EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Synkooppi (lehti)

Synkooppi on vuodesta 1978 ilmestynyt musiikin yleislehti, jota julkaisee Helsingin yliopiston musiikkitieteen ainejärjestö Synkooppi ry. Lehdessä julkaistaan yleistajuisia musiikkiartikkeleita, artistihaastatteluita, tieteellisiä artikkeleita, kannanottoja opiskelijaelämään ja laajemmin kulttuurikenttää käsitteleviä tekstejä, ja näiden lisäksi Synkoopissa arvioidaan musiikkia käsitteleviä kirjoja ja elokuvia, äänitteitä ja tapahtumia. Synkooppi ilmestyy painettuna lehtenä ja digitaalisena näköislehtenä neljä kertaa vuodessa, minkä lisäksi yksittäisiä juttuja voi lukea lehden verkkosivulta. Synkooppi kuuluu Kulttuuri- ja tiedelehtien liitto Kultti ry:hyn. == Historia == Vuonna 1969 perustettu Helsingin yliopiston musiikkitieteen ainejärjestö Synkooppi ry oli jo vuonna 1970 päättänyt perustaa nimeään kantavan lehden, mutta nämä suunnitelmat eivät aluksi toteutuneet. Vuonna 1976 saatiin kuitenkin aikaiseksi monistamalla levitetty opiskelijalehti Äänitorvi. Vuonna 1978 päätettiin uuden, "korkeatasoisen" lehden perustamisesta, jonka nimeksi tuli Synkooppi. Sen päätoimittajaksi ryhtyi Pekka Hako, ja toimituksen muut jäsenet olivat Tero-Pekka Henell ja Risto Nieminen. Lehden ensimmäisen pääkirjoituksen mukaan lehti "ei pyri kilpailemaan Musiikki-lehden, Rondon ja muiden alan julkaisujen kanssa", vaan sen tarkoituksena oli innostaa opiskelijat kirjoittamaan. Ensimmäisinä toimintavuosina juttuja lehteen kirjoittivat muiden muassa Erkki Salmenhaara, Kalevi Aho, Eero Tarasti, Philip Donner ja Kimmo Korhonen. Synkoopin julkaisusarjassa ilmestyi myös kaksi kirjaa, Mikko Heiniön Sointuanalyysin ongelmia (1979) ja Pekka Hakon ja Risto Niemisen toimittama Ammatti: säveltäjä (1981). Synkooppia julkaistiin aluksi ilmoitusmyynnin tuotoilla, mutta 1990-luvulla lehti pääsi HYY:n järjestötuen piiriin. Lehti ei ilmestynyt vuonna 1990. == Synkoopin päätoimittajat == * Pekka Hako 1978–1981 * Tiina- Maija Lehtonen 1981–1984 * Heimo Riihimäki ja Hannu Tolvanen 1984 * Heikki Ahonius 1984–1985 * Minna Lindgren 1986–1987 * Riitta Pietilä 1987–1988 * Ainomaija Pennanen 1989 * Susann Isohanni 1991 * Tarja Nikki 1992 * Antti- Ville Kärjä (nyk. Villén) 1993–1995 * Marika Leed 1996–1997 * Virve Summanen 1998 * Merja Hottinen 1998–1999 * Hanna-Mari Hieta 2000–2001 * Liisa Lipas 2001 * Markus Luukkonen 2002 * Jaakko Saarinen 2002–2003 * Joonas Turunen 2004–2005 * Miika Lauriala 2005–2006 * Marjukka Malkavaara 2007 * Aida Räihälä 2011 * Erla Pulli 2012 * Tatu Tamminen 2012–2014 * Elissa Shaw ja Minne Mäki 2014–2015 * Justus Pitkänen 2016 * Toni Kähkönen 2017 * Eeva Palmén 2018 * Rosanna Mantila 2019 * Gabriel Korhonen 2020–2021 * Ville Aamurusko 2022 * Konsta Harinen ja Taneli Rantala 2023 * Sasha Mäkilä 2024 * Timo Kalliokoski 2025 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Synkooppi-lehden verkkosivut * Synkoopin näköislehti ePress-palvelussa * Synkoopin aiemmat näköislehdet issuu-palvelussa Luokka:Suomalaiset musiikkilehdet
Dragón (1737)

Dragón oli Espanjan laivaston vuonna 1737 vesille laskettu kaksikantinen 60-tykkinen Fuerte-luokan linjalaiva. == Valmistus == Alus tilattiin Havannasta. Alus laskettiin vesille 28. kesäkuuta 1737 ja otettiin palvelukseen 31. joulukuuta 1737.Winfield et al 2023 s. 183 == Palvelus == Alus liitettiin 20. heinäkuuta 1738 Espinolan laivueeseen. Francisco José de Ovando y Solís tuli päälliköksi aluksella, joka lähti 1738 Havannasta Espinolan laivueessa, jonka muut alukset olivat Europa ja África sekä fregatit Galera Victoria, Astrea jaa Triunfo. Laivue saapui syyskuussa Cartagena de Indiasiin, missä se liitettiin Lezon laivastoon. Aluksen miehistö valtasi 21. helmikuuta 1741 brittiläisen kaapparin. Alus oli uivana patterina, kunnes miehistö upotti 5. huhtikuuta 1741 aluksensa Cartagena de Indiasin puolustustaistelussa Boca Chican kanavaan, ettei se joutuisi ylivoimaisen Britannian kuninkaallisen laivaston, joka koostui 36 linjalaivasta ja 12 fregatista, saaliiksi. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Fuerte-luokan linjalaivat
Valoportti

Valoportti on laite, joka tunnistaa valoa lähettävän lähettimen ja suhteessa siihen kohtisuorasti asetetun vastaanottimen välisen valonsäteen katkeamisen. Valoportin lähetin voi lähettää infrapunasäteilyä. Valoportin antamalla signaalilla voi keskeyttää Boolen algebran mukaisesti toiminnan, esimerkiksi ajan laskennan. Tällöin valoportti toimii anturina, joka havaitsee maaliin saapumisen. Valoportin valonsäde tuotetaan yksinkertaisella ja halvalla LEDillä, ja infrapunasäteilyä tuottava lähde on myös LED, jonka lähettämä aallonpituus on vain näkyvää valoa suurempi.https://www.xtronical.com/projects/light-gate/building-light-gate- measuring-speed/ ==Lähteet== Luokka:Elektroniikka
Vanlandi

Vanlandi oli legendaarinen Ruotsin kuningas, jonka hallituskausi ajoittuu noin 470-luvulle. Hänen tarinansa ovat osa skandinaavista mytologiaa ja historiaa, joka perustuu pääasiassa suullisiin perinteisiin ja muinaisiin saagoihin. Yksi Vanlandin tunnetuimmista toimista oli hänen sotaretkensä naapurialueilleen, mukaan lukien Suomeen. Vaikka tarkkoja historiallisia tietoja tästä sotaretkestä ei ole säilynyt, se on osa hänen legendaarista mainettaan. On todennäköistä, että tällaiset sotaretket olivat tyypillisiä tuon ajan vallankumouksellisille valtioille, jotka kilpailivat alueellisesta vaikutusvallasta ja resursseista. Eräs Vanlandin kuuluisista tarinoista kertoo hänen avioliitostaan Suomen kuninkaan tyttären kanssa. Tarina päättyi traagisesti, kun Vanlandi kuoli lyhyen avioliittonsa jälkeen. Vaikka Vanlandin historiallisuus onkin kyseenalaista, hänen tarinansa ovat edelleen tärkeä osa Ruotsin ja Skandinavian kulttuuriperintöä. Ne ovat inspiroineet lukemattomia tarinoita ja teoksia, ja ne ovat olleet osa pohjoismaista identiteettiä vuosisatojen ajan. Vaikka tarkkoja historiallisia faktoja Vanlandista ja hänen teoistaan on vaikea vahvistaa, hänen tarinansa elävät edelleen osana Skandinavian rikasta perinnettä ja kulttuuria. Luokka:Ruotsin kuninkaat
Polyvinyylipyrrolidoni

Polyvinyylipyrrolidoni eli povidoni tai PVP on polymeeri, jonka monomeeri on N-vinyylipyrrolidoni. Sillä on useita käyttökohteita. == Ominaisuudet == Polyvinyylipyrrolidoni on termoplastinen polymeeri. Sen molekyylimassa on tavanomaisesti 2 500–2 200 000 g/mol. Polymeerin sulamispiste on 100–140 °C. Monet polyvinyylipyrrolidonin ominaisuudet riippuvat sen molekyylimassasta ja polymeerin absorboiman kosteuden määrästä. Esimerkiksi lasisiirtymälämpötila on 100–180 °C ja on sitä korkeampi mitä suurempi molekyylimassa on. Absorboitunut kosteus alentaa lasisiirtymälämpötilaa. Aine liukenee veteen, alkoholeihin ja kloorattuihin hiilivetyihin, mutta ei esimerkiksi ketoneihin tai estereihin. Yhdisteen pyrrolidonirengas hydrolysoituu väkevien happojen vaikutuksesta. Polyvinyylipyrrolidoni muodostaa komplekseja jodin ja useiden orgaanisten yhdisteiden kanssa.Manfred L. Hallensleben, Robert Fuss & Florian Mummy: "Polyvinyl Compounds, Others", teoksessa Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2015.Robert B. Login: "N-Vinylamide Polymers", teoksessa Van Nostrand's Encyclopedia of Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2005. == Valmistus ja käyttö == Polyvinyylipyrrolidonia valmistetaan radikaalipolymeroinnilla N-vinyylipyrrolidonista vesiliuoksessa. Valmistettaessa molekyylimassaltaan pieniä polymeerejä käytetään radikaali-initiaattorina vetyperoksidin ja ammoniakin seosta, ja suurempien polymeerien valmistuksessa käytetään orgaanisia peroksideja tai atsoyhdisteitä. : Polyvinyylipyrrolidonia käytetään muun muassa lääkeaine- ja kosmetiikkavalmisteiden stabilisoijana, tekstiilien värjäytymistä auttavana aineena, painomusteiden valmistamiseen, liimojen valmistamiseen, pesuaineissa ja elintarvikkeiden lisäaineena E-koodilla E1201. Polyvinyylipyrrolidonin ja jodin kompleksia käytetään desinfiointiin. Yhdistettä on käytetty myös veriplasmankorvikkeena. == Lähteet == Luokka:Polymeerit
Albert Mackey

Albert Gallatin Mackey (12. maaliskuuta 1807 Charleston, Etelä-Carolina, Yhdysvallat – 20. kesäkuuta 1881 Fort Monroe, Virginia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen lääkäri, kirjailija ja vapaamuurari. Mackeyn kirjoitukset vapaamuurariudesta ovat kenties ensimmäiset vakavat oppineen kirjoitukset aiheesta. Mackeyn näkemyksiä vapaamuurariuden "maamerkeistä" arvostetaan nykyäänkin erityisesti Pohjois-Amerikassa, mutta ne eivät ole maailmanlaajuisesti hyväksyttyjä. Mackeyn tunnistaman 25 maamerkin joukossa ovat muun muassa symbolisen muurariuden jako kolmeen asteeseen, kolmannen asteen legenda, usko Jumalan olemassaoloon ja tulevaan ylösnousemukseen, kaikkien muurarien tasa-arvoisuus, järjestön salaisuudet, "lain kirja" loosin alttarilla ja maamerkkien ikuinen muuttumattomuus. ==Elämä== Mackey hankki opettajan työn kautta mahdollisuuden opiskella lääketiedettä ja valmistui Etelä-Carolinan Collegen (nykyään Etelä-Carolinan yliopisto) lääketieteellisestä osastosta vuonna 1832. Hän asettui Charlestoniin, ja hänet valittiin vuonna 1838 kyseisen laitoksen anatomian opettajaksi, mutta vuonna 1844 hän jätti ammattinsa harjoittamisen ja jatkoi uraansa kirjoittamisen ja vapaamuurariuden opiskelun parissa. Oltuaan yhteistyössä useiden Charlestonin lehtien kanssa hän perusti vuonna 1849 viikkolehden The Southern and Western Masonic Miscellany, jota hän toimitti seuraavat kolme vuotta lähes kokonaan omilla kirjoituksillaan. Vuosina 1858–1860 hän johti Quarterly-lehteä, jossa hän käsitteli samoja aiheita. Hän omaksui kreikan, latinan, heprean ja Manner- Euroopan kielet käytännössä omatoimisesti ja luennoi usein keskiajan henkisestä ja moraalisesta kehityksestä. Myöhemmin hän keskittyi yksinomaan vaikeaselkoisen symboliikan tutkimiseen sekä kabbalistisiin ja talmudisiin tutkimuksiin. Heinäkuussa 1865 presidentti Andrew Johnson nimitti hänet Charlestonin sataman tullinhoitajaksi. Myöhemmin hän pyrki epäonnistuneesti senaattoriksi Etelä-Carolinasta ja muutti sitten Washingtoniin vuonna 1870. Aikakauslehtikirjoitusten lisäksi Mackey julkaisi teokset A Lexicon of Freemasonry (1845, laajennettu ja parannettu painos 1855); The Mystic Tie (1849); Book of the Chapter (1858); A History of Freemasonry in South Carolina (1861); A Manual of the Lodge (1862); Cryptic Masonry" ja "Masonic Ritualist (1867); Symbolism of Freemasonry ja A Text-Book of Masonic Jurisprudence (1869); ja Masonic Parliamentary Law (1875). Hänen suurin ja tärkein panoksensa vapaamuurarikirjallisuuteen on kuitenkin Encyclopaedia of Freemasonry (1874), jonka toinen painos, joka julkaistiin hänen kuolemansa jälkeen, sisältää laajan elämäkerrallisen luonnoksen kirjoittajasta. Näitä teoksia pidetään arvovaltaisina vapaamuurariuden tulkintoina. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Yhdysvaltalaiset lääkärit Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Yhdysvaltalaiset vapaamuurarit Luokka:Vuonna 1807 syntyneet Luokka:Vuonna 1881 kuolleet
Filosofiset mietelmät

Filosofiset mietelmät on vuonna 1910 julkaistu suomennettu lyhennelmä Francis Baconin kirjoittamasta englanninkielisestä alkuteoksesta Essays. Alkuteos, joka julkaistiin vuonna 1597, on eräänlainen käytännöllisen elämänviisauden käsikirja. Suomentaja on Elof Kristianson. == Lähteet == Luokka:Englantilaiset kirjat
Barndominium

Barndominium on yhdysvaltalainen 2020-luvulla suosiota kasvattanut rakennustyyppi, joka on asumiskäyttöön mukautettu maatalousrakennus. Metallirunkoiseen rakennukseen lisätään ikkunat ja ulko-ovi. Sisätilassa on vain vähän väliseiniä ja rakennuksen perustuksena on raudoitettu betonilaatta. Vähin kustannuksin rakennettavan talon asumismukavuus on silti korkea ja asuinpinta-ala suuri. ==Katso myös== *Loft-asunto Luokka:Asuinrakennukset
Projekti 641

Projekti 641 () oli Neuvostoliiton laivaston dieselkäyttöisten pitkän toimintamatkan omaavien sukellusveneiden muodostama alusluokka, joka seurasi Projekti 613:a () ja Projekti 633:a (). == Suunnittelu == Kaksoisrunkoisissa aluksissa oli edeltäjiään suurempi torpedomäärä ja pidempi toimintamatka. Painerungon halkaisija oli noin neljä metriä. Propulsiojärjestelmä aluksilla vaihteli valmistusjakson aikana jonkin verran ja viimeisissä dieselmoottoreissa oli alennusvaihteisto. Ensimmäisiin aluksiin asennettiin kolme Kolomna 37D -dieselmoottoria ja viimeisiin kolme Kolomna 2D42 -dieselmoottoria. Moottorit oli kukin kytketty omaan akseliin, joka pyöritti kuusi lapaista potkuria. Alusten äänilähteet ja nopeus olivat samankaltaisia koko tuotannon ajan.Polmar & Jurrien 1991 s. 286 Aluksilla oli polttoainetta 360 tonnia.Niiden toimintamatka oli taloudellisella nopeudella jopa 20 000 merimailia tai 11 000 merimailia 8 solmun nopeudella snorkkelisyvyydessä. Alusten toimintamatka sukelluksissa 300 metrin syvyydessä oli 350 merimailia kahden solmun nopeudella. Akkujen lataus oli mahdollista seitsemän metrin syvyydessä snorkkelin avulla. Alusten aseistuksena oli aluksi kymmenen 533 millimetrin torpedoputkea, joista neljä oli asennettu perään. Myöhemmin perän torpedoputket korvattiin neljällä 400 millimetrin torpedoputkella. Torpedoina olivat M57 torpedot, joita aluksella oli kaikkiaan 22 kappaletta. Elektroniikkajärjestelmänä olivat muun muassa Snoop Tray -tutka sekä Herkules- ja Fenix -kaikuluotaimet. Omasuojajärjestelmänä oli Stop Light. == Alukset == Veneitä rakennettiin vuodesta 1958 vuoteen 1973 Neuvostoliiton laivastolle 62 venettä. Lisäksi aluksia valmistettiin Intian, Libyan, Kuuban ja Puolan laivastoille. Yhteensä aluksia valmistettiin 74 (tai jopa 79) kappaletta. Sen seuraajaksi tuli Projekti 641B "Som". ==Lähteet== * * Project 641 Foxtrot class, Globalsecurity === Viitteet === Luokka:Neuvostoliiton laivaston sukellusveneet Luokka:Sukellusveneluokat
Space on Fire

Space on Fire oli suomalainen vuonna 2017 Yhdysvaltoihin Burning Man - festivaalille toteutettu yhteisöllinen taidehanke . Itseohjautuvuuden organisointimallia käyttäneen projektityöryhmän Cosmic Egg taideinstallaatiossa yhdistyivät kokeellinen parametrinen puuarkkitehtuuri sekä suomalainen avaruusteknologia. Hankkeen rahoittajina toimivat Suomen Kulttuurirahasto sekä Walter Ahlströmin säätiö ja sen virallisena tukijana (eng. patron) toimi avaruustähtitieteilijä Esko Valtaoja . Hankkeen yhteistyökumppaneina toimivat Lunden Architecture, Reaktor Space Labs sekä Aalto-yliopisto. == Cosmic Egg - installaatio == Viikon pituisella Burning Man festivaalille Yhdysvaltojen Nevadan osavaltion aavikolle rakennettu ja sen lopuksi poltettu 180:n neliömetrin osallistava taideinstallaatio rakentui liimapuupalkeista. Viidenkymmenen henkilön vapaaehtoistyöryhmän toimesta Nevadan aavikolle rakennetussa teoksessa oli mukana myös avaruusteknologiaa- Teoksessa oli mukana maa-asema, jonka avulla oli mahdollista seurata satelliitteja sekä kuunnella kosmista taustasäteilyä. Teoksen kokijoilla oli mahdollisuus lähettää viestejä avaruuteen ja sen äänitaiteessa avaruuden signaalit yhdistettiin suomalaisiin shamanistisiin äänimaisemiin . == Hankkeen tutkimus == Hallinnon Tutkimus - lehdessä hankkeesta julkaistu vertaisarvioitu tieteellinen tutkimus tutki millä tavoin psykologinen turvallisuus vaikutti työryhmän kokemuksiin riskinotoista ja millä tavoin riskinotto on mahdollista väliaikaisissa itseohjautuvissa organisaatioissa. Tutkimuksen löydökset perustuvat kyselyyn ja laadulliseen analyysiin 20:sta haastattelusta ja ne tuovat esiin monitaustaisen työryhmän tiimityön eri käytäntöjä. Löydösten perusteella tutkimuksen toteuttavat ehdottavat, että tiimi koki radikaalisti korkeaa psykologista turvallisuutta, koska se määritteli projektin konseptin yhteisluomisen kautta. Yhdessätoteutettu määritelmä, vahva yhteinen visio sekä omistajuus vapaaehtoishankkeesta mahdollisti osallistujille vapauden valita roolinsa jonka puolestaan toi yksilöille rohkeutta oppia uutta. . Hankkeen tutkimus sisälsi myös teknistä tutkimusta, missä tutkittiin teoksen arkkitehtuurista ja rakennesuunnittelusta vastanneen Lunden Architecture Companyn toimesta. Tavoitteena oli testata tulevaisuuden koulumallin rakennetta taidehankkeena ilman hankalia lupaprosesseja ja testata puisen installaation suunnittelu parametrisen suunnittelun työkaluin. == Lähdeluettelo == Luokka:Taideteokset (soveltavat taiteet) __INDEX__
Hellmuth Christian Wolff

Hellmuth Christian Wolff (23. toukokuuta 1906 Zürich – 1. heinäkuuta 1988 Leipzig) oli saksalainen säveltäjä, musiikkitieteilijä ja taidemaalari.Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Wolff, Hellmuth Christian Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 18.3.2024 Wolff opiskeli musiikkitiedettä Berliinin yliopistossa Hermann Abertin, Arnold Scheringin, Friedrich Blumen ja Curt Sachsin johdolla. Hän sai filosofian tohtorin oppiarvon vuonna 1932 väitöskirjallaan Die Venezianische Oper in der zweiten Hälfte des 17. Jahrhunderts. Wolffin habilitaatiotyönä valmistui vuonna 1942 Kielin yliopistossa Die Barockoper in Hamburg 1678–1738. Wolff työskenteli musiikkitieteen professorina Leipzigin yliopistossa vuosina 1954–1971. Wolffin sävellystuotannon joukossa on muun muassa oopperoita, suurimuotoisia orkesteriteoksia, kamarimusiikkia, pianokappaleita ja yksinlauluja. Wolff julkaisi monia kirjoja muun muassa Georg Friedrich Händelin musiikista, oopperasta ja Alankomaiden renessanssimusiikista. Vuodesta 1956 hän oli aktiivinen taidemaalari ja piti näyttelyitä Leipzigissa sekä muissa Saksan kaupungeissa. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset säveltäjät Luokka:Saksalaiset oopperasäveltäjät Luokka:Saksalaiset musiikkitieteilijät Luokka:Saksalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1906 syntyneet Luokka:Vuonna 1988 kuolleet
Karl Grammann

Karl Grammann (3. kesäkuuta 1844 Lyypekki – 30. tammikuuta 1897 Dresden) oli saksalainen säveltäjä.Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Grammann, Karl Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 18.3.2024 Grammann suoritti konservatorio-opintonsa Leipzigissä. Hän asui myös Wienissä ennen kuin muutti Dresdeniin vuonna 1885. Grammannin elinaikana hänen täysimittaisista oopperoistaan esitettiin Melusine (1875), Thusnelda und der Triumphzug des Germanicus (1881) ja Das Andreasfest (1882). Hänen tuotantoonsa kuuluvat myös lyhyemmät oopperat Ingrid ja Das Irrlicht. Grammannilta esitettiin vuonna 1901 postuumisti ooppera Auf neutralem Boden. Oopperoiden lisäksi Grammannin tuotantoon kuuluu muun muassa kantaatteja, sinfonioita ja kamarimusiikkiteoksia eri kokoonpanoille. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: nuotteja Luokka:Saksalaiset säveltäjät Luokka:Saksalaiset oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1844 syntyneet Luokka:Vuonna 1897 kuolleet
Lahti Ringette

Lahti Ringette on lahtelainen ringetteseura, joka on perustettu 2.12.1982. Seuran kotihallina toimii Lahden RTK Areena. Lahti Ringette järjestää toimintaa kaikissa ikäluokissa. Seura on saanut toiminnastaan NuoriSuomi -sinetin vuonna 2005. Nykyisin seura on Tähtiseura, jonka myöntää Olympiakomitea. == Seuran joukkueet == * Hollolan ja Lahden ringettekoulut * G-joukkue * F-joukkue * E-joukkue * D-joukkue * C-joukkue * B-joukkue *Edustusjoukkue, joka pelaa naisten SM-sarjassa. * N-harrastejoukkue == Lähteet == Luokka:Suomalaiset ringetteseurat
Horilka

Horilka () on pääsääntöisesti Ukrainassa nautittava väkevä alkoholijuoma, joka valmistetaan tislaamalla. Vahvuudeltaan se on yleensä noin 40-prosenttista. Juoman nimi tulee verbistä "polttaa" (). Horilkaa valmistetaan yleensä viljatisleistä, joihin käytetään usein vehnää tai ruista, mutta toisinaan myös durraa, perunaa ja maissia voidaan käyttää. Tunnetuin ukrainalainen tuotemerkki lienee Nemiroff. Monesti horilkaa tarjoillaan aperitiivina alkupalojen kuten salon ja säilöttyjen vihannesten kanssa. Horilkaa juodaan viileänä (usein 8–10 °C). Liian kylmän horilkan tarjoamista pidetään yrityksenä peittää sen huonoa laatua. Venäjän hyökättyä Ukrainaan vuonna 2022 venäläiset votkat poistettiin monien kauppojen hyllyiltä ympäri maailmaa. Monin paikon valikoimaan otettiin tilalle ukrainalaista horilkaa solidaarisuuden osoittamiseksi. == Lähteet == Luokka:Ukrainalainen keittiö Luokka:Väkevät alkoholijuomat
Kosmos Festival

Kosmos Festival on Ristiinan Närhilässä vuodesta 2014 lähtien järjestetty elektronisen musiikin festivaali. Tapahtumaan myydään 2000 lippua, ja lisäksi sen tekemiseen osallistuu n. 400 vapaaehtoista. Vuosittain Kosmos Festivalilla nähdään 200 - 300 esiintyjää. Festivaalin liput on loppuunmyyty vuosina 2018, 2019, 2022, 2023 ja 2024. Festivaalin järjestämisestä vastaa Elektro Shamans ry. Luokka:Elektronisen musiikin tapahtumat Suomessa
Johann Nepomuk von Poißl

Freiherr Johann Nepomuk von Poißl (15. helmikuuta 1783 Haunkenzell – 17. elokuuta 1865 München) oli saksalainen säveltäjä.Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Poissl, Johann Nepomuk, Freiherr Von Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 18.3.2024 Poißl opiskeli Straubingissa, Münchenissä ja Landshutissa. Hän asui Münchenissä vuodesta 1805. Hänen sävellysopettajiaan olivat Franz Danzi ja Georg Joseph Vogler. Poißl oli hovimusiikin avustava superintendentti vuodesta 1823 ja hoviteatterin johtaja vuodesta 1825. Hoviteatteria hän johti vuoteen 1833 ja hovin musiikkielämää vuoteen 1847, jolloin hänestä tuli ensimmäinen kamariherra. Poißlin teoksista tunnetuimmaksi tuli ooppera Die Prinzessin von Provence (1825). Hänen muista oopperoistaan suosiota saavuttivat varsinkin Athalia (1814) ja Der Wettkampf zu Olympia oder Die Freunde (1815). Poißlin muuhun tuotantoon kuuluvat konsertot klarinetille ja viululle sekä oratoriot Judith (1824) ja Der Erntetag (1835). Hän sävelsi myös muun muassa kolme messua, Stabat Materin, Misereren ja kantaatteja. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset säveltäjät Luokka:Saksalaiset oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1783 syntyneet Luokka:Vuonna 1865 kuolleet
Gravesend

Gravesend on asukkaan kaupunki Kentin kreivikunnassa Kaakkois-Englannissa. Hallinnollisesti se toimii Graveshamin kaupunkipiirin keskuspaikkana eikä sillä ole kunnallista itsehallintoa (unparished area). Se sijaitsee Thamesjoen oikealla rannalla Lontoon itäpuolella. Gravesendin läheltä Swanscombesta löydettiin 1930-luvulla Britannian varhaisin tunnettu pääkallo, joka on arviolta vuotta vanha ja kuului heidelberginihmiselle. Nykyisen Springheadin paikalle perustettiin Vagniacae-niminen roomalais-brittiläinen temppelikompleksi vuonna 56 ilmeisesti, koska paikallisten lähteiden vedellä uskottiin olevan parantavia voimia. Temppelit hylättiin vuoden 340 paikkeilla ja niiden rakennuskivet vietiin muuhun käyttöön. Domesday Bookissa (1086) Gravesend mainitaan nimellä Gravesham ja siellä kerrotaan sijainneen useita kirkkoja, vesimylly ja jokisatama (hithe). Vuonna 1380 ranskalaiset ja espanjalaiset sotalaivat polttivat kylän maan tasalle ja ottivat sen asukkaita panttivangiksi. Hyvitykseksi tästä kylän venemiehille myönnettiin yksinoikeus kuljettaa matkustajia jokea pitkin Lontooseen (ns. Long Ferry). Kuningas Henrik IV vahvisti tämän oikeuden vielä erillisellä määräyskirjalla 1401. Vuonna 1617 powhatanprinsessa Pocahontas kuoli Gravesendissä äkillisesti juuri ennen kuin hänen olisi pitänyt purjehtia takaisin Virginiaan. Hänen ruumiinsa haudattiin Pyhän Yrjon kirkkoon, jonka kirkkomaalle pystytettiin häntä esittävä pronssipatsas 1958. Gravesend säilytti asemansa tärkeänä pysähdyspaikkana matkalla Lontooseen 1800-luvulle asti, jolloin höyrykäyttöiset siipiratasalukset korvasivat perinteiset veneet ja tullirakennukset ja satama-altaat siirrettiin lähemmäs kaupunkia. Samoihin aikoihin Gravesend kasvatti suosiotaan kylpyläpaikkana, jonne tultiin uimaan Thamesissa erityisiä uimavaunuja käyttäen. Kaupunkiin rakennettiin kaksi laituria ja elegantti puistoalue 1830-luvulla, ja vierailijoiden määrä kasvoi yli miljoonaan matkailukauden aikana. Matkailijoiden määrä kääntyi kuitenkin laskuun 1860-luvulla, kun rautatietä jatkettiin Margaten merenrantakaupunkiin. Thamesjoella ja sen liikenteellä on yhä suuri merkitys Gravesendille. Lontoon satamaviranomaisella on siellä pääkonttori ja luotsiasema. Kaupungissa on myös paperi- ja sementtiteollisuutta sekä laivan- ja koneenrakennusta. == Lähteet == Luokka:Asutut paikat Kentin kreivikunnassa Luokka:Englannin kaupungit
Space Fence

Space Fence () on Yhdysvaltain avaruusvoimien käyttämä avaruuden valvontajärjestelmä, jota käytetään tarkkailemaan Maapallon kiertoradalla kulkevia esineitä, kuten satelliitteja ja avaruusromua. == Historia == Yhdysvaltojen aikaisempi avaruuden esineiden valvontajärjestelmä oli Air Force Space Surveillance System, joka poistettiin käytöstä vuonna 2013. Vuoden 2009 suunnitelmien mukaan sitä piti uudistaa, mutta lopulta järjestelmä päädyttiin korvaamaan kokonaan. Lockheed Martin voitti tarjouskilpailun järjestelmän suunnittelusta vuonna 2014. Yhdysvaltain avaruusvoimat julisti järjestelmän käyttöön 28. maaliskuuta 2020. == Toiminta == Space Fencen tutka-asema sijaitsee Kwajeleinin atollilla Marshallsaarilla. Tutka käyttää S-aaltoja. Aiempaa pienemmän aallonputuuden aallot ja yli tuhatkertainen taajuus mahdollistavat hyvin pienien kohteiden, jopa noin kymmensenttisten esineiden seuraamisen. Tästä on hyötyä etenkin pienen avaruusromun tarkkailussa ja siten satelliittien kanssa tapahtuvien törmäysten välttämisessä. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltain avaruusvoimat
Pentinlampi

Pentinlampi tarkoittaa seuraavia: * Pentinlampi, järvi Kangasniemellä * Pentinlampi, järvi Kuopiossa * Pentinlampi, järvi Luumäellä * Pentinlampi, järvi Mikkelissä * Penttilänlampi, vanh. Pentinlampi, järvi Mäntyharjulla * Pentinlampi, järvi Paltamolla * Pentinlampi, järvi Pieksämäen Haarassa * Pentinlampi, järvi Pieksämäen Kukkaromäellä * Pentinlampi, järvi Pieksämäen Silvastinmäellä.
Montargis

Montargis on kunta Ranskassa Loiret’n departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee Loingjoen varrella, noin 110 kilometriä Pariisin kaupungista etelään. Montargis on Loiret’n aliprefektuuri. Kuntaa halkoo Loingjoen lisäksi myös Canal de Briare sekä muita pienempiä kanavia. Kaupungissa on 131 siltaa ja kävelysiltaa, ja kaupunkia kutsutaankin Gâtinaisin Venetsiaksi. Gâtinais on alueen historiallinen nimi. Kaupungissa on useita keskiaikaisia ristikkotaloja sekä renessanssiajan kaupunkitaloja. Keskustassa olevalla kukkulalla on entinen keskiaikainen kuninkaallinen linna Château de Montargis. Linna on osittain raunioitunut. Linnan päätornin rakennutti Ranskan kuningas Filip II vuoden 1200 tienoilla. Keskustassa on myös Sainte-Madeleinen kirkko. Sen rakentaminen aloitettiin vuonna 1183. Alkuperäisestä rakennuksesta on jäljellä kellotornin pohja sekä pilarit ja kapiteelit. Kirkko paloi osittain vuonna 1525, samalla kun koko kaupunki poltettiin. Kuningas rahoitti kirkon jälleenrakentamisen. Tuolloin rakennettu kuori on kirkon arvokkaimpia osia. Sen suunnitteli Renée Ranskalaisen arkkitehti Jacques I Androuet du Cerceau. ==Tunnettuja kuntalaisia== *Renée Ranskalainen (1510-1574), Ranskan kuningas Ludvig XII:n ja Anna Bretagnelaisen tytär, taiteen tukija *Madame Guyon (1648-1717), mystikko ja kirjailija *Anne- Louis Girodet de Roussy-Trioson (1767-1824), taidemaalari *Patricia Petibon (s. 1970), oopperalaulaja *Stéphane Robert (s. 1980), tennispelaaja ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Loiret’n kunnat
Jukka-Pekka Heikkilä

Jukka-Pekka Heikkilä (s. 1979) on suomalainen kauppatieteilijä ja tutkija- aktivisti. Heikkilä toimii Aalto-yliopiston perustieteiden korkeakoulussa tuotantotalouden laitoksella avoimen strategian tutkijana sekä Stanfordin ja Harvardin yliopistojen vierailevana tutkijana. Hän on sotakirjeenvaihtaja, toimittaja ja kirjailija Pia Heikkilän veli. Heikkilä on työskennellyt yrittäjyyden professorina Pohjois-Koreassa 2013–2016 sekä yrittäjyyden ja organisaatiotieteiden professorina Kolumbiassa 2022–2023 . Hän on saanut Suomen Akatemian tutkijatohtorin kolmivuotisen nimityksen vuonna 2017 sekä elinikäisen The Royal Society:n Newton International Fellow - arvonimen vuonna 2014. Heikkilä on julkaissut artikkeleita JUFO-luokitelluissa tiedelehdissä. Heikkilän tohtorin tutkinto Vaasan yliopistosta vuodelta 2013 syventyi johtamiskäytäntöjen standardisointi - lokalisointi dilemmaan kansainvälisen johtamisen tutkimuskentässä . Heikkilä on toiminut YLE:n kolumnistina vuodesta 2019 sekä Turun Sanomien asiantuntijakolumnistina vuodesta 2020. Hänen on tehnyt ekstreme-ympäristön tutkimus- ja koulutustyötä. Heikkilä on ollut Royal Society of Arts jäsen (2011–2014) sekä Suomessa maahanmuuttajien yrittäjyyttä edistävän Slushin sisarorganisaatio The Shortcut:n (2018–2020), Kauppatieteellisen yhdistyksen (2013–2020), Vertaiskulttuuri Eldis ry:n (2016–2019) sekä äänituotantoyhtiö Artlab oy:n (2019–2022) hallituksissa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kauppatieteilijät Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Peretšyn

Peretšyn () on kaupunki Taka-Karpatian alueen Užhorodin piirissä Länsi- Ukrainassa, Tonavan vesistöön kuuluvan Už-joen varrella, 20 kilometriä aluekeskus Užhorodista koilliseen. Paikkakunnalla on rautatieasema. Tammikuun keskilämpötila on -3,9 °C, heinäkuun +19,3 °C. Keskimääräinen vuosisademäärä 856 millimetriä. Ukrainan tilastokeskus arvioi Peretšynin väkiluvuksi 6 477 asukasta (2022). Väestönlaskennan 2001 aikaan asukkaita oli 7 083. Vuoden 1989 väestönlaskennassa kirjattiin 7 200 asukasta. Vuoden 1266 dokumentissa kerrottiin seudun maiden kuulumisesta aatelissuvulle, ensimmäinen historiallinen maininta Peretšynin kylästä on vuodelta 1427. Kaupunkityyppiseksi taajamaksi se nimettiin 1947, kaupungiksi 2004. Ukrainan vuonna 2020 laatiman aluejaon mukaan kaupunki on osa Užhorodin piiriä. Tätä ennen se oli Peretšynin piirin keskus. Perechyn1.JPG |Kaupungin keskustaa. Perechyn, Restaurant Kantina - former Hersch Grunwald's restaurant (01).jpg| Perechyn-1.jpg|Rautatieasema. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Taka- Karpatian alueen kaupungit Luokka:Užhorodin piiri
Sakura Miyawaki

Sakura Miyawaki ( 19. maaliskuuta 1998 Kagoshima, Kagoshiman prefektuuri, Japani) on japanilainen laulaja, lauluntekijä ja tanssija. Etelä-Koreassa hän käyttää myös nimeä Kim Yoonah (). Miyawaki kuului eteläkorealaiseen yhtyeeseen Iz*One vuosina 2018–2021. Yhtye kuitenkin hajosi ja Miyawaki liittyi uuteen eteläkorealaiseen tyttöyhtyeeseen nimeltä Le Sserafim. Yhtye debytoi vuonna 2022 minialbumillaan Fearless. Sakura on ryhmän vanhin jäsen ja visual eli kauneimmaksi luokiteltu jäsen. 2024 Miyawaki oli mukana sanoittamassa Le Sserafimin kappaletta Swan Song ryhmän kolmannelle minialbumille Easy. == Lähteet == Luokka:Japanilaiset laulajat Luokka:Japanilaiset tanssijat Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sylvia Geszty

Sylvia Geszty (1934 Budapest – 15. joulukuuta 2018 Stuttgart) oli unkarilaissyntyinen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan sopraano.Geszty, Sylvia The Concise Oxford Dictionary of Music, viitattu 18.3.2024 Sylvia Geszty Opera Scotland, viitattu 18.3.2024 Geszty opiskeli Franz Lisztin musiikkiakatemiassa ja teki debyyttinsä Unkarin valtionoopperassa vuonna 1959. Hän teki ensimmäiset esiintymisensä Itä-Berliinissä vuonna 1961 ja asettui sinne pysyvästi. Geszty lauloi vuoteen 1970 saakka sekä Staatsoper Unter den Lindenissä että Komische Oper Berlinissä. Hän esiintyi 1960–1970-luvuilla myös Hampurin valtionoopperassa. Geszty muutti vuonna 1970 Stuttgartiin ja sai kiinnityksen Staatsoper Stuttgartiin. Hän teki lisäksi vierailuja Bayerische Staatsoperissa.Francisco Salazar, Obituary: Sylvia Geszty Dies At 84 OperaWire 18.12.2018, viitattu 18.3.2024 Geszty teki Covent Garden -debyyttinsä vuonna 1966. Hän esiintyi lisäksi muun muassa Glyndebournen oopperafestivaalilla, Pariisissa, Brysselissä, Moskovassa, Amsterdamissa, Wienissä, Buenos Airesissa ja Los Angelesissa. Geszty tuli tunnetuksi varsinkin Zerbinettan roolista Ariadne auf Naxoksessa ja Yön kuningattaren roolista Taikahuilussa. Muihin tärkeisiin rooleihin kuului Lucia di Lammermoorin nimiosa. Geszty opetti muiden muassa Melanie Dieneriä, Anke Sieloffia, Annette Luigia ja Marlis Peterseniä. Hänelle myönnettiin Saksan demokraattisen tasavallan taidepalkinto vuonna 1966 ja Kammersängerin-arvonimi vuonna 1968. Geszty perusti kansainvälisen koloratuurikilpailun vuonna 1988 ja työskenteli oopperaohjaajana ensimmäisen kerran vuonna 1998. == Lähteet == Luokka:Unkarilaiset oopperalaulajat Luokka:Saksalaiset oopperalaulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
136 (luku)

136 (satakolmekymmentäkuusi) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 135 ja seuraa luku 137. == Matematiikassa == * 136 on yhdistetty luku. * 136 on vajaa luku. * 136 on 16. kolmioluku eli kokonaislukujen 1–16 summa. * 136 on keskitetty kolmioluku. * 136 on keskitetty yhdeksänkulmioluku. * 136 on palindromi yhdeksänjärjestelmässä (1619). * 136 on Harshad-luku binäärijärjestelmässä. * 136 on Harshad-luku kolmijärjestelmässä (120013). * 136 on Harshad-luku nelijärjestelmässä (20204). * 136 on Harshad-luku viisijärjestelmässä (10215). * 136 on jaollinen tekijöidensä määrällä (kahdeksalla). * Säännöllinen 136-kulmio voidaan piirtää harpilla ja viivaimella. (Katso myös Fermat’n luku.) * 136 on pienin positiivinen kokonaisluku, jonka kuutiossa on tasan kolme viitosta: 136^3 = 2\ 515\ 456. == Luonnontieteissä == * Barium-136 on bariumin vakaa isotooppi. * 136 Austria on pikkuplaneetta. == Muissa yhteyksissä == * Entinen seututie 136 on nykyään yhdystie 1361. * Eurooppatie E136 kulkee Norjassa. * HESA Shahed-136 on iranilainen räjähdelennokki. == Lähteet == Luokka:Luonnolliset luvut
Neljäntuulenlakki

Neljäntuulenlakki, neljän tuulen lakki tai lapinlakki () on miesten saamenpukuun kuuluva päähine. Lakkia käytetään Suomen ja Norjan Lapissa. Neljäntuulenlakin edeltäjän eli kolkkalakin esittelivät saamelaisille ilmeisesti Varanginvuonolla käyneet venäläiset kauppiaat 1800-luvun puolivälissä. Kolkkalakki on yksinkertaisempi nelikulmainen lakki, jonka kulmat eli kolkat eivät ole neljäntuulenlakin tavoin pitkiä. Se tekee kolkkalakista muodoltaan pyöreämmän. Neljäntuulenlakki syntyi, kun saamelaiset venyttivät oman muotinsa mukaan kolkkalakin kulmia pidemmiksi ja sarvimaisemmiksi. Pian lakin käyttöönoton jälkeen saamelaiset alkoivat myös pidentää ja täyttää kolkkia eri asentoihin niin, että eri alueilla miehet pitivät lakkia eri tavalla.Pennanen, Jukka: "Saamelaisen puku - tarkoituksenmukaisuuden ja esteettisyyden yhdistelmä". Teoksessa Siiddastallan: Siidoista kyliin, s. 100–101. Toimittaneet Jukka Pennanen & Klemetti Näkkäläjärvi. Pohjoinen, 2000.. == Lähteet == Luokka:Saamelaiset vaatteetLuokka:Päähineet
Zeitpyramide

Zeitpyramide () on Manfred Laberin (1932–2018) suunnittelema taideteos Wemdingissä, Saksassa. Pyramidia alettiin rakentamaan 23. lokakuuta 1993 Wemdingin täytettyä 1200 vuotta. Laberin ajatuksena oli, että pyramidiin asennetaan yksi palikka kerran vuosikymmenessä, jolloin pyramidi olisi valmis vuonna 3183. Luokka:Baijerin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Saksan taide Luokka:Schwabenin hallintopiiri
Mathieu Ahlersmeyer

Mathieu Ahlersmeyer (29. kesäkuuta 1896 Köln – 23. heinäkuuta 1979 Garmisch- Partenkirchen) oli saksalainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan baritoni.Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Ahlersmeyer, Mathieu Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 18.3.2024 Ahlersmeyer palveli rintamalla ensimmäisessä maailmansodassa ja opiskeli sodan jälkeen Karl Fischer-Niemannin johdolla.Mathieu Ahlersmeyer Preiser Records, viitattu 18.3.2024 Vuonna 1928 tai 1929 hän teki oopperadebyyttinsä Wolframin roolissa Tannhäuserin esityksessä Mönchengladbachissa. Ahlersmeyer lauloi Berliinin Kroll-oopperassa vuosina 1930–1931 ja Hampurin valtionoopperassa vuosina 1931–1933. Vuosina 1934–1945 hän oli Dresdenin Semperoperin jäsen. Hän oli mukana kantaesittämässä Richard Straussin Die schweigsame Frauta (1935) ja Werner Egkin Peer Gyntiä (1938). Ahlersmeyer lauloi jälleen Hampurin valtionoopperassa vuosina 1946–1961 ja 1962–1973. Hänen rooleihinsa kuului mainittujen lisäksi osia muiden muassa Wolfgang Amadeus Mozartin, Giuseppe Verdin, Giacomo Puccinin ja Paul Hindemithin oopperoissa. Ahlersmeyer teki äänityksiä Saksan radiolle vuosina 1932–1963. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset oopperalaulajat Luokka:Baritonit Luokka:Vuonna 1896 syntyneet Luokka:Vuonna 1979 kuolleet
Sarvilakki

Sarvilakki () oli 1800-luvulla saamelaisten naisten käytössä ollut päähine, joka saa nimensä kookkaasta sarven näköisestä muodostaan. Se oli ilmeisesti päivittäisessä käytössä pohjoisimmalla saamelaisalueella ainakin Suomessa ja Norjassa. Lakissa on pitkät korvalliset ja niihin ommeltuina nauhat, jotka kiinnitetään leuan alle. Sarviosa on tehty männystä tai koivustaPennanen, Jukka: "Saamelaisen puku - tarkoituksenmukaisuuden ja esteettisyyden yhdistelmä". Teoksessa Siiddastallan: Siidoista kyliin, s. 100. Toimittaneet Jukka Pennanen & Klemetti Näkkäläjärvi. Pohjoinen, 2000.. ja se on päällystetty punaisella verkakankaalla. Lakki on koristeltu kuvionauhoilla. Lakki jäi pois käytöstä samaan aikaan, kun lestadiolaisuus levisi saamelaisalueille. Ei ole täysin varmaa, miksi naiset eivät sen jälkeen enää pitäneet lakkia, mutta erään teorian mukaan lestadiolaispapit olivat tuominneet sen pirun sarveksi. Suomessa lakki hävisi ensin Käsivarren Lapista, ja Norjassa 1900-luvulla lakki oli jo lähes kokonaan jäänyt pois muodista. Pike i sameliknende drakt med kofte, hornlue og belte - Norsk folkemuseum - NF.25780-846.jpg|Nainen sarvilakki päässään 1800–1900-luvun vaihteessa. Silje Karine Muotka - 51637842700.jpg|Saamelaispoliitikko Silje Karine Muotka sarvilakki päässään. == Katso myös == * Šaamšiǩ == Lähteet == Luokka:Saamelaiset vaatteetLuokka:Päähineet
Joseph Fort Newton

Joseph Fort Newton (21. heinäkuuta 1876 Decatur, Texas, Yhdysvallat – 24. tammikuuta 1950 Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kristillinen johtaja ja saarnaaja. Hänen arvioitiin olleen 1930-luvun lopulla Yhdysvaltain huomattavimpia protestanttisia vaikuttajia. Newton oli myös johtava vapaamuurari, joka muistetaan useista suosituista vapaamuurarikirjoistaan. Newtonin teologiaa kuvataan liberaaliksi, poliittisia näkemyksiä erittäin konservatiivisiksi. ==Elämä== Newton vihittiin baptistipastoriksi huhtikuussa 1895, ja hänestä tuli pienen baptistiseurakunnan pastori Rose Hillissä, Texasissa. Syksyllä 1895 hän kirjoittautui Southern Baptist Theological Seminaryyn Louisvilleen, Kentuckyyn. Hän siirtyi sieltä Parisissa Texasissa sijaitsevaan First Baptist Churchin pastoriksi 1897–1898. Newton lähti sitten St. Louisiin, Missouriin, jossa hän toimi apulaispastorina kirkkokuntiin sitoutumattomassa People's Church -seurakunnassa 1900-1903. Hän perusti Dixoniin, Illinoisiin People's Churchin, jonka pastorina hän toimi 1903-1908. Vuodet 1908–1916 Newton oli Cedar Rapidsissa Iowassa universalistisen Liberal Christian Churchin pastori. Monet hänen saarnoistaan julkaistiin, ja niiden levikki Englannissa toi hänelle kutsun toimia Lontoon City Temple -seurakunnan pastorina 1916–1919. Vuodet 1919–1925 hän oli New Yorkin universalistisen Church of the Divine Paternity -seurakunnan pastori. Newton vihittiin episkopaalisen kirkon diakoniksi 16. tammikuuta 1926 ja papiksi 28. lokakuuta 1926. Hän palveli Memorial Church of St. Paulissa Overbrookissa Pennsylvaniassa 1925-1930 ja 1930-1935 Philadelphian St. James' Churchin apulaiskirkkoherrana. Newton oli Associated Churches of Philadelphian erityissaarnaajana 1935–1938 ja Philadelphian St. Luke and the Epiphany Churchin kirkkoherrana 1938–1950. == Suomennettuja teoksia == * Vapaamuurariuden henki ja filosofia. Helsinki: Viisaustieteellinen kustannusliike, 1922. * Parhaita amerikkalaisia saarnoja. Suomentanut Väinö Meltti. Hämeenlinna: Karisto, 1926. * Rakentajat: vapaamuurariuden historia ja keskeiset käsitykset. Suomentanut Otto Pöyhönen. Helsinki: Koilliskulma, 1989. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset teologit Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Yhdysvaltalaiset vapaamuurarit Luokka:Vuonna 1876 syntyneet Luokka:Vuonna 1950 kuolleet
Arrhikhion

Arrhikhion tai Arrhakhion (, ; 500-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen, joka oli kotoisin Figaleiasta Arkadiasta. Hän oli kolminkertainen Olympian kisojen pankrationin voittaja. Arrhikhion voitti pankrationin 52.–54. olympiadien kisoissa eli vuosina 572, 568 ja 564 eaa. Näistä viimeisessä kisassa hänen vastustajansa surmasi hänet vääryydellä, ja siksi hänet julistettiin voittajaksi vaikka hän oli jo kuollut.Pausanias: Kreikan kuvaus 8.40.2. Pausanias käyttää hänestä nimimuotoa Arrhakhion. Filostratos vanhempi, joka kuvaa hänestä tehtyä maalausta teoksessaan Eikones, käyttää nimimuotoa Arrhikhion, ja Sextus Julius Africanus nimimuotoa Arichion.<ref name="Smith/>Filostratos: Eikones (Imagines) 2.6; Africanus, teoksessa Eusebios: Kronikka (Chronicon) s. 50. == Lähteet == Luokka:Olympian kisojen voittajat
Astylos Krotonlainen

Astylos Krotonlainen, joskus myös Astyalos Krotonlainen (, ; 500/400-luku eaa.), oli antiikin kreikkalainen, joka oli kotoisin Krotonista Suur- Kreikasta. Hän voitti useita juoksulajeja 73.–75. olympiadien Olympian kisoissa eli vuosina 488, 484 ja 480 eaa., ja oli ensimmäinen, joka päihitti Khionis Spartalaisen juoksusaavutukset 600-luvulta eaa. Astylos voitti vuosina 488, 484 ja 480 eaa. stadionjuoksun ja diauloksen ja vuonna 480 eaa. lisäksi myös hopliittijuoksun. (engl. käännös) == Lähteet == Luokka:500-luvulla eaa. syntyneet Luokka:400-luvulla eaa. kuolleet Luokka:Olympian kisojen voittajat
Astylos

Astylos (, ) voi viitata seuraaviin: * astylos, eräs temppelien tyyppi antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa * Astylos Krotonlainen (500/400-luku eaa.), Olympian kisojen moninkertainen voittaja * Astylus, kovakuoriaissuku
Deinomakhe

Deinomakhe (, ; n. 470/465 – n. 432 eaa. jälkeen) oli antiikin kreikkalainen nainen, joka oli kotoisin Ateenasta ja kuului alkmaionidien ylimyssukuun. Hän oli Kleinias II:n vaimo ja Alkibiadeen äiti. Deinomakhe oli Megakles IV:n ja eretrialaisen Koisyran tytär ja kotoisin Alopeken demoksesta. Hänen avioliittonsa Kleinias II:n kanssa ajoittuu vuoteen 451 tai 450 eaa., millä perusteella hänen syntymänsä on ajoitettu noin vuosiin 470–465 eaa. Kleinias ja Deinomakhe saivat kaksi poikaa, tunnetuimman Alkibiadeen eli Alkibiades III:n sekä Kleinias IV:n. Deinomakhe jäi leskeksi vuonna 446 eaa. Hänen ei tiedetä avioituneen uudelleen. Hän saattoi muuttaa poikineen asumaan serkkunsa Perikleen luokse, kun tästä tuli hänen lastensa huoltaja. Joskus on ehdotettu, että Deinomakhe olisi avioitunut Perikleen kanssa ja annettu myöhemmin vaimoksi Hipponikos II:lle, mutta tälle ei ole perusteita. == Lähteet == Luokka:400-luvulla eaa. syntyneet Luokka:400-luvulla eaa. kuolleet Luokka:Antiikin kreikkalaiset Luokka:Kuuluisien henkilöiden puolisot
Eupalinos

Eupalinos (, ; 500-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen arkkitehti, joka oli kotoisin Megarasta. Hän suunnitteli Samoksen saarelle Eupalinoksen tunnelina tunnetun tunneliakveduktin, joka johti vettä Samoksen kaupunkiin.Herodotos: Historiateos 3.60. Eupalinoksen nimi tunnetaan Herodotokselta, joka mainitsee hänen olleen Naustrofoksen poika. Muutoin hänestä itsestään ei tiedetä mitään. Hänen suunnittelemansa tunneli kulki seitsemän stadioninmitan matkan vuoren sisässä, ja edustaa aikansa kehittyneintä rakentamista ja ilmentää matemaattista osaamista. Se rakennettiin Samoksen tyranni Polykrateen aikana, mikä ajoittaa Eupalinoksen toimineeksi arkaaisen kauden loppupuolella noin vuosina 540–522 eaa. Arkeologia ajoittaa tunnelin rakentamisen aloittamisen tarkemmin noin vuosiin 540–530 eaa. Eupalinoksen uskotaan saaneen jo aiemmin mainetta alallaan, ennen kuin Polykrates kutsui hänet Samokselle. == Lähteet == Luokka:500-luvulla eaa. syntyneet Luokka:Antiikin kreikkalaiset arkkitehdit
Rui Rocha

Rui Nuno de Oliveira Garcia da Rocha (s. 13. maaliskuuta 1970) on portugalilainen poliitikko ja liberaalin aloitteen puheenjohtaja. Hän on toiminut kansanedustajana tasavallan kokouksessa vuodesta 2022. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Portugalin puolueiden puheenjohtajat Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hippokrates (alkmaionidit)

Hippokrates (, ) oli usean eri henkilön nimi ateenalaisessa alkmaionidien ylimyssuvussa. == Hippokrates, Megakles III:n poika == Hippokrates (s. 550-luku eaa.) oli Megakles III:n ja Kleisthenes Sikyonlaisen tyttären Agariste I:n poika ja Kleistheneen veli. Hippokrateen lapsia olivat Megakles IV ja Agariste II, joka oli Perikleen äiti. == Hippokrates, Apollodoroksen poika == Hippokrates (n. 450-luku–411 eaa.) oli Apollodoroksen poika. Hänen äitinsä oli Ksanthippos I:n ja Agariste II:n nimeltä tuntematon tytär, joka oli Perikleen ja Arifron II:n sisar. == Hippokrates, Arifron II:n poika == Hippokrates (n. 460–424 eaa.) oli Perikleen veljen Arifron II:n poika. Hänen poikiaan olivat Perikles III, Demofon ja Telesippos. == Lähteet == Luokka:Antiikin kreikkalaiset
Khionis Spartalainen

Khionis Spartalainen (, ; 600-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen, joka oli kotoisin Spartasta. Hän oli ensimmäinen, joka voitti Olympian kisojen stadionjuoksun kolmissa tai jopa neljissä peräkkäisissä kisoissa. Pausaniaan mukaan Khionis olisi voittanut stadionjuoksun neljästi peräkkäin eli 28.–31. olympiadien kisoissa (668, 664, 660 ja 656 eaa.).Pausanias: Kreikan kuvaus 3.14.3, 4.23.2, 4.23.5, 6.13.1, 8.39.2. Eusebioksen mukaan vuoden 668 eaa. stadionjuoksun voittaja olisi kuitenkin ollut spartalainen Kharmis, (engl. käännös) ja kyseinen nimi esiintyy voittajien luettelossa myös nykyisin. Khionis voitti myös diauloksen kolmissa peräkkäisissä kisoissa, samoina vuosina joihin hänen varmat stadionjuoksun voittonsa sijoittuvat eli 29.–31. olympiadeissa (664, 660 ja 656 eaa.). == Lähteet == Luokka:Olympian kisojen voittajat Luokka:Ennen ajanlaskun alkua syntyneet Luokka:Ennen ajanlaskun alkua kuolleet
Khionis

Khionis (, ) voi viitata seuraaviin: * Khionis Korinttilainen (toimi n. 480 eaa.), kuvanveistäjä * Khionis Spartalainen (600-luku eaa.), Olympian kisojen moninkertainen voittaja * Chionis, tuppinokkien suku
Kleomedes Astypalaialainen

Kleomedes Astypalaialainen (, ; 500/400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen, joka oli kotoisin Astypalaiasta. Hän voitti nyrkkeilyn 72. olympiadin eli vuoden 492 eaa. Olympian kisoissa. Pausanias ja Plutarkhos kertovat Kleomedeestä seuraavan legendan. Hän surmasi kisaottelussa vastustajansa, epidauroslaisen Ikkoksen, ja tuomarit eli hellanodikai päättivät hänen syyllistyneen epärehellisiin keinoihin ja ottivat häneltä pois hänen voittonsa. Hän palasi häpeissään kotiinsa Astypalaiaan ja kaatoi siellä yhden poikien koulun pylväistä, niin että koko rakennus romahti ja kaikki alle jääneet kuolivat. Astypalaialaiset olivat aikeissa kivittää hänet kuoliaaksi, ja hän pakeni Athenen temppeliin. Siellä hän meni piiloon kirstuun. Hänen takaa-ajajansa yrittivät pitkään avata kirstun ja hajottivat sen lopulta palasiksi. Kleomedes ei kuitenkaan ollut siellä. Astypalaialaiset pyysivät neuvoa Delfoin oraakkelilta, ja saivat seuraavan vastauksen:Pausanias: Kreikan kuvaus 6.9.6–6.9.8 (kreik.) (engl. käännös); Plutarkhos: Kuuluisien miesten elämäkertoja, Romulus 28 (kreik.) (engl. käännös). Siitä lähtien astypalaialaiset kunnioittivat häntä heeroksena. == Lähteet == Luokka:500-luvulla eaa. syntyneet Luokka:400-luvulla eaa. kuolleet Luokka:Olympian kisojen voittajat
Kleomedes

Kleomedes (, ) voi viitata seuraaviin antiikin kreikkalaisiin henkilöihin: * Kleomedes Astypalaialainen (500/400-luku eaa.), Olympian kisojen voittaja vuonna 492 eaa. * Kleomedes Ateenalainen (400-luku eaa.), sotapäällikkö ja yksi 30 tyrannista * Kleomedes (1. vuosisata–300-luku jaa.), tähtitieteilijä