EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Koivuniemi (Helsinki)

Koivuniemi () on kirjailija Zachris Topeliuksen vanhuudenkotina tunnettu huvila Helsingin Östersundomissa, alkujaan Sipoon alueella. Koivuniemen tila lohkaistiin Östersundomin kartanosta Topeliuksen ostettua sen vuonna 1879. Arkkitehti Wilhelm Linsénin suunnittelema puuhuvila rakennettiin vuosina 1856–1858 asunnoksi Östersundomin kartanossa asuneelle leskelle Antoinette Lindforsille.Liitosalueen rakennettu kulttuuriympäristö, s. 14 ja 25 Helsingin kaupunkisuunnitteluvirasto 2008. Viitattu 6.4.2016.Östersundomin kartano, kappeli ja Björkuddenin huvila Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt RKY, Museovirasto. Viitattu 6.3.2016. Zachris Topelius osti Koivuniemen vuonna 1879 kodikseen ja kirjoitti siellä eräitä myöhäistuotantoonsa kuuluvia teoksia.Koivuniemen aikakausi Zacharias Topelius skrifter -sivusto, Svenska Litteratursällskapet i Finland. Viitattu 16.4.2023. Siellä asuivat jonkin aikaa hänen perheensä luona myös kirjailijat Alexandra Gripenberg ja Alta Dahlgren sekä taidemaalari Anna Wengberg. Topelius kuoli Koivuniemessä vuonna 1898. Koivuniemi myytiin vuonna 1900 kauppaneuvoksetar Ina Borgströmille ja hieman myöhemmin Liliuksen suvulle,Anneli Sundberg: Politiikka on kuin pisara myrkkyä veressä: Patrik Lilius 60 vuotta tänään (tilaajille) Helsingin Sanomat 1.3.1980, s. 12, HS Aikakone. Viitattu 16.4.2023. jonka omistuksessa se on pysynyt 2000-luvulle saakka.Topelius i Nordisk Familjebok Nykarlebyvyer 2005. Viitattu 16.4.2023. Nykyään Koivuniemi lasketaan osaksi Östersundomin kartanon alueen valtakunnallisesti merkittävää rakennettua kulttuuriympäristöä. Huvilan ympäristöön kuuluvat lisärakennukset ovat myös suojelun alaisia. Koivuniemi ei ole yleisölle avoinna.Liitosalueen ydintä etsimässä: Lounais-Sipoo Rakennettu ympäristö 3/2009. Viitattu 6.4.2016. ==Lähteet== == Kirjallisuutta== * Paul Nyberg: Från Kuddnäs till Björkudden. Stockholm, Fritzes bokförlag 1938. * Agneta Rahikainen: "Zache gubben" och furstinnorna på Björkudden: kvinnorna kring Zachris Topelius. Helsingfors, Svenska litteratursällskapet i Finland 1998. ==Aiheesta muualla== *Carl Petter Teckenberg: Topelius, Zacharias Kirjasampo.fi Luokka:Helsingin huvilat ja villat Luokka:Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa Luokka:Östersundom Luokka:Zachris Topelius Luokka:Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Frans Oskar Lilius

Frans Oskar Lilius (15. huhtikuuta 1871 Messukylä – 12. joulukuuta 1928 Helsinki) oli suomalainen juristi. Hän toimi nuorsuomalaisena kansanedustajana, senaatin oikeusosaston senaattorina, korkeimman oikeuden oikeusneuvoksena ja oikeusministerinä kolmessa hallituksessa. == Ura == Liliuksen vanhemmat olivat varatuomari Frans Emil Lilius, joka kuoli neljä kuukautta ennen hänen syntymäänsä, ja Mathilda Maria Hildén. Lilius valmistui ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta 1890. Hän valmistui Keisarillisesta Aleksanteri-Yliopistosta filosofian kandidaatiksi vuonna 1892 ja maisteriksi vuonna 1894 sekä molempain oikeuksien kandidaatiksi vuonna 1896 ja tohtoriksi vuonna 1903. Hän väitöskirjansa nimi oli Testamentin muodosta. Lisäksi hän sai varatuomarin arvon vuonna 1899. Lilius suoritti opintoja myös ulkomailla Uppsalassa, Berliinissä, Pariisissa ja Tukholmassa. Lilius työskenteli senaatin oikeus- ja talousosaston kopistina 1900–1904, oikeusosaston kanslistina 1904–1908 ja protokollasihteerinä 1908–1917 sekä lainvalmistelukunnan jäsenenä 1907–1912. Hänen etenemistään virkauralla estivät poliittiset syyt. Lilius oli nuorsuomalaisen puolueen kansanedustaja Turun läänin pohjoisesta vaalipiiristä vuosina 1911–1917. Kansanedustajana hän toimi suuren valiokunnan varapuheenjohtajana ja jäsenenä, lakivaliokunnan puheenjohtajana ja jäsenenä sekä tarkastusvaliokunnan jäsenenä. Lilius nimitettiin senaatin oikeusosaston senaattoriksi vuonna 1917 helmikuun vallankumouksen jälkeen. Vuonna 1918 hänet nimitettiin oikeusosaston tilalle perustetun korkeimman oikeuden jäseneksi, ja hän toimi virassa kuolemaansa asti. Korkeimman oikeuden jäsenenä Lilius ei enää toiminut aktiivipoliitikkona, mutta hän toimi ammattiministerin asemassa oikeusministerinä Cajanderin I hallituksessa vuonna 1922, Cajanderin II hallituksessa vuonna 1924 ja Tulenheimon hallituksessa vuonna 1925. Lilius oli Suomalaisen lakimiesyhdistyksen varapuheenjohtaja 1904–1913 ja puheenjohtaja 1931–1920 sekä yhdistyksen julkaiseman Lakimies-lehden toimitussihteeri 1904–1917 ja päätoimittaja 1918–1920. Hän toimi myös Kansanvalistusseuran johtokunnan jäsenenä ja rahastonhoitajana sekä Pohjoimaisen Lakimieskongressin johtokunnan jäsenenä. Vuonna 1908 hänet valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian apujäseneksi. Naimattomana kuollut Lilius määräsi testamentissaan suuria rahamääriä sivistystarkoituksiin. == Katso myös == *Lilius (suku) == Lähteet== Luokka:Suomalaiset senaattorit Luokka:Suomen oikeusministerit Luokka:Kansanedustajat Luokka:Nuorsuomalaiset poliitikot Luokka:Turun läänin pohjoinen vaalipiiri Luokka:Korkeimman oikeuden jäsenet Luokka:Suomalaiset oikeustieteilijät Luokka:Vuonna 1871 syntyneet Luokka:Vuonna 1928 kuolleet
Suuhaara

Suuhaaroja muodostuu jokeen sen laskiessa mereen tai joskus järveen suistona. Suuhaaroja on myös sisämaassa esiintyvissä kuivan maan suistossa, kuten Okavangon suisto, jossa joki ei tavoita merta kuivuudesta johtuvan haihtumisen takia vaan muodostuu sisäinen valuma-alue. Suomessa ainakin Kokemäenjoen suistossa joen suuhaarojen paikallinen nimitys on juopa. == Esimerkkejä suuhaaroista == === Kokemäenjoki === Kokemäenjoen suiston suurimpia suuhaaroja ovat Luotsinmäenjuopa, Raumanjuopa, Huvilajuopa, Lanajuopa, Hevosluodonjuopa, Isojuopa ja Kyläsaarenjuopa Porin edustalla. Kokemäenjoen vanhempia suistovaiheita edustavat muiden muassa Varvourinjuopa ja Kirkkojuopa Porin ja Ulvilan välillä. === Neva === Pietarissa Venäjällä Nevan suuhaaroista suurimmat ovat Suuri Neva, Pieni Neva, Suuri Nevka ja Pieni Nevka, ja pienempiin suuhaaroihin kuuluu muiden muassa Fontanka. *
Freiberg

Freiberg on kaupunki Saksin osavaltiossa Saksassa. Kaupungin pinta-ala on 48,05 km². Vuoden 2011 väestönlaskennassa siellä oli 39 825 asukasta. Kaupunki on perustettu vuonna 1186. Se oli alkujaan hopeakaivoksen ympärille syntynyt kaivoskaupunki. Kaupunki on tunnettu teknillisestä yliopistostaan (perustettu 1765) sekä goottilaisesta katedraalistaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Kaupungin verkkosivusto Luokka:Saksin kunnat Luokka:Saksan kaupungit
Fensyklidiini

Fensyklidiini eli PCP on dissosiatiivinen päihde, jota aiemmin käytettiin suonensisäisenä anestesialääkkeenä. Lyhenne "PCP" tulee aineen englanninkielisen kemiallisen nimen 1-(1-PhenylCyclohexyl)Piperidine alkukirjaimista. ==Historia== Vuonna 1926 syntetisoitiin PCP:n esiaste PCC, josta 1950-luvulla syntetisoitiin PCP jonka patentoi lääkeyhtiö Parke-Davis. Anestesialääkkeen kauppanimeksi tuli Sernyl, mutta sen käytöstä luovuttiin 1960-luvun puolivälissä, koska sillä oli voimakkaita neurotoksisia ja hallusinaatioita aiheuttavia sivuvaikutuksia sekä pitkä puoliintumisaika. PCP palasi kuitenkin myöhemmin markkinoille Sernylan-nimisenä eläinlääketieteen nukutusaineena, mutta jälleen sen käytöstä luovuttiin. ==Päihdekäyttö== Voimakkaiden psykoaktiivisten vaikutusten myötä PCP:tä on käytetty myös päihteenä, koska sitä on helppo ja halpa valmistaa. Päihteenä se ilmestyi katukäyttöön 1960-luvulla. PCP:tä valmistetaan laittomissa laboratorioissa ja myydään kadulla mm. enkelipölynä. PCP:tä voidaan syödä tabletteina tai siitä valmistettua jauhetta nuuskataan tai poltetaan. PCP:tä on saatavilla myös nesteenä, jota voidaan imeyttää muihin materiaaleihin ja polttaa. PCP:n vaikutus kestää muutaman tunnin jota seuraa lyhyt vieroitusvaihe, jolloin käyttäjä voi olla ärtyisä ja masentunut. Huumetesteissä PCP voidaan havaita virtsasta noin 48 tunnin ajan viimeisestä käyttöhetkestä lähtien. Kroonikkokäyttäjien virtsasta aine voidaan havaita jopa viikon kuluttua viimeisestä käyttökerrasta. Suomessa PCP on harvinainen päihde, eikä se ole enää myöskään muodissa Yhdysvalloissa. ==Vaikutukset== PCP:n vaikutukset vaihtelevat käyttäjäkohtaisesti. Sen psyykkisiksi vaikutuksiksi on mainittu euforia, häiriöt paikan- ja ajantajunnassa, ajatusten sekavuus ja irrallisuudentunne ympäristöstä ja omasta ruumiista. Fyysisiä vaikutuksia voivat olla kiputunnon väheneminen, lihaskoordinaation heikkeneminen, huimaus, kohonnut pintaverenkierto, hikoilu sekä silmien nykiminen. Myös itsetuhoisuutta ja etenkin väkivaltaisuutta on havaittu PCP:n käyttäjillä – lähinnä siitä se tunnetaan populaarikulttuurissa, vaikka James A Inciardin mukaan väkivaltaisuutta on lähinnä muutenkin väkivaltaisilla. Yliannostus voi aiheuttaa kouristelua, koomatilan tai jopa kuoleman. ==Synteesi== Fensyklidiiniä voidaan valmistaa usealla tavalla, joissa monista on välituotteena piperidinosykloheksaanikarbonitriili. Eräs synteesi lähtee sykloheksanonista, joka reagoi natriumvetysulfiitin kanssa muodostaen sulfiittiadditiotuotteen. Tämä välituote reagoi piperidiinin ja syanidisuolan kanssa piperidinosykloheksaanikarbonitriiliksi, josta muodostuu fensyklidiiniä fenyylimagnesiumbromidin kanssa reagoidessaan. == Katso myös == *PCPr ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Inciardi, James A. (1992). The War on Drugs II. Mayfield Publishing Company. ISBN 1-55934-016-9. *PCP Erowid-tietokannassa *NIDA InfoFacts: PCP *Terveysportti, metatesaurus: Fensyklidiini *PubChem: Phencyclidine *DrugBank: Phencyclidine *KEGG: Phencyclidine Luokka:Aryylisykloheksylamiinit Luokka:Piperidiinit Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit Luokka:Nikotiiniantagonistit Luokka:NMDA-reseptorin antagonistit Luokka:Sigma-agonistit
PCP

PCP on lyhenne ainakin seuraavista: *fensyklidiini, päihteenä käytetty kemiallinen yhdiste *pentakloorifenoli, torjunta- ja desifiointiaineena käytetty kemiallinen yhdiste *pneumokystiskeuhkokuume, sairaus *Portugalin kommunistinen puolue (Partido Comunista Português), puolue Portugalissa *Perun kommunistinen puolue (Partido Comunista de Peru) eli Loistava polku, sissiliike Perussa *Perulainen kommunistinen puolue (Partido Comunista Peruano), puolue Perussa *Paraguayn kommunistinen puolue (Partido Comunista Paraguayo), puolue Paraguayssa *Príncipen lentoasema (IATA-koodi), lentoasema São Tomé ja Príncipella
Napero-Finlandia

Napero-Finlandia on vuodesta 1993 asti järjestetty sadunkirjoituskilpailu, joka on tarkoitettu peruskoulun 1.–6. luokkien oppilaille. Kilpailun järjestää taivalkoskelainen Päätalo-instituutti. Sen tarkoituksena on kannustaa lapsia kirjoittamisen ja kirjallisuuden pariin ja luovuuden kehittämiseen. Kilpailun tulokset julkaistaan Sadun päivänä 18. lokakuuta. Napero-Finlandia palkittiin vuonna 2011 Lastenkirjainstituutin myöntämällä Onnimanni-palkinnolla. ==Palkitut== Vuosi Kirjoittaja Satu 1993 Anne-Mari Konttila Kultainen hevonen 1994 Tuuli Koskela Lapsen ryöstö 1995 Reeta-Leena Korhola Viimeinen saunatonttu 1996 Niklas Jokinen Iso Matin ja Pikku Matin seikkailut 1997 Veera Jussila Juustokuu 1998 Aleksi Kari Kodin salaisuus 1999 Elina Saarivaara Tyttö, joka tahtoi lentää 2000 Tiina Hentilä Enkelin ystävä 2001 Sanni Kurkisuo Lintu joka halusi laulaa 2002 Tytti Karjalainen Kadonneitten tavaroiden maa 2003 Laura Ollikainen Ramajit 2004 Niina Pelkonen Noidan iso salaisuus 2005 Mira Karttunen Lyllikki, lentävä lehmä 2006 Pinja Buller Lopulta nautinto 2007 Maiju Aho Muutos 2008 Ilmi Komulainen Päivän poika ja hämärän neiti 2009 Samu Peltomäki Seikkailu suden kanssa 2010 Anni Keskipoikela Varjo 2011 Vilja Vuorinen Satu teekalustosta 2012 Aarni Immonen Matka Kreikkaan 2013 Erika Rautakorpi Hilma Mummi 2014 Inka Leskelä Taikaparta 2015 Ella Sällinen Suuri Seikkailu 2016 Lumia Pesonen Marsukissa nimeltään kala 2017 Otso Kotila Satavuotta satua 2018 Kiona Teye Kirjeitä auringolta 2019 Minerva Rasehorn Alan muuttua koiraksi! 2020 Lauri Lohi Seikkailuni kalana 2021 Adele Huhtinen Kirjansyöjä 2022 Riia Koskela Olipa kerran loppu 2023 Silja Soini Piirustukset hengissä ==Katso myös== * Pikku-Finlandia- palkinto ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjallisuuspalkinnot Luokka:Kirjoituskilpailut
Ismael Falcón

Ismael Gómez Falcón (s. 24. huhtikuuta 1985 Cádiz, Cádizin maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa Espanjan korkeimmalla sarjatasolla La Ligassa pelaavaa Celta Vigoa. Falcón pelasi ensimmäisen pääsarjaottelunsa Atlético Madridin paidassa kaudella 2005–2006. Atléticoon hän tuli kaudella 2003–2004 synnyinkaupunkinsa seurasta Cádizista. Kevätkauden 2007 Falcón pelasi lainasopimuksella Segunda Divisiónin Hérculesissa. Kesällä 2008 hän siirtyi nykyiseen seuraansa Celta Vigoon.Dos nuevos fichajes para el Celta: Trashorras y Falcón Real Club Celta de Vigo. Viitattu 26.6.2008. == Kausittaiset tilastot == Kausi Joukkue Ottelut Päästetyt maalit 2001–2002 Cádiz B 0 0 2002–2003 Cádiz 0 0 2003–2004 Atlético Madrid B 0 0 2004–2005 Atlético Madrid B 4 4 2005–2006 Atlético Madrid B 30 32 Atlético Madrid 5 4 2006–2007 Atlético Madrid 0 0 Hércules 11 16 2007–2008 Atlético Madrid 1 2 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Pääsarjatilastot La Ligan sivustolla * Profiili El Mundon sivustolla Luokka:Espanjalaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Verhneviljuiskin ulus

Verhneviljuiskin ulus tai Verhneviljuiskin piiri (), ) on paikallinen itsehallintoalue Viljuijoen yläjuoksulla Sahan tasavallan länsiosassa Venäjällä. Se rajoittuu pohjoisessa Olenjokin kansalliseen piiriin, idässä Viljuiskin ja Gornyin uluseihin, etelässä Oljokminskin ulusiin sekä lännessä Njurban piiriin ja Suntarin ulusiin. Verhneviljuiskin ulusin pinta-ala on 43 170 km². Vuonna 2005 sen asukasluku oli 21 200 ja asukastiheys 0,5 asukasta neliökilometriä kohden. Vuonna 1989 väestöstä oli jakuutteja 94,5 prosenttia, venäläisiä kolme prosenttia, evenkejä 0,3 prosenttia ja eveenejä 0,2 prosenttia sekä muita kaksi prosenttia. Kaikkiaan väestö koostui 27 eri kansallisuudesta. == Kuntajako == Verhneviljuiskin ulusin hallinnollinen keskus on Verhneviljuiskin eli Üöhee Bülüün kylä. Verhneviljuiskin ulusissa on 21 maalaiskuntaa eli naslegia: *Botulu *Dalyr *Djulljukju *Kentik *Kyrykyj *Maŋaas *Mejik *Nam *Oŋxoj *Orosu *Surguuluk *Tamalakaan *Tuobuja *Xarbalaax *Horo *Verhneviljuisk *Örgüöt Xomustaaxin, Balagannahin, Byrakanin ja Edjugeiskin kunnat lakkautettiin vuoden 2006 kunnallishallintouudistuksessa. == Lähteet == *
Njurban piiri

Njurban piiri (, ) on kunnallinen itsehallintoalue Sahan tasavallan länsiosassa Venäjällä. Njurban piiri rajoittuu pohjoisessa Olenjokin kansalliseen piiriin, idässä Verhneviljuiskin ulusiin, etelässä Suntarin ulusiin ja lännessä Mirnyin piiriin. Perinteisesti tärkeitä elinkeinoja piirissä ovat maanviljely, nautakarjan- ja hevostenkasvatus. Nykyisin taloudellisesti merkittävää on erityisesti timanttikaivostoiminta. Alueella tuotetaan myös kultaa, ruskohiiltä ja puolijalokiviä. == Maantiede == Njurban piiri sijaitsee Keski-Jakutian tasangolla. Sen pinta-ala on 52 400 km². Piirin läpi virtaa Viljui ja siihen laskeva Marha. Tammikuun keskilämpötila vaihtelee -36 ja -40 °C välillä ja heinäkuun +16 ja +17 °C välillä. Vuoden sademäärä on noin 200–250 mm. == Väestö == Vuonna 2002 piirin asukasluku oli 25 858 ja väestötiheys 0,5 as/km². Vuonna 2002 väestöstä asui piirin ainoassa kaupungissa Njurbassa 10 309 ja maalaiskunnissa 15 549\. Samana vuonna uluusin väestöstä oli naisia 51,1 prosenttia ja miehiä 48,9 prosenttia. Vuonna 1989 oli väestöstä jakuutteja 81,8 prosenttia, venäläisiä 13,7 prosenttia, evenejä ja evenkejä molempia 0,2 prosenttia sekä muita (29 eri kansallisuutta) 4,1 prosenttia. Asukasluvun kehitys: * 28 800 (1989) * 30 000 (1995) * 28 100 (2001) * 25 858 (2002) == Kunnat == Piirin hallinnollinen keskus on sen eteläosassa sijaitseva Njurban kaupunki. Njurban kaupunkikunnan lisäksi piirissä on 18 naslegia (maalaiskuntaa), joissa on yhteensä 24 kylää. *Akana *Bordon *Žarkan *Dikimdja *Kjundjade *Malžagar *Marha *Megedjek *Njurba *Njurbatšan *Oktjabr *Sjulja *Tarkaajy *Tšappanda *Tšukar *Tjumjuk *Kangalass *Xorula *Jedei == Historia == Njurban piirin edeltäjä oli Marhan ulus. Nykyisen alueen käsittävä Leninskin piiri perustettiin 9. tammikuuta 1930. Neuvostoliiton hajottua Sahan tasavallan korkein neuvosto muutti nimen Njurban piiriksi 5. helmikuuta 1992. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * *Njurbinski raion Sahan tasavallan portaali. *
John Connelly

John Michael Connelly (18. heinäkuuta 1938 St. Helens – 25. lokakuuta 2012 Barrowford) oli englantilainen jalkapalloilija. Connelly aloitti ammattilaisuransa Burnleyssa. Vuonna 1964 hän siirtyi Manchester Unitediin, jonka paidassa hän teki 35 maalia. Kahden vuoden kuluttua hänet myytiin taas: tällä kertaa Blackburniin. Uransa Connelly lopetti vuonna 1973 Buryssa. Englannin maajoukkuetta Connelly edusti uransa aikana 20 kertaa tehden seitsemän maalia. Connelly edusti Englantia vuoden 1962 MM-kisoissa. Hän kuului myös maailmanmestaruuden voittaneeseen MM-ryhmään vuoden 1966 kotikisoissa. Jalkapallouransa jälkeen Connelly johti Connelly’s Plaice -nimistä fish and chips -ravintolaa Brierfieldissä. == Lähteet == Luokka:Englantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon maailmanmestarit Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Cielos Airlines

Cielos Airlines on perulainen rahtilentoyhtiö, joka perustettiin 1997. Yhtiö aloitti lentotoimintansa 1998. == Laivasto == Cielos Airlinesin laivasto koostui seuraavasti elokuussa 2006: *1 McDonnell Douglas DC-10-10F *1 McDonnell Douglas DC-10-30 *2 McDonnell Douglas DC-10-30CF *5 McDonnell Douglas DC-10-30F == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Cielos Airlines Luokka:Perulaiset lentoyhtiöt Luokka:Rahtilentoyhtiöt
Latam Cargo Chile

Latam Cargo Chile on chileläis-brasilialaisen LATAM Airlines Groupin omistama rahtilentoyhtiö. Yhtiö lentää rahtilentoja Pohjois- ja Etelä-Amerikan välillä. Yhtiö on muodostettu kolmesta entisestä rahtilentoyhtiöstä: LAN Chilestä, Ladecosta ja Fast Airista. Latam Cargo Chilen sisaryhtiöitä ovat LATAM Cargo México, LATAM Cargo Brasil ja LATAM Cargo Colombia. == Laivasto == LAN Cargon lentueeseen kuului tammikuussa 2016 seuraavat lentokoneet: * 2 Boeing 767-300ERF * 3 Boeing 777F == Lähteet == Luokka:Rahtilentoyhtiöt Luokka:Chileläiset lentoyhtiöt
Varig Logística

Varig Logistica (myös VarigLog) oli brasilialainen São Paulossa pääkonttoria pitävä rahtilentoyhtiö. Yhtiö perustettiin syyskuussa 2000 ja se oli Varigin täysin omistama tytäryhtiö. Yhtiö myytiin joulukuussa 2005 Volo do Brasil -konsortiolle. Heinäkuussa 2006 yhtiö osti konkurssin partaalla horjuneen entisen emoyhtiönsä, Varigin ja Varigin tytäryhtiön Rio Sulin. VarigLog meni konkurssiin 27. syyskuuta 2012. == Laivasto == Varig Login laivasto koostui seuraavasti (elokuussa 2007): *6 Boeing 757-200F *3 Boeing 727-200F *3 McDonnell Douglas DC-10-30F *2 McDonnell Douglas MD-11F == Lähteet == Luokka:Rahtilentoyhtiöt Luokka:Entiset brasilialaiset lentoyhtiöt
SAM Colombia

SAM Colombia on kolumbialaisen Aviancan omistama lentoyhtiö, jonka tukikohtana toimii Bogotan El Doradon kansainvälinen lentoasema. Yhtiö perustettiin 1945. ==Laivasto== Elokuussa 2006: *3 McDonnell Douglas MD-83 *10 Fokker 100 *4 Fokker 50 Luokka:Kolumbialaiset lentoyhtiöt
West Caribbean Airways

West Caribbean Airways S.A. oli kolumbialainen lentoyhtiö, joka perustettiin 1998. Yhtiön toiminta keskittyi Kolumbian sisäisiin lentoihin ja sen tärkein lentokenttä oli Medellínin Olaya Herreran lentoasema. Yhtiö keskeytti toimintansa syyskuussa 2005 kahden lento-onnettomuuden seurauksena. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kolumbialaiset lentoyhtiöt Luokka:Entiset lentoyhtiöt
Copa Airlines Colombia

AeroRepública (operoi nimellä Copa Airlines Colombia) on kolumbialainen lentoyhtiö, joka lentää reittiliikennettä Kolumbiassa sekä Kolumbiasta Väli- ja Etelä-Amerikkaan sekä Eurooppaan. Yhtiöllä on myös charterlentoja Väli- ja Etelä-Amerikkaan. AeroRepública on Kolumbian toiseksi suuri lentoyhtiö. Yhtiö on 90-prosenttisesti panamalaisen Copa Airlinesin omistama. == Laivasto == Copa Airlines Colombian laivasto koostui seuraavista lentokoneista (heinäkuu 2015): * 1 Boeing 737-700 * 14 Embraer 190 == Lähteet == Luokka:Kolumbialaiset lentoyhtiöt
Imrahil

Imrahil on kuvitteellinen hahmo J. R. R. Tolkienin luomassa kuvitteellisessa Keski-Maassa. Imrahil on Dol Amrothin, Belfalasin provinssin pääkaupungin 24. suuriruhtinas. Imrahil syntyi vuonna 2917 kolmatta aikaa ja kuoli 34 neljättä aikaa. Hänen isänsä oli Adrahil II ja poikansa oli Elphir. Imrahilin sisko Finduilas nai Gondorin käskynhaltija Denethor II:n. Lothíriel, Imrahilin tytär, nai Éomerin, Rohanin kuninkaan. == Elämäkerta == Imrahil syntyi vuonna 2955. Hän eleli lapsuudenpäiviä isänsä luona Dol Amrothissa ja kävi useasti Minas Tirithissä, Gondorin pääkaupungissa. Kun Ecthelion II kuoli ja Denethorista tuli Gondorin käskynhaltija, Imrahil ystävystyi Denethorin kanssa ja hän alkoi oleskella enemmän pääkaupungissa. Vuosi oli tällöin 2984. Vuonna 3010 Imrahilin isä Adrahil II kuoli, ja vuonna 2988 Imrahilin sisko Finduilas Kuoli. Imrahil palveli käskynhaltijaa hyvin ja taisteli urhoollisesti aina kun hänen ritareita tarvittiin taistelussa. Vuonna 3019 Sauron aloitti suurhyökkäyksen Gondoriin. Imrahil johti noin kuuttasataa Dol Amrothin ritaria puolustamaan pääkaupunkia. Kun 200 000 örkkiä ja 50 000–100 000 Khandin, Haradin ja Rhûnin miehiä hyökkäsi Gondoriin, Imrahil johti Gondorin suuren portin yläpuolella olevissa jousiampujavarustuksissa olevia Dol Amrothin jousimiehiä. Imrahil jatkoi taistelua silloinkin, kun Minas Tirithin portti murrettiin. Kun Rohanin ratsastajat saapuivat Pelennorin kentille ja hyökkäsivät örkkien kimppuun, Imrahil johti ratsastajat ja jalkaväen uloshyökkäykseen auttaakseen rohanilaisia. Imrahil oli jo aikaisemmin tehnyt yhden uloshyökkäyksen ratsuväellä, kun Faramir oli ollut vaarassa. Pelennorin kenttien taistelun jälkeen Imrahil otti kaupungin komentoon, koska Denethor oli polttanut itsensä ja Faramir makasi Parannuksen tarhassa saatuaan vakavia vammoja. Kun valtaistuimen perijä Aragorn johti Lännen armeijat Mustalle Portille, Imrahil oli myös mukana. Kun Mordor oli kukistettu ja Sauron tuhottu, Aragorn kruunattiin Gondorin kuninkaaksi. Imrahilin vaimo oli tuolloin kuollut. Hänen tyttärensä nai Rohanin kuninkaan Éomerin, ja tämän pojasta Elphiristä tuli Dol Amrothin suuriruhtinas Imrahilin kuoltua vuonna 34 neljättä aikaa. Elphir kuoli vuonna 67 neljättä aikaa ja hänen poikansa Alphros syntyi vuonna 3017 kolmatta aikaa ja kuoli vuonna 95 neljättä aikaa. Imrahiliä kutsutaan Gondorin prinssiksi, vaikkei hän ole sukua Aragornille. ==Aiheesta muualla== *kontu.merri.net/wiki/Imrahil *www.glyphweb.com Luokka:Keski-Maan henkilöhahmot en:Imrahil nl:Lijst van prinsen van Dol Amroth#Imrahil ru:Персонажи легендариума Толкина#Имрахиль
Tattan ulus

Tattan ulus (, ) on piiritason kunnallinen itsehallintoalue Sahan tasavallan keskiosassa Venäjällä. Tattan ulus sijaitsee Aldanin vesistöalueella ja se rajoittuu pohjoisessa ja idässä Tompon piiriin, etelässä Ust-Majan ulusiin sekä lännessä Tšuraptšan ja Ust-Aldanin ulus uluseihin. Tattan ulusin pinta- ala on 18 984 km². Sen asukasluku vuonna 2002 oli 17 323 ja väentiheys 0,9 as/km². Väestö on vahvasti jakuuttivoittoista. Ulusiin kuuluu 14 maalaiskuntaa eli naslegia. Hallinnollinen keskus on Ytyk-Kjujolin kylä. Tattan ulusin johtoon valittiin Mihail Aleksndrovitš Protodjakonov joulukuussa 2002. == Aiheesta muualla == *Таттинский улус Piirin sivut Sahan tasavallan portaalissa *Tattan ulusin kartta *
Leipzigin taistelu

Leipzigin taistelu (myös Kansojen taistelu) käytiin 16.–19. lokakuuta 1813 Ranskan keisarin Napoleon I:n ja liittoutuneiden joukkojen välillä Leipzigissa Saksin kuningaskunnassa. Taistelu kuuluu Napoleonin sotiin. Napoleon hävisi taistelun johtuen huonosta ja kokemattomasta armeijastaan ja vihollisen ylivoimasta, minkä vuoksi hänen oli vetäydyttävä Ranskaan. Taistelun seurauksena liittoutuneet saattoivat aloittaa taistelun Ranskasta selvällä ylivoimalla. == Taistelun kulku == Taistelu alkoi Napoleonin hyökätessä Ruotsin kruununprinssi Kaarle Juhanan joukkoja vastaan, mutta nämä väistivät. Napoleon jäi kolmen vihollisarmeijan osittain saartamaksi ja perääntyi kohti Leipzigia. Liittoutuneet aloittivat taistelun, jossa he käyttivät pääosin samoja taktiikkoja kuin Napoleon aikanaan. Taistelukentällä jylisi yli 2 000 tykkiä. Napoleon onnistuttiin yllättämään monella tavalla, sillä ensinnäkään hän ei ollut uskonut vihollistensa hyödyntävän tykkien tulivoimaa niin tehokkaasti ja toiseksi hän oli uskonut Gebhard von Blücherin saapuvan joukkoineen taistelukentälle myöhemmin. Pahimman yllätyksensä Napoleon koki vasta taistelun ensimmäisen päivän jälkeisenä aamuna. Liittoutuneet olivat tuoneet taistelukentälle 110 000 miestä lisäjoukkoja. Venäläisiä oli 50 000 ja ruotsalaisia ja saksalaisia yhteensä 60 000\. Taistelu jatkui ja Napoleon perääntyi. Hän tiesi häviävänsä, sillä ammukset olivat lopussa, vihollisia oli enemmän ja hänen armeijansa oli kokematon. Napoleonin oli tarkoitus vetäytyä Leipzigiin ja räjäyttää silta heti, kun viimeiset ranskalaiset olivat ehtineet yli. Hänen joukkonsa kuitenkin hätäilivät ja 20 000 ranskalaista sotilasta jäi sillan väärälle puolelle. Napoleon joutui pakenemaan Ranskaan menettäen yhden armeijansa. Taistelun paikalla on nykyään valtava muistomerkki. Luokka:Napoleonin sotien taistelut Luokka:Leipzigin historia Luokka:Vuoden 1813 sotahistoria
Lentävä skotlantilainen

Lentävä skotlantilainen on Sanoma Magazines Finlandin kustantama Disneyn eläinmaailman ankkasarjoja käsittelevän Ankantekijät-sarjan toinen teos. Teoksen kaikkien tarinoiden piirrokset sekä käsikirjoitukset ovat italialaisen ankkapiirtäjän Romano Scarpan käsialaa. Kirja on julkaistu vuonna 2003. == Sarjakuvajaksot == === Lentävä skotlantilainen === Näyte Suomalainen nimi Alkuperäinen nimi Käsikirjoittaja Piirtäjä Sivuja Ei näytettä Lentävä skotlantilainen Paperino e la leggenda dello "scozzese volante" Romano Scarpa Romano Scarpa 49 Ensimmäinen julkaisu Tarinakoodi Muut julkaisut Suomessa Päähenkilöt TL 175, 10. marraskuuta 1957 I TL 174-AP AATK 26 Aku Ankka, Roope- setä, Tupu, Hupu ja Lupu Juoni ? === Silminnäkijä === === Ankka-säätiön nousu ja tuho === === Voittamaton vastustaja === === Amundsenin amuletti === Luokka:Ankantekijät
Aaroninparta

Aaroninparta (Saxifraga stolonifera) on amppeli- ja maanpeitekasviksi soveltuva itäaasialainen kasvi. == Tuntomerkit == Lehdet ovat normaalisti tummanvihreät ja nukkapintaiset. Puna-valko-vihreän kirjava lajike 'Tricolor' sopii huonekasvatukseen paremmin kuin vihreälehtinen. Kukkii vaatimattomin valkoisin kukin, mutta kasvattaa pitkät rönsytaimet, jotka lisäävät kasvin koristeellisuutta ja käyttöarvoa. == Hoito == Viihtyy valoisassa tai puolivarjossa, ei kestä suoraa auringonvaloa. Keväästä syksyyn kastellaan reilusti ja annetaan sitten kuivahtaa ennen seuraavaa kastelua. Lannoitetaan keväästä syksyyn parin viikon välein. Viihtyäkseen vihreälehtinen aaroninparta tarvitsee talvella 5–15 celsiusasteen lämpötilan, kun 'Tricolor' menestyy 15–20 celsiusasteen. Kasvia on helppo lisätä rönsytaimista, jotka istutetaan juurtumaan pieniin ruukkuihin ruukutusmultaan joko ennen niiden irrottamista emokasvista tai sen jälkeen. == Lähteet == * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Aaroninparta – Saxifraga stolonifera Luokka:Lehtirikot Luokka:Huonekasvit
Ust-Aldanin ulus

Ust-Aldanin ulus eli Ust-Aldanin piiri (, ) on paikallinen itsehallintoalue Sahan tasavallan keskiosassa Venäjällä. Piiri sijaitsee Aldanin alajouksun ympäristössä ja rajoittuu pohjoisessa Kobjain ulusiin, koillisessa Tompon piiriin, idässä Tattan ulusiin, etelässä Tšuraptšan ja Megino-Kangalassin uluseihin ja lännessä Namin ulusiin. Ust-Aldanin ulusin hallinnollinen keskus on Borogontsy. Piirin pinta-ala on 27 060 km². Asukasluku oli vuonna 2002 noin 22 000 ja väestötiheys 1,23 as/km². Väestöstä 98 prosenttia oli jakuutteja. Kaikkiaan piirissä (ulusissa) on 21 maalaiskuntaa (naslegia) ja niissä 35 asutuskeskusta. Keskilämpötila tammikuussa on -42 °C ja heinäkuussa 17–18 °C. Vuotuinen sademäärä on keskimäärin 200–250 mm. Alueen halki virtaavan Aldanin lisäksi piiri rajoittuu lounaassa myös Lenaan. Ust-Aldanin piiri perustettiin 9. tammikuuta 1930. Luokka:Sahan tasavallan piirit
Turja

Turja voi tarkoittaa: * Kuolan niemimaan tai sen kaakkoisosan, Turjan rannikon vanha nimitys * Turjan piiri, Terin piiri, hallintopiiri Murmanskin alueella * Turjansaame, Kuolan niemimaan itäosissa puhuttu saamelaiskieli * Kalevalassa mainittu alue * Vartiovene Turja, suomalainen sota-alus toisessa maailmansodassa * Turja, Turjankylä, kylä Kauhajoella * Turja, Kylä Valjalassa, Virossa * Sukunimenä: ** Ernsti Turja (1882–1960), suomalainen kansanedustaja (Kokoomus), kunnallisneuvos ** Ilmari Turja (1901–1998), suomalainen kirjailija ** Jori Turja (s. 1960), suomalainen ravivalmentaja ** Jussi Turja (s. 1990), suomalainen koripalloilija ** Ville Turja (s. 1983), suomalainen koripalloilija == Lähteet ==
Rutakko

Rutakko oli nykyisen Sonkajärven alueella vuosina 1872–1906 toiminut laiton kunta. Paikallisesti tätä yhteenliittymää kutsuttiin ”Rutakon ruhtinaskunnaksi”. == Historia == === Toive paikallishallinnosta === Vuonna 1854 perustettiin Rutakon rukoushuonekunta osaksi Iisalmen maaseurakuntaa. Rukoushuonekuntaan kuuluivat silloiset Rutakon, Kilpisaaren, Sonkajärven, Oinasjärven ja Petäjäjärven kylät. 556 seurakuntalaista anoi oman kappeliseurakunnan perustamista, mutta anomus hylättiin 1862.Suomen sukututkimusseura: Sonkajärvi Rutakkolaiset jatkoivat taistelua oman paikallishallinnon puolesta suunnittelemalla omaa itsenäistä seurakuntaa. Hanke raukesi 1866 saarnaajan muutettua pois paikkakunnalta. === Kunnallishallinto === Uuden mahdollisuuden omaan paikallishallintoon tarjosi vuoden 1865 kunnallisasetus. Siihen nojautuen perustettiin vuonna 1872 Rutakon kunta, vaikka Rutakko ei ollutkaan asetuksen edellyttämä kappeli- tai itsenäinen seurakunta.Eero Sillanpää: Lyhyt Sonkajärven historia Perustettuun kuntaan liittyi kyliä myös rukoushuonekunnan ulkopuolelta. Rutakon kunta toimi kunnallisasetusten mukaisesti. Se keräsi asukkailtaan veroja, järjesti kunnallishallinnon, perusti lainajyvästön ja kunnallisrahastoja kuten vaivaiskassa, äyrikassa, koiraverokassa, köyhäin lasten opetuskassa, Englannin ystäväin lahjarahasto, hätäapukassa, lainamakasiinin tili- ja manttaalikassa. Lisäksi perustettiin Sukevan (1887), Jyrkän (1888) ja Rutakon (1896) koulut sekä lainakirjasto. Samaan aikaan rutakkolaiset talolliset osallistuivat kuitenkin Iisalmen maalaiskunnan kuntakokouksiin. Viimein 1900-luvulle tultaessa iisalmelaiset valittivat Rutakon omalaatuisen kunnan olemassaolosta valtiolle. Vuonna 1902 kuvernööri totesi Rutakon kunnan olevan laiton ja 34 vuotta toimittuaan kunta lakkautti itsensä 1906. === Sonkajärveksi === Anomus oman seurakunnan perustamisesta hyväksyttiin viimein 1897. Ilmeisesti oma- aloitteinen kunnallishallinto kuitenkin viivytti sen toiminnan aloittamista aina vuoteen 1921 saakka. ==Lähteet== == Kirjallisuutta == * ==Aiheesta muualla== *Eero Sillanpää: Lyhyt Sonkajärven historia. Luokka:Sonkajärvi Luokka:Suomen laittomat kunnat
Ust-Majan ulus

Ust-Majan ulus tai Ust-Majan piiri (, ) on paikallinen itsehallintoalue Aldanin yläjuoksun ympäristössä Sahan tasavallan kaakkoisrajalla Venäjällä. Se rajoittuu idässä ja etelässä Habarovskin aluepiiriin, lännessä Aldanin ja Amgan uluseihin, pohjoisessa Tšuraptšan, Tattan ja Tompon uluseihin ja koillisessa Oimjakonin ulusiin. Piirin pinta-ala on 95 300.Yakutiatravel.com – Ust-Maisky uluss Aldan ja sen sivujoet Maja ja Allah-Jun virtaavat sen alueella. Alueella harjoitetaan kullan ja muiden metallien kaivua ja rakennusaineiden tuotantoa. == Hallinto == Piirin hallinnollinen keskus on Ust-Majan taajama, joka sijaitsee 310 kilometriä kaakkoon tasavallan pääkaupungista Jakutskista. Kaikkiaan piirissä on 5 kaupunkikuntaa ja 5 maalaiskuntaa, ja lisäksi yksi kuntien ulkopuolinen kuoleva taajama. == Väestö == Ust-Majan uluusin asuakasluku oli 10 600 vuonna 2006. Vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan väestöstä oli venäläisiä 64,2 prosenttia, evenkejä 9,3 prosenttia, jakuutteja 7,1 prosenttia, eveenejä 0,2 prosenttia ja muita 19,2 prosenttia.Ust-Majan piiri Jakutian valtionyliopisto. Asukasluku on romahtanut Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen alle puoleen siitä mitä se oli 1990-luvun alussa. Tämä on johtunut pitkälti venäläisten ja muiden slaavien poismuutosta. === Asukasluvun kehitys === *20 300 (1995) *15 500 (1999) *10 600 (2006) == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Piirin sivusto Sahan virallisessa portaalissa Luokka:Sahan tasavallan piirit
Aasinkultakorva

Aasinkultakorva (Syngonium auritum) on Jamaikalta ja Hondurasista kotoisin oleva nopeakasvuinen köynnös. == Tuntomerkit == Nuorilla yksilöillä on nuolimaiset lehdet, mutta vanhemmiten lehdet liuskoittuvat kolme- tai viisisormisiksi. Normaalisti lehdet ovat tummanvihreät, mutta tarjolla on myös kirjavalehtisiä muunnoksia. Täysikasvuisena kasvilla on melko suuret lehdet, ja se on vankkavartinen. Lehti on ruodillinen. == Hoito == Laji on valoisassa tai puolivarjossa viihtyvä. Vihreälehtiset lajikkeet pärjäävät hämärämmässä kuin kirjavalehtiset, joiden kirjavuus haalenee pimeässä. Kastellaan reilusti kerralla ja annetaan kuivahtaa kasteluiden välillä. Lannoitus kasvukaudella viikon parin välein. Kasvi viihtyy normaalissa huoneenlämmössä. Sitä voidaan lisätä latva- tai varsipistokkaista. Kestää voimakastakin leikkausta. Se soveltuu hyvin myös vesiviljelyyn. == Lähteet == * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Aasinkultakorva (Syngonium auritum) Luokka:Kultakorvat Luokka:Huonekasvit
Omanin lippu

Omanin lippu on Omanin sulttaanikunnan lippu. Se koostuu kolmesta eri värisestä vaakapalkista (valkoisesta, punaisesta ja vihreästä) sekä tangon puolella olevasta punaisesta pystypalkista, jolle on kuvattuna Omanin vaakuna. Valkoinen väri kuvaa rauhaa ja rikkautta kansalle, vihreä väri kuvaa hedelmällisyyttä ja vihreitä vuoria. Punainen kuvaa taisteluja vieraita hyökkääjiä vastaan. Punainen oli myös Omania edeltäneen valtion Musqatin sulttaanikunnan lipun väri. Kun Omanin yksinvaltias sulttaani Qabus ibn Said al Said kaappasi vallan isältään vuonna 1970, hän korvasi Omanin siihenastisen yksivärisen punaisen lipun nykyisellä.Kimmo Kiljunen: Maailman maat – liput ja historia (2013), s. 446. Helsinki: Into 2013 ISBN 978-952-264-157-1 Virallisesti nykyinen lippu otettiin kuitenkin käyttöön 25. huhtikuuta 1995.Suuri lippukirja, s.183 Vaakuna kuvaa hallitsijasuvun jatkumista vallankaappauksen jälkeekin. == Lähteet == * === Viitteet === Lippu Luokka:Valtioiden liput
Charles-François Lebrun

Charles-François Lebrun (19. maaliskuuta 1739 – 16. kesäkuuta 1824) oli ranskalainen valtiomies ja yksi kolmesta konsulista Jean Jacques Régis de Cambacérèsin ja Napoleon Bonaparten kanssa. Hän jäi kuitenkin konsulina Napoleonin varjoon, koska Napoleon teki itsestään ensimmäisen konsulin. Hänen valtansa viimeisetkin rippeet katosivat Napoleonin kruunauttaessa itsensä keisariksi 1804. Luokka:Ranskalaiset poliitikot Luokka:Parman herttuat Luokka:Vuonna 1739 syntyneet Luokka:Vuonna 1824 kuolleet
Aasinmaksaruoho

Aasinmaksaruoho (Sedum burrito) on rentokasvuinen meksikolainen mehikasvi amppelikasvatukseen. Se kuuluu maksaruohokasveihin (Crassulaceae). Laji ei siedä suoraa auringonpaistetta. Se menestyy normaalissa huoneenlämmössä, mutta suotuisaa olisi laittaa se viileämpään talven ajaksi (n. 8–10 celsiusta). Tällöin kasvi voi kukkia vaaleanpunaisin, kellomaisin kukin. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Maksaruohot Luokka:Huonekasvit
Jouko Ahonen

Jouko Juhani Ahonen (s. 21. tammikuuta 1954 Kannonkoski) on suomalainen ammattiyhdistysaktiivi. Hän toimi Paperiliiton puheenjohtajana vuosina 2003–2011. Ahonen tuli tunnetuksi erityisesti paperialan työsulun aikana kesällä 2005. ==Ura== Ahonen aloitti uransa Kankaan paperitehtaalla, jossa hän toimi paperityöntekijänä vuosina 1975–1986. Hän oli tehtaan pääluottamusmies vuosina 1987–1997. Vuosina 1998–2002 Ahonen toimi Paperiliiton toimitsijana ja palkkasihteerinä. Vuoden 2003 alussa hänestä tuli liiton pääsihteeri ja syyskuussa puheenjohtaja. Ahonen hyllytettiin Paperiliiton johdosta marraskuussa 2010 hänen puolustettuaan eläkevakuutusyhtiö Varman toimitusjohtajan saamaa 700 000 euron palkkaa kun samaan aikaan kun Paperiliiton jäseniä uhkasivat lomautukset ja irtisanomiset. Tammikuussa hyllytystä jatkettiin huhtikuun loppuun, eikä Ahonen käytännössä enää palannut tehtävään. Paperiliiton liittovaltuuston puheenjohtaja Ilkka Nokelaisen mukaan Ahosen syrjäyttämisen taustalla oli lausuntojen lisäksi yleinen tyytymättömyys edunvalvontaan. Tammikuussa 2011 Ahonen ilmoitti, ettei aio erota oma- aloitteisesti. 29\. huhtikuuta 2011 Ahonen kuitenkin ilmoitti eroavansa Paperiliiton johdosta ja siirtyvänsä elinkeino- ja edunvalvonta-asiamieheksi Teollisuuden Palkansaajiin (TP). Keväällä 2011 Ahonen kiisti erottamiseensa liittyneet hyllytyspuheet ja kertoi tehneensä päätökset syrjään siirtymisestä yhteistyössä Paperiliiton muun johdon kanssa. Ahosen oli määrä jäädä eläkkeelle Teollisuuden Palkansaajista tammikuussa 2014, mutta hän ilmoitti jatkavansa työelämässä. Toukokuussa 2014 Ahonen tavoitteli Antti Rinteeltä vapautunutta paikkaa Ammattiliitto Pron johdossa, mutta hävisi äänestyksen Jorma Maliselle äänin 90–10. Puoluekannaltaan Ahonen on sosiaalidemokraatti. Hän on istunut muun muassa SAK:n ja Varman hallituksissa. == Oikeustapaus == Vuonna 2015 Keski-Suomen karavaanarit haasteettiin oikeuteen Yhdistyslain rikkomisesta, kun Ahosen johtama Keski-Suomen karavaanariyhdistyksen hallitus käytti säännöissä mainitsematta jätettyjä kurinpitotoimia. Ahonen kieltäytyi kanteen nostaneen jäsenen kanssa sovittelusta ja lopulta hävisi tapauksen hovioikeudessa keväällä 2016. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Jouko Ahonen A-studiossa 8.11.2010 Yle Areena. Luokka:Suomalaiset ammattiyhdistysjohtajat Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kolmiokirja

Kolmiokirja Oy on oululainen viihde- ja harrastuslehtien kustantaja, jonka omistaa oululainen mediakonserni Kaleva Oy. Kolmiokirja perustettiin vuonna 1956. Joutsen Median edeltäjä Oy Liitto osti kustantamon kirjapainoineen vuonna 1982 Uusi Suomi -osakeyhtiöltä. Tätä ennen Kolmiokirja oli oululainen kolmen perheen omistama kirjapaino- ja kustannusyhtiö Kanta. Kolmiokirjaa käytettiin markkinointinimenä. Kustantamon kaikkien aikojen tunnetuimmat tuotteet lienevät Jerry Cotton ja Nyyrikki, jonka yhtiö osti Marjamaa- yhtiöltä, Kauneimmat Käsityöt, Perjantai sekä Regina. Yhtiöllä on ollut myös merkittävää taskukirjatuotantoa sisältöalueenaan jännitys ja romantiikka. Nykyisin yhtiö on maan johtava ristikkolehtien kustantamo. Kesäkuussa 2018 Kaleva Oy osti Kolmiokirjan oululaiselta Joutsen Medialta. == Lehdet == * Kauneimmat Käsityöt * Nyyrikki – Suomen vanhin kaunokirjallinen viikkolehti * lukuisia ristikkolehtiä == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kolmiokirja Oy Luokka:Suomalaiset lehtitalot Luokka:Kaleva Media
Lodi (Italia)

Lodi on kaupunki Pohjois-Italiassa, Lombardian alueella. Sen asukasluku on noin 45 000 ja pinta-ala on 41 neliökilometriä. Victorian aukio on Lodin keskusta; sitä sanotaan Lodin sydämeksi. == Historiaa == Napoleon Bonaparte kävi vuonna 1796 Lodin lähellä taistelun, jossa hän kukisti Itävallan joukot. == Ystävyyskaupungit == Sen ystävyyskaupungit ovat Konstanz Saksassa, Omegna Italiassa ja Kalifornian Lodi Yhdysvalloissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Lodin maakunnan kunnat Luokka:Lombardian kaupungit
Lodi

Lodi voi viitata seuraaviin: * Lodi, kaupunki Italiassa * Lodi, kaupunki Kaliforniassa * Lodin maakunta, maakunta Italiassa
Tulisuu

Tulisuu (Thorichthys meeki) on näyttävä kirjoahven, joka on suosittu akvaariokalana. == Koko ja ulkonäkö == Tulisuu kasvaa 12-15 cm pitkäksi. == Alkuperä == Tulisuu on kotoisin Keski-Amerikasta. == Käyttäytyminen == Tulisuu viihtyy akvaariossa, jossa on pyöreitä kiviä, juurakoita ja tiheä reunuskasvusto. Kumppaneina se suosii muita ahvenia ja suurempia lajeja. 4-6 tulisuun parvesta muodostuu pareja. == Vesiolot ja ravinto == Keskikova tai kova vesi, pH 6,5-8 (lievästi emäksinen), 22-28 °C, akvaarion pituus vähintään 100 cm. Ruuaksi kelpaavat surviaissääsken toukat ja ruokatabletit. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * *Cichlid-forum.com Luokka:Kirjoahvenet Luokka:Akvaariokalat
Omar Sivori

Enrique Omar Sivori (2. lokakuuta 1935 – 17. helmikuuta 2005) oli argentiinalais-italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hänet valittiin Euroopan parhaaksi pelaajaksi vuonna 1961. Sivori edusti urallaan seuratasolla Argentiinassa River Platea sekä Italiassa Juventusta ja Napolia. Hän saavutti River Platen riveissä kaksi Argentiinan mestaruutta sekä Juventuksen riveissä kolme Italian mestaruutta ja kaksi Italian Cupin voittoa. Maajoukkuetasolla Sivori edusti sekä Argentiinaa että Italiaa. Hän saavutti Argentiinan riveissä Copa Américan mestaruuden vuonna 1957 ja edusti Italiaa vuoden 1962 MM-kisoissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Argentiinalaiset jalkapalloilijat Luokka:Italialaiset jalkapalloilijat Luokka:FIFA 100 Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Vuonna 2005 kuolleet
Twiggy

Lesley ”Twiggy” Lawson (s. Lesley Hornby; 19. syyskuuta 1949 Lontoo, Iso- Britannia) on englantilainen malli, laulaja ja näyttelijä. Twiggy toimi mallina 1960-luvulla, ja häntä pidetään yhtenä tuon vuosikymmenen populaarikulttuurin ikoneista. Hän on 168 cm pitkä. Twiggy lopetti mallintyöt siirryttyään näyttelemiseen. Twiggy tuli kuuluisaksi mallina 16-vuotiaana miesystävänsä ja managerinsa Justin de Villeneuven avulla. Hänet tunnettiin laihasta kehostaan, lyhyestä kampauksestaan ja isoista silmistään. Lempinimen Twiggy ( = tikku) hän onkin saanut hoikasta ulkomuodostaan. Twiggyä pidetään yhtenä mod-tyylin esiintuojana ja 1960-luvun Lontoon ”kasvona”. Twiggy jätti myöhemmin de Villeneuven ja mallintyöt siirtyessään näyttelijäksi. Hän on esiintynyt esimerkiksi Ken Russellin elokuvassa Poikaystävä (1971), josta hän sai kaksi Golden Globe -palkintoaTwiggy, Golden Globes Awards Database. Viitattu 1.1.2023.. Twiggy on esiintynyt myös teatterissa ja musikaaleissa sekä tehnyt radiotyötä. Hän toimi myös Huippumalli haussa -sarjan tuomaristossa kausilla 5–9 entisen huippumallin Janice Dickinsonin jätettyä sarjan neljännen tuotantokauden jälkeen. John Landisin ohjaamassa komediaelokuvassa The Blues Brothers (1980) Twiggy näyttelee pienessä sivuroolissa tyylikästä naista, joka sopii huoltoasemalla treffit Dan Aykroydin esittämän hahmon kanssa, mutta jää turhaan odottamaan tämän saapumista. Twiggy on 2000-luvulla suunnitellut vaatemallistoja tavarataloketju Marks & Spencerille. == Yksityiselämä == Twiggy on ollut naimisissa näyttelijä Leigh Lawsonin kanssa vuodesta 1988 lähtien. Twiggyn ensimmäinen aviomies Michael Witney kuoli 1980-luvun alussa. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Viralliset kotisivut * Luokka:Brittiläiset mallit Luokka:Englantilaiset näyttelijät Luokka:Golden Globe -palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Josef Masopust

Josef Masopust (9. helmikuuta 1931 Most, Tšekkoslovakia – 29. kesäkuuta 2015) oli Tšekkoslovakiaa edustanut tšekkiläinen jalkapalloilija. Hänet valittiin Euroopan parhaaksi pelaajaksi vuonna 1962. Masopust pelasi Tšekkoslovakian maajoukkueessa vuosien 1958 ja 1962 MM-kilpailuissa ja saavutti jälkimmäisellä kerralla MM-hopeaa. Hän pelasi täyden peliajan vuoden 1958 kisojen neljässä ja vuoden 1962 kisojen kuudessa ottelussa ja teki vuoden 1962 loppuottelussa joukkueensa ainoan maalin. EM-kilpailuissa 1960 hän saavutti pronssia. Masopust edusti pääosan urastaan Dukla Praha -seuraa. == Lähteet == Luokka:Tšekkiläiset jalkapalloilijat Luokka:Tšekkoslovakialaiset jalkapalloilijat Luokka:FIFA 100 Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Markku Arponen

Markku Ilmari Arponen (25. marraskuuta 1943 Haapajärvi – 25. maaliskuuta 2023 Kuopio)Kuolinilmoitus. Helsingin Sanomat 16.4.2023, s. B 33, oli suomalainen tuomari, muun muassa Itä-Suomen hovioikeuden presidentti. Hän jäi eläkkeelle 1. joulukuuta 2007. Arponen valmistui oikeustieteen kandidaatiksi 1967 ja sai varatuomarin arvon 1970. Arponen aloitti hovioikeudessa tuomarinuran 27-vuotiaana ja 30-vuotiaana hän toimi kihlakunnantuomarin viran hoitajana Kajaanissa. Kihlakunnantuomarin viran hän sai 34-vuotiaana Nilsiästä. Sieltä hän siirtyi 38-vuotiaana Rovaniemen kihlakunnantuomariksi ja sittemmin laamanniksi. Rovaniemen hovioikeuden hovioikeudenneuvokseksi hänet nimitettiin 1995 ja sieltä Oulun käräjäoikeuden laamanniksi 1996. Korkeimman oikeuden jäseneksi eli oikeusneuvokseksi hänet nimitettiin 1998. Itä-Suomen hovioikeuden presidentiksi hänet nimitettiin 2002. Arponen toimi prosessioikeuden opettajana Lapin yliopistossa, hoitaen muun muassa osaa prosessioikeuden professuurista 1987–1990. Hän oli jäsenenä lainvalmistelutyöryhmissä rikosprosessilakia, oikeusapujärjestelmää ja tuomarikoulutusta uudistettaessa. Arponen toimi puheenjohtajana vankeusrangaistuskomiteassa, joka valmisteli lokakuussa 2006 voimaan tulleet uudet vankeuslait. Hän oli puheenjohtajana myös tuomioistuinlaitoksen kehittämiskomiteassa vuosina 2001–2003. Arponen osallistui aktiivisesti oikeuspoliittiseen keskusteluun. Hän ehdotti kaikkien käräjäoikeuksien hallinnollista yhdistämistä hovioikeuksiin niin, että maassa olisi vain kuusi yleistä tuomioistuinta korkeimman oikeuden lisäksi.Itä-Suomen hovioikeuden vuosikertomus 2005. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Markku Arposen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Korkeimman oikeuden jäsenet Luokka:Suomen hovioikeuksien presidentit Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Toni Lehtinen

Toni-Pekka Lehtinen (s. 5. toukokuuta 1984 Helsinki)http://www.seinajoenjalkapallokerho.fi/14._toni_lehtinen.html on suomalainen jalkapallovalmentaja ja uransa lopettanut jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on toiminut vuodesta 2024 Veikkausliiga-seura SJK:n päävalmentajana. Lehtinen on saavuttanut Valkeakosken Hakan riveissä Suomen mestaruuden kaudella 2004 ja Suomen cupin voiton kaudella 2005. Hänet valittiin Veikkausliigan kauden 2004 tulokaspelaajaksi. Vuosina 2009 ja 2010 Lehtinen pelasi joitakin pelejä kreikkalaisessa Levadiakosissa ja sveitsiläisessä FC Aaraussa. Kesken kauden 2010 hän palasi FC Hakaan. Kaudeksi 2011 hän siirtyi IFK Mariehamniin. Marraskuussa 2011 hän teki viiden vuoden sopimuksen Ykköseen nousseen SJK:n kanssa. Lehtinen on pelannut joitakin otteluita myös Suomen maajoukkueessa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Pelaajakortti Veikkausliiga.comissa Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon Suomen mestarit Luokka:Jalkapallon Suomen Cupin mestarit Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt