EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Alberto Guerrero

Alberto Guerrero (6. helmikuuta 1886 La Serena, Chile – 7. marraskuuta 1959 Toronto, Ontario, Kanada) oli chileläis-kanadalainen pianisti, säveltäjä ja musiikkipedagogi. Hän opiskeli aluksi äitinsä ja veljensä Danielin johdolla, muutoin hän oli itseoppinut.The Canadian Encyclopedia: Alberto Guerrero Guerrero loi uraa pianistina sekä operettien ja zarzuelojen säveltäjänä Chilessä. Hän kohtasi New Yorkissa pianisti Mark Hambourgin ja sai samalla Torontosta tarjouksen ryhtyä opettamaan Hambourg-konservatoriossa ja soittamaan Hambourg-triossa. 32-vuotias Guerrero hyväksyi tarjouksen ja jätti synnyinmaansa. Ensimmäisen konserttinsa solistina Kanadassa Guerrero piti 2. joulukuuta 1918 Massey-salissa. Guerrero siirtyi Hambourg-konservatoriosta vuonna 1922 The Royal Conservatory of Musiciin, jossa työskenteli kuolemaansa saakka. Hän työskenteli 1940-luvun lopusta lähtien myös Toronton yliopiston musiikkitiedekunnassa. Hänen varhaisimpiin oppilaisiinsa kuului tuleva tunnettu kapellimestari Reginald Stewart. Muita oppilaita olivat William Aide, John Beckwith, Helmut Blume, Gwendolyn Duchemin, Ray Dudley, Dorothy Sandler Glick, Glenn Gould, Guerreron oma toinen vaimo Myrtle Rose Guerrero, Stuart Hamilton, Paul Helmer, Horace Lapp, Edward Laufer, Gordana Lazarevich, Pierrette LePage, Edward Magee, Ursula Malkin, Bruce Mather, John McIntyre, Gordon McLean, Oskar Morawetz, Arthur Ozolins, George Ross, R. Murray Schafer, Oleg Telizyn, Malcolm Troup, Neil Van Allen ja Ruth Watson Henderson. Guerrero soitti ohjelmistoa Henry Purcellin teoksista Les Six -ryhmittymän tuotantoon. Hän esiintyi usein triona viulisti Frank Blachfordin ja sellisti Leo Smithin kanssa, myöhemmin viulisti Harold Sumbergin ja sellisti Cornelius Ysselstynin kanssa. Yli vuosikymmenen ajan hän toimi Five Piano Ensemblen jäsenenä. Hän teki monia konserttoesiintymisiä Toronton sinfoniaorkesterin ja useiden radio- orkestereiden kanssa. Hän esiintyi usein CBC:lle ja piti sille viimeisen resitaalinsa vuonna 1952. Kanadassa asuessaan hän ei juuri jatkanut Chilessä arvostettua sävellystyötään. == Lähteet == Luokka:Chileläiset pianistit Luokka:Chileläiset säveltäjät Luokka:Kanadalaiset pianistit Luokka:Kanadalaiset säveltäjät Luokka:Musiikkipedagogit Luokka:Vuonna 1886 syntyneet Luokka:Vuonna 1959 kuolleet
Frank Blanchford

Frank Edward Blachford (28. joulukuuta 1879 Toronto, Kanada – 24. kesäkuuta 1957 Calgary, Kanada) oli kanadalainen viulisti, musiikkipedagogi, kapellimestari ja säveltäjä. Hän opiskeli The Royal Conservatory of Musicissa Bertha Drechsler Adamsonin johdolla ja valmistui vuonna 1897. Hän jatkoi opintojaan Leipzigin konservatoriossa Hans Sittin ja Carl Reinecken johdolla.The Canadian Encyclopedia: Frank Blanchford Blachfordin johdolla opiskelivat muiden muassa Albert Aylward, Jack Montague ja Harvey Perrin. Blachford muodosti kuudestatoista Toronton sinfoniaorkesterin muusikosta Blachford String Symphony -ryhmän, joka esiintyi konserteissa ja radiossa. Hänen sävellyksiinsä kuuluu muun muassa pedagogisia kappaleita viululle. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset viulistit Luokka:Kanadalaiset kapellimestarit Luokka:Kanadalaiset säveltäjät Luokka:Musiikkipedagogit Luokka:Vuonna 1879 syntyneet Luokka:Vuonna 1957 kuolleet
Tiedon pyramidi

Tiedon pyramidi on Kimmo Ojaniemen suunnittelema ympäristötaideteos, joka on osa Pro Cultura -säätiön ympäristötaideprojektia. Teos valmistui Turun Peltolan ammattikoulun 10-vuotisjuhlan kunniaksi vuonna 1996. Tiedon pyramidi koostuu neljästä teräksestä sorvatusta pylväästä, jotka kannattelevat betonista pyramidia. Maan sisälle on valettu betonista tila, jossa on Turun ystävyyskaupunki Göteborgin Turulle sodan jälkeen pula-aikana lahjoittamia työpajakoneita. Vanhentuneita koneita pääsee katsomaan lasin läpi. ==Lähteet== Luokka:Turun patsaat ja veistokset
USS Nantucket (1862)

USS Nantucket oli Yhdysvaltain laivaston Passaic-luokan monitori, joka palveli Yhdysvaltojen sisällissodassa pohjoisvaltioiden puolella. == Valmistus == Alus tilattiin Atlantic Iron Worksiltä Bostonista Massachusettsista. Alus laskettiin vesille 6. joulukuuta 1862 ja otettiin palvelukseen 26. helmikuuta 1863 päällikkönään Donald McN. Fairfax.history.naval.mil == Palvelus == Palvelukseenotettaessa alus liitettiin Pohjois-Atlantin sulkulaivueeseen, jonka mukana se osallistui 7. huhtikuuta 1863 Konfederaation hallussa olleita Charlestonin sataman suojana olleita linnakkeita vastaan. Taistelussa alukseen osui 51 kranaattia ja alus korjattiin Port Royalissa. Alus palasi Charlestoniin tukemaan maavoimien operaatioita Morris Islandilla, taistelemaan 16., 17., 18. ja 24. heinäkuuta Fort Wagneria vastaan. Alus valtasi 15. syyskuuta brittiläisen höyryaluksen SS Jupiterin merellä. Alus taisteli 14. toukokuuta 1864 jälleen Charlestonin sataman suojana olleita linnakkeita vastaan, minkä jälkeen se oli sulkutehtävissä sodan päättymiseen. Alus poistettiin palveluksesta 24. kesäkuuta 1865 Philadelphian laivastontelakalle, missä se oli reservissä vuosikymmenen. Alus nimettiin 15. kesäkuuta 1869 uudelleen USS Medusaksi, mutta alkuperäinen nimi palautettiin 10. elokuuta. Alus siirrettiin Portsmouthin laivastontelakalle vuonna 1875. Reservissä olo aikanaan alus oli palveluksessa 29. heinäkuuta - 12. joulukuuta 1882 ja 16. kesäkuuta - 6. lokakuuta 1884, jolloin se operoi Yhdysvaltain koillisrannikolla. Alus makasi ankkurissa New Yorkissa reserviin sijoitettuna, kunnes se siirrettiin North Carolinan naval militialle vuonna 1895. Espanjan- Yhdysvaltain sodassa alus oli Port Royalissa South Carolinassa. Alus myytiin 14. marraskuuta 1900 Thomas Buller and Companylle Bostoniin Massachusesttsiin. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Passaic-luokan monitorit
Annikki Yrjänäinen

Annikki Yrjänäinen (13. maaliskuuta 1928 Pieksämäki – 9. syyskuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen lausuntataiteilija ja Sibelius-Akatemian lausunnan ja äänenkäytön lehtori. Yrjänäinen opiskeli Helsingin yliopistossa ja tutustui L. Onervaan, jonka runotuotannosta hän teki laudaturtyönsä ja julkaisi useita haastatteluja. Hän toimi Ylioppilasteatterissa ja sai lausuntaopetusta Ture Juntulta. Vuonna 1956 hän suoritti logonomitutkinnon Suomen Puheopiston korkeakouluosastolla Kaarlo Marjasen johdolla. Annikki Yrjänäinen esitti erityisen paljon L. Onervan tuotantoa. Ohjelmiston muina runoilijaniminä toistuivat Maria Jotuni, Uuno Kailas, V. A. Koskenniemi, Eino Leino, Lassi Nummi, Simo Puupponen eli Aapeli ja Sirkka Selja. Yrjänäisen tunnetuimpia lausuntailtoja olivat Neljä klassikkoa (1962) ja Suomalaisen naisen maailmasta (1975). ==Teoksia== *Yrjänäinen, Annikki: Kymmenen lyyrikkoa. Helsinki: Opintotoiminnan keskusliitto, 1977. ISBN 951-9195-11-4. *Onerva, L.: Puoluepukarit ja geisha. Toim. Annikki Yrjänäinen. Helsinki: Tai-teos, 2002. ISBN 951-96727-9-6. ==Lähteet== Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet Luokka:Suomalaiset lausujat Luokka:Suomalaiset musiikkipedagogit
Nantucket (täsmennyssivu)

Nantucket tarkoittaa seuraavia: * Nantucket, Yhdysvalloille kuuluva saari * Nantucketin lentoasema *‎ USS Nantucket (1862), Yhdysvaltain laivaston Passaic-luokan monitori * New Nantucket, Tyynenmeren Bakerin entinen nimi ==Katso myös== * Nantucket Sleighride
Vaakunoiden yhdistäminen

Vaakunoiden yhdistäminen on heraldiikassa käytetty keino, jolla kahdesta tai useammasta vaakunasta saadaan yhdistettyä yksi uusi vaakuna. Käytännössä tämä tarkoittaa, että kilpi on jaettu osiin, joista kullekin sijoitetaan elementtejä yhdestä vaakunasta. Tyypillisesti vaakunoiden yhdistämistä on käytetty sukuvaakunoissa kahden suvun yhdistyessä avioliiton kautta. Lisäksi yhdistämistä on voitu tehdä myös esimerkiksi virka-aseman vuoksi niin, että viralliseen vaakunaan on yhdistetty henkilön oma vaakuna. Myös hallinnollisia ja alueellisia vaakunoita on yhdistetty alueiden yhdistyessä. Varhaisin vaakunoiden yhdistämisen muoto oli puolittaminen, jossa molemmat vaakunat halkaistaan ja uuteen vaakunaan otetaan kummastakin puolikas. Koska puolitetuissa vaakunoissa tunnukset leikkautuvat ja toisinaan näyttävät yhdistyvän omituisiksi kuvioiksi, puolittamisesta luovuttiin ja käyttöön otettiin rinnakkain asettelu, jossa kummankin vaakunan tunnusta kavennetaan niin, että ne mahtuvat kokonaisina uudelle kilvelle rinnakkain. Toisena vaihtoehtona oli kilven nelijako, jossa kilpi nimensä mukaisesti jaetaan neljään osaan ja jokaiselle osalle sijoitetaan yksi vaakuna. Osia voi myös olla enemmän kuin neljä, jolloin puhutaan monikenttäisestä yhdistämisestä. Nelijaossa vaakunoiden sijoitteluun vaikuttaa niiden lukumäärän lisäksi myös se, noudatetaanko heraldista kohteliaisuutta. Tiedosto:Blason Principauté d'Anhalt (jusqu'au début du XIIIe siècle).svg|Puolittamalla muodostettu vaakuna. Tiedosto:Arms of Yolande de France.svg|Rinnakkain asettelemalla muodostettu vaakuna. Tiedosto:Coat of arms of Andorra.svg|Andorran vaakuna on muodostettu nelijaolla. == Lähteet == * == Aiheesta muualla == Luokka:Heraldiikka
Diédougou

Diédougou voi tarkoittaa seuraavia: * Diédougou, kunta Koulikoron alueen Dioïlan piirissä Malissa * Diédougou, kunta Koulikoron alueen Katin piirissä Malissa * Diédougou, kunta Ségoun alueen Ségoun piirissä Malissa * Diédougou, kunta Sikasson alueen Koutialan piirissä Malissa
Rantapuntarpää

Rantapuntarpää (Alopecurus aequalis) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, puntarpäiden (Alopecurus) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on matalakasvuinen ja yksivuotinen tai lyhytikäinen monivuotinen heinälaji. Rantapuntarpää muistuttaa paljolti polvipuntarpäätä (Alopecurus geniculatus), mutta lajit voi erottaa toisistaan kukinnon tähkylöiden ulkonäön sekä heteiden ponsien värityksen perusteella. Rantapuntarpään varret on velttoja sekä polveilevia, ja lehdet ovat harmaanvihreitä. Kukinto on noin neljä senttimetriä pitkä, harmaanvihreä, tähkää muistuttava röyhy, jonka tähkylät ovat lyhyitä, leveitä ja vihneettömiä. Heteiden ponnet ovat pieniä ja lyhyitä sekä aluksi vaaleankeltaisia, mutta muuttuvat ajan myötä oransseiksi. Rantapuntarpää kukkii touko–elokuussa. Rantapuntarpää kasvaa erilaisilla kosteilla kasvupaikoilla, kuten suonlaiteilla ja ojissa. Rantapuntarpää on heikko kilpailija, joten se kasvaa usein lähes paljaalla maalla ja häviää sitten, kun muu, korkeampi kasvillisuus valtaa paikan. Rantapuntarpäätä tavataan koko Suomessa, joskin Lapissa harvinaisempana kuin etelässä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Rantapuntarpää (Alopecurus aequalis) * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Alopecurus aequalis * Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Alopecurus aequalis * United States Department of Agriculture (USDA): Alopecurus aequalis * Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Alopecurus aequalis (Dent foxtail) * Flora of North America: Alopecurus aequalis * Flora of China: Alopecurus aequalis Luokka:Puntarpäät
USS Sangamon (1862)

USS Sangamon (ex-Conestoga) oli Yhdysvaltain laivaston Passaic-luokan monitori, joka palveli Yhdysvaltojen sisällissodassa pohjoisvaltioiden puolella. == Valmistus == John Ericssonin valmistaman aluksen köli laskettiin kesällä 1862 nimellä Conestoga. Alus nimettiin 9. syyskuuta Sangamoniksi ja laskettiin vesille 27. lokakuuta. Alus otettiin palvelukseen 9. helmikuuta 1863 Chesterissä Pennsylvaniassa päällikkönään Pierce Crosby.history.naval.mil == Palvelus == Palvelukseenotettaessa alus liitettiin Pohjois-Atlantin sulkulaivueeseen, jonka mukana se osallistui operaatioihin Hampton Roadsin alueella. Alus oli Philadelphiassa korjattavana, minkä jälkeen Wachusetts hinasi 21. helmikuuta 1864 aluksen Port Royaliin South Carolinaan Etelä- Atlantin sulkulaivueeseen. Charlestonin saartoon osallistuttuaan alus palasi Hampton Roadsiin tukemaan Grantin hyökkäystä Richmondiin. Huhtikuun alussa 1865 Richmondin hyökkäyksen lopulla alus puhdisti James-jokea Konfederaation asentamista miinoista, jotta Pohjoisvaltioiden laivaliikenne mahdollistuisi kaupunkiin. Sisällissodan päätyttyä alus poistettiin palveluksesta Philadelphiassa ja se sijoitettiin reserviin. Alus palautettiin palvelukseen 13. toukokuuta 1898 Espanjan-Yhdysvaltain sodan alettua. Alus oli Fisher's Islandilla Long Islandilla, kunnes se palautettiin reserviin 1899 League Islandilla Pennsylvaniassa. Alus oli reservissä myyntiinsä saakka vuonna 1905. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Passaic-luokan monitorit
Defiance (televisiosarja)

Defiance on yhdysvaltalainen scifisarja, jonka kehittivät Rockne S. O'Bannon, Kevin Murphy ja Michael Taylor. Sarjan esittäminen alkoi Yhdysvalloissa huhtikuussa 2015 Syfyn kanavalla. == Juoni == Sarjan tapahtumat sijoittuvat post-apokalyptiseen tulevaisuuteen, jossa sotien raunioittamassa Maassa elää useita rotuja rinnakkain. Osa roduista saapui matkustamalla avaruudesta, mutta osa on erilaisten mutaatioiden lopputuloksia. Päähenkilö, sotasankari Joshua Nolan (Grant Bowler) adoptoi yksinjääneen ei-ihmislapsen Irisan (Stephanie Leonidas), ja tarina seuraa heidän selviytymiskamppailua Defiancen kaupunkivaltiossa. == Näyttelijät == == Tuotanto == Kesäkuussa 2011 kerrottiin Trion Worldsin kehittävän verkkopeliä useille eri alustoille ja Universal Cable Productionsin kehittävän televisiosajraa nimelleä Defiance. Samoihin aikoihin vahvistettiin pelin ja televisiosarjan sijoittuvan samaan maailmaan. Tämä on ensimmäinen kerta kuin verkkopeliä pohjustetaan omalla televisiosarjalla. Heinäkuussa 2012 Syfy kertoi pelin ja televisiosarjan julkaisupäivämäärän olevan huhtikuussa 2013. Sarjan ensimmäisen kauden kuvaukset aloitettiin huhtikuussa 2012 Torontossa. Sarjan esittäminen alkoi Yhdysvalloissa 15. huhtikuuta 2015 Syfyn kanavalla. Syyskuussa 2014 vahvistettiin 13-osaisen kolmannen kauden tilaaminen. Syfy ilmoitti 16. lokakuuta 2015 Defiancen jäävän kolmen tuotantokauden mittaiseksi. === Tuotantokaudet === Kausi Jaksot Ensiesitys Avausjakso Päätösjakso 1 12 15. huhtikuuta 2013 8. heinäkuuta 2013 2 13 19. kesäkuuta 2014 28. elokuuta 2014 3 13 12. kesäkuuta 2015 28. elokuuta 2015 == Muissa medioissa == Trion Worldsin kehittämä Defiance videopeli sai suuren Dark Metamorphosis päivityksen maaliskuussa 2016. Pelin Defiance 2050 niminen laajennus julkaistaan kesällä 2018 Xbox One, Playstation 4 ja Windows -laitteille. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:2010-luvun yhdysvaltalaiset scifi-sarjat Luokka:Post- apocalypse-televisiosarjat Luokka:Syfyn televisio-ohjelmat
Aktiivipihatto

Aktiivipihatto on hevosille tarkoitettu lajinmukainen asumismuoto, jossa ruokinnan hoitaa osittain tai kokonaan rehuautomaatt sekä muut laitteistot. Aktiivipihatoista on myös käytetty nimeä aktiivitalli, joka on suora käännös saksankielisestä sanasta Aktivstall. Rehuautomaatti tunnistaa hevosen erillisestä transponderista. Automaatti lukee transponderista hevosyksilön vuorokauden rehuannoksen ja jakaa sen useissa pienemmissä osissa pitkin vuorokautta. Rehuautomaatteja valmistaa konseptin keksijä HIT Aktivstall SaksassaHIT Aktivstall ja Itävallassa Schauer. Suomessa on käytössä kumpaakin laitetta. == Lähteet == Luokka:Hevoskasvatus
Apteekkimuseo, Joutsen apteekki

Helsingin XII Joutsen apteekki oli Suomen viimeinen säilynyt jugendapteekki Helsingin Kampissa Lapinlahdenkadun ja Eerikinkadun kulmassa. Se lopetti toimintansa 30. huhtikuuta 2018. == Historiaa == Helsingin XII apteekki perustettiin vuonna 1911 Keisarillisen senaatin määräyksellä. Helsingin neljänteen kaupunginosaan, Ruoholahteen oli toivottu omaa apteekkia jo 1890-luvulta alkaen. Joutsen apteekki, Apotek Svanen, avasi ovensa ensimmäistä kertaa marraskuun 17. päivänä 1912. Helsingin XII apteekin oikeudet sai apteekkari Henrik Heickell. Joutsen apteekki sijaitsee arkkitehti Selim Lindqvistin piirtämässä, vuonna 1908 valmistuneessa talossa Lapinlahdenkatu 1:ssä. Sen tiloissa oli aluksi olut- ja viinikauppa. Apteekki-interiöörin on suunnitellut arkkitehti Fr. Lüsch. Vuosisadan alussa oli ryhdytty uudelleen käyttämään eläinten nimiä apteekkien nimissä järjestysnumeron lisäksi. Joutsen apteekin ulko-oven yläpuolelle on sijoitettu joutsenta esittävä lasimaalaus, jonka on tehnyt taistelumaalarina tunnettu Hugo Backmansson. == Apteekkitoiminta == Apteekissa työskenteli aluksi apteekkarin lisäksi kaksi proviisoria ja yksi farmaseutti. Ensimmäinen naisfarmaseutti palkattiin vuonna 1917. Naisten lukumäärä kasvoi niin, että 1930-luvun lopulla henkilökunnasta naisia oli puolet. Apteekin offisiinin takana oli pitkään rohdoskeittiö, materiaalihuone ja laboratorio. Kellareita oli kaikkiaan kolmetoista. Vesi-, sprii- ja happokellareiden lisäksi kellareita oli rohdoksia ja kasvikokoelmia varten sekä siirappeja, tinktuureja, salvoja ja öljyjä varten. Patenttilääkkeitä säilytettiin offisiinin yhteydessä olevassa pimeässä huoneessa. == Apteekkimuseo == Bengt Mattila aloitti Joutsen apteekin apteekkarina vuonna 1998. Ympäristöministeriö määräsi vuonna 1999 Joutsen apteekin 1900-luvun alun historiallisen interiöörin suojeltavaksi rakennussuojelulain ja asemakaavan mukaisesti. Apteekin toiminta oli tappiollista, jolloin apteekkari hankki vuonna 2013 apteekkioikeudet Töölössä sijaitsevaan Carelia-apteekkiin ja lupaa säilyttää Joutsenen itsellään sivuapteekkina. Fimea ei kuitenkaan myöntänyt apteekkilupaa Joutsenelle sivuapteekkina. Helmikuussa 2014 kansanedustaja Pekka Haavisto jätti sosiaali- ja terveysministeri Laura Rädylle kirjallisen kysymyksen apteekin tilanteesta ja maaliskuussa apteekkari Mattila luovutti Rädylle adressin, jonka allekirjoittaneet 3 537 ihmistä toivoivat apteekin pelastamista. Samana vuonna Mattila perusti apteekin alakertaan museon, joka esitteli sekä Joutsen apteekin että koko apteekkilaitoksen historiaa. Kokoelmissa on erilaisia käyttöesineitä, työvälineitä ja lääkepakkauksia. Mattila luopui apteekista huhtikuun lopussa 2018, jolloin apteekin ja museon toiminta lakkasi. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset apteekit Luokka:Entiset suomalaiset yritykset Luokka:Helsingin museot Luokka:Helsingin suojellut rakennukset Luokka:Kamppi
Pelastusarmeijan museo

Pelastusarmeijan museo on Pelastusarmeijan historiaa esittelevä museo Helsingissä. Museonäyttelyssä tuodaan esille lasten, köyhien ja päihteidenkäyttäjien parissa tehtyä työtä kautta aikojen, valotetaan ulkomailla palvelleiden upseereiden elämää ja Pelastusarmeijan eri työmuotojen historiaa. Museo avattiin osoitteessa Uudenmaankatu 40 vuonna 1969. Vuonna 2009 museo avautui uudelleen osoitteessa Mikonkatu 20. Syksyllä 2017 museo muutti takaisin Uudenmaankadulle Pelastusarmeijan päämajan yhteyteen. == Lähteet == Luokka:Helsingin museot Luokka:Suomen paikallismuseot
Erkki Rankama

Erkki Olavi Rankama (alun perin Rangell, 7. syyskuuta 1914 Helsinki – 9. syyskuuta 1988 Helsinki) oli suomalainen hallintoneuvos ja korkeimman hallinto-oikeuden jäsen. Hän toimi yli 30 vuotta julkishallinnon palveluksessa ja nousi 1960-luvulla yhdeksi verotuksen johtavista asiantuntijoista Suomessa. Erkki Rankama pääsi ylioppilaaksi 1932, suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1941 ja sai varatuomarin arvon 1947. Hän toimi 1940-luvun lopulla sisäasiainministeriön siirtoväenasiain osastolla ja sitten Maatalousseurojen Keskusliiton asutusvaliokunnan toimistopäällikkönä. Vuosina 1951–1955 Rankama työskenteli sosiaaliministeriön hintaosastolla ja samaan aikaan myös korkeimmassa hallinto-oikeudessa, aluksi sivutoimisena ylimääräisenä esittelijänä ja vuodesta 1954 vakituisena nuorempana hallitussihteerinä. Vuosina 1959–1966 hän oli valtiovarainministeriön hallitusneuvos ja vero- osaston päällikkö ja huolehti vuoden 1960 verolain täytäntöönpanosta, muun muassa kunnallis- ja valtionverotuksen yhdistämisestä saman viranomaisen alaisuuteen. Tähän liittyen hän toimi myös keskusverolautakunnan ensimmäisenä puheenjohtajana vuosina 1960–1966. Hallintoneuvokseksi hänet nimitettiin 1966. Erkki Rankama osallistui sekä talvi- että jatkosotaan. Hänen puolisonsa oli radiokuuluttaja Maija Rankama, o.s. Vaahtervaara (1920–2010). Heille syntyi kuusi lasta vuosina 1946–1956. ==Lähteet== Luokka:Ministeriöiden osastopäälliköt Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 1988 kuolleet
USS Sangamon

USS Sangamon voi tarkoittaa seuraavia Yhdysvaltain laivaston aluksia: *USS Sangamon (1862), Passaic-luokan monitori *USS Sangamon (AO-28), Cimarron- luokan tankkeri *USS Sangamon (CVE-26), Sangamon-luokan saattuetukialus.
Disakkaridaasit

Disakkaridaasit ovat glykosidaaseihin kuuluvia hiilihydraatteja hydrolysoivia entsyymejä. Ne hydrolysoivat disakkarideja monosakkarideiksi. Disakkaridaaseja esiintyy useissa eliöissä, esimerkiksi sienissä, eläinten suolistossa ja kasvien hedelmissä. Esimerkkejä disakkaridaaseista ovat esimerkiksi laktoosia hydrolysoiva laktaasi, sakkaroosia hajottava invertaasi, maltoosia hajottava maltaasi ja isomaltoosia hydrolysoiva sakkaraasi-isomaltaasi. Eläimille disakkaridaasit ovat tärkeitä, koska disakkaridit eivät imeydy eikä niitä siten voida hyödyntää ilman disakkaridaaseja. Disakkaridaasien puutostila aiheuttaa disakkaridi-intoleranssin esimerkiksi laktoosi-intoleranssin. Disakkaridaaseja erittyy ohutsuolen limakalvon soluista. Disakkaridaasien aktiivisuus on sitä suurempi, mitä korkeampi disakkaridien pitoisuus on. ==Lähteet== Luokka:Hydrolaasit
Hanse-Parlamentti

Hanse-Parlamentti (Hanse Parlament) on yhdistys yli 50 kauppakamareista, kauppakilloista sekä muista tämänkaltaisista järjestöistä Itämeren alueella, joiden yhteisenä tavoitteena on tukea pieniä ja keskikokoisiä yrityksiä, muun muassa henkilöstökoulutus-, tutkimus- ja innovatioalalla. Hanse-Parlamentti tekee tiivistä yhteistyötä jäsenmaiden valtioelinten kanssa, samalla se on voittoa tavoittelematon järjestö. Yhteistyö Hanse-Parlamentin jäsenten välillä alkoi 1990-luvun alussa. Vuonna 1994 käynnistettiin ensimmäiset EU:n rahoittamat projektit. EU:n laajentamisen jälkeen vuonna 2004 yhteistyö alueen itäisten maiden kanssa tiivistyi. Hanse-Parlamenttiin kuuluu jäseniä 11:stä maasta: Norjasta, Ranskasta, Suomesta, Venäjältä, Virosta, Liettuasta, Latviasta, Valkovenäjältä, Puolasta, Tanskasta sekä Saksasta. Järjestön päätoimisto sijaitsi ensin Kööpenhaminassa, mutta oli sitten siirretty Hampuriin. Ensimerkkinä järjestölle oli keskiajan Hansaliitto, mutta sen toiminta kuitenkin rajoittuu Itämeren alueelle, kun Hansaliiton vaikutusalue oli paljon laajempi. Hanse-Parlamentti pyrkii ylläpitämään Itämeren alueen yhteistä identitettiä, muun muassa vuosittaisen Hanse-konferenssin avulla, missä tutkijat, poliitikot ja liiketoiminnan edustajat keskustelevat mm. kulttuuriin liittyvistä asioista. Järjestö johtaa useita Euroopan unionin rahoittamia projekteja, mukaan lukien avainprojektit vuonna 2009 käynnistetyn EU:n Itämeren strategian puitteissa. Vuonna 2010 Hanse-Parlamentti perusti Itämeri-Akatemian, voittoa tavoittelemattoman 15:n tutkimusjärjestön yhdistyksen, jonka tavoitteena on yhteysten kehittäminen tutkimusmaailman ja pienten- ja keskikokoisten yritysten välillä. == Hanse-konferenssi == Hanse- Parlamentti järjestää vuosittaisen kaksipäiväisen Hanse-konferenssin, jonka puitteissa noin 120 liiketoiminnan, tieteen ja politiikan vaikuttajaa keskustelee pienten ja keskikokoisten yrityksiin, kulttuurialan yhteistyöhön sekä Itämeren alueen taloudelliseen kehitykseen liittyvistä kysymyksistä. Muutaman esittelyn jälkeen järjestetään pyöreät pöydät, joilla konferenssin osallistujat kehittävät tulevaisuudennäkymät. Nämä tapaamiset houkuttelevat korkean tason puhujia, kuten EU:n komissaari Günther Oettinger vuonna 2011, EU:n komissaari Johannes Hahn vuonna 2012, EU:n komissaari Algirdas Šemeta ja Latvian puolustusministeri Artis Pabriks vuonna 2013. Konferenssin jälkeen Itämeri-Akatemia julkistaa kirjeen, johon sisältyvät esittelyt, tutkimusraportit ja keskustelujen tulokset. == Katso myös == * Hansaliitto * Pienet ja keskikokoiset yritykset == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Hanse-Parlamentti Järjestön kotisivut Luokka:Kansainvälisen kaupan järjestöt Luokka:Itämeri
USS Catskill (1862)

USS Catskill oli Yhdysvaltain laivaston Passaic-luokan monitori, joka palveli Yhdysvaltojen sisällissodassa pohjoisvaltioiden puolella. == Valmistus == Alus tilattiin Continental Iron Worksiltä Greenpointista New Yorkista. Alus laskettiin vesille 16. joulukuuta 1862. Alus varustettiin New Yorkin laivastontelakalla ja otettiin palvelukseen 24. helmikuuta 1863 päällikkönään G. W. Rodgers.history.naval.mil == Palvelus == Palvelukseenotettaessa alus liitettiin Pohjois-Atlantin sulkulaivueeseen. Alus ilmoittautui 5. maaliskuuta 1863 Port Royalissa South Carolinassa. Sisällissodan lopun alus oli valvomassa Charlestonin saartoa. Alus osallistui toistuvasti hyökkäyksiin satamaa suojanneita rannikkopattereita ja linnakkeita vastaan. Lisäksi alus oli yhteysaluksena, suojasi laivueen muita aluksia saarrettujen iskuilta ja partioi etsien saarronmurtajia. Aluksen päällikkö Rodgers sai surmansa 17. elokuuta 1863 johtaessaan aluksen tulta Charlestonin linnakkeeseen. Alukseen osui tykistötaisteluissa useaan kertaan, mutta miehistön toiminta mahdollisti turvallisen paluun ilman telakointia. Charlestonin evakuoinnin jälkeen 18. helmikuuta 1865 aluksen miehistö valtasi matalikolle ajaneen saarronmurtajan Deerin. Myöhemmin samana päivänä aluksen miehistö nosti sotalipun toisella saarronmurtajalla Celtillä. Alus vapautettiin tehtävästä ja se lähti Charlestonista 13. heinäkuuta Philadelphian laivastontelakalle, missä se poistettiin palveluksesta 26. heinäkuuta. Alus oli reservissä vuoteen 1873, jona aikana se nimettiin USS Goliathiksi 15. kesäkuuta 1869. Aluksen palautettiin alkuperäiselle nimelle 10. elokuuta. Alus oli kunnostettavana New Yorkissa 1874-1875. Alus liitettiin telakalta palattuaan Pohjois-Atlantin laivueeseen, jonka mukana se purjehti pitkin koillisrannikkoa 4. maaliskuuta 1876 - 5. marraskuuta 1877. Vuosina 1878-1895 alus oli Virginiassa reservissä eri sijoituspaikoissa, minkä jälkeen se oli 1895-1898 reservissä Philadelphian League Islandin laivastontelakalla. Espanjan-Yhdysvaltain sodan alettua alus palautettiin 16. huhtikuuta 1898 palvelukseen partioimaan New Englandin rannikolla, mikä vapautti modernimmat alukset taistelutehtäviin. Alus poistettiin palveluksesta 22. syyskuuta 1898, jolloin se palautettiin League Islandille. Alus myytiin 4. joulukuuta 1901. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Passaic-luokan monitorit
Vapaamuurarimuseo

Vapaamuurarimuseo on Helsingissä toimiva museo, joka kertoo vapaamuurariuden historiasta alkuajoista nykypäivään asti. Painopiste on vuonna 1922 käynnistyneessä suomalaisessa vapaamuurariudessa. Erityishuomiota on omistettu eräille suomalaisen veljeskunnan merkkihenkilöille. == Vapaamuurarien suomalaisia merkkimiehiä == Jean Sibelius oli suomalaisen vapaamuurariuden perustajajäsen ja sävelsi veljeskuntaa varten ainutlaatuisen, oman rituaalimusiikin, joka on käytössä Suomessa, Virossa ja Suomen suurloosin ruotsalaisissa looseissa. Sibeliuksella on oma vitriininsä, ja museosta löytyy myös hänen jäsenanomuksensa. Risto Ryti on ainoa vapaamuurareihin kuulunut Suomen presidentti. Myös hänellä on oma vitriininsä, jonka erityisharvinaisuus on hänen henkilölehtensä sotasyyllisyysvankeudesta Helsingin keskusvankilasta. Muita museon erikoisuuksia ovat vapaamuurari Hannes Kolehmaisen palkinnot, Sibeliuksen puoltama Eliel Saarisen jäsenanomus ja jalkaväenkenraali Paavo Talvelan vapaamuurarisalkku. == Muuta kokoelmassa == Viron vapaamuurarius on saanut oman vitriininsä, koska Viron itsenäistyttyä uudelleen vapaamuurarius tuli sinne suomalaisessa muodossaan, suomalaisten vapaamuurarien avustuksella. Vapaamuurarimuseolla on myös kattava kokoelma kaikkien Suomessa toimivien tunnustettujen vapaamuurarijärjestöjen varusteista. Esineistöä täydentävät mm. ulkomaiset varusteet eri maista sekä Suomen suurloosin saamat lahjaesineet. == Lähteet == Luokka:Helsingin museot Luokka:Suomen paikallismuseot Luokka:Vapaamuurarius Suomessa
Kypäränpeite

Kypäränpeite on vaakunakokonaisuudessa kypärän laelta kilven molemmin puolin laskeutuva vaate. Tyypillisesti peitteen tinktuureina ovat vaakunan päävärit niin, että ulkopuoli on väriä ja sisäpuoli metallia. Kypäränpeite on tiettävästi lähtöisin kypärän lakea ja niskaa suojanneesta vaatekappaleesta, jota on käytetty suojana auringolta. Varhaisissa vaakunoissa se oli pieni, mutta on myöhemmin suurentunut ja muotoutunut vallitsevien tyylisuuntausten mukaisesti. Kypäränpeitettä ei yleensä voi käyttää vaakunassa ilman kypärää eikä kypärää ilman peitettä, mutta tavat vaihtelevat maasta toiseen. Kypäränpeite on aina kuviteltava kankaiseksi, joten se ei ole korvattavissa esimerkiksi lehvästöllä. Sen sijaan joissakin tapauksissa on mahdollista, että kypäränkoriste ikään kuin valuu liepeiltään kilven molemmin puolin ja muuttuu siten kypäränpeitteeksi. Väreihin ei ole olemassa sitovia sääntöjä, mutta kaksivärisyys on vakiintunut käytäntö. Englannissa ja osin myös Euroopan mantereella kypäränpeitteet olivat 1500-luvulta lähtien pitkään kaikki punahopeisia, mutta sittemmin tavaksi on vakiintunut, että peite toistaa vaakunan päävärit. On myös mahdollista, että peitteessä toistuu kilven jako niin, että puolet ovat keskenään eri väriä. Tätä ei kuitenkaan suositella, sillä kypäränpeitteellä ei ole vaakunassa varsinaista informaatiotehtävää. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Heraldiikka
USS Camanche (1864)

USS Camanche oli Yhdysvaltain laivaston Passaic-luokan monitori, joka palveli Yhdysvaltojen sisällissodassa pohjoisvaltioiden puolella. == Valmistus == Secor Brothers Jersey Citystä New Jerseystä valmisti aluksen vuonna 1863. Alus purettiin osiin ja kuljetettiin Kaliforniaan Aquilalla, joka upposi telakalla San Franciscossa 14. marraskuuta 1863. Monitori pelastettiin hylystä ja koottiin San Franciscossa. Alus laskettiin vesille 14. marraskuuta 1864 ja otettiin palvelukseen 22. elokuuta 1865 päällikkönään C. J. McDougal.history.naval.mil == Palvelus == Pääosan ajasta alus makasi ankkurissa Mare Islandin laivastontelakalla. Alus oli Kalifornian naval militian koululaivana 1896-1897. Alus myytiin 22. maaliskuuta 1899 Mare Islandilla. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Passaic-luokan monitorit
Hoitotyön koulutuksen museo

Hoitotyön koulutuksen museo on museo, joka esittelee terveysalan koulutuksen laajinta esineistöä, univormuja, opetustauluja ja valokuvia. Museota ylläpitää Metropolia Ammattikorkeakoulu. Museon tarkoituksena on tallettaa sairaanhoitaja-, kätilö- ja terveydenhoitajakoulutukseen liittyvää aineistoa. Museo perustettiin vuonna 1979 ja se sijaitsee Helsingin Myllypurossa. Museon tehtävänä on huolehtia hoitotyön koulutuksen historialliseen taustaan liittyvän esineistön ja aineiston säilyttämisestä, esillepanosta ja esittelystä hoitotyön koulutuksessa oleville sekä muille alasta kiinnostuneille. Museon kokoelmatyön keskeinen merkitys on lisätä tulevien ammattilaisten ammattiylpeyttä ja ymmärrystä ammatillisista juurista. == Museon kokoelman synty == Museon kokoelma syntyi vuonna 1979, kun vanhaa opetusmateriaalia koottiin Helsingin sairaanhoito-opiston 90-vuotisjuhlanäyttelyyn. Museon toiminnan suunnittelusta ja talletustyöstä on vastannut museotoimikunta, jota vapaaehtoiset työntekijät ovat auttaneet 1980 -luvulta alkaen. Vuosina 1994–1995 museota laajennettiin museokäytävän varrella oleviin huoneisiin. Tällöin koulun pitkäaikaisen opettajan, terveydenhuoltoneuvos Tyyne Luoman lahjoittama kirjasto siirrettiin museoon. Vuonna 2005 oppilaitoksen remontin yhteydessä museo laajeni edelleen. Keväällä 2018 Tyyne Luoman kirjasto lahjoitettiin Suomen Terveydenhoitajaliitolle. Suurin osa museoon tallennetusta aineistosta on peräisin osoitteessa Tukholmankatu 10 sijainneesta Helsingin sairaanhoito-opistosta ja oppilaskodista ja sitä edeltäneistä oppilaskodeista. Vuosina 2008–2009 museoon siirrettiin Kätilöopiston kokoelmat, jotka ovat peräisin vuonna 1816 Turkuun perustetun synnytyslaitoksen ja oppilaskodin esineistöstä. Aineistoa on myös Helsingin Yleisen sairaalan Kirurgisesta sairaalasta sekä vapaaherratar Sophie Mannerheimin esineistöä. Ajallisesti kokoelmat kattavat esineitä 1800-luvulta nykypäivään saakka. Pääpaino esineistössä on 1950–70-luvuilla. == Hoitotyön koulutuksen museosta Sosiaali- ja terveysalan museoksi == Vuonna 2020 Hoitotyön koulutuksen museo muuttaa uudistettuna ja laajennettuna Metropolian uuteen kampusrakennukseen Myllypuroon. Uuden museon näyttelyt tulevat kattamaan Metropolian sosiaali- ja terveysalan tutkinnot. Uudessa museokokoelmassa on seitsemän eri kokoelmaa: museoesineet, valokuvat, univormut, tekstiilit, arkisto ja kirjat sekä rekvisiittakokoelma. Kokoelma sisältää 1 000 museoesinettä, 70 univormua ja 10 000 valokuvaa. Univormuihin kuuluu sairaanhoito-oppilaan, sairaanhoitajan, kätilön, terveyssisaren, opettajan ja ylihoitajan univormuja eri aikakausilta. Kuvia on valmistujais- ja lähtiäisjuhlista, opetustilanteista, juhlakuvista, näyttelyistä. == Lähteet == Luokka:Helsingin museot Luokka:Suomen paikallismuseot Luokka:Myllypuro
Imad Khamis

Imad Mohammad Deeb Khamis (; s. 1. elokuuta 1961) on syyrialainen poliitikko, joka oli Syyrian pääministeri 2016–2020. Hän oli ennen sitä Syyrian sähkoministerinä vuosina 2011–2016. Khamis syntyi Damaskoksen maaseudulla vuonna 1961. Hän valmistui sähköinsinööriksi Damaskoksen yliopistosta vuonna 1984. Khamis oli Damaskoksen sähkölaitoksen pääjohtajana vuosina 2005–2008, minkä jälkeen hän oli julkisessa sähkönsiirtoyhtiössä pääjohtajana vuosina 2008–2011. Syyrian sähköministerinä hän oli vuosina 2011–2016. 3\. heinäkuuta 2016 Syyrian presidentti Bašar al-Assad nimitti hänet pääministeriksi vuodesta 2012 tehtävässä olleen Wael al-Halkin tilalle. Khamis on naimisissa ja hänellä on kolme lasta. == Lähteet == Luokka:Syyrian pääministerit Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Boy Interrupted

Boy Interrupted (suom. Pojan hauras mieli) on yhdysvaltalainen HBO-dokumentti, joka kertoo 15-vuotiaana itsemurhan tehneen Evan Scott Perryn (1990–2005) tarinan. Elokuvan ovat tehneet Evanin vanhemmat Dana ja Hart Perry. Sen voi katsoa YouTubesta tai HBO:sta. Elokuva on vuodelta 2009 ja kestää 92 minuuttia. == Juoni == Evan kärsi kaksisuuntaisesta mielialahäiriöstä koko elämänsä ajan ja tappoi lopulta itsensä hyppäämällä huoneensa ikkunasta. Lapsena hän oli taiteellinen, perfektionisti, älykäs, hellä ja myös aggressiivinen. Kuolema kiehtoi häntä jo päiväkodissa. Evan yritti itsemurhaa jo alakoulussa ja joutui mielisairaalaan. Häntä hoidettiin monin eri tavoin ja lopulta Litium-niminen lääke auttoi. Evan alkoi voida paremmin, kunnes lopetti lääkityksen, masentui jälleen ja päätyi itsemurhaan. Hän oli jättänyt itsemurhakirjeen tietokoneelleen. Kirjeessä oli listattuna syitä elää ja kuolla. Evan oli myös kirjoittanut, ettei hänen kuolintapaansa saa kertoa muille ja pahoitteli tapahtunutta. Evanin muistoksi on istutettu puu ja rakennettu uusi hoitorakennus häntä hoitaneelle mielisairaalalle. Talon sisällä lukee ”Evan Scott Perry 1990–2005”. == Lähteet == * * == Aiheesta muualla == * * Luokka:Yhdysvaltalaiset dokumenttielokuvat Luokka:Vuoden 2009 dokumenttielokuvat
USS Montauk (1862)

USS Montauk oli Yhdysvaltain laivaston Passaic-luokan monitori, joka palveli Yhdysvaltojen sisällissodassa pohjoisvaltioiden puolella. == Valmistus == John Ericsson valmisti aluksen Continental Iron Worksilla Greenpointissa New Yorkissa. Alus laskettiin vesille 9. lokakuuta 1862 ja otettiin palvelukseen 14. joulukuuta New Yorkissa päällikkönään John L. Worden.history.naval.mil == Palvelus == Aluksen ollessa tärkein käytettävissä oleva ironclad-alus hyökättäessä Charlestoniin se lähti 24. joulukuuta 1862 New Yorkista. Alus saapui Port Royaliin South Carolinaan 19. tammikuuta 1863 liittyen Etelä- Atlantin sulkulaivueeseen. Du Pont lähetti Montaukin, Senecan, Wissahickon, Dawnin ja C. P. Williamsin tulittamaan Fort McAllisteria Georgiassa testatakseen ironcladien soveltuvuutta tehtäviin. Vaikka Montauk ei kärsinyt vaurioita, vaikka siihen osui 13 tai 14 kranaattia. Ironcladit uusivat hyökkäyksen 1. helmikuuta, jolloin ne tulittivat linnaketta vaurioittaen sitä pahoin. Montaukiin osui 48 kertaa. Alus tuhosi saarronmurtaja CSS Rattlesnaken 28. helmikuuta Ogeechee-joella, mutta alus vaurioitui osuttuaan miinaan. Alus siirtyi 1. huhtikuuta North Edison -joelle valmistautuakseen hyökkäykseen Charlestoniin. Amiraali Du Pontin ironcladit hyökkäsivät iltapäivällä 7. huhtikuuta Fort Sumteriin. Alukset joutuivat rannikkotykistön tuleen, johon ne vastasivat. Alukset vetäytyivät illalla. Alusten vauriot estivät uusimasta hyökkäystä seuraavana päivänä. Alukset hyökkäsivät 10. heinäkuuta Fort Wagneriin Morris Islandilla, minkä valtaus oli tärkeää Charlestonin sataman puolustuksen murtamiseksi. Osasto tulitti päivittäin Fort Wagneria, kunnes konfederaation joukot evakuoivat linnoituksen 6. syyskuuta. Alukset palasivat operoimaan Fort Sumterin ja Fort Moultrien valtaamiseksi, missä ne olivat vuoden loppuun. Alus oli Charlestonin edustalla heinäkuuhun 1864 saakka, jolloin se siirrettiin Stonojoelle. Helmikuussa 1865 alus siirrettiin Cape Fear -joelle. Sisällissodan päätyttyä alus siirrettiin Washingtoniin, missä se palveli 27. huhtikuuta John Wilkes Boothin kelluvana arkun säilytyspaikkana ja sen jälkeen kuuden salamurhaan osallistuneen vankilana. Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1865 Philadelphiassa, jossa se oli reservissä. Alus myytiin 14. huhtikuuta 1904 Frank Samuelille. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Passaic-luokan monitorit
Matti Ranki

Matti Lauri Ranki (30. maaliskuuta 1926 Helsinki – 16. helmikuuta 2013) oli suomalainen pankinjohtaja ja professori. Hän teki miltei koko työuransa säästöpankkiryhmän palveluksessa, viimeksi Säästöpankkien Keskus-Osake-Pankin eli Skopin pääjohtajana vuosina 1977–1984. Matti Ranki kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin Kallion yhteiskoulusta 1946. Vuonna 1950 hän valmistui valtiotieteiden kandidaatiksi pääaineenaan kansantaloustiede ja sivuaineina finanssioppi, tilastotiede, taloushistoria ja liiketaloustiede. Hän teki jatko-opintoja Lontoossa ja Oxfordin yliopistossa. Vuodet 1950–1953 hän toimi Kansallis-Osake-Pankin palveluksessa, kunnes siirtyi säästöpankkiryhmään ensin Säästöpankkiliiton neuvojaksi. Ranki toimi säästöpankkien tarkastajana 1954–1956, Säästöpankkiliiton kolmantena johtajana 1957–1960 ja sitten Skopin hallintoneuvoston jäsenenä vuodesta 1961. Hänet nimitettiin Skopin pääjohtajan ensimmäiseksi varamieheksi vuonna 1967 ja lopulta pääjohtajaksi 1977. Hän erosi pääjohtajan tehtävästä omasta pyynnöstään 1.1.1985 alkaen.Matti Ranki (lataa doc-liitteen), ELKA, Elinkeinoelämän keskusarkisto. Viitattu 14.5.2018. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset pankinjohtajat Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Mulgin kunta

Mulgin kunta sijaitsee Etelä-Virossa Viljandimaan maakunnassa. == Sijainti == Mulgin kunta rajoittuu etelässä Latviaan, lännessä Saardeen, pohjoisessa Põhja-Sakalaan ja Viljandiin sekä idässä Tõrvaan. == Hallinto == Mulgin kunta muodostettiin vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistämällä Mõisakülan kaupunki sekä Abjan, Hallisten ja Karksin kunnat. Kunnassa on 7 652 asukasta (1.1.2018). Kunta muodostuu Abja-Paluojan, Karksi-Nuian ja Mõisakülan epäitsenäisistä kaupungeista, Hallisten ja Õisun pienkauppaloista (alevik) sekä 58 kylästä (küla). Kunnan keskuspaikka on Abja-Paluoja. == Liikenne == Valtatie 6 Valgasta Pärnuun kulkee Mulgin kautta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *
Põhja-Sakalan kunta

Põhja-Sakalan kunta sijaitsee Etelä-Virossa Viljandimaan maakunnassa. == Sijainti == Põhja-Sakalan kunta rajoittuu etelässä Mulgiin ja Saardeen, lännessä Pärnuun, Toriin ja Põhja-Pärnumaahan, pohjoisessa Türiin ja Järvaan sekä idässä Põltsamaahan ja Viljandiin. == Hallinto == Põhja-Sakalan kunta muodostettiin vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistämällä Võhman kaupunki sekä Kõon, Kõpun ja Suure-Jaanin kunnat. Kunnassa on 8 203 asukasta (1.1.2018). Kunta muodostuu Suure-Jaanin ja Võhman epäitsenäisistä kaupungeista, Kõpun ja Olustveren pienkauppaloista (alevik) sekä 70 kylästä (küla). Kunnan keskuspaikka on Suure-Jaani. == Liikenne == Rautatie Tallinnasta Viljandiin kulkee Võhman kautta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *
Logi

Logi, Loge (muinaisnorjaa "tuli") tai Hálogi ("korkea liekki") on tulijättiläinen sekä tulen jumala ja henkilöitymä skandinaavisessa mytologiassa. Hän on Fornjótr-nimisen jättiläisen poika ja Ægirin (merijättiläinen) ja Kárin (tuulen jumala) veli. Logi meni naimisiin Glöð- tulijättiläisen kanssa ja heille syntyi kaksi kaunista tytärtä, Eisa ("kipinä" tai "kekäle") ja Eimyrja ("hiillos" tai "tuhka"). Ei ole varmuutta onko Logia pidetty samana jumalana kuin Edda-runoissa kuvattu Loki, koska molemmat esiintyvät samassa tarinassa kamppaillen toisiaan vastaan. Richard Wagnerin oopperoissa Loge on tulen puolijumala ja hänen nimellään tehdään tuleen liittyviä sanaleikkejä. == Maininnat == === Gylfaginning === Logi esiintyy Snorri Sturlusonin kirjoittaman Proosa-Eddan kolmannessa osassa, Gylfaginningissa. Tarinassa Thorin ja Lokin matkasta Útgarða-Loki -jättiläisen linnalle Jotunheimiin Loki ja Logi käyvät syömiskilpailun toisiaan vastaan. Kilpailijat olivat yhtä nopeita syömään lihaa, mutta mahtinsa näyttämiseksi Logi söi luut ja sen puulautasenkin, jolle liha oli asetettu. Útgarða-Loki selitti jälkeenpäin Login olevan itse kulovalkea. === Flateyjarbók === Flateyjarbókissa mainitaan Login suku. Fornjótr jättiläisellä on kolme poikaa: yksi heistä oli Hlér, toinen Logi, kolmas Kári. Kári hallitsi tuulta, Logi tulta ja Hlér meriä.Flateyjarbók == Kuu == Saturnuksen kuu Loge on nimetty Login mukaan.In Depth: Loge == Lähteet == Luokka:Skandinaavien jumalat Luokka:Tulen jumalat Luokka:Skandinaavisen mytologian jättiläiset
Oisavanjoki

Oisavanjoki on Oulujoen vesistöön kuuluva viitisen kilometriä pitkä joki, jonka alkulähde on Oisavanjärvi Muhoksella. Joen alussa luonnonuoma ja kaivetut ojat, mukaan lukien järvestä lähtevä Oisavanoja, yhtyvät useassa kohdassa. Oisavanjoen kulkusuunta on pääasiassa eteläkaakkoon, joki laskee Oulujokeen Pyhänsivulla, alitettuaan Yhdystien 8300. Jokea sivuaa metsäautotie luoteessa, koillisessa sen toinen haara ylittää joen ja jokirannalla on laavu. Jokeen laskee Raateoja-niminen oja Murronkankaan tienoilla. Jokivarsi on asumaton viimeistä reilua puolta kilometriä lukuun ottamatta. Luokka:Muhoksen joet Luokka:Ala-Oulujoen alue
Voiton muistomerkki (Netanya)

pienoiskuva|Voiton muistomerkki Netanyassa. Voiton muistomerkki () Netanyan kaupungissa Israelissa kunnioittaa puna-armeijan voittoa natsi-Saksasta toisessa maailmansodassa. Muistomerkin pystyttämistä ehdotti Israelin pääministeri Benjamin Netanjahu Moskovan-vierailullaan helmikuussa 2010. Monumentti paljastettiin kesäkuussa 2012 Venäjän presidentin Vladimir Putinin ja Israelin presidentin Shimon Peresin läsnä ollessa. Muistomerkin tekijät ovat taiteilijat Chen Vinkler, Salavat Sherbakov, Vasili Perfiliev ja Mihail Naroditski. Toisessa maailmansodassa kuoli arviolta 25 miljoonaa Neuvostoliiton kansalaista, joista 11 miljoonaa oli sotilaita. Juutalaisia puna-armeijassa taisteli yli 500 000, joista 120 000 kuoli. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Muistomerkit Luokka:Israelin rakennukset ja rakennelmat
Djennén suurmoskeija

Djennén suurmoskeija on perjantaimoskeija Djennén kaupungissa Malissa. Se on rakennettu vanhemman 1200-luvun moskeijan paikalle vuosina 1906–1907. Sudanilaistyylinen moskeija on maailman suurin savirakennus. Se on osa Unescon maailmanperintökohdetta. ==Historia== Nykyisellä moskeijalla on kaksi edeltäjää. Niistä ensimmäisen rakennutti perimätiedon mukaan Djennén kuningas Koi Konboro aikana, jolloin kaupunki oli merkittävä kaupan ja islamilaisen oppineisuuden keskus. Alkuperäiseen rakennukseen lisättiin myöhemmin useita torneja ja se ympäröitiin muurilla. Fulbevaltio Macinan hallitsija Ahmadu Lobbo valtasi Djennén vuonna 1818. Hän alisti kaupungin väkivaltaisesti, sulki sen moskeijat ja jätti ne raunioitumaan. Ankaran fundamentalistinen Ahmadu rakennutti vanhan moskeijan itäpuolelle oman moskeijansa vuosina 1834–1836. Se oli ulkonäöltään paljon vaatimattomampi ja yksinkertaisempi, mutta pinta- alaltaan laajempi. Vanhan moskeijan raunioiden paikalle pystytettyä nykyistä moskeijaa on pidetty pitkään Ranskan siirtomaahallinnon luomuksena. Nykykäsityksen mukaan sen rakennutti paikallinen eliitti, joka halusi lisätä kaupungin arvovaltaa ja pyyhkiä pois muiston Ahmadun fulbevallasta. Arkkitehtinä toimi Djennén muurarikillan päällikkö Ismaila Traoré. Ranskalaiset osallistuivat rakentamisen kuluihin ja toimittivat työmaalle pakolla värvättyä työvoimaa. Ahmadun moskeija purettiin ja sen paikalle pystytettiin madrasa. ==Rakennus== Pohjapiirustukseltaan yksinkertainen moskeija on pystytetty noin 75 metriä leveälle ja pitkälle korokkeelle . Se on osittain ulkomuurin ympäröimä. Savikattoa tukevat suuret pylväät. Katon terrakottakuvut päästävät sisätiloihin raikasta ilmaa. Julkisivussa on kolme minareettia ja sarja pylväitä, joiden huipulle on asetettu hedelmällisyyttä ja puhtautta symboloivia strutsinmunia. Ulos työntyvät puupalkit tukevat ja koristavat rakennusta. Ne toimivat myös telineinä jokavuotisessa juhlassa, jossa savitiiliseinät peitetään uudelleen sadekauden aikana pois huuhtoutuneella laastilla. ==Merkitys== Kaupungin yllä kohoava monumentaalinen rakennus on yksi sudanilais-sahelilaisen saviarkkitehtuurin suursaavutuksista. Se on vaikuttanut muun muassa Moptin, Sanin ja M’Pessoban sekä Burkina Fason Bobo Dioulasson, Ghanan Larabangan ja Norsunluurannikon Odiennén ja Kongin moskeijoiden rakennustyyliin. Djennén kaupunki moskeijoineen julistettiin Unescon maailmanperintökohteeksi vuonna 1988. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Djenné Luokka:Malin moskeijat
Akámas

Akámas () on Kyproksen saaren länsipään käsittävä niemimaa. Niemimaan kärki tunnetaan myös nimellä Arnaoútis (Αρναούτης). Akámaksen niemimaa kuuluu Páfoksen alueeseen, ja sen kärki sijaitsee linnuntietä noin 40 kilometriä pohjoisluoteeseen Páfoksen kaupungista. Niemimaa on luonnonsuojelualuetta ja muodostaa Akámaksen niemimaan kansallispuiston (Εθνικό Πάρκο Χερσονήσου Ακάμα, Ethnikó Párko Chersonísou Akáma). Sen pinta-ala on . Se on myös Natura 2000 -aluetta. Niemimaan alueella elää suuri määrä eri kasvi- ja eläinlajeja. Monet lajeista ovat endeemisiä, ja alue on koko Euroopan tärkeimpiä endeemisten lajien esiintymisalueita. Kasvilajeja esittelee Akámaksen kasvitieteellinen puisto. Akámaksen alueella sijaitsee useita rotkoja, joista tunnetuin on Ávakaksen rotko. Akámaksen niemimaalla sijaitsevat muun muassa Néo Chorión, Droúseian ja Pégeian kylät. Niemimaan koillispuolella sijaitsee Chrysochoúnlahti. Rannikolla Chrysochoúnlahden puolella sijaitsee nimellä ”Blue Lagoon” tunnettu lahdenpoukama, ja sen lähellä ”Afroditen kylpyinä” tunnettu lähde. Länsirannikolla sijaitsee Láran lahti, joka tunnetaan myös ”Kilpikonnarantana” siellä pesivien valekarettikilpikonnien ansiosta. Kreikkalaisessa mytologiassa niemimaa on saanut nimensä Akamaksesta, Theseuksen pojasta, joka johti rannikon asuttaneita mykeneläisiä kreikkalaisia Troijan sodan jälkeen. AkamasCape.jpg|Niemimaan rannikkoa. Akamas Botanical Garden kz4.jpg|Akámaksen kasvitieteellistä puistoa. Avakas gorge far end.JPG|Ávakaksen rotkoa. Пляж Лара.JPG|Láran ranta. Aphroditesbath.jpg|”Afroditen kylvyt”. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kyproksen Natura-alueet Luokka:Kyproksen niemet ja niemimaat Luokka:Páfoksen alue
Apóstolos Andréas

Apóstolos Andréas ( eli Ακρωτήριο Αποστόλου Ανδρέα, Akrotírio Apostólou Andréa, ”Apostoli Andreaan niemi”; ) on Kyproksen saaren koillisin niemi Karpasían niemimaan kärjessä. Niemi on ollut asuttu jo neoliittisella kaudella 6000 eaa. Tuon ajan löytöpaikka tunnetaan nimellä Kástros (myös Apóstolos Andréas-Kástros). Nykyisen nimensä niemi on saanut siellä sijaitsevasta Apostoli Andreaan luostarista. Niemen kärjen edustalla sen jatkeena sijaitsevat pienet Kleídes-saaret (”Avaimet”). == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Famagustan alue Luokka:İskelen alue Luokka:Kyproksen niemet ja niemimaat
Ávakaksen rotko

Ávakaksen rotko ( eli Άβακας, Ávakas) on rotko Akámaksen niemimaalla Kyproksen saaren länsiosassa. Sen itäpää sijaitsee lähellä Páno Aródeksen kylää ja länsipää rannikolla Toxéftran lahdella lähellä Pégeian Ágios Geórgiosta. Ávakaksen rotkon pituus on noin kolme kilometriä ja sen seinämien korkeus noin 30 metriä. Rotko on syntynyt kalkkikivikallioon veden virtauksen seurauksena. Rotkon alue on muun Akámaksen niemimaan ohella Natura 2000 -aluetta, ja siellä kasvaa endeemisiä kasvilajeja. Rotko on suosittu vaelluskohde. Vaellus on keskivaikea. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kyproksen maantiede Luokka:Páfoksen alue Luokka:Rotkot