EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Demeterin ja Koren pyhäkkö (Priene)

Demeterin ja Koren pyhäkkö oli antiikin aikainen Demeterille ja Korelle eli Persefonelle omistettu pyhäkkö Prienessä Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. == Historia == Demeterin ja Koren pyhäkkö rakennettiin heti Prienen uudelleenperustamisen jälkeen klassisen ja hellenistisen kauden taitteessa noin vuonna 350–300 eaa. Pyhäkköä on muutettu roomalaisella kaudella, mikä kertoo sen olleen käytössä vielä tuolloin. == Rakennus == Pyhäkkö sijaitsi Prienen alakaupungin pohjoisimmassa osassa juuri akropoliin jyrkän etelärinteen juurella. Se koostui aitauksella erotetusta pyhäkköpihasta eli temenoksesta, joka oli rakennettu rinteen suuntaisesti eli itä- länsisuuntaisesti. Sen sisäänkäynti oli itäpäässä. Temenoksen länsilaidalla oli temppeli ja koilliskulmassa alttari. Koko temenoksen koko oli noin 17,8 × 45,1 metriä. Itäsivun portin leveys oli 1,6 metriä. Pyhäkköön kuulunut temppeli edusti doorilaista tyyliä. Se oli antatemppeli, jossa oli pylväin varustettu pronaos, jonka leveys oli noin 8,9 metriä ja syvyys noin 4,8 metriä. Temppelin naos eli cella oli epäsäännöllisen muotoinen kaveten etelään päin, ja poikkeuksellisesti syvyyttään leveämpi: sen suurin leveys oli noin 11,7 metriä ja syvyys noin 6,5 metriä. Sisällä naoksessa oli penkit votiivilahjoille. Temppelin pohjoissivulla oli kaksi pienempää kammiota. Pyhäkköön liittyi myös uhrilahjakuoppa, johon kaadettiin oletettavasti uhrieläinten veri. Alttari lisättiin roomalaisella kaudella. Pyhäkköalueelta on löydetty patsaiden jalustoja ja terrakotasta tehtyjä hedelmällisyyskulttiin liittyneitä pienoispatsaita. Sisäänkäynnillä oli kaksi patsasta, jotka on tulkittu papittarien Timonassa ja Nikesso patsaiksi. Pyhäkön paikalta on tehty joitakin löytöjä, jotka ovat kaupungin uudelleenperustamista edeltävältä ajalta, ja saattavat kertoa siitä, että myös vanha kaupunki sijaitsi samalla paikalla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin Kreikan pyhäköt Luokka:Prienen rakennukset ja rakennelmat
Egyptiläisten jumalten pyhäkkö (Priene)

Egyptiläisten jumalten pyhäkkö oli antiikin aikainen egyptiläisperäisten kulttien pyhäkkö Prienessä Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. == Historia == Egyptiläisten jumalten pyhäkkö rakennettiin alun perin hellenistisen kauden alussa 300- ja 200-lukujen eaa. taitteessa tai hieman myöhemmin 200-luvulla eaa. Sitä muutettiin myöhemmässä vaiheessa, oletettavasti vuoteen 100 eaa. mennessä eli vielä ennen roomalaisen kauden alkua. Pyhäkön omistaminen egyptiläisille jumalille tiedetään rakennuksesta löytyneistä piirtokirjoituksista. Ne mainitsevat jumalat Isis, Serapis, Anubis, Harpokrates ja Herakles. Egyptiläisten jumalten läsnäolo Prienessä voi selittyä kauppayhteyksillä. Toisaalta se voi liittyä hellenististen kuningaskuntien välisiin sotiin 200-luvun eaa. puolessa välissä, jolloin Egyptissä valtaa pitänyt Ptolemaios III yritti saada alueen valtaansa. == Rakennus == Pyhäkkö sijaitsi Prienen alakaupungin itäosassa Prienen teatterin itäpuolella, kaupungin kahden pohjoisimman itä-länsisuuntaisen pääkadun eli niin kutsuttujen Teatterikadun ja Athenen kadun välissä olleella noin viisi metriä korkealla pengerryksellä. Se koostui muurilla ympäröidystä pyhäkköpihasta eli temenoksesta, jossa oli suurikokoinen suorakulmainen alttari. Temenoksen koko oli noin 47 × 31 metriä. Alttarin koko oli noin 14,6 × 7,3 metriä, ja korkeus noin 1,7 metriä. Alttarille johti portaat sen eteläpuolelta. Pyhäkköalueen sisäänkäynti oli alun perin itäsivulta ja myöhemmin pohjoissivulta propylon-portin kautta. Sen leveys oli noin 4,3 metriä ja syvyys noin 4,4 metriä. Länsisivulle lisättiin myöhemmässä vaiheessa portiikki. == Lähteet == Luokka:Antiikin Kreikan pyhäköt Luokka:Prienen rakennukset ja rakennelmat
Egyptiläisten jumalten temppeli

Egyptiläisten jumalten temppeli tai Egyptiläisten jumalten pyhäkkö voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin pyhäköihin: * Egyptiläisten jumalten temppeli, Delos * Egyptiläisten jumalten pyhäkkö, Marathon * Egyptiläisten jumalten pyhäkkö, Priene * Punainen basilika, Pergamon == Katso myös == * Serapeion
Hekatompedon

Hekatompedon (, ) tai Hekatompedos , ) (”sata jalkaa [pitkä]”) voi viitata seuraaviin asioihin antiikin Kreikassa: * hekatompedon, temppelien tyyppi, erityisesti: ** Hekatompedon, Athenelle omistettu temppeli Ateenan Akropoliilla * Hekatompedon, kaupunki Epeiroksessa == Lähteet ==
Valkolampi (Kirkkonummi)

Valkolampi () on noin 40 hehtaarin laajuinen järvi Kirkkonummella. Järvi sijaitsee Upinniemellä, ja se on kirkasvetinen ja vähähumuksinen. Valkolammen kasvillisuus on pohjalehtistä. Järven eteläosassa on pieni saari. Valkolammen itäpuolella sijaitsee Niittylampi; välissä oleva kannas on kapeimmillaan noin 250 metriä leveä. Järvien valuma-alueella on metsien lisäksi haja-asutusta ja peltomaata. Valkolammen etäisyys Kirkkonummen keskustasta on noin kahdeksan kilometriä etelälounaaseen; etäisyys Helsingin keskustasta on noin 34 kilometriä lounaaseen. Valkolammen alkuperäinen nimi lienee ollut suomenkielinen. Se esiintyy 1600-lopun maanmittausasiakirjassa asussa Walkjärfwi. On oletettu, että järven seudulla on elänyt keskiajalla väkeä, joka on osannut sekä suomea että ruotsia. == Lähteet == Luokka:Kirkkonummen järvet
Hekatompedon (arkkitehtuuri)

Hekatompedon (, myös ; ”sata jalkaa [pitkä]”) tarkoitti antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa temppeliä, jonka pituus oli sata jalkaa (pūs) eli noin 30 metriä. Juuri kyseisen kokoisten temppeleiden rakentaminen oli suosiossa erityisesti arkaaisella kaudella, mutta niitä tehtiin myös myöhemmin. Sadan jalan pituus saattoi koskea joko koko temppeliä tai vain sen ydinosaa eli naosta. Täsmällinen pituus vaihteli eri paikoissa, koska eri alueiden jalka oli eri pituinen. == Hekatompedon-temppeleitä == Tunnettuja hekatompedon-temppeleitä ovat muun muassa: * Apollon Dafneforoksen temppelin varhaisvaiheet, Eretria * Athenen temppeli, Poseidonia (Paestum) * Athenen temppeli, Priene * Hekatompedon, Athenelle omistettu temppeli, Akropolis, Ateena ** tätä kautta myös niin kutsuttu Vanha Parthenon ja myöhempi Parthenon (tai osa niistä) tunnettiin nimellä Hekatompedon * Heraionin varhaisvaiheet, Samos == Lähteet == Luokka:Klassisen arkkitehtuurin käsitteet Luokka:Kreikankieliset sanat ja sanonnat
Prienen stadion

Prienen stadion oli antiikin aikainen kreikkalainen stadion Prienessä Vähässä- Aasiassa, nykyisessä Turkissa. == Historia == Prienen stadion rakennettiin hellenistisellä kaudella noin vuosina 130–120 eaa. Sen paikalla on kuitenkin voinut olla varhaisempi edeltäjä. Stadionia kunnostettiin myöhemmin roomalaisella kaudella. == Rakennus == Stadion sijaitsi Prienen alakaupungin eteläosassa juuri kaupunginmuurien sisäpuolella, heti Alemman gymnasionin itäpuolella. Se oli tyypillinen kreikkalainen toisesta päästä avoin stadion ja avautui länteen päin. Stadionin juoksurata ei kuitenkaan ollut tyypillinen U-kirjaimen muotoinen vaan kummastakin päästä suorakulmainen. Stadionin jotakuinkin itä-länsisuuntaisen juoksuradan pituus oli noin 191 metriä ja leveys noin 20 metriä. Juoksuradan länsipäässä oli lähtöporttirakennelma, mutta sen toiminnan yksityiskohtia ei tunneta. Lähtöporteissa oli korinttilaista tyyliä edustaneet pilasterit. Roomalaisella kaudella länsipäähän rakennettiin suurellisempi sisäänkäyntiportti, joka yhdisti stadionin gymnasioniin. Katsomossa oli rinteen jyrkkyyden vuoksi kivetyt penkkirivit vain ylärinteen puolella, pohjoissivun keskiosassa. Katsomon länsiosassa oli 3,5 metriä leveä portaikko, joka johti ylhäällä olleelle stadionin mittaiselle tasanteelle. Sen takana stadionin pohjoispuolella oli doorilaista tyyliä edustanut pylväikkö, joka oli stadionin pituinen ja noin 7,8 metrin syvyinen. == Lähteet == Luokka:Antiikin Kreikan stadionit Luokka:Prienen rakennukset ja rakennelmat
Prytaneion (Priene)

Prienen prytaneion oli antiikin aikainen prytaneion Prienessä Vähässä- Aasiassa, nykyisessä Turkissa. == Historia == Prytaneioniksi tulkittu rakennus tehtiin alun perin hellenistisellä kaudella noin vuonna 180 eaa. Se toimi kaupungin johtavien virkamiesten kókoontumispaikkana ja pitohuoneena. Rakennuksen länsiseinä on osaksi yhteinen Buleuterionin itäseinän kanssa, mikä ajoittaa rakennusten varhaisimman vaiheen samalle ajalle. Prytaneionin ajoitus noin vuoteen 180 eaa. perustuu siihen, että se arvioidaan hieman noin vuoteen 200 eaa. ajoitettua Buleuterionia nuoremmaksi. Prienessä on todennäköisesti ollut vielä varhaisempi prytaneion kuitenkin jo ennen sitä, sillä kaupungista löydetyt 300-luvulle eaa. ajoitetut piirtokirjoitukset mainitsevat sellaisen. Rakennus uusittiin Rooman keisarikaudella viimeistään noin vuonna 150 jaa. == Rakennus == Prytaneion sijaitsi Prienen alakaupungin keskiosissa Pyhän stoan pohjoispuolella ja Buleuterionin itäpuolella. Rakennus on säilynyt nykyaikaan vain huonosti. Nykyiset rauniot ovat pääosin sen viimeisestä vaiheesta roomalaiselta kaudelta. Rakennuksen pituus pohjois-eteläsuunnassa on ollut noin 24 metriä ja leveys itä-länsisuunnassa noin 17,5 metriä. Keskiössä oli roomalaisessa vaiheessa kivetty peristyylipiha, jonka koko oli noin 7 × 7 metriä. Ei ole varmuutta siitä, oliko se olemassa jo varhemmin. Pihan pohjois- ja eteläpuolella oli kummallakin kolme huonetta ja länsipuolella kaksi huonetta. Sisäänkäynti oli eteläsivulta eteläosan keskimmäisen huoneen kautta. Sen itäpuolisessa huoneessa eli rakennuksen kaakkoishuoneessa oli pyhän hestia-tulen liesi, joka oli ilmeisesti peräisin jo rakennuksen varhaisemmasta vaiheesta. Rakennuksessa ei ole ilmeisiä prytaneioneille tyypillisiä pitotiloja, ja siinä on joitakin yksityistalon piirteitä. Tällä perusteella rakennuksen tulkinta prytaneioniksi on joskus myös kyseenalaistettu. == Lähteet == Luokka:Prienen rakennukset ja rakennelmat Luokka:Prytaneionit
Pyhä stoa

Pyhä stoa () oli antiikin aikainen stoa eli pylväshalli Prienessä Vähässä- Aasiassa, nykyisessä Turkissa. == Historia == Pyhä stoa rakennettiin hellenistisellä kaudella, ja ajoitetaan yleensä noin vuosiin 160–150 eaa. Viimeistään se on ollut olemassa noin vuonna 130 eaa. Stoaan oletettavasti liittyvän piirtokirjoituksen mukaan sen lahjoittaja oli tekstin tulkinnasta riippuen joko Kappadokian kuningas Orofernes tai Ariarathes VI. Rakennuksen nimi tiedetään puolestaan toisesta, ensimmäiselle vuosisadalla eaa. ajoittuvasta piirtokirjoituksesta, joka mainitsee nimen Aulus Aemilius Zosimos ja viittaa kirjoituksen sijaintiin ilmaisulla ”Pyhässä stoassa agoralla” ().IvPriene 113, 37. Rakennusta käytettiin muun muassa kaupunginarkistona, ja sen seinien osista on löydetty lukuisia piirtokirjoituksia. Roomalaisella kaudella, mahdollisesti jo 100-luvulla eaa., yksi sen huoneista oli ilmeisesti omistettu keisarikultteille ja Roman eli Rooman kaupungin henkilöitymän kultille. Ennen stoan rakentamista sen paikalla oli mahdollisesti ollut varhaisempi, lyhyempi stoa. == Rakennus == Stoa sijaitsi Prienen agoran pohjoispuolella ja avautui etelään eli agoralle päin. Stoan pituus oli noin 116,5 metriä ja syvyys noin 16,8 metriä, mistä pylväskäytävän syvyys oli noin 11,8 metriä. Stoa edusti julkisivultaan, jossa oli 49 pylvästä, doorilaista tyyliä. Pylväiden korkeus oli noin 5,2 metriä. Sisäosissa 24 joonialaista pylvästä jakoi stoan kahteen laivaan. Takaosassa oli 15 huonetta, joiden kaikkien leveys oli noin 4,4 metriä ja syvyys noin 3,6 metriä. Kolme huoneista oli eksedran mallisia. Stoalle johti agoralta kuusi porrasaskelmaa. Stoan pohjoispuolella eli agoralta katsottuna sen takana sijaitsivat Buleuterion ja Prytaneion. == Lähteet == Luokka:Prienen rakennukset ja rakennelmat Luokka:Stoat
Zeuksen temppeli (Priene)

Zeuksen temppeli oli antiikin aikainen Zeus Olympiokselle omistettu kreikkalainen temppeli Prienessä Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. == Historia == Zeuksen temppeli rakennettiin hellenistisen kauden alussa 300-luvun ja 200-luvun eaa. taitteessa. Sen arkkitehdiksi oletetaan Pytheos (tai Pythios), koska rakennus muistuttaa paljon hänen suunnittelemaansa Prienen Athenen temppeliä. Zeuksen temppelin myöhemmästä historiasta ei tiedetä juuri mitään. Rakennus tulkittiin tutkimuksen alkuvaiheessa virheellisesti Asklepieioniksi eli Asklepioksen temppeliksi läheltä löytyneen piirtokirjoituksen vuoksi. == Rakennus == Temppeli pyhäkköalueineen sijaitsi Prienen agoran itäpuolella ja kytkeytyi sen rakennuksiin. Temppeliä ympäröineen temenos-alueen koko oli noin 30 × 29,7 metriä. Sen sisäänkäynti oli itäsivulta. Temppeli edusti joonialaista tyyliä ja oli monin tavoin Athenen temppelin pienempi versio. Se oli malliltaan tetrastyyli prostyyli, toisin sanoen sen edessä oli neljä pylvästä. Temppelin koko oli noin 11,8 × 8,5 metriä. Sen sisäosan naoksen eli cellan koko oli noin 6 × 5,2 metriä. Temppelissä ei ollut takaosan opisthodomosta. Erityisesti temppelin pylväiden kapiteelit olivat samanlaiset kuin Athenen temppelissä. Entablementissa oli kolmesta fascia-nauhasta koostunut arkkitraavi, mutta ei friisiä. Temppelin koristeosat ovat nykyisin Pergamon-museossa Berliinissä. Temppelin alttari sijaitsi tavan mukaan sen itäpuolella. Sen koko oli noin 4,8 × 3,6 metriä. Temenos oli ympäröity doorilaista tyyliä edustaneilla stoilla eli pylväshalleilla. Pyhäkköalueen paikalla on myös myöhempiä, bysanttilaisaikaisen linnoituksen ja kirkon raunioita. == Lähteet == Luokka:Antiikin Kreikan temppelit Luokka:Prienen rakennukset ja rakennelmat
Purppurakotilo

Purppurakotilo (Nucella lapillus) on Muricidae-heimoon kuuluva kotilolaji. Se voi kasvaa yli 4 senttimetrin mittaiseksi ja elää 6-vuotiaaksi. Sukukypsyyden se saavuttaa noin 3-vuotiaana. Purppurakotilo elää pohjoisella Atlantin valtamerellä ja arktisella alueella. Purppurakotiloa ja värikotiloa on käytetty purppuravärin valmistukseen. == Lähteet == Luokka:Kapeakielikotilot
Mustalampi (Kirkkonummi)

Mustalampi () on noin yhdeksän hehtaarin laajuinen järvi Kirkkonummella. Järvi sijaitsee Upinniemellä, ja se on lievästi rehevä. Mustalammen ympäristö on kallioista ja metsäistä. Mustalammen etäisyys Kirkkonummen keskustasta on noin yksitoista kilometriä etelälounaaseen; etäisyys Helsingin keskustasta on noin 35 kilometriä lounaaseen. Mustalammella on ollut useita nimiä. Vanhin tunnettu muoto on Hakipää Träsk, joka on johdettu Haukipää-nimisestä niemestä. Myös nimeä Tunturijärvi on käytetty. == Lähteet == Luokka:Kirkkonummen järvet
Marteilia maurini

Marteilia maurini on Paramyxida-lahkoon ja Marteiliidae-heimoon kuuluva aitotumainen eliölaji. Se on atlantinsinisimpukalle (Mytilus edulis) loisiva tai kommensalistinen laji. == Lähteet == Luokka:Rhizaria
Steinhausia mytilovum

Steinhausia mytilovum on Pseudopleistophoridae-heimoon kuuluva harppuunasienilaji. Se on välimerensinisimpukan (Mytilus galloprovincialis) loinen ja atlantinsinisimpukan (Mytilus edulis) loinen tai sille kommensalistinen laji. == Lähteet == Luokka:Harppuunasienet
Sommarvägsträsket

Sommarvägsträsket on noin 8,5 hehtaarin laajuinen järvi Kirkkonummella Porkkalanniemellä. Järveä ympäröivät kalliorinteet ovat maankohoamisen seurauksena erottaneet sen Suomenlahdesta rautakauden aikana. Sommarvägsträsketin etäisyys Kirkkonummen keskustasta on noin kymmenen kilometriä etelään; etäisyys Helsingin keskustasta on noin 29 kilometriä lounaaseen. Sommarvägsträsket on saanut nimensä sen länsipuolitse kulkevalta maantieltä. Järven lounaisena naapurina Vintervägsträsket. == Lähteet == Luokka:Kirkkonummen järvet
Vintervägsträsket

Vintervägsträsket on noin 6,5 hehtaarin laajuinen järvi Kirkkonummella Porkkalanniemellä. Järvet rannat ovat alavat, mutta ympäristö on kallioista. Vintervägsträsketin etäisyys Kirkkonummen keskustasta on noin kymmenen kilometriä etelään; etäisyys Helsingin keskustasta on noin 30 kilometriä lounaaseen. Vintervägsträsket on saanut nimensä sen itäpuolitse kulkevalta maantieltä. Järven koillisena naapurina Sommarvägsträsket. Vintervägsträsketin eteläosa rantoineen on luonnonsuojelualuetta. == Lähteet == Luokka:Kirkkonummen järvet
Stanisław Haller

Stanisław Haller (26. huhtikuuta 1872 – huhtikuu 1940) oli puolalainen kenraali. Haller otti osaa esimerkiksi Puolan–Neuvosto-Venäjän sotaan. Sodan jälkeen hän ajautui välirikkoon Józef Piłsudskin kanssa ja erosi tehtävistään armeijassa. Toisen maailmansodan aikana hän jäi neuvostojoukkojen vangiksi ja tuli NKVD:n teloituttamaksi. ==Elämäkerta== Stanisław Haller syntyi vauraaseen maanomistajien sukuun Polanka Hallerassa 26. huhtikuuta 1872. Hänen serkkunsa oli Józef Haller. Stanisław kävi lukion Bielskossa ja liittyi ensin vuonna 1894 vapaaehtoisena ja myöhemmin vuonna 1894 vakinaisena sotilaana Itävalta- Unkarin armeijaan. Hän valmistui sotilasopistosta Wienissä vuonna 1901, minkä jälkeen hänestä tuli pataljoonan komentaja ja esikuntaupseeri Krakovasa. Ensimmäisen maailmansodan sytyttyä Hallerista tuli armeijakunnan varapäällikkö, sekä tykistörykmentin komentaja. Toukokuussa 1918 hän oli ylennyt everstiksi ja komensi tykistörykmenttiään Italian vastaisella rintamalla. Marraskuussa 1918 Haller liittyi uuteen Puolan armeijaan toimien Krekovan armeijapiirin esikuntapäällikkönä. 1. tammikuuta 1920 hän sai ylennyksen kenraaliksi ja hänestä tuli Puolan armeijan esikuntapäällikkö. Puolan–Neuvosto-Venäjän sodan aikana huhtikuussa 1920 toteutettiin Hallerin ja Józef Piłsudskin suunnittelema hyökkäys Kiovaan. Puolalaiset joukot joutuivat kuitenkin myöhemmin vetäytymään Ukrainasta. Haller komensi vetäytymisen aikana ensin 13. jalkaväkidivisioonaa ja myöhemmin 6. armeijaa. Sodan jälkeen hänestä tuli sotilastarkastaja Lwówissa ja uudestaan yleisesikuntapäällikkö vuonna 1923. Haller oli pitänyt yllä hyviä suhteita Piłsudskin kanssa. Suhteet alkoivat kuitenkin rakoilla Piłsudskin alettua suunnitella toukokuun vallankaappausta. Haller oli saanut tietää vallankaappauksesta etukäteen, ja hän erosi tehtävistään joulukuussa 1925. Vallankaappaus seurasi toukokuussa seuraavana vuonna. Haller pidätettiin vallankaappauksen jälkimainingeissa yhteistyön tekemisestä edellisen hallituksen kanssa. Hänen vapauduttuaan myöhemmin Haller asettui asumaan Polankaan, jossa hän julkaisi vallankaappausta käsittelevän kirjan Wypadki warszawskie ja Piłsudskia kritisoineen kirjan Naród i armia. Toinen maailmansota alkoi natsi-Saksan hyökätessä Puolaan syyskuussa 1939. Haller yritti saada asemaa armeijassa sodan sytyttyä, ja tätä varten hän matkusti kohti itää. Myös Neuvostoliitto oli hyökännyt Puolaan, ja Haller jäi neuvostojoukkojen vangiksi. Häntä pidettiin vankileirillä Starobilskissä, ja huhtikuussa 1940 NKVD teloitutti hänet Harkovassa. ==Lähteet== Luokka:Puolalaiset kenraalit Luokka:Puolalaiset teloitetut Luokka:Vuonna 1872 syntyneet Luokka:Vuonna 1940 kuolleet
T. M. Krishna

Thodur Madabusi Krishna (s. 1976 Chennai) on intialainen karnaattisen musiikin laulaja ja musiikkikirjailija.About T. M. KrishnaWhen Magsaysay winner TM Krishna brought classical music to slums The Economic Times Hän sai vuonna 2016 Ramon Magsaysayn rauhanpalkinnon työstään sosiaalisen inklusiivisuuden hyväksi kulttuurissa.Bezwada Wilson, TM Krishna win the Ramon Magsaysay Award for 2016 The Economic Times Vuonna 2014 Krishna sai Tata-kirjallisuuspalkinnon "parhaan ensimmäisen tietokirjan" kategoriassa teoksestaan A Southern Music – The Karnatik Story (Harper Collins, 2013). Teoksessa karnaattista musiikkia tarkastellaan filosofisesta, esteettisestä ja sosiopoliittisesta näkökulmasta. Krishna on tehnyt yhteistyötä tamilinkielisen runoilija Perumal Muruganin kanssa. == Lähteet == Luokka:Intialaiset laulajat Luokka:Musiikkikirjailijat Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Luis Lacalle Pou

Luis Alberto Lacalle Pou (s. 11. elokuuta 1973) on uruguaylainen poliitikko. Hän edustaa keskustaoikeistolaista kansallispuoluetta. Lacalle Pou oli 16-vuotias, kun hänen isänsä Luis Alberto Lacalle valittiin Uruguayn presidentiksi. Hänet valittiin kongressiin 26-vuotiaana, ja hän piti paikkansa 15 vuoden ajan kunnes nousi senaattiin. Hän oli presidenttiehdokkaana vuosina 2014 ja 2019. Lacalle Pou voitti vuoden 2019 presidentinvaalien toisella kierroksella niukasti hallitsevan vasemmistoliittouman Frente Amplion ehdokkaan ja hänen astuttua virkaansa maaliskuun alussa 2020 päättyi Uruguayssa vasemmiston 15 vuotta kestänyt yhtäjaksoinen valtakausi. == Lähteet == Luokka:Uruguayn presidentit Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Helsinki Foundation

Helsinki Foundation (säätiörekisterissä Helsinki-säätiö) on kansainvälisesti toimiva suomalainen luonnonsuojelusäätiö. Voittoa tavoittelematon hyväntekeväisyyssäätiö hankkii lahjoitusvaroilla maata ja perustaa näihin kohteisiin yksityisiä luonnonsuojelualueita.Helsinki Foundation Säätiön on perustanut 2015 suomenaustralialainen pariskunta Viivu ja Dom Padden.Australiasta tontti eurolla – Suomalaissäätiö ostaa maata luonnonsuojelualueiksi lahjoitusten avulla, Talouselämä 4.12.2017 Helsinki Foundationin ideana on tehdä luonnonsuojelu kaikille mahdolliseksi ja säilyttää arvokkaita luontokohteita tuleville sukupolville. Lahjoittaja voi valita säätiön www-sivuilta löytyviltä kartoilta mieleisensä suojelulohkon (greenspace) ja nimetä sen persoonallisesti. Lahjoittaja saa tarkat koordinaatit nimikkosuojelualueensa sijainnista sekä tiedot kohteen koosta, ja lahjoittaja voi halutessaan myös vierailla luontokohteessa itse. Helsinki Foundation etsii aktiivisesti uusia suojelukohteita ympäri maailmaa. Suojeltava alue voi olla esimerkiksi metsää, kosteikkoa tai luonnonniittyä. Säätiöllä on omat luonnonsuojelualueet jo kolmessa eri maassa: Suomessa, Australiassa ja Virossa. Suomen Lapissa, Sallassa sijaitseva Arctic Taiga Reserve rajoittuu kirkasvetiseen Näsmäjärveen.Arctic Taiga Reserve Lapin kohde olikin säätiön ensimmäinen suojelukohde. Australian Tasmaniassa säätiö suojelee 120 hehtaaria luontoa. Kohde on saanut nimekseen Green Tier Creek Green Tier Creek. Tasmanian luonto on hyvin poikkeuksellinen ja alueella asuu erittäin harvinaisia eläimiä, kuten uhanalaiseksi luokiteltuja kotkia (muun muassa Aquila audax fleayi) ja äärimmäisen uhanalaisia papukaijoja (tasmaniankaija, engl. Swift parrot). Suurin maailmassa jäljellä oleva pussipeto eli pussiahma on myös erittäin uhanalainen, vain Tasmaniassa tavattava eläin. Kesällä 2019 säätiö julkisti uusimman luonnonsuojelualueen Virosta. Vainio Bird Reserve Vainio Bird Reserve sijaitsee Muhun saarella, mikä on erityisesti muuttolinnuille suotuisa levähdysalue. Saarenmaan maakuntaan kuuluva Muhu eli Muhumaa on säilynyt hyvin vähäisen maatalouden ja suojelun vuoksi. Lintujen ja muiden eläinten lisäksi Muhussa on runsaasti hyönteisiä ja kämmekkäkasveja. Helsinki Foundation toimii vapaaehtoisvoimin. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset säätiöt Luokka:Luonnonsuojelu Suomessa
Lumisadenäkö

Lumisadenäkö () on huonosti tunnettu oireyhtymä, jota sairastava näkee lakkaamatta pieniä, väriseviä valkoisia tai harvemmin mustia pisteitä näkökentässään analogisen television kohinan eli ”lumisateen” tavoin. Potilaat kärsivät usein myös monista muista näköhäiriöistä, kuten valoyliherkkyydestä, hämäränäön heikkoudesta, jälkikuvista, lasiaissamentumista ja silmiä kiinni pidettäessä näkyvistä liikkuvista väripilvistä. Monet potilaat eivät huomaa tilassaan mitään poikkeuksellista, koska he ovat aina nähneet maailman lumisateen läpi ja sen vuoksi ajattelevat muidenkin näkevän samoin. Tästä syystä on vaikea arvioida häiriön yleisyyttä. Nykykäsityksen mukaan oireyhtymä on synnynnäinen ja jatkuu läpi elämän. Virallista hoitokeinoa ei ole löydetty, mutta lamotrigiinista, asetatsolamidista ja verapamiilista on ollut apua osalle potilaista. == Oireet == Lumisadenäön keskeisin oire on analogisen television ”lumisateen” kaltainen jatkuva näön häiriötila, jossa pienet, vilkkuvat pisteet peittävät koko näkökenttää kauttaaltaan mutta eivät kuitenkaan estä näkemistä niin, ettei potilas voisi toimia normaalisti elämässä. Lumisade näkyy molemmissa silmissä ja usein myös silloin, kun ne ovat suljettuina. Muita näköaistiin liittyviä oireita ovat valoyliherkkyys, kuvan tai värin viipyminen usein vastaväreinä sen jälkeen, kun se on poistunut näkökentästä, heikko hämäränäkö, liikkuvien kohteiden ”hännät”, lasiaissamentumat, jälkikuvat, valkoisten pintojen värinä, silmiä kiinni pidettäessä näkyvät liikkuvat väripilvet, näkökentän äkillinen välähtäminen valkoisena salaman tavoin, valonlähteistä lähtevät pitkät valopylväät ja hetkittäisesti maailman näkeminen ikään kuin harmaan sumuverhon läpi eli käytännössä kontrastin väheneminen. Näköaistiin liittymättömiä oireita ovat migreeni, tinnitus, korvanpaineongelmat, huimaus ja tasapaino-ongelmat, derealisaatio, puhe- ja keskittymisvaikeudet, ahdistus, masennus ja paniikkituntemukset. Oireiden havaitaan pahenevan usein aivojen ja silmien rasittuessa esimerkiksi tietokoneen ruutua katsoessa tai stressin vuoksi. == Syyt == Oireyhtymän syytä ei tunneta. Tutkijat ovat arvelleet, että perimmäisenä syynä saattaisi olla näköaivokuoren neuronien yliaktiivisuus aivojen takaraivolohkossa. Lumisadenäkö saattaa olla yksi lakkaamattoman ja infarktittoman migreeniauran oireista tai seurauksista. Hallusinogeenien rooli oireyhtymän synnyssä on epäselvä. Hallusinogeenien käytöstä johtuva aistivääristymien jäännöstila (HPPD) yhdistetään usein oireyhtymään, sillä joillakin oireet ovat alkaneet niiden käytön jälkeen. Moni neuro-oftalmologi uskoo, ettei oireyhtymä ole lääketieteellinen sairaus vaan jonkin muun sairauden huonosti ymmärretty oire. == Hoitokeinot == Oireyhtymään ei ole tunnettua hoitokeinoa. Mikään tutkittu hoitokeino ei ole kyennyt parantamaan oireita, mutta osalle potilaista oireiden lievittäminen on ollut mahdollista lamotrigiinilla, asetatsolamidilla tai verapamiililla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Simulaatio lumisadenäöstä * * Luokka:Näkövammaisuus Luokka:Neurologiset sairaudet Luokka:Englanninkieliset sanat ja sanonnat
Oliver McBurnie

Oliver McBurnie (s. 4. kesäkuuta 1996 Leeds) on skotlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Primera Divisiónissa pelaavaa UD Las Palmasia. McBurnie aloitti liigauransa Englannin ykkösliigassa Bradford Cityn joukkueessa kaudella 2013–2014. Hän pelasi myös lainalla Chesterissä. Kaudet 2015–2019 hän kuului Swansea Cityn omistukseen mutta pelasi myös lainalla Newport Countyssa, Bristol Roversissa ja Barnsleyssa. Swanseassa hän pelasi Valioliigaa viisi ottelua kaudella 2016–2017 ja 11 ottelua kaudella 2017–2018. Elokuussa 2019 McBurnie siirtyi Valioliigaan nousseeseen Sheffield Unitediin. Hän teki ensimmäiset valioliigamaalinsa elokuussa 2019 Leicester Cityä ja marraskuussa 2019 Manchester Unitedia vastaan. Ennen joulua hän teki maalin Brightonia ja tammikuussa 2020 West Hamia vastaan. Koronaviruspandemian aiheuttaman ottelutauon jälkeen hän teki heinäkuussa maalin voitto-otteluissa Tottenham Hotspuria ja Chelseaa vastaan, joten hänen koko kauden liigamaalimääräkseen tuli kuusi, millä hän oli Lys Moussetin kanssa joukkueensa paras maalintekijä. Hän pelasi kaudella 2019–2020 Valioliigassa 36 ottelua, joista 24 ottelua avauskokoonpanossa. Seuraavalla kaudella hän pelasi Valioliigassa 23 ottelua, joista 12 avauksessa. Ainoan maalinsa hän teki lokakuussa Leicesteriä vastaan. Hän on pelannut Englannin mestaruussarjassa kaikkiaan 125 ottelua ja tehnyt 44 maalia. Englannin ykkösliigassa hän on pelannut 25 ottelua ilman maaleja, kakkosliigan kahdeksassa ottelussa hän on tehnyt kolme maalia. Heinäkuussa 2024 McBurnie siirtyi kolmivuotisella sopimuksella Primera Divisiónissa pelaavaan UD Las Palmasiin. https://www.udlaspalmas.es/en/news/oli-mcburnie-nuevo-jugador-de- la-ud-las-palmas McBurnie on pelannut Skotlannin alle 19- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Skotlannin A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran maaliskuussa 2018 ystävyysottelussa Costa Ricaa vastaan. Hän on pelannut yhteensä 17 maaottelua, joista toistaiseksi viimeisen maaliskuussa 2021. Hän on pelannut kaksi MM- ja viisi EM-karsintaottelua. == Lähteet == Luokka:Englantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Zorro (vuoden 2009 televisiosarja)

Zorro on filippiiniläinen draamasarja, joka perustuu alun perin Johnston McCulleyn vuonna 1919 luomaan sankariin Zorroon. 98-osaisen sarjan tuotti GMA Network, jota esitettiin vuonna 2009. Sarjan nimikkosankaria esitti Richard Gutierrez. ==Juoni== Sarja kertoo nuoresta Antoniosta, joka joutuu äitinsä Marcelan hylkäämäksi ja kasvaa rikkaan puutarhurin Don Roberto Pelaezin ja hänen vaimonsa Donya Chiquita Pelaez luona. Vartuttuaan vanhemmaksi Antonio viettää paljon aikaa intiaanien seurassa ja tuntee sympatiaa heitä kohtaan, kun Angelesin hallitus kohtelee heitä kaltoin. Kauan kadoksissa ollut setänsä Diego de la Vega saapuu Antonion luokse Kaliforniasta. Hän ryhtyy opettamaan nuorelle pojalle miekkailua ja muita tärkeitä asioita, joita Zorro tarvitsee aloittaakseen sorrettujen puolustamisen.The legend of Zorro lives on gmanetwork.com 23.3.2009 Viitattu 4.12.2019 ==Rooleissa== ==Lähteet== Luokka:2000-vuosikymmenen draamasarjat Luokka:Zorro Luokka:Filippiiniläiset draamasarjat Luokka:GMA Networkin draamasarjat
Teketeke

Teketeke () on japanilainen kaupunkitarina naisesta tai koulutytöstä, joka jäi junan alle ja meni kahtia. Legendan mukaan tyttö vainoaa ihmisiä juna-asemilla yöllä ja surmaa heidät kahtia viikatteella, jota hän raahaa mukanaan. Teke Tekestä on tehty vuonna 2009 kauhuelokuva Teketeke. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Yokai.com * The Paranormal Guide Luokka:Kaupunkitarinat Luokka:Japanilainen kulttuuri
Italia Viva

Italia Viva (Elävä Italia, lyh. IV) on italialainen keskustalainen puolue. Sen perusti Italian entinen pääministeri Matteo Renzi erottuaan Demokraattisesta puolueesta. Puolueen ainoa meppi, Nicola Danti, istuu Demokraattisen puolueen kanssa S&D-ryhm;ässä. Italia Vivalla on paikallisosastoja niin Italiassa kuin ulkomaillakin. == Historia == Renzi ilmoitti 16. syyskuuta La Repubblican haastattelussa jättävänsä Demokraattisen puolueen. Hän totesi, että "se olisi hyvä kaikille. Myös Contelle". Sama iltana hän ilmoitti virallisesti uuden puolueen perustamisesta Porta a Porta -keskusteluohjelmassa. Puolueensa perustamisen jälkeen Renzi soitti pääministeri Contelle ja tarjoutui hallituskumppaniksi niin sanottuun keltapunaiseen hallitukseen (ital. governo giallo-rosso), jossa suurimmat puolueet olivat Viiden tähden liike ja Demokraattinen puolue. Hänen mukaansa uuteen ryhmään liittyi parisenkymmentä alahuoneen edustajaa ja tusinan verran senaattoreita.. Puolueeseen loikattiin myös muista puolueista: muun muassa Donatella Conzatti Forza Italiasta ja Gelsomina Vono Viiden tähden liikkeestä. == Ideologia ja näkemyksiä == Renzi itse on kuvaillut Italia Viva -puoluetta "nuoreksi, innovatiiviseksi ja feministiseksi taloksi". Hänen sanotaan hakeneen inspiraatiota Ranskan presidentiltä Emmanuel Macronilta. Lisäksi puolue kannattaa mm.: * EU:n kehittämistä liittovaltioksi. * Kestävää kasvua ja vihreämpää taloutta. * Kovempaa kamppailua mafiaa vastaan. * Vammaisten ja lasten yhteiskunnallisen aseman parantamista. Italia Viva kerää myös aktiivisesti nimiä erilaisiin adresseihin sekä paikallisella että kansallisella tasolla. Kansallisilla adresseilla vaaditaan mm. ympäristökasvatuksen tekemistä pakolliseksi ja nimettömien some-profiilien kieltämistä. == Lähteet == Luokka:Italian puolueet
Teketeke (elokuva)

Teketeke (テケテケ) on japanilainen kauhuelokuva vuodelta 2009, joka kertoo nuoresta naisesta, joka on kuullut kaupunkitarinaan Teke Teke sen jälkeen kun hänen ystävänsä kuoli julmalla tavalla. Jalaton Teketeke ajaa takaa ihmisiä, jotka tulevat rautatien ylikäytävälle, ja uhkaa katkaista heiltä raajat, jos he katsovat taakseen. Elokuvan on ohjannut Kōji Shiraishi. Elokuvalle on tehty jatkoa Teketeke 2. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2009 japanilaiset elokuvat Luokka:Japanilaiset kauhuelokuvat
Orleanistit

Orleanistit olivat Ranskassa 1800-luvulla toiminut rojalistinen puolue. Se kannatti Orléansin suvun, erityisesti “porvarikuningas” Ludvig Filipin ja hänen jälkeläistensä oikeutta Ranskan kuninkuuteen. Liike oli toiminnassa vuosina 1848–1883. Sen vastustajia olivat legitimistit, jotka kannattivat Bourbon-suvun Henrik V:n nostamista maan kuninkaaksi sekä bonapartistit, jotka kannattivat Bonaparte-sukua. ==Lähteet== Luokka:Ranskan puolueet Luokka:Ranskan historia
Valkolampi

Valkolampi-nimisiä järviä ja lampia ovat: * Valkolampi, lampi Jyväskylän Tikkakoskella * Valkolampi, lampi Jyväskylän Vesangalla * Valkolampi, järvi Kirkkonummen Upinniemellä * Valkolampi, lampi Loviisassa * Valkolampi, lampi Nurmeksessa * Valkolampi, lampi Valtimolla Luokka:Järvien täsmennyssivut
Viron nykytaiteen museo

Viron nykytaiteen museo (Eesti Kaasaegse Kunsti Muuseum, EKKM) on Tallinnassa sijaitseva nykytaidemuseo. Sen toimitusjohtaja on Marten Esko. Näyttelyiden lisäksi museo järjestää kulttuuritapahtumia, ja tiloissa on kahvila ja kirjakauppa. Museo on profiloitunut uuden ja kokeellisen virolaisen taiteen esittelijänä. Se jakaa Köler-palkintoa. Museo saa tukea Viron kulttuuriministeriöltä, mutta Tallinnan kaupunki ei juuri ole tukenut museon toimintaa muuten kuin vuokraamalla tilan. Museorakennus on 1900-luvun alusta peräisin oleva teollisuusrakennus, jossa on aiemmin toiminut muun muassa lämpövoimalan hiilivarasto ja konttoritiloja. Syksyllä 2019 tehdyssä kuntotarkastuksessa todettiin joitakin ongelmia. Tallinnan kaupungin Tallinn Creative Hub on vuokrannut kaupungin omistamia tiloja museolle, mutta irtisanoi vuokrasopimuksen kuntotarkastuksen valmistuttua. Museo haluaisi jatkaa toimintaa ja on sitä mieltä, että kaupunki haluaa purkaa rakennuksen ja myydä arvokkaalla paikalla keskustassa olevan tontin. Tilanne on herättänyt Virossa vastalauseita, pian julkaistaan muun muassa museon toimintaa tukeva avoin kirje. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *EKKMi koduleht Luokka:Viron taidemuseot Luokka:Tallinnan rakennukset ja rakennelmat
Vinopillikääpä

Vinopillikääpä (Antrodia serpens, aikaisemmin Antrodia albida, joka on nyt jaettu kolmeen eli Antrodia heteromorpha, Antrodia serpens ja Antrodia tanakai) on eteläinen kääpälaji, jota ei ole tavattu Suomesta, vaan lähin havainto on Ruotsin etelärannikolta. Vinopillikääpä on kuitenkin rivikääpien sukujaon kannalta tärkeä, sillä se lienee suppean Antrodia -suvun uusi nimilaji. Vinopillikäävän isäntäpuita ovat ainakin tammi, euroopanpähkinäpensas, saarni, euroopanpyökki ja valkopyökki. Käävän aiheuttama ruskolaho on kovaa. Kasvitieteen tiedotuslehti Botanicum 9/2016 Vinopillikäävän itiöemä on yksivuotinen, pienikokoinen ja tyypiltään resupinaattinen, joskus itiöemän reunaan voi kehittyä muutaman millin ulkoneva lakki. Itiöemän on pehmeän korkkimainen ja kaikki sen osat ovat valkoisia. Pillit ovat pyöreitä tai kulmikkaita, usein pitkulaisia mutteivät sokkeloisia ja voivat muistuttaa helttoja. Pillejä mahtuu 12-17 senttimetrille, mutta vinopillikääpä on hennompi verrattuna muihin isopillisiin suvun lajeihin väljäpillikääpään ja tanakkakääpään. Vinopillikääpä on varsin tuoksuton ja mauton, mikä erottaa sen värin ohella mesipillikäävästä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *MycoBank: Antrodia serpens Luokka:Käävät Luokka:Ruskolahosienet
Kelokääpä

Kelokääpä (Antrodia sinuosa) on koko Suomessa yleinen kääpälaji. Se on tehokas ruskolahottaja, joka voi elää niin vanhoissa kuin talousmetsissä ja voi vahingoittaa puurakennuksiakin. Isäntäpuita ovat mänty ja kuusi, harvemmin lehtipuut. Punaisen kirjan verkkopalvelu Kelokäävän itiöemä on yhden tai muutaman vuoden elävä ja tyypiltään resupinaattinen. Vanha itiöemä voi kasvattaa nykerömäisiä pseudopileuksia ja varsinkin pystypinnalla käävän pinta portaittainen. Tuoreena kääpä on karhean korkkimainen ja kuivuessaan se muuttuu kovaksi. Alkujaan väriltään valkoinen itiöemä muuttuu ikääntyessään kermanvalkean kautta harmahtavan pihkanruskeaksi. Kasvunsa lopettanut itiöemä on samean ruskea ja muistuttaa hiilikääpää. Pillit ovat aluksi nuorella kelokäävällä kulmikkaita, vanhetessaan ne muuttuvat epäsäännöllisen sokkeloisiksi ja hammassuisiksi. Pillejä mahtuu 1-3 millimetrille. Pohjamalto on hyvin ohut ja kokonaispaksuuskin 2-4 mm, nykeröissä paksuus voi olla yli 1 cm. Maultaan kelokääpä on mieto, mutta varsinkin kuivahtaneissa itiöemissä on lakritsin tai märän villan tuoksua. Tuoksu ja pillien muoto ovat hyviä tuntomerkkejä verrattaessa samantapaiseen rivikääpään. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Kelokääpä (Antrodia sinuosa) Luokka:Käävät Luokka:Ruskolahosienet
Laidunkivikyyhky

Laidunkivikyyhky (Geophaps scripta) on kyyhkyihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Australian koillisosista. ==Koko ja ulkonäkö== Laidunkivikyyhky voi kasvaa 26-32 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat soisiaan ulkonäöltään. Laidunkivikyyhkyn päälaki ja ylärinta ovat väriltään ruskeat. Naama on valkoinen ja siinä on kaksi mustaa juovaa, joista toinen on silmäkulman ja toinen nokan kohdalla. Nimialalajilla G. s. scripta silmien iho on sinertävän harmaa ja alalajilla G. s. peninsulae se on punainen. Siivet ja selkä ovat ruskeat ja siivissä on muutamia vihreitä sulkia. Linnun alarinta on harmaa ja vatsa ja kyljet valkoiset. ==Levinneisyys ja elinympäristö== Laidunkivikyyhkyä tavataan Australiasta Queenslandista Uuden Etelä-Walesin pohjoisosiin. Alalajeista G. s. peninsulae on pohjoisempi ja nimialalaji eteläisempi. Lajin elinympäristöä ovat kuivat avoimet metsät, metsien reunamaiden pensaikot ja eukapyptussavannit. Useimmiten laidunkivikyyhky viihtyy vesialueiden läheisyydessä. Se elää tyypillisesti pieninä ryhminä. Laidunkivikyyhkyn ravintoa ovat pääasiassa kasvien siemenet, mutta se syö myös pieniä selkärangattomia eläimiä erityisesti kostean kauden aikana. Laidunkivikyyhky pesii ympäri vuoden, mutta pesintähuippu on syys-lokakuussa. Laji pesii maahan ja vuoraa pesän lehdillä ja ruohoilla. Naaras munii kaksi munaa. Australian ympäristö- ja energiaministeriö luokittelee alalajin G. s. scripta vaarantuneeksi. ==Lähteet== Luokka:Kyyhkylinnut
Tanakkakääpä

Tanakkakääpä (Antrodia tanakai) on Japanissa kuvattu, Suomessa vain muutaman kerran tavattu kääpälaji. Se viihtyy korvissa, lehto- ja lehtomaisissa kangasmetsissä, isäntäpuinaan haapa, raita ja mahdollisesti myös muut rungolliset pajut. Punaisen kirjan verkkopalvelu Tanakkakäävän yksivuotiset itiöemät ovat kasvutyypiltään vaihtelevia. Resupinaattinen muoto on 1–3 mm paksu, harvoin halkaisijaltaan yli 5 cm ja sen selvärajainen reuna on pullea. Pileaattiset lakit taas kasvavat yleensä yksittäin tai muutaman lakin ryhminä ja niiden tanakka reunus on terävähkö ja pyöristymätön. Lakin kokonaispaksuus on 2,5–5 mm. Käävän pinnat ovat perusväriltään valkoisia ja ne kellastuvat kuivuessaan. Kulmikkaita tai sokkeloisia pillejä mahtuu 11–17 senttimetrille. Verrattaessa väljäpillikääpään kannattaa kiinnittää huomiota isäntäpuuhun ja siihen ettei tanakkakäävälle kehity harmaata sävyä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Tanakkakääpä (Antrodia tanakai) Luokka:Rivikäävät Luokka:Ruskolahosienet
Karel Janoušek

Karel Janoušek (30. lokakuuta 1893 – 27. lokakuuta 1971) oli tšekkoslovakialainen kenraali, joka vaikutti etenkin maansa ilmavoimissa. Saksan miehitettyä Tšekkoslovakian ja toisen maailmansodan alettua hän komensi Tšekkoslovakian liittoutuneiden puolella toimineita ilmavoimia. Sodan jälkeen Janoušek joutui kommunistiviranomaisten pidättämäksi ja hän sai pitkän vankeustuomion vapautuen vuonna 1960. ==Elämäkerta== Karel Janoušek syntyi Přerovissa 30. lokakuuta 1893. Hän valmistui lukiosta ja ensimmäisen maailmansodan syttyä hänet lähetettiin Venäjän vastaiselle rintamalle vuonna 1914. Janoušek jäi sotavangiksi, jonka jälkeen hän liittyi Venäjällä muodostettuun Tšekkoslovakian legioonaan. Legioonan sotilaana Janoušek osallistui esimerkiksi Zborivin taisteluun ja myöhemmin legioonan taisteluihin Siperiassa. Lopulta hän palasi tällä välin itsenäistyneeseen Tšekkoslovakiaan vuonna 1920. Palaamisensa jälkeen Janoušek aloitti opinnot sotilaskoululla Prahassa, josta hän valmistui vuonna 1923. Hän toimi sittemmin upseerina yleisesikunnassa, jossa hänellä oli huomattava vaikutus etenkin Tšekkoslovakian ilmavoimien kehittämiseen. Hän toimi ilmavoimien komentajana vuodesta 1934 vuoteen 1939 saaden vuonna 1937 ylennyksenkenraalimajuriksi. Saksan miehitettyä Tšekkoslovakian Janoušek toimi ensin jonkin aikaa maanalaisessa liikkessä, mutta toisen maailmansodan alettua hän matkusti Ranskaan marraskuussa 1939. Ranskassa hän liittyi liittoutuneiden maaperällä toimineisiin Tšekkoslovakian ilmavoimiin. Saksan vallattua Ranskan Janoušek siirtyi edelleen Isoon-Britanniaan, jossa hänestä tuli jälleen Tšekkoslovakian ilmavoimien komentaja vuonna 1940 brittiläisellä ilmamarsalkkana. Hänellä oli myös varailmamarsalkan arvo kuninkaallisissa ilmavoimissa. Maailmansodan jälkeen Janoušek toimi Tšekkoslovakian yleisesikunnan varapäällikkönä ja jonkin aikaa myös ilmatorjuntajoukkojen tarkastajana. Kommunistit kaappasivat vallan Tšekkoslovakiassa huhtikuussa 1948 ja Janoušek yritti paeta ulkomaille. Hän jäi kuitenkin kiinni ja hän sai 19-vuoden vankeustuomion. Kaksi vuotta tuomion langettamisen jälkeen hänen tuomiotaan korotettiin elinikäiseksi vankeudeksi. Lopulta vuonna 1960 hänet vapautettiin viimein armahdettuna. Janoušek rehabilitoitiin vuonna 1968 ja hän kuoli Prahassa 27. lokakuuta 1971. Hän sai virallisesti takaisin kenraaliluutnantin sotilasarvonsa kuolemansa jälkeen vuonna 1990 ja vuonna 1991 hänet ylennettiin vielä postyymisti kenraaliksi. ==Lähteet== Luokka:Tšekkiläiset henkilöt Luokka:Kenraalit Luokka:Vuonna 1893 syntyneet Luokka:Vuonna 1971 kuolleet
Vili Välimäki

Vili Valtteri Välimäki (käyttää YouTubessa nimeä Sillis) (s. 26. kesäkuuta 1994) on suomalainen animaattori, ääninäyttelijä, käsikirjoittaja ja tubettaja. SilliS tunnetaan muun muassa YouTube -videoistaan ja luomastaan nettianimaatiosarjasta, Bruno ja Pjarta. Hän on toiminut 3D-animaattorina elokuvassa Risto Räppääjä ja yöhaukka sekä näytellyt lyhyessä sivuroolissa vuoden 2009 elokuvassa Täällä Pohjantähden alla. Välimäki palkittiin Vuoden tekijä-palkinnolla Shortland-palkintogaalassa syksyllä 2019. == Filmografia == ===Tuotanto=== *Risto Räppääjä ja yöhaukka (2016) - 3D-animaattori *Bruno ja Pjarta (2019) - Ohjaus, käsikirjoitus, storyboard, hahmosuunnittelu, animointi, leikkaus, tunnusmusiikki *Pelurit (2020) - Ohjaus, äänitys, hahmosuunnittelu, leikkaus, animointi, konseptin kehitys ===Näyttelijänä=== *Täällä Pohjantähden alla (2009) - Nuori Oskari ”Osku” Kivivuori *Bruno ja Pjarta (2019) - Bruno, useita rooleja * Pelurit (2020 - 2022) - Juhis, Mikko * Salatut elämät (2021) - Mies ravintolassahttps://twitter.com/SillySilliS/status/1366444657480241152 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset tubettajat Luokka:Suomalaiset lapsinäyttelijät Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Syntymävuosi puuttuu
Yhdistyneen kuningaskunnan kruununjalokivet

Yhdistyneen kuningaskunnan kruununjalokivet ovat kokoelma regaaleja, joita säilytetään Lontoon Towerissa. Kruununjalokiviin kuuluu monarkin kruunajaisissa edelleen käytettäviä kruunajaisregaaleja sekä muita kruunuja, lautasia, kunniamerkkejä, arvomerkkejä, viittoja, mitaleja ja kuninkaallinen kastemalja. Yhdistyneen kuningaskunnan kruununjalokivet ovat maailman täydellisin kruununkalleuksien kokoelma. Yhdistynyt kuningaskunta on ainoa maa, jossa kruunajaisissa edelleen käytetään kruununkalleuksia. ==Historia== Nykyiset kruununjalokivet eivät enimmäkseen ole alkuperäisiä. Kun kuningasvalta väliaikaisesti lakkautettiin ja Kaarle I teloitettiin vuonna 1649, parlamentti hajotti alkuperäiset esineet. Jalokivet irrotettiin ja myytiin ja kullasta sulatettiin kolikoita. Kun monarkki palasi valtaistuimelleen vuonna 1660, hänelle tehtiin uudet kruununjalokivet. Nykyiset kruununjalokivet ovat pääasiassa näitä Kaarle II:n kruunajaisia varten tehtyjä esineitä sekä myöhemmin lisättyjä esineitä. Kruununjalokiviä säilytetään Lontoon Towerin Waterloo Barracks -rakennuksessa, missä ne ovat olleet vuodesta 1934. ==Merkittävimpiä esineitä== * Kruunajaisregaaleja on käytetty Englannin monarkkien kruunajaisissa vuodesta 1661 alkaen. Monia niistä käytettiin myös Elisabet II:n kruunajaisissa vuonna 1953. Regaaleihin kuuluvat Pyhän Edvardin kruunu, valtakunnanomena, valtikat ja miekka. Kruunajaisvaltikkaa on käytetty jokaisissa kruunajaisissa vuodesta 1661 alkaen. Siihen liitettiin vuonna 1910 Cullinan I -timantti, joka on maailman suurin hiottu valkoinen timantti. Kruunajaisvaltikan päässä on risti, toisessa valtikassa on kyyhkynen. * Imperial State Crown lisättiin regaaleihin vuonna 1937. Kruunussa on 2 868 timanttia, 17 safiiria, 11 smaragdia, 269 helmeä ja 4 rubiinia. Kruunua käyttää monarkki lähtiessään Westminster Abbeystä kruunajaisten jälkeen. Sitä käytetään myös virallisissa tilaisuuksissa kuten parlamentin avajaisissa. * Imperial Crown of India -kruunu tehtiin kuningas Yrjö V:lle vuonna 1911 hänen Intian-matkaansa varten. Sitä ei ole käytetty sen jälkeen. * Kruununjalokivien suurimmat timantit ovat kruunajaisvaltikan Cullinan I (530,2 karaattia), Imperial State Crownin Cullinan II (317,4) karaattia) ja Kuningataräidin kruunun Koh-i-Noor. * Kokoelman vanhin esine on 1100-luvulta peräisin oleva kultalusikka, jota käytetään kruunajaisissa monarkin rituaalisessa voitelussa. Tiedosto:St_Edward's_Crown.jpg|Pyhän Edvardin kruunu (St Edward's Crown) Tiedosto:Sovereign's_Sceptre_with_Cross.png|Monarkin valtikan pää, jossa Cullinan-timantti Tiedosto:Sovereign's_Orb.png|Monarkin valtakunnanomena Tiedosto:British_Coronation_Swords.png|Kruunajaismiekkoja Tiedosto:Imperial_State_Crown.png|Imperial State Crown Tiedosto:ImperialCrownOfIndia2.jpg|Imperial Crown of India Tiedosto:Queen_Mary's_Crown.png|Kuningatar Maryn kruunu (Queen Mary's Crown), jossa Koh-i-Noor-timantti Tiedosto:Coronation_Spoon.png|Kruunajaislusikka on kokoelman vanhin esine ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan kuninkaalliset Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan kansallissymbolit Luokka:Lontoon nähtävyydet
Pseudomyicola spinosus

Pseudomyicola spinosus on Myicolidae-heimoon kuuluva merivesissä elävä äyriäislaji. Se on sukunsa Pseudomyicola ainoa hyväksytty laji. Sillä on 2 alalajia. Se loisii atlantinsinisimpukassa (Mytilus edulis) tai on sille kommensalistinen laji. == Lähteet == Luokka:Äyriäiset
Polydora ciliata

Polydora ciliata on monisukasmatojen (Polychaeta) luokkaan ja Spionidae- heimoon kuuluva meri- ja makeassa vedessä elävä nivelmatolaji. Sitä tavataan Australiassa, Indo-Kiinassa, Intiassa, Punaisessameressä, Atlantin valtamerellä, Välimerellä ja Falklandinsaarilla. == Lähteet == Luokka:Monisukasmadot
Bucephalidae

Bucephalidae on tiehytmatoihin kuuluva merivesissä elävien laakamatojen heimo. Siihen kuuluu 27 sukua, jotka jaetaan neljän alaheimon kesken. == Lähteet == Luokka:Tiehytmadot
Samsung Galaxy A80

Samsung Galaxy A80 on Samsungin 29. toukokuuta 2019 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 9.0 (Pie) Samsungin One UI-käyttöliittymällä. == Tekniset tiedot == ===Muotoilu=== Samsung Galaxy A80 -älypuhelimessa on 6,7-tuumainen näyttö Full HD+ -resoluutiolla. ===Fyysiset osat=== Laitteesta löytyy 2,2 Gigahertsin 8-ydin prosessori. Laitteessa on 8 Gigatavua RAM- muistia ja 128 Gigatavua sisäistä muistia. ====Kamerat ja multimedia==== Laitteessa on kolme takakameraa, pääkameran tarkkuus on 48 megapikseliä, toinen kamera on 8 megapikseliä ja kolmas 240x160 pikseliä. Takakamera on käännettävä, ja sitä voidaan käyttää myös etukamerana. Videokuvaus voidaan tehdä 2160p (4K) -resoluutiolla 30fps, 1080p (Full HD) -resoluutiolla 60fps ja 1080p (HD) -resoluutiolla 480fps. === Ohjelmisto === Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 9.0 (Pie) Samsungin One UI- käyttöliittymällä. == Lähteet == * PhoneArena: Samsung Galaxy A80 Galaxy A80 Luokka:Android-pohjaiset laitteet Luokka:Vuoden 2019 matkapuhelimet
Nick Seeler

Nick Seeler (s. 3. kesäkuuta 1993) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Philadelphia Flyersin riveissä. Minnesota Wild varasi Seelerin vuonna 2011, ja hän teki NHL-debyyttinsä helmikuussa 2018. Aiemmin Seeler pelasi University of Nebraska Omahan ja Minnesotan yliopiston joukkeissa sekä Iowa Wildissa. Helmikuussa 2020 Seeler siirtyi waiwers-listan kautta Chicago Blackhawksiin. https://www.nbcchicago.com/news/sports/chicago- hockey/blackhawks-make-roster-move-claim-nick-seeler-on-waivers-from- wild/2212320/ Maaliskuussa 2024 Seeler teki Flyersin kanssa nelivuotisen ja yhteensä 10,8 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen. https://www.sportsnet.ca/nhl/article/report-flyers-nick-seeler-agree-to-four- year-contract-extension/ == Lähteet == * ===Viitteet === Luokka:Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Philadelphia Flyersin pelaajat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt