EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Francelia Billington

Francelia Billington (1. helmikuuta 1895 Dallas, Texas – 24. marraskuuta 1934 Glendale, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen mykkäelokuvakauden näyttelijä ja kuvaaja. Kaikkiaan Billington näytteli 80 elokuvassa, mutta kaikki hänen elokuvansa eivät ole säilyneet. http://www.silentsaregolden.com/articles/franceliabillingtonbio.html == Elämänvaiheita == Francelia Billingtoinin vanhemmat olivat muusikkoja. Hän kasvoi maatilalla, missä oppi käsittelemään hevosia, mistä taidosta oli myöhemmin hyötyä hänen lännenelokuvarooleissan. Ensimmäisen kerran hän näytteli jo lapsena ja hyvin varhain hän kiinnostui myös valokuvaamisesta. Sitä, milloin Billington muutti Los Angelesiin, ei tiedetä. Hänen tiedetään asuneen tuttavaperheen luona ja perheen vanhemmat, George Melford vaimoineen, olivat näyttelijöitä. Melfordilla oli kiinnitys Kalem-studioille ja sattuman kautta Billington sai studion elokuvasta pääroolin vain 17-vuotiaana. Muutaman vuoden kuluttua hän sai kiinnityksen Reliance-Majestic studioille. Elokuvauran alettua Billington kiinnostui kuvaamisesta. Eräässä artikkelissa hän totesi olevansa ylpeämpi kuvaus- kuin näyttelijäntaidoistaan. Myös ohjaajat huomasivat tämän ja alkoivat kysyä hänen mielipidettään siitä, miten näyttelijät pitäisi sijoittaa. Hänen mielipidettään arvostettiin ja aika usein myös otettiin huomioon. Sopimus Reliance-Majestic studioilla päättyi vuonna 1915 ja vuoteen 1917 saakka hän työskenteli Universalilla. Seuraavaksi oli vuorossa American, jossa hän teki 12 elokuvaa vuosina 1917- 1918. 11 näistä elokuvista valmistui vuoden 1918 puolella. Vuonna 1919 hän näytteli kuuluisan ohjaajan Erich von Stroheimin ohjauksessa. Ensimmäisen lännenelokuvansa Billington teki vuonna 1920. Elokuvassa näytteli myös Tom Mix. Avioliiton Billington solmi vuonna 1920 elokuvanäyttelijä Lester Cuneon kanssa. Pariskunta sai kaksi lasta, tyttären ja pojan. Pariskunta teki yhdessä useita elokuvia, viimeiset vuonna 1925. Edellisenä vuotena juoruiltiin, että pariskunnan liitto olisi kriisissä ja että Billington nimittelisi miestää viinatrokarin parhaaksi asiakkaaksi. Avioero astui voimaan marraskuussa 1925. Aviomies surmasi itsensä kaksi päivää avioeron voimaanastumisen jälkeen. Tämän jälkeen myös Billingtonin ura elokuvissa oli kääntynyt laskuun ja häntä pidettiin eilisen tähtenä. Billington kuvasi vuonna 1927 elokuvan A Rough Shod Figther, minkä jälkeen seurasi kolmen vuoden tauko. Vuonna 1930 hän teki viimeisen elokuvansa, The Mounted Stranger, joss hänestä ei ole lähikuvia. Billington oli ollut aina hoikka, mutta nyt hänen laihuutensa oli merkki tuberkuloosista, johon hän menehtyi neljä vuotta myöhemmin. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * https://www.imdb.com/name/nm0082537/ * https://www.allmovie.com/artist/p6217 Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset mykkäelokuvien näyttelijät Luokka:Vuonna 1895 syntyneet Luokka:Vuonna 1934 kuolleet
Stężyca

Stężyca on muuan muassa seuraavien Puolan paikkakuntien nimi: * Stężyca, kunta Pommerin voivodikunnassa * Stężyca, kylä Pommerin voivodikunnassa * Stężyca, kunta Lublinin voivodikunnassa * Stężyca, kylä Lublinin voivodikunnassa * Stężyca, kylä Ison-Puolan voivodikunnassa
François Ponsard

François Ponsard (1814 Vienne, Isère, Ranska – 1867 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen näytelmäkirjailija. Hän aloitti 1837 asianajajana kotikaupungissaan, mutta siirtyi sitten kirjallisuuden pariin. Hän julkaisi muun muassa käännöksen lordi Byronin Manfredista.Ponsard, François Nordisk familjebok 21, Nordisk familjeboks förlag 1915 Siihen aikaan oli uusromanttinen koulukunta käynyt ankarimmat kamppailunsa. Niihin oli osallistunut myös Ponsard. Vaikka hän oli 1600-luvun merkittävien teosten ihailija, hän antoi täyden tunnustuksen romantiikan pyrkimyksille, mutta paheksui sen erehdyksiä. Uuden ja vanhan koulukunnan äärimmäisyyksien välissä hän yritti itse kulkea keskitietä, etenkin ensimmäisissä teoksissaan, tragedioissa Lucrèce (1843; Ranskan akatemian palkinto) ja Agnès de Méranie (1846) sekä jossain määrin myös draamassa Charlotte Corday (1850). Lucrèce, joka on voimakkaasti piirretty kuva roomalaisnaisen hyveellisyydestä, herätti ihastusta Elisa Rachelin ollessa nimiroolissa, etenkin kun monet pitivät sitä paluuna klassiseen näytelmään. Kaksi keskiajan ja vallankumouksen historiasta aiheensa saanutta myöhempää teosta, jotka tosin nekin kuvasivat naisen uhrautumista, eivät onnistuneet saamaan kovin suurta menestystä, joskin olivat edeltäjiään parempia. Häntä kuitenkin houkutti klassisen maailman ihailu kirjoittamaan viehättävän yksinäytöksisen komedian Horace et Lydie (1850) ja epäonnistuneen tragedian Ulysse (1852). Ne eivät saaneet yleisöltä vastakaikua, ja pian klassinen perussävy hiipui hänen näytelmistään. Komediat L’honneur et l’argent (1853) ja La bourse (1856) ovat aiheensa ja kielensä puolesta uudemman ajan kuvia, ihmisen heikkouksien ja virheiden tapainkuvauksia. Ulkoisten olosuhteiden ansiosta nämä teokset menestyivät, toisin kuin trilogia Ce qui plaît aux femmes (1860). Runoilijan parhaita teoksia on draama Le lion amoureux (1866), jonka aihe on direktorion kaudelta. Se on, kuten hänen viimeinen runonsa "Galilée" (1867), historiallinen kuvaus ja kirjoitettu lämminhenkisesti. Ponsardin teokset ovat uskollisia historialle, mutta usein kuivia ja kylmiä. Aina niistä kuitenkin hehkuu hänen rehti, totuutta rakastava ja jalo luonteensa. Ponsardista tuli 1855 Ranskan akatemian jäsen. Hänelle pystytettiin muistomerkki 1872 Vienneen. Hänen kootut teoksensa ilmestyivät 1866–1876. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Ranskalaiset näytelmäkirjailijat Luokka:Ranskan akatemian jäsenet Luokka:Vuonna 1814 syntyneet Luokka:Vuonna 1867 kuolleet
Ivo Vesely

Ivo Bohumil Vesely (1. huhtikuuta 1926 Praha, Tšekkoslovakia – 4. joulukuuta 2002 Melbourne, Victoria) oli tšekkoslovakialaissyntyinen australialainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän kuului Australian joukkueeseen Squaw Valleyn talviolympialaisissa 1960. == Lähteet == Luokka:Australialaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2002 kuolleet
Kranéa

Kranéa () voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa: * Kranéa, kaupunki Elassónan kunnassa Lárisan alueyksikössä Thessalian alueella * Kranéa, kylä Ziróksen kunnassa Prévezan alueyksikössä Epeiroksen alueella
Jakov Zak

Jakov Zak (20. marraskuuta 1913 Odessa – 27. kesäkuuta 1976 Moskova) oli neuvostoliittolainen pianisti.Yakov Zak The Fryderyk Chopin Institute Zak aloitti pianonsoiton opintonsa Odessan konservatoriossa, josta valmistui vuonna 1932. Hän piti 15-vuotiaana ensimmäisen julkisen resitaalinsa, jonka ohjelma koostui Ludwig van Beethovenin, Franz Lisztin, Frédéric Chopinin ja Claude Debussyn teoksista. Vuonna 1932 Zak pääsi täydentämään opintojaan Moskovan konservatorioon, josta valmistui vuonna 1935. Hänen opettajansa oli Heinrich Neuhaus, jonka ollessa sairaana lukuvuodella 1933–1934 hän kuitenkin osallistui usein Konstantin Igumnovin opetukseen. Zak sai vuonna 1937 kolmannessa kansainvälisessä Frédéric Chopin -pianokilpailussa ensipalkinnon sekä palkinnon parhaasta masurkkaesityksestä. Zak esiintyi toisen maailmansodan jälkeen lukuisissa Euroopan maissa, Kanadassa, Yhdysvalloissa ja Brasiliassa. Hän toimi useiden vuosien ajan pianoduossa Emil Gilelsin kanssa. Useat hänen aikansa säveltäjät, kuten Jevgeni Golubev, Juri Levitin ja Dmitri Kabalevski valitsivat hänet teostensa kantaesittäjäksi. Zakin äänittämään ohjelmistoon kuuluu teoksia Chopinilta, Lisztiltä, Sergei Prokofjevilta, Sergei Rahmaninovilta, Maurice Ravelilta, Richard Straussilta ja Dmitri Šostakovitšilta. Zak opetti Moskovan konservatoriossa vuodesta 1935 Heinrich Neuhausin avustajana ja vuodesta 1947 pianonsoiton professorina. Vuodesta 1965 hän oli myös konservatorion pianonsoiton laitoksen johtaja. Hän istui tuomariston jäsenenä kansainvälisissä Frédéric Chopin -pianokilpailuissa vuosina 1955 ja 1960. Zakin johdolla opiskelivat muiden muassa Jevgeni Mogilevski, Valeri Afanasjev, Nikolai Petrov ja Lubov Timofejeva. == Lähteet == Luokka:Neuvostoliittolaiset pianistit Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 1976 kuolleet
Kartuzyn piirikunta

Kartuzyn piirikunta () on yksi Pommerin voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 139 397\. Siihen kuuluvat kuusi kuntaa ovat Chmielno, Kartuzy, Przodkowo, Sierakowice, Somonino, Stężyca, Sulęczyno ja Żukowo. Vuoden 2019 lopussa Kartuzyn piirikunnan asukkaista 50,1 prosenttia oli naispuolisia ja 49,9 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 26,1 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 59,7 prosenttia ja eläkeikäiset 14,2 prosenttia. Väestön keski-ikä oli 36 vuotta, mikä on huomattavasti koko Puolan väestön keski-ikää alempi. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 2 268 lasta. Vuoden 2011 väestönlaskennassa piirikunnassa oli määrällisesti eniten kašubin kieltä puhuvia Puolan piirikunnista; 47 276 henkilöä eli 39,4 prosenttia Kartuzyn piirikunnan väestöstä puhui sitä. Kartuzyn piirikunnassa kašubin kieli on saanut virallisen vaihtoehtoisen kielen aseman Sierakowicen ja Żukowon kunnissa.Urzędowy rejestr gmin, w których używany jest język pomocniczy (PDF) Kartuzyn piirikunnan väkiluku on kasvanut suoraviivaisesti koko 2000-luvun ajan, minkä alussa se oli 101 666 asukasta. Piirikunnan syntyvyys (2,41 syntymää yhtä kuolemaa kohden) on huomattavasti koko Puolan keskimääräistä tasoa korkeampi ja se on saanut muuttovoittoa sekä muulta Puolalta että ulkomailta. Myös uusien avioliittojen suhteellinen määrä oli vuonna 2019 merkittävästi Puolan keskiarvoa korkeampi ja suhteellinen erojen määrä Puolan keskiarvoa alempi. Asukkaiden määrän ennakoidaankin kasvavan 178 665 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä. == Lähteet == Luokka:Pommerin piirikunnat
Nikolai Petrov

Nikolai Arnoldovitš Petrov (; 14. huhtikuuta 1943 – 3. elokuuta 2011 Moskova) oli venäläinen pianisti.Nikolai Petrov, a Top Soviet-Era Pianist, Dies at 68 The New York Times Petrov syntyi muusikkosukuun ja aloitti kiertueilla esiintymisen 1960-luvun alkupuolella. Hän esiintyi Euroopan johtavien orkesterien sekä New Yorkin filharmonikkojen ja Yhdysvaltain kansallisorkesterin solistina. Petrov sai vuonna 1962 toisen palkinnon ensimmäisessä kansainvälisessä Van Cliburn -pianokilpailussa Texasissa. Hän teki New Yorkin -debyyttinsä Carnegie Hallissa vuonna 1965. Vuonna 1977 hän istui kansainvälisen Van Cliburn -pianokilpailun tuomaristossa. Petrov erikoistui Franz Lisztin sekä Sergei Prokofjevin teoksiin ja levytti kaikki Prokofjevin sonaatit. Petrovilla oli vaimo ja tytär. Hän sai toukokuussa 2011 aivoverenkiertohäiriön ollessaan esiintymismatkalla Valko-Venäjällä ja oli siitä lähtien sairaalahoidossa. Hän kuoli saman vuoden elokuussa. == Lähteet == Luokka:Venäläiset pianistit Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
Vic Ekberg

Victor John ”Vic” Ekberg (16. kesäkuuta 1932 Kanada – 27. heinäkuuta 2020) oli kanadalaissyntyinen australialainen jääkiekkoilija, joka pelasi puolustajana. Hän kuului Australian joukkueeseen Squaw Valleyn talviolympialaisissa 1960. == Lähteet == Luokka:Australialaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Italian metsät

Italian metsät kuuluvat enimmäkseen nahkealehtiseen kasvillisuusvyöhykkeeseen, joka on vallitseva kasvillisuusvyöhyke Välimeren ympäristössä sekä sen Euroopan että Afrikan puoleisella osalla. Pohjoiset osat Italiaa kuuluvat lauhkeaan lehti- ja sekametsävyöhykkeeseen ja vuoristoseudut vuoriston havumetsävyöhykkeeseen. Suurin osa Italian metsistä on erilaisia pyökki- ja tammimetsiä. Italia on Euroopan kuudenneksi metsäisin maa. Italian maapinta- alasta noin 39 prosenttia on metsää, ja metsän peittoala on lisääntynyt 1970-luvun jälkeen. Metsäpinta-ala on lisääntynyt, kun etenkin vuoristoseuduilla maata on siirtynyt pois maatalous- ja laidunnuskäytöstä. Italian metsäisin maakunta on Luoteis-Italian rannikolla sijaitseva Liguria, jonka metsäpinta-alaosuus on noin 81 %. Italian metsien kokonaispinta-ala on 12 miljoonaa hehtaaria. Suurin osa metsistä sijaitsee vuoristoalueilla ja mäkisen maaston alueilla. Puuston tilavuus on 1,3 miljardia kuutiometriä. Metsien maanpäällinen hiilivarasto on 430–460 miljoonaa hiilitonnia. Vuonna 2005 Italian metsistä 30 % oli suojeltu. Italian metsät ovat myös luonnon monimuotoisuuden kannalta monipuoliset, sillä Italiassa kasvavia puulajeja on 117 (kaksi kolmasosaa Euroopan puulajeista), ja Euroopan ympäristöviraston tunnistamista neljästätoista eurooppalaisesta metsätyypistä kymmentä esiintyy Italiassa. Yksityiset metsänomistajat omistavat 65 % Italian metsistä. Suurin osa julkisista metsänomistajista on kuntia. == Lähteet == Luokka:Italian maantiede Luokka:Euroopan metsät
Ilmajoki-Kurikka

Ilmajoki-Kurikka on Ilmajoella ja Kurikassa Etelä-Pohjanmaalla sijaitseva taajama, joka koostuu Ilmajoen kunnan kirkonkylästä, Ilmajoen kunnan Koskenkorvasta ja Kurikan kaupungin keskustaajamasta. Taajaman väkiluku on 13 428, josta 6 728 asuu Ilmajoella ja 6 700 Kurikassa.Tilastokeskus Maapinta-ala on 56,99km² ja väestötiheys 235,6 asukasta/km². Taajama syntyi vuonna 2014, kun Ilmajoen kirkonkylä ja Kurikan keskustaajama kasvoivat yhteen muodostaen uuden yhtenäisen taajaman. == Lähteet == Luokka:Suomen kuntakeskukset Luokka:Etelä-Pohjanmaan maakunnan taajamat Luokka:Ilmajoki Luokka:Kurikka
Kościerzynan piirikunta

Kościerzynan piirikunta () on yksi Pommerin voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 72 688\. Siihen kuuluvat seitsemän kuntaa ovat Dziemiany, Karsin, Kościerzyna, Liniewo, Lipusz, Nowa Karczma ja Stara Kiszewa. Vuoden 2019 lopussa Kościerzynan piirikunnan asukkaista 50 prosenttia oli naispuolisia ja 50 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 22,2 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 60,1 prosenttia ja eläkeikäiset 17,7 prosenttia väestön keski-iän ollessa 38,7 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 933 lasta. Vuoden 2011 väestönlaskennassa 6,5 prosenttia asukkaista puhui kašubin kieltä. Kościerzynan piirikunnan väkiluvun ennakoidaan pienenevän 70 272 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Pommerin piirikunnat
Wilfrid Johnson

Wilfrid Alexander Johnson (15. lokakuuta 1885 Islington – 21. kesäkuuta 1960 Niton) oli brittiläinen haavipalloilija ja olympiamitalisti. Hän kuului Ison- Britannian hopeaa saaneeseen joukkueeseen Lontoon kesäolympialaisissa 1908. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset haavipalloilijat Luokka:Brittiläiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1885 syntyneet Luokka:Vuonna 1960 kuolleet
Hubert Ramsey

Hubert Walter Ramsey (3. lokakuuta 1874 Tottenham – 8. helmikuuta 1968 Battle) oli brittiläinen haavipalloilija ja olympiamitalisti. Hän kuului Ison- Britannian hopeaa saaneeseen joukkueeseen Lontoon kesäolympialaisissa 1908. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset haavipalloilijat Luokka:Brittiläiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1874 syntyneet Luokka:Vuonna 1968 kuolleet
Kwidzynin piirikunta

Kwidzynin piirikunta () on yksi Pommerin voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 83 174\. Siihen kuuluvat viisi kuntaa ovat Gardeja, Kwidzyn, Prabuty, Ryjewo ja Sadlinki. Vuoden 2019 lopussa Kwidzynin piirikunnan asukkaista 50,4 prosenttia oli naispuolisia ja 49,6 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 20,2 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 61,4 prosenttia ja eläkeikäiset 18,4 prosenttia väestön keski-iän ollessa 39,7 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 833 lasta. Kwidzynin piirikunnan väkiluvun ennakoidaan pienenevän 76 405 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä. == Lähteet == Luokka:Pommerin piirikunnat
Reginald Martin

Reginald George Warren Martin (25. kesäkuuta 1887 Greenwich – 29. tammikuuta 1981 Worthing) oli brittiläinen haavipalloilija ja olympiamitalisti. Hän kuului Ison-Britannian hopeaa saaneeseen joukkueeseen Lontoon kesäolympialaisissa 1908. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset haavipalloilijat Luokka:Brittiläiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1887 syntyneet Luokka:Vuonna 1981 kuolleet
Håkansson

Håkansson tai Håkanson on ollut muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Aina Håkansson (1877–1949), suomalainen valokuvaaja ja taidemaalari * Anders Håkansson (s. 1956), ruotsalainen jääkiekkoilija * Ane Håkansson Hansen (s. 1975), tanskalainen curlingpelaaja * Daniel Håkansson, Diablo Swing Orchestra -yhtyeen kitaristi ja laulaja * David Håkansson (s. 1978), ruotsalainen kielitieteilijä * Eva-Marie Håkansson (s. 1960), ruotsalainen uimari * Fredrik Håkansson (s. 1975), ruotsalainen pöytätennispelaaja * Hans Håkansson (1908–1993), ruotsalainen jalkapalloilija * Jesper Håkansson (s. 1981), tanskalainen jalkapalloilija * Jonas Håkansson (s. 1974), ruotsalainen jääkiekkoilija * Julia Håkansson (1853–1940), ruotsalainen näyttelijä * Kenny Håkansson (s. 1972), the Hellacopters -yhtyeen basisti * Kicki Håkansson (s. 1929), Miss Maailma -voittaja 1951 * Knut Håkanson (1887–1929), ruotsalainen säveltäjä, kapellimestari ja musiikkikriitikko * Ludvig Håkanson (s. 1996), ruotsalainen koripalloilija * Mikael Håkanson (s. 1974), ruotsalainen jääkiekkoilija * Nils Håkansson (1900–1943), suomalainen suomalainen Etsivän Keskuspoliisin ja Valpon etsivä * Ola Håkansson (s. 1945), ruotsalainen laulaja, säveltäjä ja tuottaja * Olle Håkansson (1927–2001), ruotsalainen jalkapalloilija * Stig Håkansson (1918–2000), ruotsalainen pituushyppääjä ja pikajuoksija * Sven Håkansson (1909–1997), ruotsalainen kestävyysjuoksija * Ulla Håkansson (s. 1937), ruotsalainen ratsastaja
Puutsaaren lentoturma

Puutsaaren lentoturma tapahtui 10. tammikuuta 1930 Lumivaaran pitäjässä Laatokan pohjoisrannalla sijaitsevan Puutsaaren luona. Suomen ilmavoimien kaksipaikkainen IVL A.22 Hansa-meritoimintakone IL-61 putosi Laatokkaan Puutsaaren kärjen edustalla ja koneen lentäjät ohjaajakersantti Erkki Virtanen (s. 1903) ja mekaanikko Eino Pekkanen (s. 1906) hukkuivat eikä heidän ruumiitaan löydetty etsinnöistä huolimatta.Lumivaara / Puutsaaren lentoturman muistomerkki, Willimiehen jäljillä-blogi 30.9.2018Lentokone kadonnut Laatokalla, Laatokka, 14.01.1930, nro 4, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotPuutsaaren lentoturman muistomerkki, Suomen Sotahistoriallinen Seura ry, Sotahistorialliset kohteet Kone oli suorittamassa tiedustelulentoa Kasinhännästä Lahdenpohjaan ja takaisin yhdessä toisen koneen kanssa. Etsinnöissä löytyi vain joitain koneen osia kuten rikkoutunut kelluke mutta mitään lentäjille kuulunutta ei löydetty. Laatokan lentorikko yhä hämärän peitossa, Laatokka, 25.01.1930, nro 9, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Puutsaaren rannassa paljastettiin 7. syyskuuta 1936 onnettomuuden uhrien muistopatsas. Patsaan koostui luonnonkivistä muuratusta jalustasta, graniittipaadesta ja paateen upotetusta kuparisesta muistotaulusta. Muistomerkki on edelleen jäljellä, mutta paateen kiinnitetty muistotaulu on kadonnut.Lentäjien muistokivi paljastettiin eilen Puutsalon rannassa, Laatokka, 08.09.1936, nro 101, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot == Lähteet == Luokka:Lento-onnettomuudet Suomessa Luokka:Suomen ilmavoimien historia Luokka:Vuoden 1930 onnettomuudet Luokka:1930-luvun onnettomuudet Suomessa
Palvelimeton tietojenkäsittely

Palvelimeton tietojenkäsittely on pilvipalvelumuoto, jossa taustasovelluksen tarvitsema määrä palvelimia otetaan käyttöön tarpeen mukaan. Palvelintietokoneita käytetään edelleen, mutta sovelluskehittäjän ei tarvitse olla niistä tietoinen. Palvelimettomassa mallissa fyysisten palvelinten, virtuaalikoneiden ja säiliöiden hallinta on palvelun tarjoajan käyttämän ratkaisun hallinnoima eikä sovelluskehittäjän. Sovelluskehittäjä toteuttaa ainoastaa liiketoimintaan tarvittavan logiikan ja lataa sen palvelimelle: palvelin käsittelee laitteistotarpeen. Palvelimettomat sovellukset käyttävät tapahtumapohjaisia toimintoja. Palvelimeton ratkaisu ei sovellu hyvin pitkäkestoista käsittelyä vaativille tehtäville: useat palvelun tarjoajat eivät salli suorittaa toimintoa kuin muutaman minuutin kerrallaan eikä edellisestä suorituksesta säilötä käyttökelpoista tilatietoa. Palvelimettomaan tietojenkäsittelyyn tarjotaan usean tyyppisiä vaihtoehtoja kuten laskenta, tallennus, tietokanta, viestintä ja niin edelleen.https://aws.amazon.com/serverless/ == Historia == Verkkopalveluiden alkuaikoina verkkosovelluksen ylläpitäjällä piti olla tietty määrä fyysisiä laitteita palvelun suorittamiseen. Myöhemmin tulivat pilvipalvelut, joissa kehittäjät ja yritykset vuokrasivat tietyn määrän palvelinkapasiteettia, josta saattoi osa mennä käyttämättä tai olla riittämätön käyttöpiikkien aikana. Myöhemmin tuli palvelimeton malli, jossa palvelun tarjoaja toteuttaa palvelinratkaisun ja palveluista maksetaan käyttötarpeen mukaan. == Katso myös == * Mikropalvelu == Lähteet == Luokka:Pilvipalvelu
Function as a Service

Function as a Service (lyh. FaaS) on palvelimettoman tietojenkäsittelyn pilvipalvelumuoto, joka tyypillisesti liitetään mikropalveluiden rakentamiseen ja suorittamiseen. FaaS-mallissa fyysinen palvelinlaitteisto, virtuaalikoneiden käyttöjärjestelmän ja verkkopalvelinohjelmiston hallinta ovat tyypillisesti pilvipalvelun tarjoajan hallinnoimia. Palvelimeton tietojenkäsittely on yläluokka tietyn tyyppiselle palvelulle (laskenta, tallennus, tietokanta, viestintä jne.), jonka alaluokka FaaS on. == Lähteet == Luokka:Pilvipalvelu
Camilla Urso

Camilla Urso (13. kesäkuuta 1842 Nantes – 20. tammikuuta 1902 New York) oli yhdysvaltalainen viulisti.Camilla Urso Britannica Urso oli italialaisen huilistin ja portugalilaisen laulajan tytär. Hän aloitti viulunsoiton oppitunneilla käymisen 6-vuotiaana ja piti jo vuotta myöhemmin ensimmäisen julkisen resitaalin. Sen saaman suosion jälkeen perhe muutti Pariisiin, jonka konservatoriossa tyttö jatkoi opintojaan. Syyskuussa 1852 Urso saapui New Yorkiin aloittaakseen Yhdysvaltain-kiertueen. Hän jatkoi esiintyjänä kiertämistä maassa, kunnes asettui vuonna 1855 vanhempineen Tennesseen Nashvilleen. Urso soitti vuonna 1863 Bostonin filharmonisen seuran kanssa ja esiintyi myöhemmin samana vuonna New Yorkin filharmonikkojen kanssa. Vuosina 1863–1864 Urso myös kiersi Uutta-Englantia Patrick S. Gilmoren yhtyeessä. Vuosina 1864–1865 hän teki oman konserttiyhtiönsä kautta kiertueen Kanadassa. Kesäkuussa 1865 Urso esiintyi menestyksellä Pariisissa. Seuraavien kolmen vuosikymmenen ajan hän kiersi säännöllisesti Yhdysvalloissa ja muualla. Vetäydyttyään uraltaan esiintyjänä vuonna 1895 hän tarjosi New Yorkissa yksityisopetusta ja työskenteli opettajana Yhdysvaltain kansallisessa musiikkikonservatoriossa. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset viulistit Luokka:Vuonna 1842 syntyneet Luokka:Vuonna 1902 kuolleet
Arvo Haveri

Arvo Anton Haveri (11. joulukuuta 1881 Pöytyä – 17. helmikuuta 1934 Helsinki) oli suomalainen asianajaja ja suomentaja.Ylioppilasmatrikkeli 1900, matrikkelinumero 26793Kuolleita, Helsingin Sanomat, 18.02.1934, nro 47, s. 11, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Haverin vanhemmat olivat maanviljelijä Henrik Vilhelm Haveri ja Josefina Lundström. Hän pääsi ylioppilaaksi vuonna 1900 Turun klassillisesta lyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1903 ja filosofian maisteriksi 1904. Hän suorittu ylemmän hallintotutkinnon ja oikeustutkinnon 1907. Haveri oli Keskusosuusliike Hankkijan apulaisjohtajana 1908–1910 ja hän toimi asianajajana 1910–1918 Castrén & Snellmanin asianajotoimistossa. Hänestä tuli toimiston osakas vuonna 1918. Haveri oli Suomen Osuustoimintalehden toimitussihteerinä 1910–1915.Sanan voimalla osuustoiminnan puolesta 1. Sinivalkoisen osuustoiminnan oma ääni Arvo Haveri oli naimisissa vuodesta 1910 Sulo Wuolijoen sisaren Tyyne Helmi Wuolijoen (1877–1969) kanssa. Haveri oli muun muassa osakkaana Biografinomistajien Filmivuokraamo Oy:ssä Hella Wuolijoen tyttären Vappu Wuolijoen ja Hellan entisen puolison Sulo Wuolijoen sisaren Suoma Bernhardtin kanssa.AKS:n mies Hella Wuolijoen apuna, Kari Naskisen Mustaa valkoisella-blogi 16.1.2016Geni.com : Tyyne Wuolijoki == Suomennoksia == * Karl Josef Alfred Hedenstierna : Sigurdin kertomuksia: Ensimmäinen kokoelma. Kustannus-o.y. Kansa, Helsinki 1907 * Karl Josef Alfred Hedenstierna : Sigurdin kertomuksia: Toinen kokoelma. Kustannus-o.y. Kansa, Helsinki 1908 * Karl Josef Alfred Hedenstierna : Sigurd: patruuna Jönssonin muistelmat. Karisto 1910 * A. V. Lindberg : Kaavoja ulosottomiehille: Formulär för utmätningsmän. Lainopillinen ylioppilastiedekunta, Helsinki 1917 * Franz von Liszt : Rikosoikeuden yleiset opit ; alkuteoksen Lehrbuch des Deutschen Strafrechts 22 painoksesta (yleinen osa) suomentanut Arvo Haveri. Lainopillinen ylioppilastiedekunta, Helsinki 1920 Huomattava lainopillinen julkaisu, Iltalehti, 02.09.1920, nro 202, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * Rudolph Sohm : Institutiot: roomalaisen yksityisoikeuden historia ja järjestelmä; kuudennestatoista painoksesta suom. Arvo Haveri. Suomalaisen lakimiesten yhdistyksen julkaisema. WSOY 1924 * Franz von Liszt : Rikosoikeuden yleiset opit ; Eberhard Schmidtin toimittamasta, osittain uudesti muodostellun alkuteoksen Lehrbuch des Deutschen Strafrechts 25 painoksesta (yleinen osa) suomentanut Arvo Haveri. Lainopillinen ylioppilastiedekunta, Helsinki 1929 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset asianajajat Luokka:Suomentajat Luokka:Vuonna 1881 syntyneet Luokka:Vuonna 1934 kuolleet
Haitin naisten jalkapallomaajoukkue

Haitin naisten jalkapallomaajoukkue on yksi huomattavimmista naisten jalkapallomaajoukkueista Karibialla. Se sijoitettiin Tokion kesäolympialaisten 2020 CONCACAF-maiden karsintaan lohkovoittajana kolmantena karibialaisena joukkueena Saint Kitts ja Nevisin ja Jamaikan joukkueiden ohella. Keski- Amerikan mantereelta olisivat päässeet mukaan Costa Rica ja Panama sekä ilman karsintoja kaikki kolme pohjoisamerikkalaista Yhdysvallat, Kanada ja Meksiko. Naisten jalkapallotoiminta on alkanut Haitissa vuonna 1991 ja siihen sisältyy runsaasti nuorisotoimintaa. Haitin miesten jalkapallomaajoukkue osallistui 1974 jalkapallon maailmanmestaruuskisoihin Saksassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Haitin jalkapallosta FIFAn sivuilla Maajoukkue, naisten Luokka:Naisten jalkapallomaajoukkueet
Maud Powell

Maud Powell (22. elokuuta 1868 Peru, Illinois – 8. tammikuuta 1920 Uniontown, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen viulisti.Maud Powell Britannica Powell aloitti viulunsoiton harjoittelun lapsena musiikkia harrastaneen äitinsä kannustamana. Hän teki 9-vuotiaana kuuden viikon kiertueen Chicago Ladies’ Quartetin kanssa Illinoisissa, Wisconsinissa ja Michiganissa. Vuonna 1880 hänet lähetettiin Eurooppaan musiikkiopintoja suorittamaan. Häntä opettivat Henry Schradieck Leipzigissa, Charles Dancla Pariisin konservatoriossa ja Joseph Joachim Berliinissä. Vuonna 1885 Powell teki ensiesiintymiset Berliinin filharmonikkojen ja New Yorkin filharmonisen seuran kanssa. Seuraavien seitsemän vuoden ajan hän kiersi vuosittain jälkimmäisen orkesterin kanssa. Tammikuussa 1889 hänestä tuli yksi ensimmäisinä Yhdysvalloissa Pjotr Tšaikovskin viulukonserton esittäneistä. Powell esitti yhdysvaltalaisyleisöille myös Max Bruchin, Jean Sibeliuksen, Antonín Dvořákin, Édouard Lalon ja Camille Saint-Saënsin teoksia. Vuonna 1894 hän perusti Maud Powell -jousikvartetin, jonka kanssa kiersi neljän vuoden ajan. Powell saavutti suosiota myös kiertueillaan Euroopassa ja teki kiertueen Etelä- Afrikassa. Vuoden 1910 jälkeen hän keskittyi toimimaan lähinnä Yhdysvalloissa. Hän kuoli kesken kiertueen vuonna 1920. Powell oli ensimmäinen viulisti, jonka soittoa Victor Talking Machine Company äänitti. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltalaiset viulistit Luokka:Vuonna 1868 syntyneet Luokka:Vuonna 1920 kuolleet
Wanda Vázquez Garced

Wanda Vázquez Garced (s. 9. heinäkuuta 1960 Santurce, San Juan, Puerto Rico) on Puerto Ricon kuvernööri alkaen heinäkuusta 2019. Hän on kautta aikojen toinen Puerto Ricon naispuolinen kuvernööri sitten Sila María Calderónin. Wanda Vázquez Garced on opiskellut lakitieteen tohtoriksi käytyään perusopetuksen kotipaikkakunnallaan Puerto Ricon Guaynabossa ja opiskeltuaan lakia Puerto Ricon yliopistossa. Tohtoritutkintonsa hän suoritti yksityisessä Interamerican University of Puerto Rico School of Law'ssa. Wanda Vázquez Garced tuli kuvernööriksi Puerto Ricon korkeimman oikeuden päätöksellä, kun hänen edeltäjänsä katsottiin rikkoneen perustuslakia. Garced on kannattanut Yhdysvaltoihin suuntautuvaa Puerto Ricon PNP-puoluetta; ja Yhdysvaltojen suhteen hän on ollut demokraatti vuoteen 2019, jolloin hän ryhtyi kannattamaan republikaaneja. == Lähteet == Luokka:Puerto Ricon kuvernöörit Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Fidžin parlamentti

Fidžin parlamentti () on Fidžin lainsäädännöllinen elin. Se koostuu 51 edustajasta, jotka valitaan vaaleilla neljän vuoden välein. Parlamentaarista työtä tehdään kuudessa pysyvässä valiokunnassa. Parlamentin istuntoja voi seurata suorina lähetyksinä. Vuonna 1874 Fidži erotettiin omaksi siirtokunnakseen Isosta-Britanniasta, minkä johdosta sille perustettiin parlamentti ja kuvernöörin virka. Ensimmäiset vaalit itsenäistymisen jälkeen pidettiin vuonna 1972. Vuonna 1987 sotilasvallankaappaus lakkautti demokratian vuoteen 1992 asti. Sama toistui vuosina 2000–2001 ja 2006–2014.. == Viimeisimmät vaalit == Viimeisimmät vaalit pidettiin vuonna 2022, joissa FijiFirst sai eniten paikkoja, mutta ei tarpeeksi muodstaakseen hallitusta yksi, kuten aikaisemmin. Vaalien suurin häviäjä SODELPA päätyi avainasemaan, koska sen tuki ratkaisisi tulevan hallituksen kokoonpanon. Lopulta SODELPA:sta irtautunut kansan allianssi (PA) pääty muodostamaan hallituksen yhdessä NFP:n ja SODELPA:n kanssa, ja uusi pääministeri Sitiveni Rabuka vannoi virkavalansa 24. joulukuussa. == Lähteet == Luokka:Kansalliset parlamentit Luokka:Fidžin politiikka
Irma Lumivuokko

Irma Lumivuokko (myöh. Koski, 30. maaliskuuta 1909 Helsinki – 27. maaliskuuta 1956 Helsinki) oli suomalainen kilpauimari. Helsingin Jyryä edustanut Lumivuokko voitti urallaan lukuisia Työväen Urheiluliiton mestaruuksia sekä 100 metrin vapaauinnin Moskovan spartakiadeissa. == Urheilu-ura == Lumivuokko kävi 1920-luvun alussa Jyryn uimakoulua, jossa hänen opettajanaan toimi uimahyppääjä Vieno Kari. Hän voitti TUL:n mestaruuden 50 metrin vapaauinnissa 1924–1926, 100 metrin vapaauinnissa 1926 ja 1929, 200 metrin vapaauinnissa 1928 sekä 4×50 metrin viestissä 1924, 1926 ja 1927. Frankfurtin työläisolympialaisissa 1925 Lumivuokko oli 100 vapaauinnissa ensimmäisenä maalissa, mutta tuomaristo hylkäsi hänet tyylirikon vuoksi. Lumivuokon mukaan hän joutui juuri ennen maalia vaihtamaan tyyliä saatuaan suonenvedon jalkaansa. Moskovan spartakiadeissa 1928 Lumivuokko voitti 100 metrin vapaauinnin. Urheilu-uransa jälkeen Lumivuokko työskenteli kustannusvirkailijana Tammessa. Hän kuoli keuhkokuumeeseen 46-vuotiaana maaliskuussa 1956. == Perhe == Irma Lumivuokon isä oli kansanedustaja J. H. Lumivuokko ja äiti Hämeenlinnasta kotoisin ollut Ida Vilhelmiina Nieminen (1888–1962). Lumivuokon ensimmäinen puoliso oli jalkapalloilija Leevi Kekkonen, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1933. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset uimarit Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Vuonna 1956 kuolleet
Giovanni Pontano

Giovanni Gioviano Pontano (1426–1503) oli italialainen humanisti, runoilija, historiankirjoittaja ja valtiomies. Hän saavutti vaikutusvaltaisen aseman Napolin hovissa, mutta menetti sen, kun hän Ranskan kuninkaan Kaarle VIII:n tunkeutuessa 1495 Napoliin antoi pääkaupungin avaimet tälle. Hän perusti Napoliin nimeään kantavan kuuluisan akatemian Accademia Pontanianan. Pontano saavutti mainetta varsinkin latinankielisillä runoelmillaan.Pontano, Giovanni Gioviano. Tietosanakirja, osa 7. Tietosanakirja-Osakeyhtiö 1915 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Italialaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1426 syntyneet Luokka:Vuonna 1503 kuolleet
Elise Polko

Elise Polko, s. Vogel, (1823 Leipzig – 1899 München, Saksa) oli saksalainen kirjailija. Hänen kykynsä musiikin ja runouden alalla ilmenivät jo varhain. Hän sai runsaasti kannustusta Mendelssohnilta ja esiintyi ensi kerran 1847 Frankfurt am Mainin oopperassa Paminan ja Zerlinan rooleissa, mutta avioiduttuaan 1849 insinööri Polkon (k. 1887) kanssa hän luopui näyttämöstä ja alkoi kirjoittaa. Hänen intomieliset kuvauksena tunnetuista muusikoista, taiteilijoista ja runoilijoista saivat paljon suosiota. Lisäksi hän julkaisi romaaneja, novelleja, kertomuksia lapsille ja antologioita.Polko, Elise, Nordisk familjebok 1915 ==Teokset== * Musikalische märchen, phantasien und skizzen, 1852–1876 * Aus der künstlerwelt, 1858–1863 * Unsere pilgerfahrt von der kinderstube bis zum eignen herd, 1872 * Künstlermärchen 1879 * Bedeutende Menschen, Porträtskizzen, Lebenserinnerungen 1895 * Meister der tonkunst, 1897 ==Suomennettu teos== * Soitannollisia satuja ja jutelmia 1. suom. Ferd. Ahlman, Helsinki: Edlund 1880. Projekt Gutenbergissa == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Saksalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1823 syntyneet Luokka:Vuonna 1899 kuolleet
Pulleapahaputki

Pulleapahaputki (Oenanthe fistulosa) on sarjakukkaiskasvien (Apiaceae) heimoon, pahaputkien (Oenanthe) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on monivuotinen ja kalju ruohovartinen kasvi, jota ei ulkonäkönsä puolesta voi juuri sekoittaa muihin kasvilajeihin. Pulleapahaputki voi kasvaa noin 80 cm korkeaksi. Sen varsi on sinivihreä, satunnaisesti haaroittunut, lähes lehdetön sekä putkimaiseksi paisunut. Jopa varren haarat ja lehtiruodit ovat varren tapaan paisuneita. Lehtiä on vähän ja lehtiruodit ovat lehtilapaa pidempiä. Lehdet ovat kertaalleen pariliuskaisia ja liuskat ovat kapeita. Veden alla kasvaessaan lehdet ovat hienoliuskaisia. Pulleapahaputken kukat ovat valkoisia tai vaaleanpunertavia ja sijaitsevat kerrannaissarjana. Pikkusarjat ovat pieniä sekä tiiviitä, ja pikkusarjojen laidoilla olevat kukat ovat sisempiä kukkia suurempia. Pulleapahaputki kukkii heinä–elokuussa. Hedelmä on 3–5 mm pitkä. Pulleapahaputki kasvaa kosteilla tai märillä ja ravinteikkailla kasvupaikoilla. Pulleapahaputkea ei kasva Suomessa. Ruotsissakin sitä tavataan harvinaisena vain maan eteläosissa. Yleisesti ottaen pulleapahaputkea tavataan koko Euroopassa sen itäisimpiä ja pohjoisimpia alueita lukuun ottamatta sekä Afrikan pohjoisrannikolla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Pulleapahaputki (Oenanthe fistulosa) Luokka:Pahaputket
Valle Yritys

Valle Yritys (s. 14. kesäkuuta 1930 Kittilä) on suomalainen näyttelijä.Suomen teatterit ja teatterintekijät 1993, s. 492–493 Hän on työskennellyt muun muassa Mikkelin teatterissa ja Seinäjoen kaupunginteatterissa. == Ura == Yrityksen vanhemmat olivat maanviljelijäpariskunta Eino ja Augusta Yritys. Ammattimaisen näyttelijän uransa Yritys aloitti vasta keski-iän kynnyksellä. Sitä ennen hän oli työskennellyt muun muassa palkanlaskijana. Yrityksen ensimmäinen näyttelijänkiinnitys oli Savonlinnan Teatteriin 1969–1971. Sitä seurasi Kemin kaupunginteatteri 1971–1975, Mikkelin teatteri 1975–1975, Rovaniemen Teatteri 1979–1981, Kouvolan Teatteri 1981–1985, Joensuun kaupunginteatteri 1985–1987 ja Mikkelin teatteri uudelleen vuodesta 1987. Eläkevuosinaan Yritys näytteli Seinäjoen kaupunginteatterissa. Yrityksen mittavaan rooliluetteloon kuuluu muun muassa Nummisuutarien Topias, Työmiehen vaimon Risto ja Niskavuoren Hetan Akusti. Hän on näytellyt myös Tevjen roolin musikaalissa Viulunsoittaja katolla, Ivan Romanovitš Tšebutykin roolin draamassa Kolme sisarta ja Julian isän Capuletin roolin tragediassa Romeo ja Julia. 2000-vuosikymmenellä Yritys näytteli Riihimäen Teatterissa muun muassa Maiju Lassilan musiikkinäytelmässä Nuori Mylläri. 30-vuotistaiteilijajuhlassaan keväällä 1997 Yritys näytteli antiikkikauppias Gregory Solomonin osan Arthur Millerin näytelmässä Hinta. Paikkana oli Seinäjoen kaupunginteatteri. Valle Yritys teki sivuroolin kunnanjohtaja Röhösenä Timo Koivusalon ohjaamassa elämäkertaelokuvassa Kulkuri ja Joutsen (1999). Vuonna 2007 Yrityksellä oli sivuosa television minisarjassa Maan mitta. Yritys näytteli 1990-luvulla vauhdikkaassa televisiomainoksessa "Jaffat tulloo ja helemat paukkuu" yhdessä Salme Jyräksen kanssa. == Lähteet == * * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == *Yle Areena: Maan mitta (draamasarja vuodelta 2007) Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Time (The Alan Parsons Projectin kappale)

Time on englantilaisen rockyhtye The Alan Parsons Projectin kappale vuonna 1980 julkaistulta albumilta The Turn of a Friendly Card. Hidastempoinen ja haikea balladi oli ensimmäinen The Alan Parsons Projectin kappale, jonka perustajajäsen Eric Woolfson lauloi. ”Time” julkaistiin singlenä vuonna 1981. Kappale menestyi listoilla hyvin ja siitä muodostui eräs yhtyeen suurimmista hiteistä. Billboardin Hot 100 -listalla kappale oli parhaimillaan sijalla 15The Hot 100: Week of August 1, 1981. Billboard. Viitattu 3.9.2020. ja Cash Boxin listalla sijalla 14.CASH BOX Top 100 Singles - Week ending AUGUST 15, 1981. Cash Box. Viitattu 3.9.2020. Billboardin mukaan kappale oli koko vuoden 48. suosituin singleTop Singles - Pop. Billboard, 26.12.1981. Viitattu 3.9.2020. ja Cash Boxin mukaan 94. suosituin.The CASH BOX Year-End Charts: 1981 - TOP 100 POP SINGLES (As published in the December 26, 1981, issue). Cash Box. Viitattu 3.9.2020. == Taustaa == ”Time” merkittiin muiden The Alan Parsons Projectin kappaleiden tavoin yhtyeen keulahahmojen Eric Woolfsonin ja Alan Parsonsin kirjoittamaksi. Se oli ensimmäinen kappale, jonka Woolfson myös lauloi; aiemmin yhtye oli käyttänyt vierailevia laulajia. Woolfson: ”Löysimme itsemme Pariisista eikä muita laulajia ollut saatavilla. Suostuttelin Alanin antamaan minulle mahdollisuuden sillä ymmärryksellä, että jos hän ei pitäisi lopputuloksesta, hän voisi myöhemmin korvata sen uudella lauluraidalla.” Laulajaksi pääseminen merkitsi Woolfsonin pitkäaikaisen toiveen toteutumista, ja hän lauloi myös yhtyeen myöhemmät hitit ”Eye in the Sky” ja ”Don’t Answer Me”. Parsons: ”Pitkään työnsin [Woolfsonin] syrjään, vaikka hän lauloikin aina demoversioilla. Ajattelin, ettei hänen pitäisi laulaa [The Alan Parsons] Projectin kappaleita, mutta hän puhui minut ympäri. Selvästikin olin väärässä, sillä siitä eteenpäin hän lauloi kaikki isot hitit.” == Arvioita == AllMusic- sivuston Mike DeGagnen mukaan ”Time” on samoihin aikoihin singlenä julkaistun ”Games People Playn” ohella The Alan Parsons Projectin koko tuotannon paras kappale. Myös Classic Rock Review -sivustolla Ric Albano kehuu ”yhtyeen parhaisiin balladeihin” lukeutuvaa kappaletta. ProgArchives-sivustolla Bob Moore huomauttaa ”Timen” muistuttavan Pink Floydin samannimistä kappaletta, jota Parsons oli ollut äänittämässä. == Kokoonpano == === Yhtyeen jäsenet === * Alan Parsons – taustalaulu, tuottaja, äänittäjä, säveltäjä * Eric Woolfson – laulu, koskettimet, säveltäjä, sanoittaja, vastaava tuottaja === Sessiomuusikot === * Ian Bairnson – kitara * Stuart Elliott – rummut * David Paton – basso == Lähteet == Luokka:The Alan Parsons Projectin kappaleet Luokka:Vuoden 1980 kappaleet
Salme Jyräs

Salme Maria Jyräs (s. 31. heinäkuuta 1933 Jyväskylä)Suomen teatterit ja teatterintekijät 1993, s. 190 on suomalainen näyttelijä. Hän näytteli musikaaleissa ja puhenäytelmissä 1950-luvun puolivälistä alkaen. Valtaosan urastaan Jyräs on tehnyt Mikkelin teatterissa. == Ura == Ennen näyttelijän uraansa, vuosina 1948–1956, Jyräs työskenteli toimistoapulaisena. Hänen ensimmäinen kiinnityksensä oli Joensuun kaupunginteatteriin 1957–1959. Seuraavana oli vuorossa kiinnitys Punaiseen Myllyyn 1959–1961 ja Kouvolan Teatteriin 1961–1965. Jyräksen pitkä kiinnitys Mikkelin teatterin näyttelijänä alkoi 1969. Jyräksen rooleja olivat muun muassa Kristiina komediassa Gabriel, tule takaisin, Heta Niskavuori draamassa Niskavuoren Heta ja Golde musikaalissa Viulunsoittaja katolla. Jyräksen rooliluetteloon kuuluu niin ikään Amanta (Ryysyrannan Jooseppi), Maija (Tukkijoella), Hurja-Hilja (Lapualaisooppera), Olga (Kolme sisarta), Ethel (Kultalampi) ja Amanda (Poltettu oranssi). Hän näytteli myös mamselli Eufrosynen roolin Serpin epookkikomediassa Katariina kaunis leski.Suomen teatterit ja teatterintekijät 1974, s. 271Suomen teatterit ja teatterintekijät 1983, s. 195 Jyräs vietti 40-vuotistaiteilijajuhlaansa kevätkaudella 1994. Juhlanumerona oli musikaali Kevättä rinnassa. Salme Jyräs teki sivuroolin opettajana Rauni Mollbergin historiallisessa draamaelokuvassa Ystävät, toverit (1990). Jyräs näytteli 1990-luvulla vauhdikkaassa televisiomainoksessa "Jaffat tulloo ja helemat paukkuu" yhdessä Valle Yrityksen kanssa. == Lähteet == * * * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Renault Duster

Renault Duster on Dacia Dusterin pohjalta Renault Argentinan valmistama erämaaralliauto. Renault Duster Teamin ajatti autoa vuosina 2013–2018, jonka aikana sen paras sijoitus Dakar-rallissa oli 14. ==Dakar-ralli== ===2013=== Renault kilpaili viidensissä Etelä-Amerikassa ajetun Dakar-rallin kahdella autolla. Emiliano Spataro ja kartanlukijana Benjamin Lozada, kun toista autoa ajoi Francisco José Garcia ja kartanlukijanaan Javier Mauricio Malano.TWO RENAULT DUSTERS TAKE PART IN THE 2013 DAKAR RALLY group.renault.com 3.1.2013 Viitattu 3.9.2020 Garcia ajoi sijalle 29, kun Spataro joutui keskeyttämään. ===2014=== Vuoden 2014 rallissa Spataro sijoittui 14:nneksi. Duster oli samalla kilpailun paras argentiinalaisvalmisteinen ajoneuvo.RENAULT DUSTER 14TH IN THE DAKAR 2014 ! group.renault.com 20.1.2014 Viitattu 3.9.2020 ===2015=== Kolmansissa Dakar-rallissa Renault uudisti moottoriaan V8 Nissan VK-50, jonka lisäksi sen hevosvoimat nousi 348 aina 380:een. FICHA TÉCNICA RENAULT DUSTER DAKAR renaultsport.com.ar Viitattu 3.9.2020 Duster jäi 15-parhaan ulkopuolelle ollen Spataron ajamana 21. Tallikaverit Garcia ja Fernando Luis Bradach puolestaan keskeyttivät. Renaultilla ajettiin parhaimmillaan yhdeksännellä erikoiskokeella sijalle 11, jonka jälkeen Spataro ajoi vielä kahdesti kolmanneksi kahdella viimeisellä erikoiskokeella ollen lopulta koko rallissa 21.A promising Dakar Rally for the Renault Duster Team renaultsport.com 19.1.2015 Viitattu 3.9.2020 ===2016=== Spataro jatkoi Renaultilla myös 2016 Dakar-rallissa tallikaverinaan Christian Lavieille. Spataro ajoi parhaimman sijoituiksen ollen 18:nneksi ja Lavieille sijoitusta alempana.AT THE FINISH: THE TWO RENAULT DUSTER DAKAR TEAM CARS COMPLETED THE 2016 DAKAR renaultsport.com.ar 16.1.2016 Viitattu 3.9.2020 ===2018=== Kuudes Dakar-ralli päättyi kehnosti, kun Spataro ja kartanlukija Santiago Hansen keskeytti neljännellä erikoiskokeella etujousituksen vuoksi. Hän ajoi ennen keskeytystään sijalla 13.Dakar 2018: Abandonó Emiliano Spataro tycsports.com 10.1.2018 Viitattu 3.9.2020 Toista autoa ajoi entinen erämaarallin maailmanmestari Carlos Souza. Toukokuussa 2018 talli ilmoitti vetäytyvänsä kansainvälisistä kilpailuista.Spataro, afuera del Dakar elsolnoticias.com.ar 10.5.2018 Viitattu 3.9.2020 ==Lähteet== Luokka:Erämaaralliautot
Harmonia (kovakuoriaissuku)

Harmonia on leppäkerttujen heimoon kuuluva kovakuoriaissuku. Suvun lajimäärä vaihtelee eri lähteissä. Maailmanlaajuisesti sukuun kuuluu ainakin 5 lajia.University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Harmonia Suomessa suvun edustajia on tavattu 2 lajia.Laji.fi: Harmonia Suku on kotoisin Aasiasta, mutta suvun lajit ovat levinneet kaikille mantereille. == Sukuun kuuluvia lajeja == *Harlekiinipirkko (Harmonia axyridis) *Harmonia conformis *Harmonia dimidiata *Harmonia octomaculata *Havupirkko (Harmonia quadripunctata) == Lähteet == == Aiheesta muualla == *iNaturalist: Suku Harmonia *ITIS: Harmonia *National Center for Biotechnology Information (NCBI): Harmonia, taxonomy *Iowa State University, Bug Guide: Genus Harmonia *Pherobase: Semiochemicals of Genus Harmonia Luokka:59.6 Selkärangattomat Luokka:Leppäkertut
Flat Earth Society

Flat Earth Society (suom. Litteän Maan seura) on kansainvälinen seura, joka pyrkii edistämään käsitystä, jonka mukaan Maa on litteä. Seura perustettiin vuonna 1956 nimellä International Flat Earth Research Society. Sen edeltäjä oli vuonna 1884 perustettu Universal Zetetic Society. Seuran puheenjohtajaksi tuli vuonna 2009 yhdysvaltalainen Daniel Shenton. Hänen edeltäjänsä Charles K. Johnson oli kuollut vuonna 2001, minkä jälkeen seura oli ollut epäaktiivisena useita vuosia. Johnsonin aikana seuralla oli ollut kolmisen tuhatta jäsentä, ja se julkaisi uutiskirjettä Flat Earth News. ==Lähteet== Luokka:Geotieteet ja näennäistiede Luokka:Maantieteelliset yhdistykset Luokka:Kansainväliset järjestöt
Kaminen

Kaminen on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä: *Marjukka Kaminen (s. 1948), taidemaalari *Tomi Kaminen (s. 1970), koripalloilija ja koripallovalmentaja *Tuomo Kaminen (1951–2020), toimittaja, tuottaja ja tietokilpailujuontaja.
Pertti Kelkka

Pertti Tapani Kelkka (2. tammikuuta 1939 Kotka – 5. tammikuuta 2007 Kokkola) oli suomalainen näyttelijä ja dramaturgi.Suomen teatterit ja teatterintekijät 1983, s. 216–217 Hän työskenteli useissa teattereissa eri puolilla Suomea 1960-luvulta alkaen. Lisäksi hänellä oli sivurooleja televisiotuotannoissa. == Ura == Pertti Kelkan vanhemmat olivat Väinö ja Lempi Kelkka. Hän opiskeli Jyväskylän yliopistossa kieliä ja kirjallisuutta, ja suoritti opintoja Tampereen yliopiston draamastudiossa. Kelkka työskenteli kansakoulun opettajana vuosina 1962–1965 ja 1969–1971. Vuosina 1967–1968 hän toimi näyttelijänä Tampereen Työväen Teatterissa. Ura jatkui näyttelijänä Joensuun kaupunginteatterissa 1971–1972, Ryhmäteatterissa 1972–1973, Lahden kaupunginteatterissa 1973–1975, Kuopion kaupunginteatterissa 1975–1980 ja Ahaa Teatterissa 1980-luvun alussa. 1980-luvun jälkipuoliskolla Kelkka työskenteli Kokkolan kaupunginteatterissa. Kelkka näytteli muun muassa Koskelan roolin Tuntemattomassa sotilaassa, Jussi Vatasen roolin komediassa Tulitikkuja lainaamassa ja Falstaffin roolin komediassa Windsorin iloiset rouvat. Kelkan dramatisointeja olivat muun muassa Pirttipohjalaisia (Rovaniemen Teatteri, 1974), Anne Frankin päiväkirja (Ahaa Teatteri, 1982) ja Mielipuolen päiväkirja (Kemin kaupunginteatteri, 2001). Teatterityönsä ohella Kelkka näytteli muutamissa elokuva- ja televisiotuotannoissa. Maunu Kurkvaaran draamassa Punatukka (1969) Kelkka teki Amin osan ja Kari Franckin televisioelokuvassa Rautatie (1973) hän näytteli Onteria. 1960-luvun lopulla Kelkka teki sivuroolin televisiosarjassa 30-luvun mies. Näyttelijäntyönsä lisäksi Kelkka käänsi tekstejä saksasta ja englannista suomeksi sekä kirjoitti kirjallisuus-, elokuva- ja teatteriarvosteluja eri lehtiin. Kelkka oli aviossa kahdesti. Hänen toinen puolisonsa oli näyttelijä Saara Markkanen. == Lähteet == * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == *Näytelmät.fi: Pertti Kelkka Luokka:Suomalaiset dramaturgit Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet