EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Polychain Capital LP

Polychain Capital (Polychain) on yhdysvaltalainen sijoitusyritys, joka sijaitsee San Franciscossa, Kaliforniassa. Yritys keskittyy sijoituksiin liittyen kryptovaluuttaan ja lohkoketjuteknologiaan. == Tausta == Polychain Capital perustettiin vuonna 2016 Olaf Carlson-Ween toimesta. Ennen Polychainin perustamista Carlson-Wee työskenteli Coinbase-yrityksessä, missä hän oli Riskienhallinnan johtaja. Polychainin sijoittajiin kuuluvat Andreessen Horowitz, Sequoia Capital, Union Square Ventures ja Founders Fund. Tammikuussa 2018 yritys harkitsi listautumista Toronto Stock Exchangeen kerätäkseen 325 miljoonaa dollaria, mutta lopulta päätti olla toteuttamatta sitä. Yritys ilmoitti omaisuudekseen 1 miljardi dollaria vuoden 2018 alussa, mutta se laski 591,5 miljoonaan dollariin vuoden lopussa pääasiassa sen omistusten arvon laskun vuoksi. Polychain Capital on sijoittanut muun muassa yrityksiin kuten Coinbase, Kik Messenger ja Tezos. Luokka:Yhdysvaltalaiset sijoitusyhtiöt
Vähä-Polesian kansallispuisto

Vähä-Polesian kansallispuisto () on kansallispuisto Ukrainan Hmelnytskyin alueella. Elokuussa 2013 perustetun kansallispuiston pinta-ala on 87,627 neliökilometriä. Lähin kaupunki on kansallispuiston pohjoisrajan äärellä sijaitseva Slavuta. Kansallispuiston hallinto löytyy kuitenkin puiston eteläpuolelta Izjaslavin kaupungissa. Kansallispuisto on nimetty Vähä-Polesian historiallis-kultturellisen alueen mukaan. Puiston pyrkimyksenä on suojella arvokkaita luonnonarvoja ja Vähä-Polesia historiallisia kulttuurikohteita. Kansallispuistolla on tärkeä ympäristöllinen, tieteellinen, esteettinen, virkistyksellinen ja terveyttä edistävä vaikutuksensa. Kansallispuistoon sisältyy muun muassa paikallisen Svjate ozeron (, suom. Pyhäjärvi) alue ympäristöineen. Жовтим золотом.jpg|Auringonvalo siivilöityy mäntymetsän läpi. НПП Мале Полісся. Михельське л-во (кв.8). 16.08.2019.jpg| Kansallispuiston kyltti metsässä. Дорогою через сосновий ліс.jpg|Tie metsän läpi. НПП Мале Полісся. Заказник Михельський. Михельське л-во (кв.6, вид.6). 17.08.2019.jpg|Kosteampaa metsikköä. Підсніжник звичайний (Galanthus L.), весняне пробудження.jpg|Lumikelloja (Galanthus L.). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * "Male Polissja" natsionalnyi pryrodnyi park (malepolisja.in.ua) Luokka:Ukrainan kansallispuistot Luokka:Hmelnytskyin alue
Pistekirjoituksen neuvottelukunta

Pistekirjoituksen neuvottelukunta on Saavutettavuuskirjasto Celian yhteydessä toimiva taho, joka ylläpitää ja kehittää suomalaista pistekirjoitusstandardia. Neuvottelukunnan tehtävä on myös seurata pistekirjoituksen kansainvälistä kehitystä, osallistua pohjoismaiseen yhteistyöhön muiden maiden neuvottelukuntien kesken ja antaa suosituksia pistekirjoituksen käytöstä Suomessa. == Lähteet == Luokka:Näkövammaisuus Luokka:Opetusministeriö
Statuutti

Statuutti ( = säädetty, < statuere = vakiinnuttaa, säätää) tarkoittaa sääntöä tai sääntöjen yhdistelmää, oikeudellista järjestystä. Stattuutti liittyy erityisesti yhdistykseen tai juridiseen henkilöön.Statuutti, Tietosanakirja. Osa 9, palsta 14. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1917 ==Katso myös== * Liettuan statuutti * Westminsterin statuutti ==Lähteet== Luokka:Säädökset
Grigori Tokati

Grigori Aleksandovitš Tokati (osseetiksi: Токаты Ахмæты фырт Гогки / Tokaty Axmæty fyrt Gogki, ; 13. lokakuuta 1909 – 23. marraskuuta 2003) oli neuvostoliittolainen rakettitutkija ja poliitikko. Hän oli kansallisuudeltaan osseetti. Tokati kääntyi myöhemmin antikommunistiksi ja Josif Stalinin kovaksi arvostelijaksi. Hän loikkasi Englantiinhttps://kclpure.kcl.ac.uk/ws/portalfiles/portal/75576393/SIS_Grigori_Tokaev_and_DYLAN_Accepted4August2017_GREEN_AAM.pdf Viitattu 4.12.2023. (pdf) vuonna 1947.Gatland, 1968, s. 131 Tokati oli mukana työryhmässä, joka kehitteli Neuvostoliiton avaruusraketteja. Hänen työkumppaninaan toimi myös Sergei Koroljov. G. A. Tokati kuoli Surreyssä Englannissa.Obituaries: Professor Grigori Tokaty. Independent. Viitattu 4.12.2023 ==Lähteet== * Gatland, Kenneth: Avaruuslennot. Suom. Sakari Ahlbäck. S. 126-127. Helsinki, Otava, 1968 ===Viitteet=== Luokka:Neuvostoliittolaiset raketti-insinöörit Luokka:vuonna 1909 syntyneet Luokka:vuonna 2003 kuolleet
Stettinin rauha

Stettinin rauhansopimus solmittiin joulukuussa 1570, ja rauhansopimukseen päättyi Ruotsin ja Tanskan välinen Pohjoismaiden seitsenvuotinen sota. Sopimuksen mukaan valtakuntien rajat palautettiin entiselleen, mutta Ruotsin tuli Älvsborgin lunnaiksi maksaa 150 000 taalaria.Stettinin rauhansopimus, Tietosanakirja. Osa 9, palsta 48. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1917 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Pohjoismaiden seitsenvuotinen sota Luokka:Ruotsin rauhansopimukset‎
Teknologiapuisto Noheva

Teknologiapuisto Noheva on Savonlinnassa sijaitseva puunjalostuksen, metsäteollisuuden, biotalouden sekä ympäristö- ja energiatekniikan teknologiapuisto. Se perustettiin vuonna 2004. Vuoden 2012 Savonlinnan kaupungin tarkastuskertomuksessa todettiin, että "Teknologiapuisto Noheva toimii lähes 100 %:n käyttöasteella, mutta tuottaa silti tappiota. Suunnitteluvaiheessa on ilmeisesti tehty virheitä, joiden johdosta Nohevaa on lähes mahdotonta saada tuottavaksi." Kaupungin ja yksityisten toimijoiden pitkäaikaisen panostuksen seurauksena Nohevaa laajennettiin vuonna 2020. Nykyisin Nohevassa toimii teollisen puu- ja hybridirakentamisen testauslaboratorio sekä kuidun hyödyntämisen tutkimuskeskittymä. Se tekee yhteistyötä Xamkin, Aalto-yliopiston ja Jyväskylän yliopiston kanssa. Lisäksi teknologiapuiston yhteydessä toimii LUKEn kasvullisen lisäyksen yksikkö ja tutkimuskeskus. Tulevaisuuden painopisteitä ovat hiilen talteenotto ja puhdas energia sekä alusta- ja kiertotalous. Nohevan kuitulaboratoriossa kehitetään ja pilotoidaan ratkaisuja ja teknologiaa muun muassa selluteollisuuden tarpeisiin. Kiertotalouden prosesseja sovelletaan myös selluloosasta valmistettavien fossiilittomien tuotteiden kehittämiseen ja poistotekstiilien käsittelyyn. Kuitulaboratoriossa on kuitu-, vesi- ja jätevesilaboratorio sekä pilotointilaitteistoja tehdasmittakaavaiseen testaamiseen ja tuotekehitykseen. Teknologiapuistossa työskentelee (2023) noin 300 työntekijää. Tutkimus- ja tuotekehityshenkilöstöä alueella on noin 50 ja Kaakkois-Suomen ammattikorkeakoulun insinööriopiskelijoita noin 100. == Lähteet == Luokka:Tiedepuistot Luokka:Savonlinna
Anders Bjørgaard

Anders Bjørgaard (18. maaliskuuta 1891 Holtålen – 20. maaliskuuta 1967 Holtålen) oli norjalainen kuvittaja ja sarjakuvapiirtäjä, joka tunnetaan erityisesti Jens von Bustenskjold -hahmosta. Bjørgaard opiskeli kuvanveistoa Norjan valtion käsityö- ja taideteollisuuskoulussa Wilhelm Rasmussenin johdolla. ==Lähteet== Luokka:Norjalaiset kuvittajat Luokka:Norjalaiset sarjakuvantekijät Luokka:Vuonna 1891 syntyneet Luokka:Vuonna 1967 kuolleet
Renbygda

Renbygda on taajama Holtålenin kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,8 neliökilometriä ja asukasluku 569 vuonna 2022. ==Lähteet== Luokka:Holtålen Luokka:Norjan taajamat
Haltdalenin kirkko

Haltdalenin kirkko () on Holtålenin kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1881. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Holtålen
Ålenin kirkko

Ålenin kirkko () on Holtålenin kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1881. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Holtålen
Cuora aurocapitata

Cuora aurocapitata on harvinainen aasialainen kilpikonnalaji. Sitä tavataan vain Kiinassa. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut lajin äärimmäisen uhanalaiseksi. Tuorein arvio on vuodelta 2000. Cuora aurocapitata -naaraiden kilpi voi kasvaa lähes 20 cm pitkäksi, koiraat jäävät kymmensenttisiksi. Konnan pää on kirkkaan keltainen. Tätä lajia on tavattu Anhuin maakunnassa. Vuoden 2013 jälkeen luonnosta ei ole tavattu eläviä yksilöitä. Vankeudessa elää 600–800 yksilöä. Lajin häviämiseen on vaikuttanut sen saama julkisuus 2000-luvun alussa, jolloin kysyntä lemmikkikaupassa ja lääketieteen parissa kasvoi. Tuhoa ovat lisänneet elinympäristöjen tuhoutuminen hiekankaivuun, vesivoimaloihin liittyvien tekojärvien ja jokien säännöstelyn takia sekä kalastus myrkyn ja dynamiitin avulla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Cuora aurocapitata Reptile Database Luokka:Kilpikonnat Luokka:Uhanalaiset matelijat Luokka:Äärimmäisen uhanalaiset lajit
Trøndelagin kulttuurihistoriallinen museo

Trøndelagin kulttuurihistoriallinen museo (, puhekielessä Sverresborg) on Norjan Trondheimissa sijaitseva vuonna 1913 perustettu ulkomuseo, johon on kerätty noin 70 vanhaa rakennusta ja 35 000 esinettä. Museo sijaitsee Sverresborgin alueella, joka on saanut nimensä kuningas Sverre Sigurdinpojan 1180-luvulla rakentamasta linnasta, jonka rauniot ovat osa museota. ==Kuvia== Sverresborg Trøndelag Folkemuseum Trondheim, Norway 2019-04-26 Informasjonstavler kart (Open air museum information boards map) "Kong Sverres Borg" (Sverre Sigurdsson's castle on cliff 1182) "Byen Borgen Bygda" ("City Castle Country.jpg|Alueen kartta. Haltdalen stavkirke.jpg|Haltdalenin sauvakirkko SverresborgSquare.jpg|Kaupungintori Lo kirke 01.jpg|Lon kirkko Trøndelag Folkemuseum 01.jpg|Ilmakuva ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan kulttuurihistorialliset museot Luokka:Trondheimin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Norjan ulkoilmamuseot
Cuora bourreti

Cuora bourreti on harvinainen aasialainen kilpikonnalaji. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut lajin äärimmäisen uhanalaiseksi. Cuora bourreti -konnien kilpi voi kasvaa 15–20 cm pitkäksi. Koirailla on isommat jalat ja paksumpi häntä kuin naarailla. Tätä lajia on tavattu Vietnamin keskiosissa ja naapurimaassa Laosissa Savannakhetin provinssissa. Sitä myytiin aikaisemmin lemmikiksi, mutta CITES-listaus on lopettanut lemmikkikaupan. Salametsästys ravinnoksi ja kiinalaisen lääketieteen käyttöön on edelleen uhka. Luonnossa elävän kannan kooksi arvioidaan 10 000–20 000 yksilöä, vankeudessa elää noin tuhat. == Lähteet == Luokka:Kilpikonnat Luokka:Uhanalaiset matelijat Luokka:Äärimmäisen uhanalaiset lajit
Guatemalan maanjäristys 1976

Guatemalan vuoden 1976 maanjäristys oli 4. helmikuuta 1976 noin kello kolmelta aamuyöllä paikallista aikaa sattunut maanjäristys, jonka keskus sijaitsi noin 160 kilometriä koilliseen Guatemalan pääkaupungista Ciudad de Guatemalasta.Isaac Muk, The aftermath of Guatemala's 1976 earthquake – in photos Huck 13.6.2023, viitattu 28.11.2023 Guatemalan vuoden 1976 maanjäristys oli momenttimagnitudilla mitatulta voimakkuudeltaan 7,5.A. F. Espinosa, The Guatemalan earthquake of February 4, 1976, a preliminary report USGS Publications Warehouse, viitattu 28.11.2023 Sen aiheuttama tuho ulottui Meksikon kaakkoisosien, Hondurasin ja El Salvadorin alueille.Significant Earthquake Information National Centers for Environmental Information, viitattu 28.11.2023 Guatemalan vuoden 1976 maanjäristys johtui Motaguan siirroksen vasemmanpuoleisesta repeämästä. Maanjäristys tunnettiin vähintään 100 000 neliökilometrin alueella. Sen uhreina kuoli yli 22 700 ja haavoittui yli 76 000 ihmistä. Alustava arvio Guatemalan vuoden 1976 maanjäristyksen taloudellisista vahingoista oli 1 100 000 000 Yhdysvaltain dollaria. Jopa noin neljäsosa Guatemalan silloisesta väestöstä eli arviolta 1,5 miljoonaa ihmistä jäi kodittomiksi maanjäristyksen seurauksena.Operation Earthquake Air Mobility Command Museum, viitattu 28.11.2023 Noin 40 % Guatemalan silloisista sairaaloista tuhoutui. Vakavin tuho koettiin noin 160 kilometrin säteellä Ciudad de Guatemalasta pohjoiseen ja länteen; alueelle oli keskittynyt huomattava osa maan asutuksesta. Guatemalan vuoden 1976 maanjäristys tunnettiin noin 45 sekunnin ajan. Jälkijäristyksiä oli 1 000–1 500, joista monet voitiin tuntea. Jotkin näistä jälkijäristyksistä olivat niinkin voimakkaita kuin 6,0 Richterin asteikolla. Guatemalan vuoden 1976 maanjäristys oli 90 kertaa voimakkaampi kuin Managuan suurilta osin tuhonnut Nicaraguan maanjäristys 1972.Summary of the Guatemala Earthquake 1976 Larry Richman, viitattu 28.11.2023 Yhdysvallat suoritti Guatemalan vuoden 1976 maanjäristyksen jälkeen hätäoperaation maassa silloisen presidentti Kjell Eugenio Laugerud Garcían vetoomuksesta hätäavun saamiseksi. == Lähteet == Luokka:Guatemalan historia Luokka:Vuoden 1976 maanjäristykset
Cuora galbinifrons

Cuora galbinifrons on harvinainen aasialainen kilpikonnalaji. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut lajin äärimmäisen uhanalaiseksi. Cuora galbinifrons -konnien kilpi voi kasvaa 15–20 cm pitkäksi. Koirailla on isommat jalat ja paksumpi häntä kuin naarailla. Kilven väritys ja kuvionti vaihtelee suuresti. Tätä lajia on tavattu Vietnamin pohjoisosissa, Laosin koillisosassa sekä Hainanin saarella ja muualla Etelä-Kiinassa. Sitä myytiin aikaisemmin lemmikiksi, mutta CITES-listaus on lopettanut laillisen lemmikkikaupan. Salametsästys ravinnoksi ja kiinalaisen lääketieteen käyttöön on edelleen uhka. Luonnossa elävän kannan kooksi arvioidaan 10 000–40 000 yksilöä, vankeudessa elää alle 1500. Laji ei yleensä lisäänny vankeudessa. Kiinassa Cuora galbinifrons -konnat elävät enimmäkseen luonnonsuojelualueilla, mutta muualla sopivien elinympäristöjen väheneminen lisää lajin uhanalaisuutta. == Lähteet == Luokka:Kilpikonnat Luokka:Uhanalaiset matelijat Luokka:Äärimmäisen uhanalaiset lajit
Oskar Albinus Palletvuori

Oskar Albinus Palletvuori (1. maaliskuuta 1866 Taivassalo – 27. marraskuuta 1933 Teuva) oli suomalainen kirkkoherra. Palletvuori, Oskar Albinus. Suomen papisto 1800–1920 -verkkojulkaisu. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2017 (viitattu 28.11.2023)Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899Kuolleita, Helsingin Sanomat, 28.11.1933, nro 321, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Palletvuoren vanhemmat olivat tilallinen Frans Oskar Paltvuori-Isotalo ja Agatha Serafia Ekström. Hän pääsi ylioppilaaksi Turun lyseosta 1889 ja suoritti Helsingin yliopistossa teologisen erotutkinnon 1894 ja pastoraalitutkinnon 1897. Palletvuori vihittiin papiksi 1894. Palletvuori oli Siikaisten kirkkoherran apulaisena 1894–1897 ja sittern Turun läänin Karjalassa kappalaisen apulaisena 1897, vt. kappalaisena 1897–1899 ja kappalaisena 1899–1901. Palletvuori toimi myös kansakoulun opettajana Karjalassa 1898-1901. Hän oli sitten Vehmaan kappalainen 1901–1908 ja toimi oman virkansa ohessa vt. kirkkoherrana 1901 sekä hoiti osaksi Mynämäen kirkkoherran virkaa valtiopäivien aikana 1907. Palletvuori oli Tyrvään kappalaisena 1908–1911, Lappi Tl:n kirkkoherrana 1911–1923 ja hoiti osaksi Hinnerjoen kirkkoherran virkaa vuodesta 1913. Viimeksi hän oli Teuvan kirkkoherrana vuodesta 1923 alkaen. Palletvuori sai rovastin arvon 1919. Palletvuori oli Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran, Suomen Kirkkohistoriallisen Seuran ja Suomalaisen Teologisen Kirjallisuusseuran jäsenenä. Oskar Albinus Palletvuori oli naimisissa vuodesta 1894 Rosa Ulrika Johanna Granqvistin (s.1868) kanssa. Heidän poikansa oli eversti Paavo Palletvuori.Kuka kukin on 1954 : Paavo Palletvuori == Julkaisuja == * Herätyssanoja nuorisolle. Rauma 1913 * Paimenten ääniä seurakunnalle ja muistelmia: Lapin seurakunnan entisten ja nykyisten sananpalvelijain todistuksia; koonnut O. A. Palletvuori. Tekijä, Teuva 1922 * Teuvan kirkon juhlajulkaisu 19 8/12 29; toim. O. A. Palletvuori. Teuvan kirkko, Helsinki 1929 == Kirjallisuutta == * Jumalan ja isänmaan puolesta: pappismies O. A. Palletvuoren elämä. Esa Palletvuori, Uusikaupunki 2015 Pappismiehen elämäkerta valottaa historian kuohuntaa, Länsi-Suomi 8.12.2015 == Lähteet == Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka:Vuonna 1866 syntyneet Luokka:Vuonna 1933 kuolleet
Inkerikot, setot ja vatjalaiset – Kansankulttuuri, kieli ja uskomusperinteet

Inkerikot, setot ja vatjalaiset – Kansankulttuuri, kieli ja uskomusperinteet on vuonna 2021 julkaistu inkerikkoja, setoja ja vatjalaisia käsittelevä tietokirja, jonka ovat toimittaneet Kati Kallio, Riho Grünthal ja Lassi Saressalo ja jonka on julkaissut Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. == Sisältö == Teos on ensimmäinen suomenkielinen yleisteos inkerikoista, setoista ja vatjalaisista. Se esittelee näiden ortodoksista uskontoa harjoittavien itämerensuomalaisten kansanryhmien historiallista kulttuuria, uskomusperinteitä ja kieliä. Kirja esittelee sekä uusia tutkimustuloksia että uutta kokoaa yhteen aiempaa moniaalle hajautuvaa tutkimusta. Kirjassa esitellään aiemmin vähälle huomiolle jäänyttä kansanomaista ortodoksisuutta ja aineellista kulttuuria. Kirjoittajat käsittelevät myös suullisen perinteen lajeja sekä inkeroisen, vatjan ja seton kielimuotojen tunnusomaisia piirteitä ja tutkimushistoriaa. Kirja jakaantuu viiteen eri kokonaisuuteen, joissa kussakin on kolmesta viiteen artikkelia: Inkerinmaa, Inkerikot, Vatjalaiset, Setot ja Ortodoksinen kansanusko. Grünthal kirjoittaa inkeroisen kielestä, Heinike Heinsoo vatjan kielestä ja Karl Pajusalu seton kielestä. Lauluperinne, runolaulu, itkut, kertomusperinne ja perinteiset soittimet esitellään kaikkien kolmen kansan osalta. Niistä kirjoittavat Anneli Asplund, Kati Kallio, Aili Nenola, Ingrid Rüütel, Kristi Salve ja Senni Timonen. Taisto Raudalainen kirjoittaa teoksessa Inkerinmaan historiasta ja Marjukka Patrakka Soikkolan inkerikkojen 1900-luvun historiasta. Kirjassa käsitellään myös vatjalaisten ja inkerikkojen kansanomaista uskontoa. Ernst Ernitsin kirjoittaa teoksessa vatjalaisten aineellisesta kulttuurista. Teoksen laajimpia artikkeleita on Mare Pihon kirjoitus setojen aineellisesta kulttuurista. Teoksen kustantaneen Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran mukaan kirja soveltuu kaikille kaikenlaisista etnisistä vähemmistöistä tai Itämeren seudun historiasta kiinnostuneille lukijoille. == Arvioita == Tuglas-seuran arviossa Tapio Mäkeläinen toteaa, että Inkerikot, setot ja vatjalaiset – Kansankulttuuri, kieli ja uskomusperinteet on pitkän kirjoitus- ja toimitustyön tulos ja luonnehtii teosta komeaksi kokonaisuudeksi. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset tietokirjat Luokka:Vuoden 2021 kirjat
Šatskin kansallispuisto

Šatskin kansallispuisto () on kansallispuisto Ukrainan Volynian alueella. Tammikuussa 1983 perustetun kansallispuiston pinta-ala on nykyään 489,77 neliökilometriä. Kansallispuisto sijaitsee Ukrainan luoteiskulmalla, lähellä Puolan ja Valko-Venäjän rajaa. Kansallispuiston alueella sijaitsee yhteensä 23 järveä. Keskeinen piirre kansallispuistoa ovat Šatskin järvet; järvistä suurin on Svitjaz (Озеро Світязь). Kaikkiaan seudulla on yli 30 karstijärveä. Šatskin järvet on Polesian suurimpia ja parhaiten säilyneitä kosteikkoalueita ja suojeltu Ramsarin sopimuksella. Alueella pesii noin 75 vesilintulajia ja järviseutu on monien muuttolintujen muuttomatkan levähdyskohde. Seutu on ollut myös hyvin suosittu lomakohde. Shatsky National Natural Park.jpg|Kansallispuiston logo. Озеро Пулемець 3.JPG| Шацькі озера, мешканці.jpg| Beaver trail ShatskyiNNP Ukraine.jpg| ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ukrainan kansallispuistot Luokka:Volynian alueen luonnonsuojelualueet
Chagresjoki

Chagresjoki () on Panaman kanavan järjestelmään kuuluva joki Panamassa. Se saa alkunsa Cordillera de San Blasissa ja virtaa etelään sekä lounaaseen. Joesta on muodostettu patoamalla Gatúninjärvi ja Alajuelajärvi.Chagres River Britannica, viitattu 28.11.2023 Chagresjoki laskee Bahía Limónin länsipuolella Karibianmereen. Joki tuottaa suuren osan Panaman kanavan toimintaan tarvittavasta vedestä ja on lähde suurimmalle osalle Panaman kaupungin vedestä. Chagresjoen resurssit ovat kuitenkin heikentyneet ja vedenlaatu vaarantunut. Metsäkato joen valuma-alueen ympäristössä on tuottanut näitä ongelmia. == Lähteet == Luokka:Pohjois-Amerikan joet Luokka:Panaman kanava Luokka:Karibianmereen laskevat vesistöt
Dafnín, Ósios Loukáksen ja Chíoksen Néa Monín luostarit

Dafnín, Ósios Loukáksen ja Chíoksen Néa Monín luostarit () on Unescon maailmanperintökohde, joka käsittää kolme bysanttilaisaikaista luostaria Kreikassa. Ne ovat Dafnín luostari Attikassa, Ósios Loukáksen luostari Boiotiassa ja Néa Monín luostari Chíoksen saarella. Luostarit sijaitsevat kaukana toisistaan, mutta niitä yhdistää bysanttilainen arkkitehtuuri ja niin kutsuttua bysanttilaisen taiteen toista kultakautta edustavat koristelut. Luostareiden kirkot ovat risti-suorakulmiossa-mallisia, ja niissä on suuri kupoli, jota tukevat suuret tukipilarit. Kirkot koristeltiin 1000–1100-luvuilla kultataustaisilla mosaiikeilla sekä marmorisilla veistoskoristeluilla. Luostarit liitettiin maailmanperintöluetteloon vuonna 1990. == Kohteet == * Dafnín luostari, Dafní, Chaïdári, Attika * Ósios Loukáksen luostari (”Pyhittäjä Lukaksen luostari”), Steíri, Dístomo-Aráchova- Antíkyra, Boiotia, Keski-Kreikka * Néa Monín luostari (”Uusi luostari”), Omiroúpoli, Chíos, Pohjois-Egean saaret == Lähteet == == Aiheesta muualla == *
Oskar Alander

Oskar Kustavi Johannes Alander (31. toukokuuta 1886 Ruovesi – 22. maaliskuuta 1934 Helsinki) oli suomalainen kirkkoherra, opettaja, kirjailija ja teologian tohtori.Tohtori Oskar Alander, Herättäjä, 29.03.1934, nro 13, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotTohtori Oskar Alander, Aamulehti, 23.03.1934, nro 80, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotYlioppilasmatrikkeli 1907, matrikkelinumero 31252 Oskar Alanderin vanhemmat olivat kirjuri Alexander Frithiof Gustaf Alander ja Selma Särkikoski, ent. Särkelä. Hän pääsi ylioppilaaksi Uudenkaupungin yhteislyseosta 1907. Alander valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1910 ja teologian kandidaatiksi 1914. Teologian lisensiaatiksi Alander tuli 1927 ja teologian tohtoriksi 1930. Hänet vihittiin papiksi 1915. Alander oli uskonnon lehtorina Mikkelin lyseossa 1916–1918 ja Kuopion lyseossa 1918–1921. Tämän hän oli Vähänkyrön kappalaisena 1921–1923 ja Vähänkyrön kirkkoherrana 1923–1926. Alander oli taas uskonnon vanhempana lehtorina Tampereen lyseossa 1926–1932 ja viimeksi hän toimi Porin kaupunkiseurakunnan kirkkoherrana vuodesta 1932 alkaen. Oskar Alander oli naimisissa vuodesta 1913 farmaseutti Ellen Helena Törnwallin kanssa. Heidän poikansa oli Mikkelin hiippakunnan piispa Osmo Alaja, vuoteen 1935 Alander.Kuka kukin on 1978 : Osmo Alaja == Julkaisuja == * Herra puhuttelee meitä: lähtösaarna Vähänkyrön kirkossa 22 p:nä elokuuta 1926. Tekijä, Vaasa 1926 * Myöhäisemmän herännäisyyden ja F. G. Hedbergin pelastusoppi: erittelevä ja arvosteleva tutkimus pelastusjärjestyksen puitteissa, Helsingin yliopiston väitöskirja. Gummerus 1927 * Ristinsanomaa: kokoelma hengellisiä puheita. Gummerus 1927 * Totuuden etsijöille: uskonnollisia puheita ja tutkisteluja. Gummerus 1929 * Messukylän kirkon 50-vuotisjuhlassa 19 1/12 29 pidetyt puheet; kirj. Jaakko Gummerus, K. M. Olander, O. Alander, Osmo Varpelaide. Tampere 1929 * Jumalan vihakäsite: historiallis-raamatullis-uskonopillinen tutkielma. Satakunnan kirjateollisuus, Pori 1931 * Kodin sunnuntaihartaus: lyhyitä, ensivuosikerran teksteihin liittyviä saarnoja. Gummerus 1931 * Kotimme Herran pyhäköiksi: toisen vuosikerran teksteihin liittyviä saarnoja. Gummerus 1933 == Lähteet == Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomalaiset kristilliset kirjailijat Luokka:Vuonna 1886 syntyneet Luokka:Vuonna 1934 kuolleet
Sámoksen Pythagóreio ja Heraion

Sámoksen Pythagóreio ja Heraion () on Unescon maailmanperintökohde, joka käsittää Pythagóreion kylän arkeologiset kohteet, jotka ovat antiikin ajan Samoksen kaupungin jäänteitä, sekä samoin antiikin aikaisen Heraionin pyhäkköalueen arkeologisen kohteen. Kummatkin sijaitsevat Sámoksen saarella Kreikassa. Antiikin Samos oli kaupunkivaltio, joka kukoisti erityisesti 500-luvulla eaa. tyranni Polykrateen aikana. Sen kaupunkikeskus sijaitsi nykyisen Pythagóreion kylän paikalla. Heraion oli Hera-jumalattarelle omistettu pyhäkköalue, joka sijaitsi noin kuusi kilometriä kaupungista länteen. Sen temppeli oli yksi kreikkalaisen maailman suurimmista. Kohteen löydökset ajoittuvat neoliittiselta kaudelta 4000/3000-luvulta eaa. roomalaiselle kaudelle saakka. Kohteet liitettiin maailmanperintöluetteloon vuonna 1992. Unesco käyttää antiikin Samoksen kaupungin löydöksistä nykyisen kylän nimeä sen katharévousa-muodossa ”Pythagóreion”. Se ei kuitenkaan ole minkään antiikin aikaisen paikan nimi, sillä kylä on nimetty antiikin Samoksesta kotoisin olleen Pythagoraan mukaan vasta vuonna 1955. == Kohteet == * Antiikin Samoksen kaupungin ja sen sataman jäänteet, mukaan lukien: ** Eupalinoksen tunneli ** Samoksen teatteri * Heraion == Lähteet == == Aiheesta muualla == *
Cuora picturata

Cuora picturata on harvinainen aasialainen kilpikonnalaji. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut lajin äärimmäisen uhanalaiseksi. Cuora picturata -konnien kilpi voi kasvaa 15–20 cm pitkäksi. Kilven yleisväri vaihtelee oranssinruskeasta tummanruskeaan. Kilven alareunassa kummallakin kyljellä kulkee kermanvaalea raita. Pään pohjaväri on kermanvaalea, ja siinä on tiheässä ohuita harmaita juovia. Tätä lajia on tavattu vain Vietnamin eteläosissa. Villinä arvioidaan elävän alle 25 000 yksilöä, luultavimmin kolmesta kymmeneen tuhatta. Suurin uhka lajille on kerääminen luonnosta myytäväksi lemmikeiksi, ravinnoksi tai lääketieteen käyttöön. Sen kasvattaminen vankeudessa on haastavaa, sillä konna stressaantuu helposti ja munii kerralla vain 1–3 munaa. == Lähteet == Luokka:Kilpikonnat Luokka:Uhanalaiset matelijat Luokka:Äärimmäisen uhanalaiset lajit
Sorvanjärvi

Sorvanjärvi voi tarkoittaa seuraavia: * Sorvanjärvi, järvi Luhangassa * Sorvanjärvi, järvi Virroilla == Katso myös == * Sorvanlammi, lampi Virroilla
Cuora trifasciata

Cuora trifasciata on harvinainen aasialainen kilpikonnalaji. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut lajin äärimmäisen uhanalaiseksi. Cuora trifasciata -konnien kilpi voi kasvaa 15–26 cm pitkäksi. Kilven yleisväri on kastanjanruskea, ja sen katolla kulkee kolme tummaa raitaa niskasta kohti häntää. Pään pohjaväri on keltainen, ja siinä on leveitä mustia raitoja ja ruskea läikkä silmän takana. Tätä lajia on tavataan enää vain Kiinan Hainanin maakunnassa ja Hongkongissa, ja voi olla, että Hongkongin populaatio on saanut alkunsa sinne myydyistä yksilöistä. Suurin uhka lajille on kerääminen luonnosta myytäväksi lemmikeiksi, ravinnoksi tai lääketieteen käyttöön. 1980-luvulla huhuttiin siitä tehtävän hyytelön parantavan syöpää. Kiinassa tätä kultakolikoksi kutsuttua lajia pidetään terveellisimpänä ja parhaan makuisena kilpikonnalajina. Tuhansia tämän lajin konnia kasvatetaan Kiinassa, mutta myös luonnosta pyydetyille yksilöille on edelleen kysyntää. == Lähteet == Luokka:Kilpikonnat Luokka:Uhanalaiset matelijat Luokka:Äärimmäisen uhanalaiset lajit
Sosialistinen kansanpuolue (Norja)

Sosialistinen kansanpuolue () oli norjalainen vasemmistolainen puolue, joka oli toiminnassa vuosina 1961–1976. Se perustettiin vastalauseena työväenpuolueen ulkopolitiikalle, erityisesti vastustamaan ydinaseiden sijoittamista Norjaan ja ajamaan Norjan eroa Natosta. Monet uuden puolueen keskeisistä poliitikoista olivat olleet aktiivisia radikaalissa Orientering- lehdessä. Sosialistinen kansanpuolue sai ensimmäisissä vaaleissaan vuonna 1961 suurkäräjille kaksi kansanedustajaa, jotka ajautuivat vaa'ankieliasemaan työväenpuolueen ja porvarillisen opposition väliin. Syksyllä 1963 he kaatoivat Gerhardsenin III hallituksen Kings Bayn kaivosonnettomuuden takia. Vuoden 1969 vaaleissa sosialistinen kansanpuolue putosi suurkäräjiltä, minkä jälkeen se aloitti yhteistyön muiden pienten vasemmistopuolueiden kanssa. Vuoden 1973 vaaleissa ne muodostivat sosialistisen vaaliliiton, jonka avulla puolue onnistui saamaan peräti yhdeksän kansanedustajaa. Sosialistisesta vaaliliitosta muodostettiin pari vuotta myöhemmin uusi sosialistinen vasemmistopuolue. ==Kannatus suurkäräjävaaleissa== Vuosi Edustajia Äänimäärä %-osuus 1961 2,4 % 1965 6,0 % 1969 3,5 % Lähde: ==Puheenjohtajat== * 1961–1969: Knut Løfsnes * 1969–1971: Torolv Solheim * 1971–1973: Finn Gustavsen * 1973–1976: Stein Ørnhøi ==Lähteet== Luokka:Norjan puolueet Luokka:Sosialistiset puolueet
Mustan ja Valkoisen Teatteri

Mustan ja Valkoisen TeatteriBlack and White Theatre on vuonna 2003 perustettu imatralainen teatteriyhdistys, joka on tuottanut itse tai yhteistyössä muiden teattereiden kanssa yli 20 näytelmää ja yhden elokuvan. Mustan ja Valkoisen Teatteri on järjestänyt vuodesta 2004 Mustan ja Valkoisen Teatterifestivaalia (Black & White Theatre Festival). Festivaali järjestetään Imatralla vuosittain kesäisin. Vuodesta 2021 festivaali on toteutettu heinäkuun viimeisellä viikolla. Festivaalilla on vieraillut teatteriryhmiä ainakin 55 maasta. Mustan ja Valkoisen teatteri on järjestänyt myös koulutuksia, seminaareja, kymmeniä työpajoja ja myös näyttelytoimintaa. Teatterin ja festivaalin taiteellinen johtaja on Kamran Shahmardan. Teatterille on myönnetty myös useita palkintoja: Palkinto Myönteisen Imatra-kuvan edistäjänä ja Myö-hengen ylläpitäjänä 2014. Imatran kaupungin taidepalkinto 2014. Palkinto ohjauksesta, näytelmä ”Muistelmia kuolleesta talosta” 2017, Saimaa ilmiön Ilmiömäinen-tunnustus 2019. Kaakkois-Suomen Taidetoimikunta myönsi 18.11.2024 Mustan ja Valkoisen Teatterille palkinnon pitkäaikaisesta työstä teatteritaiteen hyväksi. ==Jäsenyydet== * Kansainvälinen nukketeatterijärjestö UNIMAn jäsen vuodesta 2005, * Imatran kaupunginkeskustat Imitsin jäsen vuodesta 2006 * Työväen Näyttämöiden Liitto vuodesta 2010 * EFFE Label (kansainvälinen festivaaliverkosto ja laatumerkki 2024-2025) ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Mustan ja Valkoisen Teatterin verkkosivut * https://www.facebook.com/groups/139543148317 * https://www.facebook.com/blackandwhitefestival * https://www.instagram.com/bw_theatre_festival/ Luokka:Suomen teatterit Luokka:Imatran kulttuuri
Nicaraguan maanjäristys 1972

Nicaraguan maanjäristys 1972 on 23. joulukuuta 1972 kello 0.29 paikallista aikaaEarthquakes in Nicaragua Earthquakes in Central America, viitattu 28.11.2023 Nicaraguassa sattunut, arviolta 70-prosenttisesti pääkaupunki Managuan raunioittanut maanjäristys.Anais Lucena, As a horror movie: This is how the worst earthquake in Nicaragua was experienced 50 years ago El Ciudadano 2022, viitattu 28.11.2023 Maanjäristyksen momenttimagnitudi oli 6,3 ja syvyys noin 10 kilometriä. Maanjäristyksen keskus sijoittui Managuajärveen, jonka rannalla Managuan kaupunki sijaitsee. Alkuperäisissä raporteissa Nicaraguan vuoden 1972 maanjäristyksessä kuolleiden määräksi ilmoitettiin noin 18 000, mutta määrän varmistaminen osoittautui mahdottomaksi. Myöhemmin kuolonuhrien määräksi ilmoitettiin yli 10 000. Myös matalampia arvioita on kuitenkin esitetty. Arviolta noin 20 000 ihmistä haavoittui ja yli 300 000 ihmistä joutui kodittomaksi. Maanjäristyksen vakavin vaihe kesti noin kuusi sekuntia. Maanjäristystä oli ennakoinut vähäinen edeltävä tärähtely, ja jälkijäristyksiä esiintyi monia.N. N. Ambraseys, The Earthquake of Managua, Nicaragua, 1972 Nature 17.8.1973, viitattu 28.11.2023 Kello 1.18 sattui magnitudin 5,0 jälkijäristys, pari minuuttia myöhemmin hieman voimakkaampi, magnitudin 5,2 jälkijäristys. Vakavin tuho maanjäristyksestä aiheutui 27 neliökilometrin alueen sisällä. 13 neliökilometrin vyöhykkeen sisällä useimmat rakennukset tuhoutuivat. Managuan keskustan alue tuhoutui lähes täydellisesti. Voimakkaat tulipalot seurasivat Nicaraguan vuoden 1972 maanjäristystä ja aiheuttivat lisää mittavia vahinkoja. Tulipalojen riehunta loppui vasta 6. tammikuuta 1973. Ennen tätä pulaa oli tullut perustarpeista, kuten ruoasta, vedestä ja lääkkeistä. Läheiset maat kuten Honduras, El Salvador ja Guatemala suunnittelivat kansainvälisen hätäapuoperaation. Humanitaarisiin toimenpiteisiin yhtyivät muiden muassa Meksiko, Costa Rica, Kuuba, Kiina, Neuvostoliitto, Yhdysvallat, Espanja, Japani ja Venezuela. 31. joulukuuta 1972 puertoricolainen baseballpelaaja Roberto Clemente kuoli lento-onnettomuudessa humanitaarista avustusta Nicaraguaan kuljettamassa olleella matkalla. Aiemmin suuri maanjäristys (Nicaraguan maanjäristys 1931) oli aiheuttanut tuhoa Managuassa 31. maaliskuuta 1931. == Lähteet == Luokka:1900-luvun maanjäristykset Luokka:Nicaraguan historia Luokka:Vuoden 1972 luonnonmullistukset
Pantera Capital

Pantera Capital on yhdysvaltalainen sijoitusrahastoyhtiö, joka on erikoistunut kryptovaluuttoihin. Yhtiön pääkonttori sijaitsee San Franciscossa. Pantera Capitalin perusti vuonna 2003 Dan Morehead, joka toimii nykyisin (2024) yhtiön toimitusjohtajana ja sijoitusjohtajana. Aiemmin yhtiön sijoitusjohtajana toimi Joey Krug, mutta hän siirtyi vuonna 2023 Peter Thielin johtamaan Founders Fund -sijoitusrahastoyhtiöön. Yhtiöllä oli vuonna 2023 hallinnoitavaan yli kolmen miljardin dollarin arvosta varallisuutta. Pantera Capital lanseerasi vuonna 2013 bitcoiniin erikoistuneen sijoitusrahaston, joka oli yhtiön oman ilmoituksen mukaan Yhdysvaltain ensimmäinen bitcoin-rahasto. == Lähteet == Luokka:Rahastoyhtiöt Luokka:Yhdysvaltalaiset finanssipalveluyhtiöt
Norad

Norad (, ) on Norjan ulkoministeriö alainen kehitysyhteistyötä hallinnoiva virasto. Sillä oli 270 työntekijää vuonna 2021. Virastoa on vuodesta 2020 johtanut Bård Vegar Solhjell. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Viraston verkkosivut , Luokka:Norjan valtion virastot Luokka:Kehitysyhteistyö
Vanilla-ohjelmisto

Vanilla-ohjelmisto on tietotekniikassa käytetty termi, jolla viitataan ohjelmiston muokkaamattomaan versioon. Termistä on tullut laajasti hyväksytty oa toimialan sanastoa, ja se juontaa juurensa jäätelön ”perusmakuun” eli vaniljaan (engl. vanilla). == Esimerkkejä termin käytöstä == * UNIXiin pohjautuvissa käyttöjärjestelmien ytimissä ”vanilla kernel” viittaa muokkaamattomaan järjestelmäytimeen. Esimerkiksi muokkaamaton Linux-ydin saa usein suuria muutoksia jakelukohtaisesti (”flavored kernel”). * Minecraft -videopelin modaamatonta versiota kutsutaan ”vanilla Minecraftiksi”. * JavaScript -ohjelmaa ilman kolmannen osapuolen kirjastoja saatetaan kutsua ”vanilla JavaScriptiksi”. Android-puhelinten kanssa on sen sijaan puhuttu ”puhtaasta Androidista”. 2010-luvulla oli yleistä että puhelinten valmistajat korvasivat koko Androidin käyttöliittymän omalla ohjelmistollaan.https://mobiili.fi/2015/07/13/kumpi-mieluummin-puhdas-android- vai-valmistajan-oma-kayttoliittyma/ == Lähteet == Luokka:Ohjelmistotuotanto
Raija Nieminen

Raija Sinikka Nieminen (14. helmikuuta 1937 Jämsänkoski - 28. kesäkuuta 2004 Pertunmaa) oli suomalainen kirjastonhoitaja ja kulttuurijohtaja, joka työskenteli muun muassa Kuurojen liiton kulttuurikeskuksen johtajana. Nieminen kirjoitti ylioppilaaksi Jämsän yhteiskoulusta 1956, jonka jälkeen hän valmistui Helsingin yliopistosta kirjastonhoitajaksi 1960 ja humanististen tieteiden kandidaatiksi 1968. Kirjastonhoitajana muun muassa Kotkassa työskennellyt Nieminen kuuroutui kolmekymppisenä. Vuosina 1975-1979 Niemisen puoliso Jukka T. Nieminen oli YK:n asiantuntijatehtävissä St. Lucian saarella, jolloin hän teki vapaaehtoistyötä paikallisessa kuurojen koulussa. Vuonna 1985 Nieminen julkaisi kokemuksistaan kirjan Äänetön saari, joka käännettiin myös englanniksi. Suomeen palattuaan hän työskenteli vuodesta Kuurojen liitossa, aluksi yleisihteerinä ja kulttuurisihteerinä, ja vuodesta 1988 lähtien kulttuurikeskuksen johtajana. Nieminen toimi myös Kuurojen maailmanliiton kulttuuri- ja taidekomission puheenjohtajana 1988-1991. Hän jäi työkyvyttömyyseläkkeelle sydänleikkauksen jälkeen vuonna 1993 ja kuoli sairaskohtaukseen lomamatkallaan kesäkuussa 2004. Kaija Niemisen isoisä oli kansanedustaja Valfrid Eskola. == Teokset == * * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset kirjastonhoitajat Luokka:Kulttuurijohtajat Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Vuonna 2004 kuolleet
Augustuksen kisat

Augustuksen kisat on Jukka M. Heikkilän vuonna 2006 ilmestynyt viides historiallinen romaani. Augustuksen kisat kertoo gladiaattoreista ja Augustuksen ajan Roomasta. Teos kuvaa naumakhiakisoja eli vesialtaassa järjestettyä taistelunäytöstä. Kirjan päähenkilö on fiktiivinen hahmo Marcus, mutta sivuhenkilöitä ovat muun muassa Augustus, Livia ja Julia. Teos avaa järjestäjän näkökulman areenanäytösten maailmaan. Tapahtumat sijoittuvat vuoteen 2 jKr.Esittelyteksti: Jukka M Heikkilä == Lähteet == Luokka:Historialliset romaanit Luokka:Suomalaiset kirjat Luokka:Vuoden 2006 kirjat
Kurkimäen Kisa

Kurkimäen Kisa (KuKi) on kuopiolainen urheiluseura, joka on perustettu Kuopion Kurkimäessä vuonna 1948. KuKi on jalkapalloseura, mutta seuran toimintaan kuuluu muitakin urheilulajeja kuten yleisurheilua. Kurkimäen Kisa pelaa Itä- Suomen Nelosta kaudella 2024. Luokka:Kuopiolaiset urheiluseurat Luokka:Suomalaiset jalkapalloseurat Luokka:Suomalaiset yleisurheiluseurat Luokka:Vuonna 1948 perustetut urheiluseurat
Germania (romaani)

Germania on Jukka M. Heikkilän vuonna 2008 ilmestynyt kuudes historiallinen romaani. Germania historialliseen kehykseen sijoittuva seikkailukertomus roomalaisesta retkikunnasta Germaniassa. Päähenkilö on fiktiivinen arkkitehti Numericus. Sivuhenkilöitä ovat muun muassa Germanicus ja keisari Tiberius. Kirjan seikkailullinen juoni on saanut vaikutteita Condradin Pimeyden sydämestä. Tapahtumat sijoittuvat vuoteen 20 jKr. Esittelyteksti: Jukka M Heikkilä == Lähteet == Luokka:Historialliset romaanit Luokka:Suomalaiset kirjat Luokka:Vuoden 2008 kirjat
Karthago (kirja)

Karthago on Jukka M. Heikkilän vuonna 2011 ilmestynyt seitsemäs historiallinen romaani. Karthago kertoo Karthagon taistelusta Roomaa vastaan. Kirjan päähenkilönä on historiallinen hahmo, palkkasoturi Ksanthippos. Sivuhenkilöitä ovat muun muassa Hamilkar Barka ja Marcus Atilius Regulus. Autenttisen tuntuinen minäkerronta avaa spartalaisen soturin näkökulman maasodankäyntiin ja erityisesti elefantteihin sotakoneina. Tapahtumat sijoittuvat vuosiin 256–255 eaa.Esittelyteksti: Jukka M Heikkilä Helsingin Sanomat julkaisi kirjasta arvostelun. == Lähteet == Luokka:Historialliset romaanit Luokka:Suomalaiset kirjat Luokka:Vuoden 2011 kirjat
Bahaman yliopisto

thumb|Bahaman yliopiston kampus Pohjois-Bahamalla Bahaman yliopisto () on Bahamalla toimiva yliopisto. Se perustettiin Bahaman korkeakouluna () 1970-luvulla seuraavien instituutioiden yhdistymisen myötä: The Bahamas Teachers' College, San Salvador Teachers' College, C.R. Walker Technical College ja Government High Schoolin sixth form -ohjelma. Oppilaitokselle myönnettiin virallinen asema yliopistona vuonna 2016.History University of The Bahamas, viitattu 29.11.2023 Lynden Pindling avasi Bahaman korkeakoulun muodollisesti helmikuussa 1977. Pindling ennakoi korkeakoulun kehittyvän yliopistoksi jo kymmenessä vuodessa. Kesäkuussa 1995 Bahaman korkeakoululle myönnettiin lainsäädännöllä täysi itsehallinto oman toimintansa osalta. Elokuussa 2000 korkeakouluun yhdistettiin The Bahamas Hotel Training College. Uusia tutkintomahdollisuuksia avattiin myös Länsi-Intian yliopiston ja Jamaikan teknologian yliopiston kanssa tehdyn yhteistyön avulla. Ensimmäinen maisteriohjelma Bahaman korkeakouluun avattiin vuonna 2001 kasvatustieteissä yhteistyössä Kentin osavaltionyliopiston kanssa. Lisää maisteriohjelmia avattiin ensin yhteistyössä muiden yliopistojen kanssa, sitten vuonna 2010 ensimmäisen kerran itsenäisesti liikehallinnon maisterin tutkinnon muodossa. Bahaman korkeakoulun instituution muuhun laajentumiseen kuului 28 miljoonalla Yhdysvaltain dollarilla rahoitetun Harry C. Moore Library and Information Centren avaaminen 8. huhtikuuta 2011. Bahaman parlamentin säädöksellä Bahaman korkeakoulu sai täyden yliopiston aseman 10. marraskuuta 2016. Bahaman koulutus-, tiede- ja teknologiaministeri Jerome K. Fitzgerald tiedotti oppilaitoksen aseman tuloillaan olleesta muutoksesta 25. elokuuta 2016. EduRankin kansainvälisessä yliopistojen vertailussa Bahaman yliopisto sai vuonna 2023 sijan 6 091 kaikkiaan 14 131 yliopiston joukosta.University of The Bahamas EduRank, viitattu 29.11.2023 Bahaman yliopiston pääkampus on Nassaun Oakes Field -kampus. Sillä on kaksi muutakin kampusta ja lisäksi useita alueellisia keskuksia.Campuses & Centres University of The Bahamas, viitattu 29.11.2023 == Lähteet == Luokka:Bahama Luokka:Korkeakoulut
Germaani ja leijona

Germaani ja leijona on Jukka M. Heikkilän vuonna 2017 ilmestynyt kahdeksas historiallinen romaani. Germaani ja leijona kertoo venatio-kisoista eli eläintaisteluista amfiteatterissa. Kirjan päähenkilöt (germaani Ramnulf ja leijona Leo) ovat fiktiivisiä, mutta tärkeitä taustahahmoja ovat muun muassa keisari Trajanus ja vallanperijä Hadrianus. Teos avaa rinnakkain leijonan ja miehen näkökulman areenataistelujen armottomaan maailmaan. Tapahtumat sijoittuvat vuosiin 106-107 jKr. Esittelyteksti: Jukka M Heikkilä == Lähteet == Luokka:Historialliset romaanit Luokka:Suomalaiset kirjat Luokka:Vuoden 2017 kirjat
Juppiterin saari

Juppiterin saari on Jukka M. Heikkilän vuonna 2019 ilmestynyt yhdeksäs historiallinen romaani. Juppiterin saari on spefi-seikkailukertomus, joka kertoo Mons Jovis saaren (nyk. Isola di Montekristo) outoja tapahtumia tutkimaan lähetetystä retkikunnasta. Kirjan henkilöt ovat fiktiivisiä: Paulus, Titus Flavius ja Ursus. Tapahtumat sijoittuvat vuoteen 170 jKr. == Lähteet == Luokka:Historialliset romaanit Luokka:Suomalaiset kirjat Luokka:Vuoden 2019 kirjat
Sisilian prinsessa

Sisilian prinsessa on Jukka M. Heikkilän vuonna 2021 ilmestynyt kymmenes historiallinen romaani. Sisilian prinsessa kertoo hellenistisen ajan kuningattaresta, jota palvottiin elinaikanaan jumalana. Kirjan päähenkilönä on historiallinen hahmo Lanassa, Agathokleen tytär. Sivuhenkilöitä ovat muun muassa Agathokles, Pyrrhos, Demetrios Piirittäjä ja Antigonos Gonatas. Tapahtumat sijoittuvat vuosiin 310-240 eKr. Esittelyteksti: Jukka M Heikkilä == Lähteet == Luokka:Historialliset romaanit Luokka:Suomalaiset kirjat Luokka:Vuoden 2021 kirjat
Puumiekka

Puumiekka on Jukka M. Heikkilän vuonna 2022 ilmestynyt 11:s historiallinen romaani. Puumiekka kertoo gladiatrix-esityksistä eli naisista areenalla. Päähenkilöt ovat fiktiivisiä. Sivuhenkilönä on keisari Domitianus. Teos kuvaa Domitianuksen terrorin aikaa ja antaa synkän kuvan yksinvaltiudesta. Tapahtumat sijoittuvat vuosiin 91–92.Esittelyteksti: Jukka M Heikkilä. == Lähteet == Luokka:Historialliset romaanit Luokka:Suomalaiset romaanit Luokka:Vuoden 2022 kirjat
Francisco de Paula Santanderin yliopisto

Francisco de Paula Santanderin yliopisto () on vuonna 1962 Cúcutassa, Norte de Santanderin maakunnassa Kolumbiassa toimintansa aloittanut yliopisto.Historia de la Universidad Francisco Paula de Santander Universidad Francisco Paula de Santander, viitattu 29.11.2023 Francisco de Paula Santanderin yliopisto sijoittui vuonna 2023 EduRankin maailmanlaajuisessa korkeakoulujen vertailussa sijalle 8 148 kaikkiaan 14 131 korkeakoulun joukosta. Samassa vertailussa Francisco de Paula Santander pääsi Kolumbian 190:stä vertaillusta korkeakoulusta 70. sijalle.University Francisco de Paula Santander EduRank, viitattu 29.11.2023 == Lähteet == Luokka:Korkeakoulut Luokka:Kolumbia
Välilehti

Välilehti () on graafisen käyttöliittymän elementti, joka mahdollistaa usean dokumentin tai toimintoja sisältävän paneelin sijoittamisen yhteen ikkunaan. Työpöytämallia seuraavissa käyttöliittymissä välilehti voidaan kuvata kortiston korttien väliin asetettavilla välilehdillä. Tämänkaltaista käyttöliittymää käytettiin mahdollisesti ensimmäisen kerran IBM PC:lle vuonna 1982 julkaistussa tekstinkäsittelyohjelmassa WordVision. "Taking A Gamble With Word Vision". PC Magazine - The Independent Guide To IBM Personal Computers. Vol. 3, no. 6. PC Communications Corp. pp. 211–221. ISSN 0745-2500. via en.wiki kts. https://books.google.fi/books?id=e-gI2W-3JwkC&pg;=PA211&redir;_esc=y#v=onepage&q;&f;=false PC Magazine kommentoi myöhemmin että ohjelman käyttöliittymä oli myöhemmin inspiraationa uusia ideoita etsiville ohjelmoijille. Välilehdet jäivät tämän jälkeen unohduksiin, kunnes Quattro Pro for Windows 1.0 esitteli ne uudelleen 1992. Microsoft Word 6.0 vuodelta 1993 käytti välilehtiä valikoiden yksinkertaistamiseen.Seymour, Jim (1994-03-15). "Everything Old Is New Again". PC Magazine. Vol. 13, no. 5. Ziff-Davis Publishing Company. pp. 99–100. ISSN 0888-8507. https://books.google.fi/books?id=_7aEwukQQ0AC&pg;=PA99&redir;_esc=y#v=onepage&q;&f;=false Välilehdet toteutettiin myös Sun NeWS:issa ja etenkin Gosling Emacsissa NeWSille vuodelta 1988.https://www.donhopkins.com/home/archive/emacs/to.jag.txt Mozilla Firefoxia on pidetty selaimena, joka toi välilehdet yleiseen käyttöön. Tosiasiassa myös Opera käytti niitä jo 2000-luvun alussa. Ilmeisesti ensimmäinen selain, jossa oli välilehdet, oli BookLink Technologiesin InternetWorks. America Online osti BookLinkin marraskuussa 1994, kunnes solmi maaliskuussa 1996 sopimuksen Microsoftin kanssa sen selaimen käyttämisestä. Mozilla Suiteen välilehdet tulivat aluksi MultiZilla-nimisen laajennuksen mukana. ==Lähteet== Luokka:Käyttöliittymät
Työkaluvihje

Työkaluvihje () on graafisen käyttöliittymän elementti, joka näyttää lisätietoja siirrettäessä osoitin jonkin muun käyttöliittymäkomponentin päälle. Microsoftin ohjelmistoissa käytetään termiä ScreenTip.https://support.microsoft.com/en-us/office/show-or-hide- screentips-72d92d6a-6d2a-40fd-9ac2-fb9413ffce18 Apple käyttää termejä tip ja help tag.https://developer.apple.com/design/human-interface- guidelines/offering-help Työkaluvihjeet tulivat käyttöön Applen Mac OS System 7:ssa vuonna 1991 nimellä Balloon Help. Apple sai myös patentteja tähän tekniikkaan.https://patents.google.com/patent/US5434965A/en https://patents.google.com/patent/US5428733 ==Lähteet== Luokka:Käyttöliittymät
My Useless Life

My Useless Life on yhdysvaltalainen kahden muusikon black metal -yhtye, jonka perusti Sacramentossa syyskuussa 2011 F ja marraskuussa 2011 mukaan liittyi S, laulajana ja akustisen kitaran soittajana. Yhtyeen sanoitusten aiheita ovat: masennus, melankolia ja negatiivisuus. == Jäsenet == * F. – kitara ja rummut 2011–2017, kaikki soittimet 2017– * S. – akustinen kitara 2011–2017, laulu 2011– == Diskografia == === Albumit === * On the Edge (2012) * Negative Memories (2014) * My Useless Life (2017) === EP === * Bittersweet Agony (2022) === Demo === * Existence Without Purpose (2011) == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset black metal -yhtyeet
Reijo Vauhkonen

Reijo Olavi Vauhkonen (s. 2. kesäkuuta 1939 Heinävesi) on suomalainen teollisuusneuvos. Viitattu 29.11.2023. Vauhkonen avioitui 1964 muotoilujohtaja Eliisa Elon kanssa. Vauhkonen kävi kansakoulun Heinävedellä 1946–1954, suoritti Pohjois-Karjalan keskusammattikoulun Joensuussa 1957, valmistui rakennusmestariksi Helsingin teknillisestä koulusta 1961 ja rakennusinsinööriksi Tampereen teknillisestä opistosta 1966. Hän oli Lohjan Kalkkitehdas Oy:n, vuodesta 1975 Oy Lohja Ab, myyntipäällikkö vuodesta 1966, markkinointipäällikkö vuodesta 1978 ja osastopäällikkö 1980. Juukalaisen Suomen Vuolukivi Oy:n toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja Vauhkonen oli 1980–1989 ja Tulikivi Groupin hallituksen puheenjohtaja 1988–2002 sekä varapuheenjohtaja ja jäsen 2002–2009. Vauhkosella on ollut lukuisia liike- elämän ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai 1994 ja Vuoden liikemies -palkinnon 1990. Hänen mukaansa on nimetty Reijo Vauhkosen rahasto Suomen Kulttuurirahaston Pohjois-Karjalan rahastossa 1989. (ei-vapaa) == Lähteet == ==Kirjallisuutta== * * Luokka:Suomalaiset rakennusmestarit Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset lahjoittajat Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt