EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Tapiolan uimahalli

Tapiolan uimahalli on uimahalli Tapiolan kaupunginosassa Espoossa. Uimahallin suunnitteli arkkitehti Aarne Ervi ja se valmistui vuonna 1965. Rakennuksen peruskorjauksen suunnitteli Kari Raimoranta (Arkkitehdit NRT), ja peruskorjaus valmistui 2000-luvulla. Tuolloin rakennettiin myös uimahallin laajennus, jossa ovat höyrysaunat, porealtaat, monitoimiallas ja kuntosali. Vuonna 2008 uimahallille myönnettiin Euroopan unionin Europa Nostra -palkinto ansiokkaasta entistämisestä. Tapiolan uimahallissa on 1 m hyppylauta, 3 m hyppylauta ja 5 m hyppytorni. Uimahalli on ollut jälleen suljettuna vuodesta 2016 lähtien uusien kosteusongelmien takia. Vuoden 2018 alussa uutisoitiin, että Espoon kaupunki harkitsee jopa hallin purkamista ja uudelleenrakentamista betonirakenteiden haurastumisen vuoksi. ==Historiaa== Tapiolan uimahalli avattiin yleisölle 15. marraskuuta 1965, ja se sai ennakoitua enemmän kävijöitä, noin 500–1000 päivässä. Suosio vaikutti Espoon kauppalan päätökseen rakentaa toinen uimahalli Leppävaaraan. Tapiolan uimahalli avattiin loppuvuodesta 2005 noin 2 vuotta kestäneen ja 9 miljoonaa euroa maksaneen peruskorjauksen ja laajennuksen jälkeen.Palkittu peruskorjaus osoittautui hutiloinniksi – Tapiolan uimahalli kiinni jälkien korjailun vuoksi kuukausia pidempään Vuonna 2015 alkaneiden lisäkorjausten jälkeen rakennus paljastui läpimäräksi. Se suljettiin kokonaan vuonna 2016. Vuonna 2018 ehdotettiin taas hallin purkamista, koska jäljellä olevien korjausten hinnaksi arvioitiin 21 miljoonaa euroa. Kaupunginmuseon johtajan mukaan purkamisen ja uuden rakentamisen syyksi ei kelpaa se, että se olisi halvempaa. Valtuutettu Pinja Niemisen mukaan Museoviraston vuoksi purkaminen ei ole mahdollista. Vuonna 2020 Espoon kaupunki kertoi että korjaustyö pyritään aloittamaan 2022 ja että se olisi valmis vuonna 2024.Tapiolan uimahalli korjataan entistä toimivammaksi Loppuvuodesta 2023 Espoon kaupunki kuitenkin kertoi rakennusyhtiö SRV:n jättäytyvän hankkeesta, koska osapuolet eivät päässeet sopuun peruskorjauksen kustannustasosta. Lisäkorjaukset maksaisivat 42-46 miljoonaa euroa, ja sekin voi ylittyä. Korjauksillekin Museovirastolla on vaatimuksia, jotka tarkentuvat suunnitelmien täsmentyessä. Espoon kaupunki toivoi keväällä 2024 alkavan kilpailutuksen myötä uimahallin avautuvan aikaisintaan vuonna 2027. Joulukuussa 2024 Espoon kaupunki ilmoitti kilpailutuksen olevan loppusuoralla ja peruskorjaus alkaisi mahdollisesti vuoden 2025 alkupuolella. Peruskorjauksessa rakennetaan uimahallin rakenteet uudelleen ja allasosastolla säilytetään alkuperäinen ilme. Halli on ollut kokonaan suljettu vuodesta 2016. ==Lähteet== *Espoo.fi ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== Luokka:Espoon uimahallit Uimahalli Luokka:Aarne Ervin suunnittelemat rakennukset
Nils Östensson

Nils Holger Östensson (29. huhtikuuta 1918 Transtrand – 24. heinäkuuta 1949 Risberget, Norja) oli ruotsalainen maastohiihtäjä. Hänen seuransa oli Sälens IF. Ensimmäisen arvokisamitalinsa Östensson saavutti Ruotsin hopealle sijoittuneessa viestijoukkueessa 1941 Cortinan MM-kisoissa. Seitsemän vuotta myöhemmin St.Moritzin olympialaisissa hän voitti viestikultaa ja hopeaa henkilökohtaisesta 18 kilometrin kilpailusta. Vuonna 1949 Östensson voitti Holmenkollenin kisoissa sekä 18 että 50 kilometrin matkatHolmenkollenin voittajat (PDF-tiedosto). Saman vuoden kesällä hän sai surmansa moottoripyöräonnettomuudessa vain 31 vuoden ikäisenä. ==Lähteet== * Nils Östensson Sports Reference -sivustolla * * Östensson Ruotsin olympiakomitean sivuilla ===Viitteet=== Luokka:Ruotsalaiset maastohiihtäjät Luokka:Ruotsalaiset olympiavoittajat Luokka:Liikenneonnettomuudessa kuolleet Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 1949 kuolleet
Kuvataide (oppiaine)

Kuvataide (aiemmin kuvaamataito ja piirustus ja kuvaanto) on peruskoulussa ja lukiossa opettava oppiaine. Oppiaineen tarkoituksena on antaa välineitä oppilaan kuvalliseen ilmaisuun sekä kehittää oppilaan esteettisiä valmiuksia ja kuvallista ajattelua. Oppiaineen sisältöjä ovat muun muassa kuvailmaisu ja kuvallinen ajattelu, taiteen tuntemus ja kulttuurinen osaaminen, ympäristöestetiikka, arkkitehtuuri ja muotoilu sekä media ja kuvaviestintä. Kaikille yhteistä kuvataiteen opetusta on peruskoulussa yleensä luokilla 1–7, jolloin sitä opetetaan yleisesti kahden viikkotunnin verran joka vuosi. Luokilla 8 ja 9 kuvataide on yleensä valinnainen aine, jolloin opetusta annetaan myös kaksi viikkotuntia kumpanakin vuotena. Lukiossa kuvataiteesta on opiskelijan valinnan mukaan 1–2 pakollista kurssia ja syventäviä kursseja 3–4. Kuvataide on osa koulujen taidekasvatusta. Vuonna 1999 Suomen peruskoulujen oppiaineen nimi muuttui kuvaamataidosta kuvataiteeksi. Kuvaamataito-nimitys otettiin käyttöön 1950-luvun alussa. Sitä edelsi 1800-luvulta oppiaineen niminä olleet piirustus tai kuvaanto. Kuvataiteen opetuksessa pyritään kehittämään ja hyödyntämään: * silmän ja käden yhteistyötä * käden motoriikkaa * havainnointia * mielikuvien tuottamista ja ilmaisua kuvallisin keinoin * pitkäjännitteistä työskentelyä; vastuunkantamista omasta työstä * työvälineistä ja työtiloista huolehtimista * esteettisyyttä ==Aiheesta muualla== * Perusopetus , Koulujärjestelmä, Opetushallitus Luokka:Peruskoulun oppiaineet
Hugo Gstrein

Hugo Gstrein oli itävaltalainen hiihtäjä, joka kilpaili 1930-luvulla. Hän voitti pronssia 4 kertaa 10 kilometrin viestistä MM-kisoissa 1933. Luokka:Itävaltalaiset maastohiihtäjät
Hermann Gadner

Hermann Gadner oli itävaltalainen hiihtäjä, joka kilpaili 1930-luvulla. Hän voitti pronssia 4 × 10 kilometrin viestissä MM-kisoissa vuonna 1933. Luokka:Itävaltalaiset maastohiihtäjät
Marianne Muellerleile

Marianne Muellerleile (s. 26. marraskuuta 1948 St. Louis, Missouri) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan varsinkin Norma Batesin roolista televisiosarjassa Passions. Lisäksi hän on esiintynyt muun muassa Glorian roolissa Life with Bonniessa. == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Petre Otskheli

Petre Otskheli (, 25. marraskuuta 1907 Kutaisi Georgia – 2. joulukuuta 1937) oli georgialainen modernismin ajan lavaste- ja pukusuunnittelija, joka työskenteli teattereissa Georgiassa ja lyhyen aikaa Moskovassa. Hänet murhattiin Stalinin suuressa puhdistuksessa 30-vuotiaana, mutta hänen konstruktivistisella näyttämötaiteellaan oli kestävä vaikutus georgialaiseen lavastesuunnitteluun. Otskheli opiskeli 1920-luvulla Kutaisin reaalikoulussa ja Tbilisin kuvataideakatemiassa. Valtaosan urastaan hän toimi yhteistyössä ohjaaja Kote Mardžanišvilin kanssa, joka vuonna 1928 kutsui nuoren taiteilijan teatteriinsa Kutaisiin. Otskheli sai tunnustusta visuaalisista kokeiluistaan, ja hän käytti teatterilavalla taitavasti kookkaita lavasteita yhdistettynä hienovaraisiin yksityiskohtiin. Hän joutui kuitenkin pian Stalinin Kaukasuksen-luutnantin Lavrenti Berijan painostuksen kohteeksi. Vuonna 1936 Otskheli pakeni Berijan vainoa Moskovaan, jossa hänen maanmiehensä, Moskovan Maly-teatterin ohjaaja Sergo Amaghlobeli palkkasi hänet. Vuonna 1937 sekä Otskheli että Amaghlobeli pidätettiin ja ammuttiin keksityin maanpetossyyttein. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Lomtatidze, Lily (1973), Petre Otskheli. Tbilisi. *Tsimintia, Ana, Fragments of Georgian Modernism: Theatre Designs of Petre Otskheli on Display at Karvasla . Georgia Today. Luokka:Georgialaiset taiteilijat Luokka:Vuonna 1907 syntyneet Luokka:Vuonna 1937 kuolleet
Kahvikantaatti

Kahvikantaatti () on kutsumanimi Johann Sebastian Bachin kantaatille BWV 211, ”Schweigt stille, plaudert nicht”. J. S. Bach kirjoitti kantaatin noin vuonna 1734 vastauksena Leipzigin ja koko Euroopan yli pyyhkäisseelle kahvihysterialle. Kantaatti on edelleen erittäin suosittu kepeytensä ja hauskuutensa vuoksi – sekä tietysti sen koskiessa kahvia. Libreton tähän kolmen äänialan ilotteluun on kirjoittanut vuonna 1732 Christian Friedrich Henrici, alias Picander, jonka käsialaa on myös Matteus-passion käsikirjoitus. Kantaatin juoni etenee seuraavasti: Tottelevainen ja kiltti tytär Lieschen saa maistaakseen kahvia, eikä voi enää millään luopua tämän ihanan virvokkeen maistelusta. Lieschenin isä, Schlendrian, on suutuksissaan ja uhkaa tätä kaikenlaisilla konsteilla – ensin kotiarestilla, sitten jopa puuskahtaa ”Wohlan! So musst du dich bequemen, auch niemals einen Mann zu nehmen.”. (”Hyvä on, ymmärrä siis että aviomiestä et tule saamaan!”) Lieschen, joka on päättäväisesti hyväksynyt kaikki muut rankaisukeinot saadakseen pitää kahviharrastuksensa, kauhistuu ja peruu sanansa. Schlendian lähtee tyttärensä kehotuksesta etsimään tälle sulhoa, ja kun isä on mennyt, tytär jupisee salassa menevänsä naimisiin vain, jos sulhanen lupaa antaa morsiamensa juoda kahvia. Kantaatti päättyy kuitenkin kepeästi kun isä, tytär ja kertoja laulavat tarmokkaasti: ”Die Katze lässt das Mausen nicht, Die Jungfern bleiben Coffeeschwestern. Die Mutter liebt den Coffeebrauch, Die Großmama trank solchen auch, Wer will nun auf die Töchter lästern!” (Niin kuin ei kissa voi olla jahtaamatta hiirtä / niin ovat nuoret naiset sisaruksia kahvin merkeissä / Äitikin rakastaa kahvitaukoaan, Isoäiti juo sitä myös / Kuka voisi siis nuhdella tyttäriä?) ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * IMSLP: Schweigt stille, plaudert nicht, BWV 211 Luokka:Johann Sebastian Bachin teokset Luokka:Kantaatit Luokka:Kahvi Luokka:1730-luvun musiikkiteokset
Puolangan kirkko

thumb|275 px|Puolangan kirkon sankarihaudat kesällä 2015 Puolangan kirkko on Kuopion hiippakunnan Kajaanin rovastikuntaan kuuluvan Puolangan seurakunnan kirkko, joka sijaitsee Puolangan kunnan keskustaajamassa. Olavi Sortan suunnittelema rakennus on ns. kolmilaivainen pitkäkirkko. == Historiaa == Puolanka kuului aikanaan Paltamon emäpitäjään ja sai vuonna 1764 oikeuden perustaa oman kappelikirkon. Kirkon rakennustyö viivästyi niin, että vasta vuonna 1786 Puolangasta tuli Hyrynsalmen yhteydessä toimiva kappeli. Kirkon sijoituspaikasta kiisteltiin, auholaiset halusivat kirkon rakennettavan kylälleen. Vuonna 1792 kirkon rakennuspaikaksi valittiin Puolankajärven läntinen pohjoispuolen ranta-alue. Tämä päätös vakiinnutti koko pitäjän nimen, joka tarkoittaa paloaukeaa. Jacob Rijf suunnitteli vuonna 1792 valmistuneen klassistyylisen puisen ristikirkon, jonka sisänurkat oli viistetty. Salamaniskun aikaansaama tulipalo tuhosi kirkon vuonna 1949. == Nykyinen kirkkorakennus == Palaneen kirkon tilalle suunnitteli uuden Olavi Sortta, mm. Lastenlinnan ja Tilkan suunnittelijana tunnettu arkkitehti. Tiilestä ja puusta valmistettu kolmilaivainen pitkäkirkko on torniton ja sen katto ulottuu lähes maahan asti. Tyyliltään rakennus muistuttaakin keskiaikaisia kivikirkkoja. Kirkkorakennuksen pinta-ala on 403 neliömetriä ja siinä on 450 istumapaikkaa. Kirkko valmistui viisi vuotta vanhan kirkon palamisen jälkeen eli vuonna 1954. Samana vuonna kirkon viereen rakennettiin kellotapuli. Kirkon alttaritaulun maalasi taiteilija Paavo Tolonen vuonna 1982, sen nimi on ”Tulkaa minun tyköni kaikki työtätekevät ja raskautetut”. Kirkko peruskorjattiin vuonna 1979. Kirkon sankarihautausmaan muistomerkki on kuvanveistäjä Walter Mikkolan teos vuodelta 1955. == Kuvia == Tiedosto:Puolangan kirkko 2.10.2022.jpg Tiedosto:Kirkko ja kellotapuli 1957-11-19 (JOKAKAL3B-11011).tif|Kirkko ja kellotapuli 19.11.1957 Tiedosto:Puolanka sankarimuistomerkki.JPG|Puolangan kirkon sankarimuistomerkki kesällä 2015 Tiedosto:Puolanka 1918 muistomerkki 1.jpg|Puolangan kirkon v. 1918 Vapaussodan valkoisten muistomerkki kesällä 2015 == Lähteet == * Puolangan kirkko. Web Archive (Kajaanin yliopistokeskus 2010). Luokka:Suomen kivikirkot Luokka:Puolanka Luokka:Kainuun kirkkorakennukset
Wildlife

Wildlife on turkulaisyhtye The Crashin toinen albumi, joka ilmestyi vuonna 2001. Se nousi Suomen virallisen listan sijalle 3, myyden kultaa. == Kappaleet == Kaikki kappaleet kirjoittanut Teemu Brunila, ellei toisin mainittu. # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Teemu Brunila - laulu, kitara * Samuli Haataja - basso * Erkki Kaila - rummut * Tomi Mäkilä - koskettimet == Arvostelut == * City: * Desibeli.net: Desibeli.net * Soundi: Soundi == Aiheesta muualla == * Wildlife discogs.com -sivustolla == Lähteet == Luokka:Vuoden 2001 albumit Luokka:The Crashin albumit
Europa Nostra

Europa Nostra (latinaa, Meidän Eurooppamme) on kulttuuriperintöä vaaliva eurooppalainen järjestö. Järjestö toimii yhteistyössä Euroopan unionin, Euroopan neuvoston ja Unescon kanssa. Järjestöön kuuluu kulttuuriperintöä vaalivia yhdistyksiä. Sillä on noin 400 eurooppalaista jäsenjärjestöä ja yhteisöjäsentä. Myös yksityishenkilöt hyväksytään jäseneksi. Suomesta Europa Nostralla on henkilö- ja yhteisöjäseniä, joista merkittävimmät ovat Suomen Kotiseutuliitto ja Suomen arkkitehtiliitto SAFA, Suomen Kulttuuriperinnön Säätiö, Suomen Kulttuuriperintökasvatuksen seura, Pohjoismaisen konservaattoriliiton Suomen osasto ry ja Ritarihuone. Europa Nostran valtuustossa on yksi suomalainen edustaja, arkkitehti Tapani Mustonen. Suomeen perustettiin maaliskuussa 2011 Europa Nostran suomalainen paikallisyhdistys Europa Nostra Finland. Yhdistys jatkaa Europa Nostra in Finland (EN-F) -yhteistyöverkoston työtä. Europa Nostra Finlandin toimisto on Suomen Kotiseutuliitossa. Yhdistyksen tarkoituksena on toimia Europa Nostra -järjestöön kuuluvien suomalaisten jäsenten yhdyssiteenä sekä toteuttaa Europa Nostran pyrkimyksiä Suomessa ylläpitämällä ja herättämällä tietoisuutta kulttuuriperinnöstä, edistämällä pääsyä tutustumaan siihen ja parantamalla kulttuuriperinnön käyttömahdollisuuksia. Europa Nostra myöntää vuosittain palkintoja kulttuuriperintöä vaalivista hankkeista. Vuonna 2012 palkintoja myönnettiin eri sarjoissa kaikkiaan 28 hankkeelle. Palkinnon sai Suomesta joensuulaisen Tuupovaara-Seuran restaurointi- ja koulutushanke. Seuran palkkaamat pitkäaikaistyöttömät restauroivat 32 kulttuurihistoriallisesti arvokasta rakennusta. Lisäksi suoritettiin 8 ammattitutkintoa. Erityismaininnan sai suomalaisten opiskelijoiden konservointihanke Italiassa, konservointikohde oli Alvar Aallon suunnittelema paviljonki Venetsiassa. Turkulainen arkkitehti Benito Casagrande sai erityismaininnan elämäntyöstään, joka kohdistui muun muassa Turun historiallisen keskustan pelastamiseen. Pääpalkinto (Grand Prix) tuli Suomeen viimeksi vuonna 2009, jolloin sen sai Kesälahden kirkon vanhan tapulin ansiokas restaurointityö. Suomesta on palkittu lisäksi Tapiolan uimahallin peruskorjaus (2008), Helsingin yliopiston Porthanian peruskorjaus (2007) ja Kierikkikeskus (2002). ==Lähteet== *Suomen Kotiseutuliitto > Europa Nostra in Finland ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Europa Nostra Luokka:Kansainväliset järjestöt Luokka:Eurooppalainen kulttuuri Luokka:Kulttuuriperintö Luokka:Eurooppalaiset järjestöt ja organisaatiot hu:Europa Nostra-díj
Antonio Mistrorigo

Antonio Mistrorigo (26. maaliskuuta 1912 – 14. tammikuuta 2012) oli italialainen kirkonmies, joka sai katolisen pappisvihkimyksensä 7. heinäkuuta 1935. Piispaksi hänet vihittiin 25. huhtikuuta 1955. Mistrorigo toimi ensin Troian piispana Foggian maakunnassa vuosina 1955–1958, sitten Trevison piispana vuosina 1958–1988. == Aiheesta muualla == * Catholic-hierarchy.org: Bishop Antonio Mistrorigo Luokka:Italialaiset piispat Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1912 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Crenarchaeota

Crenarchaeota, eosyytit eli Crenarchaea ovat mikroskooppisten pienten bakteerimaisten arkeonien eräs ryhmä. Ensin nämä eliöt löydettiin kuumista ympäristöistä, ja näin ollen niitä pidettiin äärioloissa elävinä ekstremofiileinä, lähinnä kuumassa elävinä Thermoprotei-termofiileinä. Nyttemmin on todettu, että nämä "eosyytit" ovat hyvin yleisiä merissä alhaisissa lämpötiloissa. Joillain näistä on histoneita. Crenarcheota-arkit ovat gram-negatiivisia ja muodoltaan mm. pallomaisia, sauvamaisia ja pitkulaisia. Yksi tunnetuimmista "eosyyteistä" on Sulfolobus solfataricus, joka elää pH:ssa 1–2 maaperässä ja yli 80 °C kuumassa lähteessä. Jotkut eosyytit kestävät 113 °C:n lämpötilaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Medical Subject Headings (MeSH): Crenarchaeota Luokka:Mikrobiologia Luokka:Arkeonit
Thermoplasma

Thermoplasma on bakteerimainen pieni arkeoni. Se kuuluu kuumassa viihtyvään Thermoplasmata/Thermoplasmataceae-ryhmään. Näillä eliöillä ei ole jäykkää soluseinää. Tunnetuimmat, genomiltaan tutkitut ovat T. acidophilum ja T. volcanium. Thermoplasma acidophilumin genomi on yksi pienimmistä ei- loismaisten solulimallisten mikrobien genomeista, se käsittää vain 1 564 905 emäsparia ja 1 509 geeniä. Pienin tunnettu vapaan mikrobin genomi on toistaiseksi meren α-proteobakteeri Pelagibacter ubiquella, se kattaa 1 308 759 emäsparia eli 1 354 geeniä. T. acidophilum elää 59 °C:ssa ja happamassa, pH 2:ssa. T. acidophilumin ja Sulfolobus solfataricus -lajin välillä on tapahtunut melko runsaasti geenisiirtoa. == Katso myös == *Ekstremofiilit == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Thermoplasma volcanium * Thermoplasma acidophilum * The genome sequence of the thermoacidophilic scavenger Thermoplasma acidophilum Luokka:Arkeonit
Todistaja (täsmennyssivu)

Todistaja tarkoittaa seuraavia asioita: * todistaja, oikeudenkäynnissä kuultava henkilö * Todistaja, Billy Wilderin ohjaama elokuva vuodelta 1957 * Peter Weirin Todistaja (myös Todistaja), Peter Weirin ohjaama elokuva vuodelta 1985 * Todistaja, Pelle Miljoona & Ylivoima -yhtyeen albumi * Jehovan todistaja * Todistaja, norjalainen rikossarja vuodelta 2014.
Hulk vs.

Hulk vs. (Hulk Vs) on vuonna 2009 suoraan DVD:lle julkaistu animaatioelokuva, jossa Hulk kohtaa ensimmäisessä tarinassa Wolverinen ja toisessa Thorin. Elokuvan ohjasivat Frank Paur ja Sam Liu. Sen käsikirjoittivat Greg Johnson, Christopher Yost ja Frank Paur. Pääosassa toimivat Bryce Johnson, Fred Tatasciore, Steven Blum ja Matthew Wolf. == Segmentit == Elokuva koostuu kahdesta erillisestä tarinasta, jotka kestävät yhteensä noin 82 minuuttia. === Hulk Vs Wolverine === Ensimmäinen osa kestää noin 37 minuuttia ja perustuu löyhästi The Incredible Hulk -sarjakuvan ensimmäisen osan 181 numeroon, jossa esitellään Wolverine. Jeff Matsuda toimi taiteellisena ohjaajana Craig Kylen ja Christopher Yostin yhteiskäsikirjoittamassa tarinassa. Kyle mukaan tarina on osittain myös jatko-osa Wolverine and the X-Menin seitsemännelle jaksolle, jossa heidän uusintataistelunsa on kuitenkin vähemmän väkivaltainen. Hulk taistelee elokuvassa Wolverinen lisäksi muita Ase-X:n jäseniä Lady Kuolemaniskua, Sapelihammasta, Punaomegaa ja Deadpoolia vastaan. ==== Juoni ==== Elokuvassa Department H lähettää Wolverinen Hulkin perään erään kanadalaisen kylän tuhoamisen jälkeen. Wolverinen löytäessä pitkän etsinnän päätteeksi Hulkin heidän taistelunsa keskeytyy Ase-X:n siepatessa molemmat päämajaansa. Professori Thorton yrittää luoda Hulkista uutta voittamatonta asettaan Wolverinen avulla, mutta Lady Deathstriken mielestä Wolverine pitäisi tappaa. Tämän seurauksena hän pettää professorin ja tappaa hänet. ==== Äänirooleissa ==== === Hulk Vs Thor === Toinen tarina kestää noin 45 minuuttia. Siinä Loki teleporttaa Hulkin Asgardiin Odinin ollessa unitilassaan. Päästyään Asgardiin Hulk taistelee Thorin lisäksi kaikkia asgardilaisia vastaan. ==== Juoni ==== Odin on suojellut Asgardin valtakuntaa jo useiden vuosien ajan, mutta joka talvi hänen täytyy levätä viikko, jonka aikana Asgardia uhkaavat useat vaarat. Nämä vaarat eivät kuitenkaan ole kyenneet tekemään vallankaappausta tai mitään suuria tuhoja Thorin estäessä ne joukkoineen. Erityisesti Thorille katkera Loki päättää siepata Bruce Bannerin ja houkutella hänen sisällään olevan pedon Hulkin esille. Lumoajattaren avulla he saavat Hulkin Lokin telepaattiseen valtaan, joka aloittaa tuhoisan hyökkäyksen kohti Asgardia ja erityisesti Thoria kohtaan. ==== Äänirooleissa ==== === Suomalainen julkaisu === Hulk Vs. on julkaistu myös Suomessa suomenkielisen dubbauksen kera. Jostain syystä DVD:n kansi ja nimi oli muokattu antamaan kuva, että DVD olisi omistettu yksinomaan Wolverinelle. Lisäksi takakannessa annetaan virheellisesti ymmärtää, että DVD:llä olisi tekstitys mukana. Kyseistä ominaisuutta ei ole, vaikka DVD:ssä onkin mahdollisuus katsoa molemmat elokuvat myös alkuperäisillä äänillä. ==== Suomalaiset äänet ==== == Lähteet == Luokka:Supersankarielokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset animaatioelokuvat Luokka:Vuoden 2009 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Marvel-universumiin perustuvat elokuvat Luokka:Marvel Comics -animaatio Luokka:Hulk-elokuvat Luokka:Suoraan videolle julkaistut elokuvat Luokka:Episodielokuvat
Pelagibacter ubique

Pelagibacter ubique lienee maailman yleisin bakteeri, sitä esiintyy arviolta 1028 solua. Se on genomiltaan pienin tunnettu vapaa organismi, 1 308 759 emäsparia eli 1 354 geeniä. P. ubique on myös yksi pienimmistä itsenäisesti jakautuvista soluista, pituus 0,37–0,89 µm ja läpimitta 0,12–0,20 µm. P. ubique kuuluu luokkaan Alphaproteobacteria ja lahkoon Rickettsiales. ==Aiheesta muualla== *BBC News: Ocean bug has 'smallest genome' Luokka:Proteobacteria
Choronzon

__NOTOC__ Choronzon on brittiläisen Akercocke-metalliyhtyeen kolmas studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2003 levymerkillä Earache Records. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Jason Mendonca – kitara, laulu * Paul Scanlan – kitara * Peter Theobalds – bassokitara * David Gray – rummut, lyömäsoittimet * The Ritz – kosketinsoitin === Tuotanto === * Martin Bonsoir – äänittäjä * Neil Kernon – miksaaja * John Paul – masteroija == Arvostelut == * Allmusic: Allmusic review * Chronicles of Chaos: 8.5/10Chronicles of Chaos: Album review * Imperiumi: 4/10 * Soundi: == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Akercocken albumit Luokka:Vuoden 2003 albumit
Bernard Francis Law

Bernard Francis Law (4. marraskuuta 1931 Torreón, Meksiko – 20. joulukuuta 2017 Rooma, Italia) oli katolisen kirkon yhdysvaltalainen pappi. Hänestä tehtiin yksi kardinaaleista vuonna 1985.Santiebeati.it: Bernard Francis Law Viitattu 20.3.2012 == Elämä == Bostonin arkkipiispana hän toimi vuodesta 1984. Hän erosi virastaan 13. joulukuuta 2002 pedofiliaskandaalin ravisteltua arkkihiippakuntaa.New York Times: The Pope and the Pedophilia Scandal Viitattu 20.3.2012Pedofiliaskandaali piinaa katolista kirkkoa Viitattu 20.3.2012 Hän jatkoi kuitenkin kirkollista uraansa; hän toimi esimerkiksi Santa Maria Maggiore -basilikan arkkipappina vuodesta 2004. Hän myös osallistui äänestysikäisenä kardinaalina vuoden 2005 konklaaviin. Torreónissa, Meksikossa syntynyt Law vihittiin papiksi 21. toukokuuta 1961. Piispaksi hänet valittiin 22. lokakuuta 1973 ja ristittiin tehtävään 5. joulukuuta 1973.Cardinaalit ACI Prensa: Bernard Francis Cardinal Law Viitattu 20.3.2012 == Lähteet == * Catholic-hierarchy.org: Bernard Francis Cardinal Law === Viitteet === Luokka:Yhdysvaltalaiset kardinaalit Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Baba Lybeck

Barbara ”Baba” Lybeck (s. 26. joulukuuta 1966 Parainen) on suomalainen toimittaja. Koulutukseltaan hän on filosofian maisteri, pääaineenaan yleinen kirjallisuustiede. == Ura == Lybeck työskenteli uutistenlukijana Nelosen uutisissa vuosina 1998–2009. Hän siirtyi 2009 Yleisradioon tuottajaksi. Ennen Nelosen uutisia Lybeck oli työskennellyt Radio Cityssä sekä juontanut MTV3:lla NoTV:tä sekä Ylellä Suomen virallisen albumilistan kokoavaa Lista Top 40 -musiikkiohjelmaa ja ruotsinkielisellä FST:llä Bosses Bio ja Talking Heads -ohjelmia. Lybeck oli mukana myös viihdesarja Viemäri-TV:ssä ja Team Ahman yhdessä jaksossa vuonna 2007 omana itsenään. Vuonna 1986 Lybeck näytteli Kari Paljakan ohjaamassa televisioelokuvassa Baby Love. Lybeck juonsi vuosien 2003–2007 Jussi-gaalat. Lybeck toimi vuosina 2010–2018 viihdeohjelma Uutisvuodon ylituomarina ja juontajana korvaten Peter Nymanin, joka siirtyi lukemaan uutisia MTV3:lle. Vuonna 2019 Lybeck siirtyi MTV Uutisten palvelukseen juontamaan uutis- ja ajankohtaisohjelmaa Viiden jälkeen, jota esitetään puolentoista tunnin suorina lähetyksinä joka arkipäivä MTV3-kanavan alkuillassa. === Muu julkisuus === Syksyllä 2012 Baba Lybeck kilpaili Tanssii tähtien kanssa -ohjelman seitsemännellä tuotantokaudella tanssiparinaan tanssinopettaja Mikko Ahti. He putosivat kahdeksannessa pudotuksessa 25. marraskuuta 2012 yltäen kolmannelle sijalle. == Yksityiselämä == Lybeckin puoliso on muusikko-musiikkituottaja Pekka Lehti. Heillä on kaksi lasta, musiikkialalla työskentelevät Lxandra ja Benjamin. Lybeckin isovanhemmat olivat kirjailija Tito Colliander ja kuvataiteilija Ina Colliander. Lybeck kuuluu ortodoksiseen kirkkoon. Helsinkiläinen Lybeck asui vuonna 2017 Suomenlinnassa. Lybeck voitti elokuussa 2022 Varsovassa painonnostossa EM- kultaa 55-vuotiaiden 64 kilon sarjassa tuloksilla: tempaus 36 kg ja työntö 48 kiloa. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * * Luokka:Suomalaiset uutisankkurit Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nuori mies

__NOTOC__ Nuori mies on 500 kg lihaa -yhtyeen viides studioalbumi, joka julkaistiin huhtikuussa 2007. == Kappaleet == # (säv. Maritta Kuula, san. Kullervo Rainio) # (säv. Kauko Röyhkä, san. Aaro Hellaakoski) # (säv. Kuula, Röyhkä, Kimmo Laine, Olli Kauniskangas, Kari Salminen, san. Aaro Hellaakoski) # (säv. Kuula & Röyhkä, san. Uuno Kailas) # (säv. Kuula, Röyhkä & Pupu Lihavisto, san. Hellaakoski) # (säv. ja san. Kuula) # (säv. Kuula & Lihavisto, san. Kailas) # (säv. Kuula & Röyhkä, san. Kailas) # (säv. Kuula, Röyhkä & Lihavisto, san. Juhani Siljo) # (säv. Kuula & Röyhkä, san. Einari Vuorela) # (säv. Kauniskangas) # (säv. ja san. Kuula) == Kokoonpano == === Yhtye === * Maritta Kuula – laulu * Kauko Röyhkä – bassokitara, kitara, vihellys, laulu * Olli Kauniskangas – kitara, basso, munniharppu * Kimmo Laine – urut, basso, kitara, taustalaulu * Kari Salminen – rummut, lyömäsoittimet === Vierailevat muusikot === * Jouni Pusa – lyömäsoittimet, kosketinsoittimet, rummut * Laura Sippola – piano (Musta ruusu) * Jukka Putkinen – kattila * Lauri Laine – lyömäsoittimet === Tuotanto === * Jouni Pusa – pohjien äänitys (Vintage Sound) * Jukka Putkinen – äänittäjä, miksaaja (Torpdeo Sounds) * Joonatan Kotila – lisä-äänitys * Olli Kauniskangas – masteroija * Ari-Pekka Lehtisalo – kansi == Arvostelut == * Desibeli.net: * Soundi: Soundi: Levyarvio == Lähteet == Luokka:500 kg lihaa -yhtyeen albumit Luokka:Vuoden 2007 albumit
Kauko Sorjonen

Kauko Sorjonen (s. 1942 Punkaharju) on suomalainen yritysjohtaja ja kulttuurimesenaatti. Kauko Sorjonen on Kopijyvä Oy:n, Kauko Sorjosen säätiön ja Minerva Kustannus Oy:n perustaja ja niiden hallitusten pitkäaikainen puheenjohtaja. Sorjonen myi vuonna 1977 perustamansa Kopijyvä Oy:n vuonna 2008 monialakonserni Panostajalle. Vuodesta 1998 Kauko Sorjosen säätiö on jakanut avustuksia rakennussuojelulle, musiikille, kirjallisuudelle, kuvataiteelle ja tutkimukselle. Se on pelastanut monia vanhoja rakennuksia sekä Jyväskylän seudulla että Pohjois-Suomessa. == Kunnianosoituksia == Kauko Sorjonen sai kotiseutuneuvoksen arvonimen vuonna 1993. Jyväskylän yliopiston humanistinen tiedekunta myönsi 10. kesäkuuta 2000 Kauko Sorjoselle filosofian kunniatohtorin arvonimen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kauko Sorjosen säätiö * YLE uutiset: Kulttuurimesenaatti Kauko Sorjonen pelastaa Särestöniemi-museon Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset mesenaatit Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Chav

Chav on englanninkielinen puhekielen termi, jolla viitataan Britanniassa tietyntyyppisiin työväenluokkaisiin nuoriin. Ilmiöön tavallisesti yhdistettäviä asioita ovat oppimattomuus, vastuuntunnottomuus, väkivaltaisuus ja huono maku, sekä pukeutumistyyli, johon kuuluu koruilla koreilu, valkoiset urheilujalkineet ja merkkivaatteilla leveily. Ilmiöllä on useita erilaisia nimityksiä alueesta riippuen. Muun muassa Skotlannissa vastaavaa ilmiötä kutsutaan nimellä neds.http://www.worldwidewords.org/topicalwords/tw-cha2.htm Sekä sanat chav että neds lisättiin 2000-luvun alussa englannin kielen sanakirjoihin.http://news.bbc.co.uk/2/hi/uk_news/scotland/4075012.stmhttp://news.bbc.co.uk/2/hi/uk_news/4074760.stm Samoihin aikoihin ilmiö sai runsaasti huomiota myös tiedotusvälineissä. Huumoriohjelma Pikku-Britanniassa esiintyvä Vicky Pollard -hahmo on stereotypia naispuolisesta chav-kulttuurin edustajasta. http://www.guardian.co.uk/media/2006/aug/27/broadcasting.uknews Suomalaisia pissiksiä on verrattu chav-nuoriin. == Katso myös == * Roadman-kulttuuri == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Brittiläinen nuorisokulttuuri Luokka:Englanninkieliset sanat ja sanonnat Luokka:Stereotyypit
Eesti Päevaleht

Eesti Päevaleht (EPL) on yksi Viron vanhimpia sanomalehtiä ja maan toiseksi suurin päivälehti Postimeesin jälkeen. Sen levikki toukokuussa 2016 oli 18 700 kappaletta.http://www.eall.ee/tiraazhid/ Sen lukijamäärä on noin 100 000.http://reklaam.lehed.ee/news/epl_est/print/eesti-paevalehe-eelised- reklaamikanalina?id=48957239 Huhtikuun alusta 2024 Eesti Päevaleht ilmestyy ainoastaan sähköisenä. ==Historia== Eesti Päevalehden edeltäjä Päevaleht perustettiin 16. joulukuuta 1905. Vuonna 1940 neuvostomiehityksen yhteydessä Eesti Päevaleht kansallistettiin ja sen nimeksi muutettiin Noorte Hääl ("Nuorten Ääni"), josta tehtiin kommunistipuolueen nuorisoliiton (Komsomol) äänenkannattaja. Viron itsenäisyyden palauttamiseen johtaneella siirtymäajalla palautti myös Noorte Hääl alkuperäisen nimensä Päevaleht 1. helmikuuta 1990. Hommikuleht, Päevaleht ja Rahva Hääl yhdistyivät 5. kesäkuuta 1995 lehdeksi nimeltä Eesti Päevaleht. Vielä 25. syyskuuta 1995 Eesti Päevalehteen yhdistyi alun perin Rahva Häälestä irronnut Eesti Sõnumid. Tukholmassa toimii edelleen virolaispakolaisten vuonna 1959 perustama viikkolehti Eesti Päevaleht (EPL) (), jonka toimitus sijaitsee Tukholman Eesti Majassa. Tukholman Eesti Päevalehden ensimmäinen päätoimittaja oli Postimehen Tallinnan-toimituksen viimeinen päällikkö Juhan Koklahttp://www2.kirmus.ee/biblioserver/isik/index.php?id=1459 , joten lehdellä sinänsä ei ole mitään kytköstä vuonna 1905 perustettuun alkuperäiseen Päevalehteen. == Omistussuhteet == Vuonna 1996 Eesti Päevalehden omistussuhteet olivat seuraavat: Jaan Manitski 49 %, Hans H. Luik 33 % ja Andres Bergmann 18 %.http://arileht.delfi.ee/news/uudised/eesti-paevalehe- omanikud?id=50733185 Vuonna 2008 lehden omistivat puoliksi Jaan Manitskin Vivarone Oü ja Hans H. Luikin Ekspress Group.Ekspress Group . Maaliskuussa 2011 Luikin Ekspress Group osti koko lehden osakekannan ja vuokrasi toimituksen tilat Manitskin Vivaronelta. Toukokuussa 2011 Ekspress Group yhdisti piirissään toimineen Eesti Ajalehed Eesti Päevalehteen. Näin syntyi suuri Eesti Päevaleht-lehtitalo, johon kuuluvat Eesti Päevaleht, Maaleht ja Eesti Ekspress. Maaliskuussa 2012 tähän yhdistettiin vielä Delfi.ee- uutisportaali tehden näin Eesti Päevalehdestä merkittävän mediaportaalin Virossa, johon median digitalisoitumiskehitys on myös vaikuttanut. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Eesti Päevalehden kotisivut Luokka:Virolaiset sanomalehdet
Nostalgia (elokuva)

Nostalgia () on valtaosin venäjänkielinen, mutta lähinnä Italiassa kuvattu elokuva vuodelta 1983. Sen on ohjannut Andrei Tarkovski ja keskeisissä rooleissa nähdään Oleg Jankovski, Domiziana Giordano ja Erland Josephson. == Musiikki == Filmi sisältää Claude Debussyn, Richard Wagnerin, Ludwig van Beethovenin ja Giuseppe Verdin musiikkia sekä venäläisiä kansanlauluja. == Rooleissa == == Aiheesta muualla == * * Nostalghia Arts & Faith Top100 Spiritually Significant Films -listalla * DVD comparison #1 (Fox- Lorber-R0-NTSC vs. Enter One-R3-NTSC) * DVD comparison #2 (Fox-Lorber-R0-NTSC vs. Artificial Eye-R2-PAL) * DVD comparison #3 (Fox Lorber vs. RusCiCo) * Nostalghia.com * Nostalghia page * NY Times Nostalghia review Luokka:Vuoden 1983 italialaiset elokuvat Luokka:Andrei Tarkovskin ohjaamat elokuvat Luokka:Neuvostoliittolaiset elokuvat Luokka:Italialaiset draamaelokuvat Luokka:Monikieliset elokuvat
Solaris (vuoden 1972 elokuva)

Solaris () on Andrei Tarkovskin ohjaama neuvostoliittolainen tieteiselokuva vuodelta 1972. Se pohjautuu Stanisław Lemin romaaniin Solaris, ja päärooleissa näyttelevät Natalja Bondartšuk, Donatas Banionis, Jüri Järvet, Nikolai Grinko ja Anatoli Solonitsyn. Elokuvamusiikin sävelsi Eduard Artemjev. Solaris sai Cannesin elokuvajuhlilla 1972 Juryn erikoispalkinnon. Natalja Bondartšuk palkittiin parhaana näyttelijänä Panaman kansainvälisillä elokuvajuhlilla 1973. Vuonna 1979 Solaris pääsi mukaan suomalaiskriitikoiden kokoamalle sadan tärkeimmän elokuvan listalleAstala, Erkki: Ne sata tärkeintä, Projektio 2/1980 s. 7.. Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti sen kaikkien aikojen sadan parhaan ei-englanninkielisen elokuvan joukkoon. Solaris on meditatiivinen psykologinen draama, joka sijoittuu avaruudessa ajelehtivalle mystiselle muodostelmalle nimeltä Solaris. Siellä olevan avaruusaseman tieteellinen työ on ajautunut kriisiin ja tämän vuoksi psykologi Kris Kelvin matkaa paikalle selvittämään tilannetta. Hän huomaa, että Solariksella kaikki on todellista ja epätodellista. Solaris on elävää ainetta, joka toimii kuin jättiläisen aivot. Sen arvoitus kiehtoo ihmisiä, koska merellä on kyky muuttaa materiaksi kaikki heidän mielikuvansa ja muistonsa — kodista ja rakkaimmista kaukana Maassa. Elokuvassa ääretön maailmankaikkeus, mennyt ja tuleva, elämä ja kuolema kietoutuvat toisiinsa. Vaikka elokuva on maineikas, ei Lem ollut tyytyväinen Tarkovskin versioon. Syynä olivat näkemyserot, sillä Lem kuvasi romaanissaan ihmisen kyvyttömyyttä kommunikoida vieraan elämänmuodon kanssa, kun taas Tarkovski nosti keskiöön päähenkilöiden suhteet ja heidän sisäisen maailmansa.Elitisti elokuvalehti ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Phillip Lopaten essee Criterion Collectionissa Luokka:Vuoden 1972 neuvostoliittolaiset elokuvat Luokka:Andrei Tarkovskin ohjaamat elokuvat Luokka:Tieteiselokuvat Luokka:Avaruuselokuvat Luokka:Stanislaw Lem
John Michael Talbot

John Michael Talbot (s. 8. toukokuuta 1954 Oklahoma City, Oklahoma, Yhdysvallat) on roomalaiskatolinen munkki, laulaja-lauluntekijä ja kitaransoittaja. Hän perusti luostarin The Brothers and Sisters of Charity (Laupeuden Veljet ja Sisaret) Arkansas'ssa (Yhdysvallat).Simplicity (with Dan O'Neill) — (Troubadour For The Lord) ISBN 0-89283-635-0 == Diskografia == * 1. Reborn (1972) * 2. John Michael Talbot (1976) * 3. The New Earth (1977) * 4. The Lord's Supper (1979) * 5. Beginnings / The Early Years (1980) * 6. Come to the Quiet (1980) * 7. The Painter (1980) * 8. For the Bride (1981) * 9. Troubadour of the Great King (1981) * 10. Light Eternal (1982) * 11. Songs For Worship Vol. 1 (1982) * 12. No Longer Strangers (1983) * 13. The God of Life (1984) * 14. Songs For Worship Vol. 2 (1985) * 15. The Quiet (1985) * 16. Be Exalted (1986) * 17. Empty Canvas (1986) * 18. The Heart of the Shepherd (1987) * 19. Quiet Reflections (1987) * 20. The Regathering (1988) * 21. Master Collection (1988) * 22. The Lover and the Beloved (1989) * 23. Come Worship the Lord Vol. 1 (1990) * 24. Come Worship the Lord Vol. 2 (1990) * 25. Hiding Place (1990) * 26. The Birth of Jesus (1990) * 27. The Master Musician (1992) * 28. Meditations in the Spirit (1993) * 29. Meditations from Solitude (1994) * 30. Chant from the Hermitage (1995) * 31. The John Michael Talbot Collection (1995) * 32. The Talbot Brothers Collection (1995) * 33. Brother to Brother (1996) * 34. Our Blessing Cup (1996) * 35. Troubadour for the Lord (1996) * 36. Table of Plenty (1997) * 37. Hidden Pathways (1998) * 38. Pathways of the Shepherd (1998) * 39. Pathways to Solitude (1998) * 40. Pathways to Wisdom (1998) * 41. Quiet Pathways (1998) * 42. Spirit Pathways (1998) * 43. Cave of the Heart (1999) * 44. Simple Heart (2000) * 45. Wisdom (2001) * 46. Signatures (2003) * 47. City of God (2005) * 48. Monk Rock (2005) * 49. The Beautiful City (2006) * 50. Living Water 50th (2007) * 51. Troubadour Years (2008) == Lähteet == == Aiheesta muualla == === Internetissä === * viralliset sivut * The Brothers and Sisters of Charity Luokka:Yhdysvaltalaiset laulajat Luokka:Yhdysvaltalaiset laulaja-lauluntekijät Luokka:Kristityt munkit Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Spyke

Spyke (Evan Daniels) on X-Men: Evolution -animaatiosarjassa esiintyvä nuori poika, jolla on kyky kasvattaa luisia piikkejä kehostaan. Storm (Ororo Munroe) on hänen tätinsä. Vaikka hahmo luotiin pelkästään animaatiosarjaa varten, mutantteja samankaltaisine voimineen on olemassa. Luokka:Marvel-universumin sivuhenkilöt
G18

G18Talon vahtimestarin vastaus kysymykseen mikä tämän talon nimi on? on uusrenessanssityylinen entinen koulurakennus Helsingin Kampissa Bulevardin ja Yrjönkadun kulmassa, osoitteessa Yrjönkatu 18 – Bulevardi 8. Rakennus valmistui vuonna 1884 Helsingin suomalaisen tyttökoulun käyttöön.Viikin normaalikoulun historia lyhyesti Sen suunnitteli arkkitehti Sebastian Gripenberg.Yrjönkatu 18 – Bulevardi 8 – korttelit.fi Vuoden 1885 säätyvaltiopäivillä pappissäädyn kokoukset pidettiin tässä rakennuksessa.Säätyvaltiopäivien ajankohdat ja kokoontumispaikat Eduskunnan arkisto. Viitattu 2.8.2012. Talon omistajana on ollut vuodesta 2003 Svenska Folkskolans Vänner.G18 – kuvaus Talossa tehtiin laaja restaurointityö vuonna 2005 Stefan Ahlmanin johdolla.Helsingin Sanomat, 18.5.2008, s. A17 Talon tilat ovat erilaisten yleisötilaisuuksien käytössä. Suurimmat tilat ovat 160 m2 kokoinen juhlasali sekä 60–70 m2 kokoiset studio ja kellariholvi.G18 Yrjönkatu 18 00120 Helsinki Studiotila on Cityfolkhögskolanin käytössä.G 18 Talossa toimii myös Galleria G18TANIA SIMBERGIN VALOKUVIA GALLERIA G-18:SSAGalleria G18 ja Ravintola G-18. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * G18 Luokka:Helsingin suojellut rakennukset Luokka:Kamppi Luokka:Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Tarquinia

Tarquinia, antiikin Tarquinii, on historiallinen kaupunki Italiassa Viterbon maakunnassa Latiumin alueella. Keskiajalta vuoteen 1934 kaupunkia kutsuttiin nimellä Corneto. Tarquiniassa on 16 475 asukasta (31.12.2015). == Historiaa == Tarquinii oli etruskien merkittävin kaupunki, ja modernin Tarquinian liepeillä onkin huomattavia muinaisjäänteitä heidän ajaltaan, kuten tuhansia hautoja käsittävä nekropoli, joka kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon. Legendan mukaan Tarquinius Superbus, Rooman viimeinen kuningas, oli kotoisin Tarquiniista. Tarquinian haudat ovat geometrisesti koristeltuja, maahan kaivettuja hautoja. Niissä olevista kuvista vain harva viittaa suruun tai kuolemaan. Esimerkiksi Tomba del Orco -hauta on vuodelta 375 eaa., ja se on Spurinna-suvun ruumishauta. Kuvissa on etruskinainen, hellenististä ihmiskuvausta, tummat pilvet. Toisen kammion kuvituksessa on demoneita, hirviöitä ja Odysseus-aihe. Tomba degli Scudi eli kilpihauta on sotaisan Velcha-suvun hauta. He olivat sukua Spurinna-suvulle. Siinä on kuvailtu soittaja kulkueessa etruskijohtaja Laart Velchan kunniaksi. Maalauksissa on tarkasti kuvatut kengät, joka viittaa etruskien käsityötaitoon. Poikkeuksellisesti yhdellä naisella on surullinen ilme. Sankarillisuus ilmenee Vether-sankarin sauvasta. 400-luvulta on Naarasleijonahauta, jossa on kuvattu musiikkia, tanssia ja juhlia. Maalauksissa on myös delfiineitä ja lentäviä lintuja. UrnesMonterozzi.jpg|Tarquinian uurna-alue Monterozzi on maailmanperintökohde. Velcha.jpg|Velia Velcha, kuva Tomba della Orco -haudan seinällä Photo Paolo Villa VR 2016 (VT) F0163960tris Palazzo Vitelleschi, cavalli alati bardati, scultura etrusca ellenistica, insieme, Tarquinia.jpg|Siivekkäät hevoset valjailla, terrakotta-bareljeef, etruskien taidetta hellenistisen aikakauden ajalta (kuningattaren alttarin temppelin rauniot, nykyään Palazzo Vitelleschi Tarquinia) == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Latiumin kaupungit Luokka:Viterbon maakunnan kunnat Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Italiassa Luokka:Etruskien kaupungit
Victor French

pienoiskuva|Victor French vuonna 1977. Victor French (4. joulukuuta 1934 Santa Barbara – 15. kesäkuuta 1989 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Frenchin isä oli sijaisnäyttelijä, ja myös poika halusi jo varhaislapsuudessaan näyttelemään. Hän sai ensimmäiset näyttelykokemuksensa lännenelokuvissa, joissa hän näytteli aina ”pahojen” puolella. Varsinkin 1960- ja 1970-luvuilla French oli erittäin aktiivinen näytellen lukuisissa elokuvissa ja televisiosarjoissa. Vuosina 1966–1967 Victor esiintyi vakoojasarjassa Salainen agentti 86 ensimmäisen tuotantokauden alussa agentti 44:nä. Aikaisemmin muutama yksittäinen vierailu Bonanzaan oli tutustuttanut Frenchin Michael Landoniin, jonka kautta hän sai pestin herra Edwardsin osaan televisiosarjassa Pieni talo preerialla. Kuvauksissa hän tutustui Julie Cobbiin, jonka kanssa hän avioitui vuotta myöhemmin 1976. Avioliitto kesti kuitenkin vain pari vuotta eikä French mennyt enää toiste naimisiin. Kolmen tuotantokauden jälkeen vuonna 1977 French jätti Pienen talon preerialla näytelläkseen omassa tilannekomediasarjassaan Carter Country. Poissaolo ei kestänyt kuin muutaman vuoden, sillä jo vuonna 1981 French palasi sarjaan näyttelemään Edwardsia. 1980-luvulla Frenchin televisio- ja elokuvatyöt vähenivät huomattavasti – ehkä osittain siitä syystä, että French oli saanut tarpeekseen ”pahan pojan” rooleista ja kieltäytyi nyt kaikista sellaisista. Lopulta hän tekikin menestyksekkäimmän roolinsa Landonin rinnalla enkeli Markina. Näyttelemisen ohella Victor myös ohjasi televisioon muun muassa osia sarjoista Pieni talo preerialla, Enkeli maantiellä ja Dallas. Hän toimi välillä palkittuna ohjaajana myös Los Angelesin teattereissa. Enkeliä maantiellä esitettiin kaikkiaan viiden tuotantokauden verran alkaen 19. syyskuuta 1984. Neljä ensimmäistä kautta kestivät talvikauden sisältäen 24–25 jaksoa. Viides kausi oli pahoin katkonainen ja päättyi lopulta kesken vain 13 jakson kuvaamisen jälkeen. French kuoli keuhkosyöpään 15. kesäkuuta 1989 pian saatuaan valmiiksi viimeisen jakson sarjasta. Viimeinen jakso esitettiin televisiossa vain kuusi viikkoa myöhemmin 4. elokuuta 1989. == Aiheesta muualla == * * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 1989 kuolleet
Marieberg

Marieberg voi tarkoittaa seuraavia *Marieberg, kaupunginosa Tukholmassa *Marieberg International, Bonnier-konserniin kuuluva lehtiyhtiö *Marieberg, asuinalue Lapinjärven kunnassa Etelä-Suomen läänissä *Marieberg, entinen taajama Kramforsin kunnassa Ruotsissa *Marieberg, entinen taajama ja nykyinen asuinalue Örebron kunnassa Ruotsissa
Pyhityssaari

Pyhityssaari (Святой) on Laatokan Valamon sivuluostari eli skiitta. Saari on Valamon saariston kaukaisin ja eräs jylhimpiä; saareen pääsee avoveden aikana vain tyynellä säällä. Ensimmäinen siellä kilvoitellut oli pyhittäjä Aleksanteri Syväriläinen, jonka erakkoluola oli jäljellä saaressa vielä ennen sotia Valamo - kuvia ja historiaa luostarisaarilta, s. 50-51 Saareen rakennettiin igumeni Damaskinin aikana kirkko ja asuntola; sinne asettui muutamia skeemamunkkeja. Munkit viljelivät maata ja olivat pitkälti omavaraisia. Pyhityssaari oli ankarimman mahdollisen kilvoittelun paikka ja sinne pääseminen koettiin suurena etuoikeutena; harva ulkopuolinen pääsi saarelle ennen sotavuosia. Viestinviejätkään eivät astuneet laituria pitemmälle. Kun luostarista tehtiin kuvateosta, valokuvaajat pääsivät tiettävästi ainoan kerran myös Pyhityssaareen. Valamo - kuvia ja historiaa luostarisaarilta, s. 187 1930-luvulla, kun saaressa asui enää yksi valvojamunkki, turisteja alettiin päästää valitusti saareen. Kenraali Mannerheim oli eräs heistä: hän kävi saaressa 5. elokuuta 1934; hän polvistui erakon majassa ikonin edessä, pyysi erakkoa rukoilemaan kanssaan ja pyysi lähtiessään tältä siunauksen.Finni s. 128-129 Maaliskuussa 1940 pappismunkit isä Pietari (Pauli Jouhki) ja isä Paavali kävivät Pyhityssaaressa keräämässä talteen evakuointikelpoiset ikonit, pienimmät kirkonkellot sekä ehtoollisvälineet, pyhäinjäännökset alttaripöydästä ja antiminssit. Tämä olikin viimeinen Suomen ajan käynti tuossa salaperäisessä paikassa. Valamo - kuvia ja historiaa luostarisaarilta; arkkipiispa Paavali: Luostarin viimeiset päivät, s. 84-88 Sotavuosien jälkeen, kun Valamo jäi venäläisille, Pyhityssaaren ylle laskeutui vuosikymmenien ajaksi täydellinen hiljaisuus. Vasta neuvostovallan päättymisen jälkeen Pyhityssaareen on taas päästy; kirkko todettiin säilyneeksi ihmeen hyvin ja kunnostuskelpoiseksi. ==Lähteet== * Valamo - kuvia ja historiaa luostarisaarilta * Finni, Saara: Valamo - sinisen kukan saari; Gummerus 1990; ISBN 951-30-9371-9 ===Viitteet=== Luokka:Valamo Luokka: Luovutettujen alueiden kirkkorakennukset Luokka:Laatokan saaret
Pyhän Andreaksen kello

Pyhän Andreaksen kello oli Laatokan Valamon suurin kirkonkello. Kello valettiin Pietarissa vuonna 1894 ja se oli pari vuotta katokseen sijoitettuna ennen nykyisen pääkirkon valmistumista. Kello painoi tuhat puutaa eli noin kuusitoista ja puoli tonnia. Kelloa soitti normaalisti kaksi munkkia ja he näkivät soiton tahdin kellotornin seinällä olevasta köyden varaan ripustetusta kuulasta. Kelloa käytettiin suurissa juhlasoitoissa ja sen ääni kuului Sortavalaan ja tyynellä säällä Pitkärantaan asti. Sitä soitettiin myös kerran, kun munkki kuoli ja kolmesti kun igumeni kuoli. 18\. maaliskuuta 1940 meni evakuoinnille annettu määräaika umpeen. Myöhempi Uuden Valamon johtaja, munkkidiakoni Simforian kiipesi kellotorniin ja soitti Pyhän Andreaksen kelloa 12 kertaa. Jatkosodan aikana kun kymmenen munkkia isä pappismunkki Filagrin johdolla pääsi takaisin vanhaan Valamoon tutkimaan sotavaurioita, he havaitsivat että venäläiset olivat räjäyttäneet suuren kellon kappaleiksi. Kun Neuvostoliiton kaatumisen jälkeen Valamo palasi luostariksi, restaurointi aloitettiin. Vuonna 2008 uusi Pyhän Andreaksen kello on entisen tuhotun paikalla. ==Lähteet== * Valamo, historiaa ja kuvia Laatokan luostarisaarilta: ** arkkipiispa Paavali: Luostarin viimeiset päivät, s. 84-88 ** kellon alkuperästä s. 54 ** kuva kellosta katoksessa pihalla, s. 55 ** kuva kellosta tornissaan s. 128 ** sodan ja miehityksen jäljistä Valamossa, s. 243 ** kuva rikotusta kellosta s. 244 Luokka:Valamo Luokka:Kellot_(soittimet)
Sokerivero

Sokerivero on Suomessa 1939–1949 ja 1975–1994 käytössä ollut valmistevero. Sitä oli velvollinen maksamaan jokainen, joka ansiotarkoituksessa valmisti tai toi maahan sokeria. Vuosina 1939–1949 veron nimenä oli sokerista suoritettava valmistevero, jota maksettiin sokerijuurikkaasta valmistetusta raaka- eli kidesokerista.Laki 378/1939 Vuonna 1975 veron nimenä oli sokerijuurikkaasta valmistettujen tuotteiden valmisteveroLaki 390/1975 ja 1976–1979 sokerituotteiden valmistevero.Laki 26/1976 Sokeriveron suuruus vaihteli lähes vuosittain. Sitä maksettiin tietty summa kiloa kohden. Nestemäisen sokerin veronalaiseksi painoksi katsottiin kuivapaino. Verotonta oli Suomessa valmistettu sokeri, joka vietiin maasta tai siirrettiin vapaa-alueelle, tullivarastoon tai verottomien tavaroiden myymälään. Samoin verotonta oli hiivan, lääkkeiden ja rehujen valmistukseen käytetty sokeri.Laki sokeriverosta 872/1979 ==Katso myös== * Makeisvero ==Lähteet== Luokka:Historialliset verot Luokka:Sokeri Luokka:Terveysperusteiset verot