EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Emmi Jurkan filmografia

Tämä on Emmi Jurkan filmografia. == Elokuvat == Vuosi Nimi Rooli 1921 Se parhaiten nauraa, joka viimeksi nauraa nimellä Emmi Tuomi 1923 Kun isällä on hammassärky palvelija 1931 Sano se suomeksi 1935 Kun isä tahtoo... Kyllikki Mattler 1936 Kaikenlaisia vieraita leski­rouva Salo 1939 Herrat ovat herkkäuskoisia Urpu Paju 1939 Eteenpäin – elämään laulajatar Hilda Ålen, myöh. laamannitar Harmaa­lahti 1940 Miehen tie Tussan Lyyti 1940 Ketunhäntä kainalossa Emmi, malli 1940 Herra johtajan ”harha-askel” Alviina Neitiniemi 1940 Eulalia-täti rouva Edla Sjöroos 1941 Suomisen perhe Telma Nelson 1941 Viimeinen vieras hotelli Botnian matami (kreditoimaton) 1942 Varaventtiili posti­neiti Kallio 1942 Puck rouva Kaasinen (kreditoimaton) 1943 Maskotti Ida Hentola, hotellin rouva 1943 Keinumorsian Kuuperin Sanna 1944 Suurin voitto Siiri Koskinen 1948 Kilroy sen teki Kemppiskä, keskus­neiti 1949 Rosvo-Roope nainen vaunuissa 1949 Keittiökavaljeerit rouva Kolkkula 1952 Yö on pitkä Jussin äiti 1952 …ja Helena soittaa Liina, Kallen morsian 1954 Olemme kaikki syyllisiä rouva Heikkilä, Antin vuokra­emäntä 1954 Oi, muistatkos... Mrs. Emma Mäkinen, työ­maa­ruokalan pitäjä 1954 Kun on tunteet Hilda Husso, tori­kauppias 1954 Minäkö isä! neiti Siviälä, synnytys­laitoksen johtajatar 1955 Tähtisilmä Holopaisen vaimo 1955 Säkkijärven polkka sirkus­nainen 1955 Helunan häämatka Eliisa, kamreerska 1956 Silja – nuorena nukkunut Pietiskä, leipurin­rouva 1956 Rintamalotta evakko (kreditoimaton) 1956 Jokin ihmisessä tupakka­kauppias 1957 Pää pystyyn Helena Mari, emännöitsijä 1958 Asessorin naishuolet nainen hotellissa 1960 Iloinen Linnanmäki emäntä, Jussin äiti == Lyhytelokuvat == Vuosi Nimi Rooli 1940 Pelle Petteri 1962 Rouva Dulskan moraali rouva Dulska 1962 Karhu Jelena Ivanovna Popova, leski­rouva 1962 Ensimmäinen varoitus rouva 1962 Vain ihmisiä 1963 Anna Uneksija Anna Uneksija 1969 Kissantassut Stansi == Lähteet == * == Aiheesta muualla == * Luokka:Filmografiat
Agda Torkko

Agda Adele Torkko (myöh. Tiilikainen, 31. toukokuuta 1926 Alavus – 10. helmikuuta 2012) oli suomalainen pituushyppääjä, joka edusti Helsingin Tarmoa. Kalevan kisoista hän saavutti pituushypyn pronssia vuonna 1951. Lisäksi Torkko oli mukana viestijuoksun SM-kilpailuista 4 x 100 metrin viestijuoksun pronssia saavuttaneessa Helsingin Tarmon joukkueessa vuonna 1951. Ennätyksekseen hän hyppäsi pituudessa tuloksen 508 cm vuonna 1951. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pituushyppääjät Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Futsal-Liigan kausi 2012–2013

Futsal-liigan kausi 2012–2013 oli suomalaisen futsalin pääsarjatason 15. kausi. Futsal-liigassa pelattiin 12 osallistuvan joukkueen kesken kaksinkertainen runkosarja, jonka kahdeksan parasta joukkuetta jatkoivat pudotuspeleihin. Futsal-liigan mestaruuden kaudella 2012–2013 voitti puolustava mestari Ilves FS, joka kukisti finaalisarjassa espoolaisen GFT:n otteluvoiton 3–2. Mestaruus oli Ilveksen kolmas perättäinen ja seurahistorian kahdeksas. Ilves FS on kahdeksalla mestaruudellaan yhä liigahistorian menestynein joukkue. Runkosarjassa viimeiseksi jääneet joukkueet TP-Kaarle ja FC Jazz putosivat kauden päätteeksi Futsal-Ykköseen. == Runkosarja == Runkosarja alkoi 7.10.2012 ja päättyi 2.3.2013. Runkosarjan kahdeksan parasta jatkoivat pudotupeleihin. Joukkue Ottelut 3 1 0 Tehdyt Päästetyt Pisteet 1\. Kampuksen Dynamo 22 18 0 1 113 36 57 2\. GFT 22 16 1 5 115 64 49 3\. Sievi FS 22 15 2 5 104 67 47 4\. Ilves FS 22 14 4 4 88 50 46 5\. TPK 22 10 4 8 72 72 41 6\. SoFo Futsal 22 10 3 9 99 82 33 7\. Kylmäkosken Veikot 22 8 2 12 76 85 26 8\. Mad Max 22 8 2 12 72 110 26 9\. Tervarit 22 7 3 12 83 86 24 10\. ESC 22 7 2 13 76 97 23 11\. FC Jazz 22 2 2 18 63 118 8 12\. TP-Kaarle 22 2 2 18 59 153 8 == Lähteet == Luokka:Futsal-Liiga Luokka:Vuoden 2012 urheilu Luokka:Vuoden 2013 urheilu
Elena Micheli

Elena Micheli (s. 29. huhtikuuta 1999) on italialainen nykyaikainen viisiottelija. Micheli kilpaili ensimmäistä kertaa aikuisten kilpailuissa vuonna 2014. Ensimmäisiin arvokisoihin vuonna 2016, mutta jäi tuolloin MM- kilpailujen karsintakilpailuun. Ensimmäisen arvokisamitalin Micheli voitti vuoden 2019 MM-kilpailuissa, kun hän oli toinen yksilökilpailussa. ==Lähteet== Luokka:Italialaiset nykyaikaiset viisiottelijat Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sahtun alue

Sahtun alue () on hallinnollinen alue Kanadan Luoteisterritorioissa. Alueellisesti vuonna 1993 solmitun maanhankintasopimuksen mukaisen asutusalueen kanssa yhtenevä 41 437 neliökilometrin laajuinen osa Sahtun alueesta on sen alkuperäisasukkaiden sahtujen ja métisien yhteisomistuksessa. Vaikka suurin osa seudun väestöstä on ns. ensimmäisiä kansoja, vuonna 1920 perustetussa alueen pääkaupungissa Norman Wellsissä enemmistö on kuitenkin ei- intiaaneja. == Etymologia == Sahtú on dene-intiaanien käyttämä nimi suurimmasta kokonaan Kanadassa sijaitsevasta järvestä, Isosta Karhujärvestä, joka kuuluu alueeseen kokonaisuudessaan. Alueen alkuperäisasukkaat käyttävät nimeä myös itsestään ja puhumastaan kielestä, pohjoisslevistä. Nimeä käyttävät sekä Sahtu Dene -neuvosto että Sahtu-sihteeristö, molemmat alueella toimivat alkuperäiskansojen instituutiot, jotka jakavat hallinnon Luoteisterritorioiden hallituksen kanssa. == Kunnat == Sahtun alue koostuu viidestä kunnasta, joiden rajojen ulkopuolella ei ole pysyvää asutusta. Alueen pääkaupunki Norman Wells perustettiin 1900-luvun alkupuolella paikallisten öljyvarantojen hyödyntämiseksi ja sen asukkaista valtaosa on muita kuin intiaaneja. Muut Sahtun alueen kunnat ovat intiaanienemmistöisiä. Sahtun alueen kunnat Kunta Väestö vuonna 2016 Nimi Tyyppi Väestönlaskenta Alkuperäiskansoja Virallinen Perinteinen Yhteensä Ensimmäiset kansat Métisit Inuitit Muut Colville Lake K'áhbamı̨́túé Settlement Corporation 129 105 0 0 25 Deline Délı̨ne Charter community 533 490 25 15 75 Fort Good Hope Rádeyı̨lı̨kóé Charter community 516 430 35 30 130 Norman Wells Tłegǫ́htı̨ Town 778 250 70 25 560 Tulita Tulı't'a Hamlet 477 325 55 0 135 == Lähteet == Luokka:Luoteisterritoriot
Aleksandr Afinogenov

Aleksandr Nikolajevitš Afinogenov (, 4. huhtikuuta 1904 Skopin – 29. lokakuuta 1941 Moskova) oli venäläinen näytelmäkirjailija. Aleksandr Afinogenov syntyi kirjallisuutta harrastavan rautatieläisen perheeseen. Hän liittyi kommunistipuolueeseen vuonna 1922 ja valmistui Moskovan lehdistöinstituutista vuonna 1924. Afinogenov laati näytelmiä Proletkultin näyttämöille ja kirjoitti ensimmäisen omaperäisen teoksensa Tšudak (”Hupsu”) vuonna 1929. Moskovan toisen taiteellisen teatterin esittämänä se herätti laajaa huomiota ja osoitti tekijänsä tšehovilaisen perinteen jatkajaksi. Seuraava näytelmä Strah (”Pelko”, 1931) oli enemmän velkaa Maksim Gorkiille. Kirjansa Tvortšeski metod teatra (1931) ansiosta Afinogenov oli Venäjän proletaarikirjailijoiden yhdistyksen tärkein teatterivaikuttaja. Vuonna 1934 hänet valittiin Neuvostoliiton kirjailijaliiton hallituksen puhemiehistöön ja Teatr i dramaturgija -lehden toimittajaksi. Afinogenov lähetti kolmannen näytelmänsä Lož (”Valhe”, 1933) Stalinille, joka torjui jyrkästi sen esittämisen. Afinogenov yritti vapautua ideologian kahleista näytelmässä Daljokoje (1935) ja siirtyi sankariromantiikkaan Espanjan sisällissotaa käsittelevässä näytelmässä Saljut, Ispanija! (”Terve, Espanja”, 1936). Afinogenov joutui poliittisen ajojahdin kohteeksi vuonna 1937. Hänet erotettiin puolueesta, ja hänen näytelmänsä kiellettiin. Seuraavana vuonna Afinogenov kuitenkin rehabilitoitiin, ja hän löysi uudelleen itsensä lyyrisessä komediassa Pikku Maša (Mašenka, 1940). Se oli pitkään suosituimpia neuvostonäytelmiä. NKP:n keskuskomitean tietotoimiston kirjallisuusosaston johtajaksi nimitetty Afinogenov kuoli saksalaisten pommittaessa Moskovaa. ==Suomennettuja teoksia== * Daljookoje (puolipysäkki ”Kaukainen”). Suom. Jalmari Virtanen. Karjalan valtion kansallinen teatteri, 1936. * Pikku Maša. Suom. Jotaarkka Pennanen ja Anja Vammelvuo. Yleisradion televisioteatteri, 1972. ==Lähteet== Luokka:Neuvostoliittolaiset näytelmäkirjailijat Luokka:Venäläiset näytelmäkirjailijat Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 1941 kuolleet
Mikkjel Fønhus

Mikkjel Fønhus (14. maaliskuuta 1894 Sør-Aurdal, Norja – 28. lokakuuta 1973 Bagn, Norja) oli norjalainen kirjailija. Hänen aiheenaan olivat metsä ja erämaa, joista hän kirjoitti 41 romaania. Fønhusin esikoisromaani Skoggangsmand ilmestyi 1917.Villmarksforfatteren Mikkjel Fønhus, Mikkjelfonhus.no Fønhusin romaanista Noitahirvi tehtiin vuonna 1927 menestyselokuva Troll-elgen. ==Suomennetut teokset== * Noitahirvi (Troll- Elgen), suom. Irene Mendelin, Gummerus 1926 * Metsien seikkailija (Skogenes eventyrer), suom. Armi ja Eino Kärki, WSOY 1932. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Mikkjel Fønhusille omistettu verkkosivusto * Mikkjel Fønhus, Store norske leksikon Luokka:Norjalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1894 syntyneet Luokka:Vuonna 1973 kuolleet
Futsal-Liigan kausi 2011–2012

Futsal-liigan kausi 2011–2012 oli suomalaisen futsalin pääsarjatason 14. kausi. Futsal-liigassa pelattiin 12 osallistuvan joukkueen kesken kaksinkertainen runkosarja, jonka kahdeksan parasta joukkuetta jatkoivat pudotuspeleihin. Futsal-liigan mestaruuden kaudella 2011–2012 voitti puolustava mestari Ilves FS, joka kukisti finaalisarjassa jyväskyläläisen Kampuksen Dynamon otteluvoiton 3–1. Mestaruus oli Ilveksen toinen perättäinen ja seurahistorian kuudes. Runkosarjassa viimeiseksi jääneet joukkueet ACE ja Sääksjärven Loiske ja Porin Palloilijat putosivat kaikki kauden päätteeksi Futsal-Ykköseen. == Runkosarja == Joukkue Ottelut 3 1 0 Tehdyt Päästetyt Pisteet 1\. Ilves FS 22 17 0 5 133 50 51 2\. Kampuksen Dynamo 22 15 3 4 104 53 48 3\. GFT 22 14 4 4 108 67 46 4\. Sievi FS 22 12 6 4 93 69 42 5\. TPK 22 11 4 7 84 65 37 6\. Tervarit 22 11 1 10 108 92 34 7\. TP-Kaarle 22 8 3 11 89 131 27 8\. Mad Max 22 7 2 13 72 118 23 9\. SoFo Futsal 22 6 3 13 100 129 21 10\. PoPa 22 4 6 12 59 112 18 11\. Loiske 22 4 3 15 90 127 15 12\. AC Estudiantes 22 3 5 14 68 95 14 == Lähteet == Luokka:Futsal-Liiga Luokka:Vuoden 2011 urheilu Luokka:Vuoden 2012 urheilu
Maimuna bint al-Harith

Maimuna bint al Harith (arab. مَيْمُونَة بِنْت ٱلَحَارِث ٱلْهِلَالِيَّة‎ ) (599/600–680/681al-Tabari, 1998, s. 187–186), oli yksi islamin profeetta Muhammedin kolmestatoista vaimosta, joiden joukossa hän kuului Uskovaisten äideiksi kutsuttuun yhdeksän vaimon joukkoon.Ibn Hisham, 1999, s. 454; Ibn Ishaq, 1955, s. 792 Nämä yhdeksän erosivat muista siten, että nimensä esiintyvät ainakin joissakin hadith-perinteen kertojaketjuissa. Maimuna esiintyy kertojana tai välittäjänä 37 hadithissa, mikä merkitsee kolmatta sijaa Aišan ja Umm Salaman jälkeen.Sayeed, 2013, s. 39 Esi-islamilaisena aikana Maimuna oli naimisissa Masud ibn Armin kanssa, sitten Abu Ruhmin kanssa, joka kuoli, minkä jälkeen profeetta nai hänet. Avioliitto solmittiin Sarifissa kymmenen mailia Mekasta vuonna 628, jolloin Maimuna oli 28-vuotias ja profeetta 58-vuotias. Maimuna oli profeetan vaimoista viimeinen ja hän myös eli heistä pisimpään. Profeetta maksoi hänelle 500 dirhamia myötäjäisinä. Maimunan historiallisuutta ei ole varmistettu, sillä häntä koskevat tiedot ilmestyvät kirjallisuuteen vasta 700-luvun lopulla Ibn Ishaqin teoksessa eli noin sata vuotta hänen kuolemansa jälkeen.Ibn Hisham, 1999, s. 454Ibn Ishaq, 1955, 792 == Katso myös == * Muhammed * Muhammedin historiallisuus *Muhammedin vaimot == Lähteet == * * * * === Viitteet === Luokka:Muhammedin talonväki Luokka:Muhammedin vaimot
Annika Zillekens

Annika Zillekens (o.s. Schleu, s. 3. huhtikuuta 1990) on saksalainen nykyaikainen viisiottelija ja maailmanmestari. == Ura == Zillekens kilpaili ensimmäistä kertaa aikuisten kilpailuissa vuonna 2009. Ensimmäisiin aikuisten arvokilpailuihin hän osallistui vuotta myöhemmin EM-kilpailuissa, kun hän oli yksilökilpailun 15. Hän osallistui vuonna 2010 ensimmäistä kertaa myös maailmanmestaruuskilpailuihin. Hän sai myös ensimmäisen arvokisamitalin samoista MM-kilpailuista, kun Saksan joukkue oli kolmas joukkuekilpailussa. Ensimmäiset EM-mitalit Schelu sai vuoden 2011 kilpailuista, kun hän saavutti EM-hopeaa sekä viesti- että joukkuekilpailusta. Moskovan MM-kilpailuissa 2011 Zillekens voitti ensimmäisen MM-kullan viestikilpailusta. Saksa uusi viestikullan vuotta myöhemmin Rooman MM-kisoissa. Zillekens osallistui myös Lontoon olympialaisiin. Hän oli miekkailun 31., uinnin 23., ratsastuksen 11. ja ampumajuoksun 27. Kokonaiskilpailussa hän oli 26. Vuonna 2013 Zillekens saavutti kaksi EM-pronssia viesti- ja joukkuekilpailusta. Vuonna 2014 hän voitti ensimmäisen EM-kultansa, kun Saksan joukkue voitti joukkuekilpailun. Hän sai samoissa EM-kilpailuissa myös viestihopeaa. Vuonna 2015 Bathin EM- kilpailuissa hän voitti EM-kultaa viestikilpailussa ja EM-hopeaa joukkuekilpailussa. Berliinin MM-kilpailuissa hän voitti MM-hopeaa viestikilpailussa. Vuoden 2016 MM-kilpailuissa Zillekens voitti viestissä MM- kultaa sekä MM-pronssia joukkuekilpailussa. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 Zillekens oli uinnin 20., miekkailun 18., ratsastuksen 12. ja ampumajuoksun 3. Yhteistuloksissa hän oli neljäs. Vuonna 2017 Zillekens saavutti EM-kultaa ja MM-kultaa viestikilpailuissa sekä MM-pronssia joukkuekilpailussa. Vuoden 2018 MM-kilpailuissa Zillekens saavutti kaksi MM- hopeaa, kun Saksan joukkue oli toinen viestissä ja Schelu oli toinen yksilökilpailussa. Yksilökilpailun MM-hopea oli Zillekensin uran ensimmäinen arvokisamitali yksilökilpailussa. Tokion olympialaisissa 2021 Zillekens sijoittui 31:nneksi. Hän johti kilpailua ennen esteratsastusta, mutta jäi pisteittä ratsastusosiossa kun hänen käyttämänsä hevonen ei suostunut lähtemään kilparadalle. Tämän vuoksi Zillekens löi hevosta raipalla useita kertoja. Tapaus sai suurta huomiota ja Saksan eläinsuojeluyhdistys teki hänestä jopa rikosilmoituksen eläinrääkkäyksestä. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset nykyaikaiset viisiottelijat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kerttula (täsmennyssivu)

Kerttula voi tarkoittaa muun muassa: == Maantiede == * Kerttula, Raision kaupunginosa == Suomalainen sukunimi == * Albert Kerttula (1864–1921), näyttelijä * Erkki Kerttula (1909–1989), miekkailija * Johan Fredrik Kerttula (1856–1911), pankinjohtaja ja valtiopäivämies * Lauri Kerttula (1890–1958), virkamies, lääninneuvos * Seppo Kerttula (s. 1938), pesäpalloilija * Veikko Kerttula (1940–2022), elokuva- ja televisio-ohjaaja ja näyttelijä. Luokka:Sukunimet
Vita & Virginia

Vita & Virginia on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut Chanya Buttonin ohjaama elämäkerrallinen romanttinen draamaelokuva. Elokuvan ovat käsikirjoittaneet Chanya Button ja Eileen Atkins vuonna 1992 ilmestyneen Atkinsin kirjoittaman näytelmän Vita & Virginia pohjalta. Pääosissa nähdään Gemma Arterton, Elizabeth Debicki ja Isabella Rossellini. Elokuva sijoittuu 1920-luvulle, ja kertoo Vita Sackville-Westin ja Virginia Woolfin välisen rakkaustarinan. == Tarina == Kirjailijat Vita Sackville-West ja Virginia Woolf liikkuvat 1920-luvulla eri seurapiireissä. Kohdatessaan ensimmäistä kertaa Vita päättää Virginian olevan hänen seuraava valloituksen kohteensa. Naisten välille kehkeytyy suhde huolimatta kummankin avioliitoista tahollaan. === Rooleissa === Luokka: Brittiläiset draamaelokuvat Luokka:Elokuvat seksuaali- ja sukupuolivähemmistöistä Luokka:Vuoden 2019 brittiläiset elokuvat
Dehchon alue

Dehchon alue () on yksi Kanadan Luoteisterritorioiden viidestä hallinnollisesta alueesta Inuvikin, Sahtun, North Slaven ja South Slaven ohella. Alue koostuu kuudesta kunnasta, ja sen hallinnollinen keskus on Fort Simpsonin kaupunki. Kaikissa kunnissa asukkaiden enemmistö kuuluu alkuperäiskansoihin.Communities - Deh ChoSome government departments, such as the Bureau of Statistics, also include Fort Providence, Hay River Dene 1 and Kakisa. However, Municipal and Community Affairs indicates they are part of the South Slave Region == Kunnat == Dehchon alueeseen kuuluvat seuraavat kunnat: Dehchon alueen kunnat Kunta Väestö vuonna 2016 Nimi Tyyppi Väestönlaskenta Alkuperäiskansoja Virallinen Perinteinen Yhteensä Ensimmäiset kansat Métisit Inuitit Muut Fort Liard Echaot'ı̨e Kų́ę́ Hamlet Fort Simpson Łı́ı́dlı̨ Kų́ę́ Village Jean Marie River Tthek'éhdélı̨ Designated authority Nahanni Butte Tthenáágó Designated authority Sambaa K'e Designated authority Wrigley Pedzéh Kı̨́ Designated authority == Lähteet == Luokka:Luoteisterritoriot
Juz Aleškovski

Juz Aleškovski (, oikealta nimeltään Josif Jefimovitš Aleškovski, Ио́сиф Ефи́мович Алешко́вский; 21. syyskuuta 1929 Krasnojarsk – 21. maaliskuuta 2022 Tampa, Florida, Yhdysvallat) oli venäläinen kirjailija. Vuodesta 1979 lähtien hän asui Yhdysvalloissa. Moskovassa kasvanut Aleškovski tuomittiin armeija- aikanaan kurinpitorikkomuksesta neljäksi vuodeksi vankeuteen. Hän palasi vuonna 1955 Moskovaan, jossa hän työskenteli autonkuljettajana ja rakennusmiehenä. Vuodesta 1963 lähtien Aleškovski toimi lastenkirjailijana ja käsikirjoittajana sekä kirjoitti omia teoksiaan, jotka hän julkaisi vasta myöhemmin ulkomailla. Aleškovskin ”esikoisromaani” on kertomus Nikolai Nikolajevitš (1970, julkaistu 1980), joka sai suuren suosion samizdat- kopioina. Hänen vankileirilaulujaan sisältyi moskovalaiseen Metropol- samizdatjulkaisuun (1979). Samana vuonna Aleškovski muutti Wienin kautta Yhdysvaltoihin. Aleškovskin realismia ja absurdismia yhdistelevät proosateokset jatkavat Nikolai Leskovin, Mihail Zoštšenkon ja Jevgeni Švartsin skaz-perinnettä. Monologiin perustuvien kertomusten aiheina ovat uskomattomat tapahtumat, joiden herättämä nauru kohdistuu painajaismaiseen neuvostotodellisuuteen. Aleškovskin teoksissa yhdistyvät kertojan alatyylinen puhunta, byrokraattinen kansliakieli, lehdistön kliseet ja raamatullinen ylätyyli. Kirjailijan keskeinen teema on alistetun yksilön pyrkimys säilyttää oma henkinen puhtautensa. ==Suomennettu teos== * Leninin kuolema (Smert Lenina). Suom. Jukka Mallinen. Teoksessa Hauskat hautajaiset: venäläistä nykyproosaa. Helsinki: Orient Express, 1991. ==Lähteet== Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Jokke Kantola

Jouko ”Jokke” Kantola on suomalainen kosketinsoittaja ja muusikko. Yhtyeitä joissa Kantola on ollut mukana ovat muun muassa Pepe Willberg, Pro Fide, Q.Stone, Kaamos, Dad’s Hello, Jukka Leppilampi ja Jocke Kantola Band. Kantola on myös säveltänyt ja julkaissut omaa musiikkia, joista tuoreimpana albumi RePro vuodelta 2015. Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Suomalaiset kosketinsoittajat
Laura Coombs

Laura Coombs (s. 29. tammikuuta 1991 Gravesend) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 162-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Superliigassa pelaavaa Manchester Cityä ja on pelannut Englannin maajoukkueessa kaksi maaottelua. Coombs on edustanut Englannin pääsarjassa Arsenalia, Chelseaa, Liverpoolia ja kaudesta 2019–2020 alkaen Manchester Cityä. Hän on pelannut liigassa kaikkiaan 126 ottelua ja tehnyt niissä kahdeksan maalia. Hän on voittanut liigamestaruuden vuonna 2010 Arsenalissa ja vuonna 2015 Chelseassa sekä FA Cupin vuonna 2011 Arsenalissa, vuonna 2015 Chelseassa ja vuonna 2020 Manchester Cityssä. Hän on pelannut myös Yhdysvalloissa Los Angeles Strikersin joukkueessa. Englannin naisten maajoukkueessa Coombs on pelannut kaksi ottelua lokakuussa 2015, vastustajina Kiina ja Australia. == Lähteet == Luokka:Englantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Chloe Kelly

Chloe Maggie Kelly (s. 15. tammikuuta 1998 Lontoo) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 168-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Superliigassa pelaavaa Manchester Cityä. Hän on pelannut Englannin maajoukkueessa vuoden 2022 EM-kilpailujen päättyessä 16 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia. Kelly on edustanut Englannin pääsarjassa Arsenalia, Evertonia ja kesästä 2020 alkaen Manchester Cityä. Hän on pelannut liigassa kaikkiaan 77 ottelua ja tehnyt niissä 27 maalia. Hän on voittanut FA Cupin vuonna 2016 Arsenalissa ja vuonna 2020 Manchester Cityssä. Kelly nimettiin liigakauden 2019–2020 tähdistöjoukkueeseen. Kelly saavutti pronssia alle 20-vuotiaiden MM- kilpailuissa 2018. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Englannin naisten maajoukkueessa marraskuussa 2018 Itävaltaa vastaan. EM-kilpailuissa 2022 Kelly tuli vaihdosta kentälle Englannin kaikissa kuudessa ottelussa. Loppuottelussa Saksaa vastaan hän teki 110. peliminuutilla 2–1-voittomaalin. == Lähteet == Luokka:Englantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mariana Arceo

Mariana Arceo (s. 25. huhtikuuta 1994) on meksikolainen nykyaikainen viisiottelija ja maailmanmestari. Arceo on kilpaillut aikuisten kilpailuissa vuodesta 2010 lähtien. Uransa ainoan arvokisamitalin Arceo voitti vuonna 2019, kun hän kilpaili Meksikon joukkueessa naisten viestikilpailussa. ==Lähteet== Luokka:Meksikolaiset nykyaikaiset viisiottelijat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lauren Hemp

Lauren Hemp (s. 7. elokuuta 2000 North Walsham) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 163-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Superliigassa pelaavaa Manchester Cityä ja on pelannut Englannin maajoukkueessa 28 maaottelua. Hemp on edustanut Englannin pääsarjassa Bristol Cityä ja kesästä 2018 alkaen Manchester Cityä. Hän on pelannut liigassa kaikkiaan 58 ottelua ja tehnyt niissä 20 maalia. Hän on voittanut FA Cupin vuosina 2019 ja 2020. Hemp saavutti pronssia alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2018. Englannin naisten maajoukkueessa hän on pelannut vuoden 2022 EM-kilpailujen päättyessä 28 maaottelua ja tehnyt niissä kahdeksan maalia. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi lokakuussa 2019 Portugalia vastaan. EM-kilpailuissa 2022 hän voitti kultaa ja teki joukkueensa toisen maalin alkulohko-ottelussa Norjaa vastaan. == Lähteet == Luokka:Englantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 2000 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ellie Roebuck

Ellie Roebuck (s. 23. syyskuuta 1999 Sheffield) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän on pituudeltaan 174-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Superliigassa pelaavaa Manchester Cityä ja on pelannut Englannin maajoukkueessa vuoden 2022 EM-kilpailujen päättyessä kahdeksan maaottelua. Roebuck on edustanut Englannin pääsarjassa Manchester Cityä vuodesta 2016 alkaen. Hän on pelannut liigassa kaikkiaan 76 ottelua. Hän on voittanut liigamestaruuden vuonna 2016, jolloin hän vielä oli lähinnä varamaalivahdin roolissa, sekä FA Cupin vuosina 2017, 2019 ja 2020. Roebuck saavutti pronssia alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2018. Englannin naisten maajoukkueessa hän on pelannut kahdeksan ottelua, joista ensimmäisen vuonna 2018. EM-kilpailuissa 2022 hän oli varamaalivahtina kultaa voittaneessa Englannin joukkueessa. == Lähteet == Luokka:Englantilaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gemma Bonner

Gemma Bonner (s. 13. heinäkuuta 1991 Leeds) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pituudeltaan 175-senttimetrinen. Hän edustaa yhdysvaltalaisessa NWSL:ssä pelaavaa Racing Louisvilleä ja on pelannut Englannin maajoukkueessa seitsemän maaottelua. Bonner on edustanut Englannin Superliigassa Chelseaa, Liverpoolia ja kausina 2018–2021 Manchester Cityä. Hän on pelannut liigassa kaikkiaan 146 ottelua ja tehnyt niissä 15 maalia. Hän on voittanut liigamestaruuden Liverpoolissa vuosina 2013 ja 2014 sekä FA Cupin Manchester Cityssä vuosina 2019 ja 2020. Huhtikuussa 2021 hän siirtyi NWSL- seura Racing Louisvilleen. Bonner voitti alle 19-vuotiaiden Euroopan- mestaruuden 2009 ja saavutti samassa ikäluokassa seuraavana vuonna EM-hopeaa. Hän on pelannut alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa viisi, alle 19-vuotiaiden maajoukkueessa 13 ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa kymmenen maaottelua. Englannin naisten maajoukkueessa hän on pelannut seitsemän ottelua, joista ensimmäisen syyskuussa 2013 Turkkia vastaan. == Lähteet == Luokka:Englantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Natsumi Tomonaga

Natsumi Tomonaga (os. Takamiya, , s. 22. elokuuta 1991) on japanilainen on brittiläinen nykyaikainen viisiottelija. 4 Tomonaga kilpaili ensimmäistä kertaa aikuisten kilpailuissa vuonna 2014 ja osallistui seuraavana vuonna ensimmäistä kertaa arvokisoihin Aasian-mestaruuskilpailuissa. Tomonaga kilpaili Rio de Janeiron olympialaisissa 2016. Hän oli tuolloin uinnin 12., miekkailun 27., ratsastuksen kuudes ja ampumajuoksun 14. Hänen loppusijoituksensa oli 12. Samana vuonna Tomonaga voitti ensimmäisen arvokisamitalin, kun hän voitti sekaviestikilpailun Aasian-mestaruuden. Hänellä on myös kaksi AM-hopeaa vuodelta 2019 yksilö- ja joukkuekilpailusta. ==Lähteet== Luokka:Japanilaiset nykyaikaiset viisiottelijat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Katniss Everdeen

Katniss Everdeen on kuvitteellinen hahmo, joka on päähenkilö yhdysvaltalaiskirjailija Suzanne Collinsin kirjoittamassa tieteiskirjasarjassa Nälkäpeli ja esiintyy myös sen pohjalta tehdyissä elokuvissa. Elokuvissa Katnissia näyttelee Jennifer Lawrence. Kirjasarjan alussa Katniss on 16-vuotias. Hän asuu perheineen dystooppisessa Pohjois-Amerikassa, Panem- nimisessä valtiossa, joka on jaettu kahteentoista vyöhykkeeseen. Katniss on kotoisin Vyöhykkeeltä 12. Hänen perheeseensä kuuluu äiti ja pikkusisar, Prim. Sisarursten isä on kuollut aiemmin kaivosonnettomuudessa, minkä jälkeen Katniss on elättänyt perhettään. Kun vuosittain järjestettävän hengenvaarallisen Nälkäpelin osallistujat arvotaan ja valinta kohdistuu Primiin, Katniss ilmoittautuu vapaaehtoiseksi tämän tilalle.Collins, 2008: Nälkäpeli, s. 9–38. == Vastaanotto == Katnissia pidetään poikkeavana päähenkilönä nuortenkirjoissa ja hahmon merkitystä nuorten tyttöjen roolimallina on analysoitu monesti. Häntä verrataan hieman aiemmin ilmestyneen, samassa kohderyhmässä suositun Houkutus-fantasiasarjan päähenkilöön Bella Swaniin. Bella esitetään heikkona ja passiivisena hahmona, joka on kiinnostunut vain poikaystävästään. Katniss puolestaan kuvataan taistelijana ja selviytyjänä, joka ei pojista piittaa. Kirjailija Samantha Ellis kutsuukin Katnissia Buffy Summersin perijäksi. Samalla Katniss ei kuitenkaan pidä tunteitaan heikkoutena, mutta näkee epäkohtia muuallakin kuin rakkauselämässään. Ellisin mukaan tämä piirre tekee sarjasta monimutkaisen poliittisen trillerin pelkän rakkaustarinan sijaan. Samalla linjalla on myös The Guardianin Suzanne Moore, joka näkee Katnissin sekä fyysisesti että henkisesti vahvana, itsenäisenä ja älykkäänä hahmona, jota ei määritä tämän suhde miehiin. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Lasten- ja nuortenkirjallisuuden henkilöhahmot Luokka:Tieteiskirjallisuuden henkilöhahmot Luokka:Elokuvahahmot Luokka:Nälkäpeli
North Slaven alue

North Slaven alue () eli Tłichon alue on yksi Kanadan Luoteisterritorioiden viidestä hallinnollisesta alueesta Inuvikin, Sahtun, Dehchon ja South Slaven ohella. Se on väkirikkain viidestä alueesta ja sen asukasluku on yli 23 000\. North Slaven alue koostuu kahdeksasta kunnasta, ja sen hallinto sijaitsee Behchokǫ̀ssa ja Yellowknifessa. Yellowknifea lukuun ottamatta alueen asukkaat kuuluvat suurimmaksi osaksi alkuperäiskansoihin. == Kunnat == North Slaven alueeseen kuuluvat seuraavat kunnat: North Slaven alueen kunnat Kunta Väestö vuonna 2016 Nimi Tyyppi Väestönlaskenta Alkuperäiskansoja Virallinen Perinteinen Yhteensä Ensimmäiset kansat Métisit Inuitit Muut Behchokǫ̀ Community Detah T'èɂehda Designated authority Gamèti Community Łutselk'e Designated authority Ndilǫ Community Sisältyy Yellowknifeen Wekweeti Community Whatì Community Yellowknife Sǫ̀mbak'è City == Lähteet == Luokka:Luoteisterritoriot
Dana Leskinen

Dana Leskinen (s. 2001) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi naisten Liigassa espoolaisseura FC Hongan joukkueessa kausina 2019–2020. Ensimmäisellä liigakaudellaan hän teki 16 ottelussa neljä maalia ja toisella kaudella 18 ottelussa seitsemän maalia. Hän siirtyi kaudeksi 2021 Åland Unitediin, jossa hän pelasi ensimmäisellä kaudellaan 22 liigaottelua ja teki niissä yhdeksän maalia. Hän saavutti SM-pronssia ja voitti Suomen Cupin, jonka loppuottelun parhaaksi pelaajaksi hänet valittiin. Kaudella 2022 hän pelasi 13 liigaottelua ja teki niissä neljä maalia, jotka kaikki toukokuussa kolmessa peräkkäisessä ottelussaan. Jälleen hän saavutti SM-pronssia ja voitti Suomen Cupin. Vuosina 2017–2018 Leskinen pelasi Saksassa TSG 1899 Hoffenheimin organisaatiossa. Leskinen on pelannut Suomen nuorisomaajoukkueissa. Hän kuului Suomen joukkueeseen alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa 2018 ja aiemmin samana vuonna saman ikäluokan Euroopan-mestaruuskilpailuissa, joissa Suomi sijoittui kolmanneksi ja varmisti siten paikkansa MM-kilpailuihin. Huhtikuussa 2021 hänet kutsuttiin Suomen naisten maajoukkueeseen loukkaantuneen Kaisa Collinin tilalle Itävalta- maaottelua varten. Leskisen isällä on jääkiekko- ja äidillä muusikkotaustaa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Anna Lindström

Anna Lindström (s. 19. maaliskuuta 1982) on suomalainen uransa lopettanut maantiepyöräilijä. Lindström voitti maantiepyöräilyn aika-ajon SM-kilpailuissa kultaa vuonna 2010 ja sijoittui samana vuonna kolmanneksi maantieajon SM- kilpailuissa . == Lähteet == Luokka:Suomalaiset maantiepyöräilijät Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1982 syntyneet
South Slaven alue

South Slaven alue () on yksi Kanadan Luoteisterritorioiden viidestä hallinnollisesta alueesta Inuvikin, Sahtun, Dehchon ja North Slaven ohella. Alue koostuu seitsemästä kunnasta, ja sen hallinto sijaitsee Fort Smithissä ja Hay Riverissä.Communities - South SlaveSome government departments, such as the Bureau of Statistics, exclude Fort Providence, Hay River Dene 1 and Kakisa and put them in the Deh Cho Region. However, Municipal and Community Affairs indicates they are part of the South Slave Region Enterpriseä ja Hay Riveriä lukuun ottamatta alueen asukkaat ovat pääasiassa intiaaneja. == Kunnat == South Slaven alueeseen kuuluvat seuraavat kunnat: South Slaven alueen kunnat Kunta Väestö vuonna 2016 Nimi Tyyppi Väestönlaskenta Alkuperäiskansoja Virallinen Perinteinen Yhteensä Ensimmäiset kansat Métisit Inuitit Muut Enterprise Hamlet Fort Providence Zhahti Kų́ę́ Hamlet Fort Resolution Denı́nu Kų́ę́ Hamlet Fort Smith Tthebacha Town Hay River Xátł'odehchee Town Hay River Dene 1 Xátł'odehchee intiaanireservaatti Kakisa K'ágee Designated authority == Lähteet == Luokka:Luoteisterritoriot
Letitia Marion Hamilton

Letitia Marion Hamilton (30. heinäkuuta 1878 - 11\. elokuuta 1964) oli irlantilainen taidemaalari ja olympiamitalisti. Hänen taidesuuntauksessaan esiintyi modernismia ja nykytaidetta, mutta hän maalasi myös maaseudusta maisemakuvia, joista tuli kuuluisaksi. Hamilton ja hänen Eva-siskonsa eivät menneet elämänsä aikana naimisiin, jotta pystyivät elättämään lapsuudenperheensä taiteilijan työllään. He opiskelivat William Orpenin alaisuudessa Dublin Metropolitan School of Artissa, mutta Hamilton myös Belgiassa Frank Brangwynin opettamana. Hänen ensimmäinen osallistuminen näyttelyyn tapahtui vuonna 1902. Järjestötoiminnan osalta Hamilton oli yksi taidemaalareille tarkoitetun Society of Dublin Paintersin perustajajäsenistä yhdessä Paul Henryn, Grace Henryn, Mary Swanzyn ja Jack Butler Yeatsin kanssa, kun järjestö perustettiin vuonna 1920. Hänestä tuli myös Irlannin taiteilijoiden järjestön Royal Hibernian Academyn (RHA) jäsen vuonna 1943. Kansainvälistä menestystä Hamilton sai vuoden 1948 Lontoon olympialaisissa, joissa hänet palkittiin pronssilla öljy- ja vesivärimaalauksissa teoksellaan Meath Hunt Point-to-Point Races. ==Lähteet== Luokka:Irlantilaiset taidemaalarit Luokka:Irlantilaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1878 syntyneet Luokka:Vuonna 1964 kuolleet
Anka Mrak-Taritaš

Anka Mrak-Taritaš (s. 24. marraskuuta 1959) on kroatialainen poliitikko ja GLAS-puolueen puheenjohtaja. == Tausta ja yksityiselämä == Mrak-Taritaš syntyi vuonna 1959 Bjelovarin kaupungissa, Jugoslaviassa. Hän on opiskellut arkkitehtuuria Zagrebin yliopistossa. Valmistumisensa jälkeen hän toimi arkkitehtinä ja vuosina 2003–2005 hän oli Zagrebin kaupunkisuunnittelusta ja ympäristönsuojelusta vastaavan instituutin johtaja. Vuonna 1984 Mrak-Taritaš meni naimisiin Zlatko Taritašin kanssa. Parilla on kaksi poikaa. Uskonnolliselta vakaumukseltaan hän on katolinen. == Poliittinen ura == Mrak- Taritaš valittiin Kroatian parlamenttiin ensimmäisen kerran vuonna 2016 HNS:n listoilta. Vuonna 2012 Mrak-Taritaš nousi Kroatian omistajanohjauksesta ja julkisesta rakentamisesta vastaavaksi ministeriksi. Mrak-Taritašia pidettiin Milanovićin hallituksen yhtenä pätevimmistä ministereistä ja hän pyrki Zagrebin pormestariksi vuonna 2017. Ministerinä toimiessaan Mrak-Taritaš kuitenkin jätti ilmoittamatta 38 950 kunan (5200 euroa) edestä palkkioita, joita hän oli saanut istuessaan ministeriönsä perustamassa komissiossa. Vuonna 2017 Mrak-Taritaš jätti HNS:stä ja perusti uuden puolueen nimeltä GLAS. == Lähteet == Luokka:Kroatialaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kristina Persson

Inger Kristina Persson (s. 16. huhtikuuta 1945 Östersund) on ruotsalainen ekonomi ja sosiaalidemokraattinen poliitikko ja virkamies. Persson valmistui Tukholman kauppakorkeakoulusta 1968 ja oli 1970- ja 1980-luvuilla töissä eri ministeriöissä ja ammattiyhdistysliikkeen eri organisaatioissa. Hän toimi kansanedustajana valtiopäivillä vuosina 1991 ja 1993–1998 sekä europarlamentaarikkona 1. tammikuuta–8. lokakuuta 1995. Persson oli Jämtlannin läänin maaherrana 1995–2001. Vuosina 2014–2016 Persson toimi Löfvenin I hallituksen strategia- ja tulevaisuusministerinä sekä pohjoismaisesta yhteistyöstä vastaavana ministerinä. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Luokka:Ruotsalaiset europarlamentaarikot Luokka:Ruotsin ministerit Luokka:Ruotsin sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen poliitikot Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sergei Gusev-Orenburgski

Sergei Ivanovitš Gusev-Orenburgski (, oikea sukunimi Gusev; 5. lokakuuta 1867 Orenburg – 1. kesäkuuta 1963 New York) oli venäläinen kirjailija. Sergei Gusev-Orenburgskin vanhemmat olivat varakkaita Orenburgin kasakoita. Hän opiskeli kotikaupunkinsa ja Ufan hengellisissä seminaareissa ja työskenteli sen jälkeen kansakoulunopettajana ja maalaispappina. Gusev-Orenburgski alkoi kirjoittaa Gleb Uspenskin vaikutuksesta. Hänen ensimmäinen kertomuksensa ilmestyi vuonna 1890. Vuonna 1898 Gusev-Orenburgski päätti omistautua kirjallisuudelle. Hän työskenteli toimittajana ja julkaisi narodnikkien perinteitä jatkaneita maaseutuaiheisia kertomuksia. 1900-luvun alussa Gusev- Orenburgski tuli tunnetuksi varsinkin papiston arjen kuvaajana. Kun Gusev- Orenburgski tutustui Maksim Gorkiin, hänestä tuli tämän perustaman Znanije- kustantamon osakas. Hänen tunnetuin teoksensa on pienoisromaani Nuori Venäjä (Strana otsov, 1905), joka on laadittu vuoden 1905 vallankumouksen hengessä. Sen aiheena on ”isien” ja yhteiskunnallisia uudistuksia vaativien ”lasten” konflikti. Myöhemmissä teoksissaan, kuten V gluhom ujezde (”Syrjäisellä maaseudulla”, 1912) Gusev-Orenburgski palasi perinteiseen realismiin. Ensimmäisen maailmansodan aikana Gusev-Orenburgski työskenteli sairaalajunissa ja julkaisi sotakuvauksia. Hän piti Venäjän vallankumousta väistämättömänä ja kierteli sen jälkeen kaksi vuotta eri puolilla maata. Vuonna 1920 kirjailija muutti Tšitan ja Harbinin kautta Yhdysvaltoihin. Hän työskenteli emigranttilehtien toimittajana ja kirjoitti muutamia teoksia, joista kiinnostavin on omaelämäkerrallinen romaani Strana detei (”Lasten maa”, 1928). 1920-luvun lopulla Gusev-Orenburgski harkitsi myös paluuta Venäjälle. ==Suomennettuja teoksia== * "Aidan läpi" ("Skvoz pregrady"). Teoksessa Nykyajan venäläisten kirjailijain kertoelmia 2. Helsinki: Emil Vainio, 1908. * Nuori Venäjä (Strana otsov). Suom. Ilmari Calamnius-Kianto. Porvoo: WSOY, 1906. ==Lähteet== Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1867 syntyneet Luokka:Vuonna 1963 kuolleet
Chloe Peplow

Chloe Peplow (s. 3. joulukuuta 1998) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin Superliigassa pelaavaa Tottenham Hotspuria. Peplow on edustanut Englannin pääsarjassa aiemmin Birmingham Cityä ja Brighton & Hove Albionia. Kesällä 2019 hän siirtyi Tottenham Hotspuriin. Hän on pelannut pääsarjassa kaikkiaan 48 ottelua. Peplow saavutti pronssia alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2018. == Lähteet == Luokka:Englantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sedimentaatio

Sedimentaatio eli sedimentoituminen on prosessi, jossa kertyy sedimenttiä. Sedimentaatio on siis väliaineessa tapahtuvaa partikkelien vajoamista ja kasautumista. Tavallisesti sedimentaatiolla tarkoitetaan vedessä olevan kiintoaineksen painumista pohjaan. Yksi keskeisimpiä sedimentaatiota ajavia voimia on painovoima, mutta sedimentaatioon vaikuttavat myös väliaineessa (sedimentaatioympäristössä) tapahtuvat virtaukset ja väliaineen vastus. Sedimentaation nopeus ja kertyvän sedimentin määrä vaihtelevat suuresti eri paikoissa. Sedimentaationopeus ja kertyvän sedimentin määrä riippuvat yleisesti sedimentoituvan aineksen määrästä, partikkelikoosta ja tiheydestä sekä kerrostumisympäristössä olevien virtausten voimakkuudesta. Suuret ja tiheät partikkelit painuvat pohjaan yleensä melko nopeasti ja suoraviivaisesti, kun taas pienet ja kevyet partikkelit vajoavat hitaammin ja voivat kulkeutua virtausten mukana toisaalle. Kertyvän sedimentin määrä voi myös vaihdella kausittaisesti; esimerkiksi viileiden alueiden järvissä sedimentaatio on tyypillisesti vähäistä talviaikaan, kun järvessä on jääpeite, mutta keväällä jääpeitteen sulaessa pois sedimentaatio yleensä runsastuu. Samalla voi vaihtua myös sedimentoituvan aineksen laatu, minkä seurauksena sedimenttiin voi syntyä erilaisia kerroksia. Tällaista kerroksellista sedimenttiä on esimerkiksi lustosavi. Sedimentaatiosta puhutaan yleensä luonnonympäristöissä tapahtuvassa sedimentaatiossa, mutta sedimentaatiota voi yhtä lailla tapahtua myös rakennetussa ympäristössä tai systeemissä. Esimerkiksi saostusreaktiossa syntyvän sakan laskeutumista astian pohjalle voidaan kutsua myös sedimentaatioksi. Tällaisissa rakennetuissa systeemeissä sedimentaatiota voidaan hyödyntää kiinteän aineen ja nesteen erotusmenetelmänä. Spontaani sedimentaatio on tosin usein hidasta, jolloin sedimentaationopeutta voidaan pyrkiä kiihdyttämään esimerkiksi keskipakoisvoiman avulla. Esimerkiksi koeputkessa olevan saostuman sedimentoitumista koeputken pohjalle voi edistää sentrifugoimalla. Luokka:Sedimentologia Luokka:Geologiset prosessit
Påvalsby

Påvalsby on kylä Kemiönsaaren kunnassa. Kylä sijaitsee kunnan keskiosissa nelisen kilometriä Kemiön kirkonkylästä lounaaseen. Påvalsby sijaitsee Dragsfjärdintien varrella. Kylän suhteellisen yhtenäinen rakennuskanta seurailee tien kulkua. Kylän maasto on pääosin metsäisten kallioiden halkomaa peltomaata ja kyläalueen läpi kiemurtelee monihaarainen oja, joka muodostaa kirkonkylän tienoolla Lillånin. Kylässä toimii Kemiön Mylly, jonka rakennukset ovat näyttävä maamerkki. Påvalsby lienee vanhimpia ruotsalaisten uudisasukkaiden perustamia kyliä Kemiönsaarella. Vanhin maininta kylästä on vuodelta 1379. Uuden ajan alussa kylässä oli kahdeksan taloa, joista yksi oli säteri. 1600-luvulla kylässä oli enää neljä veromaksukykyistä taloa, mutta isojaon aikaan vuonna 1779 kylässä on ollut taas seitsemän taloa. 1900-luvun alussa kylään syntyi runsaasti uutta asutusta, joka sijoittui maantien varteen. Kylään perustettiin mylly, kaksi kauppaa ja kansakoulu. Kaupat ja koulu ovat lakkautettu 1970-luvulla ja maantiekin on oikaistu kyläkeskuksen ulkopuolelle. ==Lähteet== Luokka:Kemiön kylät
Kaija Kiuru

Kaija Kiuru (s. 1959 Sodankylä) on suomalainen kuvataiteilija. Hän tekee muun muassa veistoksia, ympäristötaidetta ja installaatioita. Kuru opiskeli kuvanveistoa Lahden taideinstituutissa, josta valmistui vuonna 1991. Hän on lisäksi opiskellut kuvataiteilijaksi Lahden ammattikorkeakoulussa ja on filosofian maisteri pääaineenaan taidehistoria Jyväskylän yliopistosta. == Julkisia veistoksia == Kiurun julkisia teoksia on muun muassa Oulussa ja Kemissä. Kemin Sauvosaaressa Hahtisaaren puistossa on Kiurun teräsveistos Majakka, joka on paljastettu vuonna 2002. Pienen teräslevystä tehdyn talon seinissä on laserleikattuja laivojen ja veneiden nimiä, ja teoksen sisällä oleva valo loistaa aukoista ulos kuin majakan valo. Kiurun tekemä on myös Oulun Kuivasjärven kaupunginosassa olevan Kuivasjärven päiväkodin julkisivutaideteos, joka koostuu erivärisistä ja erikokoisista halkaistuista luonnonkivistä, jotka on liitetty päiväkodin muurattuun ulkoseinään. Osaan kivistä on hiekkapuhallettu erilaisten mukulakasvien kukkia ja lehtiä esittäviä piirroksia. Taideteoksen nimi on Mukulat, jolla puhekielen sanana viitataan myös lapseen. Teos on valmistunut vuonna 2007, siinä on 110 osaa ja se kuuluu Oulun kaupungin prosenttitaidekokoelmaan. Tiedosto:Majakka by Kaija Kiuru.JPG|Majakka, Kemi, 2002. Tiedosto:Mukulat by Kaija Kiuru 2007 Oulu.JPG|Mukulat, 2007, Oulu. == Maataidetta ja maisemointia == Kaija Kiuru on tehnyt Pallas-Yllästunturin kansallispuistoon maisemointiprojektin vuosina 2000–2004. Lähelle Pallastunturin luontokeskusta valmistui vuonna 2004 maataideteos Pikkukuru. Seututie 957:lla Pallasjärven kohdalla tieleikkausten luiskat maisemoitiin luonnonkiviverhouksin ja istutuksin. Maan kansi -maisemointiprojekti kesti vuodesta 2000 vuoteen 2003. === Maan kansi === Tiedosto:Maan kansi by Kaija Kiuru 1.JPG|Tieleikkaus nähtynä etelän suuntaan. Metlan Pallasjärven tukikohdan tie erkanee kuvassa vasemmalle. Kuvan etualalla on Pyhäjoen ylittävän maantiesillan kaiteita. Tiedosto:Maan kansi by Kaija Kiuru 2.JPG|Tieleikkaus kuvattuna tien länsipuolelta, leikkauksen pohjoispään päältä kohti tukikohdan liittymää. Tiedosto:Maan kansi by Kaija Kiuru 3.JPG|Tieleikkaus kuvattuna tien länsipuolelta, leikkauksen eteläpään päältä kohti tukikohdan liittymää. Tiedosto:Maan kansi by Kaija Kiuru 4.JPG|Lähikuva kiveyksestä ja kasvillisuudesta. Kuvattu tien länsipuolelta alas. Tiedosto:Maan kansi by Kaija Kiuru 5.JPG|Lähikuva tien itäpuolen leikkauksesta. Istuksissa on käytetty paikallisia kasveja, joissa näkyy maaruskaa. === Pikkukuru === Tiedosto:Pikkukuru by Kaija Kiuru 1.JPG|Näkymä sillalta Vatikurun suuntaan. Tiedosto:Pikkukuru by Kaija Kiuru 2.JPG|Näkymä luontokeskuksen suuntaan. Tiedosto:Pikkukuru by Kaija Kiuru 3.JPG|Pikkukurun silta. Tiedosto:Pikkukuru by Kaija Kiuru 4.JPG|Näkymä luontokeskuksen suuntaan. Tiedosto:Pikkukuru by Kaija Kiuru 5.JPG|Kurun kiviladontaa. Tiedosto:Pikkukuru by Kaija Kiuru 6.JPG|Lähikuva kurun kiveyksestä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaija Kiurun kotisivut Luokka:Suomalaiset kuvanveistäjät Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset ympäristötaiteilijat
Vanessa D’Ambrosio

Vanessa D’Ambrosio (s. 26. huhtikuuta 1988) on sanmarinolainen poliitikko, joka toimi vuonna 2017 maansa kapteenivaltionhoitajana. Hänen parinaan virassa toimi Mimma Zavoli, mikä oli ensimmäinen kerta, kun kapteenivaltionhoitajina toimi samanaikaisesti kaksi naista. Vuonna 2017 San Marinon postitoimisto julkaisi tätä tapahtumaa kunnioittavan postimerkin. == Tausta ja yksityiselämä == D’Ambrosio opiskeli kieliä, mm. arabiaa, ja markkinointia Bolognan yliopistossa. D’Ambrosion isoisä Francesco Berti on myös ollut politiikassa ja oli mm. perustamassa San Marinon kommunistista puoluetta. == Poliittinen ura == San Marinon suur- ja yleisneuvosto valitsi D’Ambrosion ja Zavolin kapteenivalitionhoitajaksi maaliskuussa 2017. Aloittaessaan virassa D’Ambrosio oli 29-vuotias ja maailman nuorin valtionpäämies. Vuosina 2017–2020 D’Ambrosio toimi San Marinon edustajana Euroopan neuvostossa. == Lähteet == Luokka:Sanmarinolaiset poliitikot Luokka:San Marinon kapteenivaltionhoitajat Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mimma Zavoli

Mimma Zavoli (s. 13. helmikuuta 1963) on sanmarinolainen poliitikko, joka on toiminut maansa kapteenivaltionhoitajana. == Tausta ja yksityiselämä == Zavolin perhe on alun perin San Marinosta, mutta muutti Italian puolelle, jossa Zavoli syntyi vuonna 1963. Kertoman mukaan Zavolin isoisällä oli tapana muistuttaa lapsia kotimaastaan osoittamalla Monte Titanon suuntaan ja kertoneen "tuolla on maa, josta me tulimme".. Zavoli on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. == Poliittinen ura == Maaliskuussa 2017 San Marinon suur- ja yleisneuvosto valitsi Zavolin maan kapteenivaltionhoitajaksi yhdessä Vanessa D'Ambrosion kanssa. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun virkaan valittiin yhtä aikaa kaksi naista.. San Marinon postitoimisto julkaisi syyskuussa 2017 postimerkin, jolla kunnioitettiin tätä tapahtumaa. == Lähteet == Luokka:Sanmarinolaiset poliitikot Luokka:San Marinon kapteenivaltionhoitajat Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Milaine Thériault

Milaine Thériault (s. 14. marraskuuta 1973 Saint-Quentin, New Brunswick) on uransa päättänyt kanadalainen maastohiihtäjä. Thériault on kaksinkertainan Kanadan mestari naisten vapaan tyylin viiden kilometrin hiihdossa. Jälkimmäisen voittonsa Thériault saavutti vuonna 2004 Brittiläisen Kolumbian Kelownassa. Thériault kilpaili Kanadan maajoukkueessa kolmissa olympialaisissa ja viisissä hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa. ==Tulokset== Tulostaulukkojen lähde: International Ski Federation (FIS) ===Olympiakisat=== Vuosi Ikä 5 km 10 km 15 km takaa-ajo 30 km sprintti 4 × 5 km viesti sprintti- viesti 1998 24 54 59 56 — 16 2002 28 23 — 33 31 31 8 2006 32 46 54 DNS — 10 — ===Maailmanmestaruuskilpailut=== Vuosi Ikä 5 km 10 km 15 km takaa- ajo 30 km sprintti 4 × 5 km viesti Team sprint 1995 21 — 48 — — — 1997 23 70 — 58 47 14 1999 25 60 — 41 15 2001 27 34 25 — peruttu a 28 6 2005 31 — 34 37 21 — — :a. Kilpailu peruttiin poikkeuksellisen kylmän sään vuoksi. ==Lähteet== Luokka:Kanadalaiset maastohiihtäjät Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Anne Ylinen

Anne Ylinen (o.s. Herttua) (s. 20. maaliskuuta 1963) on suomalainen uransa lopettanut pesäpalloilija. Ylisen aktiiviura kesti vuodesta 1979 vuoteen 1996 ja hän edusti urallaan Lapuan Virkiää ja Ikaalisten Tarmoa. Hän pelasi urallaan kaikkiaan 339 SM-sarjaottelua ja niissä hän löi 23 kunnaria ja 251 juoksua. Tuotuja juoksuja kertyi 443 ja kärkilyöntejä 1608. Ylinen aloitti pelaajauransa Lapuan Virkiässä pelaten ensimmäisen ottelunsa Oulun Lippoa vastaan 20. toukokuuta 1979. Hän edusti Virkiää vuoteen 1983 asti ja siirtyi tämän jälkeen Ikaalisten Tarmoon. Ylinen voitti Virkiän riveissä SM-hopeaa vuonna 1983 ja uusi hopeamitalinsa Tarmon riveissä heti seuraavana vuonna. Vuosina 1985–1987 Ylinen oli Tarmon mukana voittamassa kolme perättäistä SM- kultaa ja neljännen vielä vuonna 1991. == Saavutukset == === Pelaajana === * 4 SM-kultaa: 1985, 1986, 1987, 1991 * 2 SM-hopeaa: 1983, 1984 * 2 SM-pronssia: 1989, 1990 * 7 Itä–Länsi-ottelua: 1983–1985, 1987–1989, 1991 * 5 Liitto–Lehdistö-ottelua: 1983, 1985, 1987–1989 * Naisten Pesispörssin 14. tila (1844,3 pist.) * Naisten SM-sarjan paras etenijä 1981 (44 tuotua juoksua) * Naisten SM-sarjan 2.paras tehopelaaja 1988 (33 lyötyä + 32 tuotua juoksua) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Antonella Mularoni

Antonella Mularoni (s. 27. syyskuuta 1961) on sanmarinolainen juristi ja poliitikko, joka on toiminut maansa kapteenivaltionhoitajana eli valtionpäämiehenä. == Tausta ja yksityiselämä == Mularoni syntyi vuonna 1961. Hän on opiskellut Bolognan yliopistossa: aluksi englannin ja saksan kielten kääntämistä, ja myöhemmin oikeustiedettä. Vuosina 1991–2001 hän työskenteli juristina ja notaarina. Tämän jälkeen hän toimi vuoteen 2008 saakka Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomarina.. == Poliittinen ura == Vuonna 1993 Mularoni oli mukana perustamassa Kansan allianssi -nimistä (ita. Alleanza Popolare) keskustalaista puoluetta ja toimi mm. sen puheenjohtajana. Puolue lakkautettiin vuonna 2017, kun sen liitty Tulevaisuuden tasavalta -puolueeseen. San Marinon suur- ja yleisneuvosto valitsi Mularonin ja Denis Amicin kapteenivaltionhoitajiksi 20. maaliskuuta. Mularoni nimitettiin vuonna 2018 San Marinon keskuspankin johtokunnan jäseneksi Nicola Cavallin erottua. == Kunnianosoituksia == * Italian tasavallan ansioritarikunta (Italia, 2014) == Lähteet == Luokka:Sanmarinolaiset poliitikot Luokka:San Marinon kapteenivaltionhoitajat Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt