EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Édouard Deldevez

Édouard Deldevez (31. toukokuuta 1817 Pariisi – 6. marraskuuta 1897 Pariisi) oli ranskalainen säveltäjä, kapellimestari, viulisti, musiikinopettaja ja musiikkikirjailija. Hänen sävellyksiinsä kuuluu muun muassa baletteja, kuten kaksinäytöksinen Paquita (1846). Deldevez julkaisi vuonna 1867 musiikkikirjan Notation de la musique classique.R. J. Stove César Franck: His Life and Times 2011 .62 "Édouard Deldevez— who later became a prominent conductor of Conservatoire concerts" ==Lähteet== Luokka:Ranskalaiset säveltäjät Luokka:Ranskalaiset kapellimestarit Luokka:Ranskalaiset viulistit Luokka:Romantiikan säveltäjät Luokka:Musiikkikirjailijat Luokka:Vuonna 1817 syntyneet Luokka:Vuonna 1897 kuolleet
Hans Neusidler

Hans Neusidler (myös muodossa Neusiedler tai Newsidler; 1508–1563) oli saksalainen renessanssisäveltäjä ja luutisti. Hänellä oli unkarilaisia sukujuuria. Neusidler työskenteli luutistina Nürnbergissä vuodesta 1530 lähtien. Hän myös julkaisi neljä kirjaa säveltämiään luuttukappaleita. == Aiheesta muualla == *Hans Newsidler Luokka:Saksalaiset säveltäjät Luokka:Renessanssisäveltäjät Luokka:Saksalaiset luutistit Luokka:Vuonna 1508 syntyneet Luokka:Vuonna 1563 kuolleet
Koheesio

Koheesiolla tarkoitetaan keskinäisiä vetovoimia. Koheesio pitää ainetta koossa eli vastustaa sitä rikkovia voimia. Koheesiosta johtuvat myös pintajännitys sekä adheesio. Koheesio vaikuttaa myös seosten komponenttien jakautumiseen seoksessa. Mikäli kaksikomponenttisen seoksen A-komponentin partikkelien välillä vallitsee voimakas koheesio (esimerkiksi vesi), ja komponenttien keskinäinen koheesio ei ole kovin suuri (esimerkiksi lipidit ja vesi), B-komponentin partikkelit eivät pääse A-partikkelien väliin, jolloin kumpikin komponentti muodostaa oman faasin. Seos, jossa komponentit esiintyvät eri faaseissa, on heterogeeninen. ==Katso myös== * Hydrofobinen vuorovaikutus Luokka:Kemiallinen sitoutuminen Luokka:Voimat Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Fabrizio Dentice

Fabrizio Dentice (n. 1530 - n. 1590) oli italialainen säveltäjä ja luutun ja viola da gamban soittaja. Hän syntyi Napolissa, mutta työskenteli Roomassa ja Parmassa. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa kuoromusiikkia ja pienimuotoisia luuttukappaleita. Myös Denticen veljenpoika, Scipione Dentice oli säveltäjä. Lisäksi säveltäjä Luigi Denticen arvellaan olleen Scipionen veli. Luokka:Italialaiset säveltäjät Luokka:Renessanssisäveltäjät Luokka:Italialaiset luutistit Luokka:Viola da gamban soittajat
Sinua, sinua rakastan

Sinua, sinua rakastan on rakkauslaulu, joka on peräisin suomalaisesta elokuvasta Asfalttilampaat (1968). Kappaleen on säveltänyt Kaj Chydenius ja sanoittanut Aulikki Oksanen. Kappale löytyy muun muassa Chydeniuksen levyltä Kauneimmat rakkauslaulut. Sinua, sinua rakastan on myös Aulikki Oksasen vuonna 2000 ilmestyneen runokirjan nimi. Tammikuussa 2022 Helsingin Sanomat pyysi yli 70:ää suomalaista musiikkialan vaikuttajaa nimeämään korkeintaan 20 itselleen juuri sillä hetkellä tärkeintä laulua paremmuusjärjestyksessä, minkä perusteella lehti laati sadan parhaan laulun listan. ”Sinua, sinua rakastan” ylsi kokonaistuloksissa sijalle 30. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Ylen Elävä arkisto: Anna Kuoppamäki: Sinua sinua rakastan Luokka:Suomalaiset musiikkikappaleet Luokka:Vuoden 1969 kappaleet Luokka:Kaj Chydeniuksen säveltämät kappaleet
Temuera Morrison

Temuera Derek Morrison (s. 26. joulukuuta 1960) on uusiseelantilainen näyttelijä. Morrison syntyi maoriperheeseen Rotoruassa Uudessa-Seelannin Pohjoissaarella, mutta hänellä on sukujuuria myös Skotlannista ja Irlannista. Hän teki näyttelijänä debyyttinsä uusiseelantilaisessa televisiosarjassa Rangi's Catch. Hän esiintyi päärooleissa televisiosarjassa Shortland Street sekä draamaelokuvassa Kerran sotureita, mutta nykyisin hänet tunnetaan parhaiten palkkionmetsästäjä Jango Fettin roolista Kloonien hyökkäyksessä. Nykyisin Morrison toimii uusiseelantilaisen keskusteluohjelman The Them Shown juontajana. Morrison on uusiseelantilaisen viihdetaiteilijan Howard Morrisonin veljenpoika. == Filmografia (epätäydellinen) == Ilmestymisvuosi Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Rooli 1972 Rangi’s Catch Rangi’s Catch Rangi 1988 Kieltäydy kuolemasta Never Say Die Alf Winters 1988 Mauri Mauri Nuori poliisi 1990 Grasscutter – aatteen hinta Grasscutter Etsivä Harris 1994 Kerran sotureita Once Were Warriors Jake Heke 1994 Totuuden tuska Whipping Boy Jack 1996 Little White Lies Little White Lies Tim 1996 Barb Wire Barb Wire Axel Hood 1996 Tohtori Moreaun saari The Island of Dr. Moreau Azazello 1996 Rajaton rakkaus Broken English Manu 1998 Speed 2 – vaara iskee vesillä Speed 2: Cruise Control Juliano 1998 Kuusi päivää, seitsemän yötä Six Days Seven Nights Jager 1999 Soturin varjo – Kerran sotureita 2 What Becomes of the Broken Hearted? Jake Heke 2000 Hämärästä aamunkoittoon 3: Pyövelin tytär From Tusk Till Dawn 3: The Hangman's Daughter Pyöveli 2000 Vertical Limit Vertical Limit Majuri Rasul 2001 Crooked Earth Crooked Earth Will Bastion 2002 Star Wars: Episodi II – Kloonien hyökkäys Star Wars Episode II: Attack of the Clones Jango Fett, kloonisotilaat 2004 Blueberry Blueberry Runi 2005 Star Wars: Episodi III – Sithin kosto Star Wars Episode III: Revenge of the Sith Komentaja Cody, kloonisotilaat 2005 River Queen River Queen Te Kai Po 2009 The Marine 2 The Marine 2 Damo 2009 Lomaterapiaa Couples Retreat Briggs 2011 Green Lantern Green Lantern Abin Sur 2018 Aquaman Aquaman Thomas Curry 2020 The Mandalorian The Mandalorian Boba Fett 2021 Star Wars: Visions Star Wars: Visions Boba Fett (ääni) 2021–2022 The Book of Boba Fett The Book of Boba Fett Boba Fett 2022 Obi-Wan Kenobi Obi-Wan Kenobi kloonisotilasveteraani Nax 2023 Ahsoka Ahsoka kapteeni/komentaja Rex (ääni) 2023 Aquaman and the Lost Kingdom Aquaman and the Lost Kingdom Thomas Curry == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Uusiseelantilaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Uuden-Seelannin maorit
Releasetinlaite

Releasetinlaite on yksi rautatieliikenteen ohjaukseen käytettävistä asetinlaitetyypeistä. Tässä asetinlaitetyypissä toiminnot ja varmistukset tapahtuvat sähkömekaanisesti releiden välityksellä. Releasetinlaitteella asetetaan junille kulkutie joko seuraavalle pääopastimelle tai tietylle raiteelle. Kulkutien asettamisen yhteydessä asetinlaite tarkistaa kulkutie- ehdot eli että kyseinen kulkutieosuus on vapaa eikä vastakkaisia tai risteäviä eli ns. viholliskulkuteitä ole asetettu tai asettumassa, sekä kääntää ja lukitsee vaihteet oikeisiin asentoihin. Tämän jälkeen laite vaihtaa valo- opastimien opasteet ajoon oikeuttaviksi. Junan sivuutettua opastimen laite vaihtaa opastimeen 'seis'-opasteet. Asetettu kulkutie joko purkautuu itsestään tai voidaan purkaa käsin junan sivuutettua kulkutiellä määrätyn kohdan. Asetinlaitteen releet on kytketty siten, ettei ajoon oikeuttavia opasteita voida asettaa, elleivät kaikki kulkutie-ehdot täyty. Siten käytännössä estyy useamman junan ohjautuminen törmääville kulkuteille. Releasetinlaite koostuu sähköisestä asetinlaitetaulusta ja releistöstä. Asetinlaitetaulussa on kaavakuva laitteen ohjaamasta rata-alueesta sekä raiteiden ja opastimien kohdilla painonappeja, joita käyttämällä kulkutienasetus tapahtuu. Lähes kaikki releasetinlaitteen toiminnot vaativat vähintään kahden painikkeen yhtäaikaisen painamisen. Tämä kaksoisvarmistus on rakennettu turvallisuussyistä, sillä kahden painikkeen yhtäaikainen painaminen vahingossa on epätodennäköistä. Releasetinlaitetta voidaan ohjata joko paikallisesti asetinlaitetaululta käsin, tai keskitetysti kaukokäytöllä rataosan liikenteenohjauskeskuksesta. Releasetinlaitteita käytetään laajalti Suomessa, ja ne ovat osoittautuneet käytössä varsin luotettaviksi. Nyttemmin niitä on myös korvattu kokonaan elektronisilla tietokoneasetinlaitteilla. Kuitenkin Ruotsissa releasetinlaitteet on havaittu luotettavammiksi kuin tietokoneasetinlaitteet, ja luotettavuusongelmien vuoksi Banverket on korvannut tietokoneasetinlaitteen vanhemmalla releasetinlaitteella. Tunnetuimpia releasetinlaitteiden valmistajia on saksalainen Siemens AG. ==Suomessa käytettäviä releasetinlaitetyyppejä == * Siemens DrS (66 kpl) * Siemens SpDrS 60-VR (20 kpl) * VR-76, ns. Salama (16 kpl) * Ganz Domino (17 kpl) * Ganz Domino 70 (Ainoastaan Karjaan asemalla) * LM Ericsson (Yleinen Ruotsissa, Suomessa ei enää nykyisin käytössä viimeinen Ylivieskan asemalla käytössä ollut korvattiin Mipro MiSO TCS-O asetinlaitteella 9/2020) * WSSB GsII 63 (3 kpl) * Thales (Ainoastaan Kaipiaisten asemalla) Luokka:Rautatietekniikka
Kaakkois-Suomi

Kaakkois-Suomi on entisen Etelä-Suomen läänin itäosassa tätä edeltänyttä Kymen lääniä vastaava alue. Se käsittää nykyisten Etelä-Karjalan ja Kymenlaakson alueet. Kymenlaakso on vanhaa historiallisen Uudenmaan maakunnan ja historiallisen Karjalan maakunnan rajaseutuaIso tietosanakirja, 12. osa (Siemen-Suomyrtti), takakannen taskussa oleva kartta. Kymenlaakson kaupungeista Haminan voidaan katsoa kuuluneen Karjalaan. Viitteellisen Uudenmaan ja Karjalan historiallisen rajan voitaneen katsoa kulkeneen Kymijoessa. Kaakkois-Suomen suurimmat kaupungit ovat Kouvola, Lappeenranta ja Kotka. Muita kaupunkeja ovat Hamina ja Imatra. Kaakkois-Suomessa on sijainnut useita tehdaspaikkakuntia, kuten Karhula, Vehkalahti, Myllykoski, Kuusankoski, Joutseno sekä Simpele. Kaakkois-Suomi on viitteellisenä käsitteenä aiheuttanut sekaannusta kun Kymen vaalipiiri sekä Etelä-Savon vaalipiiri liittyivät Kaakkois-Suomen vaalipiiriksi vuonna 2015. Kaakkois-Suomena kielenkäytössä ja virallisissa yhteyksissä on totuttu kuitenkin pitämään nimenomaan vanhaa Kymen lääniä vastaavaa aluetta. Yleisradion Kaakkois-Suomen uutiset -ohjelmasarja kattaa uutiset Etelä-Karjalan ja Kymenlaakson maakunnista. Suomen kielen kaakkoismurteita puhutaan Etelä-Karjalassa sekä Kymenlaakson Virolahdella ja Miehikkälässä. ==Alueen kunnat== Kaakkois-Suomen kuntien alueella asuu yhteensä 298 480 henkilöä. === Etelä-Karjala=== * Luumäki * Lemi * Savitaipale * Taipalsaari * Lappeenranta * Imatra * Ruokolahti * Rautjärvi * Parikkala === Kymenlaakso=== * Pyhtää * Kotka * Hamina * Virolahti * Miehikkälä * Kouvola ==Luonto== Kaakkois-Suomen eteläosa on varsin alavaa Kymijoen laaksoa, jota reunustavat peltomaisemat. Myös meri ja saaristo antavat oman leimansa eteläiselle Kymenlaaksolle. Pohjoiseen päin mentäessä luonnosta tulee karumpaa ja mäkistä. Salpausselkä kulkee itä-länsi-suunnassa Kaakkois-Suomen läpi. Etelä-Karjalan luonto koostuu harjuista, korkeista mäistä sekä järvistä. Sekä Etelä-Karjalassa, että Kymenlaaksossa on myös paljon koskia, jotka ovat antaneet loistavat mahdollisuudet teollisuudelle. ==Nähtävyydet== Kaakkois- Suomessa on suhteessa muuhun maahan nähden melko paljon nähtävyyksiä. ===Etelä-Karjala=== * Saimaanharju ja Suur-Saimaa * Nuijamaan rajakylä * Imatrankoski ja Vuoksi * Niskapietilän tie ja Haukkavuori Ruokolahdella * Simpele ja Hiitolanjoki * Uukuniemen luonnonnähtävyydet * Lappeenrannan Linnoitus ===Kymenlaakso=== * Kuninkaantie * Kotkan keskusta * Langinkoski * Kyminlinna * Haminan ympyräkaupunki * Salpalinja * Valkmusan kansallispuisto * Itäisen Suomenlahden kansallispuisto * Myllykoski * Verla * Repoveden kansallispuisto * Utti * Pioneeripuisto ==Katso myös== * Kaakkoismurteet * Vanha Suomi == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Etelä-Karjalan liitto * Etelä-Savon liitto * Kymenlaakson liitto Luokka:Suomen maantiede Luokka:Kymenlaakso Luokka:Etelä-Karjala
Moskovan suuriruhtinaskunta

Moskovan suuriruhtinaskunta (; vuoteen 1328 asti Moskovan ruhtinaskunta) oli Aleksanteri Nevskin nuorimman pojan ruhtinas Daniel Aleksandrovitšin Moskovan kaupungin pohjalle, Vladimir–Suzdalin alueelle 1200-luvulla perustama valtio, joka myöhemmin yhdisti Moskovan Venäjän. Moskovan nousua edesauttoi edullinen sijainti Moskva- ja Neglinka-jokien solmukohdassa tärkeitten kauppareittien risteyksessä tuottoisaa kauppaa varten sekä metsien ja suoalueiden tarjoama suoja hyökkäyksiä vastaan, mutta päätekijä oli sen yhteistyö mongolivaltiaiden kanssa. Mongolikaanit nimittivät Moskovan hallitsijat suuriruhtinaiksi 1300-luvun alkupuolella ja antoivat näille oikeuden kerätä veroa muilta ympäröiviltä ruhtinaskunnilta. Myöhemmin ruhtinaskunnan etuoikeuksia lisättiin tekemällä siitä Venäjän ortodoksisen kirkon keskus vuonna 1326. Moskovan noustua kaikkien ruhtinaskuntien hallitsijaksi muodostettiin 1400-luvun lopulla Moskovan Venäjä. == Historia == Moskova oli keskiaikainen ruhtinaskunta, joka Rurikin dynastian sukuhaaran johdolla kasvoi pienestä Rostov-Suzdalin ruhtinaskunnan asutuksesta hallitsevaksi poliittiseksi tekijäksi Koillis-Venäjällä. Moskovasta tuli ruhtinaskunta 1200-luvun jälkipuoliskolla ruhtinas Daniel Aleksandrovitšin hallinnassa. Moskova houkutteli uusia asukkaita, ja sen ruhtinaat keräsivät suuria tulli- ja verotuloja. Lyhyen kilpailun jälkeen Tverin ruhtinaiden kanssa ruhtinas Danielin pojan ruhtinas Juri Danilovitšin aikana Moskovan ruhtinaat saivat tataari-herroiltaan Vladimirin suuriruhtinaan tittelin vuonna 1328. Tämän arvonimen ansiosta he pystyivät keräämään Venäjän verot tataarikaanille ja siten vahvistamaan alueensa taloudellista ja poliittista asemaa. Moskovalaiset ruhtinaat harjoittivat myös Venäjänmaan yhdistämispolitiikkaa. Juri Danilovitš laajensi ruhtinaskuntansa kattamaan lähes koko Moskovan alangon ja suuriruhtinas Iivana I Kalita, jota seurasivat hänen poikansa suuriruhtinas Semjon I Ivanovitš "Ylpeä" ja Iivana II ostivat lisää alueita. Suuriruhtinas Dmitri Donskoi lisäsi alueomistuksiaan ​​valloittamalla ja sai myös symbolisesti tärkeän voiton tataareista Kulikovon taistelussa vuonna 1380. Dmitrin seuraajat suuriruhtinaat Vasili I ja Vasili II jatkoivat Moskovan alueen laajentamista ja aseman vahvistamista huolimatta katkerasta sisällissodasta jälkimmäisen hallituskauden aikana. Suuriruhtinas Iivana III saattoi päätökseen maiden yhdistämisen liittämällä Rjazanin ja Jaroslavlin vuonna 1463, Rostovin vuonna 1474, Tverin vuonna 1485 ja Novgorodin vuonna 1478 Moskovan suuriruhtinaskuntaan. Iivanan hallituskauden loppuun mennessä Moskovan suuriruhtinas oli itse asiassa koko Venäjänmaan hallitsija. == Moskovan ruhtinaat ja suuriruhtinaat == == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Venäjän entiset valtiot ja valtiomuodostelmat Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit Luokka:Moskova Luokka:Kiovan Rus Luokka:1250-luku Luokka:1300-luku Luokka:1400-luku Luokka:1500-luku
Eero Hämeenniemi

thumb|Eero Hämeenniemi vuonna 2009 Eero Olavi Hämeenniemi (s. 29. huhtikuuta 1951 Valkeakoski) on suomalainen säveltäjä ja kirjailija, Paavo Heinisen, Boguslaw Schäfferin, Franco Donatonin ja Josef Schwantnerin oppilas. ==Ura== Hämeenniemi tuli ylioppilaaksi vuonna 1971 ja valmistui diplomisäveltäjäksi Sibelius-Akatemiasta vuonna 1978. Hän jatkoi opintojaan Krakovassa, Italiassa, Englannissa ja Yhdysvalloissa.Kuka kukin on 2007, s. 263. Helsinki 2006. ISBN 951-1-20606-0 Hämeenniemi on saanut teoksiinsa vaikutteita Kaukoidästä, esimerkiksi intialaisesta musiikista. Hän on säveltänyt muun muassa neljä sinfoniaa, konserttoja, jousikvartettoja, mieskuoromusiikkia ja jazzia. Hämeenniemi toimii sävellyksen dosenttina Sibelius-Akatemiassa ja hän on perustamansa Nada-yhtyeen johtaja ja pianisti. Radion sinfoniaorkesteri on levyttänyt hänen kolme sinfoniaansa. Kerava-kvartetti on levyttänyt kaikki hänen jousikvartettonsa. Nada-yhtye on julkaissut kaksi levytystä. Hämeenniemen kirjoittamia kirjoja ovat muun muassa ABO – johdatus uuden musiikin teoriaan (1982), Tekopalmun alla (1993), Missä sade leikkii (2004), Norsuilla etuajo-oikeus (2005), Tulevaisuuden musiikin historia (2007) ja Pyhän Calixtuksen lähde (2009). Hänen kirjoittamistaan kirjoista kolme käsittelee eteläaasialaista kulttuuria. Lisäksi hän on suomentanut tamilinkielistä runoutta. Hämenniemi on julkaissut myös kaksi Italiaan liittyväät kirjaa: Napolista etelään (2021) ja Kulkija Venetsiassa (2022). Hän on kirjoittanut myös monodraaman Laura Maddalena (2019) näyttelevälle cembalistille. Sekä Kulkija Venetsiassa että Laura Maddalena kertovat mm. Venetsian musiikilisten orpokotien asukkaista. Hämeenniemellä on vuodesta 2010 alkaen blogipalsta YLEn Klassisen sivuilla.Blogipalsta. ==Sävellyksiä== * 1977 – Sinfonia jousille * 1980 – Konsertto sähkökitaralle ja kamariorkesterille * 1983 – 1. sinfonia * 1985 – Dialogi (pianolle ja orkesterille) * 1986 – Loviisa (baletti) * 1988 – 2. sinfonia * 1991 – Viulukonsertto * 1992 – Leonardo (baletti) * 1993 – Nattuvanar (mieskuorolle) * 1999 – 3. sinfonia * 2004 – 4. sinfonia * 2017 – Red Earth and Rain -laulusarja sangam-runoihin * 2013 – Yaadum uuree tamilinkieliseen tekstiin * 2020 – Klarinettiseikkailu-konsertto ==Kirjoja== * * * * Tulevaisuuden musiikin historia. Helsinki: Basam Books, 2007. ISBN 978-952-5534-80-1 * * * * ==Huomionosoituksia== * Kordelinin säätiön Kalevala-palkinto 1990 * UNESCOn palkinto (teoksesta Nattuvanar) 1994 * taiteilijaeläke 2017 * Svenska Litteratursällskapetin Pacius-palkinto 2021 ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Haastattelussa Eero Hämeenniemi. Kirjastokaista-video. * *Eero Hämeenniemi Ylen Musiikin syntymäpäiväkalenterissa. * Eero Hämeenniemi. Music Finland. Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Suomalaiset taidemusiikin säveltäjät Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tsaarin Venäjä

Tsaarin Venäjällä voidaan tarkoittaa: * Moskovan Venäjää (Venäjä aikavälillä 1400-luvun loppu–1721) * Venäjän keisarikunta (Venäjä vuosina 1721–1917)
Kohtalon kirja

Kohtalon kirja on suomalainen eri tyylilajeja yhdistelevä fantasiaelokuva vuodelta 2003. Elokuva syntyi Tampereen ammattikorkeakoulun opinnäytetyönä, ja sen ohjaajina ja käsikirjoittajina toimivat serkukset Tommi Lepola ja Tero Molin. Elokuvan pääosissa näyttelevät Juha-Pekka Mikkola ja Johanna Kokko. Sivuosissa näyttelevät muun muassa Vesa Vierikko, Åke Lindman, Santeri Kinnunen, Karoliina Blackburn, Mikko Nousiainen ja Tony Halme. Elokuva koostuu viidestä tarinasta, jotka liittyvät viiteen eri aikakauteen: vampyyritarina vuoden 1773 Transilvaniassa, western-tarina vuoden 1883 Arizonassa, talvisotakertomus vuoden 1939 Kollaanjoella, agenttitarina vuoden 2003 Suomessa sekä avaruusseikkailu vuonna 2124 avaruusaluksessa. Elokuva voitti Best International Feature Film Award -palkinnon New Yorkin International Independent Film and Video -festivaaleilla 2003. Elokuva on esitetty myös Subtv:llä 1. huhtikuuta 2004. Sandrew Metronome julkaisi elokuvan Suomessa kahden DVD-levyn painoksena, jossa on mukana myös muun muassa elokuvan soundtrackilla esiintyneen Nightwishin musiikkivideo End Of All Hope. == Rooleissa == == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kauhuelokuvat Luokka:Suomalaiset fantasiaelokuvat Luokka:Suomalaiset toimintaelokuvat Luokka:Suomalaiset lännenelokuvat Luokka:Suomalaiset independent-elokuvat Luokka:Suomalaiset tieteiselokuvat Luokka:Vuoden 2003 suomalaiset elokuvat Luokka:Suoraan videolle julkaistut elokuvat
Valistunut itsevaltius

Valistunut itsevaltias eroaa muista itsevaltiaista siten, että hän pyrkii noudattamaan valistuksen periaatteita. Hän saattaa esimerkiksi edistää uskonnonvapautta, omaisuudensuojaa, rangaistusten inhimillistämistä, laillisuusperiaatetta ja alamaisten tasapuolista kohtelua. Valistunut itsevaltias johtaa valtansa yleensä yhteiskuntasopimuksesta Jumalan sijasta. 1700-luvun Euroopan valistuneiksi itsevaltiaiksi sanotuista hallitsijoista kuuluisimpia olivat Preussin kuningas Fredrik II Suuri, keisari Joosef II, Ruotsin kuningas Kustaa III, Venäjän keisarinna Katariina Suuri, Toscanan suurherttua Leopold ja Ranskan keisari Napoleon I. Monet valistusfilosofit kuten Voltaire ja Diderot kannattivat valistunutta itsevaltiutta parhaana tapana hallita valtiota. Pyrkiessään sopeutumaan valistuksen aatteisiin valistunut itsevaltius edisti absolutistisen valtion kehittymistä oikeusvaltiota kohti. Tosin itsevaltiaiden perimmäisenä tavoitteena oli usein näillä uudistuksilla tarkoituksena pönkittää omaa mahtiaan.Maailmanhistorian pikkujättiläinen, päätoimittaja Seppo Zetterberg, 2006, s. 621. File:Peter I by Clementi.jpg|Venäjän keisari Pietari Suuri (1682–1725) File:Catherine II by J.B.Lampi (1794, Hermitage).jpg|Venäjän keisarinna Katariina Suuri File:Charles III of Spain high resolution.jpg[|Espanjan kuningas [Kaarle III (Espanja)|Kaarle III ]] File:Christian VII 1772 by Roslin.jpg|Tanskan kuningas Kristian VII File:Mahmud II.jpg|Turkin sulttaani Mahmud II File:Mengs - Ferdinand IV of Naples, Royal Palace of Madrid.jpg|Molempain Sisiliain kuningas Ferdinand IV File:清 郎世宁绘《清高宗乾隆帝朝服像》.jpg|Kiinan keisari Qianlong File:Michael Obrenowitsch III. Litho.jpg|Serbian ruhtinas Mihailo Obrenović File:Friedrich II., König von Preußen (Frisch).jpg|Preussin kuningas Fredrik Suuri File:Gustav III by Alexander Roslin - no frame (Nationalmuseum, 15330).png|Ruotsin kuningas Kustaa III File:Portrait of Joseph Emanuel, King of Portugal (1773) - Miguel António do Amaral.png|Portugalin kuningas Joosef I File:Anton von Maron 006.png|Pyhä saksalais-roomalainen keisari Joosef II File:François Gerard - Napoleon I in Coronation Robes.jpeg|Ranskan keisari Napoleon I == Katso myös == * Filosofikuningas * Hyväntahtoinen diktatuuri == Lähteet == Luokka:1700-luku Luokka:Poliittiset järjestelmät Luokka:Politiikan käsitteet
Bélmez

Bélmez on kylä Córdoban maakunnassa Andalusiassa, Espanjassa. Kylässä asuu 2913 asukasta (2017). Maakunnan pääkaupunkiin Córdobaan on matkaa 70 kilometriä. == Lähteet == === Viitteet === Luokka:Córdoban kunnat
Sheryl Munks

Sheryl Munks (s. 1965) on australialainen näyttelijä ja tanssinopettaja. Hän on esiintynyt televisiosarjoissa ja elokuvissa vuodesta 1986 lähtien. Suomessa hänet tunnetaan parhaiten roolista draamasarjassa Lumisen virran mies, jossa hän näytteli pastori Colin McGregorin (Brett Climo) vaimoa Emilyä. Hän voitti Penguin Encouragement Award -palkinnon roolistaan elokuvassa In Between vuonna 1988. Munks on naimisissa Paul Callahanin kanssa. ==Filmografiaa== * Lentävät lääkärit (1988) — (vierailevana näyttelijänä) * Vaarallinen seuralainen * Kuumat kaarat (1990) — Pam Schaeffer * Lumisen virran mies (1993–1996) — Emily Cornish McGregor * Kuolinsyyntutkija Kate Ferrari (1998) — Heather O'Connor * Ostaripoika (2001) — Pam ==Aiheesta muualla== * Luokka:Australialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Fagervik

Fagervik on kylä Inkoossa. Fagervikissa toimi 1646–1902 Suomen vanhimpiin kuulunut rautaruukki, jonka historiallinen alue on säilynyt nykypäiviin asti. Fagervikissa on myös kyläkirkko ja sen ympärillä matalia puisia työväenasuntoja. Fagervikin kartano valmistui 1773, ja sen suunnitteli arkkitehti C. F. Schröder. Kartanon pohjoispuolella on laaja, englantilaistyyppinen maisemapuisto ja kartanon eteläpuolella puisto on hoidetumpi, lähinnä barokkityylinen muotopuutarha. Fagervikin–Snappertunanjoen alue on maisemallisesti vaihtelevaa ja pienipiirteistä. Murroslaaksojen pohjilla virtaavat joet ja ravinteikkaat järvet luhtineen ja ympäryssoineen ovat alueen arvokkainta luontoa. Alue on yksi Suomen kansallismaisemista. ==Lähteet== * * * == Kirjallisuutta == * == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Inkoon kylät Luokka:Suomen kansallismaisemat
Brett Climo

Brett Climo (s. 26. syyskuuta 1964 Sydney) on australialainen näyttelijä. Hän on esiintynyt pääasiassa australialaisissa televisiosarjoissa vuodesta 1983 lähtien. Suomessa hänet tunnetaan parhaiten rooleistaan televisiosarjoissa Lentävät lääkärit, Lumisen virran mies ja Kotiin takaisin. == Filmografia: Suomessa esitetty == * Järki älä jätä! (1986) — Matthew Brown * Lentävät lääkärit (1989–1990) — tri David Ratcliffe * Lumisen virran mies (1993–1996) — Colin McGregor * Haasteena murha (1997) — Kim Kouros * Sydneyn satamapoliisit (1999) — Terry Spiro (vieraileva näyttelijä) * Kotiin takaisin (2013-) - George Bligh == Aiheesta muualla == * Luokka:Australialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Stenbäck

Stenbäck on ruotsinkielinen sukunimi. Se on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä: * Asser Stenbäck (1913–2006), psykiatri ja poliitikko (KD) * Eva Stenbäck (1841–1928), opettaja ja tietokirjailija * Frej Stenbäck (1941–2018), lääkäri, patologian professori * Gunnar Stenbäck (1889–1926), jääkärimajuri * Gunnar L. Stenbäck (1880–1947), venesuunnittelija, Mathias Gustaf Joachim Stenbäckin poika * Gunnel Stenbäck (1914–2024), diakonissalaitoksen ent. johtajatar, Suomen vanhin ihminen * Guy Stenbäck (1924–2017), yritysjohtaja, kauppaneuvos * Gösta Stenbäck (1865–1921), oikeusneuvos ja kansanedustaja * Janne Stenbäck (s. 1989), maastohiihtäjä * Johan Josef Stenbäck (1838–1892), juristi ja valtiopäivämies * Josef Stenbäck (1854–1929), kirkkoarkkitehti, Karl Fredrik Stenbäckin poika * Karl Emil Stenbäck (1834–1919), kirkkoherra ja valtiopäivämies, Karl Fredrik Stenbäckin poika * Karl Fredrik Stenbäck (1798–1875), kirkkoherra ja valtiopäivämies * Lars Stenbäck (1811–1870), runoilija ja herännäispappi * Lyydi Stenbäck (1861–1894), opettaja ja kirjailija * Mathias Gustaf Joachim Stenbäck (1837–1891), lääkäri, kätilöopettaja ja professori * Ottilia Stenbäck (1848–1939), koulunjohtaja ja suomentaja * Pär Stenbäck (s. 1941), poliitikko (RKP), ulkoministeri * Signe Stenbäck (1887–1958), kirjailija * Thomas Stenbäck (1713-1776), pappi, valtiopäivämies ja paikallishistorian tutkija * Wolter Stenbäck (1884-1956), sortokausien aktivisti, Suomen Matkailijayhdistyksen pitkäaikainen johtaja * Väinö Stenbäck (1862-1937), maallikkosaarnaaja ja suomentaja ===Entisenä sukunimenä suomalaisilla henkilöillä=== * Konrad Kivekäs, ent. Stenbäck (1847–1918), lehtimies, Karl Fredrik Stenbäckin poika * Lauri Kivekäs, ent. Gustaf Laurentius Stenbäck (1852–1893), ylioppilaspoliitikko * Lauri Kivekäs, ent. Stenbäck (1903–1998), vuorineuvos, ministeri * Matti Kivekäs, ent. Stenbäck (1888–1918), lehtimies ===Stenbäck-suku=== * Stenbäck, suomalainen sivistyssuku Luokka:Sukunimet
Secondo Campini

Secondo Campini (28. elokuuta 1904 Bologna – 7. helmikuuta 1980 Milano) oli italialainen 1930- ja 1940-luvun lentokonesuunnittelija. Hän oli suihkumoottorin kehittämisen pioneereja. Vuonna 1931 Campini kirjoitti Italian ilmailuministeriölle ehdotuksen tutkia suihkumoottoria. Vuonna 1932 hän teki demonstraation Venetsiassa, jossa suihkuvoimanlähde toimi veneessä. Hän sai tukea ministeriöstä ja alkoi italialaisen lentokonetehdas Capronin kanssa kehittää suihkulentokonetta, Campini Caproni CC.2, jonka ensilento tapahtui vuonna 1940. "Thermojet", jonka Campini kehitti, poikkeaa merkittävästi nykyisestä suihkumoottorista. Se käytti mäntämoottoria puristamaan ilman polttokammioon riittävän korkeaan paineeseen, jossa polttoaine paloi. Moottori toimi aidon suihkumoottorin tavoin mutta ahtimen suunnittelun ongelmat oli tällä tavalla kierretty. Moottori tuotti suihkumoottorin - eli reaktiomoottorin kuten sitä tuolloin kutsuttiin - tapaan työntövoiman kiihdyttämällä ilmasuihkun. Vuodesta 1948 Campini työskenteli Yhdysvalloissa, jossa hän osallistui useiden sotilaskoneiden suunnitteluun (ml. Northrop YB-49 lentävä siipi). Luokka:Italialaiset lentokonesuunnittelijat Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 1980 kuolleet
Wendy Hughes

Wendy Hughes (29. heinäkuuta 1952 Melbourne – 8. maaliskuuta 2014 Sydney) oli australialainen näyttelijä ja käsikirjoittaja. National Institute of Dramatic Artissa opiskellut Hughes sai urallaan kolmetoista merkittävää palkintoa. Suomessa hänet tunnetaan parhaiten rooleistaan televisiosarjoissa Kuolinsyyntutkija Kate Ferrari ja Lumisen virran mies. Hughes kuoli syöpään 8. maaliskuuta 2014 Sydneyssä 61-vuotiaana. == Filmografia == Suomessa esitettyjä * Purkkiorjat (1975) – Lynn Carson * Kuuma puhallus (1977) – Barbie * Palapeli (1978) – Claudine Cunningham * Loistava urani (1979) – Helen * Liekehtivät helvetti – Sophie McCann * Hoodwink - pakoon! (1981) – Lucy * Ontuva aisapari (1982) * Paluu Eedeniin (1983) – Jilly Stewart * P.S. - kahden tulen välissä (1983) – Vanessa * Ensimmäinen vaimoni (1984) – Helen * Lupausten taakka (1985) * Miehitetty Amerikka (1987) – Marion Andrews * Hyvää uutta vuotta (1987) – Carolyn * Nainen yöjunassa (1988) * Kovat panokset (1989) – Sheila * Ikuisuuden hinta (1990) – tri Farrell * Villi orkidea 2 (1991) – Elle * Homicide - Pelon kadut (1993) – tri Carol Blythe * Star Trek - Uusi sukupolvi (1993) – Neela Daren * Lumisen virran mies (1993–1995) – Kathleen O'Neil McGregor * Prinsessa Caraboo (1994) – rouva Worrall * Tie paratiisiin – rouva Dickson * Kuolinsyyntutkija Kate Ferrari (1997) – Kate Ferrari * Mies joka haastoi Jumalan oikeuteen (2001) – Jules Myers ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Australialaiset näyttelijät Luokka:Australialaiset käsikirjoittajat Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Nikolai Polikarpov

Nikolai Nikolajevitš Polikarpov (, 8. heinäkuuta (J: 26. kesäkuuta) 1892 Gergijevissä (nyk. Orjolin alue) – 30. heinäkuuta 1944) oli neuvostoliittolainen lentokoneinsinööri, joka tunnettiin kotimaassaan ”Hävittäjien kuninkaana”. Hän suunnitteli I-15-sarjan hävittäjät ja I-16 Ishak ”Pieni aasi” -hävittäjän. Orjolin lukion käytyään hän opiskeli Pietarin polyteknisessä instituutissa mekaniikkaa sekä lentotekniikkaa. Hän valmistui insinööriksi vuonna 1916 ja palkkautui pietarilaiseen ilmalaiva- ja lentokonetehtaaseen. Maaliskuussa 1918 hän siirtyi Valtion sotilaslentokoneiden suunnitteluvaltuustoon Moskovaan. Elokuussa 1918 hän siirtyi Dux-lentokonetehtaaseen, joka oli Neuvosto-Venäjän suurin lentokonetehdas. Hän sai vastuulleen lentokoneiden suunnittelun, materiaalitestit ja piirustuskonttorin johtamisen. Hänen ensimmäinen lentokoneensa oli kopio de Havilland D.H.4-koneesta nimellä Dux tai Polikarpov R-1. Vuonna 1919 hän siirtyi Neuvostoliiton ilmavoimien tekniseen komiteaan. Hän perusti oman suunnittelutoimiston palkaten lopetetun Dux-tehtaan insinöörejä ja jatkokehitti Dux R-1-konetta. Hänen ensimmäinen täysin oma suunnitelma oli Polikarpov I-1. Lokakuussa 1929 Polikarpov pidätettiin ja tuomittiin kuolemaan. Vuonna 1931 tuomio muutettiin kymmeneksi vuodeksi pakkotyötä ja hänet kuitenkin siirrettiin OGPU:n erityissuunnittelutoimistoon (CKB-39 OGPU) Butyrkan vankilaan Moskovassa. Hän suunnitteli Dmitri Pavlovitš Grigorovitšin kanssa Polikarpov I-5-koneen. Heinäkuussa 1931 hänet armahdettiin lukuisten muiden joukossa. Myöhemmin hän työskenteli Andrei Tupolevin johtamassa OKB-suunnittelutoimistossa. Hänen tunnetuimpia lentokoneitaan ovat Polikarpov Po-2 vuodelta 1927 ja Polikarpov I-16, joka oli vuonna 1933 kehittynein hävittäjälentokone koko maailmassa. Kaikkiaan hän osallistui 70 lentokoneen suunnitteluun. 1943 hänestä tuli TšAGIn professori ja hän kehitteli teoriaa suurnopeuksisista lentokoneista, joissa on suihkuvoimalaite. Polikarpov sai useita valtionpalkintoja, muun muassa Stalin- palkinnon vuosina 1941 ja 1943. Hän sai kahdesti Lenin-palkinnon sosialistisesta työstä. Polikarpov kuoli 30. heinäkuuta 1944 vatsasyöpään. Pamir-vuorten Polikarpov-huippu on nimetty hänen mukaansa. == Aiheesta muualla == * Venäläinen sivusto venäjäksi Polikarpovista Luokka:Neuvostoliittolaiset lentokonesuunnittelijat Luokka:Sosialistisen työn sankarit Luokka:Vuonna 1892 syntyneet Luokka:Vuonna 1944 kuolleet
Ron Greenwood

Ronald Greenwood (11. marraskuuta 1921 – 8. helmikuuta 2006) oli englantilainen jalkapalloilija ja valmentaja. Pelaajaurallaan Greenwood pelasi vuosina 1945–1956 Bradford Park Avenuessa, Brentfordissa, Chelseassa ja Fulhamissa. Englanninmestaruuden hän voitti pelaajana Chelseassa vuonna 1955. Managerina Greenwood valmensi West Hamin vuonna 1964 FA Cupin voittoon ja vuonna 1965 cup-voittajien cupin voittoon. Vuonna 1977 hänestä tuli Englannin maajoukkueen valmentaja. Greenwoodin valmentama Englanti pääsi pitkän tauon jälkeen MM-turnaukseen 1982 Espanjan kisoihin. Kisoissa joukkue ei hävinnyt yhtään ottelua, mutta välieräpaikan jatkolohkosta vei Saksan liittotasavalta paremman maalieronsa ansiosta. Greenwood kuoli 84-vuotiaana helmikuussa 2006 pitkällisen sairauden murtamana. == Lähteet == Luokka:Englantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Englantilaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2006 kuolleet
Babe – urhea possu

Babe – urhea possu on australialainen elokuva Babe-nimisen possun vaiheista pienellä maatilalla, jota hoitavat James Cromwellin esittämä maanviljelijä Arthur Hoggett sekä Magda Szubanskin esittämä Esme Hoggett. Elokuvassa eläimet pystyvät puhumaan toisilleen, mutteivät ihmisten kanssa. Vuonna 1998 elokuvalle tehtiin jatko-osa Babe suurkaupungissa. Elokuva oli ehdolla seitsemään Oscar-palkintoon, mukaan lukien parhaan elokuvan palkintoon, jonka se hävisi Braveheartille. ==Äänirooleissa== Alkuperäinen näyttelijä Suomalainen näyttelijä Rooli Christine Cavanaugh Konsta Hietanen porsas Babe Miriam Margolyes Titta Jokinen lammaskoira Fly Danny Mann Antti Pääkkönen ankka Ferdinand Hugo Weaving Juha Hyppönen lammaskoira Rex Miriam Flynn Minna Koskela uuhi Mää Russi Taylor Meiju Suvas kissa Duchess James Cromwell Veikko Honkanen maanviljelijä Arthur Hoggett Magda Szubanski Ulla Tapaninen rouva Esme Hoggett Roscoe Lee Browne Esa Saario kertoja Luokka:Perhe-elokuvat Luokka:Fantasiaelokuvat Luokka:Vuoden 1995 australialaiset elokuvat Luokka:Elokuvat porsaista Luokka:Australialaiset romaaneihin perustuvat elokuvat Luokka:Parhaiden erikoistehosteiden Oscar-palkinnon saaneet elokuvat pt:Babe (filme)
TsAGI

TsAGI (, "Virtausdynamiikan keskusinstituutti") on Venäjän tärkeimpiä ilmailuteknologian tutkimuslaitoksia. Laitoksen perusti vuonna 1918 Moskovaan Nikolai Žukovski, jota on sanottu Venäjän ilmailun isäksi. Vuodesta 1935 alkaen se on sijainnut Žukovskin kaupungissa Moskovan lähellä. Moskovassa sijaitsee yhä sivutoimipiste, MAGI. Neuvostoliiton aikana TsAGI oli toiminnaltaan Yhdysvaltain NASAn kaltainen. Se on edelleen johtavia aerodynamiikan tutkimuskeskuksia maailmassa. Keskuksella on yli 40 tuulitunnelia, joissa ovat 1990-luvulta alkaen testanneet lentokoneita myös ulkomaiset valmistajat, esimerkiksi Dassault ja Lockheed-Martin. TsAGI on kehittänyt sekä lentokoneita että avaruusaluksia, esimerkiksi Energija- kantoraketin ja Buran-avaruussukkulan. ==Kuuluisia TsAGIn insinöörejä== *Semjon Lavotškin *Vladimir Petljakov *Pavel Suhoi *Andrei Tupolev == Aiheesta muualla == * TsAGIn sivusto Luokka:Venäjän ilmailu Luokka:Venäjän tutkimuslaitokset
György Kurtág

thumb|200px|György Kurtág Kuninkaallisessa musiikkiakatemiassa vuonna 2002. György Kurtág (s. 19. helmikuuta 1926 Lugoj, Romania) on unkarilainen säveltäjä. == Ura == Kurtág syntyi unkarilaiseen perheeseen Lugojissa, Romaniassa. Hän muutti Unkariin toisen maailmansodan jälkeen 1946. Hän opiskeli pianonsoittoa äitinsä johdolla viisivuotiaasta, suoritti pianodiplomin 1951 ja sävellysdiplomin 1955.Lampila, Hannu-Ilari: György Kurtág on pelkistyksen mestari. Helsingin Sanomat 10.10.2012, s. C2. Kurtágin tarkoituksena oli päästä opiskelemaan musiikkia Béla Bartókin johdolla. Bartók kuitenkin kuoli leukemiaan syyskuussa 1945. Vuodesta 1946 lähtien Kurtág opiskeli Franz Liszt -musiikkiakatemiassa sävellystä Sándor Veressin ja Ferenc Farkasin, pianonsoittoa Pál Kadosan sekä kamarimusiikkia Leó Weinerin johdolla. Vuonna 1957 Kurtág lähti vuodeksi Pariisiin opiskelemaan Darius Milhaudin ja Olivier Messiaenin johdolla. Kurtágin palattua Unkariin hänen työnsä alkoi painottua säveltämiseen. Hän pitää tärkeimpinä opettajinaan Claudio Monteverdia ja Heinrich Schütziä. Hänen varhaisimpiin teoksiinsa kuuluu muun muassa jousikvartetto opus 1. Kurtágin sävellystuotanto on suppea; siihen kuuluu vain 47 opusnumeroa. Jenny ja Antti Wihurin rahasto myönsi Wihurin Sibelius-musiikkipalkinnon Kurtágille vuonna 2012. ==Lähteet== Luokka:Unkarilaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Sibelius-palkinnon saajat
Kirjallinen kysymys

Kirjallinen kysymys on eduskunnassa käytössä oleva tapa pyytää lisätietoa hallituksen tai ministerin toimista ja valvoa ministerin toimien laillisuutta. Kysymyksen voi esittää kuka tahansa yksittäinen kansanedustaja ja siihen vastaa se ministeri, kenen toimialaan kysymys kuuluu. Eduskunnan työjärjestyksen mukaan kirjalliseen kysymykseen tulee vastata 21 päivän kuluessa sen toimittamisesta valtioneuvostolle. Vastaus jaetaan kirjallisena kaikille kansanedustajille. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kirjallisia kysymyksiä eduskunnan sivuilla Luokka:Eduskunta Luokka:Hallitukset
Suullinen kysymys

Suullisia kysymyksiä esitetään ministereille torstain täysistunnon yhteydessä pidettävällä eduskunnan kyselytunnilla. Niitä voi esittää kuka tahansa kansanedustajista, eivätkä ministerit tiedä etukäteen heiltä kysyttäviä kysymyksiä.Ministeri ja eduskunta Edustajat voivat tehdä ministerin vastauksen perusteella myös lisäkysymyksiä. Eduskunnan puhemies pyrkii antamaan kaikille eduskuntaryhmille mahdollisuuden esittää kyselytunnin aikana vähintään yhden kysymyksen. Sen sijaan kuhunkin kysymykseen sallittujen lisäkysymysten määrä voi vaihdella suuresti. Kysymyksen esittäjälle annetaan kuitenkin yleensä aina mahdollisuus lisäkysymyksen esittämiseen. Vaalikauden aikana tehdään tuhansia suullisia ja kirjallisia kysymyksiä. Kyselytunnit televisioidaan suorana Yle TV1 -kanavalla. == Lähteet == Luokka:Eduskunta
Walter Thiel

Walter Thiel (2. maaliskuuta 1910 – 17. elokuuta 1943) oli saksalainen toisen maailmansodan aikainen raketti-insinööri, joka oli V2-ohjuksen moottorin pääsuunnittelija. Hän syntyi 2. maaliskuuta 1910 Breslaussa. Hän tutki Breslaun teknillisessä yliopistossa materiaalitekniikkaa. Jo silloin hän kiinnostui hypergolisten polttoaineiden käytöstä rakettimoottoreissa. Hän liittyi Wernher von Braunin V-2-ohjusta kehittävään tiimiin vuonna 1936. Hän toimi sen moottorin pääsuunnittelijana ja sai aikaan läpimurron kehittämällä turbopumpun, jolla ajoaine pumpattiin ohjuksen polttokammioon. Aiemmissa ohjuksen versioissa oli korkeapaineiset ajoainetankit, mikä on tehotonta sekä ohjuksen painon että moottorin palamispaineen kannalta. Moottorin teho kymmenkertaistui. Klaus Riedelin kanssa hän kehitti polttokammiota ja suutinta paremmiksi. Thiel ja hänen perheensä kuolivat 17. elokuuta 1943 RAF:n lentoiskussa (Operaatio Hydra) Peenemündeen. Kuun Thiel-kraatteri on nimetty hänen kunniakseen. Luokka:Natsi-Saksan henkilöt Luokka:Saksalaiset raketti- insinöörit Luokka:Vuonna 1910 syntyneet Luokka:Vuonna 1943 kuolleet
Nord Aviation

Nord Aviation oli ranskalainen ilmailualan valtionyhtiö, joka toimi vuosina 1954–1970. Nord Aviation perustettiin 1. lokakuuta 1954 yhdistämällä valtion omistamat SFECMAS-yhtiö ja S.N.C.A.N.-yhtiö (Société Nationale de Constructions Aéronautiques du Nord). Nimestään huolimatta se sijaitsi Ranskan keskiosassa, Bourgesissa. Vuonna 1970 Nord Aviation fuusioitui Sud Aviation -yhtiön ja Société pour l’Étude et la Réalisation d’Engins Balistiquesin (SÉREB) kanssa.. Tällöin syntyi Société Nationale d'Industrie Aérospatiale eli SNIAS-yhtiö, joka myöhemmin nimettiin Aerospatialeksi. == Tuotanto == thumb|Nord 1500 prototyyppi Malli Vuosi Rooli S.N.C.A.N. Nord 2501 Noratlas 1950 Sotilaallinen kuljetuskone Nord 1500 Griffon 1957 Hävittäjän prototyyppi Nord Aviation 1405 Gerfaut 2 1956 Hävittäjälentokone Nord Aviation 3400 Norbarbe 1958 Tiedustelu Nord 3202 1960 Koulukone Nord 3202 1957 sotilaallinen koulutuslentokone Nord 262 1962 Matkustajalentokone Nord 262A S-Broussard 1964 Matkustajakone Nord 262B 1964 Matkustajakone Nord 262C 1968 Matkustajakone == Lähteet == == Aiheesta muualla == * AviaFrance. Luokka:Ranskalaiset lentokonevalmistajat
Skufia

Skufia on ortodoksisen papiston ja munkkien käyttämä päähine. Skufian muoto vaihtelee eri maissa matalasta silinterimäisestä myssystä suippokärkiseen päähineeseen. Suomessa käytetään slaavilaisen perinteen mukaista suippokärkistä skufiaa, mutta joillakin papeilla on myös kreikkalainen silinterimäinen malli, jonka ovat itse hankkineet tai saaneet lahjaksi Kreikassa. Suomessa skufian käyttöoikeuden saa lukijaksi vihittäessä, mutta se voidaan myöntää myös vihkimättömälle ansiokkaasta palvelusta. Samoin luostareissa myös vihkimättömät palvelijat, esimerkiksi miespuoliset talkoolaiset, saavat pitää skufiaa; aiemmin jopa pikkupojatkin puettiin luostareissa skufiaan ja viittaan. Skufia on, muista kirkollisista päähineistä poiketen, luostarien ulkopuolella nimenomaan ulkopäähine; kirkossa sitä ei pidetä muulloin kuin ristisaattoihin valmistauduttaessa sekä pääsiäisyönä saaton jälkeen pääsiäisyöpalveluksen aikana. == Katso myös == *Klobukki *Kamilavka *Zucchetto Luokka:Liturgiset tekstiilit Luokka:Päähineet
Daniel Purcell

Daniel Purcell (noin 1664 – 26. marraskuuta 1717) oli englantilainen säveltäjä ja urkuri. Myös hänen veljensä, Henry Purcell oli säveltäjä. Purcell lauloi 14-vuotiaasta lähtien Chapel Royalissa. Noin 25-vuotiaana hän pääsi urkuriksi Magdalen Collegeen, Oxfordiin. Purcell aloitti Oxfordissa ollessaan myös säveltämisen. Vuonna 1695 hän muutti Lontooseen, jossa hän keskittyi lähinnä näyttämömusiikin säveltämiseen. Vuodesta 1713 kuolemaansa asti Purcell toimi urkurina St. Andrew'sissa, Holbornissa. Daniel Purcell sävelsi näyttämömusiikin lisäksi muun muassa kuusi kantaattia ja instrumentaalimusiikkia. Luokka:Brittiläiset säveltäjät Luokka:Brittiläiset urkurit Luokka:Vuonna 1664 syntyneet Luokka:Vuonna 1717 kuolleet
Painajainen (televisiosarja)

Painajainen on Ismo Sajakorven käsikirjoittama ja ohjaama neliosainen televisiosarja vuodelta 1988.Karemo, Tuomas: Suomalaisia tv-aarteita: Painajainen, Yle Kulttuuricocktail 4.7.2016. Viitattu 29.11.2016. Sarja sai vuoden 1988 Venla-gaalassa kunniamaininnan. Sarja julkaistiin DVD:llä lokakuussa 2012 yhdessä Sajakorven Merkitty-elokuvan kanssa.Ismo Sajakorven Merkitty- ja Painajainen-televisioelokuvat julkaistaan DVD:llä ==Juoni== Herättyään seitsemän kuukauden koomasta taiteilija Kai Merilä (Eero Melasniemi) palaa huvilalleen maaseudulle Sauvoon, jossa koomaan johtanut auto-onnettomuus oli sattunut edellisenä vuonna. Kaikki kylässä muistavat hänet – hän ei ketään. Kerstin Sundell (Rea Mauranen) tilaa häneltä kadonneen tyttärensä muotokuvan. Valokuvia apunaan käyttäen Merilä aloittaa maalaamisen, ja vähitellen hänen mieleensä ilmestyy näkyjä hirvittävistä tapahtumista. ==Jaksot== # Kooma # Kätkö # Kenkä # Karma ==Näyttelijät== *Eero Melasniemi – Kai Merilä *Anna-Leena Härkönen – Nina Sundell *Johanna Raunio – Laura Pietinen *Rea Mauranen – Kerstin Sundell *Pertti Palo – Rolf Sundell *Esa Anttila – Kasimir *Raili Tiensuu – Kasimirin äiti *Martti Tschokkinen – nimismies Kankainen *Juha Mäkelä – rikoskomisario Viilo *Turo Pajala – konstaapeli Korhonen *Jyrki Kovaleff – kauppias *Liisa Paatso – kauppiaan vaimo *Matti Tuominen – talonmies *Saara Pakkasvirta – uusi asukas *Mikko Hänninen – opettaja Palkonen *Eila Pehkonen – asiakas apteekissa *Niina Nurminen – asiakas huoltoasemalla *Eeva-Kaarina Volanen – Merilän äiti *Sinikka Sokka – Merilän äiti nuorena *Kristiina Halkola – toimittaja *Yrjö Parjanne – toimittaja *Heikki Nousiainen – automyyjä *Eija Nousiainen – fysioterapeutti *Göran Schauman – lääkäri *Soli Labbart – Sundellien kotiapulainen *Markku Riikonen – apteekkari ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset draamasarjat Luokka:Kauhusarjat Luokka:Sauvo Luokka:1980-luvun televisiosarjat
Sydneyn satamapoliisit

Sydneyn satamapoliisit (Water Rats) oli australialainen Sydneyn satamaan sijoittuva televisiosarja, joka kertoi Sydneyn satamapoliisiyksikön arjesta. Sarjaa kuvattiin kuuden tuotantokauden verran vuosina 1996–2001, ja se pysyi kotimaassaan kohtalaisen suosittuna huolimatta useista henkilövaihdoksista. Suomessa sarjaa esitti Yle TV2. ==Näyttelijät== * Peter Bensley — vanhempi etsivä Frank Holloway * Colin Friels — tarkastaja Jeff Hawker * Catherine McClements — vanhempi etsivä Rachel 'Goldie' Goldstein * Sophie Heathcote — konstaapeli Fiona Cassidy * Steve Bisley — etsivä Jack Christey * Jay Loga'aia — vanhempi konstaapeli Tommy Tavita ==Aiheesta muualla== * * AustralianTelevision.net: Water Rats * FanZone50: Water Rats * CultTV.plus: Water Rats Luokka:1990-luvun draamasarjat Luokka:1990-luvun rikossarjat Luokka:2000-vuosikymmenen draamasarjat Luokka:2000-vuosikymmenen rikossarjat Luokka:Australialaiset draamasarjat Luokka:Australialaiset rikossarjat Luokka:Nine Networkin televisio-ohjelmat
Klementiini

Klementiini on pieni ja makea sitrushedelmä. Se on tangeriinin ja appelsiinin risteytys tai mandariinin muunnos. Sen kehitti ranskalainen pappi Veli Clément eli Vital Rodier 1900-luvun alussa Algeriassa. Klementiiniä viljellään pääasiassa Algeriassa, Marokossa, Espanjassa, Italiassa ja Korsikassa. Klementiini on usein siemenetön tai vähäsiemeninen, ja sen kuori irtoaa helposti. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Sitrushedelmät
Husband

Husband on vuonna 2000 perustettu yhtye, jossa soittavat Varre Vartiainen (kitara ja sävellys), Anssi Nykänen (rummut) ja Harri Rantanen (basso). Husband julkaisi debyyttilevynsä ”Husband” (Texicalli Oy) vuonna 2003 ja toinen levy ”Homo Sapiens” (Fg-Naxos) ilmestyi toukokuussa 2006. Husband sekoittaa musiikissaan erilaisia tyylejä. Yhtyeen vakiojäsenenä on nähty usein Marzi Nyman. Yhtye on keikkaillut festivaaleilla ja baareissa. Yhtyeen levyillä ja keikoilla ovat vierailleet muiden muassa Arttu Takalo, Jarmo Saari, Sonny Heinilä, Jarmo Savolainen, Timo Pratskin, Mongo Aaltonen, Sami Pitkämö, Abdissa ”Mamba” Assefa ja Timo Lassy. ==Aiheesta muualla== * http://www.varrevartiainen.com/ Luokka:Suomalaiset yhtyeet
Diego Milito

Diego Alberto Milito (s. 12. kesäkuuta 1979 Bernal, Buenos Airesin maakunta, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän tuli erityisesti tunnetuksi pelattuaan Inter Milanin joukkueessa Italian pääsarjassa Serie A:ssa. Myös Diego Militon nuorempi veli Gabriel Milito on tunnettu jalkapalloilija. == Ura == Milito aloitti ammattilaisuransa vuonna 1999 argentiinalaisessa Racing Clubissa, missä voitti pääsarjamestaruuden syyskaudella 2001. Racing Clubista hän siirtyi Italian Serie B:n Genoaan, missä hän pelasi kahden kauden aikana 59 ottelua ja teki 33 maalia. Real Zaragozassa Milito jatkoi hyviä otteitaan. 9. helmikuuta 2006 Espanjan cupin lukemiin 6–1 päättyneessä välierän ensimmäisessä osassa Real Madridia vastaan hän teki neljä maalia. Kesällä 2008 Milito palasi takaisin Italiaan Genoaan. Militon kausi Genoassa oli onnistunut ja 24:llä liigamaalillaan hän oli nostamassa yllätysjoukkue Genoan europeleihin Eurooppa-liigaan kaudelle 2009–2010. Milanolainen Internazionale kiinnostui Militon palveluksista ja kesällä 2009 Milito siirtyi Interiin. Militon siirron yhteydessä Genoaan suuntasi osana siirtosummaa nuorten EM-lopputurnauksessa Ruotsissa kesäkuussa Italian alle 21-vuotiaiden Robert Acquafresca. Kauden 2009–2010 Mestareiden liigan finaalissa Milito nousi Interin sankariksi tehdessään joukkueen molemmat maalit voittoon päättyneessä ottelussa Bayern Müncheniä vastaan. Milito ratkaisi Interille myös Serie A:n ja Italian Cupin voiton. === Maajoukkueessa === Argentiinan maajoukkueessa Milito debytoi tammikuussa 2003 Hondurasia vastaan pelatussa ottelussa. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon vuosien 2007 ja 2011 Copa Américassa sekä vuoden 2010 MM-kilpailuissa. Hän pelasi 30 maaottelua ja teki niissä neljä maalia vuosina 2003–2010. == Saavutukset == *Mestareiden liiga 2009–2010 *Serie A 2009–2010 *Italian cup 2009–2010, 2010–2011 *Italian supercup 2010 *Seurajoukkueiden maailmanmestaruus 2010 *Argentiinan Primera División 2001, 2014 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Militon profiili F.C. Internazionale -sivustolla * Diego Milito Football Database -sivustolla Luokka:Argentiinalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt