Markku Heikkinen (dokumenttiohjaaja)

Markku Heikkinen (s. 1966 Kajaani) on suomalainen dokumenttielokuvien käsikirjoittaja ja ohjaaja, kolumnisti ja radiotoimittaja. Heikkinen on suorittanut taiteen maisterin tutkinnon Taideteollisessa korkeakoulussa. == Työt == Markku Heikkinen on toiminut freelancer-radiotoimittajana Yleisradiossa vuodesta 1986 alkaen. Heikkinen on ohjannut noin 20 dokumenttielokuvaa. Hänelle myönnettiin elokuvataiteen valtionpalkinto vuonna 2015. Heikkisen ensimmäinen ohjaustyö Veres (1993) kertoo HIV-positiivisesta tanssijasta Janne Väänäsestä. Iltatähti (2004) on kuvaus Heikkisen omasta perhehistoriasta. Dokumenttielokuva Talvivaaran miehet (2015) kertoo kainuulaisesta kaivosyhtiöstä, sen työntekijöistä ja heidän työnsä merkityksestä. Ei tietä kotiin -elokuvassa (2017) päähenkilö Charles, Suomeen pakolaisena tullut kongolainen, palaa Kongon ja Ruandan rajalla sijaitsevalle pakolaisleirille tapaamaan perhettään. == Luottamustehtävät == Markku Heikkinen valittiin Kajaanin kaupunginvaltuustoon (Sdp) kuntavaaleissa 2012. Hän erosi kaupunginvaltuustosta joulukuussa 2014. Hän on ollut seurakuntaneuvoston jäsen Alppilan ja Paavalin seurakunnissa Helsingissä. == Filmografia (valikoima). Ohjaaja ja käsikirjoittaja, ellei toisin mainittu. == * Veres (1993) * City on minun (1993). Käsikirjoitus ja ohjaus yhdessä Gilbert Granholmin kanssa. * Suomen kuningatar (1994). Sexpo ry:n Valentine-palkinto (1995). * Poikakulta (1995). Tampereen elokuvajuhlien nuorisopalkinto. * Hei, me mekkoillaan (1995) * Ristiriita (1996) * Kiltti anarkisti (1997) * Yhteinen salaisuutemme (1998) * Iltatähti (2004). Käsikirjoitus yhdessä Jan Forsströmin kanssa. * 70-luvun sekahaku (2005). Dokumenttisarja yhdessä Ari Matikaisen kanssa. * Zavtra – huomenna: Iloista antajaa Jumala rakastaa (2006). Käsikirjoitus ja ohjaus yhdessä Ari Matikaisen kanssa. * Punklandia (2008). Dokumenttisarja yhdessä Ari Matikaisen kanssa. * Poikien bisnes (2009) * Laskettu aika (2009) * Ukko ja akka (2010) * All Boys (2010). DVD-levitys: Kanada, Yhdysvallat, saksankielinen Eurooppa. * Love & Lust (2010) * Kansakunnan kuokkavieraat (2011). Dokumenttisarja yhdessä Ari Matikaisen kanssa. * Perukka (2013) * Talvivaaran miehet (2015). Tampereen elokuvajuhlien erikoispalkinto (2015). * Olipa kerran seminaari (2015) * Ecce Homo (2016) * Ei tietä kotiin (2017). DocPoint-elokuvafestivaalin katsojien suosikki ja Kriitikon valinta (2018). * Laulumies (2018) * Aikansa eläneet (2020). * Armotonta menoa (2022). Käsikirjoittaja ja taustatyön tekijä Susanna Helkeen ohjaamassa elokuvassa. * 10 kirjettä tulevaisuuteen (2023). Yksi elokuvan tehneen Poikkeustila-työryhmän ohjaajista ja käsikirjoittajista. == Radio- ohjelmat == * Huttuset (halvalla menee) (1989–1992). Puhelinohjelmaparodia yhdessä Nadja Nowakin kanssa. * Hiljaiset miehet. Yhdessä Ilpo Jaakolan kanssa. Radio Suomi. * Yöradio (1990-luvulta 2000-luvulle). Radio Suomi. * Puhelinlangat laulaa. Yhdessä Maija-Kaarina Salorannan kanssa. Radio Suomi. * Markku Heikkinen Kainuun aatelinen. Yle Radio 1. == Lähteet == === Viitteet === == Aiheesta muualla == * * Luokka:Suomalaiset dokumenttiohjaajat Luokka:Suomalaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Suomalaiset radiotoimittajat Luokka:Kajaanin kaupunginvaltuutetut Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt