EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Antti Pitkänen

Antti Pitkänen () oli suomalainen jääkärialiupseeri. Hänen vanhempansa olivat kirvesmies Elias Nestor Pitkänen ja Loviisa Matintytär.Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975 Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan koillisrintamalla. ==Jääkärikausi== Pitkänen työskenteli työmiehenä Kalajoella ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 16. lokakuuta 1916, josta hänet siirrettiin 12. kesäkuuta 1917 pataljoonan 3. komppaniaan. Komppaniasta hänet siirrettiin takaisin täydennysjoukkoon hänellä todetun sairauden takia 13. syyskuuta 1917, josta hän palasi parannuttuaan komppaniaansa 17. marraskuuta 1917. ==Suomen sisällissota== Hän astui Suomen armeijan palvelukseen aliupseeriksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan aluksi koulutusaliupseeriksi ja myöhemmin joukkueen varajohtajaksi koillisrintamalle Kuolajärven pataljoonan 2. komppaniaan. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Kuivitsassa, jossa 7. huhtikuuta 1918 käytiin taistelu Alakurtin ja Tolvantojärven välisellä talvitiellä Kuivitsalammella, jossa pataljoona tuli yllätetyksi ja hän kaatui. Hänen lisäkseen ko. taistelussa kaatuivat myös joukkueenjohtajat A. Kurth ja Patala. Lisäksi jääkäriyliluutnantti Stark haavoittui vakavasti. Kokonaisuudessaan tappiot olivat 22 kaatunutta, n. 30 haavoittunutta ja toistakymmentä jäänyt punaisten vangiksi.Suomen vapaussota VIII 1927: 132–133. Pitkänen oli kuollessaan naimaton ja kirjoilla Kalajoella.Suomen sotasurmat 1914-1922 Hänet haudattiin Kuolajärven (Sallan) sankarihautaan , mutta hänen nimensä on Kalajoen hautausmaan sankaripatsaassa. ==Lähteet== * Toim. J. Suomalainen, J. Sundvall, E. Olsoni ja A. Jaatinen: Suomen jääkärit osa I, Oy Sotakuvia Kuopio 1933. * Suomen sotasurmat 1914-1922 © 2001- Valtioneuvoston kanslia, Suomi Finland. * Toim. Kai Donner, Th. Svedlin ja Heikki Nurmio, Suomen vapaussota VIII, Gummerus Jyväskylä 1927. * Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938. * Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9. ===Viitteet=== Luokka:Jääkärit Luokka:Vuonna 1893 syntyneet Luokka:Vuonna 1918 kuolleet
Brissarthen taistelu

Brissarthen taistelu käytiin 15. syyskuuta 866 Frankkien ja yhdistyneen bretonien ja viikinkien armeijan välillä Brissarthessa, Neustriassa, nykyisessä Länsi-Ranskassa. Taistelun huomattavin tapahtuma oli frankkien puolesta sotineiden Neustrian maakreivin Robert Vahvan, joka on varhaisin Kapetingien sukuun kuulunut tunnettu ruhtinas, ja Akvitanian herttuan Ranulf I:n kuolema taistelukentällä. Vuonna 866 Bretagnen herttua Salomon liittyi tanskalaisten viikinkien päällikön Hásteinnin kassa suorittaakseen sotaretken Anjoun, Mainen ja Tourainen alueille. Retken aikana Le Mansin kaupunki hävitettiin. Robert Vahva, joka komensi alueen joukkoja, kokosi laajan armeijan vihollisen ajamiseksi pois alueelta. Hänen joukkoihinsa liittyvät Akvitanian herttua Renulf, jonka alueisiin kuului Poitou ja Gauzfrud, jonka alueita olivat Herve ja Maine. Frankkien armeijan onnistui keskeyttämään tanskalaisten retken ennen kuin ne olivat onnistuneet saavuttamaan Loire-joen. Hyökkääjät yrittivät paeta kirkkoon, mutta piirittivät rakennuksen. Yön aikana viikingit yrittivät pakenemista ja seuranneen taistelun aikana RObert Vahva sai surmaansa, Ranulf haavoittui kuolettavasti nuolesta ja Hervé haavoittui. Johtajiensa kadottamisen jälkeen frankit aloittivat vetäytymisen. Vuonna 868 Kaarle Kaljupää ryhtyi neuvottelemaan Salomonin kanssa ja tunnusti hänet Bretagnen kuninkaaksi. Hän luovutti Contentin lueen ja ehkä myö Avranchen alueen bretonneille. Hásteinn jatkoi kuitenkin ryöstöretkiään Loire-joen laaksossa vielä monia vuosia. ==Primäärilähteet== *Kronikka Réginon de Prüm *Annales de Saint-Bertin eli Annales de Saint-Bertin et de Saint-Vaast. Luokka:800-luku Luokka:Ranskan taistelut Luokka:Viikinkien sodankäynti Luokka:Frankkien valtakunta
Tom Johnson

Tom Johnson -nimisiä henkilöitä: *Tom Johnson (1928–2007), kanadalainen jääkiekkoilija *Tom Johnson (s. 1939), säveltäjä *Tom Johnson, Oscar-palkittu ääniteknikko
Arabeski (taide)

Arabeski (, arabialainen koristelu) on arabialaisesta taiteesta peräisin oleva akanthus-, palmetti- ja köynnösaiheinen koristekuvio.Aikio & Vornanen 1993, s. 54 Se on lähtöisin arabialaisessa ja islamilaisessa taiteessa käytetyistä köynnöskuvioista, jotka puolestaan perustuivat kreikkalaisten käsityöläisten esikuville. Arabeski muuttui islamilaisessa maailmassa hyvin tyylitellyksi ja kaavamaiseksi koristeaiheeksi, ja siitä tuli olennainen osa itämaista kulttuuriperinnettä. Islamilaisen taiteen arabeskikuviot olivat geometrisia ja lähes abstrakteja viivaornamentteja, sillä ihmisten ja eläinten kuvaaminen ei ollut uskonnollisista syistä sallittua. Arabeski omaksuttiin myös länsimaiseen taiteeseen, ja kaarevalinjaisia arabeskikuvioita käytettiin renessanssista lähtien muun muassa käsikirjoitusten, seinien, huonekalujen sekä metallitöiden ja keramiikan koristeaiheina. Länsimaisiin arabeskikuvioihin yhdistettiin usein myös ihmishahmoja, eläimiä ja kukkia. ==Esimerkkejä== Alhambra column top.jpg|Arabeskikoristeltua stukkoa Alhambran seinillä Sheikh Lotfallah Esfahan.JPG|Iranilaisen Sheikh Lotfallah -moskeijan kupoli on kauttaaltaan peitetty arabeskikuviolla InsideAgraFort.jpg|Musamman Burj Agrassa, Intiassa, on koristeltu arabeskikuvioin Mantes carpet Louvre OA6610 detail1.jpg|Arabeskikuvioita persialaisessa matossa == Lähteet == *Annukka Aikio ja Rauni Vornanen: Uusi sivistyssanakirja. Kustannusosakeyhtiö Otava 1993. ISBN 951-1-11365-8. === Viitteet === Luokka:Ornamentit
Bore (varustamo)

Bore Ltd. on suomalainen laivanvarustamo, joka on osa Spliethoff-yhtiötä, joka osti varustamon sen pitkäaikaiselta omistajalta Rettig Groupilta vuonna 2016. == Historia == Rettig (Bore) on harjoittanut merenkulkua runsaat sata vuotta, alun perin Ångfartygs Ab Bore perustettiin 1897 Turussa harjoittamaan ympärivuotista matkustajalaivaliikennettä Turun ja Tukholman välillä. Ainoastaan 1990-luvun alussa Bore Line -nimeä käytti Finnlines viisi vuotta, ja Rettigin omistamat "Boren" laivat kulkivat nimen Rettig-varustamo alla. Silja Line oli alkujaan Boren, Suomen Höyrylaiva Oy:n ja ruotsalaisen Svea- varustamon yhteisyritys, joka oli jatkoa Boren, Svean ja Suomen Höyrylaivan vuonna 1918 solmimalle yhteisliikennesopimukselle. Bore irrottautui Siljasta vuonna 1980 ja keskittyi rahtiliikenteeseen. Bore myi alkuvuodesta 2005 viisi alusta eli puolet koko laivastostaan, mikä herätti julkisuudessa epäilyksiä varustamotoiminnan lopettamisesta. Yhtiö kuitenkin osti elokuussa 2005 Bror Husell Chartering -varustamon, jolloin sen toimitusjohtaja ilmoitti että päinvastoin, kyse on laajentamisesta.Talouselämä Luettu 23.11.2007 Seuraavana vuonna Bore osti nauvolaisen Engship-varustamon, ja kaupassa Borelle tuli 11 alusta. Loppuvuodesta 2007 Borella oli 22 alusta.Kauppalehti Luettu 23.11.2007 Varustamon toimitusjohtaja on Håkan Modig. == Laivasto == *M/S Bore Bank *M/S Bore Bay *M/S Bore Sea *M/S Bore Song *M/S Estraden *M/S Norsky *M/S Norstream *M/S Seagard ==Lähteet== * === Viitteet === ==Kirjallisuutta== *T. Malmberg: Bore 1897–1997. Vuosisata suomalaista merenkulkua. Helsinki 1997. ISBN 952-90-9262-8. ==Aiheesta muualla== *Ångfartygs Aktiebolaget Bore, yhtiöhistoriaa Pörssitiedossa
Johannes Daubert

Johannes Philipp Wilhelm Erich Daubert (8. kesäkuuta 1877 Braunschweig, Saksa - 11. joulukuuta 1947) oli saksalainen filosofi ja fenomenologi, joka kuului realistiseen Münchenin fenomenologiseen suuntaukseen. == Elämä ja ura == Daubert opiskeli muun muassa filosofiaa, psykologiaa ja estetiikkaa Göttingenin yliopistossa Julius Baumannin, Georg Elias Müllerin ja Robert Vischerin kanssa, sekä Münchenin yliopistossa Theodor Lippsin oppilaana. Viimeksi mainitussa hän liittyi oppilaiden muodostamaan Psychologischer Verein -yhdistykseen. Daubert osallistui myös muun muassa Hans Corneliuksen ja Alexander Pfänderin luennoille. Hän sai vaikutteita myös John Stuart Millin ja David Humen empirismistä. Vuonna 1902 Daubert tutustui Edmund Husserliin. Vuonna 1905 joukko opiskelijoita siirtyi Münchenistä Göttingeniin osallistuakseen Husserlin luennoille. Daubertin lisäksi heihin kuuluivat muun muassa Fritz Weinmann, Adolf Reinach ja Alfred Schwenniger. Tätä kautta Daubert sai muiden ohella vaikutteita fenomenologiasta. Vuonna 1912 Husserl, Pfänder, Daubert ja Moritz Geiger saivat ajatuksen perustaa fenomenologinen vuosikirja Jahrbuch für Philosophie und phänomenologische Forschung. Vuonna 1913 siinä ilmestyi Husserlin Ideen, joka esitteli tämän uuden transsendentaalisen fenomenologian. Daubert oallistui ensimmäiseen maailmansotaan länsirintamalla, ja sai useita ylennyksiä ja kunniamerkkejä. Sodan jälkeen hän halusi vetäytyä yliopistomaailmasta maalaiselämään perheineen. Hän piti kuitenkin edelleen yhteyttä Husserliin ja Pfänderiin. Jälkimmäisen vaikutuksesta Daubert alkoi vähitellen suhtautua yhä kriittisemmin Husserlin transsendentalismiin. Daubertin kuoltua vuonna 1947 hänen käsikirjoituksensa jäivät maatilalle, ja ne siirrettiin kirjastoihin vasta vuonna 1967. Daubertin käyttämän erikoisen pikakirjoituksen vuoksi vasta Karl Schuhmann kykeni vuonna 1976 tulkitsemaan hänen käsikirjoituksensa, ja niitä alettiin julkaista. == Teoksia == Postuumit kriittiset laitokset: * "Remarks on the Psychology of Apperception and Judgment (1902)", Karl Schuhmann (toim.), teoksessa The New Yearbook for Phenomenology and Phenomenological Philosophy II, 2002 * "Notes from Husserl’s Mathematical- Philosophical Exercises (1905)", Mark van Atten & Karl Schuhmann (toim.), teoksessa The New Yearbook for Phenomenology and Phenomenological Philosophy IV, 2004 Luokka:Fenomenologit Luokka:Saksalaiset filosofit Luokka:Vuonna 1877 syntyneet Luokka:Vuonna 1947 kuolleet
Ace Baby Ace

Ace Baby Ace oli Orland Corbenin vuonna 1923 suunnittelema yksipaikkainen pienlentokone. Kun sen piirustukset tulivat vuonna 1929 myyntiin, se oli maailman ensimmäinen itserakennettavana markkinoitu lentokone. Koneen piirustukset ovat yhä myynnissä, ja koneita rakennetaan nykyäänkin. ==Tekniset tiedot (Tyypillinen Baby Ace D)== == Lähteet == * Ace Aircraft, Inc. * "Mechanix Illustrated" Corben Baby Ace – N9050C Luokka:Yhdysvaltalaiset yleisilmailukoneet Luokka:1920-luvun yleisilmailukoneet
Göran Sonnevi

Göran Sonnevi (s. 2. lokakuuta 1939) on ruotsalainen runoilija ja kirjallisuuden kääntäjä. Hänelle on myönnetty uransa aikana useita palkintoja, kuten Svenska Dagbladetin kirjallisuuspalkinto (1979), Ruotsin akatemian pohjoismainen palkinto (2005) ja Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinto (2006). Viimeksi mainittu tuli runokokoelmasta Valtameri (Oceanen, 2005), jonka suomentamisesta Jyrki Kiiskinen sai Yleisradion Tanssiva karhu -palkinnon. ==Suomennettuja runoja== ;LähdeGöran Sonnevi, Luettelo suomennetuista runoista. Lahden kaupunginkirjaston runotietokanta. Päivitetty 3.9.2021, viitattu 25.9.2021 * Koster, 1973 suom. Pentti Saarikoski, Parnasso 1976; nro 3 * Koster 2002, suom. Jyrki Kiiskinen, Nuori Voima 2007; nro 1–2 * Koster; Revisited, suom. Caj Westerberg, Parnasso 1989; nro 6 * Mitä voivat rakkauden rakenteet, suom. Tuomas Anhava, Parnasso 1972; nro 5 Runo kokoelmasta "Och nu!", 1967; omistettu "Noam Chomskylle, muiden muassa". * Pakolaisia: I–IX, suom. Caj Westerberg, Parnasso, 1989; nro 6 Sikermä kokoelmasta Oavslutade dikter. * Rantaniityllä kallion alla, suom. Caj Westerberg, Parnasso, 1989; nro 6 Sikermä kokoelmasta Oavslutade dikter. * Runo; 31.10.1970, suom. Jyrki Kiiskinen, Nuori Voima 2007; nro 1–2 * Tammikuu 1979, suom. Pentti Saarikoski, Parnasso 1979: 2 * Vietnamin sodasta (Om kriget i Vietnam), suom. Tuomas Anhava, Parnasso 1972; nro 5 Runo kokoelmasta Ingrepp – modeller, 1965 ==Lähteet== Luokka:Ruotsalaiset runoilijat Luokka:Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnon saajat Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mielummin vanha kuin aikuinen

Mielummin vanha kuin aikuinen on suomalaisen muusikon Kauko Röyhkän kahdeksas studioalbumi. Se julkaistiin sekä LP- että CD-formaateissa vuonna 1987. Albumista julkaistiin vuonna 2000 remasteroitu CD-versio, joka sisältää myös Paha maa -minialbumin. == Kappaleet == Sävellykset ja sanoitukset Kauko Röyhkä, paitsi A1 "Matkustaa" säv. Maritta Kuula ja Kauko Röyhkä sekä B4 "Kolme asetelmaa" säv. Heikki Tikka, Kauko Röyhkä ja Jarmo Heikkinen. Sovitukset Kauko Röyhkä & Narttu. === A-puoli === # # # # # === B-puoli === # * # # # # # === Vuoden 2000 CD-painos: Paha maa -minialbumi === Sävellykset ja sanoitukset Kauko Röyhkä, paitsi 1 "Paha maa" säv. Kauko Röyhkä ja Tommi Viksten / 2 "Pois valoista" säv. Kauko Röyhkä ja Heikki Tikka / 5 "Väärässä filmissä" säv. Kauko Röyhkä ja Heikki Tikka. Sovitukset Kauko Röyhkä & Narttu. # * # # # # # == Kokoonpano == * Kauko Röyhkä – laulu * Tommi Viksten – kitara * Mats Huldén – rytmikitara * Jari Paulamäki – basso (pois lukien Paha maa -EP) * Heikki Tikka – rummut === Tuotanto === * Måns Groundstroem – tuottaja, äänittäjä * Juha Heininen – äänittäjä * Jani – kansi == Lähteet == Luokka:Kauko Röyhkän albumit Luokka:Vuoden 1987 albumit Luokka:Måns Groundstroemin tuottamat albumit
Alexander Pfänder

Alexander Pfänder (7. helmikuuta 1870 Iserlohn, Saksa – 18. maaliskuuta 1941 München, Saksa) oli saksalainen filosofi ja Münchenin fenomenologiseen suuntaukseen kuulunut fenomenologi. Pfänder oli Theodor Lippsin oppilaana Münchenin yliopistossa. Hän opetti yliopistossa vuodesta 1901, toimien vuosina 1930–1935 professorina. == Teoksia == * Phänomenologie des Wollens: Eine psychologische Analyse (1900) * Einführung in die Psychologie (1904) * Zur Psychologie der Gesinnungen, julkaisussa Jahrbuch für Philosophie und phänomenologische Forschung I (1913) ja III (1916) * Logic, julkaisussa Jahrbuch für Philosophie und phänomenologische Forschung IV (1921) * Die Seele des Menschen (1933) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Alexander Pfänder, Encyclopedia of Philosophy Luokka:Fenomenologit Luokka:Saksalaiset filosofit Luokka:Vuonna 1870 syntyneet Luokka:Vuonna 1941 kuolleet
Ihmelapsi (albumi)

Ihmelapsi on suomalaisen muusikon Kauko Röyhkän 9. studioalbumi. Se julkaistiin sekä LP-, että CD-formaatissa vuonna 1988. Albumista julkaistiin remasteroitu CD-versio vuonna 2000. == Kappaleet == Sävellykset ja sanoitukset Kauko Röyhkä, paitsi A2-säv. Maritta Kuula, B2-säv. Röyhkä ja Huldén, san. Uuno Kailas, sekä B3-säv. Mats Huldén. Sovitukset Kauko Röyhkä & Narttu. === A-puoli === # # # # # === B-puoli === # # # # # # == Tekijät == === Muusikot === * Kauko Röyhkä - laulu, kitara * Tommi Viksten - kitara, taustalaulu * Mats Huldén - basso, taustalaulu, laulu (B3) * Heikki Tikka - rummut, taustalaulu, koskettimet * Riku Mattila – slidekitara (A2) * Kauko Röyhkä ja Mari Hatakka – puhe (B3) === Muuta === * Äänitys: Juha Heininen / Millbrook Studio * Tuotanto: Mats Huldén * Kansi: Jani == Lähteet == Luokka:Kauko Röyhkän albumit Luokka:Vuoden 1988 albumit
Félix Arvers

Félix Arvers (23. heinäkuuta 1806 – 7. marraskuuta 1850) oli ranskalainen runoilija. Hänen maineensa perustuu pitkälti runoon "Sonnet d'Arvers", joka julkaistiin alun perin osana kokoelmaa Mes heures perdues vuonna 1833. Luokka:Ranskalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1806 syntyneet Luokka:Vuonna 1850 kuolleet
Blaise Cendrars

Frédéric Louis Sauser-Hall eli Blaise Cendrars (1. syyskuuta 1887 La Chaux-de- Fonds, Sveitsi – 21. tammikuuta 1961 Pariisi, Ranska) oli sveitsiläissyntyinen runoilija ja kirjailija, joka sai vuonna 1916 Ranskan kansalaisuuden. ==Elämä ja ura== Cendrars muutti vuonna 1910 Pariisiin, jossa hän tutustui Guillaume Apollinaireen. Cendrars palveli ensimmäisessä maailmansodassa, kunnes sai vuonna 1915 vapautuksen haavoittumisen seurauksena. Hän matkusteli elämänsä aikana paljon. Hän kävi muun muassa Venäjällä, Mantšuriassa, Kiinassa, Brasiliassa ja Espanjassa. Viimeiset vuotensa hän vietti Pariisissa, jossa hän kuoli 73-vuotiaana. Värikkästä elämää viettänyt Cendrars opiskeli lääketiedettä, toimi Lontoossa jonglöörina ja osallistui Ranskan muukalaislegioonan joukoissa ensimmäiseen maailmansotaan. Myöhemmin hän toimi kustantajana ja käsikirjoitti elokuvia, mutta jatkoi myös matkustelua. Hän käyttää sekä runoissaan että proosassaan aikatasojen ja tyylilajien vaihtelua. ==Suomennetut teokset== * Kulta: kenraali Johann August Suterin ihmeellinen tarina (L'or); suom. J. S. Helander Jyväskylä: Gummerus 1972 951-20-0171-3 proosa * Rommi: Jean Galmotin seikkailu (Rhum); suom. Aarne T. K. Lahtinen, Jyväskylä : Gummerus 1975 ISBN 951-20-0940-4 proosa * Transsiperialaista proosaa.. (Prose du Transsibérien et de la petite Jeanne de France); esipuhe: Henry Miller; suomennos: J. K. Ihalainen, Tampere: Palladium kirjat, 1996 ISBN 952-9893-04-3 runoja * Blaise Cendrars, Paul Eluard: Tuskan pääkaupungit; suomentaneet Olivia Bernier ja J. K. Ihalainen, Tampere: Palladium kirjat 2001 ISBN 952-9893-23-X runoja ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== * Jussi Rusko, Surrealismin Tiku ja Taku. Julkaisussa Kirjo: kirjallisuus- ja kulttuurilehti 2001: 4, s. 20 (Arvosteltu teos: Tuskan pääkaupungit) ==Aiheesta muualla== Luokka:Sveitsiläiset runoilijat Luokka:Ranskalaiset runoilijat Luokka:Sveitsiläiset kirjailijat Luokka:Amputoidut henkilöt Luokka:Vuonna 1887 syntyneet Luokka:Vuonna 1961 kuolleet
Viognier

Viognier on viinin valmistukseen käytettävä valkoinen viinirypälelajike. Ensimmäiset tiedot sen viljelystä ovat Pohjois-Rhônesta 1700-luvulta. On kuitenkin olemassa viitteitä siitä, että lajiketta olisi viljelty Burgundin alueella jo noin 2000 vuotta sitten. Se oli maailmalla pitkään lähes tuntematon, mutta 2000-luvulla siitä on tullut yksi tunnetuimmista rypäleistä. Siitä tuotetaan yleensä kuivia, syvän keltaisia, alkoholipitoisia, vähähappoisia ja voimakasaromisia valkoviinejä. ==Lähteet== * Alkon Hinnasto/Talvi 2007 ==Linkit== *Heikki Remeksen viinikoulu Flavoradossa: Viognier Luokka:Viinirypälelajikkeet
Oksana Udmurtova

Oksana Pavlovna Udmurtova (), (s. 1. helmikuuta 1982, Grahovon piiri, Udmurtia, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen yleisurheilija, jonka päälaji on pituushyppy. Udmurtova sijoittui Helsingin MM-kilpailuissa 2005 pituushypyssä kuudenneksi ja Moskovan sisäratojen MM-kisoissa 2006 seitsemänneksi.* Göteborgin EM-kilpailuissa 2006 hän sai pronssia tuulituloksella 669. Birminghamin halli-EM-kilpailuissa 2007 hän sijoittui kolmiloikassa neljänneksi ja saman vuoden IAAF:n yleisurheilufinaalissa pituudessa kolmanneksi. Pekingin olympialaisissa 2008 hän oli pituushypyssä kuudes. Udmurtova on voittanut myös useita maansa sekä sisä- että ulkoratojen mestaruuksia. Hänen ennätyksensä pituushypyssä on 702 cm, jonka hän hyppäsi Dohassa 12. toukokuuta 2006. Kolmiloikassa hänen ennätyksensä on 14,85 m, jonka hän hyppäsi 31. elokuuta 2008 Padovassa. Hallissa hän on hypännyt pituutta 689 (2006) ja kolmiloikkaa 14,94 (2008). ==Lähteet== Luokka:Venäläiset pituushyppääjät Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mathieu Kassovitz

Mathieu Kassovitz (s. 3. elokuuta 1967 Pariisi, Ranska) on ranskalainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja, näyttelijä ja tuottaja, joka tunnetaan parhaiten omasta elokuvastaan Viha (1995) sekä näyttelijärooleistaan elokuvassa Amélie ja tv-sarjassa Le Bureau, vakoojaverkosto. == Elämä ja ura == Kassovitz syntyi Pariisissa 1967. Hänen isänsä on juutalainen ja Unkarista kotoisin oleva ohjaaja ja käsikirjoittaja Peter Kassovitz, joka jätti maan Unkarin kansannousun aikaan vuonna 1956, ja äitinsä ranskalainen Chantal Rémy. Kassovitz oli naimisissa Julie Mauduechin kanssa, ja heillä on Carmen-niminen tytär. Carmen Kassovitz on näyttelijä ja esiintyy mm. elokuvassa Sydänpeto. Ohjaajana Kassovitzin läpimurtoteoksena voitaneen pitää elokuvaa Viha (La Haine), josta hänet palkittiin muun muassa Cannesin elokuvajuhlilla parhaan ohjaajan palkinnolla ja parhaan elokuvan César-palkinnolla. Vihaa on seurannut muutama kaupallisestikin hyvin menestynyt elokuva, kuten Purppuravirrat, jonka pääosia esittävät Jean Reno ja Vincent Cassel, sekä Gothika pääosassaan Halle Berry. Kassovitz on myös näytellyt muutamissa elokuvissa, kuten pienessä sivuroolissa Vihassa ja yhtä pääosaa toisessa omassa ohjauksessaan Café au lait, sekä Jacques Audiard’n elokuvassa Regarde les hommes tomber (1994). Tunnetuin hänen roolinsa on kuitenkin Nino Quincampoixin hahmo Jean-Pierre Jeunet’n ohjaamassa Améliessa. Televisiorooleista merkittävin lienee Guillaume Debaillyn rooli ranskalaisessa vakoilusarjassa Le Bureau, vakoojaverkosto (2015–2020). Kassovitz oli Cannesin elokuvajuhlien tuomariston jäsenenä vuonna 2001. == Filmografia ohjaajana == * 1993 – Café au lait * 1995 – Viha (La haine) * 1997 – Palkkamurhaaja(t) (Assassin(s)) * 2000 – Purppuravirrat (Les rivières pourpres) * 2003 – Gothika * 2008 – Babylon A.D. * 2011 – L'Ordre et la Morale == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen sivu * * Luokka:Ranskalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Ranskalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Liquid Trio Experiment

Liquid Trio Experiment on yhdysvaltalainen instrumentaalista, melodista ja teknistä progressiivista metallia soittava yhtye. Se sai alkunsa, kun Magna Carta -levy-yhtiön Mike Varney pyysi vuonna 1997 Dream Theaterin rumpalia Mike Portnoyta kasaamaan ympärilleen ”all-stars”-kokoonpanon, jonka nimeksi valittiin Liquid Tension Experiment. Lopulta kokoonpanoksi muodostui Portnoy, kitaristi John Petrucci (Dream Theater), kosketinsoittaja Jordan Rudess (Dixie Dregs, nyk. Dream Theater) ja basisti Tony Levin (Yes, King Crimson). Yhtye soitti fuusiojazz-vaikutteista Dream Theaterin tyylistä musiikkia, mutta ilman laulua. Liquid Tension Experimentin toisen albumin äänitysten aikaan vuonna 1998 kitaristi Petrucci joutui poistumaan äänityksistä, koska hänen vaimonsa Rena oli synnyttämässä. Muut jäsenet päättivät nauhoittaa sillä välin improvisoitua musiikkia. Jotkut syntyneistä kappaleista päätyivät myöhemmin perustaksi Liquid Tension Experiment 2 -albumin kappaleille. Magna Carta julkaisi 23. lokakuuta 2007 nämä improvisoidut jamit albumilla Spontaneous Combustion nimellä Liquid Trio Experiment.Spontaneous Combustion Magna Carta. Viitattu 23.11.2007. == Julkaisut == * Spontaneous Combustion (2007) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Liquid Trio Experiment levy-yhtiö Magna Cartan sivustolla Luokka:Dream Theaterin sivuprojektit Luokka:Yhdysvaltalaiset progressiiviset metalliyhtyeet Luokka:Fuusiojazz
Hyökkääjät

Hyökkääjät () on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä supersankariryhmä. Ryhmän loivat käsikirjoittaja Roy Thomas ja taiteilija Sal Buscema. Hyökkääjät esiintyivät ensimmäisen kerran amerikkalaisen The Avengers -lehden numerossa #71 (joulukuu 1969). == Historia == Hyökkääjät esiintyivät ensimmäisen kerran Marvel-universumin jatkumossa tarinoissa, jotka sijoittuivat Toiseen maailmansotaan. Tarinoissa käytettiin Timely Comics-kustantamon hahmoja (Timely oli Marvel-kustantamon edeltäjä 1940-luvulla). Näitä hahmoja olivat Kapteeni Amerikka (Steve Rogers), hänen poika-apurinsa Bucky (James Barnes), Ihmissoihtu, Ihmissoihdun apuri Toro ja prinssi Namor. Yhdessä sankarit vastustivat Adolf Hitleriä ja Natsi-Saksan sotavoimia. Kun sankarit pelastivat Britannian pääministerin Winston Churchillin Ylimieheltä, kiitollinen Churchill ehdotti, että sankareiden pitäisi liittyä yhteen joukkueeksi, HyökkääjiksiMARVEL #3 (1995). Kustannus Oy Semic.. Hyökkääjät taistelivat Akselivaltoja vastaan kaikkialla maailmassa, kunnes tapasivat Britanniassa lordi James Montgomery Falsworth, alkuperäisen Britti-Jackin. Falsworth liittyi joukkueeseen ja tarjosi heille tukikohdan EnglannistaInvaders #6. Marvel Comics.. Myöhemmin Falsworthin lapset Brian ja Jacqueline (Spitfire) liittyivät ryhmäänInvaders #12. Marvel Comics.. Vielä myöhemmin ryhmään liittyivät Neiti Amerikka ja SingahtajaInvaders #38. Marvel Comics.. Ryhmä jatkoi väsymättä taisteluaan maailmansodan kohtaloissa ja Kapteeni Amerikan sekä Buckyn kuollessa ryhmä tunsi syvää surua näiden poismenon johdostaThe Avengers #4 (1964). Marvel Comics.. == Tunnettuja jäseniä == * Britti-Jack * Bucky * Ihmissoihtu * Kapteeni Amerikka * Namor * Neiti Amerikka * Singahtaja * Spitfire * Toro * USAgentti * Evä (liittolainen) * Nia Noble (liittolainen) == Tunnettuja vastustajia == * Axis Mundi, kansallissosialistinen terroristijärjestö jota vastaan uudet Hyökkääjät organisoitiin. ** Akseliagentti ** Gotteskrieger, aikaisemmin Ylimies II, Kriegerfraun miesystävä. ** Jonas Wilhelm Eckhardt ** Kriegerfrau, ensimmäisen Ylimiehen ex-vaimo, nykyisin Gotteskriegerin naisystävä. Esiintyi jo toisen maailmansodan aikana. ** Paronitar Blood, paroni Bloodin naispuolinen versio. ** Pteroristit ** Punakallo, kapteeni Amerikan arkkivihollinen. ** Tara ** U-Mies * Paroni Zemo * Superakseli, Toisen maailmansodan aikana ollut akselivaltojen agenteista koottu rikollisjärjestö. ** Kriegerfrau ** Lady Lotus ** Paroni Blood ** U-Mies ** Ylimies == Lähteet == Luokka:Marvel- universumin ryhmittymät
Émile Nelligan

pienoiskuva|Émile Nelligan. Émile Nelligan (24. joulukuuta 1879 Montréal, Quebec – 18. marraskuuta 1941 Montréal, Quebec) oli kanadalainen ranskaksi kirjoittanut runoilija. Nelligan syntyi Montréalissa irlantilaiselle isälle ja kanadanranskalaiselle äidille. Hän aloitti ja loi uransa hyvin nuorena; varhaisia runoja julkaistiin Montréalissa jo niiden kirjoittajan ollessa 16-vuotias. Nelligan joutui vuonna 1899 sairaalahoitoon jouduttuaan psykoottiseen tilaan, josta hän ei koskaan toipunut täydellisesti. Suurimman maineensa hän saavutti vasta sairastumisensa ja varsinkin vuonna 1941 tapahtuneen kuolemansa jälkeen; vuonna 1979 alettiin jakaa pohjoisamerikkalaista ranskankielisen runouden Émile Nelligan -palkintoa. Luokka:Kanadalaiset runoilijat Luokka:Kanadanranskalaiset Luokka:Vuonna 1879 syntyneet Luokka:Vuonna 1941 kuolleet
Martin Annen

Martin Annen (s. 12. helmikuuta, 1974) on sveitsiläinen rattikelkkailija, ja viisinkertainen arvokisamitalisti. Annen voitti ensimmäisen arvokisamitalinsa MM-kisoista 2001, missä hän sai pronssia kahden miehen kelkassa, olympialaisissa 2002 Annenin hyvät otteet jatkuivat, kun hän voitti pronssia kahden miehen kelkasta, MM-kisoissa 2005 tuli jälleen pronssia kahden miehen kelkasta. Olympialaisissa 2006 Annen keräsi kaksi pronssia kahden ja neljän miehen kelkasta, jotka ovat hänen viimeisimmät arvokisamitalinsa. ==Lähteet== *FIBT:n profiili Luokka:Sveitsiläiset rattikelkkailijat Luokka:Sveitsiläiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ignazio Buttitta

Ignazio Buttitta (19. syyskuuta 1899 – 5. huhtikuuta 1997) oli italialainen runoilija. Hän oli kotoisin Bagheriasta, Sisilian saarelta, ja kirjoitti sisilian kielellä, joka poikkeaa huomattavasti italian kirjakielestä. Luokka:Italialaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1899 syntyneet Luokka:Vuonna 1997 kuolleet
M/S Explorer

M/S Explorer () oli kanadalaisen GAP Adventures -varustamon omistama Liberian lipun alla purjehtinut risteilyalus. Alus rakennettiin Uudessakaupungissa, Suomessa vuonna 1969,HS: Arktisten vesien uranuurtaja (23.11.2007) ja se suunniteltiin erityisesti napaseutujen matkustajaliikenteeseen. Vuonna 1984 Explorer purjehti ensimmäisenä matkustaja-aluksena Luoteisväylän lävitse. Vuonna 1989 alus osallistui merihädässä olleen argentiinalaisen rahtialuksen pelastustöihin Anvers Islandin edustalla Etelämantereella.BBC == Käyttöhistoria == Alus oli amerikanruotsalaisen matkatoimistoyrittäjän Lars- Eric Lindbladin suuri unelma, joka toteutti hänen vuonna 1964 saamansa idean järjestää turistiristeilyjä Etelämantereelle. Vuonna 1969 vastavalmistunut Lindblad Explorer luovutettiin K/S A/S Explorer & Con haltuun, joka rekisteröi aluksen Norjan lipun alle. Kotisatamaksi tuli Oslo. Rekisteröinnin jälkeen alus aloitti risteilyt antarktisilla vesillä. 11. helmikuuta 1972 alus ajoi karille lähellä Antarktiksella sijaitsevaa La Plaza Pointia. 25. helmikuuta saksalainen hinaaja veti Lindblad Explorerin karilta ja hinasi sen Argentiinan pääkaupunkiin Buenos Airesiin väliaikaisesti kunnostettavaksi. Toukokuun alussa laiva hinattiin Norjaan, jossa se kunnostettiin. Kesäkuussa bahamalainen United Cruising -varustamo osti aluksen ja rekisteröi sen Panaman lipun alle. Vuonna 1980 Lindblad Swire Cruises osti laivan. Kesällä 1982 Salénia -varustamo osti Lindblad Explorerin ja rekisteröi sen Ruotsin lipun alle. Kotisatamaksi tuli Tukholma. Joulukuussa 1983 alus siirtyi Ferry Services Curacaon haltuun ja Alankomaiden Antillien lipun alle. Jälleen lokakuussa 1985 omistaja vaihtui, kun Vienna Internationell Shipping Corp osti laivan ja rekisteröi sen Bahaman lipun alle Society Explorer -nimisenä. Lokakuussa 1989 Society Explorer siirtyi Liberian lipun alle. Vuonna 1992 Explorer Shipping osti aluksen ja rekisteröi sen Explorer-nimisenä Liberian lipun alle. Vuonna 2004 kanadalainen GAP Adventures osti laivan. Uusi omistaja piti laivan edelleen Liberian lipun alla. Marraskuusta 2004 maaliskuuhun 2005 välisen ajan Explorer teki risteilyjä Antarktikselle, minkä jälkeen siirtyi risteilemään Amazonille Etelä-Amerikkaan. Kesällä 2005 Explorer siirtyi Grönlannin ja Kanadan vesille. Myös vuonna 2006 Explorer risteili samoilla vesillä kuin edellisenäkin vuonna. === Uppoaminen === 23\. marraskuuta 2007 Explorer törmäsi jäävuoreen Kuningas Yrjön saaren edustalla lähellä Eteläisiä Shetlanninsaaria ollessaan 19 vuorokauden pituisella risteilyllä Etelämantereella.AFP Aluksella oli sata matkustajaa sekä 54 hengen miehistö, jotka evakuoitiin pelastusveneisiin uppoamisvaaran vuoksi, ja siirrettiin edelleen M/S Nordnorgelle, joka avusti pelastustöissä.HS: Eteläisellä jäämerellä merihätään joutuneet turvassa norjalaisaluksella (23.11.2007 klo 13:52) Explorer upposi myöhemmin samana iltana noin kello 23 Suomen aikaa. Nobel Caldonian -varustamon mukaan aluksen päällystö oli pääosin kotoisin Skandinaviasta ja miehistö Filippiineiltä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Risteilyalukset Luokka:Uponneet matkustaja-alukset
Wouldn’t It Be Nice

Wouldn’t It Be Nice on The Beach Boysin kappale Pet Sounds -albumilta. Se julkaistiin singlenä kansainvälisesti (b-puolenaan ”God Only Knows”) ja se nousi Britannian singlelistan sijalle 2. Yhdysvaltain singlelistalla kappale sijoittui kahdeksanneksi. Yhtyeen levy Pet Sounds oli ilmestyessään suurelle yleisölle vaikeasti omaksuttava kokonaisuus, eikä siltä julkaistu hittisinglejä edellisten albumien tapaan. ”Wouldn’t It Be Nice” ja Sloop John B menestyivät kuitenkin hyvin eri maiden singlelistoilla. ”Wouldn’t It Be Nice” kertoo Brian Wilsonin mukaan lapsuuden unelmista. Wilson kirjoitti Pet Soundsin tekstit yhdessä Tony Asherin kanssa. Pitchfork valitsi kappaleen 1960-luvun seitsemänneksi parhaaksi.Pitchfork: The 200 Greatest Songs of the 1960s == Lähteet == Luokka:The Beach Boysin kappaleet Luokka:Vuoden 1966 kappaleet
Mario Pestano

Mario Pestano (s. 8. huhtikuuta 1978 Tenerife) on espanjalainen yleisurheilija, joka kilpailee pääasiassa kiekonheitossa. Pestano sai pronssia alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Göteborgissa 1999. Hän karsiutui loppukilpailusta Sevillan 1999 ja Edmontonin 2001 MM-kilpailuissa. Münchenin EM-kilpailuissa 2002 hän oli neljäs tuloksella 64,69 ja Pariisin MM- kilpailuissa 2003 kahdeksas. Vuonna 2004 hän karsiutui Ateenan olympialaisten loppukilpailusta. Pestano sijoittui Helsingin MM-kilpailuissa yhdenneksitoista. Seuraavana vuonna hän oli neljäs Göteborgin EM-kilpailuissa. Osakan MM-kilpailuissa 2007 hän oli kymmenes, Pekingin olympialaisissa 2008 yhdeksäs ja Berliinin MM-kilpailuissa 2009 kymmenes. Barcelonan EM- kilpailuissa 2010 hän sijoittui kuudenneksi ja Daegun MM-kilpailuissa 2011 11:nneksi. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 hän sijoittui neljänneksi. Lontoon olympialaisissa hän karsiutui loppukilpailusta. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän oli kahdestoista. Pestano voitti IAAF:n yleisurheilufinaalin 2004 ja Välimeren kilpailut 2005. Euroopan cupin superliigan hän on voittanut 2005 ja 2008 sekä Ibero-Amerikan mestaruuden 2004 ja 2010. Lisäksi hän on sijoittunut kolmanneksi maailmancupissa 2002. Hän pitää hallussaan Espanjan ennätystä kiekonheitossa tuloksella 69,50, jonka hän heitti 27. heinäkuuta 2008 Santa Cruz de Tenerifessä. Hän on voittanut maansa mestaruuden vuosina 2001–2013. ==Henkilökohtaiset ennätykset== Lähde: IAAF * Kiekonheitto: 69,50 (2008) * Kuulantyöntö: 18,64 (2002) ==Lähteet== Luokka:Espanjalaiset kiekonheittäjät Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ypäyssuo

Ypäyssuo (), on 20 000 hehtaarin kokoinen aapasuo Venäjän Karjalassa Kalevalan piirissä. Se sijaitsee Kepajoen itäpuolella ja Kemijoen pohjoispuolella ja ulottuu jokien yhtymäkohtaan. Suoalueet jatkuvat sekä etelään että pohjoiseen. Ypäyssuo on pinta-alaltaan aapasoista koko Fennoskandian suurin. Tätä suurempi oli Lokan tekojärven alle jäänyt Euroopan suurin aapasuo Posoaapahttp://www.rajaviesti.fi/content/view/176/63/ Asiasta Rajaviesti- lehdessä. Suota on esitetty kansainväliseen soidensuojeluohjelmaan. Suota on tutkittu yhteistyössä suomalaisten ja venäläisten yhteisekskursiolla elokuussa 2003. Tällöin on kartoitettu suon turvevaroja, marjasatoa ja muuta käyttöä sekä uusiutumista. == Lähteet == * Tekstiä ja kuvamateriaalia ekskursiolta englanniksi === Viitteet === Luokka:Venäjän suot Luokka:Karjalan tasavallan maantiede Luokka:Kalevalan kansallinen piiri
Kjell Askildsen

Kjell Askildsen (30. syyskuuta 1929 – 23. syyskuuta 2021) oli norjalainen kirjailija. ==Kirjallinen tuotanto== Askildsen tuli tunnetuksi varsinkin novellikokoelmillaan, mutta hän kirjoitti myös romaanimuodossa. Hänelle myönnettiin vuosina 1983 ja 1991 Norjan Kritikerprisen. Hän sai myös Ruotsin Akatemian pohjoismaisen kirjallisuuspalkinnon vuonna 2009.Kirjasampo: Ruotsin akatemian pohjoismainen palkinto Viitattu 4.7.2024. Askildsenin kirjoja on suomentanut Tarja Teva. === Novellikokoelmat === * Heretter følger jeg deg helt hjem (1953) * Ingenting for ingenting (1982) * Thomas F’s siste nedtegnelser til almenheten (1983), Thomas F:n viimeiset julkiset tunnustukset, suom. Tarja Teva * En plutselig frigjørende tanke (1987) * Et stort øde landskap (1991), Suuri autio maisema, suom. Tarja Teva * Hundene i Tessaloniki (1996), Tessalonikin koirat, suom. Tarja Teva * Samlede noveller (1999) * Alt som før (2005) === Romaanit === * Herr Leonhard Leonhard (1955) * Davids bror (1957) * Kulisser (1966) * Omgivelser (1969), Saari, suom. Tarja Teva * Kjære, kjære Oluf (1974) * Hverdag (1976) ==Lähteet== Luokka:Norjalaiset kirjailijat Luokka:Novellikirjailijat Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Masi Oka

Masi Oka (, oikea nimi Masayori Oka (岡 政偉), s. 27. joulukuuta 1974 Tokio, Japani) on japanilais–amerikkalainen näyttelijä ja digitaalitehostesuunnittelija. Oka syntyi Tokiossa Japanissa. Hänen vanhempansa erosivat hänen ollessaan kuukauden ikäinen, eikä hän ole koskaan tavannut isäänsä.Televisiohaastattelu, Tavis Smiley -keskusteluohjelma (Katsottu 23.11.2007) Oka muutti äitinsä kanssa Los Angelesiin Kaliforniaan ollessaan kuusivuotias. Hän on aina ollut kiinnostunut luonnontieteistä ja matematiikasta, ja 12-vuotiaana hän sai älykkyysosamäärätestistä tulokseksi 180."A Surprise TV Star Embraces His Geeky Side", New York Times (Luettu 23.11.2007) Kymmenen vuotta myöhemmin hän valmistui Brownin yliopistosta pääaineinaan tietojenkäsittelytiede ja matematiikka. Ensimmäisen työpaikkansa opintojen jälkeen Oka sai George Lucasin omistamasta elokuvien erikoistehosteita tuottavasta Industrial Light & Magic -yhtiöstä (ILM). Hän oli muun muassa mukana kehittämässä vesiefekteihin keskittyvää tietokoneohjelmaa, jota on myöhemmin käytetty esimerkiksi elokuvassa Pirates of the Caribbean: Kuolleen miehen kirstu. Lisäksi hän kehitti muita vesitehosteisiin suuntautuvia tietokoneohjelmia, joita on käytetty monessa projektissa. Hän työskenteli myös Tähtien sota -elokuvasarjan kolmen uudemman elokuvan digitehostetiimeissä."Heroes" Star: Former "Whiz Kid", TMZ.com (Luettu 23.11.2007). Oka kokeili näyttelemistä ensimmäisen kerran vuonna 2000. Hän teki pieniä vierailijarooleja useissa televisio-ohjelmissa ja sai pitkäaikaisemman roolin NBC:n komediasarjasta Tuho-osasto. Vuonna 2006 Oka valittiin japanilaisen Hiro Nakamuran rooliin televisiosarjassa Heroes. Hän käänsi itse roolihahmonsa vuorosanat englanninkielisestä käsikirjoituksesta japaniksi."Heroes' star Masi Oka living the dream", USA Today (Luettu 23.11.2007) Oka sai vuonna 2006 Golden Globe -ehdokkuuden parhaasta televisiosarjan sivuosaroolista Heroes-sarjassa. Näyttelemisen lisäksi hän työskentelee edelleen kolme päivää viikossa ILM-yhtiössä suunnitellen tietokoneohjelmia."Heroes", New York Post (Luettu 23.11.2007) Vuonna 2007 Oka nimettiin "cooleimmaksi nörtiksi" Spike TV Guys' Choice Awards -palkintotilaisuudessa. Hän näyttelee oikeuslääkäri Max Bergmania sarjassa Havaiji 5-0. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Japanilaiset näyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Giuseppe Dordoni

Giuseppe (”Pino”) Dordoni (28. kesäkuuta 1926 - 24\. lokakuuta 1998) oli italialainen kävelijä. Hän voitti olympiakultaa 50 km kävelyssä vuoden 1952 kesäolympialaisissa Helsingissä ajalla 4.28.07,8. Vuonna 1950 hän voitti 50 km kävelyn Euroopan-mestaruuden. ==Lähteet== Luokka:Italialaiset olympiavoittajat Luokka:Italialaiset kävelijät Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 1998 kuolleet
Johann Heinrich Lambert

Johann Heinrich Lambert (26. elokuuta 1728, Mülhausen, Elsass, Ranska - 25\. syyskuuta 1777, Berliini, Saksa)Johann Heinrich Lambert oli saksalainen matemaatikko, fyysikko, tähtitieteilijä ja filosofi. Hänet tunnetaan mm. piin irrationaalisuuden osoittamisesta (1761) ja Beerin ja Lambertin laista. == Katso myös == * Beerin ja Lambertin laki * lambert, yksikkö * Lambertin funktio W(x) * Lambertin heijastus * Lambertin kosinilaki * Lambertin nelikulmio * Lambertin projektio * Lambertin sarja * Lambertin yhtälö == Lähteet == Luokka:Saksalaiset filosofit Luokka:Saksalaiset fyysikot Luokka:Saksalaiset matemaatikot Luokka:Saksalaiset tähtitieteilijät Luokka:Vuonna 1728 syntyneet Luokka:Vuonna 1777 kuolleet
Christoph Höhne

Christoph Höhne (s. 12. tammikuuta 1941) on itäsaksalainen kävelijä. Hän voitti olympiakultaa 50 kilometrin kävelyssä vuoden 1968 kesäolympialaisissa Méxicossa. Hänen olympiavoittonsa oli historiallinen siinä mielessä, että hänen voittomarginaalinsa oli yli 10 minuuttia. Höhne sijoittui jo Tokion 1964 olympialaisten 50 kilometrin kävelyssä kuudenneksi. Hän oli osallisena vuoden 1972 kesäolympialaisten Kylmään sotaan liittyneessä tapahtumassa. Kilpailua edeltäneenä iltana Itä-Saksan viranomaiset saivat nimettömän vihjeen, että Höhne aikoi loikata länteen kilpailun aikana. Viranomaiset eivät uskoneet väitöksiä, ja Höhne oli kilpailussa 14:s. Höhne voitti 50 kilometrin kävelyn Euroopan-mestaruuden vuosina 1969 ja 1974. Helsingin EM-kilpailuissa 1971 hän saavutti hopeaa hävittyään Neuvostoliiton Veniamin Soldatenkolle noin kaksi minuuttia ja 23 sekuntia. IAAF:n kävelyn maailmancupin hän voitti vuosina 1965, 1967 ja 1970 sekä sijoittui kolmanneksi vuonna 1973. Urheilu-uran jälkeen hän opiskeli valokuvausta ja hänestä tuli tunnettu urheilukuvaaja. Saksojen yhdistymisen jälkeen hän on työskennellyt freelance-valokuvaajana sanomalehdille Junge Welt ja Sportecho. Christoph Höhnen poika André Höhne on myös kilpakävelijä. == Lähteet == Luokka:Itäsaksalaiset olympiavoittajat Luokka:Itäsaksalaiset kävelijät Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Extra (Kauko Röyhkän albumi)

Extra on suomalaisen muusikon Kauko Röyhkän kolmas kokoelmalevy. Se julkaistiin vuonna 1988. == Kappaleet == Sävellykset ja sanoitukset Kauko Röyhkä, paitsi B2 - säv. Heikki Tikka, Kauko Röyhkä ja Jarmo Heikkinen, sekä B4 - säv. ja san. Kauko Röyhkä ja Maritta Kuula. Sovitukset Kauko Röyhkä & Narttu. === A-puoli === # Lauralle # Me # Ennen olin kokonaan toinen # Tien päällä # Pikku enkeli # Kulta-aika on ohi === B-puoli === # Majavalakki # Kolme asetelmaa # Onnellinen laiva # Laulujen nainen # Se ihana soul-levy # Tuntemattomalle == Kokoonpano == * Kauko Röyhkä – laulu * Riku Mattila – kitarat (kappaleet A1, A2, A6, B3) * Jarmo Heikkinen – kitarat (kappaleet A4, A5, B4) * Tommi Viksten – kitarat (A3, B1, B2, B6) * Jari Paulamäki – basso (A1-6, B2, B4, B5) * Mats Huldén – basso (kappaleet B1, B3, B6), rytmikitara (kappaleet A5 ja B2), taustalaulu * Heikki Tikka – rummut & lyömäsoittimet, koskettimet, taustalaulu \+ * Maritta Kuula– taustalaulu (kappale B3) === Tuotanto === * Juha Heininen – äänittäjä, miksaaja * Måns Groundstroem – äänittäjä, miksaaja (kappaleet A3 ja B2) Luokka:Vuoden 1988 kokoelma-albumit Luokka:Kauko Röyhkän albumit
Lauluja rakastamisen vaikeudesta (Kauko Röyhkä)

Lauluja rakastamisen vaikeudesta on suomalaisen muusikon Kauko Röyhkän neljäs kokoelmalevy. Se julkaistiin vuonna 1989. Kokoelma sisältää Röyhkän kappaleita vuosilta 1980–1988. Levy kuuluu Megamania-yhtiön julkaisemaan teemalliseen sarjaan kokoelmia eri artisteilta, joilla kaikilla on sama nimi. == Kappaleet == ===A-puoli=== # # # # # # ===B-puoli=== # # # # # # == Tekijät == * Kansi: Jussi Aho / Kuva: Jorma Mylly == Lähteet == Luokka:Vuoden 1989 kokoelma- albumit Luokka:Kauko Röyhkän albumit
Joko-tai

Joko-tai on suomalaisen muusikon Kauko Röyhkän 10. studioalbumi ja viimeinen albumi Narttu-yhtyeen kanssa ennen sen paluuta yhteen 2010-luvulla. Se julkaistiin sekä LP- että CD-formaatissa vuonna 1990. Albumista julkaistiin remasteroitu CD-versio vuonna 2000, joka sisältää myös Mutta, mutta -minialbumin. == Kappaleet == Sävellykset ja sanoitukset Kauko Röyhkä, paitsi A3-säv. Tommi Viksten. Sovitukset Kauko Röyhkä & Narttu. === A-puoli === # # # # # # === B-puoli === # # # # # # # === CD-bonus: Mutta, mutta === # "Pastoraali" # "Mutta, mutta" # "Huutoa puistosta" # "Latimeria" # "Vanha Eurooppa" == Tekijät == === Muusikot === * Kauko Röyhkä - laulu * Tommi Viksten - kitarat, bouzouki, lap steel ja laulu (A5) * Pekka Gröhn - koskettimet, lyömäsoittimet, haitari, laulu (A5) ja toiset rummut (A5) * Mats Huldén - basso ja taustalaulu * Heikki Tikka - rummut, lyömäsoittimet ja laulu (A5) ==== sekä ==== * Janne Viksten - viulu (A6) === Muuta === * Äänitys: Timo Tuovinen, Pekka Hakala / Soundtrack * Tuotanto: Mats Huldén == Lähteet == Luokka:Kauko Röyhkän albumit Luokka:Vuoden 1990 albumit
Tracey Emin

Tracey Emin RA (s. 3. heinäkuuta 1963 Croydon, Lontoo) on brittiläinen nykytaiteilija. Hänet tunnetaan parhaiten teoksestaan My Bed (1998). Emin opiskeli Royal Academy of Artsissa. Hän käyttää teoksissaan monenlaisia tekniikoita ompelemisesta ja kirjoittamisesta maalaukseen ja installaatioihin. Teokset ovat usein hyvin intiimejä ja omaelämäkerrallisia. Eminiä pidetään tunnetuimpana brittiläisenä nykytaiteilijana Damien Hirstin rinnalla. Tracey Emin oli Young British Artists -ryhmän jäsen. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Roberta Smith, Tracey Emin -- ’Every Part of Me’s Bleeding’, näyttelyarvostelu, The New York Times 11.6.1999. * Charlotte Higgins, Highs and lows of bra, bed, and blankets: but is it all a bit too much?, näyttelyarvostelu, The Guardian 2.8.2008. * Kuvasarja Tracey Eminin retrospektiosta Scottish National Gallery of Modern Artissa Edinburghissa, The Guardian 5.8.2008. * Jonathan Jones, Tracey was here, näyttelyarvostelu, The Guardian 5.8.2008. Luokka:Brittiläiset taiteilijat Luokka:Brittiläiset performanssitaiteilijat Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Luettelo Billboard Hot 100 -listan ykkösistä vuonna 2007

Tämä on luettelo Billboard Hot 100 -listan kärkipaikkaa hallussaan vuonna 2007 pitäneistä artisteista ja singleistä. Päivämäärä Artisti Single Lähteet 6\. tammikuuta Beyoncé Irreplaceable 13\. tammikuuta Beyoncé Irreplaceable 20\. tammikuuta Beyoncé Irreplaceable 27\. tammikuuta Beyoncé Irreplaceable 3\. helmikuuta Beyoncé Irreplaceable 10\. helmikuuta Beyoncé Irreplaceable 17\. helmikuuta Beyoncé Irreplaceable 24\. helmikuuta Nelly Furtado Say It Right 3\. maaliskuuta Justin Timberlake What Goes Around.../...Comes Around 10\. maaliskuuta MIMS This Is Why I'm Hot 17\. maaliskuuta MIMS This Is Why I'm Hot 24\. maaliskuuta Fergie feat. Ludacris Glamorous 31\. maaliskuuta Fergie feat. Ludacris Glamorous 7\. huhtikuuta Akon Don't Matter 14\. huhtikuuta Akon Don't Matter 21\. huhtikuuta Timbaland feat. Nelly Furtado & Justin Timberlake Give It to Me 28\. huhtikuuta Timbaland feat. Nelly Furtado & Justin Timberlake Give It to Me 5\. toukokuuta Avril Lavigne Girlfriend 12\. toukokuuta Maroon 5 Makes Me Wonder 19\. toukokuuta Maroon 5 Makes Me Wonder 26\. toukokuuta T-Pain feat. Yung Joc Buy U a Drank (Shawty Snappin') 2\. kesäkuuta Maroon 5 Makes Me Wonder 9\. kesäkuuta Rihanna feat. Jay-Z Umbrella 16\. kesäkuuta Rihanna feat. Jay-Z Umbrella 23\. kesäkuuta Rihanna feat. Jay-Z Umbrella 30\. kesäkuuta Rihanna feat. Jay-Z Umbrella 7\. heinäkuuta Rihanna feat. Jay-Z Umbrella 14\. heinäkuuta Rihanna feat. Jay-Z Umbrella 21\. heinäkuuta Rihanna feat. Jay-Z Umbrella 28\. heinäkuuta Plain White T's Hey There Delilah 4\. elokuuta Plain White T's Hey There Delilah 11\. elokuuta Sean Kingston Beautiful Girls 18\. elokuuta Sean Kingston Beautiful Girls 25\. heinäkuuta Sean Kingston Beautiful Girls 1\. syyskuuta Sean Kingston Beautiful Girls 8\. syyskuuta Fergie Big Girls Don't Cry 15\. syyskuuta Soulja Boy Crank That 22\. syyskuuta Soulja Boy Crank That 29\. syyskuuta Kanye West Stronger 6\. lokakuuta Soulja Boy Crank That 13\. lokakuuta Soulja Boy Crank That 20\. lokakuuta Soulja Boy Crank That 27\. lokakuuta Soulja Boy Crank That 3\. marraskuuta Soulja Boy Crank That 10\. marraskuuta Chris Brown feat. T-Pain Kiss Kiss 17\. marraskuuta Chris Brown feat. T-Pain Kiss Kiss 24\. marraskuuta Chris Brown feat. T-Pain Kiss Kiss 1\. joulukuuta Alicia Keys No One 8\. joulukuuta Alicia Keys No One 15\. joulukuuta Alicia Keys No One 22\. joulukuuta Alicia Keys No One 29\. joulukuuta Alicia Keys No One == Katso myös == * Luettelo Billboard 200 -listan ykkösistä 2011 == Lähteet == Billboard Hot 100 2007 Billboard Hot 100 2007
Kauko Röyhkä & Riku Mattila

__NOTOC__ Kauko Röyhkä & Riku Mattila on suomalaisen Kauko Röyhkä & Riku Mattila -duon esikoisalbumi, joka julkaistiin 6. helmikuuta 2008. Kauko Röyhkälle se on järjestyksessään 23. albumi. Sue-lehti valitsi sen 2000-vuosikymmenen parhaaksi kotimaiseksi albumiksi vuonna 2009. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Arviot == * Dome.fi: * Helsingin Sanomat: Nyt.fi * Soundi: Soundi == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Koikkalainen, Olli: Kauko Röyhkä ja Riku Mattila. Aviisi 2/2008. Luokka:Kauko Röyhkän albumit Luokka:Vuoden 2008 albumit Luokka:Riku Mattilan tuottamat albumit
Kengänkari

Kengänkari on noin kahden hehtaarin laajuinen saari ja luonnonsuojelualue Hailuodon kunnassa pääsaaren itäpuolella. Saari sijaitsee Ulkokarvon kylän itäpuolella Kengännenä-nimisen niemen edustalla Ojakylänlahden eteläreunalla. Lintujen pesimäsaarena tunnettu Kengänkari on matala, korkeimmalta kohdaltaan vain noin metrin verran merenpinnan yläpuolelle kohoava pääosin ruoikkoinen saari. Saaren linnusto on runsas, ja siellä on pesinyt Suomen suurin tukkasotkien yhdyskunta. Kengänkari on seutukaavassa rakennuslain nojalla suojeltu alue. ==Lähteet== Luokka:Hailuodon luonto Luokka:Perämeren saaret