassa. Mastot olivat 150 metriä korkeita ja niiden vaikutus oli niin voimakasta, että alueella pystyi kuuntelemaan radiota jopa puhelimesta sekä hellan päälle asetetusta kattilasta. Radiotalo oli funktionalistinen ja se on nykyään asuinkäytössä. ==Käytöstä poistuminen== Radioasema poistui käytöstä vuonna 1988 toisenkin radiomaston purkamisen jälkeen, jolloin toiminta siirtyi Kaarinan Kuusistoon. Toisen radiomaston purkamisen aikana oli niin kova tuuli, että antenni oli vähällä kaatua paikallisen huoltorakennuksen päälle. Ensimmäinen radiomasto purettiin jo vuonna 1980. == Lähteet == *Aamuset: Nostalginen Turku: Hammarin idyllissä kattilakin soi radiona *Turun Radioseura: Turun ensimmäinen radioasema Luokka:Ylen rakennukset ja rakennelmat Luokka:Turun entiset rakennukset ja rakennelmat
Mequinenza

Mequinenza tai Mequinensa (katalaaniksi) on Espanjan kunta Zaragozan maakunnassa, Aragonian itsehallintoalueella. Se kuuluu Bajo Cincan kuntayhtymään, sijaitsee Zaragozan maakunnan itäosassa ja rajoittuu Huescan ja Lleidan provinsseihin. Se sijaitsee kahden joen, Ebron ja Segren, risteymäkohdassa. Kunnan pinta-ala on 307,45 km². Sen ainutlaatuinen ja erikoinen sijainti on vaikuttanut sekä sen historiaan, kieleen että asukkaiden luonteeseen. Mequinenza sijaitsee kahden suuren vesimuodostuman, Mequinenzan ja Ribarojan tekojärvien välissä. Mequinenzassa on melonta- ja kanoottirata, jota pidetään yhtenä Euroopan parhaimmista erinomaisen saavutettavuutensa, vakaan vedenpintansa ja hyvien urheilumahdollisuuksiensa vuoksi. Talvijuhlat San Blas ja Santa Águeda järjestetään helmikuun ensimmäisenä viikonloppuna, ja käsintehtyjen pukukilpailujen juhla on julistettu Aragonin matkailukohdefestivaaliksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Espanjan kunnat
Kari Saikkonen

Kari Tapani Saikkonen (s. 13. joulukuuta 1961 Tampere) on suomalainen biologi ja Turun yliopiston Biodiversiteettiyksikössä työskentelevä subarktisen ekologian professori (6/2018−). Hän on tutkinut muun muassa ilmastonmuutoksen vaikutusta luonnon monimuotoisuuteen, mikrobien roolia ekosysteemeissä ja ympäristön kemikalisoitumisen riskejä. Saikkonen valmistui Turun yliopistosta filosofian kandidaatiksi vuonna 1990 ja filosofian tohtoriksi vuonna 1994. Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (1994) käsitteli metsää tuhoaviin mäntypistiäisiin kuuluvan ruskomäntypistiäisen () ja sen luontaisten vihollisten vuorovaikutusta ympäristön muutoksissa. Työ oli otsikoitu Interactions among the European pine sawfly, its host and natural enemies : consequences of environmental changes. Vuosina 1995−1997 hän oli post doc -tutkijana Arizonan osavaltionyliopistossa Yhdysvalloissa. Turun yliopiston ekologian dosentiksi hänet nimitettiin 1999. Ammatillisen opetuksen opettajapätevyyden hän sai vuonna 2006 (HAMK). Työurallaan Saikkonen on ollut Maj ja Tor Nesslingin säätiön rahoittama tutkija (1991−1995). Tätä seuranneen post doc -vierailunsa jälkeen hän on työskennellyt Turun yliopiston vanhempana tutkijana (1997−2000), Suomen Akatemian vanhempana tutkijana (2000−2005), Maatalouden tutkimuskeskuksen (MTT) määräaikaisena tutkimusprofessorina (2005−2007) ja Turun yliopiston Kevon tutkimusaseman asemanjohtajana (2007−2009). Ennen kutsua Turun yliopiston professoriksi hän oli Luonnonvarakeskuksen (Luke) tutkimusprofessori vuosina 2009−2018. Turun yliopiston arktisen ekologian professorina hän aloitti kesäkuussa 2018. Saikkonen on tuonut esille muun muassa Utsjoella sijaitsevan Kevon tutkimusaseman sopivuutta ilmastonmuutostutkimuksessa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Kari Saikkosen Google Scholar -profiili (scholar.google.com) Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Suomalaiset biologit Luokka:Turun yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset professorit
Edmond Delfour

Edmond Delfour (1. marraskuuta 1907 – 19. joulukuuta 1990) oli ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edusti Ranskaa MM- tasolla vuosina 1929–1937. Delfour pelasi Ranskan joukkueessa yhteensä 41 ottelua ja teki niissä 2 maalia. Delfour pelasi myös Ranskan alemmilla sarjatasoilla. Hän kuoli vuonna 1990 ollessaan 83 vuoden ikäinen. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1907 syntyneet Luokka:Vuonna 1990 kuolleet
Kuulokevahvistin

pienoiskuva|Kuulokevahvistin Kuulokevahvistin on vahvistin, joka on suunniteltu erityisesti kuulokkeita varten, kaiuttimien sijasta. Kuulokevahvistimia voi olla integroituina televisiossa, radiovastaanottimessa ja kasettisoittimessa mutta erillisinä ne ovat lähinnä audiofiilien tai hifistien käyttämiä laitteita. Luokka:Hifi Luokka:Musiikkilaitteet Luokka:Äänentoistotekniikka
Janusz Zajdel

Janusz Andrzej Zajdel (15. elokuuta 1938 - 19\. heinäkuuta 1985) oli merkittävä puolalainen tieteiskirjailija. Zajdelin teoksissa käsiteltiin dystopioita ja teemoina esiintyivät totalitaristiset käsitteet. Zajdel opiskeli ydinfysiikkaa Varsovan yliopistossa ja työskenteli säteilyturvallisuuden parissa kirjoittaen artikkeleita ja ohjeistuksia suojautumiselle. == Teoksia == * Limes inferior (1982) * Paradyzja (1984) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Goodreads-sivustolla Luokka:Puolalaiset tieteiskirjailijat Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Vuonna 1985 kuolleet
Nokivahakas

Nokivahakas (Hygrophorus atramentosus) on harvinainen metsävahakkaiden sukuun kuuluva sienilaji. Nokivahakas muistuttaa herkullista mustavahakasta, mutta eroaa siitä muun muassa pienemmällä koollaan. Laji on luokiteltu vaarantuneeksi lajiksi Suomessa, minkä vuoksi se on rauhoitettu koko maassa. == Lähteet == * Laji.fi: Nokivahakas (Hygrophorus atramentosus) * LuontoPortti * Ympäristöministeriö: Uhanalaiset lajit Luokka:Metsävahakkaat
Alakosken voimalaitos

Alakosken voimalaitos eli Alavoimala on vuonna 1938 valmistunut vesivoimalaitos, joka sijaitsee Tampereen keskustassa Tammerkosken alajuoksulla. Se on alun perin ollut kolmen tehtaan – Takon, Verkatehtaan ja Liljeroosin – yhteisomistuksessa. Nykyään sen omistaa Koskienergia. Voimalaitoksen teho on 4 megawattia, ja vuodessa sen sähköntuotanto on noin 15 gigawattituntia. ==Arkkitehtuuri== Alavoimala muodostaa visuaalisen parin Keskiputouksen voimalaitokselle (1932), joka on kooltaan suurempi mutta muuten varsin samannäköinen. Molemmat ovat punatiilisiä ja funkistyylisiä rakennuksia, ja kummankin julkisivut on suunnitellut kaupunginarkkitehti Bertel Strömmer. Strömmer ei ollut itse täysin tyytyväinen Alavoimalan toteutukseen. Hän olisi halunnut, että se olisi päällystetty vaalealla klinkkerillä. Lisäksi hän olisi sijoittanut laitoksen kosken reunaan, jotta näkymä Hämeensillalta kohti Ratinan suvantoa säilyisi avoimena. Takon edustaja, vuorineuvos Gösta Serlachius kuitenkin torjui nämä ideat ja vaati, että voimala tehdään punatiilestä ja että se rakennetaan keskelle koskea. 1980-luvulla voimalaitoksen eteläseinustalle tehtiin Tammerkosken ylittävä kävelysilta. ==Status== Alakosken voimalaitos on kiinteä osa Tammerkosken kansallismaisemaa ja valtakunnallisesti merkittävää rakennettua kulttuuriympäristöä. Voimalaitosta ei ole suojeltu, mutta Tampereen kaupungin kaavoitusyksikön tekemän selvityksen mukaan kyseessä on rakennustaiteen ja kaupunkikuvan kannalta erittäin merkittävä kohde.Tampereen kantakaupungin rakennuskulttuuri 1998, s. 13, 82. ==Lähteet== Luokka:Tampereen rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen vesivoimalat Luokka:Suomen padot Luokka:Bertel Strömmerin suunnittelemat rakennukset Luokka:Nalkala
Juri Varsin

Juri Feodorovitš Varsin (20. syyskuuta 1940 – 1984) oli venäläinen jääpallomaalivahti. Hänen kasvattajaseuransa oli Metallurg Nižni Tagil. Myöhemmin hän edusti uransa aikana 1950-luvulla SKA-Sverdlovskia, Dynamo Alma- Ataa ja Litejschik Karagandaa. Hän lukeutui myös Neuvostoliiton jääpallomaajoukkueen tärkeimpiin pelaajiin. Urallaan hän saavutti: * 4 jääpallon maailmanmestaruutta vuosina 1961, 1963, 1965 ja 1967, * Neuvostoliiton jääpallomestaruuden vuonna 1962, * 4 Neuvostoliiton jääpallomestaruushopeaa vuosina 1961, 1963, 1965 ja 1973, * 5 Neuvostoliiton jääpallomestaruuspronssia vuosina 1964, 1966, 1967, 1971 ja 1974. ==Lähteet== * Vaesin Bandysidan-tietokannassa Luokka:Neuvostoliittolaiset jääpalloilijat
Stadion Grbavica

Stadion Grbavica on jalkapallostadion Sarajevossa. Sen kapasiteetti on 16 100. Se on FK Željezničar Sarajevon kotistadion. Se sai nimen Grbavica piirin, jossa se sijaitsee, mukaan. Stadionin rakentaminen alkoi vuonna 1949 ja loppui vuonna 1953. Avaaminen pidettiin 13. syyskuuta 1953 ja Željezničar voitti 4:1 HNK Šibenikiä vastaan. Stadionilla oli pelannut seitsemän kansainvälistä ottelua. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Bosnia ja Hertsegovinan jalkapallostadionit Luokka:Sarajevon rakennukset ja rakennelmat
Tšekin Extraliga -kausi 2018–2019

Tšekin Extraliga -kausi 2018–2019 pelattiin 14 joukkueen voimin. Kauden runkosarja päättyi Bílí Tygři Liberecin voittoon, mutta pudotuspelien jälkeen joukkue sijoittui lopulta toiseksi hävittyään finaaleissa HC Oceláři Třinecille otteluvoitoin 4-2. Kauden päätteeksi Rytíři Kladno nousi takaisin Extraligaanhttps://www.mtvuutiset.fi/artikkeli/jaromir-jagr-paasti-itsensa- tuhtiin-kesakuntoon-mita-kausi-alkaa-kahden-kuukauden-paasta/7485508, Piráti Chomutov taas tippui sarjatasoa alemmas. == Pudotuspelit == == Karsintasarja == Pudotuspelien ulkopuolelle jääneistä neljästä joukkueesta HC Dynamo Pardubice ja Piráti Chomutov joutuivat karsintasarjaan, jossa olivat mukana myös Rytíři Kladno ja ČEZ Motor České Budějovice. HC Dynamo Pardubice säilytti sarjapaikkansa ja uutena joukkueena Extraligaan nousi Rytíři Kladno, kun taas Piráti Chomutov jäi karsintarajan alapuolelle. Sijoitus Joukkue O P 1\. HC Dynamo Pardubice 12 27 2\. Rytíři Kladno 12 22 3\. Piráti Chomutov 12 18 4\. ČEZ Motor České Budějovice 12 5 == Lähteet == Luokka:Tšekin Extraligan kaudet Luokka:Jääkiekkosarjojen kausi 2018–2019
Eläintohtori Dolittle

Eläintohtori Dolittle on vuonna 2020 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen fantasia-seikkailuelokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Stephen Gaghan. Sen nimiosassa on Robert Downey Jr.. Muissa näytellyissä rooleissa näyttelevät muun muassa Antonio Banderas ja Michael Sheen, äänirooleissa ovat muun muassa Emma Thompson, Rami Malek, Octavia Spencer ja Tom Holland. Elokuvan kuvaukset kestivät maaliskuusta kesäkuuhun 2018, ja koeyleisön tyytymättömyyden vuoksi niitä jatkettiin vielä kolmella viikolla keväällä 2019. Eläintohtori Dolittle sai ensi-iltansa 17. tammikuuta 2020. Se sai pääosin negatiivisia arvosteluja kriitikoilta. == Juoni == Seitsemän vuotta vaimonsa kuoleman jälkeen eksentrinen tohtori John Dolittle (Robert Downey Jr.) on erakoitunut värikkäiden eläinystäviensä kanssa kartanoonsa viktoriaanisen ajan Englannissa. Kun kuningatar Viktoria (Jessie Buckley) sairastuu, Dolittlen luo lähetetään kuningattaren kamarineito Rose. Mukaan lyöttäytyy myös teinipoika Tommy (Harry Collett), joka etsii eläintohtoria ammuttuaan vahingossa oravaa. Dolittlen kartanossa he kohtaavat tohtorin sekä tämän eläinystävät: papukaija Polyn (Emma Thompson), aran gorillan Chee-Cheen (Rami Malek), kylmästä kärsivän jääkarhu Yoshin (John Cena), metallijalkaisen ankan Dab-Dabin (Octavia Spencer) ja silmälasipäisen koira Jipin (Tom Holland) sekä muita hahmoja. Kuningashuoneen pyynnöstä Dolittle lähtee vastahakoisesti etsimään parannuskeinoa merten takaa. Merellä tohtori ja Tommy joutuvat eläinystävineen seikkailuun, ja vihollisia kohdatessaan Dolittle saa takaisin nokkeluutensa ja rohkeutensa. == Näyttelijät == === Äänirooleissa === === Suomenkieliset äänet === Lähde: Viitattu 8.7.2021. == Vastaanotto == Helsingin Sanomat Pertti Avola Episodi Niko Ikonen Hufvudstadsbladet Krister Uggeldahl Eläintohtori Dolittlen arvostelut olivat pääosin negatiivisia; sitä moitittiin ”elottomaksi ja ylipitkäksi”. Rotten Tomatoes -sivuston 127 arviosta 18 % oli positiivisia, keskiarvona 4,11/10. Yhteenvedossa todettiin elokuvan viihdyttävän parhaiten nuorta yleisöä. Metacritic laski elokuvalle keskiarvon 27/100, joka perustui 41 arvosteluun. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2020 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset fantasiaseikkailuelokuvat Luokka:Elokuvat eläimistä Luokka:Lastenkirjoihin perustuvat elokuvat Luokka:Universal Picturesin elokuvat Luokka:Elokuvat terveydenhoidosta
Ammunta Euroopan kisoissa 2019

Euroopan kisojen 2019 ammunta kilpailtiin 22. – 28. kesäkuuta 2019. Kivääri- ja pistooliammunnat kilpailtiin Shooting Centressä ja haulikkoammunnat Sporting Clubilla Minskissä. Kivääri- ja pistoolikilpailuja oli yhteensä 13 ja haulikkokilpailuja kuusi. Menestynein maa oli Venäjä, joka voitti kuusi kultaa ja yhteensä 11 mitalia. ==Mitalistit== ===Miehet=== Kilpailu Kultaa Hopeaa Pronssia 10 m ilmakivääri Sergey Richter Sergey Kamenskiy Filip Nepejchal 50 m kiväärin asentokilpailu Sergey Kamenskiy Yury Shcherbatsevich István Péni 10 m ilmapistooli Artem Chernousov Oleh Omelchuk Lauris Strautmanis 25 m olympiapistooli Oliver Geis Jean Quiquampoix Clément Bessaguet Trap David Kostelecký Valerio Grazini Aaron Heading Skeet Stefan Nilsson Tomáš Nýdrle Gabriele Rossetti ===Naiset=== Kilpailu Kultaa Hopeaa Pronssia 10 m ilmakivääri Laura Georgeta Coman Nina Christen Nikola Mazurová 50 m kiväärin asentokilpailu Yulia Zykova Nikola Mazurová Polina Khorosheva 10 m ilmapistooli Zorana Arunović Anna Korakaki Antoaneta Boneva 25 m pistooli Anna Korakaki Heidi Diethelm Gerber Antoaneta Boneva Trap Silvana Stanco Jessica Rossi Fátima Gálvez Skeet Diana Bacosi Lucie Anastassiou Chiara Cainero ===Sekajoukkue=== Kilpailu Kultaa Hopeaa Pronssia 10 m ilmakivääri Sergey Kamenskiy Yulia Karimova Vladimir Maslennikov Anastasia Galashina Filip Nepejchal Aneta Brabcová 50 m kiväärin asentokilpailu Jan Lochbihler Nina Christen Bernhard Pickl Franziska Peer Kirill Grigoryan Polina Khorosheva 10 m ilmapistooli Artem Chernousov Vitalina Batsaraškina Damir Mikec Zorana Arunović Christian Reitz Sandra Reitz 25 m pistooli Oliver Geis Doreen Vennekamp Christian Reitz Monika Karsch Olena Kostevych Pavlo Korostylov 50 m pistooli Artem Chernousov Margarita Lomova Lauris Strautmanis Agate Rašmane Tsotne Machavariani Nino Salukvadze Trap Antonio Bailón Fátima Gálvez Giovanni Pellielo Jessica Rossi Alexey Alipov Daria Semianova Skeet Gabriele Rossetti Chiara Cainero Riccardo Filippelli Diana Bacosi Jakub Tomeček Barbora Šumová ==Lähteet== Ammunta
Jan Müller-Wieland

thumb|right|Jan Müller-Wieland Jan Müller-Wieland (s. 30. maaliskuuta 1966 Hampuri) on saksalainen säveltäjä, kontrabasisti ja kapellimestari.Müller- Wieland, Jan Sikorski Music PublishersJan Müller-Wieland Münchner Philharmoniker Müller-Wieland aloitti 20-vuotiaana Lyypekissä kontrabassonsoiton opinnot Willi Beyerin ja sävellysopinnot Friedhelm Döhlin johdolla. Hän suoritti sävellysopintoja myös Hans Werner Henzen johdolla Kölnissä ja Roomassa. Orkesterinjohdossa hän sai opetusta Günther Behrensiltä. Müller-Wielandista tuli Münchenin musiikkiakatemian luennoitsija vuonna 2006 ja sävellysprofessori vuonna 2007. Müller-Wieland on saanut lukuisia palkintoja, kuten Ernst von Siemens -musiikkipalkinnon (Förderpreis) ja Hindemith-palkinnon. Hän on päässyt stipendien turvin Cité internationale des artsiin (Ranska), Villa Massimoon (Italia) ja Tanglewood Music Centeriin (Yhdysvallat). Viimeksi mainitussa hän osallistui orkesterinjohtokursseille, joita pitivät Oliver Knussen ja Seiji Ozawa. Müller-Wielandin tuotantoon kuuluu oopperoita, muuta näyttämömusiikkia, kamarimusiikkia, orkesterisävellyksiä (kuten sinfonioita ja konserttoja) sekä vokaalimusiikkia.Jan Müller-Wieland, Composer Komarova Artists Management == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut Luokka:Saksalaiset säveltäjät Luokka:Saksalaiset kontrabasistit Luokka:Saksalaiset kapellimestarit Luokka:Saksalaiset oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Villa Iloniemi

Villa Iloniemi on Tuusulassa Kirkkotien varrella sijaitseva huvila, joka on yksi Tuusulanjärven kulttuurihistoriakohteista. 1800-luvun puolessa välissä valmistunut huvila on kokenut usean muodonmuutoksen. Suomen huippuarkkitehdit Väinö Vähäkallio, Yrjö Lindegren ja Aarne Ervi ovat kukin muuttaneet taloa kolmen remontin yhteydessä. Rakennuksen ulkoasu on muutosten kautta vaihtunut suurhuvilasta funkkistaloksi. Talossa on useita huoneita, ja sen pinta-ala on noin 350 neliömetriä. Kanttori Sakari Soinne osti huvilan aikanaan perheelleen 1918 ja huvila säilyi noin sata vuotta Sointeen suvun omistuksessa. Ennen Sointeen suvun omistukseen siirtymistä huvilalla oli useita omistajia, jotka kuuluivat ruotsin- ja venäjänkieliseen sivistyneistöön. Talosta tuli Aina ja Sakari Sointeen taiteilijakoti, jossa vierailivat muun muassa Eino Leino ja Jean Sibelius. Nykyään huvila on yksityisenä kotina. ==Taloon tehdyt muutokset== Iloniemen päärakennus oli alun perin tyypillinen 1800-luvun lopun nikkarityylinen suurhuvila kuisteineen, monine ulokkeineen ja torneineen. Nykyisen, lähinnä funktionalistisen asunsa rakennus on saanut vuosien 1939 ja 1952 muutostöissä. Vuoden 1924 remontti ei juuri muuttanut rakennuksen ilmettä koristeluja lukuun ottamatta. Huvilassa ollut torni purettiin vuoden 1939 remontin yhteydessä. Arkkitehti Väinö Vähäkallio suunnitelman mukaisesti 1920-luvun loppupuolella taloa korotettiin ja tornia muutettiin koristeellisesta yksinkertaisemmaksi sekä toisen kerroksen sali sai punahonkakaton, joita koristavat Ville Hännisen koristemaalaukset. Sali on edelleen sinne suunniteltuine huonekaluineen lähes alkuperäisessä kunnossa. Yrjö Lindegren suunnitteli vuosina 1939–1940 toteutetut funkishenkiset muutokset, jolloin poistettiin torni talon järvenpuoleisesta eteläkulmasta. Tuolloin talo myös sai rappauksen. Aarne Ervi muodisti taloa edelleen puutavarayhtiö Sointeen edustushuvilaksi soveltuvaksi. == Lähteet == Luokka:Tuusulan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Putkivahvistin

Putkivahvistin on elektroninen vahvistin joka käyttää elektroniputkia vahvistaakseen signaalia. Tällä periaatteella voi myös vahvistaa audiosignaalia. ==Historia== Ennen puolijohteiden keksimistä tämä oli keino vahvistaa signaalia. Kun puolijohdevahvistimet korvasivat putkivahvistimet pienitehoisissa laitteissa, putkivahvistimet olivat edelleen kustannustehokkaampia suuritehoisissa järjestelmissä, kuten tutkissa. ==Katso myös== *Transistori Luokka:Hifi Luokka:Elektroniikka Luokka:Äänentoistotekniikka Luokka:Musiikkilaitteet
Taybeh

Taybeh on pääasiassa kristitty kylä Palestiinan Länsirannalla lähellä Ramallahin kaupunkia. Sen asukasluku oli vuoden 2016 arvion mukaan 1 858\. ==Maantiede== Taybeh sijaitsee Palestiinan Länsirannalla Ramallahin ja al- Birehin kuvernoraatissa noin 12,5 kilometriä Ramallahin kaupungista itään. Jerusalem sijaitsee noin 32 kilometriä Taybehista etelään. Taybehin naapuripaikkakuntia ovat Al 'Auja idässä, Deir Jarir pohjoisessa, 'Ein Yabrud ja Silwad lännessä, sekä Rammun etelässä. Paikan korkeus merenpinnasta on 815 metriä. Vuoden keskimääräinen lämpötila Taybehissa on 17°C. Vuotuinen sadanta on 433,3 mm. ==Historia== Nykyinen Taybeh on yhdistetty vanhaan kanaanilaiseen kaupunkiin niemltä Afra eli suomeksi gaselli. Vanhassa testamentissa Joosuan kirjassa esiintyy kaupunki nimeltä Ofra. Uuden testamentin Johanneksen evankeliumissa paikka esiintyy nimellä Efraim. Paikka liitettiin Uudessa testamentissa tarinaan, jossa Jeesus herätti Lasaruksen kuolleista ja oleskeli opetuslapsineen hieman tämän jälkeen Efraimissa ennen viimeistä matkaansa Jerusalemiin. Kristinuskolla oli sittemmin huomaatava vaikutus kylän historiassa. Bysantin valtakunnan kaudella 300-luvulla keisarin vaimo Pyhä Helena alkoi rakennuttaa paikalle kirkkoa, jonka rauniot ovat säilyneet näihin päiviin saakka.Ristiretkeläiset rakensivat linnan kylän korkeimmalle kohdalle. Nykyisen nimensä eli suomeksi hyvä kylän sanotaan saaneen Saladinilta 1100-luvulla kylän asukkaiden luonteenpiirteiden mukaan. ==Talous== Vuonna 2011 Taybehin työssäkäyvästä väestöstä 57 % oli työllistynyt hallinnossa tai yksityisellä alalla, 20 % maataloudessa, 10 % kaupanalalla, 5 % teollisuudessa, 5 % palveluissa ja 3 % Israelin työmarkkinoilla. Työttömyysaste oli 30 %. Kylä tunnetaan esimerkiksi oluentuotannosta. Taybehin olutpanimo perustettiin vuonna 1994. ==Väestö== Taybehin asukasluku oli Palestiinan tilastokeskuksen arvion mukaan vuonna 2016 1 858\. Vuonna 2007 vastaava lukema oli 1 433. Taybehia on kuvailtu joskus Palestiinan viimeiseksi kokonaan kristityksi paikkakunnaksi. Kylän kristityt ovat ortodokseja, roomalaiskatolisia ja kreikkalaiskatolilaisia. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Palestiinan kaupungit
Leszek Żądło

Leszek Żądło (s. 1945) on puolalainen jazzsaksofonisti.Leszek Żądło Porta Polonica Żądło oli aluksi itseoppinut ja pääsi sitten suorittamaan muodollisia opintoja Krakovassa. Hän sai nuorten jazzsoittajien kilpailussa Duke Ellingtonin ja Grazin musiikkiakatemian edustajien huomion. Żądło pääsi stipendillä opiskelemaan Graziin vuonna 1967. Siellä hän tapasi pasunisti Eje Thelinin, joka edisti hänen uraansa. Żądło on konsertoinnin ohella tehnyt toistasataa levytystä. 1980-luvun alussa hän muutti rakastettunsa, näyttelijä Barbara Kwiatkowskan kanssa Müncheniin. Vuonna 1983 Żądło perusti Polski Jazz Ensemblen, jonka kanssa esiintyi runsaasti. Hän lahjoitti sen kautta kertyneitä tuloja Solidaarisuus-liikkeelle vuonna 1984. Żądło on työskennellyt Münchenin musiikin ja esittävien taiteiden yliopistossa ja Würzburgin musiikkiyliopistossa. Hänen taiteellisten yhteistyökumppaneidensa joukossa ovat olleet Dexter Gordon, Friedrich Gulda, Duško Gojković, Michał Urbaniak, Zbigniew Seifert, Johannes Faber, Bob Degen, Bill Elgart, Paulo Cardoso, Ali Haurand, Alan Skidmore, Gerd Dudek, Vladyslav Sendecki, Bronisław Suchanek, Janusz Stefański, Claus Bantzer, Klaus Weiss, Volker Kriegel, Bobby Stern, Rimona Francis, Günter Lenz, Michael Naura, Werner Pirchner, Chris Beier, Rainer Glas ja Bireli Lagrene. == Lähteet == Luokka:Puolalaiset jazzmuusikot Luokka:Puolalaiset saksofonistit Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ranskan ympäriajo 2019

Ranskan ympäriajo 2019 oli järjestyksessään 106. maantiepyöräilyn Ranskan ympäriajo. Kilpailu alkoi Belgian Brysselistä 6. heinäkuuta ja päättyi Pariisiin 28. heinäkuuta 2019. Kilpailussa ajettiin 21 etappia, yhteispituudeltaan 3403,8 kilometriä. Egan Bernal voitti vuoden 2019 Ranskan ympäriajon minuutin ja 11 sekunnin erolla Geraint Thomasiin, Steven Kruijswijk sijoittui kolmanneksi. Pistekilpailun voitti Peter Sagan, mäkikirikilpailun Romain Bardet, nuorten kilpailun niin ikään Egan Bernal ja joukkuekilpailun Movistar Team. == Tulokset == Lähde: Pro Cycling Stats === Kokonaiskilpailu === Ajaja Joukkue Aika 1 Egan Bernal Team Ineos 82.57.00 2 Geraint Thomas Team Ineos + 1.11 3 Steven Kruijswijk Team Jumbo-Visma + 1.31 4 Emanuel Buchmann Bora-Hansgrohe + 1.56 5 Julian Alaphilippe Deceuninck–Quick-Step + 4.05 6 Mikel Landa Movistar Team + 4.23 7 Rigoberto Urán EF Education First + 5.15 8 Nairo Quintana Movistar Team + 5.30 9 Alejandro Valverde Movistar Team + 6.12 10 Warren Barguil Arkéa-Samsic + 7.32 11 Richie Porte Trek-Segafredo + 12.42 12 Guillaume Martin Wanty-Groupe Gobert + 22.08 13 David Gaudu Groupama-FDJ + 23.58 14 Fabio Aru UAE Team Emirates + 27.36 15 Romain Bardet Ag2r-La Mondiale + 30.23 16 Roman Kreuziger Dimension Data + 36.09 17 Sébastien Reichenbach Groupama-FDJ + 44.29 18 Daniel Martin UAE Team Emirates + 45.21 19 Aleksei Lutsenko Astana Team + 48.52 20 Jesús Herrada Cofidis + 51.57 === Pistekilpailu === Ajaja Joukkue Pisteet 1 Peter Sagan Bora-Hansgrohe 316 2 Caleb Ewan Lotto Soudal 248 3 Elia Viviani Deceuninck–Quick-Step 224 4 Sonny Colbrelli Bahrain-Merida 209 5 Michael Matthews Team Sunweb 201 6 Matteo Trentin Mitchelton-Scott 192 7 Jasper Stuyven Trek-Segafredo 167 8 Greg Van Avermaet CCC Team 149 9 Dylan Groenewegen Team Jumbo-Visma 146 10 Julian Alaphilippe Deceuninck–Quick-Step 119 === Mäkikirikilpailu === Ajaja Joukkue Pisteet 1 Romain Bardet Ag2r-La Mondiale 86 2 Egan Bernal Team Ineos 78 3 Tim Wellens Lotto Soudal 75 4 Damiano Caruso Bahrain-Merida 67 5 Vincenzo Nibali Bahrain-Merida 59 6 Simon Yates Mitchelton-Scott 59 7 Nairo Quintana Movistar Team 58 8 Aleksei Lutsenko Astana Team 45 9 Steven Kruijswijk Team Jumbo-Visma 44 10 Mikel Landa Movistar Team 42 === Nuorten kilpailu === Ajaja Joukkue Aika 1 Egan Bernal Team Ineos 82.57.00 2 David Gaudu Groupama-FDJ + 23.58 3 Enric Mas Deceuninck–Quick-Step + 58.20 4 Laurens De Plus Team Jumbo-Visma + 1.02.44 5 Gregor Mühlberger Bora-Hansgrohe + 1.04.40 6 Giulio Ciccone Trek-Segafredo + 1.20.49 7 Lennard Kämna Team Sunweb + 1.39.36 8 Tiesj Benoot Lotto Soudal + 2.07.28 9 Nils Politt Katjuša-Alpecin + 2.14.28 10 Élie Gesbert Arkéa-Samsic + 2.33.02 === Joukkuekilpailu === Joukkue Maa Aika 1 Movistar Team 248.58.15 2 Trek-Segafredo + 47.54 3 Team Ineos + 57.52 4 EF Education First + 1.25.57 5 Bora-Hansgrohe + 1.29.30 6 Groupama-FDJ + 1.42.29 7 Team Jumbo-Visma + 1.52.55 8 Ag2r-La Mondiale + 2.08.17 9 UAE Team Emirates + 2.10.32 10 Astana Team + 2.27.37 == Etapit == Lähde: Pro Cycling Stats == Osallistuneet joukkueet == Lähde: Pro Cycling Stats == Lähteet == == Aiheesta muualla == 2019 Luokka:Pyöräilykausi 2019
Juliette Adam

Juliette Adam (o.s. Lamber; 1836–1936Juliette Adamin elämäkerta (Archive.org) ) oli ranskalainen kirjailija. Hän aloitti 1858 kirjalla Idées antiproudhoniennes sur l’amour, les femmes et le mariage. Hän käsitteli sitten useissa teoksissaan kirjallisia, historiallisia ja valtiollisia aiheita sekä julkaisi joukon novelleja ja romaaneja, muun muassa Mon village ja Païenne. Vuosina 1879–1886 hän julkaisi aikakauslehteä La nouvelle revue, johon hän kirjoitti muun muassa valtiollisia katsauksia.Juliette Adam, Tietosanakirja osa 1, palsta 63, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1909 (Projekt Runeberg) Adam oli mukana Jeanne Schmahlin vuonna 1893 perustamassa Avant-Courrière- yhdistyksessä, joka vaati naisille oikeutta olla mukana yksityisessä ja julkisessa päätöksenteossa sekä naimisissa oleville naisille oikeutta hallita omaisuuttaan. Kirjailija Paul Adam on hänen poikansa. ==Suomennetut teokset== ;Kirjoitettu salanimellä: * Paul Vassili, Keisarihovista kulissien takaa, suomentanut Arvo Airio, Kustannusosakeyhtiö Kirja 1917. * Paul Wassili, Vallankumouksen kulissien takaa, Kustannusoy. Kirja 1917 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Ranskalaiset kirjailijat Luokka:Ranskalaiset feministit Luokka:Vuonna 1836 syntyneet Luokka:Vuonna 1936 kuolleet
Eje Thelin

Eje, alun perin Eilert Ove Thelin (9. syyskuuta 1938 Jönköping – 18. toukokuuta 1990) oli ruotsalainen jazzpasunisti.Eje Thelin AllMusic Thelin tuli tunnetuksi 1960-luvulla. Hän perusti omia kokoonpanoja, joiden suuntautumista muovasi hänen eri jazztyylien tuntemuksensa. Hän pääsi esiintymään esimerkiksi George Russellin kanssa. Thelin opetti viiden vuoden ajan Itävallassa ja johti samanaikaisesti yhtyettä Joachim Kühnin kanssa. Molempia muusikoita kuullaan Don Cherryn albumilla Eternal Rhythm. Thelin jatkoi uraansa Ruotsissa, jossa sai hallitukselta elinikäisen stipendin. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset jazzmuusikot Luokka:Ruotsalaiset pasunistit Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Vuonna 1990 kuolleet
Magnesiumasetaatti

Magnesiumasetaatti ((CH3COO)2Mg) on magnesium- ja asetaatti-ionien muodostama ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään polymeerien valmistuksessa, tekstiilien värjäyksessä ja antibakteerisena aineena. ==Ominaisuudet== Huoneenlämpötilassa magnesiumasetaatti on väritöntä tai valkoista ainetta. Kidevedetön yhdiste on erittäin hygroskooppista. Kidevedetön magnesiumasetaatti on polymorfista ja siitä tunnetaan alkeiskopiltaan α-muoto ja trikliininen β-muoto. Yhdisteestä tunnetaan myös kaksi kidevedellistä muotoa monohydraatti ((CH3COO)2Mg·H2O) ja tetrahydraatti ((CH3COO)2Mg·4H2O). Magnesiumasetaatti liukenee erittäin hyvin veteen ja liuokset ovat lievästi emäksisiä ja usein viskooseja. Aine liukenee myös alkoholeihin.Deborah A. Kramer: Magnesium Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2004 ==Valmistus ja käyttö== Magnesiumasetaattia voidaan valmistaa liuottamalla magnesiumoksidia tai -karbonaattia etikkahappoon. Vesiliuoksesta haihduttamalla muodostuu tetrahydraattia ja kidevedetöntä yhdistettä voi valmistaa käyttämällä liuottimena etyyliasetaattia. :MgO + 2 CH3COOH → (CH3COO)2Mg + H2O :MgCO3 \+ 2 CH3COOH → (CH3COO)2Mg + H2O + CO2 Magnesiumasetaattia käytetään viskoosikuitujen valmistuksessa neutraloimaan prosessissa muodostuvaa rikkihappoa. Sitä käytetään myös eläinten nahkojen parkitsemiseen, peittana tekstiilien värjäyksessä, lasitteiden valmistukseen ja antiseptisenä ja hajunmuodostumista ehkäisevänä yhdisteenä esimerkiksi deodoranteissa. ==Lähteet== Luokka:Asetaatit Luokka:Magnesiumyhdisteet
Gudmund Jöran Adlerbeth

Gudmund Göran (Jöran) Adlerbeth (21. toukokuuta 1751 Jönköping − 7. lokakuuta 1818 Svarttorp) oli ruotsalainen kirjailija, kustavilainen akateemikko, tunnettu varsinkin roomalaisten runoilijoiden Horatiuksen, Vergiliuksen ja Ovidiuksen taitavana ruotsintajana. Hän kirjoitti myös näytelmiä (ooppera Cora och Alonzo ja murhenäytelmä Ingiald Illråda) ja jätti jälkeensä tärkeitä historiallisia muistiinpanoja. Hän kallistui loppuiällään vapaampaan suuntaan sekä runoudessa että politiikassa.Adlerbeth, Gudmund Jöran, Tietosanakirja osa 1, palsta 72, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1909 (Projekt Runeberg) Adlerbeth valittiin vastaperustetun Ruotsin akatemian jäseneksi vuonna 1786. Adlerbethin poika on muinaistutkija Jakob Adlerbeth. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset kirjailijat Luokka:Ruotsalaiset kielenkääntäjät Luokka:Ruotsin akatemian jäsenet Luokka:Vuonna 1751 syntyneet Luokka:Vuonna 1818 kuolleet
Dudu Pukwana

Dudu Pukwana (18. heinäkuuta 1938 Port Elizabeth, Etelä-Afrikka – 30. kesäkuuta 1990 Lontoo, Englanti) oli eteläafrikkalainen jazzsaksofonisti.Dudu Pukwana: Biography AllMusic Pukwana opiskeli alun perin pianonsoittoa, mutta vaihtoi soittimensa vuonna 1956 alttosaksofoniin tavattuaan Nikele Moyaken. Voitettuaan Moyaken kanssa vuonna 1962 ensipalkinnon jazzfestivaalilla Johannesburgissa Pukwana sai Chris McGregorilta kutsun Blue Notes -kokoonpanon jäseneksi. Viranomaiset häiritsivät tämän etnisyyksien rajat rikkoneen sekstetin toimintaa, joten se poistui vuonna 1964 maasta ja soitti tämän jälkeen Ranskassa, Zürichissä sekä Lontoossa. Pukwana toimi myös McGregorin Brotherhood of Breath -yhtyeessä ja sävelsi tälle tunnetuksi tulleen kappaleen "Mra". Hän teki yhteistyötä lisäksi muiden muassa Incredible String Bandin, Misha Mengelbergin, Han Benninkin, Mongezi Fezan, Elton Deanin, Keith Tippettin, Louis Moholon, Harry Millerin, Hugh Masekelan ja Jonas Gwangwan kanssa. 1970-luvun alussa Pukwana levytti omien Assagai- ja Spear-yhtyeidensä kanssa albumeita, joilla yhdistyivät kwelan rytmit, rockkitarat ja jazzsoolot. Vuonna 1978 hän perusti Jika Records -yhtiön sekä Zila-yhtyeen, jossa mukana olivat kitaristi Lucky Ranku ja laulaja Pinise Saul. Zila julkaisi levyt Zila Sounds (1981), Live in Bracknell and Willisau (1983) ja Zila (1986). Viimeksi mainitussa mukana oli kosketinsoittaja Django Bates ja Pukwana käytti kasvavissa määrin instrumenttinaan sopraanosaksofonia. Duona John Stevensin kanssa Pukwana julkaisi vuonna 1987 Johnny Dyanille omistetun sessioalbumin They Shoot to Kill. Hän kuoli 51-vuotiaana maksan vajaatoimintaan. == Lähteet == Luokka:Eteläafrikkalaiset jazzmuusikot Luokka:Eteläafrikkalaiset saksofonistit Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Vuonna 1990 kuolleet
Karan koulu

Karan koulu on yläkoulu Riihimäen Harjukylässä. Koulun perusti alun perin Charlotta Lydecken vuonna 1857 ruotsinkielisenä tyttökouluna Sortavalassa.Riihimäen rakennetut kulttuuriympäristöt 2020 (sivu 163, kohde 141 - Karan koulu), riihimaki.fi, viitattu 24.9.2020. Koulu muuttui Sortavalan Suomalaiseksi Tyttökouluksi vuonna 1904 ja sen yhteyteen perustettiin yliopistoon johtavat jatkoluokat vuonna 1908. Toisen evakkomatkan jälkeen vuonna 1944 koulun nimeksi tuli Riihimäen Tyttölyseo. Arkkitehti Eeva Larkan suunnittelema koulurakennus valmistui vuonna 1956 Riihimäen yhdeksänvuotiseksi tyttölyseoksi. Uudenaikaisessa rakennuksessa oli erikoisluokkien lisäksi 17 normaaliluokkaa, kirjasto, kerhohuone, ruokala sekä tilava opetuskeittiö kodinhoitohuoneineen. Tyttölyseo muutettiin vuonna 1971 Karan yhteislyseoksi. Peruskoulu-uudistuksen myötä vuonna 1976 lukioluokat yhdistettiin ja siirrettiin Riihimäen lukioon ja toimintaa koulurakennukseen jäi jatkamaan Karan yläaste. Nykyinen nimi Karan koulu otettiin käyttöön vuonna 1994. Koulurakennuksessa on myös toiminut pitkään valtion askarteluohjaajaopisto. Rakennus peruskorjattiin vuonna 2010 arkkitehtitoimisto Siistonen Oy:n suunnitelmin. Vuonna 2015 koulussa oli 420 oppilasta.Riihimäen kotikaupunkipolku 2019.pdf (sivu 22, kohde 20 - Karan koulu), riihimaki.fi == Lähteet == Luokka:Suomen peruskoulut Luokka:Riihimäen oppilaitokset
Emperatriz (vuoden 2011 televisiosarja)

Emperatriz on televisioyhtiö TV Aztecan esittämä meksikolainen TV-sarja. Sen päärooleissa ovat Gabriela Spanic, Bernie Paz, Omar Fierro, Adriana Louvier ja Marimar Vega. == Aiheesta muualla == * IMDB Luokka:2010-luvun draamasarjat Luokka:Meksikolaiset draamasarjat Luokka:TV Aztecan telenovelat
Good Doctor

Good Doctor () on televisioyhtiö KBS2:n esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Joo Won, Moon Chae-won, Joo Sang-wook ja Kim Min-seo. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut Luokka:2010-luvun eteläkorealaiset draamasarjat Luokka:Eteläkorealaiset sairaalasarjat Luokka:KBS:n televisiosarjat
Ibrahim Maalouf

Ibrahim Maalouf (s. 5. joulukuuta 1980 Beirut) on libanonilais-ranskalainen trumpetisti ja säveltäjä. Hän on soittanut sekä länsimaista taidemusiikkia että jazzia, johon yhdistyvät monien eri genrejen ja libanonilaisen musiikin vaikutteet.Ibrahim Maalouf AllMusic Maalouf on trumpetisti-isä Nassim Maaloufin ja pianistiäidin poika. Hän pakeni perheineen Pariisiin Libanonin sisällissodan aikana. Hän aloitti 7-vuotiaana trumpetinsoiton ja perinteisen arabimusiikin opiskelun. Hän esitti teininä usein Antonio Vivaldin, Henry Purcellin ja Tomaso Albinonin teoksia Euroopassa ja Lähi-idässä. Hänen tulkintansa Johann Sebastian Bachin toisesta brandenburgilaisesta konsertosta sai hyvän vastaanoton. Maurice André rohkaisi häntä omistautumaan ammattimuusikon uralle. Maalouf opiskeli viiden vuoden ajan Pariisin konservatoriossa ja aluekonservatoriossa. Hän osallistui samalla kansainvälisiin kilpailuihin ja soitti esimerkiksi Matthieu Chédidin, Arthur H:n ja Vincent Delermin levytyksillä. Vuonna 2006 Maalouf pääsi opettamaan trumpetinsoittoa Aubervilliers–La Courneuven aluekonservatorioon. Hän sai myös kutsuja pitämään resitaaleja ja mestarikursseja Yhdysvaltoihin. Maalouf julkaisi ensimmäisen studioalbuminsa (Diasporas) vuonna 2007. Hän on sittemmin julkaissut uusia albumeita, päässyt Christophe Trahandin Souffle!-elokuvan aiheeksi ja soittanut Stingin levyllä If on a Winter's Night (2009). Hän on tehnyt yhteistyötä myös muiden muassa Elvis Costellon, Oxmo Puccinon, Amadou & Mariamin ja UMO Jazz Orchestran kanssa.UMO & Ibrahim Maalouf UMO Helsinki Maalouf on toiminut säveltäjänä myös taidemusiikin alalla. Hänen tuotantoonsa kuuluu orkesteri- ja kuoromusiikkia, joiden lisäksi hän on esimerkiksi säveltänyt musiikin elämäkerralliseen elokuvaan Yves Saint Laurent. Maalouf on saanut monia palkintoja. Hänellä on Ordre National du Mériten ja Ordre des Arts et des Lettres'n ritarin arvot.Ibrahim Maalouf: Biographie Ibrahim Maalouf == Lähteet == Luokka:Trumpetistit Luokka:Libanonilaiset säveltäjät Luokka:Ranskalaiset säveltäjät Luokka:Ranskalaiset jazzmuusikot Luokka:Libanonilaiset jazzmuusikot Luokka:Elokuvasäveltäjät Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Benny Bailey

Ernest Harold "Benny" Bailey (13. elokuuta 1925 Cleveland, Ohio – 14. huhtikuuta 2005 Amsterdam, Alankomaat) oli yhdysvaltalainen jazztrumpetisti.Obituary: Benny Bailey Independent Bailey oppi lapsena ensin soittamaan pianoa ja huilua, mutta siirtyi sitten trumpettiin. Hän opiskeli Clevelandin musiikki-instituutissa ja sai myös opetusta George Russellilta. Uransa alussa Bailey työskenteli Scatman Crothersin kanssa, mutta Chicagossa hän päätti siirtyä työskentelemään Dizzy Gillespien kanssa. Hän osallistui Gillespien yhtyeen kiertueeseen Euroopassa vuonna 1948 ja soitti yhtyeen Salle Pleyelissä (Pariisi) tekemillä levytyksillä. Tämän jälkeen Bailey liittyi Lionel Hamptonin yhtyeeseen, jonka kanssa kiersi viiden vuoden ajan. Ura jatkui muiden muassa Quincy Jonesin ja Ruotsissa Harry Arnoldin kanssa tehdyn yhteistyön merkeissä. Bailey levytti Yhdysvalloissa omalla nimellään albumin Big Brass (1960Big Brass – Benny Bailey AllMusic), mutta muutti vuonna 1961 Saksaan, jossa esiintyi ja levytti Eric Dolphyn kanssa. Myöhemmällä urallaan hän keskittyi työskentelemään Saksassa, Ruotsissa ja Sveitsissä. Bailey oli Kenny Clarken sekä Francy Bolandin big bandin jäsen ja kiersi Euroopassa oman kvintettinsä kanssa. Hän teki myös tilapäisen paluun Clevelandiin ja työskenteli uransa lopussa Amsterdamissa. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset jazztrumpetistit Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 2005 kuolleet
Kerrosviljely

Kerrosviljely eli vertikaaliviljely on viljelytapa, joka säästää huomattavasti tilaa, vettä ja energiaa. Kerrosviljelyn teho perustuu älyteknologiaan, joka optimoi kasvuolosuhteet sopivaksi, ja suljettuun kasvutilaan. Ensimmäinen kerrosviljelmän hahmotelma tehtiin vuonna 2010 ja ensimmäinen kokeilu vuonna 2017. Kerrosviljely on kannattavaa erityisesti Suomessa pitkän, kylmän ja pimeän talven vuoksi. ==Lähteet== *Älyteknologia tehostaa kerrosviljelyä Robben pikku puutarhan kasvihuoneissa Biotalous Luokka:Viljelytavat
Last Christmas (elokuva)

Last Christmas on vuonna 2019 ensi-iltansa saanut romanttinen komediaelokuva, jonka on ohjannut Paul Feig. Sen pääosissa on Emilia Clarke ja Henry Golding. Elokuva perustuu samannimiseen Wham!in esittämään joulukappaleeseen. == Rooleissa == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 2019 brittiläiset elokuvat Luokka:Vuoden 2019 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset romanttiset komediat Luokka:Jouluelokuvat
Björn Alke

Björn Alke (15. huhtikuuta 1938 Sundsvall – 31. lokakuuta 2000) oli ruotsalainen jazzbasisti ja -pianisti.Alke, Björn – basist, pianist, jazzpedagog Orkesterjournalen Alke aloitti viulunsoiton harjoittelun 9-vuotiaana ja toimi teini-ikäisenä kotikaupungissaan basistina ja pianistina. Vuonna 1960 hän lähti Tukholmaan opiskelemaan viulunsoittoa Kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa. Hän saavutti kuitenkin mainetta Tukholman jazzpiireissä basistina ja päätti opintonsa vuonna 1964 omistautuakseen päätoimisesti jazzuralleen. Alke soitti kokoonpanoissa, joita johtivat muiden muassa Eje Thelin, Staffan Abeleen, Lars Sjösten ja Lars Gullin. Hän säesti usein myös vierailevia yhdysvaltalaissolisteja, joiden joukossa olivat Dexter Gordon, Kenny Dorham, Johnny Griffin, Lucky Thompson ja Ben Webster. 1960-luvulla Alke sävelsi musiikin pariin ruotsalaiseen elokuvaan. Vuonna 1973 hän perusti oman kvartettinsa, jonka kanssa teki kiertueen ja levyn. Hän teki myös yhteistyötä vaimonsa, laulaja Lulu Engdahlin kanssa. Alke työskenteli opettajana kouluttauduttuaan 1980-luvun alussa Kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa jazzpedagogiksi. 1980-luvulla hän alkoi esiintyä pianistina sekä solistina että vaimonsa säestäjänä. Hän soitti vuonna 1989 vaimonsa Jazz i Sverige -levyllä, jonka tekeminen onnistui tämän tultua Rikskonserterin palkitsemaksi. Vuonna 1991 Alke soitti pianoa kvartettilevyllä Forever Lulu, jolla basistina oli Palle Danielsson. Vuonna 1994 Alke levytti taas basistina, kun hän ja muut jäljellä olleet Lars Gullinin viimeisen yhtyeen jäsenet (Bernt Rosengren, Lars Sjösten, Fredrik Norén) julkaisivat Gullinin sävellyksistä koostuvan albumin Late Date. 1990-luvun lopussa Alken esiintymiset jäivät satunnaisiksi terveysongelmien johdosta. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset kontrabasistit Luokka:Ruotsalaiset pianistit Luokka:Ruotsalaiset jazzmuusikot Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Vuonna 2000 kuolleet