EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Toivo Mansner

Toivo Hjalmar Mansner (12. marraskuuta 1909 Helsinki – 10. marraskuuta 1986 Tampere) oli suomalainen kaupunginjohtaja ja kaupunkineuvos. Mansner toimi Imatran kauppalan- ja kaupunginjohtajana 16 vuotta ja hän oli myös sosialidemokraattien kansanedustajana 1940-luvulla. Mansnerin vanhemmat olivat seppä Gustaf Hjalmar Mansner ja Helmi Lehtonen. Mansner kävi kansakoulun jälkeen kauppa-apulaiskoulun 1928 ja opiskeli Työväen akatemiassa 1931. Hän aloitti pankkialalla juoksupoikana, vahtimestarina ja virkailijana 1924–1932, oli Pohjois-Hämeen sos.dem. piirisihteerinä 1932–1934 ja Kansan Lehden toimittajana Tampereella 1934–1947 sekä Tampereen teknillisen lautakunnan sihteerinä 1937–1947. Mansner oli sitten Lauritsalan kauppalanjohtajana 1947–1955 ja Imatralla ensin kauppalanjohtajana, sitten kaupunginjohtajana 1956–1972. Mansner sai kaupunkineuvoksen arvon 1972. Mansner oli kansanedustajana 1942–1945 ja 1947–1948 edustaen Hämeen läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän tuli eduskuntaan 15. kesäkuuta 1942 Lahden kaupunginjohtajaksi siirtyneen SDP:n kansanedustajan Olavi Kajalan tilalle. Toisen kerran Mansner tuli eduskuntaan 3. kesäkuuta 1947 edesmenneen SDP:n kansanedustajan Väinö Voionmaan tilalle. Mansner oli Tampereen kaupunginvaltuuston ja -hallituksen jäsenenä ja hän kuului Sosialidemokraattisen puolueen puolueneuvostoon. Mansnerilla oli myös lukuisia muita luottamustehtäviä. Toivo Mansner oli naimisissa Ida Annikki Holmin kanssa 1933–1942. Vuodesta 1942 hän oli naimisissa Maire Judit Haution (entinen Nordman) kanssa. == Lähteet == * Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Imatran kauppalan- ja kaupunginjohtajat Luokka:Kansanedustajat Luokka:Tampereen kaupunginvaltuutetut Luokka:Pirkanmaan vaalipiiri Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Vuonna 1986 kuolleet
Richard Corliss

Richard Nelson Corliss (6. maaliskuuta 1944 Philadelphia, Pennsylvaniahttp://www.filmreference.com/film/37/Richard-Nelson-Corliss.html – 23. huhtikuuta 2015 New York, New York) oli yhdysvaltalainen Timen kirjoittaja, joka keskittyi pääasiassa elokuviin ja satunnaisesti musiikkiin sekä urheiluun. Corliss kirjoitti useisiin lehtiin, kuten National Review, New Times Media, Maclean's ja SoHo Weekly News. Vuonna 1980 hän liittyi Timeen toimien alkuun apulaiseditoijana, kunnes hänet ylennettiin kirjoittajaksi vuonna 1985. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Richard Colliss Timen sivustolla * Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvakriitikot Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Eino Sirén

Eino Armas Sirén (25. joulukuuta 1909 Helsinki – 4. maaliskuuta 1981 Helsinki) oli suomalainen varatuomari ja osastopäällikkö, joka toimi sosialidemokraattien kansanedustajana 1960-luvulla. Sirénin vanhemmat olivat kirvesmies Arndt Sirén ja Sandra Laaksonen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1931 ja suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1941 sekä sai varatuomarin arvon 1945. Sirén ehti olla myös puusepän opissa kahden vuoden ajan. Hän toimi Helsingin maalaiskunnan taksoitussihteerinä 1942–1945, Kulutusosuuskuntien Keskusliiton työehtoasiain hoitajana 1945–1952 ja viimeksi OTK:n lakiasiainosaston päällikkönä 1953–1973. Sirén sai kunnallisneuvoksen arvon 1963. Sirén oli kansanedustajana 1962–1970 Uudenmaan läänin vaalipiiristä. Hän toimi Pohjoismaiden neuvoston Suomen valtuuskunnan puheenjohtajana ja oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1962 ja 1968 presidentinvaaleissa. Hän oli Helsingin maalaiskunnan kunnanvaltuuston ja kunnanhallituksen puheenjohtajana sekä Vantaan kauppalanvaltuuston puheenjohtajana. Sirén kuului sosialidemokraattisen puolueen puoluetoimikuntaan ja hänellä oli myös lukuisia muita luottamustoimia. == Lähteet == * Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Vantaan kaupunginvaltuutetut Luokka:Uudenmaan vaalipiiri Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Vuonna 1981 kuolleet
Jan Szczepański

Jan Antoni Szczepański (20. marraskuuta 1939 Małecz – 15. tammikuuta 2017) oli puolalainen nyrkkeilijä ja olympiavoittaja.Sports Reference LLCKluge, s. 400 Szczepański voitti Münchenin 1972 olympialaisissa kultaa kevyessä sarjassa eli alle 60-kiloisissa.Wallechinsky, s. 192Kluge, s. 275–276 Hän pääsi suoraan toiselle kierrokselle ja voitti sudanilaisen K. M. Kasamiron pistein 5–0, yhdysvaltalaisen J. A. Busceme jr:n pistein 5–0, irlantilaisen Charles Nashin hylkäyksellä kolmannessa erässä, kenialaisen Samuel Mbuguan luovutuksella sekä loppuottelussa unkarilaisen László Orbánin pistein 5–0. Szczepański voitti Euroopan-mestaruuden 60 kilogramman sarjassa Madridissa 1971.Lounasheimo, s. 762 Hän edusti seuratasolla Legia Varsovaa. == Lähteet == * * * * === Viitteet === Luokka:Puolalaiset nyrkkeilijät Luokka:Puolalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Campora San Giovanni

Campora San Giovanni on noin seitsemäntuhannen asukkaan kylä Amantean kunnassa Calabrian alueella Italian eteläosassa. Se sijaitsee Cosenzan maakunnassa. Kaupunki sijaitsee Tyrrhenanmeren rannalla. Se on levittäytynyt kukkulalle, jolla kasvatetaan viinirypäleitä ja oliiveja, josta on myös näkymät Stromboli- tulivuorelle. Kaupungin talous perustuu suurimmaksi osaksi maatalouteen ja turismiin. Ainoa huomattava historiallinen nähtävyys on suuri torni, joka on rakennettu 1300-luvulla. Seudun ruokaperinne pohjautuu maataloustuotteisiin ja meren antimiin. Siellä tehdään yksinkertaisia ruokia, monimutkaisia leivonnaisia ja sianlihamakkaraa. == Kylät == *Augurato *Carratelli *Cologni *Cozza *Cuccuvaglia *Fravitte *Gallo *Imbelli *Marano *Marinella *Mirabelli *Oliva *Piana Cavallo *Piana Mauri *Principessa *Ribes *Rubano *Strìttùrì *Villanova == Galleria == Tiedosto:FuntanaPeshcaru2.jpg|U Peshscaru Auguraton lähteessä (Nukkien lähde). Tiedosto:FuntanaPeshcaru1.jpg|Funtana du Peshcaru (Nukkien lähde) Auguratossa. Tiedosto:ChiesaSantaFilomenaAugurato.jpg|Santas Filomena -kirkko Auguratosa. Luokka:Italian kylät Luokka:Cosenzan maakunta
Danas Pozniakas

Danas Pozniakas (aik. Dan Ivanovitš Poznjak, , 14. lokakuuta 1939 Tolchak, Puola – 4. helmikuuta 2005 Vilna, Liettua) oli liettualainen, Neuvostoliittoa edustanut nyrkkeilijä ja olympiavoittaja.Sports Reference LLCVirtamo, s. 588 Pozniakas, joka tunnettiin tuolloin nimellä Dan Poznjak, voitti Méxicon 1968 olympialaisissa kultaa raskaassa keskisarjassa eli alle 81-kiloisissa.Virtamo, s. 104Kluge, s. 72–73Wallechinsky, s. 203 Hän voitti kuubalaisen G. Aldaman tyrmäyksellä toisessa erässä, itäsaksalaisen Jürgen Schlegelin pistein 5–0 ja bulgarialaisen Georgi Stankovin pistein 5–0. Loppuottelussa hän sai luovutusvoiton nenänsä välierissä murtaneesta romanialaisesta Ion Moneasta. Pozniakas voitti Euroopan-mestaruuden raskaassa keskisarjassa Itä-Berliinissä 1965, Roomassa 1967 ja Bukarestissa 1969 sekä EM-hopeaa Moskovassa 1963.Lounasheimo, s. 760–762 Hän voitti Neuvostoliiton mestaruuden vuosina 1962, 1965, 1967 ja 1968.Kluge, s. 176 == Lähteet == * * * * * === Viitteet === Luokka:Neuvostoliittolaiset nyrkkeilijät Luokka:Liettualaiset nyrkkeilijät Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiavoittajat Luokka:Liettualaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Vuonna 2005 kuolleet
Judo kesäolympialaisissa 2000

Sydneyn olympialaisissa 2000 kilpailtiin judossa seitsemässä miesten ja naisten painoluokassa. Kilpailut käytiin 16.–22. syyskuuta 2000.} ==Mitalistit== ===Miehet=== Sarja Kultaa Hopeaa Pronssia 60 kg Tadahiro Nomura Jung Bu-Kyung Manolo Poulot Aidyn Smagulov 66 kg Hüseyin Özkan Larbi Benboudaoud Girolamo Giovinazzo Giorgi Vazagašvili 73 kg Giuseppe Maddaloni Tiago Camilo Anatoli Larjukau Vsevolods Zeļonijs 81 kg Makoto Takimoto Cho In-Chul Nuno Delgado Aleksei Budõlin 90 kg Mark Huizinga Carlos Honorato Frédéric Demontfaucon Ruslan Mašurenko 100 kg Kosei Inoue Nicolas Gill Juri Stepkin Stéphane Traineau Yli 100 kg David Douillet Shinichi Shinohara Indrek Pertelson Tamerlan Tmenov ===Naiset=== Sarja Kultaa Hopeaa Pronssia 48 kg Ryoko Tamura Ljubov Bruletova Anna-Maria Gradante Ann Simons 52 kg Legna Verdecia Noriko Narazaki Kye Sun-Hui Liu Yuxiang 57 kg Isabel Fernández Driulis González Kie Kusakabe Maria Pekli 63 kg Séverine Vandenhende Li Shufang Gella Vandecaveye Jung Sung-Sook 70 kg Sibelis Veranes Kate Howey Cho Min-Sun Ylena Scapin 78 kg Tang Lin Céline Lebrun Simona Richter Emanuela Pierantozzi Yli 78 kg Yuan Hua Daima Beltrán Kim Seon-Young Mayumi Yamashita ==Mitalitaulukko== 1 4 2 2 8 2 2 2 2 6 3 2 2 1 5 4 2 1 1 4 5 1 0 3 4 6 1 0 0 1 -- 1 0 0 1 -- 1 0 0 1 9 0 2 3 5 10 0 2 0 2 11 0 1 2 3 12 0 1 0 1 -- 0 1 0 1 14 0 0 2 2 -- 0 0 2 2 16 0 0 1 1 -- 0 0 1 1 -- 0 0 1 1 -- 0 0 1 1 -- 0 0 1 1 -- 0 0 1 1 -- 0 0 1 1 -- 0 0 1 1 -- 0 0 1 1 -- 0 0 1 1 ==Lähteet== Luokka:Kesäolympialaiset 2000 2000
Sandro Lopopolo

Alessandro (Sandro) Lopopolo (18. joulukuuta 1939 Milano – 26. huhtikuuta 2014 Milano) oli italialainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti.Sports Reference LLC Lopopolo saavutti Rooman olympialaisissa 1960 hopeaa kevyessä sarjassa eli alle 60-kiloisissa.Wallechinsky, s. 192 Hän ryhtyi tämän jälkeen ammattilaisnyrkkeilijäksi ja voitti 29. huhtikuuta 1966 välisarjan maailmanmestaruusottelussa venezuelalaisen Carlos Hernándezin pistein. Lopopolo piti titteliä hallussaan tasan vuoden: 29. huhtikuuta 1967 hän hävisi japanilaiselle Paul Fujiille teknillisellä tyrmäyksellä toisessa erässä.Lounasheimo, s. 704–705 == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Italialaiset nyrkkeilijät Luokka:Italialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Salibandyn 5. divisioona (miehet)

Miesten 5. divisioona on Suomen seitsemänneksi korkein salibandyn sarjataso. Toteuttamisesta vastaa Suomen Salibandyliitto, joka järjestää sarjat turnausmuotoisesti liiton seitsemällä alueella, jotka on jaettu maantieteellisesti Etelä-, Sisä-, Kaakkois-, ja Pohjois-Suomeen sekä Savo- Karjalaan, Pohjanmaahan ja Länsirannikkoon. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen salibandyliitto Luokka:Suomen salibandysarjat
Kuparivuoren urheilukenttä

Kuparivuoren urheilukenttä myös Naantalin urheilukenttä on Naantalissa, kantakaupungin kaupunginosassa sijaitseva vuonna 1925 rakennettu urheilukenttä. Se rakennettiin Naantalin Suojeluskunnan aktiivisuuden myötä talkootyönä ja urheilukentän yhteyteen rakennettiin myös paviljonkirakennus. Yleisurheilukentällä on täysimittainen 8 ratainen 400 metrin kestopäällysteinen juoksurata, 64 x 105-metrinen jalkapallokenttä, sekä muut yleisurheilu suorituspaikat. Kenttää käyttää muun muassa VG-62 ja Naantalin Löyly. Elokuussa 1925 pidettiin urheilukentän vihkijäiskilpailut. Sodan jälkeen Suojeluskunnat lakkautettiin ja syksyllä 1944 Naantalin suojeluskunta lahjoitti urheilukentän Naantalin kaupungille. Paviljonkirakennus purettiin sittemmin ja paikalla on pukusuojarakennus. Kuparivuoren urheilukentällä 7. elokuuta 1957 järjestetetyissä kilpailuissa Naantalin Löylyn juoksija Olavi Vuorisalo juoksi ensimmäisenä suomalaisena ja koko maailman 16:ntena juoksijana mailin juoksun alle neljässä minuutissa eli niin sanotun haamumailin ajalla 3.59,1. Aikaisemmin maailmanennätyksen tehnyt Derek Ibbotson juoksi myös kisoissa ja voitti sen, Vuorisalon jäädessä toiseksi. Yleisöä oli yli 6 000, heidän joukossaan presidentti Urho Kekkonen. Varsinais- Suomen suojeluskuntapiirin päällikön Aarne Peltosen muistomerkki siirrettiin Naantalin voimalaitoksen läheisyydestä Kuparivuoren urheilukentän pohjoispäätyyn vuonna 2017. Kentän välittömässä läheisyydessä sijaitsee 1 350 metrin valaistu kuntorata/-latu, skeittialue ja kaksi jäähallia. == Lähteet == Luokka:Suomen urheilukentät Luokka:Naantalin urheilupaikat
Salibandyn 6. divisioona (miehet)

Miesten 6. divisioona on Suomen alin salibandyn sarjataso. Toteuttamisesta vastaa Suomen Salibandyliitto. Miesten 6. divisioonaa pelataan vain Salibandyliiton kahdella alueella: Etelä-Suomessa ja Sisä-Suomessa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen salibandyliitto Luokka:Suomen salibandysarjat
Carmelo Bossi

Carmelo Bossi (15. lokakuuta 1939 Milano – 23. maaliskuuta 2014 Milano) oli italialainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti.Sports Reference LLC Bossi saavutti Rooman 1960 olympialaisissa hopeaa kevyessä keskisarjassa eli alle 71-kiloisissa.Wallechinsky, s. 197 Hän hävisi loppuottelussa yhdysvaltalaiselle Wilbert McClurelle tuomariäänin 1–4. Ammattilaisena Bossi voitti 17. toukokuuta 1967 välisarjan Euroopan-mestaruusottelussa ranskalaisen Jean Josselinin pistein. Hän menetti tittelin 14. elokuuta 1968 hävitessään alankomaalaiselle Fighting Mackille teknillisellä tyrmäyksellä yhdeksännessä erässä.Lounasheimo, s. 719 Hän voitti kevyen keskisarjan maailmanmestaruuden 9. heinäkuuta 1970 ottaessaan pistevoiton yhdysvaltalaisesta Freddie Littlestä. Tittelin hän menetti 31. lokakuuta 1971 japanilaiselle Koichi Wajimalle.Lounasheimo, s. 702 == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Italialaiset nyrkkeilijät Luokka:Italialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Giulio Saraudi

Giulio Saraudi (3. heinäkuuta 1938 Civitavecchia – 20. huhtikuuta 2005 Civitavecchia) oli italialainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti.Sports Reference LLC Saraudi saavutti Rooman 1960 olympialaisissa pronssia raskaassa keskisarjassa eli alle 81-kiloisissa.Wallechinsky, s. 202 Hän hävisi välierissä puolalaiselle Zbigniew Pietrzykowskille. EM-kilpailuissa Saraudi saavutti pronssia Luzernissa 1959 Lounasheimo, s. 759 sekä voitti kultaa Belgradissa 1961.Lounasheimo, s. 760 == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Italialaiset nyrkkeilijät Luokka:Italialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Vuonna 2005 kuolleet
Fernando Atzori

Fernando Atzori (1. kesäkuuta 1942 Ales – 9. marraskuuta 2020Muore a Firenze Fernando Atzori, il sardo medaglia d'oro alle Olimpiadi di Tokyo ) oli italialainen nyrkkeilijä ja olympiavoittaja.Sports Reference LLCVirtamo, s. 501 Sardinialainen Atzori voitti Tokion vuoden 1964 olympialaisissa kultaa kärpässarjassa eli alle 51-kiloisissa.Wallechinsky, s. 185Virtamo, s. 91 Hän voitti loppuottelussa puolalaisen Artur Olechin tuomariäänin 4–1. Atzori siirtyi ammattilaisnyrkkeilijäksi vuonna 1965. Hän voitti kärpässarjan Euroopan-mestaruuden 25. tammikuuta 1967 voittamalla Firenzessä käydyssä mestaruusottelussa ranskalaisen René Libeerin pistein. Hän piti titteliä hallussaan yli viisi vuotta kunnes hävisi 3. maaliskuuta 1972 Bernissä sveitsiläiselle Fritz Chervetille teknillisellä tyrmäyksellä 11. erässä. Hän otti avoimena olleen EM-tittelin uudelleen nimiinsä 28. kesäkuuta 1973 Novarassa voittamalla ranskalaisen Dominique Cesarin tyrmäyksellä 12. erässä. Hän menetti mestaruuden jälleen Fritz Chervetille häviämällä tälle tyrmäyksellä seitsemännessä erässä 26. joulukuuta 1973 Zürichissä.Lounasheimo, s. 724 == Lähteet == * * * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Fernando Atzorin ammattinyrkkeilyottelut boxrec.comissa Luokka:Italialaiset nyrkkeilijät Luokka:Italialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Cosimo Pinto

Cosimo Pinto (s. 14. maaliskuuta 1943 Novara) on entinen italialainen nyrkkeilijä ja olympiavoittaja.Sports Reference LLC Pinto voitti Tokion 1964 olympialaisissa kultaa raskaassa keskisarjassa eli alle 81-kiloisissa.Wallechinsky, s. 203Virtamo, s. 92 Hän voitti loppuottelussa neuvostoliittolaisen Aleksei Kiseljovin tuomariäänin 3–2. Pinto saavutti Rooman EM-kilpailuissa 1967 pronssia 81 kilogramman sarjassa.Virtamo, s. 260Lounasheimo, s. 761 == Lähteet == * * * * === Viitteet === Luokka:Italialaiset nyrkkeilijät Luokka:Italialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Giorgio Bambini

Giorgio Bambini (24. helmikuuta 1945 La Spezia – 13. marraskuuta 2015 La Spezia) oli italialainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti.Sports Reference LLC Bambini saavutti Méxicon 1968 olympialaisissa pronssia raskaassa sarjassa eli yli 81-kiloisissa.Virtamo, s. 104Kluge, s. 73Wallechinsky, s. 206 Hän voitti saksalaisen Dieter Renzin pistein 5–0 kuten myös bulgarialaisen Kiril Pandovin, mutta hävisi välierissä yhdysvaltalaiselle George Foremanille tyrmäyksellä toisessa erässä. == Lähteet == * * * * === Viitteet === Luokka:Italialaiset nyrkkeilijät Luokka:Italialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Ubyhit

Ubyhit ovat Mustanmeren koillisrannikolla asunut luoteiskaukasialaista ubyhin kieltä puhunut kansa. Ubyhit ovat läheistä sukua abhaaseille ja adygeille. 1860-luvulle saakka he asuivat Šahejoen ja nykyisen Sotšin välisellä alueella. Heitä arvioidaan olleen noin 25 000 henkeä. Tärkeimmät elinkeinot olivat maanviljely, puutarhanhoito ja karjatalous. Kaukasian sodan jälkeen vuonna 1864 ubyhit pakenivat Turkkiin, jossa he ovat sulautuneet turkkilaisiin. ==Katso myös== * Abhaasit * Adygelaiset kansat * Adyget * Ubyhin kieli ==Lähteet== Luokka:Pohjois-Kaukasian etniset ryhmät Luokka:Turkin etniset ryhmät
Operaatio Felix

Operaatio Felix oli Saksan toisessa maailmansodassa suunnittelema sotilasoperaatio, jonka tavoitteena oli vallata Yhdistyneen kuningaskunnan hallitsema Gibraltar. Sitä alettiin suunnittelemaan vuonna 1940, ja sen olisi pitänyt toteutua 1941 tammikuun puolessa välissä. Suunnitelman toteuttaminen olisi edellyttänyt Espanjan liittymistä sotaan, johon Espanjan diktaattori Francisco Franco ei ollut halukas. Hän katsoi, ettei Espanja yksinkertaisesti kykene siihen vedoten siitä seuraavaan nälänhätään. Näin ollen suunnitelma lopulta hylättiin, vaikka suunnitelmia operaatiosta tehtiin vielä vuonna 1944, kun Saksa kykeni enää viivyttämään lopullista kohtaloaan. ==Lähteet== Felix Felix Luokka:Gibraltarin historia
Bruno Pereirinha

Bruno Alexandre Marques Pereirinha (s. 2. maaliskuuta 1988 Sintra, Portugali) on portugalilainen jalkapalloilija. Hän on kotimaansa lisäksi pelannut Kreikassa, Italiassa ja Brasiliassa. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän kykenee pelaamaan myös oikeana laitapuolustajana, hyökkäävässä roolissa. == Ura == Pereirinha nousi Sportingin edustukseen kaudella 2006–2007. Kauden alun hän pelasi alemmalla sarjatasolla pelanneessa Olivais Moscavidessa. Ensiesiintymisensä maan pääsarjassa hän teki 13. tammikuuta 2007 ottelussa Belenensesiä vastaan. 13\. maaliskuuta 2008 UEFA Cupin neljännesvälierän toisessa osaottelussa Pereirinha teki maalin englantilaista Bolton Wanderersia vastaan, jonka avulla joukkue lopulta eteni jatkoon. Hän onnistui maalinteossa myös aikaisemmalla kierroksella Baselia vastaan. Loukkaantumisista kärsineenä Pereirinhan aika vaihtopenkillä alkoi kasvaa ja hänet lähettiin lainalle pienempiin seuroihin kuten Vitória Guimarãesiin ja Kavalaan. Kaudella 2012-2013 Pereirinha pudotettiin kokonaan Sporting CP kokoonpanosta ja pelaaja purki sopimuksensa tammikuussa vuonna 2013. Tammikuussa vuonna 2013 Pereirinha teki 3,5 vuoden sopimuksen Lazion kanssa. == Aiheesta muualla == * Esittely PortuGOAL -sivustolla Luokka:Portugalilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ian Raby

Ian Raby (22. syyskuuta 1921 Woolwick, Lontoo – 7. marraskuuta 1967 Lambeth) oli brittiläinen F1-kuljettaja. ==Ura== Raby aloitti uransa ajamalla 1950-1960-luvuilla alemmissa autoluokissa, Formula 2 -luokissa sekä Formula 1 -sarjan ulkopuolisissa kilpailuissa. Näiltä ajoilta hänen parhaat saavutuksensa olivat 1957 Le Mansin 24 tunnin ajon 15. sija yhdessä Jack Brabhamin kanssa, 1963 Rooman GP:n kolmas sija ja Formula Junior -sarjan avauskilpailun voitto Englannin kilpailussa. Formula 1:iin hän osallistui varsinaisesti ensimmäistä kertaa vuonna 1963 kotikilpailussaan Britannian GP:ssä, jossa hän ajoi Gilbyn autolla, kunnes joutui keskeyttämään. Hän yritti päästä myös Saksan ja Italian osakilpailuihin, mutta karsiutui pois. Vastaavanlaisesti tapahtui Brabhamin autoilla vuosina 1964 ja 1965. Rabyn parhaaksi sijoitukseksi jäi 11. sija Britannian GP:stä päätöskaudellaan 1965. Vuosi Talli Valmistaja Moottori 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 Sijoitus Pisteet 1963 Ian Raby Gilby BRM V8 MON BEL NED FRA GBR Kesk. GER DNQ ITA DNQ USA MEX RSA - 0 1964 Ian Raby Brabham BT3 BRM V8 MON NED BEL FRA GBR Kesk. GER AUT ITA DNQ USA MEX - 0 1965 Ian Raby Brabham BT3 BRM V8 RSA MON BEL FRA GBR 11 NED GER DNQ ITA USA MEX - 0 ==Kuolema== Formula 1:sten jälkeen Raby palasi kilpailemaan Formula 2:iin, jossa hän menehtyi vuoden 1967 Zandvoortin kilpailusta saamiinsa vammoihin kolme kuukautta myöhemmin. ==Muuta== * Raby nimesi kilpa-autonsa Paddle Jumperiksi, koska se laahasi maata matalan pohjan vuoksi ja käytti nimeä kaikissa autoissaan. * Raby oli taikauskoinen, minkä vuoksi hän piti onnenkalunaan jäniksenkäpälää, suosi valkoisilla pyörillä varustettuja punaisia autoja ja kieltäytyi ajamasta numerolla kolmetoista. ==Lähteet== Luokka:Brittiläiset Formula 1 -kuljettajat Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 1967 kuolleet
Milt Palacio

Milton “Milt” Palacio (s. 7. helmikuuta 1978, Los Angeles) on yhdysvaltalainen koripalloilija, jonka nykyisenä seurajoukkueena toimii Saski Baskonia. == Aiheesta muualla == *NBA:n pelaajaprofiili *Euroliigan pelaajaprofiili Luokka:Yhdysvaltalaiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tsar

Tsar on vuonna 1998 Los Angelesissa, Kaliforniassa perustettu yhdysvaltalainen rockyhtye. Sen jäseniä ovat Jeff Whalen (taustalaulu ja kitara), Daniel Kern (laulu ja kitara), Jeff Solomon (bassokitara) ja Steve Coulter (rummut). Yhtyeen nimeä kantava esikoisalbumi julkaistiin Hollywood Recordsilla, mutta menestyi huonosti. Levyllä olleet kappaleet Ordinary Gurl ja The Girl Who Wouldn't Die soivat elokuvassa American Psycho 2. Vuonna 2004 Chuck Byler korvasti Coulterin ja vuonna 2005 Solomonin tilalle tuli Derrick Forget. Toinen albumi julkaistiin TVT Recordsilla vuonna 2005, mutta se oli äänitetty jo lähes kaksi vuotta sitten aiempien bändin jäsenten kanssa. Levyn nimikkokappale Band-Girls-Money on Electronic Artsin peleissä Burnout Revenge ja Burnout Legends. Tammikuussa 2010 yhtyeen alkuperäinen kokoonpano yhdistyi jälleen ja uusi levy on tekeillä. == Albumit == ===Tsar (25. heinäkuuta 2000)=== #Calling All Destroyers #I Don't Wanna Break-Up #Silver Shifter #Kathy Fong Is The Bomb #The Teen Wizards #MONoSTEReo #Afradio, Pt. One & Pt. Two #Ordinary Gurl #Disappear #The Girl Who Wouldn't Die ===Band-Girls-Money (28. kesäkuuta 2005)=== #Band-Girls-Money #Wanna Get Dead #The Love Explosion #Superdeformed #Straight #Wrong #Everybody's Fault But Mine #Conqueror Worm #Startime #You Can't Always Want What You Get ==Aiheesta muualla== * Yhtyeen MySpace-sivu Luokka:Yhdysvaltalaiset yhtyeet
Dick Rathmann

James 'Dick' Rathmann (6. tammikuuta 1924 Los Angeles, Kalifornia – 1. helmikuuta 2000 Melbourne, Floridahttps://results.motorsportstats.com/drivers/dick-rathmann/career), oli yhdysvaltalainen Indianapolis 500 -kuljettaja ja Jim Rathmannin veli. Hän osallistui Indianapolis 500 -kilpailuun 9 kertaa kausilla 1950, 1956 ja 1958–1964, joista 1950-1960 kuuluivat Formula 1 -sarjaan. Hän saavutti yhteensä yhden paalupaikan ja 2 pistettä, jotka tulivat vuoden 1956 kilpailusta. Hän starttasi paalupaikalta vuoden 1958 kilpailussa, mutta hänen viereltään startannut Ed Elisian käynnisti ketjureaktion kolmosmutkassa ensimmäisellä kierroksella, johon joutui 15 autoa ja samassa kolarissa Pat O'Connor menehtyi. Rathmannista tuli ensimmäinen paalulta startannut Indy 500 -kuljettaja, joka ei ajanut kierrostakaan paalukisassaan. Samaan ovat pystyneet vain Roberto Guerrero ja Scott Sharp. Dick ja Jim Rathmann vaihtoivat nimiään vuonna 1946, jotta Dick voisi kilpailla alaikäisenä, ja pian Dick sekä Jim omaksuivat uudet nimensä pitäen ne itsellään. Dick kilpaili NASCAR-sarjassa vuosina 1951–1955 saavuttaen 13 voittoa ja 13 paalupaikkaa ajaen top 10 joukkoon 79 kertaa. Hän oli parhaimmillaan kolmas vuoden 1953 Grand National cupissa. Hän kilpaili myös AAA- ja USAC-sarjoissa ollen parhaimmillaan toinen Daytonassa vuonna 1959. Rathmann eläköityi kilpa- ajamisesta vuonna 1960 ja siirtyi Floridaan auttamaan veljeään heidän Chevroletia myyvään autoliikkeeseen. Hän kuoli vuonna 2000. Vuonna 2009 hänet kiinnitettiin West Coast Stock Car Hall of Fameen. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset Formula 1 -kuljettajat Luokka:NASCAR-kuljettajat Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 2000 kuolleet
Jason Popson

Jason Popson (s. 1. marraskuuta 1971 Cleveland, Ohio) on yhdysvaltalainen laulaja, joka tunnetaan parhaiten industrial metal -yhtye Mushroomheadin entisenä laulajana. Popsonilla on ollut myös lukuisia sivuprojekteja. Hän omistaa Fractured Transmitter Recording Company -nimisen levy-yhtiön. Musiikin lisäksi Popson on näytellyt Client 3815 -elokuvassa. == Aiheesta muualla == * * * Fractured Transimitterin sivut Luokka:Yhdysvaltalaiset laulajat Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Judo kesäolympialaisissa 1996

Atlantan olympialaisissa 1996 kilpailtiin judossa seitsemässä miesten ja naisten painoluokassa. Kilpailut käytiin 20.–26. heinäkuuta 1996. ==Mitalistit== ===Miehet=== Sarja Kultaa Hopeaa Pronssia 60 kg Tadahiro Nomura Girolamo Giovinazzo Richard Trautmann Dorjpalamyn Narmandakh 65 kg Udo Quellmalz Yukimasa Nakamura Israel Hernández Henrique Guimarães 71 kg Kenzo Nakamura Kwak Dae-Sung Christophe Gagliano Jimmy Pedro 78 kg Djamel Bouras Toshihiko Koga Soso Liparteliani Cho In-Chul 86 kg Jeon Ki-Young Armen Bagdasarov Marko Spittka Mark Huizinga 95 kg Paweł Nastula Kim Min-Soo Stéphane Traineau Aurélio Miguel Yli 95 kg David Douillet Ernesto Pérez Frank Möller Harry Van Barneveld ===Naiset=== Sarja Kultaa Hopeaa Pronssia 48 kg Kye Sun- Hui Ryoko Tamura Yolanda Soler Amarilis Savon 52 kg Marie-Claire Restoux Hyun Sook-Hee Noriko Sugawara Legna Verdecia 56 kg Driulis González Jung Sun-Yong Isabel Fernández Marisbell Lomba 61 kg Yuko Emoto Gella Vandecaveye Jenny Gal Jung Sung-Sook 66 kg Cho Min-Sun Aneta Szczepańska Wang Xianbo Claudia Zwiers 72 kg Ulla Werbrouck Yoko Tanabe Ylenia Scapin Diadenis Luna Yli 72 kg Sun Fuming Estela Rodríguez Johanna Hagn Christine Cicot ==Mitalitaulukko== 1 3 4 1 8 2 3 0 3 6 3 2 4 2 8 4 1 1 4 6 5 1 1 2 4 6 1 1 0 2 7 1 0 4 5 8 1 0 1 2 9 1 0 0 1 10 0 1 2 3 11 0 1 1 2 12 0 1 0 1 13 0 0 3 3 14 0 0 2 2 15 0 0 1 1 -- 0 0 1 1 -- 0 0 1 1 ==Lähteet== 1996 Luokka:Kesäolympialaiset 1996
Komentotie

Komentotie () on yleensä sotilaallisissa järjestöissä käytettävä termi, jolla tarkoitetaan käskyvallan kulkeutumista komentoportaassa ylimmällä olevalta henkilöltä eri johtoportaiden tai esimiesten kautta sille esimiehelle tai alaiselle, jota asia koskee tai jolle asian ratkaisu kuuluu. Toisin sanoen sotilasarvoltaan korkeampi henkilö antaa käskyn komentoportaassa hänen alapuolellaan olevalle henkilölle, joka toteuttaa käskyn tai välittää sen alaspäin ketjussa, kunnes se saavuttaa henkilön, jonka tehtävänä on toteuttaa käsky. Tyypillisesti käskyt annetaan suoraan komentoportaassa seuraavaksi alemapana olevalle, mutta tästä voidaan tarpeen tullen poiketa. == Lähteet == Luokka:Sodankäynti
BBC Radio 4

BBC Radio 4 on BBC:n valtakunnallinen radiokanava. Se aloitti lähetyksensä 30. syyskuuta 1967, jolloin se korvasi BBC Home Servicen. Kanava lähettää lähinnä uutis- ja ajankohtaisohjelmia, kuunnelmia, asiaohjelmia, komediaa, ja muuta puheohjelmistoa. Kanavalla on lähes monopoliasema valtakunnallisten puhekanavien joukossa, ja sen vuosibudjetti on 60-70 miljoonaa puntaa. ==Lähetykset== BBC Radio 4 lähettää ultralyhyillä, keskipitkillä ja pitkillä radioaalloilla ohjelmaa. http://www.bbc.co.uk/radio/info/frequencies.shtml ===Pitkien aaltojen lähetykset=== Taajuus lähetysteho radioasema 198 kHz ===Keskipitkien aaltojen lähetykset=== Taajuus lähetysteho radioasema 603 kHz Newcastle http://www.bbc.co.uk/england/radionewcastle/welcome.shtml 720 kHz Lontoo 720 kHz Londonderry 756 kHz Cornwall 774 kHz Enniskille 774 kHz Plymouth 1449 kHz Aberdee 1485 kHz Carlisle ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *BBC Radio 4:n kotisivut Radio 4 Luokka:Vuonna 1967 perustetut radioasemat Luokka:Keskipitkät aallot Luokka:Pitkät aallot
Mahnovštšyna

Mahnovštšyna (Махновщина tai Mahnonia) oli Nestor Mahnon johtaman Ukrainan vallankumouksellisen kapinallisarmeijan kontrolloima alue Etelä-Ukrainassa Ukrainan itsenäisyyssodan aikana tammikuusta 1919 vuoteen 1921Sally McGrane, The Abuse of Ukraine’s Best-Known Poet. The New Yorker 8.3.2014, viitattu 1.3.2022 . ==Lähteet== Luokka:Ukrainan historia Luokka:Ukrainan entiset valtiot ja valtiomuodostelmat
Markus (Laatokan piispa)

Piispa Markus (, oik. Leonid Leontinevitsh Schavikin, ; 28. toukokuuta 1910 Raivola, Karjalankannas – 13. tammikuuta 1989 Lahti) oli Valamon luostarin munkki ja myöhemmin Yhdysvalloissa toiminut piispa. Leonid Schavikin kävi Raivolassa kansakoulun ja kaksi luokkaa venäläistä reaalikoulua, keskikoulun hän kävi Helsingissä. Valamoon hän meni vuonna 1931. Hänen kuuliaisuustehtäväkseen määrättiin igumenin keljapalvelijana toimiminen. Arkkipiispa Herman vihki hänet vuonna 1934 munkiksi ja munkkidiakoniksi sekä pappismunkiksi vuonna 1941. Hän sai munkkinimekseen Markus. Hän sai Suomen kansalaisuuden 1941, siihen asti hän oleskeli Suomessa Nansen-passilla kuten monet muutkin venäläisemigrantit. Isä Markus toimi sodan vuosina monissa tehtävissä: sotilaspastorina ja Kyyrölän seurakunnan pappina. Hänet kotiutettiin 1944, ja hän siirtyi uuteen Valamoon. 1950-luvun alussa hän toimi seurakuntapappina Pielavedellä, Hämeenlinnassa, Järvenpäässä ja Kotkassa. Hänet siirrettiin 1954 Valamon kirjoista Kotkan ortodoksiseen seurakuntaan. Näin siksi, että hän oli toteuttamassa vuosikaudet harkitsemaansa ajatusta siirtyä ulkomaille. Samana syksynä hän muutti Arizonaan Yhdysvaltoihin. Hän asettui myöhemmin Kaliforniaan ja siirtyi siellä toimivan Venäjän kirkon alaiseksi. Isä Markus vihittiin vuonna 1960 arkkimandriitaksi. Vuonna 1969 hänestä tuli San Franciscon piispa, jonka arvonimi muutettiin vuotta myöhemmin muotoon Laatokan piispa. Tässä tehtävässä piispa Markus toimi vuoteen 1983, jolloin hän jäi eläkkeelle. Valamolainen veljeys kantoi yli jurisdiktiorajojen, joten ystävyys isä arkkipiispa Paavalin kanssa säilyi: isä piispa Markus oli Uuden Valamon kirkon vihkijöiden joukossa kesällä 1977. Hän säilytti Suomen kansalaisuuden koko Yhdysvalloissa oleskeluaikansa ja palasi Suomeen vuonna 1987 eläkepäivikseen. Hän asettui asumaan Lahteen, jossa hän kuoli 1989. Hänet haudattiin uuden Valamon hautausmaalle. Piispa Markus tunnettiin omaleimaisesta huumorintajustaan, ja hänelle ehti keräytyä suuri joukko suomalaisia ystäviä jo työaikana sekä erityisesti Suomessa vietettyjen eläkevuosien mittaan. == Lähteet == * Jyrki Loima: Esipaimen siunaa. Suomen ortodoksiset piispat 1892–1988; luku Laatokan piispa Markus, kannakselainen kosmopoliitti, s. 268–271 * Kuolleita (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 14.1.1989, HS Aikakone. Viitattu 16.5.2018. Luokka:Ortodoksiset piispat Luokka:Venäläiset piispat Luokka:Suomen venäläiset Luokka:Vuonna 1910 syntyneet Luokka:Vuonna 1989 kuolleet
Avery Cardoza

Avery Cardoza (s. 1957) on pokeriasiantuntija ja pokeriammattilainen. Hän on kirjoittanut jo yli 20 peliaiheista menestyskirjaa. Avery julkaisee myös lifestyle-lehteä Avery Cardoza's Player. Muutamia Cardozan kirjoja ovat mm. How to Play Winning Poker, Poker Talk, The Basics of Winning Poker, The Basics of Winning Hold'em Poker, Crash Course in Beating Texas Hold'em Poker sekä Internet Hold'em Poker. Luokka:Yhdysvaltalaiset pokerinpelaajat Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ibert Henriksson

Alf Ibert Henriksson (6. toukokuuta 1928 Mustasaari – 21. huhtikuuta 2010 Maalahti)Kuolinilmoitus, Alf Ibert Henriksson, Vasabladet, 2010, No 116, sivu 11, julkaistu 1.5.2010 oli suomalainen jalkapalloilija.Urheilumme Kasvot Osa 3, Henriksson, Alf Ibert, sivu 124, vastaavat toimittajat Risto Rantala, Markku Siukonen, Seppo Tukiainen, Oy Scandia Kirjat Ab, Keuruu 1978 Puolustajana pelannut Henriksson edusti urallaan Vasa IFK:a 1950–1956. Henrikssonin muut seurat olivat Vaasan AIK ja Pallas ry. Hän voitti Vasa IFK:n seurassa Suomen mestaruuden 1953 sekä kaksi hopeaa ja yhden pronssin. Kaikkiaan Henriksson pelasi kuuden kauden aikana 77 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Maajoukkueessa Henriksson pelasi kolme maaottelua vuonna 1954. Ammatiltaan Henriksson oli sähköasentaja. Hänen harrastuksiaan olivat autoilu ja matkailu. Kotikunta oli Vaasa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon Suomen mestarit Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet
Börje Herrmann

Börje "Heruli" Herrmann (usein myös Herrman, 31. lokakuuta 1921 Inkoo – 29. elokuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen jalkapalloilija. Hyökkääjänä pelannut Herrmann edusti urallaan Helsingin Palloseuraa 1940–1944 ja 1949–1951 sekä HIFK:a 1945–1948. Hän voitti HIFK:ssa Suomen mestaruuden 1947. Kaudella 1948 Herrmann teki eniten maaleja (12 kappaletta, 14 ottelussa) Suomen Palloliiton sisäisessä mestaruussarjassa. Kaikkiaan Herrmann pelasi viiden kauden aikana 59 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 37 maalia. Maajoukkueessa Herrmann pelasi yhden maaottelun vuonna 1946. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon Suomen mestarit Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 1978 kuolleet
Kultakutri (romaani)

Kultakutri on Mika Waltarin kirjoittama pienoisromaani, joka kertoo Maire- nimisen naisen tarinan. Romaani on tunnelmaltaan synkkä, ja siinä on suorasukaisia kuvauksia lapsen seksuaalisesta hyväksikäytöstä, prostituutiosta ja henkirikoksista. Waltari kirjoitti romaanin vuonna 1946, mutta WSOY kieltäytyi aluksi julkaisemasta sitä. == Juoni == Tarinan päähenkilö on Maire, ”Kultakutri”, jonka elämää seurataan lapsuudesta alkaen. Maire on syntynyt syrjähypystä, eikä hän saa koskaan tietää oikean isänsä henkilöllisyyttä. Perheen isä suhtautuu Maireen väheksyvästi ja vihamielisesti. Lopulta Maire pakenee kotoaan. Ensin hän yrittää elää rehellisesti, mutta hänen elämänsä menee koko ajan huonompaan suuntaan. Vuokraisäntä tuo asuntoon humalaisen miehen, joka raiskaa vielä alaikäisen Mairen. Mairesta tulee lopulta prostituoitu. Maire onnistuu kiristämään rahaa hänet raiskanneelta mieheltä ja perustaa pienen kukkakaupan. Hän on rakastunut intohimoisesti naimisissa olevaan Torstiin, ja saa hänet murhaamaan vaimonsa. Verityö ei paljastu, mutta syyllisyys käy lopulta Torstille ylivoimaiseksi ja hän tappaa itsensä. Maire hankkiutuu rikkaisiin naimisiin ”neuvoksen”, vanhan irstailijan ja alkoholistin kanssa. Kun Maire tapaa miehen nuoren kukkienmyyjätytön kimpusta, hän muistaa oman lapsuutensa, raivostuu ja tukahduttaa humalaisen miehen tyynyllä. Lääkäri pitää kuolemaa luonnollisena, mutta Maire kuitenkin tunnustaa teon. Romaani päättyy lauseeseen: ”Pian sen jälkeen vyöryi sota jyristen yli maailman hävittämään kaiken menneen.” == Julkaisu == WSOY kieltäytyi aluksi julkaisemasta Kultakutria, kirjailijan oman käsityksen mukaan sen ”täydellisen siveettömyyden takia”Lindstedt & Vahtokari s. 59.; Panu Rajalan mukaan tarinan ”raakuus” puistatti pääjohtaja Yrjö A. JänttiäRajala s. 742.. Waltari julkaisi kirjan ensiksi omalla kustannuksellaan vuonna 1948. WSOY julkaisi sen kokoelmassa Koiranheisipuu ja neljä muuta pienoisromaania vuonna 1961.Rajala s. 741.. Kultakutri on käännetty ainakin yhdeksälle kielelle, kuten espanjaksi (Cabellos de oro), kiinaksi (Jinfa nülang) ja ranskaksi (Boucle d'Or). == Arvioita == Kultakutri käsittelee prostituutiota ja lasten seksuaalista hyväksikäyttöä tavalla, joka oli uutta suomalaisessa kirjallisuudessa. Panu Rajala toteaa, että naisen kertoma tarina on psykologisesti uskottava, ja päähenkilön kova kohtalo saa lukijan myötätunnon pysymään hänen puolellaan. Hänen mielestään tarina on ”saavutus naisen mielen luotaajana”. Toisaalta Tapani Baggen mukaan päähenkilön elämässä on niin paljon vastoinkäymisiä, ettei se ole enää uskottavaa. Kultakutria on verrattu Waltarin toiseen pienoisromaaniin Jokin ihmisessä. Kummatkin sijoittuvat alamaailmaan, perustuvat Waltarille kerrottuun elämäntarinaan ja käsittelevät seksuaalisuutta ja intohimorikoksia. Bagge vertaa Kultakutria Cornell Woolrichin rikosromaaneihin, joskin Waltarin tyyli on Woolrichiä ”hillitympää, suorastaan lakonista”. Myös Rajala nimittää Waltarin tyyliä lakoniseksi. == Lähteet == * * ===Viitteet=== Luokka:Mika Waltarin teokset Luokka:Vuoden 1948 kirjat
Pekka Hieta

Pekka Hieta (s. 21. syyskuuta 1953 Kemijärvi) on suomalainen entinen jalkapalloilija. Maalivahtina pelannut Hieta edusti urallaan Kuopion Palloseuraa 1971–1973, Kuusysiä 1974 ja Kopareita 1975–1981. Hän pelasi kymmenen kauden aikana kaikkiaan 193 pääsarjatason ottelua. Maajoukkueessa Hieta pelasi kolme maaottelua vuosina 1977–1979. Hieta on toiminut pelaajauran jälkeen maalivahtivalmentajana muun muassa Kuopion Palloseurassa. Hieta tunnettiin pelikentillä lempinimellä ”Pulu”. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kultakutri

Kultakutri voi tarkoittaa seuraavia asioita: * Kultakutri ja kolme karhua (The Story of the Three Bears), Robert Southeyn kirjoittama satu vuodelta 1837. * Prinsessa Kultakutri, Sakari Topeliuksen kirjoittama satu, julkaistiin suomeksi 1893 kokoelmassa Lukemisia lapsille. * Kultakutri (Dimples), William A. Seiterin ohjaama elokuva vuodelta 1936. * Kultakutri, Mika Waltarin kirjoittama pienoisromaani vuodelta 1946. * Kultakutri, Annikki Setälän kirjoittama lastennäytelmä vuodelta 1950. * Kultakutri, Matti Hauptin veistos vuodelta 1952. * "Kultakutri"-nimisiä kappaleita on useita, tunnetuin lienee Göran Ödnerin sävellys, jonka Olavi Virta levytti 1952. * Prinsessa Peach, Nintendon Mario-pelien hahmo, tunnetaan joissakin käännöksissä nimellä Prinsessa Kultakutri. * Kultakutrin arvoitus: Miksi maailmankaikkeus on juuri sopiva elämälle? (The goldilocks enigma: Why is the universe just right for life?), Paul Daviesin kirjoittama kirja vuodelta 2006. * Kultakutriplaneetta, planeetta, joka kiertää keskustähteään elinkelpoisella vyöhykkeellä.
Laivakorppu

Laivakorppu on laivoissa ennen käytetty miehistön ruoka. Korput olivat pelkästä jauhoista ja vedestä tehtyjä lähes mauttomia keksejä, jotka oli paistettu kuin leipä ja sitten kuivatettu. Joissain resepteissä korpputaikinaan lisättiin myös suolaa. Korpputaikina vaivattiin vähällä vedellä ilman rasvaa tai nostatusaineita niin, että pelkkä vesi ja jauhot muodostivat kuivan ja tiiviin taikinan. Keksitaikina kaulittiin ja leikattiin muotoonsa, keksejä paistettiin leivinuunissa noin tunti, ja niiden annettiin kuivua uunissa jälkilämmöllä tai uunin ulkopuolella useita päiviä ennen pakkaamista kosteuden poistamiseksi. Kuivina ja kovina hyvin säilyvät korput olivat yleensä liian kovia syötäviksi sellaisinaan, joten ne oli tapana murtaa ja kastaa vedessä, kahvissa tai muussa juomassa tai kastaa liemiruokaan. Laivakorput olivat Pohjois-Amerikan kultaryntäyksen aikaan myös monen uudisasuttajan ruokavaliota, ja ne saatettiin myös murustaa ja lisätä pannussa valmistettuun rasvapohjaiseen kastikkeeseen. Näkkileipä muistuttaa laivakorppuja. ==Aiheesta muualla== *Edu.fi, laivakorpun nykyresepti *Englanninkielinen laivakorpun resepti Luokka:Viljatuotteet
Tatra 17

Tatra 17 oli Tatran valmistama henkilöauto. Auto oli eräs ylellisimmin varustelluista Tatra-malleista. Se kehitettiin seuraajaksi T10-mallille. == Teknisiä tietoja == === Moottori === Autossa oli voimanlähteenä 6-sylinterinen, nestejäähdytteinen nelitahtimoottori, joka perustui edeltäjämalleihin NW S, T ja U. Moottorissa oli erikoisuutena väliakselin ja kartiohammaspyörien välityksellä toimiva sylinterinkannen yläpuolinen nokka- akseli ja vierintälaakeroitu kampiakseli. Nokka-akseli käytti etupäästään jäähdytyspuhallinta, takapäästään virranjakajaa. Sylinterinkansi oli alumiinivalua ja moottorinlohko silumiinia. Polttoaineensyötöstä vastasi kaksi Zenith Pallas -vaakaimukaasutinta. Auton huippunopeus oli n. 110 km/h. === Voimansiirto ja alusta === Moottorin takana oli märkä kartiokytkin ja nelinopeuksinen vaihteisto. Kardaaniakseli kulki auton kantavana rakenteena toimineen keskusputkirungon sisällä. Etuakseli oli erillisjousitettu ja varustettu poikittaisella, puolielliptisellä lehtijousella. Takana oli heiluriakseli ja poikittainen lehtijousi, joka oli kiinnitetty keskeltä vetopyörästöön ja päistään jarrukilpiin. Joka pyörällä oli mekaanisesti toimivat rumpujarrut. Seisontajarru vaikutti takapyöriin. Jäähdytysrivoituksella varustetut jarrurummut oli valmistettu alumiinivalusta, sisäpinnat olivat valurautaa. === Kori ja varusteet === Yleisimmät korimallit olivat neliovinen sedan ja cabriolet, mutta yksityiset korivalmistajat rakensivat myös erilaisia muunnelmia erityistarpeisiin, kuten paloautoiksi. Kojelauta oli varustettu kierroslukumittarilla. Sähköjärjestelmä oli 12-volttinen. 70-litrainen polttoainetankki oli sijoitettu taka-akselille. Erikoisuutena autossa oli jousitetuin teleskooppivaimentimin varustettu etupuskuri. == Muunnelmat == Vuonna 1928 esiteltiin T17:n seuraaja T31, mutta T17:n valmistus jatkui rinnalla vuoteen 1930 asti. Loppupään malleissa käytettiin T31:n hiukan isompaa ja tehokkaampaa moottoria, ja siksi ne tunnetaankin nimellä T17/31. Moottori oli perusrakenteeltaan aikaisempaa vastaava, mutta iskutilavuutta oli lisätty kasvattamalla sylinterinhalkaisijaa 64:stä 70 millimetriin. Suurin muutos oli nokka-akselin käyttömekanismissa, jossa väliakseli oli korvattu rullaketjulla. Vuonna 1929 Tatra suoritti testejä ilmajousituksella varustetulla T17:lla. Myös ahtimen käyttöä kokeiltiin. T17 saavutti menestystä ralleissa sekä Tšekkoslovakiassa että ulkomailla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Teknisiä tietoja ja kuvia T17- ja T17/31-malleista ja *Halkileikkauskuva T17:n moottorista; huomaa nokka-akselia käyttävä väliakseli T17 Luokka:1920-luvun autot
Megísti (kunta)

Megísti () on Kreikan kylä ja samanniminen kunta (Δήμος Μεγίστης, Dímos Megístis), joka sijaitsee Ródoksen alueyksikössä Etelä-Egean saarten alueella. Kunnan pinta-ala on 11,987 neliökilometriä. Megístin kylän samoin kuin koko kunnan väkiluku on 492 (vuonna 2011). Megístin kunta sijaitsee Välimeressä lähellä Turkin rannikkoa, suunnilleen Kreikalle kuuluvan Ródoksen saaren ja Turkille kuuluvan Antalyan kaupungin puolivälissä. Kunta käsittää koko Kastelórizon eli Megístin saaren. Sen lisäksi kuntaan kuuluvat seuraavat pienemmät saaret: Ágios Geórgios, Agriélaia, Megálo Mávro Poïní, (Mikró) Mávro Poïní, Polýfados éna, Polýfados dýo, Psomí, Psoradiá, Ro, Savoúra, Strongylí ja Tragonéra. Saaret kuuluvat Dodekanesian saariryhmään. Megístin kunnan talous perustuu nykyisin alkutuotantoon ja matkailuun. Kuntaan kuuluvat Kastelórizo, Strongylí ja Ro kuuluvat Natura 2000 -verkoston piiriin. == Kunnan osat == Megístin kunta muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista: Kylä tai muu asutus Väkiluku (2011) Ágios Geórgios (saari) 0 Mávro Poïní (saari) 0 Megálo Mávro Poïní (Mávro Poïní Megálo) (saari) 0 Megísti 492 Polýfados éna (saari) 0 Psomí (saari) 0 Psoradiá (saari) 0 Ro (saari) 0 Strongylí (saari) 0 Yhteensä: 492 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Δήμος Μεγίστης . Megístin kunnan verkkosivut. *
Rahake

Rahake eli poletti on joissakin automaateissa tai mittareissa rahan sijasta käytettävä kolikkomainen kappale. Tavallisesti rahake on pyöreä, metallista tai muovista valmistettu kiekko, ja siinä voi olla keskellä reikä tai reunassa pieni viiste. Rahakkeita tehdään lisäksi paperista, jolloin sitä voidaan kutsua nimellä lipuke. Paperista valmistetut rahakkeet ovat yleensä muodoltaan suorakulmaisia, joihinkin on lyöty leima ja joissain on myös reunoissa aukkoja. Huvipuistossa saatetaan laittaa käteen pelkkä leima tai ranteeseen ranneke merkiksi siitä, että henkilö on maksanut sisäänpääsystä tai laitteen käytöstä. Kaasu- ja puhelinlaitoksilla on ollut käytössä ennalta maksettavia rahakkeita. Rahakkeita on käytössä myös julkisessa liikenteessä esimerkiksi Istanbulin kaupungissa ja Pietarin metrossa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomessa käytettyjä poletteja Luokka:Maksuvälineet
Fractured Transmitter Recording Company

Fractured Transmitter Recording Company on Mushroomhead-yhtyeen entisen laulaja Jason Popsonin perustama levy-yhtiö. Se perustettiin Yhdysvalloissa, Ohion Clevelandissa vuoden 2004 alkupuolella Popsonin erottua Mushroomheadista. Yhtiön ensimmäinen julkaisu oli Meshuggahin I -EP-levy. == Artistit == * Pitch Black Forecast * The Alter Boys * American Werewolves * Asleep * Disengage * Integrity * Jeffrey Walker * Meshuggah * State of Conviction * Bitch Wrangler Fractured Transmitter Recording Co.: Artist list Viitattu 9.7.2009 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Yhtiön kotisivut Luokka:Yhdysvaltalaiset levy-yhtiöt
Viimeinen mies

Viimeinen mies (The Omega Man, myös muodossa The Ωmega Man) on Boris Sagalin ohjaama tieteiselokuva vuodelta 1971. Sen pääosaa esittää Charlton Heston. Elokuva perustuu Richard Mathesonin romaaniin Olen legenda (1954). Käsikirjoituksen laativat John William Corrington ja Joyce H. Corrington ja elokuva kuvattiin Technicolorilla ja monoäänellä. Mathesonin kertomuksen ensifilmatisointi oli vuoden 1964 Vincent Price -elokuva L’ultimo uomo della terra. Kirjan kolmas elokuvasovitus I Am Legend, pääosassaan Will Smith, sai ensi-iltansa vuonna 2007. == Arvioita == Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen kutsuu Viimeistä miestä romaanin ensimmäistä filmatisointia ”tanakammaksi” ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”. VideoHound’s Golden Movie Retriever antaa kaksi ja puoli tähteä neljästä.Omega Man, VideoHound’s Golden Movie Retriever. Gale, 2008. Haettu 16.11.2016 palvelusta HighBeam Research (vaatii tilauksen). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Allmovie Luokka:Post-apocalypse-elokuvat Luokka:Dystopiaelokuvat Luokka:Vuoden 1971 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Boris Sagalin ohjaamat elokuvat
Münchner Kammerspiele

Münchner Kammerspiele on perinteikäs teatteri saksalaisessa Münchenin kaupungissa Baijerissa. Teatterin perusti Erich Ziegel vuonna 1911. Se on sijainnut vuodesta 1926 lähtien nykyisessä rakennuksessaan Maximilianstraßella. Teatterirakennuksen ovat suunnitelleet Carl ja Richard Riemerschmid ja se edustaa arkkitehtuurin jugend-tyylisuuntaa. Teatteri oli alun perin yksityinen; vuodesta 1933 lähtien se on toiminut kaupunginteatterina. Teatterin näyttämörakennus paloi pahoin toisen maailmansodan ilmapommituksissa vuonna 1944 ja jälleenrakennettiin sodan loputtua. Nykyisin Münchner Kammerspiele toimii kolmessa eri yksikössä. Teatterirakennuksen suuren näyttämön lisäksi sillä on kaksi pienempää näyttämöä. == Aiheesta muualla == * http://www.muenchner-kammerspiele.de/ Luokka:Saksan teatterit Luokka:Münchenin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Jugend
Bezonvaux

Bezonvaux on kunta Meusen departementissa Lorrainen hallintoalueella Ranskassa. Kunta kuuluu Verdunin arrondissementtiin ja Charny-sur-Meusen kantoniin. Kunnassa ei ollut yhtään asukasta vuoden 2006 väestönlaskennassa. Bezonvaux’n pinta-ala on 9,23 neliökilometriä. Kunnasta on matkaa Ornesiin 1,7 kilometriä, Vaux-devant-Damloupiin 3 km, Douaumontiin 3,2 km, Maucourt-sur- Orneen 3,4 km, Dieppe-sous-Douaumontiin 3,8 km, Gremillyyn 4,4 km ja Damloupiin 4,5 km. Ranskan pääkaupunkiin Pariisiin on matkaa 232 kilometriä. Kunta tuhoutui 21. helmikuuta–19. joulukuuta 1916 käydyssä ensimmäiseen maailmansotaan kuuluvassa Verdunin taistelussa, eikä sitä koskaan jälleenrakennettu. Samassa taistelussa tuhoutuivat myös läheiset Beaumont-en- Verdunoisin, Cumières-le-Mort-Hommen, Fleury-devant-Douaumontin, Haumont-près- Samogneuxin, Louvemont-Côte-du-Poivren, Douaumontin, Ornesin ja Vaux-devant- Damloupin kunnat, joista ainoastaan kolme jälkimmäisinä mainittua ovat nykyisin asutettuja. == Väkiluvun kehitys == Bezonvaux’n väkiluvun kehitys vuodesta 1750 vuoteen 1913 sekä vuodesta 1990 vuoteen 2006: Vuosi Väkiluku Vuosi Väkiluku 1750 30 1990 0 1851 317 1999 0 1901 173 2006 0 1913 149 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Les villages détruits Luokka:Meusen kunnat