EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Michael Winterbottom

Michael Winterbottom (s. 29. maaliskuuta 1961 Blackburn, Lancashire, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilainen elokuvaohjaaja. Winterbottom on syntyisin Lancashiresta. Hän kävi koulunsa Blackburnissa ja jatkoi opintojaan Oxfordin yliopistossa, jossa hänen pääaineensa oli englannin kieli. Elokuvaopintonsa hän suoritti Bristolin yliopistossa. Winterbottomin ohjaajanura käynnistyi televisiossa vuonna 1989, jolloin hän ohjasi Ingmar Bergman -aiheisen dokumenttielokuvan. Hän ohjasi televisiosarjojen jaksoja sekä televisioelokuvia. Tunnetuimpiin TV-ohjauksiin kuuluu neliosainen sarja Family vuodelta 1994; käsikirjoittajana toimi Roddy Doyle. Teatterielokuvia Winterbottom alkoi ohjata vuonna 1995. Esikoisohjaus Butterfly Kiss kertoo biseksuaalisesta sarjamurhaajasta. Myöhemmistä ohjauksista voidaan mainita erityisesti draama Wonderland (1999), komedia 24 Hour Party People (2002), tieteisromanssi Code 46 (2003), metafiktiivinen komedia Tristram Shandy: Herrasmiehen paljastukset (2006) ja film noir Tappaja sisälläni (2010). Winterbottomin myöhemmistä TV-ohjauksista tunnetuimpia on kuusiosainen sarja The Trip – matkamiehet Brydon ja Coogan (2010), jota on esitetty myös Suomessa. Sarjan pääosissa nähdään Winterbottomin vakiokasvot Steve Coogan ja Rob Brydon. Sarja sai jatkoa vuonna 2013: The Trip to Italy. ==Filmografia== ===Televisiolle=== *Rosie the Great (1989) *Forget About Me (1990) *Under the Sun (1992) *Love Lies Bleeding (1993) *Family (1994) *The Trip – matkamiehet Brydon ja Coogan (2010) * The Trip To Italy (2013) ===Teatteriohjauksia=== *Butterfly Kiss (1995) *Go Now (1995) *Jude (1996) *Welcome to Sarajevo (1997) *I Want You (1998) *Wonderland (1999) *With or Without You (1999) *The Claim (2000) *24 Hour Party People (2002) *In This World (2002) *Code 46 (2003) *9 Songs (2004) *Tristram Shandy: Herrasmiehen paljastukset (2005) *Tie Guantanamoon (2006) *A Mighty Heart – taipumaton (2007) *Genova (2008) *The Shock Doctrine (2009) *Tappaja sisälläni (2010) *Trishna (2011) *Everyday (2012) *The Look of Love (2013) *The Face of an Angel (2014) Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Brittiläiset elokuvaohjaajat Luokka:Elävät henkilöt
Traktorijatzit

Traktorijatzit on Viitasaaren Suovanlahdella järjestettävä musiikkifestivaali. Ensimmäisen kerran tapahtuma järjestettiin vuonna 2004, ja siitä lähtien Traktorijatzit on järjestetty joka heinäkuussa. Tapahtuman järjestää TraktoriJatzit ry. Ohjelmaan kuuluu paitsi musiikkia — jatsia, poppia ja rokkia — myös muuta ohjelmaa sekä erityinen traktorikulkue eli traktorimarssi, jossa nähdään vanhoja traktoreita. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Tapahtuman sivusto. * Facebook. * Instagram Luokka:Musiikkifestivaalit Suomessa Luokka:Viitasaari
Pasi Kauppinen

Pasi Kalevi Kauppinen on suomalainen basisti ja säveltäjä. Kauppinen on soittanut Silent Voicesissa. Vuonna 2013 hän korvasi Sonata Arctica -yhtyeessä Marko Paasikosken ja ryhtyi yhtyeen basistiksi. Hän soittaa bassoa levyillä Pariah's Child, Ecliptica – Revisited: 15th Anniversary Edition sekä The Ninth Hour. Pasi Kauppinen on kotoisin Kokkolasta. Hän soittaa Warwick Streamer -bassoilla ja MESA/Boogie -vahvistimilla. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset säveltäjät Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Jaime Alguersuari, Sr.

Jaime Alguersuari Tortajada (s. 2. huhtikuuta 1950) on espanjalainen entinen ratamoottoripyöräilijä. Alguersuari ajoi vuosina 1973 ja 1975 MotoGP-luokassa kaksi kilpailua Derbillä, joissa molemmissa hän sijoittui seitsemänneksi ja sai neljä pistettä. Alguersuari Sr.:n poika Jaime Alguersuari kilpaili Formula 1-sarjassa vuosina - Toro Rossolla, sijottuen parhaimmillaan seitsemänneksi. Hän on kilpaillut myös pikkuformuloissa. Alguersuari omistaa World Series by Renault -sarjan. Hän on Espanjassa kuuluisa multimiljonääri ja liikemies. Alguersuari Sr.:n avulla monet nykyiset F1-kuljettajat ovat saaneet näytönpaikan, mukaan lukien hänen oma poikansa. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Espanjalaiset ratamoottoripyöräilijät Luokka:Espanjalaiset liikemiehet Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Fredrik Donner

Fredrik Donner jr. (2. helmikuuta 1953 – 2016) oli suomalainen ralliautoilija, joka kilpaili Rallin MM-sarjassa kausina 1973 ja 1987 ajaen yhteensä viisi starttia ja saaden kaksi pistettä. Hänen paras sijoituksensa oli Norsunluurannikon MM-rallin 1987 yhdeksäs sija Subarulla. Kyseinen ralli oli Donnerin kauden ainoa kilpailu. Kaudella 1973 hän kilpaili Opelilla neljä kilpailua oltuaan parhaimmillaan Ruotsin MM-rallin kymmenes. Muut kilpailut kaudella hän keskeytti. Hän oli parhaimmillaan (1987) MM-sarjan 58 kahdella MM-pisteellään. 16\. kesäkuuta uutisoitiin Donnerin kuolleen syöpään 63-vuotiaana.http://rajdy.autoklub.pl/news/zmarl-fredrik-donner,68746 == Lähteet == * http://www.ewrc-results.com/profile.php?p=23340&sct;=1 * http://www.rallybase.nl/index.php?driverid=3133&type;=profile === Viitteet === Luokka:Suomalaiset ralliautoilijat Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
Bubble Pop

Bubble Pop on korealaisartisti Hyunan levyttämä K-pop-kappale hänen ensimmäiseltä, Bubble Pop!-EP:ltä. Sen julkaisi Cube Entertainment digitaalisesti ladattavana singlenä 5. heinäkuuta 2011. Kappaleeseen liittyvän musiikkivideon teaseri julkaistiin 30. kesäkuuta 2011. Musiikkivideo kuvattiin Okinawassa, Japanissa. Koko video julkaistiin kaikkien katsottavaksi 4. heinäkuuta 2011 ja sillä vierailee lyhyessä cameo-roolissa myös Lee Joon MBLAQ:sta. ==Listasijoitukset== Lista Paras sijoitus Gaon Digital chart 4 Gaon Streaming chart 6 Gaon Download chart 3 Gaon BGM chart 3 Gaon Mobile Ringtone chart 13 ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2011 kappaleet Luokka:Hyunan kappaleet
Retry

Retry on suomalaisen Rovio Entertainmentin kehittämä mobiilipeli, joka julkaistiin 6. toukokuuta 2014 iOS:lle, alun perin vain Suomessa, Kanadassa ja Puolassa. Peli julkaistiin maailmanlaajuisesti 22. lokakuuta 2014, tällöin myös Androidille. == Pelaaminen == Pelissä ohjataan lentokonetta, jolla kuuluu lentää maaliin asti useissa eri kentissä, varoen esteitä. Kentät ovat suoraviivaisia ja sivultapäin kuvattuja. Kenttiin tulee niiden vaikeutuessa erilaisia esteitä, kuten tuulenpuuskia. Lentokone osaa tehdä silmukoita. Pelissä voi ostaa välietappeja, joista pääsee jatkamaan kenttää, jos osuu esteeseen. Jos pelaaja osuu esteeseen, kenttä alkaa välittömästi uudelleen. Pelissä on retrohenkiset 8-bittiset grafiikat. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Virallinen sivusto Luokka:Suomessa kehitetyt videopelit Luokka:Vuoden 2014 videopelit Luokka:iOS-pelit Luokka:Android-pelit
Aimo Heino

Aimo Uuno Heino (30. huhtikuuta 1924 Koivisto – 24. marraskuuta 1985) oli suomalainen näyttelijä. Heino näytteli uransa alussa Lahden Teatterissa 1947–1949, Iisalmessa 1950–1953, Tampereen Työväen Teatterissa 1954–1955 ja sitten Kemissä, Jyväskylässä ja Joensuussa. 1970-luvun alkuvuosina Heino näytteli Porissa.Pori-blogi, sivu 4, viitattu 6.5.2014. Aimo Heino on näytellyt muutamissa televisio- ja teatterielokuvissa, kuten Hyvästi Mansikki (1970), Amalia (1973), Yhden miehen sota (1974), Lossi (1980) ja Vapaa duunari Ville-Kalle (1984). Heinon puoliso oli näyttelijä Hilkka Ollikainen. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 1985 kuolleet
Denis Nagulin

Denis Nagulin (ven. Дени́с Нагу́лин, s. 27. marraskuuta 1992 Pietari, Venäjä) on venäläinen moottoriurheilija. == Ura == Nagulin aloitti uransa vuonna 2008 Venäjän Touring Car Light -sarjassa sijoittuen sarjan 13:nneksi. Vuonna 2009 Nagulin ajoi Legends-luokkaa Suomessa. Hän ei kuitenkaan ilmoittautunut sarjaan, eikä näin ollen kerännyt Legends Trophyn pisteitä. Vuonna 2010 hän jatkoi sarjassa ja sijoittui 18:nneksi. Vuonna 2011 Nagulin ajoi Eurocup Formula Renault -sarjassa, jossa hän ei saavuttanut pisteitä. Vuonna 2012 Nagulin siirtyi European F3 Open -sarjaan sijoittuen sarjan 20:nneksi. Samana vuonna hän ajoi kaksi kilpailua Formula Renault Alps -sarjassa. Vuonna 2013 Nagulin jatkoi F3 Open -sarjassa sijoittuen sarjan 19:nneksi. Samana vuonna hän kilpaili Formula Abarth -sarjassa voittaen yhden kilpailun. Vuonna 2014 Nagulin ajoi kaksi kilpailua GP3-sarjassa Trident-tallin kuljettajana saavuttamatta pisteitä. == GP3-tulokset == Kausi Talli 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 Pisteet Sijoitus 2014 Trident ESP FEA 20 ESP SPR Kesk. AUT FEA AUT SPR GBR FEA GBR SPR GER FEA GER SPR HUN FEA HUN SPR BEL FEA BEL SPR ITA FEA ITA SPR RUS FEA RUS SPR ABU FEA ABU SPR 0 35. Luokka:GP3-kuljettajat Luokka:Venäläiset autourheilijat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Maverick Viñales

Maverick Viñales (s. 12. tammikuuta 1995) on espanjalainen ratamoottoripyöräilijä, joka kaudella 2017 kilpailee MotoGP-luokan Movistar Yamaha -tallissa. Hän voitti Moto3-luokan maailmanmestaruuden kaudella 2013. == Ura == Figueresissa syntynyt Viñales aloitti moottoripyöräilyn jo kolmevuotiaana. Vuonna 2011 hän siirtyi Moto3-luokan edeltäjään, 125-kuutioisiin. Hän voitti kauden aikana neljä kilpailua ollen sarjan kolmas. Seuraavana vuonna Viñales jatkoi nyt Moto3:ksi muuttuneessa 125-kuutioisten sarjassa. Hän onnistui voittamaan kaudella viisi osakilpailua ollen jälleen sarjan kolmas. Kaudella 2012 Viñales voitti vain kolme kilpailua, mutta tasaisuutensa ansioista hänet kruunattiin kauden jälkeen Moto3-luokan maailmanmestariksi. Hän oli kauden kymmenessä ensimmäisessä osakilpailussa jokaisessa palkintopallilla ja kauden seitsemästätoista osakilpailusta viidessätoista palkintopallilla seisoi Maverick Viñales. Huonoimmillaan hän oli viides. Kaudeksi 2014 Viñales siirtyi Moto2-luokan Pons Racing-tiimiin. Hän voitti kauden aikana neljä kilpailua ollen sarjan kolmas. Kaudeksi 2015 Viñales siirtyi MotoGP-sarjan SUZUKI ECSTAR -talliin. Kausi 2017 alkoi Qatarin Losailin osakilpailun voitolla. Startti tapahtui paalupaikalta. == Muuta == Viñalesin serkku Isaac Viñales kilpailee tällä hetkellä Supersport600cc Sarjassa Kallio Racing:in riveissä. Maverick Viñales on 170 senttimetriä pitkä ja painaa 65 kiloa. == Lähteet == * http://www.motogp.com/en/riders/Maverick+Vi%C3%91ales Luokka:Espanjalaiset ratamoottoripyöräilijät Luokka:Ratamoottoripyöräilyn maailmanmestarit Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Paul Cullen

Paul Cullen (29. huhtikuuta 1803 lähellä Ballitorea, Kildaren kreivikunta – 24. lokakuuta 1878 Dublin) oli Dublinin arkkipiispa, joka kohosi ensimmäisenä irlantilaisena katolisen kirkon kardinaaliksi.Paul Cullen Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 6.5.2014. Hänet tunnettiin tiukkana ultramontanistina.Nordisk familjebok (1906), s. 950–951 Runeberg.org. Viitattu 6.5.2014. Cullen opiskeli paavin yliopistossa Roomassa, josta hän väitteli tohtoriksi vuonna 1828. Seuraavana vuonna hänet vihittiin papiksi. Cullen toimi Rooman irlantilaisen kollegion rehtorina ja vallankumousvuonna 1848–1849 paavin propagandakollegion rehtorina. Hän onnistui suojelemaan kyseistä oppilaitosta vallankumouksellisilta pyytämällä Yhdysvaltain suojelusta. Paavi nimitti Cullenin vuonna 1849 Armaghin arkkipiispaksi Irlantiin ja hänet vihittiin virkaan seuraavana vuonna. Hän järjesti kesällä 1850 Thurlesissa Irlannin ensimmäisen katolisen synodin sitten vuoden 1642. Toukokuussa 1852 Cullen siirtyi Dubliniin. Hän ajautui nopeasti riitoihin Irlannin nationalistien kanssa ja kielsi vuonna 1853 hiippakuntansa papistolta julkisen politiikkaan osallistumisen. Hän tuomitsi varsinkin feeniläisten toiminnan ja tuki lojaalisti vallitsevaa valtiovaltaa. Cullen vaikutti myös katolisen yliopiston perustamiseen Dubliniin. Vuonna 1866 Cullen nimitettiin ensimmäisenä irlantilaisena kardinaaliksi. Hän osallistui 1869–1870 Vatikaanin ensimmäiseen kirkolliskokoukseen, jossa hän kannatti enemmistön tavoin uutta oppia paavin erehtymättömyydestä. Juuri Cullenin on sanottu muotoilleen kirkolliskokouksen hyväksymän erehtymättömyysjulistuksen sanamuodon. == Katso myös == * Katolinen kirkko Irlannissa ==Lähteet== Luokka:Irlantilaiset kardinaalit Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Vuonna 1803 syntyneet Luokka:Vuonna 1878 kuolleet
Johan Reinhold Taube

Johan Reinhold Taube (26. tammikuuta 1823 Tenhola – 11. toukokuuta 1898 Tenhola) oli suomalainen juristi ja moninkertainen valtiopäivämies. Tauben vanhemmat olivat majuri Johan Reinhold Taube vanhempi ja Ottiliana Lovisa von Kraemer. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1856 oli Alexandra Saltzman (k. 1867) ja toinen vuodesta 1873 Ida Alexandra Amnorin (k. 1909). Taube valmistui hovioikeuden auskultantiksi 1846 ja palveli kopistina senaatissa 1850-1858, kunnes siirtyi viljelemään sukutilaansa Tenholan Prästkullaa. Taube oli Tammikuun valiokunnan jäsen 1862 ja edusti sukuaan aatelissäädyssä valtiopäivillä 1863–1864, 1867, 1872, 1877–1878, 1882, 1885, 1888, 1891, 1894 ja 1897, joilla hän kuului aateliston suomenmieliseen vähemmistöön. Vuoden 1863 valtiopäivillä hän puolsi Erik Klamin suomen kielen oikeuksia koskenutta anomusta, vuonna 1885 hän kannatti mahdollisimman laajaa äänioikeutta. Taube toimi useiden valtionkomiteoiden jäsenenä, 1880 hän sai kamarineuvoksen arvon ja 1885 hovimestarin arvon. Viitattu 6.5.2014. Taubella oli samanniminen poika, Johan Reinhold Taube, joka oli upseeri, tilanomistaja ja valtiopäivämies. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Museovirasto: Prästkullan kartano Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan virkamiehet Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1823 syntyneet Luokka:Vuonna 1898 kuolleet
Amerikan kovimmat keräilijät

Amerikan kovimmat keräilijät (American Pickers) on yhdysvaltalainen tositelevisiosarja, jonka ensiesitys oli Yhdysvaltain History-kanavalla 18. tammikuuta 2010. Suomessa sarjaa esitetään Jim-kanavalla. Ohjelmaa tuottaa Cineflix. Sarjan ensimmäinen jakso keräsi yhteensä 3,1 miljoonaa katsojaa, joka teki siitä History-kanavan kaikista katsotuimman debytointijakson vuonna 2007 näytetyn Rekkakuskit jäällä -sarjan aloitusjakson jälkeen. Sarjan toisen tuotantokauden ensimmäinen jakso näytettiin Yhdysvalloissa 7. kesäkuuta 2010. 8\. syyskuuta 2010 näytetty episodi, "Laurel & Hardy" keräsi 25-54-vuotiaiden keskuudessa 5.3 miljoonaa katsojaa. Sarjan kolmannen tuotantokauden ensimmäinen jakso näytettiin Yhdysvalloissa 28. maaliskuuta 2011. ==Lähteet== Luokka:2010-luvun yhdysvaltalaiset tositelevisiosarjat Luokka:2020-luvun yhdysvaltalaiset tositelevisiosarjat Luokka:Historyn televisio-ohjelmat
Väinö Lehtonen

Väinö Lehtonen voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä * Väinö Lehtonen (1883–1943), sosialidemokraattinen kansanedustaja * Väinö Lehtonen (1884–1956), Korkeasaaren eläintarhan rehumestari ja kirjailija * Väinö Lehtonen (1888–1952), puutarhuri ja puutarha-alan opettaja * Väinö Lehtonen (1893–1954), maatalousneuvos * Väinö Lehtonen (1902–1973), kristosofi ja kirjailija Luokka:Täsmennyssivut
V (Anna Abreun albumi)

V on suomalaisen poplaulaja Anna Abreun viides studioalbumi. Warner Music Finland julkaisi albumin CD:nä ja digitaalisesti 30. toukokuuta 2014 sekä LP:nä 13. kesäkuuta 2014. Albumin ovat tuottaneet Jonas W. Karlsson, Jarkko Ehnqvist ja Hank Solo. Albumi nousi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen albumilistan neljänneksi. Kaikkiaan listaviikkoja Top50:ssa kertyi 20. Albumilla vierailevat tanskalainen poplaulaja Christopher sekä suomalainen räppäri Gracias. V-albumin ensimmäinen single, ”Ra-ta ta-ta” julkaistiin 11. huhtikuuta 2014. Kappale nousi Suomen virallinen singlelistan 17:nneksi sekä latauslistan 6:nneksi. Se nousi myös Suomen neljänneksi soitetuimmaksi radiokappaleeksi. Toinen single ”Right In Front Of You” julkaistiin kesäkuussa 2014. ==Kappaleet== ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * V Discogsissa Luokka:Anna Abreun albumit Luokka:Vuoden 2014 albumit
Roxie Hart

Roxie Hart (myös Chicago ja Chicago Gal) on vuonna 1942 ensi-iltansa saanut William A. Wellmanin ohjaama ja Nunnally Johnsonin tuottama yhdysvaltalainen komediaelokuva, jonka pääosissa ovat Ginger Rogers, Adolphe Menjou ja George Montgomery. == Juoni == Roxie Hart sijoittuu 1920-luvun Chicagoon, missä revyytyttö Roxie Hartin (Ginger Rogers) kelvoton aviomies (George Chandler) murhaa miehen ja vaatii Roxieta ottamaan syyt niskoilleen, koska valamiehistöt harvoin lähettävät naisia sähkötuoliin. Roxie suostuu, koska pitää julkisuutta hyödyllisenä hänen uralleen. Roxien tapauksen ottaa käsiteltäväksi asianajaja Billy Flynn (Adolphe Menjou). Oikeudenkäyntiä seuraava toimittaja Homer Howard (George Montgomery) rakastuu Roxieen, jonka hän vie vihille, kun Roxie jättää hänen raukkamaisen aviomiehensä. == Näyttelijät == == Tuotanto == Nunnally Johnson ja Ben Hecht laativat käsikirjoituksen Maurine Dallas Watkinsin näytelmän Chicago (1926) pohjalta. Alkuperäinen Broadway-näytelmä sai ensi- iltansa Music Box Theatressa 30. joulukuuta vuonna 1926. Näytelmää esitettiin 172:n esityksen ajan, ja se suljettiin toukokuussa 1927. Roxie Hart on uudelleenfilmatisointi vuoden 1927 mykkäelokuvasta Intohimojen syleilyssä, jonka pääosassa on Phyllis Haver. Toinen alkuperäiseen näytelmään perustuva elokuva on vuonna 2002 ilmestynyt Chicago, jonka pääosissa ovat Renée Zellweger, Catherine Zeta-Jones ja Richard Gere. Chicago-näytelmän pohjalta on tehty myös musikaali Chicago (1975). Roxie Hartin kuvaukset alkoivat lokakuussa 1941 ja päättyivät 2. tammikuuta 1942. Elokuva kuvattiin Los Angelesin Century Cityssä sijaitsevilla 20th Century Foxin studioilla. Roxie Hartin rooli oli aluksi tarkoitettu Alice Fayelle, joka ei raskautensa takia voinut ottaa roolia vastaan. == Julkaisu ja vastaanotto == Roxie Hart sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 20. helmikuuta vuonna 1942 New Yorkissa. Tuotantoyhtiönä toiminut 20th Century Fox oli myös elokuvan levittäjänä Yhdysvalloissa. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan kriitikoiden arvosteluista 89 prosenttia on myönteistä perustuen yhdeksään arvosteluun. 20th Century Fox julkaisi Roxie Hartin ensimmäisen kerran DVD:lle Yhdysvalloissa 20. huhtikuuta vuonna 2004. Elokuvaohjaaja Stanley Kubrick on kerran kertonut Roxie Hartin olleen yksi hänen suosikkielokuvistaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Roxie Hart Rotten Tomatoes -sivustolla Luokka:Vuoden 1942 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat Luokka:William A. Wellmanin ohjaamat elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset näytelmiin perustuvat elokuvat
History (televisiokanava)

History (alun perin The History Channel vuosina 1995-2008) on yhdysvaltalainen kaapeli ja satelliittitelevisiokanava, jonka omistaa A+E Networks, Hearst Corporation ja Disney–ABC Television Groupin välinen joint venture. Alun perin kanavalla näytettiin vain dokumentaarisia ohjelmia sekä historiallisia fiktiosarjoja. Vuodesta 2008 lähtien se on kuitenkin lähettänyt valikoiman tositelevisiosarjoja sekä muuta epähistoriallista materiaalia. Elokuussa 2013 yhteensä 98 226 000 yhdysvaltalaista kotitaloutta (86,01% televisiollisista kotitalouksista) pystyy seuraamaan History-kanavaa. Kansainvälisiä lokalisoituja versioita History-kanavasta on myös saatavilla lukuisissa formaateissa Kanadassa, Euroopassa, Australiassa, Lähi-idässä, Afrikassa ja Latinalaisessa Amerikassa. Ensimmäinen eurooppalainen versio julkaistiin Scandinaviassa Viasatilla, joka pyörittää nykyään omaa kanavaansa, Viasat Historyä. History aloitti lähetykset Suomessa toukokuussa 2017. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset televisiokanavat Luokka:Vuonna 1995 perustetut televisiokanavat
Väinö Lehtonen (kansanedustaja)

Väinö Rudolf Lehtonen (7. lokakuuta 1883 Turku – 22. toukokuuta 1943 Kemi) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1919–1922. Hän teki pitkän työuran edistysmielisen osuustoimintaliikkeen palveluksessa. == Elämä == Väinö Lehtosen vanhemmat olivat Lemussa syntynyt räätäli Juho Lehtonen (1848-1916) ja Maskusta kotoisin ollut Adolfiina Ylitalo (1858-1907). Käsityöläiskoulun jälkeen hän työskenteli räätälinä vuodesta 1898 lähtien. Lehtonen liittyi Turun työväenyhdistykseen jo vuosisadan vaihteessa. Hän kuului räätälien ammattiosastoon ja oli 1906 perustamassa Turun eteläisen vaalipiirin sosialidemokraattista piirijärjestöä. Lehtonen toimi sen ensimmäisenä piirisihteerinä ja hoiti muita luottamustehtäviä, kunnes siirtyi 1911 Turun Työväen Osuuskaupan kirjanpitäjäksi. Sisällissodan jälkeen Lehtonen lähti jälleen mukaan puoluetoimintaan. Lehtonen oli elvyttämässä sodan lamauttamaa piirijärjestöä ja joulukuussa 1918 hänet valittiin piiritoimikunnan puheenjohtajaksi. Lehtonen valittiin kansanedustajaksi kevään 1919 vaaleissa. Hän oli myös Turun kaupunginvaltuuston jäsen. Lehtonen jätti eduskunnan yhden vaalikauden jälkeen ja siirtyi 1922 OTK:n toimistonjohtajaksi Helsinkiin. Vuodesta 1925 lähtien hän työskenteli OTK:n säästökassaosaston johtajana ja kassantarkastajana. Lehtonen kuoli 59-vuotiaana toukokuussa 1943. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaahan. == Perhe == Väinö Lehtosen puoliso oli turkulainen ompelija Laina Koitar Jokinen (1883-1966). Heillä oli viisi lasta. Laina Lehtonen vaikutti muun muassa Sosialidemokraattisessa naisliitossa ja myöhemmin Sosialidemokraattisessa työläisnaisliitossa sekä kuului Elannon edustajistoon. == Lähteet == Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Turun kaupunginvaltuutetut Luokka:Suomalaiset osuustoimintaliikkeen vaikuttajat Luokka:Varsinais-Suomen vaalipiiri Luokka:Vuonna 1883 syntyneet Luokka:Vuonna 1943 kuolleet
Väinö Lehtonen (puutarhuri)

Väinö Vilhelm Lehtonen (25. marraskuuta 1888 Eurajoki – 11. lokakuuta 1952)Kuka kukin on 1954, s. 1023 Runbeberg.org.Väinö Lehtosen Kansaneläkelaitoksen-henkilökortti Astia-tietokanta. Viitattu 13.7.2018. oli suomalainen puutarhuri ja alan opettaja. Lehtonen oli Elisenvaaran maanviljelyskoulun puutarhaopettajana 1911–1912, Vakka-Suomen maamies- ja kotitalouskoulussa 1912–1916 ja Alhaisten kartanon tilanhoitajana 1916–1921. Alholan puutarhakoulun johtajana Lehtonen työskenteli vuosina 1921–1929 ja Hyvinkään pienviljelysneuvojaopiston puutarhaopettajana 1929–1940. Lepaan puutarhaopiston lehtorina hän toimi vuodesta 1940 alkaen. Hän oli myös Maatalousnormaalikoulun tuntiopettaja vuosina 1930–1947 ja Mustialan maamiesopistossa tuntiopettaja 1931–1948.Kysy.fi Lehtonen kirjoitti ja toimitti puutarhanhoitoa käsitteleviä kirjoja. ==Teoksia== * Puutarhakirja : maatalouskouluja ja itseopiskelua varten, 1934 * Pula-ajan puutarha-aapinen : ohjeita pien- ja palstaviljelijöille, 1942 * Puutarhamarjojen viljely, 1942 * Puutarha-aapinen. 1943 * Omenanviljely, WSOY, 1946 * Taimistokirja : ammattioppilaitoksia ja itseopiskelua varten. Väinö Lehtonen ja Kalle Jokela. 1953. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset puutarhurit Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1888 syntyneet Luokka:Vuonna 1952 kuolleet
Väinö Lehtonen (maatalousneuvos)

Väinö Robert (V. R.) Lehtonen (4. marraskuuta 1893 Hartola – 24. toukokuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen maatalousneuvos.Väinö Lehtosen kuolinilmoitus (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 26.5.1954, HS Aikakone. Viitattu 13.7.2018. Lehtonen valmistui agronomiksi ja maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1927 ja aloitti uransa Taubilan kartanon tilanhoitajana Pyhäjärvellä (Vl.) 1919–1925, sen jälkeen hän toimi Pienviljelijäin keskusliiton konsulenttina 1927–1929, pienviljelijäin neuvojaopiston lehtori 1929–1932, maatalousnormaalikoulun maanviljelysopin yliopettaja 1932–1934, maatalousneuvos ja maataloushallituksen opetusosaston päällikkö 1934 alkaen. Hänellä oli luottamustoimia Maatalouskerholiiton johtokunnan jäsen 1936 alkaen, useiden maatalousopetuskomiteoiden puheenjohtaja, opetustoimen uudelleenjärjestämiskomitean ja valtioneuvoston kouluasiain toimikunnan johtaja. Hän julkaisi maatalousalan kirjallisuutta.Kuka Kukin on 1954 ==Julkaisuja== *Pieni uudisviljelysopas 1928, *Maanviljelysoppi I ja II 1941, 1943 *Neuvontaoppi 1947 *Kansakoulu ja maataloudellinen ammattiopetus. Teoksessa Kansakoulu ja talousopetus. Kansakoulunopettajain Jatko- opintoyhdistyksen julkaisuja II. Kustannusosakeyhtiö Otava, 1937 (Teosta referoitu julkaisussa Anni Leskinen: Kansakoulun kasvitarha- ja maatalousopetukseen liitetyt ihanteet ja tavoitteet 1898–1939 s. 81–83) ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Vuonna 1893 syntyneet Luokka:Vuonna 1954 kuolleet
Valko-Venäjän Suuren isänmaallisen sodan historian valtionmuseo

Suuren isänmaallisen sodan valtionmuseo eli täydellisemmin Valko-Venäjän Suuren isänmaallisen sodan historian valtionmuseo (, ) on toisen maailmansodan aikaa esittelevä sotamuseo Minskissä Valko-Venäjällä. == Museon vanha ja uusi rakennus == Yli 70-vuotiaan sotamuseon entinen päärakennus sijaitsi Minskin kantakaupungissa, Lokakuun aukion laidalla osoitteessa Praspekt Nezaležnasti (suom. Itsenäisyyden valtakatu) 25а, Minsk. Vuonna 1964 valmistuneen museorakennuksen suunnittelivat arkkitehdit G. Benediktov ja G. Zaborski (1909–1999). Vuonna 1966 museo muutti näihin tiloihin, ja tuolloin uudistettu näyttely avautui vuonna 1967.Belarusian State Museum of the History of the Great Patriotic War. Pages of History , pitempi tarina: Museolle rakennettiin vuosina 2010-2014 uudisrakennus Minsk on sankarikaupunki -muistomerkin viereen ja ympärille. Uudet museotilat suunniteltiin arkkitehti, professori Viktar Kramarenkan johdolla. Uudisrakennus suunniteltiin avattavaksi Voitonpäivänä vuonna 2014, jolloin Minskissä käynnistyivät jääkiekon vuoden 2014 maailmanmestaruuskilpailut. Avajaispäivää lykättiin parilla kuukaudella. Uuden museorakennuksen avajaiset järjestettiin Valko-Venäjän itsenäisyyspäivän aattona 2. heinäkuuta 2014 presidenttien Lukašenkan ja Putinin läsnä ollessa. == Esimerkkejä esineistöstä == Экпазіцыя музея ВАв 06.jpg| Экпазіцыя музея ВАв 04.jpg| Lisunov Li-2 56 33444309 Belarusian Great Patriotic War Museum Minsk 27 August 2014.JPG|Lisunov Li-2 ==Katso myös== * Kyynelten saari, sotamuseon alaisuudessa toimiva muistosaari ulkomailla sotatoimissa kuolleille valkovenäläisille ==Lähteet== == Aiheesta muualla== *Virallinen sivu *Muzei Velikoi Otetšestvennoi voiny (minsk-old-new.com) *V novom Muzee istorii VOV v Minske budut ispolzovany multimediaeffekty (4/2012) (tut.by) *Muzei Velikoi Otetšestvennoi voiny v Minske s pompoi otkrojut tšerez gof. A tšto sdelano uže? (03/2012) (ctv.by) *Muzei Velikoi Otetšestvennoi voiny v g. Minsk (museum.ru) Luokka:Minskin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Sotahistorialliset museot
Marija Jaremtšuk

Marija Jaremtšuk (s. 2. maaliskuuta 1993 Tšernivtsi) on ukrainalainen laulaja, joka edusti Ukrainaa vuoden 2014 Euroviisuissa Kööpenhaminassa kappaleella ”Tick-Tock”. Hän sijoittui kilpailun finaalissa kuudenneksi. Vuonna 2012 Jaremtšuk osallistui Ukrainan The Voice -kilpailuun sijoittuen neljänneksi. Samana vuonna hän sijoittui kolmen joukkoon kansainvälisessä New Wave -laulukilpailussa. Jaremtšuk puhuu ukrainan lisäksi englantia ja italiaa, sekä vähän saksaa ja romaniaa. Omien sanojensa mukaan hän ymmärtää myös puolaa. == Lähteet == Luokka:Ukrainalaiset laulajat Luokka:Ukrainan euroviisuedustajat Luokka:Vuoden 2014 euroviisuedustajat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Se og Hør

Se og Hør () on tanskalaisen Aller Median julkaisema viihde- ja tv- aikakauslehti, josta tehdään viikoittain kolme eri versiota Tanskan, Norjan ja Ruotsin markkinoille. Norjassa lehti ilmestyy kaksi kertaa viikossa. Suomalainen Seiska on Se og Hørin sisarjulkaisu. Se og Hør ja Seiska ovat kotimaidensa suurimmat viikkolehdet. Lehti perustettiin Tanskassa vuonna 1939 nimellä Det Ny Radioblad (Uusi radiolehti). Vuonna 1953 se alkoi seurata uutta mediaa, televisiota, ja muutti nimensä nykyiseen muotoon. Huhtikuussa 2014 Se og Hør joutui mediaskandaaliin, kun julkisuuteen tuli väite että lehti oli ostanut tietoja Tanskan kuninkaallisen perheen ja tanskalaisten näyttelijöiden luottokorttiostoksista ja lentomatkoista. Lukuisat henkilöt, muun muassa Mads Mikkelsen, tekivät asiasta tutkintapyynnön poliisille.Väite: Lentoyhtiö SAS vuosi tietoja matkustajista Seiskan sisarlehdelle Tanskassa Helsingin Sanomat, 5.5.2014 Marraskuussa 2016 lehden entinen päätoimittaja Henrik Qvortrup sai 15 kuukauden vankeusrangaistuksen, josta 12 kuukautta muunnettiin 200 tunnin yhdyskuntapalveluksi.Henrik Qvortrup skal i fængsel i Se og Hør-sagen DR, 24.11.2016 Myös kolme muuta toimittajaa sekä luottokorttiyhtiö Netsin työntekijä tuomittiin oikeudessa. Aiemmin elokuussa Aller Medialle määrättiin 10 miljoonan kruunun sakot (noin 1,3 miljoonaa euroa). ==Lähteet== Luokka:Tanskalaiset aikakauslehdet
Suuren isänmaallisen sodan museo

Suuren isänmaallisen sodan museo voi tarkoittaa esimerkiksi seuraavia toisen maailmansodan aikaa etnisen Neuvostoliiton alueella esitteleviä sotamuseoita: * Suuren isänmaallisen sodan keskusmuseo, Moskovassa sijaitseva vuonna 1995 avattu sotamuseo, toimii myös Puna-armeijan ja Venäjän sotavoimien keskusmuseona * Valko-Venäjän Suuren isänmaallisen sodan historian valtionmuseo, Minskissä sijaitseva, jo vuonna 1944 avattu sotamuseo * Suuren isänmaallisen sodan museo Kiovassa, museo tunnetaan myös Dneprin rantakumpareella sijaitsevasta Äiti synnyinmaa -patsaastaan (1981) Suuren isänmaallisen sodan historiaa kuvaavia museoita on myös muutamilla muilla paikkakunnilla.
Puukko-Mackie

Puukko-Mackie ("Die Moritat von Mackie Messer") on Kurt Weillin säveltämä laulu Bertolt Brechtin tekstiin musiikkinäytelmään Die Dreigroschenoper eli Kolmen pennin ooppera. Ooppera sai ensi-iltansa Berliinissä 1928 Theater am Schiffbauerdamm -teatterissa. Laulun ensimmäinen esittäjä oli näytelmässä Lontoon poliisipäällikön "Tiger" Brownin osaa esittänyt Kurt Gerron. Gerron oli juutalainen ja hänet surmattiin Auschwitzin keskitysleirillä. Kerrotaan, että Gerron lauloi Puukko-Mackieta, kun häntä marssitettiin kohti kaasukammiota.Laugh or We Shoot The Guardian. Viitattu 28.1.2017 Laulun ovat suomeksi levyttäneet vuonna 1956 sekä Olavi Virta että Brita Koivunen ja myöhemmin Pelle Miljoona sekä monet muut. Levytetyn tekstin on sanoittanut Saukki,Fono.fi, viitattu 7.5.2014 ja myöhemmin on sanat kirjoittanut myös Elvi Sinervo.Äänitearkisto, viitattu 7.5.2014 Saukin lauluteksti alkaa suomeksi: "Hailla hampaat julmat suuret, niitä piiloon ei se saa, mutta Mackie julman puukon kyllä saattaa piilottaa", alkutekstin sanat alkavat: "Und der Haifisch, der hat Zähne, Und die trägt er im Gesicht. Und Macheath, der hat ein Messer, Doch das Messer sieht man nicht." ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kurt Gerron laulaa Puukko-Mackien Youtube.com Luokka:Musiikkikappaleet Luokka:Billboard Hot 100 -listan ykköset
Viljami Niittykoski

Kaarle Viljami Niittykoskihttp://www.sirkat.fi/nuotit/3194/ (6. joulukuuta 1895 Kaustinen – 2. tammikuuta 1985 Kaustinen) oli suomalainen viulupelimanni ja säveltäjä. Hän myös sanoitti monia keskipohjalaisia pelimannisävelmiä. Nuorena hän teki isänsä kanssa kirvesmiehen töitä. Isän kuoleman jälkeen 1921 hän ryhtyi viljelemään kotitilaansa Verkkokangasta Kaustisen Salonkylässä. Tätä hän jatkoi 1960-luvulle, jolloin luovutti talon tyttärelleen Airille ja tämän perheelle. Salonkylä oli 1930-luvulla merkittävä musiikkikeskus, jossa toimi muun muassa nuorisoseura. Niittykoski oli nuorisoseuran toiminnan esimiehenä johtaen kylän kuoroa ja ”Salonkylän orkesteriksi” kutsuttua jousiyhtyettä. Hän sävelsi molemmille runsaasti ohjelmistoa. Häntä alkoi 1920-luvulla huolestuttaa vanhan pelimanniperinteen väistyminen uusien sävellysten ja soittotyylin tieltä. Niinpä hän alkoi merkitä muistiin vanhoja pelimannisävelmiä. Tällä tavoin säilyi paljon sellaista musiikkia joka muuten olisi jäänyt tavoittamattomiin. Ensimmäisen sävellyksensä ’’Muistojen ruusuja’’ Niittykoski teki 19-vuotiaana vuonna 1915. Sen jälkeen niitä syntyi useita satoja moniin eri tyylilajeihin. Niittykoski sävelsi myös hengellistä musiikkia. Osaa hänen musiikistaan voi kutsua myös salonkimusiikiksi eli eräänlaiseksi kansansävelten ja klassisen musiikin välimuodoksi (nimitystä käytettiin etenkin 1900-luvun alkupuolella). Sävellysten lisäksi Niittykoski sanoitti monia omia sävelmiään sekä useita rakastetuimpiin kuuluvia kaustislaisia pelimannikappaleita. Näitä ovat muun muassa Friiti Ojalan säveltämä Häävalssi (eri sanoitus kuin Tuula Valkaman tekemä ja Tapio Rautavaaran levyttämä), Peltoniemen Hintriikin surumarssi ja Konsta Jylhän säveltämä Vaiennut viulu. Sanoituksissaan Niittykoski pyrki usein kuvaamaan yleisiä inhimillisiä tunteita yksityisten aistihavaintojen ja elämysten kautta. Niittykoski sai director musices -arvonimen 1979. ==Lähteet== * Viljami Niittykosken Nuottikirja, Kansanmusiikki-instituutin julkaisuja No 3, 1980, ISBN 951-95410-20 ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset kansanmuusikot Luokka:Suomalaiset säveltäjät Luokka:Suomalaiset sanoittajat Luokka:Suomalaiset kuoronjohtajat Luokka:Suomalaiset kapellimestarit Luokka:Vuonna 1895 syntyneet Luokka:Vuonna 1985 kuolleet
Kuparin elektrolyyttinen puhdistus

Kuparin elektrolyyttinen puhdistus on menetelmä, jossa kupari puhdistetaan elektrolyysin avulla. == Tausta == Metallit hapettuvat helposti luovuttaessaan elektroneja ja tämän vuoksi niitä löytyy luonnosta yleensä malmina ja erilaisina ioniyhdisteinä kuten oksideina, sulfiitteina ja silikaatteina. Jalometallit eivät hapetu helposti, joten niitä löytyy luonnosta puhtaina metalleina. Metallien elektrolyyttinen puhdistus eli raffinointi on yksi elektrolyysin sovelluksista. == Reaktio ja menetelmä == Kuparin puhdistus elektrolyyttisesti tapahtuu seuraavanlaisissa elektrodireaktioissa: :Anodi: Cu (s) → Cu2+ (aq) + 2e- :Katodi: Cu2+ (aq) + 2e- → Cu (s) Anodina toimii epäpuhdas kuparilevy. Katodina toimii puhdas kuparinen siemenlevy tai haponkestävästä teräksestä valmistettu kestokatodi. Rikkihappoa sisältävä kuparisulfaattiliuos toimii elektrolyyttinä. Anodi- ja katodisauvat on yhdistetty toisiinsa sähköjohdolla ja väliin on kytketty tasavirtalähde, jonka tuottaman jännitteen avulla epäpuhdas kupari pakotetaan hapettumaan. Jännitteen avulla anodisauvan aineet hajoavat ioneiksi ja liukenevat elektrolyysinesteeseen tai saostuvat astian pohjalle liejuksi. Katodin puhtausasteeseen voidaan vaikuttaa huomioimalla fyysisten, kemiallisten ja sähköisten olosuhteiden tekijöitä. Rikkihappoa sisältävään kuparisulfaattiliuokseen liukenee elektrolyysin aikana anodilevyltä kuparia, joka siirtyy katodilevylle ja saostuu puhtaan kuparilevyn pintaan. Elektrolyysiprosessin päätyttyä katodina toimineen puhtaan kuparilevyn pinnalle on nesteessä tapahtuneen kupari-ionien pelkistymisreaktion tuloksena saostunut erittäin puhdasta kuparia. Raakakuparinen anodilevy pienenee hapettumisreaktion aikana muodostaen liuokseen liuenneita sinkki-, rauta-, nikkeli- ja kupari-ioneja sekä jalometalleja hopeaa, kultaa ja platinaa. Kupari-ioneja helpommin pelkistyvät epäpuhtaudet saostuvat anodilta pohjalle anodiliejuksi. Astian pohjalla oleva anodilieju sisältää hopeaa, kultaa, platinaryhmän metalleja sekä seleeniä ja telluuria hopea- ja kupariyhdisteinä ja lyijyä ja tinaa sulfaatti- ja oksidiyhdisteinä. Vähemmän herkästi pelkistyvät metallit jäävät liuokseen ioneina. Elektrolyyttisellä puhdistusmenetelmällä saadaan tuotettua jopa 99,99-prosenttista kuparia. == Lähteet == * Laitinen R. & Toivonen J., Yleinen ja epäorgaaninen kemia, s. 257–258. Espoo : Otatieto 1995 ISBN 951-672-136-2 * Zumdahl S. & S., Chemistry. S. 871–875. 5th ed. Houghton Mifflin Company. Boston, New York 2000 * Vilpas Kalle, Kuparielektrolyysin vesien käyttö. Satakunnan ammattikorkeakoulu. Pori. 2007 (opinnäyte) Luokka:Elektrolyysi
Vädersholm

thumb|300px|Linnan tornin perustusten jäännökset thumb|300px|Vallihaudan jälkiä Vädersholm on linnanraunio Ulricehamnin kunnassa Ruotsissa Mogden- järven läheisyydessä. Se on ollut linnoitettu suurtila 1300- ja 1400-luvuilla.Ulricehamns kommun: Vädersholms borgruin Viitattu 7.5.2014 Keskiajalla linna oli saarella ja sitä ympäröivät vallihaudat. Sijainti järvellä teki siitä vihollisille vaikeasti saavutettavan paikan. Nykyään vesi on matalammalla ja siksi paikka on nykyään niemi. Nykyään linnasta voi nähdä kolme kukkulaa: ylimmällä oli linnan torni, uloimmalla luultavasti linnanherran asunto ja keskimmäisellä on puutalon kellarin jäännökset. Käsityöläisten talot ja asunnot olivat ulompana saaren reunoilla. 1940-luvulla tehdyissä kaivauksissa löydettiin kotitaloustarvikkeita sekä työkalujen ja aseiden jäännöksiä, jotka kertovat linnan olleen asutun 1300- ja 1400-luvuilla. Löydöt on viety Boråsin museoon. 600 metriä Väderholmista etelään on kaksi muuta linnoitusten rauniota. ==Lähteet== Luokka:Ulricehamnin kunta Luokka:Länsi-Götanmaan läänin linnat
Basileios Lekapenos

Basileios Lekapenos () myös: eunukki Basileios ja Basileios Nothos (eli Basileios "Äpärä"). Basileios (noin 925 – noin 985) oli keisari Romanos I Lekapenosin avioton lapsi. Hänet oli kuohittu jo lapsena, minkä vuoksi hän oli eunukki. Basileios oli Bysantin parakoimomenoksena vuosina 945–985 ("de facto" ylimpänä ministerinä).. Hänen isänsä Romanos I Lekapenos syrjäytettiin valtaistuimelta noin 945, jolloin keisareiksi tulivat hänen poikansa Konstantinos VII ja Stefanos. Todellisen vallan ottanut (Basileioksen velipuoli) Bysantin keisari Konstantinos VII nimitti hänet ylimmäksi ministeriksi (parakoimomenos).John Julius Norwich, Byzantine: The Apogee, New York, Alfred P. Knopf, 1992, p. 167.Basileios Lekapenos käytti sormustaan sinettinä osoittamaan asemaansa parakoimomenosina.Schlumberger. 126, Gustave Schlumberger collection BnF Basileios piti asemansa myös seuraavien keisareiden, Romanos II:n, Nikeforos II Fokasin ja Johannes I Tzimiskeen aikana. Huhujen mukaan Basileios myrkytti Johanneksen heidän välilleen syntyneiden riitojen päätteeksi. Hän oli pitkään ylimpänä ministerinä ja toimi varsin diplomaattisesti, mutta Bardas Fokas nuoremman kapinassa hän erehtyi tukemaan keisarin sijasta Bardasia. Tätä keisari Basileios II ei antanut anteeksi vaan syrjäytti hänet. Basileios Lekapenosin maat ja omaisuus takavarikoitiin. Kaikki hänet laatimansa lait mitätöitiin. Basileios karkotettiin maanpakoon, jossa hän kuoli noin vuonna 985. Kazhdan, Alexander. The Oxford Dictionary of Byzantium. Oxford University Press, 1991. ISBN 0-19-504652-8. Том 1. Стр. 270, 326. == Lähteet == * Luokka: Bysanttilaiset henkilöt Luokka:vuonna 925 syntyneet Luokka:vuonna 985 kuolleet
Universum (rakennus)

Universum on rakennus Uumajan yliopiston kampuksella, joka sisältää auditorio Aula Nordican, ylioppilaskuntien toimistot, ravintoloita, kahvilan, kampaamon ja ryhmäopiskeluhuoneita. Rakennuksen omistaa valtion omistama kiinteistöyhtiö Akademiska Hus. == Historia == "Monitoimitalon tarjoaminen yliopistolle oli tärkeä aihe esityslistalla 1960-luvun lopulla. Idea keskeisestä rakennuksesta, jossa kaikki oppilaat sekä yleisö, voisivat viettää aikaa, syödä ja rentoutua, syntyi kollektiivisen yhteisön hengessä, joka kuului opiskelijaelämään tuolloin ", Katrin Holmqvist kirjoitti Uumajan yliopiston arkkitehtuurista kertovassa kirjassaan. Rakentamisen ensimmäinen vaihe valmistui vuonna 1970. Auditorio-laajennus oli Arkinova Arkitekterin suunnittelema ja se rakennettiin vuosina 1996–1997. Se on Uumajan suurin kokoustila, jonne mahtuu 1 000 ihmistä. Syyskuussa 2006 Universum avattiin uudelleen laajan remontin jälkeen. Muun muassa pääsisäänkäynti uusittiin ja julkisivut lasitettiin. == Lähteet == Luokka:Uumajan rakennukset ja rakennelmat
Palmyran taistelu

Palmyran taistelu käytiin toisessa maailmansodassa 1. heinäkuuta 1941 osana operaatio Exporteria liittoutuneiden ja Vichyn Ranskan Syyriassa olleiden joukkojen välillä. Brittiläinen mekanisoitu ratsuväki ja arabilegioonan aavikkojoukot kohtasivat Vichyn Ranskan kolonnan Palmyran koillispuolella, jolloin vangittiin neljä upseeria ja 60 miestä. Nämä saivat lopulta Palmyran varuskunnan antautumaan puhumalla. == Taustaa == Vuonna 1941 Vichyn Ranskalla oli Syyrian alueella merkittävä määrä joukkoja. Lisäksi alueella oli useita lentotukikohtia, joita akselivallat käyttivät siirtäessään lentokoneita ja joukkoja Irakiin taistelemaan brittejä vastaan. Vichyn Ranska myös salli alueen rautateiden käytön aseiden ja ammusten kuljettamiseksi Irakiin. Liittoutuneet aloittivat 8. kesäkuuta kahtena osastona hyökkäyksen Libanoniin ja Syyriaan tarkoituksenaan estää alueen käyttö akselivalloilta. Kesäkuun lopulla Damaskos oli vallattu ja liittoutuneiden komentaja Henry Maitland Wilson valmistautui lähettämään kaksi uutta hyökkäysosastoa Länsi-Irakista alueelle vallatakseen Syyrian. Vahvennettu prikaati niin sanottu Habforce sai määräyksen vallata Palmyran sekä varmistaa Hadithasta Tripoliin kulkeva öljyputki. == Taistelu == Habforce jaettiin kolmeen arabioppailla varustettuun osastoon, joista kaksi teki sivustahyökkäyksen. Osastot aloittivat etenemisen 21. kesäkuuta. Kahakka öljyputken suojaksi rakennettujen bunkkerien kanssa Palmyran itäpuolella vei yllätyksen. Habforce saartoi Palmyran lähettäen arabilegioonan joukkoja partioimaan sivustojen sekä selustayhteyksien suojana. Joukot valtasivat 28. kesäkuuta ampumatta laukaustakaan Seba´Biyarin linnakkeen noin 100 kilometriä Palmyrasta luoteeseen. Seuraavana päivänä joukot miehittivät 60 kilometriä Palmyrasta koilliseen olleen miehittämättömän Sukhnan. Vichyn Ranskan 21. kevyt aavikkokomppania hyökkäsi 1. heinäkuuta Sukhnaan, jota miehitti Arabilegioonan joukot vahvennettuina komppanialla 4th Cavalry's Household Cavalry Regimentistä. Kiihkeän taistelun jälkeen ranskalaiset vetäytyivät, mutta he joutuivat myöhemmin antautumaan jouduttuaan saarroksiin. Ranskalaisten antautuminen vei taistelutahdon Palmyran varuskunnan miehistönä olleelta 3. kevyeltä aavikkokomppanialta, joka antautui taistelutta 2. heinäkuuta. == Seuraukset == Habforce vapautui siirtymään lännemmäs Homsiin pitkin öljyputkea ja siten se kykeni uhkaamaan rantatiellä Australian 7. divisioonan kanssa taistelevien Vichyn Ranskan joukkojen selustayhteyksiä. == Lähteet == * Luokka:Syyrian ja Libanonin valtaus
Það sem enginn sér

”Það sem enginn sér” () on Daníel Ágúst Haraldssonin esittämä musiikkikappale, joka edusti Islantia Eurovision laulukilpailussa 1989. Kappale on Valgeir Guðjónssonin säveltämä ja sanoittama. Kappale sijoittui Sveitsin Lausannessa järjestetyssä loppukilpailussa sijalle 22. ja sitä myöten viimeiseksi. Kappale on vuoteen 2014 mennessä Islannin edustuskappaleista ainoa, joka on jäänyt pisteittä. ==Lähteet== Luokka:Islannin euroviisuedustuskappaleet Luokka:Vuoden 1989 euroviisuedustuskappaleet
Automaattipiano

Automaattipiano eli pianola on piano, joka soittaa mekaniikan avulla musiikkia automaattisesti tarkoitukseen valmistetuilta reikänauhoilta, joihin on tallennettu pianon soittoa. Automaattipianot kehittyivät 1800-luvun lopulla ja olivat suosittuja 1900-luvun alussa ennen äänilevyjen yleistymistä. Ragtime oli yleinen musiikkityyli automaattipianon kultakaudella. Myös muun muassa Claude Debussyn soittoa on tallennettu automaattipianon reikänauhalle. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Encyclopædia Britannica: Player Piano – (www.britannica.com) * Stanford's new player piano collection brings sounds of history to life * Mekaanisen musiikin museo, Varkaus Luokka:Kosketinsoittimet Luokka:Automaattisoittimet
Kerenin taistelu

Kerenin taistelu oli liittoutuneiden ja Italian välinen taistelu, joka käytiin toisessa maailmansodassa osana Itä-Afrikan hallinnasta käytyä sotaa 5. helmikuuta – 1. huhtikuuta 1941. Kerenin kaupunki, joka sijaitsee Eritreassa, silloisessa Italian siirtomaassa, oli vuonna 1941 strategisesti merkittävä sekä italialaisille että liittoutuneille. Kerenin kautta kulkevat tie ja rautatie yhteydet liittivät toisiinsa Eritrean pääkaupungin Asmaran ja rannikkokaupunki Massawan, jotka kumpikin antautuivat taistelun ratkettua. ==Taustaa== Eritrea, joka oli Italian siirtomaana vuodesta 1885 alkaen, oli ollut kahden Etiopiaan tehdyn hyökkäyksen lähtöalueena. Jälkimmäisessä vuonna 1935 aloitetussa hyökkäyksessä Italia valloitti Etiopian ja liitti sen osaksi Italian Itä-Afrikkaa. Italian julistettua sodan 10. kesäkuuta 1940 Benito Mussolini määräsi joukkonsa hyökkäämään, minkä seurauksena ne valtasivat Brittiläisen Somalimaan sekä Sudanin ja Kenian rannikkokaupunkeja. Britit keskittivät Archibald Wavellin komentoon Itä-Afrikkaan helmikuun alkuun mennessä 1941 Sudaniin kaksi ja Keniaan kolme divisioonaa. Sudaniin sijoitetut kenraaliluutnantti William Plattin johtamat joukot hyökkäsivät 18. tammikuuta Kassalan kautta Eritreaan ja ne olivat vallanneet 1. helmikuuta Agordatin, joka on noin 160 kilometriä Kassalasta itään. Intian 4. jalkaväkidivisioonan eversti Frank Messervyn tiedustelu- ja taisteluosasto (Gazelleforce) aloitti 30. tammikuuta Kereniin vetäytyvien italialaisjoukkojen takaa-ajon. Kerenissä ei ollut kenttälinnoitteita tai muitakaan puolustusrakenteita, mutta sen ympäristö oli vaikeakulkuista vuoristoa muodostaen luontaisen linnoituksen. Ylänkö mahdollisti lisäksi loistavan näkymän tykistön tulenjohtajille kaikille lähestymisreiteille. Kapeaa sola, jonka läpi tie ja rautatie Agordatista Kereniin kulkivat, hallitsi Zeban ja Falestoh-vuoret. ==Lähteet== * * Luokka:Välimeren, Lähi-idän ja Afrikan sotatoimialue toisessa maailmansodassa Luokka:Toisen maailmansodan taistelut Luokka:Vuoden 1941 sotahistoria Luokka:Eritrean historia Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan taistelut Luokka:Yhdistynyt kuningaskunta toisessa maailmansodassa Luokka:Italian taistelut Luokka:Italia toisessa maailmansodassa
Hamput

Hamput (Cannabis) on hamppukasvien heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu kolme tunnettua kasvilajia. Lajit esiintyvät alun perin luonnonvaraisina Aasiassa. == Lajeja == * Hamppu (Cannabis sativa) ** Kuituhamppu (C. sativa subsp. sativa) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Cannabis * Suomen Lajitietokeskus: Hamput – Cannabis Luokka:Hamppukasvit
Yoshi’s New Island

Yoshi’s New Island (ヨッシー New アイランド Yosshī Nyū Airando) on Arzestin kehittämä ja Nintendon julkaisema tasohyppelypeli. Peli on julkaistu Nintendo 3DS:lle Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa 14. maaliskuuta 2014. Peli on jatkoa vuonna 1995 julkaistulle Super Mario World 2: Yoshi’s Islandille sekä vuonna 2006 julkaistulle Yoshi’s Island DS:lle. Pelissä pelaaja keskittyy ohjaamaan Yoshi- nimisiä hahmoja, jotka kuljettavat Baby Marion lukuisten tasojen läpi. Kuten muut samankaltaiset Yoshi-pelit, peli sisältää käsin piirrettyä suunnittelua, jossa tasot ja taustat on tyylitelty öljymaalauksilla, vesiväreillä ja värikynäpiirroksilla. ==Kehittäminen== Yoshi’s New Islandin kehitti Arzest, joka koostuu edeltäjän, Yoshi’s Island DS:n kehittäjäjoukon avainhenkilöistä. Masahide Kobayashi ohjasi pelin ja Takashi Tezuka toimi säveltäjänä. Peli esiteltiin ensimmäisen kerran Nintendo Directin näyttelyssä huhtikuussa 2013. Sen virallinen nimi tuli julki E3 2013 -messuilla, jossa myös sen traileri näytettiin. Yoshi’s New Island julkaistiin sekä Pohjois-Amerikassa että Euroopassa 14. maaliskuuta ja Australiassa 15. maaliskuuta 2014. Japanissa se julkaistiin 24. heinäkuuta 2014. ==Vastaanotto== Peli sai pääosin ristiriitaisia vastaanottoja. Metacriticin kokoamien 71 arvostelun keskiarvoksi muodostui 64/100 ja GameRankingsillä puolestaan 49 arvostelun keskiarvoksi 65.80%. Peli sai sekä kehuja että kritiikkiä sen samanlaisuuksista alkuperäisen SNES-pelin kanssa. Kaikista positiivisimmat vastaanotot tulivat Joystiqiltä, joka antoi 4/5 tähteä sekä IGN:ltä, joka antoi 7.9/10 pistettä. Patrick Klepeck Giantbombista antoi pelille 3/5 tähteä sanoen että ”sisimmältään Yoshi’s New Island ei ole huono peli. Tämä on hyväksyttävä, middle-of-the-road tasohyppely ja sellainen, jonka parissa ajanvietto oli ihan kivaa. Mutta se ei ole erityisen mieleenpainuva, kunnes on valmis sanomaan hyvästit ja olet tehnyt ohikiitävän, ärsyttävän kurkistuksen tämän kaltaiseen peliin.” ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2014 videopelit Luokka:Nintendon julkaisemat videopelit Luokka:Nintendo 3DS -pelit Luokka:Yoshi-pelit