EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Campeonato Brasileiro

Campeonato Brasileiro (lempinimeltään Brasileirão, ) on Brasilian jalkapallon sarjajärjestelmä. Sen järjestävänä organisaationa toimii Brasilian jalkapalloliitto (Confederação Brasileira de Futebol). Koko maan kattava Campeonato Brasileiro on eurooppalaistyylinen sarjajärjestelmä, joka perustettiin Brasiliaan vuonna 1971. Pitkään oli mahdotonta järjestää maan laajuista sarjaa Brasilian valtavien etäisyyksien ja matkustuskustannuksien vuoksi. Niinpä Brasilian jalkapallon tärkeimmiksi kilpailuiksi olivat muodostuneet osavaltiomestaruussarjat. Campeonato Brasileirosta huolimatta osavaltiosarjat toimivat edelleen sen rinnalla ja ovat hyvin arvostettuja ja niihin panostetaan yhtä paljon kuin Brasilian mestaruusarjaan. Monista muista Etelä-Amerikan maista kuten Argentiinasta poiketen Brasiliassa on eurooppalaiseen tyyliin yksi sarjakausi vuoden aikana. Tämän vuoksi Brasiliassa on myös toimiva kansallinen cup-kilpailu, Copa do Brasil. Monissa Etelä-Amerikan maissa on ns. Apertura eli avauskausi (elo-joulukuu) ja Clausura eli lopetuskausi (helmi-kesäkuu), joten samalle kalenterivuodelle tulee kaksi mestaria. Näillä mailla ei ole kansallista cup-kilpailua ollenkaan. == Sarjajärjestelmä == Campeonato Brasileiro muodostuu nykyisin neljästä divisioonasta: Série A, Série B, Série C ja Série D. Aiemmin divisioonia oli kolme, mutta kaudeksi 2009 Série C päätettiin jakaa kahtia. Vuosina 1980–1985 Série A oli nimeltään Taça de Ouro (), Série B oli Taça de Prata () ja Série C oli Taça de Bronze (). Nousu- ja putoamisjärjestelmä divisioonien välillä otettiin käyttöön vuonna 1988. Aiemmin pääsarjaan saattoi päästä osavaltiosarjoissa menestymällä tai kutsusta. Nykyinen eurooppalaistyylinen kaksinkertainen sarja otettiin käyttöön vasta vuonna 2003. Aiemmin sarjassa oli runkosarja ja pudotuspelit pohjoisamerikkalaiseen tyyliin. ==Aiheesta muualla== *Brasilian jalkapalloliiton sivut Luokka:Brasilian jalkapallosarjat uk:Чемпіонат Бразилії з футболу
Avainlaji

Avainlajiksi kutsutaan lajia, jonka vaikutus ekosysteemiin ja sen toimintaan on suurempi kuin sen runsauden perusteella voisi odottaa. Käsitteen otti ensimmäisenä käyttöön Robert T. Paine vuonna 1969. Avainlajin väheneminen tai häviäminen ekosysteemistä voi aiheuttaa suuria muutoksia ekosysteemin toiminnassa ja jopa johtaa muiden lajien häviämiseen. == Määritelmä == Avainlaji voidaan määritellä usealla tavalla, esimerkiksi siten että "lajilla on vahva vaikutus sitä ympäröivään eliöyhteisöön", "lajin vaikutus eliöyhteisöön on suhteessa suurempi kuin sen paikallinen runsaus" tai "lajin vaikutus eliöyhteisöön on suhteessa suurempi kuin sen paikallinen biomassa". Perinteisesti avainlajeina on ajateltu huippupetoja, jotka kontrolloivat kasvinsyöjien runsastumisen aiheuttamaa kasvillisuuden häviämistä. == Esimerkkejä avainlajeista == Klassinen esimerkki avainlajista on huippupeto merisaukko, jotka syövät merisiilejä. Jos merisaukot häviävät ekosysteemistä, merisiilit runsastuvat ja käyttävät ravinnokseen niin paljon ruskolevämetsiä, että ruskolevätmetsät ja kaikki niistä riippuvat lajit suurelta osin katoavat. Itämeren vesiekosysteemin avainlajeja ovat muun muassa sinisimpukka ja rakkolevä, joista monet muut lajit ovat riippuvaisia. Suomen metsissä esiintyvä metsähaapa on oman ekosysteeminsä avainlaji, sillä se tarjoaa esimerkiksi ravintoa, kasvualustan ja pesäpaikkoja muille lajeille sienistä ja jäkälistä lintuihin ja selkärangattomiin. Trooppisessa metsässä hedelmiä syövät linnut, kuten tangarat, ovat tärkeitä kasvien siementen levittäjiä ja siten ylläpitävät kasvien leviämistä uusille kasvupaikoille ja metsän uusiutumista. == Merkitys luonnonsuojelulle == Avainlajin käsite on hyödyllinen luonnonsuojelussa, koska se perustuu lajin ekologiseen vaikutukseen. Avainlajeja suojelemalla voidaan tehokkaasti suojella useita lajeja kerralla ja ekosysteemin toiminnallisuutta. Esimerkiksi merisaukko hävisi Pohjois-Amerikan länsirannikolla metsästyksen takia, minkä seurauksena myös ruskolevämetsät hävisivät. Kun merisaukkoja palautusistutettiin alueelle luonnonsuojelutoimena, myös ruskolevämetsät palautuivat ennalleen. Avainlajin käsite on osittain päällekkäinen muiden luonnonsuojelussa käytettävien käsitteiden, kuten indikaattorilajin, sateenvarjolajin ja lippulaivalajin kanssa. Esimerkiksi jaguaaria voidaan kuvata kaikilla näillä käsitteillä. ==Lähteet== Luokka:Ekologia
Kalliojärvi (kylä)

Kalliojärvi on kylä Nurmeksen Valtimolla, Pohjois-Karjalassa. Kylän asutus ja viljelykset sijaitsevat kolmen järven: Kalliojärven, Sorsajärven ja Pohjajärven ympärillä. Kylällä sijaitseva Kalliojärvi on muodostunut järvenlaskun seurauksena. Se on lähes umpeenkasvava, rehevä lintujen suosima lintujärvi. == Historia == Kalliojärvi on aikoinaan kuulunut Karhunpään kylään. Sotien jälkeen Kalliojärvelle rakennettiin useita siirtoväen ja rintamamiesten asutustiloja. Väkiluvun kasvaessa kylästä muodostui Kalliojärven kylä. Siitä tuli elinvoimainen, maatalousvaltainen kylä. Parhaimmillaan kylällä oli kaksi kauppaa ja koulussa oli yli sata oppilasta. Nykyään kylä on osittain autioitunut ja väkimäärä vähentynyt. == Nähtävyydet == Kalliojärvi ja Sorsajärvi: kaksi lintujärveä. Kalliojärvi on matala, ruohikkoinen, rehevä järvi, jossa on avovettä vain siellä täällä. Se on muodostunut lintujärveksi järvenlaskun seurauksena. Järvi kuuluu valtakunnalliseen lintuvesien suojeluohjelmaan. Kalliojärven pesimälinnustoon ovat kuuluneet mm. mustakurkku-uikku, laulujoutsen ja pikkulokki. Kalliojärvellä on kaksi lintutornia, luontopolku ja kota. == Matkailuyrityksiä == * Matkailutila Linnut ja Luonto * Nevalan Talo == Aiheesta muualla == * Valtimon kylät:Kalliojärvi == Kirjallisuutta == * Valtimo: Kotiseututeos Karjalan ja Kainuun kauniista rajakunnasta (1994, ISBN 952-90-6060-2) * Pohjois-Karjalan Ympäristökeskus: Hottola Petri: Valtimon Kallio- ja Sorsajärven linnustoselvitys 1993. (1997) Luokka:Valtimon kylät
Maire Suvanto

Maire Annikki Suvanto (oik. Suvanto-Aarnio; 1. elokuuta 1930 Helsinki – 22. syyskuuta 2015 HelsinkiKuolleita. Helsingin Sanomat 18.10.2015, s. C 24.) oli suomalainen näyttelijä ja logonomi. Hänet muistetaan parhaiten lapsiroolistaan Suomisen perhe -elokuvien ja -kuunnelmien Pipsana. Elokuvauransa jälkeen Suvanto muutti Helsingistä Mikkeliin, jossa hän opetti lausuntaa, puhetaitoa ja näyttämötaitoa Mikkelin kansankorkeakoulussa. Sen jälkeen hän palasi Helsinkiin ja työskenteli yli 20 vuoden ajan myyntitaidon opettajana Stockmannilla. __NOTOC__ == Filmografia == * Suomisen perhe (1941) ... Pipsa Suominen * Onnellinen ministeri (1941) ... pikkutyttö * Suomisen Ollin tempaus (1942) ... Pipsa Suominen * Suomisen taiteilijat (1943) ... Pipsa Suominen * Suomisen Olli rakastuu (1944) ... Pipsa Suominen * Suomisen Olli yllättää (1945) ... Pipsa Suominen * Anna Liisa (1945) ... Pirkko * Nuoruus sumussa (1946) ... Varpu Mäkinen * Taas tapaamme Suomisen perheen (1959) ... Pipsa Suominen == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Suomalaiset lapsinäyttelijät Luokka:Suomalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Elements Pt. 2

Elements Pt. 2 on Stratovarius-yhtyeen kymmenes studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2003.Stratovarius Discography Albumilla on mukana myös kuoro ja Joensuun kaupunginorkesteri. Levystä julkaistiin myös kahden cd:n erikoispainos, jota painettiin vain 800 kappaletta. Toinen levy sisältää muun muassa kappaleiden ”Alpha & Omega” ja ”Liberty” (nimellä ”Vapaus”) demoversiot sekä livemateriaalia Elements-maailmankiertueelta. Levyn ilmestymisen jälkeen yhtye hajosi hetkellisesti. Myöhemmin hajoamisen kerrottiin olleen vain julkisuustemppu. == Kappaleet == Sävellykset ja sanoitukset Timo Tolkki, ellei toisin mainita. # # # # # # # # # # Rajoitetun painoksen bonus-cd: # # # # # # # # == Kokoonpano == * Timo Kotipelto – laulu * Timo Tolkki – kitara * Jörg Michael – rummut * Jens Johansson – koskettimet * Jari Kainulainen – basso == Arvostelut == * Allmusic: Allmusic levyarvio * Imperiumi.net: 8½/10Levyarvostelu: Stratovarius - Elements Pt. 2 Viitattu 16.11.2022. * Soundi: Stratovarius: Elements Pt. 2 Viitattu 16.11.2022. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Stratovariuksen albumit Luokka:Vuoden 2003 albumit
Otto Glória

Otto Glória (9. tammikuuta 1917 Rio de Janeiro – 4. syyskuuta 1986) oli brasilialainen jalkapallovalmentaja. Glória teki erityisen menestyksekästä työtä portugalilaisen SL Benfican päävalmentajana mutta onnistui myös maajoukkue tasolla muun muassa Nigerian ja Portugalin päävalmentajana. Glória tuli Brasiliasta Eurooppaan 1954. Hänen johdollaan SL Benficasta muodostui ammattilaisseura, joka hallitsi Portugalin jalkapalloa 1950-luvun loppupuoliskolla. 1959 Glória siirtyi Benficasta toiseen portugalilaisseuraan Belenensesiin, jonka hän luotsasi cup-voittoon 1960. Helmikuussa 1962 Olympique de Marseille palkkasi Glórian päävalmentajakseen. Seura oli juuttunut Ranskan kakkosliigaan, mutta Glórian johdolla joukkue ei hävinnyt otteluakaan ja palasi takaisin pääsarjaan. Glória valmensi 1960-luvulla useita seuroja, suurimpana saavutuksena Portugalin mestaruus Sporting CP:n peräsimessä 1966. MM-kisoissa 1966 Glória oli valmentamassa Portugalia MM- pronssille. Glória ei ollut tuolloin maajoukkueen virallinen päävalmentaja vaikka vastasikin valmennuksesta Manuel da Luz Afonson sijaan. Glória palasi SL Benficaan 1968 ja valmensi joukkuetta jälleen menestyksekkäästi. SL Benfica jäi Glórian viimeiseksi seuraksi Euroopassa. Hän valmensi myöhemmin Brasiliassa ja Meksikossa. 1980 hän johdatti Nigerian maajoukkueen Afrikan mestaruuteen. Glória lopetti valmennusuransa 1983 brasilialaisen Club de Regatas Vasco da Gaman päävalmentajana. Glória kuoli 69-vuotiaana syyskuussa 1986. ==Seurat valmentajana== * 1951 Club de Regatas Vasco da Gama * 1954–59 SL Benfica * 1959–61 Belenenses * 1961 Sporting CP * 1962 Olympique de Marseille * 1963 CR Vasco da Gama * 1964–65 FC Porto * 1965–66 Sporting CP * 1966 Portugali * 1966–68 Club Atlético de Madrid * 1968–70 SL Benfica * 1973–75 AP Desportos * 1977 Santos CF * 1978–79 CF Monterrey * 1979 CR Vasco da Gama * 1980–82 Nigeria * 1982–83 Portugali * 1983 CR Vasco da Gama ==Meriitit valmentajana== * Portugalin mestaruus (5): 1955, 1957, 1966, 1968, 1969 * Portugalin Cupin voitto (6): 1955, 1957, 1959, 1960, 1969, 1970 * Sao Paolon mestaruus: 1973 * MM-pronssia 1966 * Afrikan mestaruus: 1980 Luokka:Brasilialaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 1986 kuolleet
Bolognese

Bolognese on italiaa ja tarkoittaa bolognalaista. Se voi tarkoittaa myös *koirarotua *Jauhelihaa sisältävää pastakastiketta, pitsaa, jossa on käytetty tätä kastiketta, tai ylipäätään Bolognan alueen ruokaerikoisuuksia. *alkuperäistä bolognalaista Ragù alla Bolognesea, jossa on pilkottua naudan- tai sianlihaa, pilkottuja kasviksia, tomaattia ja punaviiniä
Arpikudos (kirja)

Arpikudos () on Red Hot Chili Peppers -yhtyeen keulakuvan Anthony Kiediksen elämäkerta. Se kertoo muun muassa yhtyeen villistä elämästä, seksistä ja huumeista, jotka veivät monelta hänen läheisistään hengen. Teos on selviytyjän ja menestyjän oma tarina. Kirja ilmestyi suomeksi Liken kustantamana vuonna 2005. Kirjan on suomentanut Hannu Tervaharju. Luokka:Red Hot Chili Peppers Luokka:Vuoden 2005 kirjat Luokka:Yhdysvaltalaiset tietokirjat Luokka:Elämäkerrat ja muistelmat
Beavers

Beavers oli suomalainen farkkumerkki. Beaversin () loivat Matti ja Pirja Majava. Se on nykyisin L-Fashion Group Oy:n omistama vaatemerkki. == Historia == Matti ja Pirja Majava perustivat vuonna 1969 Beavers-kaupan Helsingin Kruununhaankadulle. Siellä myytiin käytettyjä amerikkalaisia merkkifarkkuja, eli merkkejä Levi's, Lee ja Wrangler sekä käytettyjä Yhdysvaltain armeijan takkeja ja muita ylijäämätuotteita keilapaidoista armeijan laukkuihin. Pirja Majava ompeli ensimmäiset Beavers-farkut vuonna 1970. Seuraavaksi Beavers- farkkuja teki yli neljäkymmentä kotiompelijaa, sitten tulivat alihankkijat ja lopulta perustettiin omia tehtaita Multialle, Keuruulle ja Petäjävedelle. Työntekijöitä oli parhaimmillaan 150. 1980-luvulla yritys luopui omista tehtaistaan ja siirsi ompelun Italiaan ja Portugaliin. Yritykselle luotiin tietoisesti amerikkalainen brändi, eivätkä kaikki tienneet sen olevan suomalainen. Hurriganes teki Beaversin kanssa yhteistyötä 1970-luvulla. Yritys sponsoroi myös koripalloa ja kiihdytysautokisoja. 1990-luvulla Beavers jäi globaalien vaatebrändien varjoon. Luhta osti Beavers- ja Beaver Jeans -tuotemerkit ja liiketoiminnan vuonna 1996. == Lähteet == * Eero Niskanen: "Beavers Oy 1975–79" teoksessa === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Farkut Ylen Elävässä Arkistossa * Kaarle Kustaa ja Silvia pukeutuivat Suomen farkkukuninkaan takkeihin Mtv3 Studio 55. Julkaistu 20.8.2009, päivitetty 12.8.2010 (Talletettu arkistoon 15.2.2018) Luokka:Vaatemerkit Luokka:Entiset suomalaiset vaatetusalan yritykset Luokka:Farmarihousut
Kalliojärvi (järvi Valtimon Kalliojärvellä)

Kalliojärvi sijaitsee Valtimon Kalliojärven kylällä. Se on tunnettu lintujärvi. Sinne on n. 12 km:n matka teitä pitkin kirkonkylältä etelään. Järvi kuuluu valtakunnalliseen lintuvesien suojeluohjelmaan ja on myös kansainvälisesti arvokas linnustonsuojelukohde. Lintujärveksi Kalliojärvi on muodostunut järvenlaskun seurauksena. Järvi on n. 1,5 km pitkä ja kaksiosainen, muodostuen kapean salmen erottamista Kalliojärvestä ja Patojärvestä. Se on lähes umpeenkasvanut, rehevä, lintujen suosima vesistö. Järven rannalla on kaksi lintutornia. Viereisellä Sorsajärvellä on myös merkitystä lintujärvenä. == Järven linnusto == Kalliojärvellä on pesinyt mm. härkälintu, mustakurkku-uikku, laulujoutsen, jouhisorsa, heinätavi, luhtahuitti, luhtakana, suokukko, ruokosirkkalintu ja pikkulokki. Järvellä on pesinyt myös yksi Ylä-Karjalan suurimmista naurulokkikolonioista (v. 1993 126 paria), jonka joukossa on pesinyt mm. jopa 20 paria pikkulokkeja. Alueella on myös merkitystä lintujen muutonaikaisena levähdyspaikkana. V. 1993 Kallio- ja viereisestä Sorsajärvestä tehtiin yhteinen linnustoselvitys, jolloin alueella todettiin pesivän yhteensä 41 eri lintulajia ja 432 lintuparia. == Lähteet == * Petri Hottola: Valtimon Kallio- Ja Sorsajärven linnustoselvitys 1993. Pohjois-Karjalan Ympäristökeskus. 1997. ISBN 951-53-0590-X, ISSN 1238-9846 Luokka:Valtimon nähtävyydet Luokka:Valtimon järvet Luokka:Pielisen reitin valuma-alue Luokka:Suomen luonnonnähtävyydet
Çorovodë

Çorovodë () on Skraparin kunnan keskustaajama Etelä-Albaniassa. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 4 051. Kaupungin nimi tulee bulgarian sanoista Черна вода (Cherna voda), joka tarkoittaa "musta vesi". Çorovodë-joki virtaa kaupungin lävitse ja siellä on myös kanjoni, "Pirogosh". Väitösten mukaan se on nimetty kahden kuninkaan, Piron ja Goshin, mukaan. Çorovodë on kolmen tunnin matkan päässä Tiranasta. Arkeologit uskovat, että Çorovodë on Albanian vanhin kaupunki. He ovat löytäneet linnan ja kirkon raunioita, jotka voivat olla vanhempia kuin Beratin linna. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Albanian kaupungit Luokka:Albanian entiset kunnat Luokka:Beratin maakunta
Kalliojärvi (Sotkamo)

Kalliojärvi on neljän kilometrin pituinen ja kapea pohjois-eteläsuuntainen järvi Sotkamon Maanselässä Vuoksen ja Oulujoen vedenjakaja-alueella. Järven itärantaa seurailee Joensuun–Kontiomäen rata ja järven eteläpäässä on Maanselän rautatieasema. Järvi on ollut ennen yksi harvoista bifurkaatiojärvistä, jonka vedet laskivat järven pohjoispäästä Oulujoen vesistöön ja eteläpäässä Vuoksen vesistön Kokkojokeen. Nykyään vedet virtaavat Rommakkojokea pitkin pohjoiseen. Lännenpuolella järveen rajautuu jyrkkärinteinen Rommakkovaara ja Rommakkovaaran aarnialue vanhoine metsineen. == Historia == Järvi on ollut tärkeä etappi karjalaisten entisellä Pohjantiellä, eräelämän runkotiellä Laatokalta Vuoksen vesistön ja Valtimon reitin latvojen kautta Maanselän vedenjakajan yli. Järvestä alkaen ovat karjalaiset eränkävijät päässeet laskettelemaan veneillään kohti Oulujoen suuta ja Pohjanlahtea, pitkän ylävirtaan nousemisen jälkeen. Maanselässä on kulkenut aikoinaan Ruotsin ja Venäjän alueiden raja. Merkkinä entisistä rajoista Maanselän asemalla on Täyssinän rauhan rajakivi vuodelta 1595. == Lähteet == * Valtimo: Kotiseututeos Karjalan ja Kainuun kauniista rajakunnasta (1994, ISBN 952-90-6060-2) Luokka:Sotkamon järvet Luokka:Bifurkaatiojärvet Luokka:Hävinneet bifurkaatiot Luokka:Nuasjärven–Kiimasjärven alue
Miguel Pardeza

Miguel Pardeza Pichardo (s. 8. helmikuuta 1965 La Palma del Condado, Huelvan maakunta, Espanja) on espanjalainen entinen jalkapalloilija ja nykyinen Real Madridin urheilutoimenjohtaja. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä ja edusti urallaan Real Madridia ja Real Zaragozaa Espanjassa sekä Pueblaa Meksikossa. == Ura == Pardeza valittiin 14-vuotiaana Espanjan parhaaksi juniorijalkapalloilijaksi, jonka jälkeen Real Madrid hankki hänet junioreihinsa. Kaudella 1983–1984 hän pelasi seuran reservijoukkueessa Castillassa, kun joukkue sijoittui Segunda Divisiónin ensimmäiseksi. Castillassa hän muodosti kuuluisan Quinta del Buitren () yhdessä Emilio Butragueñon, Míchelin, Manolo Sanchísin ja Rafael Martín Vázquezin kanssa. Samalla kaudella 31. joulukuuta 1983 hän teki ensiesiintymisensä seuran edustusjoukkueessa. Kaudeksi 1985–1986 Pardeza lainattiin Real Zaragozaan, jossa hän oli mukana voittamassa cup-mestaruutta. Vuonna 1986 hän voitti myös alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Espanjan paidassa. Kaudella 1986–1987 Pardeza kuului Real Madridin vakiokokoonpanoon ja pääsi kauden päätteeksi juhlimaan liigamestaruutta. Seuraavaksi kaudeksi hän päätti kuitenkin palata takaisin Zaragozaan, jota hän edusti aina vuoteen 1997 asti. Pardeza toimi joukkueen kapteenina vuodesta 1990 ja oli tärkeä osa joukkueen menestystä 1990-luvulla. Joukkue sijoittui kolmanneksi liigassa ja voitti cup-mestaruuden kaudella 1993–1994 sekä Cup-voittajien cupin kaudella 1994–1995. Uransa viimeiset vuodet 1998–1998 Pardeza pelasi Meksikon pääsarjan Pueblassa. Espanjan maajoukkueessa Pardeza esiintyi viidessä ottelussa, ja oli mukana vuoden 1990 MM-kilpailuissa. Pardeza on opiskellut lakia ja kielitiedettä Zaragozan yliopistossa. Vuosina 2002–2008 hän toimi Real Zaragozan urheilutoimenjohtajana. Kesäkuusta 2009 lähtien hän on toiminut samassa tehtävässä Real Madridissa. == Saavutukset == * Espanjan-mestaruus (1): 1987 * Espanjan cup (2): 1986, 1994 * Cup-voittajien cup (1): 1995 * Alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruus (1): 1986 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Miguel Pardeza Gran Enciclopedia Aragonesassa Luokka:Espanjalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Linda Cardellini

Linda Edna Cardellini (25. kesäkuuta 1975 Redwood City, Kalifornia) on yhdys­valtalainen näyttelijä. Hän esitti Samantha Taggartia televisio­sarjassa Teho-osasto ja Velma Dinkleytä kahdessa Scooby-Doo-elo­kuvassa vuosina 2002 ja 2004. == Ura == Cardellini tunnetaan hoitaja Samantha Taggartin roolista televisio­sarjassa Teho-osasto. Hän on ollut mukana sarjassa vuodesta 2003 alkaen. Cardellini on näytellyt Lindsay Weirin roolissa televisio­sarjassa Freaks and Geeks vuodelta 1999 ja tehnyt vierailuja muihin televisio­sarjoihin kuten Kolmas kivi auringosta ja Robot Chicken. Hän on mukana myös televisio­mini­sarjassa Comanche Moon. Cardellini on työskennellyt valko­kankaan puolella. Hänet on nähty elo­kuvissa Scooby-Doo ja salaperäinen saari (2002) ja sen jatko-osassa Scooby-Doo 2: Monsterit vapaalla (2004), joissa hän esitti Mysteeri­poppoon jäsentä Velma Dinkleyta. Sittemmin Cardellini on näytellyt muun muassa Oscar-palkituissa elo­kuvissa Brokeback Mountain (2005) ja Green Book (2018) sekä vuoden 2016 elo­kuvassa The Founder. == Filmografia == == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gdańskin yliopisto

Gdańskin yliopisto () on Gdańskin kaupungissa Puolassa sijaitseva yliopisto. Se perustettiin 20. maaliskuuta 1970. Vuonna 2020 yliopistossa on 11 tiedekuntaa ja noin 21 900 opiskelijaa. Tuolloin jatko-opiskelijoita oli 1 608, ja tohtoriopiskelijoita 929. Sittemmin opiskelijamäärä on ilmeisesti hiukan laskenut. Yliopistolla on kansainvälistä yhteistyötä muun muassa Turun yliopiston kanssa. Tunnetuista yliopistorankingeista THE luokitteli yliopiston vuoden 2024 maailmanlistansa sijaluokkaan 1201-1500 ja QS World University -ranking maailmanlistansa sijaluokkaan 851-900. == Kuvia == ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Yliopisto Luokka:Puolan yliopistot ja korkeakoulut
Mikael Nord

Mikael Nord (s. 22. kesäkuuta 1977) on ruotsalainen jääkiekkotuomari. Tuomarina hän on saanut Guldpipa -palkinnon, joka on vastaava palkinto kuin SM-liigassa tuomarille myönnettävä Kultainen pilli, kaksi kertaa kausilla 2013-2014 ja 2014-2015 SHL:ssä. ==Tuomariura== Mikael Nord on toiminut IIHF:n alaisena jääkiekkotuomarina kaudesta 2008-2009 lähtien. SHL:ssä hän tuomaroinut neljä kautta, SM-liigassa kaudella 2012-2013 kaksi ottelua (kansainvälinen erotuomarivaihto) ja jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa kolme kertaa. Nordin tuomarointi nousi otsikoihin jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa 2014, kun Suomi ja Venäjä kohtasivat alkusarjan ottelussa. Kyseisessä ottelussa Nord toimi päätuomarina yhdessä ruotsalaisen Marcus Vinnerborgin kanssa. Venäjän Vadim Šipatšov taklasi Suomen Pekka Jormakkaa rajusti päähän toisen erän alussa. Taklauksen seurauksena Jormakka jäi tajuttomana jäähän makaamaan neljän minuutin ajaksi ennen kuin hänet kuljetettiin paareilla pois jäältä jatkotutkimuksiin. Tuomariston ja Nordin mielestä taklaus oli puhdas eikä Shipatsheville tuomittu tilanteesta rangaistusta. Tapahtuman käsittely eteni kuitenkin ottelun jälkeen kurinpitokäsittelyyn, jossa Shipatsheville tuomittiin kolmen ottelun mittainen pelikielto. Nordin tuomarointi nousi jälleen otsikoihin vuotta myöhemmin jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa 2015 niin ikään Suomen ja Venäjän välisessä alkusarjan kohtaamisessa. Nord toimi ottelussa päätuomarina yhdessä ruotsalaisen Tobias Björkin kanssa. Suomen Leo Komarov taklasi Venäjän Jevgeni Medvedeviä puhtaan näköisesti kädet alhaalla ylävartaloon avauserän lopussa. Taklauksen seurauksena Medvedev jäi tuskaisen näköisenä jäähän makaamaan mutta jatkoi myöhemmin pelaamista heti toisessa erässä. Tuomarit määräsivät Komaroville 5+20-minuuttisen rangaistuksen polvitaklauksesta. Heti ottelun jälkeen Suomen maajoukkueen päävalmentaja Kari Jalonen totesi, että Suomi vie asian käsittelyn eteenpäin. Jalosen mielestäsi tilanne ei ollut ollenkaan jäähyn arvoinen taklaus. Lisäksi ihmetystä herätti, että otteluun oli valittu kaksi ruotsalaista päätuomaria, vaikka ottelun tulos määräsi Ruotsin vastustajan puolivälieriin niin sanottuun kuolemanotteluun. Tilanteen jatkokäsittelyssä IIHF:n kokouksessa Komarovin pelikielto kumottiin. Kurinpitokomitean venäläisen jäsenen Valeri Kamenskin mukaan tilanteesta olisi saanut tuomita korkeintaan kaksi minuuttisen jäähyn. Tapahtuman jälkeen Nord ei saanut enää jatkaa turnauksessa. ==Lähteet== Luokka:Ruotsalaiset jääkiekkotuomarit Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Anders Wirenius

Anders Wirenius (; 29. huhtikuuta 1850 Pietari – 29. elokuuta 1919 Hatsina) oli keisarillisessa Venäjän laivastossa palvellut suomalainen vara-amiraali. Wireniuksen isä oli suomalainen kauppa-asiamies Pietarissa. Wirenius aloitti merikadettikoulutuksensa 1865 saavuttaen luutnantin arvon 1874. Hän toimi useiden sota-alusten päällikkönä vuosina 1886–1901 (risteilijä Afrika, risteilijä Pamjatj Asova, eskaaderipanssarilaiva Pobeda, panssarilaiva Orjol). Hänestä tuli pääesikunnan merisotatieteellisen osaston johtaja 1901 yleten kontra-amiraaliksi 27. huhtikuuta 1902. Muita tehtäviä sen jälkeen olivat laivaston pääesikunnanpäällikön apulainen, esikuntapäällikkö ja meriministeri. Hänelle myönnettiin ero palveluksesta vara-amiraalina 2. marraskuuta 1908. Vara-amiraali Anders Wireniukselle alkoi tämän jälkeen 10. lokakuuta 1909 ura Suomen suuriruhtinaskunnan venäläistyneessä senaatissa, jossa hän toimi ensin kuukauden päivät talousosaston vt. varapuheenjohtajana ennen kenraaliluutnantti Vladimir Markovin nimitystä. Wirenius itse toimi Markovin senaatissa ensin kirkollisasian toimituskunnan päällikkönä 1909–1911, sen jälkeen kauppa- ja teollisuustoimituskunnan päällikkönä 1911–1912 ja uudelleen kirkollisasian toimituskunnan päällikkönä 1912–1917 Markovia seuranneessa Borovitinovin senaatissa. Mihail Borovitinov samoin kuin kenraalikuvernööri F. A. Seyn vangittiin 16. maaliskuuta 1917, jonka jälkeen Anders Wirenius toimi talousosaston vt. puheenjohtajana aina parlamentaarisen suomalaisen Tokoin senaatin nimittämiseen asti eli 26. maaliskuuta 1917. ==Kirjallisuutta== *Håkon Holmberg: (Keisarillisen) Suomen senaatin talousosaston puheenjohtajat, jäsenet ja virkamiehet 1909-1918 - elämäkerrallinen luettelo, Helsinki, 1964. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809-1917 Luokka:Suomalaiset senaattorit Luokka:Suomalaiset amiraalit Luokka:Venäjän keisarikunnan laivaston amiraalit Luokka:Vuonna 1850 syntyneet Luokka:Vuonna 1919 kuolleet Luokka:Pietarinsuomalaiset henkilöt
Tulppaanipuut

Tulppaanipuut (Liriodendron 'liljapuu') on kasvisuku, jonka kaksi lajia ovat kotoisin Yhdysvaltain itäosasta ja Itä-Aasiasta. Tulppaanipuut ovat lauhkeiden sekametsien kesävihantia, järeärunkoisia ja isoja (35–40 m) puita. Korkeimmat USA:ssa tavatut yksilöt ovat kuitenkin jopa 70 metriä korkeita jättiläisiä. Niiden vuosikasvaimet ovat paksuhkoja ja kiiltäviä. Oksien silmut (1 cm) ovat litteitä, punaruskeita ja kaksisuomuisia. Tulppaanipuiden kaarna on harmaata ja halkeilevaa. Tulppaanipuu on helppo tunnistaa sen omintakeisista noin 15 senttimetrin pituisista liuskaisista lehdistään, jotka ovat kärjestään melkein kuin poikkileikattuja. Lehdet ovat kiiltäviä ja alapinnaltaan siniseen vivahtavia. Syksyllä ne värjäytyvät koristeellisen kullankeltaisiksi. Puun kukat ovat tulppaanimaisia, noin 5 cm pitkiä ja niiden terälehdet ovat kellanvihreitä ja tyvestä kellanpunakuvioisia. Kukat jäävät kuitenkin helposti piiloon tuuhean lehvistön sisään. Kukan kehän sisäpuolella on korkea emipohjus ja runsaasti meheviä kellertäviä heteitä. Kukista muodostuu käpymäinen pähkylä, joka sisältää rykelmän siivekkäitä, ruskeita hedelmiä. Ne säilyvät kiinni puussa pitkälle talveen. Vaikka tulppaanipuut ovat nopeakasvuisia, niin ne kukkivat yleensä vasta yli 20-vuotiaana.Liriodendron tulipifera USDA Forest Service Lännentulppaanipuu (Liriodendron tulipifera) on Keski-Euroopassa suosittu koristepuu. Kiinantulppaanipuun (Liriodendron chinense) lehdet puhkeavat kuparinsävyisinä ja ovat yleensä syvempiliuskaisia ja vaaleampia kuin amerikkalaisella tulppaanipuulla. Suomessa tulppaanipuu on menestynyt vain pensasmaisena aivan etelässä suojaisilla paikoilla hyvän talvisuojauksen turvin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Liriodendron * Suomen Lajitietokeskus: Tulppaanipuut – Liriodendron Luokka:Magnoliakasvit Luokka:Puut
Ämmäkosken voimalaitos

Ämmäkosken voimalaitos on Kajaaninjoessa Kajaanissa sijaitseva, Kainuun Voima Oy:n omistama voimalaitos. Kajaanin Puutavara Osakeyhtiö rakensi vuonna 1917 koskeen ensimmäiset kaksi vesiturbiinia. Voima-asema rakennettiin tuottamaan sähköä yhtiön sahalle, sellutehtaalle (suljettu vuonna 1982) ja vuonna 1919 valmistuneelle paperitehtaalle (suljettu vuonna 2008). Kainuun Voiman omistukseen voimalaitos siirtyi vuonna 1995 Yhtyneet Paperitehtaat- konsernilta. Nykyisellään voimalaitos tuottaa sähköä Kainuun Voiman asiakkaille. Voimalaitosta uusittiin 1940-luvulla, jolloin valmistui kolmas turbiini. Kaksi vanhaa turbiinia ovat poikittain asennettuja, Francis- tyyppisiä ja uudempi turbiini on pystyasennossa oleva Kaplan-tyyppinen. ==Tekniset tiedot== * Putouskorkeus 6,5 m * Teho 4,9 MW * Vuosienergia 32 700 MWh * 4 (2+2 kpl yhteen kytkettynä) vaaka-Francis-koneistoja vuodelta 1917, valmistaja: Tampereen Pellavatehtaan konepaja (Tampella), ASEA- tahtigeneraattorit 10 kV, leimaus 1 000 kVA * 1 kpl pysty-Kaplan-koneisto vuodelta 1941, tahtigeneraattori 10 kV, leimaus 1 850 kVA Voimalaitoksen on suunnitellut Tie- ja vesirakennuksen ylihallituksen insinööri Hugo Malmi ja rakennuksen alkuperäisen ulkoasun arkkitehti on Onni Tarjanne. 1940-luvun laajennukset ja muutokset on suunnitellut arkkitehti Eino Pitkänen. Voimalaitoksesta kunnostetaan yksi koneisto (Kaplan) kesäkuun 2008 ja marraskuun 2010 välisenä aikana ja kaksi vanhaa (Francis-koneistot) jätetään varalle. Voimalaitoksen rakennus ja patorakennelmat kunnostetaan ulkopinnoiltaan. Ulkomaalien värivalinnassa noudatetaan kaupunginarkkitehdin ohjeita. Väriksi haetaan mahdollisimman alkuperäistä sävyä, joka on vaaleahko. John Norblad suunnitteli Ämmäkoskeen paperitehdasta 1890-luvulla. ==Katso myös== * Koivukosken voimalaitos * Koivukoski III * Kallioisen voimalaitos * Katerman voimalaitos ==Lähteet== * Kainuun Sanomat, uutinen voimalaitoksen remontista ==Kirjallisuutta== *Virtanen, Sakari: Yhtiöstä yksiköksi, UPM Kajaani 100 vuotta. UPM 2007. *Virtanen, Sakari: Kainuuseen sijoitettu. Kuvaus Kajaani Oy:n vaiheista vuoteen 1945. Kajaani Oy 1907–1982. Ensimmäinen osa, 1982. (75-vuotisjuhlajulkaisu) *Virtanen, Sakari: Puusta elävä. Kajaani Oy:n vaiheita vuodesta 1946. Kajaani Oy 1907–1982. Toinen osa, 1985. (75-vuotisjuhlajulkaisu) *Tuovinen, Paavo: Kehityksen kuvat – Kajaani Oy 1907–1982. 1982. *Huovinen, Veikko: Kajaani Oy 70 vuotta 1977. Kajaani Oy 1977. *Kukkonen, Otso: Kajaani Oy 1907–1967. Kajaani Oy, 1967. *Susitaival, Paavo: Kajaani Oy 1907–1957. (50-vuotisjuhlajulkaisu) *Lehtonen, K. F.: Kajaanin Puutavara Osakeyhtiö 1907–1932. 1932. (Kajaanin Puutavara Osakeyhtiön 25-vuotisjuhlajulkaisu) Luokka:Kajaanin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen vesivoimalat Luokka:Suomen padot Luokka:Nuasjärven–Kiimasjärven alue‎ Luokka:Onni Tarjanteen suunnittelemat rakennukset
Pensasvarpunen

Pensasvarpunen (Passer hispaniolensis) on varpusten heimoon kuuluva varpuslintu. == Koko ja ulkonäkö == Linnun pituus on 14–16 cm ja paino 24–32 g. Muistuttaa suuresti tavallista varpusta, ja varsinkin pensasvarpusnaarasta on maastossa lähes mahdotonta erottaa naarasvarpusesta. Koiras poikkeaa varpuskoiraasta siten, että sen päälaki on punaruskea, poski valkoinen ja vatsapuoli on mustajuovainen. Lajit risteytyvät helposti keskenään Etelä- Italiassa, Luoteis-Afrikassa ja muutamilla Välimeren saarilla. Risteymät voivat muistuttaa kumpaa tahansa lajia. Äänet ovat saman kaltaisia kuin varpusen äänet. Lajista tunnetaan 2 alalajia, nimialalaji hispaniolensis ja keskiaasialainen transcaspicus (Viktor von Tschusi zu Schmidhoffen, 1903). Sekä vanhoilla että nuorilla pensasvarpusilla on täydellinen sulkasato loppukesällä, jonka jälkeen ikäluokkia ei voi enää tunnistaa toisistaan. == Esiintyminen == Pensasvarpusen lisääntymisalue ulottuu Espanjasta ja Luoteis- Afrikasta Välimeren rantamia pitkin Turkkiin, Iraniin, Afganistaniin ja Kazakstaniin. Euroopan populaation koko on 5,7–12 miljoonaa yksilöä. Kreikassa, Balkanilla ja Turkissa laji on muuttolintu, ja talvehtii Israelissa, Egyptissä ja Arabian niemimaalla. Laji on tavattu Suomessa vain kerran, 1.5.1996 Hangon Tvärminnessä. == Elinympäristö == Pesimäaikana korkeakasvuisissa pensaikoissa ja metsiköissä lähellä kosteikkoa, sekä ihmisasutuksen seuralaisena taajamissa. == Lisääntyminen == Pesä on kudottu kuivista korsista, oljista ja ohuista oksista, joskus myös tuoreista korsista, ja vuorattu karvoilla, höyhenillä jne. Lentoaukko on pesän sivulla. Pesä on tavallisesti puun oksistossa, usein myös puunkolossa tai rakennuksen koloissa. Munia on 4–6, ja molemmat emot hautovat 11–12 päivää. Poikaset lähtevät pesästä noin 15 päivän ikäisinä. == Ravinto == Pensasvarpunen syö pääasiassa ruohokasvien siemeniä sekä hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia. == Lähteet == * * Svensson, Lars 1997: Euroopan varpuslinnut - sukupuolen ja iän määritys. - Lintutieto. Jyväskylä. ISBN 951-95560-8-7 * Rariteettikomitea === Viitteet === Luokka:Varpuset (suku)
Living Loving Maid (She’s Just a Woman)

Living Loving Maid (She's Just a Woman) on englantilaisen rockyhtye Led Zeppelinin kappale. Kappale on julkaistu yhtyeen toisella albumilla Led Zeppelin II vuonna 1969. Se on myös julkaistu ”Whole Lotta Love” -singlen kääntöpuolella. Kappale kertoo bändäristä, joka ärsytti yhtyettä sen uran alkuaikoina. Yhtyeen kitaristi Jimmy Pagen on usein mainittu vihaavan kappaletta, ja siksi sitä ei esitetty Led Zeppelinin konserteissa. Se on myös yksi harvoista Led Zeppelinin kappaleista, jossa Page lauloi taustalla. Toisin kuin Page, yhtyeen laulaja Robert Plant piti kappaleesta, ja esittikin sen usein vuoden 1990 soolokiertueellaan. Suomalainen Eläkeläiset-humppayhtye on tehnyt kappaleesta cover-version, ”Kipin kapin mä riennän alkoon”. Kappale julkaistiin ensimmäisen kerran Humppakäräjät-albumilla ja uudestaan Humppa- akatemia-kokoelmalla. ==Aiheesta muualla== *Kappaleen sanat Luokka:Led Zeppelinin kappaleet Luokka:Vuoden 1969 kappaleet
Bellevuen linna

Bellevuen linna () on Saksan pääkaupungin Berliinin keskustan tuntumassa, Spreejoen varrella sijaitseva linna. Se on toiminut Saksan liittopresidentin ensisijaisena edustusasuntona vuodesta 1994 lähtien. Linnan nimi kuvaa linnasta avautuvaa näkymää yli Spreejoen ( = kaunis, = näkymä). == Historia == Linna rakennettiin vuonna 1786 kesäresidenssiksi Preussin prinssi Ferdinandille, kuningas Fredrik II Suuren nuoremmalle veljelle. Sen suunnitteli arkkitehti Philipp Daniel Boumann, joka antoi linnalle sen uusklassisen tyylin. Ranskan–Preussin sodan rauhansopimus kirjoitettiin linnassa vuonna 1870. Vuoteen 1918 saakka linna toimi Saksan kruununprinssin virka-asuntona. 1930-luvun puolivälissä rakennus toimi etnografisena museona, kunnes muutettiin natsi-Saksan vierasasunnoksi. Toisessa maailmansodassa linna kärsi vaurioita ja 1950-luvulla sen sisätiloja uudistettiin oleellisesti. Vuosina 1957–1994 linna toimi Saksan liittopresidentin kakkosasuntona. Vuonna 1994 Richard von Weizsäckerin aloitteesta linnasta tuli pääasiallinen asunto. Vuosina 2004–2005 linnaa korjattiin paikkailemalla aiempien korjaustöiden virheitä. Tänä aikana Berliinin Charlottenburgin linna toimi tilapäisesti liittopresidentin edustusasuntona. Luokka:Berliinin linnat Luokka:Saksan virka-asunnot Luokka:Uusklassinen arkkitehtuuri
Savo (saari)

Savo on Salomonsaariin kuuluva tuliperäinen saari eteläisellä Tyynellämerellä. Savo sijaitsee koilliseen Guadalcanalin pohjoiskärjestä. Saaren tulivuoren viimeisimmän purkauksen ajankohtaa ei tiedetä tarkasti, mutta sen arvellaan purkautuneen vuosien 1835 ja 1850 välillä. Purkaus oli todella massiivinen ja se tuhosi kaiken elämän saarelta hetkeksi. Viimeistä edeltävä purkaus tapahtui vuonna 1568. World Organization of Volcanic Observatoriesin mukaan saaren tulivuori on aktiivinen 100 ja 300 vuoden välein. == Toinen maailmansota == Saaren sijainnin takia se joutui olemaan osana toista maailmansotaa. Saaren läheisyydessä taisteltiin niin sanottu Ironbottom Soundin taistelu, jossa liittoutuneet taistelivat Japanin laivastoa vastaan. ==Lähteet== Luokka:Salomoninsaarten saaret
Jean-Pierre Serre

Jean-Pierre Serre (15. syyskuuta 1926 Bages, Pyrénées-Orientales) on ranskalainen matemaatikko, Väiteltyään tohtoriksi algebrallisesta topologiasta Henri Cartanin ohjauksessa Serre julkaisi merkittäviä tuloksia lukuteoriasta ja algebrallisesta geometriasta. Vuosina 1983–1986 Serre toimi matemaatikkojen kansalaisjärjestön International Mathematical Unionin (IMU) varapuheenjohtajana. Serre on pariisilaisen eliittikoulun École normale supérieuren entinen oppilas. Hän on saanut tunnustuksena työstään seuraavat palkinnot: *Fieldsin mitali vuonna 1954 *CNRS:n kultamitali vuonna 1987 *P. Steelen palkinto vuonna 1995 *Wolfin palkinto vuonna 2000 *Abelin palkinto vuonna 2003 *Ranskan tiedeakatemian jäsenyys *Collège de France kunniaprofessuuri *Jäsenyys Bourbaki-ryhmässä. == Teokset == *Groupes Algébriques et Corps de Classes (1959) *Corps Locaux (1962) *Cohomologie Galoisienne (1964) Collège de Francen kurssit 1962–63 *Algèbre Locale, Multiplicités (1965) Collège de Francen kurssit 1957–58 *Lie Algebras ja Lie Groups (1965) 1964 Harvard luennot *Algèbres de Lie Semi-simples Complexes (1966) *Abelian l-Adic Representations and Elliptic Curves (1968) *Cours d'arithmétique (1970) *Représentations linéaires des groupes finis (1971) *Arbres, amalgames, SL2(1977) *Oeuvres/Collected Papers in four volumes (1986) Vol. IV in 2000 *Lectures on the Mordell-Weil Theorem (1990) *Topics in Galois Theory (1992) *Motives (1994) kaksi nidettä, toimittanut yhteistyössä Uwe Jannsenin ja Steven L. Kleimanin kanssa *Cohomological Invariants in Galois Cohomology (2003) yhteistyössä Skip Garibaldin ja Alexander Merkurjevin kanssa *Grothendieck-Serre Correspondence (2003) toimittanut Pierre Colmezin kanssa. == Lähteet == * Elämakerta Ranskan tiedeakatemian verkkosivuilla * Muutama digitaalinen artikkeli NUMDAM:n sivuilla ===Viitteet=== Luokka:Ranskalaiset matemaatikot Luokka:Fieldsin mitalistit Luokka:Abelin palkinnon saaneet Luokka:Wolfin matematiikan palkinnon saajat Luokka:Ranskan tiedeakatemian jäsenet Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Shūkōkai-karate

Shūkōkai () on karaten tyylisuunta, jonka kehitti Chōjirō Tani. Sen tekniikassa pyritään mahdollisimman voimakkaaseen suoritukseen kehon luonnollisia jännityslinjoja hyödyntäen. Laji sopii kaikille, eikä mitään erityisominaisuuksia tarvita, vaan ne kehittyvät harjoittelun myötä. Shūkōkai- karaten oppi-isä on sōke Shigeru Kimura. == Vyöarvot == Shūkōkai-karaten vyöarvot (suurenevassa järjestyksessä): * valkoinen (9. kyū) * keltainen (8. kyū) * oranssi (7. kyū) * vihreä (6. kyū) * sininen (5. kyū) * purppura (4. kyū) * ruskea (3.– 1. kyū, mustien natsojen määrä (1–3) lisääntyy kyū-arvojen pienetessä) * (juniori- musta vyö (junior 1. dan, valkoinen natsa. Juniorivyö myönnetään alle 16-vuotiaille mustan vyön saavuttaneille karatekoille, joiden täytyy myöhemmin suorittaa uusi vyökoe saadakseen aikuisten mustan vyön) * Musta (1.–8. dan, punaisten natsojen määrä (1–8) lisääntyy dan-arvojen kasvaessa) == Shūkōkai Suomessa == Suomessa Shūkōkain pääorganisaationa toimii Suomen Shukokai Karateliitto, joka on perustettu vuonna 1977. Suomessa eri seuroja on Espoossa, Haminassa, Helsingissä, Järvenpäässä, Kotkassa, Lappeenrannassa, Laukaassa, Oulussa, Savonlinnassa, Suomenniemellä, Tammisaaressa, Imatralla, Savitaipaleella, Vantaalla ja Porvoossa. Suomen Shukokai Karateliiton päävalmentajana 2017 toimii shihan Yrjö Pursiainen (8. dan). ==Aiheesta muualla== *Suomen Shukokai Karateliitto *Kimura Shukokai Internationalin kotisivut Luokka:Karate
Wade Williams

Wade Williams (s. 24. joulukuuta 1961 Georgia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on tullut tunnetuksi Brad Bellickin roolista televisiosarjassa Pako. == Yksityiselämä == Williams ja hänen kolme sisarustaan syntyivät Georgiassa. Perhe muutti myöhemmin Tulsaan, Oklahomaan. Hän on valmistunut Tulsan yliopistosta. Williams on naimisissa ja hänellä on tytär. Hän asuu perheineen Teksasissa. == Valikoitu filmografia == *Ali – Luutnantti Jerome Claridge *Salaiset kansiot – Ray Pearce *Ken Park – Clauden isä *24 – Robert Ellis *CSI: Miami – Jack Hawkins *Pako – Brad Bellick *Flicka – Wade Williams nähdään myös Anastacian musiikkivideossa ”Welcome To My Truth”. Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nate Hills

Floyd Nathanial "Nate" Hills (tunnetaan myös nimellä Danja, s. 1982 Virginia Beach, Virginia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen musiikkituottaja, joka on erikoistunut hip hop -musiikkiin. Hän aloitti varsinaisen uransa tuottaja- artisti Timbalandin suojattina 2000-luvun alussa. Hills on tuottanut muun muassa Britney Spearsin, Lloyd Banksin, Nelly Furtadon ja Justin Timberlaken kappaleita. Hänen suurimpia hittejään ovat yhdessä Timbalandin kanssa tuotetut Furtadon Maneater ja Promiscious Britney Spearsin Womanizer sekä Timberlaken SexyBack ja My Love. Hän on tuottanut myös Simple Planin albumin Simple Plan. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset musiikkituottajat Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Afroamerikkalaiset
Music Idol

Music Idol on bulgarialainen versio Idols-televisioformaatista. Ohjelman ensimmäinen kausi esitettiin bTV-kanavalla vuonna 2007, ja seuraavina vuosina tuotettiin vielä kaksi kautta. Kolmannella tuotantokaudella ohjelmaan osallistui kilpailijoita myös Bulgarian naapurimaasta Makedoniasta. Ensimmäisen kauden voitti Nevena Tsoneva, toisen Toma Zdravkov ja kolmannen Magdalena Janavarova. Luokka:Idols Luokka:Bulgarialainen kulttuuri Luokka:2000-vuosikymmenen televisiosarjat
Mika Hilander

Mika Hilander (s. 17. elokuuta 1983 Tampere) on suomalainen entinen jalkapalloilija. == Ura == Oltuaan muutaman kauden Tampere Unitedissa ykkösmaalivahti Mikko Kavénin varjossa Hilander siirtyi lainalle PP-70:een. Kaudella 2008 hän vartioi Nokian Palloseuran maalia Tampereen Kolmosessa. Kaudelle 2009 Hilander siirtyi TPV:n riveihin, mutta polvivamma pilasi kauden. Kaudeksi 2010 hän palasi Tampere Unitedin riveihin ja teki debyyttinsä Veikkausliigassa. Hän pelasi kauden aikana 16 ottelua. Vuosina 2011–2013 Hilander edusti Kuopion Palloseuraa. Kaudeksi 2014 Hilander siirtyi Ykkösessä pelaavaan Ilvekseen.http://ilvesedustus.com/joukkue2014/61 Hilanderin ensiesiintyminen Suomen A-maajoukkueessa oli 10. tammikuuta 2016 Ruotsia vastaan. Kaudeksi 2021 Hilander siirtyi Veikkausliigassa pelaavaan FC Hakaan. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jussi-Pekka Savolainen

Jussi-Pekka Savolainen (s. 25. kesäkuuta 1986 Tampere) on suomalainen uransa lopettanut jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli vasen laitalinkki. Savolainen pelasi Veikkausliigassa vuosina 2004–2010 yhteensä 103 ottelua, joissa hän teki viisi maalia.Veikkausliiga – Hall of Fame Hän voitti Suomen- mestaruuden kahdesti ja Suomen Cupin kertaalleen. == Peliura == === Pallo- Iirot (–2003) === Savolainen on Pallo-Iirojen kasvatti, joka valittiin Satakunnan vuoden poikajunioriksi 2001.Palloliitto – Satakunnan piiri Hän pelasi 37 poikien maaottelua ja oli mukana Suomessa pelatussa 17-vuotiaiden MM-lopputurnauksessa vuonna 2003. Juniorina Savolaista testasivat Arsenal, Sunderland, Feyenoord ja Internazionale. === TamU (2004–2007) === Savolainen siirtyi Pallo-Iiroista Veikkausliigan Tampere Unitediin kaudeksi 2004. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa pääsarjatasolla 17-vuotiaana 7. toukokuuta, kun TamU hävisi vieraissa Jazzille 1–3. Neljän TamU-kauden aikana Savolainen voitti seurassa Suomen-mestaruuden 2006 ja 2007, SM-pronssia 2004 ja 2005 sekä Suomen Cupin 2007. Savolaisen peliaika TamUssa jäi melko vähäiseksi. Hän pelasi neljän kauden aikana yhteensä 34 liigaottelua, joista kuusi aloituskokoonpanossa. Kaudella 2004 hän pelasi 14 ottelua, joista kaksi avauskokoonpanossa. Ennen kauden 2005 alkua Savolaisen polven ristiside katkesi Liigacupin ottelussa Hakaa vastaan.http://www.mtv.fi/sport/jalkapallo/uutiset/artikkeli/united-lupaus- savolainen-pitkaan-sivussa/4070662 Kaudella 2005 hän pelasi loukkaantumisen vuoksi vain kolme liigaottelua. Kaudella 2006 Savolainen pelasi 16 liigaottelua, joista kolme aloituskokoonpanossa, ja kaudella 2007 vain yhden liigaottelun. === KuPS ja VPS (2008–2010) === Neljän TamU-kauden jälkeen Savolainen pelasi kaksi kautta Kuopion Palloseurassa, ja kaudeksi 2010 hän siirtyi Vaasan Palloseuraan. === Pallo-Iirot (2011–2014) === Ennen kautta 2011 Savolaisen ristiside katkesi hänen harjoitellessaan Pallo-Iirojen kanssa. Kuntouduttuaan vammasta hän palasi kasvattajaseuraansa kesäkuussa 2011. Savolainen pelasi Pallo-Iiroissa 56 Kakkosen ottelua vuosina 2011–2014. Hänen viimeiseksi ottelukseen jäi 27. toukokuuta 2014 pelattu Kakkosen ottelu, jossa Pallo-Iirot hävisi vieraissa TPV:lle 0–3. ==Saavutukset== Tampere United * Veikkausliiga: 2006, 2007; pronssia 2004, 2005 * Suomen Cup: 2007 Henkilökohtaiset * Satakunnan vuoden poikajuniori: 2001 ==Lähteet== * Savolainen Weltfussball-sivustolla Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon Suomen mestarit Luokka:Jalkapallon Suomen Cupin mestarit Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Air Togo

Air Togo oli Togon kansallinen lentoyhtiö. Sen kotikenttä sijaitsi Loméssa. Yhtiö aloitti toimintansa vuonna 1998 ja lopetti sen 2000. Air Togolla oli lentoja Pariisiin sekä suurimpiin kaupunkeihin Länsi-Afrikassa (Accra, Bamako, Cotonou, Ouagadougou). Lisäksi yhtiöllä oli kotimaanlentoja kuuden kaupungin välillä. Yhtiön laivastoon kuului muun muassa yksi Airbus A300B4-200 lentokone. == Koodit == *IATA: YT *ICAO: TGA *Kutsukoodi: Air Togo == Lähteet == Luokka:Togolaiset lentoyhtiöt Luokka:Kansalliset lentoyhtiöt Luokka:Entiset lentoyhtiöt Luokka:Lomé
Säilyke

Säilyke on elintarvike, joka on käsitelty säilyvään muotoon lämpö- tai muulla käsittelyllä tiiviissä pakkauksessa. Säilykkeet voidaan jaotella täys- ja puolisäilykkeisiin. Täyssäilykkeet voivat säilyä huoneenlämmössä jopa monia vuosia. Puolisäilykkeet on käsitelty yleensä suolalla, sokerilla tai säilöntäaineilla ja niiden säilymisaika voidaan laskea kuukausissa. Toisin kuin täyssäilykkeet, puolisäilykkeet vaativat kylmäsäilytystä.Lihateollisuusopisto kouluttaa (osa 40): Säilykkeet Säilykkeiden avulla turvataan ruokavalion monipuolisuutta satokausien välisenä aikana sekä esimerkiksi pitkillä matkoilla. Tärkeitä säilykkeiden käyttäjäryhmiä ovat sotilaat ja retkeilijät, joille muonan säilyvyys, keveys ja energia tiiviissä muodossa ovat tärkeitä kriteereitä. Teollisuudessa yleisesti käytetyssä säilykkeiden vähimmäiskäsittelyssä säilykkeeseen pakattava ruoka altistetaan 3 minuutin ajaksi 121 °C:lle. Tämä käsittely riittää tuhoamaan esimerkiksi hermomyrkky botuliinia tuottavien mikrobien itiöt. Muita yleisiä ruokaperäisen botulismin lähteitä länsimaissa ovat kotivalmisteiset tyhjiöpakatut ja hapatetut liha- tai kasviselintarvikkeet, jotka on valmistettu tai säilytetty virheellisesti. == Historiaa == Ranskan keisari Napoleon I julisti Venäjän sotaretkeä valmistellessaan kilpailun ruuansäilöntämenetelmien kehittämiseksi. Luvatun 12 000 frangin palkinnon voitti 1809 Nicolas Appert, joka vuonna 1795 aloittamiensa pohdintojen ja kokeilujen pohjalta keksi, että lasipurkeissa kuumentaminen paransi ruuan säilyvyyttä.http://www.foodreference.com/html/cans- extreme.htmlhttp://www.enotalone.com/article/7794.html http://business.highbeam.com/industry-reports/food/canned-specialties Ranskan laivasto otti Appertin kehittämät menetelmät käyttöön vuoteen 1806 mennessä lihan, vihannesten, hedelmien ja jopa maidon säilömisessä.http://thetruthaboutstuff.com/pdf/(46)%20History%20of%20Commercial%20and%20Home%20Canning.pdf Keksijä Peter Durand patentoi metallisen säilyketölkin Englannissa vuonna 1810.http://www.cannedfood.org/detail.asp?sectionID=1&rowID;=691 Yhdysvalloissa ensimmäinen patentti säilyketölkille myönnettiin 1825. Länsirannikolla säilyketeollisuuden pioneereja olivat veljekset William, George ja Robert Hume sekä Andrew Hapgood, jotka perustivat lohenpurkitustehtaan Sacramento-joelle vuonna 1864. Suomeen perustettiin säilykkeitä armeijan käyttöön valmistanut Oy Sotilassäilyke Ab -niminen yritys vuonna 1926.http://www.lunden.fi/yritys/historia ==Katso myös== *Sterilointi *Botulismi *Clostridium botulinum ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== * *