EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Nikolai Podgornyi

Nikolai Viktorovitš Podgornyi (, , 18. helmikuuta (J: 5. helmikuuta) 1903 Karlovka – 12. tammikuuta 1983 Moskova) oli neuvostoliittolainen poliitikko. Nikolai syntyi Ukrainan Pultavan alueella rautatehtaan työläisen perheeseen. Hänestä tuli 15-vuotiaana valimotyöläinen. Viisi vuotta myöhemmin Podgornyi aloitti opiskelun. Podgornyi opiskeli insinööriksi elintarviketeollisuuden instituutissa Kiovassa. Valmistuttuaan hän työskenteli vuoteen 1946 asti elintarviketeollisuuden palveluksessa. Podgornyi oli liittynyt kommunistisen puolueen jäseneksi vuonna 1930. Hän toimi insinööriksi valmistuttuaan Ukrainan elintarviketeollisuuden kansankomissaarina ja Moskovan elintarvikeinstituutin johtajana mutta siirtyi vuoden 1950 jälkeen puoluetyöhön. Podgornyistä tuli vuonna 1956 kommunistisen puolueen keskuskomitean jäsen. Keskuskomitean sihteeriksi hänet valittiin vuonna 1957 ja politbyroon jäseneksi vuonna 1960. Ukrainan puoluejohtajana hän toimi 1957–1963. Vuonna 1963 Podgornyi sai sosialistisen työn sankarin arvonimen. Podgornyi liittyi vuonna 1964 pääsihteeriksi noussutta Leonid Brežneviä vastaan käytyyn valtakamppailuun. Häviäjänä hänet erotettiin keskuskomitean sihteerin asemasta ja hän sai Neuvostoliiton muodollisen valtionpäämiehen, korkeimman neuvoston puhemiehistön puheenjohtajan aseman 1965 Anastas Mikojanin jälkeen. Vahvasti alkoholisoitunut Podgornyi erotettiin politbyroosta ja hän jäi eläkkeelle Brežnevin ottaessa myös valtionpäämiehen toimen 1977. ==Lähteet== Luokka:Neuvostoliiton korkeimman neuvoston puhemiehistön puheenjohtajat Luokka:Sosialistisen työn sankarit Luokka:Vuonna 1903 syntyneet Luokka:Vuonna 1983 kuolleet
Nikolai Kamenski (kenraali)

Kreivi Nikolai Mihailovitš Kamenski (, 27. joulukuuta 1776 – 4. toukokuuta 1811 Odessa, Venäjän keisarikunta) oli venäläinen kenraali Suomen sodassa. Ennen Suomen sotaa Kamenski oli ollut mukana Aleksandr Suvorovin Italian ja Sveitsin sotaretkellä Ranskan keisarikuntaa vastaan. Suomen sodassa Kamenski komensi venäläisten 5. divisioonaa Ruonan ja Oravaisten taisteluissa.Luoto, Talvitie ja Visuri 2008, s. 104–105, s. 110. Kamenski oli venäläisten neuvottelija, kun vihollisuudet Suomessa päättänyt Olkijoen sopimus 18. marraskuuta allekirjoitettiin.Luoto, Talvitie ja Visuri 2008, s. 113, s. 120. Kamenski oli myös torjumassa Ruotsin armeijan viimeistä merkittävää sotatointa, maihinnousuhyökkäystä Uumajaan, elokuussa 1809. Selvästä alivoimasta huolimatta venäläisten onnistui Kamenskin johdolla pysäyttää Ruotsin armeijan hyökkäys.Luoto, Talvitie ja Visuri 2008, s. 128–129. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Venäläiset kreivit Luokka:Venäläiset kenraalit Luokka:Suomen sota Luokka:Vuonna 1776 syntyneet Luokka:Vuonna 1811 kuolleet
Carl Johan Adlercreutz

Carl Johan Adlercreutz (suomeksi joskus Kaarle Juhana; 27. huhtikuuta 1757 Pernaja – 21. elokuuta 1815 Tukholma) oli Suomessa syntynyt Ruotsin armeijan kenraali ja kreivi, joka muistetaan parhaiten Suomen sodassa voittamistaan taisteluista. Hän kuului Adlercreutzin aatelissukuun ja kasvoi Porvoossa. Adlercreutz osallistui jo 15-vuotiaana varakorpraalina Kustaa III:n vallankaappaukseen Jakob Magnus Sprengtportenin johtamien rakuunoiden joukossa. Adlercreutz taisteli Kustaa III:n sodassa vuosina 1788–1790. Hän toimi myös Suomen sodassa toisen prikaatin päällikkönä ja ylipäällikkö Klingsporin yliadjutanttina. Adlercreutzin ansioksi on laskettu se, että armeija ryhtyi tekemään vastarintaa Siikajoella ja Revonlahdella ja saavutti voitot Lapuan ja Alavuden taisteluissa. Suomen sodan historia 1808–1809, s. 69. Adlercreutz kuitenkin jätti armeijan Olkijoen sopimuksen jälkeen ja siirtyi Ruotsiin. Sodan aikana Adlercreutz osallistui henkilökohtaisesti vallankaappaukseen, jossa hän vangitsi kuningas Kustaa IV Aadolfin Tukholmassa 13. maaliskuuta 1809. Palkkioksi hän sai kenraaliadjutantin arvon ja käytännössä koko armeijan johdon. Adlercreutz toimi Ruotsin armeijan esikuntapäällikkönä taisteluissa Napoleonia vastaan vuosina 1813–1814. Adlercreutz korotettiin Ruotsissa 1808 vapaaherraksi ja 1814 kreiviksi. Hän avioitui 1792 vapaaherratar Henrietta Amalia Stackelbergin (1771–1796) kanssa. Tämä oli kenraaliluutnantti Bernt Fredrik Johan Stackelbergin tytär. Toisen kerran hän oli naimisissa vuodesta 1798. Vaimo oli vuorineuvoksen tytär Margareta von Engeström. Hänet haudattiin Riddarholmin kirkkoon Siikajoen taistelun muistopäivänä 18.4.1816. ==Kirjallisuus== Adlercreutzin sankarimainetta on luonut J. L. Runebergin Vänrikki Stoolin tarinoiden toiseen osaan sisältyvä runo "Adlercreutz". ==Lähteet== * * === Viitteet === Luokka:Ruotsalaiset kenraalit Luokka:Ruotsalaiset kreivit Luokka:Suomen sota Luokka:Vänrikki Stoolin tarinoiden esikuvat Luokka:Vuonna 1757 syntyneet Luokka:Vuonna 1815 kuolleet
J. P. Donleavy

James Patrick Donleavy (23. huhtikuuta 1926 New York, Yhdysvallat – 11. syyskuuta 2017 Mullingar, Westmeathin kreivikunta, Irlanti) oli amerikkalais- irlantilainen kirjailija, taidemaalari ja näytelmäkirjailija. Hän oli New Yorkissa syntynyt irlantilaisten maahanmuuttajien lapsi ja myöhemmin Irlannin kansalainen. Donleavyn ensimmäinen ja tunnetuin teos on vuonna 1955 ilmestynyt The Ginger Man. Vauhdikas veijariromaani kertoo nuoren amerikkalais- irlantilaisen opiskelijan Sebastian Dangerfieldin edesottamuksista Dublinissa. Ilmestyessään kirja kiellettiin Yhdysvalloissa ja Irlannissa; nykyään se luetaan modernin englanninkielisen kirjallisuuden klassikoihin. Kirja ilmestyi suomeksi vuonna 1968 nimellä Holtiton mies (Weilin+Göös) Pentti Saarikosken käännöksenä. Pekka Tarkka paljasti myöhemmin, että Saarikoski ei saanut käännöstyötään koskaan valmiiksi, ja että todellisuudessa kirjan onkin kääntänyt Erkki Haglund. Haglund on merkitty kääntäjäksi kirjan uusimpiin painoksiin. Donleavyn teoksista on suomennettu myös Anteeksiantamaton herra Smith (Otava 1967) ja Samuel S:n surullisin suvi (Otava 1970). Donleavyä pidetään kulttikirjailijana, ja hän olikin erikoislaatuisen mustan huumorin esimerkillinen edustaja. ==Suomennetut teokset== * Anteeksiantamaton herra Smith, Suom. Eero Huhtala. Otava, 1967 * Holtiton mies, [suomentajaksi merkitty Pentti Saarikoski] Esipuheen kirj. Paavo Lehtonen. Weilin + Göös, 1968 – 2.p. [suomentajaksi merkitty Pentti Saarikoski] Tammi, 1977 (Keltainen kirjasto 139) ISBN 951-30-3769-X., ISBN 951-30-3770-3. – 3. p. suomentanut Erkki Haglund. Tammi, 2000 ISBN 951-31-1975-0. * Samuel Sn surullisin suvi, suom. Juhani Jaskari. Otava, 1970. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Petäjä, Jukka: James Patrick Donleavy 1926–2017. Helsingin Sanomat, 23.9.2017. * The J.P. Donleavy Compendium Luokka:Irlantilaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Imatran Valtionhotelli

Imatran Valtionhotelli on Imatrankosken partaalla Imatralla sijaitseva, vuonna 1903 valmistunut arkkitehti Usko Nyströmin suunnittelema jugendlinna, joka toimii hotellina. ==Historia== Ennen kivirakenteista valtionhotellia paikalla sijaitsi kaksi puurakenteista hotellia, jotka paloivat 1800-luvun lopussa. Hotellin alkuperäinen nimi on Grand Hôtel Cascade. Ensimmäinen hotelliyrittäjä tuli Pietarista, ja asiakkaina oli saksalaisia ja venäläisiä, jotka tulivat kalastamaan ja ihailemaan näyttävää koskea. Imatran matkailumaine alkoi Katariina Suuren koskivierailusta vuonna 1772. Hotelli toimi sotilassairaalana sisällissodan aikana. Toisen maailmansodan aikana se oli Kannaksen armeijan esikuntana sekä jatkosodassa päämajan sotilashallinto-osastona. Hotellin kellarissa toimi myös toisen maailmansodan aikana Imatran ilmatorjuntakeskus. Sodan jälkeen hotellia kunnostettiin arkkitehti Aarne Ervin suunnitelmien pohjalta, ja vuosina 1985–1987 rakennus restauroitiin väritystä myöten alkuperäiseen asuunsa. Vuonna 1983 rakennetun kongressiosan on suunnitellut arkkitehti Ilmo Valjakka. Toukokuussa vuonna 2009 hotellin yhteydessä avattiin moderni kylpylähotelli. Nykyisin hotelli kuuluu Scandic-hotelliketjuun, jolle se siirtyi vuonna 2018 Restel Oy:n Cumulus-ketjun oston myötä.Scandic astuu tänään kolmen uuden kaupungin katukuvaan ja vahvistaa otettaan vapaa- ajanmatkailusta - Imatran Valtionhotellista tulee tänään Scandic Vuonna 2014 Apu-lehden yleisöäänestyksessä Imatran Valtionhotelli valittiin Suomen kauneimmaksi rakennukseksi. Samaisen maininnan hotelli sai myös vuonna 2017. ==Valtionhotelli fiktiossa== *Laila Hirvisaaren Imatra-sarja (Kruununpuisto, 2005, Myrskyn edellä, 2006, Grand Hotel, 2007) *Desmond Bagley, Suomalainen nuorallatanssi (The Tightrope Men) (1973) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Imatran valtionhotelli Scandic-ketjun verkkosivuilla Luokka:Suomen hotellit Valtionhotelli Valtionhotelli Luokka:Scandic-hotellit Luokka:Jugend
Neodyymi

Neodyymi () on lantanoideihin kuuluva, jaksollisen järjestelmän 60. alkuaine. Sen kemiallinen merkki on Nd ja CAS-numero 7440-00-8. Neodyymiä käytetään muun muassa lasin himmentämiseen hitsausmaskeissa, voimakkaissa magneeteissa, lasereissa ja tähtitieteellisissä sovellutuksissa - neodyymillä himmennetty lasi tuottaa hyvin terävän absorptiokaistan, jota voidaan käyttää kalibrointiin. Neodyymioksidilla (Nd2O3) voidaan lasi värjätä purppuran väriseksi. Neodyymin, boorin ja raudan seoksesta voidaan valmistaa erinomaisia kestomagneetteja. Neodyymin spektri on myös sovelias hehkulampun lasikuvun suodatinväriaineeksi esimerkiksi kasvilamppuihin, kun halutaan jäljitellä luonnonmukaista valoa. 97 % metallista tuotetaan Kiinassa, joka on haluton viemään sitä ulkomaille matalasti jalostettuna.http://www.independent.co.uk/news/world/asia/concern-as-china- clamps-down-on-rare-earth-exports-1855387.html Luonnossa esiintyvä neodyymi koostuu seitsemästä isotoopista, joista viisi on pysyviä: 142Nd, 143Nd, 145Nd, 146Nd ja 148Nd, ja kaksi radioaktiivisia: 144Nd (osuus 23,80 %) ja 150Nd (5,64 %). Näistä yleisin on 142Nd 27,13 %:n osuudella. Alkuaineella on yhteensä 31 tunnettua radioaktiivista isotooppia joiden massaluvut vaihtelevat välillä 124-161 ja joiden puoliintumisajat vaihtelevat 0,65 sekunnista (125Nd) 7,9×1018 vuoteen (150Nd). Neodyymiä sisältäviä mineraaleja ovat esimerkiksi monatsiitti ja synkysiitti. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Helsingin Sanomat, alkuaineet: Neodyymistä tehomagneetteja *Tieteen Kuvalehti: Neodyymi – magneettien valtias *Periodictable: Technical data for Neodymium *Webmineral: Mineral Species containing Neodymium (Nd) *Mindat: The Mineralogy of Neodymium *WebElements: Chemical reactions of Neodymium *ChemBlink: Neodymium * *Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Neodymium * The Royal Society of Chemistry (RSC): Neodymium * PeriodicTable: Neodymium (Nd) * PubChem: Neodymium * Human Metabolome Database (HMDB): Neodymium * Food Component Database (FooDB): Neodymium * DrugBank: Neodymium Luokka:Alkuaineet
Achernar

Achernar [akernar], α Eridani, on Eridanuksen tähdistön kirkkain tähti ja koko tähtitaivaan yhdeksänneksi kirkkain tähti. Se sijaitsee aivan pitkän tähdistönsä eteläosassa vain 33 asteen päässä eteläisestä taivaannavasta eikä siten näy esimerkiksi Euroopassa. Tähti on saanut nimensä arabiankielisestä sanasta آخر النهر (āxir an-nahr), joka tarkoittaa ’joen loppupäätä’. Ennen 1500-luvun löytöretkiä etelään Eridanuksen katsottiin päättyvän θ Eridaniin, jota tuolloin kutsuttiin Achernariksi. Kun α Eridani lopulta löydettiin, sai se nimen itselleen ja theeta-tähdestä tuli Acamar. == Achernar == Achernar on 144 valovuoden päässä Aurinkokunnasta sijaitseva sinertävänvalkoinen pääsarjan tähti, joskin sitä aiemmin pidettiin jättiläistähtenä. Se on suhteellisen nuori, korkeintaan muutamien satojen miljoonien vuosien ikäinen. Huolimatta varsin suuresta massastaan se ei ole ehtinyt käyttää vetyvarastojaan loppuun; se saattaa myös olla juuri tarpeeksi pieni poistuakseen pääsarjasta Sirius B:n kaltaiseksi massiiviseksi valkoiseksi kääpiöksi. Achernar pyörii erittäin nopeasti akselinsa ympäri – vain muutamissa tunneissa, minkä seurauksena siitä irtaantuu massaa tuhansia kertoja Aurinkoa nopeammin. Tähden päiväntasaajan tasolle on syntynyt laajeneva kaasukiekko. Dramaattisin vaikutus 225–300 kilometriä sekunnissa tapahtuvalla pyörimisliikkeellä (päiväntasaajan kohdalta pinnalla mitattuna) on kuitenkin tähden muotoon: Achernarin läpimitta päiväntasaajalla on ainakin 1,51–1,61-kertainen napojen halkaisijaan nähden ja vieläkin enemmän, mikäli tähti ei näyttäydy suoraan sivulta Maasta katsottuna. Achernar on litistynein tunnettu suuri taivaankappale. Nykyiset tähtien rakennemallit eivät kykene selittämään näin suurta litistymistä, joten siihen liittyy todennäköisesti muita erillisiä ilmiöitä, kuten pohjois–eteläsuuntaisia virtauksia ja epätasaisuutta pyörimisnopeudessa tähden eri kerroksissa. Johtuen Achernarin lähettämästä voimakkaasta ultraviolettisäteilystä tähden ympärillä oleva niin sanottu elinkelpoinen vyöhyke on 54 ja 73 AU:n etäisyydellä eli kauempana kuin Pluto sijaitsee Auringosta. Sillä etäisyydellä mahdollisen planeetan kiertoaika olisi 160–260 vuotta, ja nykymenetelmillä maankaltaisen planeetan havaitseminen sieltä olisi lähes mahdotonta. ==Aiheesta muualla== *Solstationin sivu Achernarista Luokka:Pääsarjan tähdet Luokka:Kirkkaimmat tähdet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Eugen Ekman

Eugen Georg Oskar Ekman (s. 27. lokakuuta 1937 Vaasa) on suomalainen kilpauransa päättänyt telinevoimistelija, olympiavoittaja ja yrittäjä. Ekman voitti Suomen ainoan kultamitalin Rooman olympialaisissa vuonna 1960 jaettuaan sen hevosella Neuvostoliiton Boris Šahlinin kanssa. Hän voitti hevosella myös EM-hopeaa Kööpenhaminassa 1959http://www.sport-komplett.de/sport- komplett/sportarten/t/turnen/hst/31.html. Ekman pääsi Rooman olympialaisiin sattuman kautta, kun TUL ei suostunut yhteistyöhön SVUL:n kanssa, eivätkä TUL:in urheilijat siksi saaneet olympiapaikkaa. Sopua yritti taustalla rakentaa myös Urho Kekkonen. Juuri ennen voittoisaa kilpailua Kekkonen oli lähettänyt tuohtuneen myllykirjeen Voimisteluliiton puheenjohtajalle Erkki Palolammelle. Kirje on julkaistu Kekkosen kirjekokoelmassa Kirjeitä myllystäni 1. Palolammen vastauskirje tuli julkisuuteen, kun se lahjoitettiin Ekmanille Vaasan Telinetaitureiden järjestämässä kultamitalin 50-vuotisjuhlassa 11.8.2010.Riitta Koivuranta, Roomasta kultaa ja yllätyssuukko. Helsingin Sanomat 11.9.2010, s. B 13. Opetusministeriö myönsi vuonna 2002 Ekmanille Pro Urheilu -tunnustuspalkinnon. Ekman perusti vuonna 1961 toimistokoneita ja -tarvikkeita myyvän Oy Ekman Systems Ab:n, jonka johdossa hän toimi vuoteen 1989. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == *Eugen Ekman – Rooman Olympialaiset 1960 (Ekman Systemsin sivuilla, arkistoitu versio) * Luokka:Suomalaiset telinevoimistelijat Luokka:Suomalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Joe Haldeman

Joe Haldeman (s. 9. kesäkuuta 1943) on yhdysvaltalainen tieteiskirjailija. Hänen kuuluisin teoksensa on Loputon sota (The Forever war, 1975), joka kertoo tähtienvälisestä sodasta ihmisten ja tauraneiksi kutsutun lajin kesken. Romaani perustuu osittain Haldemanin sotakokemuksiin Vietnamissa. Hänen veljensä Jack C. Haldeman II on myös tieteiskirjailija. Hän on voittanut mm. Hugo-, Nebula- ja John W. Campbell -palkinnot teoksellaan Forever Peace (jatkoa Loputon sota -kirjalle). Hän on voittanut Robert A. Heinlein -palkinnon huomionosoituksena. Hänet on nimetty yhdeksi tieteiskirjallisuuden Grand Mastereista. == Osittainen bibliografia == * War Year (1972) * Loputon sota (The Forever War, 1974), Nebula-, Hugo-, ja Locus-palkinnot * Attar's Revenge (1975) – salanimellä Robert Graham * War of Nerves (1975) – salanimellä Robert Graham * Mindbridge (1976) * Planet of Judgement (1977) – Star Trek -kirja * All My Sins Remembered (1977) * Infinite Dreams (1978) – novellikokoelma * Worlds (1981) * There is No Darkness (1983) – yhdessä Jack C. Haldeman II:n kanssa * Worlds Apart (1983) * Dealing in Futures (1985) – novellikokoelma * Tool of the Trade (1987) * Buying Time (1989) * The Hemingway Hoax (1990) * Worlds Enough and Time (1992) * 1968 (1995) * None So Blind (1996) – novellikokoelma * Forever Peace (1997), Nebula-, Hugo-, ja John W. Campbell -palkinnot * Saul's Death and Other Poems (1997) – runokokoelma * Forever Free (1999) * The Coming (2000) * Guardian (2002) * Camouflage (2004) * Old Twentieth (2005) == Suomennettuja novelleja == * ”Minä Newtonista” (1970), teoksessa Kauhujen kirja 8, 1996. * ”Sotamies Jakobin yksityinen sota” (1974), Aikakone 2/v3. * ”Veriveljet” (1979), teoksessa Varkaiden maailma, 1992. * ”Poikkeama ajassa” (1989, runo), teoksessa Ei vain verestä, 1990. * ”Sokeutensa kullakin” (1994), Portti 3/1995. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Joe Haldeman's Tangled Web Site * * Joe Haldeman Science Fiction Awards Database -sivustolla Luokka:Yhdysvaltalaiset tieteiskirjailijat Luokka:Yhdysvaltalaiset novellikirjailijat Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Hugo-palkinnon saajat
Judge Dread

Judge Dread (2. toukokuuta 1945 – 13. maaliskuuta 1998), oikealta nimeltään Alexander Minto "Alex" Hughes oli englantilainen ska- ja reggae-muusikko. Hän oli kautta aikain ensimmäinen valkoinen, joka saavutti suuren luokan suosiota Jamaikan musiikkilistoilla. Guinnessin ennätysten kirjan mukaan Judge Dreadilla on ollut eniten kiellettyjä musiikkikappaleita. Myöhempinä aikoina radioasemat kieltäytyivät soittamasta hänen kappaleitaan ilman, että olivat edes ensin kuulleet niitä. Sanoituksissa esiintyivätkin päällimmäisenä riettaat ja alatyyliset aiheet. 1960-luvulla Alex Hughes työskenteli ovimiehenä Lontoon karibialaisklubeilla. Taiteilijanimensä Judge Dread otti Prince Busterin samannimisestä musiikkikappaleesta rude boy -kulttuurin ollessa muotia. Hän kutsuikin itseään maailman töykeimmäksi mieheksi. Judge Dread kuoli sydänkohtaukseen lavalle kesken esityksensä The Penny Theatressa, Canterburyssä. Hänen viimeiset sanansa olivat: "Let's hear it for the band" (suosionosoitukset yhtyeelle). == Aiheesta muualla == * The Judge Dread Memorial Site Luokka:Brittiläiset laulajat Luokka:Brittiläiset lauluntekijät Luokka:Reggaemuusikot Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Vuonna 1998 kuolleet
Tulli (Tampere)

Tulli on Tampereen keskustan kaupunginosa, joka on saanut nimensä vuonna 1901 valmistuneesta tullikamarista ja siihen yhdistetystä pakkahuoneesta. Virallisesti kyseessä on Tampereen 17. kaupunginosa.Maija Louhivaara: Tampereen kadunnimet, s. 86. Tampereen museoiden julkaisuja 51, 1999, Tampere. Ratapihan läheisyyden vaikutuksesta alueelle rakennettiin 1800-luvun lopulta lähtien varasto-, konttori- ja tuotantotiloja. Alueelle vahvistettiin asemakaava vuonna 1900. Nykyisin Tullin alueella sijaitsee Tampereen yliopiston tiloja, pienteollisuutta, Tullintorin kauppakeskus sekä kasvavissa määrin myös asutusta. Tullikamarilla ja pakkahuoneella on ravintola- ja kulttuuritoimintaa. Tullin pohjoisrajana toimii Itsenäisyydenkatu ja pohjois- eteläsuunnassa sen halkaisee Yliopistonkatu. Kaupunginosan itäreunalla sijaitsee itäisen keskustan suosittu virkistysalue, Sorsapuisto, jonka eteläreunassa on vuonna 1990 valmistunut suuri konsertti- ja kongressikeskus, Tampere-talo. Tullin länsiosassa ratapihan ja Ratapihankadun laidalla sijaitsee Tampereen ja koko Suomen korkein hotellirakennus Hotelli Torni Tampere. ==Lähteet== *Koskesta voimaa -verkkojulkaisu: Tullin alue – XVII kaupunginosa === Viitteet === ==Aiheesta muualla== * Ilmapanoraamakuvia Tullista – Virtuaalinen Tampereen kaupunkiopas: VirtualTampere.com *
Pähkinäsaari

thumb|Pähkinäsaari nähtynä Laatokalta. Pähkinäsaari (ven. Ореховый, ruots. Nötö) on saari Venäjällä, joka sijaitsee Laatokan ja sen laskujoen Nevan liitoskohdassa Pähkinälinnan kaupungissa Leningradin alueella.Ленинградская область. Санкт-Петербург. Большой автодорожный и справочный Атлас. Масштас 1:160 000, 1:240 000, 1: 90 000. ООО ”Дискус Медиа”, Санкт-Петербург, 2008. ISBN 978-5-940-59043-9. Saaressa on keskiaikainen Pähkinäsaaren linna, jossa Ruotsi ja Novgorod solmivat Pähkinäsaaren rauhan vuonna 1323. == Lähteet == Luokka: Leningradin alueen saaret‎ Luokka:Laatokan saaret
Erlend Loe

Erlend Loe (s. 24. toukokuuta 1969Kauhanen, Anna-Liisa: Jensin tuska. Helsingin Sanomat 4.3.2012, s. C 1. TrondheimErlend Loe. Store norske leksikon.) on norjalainen kirjailija. Hän on tehnyt myös musiikkivideoita ja lyhytelokuvia sekä työskennellyt psykiatrisessa sairaalassa ja opettajana. Tehokeinoinaan Loe käyttää liioittelua ja naivismia. Loen joulun alla 2011 ilmestynyt teos Fvonk kertoo fiktiivisestä pääministeristä, jonka nimi on Jens (viittaa pääministeri Jens Stoltenbergiin). Kirja oli lähes valmis, kun Norjassa tapahtui Utøyan joukkosurma. Loe kirjoitti kirjan melkein kokonaan uudestaan. == Teokset == === Suomennetut teokset === * Supernaiivi. Suomentanut Outi Menna. Like, 1998. (Naiv. Super, 1996.) * L. Suomentanut Outi Menna, Like, 2000. (L, 1999.) * Maria & José. Kuvitus Kim Hiorthøy. Suomentanut Outi Menna. Like, 2002. (Maria & José, 1994.) * Tosiasioita Suomesta. Suomentanut Outi Menna. Like, 2002. (Fakta om Finland, 2001.) * Kala. Suomentanut Tuula Tuuva. WSOY, 2003. (Fisken, 1994.) * Naisen talloma. Suomentanut Outi Menna. WSOY, 2003. (Tatt av kvinnen, 1993.) * Kurtin käytöshäiriö. Suomentanut Tuula Tuuva. WSOY, 2003. (Kurt blir grusom, 1995.) * Kurt on tärkeä. Kuvittanut Kim Hiorthøy. Suomentanut Tuula Tuuva. WSOY, 2004. (Kurt quo vadis?, 1998.) * Doppler. Suomentanut Outi Menna. Johnny Kniga, 2005. (Doppler, 2004.) * Kurtilla keittää. Kuvittanut Kim Hiorthøy. Suomentanut Tuula Tuuva. WSOY, 2005. (Kurt koker hodet, 2005.) * Volvon kuorma-autot. Suomentanut Outi Menna. Johnny Kniga, 2006. (Volvo Lastvagnar, 2006.) * Shakespearen salaisuus. Petter Amundsen. Suomentanut Outi Menna. Johnny Kniga, 2007. (Organisten, 2006.) * Muleum. Suomentanut Outi Menna. Johnny Kniga, 2008. (Muleum, 2007.) * Kurttila. Piirrokset Kim Hiorthøy. Suomentanut Tuula Tuuva-Hietala. WSOY, 2009. (Kurtby, 2008.) * Hiljaiset päivät Nigellan lumoissa. Suomentanut Outi Menna. Johnny Kniga, 2011. (Stilla dagar i Mixing Part, 2009.) * Kurt kuriirina. Suomentanut Tuula Tuuva-Hietala. WSOY, 2012. * Niin loppuu maailma sellaisena kuin me sen tunnemme. Suomentanut Outi Menna. Johnny Kniga 2016. (Slutten på verden slik vi kjenner den, 2015.) === Suomentamattomia teoksia === * Den store røde hunden (1996) * Jotunheimen, bill.mrk. 2469 (2000) * Fvonk, 2011 ==Lähteet== Luokka:Norjalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Maltoosi

Maltoosi eli mallassokeri on disakkaridi, joka muodostuu kahdesta glukoosimolekyylistä. Maltoosin molekyylikaava on C12H22O11 ja moolimassa 342,296 g/mol. Maltoosia syntyy muun muassa tärkkelyksen hajotessa eläinten ruuansulatuskanavassa ja itävissä tärkkelyspitoisissa siemenissä. Tärkkelyksen maltoosiksi hajottava entsyymi on amylaasi. Maltoosia esiintyy esimerkiksi kaurajuomassa sekä tärkkelyssiirapissa, makeisissa ja vahvassa oluessa. Keskiolut ja mämmi sisältävät kaksi prosenttia maltoosia ja hunajassa sekä siiderissä sitä on noin 1,5 prosenttia. Elimistössä maltoosia pilkkoo suolinesteen maltaasi-entsyymi. Tärkkelyksestä valmistetaan teollisesti maltoosia entsymaattisesti amylaasin, maltogenaasin tai pullulanaasin avulla. Maltoosisiirappia käytetään makeutusaineena ja eräiden polysulfidien stabilimisaineena.Ole Kirk, Ture Damhus, Torben Vedel Borchert, Claus Crone Fuglsang, Hans Sejr Olsen, Tomas Tage Hansen, Henrik Lund, Hans Erik Schiff & Lone Kierstein Nielsen: Enzyme Applications, Industrial, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2004. Viitattu 2.7.2014Charlotte Horsmans Poulsen, Karsten M. Kragh, Jens Frisbak Sorensen, Catherine Grassin, Marga Herweijer, Jan Wilms, André de Roos & Jorn Borch Soe: Enzymes, 3. Food Application, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2008. Viitattu 2.7.2014 ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Fineli: Maltoosin lähteet ruoka-aineissa *Liber Herbarum II: Luettelo maltoosia sisältävistä kasveista *PubChem: Maltoosi *Human Metabolome Database: D-Maltose *KEGG: Maltose Luokka:Sokerit
Thrust SSC

Thrust SSC (SuperSonic Car) on maailman nopein maakulkuneuvo sekä ainoa sellainen, joka on yltänyt äänen nopeuteen ja rikkonut äänivallin ajamalla mailin matkan keskinopeudella 1 227,986 km/h (1,02 mach) 15. lokakuuta 1997. Thrust SSC ajoi ennen ennätysajoaan 25. syyskuuta siihen aikaan suurimman nopeuden, 1149,29 km/h, jonka se itse rikkoi noin 20 päivää myöhemmin. Autoa ohjasi molemmilla kerroilla Ison-Britannian kuninkaallisten ilmavoimien (RAF) hävittäjälentäjä Andy Green. Thrustin voimanlähteenä oli kaksi isoa suihkumoottoria. Sen pyörät pyörivät noin 8500 kierrosta minuutissa. Luokka:Autotyngät Thrust SSC
Bayerin designaatio

Bayerin designaatio on useille kirkkaille tähdille annettu tunnus, jonka otti käyttöön saksalainen tähtitieteilijä Johann Bayer vuonna 1603 ilmestyneessä tähtikartassaan Uranometria. Se koostuu pienestä kreikan kirjaimesta ja tähdistön genetiivimuotoisesta latinankielisestä nimestä. Esimerkiksi Pohjantähden Bayerin designaatio on α Ursae Minoris. Tähdistön nimi voidaan ilmoittaa myös kolmikirjaimisena lyhenteenä, esimerkiksi α UMi. Designaatio on yleensä annettu kunkin tähdistön tähdille niiden kirkkausjärjestyksessä, jolloin kirkkain tähti on päätähti eli ns. alfatähti, mutta koska kirkkausmääritys on aikanaan tehty silmämääräisesti, on tähän runsaasti poikkeuksia, niin että alfa voi olla kirkkainta tähteä himmeämpi. Esimerkiksi Orionin kirkkain tähti Rigel on β Orionis ja toiseksi kirkkain tähti Betelgeuze α Orionis. Koska tähdistöjen tarkat rajat sovittiin vasta 1900-luvun alussa, eivät kaikki designaatiot vastaa tähden sijaintia modernien tähdistörajojen suhteen. Esimerkiksi kahden tähdistön rajalla sijaitsevilla tähdillä β Tauri (γ Aurigae) ja α Andromedae (δ Pegasi) on kaksi vaihtoehtoista designaatiota. Vaa'an tähdistössä selkeästi sijaitsevan σ Libraen designaatio oli alun perin γ Scorpionis. Näistä seikoista huolimatta Bayerin designaatio on edelleen laajasti käytössä. Useimmat tähdet on merkitty pienin kreikkalaisin kirjaimin, mutta niiden loputtua kesken nimeämisjärjestelmää laajennettiin latinalaisiin aakkosiin – ensin pieniin ja sitten suuriin. Laajennettuja designaatioita käytetään vain harvoin, mutta poikkeuksena eräitä tunnettuja kohteita ovat esimerkiksi h Persei (joka todellisuudessa on Perseuksen kaksoistähtijoukon toinen osapuoli) ja P Cygni. Isoja latinalaisia kirjaimia ei ole koskaan tarvittu Q:ta pidemmälle, ja niinpä R:stä eteenpäin tähtien designaatiot ovat muuttuvien tähtien designaatioita. Lisäksi eräillä tähdillä on numero kreikkalaisen kirjaimen ohessa erottamaan saman designaation saaneita tähtiä toisistaan. Tällaisia ovat kaksoistähtien (lähinnä optisten sellaisten) komponentit sekä poikkeustapaukset, kuten Orionissa oleva tähtijono π1, π2, π3, π4, π5 ja π6 Orionis. ==Katso myös== * Flamsteedin designaatio * Tähden nimi Luokka:Tähdet
Pyhän Marian seurakunta (Pietari)

pienoiskuva|Pyhän Marian kirkko Pyhän Marian seurakunta on inkeriläinen luterilainen seurakunta Pietarissa. Nykyinen Pietarin Pyhän Marian kirkko valmistui 1805, ja siitä tuli vallankumouksen jälkeen Inkerin hiippakunnan tuomiokirkko. == Historia == Ruotsin vallan aikana Nevanlinnassa oli ruotsalais-suomalainen seurakunta 1630-luvulta lähtien. Kirkko sijaitsi Ohtajoen läheisyydessä. Seurakuntaan kuului linnan väestö ja lähiseudun suomalaisten kylien asukkaita. Pietarin Pyhän Marian seurakunta perustettiin vuonna 1703. Se jakaantui vuonna 1769 ruotsalaiseen Pyhän Katariinan ja suomalaiseen Pyhän Marian seurakuntaan. Kirkossa pidettiin jumalanpalveluksia vuoteen 1937 asti. Neuvostoaikana kirkossa toimi muun muassa luutavarasto ja eläinnäyttely. Pyhän Marian seurakunta perustettiin uudelleen vuonna 1990, ensin osaksi Viron evankelis-luterilaisen kirkon alaisuuteen. Kun Inkerin kirkko perustettiin 1992, Pyhä Maria siirtyi siihen. Kirkkonsa seurakunta sai kokonaisuudessaan takaisin vuonna 1995. Nykyisin seurakunnassa on noin 300 jäsentä ja kirkossa pidetään jumalanpalveluksia sekä suomeksi että venäjäksi. == Kylät == Pyhän Marian seurakuntaan kuuluivat 1900-luvun alussa seuraavat suomalaisten asuttamat kylät: Autuansaari, Kaljula, Kivinenä, Kolomäki, Lahti, Lahdenkontu (Konnaja Lahta), Liiha, Mantere, Muurola, Vanha-Paanova (Staropanovo), Uusi- eli Suomen-Paanova, Parkala, Rasvala, Ripatsu (Rybatskaja), Ristisaari, Sorsanjoki (Utkina Zavod), Sutela, Tönttölä, Vahviaisi (Sosnovaja Poljana), Vallinginkylä, Uusikylä (Muurolassa) ja Uusikylä eli Malnova. Ortodoksisia inkerikkoja asui Lahdessa, Lahdenkonnussa, Liihassa, Vanhassa-Paanovassa, Parkalassa, Ripatsussa ja Muurolan Uudessakylässä. Melkein kaikissa kylissä oli myös venäläisiä asukkaita. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Seurakunnan kotisivut * Tietoa Pyhän Marian seurakunnan kirkonarkistoista (Arkistolaitos) * Pyhän Marian seurakunta Pietari-tietosanakirjassa Luokka:Inkerin evankelis-luterilainen kirkko Luokka:Uskonto Pietarissa Luokka:Inkerin historialliset luterilaiset seurakunnat
Flamsteedin designaatio

Flamsteedin designaatio on kirkkaille tähdille annettu tähdistökohtainen tunnus, jota käytettiin ensimmäisen kerran englantilaisen tähtitieteilijän John Flamsteedin tähtiluettelossa Historia coelestis Britannica, jonka julkaisivat Edmond Halley ja Isaac Newton vuonna 1712 ilman Flamsteedin hyväksyntää. Vaikka teoksen vuonna 1725 ilmestyneessä viimeisessä painoksessa designaatioita ei enää käytetty, saivat ne suosiota 1700-luvulla ja ovat yhä nykyisin laajassa käytössä niillä tähdillä, joille ei ole Bayerin designaatiota. Flamsteedin designaatio koostuu numerosta ja tähdistön genetiivimuotoisesta latinankielisestä nimestä. Merkittäviä Flamsteedin designaatiolla ensisijaisesti tunnettuja tähtiä ovat 51 Pegasi, jolla on ensimmäinen löydetty auringonkaltaisen tähden eksoplaneettajärjestelmä, sekä 61 Cygni, ensimmäinen tähti Auringon jälkeen, jonka etäisyys onnistuttiin määrittämään parallaksin avulla. Flamsteedin designaatiot on annettu tähdille kasvavan rektaskension mukaisessa järjestyksessä. Maan prekession takia osa tähdistä ei enää ole annetussa järjestyksessä, ja lisäksi eräät tähdet sijaitsevat nykyisin alkuperäisen nimikkotähdistönsä rajojen ulkopuolella. Flamsteedin designaatiot on annettu vain Isosta-Britanniasta käsin näkyville tähdille, eikä kaikkein eteläisimpien tähdistöjen tähdillä siten ole niitä lainkaan. Luokka:Tähdet
Murad II

Murad II (1404 – 3. helmikuuta 1451) oli Osmanien valtakunnan sulttaani isänsä Mehmed I:n kuoltua vuodesta 1421 vuoteen 1451 (lukuun ottamatta 1444–1446). Muradin hallintokautta leimasi pitkä sota, jota hän kävi Balkanin kristittyjä sekä Anatolian turkkilaisia emiraatteja vastaan. Hänet kasvatettiin Amasyassa. Bysanttilaiset suostuttelivat Mustafa Çelebin (tunnetaan myös Düzmece Mustafana) yrittämään sisällissodan sytyttämistä ja nuoren sulttaanin syöksemistä valtaistuimelta. Mustafa voittikin Muradin armeijan ja julisti itsensä Adrianopolin (nykyisen Edirnen) sulttaaniksi. Muradin joukot kuitenkin saavuttivat hänet Ulubatissa, lähellä Bursaa ja teloittivat hänet. Tämän jälkeen Murad loi uuden armeijan, Azebin, vuonna 1421 ja marssi läpi Bysantin keisarikunnan ja ryhtyi piirittämään pääkaupunkia Konstantinopolia. Muradin piirittäessä kaupunkia bysanttilaisten onnistui yhdessä muutamien Anatolian itsenäisten turkkilaisvaltioiden kanssa lähettää Muradin nuorempi veli, 13-vuotias Mustafa, kapinoimaan veljeään vastaan ja piirittämään Bursaa. Muradin täytyi keskeyttää Konstantinopolin piiritys kohdatakseen kapinoivan veljensä. Hän vangitsi prinssi Mustafan ja teloitti tämän. Anatolian valtiot jotka jatkuvasti juonittelivat häntä vastaan - Aydın, Germian, Mentese ja Teke - liitettiin osaksi Osmanien valtakuntaa. Tämän jälkeen Murad ryhtyi sotaan Venetsiaa, Karamanidien emiraattia, Serbiaa ja Unkaria vastaan. Karamanidialaiset lyötiin vuonna 1428 ja venetsialaiset vetäytyivät 1432 hävittyään toisen Salonikan piirityksen vuonna 1430. 1430-luvulla Murad valtasi valtavia alueita Balkanilta ja onnistui liittämään Serbian valtakuntaansa 1439. Vuonna 1441 Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta, Puola ja Albania liittyivät Unkari-Serbia liittoon. Murad voitti Varnan taistelun vuonna 1444 János Hunyadia vastaan, mutta hävisi Jalowazin taistelun ja joutui luopumaan vallasta. Vuonna 1446 hän nousi uudestaan valtaan Janitsaarien avulla ja murskasi kristittyjen liiton toisessa Kosovon taistelussa (ensimmäinen tapahtui 1389). Kun Balkanin rintama oli turvattu Murad suuntasi itään Timur Lekin pojan Shah Rokhin suuntaan ja Karamanidin ja Çorum-Amasyan emiraattien suuntaan. Luokka:Osmanien hallitsijat Luokka:Vuonna 1404 syntyneet Luokka:Vuonna 1451 kuolleet
ED

ED on Hartwallin valmistama energiajuoma, joka sisältää kofeiinia, guaranaa ja tauriinia. Se tuli myyntiin vuonna 2003. Perusversion lisäksi tuotetta myydään myös kevyempinä ED Lemon ja ED Green Lightina sekä 2016 lähtien myös ED No Calories Citruksena. Näiden tuotteiden lisäksi ED:in valikoimaan kuuluu tällä hetkellä myös ED Redberry sekä päärynänmakuisena markkinoitu ED BCAA Pear ja marjojen makuiseksi ilmoitettu ED BCAA Berry. Syyskuussa 2006 Hartwall toi markkinoille R-ED-kampanjatuotteen, joka oli samanmakuista, kuin normaali ED, mutta väriltään punaista (). Keväällä 2007 ilmestyi punainen, karpalon makuiseksi mainostettu ED Redberry. Kesällä 2008 ilmestyi ED Green Light, joka on väriltään vihreää ja maultaan gojimarja-omena. EDistä julkaistiin keväällä 2009 myös mehujää. Uusia ED-energiajuomia ilmestyi jälleen 2016, kun toukokuussa lanseerattiin ED No Calories Citrus, sekä elokuussa ED BCAA Pear- ja ED BCAA Berry -juomat. Viimeisin ED-energiajuoma ED Extra Caffeine No Sugar. Se julkaistiin vuoden 2024 lopussa, kun tuote korvasi markkinoilta liian vahvana poistetun Ed Double Caffeine No Sugarin. ==ED-tuotteet== ===Nykyiset=== * ED Original * ED Original No Sugar (sokeriton) * ED Lemon No Sugar (sitruunanmakuinen, sokeriton) * ED Redberry (karpalon- ja puolukanmakuinen, lopetettu joulukuussa 2009, mutta palasi heinäkuussa 2014) * ED Dragonfruit Frost Edition (pitaijanmakuinen, lisätty viilentävän tuntemuksen tuottavaa aromia) * ED Sour Strawberry (kirpeän mansikan makuinen) * ED Vanilla (vaniljanmakuinen) * ED Tropical * ED Sour Apple No Sugar (kirpeän omenan makuinen, sokeriton) * ED Extra Caffeine No Sugar (200 milligrammaa kofeiinia, sokeriton) ===Myynnistä poistuneet=== * R-ED * ED Power Shot (enemmän kofeiinia, 54 mg/100 ml, myytiin 2-packeissa) * ED Special F/X Light (limited edition, baobabin ja rambutaanin makuinen, väritön, loisti UV-valossa. Lopetettiin vuonna 2010.) * ED GRL (tauriiniton, makuina granaattiomena ja pippuri) * ED Scizzo Light * ED Green Light (vuodelta 2008, myynnissä uudella nimellä ED Greenfruit No Sugar) * ED With Extra Bite * ED BCAA Pear (päärynänmakuinen BCAA-juoma, vuodelta 2016) * ED BCAA Berry (marjojenmakuinen BCAA-juoma, vuodelta 2016) * ED Gamer Light (mustikanmakuinen, magnesium- ja sinkkipitoinen, vuodelta 2018) * ED Mango (mangonmakuinen) * ED Golden Kiwi (kiivinmakuinen) * ED Pink Grapefruit * ED Greenfruit No Sugar (omenan- ja gojimarjanmakuinen, sokeriton) (poistui valikoimista loppukesästä 2024) * ED Double Caffeine No Sugar (sisälsi 320 milligrammaa kofeiinia, sokeriton) (poistui valikoimista loppuvuodesta 2024 Ruokaviraston puututtua tuotteeseen) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Viralliset sivut * ED Hartwallin sivuilla Luokka:Hartwall Luokka:Suomalaiset energiajuomamerkit
Henry Draper -luettelo

Henry Draper -luettelo eli Harvardin luokittelu eli HD-luetteloDraper Catalogue Tähtitiede:Henry Draper Catalogue, Tieteen termipankki 6.10.2016 (tunnus HD) on alun perin 225 300 tähteä käsittänyt tähtiluettelo, jossa on merkittynä jokaisen tähden sijainti ja spektriluokka. Luettelon laati Annie Cannon yhdessä työtovereidensa kanssa Edward Pickeringin valvonnassa, ja se julkaistiin ensi kerran vuosina 1918–1924. Se nimettiin Henry Draperin mukaan, koska tämän leski oli rahoittanut luettelon laatimisen. Henry Draper -luettelossa oleville tähdille on annettu oma tunnus, joka on muotoa HD numero. Tähtien numerointi on tehty kasvavan rektaskension mukaisessa järjestyksessä 1900.0-epookin sijainnin perusteella. HD-designaatioita käytetään usein tähdillä, joilla ei ole Bayerin tai Flamsteedin designaatiota. Vuonna 1949 luetteloa laajennettiin käsittämään yhteensä 359 083 tähteä. Laajennusosa sai lyhenteen HDE (Henry Draper Catalogue Extension), mutta yleensä myös laajennusosan sisältämiin tähtiin (numerot 225331–359083) käytetään HD-tunnusta. Luettelo sisältää tähdet aina magnitudiin +9 saakka. Se käsittää koko taivaan, ja se oli ensimmäinen merkittävä tähtien spektriluokat sisältävä tähtiluettelo. == Lähteet == Luokka:Tähdet Luokka:Tähtiluettelot
Bill Hicks

William Melvin "Bill" Hicks (16. joulukuuta 1961 Valdosta, Georgia, Yhdysvallat – 26. helmikuuta 1994 Little Rock, Arkansas) oli yhdysvaltalainen stand up -koomikko, jonka esitykset käsittelivät yleensä yhteiskunnallisia aiheita, kuten uskontoa, huumeita ja aborttia. Hän käsitteli kaikkia aiheitaan täysin ennakkoluulottomasti tuoden selvästi oman mielipiteensä asioihin. Hicks oli suosituimmillaan 1980-luvun lopusta kuolemaansa saakka. Hicks tunnettiin myös sisääntulostaan, jolloin hänellä oli yllään pitkä nahkatakki ja päässään stetsoni eli niin sanottu cowboy look. Hän kuoli haimasyöpään vuonna 1994 ollessaan 32-vuotias. Hicks oli ketjutupakoitsija, joka poltti noin 50 savuketta päivässähttp://www.telegraph.co.uk/men/thinking-man/10659026/Five- things-all-men-can-learn-from-Bill-Hicks.html. Myöhemmin monet koomikot ja julkisuuden henkilöt, kuten Eddie Izzard, Russell Brand, Joe Rogan ja Denis Leary, ovat maininneet Hicksin suureksi vaikuttajakseen. Monet yhtyeet, erityisesti Tool, ovat lainanneet osia Hicksin puhelevyiltä kappaleisiinsa. == Julkaisut == Äänitteet * Dangerous (1990) * Relentless (1992) * Arizona Bay (1997) * Rant in E-Minor (1997) * Philosophy: The Best of Bill Hicks (2001) * Love, Laughter and Truth (2002) * Flying Saucer Tour Vol. 1 (2002) * Live at Oxford Playhouse, or Shock and Awe (2003) * Salvation: Oxford Novembe 11, 1992 (2005) Videot * Sane Man (VHS 1989 / DVD 2005) * One Night Stand (VHS, 1991 / DVD, 2002) * Ninja Bachelor Party (VHS, 1991) * Relentless (VHS, 1992 / DVD 2006) * Revelations (1993) * Totally Bill Hicks (VHS, 1994 / DVD, 2002) * Bill Hicks Live: Satirist, Social Critic, Stand Up Comedian (DVD, 2004) Lisäksi useita epävirallisia bootleg-nauhoitteita. Dokumentit * Bill Hicks, jumalaton rääväsuu (American: The Bill Hicks Story) (DVD, 2009) Jumalaton rääväsuu. Yle.fi, 7.5. Teemalauantai. Viitattu 24.10.2015. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Bill Hicks - virallinen kotisivu. * Sacred Cow Productions. * Luokka:Yhdysvaltalaiset koomikot Luokka:Kannabisaktivistit Luokka:Uskontokriitikot Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Vuonna 1994 kuolleet
Ominaisliike

Ominaisliike on tähden todellinen havaittu liike taivaankannella. Siinä ei ole otettu huomioon Maan pyörimisliikkeestä johtuvaa taivaan näennäistä kiertymistä, parallaksia, prekessiota, nutaatiota eikä valon aberraatiota. Tähden ominaisliike kertoo vain sen kulman muutosnopeuden havaitsijan suhteen, ei tähden todellista nopeutta avaruudessa, joka saadaan yhdistämällä ominaisliike säteisnopeuteen, joka puolestaan kertoo kohteen todellisen etääntymis- tai lähestymisnopeuden Aurinkokunnan suhteen. Suurin tunnettu ominaisliike on Barnardin tähdellä: 10,3 kaarisekuntia vuodessa. Se on toiseksi lähin tähti Aurinkokunnan suhteen ja sijaitsee vain kuuden valovuoden päässä. Useimmiten suuri ominaisliike kertookin tähden läheisyydestä. Ominaisliikkeen löysi Edmund Halley vuonna 1718 huomattuaan, että Siriuksen, Arcturuksen ja Aldebaranin sijainnit olivat muuttuneet yli puoli astetta Hipparkhoksen 1 850 vuotta aiemmin tekemistä merkinnöistä. Tähdet eivät säilytä keskenäistä asentoaan muuttumatta, vaan ne liikkuvat jonkin verran toistensa suhteen vuodesta toiseen. Se kulma, jonka tähtinäköviivat tämän liikkeen johdosta vuoden kuluessa muuttuvat, ilmaisee tähden ominaisliikkeen. Suomen taivaalla näkyvistä kirkkaista tähdistä on suurin ominaisliike, nimittäin 23", Arcturuksella.Tietosanakirja 1909, osa 11, Hakusana: Ominaisliike ==Lähteet== Luokka:Astrometria
Jacob Rijf

Jacob Rijf (17. heinäkuuta 1753 Pietarsaari – 25. joulukuuta 1808 Tukholma) oli suomalainen kirkonrakentaja ja rakennusmestari. ==Elämä== Jacob Rijf syntyi kirkonrakentajasukuun ja lienee oppinut ammatin jo isältään kirkonrakentaja Thomas Rijfiltä. 1700-luvun lopulla itseoppineiden käsityöläismestarien oli yhä vaikeampaa saada merkittäviä kirkonrakennustöitä, niinpä Jacob Rijf hakeutui arkkitehtikoulutukseen Tukholmaan. Hän oli ensimmäinen suomalainen, joka opiskeli Tukholman Taideakatemian arkkitehtikoulussa. Hän opiskeli koulussa vuosina 1783–1784 tunnettujen ruotsalaisten arkkitehtien Carl Fredrik Adelcrantzin ja Olof Tempelmanin johdolla. Hän oli myös viimeinen kansanrakentaja, sillä 1800-luvulta alkaen mestarien oli rakennettava kirkot arkkitehdin piirustusten mukaan. Opiskeluvuotensa jälkeen Rijf otti ensimmäiseksi tehtäväkseen Luodon kirkon. Hän sai poikkeusluvan sen tekemiseen puusta, jota hän sai käyttää myös muissa samantyyppisissä kirkoissa. Vuonna 1785 hänet otettiin Västerbottenin lääninrakennusmestariksi. Hän suunnitteli useita kirkkoja sekä Pohjanmaalle että Västerbotteniin. Rijfin suunnittelemista rakennuksista tärkein lienee Skellefteån maaseurakunnan kirkko. Sen on sanottu olevan "Ruotsin uusantiikin karakteristisin ja monumentaalisin kivikirkko". Kungsholmin kirkon uusimissuunnitelmat vuodelta 1808 jäivät Jacob Rijfin viimeiseksi työksi. Hän menehtyi Tukholmassa yhdessä isänsä kanssa kovaan kuumetautiin kesken tornin rakennustöiden. == Jacob Rijfin suunnittelemia kirkkoja == * Hyrynsalmen kirkko (1786) * Pedersören kirkon laajennus (1787) * Ylikiimingin kirkko (valmistui 1788) * Luodon kirkko (1789) * Kortesjärven kirkko (1792) * Puolangan kirkko (1792, paloi 1949) * Himangan kirkko (1794) * Alatornion kirkko (1797) * Oravaisten kirkko (1797) * Lehtimäen kirkko (1800) * Vimpelin kirkko (1807) * Kälviän kirkon kellotapuli (valmistui 1807) * Skellefteån maaseurakunnan kirkko (valmistui 1800) * Kungsholmin kirkon uusimissuunnitelmat (1808) ===Kuvia Rijfin suunnittelemista kirkkorakennuksista=== Tiedosto:Larsmo church.jpg|Luodon kirkko Tiedosto:Ylikiiminki Church, Finland.jpg|Ylikiimingin kirkko Tiedosto:Alatornion kirkko.jpg|Alatornion kirkko Tiedosto:Landskyrkan Skelleftea.jpg|Skellefteån maaseurakunnan kirkko Tiedosto:Kortesjärvi_Church_20180802.jpg|Kortesjärven kirkko Tiedosto:Vimpeli church.jpg|Vimpelin kirkko == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Suomalaiset rakennusmestarit Luokka:Suomalaiset arkkitehdit Luokka:Suomalaiset kirkonrakentajat Luokka:Vuonna 1753 syntyneet Luokka:Vuonna 1808 kuolleet
Lantanoidi

Järjestysluku Alkuaine Merkki 57 Lantaani La 58 Cerium Ce 59 Praseodyymi Pr 60 Neodyymi Nd 61 Prometium Pm 62 Samarium Sm 63 Europium Eu 64 Gadolinium Gd 65 Terbium Tb 66 Dysprosium Dy 67 Holmium Ho 68 Erbium Er 69 Tulium Tm 70 Ytterbium Yb 71 Lutetium Lu Lantanoidit ovat alkuaineita, joiden järjestysluku on 57–71. Ne muodostavat yhdessä skandiumin ja yttriumin kanssa harvinaisten maametallien luokan. D-lohkoon kuuluvaa lutetiumia lukuun ottamatta kaikki lantanoidit kuuluvat f-lohkoon. Prometium on poikkeuksellinen; se on keinotekoisesti valmistettu radioaktiivinen metalli, jota ei esiinny luonnossa. Kemiallisesti lantanoidit ovat samankaltaisia keskenään ja myös harvinaisiin maametalleihin kuuluvien skandiumin ja yttriumin kanssa, sekä aktinoidien kanssa. Lantanoidit ja aktinoidit merkitään usein jaksollisen järjestelmän alle omille riveilleen. Lantanoidien ionisäde pienenee siirryttäessä sarjassa lantaanista lutetiumiin. Tästä käytetään nimitystä lantanoidikontraktio. Lantanoidit esiintyvät yhdisteissä yleensä hapetusluvulla +3. Vanhastaan uskottiin, että vain europium voi esiintyä vesiliuoksissa +2 hapetusluvulla ja vain cerium +4 hapetusluvulla, mutta nykyisin +2 hapetusasteen liuoksia on tuotettu kaikille lantanoideille prometiumia lukuun ottamatta. Lantanoideista käytetään myös nimitystä lantanidi, mutta International Union of Pure and Applied Chemistry (IUPAC) suosittaa nimitystä lantanoidi, koska päätteellä "-idi" merkitään tavallisesti anioneja. == Katso myös == * Aktinoidi * Harvinaiset maametallit == Lähteet == == Aiheesta muualla == * USGS Rare Earths Statistics and Information Luokka:Jaksollinen järjestelmä Luokka:Metallit
David Brin

Glen David Brin (s. 6. lokakuuta 1950 Glendale, Kalifornia) on yhdysvaltalainen tieteiskirjailija, joka tunnetaan erityisesti Uplift- sarjastaan. Brin on voittanut sekä Hugo\- että Nebula-palkinnon. Brin on julkaissut fiktion lisäksi ei-fiktiivisiä töitä kuten The Transparent Society. Brin on toiminut muun muassa NASA:n konsulttina. Hän valmistui filosofian tohtoriksi Kalifornian yliopistosta vuonna 1981 pääaineenaan avaruustiede. == Bibliografia == === Uplift-sarja === *Sundiver (1980) *Startide Rising (1983, suom. Tähtisumu täyttyy), Hugo-, Nebula- ja Locus-palkintojen voittaja *The Uplift War (1987), Hugo- ja Locus-palkintojen voittaja *Brightness Reef (1995) *Infinity's Shore (1996) *Heaven's Reach (1998) === Muut teokset === *The Practice Effect (1984) *The Postman (1985), Locus-palkinto, John W. Campbellin muistopalkinto ** myös Kevin Costnerin elokuva 1997 *Heart of the Comet (1986, Gregory Benfordin kanssa) *Earth (1990) *Glory Season (1993) *Foundation's Triumph (1999, sijoittuu Isaac Asimovin Säätiö-sarjan maailmaan) *Kiln People (2002) *Existence (2012), ehdolla 2013 Campbell-palkinnolle === Novellikokoelmat === *The River of Time (1986) *Otherness (1994) *Tomorrow Happens (2003) *Insistence of Vision (2016) === Ei-fiktio === *The Transparent Society: Will Technology Force Us to Choose Between Privacy and Freedom? (1998) === Suomennettu novelli=== * ”Ajan virta” (1981), teoksessa Science fiction antologia 85, 1985. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * David Brin Science Fiction Awards Database -sivustolla * David Brin's Official Web Site * Contrary Brin – David Brinin blogi Luokka:Yhdysvaltalaiset novellikirjailijat Luokka:Yhdysvaltalaiset tieteiskirjailijat Luokka:Yhdysvaltalaiset fyysikot Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Hugo-palkinnon saajat
Pietarin saaret

Pietarin saaret sijaitsevat Nevan suistossa ja ovat olleet luonnontilaisina soisia ja rämeikköisiä. Nykyisen Pietarin rakennukset on rakennettu puupaalujen päälle, jotta rakennukset eivät vajoaisi. Ennen Pietarin kaupungin perustamista mainittavaa asutusta oli Hirvi- ja Koivusaaressa. Pietariin kuuluvat seuraavat saaret: * Alaissaari (Остров Декабристов, Ostrov Dekabristov) * Vasilinsaari eli Hirvisaari (Васильевский остров, Vasiljevski ostrov) * Jänissaari (Заячий остров, Zajatši ostrov) * Kalasaari (Матисов остров, Matisov ostrov) * Kissasaari (Канонерский остров, Kanonerski ostrov) * Kivisaari (Каменный остров, Kamennyi ostrov) * Koirankieli * Koivusaari (Петроградский остров, Petrogradski ostrov) * Korpisaari (Аптекарский остров, Aptekarski ostrov) * Mistulansaari (Елагин остров, Jelagin ostrov) * Patsassaari (Петровский остров, Petrovski ostrov) * Perušina * Ristisaari (Крестовский остров, Krestovski ostrov) * Ukkosaari * Usaditsa * Vitsasaari (Гутуевский остров, Gutujevski ostrov) ==Aiheesta muualla== * Nevansuun kartta (Saulo Kepsun kirjasta "Pietari ennen Pietaria") *