EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Chameleon

Chameleon on saksalaisen metallimusiikkia esittävän Helloween-yhtyeen viides studioalbumi. Chameleon on eittämättä Helloweenin uran musiikillisesti kokeellisin studioalbumi. Se eroaa huomattavasti yhtyeelle ominaisesta, raskaammasta power metal-musiikista, ja se lähentelee musiikillisesti lähinä progressiivista rockia ja lähentelee ajoittain jopa popmusiikkia. Vaikka yhtyeen musiikki oli kehittynyt kevyempään suuntaan jo vuoden 1991 studioalbumilla Pink Bubbles Go Ape, Chameleonilla esiteltiin täysin uudenlainen Helloween. Musiikillisen tyylisuunnan jopa radikaali muutos vieraannutti monia yhtyeen faneja, minkä vuoksi Chameleonin myynti jäi varsin suppeaksi. Se on myyntiluvuiltaan kaikkien aikojen kehnoimmin menestynyt Helloweenin studioalbumi, ja samalla myös viimeinen studioalbumi jolla laulaja Michael Kiske sekä rumpali Ingo Schwichtenberg esiintyvät. Chameleon esitteli musiikillisesti sekä poikkeuksellista Helloweenia että poikkeuksellista metallimusiikkia. Albumin materiaali sisältää esimerkiksi syntetisaattoreita, viuluja, urkuja, puhallinsoittimia, akustisia kitaroita ja jopa lapsikuoron laulua yhdistettynä swingin, kantrin, grungen, progressiivisen rockin ja popin elementteihin. Chameleonia seuranneen kiertueen lipunmyynti kärsi albumin uuden tyylisuunnan vuoksi enemmän kuin kertaakaan Helloweenin historiassa. Yhtye konsertoi albumin tiimoilta myös Suomessa esiintyen Helsingin Kulttuuritalolla 14. syyskuuta vuonna 1993. Kiertueen päätyttyä sekä Kiske että Schwichtenberg saivat lähteä yhtyeestä, ja heidät korvattiin Andi Derisillä ja Uli Kuschilla, ja vuonna 1994 ilmestyneellä Master of the Rings- studioalbumilla Helloween teki paluun raskaaseen musiikkiin. Albumilta julkaistiin vuoden 1993 aikana neljä singleä; "When the Sinner", "Step Out of Hell", "Windmill" ja "I Don't Wanna Cry No More", joista "Step Out of Hell" julkaistiin ainoastaan Japanissa. == Kappaleet == # "First Time" (Weikath) – 5:30 # "When The Sinner" (Kiske) – 6:54 # "I Don't Wanna Cry No More" (Grapow) – 5:11 # "Crazy Cat" (Grapow) – 3:29 # "Giants" (Weikath) – 6:40 # "Windmill" (Weikath) – 5:06 # "Revolution Now" (Weikath) – 8:04 # "In The Night" (Kiske) – 5:38 # "Music" (Grapow) – 7:00 # "Step Out of Hell" (Grapow) – 4:25 # "I Believe" (Kiske) – 9:12 # "Longing" (Kiske) – 4:15 === Laajennetun version bonuskappaleet === # "I Don't Care You Don't Care" (Weikath) – 4:01 # "Oriental Journey" (Grapow) – 5:43 # "Cut in the Middle" (Grosskopf) – 3:57 # "Introduction" (Weikath) – 3:52 # "Get Me out of Here" (Weikath) – 2:50 # "Red Socks and the Smell of Trees" (Helloween) – 10:48 # "Ain't Got Nothing Better" (Grosskopf) – 4:41 # "Windmill" (Demoversio) (Weikath) – 5:28 == Kokoonpano == * Michael Kiske – laulu * Michael Weikath – kitara * Roland Grapow – kitara * Markus Grosskopf – basso * Ingo Schwichtenberg – rummut Kutsutut * Axel Bergstedt – kapellimestari, urut ("I Believe") * Lapsikuorosovitus "Johann Sebastian Bach" Hampuri ("I Believe") * Stefan Pintev – viulu == Arvostelut == * Allmusic: Allmusic levyarvostelu == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 1993 albumit Luokka:Helloweenin albumit
Viktor Krovopuskov

Viktor Aleksejevitš Krovopuskov (, s. 29. syyskuuta 1948) on entinen Neuvostoliittoa edustanut miekkailija ja olympiavoittaja. Hänen aseenaan oli säilä. Viktor Krovopuskov voitti säilämiekkailussa neljä olympiakultaa. Hän voitti sekä henkilökohtaisen kilpailun että joukkuekilpailun kultaa Montrealissa 1976 ja Moskovassa 1980. Henkilökohtaisen maailmanmestaruuden Krovopuskov voitti kahdesti ja joukkuemaailmanmestaruuden viidesti. ==Saavutukset== * Olympiakultaa säilän henkilökohtaisessa kilpailussa 1976 ja 1980 * Olympiakultaa säilän joukkuekilpailussa 1976 ja 1980 * MM-kultaa säilän henkilökohtaisessa kilpailussa 1978 ja 1982 * MM-kultaa säilän joukkuekilpailussa 1974, 1975, 1979, 1983 ja 1985 * MM-hopeaa säilän henkilökohtaisessa kilpailussa 1974 ja 1979 * MM-hopeaa säilän joukkuekilpailussa 1973 ==Lähteet== * * * sports123.com: miekkailun arvokisatilastoja Luokka:Neuvostoliittolaiset miekkailijat Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Color Climax

Color Climax on tanskalainen pornotuotantoyhtiö. Sen pääkonttori sijaitsee Kööpenhaminassa. Yhtiö oli määrällisesti johtava eurooppalainen pornotuottaja aina 1990-luvulle asti. Sittemmin sen tuotanto on taantunut mutta johtuen sen aikoinaan tuottaman "klassisen" 1970-luvun pornon kysynnästä yritys toimii yhä käyttäen internetiä jakelukanavana. Color Climax levitti 1970-luvulla pornoelokuvia 8 mm kaitafilmeinä. Tultaessa 1980-luvulle video syrjäytti filmin ja jotakin vanhoja elokuvia julkaistiin uudelleen videolla. Yhtiön elokuvissa kuvattiin laaja-alaisesti kaikenlaista seksiä, mutta myös eläinseksiä, transsukupuolisia ja muita harvemmin nähtyjä erikoisuuksia. Myös virtsaaminen kuvattiin tavanomaisena sukupuolisena aktina. Color Climax on myös tunnettu pornolehdistään Color Climax ja Rodox. Lehdissä julkaistut kuvat ovat yhä nähtävillä yhtiön pitämillä websivuilla ja laajasti tekijänoikeuksia rikkoen kaikkialla internetissä. ==Aiheesta muualla== * Yrityksen kotisivut Sivut sisältävät pornografiaa Luokka:Tanskalaiset yritykset
Peter Agre

Peter Agre (s. 30. tammikuuta 1949) on yhdysvaltalainen lääkäri ja tiedemies. Hänelle myönnettiin vuonna 2003 Roderick MacKinnonin kanssa jaettu Nobelin kemianpalkinto ensimmäisen akvaporiinin löydöstä 1992. Hän on Johns Hopkinsin yliopiston professori ja työskentelee myös Duke Universityssä. Agre syntyi Northfieldissä, Minnesotassa. Hän valmistui Bachelor of Arts -arvolla Augsburg Collegesta Minneapolisissa ja lopulta vuonna 1974 lääketieteen tohtoriksi Johns Hopkinsin yliopiston lääketieteellisestä Baltimoressa. Hänet valittiin Kansalliseen tiedeakatemiaan vuonna 2000 ja Yhdysvaltain taiteiden ja tieteiden akatemiaan vuonna 2003. Hänellä on ruotsalaisia ja norjalaisia sukujuuria. Agre, partiolainen, on Eagle Scout ja voittanut Distinguished Eagle Scout Awardin. Hän kannattaa tieteen vahvempaa edustusta hallituksessa ja harkitsi itse osallistumista Yhdysvaltain senaatinvaaleihin 2008. Elokuun lopussa 2007 hän kuitenkin ilmoitti päätöksenään, ettei tule asettumaan ehdolle. Yhdysvaltain senaatissa ei ole koskaan istunut Nobel-palkittua tutkijaa. Agre meni 29. maaliskuuta 1975 naimisiin Mary Macgillin kanssa. Parilla on lapsia; tytär Lydia kuoli joulukuussa 1983 ollessaan vasta vauvaikäinen.https://www.nobelprize.org/prizes/chemistry/2003/agre/auto- biography/ == Lähteet == Luokka:Nobelin kemianpalkinnon saajat Luokka:Yhdysvaltalaiset tieteilijät Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Embeth Davidtz

Embeth Jean Davidtz (s. 11. elokuuta 1965 Lafayette, Yhdysvallat) on yhdysvaltalaissyntyinen eteläafrikkalainen näyttelijä.Embeth Davidtz Biography, Photos, History. Celebrity Biography. Web Archive 2016. Viitattu 11.7.2017.Biography of Embeth Davidtz. Rotten Tomatoes. Web Archive 2009. Viitattu 11.7.2017. Davidtz syntyi Indianan osavaltion Lafayettessa, kun hänen eteläafrikkalainen isänsä oli opiskelemassa kemiantekniikkaa Purduen yliopistossa. Hänen vanhempansa, John ja Jean Davidtz, muuttivat myöhemmin Trentoniin New Jerseyhin ja lopulta takaisin Etelä-Afrikkaan, jolloin Davidtz oli yhdeksänvuotias. Davidtz valmistui Pretorian Glen High Schoolista vuonna 1983. Davidtz näytteli Etelä-Afrikassa afrikaansin- ja englanninkielisissä elokuvissa sekä teatterissa ennen kuin muutti Hollywood-uran perässä Los Angelesiin vuonna 1992. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * * Luokka:Eteläafrikkalaiset näyttelijät Luokka:Amerikaneteläafrikkalaiset Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Onkologia

Onkologia (kasvainoppi ) on syöpäsairauksia käsittelevä lääketieteen osa-alue. Potilasta hoitava onkologi voi koordinoida syöpään liittyviä asioita myös lääketieteen ulkopuolelta: mahdollisesti fysioterapiaa tai muuta kuntoutusta, tai vaikkapa syöpäsairauksiin liittyviä perinnöllisyysselvityksiä. Onkologian tutkimus- ja työskentelykohteita ovat * syövän diagnoosi * hoidot (sädehoito, solunsalpaaja- ja muu lääkehoito, hormonihoito) * saattohoito * eettiset kysymykset * seulonnat (mammografiat, keuhkokuvat). ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Egon Franke

Egon Johann Franke (23. lokakuuta 1935 – 30. maaliskuuta 2022) oli puolalainen miekkailija ja olympiavoittaja. Hänen aseenaan oli floretti. Franke sijoittui Rooman 1960 olympialaisten florettimiekkailun joukkuekilpailussa viidenneksi. Tokion 1964 olympialaisissa hän voitti henkilökohtaisessa kilpailussa kultaa ja joukkuekilpailussa hopeaa. Méxicon 1968 olympialaisissa hän sai joukkuekilpailussa pronssia. Maailmanmestaruuskilpailuissa Franke sai henkilökohtaisen kilpailun pronssia 1963 ja lisäksi useita joukkuemitaleja. ==Saavutukset== * Olympiakultaa floretin henkilökohtaisessa kilpailussa 1964 * Olympiahopeaa floretin joukkuekilpailussa 1964 * Olympiapronssia floretin joukkuekilpailussa 1968 * MM-pronssia floretin henkilökohtaisessa kilpailussa 1963 ==Lähteet== * * * * sports123.com: miekkailun arvokisatilastoja === Viitteet === Luokka:Puolalaiset miekkailijat Luokka:Puolalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
NoTV

NoTV (ohjelmatiedoissa usein NO TV) oli Kolmoskanavalla vuosina 1990–1991 esitetty, Broadcastersin tuottama nuorten aikuisten ajankohtainen makasiiniohjelma. Maanantaista perjantaihin lähetettyä ohjelmaa juonsivat vuoropäivin Baba Lybeck ja Jussi Ratsula. Ohjelma nähtiin ensimmäisen kerran 3. syyskuuta 1990 ja viimeisen 24. toukokuuta 1991. Vuonna 1991 tuotettiin Kolmoskanavalle myös "NoTV music show". Alle 30-vuotiaille kaupunkilaisnuorille suunnatussa ohjelmassa esitettiin musiikkivideoita, studiohaastatteluita, katugalluppeja sekä kolmen minuutin uutislähetys lähetyksen alussa sekä lopussa. Heimo Holopaisen huumorintajuisesti tulkitsema, subjektiivisesti uutisaiheita kommentoinut uutisankkuri Frank Pappa oli niin suosittu, että hän sai syksyllä 1991 oman nimikko-show’nsa Frank Pappa Show. Ulkomaiset musiikkivideot ja haastattelut koostettiin pääasiassa englantilaisen Vivid-musiikkiohjelman materiaalista. NoTV:n rakenne oli tarkkaan mietitty, korostaen viihteen lisäksi ajankohtaisuutta. Ohjelma käsitteli päiväkohtaisia aiheita samaan tapaan kun Iltapäivälehdet, mutta sensaatioita ei kuitenkaan haettu. NoTV:n ohjelmablokki sisälsi myös ulkomaisia sarjoja. Maanantaisin näytettiin amerikkalaisen Me hirviöt (The Munsters) -komediasarjan jaksoja ja perjantain ohjelmistoon kuului amerikkalais-englantilainen "avantgardistinen kollaasiohjelma" Buzz. Ensimmäisenä vuotenaan ohjelman kesto oli 90 minuuttia, mutta seuraavana vuonna ohjelma-aika laski tuntiin. NoTV:tä voidaan pitää MTV3-kanavalla vuosina 1995–2001 lähetetyn Jyrki-ohjelman eräänlaisena esikuvana ja ohjelman parissa työskenteli monta nykyistä mediapersoonaa. Tuottaja Juha Tynkkysen rooli helsinkiläisen radioasema Radio Cityn perustajajäsenenä ja toisena päätoimittajana toi NoTV:n toimitukseen monta Radio Cityn silloista toimittajaa. Yhteistyötä tehtiin myös ilmaisjakelulehti Cityn, Headline Oy:n ja tuotantoyhtiö VipVisionin kanssa. NoTV oli myös tuotantoyhtiö Broadcastersin ensimmäinen oma televisio-ohjelma. Sarjasta jäi elämään sananparsi "NoTV News, Frank Pappa, kosketelkaa toisianne", joka toistui lähetyksen lopussa. ==Päätoimittaja== * Juha Tynkkynen ==Juontajat== * Baba Lybeck * Jussi Ratsula ==Toimittajat== * Heimo Holopainen * Antti Isokangas * Sakke Järvenpää * Ripsa Koskinen-Papunen * Njassa * Kari Pyrhönen * Ruben Stiller * Mato Valtonen ==Ohjaajat== * Outi Larikko * Teija Paajamaa ==Kuvaajat== * Seppo Matilainen * Tomi Pulkkinen ==Lähteet== Luokka:1990-luvun suomalaiset musiikkiohjelmat Luokka:Nuortensarjat Luokka:Kolmoskanavan televisio-ohjelmat
Jorge Donn

Jorge Donn (25. helmikuuta 1947 San Juan, Argentiina – 30. marraskuuta 1992 Lausanne, Sveitsi) oli argentiinalainen balettitanssija, jonka ura oli lähes kokonaisuudessaan sidoksissa Maurice Béjart’n tuottamiin baletteihin. Häntä on luonnehditty yhdeksi nykyajan huomattavimmista tanssijapersoonallisuuksista.Keijo VIrtamo (KVo); Jorge Donn. Otavan iso musiikkitietosanakirja. T. 2. Helsinki 1977. s.78. Suoritettuaan perustavat balettiopintonsa Buenos Airesin Teatro Colónin balettikoulussa Jorge Donn liittyi vain 16-vuotiaana vuonna 1963 Brysselissä toimivan Maurice Béjart’n XX. vuosisadan Balettiin. Hänestä tuli nopeasti seurueen keskeisiä solistitanssijoita ja hän sai suorittaakseen useita päärooleja muun muassa baleteissa Yhdeksäs sinfonia (Neuvième symphonie) 1964, Romeo ja Julia 1966, Messe pour le temps présent 1967, Nijinsky, clown de Dieu 1971, Notre Faust 1975 ja Boléro 1979.Lähes täydellinen luettelo Jorge Donnin tekemistä balettirooleista löyttyy sivuilta . Vuonna 1980 Jorge Donn sai XX. vuosisadan Baletin taiteellisen johtajan tehtävät, ja Béjart'n jätettyä riitojen vuoksi Brysselin ja lähdettyä Lausanneen Donn perusti oman balettiseurueensa Europe Balletin, joka toimi kuitenkin vain muutaman kuukauden ajan. Hän päätti seurata Béjart’n toimintaa ja muutti myös Lausanneen. SIellä hän loi vuonna 1990 uudelleen suuren menestyksensä Nijinsky-baletin, joka kertoo balettitanssija Vatslav Nižinskistä. Pari vuotta tämän suurtyön jälkeen Donn kuoli AIDSiin. Jorge Donn on ollut luomassa Rudolf Nurejevin henkilöä balettielokuvassa Les Uns et les Autres, jonka ohjasi Claude Lelouche. Elokuvassa hän tanssiin Maurice Ravelin kuuluisan Boleron. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Jorge Donnille omistettu sivusto *Yksityishenkilön Jorge Donnille omistama sivusto Luokka:Balettitanssijat Luokka:Argentiinalaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Vuonna 1992 kuolleet
Viktor Ždanovitš

Viktor Ždanovitš (s. 27. tammikuuta 1938) on entinen Neuvostoliittoa edustanut miekkailija ja olympiavoittaja. Hänen aseenaan oli floretti. Ždanovitš voitti florettimiekkailussa olympiakultaa Roomassa 1960 sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että joukkuekilpailussa. Hänestä tuli tuolloin Neuvostoliiton ensimmäinen miekkailun olympiavoittaja. Toisen kerran hän voitti joukkuekilpailun olympiakultaa Tokiossa 1964. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän voitti joukkuemestaruuksia mutta ei saavuttanut henkilökohtaisia mitaleja. == Saavutukset == * Olympiakultaa floretin henkilökohtaisessa kilpailussa 1960 * Olympiakultaa floretin joukkuekilpailussa 1960 * Olympiakultaa floretin joukkuekilpailussa 1964 == Lähteet == * * * sports123.com: miekkailun arvokisatilastoja Luokka:Neuvostoliittolaiset miekkailijat Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Communiqué

Communiqué on brittiläisen rockyhtye Dire Straitsin vuonna 1979 julkaistu toinen studioalbumi, jolla on yksi Dire Straitsin tunnetuimmista hiteistä, "Lady Writer". == Kappaleet == A-puoli # # # # B-puoli # * # # # # ==Kokoonpano== ===Dire Straits=== *Mark Knopfler – laulu, soolokitara, rytmikitara *John Illsley – basso, laulu *David Knopfler – rytmikitara, laulu *Pick Withers – rummut ===Vierailijat=== *B. Bear – kosketinsoittimet ==Arvostelut== *Allmusic () linkki ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1979 albumit Luokka:Dire Straitsin albumit
Juri Sisikin

Juri Sisikin (s. 15. toukokuuta 1937) on entinen Neuvostoliittoa edustanut miekkailija ja olympiavoittaja. Hänen aseenaan oli floretti. Sisikin voitti florettimiekkailun joukkuekilpailussa olympiakultaa Roomassa 1960 ja Tokiossa 1964. Rooman kisojen henkilökohtaisessa kilpailussa hän sai hopeaa maanmiehensä Viktor Ždanovitšin jälkeen. Méxicon 1968 olympialaisissa Sisikin sai joukkuekilpailussa hopeaa. Maailmanmestaruuskilpailuissa Sisikin voitti kuusi peräkkäistä joukkuemestaruutta vuosina 1959–1966. ==Saavutukset== * Olympiakultaa floretin joukkuekilpailussa 1960 ja 1964 * Olympiahopea floretin henkilökohtaisessa kilpailussa 1960 * Olympiahopeaa floretin joukkuekilpailussa 1968 * MM-kultaa floretin joukkuekilpailussa 1959, 1961, 1962, 1963, 1965 ja 1966 ==Lähteet== * * * * sports123.com: miekkailun arvokisatilastoja Luokka:Neuvostoliittolaiset miekkailijat Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lykos (Pandionin poika)

Lykos (, ) oli kreikkalaisessa mytologiassa Pandion II:n ja Pylian poika ja Aigeuksen, Nisoksen ja Pallaan veli. Pandion II:n ollessa Ateenan kuninkaana Metionin pojat nostivat kansanmellakan. Pandion karkotettiin maasta ja hän pakeni Megaraan, jossa hän nai Pylian. Myöhemmin heidän poikansa hyökkäsivät Ateenaan ja valloittivat kuninkuuden takaisin itselleenPseudo-Apollodoros: Bibliotheke ('Kirjasto') 3.15.5 (engl. käännös); Aigeuksesta tuli Ateenan kuningas, kun taas Lykos sai Euboian.Strabon: Geografika 9.1.4 (engl. käännös) Lykoksen karkotti täältä kuitenkin Aigeus, josta tämä pakeni Andaniaan MesseniaanHerodotos: Herodotoksen historia 1.173 (engl. käännös)Pausanias: Periegesis tes Hellados ('Kreikan kuvaus') 4.2.6 (engl. käännös). Lykos toi mukanaan Ateenasta Demeter-kultin, jotta Andaniassa harjoitettiin tammilehdossaPausanias: Periegesis tes Hellados ('Kreikan kuvaus') 4.1.8 (engl. käännös). Tämän jälkeen Lykos saapui Sarpedonin luokse liittyäkseen tähän termilaiden maassa, jonka jälkeen maata alettiin kutsua Lyykiaksi ja sen asukkaita lyykialaisiksi. Lykosta kunnioitettiin Ateenassa heeroksena. Hänen kerrotaan myös toimineen oraakkelina ja antaneen ennustuksiaPausanias: Periegesis tes Hellados ('Kreikan kuvaus') 10.12.11 (engl. käännös). == Lähteet == Luokka:Kreikkalainen mytologia
Lykos

Lykos (, "susi") oli kreikkalaisessa mytologiassa miehen etunimi, jota käytettiin myös antiikin aikana. == Kreikkalainen mytologia == * Lykos, Theban kuningas * Lykos, Lykoksen poika, Theban tyranni * Lykos, yksi Pandionin II:n neljästä pojasta * Lykos, Poseidonin ja plejadi Kelainon poikaHyginus: Astronomica ii.21 (engl. käännös). * Lykos, Aigyptoksen poika, joka meni naimisiin Agauen, Danaoksen ja Europen tyttären, kanssa. Hänen morsiamensa surmasi hänet hääyönä.Apollodoros: Bibliotheke ('Kirjasto') 2.1.5 (engl. käännös). == Lähteet ==
German Svešnikov

German Aleksandrovitš Svešnikov (, 11. toukokuuta 1937 – 9. kesäkuuta 2003)German Sveshnikov Sports Reference LLC. Viitattu 4.7.2011 oli Neuvostoliittoa edustanut miekkailija ja olympiavoittaja. Hänen aseenaan oli floretti. Svešnikov voitti florettimiekkailun joukkuekilpailussa olympiakultaa Roomassa 1960. Se oli Neuvostoliiton kaikkien aikojen ensimmäinen miekkailun joukkuekultamitali. Tokion 1964 olympialaisissa Svešnikov voitti toisen kultamitalinsa. Méxicon 1968 olympialaisissa hän sai joukkuekilpailussa hopeaa ja sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa seitsemänneksi. Henkilökohtaisen maailmanmestaruuden Svešnikov voitti 1962 ja 1966. Joukkuemestaruuden hän voitti kuudesti. == Saavutukset == * Olympiakultaa floretin joukkuekilpailussa 1960 ja 1964 * Olympiahopeaa floretin joukkuekilpailussa 1968 * MM-kultaa floretin henkilökohtaisessa kilpailussa 1962 ja 1966 * MM-kultaa floretin joukkuekilpailussa 1959, 1961, 1962, 1963, 1965 ja 1966 * MM-pronssia floretin henkilökohtaisessa kilpailussa 1965 == Lähteet == * * * * Sports123.com: Miekkailun arvokisatilastoja === Viitteet === Luokka:Neuvostoliittolaiset miekkailijat Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet
Jenő Fuchs

Jenő Fuchs (29. lokakuuta 1882 Budapest, Itävalta-Unkari – 30. maaliskuuta 1954 Budapest, Unkari) oli unkarilainen miekkailija ja olympiavoittaja. Hänen aseenaan oli säilä. Fuchs voitti säilämiekkailussa sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että joukkuekilpailussa olympiakultaa Lontoossa 1908 ja Tukholmassa 1912. Hän oli maansa ensimmäinen miekkailun olympiavoittaja, ja hänen jälkeensä Unkari on ollut säilämiekkailun selvästi menestynein maa. == Saavutukset == * Olympiakultaa säilän henkilökohtaisessa kilpailussa 1908 ja 1912 * Olympiakultaa säilän joukkuekilpailussa 1908 ja 1912 == Lähteet == * * * sports123.com: miekkailun arvokisatilastoja Luokka:Unkarilaiset miekkailijat Luokka:Unkarilaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1882 syntyneet Luokka:Vuonna 1954 kuolleet
Siilinpää

Siilinpää on asuinalue aivan Siilinjärven keskustan tuntumassa. Se sijaitsee keskustan itäpuolella. Alueen asuinrakennuskanta on suhteellisen vanhaa ja monipuolista. Kerrostaloasuminen on kuitenkin yleisintä alueella. Siilinjärven suurin alakoulu Siilinlahden koulu sijaitsee alueella. Koulussa opiskelee noin 500 oppilasta. Alueella sijaitsee myös kesäteatteri, päiväkoti, vierasvenesatama, urheilualue ja kunnan suosituin uimaranta. Siilinpäätä rajaavat pohjoisessa kantatie 75, idässä Siilinjoki, etelässä Siilinlahti ja lännessä Savon rata. Luokka:Siilinjärven kylät ja alueet
Sulkavanniitty

Sulkavanniitty on asuinalue Siilinjärvellä. Sulkavanniitty sijaitsee Simonsalon takana noin kolme kilometriä keskustasta koilliseen. Alue on Siilinjärven asuinalueista koillisin. Asuinrakentaminen koostuu omakoti- ja rivitaloista. Luokka:Siilinjärven kylät ja alueet
Gustavo Marzi

Gustavo Marzi (25. marraskuuta 1908 – 14. marraskuuta 1966) oli italialainen miekkailija ja olympiavoittaja. Marzi menestyi kahdella erilaisella miekalla, floretilla ja säilällä. Olympiakultaa hän voitti floretilla Los Angelesin 1932 kisojen henkilökohtaisessa kilpailussa ja Berliinin 1936 kisojen joukkuekilpailussa. Hopeamitaleja hän sai olympialaisista viisi kappaletta, ensimmäisen jo Amsterdamista 1928. Euroopan mestaruuskilpailuissa Marzi oli monta kertaa mitaleilla mutta ei voittanut yhtään mestaruutta. Lausannen kisoissa 1935 hän ja hänen maanmiehensä Giorgio Bocchino sekä Ranskan André Gardère ja René Lemoine ottelivat tasan eikä mestaruutta jaettu kellekään. Vuonna 1937 kisojen arvo oli korotettu maailmanmestaruuskilpailuiksi, ja Pariisissa Marzi voitti kultaa floretin henkilökohtaisessa kilpailussa. ==Saavutukset== * Olympiakultaa floretin henkilökohtaisessa kilpailussa 1932 * Olympiakultaa floretin joukkuekilpailussa 1936 * Olympiahopeaa säilän henkilökohtaisessa kilpailussa 1936 * Olympiahopeaa säilän joukkuekilpailussa 1928, 1932 ja 1936 * Olympiahopeaa floretin joukkuekilpailussa 1932 * MM- kultaa floretin henkilökohtaisessa kilpailussa 1937 ==Lähteet== * * * * sports123.com: miekkailun arvokisatilastoja Luokka:Italialaiset miekkailijat Luokka:Italialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 1966 kuolleet
Sinornithosaurus

Sinornithosaurus (”kiinalainen lintulisko”) oli pieni, höyhenpeitteinen lihansyöjäteropodi. Xing Xu, Xiao-Lin Wang ja Xiao-Chun Wu löysivät Sinornithosauruksen Liaoningin maakunnasta Pohjois-Kiinasta Yixianin muodostumasta 1999. He myös nimesivät eläimen samana vuonna. Tämä vain 1,3 metriä pitkä dinosaurus eli 124 miljoonaa vuotta sitten varhaisliitukaudella. Sinornithosaurus luetaan heimoon Dromaeosauridae, johon kuului muun muassa Deinonychus ja Jurassic Park-elokuvista tuttu Velociraptor. == Tuntomerkit == Sinornithosaurus oli pääpiirteiltään samantapainen kuin muutkin heimon jäsenet. Sen pää oli pitkä ja kapea. Sinornithosauruksen kolmisormisten eturaajojen pituus oli neljä viidesosaa takaraajojen pituudesta. Sen olkapäiden kuopat osoittivat sivuille, joten eturaajojen liikerata oli suuri. Takaraajoissaan sillä oli neljä varvasta ja isot sirppikynnet. Sinornithosauruksen häntä oli limittäisten luisten puikkojen jäykistämä. Se oli Microraptorin ohella yksi heimonsa varhaisimmista ja primitiivisimmistä jäsenistä. ===Höyhenpeite=== Suurinta osaa Sinornithosauruksen ruumiista peitti tiheä untuvainen kuitupeite, joka tosin oli alkeellisempi kuin liskolintu Archaeopteryxin höyhenet. ”Protohöyheniä” oli mahdollisesti monilla muillakin lintumaisilla dinosauruksilla, mutta ne säilyvät vain erityislaatuisissa geologisissa olosuhteissa. Samankaltaisia jälkiä on löydetty usealta pieneltä teropodilta Kiinan Liaoningin maakunnasta, esimerkiksi Sinosauropteryxilta. == Elintavat == Vaikka Sinornithosaurus oli pieni, se oli kokoonsa nähden tehokas saalistaja. Yksinään Sinornithosaurus saalisti pieniä saaliseläimiä, kuten hyönteisiä, liskoja, pieniä nisäkkäitä ja varhaisia lintuja. Sinornithosaurukset saattoivat myös metsästää laumoissa, jolloin ne saivat kaadettua itseään suurempia saaliita. ===Mahdollinen myrkky=== Empu Gongin johtama kiinalainen tutkijaryhmä löysi vuonna 2009 Sinornithosauruksen kallosta piirteitä jotka viittasivat sen myrkyllisyyteen. Sen keskihampaat olivat epätavallisen pitkät ja torahammasmaiset ja niiden pinnassa oli uurteet, jotka ovat tyypillisiä myrkyllisille pedoille. Hampaiden juuressa oli pienet syvennykset joiden he uskoivat olleen mahdolliset myrkkyrauhaset. Vuotta myöhemmin toinen tutkimus kyseenalaisti tämän teorian. Heidän mukaan uurteiset hampaat olivat yleisiä teropodien keskuudessa, eikä ollenkaan merkkejä myrkyn kuljetuksesta. He selittivät myös että pidentyneet hampaat olivat yksinkertaisesti tavallisen kokoiset hampaat jotka olivat osittain pudonneet. Myrkkyrauhasille ei ollut mitään todisteita eikä niille olisi ollut tilaa. ==Lähteet== Luokka:Dromaeosaurit
Giancarlo Cornaggia-Medici

Giancarlo Cornaggia-Medici (16. joulukuuta 1904 – 23. marraskuuta 1970http://www.olympic-medallists.com/ITA.html ) oli italialainen miekkailija ja olympiavoittaja. Hänen aseenaan oli kalpa. Cornaggia-Medici voitti kultaa kolmissa olympiakisoissa. Amsterdamissa 1928 hän voitti kultaa joukkuekilpailussa, Los Angelesissa 1932 henkilökohtaisessa kilpailussa ja Berliinissä 1936 joukkuekilpailussa. Lisäksi hän sai urallaan yhden hopea- ja yhden pronssimitalin. Hän oli ensimmäinen italialainen kalpamiekkailun henkilökohtainen olympiavoittaja. ==Saavutukset== * Olympiakultaa kalvan henkilökohtaisessa kilpailussa 1932 * Olympiakultaa kalvan joukkuekilpailussa 1928 ja 1936 * Olympiahopeaa kalvan joukkuekilpailussa 1932 * Olympiapronssia kalvan henkilökohtaisessa kilpailussa 1936 ==Lähteet== * * * sports123.com: miekkailun arvokisatilastoja ===Viitteet=== Cornaggia-Medici, Giancarlo Cornaggia-Medici, Giancarlo Cornaggia-Medici, Giancarlo Cornaggia-Medici, Giancarlo
Armand Massard

Armand Massard (1. joulukuuta 1884– 8. huhtikuuta 1971) oli ranskalainen miekkailun olympiavoittaja, urheilujohtaja ja kirjailija. Massard voitti kalpamiekkailussa olympiakultaa henkilökohtaisessa kilpailussa ja pronssia joukkuekilpailussa Antwerpenin 1920 olympialaisissa. Kolmannen olympiamitalinsa hän saavutti Amsterdamin 1928 kisojen joukkuekilpailussa. Urheilu-uransa jälkeen Massard toimi Kansainvälisen olympiakomitean varapuheenjohtajana 1952–1968. Hän oli myös kotimaassaan arvostettu kirjailija. ==Saavutukset== * Olympiakultaa kalvan henkilökohtaisessa kilpailussa 1920 * Olympiahopeaa kalvan joukkuekilpailussa 1928 * Olympiapronssia kalvan joukkuekilpailussa 1920 ==Lähteet== * * * * sports123.com: miekkailun arvokisatilastoja Luokka:Ranskalaiset kirjailijat Luokka:Ranskalaiset miekkailijat Luokka:Ranskalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1884 syntyneet Luokka:Vuonna 1971 kuolleet
Aldo Nadi

Aldo Nadi (29. huhtikuuta 1899 Livorno – 13. marraskuuta 1965 Los Angeles) oli italialainen miekkailija ja olympiavoittaja. Aldo Nadi voitti Antwerpenin 1920 olympialaisissa joukkuekultaa kaikilla kolmella miekalla: floretilla, kalvalla ja säilällä. Kaikissa voittajajoukkueissa oli mukana myös hänen isoveljensä Nedo Nadi. Säilän henkilökohtaisessa kilpailussa veljekset ottivat kaksoisvoiton: Nedo sai kultaa ja Aldo hopeaa. Aldo Nadi muutti 1930-luvulla Yhdysvaltoihin ja eli siellä loppuelämänsä. ==Saavutukset== * Olympiakultaa floretin, kalvan ja säilän joukkuekilpailussa 1920 * Olympiahopeaa säilän henkilökohtaisessa kilpailussa 1920 ==Lähteet== * * * Sports123.com: miekkailun arvokisatilastoja Luokka:Italialaiset miekkailijat Luokka:Italialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1899 syntyneet Luokka:Vuonna 1965 kuolleet
Jamestown Foundation

Jamestown Foundation on yhdysvaltalainen Washington DC:ssä sijaitseva yhdysvaltalainen säätiö, jonka tehtävänä on tuottaa näkemyksiä Yhdysvalloille tärkeistä asioista päättäjien ja vaikuttajien tietoon. Säätiön hallituksen jäseniä ovat: * Zbigniew Brzezinski * James H. Burnley – Vice Chairman * Marcia Carlucci * Peter C. Cook * Diana Denman * Willem deVogel – Treasurer * Edward O. Gaylord * James G. Gidwitz – Chairman * Marshall I. Goldman * Patrick W. Gross * Ralph W. Hauenstein * James Hauslein * Artemis A. W. Joukowsky * Woody N. Peterson – General Counsel, Secretary * Alfred Regnery * Clinton I. Smullyan * Michelle Van Cleave * Arthur Waldron ==Aiheesta muualla== *Jamestown Foundation Luokka:Yhdysvaltain politiikka
Šime Đodan

Šime Đodan (27. joulukuuta 1927 – 2. lokakuuta 2007) oli kroatialainen Demokraattisen liiton poliitikko. Đodan syntyi Rodaljcen kylässä lähellä Benkovacia. Hän valmistui lakitiedekunnasta Zagrebissa vuonna 1960 ja sai vuonna 1965 tohtorinarvon taloustieteellisestä tiedekunnasta. Hän kuului Matica Hrvatskan johtoon vuosina 1967–1971. Đodan vietti kuusi kuukautta jugoslavialaisessa vankilassa osallistuttuaan Kroatian kevät -liikkeeseen, joka ajoi kroatialaisen väestönosan oikeuksia silloisessa Jugoslaviassa, sekä yhteiskunnallisia uudistuksia. Hänestä tuli vuonna 1991 lain professori Zagrebissa. Đodan, joka ennätti uransa aikana julkaista lukuisia kirjoja, istui parlamentissa kaksi kautta: 1990–1992 ja 1992–1995. Hän toimi Kroatian puolustusministerinä vuonna 1991. Hän kuoli 79-vuotiaana sairaalassa Dubrovnikissa pitkäaikaisen sairauden runtelemana. Luokka:Kroatialaiset poliitikot Luokka:Ministerit Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet
Harry Reems

Herbert Streicher eli Harry Reems (27. elokuuta 1947 – 19. maaliskuuta 2013) oli yhdysvaltalainen entinen pornonäyttelijä, joka muistetaan pääasiassa hänen esiintymisestään Gerard Damianon Syvä kurkku -elokuvassa vuonna 1972. Hänen vastanäyttelijänään oli Linda Lovelace. Reems syntyi Bronxissa, New Yorkissa juutalaiseen perheeseen. Palveltuaan Yhdysvaltain merijalkaväessä hän aloitti uransa Broadwayn ulkopuolisessa teatterissa; muita elokuvia Syvän kurkun ohella on muun muassa The Devil in Miss Jones (1973). Reemsin muistelmateos Here Comes Harry Reems julkaistiin vuonna 1975. Reems sai jopa tuomion siveellisyyttä loukkaaviin elokuviin osallistumisesta, mutta tuomio kumottiin Alan Dershowitzin käsittelemän onnistuneen valituksen jälkeen. Hän kärsi aiemmin alkoholismista, mutta raitistui sittemmin ja kääntyi uskoon. Alkoholiriippuvuus ehti aiheuttaa hänelle kroonisen haimatulehduksen, vatsahaavoja ja maksasairauden. Reems kuoli haimasyöpään maaliskuussa 2013. Reems, joka oli ollut pitkään vetäytyneenä pornonäyttelijän uraltaan, oli haastateltavana vuoden 2005 Inside Deep Throat -dokumentissa. Hänet oli nimetty XRCO Hall of Fameen. Hän oli kääntynyt kristinuskoon ja ollut vuodesta 1990 naimisissa Jeanne Sterretin kanssa. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset pornonäyttelijät Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
A-Rühm

A-Rühm on virolainen hip hop -yhtye. Yhtye perustettiin vuonna 1998 ja se on julkaissut kaksi albumia Laulmata jäänud laulud (1999) ja Leegion (2006) sekä yhden promootioalbumin Tugitooli Gängster (2007). Albumista Laulmata jäänud laulud on myös tehty uusi versio.MySpace - A-Rühm Vuonna 2004 ilmestyi Maxi- single Kõige Suurem Diktatuur.A-Rühm: Kõige Suurem Diktatuur Heidän musiikkiaan tuottaa Red Records -tuontayhtiö. A-Rühmiin kuuluu viisi artistia: G-Enka, Cool D, Kozy ja DJ Critikal. Yhtyeeseen kuului myös rap-artisti Revo. Yhtyyen suurin hitti on Rockin da Northin ja Royal Familyn kanssa tehty "Supercool". He ovat myös mukana suomalaisilla levyillä, kuten Rockin da Northin Star Warz sekä kokoelmalevyllä Suomihiphoppia Vol. 2.A-Rühmin discografia == Lähteet == luokka:Virolaiset hip hop -yhtyeet
Royal Opera House

Royal Opera House on Lontoossa sijaitseva oopperatalo ja taiteiden yleinen kohtauspaikka, jota kutsutaan yleisesti myös nimellä Covent Garden rakennuksen sijaintikorttelin mukaisesti. Rakennuksessa toimivat Royal Opera, Royal Ballet ja Royal Opera Housen orkesteri. Nykyinen oopperarakennus on kolmas samalle paikalle rakennettu oopperaesityksiin tarkoitettu rakennus. Rakennuksen julkisivu, oleskelutilat ja auditorio ovat peräisin vuodelta 1858, mutta lähes kaikki muut tilat on rakennettu uudelleen laajassa, monia vuosia kestäneessä peruskorjauksessa 1990-luvun loppupuoliskon aikana. Royal Opera Housen saliin mahtuu permannolle ja neljälle parvekkeelle yhteensä 2 268 katselijaa ja kuuntelijaa. Näyttämö on leveydeltään 12,20 metriä ja korkeudeltaan 14,80 metriä. ==Aiheesta muualla== * Royal Opera House . * The Royal Ballet . * The Royal Ballet School . Luokka:Covent Garden Luokka:Grade I -luokan rakennukset City of Westminsterissä Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan oopperatalot
Covent Garden

Covent Garden on alue Lontoon West Endissä City of Westminsterin ja Camdenin kaupunkipiireissä. Covent Gardenilla viitataan usein pelkästään kaupunginosan keskusaukioon, Covent Garden Piazzaan, jonka paikalla oli Lontoon tärkein hedelmä-, kukka- ja vihannestori yli 300 vuoden ajan. Covent Gardeniksi voidaan kutsua myös piazzan laidalla sijaitsevaa Royal Opera Housea, joka on Ison-Britannian vanhimman ooppera- ja balettiseurueen kotipaikka. Nykyään piazzalla ja sen lähikaduilla on paljon pieniä kahviloita, ravintoloita ja liikkeitä, joiden ansiosta siitä on tullut suosittu ostosalue. Piazzan ympäristö houkuttelee puoleensa myös turisteja ja katuesiintyjiä. Piazzasta luoteeseen on seitsemän kadun risteys Seven Dials, jonka keskellä on kuusi aurinkokelloa pylvään nokassa. Covent Gardenin naapurialueita ovat Bloomsbury pohjoisessa, Holborn idässä, Westminster etelässä ja Soho lännessä. == Historia == Covent Gardenin paikalla oli keskiajalla Westminsterin benediktiinimunkeille kuulunut luostaripuutarha (). Jaarli Francis Russell halusi kehittää aluetta, sillä Lontoon ja Westminsterin Cityt olivat kasvaneet kiinni toisiinsa Thamesin pohjoisrantaa pitkin. Hän rakennutti sinne 1630-luvulla kuninkaan pääarkkitehdin Inigo Jonesin suunnitteleman piazzan, Lontoon ensimmäisen julkisen aukion. Aukiota reunustivat kolmesta suunnasta arkadein varustetut talot ja sen länsireunalla oli matala Pyhän Paavalin kirkko edessään juhlava portiikki. Piazzalla käytiin vuosien ajan torikauppaa epävirallisesti, kunnes kuningas Kaarle II hyväksyi torin toiminnan pysyväksi 1670. Vuosina 1828–1830 aukion keskelle rakennettiin Charles Fowlerin suunnittelema uusklassinen kauppahalli Covent Garden Market, joka muutti piazzan luonteen avonaisesta torista rakennetuksi alueeksi. Torikauppa siirrettiin uuteen, tilavampaan paikkaan Nine Elmsin kaupunginosassa Wandsworthissa 1974. Kukkatoria varten 1800-luvulla tehty rakennus kunnostettiin 1980-luvun alussa, ja siinä toimii nykyään kauppoja ja London Transport Museum. == Katso myös == * Royal Opera House == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Lontoon aukiot Luokka:Lontoon nähtävyydet
Zitting

Zitting on seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi: * Antti Zitting (s. 1956), koripalloilija * August Johannes Zitting (1860–1922), hovioikeuden asessori, kihlakunnantuomari ja senaattori * Carl Anders Zitting (1826–1892), Mustialan maatalousopiston johtaja * Gustaf Zitting (1860–1934), vuorineuvos * Heikki Zitting (s. 1977), koripalloilija * Joachim Zitting (1806–1876), opettaja ja sanomalehden toimittaja * Juho Zitting (1854–1930), maanviljelijä ja valtiopäivämies * Olli Zitting (1872–1929), poliitikko, kansanedustaja 1926–1927 * Simo Zitting (1915–2012), siviilioikeuden professori * Simo Zitting (s. 1957), ammattiyhdistysjohtaja.
Kuortaneen lukio

Kuortaneen lukio on yleis- ja erikoislukio (urheilulukio), joka toimii Kuortaneen keskustan tuntumassa Kuortaneen urheiluopiston läheisyyteen valmistuneessa koulurakennuksessa. Lukio sijaitsee urheiluopistoalueella Kuortane-hallin eteläpuolella. == Opiskeleminen == Kuortaneen urheilulukiota käydään luokattomana lukiona. Kuortaneen urheilulukiossa valmennetaan seuraavia urheilulajeja: yleisurheilun hypyt, heitot, kestävyys- ja pikajuoksu sekä ammunta, paini, jääkiekko, jalkapallo, golf ja keilailu sekä lentopallo. Urheiluvalmennus perustuu kiinteään yhteistyöhön Kuortaneen urheiluopiston valmennuskeskuksen ja ko. lajiliittojen kanssa. Urheilulukiolaiset muodostavat oman ryhmänsä vain valmennustunneilla. Kaikkia muita aineita he opiskelevat samoissa ryhmissä muiden lukiolaisten kanssa. Urheilulukiolaiset voivat asua opiskelija-asuntolassa. == Hakeminen == Kuortaneen lukion ja urheilulukioon hakevat opiskelijat käsitellään valinnassa omina ryhminä. Urheilulukioon haetaan peruskoulun opintomenestyksen perusteella. Peruskoulun päättötodistuksen lukuaineiden keskiarvon alaraja on 7,0. == Urheilijoiden menestyminen == Syyskuuhun 2013 mennessä Kuortaneen urheilukiossa oli opiskellut yhteensä 35 arvokisamitalin (EM-, MM- ja olympiamitalistit) saanutta urheilijaa. == Lähteet == Luokka:Suomen lukiot Lukio Urheilulukio
Kustaa Lillbäck

Kustaa (myöh. Vasili) Lillbäck (1700–1721) oli suomalainen sotarosvo, joka toimi venäläisten kasakkajoukojen apuna isonvihan aikana Pohjois-Pohjanmaalla vuosina 1716–1717. Kustaa Lillbäck oli Kustaa Gabrielinpoika Lillbäckin, Iin ja Pudasjärven nimismiehenGustaf Johanssonin ja Emelie Schalinin esivanhemmat . Tapani Kaila. Viitattu 4.10.2007Iso viha: vain muutaman hopealusikan tähden. Kodin Pellervo 19.10.2006. Viitattu 4.10.2006 poika, joka venäläisten miehittäessä Pohjanmaan vuonna 1715 otettiin kotoaan Iin Hiivalan talosta venäläisten orjaksi ja vietiin Viipuriin. Täällä Lillbäck liitettiin ortodoksiseen kirkkoon mirhavoitelun sakramentin kautta. Lillbäck mukautui asemaansa kasakkakorpraali Fjodor Fjodorovitšin renkinä, ja häntä alettiin melkein pitää tämän omana poikana. Lillbäck vaihtoi myös nimensä VasiliksiSotarosvon ja kelmin kauhea isoviha . Helsingin sanomat 12.10.2006. Viitattu 4.10.2007Kun Paholainen kulki Suomessa – Kustaa H.J. Vilkuna: Paholaisen sota . Ripsaluoma, M. Keskipohjanmaa-lehden verkkopalvelu. Viitattu 4.10.2006. Vuonna 1716 Lillbäck palasi Pohjanmaalle kasakoitten mukana. Täällä hän tuli tunnetuksi julmuudestaan ryöstäjänä ja kiduttajana. Myöhemmin hänen syykseen laskettiin useita murhia, joista osa oli tehty kiduttamalla. Kustaa Lillbäck tappoi mm. Jaakko Mällisen roikottamalla tätä taakse sidotuista käsivarsista ja tunkemalla tämän sitten kuumaan uuniin, jonne Mällinen menehtyi. Lillbäck ei ollut naimisissa, mutta piti jalkavaimonaan oulunsalolaista Liisa Ervastia. Vuonna 1717 venäläiset sotajoukot vetäytyivät tyhjäksi poltetulta Pohjanmaalta. Tällöin Lillbäck loikkasi Ruotsin puolelle, missä hänet pidätettiin ja asetettiin oikeuden eteen. Kahden ja puolen vuoden oikeudenkäynnin jälkeen Svean hovioikeus tuomitsi Lillbäckin menettämään kunniansa, omaisuutensa, oikean kätensä ja henkensä. Kuningas piti tuomion voimassa ja Lillbäck mestattiin ja teilattiin Tukholmassa vuonna 1721. Kustaa Lillbäckin serkku Kristoffer Toppelius joutui samoihin aikoihin venäläisten vangiksi. Hänestä tuli myöhemmin myöhempi Oulun kaupungin tullikirjuri ja kirkkomaalari Mikael Toppeliuksen isä ja kirjailija Zacharias Topeliuksen isoisoisä. Lillbäck nousi uudelleen julkisuuteen vuonna 2006, kun Kustaa H. J. Vilkuna julkaisi häntä käsittelevän teoksen Paholaisen sota. == Katso myös == *Isoviha *Sotarikos ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset sotilaat Luokka:Isoviha Luokka:Suomalaiset teloitetut Luokka:Vuonna 1700 syntyneet Luokka:Vuonna 1721 kuolleet Luokka:Suomalaiset orjat
José Antonio Hermida

José Antonio Hermida Ramos (s. 24. elokuuta 1978 Puigcerdà, Gironan maakunta, Espanja) on espanjalainen maastopyöräilijä. Hän voitti hopeaa vuoden 2004 kesäolympialaisissa Ateenassa. Vuoden 2000 kesäolympialaisissa Sydneyssä hän sijoittui neljänneksi ja Pekingissä 2008 kymmenenneksi. Hän voitti maailmanmestaruuden Mont Sainte Annessa 2010 ja sai pronssia Livignossa 2005. Euroopan-mestaruuden hän on voittanut 2002, 2004 ja 2007 sekä saanut EM-hopeaa 2001. == Lähteet == Luokka:Espanjalaiset maastopyöräilijät Luokka:Espanjalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Scott Sports

Scott Sports SA (aiemmin Scott USA) on sveitsiläinen yritys, joka valmistaa muun muassa polkupyöriä, motocross-tarvikkeita, lumilautoja ja vaatteita. Insinööri ja entinen alppihiihtäjä Ed Scott perusti yrityksen vuonna 1958 ja ensimmäinen tuote oli alumiinista valmistettu hiihtosauva, joka korvasi aiemmin käytössä olleet bambusta ja teräksestä valmistetut sauvat. Vuonna 1970 yritys laajensi toimintaansa motocross-tarvikkeisiin ja valmisti ensimmäiset suojalasinsa. 1978 yritys perusti toimiston Eurooppaan laajentaakseen markkinoitaan. Ensimmäisen maastopyörän Scott valmisti vuonna 1986. Ensimmäisen etujousitetun maastopyörän Scott toi markkinoille vuonna 1991 ja heti seuraavana vuonna yritys valmisti myös täysjousitetun maastopyörän. Vuonna 1993 Scott ryhtyi valmistamaan lumilautoja. Laskettelusukset tulivat yrityksen valikoimiin vuonna 1998. Ensimmäisen talviurheiluun tarkoitetun vaatemallistonsa Scott julkisti vuonna 1997. Tätä aiemmin yritys oli valmistanut jo käsineitä ja muita tarvikkeita. Ensimmäisen hiilikuidusta valmistetun maastopyörän Scott toi markkinoille vuonna 1995 nimellä Endorphin. Malli oli menestys, ja pyörällä voitettiin useita maailmancupin osakilpailuja. Tästä eteenpäin Scott on pyrkinyt valmistamaan yhä kevyempiä runkoja. ==Lähteet== * http://www.scott-sports.com === Viitteet === ==Aiheesta muualla== * Yrityksen kotisivut (useita kieliä) Luokka:Polkupyörävalmistajat Luokka:Tekstiilivalmistajat Luokka:Sveitsiläiset teollisuusyritykset
Gerard Damiano

Gerard Rocco Damiano (4. elokuuta 1928 Bronx, New York − 25. lokakuuta 2008 Fort Myers, Florida) oli yhdysvaltalainen pornoelokuvien ohjaaja ja käsikirjoittaja. Hänen tunnetuin teoksensa on aikansa kohuelokuva ja yhä maailman tunnetuimpiin lukeutuva pornoelokuva Syvä kurkku, jossa esiintyivät Harry Reems ja Linda Lovelace. Damianon muita elokuvia ovat muiden muassa The Devil in Miss Jones (1973) ja The Story of Joanna (1975). Syvässä kurkussa hän käytti peitenimeä Jerry Gerard. Damiano meni vuonna 1975 naimisiin Paula Riesenwitzin kanssa. Hän kuului XRCO Hall of Fameen vuodesta 1985. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Gerard Damianon muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Porno-ohjaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet
Suomen Partiomuseo

Suomen Partiomuseo () on Turussa sijaitseva valtakunnallinen partioliikkeen historiaa ja toimintaa esittelevä museo. Se on omien sanojensa mukaan ainoa lapsi- ja nuorisotyön historiaan ja kultturiperintöön keskittynyt museo Suomessa. Museo toimii täysin vapaaehtoisvoimin. Se harjoittaa yhteistoimintaa muun muassa Turun museokeskuksen ja Metropolia-ammattikorkeakoulun kanssa. ==Historia== Suomen Partiomuseo perustettiin 21. helmikuuta 1962 partiojohtaja Rafael Helangon ehdotuksesta. Museo toimi aluksi Turussa Vähä-Heikkilän kartanon kellarituvassa. Museota hoiti Turun Pyhän Yrjänän Kilta ja ensimmäisenä museonhoitajana toimi Ilmari Rinne. Toukokuussa 1979 museolle perustettiin kannatusyhdistys Partiomuseoyhdistys – Scoutmuseiförening ry, ja vuonna 1980 museo siirtyi laajempiin tiloihin Pyhän Katariinan kirkon kirkkoaukion laidalla sijaitsevan Kuikkulan talon yhteyteen. Vuodesta 1996 lähtien Suomen Partiomuseo toimi entisessä Barkerin kutomotehtaan johtajan asuinrakennuksessa. Kiinteistön omistussuhteiden muututtua museo päätti vuonna 2005 muuttaa Turun Partiokeskuksen yhteyteen osoitteeseen Läntinen Pitkäkatu 13. ==Kokoelmat== Museon kokoelmat koostuvat partiotoimintaan liittyvästä esineistöstä sekä kuva- ja asiakirja-aineistosta. Kokoelmiin kuuluu kymmeniätuhansia yksittäisiä esineitä, tuhansia partioaiheisia valokuvia ja partiomerkkejä sekä muun muassa lähes kaikki Suomessa sadan vuoden aikana ilmestyneet partiolehdet. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Suomen Partiomuseon kotisivu * Luokka:Partio Suomessa Luokka: Turun museot Luokka:VI kaupunginosa Luokka:Kulttuurihistorialliset museot
Lisa De Leeuw

Lisa De Leeuw (3. heinäkuuta 1958 Moline, Illinois) on entinen yhdysvaltalainen pornotähti. Hänen tuotantoonsa kuuluu kaikkiaan pitkälti toistasataa elokuvaa (muun muassa October Silk); hänet on otettu sekä XRCO Hall of Fameen että AVN Hall of Fameen. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset pornonäyttelijät Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tim McCord

Tim McCord (s. 28. kesäkuuta 1979 Sacramento, Kalifornia) liittyi Evanescenceen basistina elokuussa 2006 korvaten Will Boydin, joka oli jättänyt yhtyeen samana vuonna. Aikaisemmin Tim McCord tunnettiin parhaiten The Revolution Smile -yhtyeen kitaristina (2000–2004). == Yhtyeet == * Rings of Saturn * Double Think - kitara * The Revolution Smile - kitara (2000–2004) * Quitter - basso, koskettimet (2000–2004) * The Snobs - kitara (2006–) * Evanescence - basso (2006–) Luokka:Yhdysvaltalaiset basistit Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Evanescence
Herman (ravintola)

Ravintola Herman oli Turussa Aurajoen rannalla vuosina 1996–2011 toiminut panimoravintola.http://www.aamulehti.fi/Ruoka/1194694679936/artikkeli/il+top+chef+-stefan+avaa+toisen+ravintolan+suomeen.html Ravintola perustettiin Pehr Johan Gylichin suunnittelemaan empiretyyliseen rakennukseen osoitteessa Läntinen Rantakatu 37. Keittiömestarina oli Per-Erik Silver. Suomen Gastronomien Seura valitsi Ravintola Hermanin vuonna 2003 Vuoden ravintolaksi. Panimotoiminta loppui Hermanissa panimomestarin jäätyä eläkkeelle, minkä jälkeen Herman sai panimotuotteensa porilaiselta Karhupanimolta. Vuonna 2011 myös ravintolatoiminta loppui vuokrasopimuksen päätyttyä. Sen jälkeen tiloissa toimi Stefan Richterin ja Restamax Oyj:n Stefan’s Steakhouse, joka suljettiin vuonna 2016.Stefan´s Steakhouse lopettaa toimintansa Turussa – ainakin toistaiseksi , Turun Sanomat 1.6.2016. Viitattu 26.6.2016. Sittemmin tiloissa on toiminut ravintola Nerå, joka on samaa ketjua kuin Turun ravintolat Alvar, Blanko ja Tintå. == Panimotoiminta == Ravintola Herman tuotti muun muassa Helles-, Märzen- ja Dunkles-merkkisiä oluita. Tumma kausiolut Dunkles palkittiin Helsinki Beer Festivalissa, pienpanimo-oluiden kilpailussa ja Tummien oluiden torilla Tampereella. == Oluet == * Helles (5,0 %, vaalea lager) * Märzen (4,8 %, keskiruskea lager) * Weizen (4,8 %, vehnäolut) * Pils (4,8 %, pilsner) * Dunkles (5,0 %, tumma lager) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Ravintolan kotisivu (Internet Archive, tallennettu 29.3.2013) Herman Herman Luokka:Suomen gastronomien seuran vuoden ravintolat Luokka:Entiset ravintolat Suomessa