EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Timo Viljanen

Timo Mauno Tapio Viljanen (s. 5. marraskuuta 1977 Raisio) on suomalainen kilpakävelijä. Hän edustaa Turun Weikkoja ja hän on vastannut itse omasta valmennuksestaan vuodesta 2001 lähtien. SM-tasolla Viljanen on saavuttanut kaksi pronssia 20 kilometrin kävelyssä, kolme hopeaa ja kaksi pronssia 30 kilometrin kävelyssä sekä kolme kultaa ja neljä hopeaa 50 kilometrin kävelyssä. viestijuoksun SM-kisoissa hän on saavuttanut 3 × 5 000 metrin kävelyviestissä seitsemän kultaa, kolme hopeaa ja yhden pronssin sekä 3 × 3 000 metrin kävelyviestissä kaksi kultaa, kolme hopeaa ja yhden pronssin. Sisäratojen SM-kisoissa hän on voittanut hopeaa ja viisi pronssia 5 000 metrin kävelyssä. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kävelijät Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Teemu Linkosaari

Teemu Tuomas Linkosaari (s. 20. maaliskuuta 1985 Turku) on aktiiviuransa lopettanut suomalainen pikajuoksija. Hän edusti Turun Urheiluliittoa ja hänen valmentajanaan toimi Altti Eskola. Kalevan kisoissa Linkosaari saavutti kaksi pronssia 400 metrin aitajuoksussa vuosina 2003 ja 2004. Lisäksi hän oli voittamassa hopeaa 4 × 400 metrin viestijuoksussa vuonna 2006. Sisäratojen SM- kisoista Linkosaari saavutti pronssia 300 metrin aitajuoksussa vuonna 2006. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pikajuoksijat Luokka:Suomalaiset 400 metrin aitajuoksijat Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jääkiekon nuorten naisten maailmanmestaruuskilpailut 2014

Jääkiekon nuorten naisten maailmanmestaruuskilpailut 2014 pelattiin Unkarissa ja pelipaikkakuntana toimi Budapest. Maailmanmestaruuden voitti Kanada. == Lopputulokset == Pääsarja Sija Joukkue Kanada Yhdysvallat Tšekki 4\. Venäjä 5\. Suomi 6\. Ruotsi 7\. Japani 8\. Unkari 1\. divisioona Sija Joukkue 9\. Sveitsi 10\. Ranska 11\. Saksa 12\. Norja 13\. Slovakia 14\. Iso-Britannia http://www.iihf.com/competition/366/statistics.html IIHF: 1. divisioona Karsinnat Sija Joukkue 15\. Itävalta 16\. Puola 17\. Kiina 18\. Italia 19\. Kazakstan http://www.iihf.com/competition/367/statistics.html IIHF: 1. divisioonan karsinnat == Lähteet == * Kisat IIHF:n sivustolla * Turnaus IIHF:n tulospalvelussa * Leijonat.fi − N18 MM-kisat 2014 === Viitteet === 2014 Luokka:Vuoden 2014 jääkiekko Luokka:Unkarin jääkiekko Luokka:Budapestin urheilutapahtumat
Cresques Abraham

Cresques Abraham tai Abraham Cresques (1325-1387) oli espanjanjuutalainen kartoittaja. Hänen suojelijoitana olivat Katalonia-Aragonin kuninkaat Pietari III, Juhana I ja Martin I. Yhdessä poikansa Jafudà Cresquesin kanssa Abraham toimitti aikansa huippulaatua edustaneen karttakirjan Atles català, joka valmistui vuonna 1375. Kuningas Pietari tilasi kunnianhimoisen karttakirjan, sillä Mallorcan kartografit, joihin Cresques Abraham kuului, tunnettiin keskiajan parhaista merikartoista, joissa satamat, laivaväylät ja rannikot oli kuvattu tarkasti. Katalonian Atlaksessa merikarttoihin liittyvät myös kosmografia ja tähtitiede sekä monenlaisia matkailijan mielikuvitusta kiehtovia aineksia. Karttakirjaa säilytettään Ranskan kansalliskirjastossa. == Lähteet == Luokka:Espanjalaiset henkilöt Luokka:Kartantekijät Luokka:Vuonna 1325 syntyneet Luokka:Vuonna 1387 kuolleet
Via Veneto

Via Veneto, koko nimeltään Via Vittorio Veneto, on Roomassa, Italiassa sijaitseva katu. Se on kaupungin keskuskatu. 1960-luvulla Via Veneto oli ilta- elämän keskuspaikka Roomassa. Kadun varrella on useita kahviloita ja muotiliikkeitä. Katu kulkee etelän Piazza Barberinista pohjoiseen Villa Borghesen puistoon saakka. Via Veneton alueella kuvattiin vuonna 1960 ensi- iltansa saanut Federico Fellinin ohjaama Ihana elämä -elokuva. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Rooman kadut
Matti Autio (s. 1920)

Matti Autio (3. marraskuuta 1920 Sääminki – 8. helmikuuta 1999) oli suomalainen toimittaja, joka työskenteli Helsingin Sanomissa 1946–1954, turkulaisen Uuden Auran päätoimittajana 1954–1956 ja sitten Uuden Suomen poliittisen toimituksen päällikkönä. Vuonna 1964 hän siirtyi hoitamaan lehdistösuhteita Suomen Paperitehtaitten Keskusliittoon.Matti ja Toini Aution rahasto. Menestyneiden toimittajien tuki nuorille journalisteille. Suomen Kulttuurirahasto. Viitattu 23.3.2014. Autio pääsi ylioppilaaksi Savonlinnan lyseosta 1939, suoritti asepalveluksen ilmavoimissa ja toimi talvisodassa lentoupseerina. Vuosina 1941–1942 hän oli SS-koulutuksessa Saksassa ja palasi taas ilmavoimiin. Autio loukkaantui liikenneonnettomuudessa vuonna 1970 ja jäi eläkkeelle 1975. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli päätoimittaja Toini Aaltonen-Autio. Aution testamentin mukaan perustettu Matti ja Toini Aution rahasto tukee journalistien ammattitaidon kehittämistä ja myöntää etenkin matka-apurahoja Yhdysvaltoihin. ==Teoksia== * Autio, Matti – Lodenius, Erik: Suomen Paperitehtaiden Yhdistyksen historia 1918–1968. 1968. * Vuosisata paperiteollisuutta I. 1972. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 1999 kuolleet
Divergent – Outolintu

Divergent – Outolintu on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen tieteistoimintaelokuva, jonka on ohjannut Neil Burger. Elokuva perustuu Veronica Rothin samannimiseen romaaniin vuodelta 2011. Elokuvan pääosissa ovat Shailene Woodley, Theo James, Zoë Kravitz, Ansel Elgort, Maggie Q, Mekhi Phifer, Jai Courtney, Miles Teller ja Kate Winslet. Elokuvan ensi-ilta oli Yhdysvalloissa 21. maaliskuuta 2014 ja Suomessa ensi-ilta oli 9. huhtikuuta 2014. == Juoni == Postapykalyptisen, sodan tuhoaman Chicagon väestö on jakautunut viiten eri osastoon ihmisten temperamentin ja luonteenominaisuuksien perusteella. Jokainen testataan 16-vuotiaana ja hänet lähetetään sopivaksi katsottuun osastoon. Osastot ovat epäitsekkäät harmaaseen pukeutuvat Vaatimattomat tehtävänään on hoitaminen ja hoivaaminen (Abnegation), rauhalliset punaiseen ja keltaiseen pukeutuvat Sopuisat tehtävänään viljellä maata ja tuottaa ruokaa (Amity), totuutta arvostavat valko-mustaan pukeutuvat oikeutta jakavat Rehdit (Candor), huimapäiset mustaan pukeutuvat turvallisuudesta vastaavat Uskaliaat (Dauntless) ja kaiken tietävät siniseen pukeutuvat älyä ja tietoa arvostavat Terävät (Erudite). Päähenkilö Beatrice saa testissä poikkeavan tuloksen. Hän on Outolintu (Divergent), mutta silti hänet lähetetään Uskaliaat-osastoon, jossa hän alkaa käyttää nimeä Tris. == Näyttelijät == == Jatko-osat == Elokuvalle oli suunnitteilla kolme jatko- osaa. Toinen osa, Outolintu-sarja: Kapinallinen, sai ensi-iltansa maaliskuussa 2015. Kolmas ja viimeinen kirja Allegiant jaettiin kahdeksi elokuvaksi, joista ensimmäinen osa sai ensi-iltansa maaliskuussa 2016 ja toisen osan ensi-ilta piti olla kesäkuussa 2017. Näyttelijöiden ja käsikirjoittajien erimielisyyksien vuoksi jälkimmäistä osaa ei koskaan tehty. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto * * Divergent – Outolintu Box Office Mojossa * Divergent – Outolintu Rotten Tomatoesissa * Divergent – Outolintu Metacriticissä Luokka:Vuoden 2014 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset toimintaelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset tieteiselokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset seikkailuelokuvat Luokka:Post- apocalypse-elokuvat Luokka:Dystopiaelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
5 000 metrin juoksu olympialaisissa

5 000 metrin juoksu on kuulunut olympialaisten lajivalikoimaan vuodesta 1912. Menestynein maa miesten 5 000 metrin juoksun olympiakilpailuissa on Suomi, joka on saanut seitsemän olympiavoittoa. Suomella on myös määrällisesti eniten matkan olympiamitaleita. Etiopialaisurheilijat ovat voittaneet matkan kolme kertaa. Naisten 5 000 m on ollut olympialajina vuodesta 1996. Sitä ennen naisten matkan pituus oli 3 000 m vuosina 1984–1992. Naisten menestynein maa on Etiopia. == Mitalitaulukot == ===Miehet=== ===Naiset=== ====3 000 m==== ====5 000 m==== ==Lähteet== *
Keidas (televisiosarja)

Keidas on 15. huhtikuuta 2014 MTV3-kanavalla alkanut lifestyle-ohjelma. Ohjelman juontaa arkkitehti Maria Nordin, joka suunnittelee viherkeitaita ja pieniä puutarhoja tunnetuille suomalaisille henkilöille. Ohjelman viimeinen jakso esitettiin 24. kesäkuuta 2014. ==Jaksot== Jakso Nimi Vieras Ensiesitys 1\. Taidepuutarha Katariina Sourille Katariina Souri 15. huhtikuuta 2014 2\. Metsäinen keidas Tommi Korpelan isän pihalle Tommi Korpela 22. huhtikuuta 2014 3\. Hyväntekeväisyyttä Arman Alizadin kanssa Arman Alizad 29. huhtikuuta 2014 4\. Yrttikeidas Maria Sidin siskon parvekkeelle Maria Sid 6. toukokuuta 2014 5\. Viherkeidas Maria Veitolan kotiin Maria Veitola 20. toukokuuta 2014 6\. Romanttinen parvekekeidas Susanna Laineelle Susanna Laine 27. toukokuuta 2014 7\. Italialainen kaupunkikeidas Hanna Gullichsenille Hanna Gullichsen 3. kesäkuuta 2014 8\. Kuunvalopuutarha Sacha Remlingin baarin edustalle Sacha Remling 10. kesäkuuta 2014 9\. Puistopuutarha Stigille Stig 17. kesäkuuta 2014 10\. Oma piha Oona Kivelän ja Reino Nordinin kanssa Oona Kivelä 24. kesäkuuta 2014 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Keidas MTV:n sivuilla Luokka:2010-luvun suomalaiset tositelevisiosarjat
Powerglide

Powerglide on General Motorsin vuosina 1950–1973 valmistama automaattivaihteisto, jossa on hydrokineettinen momentinmuunnin ja planeettahammaspyörästöllä toteutettu mekaaninen vaihde. Powerglidessa on kaksi vaihdetta eteenpäin ja yksi taaksepäin ajoa varten. Ylempi vaihde on suora. Johtuen Powergliden vaihteiden vähyydestä, sen toiminta perustuu laajalle nopeusalueelle suunnitellun momentinmuuntimen käyttöön. ==Pitkä historia== Powergliden seuraajaksi suunniteltiin saman valmistajan Turboglide vaihteistoa, jonka toiminta hyödynsi erityisen pitkälle kehitettyä momentinmuunninta. Turbogliden valmistus aloitettiin vuonna 1957 mutta lopetettiin jo 1961 laatuongelmien vuoksi. Näin ollen Turboglide ei syrjäyttänytkään Powerglidea, joka puutteistaan huolimatta saavutti mainetta kestävyydellään. Vuodesta 1962 alkaen Powerglidea valmistettiin alumiinirunkoisena. Vuosina 1968–1971 Powergliden vaihtoehdoksi valmistettiin hieman halvempaa käsivalintaista versiota, joka ei saavuttanut suurta suosiota. Powergliden valmistus jatkui, kunnes vuonna 1974 kolmevaihteinen Turbo-Hydramatic syrjäytti sen. Vaikka General Motors lakkasi valmistamasta Powerglidea, lujuutensa ansiosta sitä käytetään yhä kiihdytysautokisoissa. Useat pienet valmistajat ovat myöhemmin valmistaneet omia versioitaan Powerglidesta harrastajien käyttöön. ==Lähteet== * * ===Viitteet=== Luokka:Autotekniikka Luokka:Voimansiirto Luokka:General Motors
Columbus Solons

Columbus Solons (joissakin lähteissä myös Columbus ColtsBaseball almanakka - Colts 1889) oli Major League Baseball -joukkue, joka pelasi American Associationissa kolmen kauden ajan vuosina 1889–1891. Parhaimmillaan joukkue sijoittui liigan kakkossijalle kaudella 1890, kahdella muulla kaudella se saavutti kuudennen sijan. AA:n lakkauttamisen myötä 1891 loppui myös Solonsin MLB-taival. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Joukkueen historia Baseball Reference -sivustolla Luokka:Entiset Major League Baseball -seurat Luokka:Columbuksen urheilu Luokka:Vuonna 1889 perustetut urheiluseurat
Espanjan toisen tasavallan pakolaishallitus

Espanjan toisen tasavallan pakolaishallitus (esp. Gobierno de la República Española en el exilio) oli vuosina 1939–1977 kenraali Francon sotilasdiktatuurin aikana maanpaossa toiminut pakolaishallitus. Kansallismielisten voittoon päättyneen sisällissodan jälkeen Espanjan toisen tasavallan hallitus pakeni huhtikuussa 1939 Pariisiin, jossa se toimi toukokuuhun 1940 saakka. Natsi-Saksan miehitykseen aikana pakolaishallitus oli Meksikon pääkaupungissa Méxicossa, josta se palasi toisen maailmansodan päättymisen jälkeen Pariisiin vuonna 1946. Pakolaishallituksella oli diplomaattiset suhteet Meksikon, Panaman, Guatemalan, Venezuelan, Puolan, Tšekkoslovakian, Unkarin, Jugoslavian, Romanian ja Albanian kanssa.Yossi Shain (ed). Governments-in-Exile in Contemporary World Politics. New York: Routledge. 1991. s. 152. Yhdysvallat, Britannia, Ranska ja Neuvostoliitto ei tunnustanut koskaan pakolaishallitusta Martin Ebon. World Communism Today. New York: Whittlesey House. 1948. s. 252. Pakolaishallitus lopetti toimintansa 1977 Francon kuolemaa seuranneen Espanjan demokratisoinnin myötä. == Presidentit ja pääministerit == === Presidentit maanpaossa === Järjestys Presidentti Virkakausi Puolue vt. Diego Martínez Barrio 3\. maaliskuuta 1939 11. toukokuuta 1940 Tasavaltalainen unioni vt. Álvaro de Albornoz y Liminiana 11\. toukokuuta 1940 17. elokuuta 1945 Sitoutumaton 1 Diego Martínez Barrio 17. elokuuta 1945 1. tammikuuta 1962 Tasavaltalainen unioni 2 Luis Jiménez de Asúa 1. tammikuuta 1962 16. marraskuuta 1970 Espanjan sosialistinen työväenpuolue 3 José Maldonado Gonzalez 16. marraskuuta 1970 1. heinäkuuta 1977 Tasavaltalainen vasemmisto === Pääministerit maanpaossa === Presidentti (Syntynyt-Kuollut) Virkakausi Puolue 1\. Juan Negrín 31\. maaliskuuta 1939 17. elokuuta 1945 Espanjan sosialistinen työväenpuolue 2\. José Giral 17\. elokuuta 1945 9. helmikuuta 1947 Tasavaltalainen vasemmisto 3\. Rodolfo Llopis 9\. helmikuuta 1947 8. elokuuta 1947 Espanjan sosialistinen työväenpuolue 4\. Álvaro de Albornoz 8\. elokuuta 1947 13. elokuuta 1951 Tasavaltalainen vasemmisto 5\. Felix Gordón 13\. elokuuta 1951 17. huhtikuuta 1960 Tasavaltalainen liitto 6\. Emilio Herrera 17\. huhtikuuta 1960 28. helmikuuta 1962 Sitoutumaton 7\. Claudio Sánchez- Albornoz 28\. helmikuuta 1962 28. helmikuuta 1971 Tasavaltalainen liitto 8\. Fernando Valera 28\. helmikuuta 1971 21. kesäkuuta 1977 Tasavaltalainen liitto == Lähteet == *1939, The Republican Exodus Project e-xiliad@s === Viitteet === Luokka:Espanjan historia Luokka:Pakolaishallitukset
Kaj Brynolf Lindgren

Kaj Brynolf Lindgren (4. joulukuuta 1922 Varkaus – 17. marraskuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen kielitieteilijä ja Helsingin yliopiston germaanisen filologian pitkäaikainen professori. Lindgren kirjoitti ylioppilaaksi 1941, valmistui filosofian kandidaatiksi 1948 ja väitteli tohtoriksi 1953 Helsingin yliopistossa. Hän toimi Erva-Latvalan mainostoimittajana 1952–1954, Helsingin kauppakorkeakoulun saksan kielen lehtorina 1954–1962 sekä Helsingin yliopiston germaanisen filologian dosenttina 1957–1962, apulaisprofessorina 1962–1964 ja professorina 1964–1989. Lindgrenin tytär on toimittaja-kirjailija Minna Lindgren. ==Julkaisuja== * Die Apokope des mittelhoch-deutschen -e in seinen verschiedenen Funktionen (väitöskirja 1953) * Über den oberdeutschen Präteritumschwund (1957) * Die Ausbreitung der neuhochdeutschen Diphthongierung bis 1500 (1961) * * ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== * Luukkainen, Matti: ”In memoriam Kaj B. Lindgren”, Neuphilologische Mitteilungen 1/2008, 109. vsk., s. 6–8. ==Aiheesta muualla== * Lindgren Glottopedia-tietokannassa (saksaksi) Luokka:Suomalaiset kielitieteilijät Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet Luokka:Suomalaiset professorit
Yrjö Könni (taidemaalari)

Yrjö Vihtori Könni (23. marraskuuta 1908 Helsinki – 8. helmikuuta 1997)Hietaniemen hautausmaa, kortteli U5, rivi 1, hauta 1 oli suomalainen taidemaalari ja -graafikko sekä Rudolf Koivu -palkittu lastenkirjojen kuvittaja. Könni piti debyyttinäyttelynsä Helsingissä 1939 ja opiskeli sotien jälkeen Kööpenhaminan kuninkaallisessa taideakatemiassa 1948–49. Hän oli mukana kolmessa nuorten näyttelyssä 1940-luvulla ja useissa Suomen Taiteilijain ja Suomen Taidegraafikoiden näyttelyissä läpi uransa. Hänen töitään oli esillä myös monissa suomalaistaiteen näyttelyissä eri puolilla Eurooppaa 1940-luvulta 1980-luvulle. Hän opetti monilla Haagan taiteilijaseuran kursseilla Helsingissä. Könni sai Rudolf Koivu -säätiön palkinnon 1963 kirjan Parasta Topeliusta ja 1965 Aila Nissisen teoksen Kalpeiden vuorten tarinoita kuvituksesta.Rudolf Koivu -palkinto , Grafia ry. Viitattu 25.3.2014. ==Lähteet== Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 1997 kuolleet Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Suomalaiset taidegraafikot Luokka:Suomalaiset kuvittajat
Aava

Aava on suomalainen naisen etunimi. Nimi on alkuperältään mahdollisesti luontoaiheinen ja viittaa aavaan mereen, mutta se voidaan käsittää myös saksilais­peräisen, jo keskiajalla tunnetun Ava-nimen suomalaiseksi vastineeksi. Suomessa oli muutamia Aava-nimisiä henkilöitä jo 1900-luvun alku­puolella, mutta nimi on yleistynyt vasta 2000-luvulla. Vuoden 2000 alusta vuoden 2021 loppuun mennessä nimi Aava on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu 4 008 naiselle. Aavan nimipäivä on 25. maaliskuuta. Nimi lisättiin kalenteriin vuonna 2015. == Tunnettuja Aava-nimisiä == * Aava Merikanto (s. 2004), näyttelijä == Kuvitteellisia Aava-nimisiä == * Aava Helminen, televisiosarjassa Uusi päivä == Aava sukunimenä == Aava on myös seuraavien henkilöiden sukunimi: * Aleksanteri Aava, oik. Kuparinen (1883–1956), suomalainen runoilija * Moonika Aava (s. 1979), virolainen keihäänheittäjä * Urmo Aava (s. 1979), virolainen autourheilija == Lähteet == Luokka:Etunimet
Tane Kannisto

Jouni ”Tane” Kannisto (s. 1962) on suomalainen jazzmuusikko, soitinkorjaaja ja musiikkipedagogi. Hänen instrumenttejaan ovat tenorisaksofoni ja muut puupuhaltimet. Vuosina 1987–1997 hän soitti Edward Vesala Sound & Fury -yhtyeessä.The Musicians, TUM Records. Viitattu 25.3.2014.Sinikka Eskola: Puhtia puhaltimiin ja lommot sileiksi , Turun Sanomat 8.10.2008. Viitattu 25.3.2014. Kannisto alkoi soittaa kitaraa 12-vuotiaana, mutta laajensi kiinnostustaan pian saksofoneihin ja huiluun, joita soitti lukioaikoinaan tanssiyhtyeissä ja Turku Big Bandissä. Hän opiskeli Turun konservatoriossa pääaineenaan huilu, mutta hänen pääsoittimekseen tuli kuitenkin tenorisaksofoni. Kannisto tapasi Edward Vesalan musiikkileirillä ja liittyi tämän Sound & Furyyn 1987. Kannisto oli mukana yhtyeen albumeilla Ode To The Death Of Jazz (ECM 1989), Invisible Storm (ECM 1991) ja Nordic Gallery (ECM 1994) sekä yhtyeen Euroopan-kiertueella 1993 ja vuoden 1997 konserttimatkalla Japaniin, Taiwaniin ja Etelä-Koreaan.Petri Silas: Tane Kannisto, Arsnet 1998. Viitattu 25.3.2014. Hän soittaa myös Vesalan aiemmin levyttämättömiä teoksia sisältävällä, vuonna 2013 julkaistulla albumilla Pulsacion.Pulsacion, Jazz Finland, Suomen Jazzliitto 2013. Viitattu 25.3.2014. Kannisto on ollut mukana monissa Turun kaupunginteatterin produktioissa vuodesta 1984. Hän työskentelee usein muun muassa yhtyeiden Rollin’ Thunder, Black Motor ja Suhkan Uhka kanssa. Hänen omaa nimeään kantavassa triossa ovat soittaneet mm. rumpali ja huilisti Simo Laihonen sekä basisti Hideyuki Shima.Jyrki Kallio: Tane Kannisto Trio Vastavirran yläkerrassa 16.1.2012 , Aamulehti blogi 19.1.2012. Viitattu 25.3.2014. Kannisto on kouluttautunut puupuhallinten korjaajaksi vuonna 1992 Pariisissa. Soitinkorjaamon hän perusti vuonna 1994. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset musiikkipedagogit Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset jazzsaksofonistit Luokka:Suomalaiset huilistit Luokka:Suomalaiset soitinrakentajat
Heksametyylifosforiamidi

Heksametyylifosforiamidi eli HMPA (C6H18PN3O) on fosforihapon amideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Sitä käytetään pääasiassa liuottimena. ==Ominaisuudet== Heksametyylifosforiamidi on huoneenlämpötilassa kirkasta nestettä. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja sekä poolisiin että poolittomiin orgaanisiin liuottimiin. Heksametyylifosforiamidi on vahvasti poolinen ja sen vesiliuos on emäksinen. Se on melko vahva Lewis-emäs ja muodostaa komplekseja useiden metallikationien kanssa.Dieter Stoye: Solvents, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 25.3.2014 Yhdisteen liuotinominaisuudet ovat hyvät ja verrattavissa dimetyylisulfoksidin ja dimetyyliformamidin ominaisuuksiin. Heksametyylifosforiamidi on aproottinen liuotin. Heksametyylifosforiamidin akuutti toksisuus on ihmiselle alhainen. Aineen on todettu kuitenkin aiheuttavan kasvaimia linnuille ja rotille, joten se luokitellaan mahdollisesti syöpää aiheuttavaksi kemikaaliksi. ==Käyttö== Heksametyylifosforiamidia käytetään liuottimena polymeerien valmistuksessa ja se toimii myös polymerisoitumiskatalyyttinä. Sitä käytetään UV-säteilyltä suojaavana lisäaineena polyvinyyli- ja polyolefiinihartseissa ja lämmönkestävyyttä parantavana lisäaineena polystyreenissä. Käytettäessä heksametyylifosforiamidia liuottimena monen reaktion nopeus kasvaa ja tämä johtuu useein yhdisteen kyvystä kelatoida metalli-ioneja. Muita yhdisteen käyttökohteita ovat hyönteisten hävittäminen kemiallisen sterilisoinnin avulla, jäätymisenestoaineena ja antistaattisena aineena. ==Lähteet== Luokka:Amidit Luokka:Fosforiyhdisteet Luokka:Liuottimet
Kesäkaverit

Kesäkaverit on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut Inari Niemen ohjaama suomalainen draamakomedia. Sen on käsikirjoittanut Niemen sisar Juuli Niemi. Elokuvan pääosissa ovat Anna Paavilainen, Iina Kuustonen, Minka Kuustonen ja Pihla Viitala. Elokuvan tunnusmusiikkina kuullaan PMMP:n kappale Kesäkaverit. Elokuvan ensi-ilta oli 1. elokuuta 2014. == Juoni == Iiris on ollut pitkään töissä pitkin Eurooppaa. Kun hän palaa Suomeen, hänen paras ystävänsä Karoliina on saanut tytöille töitä Hangosta. He lähtevät kohti Hankoa, kohti parasta kesää. Perillä he menevät töihin hankolaiseen kesäkahvilaan ja tapaavat siellä hassun ja vähän yksinkertaisen Eevan, jonka luokse tytöt lyöttäytyvät asumaan. Kesään sisältyy paljon alkoholia, miesseikkailuita ja sisarusten välisiä erimielisyyksiä. == Näyttelijät == == Vastaanotto == Elokuva oli ehdolla neljässä Jussi-palkintokategoriassa: paras elokuva, paras naispääosa (Anna Paavilainen), paras naissivuosa (Minka Kuustonen) ja paras käsikirjoitus (Juuli Niemi). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 2014 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset draamakomediaelokuvat Luokka:Solar Filmsin elokuvat
Veikko-Mooses Rinne

Veikko-Mooses Rinne (4. syyskuuta 1906 Asikkala – 21. joulukuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen voimistelunopettaja ja urheiluvalmentaja. Hän syntyi kuopukseksi Johan Oskar Gröndahlin ja hänen vaimonsa Maria Sofian (o.s. Karlsson) perheeseen. Vanhemmilla oli pienehkö maatila Kalkkisten kylässä. Sukunimi muuttui myöhemmin Rinteeksi. Isä oli toiminut kauppiaana eri puolilla Päijät-Hämettä. Hän oli myös innokas harrastelijanäyttelijä paikallisessa raittiusseurassa. Perheeseen oli syntynyt 14 lasta, mutta usea heistä oli kuollut jo pienenä. Perheen pojat ryhtyivät myös näyttelijöiksi, heistä tunnetuimpia olivat Jalmari, Joel ja Einar Rinne. Teatteri houkutti myös Veikko-Moosesta, mutta hän valitsi urheilun ja liikunnan. Hän näytteli Ylioppilasteatterissa, ja teatteri pysyi hänen läheisenä harrastuksenaan koko elämän ajan. Hän valmistui voimistelunopettajaksi 1932 ja työskenteli Vierumäen urheiluopistossa, Teknillisessä korkeakoulussa, Helsingin yliopiston voimistelulaitoksella ja useissa oppikouluissa, joista pisimpään lehtorina Töölön yhteislyseossa 1953–1969. Hän oli ensimmäisiä ulkomailla ansioituneita suomalaisia urheiluvalmentajia: Latviassa 1935–1938, jolloin hän valmensi sikäläisiä urheilijoita Berliinin olympiakisoissa 1936, ja Tanskassa 1951–1952, jolloin valmennettavat osallistuivat Helsingin olympialaisiin 1952. Lisäksi hän valmensi Ranskassa, Ruotsissa ja Belgiassa. Hänen kaukaisin valmennuspestinsä oli Pakistanissa 1950–1951. Hän julkaisi 1938 latviankielisen valmennusoppaan ja 1954 kirjan Voimistellen urheilukuntoon. Hän kirjoitti myös sanomalehtiin matkakuvauksia ulkomaanmatkoiltaan. Nuoruudessaan hän oli myös kilpaurheilija, lajeina kolmiloikka ja korkeushyppy. Suomen Kulttuurirahastossa on Veikko-Mooses Rinteen rahasto, joka jakaa apurahoja liikuntatieteen, urheiluvalmennuksen ja teatteriliikunnan edistämiseen ==Lähteet== *Veikko-Mooses Rinteen muistokirjoitus Helsingin sanomissa 6.1.1987 *https://apurahat.skr.fi/nimikkorahastot *Anja Pankasalo (toim): 1919–1994 Helsingin Koelyseo – Töölön Yhteislyseo- Etu-Töölön yläaste ja lukio 75 vuotta, Helsinki 1994 ISBN 952-90-5512-9 == Aiheesta muualla == * Suomalainen urheiluvalmentajana Ranskassa. Maan ensimmäinen ulkomainen urheilunopettaja, Ilta-Sanomat, 03.03.1939, nro 52, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * Läpi sotaisen Europan. Veikko Rinne kertoo kotimatkaltaan, Helsingin Sanomat, 01.10.1939, nro 264, s. 15, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomalaiset urheiluvalmentajat Luokka:vuonna 1906 syntyneet Luokka:vuonna 1986 kuolleet
Huhdasfest

Huhdasfest on vuosina 2012-2014 järjestetty Kouvolassa, Jaalan Huhdasjärven kylän Kylätalon ympäristössä järjestetty hyvänlaatuista kotikutoisuutta vaaliva festivaali. Festivaalia järjestää talkootyönä Huhdasjärven Kyläosuuskunta ja ystävät. Huhdasfest on ollut yksipäiväinen ja on artistivalinnoissaan keskittynyt lähinnä suomenkielisiin artisteihin. Vuosina 2012 ja 2013 järjestettiin myös Lasten Oma Huhdasfest. Huhdasfest järjestettiin kolmannen, toistaiseksi viimeisen kerran 14. kesäkuuta 2014. Huhdasjärven Kyläosuuskunta on myös järjestänyt Huhdasfesteille esiintyneiden artistien muun muassa Muuan Miehen, Joose Keskitalon ja Jaakko Laitisen & Väärän Rahan keikkoja, viimeisin Muuan Mies heinäkuussa 2019. == Huhdasfest 14.6.2014 esiintyjät == *Asa *Muuan Mies * Jaakko Laitinen & Väärä Raha *Lassi Valtonen *Is This Really Me *the Solar Apparatus *56 == Huhdasfest 8.6.2013 esiintyjät == *Jarkko Martikainen *Risto *Jaakko Laitinen & Väärä Raha *Sami Kukka & Pöly * Koodi * Lassi Valtonen & Hot Mama Salonen * Hermanni Turkki * Mehucats Jälkiklubilla Huhdasjärvellä 28.6.2013 esiintyivät the Solar Apparatus sekä 56. Lasten Oman Huhdasfestin järjesti Huhdasjärven Kylätoimikunta 14.7.2013. Esiintymässä oli Orffit (Tohtori Orff ja Herra Dalcroze). == Huhdasfest 9.6.2012 esiintyjät == * Tuomari Nurmio * Jaakko Laitinen & Väärä Raha * Joose Keskitalo & Kolmas Maailmanpalo * Pekko Käppi * Rymäkkä * Koodi * Kullerwo Korpi & Tajunnan Alkemistit Lasten Oma Huhdasfest pidettiin Huhdasjärven Museokankaalla samana päivänä. Esiintymässä oli Vokki- Myyrät. Ennakkoklubi pidettiin 8.6.2012 Hartolan Kyläkaupalla. Esiintymässä oli Sami Kukka yhtyeineen. ==Aiheesta muualla== *Huhdasfest Facebookissa *Huhdasjärven Kyläosuuskunta Facebookissa Luokka:Kouvolan tapahtumat Luokka:Entiset musiikkitapahtumat Suomessa Luokka:Jaala
Casanova (täsmennyssivu)

Casanova voi tarkoittaa seuraavia: ==Sukunimi== * Giacomo Casanova (1725–1798), venetsialainen seikkailija ja kirjailija * Alain Casanova (s. 1961), ranskalainen jalkapallovalmentaja ja jalkapallomaalivahti * Georges Casanova (1890–1932), ranskalainen miekkailija ja olympiamitalisti * Massimo Casanova (1953), italialainen poliitikko ja europarlamentaarikko * Rafael Casanova (n. 1660−1743), katalonialainen juristi ja poliitikko * Antonio Puchades Casanova (1925–2013), espanjalainen jalkapalloilija ==Muita== * Fellinin Casanova (), Federico Fellinin ohjaama italialainen elokuva vuodelta 1976 * Casanova, Simon Langtonin ohjaama espanjalais-italialainen elokuva vuodelta 1987 * Casanova, Lasse Hallströmin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 2005 * Casanova, Anita Skorganin esittämä laulu, Norjan edustaja Eurovision laulukilpailussa 1977 * Casanova, Giselan esittämä laulu, Andorran edustaja Eurovision laulukilpailussa 2008
Sirens (May Jailerin albumi)

__NOTOC__ Sirens on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Lana Del Reyn julkaisematon demoalbumi taiteilijanimellä May Jailer, joka nauhoitettiin vuosina 2005-2006. Koko albumi vuodettiin YouTuben kautta toukokuussa 2012. Nauhoitettu ainoastaan akustisen kitaran kanssa, Del Reyn sanat verrattiin yhdysvaltalaisen laulajan Jewelin debyyttialbumiin, Pieces of You. Tammikuussa 2014 kaksi "Sirensia" edeltävää EPtä, "From the End" ja "Quiet Now" (2005), vuosivat nettiin. ==Sävellys== Sävelletty ainoastaan akustisista kappaleista, albumilta puuttuu Del Reyn tavaramerkki minimalisista hiphoprytmeistä, elektronisista ääneistä ja kokeellisella musiikilla joita on Del Reyn toisella studioalbumilla "Born to Diella". Kitararämpytykset ovat "granola-tyylisiä" Del Reyn laulaessa kevyellä ja pehmeällä äänellä. Suurin osa kappaleista ovat kirjoitettu samassa tahdissa. ==Kappaleet== ; Huomioita * "Drive By" sekoitetaan usein "For K:hon". ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2006 albumit Luokka:Lana Del Reyn albumit Luokka:Julkaisemattomat albumit
Ruosteparatiisimonarkki

Ruosteparatiisimonarkki (Terpsiphone rufocinerea) on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Ruosteparatiisimonarkkia tavataan Afrikan keskiosissa. Sen on kuvattu olevan levinneisyysalueellaan yleinen tai runsas, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Monarkit
Soiva Metsä

Soiva metsä on Suomussalmen Kaunisharjulle vuonna 1996 rakennettu luontopolku, jonka varrella on suuria soitinten kaltaisia ääntä tuottavia laitteita yleisön käytettäväksi. Niihin kuuluvat muun muassa kumiseva honkarumpu, helisevä tuulikello ja katajasta valmistettu kellopeli. Soittimet suunnitteli mainosgraafikko Markku Penttilä ja pystytti soitinrakentamisen ammattilaiset Pekka Westerholm ja Olli Penttilä.Soiva metsä , Suomussalmen kunta. Viitattu 31.3.2014. Kun Soiva metsä täytti kymmenen vuotta 2006, siellä ensiesitettiin Jouko Kyhälän säveltämä Hiljaisuuden sinfonia.Pekka Kamarainen: Soiva metsä, matka hiljaisuuteen , Ellit-sivusto 11.9.2006. Viitattu 31.3.2014. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Soiva metsä Youtubessa Luokka:Suomussalmen rakennukset ja rakennelmat
Kameruninparatiisimonarkki

Kameruninparatiisimonarkki (Terpsiphone batesi) on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintu. Sitä pidetään joskus samana lajina ruosteparatiisimonarkin (Terpsiphone rufocinerea) kanssa. ==Levinneisyys== Kameruninparatiisimonarkin alalajia batesi tavataan Etelä-Kamerunissa ja Gabonin itäosista Kongon demokraattisen tasavallan itäosiin ja alalajia bannermani Kongon tasavallassa, Kongon demokraattisen tasavallan lounaisosissa ja Pohjois-Angolassa. ==Lähteet== Luokka:Monarkit
Afrikanparatiisimonarkki

thumb |Terpsiphone viridis Afrikanparatiisimonarkki (Terpsiphone viridis) on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Afrikanparatiisimonarkkia tavataan laajalla alueella Saharan eteläpuolisessa Afrikassa sekä Arabian niemimaalla. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Monarkit
Paratiisimonarkki

Paratiisimonarkki (Terpsiphone paradisi) on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Paratiisimonarkkia tavataan Itä-, Kaakkois- ja Etelä-Aasiassa. Lajin on kuvattu olevan levinneisyysalueellaan pääasiassa yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Monarkit
Japaninparatiisimonarkki

Japaninparatiisimonarkki (Terpsiphone atrocaudata) on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Japaninparatiisimonarkkia tavataan pesivänä Japanissa, Korean niemimaalla sekä Taiwanissa ja talvehtivana Kaakkois-Aasiassa. Lajia uhkaavat mahdolliseti talvehtimisalueen elinympäristötuhot, mutta lajin kantaa pidetään vuoden 2023 uhanalaisuusluokituksessa vakaana. ==Lähteet== Luokka:Monarkit
Laikon rautatieasema

Laikon rautatieasema () on lakkautettu rautatieliikennepaikka Karjalan radalla Rautjärvellä Laikon kylässä. Laikon asema avattiin vuonna 1937, jolloin se oli yksi rataosan tärkeimmistä väliasemista. Tavaraliikenteen tarpeisiin asemalle rakennettiin pistoraide läheiselle sorakuopalle, ja siellä ristesivät myös Simpeleeltä Rautjärven kirkolle sekä Ilmeelle johtavat maantiet. Talvisodan aikaan aseman itäpuolella toimi myös lentokenttä. Jatkosodan aikana aseman kautta kulkivat tuhannet evakot, jotka saapuivat sinne kävellen mm. Kurkijoelta. Henkilöliikenne Laikkoon lopetettiin vuonna 1969, jonka jälkeen asema oli vielä puutavaraliikenteen käytössä. Kokonaan liikennepaikka lakkautettiin vuonna 2005, ja sen sivuraiteet on purettu. Thure Hellströmin suunnittelema asemarakennus on nykyisin yksityisomistuksessa. == Lähteet == * Luokka:Rautjärven liikenne Luokka:Etelä-Karjalan lakkautetut rautatieliikennepaikat Luokka:Rautjärven rakennukset ja rakennelmat
Palawaninparatiisimonarkki

Palawaninparatiisimonarkki (Terpsiphone cyanescens) on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Palawaninparatiisimonarkkia tavataan Filippiineillä Palawanin saarilla. Vuonna 2012 laji luokiteltiin silmälläpidettäväksi, mutta vuonna 2013 se luokiteltiin elinvoimaiseksi, koska sen huomattiin kestävän elinympäristömuutoksia paremmin kuin aiemmin luultiin. ==Lähteet== Luokka:Monarkit
Filippiinienparatiisimonarkki

Filippiinienparatiisimonarkki (Terpsiphone cinnamomea) on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Filippiinienparatiisimonarkkia tavataan Filippiineillä ja Indonesiassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Monarkit
Sãotoménparatiisimonarkki

Sãotoménparatiisimonarkki (Terpsiphone atrochalybeia) on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Sãotoménparatiisimonarkkia tavataan São Toméssa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Monarkit
Madagaskarinparatiisimonarkki

Madagaskarinparatiisimonarkki (Terpsiphone mutata) on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Madagaskarinparatiisimonarkkia tavataan Madagaskarissa, Komoreilla ja Mayottella. Lajia on kuvattu yleiseksi Madagaskarissa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Monarkit
Maskareenienparatiisimonarkki

Maskareenienparatiisimonarkki (Terpsiphone bourbonnensis) on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Maskareenienparatiisimonarkkia tavataan Mauritiuksella ja Réunionilla. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Monarkit
Luigi Carlo Farini

Luigi Carlo Farini (22. lokakuuta 1812 Russi – 1. elokuuta 1866 Quarto)Luigi Carlo Farini Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 25.3.2014. oli italialainen lääkäri, historioitsija ja poliitikko, jolla oli merkittävä rooli Italian yhdistymisessä vuosina 1859–1860 ja joka toimi Italian pääministerinä 1862–1863. == Elämäkerta == Farini osallistui vuoden 1831 vallankumousliikehdintään. Sen jälkeen hän valmistui lääkäriksi Bolognan yliopistosta ja ryhtyi pitämään vastaanottoa. Hänet karkotettiin vuonna 1843 Kirkkovaltiosta, koska hän oli osallistunut siellä poliittisiin levottomuuksiin kaksi vuotta aiemmin.Nordisk familjebok (1907), s. 1387–1388 Runeberg.org. Viitattu 25.3.2014. Vuonna 1845 Farini laati niin sanotun Riminin manifestin, jossa vaadittiin Kirkkovaltiolta poliittisia uudistuksia. Sittemmin hän toimi ranskalaisen prinssi Jérôme Bonaparten yksityislääkärinä ja matkusti tämän mukana ympäri Eurooppaa. Uuden paavin ansiosta Farinin karkotus kumottiin vuonna 1846 armahduksella ja hän palasi Kirkkovaltioon, jossa hänestä tuli seuraavana vuonna sisäministeriön alivaltiosihteeri. Hän ehti toimia muissakin tehtävissä paavin hallituksessa, mutta erosi pian protestina tämän politiikalle. Rooman tasavallan aikana Farini pakeni Firenzeen. Ranskalaisten vallattua Rooman takaisin paaville jyrkkä kirkollinen suuntaus esti häntä palaamasta virkaansa, joten hän asettui sen jälkeen Torinoon. Vuosina 1849–1865 Farini oli Torinossa kokoontuneen Sardinian kuningaskunnan parlamentin jäsenenä. Hän toimitti useita lehtiä, ja julkaisi 1850 teoksen Storia della stato romano dal 1815 al 1850 (”Rooman valtion historia 1815–1850”), jossa hän arvosteli sekä vallankumouksellisia tasavaltalaisia että kirkollisia taantumuksellisia. Farini toimi vuonna 1850 jonkin aikaa Sardinian opetusministerinä sekä 1851–1852 yleisten töiden ministerinä. Hän tuki liberaalia tasavaltalaista Camillo Cavouria ja auttoi vuonna 1852 kokoamaan puolueliittoumaa, joka nosti Cavourin pääministeriksi. Kun Sardinia vuonna 1859 julisti sodan Itävallalle, Cavour lähetti Farinin Keski-Italiaan Modenan diktaattoriksi. Hän järjesti pikaisesti Modenan, Toscanan, Parman ja Romagnan välisen liiton sekä kansanäänestyksen, jonka nojalla nämä alueet päättivät liittyä Sardiniaan. Hän sai Ranskan keisari Napoleon III:n hyväksynnän liitokselle lupaamalla, että Roomaa ei tultaisi liittämään Sardiniaan. Farinista tuli heinäkuussa 1860 Sardinian sisäministeri, mutta hän erosi jo saman vuoden lokakuussa. Cavour lähetti hänet myös kuvernööriksi Napoliin, joka Giuseppe Garibaldin toimien ansiosta oli niin ikään yhdistetty Sardinian kanssa. Huonon terveytensä vuoksi Farini ei pärjännyt tässä tehtävässä eikä hän tullut toimeen Garibaldin kannattajien kanssa, joten hän erosi pian ja palasi Torinoon. Hänestä tuli vielä uuden Italian kuningaskunnan pääministeri joulukuussa 1862, mutta hän joutui eroamaan jo neljän kuukauden kuluttua terveyssyistä. Hänen poikansa Domenico Farini oli 1887–1898 Italian senaatin puhemiehenä. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Italian pääministerit Luokka:Vuonna 1812 syntyneet Luokka:Vuonna 1866 kuolleet
Ampumahiihdon maailmancup 2004–2005

Ampumahiihdon maailmancup 2004–2005 alkoi 2. joulukuuta Norjan Beitostølenista ja päättyi 20. maaliskuuta Venäjän Hanti-Mansijskiin. == Kilpailukalenteri == Ohjelmaan kuului yhdeksän kilpailuviikonloppua, sekä maailmanmestaruuskilpailut ja sekaviestin mm-kilpailut. Paikka Päivät Pikakilpailu Takaa-ajo Normaalimatka Yhteislähtö Viesti Sekaviesti Beitostølen 2.–5.12. ● ● ● Holmenkollen 9.–12.12. ● ● ● Östersund 15.–19.12. ● ● ● Oberhof 12.–16.1. ● ● ● Ruhpolding 11.–15.1. ● ● ● Anterselva 19.–23.1. ● ● ● Cesana San Sicario 9.–13.2. ● ● ● Pokljuka 16.–20.2. ● ● ● Hochfilzen 5.-13.3. ● ● ● ● ● Hanty-Mansijsk 16.–19.3. ● ● ● Hanty-Mansijsk 20.3. ● Yhteensä 10 9 5 3 5 1 Luokka:Ampumahiihdon maailmancup Maailmancup 2004–2005 Maailmancup 2004–2005
Ampumahiihdon euroopancup 2004–2005

Ampumahiihdon euroopancup 2004–2005 alkoi 23. marraskuuta Norjan Geilosta ja päättyi 12. maaliskuuta Sveitsin Gurnigeliin. == Kilpailukalenteri == Ohjelmaan kuului seitsemän kilpailuviikonloppua. Ohjelmassa oli pikakilpailuja, takaa-ajoja, normaalimatkoja sekä yksi viesti. Myös juniorit kilpailivat samoilla matkoilla omassa sarjassaan. Kaudella kilpailtiin myös päätöslajina supersprintissä jossa kilpailumatkoina olivat naisilla 2.4 ja 4 kilometriä ja miehillä 3.6 sekä 6 kilometriä. Kilpailut olivat junioreiden ja aikuisten yhteisiä ja niistäkin jaettiin euroopancup-pisteitä. Paikka Päivät Pikakilpailu Takaa-ajo Normaalimatka Yhteislähtö Viesti Supersprintti Geilo 23.–24.11. ● ● Geilo 11.–12.12. ● ● Obertilliach 16.–17.12. ● ● Garmisch- Partenkirchen 8.–9.1. ● ● Val Ridanna 13.–15.1. ● ● ● Langdorf 5.–6.3. ● ● Gurnigel 10.–12.3. ● ● ●● Yhteensä 7 4 3 0 1 2 Euroopancup 2004–2005 Euroopancup 2004–2005 Euroopancup 2004–2005
Vetotaipaleen kalliomaalaus

Vetotaipaleen kalliomaalaus (myös Lieviskä Kostiala) sijaitsee Puumalassa Etelä-Savossa. Kalliomaalauksen löysi Risto Kupiainen vuonna 1992, liittyen Hannu Poutiaisen, Martti Koposen ja hänen tekemään kalliomaalausten etsintäprojektiin. Sen uskotaan olevan kivikautinen. == Kallio ja sen sijainti == Paikka sijaitsee Puumalan kirkolta 24 kilometriä itään Saimaalla Muikunselältä erkanevan Lieviskänlahden suulla sen pohjoisrannalla. Siellä on Reposenniemellä matala kallio, joka sijaitsee Vetotaipaleenlahden vieressä. Kallion itäosassa maalauspinta aukeaa etelään ja maalaukset ovat useassa paikassa pystykallion seinämässä. Pekka Kivikkään mukaan kalliosta on lohjennut osa pintakerroksesta pois. Kalliomaalaus sijaitsee yksityisen maanomistajan maalla ja sinne on maantieltä nro 15170 matkaa noin 250 m. == Maalaus == Maalaus on tehty tasaiselle ja kellertävälle kivipinnalle, joka on murtumisesta johtuen täynnä halkeamia. Maalattu alue on vähintään 4 metriä pitkä ja 3,5 metriä korkea. Kuviot ovat sään haalistamia ja epätäydellisiä. Kallion pinnan rapautuminen on lohkaissut kiven pinnasta palasia, jotka ovat tuhonneet joitakin kuvioita. Kuvakenttä voidaan jakaa kolmeen alueeseen. Ylinnä pistää silmään vinoristi tai isompi verkkokuvio. Tämän alapuolella sijaitsee keskimmäinen alue, jossa on runsaasti punaväriä ja muutama tunnistettava kuvio. Alue on noin metrin korkea ja sen vasemmassa reunassa näkyy 25 senttimetriä korkea hirvi. Sen vieressä on hieman pienempi eläin, joka on 10 senttimetriä korkea ja 15 senttimetriä pitkä, sekä muita kuvioiden katkelmia. Alueen oikealla puolella on eläinhahmo ja 9 senttimetriä pitkä kaarevapohjainen venekuvio, jossa on 4−5 miehistönviivaa. Veneen yläpuolella vaikuttaisi olevan jokin katkelmallinen kuvio. Ismo Luukainen on havainnut tällä alueella runsaasti naarmuja ja uurteita, ikään kuin joku olisi raaputtanut terävällä esineellä kallion pintaan verkkomaista kuviota. Alimmaisen osan alareuna sijaitsee 2 metrin korkeudella maan pinnasta. Siinä on runsaasti punavärisuttua ja levinnyttä maalia. Kallio on valitettavasti lohjennut tältäkin alueelta, joten yksityiskohtien määrä on vähäinen. Tästä huolimatta vasemmalla erottuu viivamaisia vetoja ja oikealla reunalla vaikuttaa olevan kämmenpainauman jäänne. ==Lähteet== * * Muinaistaideyhdistys: Vetotaipale * Luukkonen, Ismo: Vetotaipale * ===Viitteet=== Luokka:Suomen kalliomaalaukset Luokka:Puumala Luokka:Etelä-Savon historia
Ampumahiihdon maailmancup 2003–2004

Ampumahiihdon maailmancup 2003–2004 alkoi 4. joulukuuta Suomen Kontiolahdelta ja päättyi 14. maaliskuuta Norjan Holmenkollenille. == Kilpailukalenteri == Ohjelmaan kuului yhdeksän kilpailuviikonloppua, sekä maailmanmestaruuskilpailut. Paikka Päivät Pikakilpailu Takaa-ajo Normaalimatka Yhteislähtö Viesti Kontiolahti 4.–7.12. ● ● ● Hochfilzen 12.–14.12. ● ● ● Osrblie 18.–21.12. ● ● ● Pokljuka 7.–11.1. ● ● ● Ruhpolding 14.–18.1. ● ● ● Anterselva 21.–25.1. ● ● ● Oberhof 7.–15.2. ● ● ● ● ● Lake Placid 27.–29.2. ● ● Fort Kent 3.–6.3. ● ● ● Holmenkollen 16.–19.3. ● ● Peruutettu Yhteensä 10 9 3 4 4 Luokka:Ampumahiihdon maailmancup Maailmancup 2003–2004 Maailmancup 2003–2004
Ampumahiihdon euroopancup 2003–2004

Ampumahiihdon euroopancup 2003–2004 alkoi 29. marraskuuta Norjan Geilosta ja päättyi 13. maaliskuuta Sveitsin Gurnigeliin. == Kilpailukalenteri == Ohjelmaan kuului seitsemän kilpailuviikonloppua. Ohjelmassa oli pikakilpailuja, takaa-ajoja, normaalimatkoja sekä yksi viesti ja yhteislähtö (joka kuitenkin peruutettiin ja korvattiin takaa-ajoilla). Myös juniorit kilpailivat samoilla matkoilla omassa sarjassaan. Paikka Päivät Pikakilpailu Takaa-ajo Normaalimatka Yhteislähtö Viesti Geilo 29.–30.11. ● ● Val Ridanna 13.–14.12. ● ● Obertilliach 19.–20.12. ● ● Brusson 10.–11.1. ● ● Méribel 14.–17.1. ● ● Peruutettiin ● Langdorf 6.–7.3. ● ● Gurnigel 12.–13.3. ● ● Peruutettiin Yhteensä 7 6 1 0 1 Euroopancup 2003–2004 Euroopancup 2003–2004 Euroopancup 2003–2004
Feministinen itsepuolustus

Feministinen itsepuolustus on itsepuolustuslajien opetusta ja käyttöä osana feminististä naisten yhteiskunnallisen aseman parantamista ja naisiin kohdistuvan väkivallan ehkäisyä. Feministisen itsepuolustuksen lähtökohtana on feministinen analyysi yhteiskunnasta ja sen sukupuolittuneesta väkivallasta. Christensson, Gerda; Nilsson, Kristina; Wikman Amin (toim.) Feministiskt självförsvar, 2003, Kvinnofronten. == Feministinen itsepuolustus maailmalla == Feministinen itsepuolustus sai alkunsa Yhdysvalloissa 1970-luvulla. Feministinen itsepuolustus levisi Länsi-Eurooppaan 1970-luvun lopussa.Drake, Sunniva, Naisten itsepuolustus, Ota yö takaisin!, Helsinki, 1989, Naisten kulttuuriyhdistys.Valta, Johanna, Vastarintaa ja valaistumista - Feministinen itsepuolustus radikaalina naisaktivismina, 2013, Pro gradu -tutkielma, Itä- Suomen yliopisto. == Feministinen itsepuolustus Suomessa == 1980-luvun alussa sitä alettiin opettaa myös Suomessa. Kursseja on sittemmin järjestetty useilla eri paikkakunnilla. == Lähteet == Luokka:Feminismi Luokka:Taistelulajit
Massimo d’Azeglio

Massimo Taparelli, d’Azeglion markiisi (24. lokakuuta 1798 Torino – 15. tammikuuta 1866 Torino)Massimo Taparelli, marquis d’Azeglio Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 25.3.2014. oli italialainen taidemaalari, kirjailija ja poliitikko, joka toimi Sardinian kuningaskunnan pääministerinä vuosina 1849–1852. ==Elämä ja ura == Nuoruudessaan d’Azeglio omistautui taidemaalarin uralle. Asuessaan 1820-luvulla Roomassa hän saavutti mainetta maisemamaalarina. Isänsä kuoltua hän muutti vuonna 1830 Milanoon. Siellä hän kirjoitti poliittisesti sävyttyneet romaanit Ettore Fieramosca (1833) ja Niccolò de’Lapi (1841), jotka tekivät hänestä yhden Italian yhdistymisliikkeen eli risorgimenton maltillisen siiven johtohahmoista. Tämän jälkeen d’Azeglio omistautui politiikalle.Nordisk familjebok (1904), s. 548 Runeberg.org. Viitattu 25.3.2014. Hänen pääteoksensa on pamfletti Gli ultimi casi de Romagna (1846), jossa hän arvosteli Romagnan hallitusta ja kehotti alueen asukkaita tukemaan Sardinian kuninkaan Kaarle Albertin pyrkimystä yhdistää Italia. Vuoden 1848 sodassa d’Azeglio taisteli Sardinian riveissä Itävaltaa vastaan. Kun Kaarle Albert tappioiden jälkeen luopui kruunusta poikansa Viktor Emanuel II:n hyväksi, tämä nimitti d’Azeglion pääministerikseen 7. toukokuuta 1849. D’Azeglio halusi edistää Italian kansallista jälleensyntymää poistamalla vieraita vaikutteita. Pääministerinä hänen merkittävin aikaansaannoksensa oli kirkollisten tuomioistuimien ja immuniteettien lakkauttaminen Sardiniassa vuonna 1851. Hän myös kutsui Camillo Cavourin hallitukseensa vuonna 1850. D’Azeglio ajautui kuitenkin erimielisyyksiin valtiovarainmininä toimineen Cavourin kanssa ja erosi 30. lokakuuta 1852. Liberaalimpi Cavour tuli hänen seuraajakseen. D’Azeglio osallistui tämän jälkeen enää satunnaisesti politiikkaan. Hän toimi vuonna 1859 jonkin aikaa Sardinian lähettiläänä Pariisissa ja hallituksen edustajana Romagnassa sekä 1860 Milanon kuvernöörinä. Hän puolusti Firenzen säilyttämistä yhdistyneen Italian pääkaupunkina. D’Azeglion keskeneräisiksi jääneet muistelmat ilmestyivät nimellä I miei ricordi vuonna 1867. Massimo d’Azeglion veljiä olivat taidemaalari Roberto d’Azeglio sekä tunnettu jesuiitta Luigi d’Azeglio. ==Muuta== D’Azeglio muistetaan erityisesti Italian yhdistymisen jälkeen esittämästään lausahduksesta ”L’Italia è fatta. Restano de fare gli italiani” (”Italia on nyt luotu, jäljelle jää italialaisten luominen”), jolla hän tarkoitti sitä, että yhteisen valtion perustamisesta huolimatta kansakunnan rakentaminen oli yhä kesken.Helsingin Sanomat 24.5.2014, s. C 7. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Italialaiset poliitikot Luokka:Pääministerit Luokka:Italialaiset taidemaalarit Luokka:Italialaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1798 syntyneet Luokka:Vuonna 1866 kuolleet
Ampumahiihdon maailmancup 2002–2003

Ampumahiihdon maailmancup 2002–2003 alkoi 5. joulukuuta Ruotsin Östersundista ja päättyi 23. maaliskuuta Venäjän Hanty-Mansijskiin. == Kilpailukalenteri == Ohjelmaan kuului yhdeksän kilpailuviikonloppua, sekä maailmanmestaruuskilpailut. Oberhofissa, Ruhpoldingissa ja Anterselvassa kilpailluista kilpailuista laskettiin myös oma pieni kiertuecup "Biathlon Trophy". Kaudella kokeiltiin ensimmäistä kertaa myös sekaviesti-kilpailua Ruhpoldingissä. Tästä ei kuitenkaan jaettu maailmancupin pisteitä. Paikka Päivät Pikakilpailu Takaa-ajo Normaalimatka Yhteislähtö Viesti Östersund 5.–8.12. ● ● ● Pokljuka / Östersund 11.–15.12. ● ● ● Osrblie 19.–22.12. ● ● ● Oberhof 8.–12.1. ● ● ● Ruhpolding 15.–19.1. ● ● ● (● sekaviesti) Anterselva 23.–26.1. ● ● ● Lahti 8.–9.2. ● ● Holmenkollen 13.–16.2. ● ● ● Östersund 20.-23.2. ● ● ● Hanty-Mansijsk 15.–23.3. ● ● ● ● ● Yhteensä 9 7 3 4 8 Luokka:Ampumahiihdon maailmancup Maailmancup 2002–2003 Maailmancup 2002–2003
Bettino Ricasoli

Bettino Ricasoli (9. maaliskuuta 1809 Firenze – 23. lokakuuta 1880 Chianti)Nordisk familjebok (1916), s. 163–164 Runeberg.org. Viitattu 25.3.2014. oli italialainen paroni ja poliitikko, joka toimi Italian pääministerinä vuosina 1861–1862 ja 1866–1867. == Elämäkerta == Nuorempana Ricasoli omistautui lähinnä maan- ja viininviljelylle. Hän julkaisi vuonna 1847 sanomalehteä La Patria, jossa hän puolusti Italian yhdistymistä ja perustuslaillista monarkiaa. Hänestä tuli kotikaupungissaan gonfalonieeri, mutta italialaisten hävittyä vuosien 1848–1849 ensimmäisen vapaussodan hän vetäytyi vuosikymmeneksi takaisin tilanomistajan tehtäviin. Elokuussa 1859 Camillo Cavouria tukenut Ricasoli kutsuttiin Toscanan diktaattoriksi. Kun Toscana maaliskuussa 1860 liittyi Sardinian kuningaskuntaan, hänestä tuli alueen kuvernööri. Hän toimi tässä tehtävässä kunnes hänet 12. kesäkuuta 1861 kutsuttiin yhdistyneen Italian pääministeriksi äkisti kuolleen Cavourin tilalle. Hän jatkoi edeltäjänsä politiikkaa, mutta erosi maaliskuussa 1862 Giuseppe Garibaldin aiheutettua hänelle hankaluuksia pyrkimyksillään vallata Rooma. Ricasoli palasi pääministeriksi 20. kesäkuuta 1866 keskellä Preussin–Itävallan sotaa, jossa Italia oli Preussin liittolainen. Tälläkin kertaa hän kompastui Rooman ja Kirkkovaltion kysymykseen, ja erosi parlamentin hajottamisen jälkeen 4. huhtikuuta 1867. Hän vetäytyi sen jälkeen politiikasta. ==Lähteet== Luokka:Italian pääministerit Luokka:Vuonna 1809 syntyneet Luokka:Vuonna 1880 kuolleet