EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Kokkolan maaseurakunta

Kokkolan maaseurakunta on entinen Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimi vuosina 1541–1966. Seurakunnasta käytettiin historian aikana myös nimitystä Kokkolan emäseurakunta. Kokkolan maaseurakunta toimi Kokkolan maalaiskunnassa eli Kaarlelassa. Kokkolan emäseurakunta eli Karleby församling on alkujaan ollut Pedersören seurakunnan kappeli. Se mainitaan itsenäisenä seurakuntana vuonna 1541. Uudenkaarlepyyn perustamisen jälkeen 1607 seurakunnan nimeksi tuli Gamla Karleby. Seurakunnan alueelle perustettiin Kokkolan kaupunki vuonna 1620 ja emäseurakunta toimi myös kaupungin alueella. Tosin kaupungilla oli omat kirkonkirjansa ja kappalaisensa vuodesta 1657 lähtien. Kokkolan kaupunkiseurakunta erotettiin emäseurakunnasta vuonna 1918, jolloin siitä tuli maaseurakunta. Kaupunkiseurakunnan nimi ruotsiksi oli Gamlakarleby ja maaseurakunnan Karleby. Kokkolan emäseurakunnasta ovat itsenäistyneet Lohtajan seurakunta vuonna 1575, Kälviän seurakunta vuonna 1639, Vetelin seurakunta vuonna 1860 ja siihen kuuluneet Halsuan ja Perhon rukoushuonekunnat, Kaustisen seurakunta vuonna 1866, sekä Alavetelin seurakunta vuonna 1894. Kokkolan maaseurakunta jaettiin vuonna 1966 Kaarlelan suomalaiseen ja Kaarlelan ruotsalaiseen seurakuntaan, jotka on sittemmin yhdistetty Kokkolan vastaaviin seurakuntiin. == Papisto == === Kirkkoherrat === * Nicolaus Galle * 1554: Karl * 1563–1564: Erich * 1566–1568: Håkan Laurentii * 1569–1580: Olaus Nicolai * 1582–1620: Carolus Erici Sursill * 1622–1637: Jaakko Matthiae Skepperus * 1637–1654: Eerik Nicolai Galle * 1655–1672: Eerik Matthiae Falander * 1673–1693: Isaacus Erici Falander * 1693–1694: Andreas Petraeus * 1694–1702: Jaakko Westzynthius * 1703–1720: Jaakko Falander * 1720–1735: Antti Kiemmer * 1735–1743: Karl Gustaf Werander * 1746–1766: Jakob Chydenius * 1767–1769: Johan Haartman * 1770–1803: Anders Chydenius ** 1803–1806: vt. Fredrik Juvelius * 1806–1814: Fredrik Stenhagen * 1817–1837: Karl Johan Nordling * 1840–1854: Simon Wilhelm Appelgren * 1857–1868: Abraham Vilhelm Chydenius * 1872–1881: Ture Birger Wegelius * 1883–1886: Johan Holmberg * 1890–1894: Karl August Finelius * 1895–1915: Edvard Johansson * 1919–1930: Fredrik William Neunstedt * 1930–1935: Paul Krokfors * 1935–1964: Tor Krook == Katso myös == * Uskonto Kokkolassa * Uskonto Keski-Pohjanmaalla == Lähteet == Luokka:Kaarlela Luokka:Kokkolan seurakunnat Luokka:Suomen entiset evankelis-luterilaiset seurakunnat
Lestijärven seurakunta

Lestijärven seurakunta oli vuosina 1906–2006 Lestijärvellä toiminut evankelis- luterilainen seurakunta. Seurakunta perustettiin keskiajalla omana rukoushuonekuntanaan ja oman papin Lestijärvi sai 1787. Vuonna 1859 seurakunnasta tuli Toholammin kappeli ja oma emäseurakunta 1906. Kanalan kylä siirrettiin Halsuaan vuonna 1865. Lestijärvellä oli 1500-luvulla Änäkkälän maille rakennettu kappeli. == Papisto == === Kirkkoherrat === * 1910–1941: Frans Eero Sola * 1943–1946: Alpo Mustonen * 1947–1954: Arvi Sorri * 1954–1957: Nestori Puranen * 1965–1969: Leo Karkia * 1969–1980: Jorma Niinikoski * 1980–1986: Arto Raumala * 1987–1990: Juhani Kapiainen * 1991–2006: Per-Olof Moberg == Katso myös == * Uskonto Keski-Pohjanmaalla == Lähteet == Seurakunta Luokka:Suomen entiset evankelis-luterilaiset seurakunnat
Lehtimäen seurakunta

Lehtimäen seurakunta oli vuosina 1904–2009 Lehtimäellä toiminut evankelis- luterilainen seurakunta. Seurakunta muodostettiin Alajärven kappelin saarnahuonekunnaksi vuonna 1799. Seurakunnasta tuli Alajärven kappeli vuonna 1859 ja itsenäinen kirkkoherrakunta 1904. == Papisto == === Kirkkoherrat === * 1918–1923: kirkkoherra Kaarlo Mattila * 1935–1937: kirkkoherra Frithiof Johannes Pennanen * 1938–1956: kirkkoherra Tauno Kaarlo Vartia * 1959-1965: kirkkoherra Kaleva Johannes Ihamäki * 1965–1968: kirkkoherra Vilho Olavi Hakala * 1968–1969: vt. kirkkoherra Teuvo Veikkola * 1970–1971: kirkkoherra Jorma Leo Arstu * 1971–1974: kirkkoherra Raimo Mäki * 1974–1977: kirkkoherra Timo V. Mäkinen * 1979–?: kirkkoherra Pertti Haapanen * kirkkoherra Pentti Kriikku == Lähteet == Luokka:Lehtimäki Luokka:Alajärven seurakunnat Luokka:Lapuan hiippakunnan entiset seurakunnat
Töysän seurakunta

Töysän seurakunta oli vuosina 1896–2013 Töysässä toiminut evankelis- luterilainen seurakunta. Töysän seurakunta perustettiin alkujaan Alavuteen kuuluvaksi saarnahuonekunnaksi 1798 ja oman papin Töysä sai vuonna 1800. Töysästä tuli itsenäinen kirkkokunta 1896 mutta käytännössä tämä toteutui vasta 1926. == Herätysliikkeet == Töysän seurakunta kuuluu muun Etelä- Pohjanmaan tavoin evankelisen herätysliikkeen selvään tukialueeseen. Töysä kuuluu maakunnan itäosan epäyhtenäiseen kannatusalueeseen. == Papisto == === Kirkkoherrat === * 1926–1958: kirkkoherra Väinö Johannes Tuomola * 1959–1966: kirkkoherra Pekka Verner Lavaste * 1968–1970: kirkkoherra Risto Pekka Ahva * 1970–1974: kirkkoherra Teuvo Veikkola * 1974: vt. kirkkoherra Erkki Väänänen * 1975–1981: kirkkoherra Kari Antti Aukusti Pokela * 1981–?: kirkkoherra Pauli Pasi Kaivosoja == Lähteet == Luokka:Töysä Luokka:Alavuden seurakunnat Luokka:Lapuan hiippakunnan entiset seurakunnat
Jurvan seurakunta

Jurvan seurakunta oli vuosina 1859–2009 Jurvassa toiminut evankelis- luterilainen seurakunta. Jurvan seurakunta kuului alkujaan Laihian emäseurakuntaan ja seurakunta mainitaan rukoushuonekuntana jo 1734. Jurvasta muodostettiin kappeli 1773 ja emäseurakunta 1859. == Herätysliikkeet == Jurvan seurakunta kuuluu muun Seinäjoen eteläisen ja läntisen alueen tavoin voimakkaaseen ja yhtenäiseen evankelisen herätysliikkeen tukialueeseen. == Papisto == === Kirkkoherrat === * 1865–1872: kirkkoherra Oskar Vilhelm Forsman * 1872–1887: kirkkoherra Jakob Cederberg * 1888–1902: kirkkoherra Oskar Forsman * 1902–1903: vt. kirkkoherra Aukusti Oravala * 1903–1911: kirkkoherra Emil Johannes Lindberg * 1912–1919: kirkkoherra Kustaa Evert Koskimies * 1920–1946: kirkkoherra Johan Väinö Kustaa Wahervuori * 1948–?: kirkkoherra Uuno Albert Kahra * 2002–2005: kirkkoherra Anssi Joutsenlahti == Katso myös == * Jurvan baptistiseurakunta * Jurvan helluntaiseurakunta == Lähteet == Luokka:Jurva Luokka:Kurikan seurakunnat Luokka:Lapuan hiippakunnan entiset seurakunnat
Atselaiinihappo

Atselaiinihappo (C9H16O4) on dikarboksyylihappoihin eli kahdenarvoisiin karboksyylihappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää monomeerinä polyestereiden ja -amidien valmistuksessa ja aknen hoidossa. ==Ominaisuudet, valmistus ja käyttö== Huoneenlämpötilassa atselaiinihappo on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee vain niukasti veteen, kohtalaisesti dietyylieetteriin ja hyvin etanoliin tai bentseeniin. Atselaiinihappo on kahdenarvoinen heikko happo ja sen happovakioiden arvot ovat 2,88·10−5 ja 3,86·10−6.Robert W. Johnson, Charles M. Pollock & Robert R. Cantrell: Dicarboxylic Acids, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2010. Atselaiinihapon valmistus perustuu enimmäkseen oleiinihapon hapetukseen. Hapettimina on käytetty muun muassa kromihappoa tai kaliumpermanganaattia, mutta 1950-luvulta lähtien suosituin suuren mittakaavan menetelmä on ollut otsonolyysi. Reaktio tapahtuu noin 100 °C:n lämpötilassa ja katalyyttinä voidaan käyttää mangaaniyhdisteitä. Myös muita atselaiinihapon valmistusmenetelmiä on, mutta niiden merkitys on vähäinen. Atselaiinihaposta valmistetaan muun muassa voiteluaineina ja muovinpehmentiminä käytettäviä estereitä, liimoina käytettäviä polyestereitä ja kalvoina ja kuituina käytettäviä polyamideja kuten Nylon 6,9:ää. Atselaiinihappoa käytetään aknen hoidossa sen antibakteeristen, tulehdusta estävien ja ihohuokosia avaavien ominaisuuksien vuoksi. Atselaiinihapon ATC- koodi on D10AX03. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus (Fimea): ATC-luokitus * PubChem: Azelaic acid * DrugBank: Azelaic acid * Human Metabolome Database (HMDB): Azelaic acid * Food Component Database (FooDB): Azelaic acid * Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Azelaic acid * PheroBase: Semiochemical - azelaic acid * Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Azelaic-acid Luokka:Dikarboksyylihapot
Radioplayer

Radioplyer on kansainvälinen radiosoitin. Sovellukseen on asetettu kaikkien ilmaisten suomalaisten radiokanavien tiedot ja nettilähetysten URL-osoitteet, joista sovellus lähetykset toistaa. Sovellus on saatavilla Android-, iOS- ja Web-alustoille. Keväällä 2023 Radioplayer korvasi Radiot.fin. == Lista palvelussa olevista kanavista == * Aito Iskelmä * Auran Aallot * Basso * Classic Hits * Easy Hits * Groove FM * Helmiradio * HitMix * Iskelmä ** Iskelmä ** Iskelmä Forssa ** Iskelmä Janne ** Iskelmä Sastamala * Järviradio * Kantriradio * Karjalainen Syke * Kasari * Kiakkoradio Ilves * Kiakkoradio Tappara * Kuhan.fm * Loop * Mökkiradio * NRJ * Radio 957 * Radio City ** Radio City ** Radio City Hämeenlinna * Radio Classic * Radio Dei * Radio Helsinki * Radio Kaleva * Radio Keskisuomalainen * Radio Mega Oulu * Radio Musa * Radio Nostalgia * Radio Nova * Radio Patmos * Radio Pooki * Radio Pori * Radio Ramona * Radio Rock * Radio Sandels * Radio SUN * Radio Suomipop * Radio Tempo * Radio Vaasa * Radio Voima * Roll FM * Savon Aallot * Sea FM Radio * SuomiRock * SuomiRäp * Top51 * Yle Klassinen * Yle Puhe * Yle Radio 1 * Yle Radio Suomi ** Helsinki ** Hämeenlinna ** Joensuu ** Jyväskylä ** Kajaani ** Kemi ** Kokkola ** Kotka ** Kuopio ** Lahti ** Lappeenranta ** Mikkeli ** Oulu ** Pori ** Rovaniemi ** Seinäjoki ** Tampere ** Turku ** Vaasa * Yle Sámi Radio * Yle Vega ** Huvudstadsregionen ** Västnyland ** Åboland ** Österbotten ** Östnyland * Yle X3M * YleX == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Radioplayer.fi Luokka:Suomalaiset verkkosivustot Luokka:Internet-radio Luokka:Android-sovellukset Luokka:IOS-sovellukset
Ermonela Jaho

Ermonela Jaho (s. 1974Marcus Tanner, Albania’s Jaho Wins International Opera Prize Balkan Insight 16.5.2016, viitattu 6.2.2023) on albanialainen oopperalaulaja, joka on äänialaltaan sopraano.Rebecca Schmid, Ermonela Jaho ‘Can Sing Your Music’ The New York Times 2.7.2022, viitattu 6.2.2023 Jaho varttui Albaniassa ja muutti vuonna 1993 Italiaan, jossa oli kymmenen vuoden ajan. Hän tuli teini-ikäisenä sopraano Katia Ricciarellin valitsemaksi tämän akatemian opiskelijaksi Mantuaan. Sittemmin hän opiskeli Valerio Paperin johdolla Rooman Accademia Nazionale di Santa Ceciliassa ja sai valmennusta myös basso Paolo Montarsololta. Jaho sai ensimmäisen kokemuksensa elävästä oopperasta nähdessään Giuseppe Verdin La traviatan esityksen Tiranassa 14-vuotiaana. Sittemmin hän on usein esiintynyt Violettan roolissa La traviatassa. Jaho on saavuttanut suosiota Atlantin valtameren molemmilla puolilla esiintymisistään etenkin Verdin oopperoissa ja verismin säveltäjien, kuten Giacomo Puccinin, Ruggero Leoncavallon, Pietro Mascagnin ja Francesco Cilean teoksissa. Hän on esiintynyt myös ranskankielisissä oopperoissa, kuten Jules Massenet'n Thaïsissa. Jaho asettui New Yorkiin Yhdysvaltoihin vuonna 2003. Hän teki ensimmäisen esiintymisensä Metropolitan-oopperassa Violettan roolissa La traviatassa vuonna 2008.Ermonela Jaho Metropolitan Opera, viitattu 6.2.2023 Vuonna 2011 Jaho saavutti huomattavan menestyksen esiintymällä Puccinin Suor Angelican nimiroolissa Lontoon Royal Opera Housessa. Hän on esiintynyt myös muun muassa Wienin valtionoopperassa, Baijerin osavaltionoopperassa, Pariisin oopperassa, Berliinin Staatsoper Unter den Lindenissä, Madridin Teatro Realissa, Lyonin kansallisoopperassa ja Marseillen oopperassa. Jaho on pitänyt vuodesta 2012 mestarikursseja Albaniassa ja lisäksi esimerkiksi Lontoossa, Pariisissa sekä Sydneyssa. Hänen levytystensä joukossa on Antonio Pappanon johtama Puccinin Turandotin äänitys Warner Classics -levymerkille. Jaho on ollut myös mukana äänittämässä Opera Raralle harvemmin kuultuja oopperoita Zazà vuonna 2016 ja Le Villi vuonna 2019.Ermonela Jaho AllMusic, viitattu 6.2.2023 == Lähteet == Luokka:Albanialaiset oopperalaulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Staria

Staria Oyj on kansainvälisesti toimiva suomalainen tietojärjestelmä- ja talouspalveluyhtiö, jonka palveluihin kuuluvat paikalliset ja kansainväliset tietojärjestelmä-, talous-, ja palkkaratkaisut sekä asiantuntijapalvelut. Staria Oyj:llä on tytäryhtiöt Ruotsissa, Norjassa, Virossa ja Tšekissä, minkä lisäksi yrityksen kansainväliset talouspalvelut kattavat yli 40 maata. Vuonna 2022 yrityksen liikevaihto oli 37,4 miljoonaa euroa (+30% kasvu) ja henkilöstöä oli yli 400. == Historia == Staria Oyj on perustettu vuonna 2003 Juha Tommilan ja Mikko Saaren toimesta. Vuonna 2020 pääomasijoitusyhtiö Vaaka Partners osti Stariasta osake-enemmistön. Syksyllä 2021 Starian silloisen toimitusjohtajan Juha Tommilan seuraajaksi nimitettiin Artti Aurasmaa. Vuonna 2022 Staria osti Business Intelligence -palveluihin keskittyneen ohjelmisto- ja palveluyritys Visionbay Solutions Oy:n. Vuonna 2023 tapahtui yrityksen historiassa toinen merkittävä yrityskauppa, kun Staria osti ruotsalaisen NetSuite-liiketoimintaan keskittyneen tietotekniikka- ja palveluyrityksen Suitespot AB:n. == Palvelut == Starian palveluihin kuuluvat paikalliset ja kansainväliset tietojärjestelmä-, talous-, ja palkkapalvelut sekä asiantuntijapalvelut. Staria on Suomen ensimmäinen Oracle NetSuite -kumppani, joka aloitti NetSuite-liiketoiminnan vuonna 2013. Liiketoiminta-alustan käyttöönottoprojektien, konsultoinnin ja jatkuvien palveluiden lisäksi Staria on erikoistunut Oracle NetSuiteen liittyvien SuiteAppien ja oheisjärjestelmien kehitykseen. Staria on myös Pohjoismaiden palkituin Oracle NetSuite -kumppani. Talouspalveluita Staria tarjoaa yli 40 maahan ONE STOP® -toimitusmalliin perustuen. Kotimaassa Staria tuottaa sähköisiä taloushallintopalveluja Visma Solutionsin taloushallinto-ohjelmisto Netvisorilla ja on Visman virallinen yhteistyökumppani. === Asiakkaat === Staria keskittyy palvelemaan etenkin kansainvälisiä kasvuyrityksiä, yrityksen missio on auttaa kasvuyrityksiä kehittymään kansainvälisen tason supertähdiksi. Yrityksen asiakkaisiin kuuluu monia yksisarvis- ja kasvuyrityksiä. Suomessa yritys on erikoistunut mm. ravintoloiden ja franchising-ketjujen talous- ja palkkapalveluiden tuottamiseen. == Staria työnantajana == Staria on Future Workplaces -sertifioitu työnantaja. Sertifikaatin ansaitsevat yritykset, joilla on yrityskulttuuri johtajuuden ytimessä, mikä näkyy yrityksessä erinomaisena työntekijäkokemuksena ja poikkeuksellisen korkeina Siqni-henkilöstökyselyn pisteinä. Sertifikaatin myöntää The Significant Company Oy. Staria on Taloushallintoliiton auktorisoima tilitoimisto. Suomen Taloushallintoliitto ry:n hallitus auktorisoi kaudella 2017-2018 yhteensä 28 taloushallinnon palveluita tarjoavaa yritystä, joista Staria auktorisoitiin ensimmäisenä palvelukeskuksena. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Starian kotisivut Vaaka Partners Pääomasijoittajat Luokka:Suomalaiset ohjelmistoyritykset Luokka:Pilvipalvelut
Seututie 588

Seututie 588 on Pohjois-Savon maakunnassa Iisalmen kaupungissa kulkeva seututie, joka kulkee Pihlajaharjun kaupunginosasta valtatien 27 ja Iisalmen pohjoisen sisääntuloväylän (Koljonvirrantie) risteyksestä Soinlahden kylään valtatielle 5. Tie on osa valtatie 5:n vanhaa linjausta. Valtatien linjaus muuttui vuonna 1997, kun Iisalmen ohitustie valmistui. Nykyään seututie toimii valtatien rinnakkaistienä. Aiemmin seututie 588 alkoi Ahmon kaupunginosasta valtatieltä 5 ja kulki vanhaa valtatien linjausta Iisalmen keskustan läpi Pihlajaharjuun. Nykyisin Ahmosta Iisalmeen oleva tieosuus on yhdystie 45600 ja loppuosuus on osa Iisalmen kaupungin hallinnoimaa tieverkkoa. Väyläviraston syksyllä 2021 tekemän kuntokartoituksen mukaan seututien 588 kunto on vaihteleva, mutta kuitenkin pääosin hyvä. == Reitti ja tieyhteydet == * Pihjalaharju (valtatie 27 ja Koljonvirrantie (ent. st 588)) * Holopanlahti (yhdystie 16230) * Soinlahti (valtatie 5 ja yhdystie 5901) == Lähteet == 588 Luokka:Iisalmen liikenne
Johan David Valerius

Johan David Valerius, (1776–1852) oli ruotsalainen runoilija. Opintojen jälkeen hän päätyi virkamieheksi, oli vuodesta 1797 Kuninkaallisen teatterin sihteeri ja jonkin aikaa näyttelijä mutta palasi virkamieheksi. Hänet valittiin vuonna 1826 Ruotsin akatemiaan.Valerius, Johan David Tietosanakirja. Osa 10, palsta 493. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1919 Valerius kirjoitti etupäässä opetusrunoutta ja sai monesta tuotteestaan akatemian palkinnon ("Sanningen", "Idlamodet", "Allmänna kärleken", "Mannastyrkan"). Hänen suosionsa perustuu kuitenkin silloin muodikkaisiin kansanomaisiin seuralauluihin, jotka on julkaistu kokoelmana "Visor och sångstycken" (1809–1811). Valeriuksen "Samlade vitterhetsarbeten" (1855) sisältää elämäkerran. ==Suomennettu tuotanto== * Kärsiwällisyys, oikean kristityn erinomainen awu ja arwo: wirsi, ionga kokoonpania Wallerius on woittanut sen suurimman, kuuskolmata kymmendä dukatia painawan medaljan elli kunnia=rahan Ruotsin akademialda, suom. Henricus Gabriel Krusberg. Viipuri: Cedervaller 1821. (Alkuteos: Tålamodet) == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsalaiset runoilijat Luokka:Ruotsin akatemian jäsenet Luokka:Vuonna 1776 syntyneet Luokka:Vuonna 1852 kuolleet
Sporus

Sporus oli nuori orjapoika, joka eli Rooman valtakunnassa. Hänellä oli romanttinen suhde keisari Neron kanssa. == Elämä == Sporuksen varhaisesta elämästä ei tiedetä juuri mitään. Historioitsija Dion Kassios kirjoitti, että Sporus oli libertusksen eli vapautetun orjan poika. Hän saattoi olla niin sanottu puer delicatus, eli omistajansa valinnut kaunis lapsi, jonka tehtävänä oli tyydyttää omistajaansa. Sporus ei luultavasti ollut edes hänen oikea nimensä. ”Sporus” tulee kreikan sanasta ”siemen” tai ”kylvö”. Nimi on todennäköisesti Neron antama epiteetti, jonka tarkoituksena on pilkata Sporuksen kyvyttömyyttä tuottaa perillisiä. === Nero ja Sporus === Keisari Neron vaimo Poppaea Sabina kuoli vuonna 65, oletettavasti Neron toimesta. Vuoden 66 alussa Nero meni naimisiin Statilia Messalinan kanssa. Nero tapasi Sporuksen samoihin aikoihin. Sporus muistutti Neron kuollutta vaimoa Poppaeaa. Myöhemmin samana vuonna tai vuonna 67 hän meni naimisiin Sporuksen kanssa. Nero kastroi Sporuksen ja heidän avioliittonsa aikana Nero esitti julkisuudessa, että Sporus oli hänen vaimonsa, jolla oli päällään Rooman keisarinnalle tavanomaiset vaatteet. Sporus oli Neron mukana, kun he matkustivat Kreikkaan. Sporus seurasi Neroa loppuun asti, mutta kun keisari vaati itsemurhaa, hän pakeni. === Neron kuoleman jälkeen === Nero kuoli kesäkuussa vuonna 68. Neron kuoleman jälkeen Sporus meni naimisiin pretoriaanikaartilaisen Nymphidius Sabinuksen kanssa. Sabinus yritti tehdä itsestään keisarin vallankaappauksessa, mutta sai surmansa. Sporus oli tämän jälkeen yhteydessä keisari Othon kanssa. Otho hallitsi kolme kuukautta, kunnes hän teki itsemurhan Bedriacumin taistelun jälkeen. Uusi keisari Vitellius aikoi nöyryyttää Sporusta julkisesti. Hän pakotti Sporuksen näyttelemään Proserpinan raiskaus -aiheisessa näytelmässä. Sporus kuitenkin teki itsemurhan välttääksen tämän. Hän oli vain 20-vuotias. == Lähteet == Luokka:Rooman keisarinnat Luokka:Itsemurhan tehneet Luokka:Orjat Luokka:Ensimmäisellä vuosisadalla syntyneet Luokka:Vuonna 69 kuolleet
A Head Full of Dreams Tour

A Head Full of Dreams Tour oli brittiläisen rockyhtye Coldplayn seitsemäs konserttikiertue. Kiertue julkistettiin 27. marraskuuta 2015 tukemaan yhtyeen tulevaa seitsemättä studioalbumia A Head Full of Dreams, ja se merkitsi Coldplayn paluuta stadionkeikoille Ghost Stories Tourin (2014) intiimien keikkojen jälkeen, jolloin yhtye esiintyi muun muassa Lontoon Royal Albert Hallissa. Kiertueella soitettiin levyn jokainen kappale ”Funia” ja ”Army of Onen” piilotettua kappaletta ”X Marks the Spotsia” lukuun ottamatta. Yhtye käytti kiertueella laajasti laservaloja ja pyrotekniikkaa A-, B- ja C-lavojen välillä, ja Mylo Xyloto Tourin (2011–2012) Xyloband-valorannekkeet tekivät myös paluun uudella versiolla. Kiertue koostui yhteensä 122 esityksestä viidellä eri mantereella. Kiertueen ensimmäinen ja viimeinen konsertti järjestettiin molemmat Argentiinan River Platen stadionilla; aloituskonsertti 31. maaliskuuta 2016 ja päätöskonsertti 5. marraskuuta 2017. Billboardin mukaan konsertit tuottivat yhteensä 523 miljoonaa dollaria 5,38 miljoonasta myydystä lipusta, mikä teki kiertueesta kaikkien aikojen kolmanneksi eniten tuottaneen konserttikiertueen. Kiertueen päättäneestä Argentiinan konsertista julkaistiin joulukuussa 2018 Live in Buenos Aires -niminen livealbumi. == Lähteet == Luokka:Coldplay Luokka:Vuoden 2016 konserttikiertueet Luokka:Vuoden 2017 konserttikiertueet
Pyhätunturi (Kittilä ja Muonio)

Pyhätunturi on tunturi Kittilän ja Muonion rajalla Pallas-Yllästunturin kansallispuistossa, noin 13 kilometrin päässä Yllästunturista. Sen korkein huippu on 495 metriä korkea. Pyhätunturi kuuluu erityisvyöhykkeeseen, joten siellä ei saa leiriytyä ja kesäaikaan liikkumista on vältettävä. Pyhätunturin huippujen välissä noin 440 metrin korkeudessa sijaitsee Rajajärvi, jonka lähistöllä kuntien raja kulkee. == Lähteet == Luokka:Pallas-Yllästunturin kansallispuisto Luokka:Kittilän tunturit Luokka:Muonion tunturit
33 Thomas Street

33 Thomas Street on New Yorkin Lower Manhattanilla sijaitseva brutalismia edustava pilvenpiirtäjä. Rakennuksen omistaa AT&T;, Yhdysvaltojen suurin teleoperaattori. Rakennusta kutsutaan joskus myös nimellä AT&T; Long Lines Building. 33 Thomas Streetin on suunnitellut John Carl Warnecke & Associate. Rakennus rakennettiin vuosina 1969–1974, ja siinä on 29 kerrosta. Pilvenpiirtäjän karun minimalistisessa julkisivussa ei ole lainkaan ikkunoita, eikä sitä valaista pimeän tullen. Linnoitusmainen rakennus kätkee sisäänsä suuren puhelin- ja tietoliikennekeskuksen. Väitteiden mukaan 33 Thomas Street olisi myös Yhdysvaltain tiedusteluelin NSA:n vakoilukeskus koodinimeltään TITANPOINTE. == Lähteet == Luokka:Lower Manhattan Luokka:Manhattanin pilvenpiirtäjät Luokka:Manhattanin toimistorakennukset
Sirpa Tenhunen

Sirpa Liisa Tenhunen (s. 1963, Pyhäjärvi)Juha Merimaa: Sirpa Tenhunen – Kun kännykät saapuivat Länsi-Bengaliin, Helsingin yliopisto, 14.11.2017, viitattu 6.2.2023. on suomalainen antropologi, joka työskentelee antropologian vanhempana yliopistonlehtorina Jyväskylän yliopiston humanistis- yhteiskuntatieteellisessä tiedekunnassa 1. elokuuta 2014 lähtien.Sirpa Tenhunen: Curriculum Vitae, Helsingin yliopisto, 26.3.2018, viitattu 6.2.2023. Hän on toiminut myös sosiaali- ja kulttuuriantropologian vt. professorina Helsingin yliopiston valtiotieteellisessä tiedekunnassa. Hän väitteli valtiotieteiden tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1997. Hän on tutkinut akatemiatutkijana, millaisia muutoksia matkapuhelinten käyttö sai aikaan Intian maaseudulla. Hän on myös johtanut kahta Suomen Akatemian rahoittamaa tutkimusprojektia: Vaihto ja identeetti: Moderni vastavuoroisuus Intiassa sekä Ilmaston muutoksesta aiheutuva pakolaisuus ja kamppailu kestävistä elinkeinoista Etelä-Aasiassa. == Valittuja julkaisuja == * Sirpa Tenhunen, Mohammad Jasim Uddin & Dayabati Roy: After cyclone Aila: politics of climate change in Sundarbans, Contemporary South Asia, 2023. DOI: 10.1080/09584935.2023.2203903 * Sirpa Tenhunen: Digital inequality and relatedness in India after access. In Elisabetta Costa, Patricia G. Lange, Nell Haynes and Jolynna Sinanan. The Routledge Companion to Media Anthropology. Routledge. 2022. * Sirpa Tenhunen: A Village Goes Mobile: Telephony, Mediation, and Social Change in Rural India. New York: Oxford University Press USA, 2018. * Minna Säävälä & Sirpa Tenhunen (toim.): Innovation as Social Change in South Asia: Transforming Hierarchies. Abington: Routledge, 2015. * Sirpa Tenhunen & Klaus Karttunen (toim.): Contentious Connections: Social Imagination in Globalizing South Asia. Newcastle upon Tyne: Cambridge Scholars Publishing, 2014. * Sirpa Tenhunen & Minna Säävälä: An Introduction to Changing India: Culture, Politics and Development. Lontoo: Anthem Press, 2012. * Sirpa Tenhunen: Culture, Conflict, and Translocal Communication: Mobile Technology and Politics in Rural West Bengal, India, Ethnos, 76:3, 398-420, 2011. * Sirpa Tenhunen: Mobile Technology in the Village: ICTs, Culture, and Social Logistics in India. Journal of the Royal Anthropological Institute. 14:3. 2008. * Sirpa Tenhunen: Gift of Money: Rearticulating Tradition and Market Economy. Modern Asian Studies. 42:5. 2008. * Sirpa Tenhunen ja Minna Säävälä: Muuttuva Intia. Edita. 2006. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto * Sirpa Tenhunen Jyväskylän yliopiston verkkosivuilla * Sirpa Tenhunen Helsingin yliopiston tutkimusportaalissa * Sirpa Tenhunen ORCID:ssa * Sirpa Tenhunen Google Scholarissa luokka:Suomalaiset antropologit luokka:Suomalaiset etnologit luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset professorit luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mato Grosson ylänkö

Mato Grosson ylänkö () on eroosion synnyttämä vanha ylänkö, joka peittää suurinta osaa Mato Grosson osavaltiosta Keski-Brasiliassa. Se on osa laajempaa Brasilian ylänköä ja kohoaa keskimäärin 900 metrin korkeudelle merenpinnasta. Ylänkö ulottuu idässä Goiásin osavaltion rajalle ja lännessä Chapada dos Parecisin pöytävuorille lähellä Boliviaa. Se toimii Amazon- ja Paraguayjokien välisenä vedenjakaja-alueena ja laskeutuu etelässä Pantanalin kosteikoille. Sitä peittää savanni- ja metsäkasvillisuus. Mato Grossoa tutkivat ja asuttivat 1600-luvulla kaivostyöläiset, jotka tulivat sinne etsimään kultaa, timantteja ja muita mineraaleja. Vaikka kaivostoiminta on edelleen tärkeää, karjanhoito on syrjäyttänyt sen tärkeimpänä elinkeinona. Liikenneverkko on puutteellinen, vaikka ylängölle onkin rakennettu joitakin maanteitä. Tärkein asutuskeskus on Mato Grosson pääkaupunki Cuiabá. == Lähteet == Luokka:Brasilian maantiede Luokka:Etelä-Amerikan ylängöt
Juniville

Juniville on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee noin 14 kilometriä Rethelin kaupungista etelään. pienoiskuva|vasen|Musée Verlaine Juniville oli ranskalaisen runoilijan Paul Verlainen asuinpaikka vuosina 1880-1882. Verlainen asuntoa vastapäätä sijainneeseen Lion d'Or -majataloon on tehty hänen muistoaan kunnioittava museo Musée Verlaine. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ardennesin kunnat
Éclair (leivonnainen)

Éclair [e.klɛʁ] on pitkänomainen, ranskalaislähtöinen leivonnainen, joka valmistetaan tuulihattutaikinasta, täytetään vaniljakreemillä ja koristellaan tomusokerikuorrutuksella. Se voidaan täyttää myös jäätelöllä tai suklaakreemillä ja kuorruttaa tomusokerin sijaan suklaalla. Kuorrutuksen päälle saatetaan laittaa vielä muitakin koristeita. Éclairin reseptin kehitti mahdollisesti ranskalainen keittiömestari Marie-Antoine Carême. Leivonnaista kutsuttiin nimellä petit duchesse ennen kuin siitä tuli éclair 1860-luvulla. Éclair on ranskaa ja tarkoittaa salamanleimahdusta – nimen alkuperä ei ole selvillä, mutta sen on arveltu viittaavaan kuorrutuksen kiiltävyyteen tai herkullisen leivonnaisen syömiseen salamannopeasti. == Lähteet == Luokka:Ranskalainen keittiö Luokka:Leivokset
Mary Kvidal

Mary Synnøve Kvidal (s. 4. heinäkuuta 1943 Malvik) on norjalainen työväenpuolueen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1989–1993 ja toimi Norjan kirkko- ja opetusministerinä 1988–1989. Koulutukseltaan hän on opettaja. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Mary Kvidal Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjan opetusministerit Luokka:Norjalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sounder

Sounder on Martin Rittin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1972. Se perustuu William H. Armstrongin samannimiseen palkittuun romaaniin, joka on suomennettu nimellä Pitkä matka (Otava 1971). 1930-luvun lamavuosien Louisianaan sijoittuva tarina kertoo pesukarhuja metsästävän afroamerikkalaisen vuokraviljelijän ja tämän teinipojan suhteesta isän joutuessa vankilaan varastettuaan ruokaa. ”Sounder” on heidän metsästyskoiransa. Perheen äitiä näyttelee Cicely Tyson, joka oli roolistaan ehdolla parhaan naispääosan Oscar- ja Golden Globe -palkintoihin. Hän voitti kategoriansa kriitikkojärjestö National Society of Film Criticsin katselmuksessa. Myös isän roolin tekevä Paul Winfield oli ehdolla Oscarin saajaksi, ja elokuva sai Oscar-ehdokkuuden myös parhaan sovitetun käsikirjoituksen ja parhaan elokuvan kategorioissa. Poikaa näyttelevä Kevin Hooks oli Golden Globe -gaalassa ehdolla vuoden parhaaksi miestulokkaaksi. Bluesmuusikko Taj Mahal oli Bafta-palkintoehdokkaana elokuvan musiikista. Elokuva valittiin vuonna 2021 Yhdys­valtojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteetti­sesti, historialli­sesti tai kulttuuri­sesti merkittäviä amerikkalais­elokuvia.Complete National Film Registry Listing, National Film Preservation Board, Library of Congress. Viitattu 6.2.2023. American Film Institute valitsi vuonna 2006 sata kaikkien aikojen innostavinta elokuvaa, ja Sounder sijoittui sijalle 61.AFI’s 100 Most Inspiring Films of All Time, American Film Institute 2006. Viitattu 16.2.2023. Olli Alho kirjoitti Helsingin Sanomissa vuonna 1974 monien pitävän Sounderia siihen asti parhaana yhdysvaltalaisen ”mustan elokuvan” edustajana: ”Elokuvan tekee erityisen arvokkaaksi se, että se täysin välttää ne vanhat kaavamaisuudet, joiden historiaa mustan elokuvan historia näihin vuosiin asti on ollut, ja kykenee tällä tavoin kertomaan sekä mustille että valkoisille sellaisia asioita joita elokuva ei ole mustasta Amerikasta tähän mennessä useinkaan pystynyt esittämään.” Muita samantyylisiä elokuvia 1970-luvun taitteesta ovat Jules Dassinin Kiristyvä kierre (1968), Gordon Parksin The Learning Tree – vuosi elämästäni (1969) ja Sidney Poitier’n Buck ja tappajasaarnaaja (1972). Sounderia ei ole esitetty Suomessa teattereissa, televisiossa eikä videolla. Sen sijaan vuonna 1976 valmistunut, kyläkoulun rakentamisesta kertova jatko-osa Sounder, Part 2 esitettiin Yle TV1 -kanavalla elokuussa 1996 nimellä Pitkä matka. Sekin perustuu Armstrongin tarinaan. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 1972 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat Luokka:Elokuvat rasismista Luokka:Elokuvat koirista
Lunalilo Home

Lunalilo Home on havaijilainen hyväntekeväisyysjärjestö, joka järjestää pääsääntöisesti tuettua senioriasumista henkilöille, jotka kuuluvat Havaijin alkuperäisväestöön. Järjestö tukee myös muita havaijilaisia köyhiä. Lunalilo Home perustettiin vuonna 1883, ja se sijaitsi alun perin Makikilla, mutta muutti Hawaii Kaihin 1927. Aluksi siellä oli 53 asukasta. Järjestö perustettiin vuonna 1874 kuolleen kuningas Lunalilon jättämän testamentin turvin. Järjestön hallituksessa toimivat kolme henkilöä valitsee Havaijin korkein oikeus. Testamentin mukaan järjestön ensimmäisen hallituksen tehtävä oli myydä Lunalilon omistamat maat ja rahoittaa myynnistä saaduilla rahoilla havaijilaisille vanhuksille tarkoitettu tuettu asuminen. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset säätiöt Luokka:Yhdysvaltalaiset hyväntekeväisyysjärjestöt Luokka:Hawaiiana
Folkoperan

Folkoperan on Tukholman Södermalmilla sijaitseva oopperatalo. Folkoperan perustettiin taiteilijaryhmänä vuonna 1976, ja se asettui nykyiselle näyttämölleen Hornsgatan 72:een vuonna 1984. Talossa toimi aiemmin elokuvateatteri Garbio. Folkoperanin tavoitteena oli uudistaa oopperaa ja tuoda se lähemmäs tavallista kansaa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Oopperan verkkosivut Luokka:Ruotsin oopperatalot Luokka:Södermalm Luokka:Tukholman teatterit
Seututie 954

Seututie 954 on Muoniossa sijaitseva 200 metriä pitkä tie valtatie 21:n ja Ruotsin rajan välillä. Ennen Muonion siltaa on Muonion tulli. Tien nimi on koko matkan Tullitie. Tiellä oli keskimäärin 82 ajoneuvoa vuorokaudessa vuonna 2021. == Lähteet == 954 Luokka:Muonion liikenne
Konstantínos Kóllias

Konstantínos Kóllias (, 1901 – 13. heinäkuuta 1998) oli kreikkalainen lakimies, joka tuli tunnetuksi Kreikassa vallankaappauksen tehneen everstijuntan pääministerinä vuoden 1967 aikana. Aiemmin ennen pääministeriyttä hän toimi oikeuskanslerina. Äärioikeistolainen sotilasjuntta julisti Konstantínos Kólliasin pääministeriksi 21. huhtikuuta 1967, samana päivänä kuin vallassa ollut Panagiótis Kanellópoulosin laillinen hallitus syöstiin vallasta. Kóllias nähtiin tilanteessa enemmänkin keulakuvana, kun valtaan nousi joukko korkeita upseereja eli prikaatinkenraali Stylianós Pattakós, eversti Nikólaos Makarézos ja eversti Geórgios Papadópoulos. Kahdeksan kuukautta myöhemmin hänet korvattiin sotilasvallankaappauksen johtajalla Papadópoulosilla, kun hän liittyi kuningas Konstantin II:n epäonnistuneeseen vastavallankaappaukseen 13. joulukuuta 1967. Konstantínos Kóllias palasi jo tammikuun alussa 1968 Ateenaan jatkaakseen pääministeriyttä edeltänyttä oikeuskanslerin tehtäväänsä. Papadópoulosin johtama sotilasjuntta erotti hänet kuitenkin jo 26. tammikuuta 1968. == Lähteet == Luokka:Kreikan pääministerit Luokka:Kreikkalaiset juristit Luokka:Vuonna 1901 syntyneet Luokka:Vuonna 1998 kuolleet
Pannonia prima

Pannonia prima (Pannonia I, ) oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Pannoniassa pääosin nykyisen Itävallan alueella. == Maantiede == Pannonia priman provinssi sijaitsi suunnilleen nykyisen Itävallan itäosissa. Se käsitti aikaisemman Pannonia superiorin provinssin pohjoisosan, siinä missä Savian provinssi käsitti eteläosan. Provinssien välinen raja kulki Drave-joessa. Pannonia priman samoin kuin Rooman valtakunnan pohjoisrajana alueella toimi Tonava. Provinssin itäpuolella sijaitsi Valerian provinssi, kaakkoispuolella Pannonia secunda, eteläpuolella Savia, ja länsipuolella Noricum mediterraneum ja Noricum ripense. Pannonia priman hallinnollinen keskus oli Savaria. === Kaupunkeja === Pannonia priman roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa: * Carnuntum * Mogentianae * Savaria * Scarbantia == Historia == Pannonia priman alue oli aiemmin osa Pannonia superiorin provinssia. Pannonia priman provinssi perustettiin keisari Diocletianuksen uudistusten aikoihin joskus vuoden 295 jälkeen, kun Pannonia superiorin provinssi jaettiin kahtia Pannonia primaksi ja Saviaksi. Provinssi esiintyy Veronan luettelossa noin vuonna 313/314. Se kuului alun perin Pannonian diokeesiin. 300-luvulta lähien provinssi kuului välillä Italia, Illyricum et African prefektuuriin ja välillä Italia et African prefektuuriin. Rooman valtakunnan jaon vuonna 395 jälkeen provinssi oli osa Länsi-Roomaa ja kuului Italia et African prefektuuriin. 400-luvun alun Notitia dignitatumin mukaan se kuului nyt Illyricumin diokeesiin, ja sitä johti praeses. Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat: == Lähteet == Luokka:Pannonia Luokka:Rooman provinssit
Pannonia secunda

Pannonia secunda (Pannonia II, ) oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Pannoniassa pääosin nykyisen Serbian alueella. == Maantiede == Pannonia secundan provinssi sijaitsi suunnilleen nykyisen Serbian Vojvodinan alueella. Se käsitti aikaisemman Pannonia inferiorin provinssin eteläosan, siinä missä Valerian provinssi käsitti pohjoisosan. Provinssien välinen raja kulki jossakin Drave-joen pohjoispuolella. Pannonia secundan pohjoispuolella sijaitsi Valerian provinssi, itäpuolella Tonavan toispuolinen alue, joka ei ollut Rooman valtakuntaa, eteläpuolella Dalmatia, länsipuolella Savia ja luoteispuolella Pannonia prima. Pannonia secundan hallinnollinen keskus oli Sirmium. === Kaupunkeja === Pannonia secundan roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa: * Bassianae * Cibalae * Mursa * Sirmium == Historia == Pannonia secundan alue oli aiemmin osa Pannonia inferiorin provinssia. Pannonia secundan provinssi perustettiin keisari Diocletianuksen uudistusten aikoihin joskus vuoden 295 jälkeen, kun Pannonia inferiorin provinssi jaettiin kahtia Pannonia secundaksi ja Valeriaksi. Provinssi esiintyy Veronan luettelossa noin vuonna 313/314. Se kuului alun perin Pannonian diokeesiin. 300-luvulta lähien provinssi kuului välillä Italia, Illyricum et African prefektuuriin ja välillä Italia et African prefektuuriin. Rooman valtakunnan jaon jälkeen vuodesta 395 provinssi oli osa Länsi-Roomaa ja kuului Italia et African prefektuuriin. 400-luvun alun Notitia dignitatumin mukaan se kuului nyt Illyricumin diokeesiin, ja sitä johti consularis. Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat: == Lähteet == Luokka:Pannonia Luokka:Rooman provinssit
Alkuperäiskansojen neuvosto (Taiwan)

Alkuperäiskansojen neuvosto () on taiwanilainen ministeriön tasoinen virasto, joka vastaa maan alkuperäiskansojen edustamisesta. Virasto toimii toimeenpanevan yuanin alaisuudessa, ja se on perustettu vuonna 1996. Viraston pääjohtajana toimii ministeri Icyang Parod. Hän on toiminut virassa vuodesta 2016 lähtien. Nykyisellään virasto valvoo 16:ta Taiwanin virallisesti tunnustamaa alkuperäiskansaa. Virasto on saanut osakseen myös kritiikkiä: vuonna 2015 nuoret alkuperäisväestöön kuuluvat aktivistit vaativat, että virasto pyytää anteeksi vähäteltyään Manner-Kiinan kanssa asioinnin mahdollisia negatiivisia puolia ja ylipäänsä läpinäkyvyyden puutetta. == Lähteet == Luokka:Taiwanin alkuperäiskansat Luokka:Valtion virastot
Frederick Walker

Frederick Walker (1840–1875) oli englantilainen taidemaalari. Hän opiskeli Royal Academyssa. Aluksi hän teki paljon lehtikuvituksia mutta alkoi myöhemmin maalata öljy- ja vesivärimaalauksia. Kaksi hänen maalaustaan, Kylpijät (The Bathers) ja Kulkurit (Vagrants), sai huomiota, mutta lupaava ura päättyi varhaiseen kuolemaan.Walker, Frederick, Tietosanakirja, osa 10, palsta 506. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1919 Frederick Walker - The Bathers (1866–67).jpg|Kylpijät, 1866–1867 Frederick Walker - The Vagrants - Google Art Project.jpg|Kulkurit, 1868 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Englantilaiset kuvittajat Luokka:Englantilaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1840 syntyneet Luokka:Vuonna 1875 kuolleet
Inva Mula

Inva Mula(-Tchako) (s. 1963 Tirana) on albanialainen oopperalaulaja, joka on äänialaltaan sopraano. Hän on asettunut Pariisiin Ranskaan.Inva Mula-Tchako AllMusic, viitattu 7.2.2023 Mulan isä oli tenori Avni Mula.Avni Mula dies at the age of 92, his daughter makes a touching dedication SOT 29.10.2020, viitattu 7.2.2023 Mula opiskeli laulamista ja pianonsoittoa Tiranassa. Vuonna 1987 hän sai ensimmäisen palkinnon Albanian laulaja -kilpailussa. Syyskuussa 1991 hän matkusti Bukarestiin Romaniaan, jossa hänet palkittiin George Enescu -kilpailussa. Mula menestyi muissakin kansainvälisissä kilpailuissa.Inva Mula Naxos, viitattu 7.2.2023 Toukokuussa 1993 hän sai ensimmäisen palkinnonInva Mula Adagio Artists Management, viitattu 7.2.2023 Plácido Domingon ensimmäisessä kansainvälisessä Operalia-kilpailussa. Mula pääsi tämän johdosta konsertoimaan Domingon kanssa Palais Garnieriin Pariisiin. Hän esitti musiikkia Vincenzo Belliniltä, Gaetano Donizettilta, Wolfgang Amadeus Mozartilta ja Giuseppe Verdiltä. Mula ja Domingo toistivat ohjelman Brysselissä, Münchenissä ja Oslossa. Huomion myötä Mula sai kutsuja esiintymään eri puolille Eurooppaa ja muualle. Hän on saavuttanut erityistä arvostusta Mozart-tulkinnoillaan. Giuseppe Verdin rooleista Mula on tulkinnut muiden muassa Nanettan (Falstaff), Gildan (Rigoletto) ja Violettan (La traviata). Hänen muihin rooleihinsa ovat kuuluneet Antonia (Hoffmannin kertomukset), Micaëla (Carmen), Tanit Zerga (Atlántida), Musetta ja Mimì (La bohème), Nedda (Pajatso), Rosina (Sevillan parturi), Norina (Don Pasquale) ja Leila (Helmenkalastajat). Mula on tehnyt esiintymisiä muun muassa La Scalassa, Pariisin oopperassa, Wienin valtionoopperassa, Chicagon lyyrisessä oopperassa ja Los Angelesin oopperassa. Metropolitan-oopperassa hän teki debyyttinsä Musettan roolissa La bohèmessa. Mula on esiintynyt usein Roberto Alagnan ja Jonas Kaufmannin kanssa. Hän on laulanut sellaisten kapellimestareiden kuin Riccardo Mutin, Marco Armiliaton, Daniel Orenin, Carlo Rizzin, Roberto Abbadon ja Myung-whun Chungin johdolla. Oopperan lisäksi Mula on menestynyt myös konserttiohjelmiston tulkitsijana. Hänet tunnetaan lisäksi Diva Plavalagunan roolista elokuvassa The Fifth Element – puuttuva tekijä; hän lauloi osuuden, jonka näyttelijänä esiintyi Maïwenn. Mulan levytysten joukossa on EMI:n äänitys Giacomo Puccinin La rondinesta, jossa hän lauloi Lisetten roolin Antonio Pappanon johdolla. Tästä levytyksestä myönnettiin vuoden levytyksen Gramophone-palkinto 1997. == Lähteet == Luokka:Albanialaiset oopperalaulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kaliumsorbaatti

Kaliumsorbaatti (C6H7KO2) on sorbiinihapon suola ja sen E-koodi on E 202. Sitä käytetään säilöntäaineena kosmetiikassa ja elintarvikkeissa. Kaliumsorbaatit estävät hiivojen ja homeiden kasvua sekä vahingoittavat myös eräitä bakteereita. Kaliumsorbaattia saa käyttää esimerkiksi juustoissa, juomissa, jälkiruoissa, hilloissa, kuivatuissa hedelmissä, pakatuissa leivissä sekä kasvis- ja kalavalmisteissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * CarlRoth: Käyttöturvallisuustiedote, Kaliumsorbaatti * PubChem: Potassium sorbate Luokka:Kaliumyhdisteet
Bernice Pauahi Bishop

Bernice Pauahi Bishop (synnyinnimeltään Bernice Pauahi Pākī, 19. joulukuuta 1831 – 16. lokakuuta 1884) oli havaijilainen aatelisnainen () ja filantrooppi, joka keskittyi erityisesti Havaijin alkuperäisväestön koulutukseen. == Varhainen elämä == Bernicen biologiset vanhemmat olivat päällikkösukuun kuulunut Laura Kōnia ja Abner Pākī. Bernice oli viimeinen Kamehameha I:n suora perillinen. Perinteiseen havaijilaiseen tapaan Bernicen adoptoi toinen perhe, joka kasvatti hänet. Bernicen kasvattiäiti oli Havaijin sijaishallitsijana toiminut Kīna‘u. Bernice asui näiden luona vuoteen 1839 asti, jolloin Kīna‘u kuoli sikotautiin, ja palattuaan biologisten vanhempiensa kotiin hän meni päälliköiden lapsille tarkoitettuun kouluun. === Nousu mahdolliseksi kruununperijäksi === Kuningas Kamehameha III nosti määräyksellään päälliköiden lasten koulun käyneen Bernicen yhdeksi potentiaaliseksi kruununperijäksi. Myöhemmin Kamehameha V yritti kuolinvuoteellaan tarjota Havaijin kruunua Bernicelle, mutta tämä kieltäytyi. == Avioliitto ja perhe == Vuonna 1850 Bernice meni naimisiin amerikkalaisen liikemiehen ja filantroopin Charles Reed Bishopin kanssa. Charles oli perustanut Havaijille pankin, joka toimii nykyään nimellä First Hawaiian Bank. Häät olivat pienet ja niihin osallistui vain lähipiiri. Aluksi Bernicen sukulaiset eivät hyväksyneet avioliittoa amerikkalaisen kanssa mutta leppyivät myöhemmin. Bishopin pariskunnalle ei syntynyt omia lapsia. == Hyväntekeväisyys == Vuonna 1883 Bishopin serkku Ruth Ke‘elikōlani jätti testamentissaan omistamansa maat (353 000 eekkeriä) Bishopille. Tämän seurauksena Bishopista tuli Havaijin suurin maanomistaja, joka omisti noin 9 prosenttia kaikista Havaijin maista. Bishop alkoi myöhemmin suunnitella omaa testamenttiaan. Siinä hän määräsi, että suurin osa hänen maistaan käytettäisiin kahden koulun (sekä poika- että tyttökoulu) perustamiseen: näiden koulujen oppilasvalinnoissa suosittaisiin ensisijaisesti Havaijin alkuperäisväestöön kuuluvia, joita opetettaisiin englanniksi sekä protestanttisen moraalin mukaan. Nykyisin koulut kulkevat nimellä Kamehameha- koulut. Koulut ovat nykyään Havaijin suurin yksityinen maanomistaja. Syyksi koulujen perustamiseen on katsottu Bishopin halu auttaa nimenomaan Havaijin alkuperäisväestöä, joiden määrä Bishopin syntyessä oli noin 124 000, mutta tämän kuollessa vain noin 44 000. Bishop katsoi, että koulutus olisi avain havaijilaisten selviytymiseen. == Viimeiset vuodet ja kuoleman jälkeen == Bishop kuoli rintasyöpään 1884. Bishopin varoja käytettiin koulun lisäksi myös hyväntekeväisyysjärjestöihin. Lisäksi Bishopin leski Charles käytti varoja kuninkaallisen hautausmaan Mauna ‘Alan perustamiseen. Vuonna 1889 hän perusti myös museon Bishop Museum, joka keskittyy luonnontieteeseen ja kulttuuriin ja on Havaijin osavaltion suurin. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1831 syntyneet Luokka:Vuonna 1884 kuolleet Luokka:Havaijin kuninkaalliset Luokka:Hyväntekeväisyyden harjoittajat
Joseph Nāwahī

Joseph Kaho‘oluhi Nāwahī (13. tammikuuta 1842 – 14. syyskuuta 1896) oli havaijilainen poliitikko, lakimies, sanomalehdenkustantaja ja taidemaalari. Nāwahīn pitkän uran vuoksi häntä pidetään edelleen vaikutusvaltaisena havaijilaisena nationalistina. == Tausta ja yksityiselämä == Nāwahī syntyi Punassa Havaijin saarella vuonna 1842. Hänen kasvatuksestaan vastasi hänen setänsä Joseph Pa‘akaula. Nāwahī aloitti koulunsa Mauilla mutta siirtyi lopulta Honolulun kuninkaalliseen kouluun. Koulujen jälkeen hän teki monenlaisia töitä toimien muun muassa opettajana, maanmittaajana, lakimiehenä ja sanomalehdenkustantajana. Nāwahīlla ei ollut lakimiehen koulutusta, vaan hän oli itseoppinut. Uskonnolliselta vakaumukseltaan Nāwahī oli kristitty. Nāwahī oli naimisissa kaksi kertaa. Ensimmäinen avioliittonsa hän solmi vuonna 1862 Meleana Keakahiwan kanssa. Keakahiwa kuitenkin kuoli melko pian naimisiinmenon jälkeen. Vuonna 1881 Nāwahī meni uudestaan naimisiin Emma Nāwahīn kanssa. Parille syntyi kolme poikaa. == Poliittinen ura == Ensimmäisen kerran Nāwahī valittiin Havaijin kuningaskunnan edustajainhuoneeseen vuonna 1872 Hilon vaalipiirin edustajana. Hän uusi paikkansa kahdeksan kertaa ja toimi edustajana yhteensä 20 vuoden ajan. Nāwahī nimitettiin Havaijin ulkoministeriksi 1. marraskuuta 1892, mutta hänen virkakautensa päättyi viikon päästä. Poliitikkona Nāwahī vastusti vastavuoroisuussopimusta Yhdysvaltain kanssa, mikä lisäsi pienen kuningaskunnan riippuvuutta Yhdysvalloista. Ennen Havaijin kuningaskunnan vallankaappausta Nāwahī oli mukana kirjoittamassa pistinperustuslakia kumoavaa uutta perustuslakia vuonna 1893, mutta tätä ei saatettu voimaan, koska Liliʻuokalani pakotettiin luopumaan kruunusta. == Viimeiset vuodet == Vallankaappauksen jälkeen Nāwahī vaimoineen perusti uuden puolueen nimeltä Hui Aloha ‘Āina sekä sanomalehden nimeltä Ke Aloha ‘Āina. Nāwahī pidätettiin ja häntä syytettiin maanpetoksellisesta toiminnasta. Vankeus vaikutti negatiivisesti hänen terveyteensä. Nāwahī sairastui tuberkuloosiin kesällä 1896. Hän oli saanut tartunnan oletettavasti vankeusaikanaa. Lääkäri suositteli Kalifornian ilmastoa hoidoksi, mutta tästä ei ollut apua. Nāwahī kuoli 14. syyskuuta, ja kuolinvuoteellaan hän pyysi vaimoltaan anteeksi, että oli tuonut tämän niin kauas Koti-Havaijista. == Taidemaalarina == Politiikanteon lisäksi Nāwahī myös maalasi. Hänen työnsä edustavat pääsääntöisesti realismia, ja hänen uskotaan olleen ensimmäinen havaijilainen, joka maalasi kyseisellä tyylillä. == Kunnianosoituksia == * Kalākauan kuninkaallinen ritarikunta (Havaiji) == Galleria == Tiedosto:Home of Joseph Nawahi at Kūkuaū, Hilo.jpg|Nāwahīn koti Hilossa. Tiedosto:'Hilo Bay', oil painting by Joseph Nawahi, circa 1868, Mission Houses Museum, Honolulu.jpg|Hilo Bay, öljymaali kankaalla, oletettavasti vuodelta 1868. Tiedosto:'Rainbow Fall', oil painting by Joseph Nawahi.jpg|Rainbow Fall, öljymaali kankaalla, oletettavasti vuodelta 1889. Tiedosto:Funeral of Joseph Nawahi (PP-25-1.003).jpg|Nāwahīn hautajaissaattue. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1842 syntyneet Luokka:Vuonna 1896 kuolleet Luokka:Taidemaalarit Luokka:Havaijilaiset Luokka:Havaijin kuningaskunnan poliitikot