EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Philipp Lienhart

Philipp Lienhart (s. 11. heinäkuuta 1996 Lilienfeld) on itävaltalainen jalkapalloilija, joka edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Freiburgia. Oikeajalkainen Lienhart on pelipaikaltaan keskuspuolustaja. == Ura == === Seurajoukkueura === Rapid Wienin kasvatti Lienhart siirtyi kaudeksi 2014–2015 lainalle Real Madridin organisaatioon. Hän pelasi seuran C-joukkueen paidassa kolme ottelua viimeistellen yhden maalin. Kaudeksi 2015–2016 Real osti Lienhartin omakseen. Tuolla kaudella hän debytoi seuran kakkosjoukkueen Real Madrid Castillan paidassa Segunda División B:ssä. Real Madridin edustusjoukkueen paidassa Copa del Reyssä Lienhart debytoi joulukuussa 2015 Cádiz CF:ää vastaan.http://us.soccerway.com/players/philipp-lienhart/288859/ Lienhart on kesästä 2017 alkaen edustanut saksalaista Freiburgia, ensimmäisen kauden lainasopimuksella. Hänen peliaikansa on lisääntynyt pikku hiljaa, ja kaudella 2020–2021 hän pelasi avauskokoonpanossa joukkueensa kaikki 34 bundesliigaottelua. Tuolla kaudella hän teki myös ensimmäiset bundesliigamaalinsa: lokakuussa Werder Bremeniä, joulukuussa Borussia Mönchengladbachia, tammikuussa Kölniä ja maaliskuussa Augsburgia vastaan. Seuraavalla kaudella hän pelasi 32 bundesliigaottelua koronavirustartunnan pidettyä hänet poissa kahdesta ottelusta ja teki maalin lokakuussa Hertha Berliniä ja Wolfsburgia, marraskuussa Bochumia, joulukuussa Borussia Mönchengladbachia ja huhtikuussa uudelleen Borussia Mönchengladbachia vastaan. Kaudella 2022–2023 hän pelasi 29 bundesliigaottelua ja teki maalin tammikuussa Augsburgia vastaan. Kaudella 2023–2024 loukkaantumiset pitivät Lienhartin joulukuusta alkaen pitkään sivussa ja hän pelasi vain 15 bundesliigaottelua ja teki yhden maalin, lokakuussa Augsburgia vastaan. Lienhart on pelannut Eurooppa-liigassa kahtena kautena yhteensä 11 ottelua. === Maajoukkueura === Lienhart on pelannut Itävallan nuorten maajoukkueissa. Vuosina 2014–2019 hän pelasi maan alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa 30 ottelua ja teki niissä kolme maalia, joista yhden ikäluokan EM-kilpailuissa 2019. Ensimmäisen ottelunsa Itävallan miesten maajoukkueessa Lienhart pelasi lokakuussa 2017 MM- karsintaottelussa Moldovaa vastaan. Kesällä 2021 pelatuissa EM-kilpailuissa hän pelasi alkulohkon ensimmäisellä kierroksella viidennen maaottelunsa ja pääsi muutamaksi minuutiksi kentälle myös alkulohkon toisessa ottelussa. EM- kilpailuissa 2024 hän pelasi avauskokoonpanossa kaksi alkulohko-ottelua ja tappiollisen neljännesvälieräottelun. Lienhart on pelannut vuoden 2024 loppuun mennessä 29 miesten maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia: marraskuussa 2023 EM-karsintaottelussa Viroa sekä lokakuussa 2024 Kansojen liigan otteluissa Kazakstania ja Norjaa vastaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Itävaltalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Poseidonin temppeli

Poseidonin temppeli tai Poseidonin pyhäkkö voi viitata seuraaviin Poseidonille omistettuihin antiikin aikaisiin pyhäkköihin: * Poseidonin temppeli, Isthmia, Korinthia * Poseidonin temppeli, Kalaureia (nykyinen Póros) * Poseidonin temppeli, Sunionin niemi, Attika * Poseidonin ja Amfitriten temppeli, Tenos (nykyinen Tínos), Kykladit * Panionion eli Poseidon Helikonioksen pyhäkkö, Joonia * Poseidonin alttari, Miletos * Poseidonin pyhäkkö, Pallene, Traakia (nykyinen Kassándra, Chalkidikí) * Heran temppeli II, usein virheellisesti ”Poseidonin temppeli”, Poseidonia eli Paestum
Poseidonin ja Amfitriten temppeli

Poseidonin ja Amfitriten temppeli oli antiikin aikainen Poseidonille ja tämän puolisolle Amfitritelle omistettu kreikkalainen temppeli Tenoksen (nykyinen Tínos) saarella Kreikassa. Sen arkeologinen kohde sijaitsee lähellä nykyistä Kiónian kylää. == Historia == Temppeli oli rakennettu 300-luvulla eaa. ja se uusittiin 200- tai 100-luvulla eaa. Se vaikuttaa kuuluneen saaria tuohon aikaan hallinneen Makedonian hallitsijoiden rakennusohjelmaan. Pyhäkkö oli yksi merkittävimpiä Poseidonin kulttipaikkoja antiikin aikana ja Kykladien saarten ainoa varsinainen Poseidonin temppeli. Monet Deloksen saarelle matkanneet kävivät ensin puhdistautumassa temppelissä Tenoksella. 100-luvulla eaa. pyhäkkö toimi Rhodoksen johtaman saariston liiton keskuspaikkana. Temppelin kukoistuskautta olivat 200- ja 100-luvut eaa. Se sai paljon mainetta koko antiikin maailmassa ja sinne tuli paljon pyhiinvaeltajia eri puolilta. Paikallisessa Poseidon-kultissa jumala oli paitsi merenjumala myös parantajajumala hieman Asklepioksen tavoin. Amfitriten puolestaan uskottiin auttavan naisia lapsettomuudessa. Temppelin papit vaikuttavat toimineen lääkäreinä. Pyhäkössä vietettiin vuotuisia Poseidonia-juhlia suunnilleen nykyisen tammi-helmikuun aikoihin. Niihin kuului muun muassa näytelmäkilpailut. Alueelle rakennettiin uusia rakennuksia, kuten roomalaisia kylpylöitä, vielä ensimmäisellä ja toisella vuosisadalla. Temppeli hylättiin 200-luvulla jaa. ja tuhoutui 300-luvulla. Arkeologiset kaivaukset alueella suoritettiin vuonna 1902 H. Demoulinin johdolla ja vuonna 1905 P. Graindorin johdolla. == Rakennus ja löydökset == Temppeli edusti doorilaista tyyliä ja se oli rakennettu paikallisesta marmorista ja gneissistä. 200- tai 100-luvulla eaa. rakennettu uusi temppeli oli edellistä suurempi. Temppelissä oli Poseidonin ja Amfitriten kulttikuvat, jotka oli veistänyt ateenalainen Telesinos. Temppelin koristelussa esiintyi Poseidonin symboleita, kuten kolmikärki, merihirviöitä sekä delfiinejä. Temppelin lisäksi pyhäkköalueella on muun muassa veistoksin koristeltu suurikokoinen alttari, jonka pinta-ala oli noin 100 neliömetriä; hestiatorion eli tila rituaaliselle ruokailulle; kaksi kylpylärakennusta; stoa (noin 100 eaa.); votiivilahjaksi rakennettu Nausionin (tai Nausioksen) eksedra; lähdekaivorakennus (noin 300 eaa.); sekä Andronikos Kyrrhoslaisen suunnittelema aurinkokello. Pyhäkköalueen rakennuksista on säilynyt vain vähän, koska suuri osa materiaalista on käytetty myöhemmin uudelleen saaren kirkkojen ja muiden rakennusten rakentamiseen. Alueen esinelöydöt ovat Tínoksen arkeologisessa museossa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin Kreikan temppelit Luokka:Kreikan entiset rakennukset ja rakennelmat Luokka:Tínos
M/S Harmony of the Seas

M/S Harmony of the Seas on Oasis-luokan risteilyalus, joka rakennettiin STX France -telakalla Saint-Nazairessa Royal Caribbean International -varustamolle. Valmistuessaan siitä tuli maailman suurin risteilyalus. Se ohitti vanhemmat sisaruksensa M/S Oasis of the Seasin ja M/S Allure of the Seasin noin 2 000 bruttotonnilla. Alus on 362,1 metrin pituinen, 65,68 metrin levyinen ja 72 metrin korkuinen. Aluksen syväys on 9,14 metriä ja sen matkanopeus on 22 solmua. Siinä on 18 kerrosta ja 2 747 hyttiä, joihin mahtuu 5 479 – 6 780 matkustajaa. Aluksessa on muun muassa 23 ravintolaa, 11 252 taideteosta, 1 768 parveketta, 23 uima- ja poreallasta ja sen ulkokannella on lainelautasimulaattori. Miehistön vahvuus on 2 100 henkeä. Aluksen rakentaminen tuli maksamaan noin miljardi euroa. Harmony of the Seas oli maailman suurin risteilyalus, kunnes sen uudempi sisaralus, Symphony of the Seas, ohitti sen. == Historia == Kahden aikaisemman Oasis-luokan aluksen suosio sai Royal Caribbean -varustamon tilaamaan kolmannen Oasis-luokan aluksen joulukuussa 2012. Harmony of the Seas laskettiin vesille 10. maaliskuuta 2016 Saint-Nazairen satamassa Ranskassa, ja alus otettiin käyttöön 15. toukokuuta 2016. Sen neitsytmatka alkoi 22. toukokuuta 2016 suuntautuen Southamptonista Rotterdamiin. Alus risteili kesän 2016 Välimerellä ja risteilee syksystä 2016 lähtien Karibialla. Syyskuussa 2016 aluksen pelastusharjoituksessa tapahtui onnettomuus, kun viidennelle kannelle kiinnitetty pelastusvene putosi. Onnettomuudessa kuoli yksi miehistön jäsen ja neljä loukkaantui, joista kaksi vakavasti. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Harmony of the Seasin verkkosivut Luokka:Risteilyalukset Luokka:Royal Caribbean International
Natriumferrosyanidi

Natriumferrosyanidi eli natriumheksasyanoferraatti(II) (Na4Fe(CN)6) on natriumin kompleksiyhdiste, joka sisältää ferrosyanidi-ionien ryhmän [Fe(CN)6]4−. Se on kellertävää kiteistä, kiinteää ainetta, joka liukenee veteen, muttei liukene etanoliin. Vaikka natriumferrosyanidi sisältää syanidiligandin, on se vain vähän myrkyllistä, koska syanidi on tiukasti sidoksissa rautaan. Hyväksytty päivittäinen annos ferrosyanidiryhmän sisältäville kemikaaleille on 0–0,025 mg/kg kehon painosta laskettuna. Kuitenkin hapon lisääminen, kuten muillakin ferrosyanidiyhdisteillä, tuottaa myrkyllistä vetysyanidikaasua."Toxicological evaluation of some food additives including anticaking agents, antimicrobials, antioxidants, emulsifiers and thickening agents". World Health Organization, Geneva. 1974. Viitattu 7.12.2015. Natriumferrosyanidia voidaan valmistaa natriumsyanidin ja ferrosulfaatin välisellä reaktiolla: :6NaCN + FeSO4 → Na4Fe(CN)6 \+ Na2SO4 Euroopan unionissa natriumferrosyanidi tunnetaan kemiallisena lisäaineena E 535. Sitä lisätään mm. tie- ja ruokasuolaan paakkuuntumisenestoaineeksi. Siitä voidaan rautaa lisäämällä valmistaa preussinsininen nimistä väriainetta. == Aiheesta muualla == * PubChem: Sodium ferrocyanide == Lähteet == Luokka:Natriumyhdisteet Luokka:Rautayhdisteet Luokka:Syanidikompleksit
Matts Roos

Matts Gustav Wilhelm Roos (s. 28. lokakuuta 1931 Helsinki) on suomalainen fyysikko ja emeritusprofessoriFacta 2001, WSOY 1985, 14. osa, palsta 55 sekä kuvataiteilija. Roosista tuli ylioppilas 1949, diplomi-insinööri 1956, tekniikan lisensiaatti 1960 ja tekniikan tohtori 1967. Hän työskenteli CERNissä Genevessä 1965–1971. Roos oli Helsingin yliopiston suurenergiafysiikan apulaisprofessori 1970–1977 ja alkeishiukkasfysiikan henkilökohtainen ylimääräinen professori 1977–1996.Helsingin yliopiston opettajat ja virkamiehet (Arkistoitu versio) 1970-luvulla Roos tunnettiin ydinvoiman vastustajana ja hän oli perustajana ja puheenjohtajana (1976–1979) ydinenergialle vaihtoehtoja edistävässä yhdistyksessä. Hän on osallistunut laajojen alkeishiukkasten ominaisuuksien taulukoiden editointiin. Hän harjoittaa myös maalausta, pääasiassa abstraktia, alun perin harrastelijana, mutta useisiin näyttelyihin osallistumisen jälkeen yhä ammattimaisemmin. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset fyysikot Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Elena Poniatowska

Elena Poniatowska (s. 19. toukokuuta 1932 Pariisi) on ranskalaissyntyinen meksikolainen kirjailija ja toimittaja, joka on tuotannossaan keskittynyt vähäosaisten, erityisesti naisten ja köyhien asemaan liittyviin kysymyksiin.Poniatowska, Elena, Gale Contextual Encyclopedia of World Literature, 2009. Vaatii HighBeam-tilauksen. Viitattu 7.12.2015. Poniatowska sai 2013 elämäntyöstään Espanjan kulttuuriministeriön Miguel de Cervantes -palkinnon.Tobar, Hector: Mexican writer Elena Poniatowska wins Cervantes Prize, The Los Angeles Times 22.4.2014. Viitattu 7.12.2015. ==Teoksia== *1954: Lilus Kikus *1969: Hasta no verte, Jesús mío *1975: La noche de Tlatelolco *1979: De noche vienes *1992: Tinisima (valokuvaaja Tina Modottin elämän pohjalta) ==Lähteet== Luokka:Meksikolaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pekka Koivistoinen

Pekka Eino Koivistoinen (25. kesäkuuta 1932 Suonenjoki – 18. elokuuta 2017 Suonenjoki)Pekka Koivistoisen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa oli suomalainen elintarviketieteen professori. Hän laajensi ja kehitti suomalaista elintarviketieteen opetusta ja tutkimusta. Koivistoisen vanhemmat olivat maanviljelijä Eino Koivistoinen ja Kustaava Markkanen. Hänen puolisonsa vuodesta 1956 oli ekonomi Seija Sisko Laulajainen. Koivistoinen tuli ylioppilaaksi 1952 ja valmistui Helsingin yliopistosta maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1956, lisensiaatiksi 1960 ja tohtoriksi 1961. Hän toimi tutkijana MIT:ssä Yhdysvalloissa ja Helsingin yliopistossa, jonka elintarvikekemian ja -teknologian (vuodesta 1985 elintarvikekemian) ylimääräiseksi professoriksi hänet nimitettiin 1970 ja vakinaiseksi professoriksi 1977. Jäätyään eläkkeelle vuonna 1995 hän toimi vielä yliopiston dosenttina 1995–1997. Koivistoinen loi suurelta osin Helsingin yliopistoon modernin elintarviketieteiden koulutusohjelman ja laajensi oppiaineensa opetusta muissakin ohjelmissa, samoin kuin kehitti ja kansainvälisti elintarviketieteen tutkimusta. Hänen omat aiemmat tutkimuksensa väitöskirjasta lähtien koskivat muun muassa pestisidijäämiä, myöhemmin hän paneutui ravintoaineisiin ja ruuan ravitsemuksellisuuteen kuten seleenin saantiin suomalaisten ruokavaliossa, samoin kuin fruktoosiin ja vitamiineihin. Helsingin yliopiston maatalous-metsätieteellisen tiedekunnan varadekaanina Koivistoinen toimi 1985–1987 ja dekaanina 1987–1991, jolloin muun muassa tiedekunnan koko laitosrakenne uudistettiin. Hän vaikutti myös keskeisesti yliopiston biotieteiden sijoittumiseen Viikkiin. Eläkkeelle jäätyään Koivistoinen jatkoi vanhempiensa jo 1920-luvulla Suonenjoella aloittamaa mansikoiden viljelyä. ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== * Savola, Päivikki 1996. ”Professori Pekka Koivistoinen eläkkeelle lähtiessään: ’Tämä työ on opettanut pitkäjänteisyyttä.’” Kehittyvä elintarvike nro 1, s. 4–5. Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset elintarviketieteilijät Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Onni Norio

Onni Harald Norio (12. heinäkuuta 1913 Raahe – 1. maaliskuuta 1990 Kairo, Egypti)Kuolinilmoitus, Helsingin Sanomat 11.3.1990, s. A 6 Lehti HS Aikakoneessa (tilaajille) oli suomalainen tullinhoitaja, kirjailija ja pakinoitsija. Hän käytti Raahelainen-lehden pakinoitsijana nimimerkkiä Felix Onkka. Norio pääsi ylioppilaaksi Raahessa 1934. Hän toimi Tornion ja Raahen tullilaitoksilla kirjurina, tarkastajana ja tullinhoitajana vuosina 1936–1979. Norio kirjoitti Raahen paikallishistoriasta ja laati myös raahelaisiin lehtiin pakinoita ja muistelmia. Onni ja Aino Norio (o.s. Korppila)Aino Norion kuolinilmoitus, Helsingin Sanomat 11.3.1990, s. A 6 Lehti HS Aikakoneessa (tilaajille) kuolivat Kairossa Egyptissä hotelli Sheratonin tulipalossa, jossa sai surmansa 16 ihmistä. == Teoksia == * Merilokki, Lännetär ja Tiira : viimeiset Raahessa rakennetut purjelaivat ; teksti Onni Norio, Soili Lankia ja Aulis Forss ; kuvat Onni Norion arkisto, Raahen museon kuva-arkisto. Raahen museon julkaisuja 2. Raahe 1982 * Merimiesjuttuja, ilmestynyt Joni Skiftesvikin toimittamassa meriaiheisten kertomusten antologiassa Edessä tyrskyjä!. WSOY 2004 Nimimerkillä Felix Onkka: * Tarinoita Raahesta ja lähiympäristöstä. Raahelainen, Raahe 1983 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Pakinoitsijat Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 1990 kuolleet
Rasmus Windingstad

Rasmus Windingstad (s. 31. lokakuuta 1993) on norjalainen alppihiihtäjä, joka edustaa Bærums Skiklubia. Nuorten MM-kilpailuissa Jasnassa 2014 Windingstad saavutti pronssia suurpujottelussa. Vuonna 2015 hän osallistui Vailin/Beaver Creekin MM-kilpailuihin, joissa hän sijoittui suurpujottelussa 31:nneksi. Åren MM-kilpailuissa 2019 hän oli suurpujottelussa ja alppiyhdistetyssä kolmastoista. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui supersuurpujottelussa 29:nneksi ja saavutti pronssia joukkuekilpailussa. Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 hän oli parisuurpujottelussa viides. Alppihiihdon maailmancupissa Windingstad kilpaili ensimmäisen kerran Sankt Moritzissa helmikuussa 2014. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Beaver Creekin suurpujottelussa joulukuussa 2015 oltuaan 28:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kahdeksas Kranjska Goran suurpujottelussa maaliskuussa 2018. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti niin ikään Kranjska Goran suurpujottelussa oltuaan toinen maaliskuussa 2019. Ensimmäisen voittonsa hän otti Alta Badian parisuurpujottelussa joulukuussa 2019. Hän sijoittui kolmanneksi Palisades Tahoen suurpujottelussa helmikuussa 2023. == Lähteet == Luokka:Norjalaiset alppihiihtäjät Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tina Modotti

Assunta Adelaide Luigia Modotti Mondini, tunnettu nimellä Tina Modotti (1896 Udine, Italia – 1942 México, Meksiko), oli italialaissyntyinen yhdysvaltalainen malli, valokuvaaja ja yhteiskunnallinen aktivisti, joka oli 1930-luvun puolenvälin jälkeen aktiivisesti mukana Meksikon kommunistipuolueen stalinistisessa toiminnassa. Valokuvaajana Modotti tunnetaan erityisesti Meksikon maaseudun ihmisten, kasvien ja seinämaalausten kuvaajana. Hän oppi taidon Kaliforniassa silloiselta miesystävältään, valokuvaaja Edward Westonilta, ja lähes koko hänen valokuvatuotantonsa on peräisin 1920-luvulta Meksikosta.Schwartz, Stephen: Shadows, Fire, Snow: The Life of Tina Modotti, New Criterion 1.10.1999. Vaatii HighBeam-tilauksen. Viitattu 7.12.2015.Retrospective of Photographer Tina Modotti at Kunst Haus Wien, Kunsthaus Wien, kesäkuu 2010. Viitattu 7.12.2015. Hänen valokuviaan julkaistiin meksikolaisissa vasemmistolehdissä El Machete ja Mexican Folkways, neuvostoliittolaisissa lehdissä sekä länsimaisissa vasemmisto- ja avantgardelehdissä.Tina Modotti 12.09.2000 - 05.11.2000, Taidemuseo Tennispalatsi 23.7.2001. Viitattu 7.12.2015. Italiassa syntynyt Modotti saapui Yhdysvaltoihin köyhänä siirtolaisena, työskenteli ompelijana tavaratalossa San Franciscossa, alkoi työskennellä mallina ja ajautui sitä kautta Hollywoodin mykkäelokuvien näyttelijäksi. Vuonna 1923 Modotti matkusti Edward Westonin kanssa Meksikoon, jossa hän tutustui moniin taiteilijoihin, kuten B. Traveniin, Frida Kahloon ja Diego Riveraan sekä Meksikon kommunistipuolueen voimahahmoihin Xavier Guerreroon, italialaiseen Vittorio Vidaliin ja kuubalaiseen Julio Antonio Mellaan. Mella ammuttiin kadulla 1929, ja hänen tuolloista rakastajatartaan Modottia syytettiin osallisuudesta murhaan. Modotti karkotettiin Saksaan, jonne hänen mukanaan seurasi Vittorio Vidali. Modotti yritti elättää itsensä valokuvaajana Berliinissä, muttei onnistunut. Hän matkusti Moskovaan, jossa hän työskenteli avustusjärjestössä ja Pablo Nerudan mukaan heitti Graflex-kameransa Moskovajokeen eikä enää valokuvannut, vaan omistautui vasemmistoaktivismille. Euroopan oleskelunsa aikana Modotti toimi muun muassa vakoojana Ranskassa ja osallistui Espanjan sisällissotaan. Kolmikymmenluvun puolivälissä, palattuaan Meksikoon, Modotti liittyi Meksikon kommunistipuolueeseen. Hän kuoli Meksikossa 46-vuotiaana.Sichel, Kim: Tina Modotti: Photographer and Revolutionary . The Women's Review of Books, 1994. Vaatii HighBeam-tilauksen. Viitattu 7.12.2015. Helsingin taidemuseo järjesti Tennispalatsissa syksyllä 2000 näyttelyn Tina Modottin valokuvista. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Modottin valokuvia George Eastman Housen sivustolla *Comitato Tina Modotti Luokka:Italialaiset valokuvaajat Luokka:Italialaiset mallit Luokka:Vuonna 1896 syntyneet Luokka:Vuonna 1942 kuolleet
Kusti Kittilä

Kusti Kittilä (s. 9. syyskuuta 1981 Pyhäjoki) on suomalainen uransa lopettanut maastohiihtäjä. Hän edustaa Oulun Hiihtoseuraa. == Maastohiihtoura == Kittilä kilpaili maailmancupissa vuodesta 2002 yhteensä 34 kilpailussa (Tour de Skin etapit mukaan lukien), joista 31 oli henkilökohtaisia. Hän teki ensiesiintymisensä maailmancupissa 2. maaliskuuta 2002 Lahdessa 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa, jossa hänen sijoituksensa oli 72:s. Kittilän paras saavutus henkilökohtaisessa maailmancupin osakilpailussa oli 21. sija vapaan hiihtotavan sprintissä Saksan Düsseldorfissa 27. lokakuuta 2007. Yhteensä Kittilä sijoittui maailmancupin pisteille, eli 30 parhaan joukkoon, seitsemän kertaa. SM-kilpailuissa Kittilä on voittanut kultaa perinteisen hiihtotavan sprintissä Keuruulla 2007 sekä vapaan hiihtotavan 50 kilometrillä Ylitorniolla 2017, hopeaa 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa Rukalla 2015 ja pronssia 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa Kontiolahdella 2009. Oulun Hiihtoseuran joukkueessa Kittilä on saavuttanut SM-tasolla sprinttiviestihopeaa 2009 ja viestipronssia Rukalla 2015Vuokatti miesten viestin voittajaksi. Kittilä valittiin varamieheksi Lahden MM-kisoihin 2017. Hän pääsi hiihtämään kisojen päätösmatkan, 50 kilometrin vapaan kilpailunKusti Kittilä hiihtää MM-kisoissa sunnuntaina , jossa sijoittui 42:nneksi. == Maastopyöräilyura == Kittilällä on lukuisia SM-mitaleita myös maastopyöräilyssä, jossa kilpailemisen hän aloitti vuonna 2012. Kittilä on saavuttanut maastoajon SM-hopeaa 2014 ja 2015 sekä maratonmatkan SM-kultaa 2015 ja 2017 ja SM-pronssia 2014. Kittilä edustaa Oulu Triathlon & Cyclingiä.otc.sporttisaitti.comkestavyysurheilu.fi Vuonna 2016 Kittilä osallistui maastopyöräilyn EM-kilpailuihin, missä sijoittui maratonkilpailussa 32:nneksi. == Yksityiselämä == Kittilä asuu Kalajoella ja työskentelee vanhempana rajavartijana Suomen rajavartiolaitoksen Kainuun rajavartiostossa Vartiuksen raja-asemalla. == Katso myös == * Luettelo hiihdon Suomen mestareista == Lähteet == Luokka:Suomalaiset maastohiihtäjät Luokka:Suomalaiset maastopyöräilijät Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kari Varis

Kari Varis (s. 23. marraskuuta 1983 Joensuuyle.fi) on suomalainen maastohiihtäjä. Hän edustaa Ilmajoen Kisailijoita. Maastohiihdossa Varis edusti Joensuun Katajaa vuoteen 2010 asti ja Kouvolan Hiihtoseuraa vuosina 2010–2018. Nykyisin Varis edustaa Ilmajoen Kisailijoita. Varis kilpaili maailmancupissa ensimmäistä kertaa 7. maaliskuuta 2004 Lahdessa 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa, jossa hän sijoittui 64. sijalle. Hänen paras saavutuksensa henkilökohtaisessa maailmancupin osakilpailussa on 37. sija 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa Ruotsin Jällivaarassa 24. marraskuuta 2012. Varis oli mukana Oslon MM-kisoissa 2011, joissa hän hiihti yhdistelmähiihdon sijoittuen 45. sijalle. Varis on voittanut Finlandia-hiihdon 12 kertaa.Mister Finlandia -hiihto teki sen taas - Kari Varikselle 11:s voitto, Esa Mursu 100 kilometrin ykkönen SM-kilpailuissa Varis on saavuttanut hopeaa 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa Ristijärvellä 2021 ja pronssia yhdistelmähiihdossa Jämijärvellä 2009 ja Keuruulla 2010 sekä 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa Jämijärvellä 2013. Kouvolan Hiihtoseuran joukkueessa Varis on saavuttanut SM-tasolla viestissä kultaa Taivalkoskella 2018, hopeaa Vaajakoskella 2014, Rukalla 2015 ja Imatralla 2016, pronssia Kontiolahdella 2017 sekä sprinttiviestissä hopeaa Kontiolahdella 2013 ja Joensuun Katajan sprinttiviestijoukkueessa pronssia Keuruulla 2007. Suunnistuksessa Varis edustaa Kalevan Rastia. Hän on useana vuonna juossut Jukolan viestin avausosuuden Kalevan Rastin kolmos-, nelos-, tai vitosjoukkueessa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset maastohiihtäjät Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bryce Bennett

Bryce Bennett (s. 14. heinäkuuta 1992) on yhdysvaltalainen alppihiihtäjä, joka edustaa Squaw Valley Ski Teamia. Alppihiihdon maailmancupissa Bennett kilpaili ensimmäisen kerran Lake Louisen supersuurpujottelussa joulukuussa 2013. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Beaver Creekin syöksylaskussa joulukuussa 2015 oltuaan 29:s. Joulukuussa käydyssä Val Gardenan syöksylaskussa hän laski numerolla 57 kuudenneksi laskien näin ensimmäistä kertaa urallaan kymmenen parhaan joukkoon. Hän on sijoittunut neljänneksi Val Gardenan ja Bormion syöksylaskuissa joulukuussa 2018. Ensimmäisen maailmancupin osakilpailuvoittonsa hän saavutti Val Gardenan syöksylaskussa joulukuussa 2021. Hän voitti Val Gardenan ensimmäisen syöksylaskun joulukuussa 2023. Toisessa syöksylaskussa hän sijoittui kolmanneksi. Saman kauden syöksylaskucupissa hän sijoittui viidenneksi. Bennett sijoittui Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 alppiyhdistetyssä 11:nneksi. Åren MM-kilpailuissa 2019 hän oli syöksylaskussa yhdeksäs ja alppiyhdistetyssä yhdestoista. Cortina d'Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui syöksylaskussa kymmenenneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui supersuurpujottelussa 17:nneksi ja syöksylaskussa 19:nneksi. Saalbachin MM-kilpailuissa 2025 hän oli syöksylaskussa kymmenes ja supersuurpujottelussa viidestoista. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset alppihiihtäjät Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lauri Lepistö

Lauri Lepistö (s. 19. syyskuuta 1996) on suomalainen maastohiihtäjä. Hän edustaa Jämin Jännettä. Aikaisemmin hän edusti Kouvolan Hiihtoseuraa.Seuramuutot kaudelle 2021–2022. Suomen Hiihtoliitto. Viitattu 25.10.2021 Lepistö kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Rukalla marraskuussa 2016. Ensimmäisen maailmancupin pisteensä hän saavutti oltuaan 29:s Otepään perinteisen hiihtotavan sprintissä tammikuussa 2019. Parhaimmillaan hän on sijoittunut 12:nneksi Oslon 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa maaliskuussa 2024. Lepistö on saavuttanut Kouvolan Hiihtoseuran joukkueessa SM-viestikultaa Taivalkoskella 2018 sekä viestihopeaa Rukan SM-kisoissa 2015kestavyysurheilu.fi ja Imatralla 2016. Jämin Jänteen edustajana hän saavutti SM-viestihopeaa 2024. Parisprintin Suomen-mestaruuden hän voitti Ristomatti Hakolan kanssa 2024 ja 2025. Hän saavutti perinteisen hiihtotavan sprintin SM-pronssia 2021 ja 2023. 20 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa hän sai SM-pronssia 2024. Alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa Romaniassa 2016 hän hiihti pronssia 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kisassa. Oberstdorfin MM-kisoissa 2021 hän sijoittui 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 36:nneksi ja 30 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 52:nneksi. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset maastohiihtäjät Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Plutoniumkarbidi

Plutoniumkarbidi (molekyylikaava PuC, plutoniummonokarbidi) on plutoniumin karbidi. Tarkasti ottaen kyseessä on epästoikiometrinen yhdiste PuC1–x. Se on huoneenlämpötilassa kiinteää ja muodostaa mustia, pintakeskisiä kuutiollisia kiteitä, jotka muistuttavat ruokasuolan (NaCl) kiderakennetta (mutta jossa epästoikiometrisuus aiheuttaa häiriöitä muuten säännölliseen rakenteeseen).David L. Clark, Siegfried S. Hecker, Gordon D. Jarvinen & Mary P. Neu (2006) Plutonium, luku 7 kirjasta Morss, Lester R.; Edelstein, Norman M.; Fuger, Jean, toim. The Chemistry of the Actinide and Transactinide Elements (PDF) (3. painos). Dordrecht: Springer. s. 813–1264. Monokarbidin PuC lisäksi ainakin seuraavat plutoniumin karbidit tunnetaan: Pu3C2, Pu2C3, ja PuC2. PuC on sovellusten kannalta näistä kuitenkin tärkein yhdiste. Plutoniumkarbideja on tutkittu sangen paljon, koska niitä on suunniteltu käytettäväksi yhdessä uraanikarbidin kanssa uudenlaisena ydinvoimaloiden polttoaineena (UPuC-ydinpolttoaine). Plutoniummonokarbidi hapettuu ilmassa jo 200–300 °C:n lämpötiloissa. Jauheena se on reaktiivista ja jopa pyroforista. Se syttyy palamaan 400 °C:ssa happi-ilmakehässä. Plutoniumkarbidia voidaan valmistaa ainakin näillä reaktioilla: :Pu + C → PuC (suoraan alkuaineista 1 000 °C lämpötilassa) :2 PuH3 \+ 2 C → 2 PuC + 3 H2 (880–1 650 °C lämpötilassa, inertissä kaasukehässä) Tai plutoniumdioksidista 800–1350 °C:n lämpötilassa: :PuO2 \+ 3 C → PuC + 2 CO PuC hydrolysoituu kuumassa vedessä muodostaen Pu(OH)3 sekä vedyn ja hiilivetyjen seoksia. == Lähteet == Luokka:Karbidit Luokka:Plutoniumyhdisteet
Iikka Kivi

Iikka Mikael Kivi (s. 19. toukokuuta 1986 Ylivieska) on suomalainen stand up -koomikko ja käsikirjoittaja. Oulussa asuva Kivi on työskennellyt päätoimisena stand up -koomikkona vuodesta 2012 lähtien. ==Elämä== Kivi nousi julkisuuteen vuonna 2014 voitettuaan TV2:n järjestämän Naurun tasapaino -kilpailun. Myöhemmin Kivi on toiminut stand up -festivaalien tuottajana sekä käsikirjoittanut muun muassa Noin viikon uutiset- ja Yle Leaks -satiiriohjelmia. Hänet tunnetaan myös provokatiivisena yhteiskunnallisena keskustelijana sosiaalisessa mediassa. Ylivieskassa lapsuutensa viettänyt Kivi valmistui medianomiksi Oulun seudun ammattikorkeakoulusta. Hän työskenteli toimittajana muun muassa kolumnistina ja kirjakriitikkona. Vuonna 2018 hän julkaisi elämänhallintaoppaita parodioivan kirjan Menisit ennemmin terapiaan. Kivi toimii myös Pelit-lehden vakituisena avustajana. Keväällä 2019 Iikka Kivi aloitti Helsingin Sanomien kolumnistina, mutta lopetti työn syyskuussa 2019 protestiksi lehden julkaistua Kiinan hallituksen propagandamainoksen etusivullaan. Kivi on käsikirjoittanut videopelin Local News with Cliff Rockslide (2023) yhdessä Juho Kuorikosken kanssa. Kivi on sanonut olleensa ala-asteella koulukiusattu ja kärsineensä masennuksesta sekä työuupumuksesta. Kivi on kertonut olleensa aikaisemmin rasistinen Jussi Halla-ahon ja perussuomalaisten kannattaja, joka vietti aikaansa levittäen maahanmuuttovastaista vihaa internetissä. Hän kertoi irtaantuneensa aatteesta lopullisesti kesällä 2015, jolloin hänen äänestämänsä kansanedustaja Olli Immonen esiintyi samassa valokuvassa uusnatsijärjestö Suomen Vastarintaliikkeen jäsenten kanssa. Kivi on myös sanonut tuntevansa syyllisyyttä perussuomalaisten ja maahanmuuttovastaisuuden noususta. Me too -kampanjan yhteydessä syksyllä 2017 Kivi kertoi syyllistyneensä seksuaaliseen häirintään lapsuus- ja nuoruusvuosinaan. Nykyään Kivi määrittelee itsensä feministiksi. Vuonna 2017 hän jäi pois Vuosisadan suomalainen stand up -kiertueelta, koska mukana ei ollut yhtään naista. Asiasta nousseen kohun myötä mukaan tuli neljä naiskoomikkoa ja yksi muunsukupuolinen, jonka jälkeen myös Kivi liittyi jälleen kiertueelle. Joulukuussa 2023 Kivi kertoi että eduskunnan puhemies Jussi Halla-aho on tehnyt hänestä poliisille ilmoituksen kunnianloukkauksesta. Kivi oli kommentoinut Halla-ahon vierailua Ukrainassa ja hänen parlamentissa ukrainaksi pitämäänsä puheeseen liittyen, että Halla-aho on fasisti, Unkarin pääministeri Viktor Orbánin tukija ja perussuomalaiset Vladimir Putinin tukijoita.https://yle.fi/a/74-20065893 https://www.iltalehti.fi/politiikka/a/e4a03f81-73fa-490d-9a89-07b48fc9b20c == Teokset == * == Lähteet == Luokka:Suomalaiset stand up -koomikot Luokka:Suomalaiset käsikirjoittajat Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Armas Helle

Armas Edvard Helle (vuoteen 1900 Gröndahl, s. 9. joulukuuta 1882 Kotka) oli suomalainen osuustoimintamies, jolla oli merkittävä vaikutus Suomen osuuskauppojen kehitykseen 1900-luvun alussa. Vuoden 1918 sisällissodan aikana Helle toimi kansanvaltuuskunnan kauppa-asiamiehenä Neuvosto-Venäjällä, jonne hän myös sodan päätyttyä jäi. == Elämä == Kotkassa nahkuri Karl Edvard Gröndahlin ja Anna Sofia Pakkasen perheeseen syntynyt Helle palveli Venäjän armeijassa ja osallistui vuosien 1904–1905 Japanin sotaan taistellen Aleksei Kuropatkinin joukoissa Mantšuriassa. Suomeen palattuaan hän lähti mukaan osuustoimintaliikkeeseen ja työskenteli 1906–1914 Suomen Osuuskauppojen Keskuskunnan toimijäsenenä ja vuodesta 1916 lähtien Viipurin Osuusliikkeen toimitusjohtajana. Sisällissodan sytyttyä Helle valittiin helmikuun 1918 alussa Kulutusosuuskuntien Keskusliiton tilintarjastaksi. 14. helmikuuta hänet nimitettiin Suomen kansanvaltuuskunnan elintarvikeviraston kauppa-asiamieheksi tehtävänään ostaa viljaa Siperiasta ja toimittaa sitä elintarvikepulan vaivaamaan Suomeen. Helle ehti lähettää Suomeen yli 300 junavaunullista viljaa. Ensimmäinen, niin sanottu suuri viljajuna saapui Helsinkiin 30. maaliskuuta Jaakko Rahjan johtamana, mutta loput vaunulastit jäivät Pietariin, kun niitä ei rajan sulkeuduttua pystytty lähettämään eteenpäin. Sisällissodan jälkeen Helle jäi Neuvosto-Venäjälle, jossa hän työskenteli muun muassa metsätalouden palveluksessa Karjalan tasavallassa. Helteen kohtalo ei ole tiedossa, mutta ilmeisesti hän selvisi Stalinin vainoista ja asui toisen maailmansodan jälkeen Leningradissa. == Perhe == Helle oli naimisissa Maria Teresia Helteen (o.s. Horn) kanssa vuodesta 1908. Hänen veljiään olivat Johannes Väinö Helle (1884–1911) sekä kaksoisveljet Jalo Aura ja Ilmari Aura.Tainio 2012, s. 14. ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset osuustoimintaliikkeen vaikuttajat Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen jäsenet Luokka:Suomen sisällissodan punaiset Luokka:Vuonna 1882 syntyneet Luokka:Kuolinvuosi puuttuu
Leena Valkeapää

Leena Marja Valkeapää (o.s. Ikonen, s. 1964 Mynämäki) on suomalainen kuvanveistäjä, ympäristötaiteilija ja taiteen tohtori. Valkeapää on opiskellut Limingan taidekoulussa ja Turun piirustuskoulussa, josta hän valmistui kuvanveistäjäksi vuonna 1991. Hän jatkoi taidekasvatuksen opintoja Taideteollisessa korkeakoulussa, josta valmistui vuonna 2004 taiteen maisteriksi. Valkeapää väitteli taiteen tohtoriksi vuonna 2011 Aalto- yliopiston taideteollisessa korkeakoulussa. Hänen väitöskirjansa Luonnossa: Vuoropuhelua Nils-Aslak Valkeapään tuotannon kanssa (In Nature, a dialogue with the works of Nils-Aslak Valkeapää) käsittelee porosaamelaista elämäntapaa ja kulttuuria Nils-Aslak Valkeapään runojen, ruotsinsaamelaisen poromiehen ja kirjailijan Johan Turin tekstien ja suomalaisen poromies Oula A. Valkeapään viestien avulla tutkittuna. Kaikki kolme miestä ovat saamelaisia. Oula A. Valkeapää on Leena Valkeapään puoliso ja Nils-Aslak Valkeapään sisarenpoika. Leena Valkeapää on opettanut muun muassa kuvanveistoa, ympäristötaidetta ja ympäristökasvatusta eri oppilaitoksissa vuosina 1991–2010. Hän on osallistunut yhteis- ja ryhmänäyttelyihin ja pitänyt yksityisnäyttelyitä pääosin Suomessa. Hänen tunnetuin ympäristötaideteoksensa on haponkestävistä teräskonstruktioista tehty Jäähuntu (1999) Turun Tuomaansillan viereisessä kallioleikkauksessa. == Teokset == * == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kuvanveistäjät Luokka:Suomalaiset ympäristötaiteilijat Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
GC Team

GC Team (PB Team) oli vaasalainen salibandyseura, joka perustettiin vuonna 2008. Joukkue pelasi kaudella 2012–2013 Pohjanmaan miesten II-divisioonassa, jonka jälkeen seura lopetti toimintansa. Joukkue herätti paljon keskustelua ja jakoi mielipiteitä ylimielisen provosoinnin vuoksi nousten kulttimaineeseen salibandypiireissä. GC Team tuli tunnetuksi dominoivasta pelistä ja julkisista lausunnoista sosiaalisessa mediassa. GC-perheen tunnetuimpia jäseniä ovat jääkiekkoilijat Henry HietaharjuHenry Hietaharju ja Antti TuoresAntti Tuores, jalkapalloilijat Jani Kujanpää ja Jani Takala sekä Suomen menestyneimpiä miesmalleja oleva Tatu Timonen. Joukkue pelasi myös nimellä Gatecrashers paikallista kaupunkisarjaa, Aurinkoliigaa vuosina 2002-2007. Gatecrashers teki jonkinnäköistä historiaa venyttämällä tappiottomien otteluiden putken 24 pelin mittaiseksi, häviten vuosina 2003-2006 ainoastaan 2 ottelua. Joukkue teki paluun Aurinkoliigaan nimellä Lepatiittos, ja pelasi sarjassa vuosina 2009-2015. == Historia == Salibandyliitto: Kausi Sarjataso Ottelut Voitot Tasapelit Tappiot TM PM Pisteet Sijoitus 2008-2009 V-divisioona 18 15 0 3 123 49 30 2 2009-2010 IV-divisioona 21 18 2 1 168 60 38 1 2010-2011 III-divisioona 18 10 0 8 90 71 20 6 2011-2012 III-divisioona 18 16 1 1 142 42 33 1 2012-2013 II-divisioona 14 2 1 11 80 140 5 7 Yhteensä: 89 61 4 24 603 362 126 Keskiarvo: 6.77 4.06 1.41 Aurinkoliiga: Kausi Sarjataso Ottelut Voitot Tasapelit Tappiot TM PM Pisteet Sijoitus 2002-2003 III-divisioona 7 3 0 4 38 36 6 5 2003-2004 III-divisioona 7 7 0 0 56 17 14 1 2004-2005 II-divisioona 10 8 2 0 59 19 18 1 2005-2006 I-divisioona 10 7 1 2 70 44 15 1 2006-2007 SM-Sarja 10 2 3 5 36 39 7 8 Yhteensä: 44 27 6 11 259 155 60 Keskiarvo: 5.88 3.52 1.36 ==Lähteet== Luokka:Entiset vaasalaiset urheiluseurat Luokka:Entiset suomalaiset salibandyseurat Luokka:Vuonna 2008 perustetut urheiluseurat
Jaakko Kemppainen (poliitikko)

Jaakko Abram Kemppainen (26. marraskuuta 1904 Oulu – 11. helmikuuta 1988 Oulu) oli suomalainen poliitikko. Kemppainen toimi Kokoomuksen kansanedustajana vuosina 1958–1970 edustaen Oulun läänin vaalipiiriä. Kunnallispolitiikassa Kemppainen toimi Oulun kaupunginvaltuuston ja -hallituksen jäsenenä, joista valtuustossa hän oli varapuheenjohtaja. Kemppainen toimi presidentin valitsijamiehenä vuosina 1962 ja 1968. Kemppainen kirjoitti ylioppilaaksi 1925, suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1931 ja sai varatuomarin arvon 1934. Politiikan ulkopuolella Kemppainen toimi Kemin tuomiokunnan tuomarin apulaisena ja notaarina Oulussa 1931–1937, Oulun kaupunginvoutina 1937–1944 sekä Säästöpankki Sammon toimitusjohtajana Oulussa 1944–1969. == Lähteet == Luokka:Kansanedustajat Luokka:Kansallisen Kokoomuksen poliitikot Luokka:Oulun kaupunginvaltuutetut Luokka:Oulun vaalipiiri Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomalaiset pankinjohtajat Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 1988 kuolleet
Queen Charlotte

Queen Charlotte voi tarkoittaa seuraavia aluksia: *HMS Queen Charlotte (1790), 100-tykkinen ensimmäisen luokan linjalaiva *HMS Queen Charlotte (1810), 104-tykkinen ensimmäisen luokan linjalaiva *Queen Charlotte (1812), 16-tykkinen sluuppi *HMS Queen Charlotte (1859), 98-tykkinen toisen luokan linjalaiva. ;Kanadan laivasto *HMCS Queen Charlotte Charlottetownin laivaston reservidivisioona
HMS Adamant (A164)

HMS Adamant (viirinumerot F64http://uboat.net/allies/warships/ship/7278.html uboat.net ja A164) oli Britannian kuninkaallisen laivaston sukellusveneiden emälaiva. == Valmistus == Alus tilattiin 1. maaliskuuta 1939 Belfastista Harland and Wolffilta, missä köli laskettiin 18. toukokuuta 1939 telakkanumerolla 1023Lynch, John s. 195. Alus laskettiin vesille 30. marraskuuta 1940 ja valmistui 28. helmikuuta 1942.Akermann, Paul s. 485 Alus kykeni huoltamaan saman aikaisesti yhdeksää sukellusvenettä ja majoittamaan näiden veneiden miehistöt.http://www.royalnavyresearcharchive.org.uk/BPF- EIF/Ships/ADAMANT.htm#.Vmc2xGHouAg royalnavyresearcharchive.org.uk == Palvelus == Palvelukseenotettaessa alus liitettiin emälaivaksi Colomboon Itäisen laivaston 4. sukellusvenelaivueeseen, johon kuului yhdeksän T-luokan sukellusvenettä sekä HMS Rorqual. Alus oli tehtävässä huhtikuusta 1943, kunnes se siirtyi huhtikuussa 1945 laivueen kanssa Fremantleen Australiaan.Akermann, Paul s. 484 Vuonna 1950 alus palasi Britanniaan, jossa se oli vuoteen 1954 Portsmouthissa reservilaivaston komentajan lippulaivana. Tehtävässä ollessaan alus osallistui 1953 kuningatar Elisabet II:n kruunajaisten yhteydessä pidettyyn laivastokatselmukseen. Lokakuussa 1954 alus siirrettiin 3. sukellusvenelaivueen emälaivaksi Rothesaynlahdelle, kunnes se siirrettiin lokakuussa 1957 Faslaneen. Alus oli Faslanessa vuoteen 1962. Vuoden 1964 alussa alus siirrettiin 2. sukellusvenelaivueen emälaivaksi Devonportiin. Maaliskuussa 1966 alus sijoitettiin poistolistalle ja saapui syyskuussa 1970 Inverkeithingiin romutettavaksi. == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Kuninkaallisen laivaston sotalaivat Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan toisen maailmansodan sotalaivat
HMS Adamant

HMS Adamant voi tarkoittaa seuraavia Britannian kuninkaallisen laivaston aluksia: *HMS Adamant (1780), 50-tykkinen neljännen luokan alus *HMS Adamant (1911), emälaiva *HMS Adamant II, Acacia-luokan sluuppi *HMS Adamant (A164), sukellusveneiden emälaiva *RMAS Adamant, Royal Maritime Auxiliary Servicen sukellusveneiden emälaiva ja kuljetusalus.
Wasted Puppets

Wasted Puppets on vuonna 2011 perustettu rovaniemeläinen rock-yhtye. Bändin musiikkia voisi luonnehtia klassiseksi rockiksi, mutta siinä on vivahteita myös muista rockmusiikin tyylilajeista. Yhtye sai alkunsa Anssi Tuomikosken ja Jani Klemetin akustisesta duosta, joka hyvin pian kasvoi kokonaiseksi bändiksi rumpalin ja basistin liittyessä yhtyeeseen. Samalla he alkoivat säveltää omaa musiikkia ja Beg For More -EP julkaistiin vuonna 2013 Inverse Records levy- yhtiön kautta. EP:n Roadkill kappaleesta kuvattiin myös musiikkivideo. Seuraavan kokonaan akustisen julkaisun yhtye äänitti ja tuotti itse Rovaniemen maaseudulla. Julkaisu on nimeltään Cabin Sessions vuonna 2014. Vuoden 2014 kesällä yhtyeellä oli kasassa jo levyllinen kappaleita ja he aloittivat pitkäsoiton äänittämisen ja ensimmäinen pitkäsoitto Puppet Show julkaistiin maaliskuussa 2015. Kappaleet ovat saaneet radiosoittoa varsinkin ulkomailla ja myös kotimaisilla radiokanavilla. Albumilta kuvattiin musiikkivideo kappaleesta Black Tar Medicine. Bändi on keikkaillut ympäri Suomen ja käynyt myös Ruotsissa. Yhtye on lämmitellyt esim. Poisonblackia ja soittanut festareilla mm. loppuunmyydyssä Pyhä Unplugged -tapahtumassa. Merkittävin keikka tähän mennessä on ollut esiintyminen vuoden 2016 Kuopiorockissa. ==Kokoonpano== *Anssi Tuomikoski *Jani Klemetti *Samuli Visuri *Ano Äijö ===Muut kokoonpanossa vaikuttaneet=== *Aleksi Tiainen *Jami Peltoniemi *Mikko Hyyryläinen *Teijo Ruutikainen *Ville Kantola *Ville Muru ==Julkaisut== *Beg For More (EP) (2013 Inverse Records) *Cabin Sessions (2014 Omakustanne) *Puppet show (2015 Secret Entertainment) *Pain (single) (2017 Secret Entertainment) ==Lähteet== *http://populappi.rovaniemi.fi/bands/view/688 *https://www.facebook.com/wastedpuppets Luokka:Suomalaiset yhtyeet
Kuparihydroksidi

Kuparihydroksidi (Cu(OH)2) on kupari- ja hydroksidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa muiden kupariyhdisteiden valmistamiseen, fungisidina ja väriaineena. ==Ominaisuudet== Huoneenlämpötilassa kuparihydroksidi on vasta saostettuna geelimäistä vaaleansinistä ainetta, joka muuttuu varovasti kuivattaessa sinertävänvihreäksi jauheeksi. Yhdiste on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta ja liukoisuus 25 °C:n lämpötilassa on 3,0·10-6 g/l. Yhdiste liukenee helposti happoihin, mutta on myös luonteeltaan hieman amfoteerista liueten väkeviin hydroksidiliuoksiin muodostaen kompleksi-ioneja kuten trihydroksokupraatti-ionin [Cu(OH)3]- tai tetrahydroksokupraatti-ionin [Cu(OH)4]2-. Kuumennettaessa yhdiste hajoaa helposti kupari(II)oksidiksi. Myös ammoniakkiliuokset muodostavat yhdisteen kanssa komplekseja.H. Wayne Richardson:Copper Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2003. Viitattu 8.12.2015H. Wayne Richardson: Copper compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 8.12.2015 ==Valmistus ja käyttö== Kuparihydroksidia voidaan valmistaa saostamalla sitä kuparisuolaliuoksista emäksen kuten hydroksidien tai ammoniakin avulla. Toinen tapa on käsitellä veteen liukenemattomia kuparikarbonaattia tai kuparifosfaattia hydroksidiliuosten avulla. Lämpötilaa säätämällä voidaan kontrolloida muodostuvan geelimäisen saostuman partikkelikokoa. Kuparihydroksidista voidaan valmistaa muita kuparisuoloja esimerkiksi kuparikloridia, kuparioksikloridia, kupariasetaattia, kupariglukonaattia, kuparinitraattia ja kuparisaippuoita, jotka ovat kuparin ja rasvahappojen suoloja. Kuparihydroksidia käytetään myös viskoosin valmistuksessa, fungisidina muun muassa kasvien siemenien suojaamiseen, polysulfidikumien vulkanoinnissa, ja sinisenä pigmenttinä. Orgaanisen kemian synteeseissä kuparihydroksidia käytetään Ullmann- kondensaatioiden katalyyttinä ja karboksyylihappojen muodostamiseen hydratsideista.Tetsuo Tsuda: Copper(II) Hydroxide, e-EROS Encyclopedia of Reagents for Organic Synthesis, John Wiley & Sons, New York, 2001. Teoksen verkkoversio Viitattu 8.12.2015 : ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Hydroksidit Luokka:Kupariyhdisteet
HMS Africa (1761)

HMS Africa oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1761 vesillelaskettu Essex-luokan 64-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva. == Valmistus == Alus tilattiin 31. tammikuuta 1759 Blackwallista John Perryltä, missä köli laskettiin 7. toukokuuta. Alus nimettiin 14. marraskuuta js laskettiin vesille 1. elokuuta 1761. Sopimuksen mukaiset valmistuskustannukset olivat 21 742 puntaa 10 shillinkiä ja 9 pennyä.Winfield, Rif s. 98 == Palvelus == Alus otettiin palvelukseen syyskuussa 1761 Välimeren laivastoon päällikkönään Alexander Hood. Se palasi Britteinsaarille huhtikuussa 1763 ja poistettiin toukokuussa palveluksesta Portsmouthissa. Alus palautettiin palvelukseen joulukuussa päällikkönään John Leveson Gower. Se oli 1764 Länsi-Intiassa, mistä alus palasi Britteinsaarille marraskuussa 1765 ja poistettiin palveluksesta. Alus myytiin 15. heinäkuuta 1774 romutettavaksi 900 punnalla. ==Lähteet== * === Viitteet === Luokka:Kuninkaallisen laivaston kolmannen luokan linjalaivat
Macbeth (vuoden 2015 elokuva)

Macbeth on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut sotadraamaelokuva, jonka on ohjannut Justin Kurzel. Sen ovat käsikirjoittaneet Jacob Koskoff, Todd Louiso ja Michael Lesslie perustuen William Shakespearen näytelmään Macbeth. Michael Fassbender esittää sen nimiroolia ja Marion Cotillard Lady Macbethiä. == Näyttelijät == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * * Luokka:Vuoden 2015 ranskalaiset elokuvat Luokka:Vuoden 2015 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Vuoden 2015 brittiläiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat Luokka:Brittiläiset sotaelokuvat Luokka:Ranskalaiset draamaelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset sotaelokuvat Luokka:Brittiläiset draamaelokuvat Luokka:Näytelmiin perustuvat elokuvat
Utelias

Utelias on Simo Heleniuksen veistos Aunelan koulun pihalla Turun Pahaniemen kaupunginosassa. Pronssiin vuonna 1970 valetussa veistoksessa alaston mieshahmo näyttää sukeltavan pää edellä maan sisään.Simo Helenius: Utelias, Ulkoveistokset, Turun museot. Viitattu 8.12.2015. Turun kaupunki osti veistoksen kipsiluonnoksen kokoelmiinsa vuonna 1969, ja pronssivalos siitä tehtiin seuraavana vuonna. Teoksen alkuperäinen nimi Epätoivo vaihdettiin teoksen humoristisuutta paremmin tukevaan nimeen Utelias. Veistos oli ensin esillä Wäinö Aaltosen museossa, jossa se sai etenkin lapsikatsojien suosiota. Niinpä veistos päätettiin sijoittaa uudelleen jonkin koulun läheisyyteen, ja sijaintipaikaksi valittiin 1973 Aunelan alakoulu Pahaniemessä, osoitteessa Opintie 1. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *kuva veistoksesta Turun Sanomien Taidetta Turussa -sivustolla Luokka:Turun patsaat ja veistokset
Kaara (televisio-ohjelma)

Kaara on suomalainen autoiluohjelma, jossa koeajetaan ja vertaillaan niin uusia kuin käytettyjä autoja ja kerrotaan autoiluun liittyviä vinkkejä. Ohjelman juontajina toimii Antti Liinpää, Mia Pelttari ja Peter Geitel. Ensimmäinen tuotantokausi alkoi TV5-kanavalla 7. syyskuuta 2014. Toinen tuotantokausi alkoi Kutonen-kanavalla 4. lokakuuta 2015. == Lähteet == Luokka:2010-luvun suomalaiset televisiosarjat
Liikenneturvallisuus

Liikenneturvallisuus tarkoittaa eri tienkäyttäjien turvallisuutta mitattuna onnettomuuksien uhrien lukumäärällä. Keskeisiä riskitekijöitä ovat kuljettajat, ajoneuvot ja liikenneväylät. Liikenneturvallisuuden parantamisen avaintekijöitä ovat kuljettajien asenteisiin ja ajotapaan puuttuminen, ajoneuvojen turvallisuuden kehittäminen ja liikenneväylien ylläpito ja parantaminen. == Ajoneuvon turvallisuus == Vuonna 1997 EuroNCAPilla alettiin testata suosituimpien uusien automallien kestävyyttä erilaisissa onnettomuustilanteissa. Tämä nosti turvallisuuden merkittäväksi kilpailutekijäksi, sillä testeissä havaittiin suuria eroja eri automallien välillä. Liikenneturvallisuuden tutkija Timo Ernvall on sanonut, että riski kuolla vuosimallin 2000 autossa on 30 prosenttia pienempi kuin 1990-luvun alkupuolella valmistetussa autossa. Elektroniikan nopea kehittyminen on myös mahdollistanut onnettomuuksia ehkäisevän ajoneuvotekniikan kehittymisen: Lukkiutumattomat jarrut ja ajonvakautusjärjestelmät ovat yleisiä uusimmissa ajoneuvoissa. Vuosien 2006–2010 liikenneturvallisuusohjelmassa mainitaan myös useita tulevaisuuden järjestelmiä, jotka säätelevät nopeutta ja kaistallapysymistä, varoittavat kuljettajan väsymyksestä, auttavat näkemään pimeässä, estävät ajamasta alkoholin vaikutuksen alaisena, auttavat suunnistuksessa ja nopeuttavat avunpyynnön tekemistä hätätilanteessa.Tieliikenteen turvallisuus 2006–2010, s. 18. Aina ei kuitenkaan pelkkä tekninen toteutus ole esteenä järjestelmien käyttöönotolle. Asian eteneminen riippuu järjestelmien hinnasta, lainsäädännöstä ja siitä koetaanko järjestelmää edes tarpeelliseksi. Sen vuoksi järjestelmien tutkiminen, analysointi, tiedottaminen ja sen kautta ennakkoluulojen poistaminen on myös tärkeässä osassa ajoneuvotekniikan kehittämisessä.Tieliikenteen turvallisuus 2006–2010, s. 19. == Katso myös == * Liikenneturvallisuus Suomessa == Lähteet == == Aiheesta muualla == *
Raskas ajoneuvo

Raskas ajoneuvo on kattokäsite kuorma-autoille ja linja-autoille. Liikenneturvallisuustarkasteluissa raskaat ajoneuvot käsitellään usein omana ryhmänään, koska onnettomuudet raskaan liikenteen kanssa ovat usein erittäin tuhoisia. Suomessa on noin 130 000 kuorma-autoa ja 15 000 linja- autoa.Liikenneturva: Raskaan ajoneuvon kuljettajat == Lähteet == Luokka:Tieliikenne