EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Tuomas Vento

Tuomas Ruben Elia Vento (24. toukokuuta 1922 Lahti – 26. helmikuuta 2001) oli suomalainen kirjailija ja pakinoitsija.Hirvonen, Maija ym. (toim.): Suomen kirjailijat 1945–1980, s. 737. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura 1985. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 402. ISBN 951-717-348-2 Hän kävi kuusi luokkaa oppikoulua ja työskenteli toimittajana Apu-lehdessä sekä toimituspäällikkönä Koiramme-lehdessä. Vento työskenteli myös taidemaalarina. __NOTOC__ == Teoksia == * Joen pilvet: Novelleja. WSOY 1952. * Katoavaa Grönlantia: Matkakertomus. Fennia, Helsinki 1960. * Geary, Michael: Koiraihmisen käsikirja. (Purnell’s Pictorial Encyclopedia of Dogs.) Suomen oloihin soveltaen toimittanut Timo Nurmiluoto. Suomen näyttely- ja kenneltoimintaa käsittelevän osan kirjoittanut Tuomas Vento. Suomentaneet Lars Böhling ja Paula Böhling. Kauppiaitten kustannus, Helsinki 1981. * Koiranelämää: Pakinoita. Kuvittanut Raimo Sallinen. Otava 1985. == Suomennoksia == * Bengtson, Bo: Pohjolan koirat. Otava 1970. == Lähteet == * Tuomas Vento. Kirjasampo.fi. ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Pakinoitsijat Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Unionilaki (1707)

Act of Union eli unionilaki on nimitys vuonna 1707 säädetyille laeille, jolla Englannin ja Skotlannin kuningaskunnat yhdistettiin yhdeksi valtioksi, Isoksi- Britanniaksi. Kyse oli kahdesta eri laista, joista toinen hyväksyttiin Englannin parlamentissa ja toinen Skotlannin parlamentissa. Lain säätämisen myötä Skotlannin parlamentti lakkautti samalla itsensä. Englantia ja Skotlantia oli jo vuodesta 1603 alkaen yhdistänyt personaaliunioni, eli mailla oli sama hallitsija. Vuosien 1688–1689 mainion vallankumouksen jälkeen tehdyt yritykset tiivistää maiden välistä liittoa olivat kariutuneet. Varsinkin vuodesta 1703 Englannin ja Skotlannin parlamenttien välille oli syntynyt jännitettä ja kilpailua. Vähitellen joukko poliitikkoja sekä Skotlannissa että Englannissa alkoi taipua sille kannalle, että maat pitäisi lopullisesti yhdistää. Unionin arveltiin tarjoavan Skotlannille taloudellisen turvan, ja mahdollisuus vapaakauppaan houkutteli skotteja. Englannille taas tiiviimpi unioni toisi varmuuden, ettei Skotlanti toimisi sen vihollisten kuten Ranskan tai jakobiittien porttina Englantiin.Act of Union Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 20.9.2014. Unionin syntymisen mahdollisti se, että skottiparlamentin itsenäisyys oli muodostunut englantilaisille niin suureksi riesaksi, että he olivat valmiit tekemään Skotlannille merkittäviä taloudellisia myönnytyksiä saadakseen skotit suostumaan vapaaehtoisesti unioniin.Scotland: History Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 20.9.2014. Kuningatar Annan nimittämä komissio laati unionisopimuksen kolmessa kuukaudessa heinäkuuhun 1706 mennessä. Sen mukaan kauppa Ison- Britannian ja sen dominioiden välillä olisi vapaata ja tasa-arvoista, ja Annan kuoleman jälkeen kruunun sovittiin periytyvän Hannover-suvulle. Verotusta päätettiin yhtenäistää. Skotlanti lupautui ottamaan kontolleen osuuden Englannin valtionvelasta, ja vastineeksi Englanti maksoi Skotlannille kompensaatiota 398 085 puntaa ja 10 šillinkiä, mikä tunnetaan nimellä The Equivalent (’vastine’). Skotlanti sai säilyttää oman laki- ja oikeusjärjestelmänsä. Episkopaalinen Englannin kirkko ja presbyteerinen Skotlannin kirkko luvattiin säilyttää ilman muutoksia. Unionin myötä Skotlanti sai Englannin parlamentin alahuoneeseen 45 edustajaa ja ylähuoneeseen 16 edustajaa. Skotlannin parlamentti hyväksyi unionilain vain pienin muutoksin tammikuussa 1707 ja Englannin parlamentti pian sen jälkeen. Kuningatar Anna vahvisti lain 6. maaliskuuta ja unioni astui voimaan 1. toukokuuta samana vuonna. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Allan I. Macinnes: Acts of Union: The creation of the United Kingdom BBC *Unionilakien alkuperäistekstit ja kommentaareja Rupert Barnes Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan historia Luokka:Skotlannin historia Luokka:1707
Viljo Vänskä

Viljo Antero Vänskä (2. maaliskuuta 1922 Pyhäjoki – 16. marraskuuta 2014 Kangasala)Kuolinilmoitus, talousneuvos Viljo Antero Vänskä, Pyhäjokiseutu nro 99, 15.12.2014; julkaistu myös Kangasalan Sanomat nro 91, 96. vuosikerta, 16.12.2014, viitattu 23.1.2022Hirvonen, Maija et al. (toim.): Suomen kirjailijat 1945–1980. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura 1985. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 402. ISBN 951-717-348-2, s. 769. oli suomalainen kauppias, talousneuvos ja runoilija. Hän kävi keskikoulun ja suoritti 1944 osuuskauppakoulun sekä Vähittäiskauppaopiston 1957. Työuransa Vänskä aloitti Pyhäjoen osuuskaupassa toimien myyjänä ja myymälänhoitajana vuosina 1937–1950. Vuodet 1950–1953 hän työskenteli Kangasalan osuuskaupassa ja vuodesta 1953 lähtien K-kauppiaana. == Teoksia == * Polkuni varrelta. Kauppiaitten kustannus, Helsinki 1977 == Lähteet == * * Kirjasampo.fi : Viljo Vänskä ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Suomalaiset kauppiaat Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Fortune (lehti)

Fortune on Yhdysvalloissa ilmestyvä talousaikakauslehti. Lehteä kustantaa Chatchaval Jiaravanonin omistama Fortune Media Group Holdings. Lehden perusti Henry Luce vuonna 1929. Fortunen pääkilpailijoita Yhdysvalloissa ovat aikakauslehdet Forbes ja Bloomberg Businessweek sekä kansainvälisesti brittiläinen The Economist.Carmody, Deirdre: A Shaper of Magazines Retires, The New York Times 2.5.1994. Lehti julkaisee vuosittain suurimmista amerikkalaisyrityksistä luetteloa Fortune 500. Luetteloa on julkaistu vuodesta 1955.Fry, Erika: What happened to the first Fortune 500? Fortune 2.6.2014. ==Historiaa== Fortunen perusti vuonna 1929 Henry Luce, joka oli ollut kuusi vuotta aiemmin perustamassa Time-lehteä. Luce kuvaili uutta lehteä ”ihanteelliseksi superluokan aikakauslehdeksi – – joka tulkitsee ja kuvaa elävästi teollista sivilisaatiota”.Fortune Prospectus, September 1929, Volume One, Number Zero, uusintajulkaisu Fortunen arkistosta Kuukauden kuluttua New Yorkin pörssi romahti, ja alkoi 1930-luvun lama. Lehden 184-sivuisella ensimmäisellä numerolla oli kuitenkin 30 000 tilaajaa, ja vuoteen 1947 mennessä tilaajamäärä moninkertaistui 460 000:een.Massey, Laura: Fortune, Peter Harrington London 11.12.2010. Fortunen suosio perustui siihen, että kilpailevat talouslehdet olivat tylsää numerotietoa ja tilastoja sisältäviä mustavalkojulkaisuja. Fortune puolestaan otti käyttöön suuren 11 × 14 tuuman aikakauslehtiformaatin, paksun ja laadukkaan paperin sekä monivärisenä erikseen painetun kannen.Background, Fortune , Virginia.edu. Fortune panosti myös laadukkaisiin valokuviin, joiden kuvaajina olivat muiden muassa Margaret Bourke-White ja Walker Evans, joka oli vuosina 1945–1965 myös lehden kuvatoimittaja. Lehden alkuaikojen kirjoittajiin kuuluivat James Agee, Archibald MacLeish, John Kenneth Galbraith ja Alfred Kazin. Fortune ilmestyi kerran kuussa tammikuuhun 1978 saakka, jolloin se alkoi ilmestyä joka toinen viikko. Pienentyvän levikin ja vähenevien mainostulojen paineessa lehden ilmestyminen harveni, ja lokakuussa 2009 se alkoi ilmestyä joka kolmas viikko.Perz-Peña, Richard: Fortune Magazine Will Drop From 25 to 18 Issues a Year, The New York Times 23.10.2009. Fortunea kustansi Time Inc. vuoden 2018 alkuun asti, jolloin Time Inc. myytiin 2,8 miljardilla dollarilla Meredith Corporationille. Meredith Corporation kuitenkin myi saman vuoden lopulla Fortunen thaimaalaiselle liikemiehelle Chatchaval Jiaravanonille 150 miljoonalla dollarilla. == Fortunen listat == Fortunen vuosittain julkaisemiin rankinglistoihin kuuluvat Fortune 500:n lisäksi henkilöstön tyytyväisyyttä mittaava The Best Companies to Work ForBest Companies to Work For, CNN , naisyrittäjiä esittelevä Fortune Most Powerful Women Entrepreneurs, nousevia liikkeenjohdon kykyjä esittelevä 40 under 40 sekä suuryrityksiä Yhdysvaltojen ulkopuolella listaavat Fortune 1000, Fortune Global 500 ja Fortune India 500. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Lehden verkkosivusto Luokka:Yhdysvaltalaiset talouslehdet Luokka:Media-alan tuotemerkit
Muhamed Bešić

Muhamed Bešić (s. 10. syyskuuta 1992 Berliini, Saksa) on bosniahertsegovinalainen jalkapalloilija, joka edustaa Valioliigassa pelaavaa Evertonia. Pelipaikaltaan Bešić on puolustava keskikenttäpelaaja. Hän on syntynyt Saksassa. Bešić pelaa myös Bosnia ja Hertsegovinan jalkapallomaajoukkueessa. == Seurajoukkueura == Bešić aloitti ammattilaisuransa hampurilaisessa Hamburger SV:ssä. Hän pelasi aluksi seuran kakkosjoukkueessa. Ykkösjoukkueessa läpimurtoa ei tullut, joten Bešić siirtyi vuonna 2012 unkarilaiseen Ferencvárosiin. Hän edusti seuraa kaksi kautta, kunnes siirtyi heinäkuussa 2014 MM-kilpailujen jälkeen Evertoniin. Hän debytoi Valioliigassa elokuussa 2014. Alkuvuoden 2018 ja kauden 2018–2019 hän pelasi lainalla Middlesbrough'ssa sekä kauden 2019–2020 Sheffield Unitedissa. Bešić on pelannut Valioliigassa 37 ottelua Evertonissa ja yhdeksän ottelua Sheffield Unitedissa. == Maajoukkueura == Bešić debytoi Bosnia ja Hertsegovinan jalkapallomaajoukkueessa marraskuussa 2010, jolloin hänestä tuli kaikkien aikojen nuorin Bosnia ja Hertsegovinan maajoukkuepelaaja 18 vuoden ikäisenä. Hän olisi voinut edustaa myös synnyinmaataan Saksaa, mutta valitsi silti vanhempiensa kotimaan. Bešić edusti maataan vuoden 2014 MM-kisoissa, joissa hän pelasi jokaisessa ottelussa Argentiinaa, Nigeriaa ja Irania vastaan. Bosnia ja Hertsegovina ei päässyt alkulohkosta jatkoon. == Lähteet == * * http://www.national-football-teams.com/player/41160/Muhamed_Besic.html Luokka:Bosniahertsegovinalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vehkaoja (Karjalan tasavalta)

Vehkaoja (; veps. Vehkoi) on vepsäläinen kylä Soutjärven kunnassa Äänisenrannan piirissä Karjalan tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee 51 km Syvärinniskalta pohjoiseen P19 tietä pitkin. Kylä muodostaa suhteellisen ehyen perinteisen kylänraitin maantien varrella. Kylässä on aikoinaan ollut näyttävä kirkko, joka on hylätty käytöstä ja sen jälkeen vandalisoitu. Hautausmaa on sivummalla kylän etelärajalla. == Lähteet == Luokka:Vepsäläiskylät Luokka:Äänisenrannan piirin asutut paikat
Mario Alfagüell

Mario Alfagüell (s. 1948 San José) on costaricalainen säveltäjä. Hän opiskeli sävellystä ja pianonsoittoa Costa Rican kansallisessa yliopistossa vuosina 1966–76. Hän täydensi sävellysopintojaan Brian Ferneyhoughin ja Klaus Huberin johdolla Hochschule für Musik Freiburgissa, Saksassa vuosina 1976–80. Alfagüellin saamiin tunnustuksiin lukeutuvat Costa Rican hallituksen kansalliset sävellyspalkinnot vuosilta 1982 (teoksista Sonaatti vasemmalle kädelle, op. 14, ja Sinfoniset episodit, op. 19), 2001 (teoksesta Sonata quasi un claro de luna, op. 111) ja 2007 (pianokonsertto vasemmalle kädelle ja orkesterille, op. 145). Alfagüell on saanut myös muita palkintoja, kuten Premio Ancoran San Joséssa vuonna 1975 pianotriosta (op. 5).The Living Composers Project: Mario Alfagüell Alfagüell on säveltänyt lukuisia orkesteri-, kamarimusiikki-, kuoro-/muita vokaali-, piano- ja urkuteoksia. Lisäksi hänen tuotantoonsa kuuluu näyttämöteoksia (oopperoita, zarzuela, baletti). Orkesterituotannon joukossa on sinfonioita, konserttoja ja muita sävellyksiä. Alfagüellin musiikkia on esitetty Costa Ricassa, Saksassa, Argentiinassa, Brasiliassa, Kanadassa, Chilessä, Kolumbiassa, Ecuadorissa, El Salvadorissa, Guatemalassa, Italiassa, Meksikossa, Nicaraguassa, Perussa, Puolassa, Espanjassa, Sveitsissä, Togossa, Uruguayssä, Yhdysvalloissa ja Venezuelassa. Alfagüell on kuulunut Costa Rican kansallisen yliopiston henkilökuntaan vuodesta 1975. == Lähteet == Luokka:Costaricalaiset säveltäjät Luokka:Oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Reijo Takala

Reijo Väinövitš Takala (1931 Petroskoi – 1989)Timo Vihavainen, Karjalan Heimo, 2021, No 11-12, sivu 206Laukunkantajat, Karjalan Heimo, 2021, No 11-12, sivu 216Onko historia jäänyt pimentoon, Inkeriläisten Viesti, 1996, No 12, sivu 14 oli venäläinen venäjän ja suomen kielellä kirjoittanut runoilija. Takala opiskeli muun muassa Petroskoin musiikkiopistossa. Hän julkaisi ensimmäiset venäjänkieliset runonsa 1951 ja vuonna 1962 ilmestyi hänen venäjänkielinen esikoisteoksensa Ihmissydän. Suomenkielisen esikoisteoksensa runokokoelman Uhutsaari hän julkaisi 1979. Takalan isä oli Oulussa syntynyt toimittaja ja opettaja Väinö Viktor Takala ja äiti oli Kotkassa syntynyt Karjalan kansallisen teatterin näyttelijä Irja Takala (o.s. Hämäläinen). Takalan puoliso oli bibliografi Jelena Ivanovna Takala. Takalan tytär on Irina Reijovna Takala, Petroskoin valtionyliopiston dosentti, Karjalan tiedekeskuksen Kielen, kirjallisuuden ja historian instituutin tutkijatohtori ja Suomalaisen Tiedeakatemian ulkomainen jäsen. == Lähteet == * Karjalan suomenkieliset kirjailijat : Reijo Takala (Archive.org) === Viitteet === Luokka:Venäjän suomenkieliset kirjailijat Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 1989 kuolleet
Olli Turunen

Olli-Pekka Turunen (s. 3. huhtikuuta 1965) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen pikajuoksija. Hän edusti koko uransa ajan Viipurin Urheilijoita ja hänen valmentajanaan toimi Reijo Kammonen. Kalevan kisoista Turunen saavutti pronssia 400 metrin juoksussa vuonna 1991. Lisäksi hän oli viestijuoksun SM- kisoissa mukana voittamassa 4 x 100 metrin viestijuoksussa hopeaa vuonna 1991 sekä 4 x 400 metrin viestijuoksusta kultaa vuonna 1987 sekä pronssia vuonna 1988. Sisäratojen SM-kisoista Turunen voitti hopeaa 4 x 300 metrin viestijuoksussa vuonna 1991. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 1995 jälkeen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tommi Heinonen

Tommi Heinonen (s. 29. toukokuuta 1969) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen keski- ja kestävyysmatkojen juoksija. Vuodesta 1993 lähtien hänen seuranaan oli Turun Toverit ja hänen valmentajanaan toimi koko hänen uransa ajan Jukka Viitanen. Kalevan kisoista Heinonen saavutti pronssia 1 500 metrin juoksussa vuonna 1991. Lisäksi hän oli viestijuoksun SM-kisoissa mukana voittamassa hopeaa 4 x 1 500 metrin viestijuoksussa vuonna 1995. Sisäratojen SM-kisoista Heinonen voitti hopeaa 3 000 metrin juoksussa vuonna 1992. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 1997 jälkeen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Suomalaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nitta Veikkolainen

Nitta Maria Veikkolainen (s. 24. helmikuuta 1973 Imatra) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen kiekonheittäjä. Hän edusti koko uransa ajan Imatran Urheilijoita ja hänen valmentajanaan toimi Mauri Auvinen. Kalevan kisoista Veikkolainen saavutti kiekonheitossa kaksi hopeaa vuosina 1990 ja 1991. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 1997 jälkeen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kiekonheittäjät Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Marjo Saviranta

Marjo Anneli Saviranta (s. 3. lokakuuta 1969 Turku) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen kolmiloikkaaja. Hän edusti koko uransa ajan Piikkiön Kehitystä. Hänen valmentajanaan toimivat Juha Oksanen ja Jukka Lahtinen. Kalevan kisoista Saviranta saavutti kolmiloikan pronssia vuonna 1991. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 1994 jälkeen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kolmiloikkaajat Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Terttu Vikström

Terttu Vikström, myös Wikström, (12. lokakuuta 1932 Leningrad – 3. tammikuuta 1990) oli neuvostoliittolainen suomen kielellä kirjoittanut toimittaja, kääntäjä, kirjailijaKarjalan suomenkieliset kirjailijat : Terttu Vikström (Arkistoitu sivu 1, Archive.org) – (Arkistoitu sivu 2, Archive.is) ja tulkkiKärki & Niiniluoto, s. 231. Vikström toimi Petroskoissa sijainneessa Karjala-kustantamossa kaunokirjallisuuden toimittajana vuodesta 1955, ja vuosina 1961–1982 hän oli kustantamon suomenkielisen kaunokirjallisuuden toimituksen johtaja. Vikström suomensi venäjänkielistä kirjallisuutta ja käänsi suomalaisten kirjailijoiden (Marja-Leena Mikkola, Nestori Parkkari, Hella Wuolijoki, Uljas Vikström, Antti Timonen, Taisto Huuskonen) teoksia venäjän kielelle. Marja-Leena Mikkolan kirjan "Anni Manninen" käännös tuli laajalti tunnetuksi. Venäjästä suomeen Wikström käänsi Juri Trifonovin, Sergei Antonovin ja Ion Drutan teoksia. Terttu Vikströmin isä oli sisällissodan aikana Venäjälle siirtynyt kirjailija Uljas Vikström.Kärki & Niiniluoto, s. 238 Hänen puolisonsa oli Vladimir Masnin, joka oli Edistys-kustantamon haaraosaston johtaja.Kärki & Niiniluoto, s. 241 == Teokset == * Ahinkosken tarina: kertomuskirja. Karjala-kustantamo, Petroskoi 1976 * Elämän joikuja: pienoisproosaa. Karjala, Petroskoi 1981 * Timppa, pikkumies: kertomuksia pienen pojan elämästä. Karjala-kustantamo, Petroskoi 1983 * Yössä hiljaisessa syntyy aamun koi: runoja eri vuosilta. Karjala-kustantamo, Petroskoi 1984 * Polkuni puolitiessä: runoja. Karjala-kustantamo, Petroskoi 1987 * Olivia ja Oliver: fantastinen tarina. Karjala, Petroskoi 1993 == Toimitustöitä == * Kizi - aarresaari: Karjalan ASNTn kansanomaisen puurakennustaiteen ja kansatieteen ulkomuseo: Matkaopas; toim. V. O. Ahveninen ja T. U. Vikström. Karjalan kirjakustantamo, Petroskoi 1967 * Sinipetra; kuvittanut Nikoai Brjuhanov, toimittanut Terttu Vikström, Karjala, Petroskoi 1969 * Karjalaisia satuja; kuvittanut Nikolai Brjuhanov; toimittanut Terttu Vikström. Karjala, Petroskoi 1978 * Rohkeesti, hehkuvin rinnoin...: Suomen luokkasodan veteraanit muistelevat; koonnut Matti Mazajev; toim. Terttu Vikström ja Milja Hytti. Karjala, Petroskoi 1978 * Kevätvyöry: Karjalan kirjailijain ja kynäilijäin julkaisu; toimittajat Terttu Vikström, Vieno Levänen. Karjala, Petroskoi 1980 == Lähteet == * ===Viitteet=== Luokka:Venäjän suomenkieliset kirjailijat Luokka:Neuvostoliittolaiset toimittajat Luokka:Suomentajat Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 1990 kuolleet Luokka:Neuvostoliitonsuomalaiset henkilöt
Paula Luttinen

Paula Luttinen (ent. Lihavainen, s. 4. syyskuuta 1963) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edusti lähes koko uransa ajan Oulun NMKY:tä ja vastasi omasta valmennuksestaan itse. Ulkoratojen SM-kisoista Luttinen saavutti kaksi pronssia maratonilta vuosina 1990 ja 1991. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 1998 jälkeen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tyhjä taulu (albumi)

__NOTOC__ Tyhjä taulu on suomalaisen popyhtye Suurlähettiläiden seitsemäs studioalbumi. Se julkaistiin 27. helmikuuta 2008 levymerkillä Capitol Records. Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 21, ja pysyi listalla yhteensä 3 viikkoa. == Kappaleet == # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Keskisuomalainen: positiivinenKeskisuomalainen: Levyarvio == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Tyhjä taulu discogs.com -sivustolla Luokka:Vuoden 2008 albumit Luokka:Suurlähettiläiden albumit
Humalistonsilta

Humalistonsilta eli Turun ratapihan kävelysilta on Turussa Pohjolan kaupunginosassa sijaitseva vuonna 1963 avattu kävelysilta, joka ylittää Turun päärautatieaseman ratapihan. Sillan eteläpää on päärautatieaseman vieressä Ratapihankadulla ja pohjoispää Köydenpunojankadulla lähellä kulttuurikeskus Logomoa. Silta on pituudeltaan 294 metriä ja leveydeltään kolme metriä. Valmistuessaan rautatieasema sijaitsi kaupungin laidalla, mutta asutuksen levitessä oli se jäänyt kaupunkirakenteen keskelle. Ratapiha oli eristetty muulta liikenteeltä, mutta sallittuja kiertoteitä pidettiin liian pitkinä joten ratapihaa käytettiin yleisesti jalankulkijoiden oikotienä. Valtuustoaloite sillan rakentamiseksi tehtiin lokakuussa 1960. Silta avattiin käyttöön 27. marraskuuta 1963. Turun kaupunki maksoi sillan rakennuskustannuksista 75 prosenttia ja VR 25 prosenttia. VR vastasi myös rakennustöistä. Sillassa on 11 pilaria ja kuusi 45 metristä siltajännettä. Sillan päässä sijaitsevat portaat ovat yhteensä noin 20-metriset. Silta ylittää ratapihan noin 6 metrin korkeudessa. Sillan käytettävyyttä pidetään huonona, koska talvella vesivanerinen siltakannen pinta on liukas ja sillan päädyn portaat ovat jyrkät ja soveltumattomat pyöräillä tai kulkea lastenrattailla. Silta on kuitenkin kävelijöiden suosiossa. Silta oli ennen VR:n omistuksessa ja sen puhtaanapidosta vastasi Turun kaupunki. Kaupungille silta siirtyi vuoden 2012 alussa. Turun kaupungin nimistötoimikunta päätti ehdottaa 16. lokakuuta 2007 VR:n konepaja-alueen asemakaavanmuutoksen yhdeydessä sillan nimeksi Humalistonsilta. Humalistonsillalta 330 metriä länteen on rakenteilla ratapihan yli kävelysilta Logomon silta. Kävelysilta on osa Valtakunnallisesti merkittävää rakennettua kulttuuriympäristöä, Turun rautatieympäristöä. Kävelysilta oli osa Turun kulttuuripääkaupunkihanketta, kun siihen toteutettiin valo- ja ääniteos talvella 2011. == Lähteet == Luokka:Turun kevyen liikenteen sillat
Tervasmäki

thumb|right|250px|Ruskilantietä Tervasmäen kylässä. Tervasmäki on Nakkilan kunnassa sijaitseva kylä. Se sijaitsee noin neljän kilometrin päässä kunnan keskustasta. Tervasmäessä on sijaitsee esimerkiksi kolmen kilometrin pituinen liikuntareitti ja vuonna 1916 valmistunut Tervasmäen koulu. Koulun toiminta loppui vuonna 1959. Vaikka Tervasmäen kylässä on lähinnä asuintaloja, sieltä löytyy myös yritystoimintaa. Kunnan alueella olevista yrityksistä siellä sijaitsevat esimerkiksi Finnmassa Ky sekä Nakkilan autohajottamo. ==Lähteet== Luokka:Nakkilan kylät
Scottish Professional Football League

Scottish Professional Football League (SPFL) muodostaa Skotlannin jalkapallon neljä korkeinta sarjatasoa, Valioliigan, Mestaruussarjan, Ykkösliigan ja Kakkosliigan. SPFL:ssä on yhteensä 42 seuraa, joista ylimmällä sarjatasolla on 12 seuraa ja alemmilla tasoilla kullakin 10 seuraa. SPFL perustettiin vuonna 2013 Scottish Football Leaguen tilalle, kun korkein sarjataso Valioliiga ja Scottish Football League (SFL) yhdistyivät. SFL muodosti aiemmin maan toiseksi, kolmanneksi ja neljänneksi korkeimmat sarjatasot. == Lähteet == * * * * Luokka:Skotlannin jalkapallosarjat
Skotlannin ykkösliiga

Skotlannin ykkösliiga on Skotlannin jalkapallon kolmanneksi korkein sarjataso. Sarja perustettiin 2. divisioonan tilalle vuonna 2013, kun maan neljä korkeinta sarjatasoa yhdistettiin Scottish Professional Football Leagueksi. ==Sarjajärjestelmä== Skotlannin ykkösliigassa pelaa 10 joukkuetta, jotka pelaavat kauden aikana nelinkartaisen sarjan. Sarjan voittaja nousee Mestaruussarjaan ja sijoille 2.-4. päätyneet joukkueet etenevät karsimaan Mestaruussarjapaikasta. Sarjan viimeinen joukkue putoaa Kakkosliigaan ja toiseksi viimeinen joukkue karsii sarjapaikastaan. ==Lähteet== * * * * == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto Ykkösliiga
Skotlannin Kakkosliiga

Skotlannin Kakkosliiga on Skotlannin jalkapallon neljänneksi korkein sarjataso. Sarja perustettiin 3. divisioonan tilalle vuonna 2013, kun maan neljä korkeinta sarjatasoa yhdistettiin Scottish Professional Football Leagueksi. ==Sarjajärjestelmä== Skotlannin Kakkosliigassa pelaa 10 joukkuetta, jotka pelaavat kauden aikana nelinkartaisen sarjan. Sarjan voittaja nousee Ykkösliigaan ja sijoille 2.-4. päätyneet joukkueet etenevät karsimaan Ykkösliigapaikasta. Sarjan viimeinen joukkue karsii paikastaan Scottish Professional Football Leaguessa Highland Football Leaguen ja Lowland Football Leaguen parhaiden kanssa. ==Lähteet== * * * * * == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto Ykkösliiga
Petja Peltomaa

Petja Peltomaa (s. 1971 Ylöjärvi) on suomalainen käsikirjoittaja ja ohjaaja, joka on luonut Syke ja Elämäni biisi -sarjat. Peltomaa on valmistunut Taideteollisen korkeakoulun elokuvataiteen osastolta elokuvataiteen maisteriksi. Peltomaa on yksi Käsikirjoittajien Killan perustajajäsenistä ja toimi sen puheenjohtajana vuosina 2013 ja 2014. Vuonna 2015 Kilta palkitsi Peltomaan Vuoden käsikirjoittajana. Peltomaa on erikoistunut ryhmäkäsikirjoittamiseen ja toiminut pääkirjoittajana muun muassa televisiosarjoissa Vastaparit, Parasta aikaa ja Syke. Hän käsikirjoitti Tommi Liskin kanssa sarjan Kimmo, josta he saivat parhaan käsikirjoituksen Kultaisen Venlan vuonna 2013. Peltomaa on ollut Venla-ehdokkaana parhaasta käsikirjoituksesta myös vuosina 2014, 2015 ja 2016 televisiosarjasta Syke. Kesällä 2020 Nelonen paljasti, että Peltomaa kirjoittaa Syke-sarjaan pohjautuvan elokuvan, jonka ensi-illan piti olla vuodenvaihteessa 2020–2021. Sittemmin ensi-ilta siirtyi pandemian takia useaan otteeseen. Lopulta Syke: Hätätila -elokuvan ensi-ilta oli 5.1.2021 ja se palkittiin yleisön suosikkielokuvana Jussi-gaalassa 2022. Peltomaa on kirjoittanut myös toisen Syke -elokuvan: Särkynyt sydän, joka sai ensi-iltansa joulukuussa 2023. Peltomaa on myös Elämäni biisi -musiikkiviihdeohjelman konseptin kehittäjä ja hän toimii ohjelman sisältöohjaajana.. Hänet palkittiin Kultaisella Venlalla vuoden 2022 parhaaana viihde-, reality- ja eventohjaajana. Peltomaa asuu Helsingissä. Hänellä on kaksi tytärtä. ==Käsikirjoituksia== * Käenpesä (2004) * Tukka auki (2008) – pääkirjoittaja * Pihalla (2009) – Sanna Reinumäen kanssa * Parasta aikaa (2009) – pääkirjoittaja * Vastaparit (2010) – pääkirjoittaja * Kimmo (2012) – Tommi Liskin kanssa * Kerran viikossa (2013) – pääkirjoittaja * Syke (2014-2019) – pääkäsikirjoittaja * Hotel Swan Helsinki Kausi 2 (2021) – pääkäsikirjoittaja ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Suomalaiset käsikirjoittajat Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Carron Company

thumb Carron Company oli skotlantilainen rautaruukki, joka perustettiin vuonna 1759 Stirlingshiressä seitsenvuotisen sodan lisättyä raudan tarvetta Britanniassa. Sen perustivat John Roebuck, hänen kolme veljeään, William Cadell ja Samuel Garbett. Heistä Roebuckilla oli tietämystä tekniikasta, Cadellilla lähialueesta ja Garbettilla raha-asioista. Carron Company oli Skotlannin ensimmäinen suurimittainen rautaruukki. Se poikkesi aiemmista rautaruukeista käyttämällä raudan tuotannossa paikallisia raaka-aineita ja koksia. Osaavaa työvoimaa yhtiön palvelukseen tuotiin aluksi suurimmaksi osaksi Englannista. Alkuun yhtiö valmisti pääasiassa tykkejä, ja vuoteen 1800 mennessä se olikin Euroopan suurin aseiden valmistaja. Ensimmäisen kymmenen toimintavuotensa aikana yhtiön omistajat käyttivät yli 150 000 puntaa työvälineisiin. Rahaongelmien vuoksi se muutettiin vuonna 1773 osakeyhtiöksi. Carron Companyn perustaminen aloitti Skotlannin teollistumisen. == Kirjallisuutta == * == Lähteet == Luokka:Skotlannin historia Luokka:Skotlantilaiset yritykset
Maeshowe

Maeshowe tai Maes Howe on neoliittinen hautakumpu Skotlannissa. Se rakennettiin noin 2800 eaa. Kummun halkaisija on 38 metriä. Sitä ympäröi 2 m syvä, 14 m leveä oja, josta poistettu maa-aines on luultavasti käytetty kummun rakentamiseen. Se valittiin Unescon maailmanperintökohteeksi vuonna 1999 == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Arkeologiset kohteet Yhdistyneessä kuningaskunnassa Luokka:Orkneysaarten historia Luokka:Skotlannin historia Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Yhdistyneessä kuningaskunnassa
Live Johnny Winter And

Live Johnny Winter and on Johnny Winterin livealbumi vuodelta 1971. == Kappaleet == A-puoli # # # B-puoli # * #*Great Balls of Fire – (säv. Jerry Lee Lewis) #*Long Tall Sally – (säv. Enotris Johnson, Richard Penniman, Robert Blackwell) #*Whole Lotta Shakin’ Goin’ On – (säv. Dave Williams, Sunny David) # # == Lähteet == Luokka:Johnny Winterin albumit Luokka:Vuoden 1971 konserttitallenteet
Eddie Mora Bermúdez

Eddie Mora Bermúdez (s. 23. helmikuuta 1965 San José) on costaricalainen säveltäjä, viulisti ja kapellimestari.Radio ACAM de Costa Rica: Eddie Mora Bermúdez Hänen tuotantonsa koostuu enimmäkseen orkesteri- ja kamarimusiikkiteoksista, joita on esitetty Costa Rican lisäksi Kanadassa, Meksikossa, Alankomaissa, Venäjällä ja Yhdysvalloissa.The Living Composers Project: Eddie Mora Bermúdez == Ura == Mora Bermúdez opiskeli sävellystä William Porrasin johdolla Costa Rican kansallisessa yliopistossa vuosina 1980–81. Myöhemmin hän täydensi siellä opintojaan myös Benjamín Gutiérrezin ja Luis Diego Herran johdolla. Viulunsoiton opintonsa Mora Bermúdez suoritti Moskovan Tšaikovski-valtionkonservatoriossa vuosina 1983–92 opettajinaan Maja Glizarova ja Olga Voitova; lisäksi hän sai yksityistä sävellysopetusta venäläiseltä Juri Vorontsovilta. Mora Bermúdez on viulistina esittänyt ensisijaisesti omaa musiikkiaan, mutta hänen ohjelmistoonsa kuuluu myös muiden säveltämää costaricalaista musiikkia. Vuonna 1994 hän aloitti esiintymisen viulu–piano-duossa Mora/Duarte. Vuonna 1995 hän oli mukana perustamassa Camerata Latinoamericana -jousiorkesteria. Vuonna 2003 hänestä tuli Heredian sinfoniaorkesterin taiteellinen johtaja. Costa Rican yliopiston (San Pedro, Montes de Oca) professorina Mora Bermúdez on opettanut vuodesta 1992 kamarimusiikkia, sävellystä ja viulunsoittoa. Vuodesta 2001 lähtien hän on ollut siellä mukana järjestämässä vuosittaista nykymusiikkiseminaaria. == Palkinnot == Mora Bermúdezille on myönnetty seuraavat palkinnot: * Kansallinen Aquileo J. Echeverría -palkinto (Costa Rican kulttuuriministeriöltä), neljä kertaa: ** 1997, teoksesta Escenas infantiles (huilulle, oboelle, klarinetille ja fagotille) ** 1998, teoksista Bagatelas (neljälle fagotille) ja Kantaatti (Federico García Lorcan teksteihin) ** 2001, teoksesta Miniaturas (viululle ja pianolle) ** 2003, teoksesta Amighetti (konsertto pianolle, lyömäsoittimille ja jousiorkesterille) * Costa Rican säveltäjä- ja musiikkikirjailijaliiton palkinto, vuonna 2001 teoksesta Suite Ausencia (latino- ja puhallinkokoonpanoista muodostuvalle kamariyhtyeelle) * Sävellyksen Áncora- palkinto, 2007 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut Luokka:Costaricalaiset säveltäjät Luokka:Viulistit Luokka:Costaricalaiset kapellimestarit Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Firth of Forth

Firth of Forth eli Forthinvuono () on Pohjanmeren lahti ja Forthjoen estuaari Skotlannin itärannikolla. Sen yli rakennettiin 1880-luvulla kuuluisa Forth Bridge, jonka jänneväli oli vuosien ajan maailman pisin. Forthin–Clyden kanava yhdistää Forthinvuonon Clydejoen suuhun.Factum, osa 2 vuodelta 2003, s. 182 Forthinvuonon etelärannalla sijaitsee Skotlannin pääkaupunki Edinburgh. Vuono oli sekä ensimmäisen että toisen maailmansodan aikana brittiläisen laivaston tukikohtana.Otavan iso tietosanakirja, osa 2 vuodelta 1961, palsta 1458 Lahdella elää monipuolinen eläimistö, josta näyttävimpiä ovat hylkeet ja pyöriäiset. Ajoittain sinne ui myös valaita, kuten miekkavalaita ja lahtivalaita. Muutamia kertoja siellä on tavattu jopa ryhävalas. Estuaarissa talvehtii lukuisia kahlaajia ja vesilintuja. Osa saarista ja vuorovesimatalikoista on rauhoitettu lintujensuojelualueiksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Atlantin valtameren lahdet Luokka:Skotlannin merialueet Luokka:Estuaarit Luokka:Pohjanmeri
Aviapoliksen suuralue

Aviapoliksen suuralue on yksi Vantaan seitsemästä suuralueesta. Vuodesta 2007 lähtien olemassa ollut suuralue sijaitsee kaupungin keskiosissa. Suuralueen eteläpuolella on Helsinki, lounaispuolella Myyrmäen suuralue, luoteispuolella Kivistön suuralue, pohjoispuolella Tuusula ja itäpuolella Tikkurilan sekä Koivukylän suuralueet. Vuoden 2020 lopussa Aviapoliksen suuralueella asui 20 023 henkeä, joista 16,8 prosenttia oli vieraskielisiä. Vuoden 2013 lopussa alueella oli kolmannes (35 731 kappaletta) Vantaan kaikista työpaikoista. Työpaikoista joka kolmas liittyi logistiikka-alaan (kuljetus ja varastointi) ja yli neljännes kaupan alaan. Kauppakeskittymistä merkittävimmät ovat Pakkalan Vantaanportin Jumbon kauppakeskus viereisine Flamingon viihdekeskuksineen (yli 10 milj. asiakasta vuosittain) sekä Tammiston suurmyymälöiden ja erikoisliikkeiden keskittymä Tammiston kauppatien varrella. Aviapoliksen suuralueella oli 3,5 kertaa enemmän työpaikkoja kuin siellä asui työikäistä väestöä. Suuralueen liikenneyhteyksistä merkittävimmät ovat vuonna 1952 toimintansa aloittanut Helsinki-Vantaan lentoasema, Kehä III, suuralueen itärajana toimiva Tuusulanväylä ja vuonna 2015 avattu Kehärata. Kehäradan rautatieasemista suuralueella sijaitsevat Aviapolis ja Lentoasema. Suuralueen keskiaikaisperäisiä kyliä ovat Voutila (Brutuby), Ylästö (Övitsböle) ja Tolkinkylä (Tolkby), jotka olivat olemassa viimeistään 1400-luvulla. Uudempaa, 1900-luvun rakennusperintöä edustavat esimerkiksi arkkitehti Alvar Aallon suunnittelema Aero Oy:n korjaamohenkilöstön asuinalue Aerola (1953–1955), Auramo Oy:n (1964) ja Wihuri-konsernin (1950- ja 1960-luvut) punatiiliset toimistorakennukset. Suuralueen lounaisosassa sijaitsee vuodelta 1962 oleva Pääkaupunkiseudun varavesiallas Silvolan tekojärvi. Suuralue on pinta-alaltaan 38,0 neliökilometriä. Siihen kuuluu seuraavat kuusi kaupunginosaa: Ylästö, Viinikkala, Tammisto, Pakkala, Veromies ja Lentokenttä: Alueen nro Nimi Väkiluku (31.12.2020) Pinta-ala (km²) Asukas- tiheys (1.1.2015; as./km²) Työpaikat (31.12.2013) 40 Ylästö 41 Viinikkala 50 Tammisto 51 Pakkala 52 Veromies 53 Lentokenttä 3 Aviapoliksen suuralue, yhteensä ==Kuvia== File:Viihdekeskus Flamingo.jpg|Kauppakeskukset Flamingo ja Jumbo Kehä III:lta. File:Tammisto la3.jpg|Tammiston luonnonsuojelualue. File:Puu-ylasto.jpg|Puu-Ylästö. File:Vantaankoski2.jpg|Vantaankoski. File:Helsinki-Vantaa airport.jpg|Helsinki-Vantaan lentoasema. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *
Firth of Clyde

Firth of Clyde on Clydejoen estuaari Irlanninmeressä Skotlannin länsirannikolla. Se on monihaarainen ja siinä on saaria, niemiä ja lahtia, joita Skotlannissa kutsutaan nimellä loch. Estuaarissa elää hylkeitä ja pyöriäisiä, ja siellä tavataan säännöllisesti lahtivalaita ja joskus myös miekkavalaita, muutaman kerran jopa ryhävalas. Alue on kuuluisa jättiläishaista, joita kalastettiin siellä vuoteen 1995 asti. Estuaarissa on suojaisaa mutta silti melko syvää vettä, joten se on pitkään ollut huviveneilijöiden suosimaa aluetta. Siellä on kymmenen suurta venesatamaa ja niissä yhteensä tuhansia veneitä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Atlantin valtameren lahdet Luokka:Skotlannin merialueet Luokka:Estuaarit
Espanjansinililja

Espanjansinililja (Hyacinthoides hispanicaPlants of the World Online: Hyacinthoides hispanica (Mill.) Rothm. Viitattu 19.1.2022. (sukurajauksen lähde.), syn. Scilla hispanica) on kellosinililjojen sukuun kuuluva laji. Sitä tavataan luonnonvaraisena Välimeren alueella ja Portugalissa myös Atlantin rannikolla. Kasvi on 15–30 senttimetriä korkea. Se muistuttaa englanninsinililjaa, mutta eroaa siitä kukkien muodon perusteella. Lehtiä on tavallisesti viisi. Kukkavana on vankka ja kukinnossa on 10–12 kukkaa, jotka ovat yleensä sinisiä ja joskus valkoisia tai ruusunpunaisia. Espanjansinililja kukkii toukokuulta kesäkuulle. Kasvi menestyy aurinkoisella tai puolivarjoisella kasvupaikalla, missä maa läpäisee hyvin vettä. Syksyllä puiden lehdet on hyvä jättää kasvien päälle talvensuojaksi. Kasvia lisätään jakamalla vanhempia yksilöitä syksyllä tai istuttamalla sipuleita syys- tai lokakuussa. Istutussyvyys on 12 senttimetriä ja istutusväli on 7–8 senttimetriä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * http://puutarha.net/indexfr.aspx?s=/suorakanava/kasvikortti.asp?id=122 Luokka:Kellosinililjat
Scone

Scone [ˈskuːn] (, ) on kylä Skotlannissa, Perth ja Kinrossin hallintoalueella. Se sijaitsee Tay-joen varrella Perthin pohjoispuolella. thumb|left|Sconen risti osoittaa kauppatorin paikkaa, ja on harvoja vanhasta Sconen kylän sijaintipaikasta säilyneitä rakenteita. Scone oli Skotlannin pääkaupunki piktien aikana, ja Skotlannin kuninkaat kruunattiin siellä satojen vuosien ajan. Uskotaan että skottikuningas Kenneth I MacAlpin toi skottien kruunajaiskiven Sconeen 800-luvulla. John Balliol oli viimeinen sillä kruunattu Skotlannin kuningas. Edvard I valloitti Skotlannin 1296 ja vei kiven Lontooseen. Hän rakennutti Westminster Abbeyhin kruunajaistuolin, jonka istuimeen kivi upotettiin. Nationalistit varastivat kiven 1950 ja palauttivat sen Skotlantiin. Se löytyi ja palautettiin 4 kuukautta myöhemmin, mutta vuonna 1996 Britannian hallitus palautti kiven Skotlantiin. Kivi on nykyisin Edinburghissa. Kaarle II kruunattiin skottien kuninkaaksi Sconessa 1. tammikuuta 1651. Tämä oli viimeinen Sconessa nähty kruunajaistilaisuus. Kylässä oli myös augustiinilaisluostari 1120-luvulta alkaen. Luostarin paikalle rakennettiin palatsimainen kartano 1800-luvun alussa, ja kylä siirrettiin kartanon puiston tieltä uuteen paikkaan. Vuonna 2001 kylässä oli 4430 asukasta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Perth ja Kinross Luokka:Skotlannin kylät
Persiansinililja

Persiansinililja (Scilla mischtschenkoana) on kevättähtien sukuun kuuluva laji. Sitä tavataan luonnonvaraisena Iranissa ja Kaukasuksen alueella. Kasvi on 10 senttimetriä korkea. Yhdestä sipulista kasvaa 3–5 lehteä, jotka kehittyvät samaan aikaan kuin kukat. Kukinnossa on 2–6 kukkaa, jotka ovat väriltään haaleansinisiä ja muodoltaan tähtimäisiä. Persiansinililja kukkii maaliskuulta huhtikuulle. Kasvi menestyy aurinkoisella tai puolivarjoisella kasvupaikalla, missä maa läpäisee hyvin vettä. Kasvia lisätään jakamalla vanhempia yksilöitä tai istuttamalla sipuleita syys- tai lokakuussa. Sekä istutussyvyys että istutusväli ovat 12 senttimetriä. Persiansinililjaa on tapana istuttaa kivikko- ja perennaryhmiin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Persiansinilija – Scilla mischtschenkoana *Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Persiansinililja (Scilla mischtschenkoana) (Arkistoitu versio) Luokka:Kevättähdet
FS Lieutenant de vaisseau Le Hénaff (F789)

Lieutenant de vaisseau Le Hénaff (runkonumero F789) oli Ranskan laivaston vuonna 1994 palvelukseen otettu D’Estienne d’Orves -luokan korvetti (). == Valmistus == Alus tilattiin Lorientin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 21. maaliskuuta 1977. Se laskettiin vesille 16. syyskuuta 1978 ja otettiin palvelukseen 13. helmikuuta 1980.Marine Militaire - Lieutenant de vaisseau Le Hénaff == Palvelus == Alus poistettiin palveluksesta 31. heinäkuuta 2020.meretmarine.com == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:D'Estienne d'Orves-luokan korvetit
Grampianvuoret

Grampianvuoret (, ) on vuoristo Skotlannissa. Grampianvuoristolla viitataan yleensä Ylämaiden alueeseen Great Glenin siirroslinjasta Ylämaiden etelärajan Highland-siirrokseen saakka. Vuoristoon huiput ovat Britteinsaarten korkeimpia, ja ne kohoavat yleisesti yli 900 metrin. 1 344 metrin korkuinen Ben Nevis on Britteinsaarten korkein vuori. Grampianvuorten perustana on Dalradian kiviainesta, joka muodostui alkujaan sedimentteinä 500–800 miljoonaa vuotta sitten Iapetusmeren laidalla. Dalradian kivet kuumentuivat ja tiivistyivät myöhemmin, kun Skotlanti muodostui mannertörmäyksissä. Niiden alkuperäinen rakenne on kuitenkin monin paikoin edelleen näkyvissä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Skotlannin vuoristot
Brunkebergin tunneli

Brunkebergin tunneli () on jalankulkijoille tarkoitettu 231 metriä pitkä tunneli, joka kulkee Brunkebergin harjun läpi Tukholman keskustassa Norrmalmilla. Tunneli louhittiin insinööri Knut Lindmarkin johdolla vuosina 1884–1886. Tunneli on avoinna päivittäin klo 6–22.Fredric Bedoire: Stockholms byggnader: Arkitektur och stadsbild, s. 135–136. Norstedts, Tukholma 2012. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norrmalm Luokka:Ruotsin tunnelit Luokka:Tukholman liikenne
Sailing Ships

Sailing Ships on suomalaisen heavy metal -yhtye Kiukaan EP-levy. Se julkaistiin vuonna 2009 levymerkillä Spinefarm. == Kappaleet == # # # == Kokoonpano == * Teemu Tuominen – bassokitara * Mikko Salovaara – kitara, laulu * Markku Näreneva – rummut * Atte Tanskanen – kosketinsoitin * Ilja Jalkanen – laulu == Aiheesta muualla == * Luokka:Kiukaan albumit Luokka:Vuoden 2009 EP:t Luokka:Cover-albumit
Dr. Luigi

Dr. Luigi on Nintendon julkaisema pulmapeli, joka julkaistiin alun perin Pohjois-Amerikassa 31. joulukuuta 2013 Wii U:lle. Peli on osa The Year of Luigi -tapahtumaa. Peli on ladattavissa Nintendo e-Shopista. Pelissä pitää alkuperäisen Dr. Marion tapaan asettaa ylhäältä putoavia erivärisiä kapseleita riveihin, jolloin kentässä olevat bakteerit tuhoutuvat. Pelissä on useita erilaisia pelitiloja. Pelissä on myös moninpeli, jota voi pelata joko paikallisesti tai verkon kautta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Peli Nintendon sivuilla *Peli Super Mario Wikissä Luokka:Vuoden 2013 videopelit Luokka:Mario-pelit Luokka:Pulmapelit Luokka:Wii U -pelit
Kiuas War Anthems

Kiuas War Anthems on suomalaisen heavy metal -yhtye Kiukaan EP-levy. Se julkaistiin syyskuussa 2008 levymerkillä Spinefarm Records. Albumia myytiin ainoastaan yhtyeen vuoden 2008 Yhdistyneen kuningaskunnan kiertueella. == Kappaleet == # # # # # # == Kokoonpano == * Ilja Jalkanen – laulu * Mikko Salovaara – kitara, laulu * Teemu Tuominen – bassokitara * Markku Näreneva – rummut * Atte Tanskanen – kosketinsoitin == Aiheesta muualla == * * Luokka:Kiukaan albumit Luokka:Vuoden 2008 EP:t
Arabiantähdikki

Arabiantähdikki (Ornithogalum arabicum) on tähdikkien sukuun kuuluva laji. Sitä tavataan Välimeren alueella ja Portugalissa myös Atlantin rannikolla. Kasvi on 30–80 senttimetriä korkea. Lehtiä on 5–8 ja ne ovat tummanvihreitä. Kukkavarret ovat pitkiä ja niissä on 6–25 kukkaa, jotka ovat väriltään valkoisia tai kermanvaaleita ja muodoltaan laakeahkoja. Arabiantähdikki kukkii elokuulta syyskuulle. Kasvi menestyy aurinkoisella ja suojaisella kasvupaikalla, missä maa on hyvin ojitettu. Se ei menesty talvella ulkona, joten sipulit on otettava sisälle talveksi. Kasvia lisätään sivusipuleista, jotka istutetaan keväällä heti maan lämmettyä. Sekä istutussyvyys että istutusväli ovat 5–10 cm. == Lähteet == Luokka:Tähdikit
Bougainville (L9077)

Bougainville (runkonumero L9077) oli Ranskan laivaston maihinnousualus. Ranskan laivaston luokituksen mukaan BTMS (). == Valmistus == Alus tilattiin 1984 Nantesista Dubigeonilta Ydinkoetoimiston () käyttöön huoltoalukseksi Papeeten ja Mururoan koealueille. Köli laskettiin 28. tammikuuta 1986. Alus laskettiin vesille 3. lokakuuta. Pian aluksen vesille laskun jälkeen telakka suljettiin ja valmistus saatettiin loppuun Chantiers de l'Atlantiquella.Gardiner, Robert s. 126 Alus otettiin palvelukseen 25. helmikuuta 1988.Marine Militaire - Bougainville Alus oli pienennetty versio Foudre-luokasta ja varustettu 78 x 10,2 metrin telakalla, johon sopi kolme TCM-tyypin maihinnousualusta tai neljäkymmentä etrin säiliötä. Aluksen perässä oli 10 x 6 metrin ovi. Telakkaa voitiin käyttää myös L'Audacieux-luokan partioveneiden huoltamiseen. == Palvelus == Alus poistettiin palveluksesta 25. toukokuuta 2009. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Ranskan laivaston maihinnousualukset
Unknown Soldier

Unknown Soldier on suomalaisen neoklassisen metallin yhtye Warmenin esikoisalbumi. Se julkaistiin helmikuussa 2000 levymerkillä Spinefarm Records. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Janne Wirman – kosketinsoitin, tuottaja, äänittäjä * Mirka Rantanen – rummut * Sami Virtanen – kitara, orkestraatio, äänittäjä === Vierailevat muusikot === * Jari Kainulainen – bassokitara * Roope Latvala – kitara * Kimberly Goss – laulu === Tuotanto === * Mika Jussila – masteroija * Mikko Karmila – äänittäjä, miksaaja * Pekka Palmu – grafiikka == Arviot == * Soundi: http://www.soundi.fi/levyarviot/warmen-unknown-soldier * The Metal Observer: 8/10http://www.metal-observer.com/articles.php?lid=1&sid;=1&id;=1835 * Metalreviews.com: 88/100http://www.metalreviews.com/reviews/album/307 == Aiheesta muualla == * Unknown Soldier discogs.com -sivustolla * == Lähteet == Luokka:Warmenin albumit Luokka:Vuoden 2000 esikoisalbumit
Vertaus kymmenestä neitsyestä

Vertaus kymmenestä neitsyestä, usein myös vertaus kymmenestä morsiusneidosta tai vertaus viisaista ja tyhmistä morsiusneidoista on tunnettu Jeesuksen vertaus, joka esiintyy Matteuksen evankeliumissa. Useimpien tulkintojen mukaan vertaus käsittelee eskatologiaa. Suomen evankelis-luterilaisissa kirkoissa vertaus luetaan joka kolmas vuosi valvomisen sunnuntain jumalanpalveluksessaValvomisen sunnuntai - Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kirkkokäsikirja II, Evankeliumikirja, vuonna 1999 hyväksytty versio. Vertaus on ollut suosittu aihe myös taiteessa. Muun muassa Tove Jansson on maalannut Teuvan kirkkoon alttaritaulun nimeltä kymmenen neitsyttä. == Vertaus vuoden 1938 suomennoksen mukaan (Matt. 25:1-13)== == Kulttuurinen tausta == Hääjuhlia ennen sulhanen lähti kulkueessa ystävineen, soittovälineineen ja lamppuineen hakemaan morsianta morsiamen kodista sulhasen kotiin, jossa juhlat yleensä pidettiin. Juhlapukeisiin pukeutuneet ja lampuin varustautuneet nuoret neidot saattoivat päästä häihin mukaan, jos he osallistuivat tähän juhlakulkueeseen. Neidot odottivat siis sulhasta jossain kohden tietä näiden kahden kodin välillä. Joissain vanhoissa käsikirjoituksissa on tekstivariaatio, jonka mukaan neidot lähtivät sulhasta ja morsianta vastaan, jolloin kyseessä olisi paluukulkue takaisin sulhasen kotiin. == Tekstin analyysi == Vertaus kuuluu yhteen sitä edeltävien ohjeiden ja varoitusten kanssa, jotka Jeesus kertoi vain opetuslapsilleen heidän ollessaan Öljymäellä. Nämä ovat Jeesuksen viimeisiä vertauksia ennen hänen kuolemaansa. Vertauksessa ja sitä edeltävässä tekstissä on selkeitä teemoja. Tekstin ympäristössä toistuu viisi kertaa sanat ”kukaan ei tiedä päivää eikä hetkeä”, valvokaa (), viisaat (phronimos) ja kahdesti sanat olla valmiina (hetoimos) sekä viipyä (chronizo). Alkuperäistekstin tulkitseminen ei ole yksiselitteistä. Tutkijat ovat erimielisiä siitä, että oliko alkuperäistekstin mukaan tyhmillä neidoilla öljyä mukana ollenkaan vai loppuiko se vain heiltä kesken. Samoin väitellään siitä, että oliko kyse soihduista vai lampuista. == Kristinuskon tulkintoja == Vertausta tulkitaan monesti allegorisesti liittyen oppiin viimeisestä tuomiosta. Erään allegorisen tulkinnan mukaan sulhanen on Kristus, neitsyet ovat kristittyjä, öljy on joko usko tai rakkaus ja uni on kuolema. Tämän lisäksi on myös olemassa useita hieman erilaisia allegorisia tulkintoja. Toinen yleinen tulkinta on se, että vertaus liittyy Jeesuksen toiseen tulemiseen, ja se varoittaa kuulijoita olemaan valmiina kun se tapahtuu. Vertauksen tarkempi tulkinta riippuu yleensä siitä, mitä tulkitsija ajattelee Jeesuksen eskatologisista opetuksista. == Lähteet == Luokka:Jeesuksen opetukset Luokka:Taiteen aiheet
Tauno Jylhä

Tauno August Jylhä (15. elokuuta 1908 Tampere – 6. helmikuuta 1967 Helsinki) oli Eläketurvakeskuksen ensimmäinen toimitusjohtaja ja Kansaneläkelaitoksen pitkäaikainen yliaktuaari. Jylhän vanhemmat olivat puuseppä ja tehtailija Ahto August Jylhä ja Augusta Sofia Ahlfors. Hän valmistui matematiikka pääaineenaan filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1934, tutki sen jälkeen vuoden verran funktioteoriaa Göttingenin yliopistossa ja toimi matematiikan assistenttina Helsingin yliopistossa ja Teknillisessä korkeakoulussa. Vaikka Jylhä ei luopunut tutkimustyöstä kokonaan, niin 1938 hän aloitti pitkäaikaisen virkamiesuransa vasta perustetussa Kansaneläkelaitoksessa. Jylhä toimi siellä yliaktuaarina ja 1941–1961 vakuutusteknillisen osaston päällikkönä. Hän oli keskeisesti mukana kansaneläkelain uudistustyössä, toimiessaan 1945–1954 sosiaalivakuutuskomitean kansaneläkejaoston puheenjohtajana. Jylhä esitti jo 1957 automaattisen tietojenkäsittelyjärjestelmän hankkimista Kansaneläkelaitokselle. 1960 alkanut tietokoneiden käytto eläkkeiden laskemisessa ja maksatuksessa oli ensimmäinen laatuaan Euroopassa ja samalla Suomen huomattavin konttoriautomaatiohanke. 1950-luvun lopulla Jylhä myös esitti sairausvakuutuksen periaatteet, jotka toteutuivat pitkälle 1960-luvulla, ja myöhemmin 1970-luvulla toteutuivat hänen hahmottelemansa kansaneläke- ja sairausvakuutuksia hoitavat paikallistoimistot yhteisine keskitettyine tietojärjestelmineen. Vuonna 1961 Jylhästä tuli Eläketurvakeskuksen ensimmäinen toimitusjohtaja. Työeläkejärjestelmän kehittämiseen hän ei kuitenkaan ehtinyt juuri enää puuttua, vaan se oli vielä pahasti kesken hänen kuollessaan 1967. Jylhän puoliso vuodesta 1939 oli Katri Julia Haulio. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Suomalaiset matemaatikot Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 1967 kuolleet