EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Varusmiespappi

Varusmiespappi ja varusmiesdiakoni ovat varusmiehiä, jotka suorittavat varusmiespalvelustaan puolustusvoimien kirkollisen työn alaisuudessa. Varusmiespapin tulee olla teologian opiskelija tai vähintään ottanut vastaan opiskelupaikan yliopistossa, tai vaihtoehtoisesti jo teologian maisterin tutkinnon suorittanut. Varusmiesdiakonin taas tulee olla vähintään opiskelemassa sosionomiksi tai yhteisöpedagogiksi (kirkollinen kelpoisuus). Useimmat kirkolliselle alalle hakeutuvat suorittavat asepalveluksensa sitten, kun ovat saaneet kirkollisen opiskelupaikan. Varusmiespapilla ja -diakonilla ei, toisin kuin vakituisella sotilaspapistolla, ole erillistä palvelusarvoa, vaan normaali varusmiehen sotilasarvonsa. ==Koulutus ja toiminta== Varusmiespapit ja -diakonit koulutetaan kaksiosaisella Varusmiespappi- ja -diakonikurssilla (VPDK I ja II). Vähittäispääsyvaatimuksena kurssille on diakonin tai kirkon nuorisotyönohjaajan koulutus tai alan opiskeleminen, tai papin tai teologian ylioppilaan koulutus. Lisäksi varusmiespapin tulee kuulua joko Suomen evankelisluterilaiseen tai Suomen ortodoksiseen kirkkoon. Myöhemmin tätä käytäntöä on venytetty hieman, nimittäin palveluksessa on myös ollut esimerkiksi helluntalaisia varusmiespappeja, ja varusmiespappeja jotka eivät vastaanottaneet teologian opiskelupaikkaa vaikka siihen hakivat. VPDK I keskittyy rauhan ajan kirkolliseen työhön. Kurssin suorittamisen jälkeen varusmies palvelee kirkollisessa työssä, ellei häntä ole valittu koulutettavaksi reservin aliupseeriksi tai upseeriksi reservissä. VPDK II pidetään johtajakaudella. Kurssin jälkeen jatkuu harjoittelu joukko-osastoissa kirkollisen työn tehtävissä. Varusmiespappi toimii varuskunnassa sotilaspastorin tai kenttärovastin alaisuudessa. Tehtäviin kuuluu toiminnan kuten hartaustilaisuuksien, raamattupiirien ja hengellisten tapahtumien järjestämistä. Pääasiassa varusmiespappi kuitenkin toimii sotilaspastorin apulaisena. ==Lähteet== Luokka:Kirkollinen työ Suomen puolustusvoimissa Luokka:Varusmiespalvelus Suomessa
Afropithecus

Afropithecus oli varhaisella mioseenikaudella aina sen puoliväliin elänyt kädellisten suku. Se eli Afrikassa. Sukuun on sijoitettu yksi laji, Afropithecus turkanensis, jonka fossiilijäänteet ovat n. 17 – 18 miljoonaa vuotta vanhoja. Lajia pidetään vanhimpana tunnettuna kädellislajina, jonka hampaissa on ohut kerros hammaskiillettä. Luultavasti lajille oli hyötyä kovapintaisista hampaista, joita se mahdollisesti tarvitsi syödessään kovapintaisia pähkinöitä ja vastaavia. Lajin fossiileita on löydetty Kenian pohjoisosistahttp://www.ncbi.nlm.nih.gov/entrez/query.fcgi?cmd=Retrieve&db;=PubMed&list;_uids=3137824&dopt;=Abstract. Laji painoi keskimäärin n. 50 kghttp://members.tripod.com/cacajao/afropithecus_turkanensis.html. Hammaskiille luultavasti antoi suvulle etulyöntiaseman verrattuna sitä edeltäviin Proconsul-suvun kädellisiin, jotka eivät mahdollisesti voineet hyödyntää yhtä monipuolista ravintoa. Afropithecus tai siitä polveutuvat kädelliset pääsivät leviämään Euraasiaan. Saudi-Arabiasta on löydetty hyvin samankaltaisen Heliopithecus-apinoiden jäänteitä, joita osa tutkijoista pitää samana sukuna Afropithecus tai hyvin läheisenä.http://www.primates.com/history/index.html Myös Heliopithecus- apinoilla oli hammaskiillettä. Afropithecus-suvulla oli myös mahdollisesti jotain sukulaisuhteita myöhemmin eläneisiin sukuihin Kenyapithecus ja Sivapithecushttp://www.mc.maricopa.edu/~reffland/anthropology/anthro2003/origins/primates/primate_evol/miocene.html . ==Lähteet== Luokka:Ihmisapinat Luokka:Esihistorialliset nisäkkäät
Chaos A.D.

Chaos A.D. on brasilialaisen thrash metal -yhtyeen Sepulturan vuonna 1993 julkaistu albumi. Albumilla yhtye siirtyi hitaampaan groove metal-tyyliin, lisäten hardcore punk-vaikutteita, joka ilmenee esimerkiksi vahvassa yhteiskuntakritiikissä ja aiempaa primitiivisemmässä sävellystyössä. Albumin tunnetuimmat kappaleet lienevät "Refuse/Resist","Territory" ja "Slave New World". Näiden lisäksi huomattava kappale on instrumentaali "Kaiowas", jossa koko yhtye soittaa rummuilla brasiliaista kansanmusiikkia, jonka vaikutteet kasvoivat entisestään seuraavalla albumilla Roots. ==Kappaleet== # # # # # # # # # # # # === Vuoden 1997 uudelleenjulkaisu === # * # # # == Kokoonpano == * Max Cavalera – laulu, kitara * Igor Cavalera – rummut * Andreas Kisser – kitara, taustalaulu * Paulo Pinto – basso == Arviot == * Allmusic: Allmusic review * Rolling Stone: Rolling Stone * Entertainment Weekly: B+Entertainment Weekly ==Listasijoitukset== ===Albumilista=== Billboard (Pohjois-Amerikka) Vuosi Lista Sijoitus 1993 The Billboard 200 32 1993 UK Album Chart 11 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 1993 albumit Luokka:Sepulturan albumit
Freddy Deeb

Kassem "Freddy" Deeb (s. 27. marraskuutahttp://www.worldpokertour.com/players/?x=profile&id;=1329 1955) on libanonilaissyntyinen yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Hän on voittanut urallaan kaksi World Series of Poker ja World Poker Tour -turnausta. == Varhaiset vaiheet == Deeb muutti Yhdysvaltoihin Libanonista 19-vuotiaana. Hän kävi Utahin osavaltion yliopistoa (Utah State University) sisällissodan puhjettua Libanonissa vuonna 1975. Hän menetti yhteyden vanhempiinsa, jotka olivat rahoittaneet hänen opiskeluaan, kahdeksi vuodeksi. Deebillä ei ollut mahdollisuutta saada työlupaa, koska hän oli maassa opiskelijaviisumilla, niinpä hän aloitti uhkapelaamisen. Deeb oli pakotettu keskeyttämään opintonsa 12 opintopistettä ennen valmistumistaan konetekniikan opinnoistaan. == Pokeriura == Vuonna 1996 Deeb voitti WSOP-rannekkeen 5 000 dollarin sisäänoston Deuce to Seven Draw -turnauksessa ansaiten 146 250 dollaria. WSOP:n pääturnauksessa hän on ollut seitsemästoista vuonna 1995 ja kolmastoista vuonna 2003. Vuoden 2007 Deeb voitti toisen rannekkeensa WSOP:ssa H.O.R.S.E.:n maailmanmestaruusturnauksesta, jossa on 50 000 dollarin turnausmaksu. Tämän turnauksen voitto arvostetaan usein pääturnauksen ykköstilaa korkeammalle. Ykköspalkinto oli yli 2,2 miljoonaa dollaria. World Poker Tourin neljännellä kaudella Deeb voitti Ultimate Poker Classic -tapahtuman ja miljoonan dollarin ykköspalkinnon. Hän oli vuonna 2002 kolmas Five Diamond World Poker Classic -turnauksessa ja vuonna 2006 toinen World Poker Tour Battle of Champions IV -kutsuturnauksessa. Vuonna 2009 Deeb voitti WPT Celebrity Invitational -turnauksen, jonka ykköspalkinto oli 100 000 dollaria. Saman vuoden lokakuussa hän oli neljäs WPT:n Festa al Lagon osakilpailussa ja ansaitsi 278 300 dollaria. Deeb on ollut mukana televisioidussa Poker Superstars Invitational Tournamentissa ja GSN:n High Stakes Pokerissa. Tammikuussa 2010 Deebin pokeriuran turnausansiot ylittivät 6,5 miljoonaa dollaria. Deeb asuu Las Vegasissa Nevadassa ja hänellä on neljä lasta. === WSOP-rannekkeet === Vuosi Turnaus Voittosumma (USD) 1996 $5,000 No Limit Deuce to Seven Lowball 146 250 2007 $50,000 World Championship H.O.R.S.E. 2 276 832 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * WPT:n profiili * PokerNews: A Quarter Century of Poker - Freddy Deeb * Deeb, Freddy Deeb, Freddy Deeb, Freddy
Muumiointi

Muumiointi on palsamointitapa, jota käytettiin Muinaisessa Egyptissä. Tarkoituksena oli saada muumiolle iankaikkinen elämä. Muumioinnista luovuttiin Egyptissä 600-luvulla jaa. Esihistorialliseen aikaan kuolleet haudattiin aavikon hiekkaan eläimen vuotaan tai kaislamattoon käärittyinä. Kuumassa ja kuivassa ympäristössä vesi haihtui kalmosta, jolloin syntyi pitkäaikainen luonnonmuumio. ==Muumioinnin vaiheet== Tiedot muumioinnin vaiheista ja siinä vuosisatojen mittaan tapahtuneista menetelmien muutoksista perustuvat kahteen lähteeseen. Itse muumioiden tutkimuksen ohella käytettävissämme ovat kreikkalaisen historioitsija Herodotoksen selostus 400-luvulta jaa. sekä Diodoroksen kirjoitukset. Sen sijaan egyptiläiset lähteet, joita on säilynyt runsaasti hautojen ja temppeleiden seinien teksti- ja kuvakoristelussa sekä papyruksissa, eivät käsittele palsamoinnin tekniikkaa. Vain kahdessa roomalaiskauden papyruksessa kuvataan ns. palsamointirituaalia, mutta nekin ovat rituaalisia ohjeistoja siitä, miten eri ruumiinosat tuli voidella, kääriä ja suojata maagisesti amuletein ja loitsuin. Varsinaista ruumiin säilömistekniikkaa ei selitetä. Herodotoksen selostukset ovat jopa muumioiden tutkimuksen nykytietämykseen verrattuina tarkkoja. Hänellä on täytynyt olla hyvä tiedonlähde; hän joko seurasi Egyptissä palsamointia omin silmin tai sitten menetelmä selitettiin hänelle tarkasti. Viime vuosien arkeologisten löytöjen ja uusimpien muumiotutkimuksien pohjalta pystytään tulkitsemaan Herodotoksen tekstit varsin tarkasti. ==Katso myös== * Muumiointi muinaisessa Egyptissä Luokka:Sairaalatekniikka Luokka:Hautaus
Onnellinen nyt

Onnellinen nyt on Martti Vainaa & Sallitut aineet -yhtyeen albumi. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 19. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Listasijoitukset == Lista Sija Suomen virallinen albumilista 19 (46/2005) == Arvostelut == * Stara.fi: Stara.fi == Lähteet == Luokka:Vuoden 2006 esikoisalbumit Luokka:Suomalaiset popalbumit
Jack Keller

Jack Keller (29. joulukuuta 1942 – 5. joulukuuta 2003 Tunica, Mississippi) oli yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Hänet tunnettiin lempinimellä ”Gentleman” (herrasmies). Keller palveli Yhdysvaltain ilmavoimissa ennen pokeriammattilaisuuttaan. Hän voitti kolme World Series of Pokerin (WSOP) turnausta ja kultaista ranneketta mukaan lukien vuoden 1984 pääturnauksen voitto. Keller valittiin Poker Hall of Fameen vuonna 1994. The Hendon Mobin tietokannan mukaan Jack Kellerin pokeriuran turnausansiot ylittivät 3,1 miljoonaa dollaria. Kellerillä oli kolme lasta, yksi heistä on pokeriammattilainen Kathy Kolberg. == WSOP-rannekkeet == Vuosi Turnaus Voittosumma (USD) 1984 $5,000 Seven Card Stud 137 500 1984 $10,000 No Limit Hold'em World Championship 660 000 1993 $1,500 Omaha Limit 61 800 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset pokerinpelaajat Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet
Valtimonteatteri

Valtimonteatteri on vuonna 2000 perustettu ammattiteatteri, jonka esitykset ovat koskettavia tarinoita, uusia muotoja ja rohkeita kokeiluja. Produktioihin kootaan näyttelijät aina kulloistenkin tarpeiden mukaan. Teatteri sijaitsee Helsingin Kalliossa osoitteessa Aleksis Kiven katu 22, sisäpihalla. Valtimonteatterilla on myös vierailunäyttämö ammattilaisille ja siellä on tavattu useita eri ammattinäyttelijöiden toteuttamia vierailuesityksiä. Teatterin omia viime vuosien produktioita ovat olleet muun muassa Valtimonteatterin 15-vuotisjuhlanäytelmä Naisten Juhla, jonka ohjasivat elokuvaohjaajat Jenni Toivoniemi ja Ulla Heikkilä. Näyttämöllä nähtiin näyttelijät: Outi Ikonen, Mona Kortelampi (teatterin puheenjohtaja), Aksa Korttila, Iida-Maria Heinonen ja Ida-Maaria Lindstedt. Teatteri joutui perumaan joulukuussa 2017 tanskalaisen Peter Asmussenin (1957–2016) absurdin näytelmän Ei kukaan kohtaa ketään (ohjaus Minna Nurmelin) esityksen, jonka roolitukseen oli valittu miehen tilalle nainen. Perumisen taustalla oli näytelmän oikeudet omistava Asmussenin leski, joka ei hyväksynyt muutosta.Kaksi suomalaista teatteria joutui perumaan esityksensä vaihdettuaan miehet naisiin. Yle 8.3.2018. Viitattu 8.3.2018Näytelmä jota emme saaneet tehdä: Peter Asmussen: Ei kukaan kohtaa ketään. Valtimoteatteri 7.2.2018. Viitattu 8.3.2018 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * www.valtimonteatteri.com Luokka:Helsingin teatterit Luokka:Alppiharju
Stefan Horngacher

Stefan Horngacher (s. 20. syyskuuta 1969 Wörgl, Itävalta) on itävaltalainen entinen mäkihyppääjä. Hän on vuodesta 2019 toiminut Saksan mäkihyppymaajoukkueen päävalmentajana. Horngacher otti ensimmäistä kertaa osaa maailmancupin osakilpailuun Keski-Euroopan mäkiviikolla vuonna 1988. Pisteille hän ylsi ensimmäistä kertaa joulukuussa 1990 Thunder Bayssa sijoittuessaan neljänneksitoista ja vajaa kuukausi myöhemmin hän saavutti ensimmäinen palkintokorokepaikkansa Garmisch-Partenkirchenistä. Hyvien maailmancup- esitystensä ansiosta hän pääsi edustamaan Itävaltaa vuoden 1991 MM-kisoihin Val di Fiemmeen. Itävalta voitti kisoissa joukkuemäen maailmanmestaruuden joukkueella Heinz Kuttin, Ernst Vettori, Stefan Horngacher ja Andreas Felder. MM-kisojen jälkeen Horngacher voitti ensimmäisen osakilpailunsa Kulmin lentomäessä. Seuraavaa voittoa hän saikin odottaa kahdeksan vuotta Zakopanen kilpailuun 1999 asti. Nämä kaksi voittoa jäivät hänen uransa ainoiksi henkilökohtaisiksi voitoiksi. Vuoden 1991 joukkuemäen mestaruuden jälkeen Horngacherille kertyi lukuisia mitaleita olympialaisten ja MM-kisojen joukkuemäistä, muun muassa kultamitali Lahden MM-kisojen normaalimäen joukkuekilpailussa vuonna 2001. Henkilökohtaista arvokisamitalia hän ei saavuttanut. Paras sijoitus MM-kisoista on neljäs Lahden normaalimäen kilpailusta ja olympialaisissa viides Salt Lake Cityn suurmäestä. Viimeisen kilpailunsa Horngacher hyppäsi Oslossa maaliskuussa 2002. Horngacher toimi Puolan mäkihyppymaajoukkueen päävalmentajana vuodesta 2016 kevääseen 2019 asti. Vuonna 2019 hän siirtyi Saksan maajoukkueen valmentajaksi. Ammatiltaan hän on sotilas. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Itävaltalaiset mäkihyppääjät Luokka:Itävaltalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Cezaris

Cezaris (oik. Cezarijus Graužinis, s. 21. lokakuuta 1967 Vilna) on liettualainen teatteriohjaaja. Hän on kansainvälisesti tunnettu ja arvostettu teatterintekijä, joka on työskennellyt muun muassa Ruotsissa, Hollannissa, Latviassa ja Färsaarilla. Viime vuosina hän on ohjannut useita esityksiä myös Suomen ruotsinkielisissä teattereissa. Hän toimi Viirus-teatterin taiteellisena johtajana noin vuoden, 1. elokuuta 2007 lähtien.http://www.hbl.fi/text/kultur/2008/8/12/w16435.php ==Ohjaustöitä Suomessa== *Albert Camus: Caligula (Viirus, 2007) *William Shakespeare: En Vintersaga (Svenska Teatern, 2006) *Franz Kafka/Cezaris: No Return (Viirus, 2005) ==Ohjaustöitä ulkomailla== *Samuel Beckett: Waiting for Godot (Kreikka, 2008) *William Shakespeare: Užsispyrėlės tramdymas (Cezario Grupe, Liettua, 2004) == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *http://www.lituanus.org/2004/04_3_8Churra.htm *http://www.viirus.fi/ *http://www.turunsanomat.fi/kulttuuri/?ts=1,3:1005:0:0,4:5:0:1:2006-02-17,104:5:359937,1:0:0:0:0:0: *http://www.greekfestival.gr/show_event?id=195⟨=en Cezaris
Toinen vaihtoehto

Toinen vaihtoehto on suomalainen alakulttuuriaikakauslehti, joka on ilmestynyt vuodesta 1989 lähtien. Lehti on yksi pitkäikäisimmistä suomalaisista pienlehdistä. Lehti käsittelee pääosin erilaisia punkkiin ja sen eri alakulttuureihin liittyviä asioita, sekä toimii tiedotusvälineenä. Pääaiheet lehdessä ovat yhtyeet (haastattelut, keikat, levyt, arviot jne.), kolumnit, muut tapahtumat, matkakuvaukset sekä ajankohtaiset aiheet. ==Toimituskunta== Toimituskunta vaihtelee, koska lehteä julkaistaan vapaaehtoistyön avulla. Päätoimittajana toimi vuoteen 2006 vakavaan sairastumiseensa asti Jantsa Kärkkäinen (1969-2008). Kärkkäisen lopetettua ilmoitettiin myös lehden lopettamisesta. Ilmoitus lehden julkaisun uudelleen aloittamisesta julkistettiin kuitenkin 29. tammikuuta 2007. Nykyään lehti toimii uuden päätoimittajan johdolla. == Lähteet == ==Aiheesta muualla == *Toinen vaihtoehto netissä Luokka:Punk Suomessa Luokka:Suomalaiset musiikkilehdet
Kaistanpäästökotelo

Kaistanpäästökotelo eli bandpass-koteloAudio- ja videosanasto Hifiopas. Viitattu 3.2.2008. on äänentoistossa käytetty kaiutinkotelo. Kaistanpäästökotelossa kaiutinelementti on kotelon sisällä kahden muun kotelon välissä, joista toinen tai molemmat ovat refleksiviritteisiä. Kaistanpäästökotelossa on huonona puolena voidaan pitää sen suurta kokoa verrattuna esimerkiksi suljettuun koteloon. Toisaalta kaistanpäästökotelolla on mahdollista saada paljon painetta pienelläkin elementillä, suuri herkkyys ja korkea mekaaninen tehonkesto. Kotelo ei toista kovinkaan hyvin ylempiä taajuuksia. Kotelotyyppi oli erittäin yleinen 1980-luvun alussa. 2000-luvulla sen käyttö on alkanut uudelleen lisääntyä. Syitä kotelotyypin lisääntyneeseen käyttöön ovat mm. sen koko/teho suhde, vahva rakenne, parantuneet elementit, särötön toisto ja Subwooferkäyttöön sopiva taajuusalue, joka mahdollistaa yksinkertaisen jakosuotimen käytön. == Katso myös == * Refleksikotelo == Lähteet == * Logitech Z-3 Kaistanpäästökotelolla varusteltu subwoofer. * Bandpass-kotelo AutoSound. === Viitteet === Luokka:Äänentoistotekniikka
Keijo Voutilainen

Keijo Voutilainen (14. syyskuuta 1936 Kuopio – 23. syyskuuta 2014 Lahti) oli suomalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Pelaajana hän voitti kolme mestaruutta ja valmentajana Voutilainen johdatti Kuusysin kolmeen Suomen mestaruuteen, minkä ansiosta hänet valittiin vuoden jalkapallovalmentajaksi Suomessa kahdesti. ==Pelaajaura== Keijo Voutilainen edusti pelaajana Kuopion Palloseuraa, Lahden Pallo-Miehiä, Lahden Reipasta ja Porvoon Akillesta. Hän voitti KuPS:ssa mestaruuden 1956 ja 1958 sekä Reippaassa mestaruuden 1963 ja Suomen Cupin 1964. Peliuransa päätteeksi hän pelasi myös vuoden australialaisessa Hollandiassa. Voutilainen pelasi urallaan kaikkiaan 161 mestaruussarjan ottelua, joissa hän teki 29 maalia. Voutilainen esiintyi myös Suomen maajoukkueessa viidessä A- ja seitsemässä B-maaottelussa. ==Ura valmentajana== Pelaajauran jälkeen Voutilainen siirtyi valmentajaksi. Hän valmensi muun muassa Kuusysiä vuosina 1980–1987 johdattaen sen mestaruuteen 1982, 1984 ja 1986 sekä cupin voittoon 1983 ja 1987. Hän on valmentanut myös Reipasta 1972–1976, Kopareita 1977–1979 ja 1988, Kuopion Palloseuraa 1993–1994 ja Finnairin Palloilijoita 1995–1996. Voutilaisen valmennuksessa Reipas voitti Suomen Cupin viisi kertaa peräkkäin vuosina 1972–1976. Voutilainen valittiin vuoden jalkapallovalmentajaksi 1982 ja 1986. Keijo ”Velho” Voutilainen valmensi Kuusysissä muun muassa Keith Armstrongia. Armstrong onkin sanonut, että Suomessa häneen on tehnyt valmentajista suurimman vaikutuksen juuri Voutilainen.Viikon nettivieras: Keith Armstrong Palloliitto. Viitattu 21.3.2016. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Keijo Voutilaisen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Suomalaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Jalkapallon Suomen mestarit Luokka:Jalkapallon Suomen Cupin mestarit Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Tuovi

Tuovi on suomalainen etunimi. Tuovin nimipäivä on 12. joulukuuta. Nimi on lähtöisin skandinaavisesta nimestä Tove, jonka lähtökohtana on joko ukkosenjumala Torin nimi tai kyyhkystä tarkoittava sana Due. Tuovi-nimen isäksi on ehdotettu kirjailija Yrjö Sakari Yrjö-Koskista. Hänen novellissaan Pohjan-Piltti vuodelta 1859 Tuovi oli Sampanlinnan noidan tyttären nimi. Tuovi-nimen kirjailija muodosti Pohjanmaalla sijaitsevan kylän nimestä Tuovila (ruots. Toby, mahdollisesti alkujaan Toveby). Yrjö-Koskinen antoi nimen myös kahdelle tyttärelleen, Tuovi Sofia (1860–61) ja Tuovi Margareta (1861–1933). Tuovi mainittiin Kansanvalistusseuran kalenterissa vuonna 1883, ja almanakassa nimi on ollut vuodesta 1908. Se on pääasiassa naisennimi, mutta vanhemmissa ikäluokissa se esiintyy miehilläkin. Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan nimi on joulukuuhun 2022 mennessä annettu 3141 naiselle ja noin 300 miehelle. Tuovi-nimisistä miehistä suurin osa, kaikkiaan 183, on syntynyt vuosina 1920–1939 ja vain muutamia vuoden 1960 jälkeen. Myös naisen nimenä Tuovi on yleisin 1920- ja 30-luvulla syntyneillä. Tänä aikana se annettiin 1280 tytölle. Vuosina 2010–2019 syntyneitä Tuoveja on 50. Kutsumanimi Tuovikki on ollut käytössä Pohjanmaalla, ja muita lempinimiä ovat Tove, Tuuvi ja Tuve. == Tunnettuja Tuoveja == * Tuovi Hirvisuo (1908–1997), näyttelijä * Tuovi Koskinen (1897–1960), jalkapalloilija * Tuovi Nousiainen (1908–1989), valokuvaaja ja elokuvaaja * Tuovi Paju-Laukkanen (s. 1937), kääntäjä * Tuovi Putkonen (s. 1947), juontaja ja Suomen romanien oikeudet -seminaarin puheenjohtaja * Tuovi Puupponen (1920–1999), toimittaja ja televisiokäsikirjoittaja * Tuovi Saarenpää (1941–1996), kirjailija * Tuovi Sappinen (s. 1941), telinevoimistelija * Tuovi Saukkoriipi (s. 1961), laulaja * Tuovi Tenetti, oik. Ida Maria Hollmérus-Deneddi (1880–1944), kirjailija * Tuovi Vahtera (1938–2019), yleisurheilija == Kuvitteellisia Tuoveja == * Tuovi, henkilö Väinö Linnan esikoisteoksessa Päämäärä. * Tuovi, Marja-Sisko Aimosen esittämä henkilö sarjassa Rintamäkeläiset == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Etunimet
New York Giants

New York Giants on vuonna 1925 perustettu amerikkalaisen jalkapallon ammattilaisjoukkue, jonka kotipaikka on East Rutherford, New Jersey. New York Giants pelaa National Football Leaguen National Football Conference-sarjassa. Giants pelaa kotiottelunsa MetLife Stadiumilla. Giants on voittanut neljä NFL:n mestaruutta (1927, 1934, 1938 ja 1956) ja neljä Super Bowlia (1987, 1991, 2008 ja 2012) Seuran omistajia ovat John Mara ja Steven Tisch. New York Giants oli vuonna 2023 Forbesin listauksessa maailman kuudenneksi arvokkain urheiluseura 6,8 miljardin dollarin arvolla. == Historia == Giants on tunnettu varhaisesta menestyksestään sekä 1980- ja 1990-lukujen hallinnasta päävalmentaja Bill Parcellsin johdolla. New York Giants voitti 42. Super Bowlin, joka pelattiin 3. helmikuuta 2008 University of Phoenix Stadiumilla, Glendalessa, Arizonassa. Vastassa oli 2000-luvun menestynein joukkue New England Patriots, joka ei ollut hävinnyt kuluneella kaudella kertaakaan. Giants vei kuitenkin kaikista tärkeimmän ottelun lukemin 17–14. Giantsin pelinrakentaja Eli Manning on 41. Super Bowlin Indianapolis Coltsin riveissä voittaneen Peyton Manningin pikkuveli. Kumpikin valittiin Super Bowl -ottelunsa arvokkaimmaksi pelaajaksi (MVP). ==Jäädytetyt numerot seurassa== *1 Ray Flaherty (jäädytetty 1935, ensimmäinen pääsarjoissa jäädytetty numero) *4 Alphonse "Tuffy" Leemans *7 Mel Hein *32 Al Bozin *11 Phil Sims *14 Y.A.Tittel *16 Frank Gifford *40 Joe Morrison *42 Charlie Conerly *50 Ken Strong *56 Lawrence Taylor == Lähteet == Luokka:National Football League -seurat Luokka:New Jerseyn urheilu Luokka:Vuonna 1925 perustetut urheiluseurat
Siuruanjoki

Siuruanjoki on läntisin Iijoen merkittävistä sivujoista, ja se valuma- alueineen muodostaa noin 120 kilometriä pitkän systeemin. Latvavedet tulevat Ranuan kirkonkylän seuduilta asti hyvin läheltä Simojoen valuma-aluetta. Pohjoisinta haaraa kutsutaan nimellä Ranuanjoki, joka yhtyy itäisempään Kuhankylältä alkunsa saavaan Luiminkajokeen Asmuntin kylässä Ranuan ja Pudasjärven rajamailla. Pudasjärveltä alkaen joen nimi on Siuruanjoki. Se kulkee etelää kohti Siuruaan asti. Siitä sen suunta on kohti länttä Yli-Iin Tannilaan, jossa joki kääntyy etelään ja kohtaa Iijoen Yli-Iin kirkolla. Joen seutuville on suunniteltu Siuruan tekoallasta. Joen ongelmana on rehevöityminen, ja sen kunnostaminen on katsottu niin tärkeäksi, että se on Kyrönjoen ja Simojoen kanssa valittu niin sanottuun RiverLife-projektiin. Kunnostamiseen osallistuvat sekä ympäristöviranomaiset että alueen asukkaat. Rehevöitymistä aiheuttavat turvetuotanto, metsäojitus, maatalous sekä asumisen aiheuttama hajakuormitus. Näitä rajoitetaan pääosin vapaaehtoisin toimin. == Lähteet == * Ympäristökeskus * Aiheesta Iijokiseutu-lehdessä * Kunnostushankkeista ympäristöpiirissä === Viitteet === Luokka:Siuruanjoen valuma-alue Luokka:Ranuan joet Luokka:Pudasjärven joet Luokka:Oulun joet
Alli (nimi)

Alli on suomalainen naisen nimi. Nimi tuli käyttöön 1800-luvun lopulla ja johtuu ilmeisesti lintulajin nimestä alli. Kalevalassa alli on kaihomielen tunnus. Allia on käytetty myös germaanisperäisen, keijujen kanssa taistelevaa tarkoittavan Alfhild-nimen suomalaisena mukaelmana.Kustaa Vilkuna: Etunimet, s. 32, Otava 1990, ISBN 951-1-11370-4 Tämän vuoksi Allin nimipäivä sijoitettiin jo vuonna 1890 tammikuun 31. päivälle, joka sitä ennen oli ollut Alfhildin nimipäivä ja on ruotsin­kielisessä kalenterissa edelleen. Nimi on annettu vuoden 2019 loppuun mennessä 11 931 suomalaiselle naiselle ja noin 20 miehelle. Heistä suurin osa on syntynyt ennen vuotta 1940. ==Tunnettuja Alleja== *Alli Alanko (1930–2021), keihäänheittäjä *Alli Grönroos (s. 1930), ruotsinsuomalainen runoilija *Alli Haapasalo (s. 1977), elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja *Alli Hannikainen (1867–1949), laulunopettaja ja kuoronjohtaja *Alli Heickell, o.s. Talpo (1899–1982), suomalainen taidemaalari *Alli Heinämaa (1891–1976), harjoituskoulun opettaja, kamreeri ja Heinolan museon perustaja *Alli Helminen (1911–2000), nuortenkirjailija *Alli Huovinen, yliopistolehtori *Alli Häjänen (1909–1993), näyttelijä *Alli Kallioniemi (1885–1958), poliitikko (Kokoomus) *Alli Lahtinen (1926–1976), ministeri ja Sosiaalihallituksen pääjohtaja *Alli Nissinen (1866–1926), kirjailija ja poliitikko (Nuorsuomalainen) *Alli Paasikivi (1879–1960), presidentti Juho Kusti Paasikiven puoliso *Alli Peltonen (1916–1985), toimittaja ja suomentaja, Aku Ankka -lehden päätoimittaja *Alli Saarentaus-Salo (1907–1994), kansakoulunopettaja, kirjastonhoitaja ja nuortenkirjailija *Alli Trygg- Helenius (1852–1926), feministi, raittiustyöntekijä ja setlementtiliikkeen edelläkävijä *Alli Vaittinen-Kuikka (Mato-Alli) (1918–2006), kansanedustaja (Kokoomus) *Alli Veivo, näyttelijä *Alli Walli (oik. Alli Aarnipohja, 1904–1981), kirjailija *Alli Wiherheimo (1895–1978), Kotilieden ensimmäinen päätoimittaja ==Alli sukunimenä== *Aino Alli (1879–1958), suomalainen taidemaalari *Artur Alli (1878–1920), suomalainen maanmittausinsinööri *Dele Alli (s. 1996), englantilainen jalkapalloilija ==Muita Alleja== *Kissa-Alli, patsas Turussa ==Lähteet== Luokka: Etunimet
Nokia 3230

Nokia 3230 on Nokian valmistama älypuhelin, jossa on 1,3 megapikselin kamera, sekä Symbian OS-käyttöjärjestelmä Series 60 -ohjelmistoalustalla. Puhelin julkaistiin vuonna 2004. Nokia 3230 on kolmitaajuuspuhelin, jossa on automaattinen taajuusalueiden vaihto. Se toimii 900, 1800 ja 1900 MHz GSM- verkoissa. Se on myös yhteensopiva GPRS ja EDGE:n kanssa. Puhelimessa on sisäänrakennettua muistia 5 MB ja sitä voi laajentaa MMC-muistikortin avulla (mukana 32 MB). Puhelimessa on muun muassa MP3-soitin, verkkoselain, RealPlayer videoiden katseluun ja kolme peliä. Puhelin tukee myös infrapunaa, Bluetoothia ja USB:tä. == Katso myös == * Luettelo Nokian tuotteista ==Aiheesta muualla== * Nokia 3230 - Tuki * Käyttöohjeet * Tekniset tiedot vertailtavissa Puhelinvertailu.comissa * Nokia 3230:n hinnat, tekniset tiedot ja keskustelua AfterDawnin sivuilla == Lähteet == Luokka:Nokian matkapuhelimet Luokka:Vuoden 2004 matkapuhelimet
Alcântara (kaupunki)

Alcântara on kaupunki Brasilian Maranhãon osavaltiossa. Kaupungin asukasluku on 21 852 (2010). Se sijaitsee 30 km:n päässä osavaltion pääkaupungista São Luísista. Alcântarassa sijaitsee Brasilian avaruusjärjestön satelliittien laukaisukeskus Alcântaran avaruuskeskus eli Centro de Lançamento de Alcântara (CLA). Paikka on vain 02°24'32" etelään päiväntasaajasta ja on siksi ideaalinen satelliittien laukaisuun. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Brasilian kunnat Luokka:Maranhão
Proconsul

Proconsul on kädellissuku, johon kuuluu Afrikassa mioseenikauden alkupuolella 18–15 miljoonaa vuotta sitten eläneitä lajeja. Proconsul-sukuun sijoitetut lajit elivät puissa ja olivat nelijalkaisia, pieniaivoisia ja hännättömiä. Sukua pidetään varhaisimpana tunnettuna ihmisapinasukuna tai ainakin ihmisapinoille hyvin läheisenä, koska niillä oli joitain ihmisapinamaisia piirteitä, kuten esimerkiksi hännättömyys, peukalon ja lantion liikerata.http://encarta.msn.com/encyclopedia_761566394_2/Human_Evolution.html Ensimmäiset proconsulin fossiilit löydettiin kenialaisesta kalkkikivilouhoksesta vuonna 1927. Luut toimitettiin British Museumin tutkija A. Tindell Hopwoodille, joka selvitti niiden iäksi 18 miljoonaa vuotta. Hopwood hankki rahoituksen tutkimusretkeä varten ja lähti Keniaan etsimään lisää fossiileja. Vuonna 1933 hän julkaisi tutkimustuloksensa ja antoi uudelle ihmisapinalajille nimeksi Proconsul eli Consulin edeltäjä Lontoon varietee- näytöksissä esiintyneen Consul-simpanssin mukaan.Valste Juha, Ihmisen kehitys, Kirjayhtymä, 1991, s. 34 Proconsulin aivot ovat pienemmät kuin nykyisten ihmisapinoiden aivot, mutta suuremmat kuin esimerkiksi marakattien. Niiden etu- ja takaraajat ovat suunnilleen yhtä pitkät, joten ne ovat todennäköisesti liikkuneet neljällä jalalla.Valste Juha, Ihmisen kehitys, Kirjayhtymä, 1991, s. 35 == Lähteet == Luokka:Ihmisapinat Luokka:Esihistorialliset nisäkkäät
Dessau-Wörlitzin puutarha

Dessau-Wörlitzin puutarha on ensimmäisiä ja suurimpia englantilaisia puutarhoja Saksassa ja koko Manner-Euroopassa. Anhalt-Dassaun vaaliruhtinas Leopold III Friedrich Franz loi puutarhan 1700-luvun loppupuoliskolla. Puutarha sijaitsee Elben putaassa. Puiston perustat ovat jo 1600-luvulla, kun paikallisen prinssin ja alankomaalaisen prinsessan häät toivat alueelle hollantilaisia insinöörejä ja arkkitehteja suunnittelemaan Oranienbaumin kaupunkia ja puistoa. Hollantilainen vaikutus säilyi Anhalt-Dessaussa useita vuosikymmeniä, kunnes anglofiili vaaliruhtinas Leopold III kutsui Friedrich Wilhelm von Erdmannsdorffin rakentamaan Wörlitzin linnan, josta tuli ensimmäinen uusklassinen rakennus Saksassa. Puutarhan rakennukset levittäytyvät 25 kilometrin alueelle, ja ne vaikuttivat laajalti Keski- Euroopan arkkitehtuuriin. Erdmannsdorffin aloittama Gotisches Haus oli ensimmäisiä uusgoottilaisia rakennuksia Euroopassa. Oranienbaumin kiinalainen puisto suunniteltiin William Chambersin teorioiden pohjalta. 1800-luvun alussa puistoon nousi vielä muita uusgoottilaisia rakennuksia Riesigkiin, Wörlitziin ja Vockerodeen. Dessau-Wörlitzin puutarha liitettiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2000. ==Aiheesta muualla== *Puutarhan viralliset sivut *Wörlitzin puisto *Dessau-Wörlitz UNESCOn sivuilla Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Saksassa Luokka:Saksan puistot Luokka:Saksi-Anhalt
Munsalan kirkko

thumb|right|250px|Munsalan kirkko, sankarihaudat För Fosterlandet 1939–1944 Munsalan kirkko on kirkkorakennus Pohjanmaalla Uudenkaarlepyyn Munsalassa. Harmaakivisen kirkon rakennustyöt aloitettiin vuonna 1777, ja se vihittiin käyttöön vuonna 1792. Tukholman yli-intendentin virasto hylkäsi muurarimestari David Olanderin alkuperäiset suunnitelmat, mutta kelpuutti Olanderin ja Jaakko Rijfin rakentamaan kirkko omien piirustusten pohjalta. Kirkko on päätytornillinen ristikirkko, jonka pääsakaran toisessa päässä on torni ja toisessa päässä kuori, josta erkanee matalampi ja kapeampi sakaristo. Tornin kiviosa päättyy puiseen barokkityyliseen lyhtyyn. Kirkkosalin katossa on puinen tynnyriholvaus. Kirkko tunnetaan varsinkin uruistaan, jotka ovat Suomen vanhimmat kirkkourut ja jotka on rakentanut Ericus German vuonna 1736 alkujaan Kokkolan ensimmäiseen kirkkoon, josta ne siirrettiin Munsalaan. Urut ovat 21-äänikertaiset. Ne uudelleenrakensi Petter Lybeck vuonna 1879. Vuonna 1976 ne ennallistettiin vuoden 1738 asuun Kangasalan Urkutehtaan toimesta. Kirkon alttaritaulu on ruotsalaissyntyisen J. E. Lindin käsialaa. Alttaritaulu on kaksiosainen, ja sen alaosa kuvaa Pyhää Ehtoollista ja ylempi osa ristiinnaulitsemista. Kirkon vieressä on pohjalaistyylinen erillinen kellotapuli, jonka rakensi vuonna 1745 Juho Heikkilä. Tapulissa olevat kaksi kelloa ovat vuosilta 1745 ja 1728. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Uudenkaarlepyyn seurakunta: Munsalan kirkko * Luokka:Suomen kivikirkot Luokka:Uudenkaarlepyyn rakennukset ja rakennelmat Luokka:Pohjanmaan kirkkorakennukset Kirkko Luokka:Suomen 1700-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Väkipyssy

Väkipyssy on historiallinen lyhytpiippuinen (alle 500 mm) sileäputkinen ja suurikaliiperinen tuliase, jolla ammutaan hauli- tai rautaromupanoksia. Väkipyssyn piippu laajenee usein trumpettimaiseksi suppiloksi, ja on yleinen uskomus, että näin panos saadaan leviämään laajemmalle alueelle. Kyse on kuitenkin siitä, että laajasuinen suustaladattava pyssy on suorasuista huomattavasti helpompi ladatahttp://www.lewis-clark.org/content/content- article.asp?ArticleID=2360 . Väkipyssyt olivat mustaruutiaseita ja lähes aina suustaladattavia tai käyttivät varhaisia haulikonpatruunoita. Väkipyssyt olivat erityisen suosittuja 1600-luvulta 1800-luvulle vaununajajien ja postimiesten itsepuolustusaseina maantierosvoja ja petoeläimiä vastaan, sillä ne olivat pienen kokonsa vuoksi helppoja käsitellä ja suuren hajontansa vuoksi osuma oli lähietäisyydeltä ammuttaessa lähes varma. Myös merirosvot ja toisaalta merisotilaat käyttivät väkipyssyjä, koska ne olivat tehokkaita lähitaistelussa laivoihin hyökätessä. ==Lähteet== Luokka:Kiväärit
Mustion kirkko

Mustion kirkko () on Raaseporin seurakuntayhtymän kirkkorakennus Mustiolla Raaseporissa, entisen Karjaan kaupungin alueella. Kirkko on valmistunut vuonna 1761 ruukinseurakunnan kirkoksi. Siinä on paanukatto. Kellotapuli on peräisin vuodelta 1778. Kirkossa on muun muassa 1660–1670-luvulta peräisin oleva saarnastuoli. Nykyisen kirkon edeltäjä eli ensimmäinen ruukinkirkko oli rakennettu noin vuosina 1672–1674 ja vihitty käyttöön vuonna 1675. Kirkon käyttäjiä olivat ruukinväen lisäksi ihmiset Mustion, Inkoon ja Lohjan kylistä. Tiedosto:Mustion kirkko, hautaholvi.JPG|Mustion kartanon Linderin hautakappeli vuodelta 1803. Tiedosto:Mustio sh 2011.JPG|Sankarihaudat. För Fosterlandet 1939–1944. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Mustio Luokka:Raaseporin kirkkorakennukset Luokka:Suomen puiset ristikirkot Luokka:Suomen 1700-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Yhdeksäs aisti

Yhdeksäs aisti () on William Peter Blattyn ohjaama elokuva vuodelta 1980. Elokuva perustuu Blattyn omaan romaaniin The Ninth Configuration (tunnetaan myös nimellä Twinkle, Twinkle, Killer Kane). Elokuvan tapahtumat sijoittuvat yhdysvaltalaiseen sotilasmielisairaalaan, johon saapuu uusi psykiatri Vincent Kane (Stacy Keach). Hän koettaa kuntouttaa potilaita antamalla näiden toteuttaa psykoottisia kuvitelmiaan eräänlaisen leikkiterapian avulla. Keskeiseksi potilaaksi nousee Billy Cutshaw (Scott Wilson), avaruuslentäjä joka sairastui psyykkisesti juuri ennen kuin hänet oli määrä lähettää Kuuhun. Brittiläinen elokuvantutkija Mark Kermode on luonnehtinut, että elokuva sisältää ”henkeäsalpaavan sekoituksen filosofiaa, villejä näkymiä, pöyristyttävää suurellisuutta, tikahduttavaa huumoria ja iskevää toimintaa”. Hän mainitsee vertauskohdiksi elokuvat Noiduttu, Shokkikäytävä ja Tuli kulje kanssani.Sight & Sound July 1999. Vaikka tapahtumat sijoittuvat Pohjois- Kaliforniaan, elokuva kuvattiin pääosin Unkarissa. Ohjaaja Blatty tekee alussa cameoroolin potilaana, joka tekeytyy lääkäriksi ja vastaanottaa psykiatri Kanen. Elokuva voitti parhaan käsikirjoituksen Golden Globe -palkinnon, ja se kilpaili myös parhaan elokuvan ja parhaan sivuosanäyttelijän (Scott Wilson) palkinnosta. Elokuvasta ei tullut suurta yleisömenestystä. Blatty muokkasi elokuvaa useita kertoja vuosien mittaan, ja siitä on julkaistu erimittaisia versioita. Ohjaajan lopullinen versio on julkaistu DVD:nä ja blu-rayna. Elokuvan lopun baaritappelukohtauksessa kuultavasta tuskanhuuto- äänitehosteesta käytetään nimitystä Howie scream. Sitä on myöhemmin käytetty ainakin elokuvissa Broken Arrow – operaatio erämaassa, Last Action Hero, Face/Off – kahdet kasvot ja Beethovenin toinen, animaatiosarjan Aaaah! Real Monsters aloituksessa sekä useissa videopeleissä. Ääni muistuttaa näin tunnetumpaa Wilhelm-huutoa. __NOTOC__ ==Yhteys Manaajaan== Blattyn mukaan romaani, johon Yhdeksäs aisti perustuu, on toinen osa hänen uskonnollisesta trilogiastaan, joka käsittelee Jumalan, hyvyyden ja pahuuden teemaa. Hän on luonnehtinut Yhdeksättä aistia ”teologiseksi trilleriksi”. Romaanitrilogian ensimmäisen osan Manaajan sivuhenkilönä on astronautti, jota Regan varoitti niin ikään Blattyn kirjoittaman Manaaja-elokuvasarjan ensimmäisessä osassa ("You’re going to die up there."). Romaanitrilogian viimeinen osa on Paholaisleegio (1983), joka toimi pohjana elokuvalle Manaaja III. ==Sarjan muut osat== * 1973 Manaaja * 1977 Manaaja II – Luopio * 1990 Manaaja III * 1990 Manattu mikä manattu (Manaajan parodia) * 2000 Pahan vallassa (elokuva perustuu samaan tapahtumaan kuin Manaaja) * 2004 Manaaja: Alku * 2005 Dominion: Prequel to the Exorcist ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Elokuvalle omistettu sivusto. Luokka:Vuoden 1980 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset mustan komedian elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset psykologiset jännityselokuvat Luokka:Golden Globe -palkitut elokuvat Luokka:Elokuvat terveydenhoidosta
Kemiön kirkko

Kemiön kirkko, Pyhän Andreaksen kirkkoKemiön kirkko, Kemiönsaaren seurakunta (ruots. Kimito kyrka tai S:t Andreas kyrka) on kirkkorakennus Kemiössä. Nykyisen kirkon paikalla olleesta puukirkosta on varhaisin maininta vuodelta 1445, mutta kirkon kaivauksista on löytynyt rahoja 1300-luvulta. Kirkon suunnitteli sama rakennusmestari, jonka vastuulla olivat Perniön, Sauvon ja Tenholan kirkot. Pyhälle Andreakselle pyhitetty kivikirkko on valmistunut todennäköisesti vuonna 1469. Sen kellotorni on tulipalon jälkeiseltä ajalta, vuosilta 1786–1788, jolloin vanha kellotapuli muutettiin ruumishuoneeksi. Tulipalot ovat vaurioittaneet kirkkoa usein. Vuosina 1920–1922 kirkkoa kunnostutti Amos Anderson yhdessä Armas Lindgrenin kanssa, joka on myös vastannut kirkon alttarilasimaalauksista. Museovirasto on määritellyt Kemiön kirkon ja pappilan valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. thumb|right|245px|Kemiön kirkko, sankarihaudat Pro Patria 1939–1940, 1941–1944. ==Katso myös== *Luettelo Suomen keskiaikaisista kivikirkoista == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Kemiö Luokka:Suomen keskiaikaiset kivikirkot Luokka:Kemiönsaaren kirkkorakennukset Luokka:Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa Luokka:Suomen 1400-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Dragsfjärdin kirkko

thumb|300px|Dragsfjärdin kirkko, sankarihaudat _Fallna för Fosterlandet 1939–1944_ Dragsfjärdin kirkko (ruots. Dragsfjärd kyrka) on kirkkorakennus Dragsfjärdissä Varsinais-Suomessa. Se on rakennettu vuosina 1753–1755 kirkonrakentaja Antti Piimäsen johdolla. Tuolloin se nimettiin valtakuntaa hallinneen kuninkaan Aadolf Fredrikin mukaan Adolfin kirkoksi. Ristikirkon muotoisen kirkon kellotapuli valmistui vuonna 1763. Kirkossa on vuonna 1690 lahjoitettu alttaritaulu ja vuodelta 1753 peräisin oleva saarnastuoli. Nykyisin keltainen kirkko on aiemmin ollut maalattu punamullalla. Paikalla on aikaisemmin ollut kappeli, jonka rakentamisvuotta ei tiedetä. Huonokuntoinen kappeli purettiin ja vuonna 1695 valmistui uusi. Se kävi pian pieneksi, jonka jälkeen nykyinen kirkko rakennettiin ja saatiin valmiiksi vuonna 1755. Saarnastuolin on tehnyt vuonna 1753 Eric Biur. Kirkon urut vuodelta 1977 ovat 16-äänikertaiset ja ne on valmistanut Kangasalan Urkutehdas. Museovirasto on määritellyt Dragsfjärdin kirkon ympäristöineen yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Luokka:Kemiönsaaren kirkkorakennukset Luokka:Suomen puiset ristikirkot Luokka:Dragsfjärd Luokka:Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa Luokka:Suomen 1700-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Huovari

Huovari on Suomen merialueen itäisin ulkosaari, joka sijaitsee Virolahden kunnassa vajaan kilometrin päässä Venäjän rajalta ja noin kymmenen kilometrin päässä mantereelta, ja on rajavyöhykettä ja siellä liikkumiseen tarvitaan rajavyöhykelupa. Se kuuluu Itäisen Suomenlahden kansallispuistoon, ja Sen kasvillisuus on hyvin niukkaa, varsinaisia puita saarella ei kasva. Huovarissa on käyty kalastamassa jo 1500-luvulta asti, ja siellä on 27 kappaletta kalastajien pieniä mökkejä, joita kutsutaan putkiksi (yksikkömuoto putka). Kalastajat ovat kaivertaneet 1800-luvulla kallioon kaksi aurinkokelloa. Putkien lisäksi saarella on Huovarin Kalastajain Avustusseura ry:n omistama ja ylläpitämä pelastusasema, ja merivartioston 45 metriä korkea tutkamasto, jolla tarkkaillaan Suomenlahden vesiliikennettä. Huovarin tuntumassa myös Kaakkois- Suomen ympäristökeskuksen vedenlaatuasema, josta seurataan Suomen itäisimmän merialueen tilaa. Huovarissa riehui 30. heinäkuuta 2012 ukkosmyrsky, jonka voimasta 7–8 putkaa tuhoutui ja siirtyi paikaltaan. Putkien korjaaminen on lähtökohtaisesti kielletty, koska Huovari kuuluu Itäisen Suomenlahden kansallispuistoon, mutta ne saatiin rakentaa samalaisina takaisin, koska ne kuuluvat paikalliseen kulttuuriperintöön. == Lähteet == Luokka:Suomen merialueiden saaret Luokka:Suomenlahden saaret Luokka:Virolahden luonto Luokka:Itäisen Suomenlahden kansallispuisto
Inkoon kirkko

pienoiskuva|Inkoon kirkko, sankarihaudat _För Fosterlandet 1939–1944_ Inkoon kirkko () on kirkkorakennus Inkoossa Länsi-Uudellamaalla. Pyhälle Nikolaukselle pyhitetty kirkko on kaivausten ja muuritutkimusten perusteella rakennettu kolmessa vaiheessa, joista viimeisin tuotti nykymuotoisen kirkkorakennuksen. Markus Hiekkasen mukaan ensimmäinen vaihe muurattiin aikaisintaan 1430-luvulla, toinen vaihe ehkä 1400-luvun jälkipuoliskolla ja viimeinen vaihe luultavasti 1510-luvulla. Paikalla on kuitenkin todennäköisesti sijainnut puukirkkoja jo seurakunnan perustamisesta lähtien, joka tapahtui 1200-luvun alussa. Jälkeenpäin on kirkkoa jouduttu uusimaan ja kunnostamaan useasti, kun esimerkiksi vuonna 1623 salama tuhosi sen katon. Kellotapuli rakennettiin kirkon vierustalle vuosina 1739–1740. Kirkon sisällä pohjoisseinällä olevassa seinämaalauksessa on Suomen ainoa säilynyt kuolemantanssikuvaelma. Keskiaikaiset maalaukset ovat tyyliltään samanlaisia kuin Lohjan ja Hattulan kirkon maalaukset, ja ne on melko varmasti maalattu 1510-luvulla. Kirkon urut on valmistanut Åkerman & Lund, ja 21-äänikertaiset urut on asennettu 1989.Inkoon kirkko Inkoon kunnan sivulla, viitattu 14.11.2017 Kirkon sankarihautausmaan muistomerkin on suunnitellut arkkitehti Arne Rancken v. 1949 ==Katso myös== * Luettelo Suomen keskiaikaisista kivikirkoista * Degerbyn kirkko, Inkoon seurakunnan toinen kirkko Kuva: Inkoon kirkko, päätykolmio.jpg| Päätykolmio on poikkeuksellinen. Kuva: Inkoon kirkko, portti.jpg| Sisäänkäynti kirkkomaalle. File: Dance of Death, Murals in Inkoo Church, Finland 03.jpg|Kuolemantanssi, seinämaalaus. File:Ingå church, Finland 01.jpg|Inkoon kirkon alttari. File:Ingå church, Finland 03.jpg|Inkoon kirkon seinä- ja kattomaalauksia. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * * Inkoon kirkko seurakunnan sivulla Luokka:Suomen keskiaikaiset kivikirkot Luokka:Uudenmaan kirkkorakennukset Kirkko Luokka:Suomen 1400-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Liljendalin kirkko

Liljendalin kirkko (ruots. Liljendal kyrka) on kirkkorakennus Loviisassa Uudellamaalla. Se on valmistunut vuonna 1886 ja edustaa arkkitehtuuriltaan uusgotiikkaa. Alun perin kirkon suunnitteli arkkitehti A. Boman, mutta vain hieman ennen rakennustöiden aloittamista kirkon piirustuksia täydensi arkkitehti Theodor Decker. Kirkkoa suunniteltaessa vaihtoehtoina olivat joko harmaakivikirkko tai puukirkko. Kustannussyistä päädyttiin puukirkkoon. 8\. tammikuuta 1886 pidettiin tarjouskilpailu, jonka voitti arkkitehti Miertiz, joka myöhemmin antoi tehtävän edelleen rakennusmestari E. I. Eleniukselle. Urakkahinta oli 22 790 markkaa, ja siihen kuului, että seurakuntalaiset hankkivat kaiken rakennusmateriaalin. 17. tammikuuta 1886 päätettiin purkaa vanha kirkko ja käyttää kaikki käyttökelpoinen materiaali uuteen kirkkorakennukseen. Tänä aikana pidettiin jumalanpalvelukset Söderbyn koulussa. Jo 31. lokakuuta 1886 kirkko oli valmis tarkastettavaksi. Piispantarkastuksen yhteydessä 28.–29. marraskuuta uusi kirkko vihittiin käyttöön ensimmäisenä adventtina 1886. == Aiheesta muualla == * *Liljendalin seurakunnan verkkosivusto *Kuvia kirkosta Luokka:Suomen puiset pitkäkirkot Luokka:Loviisan kirkkorakennukset Luokka:Theodor Deckerin suunnittelemat rakennukset Kirkko Luokka:Suomen 1880-luvulla rakennetut kirkot
Pernajan kirkko

Pernajan kirkko (ruots. Pernå kyrka) on keskiaikainen kirkkorakennus Loviisan Pernajassa Uudellamaalla. Harmaakivinen kirkko on pyhitetty pyhille Mikaelille ja Eerikille. Aiemmin kirkko kuului Pernajan seurakunnalle, mutta vuodesta 2019 lähtien kirkkoa ovat käyttäneet Agricolan suomalainen ja ruotsinkielinen seurakunta, jotka toimivat Loviisassa ja Lapinjärvellä. Kirkon omistaa Loviisanseudun seurakuntayhtymä. ==Kirkon rakentaminen ja kirkkorakennus== Harmaakivikirkko on rakennettu oletettavasti 1410–1440-luvulla. Samalla paikalla sijaitsi varmasti jo ennen kivikirkon rakentamista seurakunnan puinen kirkko, sillä paikalla olleesta kirkosta on säilynyt maininta vuodelta 1352. Itse seurakunta on ollut olemassa 1300-luvulta tai peräti 1200-luvulta. Kirkko koostuu kolmilaivaisesta runkohuoneesta, asehuoneesta ja sakaristosta. Runkohuoneen jakaa laivoihin viisi pilariparia, jotka kannattelevat sisäkaton 12- ja 28-ruoteisia tähtiholveja. Kirkossa on sisustusta useilta eri aikakausilta: kasteallas 1300-luvulta, triumfikrusifiksi 1400-luvulta, kuoriaidan katkelma 1600-luvulta, saarnastuoli ja alttarikaappi 1650-luvulta ynnä muuta. Lisäksi sisätilaa koristavat kalkkimaalaukset, jotka enimmäkseen lienevät 1440-luvulta. Kirkon ulkopääty on koristeltu taidokkailla tiiliyksityiskohdilla. Pernajan kirkon kellotapuli on rakennettu 1853. Kirkon lasimaalaukset ovat vuodelta 1939, ja ne on suunnitellut Lennart Segerstråle. Kirkon on suunnitellut Pernajan mestariksi nimetty saksalainen rakennusmestari, joka suunnitteli kaikki Itä-Uudenmaan keskiaikaiset kirkot Helsingin pitäjän kirkosta alkaen ja lisäksi Kymenlaakson puolelta Pyhtään ja Vehkalahden kirkot. Hänen Turun hiippakuntaa varten laaditun kirkkomallin pohjalta suunnittelemillaan kirkoilla on yhteisiä piirteitä, kuten päätykolmioiden koristelu.Markus Hiekkanen: Pernajan kirkonmäellä vuonna 1440, 2003, Evl.fi (Arkistoitu artikkeli) === Tulipalo === Toukokuussa 2023 Pernajan kirkon sakastissa sijaitseva sähkökeskus syttyi tuleen. Tuli sammutettiin nopeasti, mutta kirkko kärsi sakastissa pienistä irtaimistovahingoista, sekä niin sakastissa, kuin kirkkosalissakin savuvahingoista. Kirkon puhdistustyöt alkoivat alkuvuodesta 2024. ==Kuvia kirkosta ja sen ympäristöstä== Tiedosto:Saint Michael Church Pernå.jpg|Pernajan Pyhän Mikaelin kirkon pääty. Tiedosto:Arvid Tönnesson Wildemans och Anna Hansdotter Björnrams gravsten i St Mikaels kyrka i Pernå, Finland.jpg|Arvid Tönnesson Wildemanin ja Anna Hansdotter Björnramin hautakivi Pernajan kirkossa. Tiedosto:Lorentz Creutz den yngres gravsten i St Mikaels kyrka i Pernå, Finland.jpg|Lorentz Creutz nuoremman hautakivi Pernajan kirkossa. Tiedosto:Perna grave.JPG|Yksityinen hautakappeli Pernajan kirkolla. Tiedosto:Pernaja tapuli.JPG|Pernajan kirkon tapuli, 1853. Tiedosto:Pernå Church interior.jpg|Kirkko sisältä Tiedosto:Pernå Church, statue.jpg|Neitsyt Mariaa esittävä veistos alttarin vieressä ==Katso myös== *Luettelo Suomen keskiaikaisista kivikirkoista == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Loviisan kirkkorakennukset Luokka:Suomen keskiaikaiset kivikirkot Luokka:Pernaja Luokka:Suomen 1400-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Oranienbaum (Saksa)

Oranienbaum on entinen kaupunki Saksassa, Saksi-Anhaltin osavaltiossa. Se kuului Anhalt-Zerbstin piiriin. Kaupunki liitettiin suuressa kuntaliitoksessa vuonna 2011 uuteen Oranienbaum-Wörlitziin. Oranienbaumissa oli ennen liitosta 3 491 asukasta ja sen pinta-ala oli 32,30 neliökilometriä. Oranienbaum sijaitsee noin kahdeksan kilometrin päässä Elben rannalta ja kuusi kilometriä itään Dessaun kaupungista. Oranienbaumin puistot kuuluvat osana Dessau- Wörlitzin puutarhaa Unescon maailmanperintöluetteloon. ==Aiheesta muualla== *Kaupungin kotisivut *Oranienbaum – Ein kleines Stück Holland Luokka:Saksan entiset kunnat
Hypermedialaboratorio

Hypermedialaboratorio voi viitata seuraaviin asioihin: * Tampereen teknillisen yliopiston Hypermedialaboratorio * Tampereen yliopiston hypermedialaboratorio