EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Vyölevy

Vyölevy on tutuluksen tapainen, mutta huomattavasti suurempi, pyöreä ja koristeltu pronssilevy, joka kiinnitettiin yleensä alavatsan kohdalle vyöllä. Sitä käyttivät naiset Skandinavian pronssikauden kulttuurissa ja Keski- Euroopan muissa kulttuureissa pronssikauden Monteliuksen periodilla II eli noin 1500–1300 eaa. Levyn käyttötapa on selvinnyt tammiarkkuhaudoista, missä naisvainajilla se on aina sijainnut vyötäröllä. == Nimitys == Vyölevy ei ole suomenkieleen vakiintunut nimitys, vaan se on suora käännös sanoista , , ja . == Vyölevyjä == Egtvedin tyttö on kuuluisin tanskalainen pronssiajan nainen, joka haudattiin vuonna 1370 eaa. Etelä-Jyllantiin nykyisen Egtvedin kylän lähelle. Hänellä haudattaessa yllään vyölevy. Vyölevy kuului hänellä erityiseen asuun, jossa hänellä oli niin sanottu naruhame, napaan ulottunut pitkähihainen villakankainen paita ja vyölevy. Hänet haudattiin hiukset auki. Ølbyn nainen oli haudattu Sjællannin Køgeen Ølbyn Nordhøjn hautakumpuun. Hänet oli puettu samaan asuun kuin Egtvedin tyttö ja hänenkin vyöllään oli vyölevy. Kolmas esimerkki löytyy Keski-Jyllannin Borumista, mistä Borum Eshøjn hautakummusta löytyi naisen hautaus. Naisella oli erilainen asu kuin Egtvedin ja Ølbyn naisilla, mutta siitä huolimatta vyötäröllä sijaitsi vyölevy. Langstrupin suolta Sjællannista tehty suolöytö sisälsi yhden naisen vyölevyn, käsirenkaat ja pronssiveitsen. Langstrupin vyölevy on Tanskasta löydetyistä levyistä taidokkain ja suurin. Nämä oli uhrattu lampeen tai suonsilmään votiivilahjoina. Myös Vognserup Engen suolöytöön kuului vyölevyt kahdelta naiselta. Se sisälsi tutuluksia, rannerenkaita ja muita esineitä kahdelle naiselle. Nämäkin olivat olleet uhrauksia. Loshultista Skånesta siirtolohkareen alta löytynyt pronssiesineiden Stockhultin kätkö (SHM 11217) sisälsti kaksi vyölevyä, jotka ovat kappaleiksi särkyneitä. Levyjen halkaisijat ovat 27,8 senttimetriä (esine numero 412497) ja 15,8 senttimetriä (nro 96957). Levyt ovat esillä Historiska museetissa. Ruotsista löytää Historiska museetin tietokannasta hakusanalla ”bältesplatta” vielä 12 vyölevyä tai niiden katkelmia. Ørjan Engedal on tutkinut ja esittää väitöskirjassaan 2010, että Norjasta on löytynyt vain yhdeksän vyölevyä, josta osa voidaan tulkita tutuluskiksi. Ne ovat yleensä koristeltu skandinaavisesti 1–3 kaksoisspiraaleja sisältävällä ornamentilla ja ne on ajoitettu yleensä periodeille II ja III. Tällaisia on löydetty esimerkiksi Vigrestadista, Særheimista, Orresta, Regesta, Tjøttasta. Sen sijaan Kleppen vyölevy on koristeltu Pohjois-Saksalaisella tyylillä ja lienee tuontitavaraa sieltä asti. Osa koristelemattomat vyölevyt on kuitenkin ajoitettu pronssikauden loppupuolella. Suomesta ja muista Baltian maista ei tunneta vyölevyjä. Mummy with fur - The Danish National Museum.jpg|Vyölevyn sijainti Egtvedin tytön haudassa SHM11217-22682 02.jpg|Vyölevy heikosti säilyneenä Stockhultin kätköstä Skånesta. SHM11217-22682 08.jpg|Toinen vyölevy Stockhultin kätköstä. DO-765-Bælteplade fra Hverrehus.jpg|Hverrehus, Godsted sogn, Tanska == Lähteet == Luokka:Pronssikauden esineet
Kusti Aerila

Kusti Vilho Aerila (17. marraskuuta 1876 Laitila – 10. kesäkuuta 1954 HelsinkiKajanuksen klarinetisti. Turun Sanomat, 27.6.2005. Viitattu 14.6.2018.Päivämäärä hautakivessä Hietaniemen hautausmaalla, kortteli H32) oli suomalainen muusikko ja klarinetin soiton opettaja. Kusti Aerilan vanhemmat olivat Samuel Vilhelm Aerila ja Vilhelmiina Haijanen ja puoliso vuodesta 1910 Hilja Maria Hirvonen. Aerila opiskeli Helsingin filharmonisen seuran orkesterikoulussa 1893–1899 ja Würtzburgin musiikkikoulussa 1899–1900. Hän oli Helsingin filharmonisen seuran orkesterin jäsen (lyömäsoittimet) 1894–1898, klarinetin soittaja vuodesta 1900 ja sooloklarinetisti vuodesta 1902. Helsingin kaupunginorkesterissa hän soitti 1914–1931, eläkkeelle Aerila jäi 1941. Hän oli Helsingin filharmonisen seuran orkesterikoulun klarinetin soiton opettaja 1904–1914 ja Sibelius-akatemian opettaja 1914–1948. Helsingin kaupunginorkesterin kirjastonhoitajana Aerila toimi 1919–1938, Helsingin filharmoninen orkesterin eläkelaitoksen rahastonhoitajana 1916–1935 ja muusikkoliiton rahastonhoitajana 1916–1949. Hänen vuonna 1907 julkaisemansa teos Klarinettikoulu oli ensimmäinen suomen- ja ruotsinkielinen oppikirja klarinetin soitosta. Kirjan 16. painos ilmestyi 1982 ja kaiken kaikkiaan sitä myytiin 13 000 kappaletta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset klarinetistit Luokka:Suomalaiset musiikkipedagogit Luokka: Suomalaiset kirjastonhoitajat Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1876 syntyneet Luokka:Vuonna 1954 kuolleet
Matt Fiddes

Matt Fiddes (s. 18. toukokuuta 1979) on englantilainen kamppailulajien taitaja ja Matt Fiddes Martial Arts kamppailulajikoulun perustaja. Hän pääsi Yhdistyneen kuningaskunnan Martial Arts Hall of Fameen 18. toukokuuta 2014. ==Varhaiselämä== Fiddes kasvoi Barnstaplessa, Englannissa, jossa hän aloitti kamppailulajien harjoittelemisen 7-vuotiaana jouduttuaan koulukiusatuksi. Fiddesin isoisä Sean Norris edusti Irlantia painonnostossa kesäolympialaisissa 1960. Hän oli myös kahdeksankertainen Irlannin painnoston mestari ja oli mukana harjoittamassa lihaskuntoa pojanpojalleen.Interview with Matt Fiddes musclefood.com Viitattu 14.6.2018 12-vuotiaana Fiddes saavutti mustan vyön taekwondossa ja sittemmin 16-vuotiaana hän jätti koulut kesken keskittyäkseen täysipäiväisesti kamppailulajien opettamiseen. Hän saavutti vielä 2. danin mustan vyön taekwondossa, jonka jälkeen Fiddes perusti oman seuran.TAE KWON WHO Who is Matt Fiddes? Martial arts expert and Michael Jackson’s ex-bodyguard who was bullied at school thesun.co.uk Viitattu 14.6.2018 ==MF Martial Arts== Fiddes perusti 17-vuotiaana oman kamppailulajiseuran vuokrattuaan Barnstaplessa kirkon tilat harjoittelua vartenHow Matt Fiddes fought his way to the top moneyweek.com Viitattu 14.6.2018 ja kuuden kuukauden jälkeen hänellä oli 600 jäsentä. Sittemmin hän laajensi toimintaansa ja Fiddesillä on kouluja 600 eri kaupungissa ympäri maailmaa, kuten Etelä-Afrikassa ja Australiassa. Fiddes oli samalla myös 1998 Michael Jacksonin henkivartija ja saavutti myöhemmin 7. danin mustan vyön taekwondossa. Hänellä on myös musta vyö potkunyrkkeilyssä ja kungfussa. ==Yksityislämä== Hän on naimisissa eteläafrikkalaisen Monique Foxxin kanssa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Kotisivut Luokka:Englantilaiset taekwondoinit Luokka:Brittiläiset yrittäjät Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lullaby of Birdland

Lullaby of Birdland on jazzpianisti George Shearingin säveltämä ja George David Weissin sanoittama jazzstandardi vuodelta 1952. Laulun nimi () viittaa jazzsaksofonisti Charlie ”Bird” Parkeriin ja hänen mukaanssa nimettyyn newyorkilaiseen Birdland-jazzklubiin. Laulun tunnetuimpia levyttäjiä ovat Sarah Vaughan, Ella Fitzgerald ja Mel Tormé. Saukki sanoitti kappaleen suomeksi, ja sen ovat levyttäneet Olavi Virta (1955), Wiola Talvikki (1956) sekä Anneli Sistonen ja Martin Brushane Big Band (1978). ==Syntyhistoria== Vuonna 1952 Birdland-jazzklubin omistaja Morris Levy teki paikallisen WJZ- radioaseman kanssa sopimuksen radiolähetysten tekemisestä hänen klubiltaan. Ohjelmaan tarvittiin tunnuskappale, ja Levy ehdotti erästä kappaletta klubinsa vakiopianistille George Shearingille. Tämä ei pitänyt ehdotuksesta ja lupasi kirjoittaa tarkoitukseen uuden sävelmän. Elämäkertansa (Lullaby of Birdland – The Autobiography of George Shearing) mukaan Shearing pohti viikkoja keksimättä mitään sopivaa, kunnes yhtäkkiä illallisella idea kappaleesta tuli hänen mieleensä, ja sävelmä syntyi kymmenessä minuutissa. Shearing kertoo useimman noin sadasta sävelmästään syntyneen vähän samalla tavoin. Pari vuotta myöhemmin sävelmä sai myös sanoituksen, jonka ensimmäisenä levytti Sarah Vaughan vuonna 1954 trumpetisti Clifford Brownin kanssa: > Have you ever heard two turtle doves Bill and coo when they love? That’s the > kind of magic music we get from our lips When we kiss Ranskalainen lauluyhtye Blue Stars nosti kappaleen vuonna 1956 levymyyntitilaston sijalle 16. Vuonna 1962 Bill Haley & His Comets teki kappaleesta twist-version nimellä ”Lullaby of Birdland Twist”. Kappale otettiin suosionsa myötä myös Shearingin yhtyeen tunnussävelmäksi, ja siitä tuli Shearingin tunnetuin sävellys ja yksi Sarah Vaughanin eniten esittämä kappale. ==Lähteet== Luokka:Jazzstandardit Luokka:Vuoden 1952 kappaleet
Fra Mols til Skagen

Fra Mols til Skagen on Aud Wilkenin esittämä kappale, joka edusti Tanskaa vuoden 1995 Eurovision laulukilpailussa Irlannin Dublinissa. Kappale sijoittui Euroviisuissa viidenneksi 92 pisteellä. == Lähteet == Luokka:Tanskan euroviisuedustuskappaleet Luokka:Vuoden 1995 euroviisuedustuskappaleet
Babatunde Olatunji

Babatunde Olatunji (7. huhtikuuta 1927 – 6. huhtikuuta 2003) oli nigerialainen rumpali, opettaja ja aktivisti. Hän sai kansainvälistä kuuluisuutta 1950-luvun lopusta alkaen, kun hän julkaisi Drums of Passion -albumin vuonna 1959. Albumista tuli suuri hitti. Jazzmuusikko John Coltrane kiinnostui Olatunjin musiikista erityisesti, ja he ystävystyivät. Vuonna 1965 he perustivat Harlemissa yhdessä Center for African Culture -instituution tarjotakseen afrikkalaiseen kulttuuriin liittyviä kursseja. Olatunji soitti yli 40 vuotta kestäneen uransa aikana useiden eri artistien kuten Cannonball Adderleyn, Horace Silvern, Max Roachin, Stevie Wonderin sekä Bob Marleyn kanssa. Olatunji sairasti diabetestä, ja lopulta kuoli sairauteen vuonna 2003. ==Diskografia== ===Albumit=== * Jin-Go-Lo-Ba (The Drums of Passion) (LMG, 1958) * Drums of Passion (Columbia, 1959) * Zungo! (CBS, 1961) * Flaming Drums (Columbia, 1962) * Drums!, Drums!, Drums! (Roulette, 1964) * Soul Makossa (Paramount, 1973) * Dance to the Beat of My Drum (Bellaphon, 1986) * Drums of Passion: The Invocation (Rykodisc, 1988) * Drums of Passion: The Beat (Rykodisc, 1989) * Drums of Passion: Celebrate Freedom, Justice & Peace (Olatunji, 1993) * Drums of Passion and More (Bear Family, 1994) * Babatunde Olatunji, Healing Rhythms, Songs and Chants (Olatunji, 1995) * Love Drum Talk (Chesky, 1997) * Drums of Passion (2002) * Olatunji Live at Starwood (2003) * Healing Session (Narada, 2003) * Circle of Drums (Chesky, 2005) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Nigerialaiset lyömäsoittajat Luokka:Nigerialaiset rumpalit Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet
Kauhu (lajityyppi)

Kauhu on kansanperinteen, mytologian, fiktion ja muun viihteen lajityyppi, joka pyrkii herättämään kauhun tunteita.Leppälahti 2018, s. 8–9. ==Kansanperinne ja mytologiat== Monella nykyisin tunnetulla kauhutarinalla ja -hahmolla on juurensa vanhassa kansanperinteessä. Näistä yleisimpiä eri kulttuureissa ovat olleet esimerkiksi tarinat eläimiksi muuttuvista ihmisistä kuten ihmissusista sekä vampyyreistä ja kuoleman jälkeen liikkuvista vainajista kuten kummituksista. Kauhutarinoita on kerrottu paitsi tosissaan, myös pelottelemisen, opettamisen, varoittamisen ja viihdyttämisen tarkoituksissa.Leppälahti 2018, s. 17–18. Kauhutarinoiden yksi yleinen tarkoitus ympäri maailmaa on ollut estää lapsia menemästä esimerkiksi yksin veteen tai metsään.Leppälahti 2018, s. 38. Muinaisissa mytologioissa esiintyi useita kauhistuttavia hirviöitä esimerkiksi pahuuden ja kaaoksen edustajina. Raamatussa kuvatuista hirviöistä tärkeimpiä ovat Leviatan ja Behemot.Leppälahti 2018, s. 26–27. ==Nykyajan kauhufiktio ja kauhuviihde== Nykyajan fiktiivisen kauhun suosituimpia muotoja ovat kauhukirjallisuus, kauhuelokuva ja kauhupelit. Yleisiä teemoja kauhufiktiossa ovat esimerkiksi epäkuolleet, muodonmuuttajat, pelottavat eläimet, yliluonnollinen, vaarallinen tiede, sarjamurhaajat ja psykopaatit, avaruuden uhka sekä katastrofit ja dystopiat.Leppälahti 2018, s. 5–6. Musiikin piirissä kauhuaihetta käytetään etenkin punkissa, rockissa ja metallimusiikissa.Leppälahti 2018, s. 285. Kauhua hyödynnetään myös esimerkiksi pakohuoneissa, kauhukierroksissa ja kauhumatkailussa. Kauhufiktioon liittyviä yhteisöllisiä ja joskus leikkisiä muotoja ovat esimerkiksi Halloween, goottipukeutuminen, vampyyrifanius ja zombikävelyt.Leppälahti 2018, s. 7. ==Kauhun viehätys== Joidenkin tutkijoiden mukaan kauhu on viihdyttävää siitä syystä, että jännityksen laukeaminen ja vaaran väistyminen aiheuttaa katarsiksen, puhdistumisen tunteen. On myös arveltu, että tarkastellessaan kauhun hirviötä katselija tarkastelee itse asiassa omaa pimeää puoltaan. Kauhun harrastajat korostavat usein kauhun tarjoamaa mahdollisuutta saada kokea vaarallisia asioita ja pelätä turvallisesti. Kauhun kokeminen ja sen sisällön käsitteleminen yhdessä on myös yhteisiä siteitä vahvistava sosiaalinen tapahtuma.Leppälahti 2018, s. 10. ==Lähteet== * ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== *
Anneli Sistonen

Anneli Sistonen (taiteilijaniminä myös Sistoska ja RockAnssi; 11. maaliskuuta 1944 Oulu – 8. lokakuuta 2014) oli suomalainen jazz-, rock- ja viihdelaulaja, joka tuli tunnetuksi ahkerana ja räväkkänä esiintyjänä. Hän oli usein Martin Brushane Big Bandin solistina, muun muassa vuonna 1978 julkaistulla LP- levyllä. Sistonen esiintyy myös Brushanen big bandin aiemmalla albumilla Kulosaaren Casinolla 1971–1975. Oulussa syntynyt Anneli Sistonen oli töissä kahviloissa ja kaupan myyjänä ennen kuin ryhtyi päätoimiseksi esiintyväksi taiteilijaksi 1960-luvun keskivaiheilla. Hän aloitti uransa yhtenä Suomen ensimmäisistä naispuolisista rocklaulajista jo 1950-luvun puolella taiteilijanimellä RockAnssi. Hän esiintyi usein muun muassa helsinkiläisellä nuorisotalolla Haka-kerholla. Perustettuaan vain naisista koostuvan yhtyeen hän keskittyi jazziin. Uransa aktiivisimmassa vaiheessa 1970-luvulla Anneli Sistonen esiintyi jopa useita kertoja päivässä tanssilavojen ja ravintoloiden lisäksi erilaisissa laitoksissa ja yritystilaisuuksissa. 1980-luvun alussa hän uupui rankkaan esiintymistahtiin. Vuodesta 1984 hän asui Hämeenlinnan Hauholla, jossa hän piti käytettyjen vaatteiden divaria. Hänelle myönnettiin valtion taiteilijaeläke. Sistonen kantoi sanomalehtien mielipidekirjoituksissaan huolta vanhustenhoidosta ja oli ehdolla vuonna 2008 kunnallisvaaleissa Hämeenlinnan kunnassa. Hänet on haudattu Hauhon hautausmaalle. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Aho, Anne & Taskinen, Anne: Rockin korkeat korot. Suomalaisen naisrockin historia! WSOY 2004. ISBN 951-0-28404-1. (Sistosesta kirjan alussa.) Luokka:Suomalaiset jazzlaulajat Luokka:Suomalaiset rocklaulajat Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Erland Almkvist

Erland Herman Lison Almkvist (2. syyskuuta 1912 Tukholma – 20. syyskuuta 1999 Lidingö) oli ruotsalainen kilpapurjehtija ja olympiamitalisti. Almkvist saavutti Louhi-venetyypillä olympiahopeaa Helsingissä 1952.Olympics at Sports- Reference.comRuotsin olympiakomitea == Lähteet == * Erland Almkvist Bio, Stats, and Results Olympics at Sports-Reference.com * Profiili Ruotsin olympiakomitea === Viitteet === Luokka:Ruotsalaiset kilpapurjehtijat Luokka:Ruotsalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1912 syntyneet Luokka:Vuonna 1999 kuolleet
Sidney Boldt-Christmas

Leif William Sidney Boldt-Christmas (8. elokuuta 1924 Göteborg – 15. lokakuuta 2016 Mölndal) oli ruotsalainen kilpapurjehtija ja olympiamitalisti. Boldt- Christmas saavutti Louhi-venetyypillä olympiahopeaa Helsingissä 1952.Olympics at Sports-Reference.comRuotsin olympiakomitea == Lähteet == * Sidney Boldt- Christmas Bio, Stats, and Results Olympics at Sports-Reference.com * Profiili Ruotsin olympiakomitea === Viitteet === Luokka:Ruotsalaiset kilpapurjehtijat Luokka:Ruotsalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
Thor Thorvaldsen

Thor Thorvaldsen (31. toukokuuta 1909 Bamble – 30. kesäkuuta 1987 Bærum) oli norjalainen kilpapurjehtija ja olympiavoittaja. Thorvaldsen voitti Louhi- venetyypillä olympiakultaa Lontoossa 1948 ja Helsingissä 1952. Hän kilpaili olympiatasolla myös Berliinissä 1936 ja Melbournessa 1956.Olympics at Sports- Reference.comNorsk biografisk leksikon == Lähteet == * Profiili Norsk biografisk leksikon * Thor Thorvaldsen Bio, Stats, and Results Olympics at Sports-Reference.com === Viitteet === Luokka:Norjalaiset kilpapurjehtijat Luokka:Norjalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Vuonna 1987 kuolleet
Sigve Lie

Sigve Lie (1. huhtikuuta 1906 Haugesund – 18. maaliskuuta 1958 Oslo) oli norjalainen kilpapurjehtija ja olympiavoittaja. Lie voitti Louhi-venetyypillä olympiakultaa Lontoossa 1948 ja Helsingissä 1952.Olympics at Sports- Reference.com == Lähteet == * Sigve Lie Bio, Stats, and Results Olympics at Sports-Reference.com === Viitteet === Luokka:Norjalaiset kilpapurjehtijat Luokka:Norjalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1906 syntyneet Luokka:Vuonna 1958 kuolleet
Eetu Vertainen

Eetu Vertainen (s. 11. toukokuuta 1999, Espoo) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Serie C:n Triestinaa. Ennen sitä hän oli tähtipelaaja Pohjois- Irlannissa, missä hän edusti FC Linfieldiä. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Vertainen on edustanut useaan otteeseen Suomen nuorisomaajoukkueita. == Lähteet == * Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jacques Hétu

Jacques Joseph Robert Hétu (8. elokuuta 1938 Trois-Rivières, Québec – 9. helmikuuta 2010 St-Hippolyte, Québec) oli kanadalainen säveltäjä.The Canadian Encyclopedia: Jacques Hétu Hétu opiskeli pianonsoittoa, harmoniaa ja gregoriaanista laulua Ottawan yliopistossa Jules Martelin johdolla vuosina 1955–1956. Tämän jälkeen hän opiskeli Québecin musiikkikonservatoriossa Clermont Pépinin, Isabelle Delormen ja Jean Papineau-Couturen johdolla. Teokset Toccata pianolle, eräät kamarimusiikkikappaleet ja kaksi sinfoniaa ovat peräisin näiltä ajoilta. Hétu suoritti myös pianonsoiton opintoja Georges Savarian ja oboensoiton opintoja Melvin Bermanin johdolla. Kesällä 1959 Hétu kävi opiskelemassa Lukas Fossin johdolla Berkshire Music Centerssä, Tanglewoodissa, Massachusettsissa, ja vuonna 1961 hän meni Pariisiin. Tuona vuonna hän voitti Prix d'Europen ensimmäisenä säveltäjänä sitten vuoden 1927, jolloin palkinto myönnettiin Henri Mercurelle. Canada Councilin stipendin hän sai vuosille 1961–1962. Vuosina 1961–1962 hänen opettajinaan olivat Henri Dutilleux ja Olivier Messiaen. Samoihin aikoihin Hétu luonnosteli oratorion, jonka pohjalta sittemmin syntyi sinfoninen fresko L'Apocalypse (1967). Palattuaan Québeciin vuonna 1963 Hétu opetti Lavalin yliopistossa vuoteen 1977. Hän opetti 1970-luvulla myös Montrealin yliopistossa ja vuosina 1979–2000 Québecin yliopistossa, Montrealissa, jossa hän johti kahteen otteeseen musiikkijaosta. Hétun tuotantoon kuuluu noin 70 teosta, joista suurin osa on tilaustöitä. Tilaajien joukossa ovat olleet James Campbell, Chamber Players of Toronto, Ginette Duplessis, Montrealin sinfoniaorkesteri, Alvaro Pierri, Joseph Rouleau, Robert Silverman ja Tudor Singers of Montreal. Teokset ovat muiden muassa sellaisille kokoonpanoille kuin jousikvartetille, puhallinkvintetille ja sinfoniaorkesterille sävellettyjä. Vuonna 1963 Victor Bouchard ja Renée Morisset kantaesittivät hänen sonaattinsa kahdelle pianolle (Op. 6) New Yorkin Carnegie Hallissa. Glenn Gould levytti hänen muunnelmansa (Op. 8) pianolle vuonna 1967. Sittemmin teoksen ovat levyttäneet Dale Bartlett, André-Sébastien Savoie ja William Tritt. Myöhempään tuotantoon kuuluvat muiden muassa klarinettikonsertto (1983), Nocturne pour clarinette et piano (1977), Missa Pro Trecenteismo Anno (1985), Johann Sebastian Bachin 300-vuotisjuhlaksi sävelletty messu ja Guy Few'n vuonna 1987 kantaesittämä trumpettikonsertto. Hétu sävelsi myös viisi sinfoniaa ja oopperan Le Prix (1992). Hétu sai konserttojensa levytyksellä Juno-palkinnon, ja hänestä tehtiin Kanadan ritarikunnan upseeri vuonna 2001. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset säveltäjät Luokka:Oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet
Egyptin pörssi

Egyptin pörssi (, lyhennys EGX; ; kesäkuuhun 2008 saakka Cairo & Alexandria Stock Exchange) on egyptiläinen markkina-arvoltaan Afrikan toiseksi suurin arvopaperipörssi. Pörssin päätoimipiste sijaitsee Kairossa ja sivutoimipiste Aleksandriassa. Toukokuussa 2018 Egyptin pörssissä oli listattu 255 yhtiötä, ja kotipaikaltaan egyptiläisten yhtiöiden osakkeiden markkina-arvo oli yhteensä 52,1 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Pörssissä käytiin arvopaperikauppaa toukokuussa 2018 yhteensä 1,4 miljardilla dollarilla. Vertailuna: Saman kuukauden aikana Nasdaq Nordicin osakevaihto oli arvoltaan 74,4 miljardia dollaria ja Johannesburgin pörssin 34,8 miljardia dollaria (Maailman pörssien yhteistyöjärjestö WFE:n 5/2018 tilasto). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Väkivaltaisuudet lamauttivat Egyptin – pankit ja pörssi kiinni (15.8.2013) (is.fi) *Egyptin pörssi avautuu vihdoin – romahdusta pelätään (22.3.2011) (is.fi) *Egyptin pörssi pysyy yhä kiinni (5.2.2011) (yle.fi) Luokka:Egyptiläiset yritykset Luokka:Arvopaperipörssit Luokka:Kairo
Joseph Rouleau

Joseph Alfred Pierre Rouleau (28. helmikuuta 1929 Matane, Québec – 12. heinäkuuta 2019 Montreal, Québec) oli kanadalainen oopperalaulaja, äänialaltaan basso. Hän opiskeli yksityisesti Edouard J. Woolleyn sekä Albert Cornellierin johdolla ja vuosina 1949–1952 Martial Singherin johdolla The Royal Conservatory of Musicissa. Vuonna 1949 Rouleau voitti Prix Archambaultin Montrealissa. Vuosina 1952–1954 Rouleau oli Milanossa opiskelemassa Mario Basiolan ja Antonio Narduccin johdolla. Hän on laulanut muun muassa Covent Gardenissa, ja hänen rooliensa joukossa ovat olleet Colline, Don Carlos ja Boris Godunov. Hän saavutti erityistä suosiota Neuvostoliiton-kiertueillaan, joita hän teki vuosien 1965 ja 1970 välisenä aikana. Rouleau loi Bishop Tachén roolin Harry Somersin oopperassa Louis Riel. Orkestereita, joiden kanssa Rouleau on esiintynyt, ovat olleet muiden muassa Québecin sinfoniaorkesteri, Israelin filharmonikot, Concertgebouw-orkesteri ja New Yorkin filharmonikot. Metropolitan-oopperassa Rouleau debytoi huhtikuussa 1984. Vuonna 1990 hän levytti Félix Leclercin lauluja. Hänestä tehtiin Kanadan ritarikunnan upseeri vuonna 1977 ja hän sai Prix Denise-Pelletierin vuonna 1990. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset oopperalaulajat Luokka:Bassot Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Álvaro Pierri

Álvaro Pierri (s. 18. tammikuuta 1953 Montevideo, Uruguay) on kitaristi. Hän opetteli aluksi pianonsoittoa äitinsä Ada Estadesin johdolla ja otti sitten kitaratunteja tädiltään Olga Pierriltä. Jatkokoulutusta hän sai Abel Carlevarolta ja Guido Santórsolalta. Hän voitti ensipalkinnot kansainvälisissä kilpailuissa Porto Alegressa ja Buenos Airesissa sekä ensipalkinnon ja tuomariston kultamitalin 18. kansainvälisessä kitarakilpailussa Pariisissa.The Canadian Encyclopedia: Alvaro Pierri Pierri teki Pohjois-Amerikan-debyyttinsä New Yorkissa vuonna 1978. Hän asettui Montrealiin vuonna 1981 ja liittyi muun muassa McGillin yliopiston henkilökuntaan. Hän on esiintynyt säännöllisesti Euroopassa ja Amerikassa sekä resitalistina että orkesterien kanssa. Hän on kantaesittänyt lukuisia teoksia ja tehnyt levytyksiä. == Lähteet == Luokka:Uruguaylaiset kitaristit Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Eric McLean

Eric Donald McLean (25. syyskuuta 1919 Montreal – 19. elokuuta 2002 Montreal) oli kanadalainen pianisti, musiikkikriitikko ja historioitsija. Hän opiskeli yksityisesti ja McGillin konservatoriossa. Hänen opettajiaan olivat pianonsoitossa Alfred La Liberté ja Paul Lafrance sekä harmoniassa ja sävellyksessä Claude Champagne. McLean työskenteli Montreal Standardissa, Montreal Daily Starissa ja Montreal Gazettessa. Hän oli Royal Society of Artsin jäsen ja sai Kanadan musiikkineuvoston mitalin vuonna 1973. Hänet nimitettiin Kanadan ritarikunnan upseeriksi 1975.The Canadian Encyclopedia: Eric McLean == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset pianistit Luokka:Kanadalaiset kriitikot Luokka:Musiikkikriitikot Luokka:Vuonna 1919 syntyneet Luokka:Vuonna 2002 kuolleet
Milodia

__NOTOC__ Milodia on Irina Milanin musiikkialbumi vuodelta 1976. Se koostuu puoliksi Jorma Panulan sävellyksistä suomenkielisten sanoittajien teksteihin, puoliksi taas suomenkielisiin käännöksiin Edith Piafin tunnetuksi tekemistä ranskalaisista lauluista. Monet sekä alkuperäis- että käännössanoituksista ovat Irina Milanin omia. Albumin on tuottanut Timo Lindström, ja kappaleiden sovitukset ovat tehneet Jorma Panula ja Kaj Westerlund. Milodia tiivisti Irina Milanin läpi 1970-luvun loppupuolen jatkuneen yhteistyön kapellimestari- säveltäjä Jorma Panulan kanssa, joka oli alkanut jo edellisen albumin Milankolia (1974) yhdellä raidalla. Yhteistyö jatkui albumeilla Musta perhonen (1976) ja Mitä tapahtuu! (1979). Milodia sai kriitikoilta kehuja, mutta jäi suurelle yleisölle vieraaksi. Levyn tunnetuin laulu on Panulan säveltämä ja Kirsti Puhtilan sanoittama, singlenäkin julkaistu ”Miesparka”. Irina Milan osallistui sillä MTV:n Syksyn Sävel -kilpailun finaaliin ja sijoittui kymmenestä kilpailukappaleesta kuudenneksi. ==Kappaleet== ===A-puoli=== # # # # # # ===B-puoli=== # # # # # # ==Muusikot== * Timo Lindström – basso * Roope Koistinen – rummut * Nono Söderberg – kitara * Kaj Westerlund – piano * Jouni Heinonen ym. – jouset * puhallinsoittajia ==Lähteet== Luokka:Irina Milanin albumit Luokka:Vuoden 1975 albumit Luokka:Timo Lindströmin tuottamat albumit
Jokerit Salibandy

Jokerisalibandy Helsinki ry eli Jokerit Salibandy on helsinkiläinen vuonna 2013 perustettu salibandyn erikoisseura, jonka perustivat jääkiekkoseura Jokerien kannattajat. Seuralla on yhteensä 10 joukkuetta naisten II- divisioonassa, miesten III-divisioonassa, naisten IV-divisioonassa ja miesten V-divisioonassa. Junioripuolella seuralla on toimintaa A-B ja E-G -pojissa ja A-B-tytöissä. Seuralla oli kauden 2018–2019 alussa 309 jäsentä. == Miehet == Jokerien miesten edustusjoukkue pelasi kaudella 2018–2019 III-divisioonaa ja jäi lohkossaan viimeiseksi pudoten IV-divisioonaan. Edustusjoukkue pelaa silti kaudella 2019–2020 II-divisioonaa, kun seuran kolmosjoukkueen sarjapaikka II- divisioonassa siirretään edustukselle. == Naiset == Jokerien naisten edustusjoukkue pelaa kaudella 2019–2020 II-divisioonaa. === Jokerit kaudella 2018–2019 === Maalivahdit * 9 Emmi Peltonen * 22 Elsa Lehto * 73 Jenni Mustakallio Puolustajat * 7 Anni Järvinen * 14 Hillevi Arkkila * 15 Riikka Toivola * 16 Elina Jatkola * 23 Mikaela Buchert * 47 Sari Rouvali Hyökkääjät * 3 Aliisa Syrjänen * 4 Veera Sinikallio * 8 Ida Nyman * 17 Oona Lampola * 19 Henni Pöyry * 21 Janniina Andersson * 28 Juulia Huttula * 32 Sissi Pöyry * 43 Suvi Kinnunen * 44 Steffi Gustavsen * 51 Jade Ritala * 81 Saara Hartikainen * 91 Nea Groundstroem Valmentaja * Joni Toivola == Muut joukkueet == === Miehet === * Jokerit Team (III-divisioona) * Utica (III-divisioona) * Jokerit IV (V-divisioona) * Jokerit V (V-divisioona) === Naiset === * Jokerit Team (III- divisioona) * Jokerit III (IV-divisioona) * Jokerit IV (IV-divisioona) == Lähteet == * https://www.jokeritsb.fi ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset salibandyseurat Luokka:Helsinkiläiset urheiluseurat Luokka:Vuonna 2013 perustetut urheiluseurat
Sido (Mali)

Sido on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Bougounin piirissä Malissa. Se sijaitsee 30 kilometriä Bougounista luoteeseen. Kunnassa on 20 800 ja kylässä 4 000 asukasta (vuonna 2009). Sidon kunnan pinta-ala on 1 054,26 neliökilometriä. Se rajoittuu koillisessa Bougounin piirin Dogon, kaakossa Kokélén, lounaassa Kouroulaminin ja Danoun ja luoteessa Syen Toulan ja Keleyan kuntiin. Luonnonvarainen kasvillisuus on pensas- ja metsäsavannia ja galleriametsiä. Kuntaan kuuluu 24 kylää. Asukkaat ovat bambaroita, fulbeja ja dogoneja. Uskontoja ovat islam, kristinusko ja animismi. Sidon kautta kulkee Bamakon ja Sikasson välinen maantie RN7. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, keräily, mehiläistenhoito, käsityöammatit ja pienimuotoinen kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, hirssi, durra, riisi, puuvilla, maapähkinä, lehmänpapu, seesami sekä juurekset, vihannekset ja hedelmät. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Sidossa ja neljässä muussa kylässä pidetään viikoittaiset markkinat. ==Lähteet== Luokka:Bougounin piiri Luokka:Malin kunnat
Aarnikäävät

Aarnikäävät (Phellopilus) sienisuku, jota on ehdotettu erotettavaksi arinakäävistä (Phellinus) omaksi kladikseen, koska se poikkeaa suhteellisen paljon muista arinakäävistä niin DNA-analyysien kuin mikroskooppisten ja muidenkin tuntomerkkien osalta. Suomessa kladiin näyttää kuuluvan vain nimilaji aarnikääpä (Phellopilus nigrolimitatus). == Lähteet == Luokka:Arinakäävät
Keleya

Keleya on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Bougounin piirissä Malissa. Se sijaitsee 60 kilometriä Bougounista luoteeseen. Kunnassa on 20 500 ja kylässä 2 800 asukasta (vuonna 2009). Keleyan kunnan pinta-ala on 644,8 neliökilometriä. Se rajoittuu koillisessa Bougounin piirin Dogon, etelässä Sidon, lounaassa Ourounin ja luoteessa Koulikoron alueen Katin piirin Ouélessébougoun ja Sanankoro Djitoumoun kuntiin. Alue on pinnanmuodostukseltaan lähinnä tasankoa. Pysyviä vesistöjä ei ole. Seutu kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen. Luonnonvarainen kasvillisuus on pensas- ja metsäsavannia ja galleriametsiä. Kuntaan kuuluu 22 kylää. Asukkaat ovat bambaroita, fulbeja ja dogoneja. Uskontoja ovat islam, kristinusko ja animismi. Keleyan kautta kulkee Bamakon ja Sikasson välinen maantie RN7. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, polttopuun ja puuhiilen tuotanto, keräily, mehiläistenhoito, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, maissi, hirssi, durra, riisi ja maapähkinä. ==Lähteet== Luokka:Bougounin piiri Luokka:Malin kunnat
Aleksandr Golovin (jalkapalloilija)

Aleksandr Sergejevitš Golovin (, s. 30. toukokuuta 1996 Kaltan, Venäjä) on venäläinen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa on keskikentän keskellä. Golovin edusti TsSKA Moskovaa kesään 2018 saakka. Hän voitti Venäjän- mestaruuden vuonna 2016. Vuonna 2018 hän siirtyi ranskalaisseura Monacoon. Hän on kolmen kauden aikana pelannut Ligue 1:ssä 76 ottelua ja tehnyt niissä 11 maalia. MM-kilpailuissa 2018 Golovin teki yhden maalin ja antoi kaksi maalisyöttöä, kun Venäjä voitti avausottelussaan Saudi-Arabian 5–0. Hän pelasi avauskokoonpanossa myös toisessa alkulohko-ottelussa Egyptiä, neljännesvälierässä Espanjaa ja puolivälierässä Kroatiaa vastaan. Espanja- ottelun Venäjän voitoksi ratkaisseessa rangaistuspotkukilpailussa Golovin teki joukkueensa kolmannen maalin. Venäjä hävisi Kroatialle rangaistuspotkukilpailussa mutta Golovin otettiin vaihtoon jo jatkoajalla. Golovin on pelannut Venäjän maajoukkueessa 38 ottelua ja tehnyt niissä viisi maalia. Hän teki maalin kahdessa ensimmäisessä maaottelussaan, jotka olivat ystävyysotteluja, ja lokakuussa 2019 maalin kahdessa peräkkäisessä EM- karsintaottelussa. Golovin voitti alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2013. Samana vuonna hän pelasi saman ikäluokan MM-kilpailuissa ja teki yhden maalin. Alle 19-vuotiaiden EM-kilpailussa 2015 hän saavutti hopeaa. == Lähteet == Luokka:Venäläiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vismuttioksidi

Vismuttioksidi eli vismutti(III)oksidi tai vismuttitrioksidi (Bi2O3) on vismutin ja hapen muodostama epäorgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa muiden vismuttiyhdisteiden ja erikoislasien valmistukseen. ==Ominaisuudet== Vismuttioksidi on polymorfista eli sillä on useita eri kidemuotoja. Huoneenlämpötilassa stabiili muoto on niin kutsuttu α-Bi2O3, jonka alkeiskoppi on monokliininen. Rakenne on kerrosmainen. Väriltään tämä vismuttioksidin muoto on keltaista. Kuumennettaessa α-muotoa yli 717 °C:n lämpötilaan sen kiderakenne muuttuu kuutiolliseksi niin kutsutuksi δ-Bi2O3:ksi. Näiden lisäksi tunnetaan myös β-muoto, jolla on kalsiumfluoridin kiderakenne, ja rakenteeltaan monimutkainen γ-muoto. Vismuttioksidi on veteen liukenematonta, mutta liukenee happoihin. Se liukenee myös vähäisessä määrin väkeviin emäsliuoksiin.Hans Joachim Breunig: Bismuth Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2002. Viitattu 15.6.2018Joachim Krüger, Peter Winkler, Eberhard Lüderitz, Manfred Lück & Hans Uwe Wolf: Bismuth, Bismuth Alloys, and Bismuth Compounds, Ullmann’s Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2003. Viitattu 15.6.2018 ==Valmistus ja käyttö== Vismuttioksidin valmistukseen on useita tapoja. Käytettyjä tapoja ovat muun muassa metallisen vismutin kuumennus 750-800 °C:n lämpötilaan runsaasti happea sisältävässä ilmakehässä, vismuttinitraatin tai vismuttikarbonaatin kuumentaminen 700-800 °C:n lämpötilaan ja saostaminen vismutti-ioneja sisältävästä liuoksesta hydroksidien avulla ja kuumentamalla muodostunutta sakkaa. : 4 Bi + 3 O2 → 2 Bi2O3 : Bi2(CO3)3 → Bi2O3 \+ 3 CO2 Vismuttioksidia käytetään valmistettaessa muita vismuttiyhdisteitä. Siitä valmistetaan myös suuren taitekertoimen omaavia erikoislaseja. Tämän lisäksi sitä voidaan myös käyttää polymeerien palonestoaineena, desinfiointiaineena, kumien vulkanoinnissa ja katalyyttinä. ==Lähteet== Luokka:Oksidit Luokka:Vismuttiyhdisteet
Dale Bartlett

Dale Bartlett (10. elokuuta 1936 Lethbridge, Kanada – 20. joulukuuta 2013 Montreal, Kanada) oli kanadalainen pianisti. Hänen opettajinaan olivat Margaret Stevens ja Beatrice Foster. Hän voitti The Royal Conservatory of Musicin hopeamitalin kahdeksasti peräkkäin. Vuonna 1953 hän lähti Royal Academy of Musiciin, jossa hän opiskeli vuoteen 1958 saakka opettajanaan Vivian Langrish. Hän sai siellä Macfarren-kultamitalin vuonna 1958. Vuonna 1959 häntä opettivat Guido Agosti ja Alfred Cortot Accademia Chigianassa Sienassa.The Canadian Encyclopedia: Dale Bartlett Vuonna 1961 Bartlett voitti ensipalkinnon kansainvälisessä Viotti-kilpailussa Vercellissä. Hänet palkittiin myös kansainvälisessä Busoni-pianokilpailussa vuonna 1962 Bolzanossa. Hänen ohjelmistoonsa kuului muun muassa Jacques Hétun, Aram Hatšaturjanin, Franz Lisztin ja Sergei Rahmaninovin teoksia. Hän teki yhteistyötä muiden muassa Hyman Bressin, Montrealin sinfoniaorkesterin, Donald Bellin, Anna Tšornodolskan, Angèle Dubeaun, Gaelyne ja Taras Gaboran, Hélène Gagnén, Arthur Garamin, Eleonora ja Juli Turovskin sekä Robert Verebesin kanssa. Vuonna 1972 hänestä tuli Montrealin kansainvälisen musiikkikilpailun virallinen säestäjä. Vuonna 1977 hän liittyi Hertz-trion jäseneksi yhdessä Talmon ja Yaëla Hertzin kanssa. Hän opetti muun muassa McGillin yliopistossa. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset pianistit Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Jānis Kalniņš (jääkiekkoilija)

Jānis Kalniņš (s. 13. joulukuuta 1991 Limbaži) on latvialainen jääkiekkomaalivahti. ==Ura== Kalniņš on Liepājas Metalurgsin kasvatti. Hän pelasi seuran edustusjoukkueessa ensimmäisen kerran kaudella 2008–2009. Metalurgs pelasi sekä Latvian pääsarjassa että Valko-Venäjän Ekstraligassa. Kaudella 2010–2011 Kalniņš voitti Latvian mestaruuden ja hänet valittiin koko sarjan parhaaksi maalivahdiksi. Kalniņš siirtyi kaudella 2013–2014 unkarilaiseen Dunaújvárosi Acélbikákiin, joka pelasi monikansallisessa MOL ligassa. Kaudeksi 2015–2016 hän siirtyi saman sarjan Fehérvár AV19:iin. Kaudeksi 2016–2017 Kalniņš siirtyi KHL-joukkue Dinamo Riikaan vuoden mittaisella sopimuksella. Hän vakiinnutti nopeasti joukkueen ykköstorjujan paikan ja pelasi lopulta kauden aikana 30 ottelussa. Keväällä 2017 Kalniņš teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Dinamon kanssa. Kesäkuussa 2018 Kalniņš solmi vuoden mittaisen sopimuksen KHL-seura Jokereiden kanssa. Joulukuussa 2018 Kalniņš solmi 1+1-vuotisen jatkosopimuksen Jokereiden kanssa. Huhtikuussa 2020 uutisoitiin Jokereiden ja Kalniņšin välisen sopimuksen optiovuoden käyttöönotosta. Kalniņš siis jatkoi Jokereissa kaudella 2020–2021. Maaliskuussa 2021 uutisoitiin Kalninsin jatkavan uraansa muualla. Kalnins on Jokereiden seurahistorian 5. eniten otteluita pelannut maalivahti. ===Maajoukkueura=== Latvialaismaalivahti on edustanut maataan neljissä MM- kilpailuissa vuosina 2015, 2016, 2017 ja 2018 sekä olympialaisissa 2022. Hän sai porttikiellon maajoukkueeseen syksyllä 2022 siirryttyään pelaamaan hyökkäyssotaa käyvän Venäjän KHL-liigaan. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Luokka:Latvialaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ouroun

Ouroun on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Bougounin piirissä Malissa. Se sijaitsee 80 kilometriä Bougounista luoteeseen. Kunnassa on 5 500 ja kylässä 2 500 asukasta (vuonna 2009). Ourounin kunta rajoittuu pohjoisessa ja idässä Bougounin piirin Keleyan, etelässä Syen Toulan ja lännessä Koulikoron alueen Katin piirin Tiakadougou-Dialakoron ja Ouélessébougoun kuntiin. Se on pinnanmuodostukseltaan lähinnä tasankoa. Pysyviä vesistöjä ei ole. Seutu kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen. Kasvillisuus on puusavannia. Kuntaan kuuluu seitsemän kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, mandinkoja ja fulbeja. Uskontoja ovat islam, kristinusko ja animismi. Ourounista on tieyhteys Keleyaan. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, puuhiilen tuotanto, keräily, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, durra, hirssi, bataatti, fonio, jamssi, riisi, maapähkinä sekä myytäväksi kasvatettavat puuvilla ja seesami. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. ==Lähteet== Luokka:Bougounin piiri Luokka:Malin kunnat
Certain Affinity

Certain Affinity on vuonna 2006 perustettu yhdysvaltalainen videopelejä kehittävä yritys. Certain Affinityn kotipaikka sijaitsee Texasin Austinissa. Yrityksen perusti Max Hoberman ja joukko muun muassa Bungien ja BioWaren entisiä työntekijöitä vuonna 2006. Studio on erikoistunut moninpelien kehittämiseen. ==Pelit== Vuosi Nimi Lisätiedot Alusta(t) 2007 Halo 2 Moninpelin ladattava lisäsisältä (Blastacular-karttapaketti) Microsoft Windows, Xbox 2008 Age of Booty Strategiapeli Microsoft Windows, Playstation 3, Xbox 360 2008 Call of Duty: World at War Moninpeli ja moninpelin ladattava lisäsisältö Microsoft Windows, Playstation 3, Wii, Xbox 360 2008 Left 4 Dead Avustava kehittäjä Xbox 360 2009 Halo Waypoint Kehitetty yhteistyössä 343 Industriesin kanssa Xbox 360 2010 Call of Duty: Black Ops Moninpelin ladattava lisäsisältö Microsoft Windows, Playstation 3, Xbox 360 2011 Halo: Reach Moninpelin ladattava lisäsisältö (Defiant-karttapaketti) Xbox 360 2011 Crimson Alliance Roolipeli Xbox 360 2011 Halo: Combat Evolved Anniversary Kehitetty yhteistyössä 343 Industriesin kanssa Xbox 360 2012 Halo 4 Kehitetty yhteistyössä 343 Industriesin kanssa Xbox 360 2013 Call of Duty: Ghosts Moninpeli ja moninpelin ladattava lisäsisältö Microsoft Windows, Playstation 3, Playstation 4, Wii U, Xbox 360, Xbox One 2014 Halo: The Master Chief Collection Moninpeli Xbox One 2014 Age of Booty Tactics Moninpeli iOS 2016 Doom Moninpeli kehitetty yhteistyössä id Softwaren kanssa Microsoft Windows, Playstation 4, Xbox One 2016 Call of Duty: Modern Warfare Remastered Yhteistyössä Raven Softwaren, High Moon Studiosin ja Beenoxin kanssa Microsoft Windows, Playstation 4, Xbox One 2017 World of Tanks Moninpelin päivitys Microsoft Windows, Playstation 4, Xbox One ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset videopeliyritykset
Union (elokuvateatteri)

WHS Teatteri Union on riippumaton suomalainen elokuvateatteri Helsingin Kruununhaassa. Unionissa esitetään niin klassikkoja, uusia elokuvia kuin harvinaisuuksiakin. Elokuvien lisäksi ohjelmistoon kuuluu visuaalista näyttämötaidetta, kinokonsertteja sekä sanatonta teatteria. Teatterin on perustanut WHS Teatteriryhmä vuonna 2014. WHS on nykysirkustaustainen taidetuotantoyhdistys, jonka tuotannot vaihtelevat sirkuksesta, teatteriin, kuvataiteeseen ja kokeelliseen elokuvaan. Yhdistyksen ovat perustaneet Kalle Nio, Anne Jämsä ja Ville Walo. WHS sai vuonna 2015 Taiteen valtionpalkinnon Teatteri Unionin perustamisesta. Vuonna 2014 WHS sai Helsingin Kulttuuriteko palkinnon WHS Teatteri Unionin perustamisesta. Ryhmän jäsen, aiemmin sirkustaiteilijana palkittu Ville Walo, sai kesäkuussa 2018 Sodankylä- palkinnon omaleimaisen elokuvaohjelmiston luojana. Samassa tilassa on toiminut elokuvateatteri vuodesta 1924 alkaen. Alkuun teatterin nimi oli Union, sittemmin Regina ja Unika. Vuonna 1968 teatteri siirtyi Kamraksen elokuvasuvun hallintaan, ja se sai nimen Alfaromeo. Vuonna 1988 teatteri nimettiin New Yorkiksi. Muutaman vuoden tilassa toimivat myös teatteri ja jazzklubi, ennen kuin talo meni remonttiin. Ennen WHS Teatteri Unionia tila toimi työmiesten taukotilana. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut * Stadissa: WHS Teatteri Union Luokka:Helsingin elokuvateatterit Luokka:Kruununhaka
Ville Walo

Ville Walo on suomalainen jonglööri. Hän on saanut Suomen kulttuurirahaston palkinnon vuonna 2010. Hän on kehittänyt jongleerausta muiden taiteenalojen suuntaan, irti perinteisestä sirkusjongleerauksesta. Hän luo esityksistä teemallisia kokonaisuuksia. Hän on saanut myös kesäkuussa 2018 Sodankylä- palkinnon perustamansa elokuvateatteri Unionin omaleimaisen ohjelmiston luojana. Vuonna 2013 hän sai Sirkus- ja tanssitaidetoimikunnan kolmivuotisen apurahan. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset sirkustaiteilijat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Syen Toula

Syen Toula on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Bougounin piirissä Malissa. Se sijaitsee 90 kilometriä Bougounista luoteeseen. Kunnassa on 9 500 ja kylässä 400 asukasta (vuonna 2009). Syen Toulan kunnan pinta-ala on 660 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Bougounin piirin Ourounin, idässä Sidon, etelässä Danoun, lännessä Yanfolilan piirin Séré Moussa Ani Samou De Siékorolén ja Bayan ja luoteessa Koulikoron alueen Katin piirin Tiakadougou-Dialakoron kuntiin. Maisemaa leimaa pohjoisen tasanko ja etelän kukkulat. Eteläosassa sijaitsee Sélinguén tekojärvi. Seutu kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen. Kuntaan kuuluu 11 kylää. Asukkaat ovat bambaroita, fulbeja, bozoja ja dogoneja. Uskontoja ovat islam, kristinusko ja animismi. Syen Toulan kautta kulkee Keleyasta Sélinguéjärvelle johtava maantie. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus ja keräily. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, maissi, durra, puuvilla, maapähkinä, fonio, maapapu, riisi, bataatti ja seesami. ==Lähteet== Luokka:Bougounin piiri Luokka:Malin kunnat
Ford C1 -pohjalevy

Ford C1 -pohjalevy (tunnetaan myös nimillä Mazda BK -pohjalevy ja Volvo P1 -pohjalevy) on Fordin, Mazdan ja Volvon yhteistyössä kehittämä pohjalevy etu- ja nelivetoisille autoille, joissa moottori on sijoitettu poikittain. Se korvasi edeltäneen C170-pohjalevyn. C1-pohjalevy jakaa monia komponentteja suuremmille malleille tarkoitetun EUCD-pohjalevyn kanssa. C1:n seuraaja on Global C -pohjalevy, jonka puolestaan korvasi Ford C2 -pohjalevy. == Mallit == * Ford C-Max I (2003–2010) * Ford Escort (2015–) * Ford Focus II (2004–2010) * Ford Kuga I (2008–2012) * Mazda3 (BK) (2003–2009) * Mazda3 (BL) (2009–2013) * Mazda5 (CR) (2004–2010) * Mazda Biante (2008–2018) * Volvo C30 (2006–2013) * Volvo C70 II (2006–2013) * Volvo S40 II (2004–2012) * Volvo V50 (2004–2012) == Global C == * Ford C-Max II (2011–2019) * Ford Focus III (2010–2018) * Ford Kuga II (2013–) * Ford Transit Connect II (2012–) * Lincoln MKC (2014–2019) * Volvo V40 (2012–2019) C1-pohjalevy Luokka:Mazda Luokka:Volvo-henkilöautot Luokka:Autojen pohjalevyt
Rathbuninluolasalamanteri

Rathbuninluolasalamanteri eli kaivosalamanteri (Eurycea rathbuni) on keuhkottomien salamantereiden heimoon kuuluva sammakkoeläinlaji. Se elää luolissa ja kaivoissa ja on täysin sopeutunut vesielämään. Rathbuninluolasalamanterilla on litteä, pitkänomainen pää ja kuono sekä neljä pitkää, hoikkaa raajaa. Sen sisäelimet ja veri kuultavat ihon läpi antaen sille vaaleanpunaisen värin. Eläin on neoteeninen, joten sen verenpunaiset ulkokidukset säilyvät läpi elämän. Sen silmät ovat surkastuneet, ja niiden kohdalla on kaksi mustaa pilkkua. Aikuiset rathbuninluolasalamanterit kasvavat noin 8–14 senttimetrin pituisiksi. Rathbuninluolasalamanteria tavataan vain yhdessä osassa Edwardsin pohjavesialuetta Haysin piirikunnassa Texasissa. Populaation koosta ei ole tietoa, mutta IUCN luokittelee lajin äärimmäisen uhanalaiseksi. Eläin on erityisen herkkä veden laadun muutoksille. Lisäksi sitä uhkaa pohjaveden pinnan aleneminen, kun pohjavettä otetaan lisääntyvän asutuksen ja teollisuuden käyttöön. Haysin piirikunta kuuluu Yhdysvaltojen nopeiten kasvaviin piirikuntiin, ja sen väkiluku on kaksinkertaistunut vuoden 2000 jälkeen. Ilmastonmuutoksen lisäämä kuivuus saattaa heikentää pohjavesitilannetta entisestään. Rathbuninluolasalamanterin elintavoista ei tiedetä paljoa. Se saattaa syödä kotiloita, katkarapuja, katkoja ja hyönteisten toukkia. Lajin luontaisia lisääntymistapoja ei tunneta, mutta laji on lisääntynyt vankeudessa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * AmphibiaWeb: Eurycea rathbuni * ITIS: Eurycea rathbuni Luokka:Salamanterieläimet Luokka:Uhanalaiset sammakkoeläimet
Tjumenin alueen talviurheilukeskus

Tjumenin alueen talviurheilukeskus ”Siperian helmi” () on Tjumenissa Venäjällä sijaitseva ampuma- ja maastohiihtostadion. Siellä on järjestetty vuoden 2014 kesäampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut, vuoden 2016 ampumahiihdon Euroopan-mestaruuskilpailut ja maailmancupin osakilpailut talvella 2017-2018. Stadion korvasi Hanty-Mansijskin ampumahiihtokeskuksen Venäjän ampumahiihtoliiton merkittävämpänä stadionina, ja liitto on hakenut sille maailmancupin kilpailuja ja maailmanmestaruuskilpailuja kaudesta 2016-2017 alkaen. Stadion valittiin ensimmäisen kerran isännöimään maailmancupia niin maasto- kuin ampumahiihdossakin kaudella 2016-2017, mutta sekä Kansainvälinen hiihtoliitto että Kansainvälinen ampumahiihtoliitto siirsivät kilpailut pois Tjumenista Venäjän dopingskandaalin vuoksi. Ampumahiihdon maailmancupin kilpailut se pääsi järjestämään seuraavana talvena, vaikka silloinkin osa maajoukkueista boikotoi kilpailuja. Tjumenille myönnettiin myös ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut vuodelle 2021, mutta ne päätettiin myöhemmin siirtää pois Venäjältä dopingrikkeiden vuoksi. Venäjälle ei ole enää myönnetty muitakaan kansainvälisiä hiihto- tai ampumahiihtokilpailuja. Stadionin ladut ovat pitkälti asfaltoidut ja valaistut. == Lähteet == * IBU-Season Guide 2017-2018 Luokka:Ampumahiihtostadionit Luokka:Venäjän urheilupaikat Luokka:Venäjän ampumahiihto Luokka:Tjumenin alue
Jhukarin kulttuuri

Jhukarin kulttuuri oli nykyisen Pakistanin Sindhissä vallinnut jälkiharappalainen perinne. Kulttuurin nimikkopaikka on Larkanan lähellä, melko lähellä Mohenjo-daroakin. Kun Harappan kulttuuri romahti, sen alue jakautui osiin, joista yhtä sanotaan sen päätösvaiheelle luonteen omaisen keramiikan takia Jhukarin kulttuuriksi. Kulttuuri jatkoi osin Harappan perinteitä, mutta järjestyneet kaupungit, neliösinetit, kirjoitus, painot ja äitijumalan kuvat harvinaistuivatUpinder Singh (2008), A History of Ancient and Early Medieval India From the Stone Age to the 12th Century, p.211. Iranilla ja Persianlahdelle tyypillinen pyöreä sinetti, jossa oli geometrisia kuvioita, tuli aiempien tilalle. Kaukokauppa taantuiJ.M. Kenoyer (2006), "Cultures and Societies of the Indus Tradition. In Historical Roots" in the Making of ‘the Aryan’, R. Thapar (ed.), pp. 21–49. New Delhi, National Book Trust.. == Jhukar ja polttohautaus == Myöhemmän Jhukarin alueella saattoi esiintyä polttohautausta jo harappalaisella ajallahttp://www.heritageuniversityofkerala.com/JournalPDF/Volume2/152-183.pdf Possible Convergence of Historic Literature and Archaeology: Examples of Harappan Burial Practices and Customs V. N. Prabhakar Accepted: 14 October 2014 Heritage: Journal of Multidisciplinary Studies in Archaeology 2 (2014): 152-183 s. 157 == Lähteet == Luokka: Intian historia
Núna

Núna on Bo Halldórssonin esittämä kappale, joka edusti Islantia vuoden 1995 Eurovision laulukilpailussa Irlannin Dublinissa. Kappale sijoittui Euroviisuissa viidenneksitoista 31 pisteellä. == Lähteet == Luokka:Islannin euroviisuedustuskappaleet Luokka:Vuoden 1995 euroviisuedustuskappaleet