Lehtoakileija

Lehtoakileija (Aquilegia vulgaris) on monivuotinen, Euroopassa laajalle levinnyt ruohovartinen leinikkikasvi. Se on myös yleinen puutarhakasvi. Lehtoakileija on myrkyllinen.Retkeilykasvio 1998, s. 88. == Ulkonäkö ja koko == thumb|200px|vasen| Lehtoakileijan tuppilo Lehtoakileija kasvaa 30–80 cm korkeaksi. Kasvi on pystyjuurakkoinen ja pystyvartinen. Aluslehdet ovat pitkäruotisia, lapa kahteen kertaan kolmisorminen. Väriltään lehdet ovat päältä vihreitä, alta sinertäviä. Pikkulehdykät ovat 3–5 cm:n pituisia. Kukat ovat yksittäin tai melko vähälukuisia. Ne ovat 3–5,5 cm leveitä ja väriltään yleensä sinisiä, joskus myös valkoisia tai hennon vaaleanpunaisia. Kukissa on viisi verholehteä ja viisi terälehteä, joissa on 1–2 cm pitkä kierrekärkinen kannus. Emilehtiä on viisi kappaletta. Lehtoakileija kukkii Suomessa kesä- heinäkuussa, jonka jälkeen kypsyvät runsassiemeniset, 1,5–2,5 cm pitkät otakärkiset tuppilot. == Levinneisyys == Lehtoakileijaa tavataan lähes koko Euroopassa aivan läntisimpiä ja pohjoisimpia osia lukuun ottamatta. Laji on tavallinen myös Pohjois-Amerikan länsiosissa, mutta on siellä ihmisen mukanaan tuoma viljelykarkulainen.Den virtuella floran: Akleja (myös levinneisyyskartat) Viitattu 8.1.2012. Suomessa lehtoakileija on vanha koristekasvi, mutta on mahdollisesti kuulunut alkuperäiseen lehtokasvistoon. Lajin päälevinneisyysalue ulottuukin varmuudella ainakin Venäjän puoleiseen Karjalaan saakka.Luontoportti: Lehtoakileija Viitattu 8.1.2012. Suomessa lehtoakileijaa tavataan lähes koko maasta, mutta voimakkain kanta on Etelä-, Keski- ja Itä-Suomessa sekä Oulun ympäristössä.Lampinen, R. & Lahti, T. 2011: Kasviatlas 2010: Lehtoakileijan levinneisyys Suomessa. Helsingin Yliopisto, Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki. Viitattu 8.1.2012. == Elinympäristö == Luonnossa lehtoakileija kasvaa lehdoissa, sekä usein puutarhakarkulaisena asutuksen lähistöllä tienvarsilla, pihoilla ja lehtometsissä. == Käyttö == Lehtoakileija on vanha koriste- ja rohdoskasvi. Lajista löytyy monia jalostettuja muotoja. Pohjoismaissa lehtoakileijaa tiedetään viljellyn luostareissa jo keskiajalla lääkekasvina. Sitä on käytetty eri muodoissa sappi- ja maksavaivoihin sekä haavojen ja ihottumien parantamiseen.Suomen terveyskasvit 1982, s. 294. == Kuvagalleria == Kuva:Aquilegia vulgaris-pink.jpg|Lehtoakileijan vaaleanpunainen muoto. Kuva:Aquilegia vulgaris var. alba 01.jpg|Valkoisen lehtoakileijan kukkia ja nuppuja. Kuva:Stauden-Akelei Aquilegia vulgaris blau.jpg|Jalostettu lehtoakileijan kukka. Kuva:Aquilegia vulgaris20090612 414.jpg|Jalostettu lehtoakileijan kukka. == Lähteet == * Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998. * Suomen terveyskasvit. Luonnon parantavat yrtit ja niiden salaisuudet. Toim. Huovinen, Marja-Leena & Kanerva, Kaarina. Oy Valitut Palat – Reader's Digest Ab, Helsinki 1982. === Viitteet === == Aiheesta muualla == * * Suomen Lajitietokeskus: Lehtoakileija (Aquilegia vulgaris) * Luontoportti: Lehtoakileija Aquilegia vulgaris * Puutarha.net: Lehtoakileija (Aquilegia vulgaris) * Luopioisten kasvisto: Lehtoakileija (Aquilegia vulgaris) * ITIS: Aquilegia vulgaris * United States Department of Agriculture (USDA): Aquilegia vulgaris * Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Aquilegia vulgaris Luokka:Akileijat Luokka:Myrkylliset kasvit