Euroopanpähkinäpensas

Euroopanpähkinäpensas eli pähkinäpensas (Corylus avellana) on koivukasvien (Betulaceae) heimoon kuuluva lehtokasvi. Pähkinäpensaiden suvun lajeista käytetään toisinaan myös nimeä hasselpähkinä, joka on myös pähkinöiden kauppanimi.Vantaan kasvit 1996, s. 159. Laji kasvaa 2–7 metriä korkeaksi ja tukevaksi pensaaksi. Se on nuorena hidaskasvuinen ja saavuttaa 15–20-vuotiaana maksimikorkeutensa. Euroopanpähkinäpensaita kasvaa koko Euroopassa, sen pohjoisimpia osia ja aroalueita lukuun ottamatta, ja Kaakkois-Aasiassa. Laji on kalkinsuosija, ja se viihtyy runsasravinteisissa lehti- ja sekametsissä. Lajin tieteellinen nimi tarkoittaa ”avellinolaista pähkinäpensasta”.Helsingin kasvit 1998, s. 280. Corylos on pähkinäpensas latinaksi ja avellana viittaa eteläitalialaiseen Avellan paikkakuntaan.Ålands flora 2010, s. 135. == Ulkonäkö ja koko == === Kasvutapa ja lehdet === Euroopanpähkinäpensas kasvaa Suomessa 2–7 metriä korkeaksi ja varsin tukevarunkoiseksi, pystyksi pensaaksi. Runkojen kuori on ruskeanharmaa. Oksat kasvavat aluksi suorina, mutta haaroittuvat viimeistään parin metrin korkuisina. Sivuoksat ovat yleensä samalla korkeudella rungon molemmin puolin. Kuluvan kesän haarat ovat siirottavasti nystykarvaisia ja väriltään ruskeita. Euroopanpähkinäpensaan lehtisilmut ovat perättömiä, tylppiä, munanmuotoisia ja 2–3 mm pitkiä. Vihreät lehdet ovat kierteisesti, lehtiruodit ovat alle 2 cm pitkiä. Lehtilapa on 5–10 cm pitkä, ehyt, vastapuikea, herttatyvinen ja karvainen. Suonipareja lehtilavassa on kuusi tai seitsemän kappaletta. Lehtilavan kärjessä on lyhyt, terävä nipukka ja lehden laita on toissahainen.Suomen puu- ja pensaskasvio 1992, s. 117–118.Retkeilykasvio 1998, s. 101. Lehden muoto on hieman samantapainen kuin harmaalepällä (Alnus incana) sekä vuorijalavalla (Ulmus glabra) ja kynäjalavalla (Ulmus laevis). === Kukat ja hedelmät === Kukinta tapahtuu ennen lehtien puhkeamista, ja euroopanpähkinäpensas onkin leppien (Alnus) ohella ensimmäisiä kevätkukkijoita Suomessa. Leppien ja koivujen (Betula) tavoin myös euroopanpähkinäpensas on tuulipölytteinen; pähkinöiden kehittymiseen vaaditaan kuitenkin ristipölytystä eri yksilöistäSuomen terveyskasvit 1982, s. 209.. Pensas kukkii yleensä maalis-huhtikuussa, mutta leutoina talvina kukinta voi alkaa jo helmikuun puolella. Hedekukinto on pitkä, riippuva keltainen norkko. Emikukinto on 2–4-kukkainen, lyhyt ja silmumainen. Kukinnon luotit ovat väriltään tummanpunaisia. Kukat ovat yksineuvoisia ja pieniä: hedekukka on kehätön, emikukan kehä on vähäinen. Euroopanpähkinäpensaan hedelmä on 1–2 cm pitkä, pallomainen ja yhdislehtinen pähkinä, jota ympäröi yhdiskasvuisista kukan esi- ja tukilehdistä syntynyt suojus. Suojus on pähkinän pituinen, kuppimainen ja liuskainen. Liuskat ovat puikeita ja hammaslaitaisia tai liuskaisia. Kypsät pähkinät ovat harmahtavan ruskeita. Kuva:Corylus avellana 0003.JPG|Euroopanpähkinäpensaan hedekukintoja. Kuva:Corylus avellana female flower - Keila.jpg|Euroopanpähkinäpensaan emikukinto. Kuva:Hasselblade.jpg|Euroopanpähkinäpensaan lehtiä. Kuva:Corylus avellana 0005.JPG|Euroopanpähkinäpensaan kypsyviä pähkinöitä. == Levinneisyys == Euroopanpähkinäpensaan levinneisyysalue rajoittuu Eurooppaan ja Luoteis- Aasian. Sitä tavataan koko Euroopassa lukuun ottamatta Islantia, Fennoskandian keski- ja pohjoisosia, Venäjän pohjoisosia sekä Ukrainan ja Venäjän aroalueita. Euroopan ulkopuolella lajia kasvaa Kaukasuksella sekä paikoitellen Turkissa sekä Pohjois-Iranissa. Jääkauden jälkeisellä lämpökaudella euroopanpähkinäpensasta kasvoi yleisenä nykyistä pohjoisempana.Den virtuella floran: Hassel (myös levinneisyyskartat) Viitattu 7.3.2012. Suomessa euroopanpähkinäpensas kasvaa levinneisyysalueensa pohjoisrajoilla. Se kasvaa yleisenä lehtopensaana ainoastaan kapealla kaistaleella etelä- ja lounaisrannikolla eli hemiboreaalisella vyöhykkeellä. Kaikkein runsaimmillaan laji on Ahvenanmaalla ja Turun saaristossa.Lampinen, R. & Lahti, T. 2011: Kasviatlas 2010: Euroopanpähkinäpensaan levinneisyys Suomessa. Helsingin yliopisto, Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki. Viitattu 7.3.2012. Lajin luonnonvarainen pohjoisraja on Satakunnassa, Etelä-Hämeessä ja Etelä-Savossa.Euroopan puuopas 2009, s. 132. Pohjoisimmat luonnonvaraiset pähkinäpensasyksilöt kasvavat Suomessa Korpilahdella.Uusitalo 2007, s. 123. Pohjoisimmat suuremmat esiintymät ovat Hollolassa ja Hämeen lehtokeskuksen alueella. Suomessa pohjoisimmat esiintymät ovat lämpökauden jälkeisiä, paikallisia ja harvinaisia reliktejä. Suomen lounais- ja etelärannikolla euroopanpähkinäpensas on sen verran yleinen, että niiden kukinta keväisin aiheuttaa joillekin ihmisille allergiaoireita.Allergia ja astmaliitto: Siitepölyallergian aiheuttajakasvit Viitattu 7.3.2012. Osa Suomessa keväisin olevasta siitepölystä kaukokulkeutuu maahan tuulten mukana lounaasta ja etelästä.Ilmatieteen laitos, Tiedotearkisto 2006: Siitepölyn kulkeutumista Suomeen tutkitaan Viitattu 7.3.2012. == Elinympäristö ja ekologia == Euroopanpähkinäpensas viihtyy kuivahkoissa ja tuoreissa, runsasravinteisissa lehti- ja sekametsissä. Laji on kalkinsuosija.Suomen puu- ja pensaskasvio 1992, s. 118. Toisinaan sitä kasvaa niin runsaasti, että pähkinäpensaslehdoista puhutaan omana lehtotyyppinään. Parhaiten euroopanpähkinäpensas kasvaa valoisassa, lehtipuuvaltaisessa ja ravinteikkaassa rinnemaassa. Se sietää varjoa kohtuullisesti, mutta kuusettuminen voi näännyttää pähkinäpensaiden elinvoiman. Suomessa pähkinäpensaslehto on yksi luonnonsuojelulain mukaan suojeltavista luontotyypeistä. Pähkinähakki, närhi ja orava levittävät pähkinöitä tehokkaasti. Koska pähkinäpensas varjostaa tehokkaasti, ei juuri mikään muu kasvi kasva sen alla. Silti se luo ympärilleen omanlaisensa kasvi- ja eläinlajiston. Sinivuokko (Hepatica nobilis) viihtyy selvästi parhaiten pähkinäpensaan alla, ja sen kasvustot ovatkin runsaita alueilla, missä esiintyy pähkinäpensasta. Pähkinäpensaalla on myös oma sieni- ja loislajistonsa, esimerkiksi siitä riippuvainen suomukka (Lathraea squamaria). Euroopanpähkinäpensas muodostaa tiheitä pensaita, joissa voi olla jopa 200–300 runkoa. Yksittäisten pensaitten ympärysmitta voi olla yli 10 metriä. Joskus hyvin harvoin se saattaa kasvaa yksirunkoiseksi puuksi. Pensaan keskimmäiset osat ovat vanhimpia, ja ne kuolevat ensin, mutta pensas kasvattaa jatkuvasti reunoilleen uusia taimia rengasmaisesta juurakosta, joka pensaan vanhetessa laajenee ulospäin. Näin muodostuu pähkinäpensaskehiä eli runnoja. Euroopanpähkinäpensaan juurakko on hyvin pitkäikäinen ja saattaa elää jopa yli tuhat vuotta. Maanpäälliset runkohaarat ovat kuitenkin lyhytikäisiä ja elävät harvoin yli 50-vuotiaiksi. Ensimmäisinä vuosinaan euroopanpähkinäpensas kasvaa hitaasti. Vajaan kymmenen vuoden ikäisenä sen kasvu kuitenkin nopeutuu, ja 15–20-vuotiaana se saavuttaa maksimikorkeutensa. == Käyttö == === Ravintokäyttö === Euroopanpähkinäpensaan pähkinät poimitaan yleensä ennen lopullista kypsymistään, jotta eläimet eivät ehtisi syödä niitä. Tämän vuoksi niitä jälkikypsytettävä 1–2 viikon ajan, jonka aikana niitä käännellään välillä. Pähkinöissä on lisäksi erittäin kova kuori, jonka avaamiseen käytetään yleensä niin sanottua pähkinänsärkijää. Tämän jälkeen pähkinät pitää vielä kuivata. Kuivaus tapahtuu enintään 5 cm:n paksuisena kerroksena päivittäin käännellen. Euroopanpähkinäpensaan pähkinöista voidaan myös valmistaa ruokaöljyä. Suomessa kasvaneiden Euroopanpähkinäpensaan pähkinät ovat vain herneen kokoisia. Euroopanpähkinäpensaan pähkinä sisältää noin 60 % rasvaa ja 14 % proteiinia. Lisäksi se sisältää runsaasti kaliumia, magnesiumia ja kalsiumia. Euroopanpähkinäpensaan pähkinät (engl. common hazel) kuuluvat Hasselpähkinöihin. Pähkinäpensaiden pähkinöitä on käytetty ihmisravinnoksi jo varhaisella kivikaudella. Ahvenanmaalaiset toimittivat pähkinöitä muun muassa Ruotsin hovin tarpeisiin. Pähkinöiden keruu ei kuulu Suomen jokamiehenoikeuksiin. === Muu käyttö === Euroopanpähkinäpensaan pähkinöitä on käytetty myös rohdoksi. Niiden on uskottu lievittävän muun muassa impotenssia ja karhunrasvasta ja murskatuista pähkinöistä valmistetun hiusöljyn on uskottu ehkäisevän kaljuuntumista. Pähkinäpensaan lehtiä ja kuoria käytetään edelleen esimerkiksi kuumerohtona. Euroopanpähkinäpensaan nuoria haaroja on käytetty Ahvenanmaalla silakkatynnyreiden vanteisiin. Tämän vuoksi pähkinäpensaskasvustoja hakattiin säännöllisesti kasvun nopeuttamiseksi. Sitä on myös käytetty polttopuuna, sillä sen lämpöarvo on hyvä. Euroopanpähkinäpensas on myös koristekasvi, jota kasvatetaan pihoilla, puistoissa ja puistometsissä. Siitä on jalostettu useita kaupallisia viljelylajikkeita, kuten 'Aurea' (kultapähkinäpensas), 'Contorta' (peikonpähkinäpensas) ja 'Fuscorubra' (punapähkinäpensas). Viljeltynä laji menestyy Suomessa hyvin Keski-Suomen korkeudelle saakka. Pohjoisempana se menestyy huonommin, mutta kasvaa jotenkuten Länsi-Lappia myöten. == Tuholaiset == Kovakuoriaislaji pähkinäkärsäkäs (Curculio nucum) munii pähkinäpensaiden pähkinöiden sisään ja toukat kasvavat niiden sisällä. Pähkinöiden pudotessa loppukesästä maahan toukat porautuvat pähkinästä ulos koteloituakseen maan sisään.Pikkuötökät talossa ja puutarhassa 2009, 175. == Lähteet == * Euroopan puuopas. Toim. Mitchell, Alan & Wilkinson, John. Viiden painos. Otava, Helsinki 2009 (1989). * Helsingin kasvit – Kukkivilta kiviltä metsän syliin. Toim. Kurtto, Arto & Helynranta, Leena. Helsingin kaupungin ympäristökeskus. Yliopistopaino, Helsinki 1998. * Pikkuötökät talossa ja puutarhassa. Toim. Olsen, Lars-Henrik & Sunesen, Jakob. Suomentanut Jani Kaaro. Gummerus Kustannus Oy, Helsinki 2009 (2005). * Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998. * Suomen puu- ja pensaskasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Alanko, Pentti & Palmén, Annikki & Tigerstedt, Peter M. A.. 2. uudistettu painos. Dendrologian seura – Denrologiska Sällskapet r.y., Helsinki 1992. * Suomen terveyskasvit. Luonnon parantavat yrtit ja niiden salaisuudet. Toim. Huovinen, Marja-Leena & Kanerva, Kaarina. Oy Valitut Palat – Reader's Digest Ab, Helsinki 1982. * Uusitalo, Anna: Kylien kaunokit, soiden sarat. Keski-Suomen uhanalaiset kasvit. Keski-Suomen ympäristökeskus, Jyväskylä 2007. * Vantaan luonto: Kasvit. Toim. Ranta, Pertti & Siitonen, Mikko. Vantaan kaupunki, Vantaa 1996. * Ålands flora. Toim. Hæggström, Carl- Adam & Hæggström, Eeva. Toinen laajennettu painos. Espoo 2010. === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Euroopanpähkinäpensas (Corylus avellana) * Kassu - Kasvien suomenkieliset nimet: Euroopanpähkinäpensas tai pähkinäpensas (Corylus avellana) * Kasviatlas 2010: Euroopanpähkinäpensaan levinneisyys Suomessa * Prometheus Institute: Corylus avellana (Fytoterapia II, ote) * Fineli: Hasselpähkinän ravintosisältö * Hasselpähkinä.fi Tietoa terveellisistä pähkinöistä * Den virtuella floran: Hassel * United States Department of Agriculture (USDA): Corylus avellana * Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Corylus avellana * Food Component Database (FooDB): Common hazelnut, Corylus avellana * Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Corylus avellana (hazel) Luokka:58.41 Puut, pensaat Luokka:Pähkinäpensaat Luokka:Pähkinät Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit