EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Historika hypomnemata

Historika hypomnemata (, ”Historian muistiinpanot/luonnostelma/tutkielma” tms.) oli Strabonin kirjoittama antiikin aikainen historiateos. Se ei ole säilynyt nykyaikaan. == Historia == Strabonin arvellaan kirjoittaneen historiateoksensa joskus vuosien 20 eaa. ja 7 eaa. välillä. Tämä voidaan päätellä siitä, että teoksesta käy ilmi, että Strabon oli ollut ennen sen kirjoittamista sekä Roomassa että Aleksandriassa, mikä pätee 20-luvulta eaa. lähtien. Toisaalta Strabon kirjoitti historiateoksensa ennen tunnetumpaa ja nykyaikaan säilynyttä maantieteen alan teostaan Geografika, jonka ensimmäinen versio on noin vuodelta 7 eaa. Strabon mainitsee historiateoksensa itse Geografikassa. Geografikan arvellaan syntyneen historiateosta varten koostetusta maantieteellisestä aineistosta, ja sekin käsittelee maantiedettä monin paikoin erityisesti historian valossa. Näin Strabon, jonka jälkimaailma tuntee ennen kaikkea maantieteilijänä, oli todellisuudessa ennen kaikkea historioitsija. Muista antiikin lähteistä teosta lainaavat Plutarkhos, joka kutsuu Strabonia filosofiksi,Plutarkhos: Kuuluisien miesten elämäkertoja, Lucullus 28, Sulla 26. sekä Josephus teoksessa Juutalaisten muinaisajat.Josephus: Juutalaisten muinaisajat 14.7. == Sisältö == Strabonin historiateos käsitti eri käsitysten mukaan 43 tai 47 kirjaa. Tätä on selitetty sillä, että teoksessa olisi ollut neljä kirjaa käsittänyt johdanto ja tämän jälkeen 43 kirjaa käsittänyt historiaosio. Historian kuvauksensa Strabon aloitti siitä, mihin Polybioksen teos Historiai päättyy, toisin sanoen vuodesta 146 eaa. Johdannon arvellaan käsitelleen tätä edeltänyttä aikaa alkaen Aleksanteri Suuresta ja kuvaten sitten Rooman valtakunnan kehitystä aina vuoteen 146 eaa. saakka. Varmuudella historiaosio jatkui ainakin vuoteen 37 eaa. saakka ja kuvasi vielä Marcus Antoniuksen toimia idässä. Luonnollinen päätepiste historiaosiolle olisi ollut vuoden 31 eaa. Aktionin taistelu tai vuonna 30 eaa. tapahtunut viimeisen hellenistisen kuningaskunnan, ptolemaiosten Egyptin, tulo Rooman valtaan. Teos on saattanut jatkua vielä vuoteen 27 eaa. saakka. Strabon kuvaa Geografikan johdannossa historiateoksensa sisältöä sanomalla, että se kertoi ainoastaan suurten ja jalojen miesten teoista. Hän piti teostaan käyttökelpoisena moraalifilosofian ja poliittisen filosofian kannalta niille, jotka olivat opiskelleet hyvettä ja käytännöllistä viisautta. Oletetaan, että Polybioksen teoksen tavoin Strabon kuvasi historiaa alueittain, mikä kytkee sen yhteen Geografikan kanssa. Teoksesta on tunnistettu 19 säilynyttä katkelmaa, joista 12 on peräisin Josephukselta. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * * * Luokka:Antiikin kreikkalaiset historiateokset Luokka:Strabonin teokset
Ordo urbium nobilium

Ordo urbium nobilium, myös Clarae urbes, on Ausoniuksen kirjoittama antiikin aikainen latinankielinen runo, joka kuvaa Rooman valtakunnan merkittävimpiä kaupunkeja ja asettaa ne merkittävyysjärjestykseen. Sen runomittana on daktyylinen heksametri. == Historia == Ausonius eli ja kirjoitti 300-luvulla. Runo Ordo urbium nobilium ajoitetaan usein kirjoitetuksi noin vuosina 388–390. Ajoitus perustuu muun muassa siihen, että Aquileian kuvaus mainitsee keisari Maximuksen kuoleman kaupungissa vuonna 388. Ausoniuksen synnyinkaupungin Burdigalan kuvaus puolestaan mainitsee hänen oman konsuliutensa, joka ajoittuu vuoteen 379. On kuitenkin katsottu, että runo olisi alun perin kirjoitettu jo aiemmin, mahdollisesti jo noin vuonna 350, ja maininnat tämän jälkeisistä merkittävistä tapahtumista olisi lisätty siihen myöhemmin. Ausoniuksen teosten joukossa runo luetaan kirjaksi numero 11. == Sisältö == Runo luettelee parikymmentä kaupunkia kirjoittajan mielen mukaisessa tärkeysjärjestyksessä. Ausonius ei perustele valintojaan eikä kaupunkien järjestystä, mutta järjestys vaikuttaisi perustuvan ainakin osaksi enemmän kaupunkien historialliseen kuin kirjoitusaikaiseen merkitykseen. Se, että luettelon kaupungeista peräti viisi sijaitsee Galliassa, selittynee lähinnä hänen kotiseutuylpeydellään. Useimmista Gallian ulkopuolisista kaupungeista Ausoniuksella ei vaikuta olleen juurikaan omakohtaista kokemusta. Mukaan luetut kaupungit ja niiden sijoitukset ovat: * 1. Rooma (Roma). Ausonius aloittaa teoksensa valtakunnan vanhasta pääkaupungista sanomalla siitä vain lyhyesti ”Prima urbes inter, divum domus, aurea Roma”, ”Ensimmäinen kaupunkien joukossa, jumalten koti, on kultainen Rooma”.Ausonius: Ordo urbium nobilium 1. * 2. Konstantinopoli (Constantinopolis) ja Karthago (Carthago). Konstantinopoli mainitaan Rooman uudeksi haastajaksi, mutta sitä ei vielä mainita varsinaisena keisarillisena pääkaupunkina. * 4. Antiokia (Antiochia) ja Aleksandria (Alexandria). * 6. Treveris (nyk. Trier). * 7. Mediolanum (nyk. Milano). * 8. Capua. * 9. Aquileia * 10. Arelas (nyk. Arles). * 11–14. Hispalis/Emerita (nyk. Sevilla ja Mérida), Corduba (nyk. Córdoba), Tarraco (nyk. Tarragona) ja Bracara (nyk. Braga). On epäselvää, onko kolmen viimeksi mainittun tarkoitus sijoittua merkittävyydessä heti Emeritan jälkeen, vai onko ne tarkoitus vain mainita ilman, että ne olisivat mukana sijoittelussa. * 15. Ateena (Athenae). * 16. Katane (Catana, nyk. Catania) ja Syrakusa (Syracusae). * 18. Tolosa (nyk. Toulouse). * 19. Narbona (nyk. Narbonne). * 20. Burdigala (nyk. Bordeaux). Teos päättyy 41-säkeiseen Ausoniuksen synnyinkaupungin kuvaukseen. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Ausonius: The Order of Famous Cities. Teoksessa * == Aiheesta muualla == * Ausonius, Decimus Magnus: Ordo Urbium Nobilium. Perseus. * Ausonius, Decimus Magnus: Ordo Urbium Nobilium. Poesia Latina. Luokka:Antiikin latinankieliset kirjat Luokka:Antiikin Rooman maantiede
Where the Buffalo Roam

Where the Buffalo Roam on vuonna 1980 valmistunut Art Linsonin elokuva Hunter S. Thompsonista. Thompsonia näyttelee Bill Murray ja hänen asianajajaansa Peter Boyle.https://www.elokuvauutiset.fi/site/dvd- arvostelut/ulkomaiset/3794-where-the-buffalo-roam-1980 Elokuva ei menestynyt hyvin ja esimerkiksi vuonna 1998 Helsingin Sanomien kriitikko Pertti Avola kuvaili sitä epäonnistuneeksi . Ilmestyessään elokuva oli Suomessa kielletty . Myöhemmissä arvioissa elokuvaa ja etenkin Murrayn roolisuoritusta on kehuttu . Elokuvaan on Suomessa viitattu lähinnä sen alkuperäisellä englanninkielisellä nimellä. Filmnet on esittänyt sitä suomennetulla nimellä Toimittaja Thompsonin sekoilut ainakin vuonna 1988 . Elokuvan soundtrackillä kuullaan pääasiassa Neil Youngin soittoa https://www.discogs.com/ru/release/1145933-Various-Where- The-Buffalo-Roam-The-Original-Movie-Soundtrack. == Lähteet == Luokka:Vuoden 1980 yhdysvaltalaiset elokuvat
Michiganin kansanäänestys abortista 2022

Michiganin vuoden 2022 kansanäänestys abortista, tai Proposal 3, järjestettiin 8. marraskuuta vuoden 2022 välivaalien yhteydessä. == Tausta == Kansanäänestys päätettiin järjestää aborttia kannattavien kansalaisaktivistien aloitteesta. He keräsivät ACLU:n mukaan 750 000 allekirjoitusta aloitteeseen kansanäänestyksen järjestämiseksi. Määrä oli kaksi kertaa vaadittu allekirjoituksien määrä, ja osavaltion korkein oikeus linjasi myöhemmin, että kansanäänestys voidaan järjestää välivaalien yhteydessä. Kansanäänestyksessä oli tarkoitus muuttaa Michiganin osavaltion perustuslakia lisäämällä siihen oikeus aborttiin. Äänestyslipukkeessa eriteltiin asiaan kuuluvan seuraavat muutokset: * luoda uusi henkilökohtainen vapaus koskien lisääntymistä, mukaan lukien vapaus tehdä kaikki päätökset koskien raskautta, äitiysterveydenhuoltoa, synnytystä, synnytyksen jälkeistä hoitoa, ehkäisyä, sterilisaatiota, aborttia sekä keskenmenon ja hedelmättömyyden hoitoa * sallia osavaltion säädellä lailla aborttia sikiön elinkelpoisuuden jälkeen, muttei kuitenkaan kieltää sitä, mikäli potilaan hengen tai fyysisen tai psyykkisen terveyden huoltaminen sitä vaatii * kieltää osavaltion tasolla syrjintä tämän oikeuden käytössä, kieltää henkilön tai raskaana olevaa auttavan henkilön syyttäminen, mikäli nämä käyttävät tämän muutoksen suomaa oikeutta * kumota kaikki osavaltion lait, jotka ovat tätä muutosta vastaan Kansanäänestyksessä kysyttiin, hyväksyvätkö äänestäjät tämän ehdotuksen. == Kampanjointi == Aborttioikeuden kannattajat järjestäytyivät Reproductive Freedom for All -nimisen kattojärjestön alle kun taas abortin vastustajien liike oli nimeltään Citizens to Support MI Women and Children. Abortin kannattajat keräsivät kampanjakassaan 44 miljoonaa dollaria, jotka tulivat pääsääntöisesti ACLU:lta, Planned Parenthoodilta ja Sam Bankman-Friedilta. Abortin vastustajien kampanjabudjetti oli 17 miljoonaa dollaria, jota rahoitti Michiganin katolilainen konferenssi ja Michiganin Right to Life. Molemmat osapuolet käyttivät miljoonia dollareita mainoksiin televisiossa ja internetissä. Kansanäänestyksen kanssa samaan aikaan järjestettiin myös kuvernöörinvaali, jossa istuva kuvernööri Gretchen Whitmer ilmoitti tukevansa uudistusta. == Tulokset == Ääniä Osuus (%) Kyllä 2 482 497 56,66 Ei 1 898 914 43,34 Ääniä yhteensä 4 381 411 Lähde: Donald Trumpia tukeva The America Project -järjestö vaati äänien tarkastuslaskentaa ja rahoitti sen. Tarkastuslaskenta kesti kaksi viikkoa eikä muuttanut tuloksia merkittävällä tavalla. == Lähteet == Luokka:Kansanäänestykset abortista Luokka:Yhdysvaltain kansanäänestykset Luokka:Yhdysvaltain vaalit 2022
Peikko (elokuva)

Peikko (Troll) on norjalainen kaijū-elokuva vuodelta 2022. Useiden kaivostyöläisten ja aktivistien kuoleman jälkeen arvostettu paleontologi ja hänen väheksytty isänsä kutsutaan hätiin, jolloin käy ilmi, että valtava kivinen peikko on vapaalla jalalla ja matkalla kohti Osloa. Elokuvan on ohjannut Roar Uthaug, jonka aiempia elokuvia ovat Tomb Raider (2018) ja The Wave (2015). Käsikirjoittaja on Espen Aukan, joka kirjoitti Norjan ensimmäisen ihmissusielokuvan Viking Wolf (2022). Säveltäjä on Johannes Ringen, joka käytti elokuvan ääniraidalla soittimena mm. avainviulua. Peikosta tuli Netflixin katsotuin ei-englanninkielinen elokuva ja sille päätettiin tehdä jatko-osa. == Näyttelijät == == Arvosteluja == Timo Peltonen, Helsingin Sanomat Jari Tapani Peltonen, V2.fi Tuukka Hämäläinen, Muropaketti Meagan Navarro, Bloody Disgusting == Katso myös == * Raja (2018) * Peikonmetsästäjä (2010) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Norjalaiset elokuvat Luokka:Vuoden 2022 elokuvat
Sasha DiGiulian

Sasha DiGiulian (s. 23. lokakuuta 1992) on yhdysvaltalainen ammattikiipeilijä, joka on erikoistunut lead-kiipeilyyn. Hän on voittanut maailmanmestaruuden ja hän on ensimmäinen pohjoisamerikkalainen nainen ja kaikkiaan kolmas nainen, joka on kiivennyt 9a-vaikeustasoisen reitin. Hän on kiivennyt yli 30 eri reittiä ensimmäisenä naisena. DiGiulian aloitti kiipeilyn kuusivuotiaana vuonna 1998. Seitsemänvuotiaana hän voitti kiipeilysalinsa järjestämän alueellisen kilpailun alle 11-vuotiaiden sarjassa. Ensimmäisen kansainvälisen kilpailunsa hän voitti 11-vuotiaana vuonna 2003. Vuonna 2011 ollessaan 18-vuotias hän voitti maailmanmestaruuden. Yhdysvaltain mestaruuden hän on voittanut kolme kertaa. Pohjois- ja Etelä-Amerikan mestaruuden hän voitti vuodesta 2010 vuoteen 2018. Vuonna 2022 hän kiipesi Matilda Söderlundin ja Brette Harringtonin kanssa 8c-vaikeustasoisen 671 metriä pitkän Rauy-nimisen reitin. Reitti on vaikein naisten kiipeämä big wall -reitti. DiGiulian on perustanut Send Bars energiapatukka yrityksen. Hän on myös kirjoittanut Take the Lead -nimisen kirjan. == Merkittävimpiä kiivettyjä reittejä == === Big wall === * Rayu (8c, 2022) * Mahig Mushroom (7c+, 2015) === Trädi === * Bellavista (E10, 2013) === Lead === * Era Vella (9a, 2012) * Omaha Beach (8b+, 2011) * Cosi Fan Tutte (8c+, 2011) * Pure Imagination (8c+, 2011) Lähde: == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset kiipeilijät Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Margo Hayes

Margo Hayes (s. 11. helmikuuta 1998) on yhdysvaltalainen kiipeilijä, joka on erikoistunut lead-kiipeilyyn. Vuonna 2017 ollessaan 19-vuotias hän kiipesi ensimmäisenä naisena 9a+ vaikeustasoisen reitin. Hän on kiivennyt 9a+ trilogian, johon kuuluu kolme 9a+ reittiä: La Rambla, Papichulo ja Biographie. Hayes aloitti kiipeilyn 10-vuotiaana ulkokivillä isänsä kanssa. Sitä ennen hän oli kansallisella tasolla kilpaillut telinevoimistelija. Hän liittyi ABC Kids Climbing -joukkueeseen Robyn Erbesfield-Raboutoun valmennettavaksi ja pääsi pian maajoukkueeseen. Vuonna 2015 hän oli nuorten maailmanmestaruuskisoissa toinen. Vuonna 2016 hän voitti kolme kultaa nuorten maailmanmestaruuskisoissa. Samana vuonna hän kiipesi neljätoista yli 8b-vaikeustasoista reittiä, joista kaksi hän kiipesi samana päivänä. Vuonna 2016 hän myös voitti Yhdysvaltainmestaruuden avoimessa sarjassa. Vuonna 2024 hän julkaisi Karma- nimisen singlen, joka oli hänen ensimmäisensä. Tiedosto:Climbing World Championships 2018 Lead Semi Hayes (BT0A0961).jpg|Hayes MM-kisoissa vuonna 2018 Tiedosto:Climbing World Championships 2018 Lead Semi Hayes (BT0A0971).jpg|Hayes MM-kisoissa vuonna 2018 Tiedosto:2019 Sport & Speed Open Nationals - Semifinals - Margo Hayes - 11.jpg|Hayes vuonna 2019 Tiedosto:2019 Sport & Speed Open Nationals - Awards - U.S. Olympic Climbing Team - 06.jpg|Hayes, Brooke Raboutou, Ashima Shiraishi ja Kyra Condie vuonna 2019 == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset kiipeilijät Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hauge (Sokndal)

Hauge (joskus Hauge i Dalane) on taajama Sokndalin kunnassa Rogalandin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on 1,8 neliökilometriä ja asukasluku 2 365 vuonna 2023. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Sokndal Luokka:Norjan taajamat
Sokndalin kirkko

Sokndalin kirkko () on Sokndalin kunnassa Rogalandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko vuodelta 1803. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot kirkko
Åna-Siran kirkko

Åna-Siran kirkko () on Sokndalin kunnassa Rogalandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1888. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Sokndal
Anne Tønnessen

Anne Tønnessen (s. 18. maaliskuuta 1974 Sokndal) on norjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän oli mukana Norjan maajoukkueessa vuosina 1996–2004 ja voitti joukkueen mukana kultaa Sydneyn kesäolympialaisissa 2000. Hän teki maajoukkueurallaan 68 ottelussa kolme maalia. Seuratasolla hän on edustanut Kleppiä ja Kolbotnia, jonka kanssa hän voitti Norjan mestaruuden vuonna 2002. ==Lähteet== Luokka:Norjalaiset jalkapalloilijat Luokka:Norjalaiset olympiavoittajat Luokka:vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hedda Lindahl

Hedda Hansdotter Lindahl (o.s. Richert; 16. helmikuuta 1919 Göteborg – 12. tammikuuta 2007 Alingsås) oli ruotsalainen kansanpuolueen poliitikko, joka toimi Ruotsin terveydenhuoltoministerinä Ola Ullstenin hallituksessa vuosina 1978–1979. ==Lähteet== Luokka:Ruotsin ministerit Luokka:Ruotsin liberaalien poliitikot Luokka:Vuonna 1919 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet
Anitha Bondestam

Anitha Bondestam (o.s. Kaull; s. 28. lokakuuta 1941) on ruotsalainen juristi ja liberaalien poliitikko, joka toimi Ruotsin liikenne- ja viestintäministerinä Ola Ullstenin hallituksessa vuosina 1978–1979. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsin ministerit Luokka:Ruotsalaiset juristit Luokka:Ruotsin liberaalien poliitikot Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Marianne Wahlberg

Elsvig Marianne Wahlberg (o.s. Sjöberg; 26. syyskuuta 1917 Eksjö – 10. joulukuuta 2005 Tukholma) oli ruotsalainen kansanpuolueen poliitikko, joka oli Ruotsin valtiopäivien jäsen vuosina 1979–1982 ja toimi Ruotsin palkkaministerinä (apulaisvaltiovarainministerinä) Ola Ullstenin hallituksessa vuosina 1978–1979. Wahlberg kuoli 88-vuotiaana vuonna 2005 ja hänet on haudattu Tukholman Skogskyrkogårdeniin. ==Lähteet== Luokka:Ruotsin ministerit Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 2005 kuolleet
Ashes to Ashes (David Bowien kappale)

Ashes to Ashes on brittimuusikko David Bowien kappale vuodelta 1980. Se nousi Britannian singlelistan kärkeen ja oli Bowien siihen asti nopeimmin myyvä single. Myöhemmin samana vuonna kappale julkaistiin Bowien albumilla Scary Monsters (and Super Creeps).Immonen 2016, s. 238. == Musiikki ja sanoitus == Kappale on Bowien näkemys uudesta aallosta. Siinä on tärkeässä osassa syntetisaattorilla soitettu jousisoittimen ääni, jolle luo vastapainoa funkbasso ja monikerroksinen lauluosuus. Kitaristi Chuck Hammer käyttää kappaleessa kitarasyntetisaattoria.Immonen 2016, s. 241–242. Kappaleessa esiintyy majuri Tom -hahmo (), jonka Bowie esitteli aikoinaan kappaleessa ”Space Oddity”. Majuri Tomin paluu kuvaa kymmenvuotista ajanjaksoa, jonka on katsottu tarkoittavan myös Bowieta itseään huumeviittauksineen. Säe ”Want an axe to break the ice” on saanut vaikutteita Frantz Kafkan lauseesta ”Hyvän kirjan tulee olla kirves, joka murtaa jäätyneen meren sisällämme”. Kappaleeseen vaikutti myös Danny Kayen kappale ”Inchworm”, josta Bowie piti lapsena. Bowien mukaan ”Ashes to Ashes” on lastenlorumainen kappale, joka olisi jäänyt syntymättä ilman ”Inchwormia”. == Video == Kappaleesta kuvattiin David Malletin ohjaama video. Se maksoi yli puoli miljoonaa dollaria ja oli ilmestyessään maailman kallein musiikkivideo. Bowie nähdään videossa Pierrot- hahmoisena klovnina, astronauttina ja mielisairaalan potilaana. Bowien useimpien videoiden tapaan se ei sisällä yhtenäistä tarinaa, vaan koostuu ristiriitaisista kuvista. Ristiriitaisuuksia ovat esimerkiksi kauhakuormaajan edellä kulkevat neljä slaavilaista hahmoa, mereen vajoava Pierrot-hahmoinen Bowie ja lopun kohtaus, jossa Bowie kävelee rannalla äitiään esittävän naisen läksyttäessä häntä. == Kokoonpano == * David Bowie – laulu, kosketinsoittimet * Carlos Alomar – kitara * Chuck Hammer – kitara * George Murray – bassokitara * Roy Bittan – piano * Dennis Davis – rummut, lyömäsoittimet * Andy Clark – syntetisaattori * Tony Visconti – lyömäsoittimet == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Kappaleen musiikkivideo. David Bowien virallinen Youtube-kanava. Luokka:David Bowien kappaleet Luokka:Vuoden 1980 kappaleet Luokka:Britannian singlelistan ykköset
Poika, tyttö, koira, kissa, hiiri ja juusto

Poika, Tyttö, Koira, Kissa, Hiiri ja Juusto () on yhdysvaltalais-ranskalais- irlantilainen animoitu televisiosarja, jonka on kehittänyt Jeff Harterin alkuperäinen konsepti. Sitä esitetään Yle TV2:ssa, ja se löytyy myös netistä Yle Areenassa. == Ääninäyttelijät == Suomenkielinen ääninäyttelijä Rooli Antti Lang Poika Emma Louhivuori Tyttö Antti L. J. Pääkkönen Hiiri Sasu Moilanen Koira Hanna Monkäre Juusto Henri Piispanen Tumppi Sara-Maria Heinonen Sivuäänet Joonathan Kettunen Heljä Heikkinen Saara Lehtonen Bruno Lähteenmäki Katja Aakkula Anni Kajos Markus Niemi === Suomenkielinen versio === Dubbausstudio: Uptempo Käännös: Fiable Oy Luokka:2010-luvun yhdysvaltalaiset animaatiosarjat
Vehka Kurjenmiekka

Vehka Kurjenmiekka (Miina Kurjenmiekka) (s. 1990) on suomalainen kirjailija, roolipelisuunnittelija ja teologian maisteriAnette Alén-Savikko ja Sanna Nyqvist: Johdanto s. 13 kirjassa Muuttuva tekijä : kirjoituksia tekijänoikeudesta ja taiteesta, Helsingin yliopisto 2020. ISBN 978-951-51-5013-4. Viitattu 28.4.2024.. Hän on opiskellut kirjoittamista Kriittisessä korkeakoulussa.Aulakustannus: Vehka Kurjenmiekka Kurjenmiekan tyylilaji on korkea fantasia.Lyyra Virtanen: Synkkyys, pehmeys ja mahdottomat valinnat. Kiiltomato.net 4.11.2023. Viitattu 25.4.2024. Kurjenmiekan esikoinen on fantasiaromaani Kellopelisydän, joka aloittaa fantasiatrilogian nuorille aikuisille. Kirjassa on nähty yhteisiä piirteitä Ursula Le Guinin moniosaisen kirjasarjan Maameren tarinat ja Emmi Itärannan Teemestarin kirjan kanssa.Arla Kanerva: Kenellä on oikeus päättää kuka elää ja kuka kuolee, kysyy esikois­romaani. Helsingin Sanomat 2.12.2023. Viitattu 25.4.2024. Le Guinin kirjasarjan kanssa yhteistä on esimerkiksi ruohonjuuritason arkisten askareiden tekeminen ja aistihavainnot.Mikko Saari: Armotta raksuttava sydän – arvioitavana Vehka Kurjenmiekan Kellopelisydän. Kulttuuritoimitus 17.10.2023. Viitattu 27.4.2024. Romaanin päähenkilöillä on mekaaninen sydän, joka pysähtyy, jos ei murhaa vuoden aikana vähintään yhtä ihmistä. Kurjenmiekka alkoi kirjoittaa Kellopelisydäntä marraskuussa 2011 NaNoWriMo-haasteena ja julkaisi siitä otteita kirjoittamisen aikana. Muutaman vuoden kuluttua hän tarttui käsikirjoitukseen uudelleen.Vehka Kurjenmiekka kirjoitti esikoisromaaniaan Kellopelisydän 12 vuotta. STT / Aula & co 20.10.2023. Viitattu 27.4.2024. Kellopelisydän oli Tähtifantasia-palkintoehdokas vuonna 2024. Raadin mukaan kyseessä on hiottu esikoinen, jossa on ihmisläheinen ote. Kirjoittamisen ja roolipelisuunnittelun ohella Kurjenmiekka vastaa Suomen Lähetysseuran nuorisotyöstä ja pitää Lähetysseuran rippileirejä. Hän kirjoittaa myös Nörttitytöt-sivustollaVehka Kurjenmiekka | Nörttitytöt. Viitattu 27.4.2024. ja pitää Nobel tai ei mitään -podcastia Rasmus Tillanderin kanssa.Nobel tai ei mitään. Soundcloud. Viitattu 27.4.2024. == Teokset == * Kellopelisydän. Romaani. Helsinki: Aula & Co., 2023. ISBN 9789523644137. * Novelli kirjassa Muistojemme Viistokatu. Toim. Vesa Sisättö. Helmivyö 2021. ISBN 9789527211748.Toni Jerrman: Kirjat – Vesa Sisättö (toim.): Muistojemme Viistokatu. Tähtivaeltaja 7.4.2021. Viitattu 27.4.2024.Suomalainen: Muistojemme Viistokatu. Viitattu 27.4.2024. * Artikkeli "Taiteilijan resepti - Kuinka taiteilijaidentiteetti muodostuu ja miten sen kanssa eletään?" kirjassa Muuttuva tekijä : kirjoituksia tekijänoikeudesta ja taiteesta, Helsingin yliopisto 2020. ISBN 978-951-51-5013-4.Helda: Muuttuva tekijä: kirjoituksia tekijänoikeudesta ja taiteesta. Viitattu 27.4.2024. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset teologit Luokka:Roolipelisuunnittelijat
Pirkko Lehtiö

Pirkko Virpi Lehtiö (s. 26. elokuuta 1932 Juva) on ensimmäisiä suomalaisia naispappeja, joka on toiminut myös muun muassa professorina ja Helsingin hiippakunnan pääsihteerinä. ==Henkilöhistoria== Pirkko Lehtiön vanhemmat olivat kauppalansihteeri Kaarle Lehtiö ja Hilma Viitanen. Hän tuli ylioppilaaksi Pieksämäen yhteiskoulusta 1951 ja valmistui Helsingin yliopistosta teologian kandidaatiksi 1955 ja lisensiaatiksi 1978. Teologian tohtoriksi hän väitteli 1979. Lehtiö sai lehtorin oikeudet Mikkelissä 1965 ja suoritti pastoraalitutkinnon 1965 ja 1978. Papiksi hänet vihittiin Helsingissä 1988. Lehtiö oli Johanneksen seurakunnan vt. tyttötyönjohtaja 1956, Töölön seurakunnan tyttötyönjohtaja 1956–1960 ja naistyönjohtaja 1960–1962 ja Kymin seurakunnassa naistyönjohtaja 1962–1965, vt. lehtori 1965–1967 ja lehtori 1967–1974. Kirkon kasvatusasiain keskuksen varhaiskasvatussihteeri hän oli 1975–1978, Helsingin hiippakunnan koulutussihteeri 1978–1984 ja pääsihteeri 1985–1989 sekä Hongkongin luterilaisen teologisen seminaarin kristillisen kasvatuksen professori 1986–1987 ja 1989–1996. Lehtiö oli myös Helsingin hiippakunnan nuorisotyönsihteeri 1960, Karhulan yhteiskoulun uskonnonopettaja 1963–1967, Gossner Missionin ekumeeninen työntekijä Berliinissä 1967–1968, Kotkan sairaanhoitajakoulun uskonnonopettaja 1968–1971 ja parlamentaarisen päivähoidon kasvatustavoitekomitean sihteeri 1979–1980. Hänellä on ollut lisäksi lukuisia kotimaisia ja kansainvälisiä asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Hän oli Kotimaan kolumnisti 1984–1986, Kristillinen kasvatus -lehden kolumnisti 1991–1994 ja Sanan kolumnisti 1994–1995. Naisteologit ry:n kunniajäseksi hänet valittiin 2004. (ei-vapaa) ==Julkaisuja== * Sanan ovella: vartion hartauskirja, 1960 (toim.) * Yhteyttä yli rajojen: traktaatti Suomen neitosille, 1960 * Opiskelemme päiväkerhon tavoitteita, 1977 (S. Kinnusen ja R. Virkkusen kanssa) * Uskonnonopetusta ilman koulua: evankelisen kristinuskonopetuksen aseman ja sisällön kehitys Saksan demokraattisessa tasavallassa vuoteen 1959, 1979 (väitöskirja, ilmestyi saksaksi 1983) * Kaste ja kummit: opas seurakunnan työntekijöille, 1981 (P. Simojoen ja M. Sinnemäen kanssa) * Att vara kvinna och att vara man i kyrkan: en diskussion bland lutheraner i Finland, 1982 * Suomen kirkon lehtorien yhdistys 1934–1984, 1984 (toim. muiden kanssa) * Naisten postilla, 1985 (toim. Irja Askolan kanssa) * Lempeän katseesi alla, 1997 * Pyhiinvaeltaja, 2003 * Nainen ja kutsumus: naisteologien tie kirkon virkaan 1800-luvun lopulta vuoteen 1963, 2004 * Ignatiaaninen hengellinen ohjaus: hengellisen ohjauksen kirja, 2006 * Kun jää sulaa: punnittua puhetta lähetystyöstä, 2007 (T. Sääksin kanssa) * Seniorin rukouskirja, 2008 * Janoan elävää vettä: Raamattumeditaatiota, 2013 * On Herra vielä vierellä, 2016 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka:Suomalaiset kristilliset kirjailijat Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Suomalaiset kolumnistit Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Birgit Rodhe

Birgit Karin Rodhe (18. elokuuta 1915 Tukholma – 19. marraskuuta 1998 Lund) oli ruotsalainen opettaja, rehtori ja kansanpuolueen poliitikko. Hän toimi Ruotsin kouluministerinä Ola Ullstenin hallituksessa vuosina 1978–1979. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsin ministerit Luokka:Ruotsin liberaalien poliitikot Luokka:Ruotsalaiset opettajat Luokka:Rehtorit Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 1998 kuolleet
Sten-Olof Hansén

Sten-Olof Hansén (s. 5. huhtikuuta 1939 Alaveteli) on suomalainen yritysjohtaja, joka toimi kansainvälisen liiketoiminnan ja markkinoinnin professorina Vaasan yliopistossa 1994–1998, Åbo Akademissa 1998–2004 ja Turun kauppakorkeakoulussa 2000–2004. Sitä ennen hän teki 30 vuoden uran suomalaisessa lääketeollisuudessa ja toimi muun muassa Farmos-Yhtymän toimitus- ja pääjohtajana 1984–1990. Vuosina 1990–1998 hän toimi myös Turun kauppakamarin toimitusjohtajana. Hän on suorittanut Harvard Business Schoolin Advanced Management Programme -kurssin ja vuonna 1982 kauppatieteiden tohtorin tutkinnon Åbo Akademissa. Hansén nimitettiin lääketieteen kunniatohtoriksi Turun yliopistossa 1990 ja vuonna 2016 myös Helsingin yliopistossa, jossa hän uransa alussa suoritti lääketieteen kandidaattitutkinnon vuonna 1963.. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Åbo Akademin professorit Luokka:Vaasan yliopiston professorit Luokka:Turun kauppakorkeakoulun professorit Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset kauppatieteilijät
Stuck

Stuck on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Ernst Stuck (1893–1974), saksalainen hammaslääkäri * Franz von Stuck (1863–1928), saksalainen taiteilija ja arkkitehti * Ferdinand Stuck (s. 1991), itävaltalainen kilpa-ajaja * Hans Stuck, oik. Hans Stuck von Villiez (1900–1978), saksalais-itävaltalainen kilpa-ajaja * Hans-Joachim Stuck (s. 1951), saksalainen kilpa-ajaja, Hans Stuckin poika * Hudson Stuck (1863–1920), itävaltalainen pappi ja tutkimusmatkailija * Jean-Baptiste Stuck, myös: Batistin (1680–1755), italialais-ranskalainen sellisti ja säveltäjä * Johannes Stuck (s. 1986), itävaltalainen kilpa-ajaja * Olivia Stuck (s. 1999), yhdysvaltalainen näyttelijä * Otto Stuck (1884–1958), saksalainen arkkitehti.
Kaukasiansiipipähkinä

Kaukasiansiipipähkinä (Pterocarya fraxinifolia) on jalopähkinäkasvien (Juglandaceae) heimoon, siipipähkinöiden (Pterocarya) sukuun kuuluva kasvilaji. Kaukasiansiipipähkinä muistuttaa melko paljon samaan sukuun kuuluvaa kiinansiipipähkinää (Pterocarya stenoptera). == Ulkonäkö == Kaukasiansiipipähkinä on noin 25 metriä korkeaksi kasvava kausivihanta puu. Se on usein monirunkoinen ja rungon kuori harmaanmusta ja syväuurteinen. Lehtiasento on vuorottainen ja lehdet ovat parilehdykkäisiä. Lehdet ovat noin 20–30 cm pitkiä ja koostuvat 10–25 lehdykästä. Lehdykät ovat 8–12 cm pitkiä, suurin piirtein soikeita ja laidoiltaan terävästi hammaslaitaisia. Lehdyköiden yläpinnat ovat vihreitä ja alapinnat vaaleampia. Lehdyköiden keskisuoni on alapinnoiltaan karvainen. pienoiskuva|oikea|250px|Kaukasiansiipipähkinän lehtiä Kaukasiansiipipähkinän kukinnot ovat vihertäviä norkkoja, joissa on yksineuvoisia kukkia. Hedekukkia sisältävät norkot ovat 12 cm pitkiä, mutta emikukkia sisältävät norkot voivat kasvaa jopa noin 50 cm pitkiksi. Kaukasiansiipipähkinä kukkii alkukesällä ja sen hedelmät kypsyvät loppukesällä, mutta ne voivat pysyä puussa talveenkin asti. Hedelmät ovat noin 2 cm halkaisijaltaan olevia pähkylöitä, joissa on kaksi lähes pyöreää, siipimäistä uloketta. Kypsyessään hedelmät muuttuvat ruskeiksi. == Elinympäristö ja levinneisyys == Kaukasiansiipipähkinä kasvaa luontaisena Kaukasian ympäristössä Venäjällä, Ukrainassa, Georgiassa, Armeniassa, Azerbaidžanissa, Turkissa ja Iranissa. == Käyttö ja kasvatus == Kaukasiansiipipähkinä sopii kasvatettavaksi puistopuuna ilmastollisesti sopivilla alueilla. Kasvatettuna se tarvitsee kostean, mutta hyvin vettä läpäisevän maaperän, joskin se sopeutuu myös hyvin savisille kasvupaikoille ja kestää kohtuullisesti kuivuutta. Puu tarvitsee kuitenkin paljon tilaa ja valoa. == Lähteet == * Oregon State University: Landscape Plants: Pterocarya fraxinifolia === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Mustila Arboretum: Pterocarya fraxinifolia – kaukasiansiipipähkinä * Trees and Shrubs Online: Pterocarya fraxinifolia * UniProt: Taxonomy – Pterocarya fraxinifolia * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Pterocarya fraxinifolia Luokka:Siipipähkinät Luokka:Uhanalaiset kasvit
Naisten Korisliigan vuoden pelaaja

Koripallon naisten SM-sarjassa (myöhemmässä Naisten Korisliigassa) alettiin jakaa omaa jokavuotista vuoden pelaaja -palkintoa kaudella 1986–87. Ensimmäisenä palkinnon sai Lea Hakala. == Vuoden tulokkaat == Kausi Pelaaja Joukkue 1986–1987 Lea Hakala Sampo Basket 1987–1988 Lea Hakala Sampo Basket 1988–1989 Auli Nyman Kotkan Työväen Palloilijat 1989–1990 Terhi Airas- Järventaus Pussihukat 1990–1991 Michele Andrew Karhun Pojat 1991–1992 Anja Suomalainen Karhun Pojat 1992–1993 Lea Hakala Forssan Alku 1993–1994 Lea Hakala Forssan Alku 1994–1995 Marianne Koskinen Forssan Alku 1995–1996 Auli Nyman Peli-Karhut 1996–1997 Nina Pajanti-Raudus Forssan Alku 1997–1998 Jaana Sintonen Forssan Alku 1998–1999 Auli Nyman Peli-Karhut 1999–2000 Auli Nyman Peli-Karhut 2000–2001 Heli Roukanoja Pussihukat 2001–2002 Heli Roukanoja Pussihukat 2002–2003 Minna Myllylä Äänekosken Huima 2003–2004 Susanna Rinta Pantterit 2004–2005 Reetta Ojala BC Nokia 2005–2006 Sanna Jämsen Äänekosken Huima 2006–2007 Heli Roukanoja Pussihukat 2007–2008 Niina Laaksonen Helsingin NMKY 2008–2009 Juta Joutsimo Forssan Alku 2009–2010 Niina Laaksonen Espoo Team 2010–2011 Dionne Pounds HoNsU Jyväskylä 2011–2012 Sanna Jämsen Äänekosken Huima 2012–2013 Niina Laaksonen Torpan Pojat 2013–2014 Dionne Pounds Catz Lappeenranta 2014–2015 Heta Korpivaara Torpan Pojat 2015–2016 Heta Korpivaara Tapiolan Honka 2016–2017 Taru Tuukkanen Hyvinkään Ponteva 2017–2018 Heta Korpivaara Tapiolan Honka 2018–2019 Sara Bejedi HBA 2019–2020 ei valittu 2020–2021 Linda-Lotta Lehtoranta Peli-Karhut 2021–2022 Elena Melto Catz Lappeenranta 2022–2023 Roosa Kosonen Peli-Karhut == Lähteet == Suomen Koripalloliiton tilastopalvelu basket.fi Luokka:Suomalaiset koripallopalkinnot Luokka:Koripallon naisten SM-sarja
Viattomuuden aika (elokuva)

Viattomuuden aika () on vuonna 1993 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen historiallinen romanttinen draamaelokuva, jonka on ohjannut Martin Scorsese. Se perustuu Edith Whartonin samannimiseen romaaniin, jonka ovat sovittaneet käsikirjoitukseksi Scorsese ja Jay Cocks. Pääosia esittävät Daniel Day-Lewis, Michelle Pfeiffer ja Winona Ryder. Viattomuuden aika sai ensi-iltansa Venetsian elokuvajuhlilla 31. elokuuta 1993. Suomen-ensi-iltansa se sai 12. marraskuuta 1993. Se sai positiivisen vastaanoton sekä parhaan puvustuksen Oscar-palkinnon. Lisäksi se oli ehdolla neljään Oscar-palkintoon: paras naissivuosa (Ryder), paras sovitettu käsikirjoitus, paras lavastus ja paras musiikki. == Näyttelijät == Scorsesen vanhemmat, Charles ja Catherine Scorsese sekä hänen tytär Domenica Cameron-Scorsese esiintyvät pienissä cameorooleissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 1993 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset historialliset elokuvat Luokka:Martin Scorsesen ohjaamat elokuvat Luokka:Parhaan puvustuksen Oscar-palkinnon saaneet elokuvat Luokka:Columbia Picturesin elokuvat
Kiinansiipipähkinä

Kiinansiipipähkinä (Pterocarya stenoptera) on jalopähkinäkasvien (Juglandaceae) heimoon, siipipähkinöiden (Pterocarya) sukuun kuuluva kasvilaji. Se muistuttaa hyvin paljon kaukasiansiipipähkinää (Pterocarya fraxinifolia), mutta lajit ovat erotettavissa lehtituntomerkkien perusteella. == Ulkonäkö == Kiinansiipipähkinä on kausivihanta puu, joka kasvaa tavallisesti noin 15–20 metriä korkeaksi. Se on nopeakasvuinen puu ja voi kasvaa kuusi metriä korkeaksi viidessä vuodessa. Puun latvus on tavallisesti laakea. Kiinansiipipähkinän lehdet voivat kasvaa lähes 40 cm pitkiksi ja ne koostuvat 11–25 lehdykästä, jotka ovat pareittain sekä yksi lehdykkä päättölehdykkänä, joskin päättölehdykkä puuttuu usein. Lehdykät ovat noin 5-12 cm pitkiä, kiiltäväntummanvihreitä ja terävästi hammaslaitaisia. Syksyisin lehdet muuttuvat keltavihreiksi. Uudet lehdet ovat villakarvaisia. Kiinansiipipähkinän kukinnot ovat riippuvia norkkoja, joissa on vaaleanvihreitä yksineuvoisia kukkia. Hedekukkia sisältävät norkot ovat noin 18 cm pitkiä, mutta emikukkia sisältävät norkot voivat kasvaa noin 50 cm pitkiksi. Laji kukkii touko-kesäkuussa ja hedelmät kehittyvät eminorkkoihin riippuviksi nauhamaisiksi rykelmiksi. Hedelmät ovat pieniä ja lenninsiivellisiä sekä aluksi vihreitä, mutta muuttuvat loppukesällä tai alkusyksystä kypsyessään ruskeiksi. Hedelmät pysyvät puussa usein talveen asti. == Elinympäristö ja levinneisyys == Kiinansiipipähkinä kasvaa luontaisena itäisen ja keskisen Kiinan vuoristometsissä sekä jokivarsilla. == Käyttö ja kasvatus == Kiinansiipipähkinää voidaan kasvattaa puistopuuna tai tuomaan varjoa. Se tarvitsee kuitenkin paljon tilaa. Se kasvaa helposti keskikosteassa, hyvin vettä läpäisevässä maaperässä täydessä auringon valossa. Se kasvaa mieluiten tasaisen kostealla kasvupaikalla, mutta vakiinnuttuaan se sietää myös jonkin verran kuivuutta. Laji muodostaa maarönsyjä, jotka saattavat aiheuttaa ongelmia ympäristössä, sekä usein myös runsaasti lehtikariketta. == Lähteet == * Missouri Botanical Garden: Pterocarya stenoptera === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Mustila Arboretum: Pterocarya stenoptera – kiinansiipipähkinä * Trees and Shrubs Online: Pterocarya stenoptera * UniProt: Taxonomy – Pterocarya stenoptera * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Pterocarya stenoptera * Flora of China: Pterocarya stenoptera Luokka:Siipipähkinät Luokka:Aasian puut
Vares X

Vares X on lokakuussa 2024 ensi-iltaan tullut suomalainen rikoselokuva, jonka on ohjannut Tuukka Temonen. Elokuva on Vares-sarjan kymmenes elokuva, ja se perustuu löyhästi Reijo Mäen Vares-romaaniin Kolmijalkainen mies. Vares saa puhelun pelastusta tarvitsevalta ystävältään Kyypakkaukselta. Samalla kun Vares pelastaa ystäväänsä, yksityisetsivän uusioperheen tytär joutuu kidnappauksen uhriksi. Jussi Varesta esittää ensimmäistä kertaa Leo Sjöman. Muissa rooleissa nähdään muun muassa Jasper Pääkkönen, Sara Soulié, Satu Silvo, Mikko Kouki, Ilona Chevakova sekä Olga Temonen. Elokuvan kuvaukset alkoivat 15. huhtikuuta 2024. Elokuva ei saanut useista yrityksistä huolimatta tukea tuotantoon elokuvasäätiöltä, se sai vain markkinointi- ja levitystukea 50 000 euroa. Elokuvan ovat tuottaneet Rimbo Salomaa, Markus Selin ja Jukka Helle Solar Filmistä, ja elokuvan levittää Nordisk Film. == Vastaanotto == Helsingin Sanomien Pertti Avolan mielestä Leo Sjöman ja Jasper Pääkkönen näyttelevät virkistävästi, mutta muuten elokuva on ryhditön, hajanainen ja lattea. Ilta-Sanomien Taneli Topeliuksen mielestä Vares X on sarjan paras ja osittain aika sujuva. Hän arvosti sitä, että Sjömanin esittämä päähenkilö ei tunnu enää olutkuppilasta sääliä hakevalta masentuneelta tunarilta vaan aidosti omia ratkaisujaan tekevältä käytännön mieheltä. Iltalehden Juho Rissasen mukaan Vares X on epätasapainoinen ja epävireinen, mutta isoin ongelma on, että päähenkilöstä on tehty ilmeetön ja tylsä hahmo. Elokuva kulkee kuitenkin rivakasti eteenpäin. Sivuhenkilöiden näytteleminen vaihtelee amatöörimäisestä ihan kelvolliseen. Episodin Niko Ikosen mukaan elokuva on puuduttava ja tylsä eikä nimekkäästä näyttelijäkaartista ole saatu mitään irti. Hän arveli teosta kuvatun kiireessä tv-sarjan rinnalla. === Arvosteluja === Ilta-Sanomat, Taneli Topelius Iltalehti, Juho Rissanen Turun Sanomat, Päivi Valotie Episodi, Niko Ikonen Seiska, Toni Keränen Helsingin Sanomat, Pentti Avola Karjalainen, Jussi Virratvuori == Rooleissa == == Lähteet == Luokka:Vuoden 2024 suomalaiset elokuvat Luokka:Vares-elokuvat
Halkopyrstötyranni

Halkopyrstötyranni (Muscipipra vetula) on tyranneihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikassa. ==Koko ja ulkonäkö== Halkopyrstötyranni kasvaa noin 23 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Lajin pää, selkä, rinta ja vatsa ovat vaalean siniharmaat. Siivet ovat hyvin tumman ruskeat, lähes mustat. Halkopyrstötyrannin pitkä pyrstö on haarautunut ja väriltään musta. ==Levinneisyys ja elintavat== Halkopyrstötyrannia tavataan Brasilian etelärannikolta Argentiinan koillisosiin. Lajin elinympäristöä ovat kosteat metsät ja niiden aukiot. Toisinaan lintua tavataan myös metsien lähellä olevilta ruohomailta. Halkopyrstötyranni liikkuu pareittain tai pesimäkauden ulkopuolella muutaman yksilön ryhminä. Kuppimainen pesä rakennetaan pensaaseen. == Lähteet == Luokka:Tyrannit
Eva Winther

Signe Inger Eva Winther (o.s. Fornander; 3. elokuuta 1921 Tukholma – 26. toukokuuta 2014 Kungsbacka) oli ruotsalainen kansanpuolueen poliitikko. Hän oli kansanedustaja Ruotsin valtiopäivillä vuosina 1976–1982 ja toimi Ola Ullstenin hallituksen maahanmuutto- ja tasa-arvoministerinä 1978–1979. Koulutukseltaan hän oli sairaanhoitaja. ==Lähteet== Luokka:Ruotsin ministerit Luokka:Ruotsin liberaalien poliitikot Luokka:Ruotsalaiset sairaanhoitajat Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Tropico (Lana Del Reyn EP)

Tropico on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijän Lana Del Reyn neljäs EP- levy, jonka Polydor ja Interscope Records julkaisivat digitaalisena julkaisuna 6. joulukuuta 2013 samannimisen lyhytelokuvan kanssa. Levy oli saatavilla yksinoikeudella iTunes storen kautta EP sisältää kolme kappaletta Del Reyn edelliseltä Paradise EP-levyltä, sekä itse elokuvan. == Kappaleet == == Lyhytelokuva == EP:n mukana julkaistiin 27 minuuttinen lyhytelokuva jonka on kirjoittanut Del Rey ja ohjannut Anthony Mandler. Mandler on aiemmin työskennellyt Del Reyn kanssa "National Anthem" kappaleen musiikkivideon parissa. Syntiinlankeemuksen tarinaa uudelleen tulkitseva elokuva, on kertomus matkasta paratiisista, helvetin (Los Angeles) kautta taivaaseen. Elokuvassa esiintyvät arkkityyppisinä hahmoina Marilyn Monroe, Elvis Presley sekä John Wayne ja se sisältää Del Reylle tunnusomaista uskonnollista ja americana kuvastoa. Elokuva tuli sen ensi-illan jälkeen katsottavaksi kokonaisuudessaan VEVO:n julkaisemana videopalvelu YouTubeen == Lähteet == Luokka:Lana Del Rey Luokka:Vuoden 2013 EP:t Luokka:Vuoden 2013 soundtrackit
Elvy Olsson

Elvy Olsson (o.s. Södergren; 10. tammikuuta 1923 Hammarin pitäjä, RuotsiElvy Olsson har ett stort intresse för världsläget Länsposten 5.11.2020, viitattu 25.4.2024 – 23. helmikuuta 2022Tidigare riksdagsledamöter som gått bort under 2022, Altinget, viitattu 25.4.2024 ) oli ruotsalainen maanviljelijä ja keskustapuolueen poliitikko. Hän oli kansanedustaja Ruotsin valtiopäivillä vuosina 1964–1980 ja toimi Ruotsin asuntoministerinä Thorbjörn Fälldinin I hallituksessa vuosina 1976–1978. Vuosina 1980–1988 hän oli Örebron läänin maaherra. Olsson kuoli 99-vuotiaana helmikuussa 2022. Olssonin puoliso oli vuodesta 1944 Tore Olsson. ==Lähteet== Luokka:Ruotsin ministerit Luokka:Ruotsin Keskustapuolueen poliitikot Luokka:Ruotsin maaherrat Luokka:Ruotsalaiset maanviljelijät Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Camilla Odhnoff

Camilla Elna Odhnoff (o.s. Wilske; 6. kesäkuuta 1928 Göteborg – 16. heinäkuuta 2013 Lund) oli ruotsalainen kasvitieteilijä ja sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän toimi Olof Palmen I hallituksen perhe-, nuoriso- ja maahanmuuttoministerinä vuosina 1967–1973 ja Blekingen läänin maaherrana 1974–1992. Odhnoff oli Ruotsin ensimmäinen naispuolinen maaherra. Odhnoff kuoli 85-vuotiaana kesällä 2013. Hänet on haudattu Pyhän Jakobin hautausmaalle Venin saarelle. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsin ministerit Luokka:Ruotsin sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen poliitikot Luokka:Ruotsalaiset kasvitieteilijät Luokka:Ruotsin maaherrat Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Kärdlan kirkko

Kärdlan Johannes Kastajan kirkko () on Viron evankelis-luterilaisen kirkon kirkkorakennus Kärdlassa Viron Hiidenmaan saarella. Kirkko on valmistunut vuonna 1863. Siinä toimii Kärdlan Johanneksen seurakunta. == Historia == Kirkko valmistui vuonna 1863. Se rakennettiin paikallisen verkatehtaan työntekijöitä varten ja rakentamisen panivat alulle Emmasten, Suuremõisan ja Putkasten paronit, jotka antoivat rakentamista varten Kärdlan paronille 2000 ruplaa. Myös verkatehtaan työntekijät osallistuivat kustannuksiin. Vuonna 1929 valmistui puinen kellotorni. ==Lähteet== Luokka:Viron kirkot Luokka:Hiidenmaan kunta
Äidillisen loiston ritarikunta

Äidillisen loiston ritarikunta () oli neuvostoliittolainen tunnustus poikkeuksellisen suuren määrän lapsia synnyttäneille ja kasvattaneille naisille. Se perustettiin vuonna 1944 korkeimman neuvoston presidiumin aloitteesta. Ritarikuntaa jaettiin kolmessa luokassa sen mukaan, kuinka monta lasta äidillä oli: * I luokka (9 lasta) * II luokka (8 lasta) * III luokka (7 lasta) Neuvostoliiton romahdettua vuonna 1991 ritarikunnan alinta luokkaa oli jaettu noin kolmelle miljoonalle naiselle ja korkeinta luokkaa noin 900 000:lle. == Lähteet == Luokka:Naisille tarkoitetut ritarikunnat Luokka:Neuvostoliittolaiset palkinnot
Lena Hjelm-Wallén

Lena Hjelm-Wallén (o.s. Hjelm; s. 1943) on ruotsalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän on ollut kansanedustaja Ruotsin valtiopäivillä vuosina 1969–2002 ja toiminut Ruotsin kouluministerinä 1974–1976, opetusministerinä 1982–1985 sekä ulkoministerinä 1994–1998. Vuosina 1998–2002 hän oli lisäksi varapääministeri. ==Lähteet== Luokka:Ruotsin ulkoministerit Luokka:Opetusministerit Luokka:Ruotsin sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen poliitikot Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Clara Iannotta

Clara Iannotta (s. 19. huhtikuuta 1983 Rooma) on italialainen säveltäjä.Clara Iannotta Ircam 5.2.2024, viitattu 25.4.2024 Iannotta opiskeli huilunsoittoa Rooman Conservatorio Santa Ceciliassa. Vuosina 2006–2010 hänelle opetti sävellystä Milanon Verdi-konservatoriossa Alessandro Solbiati ja vuosina 2010–2012 Pariisin konservatoriossa Frédéric Durieux. Vuosina 2010–2011 Iannotta osallistui IRCAM:n sävellys- ja tietokonemusiikkiluokille. Hän on osallistunut mestarikursseille ja workshopeihin eri maissa. Muutettuaan Yhdysvaltoihin Iannotta opiskeli Chaya Czernowinin johdolla ja väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 2018. Tämän jälkeen hän asettui Saksaan.Auli Särkiö-Pitkänen, Clara Iannotta – hälyn kuvanveistäjä Musiikkikirjastot 15.2.2023, viitattu 25.4.2024 Vuonna 2018 Iannottasta tuli Bludenzer Tage zeitgemäßer Musik -festivaalin taiteellinen johtaja. Vuosina 2018–2019 hänellä oli residenssi Villa Medicissä. Iannotta pääsi vuonna 2022 yhdeksi Klangspuren Schwaz -festivaalin taiteellisista johtajista. Vuonna 2023 hänestä tuli Universität für Musik und darstellende Kunst Wienin sävellysprofessori. Iannotta valittiin vuonna 2022 Berliinin Akademie der Künsten jäseneksi. Hän on saanut monia palkintoja ja tunnustuksia, kuten Ernst von Siemensin säveltäjäpalkinnon (2018) ja Hindemith-Preisin (2018). Iannottalta ovat tilanneet teoksia muiden muassa Radio France, Ranskan kulttuuriministeriö, Ensemble Intercontemporain, Westdeutschen Rundfunk ja Musica Femina München. Vuonna 2023 Iannotta oli Musica nova Helsinki -festivaalin teemasäveltäjänä. Sen konserteissa hänen musiikkiaan esittivät muiden muassa Klangforum Wien, Radion sinfoniaorkesteri ja Avanti!. Iannotta on säveltänyt hälymusiikkia ja tehnyt audiovisuaalisia installaatioita. Tilallisuus on ollut tärkeässä roolissa hänen tuotannossaan. Osaan Iannottan teoksista ovat vaikuttaneet kirjalliset teokset muiden muassa Dorothy Molloylta ja David Foster Wallacelta. Iannottan musiikkia on kustantanut Edition Peters. Häneltä on julkaistu profiilialbumeita, kuten Moult (Kairos, 2021). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut Luokka:Italialaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mänspen kappeli

Mänspen kappeli tai Mänspen kirkko on Viron evankelis-luterilaisen kirkon kirkkorakennus Mänspen kylässä Viron Hiidenmaan saarella. Kirkko on valmistunut vuonna 1908. Siinä toimii Emmasten Immanuelin seurakunta. == Historia == Mänspen puinen kappeli rakennettiin vuonna 1908. Sen alttaritaulu Kristus ristillä 1600-luvulta sekä kattokruunut 1700-luvulta ovat lähtöisin vanhemmasta kappelista. ==Lähteet== Luokka:Viron kirkot Luokka:Hiidenmaan kunta
Anita Gradin

Anita Gradin (1933–2022) oli ruotsalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän oli valtiopäiväedustaja vuosina 1968–1992, Ruotsin maahanmuutto- ja tasa- arvoministeri 1982–1986 ja ulkomaankauppaministeri 1986–1991. Vuosina 1995–1999 hän toimi Euroopan unionin poliisiyhteistyöstä vastaavana komissaarina. Gradin oli myös Ruotsin suurlähettiläs Itävallassa ja Sloveniassa vuosina 1992–1994. Gradin kuoli 88-vuotiaana keväällä 2022. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Anita Gradin Ruotsin valtiopäivien verkkosivuilla Luokka:Ruotsin ministerit Luokka:Ruotsin sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen poliitikot Luokka:Ruotsalaiset EU-komissaarit Luokka:Ruotsin suurlähettiläät Luokka:Ruotsalaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Wendie Jo Sperber

Wendie Jo Sperber (15. syyskuuta 1958 – 29. marraskuuta 2005) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, jonka tunnettuihin roolisuorituksiin kuuluvat Paluu tulevaisuuteen -trilogian Linda McFlyn rooli. Muita rooleja Sperber esitti muun muassa elokuvissa 1941 – Anteeksi, missä on Hollywood?, I Wanna Hold Yor Hand ja Bachelor Party, sekä televisiosarjoissa Murphy Brown, Private Benjamin ja Teinitytön kasvatusopas. Sperber perusti vuonna 2001 voittoa taivoittelemattoman weSpark-syöpäjärjestön. Hän oli saanut ajatuksen järjestön perustamisesta vuonna 1998 ollessaan mukana syöpää käsittelevässä Murphy Brownin jaksossa. Sperberillä todettiin rintasyöpä vuonna 1997. Hän kuoli kotonaan marraskuussa 2005 sairastettuaan kahdeksan vuotta. Sperberillä on kaksi lasta: poika ja tytär. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Vuonna 2005 kuolleet