EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Bibliografia

Bibliografia ( = βιβλίο + γραφία = βιβλίο + γραφή= kirja + kirjoitus, bibliographia) on joko * bibliografinen luettelo, * taito tehdä bibliografioita tai * tekstuaalitieteisiin kuuluva kirjoja koskeva tutkimus, jonka alalaji on esimerkiksi analyyttinen bibliografia.Tekstuaalitieteiden sanasto Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Verkossa == Bibliografinen luettelo == Luettelona bibliografia on niin sanottua sekundaari-informaatiota eli bibliografiat sisältävät tietoja varsinaisista primäärijulkaisuista. Ne ovat luetteloita, joissa luetteloidaan dokumentteja ja informaatiota. Bibliografia voi olla painettu tai sähköinen. Usein se on erilaisten periaatteiden mukaan järjestetty kirja- ja julkaisuluettelo. Bibliografioita käytetään työvälineenä muun muassa kirjastoissa ja tutkimuksissa. Myös viestinnän ammattilaiset käyttävät työssään bibliografioita. Bibliografioita on esimerkiksi sisällön mukaan tehtyjä, kuten yleisbibliografiat, aihebibliografiat, erikoisbibliografiat ja henkilöbibliografiat, tai erikoisbibliografioita, kuten akateemisten julkaisujen bibliografiat, aikakauslehtiluettelot, aikakauslehti- tai sanomalehti-indeksit, tai henkilöbibliografioita, jotka ovat tietyn henkilön kirjoituksien ja tuotannon luetteloja. Bibliografioita voidaan jaotella eri ryhmiin erilaisin perustein, kuten sisällön, ajan, tietojen, yleisyyden, itsenäisyyden, järjestyksen, primäärisyyden, tietojen laajuuden, tiedon tason, yhteiskunnallisen tehtävän ja fyysisen muodon mukaan. Aakkosellinen bibliografia on järjestetty tekijöiden tai teosten nimien mukaan. Systemaattinen eli aiheenmukainen bibliografia on järjestetty aloittain. Kronologinen etenee julkaisuvuoden mukaan. Jos mukana on tietoja julkaisujen sisällöstä, bibliografia on selostava tai arvioiva. == Bibliografinen tutkimus == Analyyttinen bibliografia on tekstuaalitieteisiin kuuluva bibliografisen tutkimuksen suuntaus, joka tarkastelee kirjaa fyysisenä esineenä. Analyyttinen bibliografia kiinnittää huomiota erityisesti kirjojen tuotantoprosessiin, kuten ladontaan ja painamiseen sekä paperiin, painomusteeseen, typografiaan ja sidosasuun. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Bibliografiat . Internetix, informaationtutkimus. * The Bibliographical Society of the University of Virginia. * Suomen kirjahistoriallinen seura. * The European Society for Textual Scholarship. Luokka:Tekstuaalitieteet
Luonnonkuidut

Luonnonkuitu on kuitu, jota ei ole luotu kemiallisesti. Luonnonkuitujen alkuperä on kasvi- tai eläintuote. Eläinkuidut valmistetaan yleensä erilaisten eläinten karvasta, mistä poikkeuksena on lähinnä silkkiperhosten toukkakoteloista kehrättävä silkki. Kasvikuituja valmistetaan erilaisista kasvinosista kuten varresta ja lehdistä. Myös muuntokuidut valmistetaan luontoperäisistä aineista kuten puusellusta, mutta teollisen kemiallisen prosessin vuoksi ne lasketaan tekokuituihin. Kasvikuidut jakautuvat esimerkiksi runkokuituihin (pellava, hamppu, rami ja nokkonen), siemenkuituihin (puuvilla), lehtikuituihin (sisali ja manilla) sekä hedelmäkuituihin (kookos). Muita kasvikuituja ovat esimerkiksi juutti ja tupasvilla. Eläinkuituja ovat muun muassa villa, alpakka, angora, mohair, pashmina, kamelinkarva sekä silkki. ==Lähteet== #http://www.poistotekstiilit.fi/DowebEasyCMS/Sivusto/Dokumentit/TTY%20tekstiilikierr%C3%A4tysesitys%2022112011.pdf #http://theseus17-kk.lib.helsinki.fi/bitstream/handle/10024/55608/Javaja_Miia.pdf?sequence=1 *
Natasha Thomas

Natasha Thomas (s. 27. syyskuuta 1986 Kööpenhamina) on tanskalainen pop- laulaja -ja lauluntekijä. Thomasin ensimmäinen albumi Save Your Kisses ilmestyi vuonna 2004. Suurin hitti albumilta, "Save Your Kisses for Me", julkaistiin kesällä 2004. Toinen single "It's Over Now" sijoittui Saksassa singlelistan sijalle 12. Toinen albumi "Playin' with Fire" julkaistiin vuonna 2006. == Diskografia == === Albumit === * 2004: Save Your Kisses * 2006: Playin' with Fire === Singlet === * 2003 "Why (Does Your Love Hurt So Much)" — (#40 Saksa) * 2004 "It's Over Now" (mukana Sugar Daddy) — (#12 Saksa, #14 Itävalta) * 2004 "Save Your Kisses" — (#13 Saksa) * 2005 "Skin Deep" — (#52 Saksa, #54 Iso-Britannia) * 2006 "Real" — (#85 Saksa) * 2009 "Solo Con Te" – (promo) * 2011 "Alene" – (promo) == Aiheesta muualla == *Natasha Thomas Myspacessa *Natasha Thomas fanisivu Luokka:Tanskalaiset laulajat Luokka:Tanskalaiset lauluntekijät Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Marquess

Marquess on saksalainen popyhtye, joka perustettiin vuonna 2006 Hannoverissa. Yhtye laulaa kappaleensa pääasiassa espanjaksi. Yhtyeen jäsenet ovat Sascha Pierro (laulaja), Christian Fleps (koskettimet), Dominik Decker (kitara) ja Marco Heggen (koskettimet, basso). Suomessa Marquessin single ”Vayamos Companeros” nousi parhaimmillaan singlelistan neljännelle sijalle vuonna 2007. 6\. maaliskuuta 2008 yhtye osallistui Saksan Euroviisukarsintoihin kappaleella "La Histeria". == Diskografia == === Albumit === * Marquess (2006) * Frenetica (2007) * ¡YA! (2008) * Compañía del sol (2009) * ¡bienvenido! (2012) === Singlet === * "El Temperamento" (2006) * "Sorry & Goodbye" (promo single 2007) * "Vayamos Compañeros" (2007) * "You And Not Tokio" (2007) * "La Histeria" (2008) * "La Vida Es Limonada" (2008) * "Lucia" (2009) * "Arriba" (2009) * "Latino América" (2010) * "Chapoteo" (2011) * "¡bienvenido!" (2012) ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Marquessin kotisivut *Marquess MySpacessa Luokka:Saksalaiset popyhtyeet
Annikki Sankari

Annikki Sankari (o.s. Höök, 10. joulukuuta 1913 Kuhmoinen – 5. elokuuta 2012 Lahti) oli suomalainen kirjailija. Hän kirjoitti myös nimellä Tuovi Aarnio. Sankari kävi kansakoulun ja suoritti maatalous- ja karjanpitokurssin Kansanvalistusseuran kirjeopistossa sekä useita maatalousalan ammattikursseja. Sotavuosina hän toimi maaseudun kartanoissa tilanhoitajan sijaisena ja apulaisena. Sankari asui Kuhmoisissa aikuisvuosiin saakka. Hän asui sen jälkeen Nastolan Villähteellä yli 30 vuoden ajan. Vuodesta 1979 hän asui Lahdessa. Sankari julkaisi esikoisteoksensa, romaanin Punaiset maariankämmekät, vuonna 1948. Hän kuvasi romaaneissaan maaseutuelämää ja vahvoja naishahmoja. == Teoksia == * Punaiset maariankämmekät, romaani. WSOY 1948 * Pääskyt palaavat, romaani. WSOY 1949 * Pyhänpää, novellikokoelma. WSOY 1950 * Salolla tuulee, romaani. WSOY 1953 * Tuomirannan kesä, nuorten romaani. WSOY 1956 (1. painos nimellä Tuovi Aarnio) * Horsma kukkii, romaani. WSOY 1957 (nimellä Tuovi Aarnio) * Kukkivat rauniot, romaani. WSOY 1957 (1. painos nimellä Tuovi Aarnio) * Ettei teitä tuomittaisi, romaani. WSOY 1959 * Timppa, romaani. WSOY 1962 * Katoava saari, nuorten romaani. WSOY 1964 * Tiedotus uutisten jälkeen, radiokuunnelma. 1965 * Syyskuussa, romaani. WSOY 1966 * Lähellä, mutta kohtaamatta, romaani. WSOY 1968 * Kulkurivalssit, romaani. WSOY 1970 * Muuttolintujen maa, romaani. WSOY 1972 * Melisanden lähde, romaani. WSOY 1973 * Niin kauan kuin rakastan, romaani. WSOY 1974 * Kaislahden miniä, romaani. WSOY 1976 * Kaislahden emäntä, romaani. WSOY 1977 * Kaislahden Anna Kristiina, romaani. WSOY 1979 * Huomenna kaikki on paremmin, romaani. WSOY 1981 * Afrikkalainen uni : kuvauksia Itä-Afrikan matkoilta. WSOY 1984 * Pala omaa maata, romaani. WSOY 1984 * Syvällä kuu ja tähdet, romaani. WSOY 1986 * Kun olet mennyt, romaani. WSOY 1988 * Mullassa elämän voima, romaani. WSOY 1991 == Palkinnot == * Valtion kirjallisuuspalkinto 1953, 1971 * WSOY:n tunnustuspalkinto 1983 * Lahden kaupungin tunnustuspalkinto 1991 == Lähteet == * * Lahden kaupunginkirjaston Vellamon vinkit : Annikki Sankari * Helsingin Sanomat 19.8.2012 kuolinilmoitus Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Markku Lappalainen (muusikko)

Markku Lappalainen (s. 6. huhtikuuta 1976) on suomalaissukuinen basisti. Hän oli yhdysvaltalaisessa rock-musiikkia soittavassa Hoobastank-yhtyeessä vuodesta 1997 vuoteen 2005 asti. Vuoden 2005 kesäkiertueen jälkeen hän jätti yhtyeen tuntemattomasta syystä. Lappalainen korvattiin Hoobastankissa Josh Moreaulla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset basistit Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Eino Salakka

Eino Aleksander Salakka (13. huhtikuuta 1926 Sakkola – 4. marraskuuta 2006 Kuopio) oli suomalainen opettaja ja kirjailija. Salakan vanhemmat olivat konstaapeli Kaarlo Vilhelm Salakka ja postinhoitaja Ida Similä. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi Kajaanin seminaarista 1947. Salakka toimi opettajana muun muassa Kaavilla, Sonkajärvellä ja Varkaudessa. Pisimpään hän oli Lahden Launeen peruskoulun yhteiskuntaopin, historian, uskonnon ja venäjän opettajana. Salakka oli mukana Lahden kunnallispolitiikassa ja oli perustamassa 1954 Lahden Työväen Mieskuoroa. Vuodesta 1987 Salakka asui Kuopiossa. Salakka käsitteli omaelämäkerrallisissa teoksissaan vuosina 1936–1939 vanhassa Valamon luostarissa Laatokalla viettämäänsä aikaa sekä myös sodanjälkeistä evakkoelämää. == Teoksia == * Lapsuuteni vanha Valamo. Gummerus 1980 * Valamosta viehkatielle, romaani. Karisto 1986 * Vanhan Valamon päiviä, romaani. Karisto 1988 * Vastatuuleen, romaani. Karisto 1990 * Liitutaulu, romaani. Karisto 1993 * Valamon aikaan. Karisto 1995 (uudistettu laitos Lapsuuteni vanha Valamo-kirjasta) == Lähteet == * Pohjoissavolaisen kaunokirjallisuuden bibliografia : Eino Salakka * Lahden kaupunginkirjaston Vellamon vinkit : Eino Salakka Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2006 kuolleet
Naisten Liiga -kausi 2009

Naisten Liiga on korkein naisten jalkapallon sarjataso Suomessa. Kaudella 2009 Åland United voitti seuran historian ensimmäisen mestaruuden. Sarja pelattiin 12 joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Viimeiseksi sijoittunut FC Kuusysi putosi suoraan Naisten Ykköseen. Sijalle 11 sijoittunut Puistolan Urheilijat karsi liigapaikasta Ykkösen toiseksi sijoittuneen FC Sportin kanssa kaksiosaisessa karsinnassa. FC Sport voitti karsinnan ja nousi liigaan. Kaudeksi 2009 sarjaan nousi FC United. Kauden 2008 jälkeen FC Kontu luopui sarjapaikasta ja fuusioitui Puistolan Urheilijoiden kanssa. Sarjaan nostettiin tilalle Kokkolan Pallo-Veikot. ==Sarjataulukko== Sijoitus Joukkue Ottelut Voitot Tasapelit Häviöt Maalisuhde Pisteet 1\. Åland United, Maarianhamina 22 18 1 3 67–16 55 2\. FC Honka, Espoo 22 16 2 4 84–22 50 3\. KMF Kuopio, Kuopio 22 14 3 5 53–27 45 4\. HJK, Helsinki 22 12 5 5 77–30 41 5\. NiceFutis, Pori 22 9 6 7 34–30 33 6\. FC United, Pietarsaari 22 8 6 8 54–47 30 7\. Ilves, Tampere 22 9 2 11 32–48 29 8\. TiPS, Vantaa 22 7 3 12 29–46 24 9\. TPS, Turku 22 5 4 13 25–68 19 10\. KPV, Kokkola 22 3 9 10 13–43 18 11\. PuiU, Helsinki 22 4 4 14 20–47 16 12\. FC Kuusysi, Lahti 22 3 3 16 24–89 12 ==Liigakarsinta== *FC Sport – PuiU 1–1 *PuiU – FC Sport 0–1 FC Sport nousi liigaan yhteismaalein 2–1 ==Parhaat maalintekijät== *22 - Rita Chikwelu, FC United *18 - Cynthia Uwak, KMF-Kuopio *17 - Taru Laihanen, HJK *16 - Satu Kruus, Honka *15 - Taina Hartikainen, Åland U ==Lähteet== *Naisten Liiga - Maalintekijät Luokka:Kansallinen liiga -kaudet Luokka:Jalkapallosarjojen kausi 2008–2009/2009
Pernell Whitaker

Pernell Whitaker (2. tammikuuta 1964 – 14. heinäkuuta 2019) oli yhdysvaltalainen ammattilaisnyrkkeilijä, jota pidetään yhtenä kaikkien aikojen parhaimmista. The Ring -lehti julkaisi vuonna 2002 listan 80 parhaasta nyrkkeilijästä vuosilta 1922–2002. Whitaker oli listan kymmenes. Hänet tunnettiin puolustusvoittoisesta tyylistään. Whitaker voitti olympiakultaa kevytsarjassa 1984 Los Angelesissa. Ammattilaisurallaan hän saavutti maailmanmestaruuden neljässä eri painoluokassa ja hänet valittiin Ring Magazinen vuoden nyrkkeilijäksi 1989. Hänellä oli neljä lasta, Dominique, Pernell Jr., Dantavious ja Devon, jo eroon päättyneestä avioliitostaan Rovanda Whitakerin kanssa. Whitaker kuoli jäätyään auton yliajamaksi kotikaupungissaan Virginia Beachissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Ammattinyrkkeilyottelut boxrec.comissa Luokka:Yhdysvaltalaiset nyrkkeilijät Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Liikenneonnettomuudessa kuolleet Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Valentin Ovetškin

Valentin Vladimirovitš Ovetškin (; 22. kesäkuuta (J: 9. kesäkuuta) 1904 Taganrog – 27. tammikuuta 1968 Taškent) oli venäläinen neuvostokirjailija. Valentin Ovetškin syntyi pankkivirkailijan perheeseen. Varojen puutteen takia hän joutui keskeyttämään opintonsa Taganrogin teknisessä opistossa ja vuodesta 1919 lähtien työskenteli suutarina ja kulttuurityöntekijänä. Vuosina 1925–1931 hän toimi järjestämänsä maatalouskommuunin puheenjohtajana Rostovin alueen Jefremovkan kylässä. Vuonna 1929 Ovetškin hyväksyttiin NKP(b):n jäseneksi ja vuodesta 1931 lähtien hän toimi puolue- ja ammattiliittovirkailijana Kubanilla. Vuodesta 1934 lähtien hän työskenteli paikallislehtien kirjeenvaihtajana. Vuonna 1937 Ovetškin erotettiin puolueesta hänen puolustettuaan vainon kohteeksi joutunutta ystäväänsä. Toisen maailmansodan aikana hän palveli armeijassa ja työskenteli lehtimiehenä. Vuonna 1941 Ovetškin hyväksyttiin Neuvostoliiton kirjailijaliiton jäseneksi ja vuonna 1943 hänet otettiin takaisin puolueeseen. Ovetškinin ensimmäinen kirja Kolhoznyje rasskazy (”Kolhoosikertomuksia”) ilmestyi vuonna 1935 ja sen jatko-osa vuonna 1939. Vuonna 1945 julkaistu, rintamasotilaiden sodanjälkeiseen aikaan kohdistamia odotuksia kuvaava kertomus S frontovym privetom (”Rintamaterveisin”) herätti laajaa huomiota. Vuonna 1954 pidetyssä kirjailijaliiton edustajakokouksessa Ovetškin arvosteli suorasanaisesti liiton byrokraattisuutta ja sodanjälkeisen neuvostokirjallisuuden valheellisuutta (ks. ristiriidattomuuden teoria). Ovetškinin pääteos ”Maaseudun arkea” (Raionnyje budni) koostuu Novyi mir -kirjallisuuslehdessä ja Pravdassa vuosina 1952–1956 ilmestyneistä kuvauksista, joissa hän kaunokirjallisuuden keinoin kritisoi kommunistipuolueen mielivaltaista ja tehotonta maatalouspolitiikkaa. Teoksella oli huomattava merkitys myöhemmän neuvostovenäläisen maaseutuproosan kehitykselle. Asuessaan Kurskissa vuosina 1958–1961 Ovetškin kirjoitti näytelmiä, joiden taiteellista arvoa pidetään vähäisenä. Ovetškin toimi vuodesta 1954 lähtien Neuvostoliiton kirjailijaliiton hallituksen ja vuodesta 1958 Novyi mirin toimitusneuvoston jäsenenä. Nikita Hruštšovin uudistuksiin pettyneenä hän yritti vuonna 1961 tehdä itsemurhan, minkä seurauksena hänen toinen silmänsä sokeutui. Vuodesta 1963 lähtien kirjailija vietti hiljaiseloa Taškentissa. ==Suomennettuja teoksia== * Maaseudun arkea. Suom. Leo Aalto. Petroskoi: Karjalan ASNT:n valtion kustannusliike, 1957. ==Lähteet== * * ==Aiheesta muualla== * Entsiklopedija ”Krugosvet”: Valentin Ovetškin * Kratkaja literaturnaja entsiklopedija: Valentin Ovetškin Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjailijat Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 1968 kuolleet
Nikolai Nikitin

Nikolai Nikolajevitš Nikitin (; 8. elokuuta (J: 27. heinäkuuta) 1895 Pietari – 26. maaliskuuta 1963 Leningrad) oli venäläinen neuvostokirjailija. Nikolai Nikitin syntyi rautatievirkailijan perheeseen. Hän opiskeli Pietarin yliopistossa ja palveli vuosina 1918–1922 puna-armeijassa. Hän liittyi 1921 pietarilaiseen Serapion-veljien kirjailijaryhmään. Nikitinin varhaiset 1920-luvun kertomukset kuvaavat Venäjän vallankumouksen aikaisia tapahtumia epäpoliittisesti ja muodoltaan kokeilevasti. Muiden Serapion-veljeksien tavoin hänen teoksensa joutuivat ankaran kritiikin kohteeksi. Ajan mittaan kirjailija sopeutui sosialistisen realismin vaatimuksiin. Romaani Eto bylo v Kokande (”Tapahtui Kokandissa”, 1939) kuvaa neuvostovallan pystyttämistä Uzbekistaniin, ”Pohjolan Auroran” (Severnaja Avrora, 1950) aiheena on Pohjois- Venäjän interventio vuosina 1918–1919. Jälkimmäinen teos sai Stalin-palkinnon vuonna 1951. Nikitin oli Neuvostoliiton kirjailijaliiton hallituksen jäsen ja Zvezda-kirjallisuuslehden toimituskunnan jäsen sekä Leningradin kaupunkineuvoston edustaja. Hänet palkittiin Työn punaisen lipun kunniamerkillä. Kirjailijan kotitalon seinässä (Mohovaja 28, Pietari) on muistolaatta. ==Suomennettuja teoksia== * Pohjolan Aurora. Suom. Anni Aalto. Petroskoi: Karjalais-suomalaisen SNT:n kustannusliike, 1953. ==Lähteet== * * ==Aiheesta muualla== * Kratkaja literaturnaja entsiklopedija: Nikolai Nikitin Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjailijat Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1895 syntyneet Luokka:Vuonna 1963 kuolleet
Liv Signe Navarsete

Liv Signe Navarsete (s. 23. lokakuuta 1958 Sogndal) on norjalainen poliitikko, joka nousi vuonna 2008 keskustapuolueen johtoon. Hän oli 2005–2009 liikenne- ja viestintäministeri Stoltenbergin toisessa hallituksessa. Vuonna 2009 Navarsetesta tuli kunta- ja alueministeri. Hän istuu Norjan suurkäräjillä. == Aiheesta muualla == * Stortinget – Representant: Navarsete, Liv Signe Luokka:Norjan liikenneministerit Luokka:Norjalaisten puolueiden puheenjohtajat Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Antjie Krog

Antjie Krog (myös Antijie Samuel 23\. lokakuuta 1952 Kroonstad, Free State) on eteläafrikkalainen runoilija, kirjailija, kääntäjä, toimittaja ja tieteilijä. Krog on voittanut lukuisia palkintoja niin runoudestaan, journalismistaan, fiktiostaan kuin käännöstyöstään ja hänen teoksiaan on käännetty monille kielille. Krogille on myönnetty kolme kunniatohtoriutta ja hän on University of the Western Capen kunniaprofessori. Krog opiskeli Free Statein (Bachelor of Arts 1976), Pretorian (Master of Arts 1983) yliopistoissa sekä UNISA:ssa, jossa hän suoritti opettajan pätevyyden. 1980-luvulla Antjie Krog työskenteli opettajana lukiossa ja opettajankoulutuslaitoksessa Kroonstadissa. Krog aloitti uransa journalistina Die Burger-sanomalehdessä toimi myöhemmin päätoimittajna Die Suid-Afrikaanissa. Vuosina 1995 - 2000 hän työskenteli SABC:ssa radiotoimittajana raportoiden Totuuskomission toiminnasta 1996-98. Tänä aikana hän myös kirjoitti artikkeleita sanoma- ja aikakauslehtiin. Krogin pääsääntöisesti vapaamuotoinen runous on sisältää paljon metaforia ja on hyvin lyyristä ja tunteikasta. Se käsittelee sekä yksityisiä että poliittisia aiheita. Hän julkaisi ensimmäisen runokokelmansa Dogter van Jefta seitsemäntoistavuotiaana ja häneltä on yhteensä julkaistu kymmenen kokoelmaa sekä kolme lastenrunokirjaa. 1990-luvulla Krog ryhtyi kirjoittamaan myös proosaa omintakaisella omaelämäkerrallisella tyylillä, joka yhdistää faktaa, fiktiota ja lyyrisiä elementtejä. Hänen tunnetuin, kansainväliseen maineeseen noussut kirjansa Country of my Skull (1998) kertoo kokemuksista Etelä-Afrikan Totuuskomission toiminnan seuraamisesta journalistina. Krogin ensimmäinen näytelmä Waarom is die wat voor toyi-toyi altyd so vet? sai ensiesityksensä vuonna 1999. Krog on kääntänyt afrikaansiksi Nelson Mandelan omaelämäkerran Pitkä tie vapauteen ja muun muassa Henk van Woerden ja Tom Lanoye teoksia. Antjie Krog on naimisissa arkkitehti John Samuelin kanssa ja hänellä on neljä lasta. == Teoksia == === Runokokoelmia === * Dogter van Jefta (1970) * Januarie-suite (1972) * Beminde Antarktika (1974) * Mannin (1974) * Otters in Bronslaai (1981) * Jerusalemgangers(1985) * Lady Anne (1989) * Gedigte 1989–1995 (1995) * Kleur kom nooit alleen nie (2000) * Down to my last skin (2000) * Met woorde soos met kerse (2002) * The stars say tsau (2004) * Body bereft (2006) === Lastenrunous === * Mankepank en ander Monsters (1989) * Voëls van anderster vere (1992) * Fynbosfeetjies yhdessä Fiona Moodien kanssa (2007) === Proosa === * Relaas van 'n Moord (1995) * Country of my Skull (1998) * A Change of Tongue (2003) * There was this goat (2009) === Näytelmät=== * Waarom is dié wat voor toyi-toyi altyd vet? (1999) == Lähteet == Luokka:Eteläafrikkalaiset runoilijat Luokka:Eteläafrikkalaiset toimittajat Luokka:Eteläafrikkalaiset kirjailijat Luokka:Apartheidinvastaiset aktivistit Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Uusi Hollanti

thumb|250px|Varastorakennusten sisätiloja. Uusi Hollanti () on Pietarin Amiraliteetin piirissä sijaitseva saari ja klassistinen rakennuskokonaisuus. Kolmion muotoista saarta rajaavat Moika, Krjukovin kanava ja Amiraliteetin kanava. Sen pinta-ala on 7,8 hehtaaria. Saaren keskellä sijaitsee Moikaan yhdistetty satama-allas. 1700-luvun alussa ”Hollanniksi” kutsuttiin Amiraliteetin telakan puutavaravarastoa, jossa käytettiin erityistä hollantilaista varastointimenetelmää. 1730-luvulla se siirrettiin saarelle, jolle vuosina 1760–1780-luvuilla rakennettiin suuret punatiiliset varastorakennukset. Alkuperäisen rakennussuunnitelman laati arkkitehti Savva Tševakinski. 1780-luvulla työtä jatkoi Jean-Baptiste Vallin de la Mothe, joka on suunnitellut satama-altaaseen johtavan kanavan suurenmoisen kaariportin. Vuosina 1828–1829 saarelle rakennettiin Aleksandr Staubertin suunnittelema pyöreä vankilarakennus. Vuonna 1893 kaivettiin allas, jossa laivanrakentaja Aleksei Krylov suoritti kokeitaan. Vuonna 1915 Uuteen Hollantiin perustettiin laivaston radioasema, joka lokakuun vallankumouksen aikana välitti neuvostohallituksen julistuksia, vetoomuksia ja tiedotuksia. Neuvostoaikana saari oli laivaston hallussa. Salaperäisyyden verhoama, karun romanttinen, mutta rapistuva rakennuskokonaisuus oli Leningradin kiehtovimpia nähtävyyksiä. Saaren uusiokäyttöä ryhdyttiin suunnittelemaan 1980-luvun lopussa. Itämeren laivasto luovutti alueen kaupungille vuonna 2004. Pian sen jälkeen osa rakennuksista vaurioitui tulipalossa. Suojelukohteet sisältävän liike- ja vapaa-ajankeskuksen suunnittelusta julistetun kilpailun voitti brittiläinen arkkitehti Norman Foster. Kesällä 2006 suoritetuissa purkutöissä menetettiin osa saaren historiallisista kohteista: Krylovin koeallas, Dmitri Mendelejevin käyttämä laboratorio ja historiallisen radioaseman rakennus. Lauantaina 16.7.2011 saari avattiin yleisölle ensimmäistä kertaa 300 vuoteen.http://www.hs.fi/kulttuuri/artikkeli/Suljettu%20sotilassaari%20avautui%20pietarilaisille/1135267853297?ref=fb- share Pietarissa järjestettiin laivastoalueen suunnittelukilpailu, jonka miljardööri ja taidekeräilijä Roman Abramovitš voitti. Abramovitš on aikonut sijoittaa saarelle runsaat 300 miljoonaa euroa, jolla saarta kunnostetaan ja sinne rakennetaan muun muassa asuntoja, toimistoja, liiketilaa sekä museo hänen laajalle modernin ja nykytaiteen kokoelmalleen. Museon on määrä aueta vuonna 2016.http://www.hs.fi/kulttuuri/artikkeli/Ven%C3%A4l%C3%A4ismiljard%C3%B6%C3%B6ri+Abramovit%C5%A1+lupaa+uuden+museon+Pietariin/1135262389777 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Uusi Hollanti Pietari-tietosanakirjassa Luokka:Pietarin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Pietarin saaret
Viirupystynokka

Viirupystynokka (Xenops rutilus) on laajalla alueella Etelä-Amerikassa tavattava orneeroihin kuuluva varpuslintu. == Koko ja ulkonäkö == Kooltaan viirupystynokka on noin 12 cm. Lajin selkä ja siivet ovat väriltään tummanruskeat. Yläselkä on heikosti viiruinen. Päälaki on linnulla hieman muuta yläruumista harmaampi. Päässä on valkoinen silmäkulmajuova ja naama on valkoisen ja ruskean viiruinen. Nokka on lyhyehkö ja tukeva sekä kärjestään ylöspäin kaartunut. Vatsa on oliivinruskea ja siinä on kapeita valkoisia raitoja. Perä ja pyrstö ovat ruosteenruskeat. Viirupystynokka muistuttaa ulkonäöltään kaitapystynokkaa (Xenops tenuirostris) ja ruskopystynokkaa (Xenops minutus). Kaitapystynokka elää kuitenkin huomattavasti erilaisessa ympäristössä ja ruskopyrstönokan höyhenpuku on vähemmän viiruinen. == Levinneisyys ja elintavat == Viirupystynokkaa tavataan Andeilla kapealla vyöhykkeellä, joka ulottuu Venezuelasta Boliviaan ja lisäksi laajemmalla alueella Brasiliassa Amazonian alueella. Lajin elinympäristöä ovat vuoristometsät ja metsien reunat. Lajia tavataan metsistä, jotka sijaitsevat 1 500-2 800 metrin korkeudella merenpinnasta. Laji elää yleensä pareittain tai kolmen linnun ryhmissä. Viirupystynokat voivat myös liittyä parviksi muiden hyönteisiä syövien varpuslintujen kanssa. Viirupystynokan pesä sijaitsee puun kolossa. == Lähteet == Luokka:Pystynokat
Coco avant Chanel

Coco avant Chanel (Coco ennen Chanelia) on ranskalainen Anne Fontainen 2009 ohjaama elokuva kuulun muotisuunnittelija Coco Chanelin elämästä. ==Rooleissa == == Katso myös == * Coco Chanel & Igor Stravinsky == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen sivu * Luokka:Vuoden 2009 ranskalaiset elokuvat Luokka:Elämäkertaelokuvat Luokka:Elokuvat muotimaailmasta Luokka:Elokuvat liike-elämästä
Ullavan kirkonkylä

Ullavan kirkonkylä on entisen Ullavan kunnan kirkonkylä, joka toimi myös kunnan hallinnollisena keskuksena. Keski-Pohjanmaalla sijaitseva Ullavan kirkonkylä kuuluu nykyään Kokkolan kaupunkiin. Kirkonkylä ei enää muodosta tilastollista taajamaa (vielä vuonna 2000 se muodosti taajaman, jolloin siellä oli 220 asukasta). Kantatieltä 63 erkanee seututie 757, joka kulkee luoteeseen kirkonkylän halki ja jatkaa sieltä edelleen kohti Kälviän kirkonseutua, jossa se yhtyy valtatiehen 28. Ullavan kirkonkylässä seututiestä erkanee pohjoiseen Kannuksen keskustaajamaan vievä yhdystie 7540. Kirkonkylässä sijaitsee Ullavan kirkko, koulu ja urheilukenttä. Kirkonkylässä virtaa sinne etelästä tuleva Vionoja. ==Lähteet== * === Viitteet === Luokka:Ullavan kylät Luokka:Keski- Pohjanmaan maakunnan entiset taajamat Luokka:Suomen kirkonkylät Luokka:Suomen entiset kuntakeskukset
Annika Luther

Annika Larsdotter Luther (s. 2. kesäkuuta 1958 Helsinki) on suomalainen ruotsiksi kirjoittava kirjailija. Luther on koulutukseltaan biologi. Hän on työskennellyt vuodesta 1999 biologian, maantiedon ja sosiaaliekologian opettajana Tölö gymnasiumissa. Hän on kääntänyt tietokirjallisuutta ja kirjoittanut artikkeleita ja arvosteluja. Lutherin tietokirja Rukiin viljava historia oli tietokirjallisuuden Finlandia-ehdokkaana 2022. Lutherin teos Kirje maan ääriin (Brev till världens ände) voitti Topelius-palkinnon vuonna 2008. Teos oli samana vuonna Finlandia Junior -palkintoehdokkaana. Vuonna 2012 Lutherin teos Kodittomien kaupunki (De hemlösas stad) oli Topelius- palkintoehdokas. Samana vuonna Luther sai tuotannostaan Pekkas-akatemian myöntämän Laivakello-palkinnon. Luther on naimisissa professori Kristian Donnerin kanssa, ja heillä on kahdeksan lasta. Sarjakuvataiteilija Ulla Donner on heidän tyttärensä. Talvet Luther asuu Helsingissä ja kesät Bromarvissa. == Teoksia == * * * * * * * * * == Lähteet == Luokka:Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
HMS Hasty

HMS Hasty on ollut kuuden Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä. * HMS Hasty (1797), 12-tykkinen tykkivene * HMS Hasty (1812), 12-tykkinen tykkipriki * HMS Hasty (1856), Albacore-luokan puinen potkuritykkivene * HMS Hasty (1894), Charger-luokan hävittäjä * HMS Hasty (1913), proomu * HMS Hasty (H24), H-luokan hävittäjä
Pekka Holopainen (urheilutoimittaja)

Pekka Holopainen (s. 1966 Pori) on Yleisradion urheilutoimittaja. Hän on työskennellyt Ilta-Sanomissa vuodesta 1990 lähtien. Ensimmäiset viisi vuotta Holopainen oli lehden ulkomaantoimituksessa ja sen jälkeen kolmen vuoden ajan Ilta-Sanomien Tukholman kirjeenvaihtajana. Vuosina 2001–2003 hän työskenteli Lontoossa, jonka jälkeen Holopainen on ollut lehden urheilutoimituksessa. Hän on kirjoittanut myös kolumneja Veikkaaja-lehteen. Olympialaisissa Holopainen on ollut toimittajana kahdeksan kertaa sekä lisäksi muun muassa useissa jääkiekon, hiihdon ja yleisurheilun MM-kilpailuissa. Hän on kirjoittanut Janne Ahosen elämäkerran Kuningaskotka, joka ilmestyi vuonna 2009, ja vuonna 2016 ilmestyneen Aino-Kaisa Saarisen elämäkerran Tahto – Aino-Kaisa Saarisen kahdet kasvot. == Teokset == * Sportin vartijat (yhdessä Niklas Herlinin kanssa, Tammi 2003) * Kuningaskotka (Teos 2009) * Tahto – Aino-Kaisa Saarisen kahdet kasvot (Teos 2016) == Palkinnot == * IS journalistipalkinto 2006 * Sanomalehtien liiton vuoden 2007 urheilujuttu -palkinto * Suomen Urheilugaalan Journalismiteko 2009 -palkinto * Bonnierin journalistipalkinto 2012 == Lähteet == * Pekka Holopainen Teoksen sivuilla ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset urheilutoimittajat Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Ulkomaankirjeenvaihtajat
Leeroy Thornhill

Leeroy Thornhill (s. 8. lokakuuta 1968 Lontoo) on brittiläinen elektronisen musiikin artisti ja The Prodigy -yhtyeen entinen jäsen. Hän toimi Prodigyssä pääasiassa live-esiintyjänä ja tanssijana. Luokka:Brittiläiset elektronisen musiikin artistit Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Niagara Falls (Yhdysvallat)

Niagara Falls on kaupunki Yhdysvalloissa, New Yorkin osavaltiossa, Niagaran piirikunnassa. Se sijaitsee Niagaran putousten vierellä, vastapäätä samannimistä kaupunkia Kanadan puolella. Kaupunki on perustettu 1892 ja vuonna 2006 kaupungissa oli 52 326 asukasta. Ranskalaiset rakensivat nykyisen kaupungin paikalle linnoituksen 1745. Brittien haltuun alue joutui 1759. Vuonna 1806 paikalle perustettiin Manchesterin kylä. Nykyisen nimensä Niagara Falls sai vuonna 1848. Kaupungissa sijaitsee Love Canalin asumalähiö, missä sattui 1970-luvulla ympäristöonnettomuus.Mitä Missä Milloin 1981, Otava, s. 68 Niagara Falls ja sen ostoskeskukset on kanadalaisten suosima ostospaikka ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:New Yorkin kaupungit
Bäckman

Bäckman tai Baeckman on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Anders Bäckman (s. 1985), suomalainen maantiepyöräilijä * Anna-Lisa Bäckman (s. 1941), suomenruotsalainen toimittaja, kirjailija ja näytelmäkirjailija * Anne Haanpää, o.s. Bäckman (s. 1959), suomalainen jääkiekkoilija * Axel Bäckman (1893–1935), suomalainen jääkärimajuri ja liikemies * Christian Bäckman (s. 1980), ruotsalainen jääkiekkoilija ja olympiavoittaja * Ebba Björkbom-Bäckman (1904–1982), suomenruotsalainen runoilija * Fredrik Wilhelm Baeckman (1788–1853), suomalainen Venäjän keisarillisen armeijan everstiluutnantti ja tilanomistaja * Grete Bäckman (1923–2013), suomenruotsalainen kirjailija * Guy Bäckman (1940–2021), suomalainen yhteiskuntatieteilijä, Åbo Akademin professori * Hannu Bäckman (s. 1954), suomalainen jalkapalloilija * Jani Bäckman (s. 1988), suomalainen jalkapalloilija * Johan Bäckman (s. 1971), suomalainen valtiotieteiden tohtori ja dosentti * Kjell Bäckman (1934–2019), ruotsalainen pikaluistelija ja olympiamitalisti * Knut Adolf Bäckman (1821–1868), suomalainen kappalainen ja varapastori * Kurt Bäckman (1904–1945), suomalainen majuri * Markus Bäckman (s. 1966), suomalainen muusikko, ääninäyttelijä ja dubbauksien ohjaaja * Mattias Bäckman (s. 1992), ruotsalainen jääkiekkoilija * O. R. Bäckman (1911–2007), Suomen puolustusvoimien eversti, Mannerheimin adjutantti 1942–1946 * Per Bäckman (s. 1950) ruotsalainen jääkiekkovalmentaja * Reino Bäckman (1937–1990), suomalainen muusikko, musiikkituottaja ja ääniohjaaja * Woldemar Baeckman (1911–1994), suomalainen arkkitehti * Woldemar Baeckman (1818–1901), suomalainen kansakoululaitoksen kehittäjä ja kartanonomistaja.
Taistelu elokuvasta Citizen Kane

Taistelu elokuvasta Citizen Kane (The Battle Over Citizen Kane) on yhdysvaltalainen dokumenttielokuva vuodelta 1996. Dokumentti kertoo William Randolph Hearstin yrityksistä estää Orson Wellesin ohjaaman Citizen Kanen julkaiseminen. Dokumenttielokuva koostuu arkistomateriaalin ja Citizen Kanesta näytettyjen kohtausten ohella haastatteluista, joita ovat antaneet muun muassa Wellesin pitkäaikainen avustaja William Alland ja ohjaaja Peter Bogdanovich. Dokumentin kertojana on Richard Ben Cramer. Elokuva oli ehdolla parhaan dokumenttielokuvan Oscar-palkinnon saajaksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Elokuvan käsikirjoitus Luokka:Vuoden 1996 dokumenttielokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset dokumenttielokuvat Luokka:Elokuvat elokuvanteosta
Keltiberit

Keltiberit olivat Hispaniassa asunut ja kelteistä sekä ibereistä koostunut kansa.Castrén ja Pietilä-Castrén 2000, s. 257 Varsinainen Keltiberia sijaitsi melko pienellä alueella Keski-Espanjassa, mutta paikannimien perusteella kelttimurteita on puhuttu laajemmallakin alueella Länsi- ja Pohjois-Iberiassa. Keltiberit ovat niitä harvoja antiikin kansoja, joista on todistettavasti käytetty nimitystä "keltti".James 1993, s. 42 Nimitys keltiberit on lähtöisin Diodoros Sisilialaiselta ja se viittaa ibeereihin yhdentyneisiin keltteihinJames 1993, s. 43. ==Historia== Kelttien saapumisajankohdasta Iberiaan on esitetty monia teorioita. Erään teorian mukaan he olisivat tulleet Iberiaan 400 eaa. osana kelttien yleistä liikehdintää pois heidän oletetusta kotimaastaan Keski-Euroopasta. Mikäli tämä teoria pitäisi paikkansa, keltiberit olisivat edustaneet myöhäistä Hallstattin tai varhaista La Tènen kulttuuria. Heidän aineellinen kulttuurinsa ei kuitenkaan eronnut ympäröineestä iberialaisesta kulttuurista. Toisen teorian mukaan keltit olisivat siirtyneet alueelle pronssikauden lopulla. On myös mahdollista ettei mitään muuttoaaltoa tapahtunut, vaan paikalliset iberialaiset omaksuivat kelttiläisiä vaikutteita Pyreneiden yli. Rooman valtakunta valloitti keltiberien maat sarjassa sotia vuosina 197-179 ja 154-133 eaa. Keltiberit olivat sitkeimpiä roomalaisten vastustajia Iberian niemimaalla ja sodasta tulikin julma. Lopullinen isku tapahtui vuonna 133 eaa., jolloin Scipio Aemilianus piiritti Numantian ja kukisti sen useiden epäonnistuneiden yritysten jälkeen. Roomalaisvalloituksen jälkeen Iberia roomalaistui lähes täysin, vaikka kelttiläisiä kieliä puhuttiinkin alueella keisariajalle saakka.James 1993, s. 122 ==Kulttuuri== Diodoroksen mukaan keltiberit olivat hyvin vieraanvaraisia tuntemattomillekin. Keltiberien kesken oli solmittu vieraanvaraisuussopimuksia, jotka tekivät heistä liittolaisia sodan syttyessä. Yhteiskunnallinen järjestäytyminen oli jäänyt lähinnä heimotasolle, vaikka jotkut ryhmät olivat alistaneet valtansa alle muita ryhmiä. Keltiberit käyttivät polttohautausta ja hautasivat vainajien mukana joskus myös aseita. Heidän tiedetään myös käyttäneen iberialaistyylisiä kaulakoruja. Keltiberit tunnettiin palkkasotureina ja etenkin heidän ratsuväkensä tuli tunnetuksi Karthagon alaisuudessa. Keltibereillä oli tapana pestä hampaansa virtsalla, mikä inhotti erityisesti roomalaisia. == Katso myös == * Keltiberisodat * Numantia * Gaesatae == Lähteet == * * ===Viitteet=== Luokka:Rooman viholliset ja liittolaiset Luokka:Muinaiset kansat Luokka:Kelttiläiset kansat eo:Iberoj#Eksteraj influoj
Erkki Alaja

Erkki Johannes Alaja (18. helmikuuta 1952 Helsinki – 20. heinäkuuta 2023 Helsinki)Kuolinilmoitus. Helsingin Sanomat 6.8.2023, s. B 22. oli suomalainen urheiluvaikuttaja, jalkapalloilija ja käsipalloilija, tietokirjailija sekä urheilumarkkinoinnin uranuurtaja. == Pelaajaura == Alaja pelasi jalkapalloa keskuspuolustajana. Hän nousi 1. divisioonassa pelanneen Hermannin Pallon edustusjoukkueeseen 1971. Alaja siirtyi seuraan Helsingin Jalkapalloklubista, jossa hän ei kuitenkaan ollut pelannut yhtään liigaottelua. Kaudella 1972 hän pelasi FC Hakassa. Vuosina 1973–1974 Alaja jalkapalloili HIFK:ssa ja 1975–1983 Kiffenissä. Pelivuosistaan hän vietti suurimman osan 1. ja 2. divisioonassa. Mestaruussarjassa Alaja pelasi Hakassa 1972 ja Kiffenissä 1977–1978. Hänelle kertyi 41 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Jalkapallon ohella Alaja pelasi myös käsipalloa SM-sarjatasolla. Alajan seura oli myös käsipallossa Kiffen. Hän voitti käsipallon SM-hopeaa seurassa vuonna 1981. fckiffen.fi Alajan identtinen kaksoisveli Pertti Alaja oli maajoukkuetason jalkapalloilija. Myös hänen isänsä Martti ja veljensä Risto pelasivat SM- sarjatasolla käsipalloa. == Pelaajauran jälkeen == Pelaajauran jälkeen Alaja toimi muun muassa oman mainostoimistonsa Pähkinän toimitusjohtajana, Helsingin Jalkapalloklubin toimitusjohtajana ja AC Allianssin puheenjohtajana. Alaja toimi urheilumanagerina. Alaja kirjoitti useita kirjoja urheilumarkkinoinnista ja -sponsoroinnista. Vuonna 2007 ilmestyi Alajan ja Mikael Forssellin yhdessä kirjoittama Vielä yksi maali, joka kertoo Forssellin urasta ja elämästä. Hän kirjoitti myös Aulis Rytkösen elämäkerran Aulis Rytkönen – Monsieur Magic. Alajan puoliso oli keskimatkojen juoksija Tuuli Merikoski. == Julkaisut == * Arpapeliä?: urheilumarkkinoinnin käsikirja (2000) * Summapeliä!: sponsorointiyhteistyön käsikirja (2001) * Tarinapeliä: sponsorin käsikirja (2004) * Vielä yksi maali (Teos 2007) * Aulis Rytkönen - Monsieur Magic (Teos 2009) * Helsingin Jäähalli (Teos 2012) * Bollis – Töölön Pallokentän 100 vuotta (Teos 2015) * Kutsumus (Teos 2017) * Olympiastadion (Teos 2020) == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Erkki Alaja Teoksen sivuilla * Erkki Alajan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Suomalaiset urheiluvaikuttajat Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Suomalaiset käsipalloilijat Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Martin Kove

Martin Kove (s. 6. maaliskuuta 1946)Martin Kove Biography (1946-) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on esiintynyt niin televisiosarjoissa kuin elokuvissakin. ==Ura== ===Elokuvaesiintymiset=== Koven parhaiten tunnetut roolit ovat kaiketi vuoden 1980 esiintyminen sarjassa Cagney & Lacey etsivä Victor Isbeckinä ja esiintyminen vuoden 1984 elokuvassa Karate Kid, jossa hän oli Cobra Kai Sensei John Kreese. Kove uusi roolinsa Kreesenä vuoden 1986 elokuvassa Karate Kid II... kertomus jatkuu ja vuoden 1989 elokuvassa Karate Kid 3. Kove harjoitteli karatea mustaa vyötä tavoitellen. Vuonna 1985 Kove esitti helikopterilentäjää elokuvassa Rambo – taistelija 2. ===Televisioesiintymiset=== Kove esiintyi George Bakerina televisiosarjassa Code R vuonna 1977. Toisia näyttelijöitä olivat muun muassa James Houghton ja Joan Freeman. Kove esiintyi myös Hard Time on Planet Earthissa ja vieraili myös joissain tv-sarjoissa, joihin kuuluivat muun muassa Gunsmoke, Kojak, The Incredible Hulk, Herkules, San Franciscon syke ja Black Scorpion. Vuonna 2007 Kove esiintyi No More Kingsin Sweep The Leg -videossa parodioimassa Karate Kid -hahmoaan Kreeseä. Kove oli vieraileva esiintyjä myös ohjelmassa Kung Fu, The Legend Continues esittäen Shadow Assassinia ensimmäisen kauden kolmannessa jaksossa 3. helmikuuta 1993. Hän esitti samaa hahmoa myös toisen kauden 23. jaksossa 26. tammikuuta 1994. Vuonna 2018 hän uusi roolinsa Kreesenä Karate Kidin jatkumoa seuraavassa sarjassa Cobra Kai. ==Yksityiselämä== Kove syntyi Brooklynissa New York Cityssä ja sai juutalaisen kasvatuksenChicago Sun- Times:: Search. Hän on ollut Vivienne Koven kanssa naimisissa vuodesta 1981. Vuonna 1990 parille syntyi kaksoset, poika Jesse ja tytär Rachel. ==Filmografia== *Little Murders (1971) *Viimeinen talo vasemmalla (1972) *Women in Revolt (1972) *Savages (1972) *Rosvot ja jeparit (Cops and Robbers, 1973) *The Wild Party (1975) *Henkensä kaupalla (White Line Fever, 1975) *Kalmanralli 2000 (Death Race 2000, 1975) *Verenpunainen preeria (The White Buffalo, 1977) *Hulk – vihreä hurjimus (The Incredible Hulk, 1978) *Karate Kid (The Karate Kid, 1984) *Rambo – taistelija 2 (Rambo: First Blood Part II, 1985) *Karate Kid II... kertomus jatkuu (The Karate Kid, Part II, 1986) *Steele Justice (1987) *Karate Kid 3 (The Karate Kid, Part III, 1989) *Shootfighter (Shootfighter: Fight to the Death, 1992) *Wyatt Earp (1994) *Mustalammas (Black Sheep, 1996) *Time Lock (1996) *Nowhere Land (1998) *Death Roll (Crocodile 2: Death Swamp, 2002) *Hard Ground (2003) *Curse of the Forty- Niner (2003) *Barbarian (2003) *Glass Trap (2004) *Miracle at Sage Street (2005) *The Dead Sleep Easy (2008) *Savage Sasquatch (2009)Bigfoot gets SAVAGE; exclusive pics, comments *Cobra Kai (2018) ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * * Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Steve Dykstra

Steve Dykstra (s. 1. joulukuuta 1962 Edmonton, Alberta, Kanada) on uransa lopettanut kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. NHL:ssä Dykstra edusti Buffalo Sabresia, Edmonton Oilersia, Pittsburgh Penguinsia ja Hartford Whalersia. NHL-urallaan Dykstra pelasi 217 ottelua joissa teki tehopisteet 8+32=40. Kaudella 1987-88 Dykstra siirtyi kesken kauden Buffalosta Edmontoniin vaihdossa Scott Metcalfeen. Edmonton voitti tuolla kaudella Stanley Cupin. Dykstran nimeä ei ole kaiverrettu pokaaliin, koska hän ei pelannut runkosarjan aikana Edmontonissa 42 ottelua, eikä hän pelannut lainkaan Stanley Cupin finaalisarjassa. Dykstralle tosin annettiin mestaruussormus. ==Lähteet== * * Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Volgoretšensk

Volgoretšensk () on kaupunki Kostroman alueella Venäjällä. Se sijaitsee Volgan rannalla 40 kilometriä Kostromasta kaakkoon. Kaupungin kautta kulkee Kostroman ja Ivanovon välinen maantie. Asukkaita on 17 600 henkeä (vuonna 2010). Volgoretšensk on syntynyt Kostroman sähkövoimalan rakennustyön yhteydessä vuonna 1964. Kaupunginoikeudet se sai vuonna 1994. Tärkein yritys on OGK-3-energiantuotantoyhtiöön kuuluva voimalaitos. Sen lisäksi kaupungissa toimii teräsputkia valmistava Gazpromin tytäryhtiö. ==Aiheesta muualla== * Volgoretšenskin kaupungin sivusto Luokka:Kostroman alueen kaupungit
Code R

Code R oli amerikkalainen toimintaseikkailutv-sarja, jota esitettiin 21. tammikuuta – 10. kesäkuuta 1977. Sarja keskittyi kalifornialaiseen hätätilapalveluun, johon kuuluivat poliisi, palokunta ja meripelastus. Sarjan pääosia näyttelivät James Houghton, Martin Kove ja Tom Simcox. Yksi jakso kesti noin yhden tunnin. Simcox esitti sarjassa Walt Robinsonia, saaren poliisipäällikköä. Joan Freeman esitti hänen vaimoaan Barbaraa, ja Robbie Rundle näytteli heidän nuorta poikaansa Bobbya. Ben Davidson näytteli Waltin sijaista, Ted Milbankia. Houghton esiintyi Rick Wilsonina, joka oli saaren palokunnan päällikkö, ja Kove oli George Baker, rantojen ja meripelastusten päällikkö. Kaikki hätätilapalvelut olivat saatavilla samassa rakennuksessa. Susanne Reed esitti Suzya, hätätilapalvelun kuljettajaa. WT Zacha näytteli sarjassa Harrya, majakkabaarin omistajaa ja baarimikkoa. Pelastusjoukot menivät usein käymään Harryn baariin. Code R korvasi kesken kauden loppuneen Spencer's Pilots -sarjan. Ohjelmaa tuotti Warner Brothersin Edwin Self. Code R oli hyvin lyhytkestoinen, ja sitä näytettiin vain joissain maissa. Kaksi vuotta Code R:n jälkeen Houghton aloitti Kenny Wardin esittämisen Knots Landing -viihdedraamassa. Kove pääsi esittämään Victor Isbeckiä sarjaan Cagney and Lacey, ja sen jälkeen Kove keskittyi pääasiassa elokuviin. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset televisiosarjat Luokka:Toimintasarjat Luokka:1970-luvun televisiosarjat
Moncloan palatsi

Moncloan palatsi () on Espanjan pääministerin virka-asunto, joka sijaitsee Madridissa. Rakennus on valmistunut vuonna 1642, ja se sijaitsee Madridin yliopistokaupungin kaupunginosassa. Vuodesta 1977 eli Adolfo Suarezista lähtien kaikki Espanjan pääministerit ovat asuneet siellä. == Lähteet == Luokka:Madridin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Espanjan virka-asunnot Luokka:Espanjan palatsit Luokka:Uudelleenrakennetut rakennukset ja rakennelmat
Potšinok (kaupunki)

Potšinok () on kaupunki Smolenskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Dneprin vesistöön kuuluvan Hmara-joen varrella 62 kilometriä Smolenskista kaakkoon. Sen kautta kulkee Smolenskin ja Roslavlin välinen rautatie. Kaupunki on Potšinokin piirin keskus. Kaupungissa asui vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 8 776 henkeä ja koko piirissä 30 959. Potšinok on saanut alkunsa vuonna 1868 rakennetusta asemataajamasta. Kaupunginoikeudet se sai vuonna 1926. Toisen maailmansodan aikana kaupunki oli saksalaisten miehittämänä. Nykyään siellä on lähinnä elintarviketeollisuutta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Potšinokin piirin sivusto Luokka:Smolenskin alueen kaupungit
Eirik Hundvin

Eirik Hundvin (tunnettu myös taiteilijanimellä Pytten) on norjalainen musiikkituottaja ja miksaaja. Hän on tuottanut monenlaisten eri yhtyeiden musiikkia, mutta parhaiten hänet tunnetaan roolistaan 1990-luvun alun norjalaisen black metal -skenen merkittävänä tuottajana: hän on tuottanut muun muassa Immortalin, Mayhemin, Burzumin ja Emperorin albumeja. Hänen työnsä on keskittynyt Bergenin Grieghalleniin (konserttihalliin).Eirik Hundvin Discography at Discogs. Viitattu 2.10.2009. == Hundvinin tuottamia albumeja == Aeternus *Beyond the Wandering Moon *...And So The Night Became *Shadows Of Old *Burning the Shroud *Ascension Of Terror *A Darker Monument Borknagar *Borknagar Burzum *Burzum *Aske *Det Som Engang Var *Hvis Lyset Tar Oss Corona Borealis * Cantus Paganus Einherjer *Dragons of the North *Far Far North Enslaved * Vikingligr Veldi * Frost * Eld * Monumension *Below the Lights * Isa Emperor *In the Nightside Eclipse *Reverence *Anthems to the Welkin at Dusk Gorgoroth *Pentagram *Antichrist *Under the Sign of Hell *Destroyer (Or About How to Philosophize with the Hammer) *True Norwegian Black Metal - Live in Grieghallen Hades *...Again Shall Be *Dawn of the Dying Sun *Millennium Nocturne Helheim *Jormundgand *Av Norrøn Ætt *Yersina Pestis Immortal *Diabolical Fullmoon Mysticism *Pure Holocaust *Battles in the North *All Shall Fall Malsain *They Never Die Mayhem *De Mysteriis Dom Sathanas Obtained Enslavement *Witchcraft Old Funeral *The Older Ones Taake *Nattestid Ser Porten Vid *...Doedskvad Thorium *Ocean of Blasphemy Trelldom *Til Et Annet *Til Minne... Windir *Arntor == Lähteet == Luokka:Norjalaiset muusikot Luokka:Norjalaiset musiikkituottajat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Joan Freeman

Joan Freeman (s. 8. tammikuuta 1942) on yhdysvaltalainen näyttelijätär. Freeman oli lapsinäyttelijä, ja esiintyi ensimmäisessä elokuvassaan vuonna 1949, kun oli vain seitsenvuotias. Vuosina 1961 ja 1962 Freeman oli vakituinen näyttelijä sarjassa Bus Stop, jossa hän esitti nuorta tarjoilijaa Elma Gahrigneriä. Sarjassa esiintyi myös Marilyn Maxwell. Freeman näytteli myös Marilyn Hayesia elokuvassa Pakokauhua vuonna nolla vuonna 1962 veteraaninäyttelijöiden Ray Millandin ja Jean Hagenin sekä nuoren Frankie Avalonin kanssa. Freemanista ja Avalonista liikkui huhuja, että he olisivat olleet enemmänkin yhdessä elokuvan kuvausten aikana, mutta väitettä ei koskaan vahvistettu eikä hylätty. Freeman esiintyi turistiopas Amelia Carterina elokuvassa The Three Stooges Go Around the World in a Daze. Freeman tunnetaan parhaitaan rooleistaan kahdessa musikaalielokuvassa. Vuonna 1964 Freemanin esiintyi innokkaana Elvis Presleyn ihailijana elokuvassa Huoleton kulkuri, ja vuonna 1967 hän oli Roy Orbisonin kanssa elokuvassa The Fastest Guitar Alive. Vuonna 1977 hän oli yksi kolmetoista jaksoa kestäneen Code R:n päähenkilöistä, ja hänen hahmonsa nimi oli Barbara Robinson. Tom Simcox esitti Freemanin aviomiestä, poliisipäällikkö Walt Robinsonia. Muita päähenkilöitä lyhytsarjassa olivat James Houghton ja Martin Kove. Sarja oli parodia sarjasta Emergency!. Freeman teki myös joitakin vierailuja eri televisiosarjoissa 50-luvulta 80-luvulle. Hänen viimeinen esiintymisensä oli "Ms. Jarvisina" vuoden 1984 kauhuelokuvassa Friday the 13th: The Final Chapter. == Aiheesta muualla == * * Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Juhani Mattila

Juhani Mattila on lääketieteen tohtori. Hän on koulutukseltaan psykiatrian erikoislääkäri ja psykoanalyytikko == Teokset == * Uupumuksesta takaisin elämään (Kirjapaja 2021 ISBN 978-952-354-479-6) * Ujoudesta ja yksinäisyydestä (WSOY 2004 ISBN 951-0-28447-5) * Uupunut nainen (Teos 2009 ISBN 978-951-851-247-2) * Herkkyys ja sosiaaliset pelot (Kirjapaja 2014 ISBN 978-952-288-031-4) * Nöyryytys. Arvokkuuden kokemuksen menettämisestä ja uudelleen löytämisestä (Kirjapaja 2017 ISBN 978-952-288-643-9) * Onnea etsimmässä. Mitä me kaipaamme kun kaipaamme onnellisuutta. (Kirjapaja 2023 ISBN 978-952-354-819-0) == Lähteet == *https://www.juhanimattila.com/ == Aiheesta muualla == *https://www.hs.fi/paivanlehti/16092021/art-2000008203154.html *Nöyryyttäminen heikentää työkykyä. Maaseudun Tulevaisuus 6.5.2017. *Työpalaverit haaste herkälle Hyvä Terveys 20.10.2017 *Työyhteisöön pesiytynyt nöyryyttämisen kulttuuri. Tehy-lehti 25.8.2017 *https://www.mtv.fi/lyhyet/76080a7d4f3c72607842/video-uupumuksesta-uuteen- nousuun MTV 18.8.2021 * Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Suomalaiset psykiatrit Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Astérix (vuoden 1999 videopeli)

Astérix on vuonna 1999 julkaistu videopeli PlayStationille. Pelin kehitti ja julkaisi Driver-peleistä tunnettu Infogrames. Peli julkaistiin PC:lle vuonna 2000 nimellä Astérix: The Gallic War. Astérix alkaa strategiapelillä, jonka maailmaan kuuluu Asterixin kylä ja Rooman leirit. Aina kun pelaaja valloittaa alueen, hän pääsee pelaamaan tasohyppelykenttää. Peli on siis tasohyppely- ja strategiapeli. == Aiheesta muualla == * Luokka:PlayStation-pelit Luokka:Windows-pelit Luokka:Vuoden 1999 videopelit Luokka:Asterix seikkailee Luokka:Strategiapelit Luokka:Tasohyppelyt Luokka:Sarjakuviin perustuvat videopelit