EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Anna Burnet

Anna Meryl Burnet (s. 27. syyskuuta 1992 Hammersmith, Lontoo) on brittiläinen kilpapurjehtija. Hän on Nacra 17 -luokan olympiahopeamitalisti ja kaksinkertainen maailmanmestari. Burnetin purjehdusura alkoi Northern & Clyde Yacht Clubissa, ja hän voitti kansallisen mestaruuden 420-luokassa ennen siirtymistään olympialuokkaan 470-luokassa. Burnet saavutti olympialaisten Nacra 17 -luokassa John Gimsonin kanssa hopeaa vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa. He voittivat kolme lähtöä ja sijoittuivat finaalilähdössä viidenneksi ja hävisivät italialaisparille Caterina Banti ja Ruggero Tita kymmenellä pisteellä. Burnet kilpaili 2010-luvun alkupuolella 470-luokassa ja sijoittui MM-kilpailuissa parhaimmillaan 14:nneksi vuonna 2014. Tämän jälkeen hän kilpaili vähän aikaa 49er FX luokassa kunnes siirtyi vuonna 2016 Nacra 17:ään. Hän sijoittui uuden luokkansa MM-kilpailuissa kuudenneksi vuonna 2017, kahdeksanneksi vuonna 2018 ja neljänneksi vuonna 2019. Vuosina 2020–2021 hän voitti John Gimsonin kanssa maailmanmestaruuden. Vuonna 2022 tuloksena oli MM-kilpailujen neljäs sija ja vuonna 2023 MM-hopeaa. Burnet ja Gimson voittivat Euroopan-mestaruuden vuosina 2021 ja 2023. Burnet ja Gimson valittiin edustamaan Isoa-Britanniaa Pariisin 2024 olympialaisiin. He ovat valmistautuneet intensiivisesti ja harjoitelleet yhdessä Italian kumppanuusparin kanssa. Burnet ja Gimson ovat myös rikkoneet ennätyksiä purjehtimalla Belfastin Ballyholmesta Portpatrickiin alle puolessa tunnissa. Heidän tavoitteenaan on edistää meriteollisuuden hiilidioksipäästöjen vähentämistä yhteistyössä kaksinkertaisen olympiavoittajan ja valmentajan Iain Percyn kanssa. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset kilpapurjehtijat Luokka:Brittiläiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Cathayanthe

Cathayanthe on gesneriakasvien heimoon kuuluva suku. Suvun lajit ovat monivuotisia ja niillä on juurakot. Niillä ei ole vartta juuri lainkaan ja niissä on lehtiä harvakseltaan. Lehtilapa on karkea tai karvainen. Kukinnot ovat löysiä. Kukissa ei yleensä ole suojuslehtiä ja kukat ovat muodoltaan huulimaisia. Teriö on 7-10 cm pituinen ja heteitä on 4. Suvun lajeja esiintyy luonnonvaraisena Kaakkois-Aasiassa. == Lähteet == Luokka:Gesneriakasvit
Lilian Genth

Lilian Mathilde Genth (1876 – 1953) oli yhdysvaltalainen, impressionistinen taiteilija. Hänet tunnetaan parhaiten maalauksistaan, jotka esittävät alastomia naisia luonnossa. Lisäksi hän oli kysytty muotokuvamaalari. Uransa jälkipuoliskolla hän ryhtyi maalaamaan konservatiivisempia aiheita, joihin sai inspiraatioita matkoiltaan muun muassa Pohjois-Afrikkaan, Kiinaan ja Japaniin. http://www.askart.com/artist/lillian_mathilde_genth/23872/lillian_mathilde_genth.aspx?alert=info http://ink.nbmaa.org/people/602/lillian-genth/objects == Elämänvaiheita == Genth opiskeli taidetta aluksi Philadelphia School of Design for Womenissa ja hankki opiskelurahansa tekemällä pukuja. Vuonna 1900 hän sai stipendin joka mahdollisti kahdeksi vuodeksi taideopiskelun Pariisissa. Siellä hänen opettajanaa toimi James McNeill Whistlerin oppilaana. Opettajalla oli suuri vaikutus oppilaansa taiteelliseen tyyliin. http://www.askart.com/artist/lillian_mathilde_genth/23872/lillian_mathilde_genth.aspx?alert=info http://womenofarthistory.tumblr.com/post/66403168513/lillian-mathilde- genth-1876-1953-mother-and Yhdysvaltoihin Genth palasi vuonna 1904, jolloin hän alkoi osallistua lukuisiin näyttelyihin, ja samana vuonna hänellä oli ensimmäinen yksittäisnäyttelynsä Pennsylvania Academy of Fine Artsissa. Vasta vuonna 1906 Genth alkoi tutkia alastomia naismalleja. Hän loi tyylinsä, joka kuvaa alastoman naisen muotoa luonnollisissa maisemaympäristöissä. Hänen menestyksensä perustui hänen kykyynsä sulauttaa alaston muoto luontevasti maisemaan. Hän saavutti suurta menestystä tästä aiheesta. Vuonna 1928 hän kuitenkin ilmoitti, ettei enää maalaa naisia vaan omistautuu yksinomaan espanjalaisille ja itämaisille teemoille. == Lähteet == Luokka: Yhdysvaltalaiset taidemaalarit Luokka: Vuonna 1876 syntyneet Luokka: Vuonna 1953 kuolleet
Alica Stuhlemmer

Alica Stuhlemmer (s. 24. elokuuta 1999 Kiel) on saksalainen kilpapurjehtija. Hän on Nacra 17 -luokan olympiapronssimitalisti vuodelta 2021. Stuhlemmer saavutti olympialaisten Nacra 17 -luokassa Paul Kohlhoffin kanssa pronssia vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa. He voittivat yhden lähdön sekä sijoittuivat kerran toiseksi ja neljä kertaa kolmanneksi. Finaalilähdössä he sijoittuivat kahdeksanneksi. Italialainen kultamitalipari oli 28 pistettä ja hopealle sijoittunut brittipari 18 pistettä Stuhlemmeriä ja Kohlhoffia edellä. Neljänneksi sijoittunut tanskalaispari hävisi saksalaisille seitsemällä pisteellä. Stuhlemmer on sijoittunut Nacra 17 -luokan MM- kilpailuissa viidenneksi vuonna 2017, 14:nneksi vuonna 2018, 12:nneksi vuonna 2019 ja 11:nneksi vuonna 2020. Olympialaisten jälkeen vuonna 2021 hän saavutti Paul Kohlhoffin kanssa MM-pronssia. Vuoden 2023 MM-kilpailuista tuli seitsemäs sija. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset kilpapurjehtijat Luokka:Saksalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Capac Yupanqui

Capac Yupanqui (ketšuaksi Qhapaq Yupanki) oli perimätiedon mukaan inkojen viides hallitsija. Capac Yupanqui oli viimeinen Hurinin dynastiaan kuulunut hallitsija. Hän oli vallassa noin 1318–1348. Capac Yupanquin isä Mayta Capac nimitti hänet hallitsijaksi ennen kuolemaansa. Ilmeisesti Capac Yupanqui ei ollut Mayta Capacin vanhin poika, mutta hänestä tuli hallitsija, koska vanhempaa veljeä pidettiin rumana. Capac Yupanqui oli ensimmäinen inkojen hallitsija, joka laajensi inkavaltakunnan aluetta Cuzcon jokilaakson ulkopuolelle, joskin vain noin tusinan mailin päähän laaksosta. == Lähteet == Luokka:Inkojen hallitsijat
Björling

Björling on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Ewa Björling (s. 1961), ruotsalainen poliitikko ja kauppaministeri * Gunnar Björling (1887–1960), suomenruotsalainen kirjailija * Jussi Björling (1911–1960), ruotsalainen oopperalaulaja, tenori * Manda Björling (1876–1960), ruotsalainen näyttelijä * Sigurd Björling (1907–1983), ruotsalainen oopperalaulaja, baritoni
Jim Montgomery (jääkiekkovalmentaja)

Jim Montgomery (synt. 30. kesäkuuta 1969) on kanadalainen jääkiekkovalmentaja ja entinen jääkiekkoilija. Montgomery pelasi ammattilaisurallaan kuusi kautta ja 122 ottelua NHL-liigassa edustaen viittä eri seuraa. Hän pelasi NHL- seurojen farmijoukkueissa AHL-liigassa 451 ottelua. Montgomery voitti urallaan AHL:n mestaruuden Calder Cupin. Hän päätti uransa kauteen 2004–2005 alasarjassa. Pelaajauransa jälkeen Montgomery on toiminut valmentajana. Hän on voittanut NHL:n parhaan valmentajan palkinnon Jack Adams Awardin kaudella 2022–2023. Marraskuusta 2024 lähtien Montgomery on toiminut St. Louis Bluesin päävalmentajana. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset jääkiekkovalmentajat Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Aarne Hellemaa

Aarne Aukusti Hellemaa, sukunimi aik. Hellman (3. syyskuuta 1902 Ulvila – 1985) oli suomalainen diplomi-insinööri ja Satanahka Oy:n toimitusjohtaja.Kuka kukin on 1954Täydentäviä yhtiötietoja : Satanahka Osakeyhtiö, Pörssitieto G. Kock Aarne Hellemaan vanhemmat olivat tehtailija Arthur Hellman ja Hilma Josefiina Kuusinainen. Hän valmistui diplomi-insinööriksi 1925. Hellemaa oli Friitalan nahkatehdas Oy:n palveluksessa 1926–1932 ja Satanahka Oy:n toimitusjohtajana vuodesta 1932 lähtien sekä Sataturve Oy:n toimitusjohtajana vuodesta 1942. Hän oli kansanhuoltoministeriössä toimistosihteerinä 1940–1943. Aarne Hellemaa ja entinen Harjavallan nuorisopastori Onni Niemi perustivat Satakuntaan Kiukaisiin kokeiluoppikoulun vuonna 1956. Koulu oli ensimmäinen oppikoulun pohjalle perustunut kokeilukoulu. Kiukaisten kokeiluoppikouluun tuli perinteisen oppikoulun oheen myös käytännönläheinen kaupallinen ja tekninen linja. Kiukaisten oppikoulua hyljeksittiin aluksi paikkakunnalla ja oppilaspulasta kärsinyt koulu avattiin sitten ulkopaikkakuntalaisille ja kouluun tuli oppilaita eri puolilta Suomea. Koulu oli aluksi viisiluokkainen mutta se laajeni sitten kahdeksanluokkaiseksi vuonna 1957. Kiukaisten yhteiskoulussa ja lukiossa oli sitten enimmillään yli 400 oppilasta. Koulun toiminta päättyi vuonna 2017 ja nykyisin koulun tiloissa järjestetään kansalaisopiston kursseja. Vuonna 1962 Kiukaisten koulun takana olleet perustivat Helsinkiin Koulu-uudistus ry:n. Tämä yhdistys perusti myös peruskoulun toteutusta suunnittelemaan Koulusuunnittelutoimiston, joka aloitti työnsä Väestöliiton tiloissa. Toimistossa laadittiin suunnitelmat koulutusjärjestelmän uudistamiseksi koko Suomea varten. Eduskunta hyväksyi peruskoulujen puitelain vuonna 1968 ja ensimmäisenä lääninä Suomessa Lapissa siirryttiin peruskouluun vuonna 1972.Jari Hakkarainen : Pappi ja patruuna paaluttivat peruskoulun Suomeen – Kansalaisjärjestöjen merkitys on unohdettu koulu-uudistuksen syntytarinasta, Yle Uutiset 3.11.2019 Aarne Hellemaa oli naimisissa vuodesta 1927 Esteri Peltolan kanssa. Aarne Hellemaan veli oli kauppaneuvos Artturi Hellemaa. == Julkaisuja == * Nahka ja sen valmistus; kirj. Aarne Hellemaa, Arvi Talvitie. Eripainos Arvi Talvitien Kemiallinen teknologia 2:sta. WSOY 1945 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1902 syntyneet Luokka:Vuonna 1985 kuolleet
Corallodiscus

Corallodiscus on gesneriakasvien heimoon kuuluva suku. Suvun lajit ovat monivuotisia. Niiden tyvessä on tyviruusuke, johon lehdet ovat kiinnittyneet. Lehdet vaihtelevat kaljuista tiheästi villaisiin ja niiden muoto on suikea, soikea tai pyöreä. Lehden alapinta on läpikuultava. Kukan verholehdet ovat irrallisia lähes tyveen tai yhtenäisiä puolivälistä. Teriö on muodoltaan putkimainen ja kaksihuulinen. Kukan väri vaihtelee yleensä sinisestä violettiin, mutta se on joskus keltainen tai valkoinen. Corallodiscuksen lajeja esiintyy Himmalajalla, Kiinan luoteisosassa ja Kaakkois-Aasiassa. == Lähteet == Luokka:Gesneriakasvit
Love Lies Bleeding

Love Lies Bleeding on vuonna 2024 ensi-iltansa saanut brittiläis- yhdysvaltalainen romanttinen jännityselokuva, jonka on ohjannut Rose Glass sekä käsikirjoittaneet Glass ja Weronika Tofilska. Sen pääosia esittävät Kristen Stewart, Katy O’Brian, Jena Malone, Anna Baryshnikov, Dave Franco ja Ed Harris. Elokuva sijoittuu vuoteen 1989, ja kertoo rikosperheeseen kuuluvan kuntosalinomistajan (Stewart) ja kunnianhimoisen kehonrakentajan (O’Brian) rakkaussuhteesta. Love Lies Bleeding sai maailmanensi-iltansa Sundancen elokuvajuhlilla 20. tammikuuta 2024. Suomen-ensi-iltansa se sai Night Visions -festivaaleilla 16. huhtikuuta 2024. Elokuva sai positiivisen vastaanoton kriitikoilta. Elokuva on saanut kiitosta erityisesti Rose Glassin taidokkaasta ohjauksesta ja tarinan monipuolisista teemoista, jotka vaihtelevat kiihkeästä ihmissuhdekuvauksesta surrealistisiin irtiottoihin. Elokuva nousi tammikuussa Sundancen elokuvajuhlien Midnight-sarjan ylistetyimmäksi elokuvaksi. == Näyttelijät == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto * Luokka:Vuoden 2024 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Vuoden 2024 brittiläiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset jännityselokuvat Luokka:Brittiläiset jännityselokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset rikoselokuvat Luokka:Brittiläiset rikoselokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset eroottiset elokuvat Luokka:Brittiläiset eroottiset elokuvat Luokka:A24:n elokuvat Luokka:Päihdeaiheiset elokuvat Luokka:Elokuvat seksuaali- ja sukupuolivähemmistöistä
Pisara meressä

Pisara meressä on suomalaisen Kuumaa-yhtyeen 19. huhtikuuta 2024 julkaistu kolmas studioalbumi. == Kappaleet == == Arvostelut == * Helsingin Sanomat: * Kulttuuritoimitus: * Soundi: == Lähteet == Luokka:Vuoden 2024 albumit Luokka:Suomalaiset popalbumit
Chott el Hodna

Chott el Hodna () on laskujoeton suolajärvi Atlasvuorilla Algerian M’Silan ja Batnan maakunnissa. Tell-Atlaksen ja Saharan Atlaksen välisten ylätasankojen itäosassa sijaitsevan 8 500 neliökilometrin laajuisen vajoaman eli chottin pohjalla olevan suolajärven eli sebkhan pinta-ala on 1 100 neliökilometriä. Sen korkeus merenpinnasta on 391 metriä ja vesialueen laajuus enimmillään 800 neliökilometriä. Talvisateiden jälkeen virtaavat vadit tuovat sinne 26 000 neliökilometrin laajuiselta valuma-alueelta vuosittain arviolta 150 kuutiohehtometriä vettä, ja noin 63 kuutiohehtometriä tulee ympäristön suolapitoisista lähteistä. Voimakkaan haihtumisen seurauksena järven savesta ja hiekasta koostuvalle pohjalle muodostuu kuivana aikana suolakerros. Suolatasangon ympärillä on arokasvillisuutta. Seudulla elää 119 lintu-, 10 matelija- ja 20 nisäkäslajia. Niihin kuuluvat muun muassa atlasgaselli, lännenkaulustrappi, marmorisorsa, pääskykahlaaja ja hietakyyhky. Alueella harjoitetaan karjanhoitoa ja tuotetaan suolaa. Chott el Hodna muodostaa 3 620 neliökilometrin laajuisen Ramsar-alueen. ==Lähteet== Luokka:Afrikan järvet Luokka:Algerian maantiede Luokka:Suolajärvet
Lakshmi Shankar

Lakshmi Shankar (1926 Pohjois-Intia – 30. joulukuuta 2013 Simi Valley, Kalifornia) oli intialainen laulaja, tanssija ja näyttelijä.Lakshmi Shankar The Durfee Foundation, viitattu 21.4.2024 Keri Lynn Angel, Lakshmi Shankar Amazing Women In History, viitattu 21.4.2024 Kannis Kannikeswaran, Goodbye, Lakshmi Shankar The Hindu 13.5.2016, viitattu 21.4.2024 Hänestä käytettiin myös lempinimeä "Lakshmiji".Lakshmi Shankar: A Life Journey That Echoes Indian Music’s Journey to the West Smithsonian Music 11/2016, viitattu 21.4.2024 Shankar tuli alun perin tunnetuksi Intiassa Uday Shankarin tanssiseurueesta jo teini-ikäisenä. Hän sai siellä mainetta myös elokuvanäyttelijänä. Shankar sai bharata natyam -koulutusta äitinsä kannustamana.Ken Hunt, Lakshmi Shankar AllMusic, viitattu 21.4.2024 Jokin sairaus esti Shankaria jatkamasta työtään tanssijana, mutta hän saavutti myöhemmin menestystä perinteisen hindustanilaisen musiikin laulajana. 1940-luvulla hän työskenteli Jawaharlal Nehrun The Discovery of Indian sovituksen esityksessä. Hän meni naimisiin käsikirjoittaja Rajenda Shankarin (Ravi Shankarin vanhempi veli) kanssa. Hindustanilaista musiikkia hänelle opettivat Ustad Abdul Rehman Khan ja myöhemmin Ravi Shankar. Shankar edusti laulajana patiala gharana -koulukuntaa. Hän lauloi khyaleja, thumreja ja bhajaneita. Lisäksi hän äänitti tamilinkielisiä kansanlauluja ja osallistui työhön sekä elokuvissa että televisiodokumenteissa. Shankar teki ensimmäiset esiintymisensä Intian ulkopuolella vuosina 1962–1963, jolloin kiersi länsimaissa Ravi Shankarin kanssa. Länsimaissa Shankar tuli monille tutuksi yhteistyöstään George Harrisonin kanssa. Hän oli myös henkilökohtaisessa elämässään Harrisonin läheinen ystävä. Shankar lauloi Richard Attenborough'n elokuvassa Gandhi. Hän äänitti 1960-luvulla World Pacificille albumin The Voice of Lakshmi Shankar. Hän teki levytyksiä myös muun muassa EMI Indialle ja RCA Recordsille. Shankar asui 1980-luvulta lähtien Los Angelesissa ja jatkoi kansainvälistä kiertueuraansa vieraillen usein myös synnyinmaassaan. Hän lisäksi opetti musiikkia. Vuonna 2009 Shankar oli ehdolla Grammy-palkinnon saajaksi parhaan perinteisen maailmanmusiikin albumin kategoriassa levystä Dancing In The Light..Lakshmi Shankar Grammy Awards, viitattu 21.4.2024 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Intialaiset laulajat Luokka:Intialaiset näyttelijät Luokka:Intialaiset tanssijat Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Shadow (täsmennyssivu)

Shadow voi tarkoittaa seuraavia asioita: * Shadow Racing Cars, entinen F1-talli Yhdistyneestä kuningaskunnasta * Shadow, Yimou Zhanging ohjaama elokuva vuodelta 2018 * Honda VT Shadow, japanilaisen Hondan valmistama moottoripyörämallisto ;henkilöitä: * DJ Shadow, oik. Joshua Paul Davis, yhdysvaltalainen DJ-muusikko ;kuvitteellisia henkilöitä: * Shadow the Hedgehog, Segan videopeleissä esiintyvä kuvitteelinen hahmo * Storm Shadow, superroisto Action Force -sarjakuvissa ja televisiosarjassa * The Shadow, Lamont Cranston, yhdysvaltalaisen populaarikulttuurin hahmo.
Hossanjärvi

Hossanjärvi on rantaviivaltaan rikkonainen ylänköjärvi Hossan kansallispuiston itäpuolella Suomussalmen koillisosassa Kainuun maakunnassa. Sen pinta-ala on neljä neliökilometriä. Etäisyys Kajaanista on 159 kilometriä pohjoiskoilliseen.Hossanjärvi. Järviwiki. Viitattu 9.10.2021. == Maantiede == Hossanjärven polveilevan rantaviivan pituus on 33 556 metriä. Etäisyys järven kaakkoisrannalta luoteisrannalle on noin kuusi kilometriä. Hossanjärven selkävedet ovat Niskaselkä, Honkiselkä ja Nurmiselkä. Honkiselältä kuljetaan etelään Niskaselälle Kannelsalmen kautta. Hossanjärven keskiosasta työntyy itään Hossanlahti, joka on muuta järveä huomattavasti syvempi. Syvin kohta, 26 metriä, sijaitsee Hossanlahdella. Noin kymmenesosa Hossanjärvestä on vähintään 7 metriä syvä ja sadasosa vähintään 20 metriä syvä. Hossanjärven saariluku on 17. Kaikki saaret ovat yli aarin laajuisia ja kolme saarta on yli hehtaarin laajuisia. Saarten yhteenlaskettu pinta-ala on noin 23 hehtaaria. Suurin saari on Honkisaari. Hossanjärven rannoilla on harvakseltaan pientaloja. Tiheintä rakennuskanta on Hossanlahden etelärannan Hossanniemellä. Hossanjärven länsipuolella sijaitsee Kenttijärvi ja Jatkonjärvi. Niihin on salmiyhteys Hossanjärven luoteiskolkasta. Hossanjärveen virtaa tulouoma lännestä Lounajasta Kenttijärven ja Jatkonjärven kautta. Hossanjärven luusua sijaitsee järven kaakkoiskolkassa, josta Niskakoski laskee Hossanjokeen, joka virtaa mutkaisena Tormuanjärveen (201,0 metriä mpy). Tormuanjärveltä virta vie mutkien kautta etelään Kiantajärveen (199,3 metriä mpy). Hossanjärven vesitilavuus on 13 064 000 kuutiometriä. Hossanjärvi (59.522.1.001) kuuluu Hossanjärven alueeseen (59.522), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Hossanjoen alue (59.52) ja ensimmäinen on Kiantajärven reitin valuma-alue (59.5). Hossanjärvi on laajin Hossanjärven alueen 40:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Seuraavaksi laajimmat ovat Poikkeusjärvi, Öllöri ja Jatkonjärvi.Hossanjärven alue (59.522). Järviwiki. Viitattu 9.10.2021. == Lähteet == Luokka:Suomussalmen järvet Luokka:Kiantajärven reitin valuma-alue
Smith College

Smith College on Yhdysvalloissa Massachusettsin osavaltiossa toimiva naisille suunnattu liberal arts college. Se on yksi Seven Sisters -nimellä tunnetusta naisten korkeakoulujen ryhmästä. Koulun painopiste on yleissivistävässä opetuksessa. Kandidaattitason (bachelor) kursseja järjestetään 29 eri aineesta. Maisteritutkinnon voi suorittaa kahdeksasta pääaineesta. Opiskelijoita on noin 2500. Koulu on saanut nimensä perijätär Sophia Smithiltä, joka testamenttasi omaisuutensa sen perustamiseksi. Nykyisin opiskelijoista noin 13 prosenttia tulee ulkomailta. Hakijoita on paljon enemmän kuin opiskelupaikkoja, vuonna 2023 hakijoiden määrä kasvoi kolmanneksella edellisvuosiin verrattuna ja vain 19% hakijoista pääsi kouluun. Kouluun päässeistä kaikkiaan 89% valmistuu kuudessa vuodessa. Smith Collegessa opetus maksaa 61 tuhatta dollaria, majoitus ja ruoka yhteensä noin 21 tuhatta. == Lähteet == Luokka:Naisten korkeakoulut Luokka:Massachusettsin yliopistot ja korkeakoulut
Pikku-Parikas

Pikku-Parikas eli Vähä-Parikas on pieni, saareton metsäjärvi Vihdin kaakkoisosassa läntisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 6,7 hehtaaria. Etäisyys Nummelasta on 10 kilometriä itään ja Helsingin keskustasta 31 kilometriä luoteeseen. Järvi on osa Salmen ulkoilualuetta. == Maantiede == Pikku-Parikkaan suurin ulottuvuus lännestä itään on noin 570 metriä. Leveys etelästä pohjoiseen on noin sata metriä, järven itäosa on hieman länsiosaa leveämpi. Maasto kohoaa järven eteläpuolella noin 105 metriä merenpinnan yläpuolelle eli noin 30 metriä järvenpintaa korkeammalle. Pikku-Parikkaan kaakkoiskolkasta lähtee laskuoja kaakkoon Kuuslampeen (61,4 metriä mpy). Järvien välinen etäisyys on noin 350 metriä. Pikku-Parikas eli Vähä-Parikas (81.057.1.060) kuuluu Mankinjoen valuma-alueeseen (81.057), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Suomenlahden rannikkoalueen päävesistössä (81). Mankinjoen valuma-alueeseen kuuluu 69 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Nuuksion Pitkäjärvi ja Juusjärvi ovat laajimmat. == Lähteet == Luokka:Vihdin järvet Luokka:Mankinjoen vesistö
Michiru Yamane

Michiru Yamane (, s. 23. syyskuuta 1963) on japanilainen muusikko ja videopelisäveltäjä. Hänet tunnetaan parhaiten sävellystyöstään Konamin tuottamassa Castlevania-pelisarjassa. Yamanen kertoman mukaan hän aloitti pianotunnit jo lapsena. Säveltämisen hän aloitti kahdeksanvuotiaana, ja hän valmistui pääaineenaan musiikin sävellys. Yamane liittyi Konamiin valmistumisensa aikoihin. Hän aloitti säveltämällä musiikkia erinäisiin ammuntapeleihin, minkä jälkeen hänen töihinsä kuuluivat myös esimerkiksi Goemon’s Great Adventure ja Sparkster. Hän aloitti Castlavania-sarjassa Bloodlines-pelissä. Yamane lähti Konomista vuonna 2008, jonka jälkeen on toiminut freelace-säveltäjänä, joka ei ainoastaan sävellä videopelien musiikkia vaan myös kirjoittaa omia klassisesti vaikutteisia sävellyksiään. Yamane on listattu 63 pelin ääniraitojen tekijäksi, mukaan lukien pelit kuten Bloodstained: Ritual of the Night, Castlevania: Order of Ecclesia ja Super Smash Bros. Hän on myös työskennellyt monien muiden pelien ja projektien parissa ennen Konamista lähtöään. Yamane on yksi pelimusiikin arvostetuimmista säveltäjistä ja hänen musiikkinsa on tunnustettu ympäri maailmaa. == Lähteet == Luokka:Japanilaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1963 syntyneet
Oona-Emilia Enkelsaari

Oona-Emilia Enkelsaari (s. 1999 Ilmajoki) on suomalainen tietokirjailija.Enkelsaari, Oona-Emilia Aviador, viitattu 21.4.2024Helene Varila, Oona-Emilia Enkelsaari on tottunut puskemaan unelmiaan kohti – Keittokirjan kirjoittaminen tuntuu etuoikeutetulta Ilkka-Pohjalainen 1.12.2021, viitattu 21.4.2024 Lisäksi Enkelsaari työskentelee mallina ja näyttelijänä. Syksyllä 2021 Enkelsaari julkaisi keittokirjan Kokkaa vegemmin – reseptejä vegaaneille ja sekaaneille julkaistuaan aiemmin omia reseptejään sosiaalisessa mediassa. Hän oli aikoinaan vegaani ennen siirtymistään kasvispainotteiseen ruokavalioon.Ville Vanhala, Oona-​Emilia Enkelsaari sai Valkmusan kansallispuistosta innoituksen jälkiruokaherkkuun – Suon antimista syntyi lakkapannacotta, joka on yksi hänen lempiresepteistään Kymen Sanomat 11.12.2021, viitattu 21.4.2024 Vuonna 2023 ilmestyi Enkelsaaren ja Hilda Ivarsin kirjoittama Ansa Ikonen – muistoja filmitähdestä, jossa käsitellään Ansa Ikosta tämän tunteneiden tai tästä vaikuttuneiden henkilöiden näkökulmasta. Enkelsaari on myös itse työskennellyt teatterin parissa.Ansa Ikonen - muistoja filmitähdestä Suomalainen Kirjakauppa, viitattu 21.4.2024 Syksyllä 2022 hän esiintyi Kansallisteatterin produktiossa GÄNG – opastettu kaupunkikierros. == Yksityiselämä == Enkelsaari on lähtöisin Ilmajoelta, josta hän muutti lukio-opintojen myötä Helsinkiin. Enkelsaari valmistui ylioppilaaksi Kallion ilmaisutaidon lukiosta vuonna 2019. == Julkaisut == * Kokkaa vegemmin – reseptejä vegaaneille ja sekaaneille. Aviador, 2021. ISBN 978-952-3-81017-4Enkelsaari, Oona-Emilia Kansalliskirjaston hakupalvelu, viitattu 21.4.2024 * Ansa Ikonen – muistoja filmitähdestä. (Yhdessä Hilda Ivarsin kanssa). Aviador, 2023. ISBN 978-952-3-81179-9 * Siksi oLi LoiskiS – lastenmusiikkiorkesterin ensimmäiset 25 vuotta (Yhdessä Hilda Ivarsin kanssa). Loiskis ry, 2025. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Palojärvi (Joensuu, eteläinen)

Palojärvi on matala, suurelta osin soiden ja metsien reunustama järvi Joensuussa Pohjois-Karjalan maakunnassa. Sen pinta-ala on 2,9 neliökilometriä. Etäisyys Joensuun keskustasta on 30 kilometriä itäkaakkoon. == Maantiede == Vajaan kahden kilometrin pituinen, pohjoista kohti kapeneva Jylmänniemi jakaa Palojärven eteläosan lounaiseen Paskolahteen ja kaakkoiseen Härkölahteen. Etäisyys jälkimmäisen etelärannalta järven pohjoiskolkkaan on noin 4,2 kilometriä. Palojärven lahdet (Levälahti, Varislahti, Marjolahti, Petralahti) ovat suiltaan avoimia. Järvi on valtaosin matala, mutta Jylmänniemen itäpuolella sijaitsee noin viiden hehtaarin laajuinen vähintään kymmenen metriä syvä alue. Syvin piste on 11,5 metriä. Palojärven saariluku on yhdeksän. Saarista kuusi on alle aarin laajuisia luotoja. Piipolansaari ja siitä noin 350 metriä pohjoiseen sijaitseva Kimmonsaari ovat vajaan kahden hehtaarin laajuisia. Järven matalassa pohjoisosassa sijaitsee Munaluoto. Palojärven itärannalla sijaitsee Järventaus-niminen maalaisasutus. Etelärannalla on Rantakylä ja luoteessa Järvenpää. Aivan Palojärven länsipuolella sijaitsee kahdeksanhehtaarinen Kaidanlampi. Järviä erottaa toisistaan alle sadan metrin levyinen Kaidankangas. Palojärveen virtaa useita suo-ojia ympäröiviltä soilta (Myllysuo, Mäkränrimpi). Kaidanlammesta (117,0 metriä mpy) virtaa Kaidanpuro. Merkittävin tulouoma on luoteesta Keskijärveltä (117,3 metriä mpy) virtaava Välijoki. Palojärven vedet laskevat Markkasuon halki Koskutjokea itään Haarajärveen (110,7 metriä mpy). Palojärven vesitilavuus on 7 187 000 kuutiometriä. Palojärvi (01.033.1.001) kuuluu Palojärven alueeseen (01.033), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Jänisjoen vesistöalueella (01). Toinen jakovaihe on Haarajoen alue (01.03). Palojärven alueeseen kuuluu yksitoista vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Palojärvi ja Keskijärvi ovat yli kahden neliökilometrin laajuisia. Kolmanneksi laajin on Mäkrälampi, jonka pinta-ala on noin kymmenen hehtaaria. Järviwikin mukaan Suomessa on 35 Palojärveä, joista Joensuun eteläinen Palojärvi on neljänneksi laajin. Laajin Palojärvi sijaitsee Joensuun ja Ilomantsin rajalla noin 30 kilometriä Joensuun eteläiseltä Palojärveltä pohjoiseen.Palojärvi. Viitattu 15.4.2024 == Lähteet == Luokka:Joensuun järvet Luokka:Jänisjoen vesistö
Kuin jokin päättyisi

Kuin jokin päättyisi () on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut Ritesh Batran ohjaama brittiläis-yhdysvaltalainen mysteeridraamaelokuva, jonka pääosissa ovat Jim Broadbent, Charlotte Rampling, Harriet Walter, Emily Mortimer ja Michelle Dockery. Elokuva perustuu Julian Barnesin vuonna 2011 julkaistuun ja palkittuun samannimiseen romaaniin, jonka pohjalta Nick Payne sovitti käsikirjoituksen. Kuin jokin päättyisi sai maailmanensi-iltansa Palm Springsin elokuvajuhlilla tammikuussa 2017, ja se julkaistiin maailmanlaajuisesti elokuvateattereissa keväällä 2017. == Juoni == Eläkkeelle jääneen miehen menneisyys alkaa kummitella, kun hän saa merkillisen perinnön. Tapahtuma ajaa hänet näkemään suuren osan elämästään uusin silmin. == Näyttelijät == == Tuotanto == === Esituotanto === Julian Barnesin romaanin Kuin jokin päättyisi (2011) elokuvasovituksesta kerrottiin julkisuuteen helmikuussa 2015, jolloin Ritesh Batra neuvotteli elokuvan ohjaamisesta. Jim Broadbent kiinnitettiin elokuvan pääosaan toukokuussa 2015, ja muut pääosanesittäjät Charlotte Rampling, Harriet Walter, Emily Mortimer ja Michelle Dockery oli kiinnitetty rooleihinsa elokuuhun 2015 mennessä. === Kuvaukset === Elokuvan seitsenviikkoiset kuvaukset alkoivat syksyllä 2015. Sitä kuvattiin Lontoossa ja Bristolissa. == Ensi-ilta ja vastaanotto == Kuin jokin päättyisi sai maailmanensi-iltansa Palm Springsin elokuvajuhlilla 5. tammikuuta 2017. Elokuva julkaistiin elokuvateattereissa Yhdysvalloissa 10. maaliskuuta 2017 ja Isossa-Britanniassa 14. huhtikuuta 2017, ja se tuotti lähes 5,1 miljoonan dollarin lipputulot. Suomessa elokuva ei saanut teatteriensi-iltaa ja -levitystä, vaan se julkaistiin suoraan DVD:lle. Elokuva on saanut elokuvakriitikoilta lähinnä myönteisiä arvioita. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 75 prosenttia kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 6,3/10 keskiarvolla. Keräys perustuu 123 arviointiin, joista 92 ovat ”tuoreita” ja 31 ”mätiä”. Yli tuhannesta käyttäjästä 52 prosenttia on antanut elokuvalle myönteisen arvosanan 3,3/5 keskiarvolla. Metacritic-sivuston mukaan 24 arvostelun perusteella elokuva on saanut 61 pistettä sadasta mahdollisesta. Metacriticin 21 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 5,9/10. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 2017 brittiläiset elokuvat Luokka:Vuoden 2017 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Brittiläiset draamaelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat Luokka:Brittiläiset romaaneihin perustuvat elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Anni-Sofia Kauppila

Anni-Sofia Kauppila (s. 1986 Keminmaa) on suomalainen kirjailija.Kauppila, Anni-Sofia Aviador, viitattu 21.4.2024Hiljaa lipuvat varjot – Meri-Lapista ja melankoliasta huumorilla höystettynä Aviador/STT Info, viitattu 21.4.2024 Kauppila kirjoitti ylioppilaaksi Keminmaan lukiosta ja jatkoi opintojaan sosionomiksi Kemissä. Kauppila valmistui Oulun yliopistosta filosofian maisteriksi opiskeltuaan pääaineenaan kirjallisuutta. Hänen ensimmäinen romaaninsa Taivaspuheluita ilmestyi vuonna 2021. Syksyllä 2023 julkaistiin Hiljaa lipuvat varjot. Molempien teosten kustantaja oli Aviador. Opintojensa aikana Kauppila oli erityisesti innostunut yhteiskunnan ristiriidoista ja sukupolvien välisistä siteistä. Häntä kiehtovat eniten tarinat, jotka jatkavat vaikutustaan aina uniin saakka. == Julkaisut == * Taivaspuheluita. Aviador, 2021 ISBN 978-952-38-1044-0 * Hiljaa lipuvat varjot. Aviador, 2023 ISBN 978-952-381-163-8 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Wellesley College

Wellesley College on Yhdysvalloissa Massachusettsin osavaltiossa toimiva naisille suunnattu liberal arts college. Se on yksi Seven Sisters -nimellä tunnetusta naisten korkeakoulujen ryhmästä. Kandidaattitutkinnon (bachelor) voi suorittaa humanistisissa tieteissä kuten kiinan, japanin ja venäjän kielissä; yhteiskuntatieteissä, mukaan lukien afrikantutkimus, uskonto ja taloustiede; sekä luonnontieteissä ja matematiikassa, mukaan lukien tietojenkäsittelytiede. Opiskelijoita on yli 2400. Yliopiston rakennuksiin kuuluvat ovat kasvihuoneet, joissa on yli 1000 kasvia, Whitin observatorio ja tiedekeskus, jossa on molekyylibiologian, laser-, elektroniikka- ja optiikkalaboratoriot. Wellesley tekee yhtistyötä Massachusetts Institute of Technologyn kanssa, ja opiskelijat voivat suorittaa siellä kursseja yli 20 aineessa. Wellesley oli ensimmäinen naisten korkeakoulu, johon rakennettiin luonnontieteiden laboratorioita, ja se sai fysiikan laboratorion toisena kaikista Yhdysvaltojen collegeista. Nykyisin opiskelijoista noin kymmenen prosenttia tulee ulkomailta, ja 52% opiskelijoista puhuu kotonaan muuta kieltä kuin englantia. Hakijoita on paljon enemmän kuin opiskelupaikkoja, vuonna 2023 vain 13% hakijoista pääsi kouluuun. Kouluun päässeistä 84% valmistuu neljässä vuodessa ja kaikkiaan 92% kuudessa vuodessa. Wellesleyssä opetus maksaa 64 tuhatta dollaria, majoitus ja ruoka yhteensä noin 20 tuhatta ja kirjat 800. == Lähteet == Luokka:Naisten korkeakoulut Luokka:Massachusettsin yliopistot ja korkeakoulut
Pirttijärvi (Ilomantsi)

Pirttijärvi on Koitereeseen laskeva matala metsäjärvi Ilomantsissa Pohjois- Karjalan maakunnassa. Sen pinta-ala on 2,5 neliökilometriä. Etäisyys Ilomantsin keskustasta on noin 27 kilometriä pohjoiseen ja Joensuusta noin 71 kilometriä itäkoilliseen. == Maantiede == Pirttijärveä jakaa eteläiseen ja pohjoiseen osaan länsirannalta työntyvä noin 40-hehtaarinen Paksuniemi. Niemen korkeimmat kohdat ovat noin 30 metriä järvenpinnan yläpuolella. Pirttijärven pohjoisimman osan muodostaa verraten leveäsuinen Hepolahti. Järven länsi- ja pohjoispuolella levittäytyy Heposuo, jonka alueella sijaitsee useita metsälampia. Järven itärannalla on jonkin verran asutusta. Pirttijärven keskisyvyys on noin puolitoista metriä. Järven länsiosassa on noin 30 aaria laaja kuuden metrin syvänne. Pirttijärven saariluku on viisi. Laajin saari on järven eteläosan muutaman hehtaarin kokoinen Larisensaari. Paksuniemen pohjoisrannan lähellä sijaitsee pitkänkapea Kalmotsaari, jonka koillispuolella sijaitsee pyöreähkö Sikosaari. Pirttijärveen laskee idästä Kultajärveltä (150,4 metriä mpy) Vanhantilansalmi. Järviä erottaa leveä Huutoniemi. Luoteinen tulouoma on Heposuon halki virtaava Pesäpuro. Pirttijärven luusua sijaitsee länsirannalla, josta alkaa Käenkoski, joka jatkuu Syväysjokena ja päätyy Koitereeseen (143,4 metriä mpy). Pirttijärven vesitilavuus on 3 698 000 kuutiometriä. Pirttijärvi (04.982.1.001) kuuluu Pirttijärven-Harkkojärven alueeseen (04.982), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Käenjoen valuma-alue (04.98) ja ensimmäinen Koitajoen valuma-alue (04.9). Pirttijärven-Harkkojärven alueella on 21 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Pirttijärvi on Harkkojärven jälkeen laajin. Kolmanneksi laajin on Pirttijärven ja Harkkojärven välissä sijaitseva Kultajärvi. Järviwikin mukaan Suomessa on 74 Pirttijärveä, joista Ilomantsin Pirttijärvi on kolmanneksi laajin.Pirttijärvi. Viitattu 16.4.2024 == Lähteet == Luokka:Ilomantsin järvet Luokka:Koitajoen valuma-alue
György Zala (kuvanveistäjä)

György Zala (1858–1937Zala, György, Deutsche Biographie, viitattu 21.4.2024 ) oli unkarilainen kuvanveistäjä. Hän opiskeli ensin Budapestissä ja Wienissä, sitten 1880–1884 Münchenissä muun muassa Josep Knáblin ja Max Wittmanin oppilaana. Zalan tärkeimpiä teoksia ovat Maria ja Magdalena, Aradin veritodistajat, Maanpuolustajat, Vapaussodan muistopatsas, Kreivi J. Andrássy (ratsastajapatsas) ja kookas Arpád-patsas. Lisäksi hän on veistänyt useita merkittävien unkarilaisten rintakuvia.Zala, György, Tietosanakirja. Osa 10, palsta 1834. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1919 == Lapsuus ja nuoruus == Zala asui vanhempiensa ja sisarensa kanssa Dolnja Lendavan postitoimiston rakennuksessa. Hänen isänsä oli posliinikauppias, mutta hänen liiketoimintansa oli ollut laskusuunnassa jo jonkin aikaa. Myöhemmin perhe joutui merkittävään kriisiin, joka vaikutti vanhempiin raskaasti. Perhe muutti pois Dolnja Lendavasta Városlődiin, jossa Zala suoritti alakoulunsa. Teini-ikäisenä hän vietti suurimman osan ajastaan piirtäen. == Opiskelu == Zela aloitti taideopiskelunsa Budapestin Realgymnasiumissa, missä hänellä oli mahdollisuus kehittää lahjakkuuttaan. Ylioppilaskirjoitustensa jälkeen hän meni Unkarin kuninkaalliseen piirustuskouluun ja taideopettajakouluun. Saatuaan valtion stipendin hän muutti Wieniin mestariveistäjä Edmund von Hellmerin oppilaaksi. Tuolloin kaikki, joilla oli mahdollisuus, jatkoivat opintojaan Münchenissä, joten hän siirtyi myös Wienistä Baijerin pääkaupunkiin. Hänen oikea taiteellinen kehityksensä alkoi kuitenkin vasta hänen palattuaan Budapestiin. == Teokset == Zalan tunnetuin veistos on Budapestin Sankarien aukiolla sijaitseva Millennium-monumentti, joka on tullut yhtä tärkeäksi kaupungin symboliksi kuin Sagrada Familia Barcelonassa tai Colosseum Roomassa. Zala veisti myös kuvia useista arvostetuista julkisuuden henkilöistä, kuten Unkarin kuningatar Elisabethista ja keisari Frans Joosef I:stä sekä Ferenc Deákista ja Mór Jókaista. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Unkarilaiset kuvanveistäjät Luokka:Vuonna 1858 syntyneet Luokka:Vuonna 1937 kuolleet
Edøyn vanha kirkko

Edøyn vanha kirkko () on Smølan kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko 1100-luvulta. Se paloi vuonna 1887 ja entisöitiin 1940-luvulla. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan kivikirkot Luokka:Smøla
Brattværin kirkko

Brattværin kirkko () on Smølan kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1917. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Smøla
Kaarina Nikunen

Kaarina Nikunen on suomalainen mediatutkija, joka on toiminut vuodesta 2016 alkaen Tampereen yliopiston median ja viestinnän tutkimuksen professorina. Nikunen on tutkinut mediaa ja tunteita, erityisesti sosiaalisen median ja television merkitystä, vihapuhetta, myötätuntoa ja solidaarisuutta. Hän tutkii myös dataistumisen ja tekoälyn merkityksiä sekä media-arjessa että yhteiskunnallisesti. Laajasti katsottuna Nikusen tutkimus käsittelee median vaikutusta kokemuksiin yhteiskunnallisesta keskustelusta ja toiminnasta ja tavoista osallistua niihin. Nikunen on syntynyt Kauhavalla ja opiskellut Tampereen yliopistossa. Aiemmin hän toimi mediakulttuurin yliopistolehtorina Tampereen yliopiston viestinnän, median ja teatterin yksikössä. Ennen tutkijanuraa Nikunen työskenteli yli vuosikymmenen ajan toimittajana muun muassa Helsingin Sanomissa, Ylellä ja Aamulehdessä. == Tutkinnot ja dosentuurit == * Yhteiskuntatieteiden tohtori, Tampereen yliopisto, Journalismin ja joukkoviestinnän laitos, 2005 * Journalismin ja joukkoviestinnän dosentti, Tampereen yliopisto, 2008 * Yhteiskuntatieteiden maisteri, journalismi ja joukkoviestintä, Tampereen yliopisto, 1996 == Julkaisuja == * Verkkoviha: Vihapuheen tuottajien ja levittäjien motiivit, verkostot ja toimintamuodot (2022).Yhdessä Tuija Saresman, Reeta Pöyhtärin, Aleksi Knuutilan, Marko Juutisen, Heidi Kososen, Paula Haaran, Urho Tulosen, ja Jenita Raudan kanssa. * Media Solidarities: Emotions, power and justice in the digital age (2019). * Pakolaisuus, tunteet ja media (2018). Toimittanut yhdessä Mari Maasillan kanssa. * Enemmän vähemmällä: Laman ja teknologisen murroksen vaikutukset suomalaisissa toimituksissa 2009-2010 (2011). * Media in Motion: Cultural complexity and migration in the Nordic Region (2011). Toimittanut yhdessä Elisabeth Eiden kanssa. * Fanikirja (2008, toim.) * Jokapäiväinen pornomme : media, seksuaalisuus ja populaarikulttuuri (2005). Toimittanut yhdessä Susanna Paasosen ja Laura Saarenmaan kanssa. * Faniuden aika. Kolme tapausta tv-ohjelmien faniudesta vuosituhannen taitteen Suomessa (2005, väitöskirja). == Lähteet == Luokka:Suomalaiset mediatutkijat Luokka:Tampereen yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Edøyn kirkko

Edøyn kirkko () on Smølan kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1885. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Smøla
Hopenin kirkko

Hopenin kirkko () on Smølan kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1892. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Smøla
Barnard College

Barnard College on Yhdysvalloissa New Yorkissa toimiva, naisille suunnattu liberal arts college. Barnard on yksi Seven Sisters -nimellä tunnetusta naisten korkeakoulujen ryhmästä. College sijaitsee vastapäätä Columbian yliopistoa, jonka kanssa se tekee paljon yhteistyötä. Barnard tunnetaan erityisesti tanssinopetuksestaan. Opiskelijat voivat sisällyttää tutkintoonsa kursseja Columbian lisäksi Juilliard Schoolista ja monesta muusta oppilaitoksesta. Opiskelijat voivat suorittaa kaksoistukinnon Barnardista ja Juutalaisesta teologisesta seminaarista. Barnard on perinteisesti ollut suosittu opiskelupaikka juutalaisten perheiden tyttärille; nykyisin vajaat 30% oppilaista on juutalaisia. Kouulun perustaja Annie Nathan Meyer oli juutalainen, ja alkuvuosina kouluun tuli monia varakkaiden juutalaisten, Saksasta ja Espanjasta lähteneiden perheiden tyttäriä. Kun itäeurooppalaisten vähemmän varakkaiden hakijoiden määrä kasvoi, antisemitismi alkoi lisääntyä 1900-luvun alkuvuosikymmeninä. Hakijoita on paljon enemmän kuin opiskelupaikkoja, vuonna 2021 alle 12% hakijoista pääsi kouluun. Barnard Collegen opiskelijat maksavat opetuksesta 64 tuhatta dollaria lukuvuodessa, vakuutuksesta ja tarvikkeista noin 6500, majoituksesta 12–20 tuhatta ja ruokailusta tuhannesta kahdeksaan tuhanteen dollaria vuodessa. == Lähteet == Luokka:Naisten korkeakoulut Luokka:New Yorkin yliopistot ja korkeakoulut Luokka:Manhattanin koulutus Luokka:Upper Manhattan
Rose Glass

Rose Glass (s. 1990 Lontoo) on englantilainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja. Hän ohjasi viisi lyhytelokuvaa, ennen kun hänen debyyttiohjauksensa, psykologinen kauhuelokuva Saint Maud (2019) sai ensi- iltansa. Elokuva oli ehdolla kahteen Bafta-palkintoon vuoden 2021 gaalassa. Glass oli myös ehdolla British Independent Film Awards -gaalassa parhaan debyyttiohjauksen kategoriassa. Glassin toinen ohjaus, romanttinen trilleri Love Lies Bleeding sai ensi-iltansa vuonna 2024. == Filmografia == Elokuvat Vuosi Nimi Ohjaajana Käsikirjoittajana 2019 Saint Maud 2024 Love Lies Bleeding Lyhytelokuvat Vuosi Nimi Ohjaajana Käsikirjoittajana 2010 Moths 2011 Storm House 2013 The Silken Strand 2014 Room 55 2015 Bath Time == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Brittiläiset elokuvaohjaajat Luokka:Brittiläiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Karin Värmefjord

Karin Irene Värmefjord Brändström (2. elokuuta 1944 Tierp – 10. helmikuuta 1989 Ludvika) oli Ruotsin ensimmäinen naispuolinen poliisimestari. Hän oli pastorin tytär, ja perhe muutti usein. Värmefjord kirjoitti ylioppilaaksi Falunissa vuonna 1963 ja hakeutui Tukholman yliopistoon, josta hän valmistui juristiksi vuonna 1971. Tämän jälkeen hänet valittiin poliisijohtajakoulutukseen Solnaan. Valmistuttuaan hän työskenteli aluksi sihteerinä, kunnes hänestä vuonna 1978 tuli Karlskogan poliisitarkastaja ja lopulta vuonna 1981 Ludvikan poliisimestari. ==Lähteet== Luokka:Ruotsalaiset poliisit Luokka:Ruotsalaiset juristit Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Vuonna 1989 kuolleet
Barbro Svinhufvud

Dagmar Barbro Margareta Svinhufvud (o.s. Adams-Ray; 7. syyskuuta 1909 Tukholma – 22. heinäkuuta 1991 Djursholm) oli ruotsalainen radio- ja televisiotoimittaja. Hän toimi urallaan muun muassa Ruotsin radion lastenohjelmien päällikkönä sekä Ruotsin television ulkomaisten ohjelmien osaston johtajana. Svinhufvud myös kirjoitti lastenkirjoja. == Opiskelu == Svinhufvud suoritti ylioppilastutkinnon Wallinska skolanissa Tukholmassa vuonna 1930 ja opiskeli teatteritiedettä Olga Björkegren Fåhraeusin, Julia Håkanssonin ja Gösta Ekmanin johdolla vuosina 1930–1933. Hän aloitti opinnot Tukholman yliopistossa syyskuussa 1933 ja opiskeli kesällä 1934 Bristolin yliopistossa sekä kesällä 1935 Pariisin Sorbonnessa. == Ura == Svinhufvud toimi Tukholman korkeakoulujen naisten opiskelijayhdistyksen puheenjohtajana syksystä 1936 syksyyn 1937 ja Tukholman yliopiston opiskelijayhdistyksen hallituksen puheenjohtajana vuosina 1936–1937. Hän suoritti maisterin tutkinnon Tukholman yliopistossa 6. marraskuuta 1937. Svinhufvud työskenteli eri kouluissa, pääasiassa Tukholmassa. Hän aloitti työskentelyn Radiotjänstissä (nyk. Sveriges Raio) 6. lokakuuta 1941 ja perusti Ruotsin radion naisyhdistyksen vuonna 1943. Hän toimi lastenohjelmien osaston päällikkönä Radiotjänstissä 1. huhtikuuta 1953 alkaen. Svinhufvudista tuli Ruotsin television ohjelmavastaava 1960 ja suunnittelupäällikkö marraskuussa 1961. Hän toimi Sveriges Radionin varajohtajana ulkomailla 12. helmikuuta 1963 alkaen ja kansainvälisenä johtajana syyskuusta 1964 lähtien. Hän toimi myös Sveriges Radionin ulkomaanohjelmien osaston johtajana 10. kesäkuuta 1969 – 1. heinäkuuta 1972. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsalaiset toimittajat Luokka:Ruotsalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Vuonna 1991 kuolleet
Eve Babitz

Eve Babitz (13. toukokuuta 1943 – 17. joulukuuta 2021) oli yhdysvaltalainen kirjailija, esseisti ja taiteilija. Hänet tunnetaan parhaiten Los Angelesia ja sen kulttuurielämää koskevista kirjoituksistaan. Lisäksi hän kirjoitti useisiin julkaisuihin, kuten Ms.- ja Esquire-lehtiin. Hän suunnitteli myös 1960-luvun lopulla levynkansia useille yhtyeille, muun muassa The Byrdsille, Buffalo Springfieldille ja Linda Ronstadtille. Kustantajat New York Review Books, Simon & Schuster sekä Counterpoint Press ovat julkaisseet Babitzin tuotantoa on uudelleen vuodesta 2010 lähtien, joka on johtanut kirjailijan uuteen suosioon ja kulttimaineeseen 2010-luvulla. == Lapsuus == Babitz syntyi 13. toukokuuta 1943 Hollywoodissa, Kaliforniassa. Hän oli taiteilija Maen ja 20th Century Foxille soittaneen klassisen viulistin Sol Babitzin tytär. Säveltäjä Igor Stravinsky oli Babitzin kummisetä sekä tämän vanhempiensa hyvä ystävä. Babitz oli venäjänjuutalaista ja cajun sukuperää. Hän kävi lukion Hollywood High Schoolissa. == Ura == Babitzin sai ensimmäisen kerran huomiota vuonna 1963 ollessaan 20 Julian Wasserin ottaman valokuvan myötä. Valokuvassa alaston Babitz pelaa shakkia taiteilija Marcel Duchampin kanssa Pasadena Art Museumissa. Babitz aloitti uransa taiteilijana suunnittelemalla levynkansia 1960-luvun lopulla. Hänen ensimmäiset kirjansa Eve's Hollywood (1974) ja Slow Days, Fast Company (1977) ovat puolifiktioituja kuvauksia Babitzin elämästä. == Yksityselämä == Babitz on seurustellut muun muassa laulaja ja runoilija Jim Morrisonin, taiteilijoiden Edward- ja Paul Ruschan sekä koomikko ja kirjailija Steve Martinin, näyttelijä Harrison Fordin ja kirjailija Dan Wakefieldin kanssa. Babitz kuoli Huntingtonin tautiin Ronald Reagan UCLA Medical Centerissä Los Angelesissa 17. joulukuuta 2021 78-vuotiaana. == Teokset == ==== Fiktio ==== * Eve's Hollywood (1974) * Slow Days, Fast Company: The World, The Flesh, and L.A. (1977) * Sex and Rage: Advice to Young Ladies Eager for a Good Time (1979) * L.A. Woman (1982) * Black Swans: Stories (1993) ==== Tietokirjallisuus ==== * Fiorucci, The Book (1980) * Two by Two: Tango, Two- step, and the LA Night (1999) * I Used Be Charming: The Rest of Eve Babitz (2019) == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Lili Anolik: Hollywood’s Eve: Eve Babitz and the Secret History of L.A. (2019) * Lili Anolik: Didion & Babitz (2024) Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Yhdysvaltalaiset esseistit
Marianne Sivertsen Næss

Marianne Sivertsen Næss (s. 28. maaliskuuta 1974 Hammerfest) on norjalainen työväenpuolueen poliitikko ja Norjan nykyinen kalastus- ja meriministeri huhtikuusta 2024. Hän on istunut suurkäräjillä vuodesta 2021. Aiemmin Næss on toiminut kotikauounkinsa Hammerfestin apulaispormestarina 2011–2019 ja pormestarina 2019–2021. Koulutukseltaan hän on opettaja. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Marianne Sivertsen Næss Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjan kalastusministerit Luokka:Norjan pormestarit Luokka:Norjalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tara Davis-Woodhall

Tara Davis-Woodhall (o.s. Davis, s. 20. toukokuuta 1999) on yhdysvaltalainen yleisurheilija. Hän on pituushypyn olympiavoittaja ja MM-mitalisti. Davis- Woodhall voitti alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2015 kultaa pituushypyssä tuloksella 641 cm. Hän osallistui myös kolmiloikkaan, jossa hän sijoittui yhdeksänneksi. Alle 20-vuotiaiden Pan-Amerikan mestaruuskilpailuissa 2017 hän voitti kultaa pituushypyssä ja 4 × 100 metrin viestijuoksussa sekä saavutti hopeaa 100 metrin aitajuoksussa. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2018 hän saavutti pronssia pituushypyssä. Davis-Woodhall voitti vuonna 2021 Yhdysvaltain yliopistomestaruuden pituushypyssä sekä sisäradoilla tuloksella 693 cm että ulkoradoilla tuloksella 670 cm. Hän ylitti seitsemän mestrin rajan ensimmäisen kerran maaliskuussa 2021 Austinissa tuloksellaan 714 cm. Yhdysvaltain olympiakarsinnoissa hän sijoittui Brittney Reesen takana toiseksi tuloksella 704 cm. Tokion olympialaisissa hän hyppäsi karsinnassa tuloksen 685 cm ja loppukilpailussa tuloksen 684 cm, jolla hän sijoittui kuudenneksi. Davis-Woodhall ylitti sekä vuonna 2022 että vuonna 2023 hyväksyttävissä oloissa seitsemän metrin rajan kerran mutta ei parantanut ennätystään. Hän voitti vuonna 2023 Yhdysvaltain ulkoratojen mestaruuden. Budapestin MM- kilpailuissa 2023 hän teki loppukilpailussa tuloksen 691 cm ja saavutti hopeaa 23 senttimetriä Serbian Ivana Vuletalle hävinneenä. Vuonna 2024 Davis-Woodhall voitti Yhdysvaltain sisäratamestaruuden uudella ennätykselllään 718 cm. Sisäratojen MM-kilpailuissa 2024 hän voitti kultaa tuloksella 707 cm. Hän hyppäsi ennätyksensä 717 cm Atlantassa toukokuussa 2024. Hän voitti Yhdysvaltojen olympiakarsinnan sekä olympiakultaa Pariisissa tuloksella 710. Tara Davis-Woodhallin puoliso on paralympialaisten yleisurheilumitalisti Hunter Woodhall. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset pituushyppääjät Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt