EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Eduard Dallmann

Eduard Dallmann (11. maaliskuuta 1830 Blumenthal, Bremenin lähellä – 23. joulukuuta 1896, Blumenthal, Saksa) oli saksalainen valaanpyytäjä, kauppias ja napaseuduntutkija. Dallmann aloitti seikkailuretkensä 15-vuotiaana merenkulkijana. Vuonna 1866 hänestä tuli hawaijilaisen laivan W. C. Talbotin kapteeni. Alus teki kaupparetkiä Alaskaan Tšukotkan alueille Beringinmerelle ja Tšuktšimerelle. Hän on ensimmäinen mainittu eurooppalainen, joka on astunut Wrangelinsaarelle~ (lähde tiedolle ensimmäisyydestä). Vuosina 1867–1870 hän oli valaanpyyntialus Count Bismarckin päällikkö valaanpyyntiretkellä trooppisella Tyynellämerellä, Ohotanmerellä sekä Beringin- ja Tšuktšimerellä. Kun valaat vähenivät arktisilla merillä, Dallmann sai 1872–1874 tehtäväkseen tutkia purje-höyrylaiva Grönlandilla Antarktiksen merialueita. Valaanpyynnin kannalta tehtävä onnistui kohtalaisen hyvin, mutta lisäksi Dallmann teki retkellä Etelämantereen tienoilla merkittäviä löytöjä, joista merkittävimpiä olivat Bismarckinsalmi sekä Anversinsaari, Brabantinsaari, Liègensaari ja Vilhelminsaaristo. Grönlandilla työskennellessään hän oli vuoden 1875 valaanpyyntikaudella asiantuntijana Davisinsalmen ja Baffininlahden valaanpyyntialueilla. Venäläisen paroni von Knoopin toimeksiannosta Dallmann teki vuosina 1877–1884 vuosittain yrityksiä kuljettaa rahtia Obinlahdelle ja Jeniseinlahdelle, jossa tavaraa oli määrä vaihtaa viljaan ja muuhun tavaraan, jota tuotiin proomuilla pitkin noita suuria Siperian jokia. Karanmeren jääolojen vuoksi kaikkiaan seitsemästä yrityksestä onnistui vain neljä. Tappioiden leikkaamiseksi von Knoop lopulta keskeytti vaikean hankkeen. Epäonnistumisesta huolimatta Dallmannilla oli ollut harvinainen tilaisuus tutkia Karanmeren saaria ja rannikkoa, joita harva eurooppalainen oli nähnyt. Kun Dallmann oli jättänyt Jäämeren vedet lopullisesti, hänestä tuli 1884 höyrylaiva Samoan kapteeni. Hänen laivansa vei Otto Finschin tieteellisen retkikunnan tuolloin vähän tutkitulle Uuden-Guinean pohjoisrannikolle. Dallman jatkoi Uuden-Guinean pohjoisrannikon tutkimista vuosina 1887–1893 Saksan Uuden-Guinean kauppakomppanian nimissä ja nimesi tuolloin useita alueen saaria ja salmia. ==Kunnianosoitukset== *Dallmanninvuori Štšerbakovin vuorijonossa Antarktiksella on nimetty hänen mukaansa. Alfred Wegenerin tutkimuslaitos on nimetty tutkimusaseman Kuningas Yrjön saarella Eduard Dallmannin kunniaksi. *Dallmannin kotikaupungissa Blumenthalissa Weserin alajuoksulla on hänen mukaansa nimetty katu sekä vanhalla torilla suihkulähde. * Papua-Uudessa- Guineassa on hänen muistokseen nimetty Dallmannin satama. == Lähteet == *William Barr, Reinhard Krause ja Peter-Michael Pawlik, The polar voyages of Captain Eduard Dallmann, whaler, trader, explorer 1830–96. * Early Soviet Exploration * History of Russian Arctic Exploration ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== *Maritime trade in the Northern Sea Route * Kurzbiografie auf der Webseite des Alfred-Wegener-Instituts (pdf) * Lyhyt elämäkerta yksityisellä sivustolla Luokka:Saksalaiset tutkimusmatkailijat Luokka:Vuonna 1830 syntyneet Luokka:Vuonna 1896 kuolleet
Toruńin raatihuone

Toruńin raatihuone on raatihuone Toruńin kaupungissa Puolassa. Raatihuone rakennettiin vuosina 1391–1393. Sitä laajennettiin rakentamalla kolmas kerros vuosina 1600–1605. Alakerrassa sijaitsi tuomioistuin ja edustustiloja, yläkerrassa virastoja. Kuningas Jan I kuoli raatihuoneella vuonna 1501. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Raatihuoneet Luokka:Toruń Luokka:Puolan rakennukset ja rakennelmat
Hajasara

Hajasara (Carex remota) on sarakasvien heimoon kuuluva monivuotinen tuulipölytteinen kasvi. Hajasara muodostaa tiiviitä mättäitä. Sen särmikkäät, ohuet varret kasvavat 30–60 cm korkeiksi. Lehdet ovat lähes varsien pituisia, pari millimetriä leveitä ja velttoja. Kukat muodostavat tähkiä, joissa hedekukat ovat alhaalla, emikukat ylhäällä. Nuoret varret ovat pystyjä, vanhemmiten ne alkavat nuokkua. Tyvitupet ovat kellanruskeita ja alimman tähkän tukilehti on tähkää pidempi. Hajasaraa kasvaa Keski-ja Etelä- Euroopassa. Yksittäisiä löytöjä on myös Ahvenanmaalla ja Ruotsin keski- ja eteläosissa. Suomessa hajasaraa kasvaa Ahvenanmaan länsiosissa kosteissa lehdoissa, lehtokorvissa ja puronvarsilla. Manner-Suomen ainoa esiintymä Lohjalla hävisi 1980-luvun lopulla. Hajasara oli aiemmin rauhoitettu vain Ahvenanmaalla, nykyisin koko Suomessa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Hajasara (Carex remota) * Kasviatlas 2020: Hajasaran (Carex remota) levinneisyys Suomessa. * Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Hajasara (Carex remota) * ITIS: Carex remota * United States Department of Agriculture (USDA): Carex remota Luokka:Sarat Luokka:Suomen erittäin uhanalaiset kasvit
George W. De Long

George Washington De LongDeLong on nimen vaihtoehtoinen muoto, mutta elämäkerturit ja monet muut lähteet eivät ole käyttäneet sitä muotoa. (22. elokuuta 1844 New York, Yhdysvallat – 30. lokakuuta 1881 Siperia, VenäjäGeorge Washington De Long, Britannica) oli Yhdysvaltain laivaston upseeri ja tutkimusmatkailija. Hän johti kovaonnista Jeannetten tutkimusretkeä, jolla etsittiin avointa Pohjoista jäämerta. DeLong lähti parkki Jeannettella matkaan 1879 Lavrentinlahdesta Tšuktšien niemimaalta aikomuksena purjehtia pohjoisnavalle. Alus juuttui jäihin Gerladinsaaren lähettyvillä ja ajelehti lähes kaksi vuotta Itä-Siperian merellä. Talvikaudella 1879–1880 alus ajelehti Wrangelin maaksi nimetyn seudun pohjoispuolella, jossa De Long teki havaintoja ja piirroksia. Hän osoitti että kyseessä oli saari. Jeannette upposi toukokuussa 1881, ja retkikunnan jäsenistä pelastui 13. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset tutkimusmatkailijat Luokka:Vuonna 1844 syntyneet Luokka:Vuonna 1881 kuolleet
Flutamidi

Flutamidi (C11H11N2O3F3) on aromaattisiin amideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä muun muassa pitkälle edenneen eturauhassyövän hoitoon. ==Ominaisuudet ja käyttökohteet== Flutamidi on niin kutsuttu antiandrogeeni. Yhdiste on aihiolääke, joka metaboloituu vaikutuksiltaan voimakkaammaksi 2-hydroksiflutamidiksi. Se sitoutuu androgeenireseptoreihin ja estää täten androgeenien kuten testosteronin sitoutumista niihin. Näin testosteroni ei pääse stimuloimaan syöpäsolujen kasvua. Flutamidi sitoutuu androgeenireseptoreihin hieman heikommin kuin spironolaktoni tai syproteroniasetaatti. Flutamidia käytetään erityisesti etäpesäkkeitä muodostavien eturauhassyöpien hoidossa. Yhdistettä voidaan käyttää myös naisilla hirsutismin hoitoon.Axel Kleemann: Antineoplastic Agents, 2. Hormonally Acting, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2010. Viitattu 27.11.2016 ==Haittavaikutukset== Flutamidi on yleensä kohtalaisen hyvin siedetty lääkeaine. Tyypillisimpiä haittavaikutuksia ovat vatsavaivat ja ripuli. Yhdiste voi aiheuttaa myös ihon herkistymistä valolle ja harvinaisissa tapauksissa se on myrkyllinen maksalle. ==Valmistus== Flutamidia valmistetaan 4-nitro-3-trifluorimetyylianiliinin ja isobutyroyylikloridin välisellä reaktiolla. 4-nitro-3-trifluorimetyylianiliinia valmistetaan lähtien m-nitrotolueenista tai trifluorimetyylibentseenistä. : ==Lähteet== Luokka:Lääkkeet
Aulis Kähkönen

Au­lis Kalevi Käh­kö­nen (10. joulukuuta 1930 Viipuri – 20. kesäkuuta 2016 Lake Worth, Yhdysvallat) oli 1950-lu­vul­la Työ­väen Ur­hei­lu­lii­ton (TUL) pa­ras mies­ui­ma­ri, joka pa­ran­si liit­ton­sa ja Suo­men en­nä­tyk­siä kai­kis­sa muis­sa uin­ti­muo­dois­sa pait­si va­paa­uin­nis­sa. Suo­mea Käh­kö­nen edus­ti 200 metrin rintauinnissa Hel­sin­gin olym­pi­a­lais­issa 1952 sekä li­säk­si mo­nis­sa maa­ot­te­luis­sa ja Poh­jois­mai­den mes­ta­ruus­ki­sois­sa. Vesi­pal­los­sa hän saa­vut­ti Hel­sin­gin Työ­väen Ui­ma­rei­den (HTU) jouk­ku­ees­sa SM-mi­ta­lei­ta. == Yksityiselämä == Au­lis ”Aku” Käh­kö­nen syn­tyi Vii­pu­ris­sa 1930. Hä­nen isän­sä Erk­ki Käh­kö­nen (s. 1899 Vii­pu­ris­sa) oli am­ma­til­taan läm­mit­tä­jä, jon­ka suku­juu­ret oli­vat Utrechtissa, Hol­lan­nis­sa. Au­lik­sen äiti oli om­pe­li­ja­ Hil­ja Käh­kö­nen (s. 1908 Ju­val­la). Au­liksella oli kak­si vel­jeä. Au­lis Käh­kö­nen ja Tui­ja Karhiola (s. 1935 Vii­pu­ris­sa) avi­oi­tui­vat syk­syl­lä 1958. Käh­kö­nen luo­pui ra­vin­to­las­taan Helsingissä ja muut­ti per­hei­neen Yh­dys­val­toi­hin vuo­den 1985 lo­pus­sa. Aluk­si Käh­kö­nen asui Taco­mas­sa Wa­shing­to­nis­sa, jos­sa hän työs­ken­te­li kir­ves­mie­he­nä. Elä­ke­päi­viä Au­lis ja Tui­ja Käh­kö­nen viet­ti­vät Lake Worthissa Floridassa. Au­lis Käh­kö­nen kuo­li Yh­dys­val­lois­sa 20. kesäkuuta 2016. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset uimarit Luokka:Amerikansuomalaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
Aamun hauta

Aamun Hauta on Uranus-yhtyeen esikoisalbumi vuodelta 1975. == Kappaleet == === A-puoli === # # # # # === B-puoli === # * # # # == Kokoonpano == * Pertti Hurmalainen – basso * Lucjan Czaplicki – huilu, saksofoni, huuliharppu * Eero Raivio – kitara, laulu * Eero Lyttinen – trumpetti * Edward Stycz – piano, laulu *Jari Unha – rummut == Lähteet == * Uranus discogs.com -sivustolla === Viitteet === Luokka:Vuoden 1975 esikoisalbumit Luokka:Suomalaiset rockalbumit Luokka:Suomalaiset funkalbumit Luokka:Suomalaiset soulalbumit
Tiukasti suojeltu alue

Tiukasti suojeltu alue (IUCN:n luokka 1a) on Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton IUCN:n luokituksen mukaan luonnonsuojelualue, joka on perustettu luonnon monimuotoisuuden ja mahdollisten geologisten tai geomorfologisten kohteiden suojeluun. Tiukasti suojelluilla alueilla virkistyskäyttö tai muu käyttö ovat tarkkaan säädeltyjä ja rajoitettuja suojeluarvojen säilyttämiseksi. Tiukasti suojeltujen alueiden ensisijaisena päämääränä on suojella ekosysteemiä, joka on lajistoltaan tai monimuotoisuudeltaan poikkeuksellinen alueellisesti, kansallisesti tai maailmanlaajuisesti. Lisäksi tiukasti suojeltujen alueiden tavoitteena on säilyttää malliesimerkkejä luonnonympäristöstä tieteellistä tutkimusta varten tai toisaalta säilyttää luonnon kulttuuriarvoa. == Lähteet == Luokka:Luonnonsuojelualueet
Fantasy Zone

Fantasy Zone () on Segan kehittämä ja julkaisema ammuntapeli. Peli julkaistiin kolikkopelinä maailmanlaajuisesti 28. maaliskuuta 1986. Myöhemmin peli julkaistiin myös useille alustoille Sega Master Systemille ja Sharp X68000:lle. Peli on Fantasy Zone -sarjan ensimmäinen peli. Pelaaja ohjaa älyllistä avaruusalusta nimeltä Opa-Opa, joka taistelee vihollishyökkästä vastaan Fantasy Zone -nimisessä planeettajoukossa. Pelissä on joitakin ominaisuuksia, joita ei tyypillisissä ammuntapeleissä ole. Päähenkilöä Opa-Opa kutsutaan joskus Segan ensimmäiseksi maskotiksi. Pelin tyylissä ja päähenkilössä on lukuisia yhtäläisyyksiä aikaisempaan TwinBeehin, ja näiden kahden sanotaankin vaikuttaneen "cute 'em up" -alalajin määrittelyyn. == Yhteydet muihin peleihin == Segan aiemmassa pelissä Space Harrier oli maailma nimeltä "Fantasy Zone", joka oli erilainen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Vuoden 1986 videopelit Luokka:MSX-pelit Luokka:Nintendo Entertainment System -pelit Luokka:Sharp X68000 -pelit Luokka:Sega Game Gear -pelit Luokka:Sega Master System -pelit Luokka:Sega Saturn -pelit Luokka:PC Engine -pelit Luokka:Virtual Console -pelit
Vilaflor

Vilaflor on kunta ja kylä Teneriffan saarella Kanariansaarilla Espanjassa. Kylä sijaitsee 1 400 metrin korkeudessa. Vilaflor on Teneriffan kunnista vähäväkisin, siellä asuu noin 2 000 ihmistä. Vilaflor on Teiden kansallispuistoa lähinnä oleva kylä. Béthencourtin Pietari, Kanariansaarten ensimmäinen pyhimys, syntyi Vilaflorissa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Teneriffa Luokka:Kanariansaarten kunnat
Lucile Watson

Lucile Watson (27. toukokuuta 1879 Quebec, Kanada – 24. kesäkuuta 1962 New York, USA) oli kanadalainen näyttelijä, joka työskenteli New Yorkin Broadwayllä läpi 1900-luvun alkupuoliskon, vuodesta 1902 vuoteen 1954. Elokuvanäyttelijänä hänet nähdään erityisesti 1940-luvun elokuvissa, usein vauraan lesken tai muun varttuneen porvarisnaisen rooleissa.Famed Actress Dies at 83, Redlands Daily Facts 26.6.1962. Viitattu 27.11.2016. Watson oli Oscar- ehdokkaana sivuosastaan vuoden 1943 elokuvassa Usko huomispäivään.Watch on the Rhine, Oscars.org. Viitattu 26.11.2016. ==Valikoitu filmografia== *Naiset (Women, 1939, ohj. George Cukor) *Kuin luodut toisilleen (Made for Each Other, 1939, ohj. John Cromwell) *Sumujen silta (Waterloo Bridge, 1940, ohj. Mervyn LeRoy) *Taivaan viha (Rage in Heaven, 1941, ohj. W. S. Van Dyke) *Usko huomispäivään (Watch on the Rhine, 1943, ohj. Herman Shumlin) *Pettävä varjo voittaa pelin (The Thin Man Goes Home, 1944, ohj. Richard Thorpe) *Hän kaatui kunnialla (Uncertain Glory, 1944, ohj. Raoul Walsh) *Ei hyvästi – vaan näkemiin (Never Say Goodbye, 1946, ohj. James V. Kern) *Tapaamme ja eroamme (My Reputation, 1946, ohj. Curtis Bernhardt) *Viimeinen valhe (Harriet Craig, 1950. ohj. Vincent Sherman) *Kielletty menneisyyteni (My Forbidden Past, 1951, ohj. Robert Stevenson ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Kanadalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1879 syntyneet Luokka:Vuonna 1962 kuolleet
Pacem in terris

Pacem in terris () on paavi Johannes XXIII:n 11. huhtikuuta 1963 julkaisema kiertokirje. Hän ei osoittanut kirjettään ainoastaan katolisille, vaan koko maailmalle. Sen katsotaan vaikuttaneen radikaalilla tavalla katoliseen etiikkaan sodan ja rauhan lisäksi naisten oikeuksissa, uskonnonvapaudessa ja kirkon ja valtion suhteissa. Jokainen sen jälkeen kirjoitettu kiertokirje on viitannut siihen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Englanninkielinen teksti Vatikaani. * Latinankielinen teksti Vatikaani. Luokka:Paavien kiertokirjeet Luokka:1963 Luokka:Katolinen yhteiskuntaoppi Luokka:Naisten oikeudet uskonnoissa
Hapsisara

Hapsisara (Carex capillaris) on sarakasvien heimoon kuuluva monivuotinen tuulipölytteinen kasvi. Hapsisara voidaan jakaa eri alalajeihin, joita ovat lettohapsisara (Carex capillaris subsp. capillaris) ja napahapsisara (Carex capillaris subsp. fuscidula). Se on yleensä matalakasvuinen. Emi- ja hedekukat ovat eri tähkissä. Hapsisaraa kasvaa Norjassa, Pohjois-Ruotsissa, Baltiassa, Itä-Euroopassa ja Venäjällä sekä Euroopan vuoristoalueilla. Suomessa lajia tavataan paikoin Oulu-Lappeenranta-linjan pohjoispuolella ja lounaissaaristossa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Hapsisara (Carex capillaris) * Kasviatlas 2021: Hapsisaran (Carex capillaris) levinneisyys Suomessa. * Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Hapsisara (Carex capillaris) * ITIS: Carex capillaris * United States Department of Agriculture (USDA): Carex capillaris * Flora of China: Carex capillaris Luokka:Sarat
La peccatrice

La peccatrice (”Syntinen nainen”) on vuonna 1940 valmistunut italialainen elokuva. Amleto Palermin ohjaaman melodraaman pääosaa esittää Paola Barbara. ==Juoni== Pikkukaupungin tyttö Maria tulee raskaaksi ja lähtee häpeän painamana pois kotoaan. Marian sulhanen Alberto jättää hänet ja lapsi kuolee. Maria ryhtyy imettämään maanviljelijäpariskunnan lasta, ja he ottavat hänet kotiinsa asumaan. Emännän humalainen veli Salvatore yrittää raiskata Marian, ja tämä joutuu pakenemaan kaupunkiin. Siellä hän tutustuu Pietroon, joka päätyy velkojensa takia vankilaan. Rikas Ottavio pakottaa Marian työskentelemään prostituoituna. Ystävättären kuolema bordellissa herättää Marian vastarinnan. Lopulta hän pakenee kaupungista ja palaa anteeksi antavan äitinsä luokse. ==Näyttelijät== ==Tuotanto, teemat ja vastaanotto== Mustavalkoinen La peccatrice on kuvattu Rooman Kokeellisen elokuvakeskuksen studiossa ja äänitetty CinecittàssaElokuvan alkutekstit.. Sen käsikirjoitus on veteraaniohjaaja Amleto Palermin ohella kolmen tunnetun elokuvakriitikon Luigi Chiarinin, Umberto Barbaron ja Francesco Pasinettin käsialaa. Elokuvan pääosissa nähdään Paola Barbaran lisäksi kolme kuuluisaa miesnäyttelijää: Vittorio De Sica, Fosco Giachetti ja Gino Cervi. Kuvaaja Vaclav Vich tarjoaa puolidokumentaarisia otoksia synnytyslaitoksesta, elonkorjuusta ja pesulatyöstä. La peccatrice edustaa 1940-luvun alun italialaisessa elokuvassa tapahtunutta vähittäistä siirtymistä kohti neorealismia, joka huipentui Luchino Viscontin Riivaajissa. Sen naiset ovat taloudellisesti ja seksuaalisesti riistettyjä ja miehet petollisia, hyväksi käyttäviä ja luonteeltaan heikkoja. Elokuvan melodramaattinen aihe – häpeäänsä pakeneva langennut nainen – on sinällään tyypillinen, ja sen tarjoamat ratkaisut – maaseutu, uskonto, äidillisyys ja anteeksianto – ovat perinteisiä. Tummasävyinen La peccatrice ei kuitenkaan pyri välttämään riistiriitoja tai vahvistamaan vallitsevaa järjestystä. Sen sanoma huipentuu loppua edeltävässä kohtauksessa, jossa Maria tarkkailee halveksuvasti sattumalta näkemäänsä entistä rakastajaansa. Toisin kuin esimerkiksi samaa aihetta käsittelevässä Alessandro Blasettin elokuvassa Quattro passi tra le nuvole (1942), nainen on lopulta kasvanut itsenäiseksi ja ottanut vastuun elämästään. Aikalaiskriitikot suhtautuivat Venetsian elokuvajuhlilla esitettyyn elokuvaan myönteisesti sen yleisöä kosiskelevista melodramaattisista konventioista huolimatta. Arvostelijat kiittivät elokuvan rehellisyyttä ja Michelangelo Antonioni ylisti sen päähenkilön sisäistä voimaa ja kompleksisuutta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Melodraamat Luokka:Vuoden 1940 italialaiset elokuvat
Rintamaelämää (kirja)

Rintamaelämää: Valokuvia sieltä jostakin 1939–1944 on vuonna 1979 julkaistu Unio Hiitosen teos hänen ottamistaan rintamavalokuvista. ==Julkaiseminen== Teos ilmestyi vuonna 1979 Tammen kustantamana, ja se perustuu Unio Hiitosen sota-aikana ottamien valokuvien näyttelyyn Rintamaelämän arkipäivää, joka pidettiin saman vuoden alussa Suomen valokuvataiteen museossa. Hiitonen valokuvasi Zeiss Ikonta -kamerallaan talvisodassa, jatkosodassa ja Lapin sodassa kaikkiaan 1 168 otosta. Luvan valokuvaamiseen hän sai kuitenkin vasta vuoden 1943 alusta 18. divisioonan esikunnasta. Teokseen hän valitsi valokuvia, joissa on "rintamamiesten päivittäinen arkinen elämä ilman sodan inhimillisesti järkyttävien kauheuksien korostamista". ==Sisältö== Kirjassa on Unio Hiitosen esipuhe lukijalle, valokuvat on ryhmitelty talvisodan (s. 7–16), jatkosodan (s. 17–138) ja Lapin sodan (s. 139–159) kuviin, nimiöaukeamalla on lisäksi yksi kuva. Kuviin on liitetty teksti, jossa todetaan kuvan ottamisaika ja -paikka, samoin kuin saatetaan mainita henkilöitä nimiltä ja yksityiskohtia aseista, varusteista ja kuvaan liittyvästä toiminnasta, esimerkiksi tykeistä, joilla Hiitosen patteri ampui talvisodan viimeiset laukaukset 13. maaliskuuta 1940 kello 10.58, kaksi minuuttia ennen aselevon alkamista. Kaikki teoksen kuvat ovat mustavalkoisia. ===Talvisodan kuvat=== Ensimmäinen talvisodan kuva on Unio Hiitosesta itsestään Helsingissä 8. joulukuuta 1939. Talvisodasta teoksessa on yhteensä vain 15 kuvaa, viimeinen niistä on kotiutuksesta Utissa 14. heinäkuuta 1940. ===Jatkosodan kuvat=== Suurin osa valokuvista on jatkosodan ajalta, niitä on lähes kaksi ja puolisataa. Ensimmäinen kuva on Joutsenon Suokumaalta 23. heinäkuuta 1941 ja viimeinen "jatkosodan viimeiseksi muistokuvaksi" merkitty Koirinojalta 4. syyskuuta 1944. Valokuvia teoksessa on paitsi rintamamiehistä tavallisissa toimissaan ja pontikan keitossakin, myös muun muassa sotavangeista, desanteista, lotista, evakoista ja tunnetuista paikoista kuten Ilja Repinin huvilasta ja hautapaikasta Kuokkalassa. Kotirintaman kuvia jatkosodan ajalta teoksessa ei ole juuri lainkaan ja vain muutamassa kuvassa kuten Mäkriällä kesällä 1943 (s. 85–87) ja keväällä 1944 (s. 112–113) sekä Vitelessä kesäkuussa 1944 (s. 133) on esillä siviiliväestöä. Myöskään suomalaisten järjestämän siviilihallinnon kuvia ei juuri ole, poikkeuksena Aunuslinnassa itsenäisyyspäivänä 1943 otettu valokuva (s. 106). Unio Hiitonen esiintyy sen sijaan itse varsin monessa kuvassa. ===Lapin sodan kuvat=== Lapin sodasta tai "Lapin saksalaissodasta", kuten Hiitonen sitä nimittää, teoksessa on 41 kuvaa. Ensimmäinen kuva on otettu heti 5. syyskuuta 1944 Välimäellä ja viimeinen taas Helsingissä 12. marraskuuta 1944 "läksiäiskorvikkeella erojaistunnelmissa ravintola Fenniassa". Limingassa, Oulussa, Kiimingissä, Haukiputaalla, Iissä ja Simossa otetut valokuvat edeltävät varsinaisten taistelujen aikana Kemissä, Torniossa ja Tervolassa otettuja kuvia. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1979 kirjat Luokka:Sotakirjat Luokka:Kuvateokset
Anna-Riikka Carlson

Anna-Riikka Carlson (s. 7. marraskuuta 1974 Masku) on suomalainen kirjankustantaja. Hän työskentelee WSOY:n kotimaisen kaunokirjallisuuden kustantajana. Carlson valmistui ylioppilaaksi 1993 ja filosofian maisteriksi Turun yliopistosta vuonna 2000 pääaineenaan suomen kieli ja sivuaineinaan muun muassa kotimainen kirjallisuus ja yleinen kirjallisuustiede. Carlson aloitti uransa kustannustoimittajana WSOY:n Yritysjulkaisut -yksikössä, mistä hän siirtyi Art House -kustantamoon. Carlson perusti Avain-kustantamon ja toimi sen kustannuspäällikkönä 2003–2012. Turun yliopiston humanistinen tiedekunta valitsi Avain-kustantamon vuoden 2009 humanistiteoksi. Vuonna 2010 Carlson myi Avaimen BTJ Finlandille. Carlson aloitti WSOY:n kotimaisen kaunokirjallisuuden kustannuspäällikkönä 2012. Hän on toiminut Suomen Kirjasäätiön hallituksen puheenjohtajana, WSOY:n kirjallisuussäätiön hallituksen jäsenenä, Suomen Kulttuurirahaston hallintoneuvoston jäsenenä ja Väinö Linnan seuran hallituksen jäseneä. Vuonna 2020 Carlson sai Suomi-palkinnon ensimmäisenä kustantajana. Carlsonin veli on tennispelaaja Jarkko Nieminen. ==Teokset== * * * ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Mehr, Marissa: Elämä kirjoissa Turun ylioppilaslehti. 6.9.2012. Luokka:Suomalaiset kirjankustantajat Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Paola Barbara

Paola Barbara (oikealta nimeltään Paola Proto, 22. heinäkuuta 1912 Rooma – 2. lokakuuta 1989 Anguillara Sabazia) oli italialainen näyttelijä. Barbaran ensimmäinen pieni rooli oli Giovacchino Forzanon elokuvassa Campo di maggio (1935). Varsinaisesti hänen uransa alkoi hänen itsensä rahoittamasta elokuvasta Amazzoni bianche (1936), jonka ohjasi Gennaro Righelli. 1930-luvun lopulla Barbara oli yksi Italian suosituimmista elokuvanäyttelijöistä. Hänen parhaana näyttelijänsuorituksenaan pidetään Amleto Palermin ohjaamaa melodraamaa La peccatrice (1940). Toisen maailmansodan loppuvaiheessa Barbara muutti miehensä, elokuvaohjaaja Primo Zeglion kanssa Espanjaan, jossa hän näytteli useissa elokuvissa. Hän palasi Italiaan pysyvästi vuonna 1949. Barbara esitti sivuosia monissa viihde-elokuvissa ja käytti 1960-luvulla miehensä ohjaamissa spagettiwesterneissä taiteilijanimeä Pauline Baards. Hän työskenteli myös teatterissa ja televisiossa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Internet Movie Database: Paola Barbara Luokka:Italialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1912 syntyneet Luokka:Vuonna 1989 kuolleet
Levantin valloituksen rintama

Levantin valloituksen rintama () on jihadistijärjestö, joka aiemmin tunnettiin nimellä al-Nusran rintama. Tammikuussa 2017 Levantin valloituksen rintama muodosti neljän muun islamistijärjestön kanssa ”Levantin vapautusjärjestön” Hayat Tahrir al-Šamin. == Järjestön synty == Jabhat Fateh al-Sham taistelee Syyrian hallitusta vastaan, koska haluaa luoda maahan islamilaisen valtion. Järjestö koostuu monesta alaryhmästä. Siihen kuuluu noin 15000 taistelijaa. Järjestö aloitti vuonna 2012 Jabhat al Nusran nimellä ja menestyi tuolloin taistelukentällä paremmin kuin muut kapinallisryhmät. Järjestö liittyi vuonna 2015 "Syyrian valloituksen armeijaan". Järjestö erosi al-Qaidasta jolloin siitä tuli nykyinen Jabhat Fateh al-Sham. Järjestö on Isisin vihollinen. == Lähteet == Luokka:Al-Qaida Luokka:Syyrian sisällissota Luokka:Jihadistijärjestöt
Korkeasti koulutettujen työttömyyskassa KOKO

Korkeasti koulutettujen työttömyyskassa KOKO (31.3.2019 asti IAET-kassa) on Suomen toiseksi suurin palkansaajien työttömyyskassa (tilanne 2017 lopussa). Vuoden 2017 lopussa tähän akavalaiseen työttömyyskassaan kuului yli 193 700 jäsentä. Finanssivalvonnan vahvistama KOKO kassan vuosijäsenmaksu vuodelle 2022 on 63 euroa. Työttömyyskassan suorajäsenet maksavat tämän maksun työttömyyskassalle. Useat kassan jäsenistä ovat myös ammattiliittonsa jäseniä, ja liitto vakuuttaa jäsenensä työttömyyskassassa. == KOKO kassan jäsenjärjestöt vuonna 2022 == Jäsenjärjestöjen jäsenet maksavat kassan vuosimaksun osana ammattiliittonsa jäsenmaksua. Korkeasti koulutettujen työttömyyskassa KOKO:n jäsenjärjestöt ovat: * Akavan Yleinen Ryhmä (AYR) * DIFF - Ingenjörerna i Finland * Insinööriliitto (IL) * Myynnin ja markkinoinnin ammattilaiset ry (MMA) * Ornamo * Rakennusinsinöörit ja -arkkitehdit (RIA) * Suomen Arkkitehtiliitto (SAFA) * Suomen Ekonomit * Suomen Optometrian Ammattilaiset (SOA) * Suomen Proviisoriyhdistys * Suomen Rakennusinsinöörien Liitto RIL * Tekniikan akateemiset (TEK) * Tekniska Föreningen i Finland (TFiF) * Tradenomiliitto (TRAL) * Yksityisalojen Esimiehet ja Asiantuntijat (YTY) == Lähteet == Luokka:Työttömyyskassat
Tuomas Kesälä

Tuomas ”Tumppu” Kesälä (s. 1972http://www.teos.fi/kirjailijat/mari-k%C3%A4tk%C3%A4,-ulla- piispanen,-tuomas-kes%C3%A4l%C3%A4-ja-sari-airola.html Viitattu 22.5.2018.) on suomalainen pianisti, kapellimestari, säveltäjä ja sovittaja. Hän on toiminut muusikkona monissa televisio-ohjelmissa, pisimpään MTV3:n musiikkiohjelmassa BumtsiBum! vuosina 2002–2005.Bumtsibum palaa televisioon ilman Marco Bjurströmiä – ”Ymmärsin, että olen liian vanha”, Helsingin Sanomat 18.10.2016. Viitattu 29.11.2016. Kesälä valmistui musiikin maisteriksi Sibelius-Akatemian musiikkikasvatuksen osastolta vuonna 2008. Hän on 1990-luvulta lähtien toiminut muusikkona tai kapellimestarina monenlaisissa kevyen musiikin, taidemusiikin ja lastenmusiikin hankkeissa muun muassa seuraavien artistien kanssa: Eija Ahvo, Susanna Haavisto, Eeva-Leena Pokela, Satu Sopanen, Mari Kätkä, Huvitutti-orkesteri, Jean S., Heidi Herala, A. Aallon Rytmiorkesteri, Gebardi, Milana Misic, Riku Niemi Orchestra, Turun kaupunginorkesteri, Arja Koriseva, Siina Hirvonen, Pepe Willberg, Hannu Lehtonen, Pentti Hietanen ja Amadeus Lundberg. Tuomas Kesälä on toiminut yhtyeenjohtajana tai kapellimestarina useissa teattereissa. Näitä ovat Lilla Teatern, Teatteri Avoimet Ovet, Unga Teatern, Svenska Teatern, Teatteri Pieni Suomi, Helsingin Kaupunginteatteri ja Suomen Kansallisteatteri.Tuomas Kesälä, opettajat, Step Up School. Viitattu 29.11.2016. Televisiomuusikon työt Kesälä aloitti kapellimestarina Lasten laulukaupunki -festivaaleilla Salossa vuosina 1995–2000. Hän oli myös kapellimestarina Iskelmäprinssi-sarjassa 1998, muusikkona Koivula ja tähdet -sarjassa 2000. Tuomas Kesälä on toiminut kapellimestarina myös Ikaalisissa Kultainen Harmonikka- ja Primus Ikaalinen -finaaleissa 2013–2014. Vuodesta 1999 lähtien Kesälä on toiminut pianonsoiton vapaan säestyksen tuntiopettajana Sibelius-Akatemian musiikkikasvatuksen osastolla. Hän on myös säveltänyt ja sovittanut materiaalia Musiikin aika 1–6 -oppikirjasarjaan (1998). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Tuomas Kesälä Discogs-äänitetietokannassa * Luokka:Suomalaiset pianistit Luokka:Suomalaiset laulajat Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Suomalaiset kapellimestarit (viihdemusiikki) Luokka:Suomalaiset musiikkipedagogit Luokka:Suomalaiset säveltäjät Luokka:Suomalaiset sovittajat Luokka:Elävät henkilöt
Scott Tolzien

Scott Jeffery Tolzien (s. 4. syyskuuta 1987 Rolling Meadows, Illinois) on yhdysvaltalainen entinen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hänen pelipaikkansa oli pelinrakentaja. Tolzien pelasi urallaan seitsemän kautta NFL-liigassa ollen eri joukkueiden varapelinrakentajana. Tolzien pelasi amerikkalaista jalkapalloa yliopistotasolla Wisconsin Badgersissa. Hän liittyi San Diego Chargersiin varaamattomana vapaana pelaajana vuonna 2011, muttei mahtunut joukkueen lopulliseen kokoonpanoon harjoituskauden jälkeen. Sen sijaan San Francisco 49ers palkkasi hänet kolmanneksi pelinrakentajaksi kahden kauden ajaksi. Kaudeksi 2013 Tolzien siirtyi Green Bay Packersiin, jossa hän pelasi uransa ensimmäisen NFL-ottelun. Tolzien edusti Packersia kolme kautta. Uransa viimeiset kaksi kautta 2016 ja 2017 Tolzien pelasi Indianapolis Coltsissa. Hän ei pelannut tämän jälkeen missään ja keväällä 2019 hän virallisesti lopetti uransa. ==Lähteet== Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Yhdysvaltalaiset amerikkalaisen jalkapallon pelaajat Luokka:Elävät henkilöt
Maria Solheim

Maria Solheim (s. 19. tammikuuta 1982 Alsvåg, Øksnes, Vesterålen) on norjalainen laulaja-lauluntekijä. Kiertävä muusikko löysi Solheimin pienestä kalastajakylästä hänen ollessaan 15-vuotias. Solheim on julkaissut viisi sooloalbumia. == Ura == Solheim allekirjoitti ensimmäisen levytyssopimuksensa vuonna 1999 Kirkelig Kulturverksted -levy-yhtiön kanssa ollessaan vain 17-vuotias. Ensimmäinen albumi julkaistiin kaksi vuotta myöhemmin. Solheim tekee säännöllisesti kiertueita Norjassa ja Saksassa. Hänen musiikkiaan on ollut myös esillä BECK-mangasarjan pohjalta tehdyssä anime-elokuvassa. Vuonna 2006 Solheim päätti vetäytyä hetkeksi julkisuudesta keskittyäkseen avioitumiseensa ja tyttäreensä. Vuonna 2009 hänen kappaleensa ”Rom for alle” sai Hans Erik Dyvik Husbyn kanssa jaetun ensimmäisen sijan VG-listalla. Jos mukaan lasketaan myös vuoden 2009 joululista, kappale pysyi ensimmäisellä sijalla yhteensä kolme viikkoa. 22\. heinäkuuta 2011 tapahtuneen Oslon pommi-iskun ja Utøyan verilöylyn jälkeen Solheim esitti Oslossa järjestetyssä Utøyan muistotilaisuudessa kappaleet ”Mitt lille land” ja ”Barn av regnbuen”. Solheim julkaisi vuonna 2012 viidennen sooloalbuminsa In The Deep. == Diskografia == === Sooloalbumit === * 2001: Barefoot (Kirkelig Kulturverksted) * 2002: Behind Closed Doors (Kirkelig Kulturverksted) * 2004: Frail (Kirkelig Kulturverksted) * 2006: Will There Be Spring (Kirkelig Kulturverksted)Maria Solheim | Discography Discocs.com. * 2012: In The Deep (MBN / Universal)Pettersen, Julia (2012-10-15). Maria Solheim brenner inne med mye god pop. Dagbladet === Singlet === * 2007: Wildest Day (Strange Ways Records) * 2009: Rom for alle (duo Hans Erik Dyvik Husbyn kanssa) === Muiden taiteilijoiden kanssa === * 2011: Mitt lille land (Sony Music) == Esiintyjänä == * 2002: Bagateller (Folk & Røvere) * 2002: Stolpesko (useita artisteja) * 2003: Paradigms (Extol) * 2003: Salmer for Gud og hvermann (useita artisteja) * 2004: Kind Of Cold (Meister) * 2005: On a Bridge Between Clouds (Mujaji) * 2008: Alleviat (Benea Reach) * 2013: Aura (Benea Reach) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset verkkosivut * Saksankielinen fanisivu * Ranskankielinen fanisivu * Facebook-profiili Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Norjalaiset lauluntekijät Luokka:Norjalaiset laulajat
Matti Lukkarila

Matti Juhani Lukkarila (s. 12. tammikuuta 1955 Utajärvi) on suomalainen elokuvatutkija. Hän on toimi vuodesta 1993 vuoteen 2022 Kansallisen audiovisuaalisen instituutin ja sen edeltäjän Suomen elokuva-arkiston johtajana.Savonen, Tuomas: 50 vuotta huomenna: Filmikärpänen puri oululaispoikaa , Turun Sanomat 11.1.2005. Viitattu 27.11.2016. ==Henkilöhistoria== Matti Lukkarila syntyi vaihdemies Heikki Lukkarilan ja Martta Isoahon perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1980 on Liisa Sinikka Härmä. Lukkarila varttui Oulussa ja innostui elokuvista jo koulupoikana. Vuonna 1974 ylioppilaaksi tullut Lukkarila opiskeli Oulun yliopistossa ja vuodesta 1985 Länsi-Berliiniissä ja eteni tohtoritutkintoon asti. Oulun yliopistossa 1991 tarkastetun väitöskirjan aiheena olivat unkarilaisen Béla Balázsin elokuvateoriat. 1990-luvun alussa Lukkarila toimi vierailevana tutkijana Wisconsinin yliopiston elokuvatutkimusyksikössä Wisconsin Center for Film and Theater Research. ==Julkaisuja== *Teatterielämää Oulussa vuosina 1879–1905 : luetteloita ja hiukan tulkintaa. Oulun ja sen lähiympäristön sanataide -tutkimusprojekti, 1981. ISBN 951-99328-6-0. * Etsijät, 1983 * Kun hirviöt heräävät: kauhu ja taide, 1986 (toim. Raimo Kinisjärven kanssa) * Elokuvateorian historia: artikkelikokoelma, 1989 (toim. Raimo Kinisjärven, Tarmo Malmbergin ja Tauno Malmbergin kanssa) * Sininen valo : Béla Balázs ja hänen elokuvateoriansa, 1991 (väitöskirja, julk. Pohjoinen, ISBN 951-749-141-7) * Elävän kuvan vuosikirja 1992, 1992 (Erkki Huhtamon kanssa) * Pietarin formalistit, 2000 (toim. Tapio Riihimäen kanssa) * Valentin Vaala, 2004 (Kimmo Laineen ja Juha Seitajärven kanssa). ==Lähteet== Luokka:Valtionlaitosten johtajat Luokka:Suomalaiset elokuvatutkijat Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
New Morning

New Morning on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Bob Dylanin 11. studioalbumi. Se julkaistiin 19. lokakuuta 1970. New Morning julkaistiin vain neljä kuukautta kriitikoiden mielipiteitä jakaneen Self Portrait -albumin jälkeen. Lyhyempi New Morning sai paljon lämpimämmän vastaanoton niin faneilta kuin kriitikoiltakin. Dylanin tuttu nasaalinen ääni teki albumilla paluun. Vaikka hänellä oli hieman nasaalinen sävy äänessään ”Alberta #1” -kappaleessa Self Potraitilla, New Morning oli ensimmäinen kokonainen albumi Dylanin tutulla äänellä sitten John Wesley Hardingin vuonna 1967; Dylan oli käyttänyt country-tyyppistä sävyä äänessään sen julkaisusta lähtien. Jälkeenpäin ajateltuna albumia pidetään yhtenä Dylanin vähäsuosioisista julkaisuista, etenkin vuonna 1975 julkaistun Blood of the Tracksin jälkeen, jota usein pidetään hänen tosiasiallisena pinnallepaluuna. Albumi saavutti seitsemännen listasijoituksen Yhdysvalloissa myyden nopeasti kultaa sekä oli Dylanin kuudes ja viimeinen ensimmäisen sijan saavuttanut albumi Yhdistyneessä kuningaskunnassa aina vuonna 2009 julkaistuun Together Through Life -albumiin asti. Albumin menestynein kappale myyntimääriä katsoessa on todennäköisesti ”If Not for You”, jonka myös George Harrison nauhoitti. Harrison oli soittanut kitaraa eräällä kappaleen versiolla, jota ei kuitenkaan julkaistu kuin vasta vuonna 1991 albumilla Bootleg Series Volume 2. Se oli myös kansainvälinen menestys Olivia Newton-Johnille vuonna 1971. Myös Bryan Ferry sisällytti kappaleen Dylanesque-albumilleen. ==Vastaanotto== Kriitikot olivat nopeita kehuessaan New Morningia sen julkaisun alla. Ralph Gleasonin Rolling Stone -lehdelle tekemä arvostelu kuvasi vallinneita tunteita julistaen: "WE’VE GOT DYLAN BACK AGAIN." (Olemme saaneet Dylanin takaisin.) Vain muutamat kriitikot sijoittivat albumin Dylanin 1960-luvun mestariteosten rinnalle, mutta sitä pidettiin merkittävänä parannuksena edeltäjäänsä nähden. Sillä Self Potraitin julkaisusta oli kulunut vain neljä kuukautta, monet kriitikot eivät voineet vastustaa albumien vertailua keskenään. "Mikäli mietitte, kuinka ehdoton omakuva oli, täältä saapuu sen peilikuva neljä kuukautta myöhemmin", Robert Christgau kirjoitti, ennen kuin antoi albumille arvosanaksi A-. Kun New Morning lähestyi valmistumistaan, Dylan ja hänen managerinsa, Albert Grossman, purkivat liikesuhteensa 17. kesäkuuta 1970. Grossman säilytti tiettyjä oikeuksia aikaisemmista sopimuksista, mukaan lukien rojaltit hänen hallinnan alla tehdyistä teoksista, mutta heidän julkaisuyhtiönsä, Big Sky Music, tultiin korvaamaan Ram’s Horn Musicilla ennen vuoden 1971 loppua, mikä merkitsi kaiken yhteisomistuksen loppumista julkaisun saralla. Dylan tuli saamaan täyden hallinnan omasta urastaan ja musiikinjulkaisustaan. Toinen kiivas sopimusneuvottelu odotti vuonna 1972 CBS:n kanssa. Dylanin uran hiljaisin aikakausi kesti kyseisten neuvottelujen loppumiseen asti. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Bob Dylanin albumit Luokka:Vuoden 1970 albumit
Sininen Risti (järjestö)

Sininen Risti on vuonna 2015 perustettu rekisteröity yhdistys, jonka tavoitteena on järjestää apua vähävaraisille Suomen kansalaisille. Yhdistys väittää olevansa poliittisesti sitoutumaton. Sinisen Ristin iskulause kuuluu: Avaimena parempaan arkeen. Yhdistys sai perustamisvaiheessa vain hieman näkyvyyttä, senkin paikallislehdistä. == Toiminta == Sininen Risti perustettiin apua tarvitsevia Suomen kansalaisia varten tarjoamaan matalan kynnyksen avun pyytämisen. Yhdistys rahoittaa toimintansa jäsenmaksuilla ja lahjoituksilla. Lahjoitukset saadaan yksityishenkilöiltä, yhteisöiltä ja yrityksiltä. Kaikilta Sinisen Ristin toiminnassa mukana olevilta vaaditaan vaitiololupaus. == Hallinto == Sinisen Ristin hallituksen puheenjohtajana vuonna 2016 toimi Markus Jukarainen. Hallituksen lisäksi yhdistyksellä on ryhmä aluevastaavia, joiden vastuulla on eri maantieteelliset alueet ja paikallinen jäsenhankinta. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset avustusjärjestöt
Stefan Jarl

Stefan Jarl (18. maaliskuuta 1941 Skara, Länsi-Götanmaa) on ruotsalainen elokuvantekijä ja kirjailija, joka tunnetaan erityisesti dokumentaristina. Jarl tunnetaan provosoivista yhteiskunnallisista elokuvistaan, jotka ovat herättäneet keskustelua myös elokuvantekijän roolista ja dokumenttielokuvaa tehtäessä sallituista menetelmistä. Hänen elokuviaan on palkittu ympäri maailmaa ja Euroopan elokuva-akatemia on palkinnut hänet Felix-palkinnolla elämäntyöstään.Stefan Jarl Vaasassa, Vaasalaisia.info 9.11.2008. Viitattu 27.11.2016. Stefan Jarl suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon estetiikassa ja opiskeli sitten Svenska Filminstitutetin elokuvakoulussa 1965–1967. Jo vuosia aiemmin hän toimi Arne Sucksdorffin apulaisohjaajana muun muassa elokuvassa Metsien hurjat (1961). Sucksdorffin myötävaikutuksella Jarl kiinnostui luonnon ja ihmisen vuorovaikutuksesta, joka on teemana hänen elokuvissaan Luonto kostaa (1983), Uhka (1987) ja Minä olen soturisi (1997). Uransa alussa Jarl tuli tunnetuksi kolmesta ruotsalaisia nuoria ja sittemmin syrjäytyneitä aikuisia seuraavasta dokumenttielokuvastaan Dom kallar oss mods (1968), Huumeinen elämä (1979) ja Kapinallisten perintö (1993). ==Filmografiaa== *1968: Dom kallar oss mods (pitkä dokumentti) *1979: Huumeinen elämä (Ett anständigt liv, pitkä dokumentti) *1983: Luonto kostaa (Naturens hämnd, pitkä dokumentti) *1984: Yksi meistä (En av oss, lyhyt dokumentti) *1987: Uhka (Uhkkadus, pitkä dokumentti) *1990: Goda människor *1991: Jåvna, renskötare år 2000 (lyhyt dokumentti) *1993: Kapinallisten perintö (Det sociala arvet) *1997: Minä olen soturisi (Jag är din krigare, pitkä näytelmäelokuva) *1998: Liv till varje pris (pitkä dokumentti) *2003: Terrorister – en film om dömda (yhdessä Lukas Moodyssonin kanssa) *2010: Alistuminen (tv-esityksessä nimellä Kemikaalikuorma,Kemikaalikuorma, Yle Areena. Viitattu 27.11.2016. Underkastelsen, pitkä dokumentti) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Stefan Jarlin verkkosivusto * ==Kirjallisuutta== *”Taiteilijan tehtävä on sabotoida – Stefan Jarlin ja Carl Henrik Svenstedtin kirjeenvaihtoa”, Filmihullu 1/2009. Luokka:Ruotsalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Erityiskoulutettujen työttömyyskassa

Erityiskoulutettujen työttömyyskassa (Erko) on noin 85 000 jäsentään edustava palkansaajien työttömyyskassa. Finanssivalvonnan vahvistama Erko- työttömyyskassan vuosijäsenmaksu vuodelle 2017 on 92,50 euroa. Pääosa työttömyyskassan jäsenistä on liittynyt mukaan ammattiliittonsa kautta. Yksilöjäseniä kassalla on noin 4 000. ==Erkon jäsenjärjestöt vuonna 2016== Jäsenjärjestöjen jäsenet maksavat Erkon vuosimaksun osana ammattiliittonsa jäsenmaksua. Työttömyyskassa Erko jäsenjärjestöjä olivat 2016: * Agronomiliitto * Akavan Erityisalat * Akavan sairaanhoitajat ja Taja * Diakoniatyöntekijöiden Liitto * Kirkon akateemiset – Kyrkans akademiker (AKI) * Kirkon Hallintovirkamiehet * Kirkon Nuorisotyöntekijöiden Liitto (KNT) * Luonnontieteiden akateemisten liitto (LAL; * järjestöfuusio: 1.1.2017 osaksi Loimua) * Metsänhoitajaliitto (* järjestöfuusio: 1.1.2017 osaksi Loimua) * Sosiaalialan korkeakoulutettujen ammattijärjestö Talentia * Suomen Farmasialiitto * Suomen Lentoemäntä- ja Stuerttiyhdistys (SLSY) * Suomen Puheterapeuttiliitto * Suomen Työterveyshoitajaliitto * Upseeriliitto * Yhteiskunta-alan korkeakoulutetut * Vuoden 2017 alusta alkaen kaksi aiempaa Erkon jäsenjärjestöä (LAL ja Metsänhoitajaliitto) yhdistyy Ympäristöasiantuntijoiden keskusliiton kanssa uudeksi akavalaiseksi ammattiliitoksi nimeltään Luonnon-, ympäristö- ja metsätieteilijöiden liitto Loimu. Loimu tulee jäsenjärjestöksi Erkoon vuoden 2017 alusta alkaen, jolloin uuden ammattiliiton muodostaneiden LALin ja Metsänhoitajaliiton jäsenyys vastaavasti loppuu Erkossa. ==Lähteet== Luokka:Työttömyyskassat
Pieve Vergonte

Pieve Vergonte on kunta Pohjois-Italiassa Verbano-Cusio-Ossolan maakunnassa Piemonten alueella. Pieven naapurikunnat ovat Anzola d'Ossola, Calasca- Castiglione, Massiola, Piedimulera, Premosello-Chiovenda, Valstrona ja Vogogna. Tiedosto:Stabilimento rumianca.jpg|Pieve Vergonten kemikaalitehdas. Tiedosto:Miniere d'oro.jpg|Val Toppan kultakaivos Pieve Vergontessa. == Lähteet == Luokka:Verbano-Cusio-Ossolan maakunnan kunnat
Quarna Sopra

Quarna Sopra on kunta Pohjois-Italiassa Verbano-Cusio-Ossolan maakunnassa Piemonten alueella. Quarnan naapurikunnat ovat Germagno, Loreglia, Omegna, Quarna Sotto ja Valstrona. == Lähteet == Luokka:Verbano-Cusio-Ossolan maakunnan kunnat
Kokkila (täsmennyssivu)

Kokkila voi tarkoittaa: * Kokkila, kylä entisessä Perniön kunnassa * Kokkila, Salon kylä ** Kokkilan lossi, Kokkilan kylän ja Kemiön saaren välillä liikennöivä lossi == Henkilöitä == * Ilpo Kokkila (s. 1947), SRV-yhtiöiden pääomistaja ja vuorineuvos * Jaakko Kokkila (1896–1974), jääkärikapteeni * Jesper Kokkila (s. 1998), jääkiekkoilija * Juho Kokkila (1894–1971), jääkäriluutnantti * Timo Kokkila (s. 1961), sarjakuvapiirtäjä Luokka:Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
USS Jeannette (1878)

USS Jeannette oli napatutkimusalus, joka vuosina 1879–1881 teki George W. De Longin komennossa huono-onnisen matkan arktisille alueille. Juututtuaan jäihin ja ajelehdittuaan lähes kaksi vuotta Itä-Siperian merellä alus pääsi irti jäistä, mutta juuttui uudestaan, murskaantui ja upposi.Gorshkov s. 23 Uppoamispaikka on 560 kilometrin päässä Siperian pohjoisrannikolta. De Long ja suurin osa miehistöstä pääsi maihin Lenajoen suistoon, mutta myöhemmin monet menehtyivät, De Long heidän joukossaan.USS Jeannette Expedition, History.navy.mil == Valmistus == Britannian amiraliteetti tilasi 8. huhtikuuta 1859 HMS Pandoraksi nimetyn aluksen Pembroken telakalta, missä köli laskettiin 30. maaliskuuta 1860. Alus laskettiin vesille 7. helmikuuta 1861 ja otettiin palvelukseen 19. maaliskuuta 1863 Portsmouthissa ensimmäisenä päällikkönään William Fitzherbert Ruxton.Winfield 2014 s. 359-360 == Palvelus == Palvelukseen otettaessa alus määrättiin palvelukseen Afrikan länsirannikolle. Aluksen päällikkönä oli 18. joulukuuta 1865 Ernest Augustus Travers Stubbs. Se poistettiin palveluksesta 21. helmikuuta 1867 Portsmouthissa. Alus palautettiin palvelukseen 24. elokuuta 1868 päällikkönään John Burgess ja sijoitettiin Länsi-Afrikan asemalle, mistä se siirrettiin huhtikuussa 1869 Välimerelle. Alus poistettiin palveluksesta 36. heinäkuuta 1872. Alus myytiin 13. tammikuuta 1875 napa-alueen tutkimusalukseksi tutkimusmatkailija Allen Youngille, joka myi sen 1878 The New York Heraldin omistajalle James Gordon Bennettille, joka antoi sille uuden nimen Jeannette. Alus purjehti Arktiksella Yhdysvaltojen lipun ja merilakien alla, mutta Bennett oli omistajana vastuussa tutkimusmatkan kustannuksista.Jeannette (1879-1881). Naval Historical Center Venäläinen seikkailija ja julkisuudenhenkilö Andrei Horošov kertoi vuonna 2015 aikeistaan nostaa Jeannette ylös Venäjän ja Yhdysvaltojen ystävyyden eleenä. ==Lähteet== * * ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * George W. De Long, The voyage of the Jeannette. The ship and ice journals of George W. De Long, lieutenant-commander U.S.N. and commander of the Polar expedition of 1879-1881, Julkaistu 1884 (Internet Archive) Luokka:Tutkimusalukset Luokka:Yhdysvaltain laivaston sotalaivat
USS Jeannette

USS Jeannette on ollut kahden Yhdysvaltojen laivaston aluksen nimi: *USS Jeannette (1878), alkujaan Kuninkaallisen laivaston tykkivene HMS Pandora, joka purjehti Yhdysvaltojen lipun alla Arktikselle ja upposi siellä 1881 *USS Jeannette (SP-149), laskettiin vesille 1905, siirtyi Yhdysvaltojen laivastolle 1917 ja myytiin 1920 ==Katso myös== *USS Jeannette Skinner (ID-1321), Yhdysvaltain laivaston rahtilaiva *Jeannette, etunimi
Jeannette (täsmennyssivu)

Jeannette tarkoittaa seuraavia: * Jeanette, Jeannette, etunimi * USS Jeannette, kahden Yhdysvaltojen laivaston aluksen nimi * Jeannette, sukunimenä: ** Gunnar Jeannette (s. 1982), yhdysvaltalainen kilpa-autoilija
Corwin

Corwin tarkoittaa seuraavia: * Thomas Corwin (1794–1865), yhdysvaltalainen poliitikko * Norman Corwin (1910–2011), yhdysvaltalainen käsikirjoittaja * USRC Thomas Corwin, Yhdysvaltojen laivaston alus * USS Corwin, Yhdysvaltojen sisällissodan aikainen alus
Vaigatš (täsmennyssivu)

Vaigatš tarkoittaa seuraavia: * Vaigatš, saari Venäjän Arktiksella * Vaigatš, vuonna 1909 valmistunut venäläinen jäänmurtaja * Vaigatš, vuonna 1989 valmistunut venäläinen jäänmurtaja
Vaigatš (jäänmurtaja 1909)

thumb|300px|Sisaralukset Vaigatš ja Taimyr 1913 Emman satamassa, kun ne olivat palanneet tutkimusretkeltä, jolla ne löysivät uuden saaren. Vaigatš oli venäläinen jäänmurtaja, joka rakennettiin Venäjän keisarilliselle laivastolle Pietarissa 1909. Se oli nimetty Venäjän Arktiksella sijaitsevan Vaigatšin saaren mukaan. Se oli 1 320-tonninen, 1 200 hevosvoiman alus. Se upposi 1918 Jenisein suulla.Terence Armstrong The Northern Sea Route: Soviet Exploitation of the North East Passage s. 71 (Google Books) Vaigatšin sisaralus oli Taimyr. Alusta komensi Konstantin Loman sen rantautuessa Taimyrin kanssa Wrangelinsaarelle 1911. Alus oli ollut hydrografisella tutkimusretkellä, ja kun tilanne salli, se poikkesi saarelle. Ryhmä oli ensimmäinen tutkijaryhmä saarella 30 vuoteen.Gorshkov s. 25 Aluksen lääkäri Eduard Arngold kirjasi historiallisen maihinnousun muistiin ja kertoi saarella tehdystä tutkimuksesta. Samalla tarkennettiin aiemmin amerikkalaisten laatimaa saaren karttaa.Gorshkov s. 25–26 ==Lähteet== Luokka:Jäänmurtajat
Yliluoma

Yliluoma on kylä Kauhavan kaupungissa Etelä-Pohjanmaalla, entisen Ylihärmän kunnan alueella. Yliluoma sijaitsee 10 kilometriä Ylihärmän keskustasta Ylistaron suuntaan seututien 723 varrella. Yliluomaan kuuluvat myös Heikkola, Pränni ja Harju sekä Vakoperä. Asukkaita on noin 110, talouksia 43 ja vapaa- ajan asuntoja noin 10. Yliluoma valittiin vuoden eteläpohjalaiseksi kyläksi 2015. == Aiheesta muualla == * Yliluoman kyläsivut Luokka:Ylihärmän kylät Luokka:Vuoden eteläpohjalaiset kylät
Julkis- ja yksityisalojen työttömyyskassa

Julkis- ja yksityisalojen työttömyyskassa (JYTK, 1.1.2015 saakka Julkis- ja yksityisalojen toimihenkilöiden työttömyyskassa) on noin 55 000 jäsentään edustava palkansaajien työttömyyskassa. Finanssivalvonnan vahvistama työttömyyskassan jäsenmaksu oli 7,90 euroa kuukaudessa vuodelle 2016. Pääosa työttömyyskassan jäsenistä on liittynyt mukaan ammattiliittonsa kautta. Työttömyyskassan jäseneksi voi liittyä yksilöjäsenenä myös kuulumatta JYTK:n jäsenjärjestöön. ==JYTK:n jäsenjärjestöt vuonna 2016== Jäsenjärjestöjen jäsenet maksavat JYTK-vuosimaksun yleensä osana ammattiliittonsa jäsenmaksua. Julkis- ja yksityisalojen työttömyyskassan jäsenjärjestöjä - jotka pääsääntöisesti ovat toimihenkilökeskusjärjestö STTK:n jäsenjärjestöjä - olivat 2016: * Agrologien liitto * Julkis- ja yksityisalojen toimihenkilöliitto (JYTY) * Maataloustoimihenkilöjärjestöjen liitto (MTJL) * Meijerialan Ammattilaiset (MVL) *METO - Metsäalan Asiantuntijat * Suomen Konepäällystöliitto (SKL) * Suomen Laivanpäällystöliitto (SLPL) ==Lähteet== Luokka:Työttömyyskassat