EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Craig Williamson

Craig Williamson on entinen eteläafrikkalainen poliisiupseeri, joka toteutti apartheid-hallinnon aikana lukuisia Etelä-Afrikan silloisen hallituksen vastustajiin kohdistuneita pommi-iskuja, murtovarkauksia, kaappauksia ja salamurhia. Williamson oli osallisena muun muassa apartheidin vastaisen aktivistin Ruth Firstin murhanneen kirjepommin suunnittelussa ja toteutuksessa sekä vuonna 1982 järjestetyssä Afrikan kansalliskongressin Lontoon-päämajan pommi-iskussa. Williamsonin nimi on noussut esiin myös voimakkaasti apartheidia vastustaneen Ruotsin pääministeri Olof Palmen murhatutkimuksien yhteydessä, joskaan pitäviä todisteita Williamsonin osallisuudesta ei ole saatu. Apartheid-järjestelmän kaatumisen jälkeen Williamson anoi armahdusta useista rikoksista Etelä-Afrikan Totuuskomissiolta ja on ollut yksi keskeisimmistä tietolähteistä Pieter Willem Bothan hallinnon organisoimiin salaisiin operaatioihin. == Lähteet == Luokka:Eteläafrikkalaiset poliisit
Hyrkanos II

Hyrkanos II oli juutalaisten ylipappi vuosina 79 eaa. – 40 eaa. Hänen vanhempansa olivat makkabealaisten hallitsijasuvun kuningas Aleksanteri Jannaios ja Salome Aleksandra. Isän kuoleman jälkeen hallitsijana Aleksandra nimitti Hyrkanoksen seuraajakseen. Hyrkanos ehti hallita vain lyhyen ajan ennen kuin hänen veljensä Aristobulos II kaappasi vallan. Herodes Suuren isä Antipatros liittoutui Hyrkanoksen kanssa, ja vuonna 63 eaa. Rooman suuri sotapäällikkö Pompeius päätti myös tukea Hyrkanosta tämän veljeä vastaan. Antipater ja Pompeius pitivät kummatkin Hyrkanosta heikkona hallitsijana, ja uskoivat että häntä olisi helpompi käyttää hyväksi kun Aristobulosta. Roomalaisten avustuksella Aristobulos syrjäytettiin ja Juudea liitettiin Rooman valtakuntaan. Hyrkanosta ei kuitenkaan nimitetty Juudean kuninkaaksi, vaan hän sai tyytyä ylimmän papin virkaan. Julius Caesar nimitti Hyrkanoksen Juudean etnarkiksi, mutta todellinen valta oli Antipaterin käsissä. Vuonna 40 eaa. Aristobuloksen poika Antigonos syrjäytti Hyrkanoksen parthialaisten avustuksella. Antigonos julistettiin Juudean kuninkaaksi ja ylimmäksi papiksi. Antigonos leikkautti Hyrkanokselta korvat, jotta tämä ei voisi tulevaisuudessa päästä kuninkaaksi tai papiksi. Hyrkanos vietiin vangiksi Babyloniin, mutta hänet päästettiin palaamaan Jerusalemiin sen jälkeen kun Herodes oli päässyt Juudean kuninkaaksi. Herodes ei kuitenkaan luottanut Hyrkanokseen, vaan antoi surmata tämän. == Lähteet == * Luokka:Juudan kuninkaat
Kerenskin hyökkäys

Kerenskin hyökkäys eli Kerenskin offensiivi oli Venäjän väliaikaisen hallituksen aikana tehty venäläisten hyökkäys Itärintamalla Itävalta-Unkarin ja Saksan armeijoita vastaan ensimmäisen maailmansodan aikana. Sen tarkoituksena oli keventää ranskalaisten painetta länsirintamalla. Hyökkäys kohdistui noin 60 kilometriä leveällä rintamalla Lvivin suuntaan Ternopolilta päin, mutta kilpistyi siihen, etteivät sotilaat halunneet taistella ja vihollinen teki vastahyökkäyksen. Myöskään hyökkäykselle ajatellut tukitoimet eivät toteutuneet suunnitelmien mukaisesti. Hyökkäys alkoi 1. heinäkuuta 1917. Siihen osallistuivat Venäjän yhdestoista, seitsemäs ja kahdeksas armeija. Vastapuolella oli kenraali Felix von Bothmerin komentama Saksan Eteläinen armeijaryhmä sekä Itävallan seitsemäs ja kolmas armeija. Hyökkäys on nimetty Venäjän senaikaisen sotaministerin, Aleksandr Kerenskin mukaan. Epäonnistuneen hyökkäyksen ja nälänhädän seurauksena Pietarissa alkoi laajat mielenosoitukset heinäkuussa 1917. Hyökkäyksen epäonnistuminen myös demoralisoi monia sotilaita, jonka seurauksena mm. Saksa pystyi valloittamaan Riian ja toteuttamaan Operaatio Albionin ilman laajaa vastarintaa. == Lähteet == luokka:Ensimmäisen maailmansodan itärintaman taistelut
Misplaced Childhood

Misplaced Childhood on Marillionin vuonna 1985 julkaistu kolmas studioalbumi. Se on Marillionin kaikkien aikojen menestynein albumi ja ylsi julkaisuvuotensa kesäkuussa Yhdistyneen kuningaskunnan albumilistalla ensimmäiselle sijalle -- toistaiseksi mikään muu Marillionin levyistä ei ole pystynyt samaan. Albumilla on yhtyeen menestynein single, "Kayleigh", joka saavutti Ison-Britannian singlelistalla toisen sijan ja oli kansainvälinen menestys. Laulaja Fish kehitti kappaleen nimen entisen naisystävänsä Kay Leen nimestä. Albumin ensimmäinen puoli saatiin valmiiksi lähes viikossa, sillä ideoita syntyi jatkuvasti ja työtahti oli hyvä.http://www.marillion.com/music/albums/misplaced.htm#band Misplaced Childhood on Marillionin ensimmäinen konseptialbumi. Fish keksi albumin tarinan LSD:n vaikutuksen alaisena. Levyn kannen teki Mark Wilkinson. ==Kappaleet== # # # # # # # # # # Vuoden 1998 uudelleenjulkaisu sisältää myös seuraavat kappaleet: # # # # # # # # # # # # # # # # # ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1985 albumit Luokka:Marillionin albumit Luokka:Konseptialbumit
French Stewart

Milton French Stewart (s. 20. helmikuuta 1964 Albuquerque, New Mexico) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on tullut tunnetuksi Harry Solomonina sarjassa Kolmas kivi auringosta. Stewart on kuitenkin esiintynyt monessa elokuvassa. Stewart on näytellyt muun muassa elokuvissa Tähtiportti (1994) ja Yksin kotona 4 (2002). Hän on myös antanut äänensä Ikarokselle animaatiosarjassa Herkules. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Matti Rautio

Matti Olavi Rautio (25. helmikuuta 1922 Helsinki – 22. kesäkuuta 1986 Tampere) oli suomalainen säveltäjä. Matti Rautio syntyi Helsingissä. Hänen vanhempansa olivat kansakoulunopettajat Helle Ilmari Rautio ja Katri Agatha Pesonen. Hänen puolisonsa vuodesta 1946 oli hammaslääkäri Ulpu Ainikki Aho.Einari Marvia (toim.): Suomen säveltäjiä II, s. 478–487. Porvoo-Helsinki: WSOY, 1966. Rautio opiskeli Sibelius-Akatemiassa Aarre Merikannon johdolla ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon Helsingin yliopistossa vuonna 1946 pääaineena musiikkitiede. Hän työskenteli opettajana Sibelius-Akatemiassa vuosina 1947–1964 ja korkeakoulun lehtorina vuosina 1956–1975, Sibelius-Akatemian koulumusiikkiosaston johtajana vuosina 1966–1970 sekä Tampereen yliopiston kansanmusiikin lehtorina vuodesta 1975 sekä vt. professorina vuosina 1977–1982. Hän toimi Suomen Musiikinopettajain Liiton puheenjohtajana vuosina 1961–1972 ja musiikkilehti Rondon päätoimittajana vuosina 1963–1969. Rautio julkaisi vuonna 1959 tutkielman Rytmikasvatus ja koulusoittimet. Hän oli myös tunnettu ja suosittu musiikkipakinoitsija.Virtamo, Keijo (toim.): Otavan musiikkitieto (2. painos), s. 342–343. Helsinki: Otava, 1997. Rautio toimitti suomeksi muiden muassa yhdysvaltalaisen Michael Aaronin Pianoaapisen vuonna 1954 sekä neliosalsen Pianokoulun vuosina 1954–1956, nuottikokoelman Barokin mestareita vuonna 1956 sekä kolmiosaisen nuottikokoelman Johann Sebastian Bachin pianomusiikkia vuosina 1957–1958. Säveltäjänä hän sai teoksiinsa vaikutteita uusklassismista (mm. Sergei Prokofjevilta ja Dmitri Šostakovitšilta). Raution varhaisimpia teoksia oli Suita per piano, jonka avausosa oli omistettu Carl Czernyn muistolle. Rautio sävelsi vuonna 1955 Divertimenton I veljelleen, sellisti Erkki Rautiolle. Vuonna 1957 valmistui hänen balettinsa Sininen haikara. Tanhumusiikin (1960) valmistumisen jälkeen Rautio piti säveltämisestä yli vuosikymmenen mittaisen tauon. 1970-luvulla Matti Rautio sävelsi muun muassa pianokonserton, sarjan Hanoniana (1971) ja Divertimenton II (1972). Rautio oli jäsenenä Sylvi Kekkosen johtamassa kulttuurivaltuuskunnassa, joka vieraili Kiinassa keväällä 1953.Timo Soikkanen, Henna Lohento ja Pekka Lähteenkorva: Sylvin matkassa: yksityiset päiväkirjat Kiinasta, s. 16. Helsinki: Otava, 2020. ISBN 978-951-1-37355-1. Matti Raution veljiä olivat viulisti ja kapellimestari Paavo Rautio ja sellisti Erkki Rautio. Erkki Raution poika on pianisti Martti Rautio (s. 1962). Matti, Paavo ja Erkki Raution enoja olivat lääkintöhallituksen pääjohtaja Niilo Pesonen, säveltäjä Olavi Pesonen ja viulisti Urpo Pesonen. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Matti Rautio Suomalaisen musiikin tiedotuskeskuksen sivuilla Luokka:Suomalaiset taidemusiikin säveltäjät Luokka:Tampereen yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset musiikkitieteilijät Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 1986 kuolleet Luokka:Suomalaiset professorit
Pripetin suot

Pripetin suot (myös Rokitnon tai Pinskin suot) on suuri suoalue Ukrainan ja Valko-Venäjän rajamailla Pripet-joen ja sen sivuhaarojen molemmin puolin. Se on yksi Euroopan suurimmista kosteikkoalueista. Alun perin suoalue kattoi Puolan alavat maat ja suuren osan Valko-Venäjän eteläosasta. Sen itäosaa on ojitettu ja kuivattu vuodesta 1872 alkaen laitumeksi ja viljelymaaksi. Kuivattamista edistettiin mittavilla maanrakennustöillä 1900-luvulla. 1960- ja 1970-luvulla ojitetut pellot tuottivat runsaita satoja muutaman vuosikymmenen ajan, mutta niiden maaperä köyhtyi, ja nyttemmin on alettu keskustella joidenkin osien ennallistamisesta. Suuren osan vuodesta suoalue on luonnollinen este sotajoukkojen etenemiselle. Toisen maailmansodan aikana suoalue erotti toisistaan eteläisen ja itäisen rintaman taistelut. Myös neuvostopartisaanit piileksivät suolla. Sodan alkuvaiheessa saksalaiset uhosivat ”kuivattavansa suot, tyhjentävänsä alueen roskaväestä ja asuttavansa sinne kunnon arjalaisia talonpoikia”. Hanketta johti Konrad Meyer-Hetling. Adolf Hitler peruutti suunnitelman vuonna 1941. Yksi syy oli pelko siitä, että kuivatusta maasta tulisi pölyävää aroa. == Lähteet == Luokka:Ukrainan maantiede Luokka:Valko-Venäjän maantiede Luokka:Suot
James Morrison

James Morrison (s. 13. elokuuta 1984 Rugby, Warwickshire) on englantilainen laulaja ja lauluntekijä. Hänen debyyttialbuminsa Undiscovered julkaistiin heinäkuussa 2006 ja se nousi albumilistojen kärkeen jo ensimmäisellä myyntiviikollaan. Morrisonin musiikillisia vaikuttajia ovat Al Green, Otis Redding, Cat Stevens ja The Kinks. ==Diskografia== ===Albumit=== * Undiscovered (2006) * Songs for You, Truths for Me (2008) * The Awakening (2011) ===Singlet=== * ”You Give Me Something” (2006) * ”Wonderful World” (2006) * ”The Pieces Don’t Fit Anymore” (2006) * ”Undiscovered” (2007) * ”One Last Chance” (2007) * ”You Make It Real” (2008) * ”Nothing Ever Hurt Like You” (2008) * ”Broken Strings” (2008) * ”I Wont Let You Go” (2011) * ”Up (feat. Jessie J)” (2011) ==Aiheesta muualla== * Viralliset kotisivut * Luokka:Brittiläiset laulajat Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hiljaiset Levyt

Hiljaiset Levyt on tamperelainen rock-musiikin julkaisuun keskittynyt levy- yhtiö, joka perustettiin vuonna 1985. Aluksi levymerkki toimi rekisteröidyn yhdistyksen (Hiljainen Kulttuuriyhdistys) puitteissa, mutta julkaisutoiminnan vakiintuessa toiminta muuttui osakeyhtiöpohjaiseksi vuonna 1990. Hiljaisten Levyjen johtajana on toiminut sen perustamisesta asti Jukka Junttila. ==Hiljaisille Levyille levyttäneitä yhtyeitä== * Alice in Wasteland * Alivaltiosihteeri * Burning Pipe Harmony * Charming Disappointment * Garbagemen * God's Lonely Men * Hundred Million Martians * Jahnukaiset * Jalla Jalla * Johnny Spunky * Juggling Jugulars * Kamikaze Pilots * Kätyrit * Lowdown Shakin' Chills * Maaseudun Tulevaisuus * Mahtavat Lämpöpussit * Many Hates * Mothers Against Sex Association * Mäkkelä * Neva * Nightingales * Nuorisopalatsi * Phantom Tones * Punk Lurex OK * Ravin' Seeds * Rehtorit * Room 100 * Tina * T. V. Smith * Viewmasters * Wolfmen * Zägä Box == Aiheesta muualla == * Hiljaiset Levyt Luokka:Suomalaiset rockmusiikin levy-yhtiöt
Jukka Junttila

Jukka Junttila (s. 6. syyskuuta 1959 Hattula) on tamperelaisen levy-yhtiön Hiljaiset Levyt perustaja. Junttila toimi puuhamiehenä vuonna 1985 perustetussa Hiljaisessa Kulttuuriyhdistyksessä. Yhdistys julkaisi Hiljainen Kesä -pienlehteä, suomalaista sarjakuvaa (muun muassa Nalle Virolainen, Tapani Rytöhonka ja Kivi Larmola), kirjoja sekä muutaman kaitafilmillä kuvatun lyhytelokuvan. Hiljainen Kulttuuriyhdistys alkoi sittemmin julkaista levyjä, mitä toimintaa jatkamaan perustettiin levymerkki Hiljaiset Levyt. Junttila on lisäksi toimittanut Pienlevyluettelo-kirjoja ja Soundin Demoefekti-palstaa, lisäksi Junttila on kirjoittanut esittelytekstin / historiikin usean kymmennen yhtyeen levyyn kansivihkoon (kuten Absoluuttinen Nollapiste (yhtye), Kollaa kestää (yhtye), Pojat (yhtye), Ratsia (yhtye), Vaavi, Punkrock Jukebox -sarja, jne.). Junttila on myös levyttänyt muutaman kappaleen Tampere No-stars -kokoonpanolla (”Osta levysi Oskulta” kokoelmalle Runeberginkatu 10 ja ”Jukka Junttila kustantaa meidän levyn” kokoelmalle Toinen käsittely – Kunnianosoitus Alivaltiosihteerille). Hän on myös laulanut kappaleen ”Adverts Blues” Alivaltiosihteerin albumille Yhteiskunta – rakenne ja toiminta. Junttila on ohjannut Alivaltiosihteerin musiikkivideon ”Nasta kaupunki” ja Punk Lurex OK:n musiikkivideon ”Arvojärjestys”. ==Julkaisut== Jukka Junttila on kirjoittanut tietokirjat: * Suomalaisten pien- ja omakustannelevyjen luettelo (ISBN 9519604014) 1991 * Pienlevyluettelo 1992 (ISBN 9519604049) 1992 * Pienlevyluettelo (ISBN 9519604081, ISBN 9789519604084) 1998 * Ensimmäinen kauteni Ilveksen kanssa (ISBN 978-951-96040-9-1) 2013 * Merkillistä jalkapalloa (ISBN 9789522402424) 2014 – Yhdessä Jyrki Liikan kanssa ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset musiikkivaikuttajat Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Aasianleijona

Aasianleijona (Panthera leo persica) on maantieteellisesti eriytynyt leijonan alalaji. Se eroaa geneettisesti afrikkalaisista leijonista niin vähän, että populaatioiden arvioidaan eronneen toisistaan noin satatuhatta vuotta sitten. Aasianleijonat ja Afrikan leijonat voivat lisääntyä keskenään. == Ulkonäkö ja koko == Aasianleijona on pienempi kuin afrikkalaiset leijonat. Tyypillisesti naaras painaa 110–120 kilogrammaa ja uros 160–190 kilogrammaa. Aasianleijonan harja on keskimäärin pienempi kuin afrikkalaisilla lajitovereilla, joten sen korvat ovat koko ajan näkyvissä. Vatsapuolella on alalajille tyypillinen ihopoimu. Aasianleijonaurosten pituus on 170–250 senttimetriä ilman häntää, jonka pituus on sekä uroksilla että naarailla 70–105 senttimetriä. Naaraiden ruumiinpituus ilman häntää on 140–175 senttiä. == Ravinto ja elintavat == Aasianleijona saalistaa sambarhirviä, aksishirviä, antilooppeja, villisikoja ja muita suhteellisen suurikokoisia kasvinsyöjänisäkkäitä. Sillä on vahvat leuat ja erityisesti saaliin surmaamiseen ja raateluun soveltuvat kulmahampaat. Yleensä naaraat saalistavat ravintoa ja urokset jäävät pitämään huolta reviiristä.Aasianleijona Korkeasaaren eläintarha. Viitattu 26.1.2025. == Levinneisyys == Aasianleijonia elää luonnossa enää Girin kansallispuiston alueella Intiassa. Vuonna 2015 Girissä laskettiin olevan yhteensä 523 leijonaa. Määrä oli kasvanut vuodesta 2010, jolloin leijonia laskettiin 411. Arviolta 40 prosenttia leijonista elää varsinaisen Girin metsäalueen ulkopuolella. Ihmisen toiminnan vuoksi sen elinalue on pienentynyt viimeisten 200 vuoden aikana huomattavasti. Aasianleijonan levinneisyys on aiemmin ulottunut Bulgariasta Intiaan ja Pakistaniin. Girin ulkopuolella leijonia eli vielä 1930-luvulla Iranissa. Turkissa eli leijonia vielä 1800-luvun lopulla. Viimeiset havainnot Iranista ovat vuodelta 1942, Irakista vuodelta 1918. Suomessa aasianleijonia on Korkeasaaren eläintarhassa Helsingissä. Siellä niitä on kolme aikuista leijonaa. Leijonat ovat osa eurooppalaisten eläintarhojen suojeluohjelmaa lajille. == Lähteet == Luokka:Leijona Luokka:Uhanalaiset nisäkkäät
Jean-Pierre Papin

Jean-Pierre Papin (s. 5. marraskuuta 1963) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja ammattilaisuransa lopettanut hyökkääjä. Papin valittiin Euroopan parhaaksi pelaajaksi vuonna 1991. Vuotta myöhemmin hänestä tuli ensimmäinen jalkapalloilija, josta maksettiin siirtokorvauksena kymmenen miljoonaa puntaa. Papinin oikeudet vaihtoivat tuolloin omistajaa Olympique Marseillesta AC Milaniin. ==Ura pelaajana== Pelaajaurallaan hyökkääjänä viihtynyt Papin edusti INF Vichyä, Valenciennesia, Club Bruggea, Marseillea, AC Milania, Bayern Müncheniä, Bordeaux'ta ja Guingampia. Hän saavutti urallaan muun muassa neljä Ranskan mestaruutta, kaksi Italian mestaruutta, Mestarien liigan voiton ja UEFA Cupin voiton sekä viisi Ranskan liigan maalikuninkuutta. Ranskan maajoukkueessa Papin pelasi 54 ottelua ja teki niissä 30 maalia. Hän edusti Ranskaa vuoden 1986 MM-kisoissa ja vuoden 1992 EM-kisoissa sekä oli voittamassa kultaa Los Angelesin olympialaisissa 1984. ===Meriitit pelaajana=== * Mestarien liiga: 1994 * UEFA Cup: 1996 * Ranskan mestaruus (4): 1989, 1990, 1991, 1992 * Coupe de France: 1989 * Italian mestaruus (2): 1993, 1994 * Italian supercup: 1992 * Belgian cup: 1986 * Kirin Cup: 1994 * Ranskan liigan maalikuningas (5): 1988, 1989, 1990, 1991, 1992 * Ranskan Vuoden pelaaja (2): 1989, 1991 * Kultainen pallo: 1991 ==Ura valmentajana== Valmennusurallaan Papin on valmentanut amatööriseura FC Bassin d'Archonia sekä kaudella 2006–07 Ligue 2:dessa pelannutta RC Strasbourgia. Papinin johdolla joukkue nousi takaisin Ligue 1:een, mutta kauden jälkeen Papin jätti tehtävänsä erimielisyyksien vuoksi. Elokuussa 2007 RC Lens palkkasi Papinin seuran uudeksi päävalmentajaksi. Hän nousi tehtäviin neljän Ligue 1-kierroksen jälkeen Guy Roux'n erottua. Lens oli voitoitta Papinin tullessa päävalmentajaksi. Papinin johdolla Lens ei ole liigassa kyennyt nousemaan keskikastiin. Hiukan balsamia haavoihin Papin sai, kun RC Lens eteni Coupe de la Liguen finaaliin Paris Saint-Germainia vastaan. Finaalissa joukkue kuitenkin hävisi PSG:lle 2–1, kun Bernard Mendy teki rangaistuspotkusta voittomaalin lisäajalla. Kauden loppuun saakka epätoivoista putoamiskamppailua käynyt Lens ei lopulta onnistunut säilyttämään sarjapaikkaansa, vaan putosi 17 vuoden pääsarjakamppailun jälkeen Ligue 2:een. Kauden jälkeen Papin sai odotetusti lähteä Lensin päävalmentajan paikalta. Wallemme en approche Aivan joulukuun lopussa 2009 uutisoitiin, että Papin palaa valmennustehtäviin Ligue 2:ssa pelaavan LB Châteauroux'n uutena päävalmentajana. Papin reprend du service Papin pelasti seuran putoamiselta Ligue 2:sta, mutta jätti tehtävänsä kauden jälkeen. Papin quitte le club ===Meriitit valmentajana=== * Ligue 2 **Pronssia 2007 * Coupe de la Ligue **Hopeaa 2008 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ranskalaiset jalkapalloilijat Luokka:Ranskalaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Ranskalaiset olympiavoittajat Luokka:FIFA 100 Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Dortmundin teknillinen yliopisto

Dortmundin teknillinen yliopisto () on yliopisto Dortmundin kaupungissa, Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa, Saksassa. Se sijaitsee Ruhrin alueella, Euroopan neljänneksi suurimmalla metropolialueella. Yliopistossa on noin 30 000 opiskelijaa sekä noin 7 000 työntekijää. Yliopisto perustettiin 16. joulukuuta vuonna 1968. Tuolloin Ruhrin alueen teollisuus oli taantumassa, ja yliopiston perustaminen nähtiinkin tärkeänä taloudellisena siirtymänä raskaasta teollisuudesta teknologiaan. Yliopiston pääaineita ovat luonnontieteet, tekniikka, pedagogiikka, erityisopetus sekä journalismi. Dortmundin teknillinen yliopisto oli alun perin nimensäkin mukaisesti teknillinen yliopisto. Vuonna 1980 se kuitenkin yhdistyi läheisen Ruhrin kasvatustieteellisen korkeakoulun kanssa, jolloin yliopiston opestustarjonta laajeni uusille urille. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut Luokka:Dortmund Luokka:Saksan yliopistot
Kokosukeltajasorsat

Kokosukeltajat on termi, joka kattaa kaikki sorsalajit, jotka hakevat ravintonsa sukeltamalla kokonaan veden alle ja vain harvoin ruokailevat pyrstö pystyssä puolisukeltajien tapaan. Kokosukeltajat ovat kasvinsyöjiä tai kaikkiruokaisia. Ne ovat puolisukeltajia raskastekoisempia ja hieman lyhytsiipisempiä, joten vedestä lentoon noustessaan ne joutuvat ottamaan vauhtia juoksemalla vedenpintaa pitkin. ==Lähteet== Luokka:Sorsat
Sinfoninen runo

Sinfoninen runo tai runoelma () eli sävelruno () on orkesterisävellys, joka pyrkii kuvaamaan musiikin keinoin ulkomusiikillisia aiheita, esimerkiksi ihmisiä, taruhahmoja tai maisemia. Sinfoninen runo voi perustua myös johonkin kirjalliseen teokseen. Sinfoninen runo nimetään aiheensa mukaan, ja lisäksi säveltäjä voi liittää teoksen eri osiin lyhyitä kirjallisia kuvauksia niistä asioista, joihin musiikki kulloinkin viittaa. Sinfoninen runo on useimmiten yksiosainen ja tavallisesti 10–30 minuutin mittainen. Sinfoniset runot luokitellaan kuuluvaksi ”ohjelmamusiikkiin”, kun taas sellainen musiikki, jolla ei ole mitään ulkomusikaalisia aiheita, on ”absoluuttista musiikkia”. Sinfonisen runon eräänlaisena varhaismuotona voidaan pitää Ludwig van Beethovenin Pastoraalisinfoniaa (1806), joka tosin on muodoltaan sinfonia, mutta teemoiltaan vahvasti ulkomusikaalisiin maaseutuaiheisiin viittaava. Myös Beethovenin teatterialkusoitot ovat tyylillisesti lähellä sinfonisia runoja. Pastoraalisinfonia innoitti Hector Berliozia säveltämään Fantastisen sinfonian, ohjelmamusiikin klassikon. Erityisen merkittävä säveltäjä sinfonisten runojen kehityksen kannalta on Franz Liszt, joka 1850- ja 1860-luvulla loi useita tämän musiikkilajin klassikoita. Jos musiikin aihe sitä vaati, oli Liszt valmis hylkäämään perinteiset muotorakenteet. Näin hän alisti musiikin palvelemaan aihetta ja toteutti siis konserttimusiikin puolella niitä periaatteita, joita Richard Wagner oli alkanut samaan aikaan toteuttaa oopperoissaan. 1800-luvun lopulla yhä useampi säveltäjä alkoi ilmaista musiikillisia ideoitaan sinfonisin runoin. Näistä säveltäjistä ehkä merkittävin oli Richard Strauss. Samaan aikaan eli toisaalta myös Johannes Brahmsin kaltaisia säveltäjiä, joiden mielestä musiikin tuli olla absoluuttista ja jotka siten sävelsivät vain perinteisiä sinfonioita, sekä Jean Sibeliuksen kaltaisia säveltäjiä, jotka sävelsivät sekä sinfonisia runoja että sinfonioita. Sinfonisten runojen voidaan katsoa liittyvän etenkin myöhäisromanttisen musiikin historiaan. 1900-luvun säveltäjät käyttivät tätä sävellysmuotoa varsin vähän. == Valikoima tunnettuja sinfonisia runoja == * Aleksandr Borodin: Keski-Aasian aroilla (1880) * Claude Debussy: Faunin iltapäivä (1894) * Paul Dukas: Noidan oppipoika, sinfoninen scherzo Goethen balladin mukaan (1897) * Arthur Honegger: Pacific 231 (1923) * Franz Liszt: Mazeppa (1849) * Franz Liszt: Tasso (1854) * Ottorino Respighi: Rooman suihkulähteet (1916) * Jean Sibelius: Lemminkäis-sarja (1895, tunnetuin osa Tuonelan joutsen) * Jean Sibelius: Aallottaret (1914) * Jean Sibelius: Tapiola (1925) * Bedřich Smetana: Isänmaani-sarja (1879, tunnetuin osa Moldau) * Richard Strauss: Also sprach Zarathustra (1896) * Richard Strauss: Don Quijote (1897) * Pjotr Tšaikovski: Vuosi 1812 (1880). Luokka:Taidemusiikin muodot Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
David Allan Coe

David Allan Coe (s. 6. syyskuuta 1939 Akron, Ohio) on yhdysvaltalainen outlaw country -muusikko. Hän saavutti suurimman suosionsa 1970-luvulla. Hän on säveltänyt sekä levyttänyt yli 280 kappaletta pitkän uransa aikana. Hän oli myös mukana country- ja metallimusiikkia yhdistäneessä Rebel Meets Rebel -projektissa yhdessä kitaristi Dimebag Darrellin, rumpali Vinnie Paulin ja basisti Rex Brownin kanssa. Yhtyeeltä valmistui vuosina 2001–2002 samanniminen albumi, joka julkaistiin kuitenkin vasta 2006 Dimebag Darrellin kuoleman jälkeen. == Diskografia == * Penitentiary Blues 1970 * Requiem for a Harlequin 1973 * The Mysterious Rhinestone Cowboy 1974 * Once Upon a Rhyme 1975 * Longhaired Redneck 1976 * Rides Again 1977 * Texas Moon 1977 * Greatest Hits * Tattoo 1977 * Buckstone County Prison 1978 * Family Album 1978 * Nothing Sacred 1978 * Human Emotions 1978 * Spectrum VII 1979 * Compass Point 1979 * I’ve Got Something to Say 1980 * Invictus Means Unconquered 1981 * Encore 1981 * Tennessee Whiskey 1981 * D.A.C. 1982 * Rough Rider 1982 * Underground Album 1982 * Biggest Hits * Castles in the Sand 1983 * Hello in There 1983 * David Allan Coe or Else * Original Outlaw * The Best of David Allan Coe * Just Divorced 1984 * Why Me * The First Ten Years * Darlin Darlin 1985 * Unchained 1985 * Son of the South 1986 * Matter of Life and Death 1987 * I Love Country 1987 * 17 Greatest Hits * Crazy Daddy 1989 * Hits Of David Allan Coe * 18 X-Rated Hits * Headed For The Country * 1990 Songs for Sale 1990 * Granny's off Her Rocker 1993 * Standing Too Close to the Flame 1993 * Super Hits * Living on the Edge 1996 * Johnny Cash Is a Friend of Mine 1998 * If That Ain't Country (live) * Recommended for Airplay 1999 * Long Haired Country Boy 2000 * Songwriter of the Tear 2001 * Country and Western 2002 * Sings Merle Haggard 2002 * Whoopsy Daisy 2002 * Sings Johnny Cash's Biggest Hits 2003 * Live at the Iron Horse Saloon * Live at Billy Bob's Texas * For the Soul and for the Mind * 16 Biggest Hits * All I'll Ever Be 2005 (only available on his official website) * Rebel Meets Rebel 2006 * DAC's Back 2010 Luokka:Yhdysvaltalaiset countrymuusikot Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jacques Daret

Jacques Daret (n. 1404 – n. 1470) oli flaamilainen taidemaalari renessanssin aikakaudella. Daret syntyi Tournaissa, nykyisessa Belgiassa, ja vietti siellä lähes koko elämänsä. Hän oli 15 vuotta oppilaana Robert Campinin studiossa, samaan aikaan kuin Rogelet de la Pature (jonka tutkijat arvelevat olleen Rogier van der Weyden). Myöhemmin hänestä tuli itsenäinen mestari ja Burgundin hovin suosikki. Jean de Clercq, St. Vaartin luostarin apotti oli hänen suosijansa 20 vuoden ajan. Vaikka Jean de Clercqin tilikirjoissa on useita mainintoja Daret'n teoksista, on vain neljä paneelia hänen de Clerqille 1433–1435 maalaamastaan alttaritaulusta "Neitsyen alttaritaulu" säilynyt nykypäivään. Nämä maalaukset muistuttavat tyyliltään tuntemattoman Flémallen mestarin teoksia, ja tästä syystä useimmat tutkijat pitävät Robert Campinia, Daret'n opettajaa Flémallen mestarina. == Aiheesta muualla == * Jacques Daret'n töitä Luokka:Alankomaalaiset taidemaalarit
Nick Lachey

Nicholas Scott Lachey (s. 9. marraskuuta 1973 Harlan, Kentucky) on yhdysvaltalainen poplaulaja ja näyttelijä. == Ura == Lachey tuli 1990-luvulla tunnetuksi poikabändistä 98 Degrees, jossa vaikutti myös hänen veljensä Drew. Vuonna 2002 yhtye ilmoitti pitävänsä pitkän tauon, mutta jäsenet vakuuttivat, ettei yhtye hajonnut. 98 Degreesin tauon aikana Lachey julkaisi kaksi sooloalbumia, SoulO (2003) ja What’s Left of Me (2006). SoulO menestyi odotettua huonommin eikä kerännyt kriitikoilta kehuja. What’s Left of Me -albumin samanniminen singlekappale puolestaan nousi suureksi hitiksi ja on Lacheyn soolouran menestynein kappale. == Yksityiselämä == Lachey meni vuonna 2002 naimisiin laulaja Jessica Simpsonin kanssa. Pariskunnan yhteiselämästä tuotettiin vuosina 2003–2005 tositelevisiosarjaa Newlyweds. Vuonna 2005 mediassa alkoi kuukausia jatkunut spekulointi pariskunnan viriävästä erosta. Joulukuussa Simpson jätti eropaperit ja pari erosi lopullisesti vuonna 2006. Lacheyn albumi What’s Left of Me kertoo hänen ja Simpsonin suhteesta. Nimikappaleen musiikkivideota tähditti MTV:n entinen juontaja Vanessa Minnillo. Pian sen jälkeen Lachey ja Minnillo alkoivat seurustella. Vuonna 2007 pari muutti yhteen.Nick Lachey & Vanessa Minnillo: Back On! 8.10.2009, People.com. He avioituivat vuonna 2011 ja heidän ensimmäinen yhteinen lapsensa syntyi syyskuussa 2012. ==Diskografia== ===Albumit=== * SoulO (2003) * What’s Left of Me (2006) * A Father's Lullaby (2013) ===Singlet=== * Shut Up (2003) * This I Swear (2003) * What’s Left of Me (2006) * I Can’t Hate You Anymore (2006) * Resolution (2006) == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Nick Lacheyn virallinen kotisivu * Luokka:Yhdysvaltalaiset laulajat Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Guardalavaca

Guardalavaca on kaupunki Holguínin provinssissa, Itä-Kuubassa. Se on suosittu matkailukohde rantojensa ansiosta. Näitä ovat Guardelavaca Beach, Playa Esmeralda, Don Lino ja Bahia de Naranjo. Luokka:Kuuban kaupungit
Varadero

Varadero on kaupunki Matanzasin provinssissa Kuubassa. Se on suosittu matkailukohde. == Maantiede == Varadero sijaitsee niemimaalla Havannasta 140 kilometriä itään ja se on Via Blancan moottoritien itäpäässä. Niemimaa on leveimmillään vain 1,2 kilometriä. Sen pohjoisin kohta, Punta Hicacos, on samalla Kuuban pohjoisin kohta. Niemimaan koillisosa on luonnonsuojelualuetta koskemattomine metsineen ja rantoineen. Luokka:Kuuban kaupungit
Tero Lehtovaara

Tero Heikki Mainio Lehtovaara (19. huhtikuuta 1937 Turku – 29. toukokuuta 2017 Porvoo)Tero Lehtovaaran muistokirjoitus Helsingin Sanomissa oli suomalainen diplomaatti, oppiarvoltaan lainopin kandidaatti. Lehtovaara oli suurlähettiläs muun muassa Havannassa Kuubassa 1983–1987, ulkoasiainministeriön lehdistö- ja kulttuuriosaston apulaisosastopäällikkö 1988–1989 sekä suurlähettiläs Kuwaitissa 1989Facta 2001, Täydennysosa 1990, s. 339. WSOY 1990.–1992 ja Abu Dhabissa Yhdistyneessä arabiemiirikunnissa vuosina 1989–1991 ja ulkoasiainneuvos vuodesta 1992 eläkkeelle jäämiseensä saakka.WSOY Iso Tietosanakirja, osa 4, s. 238. WSOY 1997. Lehtovaara kirjoitti ylioppilaaksi Suomalaisesta normaalilyseosta 1955. Hän valmistui lainopin kandidaatiksi 1960. Lehtovaaran puoliso vuodesta 1960 oli Marjatta (o.s. Sallinen). Hänen vanhempansa olivat farmasian tohtori Juuso Mainio Lehtovaara ja farmaseutti Helga Soveig (o.s. Allén). == Lähteet == Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomen suurlähettiläät Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Viljo Römpötti

Viljo Johannes Römpötti (26. toukokuuta 1897 Koivisto – 31. toukokuuta 1960 Turku) oli aforisti, esseisti, runoilija ja itseoppinut kansankirjailija.Suomen Kirjailijat 1945–1980, Römpötti, Viljo, sivu 583, toimittajat Maija Hirvonen, Hannu Launonen, Anna Nybondas, Inger Bäcksbacka, Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 402, Helsinki 1985 Hän syntyi Viipurin läänin Koiviston pitäjän Makslahden kylässä Konsta Römpötin ja Thilda Uskin vanhimpana lapsena. Nuorena miehenä Viljo Römpötti oli metsä- ja satamatyössä ja merimiehenä. Sittemmin hän toimi myyntiedustajana ja teki free lance -pohjalta juttuja lehtiin. Viljo Römpötti toimi ainakin Johannekselaisen, Koiviston Viestin ja Karjalan toimittaja-avustajana sekä sanomalehti Karjalan Turun konttorin hoitajana ja kirjeenvaihtajana. Vuonna 1953 julkaistiin aforismikokoelma Toteamia. ”Rosoinen, virkistävä kokoelma repliikkejä, jotka ilmentävät hengen valppautta ja avaruuttakin, siinä yleisvaikutelmani”, totesi Jouko Tyyri kirja-arvostelussaan.Aamulehti, 1954, No 295, sivu 5, julkaistu 1.11.1954 Römpötin aforismeja on julkaistu mm. Parnassossa ja niitä on luettu Päivän mietelauseina radiossa Turun tuomiokirkon kellojen lyötyä kaksitoista. Viljo Römpötti tunnetaan Johanneslaulun sanoittajana, mutta hän kirjoitti myös runoja. Römpötin viimeiseksi runoksi jäi pari kuukautta ennen hänen kuolemaansa Johannekselaisessa (3/1960) julkaistu runo Jos nisunjyvä ei katoa. Römpötin kirjallisten ajatusten taustana oli elettyä elämää, jossa laitapuoli oli läsnä monissa vaiheissa, eivätkä vankilarangaistuksetkaan olleet siltä listalta poissa. Römpötti oli tuomittu tuomioistuimissa siitä asti, kun täytti 19 ikävuotta, yhteensä ainakin 16 vuoden vapausrangaistuksiin erilaisista varkauksista.Dömda inbrottstjuvar, Jakobstads Tidning, 1948, No 276, sivu 3, julkaistu 30.11.1948Varas pakkotyöhön elinkaudekseen, Maaseutu, 1933, No 111, sivu 3, julkaistu 5.10.1933Vaarallisia rikollisia tuomittu Kouvolassa, Römpötti loppuiäkseen turvasäilöön, Etelä-Savo, 1933, No 114, sivu 2, julkaistu 7.10.1933Häktad balkongtjuv, Hufvudstadsbladet, 1927, No 78, sivu 3, julkaistu 21.3.1927 ==Aforismeja== * ”Sana on tehokas ase vastenmielistä totuutta tapettaessa. Vaikeneminen vielä tehokkaampi.” * ”Syvenevä ajatus tarvitsee yksilöitä, levenevä joukkoja.” ==Teoksia== * Toteamia (1953) == Lähteet == ==Kirjallisuutta== * Markku Envall: Aforismin vuosisata (1997) * Parnasso 1954, Jouko Tyyrin arvio aforismikokoelmasta "Toteamia" * Jos nisunjyvä ei katoa - Viljo Römpötti 1897–1960 Luokka:Suomalaiset esseistit Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1897 syntyneet Luokka:Vuonna 1960 kuolleet
Jason Richardson (koripalloilija)

Jason Richardson (s. 20. tammikuuta 1981) on yhdysvaltalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. 198 cm pitkä ja 102 kg painanut Richardson oli pelipaikaltaan heittävä takamies. NBA:han hänet valittiin Michigan Staten yliopistosta vuonna 2001 Golden State Warriors -joukkueeseen. Vuonna 2002 Richardsonista tuli ensimmäinen NBA-pelaaja, joka voitti sekä Rookie Challengen parhaan pelaajan palkinnon että saman vuoden NBA:n donkkikisan. Hän voitti myös vuoden 2003 NBA:n donkkikisan, jolloin hänestä tuli Michael Jordanin jälkeen kautta aikain toinen pelaaja, joka on pystyi voittamaan kyseisen kisan kahdesti peräkkäin. Richardson teki vuonna 2002 Warriorsin ennätyksen osumalla pelissä Los Angeles Lakersia vastaan kuusi kertaa 3 pisteen kaaren takaa ilman ohiheittoa. Vuosina 2004–2005 Richardson teki 14 tupla-tuplaa (koripallo-ilmaus: kahdessa eri tilastolajissa saavuttaa kaksilukuiset numerot). Yli 20 pisteen pelejä hänellä oli NBA:ssa 79, yli 30 pisteen pelejä kymmenen ja yksi yli 40 pisteen peli. Kaudeksi 2007–2008 Richardson siirtyi Golden State Warriorsista osaksi Michael Jordaninkin omistamaan Charlotte Bobcatsiin. Kesken kauden 2008–2009 hän siirtyi Phoenix Sunsiin. Kaudesta 2010–2011 alkaen hän pelasi Orlando Magicissa ja kaudesta 2012–2013 alkaen Philadelphia 76ersissa. Richardson ilmoitti päättävänsä pelaajauransa syyskuussa 2015.http://yle.fi/urheilu/nban_donkkispesialisti_lopettaa__katso_uran_huikeimmat_10_donkkia/8328271 == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kangerlussuaqin lentoasema

Kangerlussuaqin lentoasema , joka tunnetaan myös nimellä Søndre Strømfjordin lentoasema, sijaitsee Kangerlussuaqissa, Grönlannissa. Se on Grönlannin ainoa suurille matkustajakoneille riittävän suuri siviililentoasema; kiitotien pituus on lähes kolme kilometriä. Pääosa Air Greenlandin kansainvälisistä lennoista operoidaan Kangerlussuaqista. Lentokenttä rakennettiin alun perin vuonna 1941 amerikkalaiseksi lentotukikohdaksi nimeltä ”Blue West 8”. Tukikohta menetti myöhemmin merkityksensä ja luovutettiin Grönlannin itsehallinnolle 1990-luvulla. == Lentoyhtiöt ja kohteet == * Air Greenland (Aasiaat, Kööpenhamina, Ilulissat, Kulusuk, Maniitsoq, Narsarsuaq, Nuuk, Qaanaaq, Qaarsut, Sisimiut, Upernavik, Uummannaq) * Scandinavian Airlines (Kööpenhamina [kesäisin]) == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Grönlannin lentoasemat Luokka:Qeqqata Luokka:Arktisen alueen lentoasemat
Parker Stevenson

Parker Stevenson (oik. Richard Stevenson Parker, s. 4. kesäkuuta 1952 Philadelphia, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän kävi Rye Country Day Schoolia, ja hänen ensimmäinen roolinsa oli A Separate Peace -elokuvassa vuonna 1972. Parker tuli tunnetuksi roolistaan pitkään kestäneessä Hardy Boys -televisiosarjassa. Hän oli myös tähtenä lyhytkestoisessa Probe- sarjassa vuonna 1988 ja Baywatchissa vuosina 1989–1990. Hän meni naimisiin näyttelijä Kirstie Alleyn kanssa 22. joulukuuta 1983. Alleyn koettua keskenmenon pari yritti uudemman kerran, mutta lapsi syntyi kuolleena. Tämän jälkeen he adoptoivat pojan ja tytön. Pari erosi vuonna 1997. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Niilo Nieminen

Niilo Lauri Nieminen (21. joulukuuta 1907 Heinolan maalaiskunta − 14. syyskuuta 1988 Heinolan maalaiskunta) oli suomalainen SKDL:n kansanedustaja Mikkelin vaalipiiristä vuosina 1948–1951, 1952–1962 ja 1969–1975. Ennen kansanedustajaksi valitsemistaan hän oli pienviljelijä Heinolan maalaiskunnassa. Hän toimi myös presidentin valitsijamiehenä sekä useissa luottamustehtävissä niin kunnallispolitiikassa kuin valtakunnan tasolla. == Lähteet == Luokka:Kansanedustajat Luokka:SKDL:ssä vaikuttaneet henkilöt Luokka:SKP:ssä (1918–1990) vaikuttaneet henkilöt Luokka:Heinolan maalaiskunnan kunnanvaltuutetut Luokka:Etelä-Savon vaalipiiri Luokka:Vuonna 1907 syntyneet Luokka:Vuonna 1988 kuolleet
Akademiska Sångföreningen

Akademiska Sångföreningen (Akateeminen laulukunta) on suomenruotsalainen mieskuoro Helsingistä. Kuoro perustettiin vuonna 1838 nimellä Akademiska Sång- Sällskapet, ja se on Suomen vanhin yhä aktiivinen kuoro. Kuoron perusti keisarillisen Aleksanterin-Yliopiston musiikinlehtori Fredrik Pacius. Nykyisen nimensä kuoro otti vuonna 1848.Otavan Iso Musiikkitietosanakirja 1, s. 65–66. Helsinki 1976. ISBN 951-1-02381-0 Akademen on ylioppilaskuoro, ja kuten Akademiska Damkören Lyran, virallisesti osa Helsingin yliopiston ylioppilaskuntaa, mutta toimii itsenäisesti. Kuorossa laulaa tällä hetkellä noin 50 laulajaa. Kuoro konsertoi säännöllisesti Suomessa, ja tekee konserttimatkoja ulkomaille. ==Historia== Akademiska Sångföreningen oli alkuaan ruotsinkielinen, sittemmin kaksikielinen, mutta muuttui jälleen ruotsinkieliseksi, kun vuonna 1883 suomenmieliset laulajat erosivat siitä ja perustivat oman kuoronsa Ylioppilaskunnan laulajat. Akateemisen laulukunnan johtajina mainitaan sen 60-vuotisjuhlaksi 1898 julkaistussa selonteossa seuraavat: Fredric Pacius, H. Borenius, L. N. Achté, M. Wegelius, G. Sohlström, O. Mechelin, E. Leander. U. Öller, C. v. Knorring, G. Mattson, B. Hallman, A. Uggla.Akateeminen laulukunta Tietosanakirja. Osa 1, palsta 179. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1909 ja David Hahl (1847–1880)Pekkila, s. 3 Kuorolla oli pulaa suomenkielisestä ohjelmistosta, siksi Savo-Karjalainen osakunta tilasi 1871 Karl Collanilta suomenkielisen laulukokoelman, mutta hän ehti kuolla ennen hankkeen toteutumista. Kuorossa oli myös jatkuvia kieliriitoja, kun suomenkielisten asema jäi heikoksi, ja siksi Ylioppilaskunta perusti kuoron, joka hengeltään vastaisi suomenkielisen enemmistön kantaa.Pekkila, s. 5 Kuoro oli 1800-luvulla merkittävä kansallisen heräämisen symboli, ja se ensiesitti Paciuksen säveltämän ja Johan Ludvig Runebergin sanoittaman Maamme- laulun vuonna 1848. Monet nimekkäät johtajat, mm. Bengt Carlson, Nils-Eric Fougstedt, Erik Bergman ja Kari Turunen, ovat johtaneet kuoroa. Musiikin maisteri Elisa Huovinen on johtanut kuoroa vuodesta 2020 alkaen. == Diskografia == * 1995 – Första maj * 1999 – Julstämning (yhdessä Akademiska Damkören Lyranin kanssa) * 2002 – Skaparegestalter * 2005 – För ögonblicket * 2006 – Happi kvam pippi * 2009 – Hymn to Finland * 2011 – Julen vi minns (yhdessä Akademiska Damkören Lyranin kanssa) * 2013 – Från tidevarv till tidevarv * 2013 – Solglitter * 2016 – I Dreamt - Beställningsverken 2007-2013 * 2021 – En Del av Det Hela == Lähteet == * Erkki Pekkila, Anton Almbergin sävelmäkomitea ja Suomen kansan sävelmien alkuvaiheet. Satasarvi 1/2020 Viitattu 9.4.2023 (pdf) ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * Akademiska Sångföreningenin kotisivut. * Akakdemiska sångföreningen. Yle Elävä arkisto. Luokka:Suomalaiset mieskuorot Luokka:Helsingin musiikki
Vall de Boí

Vall de Boí on kapea jyrkkäseinäinen laakso ja samanniminen kunta Pyreneiden kupeessa Espanjan Kataloniassa. Laakso tunnetaan parhaiten yhdeksästä kirkosta, jotka edustavat varhaisromaanista arkkitehtuuria. Siellä on myös laskettelukeskus. Maurit eivät vallanneet ylhäällä Pyreneillä piileksiviä laaksoja hallitessaan muuta Espanjaa. Ensimmäiset kristityt yhteisöt rakennettiin alueelle 800-luvulla, ja paikalliset aateliset maksoivat läänityksistään frankeille. Väestö oli etnisesti lähinnä baskeja. Vaikka alue oli keskiajalla harvaan asuttua, sen hopeavarat tekivät ylimystöstä rikkaita, ja osa tuloista käytettiin upeiden kirkkojen rakennuttamiseen. Kirkoille on tyypillistä kaunis kiven käsittely ja elegantit kellotornit. Laakso kirkkoineen on liitetty Unescon maailmanperintöluetteloon.Catalan Romanesque Churches of the Vall de Boí Unesco == Lähteet == Luokka:Lleidan kunnat Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Espanjassa Luokka:Euroopan laaksot
Miehen tie – 50-vuotiskokoelma

Miehen tie - 50-vuotiskokoelma on Pate Mustajärven kokoelma-albumi vuodelta 2006. Kokoelmalla on kolme uutta kappaletta: "Kymmenen pientä kyytipoikaa" (alun perin Die Toten Hosenin "Zehn kleine Jägermeister"), jonka Mustajärvi duetoi Mauri "Moog" Konttisen kanssa, Tuomari Nurmio -cover "Kurjuuden kuningas" sekä Olli Lindholmin säveltämä ja Pauli Hanhiniemen sanoittama "Viimeinen maitohammas", joka julkaistiin myös singlenä. == Kappaleet == ===CD 1=== # # # # # # (Säv: Wolfgang Rohde, san. Mueller/Frege, suom.san: Moog Konttinen) # # # # # # # # # (Säv./san: Tuomari Nurmio) # # ===CD 2=== # (Säv: Olli Lindholm, san: Pauli Hanhiniemi) # # # # # # # # # # # # # # # # == Single == * "Viimeinen maitohammas" / "Viimeinen maitohammas" (safööri versio) (PSCD 280, 2006) == Lähteet == Luokka:Vuoden 2006 kokoelma-albumit Luokka:Pate Mustajärven albumit
Laitaatsillan taistelu

Laitaatsillan taistelu oli yksi Kustaa III:n sodan taisteluista Venäjän ja Ruotsin välillä. Se käytiin Savonlinnassa 9. lokakuuta 1789. Rantasalmella Parkumäen taistelussa 21. heinäkuuta 1789 tappion kokeneet venäläisjoukot vetäytyivät Savonlinnan länsipuolella sijaitsevaan Laitaatsalmeen. Venäläiset ryhmittyivät asemiin salmen itärannalle. Ruotsin joukot seurasivat perässä ja jäivät asemiin salmen länsirannalle. Molemmat osapuolet linnoittivat asemiaan, mutta yhteenottoja ei juurikaan ollut. Venäläiset tekivät yllätyshyökkäyksen 9. lokakuuta 1789 kahdella veneellä ja nousivat maihin pohjoisesta Haapavedeltä. He onnistuivat valtaamaan siellä olleen suomalaisten tykkipatterin. Venäläiset olivat rakentaneet siirrettävän sillan, jonka he työnsivät salmen yli ja saivat lisäjoukkoja länsipuolelle. Aluksi ruotsalais- suomalaiset joukot joutuivat perääntymään, mutta apuvoimia saatuaan ne kävivät vastahyökkäykseen ja saivat kiivaissa lähitaisteluissa pakotettua venäläiset perääntymään takaisin salmen itäpuolelle. Venäjän tappiot taistelussa olivat noin 200 miestä. Ruotsalais-suomalaisten tappiot olivat 14 kaatunutta ja 33 haavoittunutta. Lisäksi kolme joutui vangiksi. Laitaatsalmen itäpuolella, valtatien 14 eteläpuolisella kalliolla, on säilynyt osa venäläisten pääpatterista. Heidän kanuunansa olivat noin metrin korkuisen ja pari metriä leveän maavallin suojissa. Ensimmäisen maailmansodan aikaan tehtiin linnoitustöitä, joiden yhteydessä vallin taakse kaivettiin taisteluhaudan pätkiä. Patterin itäpuolella olleessa lahdenpoukamassa venäläiset tekivät tykkiveneitä, ja siellä oli myös niiden laituri. Nykyisin lahdelma on tosin jäänyt melkein kokonaan rata- ja tiepenkereiden alle. Vuonna 1975 taistelupaikalle – vain parin kilometrin päähän Savonlinnan keskustasta – rakennettiin muistomerkki, joka kuvaa 1700-luvun tykkiasemaa. Muistomerkki sijaitsee suomalaisten pääpatterin paikalla valtatien 14 ja siltä Pihlajaniemeen kääntyvän tien välissä. Laitaatsillan taistelupaikka on suojeltu kiinteä muinaisjäännös. == Lähteet == Luokka:Kustaa III:n sodan taistelut Luokka:Savonlinnan nähtävyydet Luokka:Savonlinnan historia Luokka:Etelä-Savon historia
Allan Simonsen

Allan Rodenkam Simonsen (s. 15. joulukuuta 1952 Kööpenhamina, Tanska) on tanskalainen entinen jalkapalloilija ja nykyinen jalkapallovalmentaja. Hänet valittiin Euroopan parhaaksi pelaajaksi vuonna 1977. Pelaajaurallaan Simonsen edusti kotimaassaan Vejle BK:ta kahteen otteeseen sekä saksalaista Borussia Mönchengladbachia, espanjalaista FC Barcelonaa ja englantilaista Charltonia. Hän saavutti urallaan muun muassa kolme Tanskan ja kolme Saksan mestaruutta sekä kaksi UEFA Cupin voittoa ja yhden Cup-voittajien Cupin voiton. Tanskan maajoukkueessa Simonsen pelasi 56 ottelua ja teki niissä 20 maalia. Hän kuului Tanskan joukkueeseen vuoden 1986 MM-kisoissa. Simonsen on valmentanut Vejle BK:ta sekä Färsaarten ja Luxemburgin maajoukkueita. == Lähteet == Luokka:Tanskalaiset jalkapalloilijat Luokka:Tanskalaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Dramma giocoso

Dramma giocoso () on 1700-luvun puolivälissä kehittynyt italialainen koomisen oopperan tyylilaji, joka sai alkunsa napolilaisessa oopperatraditiossa, ja ensimmäisenä termiä käytti näytelmäkirjailija Carlo Goldoni vuonna 1748. Dramma giocosossa vakava ja koominen sekoittuvat ja se sijoittuukin vakavan opera serian ja koomisen opera buffan välimaastoon. Juoni on usein sentimentaalinen tai pateettinen lähestyen traagista. Hyvin tyypillistä dramma giocosoa on näytöksen loppuun dramaattiseksi huipentumaksi sijoitettu suuri buffokohtaus. Goldonin ja muiden teksteissä esiintyi erilaisia roolityyppejä: aatelistoa, joita musiikillisesti kuvattiin opera serian tyylikeinoin ja maalaisia, vanhojapoikia, maatyöläisiä ja palveluskuntaa, joiden aluetta oli koominen, opera buffan sfääri. Lisäksi usein tavattiin välimuotona parti di mezzo carattere, esimerkiksi Donna Elvira Mozartin Don Giovannissa. Luokka:Oopperan tyylilajit
Aikahyppy

Aikahyppy () on yhdysvaltalainen televisiosarja, jota televisioyhtiö NBC esitti vuodesta 1989 vuoteen 1993. Donald P. Bellisarion luomaa Aikahyppyä tuotettiin kaikkiaan viisi tuotantokautta eli 95 jaksoa. Sarja yhdistelee science fictionia ja seikkailudraamaa. Aikahypyn päähenkilö on tiedemies nimeltä Sam Beckett, jota esittää Scott Bakula. Sarjan ensimmäisessä osassa Beckett testaa aikamatkustuslaitetta. Testi epäonnistuu ja Beckett päätyy toisen ihmisen ruumiiseen menneessä ajassa. Muutos ei ole pysyvä, sillä korjattuaan toisen ihmisen hahmossa jonkin asian historiassa Beckett pääsee hyppäämään ajassa uudelleen. Se, mihin aikaan ja kenen ruumiiseen Beckett päätyy, ei ole hänen päätettävissään. Yleensä nämä aikahypyt sijoittuvat kuitenkin sille aikajanalle, jolla tohtori Beckett on itse elänyt. Sarjalle tehtiin myös kahden kauden mittaiseksi jäänyt jatkosarja vuosina 2022–2024. == Muita hahmoja == Aikahypyn muita vakiohahmoja ovat Sam Beckettille hologrammina näkyvä Al Calavicci, jota esittää Dean Stockwell, sekä Deborah Prattin äänellä puhuva tietokone Ziggy. Al ja Ziggy toimivat Samin apureina tulevaisuudesta (1990-luvulta) käsin. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *SciFi.com: Quantum Leap *Quantum Leap IMDb:n sivustolla Luokka:1980-luvun yhdysvaltalaiset draamasarjat Luokka:1980-luvun yhdysvaltalaiset scifi-sarjat Luokka:1990-luvun yhdysvaltalaiset draamasarjat Luokka:1990-luvun yhdysvaltalaiset scifi-sarjat Luokka:NBC:n televisio-ohjelmat Luokka:Aikamatkustus
Pietari–Hatsina-rata

Pietari–Hatsina-rata on Venäjän rataverkkoon kuuluva rautatie, joka kulkee Pietarista Kraasselan kautta Hatsinaan. Luokka:Venäjän rataverkko
RK-55

RK-55 Granat (, , 3M10, 3K10) on neuvostoliittolainen sukellusveneestä ja maasta laukaistava keskipitkänmatkan risteilyohjus, joka voidaan varustaa ydinkärjellä. Maasta laukaistavat versiot on romutettu vuoden 1987 INF- sopimuksella. ==Lähteet== == Kirjallisuutta == * Luokka:Risteilyohjukset Luokka:Neuvostoliittolaiset ohjukset
Madonna (täsmennyssivu)

Madonna tarkoittaa seuraavia asioita ja henkilöitä: * Pyhä Madonna, Neitsyt Maria, Jeesuksen äiti * Madonna, taideteoksia edelliseen liittyen muun muassa: ** Madonna del Granduca, Rafaelin maalaus noin vuodelta 1506–1507 ** Madonna, Akseli Gallen-Kallelan maalaus vuodelta 1891 ** Madonna, Edvard Munchin maalaus vuodelta 1894/1895 ** Madonna de la Charité, El Grecon mukaan, Helene Schjerfbeckin öljyvärimaalaus vuodelta 1941 * Madonna, naisen etunimi * Madonna, Madonna Louise Veronica Ciccone (s. 1958), yhdysvaltalainen poplaulaja, lauluntekijä ja näyttelijä * Madonna, edelliseen liittyen: * Madonna, Madonnan albumi vuodelta 1982 * Madonna, Madonnan VHS-julkaisu vuodelta 1984 * Madonna, paikannimenä: ** Madonna di Campiglio, kunta Trentinossa Italiassa ** Madonna del Sasso, kunta Piemonten alueella Italiassa. * madonna, lävistys ylähuulessa.
NEC Nijmegen

Nijmegen Eendracht Combinatie (lyhyesti NEC) on vuonna 1900 perustettu alankomaalainen jalkapalloseura. Seuran kotikenttä on 12 500-paikkainen McDOS Goffertstadion. Seura on ylpeä siitä, että se syntyi kovan työn ja omistautumisen tuloksena ja että seuran perustajat eivät pelanneet jalkapalloa ruoholla, vaan Nijmegenin kaduilla. Seuraa kutsuttiin ennen nimellä "Eendracht", joka tarkoittaa "yhtenäisyyttä" hollanniksi. Seura pelasi hyvin vuonna 1903 yhdistymisen Nijmegenin kotijoukkueeseen jälkeen. Seuran nimi NEC tulee sanoista Nijmegen Eendracht Combinatie. Seura ei ole voittanut yhtään merkittävää turnausta. Vuonna 2004 seuran hallinto erotti valmentaja Johan Neeskensin, jolla oli kansainvälistä kokemusta pelaajana ja valmentajana. Komennon otti Cees Lok, mutta hän erosi joulukuussa 2005 tuntemattomista syistä. Keskimääräinen katsojamäärä vuosina 2004–05 oli 11 800 katsojaa. == Aiheesta muualla == *Virallinen sivu Luokka:Alankomaalaiset jalkapalloseurat Luokka:Vuonna 1900 perustetut urheiluseurat Luokka:Nijmegen