EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Toni Harjajärvi

Toni Harjajärvi (s. 1982 Kuusamohttp://www.esitteemme.fi/ttt/WebView/pdf/symbook.pdf) on suomalainen näyttelijä. Hän on ollut kiinnitettynä Tampereen Työväen Teatteriin vuodesta 2009. Harjajärvi on näytellyt myös erinäisissä televisiotuotannoissa, kuten Yle TV2:n draamasarjassa Taivaan tulet. ==Ura== Harjajärvi aloitti näyttelijän työnsä Kuusamon Näyttämöllä vuonna 2002. Hän opiskeli teatteritaiteen maisteriksi Tampereen yliopiston näyttelijätyön laitoksella (Näty) vuosina 2004–2009. Harjajärvi on työskennellyt Tampereen Työväen Teatterissa syksystä 2009.http://www.ttt-teatteri.fi/nayttelijat/harjajarvi_toni/ Opiskeluvuosinaan Harjajärvi näytteli muun muassa kappaleissa Kipinähai ja Saari jolla ei ole rantoja. TTT:ssa hänellä on ollut näyttämötehtäviä muun muassa teoksissa Tyynymies / The Pillowman (rooli: Katurian) ja Suden morsian (Priidik). Minna Canthin klassikkonäytelmään perustuvassa musikaalissa Anna Liisa hän on näytellyt Johannesta.http://www.ttt- teatteri.fi/anna_liisa/etu/index.php ==Filmografia== *Punahilkka (2007) (televisioelokuva) *Helppo elämä (2009) (televisiosarja) *Siinä näkijä missä tekijä (2012) (televisiosarja) *Tehdas (2012) (televisiosarja) *Sata lasissa (2013) (televisiosarja) *Taivaan tulet (2013) (televisiosarja) *Aikuisten poika (2014) (elokuva) *Päin seinää (2014) (elokuva) *Roba (2015) (televisiosarja) *Koukussa (2015) (televisiosarja) *Karkurit (2021) (televisiosarja) *Hotel Swan Helsinki (2021) (televisiosarja) *Aallonmurtaja (2021) (televisiosarja) ==Lähteet== *Ttt-teatteri.fi ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== *Aveartists.com *Aviisi.fi *Teatterikärpänen.vuodatus.net Luokka:Suomalaiset teatterinäyttelijät Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Louisiana Red

Louisiana Red, oikealta nimeltä Iverson Minter (23. maaliskuuta 1932 Bessemer, Alabama, Yhdysvallat – 25. helmikuuta 2012 Hannover, SaksaThedeadrockstarsclub.com | Viitattu 29.2.2012) oli Yhdysvalloissa syntynyt bluesmuusikko. Hän vaikutti suuren osan urastaan, 30 vuotta, Saksassa.Hs.fi viitattu 29.2.2012 Red levytti ensimmäisen levynsä 1947 Chessille taiteilijanimellä Rocky Fuller. Silloin, kuten pitkään sen jälkeenkin, hän työskenteli terästehtailla, autotehtailla ja rautateillä, sillä muusikontulot eivät riittäneet elantoon. 1950-luvulla hän soitti pari vuotta John Lee Hookerin kanssa.Wynn, Ron Louisiana Red Biography, allmusic.com, Macrovision Corporation Hän esiintyi Euroopassa 1970-luvun lopulta ja muutti Saksaan 1980-luvun alussa, ja ura alkoi kääntyä tässä vaiheessa nousuun. Lähes 50 albumistaan hän levytti suurimman osan Saksassa. Suomessa hän ehti esiintyä nelisenkymmentä kertaa, viimeksi 2010, yleensä kokkolalaisen yhtyeen Wentus Blues Bandin kanssa. Hän esiintyi myös yhtyeestä tehdyssä konserttifilmissä Family Meeting (2007), ja hänestä itsestään tehdyssä dokumentissa Mississippi-Alaveteli (2001). ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset bluesmuusikot Luokka:Yhdysvaltalaiset kitaristit Luokka:Yhdysvaltalaiset laulajat Luokka:Yhdysvaltalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Kanariantaateli

Kanariantaateli (Phoenix canariensis) on Kanariansaarilla alkuperäisesti kasvava taatelien suvun palmulaji. Sitä viljellään myös koristekasvina muun muassa Välimeren maissa.Euroopan puuopas 2009, s. 255. == Ulkonäkö ja koko == Kanariantaateli kasvaa vähitellen suureksi ja puumaiseksi. Sen haaraton, tasapaksu runko on melko sileä. Runko on yleensä 10–14 metriä korkea ja jopa 75–90 senttimetriä paksu. Vanhojen lehtikantojen jäänteet varisevat ajan myötä pois rungosta, jättäen runkoon kauniin ruutumaisen kuvioinnin. Lehtilatvus on vanhemmiten 6–10 metriä halkaisijaltaan. Lehdet ovat hienoja, sulkamaisia, jäykästi kaarevia ja väriltään himmeän tummanvihreitä. Tyypillisesti ne ovat kuutisen metriä pitkiä, mutta voivat kasvaa jopa kymmenen metrin mittaisiksi.Lomakasvio 2014, s. 56. Lehdessä on lehdyköitä 300–400 kappaletta. Lehden keskiosassa ne ovat 30–40 cm pitkiä ja 2 cm leveitä. Tyviosan lehdykät ovat muuttuneet teräviksi oraiksi. Kukat ovat keltaisia. Ne sijaitsevat lehtien lomassa olevissa oranssinpunaisissa, runsashaaraisissa ja usein yli metrin pituisissa kukinnoissa. Kanariantaateli on kaksikotinen. Hedelmä on läpimitaltaan noin 2 cm pitkä, oranssi, mauton luumarja.Lomakasvio 2014, s. 56–57. Kanariantaatelin hedelmät eivät kelpaa ihmiselle syötäviksi toisin kuin sen paljon viljelty lähilaji välimerentaateli eli taatelipalmu (Phoenix dactylifera). == Levinneisyys == Nimensä mukaisesti kanariantaateli on alun perin kotoisin Kanariansaarilta. Nykyään sitä kasvatetaan laajalti Välimeren alueen maissa. Lajia on istutettu paljon myös mm. Kaliforniaan ja Floridaan.Lomakasvio 2014, s. 57. Se menestyy myös pohjoisempana ja lajia voi Euroopassa tavata kasvatettuna Etelä-Englantia myöten. == Käyttö == Kanariantaateli on suosittu kadunvarsi- ja puistopuu. Se on olennainen osa Välimeren alueen kaupunkiarkkitehtuuria. Lajia istutetaan myös lintujen pesimispuiksi. Esimerkiksi Etelä-Espanjassa merkittävä osa mustarastaskannasta pesii kanariantaatelien suojaa antavissa, oraisissa lehtiruusukkeissa. == Lähteet == * Lomakasvio. Trooppisten kasvien tunnistusopas. Toim. Tran Minh, Mirjami & Laaka-Lindberg, Sanna & Junikka, Leo. 2. tarkistettu painos. Kustannusosakeyhtiö Moreeni, 2014. * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * ITIS: Phoenix canariensis Luokka:Taatelit Luokka:Kanariansaarien kasvit
Iskelmä Sastamala

thumb|Aluelehtien toimistorakennus, jossa on Iskelmä Sastamalan ja Alueviestin toimitukset. Iskelmä Sastamala on Iskelmä-ketjuun 1. tammikuuta 2012 liittynyt paikallisradio, jonka omistaa Kustannusliike Aluelehdet Oy. Asema kuuluu Pirkanmaalla Sastamalan ja Hämeenkyrön sekä Satakunnassa Kankaanpään seudulla. Ennen vuoden 2011 loppua asema toimi nimellä Radio Manta. Iskelmän-ohjelmiston lisäksi asemalta voi kuunnella arkisin paikallisuutisia (kello 9.26, 11.26, 13.30, 15.26), paikallistunti (kello 13-14), jumalanpalveluksen Tyrvään kirkosta sunnuntaisin (kello 10:00) ja Mantan matkassa -ohjelmaa joka kuukauden ensimmäisenä perjantaina (kello 19:00). Iskelmä Sastamala selostaa myös VaLePan ja Kankaanpään Mailan vieraspeliotteluita. Iskelmä Sastamalan toimitus on Alueviesti-lehden yhteydessä Sastamalassa Hopunkatu 1:ssä Kustannusliike Aluelehdet Oy:n rakennuksessa. Asema tekee myös markkinointiyhteistyötä Iskelmä Satakunnan kanssa. ==Taajuudet== Sastamala: 101,2 MHz Kankaanpää: 105,3 MHz Hämeenkyrö: 96,9 MHz ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Iskelmä Sastamalan verkkosivut * Iskelmä Sastamalan Facebook-sivut * Iskelmä Sastamalan Twitter-sivut * Iskelmä Sastamala Iskelmä.fi:ssä Luokka:Paikallisradiot Luokka:Sastamala Luokka:Suomalaiset radioasemat Luokka:Vuonna 2012 perustetut radioasemat
Unkarinsara

Unkarinsara (Carex melanostachya) on monivuotinen kasvilaji sarojen suvussa. Sitä tavataan alkuperäisenä Keski-Euroopasta Keski-Aasiaan. Suomessa unkarinsara on hyvin harvinainen uustulokas. == Ulkonäkö == Unkarinsara kasvaa löyhästi mätästäen 40–45 senttimetriä korkeaksi. Kasvin pitkästä suikertavasta juurakosta kasvavat pystyt varret, joiden tyvitupet ovat punertavia. Vaaleanvihreät 2–3 millimetriä leveät lehdet ovat varren pituisia tai hieman lyhyempiä. Unkarinsaran kukinnossa on kahdesta kolmeen hedetähkää ja kaksi emitähkää. Pullakot ovat noin 5 mm pitkiä, leveän munanmuotoisia ja kypsinä uurteisia. Tähkäsuomut ovat pullakoita pidempiä. Pullakoiden kärki on pitkä ja syvästi halkoinen.Hämet-Ahti, L., Kurtto, A., Lampinen, R., Piirainen, M., Suominen, J., Ulvinen, T., Uotila., P. & Väre, H. 2005: Lisäyksiä ja korjauksia Retkeilykasvion neljänteen painokseen – Lutukka 21:41–85. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Unkarinsara (Carex melanostachya) * Kasviatlas 2020: Unkarinsaran (Carex melanostachya) levinneisyys Suomessa. Luokka:Sarat
Sigma 50mm f/1.4 EX DG HSM

Sigma 50mm f/1.4 EX DG HSM on kiinteäpolttovälinen objektiivi, jota on saatavilla Canonin, Nikonin, Pentaxin, Konica Minoltan, Sonyn ja Four Thirds bajonetilla. 50mm polttovälin ansiosta objektiivi soveltuu yleiskäyttöön, mutta myös muotokuvaukseen. Pieni aukkoarvo mahdollistaa kuvauksen myös epäotollisissa valo-olosuhteissa. HSM ultraäänimoottori mahdollistaa jatkuvan manuaalitarkennuksen automaattitarkennuksen rinnalla. ==Katso myös== *Sigma Corporation Luokka:Sigman objektiivit
Carlo Borromeo

Carlo Borromeo (2. lokakuuta 1538 Arona – 3. marraskuuta 1584 Milano) oli katolisen kirkon kardinaali, Milanon arkkipiispa ja yksi vastauskonpuhdistuksen merkittävimmistä hahmoista. Paavi Paavali V kanonisoi Carlo Borromeon pyhimykseksi vuonna 1610. Hänen muistopäivänsä on 4. marraskuuta. Hän on Salzburgin yliopiston kuten myös pastoreiden ja seminaristien suojeluspyhimys. Luokka:Italialaiset kardinaalit Luokka:Pyhimykset Luokka:Vuonna 1538 syntyneet Luokka:Vuonna 1584 kuolleet
Richard Neutra

Richard Joseph Neutra (8. huhtikuuta 1892 Wien, Itävalta-Unkari – 16. huhtikuuta 1970 Wuppertal, Saksan liittotasavalta) oli itävaltalais- yhdysvaltalainen arkkitehti. Neutra tunnetaan etenkin funktionalismin välittäjänä Euroopasta Yhdysvaltoihin. Neutran tunnetuimpiin rakennuksiin kuuluvat maastoa myötäilevät, keveärakenteiset huvilat, kuten Kaufmann House Palm Springsissä (1947) sekä Lowell House Los Angelesissa (1929). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Itävaltalaiset arkkitehdit Luokka:Yhdysvaltalaiset arkkitehdit Luokka:Vuonna 1892 syntyneet Luokka:Vuonna 1970 kuolleet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Sykeröpiippo

Sykeröpiippo (Luzula sudetica) on monivuotinen vihviläkasvilaji piippojen suvussa. == Ulkonäkö == Sykeröpiippo kasvaa löyhästi mätästävästi 15–20 senttimetriä korkeaksi. Sen kukinto on yleensä tiivis sykeröstö, jossa on viidestä kymmeneen pallomaista lyhytperäistä sykeröä. Kehälehdet ovat mustanruskeita, samoin kotahedelmä. Sykeröpiippo risteytyy kalvaspiipon (Luzula pallescens) kanssa. == Sykeröpiippo Suomessa == Suomessa sykeröpiippo on yleinen ja yksi runsaslukuisimmista piippolajeista kevätpiipon, nurmipiipon ja kalvaspiipon jälkeen. Etelä-Suomessa sykeröpiippo on harvinainen, laji puuttuu kokonaan lounais- ja länsirannikoilta. Se yleistyy noin Keski- Pohjanmaa–Pohjois-Karjala-linjan pohjoispuolella. Sykeröpiippo on aivan tavallinen koko Lapissa, esimerkiksi Utsjoella hyvinkin yleinen. Sykeröpiipon kasvupaikkoja Suomessa ovat etelässä letot ja lähdesuot, pohjoisessa rannat, tuoreet niityt, teiden ja polkujen varret. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kasviatlas 2020: Sykeröpiipon (Luzula sudetica) levinneisyys Suomessa. * Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Sykeröpiippo (Luzula sudetica) * Suomen Lajitietokeskus: Sykeröpiippo (Luzula sudetica) Luokka:Piipot
Liassine Cadamuro

Liassine Cadamuro-Bentaïba (, s. 5. maaliskuuta 1988 Toulouse, Ranska) on algerialainen jalkapalloilija. Laitapuolustajana pelaava Cadamuro on pelannut Ranskan, Espanjan, Sveitsin ja Romanian sarjoissa. == Ura == Cadamuro pelasi juniorivuotensa Ranskassa Sochaux'ssa. Sittemmin hän siirtyi pelaamaan joukkueen reserviin Championnat de France amateur eli neljänneksi korkeimmalle tasolle. Kesällä 2008 Cadamuro siirtyi Espanjaan ja Real Sociedadiin, mutta pelasi aluksi joukkueen reservissä kolme kautta, kunnes joukkueen valmentaja Philippe Montanier nosti hänet edustukseen kaudelle 2011–2012. Cadamuro pelasikin avausottelunsa 10. syyskuuta 2011 FC Barcelonaa vastaan.Sociedad peg Barca back ESPN 10.9.2011 Viitattu 29.2.2012 ==Maajoukkueura== Cadamuro sai ensimmäisen maajoukkuekutsun Algerian maajoukkueeseen 10. helmikuuta 2012 vuoden 2013 Afrikan-mestaruuskisojen karsintaotteluun Gambiaa vastaan.EN : Cadamuro Bentaïba convoqué face à la Gambie DZfoot 10.2.2012 Viitattu 29.2.2012 Cadamuro pelasi myös Algerian avauskokoonpanossa.EN : Gambie - Algérie : La feuille de match officielle DZfoot 29.2.2012 Viitattu 29.2.2012 ===Afrikan-mestaruuskisat 2013=== Cadamuro pelasi ensimmäiset arvokisansa 2013 Afrikan-mestaruuskisoissa. Hän pelasi turnauksessa yhden ottelun oltuaan avauksessa Tunisiaa vastaan.Tunisia - Algeria 1:0 worldfootball.net 22.1.2013 Viitattu 28.6.2014 Algerian kisat päättyivät alkulohkoon. === MM-kisat 2014 === Cadamuro valittiin Algerian joukkueeseen vuoden 2014 MM-kilpailuihin. Hän ei pelannut kisoissa otteluakaan, mutta sai vaihtopelaajana keltaisen kortin alkulohkon ottelussa Venäjää vastaan. Algerian kisat päättyivät neljännesvälieriin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Worldfootball Luokka:Algerialaiset jalkapalloilijat Luokka:Ranskanalgerialaiset Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Davy Jones (näyttelijä)

Davy Jones (30. joulukuuta 1945 Manchester, Iso-Britannia – 29. helmikuuta 2012 Martin County, Florida, Yhdysvallat) oli brittiläinen The Monkees -yhtyeen laulaja ja näyttelijä. The Monkees -yhtye tuli kuuluisaksi yhdysvaltalaisen NBC-kanavan esittämästä samannimisestä komediasarjasta, jota lähetettiin vuosina 1966-1968, ja se myi miljoonia levyjä. Jones kuoli floridalaisessa sairaalassa sydänkohtaukseen. ==Lähteet== Luokka:Brittiläiset muusikot Luokka:Brittiläiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet ==Aiheesta muualla== * Davy Jonesin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa (Archive.org)
Iskelmä Rovaniemi

Iskelmä Rovaniemi on vuonna 2007 Iskelmä-ketjuun liittynyt, Lapin maakunnassa Rovaniemen kaupungin alueella toimiva paikallisradio, jonka omistaa kaupungissa sijaitseva Lapin Klubi ry. Ennen Iskelmä-ketjuun liittymistä aseman nimi oli Rovaniemi Radio. Iskelmä Rovaniemen toimitus sijaitsee Rovaniemellä Valtakatu 19:ssä. Kanavaa voi myös kuunella Rovaniemen alueella Telian Kaapeli-TV-verkossa taajuudelta 87,7 MHz.http://www5.sonera.fi/ohjeet/Radiokanavalistaus#Rovaniemi ==Taajuudet== * Rovaniemi: 89,3 MHz (Kaapelissa: 87,7 MHz) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Iskelmä Rovaniemen verkkosivut * Iskelmä Rovaniemi Iskelmä.fi:ssä Luokka:Paikallisradiot Luokka:Rovaniemen media Luokka:Suomalaiset radioasemat
Mohamed Aoudia

Mohamed Amine Aoudia (, s. 6. kesäkuuta 1987 El-Harrach, Alger, Algeria) on algerialainen jalkapalloilija. Hyökkääjänä pelaava Aoudia edustaa Saksan 2. Bundesliigassa FSV Frankfurtia. ==Maajoukkueura== Aoudia pelasi ensimmäisen maaottelunsa Algerian maajoukkueessa 17. marraskuuta 2010 harjoitusottelussa Luxemburgia vastaan.AOUDIA Mohamed Amine DZfoot Viitattu 29.2.2012 Hän oli mukana vuoden 2013 Afrikan-mestaruuskisoissa, jossa Algerian kisat päättyivät alkulohkoon. ==Lähteet== Luokka:Algerialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
José María Usandizaga

José María Usandizaga (1887–1915) oli espanjalainen säveltäjä. Hän syntyi San Sebastiánissa ja lähti Pariisiin opiskelemaan Vincent d'Indyn ja pianonsoitossa Gabriel GrovlezinNaxos.com: Jose Maria Usandizaga johdolla Schola Cantorumiin. Hän hyödynsi työssään kansanomaista baskimusiikkia ja ansioitui varsinkin näyttämömusiikin säveltäjänä. Hänen teostensa joukossa ovat ooppera Mendy-Mendiyan (1910) sekä zarzuelat Las golondrinas (1914) ja La llama (1915).EPdLP.com: José María Usandizaga Usandizaga kuoli tuberkuloosiin. == Lähteet == Luokka:Espanjalaiset säveltäjät Luokka:Oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1887 syntyneet Luokka:Vuonna 1915 kuolleet
Itävalta-Unkarin kompromissi

Itävalta-Unkarin kompromissi (, ) oli vuonna 1867 solmittu sopimus, jolla vanha Habsburgien keisarikunta korvattiin personaaliunioniin perustuvalla Itävalta-Unkarin kaksoismonarkialla. Kompromissin allekirjoittivat Itävallan keisari Frans Joosef I ja Unkarin delegaation edustaja Ferenc Deák. Tämä kompromissi loi pohjan uudelle poliittiselle järjestykselle, jossa itävaltalaisen Cisleithanian ja unkarilaisen Transleithanian alueita hallinoivat eri parlamentit ja eri pääministerit. Yhtenäisyyden takasivat yhteinen hallitsija, armeija ja useat yhteiset ministeriöt. Kompromissi oli voimassa vuoteen 1918 saakka. ==Tausta== Preussin–Itävallan sodan häviämisen jälkeen Itävallan oli pakko löytää ratkaisu monikansallisen valtakunnan kansallisuusongelmiin. Enää ei voitu ylläpitää Unkarin kuningaskunnan autonomian rajoituksia sisäpolitiikassa vuosien 1848–1849 tukahdutettujen vallankumousten ja vapaussotien takia. Kompromissi hyväksyttiin virallisesti 30. maaliskuuta 1867 Unkarin uudelleen perustetuilla valtiopäivillä. == Ehdot ja kompromissin kehittyminen == Itävallan keisarikunta ja Unkarin kuningaskunta muodostivat kahdesta autonomisesta yksiköstä kaksoismonarkian. Kummallakin oli oma liberalismin innoittama perustuslakinsa, oma parlamenttinsa ja oma budjetti. Molempien parlamenttien kamarit lähettivät edustajansa eräänlaiseen yhteiseen parlamenttiin äänestämään yhteisestä budjetista. Ensimmäinen kompromissi, allekirjoitettu vuonna 1867, määritteli tulevien kompromissien (1877–1887–1900–1907) ehdot. Se määritteli yhteiset asiat (ulkopolitiikka, sota, Bosnia-Hertsegovinan hallinnointi vuodesta 1878 alkaen ja näiden tehtävien rahoittaminen), ja asiat ”joiden ratkaisu sopimuksen mukaan oli tarkoituksen mukaista” (tulli- ja rahaliitto, posti, rautatiet). Kompromissi oli kymmenvuotinen ja se tuli neuvotella uudelleen joka kymmenes vuosi. Suurin osa neuvotteluista koski osapuolien osallistumista yhteiseen budjettiin; vuonna 1867 Itävalta rahoitti budjetista 70 % ja Unkari 30 %. Vuoteen 1907 mennessä Unkarin osuus nousi 35 %:iin yhteisestä budjetista. Sopimus päättyi 31. lokakuuta 1918. Luokka:Itävalta-Unkari Luokka:Unkarin historia Luokka:Itävallan historia Luokka:1867
Jouhisara

Jouhisara (Carex lasiocarpa) on soilla ja rannoilla kasvava monivuotinen saralaji. == Ulkonäkö ja koko == Jouhisara kasvaa 30–100 senttimetriä korkeaksi. Sen pitkästä suikertavasta juurakosta kasvaa hoikkia, lähes liereitä varsia. Varren kanssa samanpituiset lehdet ovat kouruisia, lähes rihmamaisia, 1–2 millimetriä leveitä, väriltään tumman harmaanvihreitä. Jouhisaran kukinnossa on hede- ja emitähkiä yhdestä kolmeen. Tähkät ovat 1–3,5 cm pitkiä, pystyjä ja tiheäkukkaisia. Munanmuotoiset pullakot ovat enintään 5 millimetriä pitkiä ja tiheästi lyhytkarvaisia, mikä on yksi lajin erityistuntomerkeistä. Usein otakärkiset tähkäsuomut ovat pullakoiden pituisia.Retkeilykasvio 1998, s. 556. Jouhisara risteytyy joidenkin muiden sarojen kanssa. Suomessa tunnetaan lajin ristemiä vankkasaran (Carex riparia), aapasaran (Carex rotundata) ja luhtasaran (Carex vesicaria) kanssa. Jouhisaralla voi esiintyä jouhisarannoki (Anthracoidea intercedens) ja luhtasarannoki (Anthracoidea subinclusa) -nokisieniä. == Jouhisara Suomessa == Suomessa jouhisara kasvaa yleisenä koko maassa, etenkin itä- ja pohjoisosissa jopa erittäin yleisenä. Sen kasvupaikkoja ovat nevat, letot, korvet ja rannat, harvoin myös rämeet. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Kasviatlas 2022: Jouhisaran (Carex lasiocarpa) levinneisyys Suomessa. * Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Jouhisara (Carex lasiocarpa) * ITIS: Carex lasiocarpa * United States Department of Agriculture (USDA): Carex lasiocarpa * Flora of China: Carex lasiocarpa Luokka:Sarat
Pekka Nevalainen

Pekka Nevalainen (s. 20. huhtikuuta 1951 Tyrvää, Suomi) on suomalainen taidemaalari, kuvanveistäjä ja taidegraafikko. Hän asuu ja työskentelee Kiskossa. Pekka Nevalainen on opiskellut maalausta Suomen Taideakatemian koulussa 1969–1974. Hän kuului performanssiryhmä Record Singersiin sekä yhteiskunnan arvoja satirisoineeseen Ö-ryhmään. Nevalainen aloitti pop- henkisten ja kantaaottavien maalausten parissa. 1970- ja 1980-luvun vaihteessa hän alkoi tehdä installaatio-, maa- ja videotaidetta. Aiheina on ollut myös Kalevala ja muinainen Egypti. Myöhemmin 1990-luvun alkupuolelle saakka teemoina oli myös perhe ja suomalainen maaseutu. ympäristöteoksien jälkeen Nevalainen on tehnyt pienimuotoisempia marmori- ja pronssiveistoksia, sekä väriä ja pintaa käsitteleviä maalauksia. Nevalaiselle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2014. Kansanedustaja ja ministeri Valde Nevalainen oli Pekka Nevalaisen isä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Pekka Nevalaisen blogi * Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Suomalaiset kuvanveistäjät Luokka:Suomalaiset ympäristötaiteilijat Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Zakaria Labyad

Zakaria Labyad (, s. 9. maaliskuuta 1993 Utrecht, Alankomaat) on marokkolainen jalkapalloilija. Keskikentällä pelaava Labyad edustaa Alankomaiden Eredivisiessä pelaavaa Ajaxia. == Maajoukkueura == Labyad aloitti maajoukkueuransa Alankomaiden alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa vuonna 2009. Kaksi vuotta myöhemmin Labyad siirtyi edustamaan vanhempiensa kotimaata Marokkoa ja pelasi vuoden 2011 aikana kymmenen maaottelua Marokon alle 23-vuotiaiden maajoukkueessa. Labyad pelasi ensimmäisen maaottelunsa aikuisten tasolla 29. helmikuuta 2012 Marokon kohdatessa harjoitusottelussa Burkina Fason. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Worldfootball Luokka:Alankomaalaiset jalkapalloilijat Luokka:Marokkolaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jänönsara

Jänönsara (Carex leporina, syn. Carex ovalis) on monivuotinen kasvilaji sarojen (Carex) suvussa. == Ulkonäkö == Jänönsara kuuluu yhtäläistähkäisten kaksiluottisten sarojen ryhmään. Se kasvaa mätästävästi 10–60 senttimetriä korkeaksi. Varret ovat karheasärmäisiä ja kasvavat pystysti tai kohenevasti. Harmaanvihreät lehdet ovat vartta lyhyempiä, 1,5–4 mm leveitä. Jänönsaran kukinnossa on kolmesta kahdeksaan tiheähköä, vaaleanruskeaa–ruskeaa, 5–15 mm pitkää tähkää. Emikukat sijaitsevat tähkän kärjessä. Vaaleanruskeat pullakot ovat enintään 5 mm pitkiä, litteitä ja pitkäotaisia.Retkeilykasvio 1998, s. 551. Jänönsaraa muistuttaa huomattavasti sopulinsara (Carex macloviana). == Jänönsara Suomessa == Suomessa jänönsaraa tavataan yleisenä Pohjois-Pohjanmaan korkeudelle ja edelleen pohjoiseen harvinaisena Rovaniemen korkeudelle. Etelä- ja keskiosissa maata laji on erittäin yleinen. Jänönsaraa pidetään muinaistulokkaana. Sen kasvupaikkoja ovat muun muassa niityt, pientareet ja teiden varret. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Jänönsara (Carex leporina) * Kasviatlas 2022: Jänönsaran (Carex leporina) levinneisyys Suomessa. * Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Jänönsara (Carex leporina) * ITIS: Carex ovalis * United States Department of Agriculture (USDA): Carex ovalis * Flora of China: Carex leporina Luokka:Sarat
Kolmas sotaleikki

Kolmas sotaleikki on runoilija Ville Hytösen runokokoelma, jonka tämä julkaisi keksityn hahmon nimellä Anna Halmkrona vuonna 2008. Hytönen esitti Halmkronaa muun muassa verkkoyhteisö Facebookiin tekemällä profiililla ja keskustelemalla julkisesti Halmkronan nimellä. Hytösen mukaan kirjan kustantajakaan ei tiennyt Halmkronan todellisesta henkilöllisyydestä. Hytönen perustelee ParnassossaParnasso 1/2009 Halmkronaa käsitetaiteellisena performanssina, jonka tarkoitus oli osoittaa miten kasvoton kotimainen runoilija näkyy mediassa: "2000-luvun suomalainen esikoisrunoilija tempaistaan mukaan kirjalliseen elämään. - - Hänestä tulee runoilija yhtä lailla kontaktiensa kuin tekstinsä ansiosta." Anna Halmkrona oli Hytösen teoksessa Britanniassa asuva Keminmaalla syntynyt suomalainen runoilija, joka käytti internetiä päälähteenään. Hytösen mukaan Halmkrona luennoi brittiyliopistoissa muun muassa aiheista Nouvelle être vs. nouveau être, The Ontology of Decamerone ja Entities and Sub-entities. Hytönen julkaisi Halmkronasta Nuoren Voiman numerossa 2/2009 kollaasiesseen Koop vai Anna? Siinäpä pulma - Kollaasin kautta syntyvä Anna Halmkronan ääniNuori Voima 2/2009, jossa hän käsitteli Halmkronan kielen muodostumista. Kulttuurilehti Kerberoksessa julkaistiin Anna Halmkronan postuumiksi jäänyt essee, Ei-kenenkään ja kaikkien kirjoittamaa, jossa hän käsittelee poetiikkaansaKerberos 1/2009. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Anna Halmkrona: Kolmas sotaleikki PDF-muodossa Poesia-sarjan sivuilla. * Anna Halmkronan runoja Nokturno.orgissa. * Anna Halmkrona kirjailija Anita Konkan blogissa. * Tuntemuksia Halmkronasta runoilija Miia Toivion blogissa * Projektin läpikäyntiä Jussi Sutisen blogissa. * Riina Sydänmaanlakka: Runoilijan kuolema. Taite 2011. (PDF, s. 30) Luokka:Suomalaiset runokokoelmat Luokka:Vuoden 2008 kirjat
Sara Vilander

Sara Emilia Vilander (s. Rovaniemi) on suomalainen laulaja, säveltäjä, sanoittaja, joka tuli tunnetuksi jo hajonneen Minerva-yhtyeen laulusolistina. Minervan jälkeen hän on toiminut Sara & Susiraja-yhtyeessä ja julkaissut muutamia kappaleita Emilia Pimento-nimellä. Sara aloitti musiikkiuransa 15-vuotiaana hieman sattumalta heitettyään legendaarisen " Ai, tarvitteko te laulajaa" -lausahduksen jo silloin olemassa olleen Minerva-yhtyeen basistille Kimmo Räsäselle. Hän kirjoitti Minervan riveissä ensimmäisen levytyssopimuksen Merceedees tuotannon kanssa vuonna 1999. Minerva-yhtyeen hajoamisen jälkeen Sara perusti uuden yhtyeen Sara & Susirajan yhdessä nuoruuden ystäviensä Lasse Rantasen, Timi Härkösen, Jukka Backmanin ja Junde Hietasen kanssa. Sara & Susiraja julkaisi ensimmäisen studioalbuminsa Routainen maa 2007 ja toisen Matkatavaraa-nimisen albumin 2010. Sara Vilander on toiminut musiikin lisäksi aktiivisesti myös muilla taiteen aloilla, kuten teatterin ja animaation parissa. Hän esiintyi teinivuosinaan #KULT#-työryhmän musikaaleissa Hair, Joseph and the Amazing Technicolour Dreamcoat ja West Side Story, joista oli vierailuesityksiä myös Savoy-teatterin ja Svenska Teaternin lavoilla. Hän on toiminut näyttelijänä myös useissa Porvoon teatterin produktioissa mm. Kolme iloista rosvoa, Valtakunnanministeri ja Kissan viikset, sanoi Susu Ou Ou- näytelmissä. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset laulaja-lauluntekijät Luokka:Elävät henkilöt
HMS Haughty

HMS Haughty on ollut neljän Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä. * HMS Haughty (1797), 12-tykkinen Courser-luokan tykkivene * HMS Haughty (1804), 12-tykkinen Archer-luokan tykkipriki * HMS Haughty (1856), Albacore-luokan tykkivene * HMS Haughty (1895), Hardy-luokan hävittäjä
Fernandes (täsmennyssivu)

Fernandes voi tarkoittaa seuraavia: * Fernandes, japanilainen musiikkilaitevalmistaja * Fernandes, sukunimi: ** Álvaro Fernandes (1400-luvulla), portugalilainen merenkulkija ja tutkimusmatkailija ** Angelo Innocent Fernandes (1913–2000), intialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ** Aníbal Fernandes (s. 1968), portugalilainen koskimeloja ** Antonino Eugénio Fernandes Dias (s. 1948), portugalilainen roomalaiskatolinen piispa ** António Fernandes (1400-luvulla), portugalilainen tutkimusmatkailija ** Antônio Muniz Fernandes (s. 1952), brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ** Armando José Fernandes (1906–1983), portugalilainen säveltäjä ja pianisti ** Bernardo Fernandes da Silva (s. 1965), brasilialainen jalkapalloilija ** Bruno Fernandes, Bruno (s. 1984), brasilialainen jalkapallomaalivahti ** Bruno Fernandes (s. 1994), portugalilainen jalkapalloilija ** Carlos Fernandes (s. 1979), portugalilais-angolalainen jalkapallomaalivahti ** Collien Fernandes (s. 1981), saksalainen malli ** Daniel Fernandes (s. 1983), portugalilais- kanadalainen jalkapalloilija ** Derek Fernandes (s. 1954), intialainen roomalaiskatolinen piispa ** Edimilson Fernandes (s. 1996), sveitsiläinen jalkapalloilija ** Gelson Fernandes (s. 1986), sveitsiläinen jalkapalloilija ** George Fernandes (1930–2019), intialainen ammattiyhdistysjohtaja ja poliitikko, puolustusministeri 1998–2001 ja 2001–2004 ** José Augusto Martins Fernandes Pedreira (1935–2020), portugalilainen roomalaiskatolinen piispa ** José Fernandes Veloso (1916–2006), brasilialainen roomalaiskatolinen piispa ** Joseph Alexander Fernandes (1889–1967), intialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ** Júlio César Fernandes (s. 1996), brasilialainen jalkapalloilija ** Júnior Fernandes (s. 1988), chileläinen jalkapalloilija ** Lawrie Fernandes (1929–1995), intialainen maahockeypelaaja ja olympiavoittaja ** Luís Miguel Afonso Fernandes (s. 1989), Pizzi, portugalilainen jalkapalloilija ** Manuel Fernandes (s. 1986), portugalilainen jalkapalloilija ** Matheus Fernandes (s. 1998), brasilialainen jalkapalloilija ** Mário Figueira Fernandes (s. 1990), brasilialainen jalkapalloilija ** Oscar Lino Lopes Fernandes Braga (1931–2020), angolalainen roomalaiskatolinen piispa ** Paula Fernandes (s. 1984), brasilialainen countrylaulaja ** Peter Fernandes (1916–1981), intialainen maahockeypelaaja ja olympiavoittaja ** Savio Dominic Fernandes (s. 1954), intialainen roomalaiskatolinen piispa ** Serafim Fernandes de Araújo (1924–2019), brasilialainen kardinaali ja roomalaiskatolinen arkkipiispa ** Stanislaus Fernandes (s. 1939), intialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ** Tony Fernandes (s. 1964), malesialainen liikemies, Air Asia -lentoyhtiön toimitusjohtaja ja Formula 1 -tallipäällikkö ** Vanessa Fernandes (s. 1985), portugalilainen triathlonisti ** Vânia Fernandes (s. 1985), portugalilainen laulaja == Katso myös == * Fernández
Ystävättäreni poikaystävä

Ystävättäreni poikaystävä (L'Ami de mon amie) on Éric Rohmerin ohjaama elokuva vuodelta 1987. Se on viimeinen elokuva Rohmerin kuusiosaisessa sarjassa Comédies et proverbes.Arto Pajukallio, Elokuvat, Helsingin Sanomat 1.3.2012, sivu D 7 Kuten sarjan muutkin elokuvat, tämä on arkea kuvaava keskusteluelokuva. Samanikäiset nuoret aikuiset, kaksi tyttöä ja kaksi poikaa, ajautuvat tilanteeseen, jossa ystävyys on vaakalaudalla, kun ilmassa on parienvaihtoa. Rohmerin tapaan ympäristö kuvastaa henkilöitä. Tapahtumapaikkana on Pariisin nykyaikainen, luonnonläheinen esikaupunki, johon historiaton pienoismaailma asettuu. Elokuva oli vuonna 1988 César-ehdokkaana parhaan käsikirjoituksen ja Sophie Renoir lupaavan näyttelijän sarjassa. ==Juoni== Blanche on vastikään asettunut Pariisin lähelle muodikkaaseen Cergy- Pontoisen esikaupunkiin. Hänellä on uusi asunto, uusi työpaikka, jossa hän työskentelee itsenäisesti. Hän tutustuu uima-altaalla Léaan ja pian myös tämän tuttavaan Alexandreen, jota hän lähestyy kömpelösti. Elokuva seuraa parinvaihtoa kuvaavaa juonta, jossa Blanche ja Léa vaihtavat poikaystäviä. ==Näyttelijät== ==Lähteet== Luokka:Éric Rohmerin ohjaamat elokuvat Luokka:Vuoden 1987 ranskalaiset elokuvat Luokka:Ranskalaiset romanttiset komediat Luokka:Elokuvat ystävyydestä
Ampujakalat

Ampujakalat (Toxotidae) on ahvenkaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan indopasifiselta merialueelta ja makeista vesistä Kaakkois-Aasian sekä Australasian alueilta. ==Lajit ja anatomia== Ampujakalojen heimoon kuuluu yksi suku ja kuusi lajia. Lajit ovat Toxotes blythi, täpläampujakala (Toxotes chatareus), ampujakala (Toxotes jaculatrix), alkuampujakala (Toxotes lorenzi), Toxotes microlepis ja kiila-ampujakala (Toxotes oligolepis). Ruumiinrakenteeltaan ampujakalat ovat vinoneliönmuotoisia ja kooltaan noin 16-40 cm pitkiä. Suurin laji on täpläampujakala. Ampujakalojen suu ja silmät ovat kookkaat. Selkäeviä on yksi ja se sijaitsee ruumiin takaosassa. Selkäevä on peräevää lyhyempi. Lajit ovat pohjaväriltään tyypillisesti hopeanharmaita ja ruumiissa on mustia laikkuja tai raitoja. ==Levinneisyys ja elintavat== Ampujakalalajien levinneisyys ulottuu Intiasta Australiaan, Polynesiaan ja Filippiineille. Ne elävät murtovesissä ja makeissa vesissä mangrovea kasvavilla alueilla. Makeanvedenlajit ovat yleisiä erityisesti Australiassa. Ne elävät yleensä pieninä ryhminä tyypillisesti matalassa vedessä. Ampujakalojen ravintoa ovat hyönteiset ja muut selkärangattomat eläimet, joita ne pyydystävät ruiskauttamalla suustaan vesisuihkun tarkasti saaliiseensa. Monet ampujakalalajit ovat suosittuja makean veden akvaarioissa. Ne ovat myös hyviä ruokakaloja. ==Lähteet== Luokka:Piikkimakrillikalat
HSA

HSA voi tarkoittaa jotain seuraavista: * Heterogeneous System Architecture, tietotekniikassa arkkitehtuurirakenne, jossa CPU ja GPU jakavat saman väylän, muistin ja tehtävät * Kroatian avaruusjärjestö, Hrvatska svemirska agencija
Elokuva jalostavasta rakkaudesta

Elokuva jalostavasta rakkaudesta on Mikko Niskasen ohjaama elokuva vuodelta 1967. Se perustuu Edvard Radzinskin näytelmään Elokuvaa kuvataan, joka puolestaan perustuu tositapahtumiin. Neuvostoliitossa elokuvan tekemistä opiskelleen Niskasen harvoin esitetty televisioelokuva on elokuva elokuvan tekemisestä. Pääosaa, elokuvaa Vain kaksikymmenvuotias tekevää ohjaajaa Netsajevia, esittää itse Niskanen. Hän vikittelee nuorta avustajaa, Anjaa (kirjailijana paremmin tunnettu Aulikki Oksanen). Kuvausten aikana Niskasen ja Oksasen välille syntyy todellisuudessakin suhde, joka kesti pitkään. Edvin Laineen valintaa sensoriksi kriitikko pitää "mielenkiintoisena". Niskanen oli ollut 1955 valmistuneessa Laineen ohjaamassa Tuntemattomassa sotilaassa avustajana.Harri Rompotti, Tyttö joka ei osannut suudella, Helsingin Sanomat1 1.3.2012, sivu D 7 Alussa viitataan Leninin lausuntoon, jonka mukaan tärkein taiteenlaji on elokuva. Neuvostoliiton aikana sensuuri kohdistui elokuvaan, kuten muuhunkin kulttuuriin, ja vasta Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen ovat taiteilijat saaneet tehdä työtään vapaammin. Alkuperäisnäytelmän kirjoittaja on venäläinen bestsellerelämäkertoja kirjoittanut Edvard Radzinski, jonka varhaistuotantoon näytelmä kuuluu. Elokuvaa kuvattiin osin oikeilla tapahtumapaikoilla.Lauri Lehtinen, Ohjaamisen ja rakastamisen vaikeus, Tv- maailma, 8/2012 sivu 25 Niskanen sai ohjauksesta Jussi-palkinnon, joita tuolloin jaettiin myös televisioelokuville. ==Näyttelijät== ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Vuoden 1967 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset näytelmiin perustuvat elokuvat Luokka:Suomalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Suomalaiset televisioelokuvat Luokka:Mikko Niskasen ohjaamat elokuvat Luokka:Elokuvat elokuvanteosta
Fantome-luokka (sluuppi)

Fantome-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston potkurilla varustettu parkkitakiloitu sluuppiluokka, johon kuului kuusi nelitykkistä alusta. == Suunnittelu == Luokan alusten rungot valmistettiin rautarungolle, joka päällystettiin teakilla ja kuparilla. Tämä aiheutti puheet komposiittialuksista === Koneisto === Alusten voimanlähteenä oli Humphrys, Tennant and Companyn toimittama kaksi sylinterinen pitkittäin asennettu compound-höyrykone, joka pyöritti 3,4 metriä halkaisijaltaan olevaa potkuria. Koneen tarvitsema höyry valmistettiin kolmella sylinterikattilalla, jotka tuottivat 4,1 barin paineen. Moottorin teho oli 623-754 kilowattia. === Takila === Luokan alukset varustettiin parkkitakilalla. === Aseistus === Aseistuksena oli kaksi seitsemän tuuman ja kaksi 64 naulan MLR -tykkiä. == Alukset == Laivanrakennuksen nopea kehitys 1800-luvun puolivälissä aiheutti alusten vanhenemisen jo ennen palveluksen aloittamista. Alukset kuitenkin soveltuivat brittiläisen imperiumin syrjäisille laivastoasemille. Niiden aseistus oli riittävän vahva, jotta ne kykenivät selviytymään paikallisista kahakoista. Alukset palvelivat lisäksi tutkimustehtävissä, minkä vuoksi luokan viimeinen alus HMS Egeria jatkoi palvelustaan aina vuoteen 1911 saakka. Fantome-luokan sluupitLyon, David s. 291 Nimi Telakka Kölinlasku Vesille Valmis Kohtalo HMS Fantome Pembroken telakka 1872 26. maaliskuuta 1873 joulukuu 1873 myyty 1889 HMS Albatross Chathamin telakka 1872 24. heinäkuuta 1873 helmikuu 1874 romutettu 1889 HMS Daring Money Wigram and Sons, Blackwallin telakka, Lontoo 1872 4. helmikuuta 1874 syyskuu 1874 myyty 1889 HMS Egeria Pembroke 30. joulukuuta 1872 1. marraskuuta 1873 marraskuu 1874 myyty 1911 HMS Flying Fish (ex-HMS Daring) Chatham 1872 27. marraskuuta 1873 kesäkuu 1874 myyty 1888 HMS Sappho Wigram 1872 20. lokakuuta 1873 helmikuu 1874 myyty 1887 == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Kuninkaallisen laivaston sluupit
Ariel-luokka

Ariel-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston yhdeksän nelitykkisen potkurilla varustetun prikantiinitakiloidun tykkiveneen muodostama alusluokka. == Suunnittelu ja valmistus == Luokka oli ensimmäinen komposiittialusluokka eli alusten köli, kaaret ja perän palkit olivat rautaa ja niiden päälle tuli vielä rautakuori, joka oli peitetty puulla. Alukset suunnitteli laivaston pääsuunnittelija Sir Edward Reed. Alukset olivat myös ensimmäisiä, joihin asennettiin kompound-moottori. Koneisto tuotti 60 hevosvoimaa. Kaikki alukset oli varustettu lisäksi prikantiinitakilalla. Alusten aseistuksena oli kaksi 64 naulan 56 cwt MLR -tykkiä ja kaksi Armstrongin valmistamaa, 20 naulan takaa ladattavaa tykkiä. Kaikki tykit olivat liikkuvilla laveteilla. Osa aluksista varustettiin 1880-luvulla kahdella viisituumaisella ja kahdella Vavasseurin nelituumaisella takaaladattavalla tykillä. == Alukset == Ariel-luokan tykkiveneetLyon, David s. 297 Nimi Telakka Kölinlasku Vesille Valmis Kohtalo HMS Coquette Pembroken telakka - 5. huhtikuuta 1871 - myyty vuonna 1889 HMS Foam Pembroke - 29. elokuuta 1871 - myyty vuonna 1887 HMS Decoy Pembroke - 12. lokakuuta 1871 - myyty vuonna 1885 HMS Merlin Pembroke - 24. marraskuuta 1871 - myyty vuonna 1891 HMS Mosquito Pembroke - 9. joulukuuta 1871 marraskuu 1873 myyty vuonna 1888 HMS Goshawk Pembroke - 23. tammikuuta 1872 syyskuu 1873 proomuksi vuonna 1902, myyty vuonna 1906 HMS Swinger Pembroke - 7. helmikuuta 1872 syyskuu 1873 proomuksi vuonna 1895, myyty vuonna 1924 HMS Ariel Chathamin telakka - 11. helmikuuta 1873 heinäkuu 1873 rannikkovartiostolle vuonna 1877, myyty vuonna 1889 HMS Zephyr Chatham - 11. helmikuuta 1873 kesäkuu 1873 myyty vuonna 1889, romutettu vuonna 1929 == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Kuninkaallisen laivaston tykkiveneet Luokka:Tykkiveneluokat
Nigerian vaakuna

Nigerian vaakuna on Nigerian tunnus lipun, kansallislaulun ja moton ohella. Se otettiin käyttöön vuonna 1960 maan itsenäistyessä. Vaakunan kilvessä on mustalla taustalla valkoinen aaltokoroinen Y-kuvio. Kuvio kuvaa kahta Nigeriassa virtaavaa jokea, Nigeriä ja Benuea. Musta väri symboloi alueen hedelmällisyyttä. Kilven yllä on lakipunos, jossa on Nigerian lipun värit. Kypäränkoristeena oleva punainen kotka ja kilvenkannattajina olevat takajaloillaan seisovat hevoset kuvaavat kansallista omanarvontuntoa ja voimaa. Kilven alla on motto Unity and Faith, Peace and Progress. ==Lähteet== Vaakuna Luokka:Valtioiden vaakunat
Östlund

Östlund on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Agda Östlund (1870–1942), ruotsalainen poliitikko * Benny Östlund (s. 1952), ruotsalainen kilpa-ampuja * Erik Östlund (s. 1962), ruotsalainen maastohiihtäjä * Marie- Helene Östlund (s. 1966), ruotsalainen maastohiihtäjä * Ruben Östlund (s. 1974), ruotsalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja * Saija Östlund (s. 1996), suomalainen jalkapalloilija * Thomas Östlund (s. 1965), ruotsalainen jääkiekkomaalivahti.
DEN Finland

DEN Finland Oy on vuonna 1989 perustettu pientalovalmistaja, joka suunnittelee ja valmistaa muuttovalmiita omakotitaloja. Yhtiön pääomistajia ovat nykyisin pääomasijoittaja Capmanin hallinnoimat rahastot, mutta merkittävinä omistajina ovat myös Suomen Teollisuussijoitus sekä yrityksen toimiva johto. Vuoden 2020 RTS Oy:n Omakotirakentaja-tutkimuksen mukaan DEN on kolmella tuotemerkillään (Designtalo, Finnlamelli ja Ainoakoti) Suomen suurin pientalovalmistaja 17 %:n osuudella myynnin arvolla mitattuna. DEN johtaa myös muuttovalmiiden kotien markkinoita. DEN Finland on Pientaloteollisuus PTT ry:n jäsen:Design-Talo , kats. 1.3.2012. == Historia == Pohjolan Design-Talo on perustettu Oulunsalossa vuonna 1989. Sijoitusyhtiö CapMan tuli vuoden 2011 alussa yhtiön pääomistajaksi 80% osuudella ostamalla yrityksen Ruukki Groupilta. Vuonna 2017 yhtiö osti vuonna 1995 perustetun hirsitalovalmistaja Finnlamellin sekä 2010 perustetun Talliosakkeen. Helmikuussa 2018 yhtiö vaihtoi nimensä Den Finland Oy:ksi ja Pohjolan Design-Talo lyhensi samalla nimensä Designtaloksi. == Liiketoiminta == DEN Groupin liiketoiminnasta Suomessa vastaa DEN Finland Oy. Designtalon ja Finnlamellin lisäksi liiketoimintaan kuuluvat Keskon kanssa vuonna 2012 lanseerattu yhteistyömerkki Ainoakoti, jota myydään K-Raudan myymälöissä. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Yrityksen verkkosivut Luokka:Suomessa toimivat rakennusyritykset Luokka:Suomalaiset rakennustuotevalmistajat
Jalkapallon Suomen Cup 1955

Jalkapallon Suomen Cup 1955 oli cupin ensimmäinen järjestämisvuosi. Sarjojen päätyttyä kesällä 1955 pelattiin cup-kilpailu Antero Nymanin muistopalkinnosta. Kilpailuun oli oikeutettu osallistumaan mestaruus- ja Suomensarjan seurat sekä ne seurat, jotka nousivat Suomensarjaan. Kaikkiaan 31 seuraa 34:stä oli noudattanut kutsua. Ei-osallistuneista VIFK oli Saksan matkalla, Ilves-Kissat oli sopinut jo aiemmin juhlaottelusta ja WP-35 oli päättänyt keskittyä jääpalloon. Cupin ensimmäiset ottelut oli arvottu 18.10. pelattaviksi 22.10.Suomen Urheilulehti 20.10.1955 Kilpailun voitti Valkeakosken Haka , joka loppuottelussa Olympiastadionilla voitti Helsingin Palloseuran tuloksella 5–1. == Suomen Cupin ottelut == 1\. kierros Kotijoukkue Tulos Vierasjoukkue Kokkolan Pallo-Veikot (II) 2–7 Vaasan Palloseura (I) Jakobstads Bollklubb (II) 0–2 Valkeakosken Haka (I) Kuopion Pallotoverit (II) 3–1 Kajaanin Palloilijat (II) IF Drott (II) 3–0 Sudet (II) GamlakarIeby Bollklubb (II) 3–3 Kotkan Jäntevä (II) GamlakarIeby Bollklubb jatkoon arvalla GamlakarIeby Bollklubb jatkoon arvalla GamlakarIeby Bollklubb jatkoon arvalla Turun Palloseura (II) 7–1 Helsingin Ponnistus (II) Tampereen Kisa-Toverit (II) 1–3 Pallo-Pojat (II) Rauman Iirot (II) 3–1 Käpylän Urheilu-Veikot (II) Kotijoukkue Tulos Vierasjoukkue (II) 1–2 Rauman Pallo (II) Oulun Työväen Palloilijat (II) 2–2 Kuopion Palloseura (I) Kuopion Palloseura jatkoon arvalla Kuopion Palloseura jatkoon arvalla Kuopion Palloseura jatkoon arvalla IF Kamraterna, Helsinki (II) 2–3 Turun Pyrkivä (I) Hämeenlinnan Pallokerho (II) 2–3 Turun Toverit (I) Helsingin Palloseura (II) 5–1 Kotkan Reipas (I) Hangö Idrottsklubb (II) 0–4 Kronohagens IF (I) Kotkan Työväen Palloilijat (I) 0–4 Helsingin Jalkapalloklubi (I) Kokkolan Jymy lepovuorossa Kokkolan Jymy lepovuorossa Kokkolan Jymy lepovuorossa Suomen Cupin ensimmäinen voittaja Valkeakosken Haka: Olavi Leskinen, Väinö Pajunen, Antti Nieminen, Aimo Pulkkinen, Esko Valkama, Veijo Valtonen, Eero Nieminen, Kalle Kinnunen, Erkki Kinnunen, Veikko Asikainen, Juhani Peltonen. == Lähteet == * Suomen Palloliiton toimintakertomus 1955, sivut 46 ja 49 ===Viitteet=== Luokka:Vuoden 1955 jalkapallo Luokka:Suomen Cup
Gandalf (yhtye)

Gandalf oli suomalainen melodista death metalia soittava yhtye, jonka musiikissa on piirteitä perinteisestä hard rockista. Yhtyeen perustivat vuonna 1993 rumpali (silloinen kitaristi) Nalle Österman (myöhemmin yhtyeissä Shaman, Korpiklaani ja Lullacry), kitaristi Timo Nyberg ja laulaja Jari Hurskainen. Gandalfiksi yhtye alkoi kutsua itseään vasta myöhemmin. Gandalf julkaisi albuminsa Wicked World Recordsin tytäryhtiön Earache Recordsin kautta. == Viimeinen tunnettu kokoonpano == * Jari Hurskainen – laulu * Harri Hytönen – kitara * Timo Nyberg – kitara * Kimmo Aroluoma – basso * Nalle Österman – rummut === Entiset jäsenet === * Niku – basso (1993) * Mika "Gas Lipstick" Karppinen – rummut (1993) * Tommi Launonen – basso (1994) * Santtu Sierilä – kitara (1994–1997) * Kirka Sainio – basso (1995–1999) * Sami Vauhkonen – kitara (1997–1999) * Toni Näykki – kitara (2000) ==Diskografia== === Studioalbumit === * * === Demot === Will Life Ever End? @ Encyclopardia Metallum * :# :# :# Demo 2 @ Encyclopardia Metallum * :# :# :# :# The Cradle @ Encyclopardia Metallum * :# :# :# :# Snakebite @ Encyclopardia Metallum * :# :# :# == Lähteet == Luokka:Suomalaiset melodisen death metalin yhtyeet Luokka:Suomalaiset hard rock -yhtyeet
Martti Tenkanen

Martti Viktor Tenkanen (5. marraskuuta 1911 Pyhäjärvi Vpl – 28. kesäkuuta 1971 Harjavalta) oli suomalainen herätysliikkeen piirisihteeri, toimittaja, yrittäjä ja kirjailija. == Elämä == Tenkanen teki nuoruudessaan maa- ja metsätaloustöitä kotitilallaan ja toimi ajoittain viulistina iltamatansseissa ja hääjuhlissa. Alkoholia nauttineet kutsumattomat häävieraat syyllistyivät 1930-luvun alussa usein miestappoihin ja ammuskeluun seurauksella, että syntynyt kahakka vaaransi eräissä häissä Tenkasen hengen. Hengellisen herätyksen saatuaan Tenkanen ryhtyi evankelisen herätysliikkeen matkapuhujaksi ja piirisihteeriksi Pohjois-Karjalaan, jatkaen tätä työtä, kunnes sotarintamalla 1942 alkanut ja verenmyrkytykseksi kehittynyt sairaus vakavine seurauksineen esti sen. Tenkanen opittiin tuntemaan henkilönä, jolla oli sekä suullinen että kirjallinen sana hallussaan. Hänelle avautui vähitellen vapaa, mutta taloudellisesti vaikea kirjailijan ura. Hänen pääteoksensa, romaani Karjalasta kajahtaa I-II, kuvaa tosipohjaisesti, iloineen ja murheineen, synnyinseutunsa kulttuuria sellaisena kuin se oli ennen sen menettämistä. Tunnustukseksi hengellisistä kirjoistaan, joista merkittävimmät kuvasivat runonlaulajasukua olevan herätysevankelista Pietari Kurvisen värikästä elämää Afrikassa ja sittemmin kotimaassa, Tenkanen sai 1954 Turun hiippakunnan tuomiokapitulilta saarnaluvan. Vuosina 1957–1963 hän toimitti kotiseutulehteä Vpl. Pyhäjärvi. Martti Tenkanen ja hänen puolisonsa, kondiittori Elina Akkanen harjoittivat 1950-ja 1960-luvuilla leipomotoimintaa Harjavallassa. == Teokset == Nimellä M. V. Tenkanen: * Koulupojan joulu : kertomus pojille. Suomen lut.evank. yhdistys, Helsinki 1945 * Kummilapselleni. Suomen lut.evank. yhdistys, Helsinki 1947, 2. painos 1948 * Umpujen auetessa. Suomen lut.evank. yhdistys, Helsinki 1948 Nimellä Martti Tenkanen: * Nuori Pietari Kurvinen. Pellervo-seura, Helsinki 1948 * Syrjästä katsoja : muistelma Antti Laamasesta. Suomen lut.evank. yhdistys, Helsinki 1949 * Lämmittävä liekki : Pietari Kurvinen Suomessa. Kustannusliike Kirkkosanomat, Vammala 1954 * Ilomantsin ihme Pekka. Kustannusliike Kirkkosanomat, Vammala 1954 * Saara-äiti : Muistelmia Saara Malisesta ja hänen ystävistään. Kustannusliike Kirkkosanomat, Vammala 1954 * Karjalasta kajahtaa. Suomen luterilainen evankeliumiyhdistys, Helsinki 1967 * Karjalasta kajahtaa 2. Suomen luterilainen evankeliumiyhdistys, Helsinki 1967 * Vielä kajahtaa Karjalasta. Suomen luterilainen evankeliumiyhdistys, Helsinki 1967 * Hehkua ja hiillosta : Muhosesta Tammioon, Karjalasta Kanta-Suomeen. Kustannusliike Kirkkosanomat, Helsinki 1969 * Kirjeeni sinulle : Nuoruutemme keväästä Karjalassa. Kustannusliike Kirkkosanomat, Kokemäki 1969 Nimellä Viktor Marttinen: * Kevättä Kannaksella. Suomen lut.evank. yhdistys, Helsinki 1944 * Laajat näköalat : kertomus. Suomen lut.evank. yhdistys, Helsinki 1945 * Aholan aikamiespojat. Pellervo-seura, Helsinki 1946 == Lähteet == * (ei arkistoitu) * Martti Tenkanen, Eteläkarjalaisia kirjailijoita Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Suomalaiset evankelistat Luokka:Vuonna 1911 syntyneet Luokka:Vuonna 1971 kuolleet
Ville Vilén

Ville Petteri Vilén (s. 12. maaliskuuta 1963 Helsinki) on toiminut Ylen Luovien sisältöjen ja median johtajana vuodesta 2020. Vastuualueeseen kuuluu Ylen suomenkielisten lasten, nuorten, draaman, kulttuurin, viihteen, oppimisen sekä asian sisällöt. Lisäksi vastuuseen kuuluu Ylen mediakokonaisuuden rakentaminen, markkinointi, Radion sinfoniaorkesteri ja Ylen toiminta Musiikkitalossa. Hän on toiminut myös Musiikkitalon hallituksen puheenjohtajana 2016-23. Aiemmin Vilén on toiminut Yle Luovien sisältöjen johtajana 2011-2020, Yle Vision ohjelmistoalueen johtajana vuosina 2006–2010 sekä Radio Suomen, YleX:n ja YleQ:n ohjelmajohtajana vuosina 2003–2006. Lisäksi Vilén on työskennellyt Radiomafian musiikkipäällikkönä ja toimittajana. Vilén on syntyjään Helsingistä, mutta hän muutti vuonna 1965 Savonlinnaan ja sieltä Mikkeliin vuonna 1994. Hän on koulutukseltaan kasvatustieteiden maisteri. Hän on naimisissa ja hänellä on kaksi aikuista poikaa. Hänen vaimonsa Katariina Vilén on Tuppuralan koulun rehtori. ==Teokset== * * * Vilen-Heikkilä: Lintuhuviloita Savonlinnassa haudankaivaja Ruuskasen tapaan. Riihisaari, 2023 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Ylen henkilöstö Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Waiting for Sunset

Waiting For Sunset on espanjalainen metalcore/post-hardcore-yhtye. Se perustettiin vuonna 2007. ==Jäsenet== * Jose María Crespo - huuto * Nacho Muñoz - kitara * Jesús Martí - kitara ja laulu * María José Ferrer - basso (2011-) * Jorge Rodriguez - rummut ==Julkaisut== * A Reason to Be Found (Noisehead Records) - 2011 ==Video== * In My Head - 2011 * Six Feet Under - 2011 ==Aiheesta muualla== * Viralliset sivut * Noisehead Records * Last.fm * In My Head (Official Videoclip) * Six Feet Under (Official Videoclip) Luokka:Espanjalaiset metalliyhtyeet Luokka:Espanjalaiset rockyhtyeet Luokka:Post-hardcore-yhtyeet Luokka:Metalcore-yhtyeet