EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Hans Tausen

Hans Tausen (1494–1561) oli tanskalainen uskonpuhdistaja. 22-vuotiaana johanniittaluostarin munkkina hänet lähetettiin Saksaan opintomatkalle.Tietosanakirja (1909), osa 9 vuodelta 1917, palsta 1300 Tausen opiskeli Rostockissa ja Martti Lutherin johdolla Wittenbergissä ja alkoi Tanskassa levittää kannattamiaan Martti Lutherin näkemyksiä. Hänen aloitettuaan vuonna 1529 toiminnan pappina luterilaisuus voitti Tanskassa nopeasti alaa. Tausen puolusti herrainpäivillä vuonna 1530 uutta oppia. Hän pyrki määrittelemään uskonpuhdistuksen periaatteet vuonna 1530 julkaisemissaan 43 Kööpenhaminan artikkelissa. Hän julkaisi niiden lisäksi saarnakirjan vuonna 1539 ja virsikirjan vuonna 1544. Tausen käänsi Mooseksen kirjat tanskan kielelle (1535). Hän oli myös mukana laatimassa vuoden 1537 kirkkojärjestystä. Tausen opetti yliopistossa, ja vuonna 1541 hänestä tuli Riben piispa. == Lähteet == Luokka:Tanskalaiset piispat Luokka:Tanskalaiset teologit Luokka:Vuonna 1494 syntyneet Luokka:Vuonna 1561 kuolleet Luokka:Kristityt munkit
Lenggong

Lenggong on kaupunki Perakin osavaltiosta Länsi-Malesian pohjois-osassa. Alueella sijaitsee Lenggonginlaakso, josta on löydetty useita arkeologisia kohteita. Laakson vanhin Afrikan ulkopuolelta löydetty alue, jossa ihminen on asunut pysyvästi. Alueelta on löydetty paljon esineitä paloeoliittiselta kaudelta. Se valittiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2012. Suojellun alueen koko on noin 400 hehtaaria. ==Lähteet== Luokka:Malesian kaupungit Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Malesiassa Luokka:Muinaisjäännökset
Max Taut

Max Taut (1884–1967) oli saksalainen arkkitehti. Taut ja hänen veljensä Bruno Taut kuuluivat Berliinissä toimineeseen, spartakismiin sidoksissa olleeseen, ekspressionistiseen Novembergruppe -nimiseen arkkitehtien ja taidemaalarien yhteenliittymään, jonka työn johdosta julkaistiin arkkitehtuurialbumeita ja järjestettiin näyttely vuonna 1919. Siinä määriteltiin modernin arkkitehtuurin sanasto.Otavan Suuri Ensyklopedia, s. 1006 He olivat yhdessä Walter Gropiuksen kanssa alkuperäisjäsenenä 1920-luvun alun Berliinin merkittävissä arkkitehtuurin avantgardejärjestöissä, kuten Arbeitsrat für Kunstissa ja Der Ringissä. Max Taut suunnitteli muun muassa Berliinissä sijaitsevan Saksan ammattiyhdistysliikkeen toimitalon (1923).WSOY:n Iso Tietosanakirja, osa 9 vuodelta 1997, s. 260 Max ja Bruno Taut olivat mukana arkkitehtiryhmässä, jonka suunnittelemia taloja rakennettiin vuonna 1927 järjestettyä näyttelyä varten perustettuun Stuttgartin Weißenhofin lähiöön,Otavan Suuri Ensyklopedia, s. 360 jota on pidetty nykyaikaisen arkkitehtuurin historian tärkeimpänä rakennusryhmänäOtavan Suuri Ensyklopedia, s. 1394. Natsiaikana Max Tautin työ estettiin, mutta sodan jälkeen hän jatkoi uraansa suunnitellen varsinkin asuinalueita. Niistä tunnetuin on Duisburgissa sijaitseva August-Thyssen- Siedlung. Hän toimi Berliinin kuvataideakatemian arkkitehtuurin professorina vuodesta 1945 1950-luvun alkupuoliskolle. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset arkkitehdit Luokka:Vuonna 1884 syntyneet Luokka:Vuonna 1967 kuolleet
Bruno Taut

Bruno Taut (1880–1938) oli saksalainen arkkitehti, rakennustaiteen ensimmäisiä ekspressionisteja, professori vuosina 1929–1933 Berliinin teknillisessä korkeakoulussa ja Istanbulissa vuodesta 1937 lähtien. Hänen suunnittelemiaan ekspressionistisia lasi- ja teräsrakennuksia ovat muiden muassa hänen kaksi ensimmäistä merkittävää työtään, Leipzigin (1913) ja Kölnin (1914) rakennusnäyttelyiden konstruktiiviset lasi- ja teräspaviljongit. Hänen lasiarkkitehtuurilleen on tyypillistä, että ikkunat eivät ole väritöntä lasia vaan puiterakennelmia, joiden varaan kiinnitetyt lasinpalaset ovat värillisiä ja tämä ratkaisu synnyttää hartautta herättäviä, katedraalien lasimaalauksia muistuttavia värivaikutelmia. Taut oli mukana maansa puutarhakaupunkiliikkeessä; hänen 1910- ja 1920-luvulla suunnittelemiaan puutarhakaupunginosia sijaitsee Falkenbergissa ja Magdeburgissa. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän teki utopistisia kaupunkisuunnitelmia. Taut oli Erich Mendelsohnin (1887–1953), Hans Scharounin (1893–1972), Wassili Luckhardtin (s. 1889) ja Hermann Finstlerin (1887–1973) Berliinissä vaikuttaneen ekspressionistisen suuntauksen pääedustajiaOtavan Suuri Ensyklopedia, s. 359. Taut ja hänen veljensä Max Taut (1884–1967) kuuluivat Berliinissä toimineeseen, spartakismiin sidoksissa olleeseen, ekspressionistiseen Novembergruppe -nimiseen arkkitehtien ja taidemaalarien yhteenliittymään, jonka työn tuloksena julkaistiin arkkitehtuurialbumeita ja järjestettiin näyttely vuonna 1919. Siinä määriteltiin modernin arkkitehtuurin sanasto.Otavan Suuri Ensyklopedia, s. 1006 He olivat yhdessä Walter Gropiuksen kanssa alkuperäisjäseninä 1920-luvun alun Berliinin merkittävissä arkkitehtuurin avantgardejärjestöissä kuten Arbeitsrat für Kunstissa ja Der Ringissä. Bruno Taut olivat mukana arkkitehtiryhmässä, jonka suunnittelemia taloja rakennettiin vuonna 1927 järjestettyä näyttelyä varten perustettuun Stuttgartin Weißenhofin lähiöön,Otavan Suuri Ensyklopedia, s. 360 jota on pidetty nykyaikaisen arkkitehtuurin historian tärkeimpänä rakennusryhmänäOtavan Suuri Ensyklopedia, s. 1394. Muutenkin 1920-luvulla Bruno Taut suunnitteli funktionalistisia asuinalueita. Noihin aikoihin hän uudisti sosiaalista asuntoarkkitehtuuria. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset arkkitehdit Luokka:Ekspressionistit Luokka:Vuonna 1880 syntyneet Luokka:Vuonna 1938 kuolleet
GeeBee-turnaus

GeeBee-turnaus on kansainvälinen nyrkkeilyturnaus, jonka Suomen Työväen Urheiluliitto järjestää vuosittain Helsingin urheilutalossa. Se käytiin ensimmäisen kerran vuonna 1982. Turnaus on nimetty vuonna 1934 raskaan sarjan Euroopan-mestaruuden voittaneen Helsingin Jyryn kasvatin Gunnar Bärlundin mukaan. Ehdotuksen turnauksen järjestämisestä teki syksyllä 1979 Tapio Pakkanen, joka on sittemmin toiminut TUL:n nyrkkeilyjaoston puheenjohtajana ja turnauksen johtajana. Esimerkiksi GeeBee-turnauksen 30-vuotisjuhlaturnaukseen vuonna 2011 osallistui 73 nyrkkeilijää 13 maasta, ja otteluita oli yhteensä 58. Miesten painoluokkia oli kymmenen ja naisten kolme. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * GeeBee-turnauksen sivusto * Suomen Nyrkkeilymuseon tulostietopankki Luokka:Helsingin urheilutapahtumat Luokka:Nyrkkeilykilpailut Luokka:Suomen nyrkkeily
Neliapilaliittymä

Neliapilaliittymä () on neliapilan muotoinen eritasoliittymä, jossa on neljä silmukkaramppia ja neljä suoraa ramppia. Liittymä muistuttaa rakenteeltaan nelilehtistä apilakasvia. Neliapilaliittymä on rakennuttajalle edullinen, koska yksinkertaisimpaan sellaiseen tarvitaan vain yksi silta. Suomessa täydellisiä neliapilaliittymiä on vain kaksi. Ne sijaitsevat Tampereella Hervannan valtaväylän ja Tampereen kehätien liittymäkohdassa sekä Turussa Turun kehätien ja valtatien 9 liittymäkohdassa.Eritasoliittymät. Matti Grönroos. Viitattu 21.9.2022. == Historia == Neliapilaliittymän kehitti ja vuonna 1916 patentoi yhdysvaltalainen insinööri Arthur Hale. Suunnittelun aikana ei tunnettu moottoritien käsitettä ja siksi alkuperäinen suunnitelma on mittasuhteiltaan nykyisestä poikkeava. Ensimmäinen neliapilaliittymä rakennettiin Avenelissa, New Jerseyssä vuonna 1929. Moottoriteiden ensimmäisinä vuosina liittymää pidettiin nerokkaana. Sen silmukan muotoisten ramppien kokoja voitiin tarvittaessa muokata, eikä liittymä vaikuttanut suuresti kaupunkimaisemaan tai projektin budjettiin. == Neliapilaliittymän ongelmat == Neliapilaliittymän merkittävin ongelma on silmukoiden vaatima suuri tila. Lisäksi liian suurella nopeudella ajettaessa silmukoissa on vaara ajaa ulos. Tätä on korjattu ramppien halkaisijan kasvattamisella, joka vuorostaan vaatii entistä enemmän tilaa. Euroopassa liittymää on käytetty ongelmien takia harvemmin, ja sen pohjalta on kehitetty erilaisia hybridimalleja, joissa on säädelty ramppien määrää ja tyyppiä. Esimerkiksi pääliikennesuuntien rampit on saatettu toteuttaa loivasti päätien yli kaartuvina siltoina. == Katso myös == *Puolineliapilaliittymä *Eritasoliittymä * Pinoliittymä * Turbiiniliittymä == Lähteet == * Teillä ja turuilla: Neliapila. Blogi. * The Cloverleaf Interchange(arkistoitu osoitteesta http://whereroadsmeet.8k.com/article/clover.htm) === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Tieinfrastruktuuri Luokka:Liikennesuunnittelu
Pyuiden muinaiset kaupungit

Pyuiden muinaiset kaupungit on usean kaupungin muodostama ryhmä, jotka olivat osa Baganin kuningaskuntaa, joka oli nykyisen Myanmarin alueella. Kuningaskunta oli vallassa 200 eaa. – 900 jaa. Nykyään kaupungeista kolmessa on jäljellä muurit ja vallihaudat. Nämä kolme, Halin, Beikthano ja Sri Ksetra, valittiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2014. Kaupungeissa on jäljellä muun muassa linnakkeita, hautausmaita ja buddhalaisuuteen liittyviä stupia. Kuva:BawbawgyiPaya.jpg|Pagodi Sri Ksetrassa Kuva:Graveyard at Hanlin, Pyu ancient city (2).jpg|Hautausmaa Hanlinissa ==Lähteet== Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Myanmarissa Luokka:Myanmarin historia
Nurmijärven Opisto

Nurmijärven Opisto on Nurmijärven kunnan alueella toimiva yksityinen kansalaisopisto, joka on Opetushallituksen valvonnan alainen. Nurmijärven Opiston yhteydessä toimivat Jukolan musiikkikoulu, Nurmijärven kuvataidekoulu ja Nurmijärven käsityökoulu. Vuosittain opiston kursseille osallistuu noin 15 000 kurssilaista ja opetustunteja on noin 22 500. Opistoa ylläpitää Nurmijärven Opiston kannatusyhdistys. == Historia == Mannerheimliiton Rajamäen osaston Kasvatuskerhon pöytäkirjoista ilmenee, että ko. kerho oli kokoontunut kerhoiltaansa 20.5.1955 Rajamäen kirkon seurakuntasaliin, johon oli saapunut 34 kasvatusasioista kiinnostunutta henkilöä. Kerhon puheenjohtaja, opettaja Uuno Miettinen, johti tilaisuudessa puhetta. Kokouksen kuluista hyvän kuvan antavan pöytäkirjan kirjoitti opettaja Anna Kalliokoski. Insinööri Anna Luokola piti kerhoillassa alustuksen aiheesta "Nuorten vapaa-ajan harrastukset". Seuranneessa keskustelussa opettaja Miettinen heitti esiin ajatuksen nuorison vapaa-ajan harrastusten keskittämisestä kansalaisopistoon. Ajatus sai heti erittäin innokkaan vastaanoton ja syrjäytti kaikki muut asiat käydyssä keskustelussa. Kokouksen loppuvaiheessa päätettiin valita toimikunta kehittelemään kansalaisopistoasiaa edelleen. Toimikunnan, jota myöhemmin laajennettiin, ripeän työskentelyn ansiosta asia eteni niin nopeasti, että kansalaisopiston kannatusyhdistyksen perustava kokous pidettiin Rajamäen kansakoulun juhlasalissa marraskuun 20. päivänä 1955. Kokouksessa oli noin 300 opistoasiasta kiinnostunutta henkilöä, joiden yksimielisellä päätöksellä ja innostuneen mielialan vallitessa päätettiin perustaa Kansalaisopisto Jukolan Kannatusyhdistys, jonka tehtäväksi tulisi ylläpitää kansalaisopistoa paikkakunnalla. Opiston työ pääsi käyntiin vuoden 1956 alussa nimellä Kansalaisopisto Jukola, joten ensimmäinen työvuosi käsitti vain kevätlukukauden. Näin oli kuitenkin syntynyt kansalaisopisto Rajamäelle. == Rehtorit == * 1956–1959 Uuno Miettinen * 1959–1960 Else Mattila * 1960–1961 A A A Aaltonen * 1961–1964 Leo Tiainen * 1964–1965 Kalevi Hentilä * 1965–1985 Yrjö Lehtimäki * 1985–2009 Pirkko Savolainen * 2009–2014 Tarja Pietikäinen * 2014– Jenni Karemo ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Nurmijärven Opiston Facebook-sivut Luokka:Nurmijärven oppilaitokset
Salaliitto (yhtye)

Salaliitto on suomalainen indierock-yhtye. Levy-yhtiö Plastic Passion julkaisi yhtyeen debyyttialbumin joulukuussa 2015. Bändin nimeä kantava albumi sai hyviä arvosteluja ja yhtye nostettiin esille myös Rumban ja YleXin Tulevaisuuden Tusina -äänestyksessä. Yhtyeen toinen albumi Melankolia julkaistiin helmikuussa 2017. Laulaja-kitaristi Ossi Alisaari tunnetaan myös yhtyeestä Penniless, kitaristi Timo Kuismanen yhtyeestä Musta valo ja rumpali Mikko Saaristo yhtyeestä Deep Turtle. Saaristo sekä basisti Raine Hynninen ovat soittaneet myös yhtyeessä Limonadi Elohopea. == Jäsenet == * Ossi Alisaari – kitara ja laulu * Timo Kuismanen – kitara * Raine Hynninen – basso * Tommi Rantamäki – rummut == Diskografia == ;Studioalbumit * * * * ;Singlet * ”Virhe” (2015) * ”Uuteen elämään” (2015) * ”Korpit” (2016) * ”Ollaan nuorii” (2017) * ”29250” (2018) * ”Outoja valoja” (2019) * ”Suuri sotku” (2022) ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Yhtyeen kotisivut Luokka:Suomalaiset indie rock -yhtyeet
Dong Phaya Yen

Dong Phaya Yen on vuoristo Pohjois-Thaimaassa. 1900-luvulla alueelle rakennettiin rautatie- ja maantieverkosto, jotka tuhosivat suurimmaksi osaksi alueen metsät. Suojellakseen alueen eläimistöä ja kasvistoa, perustettiin alueelle yhteensä 615 500 hehtaarin luonnonsuojelualueiden verkosto. Unesco valitsi Dong Phayayen-Khao Yain metsäalueen maailmanperintöluetteloonsa 2005. ==Lähteet== Luokka:Thaimaan vuoristot Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Thaimaassa
Aino Alli

Aino Sofia Alli (o.s. Neuman, 17. kesäkuuta 1879 Oulu – 9. marraskuuta 1958 TurkuKuolinilmoitus. Helsingin Sanomat 11.9.2019. s. 2 (näköislehti tilaajille)) oli suomalainen taidemaalari.TaiteilijamatrikkeliAino Alli 50-vuotias, Helsingin Sanomat, 17.06.1929, nro 161, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 16.06.2024 Hänen vanhempansa olivat tullinhoitaja Frans Johan Neuman ja Ida Maria Bergdahl ja puoliso vuosina 1901–1945 everstiluutnantti, Helsingin lääninvankilan johtaja August Alli.Aikalaiskirja 1934 s. 29 Alli muutti puolisoineen Turkuun vuonna 1944, kun heidän kotinsa ja suuri osa Allin maalauksista oli tuhoutunut Helsingin pommituksissa. Seuraavana vuonna Alli jäi leskeksi ja asui loppuelämänsä Turussa siskonsa kanssa. Alli valmistui tyttökoulusta 1895, opiskeli Viipurin taiteenystäväin piirustuskoulussa 1904–1907 ja valmistui piirustuksenopettajaksi 1908.Aikalaiskirja 1920 s. 15. Helsinki: Otava 1920. Hän oli Eero Järnefeltin oppilas vuodesta 1908. Hän harjoitti myös musiikkiopintoja. Hän teki opintomatkoja Ranskaan 1911–1912, 1920, 1923–1924, 1926, 1928 ja 1937, Italiaan 1924, 1930 ja Englantiin 1928. Hänen maalauksiaan oli näytteillä vuodesta 1907 alkaen. Alli tunnetaan ennen kaikkea muotokuvamaalarina ja hän teki tilaustöitä monille aikansa merkkihenkilöille. Hän maalasi myös maisemia, kukka-asetelmia ja miniatyyreja. Varsinkin 1920-luvulla hän omistautui miniatyyrien tekemiseen, joiden tekemisen hän aloitti 1912. Aino Allista tuli 1920 Pariisin syyssalongin (Salon d´Automne) jäsen ja hänet valittiin 1928 salongin arvostelijalautakuntaan. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1879 syntyneet Luokka:Vuonna 1958 kuolleet
Ólafur Thors

Ólafur Tryggvason Thors (19. tammikuuta 1892 Borgarnes – 31. joulukuuta 1964 Reykjavík) oli islantilainen poliitikko. Hän oli parlamentin jäsen vuodesta 1926, oikeistolaisen itsenäisyyspuolueen puheenjohtaja vuodesta 1937 sekä Islannin pääministeri vuosina 1942, 1944–1947, 1949–1950, 1953–1956 sekä 1959–1963.Otavan Suuri Ensyklopedia, s. 9406. Hän oli Islannin ensimmäisten itsenäisyysvuosikymmenien johtava parlamentaarikko. == Lähteet == Luokka:Islannin pääministerit Luokka:Islannin ulkoministerit Luokka:Vuonna 1892 syntyneet Luokka:Vuonna 1964 kuolleet
Olga Autere

Olga Fredrika Autere (22. heinäkuuta 1873 Helsinki – 30. kesäkuuta 1952) oli suomalainen kotitalousneuvoja. Hänen vanhempansa olivat kivenhakkaaja Anders Edvard Autere ja Fredrika Charlotta Eerikintytär. Hän teki useita ulkomaille suuntautuneita opintomatkoja. Hän toimi Kansakoulun ystävien pientenlasten koulun opettajana 1898–1906 ja Marttaliiton konsulenttina 1908–1932.Aikalaiskirja 1934, sivu 47. ==Julkaisut== * Kansan emännän kanakirja. Helsinki : Akateeminen kirjakauppa, jakaja, 1916, 2. lisätty p. 1923. (Martta-yhdistyksen kirjasia.) * Pojat ja tytöt kanoja hoitamassa. Porvoo : WSOY, 1922. – (Poikien ja tyttöjen kerhotyö; n:o 3). * Pienviljelijä ja kananhoito. Kerava : Suomen maatalousseurojen keskusliitto, 1923. – 6. s. (Suomen maatalousseurojen keskusliiton julkaisuja, Lentolehtisarja n:o 7). * Marttatyö Suomessa. Helsinki : Suomalaisen Marttaliiton kirjasia, 1927. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1873 syntyneet Luokka:Vuonna 1952 kuolleet
Sota ja mielenrauha

Sota ja mielenrauha on Ari Matikaisen ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2016. Elokuva tutkii Suomen sotien vaikutusta koko kansakunnan mentaliteettiin. Elokuva koostuu rintaman ja kodin välillä lähetetyistä kirjeistä sekä päiväkirjamerkinnöistä. Sotilaiden henkilökohtaiset kokemukset yhdistyvät elokuvassa koko Suomen historiaan. Elokuvan on tuottanut Kinocompany Oy ja napafilms oy / Liisa Juntunen yhteistyössä seuraavien tahojen kanssa: Suomen Puolustusvoimat, Lotta Svärd ry, Kaatuneiden muistosäätiö, Sotainvalidien veljesliitto, Suomen elokuvasäätiö, YLE, AVEK. DocPoint - Helsingin dokumenttielokuvafestivaalin vuonna 2016 avannut Sota ja mielenrauha nähdään Tampereen elokuvajuhlien kotimaisessa kilpasarjassa maaliskuussa 2016. == Aiheesta muualla == *Elokuvan kotisivut *Sota ja mielenrauha Internet Movie Databasessa (IMDb.com) (englanniksi) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat Luokka:Vuoden 2016 suomalaiset elokuvat Luokka:Vuoden 2016 dokumenttielokuvat
Anna Blomqvist

Anna Catharina Blomqvist (27. lokakuuta 1840 Helsinki – 24. syyskuuta 1925Anna Blomqvistin arkistotiedot Kansalliskirjasto, Käsikirjoituskokoelma, Musiikkiarkistot) oli suomalainen kielten- ja musiikinopettaja ja naisasialiikkeen aktivisti. Blomqvistin vanhemmat olivat kirjallisuuden professori Alexander Blomqvist ja Christina Charlotta Harring. Hän opiskeli kieliä ja musiikkia Ranskassa ja Sveitsissä 1856–1858, musiikkia ja kieliä Dresdenissä, Berliinissä, Pariisissa 1867, 1868, 1869 ja kieliä Berliinissä 1877. Hän oli 1858–1867 saksan, ranskan ja 1871–1909 laulunopettaja sisarensa johtamassa Blomqvistin koulussa Helsingissä, saksan kielen opettaja Helsingin ruotsalaisessa tyttökoulussa ja sen jatko-opistossa. Blomqvistin sisar oli Anna Charlotta Elisabeth Blomqvist. Blomqvistien arkisto on Kansalliskirjaston käsikirjoituskokoelman musiikkiarkistoissa. ==Julkaisuja== * Elementära sångövningar (Alkeisharjoituksia laulussa, 1890 toim. P. J. Hannikainen) * Förberedande kurs i tyska språket, 1900 * Deutsches Lesebuch, 1892 (yhdessä muiden kanssa) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1840 syntyneet Luokka:Vuonna 1925 kuolleet
Natriumvolframaatti

Natriumvolframaatti (Na2WO4) on natrium- ja volframaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa metallisen volframin ja muiden volframiyhdisteiden valmistamiseen, katalyyttinä, polttokennoissa ja tekstiiliteollisuudessa. == Ominaisuudet == Huoneenlämpötilassa natriumvolframaatti on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen. Natriumvolframaatti muodostaa kidevedettömän muodon lisäksi myös kidevedellisen dihydraatin (Na2WO4·2H2O,CAS 10213-10-2). Kidevesi poistuu rakenteesta, kun yhdistettä kuumennetaan noin 100 °C:n lämpötilaan. Natriumvolframaatin vesiliuokset reagoivat happojen kanssa muodostaen volframihappoa.Thomas W. Penrice: Tungsten Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2010. Viitattu 24.2.2016Erik Lassner, Wolf-Dieter Schubert, Eberhard Lüderitz & Hans Uwe Wolf: Tungsten, Tungsten Alloys, and Tungsten Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 24.2.2016 == Valmistus ja käyttö == Tyypillisesti natriumvolframaattia valmistetaan kuumentamalla volframin malmeja kuten wolframiittia tai scheeliittiä natriumkarbonaatin kanssa. Myös volframitrioksidin ja natriumhydroksidin tai natriumkarbonaatin välistä reaktiota voidaan käyttää. Jälkimmäistä tapaa käytetään erityisesti vedettömän natriumvolframaatin valmistukseen. :WO3 \+ Na2CO3 → Na2WO4 \+ CO2 Natriumvolframaattia käytetään välituotteena volframin valmistuksessa. Natriumvolframaatti uutetaan vesiliuoksestaan kerosiinia, tertiäärisiä amiineja esimerkiksi trioktyyliamiinia ja isodekanolia sisältävällä liuotinseoksella. Muodostuva liuos stripataan ammoniakkiliuoksella ammoniumparavolframaatiksi tai siitä tehdään ammoniumparavolframaattia ioninvaihdon avulla. Yhdisteestä valmistetaan veteen liukenemattomia volframiyhdisteitä kuten volframihappoa, kalsiumvolframaattia ja eräitä esimerkiksi painomusteissa käytettäviä volframipohjaisia väriaineita. Muita käyttökohteita ovat polttokennojen elektrodien valmistus, ruostumattoman teräksen valmistus, palonestoaineena tekstiileissä, hapetuskatalyyttinä orgaanisissa synteeseissä, tupakan suodattimissa ja analyyttisessä kemiassa virtsahappopitoisuuden määrittämiseen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *ChemBlink: Sodium tungstate *ChemBlink: Sodium tungstate dihydrate Luokka:Natriumyhdisteet Luokka:Volframiyhdisteet
Aksun prefektuuri

Aksun prefektuuri (, ) on prefektuuri Kiinan Sinkiangin uiguurien autonomisen alueen keskilänsiosassa. Prefektuurin pinta-ala on 128 099 neliökilometriä ja väkiluku 2,37 miljoonaa (2010). Prefektuurin päähallintopaikka on piirikuntatason kaupunki Aksu, jonka keskusta sijaitsee linnuntietä noin 670 kilometriä autonomisen alueen pääkaupunki Ürümqistä lounaaseen. == Hallinnollinen jako == Piirikuntatasolla prefektuuri jaetaan yhteen piirikuntatason kaupunkiin ja kahdeksaan piirikuntaan (numerointi kuten oheisessa kuvassa): ; Piirikuntatason kaupunki (1) * 1. Aksu (, ) ; Piirikunnat (8) * 2. Wensu (Onsu) (, ) * 3. Kuqa (, ) * 4. Xayar (, ) * 5. Xinhe (Toqsu) (, ) * 6. Baicheng (Bay) (, ) * 7. Uqturpan (Wushi) (Utsh-Turfan Mannerheimin matkapäiväkirjan suomennoksessa) (, ) * 8. Awat (Avat Mannerheimin matkapäiväkirjan suomennoksessa) (, ) * 9. Kalpin (Kelpin Mannerheimin matkapäiväkirjan suomennoksessa) (, ) == Galleria == Kuntula Grottoes 1, Kuqa.jpg|Kumturan luolat Kuqan piirikunnassa. Subashi Buddhist Temple Ruins - East.jpg|Subashin temppelin rauniot Kuqan piirikunnassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Xinjiangin prefektuurit
Esaias Thorén

Theodor Esaias Thorén (9. marraskuuta 1901 Halmstad – 1981) oli ruotsalainen taidemaalari. Thorén kuului Halmstadin ryhmään. Aluksi hän suosi neoplastismia, mutta siirtyi 1933 edustamaan surrealismin lyyristä suuntaa. Sittemmin Thorénin muotokieli muuttui koristeellisemmaksi ja puoliabstraktimmaksi, mikä näkyy muun muassa hänen seinämaalauksissaanWSOY:n Iso Tietosanakirja, osa 9 vuodelta 1997, s. 308. Thorénin seinämaalauksia on muun muassa Halmstadtin kaupunginkirjastossa ja kaupunginteatterissa == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset taidemaalarit Luokka:Surrealistit Luokka:Vuonna 1901 syntyneet Luokka:Vuonna 1981 kuolleet
Värtsilä–Matkaselkä-rata

Värtsilä-Matkaselkä on Karjalan tasavallassa Venäjällä sijaitseva rataosuus, joka oli suomalaisten aikaan osa Viipuri–Joensuu eli vanhaa Karjalan rataa. Suomalaisten aikaan olevat liikennepaikat tällä rataosuudella olivat Matkaselän uusi ja vanha asema, Tervasalo, Pälksaari, Pälkjärvi ja Wärtsilä. Näistä liikennepaikoista Matkaselän uusi asema ja Wärtsilä ovat nykyäänkin käytössä. Rataosalla on ainoastaan tavaraliikennettä.Vaunut.org ==Lähteet== Luokka:Karjalan tasavallan liikenne Luokka:Venäjän rataverkko Luokka: Luovutettujen alueiden rautatiet
Suomalainen Konkordia-liitto

Suomalainen Konkordia-liitto, aiemmin Konkordialiitto, Konkordia (lat. concordia = sopu) on suomalainen yhdistys, joka antaa stipendejä naisille. ==Historia== Konkordialiitto on perustettu 1885 tohtori Rosina Heikelin ja neiti Fanny Palménin aloitteesta. Alkujaan liitto jakoi stipendejä nuorille naisille, jotka haluavat harjoittaa opintoja tai hankkia itselleen tietoja valmistuakseen johonkin käytännölliseen ammattiin. Yhdistyksen kahden stipendirahaston varat olivat vuonna 1912 noin 188 000 mk. Näistä varoista päätettiin 1911, että kun ne ovat kasvaneet kahdeksisadaksituhanneksi markaksi, ne jaetaan tasan suomen- ja ruotsinkielisten kesken. Lisäksi yhdistyksellä oli tuolloin neljä lahjarahastoa: J. Ph. Palménin muistorahasto, Fanny Palménin muistorahasto, sivistyneitten hourujenhoitajain ja naislääkärien stipendirahastot, joiden varat olivat vuonna 1912 yhteensä noin 85 000 mk.Tietosanakirja, osa 4 palsta 1273 Tietosanakirja osakeyhtiö 1912 Konkordialiitto hajosi kuitenkin 1910-luvulla jakoperusteista syntyneiden sisäisten ristiriitojen vuoksi. Liiton toiminta lopetettiin vuoden 1914 vuosikokouksen äänestyksen tuloksena. Sen jälkeen syntyi kaksi liitto, joista ruotsinkielinen Svenska Konkordiaförbundet muodostettiin 1917. Suomenkieliset kääntyivät Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran puoleen, joka otti rahavarat tilapäisesti hoitoonsa. Suomalainen Konkordialiitto perustettiin 1919, ja se merkittiin yhdistysrekisteriin 4.3.1920. Käytännölliseen ammattiin valmistumisen tukemisen lisäksi tuki laajentui sittemmin koskemaan myös naisopiskelijoita. Suomenkielisen rahaston suurin rahasto oli esimerkiksi 1960-luvulla Tilma Hainarin rahasto tieteellisen työn tukemiseksi. Vuonna 1962 jaettava summa oli kaksi miljoonaa markkaa.Otavan Iso Tietosanakirja, Otava 1966, palsta 1286 ==Nykyisin== Nykyisin apurahoja myönnetään eri rahastoista ammattikoululaisille sekä ylemmän korkeakoulututkinnon suorittaneille naisille tieteellisiä jatko-opintoja ja ulkomaisia kongressimatkoja varten.Suomalainen Konkordia-liitto ==Puheenjohtajat== * professori Maija Pekkarinen * professori Raija Sollamo * professori Riitta Korpela ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== * Ottelin, Aino: Konkordia-förbundet (1924) * Huuhka, Mirja: Konkordia 1885–1960 (1960) * Aalto, Eeva-Liisa (toim.): Suomalainen Konkordia-liitto 75 vuotta naisten opintojen tukena ==Aiheesta muualla== * Svenska Konkordiaförbundet Luokka:Suomalaiset naisjärjestöt
Wassili Luckhardt

Wassili Luckhardt (1889 Berliini – 1972 BerliiniWassili Luckhardt, Ketterer Kunst) oli saksalainen arkkitehti. Hän oli Erich Mendelsohnin (1887–1953), Hans Scharounin (1893–1972), Hermann Finsterlinin ja Bruno Tautin (1887–1973) ohella Berliinissä vaikuttaneen ekspressionistisen suuntauksen pääedustajiaOtavan Suuri Ensyklopedia, s. 359. Hän suunnitteli yhdessä veljensä Hans Luckhardtin ja Alfons Ankerin kanssa asuintaloja ja moderneja liiketaloja Berliiniin, muun muassa Potsdamer Platzille Telschow-Hausin, joka valmistui 1928 ja tuhoutui toisessa maailmansodassa. Luckhardt kuului Berliinissä toimineeseen, spartakismiin sidoksissa olleeseen, ekspressionistiseen Novembergruppe-nimiseen arkkitehtien ja taidemaalarien yhteenliittymään, joka julkaisi arkkitehtuurikuvateoksia ja järjesti merkittävän modernin arkkitehtuurin näyttelyn vuonna 1919. Otavan Suuri Ensyklopedia, s. 1006 Hans ja Wassili Luckhardt julkaisivat vuonna 1930 yhdessä teoksen Zur neuen Wohnform. ==Kuvia töistä== Universitätsinstitut Königin-Luise-Str 12-16.jpg|Biologian rakennus 1970, Freie Universität, Berliini Haus-der-Buergerschaft-01.jpg|Bremenin kaupunginvaltuusto, 1966 Wohnhausgruppe Schorlemerallee 7A-23A 01.jpg|Rivitalo 1935, Dahlem, Berliini == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Nowitzki, Dagmar: Hans und Wassili Luckhardt: Das Architektonische Werk. Scaneg Verlag E. K. 1991. ISBN 9783892350422. Luokka:Saksalaiset arkkitehdit Luokka:Vuonna 1889 syntyneet Luokka:Vuonna 1972 kuolleet
Pentatonix

Pentatonix (lyhenne PTX) on yhdysvaltalainen a cappella -yhtye, joka on kotoisin Arlingtonista, TexasistaPentatonix Offical Website. ptxoffical.com .. Yhtyeen jäsenet ovat Scott Hoying, Kirstin Maldonado, Kevin Olusola, Mitch Grassi sekä ennen myös Avi Kaplan, joka ilmoitti lähdöstään ryhmästä 12.5.2017. Yhtyeen musiikki on yleensä popmusiikkia, joka sisältää covereita toisten artistien lauluista, joskus potpurin muodossa. Yhtyeen kappaleet sisältävät kuitenkin osia alkuperäisistä kappaleista. Pentatonixin musiikkia määrittää heidän oma laulutyylinsä, tiukka lauluharmonia, laaja laulun riffittely, matala ja vakaa bassolauluääni sekä monipuolinen vokaalisointu ja beatboxaus. Yhtye on voittanut kolme Grammy-palkintoa. Pentatonix syntyi vuonna 2011 ja pääsi julkisuuteen voitettuaan samana vuonna NBC:n laulukilpailun The Sing-Offin. Voiton ansiosta he saivat 200 000 dollaria ja levytyssopimuksen Sony Musicin kanssa. Laulukilpailun ja Epic-levy-yhtiöstä lähdön jälkeen, Pentatonix perusti YouTube-kanavan ja jakoi tekemäänsä musiikkia Sony Picturen omistaman levy-yhtiön Madison Gate Recordsin kautta. Yhtiö julkaisee pääosin elokuvamusiikkia. Pentatonix on yhteydessä faneihinsa monen sosiaalisen median kautta. Pentatonixilla on YouTubessa 20 miljoonaa tilaajaa ja enemmän kuin 6 miljardia näyttökertaa. Pentatonixin virallinen YouTube-kanava PTXofficial on 13. tilatuin musiikkikanava YouTubessa ja 44. tilatuin kaikista kanavista. Heidän katsotuin musiikkivideonsa on tribuutti Daft Punkin kappaleesta, jolla on yli 233 miljoonaa näyttökertaa. Tribuutti palkittiin parhaan musiikkisovituksen Grammy-palkinnolla vuonna 2015. Yhtye voitti palkinnon myös seuraavana vuonna sovituksellaan ”Dance of the Sugarplum Fairy” -kappaleesta. Vuonna 2017 Pentatonix sai kolmannen Grammynsa, kun he voittivat parhaan duon tai ryhmän country-esityksen Grammy-palkinnon ”Jolene”-kappaleen yhteisesityksestä Dolly Partonin kanssa. Bassolaulaja Avi Kaplan erosi yhtyeestä toukokuussa 2017.http://www.billboard.com/articles/news/7793029/pentatonix-avi-kaplan- announces-leaving-group Kaplanilta on tämän jälkeen ilmestynyt soolomateriaalia. Myös Kirstin Maldonadolta on ilmestynyt soolomateriaalia samoihin aikoihin julkaisemalla soolosinglen Break A Littlehttp://www.billboard.com/articles/columns/pop/7801049/kirstin-maldonado- pentatonix-solo-single-break-a-little Mitch Grassi ja Scott Hoying muodostavat Superfruit-nimisen duon.https://www.grammy.com/grammys/news/superfruit- pentatonix-future-friends == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltalaiset yhtyeet Luokka:Grammy-palkinnon saajat
Urban Acman

Urban Acman (s. 28. maaliskuuta 1976 Maribor, Slovenian ST, Jugoslavia) on uransa lopettanut slovenialainen pikajuoksija. Acmanin henkilökohtainen ennätys 100 metrin pikajuoksissa on 10,21. Acman juoksi sen synnyinkaupunki Mariborissa 1. elokuuta 1998. Acman osallistui yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuihin vuonna 1999. Hän juoksi alkuerässä ajan 10,56 mikä ei riittänyt jatkoon. Acman oli osa Slovenian pikaviestijoukkuetta vuoden 2000 Sydneyn olympialaisissa. Joukkueessa juoksivat myös Boštjan Fridrih, Matic Osovnikar sekä Matic Šušteršič. Alkuerissä he juoksivat ajan 39,25 mikä oli Slovenian kansallinen ennätys ja riitti myös jatkoon. Välierissä joukkue kuitenkin hylättiin. Sisäradoilla Acman juoksi 50 metriä parhaimmillaan aikaan 5,83 (23. helmikuuta 1999 Eaubonnessa) ja 60 metriä aikaan 6,67 (10. helmikuuta 2001 Münchenissä). Acman osallistui vuonna 2001 sisäratojen maailmanmestaruuskilpailuihin. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Slovenialaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1976 syntyneet
Pancrase

Pancrase on japanilainen vapaaottelujärjestö, jonka perustivat showpainijat Masakatsu Funaki ja Minoru Suzuki. Kaksikko oli taitava koukkupainissa ja pohjauttivat organisaation pääosin showpainista tuttuihin sääntöihin, mutta toisin kuin showpainissa lopputulos ei ollut ennaltamääritetty. Perinteiden mukaan mestaruuden voittaneita kutsuttiin Pancrasen kuninkaaksi mestarin sijaan. ==Historia== Masakatsu Funaki ja Minoru Suzuki perustivat Pancrasen pian sen jälkeen, kun heidän kokeilemansa vapaaottelutapahtuma Tokio Domessa vuonna 1992 oli melko menestynyt, vaikka heidän showpainin esimiehet olivat väittäneet, etteivät ihmiset tulisi maksamaan nähdäkseen oikeaa ottelua.Ken Shamrock’s greatest hits sports.yahoo.com 29.9.2008 Viitattu 23.2.2016 21\. syyskuuta 1993 järjestettiin ensimmäinen Pancrase tapahtuma Pancrase: Yes, We Are Hybrid Wrestlers 1. He käyttivät showpainista tuttuja sääntöjä, kuten nyrkillä lyöminen naamaan oli kiellettyä, mutta avokämmenellä sallittua, myöskään kyynärpäällä lyöminen oli kiellettyä. Lisäksi showpainista tutut pakenemiset otettiin mukaan. Jokainen ottelija sai halutessaan viisi kertaa koskea kehäköysiin, mikäli heitä yritettiin lukottaa. ==Hallitsevat mestarit== Painoluokka Mestari Päivämäärä Puolustetut ottelut Avoin sarja Josh Barnett 31. elokuuta 2003 2 Raskassarja avoin Kevyt raskassarja avoin Keskisarja avoin Välisarja Shingo Suzuki 4. lokakuuta 2015 1 Kevytsarja Kazuki Tokudome 1. marraskuuta 2015 0 Höyhensarja Andy Main 4. lokakuuta 2015 1 Kääpiösarja Shintaro Ishiwatari 3. joulukuuta 2011 4 Ylempi kärpässarja Kiyotaka Shimizu 7. helmikuuta 2010 6 Kärpässarja Kent Kambe 13. joulukuuta 2015 0 Alempi kärpässarja Mitsuhisa Sunabe 1. marraskuuta 2015 0 ==Lähteet== Luokka:Vapaaottelujärjestöt
Hilding Linnqvist

Hilding Linnqvist (tai Linnquist, 1891–1984) oli ruotsalainen taidemaalari. Uransa alkupuolella hän oli runollinen ja rikkaan värikylläinen naivisti, mutta sittemmin hän vaalensi väriasteikkoaan ja muutti tyyliään koristeellisemmaksi. Tätä tyyliä ilmentävät ainakin Tukholman kaupunginkirjaston freskot, jotka ovat peräisin vuosilta 1927–1928.WSOY:n Iso Tietosanakirja, osa 9 vuodelta 1997, s. 319. Uran lopulla Linnqvistin tyyli kulki takaisin kohti pehmeyttä. Linnqvist sai vaikutteita ranskalaisesta koulusta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Kuvia Linnqvistin teoksista Flickr-palvelussa Luokka:Ruotsalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1891 syntyneet Luokka:Vuonna 1984 kuolleet
Franka Anić

Franka Anić (s. 5. helmikuuta 1991 Split, Kroatian ST, Jugoslavia) on slovenialainen taekwondoin. Anić edusti vuoteen 2010 synnyinmaatansa Kroatiaa.taekwondodata.com Anić aloitti ammattilaisuransa vuonna 2008 ja kilpaili aina vuoteen 2010 edustaen Kroatiaa. Anić on voittanut urallaan viisi Open-turnausta sekä MM-pronssia vuonna 2013 alle 67 kiloisten sarjassa. Vuoden 2012 olympialaisissa Anić oli jaetulla viidennellä sijalla alle 67 kiloisten sarjassa. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Kroatialaiset taekwondoinit Luokka:Slovenialaiset taekwondoinit Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Patuxai

Patuxai () on sotamuistomerkki Vientianessa, Laosin pääkaupungissa. Itsenäisyystaistelun muistomerkki valmistui vuonna 1969. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Vientiane Luokka:Riemukaaret Luokka:Laosin rakennukset ja rakennelmat
Lavra Babič

Lavra Babič (1. tammikuuta 1987 Brezje, Slovenian ST, Jugoslavia) on entinen slovenialainen uimari. Babič osallistui vuoden 2004 kesäolympialaisiin, ollen osa 4 × 200 metrin vapaauintijoukkuetta. Joukkueessa uivat myös Anja Čarman, Sara Isakovič ja Anja Klinar. Joukkue oli viestin lopputuloksissa sijalla 16. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka: Slovenialaiset uimarit Luokka: Vuonna 1987 syntyneet Luokka: Elävät henkilöt
Hotanin prefektuuri

Hotanin prefektuuri (, ) on prefektuuri Kiinan Sinkiangin uiguurien autonomisen alueen eteläosassa. Prefektuurin pinta-ala on 248 946 neliökilometriä ja väkiluku 2,01 miljoonaa (2010). Prefektuurin päähallintopaikka on piirikuntatason kaupunki Hotan, jonka keskusta sijaitsee linnuntietä noin 1000 kilometriä autonomisen alueen pääkaupunki Ürümqistä lounaaseen. == Hallinnollinen jako == Piirikuntatasolla prefektuuri jaetaan yhteen piirikuntatason kaupunkiin ja seitsemään piirikuntaan (numerointi kuten oheisessa kuvassa): ; Piirikuntatason kaupunki (1) * 1. Hotan (, ) ; Piirikunnat (7) * 2. Hotanin piirikunta (, ) * 3. Karakax (Moyu) (, ) * 4. Pishan (Guma) (, ) * 5. Lop (, ) * 6. Qira (, ) * 7. Yutian (Keriya) (, ) * 8. Minfeng (Niya) (, ) == Galleria == Khotan-mezquita-d04.jpg|Hotanin kaupunkia. Khotan-mezquita-d03.jpg|Moskeija Hotanissa. Khotan- mercado-d03.jpg|Katumarketia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Xinjiangin prefektuurit
Tettey-Sowah Banfro

Tettey-Sowah Banfro (30. huhtikuuta 1969 Slovenj Gradec, Slovenian ST, Jugoslavia) on entinen slovenialainen käsipalloilija. Banfro edusti Slovenian käsipallomaajoukkuetta yhteensä 71:ssä ottelussa, joissa hän teki 236 maalia. Näihin otteluihin lukeutuvat myös vuoden 2000 kesäolympialaiset. Niissä Banfro pelasi seitsemän ottelua tehden 14 maalia. Alkulohkon avausottelussa Ranskaa vastaan Banfro teki neljä maalia. Hän onnistui kolmesti sekä Australiaa että Venäjää vastaan. == Lähteet == Luokka: Slovenialaiset käsipalloilijat Luokka: Vuonna 1969 syntyneet Luokka: Elävät henkilöt
Olavi Myhrberg

Kauko Olavi Myhrberg (16. kesäkuuta 1935 Suojärvi – 26. tammikuuta 2016 HelsinkiKiinteistöarvioinnin kehittäjä. Helsingin Sanomat 24.2.2016 s. B 15 (Artikkeli verkossa)) oli suomalainen tekniikantutkija ja professori. Hän oli Teknillisen korkeakoulun kiinteistöopin professori 1993–1996. Hän tutki kiinteistökauppoja ja maanhinnan muodostumista.WSOY Iso Tietosanakirja 6. osa, s. 302, WSOY 1997Pekka V. Virtanen: Maassa kiinni, Maanmittaus 1/ 2008 s. 100 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Teknillisen korkeakoulun professorit Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
Olof Widholm

Olof Eric Bernhard Widholm (30. kesäkuuta 1923 Helsinki – 25. syyskuuta 2001 Espoo) oli suomalainen lääkäri ja professori. Widholmin vanhemmat olivat insinööri Eric Widholm ja Saimi Laakkonen. Widholm tuli ylioppilaaksi Ruotsalaisesta normaalilyseosta 1942 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1950. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1953. Widholm erikoistui naistentauteihin ja synnytysoippiin sekä serologiaan ja bakteriologiaan 1957, Helsingin yliopiston naistentautien ja syunnytysopin dosentti hänestä tuli 1958. Widholm oli Helsingin yliopistollisen keskussairaalan Naistenklinikan apulaisylilääkäri 1963–1975 ja ylilääkäri 1975–1987 ja Helsingin yliopiston synnytys- ja naistentautiopin apulaisprofessori 1969–1974 ja professori 1975–1987. Hänen tutkimuskohteitaan olivat serobakteriologia, endokrinologia, obstetriikka, nuorten ja operatiivinen gynekologia sekä ultraäänitutkimus ja syöpä.Facta 2001, WSOY 1986, 18. osa, palsta 195 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset lääkärit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Vihko (sukunimi)

Vihko on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Joonas Vihko (s. 1981), suomalainen jääkiekkoilija * Juho Vihko (1890–1938), inkeriläissyntyinen neuvostoliittolainen opettaja ja hallintovirkailija * Kirsti Vihko (1939–2023), ooppera- ja konserttilaulaja * Reijo Vihko (s. 1939), suomalainen lääkäri ja professori.
Reijo Vihko

Reijo Kalevi Vihko (s. 7. helmikuuta 1939 Helsinki) on suomalainen lääkäri ja professori. Hän on ollut Oulun yliopiston kliinisen kemian professori 1972–2004. Hänen tutkimuskohteitaan ovat olleet hormonien aineenvaihdunta ja vaikutusmekanismit, hormoneista riippuvat syövät ja endokriininen diagnostiikka.Facta 2001, osa 18, p. 228. WSOY 1986. Hän oli Biocenter Oulun tieteellinen johtaja 1986–1989, Suomen Akatemian tutkijaprofessori 1982–1986 ja sen pääjohtaja 1996–2004 sekä korkeakouluneuvoston viimeinen puheenjohtaja 1993–1995. Hänelle myönnettiin Matti Äyräpään palkinto vuonna 1982. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset lääkärit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Oulun yliopiston professorit Luokka:Matti Äyräpään palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ilona Rista

Ilona Rista (s. 1959) on suomalainen taiteilija, jonka eniten käyttämä materiaali on puu. Hän on opiskellut tyylihuonekalupuusepäksi, ja lisäksi Taideteollisen korkeakoulun koulutuskeskuksessa ja Leningradin taideakatemiassa. Monet Ristan teoksista ovat sekä taideteoksia että akustisia seinäelementtejä. Hän hyödyntää töissään myös tietotekniikkaa. Rista valittiin vuonna 2014 Vuoden puutaiteilijaksi. Ristan teoksia on muun muassa Euroopan hiukkasfysiikan tutkimuskeskus CERNissä, Suomen Pariisin suurlähetystössä, Kuntien eläkevakuutuskeskuksessa ja Mäntsälän logistiikkakeskuksessa. Rista on osallistunut lukuisiin näyttelyihin niin kotimaassa kuin ulkomailla. Rista on valokuvaaja Simo Ristan ja taidegraafikko Kirsti Ristan tytär. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Ilona Ristan kotisivut Luokka:Suomalaiset muotoilijat Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Rosanna Rocci

Rosanna Rocci (28. lokakuuta 1968 Solothurn, Sveitsi) on italialainen iskelmälaulaja. Sveitsissä syntynyt ja Keski-Italiassa varttunut Rocci on tehnyt ammattilaisuransa pääasiassa Saksassa. Roccin menestysiskelmiä ovat muun muassa duona esitetyt "Ciao mio amore" ja "Ich gehör zu dir" sekä "Amore, amore" ja "Un poco di amore". ==Elämä ja ura== Rosanna Rocci eli varhaislapsuutensa Sveitsissä. Nelivuotiaana hän muutti vanhempiensa ja kahden sisaruksensa mukana Italian Abruzziin. Rocci oppi soittamaan harmonikkaa jo varhain. Ammattiuransa alussa Rocci lauloi ensisijaisesti englannin- ja italiankielisiä iskelmiä. 1990-luvun alussa hän oli mukana Tony Christien ja Umberto Tozzin kiertueella ja sai siten kansainvälistä huomiota. Hän vieraili lukuisissa hittiparaateissa ja televisiotapahtumissa. Vuodesta 1992 alkaen Rocci alkoi levyttää myös saksaksi. Soolouransa ohella Rocci esiintyi vuodesta 1999 alkaen aviopuolisonsa, iskelmälaulaja Michael Morganin kanssa. Duon ensimmäinen menestyskappale oli Alfons Weindorfin säveltämä ja Bernd Meinungerin sanoittama "Ich gehör zu Dir", joka voitti Goldene Muse -palkinnon Deutsche Schlager-Festspiele -kilpailussa 1999. Rocci avioitui Michael Morganin kanssa 1997. Pariskunnalla on yksi poika. Liitto päättyi eroon 2012.Die Bunte.de == Diskografia (valikoitu) == *Rosanna (1992) *Kopfüber ins Leben (1994) *Mein Feuer brennt (1996) *Amore, Amore (1998) *Emozioni (1999) *Ich lebe für dich (Michael Morganin kanssa) (2001) *Herz über Kopf verliebt (2001) *Rosanna (2001) *Un Poco di Amore (2001) *Dolce Vita (2002) *Kopfüber ins Leben (2002) *Aber bitte mit Herz (2003) *Ti Amo Ancora (2003) *Felicita - Liebe hautnah (Michael Morganin kanssa) (2004) *Das fühlt sich gut an (2005) *Die grössten Single-Hits (2007) *100% Rosanna (2007) *Solo con te - Nur mit Dir (2009) *Glücksgefühle (2012) *5.0 (2019) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Virallinen nettisivu Luokka:Italialaiset laulajat Luokka:Saksalaiset laulajat Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Iskelmälaulajat Luokka:Elävät henkilöt
Diaulos

Diaulos (, ”kaksoishuilu”) oli Olympian kisoissa ja muissa panhelleenisissä kisoissa käyty juoksukilpailu. Siinä juostiin kisapaikan juoksurata päästä päähän ja takaisin eli yhteensä 1 200 jalan matka. Näin juoksumatka oli kaksi kertaa pidempi kuin stadionjuoksussa. == Diaulos Olympian kisoissa == Olympian kisoissa, joissa Olympian stadionin juoksuradan pituus oli 192,27 metriä, diauloksen matka oli noin 380 metriä. Diaulos otettiin mukaan kisojen ohjelmaan 14. olympiadin kisoissa vuonna 724 eaa. Laajimmassa vaiheessa kisojen muita juoksulajeja olivat stadionjuoksu, dolikhos ja hoplitodromos. Seuraavassa luetellaan diauloksen tunnetut voittajat Olympian kisoissa. Luettelo perustuu Foundation of the Hellenic World -säätiön kokoamaan tietokantaan, johon on koottu antiikin ajalta säilyneet tiedot kisojen voittajista (katso myös: luettelo Olympian kisojen voittajista). Säilyneet tiedot ovat epätäydellisiä. Olympiadi Vuosi Voittaja Kotipaikka 14\. 724 eaa. Hypenos Pisa 22\. 692 eaa. Pantakles Ateena 29\. 664 eaa. Khionis Sparta 30\. 660 eaa. Khionis Sparta 31\. 656 eaa. Khionis Sparta 35\. 640 eaa. Kylon Ateena 65\. 520 eaa. Anokhos Taras 67\. 512 eaa. Fanas Pellene 69\. 504 eaa. Thessalos Korintti 73\. 488 eaa. Astylos Kroton 74\. 484 eaa. Astylos Kroton 75\. 480 eaa. Astylos Syrakusa 76\. 476 eaa. Dandis Argos 77\. 472 eaa. [...]ges Epidauros 78\. 468 eaa. Parmenides Poseidonia 96\. 396 eaa. Krokenas Larissa 119\. 304 eaa. Nikandros Elis 120\. 300 eaa. Nikandros Elis 121\. 296 eaa. Apollonios Aleksandria 129\. 264 eaa. Filinos Kos 130\. 260 eaa. Filinos Kos 131\. 256 eaa. Filinos Kos 143\. 208 eaa. ei tiedossa Argos 144\. 204 eaa. ei tiedossa Argos 145\. 200 eaa. ei tiedossa Argos 146\. 196 eaa. ei tiedossa Argos 154\. 164 eaa. Leonidas Rhodos 155\. 160 eaa. Leonidas Rhodos 156\. 156 eaa. Leonidas Rhodos 157\. 152 eaa. Leonidas Rhodos 170\. 100 eaa. Nikokles Akrion 177\. 72 eaa. Hekatomnos Miletos 190\. 20 eaa. ei tiedossa Miletos 212\. 69 jaa. Polites Keramos 216\. 85 jaa. Hermogenes Ksanthos 229\. 137 jaa. Aelius Granianus Sikyon 233\. 153 jaa. Demetrios Khios == Lähteet == Luokka:Antiikin urheilu Luokka:Juoksu
Dolikhos (juoksu)

Dolikhos () oli Olympian kisoissa ja muissa panhelleenisissä kisoissa käyty pitkänmatkan juoksukilpailu. Sen juoksumatka vaihteli kisoittain. == Dolikhos Olympian kisoissa == Olympian kisoissa dolikhoksen juoksumatka oli 20 tai 24 stadioninmittaa eli noin 3,8–4,6 kilometriä. Dolikhos otettiin mukaan kisojen ohjelmaan 15. olympiadin kisoissa vuonna 720 eaa. Laajimmassa vaiheessa kisojen muita juoksulajeja olivat stadionjuoksu, diaulos ja hoplitodromos. Seuraavassa luetellaan dolikhoksen tunnetut voittajat Olympian kisoissa. Luettelo perustuu Foundation of the Hellenic World -säätiön kokoamaan tietokantaan, johon on koottu antiikin ajalta säilyneet tiedot kisojen voittajista (katso myös: luettelo Olympian kisojen voittajista). Säilyneet tiedot ovat epätäydellisiä. Olympiadi Vuosi Voittaja Kotipaikka 15\. 720 eaa. Akanthos Sparta 24\. 684 eaa. Fanas Messene 74\. 484 eaa. Dromeus Stymfalos 75\. 480 eaa. Dromeus Stymfalos 76\. 476 eaa. ei tiedossa Sparta 77\. 472 eaa. Ergoteles Himera 78\. 468 eaa. [...]medes Sparta 79\. 464 eaa. Ergoteles Himera 80\. 460 eaa. Ladas Argos 83\. 448 eaa. Aigedas Kreeta 90\. 420 eaa. Aristeus Argos 94\. 404 eaa. Lasthenes Theba 96\. 396 eaa. [...]onios Kreeta 99\. 384 eaa. Sotades Kreeta 100\. 380 eaa. Sotades Efesos 106\. 356 eaa. Pyrilampes Efesos 113\. 328 eaa. Aigeus Argos 121\. 296 eaa. Pasikhoros Boiotia 145\. 200 eaa. Damatrios Tegea 170\. 100 eaa. Nikokles Akrion 177\. 72 eaa. Gaius Rooma 177\. 72 eaa. Hypsikles Sikyon 212\. 69 jaa. Polites Keramos 216\. 85 jaa. Titus Flavius Metrobius Iasos 223\. 113 jaa. ei tiedossa Rhodos 224\. 117 jaa. ei tiedossa Rhodos 248\. 213 jaa. ei tiedossa Bithynia 249\. 217 jaa. ei tiedossa Bithynia 250\. 221 jaa. ei tiedossa Bithynia == Lähteet == Luokka:Antiikin urheilu Luokka:Juoksu
Hoplitodromos

Hoplitodromos eli hopliittijuoksu () oli antiikin kreikkalainen juoksulaji, joka oli mukana esimerkiksi Olympian kisojen ohjelmassa. Siinä juostiin kahden stadionin mittainen matka täydessä hopliittisotilaan sotavarustuksessa. == Hopliittijuoksu Olympian kisoissa == Olympian kisoissa hopliittijuoksu otettiin mukaan kisaohjelmaan 65. olympiadin kisoissa vuonna 520 eaa. Koska Olympian stadionin juoksuradan pituus oli 192,27 metriä, hopliittijuoksun matka oli noin 380 metriä. Kisojen muita juoksulajeja olivat stadionjuoksu, diaulos ja dolikhos. Seuraavassa luetellaan hopliittijuoksun tunnetut voittajat Olympian kisoissa. Luettelo perustuu Foundation of the Hellenic World -säätiön kokoamaan tietokantaan, johon on koottu antiikin ajalta säilyneet tiedot kisojen voittajista (katso myös: luettelo Olympian kisojen voittajista). Säilyneet tiedot ovat epätäydellisiä. Olympiadi Vuosi Voittaja Kotipaikka 65\. 520 eaa. Damaretos (tai Demaretos) Heraia 66\. 516 eaa. Damaretos Heraia 67\. 512 eaa. Fanas Pellene 68\. 508 eaa. Frikias Pelinna 69\. 504 eaa. Frikias Pelinna 74\. 484 eaa. Mnaseas Kyrene 75\. 480 eaa. Astylos Syrakusa 76\. 476 eaa. Zopyros Syrakusa 77\. 472 eaa. [...]gias Epidamnos 78\. 468 eaa. [...]los Ateena 82\. 452 eaa. Lykos Thessalia 109\. 344 eaa. Kallikrates Magnesia, Maiandros 110\. 340 eaa. Kallikrates Magnesia, Maiandros 120\. 300 eaa. ei tiedossa Magnesia, Maiandros 121\. 296 eaa. ei tiedossa Magnesia, Maiandros 122\. 292 eaa. Eperastos Elis 154\. 164 eaa. Leonidas Rhodos 155\. 160 eaa. Leonidas Rhodos 156\. 156 eaa. Leonidas Rhodos 157\. 152 eaa. Leonidas Rhodos 170\. 100 eaa. Nikokles Akrion 177\. 72 eaa. Hekatomnos Miletos 216\. 85 jaa. Hermogenes Ksanthos 235\. 161 jaa. Mnasibulos Elateia 240\. 181 jaa. K[...]ktabenos Efesos 241\. 185 jaa. K[...]ktabenos Efesos == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin urheilu Luokka:Juoksu