EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Dogfood

Dogfood on suomalaisen Pera & The Dogs -yhtyeen ensimmäinen albumi. Se julkaistiin vuonna 1979. == Kappaleet == # # # # # ;B-puoli # * # # # # == Aiheesta muualla == * Dogfood discogs.com -sivustolla Luokka:Vuoden 1979 esikoisalbumit Luokka:The Dogsin albumit
Tyne ja Wear

Tyne ja Wear (Tyne and Wear) on metropolikreivikunta Koillis-Englannissa Pohjanmeren rannalla, Tyne- ja Wearjokien varrella. Ennen metropolikreivikunnan perustamista vuonna 1974 sen alueet kuuluivat Northumberlandin ja Durhamin kreivikuntiin. Kreivikunnan asema on ollut täysin muodollinen vuodesta 1986, jolloin sen valtuusto lakkautettiin ja hallinto siirrettiin viidelle metropolihallintopiirille. Tyne ja Wear jatkaa kuitenkin olemassaoloaan lainsäädännöllisenä ja tilastoinnin yksikkönä. Vuonna 2020 kreivikunnan alueella arvioitiin elävän noin ihmistä. == Metropolihallintopiirit == Tynen ja Wearin muodollisen kreivikunnan alueella sijaitsevat seuraavat hallinnolliset alueet: Hallinnon taso Väkiluku (2020) Lähde Kartalla Gatesheadin metropolikaupunkipiiri * 1 Newcastle upon Tynen kaupunki * 2 North Tynesiden metropolikaupunkipiiri * 3 South Tynesiden metropolikaupunkipiiri * 4 Sunderlandin kaupunki * 5 * Metropolikaupunkipiiri * Metropolikaupunkipiiri * Metropolikaupunkipiiri * Metropolikaupunkipiiri * Metropolikaupunkipiiri == Talous == Newcastle ympäristöineen on ollut hiilikaivosten ja jokisatamien takia tärkeää teollisuusaluetta. Hiilikaivosten ehdyttyä alueen suurimmat työllistäjät ovat julkishallinnon virastoja sekä kaupan ja palvelun yrityksiä. Yli tuhannen työntekijän toimijoita ovat * puhelinyhtiöt Orange (Wallsend), British Telecom (Sunderland) ja T-Mobile (Sunderland) * rahoitusalalta AA (Newcastle), ja Barclays (Sunderland) * kaupan alalta Fenwickin ja John Lewisin tavaratalot (Newcastle) Littlewoods Home Shopping (Sunderland) * EDF-energiayhtiöllä on palvelukeskus Sunderlandissa * Raskaampaa teollisuutta edustavat Nissan Sunderlandissa sekä Siemens, joka toimii sekä Hepburnissa että Newcastlen puolella Auto- ja lääketeollisuudessa toimii myös useita 500–1 000 henkeä työllistäviä yrityksiä. == Väestö == Vuonna 2020 Tynen ja Wearin metropolikreivikunnassa oli noin asukasta ja seuraavat yli asukkaan asutuskeskukset: Asutuskeskus Hallinnollinen alue Väkiluku (2020) Lähde Newcastle upon Tyne Newcastle upon Tyne Sunderland Sunderland Gateshead Gateshead South Shields South Tyneside Tynemouth North Tyneside Washington Sunderland Wallsend North Tyneside Jarrow South Tyneside Longbenton North Tyneside Whitley Bay North Tyneside Hebburn South Tyneside Alue on perinteistä työväenpuolueen tukialuetta. Parlamenttivaaleissa se muodostaa 14 vaalipiiriä, ja vuoden 2005 vaaleissa jokaisesta niistä valittiin parlamenttiin työväenpuolueen ehdokas. Kunnallishallinto päätyi vuoden 2005 vaaleissa muualla työväenpuolueen käsiin, mutta Newcastlessa liberaalidemokraatit veivät enemmistön. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Tynen ja Wearin alueen museoiden verkkosivusto *
M/S Ramadan

M/S Ramadan () oli vuonna 1942 valmistunut maihinnousualus, joka muutettiin sodan jälkeen autolautaksi. == Valmistus == Alus tilattiin Tees Side Bridge & Engine Co Ltd:ltä Middlesbroughista LCT:nä, mutta se muutettiin LCF:ksi. Alus laskettiin vesille 17. joulukuuta 1941 ilmatorjunta-aluksena LCF No 3 (viirinumero 312), ja se luovutettiin amiraliteetille vuonna 1942.Fakta om fartyg – M/S LCF No 3 Aluksen aseistuksena oli kahdeksan yksiputkista kahden naulan ja neljä 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä. == Palvelus == Alus myytiin 21. helmikuuta 1947 Algot Johanssonin Rederi Ab Parmalle Maarianhaminaan, missä se makasi ankkurissa odottaen telakointia. Alus siirrettiin vuonna 1949 telakalle Varvet Algot Johansson & Co Maarianhaminassa, mistä se palasi 20. lokakuuta nimettynä M/S Pannyksi. Rederi Ab Sally lunasti aluksen 1. joulukuuta 1950. Alus muutettiin matkustaja-autolautaksi Maarianhaminassa vuonna 1962. Se oli vuosina 1963–1964 Viking Linen käytössä välillä Svinö Lumparland – Galtby ja Kapellskär – Maarianhamina – Galtby. Vuonna 1965 matkustajakannet purettiin, ja alus myytiin 24. lokakuuta 1966 Tarros SpA:lle Cagliariin Italiaan, joka nimesi sen M/S Vento del Golfoksi. Alukselle asennettiin vuonna 1968 uudet koneet, ja sitä pidennettiin. Vuonna 1973 alus myytiin Amal SpA:lle Messinaan, joka nimesi sen M/S Annarita Primaksi. Se myytiin edelleen vuonna 1976 Teutonia Lines Limitedille Limassoliin Kyprokselle, joka nimesi sen M/S Teutonia Feederiksi. Alus myytiin Naviglio Lines SpA:lle Napoliin, joka nimesi sen M/S Ramadaniksi. Alus myytiin vuonna 1983 romutettavaksi Decomar Societalle La Speziaan, jonne se saapui elokuussa. Romutus aloitettiin 30. marraskuuta 1985. ==Lähteet== Luokka:Viking Linen entiset alukset Luokka:Autolautat
Radiator

Radiator on suomalaisen The Dogs -yhtyeen toinen ja viimeinen albumi. Se julkaistiin vuonna 1980. Sitä edeltänyt albumi julkaistiin vielä Pera & The Dogs -nimellä, mutta myöhemmin nimi lyhennettiin. == Kappaleet == # # # # # ;B-puoli # * # # # # == Kokoonpano == * Pera Kallio – laulu, huuliharppu * Ile Kallio – kitara, taustalaulu * Maukka Siirala – basso * Jyrtsä Rautakoura – rummut * Bill Carson – rummut (kappale B2)https://www.discogs.com/The-Dogs-Radiator/release/5323187 === Tuotanto === * Ile Kallio – tuottaja * Richard Stanley – tuottaja * Ian Churches – äänittäjä * Studio Sebastian – kannen suunnittelu ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Radiator discogs.com -sivustolla Luokka:Vuoden 1980 albumit Luokka:The Dogsin albumit Luokka:Richard Stanleyn tuottamat albumit
Hans Gál

Hans Gál (5. elokuuta 1890 – 3. lokakuuta 1987) oli itävaltalainen säveltäjä. Hän syntyi Brunn am Gebirgessä. Gál oli monipuolinen muusikko, jonka saksankieliset oopperat olivat suosittuja varsinkin 1920-luvulla. Hän johti Mainzin konservatoriota, mutta joutui pakenemaan maasta Adolf Hitlerin noustua valtaan. Hän asettui Britanniaan ja opetti pitkään Edinburghissa, jossa hän kuoli 97 vuoden iässä. Gál sai varhain vaikutteita Johannes Brahmsilta. Hänen juurensa olivat 1800-luvun saksalais-itävaltalaisessa myöhäisromantiikassa, eikä hän koskaan omaksunut "toisen Wienin koulukunnan" 12-säveltekniikkaa. Gálin suurimpiin töihin kuuluvat hänen oopperoidensa ohella niin ikään lukuisat kamarimusiikki- ja orkesteriteokset. == Lähteet == Luokka:Itävaltalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1890 syntyneet Luokka:Vuonna 1987 kuolleet
Robert II (Normandia)

Robert II (noin 1054–1134) oli Normandian herttua, joka tavoitteli myös Englannin kruunua. Hän oli Vilhelm Valloittajan ja Flanderin Matildan pojista vanhin. Vilhelmillä oli kolme poikaa. Isän perintönä vanhin, Robert, sai Normandian maat, toisesta tuli Englannin kuningas Vilhelm II Punainen, ja nuorin, Henry, sai 5 000 hopeapuntaa. Robert osallistui vuonna 1096 ensimmäiseen ristiretkeen. Rahoittaakseen retkeä hän panttasi maansa veljelleen kymmenentuhannen markan summaa vastaan. Paluumatkalla Jerusalemista Robert meni naimisiin herttuatar Sybillan kanssa. Poika William syntyi 1102. Robert ja Vilhelm olivat sopineet keskinäisestä testamentista, mutta Vilhelm II:n kuoltua lapsettomana Englannin kuninkaaksi nousikin nuorin veli Henrik I. Vuonna 1101 Robert yritti saada Englannin kuninkuuden ja hyökkäsi mereltä Portsmouthiin. Henrik torjui hyökkäyksen. Vuonna 1106 Henrik hyökkäsi Normandiaan, valtasi sen Englannin kruunun omaisuudeksi ja otti veljensä vangiksi. Robert II kuoli vuonna 1134 vankeudessa Cardiffin linnassa, ja hänet haudattiin Gloucesterin tuomiokirkkoon. ==Lähteet== Luokka:Normannit Luokka:Normandian herttuat Luokka:Vuonna 1054 syntyneet Luokka:Vuonna 1134 kuolleet
Giorgio Gaslini

Giorgio Gaslini (22. lokakuuta 1929 Milano – 29. heinäkuuta 2014 Borgo Val di Taro) oli italialainen säveltäjä ja jazzmuusikko. Gaslini syntyi Milanossa ja levytti oman trionsa kanssa jo teini-ikäisenä. Down Beat -lehti nimesi hänet ”uudeksi lupaukseksi”, ja hän sai kutsun New Orleansiin jazzfestivaaleille 1970-luvulla. Hän teki yhteistyötä muiden muassa Anthony Braxtonin, Steve Lacyn, Don Cherryn, Roswell Ruddin, Eddie Gomezin, Max Roachin, Gato Barbierin ja Jean-Luc Pontyn kanssa. Gaslini sovitti Albert Aylerin ja Sun Ran sävellyksiä soolopianolle sekä sävelsi elokuvamusiikin esimerkiksi Michelangelo Antonionin Yöhön (1961). Hän sävelsi myös muuta musiikkia, kuten oopperoita. ==Lähteet== Luokka:Italialaiset jazzmuusikot Luokka:Italialaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Roswell Rudd

Roswell Hopkins Rudd Jr. (17. marraskuuta 1935 – 21. joulukuuta 2017 Kerhonkson, New York) oli yhdysvaltalainen pasunisti. Hänet tunnetaan jazzin monipuolisena taitajana; hän soitti jo varhain dixielandia, mutta painotti sittemmin muun muassa free jazzin ja avantgarde-jazzin alueita. Rudd syntyi Sharonissa, Connecticutissa. Hän valmistui Yalen yliopistosta ja opetti etnomusikologiaa Bard Collegessa ja Mainen yliopistossa. Hän teki vuodesta 1962 pitkäaikaista yhteistyötä ystävänsä, saksofonisti Archie Sheppin kanssa. Tärkeä tekijä hänen urallaan oli myös elinikäinen ystävyys Steve Lacyyn ja tämän kanssa yhteistyössä tehdyt Thelonious Monkin musiikin levytykset. Rudd vieraili useaan otteeseen Malissa. Hän oli kiinnostunut maailmanmusiikista ja levytti sitä esimerkiksi koransoittaja Toumani Diabatén kanssa. Vuonna 2005 hän julkaisi Blue Mongol -nimisen levytyksen burjaattiyhtyeen kanssa. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset jazzmuusikot Luokka:Yhdysvaltalaiset pasunistit Luokka:Jazzpasunistit Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Gato Barbieri

thumb|Gato Barbieri Leandro ”Gato” Barbieri (28. marraskuuta 1932 Rosario – 2. huhtikuuta 2016 New York) oli argentiinalainen jazz-saksofonisti ja -säveltäjä. Hän tuli jo 1960-luvulla tunnetuksi free jazz -suuntauksen merkittävänä edustajana ja erikoistui 1970-luvulla latinojazziin. Hän teki yhteistyötä mm. Don Cherryn kanssa ja jatkoi uraansa 2000-luvulle. == Lähteet == Luokka:Argentiinalaiset jazzmuusikot Luokka:Jazzsaksofonistit Luokka:Grammy-palkinnon saajat Luokka:Elokuvasäveltäjät Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
Woody Shaw

Woody Herman Shaw II (24. joulukuuta 1944 – 10. toukokuuta 1989) oli yhdysvaltalainen jazz-trumpetisti ja -säveltäjä. Shaw kasvoi Newarkissa, New Jerseyssä. Hän teki yhteistyötä lukuisten suurimpien aikalaistensa, kuten Eric Dolphyn, Horace Silverin, Max Roachin, Art Blakeyn, Andrew Hillin, Jackie McLeanin, Chick Corean ja McCoy Tynerin kanssa. Hän sai vuonna 1978 levytyssopimuksen Columbia Recordsilta. Hänen tunnetuimpia albumeitaan oli Rosewood, joka sai kaksi Grammy-ehdokkuutta ja oli Down Beatin lukijaäänestyksessä 1978 vuoden jazzalbumi. 1980-luvulla Shaw jatkoi menestyksekästä uraansa tehden yhteistyötä esimerkiksi Onaje Allan Gumbsin, Mulgrew Millerin, Larry Willisin, David Williamsin, Terri Lyne Carringtonin, Steve Turren, Kenny Garrettin, Dexter Gordonin ja Freddie Hubbardin kanssa. Shaw menetti vasemman käsivartensa onnettomuudessa Brooklynissä 27. helmikuuta 1989. Hän oli myös näkövammainen ja noihin aikoihin jo sokeutunut verkkokalvorappeuman johdosta. Hänellä oli vaimo ja poika. Hän kuoli munuaistautiin 44-vuotiaana. Luokka:Yhdysvaltalaiset jazztrumpetistit Luokka:Sokeat henkilöt Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Vuonna 1989 kuolleet
Urve Palo

Urve Palo (s. 10. heinäkuuta 1972 Haapsalu) on virolainen poliitikko sosiaalidemokraattisesta puolueesta. Palo toimi etnisten kysymysten ministerinä Andrus Ansipin toisessa hallituksessa 1. huhtikuuta 2007 alkaen. Hänet ja kaksi muuta sosiaalidemokraattia erotettiin hallituksesta 21. toukokuuta 2009. Helmikuussa 2014 Andrus Ansip ilmoitti eroavansa pääministerin tehtävistä, minkä seurauksena istuva hallitus hajotettiin. Uusi hallitus muodostettiin reformipuolueen ja sosiaalidemokraattisen puolueen välille, ja se jatkaa vuoden 2015 vaaleihin saakka. Sosiaalidemokraatit ilmoittivat Palon nousevan hallituksen talous- ja rakenneministeriksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Urve Palon kotisivut Luokka:Viron ministerit Luokka:Viron Sosiaalidemokraattisen puolueen poliitikot Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Teendreams

Teendreams on Hurriganes -yhtyeestä tutun Cisse Häkkisen vuonna 1976 julkaistu ensimmäinen sooloalbumi. Teendreams oli vähän aikaa Suomen myydyimmän albumin paikalla. Albumin kappaleet koostuvat pääasiassa 1960-luvun rock- ja poplauluista. "Lesson(s) in Love" ja "Living Doll" ovat Cliff Richardin kappaleita. "Calendar Girl" on Neil Sedakan hitti hänen kuuluessaan tunnettuun ammattisäveltäjä -sanoittajapariin. "Runaround Sue" on Dionin ykköshitti. "From a Window" on Paul McCartneyn kirjoittama Billy J. Kramer & The Dakotasin suuri hitti. "Sealed with a Kiss" on Brian Hylandin tunnetuksi tekemä laulu. "Because" on lainattu Dave Clark Fivelta. "Beautiful Dreamer" on ikivihreä amerikkalainen sävellys vuodelta 1864. "Saturday Night Out" on lainattu The Searchersin kautta. "Be My Baby" on tuottaja/sovittaja/säveltäjä Phil Spectorin talliin kuuluneen naispuolisen laulutrio The Ronettesin kappale. == Kappaleet == # Lessons in Love (Lesson in Love) (säv.san Sy Soloway, Shirley Wolfe) – 3:10 # Calendar Girl (Neil Sedaka-Howard Greenfield) – 2:27 # Living Doll (Lionel Bart) – 2:29 # Because (Dave Clark) – 2:43 # Girl, You'll Be a Woman Soon (Neil Diamond) – 3:05 # Be My Baby (Phil Spector-Jeff Barry-Ellie Greenwich) – 2:48 # Saturday Night Out (Peter Hatch-Robert F.V Richards) – 2:11 # Runaround Sue (Dion Dimucci-Peter Maresca) – 2:22 # From a Window (John Lennon-Paul McCartney) – 2:02 # Sealed with a Kiss (Gary Geld-David Udell) – 2:27 # Beautiful Dreamer (Stephen Foster) – 2:38 # Gypsy Woman (Gipsy Woman) (Joe Osborn-Dorsey W.Burnette) – 2:48 LP-levyn A-puoli päättyy kappaleeseen "Be My Baby". Kappaleiden sovituksista vastaavat yhdessä H. Aaltonen ja C. Häkkinen. == Kokoonpano levyllä == * Cisse Häkkinen - basso & laulu * Ande Päiväläinen - rummut * Eero Lupari - kitara * Hillel Tokazier - koskettimet * Babitzin Sisters l. Anna ja Muska (Marija) Babitzin - taustalaulu ==Lähteet== * Cisse LP Teendreams (Love Records LRLP 181) 1976 === Viitteet === Luokka:Vuoden 1976 albumit Luokka:Vuoden 1976 esikoisalbumit luokka:Cisse Häkkisen albumit Luokka:Love Recordsin albumit
Summer Party

Summer Party on Hurriganes-yhtyeestä tutun Cisse Häkkisen toinen sooloalbumi. Se julkaistiin vuonna 1979. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # == Kokoonpano levyllä == * Cisse Häkkinen – basso & laulu * Ronnie Österberg – rummut * Ile Kallio – kitara * Hillel Tokazier – kosketinsoittimet == Lähteet == Luokka:Vuoden 1979 albumit luokka:Cisse Häkkisen albumit
Nigga

Nigga on afroamerikkalaisten afrikanamerikkalaisessa englannissa käyttämä, heitä itseään tarkoittava termi. Se on muunnelma sanasta nigger, mutta sitä pidetään joskus rasistisen nigger-sanan kevyempänä, tuttavallisena versiona. Termin rasistisuudesta ja sen käytöstä käydään silti kiivasta keskusteluaJ. Douglas Allen-Taylor. New Word Order, Metro, 9.4.1998.. Nigga-sanaa käytettiin alkujaan mustien amerikkalaisten yhteisöissä, mutta se on levinnyt Yhdysvalloissa jonkin verran myös muiden etnisten ryhmien, mukaan lukien valkoisten, sanavarastoon. Sanan merkitys vaihtelee erittäin paljon riippuen kontekstista ja sitä käyttävät eniten nuoret ikäpolvet. Nigga-termin on popularisoinut nuorisolle lähinnä valtavirtaviihdeDarryl Fears. Patent offense: Wayans’s hip-hop line, The Washington Post, 15.3.2006. , kuten rap- musiikki ja elokuvat. Jotkut mustat amerikkalaiset pitävät rasistisena, jos valkoihoinen puhuttelee heitä ”nigga”-termillä, mutta hyväksyvät puhuttelun muilta afroamerikkalaisilta tai mahdollisesti muuhun etniseen vähemmistöön kuuluvalta. Tässä tapauksessa termi symboloi ”veljeyttä”Kevin Aldridge: Slurs often adopted by those they insult, The Cincinnati Enquirer 5.8.2001., kuten esimerkiksi englannin kielen muut slangitermit dude ja bro, sekä lad. Sen käyttö määrätyn sosiaalisen ryhmän ulkopuolella koetaan halventavaksi. == Katso myös == * Neekeri == Lähteet == Luokka:Kulttuurisosiologia Luokka:Englanninkieliset sanat ja sanonnat Luokka:Afroamerikkalainen kulttuuri
I Love You Anyway

I Love You Anyway on Hurriganes-yhtyeestä tutun Cisse Häkkisen kolmas ja viimeiseksi jäänyt sooloalbumi. Se julkaistiin vuonna 1985. Levyltä julkaistiin single "I Love You Anyway/Split It Up" == Kappaleet == # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Cisse Häkkinen – basso ja laulu (2. kitarasoolo Pink Cadillacissa) * Tomi Parkkonen – rummut * Albert Järvinen – kitara * Paavo Maijanen – taustalaulu * Pentti Lahti – puhaltimet == Lähteet == Luokka:Vuoden 1985 albumit luokka:Cisse Häkkisen albumit Luokka:Dan Tigerstedtin tuottamat albumit
Artur Tšilingarov

Artur Nikolajevitš Tšilingarov (;. 25. syyskuuta 1939 Leningrad – 1. kesäkuuta 2024 Moskova) oli venäläinen napatutkija, akateemikko ja parlamentaarikko. Hän oli Venäjän tiedeakatemian jäsen ja Neuvostoliiton sankari. Tšilingarov syntyi Leningradissa venäläiselle äidille ja armenialaiselle isälle. Hänen isänsä syntyi Gyumrissa (Leninakan) ja muutti Vladikavkaziin nuorena. Tšilingarov opiskeli S. O. Makarovin mukaan nimetyssä Leningradin meri-instituutissa. Hän johti Bellinsgausenin asemaa Neuvostoliiton 17. Antarktiksen tutkimusretkikunnan matkalla ja perusti 1973 Pohjoisnapa-22-aseman jäänmurtaja Vladivostokin tutkimusmatkalla. Tšilingarov teki kandidaatinväitöskirjansa Pohjoisen jäämeren purjehduksesta ja sai työstään kollegoineen Neuvostoliiton valtionpalkinnon. Tšilingarov työskenteli 1979–1992 Neuvostoliiton hydrometerologian valtionkomiteassa. Hän johti 1985 tutkimusalus Mihail Somovin pelastusretkikuntaa Eteläisellä jäämerellä ja sai siitä Neuvostoliiton sankarin arvon. Hän osallistui myös Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuuden puhdistustöihin. Vuonna 1987 hän johti tutkimusretkikuntaa pohjoiseen jäänmurtaja Sibirillä pohjoisnavalle ja 1988 tarkastusryhmää Etelämantereelle. Hän johti Arktika-2007-retkikuntaa kesällä 2007 ja laskeutui Mir-1-aluksella merenpohjaan pohjoisnavalla. Tšilingarov valittiin 1993 ensimmäisen kerran Venäjän valtioduumaan, ja sen jälkeen hän ehti istua useamman kauden Venäjän liittokokouksen kummassakin kamarissa. Kuollessaan 2024 hän oli valtioduuman jäsen ja kuului Vladimir Putinin Yhtenäinen Venäjä -puolueeseen. ==Lähteet== * === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Venäläiset tutkimusmatkailijat Luokka:Venäläiset poliitikot Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Aleksei Kudrin

Aleksei Leonidivitš Kudrin (, s. 12. lokakuuta 1960, Dobele, Latvian SNT) on venäläinen poliitikko, joka toimi Venäjän talousministerinä vuosina 2000–2011. Kudrin on valmistunut Leningradin valtionyliopiston taloustieteen laitokselta 1983. Hän työskenteli samaan aikaan Pietarin kaupunginhallinnossa Vladimir Putinin kanssa 1990-luvulla. Kudrinin toimiessa talousministerinä Venäjä kokosi öljystä saamiaan varoja erityiseen vakausrahastoon. Samaan aikaan Venäjä käytännössä maksoi pois valtionvelkansa. Kudrin sai potkut talousministerin tehtävistään syyskuussa 2011. Presidentti Dmitri Medvedev oli kysynyt Kudrinin kiinnostusta jatkaa tehtävässä, jos Medvedevistä tulisi seuraava pääministeri. Kudrin ilmoitti, ettei ole talouspoliittisten erimielisyyksien takia kiinnostunut paikasta. Medvedev käski tämän jälkeen hänen erota talousministerin paikalta. Eronsa jälkeen Kudrinia on pidetty Venäjän talouspolitiikan kriitikkona, mutta hänen välejään Vladimir Putinin kanssa on silti pidetty hyvänä. ==Lähteet== * Russian Profile === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Venäläiset poliitikot Luokka:Venäjän ministerit Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jack & Jill

Jack & Jill on yhdysvaltalainen draamakomediasarja, joka esitettiin kokonaisuudessaan vuosina 1999–2000. Sarjaa tehtiin kaksi tuotantokautta, joista toinen oli ensimmäisestä poiketen vain 13 jakson mittainen. Päähenkilöt olivat David Jillefsky (Ivan Sergei) ja Jacqueline Barrett (Amanda Peet), jotka päätyivät yhteen koettuaan ongelmia silloisissa suhteissaan. == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto * * TV.com Luokka:1990-luvun yhdysvaltalaiset draamakomediasarjat Luokka:2000-vuosikymmenen yhdysvaltalaiset draamakomediasarjat Luokka:The WB:n televisio-ohjelmat
Joe Keenan (käsikirjoittaja)

Joe Keenan (s. 14. heinäkuuta, 1958, Cambridge, Massachusetts) on yhdysvaltalainen käsikirjoittaja, televisiotuottaja ja kirjailija. Hän on kirjoittanut sarjoja Frasier ja Täydelliset naiset. Keenan liittyi Frasierin tuotantoryhmään sarjan toisella kaudella vuonna 1994. Hän aloitti leikkaajana, mutta pääsi lopulta tuottamaan sarjaa ja kirjoitti myös useita jaksoja. Yksi näistä oli sarjan päätösjakso "Goodnight, Seattle". Vuonna 2006 hän alkoi kirjoittaa ja tuottaa Täydellisten naisten kolmatta tuotantokautta. Yksi hänen kirjoittamistaan jaksoista oli hyvät arvostelut saanut "Bang". Hän kuitenkin päätti lähteä sarjasta kauden lopulla. Lisäksi Keenan teki kaksi lyhytikäisiksi jäänyttä komediasarjaa Frasieria tuottaneen Christopher Lloydin kanssa: Bram and Alice vuonna 2002 ja Out of Practice vuonna 2005. Hän kirjoitti myös osittain elokuvan Sleep with Me, joka julkaistiin vuonna 1994. Keenan on julkaissut kolme romaania: Blue Heaven (1988), Puttin' On the Ritz (1991) ja My Lucky Star (2006). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Yhdysvaltalaiset televisiotuottajat Luokka:Annie-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Veli-Matti Hynynen

Veli-Matti Hynynen (s. 5. toukokuuta 1983 Jyväskylä) on suomalainen salibandyn pelaaja, joka edustaa jyväskyläläistä Happeeta. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hynysen kasvattajaseura on jyväskyläläinen SC Blues, jota hän edusti vuosina 2003–2007. Aikaisemmin hän on pelannut Salibandyliigaa myös Nokian KrP:ssä. Kauden 2013–2014 päätteeksi Hynynen oli voittamassa Suomen mestaruutta Happeen riveissä. ==Saavutukset== * Suomen cup 2012–2013 * Suomen mestaruus 2013–2014 ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset salibandyn pelaajat Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Joe Keenan

Joe Keenan on: * Joe Keenan, yhdysvaltalainen käsikirjoittaja ja televisiotuottaja * Joe Keenan, englantilainen jalkapalloilija
Bates College

Bates College on vuonna 1855 perustettu yhdysvaltalainen liberal arts college Lewistonissa Mainen osavaltiossa. Yliopistossa on 1 800 perusopiskelijaa ja 300 jatko-opiskelijaa. Perusopiskelijoita on kaikista Yhdysvaltojen osavaltioista ja 85 maasta. Lähes 35 prosenttia opiskelijoista kuuluu etnisiin vähemmistöihin. == Aiheesta muualla == * Bates Collegen kotisivut Luokka:Mainen yliopistot ja korkeakoulut
Suffolkin yliopisto

Suffolkin yliopisto (Suffolk University) on vuonna 1906 perustettu yhdysvaltalainen yliopisto Bostonissa, Massachusettsin osavaltiossa. Yliopistossa on 7 000 perusopiskelijaa ja 2 000 jatko-opiskelijaa. Perusopiskelijoita on kaikista Yhdysvaltojen osavaltioista ja 80 maasta. Lähes 30 prosenttia opiskelijoista kuuluu etnisiin vähemmistöihin. ==Aiheesta muualla== *Suffolkin yliopiston kotisivut Luokka:Bostonin yliopistot ja korkeakoulut
Kommunikea

Kommunikea on hallituksen virallinen tiedonantoKommunikea. Suomisanakirja. Viitattu 16.9.2017.. Usein se on kansainvälisen kokouksen tai valtiovierailun aikana annettu yhteinen julkilausuma, missä todetaan, mitä asianomaiset ovat lausuneet tai päättäneet. Kommunikea ei ole sopimus, vaan ilmoitus siitä, mihin asianomaiset ovat kokouksen tai vierailun aikana päätyneet. Kommunikealla voidaan tarkentaa olemassa olevan valtiosopimuksen ajankohtaista tulkintaa tai sillä voidaan ilmaista kehittyvässä olevan prosessin vaihetta. ==Lähteet== ==Katso myös== *Bolognan prosessi **Prahan kommunikea 2001 **Berliinin kommunikea 2003 **Bergenin kommunikea 2005 **Lontoon kommunikea 2007 Luokka:Kansainvälinen politiikka
Michel Sardou

Michel Sardou (s. 26. tammikuuta 1947, Pariisi) on ranskalainen laulaja ja sanoittaja, joka on hyvin suosittu erityisesti ranskalaisella kielialueella. ==Tausta== Laulajanuran lisäksi Michel Sardou on toiminut näyttelijänä niin teatterissa kuin elokuvissakin. Tässä kaikessa hän on toiminut sukunsa perinteiden mukaisesti, sillä hänen isänsä oli Fernand Sardou ja äitinsä Jackie Rollin, molemmat viihdealan ammattilaisia. Sardou on avioitunut kolmesti: *Françoise Pettré, tanssija. He avioituivat 1965 ja erosivat 1977. Heillä on kaksi yhteistä tytärtä: Sandrine (1970) ja Cynthia (1973). *Elizabeth Haas (Babette). He avioituivat 1977 ja erosivat 1998. Tästä liitosta syntyi kaksi poikaa: Romain, arvostettu ja tunnustettu kirjailija (1974) ja Davy, näyttelijä (1978). *Anne-Marie Périer, joka on näyttelijä François Périer'n tytär, valokuvaaja Jean-Marie Périer'n sisar. Hän on toiminut aiemmin päätoimittajana Elle-lehdessä. Michel ja Anne-Marie avioituivat vuonna 1999. ==Musiikki== Sardou on kuuluisa rakkauslauluistaan kuten La Maladie d'Amour, mutta hänen laulunsa ovat käsitelleen useita yhteiskunnan sosiaalisia ja poliittisia ongelmia, kuten naisten asemaa islamilaisessa yhteiskunnassa, katolisen papiston selibaattia. kolonialismia ja kuolemantuomiota. Usein hänen musiikkinsa on syntynyt yhteistyössä ranskalaisen Jacques Revaux'n tai italialaisen Toto Cutugnon kanssa. Vielä tänään, yli 40 vuoden mittaisen uran tehtyään Sardou on erinomaisen suosittu Ranskassa. Tästä on osoituksena on hänen pitämänsä 18 perättäisen konsertin putki Paris-Bercy-areenalla vuonna 2001. Saliin mahtuu kerrallaan noin 17.000 kuuntelijaa. Ja vuonna 2004 hänen albuminsa Du plaisir kohosi heti Ranskan listan kärkeen. ==Diskografia== Osittainen *J'habite en France 1970 *Danton 1972 *La maladie d'amour 1973 *La vieille 1976 *La java de Broadway 1977 *Je vole 1978 *Verdun 1979 *Victoria 1980 *Les lacs du Connemara 1981 *Il était là 1982 *Vladinir Ilitch 1983 *lo Domenico 1984 *Chanteur de Jazz 1985 *Musulmanes 1985 *La maladie d'amour 1988 *Le privilège 1990 *Le bac G 1992 *Selon que vous serez etc., etc. 1994 *Salut 1997 *Français 2000 *Du plaisir 2004 *Hors format 2006 * Take a closer look (2020) ==Aiheesta muualla== * Viralliset sivut * SardouForever, kokonaan Sardoulle omistetut sivut * Michel Sardou - fanisivusto * Diskografia * Sardou -fanisivut * Clubsardou, kokonaan Sardoulle omistetut sivut * Vuosi tuhat, kokonaan Sardoulle omistetut sivut * Sardou -kokoelma * Regards, kokonaan Sardoulle omistetut sivut Luokka:Ranskalaiset laulajat Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Steve Lacy

Steven Norman ”Steve” Lackritz eli Lacy (23. heinäkuuta 1934 – 4. kesäkuuta 2004) oli yhdysvaltalainen jazz-saksofonisti, joka soitti pelkästään sopraanosaksofonia. Lacy syntyi New Yorkissa juutalaiseen sukuun. Hän vaihtoi piano-opinnot sopraanosaksofoniin kuultuaan Sidney Bechet’tä. Hän aloitti uransa dixielandin soittajana, mutta löysi jo pian avantgarden. Hän tuli tunnetuksi varsinkin Thelonious Monkin tuotantoa tulkitsemalla; usein hänen kanssaan teki tällä alueella yhteistyötä pasunisti Roswell Rudd. Hän myös sävelsi itse. Lacy vieraili Euroopassa ensimmäistä kertaa vuonna 1965. Tuon Kööpenhaminan-matkan jälkeen hän siirtyi Italiaan, jossa hän perusti oman kvartettinsa Enrico Ravan, Johnny Dyanin ja Louis Moholon kanssa. Pikaisesti New Yorkiin palattuaan hän palasi Italiaan ja asettui vuonna 1970 Pariisiin, jossa hän eli lähes koko loppuikänsä. 1970–1990-luvuilla Steve Lacy tuli tunnetuksi varsinkin sekstettinsä kanssa tekemistään levytyksistä. Sekstettiin kuuluivat aluksi muun muassa saksofonisti Steve Potts, pianisti Bobby Few ja sellisti-laulaja Irene Aebi, ja myöhempiä jäseniä olivat muun muassa basisti Jean-Jacques Avenel ja rumpali John Betsch. Kiinnostus runouteen näkyy ajoittain myös hänen musiikissaan. Sekstettinsä ulkopuolella hän teki usein yhteistyötä pianistien Eric Watsonin ja Mal Waldronin kanssa. Lacy palasi Yhdysvaltoihin vuonna 2002. Hän aloitti opettamisen New England Conservatory of Musicissa, mutta sairastui elokuussa 2003 maksasyöpään, johon hän kuoli 4. kesäkuuta 2004 69 vuoden iässä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Steve Lacyn muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Yhdysvaltalaiset jazzsaksofonistit Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 2004 kuolleet
Fats Navarro

Theodore "Fats" Navarro (24. syyskuuta 1923 – 6. heinäkuuta 1950) oli yhdysvaltalainen jazz-trumpetisti. Hän oli 1940-luvun bebop-tyylisen improvisaation pioneereja. Navarro syntyi Key Westissä, Floridassa, ja aloitti lapsena pianonsoiton. Hän asettui New Yorkiin vuonna 1946. Hänelle kuitenkin kehittyi heroiiniongelma, joka yhdistettynä tuberkuloosiin johti hänen ennenaikaiseen riutumiseensa ja kuolemaansa 26-vuotiaana. Navarro soitti muiden muassa Charlie Parkerin, Andy Kirkin, Billy Eckstinen, Benny Goodmanin, Lionel Hamptonin, Kenny Clarken, Tadd Dameronin, Eddie ”Lockjaw” Davisin, Coleman Hawkinsin, Illinois Jacquetin, Howard McGheen ja Bud Powellin kanssa. Luokka:Bebopmuusikot Luokka:Yhdysvaltalaiset jazztrumpetistit Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 1950 kuolleet
Enrico Rava

Enrico Rava (20. elokuuta 1939) on italialainen jazztrumpetisti.Enrico Rava Scaruffi Rava syntyi Triestessä ja soitti 1960-luvulla Gato Barbierin ja Steve Lacyn yhtyeissä. Vuonna 1969 hän lähti New Yorkiin. Rava on tehnyt yhteistyötä muiden muassa Carla Bleyn, Jeanne Leen, Paul Motianin, Lee Konitzin, Roswell Ruddin, Pat Methenyn, Michel Petruccianin, John Abercrombien, Joe Hendersonin, Richard Gallianon, Miroslav Vitoušin, Andrea Centazzon, Joe Lovanon, Gil Evansin ja Cecil Taylorin kanssa. Rava levytti neljän CD-levyn sarjan trumpetisti Paolo Fresun kanssa. Hän perusti vuonna 2001 uuden kvintetin pianisti Stefano Bollanin kanssa ja voitti vuonna 2002 tanskalaisen Jazzpar- palkinnon.The Prize Winner 2002 Jazzpar.dk == Lähteet == Luokka:Italialaiset trumpetistit Luokka:Jazztrumpetistit Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Louis Moholo

Louis Tebugo Moholo (s. 10. maaliskuuta 1940) on eteläafrikkalainen jazzrumpali. Hän syntyi Kapkaupungissa ja muutti vuonna 1964 The Blue Notes -yhtyeensä kanssa Eurooppaan. Moholo asettui Lontooseen ja oli siellä Brotherhood of Breath -yhtyeen jäsen jo vanhan yhteistyökumppaninsa Chris McGregorin kanssa. Hän kuului myös Assagai-nimiseen afrorock-yhtyeeseen. Moholo on myöhemmin soittanut muiden muassa Derek Baileyn, Steve Lacyn, Evan Parkerin, Enrico Ravan, Roswell Ruddin, Irène Schweizerin, Cecil Taylorin, John Tchicain, Archie Sheppin, Peter Brötzmannin, Keith Tippettin, Elton Deanin ja Harry Millerin kanssa. Moholo palasi syyskuussa 2005 Etelä- Afrikkaan, jossa hän esiintyi Johannesburgin elektronisen musiikin UNYAZI- festivaalilla George Lewisin kanssa. Luokka:Eteläafrikkalaiset jazzrumpalit Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Horace Silver

Horace Ward Martin Tavares Silver (2. syyskuuta 1928 Norwalk, Connecticut, Yhdysvallat – 18. kesäkuuta 2014Horace Silver obituary The Guardian 19.6.2014) oli yhdysvaltalainen jazzmusiikin pianisti ja säveltäjä. Silverin isä oli kapverdeläinen ja muutti nimensä Silva muotoon Silver tultuaan Yhdysvaltoihin. Hänen äitinsä oli syntynyt Connecticutissa irlantilais-afrikkalaisten vanhempien perheeseen. Silver aloitti jazzuransa soittamalla tenorisaksofonia . Hän sai vaikutteita Lester Youngilta ja myöhemmin pianistina Bud Powellilta. Ensilevytyksensä Silver teki Stan Getzin kanssa. Kun hän muutti New Yorkiin, hän pääsi Blue Note Recordsin vakituiseksi artistiksi 1952–1953. Silver teki yhteistyötä muun muassa Art Blakeyn kanssa ja oli hard bop -tyylin pioneereja. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset säveltäjät Luokka:Yhdysvaltalaiset jazzpianistit Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Herb Alpert

Herbert ”Herb” Alpert (s. 31. maaliskuuta 1935) on yhdysvaltalainen viihdemuusikko. Hän on voittanut kahdeksan Grammy-palkintoa. Alpert syntyi Los Angelesissa, Kaliforniassa, ja opiskeli Etelä-Kalifornian yliopistossa. Hän aloitti vuonna 1957 lauluntekijänä yhteistyön Lou Adlerin kanssa. Alpertilta syntyivät muiden muassa hitit ”Baby Talk”, ”Wonderful World” ja ”Alley-Oop”. Laulusolistin uransa hän aloitti vuonna 1960 RCA Records -levymerkille. Alpert perusti vuonna 1962 Jerry Mossin kanssa A&M; Records -levy-yhtiön. Hän on toiminut myös levyjen tuottajana. Alpert ja Moss perustivat kumpikin 100 dollarin sijoituksella Carnival Recordsin ja saivat paikallisen hitin kappaleella "Tell It to the Birds", joka oli Alpertin balladi, ja joka julkaistiin hänen poikansa Dore Alpertin nimellä. Saatuaan tietää, että toinenkin yritys oli nimeltään Carnival, Alpert ja Moss käyttivät sukunimiensä alkukirjaimia ja nimesivät yrityksensä uudelleen A&M;:ksi, ja he toimivat Herb Alpertin autotallissa sijaitsevassa toimistossa ja suunnittelivat tunnusomaisen logon, jonka alaosassa on trumpetti. Alpert tunnetaan parhaiten latinovaikutteisesta, jo vuonna 1969 hajonneesta The Tijuana Brass -yhtyeestä, jonka kanssa hän loi suurimmat saavutuksensa. Hänellä on kuitenkin myös sooloura, joka on tuottanut muun muassa instrumentaalihitin ”Rise” (1979). Alpertin viimeisin uutta materiaalia sisältävä albumi I Feel You ilmestyi vuonna 2011, yhteistyönä Lani Hallin kanssa. Herb Alpertilla on tähti Hollywood Walk of Famella ja jäsenyys Rock and Roll Hall of Famessa. == Diskografia == Alpert levytti vuosikymmenten ajan A&M; Records -levymerkille, jonka hän itse perusti yhdessä Jerry Mossin kanssa. * 1964 South of the Border Shout! Factory * 1966 Tijuana Brass A&M; * 1974 You Smile, the Song Begins A&M; * 1975 Coney Island A&M; * 1976 Just You and Me A&M; * 1978 Herb Alpert/Hugh Masekela A&M; * 1979 Rise A&M; * 1980 Beyond A&M; * 1981 Magic Man A&M; * 1982 Fandango Shout! Factory * 1983 Blow Your Own Horn A&M; * 1984 Bullish A&M; * 1985 Wild Romance A&M; * 1987 Keep Your Eye on Me A&M; * 1988 Under a Spanish Moon A&M; * 1989 My Abstract Heart A&M; * 1991 North on South St. A&M; * 1992 Midnight Sun A&M; * 1996 Second Wind Almo Sounds * 1997 Passion Dance Almo Sounds * 1999 Colors Almo Sounds * 2009 Anything Goes Concord Jazz * 2011 I Feel You Concord / Concord Jazz == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset muusikot Luokka:Grammy-palkinnon saajat Luokka:Rock and Roll Hall of Fame Luokka:Hollywood Walk of Fame Luokka:Amerikanvenäläiset Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Rita Coolidge

Rita Coolidge (s. 1. toukokuuta 1944 Lafayette, Tennessee) on Grammy-palkittu yhdysvaltalainen laulaja."Coolidge, Rita (1944–)." Dictionary of Women Worldwide: 25,000 Women Through the Ages. Gale. 2007. Haettu 8.8.2016 palvelusta HighBeam Research (vaatii tilauksen): https://www.highbeam.com/doc/1G2-2588805344.html Coolidge syntyi Tennesseen osavaltion Lafayettessa cherokeesukuisen baptistipapin tyttärenä. Hän aloitti muusikonuransa Delaney & Bonnien yhtyeessä sekä taustalaulajana muiden muassa Joe Cockerille, Eric Claptonille ja Leon Russellille. Hän oli vuosina 1973–1980 naimisissa countrytähti Kris Kristoffersonin kanssa. Hän on levyttänyt mm. A&M; Recordsille. Coolidgen tunnetuimpia levytyksiä ovat hitit ”(Your Love Has Lifted Me) Higher and Higher”, ”We’re All Alone”, ”One Fine Day”, ”I Don’t Want to Talk About It”, ”The Way You Do the Things You Do” ja ”I'd Rather Leave While I'm in Love”. Rita Coolidge lauloi vuonna 1983 James Bond -elokuvan Octopussy – mustekala tunnuslaulun ”All Time High”. Samana vuonna häneltä mm. ilmestyi single I’ll Never Let You Go samannimiseltä albumilta. 1990-luvun loppupuolella Coolidge perusti Walela-nimisen lauluyhtyeen sisarensa Priscilla Coolidgen ja tämän tyttären Laura Satterfieldin kanssa. ==Albumeja== *Rita Coolidge (1971) *Lady’s Not for Sale (1972) *Cherokee (1995) *Out of the Blues (1996) *Thinkin' About You (1998) ===Walelan jäsenenä=== *Unbearable Love (2000) === Muiden levyillä === * Joe Cocker: Mad Dogs and Englishmen (1970) * Aaron Neville: Warm Your Heart (1991) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut Luokka:Yhdysvaltalaiset laulajat Luokka:Grammy-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mandaatti

Mandaatti voi tarkoittaa seuraavia asioita: * mandaattialuetta * toimeksiantoa
Tatjana von Rippas

Tatjana von Rippas (3. toukokuuta 1882 Pietari – 14. syyskuuta 1964) oli Venäjältä Pietarista lähtöisin oleva viulunsoiton opettaja Suomessa. Hän opiskeli Pietarin konservatoriossa Leopold Auerin johdolla. Myöhemmin von Rippas opetti viipurilaislähtöisessä Päijät-Hämeen musiikkiopistossa Lahdessa. Von Rippakselle myönnettiin Pro Finlandia -palkinto vuonna 1952. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset viulistit Luokka:Pro Finlandia -palkitut Luokka:Vuonna 1882 syntyneet Luokka:Vuonna 1964 kuolleet
Gerda Qvist

Gerda Qvist (14. elokuuta 1883 Helsinki – 5. syyskuuta 1957) oli suomalainen kuvanveistäjä. Hän oli ensimmäisiä suomalaisia naiskuvanveistäjiä ja suomalaisen mitalitaiteen uranuurtaja. Qvist on suunnitellut Helsingissä Hietarannassa olevan aurinkokellon (1931). ==Elämä ja ura== Qvistin vanhemmat olivat Helsingin polyteknillisen opiston johtaja, valtioneuvos Ernst Edvard Qvist ja Anna Franciska Theodora o.s. Snellman. Tytön haaveet pianistinurasta kariutuivat hänen 17-vuotiaana saamaansa vakavaan kuulovammaan. Qvist opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1902–1903, jossa hänen opettajinaan olivat C. E. Sjöstrand ja Felix Nylund. Hänellä oli kuvataideopettajan pätevyys. Tulevan uran kannalta ratkaisevaa olivat oppivuodet Tukholmassa mitalinkaivertaja, professori Erik Lindbergin opissa. Tällöin hän löysi oman tyylinsä ja erikoistui mitalitaiteeseen. Kotimaisiin yhteisnäyttelyihin hän osallistui vuodesta 1908 alkaen. Qvist oli 1900-luvun alkupuolella Suomen merkittävimpiä mitalitaiteilijoita Gunnar Finnen ja Wäinö Aaltosen ohella. Qvist erikoistui mitaleihin vuodesta 1908 alkaen. Vuosina 1917–1950 hän suunnitteli kaikkiaan 150 mitalia, muun muassa Jean Sibeliuksen, Henrik Gabriel Porthanin, Sophie Mannerheimin muistomitalin, mitalin Svenska Litteratursällskapetille sekä Fiskarsin, Nokian, Enso-Gutzeitin teollisuuslaitoksille.Nykarlebyvyer: Uppslagsverket Finland (1983). Onnistuneina pidetään hänen Jean Sibelius -mitaliaan vuodelta 1923 ja Emil Wikström -mitalia (1920) voimakkaaan plastisuutensa ansiosta. Qvistin mitalit olivat usein valettuja ja symboliikaltaan niukan kiteytettyjä. Qvistille myönnettiin Pro Finlandia -mitali 1953, ja vuoden 1937 Budapestin mitalitaiteen näyttelyssä hän sai kultamitalin. Mitalitaiteen Madridin- näyttelystä 1951 hän sai pronssia. ==Mitaleja== * Arvo Ylppö -mitali * Jean Sibelius 1923 * Henrik Gabriel Porthan * Sophie Mannerheim * Ruotsalaisen kirjallisuusen seura * Emil Wikström 1920 * Fredrika Runeberg Lähde:Gerda Qvist, kuvataiteilijamatrikkeli. Viitattu 9.4.2023. == Kuvia teoksista == thumb|upright|Lähikuva Hietarannan aurikokellon kellosta (1931). Fredrika Runeberg. Medal by Gerda Qvist, 1875, Society of Swedish Literature in Finland, Runebergbibliotekets bildsamling, slsa1160 595.jpg|Fredrika Runeberg -mitali. Tiedosto:Aurinkokello by Gerda Qvist 1.JPG|Aurinkokello, 1931, Helsinki. Tiedosto:Aurinkokello by Gerda Qvist 2.JPG|Aurinkokello, 1931, Helsinki. Tiedosto:Edelfeltin muistokivi by Gerda Qvist and Erkki Pitkäpaasi.JPG|Edelfeltin muistokivi, 1954, Ruokolahden kirkko. Jarl Eklund ja Gerda Qvist Villateollisuuden muistomerkki 1956.jpg|Ossian Donnerin profiilikuva, Villateollisuuden muistomerkki, Donnerinpuisto Hyvinkää. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset kuvanveistäjät Luokka:Pro Finlandia -palkitut Luokka:Vuonna 1883 syntyneet Luokka:Vuonna 1957 kuolleet
James Last

Hans (James) Last (17. huhtikuuta 1929 Bremen, Saksa – 9. kesäkuuta 2015 Florida, Yhdysvallat) oli saksalainen säveltäjä ja big band -johtaja. Last syntyi Bremenissä ja aloitti lapsena pianonsoiton, mutta siirtyi bassoon. Hänen ensimmäinen albuminsa, Non-Stop Dancing, on vuodelta 1965. Lastista tuli lukuisilla levytyksillään viihdemusiikin suurimpia kansainvälisiä tähtiä. Viimeisinä vuosinansa hän jakoi aikansa synnyinmaansa, Saksan, ja Floridan välillä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *James Lastin fanisivu Luokka:Saksalaiset muusikot Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet Luokka:Orkesterinjohtajat
Michael Atiyah

Michael Francis Atiyah (22. huhtikuuta 1929 – 11. tammikuuta 2019) oli brittiläinen matemaatikko. Hänet tunnettiin varsinkin hänen merkittävästä työstään geometrian alalla. Atiyah syntyi Lontoossa skotlantilaisen ja libanonilaisen pojaksi. Hän kasvoi pääosin Kairossa ja Sudanissa. Atiyahin–Singerin indeksilause on nimetty hänen ja Isadore Singerin mukaan. Atiyahille myönnettiin vuonna 1966 Fieldsin mitali. Atiyahista tuli Sir vuonna 1983, ja hänestä tehtiin Ansioritarikunnan jäsen 1992. Hän sai vuonna 1988 Copleyn mitalin, toimi vuosina 1974–1976 Lontoon matemaattisen seuran puheenjohtajana ja vuosina 1990–1995 Royal Societyn puheenjohtajana. Hänelle ja Isadore Singerille myönnettiin vuonna 2004 Abelin palkinto. Atiyah johti vuosina 1990–1997 Cambridgen Trinity Collegea ja vuosina 1995–2005 Leicesterin yliopistoa. Hän oli Edinburghin yliopiston kunniaprofessori ja Venäjän tiedeakatemian ulkomaalaisjäsen sekä vuosina 2005–2008 Edinburghin Royal Societyn puheenjohtaja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Brittiläiset matemaatikot Luokka:Fieldsin mitalistit Luokka:Copley- mitalin saajat Luokka:Royal Societyn jäsenet Luokka:Ranskan tiedeakatemian jäsenet Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Isadore Singer

Isadore Manuel Singer (3. toukokuuta 1924 Detroit, Michigan, YhdysvallatIsadore Manuel Singer – 11. helmikuuta 2021 Boxborough, Massachusetts, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen matemaatikko. Singer syntyi Detroitissa ja valmistui vuonna 1944 Michiganin yliopistosta. Sen jälkeen hänen jatko-opintonsa pysähtyivät, sillä hän palveli kolmen vuoden ajan Yhdysvaltain maavoimissa. Maisteriksi Singer valmistui Chicagon yliopistosta vuonna 1948 ja tohtoriksi vuonna 1950. Singer opetti vuodet 1950–1952 Massachusetts Institute of Technologyssä ja sen jälkeen lyhyesti Kalifornian Los Angelesin yliopistossa, Columbian yliopistossa ja Institute for Advanced Studyssä. Singer palasi MIT:hen vuonna 1954, kun hän sai sieltä paikan professorina. Vuosina 1979–1983 Singer toimi professorina Berkeleyn yliopistossa ja vuodesta 1983 jälleen MIT:ssä. Hänet valittiin vuonna 1987 MIT:n niin sanotuksi instituuttiprofessoriksi. Singer todisti 1962 Michael Atiyahin kanssa Atiyahin–Singerin indeksilauseen, joka on yksi 1900-luvun merkittävimpiä matemaattisia löydöksiä. Se yhdistää laajasti monia matematiikan osa-alueita analyysistä, differentiaaligeometriaan ja topologiaan. Indeksilauseesta Singer ja Atiyah palkittiin vuonna 2004 Abelin palkinnolla. Atiyahin–Singerin indeksilauseen lisäksi Singer vaikutti geometriassa, analyysissä, matemaattisessa fysiikassa ja pedagogiikassa. Lisäksi hänen teostansa Differential Geometry: Lectures (1962) pidetään klassikkona. Hän oli National Academy of Sciencesin ja American Academy of Arts and Sciencesin jäsen. National Medal of Sciencen hän sai 1983. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset matemaatikot Luokka:Yhdysvaltalaiset professorit Luokka:Massachusetts Institute of Technologyn professorit Luokka:Abelin palkinnon saaneet Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Piotr Klimczak

Piotr Klimczak (s. 18. tammikuuta 1980 Nowy Sącz) on puolalainen pikajuoksija, jonka päämatka on 400 metrin juoksu. Klimczak sijoittui vuoden 2004 Euroopan cupissa neljänneksi 400 metrillä ajalla 46,04. Myöhemmin samana vuonna hän karsiutui Ateenan olympialaisissa alkuerissä. Vuoden 2005 Euroopan cupissa hän juoksi kuudenneksi. Klimczak oli Moskovan sisäratojen MM-kisoissa 2006 mukana Puolan joukkueessa, joka voitti MM-hopeaa 4 x 400 metrin viestissä.http://www.iaaf.org/WIC06/results/gender=M/discipline=4X4/combCode=hash/roundCode=f/index.html Universiadeissa Klimczak voitti kultaa vuonna 2005 4x400 metrin viestistä ja hopeaa vuonna 2007 400 metriltä. Klimczak karsiutui 400 metrin välierissä sekä Torinon sisäratojen EM-kisoissa 2009 että Barcelonan EM-kisoissa 2010. ==Ennätykset== * 200 metrin juoksu: 21,06 (2006) * 400 metrin juoksu: 45,60 (2005) ==Lähteet== Luokka:Puolalaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Debbie Dunn

Debbie Dunn (s. 26. maaliskuuta 1978) on yhdysvaltalainen pikajuoksija. Jamaikalaissyntyinen Dunn sai Yhdysvaltain kansalaisuuden 6. huhtikuuta 2004. Hän oli Moskovan sisäratojen MM-kisoissa 2006 mukana Yhdysvaltain joukkueessa, joka voitti 4 × 400 metrin viestijuoksussa MM- hopeaa.http://www.iaaf.org/WIC06/results/gender=W/discipline=4X4/combCode=hash/roundCode=f/index.html Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän juoksi avausosuuden Yhdysvaltain 4 × 400 metrin viestin voittaneessa joukkueessa.Berliini 2009 – Naisten 4×400 metrin viestin tulokset, IAAF 400 metrin kilpailussa hän sijoittui kuudenneksi. Dohan sisäratojen MM-kisoissa 2010 hän voitti kultaa sekä henkilökohtaisella 400 metrillä että 4 × 400 metrin viestissäDoha 2010 – Naisten 4×400 metrin viestin tulokset, IAAF . 24\. kesäkuuta 2012 Yhdysvaltain olympiakarsinnoissa Dunn antoi dopingnäytteen jossa oli merkkejä anabolisten steroidien käytöstä. Hän sai kahden vuoden kilpailukiellon. ==Henkilökohtaiset ennätykset== :Lähde: IAAF ;Ulkoradat * 200 metrin juoksu: 22,73 (2009) * 400 metrin juoksu: 49,64 (2010) ;Sisäradat * 200 metrin juoksu: 23,22 (2000) * 400 metrin juoksu: 50,86 (2010) ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset pikajuoksijat Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut yhdysvaltalaiset Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut yleisurheilijat Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Rafał Wieruszewski

Rafał Wieruszewski (s. 24. helmikuuta 1981) on puolalainen pikajuoksija, jonka päämatka on 400 metrin juoksu. Wieruszewski sijoittui 2000 Santiago de Chilen nuorten MM-kisoissa kahdeksanneksi 400 metrillä ajalla 46,37. Seuraavana vuonna hän voitti pronssia alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa. Edmontonin MM- kilpailuissa hän juoksi pitkässä viestissä Puolan joukkueessa, joka nousi pronssille Yhdysvaltain joukkueen hylkäyksen jälkeen. Vuonna 2002 hän voitti Puolan alle 23-vuotiaiden mestaruuden. Vuonna 2003 hän voitti Puolan sisä- ja ulkoratojen mestaruuden sekä sijoittui Puolan alle 23-vuotiaiden mestaruuskisoissa toiseksi 400 metrillä ja kolmanneksi 200 metrin juoksussa. Birminghamin MM-hallikilpailuissa hän juoksi 4 × 400 metrin viestijuoksussa alun perin neljänneksi sijoittuneessa Puolan joukkueessa. Myöhemmin joukkue nousi kuitenkin Jerome Youngin ja Yhdysvaltain joukkueen hylkäyksen jälkeen kolmanneksi. Samana vuonna hän juoksi viidenneksi Euroopan cupissa ajalla 45,62 ja kolmanneksi Universiadeissa. Wieruszewski oli Moskovan sisäratojen MM-kisoissa 2006 mukana Puolan joukkueessa, joka voitti MM-hopeaa 4 × 400 metrin viestijuoksussa.http://www.iaaf.org/WIC06/results/gender=M/discipline=4X4/combCode=hash/roundCode=f/index.html Myöhemmin samana vuonna hän sijoittui Göteborgin EM-kisoissa seitsemänneksi 400 metrillä ja oli samoissa kisoissa mukana voittamassa pitkässä viestissä EM-pronssia.http://www.goteborg.com/22605.epibrw , s. 59 Osakan MM-kisoissa 2007 hän karsiutui alkuerissä. Pitkässä viestissä hän juoksi alkuerässä Puolan joukkueessa ja saavutti pronssia joukkueen juostessa toisella kokoonpanolla kolmanneksi loppukilpailussa. ==Ennätykset== * 200 metrin juoksu: 21,06 (2002) * 400 metrin juoksu: 45,56 (2006) ==Lähteet== Luokka:Puolalaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tiffany Williams

Tiffany Williams (o.s. Ross, s. 5. helmikuuta 1983 Miami, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen yleisurheilija, jonka päämatka on 400 metrin aitajuoksu. Williams voitti 2002 Yhdysvaltain nuorten mestaruuden 100 metrin aitajuoksussa. Samana vuonna Kingstonin nuorten MM-kisoissa hän karsiutui 100 metrin aitojen alkuerissä ajalla 13,78 ja sijoittui 400 metrin aidoissa neljänneksi ajalla 56,52. Hän oli Moskovan sisäratojen MM-kisoissa 2006 mukana Yhdysvaltain joukkueessa, joka voitti 4 x 400 metrin viestijuoksussa MM- hopeaa.http://www.iaaf.org/WIC06/results/gender=W/discipline=4X4/combCode=hash/roundCode=f/index.html Hän juoksi myöhemmin samana vuonna toiseksi IAAF:n yleisurheilufinaalissa 400 metrin aidoissa ajalla 54,22. Seuraavana vuonna hän sijoittui Osakan MM- kisoissa 400 metrin aidoissa seitsemänneksi ja IAAF:n yleisurheilufinaalissa viidenneksi. Williams voitti Yhdysvaltojen olympiakarsinnan 400 metrin aitajuoksussa 2008. Pekingin olympialaisissa hän sijoittui kahdeksanneksi ja myöhemmin samana vuonna IAAF:n yleisurheilufinaalissa kolmanneksi. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän oli 400 metrin aitajuoksussa viides ajalla 53,83. ==Ennätykset== * 400 metrin juoksu: 52,45 (2006) * 100 metrin aitajuoksu: 12,99 (2005) * 400 metrin aitajuoksu: 53,28 (2007) ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset 400 metrin aitajuoksijat Luokka:Yhdysvaltalaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt