EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Marilyn Ramenofsky

Marilyn Ramenofsky (s. 20. elokuuta 1946 Phoenix) on yhdysvaltalainen kilpauimari, jonka päälaji oli 400 metrin vapaauinti. Ramenofsky paransi vuonna 1964 kolme kertaa 400 metrin vapaauinnin maailmanennätystä ajoillaan 4.42,0, 4.41,7 ja 4.39,5. Hän saavutti Tokion olympialaisissa 1964 hopeaa 400 metrin vapaauinnissa ajalla 4.44,6, millä hän hävisi 1,3 sekuntia joukkuetoverilleen Virginia Duenkelille. Maailmanennätys pysyi Ramenofskyn hallussa elokuuhun 1965 saakka. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset uimarit Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ayla Ågren

Ayla Ågren (s. 20. kesäkuuta 1993 Bærum, Norja) on norjalais-ruotsalainen autourheilija, joka edustaa autourheilussa Norjaa. Ågren aloitti kartingin harrastamisen seitsemänvuotiaana. Hän kilpaili kartingissa Norjan, Ruotsin, Tanskan, Saksan ja Alankomaiden kansallisissa sarjoissa sekä Euroopan- ja maailmanmestaruustasolla. Hän siirtyi Formula-kilpailuihan vuonna 2012 muutettuaan Yhdysvaltoihin, jossa osallistui sponsorinsa tuella Skip Barber Racing Schooliin. Hän ajoi koulun kesäsarjassa neljästi palkintokorokkeelle. Kaudeksi 2013 hän siirtyi F1600 Championship Series -sarjaan ja voitti vuonna 2014 toisella yrityksellään sarjan mestaruuden noustuaan päätöskilpailun voittoon viimeisen kierroksen ohituksella. Seuraavaksi kaudeksi hän nousi USF2000 Championshipiin, jossa Ågren sijoittui tulokaskaudellaan yhdeksänneksi. Hän kilpaili sarjassa vielä kahdella seuraavalla kaudella, mutta häneltä jäi kilpailuja väliin rahoituksen puutteen vuoksi. Oman kilpailu-uransa jäätyä tauolle Ågren työskenteli spotterina Indianapolis 500 -kilpailussa. Ågren haki mukaan naisille tarkoitetun W Series -formulasarjan ensimmäiselle kaudelle vuonna 2019. Hänet valittiin 55 kuljettajaehdokkaan joukkoon, mutta hän ei päässyt valintaprosessissa jatkoon. Sen sijaan hän sai paikan IndyCar Seriesin turva-auton kuljettajana. Ågren haki uudelleen W Seriesiin kaudeksi 2020 ja sai kilpakuljettajan paikan sarjasta. Kausi kuitenkin peruttiin koronaviruspandemian takia. Ågren pääsi lopulta debytoimaan sarjassa kaudella 2021. Hän ajoi täyden kauden lukuun ottamatta Belgian osakilpailua, johon hän ei startannut jouduttuaan sairaalaan aika- ajoissa sattuneen usean auton kolarin seurauksena. Hän sijoittui kauden kahdeksassa kilpailussa kuitenkin vain kahdesti pisteille ja tuli sarjan lopputuloksissa 17:nneksi. Kaudeksi 2022 Ågren menetti kilpakuljettajan paikkansa, mutta hänestä tuli sen sijaan sarjan varakuljettaja. Hän ajoi kaudella yhden kilpailun, kun hän korvasi loukkaantuneen Tereza Bábíčkován Singaporessa. == W Series -tulokset == Kausi Talli 1 2 3 4 5 6 7 8 Pisteet Sijoitus 2021 M. Forbes Motorsport RBR 10 RBR 14 SIL 15 HUN 11 SPA DNS ZAN 15 COA 16 COA 9 3 17. 2022 Puma W Series Team MIA MIA CAT SIL LEC HUN SIN 16 0 19. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Norjalaiset autourheilijat Luokka:W Series -kuljettajat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vasili Dolgorukov

Vasili Dolgorukov voi tarkoittaa jotain seuraavista henkilöistä: *Vasili Vladimirovitš Dolgorukov (1667–1746), venäläinen sotamarsalkka *Vasili Lukitš Dolgorukov (n. 1670 – 1739), venäläinen diplomaatti *Vasili Mihailovitš Dolgorukov (1722–1782), venäläinen kenraali *Vasili Andrejevitš Dolgorukov (1804–1868), venäläinen kenraali, Venäjän sotaministeri *Vasili Aleksandrovitš Dolgorukov (1868–1918), venäläinen kenraali, hovimarsalkka
Svetlana Babanina

Svetlana Viktorovna Babanina (s. 4. helmikuuta 1943 Tambov) on Neuvostoliittoa edustanut kilpauimari, joka oli 1960-luvuln puolivälissä maailman kärkipään rintauimareita. Babanina kilpaili kaksissa olympialaisissa. Tokion olympialaisissa 1964 hän saavutti pronssia 100 metrin rintauinnissa ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Méxicon olympialaisissa 1968 hän sijoittui 200 metrin rintauinnissa kuudenneksi ja 100 metrin rintauinnissa seitsemänneksi. Vuoden 1965 universiadeissa Babanina voitti kultaa 200 metrin rintauinnissa sekä saavutti pronssia 100 metrin vapaauinnissa ja 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä. Utrechtin EM-kilpailuissa 1966 hän ui alkuerissä 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä, jossa Neuvostoliitto voitti kultaa. Babanina paransi kahdesti 100 metrin rintauinnin maailmanennätystä, ensin vuonna 1964 aikaan 1.17,2 ja seuraavana vuonna aikaan 1.16,5. Hänen maannaisensa Galina Prozumenštšikova vei ennätyksen häneltä heinäkuussa 1966. == Lähteet == Luokka:Neuvostoliittolaiset uimarit Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Terri Stickles

Terri Lee Stickles (s. 11. toukokuuta 1946) on yhdysvaltalainen kilpauimari, joka saavutti olympiapronssia vapaauinnissa vuonna 1964. Stickles voitti Pan- Amerikan kisoissa 1963 kultaa 100 metrin vapaaäuinnissa ja saavutti hopeaa 200 metrin vapaauinnissa. Tokion olympialaisissa 1964 hän saavutti pronssia 400 metrin vapaauinnissa ajalla 4.47,2, millä hän hävisi kahdelle maannaiselleen selvästi mutta voitti australialaisen Dawn Fraserin 0,4 sekunnilla. Stickles oli naimisissa kolumbialaisen kestävyysjuoksijan Álvaro Mejían kanssa. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset uimarit Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bianca Bustamante

Bianca Bustamante (s. 19. tammikuuta 2005) on filippiiniläinen autourheilija. Bustamante aloitti autourheilun kuusivuotiaana. Hän on kolminkertainen Filippiinien vuoden kartingkuljettaja, kaksinkertainen Aasian kartingin juniorimestari ja kolminkertainen Macaon kansainvälisen karting-GP:n voittaja. Vuonna 2021 hänelle myönnettiin FIA Girls on Track -stipendi. Bustamante kutsuttiin alkuvuodesta 2022 Yhdysvaltoihin naisille tarkoitetun W Series -formulasarjan uusien kuljettajien testeihin. Hän osallistui myös toiseen testiin Barcelonassa, jonka perusteella valittiin kauden 2022 kilpakuljettajat. Bustamante valittiin kilpakuljettajaksi W Seriesin akatemiaohjelmaan, johon hän sai kaksivuotisen sopimuksen. 17-vuotiaana hän oli sarjan toiseksi nuorin kuljettaja. Esikoiskaudellaan sarjassa Bustamante ajoi vain kerran pisteille ja sijoittui kokonaispisteissä 15:nneksi. Hän oli kuitenkin sarjan paras tulokaskuljettaja. Alkuvuodesta 2023 Bustamante ajoi Prema Racing -tallin kuljettajana täyden kauden Formula 4 UAE -talvisarjassa. Hän ajoi kauden aikana kahdesti pisteille. Kesäkaudeksi 2023 hän siirtyi uuteen F1 Academy -sarjaan, jossa hän ajaa niin ikään Preman kuljettajana. Hän nousi ensimmäisen kerran palkintopallille heti kauden ensimmäisessä kilpailussa, jossa hän nousi Nerea Martín hylkäyksen myötä toiseksi. Bustamante on rahoittanut kilpa-ajouraansa muun muassa myymällä NFT:itä. == W Series -tulokset == Kausi Talli 1 2 3 4 5 6 7 Pisteet Sijoitus 2022 W Series Academy MIA 9 MIA 14 CAT 15 SIL 17 LEC 15 HUN Kesk. SIN 15 2 15. == F1 Academy -tulokset == Kausi Talli 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 Pisteet Sijoitus 2023 Prema Racing RBR 1 RBR 2 RBR 3 CRT 1 CRT 2 CRT 3 CAT 1 CAT 2 CAT 3 ZAN 1 ZAN 2 ZAN 3 MON 1 MON 2 MON 3 LEC 1 LEC 2 LEC 3 USA 1 USA 2 USA 3 116 7. 2024 ART Grand Prix JED 1 JED 2 MIA 1 MIA 2 CAT 1 CAT 2 ZAN 1 ZAN 2 SIN 1 SIN 2 LSL 1 LSL 2 ABU 1 ABU 2 57* 5.* == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Filippiiniläiset autourheilijat Luokka:W Series -kuljettajat Luokka:F1 Academy -kuljettajat Luokka:Vuonna 2005 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Harriet Nordlund

Gerd Harriet Linnéa Nordlund (20. syyskuuta 1954 Nautijaur, Jokimukka, Ruotsi – 19. huhtikuuta 2023 Ekerö, Tukholma, Ruotsi) oli luulajansaamelainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja kirjailija. Nordlund oli myös yksi Dálvadis- teatterin perustajista, kun teatteri perustettiin vuonna 1971. Sen lisäksi hän toimi Beaivváš Sámi Našunálateáhterin teatterijohtajana vuosina 2003–2006. == Elämäkerta == Gerd Harriet Linnéa Nordlund syntyi 20. syyskuuta 1954 Nautijaurissa, Jokimukassa, Ruotsissa. Hänen vanhemmat olivat porosaamelaisia. Hän oli vain 7-vuotias, kun hänet lähetettiin asuntolakouluun Pohjois- Ruotsiin. Nordlund alkoi kirjoittaa jo nuorena. Esimerkiksi hänen 15-vuotiaana kirjoittama dialogi Samtal med dig esitettiin Ruotsissa Sveriges Radio TV1:n televisiokanavalla vuonna 1969. 17-vuotiaana Nordlund muutti Tukholmaan opiskelemaan teatteritaidetta. Siellä hän kävi Valtion näyttämökoulua () vuosina 1973–1976. 1980-luvusta lähtien Harriet Nordlundin puoliso oli ruotsalainen näyttelijä Gustav Levin (s. 1952). Heille syntyi kaksi tytärtä: ensimmäinen vuonna 1982 ja toinen vuonna 1985. == Ura == Nordlund työskenteli näyttelijänä monessa teatterissa, kuten Orionteaternissa, Turteaternissa, Uppsalan kaupunginteatterissa, Gottsunda Teaternissa, Norrbottensteaternissa, Tukholman kaupunginteatterissa, Dálvadis-teatterissa ja Beaivváš Sámi Našunálateáhterissa. Myöhemmin Nordlund työskenteli Gävlen kansanteatterissa. Keväällä 2009 hän aloitti työtä Jokimukan kulttuuri- ja vapaa-aikapäällikkönä. Nordlund sovitti ainakin 14 näytelmää ja kirjoitti itse seitsemän. Vuosina 1971–1985 hän työskenteli Dálvadisteatterin taiteellisena johtajana ja vuosina 2003–2006 Beaivváš Sámi Našunálateáhterin teatterijohtajana. Näiden lisäksi Nordlund toimii myös juontajana elokuussa 1990 Ruotsin Sveriges Radio P1 Sommar-radio-ohjelmassa. == Palkintoja ja tunnustuksia == Vuonna 2009 Nordlund voiti Biret Elle -muistopalkinnon rajojen ylittävästä työstään, joka edisti saamelaiskulttuuria. Vuonna 2016 hän voitti samoista syistä sekä Såhkie- kunnianpalkinnon että Ubmejen Biejvieh -kunnianpalkinnon. Vuonna 2017 Nordlund ja toinen saamelainen kirjailija, Ann-Helen Laestadius, olivat ehdolla Norrland-palkinnon saajiksi lasten- ja nuortenkirjallisuuden kategoriassa yhdessä Madeleine Bäckin, John Holmvallin ja Mirja Ungen kanssa. Palkinnon voitti Ann-Helen Laestadius kirjastaan Tio över ett. == Filmografia (valikoitu) == === TV-sarjat tai -elokuvat === * 1975 – Långtradarchaufförens berättelser * 1982 – Profeten i Pajala * 1997 – Hästen och tranan === Elokuvat === * 1991 – Önskas * 1997 – Larmar och gör sig till == Bibliografia == * 2016 – Årddå: vid trädgränsen * 2019 – Trumbäraren * 2019 – Samernas skapelseberättelse * 2021 – Kvinnan och barnet * 2022 – Dikter från trädgränsen == Lähteet == Luokka:Saamelaiskirjailijat Luokka:Saamelaiset näyttelijät Luokka:Ruotsalaiset kirjailijat Luokka:Ruotsalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 2023 kuolleet Luokka:Vuonna 1954 syntyneet
Martha Randall

Martha Irene Randall (s. 12. kesäkuuta 1948 Chicago) on yhdysvaltalainen kilpauimari, joka saavutti olympiapronssia sekauinnissa vuonna 1964. Randall saavutti Tokion olympialaisissa 1964 pronssia 400 metrin sekauinnissa ajalla 5.24,2 edellään maannaisensa Donna De Varona ja Sharon Finneran. Randall voitti universiadeissa 1967 kultaa 100 metrin perhosuinnissa ja vapaa- ja sekauintiviesteissä sekä saavutti pronssia 100 metrin selkäuinnissa. Randall ui 400 metrin vapaauinnissa vuonna 1965 maailmanennätykset 4.39,2 ja 4.38,0. Hän menetti ennätykset maannaiselleen Pamela Kruselle kesäkuussa 1967. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset uimarit Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Zenia Stampe

Zenia Stampe Lyngbo (s. 30. maaliskuuta 1979 Roskilde) on tanskalainen poliitikko Radikaali Venstre -puolueesta. Hän on toiminut vuodesta 2011 Tanskan parlamentin eli kansankäräjien jäsenenä. Stampe valittiin kansankäräjille ensimmäisen kerran syyskuun 2011 vaaleissa Sjællandin vaalipiiristä. Hänet on valittu jatkokaudelle vuosien 2015, 2019 ja 2022 vaaleissa. Hän on toiminut kansankäräjillä muun muassa kulttuurivaliokunnan varapuheenjohtajana vuodesta 2023. Stampe opiskeli politiikan tutkimusta Kööpenhaminan yliopistossa ja suoritti maisterintutkinnon vuonna 2009. Ennen valintaansa kansankäräjille hän työskenteli vuosina 2010–2011 Tanskan elinkeino- ja rakennushallituksen (Erhvervs- og Byggestyrelsen) virkailijana ja vuosina 2009–2010 Kööpenhaminan kunnan terveys- ja hoitohallinnon (Sundheds- og Omsorgsforvaltning) konsulttina. Vuosina 2008–2011 Stampe toimi puolueensa varapuheenjohtajana ja vuosina 2003–2006 puolueen nuorisojärjestön Radikal Ungdomin puheenjohtajana. Hän lähti mukaan nuorisojärjestön toimintaan vuonna 1998. Zenia Stampe on naimisissa teatteriohjaaja Martin Lyngbon kanssa. Hänellä on kolme omaa lasta sekä yksi bonuslapsi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Tanskalaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pamela Kruse

Pamela Jean "Pam" Kruse (s. 3. kesäkuuta 1950 Miami) on yhdysvaltalainen kilpauimari, joka saavutti olympiahopeaaa vapaauinnissa vuonna 1968. Kruse saavutti Méxicon olympialaisissa 1968 hopeaa 800 metrin vapaauinnissa ja sijoittui neljänneksi 400 metrin vapaauinnissa. Vuonna 1967 hän ui 400 metrin vapaauinnissa maailmanennätykset 4.36,8 ja 4.36,4 ja 200 metrin vapaauinnissa maailmanennätyksen 2.09,7. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset uimarit Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Leopoldin ritarikunta

Leopoldin ritarikunta (, , ) on belgialainen ritarikunta, joka perustettiin 11. heinäkuuta 1832 Leopold I:n ensimmäisen kaudella. Sitä myönnetään tunnustuksesta urhoollisesta palveluksesta tai muista Belgian valtiota hyödyttäneistä ansioista. Saajan ei tarvitse olla Belgian kansalainen. Ritarikunta on Belgian korkein mahdollinen, ja maan hallitsija toimii ritarikunnan suurmestarina. Ritarikunnassa on kolme divisioonaa (sotilaille, merimiehille ja siviileille), ja kunnianosoituksen saajan tulee olla vähintään 42 (poikkeuksena sotilaat). Ritarikuntaa jaetaan viidessä luokassa: * Suurristi * Suurupseeri * Komentaja * Upseeri * Ritari == Lähteet == Luokka:Belgialaiset ritarikunnat
Kruunun ritarikunta (Belgia)

Kruunun ritarikunta (, , ) on belgialainen ritarikunta, joka perustettiin 15. lokakuuta 1898 kuningas Leopold II:n käskystä. Aluksi kuningas jakoi sitä tunnustuksena sankarillisista saavutuksista Kongon vapaavaltiossa. Belgian valtio otti ritarikunnan osaksi omaa palkitsemisjärjestelmäänsä vuonna 1908 ja sijoitti sen Leopoldin ritarikunnan alapuolelle. Nykyään kunnianosoitusta myönnetään tunnustuksena ansioista taiteen, kirjallisuuden, tieteen, kaupan ja teollisuuden saralla sekä valtion hyväksi tehdystä palveluksesta. Ritarikuntaa jaetaan viidessä luokassa, kahdessa alemmassa palmu-luokassa sekä kolmessa mitaliluokassa: * Suurristi * Suurupseeri * Komentaja * Upseeri * Ritari * Kultapalmu * Hopeapalmu * Kultamitali * Hopeamitali * Pronssimitali == Lähteet == Luokka:Belgialaiset ritarikunnat
Alankomaiden kruunun ritarikunta

Alankomaiden kruunun ritarikunta () on alankomaalainen ritarikunta, joka perustettiin vuonna 1969 kuningatar Julianan käskystä, kun Oranian kuningasperheen ritarikunta uudelleenorganisoitiin. Sitä myönnetään ulkomaiden kansalaisille tunnustuksena Alankomaiden hyväksi tehdyistä ansioista. Ritarikuntaa jaetaan viidessä luokassa sekä kolmessa mitaliluokassa: * Suurristi * Suurupseeri * Komentaja * Upseeri * Ritari * Kultamitali * Hopeamitali * Pronssimitali == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset ritarikunnat
Timo Ala-Lipasti

Timo Ala-Lipasti (s. 27. tammikuuta 1980 Seinäjoki) on suomalainen pesäpalloilija. Ala-Lipasti edusti urallaan Superpesiksessä kasvattajaseuraansa Seinäjoen Maila-Jusseja ja Nurmon Jymyä. Ala-Lipasti saavutti kaksi SM-pronssia kaudella 2004 ja kaudella 2008. https://www.pesis.fi/wp-content/uploads/2021/01/Ala-Lipasti-Timo.xlsx Hän pelasi ulkokentällä kolmoskopparina. https://www.pesistulokset.fi/ottelut/10681#lineup Ala-Lipasti pelasi 124 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi kuusi kunnaria ja 35 tavallista juoksua, toi 53 juoksua ja keräsi 304 kärkilyöntipistettä. Ala- Lipasti pelasi 34 Superpesiksen ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi kaksi tavallista juoksua, toi kymmenen juoksua ja keräsi 32 kärkilyöntipistettä. Ala-Lipasti pelasi viisi Superpesiksen alemman loppusarjan ottelua. Näissä otteluissa hän toi yhden juoksun ja keräsi kaksi kärkilyöntipistettä. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Valkoisen leijonan ritarikunta

Valkoisen leijonan ritarikunta () on alkujaan tšekkoslovakialainen, nykyisin tšekkiläinen, ritarikunta, joka perustettiin vuonna 1922. Nykyään ritarikunta on Tšekin korkein mahdollinen tunnustus, ja siinä on kaksi divisionaa sotilaille ja siviileille. I luokasta erotetaan myös korkeampi ketju-luokka, jota myönnetään ainoastaan valtionpäämiehille. Ritarikunnan suurmestarina toimii Tšekin presidentti, joka saa virkansa puolesta kantaa ritarikunnan I luokan tunnuksia ketjuineen ja saa pitää ne presidenttikautensa jälkeen, mikä maan parlamentti sen hänelle myöntää. Ritarikunnassa olevian luokkien määrä on vaihdellut vuosien varrella seuraavasti: Tšekkoslovakia ČSSR Tšekin tasavalta I luokka II luokka III luokka IV luokka – V luokka – Kultamitali – – Hopeamitali – – == Lähteet == Luokka:Tšekin kunniamerkit
Tomáš Garrigue Masarykin ritari­kunta

Tomáš Garrigue Masarykin ritari­kunta () on tšekkiläinen ritarikunta, joka perustettiin alun perin vuonna 1990. Se perustettiin uudestaan vuonna 1994. Ritarikunta on nimetty Tšekkoslovakian ensimmäisen presidentin mukaan. Tšekkiläisten kunniansoitusten keskenäisessä järjestyksessä ritarikunta on toiseksi korkea-arvoisin Valkoisen leijonan ritarikunnan jälkeen. Ritarikuntaa jaetaan tunnustuksena demokratian ja ihmisoikeuksien edistämisen hyväksi tehdystä työstä. Tšekin presidentti on ritarikunnan suurmestari ja sitä kautta oikeutettu kantamaan sen I luokan tunnuksia, jotka hän saa pitää, mikäli maan parlamentti antaa siihen luvan. Kunnianosoitusta myönnetään viidessä luokassa: * I luokka * II luokka * III luokka * IV luokka * V luokka == Lähteet == Luokka:Tšekin kunniamerkit
Perun auringon ritarikunta

Perun auringon ritarikunta () on perulainen ritarikunta, joka on perustettu 8. lokakuuta 1821 José de San Martínin päätöksellä. Alkujaan sillä palkittiin Etelä-Amerikan vapaussodissa ansioituneita henkilöitä. Ritarikunta lakkautettiin vain neljä vuotta myöhemmin Perun parlamentin päätöksellä, kun sillä palkitut henkilöt alkoivat käyttää aatelistitteleitä. Presidentti Augusto Leguía perusti ritarikunnan uudelleen vuonna 1921. Ritarikuntaa myönnetään tunnustuksena poikkeuksellisita ansioista sekä siviileille että sotilaille mm. tieteen, taiteen, kulttuurin ja politiikan saralla. Saajan ei tarvitse olla Perun kansalainen. Kunnianosoitusta jaetaan kuudessa luokassa: * Suurristi timantein * Suurristi * Suurupseeri * Komentaja * Upseeri * Ritari == Lähteet == Luokka:Perun kunniamerkit
IBM 7070

IBM 7070 on IBM:n vuonna 1958 julkaisema tietokone. Tietokone pohjautuu desimaalijärjestelmään. Se painaa 10,5 tonnia ja kuluttaa 54 kW sähköä. == Lähteet == Luokka:IBM:n tietokoneet Luokka:1950-luvun tietokoneet
P. O. Ekko

Paavo Olavi Ekko (vuoteen 1935 Ekholm, 19. elokuuta 1903 – 1995) oli suomalainen rovasti, joka tunnetaan keräämistään ja tutkimistaan puumerkeistä. Ekko valmistui papiksi vuonna 1928. Hän toimi vt. kappalaisena Loimaassa 1928–1929, Karunassa 1929–1931 ja Raumalla 1931–1932, ylimääräisenä pappina Perttelissä 1932-1933,Pertteli Pappisluettelo. Genealogia.fi, viitattu 1.5.2023 kappalaisena Kalannissa 1933–1954, edellisenä vuonna hänet nimitettiin viralliseksi apulaiseksi Noormarkkuun, ja kirkkoherran apulaisena hän oli Porissa vuodesta 1956 vuoteen 1970, jolloin hän jäi eläkkeelle.Rovasti Paavo O. Ekko Kalannin-vuosistaan. "Toimin innostuneesti kuin nuori viljelijä". 85 vuoden varrelta. Uudenkaupungin Sanomat 19.8.1988. Viitattu 2.5.2023 Herännäisiin kuulunut Ekko vaikutti myös Suomen Partiopoikajärjestössä, johon hän liittyi vuonna 1917, ja eläkkeelle jäätyään Merimieslähetysseuran kotimaisessa tiedotustyössä. 1930-luvun alussa Ekko kiinnostui kirkon pöytäkirjoissa tapaamistaan puumerkeistä ja alkoi kerätä niitä. Vuosien saatossa hän keräsi kirkonkirjoista ja arkistoista yli 13 000 puumerkin kokoelman. Suomen ohella hän keräsi niitä Pohjoismaista ja Saksasta. Ekko julkaisi kolme puumerkkejä käsittelevää teosta, joista kaksi toimitti hänen poikansa Timo Ekko. == Teoksia == * * * * * * * * == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Puumerkit Timo Ekon kotisivu Luokka:Suomen evankelis- luterilaisen kirkon papit Luokka:Herännäiset henkilöt Luokka:Vuonna 1903 syntyneet Luokka:Vuonna 1995 kuolleet
Lilou Wadoux

Lilou Wadoux (s. 10. huhtikuuta 2001 Amiens) ranskalainen moottoriurheilija. Hän ajaa kaudella 2023 FIA World Endurance Championship (FIA WEC) -sarjassa. Wadoux on ensimmäinen nainen, joka on voittanut FIA WEC -sarjan kilpailun. Autokunta Alessio Rovera, Lilou Wadoux ja Luis Perez Companc voittivat LMGTE Am -luokassa AF Corse -tallin Ferrari 488 GTE Evo -autolla Spa-Francorchampsin kilpailussa 29. huhtikuuta 2023. Wadoux on ajanut aiemmin muun muassa TCR Europe ja Alpine Elf Europa Cup -sarjoissa. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset autourheilijat Luokka:FIA World Endurance Championship -kuljettajat Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Beledweynen etsivä

Beledweynen etsivä (Detektiven från Beledweyne) on vuonna 2023 julkaistu ruotsalainen televisosarja. Sen ovat ohjanneet Zaida Bergroth (neljä jaksoa) ja Patrik Gyllström (kaksi jaksoa), ja käsikirjoittajana on Aron Levander. == Juoni == Syyttäjänä toiminut Tilda Renström (Malin Levanon) on saanut potkut ja sen jälkeen mennyt töihin pakolaisten säilöönottokeskukseen, joka sijaitsee Karkebon pienessä kaupungissa Uppsalan läänissä. Hän joutuu karkottamaan Somaliasta tulleen pakolaisen, joka ei suostu kertomaan nimeään eikä mitään muutakaan itsestään, ja sen takia hänestä käytetään vain hänen huoneensa numeroa 24. Kun säilöönottokeskuksen lähellä katoaa teinityttö, alkaa Renström tutkia katoamistapausta toiveenaan päästä takaisin syyttäjäksi. Hän saa apua 24:tä joka osoittautuu Renströmiä pätevämmäksi tekemään päätelmiä tutkimuksissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Ruotsalaiset rikossarjat Luokka:Ruotsalaiset draamasarjat
Rally di Roma Capitale

Rally di Roma Capitale tai Rooman ralli on rallikilpailu, joka järjestetään Rooman kaupungin lähistöllä. Ralli on järjestetty ensimmäisen kerran vuonna 2013 ja se on kuulunut rallin EM-sarjaan vuodesta 2017 lähtien. == Voittajat == Kilpailun voittajat: Vuosi Kuljettaja Kartanlukija Auto 2013 Dedo Matteo Chiarcossi Ford Focus RS WRC 08 2014 Tonino Di Cosimo Mario Papa Ford Focus RS WRC 07 2015 Umberto Scandola Guido D’Amore Škoda Fabia R5 2016 Umberto Scandola Guido D’Amore Škoda Fabia R5 2017 Bryan Bouffier Xavier Panseri Ford Fiesta R5 2018 Aleksei Lukjanuk Aleksei Arnautov Ford Fiesta R5 2019 Giandomenico Basso Lorenzo Granai Škoda Fabia R5 2020 Aleksei Lukjanuk Dmitri Jeremejev Citroën C3 R5 2021 Giandomenico Basso Lorenzo Granai Škoda Fabia Rally2 evo 2022 Damiano De Tommaso Giorgia Ascalone Škoda Fabia Rally2 evo 2023 Andrea Crugnola Pietro Elia Ometto Citroën C3 Rally2 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset verkkosivut Luokka:Rallin EM-sarjan osakilpailut Luokka:Italian moottoriurheilu Luokka:Rooman urheilu
Mart Võrklaev

Mart Võrklaev (s. 30. toukokuuta 1984) on virolainen poliitikko, joka toimi valtiovarainministeri Kaja Kallaksen III hallituksessa vuosina 2023–2024. Hän on Viron reformipuolueen jäsen ja tuli valituksi Riigikogun vaaleissa 2023 maan parlamenttiin.The Government took the oath of office before the Riigikogu. Riigikogu.ee 17.04.2023. Vuosina 2012–2019 Võrklaev työskenteli Raen kunnan pormestarina. ==Lähteet== Luokka:Viron ministerit Luokka:Viron valtiovarainministerit Luokka:Riigikogun jäsenet Luokka:Viron reformipuolueen poliitikot Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tiit Riisalo

Tiit Riisalo (s. 17. helmikuuta 1967) on virolainen poliitikko, joka oli talous- ja IT-ministeri Kaja Kallaksen III hallituksessa. Hän on Viro 200 -puolueen jäsen. Vuosina 2012–2016 hän kuului IRL-puolueeseen ja toimi vuosina 2012–2015 sen puoluesihteerinä. Estonia's new coalition government: Who's who. News.err.ee 8.4.2023. Viitattu 1.5.2023. Vuodesta 2016 Riisalo työskenteli Viron presidentin kanslian johtajana. Hänen puolisonsa on reformipuolueen poliitikko ja saman hallituksen sosiaaliturvaministeri Signe Riisalo. "Kersti Kaljulaid kutsus oma meeskonda Riisalo, Vitsuri ja Kübara." Delfi-portaali 7.10.2016. Viitattu 1.5.2023."President Kaljulaid nimetas Tiit Riisalo ametisse." Delfi-portaali 12.10.2016. Viitattu 1.5.2023. Riisalo on työskennellyt erilaisissa tehtävissä julkisella, yksityisellä ja kolmannella sektorilla, muun muassa Viron ulkoministeriössä, ollut Eläinlääkintä- ja Elintarvikeviraston vt. pääjohtaja, AS GO Travelin hallituksen jäsen, Kansalaisyhteiskuntarahaston neuvoston puheenjohtaja ja Elintarvikeviraston pääsihteeri. Hän on aktiivinen puolustusliittolainen ja hengenpelastaja. Vuoden 2022 lopulla Riisalo valittiin Viron kansainvälisen kehityksen keskuksen (ESTDEV) toimitusjohtajaksi.Tiit Riisalo to Head the Estonian Centre for International Development. Estdev.ee 29.12.2022. Viitattu 1.5.2023. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Isänmaan ja Res Publican liiton poliitikot Luokka:Viron ministerit Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Erkki Ylihärsilä

Erkki Jaakko Ylihärsilä (s. 26. toukokuuta 1932 Lapua) on suomalainen metsänhoitaja ja metsätalouden asiantuntija ja johtaja, joka on saanut metsäneuvoksen arvonimen. Viitattu 1.5.2023. Ylihärsilän vanhemmat olivat maanviljelijä Toivo Erkki Ylihärsilä ja emäntä Rauha Maria Yliselä. Hänen puolisonsa vuodesta 1964 on lehtori Eira Hillevi Tirkkonen. Ylihärsilä tuli ylioppilaaksi Lapuan yhteiskoulusta 1951 ja valmistui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta 1956, metsätaloudellisen virkatutkinnon hän suoritti 1957. Ylihärsilä oli Etelä-Pohjanmaan metsänhoitolautakunnan harjoittelijametsänhoitaja 1956, Metsähallituksen Tuomarniemen hoitoalueen harjoittelijametsänhoitaja 1956–1957, Etelä-Pohjanmaan maanviljelysseuran metsänhoitaja 1957–1962, Etelä-Pohjanmaan metsänhoitolautakunnan, vuodesta 1968 piirimetsälautakunta ja vuodesta 1987 metsälautakunta, asutusmetsänhoitaja Seinäjoella 1962–1964 ja Suupohjan piirin piirimetsänhoitaja 1964–1988 ja johtaja 1988–1994. Suupohjan maatalousoppilaitoksen metsäopin opettaja ja metsäkurssien johtaja Ylihärsilä oli 1964–1966 ja 1969–1970, Vaasan läänin palotarkastajaa avustava metsäammattimies 1972–1980, Seinäjoen teknillisen oppilaitoksen sivutoiminen tuntiopettaja 1974–1975 ja Etelä-Pohjanmaan piirimetsälautakunnassa työsuojelupäällikkö 1974–1985. Hänellä on ollut myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Metsäneuvoksen arvonimen Ylihärsilä sai 1993. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset metsänhoitajat Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Alb-Donau-Kreis

Alb-Donau-Kreis on piirikunta Saksassa Baden-Württembergin osavaltiossa Tübingenin hallintopiirissä. Sen pinta-ala on 1 359 neliökilometriä, ja siihen kuuluu 55 kuntaa. Kesäkuun 2022 lopussa piirikunnassa oli 201 208 asukasta. Piirikunnan keskus on Ulm, joka ei kuitenkaan itse kuulu piirikuntaan, vaan se muodostaa oman kaupunkipiirinsä. == Kunnat ja kaupungit == Alb-Donau-Kreisiin kuuluu 55 kuntaa, joista 9 on kaupunkeja. Suluissa kuntien asukasluvut 30. kesäkuuta 2022. Kaupungit * Blaubeuren (12 508) * Blaustein (16 514) * Dietenheim (6 872) * Ehingen (Donau) (27 134) * Erbach (13 856) * Laichingen (12 130) * Langenau (15 556) * Munderkingen (5 424) * Schelklingen (7 024) Kunnat * Allmendingen (4 661) * Altheim (606) * Altheim (Alb) (1 739) * Amstetten (4 140) * Asselfingen (1 013) * Ballendorf (670) * Balzheim (2 154) * Beimerstetten (2 487) * Berghülen (2 039) * Bernstadt (2 299) * Börslingen (173) * Breitingen (371) * Dornstadt (9 195) * Emeringen (159) * Emerkingen (850) * Griesingen (1 049) * Grundsheim (216) * Hausen am Bussen (282) * Heroldstatt (2 901) * Holzkirch (278) * Hüttisheim (1 512) * Illerkirchberg (4 933) * Illerrieden (3 370) * Lauterach (617) * Lonsee (5 154) * Merklingen (2 081) * Neenstetten (850) * Nellingen (2 074) * Nerenstetten (358) * Oberdischingen (2 267) * Obermarchtal (1 321) * Oberstadion (1 599) * Öllingen (568) * Öpfingen (2 377) * Rammingen (1 347) * Rechtenstein (309) * Rottenacker (2 213) * Schnürpflingen (1 429) * Setzingen (711) * Staig (3 283) * Untermarchtal (887) * Unterstadion (798) * Unterwachingen (195) * Weidenstetten (1 399) * Westerheim (3 006) * Westerstetten (2 250) == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Piirikunnan verkkosivut *
EM-rallikausi 2022

EM-rallikausi 2022 oli rallin EM-sarjan kausi vuonna 2022. Kauden viimeinen kilpailu ilmoitettiin elokuussa kun muut kilpailut ilmoitettiin edeltävän vuoden joulukuussa. Päätöstapahtumana ajettava Katalonian ralli ajettiin samana viikonloppuna rallin MM-sarjan tapahtuman kanssa, mutta erillisenä tapahtumana ERC-sarjan säännöillä. == Kilpailukalenteri == Nro Alkupäivä Päätöspäivä Osakilpailu Kilpailukeskus Tienpinta EK Kilpailumatka Lähde 1\. 12. maaliskuuta 13. maaliskuuta Rally Serras de Fafe e Felgueiras km 2\. 26. maaliskuuta 27. maaliskuuta Azoreiden ralli km 3\. 13. toukokuuta 14. toukokuuta Rally Islas Canarias km 4\. 11. kesäkuuta 12. kesäkuuta Puolan ralli 5\. 2. heinäkuuta 3. heinäkuuta Latvian ralli 6\. 23. heinäkuuta 24. heinäkuuta Rally di Roma Capitale 7\. 27. elokuuta 28. elokuuta Barum Czech Rally Zlín 8\. 20. lokakuuta 22. lokakuuta RallyRACC Catalunya-Costa Daurada 14 240,60 km Lähteet: == Tulokset == Kuljettajien mestaruuden voitti Espanjan Efrén Llarena 166 pisteellä. Toiseksi tuli Espanjan Javier Pardo 99 pisteellä ja kolmanneksi Ranskan Yoann Bonato 88 pisteellä. Kartanlukijoiden mestaruuden voitti toistamiseen Sara Fernández. Nro Osakilpailu Voittanut kuljettaja Voittanut kartanlukija Voittanut talli Voittoaika Raportti Lähde 1 Rally Serras de Fafe e Felgueiras Nil Solans Marc Martí Rallye Team Spain 2:01:14.0 2 Azores Rallye Efrén Llarena Sara Fernández Team MRF Tyres 2:24:58.3 3 Rally Islas Canarias Nil Solans Marc Martí Nil Solans 1:58:57.0 4 Puolan ralli Mikołaj Marczyk Szymon Gospodarczyk Orlen Team 1:38:05.4 5 Rally Liepāja Mārtiņš Sesks Renars Francis Team MRF Tyres 1:31:19.9 6 Rally di Roma Capitale Damiano De Tommaso Giorgia Ascalone Damiano De Tommaso 1:52:37.6 7 Barum Czech Rally Zlín Jan Kopeckŷ Jan Hlousek Agrotec Skoda Rally Team 1:59:27.6 8 RallyRACC Catalunya-Costa Daurada Yoann Bonato Benjamin Boulloud Yoann Bonato 1:56:20.0 == Lähteet == 2022 Luokka:Vuoden 2022 moottoriurheilu *[EK]: Erikoiskokeita
Harmaahanhikki

Harmaahanhikki (Potentilla inclinata) on sormihanhikkien sukuun kuuluva laji. Kasvi on monivuotinen, ja sen kasvutapa on melko pysty. Varsi on karvainen, ja kasvilla on harvoin tyviruusuke. Lehdet ovat viisi- tai seitsensormisia. Lehdykät ovat joskus syvään hampaisia ja joskus pariliuskaisia, ja niiden alapuolella on harmaata karvaa. Harmaahanhikki kukkii runsain kukin heinäkuulta elokuulle. Terälehdet ovat 5–7 mm pituisia, ja niiden alla olevat verholehdet ovat hieman lyhyempiä. Kukkien väri on keltainen. Harmaahanhikin kasvuympäristöjä ovat niityt ja kalliot, ja sitä esiintyy enimmäkseen Ranskassa ja Etelä-Saksassa. Sitä on havaittu Suomessa satunnaistulokkaana. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Sormihanhikit
Rally Zlín

Rally Zlín (koko nimeltä Barum Czech Rally Zlín) on Tšekissä Zlínissä ajettava rallikilpailu. Kilpailu on järjestetty ensimmäisen kerran vuonna 1971. Rallin kilpailupaikka on noin 300 kilometriä etelään pääkaupungista Prahasta. Kilpailun sponsori on rengasvalmistaja Barum, jonka tehtaat sijaitsevat lähellä. Kilpailu kuuluu rallin EM-sarjaan ja se on kuulunut myös Intercontinental Rally Challenge -sarjaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset verkkosivut * Barum Rally eWRC-sivustolla Luokka:Rallin EM- sarjan osakilpailut Luokka:Tšekin urheilutapahtumat Luokka:Tšekin moottoriurheilu
Nygaardsvoldin hallitus

Nygaardsvoldin hallitus oli Norjan hallitus 20. maaliskuuta 1935 – 25. kesäkuuta 1945. Vuosina 1940–1945 se toimi pakolaishallituksena Lontoossa. ==Ministerit== Pääministeri * Johan Nygaardsvold (Työväenpuolue) Kirkko- ja opetusministeri * Nils Hjelmtveit (Työväenpuolue) Oikeusministeri * Trygve Lie (Työväenpuolue) 20.3.–1935–1.7.1939 * Terje Wold (Työväenpuolue) 1.7.1939–25.6.1945 Ulkoministeri * Halvdan Koht (Työväenpuolue) 20.3.1935–19.11.1940 * Trygve Lie (Työväenpuolue) 19.11.1940–25.6.1945 Puolustusministeri * Fredrik Monsen (Työväenpuolue) 20.3.1935–15.11.1935 * Adolf Indrebø (Työväenpuolue) 15.11.1935–20.12.1935 * Oscar Torp (Työväenpuolue) 20.12.1935–15.8.1936 * Fredrik Monsen (Työväenpuolue) 15.8.1936–22.12.1939 * Birger Ljungberg (Høyre) 22.12.1939–28.11.1941 * Oscar Torp (Työväenpuolue) 28.11.1941–28.2.1942 * Birger Ljungberg (Høyre) 28.2.1942–20.3.1942 * Oscar Torp (Työväenpuolue) 20.3.1942–25.6.1945 Sosiaaliministeri * Kornelius Bergsvik (Työväenpuolue) 20.3.1935–13.11.1936 * Oscar Torp (Työväenpuolue) 13.11.1936–1.7.1939 * Sverre Støstad (Työväenpuolue) 1.7.1939–25.6.1945 Kauppaministeri * Alfred Madsen (Työväenpuolue) 20.3.1935–1.7.1939 * Trygve Lie (Työväenpuolue) 1.7.1939–2.10.1939 * Anders Frihagen (Työväenpuolue) 2.10.1939–7.6.1940 * Terje Wold (Työväenpuolue) 7.6.1940–15.4.1942 * Anders Frihagen (Työväenpuolue) 15.4.1942–1.10.1942 * Olav Hindahl (Työväenpuolue) 1.10.1942–9.3.1945 * Sven Nielsen (Høyre) 9.3.1945–25.6.1945 Merenkulkuministeri * Arne Sunde (Venstre) 1.10.1942–25.6.1945 Valtiovarainministeri * Adolf Indrebø (Työväenpuolue) 20.3.1945–13.11.1936 * Kornelius Bergsvik (Työväenpuolue) 13.11.1936–1.7.1939 * Oscar Torp (Työväenpuolue) 1.7.1939–28.11.1941 * Paul Hartmann (Hjemmefronten) 28.11.1941–28.2.1942 * Oscar Torp (Työväenpuolue) 28.2.1942–20.3.1942 * Paul Hartmann (Hjemmefronten) 20.3.1942–25.6.1945 Maatalousministeri * Hans Ystgaard (Työväenpuolue) 20.3.1935–25.6.1945 Säännöstelyministeri * Trygve Lie (Työväenpuolue) 2.10.1939–19.11.1940 * Arne Sunde (Venstre) 19.11.1940–1.10.1942 Säännöstely- ja jälleenrakennusministeri * Anders Frihagen (Työväenpuolue) 1.10.1942–25.6.1945 Työministeri * Johan Nygaardsvold (Työväenpuolue) 20.3.1935–2.10.1939 * Olav Hindahl (Työväenpuolue) 2.10.1939–25.6.1945 Salkuttomat ministerit * Johan Ludwig Mowinckel (Venstre) 22.4.1940–5.6.1942 (ulkoministeriö) * Sven Nielsen (Høyre) 22.4.1940–12.3.1945 * Arne Sunde (Venstre) 7.6.1940–19.11.1940 * Anders Fjeldstad (Keskustapuolue) 7.6.1940–7.10.1943 ==Lähteet== Luokka:Norjan hallitukset
Uno Khüry

Uno Khüry (1. toukokuuta 1883 Turku – 1950) oli suomalainen konsuli ja Winterin maali- ja tapettitehtaiden toimitusjohtaja.Päivästä päivään, Helsingin Sanomat, 30.4.1933, nro 115, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotTäydentäviä yhtiötietoja : Winter OyKonsuli Uno Khüry 50-vuotias, Aamulehti, 1.5.1933, nro 116, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Khüry aloitti uransa harjoittelijana F. Michelsonin välitysliikkeessä Viipurissa. Hän oli sitten Uuraan Laivaus Oy:n palveluksessa ja oli jonkin aikaa Englannissa, missä hän harjoitti kieliopintoja. Suomeen palattuaan hän hoiti belgialaisen Charleroissa sijainneen toiminimen Leonard Bollen puutavarakauppoja Suomessa. Khüry tuli Tampereen Tapettitehdas Oy:n palvelukseen vuonna 1904, ja hän toimi yrityksen edustajana Venäjällä, minne hän järjesti tapettien vientiä. Vuonna 1909 hänet nimitettiin Tampereen Tapettitehdas Oy:n ja väritehdas D. Winter & Co Oy:n isännöitsijäksi ja vuonna 1914 hänestä tuli näiden yhtiöiden toimitusjohtaja. Khüry aloitteesta rakennettiin 1909 Tampereen Tapettitehdas Oy:lle uusi tehdaslaitos Epilään ja vuonna 1926 tehdaslaitokset väritehdas D. Winter & Co Oy:lle. Khüryn aikana D. Winterin väritehtaaseen liitettiin 1925 Äströmin painoväritehdas Turusta, 1928 Emil Björkellin Teknillinen Tehdas Helsingistä, 1931 Koloriväritehdas Alho & Kumppanit Tampereelta ja 1937 Ab Frisenborg Fabriker Oy. Khüry oli Winterin toimitusjohtajana kuolemaansa saakka 1950.. Khüry teki useita opintomatkoja ulkomaille muun muassa Saksaan ja 1924 Yhdysvaltoihin tutustuakseen maan lakkateollisuuteen. Vuonna 1917 hänet nimitettiin Italian varakonsuliksi Tampereelle. Hän asui Epilässä vuonna 1919 valmistuneessa Winterin johtajan talossa, jonka oli suunnitellut arkkitehti Runar Eklund.Epilä-seura ry : Winterin johtajan talo Hän omisti Wuolteen kartanon Hämeenlinnan Hauholla. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1883 syntyneet Luokka:Vuonna 1950 kuolleet
Nils Hjelmtveit

Nils Hjelmtveit (21. heinäkuuta 1892 Alversund – 30. lokakuuta 1985 Arendal) oli norjalainen opettaja ja työväenpuolueen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä 1925–1930 sekä toimi Norjan kirkko- ja opetusministerinä 1935–1945. Vuosina 1932–1935 hän oli Stokkenin pormestari ja 1945–1961 Itä- Agderin maaherra. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan opetusministerit Luokka:Norjan maaherrat Luokka:Norjan pormestarit Luokka:Norjalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1892 syntyneet Luokka:Vuonna 1985 kuolleet
Alversund

Alversund on taajama ja entinen kunta Vestlandin läänissä Norjassa. Se liitettiin vuonna 1964 Lindåsin kuntaan, joka on nykyisin osa vuonna 2020 perustettua Alverin kuntaa. ==Kuvia== Alversund bru1.jpg|Alversundin silta. Alversund kyrkje A.jpg|Alversundin kirkko. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan entiset kunnat Luokka:Norjan taajamat Luokka:Lindås
Jean Ferry

Jean Ferry (alkuperäiseltä nimeltään Jean André Medous ja vuodesta 1910 Jean Levy; 16. kesäkuuta 1906 Capens, Haute-Garonne – 5. syyskuuta 1974 Créteil, Val-de-Marne) oli ranskalainen kirjailija ja käsikirjoittaja,Jean Ferry. Le gens du cinema. Viitattu 1.5.2023. (Archive.org) joka kuului ’patafysiikka- koulukuntaan OulipoonCosimo Palma, OuLiPo and Pataphysics: Literature and Artistic Escapology Terminology Coordination, Europen Parliament 11.11.2019, viitattu 29.5.2023 . Ferry osallistui Oulipoon tiiviisti, vaikka hän ei teoksissaan tuonut fantasiaa tai science fictionia kovin vahvasti esille. Hänen työssään on selvästi vaikutteita ranskalaisesta surrealismista ja Franz Kafkan tuotannosta.Ferry, Jean. The Encyclopedia of Science Fiction SFE. Viitattu 1.5.2023. ==Teokset== ===Kirjoja=== * Le Mécanicien et autres contes (Paris 1950) * The Conductor and Other Tales (Cambridge, Massachusetts: Wakefield Press, 2013) (sisältää neljä tarinaa, joita ei ole alkuteoksessa Le mécanicien: et autres contes, Gallimard 1952) ===Elokuvakäsikirjoituksia=== * Les Musiciens du ciel (1940) – ohjaus Georges Lacombe * L'invité de la onzième heure (1945) – ohjaus Maurice Cloche * Quai des Orfèvres (1947) – ohjaus Henri-Georges Clouzot * Éternel conflit (1948) – ohjaus Georges Lampin * Manon (1949) – ohjaus Henri-Georges Clouzot * Miquette et sa mère (1949) – ohjaus Henri-Georges Clouzot * L'invité du mardi (1950) – ohjaus Jacques Deval * La belle image (1951) – ohjaus Claude Heymann * Spartacus (1951) – ohjaus Riccardo Freda * Nana (1955) – ohjaus Christian-Jaque * Cela s'appelle l'aurore (1955) – ohjaus Luis Buñuel * Nathalie (1957) – ohjaus Christian- Jacque * Tabarin (1958) – ohjaus Richard Pottier * Babette s'en va-t-en guerre (1959) – ohjaus Christian-Jaque * La famille Fenouillard (1960) – ohjaus Yves Robert * Madame Sans-Gêne (1961) – ohjaus Christian-Jaque * Vie privée (1962) – ohjaus Louis Malle * Le Gentleman de Cocody (1965) – ohjaus Christian-Jaque * La Faute de l'abbé Mouret (1970) – ohjaus Georges Franju * Les Lèvres rouges (1971) – ohjaus Harry Kümel'' * Malpertuis (1972) – ohjaus Harry Kümel * De Komst van Joachim Stiller (1974) – ohjaus Harry Kümel == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Internet Speculative Fiction Database. Luokka:Ranskalaiset kirjailijat Luokka:Ranskalaiset käsikirjoittajat Luokka:Vuonna 1906 syntyneet Luokka:Vuonna 1974 kuolleet
Oliver Onions

George Oliver Onions (13. marraskuuta 1873 – 9. huhtikuuta 1961) oli brittiläinen kirjailija ja kuvittaja. Hänen esikoisteoksensa ilmestyi 1899, ja läpimurtonsa hän saavutti vuonna 1913 julkaistulla romaanilla The Story of Louie. Onionsin eläessä hänen menestynein teoksensa oli historiallinen romaani The Story of Ragged Robyn (1945). Seuraavana vuonna ilmestynyt Poor Man’s Tapestry (1946) voitti James Tait Black Memorial Prize -palkinnon. Onions julkaisi myös lukuisia novelleja, ja nykyään hänet muistetaan parhaiten kummitusjutuistaan ja muista yliluonnollisista kauhutarinoistaan. Onions oli naimisissa walesiläisen kirjailijan Berta Ruckin kanssa. Pariskunta avioitui 1909 ja pysyi yhdessä Oliverin kuolemaan saakka. Vuonna 1918 Onions vaihtoi virallisen nimensä George Oliveriksi mutta julkaisi jatkossakin teoksensa Oliver Onionsin nimellä. == Suomennetut teokset == * ”Kutsuva kaunokainen” (The Beckoning Fair One, 1911). Antologiassa * ”Maalatut kasvot” (The Painted Face, 1929). Antologiassa == Lähteet == Luokka:Brittiläiset kauhukirjailijat Luokka:Brittiläiset novellikirjailijat Luokka:Historiallisten romaanien kirjoittajat Luokka:Vuonna 1873 syntyneet Luokka:Vuonna 1961 kuolleet
Marine One

Marine One () on radiokutsukoodi Yhdysvaltain merijalkaväen ilma-alukselle, joka kuljettaa Yhdysvaltain presidenttiä. Yleensä koodia käytetään merijalkaväen HMX-1 -osaston VH-3D Sea King tai VH-60N White Hawk -helikoptereissa, jotka kuljettavat presidentin Valkoisesta Talosta esim. Andrewsin lentotukikohtaan. Vastaavasti merijalkaväen Yhdysvaltain varapresidenttiä kuljettava ilma-alus on Marine Two. == Historia == Ensimmäisen kerran helikopteria käytettiin presidentin kuljettamiseen vuonna 1957, kun Dwight D. Eisenhower lensi Bell UH-13 Siouxilla kesäkodilleen. Vuonna 1958 H-13 korvattiin Sikorsky H-34:llä. Vuonna 1961 käyttöön otettiin VH-3A. Pian helikoptereiden ottamisesta kuljetusmuodoksi merijalkaväelle annettiin tehtäväksi tutkia Valkoisen talon etelänurmikon käyttöä helikopterin laskeutumispaikkana. Tilaa oli riittävästi, joten se onnistui. Vuoteen 1976 asti presidentin kuljettaminen helikopterilla oli jaettu merijalkaväen ja maavoimien kesken. Maavoimien vastaava kutsukoodi on Army One. VH-3D otettiin käyttöön vuonna 1978 ja VH-60N vuonna 1987. Kumpaakin mallia käytetään presidentin kuljettamiseen, ja ne ovat täysin modifioituja käyttötarkoitukseensa. Nykyisten helikopterien korvaajaa on etsitty jo kauan. Monimutkaisen hankintakilpailun päätteeksi Sikorsky VH-92 Patriot valittiin nykyisten kopterien seuraajaksi. == Käyttö nykyään == Marine One on usein vaihtoehto kalliille ja hankalille autosaattueille. Eniten sitä käytetään kuljettamaan presidentti Valkoisen talon etelänurmikolta Andrewsin lentotukikohtaan jatkolentoa Air Force Onella varten. Uuden presidentin virkaanastujaisissa väistyvä presidentti lentää usein viimeisen lennon Capitolilta Andrewsiin. Turvallisuuden takia helikoptereita lentää aina useampi, jolloin yksi kuljettaa presidenttiä ja muut toimivat hämäyksenä. Helikopterit ovat varustettu ohjustentorjuntajärjestelmillä kuten soihduilla ja silpulla. Pidemmillä matkoilla Marine One kuljetetaan C-5 tai C-17 -kuljetuskoneella minne ikinä presidentti matkustaakaan. Vaikka presidentti ei tarvitsisi sitä, vähintään yksi kopteri on aina varuilla lähistöllä. == Katso myös == * Air Force One == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltain merijalkaväki Luokka:Yhdysvaltain presidenttiys
Laia Codina

Laia Codina Panedas (s. 22. tammikuuta 2000) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Englannin Superliigassa pelaavaa Arsenalia, johon hän siirtyi FC Barcelonasta vuonna 2023. Barcelonan edustusjoukkueessa hän pelasi ensimmäisen liigaottelunsa lokakuussa 2019. Kaudella 2021–2022 hän pelasi lainalla italialaisseura AC Milanissa. Codina voitti FC Barcelonan joukkueessa Mestarien liigan kausilla 2020–2021 ja 2022–2023. Codina voitti Espanjan joukkueessa alle 19-vuotiaiden Euroopan- mestaruuden vuonna 2018 ja naisten maailmanmestaruuden vuonna 2023. == Lähteet == Luokka:Espanjalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 2000 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jana Fernández

Jana Fernández Velasco (s. 18. helmikuuta 2002) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Espanjan pääsarjassa pelaavaa FC Barcelonaa, jonka edustusjoukkueessa hän pelasi ensimmäisen liigaottelunsa joulukuussa 2018. Fernández voitti FC Barcelonan joukkueessa Mestarien liigan kaudella 2020–2021. == Lähteet == Luokka:Espanjalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 2002 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Oksamidi

Oksamidi (C2H4N2O2) on amideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa lannoitteena. ==Ominaisuudet, valmistus ja käyttö== Huoneenlämpötilassa oksamidi on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee vain niukasti veteen ja huonosti myös orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin tai dietyylieetteriin. Oksamidin sulamispiste 419 °C on poikkeuksellisen korkea, mutta voimakkaasti kuumennettaessa yhdiste alkaa hajota jo ennen sitä noin 350 °C:n lämpötilassa. Oksamidi hydrolysoituu veden vaikutuksesta ensin ammoniakiksi ja oksaamihapoksi ja edelleen ammoniakiksi ja oksaalihapoksi.Hiroyuki Sawada & Toru Murakami: "Oxalic acid", teoksessa Kirk- Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2001. s.16 (luvun sisäinen sivunumerointi) Harri Kiiski, Heinrich Dittmar, Manfred Drach, Ralf Vosskamp, Martin E. Trenkel, Reinhold Gutser & Günter Steffens: "Fertilizers, 2. Types", teoksessa Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2016. s. 26 Oksamidin valmistukseen käytetään kahta menetelmää. Yleisin tapa on vetysyanidin hapetus disyaaniksi ja disyaanin hydrolyysi. Katalyyttinä käytetään happoa tai kuparinitraattia. Toinen menetelmä on dietyylioksalaatin tai dimetyylioksalaatin ja ammoniakin reaktio. Oksamidia käytetään hitaasti typpeä vapauttavana lannoitteena jauheena tai rakeina yhdessä urean kanssa tai urean sijasta. Oksamidia käytetään myös muiden yhdisteiden valmistukseen ja nitroselluloosaa stabiloivana aineena. == Lähteet == Luokka:Amidit
Lance Larson

Lance Melvin Larson (3. heinäkuuta 1940 Monterey Park, Kalifornia – 19. tammikuuta 2024 Orange, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen kilpauimari, joka voitti olympiakultaa viestissä vuonna 1960. Larson taisteli Rooman olympialaisissa 1960 tiukasti 100 metrin vapaauinnin voitosta australialaisen John Devittin kanssa. Maalituomareista kolme katsoi Larsonin voittaneen ja muut kolme Devittin. Kaikki ajanottajat saivat Larsonille paremman ajan, ja sähköajanoton mukaan Larsonin loppuaika oli 55,1 ja Devittin 55,2. Päätuomari julisti kuitenkin Devittin voittajaksi ja Larsonin kakkoseksi, ja molemmille merkittiin ajaksi 55,2. Larson voitti olympiakultaa 4 × 100 metrin sekauintiviestissä, jonka loppukilpailussa hän ui kolmannen eli perhosuintiosuuden ja Yhdysvallat teki maailmanennätyksen 4.05,4. Larson ui 100 metrin perhosuinnin ensimmäisenä alle minuutin. Hän teki vuonna 1960 maailmanennätykset 59,0 ja 58,7. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset uimarit Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Kalliohanhikki

Kalliohanhikki (Potentilla caulescens) on sormihanhikkien sukuun kuuluva laji. Kasvi on monivuotinen ja varsi on karvainen. Lehdet ovat viisisormisia. Kasvilla on kapeat lehdykät, jotka ovat päältä karvattomia. Kukinta-aika kestää toukokuulta heinäkuulle. Terälehdet ovat kapeanlaisia. Kalliohanhikkia esiintyy kalkkikivialueilla kallion raoissa, ja se menestyy vuoristossa 2 400 metriin saakka. Sitä on havaittu Ranskassa ja eteläisessä Saksassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Kalliohanhikki – Potentilla caulescens Luokka:Sormihanhikit
Frank McKinney

Frank Edward McKinney Jr. (3. marraskuuta 1938 Indianapolis – 11. syyskuuta 1992) oli yhdysvaltalainen kilpauimari, joka voitti olympiakultaa viestissä vuonna 1960. McKinney kilpaili kaksissa olympialaisissa. Melbournessa 1956 hän sai pronssia 100 metrin selkäuinnissa. Rooman olympialaisissa 1960 hän saavutti hopeaa selkäuinnissa ja voitti kultaa 4 × 100 metrin sekauintiviestissä, jonka loppukilpailussa hän ui ensimmäisen eli selkäuintiosuuden ja Yhdysvallat teki maailmanennätyksen 4.05,4. McKinney voitti Pan-Amerikan kisoissa kultaa 100 metrin selkäuinnissa ja sekauintiviestissä sekä vuonna 1955 että vuonna 1959. McKinney ui 200 metrin selkäuinnissa maailmanennätykset 2.17,9 ja 2.17,8 vuonna 1959. McKinney kuoli lento-onnettomuudessa syyskuussa 1992. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset uimarit Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Lento-onnettomuudessa kuolleet Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Vuonna 1992 kuolleet