EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Komsomolskajan metroasema (Koltsevaja)

Komsomolskaja () on Moskovan metron Koltsevaja-linjan asema. Se sijaitsee asemien Kurskaja ja Prospekt Mira välissä. Asemalta on vaihtomahdollisuus Sokolnitšeskaja-linjan asemalle Komsomolskaja. Asema avattiin 30. tammikuuta 1952. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Moskovan metroasemat
Georgi Lytkin

Georgi Stepanovitš Lytkin (1835–1906) oli komilainen kirjailija ja opettaja. Lytkinin suoritettua 1855–1859 yliopistolliset opintonsa Pietarin yliopiston itämaisessa tiedekunnassa hänet lähetettiin kaksivuotiselle tutkimusmatkalle Astrahanin ja Stavropolin kuvernementteihin kalmukin ja oiratin kielen tutkimista varten, valmistumaan mongolin kielen professorinvirkaan. Näihin aikoihin virinneet vapaammat tuulahdukset Venäjän yhteiskunnallisessa elämässä saivat hänet kuitenkin hylkäämään nämä aikeet ja pyrkimään Komiin kotiseudulleen kansan valistajaksi. Tässä tarkoituksessa hän pyrki Ust- Sysolskin piirikunnan tarkastajaksi, joksi häntä ei kuitenkaan nimitetty. Lytkin antautui nyt opettajauralle ja saikin vihdoin – kolme vuotta palkattomana toimittuaan – opettajanviran eräästä Pietarin kymnaasista.Lytkin, Georgij Stepanovitš, Tietosanakirja osa 5, palsta 1326, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1913 Lytkinin merkittävin teos on venäjäksi ja komiksi eli syrjääniksi ilmestynyt Syrjäänien alue Permin hiippakunnan alaisuudessa sekä syrjäänin kieli (1899), jonka ensimmäisessä osassa on muun muassa monipuolinen ja seikkaperäinen esitys komien käännyttäjän, Tapani Permiläisen elämästä ja toiminnasta, jälkimmäisessä osassa taas muun muassa pieni komilainen kansanrunokokoelma, komilais-venäläinen sanasto ja lyhyt komin kielioppi. Kirja, jolla on huomattava tieteellinenkin arvo, sai komilaistenkin keskuudessa paljon lukijoita ja vaikutti herättävästi heidän kansallistuntoonsa. Mahdollistaakseen kirkollisen opetuksen ja jumalanpalveluksen muuttamisen kominkieliseksi Lytkin käänsi komiksi muun muassa liturgian (1883), evankeliumit ja Apostolien teot (1885) ja Psaltarin (1885). Lytkin teki myös monta epäonnista yritystä saadakseen komin kielen opetuskieleksi komilaisalueen kouluihin. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Paula Kokkonen, Yrjö Wichmannin keruuvuosi Komissa: muinaispermiä, murteita ja Kuratovin runoja * Tapani Permiläinen ja anbur (Artikkelissa käsitelty muun muassa Lytkinin teosta Syrjäänien alue Permin hiippakunnan alaisuudessa sekä syrjäänin kieli.) Luokka:Kominkieliset kirjailijat‎ Luokka:Vuonna 1835 syntyneet Luokka:Vuonna 1906 kuolleet
Paveletskajan metroasema (Koltsevaja)

Paveletskaja () on Moskovan metron Koltsevaja-linjan asema. Se sijaitsee asemien Dobryninskaja ja Taganskaja välissä. Asemalta on vaihtomahdollisuus Zamoskvoretskaja-linjan asemalle Paveletskaja. Asema avattiin 1. tammikuuta 1950. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Moskovan metroasemat
Michel Plasson

Michel Plasson (s. 2. lokakuuta 1933 Pariisi) on ranskalainen kapellimestari.International Who's who in Music and Musicians' Directory, s. 828 David M. Cummings Plasson opiskeli Pariisin konservatoriossa ja Yhdysvalloissa. Hänen opettajiinsa kuuluivat Erich Leinsdorf, Pierre Monteux ja Leopold Stokowski. Plasson toimi vuosina 1968–1983 Orchestre national du Capitole de Toulousen sekä Théâtre du Capitolen pääkapellimestarina ja jatkoi vuoden 1983 jälkeen toimimista ensin mainitun johdossa. Urallaan Théâtre du Capitolessa Plasson johti muiden muassa sellaisten oopperoiden kuin Salomen, Aidan, Nürnbergin mestarilaulajien, Faustin, Parsifalin ja Carmenin esitykset. Vuonna 1985 Plasson johti Marcel Landowskin teoksen Montségur kantaesityksen. Vuonna 1987 Plassonista tehtiin Zürichin Tonhalle-orkesterin päävierailija. Hän on johtanut vierailijana myös muiden muassa Berliinin filharmonikkoja, Lontoon filharmonikkoja, Covent Gardenia ja Metropolitan-oopperaa. Covent Garden -debyyttinsä hän teki vuonna 1979. Plassonin levyttämien teosten joukossa ovat Albéric Magnardin Guercœur ja Albert Rousselin Padmâvatî.The Concise Oxford Dictionary of Opera, s. 402 John Warrack, Ewan West == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset kapellimestarit Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Heikki Ruokangas

Heikki Ruokangas (s. 1987 Oulu) on suomalainen kitaristi, jonka musiikki on saanut vaikutteita muun muassa jazzista, Avant-garde jazzista sekä ambient- musiikista. == Diskografia == * Change Of Thought (F-IRE 2015) * Monologues (Eclipse-Music 2017) * Ruokangas-Estola-Roland (Alba Records 2017) * Mono and Dialogues (Eclipse-Music 2018) * Alone and Together-Live (Gateway Music 2019) * Diptych (Noël Akchoté 2019) * Sarja kuvia (omakustanne 2020) * Kaamos Waltz (Rockadillo Records 2020) == Lähteet == * Virallinen kotisivu == Aiheesta muualla == * Neuguitars-haastattelu * Neuguitars-levyarvio * Kalliopää, Katri: Kun Leevi and the Leavings kohtasi metelin ja melodian, syntyi oululainen väkivaltajazz – ja kohta sitä voi kuulla myös Töölössä. Helsingin Sanomat Luokka:Suomalaiset kitaristit Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Plougonven

Plougonven (bretoniksi Plougonven) on kunta läntisessä Ranskassa Finistèren departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee noin 15 kilometriä Morlaix’n kaupungista kaakkoon. Kunnan nähtävyys on Saint-Yvesin kirkko kirkkopihoineen. Kirkko rakennettiin uudelleen 1500-luvun alussa goottilaiseen tyyliin. Myös kirkon vieressä oleva luuhuone on peräisin samalta ajalta. Kirkkopihassa oleva monumentaalinen kalvaarioryhmä on peräisin vuodelta 1554. Ranskan suuren vallankumouksen aikaan vuonna 1794 kalvaarioryhmää tuhottiin ja siitä poistettiin muun muassa ristit. Paikallinen kuvanveistäjä kuitenkin teki ne uudelleen vuonna 1897. Tiedosto:Plougonven_8_L'ossuaire.JPG|Luuhuone Tiedosto:Plougonven_4_Le_calvaire_vue_d'ensemble.JPG|Kalvaarioryhmä ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Finistèren kunnat
Naima

Naima on Vanhasta testamentista peräisin oleva naisen etunimi, joka tarkoittaa heprean kielessä ’onnellista’, ’herttaista’ ja ’suloista’. Nimen rinnakkaismuotoja ovat Naimi, Naema ja Naemi. Nykyisessä raamatunkäännöksessä käytetään nimiasua Noomi. Digi- ja väestötietoviraston mukaan Naima on vuoteen 2020 mennessä ollut Suomessa etunimenä 1 421 henkilöllä. Naimi-nimisiä naisia on tilastoitu alle 840, Naema-nimisiä alle 259 ja Naemi-nimisiä alle 247. ==Nimipäivät== Naima, Naimi ja Naema ovat aikoinaan olleet mukana suomalaisessa almanakassa. Naima esiintyi kalenterissa vuosina 1867–1870 ja 1890–1928, Naema vuosina 1871–1889 ja Naimi vuosina 1929–1949. Kaikkien nimipäivää vietettiin 9. helmikuuta. Ruotsin almanakassa Naima ja Naemi viettävät nimipäivää 17. marraskuuta. Virossa Naiman ja Naimin nimipäivä on 24. tammikuuta. ==Tunnettuja Naimoja, Naimeja, Naemoja ja Naemeja== *Naima Akef (1929–1966), egyptiläinen vatsatanssija ja elokuvanäyttelijä *Naemi Friberg (1869–1958), suomalainen oopperalaulaja ja laulunopettaja *Naema Helsingius (1860–1933), suomalainen opettaja *Naëmi Ingman-Starck (1855–1932), suomalainen oopperalaulaja ja musiikinopettaja *Naima Jakobson (1866–1923), suomalainen opettaja ja kirjailija *Naemi ”Naimi” Kari (1878–1968), suomalainen elokuvanäyttelijä * Naima Kurvinen (1876–1933), suomalainen sairaanhoitaja ja sairaanhoidon kehittäjä *Naëma Lemberg (1869–1959), suomalainen kieltenopettaja, rehtori ja kouluneuvos *Naemi Levas (1890–1977), suomalainen opettaja ja kirjailija *Naima Mora (s. 1984), yhdysvaltalainen malli *Naëmi Päiviö (1879–1941), suomalainen kirjailija ja opettaja *Naima Sahlbom (1871–1957), ruotsalainen kemisti ja pasifisti *Naemi Maria Stenroth (Marja Salmela, 1875–1924), suomalainen kirjailija *Naima Wifstrand (1890–1968), ruotsalainen oopperalaulaja ja näyttelijä == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Etunimien taivutus: Naima ja Naimi (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu) Luokka:Etunimet
Ahaetullinae

Ahaetullinae on tarhakäärmeiden (Colubridae) alaheimo, johon kuuluu 64 lajia. Se on varsinaisten tarhakäärmeiden (Colubrinae) sisarryhmä, ja suppeassa merkityksessä nämä kaksi alaheimoa ovat tarhakäärmeiden heimon ainoat. Aiemmin myös Ahaetullinae luokiteltiin osaksi varsinaisia tarhakäärmeitä, mutta se erotettiin omaksi alaheimokseen, koska sen suvut muodostavat selvästi monofyleettisen ryhmän. Ahaetullinae-käärmeet elävät puissa, ja niiden elinympäristöä ovat lähinnä metsät. Levinneisyysalue ulottuu Pakistanista, Sri Lankasta ja Intiasta Nepaliin ja Bangladeshiin pohjoisessa, ja jatkuu itään käsittäen koko Kaakkois-Aasian sekä Kiinan eteläosat, Filippiinit, Papua- Uuden-Guinean ja Australian koillisosat. Liitokäärmeet (Chrysopelea) ovat tunnettuja liitokyvystään, ja Dendrelaphis-suvun lajit osaavat hyppiä. == Suvut == * Piiskakäärmeet (Ahaetulla) * Liitokäärmeet (Chrysopelea) * Dendrelaphis * Dryophiops * Proahaetulla == Lähteet == Luokka:Tarhakäärmeet
Kuutäpläpirkko

Kuutäpläpirkko (Chilocorus renipustulatus) on leppäkerttujen heimoon kuuluva hyönteislaji. Se on kooltaan noin 4–5 mm. Kuutäpläpirkko on väriltään musta ja sen peitinsiivissä on kaksi punaista pistettä. Laji on Suomessa yleinen suunnilleen Oulun korkeudelle saakka ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi lajiksi. Lajia esiintyy pääasiassa Euroopassa ja sen lähialueilla. Kuutäpläpirkkoja ja sen koteloja voi löytää puiden ja pensaiden rungoilta ja oksilta. Kuutäpläpirkon aikuiset ilmestyvät keväällä ja toukkia näkee keskikesällä. Syksyllä aikuiset ruutupirkot hakeutuvat talvehtimispaikkoihin. Kuutäpläpirkko on peto ja se saalistaa monia hyönteisiä, erityisesti kilpikirvoja (Coccidae) ja punkkeja (Acari). == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Ötökkätieto: Kuutäpläpirkko (Chilocorus renipustulatus) * iNaturalist: Kuutäpläpirkko (Chilocorus renipustulatus) *UniProt: Taxonomy - Chilocorus renipustulatus (kidney-spot ladybird beetle) *Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Chilocorus renipustulatus *Pherobase: Semiochemicals of Chilocorus renipustulatus, the Kidney-spot ladybird Luokka:Leppäkertut
Park kulturyn metroasema (Koltsevaja)

Park kultury () on Moskovan metron Koltsevaja-linjan asema. Se sijaitsee asemien Kijevskaja ja Oktjabrskaja välissä. Asemalta on vaihtomahdollisuus Sokolnitšeskaja-linjan asemalle Park kultury. Asema avattiin 1. tammikuuta 1950. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Moskovan metroasemat
Malden (Massachusetts)

Malden on kaupunki Middlesexin piirikunnassa Massachusettsin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Kaupungissa asui 59 450 asukasta vuonna 2010, mutta uudemman arvion mukaan vuodelta 2017 siellä asuu 61 246 ihmistä. 59% Maldenin asuintaloista on vuokrattu. == Väestö == Maldenissa asui 59 450 asukasta vuonna 2010. Näistä aasialaisia on lähes neljäsosa. Maldenin mediaani-ikä on 35,3 vuotta. Naisilla se on 36,3 ja miehillä 34,6. Keskimääräisessä maldenilaisessa perheessä on 3,31 ihmistä ja keskimäärin yhdessä talossa asuu 2,64 ihmistä. Kaupungin asukkaista lähes puolet puhuu vain englantia. == Maantiede == Maldenin rajanaapurit ovat Melrose pohjoisessa, Stoneham luoteessa, Medford lännessä, Everett etelässä, Revere idässä ja Saugus koillisessa. Maldenin pinta-ala on 13 neliökilometriä, josta 0,1 neliökilometriä on vettä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Massachusettsin kaupungit Luokka:Middlesexin piirikunta (Massachusetts)
Oktjabrskajan metroasema (Koltsevaja)

Oktjabrskaja () on Moskovan metron Koltsevaja-linjan asema. Se sijaitsee asemien Park kultury ja Dobryninskaja välissä. Asemalta on vaihtomahdollisuus Kalužsko-Rižskaja-linjan asemalle Oktjabrskaja. Asema avattiin 1. tammikuuta 1950. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Moskovan metroasemat
Belorusskajan metroasema (Koltsevaja)

Belorusskaja () on Moskovan metron Koltsevaja-linjan asema. Se sijaitsee asemien Novoslobodskaja ja Krasnopresnenskaja välissä. Asemalta on vaihtomahdollisuus Zamoskvoretskaja-linjan asemalle Belorusskaja. Asema avattiin 30. tammikuuta 1952. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Moskovan metroasemat
Boris Schildt

Ernst Boris Schildt (13. joulukuuta 1889 Pori – 25. tammikuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen agronomi ja tenniksenpelaaja. Suomen tenniksen ”grand old maniksi” tituleerattu Schildt voitti Suomen ensimmäisen kaksinpelimestaruuden 1912 ja osallistui Pariisin olympialaisiin 1924. == Elämä == Schildtin vanhemmat olivat piirilääkäri Ernst Schildt (1852–1915) ja liikemies Wilhelm Rosenlewin tytär Jenny Johanna Rosenlew (1865–1953). Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1910 ja valmistui agronomiksi 1917. Agronomin tutkinnon suoritettuaan Schildt teki elämäntyönsä Rosenlew-konsernin omistaman Harvialan kartanon hoitajana vuoteen 1955 saakka. Hän oli myös Vanajan kunnanvaltuuston jäsen. Schildtin puoliso oli ruotsalainen Inga Elisabeth Westberg (s. 1895), jonka kanssa hän avioitui Tukholmassa vuonna 1922. Boris Schildtin sisar oli tenniksenpelaaja Ingrid Schildt. == Urheilu-ura == Helsingin Lawn-Tennis Klubia edustanut Schildt voitti saavutti urallaan kaikkiaan 12 sisä- tai ulkokenttien Suomen mestaruutta. Pariisin olympialaisissa 1924 Schildt hävisi ensimmäisellä kierroksella Australian James Bayleylle. Nelinpelissä Schildt ja Runar Granholm aloittivat toiselta kierrokselta ja selvisivät luovutusvoitolla kolmannelle kierrokselle, jossa he hävisivat Ruotsin parille Henning Muller / Charles Wennergren. Vuonna 1951 Schildt nimettiin Suomen Tennisliiton kunniajäseneksi ensimmäisenä pelaajana yhdessä Arne Grahnin ja Ernst Schybergsonin kanssa. === Saavutukset === *kaksinpelin ulkokenttien SM: 1912 *nelinpelin ulkokenttien SM: 1913, 1915, 1917, 1923–1926, 1933 *nelinpelin sisäkenttien SM: 1924, 1925, 1927 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset tennispelaajat Luokka:Vanajan kunnanvaltuutetut Luokka:Vuonna 1889 syntyneet Luokka:Vuonna 1970 kuolleet
Piscataquisin piirikunta

Piscataquisin piirikunta () on Yhdysvaltojen Mainen osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 16 785 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Dover-Foxcroftin kunta. Piirikunta on perustettu 23. maaliskuuta 1838. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Mainen piirikunnat
Mandel

Mandel on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Emily St. John Mandel (s. 1979), kanadalainen kirjailija * Ernest Mandel (1923–1995), saksalais- belgialainen marxilainen ja trotskilainen vallankumousteoreetikko * Georges Mandel (1885–1944), ranskalainen lehtimies, poliitikko ja vastarintaliikkeen johtaja * Howie Mandel (s. 1955), kanadalainen näyttelijä, televisiojuontaja ja stand up -koomikko * Johnny Mandel (1925–2020), yhdysvaltalainen säveltäjä * Maria Mandel (1912–1948), Auschwitzin naisten leirin komendantti === Etunimenä === * Mandel Kramer (1916–1989), yhdysvaltalainen radio- ja televisionäyttelijä Luokka:Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Sagadahocin piirikunta

Sagadahocin piirikunta () on Yhdysvaltojen Mainen osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 35 856 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Bathin kaupunki. Piirikunta on perustettu 14. helmikuuta 1854. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Mainen piirikunnat
Somersetin piirikunta (Maine)

Somersetin piirikunta () on Yhdysvaltojen Mainen osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 50 484 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Skowheganin kaupunki. Piirikunta on perustettu vuonna 1809. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Mainen piirikunnat
Kiuruveden yläkoulu

Kiuruveden yläkoulu on suomenkielien yläkoulu (luokka-asteet 7–9) Kiuruvedellä Pohjois-Savossa. Vuonna 2018 koulua kävi yhteensä 267 oppilasta. Koulun naapurustossa sijaitsevat esimerkiksi lännessä Nivan koulu (Kiuruveden suurin alakoulu) ja etelässä ortodoksinen kirkko. ==Historiaa== Kiuruveden yläkoulun historia ulottuu yli sadan vuoden taakse. Vuonna 1920 Seuratuvalla ja vanhassa pappilassa aloitti Kiuruveden kotiyhteiskoulu. Koululle saatiin omat tilat Kiuruveden Säästöpankin pankkitalon yhteyteen (Vanha Säästöpankki); näissä arkkitehti Toivo Salervon suunnittelemissa 2-kerroksissa tiloissa 5-luokkainen yhteiskoulu toimi vuosina 1923-1950. Tilat kävivät kuitenkin ahtaiksi. Kiuruveden uuden yhteiskoulun rakennuksen suunnitteli arkkitehti Aarne Timonen (1950/51). Alkujaan 2,5-kerroksisessa koulutalossa oli 10 luokkahuonetta, juhlasali, kanslia ja opettajien tilat, ruokahuone ja vahtimestarin asunto. Koulu laajeni 8-luokkaiseksi oppikouluksi vuonna 1953 ja ryhtyi antamaan yliopistoon valmistavaa opetusta. Rakennusta laajennettiin useasti seuraavina vuosina. Vuonna 1954 alkaneissa laajennustöissä tehtiin neljä luokkaa, kotitalousluokka ja käsityöluokka. Valtion vastuulle koulu siirtyi vuonna 1958 ja nimeksi vaihtui Kiuruveden yhteislyseo. Uusissa laajennuksissa kouluun saatiin voimistelusiipi ja kolmas kerros (1958) sekä lisäluokkia ja pohjoispäädyn voimistelusali (1964-1965). Yhteislyseo kasvoi erääksi Suomen suurimmista kouluista ja oppilasmäärä ylsi 1183:een (1973-74). Peruskoulujärjestelmään siirtyminen (1974) muutti koulun kirkonkylän yläasteeksi. ==Lähteet== Luokka:Kiuruveden oppilaitokset Luokka:Suomen peruskoulut
Nivan koulu (Kiuruvesi)

Nivan koulu on suomenkielinen, perusopetuksen vuosiluokkien 1–6 koulu Kiuruvedellä Pohjois-Savossa. Vuonna 2018 koulua kävi yhteensä 357 oppilasta. Kaupungin ainoa vuosiluokkien 7–9 opetusta antava koulu eli Kiuruveden yläkoulu sijaitsee naapurustossa Nivan koulun itäpuolella. Osa Nivan koulun opetuksesta järjestetään siellä. Nivan koulurakennuksen samoin kuin yläkoulunkin on suunnitellut arkkitehti Aarne Timonen (kansakoulurakennus 1958; yhteiskoulu 1950/51). ==Lähteet== Luokka:Kiuruveden oppilaitokset Luokka:Suomen peruskoulut
Rytkyn koulu (Kiuruvesi)

Rytkyn koulu on suomenkielinen, perusopetuksen vuosiluokkien 1–6 koulu Kiuruveden kaupungin lounaisosassa Pohjois-Savossa. Vuonna 2018 koulua kävi yhteensä 42 peruskoulun oppilasta. Tämän lisäksi koulutiloissa annettiin esiopetusta. ==Lähteet== Luokka:Kiuruveden oppilaitokset Luokka:Suomen peruskoulut
Kiuruveden kotiseutumuseo

Kiuruveden kotiseutumuseo on pohjoissavolaisessa Kiuruveden kaupungissa sijaitseva kotiseutumuseo. Museota ylläpitää Kiuruveden kaupunki. Museo esittelee muun muassa savolaisen pihapiirin esineistöineen. Nykyinen museorakennus on entinen lainajyvästö eli pitäjänmakasiini, jossa säilytettiin siemenviljaa katovuosien varalle. Ennen museokäyttöä rakennus toimi Kiuruveden luterilaisen seurakunnan siunauskappelina. Entinen savupirttiteemainen museo paloi 14. huhtikuuta 1973, jolloin tuhoutui noin 4500 esinettä. Tuhoutuneiden tilalle kerättiin esineitä mm. Museoralliksi kutsutussa keräyskampanjassa. ==Ensimmäinen kotiseutumuseo Männistönmäen kalliolla== Kiuruveden ensimmäinen kotiseutumuseo perustettiin mm. Kotiseutuyhdistyksen aloitteesta Museonmäki- nimen saaneelle alueelle, jonne siirrettiin vuonna 1860 rakennettu savupirtti Sulkavan kylästä vuonna 1944. Savupirtin ohella alueella oli luhtiaitta ja tuulimylly. Keskeinen hahmo kotiseutumuseon toiminnassa oli Museo-Paavona tunnettu kotiseutuvaikuttaja Paavo Ruotsalainen (1892-1977), jonka keräämä ja lahjoittama esineistö kuului ensimmäisen museon kokoelmiin. Ruotsalainen myös hoiti museota. Vanhan museon palon jälkeen museotoiminta siirtyi yhdistyspohjalta kunnalliseksi. Nykyinen museorakennus saatiin lahjoituksena seurakunnalta ja museon perustamisesta päätettiin kotiseutu- ja kulttuurilautakunnassa vuonna 1975. == Lähteet == == Kirjallisuutta == ==Aiheesta muualla== *Kiuruveden kotiseutumuseo (pohjois-savonmuisti.fi) Luokka:Kiuruveden rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen kotiseutumuseot Luokka:Pitäjänmakasiinit
Lytkin

Lytkin on seuraavien henkilöiden sukunimi: * Georgi Lytkin (1835–1906), komilainen kirjailija, kääntäjä ja opettaja * Vasili (V. I.) Lytkin (1895–1981), komilainen runoilija ja fennougristi Luokka:Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Bactris jamaicana

Bactris jamaicana on persikkapalmujen (Bactris) sukuun kuuluva puu. Kasvi on kotoisin Jamaikalta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Plant List: Bactris jamaicana Luokka:Palmukasvit Luokka:Uhanalaiset kasvit
Lännetär (loitsuhahmo)

Lännetär esiintyy Elias Lönnrotin toimittamassa Suomen kansan muinaisia loitsurunoja -julkaisussa (s. 320, 2:9). Sen toisinnossa mainitaan Lemmetär, joka on kansanomainen. "Lännen tyttäret" kuitenkin tavataan "Pohjoisen poikien" kertosanana, samoin "Lännen vaimo" "Pohjolan emännän" mainesanana. Toisinaan on "Lännen neito" joutunut "Idän tytön" ja "Etelättären" eli "Suvettaren" yhteyteen, jotka ovat Neitsyt Marian nimityksiä. Kirouksen käsitettiin tulevan Pohjoisesta ja Jumalan avun idästä. Etelä on aina hyvällä puolella, kun taas länsi näkyy kallistuvan kahtaanne.Lännetär, Tietosanakirja osa 5, palsta 1363, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1913 == Lähteet == ==Kirjallisuutta== * Elias Lönnrot (toim.), Suomen kansan muinaisia loitsurunoja. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1880. – Näköispainos: Salakirjat 2008, 2. p. 2015 ISBN 978-952-5774-85-6 Luokka:Suomalainen kansanrunous
Go Go Squid!

Go Go Squid! () on televisioyhtiöt Dragon TV ja Zhejiang TV:n esittämä kiinalainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Yang Zi ja Li Xian. Suomessa sarja alkoi samanaikaisesti Netflixissä. == Aiheesta muualla == * IMDb Luokka:2010-luvun komediasarjat Luokka:Kiinalaiset televisiosarjat
Zhi wo men nuan nuan de xiao shi guang

Zhi wo men nuan nuan de xiao shi guang (, ) on Tencent Videon esittämä kiinalainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Xing Fei, Lin Yi ja Tang Xiaotian. == Aiheesta muualla == * IMDb Luokka:2010-luvun draamasarjat Luokka:Kiinalaiset televisiosarjat Luokka:2010-luvun komediasarjat
El secretario

El secretario on televisioyhtiö Caracol Televisiónin esittämä kolumbialainen TV-sarja. Sen päärooleissa ovat Juan Pablo Espinosa ja Stephanie Cayo. == Aiheesta muualla == * IMDB Luokka:2010-luvun draamasarjat Luokka:Kolumbialaiset televisiosarjat Luokka:Caracol Televisiónin telenovelat
Médicos, línea de vida

Médicos, línea de vida on televisioyhtiö Televisan esittämä meksikolainen televisiosarja. Sen päärooleissa ovat Livia Brito, Daniel Arenas ja Rodolfo Salas. == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto Luokka:Meksikolaiset draamasarjat Luokka:2010-luvun televisiosarjat Luokka:2020-luvun televisiosarjat Luokka:Sairaalasarjat Luokka:Televisan telenovelat
Por amar sin ley

Por amar sin ley on televisioyhtiö Televisan esittämä meksikolainen televisiosarja. Sen päärooleissa ovat Livia Brito, Daniel Arenas ja Rodolfo Salas. == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto Luokka:2010-luvun draamasarjat Luokka:Meksikolaiset draamasarjat Luokka:Televisan telenovelat
La gata (vuoden 2014 televisiosarja)

La gata on televisioyhtiö Televisan esittämä meksikolainen televisiosarja. Sen päärooleissa ovat Maite Perroni ja Daniel Arenas. == Aiheesta muualla == * IMDB Luokka:2010-luvun draamasarjat Luokka:Meksikolaiset draamasarjat Luokka:Televisan telenovelat
Muchacha italiana viene a casarse (vuoden 2014 televisiosarja)

Muchacha italiana viene a casarse on televisioyhtiö Televisan esittämä meksikolainen televisiosarja. Sen päärooleissa ovat Livia Brito ja José Ron. == Aiheesta muualla == * IMDB Luokka:Meksikolaiset draamasarjat Luokka:2010-luvun televisiosarjat Luokka:Televisan telenovelat
Marisol

Marisol on televisioyhtiö Televisan esittämä meksikolainen televisiosarja. Sen päärooleissa ovat Erika Buenfil ja Eduardo Santamarina. == Aiheesta muualla == * Luokka:1990-luvun meksikolaiset draamasarjat Luokka:Televisan telenovelat
El privilegio de amar

El privilegio de amar on televisioyhtiö Televisan esittämä meksikolainen televisiosarja. Sen päärooleissa ovat Adela Noriega, Helena Rojo, Andrés García ja René Strickler. == Aiheesta muualla == * Luokka:1990-luvun meksikolaiset draamasarjat Luokka:Televisan telenovelat
Quinceañera

Quinceañera on televisioyhtiö Televisan esittämä meksikolainen televisiosarja. Sen päärooleissa ovat Adela Noriega ja Thalía. == Aiheesta muualla == * Luokka:Meksikolaiset draamasarjat Luokka:1980-luvun televisiosarjat Luokka:Televisan telenovelat
Betty en NY

Betty en NY on televisioyhtiö Telemundon esittämä yhdysvaltalainen televisiosarja. Sen päärooleissa ovat Elyfer Torres ja Erick Elías. == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto Luokka:2010-luvun yhdysvaltalaiset komediasarjat Luokka:Yhdysvaltalaiset draamasarjat Luokka:Telemundon telenovelat
Lantmannapartiet

Lantmannapartiet ('Maamiespuolue') oli ruotsalainen poliittinen puolue, joka syntyi vuoden 1865 eduskuntauudistuksen jälkeen ja käsitti etupäässä Ruotsin maataomistavan keskisäädyn. Puolueen tavoitteena oli maanomistajia painavien rasitusten lieventäminen (esimerkiksi ruotujakolaitoksen poistaminen ja maaverojen helpottaminen), mutta se oli samalla maltillinen kannattaessaan vapaakauppaa ja vaalioikeuden laajentamista.Maamiespuolue, Tietosanakirja osa 5, palsta 1451, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1913 Puolue hajaantui 1888 vanhaan maalaispuolueeseen ja uuteen maalaispuolueeseen, joka vaati suojatulleja ja oli vanhoillinen. Kun suojatullijärjestelmä oli saatettu voimaan, ryhmät yhtyivät uudelleen entisellä nimellään. Tämä Lantmannapartiet vastusti äänioikeuden laajennusta, ja siitä tuli toisen kamarin voimakkain vanhoillinen ryhmä. Puolue lakkautettiin 1912 yhdistämällä se Nationella framstegspartietin kanssa. Yhdistyneen puolueen nimeksi tuli Lantmanna- och borgarepartiet.Lantmannapartiet, Tidens Lexikon, Tidens Förlag 1926 == Lähteet == Luokka:Ruotsin puolueet
Institut fondamental d’Afrique noire

thumb|upright|Islamintutkimuksen käsikirjoituksia. Institut fondamental d’Afrique noire Cheikh Anta Diop (IFAN Cheikh Anta Diop) on Senegalin Dakarissa toimiva tieteellinen tutkimuslaitos. Sen edeltäjä oli vuonna 1936 perustettu Institut français d’Afrique noire (IFAN). Ranskan mustan Afrikan instituutti IFAN oli yksi Länsi-Afrikan ensimmäisistä tieteellisistä tutkimuslaitoksista. Sen tehtävänä oli siirtomaiden historian, kielten ja yhteiskunnan tutkimus. Ranskan Länsi-Afrikan kenraalikuvernööri perusti IFAN:in vuonna 1936 ja se aloitti toimintansa vuonna 1938. Dakarissa toimineella instituutilla oli toisen maailmansodan jälkeen perustetut tutkimuskeskeskukset Saint-Louisissa, Abidjanissa, Bamakossa, Cotonoussa, Niameyssa ja Ouagadougoussa. Sen yhteydessä toimivat myös Doualan ja Lomén tutkimuskeskukset. IFAN:illa oli tutkimusasemat Atarissa, Diafarabéssa ja Mont-Nimbassa. Henkilöstö koostui aluksi etupäässä valkoisista Ranskan kansalaisista, mutta heidän joukossaan oli myös ensimmäisiä afrikkalaisia kuten kansatieteilijä Amadou Hampâté Bâ. Siirtomaiden itsenäistyessä IFAN:ista tuli osa Dakarin yliopistoa vuonna 1960 ja sen tutkimuskeskukset saivat autonomisen aseman. Vuonna 1966 laitoksesta tuli Mustan Afrikan perustutkimusinstituutti IFAN, joka nimettiin sen entisen tutkijan Cheikh Anta Diopin mukaan vuonna 1986. IFAN:in tehtäviä ovat mustaa Afrikkaa ja erityisesti Länsi-Afrikkaa koskeva tieteellinen tutkimustyö ja sen tulosten julkaisu, laitoksen museoiden, arkiston ja kirjaston ylläpito sekä yhteiskunnallinen ja kansainvälinen toiminta. Se koostuu humanistisesta, kielten ja kulttuurien, eläintieteellisestä sekä kasvitieteen ja geologian osastoista. Tietopalvelun lisäksi instituutin yhteydessä toimivat Théodore Monodin afrikkalaisen taiteen museo, Goréen historiallinen museo ja merimuseo. Laitoksen johtajina ovat toimineet: * luonnontieteilijä Théodore Monod (1938–1965) * islamintutkija Vincent Monteil (1965–1968) * filosofi Pierre Fougeyrollas (1968–1971) * islamintutkija Amar Samb (1971–1986) * sosiologi Abdoulaye Bara Diop (1986–1995) * filosofianhistorioitsija Djibril Samb (1995–2005) * biologi Papa Ndiaye (2005–2011) * arkeologi Hamady Bocoum (2011–2016) * historioitsija Abdoulaye Touré (2017–). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * IFAN:in sivusto Luokka:Dakar Luokka:Ranskan Länsi-Afrikka Luokka:Senegalin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Tutkimuslaitokset Luokka:Senegalin tiede ja tekniikka
John Loudon McAdam

thumb|upright|John Loudon McAdam John Loudon McAdam1911 McAdam, John Loudon, Encyclopædia Britannica (1756–1836) oli skotlantilainen teiden ja katujen ylitarkastaja. Hän keksi nimensä saaneen teiden ja katujen pinnoitusmenetelmän eli makadamoinnin. Keksintönsä hän esitteli julkaisuissaan On the Scientific repair and preservation of public roads ja On the present state of road making.Mac Adam, John London, Tietosanakirja, osa 5, palsta 1563, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1913 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Skotlantilaiset henkilöt Luokka:Insinöörit Luokka:Vuonna 1756 syntyneet Luokka:Vuonna 1836 kuolleet
Makadamointi

Makadamointi on skotlantilaisen insinöörin John Loudon McAdamin kehittämä tienrakennusmenetelmä. Tien pinnalle levitetään ensin kerros soraa ja kiviäkin, jos pohja on hyvin huono, tämän päälle 15 senttimetrin paksuinen kerros tasasuuruisia 5,5 senttimetrin kokoisia graniitin taikka muiden kovien kivilajien palasia, jotka raskaalla jyrällä, tavallisesti höyryjyrällä, puristetaan niin lujaan, että tien kuperalle pinnalle muodostuu kokoon kiilautuneista kivisirpaleista kestävä holvi. Jyrättäessä ei kivien joukkoon panna hiekkaa, vaan niitä ainoastaan kastellaan usein ja vain tien pinnalle levitetään ohut hiekkakerros.Makadamoida, Tietosanakirja, osa 5, palsta 1655, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1913 Maanteiden peitteenä makadami on hyvä, ja kaupungeissakin sitä käytettiin aikoinaan vähäliikenteisissä ja syrjäisissä osissa halpuutensa vuoksi, mutta vilkasliikenteisillä teillä se tulee kuoppaiseksi. Makadamin pahimpia vikoja on se, että se itse samoin kuin sen pinnalle levitetty hiekka kuluu hienoksi jauhoksi, joka tuulella pölyää. Autojen tultua käyttöön teiden pölyämistä alettiin ehkäistä kastelemalla niitä jäteöljyllä tai halvoilla öljyillä. Myös erityistä tervamakadamia valmistetaan == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Tien päällysrakenteen suunnittelun historia Suomessa pdf Luokka:Tienrakennus
La Rochelle Business School

La Rochelle Business School on eurooppalainen kauppakorkeakoulu, joka toimii La Rochellessa. La Rochelle perustettiin Ranskassa vuonna 1988. Vuonna 2019 La Rochelle BS oli seitsemäskymmenesyhdeksäs Financial Timesin Euroopan kauppakorkeakoulujen rankinglistallaEuropean Business School Rankings 2019 . La Rochelle BS on kansainvälinen kolmoisakkreditointi (AMBA, EQUIS ja AACSB)La Rochelle Business School obtient la "triple couronne" . == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Virallinen kotisivu Luokka:Ranskan yliopistot ja korkeakoulut
Bình Xuyên

Bình Xuyên oli Ranskan Indokiinassa ja Etelä-Vietnamissa toiminut rikollisjärjestö. Järjestöstä tuli toisen maailmansodan jälkeen huomattava poliittinen tekijä omine yksityisarmeijoineen. Se auttoi ensin Việt Minhiä ja sittemmin ranskalaista hallintoa. Välirikko Etelä-Vietnamin presidentti Ngô Đình Diệmin kanssa johti ankariin taisteluihin Saigonissa ja lopulta järjestön toiminnan lakkauttamiseen. ==Historia== Bình Xuyên sai alkunsa 1920-luvun alkupuolella. Sen jäsenistö koostui toisiinsa vai löyhästi liittyneistä joukoista merirosvoja ja muita rikollisia. Eri järjestöihin kuului noin 200 300 henkilöä ja niiden jäsenet toteuttivat esimerkiksi laivojen kaappauksia ja sieppauksia. Sen päätutkikohta sijaitsi Chợ Lớn (usein vain Cholon) kaupunginosa Saigonissa. Järjestön johtaja Lê Văn Viễn (salanimeltään Bảy Viễn) kehitti liikkeestä edelleen huomattavan poliittisen tekijän Vietnamissa toisen maailmansodan jälkeen. Järjestö liittoui Việt Minhin kanssa. Bình Xuyênin jäsenet syyllistyivät esimerkiksi noin 150 ranskalaisen tai euraasialaisen siviilin joukkomurhaan Saigonissa 15. syyskuuta 1945. Bình Xuyên hylkäsi liittonsa Việt Minhin kanssa vuonna 1947. Sen sijaan se alkoi tukeutua ranskalaiseen siirtomaahallintoon. Vastineesta esimerkiksi sotilaallisesta, taloudellisesta ja poliittisesta tuesta hallinnolle Bình Xuyên sai suojelusta valtiolta. Valtion tuella järjestö otti haltuunsa suurimman osan maan uhkapeleleaamisen ja prostituution, minkä lisäksi se harjoitti rahanpesua. 1950-luvun alkuun tullessa järjestö oli myös värvännyt noin 40 000:n henkilön yksityisen armeijan. Hallinnon ja Bình Xuyênin välit rikkoutuivat Ngô Đình Diệmin noustessa valtaan Etelä-Vietnamissa vuonna 1955. Ngô Đình Diệm aloitti oman valtansa pönkittämisen iskien mahdollisia uhkia vastaan. Bình Xuyêniä ja Lê Văn Viễniä hän vaati poistumaan Saigonista yksityisarmeijoineen. Kun tähän ei suostuttu 27. huhtikuuta alkoivat veriseksi osoittautuneet taistelut Saigonissa Bình Xuyênin ja Etelä-Vietnamin armeijan välillä. Lopulta noin kuukauden kestäneiden taistelujen jälkeen Bình Xuyênin joukot oli isketty hajalle. Noin 500 henkilöä oli kuollut ja 25 000 oli jäänyt kodittomaksi. Lê Văn Viễn pakeni Ranskaan mukana huomattava omaisuutensa. Bình Xuyênin toiminta loppui ja osa sen jäsenistä liittyi sittemmin vietkongin riveihin. ==Lähteet== Luokka:Järjestäytynyt rikollisuus Luokka:Vietnamin historia Luokka:Hồ Chí Minhin kaupunki
Henri Büsser

Paul-Henri Büsser (16. tammikuuta 1872 Toulouse – 30. joulukuuta 1973 Pariisi) oli ranskalainen säveltäjä, kapellimestari ja sovittaja.Henri Büsser AllMusic Büsser aloitti opintonsa École Niedermeyerissä ja jatkoi niitä vuodesta 1889 Pariisin konservatoriossa. Häntä opettivat Ernest Guiraud, Charles Gounod, César Franck ja Jules Massenet. Gounod'n tukemana Büsser sai Saint-Cloudissa vuonna 1892 urkurinpaikan, jossa työskenteli vuoteen 1921. Vuonna 1893 Büsser pääsi toiselle sijalle Prix de Rome -valinnoissa kantaatilla Antigone. Pian tämän jälkeen hän pääsi Opéra-Comiquen kuoronjohtajaksi, jona toimi esimerkiksi Pelléas et Mélisanden ensimmäisen esityskauden (1902) tuotannoissa. Teoksen säveltäjä Claude Debussy ystävystyi pian Büsserin kanssa, ja Debussyn varhaistuotantoon kuuluva Petite Suite on esitetty usein Büsserin orkestroimana versiona. Vuonna 1905 Büsser pääsi pääkapellimestariksi Pariisin oopperaan, jona toimi, kunnes joutui eroamaan poliittisista syistä vuonna 1939. Kahden kauden ajan hän toimi tämän jälkeen Opéra-Comiquen musiikillisena johtajana, jonka tehtäviä jatkoi taas toisen maailmansodan päätyttyä vuoteen 1951 saakka. Büsser opetti Pariisin konservatoriossa vuodesta 1904 ja toimi siellä professorina vuosina 1931–1948. Hän meni vuonna 1958 naimisiin sopraano Yvonne Gallin kanssa. Büsser sai Kunnialegioonan suurupseerin arvon vuonna 1962.BUSSER, Henri Ministère de la Culture Hän oli lisäksi Ranskan akatemian jäsen vuodesta 1938.Child Composers in the Old Conservatories: How Orphans Became Elite Musicians, s. 236 Robert O. Gjerdinger Büsser teki suuren määrän sovituksia muiden säveltäjien teoksista. Hän on pysynyt tunnetuimpana Ranskassa, mutta jotkin hänen teoksistaan (esimerkiksi Le messe de Domrèmy á la gloire de Ste Jeanne d'Arc neljälle trumpetille, kuoroille ja uruille, 1949) ovat saaneet kansainvälistäkin huomiota osakseen. Büsser viimeisteli Georges Bizet'n keskeneräisen Ivan IV -oopperan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: nuotteja Luokka:Ranskalaiset säveltäjät Luokka:Ranskalaiset kapellimestarit Luokka:Sovittajat Luokka:Vuonna 1872 syntyneet Luokka:Vuonna 1973 kuolleet Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet ranskalaiset
Amis du rassemblement populaire du Soudan français

Les Amis du rassemblement populaire du Soudan français (ARP) oli Ranskan kansanrintamahallituksen kannattajien järjestö Ranskan Sudanissa 1930-luvun lopulla. Koulutarkastaja Charles Grosin johtamat sosialistit ja kommunistit perustivat ARP:n huhtikuussa 1937. Sen jäsenet olivat aluksi kaikki siirtomaahallinnossa työskenteleviä Ranskan kansalaisia. Johtokuntaan valittiin kaksi afrikkalaista Isaac Diop ja Makane Macoumba, jotka olivat ilmeisesti Senegalin neljän kunnan kansalaisia. Jälkimmäisen korvasi toukokuussa 1938 ensimmäinen ei-kansalainen Modibo Keïta. Järjestö julkaisi Le Soudan -lehteä. Siirtomaahallinto ja ARP perustivat helmikuussa 1938 Bamakoon ”kansantalon” Maison de peuple, joka antoi tilat ja muodosti yhdyssiteen Art et travailin ja Foyer du Soudanin kaltaisille kansalaisjärjestölle. Hallinto käytti ARP:tä välineenä, joka valvoi ettei afrikkalaisen eliitin yhteistoiminta saanut poliittista sisältöä. Järjestöt lakkasivat Vichyn hallituksen aikana, mutta ne muodostivat perustan toisen maailmansodan jälkeen syntyneelle Sudanin liitto -puolueelle. ==Lähteet== Luokka:Malin historia
Västäräkki (rakennus)

Västäräkki on Riihimäellä sijaitseva kivinen asuin- ja liikerakennus. Se on Riihimäen toiseksi vanhin kivitalo.Riihimäen kotikaupunkipolku 2009 (maininta kohdassa 24 - Musiikkiopisto), viitattu 14.7.2020 Rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Eino Forsman ja se on valmistunut 1926.Riihimäen rakennetut kulttuuriympäristöt (s. 134, kohde 109 - Västäräkki), viitattu 14.7.2020 Rakennuksen ylimmät kerrokset ovat asuinkäytössä, kun taas pohjakerroksessa on liiketiloja. Västäräkissä toimii pubi Pub Irlannin setteri. == Lähteet == Luokka:Riihimäen rakennukset ja rakennelmat Luokka:Liikerakennukset
Brenda

Brenda on naisen etunimi. Se on feminiininen vastine muinaisnorjalaiselle miehennimelle Brand, joka merkitsee ’miekkaa’. Toisaalta Brenda voidaan tulkita myös irlantilaisen Brendan-pyhimysnimen pariksi. Brenda-nimi kulkeutui ilmeisesti viikinkien mukana Shetlandinsaarille, mistä se 1800-luvulla levisi Ison-Britannian saarelle. Nimen yleistymiseen vaikutti kirjailija Walter Scottin romaani The Pirate (1821), jonka tapahtumat sijoittuvat Shetlantiin.Lempiäinen 2004, s. 63–64. Digi- ja väestötietoviraston mukaan Brenda on vuoteen 2020 mennessä ollut Suomessa virallisena etunimenä 117 naisella. Brendalla ei ole nimipäivää almanakassa, mutta koirien nimipäiväluettelossa Brendan nimipäivä on 15. maaliskuuta. ==Tunnettuja Brendoja== * Brenda Blethyn (s. 1946), brittiläinen näyttelijä * Brenda Chapman (s. 1962), yhdysvaltalainen animaattori ja käsikirjoittaja * Brenda Fassie (1964–2004), eteläafrikkalainen laulaja * Brenda Fricker (s. 1945), irlantilainen näyttelijä * Brenda Helser (1924–2001), yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja * Brenda Joyce (1917–2009), yhdysvaltalainen näyttelijä * Brenda Lee (s. 1944), yhdysvaltalainen laulaja * Brenda Martinez (s. 1987), yhdysvaltalainen juoksija * Brenda Milner (s. 1918), brittiläis-kanadalainen neuropsykologi * Brenda Penninx (s. 1970), alankomaalainen psykiatrian professori * Brenda Phillips (s. 1958), zimbabwelainen maahockeypelaaja ja olympiavoittaja * Brenda Schultz-McCarthy (s. 1970), alankomaalainen tennispelaaja * Brenda Song (s. 1988), yhdysvaltalainen näyttelijä * Brenda Ann Spencer (s. 1962), yhdysvaltalainen murhaaja * Brenda Starink (s. 1974), alankomaalainen uimari * Brenda Strong (s. 1960), yhdysvaltalainen näyttelijä * Brenda Taylor (s. 1962), kanadalainen soutaja ja olympiavoittaja * Brenda Taylor (s. 1979), yhdysvaltalainen juoksija * Brenda Turnbaugh (s. 1977), yhdysvaltalainen lapsinäyttelijä * Brenda Vaccaro (s. 1939), yhdysvaltalainen näyttelijä == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Etunimet
Lasse Terho

Lasse Kullervo Terho (25. syyskuuta 1920 Kotka – 4. joulukuuta 2006 Helsinki) oli satamajohtaja ja Satamaliiton toimitusjohtaja, joka sai ensimmäisenä Suomessa satamaneuvoksen arvonimen, vuonna 1985.Luettelot myönnetyistä arvonimistä vuoteen 2012 saakka. Helsinki: Valtioneuvoston kanslia, 2014. ==Henkilöhistoria== Lasse Terhon vanhemmat olivat vaakamestari Joel Erhard Terho, entinen Törnqvist, ja Ester Sundberg. Hänen puolisonsa vuodesta 1947 oli Nelly Kyllikki Pitkänen, o.s. Ahonen. Terho tuli ylioppilaaksi Kotkan lyseosta 1939 ja valmistui ekonomiksi 1945. Hän oli Merihuolto Oy:n huolitsija Kotkassa 1947–1954, Kotkan kaupungin satamakamreeri 1954–1966, Helsingin sataman varastoimis- ja laiturihuolto-osaston johtaja 1966–1967 ja Kotkan kaupungin satamajohtaja vuodesta 1967. Kotkassa hän vaikutti vahvasti Hietasen rakentamiseen ja toimi ahtausteknillisen opiston opettajana 1956–1962 ja teknillisen koulun opettajana 1964–1966. Terho oli 1960- ja 1970-luvulla YK:n asiantuntija Kongossa, Algeriassa ja Genevessä. Satamaliiton toimitusjohtajaksi hän tuli 1975 ja jäi tehtävästä eläkkeelle 1983. Vielä eläkkeellä ollessaan hän osallistui satamien kehittämiseen Tansaniassa ja Portugalissa.Naski, Alpo: Satamaneuvos Lasse Terho. HS Muistot, 13.12.2006. (Tilaajille, Viitattu 14.7.2020)Örmark Hillevi, Örmark Kauko: Jurvanen Törnqvist. Esipolvitutkimus Vesa Örmarkin esiäidin suvusta. Lappeenranta: Lappeenrannan Kirjapaino, 1995, ss. 254–255.Salusvuori, Armas: Kaarniemen Sundberg-suku 1702–1990. Gummerus: Jyväskylä, 1990, s. 679. ISBN 952-90-1732-4.Kuka kukin on 1970. Helsinki: Otava, s. 1052. Talvisotaan Terho osallistui vapaaehtoisena, toimien kranaatinheittimen apusuuntaajana. Jatkosodassa hän toimi joukkueenjohtajana, ensin välirauhan aikana toukokuussa 1941 vänrikiksi ylennettynä ja lokakuusta 1942 luutnanttina. Reservin kapteeniluutnantiksi Terho ylennettiin 1980.Terho, Juha (toim.): Sodassa pitää olla onnea. Kotka: Kotka-seura r.y., 2013. 224 s. ISBN 978-952-67794-1-6 ==Julkaisuja== * Ehdotus satamamaksujen korottamiseksi. Satamakamreeri Terhon ehdotus muistioineen, 1961 * Ahtaustulkki, 1964 (2. täydennetty painos 1974) ==Lähteet== Luokka: Suomalaiset järjestöjohtajat Luokka: Suomalaiset virkamiehet Luokka: Suomalaiset opettajat Luokka: Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 2006 kuolleet
Kokõ oja

Kokõ oja tai myös Kokle jõgi on Virossa Põlvamaalla Kanepin kunnassa virtaava oja, joka on 11 kilometriä pitkä Võhandu jõen sivujoki. == Joen kulku == Kokõ oja alkaa Karsten kylssä pelto-ojana, jonka alku on nopeasti putoava ja lähes suoraksi kaivettu peloalueen johtouoma. Se katoaa 2,5 kilometrin jälkeen metsämaalle, jolloin se on jo pudonnut 31 metriä alemmaksi. Ojan alkuosan kaltevuus on siten 12,4 metriä kilometrille. Metsätaipaleella siihen yhtyy lännestä tuleva Kirka oja ja pian se putoaa laaksoon, jota kutsutaan nimellä Suur Maruorg. Laakso yhtyy kohtisuoraan koillis-luounas-suuntaiseen laaksoon, jota pitkin Kokõ oja alkaa jatkossa seuraamaan. Käännöksessä siihen yhtyy lyhyt Perätsjärve oja, joka alkaa Perätsjärvestä. Oja on metsätaipaleen tällä välillä pudonnut 28 metriä lisää. Loppumatkalla kaltevuutta on enää nimeksi ja kahden kilometrin päässä sijaitsevan Mudsina järven vedenpinta on kolme metriä alempana. Kokõ oja jatkaa järven eteläpäästä matkaa ja kääntyy kohti kaakkoa. Oja on täällä padottu Kurvitsa järveksi, josta on enää 600 metriä Võhandu jõgeen. == Valuma-alue, sivu-uomia ja järviä == === Valuma-alue === Kokõ ojan valuma-alueen pinta-ala on 23,3 neliökilometriä ja kun pinta-ala jaetaan joen pituudella 10,7 kilometriä, saadaan keskimääräiseksi leveydeksi 2,2 kilometriä. Saatu leveysarvo on pieni ja sivu-uomat ovatkin lyhyitä tai ne virtaavat pääuoman suuntaisina. Yli puolet valuma-alueesta on metsämaata. Ojan valuma-alue rajautuu itäpuolella pääuomaansa Võhandu jõgeen. Länsipuolella se rajautuu Pühäjõen valuma-alueeseen. Valuma-alueen pohjoisosissa saavutaan Otepään ylängölle, joka on vedenjakajaseutua Emäjoen valuma-alueeseen päin. === Sivu-uomia ja järviä === Kokõ ojan alin sivu-uoma on Tirgutaja kraavi, joka laskee pääuomassa sijaitsevaan Mudsina järveen. Se alkaa Palojärvestä ja se on noin 2,3 kilometrin mittainen. Mudsinaan laskee myös viereisen Kõvvõrjärven laskuoja, jonka valuma-alueella sijaitsee pieni Linajärv. Kokõ ojan jokilaakson pohjoispäässä siihen yhtyy Perätsjärve oja, jonka valuma- alueella ovat Perätsjärv ja Väikene Perätsjärv. Edellä mainittu Kirka oja on noin 3,5 kilometriä pitkä. Sen valuma-alueella sijaitsee vain pieniä lampia. Kokõ ojan alajuoksulla sijaitsee Kurvitsa järv, jossa on ennen toiminut vesimylly. == Luontoarvoja == Oja on kirkasvesinen ja vain vähän orgaanista ainesta sisältävä virtavesi. == Hallintoalue == Kokõ oja kuuluu Peipsijärven alavesistöalueeseen, joka on osa Itä-Viron vesistöaluetta. Ojan vesistörekisterin tunnus on VEE1003200. == Huomautuksia == == Lähteet == Luokka:Kanepi Luokka:Otepään ylänkö * Luokka:Viron joet
Fritz Reiner

Fritz Reiner (; 19. joulukuuta 1888 Budapest – 15. marraskuuta 1963 New York) oli unkarilaissyntyinen, yhdysvaltalaistunut kapellimestari.Fritz Reiner BritannicaA Biography of Fritz Reiner The Stokowski Legacy Reiner opiskeli Budapestin kuninkaallisessa musiikkiakatemiassa ja toimi vuosina 1914–1921 Dresdenin kuninkaallisen oopperan kapellimestarina. Yhdysvalloissa hänen ensimmäinen asemansa oli Cincinnatin (Ohio) sinfoniaorkesterin johtotehtävä vuosina 1922–1931. Vuosina 1931–1941 hän johti Curtis Institute of Musicin oopperan ja orkesterimusiikin laitoksia Philadelphiassa. Hän toimi musiikillisena johtajana Pittsburghin sinfoniaorkesterissa vuosina 1938–1948, Metropolitan-oopperassa 1948–1953 ja Chicagon sinfoniaorkesterissa 1953–1962. Vuonna 1960 Reiner sai Grammy-palkinnon Béla Bartókin teoksen Musiikkia jousille, lyömäsoittimille ja celestalle esityksestä.Fritz Reiner Grammy Awards Reiner oli kolmesti naimisissa. == Lähteet == Luokka:Unkarilaiset kapellimestarit Luokka:Yhdysvaltalaiset kapellimestarit Luokka:Grammy- palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1888 syntyneet Luokka:Vuonna 1963 kuolleet
Seututie 380

Seututie 380 on tie, joka kulkee valtatieltä 13 Iitiästä Lemin kirkonkylän kautta takaisin valtatielle 13 Huttulaan. Tie on kokonaan päällystetty ja se muodostaa pääasiallisen yhteyden Lemiltä niin Lappeenrannan kuin Mikkelinkin suuntiin. 380 Luokka:Lappeenrannan liikenne Luokka:Lemin liikenne
Tyyne Luoma

Tyyne Maria Luoma (30. tammikuuta 1893 Kauvatsa – 26. tammikuuta 1970 Helsinki) oli sairaanhoitaja, terveydenhoitaja, järjestötyöntekijä, opistonjohtaja ja lääkintöhallituksen asiantuntija, joka sai ensimmäisenä Suomessa terveydenhuoltoneuvoksen arvonimen, vuonna 1961. ==Henkilöhistoria== Tyyne Luoman vanhemmat olivat rakennusurakoitsija Johan Jakob Luoma ja Liisa Sofia Rimmi. Hän tuli ylioppilaaksi vuonna 1914 ja valmistui sairaanhoitajaksi vuonna 1917. Terveyssisareksi hän pätevöityi Yhdysvalloissa vuonna 1924. Luoma työskenteli ensin useissa eri sairaaloissa ja sitten Suomen sairaanhoitajatarliiton palveluksessa vuoteen 1931, Valtion terveydenhoito- opiston johtajana vuoteen 1945 ja lääkintöhallituksen tarkastajana vuoteen 1960. Hänellä oli myös useita kansallisia ja kansainvälisiä luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Florence Nightingale -mitalin Luoma sai ansioistaan vuonna 1951 kansainväliseltä Punaiselta Ristiltä.Kuolleita. Helsingin Sanomat, 29.1.1970, s. 9.Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1954, s. 498. (Viitattu 14.7.2020) ==Julkaisuja== * Kotisairaanhoito: sairaanhoitolaukku ja sen käyttöohjeet, 1935 * Sairaanhoitohenkilökunnan koulutuksen uudistamista koskeva mietintö, 1945, A. J. Palmén, Tyyne Luoma, Väinö Horelli, y.m. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Tyyne Luoman henkilökuvaja terveyssisartyön ja -koulutuksen syntyvaiheita Marjut Kortehisto, Satu Vesajoki, 2017. Helsinki: Metropolia Ammattikorkeakoulu. (Viitattu 14.7.2020) * * Tyyne Luoma: terveydenhoitajatyön uranuurtaja, 1973, Inkeri Benson (toim.) Luokka: Suomalaiset sairaanhoitajat Luokka: Suomalaiset virkamiehet Luokka: Suomen oppilaitosten rehtorit Luokka:Vuonna 1893 syntyneet Luokka:Vuonna 1970 kuolleet
Hermann Grassmann

Hermann Günther Grassmann (, 15. huhtikuuta 1809 Szczecin, Preussi – 26. syyskuuta 1877, Szczecin) oli saksalainen yleisnero, joka tunnettiin elinaikanaan lähinnä kielitieteilijänä mutta nykyisin ennemminkin matemaatikkona. Hänen matemaattisia tuloksiaan ei huomioitu laajalti ennen kuin elinaikansa loppupuolella, jolloin Grassmann oli jo luopunut matematiikan tutkimuksesta ja keskittynyt lähinnä Sanskritin tutkimiseen. Hän oli eräs vektorianalyysin kehittäjä. Hän tutki myös fysiikkaa – josta lähinnä akustiikkaa, optiikkaa ja värioppia – kasvitiedettä ja mineralogiaa sekä toimi julkaisijana. Hän keksi Grassmannin luvut, jotka ovat ei-kommutatiivisia. Hänen mukaansa on nimetty Grassmannin monisto, joka on eräs topologinen avaruus. Grassmann esitti vuonna 1853 teorian värien sekoittumisesta. Värinäön metameriaa kuvaavat algebralliset lait tunnetaan hänen mukaansa nimellä Grassmannin lait. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset fyysikot Luokka:Saksalaiset kielitieteilijät Luokka:Saksalaiset matemaatikot Luokka:Vuonna 1809 syntyneet Luokka:Vuonna 1877 kuolleet
Seututie 378

Seututie 378 on tie, joka kulkee Luumäen keskustaajamasta Taavetista valtatieltä 6 Savitaipaleelle valtatielle 13. Tie on kokonaan päällystetty ja 32 kilometriä pitkä. 378 Luokka:Luumäen liikenne Luokka:Savitaipaleen liikenne