EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Darren McStay

Darren Paul McStay (s. 1977/8) on brittiläinen näyttelijä, joka muutti Suomeen vuonna 2016.Salatut elämät -tähti Monika Lindeman ja Darren McStay empivät aluksi lapsen hankkimista - Samuel-vauva on nyt perheen silmäterä Iltalehti 9.5.2018, viitattu 1.5.2024Salkkarit-kaunotar Monika yllättää The Voice of Finlandissa – kannustaa brittirakastaan Ilta-Sanomat 17.1.2018, viitattu 1.5.2024 McStay sai maisterin oppiarvon Essexin yliopiston East 15 Acting Schoolista vuonna 2011. Hän on esiintynyt muun muassa televisiosarjoissa Modernit miehet (Alex) ja Pysäyttäkää Nyqvist (Alastair Kirkpatrick). McStaylla on ollut elokuvarooleja muun muassa Tuukka Temosen Valmentajassa ja Ran Huangin elokuvassa What Remains (2023). Hän on suorittanut rooleja näyttelijänä myös muun muassa Giacomo Puccinin oopperan Manon Lescaut tuotannoissa Royal Opera Housessa.Darren McStay Aura Actors, viitattu 1.5.2024 McStay on kertonut suhtautuneensa intohimoisesti musiikkiin lapsuudestaan saakka. Hän onkin kuvaillut "tulleensa näyttelijäksi vahingossa". Hän on julkaissut joitain kappaleita ja ohjaamiaan musiikkivideoita, joihin kuuluu "Days Gone By" (2018).Joona Laukkanen, Musiikkia kiusaamista vastaan! Salkkarit-näyttelijän mies Darren McStay julkaisi uuden kappaleen MTV Uutiset 29.7.2019, viitattu 1.5.2024 McStay osallistui vuonna 2018 Voice of Finland -ohjelmaan.Darren McStay Näyttelijäliitto, viitattu 1.5.2024 McStay meni naimisiin Lontoossa tapaamansa näyttelijä Monika Lindemanin kanssa ja asettui tämän kanssa Suomen pääkaupunkiseudulle vuonna 2016. Pariskunta sai yhteisen pojan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Brittiläiset näyttelijät Luokka:1970-luvulla syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Olli Anetjärvi

Olli Anetjärvi on suomalainen itsetuntemuskouluttaja ja kirjailija. Anetjärvi kirjoitti sisarensa Tiina-Maija Anetjärven kanssa Otavan kustantamat kirjat Väritä tunteesi ja Tunne tunteesi. Ensimmäinen julkaistiin 6. heinäkuuta 2023 ja toinen vuotta myöhemmin 4. heinäkuuta 2024. == Teokset == * * == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Aliisa ja yksisarvinen

Aliisa ja yksisarvinen on amerikkalais-kanadalainen lasten animaatiosarja. Sarja perustuu Emily Mullockin kirjaan, ja sen tuotti YTV:lle ja Disney Channelille Sonar Entertainment yhdessä Nelvanan kanssa. Se keskittyy Aliisan ja energisen yksisarvisen epätodennäköiseen ystävyyteen. Aliisa ja yksisarvinen ovat bestiksiä erilaisuuksistaan huolimatta. Touhukas ja yli- innokas yksisarvinen saa järkeilevän Aliisan usein raivon partaalle. Vilpittömällä olemuksellaan se on kuitenkin sulattanut koko perheen sydämet. Isä, äiti ja pikkuveli Juuso ovat siitä innoissaan, vaikka Aliisan mielestä se käyttäytyy omalaatuisesti arkisissakin tilanteissa. ==Näyttelijät== Hahmo Ääni Aliisa Jenny Pitkänen Yksisarvinen Antti L. J. Pääkkönen Ossi Vilppu Uusitalo Ripsa Hanna Mönkäre Äiti Emma Louhivuori Juuso tunnistamattomia rooleja Jari Salo Henri Piispanen Joonathan Kettunen Anni Kajos Katja Aakkula === Suomenkielinen versio === Dubbausstudio: Uptempo Ohjaus: Mikko Tiainen Joonas Lähteenmäki Käännös: Tuija Korhonen ja Siiri Turunen / Fiable Oy Luokka:Yhdysvaltalaiset animaatiosarjat
Laurin laiva

Laurin laiva on brittiläinen animaatiosarja. ==Näyttelijät== Hahmo Ääni tunnistamattomia rooleja Tituus Toikka Paavo Kerosuo Anni Kajos Peppi Asplund Jeremy Kiberu ===Suomenkielinen versio=== Dubbausstudio: Uptempo Käännös Fiable Oy Luokka:Brittiläiset animaatiosarjat
Tulipop

Tulipop on islantilainen lasten animaatiosarja. ==Näyttelijät== Hahmo Ääni tunnistamattomia rooleja Neve Sirkiä Hertta Luoma Jeremy Kiberu Isabel Suvsnne Markus Bäckman Saara Lehtonen Aaro Wichmann Panu Kangas Joonathan Kettunen ===Suomenkielinen versio=== Dubbausstudio: Uptempo Käännös Fiable Oy Luokka:Animaatiosarjat
Supersisarukset

Supersisarukset (Héros à Moitié) on ranskalainen animaatiosarja vuodelta 2022. ==Näyttelijät== Hahmo Ääni Totti Petrus Kähkönen Sanni Saana Norra Herra Muuri Aaro Wichmann Alma Jenny Pitkänen Stella Esteri Seppälä Leevi Mirjami Heikkinen Joni-Kalevi Joonathan Kettunen tunnistamattomia rooleja Markus Niemi Saara Lehtonen Heljä Heikkinen Petri Hanttu Hannamaija Nikander Antti Lang Markus Bäckman Otto Piispanen Hanna Mönkäre Jani Karvinen ===Suomenkielinen versio=== Dubbausstudio: Uptempo Käännös Fiable Oy Luokka:Ranskalaiset animaatiosarjat
Matti Mali

Matti Mali, vuoteen 1934 Karl Mathias Malin (9. marraskuuta 1903 Turku – 27. elokuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen juristi, joka toimi korkeimman oikeuden jäsenenä. ==Henkilöhistoria== Matti Malin vanhemmat olivat Viipurin hovioikeuden presidentti, senaattori Anton Karl Otto Malin ja Ellen Charlotta Malin ja puoliso vuodesta 1930 kanslianhoitaja Tyyne Elisabet Nummenmaa. Mali tuli ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta 1921 ja suoritti ylemmän oikeustutkinnon Helsingin yliopistossa 1925. Varatuomarin arvon hän sai 1928. Mali oli Turun hovioikeuden ylimääräinen virkamies vuodesta 1927, kanslisti vuodesta 1930, notaari vuodesta 1933, viskaali 1936, asessori vuodesta 1937 ja hovioikeudenneuvos 1948–1949. Korkeimman oikeuden apujäsen hän oli 1948 ja jäsen sekä oikeusneuvos vuodesta 1949. Mali oli myös lakimies Kataja & Tulenheimon lakiasiaintoimistossa 1933–1935 ja sotatuomari 1937 ja 1939–1948. Hänellä oli lisäksi useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä.Kuka kukin on 1954, s. 508. Viitattu 2.5.2024. (ei-vapaa) ==Julkaisuja== * Muutoksenhaku- uudistus, 1954 * Rikosten uusimisesta ja rangaistusten yhdistämisestä, 1957 * Korkein oikeus 1809–1959: tietoja hallituskonseljin ja senaatin oikeusosaston sekä korkeimman oikeuden historiasta, toiminnasta ja virkakunnasta, 1959 (toim.) * Hallituskonseljin oikeusosaston ensimmäiset jäsenet ja heidän nimittämisensä, 1960 * Suomalaisia miehiä Ruotsin korkeimman oikeuden jäseninä 1789–1809, 1961 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomalaiset tuomarit Luokka:Korkeimman oikeuden jäsenet Luokka:Vuonna 1903 syntyneet Luokka:Vuonna 1964 kuolleet
Johann Karl Friedrich Zöllner

thumb|upright|Johann Karl Friedrich Zöllner Johann Karl Friedrich Zöllner (1834–1882) oli saksalainen tähtitieteilijä. Hän oli astronomian professorina Leipzigin yliopistossa vuodesta 1866. Hän tutki Kuun vaiheiden valovoimakkuutta ja taivaankappaleiden fyysisiä ominaisuuksia fotometrian avulla. Hän julkaisi runsaasti astrofysikaalisia ja myös puhtaasti fysikaalisia teoksia, muun muassa teokset Grundzüge einer allgemeinen Photometrie des Himmels, Photometrische Untersuchungen, Über die Natur der Kometen. Zölllnerin myöhemmissä julkaisuissa Prinzipien einer elektro- dynamischen Theorie der Materie ja Wissenschaftliche Abhandlungen ilmenee spiritistisiä näkökohtia, joita hän perustelee matemaattisesti olettamalla avaruuden neliulotteiseksi.Zöllner, Johann Carl Friedrich, Tietosanakirja. Osa 10, palsta 1880. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1919 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Saksalaiset tähtitieteilijät Luokka:Vuonna 1834 syntyneet Luokka:Vuonna 1882 kuolleet
Karkun koulu

Karkun koulu on Sastamalan Karkussa sijaitsevaa peruskoulu, joka tarjoaa esiopetusta ja perusopetusta vuosiluokilla 1−6. Vuonna 2023 koulussa oli 70 oppilasta ja neljä opettajaa sekä osa-aikainen erityisopettaja. Koulun toimintaa tukee vanhempainyhdistys. == Historia == Karkun koulu ja Tyrvään kirkonkylän koulu olivat Sastamalan ensimmäiset kunnalliset koulut, ja ne perustettiin molemmat syksyllä 1873. Karkun koulu aloitti toimintansa 12.10.1873. Koulu perustettiin lahjoituksena saadulle Ikosen tilalle, ja se aloitti toimintansa Ikosen tilan rakennuksissa. Aluksi koulua myös kutsuttiin Ikosen kouluksi. Koulu on ollut aiemmalta nimeltään Aluskylän koulu. == Rakennukset == Koulun päärakennus on rakennettu vuonna 1909 Ikosen tilan päärakennuksen paikalle. Käsityörakennus on vuodelta 1916 ja alakoulu vuodelta 1932. Koulun ruokalarakennus on rakennettu vuonna 2002. ==Lähteet== Luokka:Sastamalan oppilaitokset Luokka:Karkku
Deck13

Deck13 Interactive GmbH on saksalainen videopelien kehittäjä, joka on perustettu vuonna 2001 nimellä Triggerlab GmbH. Yrityksen perustajat toimivat aiemmin yrityksessä nimeltä Artex Software. Vuonna 2020 Focus Home Interactive kertoi ostavansa Deck13:sta 7,1 miljoonan euron arvoisessa kaupassa. Deck13:sta työskentelee 60 henkilöä. Vuonna 2021 Focus Home Interactive ilmoitti avaavansa Deck13:sta tytäryhtiön Montrealiin. == Pelit == Studio on kehittänyt muun muassa vuonna 2014 julkaistun pelin Lords of the Fallen, The Surge -sarjan pelit sekä Atlas Fallen. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset videopeliyritykset
Matilda Niskakangas

Matilda Niskakangas (s. 4. heinäkuuta 2008) on suomalainen pesäpalloilija. Niskakangas edustaa Superpesiksessä pelaavaa kasvattajaseuraansa Seinäjoen Maila-Jusseja. Hän pelaa ulkokentällä kolmosvahtina tai lukkarina ja sisäpelissä kotiuttajana. Kaudella 2024 Niskakangas valittiin Vuoden tulokkaaksi. https://www.superpesis.fi/ajankohtaista/saaga-angelia-raudasojan- taysosumakausi-huipentui-valintaan-vuoden-pesapalloilija Niskakangas on pelannut neljä Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt kolme tavallista juoksua ja kerännyt kuusi kärkilyöntipistettä. Tilastot päivitetty 2. toukokuuta 2024. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Vuonna 2008 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Amitratsi

Amitratsi (C19H23N3) on formamidiinijohdannaisiin kuuluva aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää hyönteis- ja punkkimyrkkynä. == Ominaisuudet, valmistus ja käyttö== Huoneenlämpötilassa amitratsi on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta, mutta liukenee useisiin orgaanisiin liuottimiin, esimerkiksi asetoniin ja tolueeniin. Amitratsi vaikuttaa hyönteisten oktopamiinireseptoreihin aiheuttaen hermoston yliaktivoitumisen. Se tehoaa esimerkiksi punkkeihin, kirvoisin ja perhosten toukkiin. Aine on myös nisäkkäiden α-adrenergisten reseptorien agoisti ja voi olla myrkyllistä esimerkiksi kissoille, koirille ja hevosille.Robert L. Metcalf & Abraham Rami Horowitz: "Insect Control, 2. Individual Insecticides", teoksessa Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2014. Amitratsia valmistetaan 2,4-ksylidiinin, trietyyliortoformaatin ja metyyliamiinin reaktiolla. : Amitratsia käytetään esimerkiksi puuvillan ja päärynöiden tuhohyönteisten torjuntaan, varroapunkkien torjuntaan mehiläispesissä ja vaikuttavana aineena koirien ja kissojen punkkipannoissa. Yhdiste on hyväksytty käytettäväksi maataloudessa muun muassa Australiassa, Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Euroopan unionin alueella amitratsin käyttö kasvinsuojeluaineena ei ole hyväksyttyä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Amitraz * Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Amitraz Luokka:Hyönteistorjunta-aineet
Bhutan Airlines

Tashi Air Pvt. Ltd, kaupalliselta nimeltään Bhutan Airlines, on bhutanilainen lentoyhtiö ja maan ensimmäinen yksityinen lentoyhtiö. Yhtiön solmukohta on Paron kansainvälinen lentoasema. Bhutanin kansallinen lentoyhtiö on valtion omistama Druk Air. == Historia == Lentoyhtiö aloitti toimintansa joulukuussa 2011 nimellä Tashi Air. Yhtiö lensi aluksi maan sisäisiä lentoja Pilatus PC-12 -potkuriturbiinikoneella. Kuitenkin jo vuoden 2012 kesällä yhtiö pyysi Bhutanin valtiolta lupaa kotimaanlentojen keskeyttämiseen huonon menestyksen takia. Lentoyhtiö jatkoi toimintaansa lokakuussa 2013 nimellä "Bhutan Airlines", kun se oli saanut yhden Airbus A320 -suihkukoneen ja miehistön käytöönsä wet lease -sopimuksella. Yhtiö aloitti samalla kansainväliset lennot Bhutanista. Valtio velvoitti jatkamaan myös kotimaanlentoja vuoden 2014 lokakuuhun mennessä. Yhtiö sai vuoden 2014 aikana kaksi omaa Airbus A319 -konetta käyttöönsä. Nämä korvattiin uusilla kahdella A319 -koneella, jotka toimitettiin vuonna 2018. == Laivasto == Bhutan Airlinesin laivasto toukokuussa 2024 Konetyyppi Lukumäärä Tilauksia Matkustajapaikkoja Huom. Airbus A319-100 2 – 126 == Lähteet == Luokka:Bhutanilaiset lentoyhtiöt
Tankebyggarorden

Tankebyggarorden oli Ruotsin ensimmäinen kirjallisuusseura. Seura toimi vuosina 1753–1763. == Historia == Seura perustettiin Tukholmassa vuonna 1753. Seuran perustivat suomalaistaustainen valtiopäivämies, pormestari Anders Gottlieb Herkepaeus, joka oli Herkepeus-suvun jäsen ja kanslianeuvos, runoilija Carl Friedrich Eckleff. Eckleff oli intohimoinen vapaamuurari. Seuran ensimmäisiä jäseniä olivat kreivi Gustaf Philip Creutz, kanslianeuvos, runoilija Gustaf Fredrik Gyllenborg ja Ruotsin ensimmäinen feministi, kirjailija Hedvig Charlotta Nordenflycht. Ensimmäisen vuoden lopussa seurassa oli 34 jäsentä. Seura toimi salaseuran tavoin. Seuran tarkoituksena oli edistää ruotsin kielen asemaa ja kehitystä. Seura kokoontui viikottain. Seura pyrki ennen kaikkea edistämään valistusta. Seura toimi kilpailijana Kungliga Vitterhets Historie och Antikvitets Akademie'lle, jonka oli perustanut Ruotsin kuningatar Loviisa Ulriika vuonna 1753. Kirjailija Nordenflychtin menehtyminen vuonna 1763 merkitsi seuran loppua. Seuran tulevaisuus sai lopullisen iskun, kun Creutz nimitettiin Ruotsin suurlähettilääksi Madridiin. Seuraa yritettiin elvyttää uudelleen vuonna 1775, mutta hanke epäonnistui. == Lähteet == Luokka:Salaseurat
Iso Kuumujärvi

Iso Kuumujärvi on rantaviivaltaan mutkitteleva ylänköjärvi Kuhmon pohjoisosassa Kainuussa. Sen pinta-ala on 2,9 neliökilometriä. Järvi sijaitsee Kuumun kylässä noin 100 kilometriä Kajaanista itäkoilliseen. == Maantiede == Isoon Kuumujärveen pistää lukuisia niemiä, kuten haarautuva Huutoniemi etelärannalla sekä Jysmänniemi, Materonniemi ja Melkoniemi pohjois- ja itärannalla. Niemet sulkevat sisäänsä lahtia, joista järven luoteisosan Härkölahti on hieman erillään pääaltaasta, kuten myös kaakkoinen Kotalahti. Huutoniemi rajaa länsiosan Likolahtea. Puolentoista metrin syvyyskäyrä kulkee paikka paikoin varsin lähellä rantaa, ja noin kahdeksasosa järvestä on enintään metrin syvyinen. Vähintään kolme metriä syvää ja enintään neljä metriä syvää aluetta on noin neljäsosa järvestä. Syvin piste, noin yksitoista metriä, sijaitsee järven pohjoisosassa. Ison Kuumujärven saariluku on viisi. Laajin saari on järven eteläosan Venäläissaari, jonka pinta-ala on noin 12,5 hehtaaria ja pituus kaakosta luoteeseen noin 900 metriä. Muut saaret ovat yli aarin mutta alle hehtaarin laajuisia. Ison Kuumujärven luoteisrannalla sijaitsee Niemenkylän asutus. Etelärannalla sijaitsee Kuumu. Järven itäpuolitse kulkee seututie 912, etelä- ja länsipuolitse kulkee paikallistie 19301. Ison Kuumujärven tulouoma on idästä virtaava Välijoki, joka saa alkunsa Pieneltä Kuumujärveltä (213,9 metriä mpy). Ison Kuumujärven luusua sijaitsee lounaassa, josta alkaa etelään virtaava Kuumujoki. Ison Kuumujärven vesitilavuus on 9 575 000 kuutiometriä. Iso Kuumujärvi (59.933.1.001) kuuluu Iso Kuumujärven valuma-alueeseen (59.933), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Änättijärven valuma-alue (59.93) ja ensimmäinen on Ontojärven–Lentuan valuma-alue (59.9). Iso Kuumujärven valuma-alueella on yksitoista vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Iso Kuumujärvi on laajin. Toiseksi laajin on Pieni Kuumujärvi. Alueen pienin vakavesi on noin hehtaarin laajuinen Valkeameri. == Lähteet == Luokka:Kuhmon järvet Luokka:Ontojärven–Lentuan valuma-alue
Nepalin maanjäristys 2023

Nepalin maanjäristys 2023 tapahtui 3. marraskuuta 2023 kello 23.47, kun 5,7 magnitudin maanjäristys iski Jajarkotin piirikuntaan Nepalissa, ja vaikutti myös ympäristöpiirikunnissa. Ainakin 157 ihmisen on raportoitu kuolleen ja yli 375 loukkaantuneen. Kyseessä on Nepalin pahin maanjäristys sitten vuoden 2015 maanjäristyksen. == Järistys == Maanjäristys oli voimakkuudeltaan 5,7 momenttimagnitudia. Nepalin maanjäristysseuranta ilmoitti voimakkuuden olleen 6,4 magnitudia. Se tapahtui 3. marraskuuta 2023 kello 23.47 paikallista aikaa noin 32,6 kilometrin syvyydessä. Järistyksen episentrumikeskuksen arvioidaan sijainneen Ramidandan kylässä, Jajarkotin piirikunnassa. Järistyksen jälkeen on raportoitu ainakin 382 jälkijäristystä. Niistä yksi tapahtui 6. marraskuuta, ja sen voimakkuus oli 5,2 magnitudia. == Vaikutukset == Saman päivän aikana Yhdysvalloissa uutisoitiin ainakin 150 ihmisen kuolleen järistyksessä. Ensimmäisten tutkimusten mukaan yli 4 000 kotia oli vaurioitunut. Tietojen mukaan 213 koulua oli vaurioitunut, joista 91 oli sortunut. Tilastojen mukaan ensiarvio oli, että 1,3 miljoonaa ihmistä olivat olleet maanjäristyksen vaikutusalueella, ja heistä 250 000 vaati välitöntä apua. Vaikutuksia nähtiin yhteensä 12 piirikunnassa. Kuolleiden määrän arvioidaan olevan ainakin 157. Yli 375 ihmistä on raportoitu loukkaantuneen. Jajarkotin piirikunnassa, jossa episetrumikeskus sijaitsi, raportoitiin 4. marraskuuta 105 kuollutta ja 55 loukkaantunutta. Rukumin piirikunnassa raportoitiin 52 kuollutta ja 85 loukkaantunutta. Arvioiden mukaan kuolleista 82 oli lapsia. Nepalin Punainen Risti arvioi, että tuhoutuneita koteja oli yli 9 000 ja vahingoittuneita noin 19 000 == Reaktio == Maailman terveysjärjestö lähetti Nepaliin seitsemän lääkintäpakkausta, joista jokaisesta sai lääkintätarpeet 10 000 ihmiselle kolmeksi kuukaudeksi, sekä hätäleikkaustarvikkeita. Nepalin Punainen Risti harkitsi käyttävänsä noin 20–25 prosenttia resursseistaan noin 250 000 ihmisen auttamiseksi. Suomen lähetysseura ilmoitti tukevansa CMC Finlandia saadakseeen nepalilaisille koululaisille ja opettajille psykologista apua. Pelastustyöt lopetettiin 5. marraskuuta. == Aiheesta muualla == == Lähteet == Luokka:Vuoden 2023 maanjäristykset 2023 Luokka:Bheri
Arkusjärvi

Arkusjärvi (myös Argusjärvi) on Parikkalan kirkonkylän eteläpuolella sijaitseva järvi Etelä-Karjalassa. Saarettoman järven pinta-ala on 1,1 neliökilometriä. Etäisyys Imatralta on noin 56 kilometriä koilliseen. == Maantiede == Arkusjärvi muodostuu yhdestä selkeäpiirteisestä altaasta, jossa on kaksi leveäsuista lahtea: Ukonojanlahti kaakossa ja Niininiemenlahti idässä. Lahtien välissä sijaitsee Niininiemenkallio, jonka laki on noin 95 metriä merenpinnan yläpuolella. Arkusjärvi syvenee suhteellisen tasaisesti rannoilta kohti keskiosaa. Lähes 40 prosenttia järvestä on vähintään kymmenen metriä syvä. Yli neljätoista metriä syvää alaa on vain kaksitoista aaria. Syvin piste, runsaat neljätoista metriä, sijaitsee altaan keskivaiheilla. Arkusjärven lähistöllä on peltomaata, mutta aivan järven rantaan pellot ulottuvat vain pohjoisessa. Järven itäpuolella on pieniä järviä sekä Pikku Punkaharju ja Vierevienharju. Arkusjärven itäpuolitse kulkee valtatie 6 ja rautatie. Länsipuolitse kulkee paikallistie 14931. Arkusjärven lähtöuoma on nimetön alle kilometrin pituinen laskuoja, joka päätyy Simpelejärven Pyöriälahteen eli Papinlahteen. Arkusjärven vesitilavuus on 8 647 000 kuutiometriä. Arkusjärvi (03.021.1.010) kuuluu Simpelejärven alaosan lähialueeseen (03.021), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Hiitolanjoen vesistössä (03). Toinen jakovaihe on Simpelejärven alaosan alue (03.02). Simpelejärven alaosan lähialueella on seitsemäntoista vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Arkusjärvi on neljänneksi laajin. Laajimmat ovat Simpelejärvi, Haapalahti ja Kivijärvi, joista kaksi viimeksi mainittua ovat vesitilavuudeltaan Arkusjärveä pienempiä. == Lähteet == Luokka:Parikkalan järvet Luokka:Hiitolanjoen vesistö
Kankaanpään helluntaiseurakunta

Kankaanpään helluntaiseurakunta (aik. Kankaanpään Siion-seurakunta) on Kankaanpäässä toimiva helluntaiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1935. Seurakunnan toimintaan kuuluu jumalanpalvelusten lisäksi lähetysillat, eläkeläistilaisuudet, nuortentapahtumat, lastenkerhot sekä miestenillat ja naistenpäivä. Seurakunnassa on 210 jäsentä. == Historia == Helluntaiherätyksen toiminta Kankaanpäässä sai alkunsa Eino Heinosen ja Urho Salmion elokuussa 1920 pitämistä kokouksista. Puhujat tulivat tuolloin Jämijärveltä. Heinonen vieraili Kankaanpäässä uudelleen vuonna 1921. Vuonna 1931 Yrjö Lainen piti kokouksia Kankaanpäässä ja hänen toimintansa seurauksena syntyi herätystä. Ensimmäinen kastetilaisuus pidettiin 1932.Vahtera 1990, s. 195–202 Kankaanpään helluntaiseurakunta perustettiin Veneskosken Maamiesseuran talossa 3. kesäkuuta 1935. Frans Virtasen kuoleman jälkeen seurakunnan toiminta jäi viideksi vuodeksi Elviira Virtasen ja eräiden muiden sisarten varaan.Martta rantalan kodista tuli vuonna 1943 seurakunnan kokoontumispaikka. Ensimmäiset Satakunnan veljespäivät pidettiin Kankaanpäässä 1947. Seurakunta järjestäytyi uudelleen vuonna 1948. Vuonna 1954 seurakunnan nimi muutettiin Siion- seurakunnaksi. Paavo Kauhanen oli seurakunnan ensimmäinen päätoiminen saarnaaja ja hänen kaudellaan seurakunnan jäsenmäärä kaksinkertaistui. Kauhasen aikana seurakunta kasvoi noin sataan jäseneen ja kokoontui Forsbergin talon yläkerrasta vuokratussa rukoushuoneessa. Seurakunta aloitti solutoiminnan vuonna 1981. == Rukoushuone == Kankaanpäässä kokoonnuttiin pitkään Kirkkovainiolla, kunnes vuoden 1960 lopussa seurakunta sai tilat Jäniskankaan talosta Rauhankadun varrelta. Oman tontin seurakunta osti vuonna 1965. Vilho Mäkelän kaudella seurakunta aloitti rakennustyöt oman temppelin rakentamiseksi. Rukoushuone vihittiin käyttöön 27. marraskuuta 1966. Rukoushuone remontoitiin täysin vuonna 1983. == Saarnaajat == Kankaanpään helluntaiseurakunnan saarnaajina ovat toimineet: * 1954–1959: Paavo Kauhanen * 1959–1960: Osmo Valli * 1960–1965: Tarmo Pohjala * 1965–1969: Vilho Mäkelä * 1969–1972: Heimo Aalto * 1972–1974: Kalervo Pakkala * 1975–1977: Onni Kuikka * 1978–1980: Tauno Rantala * 1982–1988: Jarmo Virtanen * 1988– Juha Rajala * 2017– Tuomo Talasmäki == Katso myös == * Helluntaiherätys Suomessa == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Kankaanpään seurakunnat Luokka:Suomen helluntaiseurakunnat
Hannu Lindholm

Hannu Antero Lindholm (s. 20. syyskuuta 1947 Turku) on suomalainen lavastaja. Hän teki uransa suurimmalta osin Tampereen Työväen Teatterissa ja Porin teatterissa. Lindholm vieraili Suomen Kansallisteatterissa, Kansallisoopperassa ja useissa kaupunginteattereissa. == Ura == Turun piirustuskoulussa kuvataidetta kaksi vuotta opiskellut Lindholm aloitti lavastajan uransa Vaasan kaupunginteatterissa 1970–1975, jatkoi Porin teatterissa 1975–1990 ja Turun kaupunginteatterissa 1990–1993. Pisin kiinnitys hänellä oli Tampereen Työväen Teatteriin: 1993–2023. Lisäksi Lindholm toimi vierailevana lavastajana Suomen Kansallisteatterissa sekä Lahden, Helsingin, Espoon, Oulun ja Kuopion kaupunginteattereissa. Lindholm lavasti myös muutamia Suomen Kansallisoopperan tuotantoja. Lindholm ensimmäinen lavastus oli Nummisuutarit (1970). Kaikkiaan hän lavasti yli 200 näytelmää. Lindholmin lavastuksia ovat esimerkiksi Mielipuolen päiväkirja (Suomen Kansallisteatteri, 1980) ja Selman juonet (Suomen Kansallisteatteri, 1991). Tampereen Työväen Teatterissa hän lavasti näytelmät Näköala sillalta (1996), Kesäyön uni (2002), Niskavuoren nuori emäntä (2003), Kauppamatkustajan kuolema (2006), Vuonna 85 (2006), Fanny ja Alexander (2010), Anna Liisa (2011), Näillä palkoilla ei makseta! (2014) ja lukuisia muita. Suomen Kansallisoopperan lavalle Lindholm lavasti muun muassa teoksen Pohjalaisia (2009). Lindholm sai näyttämötaiteen valtionpalkinnon vuonna 2003. == Lähteet == * * * === Viitteet === ==Aiheesta muualla== *Aamulehti: Hannu Lindholm lavastaa Tampereelle vaikka Pariisin, sadan vuoden takaisen Kalevankankaan hautausmaan tai ikiliikkujan *MTV: Lavastaja Hannu Lindholmille näyttämötaiteen valtionpalkinto *Tamperelainen: TTT-klubi on pala Berliiniä Tampereella! – Brucen haamu ja paljon muita on tulossa syksyllä työväentaloon keikalle Luokka:Suomalaiset lavastajat Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Siikaisten helluntaiseurakunta

Siikaisten helluntaiseurakunta on Siikaisissa toimiva helluntaiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1936. Seurakunnan toimintaan kuuluu jumalanpalvelusten lisäksi Elämän leipä -tilaisuudet, rukouskokoukset, päiväkokoukset, ystäväpiiri, Sanan valossa -illat, raamattupiirit ja telttakokoukset. == Historia == Helluntaiherätyksen toiminta Siikaisissa sai alkunsa syyskuussa 1933 Otamolla järjestetyssä helluntaikokouksessa. Kokouksia jatketiin myös lokakuussa. Ensimmäinen kastetilaisuus pidetttiin Heikkilän Vatajassa 15. heinäkuuta 1934. Tuolloin kastettiin 12 uskoon tullutta. Kastetilaisuudet vetivät paljon kansaa ja ensimmäisessä tilaisuudessa oli paikalla noin 2500 ihmistä.Vahtera 1990, s. 203– Helluntaiherätyksen kokoukset keräsivät paljon väkeä ja myös vastustus oli ankaraa. Siikaisten seurakunta järjestäytyi 19. huhtikuuta 1936. Sotien jälkeen Pomarkun herätys ulottui myös Siikaisiin. == Katso myös == * Helluntaiherätys Suomessa == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Siikainen Luokka:Suomen helluntaiseurakunnat
Sigerfjord

Sigerfjord on taajama Sortlandin kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,8 neliökilometriä ja asukasluku 818 vuonna 2023. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Sortland Luokka:Norjan taajamat
Strand (Sortland)

Strand on taajama Sortlandin kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,5 neliökilometriä ja asukasluku 781 vuonna 2023. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Sortland Luokka:Norjan taajamat
Laura Munsterhjelm

Laura Munsterhjelm (o.s. Heimo, s. 1964) on suomalainen elokuva- ja televisionäyttelijä ja näyttelijöiden agentti. Hän on näytellyt muun muassa Kustaavan roolin televisioelokuvassa Niskavuoren nuori emäntä ja Tanjan roolin komediassa Apinan vuosi. == Ura == Munsterhjelm perusti Suomen ensimmäisen näyttelijäagentuurin nimeltään Actors in Scandinavia ja työskentelee sen omistajayrittäjänä. Munsterhjelm on tehnyt useita elokuvarooleja alkaen vuodesta 1983, jolloin hän näytteli Tanjaa Janne Kuusen ohjaamassa komediassa Apinan vuosi. Vuonna 1985 Munsterhjelm näytteli Irinaa Renny Harlinin ohjaamassa toimintaelokuvassa Jäätävä polte ja 1987 hänellä oli iso sivuosa Kustaavana Kalle Pursiaisen ohjaamassa televisioelokuvassa Niskavuoren nuori emäntä. Vuonna 1992 Munsterhjelm näytteli sivuosan Anssi Mänttärin draamakomediassa Mestari ja vuonna 1995 hänellä oli Ritvan rooli Markku Pölösen draamakomediassa Kivenpyörittäjän kylä. Vuonna 2000 Munsterhjelm näytteli sivuosan Pölösen elämäkertaelokuvassa Badding. Vuonna 2013 hänellä oli lääkärin rooli Dome Karukosken elokuvassa Leijonasydän. Munsterhjelmin televisiorooleja ovat muun muassa Kristiinan osa sarjassa Isku suoneen (1988), Hilkka Saarenmaa sarjassa Jäähyväiset ilman kyyneleitä (1999) ja Kielo minisarjassa Kirjava silta (2000). == Lähteet == Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sortlandsavisa

Sortlandsavisa oli Sortlandin kunnassa Norjassa vuosina 2008–2017 ilmestynyt paikallislehti, jonka enemmistöomistajana oli Harstad Tidende. Suurimmillaan lehden levikki oli noin 1 600 vuonna 2010. ==Lähteet== Luokka:Norjalaiset sanomalehdet Luokka:Lakkautetut lehdet Luokka:Sortland
Sortlandin kirkko

Sortlandin kirkko () on Sortlandin kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko vuodelta 1901. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot kirkko
Indre Eidsfjordin kirkko

Indre Eidsfjordin kirkko () on Sortlandin kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1970. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Sortland
Gustav Natvig-Pedersen

Gustav Natvig-Pedersen (18. elokuuta 1893 Stavanger – 27. heinäkuuta 1965) oli norjalainen työväenpuolueen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1937–1953 ja toimi niiden puhemiehenä 1949–1953. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Gustav Natvig-Pedersen Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Suurkäräjien puhemiehet Luokka:Norjalaiset opettajat Luokka:Rehtorit Luokka:Vuonna 1893 syntyneet Luokka:Vuonna 1965 kuolleet
Suomen Maanviljelijäin Kauppa

Suomen Maanviljelijäin Kauppa Osakeyhtiö (SMK) oli 1900-luvun taitteessa perustettu suomalainen maatalousalan kauppa- ja teollisuusyritys, joka 1980-luvun puolivälissä muuttui kehitysyhtiöksi nimeltä Finvest Oy. SMK:n kanssa kilpailevia valtakunnallisia yrityksiä olivat Hankkija, Labor, Maantuote ja Mylly Oy ja Maanviljelyskauppa sekä kaupan keskusliikkeiden Keskon, SOK:n ja OTK:n maatalousosastot. ==Historiaa== Yrityksen perusti vuonna 1897 Gustaf Wilhelm Osonen Tampereelle nimellä Hämeen Maanviljelijäin Kauppa, kunnes nimi vaihdettiin valtakunnalliseksi laajentunutta toimintaa kuvaavaksi vuonna 1925. 1930-luvun taitteessa yritykseen fuusioitiin P. Sidorow Suomalainen Kalustokauppa. Yritys aloitti kauppaliikkeenä, mutta eteni teollisuuteen perustamalla viljamyllyn Hämeenlinnaan 1933, Poriin 1938, Mikkeliin 1939 ja Kuopioon 1943, sitten leipätehtaan Kuopioon 1944 ja myllyn Järvenpäähän 1949. 1950-luvun alussa SMK:lla oli myös rehusekoittamot Helsingin Malmilla ja Järvenpäässä, traktori- ja autokorjaamot Tampereella, Malmilla ja Kuopiossa sekä radiokorjaamo ja sähkötyöpaja Tampereella. Yrityksellä oli tuolloin koneosasto, auto- ja traktoriosasto, saha- ja myllykoneosasto, meijerilaiteosasto, rehu- ja lannoiteosasto, siemenosasto, puutarhaosasto, viljaosasto ja sähköosasto. 1930-luvulla SMK:n pääomistajia olivat Lohjan Kalkkitehdas Oy ja Paraisten Kalkkivuori Oy, kunnes vuonna 1940 SMK:n osti Rosenlew. Vuonna 1943 valmistui uusi pääkonttori SMK:n talo Tampereen Hämeenkatu 7:ään, talvisodan pommituksissa tuhoutuneen entisen paikalle. Läpi 1950-luvun SMK:n henkilöstömäärä oli noin 800. Osuuskaupparyhmä SOK osti kolmanneksen SMK:n osakkeista 1968 riitaannuttuaan siihenastisen yhteistyökumppaninsa Hankkijan kanssa, ja lisää vuosina 1970 ja 1972 niin, että ostojen ja vuonna 1970 järjestetyn osakeannin jälkeen SOK jäsenosuuskauppoineen omisti SMK:n 90-prosenttisesti. 1970-luvun mittaan SOK siirsi SMK:n liiketoimintaa pala palalta itselleen niin, että SMK:lle jäi lopulta vain pientä vaihtotraktorien kauppaa ja kunnostusta. ==Johtohenkilöitä== SMK:n ensimmäinen toimitusjohtaja oli Riku Fagersten. Vuodesta 1925 vuoteen 1953 SMK:n toimitusjohtajana oli kauppaneuvos Werner Oesch. Hallitusta johti yhtiön perustamisesta kuolemaansa 1941 asti kunnallisneuvos Otto Thuneberg. Oeschin jälkeen toimitusjohtajaksi tuli Ilmari Säntti, ja vuosina 1964–1970 toimitusjohtajana toimi Jaakko Meurman. ==Finvest Oy== Loppuvuodesta 1984 SOK myi SMK-osakkeensa usealle suuryritykselle, jotka muodostivat SMK:sta kehitysyhtiö Finvestin. Vuonna 1990 sen isoksi omistajaksi tuli Kai Mäkelän Nobiscum Oy ja 1992 edelleen Kalle Isokallion Oy Deltaboni Ab. Vuonna 1995 Ehrnroothit ja Kari Stadigh ostivat enemmistön Finvestistä ja liittivät siihen omistamansa Jaakko Pöyry -yhtiön. Finvest pilkottiin osiin ja lopetettiin vuonna 2000. ==Lähteet== Luokka:Entiset suomalaiset yritykset Luokka:S-ryhmä
The Prettiest Star

The Prettiest Star on brittimuusikko David Bowien alun perin vuonna 1970 julkaistu musiikkikappale. Bowie kirjoitti kappaleen kumppaninsa Angie Bowien innoittamana.Immonen 2016, s. 81–82. Se on Bowielle epätyypillisesti rakkauslaulu. Kappaleessa vierailee Marc Bolan, joka soittaa kitaraa. Tuottaja Tony Visconti halusi tuoda kaksi nousevaa tähteä samaan studioon. Viscontin mukaan äänitysssessio sujui hyvin siihen asti, kunnes Bolanin vaimo June ilmaisi mielipiteenään, että Bolan on liian hyvä soittamaan Bowien levyllä.Immonen 2016, s. 82. ”The Prettiest Star” ilmestyi singlenä mutta ei saavuttanut listamenestystä. Singleä myytiin tiettävästi alle 8 000 kappaletta, mikä oli suuri pettymys edellisen ”Space Oddity” -singlen menestyksen jälkeen. Yhdysvalloissa single jätettiin kokonaan julkaisematta. Bowie levytti kappaleen uudelleen vuonna 1972 ja julkaisi sen seuraavana vuonna ilmestyneellä albumillaan Aladdin Sane. Versio on alkuperäistä glam rock -vaikutteisempi. Kitaraa soitti Mick Ronson, joka kopioi alkuperäiset Bolanin soittamat osuudet lähes nuotilleen. Versioon lisättiin myös doo-wop- taustalaulu, puhallinsektio, aggressiivinen piano ja raskaampi rytmi.Immonen 2016, s. 141. == Kokoonpano == 1970 versio * David Bowie – laulu, akustinen kitara * Marc Bolan – sähkökitara * Tony Visconti – bassokitra * Derek Austin – Lowrey-urut * Godfrey McLean – rummut * Tuntemattomia jousisoittajia 1973 versio * David Bowie – laulu, akustinen kitara * Mick Ronson – sähkökitara, laulu * Mike Garson – piano * David Sanborn – tenorisaksofoni * Trevor Bolder – bassokitara * Mick Woodmansey – rummut * Geoff MacCormack – taustalaulu, kättentaputukset == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:David Bowien kappaleet Luokka:Vuoden 1970 kappaleet
Gerrit

Gerrit on etunimi, joka voi viitata muun muassa seuraaviin: * Gerrit Voorting (1923–2015), alankomaalainen maantiepyöräilijä ja olympiamitalisti * Gerrit Jannink (1904–1975), alankomaalainen maahockeypelaaja * Gerrit Cole (s. 1990), yhdysvaltalainen baseballpelaaja * Gerrit Graham (s. 1949), yhdysvaltalainen näyttelijä ja sanoittaja * Gerrit Fauser (s. 1989), saksalainen jääkiekkoilija * Gerrit Blaauw (1924-2018), alankomaalainen tietojenkäsittelytieteilijä * Gerrit Viljoen (1926–2009), eteläafrikkalainen tiedemies ja poliitikko == Muuta == * Gerrit, ohjelmistojen lähdekoodin katselmoinnin väline
Gerrit (ohjelmisto)

Gerrit on web-sovellus, jota käytetään koodin katselmointiin. Gerritin avulla ohjelmistoprojektiin osallistuvat henkilöt voivat arvioida ohjelmakoodin ennen sen ottamista osaksi projektia. Gerrit on julkaistu avoimena lähdekoodina Apache 2.0 -lisenssillä. Gerrit rakentuu Git-versionhallintajärjestelmän päälle. == Historia == Google kehitti Mondrian-työkalun koodin katselmointiin, mutta se oli sidoksissa Perforce-versionhallintajärjestelmään sekä Googlen omiin palveluihin. Mondrian koettiin hyödylliseksi ja osia siitä julkaistiin Rietveld-projektissa, jota käytettiin Android Open Source Projectissa (AOSP). Työkalu kuitenkin erkaantui alkuperäisestä muutoksien myötä ja kirjoitettiin uudelleen, sekä se nimettiin uudelleen arkkitehti Gerrit Rietveldin mukaan. == Käyttäjät == Gerritiä käytetään muun muassa Androidin ja Chromiumin kehityksessä. == Lähteet == Luokka:Ohjelmiston katselmointi Luokka:Ohjelmointityökalut
Maria Malm

Maria Malm, o.s. Nyman (16. marraskuuta 1726 Pietarsaari – 5. huhtikuuta 1803 Pietarsaari) oli suomalainen kauppias ja laivanvarustaja, Suomen kaikkien aikojen varakkaimpia ja menestyneimpiä naiskauppiaita. Pietarsaaressa syntyneen ja siellä koko ikänsä vaikuttaneen Maria Malmin vanhemmat olivat kauppias Matts Nyman ja Beata Back ja puoliso vuodesta 1747 kauppias, laivanvarustaja ja raatimies Niclas Malm (1724–1785). He saivat kaksitoista lasta, joista Anna Catharina (1762–1833) oli kauppaneuvos Adolph Lindskogin puoliso ja Pehr (1768–1827) kauppaneuvos. Maria Malm toimi itse kauppiaana ja laivanvarustajana miehensä kuoleman jälkeen 1785–1799. Maria Malmin puolisosta Niclas Malmista tuli ensin appensa apulainen, porvarinoikeudet hän sai 1754 ja peri apen kuoltua tämän liiketoimet. Kun Niclas Malm kuoli 1785, hänen leskensä jatkoi menestyksekästä liiketoimintaa ja laivojen varustamista. Jo miehensä kuolinvuonna hän oli mukana varustamassa fregatti Orionia ja vuonna 1788 hän rakennutti oman kaljaasi Eilandin. Liiketoimintaa Maria Malm harjoitti aina syksyyn 1799 asti, 73-vuotiaaksi. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset kauppiaat Luokka:Suomalaiset laivanvarustajat Luokka:Vuonna 1726 syntyneet Luokka:Vuonna 1803 kuolleet
Saslikki

Saslikki () on grillattu varrasruoka, joka on lähtöisin Venäjän ja nykyisen Georgian alueelta. Siihen käytetään useimmiten lampaanpaistia, rasvaista sianlihaa ja sipulia sekä etikkaa ja öljyä sisältävää marinadia. Se on juhlaruoka mutta myös arkisempi piknikruoka. Georgiassa eli entisessä Gruusiassa saslikkiin käytetään joskus kirsikkatomaatteja ja omenanlohkoja ja marinadiin saatetaan käyttää punaviiniä. Joskus lampaanliha voidaan korvata esimerkiksi hirvenlihalla. == Lähteet == Luokka:Georgialainen keittiö Luokka:Grilliruoka Luokka:Venäläinen keittiö
Biratnagarin lentoasema

Biratnagarin lentoasema on Biratnagarissa, Nepalissa sijaitseva sisämaanlentojen lentoasema. Se avattiin lentoliikenteelle 6. heinäkuuta 1958. Lentoasemalla on yksi itä-länsisuuntainen 1 500 metriä pitkä ja 30 metriä leveä kiitotie. Biratnagarin lentoasemaa pidetään maan toiseksi kiireellisimpänä sisämaanlentojen asemana Pokharan lentoaseman jälkeen. Biratnagarin lentoasemaa suunnitellaan laajennettavaksi kansainväliseksi lentoasemaksi. == Lähteet == Luokka:Nepalin lentoasemat Luokka:Kosi
Aino Lindeman

Aino Gustaf Gottfrid Lindeman (2. huhtikuuta 1866 Vaasa – 21. joulukuuta 1929 Vaasa)Kuolinilmoitus, Aino Lindeman, Vasabladet, 1929, No 297, sivu 1, julkaistu 22.12.1929Handlanden Aino Lindeman död, Wasa-Posten, 1929, No 154, sivu 2, julkaistu 22.12.1929 oli suomalainen agronomi ja liikemies, jonka perustamia yrityksiä ovat Ab Aino Lindeman Oy, monet kalaverkko- ja nuottakutomot sekä Venäjältä öljytuotteita vuosina 1910–1914 tuonut Ab Atlas- Öljy Oy. Verkonpunontaa jatkaa nykyisin Vaasan Raippaluodossa toimiva perheyritys Oy Lindeman Ab, ja Aino Lindemaniin juontaa juurensa myös kiinteistöyhtiö Oy Lindeman-Invest Ab. Aino Lindeman syntyi Vaasassa 1866. Hän valmistui Raahen Porvari- ja Kauppakoulusta 1888 ja kävi sitten yksivuotisen maanviljelyskoulun Sipoon Söderkullassa. Hän toimi Ruotsinpyhtäällä Strömforsin ruukin tilanhoitajana, kunnes perusti oman yrityksensä 1895 synnyinkaupunkiinsa Vaasaan eli silloiseen Nikolainkaupunkiin. Ab Aino Lindeman Oy harjoitti 1900-luvun alkupuolella vientiä, tuontia ja tukkukauppatoimintaa ja teollisuutta. Lindeman perusti Suomen ensimmäisen mallastehtaan Vaasan Klemettilään olutpanimoita palvelemaan. Sen tuotanto laajeni sittemmin ohramaltaista ruismaltaisiin. Mallastehtaan rakennus 1930-luvun lopusta on yhä osoitteessa Varastokatu 5–7. Vuonna 1908 Ab Aino Lindeman Oy osti Anton Blomqvistin perustaman kalaverkkotehtaan Vasa Nätfabrik, jonka tuolloin omisti Vaasan Puuvilla Oy. Vetokannaksella toimineesta Vaasan Verkkotehtaasta oli vuoteen 1950 mennessä kasvanut Suomen suurin kalaverkkojen tekijä. ALW-tuotemerkkiä käyttäneet kalaverkot ja -nuotat kudottiin irlantilaisesta pellavasta sekä amerikkalaisesta ja egypti]]läisestä puuvillasta. Vuodesta 1937 kalaverkkoja kutoi myös Björköbyssä sijainnut, keksijä Anders Ohlsin kanssa perustettu tytäryritys. Aino Lindeman kuoli 1929, mutta hänen aloittamansa liiketoiminta laajeni edelleen monille uusille aloille. Ab Aino Lindeman Oy:n tytäryrityksiä olivat muun muassa Oy Auto-Velo Ab, vaasalaispanimo Bock, Kajana Hemmans Ab, Oy Lindeman-Mekan Ab, Oy Lindeman Trawl Ab (Oy Hangon Trawl Ab), Oy Ostro Ab, Oy Pyydys Ab, Vaasan Kutomo Oy, Vaasan Matto Oy, Vaasan Saippua Oy, Oy Vaasan Vaunu ja Traktori Ab, Wasa Ångbryggeri Ab, Verkkoteollisuus Oy, Ålands Trawl Ab, AB Laxen Fiskredskapsfabrik (Uumaja, Ruotsi) ja A/S Nibirlon (Bergen, Norja). Oljesta puristettuja Ol-Ha-rakennuslevyjä valmisti tytäryhtiö Oy Olkirakenne – Halmbygge Ab. Lindeman-yhtiön välittämiä kauppatavaroita olivat siemenet ja siemenviljat, välimerensuola, rehut ja lannoitteet sekä jäkälä ja tuohi. 1950-luvun taitteessa Lindemanin yritykset työllistivät noin 150 henkilöä. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset liikemiehet Luokka:Vuonna 1866 syntyneet Luokka:Vuonna 1929 kuolleet
Jomolhari

Jomolhari tai Chomolhari (, ) on Bhutanissa Paron piirikunnassa sijaitseva 7 326 metriä korkea vuori. Jomolharilla on historiansa aikana uskottu olevan yhteyksiä jumalattariin, ja sen lähistöllä asuneet pelkäsivät tulevansa pudotetuksi alas vuorelta, jos sinne yrittäisi kiivetä. Sinne kiivettiin ensimmäisen kerran vuonna 1937, ja nykyään se on vaeltajien suosiossa. Jomolhari on myös Paro Chhu -joen alkulähde. Jomolhari Mountain Festival on vuotuinen tapahtuma, jolla juhlitaan Lingzhi Gewogin historiaa. Vuonna 2023 sen isäntäkaupunkina toimi Soe gewogin kylä. == Lähteet == Luokka:Bhutanin maantiede Luokka:Himalajan vuoret
Palvimakkara

Palvimakkara on miedosti savustamalla valmistettu makkaratyyppi. Sitä voidaan paitsi syödä sellaisenaan, myös käyttää ruoanlaitossa raaka-aineena. Sitä myydään gluteenittomana, laktoosittomana ja maidottomana. Sen pääraaka-aine on sianliha ja se sisältää myös sinappia, soijapapuja, korianteria, paprikaa, sipulia, muskottipähkinää ja mustapippuria. Palvimakkara on Varsinais-Suomessa perinneruoka. == Lähteet == Luokka:Makkarat Luokka:Suomalainen keittiö
Jälkiuunileipä

Jälkiuunileipä on leipä, joka on paistettu matalassa lämpötilassa hitaasti ja kauan aikaa. Jälkiuunileipiä paistetaan usein muiden tuotteiden paistamisen jälkeen jälkilämmöllä, jolloin käytetään kaikki energia hyväksi. Tälläisen leivän kuori on tavallista tummempaa ja maku voimakkaampaa. Jälkiuunileipää tehdään ruis- tai kaurajauhoista. == Lähteet == Luokka:Leivät
Kanelisieppari

Kanelisieppari (Pyrrhomyias cinnamomeus) on tyranneihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikassa. ==Koko ja ulkonäkö== Kanelisieppari kasvaa 12–13 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Lajin pää ja selkä ovat tumman vihertävän ruskeat. Päälaella on keltainen laikku. Linnun siivet ja pyrstöt ovat mustat ja siivissä on kaksi punaruskeaa raitaa ja punaruskea siipipeili. Kanelisiepparin rinta ja vatsa ovat punaruskeat. ==Levinneisyys ja elintavat== Kanelisiepparia tavataan Venezuelasta Argentiinan pohjoisosiin. Lajin elinympäristöä ovat kosteat vuoristometsät sekä niiden aukiot ja reunamaat 700–3 000 metrin korkeudella merenpinnasta. Kanelisieppari liikkuu pareittain tai pieninä ryhminä. == Lähteet == Luokka:Tyrannit
Paron kansainvälinen lentoasema

Paron kansainvälinen lentoasema () on kansainvälinen lentoasema Parossa Bhutanissa. Se on maan neljästä lentokentästä ainoa kansainvälinen. == Historia == Paron lentokenttä rakennettiin alun perin 1960-luvun lopussa Intian asevoimia varten. Kenttä oli hyvin pieni ja Intian asevoimat käyttivät sitä helikopterilentotoimintaan. Myöhemmin kenttää on laajennettu ja parannettu muutaman kerran. Bhutanin kansallinen lentoyhtiö Druk Air perustettiin vuonna 1981 ja se aloitti lennot vuonna 1983. Matkustajaterminaali valmistui vuonna 1999. Lentoasema oli vuoteen 2011 asti maan ainoa lentokenttä ja yhä ainoa kansainvälinen. == Lentoasema == Lentoaseman kiitotie on 2 265 metriä pitkä ja asfalttipäällysteinen. Lentoasemalla on yksi terminaali. Lentoasema on hankalassa paikassa yli 2 500 metrin korkeudessa merenpinnasta ja läheiset vuorenhupuit yltävät jopa 5 400:n metriin. Lähestyminen Paroon tehdään manuaalisesti, vain päivällä ja hyvällä näkyvyydellä, koska lentoasemalla ei ole kunnollista mittarilaskeutumisjärjestelmää tai avustavaa tutkaa. Paron lentoasemaa pidetään yhtenä maailman haastavimmista lentokentistä ja vain muutama kymmentä lentäjää on koulutettu laskeutumaan sinne. Vain kaksi lentoyhtiötä, Druk Air ja Bhutan Airlines, lentävät säännöllisesti Paroon, joka on niiden kotikenttä. == Lähteet == Luokka:Bhutanin maantiede Luokka:Aasian lentoasemat
Haspansädekaisla

Haspansädekaisla (Cyperus haspan) on sarakasvien (Cyperaceae) heimoon, sädekaislojen (Cyperus) sukuun kuuluva kasvilaji. Lajinimi on joskus kirjoitettu myös muodossa Cyperus halpan. Haspansädekaisla on yksi- tai monivuotinen heiniä muistuttava kasvilaji. Kasvaessaan yksivuotisena sen juuret ovat ohuita ja rihmamaisia, mutta monivuotisena se kasvattaa lyhyehköjä juurakoita. Varret voivat kasvaa yksittäin tai mättäinä ja ne kasvavat 10–60 cm korkeiksi. Haspansädekaisla kasvaa monenlaisilla kosteilla sekä kuivemmilla kasvupaikoilla, kuten harvapuustoisissa metsissä, vuorten rinteiden heinikkomailla, jokien ja purojen varsilla, soilla, joutomailla, tienvarsilla sekä riisipelloilla ja muilla viljelysmailla. Lajia tavataan merenpinnan tasosta aina noin 1600 metrin korkeuteen asti. Laji kasvaa luonnossa trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla suuressa osassa Afrikkaa ja sieltä Aasian läpi Australiaan yltävällä alueella. Haspansädekaisla on tavallinen rikkaruoho tropiikin ja subtropiikin viljelysmailla, mutta lajia on myös kerätty luonnosta paikallisesti joihinkin käyttötarkoituksiin; esimerkiksi jotkin heimot Itä-Afrikassa ovat valmistaneet kasvista kaliumpitoisia suoloja. Suola valmistetaan suodattamalla vettä lajin tuhkan läpi ja haihduttamalla sitten vesi pois, jolloin jäljelle jää veden tuhkasta liuottama kaliumsuola. Lajin eri osia on myös käytetty erilaisiin lääkinnällisiin tarkoituksiin ja lajin varsia on käytetty punontatöihin, kuten mattoihin ja koreihin. == Lähteet == * Useful Tropical Plants: Cyperus haspan === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Haspansädekaisla (Cyperus haspan) * JSTOR Global Plants: Cyperus haspan Luokka:Sädekaislat
Mouhijärven helluntaiseurakunta

Mouhijärven helluntaiseurakunta on Sastamalan Mouhijärvellä toimiva helluntaiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1936. Seurakunnan toimintaan kuuluu jumalanpalvelusten ja Sanan ja rukouksen iltojen lisäksi lähetysillat, miestoiminta ja Hyvän Sanoman illat. == Historia == Helluntaiherätyksen toiminta Mouhijärvellä alkoi 1930 Topias Sutelan ja Tarmo Pohjalan toiminnan kautta. Vaajasen koti muodostui toiminnan keskuspaikaksi ja herätys kosketti ennen kaikkea Mierola-Tervamäen suunnilla asuvien ihmisten sydämiä. Kokouksia jatkettiin syksyllä Tarmo Pohjalan ja Antti Rautavan julistaessa evankeliumia. Helmikuussa 1931 oli uskoontulleita jo 35. Uskoontulleita kastettiin yleensä Kirkkojärvessä, kastajina Tarmo Pohjala ja Eino Heinonen.Vahtera 1990, s. 212–217 Mouhijärven helluntaiseurakunta järjestäytyi seurakunnaksi 1. lokakuuta 1936 ja siihen liittyi 23 henkeä. Sen ensimmäiseksi nimeksi tuli Helluntaiseurakunta Mouhijärvellä. Seurakunta kokoontui pääasiassa kodeissa kolme kertaa viikossa. Sotien aikana syntynyt siirtolaisuusliike antoi voimakkaan sysäyksen helluntaiseurakunnan toiminnalle. Vuonna 1964 seurakunta sai ensimmäiseksi työntekijäkseen saarnaaja Lauri Väyrysen. Hän palveli seurakuntaa vuoteen 1966 saakka. Yleisen valistuksen mukaan mouhijärviläisten suhtautuminen helluntailaisuuteen on muuttunut, mutta vielä kesällä 1985 kaadettiin kahdesti kokousteltta ja revittiin äänenvahvistimien johdot irti kesken kokouksen. Mouhijärven helluntaiseurakunta on osallistunut myös lähetystyöhön. Seurakunnan toiminta oli 1970-luvulla hiljaiseloa piristyen jälleen 1980-luvulla. Vuosina 1986-1987 oli herätystä ja useita kastettiin. Paikkakunnalle muutti myös muualta uskovia perheitä. Seurakunnan 80-vuotisjuhlaa vietettiin kesällä 2016 telttajuhlien muodossa oman kiinteistön pihalla. == Katso myös == * Helluntaiherätys Suomessa == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Sastamalan seurakunnat Luokka:Suomen helluntaiseurakunnat