Berndt Jonas Aminoff

Berndt Jonas Aminoff (7. huhtikuuta 1775 Siuntio – 22. helmikuuta 1823 Tammisaari) oli suomalainen pataljoonakomentaja ja everstiluutnantti. == Perhe == Aminoff syntyi vuonna 1775. Hänen äitinsä, vapaaherratar Lovisa Charlotta Armfelt (1750-1821), oli everstiluutnantti ja vapaaherra Claes Armfeltin tytär sekä jalkaväenkenraali, vapaaherra Carl Gustaf Armfeltin pojantytär. Isä oli Aminoffin aatelissukuun kuuluva kapteeni, Miekkaritarikunnan ritari Berndt Jonas Aminoff (1729-1804). Eversti ja valtiopäivämies Berndt Adolf Carl Gregori Aminoff oli Aminoffin poika. Arkkitehti Berndt Ivar Aminoff ja kenraalimajuri Adolf Petter Johannes Aminoff olivat Aminoffin pojanpoikia. Aminoff sai yhteensä seitsemän lasta Ulrika Margareta Aminoffin kanssa. == Ruotsin kuninkaallisen armeijan upseerina == Aminoff ilmoittautui viisivuotiaana vapaaehtoiseksi Uudenmaan jalkaväkirykmenttiin vuonna 1780. Hänet ylennettiin kersantiksi vuonna 1784, vänrikiksi 1787 ja luutnantiksi 1796 sekä kapteeniksi ja pataljoonakomentajaksi kenraali Carl Johan Adlercreutzin rykmenttiin vuonna 1804. Aminoff osallistui Suomen sotaan vuosina 1808-1809 ja erosi Ruotsin armeijan palveluksesta vuonna 1810. Venäjä valtasi Suomen Ruotsilta Suomen sodan aikana. == Venäjän keisarillisen armeijan upseerina Pietarissa == Keisarillinen Venäjä teki Suomesta suuriruhtinaskunnan vuonna 1809. Napoleon hyökkäsi Venäjälle kesäkuussa 1812, minkä seurauksena Venäjän keisari Aleksanteri I perusti syyskuussa kolme suomalaista jääkärirykmenttiä. Jokaisessa rykmentissä oli kaksi 600 sotilaan pataljoonaa. Suomen suuriruhtinaskunnan oma sotaväki, eli Suomen kaarti sai alkunsa Venäjän keisarin päätöksestä. Kapteeni Aminoff nousi ensimmäisen jääkärirykmentin pataljoonakomentajaksi, joka saatiin luotua marraskuussa 1812. Aminoff johdatti Viipurin rykmentin 1. pataljoonan Pietariin. Rykmentti osallistui vuoden 1812 sotaan suorittaen vartiopalvelua Venäjän keisarikunnan pääkaupungissa Pietarissa. Aminoff osallistui Pietarin Kazanin katedraalissa Te Deum -tilaisuuteen, joka juhlisti ja kunnioitti Venäjän armeijan suorittamaa Berliinin valtausta vuonna 1813. Aminoffin rykmentti osallistui ruhtinas, sotamarsalkka Mihail Kutuzovin ja kreivi, jalkaväenkenraali Gustaf Mauritz Armfeltin hautajaisiin Pietarissa vuosina 1813 ja 1814. Venäjän poliisiministeri Sergei Vjazmitinov kehui rykmentin kuntoa, järjestystä ja taitoa Kutuzovin hautajaisten jälkeen. Rykmentin komentajat saivat tunnustusta Vjazmitinovilta. Aminoff oli paikalla, kun keisari Aleksanteri I kohtasi ensimmäisen suomalaisen joukko-osaston Pietarissa vuonna 1814. Aminoff korotettiin majuriksi vuonna 1813 ja everstiluutnantiksi vuonna 1814. Majurin ja everstiluutnantin arvot antoivat oikeuden perinnölliseen aateluuteen Venäjän keisarikunnassa.Николай I. О порядке приобретения дворянства службою // Полное собрание законов Российской империи, собрание второе. — СПб.: Типография II отделения Собственной Его Императорского Величества канцелярии, 1846. — Т. XX, отделение первое, 1845, № 19086. — С. 450—451. Архивировано 31 мая 2017 года.Александр II. О приобретении потомственного дворянства… // Полное собрание законов Российской империи, собрание второе. — СПб.: Типография II отделения Собственной Его Императорского Величества канцелярии, 1856. — Т. XXXI, отделение первое, 1857, № 31236. — С. 1052—1053. Архивировано 31 мая 2017 года. == Paluu Suomen suuriruhtinaskuntaan == Aminoff ja hänen poikansa introdusoitiin Suomen Ritarihuoneen jäseniksi vuonna 1818. Aminoff omisti Stor-Backan (Barka) kartanon Siuntiossa ja kartanon Tammisaaressa. Aminoffilla oli suuri kirjakokoelma, joka käsitti 713 nidettä. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset everstit Luokka:Vuonna 1775 syntyneet Luokka:Vuonna 1823 kuolleet Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Pietarinsuomalaiset henkilöt