EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Margarete Depner

pienoiskuva|pysty|Margarete Depner. Margarete Depner, syntyjään Scherg, (22. maaliskuuta 1885 Brașov, Itävalta-Unkari – 2. syyskuuta 1970 Brașov, Romania) oli romanialainen taidemaalari, kuvanveistäjä ja kuvittaja. Hän oli taustaltaan Transilvanian saksi. http://www.researchgate.net/publication/291609143_Margarete_Depner_1885-1970_An_almost_forgotten_artist Kun Depner syntyi, Brașov kuului Itävalta-Unkariin ja sen nimi oli Kronstadt. Hänen vanhempansa kuuluivat porvaristoon, isä omisti kangaskutomon. Tytär lähetettiin vuosiksi 1901–1902 sisäoppilaitokseen Weimariin. Sisäoppilaitos antoi paljon opetusta musiikissa, kirjallisuudessa ja kuvataiteissa, mikä toimi tulevalle taiteilijalle herätteenä. http://siebenbuergen- institut.de/startseite/personenlexikon_depner_margarete/ Palattuaan Weimarista Depner opiskeli taidetta kotikaupungissaan, missä oli tuohon aikaan pätevää alkeisopetusta. Sen jälkeen hän matkusti vuonna 1906 Berliiniin saamaan opetusta yksityisessä taidekoulussa. Hän solmi avioliiton kirurgi Wilhelm Depnerin kanssa vuonna 1907. Aviomies perusti vuonna 1912 oman sanatorion. Ensimmäisen maailmansodan alettua aviomies kutsuttiin kouluttamaan lääkäreitä ja Margarete Depner evakuoitiin Budapestiin, missä oli tilaisuus jatkaa taideopintoja professori István Rétisin oppilaana. Vuodet 1925–1928 Depner opiskeli Münchenissä, ja vuonna 1931 hän opiskeli kaksi kuukautta Berliinissä kuvanveistoa Josef Thorakin oppilaana. Samana vuonna hänen töitään oli esillä Bukarestissa kansallisessa näyttelyssä ja yksi hänen töistään palkittiin. Viimeisen opintomatkansa hän teki vuonna 1934 Pariisiin, missä hän vietti kaksi intensiivistä kuukautta Rodinin oppilaan Marcel Gimondin ateljeessa. Vuoteen 1945 saakka Depnerillä oli intensiivinen luomiskausi. Hänen töitään oli esillä Saksassa ja Romaniassa useissa eri näyttelyissä. Hän työskenteli maalausten ja veistosten parissa. Kommunistit tulivat Romaniassa valtaan toisen maailmansodan jälkeen. Depnerin aviomiehen sanatorio valtiollistettiin. Depnerin oli pakko liittyä kommunistiseen taiteilijaliittoon. Hän osallistui kaikkiin alueellisiin taidenäyttelyihin vuosina 1949–1968. Valtakunnallisissa näyttelyissä hänen töitään oli vuosina 1953, 1954 ja 1959. Veistoksissaan Depner suosi klassista muotokieltä ja torjui kokeellisuuden. Hänen veistoksensa ovat sekä pienoisveistoksia että hautamuistomerkkejä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * http://www.lisa-fischer.at/depner.html Luokka: Romanialaiset taidemaalarit Luokka: Vuonna 1885 syntyneet Luokka: Vuonna 1970 kuolleet
Millenniaalin itsehoito-opas epävarmaan aikuisuuteen

Millenniaalin itsehoito-opas epävarmaan aikuisuuteen on Ikinä-yhtyeen toinen studioalbumi, joka julkaistiin 1. marraskuuta 2019 levymerkillä Sakara Records. == Kappaleet == # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Desibeli.net: Ikinä: Millenniaalin itsehoito-opas epävarmaan aikuisuuteen Viitattu 26.3.2022. * Imperiumi: 4/10 * Kaaoszine: 8/10Kuinka selvitä sekasortoisessa maailmassa y-sukupolven edustajana? – Ikinä antaa vastauksen ”Millenniaalin itsehoito-opas epävarmaan aikuisuuteen” -albumillaan Viitattu 26.3.2022. * Savon Sanomat: Levyarvio: Millenniaalin itsehoito-opas epävarmaan aikuisuuteen on nimenä jo sellainen, että keski-ikäistä epäilyttää Viitattu 26.3.2022. * Soundi: == Lähteet == Luokka:Vuoden 2021 albumit Luokka:Suomalaiset metallialbumit Luokka:Sakara Recordsin albumit
Boa sigma

Boa sigma on boakäärmeisiin kuuluva käärmelaji, jota tavataan Meksikon länsiosissa. Sitä on aiemmin pidetty samana lajina kuningasboan (Boa constrictor) tai keskiamerikanboan (Boa imperator) kanssa, mutta sitä ehdotettiin omaksi lajikseen vuonna 2016. == Levinneisyys ja elinympäristö == Boa sigman levinneisyysalue kulkee pitkin Tyynenmeren rannikkoa Tehuantepecinkannaksen länsipuolella Meksikossa. Pohjoisimmat havainnot lajista ovat Sonorasta. Levinneisyysalueeseen kuuluu kolme saarta Islas Marías -saaristosta: María Madre, María Magdalena ja María Cleofas. Boa sigman ja keskiamerikanboan (Boa imperator) levinneisyysalueet menevät osittain päällekkäin, mutta on epäselvää, risteytyvätkö lajit keskenään. Tietokonemallinnusten perusteella Boa sigma elää trooppisissa kuivametsissä, kun taas keskiamerikanboa suosii kosteampia metsiä. Boa sigmaa on tavattu enimmillään 1420 metrin korkeudesta. == Taksonomia == Vuonna 1943 Hobart Muir Smith kuvasi Islas Marías -saaristosta kuningasboan (Boa constrictor, syn. Constrictor constrictor) alalajin Constrictor constrictor sigma. Uusi alalaji ei saanut laajaa hyväksyntää, vaan sitä alettiin pitää kuningasboan toisen alalajin, keskiamerikanboan (Boa constrictor imperator), synonyyminä. 2000-luvulla geenitutkimukset ovat osoittaneet, että mantereen kuningasboat edustavat kahta tai kolmea eri lajia. Ensin, vuonna 2009, ehdotettiin keskiamerikanboan erottamista omaksi lajikseen Boa imperator. Myöhemmin geenitutkimuksissa havaittiin, että läntisen Meksikon keskiamerikanboat saattavat muodostaa kolmannen lajin. Vuonna 2016 ehdotettiin, että tämä kolmas laji tunnustettaisiin nimellä Boa sigma. Geenitutkimuksissa ei ole ollut mukana Islas Marías -saaristosta kerättyjä yksilöitä, joten lisätutkimuksia tarvitaan vielä. Boa sigma on kuitenkin hyväksytty omaksi lajikseen muun muassa The Reptile Database -sivustolla. == Lähteet == Luokka:Boat
Luettelo Massa-Carraran maakunnan kunnista

Tämä on luettelo Italian Massa-Carraran maakunnan kunnista. Istat-koodi Kunta Asukasluku (1.1.2021) 45001 Aulla 10 781 45002 Bagnone 1 735 45003 Carrara 60 833 45004 Casola in Lunigiana 988 45005 Comano 672 45006 Filattiera 2 209 45007 Fivizzano 7 300 45008 Fosdinovo 4 629 45009 Licciana Nardi 4 804 45010 Massa 66 977 45011 Montignoso 10 050 45012 Mulazzo 2 293 45013 Podenzana 2 106 45014 Pontremoli 6 950 45015 Tresana 1 925 45016 Villafranca in Lunigiana 4 592 45017 Zeri 992 Yhteensä 189 836 ==Lähteet== * * Massa-Carraran maakunta
Krymskin lentotukikohta

Krymskin lentotukikohta () eli Krymskin sotilaslentokenttä () (ICAO: URKW), on Venäjän Krasnodarin aluepiirissä, kolme kilometriä Krymskin kaupungin keskustasta pohjoiseen sijaitseva Venäjän ilmavoimien sotilastukikohta. Krymskin lentotukikohdan kautta on kuljetettu venäläistä sotilaskalustoa sotaan Syyriassa. Krymskissä toimii Venäjän Eteläisen sotilaspiirin 3. yhdistetty lentorykmentti (3 SAP). Vuoden 2021 lopulla rykmenttiin kuului kaksi lentuetta Suhoi Su-27SM3 -hävittäjiä, joitain Suhoi Su-30M2 ilmaherruushävittäjiä/harjoituskoneita, laivueellinen päivittämättömiä Suhoi Su-27 -hävittäjiä sekä joukko Kamov Ka-27 -helikoptereita. Osa lähteistä ei mainitse kuin kaksi hävittäjälaivuetta. Tukikohdan hävittäjäkalustoa on oltu uusimassa, ja Krymsk on ollut esillä yhtenä ensimmäisistä viidennen sukupolven Suhoi Su-57 -hävittäjien operatiiviseen käyttöön ottavista tukikohdista toimitusten alettua vuodesta 2021 lähtien. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Aerodrom Krymsk (Аэродром Крымск В/Ч 75386 ) (wikimapia.org) *Военный аэродром Крымска открылся после реконструкции (2014) (youtube.com) Luokka:Krasnodarin aluepiirin lentoasemat Luokka:Venäjän ilmavoimien lentokentät‎
Paattisten kotiseutumuseo

Paattisten kotiseutumuseo on Turun Paattisilla sijaitseva kulttuurihistoriallinen paikallismuseo. Paattisten kotiseutumuseo syntyi vuonna 1928 maanviljelijä Vilho Poson toimesta ja museon kokoelma oli hänen omistamassaan rakennuksessa. Kokoelma siirrettiin vuonna 1968 Paattisten kirkon vieressä olevaan pitäjänmakasiiniin. Manttaaliomistajayhdistys oli luovuttanut lainamakasiinin Paattisten kunnalle. Lainamakasiini oli alun perin perustettu 1874 Iskoisten (Kirkonkylän) maille. Lainamakasiiniin on liittynyt ”suuri rottasota”. Paattisten kotiseutumuseo aloitti toimintansa pitäjänmakasiinissa vuonna 1968. Vuonna 1973 Paattisten kunnan liittyessä Turun kaupunkiin vastuu kotiseutumuseosta siirtyi Turun kaupungin historialliselle museolle, nykyiselle Turun museokeskukselle. Lainamakasiinin lisäksi kotiseutumuseoon kuuluu sinne siirretty yksi Paattisten pappilan aitoista. Kotiseutumuseon osoite on Paattistentie 857. Kotiseutumuseon nykyinen perusnäyttely on hyvin tyypillinen. Paattisten kotiseutumuseo ei ole säännöllisesti auki, vaan avaa ovensa muutamia kertoja kesässä. == Lähteet == * Kolehmainen, Alfred ; Laine, Veijo A., Suomalainen aitta. Otava 1983.. Sivu ?. * Rinne, Ilmari. Paattisten museo. Suomen Turku. 2/1975. Sivu 11. === Viitteet === == Kirjallisuutta == * Paattisten taloja ja tarinoita. Paattisten kulttuurimaisema ja vanhat rakennukset. Varsinais-Suomen rakennuskulttuuri. 2009. * Perälä, Väinö. Paattinen 1359-1959. Paattisten kunta. 1959. * Drake, Knut. Menneisyys, nykyisyys, tulevaisuus : Turun kaupungin historiallinen museo - Turun maakuntamuseo 1881-1981. 1995. * Kolehmainen, Alfred ; Laine, Veijo A. SUOMALAINEN TALONPOIKAISTALO. Otava 1979. * Kolehmainen, Alfred ; Laine, Veijo A., Suomalainen aitta. Otava 1983. Luokka:Turun rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen kotiseutumuseot Luokka:Pitäjänmakasiinit Luokka:Paattinen
Paul Köllensperger

Paul Köllensperger (s. 13. elokuuta 1970) on italialainen poliitikko, joka toimii Etelä-Tirolin maapäivien edustajana ja Team Köllensperger -puolueen puheenjohtajana. == Tausta ja yksityiselämä == Köllensperger syntyi vuonna 1970 Bozenissa, Etelä-Tirolissa. Hän on opiskellut taloustiedettä Bolognan yliopistossa, jonka jälkeen hän palasi Bozeniin ja alkoi työskennellä digimarkkinoinnin ja verkkokaupan parissa. Köllensperger on naimisissa ja hänellä on yksi tytär. == Poliittinen ura == Köllensperger valittiin ensimmäisen kerran Etelä-Tirolin maapäivien edustajaksi vuonna 2013 viiden tähden liikkeen listoilta 1333 henkilökohtaisella äänellä. Heinäkuussa 2018 Köllensperger jätti puolueen, koska katsoi, ettei se edusta saksankielisen vähemmistön asioita tarpeeksi äänekkäästi, mutta piti viiden tähden liikettä muuten ihan mahdollisena yhteistyökumppanina. 10\. heinäkuuta Köllensperger ilmoitti perustavansa uuden puolueen. == Lähteet == Luokka:Etelätirolilaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sackler

Sackler on useiden henkilöiden sukunimi, muun muassa yhdysvaltalaisen Purdue Pharma -lääkeyhtiön omistajasuvun: * Arthur Sackler (1913–1987), yhdysvaltalainen psykiatri, yrittäjä ja taiteen keräilijä, Purdue Pharman omistajia * Elizabeth Sackler (s. 1948), Arthur Sacklerin tytär * Mortimer Sackler (1916–2010), yhdysvaltalainen psykiatri, yrittäjä ja taiteen keräilijä, Purdue Pharman toimitusjohtaja * Raymond Sackler (1920–2017), yhdysvaltalainen psykiatri, yrittäjä ja taiteen keräilijä, Purdue Pharman toimitusjohtaja * Richard Sackler (s. 1945), yhdysvaltalainen lääkäri ja liikemies, Purdue Pharman toimitusjohtaja
Tate

Tate tarkoittaa muun muassa seuraavia: * Tate, neljästä brittiläisestä taidemuseosta koostuva instituutio ** Tate Modern, modernin taiteen museo Lontoossa ** Tate Britain, ensimmäinen Tate-verkoston taidemuseo ==Sukunimi== * Allen Tate (1899–1979), yhdysvaltalainen kirjailija ja kriitikko * Andrew Tate (s. 1986), yhdysvaltalais-brittiläinen potkunyrkkeilijä ja internet- persoona * Cassandra Tate (s. 1990), yhdysvaltalainen aitajuoksija * Catherine Tate (s. 1968), englantilainen näyttelijä, koomikko ja kirjailija * Genette Tate (1965–1978), kadonnut brittiläinen tyttö * Geoff Tate (s. 1959), yhdysvaltalainen muusikko, Queensrÿche-yhtyeen alkuperäinen laulaja * Harry Tate (1886–1954), yhdysvaltalainen jalkapalloilija * James Tate (1943–2015), yhdysvaltalainen runoilija * Jaylon Tate (s. 1995), yhdysvaltalainen koripalloilija * Jeffrey Tate (1943–2017), englantilainen kapellimestari * Joan Tate (1922–2000), brittiläinen kääntäjä * John Tate (1925–2019), yhdysvaltalainen matemaatikko * Miesha Tate (s. 1986), yhdysvaltalainen vapaaottelija ja lukkopainija * Nahum Tate (1652−1715), englantilainen kirjailija * Sharon Tate (1943–1969), yhdysvaltalainen näyttelijä * Tavaris Tate (s. 1990), yhdysvaltalainen 400 metrin juoksija. Luokka:Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Birgitta Ohlsson

Birgitta Ohlsson (s. 20. heinäkuuta 1975 Linköping) on ruotsalainen liberaalisen puolueen poliitikko. Hän on istunut valtiopäivillä vuosina 2002–2018 sekä toiminut Ruotsin EU-ministerinä vuosina 2010–2014. ==Ura== Ohlsson opiskeli vuosina 1994–1997 valtio-oppia ja kansainvälisiä suhteita Tukholman yliopistossa. Hän toimi pääkirjoitustoimittajana muun muassa Dagens Nyheterissä ja johti Liberaalia nuorisoliittoa vuosina 1999–2002. Tämän jälkeen hänet valittiin valtiopäiville, jossa istui vuoteen 2018 toimien vuosina 2010–2014 Ruotsin EU-ministerinä. Vuonna 2017 hän pyrki puolueensa puheenjohtajaksi. ==Yksityiselämä== Ohlsson sairastui rintasyöpään vuonna 2021. ==Tunnustuksia== * Ranskan Kunnialegioonan upseerinarvo (2016). ==Teokset== * Ohlsson, Birgitta. Duktiga flickors revansch. Forum, 2017. ISBN 9789137146577 * Ohlsson, Birgitta. Lev som du vill: tio svenska kvinnor visar vägen. Bonnier Carlsen, 2020. ISBN 9789178034321 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Birgitta Ohlsson Ruotsin valtiopäivien verkkosivuilla Luokka:Ruotsin ministerit Luokka:Ruotsin liberaalien poliitikot Luokka:Ruotsalaisten poliittisten nuorisojärjestöjen puheenjohtajat Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Dynaaminen konservatismi

Dynaaminen konservatismi on 1950-luvulla vaikuttanut konservatismin kehityssuuntaus. Suomen lisäksi termiä käytettiin Englannissa ja Saksassa.Suvanto 1994, s. 307-309 Dynaaminen konservatismi painotti konservatismia vähemmän perinteitä ja pyrki yhteiskunnan uudistamiseen. Dynaaminen konservatismi otti vaikutteita sekä liberalismista että sosialismista. == Poliittiset tavoitteet == Dynaamiseen konservatismiin liittyy yksilön toimintavapaus sekä pyrkimys kokonaisvaltaiseen yhteiskuntanäkemykseen. * Kansankapitalismi: Valtiokapitalismin sijaan yhtiöiden omistajapohjaa on laajennettava ja mahdollisimman moni kansalainen on saatava hankkimaan itselleen osakkeita. Tällä tavoin suuret kansalaisjoukot olisivat mukana yhtiöiden voitonjaossa. Ajatuksen voimakas puolestapuhuja oli Suomessa Tuure Junnila, joka Yhdysvalloissa tutustui kansankapitalismiin. * Sosiaalinen markkinatalous: Sosiaalinen markkintatalous korostaa kilpailun vapautta, mutta samalla vastuuta työntekijöistä. Vaikutteet sosiaalisen markkinatalouden eteen ovat tulleet Saksasta. Ludwig Erhardin kirja suomennettiin vuonna 1957. == Historia == Kokoomus halusi korostaa 1950-luvulla dynaamisen konservatismin käsitettä muiden Euroopan konservatiivisten puolueiden tapaan. Kokoomus halusi antaa ulospäin uudistusystävällisen ja omaa aikaansa seuraavan puolueen kuvan.Lehtinen 1996, s. 55 Kokoomus markkinoi uusia peruslinjoja vuoden 1957 periaateohjelmassa. Dynaamisen konservatismin kysymykseksi muodostui, miten nämä sosiaaliset uudistukset toteutettaisiin. Yleisesti puolue tunnusti, että jokaisen täytyy tuntea itsensä sosiaalisesti turvatuksi, samanaikaisesti huomauttaen, että jokaisen on tultavat toimeen omalla eikä valtion kustannuksella. Edellämainittu oli konservatiiveille ja vanhaliberaaleille yhteinen periaate, jonka pyrkimyksenä oli tukea ihmisen pyrkimystä itse voittaa vaikeutensa. Dynaamista konservatisma symbolisoi konservatismin tilanteenomainen teoria, jonka mukaan konservatismi etsii käytäntöjä selvitäkseen Suomen politiikassa. Tutkija Onni Rantalan mukaan dynaamisen konservatismi on seurausta konservatismin muuttumista luonteeltaan taloudelliseksi opiksi, joka lähentyy liberaalia taloudellista katsomusta. == Katso myös == * Kansallinen Kokoomus * Uuskonservatismi * Tuure Junnila * Ludwig Erhard == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Konservatismi Luokka:Kansallinen Kokoomus
Arne Geijer

Arne Geijer (7. toukokuuta 1910 – 27. tammikuuta 1979) oli ruotsalainen sosiaalidemokraattisen puolueen poliitikko ja ammattiyhdistysjohtaja. Hän istui valtiopäivien ensimmäisessä kamarissa vuosina 1955–1976 ja toimi keskusammattijärjestö LO:n puheenjohtajana 1956–1973. Poliitikkona Geijer kampanjoi pakollisen työeläkkeen (allmän tilläggspension, ATP) puolesta vuoden 1957 kansanäänestyksessä. Ammattiyhdistysjohtajana hän oli kiinnostunut kansainvälisestä yhteistyöstä ja toimi Vapaiden ammattiyhdistysten kansainvälisen liiton puheenjohtajana vuosina 1957–65. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsalaiset ammattiyhdistysjohtajat Luokka:Ruotsin sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen poliitikot Luokka:Vuonna 1910 syntyneet Luokka:Vuonna 1979 kuolleet
Theron

Theron (; k. 473 eaa.) oli antiikin kreikkalainen Sisilian etelärannikolla sijainneen Akragaan eli nykyisen Agrigenton kaupungin tyranni vuodesta 488 eaa alkaen. Hänen isänsä oli nimeltään Ainesidemos ja sukunsa ilmeisesti Rhodokselta. Theron oli hyvissä väleissä Syrakusan kanssa kunnes heidän hallitsijansa Gelon kuoli noin 478 eaa., ja hän siirtyi sukuriitojen vuoksi kilpailevan Himeran kapinallisten puolelle sekaantuen useihin Sisilian herruudesta käytäviin kiistoihin ja taisteluihin saaden lopulta sekä Himeran että Akragaan hallintaansa. Hän osallistui myös Olympian kisoihin. == Lähteet == Luokka:470-luvulla eaa. kuolleet Luokka:Sisilian tyrannit Luokka:Syntymävuosi tuntematon
Gian Marco Berti

Gian Marco Berti (s. 11. marraskuuta 1982) on sanmarinolainen haulikkoampuja. Hän osallistui vuoden 2020 Tokion olympialaisiin, joissa hän sai hopeaa trap- ammunnan sekajoukkuekilpailusta. Hän kilpaili Alessandra Perillin kanssa, josta tuli samoissa olympialaisissa maansa ensimmäinen olympiamitalisti naisten trap-ammunnassa. Bertin isä Gian Nicola edusti San Marinoa ammunnassa vuoden 1988 Soulin olympialaisissa. ==Lähteet== Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Sanmarinolaiset ampujat Luokka:Sanmarinolaiset olympiamitalistit
Kivirapu

Kivirapu (Lithodes maja) on kivirapujen heimoon kuuluva korkeintaan 15 senttimetrin mittaiseksi kasvava rapulaji, jonka kuori ja raajat ovat voimakkaan piikkiset. Naaraan kovien levyjen suojaama takaruumis on epäsymmetrinen ja pienikokoinen, ja rapu pitää sitä eturuumiinsa alle käännettynä. Viimeinen raajapari on surkastunut. Kuoren väri on ruskea tai oranssi. Kiviravun elinympäristöä ovat valtamerten rannikoiden punalevävyöhykkeen kivipohjat. Lajia tavataan laajalla alueella Pohjois- Atlantilla Norjasta ja Pohjanmereltä Yhdysvaltain itärannikolle. == Lähteet == Luokka:Kymmenjalkaiset
Tyrskyleväsiira

Tyrskyleväsiira (Idotea granulosa) on Itämeressä elävä siiralaji, joka viihtyy nimensä mukaisesti tyrskyisemmillä rannoilla kuin kaksi muuta Suomessa esiintyvää sukulaislajiaan. == Tuntomerkit == Maasiiroja muistuttava tyrskyleväsiira on ulkomuodoltaan pitkänsoikea ja litteä; koiraiden pituus on 5–20 ja naaraiden 6–13 millimetriä. Pyrstölevy kapenee takapäätä kohti ja päättyy vain yhteen tylppään nipukkaan. Ruumiin toisen, kolmannen ja neljännen jaokkeen reunoilla olevat sivulevyt eivät ulotu saman jaokkeen takareunaan saakka. Tuntosarvet ovat lyhyemmät kuin muilla Suomessa esiintyvillä leväsiiroilla ja ulottuvat noin ensimmäisen ja toisen jaokkeen liitoskohtaan saakka. Kaikki kävelyraajaparit ovat lähes samanlaiset. Väritys vaihtelee ruskeasta vihreään tai harvemmin punaiseen; selässä on joskus vaaleita pitkittäisjuovia. Lisäksi siirat pystyvät vaihtamaan väritystään ympäristönsä mukaan. Tyrskyleväsiiran tyypillinen elinikä on noin vuosi. == Levinneisyys ja elinympäristö == Tyrskyleväsiira elää merenrannikkojen vuorovesivyöhykkeillä rakkolevien ja vesikasvien lomassa. Lajia tavataan Euroopan Atlantin rannikolla, etenkin mantereen pohjoisosissa; Suomessa sitä esiintyy lähinnä rannikon lounaisimmissa osissa ja Ahvenanmaalla. Pohjanlahdelta ja itäiseltä Suomenlahdelta laji puuttuu tyystin. Päiväsaikaan tyrskyleväsiirat oleskelevat rakkolevien tai putkilokasvien päällä syöden niiden tuoretta solukkoa. Öisin ne liikkuvat rakkoleväkasvustosta toiseen, sekä syöden että etsien mahdollista pariutumiskumppania. Itse ne ovat tärkeää ravintoa muun muassa ahvenelle. == Lisääntyminen == Tyrskyleväsiira tulee sukukypsäksi toukokuun loppuun mennessä, ja parittelu tapahtuu touko-kesäkuussa. Koiraat ruiskuttavat siittiönsä naaraan kahteen sukuaukkoon, minkä jälkeen naaras laskee hedelmöittyneet munat jalkojensa tyvessä olevaan alkiotaskuun. Parittelun jälkeen koiraat kuolevat. Tyrskyleväsiira on ovovivipaarinen, ja heinäkuussa naaras vapauttaa noin sata poikasta. Nuoruusvaiheet ovat muuten aikuisen kaltaisia, mutta viimeinen jalkapari puuttuu. Poikaset hakevat ravintonsa rannan rihmaleväkasvustoista syöden pääasiassa sieltä löytämiään pieniä piileviä ja siirtyvät elokuussa rihmalevävyöhykkeestä rakkolevävyöhykkeeseen. Hyvissä olosuhteissa leväsiirat voivat lisääntyä kahdestikin. == Lähteet == Luokka:Siirat
Punameriaurinko

Punameriaurinko (Solaster endeca) on valtamerissä elävä meritähtilaji, jolla on 10–12 sädehaaraa ja jonka halkaisija voi olla yli 25 senttimetriä. Väritykseltään se on kellanpunainen tai violetti, ja sen pinnassa on lukuisia pienehköjä piikkejä. Elintavoiltaan punameriaurinko on peto ja syö muita piikkinahkaisia, kuten meritähtiä ja merisiilejä sekä lisäksi merivuokkoja ja nilviäisiä. Lisääntymisaika on maalis-huhtikuussa. Maailmanlaajuisesti punameriauringon levinneisyysalue on laaja; lähimpänä Suomea sitä esiintyy Norjan rannikolla. == Lähteet == Luokka:Meritähdet
Gemma Bertagnolli

Gemma Bertagnolli (s. 20. heinäkuuta 1967 Bolzano) on italialainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka on äänialaltaan sopraano.Gemma Bertagnolli (Soprano) Bach-Cantatas.comLirico Sperimentale, al via i corsi di alta formazione musicale/ Arriva Gemma Bertagnolli Tuttoggi Bertagnolli aloitti uransa hyvin nuorena ja saavutti menestystä useissa kansallisissa sekä kansainvälisissä kilpailuissa, kuten AsLiCo-kilpailussa ja Francesc Viñas -kilpailussa (erikoispalkinto parhaasta W. A. Mozart -tulkinnasta). Hän nousi maineeseen yhtenä oman sukupolvensa ansioituneimmista barokin ja klassismin kausien ohjelmiston laulajista. Bertagnolli on esiintynyt muun muassa La Scalassa, Rossini-oopperafestivaalilla, Staatsoper Unter den Lindenissä, Salzburgin musiikkijuhlilla, Maggio Musicale Fiorentinossa, Baijerin osavaltionoopperassa, Théâtre des Champs-Élysées'ssä, Teatro Regio di Torinossa ja Teatro Comunale di Bolognassa. Hän on tehnyt yhteistyötä sellaisten kapellimestareiden kuin Roberto Abbadon, Semjon Bytškovin, Daniele Gattin, Gianandrea Gavazzenin, Gianluigi Gelmettin, Fabio Luisin, Lorin Maazelin, Zubin Mehtan, Riccardo Mutin, Wolfgang Sawallischin, Simone Youngin ja Jonathan Webbin kanssa. Bertagnolli on tulkinnut barokkiohjelmistoa myös periodisoittimin esiintyvien kokoonpanojen kanssa. Hän on tehnyt lisäksi tyylilajien rajat ylittänyttä yhteistyötä Ennio Morriconen ja Dulce Pontesin kanssa. Bertagnollin rooleihin oopperoissa ovat lukeutuneet Sophie (Ruusuritari), Amenaide (Tancredi), Pamina (Taikahuilu), Ismene (Mitridate, re di Ponto) ja Susanna (Figaron häät). Hänen konserttiohjelmistoonsa ovat kuuluneet muiden muassa Gustav Mahlerin sinfoniat nro 2 ja 4 sekä teoksia Johann Sebastian Bachilta, Georg Friedrich Händeliltä, Giovanni Battista Pergolesilta ja Wolfgang Amadeus Mozartilta. Bertagnolli on toiminut UNICEF- lähettiläänä. == Lähteet == Luokka:Italialaiset oopperalaulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Eino Viding

Yrjö Einar (Eino) Viding (8. elokuuta 1902 Hausjärvi – 25. elokuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen rakennusmestari ja rakennusalan yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen. Vidingin vanhemmat olivat verhoilija Karl Johan Viding ja Emilia (Emma) Stubb. Vuorineuvos, ministeri Paavo A. Viding ja teollisuusneuvos Lauri Viding olivat hänen veljiään. Eino Viding valmistui rakennusmestariksi Viipurin teollisuuskoulusta vuonna 1928 ja toimi valmistuttuaan viipurilaisessa Rakennustyö-yhtiössä, ensin työnjohtajana ja vuodesta 1936 vastaavana rakennusmestarina. Hän osallistui sekä talvisotaan että jatkosotaan, jonka aikana vuonna 1943 hänestä tuli Rakennustyö-yhtiön toimitusjohtaja. Yritys muutti sodan jälkeen Hämeenlinnaan, jossa siitä tuli alallaan merkittävä. Yritys rakensi asuin-, liike- ja julkisia tiloja, muun muassa useita kouluja, mutta vastasi myös esimerkiksi Hämeenlinnan kirkon entisöimistyöstä. Eläkkeelle Viding jäi vuonna 1973, johdettuaan Rakennustyö- yhtiötä kolmekymmentä vuotta. Viding tunnettiin myös karjalaisen kulttuurin harrastuksestaan. Juuri Karjalan Liitto haki hänelle teollisuusneuvoksen arvonimeä, joka hänelle myönnettiin vuonna 1970.Kuolleita. Helsingin Sanomat, 10.9.1976, s. 16. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset rakennusmestarit Luokka:Vuonna 1902 syntyneet Luokka:Vuonna 1976 kuolleet
Sara Mingardo

Sara Mingardo (s. 2. maaliskuuta 1961 Mestre, VenetsiaSara Mingardo AllMusicSara Mingardo Accademia Nazionale di Santa Cecilia) on italialainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka on äänialaltaan altto.Sara Mingardo Rome Chamber Music Festival Mingardo opiskeli tenori Franco Ghittin johdolla Benedetto Marcello -musiikkikonservatoriossa. Hän teki debyyttinsä vuonna 1987. Hän on esiintynyt muun muassa La Scalassa, Teatro La Fenicessä, Teatro Regio di Torinossa, Salzburgin musiikkijuhlilla, Lontoossa, Ranskassa ja Sveitsissä. Mingardon ohjelmisto on ollut huomattavan monipuolinen. Hänet tunnetaan muun muassa nimiroolista Georg Friedrich Händelin Rinaldossa. Muu oopperaohjelmisto on vaihdellut muun muassa Claudio Monteverdistä Benjamin Britteniin sekä Vincenzo Bellinistä ja Gaetano Donizettistä Giacomo Pucciniin. Mingardo on tulkinnut myös konserttiohjelmistoa, johon on kuulunut teoksia muiden muassa Johann Joseph Fuxilta, Ottorino Respighiltä, Händeliltä, Wolfgang Amadeus Mozartilta ja Gioacchino Rossinilta. Mingardo teki ensimmäisen levytyksensä vuonna 1995. Hän on levyttänyt esimerkiksi Rinaldo Alessandrinin johdolla. Hän sai vuonna 2002Sara Mingardo Grammy Awards kaksi Grammy-palkintoa Hector Berlioz'n Les Troyens-levytyksestä, jonka oli tehnyt Colin Davisin johtaman Lontoon sinfoniaorkesterin kanssa. Vuonna 2009 Mingardolle myönnettiin Italian kansallisen musiikkikriitikoiden liiton Franco Abbiati -palkinto. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Italialaiset oopperalaulajat Luokka:Altot Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Grammy-palkinnon saajat
Rinaldo Alessandrini

thumb|right|Rinaldo Alessandrini Rinaldo Alessandrini (s. 25. tammikuuta 1960 Rooma) on italialainen cembalisti, urkuri ja kapellimestari. Hänet tunnetaan italialaisen barokkioopperan ja -soitinohjelmiston innovatiivisena tulkitsijana.Rinaldo Alessandrini AllMusic Alessandrini aloitti pianonsoiton 14-vuotiaana ja löysi neljä vuotta myöhemmin cembalon, jota matkusti opiskelemaan Ton Koopmanin johdolla Amsterdamin Sweelinck-konservatorioon Alankomaihin. Hän alkoi soittaa myös urkuja ja teki niillä ensimmäisen levytyksensä. Se koostui Girolamo Frescobaldin Fiori musicali -kokoelman kappaleiden tulkinnoista. Tämän levytyksen Alessandrini teki Naïve Recordsille, jolla hän on muutenkin paljolti tehnyt levytysuraansa. Lisäksi hän on levyttänyt Arcanalle ja Opus 111:lle. Alessandrini on johtanut Concerto Italiano -kokoonpanoa, jonka perusti vuonna 1984. Hänen ohjelmistoonsa on kuulunut Frescobaldin lisäksi musiikkia muiden muassa Alessandro Scarlattilta, Claudio Monteverdiltä, Francesco Cavallilta, Leonardo Vinciltä, Johann Sebastian Bachilta, Georg Friedrich Händeliltä ja Antonio Vivaldilta. Alessandrini on tulkinnut muun muassa Monteverdin oopperaa La Scalassa. Alessandrini on Ordre des Arts et des Lettres'n Chevalier. == Lähteet == Luokka:Italialaiset cembalistit Luokka:Italialaiset urkurit Luokka:Italialaiset kapellimestarit Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kirjoitettu tähtiin

Kirjoitettu tähtiin on Pihlajan esikoisalbumi, joka julkaistiin 23. lokakuuta 2020. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Vuoden 2020 esikoisalbumit
Lauri Viding

Lauri Kullervo Viding (10. elokuuta 1913 Viipuri – 20. huhtikuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen rakennusmestari, rakennusalan yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen. Vidingin vanhemmat olivat verhoilija Karl Johan Viding ja Emilia (Emma) Stubb. Vuorineuvos, ministeri Paavo A. Viding ja teollisuusneuvos Eino Viding olivat hänen veljiään. Lauri Vidingin puoliso vuodesta 1942 oli Kaarina Köri. Viding valmistui rakennusmestariksi Helsingin teollisuuskoulusta vuonna 1940. Osallistuttuaan jatkosotaan, minkä aikana hän toimi myös Viipurin sotilashallintopiirin jälleenrakennusosastolla, Viding työskenteli useissa eri rakennusliikkeissä. Vuonna 1949 hänestä tuli helsinkiläisen Runkotyö-yhtiön teknillinen johtaja. Oman rakennusliikkeen Viding perusti vuonna 1951. Yhtiö rakensi julkisia, teollisia ja liiketiloja Etelä- ja Kaakkois-Suomessa sekä asuinrakennuksia varsinkin pääkaupunkiseudulla. Herttoniemen kirkko, Järvenpään kirkko ja Käpylän kuntouttamislaitos ovat esimerkkejä yhtiön kohteista. Yritys toteutti myös useita kokonaisia alueita, esimerkiksi Helsingin Roihuvuoressa, Vartioharjussa ja Lehtisaaressa. Aluerakentamiseen liittyen Viding oli vuonna 1964 mukana perustamassa Rakennustuotanto Salpa -yhtiötä. Viding kehitti myös merkittävästi betonivalumuottien käyttöä rakentamisessa.60 vuotta tänään. "Kysyntä määrää asunnot, rakentajalla ei ole valtaa". Helsingin Sanomat, 10.8.1973, s. 10. Viding tunnettiin urheilu-, kuorolaulu- ja karjalaisen kultuurin harrastuksistaan. Hän oli perustamassa kolmea eri oppikoulua ja tuki lahjoituksin useita järjestöjä ja yhdistyksiä. Eläkkeelle Viding jäi vuonna 1974 ja myi rakennusyrityksensä vuonna 1981. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1966. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset rakennusmestarit Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset lahjoittajat Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 1998 kuolleet
Viding

Viding on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä: *Eino Viding (1902–1976), yritysjohtaja, teollisuusneuvos *Kristian Viding (s. 1980/1981), kansalaisvaikuttaja, Suomen Sisun puheenjohtaja *Lauri Viding (1913–1998), yritysjohtaja ja yrittäjä, teollisuusneuvos, Eino Vidingin veli *Paavo A. Viding (1899–1965), pääjohtaja, ministeri ja vuorineuvos, Eino Vidingin veli.
Klaus Solanko

Klaus Solanko (19. lokakuuta 1935 Helsinki – 25. tammikuuta 2022 Kirkkonummi) oli suomalainen arkkitehti. Solanko valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1966. Solanko asui varhaislapsuudessa Yhdysvalloissa jossa hänen isänsä oli töissä Suomen lähetystössä Washingtonissa. Hän opiskeli arkkitehdiksi Teknillisessä korkeakoulussa ja sai opintonsa päätökseen 1966. Hän työskenteli jo opiskeluaikanaan pääkaupunkiseudulla useissa arkkitehtitoimistoissa ja ollessaan Terttu ja Heikki Suvitien toimiston palveluksessa hän oli vuodesta 1965 lähtien ollut suunnittelemassa ja toteuttamassa projekteja Pohjois-Karjalaan. Solanko muutti perheensä kanssa 1975 Joensuuhun josta oli saanut kaupunginarkkitehdin viran. Solanko muutti 2007 viettämään eläkepäiviään vaimonsa Liisan kanssa Kirkkonummelle, koska heidän tyttärensä asui siellä. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset arkkitehdit Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Herman Hagman

Herman Almus Hagman (3. heinäkuuta 1855 Ilmajoki – 1. tammikuuta 1934 Kangasala) oli suomalainen valtioneuvos ja rautatiehallituksen liikennejohtaja.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899Valtioneuvos Herman Hagman, Aamulehti, 04.01.1934, nro 3, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Hagmanin vanhemmat olivat pitäjänkirjuri, valtiopäivämies Karl Henrik Hagman ja Hedvig Gustava Borgeman. Hän pääsi ylioppilaaksi Vaasan kymnaasista 1872. Hagman oli rautatielaitoksen palveluksessa eri tehtävissä muun muassa kontrollikonttorin esimiehenä. Hagman oli rautatiehallituksen liikennejohtajana 1910–1915. Hän sai valtioneuvoksen arvon vuonna 1916. Vuodesta 1931 lähtien Hagman asui Kangasalla. Hagman kirjoitti muistelmateoksen Georg Strömberg ja muita Suomen rautatieläisiä (Otava 1922). Kirja sisälsi henkilökuvaukset Suomen rautateiden ensimmäisestä pääjohtajasta Georg Strömbergistä ja noin viidestäkymmenestä muusta Suomen rautatielaitoksen uranuurtajasta.Muistelmateos rautatieläisistä, Iltalehti, 27.03.1922, nro 71, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Herman Hagman oli naimisissa vuodesta 1891 Elisabeth Katharina Mendelsohnin kanssa. == Julkaisuja == * Till besinningsfulla järnvägsmän. Helsingfors 1906 * Georg Strömberg ja muita Suomen rautatieläisiä : muistelmakuvia; tekijän käsikirjoituksesta suomentanut Veikko Pakarinen. Otava 1922 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Vuonna 1855 syntyneet Luokka:Vuonna 1934 kuolleet
Antonio Brunelli

Antonio Brunelli (n. 1575 Bagnoregio, Viterbo – n. 1630Brunelli, Antonio WorldCat IdentitiesThe Madrigal: A Research and Information Guide Susan Lewis Hammond) oli italialainen säveltäjä, musiikkiteoreetikko ja urkuri.BRUNELLI, Antonio Treccani Brunelli muutti varhain Roomaan, jossa opiskeli kontrapunktia Giovanni Maria Naninon johdolla. Tältä hän sai myös varhaista ohjausta sävellystyössään. Brunelli kehittyi taidokkaaksi urkurina, laulajana ja chitarronen soittajana. Vuonna 1605 hän sai nimityksen urkuriksi ja kuoromestariksi San Miniatoon. Vuonna 1609 hän siirtyi samoissa tehtävissä Praton tuomiokirkkoon. Vuosina 1612–1614 Brunelli johti suurherttuan kapellia Firenzessä Cosimo II de' Medicin palveluksessa. Sieltä hän siirtyi Pisan Congregazione dei Cavalieri di Santo Stefanoon, minkä jälkeisistä elämänvaiheista tietoa ei ole säilynyt. Brunelli sävelsi muun muassa scherzojen, madrigaalien ja aarioiden kokoelmia. Hän julkaisi myös pedagogisia teoksia. Hänen johdollaan opiskelivat Giovanni Pietro Bucchianti ja Giovanni Bettini. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: nuotteja Luokka:Italialaiset säveltäjät Luokka:Musiikkitieteilijät Luokka:Musiikkipedagogit Luokka:Barokkisäveltäjät Luokka:Vuonna 1575 syntyneet Luokka:Vuonna 1630 kuolleet
Romano Battisti

Romano Battisti (s. 21. elokuuta 1986 Priverno) on italialainen kilpasoutaja ja -purjehtija. Hän saavutti parhaat soutumenestyksensä pariairokaksikossa: olympiahopeaa, kaksi MM-mitalia ja Euroopan-mestaruus. Battisti osallistui kaksiin olympialaisiin. Lontoossa 2012 hän saavutti pariairokaksikossa Alessio Sartorin kanssa hopeaa 1,13 sekuntia Uuden-Seelannin parille hävinneenä. Rio de Janeirossa 2016 hän sijoittui Francesco Fossin parina neljänneksi. Battisti osallistui aikuisten maailmanmestaruuskilpailuihin ensimmäisen kerran vuonna 2009, jolloin hän sijoittui kahdeksikossa kuudenneksi. Chungjussa 2013 hän saavutti Francesco Fossin kanssa pariairokaksikossa pronssia. Seuraavana vuonna Amsterdamin MM-kilpailuissa sama pari saavutti hopeaa. Aiguebeletten MM-kilpailuissa 2015 Battisti sijoittui Giacomo Gentilin kanssa kymmenenneksi. Myöskään vuonna 2017 pariaironelosessa ja vuonna 2018 pariairokaksikossa ei tullut menestystä. Battisti saavutti Euroopan-mestaruuskilpailuissa neljä mitalia. Vuonna 2008 hän saavutti nelosessa ja vuonna 2012 pariairokaksikossa hopeaa. Sevillan EM-kilpailuissa 2013 Battisti ja Fossi voittivat pariairokaksikossa kultaa. Vuonna 2017 Battisti saavutti pariaironelosessa pronssia. Battisti kilpaili vuonna 2021 purjehtijana Italian Luna Rossa -veneessä, joka Prada Cupin voittajana selviytyi America’s Cupiin. Siinä se hävisi Uuden-Seelannin venekunnalle. == Lähteet == Luokka:Italialaiset soutajat Luokka:Italialaiset kilpapurjehtijat Luokka:Italialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Daniela Barcellona

Daniela Barcellona (s. 28. maaliskuuta 1969 Trieste) on italialainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka on äänialaltaan mezzosopraano.Daniela Barcellona AllMusic Barcellona opiskeli pianonsoittoa konservatoriossa Triestessä, mutta siirtyi oopperan pariin opettajanaan kapellimestari Alessandro Vitiello. Vitiello oli hänen ainoa lauluopettajansa. Barcellona meni opettajansa kanssa naimisiin vuonna 1998. Barcellona teki debyyttinsä vuonna 1993 La tragédie de Carmenissa, joka on ohjaaja Peter Brookin versio Georges Bizet'n oopperasta Carmen. Barcellonan useimmat muut varhaiset roolit kuitenkin olivat italiankielisissä oopperoissa, kuten Gioacchino Rossinin Tuhkimon (La Cenerentola) nimiroolissa Genovassa vuonna 1997. Barcellona on erikoistunut bel canto -ohjelmistoon ja etenkin Rossinin oopperoiden travesti- eli housurooleihin. Hän teki ensimmäisen merkittävän travesti-esiintymisensä Rossinin Tancredin nimiroolissa Pesaron Rossini-oopperafestivaalilla vuonna 1998. Hän on esiintynyt myös muun muassa La Scalassa, Metropolitan-oopperassa, Salzburgin musiikkijuhlilla ja Royal Opera Housessa. Barcellona on 2000-luvulla laajentanut ohjelmistoaan kattamaan muun muassa Hector Berlioz'n oopperan Les troyens, Giuseppe Verdin tuotantoa, verismin ohjelmistoa ja barokkikauden oopperoita. Hän on tehnyt barokkiteosten historiallisia tulkintoja eli periodiesityksiä muiden muassa Fabio Biondin ja Ottavio Dantonen johdolla. Barcellona on tehnyt myös konserttiesiintymisiä sellaisten kapellimestareiden kuin Riccardo Chaillyn, Riccardo Mutin ja Gianandrea Nosedan johdolla. Konserttiohjelmistoon kuuluneita teoksia ovat olleet muiden muassa Missa solemnis (Ludwig van Beethoven), Stabat Mater (Rossini), Requiem (Verdi) ja Gustav Mahlerin sinfonia nro 2.Daniela Barcellona Royal Opera House == Lähteet == Luokka:Italialaiset oopperalaulajat Luokka:Mezzosopraanot Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nana Coupeau

Anna ”Nana” Coupeau on ranskalaisen kirjailija Émile Zolan vuonna 1880 julkaistun Nana-romaanin nimihahmo. == Hahmo == Nana esiintyy ensimmäisen kerran Zolan kirjassa Ansa (L’Assommoir), kirjan lopussa hän on aloittamassa elämäänsä prostituoituna paetakseen Pariisin slummeja. == Katso myös == * Les Rougon-Macquart == Lähteet == *Zola, Émile. Nana. Helsinki: Tammi 1982 Luokka:Kirjallisuuden henkilöhahmot Luokka:Ranskan kirjallisuus
1915 Çanakkalen silta

1915 Çanakkalen silta () on riippusilta Çanakkalen maakunnassa Luoteis- Turkissa. Silta ylittää Dardanellien salmen noin 10 km etelään Marmaranmerestä. Presidentti Recep Tayyip Erdoğan avasi sillan virallisesti 18. maaliskuuta 2022 noin viiden vuoden rakentamisen jälkeen.Turkey opens record-breaking bridge between Europe and Asia Virallisessa turkkilaisessa nimessä vuosi "1915" kunnioittaa tärkeää ottomaanien merivoimien voittoa brittejä ja ranskalaisia vastaan ensimmäisen maailmansodan aikana. Silta on maailman pisin riippusilta (4 608 metriä),BBC: Turkey opens record breaking 1915 Canakkale Bridge jonka pääjänneväli on 2 023 metriä, mikä ylittää Japanin Akashi-kaikyōn sillan 32 metrillä. ==Lähteet== Luokka:Riippusillat
Agostino Abbagnale

Agostino Abbagnale (s. 25. elokuuta 1966 Pompei) on italialainen kilpasoutaja. Hän voitti kolme olympiakultaa ja kaksi maailmanmestaruutta. Abbagnale osallistui kolmiin olympialaisiin ja voitti jokaisessa kultaa. Soulissa 1988 hän souti pariaironelosessa Piero Polin, Gianluca Farinan ja Davide Tizzanon kanssa, ja he voittivat hopealle sijoittuneen Norjan 1,71 sekunnilla. Atlantassa 1996 Abbagnale ja Tizzano voittivat kultaa pariairokaksikossa 1,44 sekunnin erolla Norjaan. Sydneyssä 2000 pariaironelosen kultamitalimiehistöön kuuluivat Abbagnalen lisäksi Alessio Sartori, Rossano Galtarossa ja Simone Raineri; eroa Alankomaiden venekuntaan tuli 2,35 sekuntia. Abbagnale kilpaili maailmanmestaruuskilpailuissa ensimmäisen kerran Hazewinkelissa 1985 ja saavutti tuolloin kahdeksikossa hopeaa. Aiguebelettessa 1997 ja Kölnissä 1998 hän voitti pariaironelosessa kultaa. Sevillassa 2002 hän saavutti pariairokaksikossa hopeaa. Agostino Abbagnalen isoveljet Giuseppe ja Carmine ovat soudun kaksinkertaisia olympiavoittajia. == Lähteet == Luokka:Italialaiset soutajat Luokka:Italialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kake 40 v.

Kake 40 v. on Anssi Mänttärin ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen televisioelokuva, joka ensiesitettiin 11. huhtikuuta 1994 Yle TV1:n Kotikatsomo-ohjelmapaikalla. Elokuvassa esimiehenä toimiva Kake viettää 40-vuotisjuhliaan ravintolassa, jonne saapuvat vain ne, joiden on pakko. == Näyttelijät == == Lähteet == Luokka:Suomalaiset televisioelokuvat Luokka:Vuoden 1994 suomalaiset elokuvat Luokka:Anssi Mänttärin ohjaamat elokuvat
Aarne Tirkkonen

Aarne Tirkkonen (3. marraskuuta 1904 Helsinki – 25. maaliskuuta 1932 Turku) oli suomalainen viulutaiteilija ja konserttimestari.Viulutaiteilija Aarne Tirkkonen, Helsingin Sanomat, 27.03.1932, nro 84, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotAarne Tirkkosen hautakivi Malmin hautausmaalla, Hautakivitietokanta - Suomen Sukututkimusseura Tirkkonen antoi konsertteja hyvällä menestyksellä Helsingissä ja muualla Suomessa. Vuonna 1928 hänet kiinnitettiin Turun kaupunginorkesteriin konserttimestariksi. Tirkkonen teki itsemurhan hyppäämällä Turussa alas viidennen kerroksen ikkunasta maaliskuun lopulla 1932. Hän oli ollut sairaalassa hoidettavana hermotaudin vuoksi ja pääsi sitten kotiinsa, jossa sairaanhoitaja hoiti häntä. Tirkkonen juoksi kylpyhuoneesta huoneistonsa pihanpuoleisen ikkunan luokse särkien sen ja yritti hypätä alas ikkunasta. Sairaanhoitaja ehti estää aikeen, mutta kun hän sitoi Tirkkosen käteen tulleita verta vuotavia haavoja, Tirkkonen pääsi riistäytymään irti ja hyppäsi ikkunasta alas. Hän kuoli sairaalaan vietäessä. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset viulistit Luokka:Itsemurhan tehneet Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 1932 kuolleet
Hybridikieli

Hybridikieli tai sekakieli on kieli, joka on osoitettavasti muodostunut kahden tai useamman kielen pohjalta. Useimmiten hybridikielet ovat kehittyneet kaksikielisissä yhteisöissä ja tyypillisesti kahden kielen yhdistyessä. Kumpaakin lähtökieltä on puhuttu samalla alueella, kuten myös niistä syntynyttä hybridikieltä.Velupillai 2015, s. 69–70. Hybridikielet eivät ole tyypillisesti syntyneet kommunikaation tarpeesta kuten kreolit, vaan tarpeesta ilmaista omaa identiteettiä. Niitä ovat ottaneet kielekseen joko uudet etniset ryhmät tai vähemmistöt estääkseen assimiloitumisensa valtaväestöön.Velupillai 2015, s. 77–78. Hybridikieli on itsenäinen kieli eikä vain lähtökielensä muoto. Se se ei kuitenkaan välttämättä ole puhujayhteisönsä äidinkieli, kuten kreolit ovat. Jotkin hybridikielet ovat syntyneet yhden kielen kieliopin ja toisen kielen sanaston yhdistyessä. Tästä eräs esimerkki on englannista ja romanikielestä syntynyt angloromani. Toisissa hybridikielissä nominit ja niihin liittyvä kielioppi ovat tulleet yhdestä kielestä ja verbit toisesta. Tästä esimerkki on kanadalainen michif, jonka nominit tulevat ranskasta ja verbit creestä.Velupillai 2015, s. 71–73. Jotkin hybridikielet ovat syntyneet, kun olemassaolevaan kieleen on otettu toisen kielen kielioppi, mutta sanastoa ei ole muutettu. Tällaisesta hybridikielestä esimerkki on srilankalainen malaiji, jonka rakenne otettiin tamilista ja sinhalista.Velupillai 2015, s. 75. ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Kielet
Labyrintti – Tappava lääke

Labyrintti – Tappava lääke () on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut Wes Ballin ohjaama yhdysvaltalainen toimintatrilleri. Elokuva perustuu James Dashnerin vuonna 2011 julkaistuun romaaniin Maze Runner III – Tappava lääke. Elokuvan pääosissa ovat Dylan O’Brien, Kaya Scodelario ja Thomas Sangster. Elokuva on päätösosa elokuvatrilogialle, jonka aiemmat osat ovat vuonna 2014 julkaistu elokuva Labyrintti ja vuonna 2015 julkaistu Labyrintti – Aavikkokokeet. == Näyttelijät == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2018 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset tieteiselokuvat Luokka:Post-apocalypse- elokuvat Luokka:Dystopiaelokuvat Luokka:20th Century Foxin elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset toimintatrillerit
The Mix-Up

The Mix-Up on Beastie Boysin seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 26. kesäkuuta 2007. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Soundi: BEASTIE BOYS: The Mix-Up Viitattu 27.3.2022. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2007 albumit Luokka:Beastie Boysin albumit
Eder Gama

Eder de Gama (s. 20. elokuuta 1982 Ribeirao Pires, São Paulo) on brasilialainen karateka ja vapaaottelija. Hän voitti Kyokushinin Etelä- Amerikan mestaruuden ja on kolminkertainen Brasilian mestari.Brazilian Open kyokushinresults.com Viitattu 27.3.2022 ==Karateura== Gama sijoittui 2001 Brasilian Openissa kuudenneksi. Hän onnistui parantamaan sijoitustaan Brasilian Openissa 2005, kun hän otteli pronssimitalista Roberto E. Melloa vastaan. Gama kuitenkin hävisi mitalikamppailun. Joulukuussa hän sijoittui viidenneksi Etelä-Amerikan mestaruuskilpailuissa Brasiliassa.South American Championships - IKO kyokushinresults.com Viitattu 27.3.2022 Gama onnistui saavuttamaan ensimmäisen mitalinsa Brasilian Openissa 2008 voitettuaan pronssiottelussa Fábio Furlanin. Seuraavana vuonna Gama onnistui etenemään loppuotteluun, jossa hän hävisi mestaruuden Anderson Rosalle. Seuraavan kerran Gama eteni kymmenen joukkoon Brasilian Openissa 2012, kun hän sijoittui kuudenneksi. Gama saavutti 2014 ensimmäisen Brasilian mestaruuden voitettuaan loppuottelussa hallitsevan mestarin Dioga Silvan. Huhtikuussa 2015 Gama saavutti Etelä-Amerikan mestaruuden Argentiinassa voitettuaan loppuottelussa maanmiehensä Diogo Silvan. Gama saavutti 2017 hopeaa Brasilian Openissa hävittyään loppuottelun Daniel Pereiralle. Gama saavutti uransa toisen Brasilian mestaruuden 2018 voitettuaan loppuottelussa Alan Menezesin. Lokakuussa hän sijoittui toista kertaa viidenneksi Etelä-Amerikan mestaruuskilpailuissa Chilessä. Hän saavutti kolmannen Brasilian mestaruuden 2021 voitettuaan loppuottelussa Jorge Carvalhon. ==Vapaaottelu== Gama aloitti vapaaottelun kotimaassaan Brasiliassa elokuussa 2008. Hän hävisi ensimmäisen ottelunsa Hercio de Souzalle takakuristuksella.Ichigeki - Brazil 2008 sherdog.com Viitattu 27.3.2022 ==Lähteet== Luokka:Brasilialaiset karatekat Luokka:Brasilialaiset vapaaottelijat Luokka:Kyokushinin harjoittajat Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Rossano Galtarossa

Rossano Galtarossa (s. 6. heinäkuuta 1972 Padova) on italialainen kilpasoutaja. Hän on olympiavoittaja ja nelinkertainen maailmanmestari. Galtarossa osallistui viisiin olympialaisiin ja saavutti niissä neljä mitalia. Barcelonassa 1992 hän saavutti pariaironelosessa pronssia. Atlantassa 1996 hän sijoittui samassa luokassa neljänneksi. Sydneyssä 2000 hän voitti pariaironelosessa kultaa Agostino Abbagnalen, Alessio Sartorin ja Simone Rainerin kanssa; eroa hopealle sijoittuneeseen Alankomaiden venekuntaan tuli 2,35 sekuntia. Ateenassa 2004 Galtarossa saavutti pariairokaksikossa pronssia ja Pekingissä 2008 pariaironelosessa hopeaa. Galtarossa saavutti nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa yksikössä hopeaa vuonna 1989 ja voitti pariairokaksikossa kultaa vuonna 1990. Aikuisten maailmanmestaruuskilpailuissa hän kilpaili 12 kertaa vuosina 1991–2011. Hän voitti pariaironelosessa neljä peräkkäistä maailmanmestaruutta Indianapolisissa 1994, Tampereella 1995, Aiguebelettessa 1997 ja Kölnissä 1998. Lisäksi hän saavutti pariairokaksikossa yhden MM-hopean ja yhden MM-pronssin sekä pariaironelosessa kaksi MM-pronssia. == Lähteet == Luokka:Italialaiset soutajat Luokka:Italialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Simone Raineri

Simone Raineri (s. 7. helmikuuta 1977 Bozzolo) on italialainen kilpasoutaja. Hänellä on pariaironelosesta yksi olympiakulta ja yksi olympiahopea sekä kolme MM-mitalia. Raineri osallistui neljiin olympialaisiin. Sydneyssä 2000 hän voitti pariaironelosessa kultaa Agostino Abbagnalen, Alessio Sartorin ja Rossano Galtarossan kanssa; eroa hopealle sijoittuneeseen Alankomaiden venekuntaan tuli 2,35 sekuntia. Ateenassa 2004 hän sijoittui pariaironelosessa kymmenenneksi. Pekingissä 2008 hän saavutti pariaironelosessa hopeaa 2,24 sekuntia Puolalle hävinneenä. Lontoossa 2012 hän sijoittui pariaironelosessa 11:nneksi. Raineri saavutti nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa pariaironelosessa hopeaa vuonna 1994 ja voitti samassa luokassa kultaa vuonna 1995. Aikuisten maailmanmestaruuskilpailuissa hän kilpaili 12 kertaa vuosina 1998–2014. Hän saavutti pariaironelosessa pronssia Luzernissa 2001 ja Sevillassa 2002 sekä hopeaa Karapirolla 2010. == Lähteet == Luokka:Italialaiset soutajat Luokka:Italialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt