EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Ivo Pogorelić

Ivo Pogorelić (s. 20. lokakuuta 1958 Belgrad) on kroatialainen pianisti. == Ura == Pogorelić aloitti pianonsoiton opintonsa Belgradissa ollessaan 7-vuotias. Viisi vuotta myöhemmin hän siirtyi Moskovaan, jossa hän myöhemmin valmistui Moskovan konservatoriosta. Vuosina 1980–1996 Pogorelić oli naimisissa pianisti Aliza Kezeradzen kanssa, jonka johdolla hän oli aiemmin myös opiskellut. Pogorelić voitti vuonna 1978 Casagrande-kilpailun Italian Ternissä ja vuonna 1980 Montrealin kansainvälisen musiikkikilpailun. Hän osallistui vuonna 1980 myös Kansainväliseen Frédéric Chopin -pianokilpailuun Varsovassa mutta karsiutui kolmannella kierroksella. Protestiksi argentiinalainen Martha Argerich lähti tuomaristosta. Pogorelić piti ensimmäisen resitaalinsa New Yorkin Carnegie Hallissa vuonna 1981. Myöhemmin samana vuonna hän esiintyi myös Lontoossa. Hän on esiintynyt muun muassa Bostonin sinfoniaorkesterin, Lontoon sinfoniaorkesterin, Chicagon sinfoniaorkesterin, Wienin filharmonikkojen, Berliinin filharmonikkojen ja Pariisin orkesterin kanssa. Hän on tehnyt levytyksiä Bachin, Beethovenin, Brahmsin, Chopinin, Lisztin, Mozartin, Musorgskin, Prokofjevin, Rahmaninovin, Ravelin, Scarlattin, Skrjabinin ja Tšaikovskin teoksista. == Aiheesta muualla == Virallinen sivu Luokka:Kroatialaiset pianistit Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
EuroManx

EuroManx oli brittiläinen lentoyhtiö, jonka kotikenttä oli Ronaldswayn lentoasema Mansaarella. Yhtiö perustettiin 7. elokuuta 2002, ja se aloitti lennot 19. elokuuta. EuroManxin perusti Allan Keen. Yhtiö lopetti toimintansa vuonna 2008. ==Kohteet== *Mansaari *Liverpool *Lontoo (London City Airport) *Manchester *Belfast ==Laivasto== EuroManx käytti toimintansa aikana seuraavia konetyyppejä: * ATR 42-300 * ATR 72-201 * Avro RJ70 * Bombardier Dash 8-Q200 * Bombardier Dash 8-Q300 * Dornier 328 * Fokker 50 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut Luokka:Mansaari Luokka:Entiset brittiläiset lentoyhtiöt
Alexandra Babitzin

Alexandra ”Ake” Babitzin (myös Aleksandra Babitzin, s. 1. tammikuuta 1981) on suomalainen laulaja. Hänen isänsä oli Kirka. Babitzin osallistui vuonna 1991 Tenavatähti-kilpailuun tätinsä Muska Babitzinin levyttämällä kappaleella ”Pidä kii” ja selviytyi semifinaaliin saakka. Myöhemmin Babitzin on laulanut muun muassa Anssi Kelan ”Puistossa”-kappaleen kertosäkeen Nummela-albumilla. Hän on ollut mukana myös Alimo&Controlin; ”Älä kuuntele mua” -kappaleella. Hän on myös esiintynyt kokoonpanossa nimeltä Alexandra Babitzin & Band. Hän on tehnyt yhteistyötä myös Siiri Nordinin kanssa: Babitzin on taustalaulajana Nordinin molemmilla albumeilla sekä mukana livekokoonpanossa. Lisäksi Babitzin on ollut tekemässä kappaleita Nordinin kahdelle soololevylle Me too (2006) ja Lyö tahtia (2008). Hän on tehnyt myös "Playboy"-kappaleen. Nordin ja Babitzin vierailevat myös Ipanapa liikenteessä -levyllä. ==Diskografia== ===Singlet=== * Ake Babitzin: Sha-la-la / Pidä kii (1992) * Anssi Kela feat. Alexandra: Puistossa (2001) * Alimo & Control feat. Alexandra Babitzin: Älä kuuntele mua (2001) ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset laulajat Luokka:Suomalaiset lauluntekijät Luokka:Tenavatähti Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kaniikki

pienoiskuva|Belgialaisia kaniikkeja 2008 Kaniikki tai kanunki () oli alun perin katolisessa kirkossa kanoniseen yhteiselämään sitoutunut pappi, sittemmin joko tuomiokirkon pappi tai tuomiokapitulin jäsen, kuoriherraAikio & Vornanen 1993, s. 316 eli tuomioherraTuomioherra, Tietosanakirja osa 9, palsta 1984, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1912. Esimerkiksi Turun hiippakunnan tuomiokapituliin kuului 1200-luvulla neljä kaniikkia. Kaniikki-nimitys on edelleen käytössä katolisessa ja anglikaanisessa kirkossa (tuomiokapitulin jäsen, tuomioherra). Nimitys on alun perin johdettu kreikan sanasta κανωνικος "säännösten alainen", jolla tarkoitettiin kirkonmiestä, joka asui tuomiokirkon alueella ja oli omistautunut noudattamaan kirkon säännöstöä eli kaanonia. Turussa Kastussa sijaitsee Kaniikintie. Salossa Kuusjoella on Kanunki-niminen kylä. == Lähteet == *Annukka Aikio ja Rauni Vornanen: Uusi sivistyssanakirja. Kustannusosakeyhtiö Otava 1993. ISBN 951-1-11365-8. === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Arvonimet Luokka:Kirkolliset virat Luokka:Anglikaanisen kirkon hallinto
Jack Buckner

Jack Richard Buckner (s. 22. syyskuuta 1961) on brittiläinen kestävyys- ja keskimatkojen juoksija. Buckner oli jo nuoruudessaan lahjakas juoksija. Opiskellessaan Workshop Collegessa Nottinghamshiressa hän juoksi 15-vuotiaana Englannin koululaisten mestaruuskilpailujen viidenneksi 1 500 metrin juoksussa ajalla 4.16,90. Kolme vuotta myöhemmin hän voitti maansa nuorten mestaruuden 1 500 metrillä ajalla 3.50,94. Valmistuttuaan collegesta Buckner aloitti maantieteen opinnot Loughboroughin yliopistossa. Myöhemmin hän suoritti MBA- tutkinnon. Opiskeluaikoinaan Buckner voitti yliopisto-opiskelijoiden mestaruuden 800 metrin juoksussa sekä teki 1983 uuden maansa alle 23-vuotiaiden ennätyksen 2 000 metrillä ajalla 5.01,90. Valmistuttuaan yliopistosta hän alkoi panostaa juoksuun enemmän ja vuonna 1986 hän oli saanut 1 500 metrin ennätyksensä lukemiin 3.35,38. Vaikka aika oli hyvä, ei hän pärjännyt brittien kolmelle nopeimmalle mailerille Sebastian Coelle, Steve Cramille tai Steve Ovettille. Tästä syystä Buckner päätti kokeilla 5 000 metrin juoksua. Ensimmäisessä merkittävässä kilpailussaan 1986 Kansainyhteisön kisoissa hän sijoittui toiseksi ajalla 13.25,87 häviten ainoastaan Steve Ovettille. Samana vuonna hän voitti 5 000 metrillä Euroopan mestaruuden Stuttgartin EM-kisoissa. Bucknerin voittoaika oli 13.10,15, joka on edelleen EM-kisojen ennätys ja jäi Bucknerin omaksi ennätykseksi. Rooman MM-kisoissa 1987 hän voitti MM-pronssia ja sijoittui kuudenneksi Soulin olympialaisissa 1988, joka jäi hänen viimeiseksi merkittäväksi saavutuksekseen. Buckner osallistui vielä Barcelonan olympialaisiin 1992, mutta jäi kaatumisen seurauksena alkueriin. Lopetettuaan urheilu-uransa Buckner työskenteli 10 vuotta Adidaksen palveluksessa, kunnes muutti perheensä kanssa Uuteen- Seelantiin ja alkoi viljellä omenoita. Palattuaan Uudesta-Seelannista hänet nimitettiin Sport England -organisaation projektipäälliköksi. Lisäksi hän luennoi Exeterin yliopistossa strategisesta brändinhallinnasta. http://www.sportengland.org/news/press_releases/press_releases- project_director.htm Bucknerin veli Tom oli myös kansainvälisen tason juoksija. ==Lähteet== Luokka:Brittiläiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Brittiläiset kestävyysjuoksijat Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Risa Niigaki

Risa Niigaki (, s. 20. lokakuuta 1988 Jokohama, Japani) on J-pop-ryhmä Morning Musumen 5. sukupolven jäsen. Hän on liittynyt yhtyeeseen vuonna 2001. Samaan aikaan liittyivät Ai Takahashi, Asami Konno ja Makoto Ogawa. Hänen ensiesiintymisensä oli Morning Musumen 13. singlellä Mr. Moonlight – Ai no big band. Morning Musumen tuottaja Tsunku kertoo valinneensa Risan, koska "hän loisti studionauhoitusten finaalissa", jossa kaikkien finalistien piti koe- esiintyä. Vuonna 2007 Kesäkuun ensimmäisenä päivänä tuli Risasta Morning Musumen "toinen johtaja" Miki Fujimoton äkkinäisen vetäytymisen vuoksi. ==Hello! Project-ryhmät== *Morning Musume ([2001-) *Alaryhmät **Morning Musume sakuragumi (2003-2004) *Kesäkokoonpanot **Happy 7 (2002) **7AIR (2003) **H!P All Stars (2004) *Erikoisyksiköt **Morning Musume tanjō 10-nen kinentai (2007) ==Esiintymiset== ===Kuvakirjat=== * 5 Morning Musume 5-ki menbā shashinshū (5 モーニング娘。5期メンバー写真集, 13. elokuuta, 2002) ISBN 4-8470-2721-3 * Niigaki Risa (新垣里沙), ensimmäinen henkilökohtainen kuvakirja (7. lokakuuta, 2004) ISBN 4-8470-2827-9 * Ama natsu (あま夏), toinen henkilökohtainen kuvakirja (23. kesäkuuta 2006) ===TV-ohjelmat=== * Haro@morning (2007-) * Hello! Morning (ハロー！モーニング。) (2001-2007) * Tin Tin TOWN! (ティンティンTOWN!) (5. heinäkuuta, 2002-26\. maaliskuuta, 2004 * Sore yuke! Gorokkies (それゆけ!ゴロッキーズ) (29. syyskuuta-26\. joulukuuta, 2003) * Futarigoto (二人ゴト) (1. heinäkuuta-2\. heinäkuuta, 2004 ja 23. heinäkuuta-29\. heinäkuuta, 2004) * Majokko Rika-chan no majikaru biyūden (魔女っ娘。梨華ちゃんのマジカル美勇伝) (21. lokakuuta - 10\. marraskuuta, 2004) * Musume DOKYU! (娘DOKYU!) (13. kesäkuuta, 2005-edelleen) ===Radio=== * Tanpopo Henshūbu Oh-so-ro! (タンポポ編集部, OH-SO-RO!) (24. syyskuuta, 2002-23\. syyskuuta, 2003) * Tbc Fun fīrudo mōretsu mōdasshu (TBC FUNふぃーるど・モーレツモーダッシュ) (1. huhtikuuta-15\. huhtikuuta, 2005 ja 25. heinäkuuta-5\. elokuuta, 2005) * Haropuro yanen (ハロプロやねん!!) (10. kesäkuuta -- 24\. kesäkuuta, 2005) == Aiheesta muualla == *Virallinen Hello!Project-profiili Luokka:Morning Musume Luokka:Japanilaiset idolit Luokka:Japanilaiset laulajat Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Auris (laiva)

Auris oli tankkeri ja ensimmäinen kauppalaiva, joka kulki kaasuturbiinin voimalla. Laiva valmistui vuonna 1948 Newcastlessa Hawthorn Leslie and Companyn telakalla rakennusnumerolla 686. Se kuljetti kolme vuotta öljyä dieselmoottorien voimalla, kunnes siirtyi Shellin laivateknisen osaston kokeilualukseksi. Aluksi 12 250 tonnin säiliöaluksen neljä dieseliä pyörittivät neljää sähkögeneraattoria, joiden tuottamalla virralla pyöritettiin yhtä 2 760 kilowatin (3 750 hevosvoiman) potkurimoottoria. Vuonna 1951 aluksen yhden dieselmoottorin ja generaattorin tilalle asennettiin kaasuturbiini (883 kW / 1 200 hv) ja isompi generaattori. Kokeissa laiva kulki täydessä lastissa aivan hyvin kaasuturbiinin voimalla, nopeus tosin oli vain 7 solmua (13 km/h), koska tehoa oli käytettävissä vain neljäsosa normaalista. Vuonna 1956 Britannian lipun alla purjehtineen laivan kaikki dieselmoottorit korvattiin kaasuturbiineilla. Laivan kohtaloksi tuli romutus vuonna 1962. Sillä oli myös kaasuturbiiniton sisaralus nimeltään Auricula. ==Lähteet== * http://www.merchant-navy.net/Pictures/auris.html * Suomen laivasto 1952:3–4 s. 63–64. Luokka:Tankkerit Luokka:Hawthorn Leslien valmistamat alukset
Mitsubishi Starion

right|250px Starion oli japanilaisen Mitsubishi Motorsin vuosina 1982–1989 valmistama liftback-korinen urheiluauto. Kaksiovisen, nelipaikkaisen ja takavetoisen mallin voimanlähteenä toimi turboahdettu rivinelonen. Pohjois- Amerikassa Starionia myytiin nimillä Dodge- ja Plymouth Conquest, vuosina 1984–1986 ja Chrysler Conquest, vuosina 1987–1989. Starion on yksi ensimmäisistä japanilaisista turboahdetuista autoista. == Taustaa == Starion tehtiin kilpailemaan GT -autojen luokassa muiden japanilaisten urheiluautojen, kuten Toyota Supran ja Nissan 300ZX:n kanssa. Starion turboahdettu nelisylinterinen moottori oli kilpailukykyinen lähes joka luokassa. Huonosta myyntimenestyksestään huolimatta media pitää edelleen Starionia turboahdettujen japanilaisten autojen aikakauden aloittajana. Starionin moottori oli edessä, mutta auto oli takavetoinen, kuten useimmat urheiluautot. Starionissa oli myös ABS-jarrut, mutta vain takana. Starionia valmistettiin sekä kapeakorisena urheiluversiona että leveäkorisena ralliversiona. Auto oli luotettava ja siihen tehtiin valmistusajan aikana ainoastaan pieniä muutoksia. Starionin valmistus lopetettiin vuonna 1990, kun sen korvasi Mitsubishi 3000GT, joka perustui lähes täysin Mitsubishin aiemmin esittelemään HSX Sports -konseptiin. Starion toimi kuitenkin suunnittelun perustana myöhemmille Mitsubishin urheiluautoille, joita ovat mm. Mitsubishi Eclipse ja Mitsubishi Lancer Evolution-mallit. == Mallit == === Australia === Kaikissa Australian malleissa on 2.0 -litrainen 4G63 -moottori. * JA (1982 - 1984) * JB (1984 - 1985) * JD (1985 - 1987) === Japani === Myös suurimmassa osassa Japanin malleja on 2.0 -litrainen 4G63 -moottori, lukuun ottamatta 2.6 -litraisella 4G54 -moottorilla varustettua GSR-VR -mallia. * GX (1982-1983) (ilman turboa) * GSR-I,GSR-II,GSR-III, GSR-X, (1982-1984) * GSR-II, GSR-III,GSR-X,GSR-V (1985-1986) - eroaa edellisistä Starioneista erilaisten valojen takia * GSR-V (1986-1987) - osassa Sirius * GSR-VR (1987-1988) (laajakorinen) Roomalaiset numerot GSR -merkinnän jälkeen tarkoittavat auton varustelutasoa. * GSR-I - perusmalli * GSR-II - ohjaustehostin ja sähköikkunat * GSR-III - parempi äänentoistojärjestelmä, ajotietokone, digitaalinäyttö kojelaudassa ja ilmastointi GSR-X - nahkasisustus, vakionopeudensäädin, automaattinen ilmastointi === Yhdysvallat === Yhdysvalloissa ainoa moottorivaihtoehto oli 2.6-litrainen 4G54. * LS * ES * LE * ESI-R === Eurooppa === Euroopassa oli saatavilla kaksi mallia 2.0-litraisella moottorilla: * EX - luksusversio * TURBO - perusversio Starion Luokka:S-segmentin autot Luokka:1980-luvun autot Luokka:1990-luvun autot
Šelkovskajan piiri

Šelkovskajan piiri () on hallintopiiri Tšetšenian koillisosassa. Šelkovskajan piiri perustettiin vuonna 1923. Alue rajoittuu Tšetšeniaan kuuluviin Naurskajan, Gudermesin ja Groznyin piireihin sekä Dagestaniin. Piirin hallinnollinen keskus on Šelkovskaja-niminen 9 200 asukkaan kylä. Vuonna 2001 koko piirin asukasluku, paossa olevat henkilöt mukaan lukien, oli 52 700. Pinta-alaltaan Šelkovskajan piiri on 299,4 neliökilometriä, eli se on pinta- alalaan suurin Tšetšenian piireistä. Alueen pituus pohjois-eteläsuunnassa on noin 50 kilometriä ja itä-länsisuunnassa 96 kilometriä. Asutus on keskittynyt pääasiassa etelään ja itään Terekjoen sekä parempien liikenneyhteyksien varsille. Alueen läpi kulkee Astrahanin–Kizljarin–Tšervlenno-Uzlovajan rautatie 72 kilometrin matkalta sekä Gudermes–Ištšerskaja–Prohladnyi-rataosuus 24 kilometrin matkalta. Alueen pääasiallinen autojen kulkuväylä on Stavropol–Prohladnyi–Mozdok–Kizljar–Krainovka-valtatie (115,6 km). ==Aiheesta muualla== *Шелковской район . Tšetšenian virallinen sivusto. Luokka:Tšetšenian piirit
Lars Høgh

Poul Lars Høgh Pedersen (14. tammikuuta 1959 Odense – 8. joulukuuta 2021) oli tanskalainen jalkapallomaalivahti. Hän pelasi kahdeksan ottelua Tanskan jalkapallomaajoukkueessa ja hänet valittiin Tanskan MM-joukkueeseen 1986 ja EM-joukkueeseen 1996. Hän pelasi MM-kilpailuissa 1986 kaksi ottelua. Hänet muistetaan kuitenkin parhaiten hienosta ja pitkästä urastaan Odense BK:ssa, jossa hän pelasi 817 ottelua vuodesta 1977 vuoteen 2000, jonka jälkeen hän lopetti jalkapallouransa 41 vuoden ikäisenä. == Saavutuksia == *Tanskan mestaruus: 1977, 1982 ja 1989 *Tanskan cup-mestaruus: 1983, 1991 ja 1993 *Tanskan vuoden maalivahti: 1986, 1989, 1991, 1993 ja 1994 *King Fahd Cupin voitto: 1995 == Lähteet == *Maajoukkuetilastot *Esittely Bröndbyn sivustolla Luokka:Tanskalaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Anime-musiikkivideo

Anime-musiikkivideo, () josta yleisesti käytetty lyhenne AMV, on yhden tai useamman animesarjan tai -elokuvan otoksia käyttämällä editoitu musiikkivideo johonkin musiikkikappaleeseen. AMV:t leviävät helposti ja nopeasti Internetin kautta, eivätkä ne ole millään tavoin kaupallisia. Anime-musiikkivideoilla on useita tyylilajeja, joista tunnetuimpia ovat tiettyyn animeteokseen keskittyvät, tai yhden tai useamman teoksen hahmokaartia esittelevät musiikkivideot. Tunnetuista dubstep-yhtyeistä Nero on tehnyt anime- musiikkivideon Innocence-kappaleeseensa. Anime-musiikkivideoita tehdessä käytetään erilaisia keinoja, jotta kuva ja ääni sulautuisivat yhteen ja loisivat molempia palvelevan kokonaisuuden. AMV:t ovat fanien tekemiä, eivätkä liity mitenkään kyseiseen artistiin tai yhtyeeseen. Kuitenkin eräät yhtyeet, kuten ranskalainen Daft Punk ovat tehneet virallisia musiikkivideoitaan animetyyliin. Näitä ei tule sekoittaa AMV:ihin. Anime-musiikkivideoihin liittyy dōjinshi-kulttuuri, jossa on tehtävä työpanos taiteeseen muokkaamalla alkuperäistä jollakin tavalla. Japanilaisen tekijänoikeuslain mukaan suora kopiointi ei ole sallittua ilman tekijänoikeuden omistajan lupaa. AMV-videot kuitenkin usein sallitaan jos ne lisäävät kiinnostusta alkuperäiseen. == Historia == Ensimmäisen AMV-videon tekijän on sanottu olevan James Kaposztas, joka vuonna 1982 käytti kahta videonauhuria yhdistääkseen kohtauksia Space Battleship Yamato -sarjasta The Beatlesin kappaleeseen "All You Need Is Love". ==AMV-kilpailut== AMV:iden yleistyessä on alettu järjestää AMV-kilpailuja (). Jotkut kilpailut asettavat teeman (esimerkiksi toiminta, yaoi, jne.), toisissa ei ole rajoituksia. Useimmiten kilpailut järjestetään anime- ja mangafanien massatapahtumissa, coneissa, vaikkakin kilpailuihin on usein ennakkoilmoittautuminen ja -karsinta. Coneissa järjestettävissä AMV- kilpailussa karsinnan läpäisseet videot näytetään yleisölle, ja voittajan päättää usein raati. Palkintoja voidaan jakaa ”Best in show” -palkinnon lisäksi esimerkiksi parhaasta toiminta-AMV:stä tai erikoisefektien käytöstä, mutta vain mielikuvitus on rajana. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *AMV.fi - Suomalaisten AMV-harrastajien yhteisö. Sivuilta löytyy tietoa AMV- harrastuksesta, kilpailuista ja muista tapahtumista. *AnimeMusicVideos.org - Monipuolista tietoa AMV:n teosta, sekä mahdollisuus levittää omia videoita tai ladata toisten. Luokka:Animen ja mangan käsitteet Luokka:Musiikkivideot
Ragusa

Ragusa voi tarkoittaa ainakin seuraavia: *Ragusa, kaupunki Sisilian saarella Italiassa *Ragusan maakunta Sisilian saarella Italiassa *kroatialaisen Dubrovnikin kaupungin latinankielinen nimi *Ragusan tasavalta, Dubrovnikista hallittu valtio Adrianmeren rannikolla vuosina 1358–1808.
Lahden Ursa

Lahden Ursa ry on tähtitieteen harrastusyhdistys, joka perustettiin Lahdessa vuonna 1948 Ursan paikallisosastoksi. Sen jäsenmäärä ylitti alussa Ursan pääosaston jäsenmäärän, ja yhdistys itsenäistyi kokonaan 1970-luvun alussa Ursan aloitteesta. Nykyisin yhdistyksessä on noin 150 jäsentä. Lahden Ursan toimitilat kaukoputkineen sijaitsevat Pirttiharjun vesitornissa. Tornissa oli 80-luvun lopussa 25 metriä korkea Foucault’n heiluri. Vuoden 2007 alussa jäsenet asensivat tähtitornin huipulle omalle jalustalle Meade 16″ LX200 GPS- SMT -kaukoputken, josta tuli tornin pääinstrumentti. Vanha Väisälä-kaukoputki laitteistoineen jätettiin entiselle paikalleen. Elokuussa 2009 yhdistys sai käyttöönsä yritysten ja yksityisten lahjoitusten turvin hankitun SBIG-CCD- kameran yötaivaan kuvaamiseen. Lahdessa on järjestetty Tähtipäivät vuosina 1976 ja 1998. Cygnus kesätapaamisen isäntänä vuonna 1991. em. tapahtumat järjestettiin yhteistyönä Ursan kanssa. Pirttiharjun vesitorni on rakennettu vuonna 1963 ja on edelleen säännöllisessä tähtiharrastuskäytössä sekä vesitornina Metsäkankaan, Pirttiharjun sekä Riihelän asuinalueille. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Yhdistyksen kotisivut Luokka:Lahtelaiset yhdistykset Luokka:Ursa
Pessi

Pessi tarkoittaa seuraavia: * Pessi, etunimi * Pessi, peikko Yrjö Kokon sadussa Pessi ja Illusia ==Sukunimi== 3.1.2022 Pessi oli sukunimenä 390 henkilöllä. * Anne Birgitta Pessi (s. 1975), suomalainen kirkkososiologian professori * Simo Pessi (1892–1975), suomalainen jääkärivääpeli * Ville Pessi (1902–1983), suomalainen kommunistipoliitikko * Väinö Pessi (1896–1970), suomalainen osuustoimintamies ja yritysjohtaja * Yrjö Pessi (1926–2022), suomalainen professori, vuorineuvos ja Kemiran pääjohtaja. == Lähteet == Luokka:Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Pennanen

Pennanen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä: * Ain’Elisabet Pennanen (1881–1945), kirjailija * Aleksi Pennanen (s. 2000), futsalpelaaja * Aliina Pennanen (1887–1978), kansakoulunopettaja ja lastenkirjailija *Antti Pennanen: ** Antti Pennanen (1922–2003), kansanedustaja (SDP), kunnallisneuvos ** Antti Pennanen (1903–1989), kenraaliluutnantti ** Antti Pennanen (s. 1979), jääkiekkoilija ja valmentaja * Donata Pennanen (s. 1964), suomalainen liikuntapedagogi ja tanssinopettaja * Eetu Pennanen (s. 1992), lentopalloilija * Eila Pennanen (1916–1994), kirjailija, kriitikko, esseisti ja suomentaja * Esko Pennanen (1912–1990), kielitieteilijä, professori * Hanna Pennanen, nyk. Hanna Fredrikson (s. 1977), yleisurheilija * Jarno Pennanen (1906–1969), kirjailija ja toimittaja * Joonas Pennanen (s. 1988), jalkapalloilija * Jotaarkka Pennanen (s. 1946), teatteriohjaaja * Juhani Pennanen (s. 1993), jalkapallomaalivahti * Jukka Pennanen: ** Jukka Pennanen (s. 1945), kulttuuriantropologi ** Jukka Pennanen (s. 1952), kenraalimajuri, Itä-Suomen sotilasläänin komentaja 2008–2011 * Kasimir Pennanen (1980–2006), näyttelijä * Lea Pennanen (1929–2019), lastenkirjailija ja radiotoimittaja * Leo Pennanen (1904–1991), rovasti ja käsialantutkija * Maria Pennanen, startup-neuvonantaja * Martti Pennanen (1923–2010), näyttelijä *Matti Pennanen: ** Matti Pennanen (1847–1892), maanviljelijä ja liike- ja valtiopäivämies ** Matti Pennanen (1869–1937), filosofian maisteri ja tietokirjailija ** Matti Pennanen (1921–1991), pesäpalloilija ** Matti Pennanen (s. 1951), Oulun kaupunginjohtaja 2006–2017 * Mikko Pennanen (1918–2004), pesäpalloilija * Pasi Pennanen, autosuunnittelija ja keksijä *Pekka Pennanen: ** Pekka Pennanen (1872–1960), kansanedustaja ja ministeri, Kokoomuksen puheenjohtaja 1936–1942 ** Pekka Pennanen (1926–2016), pesäpalloilija * Petri Pennanen (s. 1981), pesäpalloilija ja pelinjohtaja * Petrus Pennanen (s. 1972), Piraattipuolueen poliitikko * Petteri Pennanen (s. 1990), jalkapalloilija *Sami Pennanen: ** Sami Pennanen, (s. 1969), kilpaveneilijä ** Sami Pennanen (s. 1973), kuvataiteilija * Tero Pennanen, kosketinsoittaja * Toivo Pennanen (s. 1997), jääkiekkoilija. == Kuvitteellisia henkiöitä == * Heikki "Hessu" Pennanen, Daniela Pennanen, Aamu Pennanen, Tapani Pennanen ja Tuula Pennanen tv-sarjassa Kotikatu. == Nimen muita merkityksiä == * Osasto Pennanen oli talvisodan aikainen, Petsamossa taistellut joukko-osasto.
Omar Naber

Omar Kareem eli Omar Naber (s. 7. heinäkuuta 1981 Ljubljana, Slovenian ST) on slovenialainen laulaja ja lauluntekijä. Hänen äitinsä on slovenialainen musiikinopettaja ja isä jordanialainen hammaslääkäri. Naber edusti Sloveniaa vuoden 2005 Eurovision laulukilpailussa itse tekemällään laululla "Stop". Hän ei päässyt finaaliin, mutta sijoittui semifinaalissa kahdenneksitoista. Vuoden 2017 kilpailussa hän edusti uudestaan maata kappaleella "On My Way". Naber julkaisi vuonna 2005 albumin Omar. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut , Luokka:Slovenialaiset laulajat Luokka:Lauluntekijät Luokka:Slovenian euroviisuedustajat Luokka:Vuoden 2005 euroviisuedustajat Luokka:Vuoden 2017 euroviisuedustajat Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Enkidu

Enkidu on Gilgameš-eepoksen keskeinen henkilöhahmo, päähenkilö Gilgamešin ystävä, jonka kuolema johtaa Gilgamešin pohtimaan elämän ja kuoleman arvoitusta ja etsintäretkelle ikuisen elämän tavoittelussa. Enkidu on, kuten Gilgameš itse, jumalten muovaama ihminen, ylivertainen muihin nähden, ja hänelle vetää vertoja vain itse kuningas Gilgameš. Enkidu luotiin, koska ihmiset tuskastuivat Gilgamešin ylivertaisuuteen ja rukoilivat jumalilta apua. Jumalat tekivät Enkidusta Gilgamešin vihollisen, mutta taisteltuaan aikansa vihamiehet ystävystyivät. Sumerilaisissa Gilgameš-tarinoissa Enkidu on vain Gilgamešin palvelija, vaikka heidän suhteensa perustuukin ennemmin ystävyyteen kuin hierarkiaan. Anu aloitti hänen luomisensa. Hän sai sodanjumala Ninurtan uljauden ja pitkät aaltoilevat naismaiset hiuksensa Samuqanilta, karjan jumalalta. Luontinsa jälkeen Enkidu vaelsi korpimaissa eläinten ja petojen keralla, mutta sitten metsästäjä, jonka pyyntiä Enkidu häiritsi, vei sanan Gilgamešille, joka neuvoi ottamaan kuninkaallisen kurtisaanin ja tämän avulla herättämään tässä muukalaisessa halun nautintoihin ja sitä kautta "sivistykseen". Metsästäjä vei kurtisaanin paikalle, missä Enkidu kävi, ja kun Enkidu näki viettelevän naisen, halu heräsi hänessä ja he seurustelivat monta päivää. Enkidun yrittäessä palata korpeen hänen askelensa eivät enää olleetkaan yhtä sukkelia ja metsän eläimet kavahtivat häntä. Kurtisaani otti kesyyntyneen Enkidun seuraansa ja vei tämän Gilgamešin luo. Ensin Enkidu halusi haastaa kuningas Gilgamešin, mutta kohdattuaan toisensa he ystävystyivät. == Lähteet == Luokka:Kirjallisuuden henkilöhahmot Luokka:Mesopotamialaisen mytologian sankarit
Aasialainen paradoksi

Aasialainen paradoksi on kansanterveydellinen ristiriita, jonka mukaan eräiden tautien esiintyvyys eräissä Aasian maissa ei selity pelkästään jo tunnetuilla tautien riskitekijöillä. Amerikkalaisen Yalen yliopiston julkaiseman artikkelin mukaan aasialainen paradoksi on se, että Aasiassa syöpä ja sydän- ja verisuonitaudit ovat harvinaisempia kuin länsimaissa runsaasta tupakoinnista huolimatta. Esimerkiksi japanilaisten miesten elinikä on maailman korkeimpia. Yalen yliopistossa kehitettiin vuonna 2006 teoria siitä, että vihreän teen runsas nauttiminen voisi selittää aasialaista paradoksia. Vihreässä teessä on antioksidantteja ja katekiineja, jotka saattavat suojata japanilaisia syövältä ja sydäntaudeilta. Vihreän teen epigallokatekiinit voivat estää kolesterolin hapettumista ja saattavat ehkäistä syöpäkasvainten kasvua sekä parantaa ruoansulatuselimistön, maksan ja munuaisten toimintaa. Etelä-aasialaiseksi paradoksiksi on kutsuttu sitä, että korkean verenpaineen, diabeteksen ja sydäntautien esiintyvyys Intian kaupungeissa on suurempaa kuin länsimaissa, vaikka he ovat hoikempia ja syövät vähärasvaisempaa ruokaa. Sen on arveltu johtuvan rasvan kertymisestä vatsaonteloon, insuliiniresistenssistä, alentuneesta beertasoluaktiivisuudesta, sikiöaikaisesta aliravitsemuksesta, antioksidanttien puutteesta ja suuremmasta angiotensiini-muuntavien entsyymien pitoisuudesta. ==Lähteet== Luokka:Tupakointi Luokka:Kansanterveys
Johan Henric Kellgren

Johan Henric Kellgren (1. joulukuuta 1751 – 20. huhtikuuta 1795) oli ruotsalainen runoilija, kriitikko ja lehtimies. Hän kirjoitti muun muassa rakkausrunoja ja satiireja. Kellgrenin tunnetuimpia runoja ovat ”Man äger ej snille för det man är galen” (1787) ja ”Dumboms lefverne” (1791, suom. ”Tyhmäsen elämäkerta”). Hän kuului ajan merkittävimpiin kulttuuripersooniin. == Henkilöhistoria == Johan Henric Kellgren syntyi Flobyssä, Skaraborgin läänissä. Hänen vanhempansa olivat rovasti Jonas Kiellgren ja Elisabeth von Wulff. Kellgren opiskeli Turun akatemiassa vuodesta 1768, valmistui 1772 maisteriksi ja tuli 1774 latinankielisen runouden dosentiksi. Hän oli Aurora- seuran jäsen.Otavan Iso tietosanakirja osa 4, p. 746. Hän muutti Tukholmaan 1777. Tukholmassa Kellgren toimi yliopistossa latinankielisen kirjallisuuden dosenttina. Vuonna 1780 hän sai Kuninkaallisen kirjaston kirjastonhoitajan viran ja oli vuodesta 1785 kuninkaan sihteeri. Hän kuului Utile dulci -seuraan ja perusti Stockholms-Posten -sanomalehden. Kellgren sai suurimman kunnianosoituksensa 1786, kun Kustaa III nimitti hänet Ruotsin akatemian jäseneksi 1786. Hän liittyi 1788 Ruotsin kuninkaalliseen musiikkiakatemiaan. Kellgrenin runoissa on paljon satiirista sävyä, mikä johti kiistoihin useiden kriitikoiden kanssa. Häntä oli runoilijana luonnehdittu terveen järjen edustajaksi, ironikoksi ja rationalistiksi, mutta hän saattoi olla myös intohimoinen rakkauslyyrikko, ja myöhäistuotannossaan hän oli romantiikan edelläkävijä. Erityisesti hänen myöhäisemmässä tuotannossaan näkyy vaikutteita Gotthold Ephraim Lessingiltä ja Johann Wolfgang von Goetheltä. Kellgren kirjoitti esipuheen Carl Michael Bellmanin teokseen Fredmans epistlar (suom. Fredmanin epistoloita). Kellgren kuoli keväällä 1795. Hänen kuolemansa jälkeen 1796 julkaistiin Kellgrenin kirjoituksia kolmiosaisena kokoelmana Samlade skrifter. ==Kirjallisuutta== * Lagus, W.: Skalden J. H. Kellgren finska lefnadsminnen, 1884 ==Lähteet== Luokka:Ruotsalaiset runoilijat Luokka:Ruotsalaiset kriitikot Luokka:Ruotsin akatemian jäsenet Luokka:Vuonna 1751 syntyneet Luokka:Vuonna 1795 kuolleet
Moloko

Moloko oli elektronista pop-musiikkia tuottanut yhtye Sheffieldistä Englannista. Yhtyeen muodostivat Róisín Murphy ja Mark Brydon. Ennen yhtyettä Murphyllä ei ollut musiikillista taustaa, mutta Brydon oli jo saanut nimeä tanssimusiikkipiireissä. Hän oli sekä remixannut että tuottanut itse musiikkia. ==Historia== Alun perin Róisín Murphy ja Mark Brydon tapasivat Sheffieldissä järjestetyissä juhlissa. Siellä ensin mainittu yritti vietellä jälkimmäistä. Heille muodostui sekä romanttinen että ammatillinen suhde. Iskurepliikistä oli tuleva heidän ensimmäisen albuminsa nimi. Molokon ensimmäinen albumi Do You Like My Tight Sweater? ilmestyi vuonna 1995; se oli yhdistelmä tanssimusiikkia, trip-hopia ja funkia. Toinen albumi I Am Not a Doctor ilmestyi vuonna 1998. Sillä julkaistu kappale, singlenäkin ilmestynyt "Sing It Back" nousi jo hitiksi, minkä myötä yhtye nousi yleiseen tietoisuuteen. Etenkin sen remix-versio oli tanssimusiikkipiireissä iso hitti. Moloko menestyi myös kappaleella "The Time Is Now", joka on yhtyeen vuonna 2000 julkaistulla kolmannella albumilla Things to Make and Do. Vuonna 2001 Moloko julkaisi remix-albumin All Back to the Mine. Murphyn ja Brydonin parisuhde päättyi juuri ennen kuin he alkoivat työstää neljättä albumiaan Statues, joka ilmestyi vuonna 2003. Albumin julkaisua seuranneen kiertueen jälkeen yhtye hajosi. ==Diskografia== ===Albumit=== *Do You Like My Tight Sweater? (1995) *I Am Not a Doctor (1998) *Things to Make and Do (2000) *All Back to the Mine (2001) *Statues (2003) *Catalogue (2006) ===Singlet ja EP:t=== *Fun for Me (1995) *The Moloko EP (1995) *Dominoid (1996) *The Flipside (1998) *Sing It Back (1999) *Indigo (2000) *Pure Pleasure Seeker (2000) *The Time Is Now (2000) *Forever More (2003) *Familiar Feeling (2003) ===DVD=== *11,000 Clicks (2004) ==Lähteet== Luokka:Brittiläiset elektronisen musiikin yhtyeet
Itämeren valtioiden neuvosto

Itämeren valtioiden neuvosto (, CBSS) on Itämeren alueen maiden hallitustenvälinen yhteistyöjärjestö. CBSS perustettiin vuonna 1992 edistämään demokraattista ja taloudellista kehitystä Itämeren alueella. Neuvosto perustettiin vuonna 1992 Kööpenhaminassa Saksan ja Tanskan silloisten ulkoministerien Hans-Dietrich Genscherin ja Uffe Ellemann-Jensenin aloitteesta. CBSS:llä on tärkeä rooli Itämeren alueen poliittisena keskustelufoorumina ja kasvava merkitys alueellisena projektiorganisaationa, joka osallistuu esimerkiksi Euroopan unionin Itämeri-strategian toimeenpanoon. Itämeren valtioiden neuvoston puheenjohtajuus kiertää jäsenmaiden kesken. Suomi toimi CBSS:n puheenjohtajana heinäkuusta 2013 kesäkuuhun 2014. Nykyisen Saksan puheenjohtajuuden (2022-2023) jälkeen puheenjohtajuus siirtyy jälleen Suomelle. Neuvosto kokoontuu ulkoministeritasolla joka toinen vuosi. Ulkoministerikokouksen kanssa vuorovuosittain järjestetään Itämeren alueen hallitusten päämiesten huippukokous (Baltic Sea Summit). Venäjän ja Valko- Venäjän jäsenyys keskeytettiin väliaikaisesti Ukrainan sodan vuoksi 3. maaliskuuta 2022. Venäjä ilmoitti eroavansa Itämeren valtioiden neuvostosta toukokuussa 2022.IS: Venäjä eroaa Itämeren valtioiden neuvostosta == Toiminnan painopisteet == * Alueellinen identiteetti * Kestävä ja hyvinvoiva alue * Turvallinen Itämeren alue Asiantuntijatason yhteistyötä tehdään esimerkiksi järjestäytyneen rikollisuuden ja ihmiskaupan estämiseksi, ydin- ja säteilyturvallisuuden parantamiseksi sekä Itämeren kulttuuriperinnön säilyttämiseksi. Suomessa CBSS-asiantuntijayhteistyötä hoitavat eri sektoreista vastaavat viranomaiset. Itämeren valtioiden neuvostolla oli 1 miljoonan suuruinen hankerahasto vuosiksi 2013–2015. PSF-siemenrahan avulla CBSS haluaa tukea toimintasektoreilleen kuuluvia, monikansallisia Itämeren aluetta hyödyttäviä projekteja. Lisäksi neuvoston toimintaa tukee Tukholmassa sijaitseva kansainvälinen CBSS-sihteeristö. == Jäsenmaat == === Nykyiset === * * * * * * * * * * === Entiset === * == Tarkkailijamaat == * * * * * * * * * (Jäsenyys keskeytetty) * * == Lähteet == * Itämeren valtioiden neuvoston kotisivut === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Baltian maat Luokka:Itämeri Luokka:Kansainväliset järjestöt Luokka:Pohjoismaiden politiikka
Jutta Rabe

Jutta Rabe (s. 1955 Hampuri) on saksalainen toimittaja, joka tunnetaan M/S Estonian onnettomuuteen liittyvistä salaliittoteorioistaan. Hän on muun muassa kirjoittanut onnettomuutta käsittelevän kirjan Estonia : tragedia merelläRabe, Jutta: Estonia : tragedia merellä. Helsinki : Alfamer, 2002. ISBN 952-5089-82-7. (). Kirjasta on myös tehty osittain tositapahtumiin perustuva elokuva, Itämeren arvoitus. Kirja ja elokuva käsittelee eräänlaista versiota Estonian onnettomuuteen liittyvistä salaliittoteorioista, jonka tunnetuimpiin kannattajiin Jutta Rabe myös kuuluu. Hän ja amerikkalaismiljonääri Gregg Bemis, Jr. järjestivät tutkimusryhmänsä kanssa sukellusretkiä tuolloin jo haudaksi julistetulle hylylle. Raben mukaan tutkimusryhmän kuvamateriaali paljastaa M/S Estonian pohjassa olevat, pommi-iskuun viittaavat reiät. Jutta Rabe on kertonut myös epäilyjään liittyen 10. elokuuta 2005 tapahtuneeseen Copterlinen helikopterionnettomuuteen Suomenlahdella Viron edustalla. Rabe on ilmoittanut aloittavansa omat tutkintansa onnettomuuteen liittyen. Onnettomuustutkintalautakunta tutki ja selvitti onnettomuuden, ja se julkaisi oman raporttinsa 11. elokuuta 2008. ==Lähteet== Luokka:Saksalaiset toimittajat Luokka:Saksalaiset kirjailijat Luokka:Estonian uppoaminen Luokka:Salaliittoteoreetikot Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
George Benson

George Benson (s. 22. maaliskuuta 1943 Pittsburgh, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen jazz-kitaristi ja pop-laulaja. Benson on levyttänyt musiikkia 1960-luvulta alkaen. Monet hänen varhaisista levyistään ovat viihteellistä instrumentaalimusiikkia, jossa on esimerkiksi jouset taustalla. Puhtaampaa jazz-osastoa edustaa esimerkiksi rumpali Jack DeJohnetten, basisti Ron Carterin ja urkuri Clarence Palmerin kanssa tehty levy Beyond the Blue Horizon (1971), jota pidetään usein varsin merkittävänä jazz-kitaralevynä. Vuodesta 1975 alkaen Benson tuli tunnetuksi suuremmalle musiikkiyleisölle enemmän laulajana. Hänen ensimmäinen menestynyt levynsä oli Breezin', joka sisältää hänen tulkintansa Leon Russellin kappaleesta "This Masquerade" ja joka voitti Grammyn vuoden parhaana levynä 1976. Hänen tunnetuin levytyksensä on kappale "Gimme the Night" 1970-luvun lopusta (jota Heikki Silvennoinen parodioi Kummelin Musacornerissa nimellä "This is the Night"). Benson syntyi ja kasvoi Hill District'issä Pittsburghin kaupungissa Pennsylvanian osavaltiossa USA:ssa, ja kävi The Defunct Connelly High School'ia ja keskeytti koulunkäyntinsä siellä. Hän asuu nyt (v. 2008) Bergen County's Englewoodin kaupungissa, New Jerseyn osavaltiossa USA:ssa. Benson aloitti soittamalla instrumentaalista jazz kitaraa Jack McDuff -nimisen kosketinsoittajan kanssa. Bensonin ensimmäinen pidempi kokemus soittajana oli monivuotinen ajanjakso McDuff'in yhtyeen kanssa. 21-vuotiaana Benson levytti ensimmäisen albuminsa, The New Boss Guitar, Brother Jack McDuffin soittaessa kosketinsoittimia. == Studioalbumit == * The New Boss Guitar of George Benson (1964) * It's Uptown (1966) * The George Benson Cookbook (1967) * Gilbet Gravy (1968) * Shape of things to Come (1968) * Goodies (1968) * Tell it Likes it is (1969) * The Other Side of Abbey Road (1970) * Beyond the Blue Horizon (1971) * White Rabbit (1972) * Body Talk (1973) * Bad Benson (1974) * Good King Bad (1976) * Benson & Farrell (1976) * Breezin' (1976) * In Flight (1977) * Livin' Inside Your Love (1979) * Give Me the Night (1980) * In Your Eyes (1983) * Pacific Fire (1983) * I Got a Woman and Some Blues (1984) * 20/20 (1984) * While the City Sleeps… (1986) * Collaboration (1987) * Twice the Love (1988) * Tenderly (1989) * Big Boss Band (1990) * Love Remembers (1993) * That's Right (1996) * Standing Together (1998) * Absolute Benson (2000) * Irreplaceable (2003) * Givin' it Up (2006) * Songs and Stories (2009) * Guitar Man (2011) * Inspiration: A Tribute to Nat King Cole (2013) * Walking to New Orleans (2019) == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Viralliset kotisivut Luokka:Yhdysvaltalaiset laulajat Luokka:Hollywood Walk of Fame Luokka:Grammy- palkinnon saajat Luokka:Yhdysvaltalaiset jazzkitaristit Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jänisten kaukopartio

Jänisten kaukopartio on brittiläisen fantasiakirjailija Brian Jacquesin Redwallin taru -kirjasarjan kymmenes osa. Se julkaistiin suomeksi vuonna 2003. == Juoni == Nuori jänis Tammeli Formelin-Ruohokumpu, kutsumanimeltään Tami, karkasi Ruohokumpuleiristä yhdessä vanhan oravan Ruusa Ilmanpesän kanssa liittyäkseen maineikkaaseen jänisten kaukopartioon. He kohtasivat majuri Perigord Habile Sinistran johtaman partion. Partio oli etsimässä Riesakki Raivohampaan johtamaa pukarilaumaa Salamandastronin valtiattaren rouva Kreeta Ruususilmän käskystä. Samaan aikaan Redwallin luostarin etelämuuri oli luhistumassa maaperän pettämisen takia. Myrskyn jälkeen muurin päälle kaatui puu ja muuri sortui. Sen uudelleenrakentamista valvomaan ja luostaria suojaamaan kutsuttiin saukkopäällikkö Kippari joukkoineen. Kaukopartio saapui luostariin mukanaan matkan varrelta löytämänsä mäyränpentu, joka ristittiin Ruusilmaksi Ruusa Ilmanpesän mukaan, joka kuoli pelastaessaan pienokaisen tuholaisten kynsistä. Riesakki Raivohampaan johtama pukarilauma lähestyi Redwallin luostaria. Rouva Kreeta Ruususilmän johtamana lähti Salamandastronista joukko kaukopartiojäniksiä ja alokkaita. Jänis Mikko Monitakki ja Tami naamioituivat tuholaisiksi, lähtivät pukarileiriin ja ennustivat Riesakille voittoa taistelussa, joka käytäisiin läheisillä kukkuloilla. Taistelussa rouva Kreeta Ruususilmä voitti Riesakin, mutta sokeutui. Hän jäi elämään luostariin Kreeta-äitinä. Tami meni naimisiin jänisparantaja Vuokko Valeriaanan kanssa. Kaukopartio lähti takaisin Salamandastroniin vasta, kun Ruusilma Viisas oli kyllin vanha hallitsemaan sitä. == Sisältö == *Ensimmäinen kirja: Karkurialokas *Toinen kirja: Soturit kokoontuvat *Kolmas kirja: Harju Luokka:Redwallin taru Luokka: Vuoden 1998 kirjat
Pianosonaatti nro 17 (Beethoven)

Ludwig van Beethovenin pianosonaatti nro 17 d-molli op. 31 nro 2, joka on sävelletty vuosina 1801 ja 1802, on dramaattisin kolmesta opuksen 31 sonaatista. Teoksella on lisänimi Myrskysonaatti (Der Sturm), jonka on väitetty tulevan siitä, että Beethoven olisi saanut innoitusta William Shakespearen samannimisestä näytelmästä (”Lukekaa Shakespearen Myrsky!”). Teosta ei ole omistettu kenellekään, mikä on Beethovenin sonaateille vähemmän tyypillistä. ==Rakenne== Sonaatissa on kolme osaa: #Largo — Allegro #Adagio #Allegretto. thumb|Esimerkki siitä, miten Beethoven kahlitsee teemaa hitailla tempomerkinnöillä. Teos ei ala selkeällä teemalla vaan hitaalla arpeggiolla. Varsinainen teema nousee lentoon vain hetkeksi, minkä jälkeen palataan taas ensin hitaaseen sointuun (Fermaatti) ja sen jälkeen arpeggioon. Teema villiintyy jälleen, tällä kertaa seurauksena on siirtymä varsinaiseen pääteemaan, joka hallitsee koko osaa. Nopeat triolit varjostavat synkkää melodiaa vuoroin bassossa, vuoroin diskantissa. ”Adagio”- ja ”Largo”-taitteet rikkovat sonaatin rakennetta sivuteemankin tultua esiin. Tämä ilmiö on jo lähes ”Myöhäis-Beethovenia”. Osa päättyy pianissimoiden ”auvoiseen rauhaan”. Toinenkin osa alkaa arpeggiolla mutta eri tunnelmissa. Tällä kertaa kuljetaan lempeässä B-duurissa. Osa on lähinnä vuoropuhelua basson ja diskantin välillä, vain basson patarumpumainen trioliaihe poikkeaa tästä kaavasta. Se lisää jännitystä osaan. Viimeinen osa on tuskainen Allegretto d-mollissa, joka virtaa luontevasti eteenpäin. 3/8-tahtilaji lisää jännitystä. Teema on tarttuva ja toistuu koko ajan erilaisina variaatioina, vasemman käden soittaessa murrettua kolmisointua. Välillä oikean käden arpeggio-oktaavit saattavat siirtää ajatukset jo tulevaan duuriin, jota ei kuitenkaan koskaan tule. Osa päättyy (muidenkin osien tavoin) yhteen nuottiin, joka jää soimaan. ==Aiheesta muualla== * Piano Sonata No.17, Op.31/2 (Beethoven, Ludwig van) IMSLP / Petrucci Music Library Luokka: Ludwig van Beethovenin pianosonaatit Luokka:1800-vuosikymmenen musiikkiteokset
Vuolukivi

Vuolukivi on metamorfinen, pääosin karbonaattiryhmän mineraaleista ja talkista koostuva kivilaji. Joskus vuolukivestä käytetään harhaanjohtavasti pyrofylliitti-nimitystä (pyrofylliitti on mineraali, ei kivilaji). Vuolukiven väri vaihtelee harmaan eri sävyistä vihertävään. Vuolukivi on suhteellisen pehmeää ja toisinaan pinnaltaan saippuaisen tuntuinen.Laine, Smeds 2007 Vuolukivestä käytetäänkin joskus nimitystä saippuakivi (). ==Vuolukiviesiintymät Suomessa== Suomestakin löytyy vuolukiviesiintymiä, joista suurimmat ovat Juuassa ja Nunnanlahdessa. Nunnanlahdella louhinta aloitettiin vuonna 1893 geologi Benjamin Frosteruksen tutkimusten perusteella.Nunnanlahden Kyläyhdistys 2007 ==Käyttö== Nykyisin vuolukiveä käytetään määrällisesti eniten rakennusmateriaalina: se soveltuu lähes kaikkiin sisätilojen rakenteisiin sekä säänkestävänä useimpiin ulkotilojen kivirakenteisiin. Suhteellisen pehmeänä vuolukivi ei kuitenkaan sovellu kovan kulutuksen kohteena oleviin pintoihin, kuten portaisiin tai lattioihin. Pehmeyden vuoksi kiveä ei myöskään voida kiillottaa. Suuren tiiviytensä ansiosta vuolukivi soveltuu hyvin märkätiloihin. Happoja ja emäksiä vuolukivi kestää hyvin.Mesimäki 2006, s.12 Vuolukiveä käytetään lähinnä uunien ja takkojen sisä- ja pintamateriaalina sekä seinälaatoituksissa. Vuolukivestä valmistetaan myös erilaisia käyttö- ja lahjatavaroita. Aikaisemmin kivestä on teollisesti valmistettu myös hautakiviä, kojetauluja, sähköeristimiä ja selluloosateollisuuden käyttämiä soodauunikiviä. Vuolukivi on ollut suosittu materiaali erilaisiin reliefeihin ja muuhun kuvanveistoon. Metalliesineiden valumuottien materiaalina vuolukiveä on käytetty jo esihistoriallisella ajalla.Etälukio ==Nimen etymologia== Vuolukiven nimityksen käsitetään usein viittaavan vuolemiseen, ja kiveä onkin helppo muokata. Vuolukiven ja Vuojolasta (vanha nimitys Gotlannille) tuodun vuojonkiven rinnastaminen keskenään on arviolta johtunut vain sanojen äänteellisestä läheisyydestä.E.N Setälä: Sammon arvoitus (1932) Vuolukiven ja vuojonkiven nimitysten eri alkuperää tukee myös kivien erilainen geologinen tausta. ==Katso myös== * Suomen Kivikeskus * Nunnauuni * Tulikivi ==Lähteet== * * * * ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == Luokka:Metamorfiset kivilajit Luokka:Rakennusmateriaalit
Eeva Litmanen

Eeva Riitta Orvokki Litmanen (ent. Litmanen-Franck, s. 25. helmikuuta 1944 Lappeenranta) on suomalainen näyttelijä. == Elämä == Litmanen oppi näyttelijän ammatin työn kautta. Teatteriuransa hän aloitti lapsiavustajana Lappeenrannan kaupunginteatterissa ja toimi sen jälkeen kuiskaajana ja puvustajana. Sitten hänet kiinnitettiin näyttelijäksi Joensuun kaupunginteatteriin vuosiksi 1965–1971. Silloin teatteria johti Jouko Turkka, jonka opastusta Litmanen piti omana teatterikorkeakoulunaan. Joensuusta Litmanen siirtyi näyttelijäksi Porin kaupunginteatteriin vuosiksi 1971–1973 ja sieltä Yleisradion Radioteatteriin vuosiksi 1973–2004. Litmanen jätti Radioteatterin 60-vuotiaana ja siirtyi näyttämölle, jossa esitti muun muassa monologia Naisen 11 käskyä eli Shirley Valentine yli kymmenen vuotta. Litmanen on runonlaulaja Larin Parasken jälkeläinen suoraan alenevassa polvessa. Paraske, joka oli etniseltä taustaltaan inkerikko, oli Litmasen isoisän äidinäiti. Vuosina 1976–1996 Litmanen oli naimisissa näyttelijä Kari Franckin kanssa. Avioliitosta syntyi vuonna 1977 tytär Karoliina Franck, joka on myös näyttelijä. Vuonna 2006 Litmanen avioitui pitkäaikaisen kumppaninsa juristi Heikki Lammen kanssa. Liitto kesti Lammen kuolemaan 2017 saakka. Litmanen palkittiin vuonna 2000 parhaan naispääosan Jussilla pääroolistaan elokuvassa Rakkaudella, Maire. Elokuussa 2007 julkaistiin Litmasen omaelämäkerta Saa siinä monena olla (Like). Litmanen oli toiminut ääninäyttelijänä Kaukametsän pakolaiset- piirrossarjassa vuosina 1992-1995. Vuonna 2005 Litmanen toimi ääninäyttelijänä Disney-elokuvassa Narnian tarinat: Velho ja leijona ja vuonna 2007 DreamWorks Animation-elokuvassa Mehiläisen elokuva.”Laitoin kaiken peliin” Vuonna 2019 Eeva Litmaselle myönnettiin taiteilijaeläke. == Filmografia == === Elokuvat === *Päätepysäkki (1986) *Petos (1988) *Räpsy & Dolly eli Pariisi odottaa (1990) *Liian paksu perhoseksi (1998) *Rakkaudella, Maire (1999) *Pahat pojat (2003) *Juoksuhaudantie (2004) *Narnian tarinat: Velho ja leijona (2005) - ääni *V2 – Jäätynyt enkeli (2007) *Mehiläisen elokuva (2007) - ääni *Ralliraita (2009) *Tie pohjoiseen (2012) *Leijonasydän (2013) *Luokkakokous 2 – Polttarit (2016) *Olen suomalainen (2019) === Televisiosarjat === *Velipuolikuu (1983–1984) *Mutapainin ystävät (1984–1985) *Rikos aamulla (1988) *Viimeinen koukkaus (1989) *Kaukametsän pakolaiset (1992–1995) - ääni *Iltalypsy (1993–1999) *Pimennys (1993) *Viimeiset siemenperunat (1993) *Kuusikko ja kuoleman varjot (1997) *Kotikatu (1999–2010) *Seitsemän (2001) *Pieni rakkaustarina (2004) *Tahdon asia (2005) *Kaikki kunnossa (2007) *Jako kahteen (2007) *Harvoin tarjolla (2008) *Syke (2015) *Rakkautta vain (2017) *Kummeli esittää: Kontio & Parmas (2018) *Sunnuntailounas (2019) *Lovi (2021) *Kämppikset (2022) ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * * * Taiteilijaelämää: Eeva Litmanen Ylen Elävä arkisto. * Miten minusta tuli minä, Eeva Litmanen Ylen Elävä arkisto. Luokka:Suomalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Suomalaiset televisionäyttelijät Luokka:Jussi-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kanarianvirta

Kanarianvirta on Iberian niemimaan ohi etelään päin virtaava merivirtaus. Virtaus on osa Golfvirtaa. Kanariansaarten ja Kap Verden saarten ohi kulkiessaan se kääntyy päiväntasaajalta länteen ja jatkaa Etelä-Amerikan rannikkoa ylös pohjoista kohti jälleen Golfvirtana. ==Aiheesta muualla== *http://oceancurrents.rsmas.miami.edu/atlantic/canary.html Luokka:Atlantin valtameri Luokka:Merivirrat
Milo Manara

Maurilio ”Milo” Manara (s. 12. syyskuuta 1945) on italialainen sarjakuvataiteilija (käsikirjoittaja ja piirtäjä), joka tunnetaan parhaiten sarjojensa eroottisuudesta, jopa pornografisuudesta. Manara syntyi Lusonissa, Etelä-Tirolissa. Hän opiskeli arkkitehtuuria ja maalausta ja teki ensimmäisen sarjakuvansa vuonna 1969. Manaran sarjakuvat sisältävät usein kauniita naisia fantasianomaisissa eroottisissa tilanteissa, joihin liittyy usein myös nöyryyttämisen ja sadomasokismin kaltaisia asioita. == Manaran suomennetut teokset == === Giuseppe Bergman -sarja === * * * * * Kouvalainen, Juha: Manaran Giuseppe Bergmanin Odysseia. Kvaak.fi 12.7.2005. Viitattu 17.5.2016. === Click!-sarja === * * Click! 2–1992 / The Good Fellows Ky -- (62 s. mv) * Click! 3–1995 / The Good Fellows Ky -- (68 s. mv) * Click 4–2002 / Jalava -- (52 s. mv) === Yksittäiset albumit === * * * * * * * Viitala, Janne: Kultainen aasi. Kvaak.fi 16.10.2013. Viitattu 17.5.2016. * * * Reunanen, Markku: X-naiset. V2.fi 26.2.2008. Viitattu 17.5.2016. * * === Tapiiri-lehdessä julkaistut tarinat === * ??? --- Acherontia atropas - 1984 / Tapiiri 1 -- (8 s. mv) * ??? --- Asteroidi Borges Profeta - 1984 / Tapiiri 3 -- (8 s. mv) * ??? --- Sininen kausi - 1985 / Tapiiri 3 -- (4 s. mv) === Muut julkaisut === * Kahdentoista sivun näyte tarinasta Se suuri seikkailu - HP ja Giuseppe Bergman - 1982 / Sarjakuvan maailmat / Otava -- (12 s. mv) * Lyhyt tarina albumissa Murros -rautaesirippu repeää (Semic, 1990) -- (4 s. väri) * Tarina Neil Gaimanin teoksessa Ikuiset yöt (2006/Egmont-kustannus) * Paperimies. Kylmä metalli 2/1987. (46 s. mv) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Milo Manaran viralliset kotisivut. * Luettelo Suomessa julkaistuista Manaran tarinoista. Luokka:Italialaiset sarjakuvantekijät Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt