EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Vesikobrat

Vesikobrat (Boulengerina) on kobrien (Naja) alasuku. Se sisältää yhdeksän lajia, joista viisi kuuluu mustahuulikobran lajikompleksiin (Naja melanoleuca, sensu lato). Aiemmin vesikobrat olivat oma sukunsa Boulengerina, joka sisälsi vain raitavesikobran (B. annulata) ja kongonvesikobran (B. christyi). Myös täpläkaivautujakobra (Naja multifasciata) luokiteltiin toiseen sukuun nimeltä Paranaja. Kobrien suku Naja oli tällöin kuitenkin parafyleettinen, ja siksi Boulengerina ja Paranaja on yhdistetty kobrien sukuun, jossa Boulengerina on saanut uuden merkityksen monta lajia sisältävänä alasukuna. Kobrien neljästä alasuvusta vesikobrat on yksi kolmesta, jota tavataan Afrikassa, ja ainoa, jonka levinneisyysalue on rajoittunut Afrikkaan. Vesikobrien elinympäristöä ovat metsät ja metsänreunat, joissa ne elävät vedessä tai sen läheisyydessä. Ne eivät sylje myrkkyä. == Lajit == * Raitavesikobra (Naja annulata) * Kongonvesikobra (Naja christyi) * Mustahuulikobra (Naja melanoleuca, sensu lato) ** Naja guineensis ** Naja melanoleuca ** Naja peroescobari ** Naja savannula ** Naja subfulva * Täpläkaivautujakobra (Naja multifasciata) * Naja nana == Lähteet == Luokka:Kobrat
Margaretha Mickwitz

Anna Margaretha Christina Mickwitz (o.s. Roschier-Holmberg, ent. Strömmer; 30. kesäkuuta 1936 Helsinki – 13. heinäkuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen feministi, jota pidetään suomalaisen toisen aallon feminismin käynnistäjänä ja uranuurtajana. Mickwitz oli muun muassa perustamassa Yhdistys 9:ää ja toimi sen ensimmäisenä puheenjohtajana. == Ura == Koulutukseltaan Mickwitz oli filosofian lisensiaatti.Kuka kukin on 2003, s. 612. Helsinki 2002. ISBN 951-1-18086-X Työuransa hän teki Suomen Unesco-toimikunnissa sekä opetusministeriössä, jossa hän eteni kansainvälisten asiain osaston esittelijästä ylijohtajaksi. Margaretha Mickwitz kirjoitti elokuussa vuonna 1965 Nya Presseniin artikkelin, joka käynnisti Suomessa feminismin toisen aallon. == Yksityiselämä == Mickwitzin vanhemmat olivat asianajaja Åke Roschier-Holmberg ja Greta Schroderus. Mickwitzin toinen puoliso oli kirjailija Johan Mickwitz, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1964. Kirjailija Peter Mickwitz on heidän poikansa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Mararetha Mickwitzin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa. Luokka:Suomalaiset feministit Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Doru Moroșan

Doru Iosif Moroșan (s. 13. toukokuuta 1953) on romanialainen jääkiekkoilija, joka pelasi puolustajana. Hän edusti Romanian pääsarjan Dunărea Galația kahden kauden ajan ja Dinamo Bucureștia neljän kauden ajan. Moroșan pelasi myös Romanian jääkiekkomaajoukkueessa Innsbruckin talviolympialaisissa 1976 ja Lake Placidin talviolympialaisissa 1980. Innsbruckissa hän pelasi viisi ottelua ilman tehopisteitä ja Lake Placidissa viisi ottelua tehopistein 0+2=2. Moroșan edusti Romaniaa myös maailmanmestaruuskilpailuissa 1977, joissa hän pelasi kymmenen ottelua ilman tehopisteitä. == Lähteet == Luokka:Romanialaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Cyclone (flipperi)

Cyclone on flipperi. Sen valmisti Williams Electronics vuonna 1988. Cyclone on osa kolmen flipperin sarjaa, joista ensimmäinen on Comet vuodelta 1984 ja kolmas Hurricane vuodelta 1991. Cyclone on aikakaudelleen epätyypillinen flipperi, sillä siinä ei ole monipalloa. Flipperin suunnitteli Barry Oursler ja ulkoasusta vastasi Python Angelo. Laitetta valmistettiin yhteensä 9 408 kappaletta. Flipperipöydän takalasissa on onnenpyörä, jossa on sektoreita nollasta (Zilch) aina pistevoittoihin, vapaapalloon ja specialiin saakka. sen aktivoiminen edellyttää pallon ampumista Spook Houseen. Peli alkaa Skill shotilla, jossa on pisteitä välillä 5 000–100 000\. Kerroin kasvaa joka pallolla. Yläkentän A-B-C -valojen suoritus tuo 20 sekunnin tuplapisteet ja kasvattaa Jackpot-lukemaa 10 000 per kerta. Alakentällä on ampumamaalit, joiden suorittaminen tuo bonusholdoverin ja aktivoi uudestaan pimenneet Comet- ja Cyclone-rampit. Vasemmalla on kuoppa, josta voi lisätä bonuskerrointa ja ylävasemmalla on maailmanpyörä, josta voi hakea bonukset. Keskellä on Comet- ramppi, josta saa neljän peräkkäisen osuman jälkeen miljoonan (tuplapisteillä kaksi) Oikealla on Cyclone-ramppi, mistä kolmen peräkkäisen suorituksen jälkeen laukeaa Jackpot-tolppaan kertynyt pistemäärä (tuplapisteillä 2x). ==Lähteet== Luokka:Kolikkopelit
Linus Butt

Linus Butt (s. 12. maaliskuuta 1987 Kempen, Nordrhein-Westfalen) on saksalainen maahockeypelaaja. Butt pelasi maahockeyta vuosina 2008–2016. Hän on pituudeltaan 186-senttimetrinen ja painaa 83 kiloa. Hän saavutti Saksan maajoukkueessa pronssia Rio de Janeiron kesäolympialaisissa 2016. Hän on ollut myös vuoden 2012 Lontoon kesäolympialaisissa. Butt työskentelee nykyään lääketieteen alalla. == Osallistuminen arvoturnauksiin == *Antwerpenin EM- sisäkisat 2018 *Rio de Janeiron kesäolympialaiset 2016 *Prahan EM- sisäkilpailut 2016 *Lontoon EM-kilpailut 2015 *Haagin MM-kilpailut 2014 *Anvers/Braxgatan EM-kilpailut 2013 *Lontoon kesäolympialaiset 2012 *Mönchengladbachin EM-kisat 2011 *Ponzanin EM-sisäkisat 2011 *New Delhin MM- kisat 2011 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Facebook * Twitter Luokka:Saksalaiset maahockeypelaajat Luokka:Saksalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Emelie Berggren

Emelie Anna Berggren (s. 15. syyskuuta 1982 St. Johann in Tirol, Itävalta) on Ruotsia maajoukkuetasolla edustanut, 2000- ja 2010-luvulla pääsarjatasolla pelannut jääkiekkoilija, jonka pelipaikka oli puolustaja. Hän pelasi Ruotsin naisten jääkiekkomaajoukkueessa olympialaisten naisten jääkiekkoturnauksessa 2002 Salt Lake Cityssä, jolloin Ruotsin joukkue saavutti pronssia. MM- kilpailuissa hän edusti maajoukkuettaan Kiinassa 2008. Seuratasolla Berggren edusti urallaan AIKia ja Segeltorps IF:tä pelaten 13 kautta Ruotsin naisten jääkiekon pääsarjatasolla. Pelaajauransa jälkeen hän on toiminut AIKin ja AIK 2:n pää- ja apuvalmentajana 2014–2018. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Ruotsalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jeanne Itasse-Broquet

Jeanne Itasse-Broquet (25. syyskuuta 1867 Pariisi – 12. tammikuuta 1941) oli ranskalainen kuvanveistäjä. Hänen töitään oli esillä ensimmäistä kertaa Pariisin salongissa, kun hän oli vain 14-vuotias.Biographie Jeanne Itasse Nella Buscot Itasse-Broquet sai opetusta omalta isältään Adolphe Itasselta. Hän solmi avioliiton kuvanveistäjä Gaston Broquetin kanssa. Itasse-Broquet sai töistään useita tunnustuksia, kuten Chicagon maailmannäyttelyn mitalin vuonna 1893 ja kultamitalin Pariisin maailmannäyttelyssä vuonna 1900. Viimeisen näyttelynsä hän piti vuonna 1938. == Teoksia == File:Jeanne Itasse (1865-1941) - Egyptian Harpist, 1891 (8711975061).png|Egyptiläinen harpunsoittajatar, vuodelta 1891 File:Jeanne Itasse (1865-1941) - Bacchante, 1899 (8715054083).png|Bakkantti, vuodelta 1899 File:Père-Lachaise - Division 31 - Adolphe Itasse 02.jpg|Adolphe Itassen muotokuva, Père Lachaisen hautausmaalla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * International Women Sculptors 1893 Chicago World's Fair and Exposition Luokka:Ranskalaiset kuvanveistäjät Luokka:Vuonna 1867 syntyneet Luokka:Vuonna 1941 kuolleet
Peter Zini

Peter Zini (s. 3. lokakuuta 1951 Innsbruck) on itävaltalainen jääkiekkoilija, joka pelasi hyökkääjänä. Hän pelasi Itävallan maajoukkueessa Innsbruckin talviolympialaisissa 1976 neljä ottelua tehopistein 1+1=2 keräten neljä rangaistusminuuttia. == Lähteet == Luokka:Itävaltalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Christian Yngve

Christian Yngve (s. 19. syyskuuta 1963–2024https://kiekkouutiset.fi/muut/ruotsalainen-valmentajalegenda- kuoli-61-vuotiaana/) on ruotsalainen jääkiekkovalmentaja ja entinen -maalivahti. Yngve valmensi Ruotsin naisten jääkiekkomaajoukkueetta olympialaisten naisten jääkiekkoturnauksessa 1998 Naganossa Bengt Ohlsonin apuvalmentajana ja 2002 Salt Lake Cityssä, jolloin Ruotsi saavutti pronssia. Hän toimi Ruotsin naisten jääkiekkomaajoukkueen päävalmentajana naisten MM- kilpailuissa 1989–1994 ja 1998–2001 ja apuvalmentajana 1996–1997. Hän oli Ruotsin naisten Division 1:n Södertälje SK:n päävalmentajana 2012–2015 ja Hockeyettanin Åker/Strängnäs HC:tä 2017–2018. Yngve on valmentanut myös Hongkongin, Espanjan ja Itävallan naisten jääkiekkomaajoukkueita naisten MM- kilpailujen 1. ja 2. divisioonassa. Nuorten talviolympialaisissa 2012 hän valmensi Itävallan joukkueen hopealle jääkiekon tyttöjen turnauksessa. Pelaajaurallaan Yngve edusti 1983–1988 Ruotsin Division 2:n Roma IFiä ja Haninge HC:tä. Hän lopetti jääkiekon pelaamisen sydämensä terveydentilan vuoksi. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset jääkiekkovalmentajat Luokka:Ruotsalaiset jääkiekkomaalivahdit Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kirkonkylän koulu (Polvijärvi)

Kirkonkylän koulu tai elokuusta 2020 lähtien Polvijärven koulu on suomenkielien alakoulu (luokka-asteet 1-6) Polvijärven keskustassa Pohjois- Karjalassa. Elokuusta 2020 lähtien se on osa Polvijärvelle muodostettua, Polvijärven kouluksi nimettyä yhtenäiskoulua. Vuonna 2018 Polvijärven koulukeskuksen A-talossa toimivaa alakoulua kävi yhteensä 174 oppilasta. Samaan yhtenäiskoulun osaksi elokuusta 2020 lähtien liitetty yläkoulu eli Polvijärvi yläkoulu (eli Polvijärven yläaste) sijaitsee samalla kiinteistöllä (B-talo), samoin Polvijärven lukio. Polvijärven kirjasto löytyy naapurustosta. ==Lähteet== Luokka:Polvijärven oppilaitokset Luokka:Suomen peruskoulut
Thrill Kill

Thrill Kill on vuonna 1998 kehitetty julkaisematon tappelupeli PS1-laitteelle. Peli on saanut Pohjois-Amerikassa AO-merkinnän. Peli sisältää raakaa väkivaltaa. Samalla taisteluareenalla voi olla samanaikaisesti neljä pelaajaa. Pelin juoni pyörii kahdeksan hahmon ympärillä. Pelin lopetusliikkeet muistuttavat Mortal Kombatin Fatalityja. Pelissä on mittari, jonka täyttyessä pelaaja voi tehdä lopetusliikkeen. == Lähteet == Luokka:PlayStation-pelit
Sotkuman koulu

Sotkuman koulu eli elokuusta 2020 lähtien Polvijärven koulun Sotkuman yksikkö on suomenkielinen alakoulu (luokka-asteet 1–6) Polvijärven Sotkuman kylässä Pohjois-Karjalassa, noin 16 kilometriä Polvijärven kirkonkylältä etelään, Joensuun suuntaan. Koulun oppilaat tulevat Solan ja Sotkuman kylien alueelta. Elokuusta 2020 lähtien se on osa Polvijärvelle muodostettua yhtenäiskoulua. Vuonna 2023 Sotkuman koulua kävi yhteensä 63 lasta. Vuonna 2011 rakennettua, maalaismaisemassa Viinijärven pohjoisrannalla sijaitsevaa nykyistä Sotkuman koulua laajennettiin vuosina 2016–2017. Koulun yhteydessä toimii päiväkoti ja siellä annetaan esiopetusta. ==Lähteet== Luokka:Polvijärven oppilaitokset Luokka:Suomen peruskoulut
Kevin Mbabu

Melingo Kevin Mbabu (s. 19. huhtikuuta 1995 Chêne-Bougeries) on sveitsiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Fulhamia mutta pelasi kauden 2023–2024 lainalla Saksan Bundesliigan Augsburgissa. Mbabu pelasi ensimmäisen liigaottelunsa syyskuussa 2012 Servetten joukkueessa. Tammikuussa 2013 hän siirtyi englantilaisseura Newcastle Unitediin mutta kunnolla hän sai peliaikaa vasta kaudella 2016–2017 palattuaan lainasopimuksella kotimaahansa BSC Young Boysiin. Kesällä 2017 Young Boys osti hänet omakseen. Kausina 2016–2019 Mbabu pelasi Sveitsin Superliigassa 77 ottelua ja teki niissä kolme maalia. Hän pelasi Mestarien liigassa viisi ottelua kaudella 2018–2019 ja aiempina kausina Eurooppa- liigassa seitsemän ottelua. Kesällä 2019 hän siirtyi saksalaisseura Wolfsburgiin. Hän pelasi kaudella 2019–2020 Bundesliigassa 20 ottelua, joissa hän teki kolme maalia, ja Eurooppa-liigassa viisi ottelua. Kaudella 2020–2021 hän pelasi 22 bundesliigaottelua. Kausi 2021–2022 jäi hänen viimeisekseen Wolfsburgissa, ja tuolloin hän pelasi 24 bundesliigaottelua ja kuusi Mestarien liigan ottelua. Mbabu siirtyi heinäkuussa 2022 Englannin Valioliigaan nousseeseen Fulhamiin. Hän pelasi kaudella 2022–2023 vain kuusi valioliigaottelua, joista yhden avauskokoonpanossa. Helmikuussa 2023 hän lähti kauden loppuun kestävällä lainasopimuksella Servetteen, jossa hän pelasi 16 superliigaottelua ja kaikki niistä avauskokoonpanossa. Kaudella 2023–2024 hän pelasi lainalla saksalaisseura Augsburgissa 25 bundesliigaottelua, joista 22 ottelua avauskokoonpanossa. Mbabu pelasi useissa Sveitsin nuorisomaajoukkueissa. Sveitsin A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran syyskuussa 2018 Kansojen liigan ottelussa Islantia vastaan. Kesän 2021 EM- kilpailuissa hän pelasi alkulohkossa avauskokoonpanossa kaksi ensimmäistä ottelua ja tuli kolmannessa vaihdosta kentälle ottelun viime hetkiksi. Kahdessa rangaistuspotkukilpailuun edenneessä pudotuspelissä hän tuli vaihdosta kentälle ja syötti neljännesvälierässä Ranskaa vastaan Sveitsin toisen maalin sen noustessa kahden maalin takaa 3–3-tasatilanteeseen ja lopulta rangaistuspotkukilpailussa voittoon. Mbabu on pelannut huhtikuun 2024 loppuun mennessä 24 A-maaottelua, joissa 16 kertaa avauskokoonpanossa. == Lähteet == Luokka:Sveitsiläiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lämsänjärven koulu

Lämsänjärven koulu on vuonna 1983 rakennettu ala-aste Lämsänjärven alueella Oulunsuun kaupunginosassa, Oulussa. Koulun kanssa samassa kiinteistössä toimii myös Lämsänjärven päiväkoti sekä Lämsänjärven nuorisohuoneisto, jossa Oulun 4H-yhdistys järjestää toimintaa lapsille. Koulu on ollut vuodesta 2006 hallinnollisesti sivukouluna osa Knuutilankankaan kouluahttps://www.kaleva.fi/lamsanjarven-koulu-sulautuu-toiseen/2064447. Yhteisen rehtorin lisäksi Lämsänjärven oppilaat siirtyvät 5–6 luokille Knuutilankankaalle. Koulun yhteydessä toimii Lämsänjärven päiväkoti. == Lähteet == Luokka:Oulunsuu Luokka:Oulun peruskoulut
Renato Steffen

Renato Steffen (s. 3. marraskuuta 1991 Aarau) on sveitsiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän on pituudeltaan 170-senttimetrinen. Hän edustaa kotimaassaan Luganoa. Hän pelasi 4,5 kautta Saksan Bundesliigan VfL Wolfsburgissa vuosina 2018–2022. Hän on pelannut Sveitsin A-maajoukkueessa vuodesta 2015. Steffen pelasi Sveitsin Superliigassa Thunin, Young Boysin ja Baselin joukkueissa kausina 2012–2018 yhteensä 149 ottelua ja teki niissä 35 maalia. Hän voitti Baselin joukkueessa Sveitsin- mestaruuden vuosina 2016 ja 2017 sekä Sveitsin cupin vuonna 2017. Hän pelasi Mestarien liigassa Baselin joukkueessa kahtena kautena yhteenä 11 ottelua ja teki niissä yhden maalin. Aiempina kausina hän pelasi myös Eurooppa-liigassa. Steffen siirtyi tammikuussa 2018 saksalaisseura Wolfsburgiin. Avauskaudellaan hän pelasi 16 bundesliigaottelua ja molemmat liigakarsintaottelut. Kaudella 2018–2019 hän pelasi Bundesliigassa 31 ottelua, joissa hän teki viisi maalia. Kaudella 2019–2020 hän pelasi Bundesliigassa 27 ottelua, joissa hän teki kuusi maalia, ja Eurooppa-liigassa yhdeksän ottelua. Kaudella 2020–2021 bundesliigaotteluita kertyi 21 ja maaleja niissä viisi, mutta maaliskuussa tullut nilkkavamma päätti hänen kautensa. Seuraavalla kaudella hän pelasi Bundesliigassa 20 ottelua tekemättä maaleja ja Mestarien liigassa viisi alkulohko-ottelua, joissa hän teki kaksi maalia, syyskuussa Sevillaa ja joulukuussa Lilleä vastaan. Steffen siirtyi elokuussa 2022 sveitsiläisseura Luganoon. Hän pelasi kaudella 2022–2023 Superliigassa 28 ottelua, joissa hän teki seitsemän maalia, ja seuraavalla kaudella hän on pelannut 31 ottelua, joissa hän on tehnyt kuusi maalia. Steffen pelasi Sveitsin maajoukkueessa ensimmäisen kerran lokakuussa 2015 EM-karsintaottelussa San Marinoa vastaan. MM-kilpailuissa 2022 hän pääsi vaihdosta kentälle alkulohko-ottelussa Brasiliaa vastaan. EM-kilpailuissa 2024 hän tuli vaihdosta kentälle Italiaa vastaan pelatun voitokkaan neljännesvälieräottelun viime hetkiksi. Hän on pelannut EM-kilpailujen 2024 loppuun mennessä 40 maaottelua, joista avauskokoonpanossa kaksitoista. Hän on tehnyt maaotteluissa neljä maalia: yhden lokakuussa 2021 MM-karsintaottelussa Liettuaa ja kolme maaliskuussa 2023 EM-karsintaottelussa Valko-Venäjää vastaan. == Lähteet == Luokka:Sveitsiläiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Josip Brekalo

Josip Brekalo (s. 23. kesäkuuta 1998 Zagreb) on kroatialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän on pituudeltaan 175-senttimetrinen. Hän edustaa kevätkaudella 2024 kotimaassaan Hajduk Splitiä lainalla Italian Serie A:ssa pelaavasta ACF Fiorentinasta. Brekalo aloitti liigauransa kotimaassaan Dinamo Zagrebin joukkueessa kaudella 2015–2016, joka päättyi joukkueen liiga- ja cupmestaruuteen. Kesällä 2016 hän siirtyi saksalaisseura Wolfsburgiin. Vuoden 2017 hän pelasi lainalla Stuttgartissa, joka nousi keväällä 2017 toiselta sarjatasolta pääsarjaan. Brekalo on pelannut Bundesliigassa 122 ottelua, joissa hän on tehnyt 17 maalia. Eurooppa-liigassa hän pelasi kaudella 2019–2020 yhdeksän ottelua ja teki kolme maalia. Kauden 2021–2022 hän pelasi lainasopimuksella italialaisseura Torinossa, jossa hänelle kertyi 32 Serie A -ottelua ja niissä seitsemän maalia. Brekalo siirtyi Wolfsburgista Fiorentinaan 1,7 miljoonalla eurolla tammikuussa 2023. Brekalo on pelannut useissa Kroatian nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi alle 17-vuotiaiden EM- kilpailuissa 2015, alle 17-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2015 tehden maalin Nigeriaa vastaan, alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2016 tehden maalin Alankomaita vastaan ja alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019 tehden kaksi maalia Englantia vastaan. Brekalo pelasi Kroatian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2018 Kansojen liigan ottelussa Espanjaa vastaan, ja hänen laukauksensa jatkosta Kroatia teki ottelun lisäajalla 3–2-voittomaalin. Hän on pelannut vuoden 2023 loppuun mennessä 35 maaottelua, joista avauskokoonpanossa 17 ottelua. Hän on tehnyt A-maaotteluissaan neljä maalia: syyskuussa 2020 Kansojen liigan ottelussa Ranskaa, lokakuussa 2020 ystävyysottelussa Sveitsiä, marraskuussa 2020 ystävyysottelussa Turkkia ja maaliskuussa 2021 MM- karsintaottelussa Maltaa vastaan. Kesällä 2021 pelatuissa Euroopan- mestaruuskilpailuissa hän pelasi joukkueensa neljästä ottelusta kolme, joista yhden avauskokoonpanossa. == Lähteet == Luokka:Kroatialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Yhdysvaltain vuoden 2020 väestönlaskenta

Yhdysvaltojen vuoden 2020 väestönlaskenta on Yhdysvalloissa viimeisimpänä toteutettu, valtion 24. väestönlaskenta. Väestönlaskenta oli ensimmäinen, jossa kysymyksiin pystyi vastaamaan paperivaihtoehdon lisäksi verkossa tai puhelimella. Väestönlaskennan mukaan Yhdysvalloissa oli 1. huhtikuuta 2020 331 449 281 asukasta eli 7,4 prosenttia enemmän kuin vuonna 2010. == Kysymykset == Donald Trumpin hallinto pyrki aluksi saamaan väestönlaskentaan kysymyksen siitä, onko vastaaja Yhdysvaltain kansalainen. Tämä aiheutti vastustusta ja myöhemmin oikeus kielsi kuitenkin tämän kysymyksen lisäämisen. Lopulliseen lomakkeeseen päätyi kaikkiaan seitsemän kysymystä, jotka käsittelivät seuraavia asioita: * Montako asukasta taloudessa asuu 1. huhtikuuta 2020? * Omistaako vastaaja asunnon vai asuuko hän vuokralla? * Samassa taloudessa asuvien sukupuolet * Samassa taloudessa asuvien iät * Samassa taloudessa asuvien etninen tausta * Asuuko taloudessa latinotaustaisia henkilöitä? * Mitkä ovat samassa taloudessa asuvien henkilöiden suhde toisiinsa? == Datan hyödyntäminen == Yhdysvaltain edustajainhuoneen paikkamäärät jaetaan osavaltioiden kesken väkiluvun perusteella ja tämän ratkaisemiseksi saatava tieto perustuu väestönlaskentoihin. Vuoden 2020 väestönlaskennasta saatua tietoa sovellettiin ensimmäisen kerran välivaaleissa vuonna 2022. Sen perusteella seuraavien osavaltioiden edustajainmäärissä tapahtui muutoksia: Osavaltio Paikkoja ennen Paikkoja nyt Muutos 7 8 +1 27 28 +1 18 17 -1 53 52 -1 3 2 -1 14 13 -1 1 2 +1 27 26 -1 16 15 -1 5 6 +1 18 17 -1 Texas 36 38 +2 == Lähteet == == Aiheesta muualla == 2020 Luokka:2020 Luokka:Donald Trumpin presidenttikausi
Léonard Victor Charner

Léonard Victor Charner (13. huhtikuuta 1797 – 7. huhtikuuta 1869) oli ranskalainen amiraali ja poliitikko. Hänet tunnetaan esimerkiksi Indokiinassa sijaitsevan Kotšinkiinan valtaamisesta Ranskalle 1860-luvun alussa. ==Elämäkerta== Léonard Victor Charner syntyi Saint-Brieucissa Ranskan Bretagnessa 13. huhtikuuta 1797. Hän liittyi Ranskan laivastoon huhtikuussa 1812 opiskellen École de Marinen laivastokoulussa Toulonissa. Vuodesta 1815 hän toimi merikadettina useilla eri aluksilla yleten luutnantiksi vuonna 1828. Vuonna 1830 hän oli mukana sotaretkellä Algeriin ja sai Kunnialegioonan ristin vuonna 1832. Huhtikuussa 1841 Charner ylennettiin kapteeniksi ja komensi useampaan otteeseen laivoja merellä. 13\. toukokuuta 1849 Charner valittiin Ranskan edustajainhuoneeseen Côtes-du-Nordista. Hän oli saanut 74 242 ääntä yhteensä 110 201 äänestä. Napoleon III: vallankaappauksen jälkeen Charner toimi meriministeriön johdossa. 3\. huhtikuuta 1853 hän sai ylennyksen kontra- amiraaliksi. Krimin sodan aikana Charner komensi jonkin aikaa laivoja Mustallamerellä. Hänen komentamansa alukset tulittivat esimerkiksi Sevastopolin tykkejä. 7. kesäkuuta 1855 hän sai ylennyksen vara-amiraaliksi. Maaliskuussa 1860 Charnerista tuli Ranskan laivaston komentaja Kiinan suunnalla. Ranska kävi lyhyen sodan Vietnamia vastaan seuraavan vuoden puolella. Charner komensi alueen laivastoa ja maavoimia. Ranskalaisten onnistui miehittää nopeasti esimerkiksi Biên Hòa, Gia Dinh ja Định Tường Kotšinkiinan alueella. Valloituksesta alkoi Ranskan siirtomaakausi Indokiinassa. Charner palasi Ranskaan syyskuussa 1861 ja 22. tammikuuta 1862 hänestä tuli senaattori. 15. marraskuuta 1864 hän sai vielä ylennyksen amiraaliksi. Charner kuoli 7. huhtikuuta 1869. Ranskalaiset nimesivät esimerkiksi yhden sittemmän Saigonin pääkaduista hänen mukaansa. ==Lähteet== Luokka:Vuonna 1797 syntyneet Luokka:Vuonna 1869 kuolleet Luokka:Ranskalaiset amiraalit Luokka:Ranskalaiset poliitikot
Poikolan koulu

Poikolan koulu on suomenkielinen yhtenäiskoulu (luokka-asteet 0–9) Juuan kunnan kirkonkylässä Pohjois-Karjalassa. Vuonna 2023 Poikolan koulua kävi yhteensä 258 lasta. Lisäksi koulussa oli esikoululaisia. Koulun naapurustossa sijaitsee esimerkiksi Juuan kunnankirjasto. Vuoden 2018 lopulla uutisoitiin Juuan kunnan rakentavan uudisrakennuksen Poikolan yhtenäiskoululle. Uusi koulurakennus otettiin käyttöön 11.8.2021 ja entiset koulurakennukset purettiin pihalta. Ensin purettiin ns. "keltainen koulu" eli ala-aste 2021 ja sitten "punainen koulu" (yläaste) kevättalvella 2022. ==Lähteet== Luokka:Juuan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen peruskoulut
Ashomin kieli

Ashomin kieli tai komodoni on eteläisessä Iranissa Farsin ja Kermanin maakuntien eteläpuolella, Bushehrin maakunnan itäosassa ja koko Hormozganin maakunnassa puhuttava iranilainen kieli. Se tunnetaan myös muiden kuin arabien heimojen äidinkielenä Persianlahden ympäristössä sijaitsevissa maissa. Ashomin kieltä pidetään nykyään omana kielenään, mikä johtuu monista eroista tavanomaiseen persian kieleen. Se on nykypersiaa puhtaampi kieli monien keskipersialaisten sanojen vuoksi ja se liittyy edelleen läheisesti muinaispersian kieleen. == Lähteet == Luokka:Iranilaiset kielet Luokka:Iranin kielet
Vasili Maikov

Vasili Ivanovitš Maikov () (1728–1778) oli venäläinen runoilija. Hän kirjoitti oodeja, draamoja ja opettavaisia eläinsatuja sekä kirjoitti ensimmäisenä venäläisenä pilkkaepiikaksi kutsuttuja kertomarunoja valeklassiseen malliin. Hän kuului maalaisaateliin ja tavoitteli sotilasuraa ennen kirjailijaksi ryhtymistään. Maikov tutustui Aleksandr Sumarokoviin ja alkoi vierailla Moskovassa Mihail Heraskovin ja Jelizaveta Neronovan kirjallisuussalongissa. Ensimmäinen pilkkarunoelma Igrok lombreta (lomberin eli suositun espanjalaisen korttipelin pelaaja) on vuodelta 1763. Tunnetuimpia on aikoinaan paljon luettu sukkela, mutta rivo koominen sankariruno Jelisei eli raivostunut Bacchus, Jelisei ili Razdražennyi Vah (ven. Елисей, или Раздраженный Вакх) vuodelta 1771.Majkov, Vasilij Ivanovitš, Tietosanakirja osa 5, palsta 1652, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1913 Pilkkarunoelman aihe on votkan hinnankorotus ja kirjallisen pilkan kohde Katariina II:n hovirunoilijan Vasili Petrovin käännös Vergiliuksen Aeneis-runoelmasta. Sen venäjänkielinen nimi Enei toistuu päähenkilön, juopon vossikkakuski Jelisein (Elias) nimessä. Maikov oli niin tunnettu kansanomaisen venäläisyyden kuvaajana eläinsaduissaan ja pilkkarunoissaan, että Denis Diderot halusi tavata kirjailijan Venäjänmatkallaan vuonna 1773–1774. Eläinsaduissaan ja pilkkarunoissaan Maikov käytti kansankieltä ja puhuttua venäjää. Psalmien käännöksissä hän käytti kirkkoslaavia. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Venäläiset runoilijat Luokka:Vuonna 1728 syntyneet Luokka:Vuonna 1778 kuolleet
Valerian Maikov

Valerian Nikolajevitš Maikov, , (1823–1847) oli lahjakas venäläinen kirjallisuuskriitikko 1840-luvulta. Hän kuului Vissarion Belinskin koulukuntaan. Valerian Maikovin veljiä olivat Leonid Maikov ja Apollon Maikov.Majkov 2. Valerian Nikolajevitš, Tietosanakirja osa 5, palsta 1652, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1913Majkov, 1. Apollon Nikolajevitj, Nordisk familjebok, Uggleupplagan. 17. palsta 564. Nordisk familjeboks förlags 1912 == Lähteet == Luokka:Venäläiset toimittajat Luokka:Kirjallisuuskriitikot Luokka:Vuonna 1823 syntyneet Luokka:Vuonna 1847 kuolleet
Pyyrälampi

Pyyrälampi on pieni järvi Oulun Vepsällä. Järvi on tummavetinen ja sen rannat ovat suota, joskin Pyyräselän suuntaan itään on pieni kangas. Järven koillisnurkalla on eräkämppä saunoineen. Järvestä lähtevä Pyyräoja laskee Sanginjokeen eli järvi kuuluu Oulujoen vesistöön. Järvelle ei tule tietä, mutta parin kilometrin päähän siitä on etelän suunnasta tieyhteys Ahvenselälle menevää metsäautotietä, joka on Kivijärven tien sivuhaara. Järvelle pääsee etelästä Sanginjoen Vuorikoskelle menevän polun ja joen kosken kohdalta ylittävän polkusillan kautta. Toinen reitti on idästä, Ylivuoton suunnalta Pyyräselälle reilun kilometrin päähän tulevan metsäautotien kautta. ==Lähteet== Luokka:Ylikiimingin järvet Luokka:Ala-Oulujoen alue
Leonid Maikov

Leonid Nikolajevitš Maikov, , (1839–1900) oli venäläinen kirjallisuushistorioitsija. Hän oli vuodesta 1889 Pietarin tiedeakatemian jäsen ja vuodesta 1893 sen varajohtaja. Hän on kirjoittanut ansiokkaita tutkimuksia Venäjän kansanrunouden ja vanhemman kirjallisuuden alalta, jotka on julkaistu koottuina nimellä Piirteitä Venäjän 17:nnen ja 18:nnen vuosisadan kirjallisuudesta (1889–1893) ja Muinaisvenäläisen kirjallisuuden aineksia ja tutkimuksia (1890–1891).Majkov 3. Leonid Nikolajevitš, Tietosanakirja osa 5, palsta 1652, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1913 Leonid Maikovin veljiä olivat Valerian Maikov ja Apollon Maikov. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Venäläiset historioitsijat Luokka:Kirjallisuushistorioitsijat Luokka:Vuonna 1839 syntyneet Luokka:Vuonna 1900 kuolleet
Maikov

Maikov (venäjäksi: Майков) on venäläinen sukunimi: * Apollon Nikolajevitš Maikov (1821–1897), kirjailija, Nikolai Maikovin poika * Leonid Nikolajevitš Maikov (1839–1900), kirjallisuushistorioitsija, Nikolai Maikovin poika * Nikolai Apollonovitš Maikov (1794–1873), taiteilija, Vasili Maikovin pojanpoika * Valerian Nikolajevitš Maikov (1823–1847), kirjallisuuskriitikko, Nikolai Maikovin poika * Vasili Ivanovitš Maikov (1728–1778), kirjailija
Canon EF 50mm

Canon EF 50mm voi tarkoittaa jotakin seuraavista Canon EOS -järjestelmäkameroiden Canon EF -sarjan normaaliobjektiivia: *Canon EF 50mm f/1.0L USM *Canon EF 50mm f/1.2L USM *Canon EF 50mm f/1.4 USM *Canon EF 50mm f/1.8 *Canon EF 50mm f/1.8 STM *Canon EF 50mm f/2.5 Compact Macro Luokka:Canonin objektiivit
Albert Gyllenbögel

Axel Verner Albert Gyllenbögel (10. elokuuta 1891 Kauhajoki – 4. huhtikuuta 1953 Helsinki)Kauhajokelaisia kirjoittajia (Viitattu 16.7.2020)Kuolleita. Helsingin Sanomat, 8.4.1953, s. 2. oli lehtori, joka sai ensimmäisenä Suomessa yliopettajan arvonimen, vuonna 1947. ==Henkilöhistoria== Gyllenbögel tuli ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1910 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1913. Opettajanuransa hän aloitti Hämeenlinnassa venäjän, saksan ja latinan opettajana. Suomen sisällissotaan Gyllenbögel osallistui kompanianpäällikkönä Hans Kalmin joukoissa, haavoittuen taisteluissa. Sodan jälkeen 1918–1919 hän toimi Hämeenlinnan suojeluskunnan päällikkönä ja palveli samalla lääninhallituksessa. 1921–1922 Gyllenbögel toimi Suomen Moskovan- suurlähetystön palveluksessa. Helsingissä Gyllenbögel työskenteli usean eri koulun suomenkielen opettajana, vuodesta 1927 vanhempana lehtorina ruotsalaisessa tyttölyseossa.Leht. Albert Gyllenbögel 50-vuotias. Helsingin Sanomat, 10.8.1941, s. 8.60-vuotiaita. Helsingin Sanomat, 10.8.1951, s. 6. ==Julkaisuja== * M. Airio, Hannes Axelsson, Albert Gyllenbögel, Aleksi A. Ilmonen: Gymnasialuppgifter i finska. Helsinfors 1928, Söderström Co, 96 s. * M. Airio, Albert Gyllenbögel, A. A. Ilmonen: Gymnasialuppgifter i finska II. Helsingfors 1929, 95 s. Uusia painoksia 1938, 1943, 1948, 1955, 1960, 1964, 1970. * Albert Gyllenbögel, Aleksi A. Ilmonen: Gymnasialuppgifter i finska III. Helsingfors 1931, Söderström Co, 111 s. Uusia painoksia 1945, 1950. * Alfred Gyllenbögel (suom.): Thure Svedlin, Taalintehtaan rautaruukki ja sen isännät 1686–1936. Helsinki 1936, Oy Taalintehdas, 434 s. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Yliopettaja Albert Gyllenbögelin ruumiinsunaus. Helsingin Sanomat, 10.4.1953, s. 7. Luokka: Suomalaiset opettajat Luokka: Suomen sisällissodan valkoiset Luokka: Suomalaiset virkamiehet Luokka: Suomalaiset tietokirjailijat Luokka: Suomentajat Luokka:Vuonna 1891 syntyneet Luokka:Vuonna 1953 kuolleet
OH-LCH

pienoiskuva|OH-LCH Malmin lentokentällä vuonna 2011 OH-LCH (“Hotel”) on Suomen ainoa lentokuntoinen Douglas DC-3 -lentokone. Koneen kotipaikat ovat Helsinki- Vantaan lentoasema ja Vaasan lentoasema. == OH-LCH:n historia== Kone on valmistunut Douglas Aircraft Companyn tehtaalla Santa Monicassa Kaliforniassa jouluaattona 1942, ja se oli Pan American Airwaysin tilaama kone ja tarkoitettu Latinalaisen Amerikan reiteille. Sodan takia kone otettiin asevoimien palvelukseen 27.12.1942, ja se palveli vuoden 1943 keväästä syksyyn Kuljetuslennoston Pohjois-Atlantin osastossa, jossa sen asemapaikka luultavasti oli Presque Isle Mainessa. Loppusyksystä kone siirrettiin Eurooppaan, jossa se oletettavasti toimi joukkojenkuljetustehtävissä. Lokakuussa 1944 kone siirtyi Yhdysvaltain 8. ilma-armeijalle ja sodan päätyttyä se sijoitettiin Oberpfaffenhofenin varikolle Saksassa. Vuonna 1948 Suomen valtio hankki koneen Aero Oy:n käyttöön. Ensimmäinen reittilento tapahtui 21.07.1948 reitillä Malmi–Vaasa–Tampere–Malmi. Seuraavan talven aikana kone kunnostettiin siviililentokoneeksi. Kone lensi joulukuuhun 1960 saakka, ja lentotunteja sille kertyi 22 137\. Tässä vaiheessa kone purettiin varaosiksi, mutta se koottiin uudelleen ja varustettiin rahtiovella, sillä Aero tarvitsi käyttöönsä rahtikoneita. Kone rekisteröitiin vanhalla tunnuksella juhannuksen jälkeen 1963. Kone lensi Aerolla aprillipäivään 1967 saakka, jolloin sille kirjattiin Aeron viimeinen DC-3:lla lennetty aikataulunmukainen matkustajalento. Vuonna 1970 kone, samoin kuin muutkin Finnairin DC-kolmoset, myytiin Ilmavoimille, ja tämä kone sai tunnuksen DO-11. Vuonna 1985 nämä koneet siirrettiin eläkkeelle. OH-LCH samoin kuin OH-LCD siirtyivät Airveteran Oy:lle. Jälkimmäinen kone on nykyisin sijoitettuna Suomen ilmailumuseoon. ==OH-LCH nykyisin== OH-LCH:n kotikenttä on Helsinki- Vantaan lentoasema, josta käsin se lentää yleisölentoja lennättäen DC- yhdistyksen jäseniä. Talvet se viettää lentokonehallissa Vaasan lentoasemalla. == Tekniset tiedot == DC-3:n tekniset tiedotFrancillon 1979, pp. 217–251. ==Lähteet== * Francillon, René. McDonnell Douglas Aircraft Since 1920: Volume I. London: Putnam, 1979. . * * ==Viitteet== == Aiheesta muualla == OH-LCH:n virtuaaliesittely ==Katso myös== *Luettelo DC-2 ja DC-3 -koneista Suomessa *Luettelo Aero Oy:n ja Finnairin lentokalustosta Luokka:Douglasin ilma-alukset Luokka:Yksittäiset lentokoneet Luokka:Finnair Luokka:Suomen ilmavoimat
Uraanitetrabromidi

Uraanitetrabromidi (UBr4) on uraanin ja bromin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. ==Ominaisuudet ja valmistus == Huoneenlämpötilassa uraanitetrabromidi on ruskeaa hygroskooppista kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on monokliininen ja atomit muodostavat levymäisen rakenteen. Yhdiste liukenee veteen, mutta myös hydrolysoituu sen vaikutuksesta. Uraanitetrabromidi liukenee poolisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin ja asetoniin. Aine on Lewis-happo ja muodostaa komplekseja esimerkiksi nitriilien kanssa. Uraanitetrabromidia voidaan valmistaa kuumentamalla uraania ja bromia 500-700 °C:n lämpötilaan suojakaasun esimerkiksi typen läsnä ollessa. Muita tapoja ovat uraanidioksidin ja tetrabromimetaanin tai uraanidioksidin, bromin ja rikin tai hiilen välinen reaktio. :U + 2 Br2 → UBr4 ==Lähteet== Luokka:Bromidit Luokka:Uraaniyhdisteet
Mahmoud Dicko

Mahmoud Dicko (s. noin 1954 Timbuktun seudulla) on malilainen muslimipappi, joka johti maan Korkeinta islamilaista neuvostoa vuosina 2008–2019. Poliitikoksi ryhtynyt Dicko on järjestänyt mielenosoituksia ja vaatinut maan presidentin ja hallituksen eroa. Dicko on entinen arabian kielen opettaja. Hän opiskeli Saudi-Arabiassa ja palasi Maliin Bamakon Badalabougoun moskeijan imaamiksi. Moussa Traorén aikana hän toimi Association malienne pour l’unité et la progrès de l’islam -järjestön pääsihteerinä ja hallituksen uskontoasiain sihteerinä. Salafisteihin lukeutuva Dicko pitää itseään sunnalaisena ja kieltää olevansa wahhabiitti. Hän on näkemyksiltään konservatiivi, joka arvostaa myös islamia edeltäviä afrikkalaisia perinteitä. Hän vastustaa naisten oikeuksia ja homoseksuaalisuutta. Dicko valittiin vuonna 2008 maltillisen Thierno Hady Boubacar Thiamin seuraajaksi Malin islamilaisen neuvoston puheenjohtajana. Neuvoston tarkoituksena on edustaa islamin eri suuntauksia, vahvistaa uskonnonvapautta ja moniarvoisuutta sekä toimia yhteistyössä maan viranomaisten kanssa. Dicko aloitti poliittisen toimintansa vuonna 2009, jolloin hän ryhtyi kampanjoimaan Malin hallituksen esittämää perhelakia vastaan. Kampanjan tuloksena vuonna 2011 hyväksyttyyn lakiin tehtiin muutoksia, jotka heikensivät naisten asemaa. Dicko yritti toimia välittäjänä vuoden 2012 vallankaappauksessa ja sitä seuranneessä sisällissodassa ehdottaen šaria-lakia ratkaisuksi maan ongelmiin. Hänen aloitteestaan Maliin perustettiin uskontoasiain ministeriö. Dicko hyväksyi ranskalaisten joukkojen maahantulon ja kannatti Ibrahim Boubacar Keïtaa vuoden 2013 presidentinvaaleissa. Myöhemmin hän on syyttänyt Ranskaa maan uudelleen kolonialisoimisesta. Dicko siirtyi poliittiseen oppositioon vuonna 2017. Hän järjesti keväällä 2019 Nioron šarifin Mohamed Ould Bouyé Haïdaran kanssa mielenosoituksia, jossa vaadittiin presidentti Keïtan ja pääministeri Soumeylou Boubèye Maïgan eroa maan keskiosien levottomuuksien takia. Dickon tilalle islamilaisen neuvoston puheenjohtajaksi valittiin huhtikuussa 2019 maltillinen Chérif Ousmane Madani Haïdara. Vaikutusvaltaiseksi poliitikoksi noussut Dicko perusti syyskuussa 2019 islamistisen Coordination des mouvements, associations et sympathisants (CMAS) -liikkeen. Hän syytti vallanpitäjiä korruptiosta ja huonosta hallinnosta. CMAS liittyi kesäkuussa 2020 laajaan oppositioryhmään Mouvement du 5 juin – Rassemblement des forces patriotiques. Dicko kutsui koolle suuria mielenosoituksia, joissa vaadittiin vuonna 2018 uudelleen valitun presidentti Keïtan eroa. Hän kehotti kannattajiaan rauhoittumaan sen jälkeen kun levottomuuksissa oli kuollut 11 ihmistä ja 124 oli haavoittunut. 17\. helmikuuta 2024 imaami Mahmoud Dickon kannattajat loivat Synergy of Action for Malin, Malin junttaa vastustavien puolueiden ja yhdistysten liittouman.. Maaliskuun 6. päivänä 2024 Malin hallitus hajotti yhdistyksen nimeltä "Imaami Mahmoud Dickon liikkeiden, yhdistysten ja sympatiaajien koordinointi" (CMAS).. ==Lähteet== Luokka:Imaamit Luokka:Malilaiset poliitikot Luokka:1950-luvulla syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Anachronox

Anachronox on Ion Stormin kehittämä ja Eidos Interactiven julkaisema tietokoneroolipeli. Peli julkaistiin vuonna 2001 Microsoft Windowsille. == Tarina == Tarina keskittyy Sylvester "Sly" Bootsin ympärille, joka asuu Anachronox-nimisessä kaupungissa. Kun Boots on hakattu maksamatta velkaa ajoissa, hän tajuaa, että hänen on saatava työpaikka. Hänet palkkaa henkivartijaksi vanha mies nimeltä Grumpos. Boots alkaa selvittämään suurta galaktista mysteeriä siitä, kuka yrittää murskata maailmankaikkeuden ja miksi. == Vastaanotto == Anachronox sai GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 7.8/10. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 2001 videopelit Luokka:Windows-pelit Luokka:Eidos Interactiven videopelit
Antero Järvinen (liikemies)

Arvo Kyösti Antero Järvinen (20. helmikuuta 1909 – 10. maaliskuuta 1973) oli Iittalan lasitehtaan toimitusjohtaja 1945–1950. Järvisen isä oli taloustieteilijä ja ministeri Kyösti Järvinen. Luokka:Suomalaiset liikemiehet Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Vuonna 1973 kuolleet
Xaver Schlager

pienoiskuva|Xaver Schlager huhtikuussa 2015. Xaver Schlager (s. 28. syyskuuta 1997 Linz) on itävaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 174-senttimetrinen. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa RB Leipzigia. Schlager aloitti liigauransa FC Lieferingin joukkueessa Itävallan toisella sarjatasolla helmikuussa 2015. Itävallan Bundesliigassa hän pelasi kaksi ensimmäistä otteluaan toukokuussa 2016 Red Bull Salzburgin joukkueessa. Kesään 2019 mennessä hän pelasi pääsarjassa 67 ottelua ja teki niissä seitsemän maalia. Eurooppa-liigassa hän pelasi 24 ottelua ja teki kaksi maalia. Sitten hän siirtyi saksalaisseura VfL Wolfsburgiin. Kaudella 2019–2020 hän pelasi Saksan Bundesliigassa 23 ottelua, joissa hän teki yhden maalin, joulukuussa 2019 Wolfsburgin 2–1-voittoon päättyneessä ottelussa sarjaa silloin johtanutta Borussia Mönchengladbachia vastaan. Eurooppa-liigassa hän pelasi viisi ottelua. Kaudella 2020–2021 hän pelasi 32 bundesliigaottelua ja teki maalin marraskuussa Schalkea sekä huhtikuussa Stuttgartia vastaan. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 14 bundesliigaottelua oltuaan loukkaantumisen vuoksi poissa kentiltä lähes puoli vuotta elokuusta helmikuuhun. Schlager siirtyi kesällä 2022 RB Leipzigiin. Avauskaudellaan hän pelasi Bundesliigassa 22 ottelua ja teki maalin marraskuussa Werder Bremeniä vastaan. Mestarien liigassa hän pelasi seitsemän ottelua ja Leipzigin voittamassa Saksan cupissa neljä ottelua. Loppuottelussa hän tuli vaihdosta kentälle. Kaudella 2023–2024 hän pelasi 29 bundesliigaottelua mutta sai liigan kolmanneksi viimeisellä ottelukierroksella toukokuun alussa pahan polvivamman. Mestarien liigassa hän pelasi kahdeksan ottelua ja teki yhden maalin. Schlager pelasi Itävallan nuorisomaajoukkueissa. Alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2016 hän pelasi kolme ottelua ja teki yhden maalin Italiaa vastaan. Alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019 hän pelasi kolme ottelua. Itävallan A-maajoukkueessa Schlager pääsi ensimmäisen kerran kentälle maaliskuussa 2018 ystävyysottelussa Sloveniaa vastaan. Hän on pelannut toukokuun 2024 loppuun mennessä 43 A-maaottelua, joista avauskokoonpanossa 36 ottelua. Hän on tehnyt A-maaotteluissaan neljä maalia: Kansojen liigassa marraskuussa 2018 Pohjois-Irlantia ja kesäkuussa 2022 Tanskaa vastaan, ystävyysottelussa marraskuussa 2022 Italiaa vastaan sekä ystävyysottelussa maaliskuussa 2024 Turkkia vastaan. Kesällä 2021 pelatuissa EM-kilpailuissa hän kuului avauskokoonpanoon joukkueensa kaikissa neljässä ottelussa. Hän joutui polvivamman vuoksi jäämään pois vuoden 2024 EM- kilpailuista. == Lähteet == Luokka:Itävaltalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Autokori

Autokori Oy oli 1936 perustettu linja-autojen valmistaja Turussa. Välillä 1960-luvulla vuosittainen tuotanto oli yli satakin autoa. Toiminta siirtyi 1973 Lietoon ja silloin yrityksen nimi vaihtui Autokori Oy:stä Oy Delta Plan Ab:ksi. Autokori Oy:n perustajaosakkaat olivat turkulaiset linja- autoliikennöitsijät Werner Arvela, Emil Heikkilä ja Volmar Mäkinen sekä entinen tehtailija Toivo Nieminen, joka oli omistanut vuosina 1928–1931 toimineen Turun Autokoritehdas -nimisen yrityksen. Toimittuaan aluksi vuokratiloissa yhtiö muutti vuonna 1951 ensimmäisiin omiin tiloihinsa Itäharjun kaupunginosaan. Vuoteen 1957 saakka linja-autonkorit rakennettiin yksinomaan puurunkoisina. Saman vuoden lokakuussa valmistui ensimmäinen teräskori, jonka katto tosin oli tehty vielä puukaarista. Kahden vuoden ajan Autokori toimitti puu- ja teräsrakenteisia koreja, kunnes huhtikuusta 1960 lähtien korit olivat kokonaan teräsrunkoisia.Maamme koritehtaat 4: Oy Delta Plan Ab. Linja-auto-lehti 1/1981, s. 14–16. Helsinki: Linja-autoliitto, 1981. Vuonna 1964 Autokorin toimitusjohtajaksi tuli insinööri Aimo Laukka, jonka johdolla tehdasta uusittiin ja korimallistoa laajennettiin. Kun vuonna 1963 Autokori oli rakentanut 45 uutta koria, tuotanto kaksinkertaistui jo vuoteen 1965 mennessä. Vuonna 1966 yritys aloitti linja-autojen viennin, kun Ruotsiin toimitettiin kaksi 17 hengen pikkubussia. Autokorin eniten myyty malli oli vuodesta 1961 valmistettu ja vuonna 1967 uudelleen muotoiltu Airisto- turistibussi. Vuodesta 1971 tehtiin etupäässä Ruotsin markkinoille tarkoitettua, Mercedes-Benzin alustalle rakennettua Nordic 14 -turistibussia. == Lähteet == * Historiikki; Carrus Delta === Viitteet === Luokka:Entiset suomalaiset linja-autonvalmistajat
Kingdom Church

Kingdom Church on kristillinen uskonnollinen yhdyskunta, jonka muodostavat siihen kuuluvat paikalliset uskonyhteisöt eli kirkot ja niiden jäsenet. Yhdyskunta on järjestäytynyt siten, että henkilöjäsenet kuuluvat johonkin yhdyskunnan paikalliseen yhteisöön tai kirkkoon, jotka ovat itsenäisiä. Yhdyskunnan ja sen paikallisten yhteisöjen/kirkkojen toiminta ja uskontunnustus perustuvat Raamattuun. Uskontunnustuksen keskeinen sisältö on ilmaistu Apostolisessa uskontunnustuksessa. Kingdom Church on karismaattinen yhteisö, joka korostaa armolahjojen merkitystä. == Paikalliset uskonyhteisöt == Kingdom Churchiin kuuluvat: * Citykirkko, Helsinki * ESY Church, Helsinki * Kuopion Koti-seurakunta, Kuopio * My Church, Forssa * Hopetime Church, Isojoki == Lähteet == Luokka:Suomen uuskarismaattiset seurakunnat
Jean Mairet

Jean Mairet (1604–1687) oli ranskalainen näytelmäkirjailija, jonka 12 näytelmästä on merkittäviä varsinkin kolme: paimennäytelmät Sylvie (esitetty 1626) ja Silvanire (1630), ensimmäinen, jossa on noudatettu niin sanottua kolmen ykseyden sääntöä, sekä murhenäytelmä Sophonisbe (1634), joka on Pierre Corneillen ja Jean Racinen klassillisten näytelmien esikuva.Mairet, Jean de, Tietosanakirja osa 5, palsta 1636, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1913 == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset näytelmäkirjailijat Luokka:Vuonna 1604 syntyneet Luokka:Vuonna 1687 kuolleet
Narc (videopeli)

NARC on Williams Electronicsin kehittämä ja julkaisema shoot ’em up. Peli on julkaistu vuonna kolikkopelinä ja sen jälkeen käännetty useille muille alustoille. Peli on saanut nimensä huumeiden vastaisesta sodasta. == Pelaaminen == Peli on sivuttain vierittävä yksin tai kaksinpelinä pelattava räiskintäpeli, jossa pelaajat omaksuvat futurististen poliisien roolin. Pelissä on tavoitteena tunkeutua rikollisjärjestön päämajaan ja päihittää heidän johtajansa. Pelaajilla on aseina konekiväärejä ja raketinheittimiä. == Kehitys == Pelin on suunnitellut Eugene Jarvis. Nintendo Entertainment System (NES) -versioon pelin pakkauksessa oleva veri on vaihdettu keltaiseksi ja pelin pääruudusta se on poistettu kokonaan. NES-versiossa on myös muita eroja. Muun muassa Amiga- ja Atari ST -versioissa on tuki vain yhdelle tulitusnapille, joka heikentää pelattavuutta. == Vastaanotto == Pelin Amiga- versio on saanut arvosanaksi 63% Amiga Formatin arvostelussa. == Julkaisut == Vuonna 2005 Midway julkaisi pelistä uusintaversion NARC, joka oli suunnattu "iäkkäämälle yleisölle". == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Vuoden 1988 videopelit Luokka:Williams Electronicsin kolikkopelit Luokka:Amiga-pelit Luokka:Amstrad CPC -pelit Luokka:Atari ST -pelit Luokka:Commodore 64 -pelit Luokka:Nintendo Entertainment System -pelit Luokka:ZX Spectrum -pelit
Joni Lehikoinen

Joni Lehikoinen (s. 7. helmikuuta 1999 TohmajärviPesäpallokirja 2022) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Joensuun Mailaa. Hän pelaa ulkokentällä ykkösvahdin tai siepparin paikalla ja sisäpelissä pääosin vaihtajan roolissa. Lehikoinen pelasi kasvattajaseurassaan Tohmajärven Pompussa juniorisarjoja C-ikäiseksi saakka ennen siirtymistään Kiteen Palloon.Pesäpalloliitto Mitalistit Debyytti Superpesiksessä tapahtui kaudella 2018 Haminan Palloilijoiden joukkueessa. Tätä ennen Lehikoinen oli pelannut kaksi kautta Ykköspesiksessä: kaudella 2016 Joensuun Mailan kakkosjoukkueessa ja kaudella 2017 Jyväskylän Lohessa.Pesiksen Maailma Lehikoinen Joni Kaudeksi 2019 Lehikoinen siirtyi Joensuuhun, jossa hän saavutti ensimmäisen aikuisten SM-mitalinsa Joensuun Mailan voittaessa seurahistoriansa toisen Suomen mestaruuden.Täpötäysi Kerubi Stadion villiintyi – Joensuun Maila on jälleen Suomen mestari! Mestaruuskauden jälkeen Lehikoinen siirtyi Kiteen Palloon kaksivuotisella sopimuksella, jota jatkettiin kahdella lisävuodella kesällä 2021.Joni Lehikoiselle kahden vuoden jatkosopimus Lehikoinen palasi Joensuun Mailaan syksyllä 2023 kaksivuotisella sopimuksella.JONI LEHIKOINEN JOENSUUN MAILAAN KAKSIVUOTISELLA SOPIMUKSELLA – ”OLEN TODELLA ONNELLINEN JA TÄYNNÄ INTOA” Kauden 2023 päätteeksi Lehikoinen on pelannut 164 Superpesiksen runkosarjaottelua. Hän on lyönyt 3+39 juoksua, tuonut 41 juoksua ja kerännyt 321 kärkilyöntipistettä. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Joensuun Mailan pelaajat Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sakai (Fukui)

Sakai () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Hokurikun alueella Fukuin prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin pohjoisosassa Japaninmeren rannikolla. Kuzuryū- ja Takedajoet laskevat mereen kaupungin länsiosassa. Idässä kaupungin alue nousee Kaetsuvuorille ja rajautuu Ishikawan prefektuuriin. Sakaissa on 91 036 asukasta (kesäkuussa 2020) ja sen pinta-ala on 209,67 neliökilometriä. Sakai on kaupunkina suhteellisen nuori: se perustettiin vuonna 2006 liittämällä yhteen Haruen, Maruokan, Mikunin ja Sakain maaseutukaupungit. Nimensä kaupunki otti entiseltä Sakain piirikunnalta. Merkittävin keskus on Kuzuryūjoen suulla sijaitseva Mikuni, joka kehittyi jo keskiajalta lähtien vilkkaana kauppa- ja kalastussatamana. Edo-kaudella se oli Echizenin provinssin pohjoisosien ainoa ulkosatama. Sisämaassa sijaitseva Maruoka kasvoi vuorostaan vuonna 1576 perustetun Maruokan linnan ympärille, ja Edo-kaudella se oli Maruokan daimiokunnan pääkaupunki. Sakaihin kuuluvalla viljavalla maaseutualueella tuotetaan esimerkiksi riisiä, valkoruohosipulia, vesimeloneja ja koristekukkia. Kaupungissa toimii etenkin erityyppistä tekstiiliteollisuutta, ja 1970-luvulta lähtien teollisuutta on sijoittunut myös Japaninmeren rannikolle rakennetulle teollisuusvyöhykkeelle. Maruokan linnan lisäksi Sakain rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluvat esimerkiksi Takidan-jin buddhalainen temppeli puutarhoineen ja historiallinen Tsubokawa-suvun asuintalo. Ne on molemmat valittu Japanin tärkeän kulttuuriomaisuuden kohteiksi. Kaupungin rannikolla on useita luonnonnähtävyyksiä, kuten Oshiman saari ja Tōjinbōn rantakalliot. Osa kaupungin alueesta kuuluukin Echizenin–Kaga-kaiganin puolikansallispuistoon. Sakaita palvelevat JR Nishi-Nihonin Hokuriku-päälinja ja Echizen-rautateiden Mikuni-Awara-linja. Kaupungin alueella toimii Fukuin lentoasema, jolle ei kuitenkaan ole säännöllistä lentoliikennettä. == Kuvia == Tiedosto:Maruoka Castle 20100529-01.jpg|Maruokan linnan torni Tiedosto:Sakai Oshima 06.jpg|Silta Oshiman saarelle Tiedosto:Japanese best is short 201512.jpg|Kirjemuseo Tiedosto:Mikuni Port.jpg|Mikunin satamaa == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Fukuin prefektuurin kaupungit