EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Antonov An-124

Antonov An-124 Ruslan () on nelimoottorinen pitkille reiteille suunniteltu rahtilentokone, joka lensi ensilentonsa vuonna 1982. Ensimmäiset kaupalliset lennot aloitettiin tammikuussa 1986. Konetyyppiä on valmistettu 54 kappaletta. Konetyyppiä on kaupallistettu vuokrattavaksi. Antonov An-124:n seuraajaksi rakennettiin sittemmin kuusimoottorinen An-225, joka oli vuoteen 2022 maailman suurin lentokone. An-124 vaatii 2 500 metrin kiitotien laskeuduttaessa ensiluokkaisesti huolletuille kentille ja 3 000 m laskeuduttaessa luokittelemattomille lentopaikoille. == Käyttö == === Kuljetukset === Sotilaskäyttöön ensimmäiset Antonov An-124:t tulivat 1987 ja niitä käytettiin myös Afganistanin sodassa raskaan kaluston kuljetuksiin. Yksi An-124 saattoi kuljettaa kolme T-80-panssarivaunua. Antonov An-124 kykenee kuljettamaan kolmea CH-47-helikopteria, kuutta Puma-helikopteria, kuutta UH-60 Blackhawk -helikopteria tai viittä Mil Mi-17-helikopteria, 55 autoa tai 38 maastoautoa. Koneessa on lastivinssit, mikä mahdollistaa lastinkäsittelyn ilman kuorma- alustoille kiinnittämistä. Syyskuussa 1990 An-124 kuljetti 451 pakolaista Ammanista. Lastitilaan oli varusteltu käymäläkontti ja 570 litraa vettä. Persianlahden sodan aikana An-124:t kuljettivat raskasta kalustoa, muun muassa Patriot-ohjustorjuntajärjestelmän. ==== Nato ==== Nato-maat Alankomaat, Espanja, Kanada, Luxemburg, Norja, Portugali, Puola, Ranska, Saksa, Slovakia, Slovenia, Tanska, Tšekki, Unkari ja Kanada ovat käyttäneet Antonov An-124:iä sotilaskuljetuksiinsa kriisialueille. Myöhemmin järjestelyyn liittyivät myös Ruotsi ja Suomi. ==== Suomi ==== Myös Suomen puolustusvoimat on käyttänyt An-124:ää kaukokuljetuksessaan. Antonov An-124-100 -kuljetus järjestettiin 20. heinäkuuta 2007, kun Turun lentoasemalta lähetettiin suomalaiselle ISAF- joukolle neljätoista kevlar-suojattua maastohenkilöautoa ja kaksi kevlar- suojattua maastokuorma-autoa. Säkylää lähempänä oleva Porin lentoasema ei ollut riittävän kokoinen Antonoville. === Lentoennätyksiä === Antonovilla tehtiin ennätyksiä vuosina 1985–1987. Sillä pystyttiin lentämään 171 219 kilogramman lastilla 2 000 metrin korkeudessa 20 150,92 kilometrin lennolla. === Käyttäjät === *Venäjän ilmavoimat: 26 kpl *Volga-Dnepr Airlines: 9 kpl *Avialinii Antonova *Libyan Air Cargo: 2 kpl *Polet Airlines: 5 kpl == Tekniset tiedot == == Katso myös == * Antonov An-225 * Lockheed C-5 Galaxy * Hughes H-4 Hercules == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Kotisivut antonov.com: Antonov An-124 *The Antonov Giants: An-22, An-124, & An-225 *aerospace- technology.com: Antonov An-124-100 *SALIS: the Strategic Airlift Interim Solution *Airlifter Comparisons — Antonov An-124 Ruslan *Volga-Dnepr *SALIS ===Kuvia=== *www.airliners.net Volga-Dnepr Airlinesin Antonov An-124 nousussa Helsinki-Vantaan lentoasemalta *www.airliners.net An-124:n ohjaamo *www.airliners.net An-124:n lastiruuma Luokka:Neuvostoliittolaiset kuljetuskoneet Luokka:1980-luvun kuljetuskoneet Luokka:Rahtikoneet An-124 Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Jälkipoltin

Jälkipolttimella tarkoitetaan lentokoneen työntövoiman lisäykseen käytettävää tekniikkaa, jossa polttoainetta ruiskutetaan lisää suoraan suihkumoottorin suihkuputkeen, jota kautta moottorin palamiskaasut poistuvat suurella nopeudella. Näin saadaan merkittävä työntövoiman lisäys (jopa 50 %), mutta polttoaineen kulutus kasvaa jyrkästi (polttoainevarannot hupenevat minuuteissa). Jälkipoltin on sotilaskoneissa, pääasiassa hävittäjälentokoneissa, käytetty tekniikka. == Historia == Jälkilämmitystä käytettiin jo James Wattin höyrykoneessa vuonna 1764. Frank Whittle patentoi "kahden lämpösyklin" moottorin vuonna 1936. ==Tekniikkaa== Polttoaineen palaminen suihkuputkessa on mahdollista, koska suihkumoottorissa moottorin läpi kulkee enemmän ilmaa kuin polttoaineen palamiseen tarvitaan. Polttoaine syttyy virtaavan palamiskaasun suuren lämpötilan ansiosta. Lisäksi polttoaineseoksen syttyminen on varmistettu erillisellä sytytystulpalla. Jälkipolttimen voimakkaan kuumentumisen takia sen käyttöikä on lyhyt verrattuna moniin muihin lentokoneen osiin. ==Käyttö== Lockheed SR-71 Blackbird -tiedustelukoneen Pratt & Whitney J58 -suihkumoottori oli ainoa, joka pystyi lentämään tuntikausia jälkipoltin päällä, mutta sen tyypillinen tiedustelulento vaati lukuisia ilmatankkauksia. Pommikoneet ovat käyttäneet jälkipoltinta lentoonlähdössä, hävittäjät tilanteissa, jossa tarvitaan hyvin suurta nopeutta. Jälkipoltosta tulevaan suihkuun voi syntyä tiivistysaaltoja suuren nopeuden vuoksi. Suurempi ongelma on koneen infrapunasignaalin merkittävä kasvu, joka helpottaa koneen ampumista alas infrapuna-ohjautuvilla ohjuksilla. Ainoat siviilikoneet, joissa on käytetty jälkipoltinta olivat Concorde ja Tupolev Tu-144. ==Supercruise== Hävittäjälentokoneissa on 1990-luvun lopulla siirrytty voimakkaampiin moottoreihin, joilla voidaan lentää jatkuvasti yliääninopeudella () ilman jälkipoltinta. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Photo of the reheat fuel spray nozzles of a Bristol Siddeley Olympus (picture at bottom left of page) Luokka:Suihkumoottorit
Daysend

Daysend on australialainen death metal -yhtye. Se perustettiin vuonna 2002 ja sen ensimmäinen albumi, Severance, ilmestyi 3. marraskuuta 2003. == Jäsenet == === Nykyiset === * Simon Calabrese - laulu * Aaron Bilbija - kitara * Andrew Lilley - kitara * Meredith Webster - basso * Wayne Morris - rummut === Entisiä jäseniä === * Dave Micallef - laulu (2002) * Michael Kordek - kitara (2002-2005) * Matt Lamb - rummut (2002) == Diskografia == * Severance (2003) * The Warning (2007) * Within The Eye Of Chaos (2010) Luokka:Australialaiset death metal -yhtyeet
Imraguenit

Imraguenit ovat Mauritaniassa asuva etninen ryhmä. Heitä on noin tuhat ja suurin osa heistä elää kalastajina Banc d'Arguinin kansallispuistossa, Atlantin valtameren rannikolla. Berberinkielinen sana "imraguen" tarkoittaa kalastajia. Imraguenit puhuvat imraguenin kieltä. Luokka:Mauritanian etniset ryhmät
Imraguen

Imraguen voi tarkoittaa seuraavia: *imraguenit, mauritanialainen etninen ryhmä *imraguenin kieli, edellä mainittujen puhuma kieli.
Lehmähaikara

Lehmähaikara (Bubulcus ibis) on haikaroiden heimoon kuuluva lintu, jonka levinneisyysalue ulottuu kaikille mantereille Etelämannerta lukuun ottamatta. Suomessa on tavattu seitsemän luonnonvaraiseksi tulkittua yksilöä. Lajin nimi tulee siitä, että se kuljeskelee lehmien jalkojen lomassa ja kyyhöttää niiden selässä ratsastaen. == Koko ja ulkonäkö == Lehmähaikara on väriltään suurimmaksi osaksi valkoinen, mutta sillä on keltainen töyhtö ja pitkät keltaiset koristehöyhenet selässä ja rinnassa. Se on selvästi pienempi kuin jalohaikara ja silkkihaikara. Jalat ovat pesimäaikana oranssit, muulloin harmaat. Nokka on keltainen ja lyhyempi kuin monilla muilla haikaroilla. Lehmähaikara on 46–56 senttiä pitkä, sen siipiväli on 88–96 senttiä ja se painaa 340–390 grammaa. == Levinneisyys == Lehmähaikara on kotoisin Afrikasta, mutta se on levinnyt Etelä-Eurooppaan, Kaakkois-Aasiaan, Australiaan sekä Keski- ja Etelä-Amerikkaan. Se on levittäytynyt voimakkaasti kaikkialla viimeisen viidenkymmenen vuoden aikana ja kolonisoinut jo eteläisen Pohjois- Amerikankin. Ensimmäisen kerran luonnonvarainen lehmähaikara tavattiin Suomessa Eckerössä 15. toukokuuta 2002Birdlife: Harvinaisuushavainnot 2002 ja toisen kerran Ylivieskassa 6. lokakuuta 2006Keskipohjanmaa 9.10.2006. Lieksassa 31. heinäkuuta 1994 havaittu yksilö määritettiin coromandus-alalajin edustajaksi ja tulkittiin siten tarhakarkulaiseksi.Birdlife: Suomen lintujen ensihavainnot Elokuuhun 2021 mennessä lehmähaikara oli tavattu Suomessa yhteensä seitsemän kertaa. == Elinympäristö == Lehmähaikaran elinympäristöä ovat niityt, arot, suot, kosteat laitumet ja asutut seudut. Se ei ole yhtä sidoksissa kosteikkoihin kuin muut haikarat. == Lisääntyminen == Emo munii 2–5 munaa, joita haudotaan 22–26 vrk. Yleensä lehmähaikarat kasvattavat yhden pesueen vuodessa, mutta silloin tällöin jopa kolme pesuetta. == Ravinto == Lehmähaikaroiden pääasiallista ravintoa ovat hyönteiset, mutta myös äyriäiset, nilviäiset, sammakkoeläimet, kalat, matelijat, linnut ja jyrsijät. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Haikarat
Quthing (kaupunki)

Quthing (tunnetaan myös nimellä Moyeni, tuulten kaupunki) on kaupunki Lesothossa ja samalla maan eteläisin kaupunki. Quthing on Quthingin alueen pääkaupunki. Vuoden 2016 laskennassa kaupungissa oli 27314 asukasta, joten se oli Lesothon 7. suurin kaupunki. Kaupungin eteläpuolella alkavat Etelä-Afrikan vuoristoseudut. Quthing itse sijaitsee 1 600 metrin korkeudessa jokilaaksossa, jossa viljellään maissia ja laidunnetaan karjaa. Quthingissä on lentokenttä. Quthingin lähistöltä on löydetty dinosaurusten jälkiä. == Lähteet == Luokka:Lesothon kaupungit
Vasarapäähaikara

Vasarapäähaikara (Scopus umbretta), aiemmalta nimeltään varjohaikara, on laajalle levinnyt afrikkalainen kosteikkolintu. Se on sukunsa (Scopus) ja heimonsa (Scopidae) ainoa laji. Perinteisesti vasarapäähaikara luetaan haikaralintuihin (Ciconiiformes), mutta nykyään se luokitellaan kuitenkin pelikaanilintujen (Pelecaniformes) lahkoon. == Koko ja ulkonäkö == Vasarapäähaikaran pituus on noin 56 cm ja paino 470 g. Sen pää on erikoisen muotoinen johtuen pitkähköstä tukevasta nokasta ja niskassa sojottavasta töyhdöstä. Sen höyhenpuku on tasaisen ruskea ja koivet sekä nokka mustat. Pyrstö on lyhyt, mutta siivet ovat leveät ja lintu on erinomainen liitolentäjä. Kaarrellessaan se ojentaa kaulansa suoraksi kuten esimerkiksi kattohaikara, mutta lentäessään se vetää kaulansa sisään kuten harmaahaikara. == Esiintyminen == Vasarapäähaikarat elävät Saharan eteläpuolisessa Afrikassa, Madagaskarilla ja Arabian niemimaan lounaisrannikolla. Niiden esiintymisalueen pinta-ala on 10 miljoonaa neliökilometriä ja maailman populaatio on suuruudeltaan 170 000–1 100 000 yksilöä. == Elinympäristö == Vasarapäähaikaran elinympäristöä ovat kaikenlaiset kosteikot, mukaan lukien riisipellot, teko- ja kastelualtaat, joet ja suot, sekä savanneilla että metsäseuduilla. == Lisääntyminen == Vasarapäähaikarat rakentavat huomattavan suuren risupesän puun latvaan, kallion laelle, joenpenkalle tai mutavallin päälle. Pesän halkaisija voi olla 1,5 metriä ja se koostuu tuhansista oksista, jotka emot muuraavat yhteen mudalla. Risukasan päälle rakennetaan mudasta seinät ja katto, ja itse pesämaljaan pääsee mudasta rakennetusta tunnelista, joka on 13–18 cm leveä ja jopa 60 cm pitkä. Pari voi rakentaa useita pesiä, jopa viisi, joista vain yhden ne ottavat käyttöön. Seuraavana vuonna ne rakentavat uudet pesät. Monet lintulajit käyttävät myöhemmin vasarapäähaikaran pesiä. Naaras munii 3–7 valkoista munaa, jotka pian tummuvat mudan värisiksi. Molemmat puolisot hautovat yhteensä 28–30 päivää ja poikaset jättävät pesän 44–50 päivän ikäisinä. Jonkin aikaa pesästä lähdön jälkeen ne käyvät siellä vielä yöpymässä. == Ravinto == Vasarapäähaikaran ruokavalio koostuu pääosin sammakkoeläimistä. Muita saaliseläimiä ovat kalat, hyönteiset, katkaravut ja pikkujyrsijät. == Erityistä == Lounais-Afrikan paikalliset asukkaat uskovat vasarapäähaikaralla olevan maagisia voimia. Linnun uskotaan kykenevän ennustamaan kuoleman näkemällä tuomitun henkilön kuvan vedenkalvolta tai putoavan tähden, pahan enteen, taivaalla hänen kotinsa yllä. Haikara lentää uhrin asumuksen yli raakkuen pitkällä valittavalla äänellä varoittaakseen kohtalosta. == Lähteet == Luokka:Pelikaanilinnut
Antireduktionismi

Antireduktionismi on tieteellinen ja filosofinen teoria, jonka mukaan teorian kuvaamaa kohdetta ei voida kuvata kattavasti vain sen osien perusteella, eli palauttaa (redusoida) osiinsa. Yksi varhaisista antireduktionismin muodoista oli vitalismi. Vitalismi piti eliön muodostumisen perustavana ehtona järjestävää yliluonnollista elämänvoimaa, joka voidaan kuvata tieteellisesti. Nykytiede on hylännyt vitalismin. == Katso myös == * Reduktionismi Luokka:Tieteenfilosofia
Näytelmäkirjailija

Näytelmäkirjailija on draamakirjallisuutta kirjoittava kirjailija. Näytelmäkirjailija tuottaa tekstejä teattereiden käyttöön, mutta draamakirjallisuus on myös itsenäinen kirjallisuuden lajinsa, jota voidaan lukea täysin itsenäisenä teoksena. Kirjailija voi olla erikoistunut kirjoittamaan yksin näytelmiä, mutta hän voi tämän lisäksi kirjoittaa myös muuta kirjallisuutta, kuten proosaa ja lyriikkaa. Näytelmäkirjailija voi myös toimia esimerkiksi muissa teatterialan ammateissa, kuten dramaturgina tai ohjaajana. Varhaisimmat näytelmäkirjailijat, joiden töitä on säilynyt, elivät 400-luvulla eaa. Suomessa näytelmäkirjailijoita koulutetaan Teatterikorkeakoulussa osana dramaturgian koulutusohjelmaa. Draaman kirjoittamista voi opiskella lisäksi osana Turun yliopiston luovan kirjoittamisen ja Jyväskylän yliopiston avoimen yliopiston kirjoittamisen oppiaineita; nämä aineet eivät kuitenkaan voi olla tutkinnossa pääaineena. == Tunnettuja näytelmäkirjailijoita == * Livius Andronicus * Aristofanes * Samuel Beckett * Bertolt Brecht * Elias Canetti * Karel Čapek * Agatha Christie * Jean Cocteau * T. S. Eliot * Euripides * Rainer Werner Fassbinder * Gustave Flaubert * Dario Fo * John Galsworthy * Johann Wolfgang von Goethe * Günter Grass * Václav Havel * Henrik Ibsen * Eugène Ionesco * Elfriede Jelinek * Federico García Lorca * Menandros * Arthur Miller * Molière * Eugene O'Neill * Plautus * Nelly Sachs * Jean-Paul Sartre * Friedrich Schiller * William Shakespeare * George Bernard Shaw * Sofokles * Wole Soyinka * August Strindberg * Anton Tšehov * Derek Walcott * Oscar Wilde * Tennessee Williams * William Butler Yeats * Guillén de Castro ===Suomalaisia näytelmäkirjailijoita=== *Minna Canth *Maria Jotuni *Aleksis Kivi *Mika Myllyaho *Sofi Oksanen *Jussi Parviainen *Laura Ruohonen *Pirkko Saisio *Juha Siltanen *Mika Waltari *Hella Wuolijoki * eo:Dramisto
Jacques Offenbach

Jacques Offenbach (20. kesäkuuta 1819 Köln – 5. lokakuuta 1880 Pariisi) oli Saksassa syntynyt ja Ranskassa uransa tehnyt säveltäjä ja sellisti. Offenbachin kuuluisin sävellys lienee Can-can operetista Orfeus manalassa. 14-vuotiaana Offenbach muutti Pariisiin opiskelemaan sellon soittoa. Siellä hänestä tuli myöhemmin Opéra-Comiquen orkesterin sellisti. Offenbach solmi avioliiton vuonna 1844 Herminie de Alcainin kanssa. Vuonna 1850 hänestä tuli Théâtre-Françaisin (Comédie-Française) kapellimestari. Offenbachin tuotantoon kuuluu 102 näyttämöteosta, muiden muassa ooppera Hoffmannin kertomukset, jonka soitinnusta täydensi Offenbachin kuoleman jälkeen Ernest Guiraud, sekä parodisia operetteja, esimerkiksi Orfeus manalassa, Kaunis Helena ja PariisilaiselämääOtavan iso Fokus, s. 2949. Offenbach teki yhteistyötä H. Meilhachin ja L. Halévyn kanssa. Toisen keisarikunnan aikana Ranskassa olivat poliittiset klubit kiellettyjä ja lehtiä sensuroitiin. Offenbach kirjoitti operetteihinsa piiloviestejä, jotka ajan yleisö koki tekevän pilaa vallanpitäjistä ja yläluokan elämästä. Erityisen suosittu oli hänen laulunsa "Kun olin prinssi Arkadian...", jonka katsottiin pilkkaavan itseään keisari Napoleon III:ta. Grimberg, C.: Kansojen historia, osa 19, 1984, s.263 ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Luokka:Saksalaiset säveltäjät Luokka:Saksalaiset oopperasäveltäjät Luokka:Ranskalaiset säveltäjät Luokka:Ranskalaiset oopperasäveltäjät Luokka:Romantiikan säveltäjät Luokka:Operettisäveltäjät Luokka:Vuonna 1819 syntyneet Luokka:Vuonna 1880 kuolleet
Ruuhka-Suomi

Ruuhka-Suomi on epämääräinen käsite, johon sisältyy eri alueita eteläisessä Suomessa. Usein sillä tarkoitetaan pääkaupunkiseutua, Turun seutua, Tampereen seutua tai koko niiden väliin jäävää aluetta. == Ruuhka-Suomi pääkaupunkiseutuna == Jos Ruuhka-Suomella tarkoitetaan pääkaupunkiseutua, siihen kuuluvat luonnollisesti Helsinki, Espoo, Kauniainen sekä Vantaa. Näiden lisäksi mukaan voidaan laskea lukuisia lähikuntia ja piirtää noin 100 kilometrin vyöhyke Helsingin keskustasta joka suuntaan. Tälle alueelle mahtuu myös Helsingin läheisyyden takia kasvavia pienempiä keskuksia, kuten Lohja, Hämeenlinna, Lahti sekä Porvoo, joista moottoritiet ja rautatiet vievät suuria ihmisvirtoja Helsinkiin joka päivä. Oma lukunsa ovat pääkaupunkiseudun kehyskunnat, kuten Tuusula ja Kerava, joista tapahtuva erittäin suuri pendelöinti pääkaupunkiin tulee vielä näiden kauempana olevien keskuksien pendelöinnin päälle. == Ruuhka-Suomi kaupunkikolmiona == Ruuhka-Suomi voi tarkoittaa kolmen suurimman kaupunkiseudun, Helsingin, Tampereen ja Turun seudun muodostamaa kolmiota. Kolmella kaupunkiseudulla ja kolmion sisällä olevissa seutukeskuksissa (muun muassa Hämeenlinna, Lohja, Salo, Riihimäki) asuu yhteensä noin kaksi miljoonaa ihmistä, eli 40 prosenttia suomalaisista. Ruuhka-Suomi on taloudellisesti maan merkittävin keskittymä, ja alueella sijaitsee suuri osa työpaikoista. Helsingin ja Tampereen välinen alue on ainutlaatuinen Suomen oloissa, sillä kahden kaupungin välillä on Suomen pääradan linjausta mukaileva nauhakaupunki, ja nämä kaksi kaupunkiseutua ja nauhakaupunki ovat ennusteiden mukaan tulevaisuudessa tärkein väestönkasvualue. Radan varren kunnat kaavoittavat uutta asutusta tukeutumaan ympäristöystävälliseen rautatiehen. Luokka:Aluesuunnittelu Luokka:Suomen maantiede
Kari Vepsä

Kari Kalevi Vepsäläinen (s. 31. maaliskuuta 1952 Suonenjoki) on suomalainen muusikko, joka tunnetaan yleisesti taiteilijanimellään Kari Vepsä. Hän aloitti muusikonuransa 1960-luvun lopussa, mutta varsinainen läpimurto tapahtui vuonna 1996, jolloin hän voitti television Syksyn sävel -kilpailun kappaleella Onnenmaa. 1980-luvulla Vepsä julkaisi kasettiäänitteitä omalla Minimusic- levymerkillä. Kari Vepsä tunnetaan myös hevosten koulutustaidoistaan, ja hän kiertää ympäri Suomea pitämässä hevosten käsittelykursseja. Näillä kursseilla yleisö saa seurata Vepsälle ennalta tuntemattomien ns. ongelmahevosten koulutusta. Karin omistama kilpa- ja valmennustalli KV-Stable on tunnettu lännenratsastuksesta. Kari Vepsällä on lännenratsastuksen reiningissä SM- hopeaa 2007 ja SM-pronssia 2010 ja 2011. Vuonna 2013 hän voitti itse kasvattamallaan KV-Stormlost Charleylla quarter-hevosten Suomen-mestaruuden reiningissä. Hän on edustanut Suomea reiningissä muun muassa Ruotsissa, Saksassa ja vuoden 2014 ratsastuksen maailmanmestaruuskilpailussa Ranskan Caenissa. == Yksityiselämä == Vepsä asuu vaimonsa Maijan kanssa Karkkilassa. Avioliitto solmittiin vuonna 2004 Karibianmerellä. Vepsällä todettiin vuonna 2011 eturauhasen syöpä, joka leikattiin onnistuneesti. Entinen kansanedustaja Osmo Vepsäläinen oli Kari Vepsän setä. == Diskografia == === Albumit === * * * * * * * * * === Kokoelmat === * * * * * * * Vierivät Kivet (2018) === Singlet === * * * * * * * * * * * * * * ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut * Luokka:Suomalaiset iskelmälaulajat Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset ratsastajat
Janne Tulkki

Janne Tulkki (s. 18. kesäkuuta 1975 Orivesi) on suomalainen laulaja, lauluntekijä ja muusikko. Äänialaltaan Tulkki on bassobaritoni. Tulkki soittaa tenorisaksofonia, pianoa, klarinettia ja kitaraa. Vuonna 1999 ensimmäisen albuminsa julkaissut Tulkki tunnetaan myös Syksyn Sävel -kilpailun voittajana vuonna 2001. Hän voitti kilpailun kappaleellaan ”Yksinäinen pitkä tie”. Tulkki teki läpimurtonsa vuonna 1999 kappaleella ”Sinisen taivaan sateenkaari”. Hänen suuria hittejään ovat myös ”Tulvii Pohjanmaa”, ”Yksinäinen pitkä tie”, ”Tulinen sydän”, ”Sisältä kultaa” ja ”Kulkurin kuu”. Hänet valittiin vuoden solistiksi 1999 ja vuonna 2000 hän sai vuoden 1999 miesartistitulokkaan Emman.thumb|Janne Tulkki Tulkin ensimmäinen albumi Janne Tulkki on myynyt tuplaplatinaa ja kolme hänen muuta levyään kultalevyn verran. Viimeisin single ”Kerran eksynyt” julkaistiin maaliskuussa 2023. Konserttisaleissa Janne Tulkki on vieraillut vuonna 2000 Sisältä kultaa -kiertueen ja vuonna 2003 Janne Tulkki Valkokankaalla -show'n merkeissä. Seuraava konserttikiertue Elämää Tulkiten oli syksyllä 2008 Tulkin 10-vuotisjuhlavuoden kunniaksi. Kesän 2012 Janne Tulkki sekä orkesteri Tulinen sydän viettivät kiertäen eri kaupunkien kesäteattereita Tapio Rautavaaran musiikin merkeissä. Vuonna 2017 Tulkki alkoi tehdä lauluja tilauksesta muille artisteille, muun muassa Nina Åkermanille ”Aikuinen oon” ja Mervi Koposelle ”Tuhkimotarina”. == Yksityiselämä == Tulkki asuu Lopella. Hän on ollut naimisissa kolmesti. Hän on aiemmin kärsinyt pahoista taloudellisista ongelmista ja myös alkoholiongelmista. == Diskografia == === Albumit === * Janne Tulkki (1999) kultalevy, platinalevy, tuplaplatina * Tähtitaivaan tuhat kynttilää (1999) kultalevy * Sisältä kultaa (2000) kultalevy, platinalevy * Tulinen sydän (2001) kultalevy, platinalevy * Unten erämaa (2002) * Kaikkeni oot (2004) * Tarinoita (2005) * Viimeinen satama (2007) * Graniittia (2009) * Vieläkö muistat (2011) * Janne Tulkki – Toiset on luotuja kulkemaan – Tapio Rautavaara-tribuutti (2012) * Tulvii Pohjanmaa 20 vuotta (2018) === Singlet === * Huntuvalkoinen (2008) * Aika nautinnon (2009) * Jos sulla on aikaa (2009) * Koti kultainen (2011) * Linnunradan tuolla puolen (2011) * Toiset on luotuja kulkemaan (2012) * Risaiset tossut ja särkynyt sydän (2014) * Jotain mihin luottaa (2015) * Jotakin ja jotakin ei (2016) * Miehet mustissaan (2017) * Älä putoa (2017) * Niinkö sä luulet (2018) * Kiitollinen sinusta (2019) * Elämä on kaunis (2021) === Kokoelmat === * Suomihuiput (2003) * Parhaat (2005) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Janne Tulkki viralliset kotisivut * Janne Tulkin ohjelmatoimiston sivut * Janne Tulkki lauluntekijänä - Fono.fi Luokka:Suomalaiset iskelmälaulajat Luokka:Suomalaiset laulaja-lauluntekijät Luokka:Emma-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Isaac Albéniz

Isaac Manuel Francisco Albéniz y Pascual (29. toukokuuta 1860 Camprodon, Girona – 18. toukokuuta 1909 Cambo-les-Bains) oli espanjalainen pianisti ja säveltäjä. Hänen pianomusiikissaan on vaikutteita muun muassa espanjalaisesta kansanmusiikista. Albéniz syntyi Camprodonissa Kataloniassa ja esiintyi ensimmäistä kertaa nelivuotiaana. Hän opiskeli muun muassa Madridissa, Leipzigissa ja Brysselissä. Vuonna 1883 Albéniz tapasi säveltäjä Felipe Pedrellin, joka inspiroi häntä säveltämään espanjalaisesta kansanmusiikista vaikutteita saanutta musiikkia, kuten Suite Españolan. Francisco Tárrega sovitti myöhemmin sen viidennen osan (Asturias) kitaralle. 1890-luvulla Albéniz asui Lontoossa ja Pariisissa. Vuonna 1900 hänellä todettiin munuaistauti, johon hän kuoli 48-vuotiaana vuonna 1909. == Aiheesta muualla == * *Vapaasti käytettävissä olevia Albénizin partituureja Mutopia Project Luokka:Espanjalaiset pianistit Luokka:Espanjalaiset säveltäjät Luokka:Romantiikan säveltäjät Luokka:Vuonna 1860 syntyneet Luokka:Vuonna 1909 kuolleet
Martin Agricola

Martin Agricola (6. tammikuuta 1486 Ala-Sleesia – 10. kesäkuuta 1556 Magdeburg) oli saksalainen säveltäjä ja musiikkiteoreetikko. Hänen oikea saksalainen nimensä oli Sohr tai Sore. Vuodesta 1524 kuolemaansa saakka Agricola asui Magdeburgissa, jossa hän toimi opettajana. Vuonna 1529 hän kirjoitti soittimista kertoneen kirjan Musica instrumentalis deudsch. Hänen kirjoittamistaa kirjoista on saatu arvokasta tietoa sen ajan sottimista, niiden sormituksista, virityksistä ja tekniikasta. Hän käänsi latinan kielisiä lauluja ja musiikkitermejä saksaksi. Muiden töidensä lisäksi Agricola sävelsi ensimmäisenä neliosaisen Martti Lutherin koraalin Ein' feste Burg (Jumala ompi linnamme). Martin Agricolan julkaisi ainakin nämä kirjat: * Ein kurtz deutsche Musica (1528) * Musica instrumentalis deudsch (1529, 1530, 1532, 1542, 1545) * Musica figuralis deutsch (1532) * Von der proportionibus (noin 1532) * Rudimenta musices (1539) * Duo libri murices (1561) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Saksalaiset säveltäjät Luokka:Renessanssisäveltäjät Luokka:Vuonna 1486 syntyneet Luokka:Vuonna 1556 kuolleet
Antonio Meucci

Antonio Santi Giuseppe Meucci (13. huhtikuuta 1808 – 18. lokakuuta 1889)Antoni Meucci oli amerikanitalialainen keksijä, jota on väitetty puhelimen keksijäksi. Hän kehitteli puhelintekniikkaa jo ennen Alexander Graham Belliä. Meucci syntyi ja vietti nuoruutensa San Fredianossa Firenzen lähellä, jossa hän opiskeli mekaniikkaa Firenzen Akatemiassa. Hän lähti lokakuussa 1835 vaimoineen Kuubaan, josta he muuttivat 1850 New Yorkiin, Yhdysvaltoihin, missä Meucci asui loppuelämänsä. Ensimmäisen puhelimensa Meucci rakensi vuonna 1854, pitääkseen yhteyttä liikuntakyvyttömään vaimoonsa alakerran verstaalta. Taloudellisen tilanteensa vuoksi hänellä ei ollut kuitenkaan varaa hankkia patenttia uudelle keksinnölleen, vaan hän myi sen oikeudet muille tahoille. 11\. kesäkuuta 2002 Yhdysvaltain edustajainhuone hyväksyi julkilausuman, jonka mukaan Meuccin merkitys puhelimen kehittämisessä tulisi tunnustaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Amerikanitalialaiset Luokka:Italialaiset keksijät Luokka:Vuonna 1808 syntyneet Luokka:Vuonna 1889 kuolleet
Kookaburra

Kookaburra (Dacelo novaeguineae) eli aiemmalta nimeltään isonauraja on Oseaniassa esiintyvä kuningaskalastajien heimoon kuuluva lintu. Kookaburraryhmä kuuluttaa kovalla äänellään reviirinsä, ja lintujen hillitön käkätys sai Euroopasta saapuneet uudisasukkaat pois tolaltaan. He antoivatkin isonaurajalle oitis nimen "laughing jackass" ("naurava pölvästi"). Lajin suomenkielisenä nimenä oli isonauraja, mutta se muutettiin vuoden 2018 nimistöuudistuksessa alueen alkuperäisnimeen perustuen kookaburraksi. == Koko ja ulkonäkö == *Pituus: 39-42 cm *Paino: 190-465 g == Levinneisyys == Kookaburra elää Australiassa koko itärannikolla aina Cape Yorkin niemimaalta Cape Otwayhin saakka sekä paikoin Lounais-Australiassa. Sitä tavataan myös Tasmaniassa länsisaarineen, sekä Uuden-Seelannin Pohjoissaarella. == Elinympäristö == Eukalyptusmetsät ja asutut alueet. == Lisääntyminen == Sukukypsä 1-vuotiaana, mutta ensipesintä vasta vuosien kuluttua. Emo munii 1-5 munaa, joita haudotaan 24-29 vrk. == Ravinto == Hyönteiset, kastemadot, hämähäkit, äyriäiset, kalat, sammakot, liskot ja käärmeet. == Uskomuksia == Kookaburralla on merkittävä osa Australian aboriginaalien myyteissä. Erään tarun mukaan jumalat antoivat yön ja päivän luotuaan lajille aamun valvojan roolin. Kookaburran tehtävänä oli herättää ihmiset ja eläimet kuuluvalla rämeällä äänellään. == Lähteet == Luokka:Kuningaskalastajat
Soijakastike

Soijakastike on tumma maustekastike, joka valmistetaan soijapavuista, paahdetusta vehnästä, hiivasta, suolasta ja vedestä käymisen avulla. Riisissä viljellyt hiiva- ja homesienet saavat käymisen aikaan. Käymisen ja kypsymisen jälkeen seoksesta puserretaan mehu pois, ja se keitetään kokoon. Sakeus vaihtelee. Tunnettuja kastikkeita ovat japanilaiset tummanruskeat ja kiinalaiset mustanruskeat soijakastikkeet. Perinteisesti soijakastiketta on käytetty japanilaisessa, kiinalaisessa ja kaakkoisaasialaisessa keittiössä, ja nykyisin sen käyttö on yleistä länsimaissakin. Soijakastiketta vähäsuolaisempi soijatuotevaihtoehto on tamari. Soijaa käytetään erityisesti itämaisten ruokien kastikkeena, esimerkiksi sushi kastetaan soijaan ennen nauttimista. Soijakastikkeessa on umamin maku. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Soija Luokka:Maustekastikkeet Luokka:Kiinalainen keittiö Luokka:Japanilainen keittiö
Pikkukorppikotka

Pikkukorppikotka (Neophron percnopterus) on haukkoihin (Accipitridae) kuuluva lintu, joka on sukunsa Neophron ainut laji. Kaatopaikoilla syötävää etsivä pikkukorppikotka on tavallinen näky etelän maiden asutuskeskusten liepeillä. Pikkukorppikotkakanta on vähentynyt huomattavan nopeasti. Intiassa diklofenaakkimyrkytys on pienentänyt populaatioita merkittävästi ja Euroopassa lajin kannasta on hävinnyt yli puolet viimeisen kolmen sukupolven aikana. Maailman populaatio on kooltaan 30 000–40 000 lisääntymisikäistä yksilöä. Pikkukorppikotka luokitellaankin nykyään erittäin uhanalaiseksi. == Koko ja ulkonäkö == Pikkukorppikotkan ruumis on pääosin valkea, mutta siipisulat ovat mustat. Solakkaa päätä reunustaa tuuhea höyhenröyhelö. Naama on keltainen ja höyhenetön ja nokka on keltainen, mutta tummakärkinen. Jalat pitkät, harmaanvalkeat, ruusunpunaiset tai vaaleankeltaiset. Sukupuolet ovat samannäköisiä. == Levinneisyys == Laji elää Etelä-Euroopassa, Lähi-idässä, Keski-Aasiassa ja Intiassa sekä Afrikassa Sahelin alueella ja paikoin mantereen pohjoisosissa. Suomessa pikkukorppikotka on tavattu toistaiseksi seitsemän kertaa.Rariteettikomitea == Elinympäristö == Vuoristoalueet, rannat, kalliot, aavikoiden reunamat, ruohomaat ja asutut seudut. == Lisääntyminen == Sukukypsä 4–5 vuoden iässä. Risuista rakennettu pesä on kalliojyrkänteellä tai ulkonemalla, joskus rakennuksessa tai puussa. Naaras munii tavallisesti 2 munaa, joita molemmat puolisot hautovat yhteensä 42 päivää. Poikaset kuoriutuvat eriaikaisesti. Molemmat emot huolehtivat poikasista, jotka ovat lentokykyisiä 70–90 päivän ikäisinä. == Ravinto == Haaskat, pienet eläimet, linnunmunat, hyönteiset ja eloperäinen jäte. == Lähteet == * Cramp, Stanley (päätoim.) 1980: Handbook of the Birds of Europe, the Middle East and North Africa. Vol. II. – Oxford University Press. Hongkong. === Viitteet === == Aiheesta muualla == *Puutio, Tuomo 1975: Pikkukorppikotka Neophron percnopterus*, Suomelle uusi lintulaji. – Lintumies 3.1975 s. 105. SLY. * Luokka:Haukat Luokka:Uhanalaiset linnut
Kiljumerikotka

Kiljumerikotka (Haliaeetus vocifer) on Afrikassa elävä petolintu. Kiljumerikotkan lempinimi on ”Afrikan ääni”, koska sillä on tapana heilauttaa päänsä taaksepäin ja kiljahtaa äänekkäästi. == Koko ja ulkonäkö == Muuten ruskealla kiljumerikotkalla on valkoinen pää, rinta ja pyrstö. Nokan tyvi on väriltään keltainen, mutta nokan kärki on musta. Kiljumerikotkan ruumiin pituus on keskimäärin 63–77 cm ja siipienväli 190–240 cm. Koiraat ovat naaraita pienikokoisempia, sillä koiraan paino on noin 1,9–2,5 kg, kun taas naaras painaa 3,2–3,6 kg. == Levinneisyys == Kiljumerikotkan levinneisyysaluetta on Saharan eteläpuolinen Afrikka Senegalista ja Etiopiasta etelään. Se on tavattu satunnaisesti Egyptissä. Lajin elinympäristön ala on 17 miljoonaa neliökilometriä ja maailman populaation koko on 100 000–1 000 000 yksilöä. == Elinympäristö == Kiljumerikotka elää rannikkoseuduilla, mangrovealueilla, soilla, jokivarsien metsissä sekä jokien ja tekojärvien ympäristöissä. == Lisääntyminen == Pesä on järeässä puussa ja se on rakennettu oksista ja risuista. Pesä voi olla käytössä useita vuosia. Naaras munii 1–3 munaa, joita haudotaan 42–45 vuorokautta. Naaras hoitaa haudonnan lähes kokonaan yksin. Poikaset ovat lentokykyisiä 10–11 viikon ikäisinä. == Ravinto == Lähinnä kalat, mutta myös haaskat, nisäkkäät ja vesilinnut. Kiljumerikotkat jahtaavat myös muita lintuja ilmassa ryöstääkseen niiden saaliit. == Lähteet == * Cramp, Stanley (päätoim.) 1980: Handbook of the Birds of Europe, the Middle East and North Africa. Vol. II. – Oxford University Press. Hongkong. === Viitteet === Luokka:Merikotkat
Havaijinenglanti

Havaijinenglanti on Havaijilla puhuttava englannin kielen murre, joka on havaijin ohella Havaijin osavaltion virallinen kieli. Havaijinenglanti on eri asia kuin Havaijin pidginenglanti. Havaijinenglannilla on kirjakieli ja sitä käytetään havaijilaisissa aikakaus- ja sanomalehdissä. Havaijinenglannin silmiinpistävin piirre lienee havaijin kielestä tulleiden lainasanojen suuri määrä. Tähän on vaikuttanut ennen kaikkea pidginenglanti, jonka kautta havaijilaiset sanat ovat löytäneet tiensä puhuttuun englantiin. Havaiji Suomi aloha hei/ näkemiin mahalo kiitos ohana perhe lū‘au juhla, bileet a hui hou näkemiin keiki lapsi kapu pysy poissa/ kielletty lanai terassi Lähde: Englannista tulevia sanoja, joilla on oma merkityksensä havaijinenglannissa, ovat mm.: Havaijinenglanti Suomeksi gringds hyvä ruoka howzit? mitä kuuluu? == Lähteet == Luokka:Englannin murteet Luokka:Havaijin kielet
Preeriapöllö

Preeriapöllö (Athene cunicularia) on pienikokoinen Floridassa, Meksikossa ja Keski-Amerikassa esiintyvä pöllölintu. == Koko ja ulkonäkö == Pituus 19–25 cm, siipiväli 51–61 cm, paino 120–250 g. == Levinneisyys == Etelä-, Keski- ja Pohjois-Amerikka, lukuun ottamatta Alaskaa ja Pohjois-Kanadaa. == Elinympäristö == Aavikot ja puoliaavikot, preeriat, tasangot, ruohomaat, pellot, laitumet ja asutut seudut. == Lisääntyminen == Sukukypsä noin 1-vuotiaana. Emo munii 6–11 munaa, joita se hautoo 28–20 vrk. Ainoa pöllölaji, joka pesii maakuopassa. Nuoret preeriapöllöt osaavat matkia kalkkarokäärmeen kalistinhännän ääntä pelottaen pois saalistajia. == Ravinto == Lähinnä selkärangattomat eläimet, myös pikkunisäkkäät, sammakkoeläimet ja matelijat. == Lähteet == Zico e filhotes 2.jpg|Preeriapöllöjä Luokka:Minervanpöllöt
Silmäripset

Silmäripset ovat silmäluomien reunoissa kasvavat karvarivistöt. Silmäripset kasvavat sekä yläluomessa että alaluomessa ja niitä kutsutaan ylä- ja alaripsiksi. Yläripset ovat pidemmät kuin alaripset. Silmäripsien tehtävänä on suojata silmiä ja vähentää silmien kuivumista. Silmäripset on monilla nisäkkäillä kuten ihmisellä sekä joillain linnuilla kuten strutsilla, mutta ei matelijoilla. Ripset kasvavat yleensä koko eliniän. Ihmisten ripsiä meikataan ja pidennetään keinotekoisesti. Eräät sairaudet voivat aiheuttaa ongelmia ripsien kasvulle. == Tehtävät == Silmäripsien avulla voi havaita silmän lähelle joutuneet roskat, hyönteiset ja muut haitalliset asiat, jotta silmät voi nopeasti suojata sulkemalla ne. Silmäripset estävät myös silmiä kuivumasta vähentämällä ilmavirtaa silmän ympärillä ja estämällä haihtumista. Ihmisen ja muiden nisäkkäiden silmäripset ovat siitä syystä pituudeltaan tarkalleen 1/3 silmän leveydestä – sitä pitemmät tai lyhyemmät ripset eivät ole yhtä tehokkaita ilmavirran pienentämisessä ja pölyn torjumisessa. == Kasvu == Ihmisen silmäripsen elinkaaressa on kolme vaihetta, kuten muillakin karvoilla, mutta sen kasvukausi on suhteellisen lyhyt. Uusi ripsi kasvaa karvatupesta aluksi 30–45 päivän ajan. Sen jälkeen sen kasvu loppuu 2–3 viikon välivaiheen aikana. Ripsi pysyy tiukasti kiinni vielä noin 100 päivän ajan ennen löystymistä ja putoamista. Sen jälkeen sen tilalle kasvaa uusi ripsi. Silmäripsiä kasvattava solukko ei reagoi useimpiin mieshormoneihin eikä näin olen puberteetti-iällä ole vaikutusta ripsien kasvuun eikä väriin. == Sairauksia == Luomenreunan tulehdus eli blefariitti saattaa aiheuttaa silmäripsien putoamista ja kasvun heikkenemistä. Sairaus liittyy usein atopiataipumukseen. Monet vakavat infektiotaudit, sisäerityshäiriöt, pahanlaatuiset kasvaimet, vammat ja myrkytykset sekä psykiatriset häiriöt ovat mahdollisia syitä sekä silmäripsien että kulmakarvojen täydelliseen puuttumiseen eli madaroosiin. == Kauneudenhoidossa == Silmäripsiä voidaan tummentaa ja tuuhentaa kauneudenhoitotuotteilla kuten ripsivärillä, ja niitä voidaan käsitellä kestovärjäyksellä tai ripsentaivuttimella. Pientä ripsiharjaa käytetään ripsivärin levittämiseen tasaisesti ja ripsien pitämiseksi erossa toisistaan. Toisinaan käytetään myös tekoripsiä, jotka liimataan omien ripsien tyveen. Tekoripsiä käytettiin Englannin yläluokan keskuudessa jo 1860-luvulla. == Lähteet == Luokka:59 Eläintiede Luokka:Kasvojen karvoitus Luokka:Silmät
Rosvohaukka

Rosvohaukka (Polyboroides typus) on afrikkalainen petolintu. == Koko ja ulkonäkö == Höyhenpeite on yleiskuvaltaan harmaa. Alapuoli mustan ja valkean juovikas. Naama on keltainen ja höyhenetön ja jalat ovat pitkät ja keltaiset. Siivet ovat leveät ja harmaat, isojen mustien täplien kirjavoimat. Pituus 65–100 cm Siipiväli 160 cm Paino 555–950 g == Levinneisyys == Saharan eteläpuolinen Afrikka. == Elinympäristö == Trooppisten metsien reunamat ja puustoiset savannit. == Lisääntyminen == Emo munii 1–3 munaa, joita haudotaan 5 viikkoa. == Ravinto == Pienet nisäkkäät, liskot, linnut ja öljypalmun pähkinät. Nimensä mukaisesti se ryövää kutojien ja pääskyjen pesistä poikasia. == Lähteet == Luokka:Haukat
Tuomari Nurmio ja Köyhien ystävät

Tuomari Nurmio ja Köyhien ystävät oli suomalainen rock-yhtye, joka toimi 1970-luvun lopussa. Yhtyeen hajoamisen jälkeen sen jäsenet Tuomari Nurmiota lukuun ottamatta perustivat Agents-yhtyeen, joka toimii yhä. Tuomari Nurmio julkaisi ensimmäisen singlensä vuonna 1979 Orpojen tuki -studioryhmän kanssa. Hän saavutti kappaleensa Valo Yössä avulla julkisuutta ja etsi nyt itselleen yhtyettä. Dave Lindholm kuuli tämän ja esitteli Nurmiolle silloisen roudarinsa Esa Pulliaisen, jonka tiesi taitavaksi kitaristiksi. Nurmio ja Pulliainen lyöttäytyivät yhteen. He löysivät rumpaliksi Takasen ja basistiksi Etholénin, jolloin bändi oli valmis ja sai nimekseen Köyhien Ystävät. Yhtyeen ainoa studioalbumi Kohdusta hautaan julkaistiin vuonna 1979. Se koostuu pääosin Nurmion sävellyksistä tai suomennoksista. Albumi menestyi hyvin, ja sen jälkeen lähdettiin kiertämään Suomea. Pian yhtye hajosi kuitenkin musiikillisiin erimielisyyksiin. Nurmio etsi uudet soittajat ympärilleen ja perusti Viides kolonna -yhtyeen, joka edusti hänen uutta, kokeilevaa linjaansa. Loput jäsenet perustivat Pulliaisen johdolla Agents- rautalankayhtyeen. == Kokoonpano == * Tuomari Nurmio – laulu, kitara * Esa Pulliainen – kitara * Hans Etholén – basso * Juha Takanen – rummut == Julkaisut == * Kohdusta hautaan (1979) == Lähteet == * Luokka:Suomalaiset rautalankayhtyeet Luokka:Agents Luokka:Tuomari Nurmio
Recife

Recife on Pernambucon osavaltion pääkaupunki Brasiliassa. Kaupungin asukasluku oli noin 1,64 miljoonaa vuoden 2018 arvioiden mukaan, kun vuoden 2010 väestönlaskennassa asukkaita oli 1,54 miljoonaa. Kaupunki sijaitsee Atlantin valtameren rannikolla. Kaupungin siluettia hallitsevat tornitalot. Yksi kaupungin tärkeimmistä nähtävyyksistä on orjien aikoinaan Afrikasta tuoma ja istuttama yli 500-vuotias valtava apinanleipäpuu kuvernöörin palatsin puistossa. == Maantiede == Refice sijaitsee Pernambucon osavaltiossa Brasilian itäosissa Atlantin valtameren rannikolla. Kaupunki on rakennettu Capibaribe- ja Beberibe-jokien yhtymäkohtaan. Sitä on kutsuttu "Brasilian Venetsiaksi", sillä monet vesialueet jakavat kaupunkia. Useat sillat yhdistävät kaupunginosia. === Ilmasto === Recifessa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan monsuuni-ilmasto. Vuoden keskilämpötila on noin 26 °C ja keskimääräinen sademäärä 1 800 millimetriä. Tammikuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 27 °C. Viilein kuukausi on heinäkuu, jolloin keskilämpötila on noin 24 °C. Sateisin kuukausi on kesäkuu, jolloin sataa keskimäärin noin 290 millimetriä. Marraskuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 35 millimetriä. == Historia == Portugalilaiset perustivat Recifen vuonna 1537. Se oli alun perin Olindan kaupungin esikaupunkialue, jossa toimi tuonti- ja vientisatama. Vuonna 1630 Alankomaat valtasi kaupungin, ja piti sitä hallinnassaan 24 vuoden ajan. Vanhaa hollantilaista rakennuskantaa on vielä nähtävissä vanhankaupungin alueelta. == Talous == Recifen talous on kasvanut erityisesti 1960-luvulta lähtien. Esimerkiksi vähittäiskauppa on kasvanut voimakkaasti väestön lisääntyessä. Kaupungissa toimii myös useita sekä kotimaisia että ulkomaisia pankkiyrityksiä. Maantiet, rautatiet ja merireitit yhdistävät Recifen maan muiden osien kanssa. Kaupungissa on oma lentokenttä, jonka kautta kulkee maan sisäisiä ja kansainvälisiä lentoja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Pernambucon kunnat Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit Luokka:Brasilian osavaltioiden pääkaupungit
Juha Jokinen (rumpali)

Juha Jokinen (s. 25. huhtikuuta 1971 Pori) on suomalainen rumpali. Jokisen yhtyeitä ovat olleet muun muassa Merkattu Maa, Dingo, Jano, Julkisivu, Haven ja Flying Slipper. Hän on musisoinut myös yhtyeissä Stresszone ja Boycott, jota luotsaa Tommi Läntinen. Nykyään Jokinen toimii melkoista suosiota osakseen saaneessa yhtyeessä nimeltä Remix. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Remixyhtye.fi Luokka:Suomalaiset rockrumpalit Luokka:Dingon jäsenet Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sami Välimäki

Sami Välimäki (s. 12. huhtikuuta 1971 Harjavalta) on suomalainen muusikko. Hän on vaikuttanut muun muassa yhtyeissä Dingo, Merkattu Maa, Nuoret Vihaiset Miehet ja Julkisivu. Parhaiten hänet tunnetaan Merkatun Maan kosketinsoittajana. Nykyinen yhtye on nimeltään Maya. Luokka:Suomalaiset kosketinsoittajat Luokka:Dingon jäsenet Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kašubi

Kašubi (omakielinen nimi: Kaszëbsczi jãzëk) on kašubien puhuma slaavilainen kieli. Kašubia on aiemmin pidetty puolan murteena, mutta sittemmin sen on katsottu olevan oma kielensä. Kašubiin on omaksuttu vaikutteita saksan kielestä. Nykyään useimmat tutkijat pitävät sitä omana kielenään ja se luetaan länsislaavilaisiin kieliin puolan, tšekin, slovakin ja sorbin sekä jo hävinneen polabin kielen kanssa. Yksi tunnettu kašubi on Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja ja Puolan pääministeri Donald Tusk. == Puhujamäärä ja status == Vuonna 2010 sitä puhuu äidinkielenään noin 53 000 henkilöä erityisesti Luoteis-Puolassa (Pommerissa). Kieli on tunnustettu vähemmistökieleksi Puolassa ja se on puhujamäärällä mitattuna maan puhutuin vähemmistökieli. Puolan lisäksi kašubinkielisiä yhteisöjä on myös Saksassa, Yhdysvalloissa ja Kanadassa. == Kirjakieli ja historia == Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Uusi testamentti on käännetty kašubiksi vuonna 1995. Ensimmäinen kašubinkielinen kirja, Duchowne piesnie, julkaistiin 1586. Ensimmäinen kielioppi julkaistiin 1879. 1800-luvun puolivälissä kašubeja muutti myös suurissa määrin Pohjois-Amerikaan. Osa näistäkin yhteisöistä joutui puolalaistamistoimien kohteeksi, kun esim. yhteisön pappi oli puolankielinen. Vuonna 1956 perustettu Zrzeszenie Kaszubskie -yhdistys pyrkii edistämään kašubinkielistä kulttuuria. Vuonna 2005 kašubi sai alueellisen kielen aseman Pommerissa. Gdańskin yliopistossa on mahdollista opiskella kašubin filologiaa kandidaatin tasolla. Kielialueella toimii myös jonkin verran kašubinkielistä mediaa. == Fonologia == === Konsonantit === Labiaali Dentaali Alveolaari Palataali Velaari Nasaali m n ɲ Klusiili b d g Affrikaatta dz dʒ Frikatiivi v z ʒ x Lateraali l Tremulantti r Puolivokaali w j Lähde: === Vokaalit === Etinen Keskinen Takainen Suppea i ɨ u Puolisuppea e ə o Puoliavoin ɛ ɔ Avoin a Vokaalit [a], [ɛ], [o] ja [u] voivat esiintyä myös nasaalisina. Lähde: == Kielioppi ja sanasto == Lukusanat 1–10 kašubiksi: 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 jeden dwa trzë sztërë piãc szesc sétmë òsmë dzëwiãc dzésãc ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Puolan kielet Luokka:Lehiittiset kielet
Kašubit

Kašubit (kašubiksi Kaszëbi, puolaksi Kaszubi) ovat Puolassa asuva etninen ryhmä. He kuuluvat slaavilaisiin kansoihin. Puolan vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 53 000 kašubia puhuu äidinkielenään kašubia, joka eri kielitieteilijöiden mukaan on joko oma kielensä tai puolan kielen murre. Tunnettuihin kašubeihin kuuluvat muun muassa historioitsija Gerard Labuda (s. 1916), Puolan pääministeri ja entinen Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja Donald Tusk ja arkkipiispa Henryk Muszyński. Kirjailija Günter Grassilla on kašubisukujuuria. ==Historia== Kašubit polveutuvat slaaveista, jotka tulivat nykyisen Pommerin alueelle kansainvaellusaikana. Läntisimmät slaavit sulautuivat lopulta alueen saksalaisiin, mutta idemmässä he säilyttivät slaavilaisen identiteettinsä. Vaikka kašubista alkoi kehittyä puolasta eroava kieli ja alueen hallitsijat olivat saksankielisiä, säilyivät kirkonmenot kašubien asuttamilla alueilla puolankielisinä. 1800-luvulla kašubien keskuudessa alkoi muodostua voimakkaampi kansallinen identiteetti, missä tärkeänä vaikuttajana toimi Florian Ceynowa. Jotkin kašubit tosin vastustivat ajatusta kašubeista puolalaisista erillisenä kansana. 1900-luvun alussa Preussi aloitti Kulturkampfin eli kulttuuritaistelun katolista kirkkoa vastaan. Toimenpiteisiin kuului katolisten vähemmistöjen saksalaistaminen. Saksalaistaminen onnistuikin joillakin alueilla, mutta ei kovin laajalti. Natsi-Saksan aikana kašubit nähtiin puolalaistuneina saksalaisina, joissa oli potentiaalia saksalaistumiseen, toisin kuin puolalaisissa, joita pidettiin alempana kansanaBieżące wiadomości : Musieliśmy się ukrywać. Puolan kommunistisen hallituksen aikana virallinen hallinto suosi Puolan kansan yhtenäisyyttä ja kašubeja kansana vähäteltiin. ==Nykypäivä== Vuodesta 2005 lähtien kašubin on voinut suorittaa maturana yliopistossa. Lisäksi vuodesta 2005 kašubi on ollut ainoana Puolassa puhuttuna kielenä virallisesti alueellinen vähemmistökieli. Muutamissa kylissä Kašubian alueella opetetaan kouluissa kašubia. ==Kašubit muualla== Vuonna 1858 joukko kašubeja muutti Kanadan Ontarioon ja perusti Wilno-nimisen siirtokunnan. Chicagon St. Josaphatin kaupunginosa on kašubilaisten siirtolaisten vuonna 1884 perustama. Wisconsinissa, Jones Islandissa, oli kašubien kalastajakylä vuoteen 1940 asti, jolloin heidät häädettiin, koska he eivät omistaneet asuttamaansa maata. Nykyisin paikalla on puisto nimeltä Kaszube's Park.A small patch of green where land and water meet ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *
Juha Jokinen

Juha Jokinen on seuraavien henkilöiden nimi: * Juha Jokinen (s. 1971), porilainen muusikko * Juha Jokinen (1937–2023), suomalainen urheiluselostaja * Juha Jokinen (s. 1967), suomalainen raviselostaja * Juha Jokinen (s. 1987), suomalainen salibandymaalivahti.
Sielunvihollinen

Sielunvihollinen voi tarkoittaa seuraavia: * Saatana, juutalaisuuden ja siitä johdettujen uskontojen pahuuden henkilöitymä * Sielunvihollinen, suomalainen yhtye * Sielunvihollinen, Förgjordin albumi vuodelta 2012
Kaiken teoria

Kaiken teoria on teoreettisen fysiikan etsimä teoria, jonka ajatellaan selittävän ja yhdistävän kaikki fysikaaliset ilmiöt. Teoria kattaisi kaikki neljä perusvuorovaikutusta eli gravitaation, sähkömagneettisen vuorovaikutuksen, vahvan vuorovaikutuksen ja heikon vuorovaikutuksen. Nämä on gravitaatiota lukuun ottamatta onnistuttu yhdistämään hiukkasfysiikan standardimallissa. Kaiken teoriaa on etsitty vuosikymmeniä. Albert Einstein oli ensimmäinen, joka otti tehtäväkseen teorian kehittämisen. Hän piti suurimpana haasteena kehittämänsä yleisen suhteellisuusteorian ja sähkömagnetismin yhdistämistä. Nykyfysiikalle päänvaivaa tuottavat kvanttimekaniikan ja yleisen suhteellisuusteorian toisistaan poikkeavat selitykset maailmankaikkeudesta. Kaikki fyysikot eivät edes pidä varmana, että perusteita yksittäiselle kaiken selittävälle teorialle ylipäänsä olisi olemassa. Ehdokkaita kaiken teorian pohjaksi ovat muiden muassa supersäieteorian eri muunnelmat sekä ajatus, jonka mukaan kaikkeudessa on muitakin ulottuvuuksia kuin nykyään tunnetut kolme tilaulottuvuutta ja yksi aikaulottuvuus. == Katso myös == * Universaalien ongelma * René Descartes (1596–1650), jonka tavoitteena oli kehittää täysin uusi tiede, eräänlainen oman aikansa "kaiken teoria". == Aiheesta muualla == * Tammisalo, Osmo: Unelma tiedon ykseydestä. Helsingin Sanomat 15.12.2001. Luokka:Maailmankaikkeus Luokka:Teoreettinen fysiikka
Porirock

Porirock on yleisnimitys porilaisten rockmuusikoiden tekemälle musiikille. Käsite yhdistetään varsinkin 1980-lukuun, jolloin porirock oli suosionsa huipulla. Silloisen porirockin menestykseen viitataan myös käsitteillä Pori- ilmiö ja porimania. Tunnetuimpia porirockin esittäjiä 1980-luvulla olivat Dingo, Mamba ja Yö, joiden toiminta on jatkunut myöhemminkin. 1990-luvulla uudet porirockyhtyeet eivät enää saaneet yhtä suurta mainetta. Tämän vaiheen yhtyeitä olivat esimerkiksi Kersantti Wessman, Merkattu Maa ja Nuoret Vihaiset Miehet. Porirockin uusi aalto 2000-luvulla on musiikillisesti täysin erilaista kuin aikaisempi. 2000-luvun tunnetuimmat porilaisyhtyeet ovat keskittyneet kokeellisen ja usein instrumentaalisen musiikin esittämiseen. Tämän suuntauksen tunnetuimpia nimiä ovat Circle (aloittanut jo 1990-luvulla), Kuusumun Profeetta ja Magyar Posse. == Tunnettuja porilaisia rockyhtyeitä ja -sooloartisteja == * Aika * Appendix * Baby Sweetcorn * Circle * Deep Turtle * Disco Ensemble * Dingo (Jarkko Eve, Pertti Neumann) * Doora * Tommy Huovinen * Iku * Iskias * Kuusumun Profeetta * Magyar Posse * Mamba * Manboy * Merkattu Maa * Nuoret Vihaiset Miehet * Revitty Harso * Yö (Jussi Hakulinen, Olli Lindholm) == Katso myös == * Manserock * RELMU ==Aiheesta muualla== * Ylen Elävä arkisto: Porirock Luokka:Porin musiikki