EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
None So Vile

None So Vile on kanadalaisen teknisen death metalin yhtyeen Cryptopsyn toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1996 levymerkillä Wrong Again Records. Albumi julkaistiin myöhemmin uudelleen Displeased Recordsin (1991), Century Media Recordsin (2000) sekä Hammerheart Recordsin (2012) kautta. Albumin vinyylipainos julkaistiin vuonna 2012 levymerkillä War on Music. Albumin kansikuva Elisabetta Siranin maalaus Johannes Kastajan pään kanssa esiintyvästä Herodiaasta. == Kappaleet == # # # # # # # # == Kokoonpano == * Lord Worm – laulu * Jon Levasseur – kitara * Eric Langlois – bassokitara * Flo Mounier – rummut, taustalaulu, valokuvat * Eric Fiset – taustalaulu * Steve Thibault – taustalaulu === Muut tekijät === * Simon Marsden – valokuvat * Pierre Rémillard – tuottaja, äänittäjä == Arvostelut == * Allmusic: * Sputnikmusic: http://www.sputnikmusic.com/review/11465/Cryptopsy-None-So-Vile/ == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * None So Vile discogs.com -sivustolla Luokka:Vuoden 1996 albumit Luokka:Cryptopsyn albumit
Japaninhämyhaikara

Japaninhämyhaikara (Gorsachius goisagi) on Itä-Aasiassa tavattava uhanalainen haikaralaji. Lajia uhkaa erityisesti soveltuvien elinympäristöjen väheneminen. == Koko ja ulkonäkö == Kooltaan japaninhämyhaikara on haikaraksi pieni ja kasvaa suurimmillaan noin 49 cm pitkäksi ja sen siipiväli on 87 cm. Selästään ja siivistään laji on kastanjanruskea, ja pää, kaula ja niska ovat punaruskeat. Vatsa on vaalea mustin juovin. Nuorilla linnuilla päälaki on musta ja kaulassa on raidoitusta. Siivissä on myös valkoisia höyheniä. Japaninhämyhaikaran nokka on lyhyehkö ja tukeva ja väriltään tumman harmaa. Lajin silmien ympärillä on kellertävän vihreä rengas. Ulkonäöltään japaninhämyhaikara muistuttaa etelänhämyhaikaraa (G. melanolophus), joka eroaa japaninhämyhaikarasta mustan päälaen, pitkän töyhdön ja aikuisillakin linnuilla siipien valkoisen värin suurempana määränä. == Levinneisyys ja elintavat == Japaninhämyhaikara pesii eteläisessä Japanissa, minkä lisäksi satunnaisia pesiviä yksilöitä on raportoitu Taiwanista ja Etelä-Korealle kuuluvalta Jejun saaralta. Kesäisin sitä tavataan myös Venäjällä. Laji muuttaa talveksi Kiinan kautta Filippiineille ja Indonesiaan. Japaninhämyhaikara elää tiheissä havu- tai lehtimetsissä vuorten rinteillä vesialueiden lähellä. Sitä tavataan aina 2 400 metrin korkeudella merenpinnasta. Lajia voidaan tavata myös soilta, heinikkomailta ja riisipelloilta. Japaninhämyhaikaran ravintoa ovat etanat, madot, kaskaat ja kovakuoriaiset. Pesimäaika on maaliskuulta heinäkuulle. Japaninhämyhaikara oli yleinen vielä 1970-luvun lopulle. Kanta taantui voimakkaasti 1980- ja 1990-luvuilla. Syynä kannan taantumiseen ovat sopivien elinympäristöjen hakkuut puutavaraksi ja pelloiksi. Sitä myös metsästetään monin paikoin ja Miyake-jima- ja izusaarilla lajin kanta väheni saarelle levinneen siperiankärpän (Mustela sibirica) vuoksi, joka saalistaa japaninhämyhaikaran poikasia ja pesiä. Nykyäänkin varisten suorittama pesärosvous on uhka japaninhämyhaikarakannalle. Nykyisin japaninhämyhaikarakannan kooksi arvioidaan 1 000-2 500 yksilöä. == Lähteet == Luokka:Haikarat Luokka:Uhanalaiset linnut
Hokkus pokkus

Hokkus pokkus, myös hokkuspokkus tai hokuspokus, monilla kielillä Hocus Pocus, on taikurien ja saduissa usein myös noitien käyttämä taikasana. Sanonta esiintyy myös pidennetyssä muodossa "Hokus pokus filiokus" tai suomessa tavallisimmin "Hokkus pokkus filiokkus". Sana on ollut käytössä hieman vaihtelevissa muodoissa monissa Euroopan kielissä ainakin 1600-luvulta saakka. Sen varhaisin tunnettu esiintymä kirjallisuudessa on Englannissa vuonna 1634 ilmestyneen, silmänkääntötemppuja käsitelleen teoksen nimessä Hocus Pocus Junior - The Anatomy of Legerdemain. Kirjan tekijän nimeä ei tunneta, mutta teoksensa mukaan hän on myöhemmin tullut tunnetuksi nimellä Hocus Pocus. Sanan alkuperästä on useita selityksiä. Sen on arveltu olevan alkujaan täysin merkityksetön loru, joka on vain tarkoitettu kuulostamaan latinaa muistuttavalta. Usein sen on kuitenkin selitetty olevan kansanomainen väännös latinankielisissä ehtoollisen asetus­sanoissa esiintyvästä lauseesta Hoc est corpus (meum), "Tämä on (minun) ruumiini". Koska sanat katolisen kirkon messussa lausutaan latinaksi, suuri osa läsnä olleista seura­kunta­laisista ei niiden merkitystä tuntenut, mutta tiesi, että kirkon opin mukaan papin lausuessa nuo sanat tapahtui jotakin merkillistä. Tämän usein myös kyseen­alaistetun selityksen sanan alkuperästä esitti ainakin jo Canterburyn arkkipiispa John Tillotson vuonna 1694. Kuvaannollisesti hokkuspokkus voi merkitä myös hölyn­pölyä tai käsittämätöntä puhetta. Sen lyhentymänä on syntynyt myös englannin kielen huijausta tarkoittava sana hoax. == Lähteet == Luokka:Taikasanat
Hokkus pokkus (täsmennyssivu)

Hokkus pokkus, Hokkuspokkus tai Hocus Pocus voi tarkoittaa seuraavia: * Hokkus pokkus, taikasana * Hocus Pocus, Focus-yhtyeen kappale vuodelta 1971 * Hokkus pokkus, Kurt Vonnegutin romaani vuodelta 1990 * Hokkus pokkus, Disney -yhtiön komediaelokuva vuodelta 1993 * Hokkus Pokkus 2 (2022), vuoden 1993 elokuvan jatko-osa * Hokkuspokkus, Meiju Suvaksen studioalbumi vuodelta 1995 * Hokkus- pokkus Hitit Vol 14, Smurffien albumi vuodelta 2006
Whisper Supremacy

Whisper Supremacy on kanadalaisen teknisen death metalin yhtyeen Cryptopsyn kolmas studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1998 levymerkillä Century Media Records. Albumi on yhtyeen ensimmäinen jolla vokalistina toimii Mike DiSalvo sekä ainoa jolla kitaristina toimii Miguel Roy. Yhdysvaltain painoksessa yhtyeen logo on sijoitettu kannen vasempaan yläkulmaan, kun taas Euroopan painoksessa logo on suuremmalla fontilla sekä keskitetty.http://www.discogs.com/Cryptopsy-Whisper- Supremacy/release/1385877http://www.discogs.com/Cryptopsy-Whisper- Supremacy/release/1441661 == Kappaleet == # # # # # # # # == Kokoonpano == * Mike DiSalvo – laulu * Jon Levasseur – kitarat * Miguel Roy – kitarat * Eric Langlois – bassokitara * Flo Mounier – rummut, taustalaulu * Lord Worm – taustalaulu kappaleissa "Cold Hate, Warm Blood" sekä "Loathe" === Muut tekijät === * François Quévillon – grafiikka, design * Sébastien Bussières – äänittäjä * Pierre Rémillard – tuottaja * Annie Grenier – valokuvat == Arvostelut == * Allmusic: http://www.allmusic.com/album/whisper-supremacy-mw0000045724 * Sputnikmusic: http://www.sputnikmusic.com/review/3104/Cryptopsy-Whisper- Supremacy/ ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * * Whisper Supermacy discogs.com -sivustolla Luokka:Vuoden 1998 albumit Luokka:Cryptopsyn albumit
...And Then You’ll Beg

...And Then You'll Beg on kanadalaisen teknisen death metalin yhtyeen Cryptopsyn neljäs studioalbumi. Se on ensimmäinen albumi jolla kitaristina toimii Alex Auburn sekä viimeinen jolla esiintyvät vokalisti Mike DiSalvo ja kitaristi Jon Levasseur ennen hänen paluutaan yhtyeeseen vuonna 2011. == Kappaleet == # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Mike DiSalvo – laulu * Jon Levasseur – kitara * Alex Auburn – kitara, laulu * Eric Langlois – bassokitara * Flo Mounier – rummut, taustalaulu === Muut tekijät === * Dave Galea – tekninen avustaja * Graves – masteroija * Louis Legault – äänittäjän apulainen * Pierre Rémillard – tuottaja, äänittäjä, miksaaja * Francois Quevillon – design, piirtäjä, valokuvat == Arvostelut == * Allmusic: http://www.allmusic.com/album/and-then-youll-beg-mw0000620261 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * ...And Then You'll Beg discogs.com -sivustolla Luokka:Vuoden 2000 albumit Luokka:Cryptopsyn albumit
None So Live

None So Live on kanadalaisen teknisen death metalin yhtyeen Cryptopsyn ensimmäinen konserttitallenne. Se julkaistiin Mike DiSalvon jätettyä yhtyeen ja on ainut albumi, jolla laulusolistina toimii Martin Lacroix. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Martin Lacroix – laulu * Jon Levasseur – kitarat * Alex Auburn – kitarat, laulu * Eric Langlois – bassokitara * Flo Mounier – rummut, taustalaulu === Muut tekijät === * Kaz Choucri – äänittäjä * Fred LanTeigne – avustava äänittäjä * Pierre Rémillard – miksaaja * Mylène Plante – valokuvat * François Quévillon – grafiikka, design == Arvostelut == * Imperiumi: 9/10 * Sputnikmusic: http://www.sputnikmusic.com/review/55243/Cryptopsy-None-So-Live/ ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * * None So Live discogs.com -sivustolla Luokka:Vuoden 2003 konserttitallenteet Luokka:Cryptopsyn albumit
Once Was Not

__NOTOC__ Once Was Not on kanadalaisen teknisen death metalin yhtyeen Cryptopsyn viides studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2005 levymerkillä Century Media Records. Once Was Not oli ensimmäinen sitten vuoden 1996 albumin, None So Vilen, jolla toimi yhtyeen alkuperäinen vokalisti Lord Worm. Albumi on myös ensimmäinen ilman alkuperäistä kitaristia, Jon Levasseuria. Kappaleesta "The Pestilence That Walketh in Darkness" kuvattiin musiikkivideo. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # === Japanin bonuskappaleet === # * Cold Hate, Warm Blood (live) #We Bleed (live) == Kokoonpano == === Yhtye === * Lord Worm – laulu * Alex Auburn – kitarat, taustalaulu * Eric Langlois – basso * Flo Mounier – rummut, lyömäsoittimet, taustalaulu * Jon Levasseur – kitara kappaleessa "Luminium" === Tuotanto === * Sébastien Marsan – tuottaja, äänittäjä, miksaaja * Ange Curcio – äänittäjä (rummut) * U.E. Nastasi – masteroija * François Quévillon – grafiikka, design * Martin Lacroix – grafiikka, piirros * Filip Ivanovic – kansipahvin grafiikka, takakannen piirros == Arvostelut == * Allmusic: Allmusic review * Blabbermouth: Blabbermouth: CD review * Chronicles of Chaos: 8.5/10Chronicles of Chaos: Album review * Imperiumi: 8/10 ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * * Once Was Not discogs.com -sivustolla Luokka:Vuoden 2005 albumit Luokka:Cryptopsyn albumit
The Unspoken King

__NOTOC__ The Unspoken King on kanadalaisen teknisen death metal -yhtyeen, Cryptopsyn kuudes studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2008 levymerkillä Century Media Records. Albumi on viimeinen jolla kitaristi Alex Auburn sekä basisti Eric Langlois soittavat. Maggie Durand erotettiin yhtyeestä pian levyn julkaisun jälkeen rahallisista syistä. Albumin nauhoitusten aikaan yhtye teki cover-version Strapping Young Ladin kappaleesta Oh My Fucking God Century Median kokoelma-albumille Covering 20 Years of Extremes. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == === Yhtye === * Matt McGachy − laulu * Alex Auburn − kitara, laulu * Christian Donaldson – kitara * Eric Langlois − bassokitara * Flo Mounier − rummut, lyömäsoittimet, taustalaulu * Maggie Durand − kosketinsoitin, samplet === Vierailevat muusikot === * Gabriel McCaughry – laulu kappaleessa "Anoint the Dead" * Youri Raymond – laulu kappaleessa "Leach" === Tuotanto === * Christian Donaldson – tuottaja, miksaaja * Jeff Fortin – äänittäjä * Bernard Belley – masteroija == Arvostelut == * About.com: http://heavymetal.about.com/od/cdreviews/fr/cryptopsyunspok.htm About.com: Album review ] * Allmusic: Allmusic review * Imperiumi: 5½/10 * Soundi: == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * The Unspoken King discogs.com -sivustolla Luokka:Vuoden 2008 albumit Luokka:Cryptopsyn albumit
Bor (täsmennyssivu)

Bor tarkoittaa seuraavia asioita: * Bor, kaupunki Nižni Novgorodin alueella Venäjällä * Bor, kaupunki Etelä-Sudanissa * Bor, piirikunta ja sen keskuskaupunki Turkin Niğden maakunnassa * Bor, kylä ja maalaiskunta Leningradin alueen Boksitogorskin piirissä Venäjällä * Bor, kylä ja maalaiskunta Leningradin alueen Tihvinän piirissä Venäjällä * Bor, skandinaavisessa mytologiassa ensimmäisen jumalan Burin poika * Bor, sukunimenä: ** Norman Bor (1893–1972), irlantilainen kasvitieteilijä.
Lippupiste

Lippupiste Oy on suomalainen lipunvälitysyritys, jonka myyntikanavien kautta myydään vuosittain noin viisi miljoonaa lippua yli 18 000 teatteri-, kulttuuri, viihde- tai urheilutapahtumaan Lippupiste, yritysinfo http://www.lippu.fi/tickets.html?affiliate=ADV&doc;=info/imprint. Lippupisteen omistaa saksalainen lipunvälitysyritys CTS Eventim AG, joka toimii 19 maassa ja välittää vuosittain yli 80 miljoonaa lippua yli 100 000 tapahtumaan. Lippupiste tarjoaa lipunmyynnin järjestelmä- ja tukipalveluita tapahtumanjärjestäjille Lippupiste Ltd, LinkedIn http://www.linkedin.com/company/lippupiste-ltd ja julkaisee event.-tapahtumalehteä event.-tapahtumalehti http://www.eventlehti.fi. Lippupisteelle on myönnetty Suomalainen Vastuunkantaja -merkki kolmena vuotena peräkkäin osoituksena, että yritys on hoitanut velvoitteensa suomalaista yhteiskuntaa kohtaan muun muassa maksamalla veronsa Suomeen.Lippupiste, Uutiset http://uutiset.lippu.fi/lippupiste-on-suomalainen-vastuunkantaja/ Lippupisteen liikevaihto tilikaudella 2015 oli 11.1 miljoonaa euroa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Lippupiste, yritysinfo *Kauppa kutistuu, mutta ei tämä kauppa: +22 % (7/2015) (talouselama.fi) *Kiekkotiketit siirtyvät Lippupisteen luukulle (5/2014) (kauppalehti.fi) *Lippupiste Oy (taloussanomat.fi) Luokka:Suomalaiset yritykset Luokka:Tamperelaiset yritykset
Berrysaaret

Berrysaaret on saariryhmä ja hallintoalue Bahamasaarilla. Saariryhmään kuuluu noin 30 saarta ja yli sata pienempää luotoa, joista suurin on 31 neliökilometrin kokoinen Great Harbour Cay. Suurin osa saarten asukkaista asuu Great Harbour Cayn Bullock's Harbourissa. Useat saariryhmän saarista on myyty yksityiskäyttöön. == Aiheesta muualla == *Bahamas.com: The Berry Islands *About The Berry Islands Luokka:Bahaman saaret Luokka:Bahaman alueet
Saksan 16. jalkaväkidivisioona

16\. jalkaväkidivisioona () oli Saksan maavoimien yhtymä, joka osallistui toisessa maailmansodassa sotatoimiin länsirintamalla. == Perustaminen == Wehrkreis VI perusti lokakuussa 1934 Münsterissä divisioonan peitenimellä Kommandant von Münster, josta nimi vaihdettiin 15. lokakuuta 1935 Saksan irtautuessa Versailles'n rauhan rajoituksista 16. jalkaväkidivisioonaksi. == Palvelus == Divisioona asetettiin liikekannalle 25. elokuuta 1939, jolloin se siirrettiin länsirajan valvontaan esikunnan ollessa Bitburgissa ja joukkojen Eifelin alueella. Se ylitti Luxemburgin rajan 10. toukokuuta 1940 osallistuen sotatoimiin Belgiassa. Divisioona jaettiin kahtia ja osista muodostettiin 6. elokuuta 1940 16. panssaridivisioona ja 16. motorisoitu jalkaväkidivisioona. === 16. motorisoitu jalkaväkidivisioona === Divisioonsa osallistui 1941 Balkanin sotatoimiin, mistä se siirrettiin operaatio Barbarossan Etelän armeijaryhmään. Divisioona eteni Kaukasukselle päästen lopulta noin 30 kilometrin päähän Astrahanista, mikä oli samalla saksalaisjoukkojen saavuttama itäisin piste sodan aikana. Divisioona muutettiin 1943 16. panssarikrenatööridivisioonaksi. === 16. panssarikrenatööridivisioona === Divisioona kärsi pahoja tappioita vetäytymistaisteluissa ja se siirrettiin Ranskaan lepoon ja täydennettäväksi. Divisioona muutettiin 28. maaliskuuta 1944 panssaridivisioonaksi liittämällä siihen 179. reservipanssaridivisioona. Muodostettu yhtymä sai nimen 116. panssaridivisioonaksi, koska 16. panssaridivisioona oli jo käytössä. === 116. panssaridivisioona === Divisioona osallistui Normandian taisteluihin ja se lähes tuhoutui Falaisen motissa. Divisioona puolusti Siegfried-linjaa Aachenin kohdalla. Se vedettiin täydennettäväksi, jonka jälkeen divisioona palasi Aacheniin. Taistelu päättyi divisioonan vetäytymiseen ja se osallistui Hurtgenin metsän taisteluihin ja Ardennien taisteluihin kärsien suuria tappioita. Divisioona joutui saarroksiin Weselissä, mutta se kykeni murtautumaan ulos ja ylittämään Reinin. Divisioona antautui Ruhrin motissa huhtikuussa 1945. == Komentajat == ;16. jalkaväkidivisioonaLexikon der Wehrmacht 16. JvD *kenraaliluutnantti Gerhard Glokke perustamisesta - 12. lokakuuta 1937 *kenraaliluutnantti Gotthard Heinrici 12. lokakuuta 1937 - 31. tammikuuta 1940 *kenraalimajuri Heinrich Krampf 1. helmikuuta - 31. toukokuuta 1940 * kenraalimajuri Hans-Valentin Hube 1. kesäkuuta - uudelleen nimeämiseen ;16. panssarikrenatööridivisioonaLexikon der Wehrmacht 16. PsKrenD *eversti Wilhelm Crisolli 23.-27. kesäkuuta 1943 *kenraaliluutnantti Gerhard Graf von Schwerin 27. kesäkuuta 1943 - tammikuu 1944 *eversti Günther von Manteuffel 10. tammikuuta - 15. maaliskuuta 1944 *kenraalimajuri Karl Stingl maaliskuu 1944 - ;116. panssaridivisioonaLexikon der Wehrmacht 116. PsD * kenraalimajuri Gerhard Müller 28. maaliskuuta - 1. toukokuuta 1944 * panssarikenraali Gerhard Graf von Schwerin 1. toukokuuta - 1. syyskuuta 1944 * eversti Heinrich Voigtsberger 1.-14. syyskuuta 1944 * kenraalimajuri Siegfried von Waldenburg 14. syyskuuta 1944 - antautumiseen ==Lähteet== 16
Moorensaari

Moorensaari () on yksi Bahaman saarista ja saarivaltion hallintoalueista. Se sijaitsee Bahaman pohjoisosassa lähellä Abacon saarta. Moorensaarta ympäröi kymmenkunta pienempää luotoa, jotka kuuluvat samaan hallintoalueeseen. Näistä ainoastaan Moorensaarella on asutusta. Saaren asukasluku on 950. ==Lähteet== Luokka:Bahaman saaret Luokka:Bahaman alueet
Magnus Londen

Magnus Londen [lon'deːn] (s. 1968) on suomenruotsalainen toimittaja ja tietokirjailija. Koulutukseltaan hän on valtiotieteiden kandidaatti. Londenille myönnettiin vuonna 2012 Tiedonjulkistamisen valtionpalkinto ”monipuolisesta tuotannosta sekä eri kanavien innovatiivisesta käytöstä journalistisessa työssä”. Keväällä 2012 Londen toteutti reaaliaikaisen Suomen sisällissodan ”uusraportoinnin” sosiaalisen median Twitter-palvelussa. Hän kirjoitti Hufvudstadsbladetin ja Arbetarnas Notisbladin vuonna 1918 julkaistujen sanomalehtiartikkeleiden pohjalta kuvitteellista reportaasia Helsingin sotatapahtumista sekä valkoisena että punaisena toimittajana. Valkoisten puolella olleen toimittajahahmon materiaali perustui Hufvudstadsbladetiin ja punaisia kannattavan toimittajan Arbetarnas Notisbladiin. Mediatapahtuma koostui lähes tuhannesta suomeksi ja ruotsiksi julkaistusta twiitistä ja Tiedonjulkistamisen neuvottelukunta kiittikin Londenia sisällissodan tapahtumien tuomisesta "elävänä uuden sukupolven tietoisuuteen". Vuonna 2007 Londen toimitti yhdessä Joakim Enegrenin ja Ant Simonsin kanssa vanhoja suomalaisia matkailujulisteita esittelevän kuvateoksen. Teos sai alkunsa hänen omasta julistekeräilyharrastuksestaan, ja on saanut jatkoa hänen vetämästään julisteiden ja postikorttien verkkokaupasta Come to Finland Publishing. Kirja on julkaistu suomeksi, ruotsiksi, englanniksi, saksaksi ja ranskaksi.Magnus Londen: Julistemetsästäjän tunnustukset, pakina matkailujulisteiden keräilystä Vuodesta 2005 Londen on vetänyt Eftersnack-keskusteluohjelmaa Yle Radio Vega -radiokanavalla ja Yle Fem -televisiokanavalla ().Jälkivääntö , Yle Areena, viitattu 7.12.2014. Londen on lisäksi ollut Hufvudstadsbladetin kolumnisti ja saksalaisen, Pohjoismaiden ulkoilmaelämään erikoistuneen Norr-aikakauslehden osakas ja avustaja. ==Teoksia== *Londen, Magnus (1998). Maan ääriin: kertomuksia Siperian matkoilta. Helsinki: Like. *Londen, Magnus, Sundell, Maria & Lehdonmäki, Ilkka (red.) (1999). Människans rättigheter: ett undervisningspaket om de mänskliga rättigheterna. Helsingfors: Amnesty International, Finlädska sektionen *Londen, Magnus & Backström, Nico (2000). Etelään!: seuramatkailun syvin olemus. Helsinki: Tammi. *Londen, Magnus, Mård, Anders & Parland, Milena (2003). S:t Petersburg: metropolen runt hörnet. Rimbo: Fischer & Co. *Mård, Anders & Londen, Magnus (2005). Tillbaka till Viborg. Helsingfors: Söderströms. *Londen, Magnus, Enegren, Joakim & Simons, Ant (toim.) (2007). Come to Finland: julisteita & matkoja 1851-1965. Helsinki: Edita. *Londen, Magnus. (2010). Över daggstänkta berg: finlandssvensk scouting 1910-2010. Helsingfors: Söderström. ==Lähteet== Luokka:Suomenruotsalaiset kirjailijat Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat
Baltimore Orioles (1800-luku)

Baltimore Orioles oli yhdysvaltalainen baseballjoukkue, joka pelasi American Association -liigassa 1882–1891 ja sen jälkeen National Leaguessa 1892–1899. Liigamestaruuden Orioles voitti kolmella perättäisellä kaudella 1894–1896 ja voitti Temple Cup -mestaruuden vuosina 1896 ja 1897. Menestyksestä huolimatta joukkue poistettiin liigasta kauden 1899 jälkeen. Joukkue oli vuonna 1882 perustetun American Association -liigan perustajajäseniä. Usean keskinkertaisen kauden jälkeen se pudotettiin liigasta 1889, mutta se palasi kaudella 1890 korvaamaan Brooklyn Gladiators -seuran. AA:n lakkauttamisen jälkeen Orioles liittyi National Leagueen 1892. Kauden 1899 jälkeen NL supisti joukkuemääräänsä neljällä joukkueella, ja poistettavien joukkoon sisältyi myös Orioles. Vuonna 1901 käynnistyneeseen American Leagueen uudelleen perustettu Orioles osallistui kahtena kautena, kunnes joukkue muutti New Yorkiin ja otti nimekseen New York Highlanders, myöhemmin New York Yankees. Kaksi Baltimore Orioles -nimistä minor league -joukkuetta pelasi International Leaguessa (vuoteen 1911 saakka Eastern League) 1903–1914 ja 1916–1953. Huipputason baseball palasi Baltimoreen vasta 1954, kun St. Louis Browns (nykyinen Orioles) siirrettiin kaupunkiin. Baltimore Terrapins -niminen joukkue tosin pelasi kolmannessa major leaguessa, Federal Leaguessa kausilla 1914–1915. Baltimore Orioles on myös joissakin lähteissä ensimmäinen Yhdysvaltain jalkapallon liigamestari vuonna 1894.US/Canada Pro Soccer League Champions, 1894-present THE FIRST PROFESSIONAL SOCCER LEAGUE IN THE UNITED STATES by Steve Holroyd Lähteissä on kuitenkin ristiriitaisuuksia esimerkiksi sarjataulukon Sarjataulukko jalkapallossa 1894ja pelattujen ottelujen välilläOttelut jalkapallossa 1894 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * baseball- reference: joukkueen historia Luokka:Entiset Major League Baseball -seurat Luokka:Vuonna 1882 perustetut urheiluseurat Luokka:Baltimoren urheilu
Monique Berlioux

Monique Berlioux (22. joulukuuta 1925 Metz – 27. elokuuta 2015 Pariisi) oli ranskalainen urheilujohtaja ja olympiatason uimari. Beriloux voitti 100 metrin ensimmäinen selkäuinnin Ranskan mestaruutensa 12-vuotiaana vuonna 1937. Urallaan, joka kesti vuoteen 1951, hän saavutti 40 Ranskan mestaruutta. Sodan jälkeen hän osallistui Lontoon olympialaisissa heinäkuussa 1948 100 metrin selkäuintiin ja sijoittui välierässään kuudenneksi. Koulutukseltaan Berlioux on Sorbonnen yliopistosta valmistunut journalisti. Monique Berlioux siirtyi 1960-luvun alussa Kansainvälisen olympiakomitean (KOK) palvelukseen Sveitsin Lausanneen. Silloinen KOK:n puheenjohtaja Avery Brundage nimitti hänet tiedotuspäälliköksi. Berlioux’sta tuli sittemmin kolmen KOK-puheenjohtajan aisapari Lausannen toimistosta. Vuonna 1969 hänestä tuli KOK:n pääsihteeri. Brundagen seuraajan lordi Killaninin aikana 1972–1980 Berlioux’n asema oli vahva ja näkyvä. Killanin jätti käytännön asioiden hoidon Berlioux’lle. Espanjalaisen Juan Antonio Samaranchin tultua KOK:n puheenjohtajaksi vuonna 1980 tilanne muuttui. Toisin kuin edeltäjänsä Brundage ja Killanin, Samaranch muutti työskentelemään Lausanneen KOK:n toimistoon. Berlioux oli saanut 1970-luvulla vahvan päätösvallan, jota uusi KOK:n puheenjohtaja ei enää katsonut toimivaksi malliksi. Kyseessä oli kaksi vahvaa persoonaa, joista Berlioux’n oli väistyttävä. Toisaalta Samaranch halusi lisää päätösvaltaa toimeenpanevan komitean jäsenille. Berlioux erosi tehtävistään kesäkuussa 1985. Erostaan hän sai KOK:n merkittävän erorahan. Eronsa jälkeen hän toimi vuoden 1992 kesäkisoja hakeneen Pariisin kaupungin kaupunginjohtajan neuvonantajana. Monique Berlioux’n kunniaksi nimettiin vuonna 1983 Ranskassa naisurheilijoille annettu palkinto. Palkinto voidaan antaa myös ei- ranskalaiselle naisurheilijalle. == Lähteet == * Monique Berlioux Biography and Olympic Results Olympics at Sports-Reference.com === Viitteet === Luokka:Ranskalaiset uimarit Luokka:Ranskalaiset urheiluvaikuttajat Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Hildegard

Hildegard on alkuperältään muinaissaksalainen naisen etunimi. Se on yhdistetty sanoista hiltja ja gard, jotka merkitsevät taistelua ja suojaa.. Suomessa nimi Hildegard on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 1227 naiselle. Nimestä esiintyy myös harvinaisempi muoto Hildegerd, mutta se on annettu alle 20 henkilölle. Hildegardin ja myös Hildegerdin nimipäivä on suomenruotsalaisen kalenterin mukaan 17. syyskuuta, joka on tunnetuimman tämän nimisen pyhimyksen, Hildegard Bingeniläisen kuolin- ja muistopäivä. == Tunnettuja Hildegardeja == * Hildegard Behrens (1937–2009), saksalainen oopperalaulaja * Hildegard Bentele (s. 1976), saksalainen poliitikko ja europarlamentaarikko * Hildegard Bingeniläinen (1098–1179), saksalainen abbedissa, kirjailija, mystikko ja kirkkomusiikin säveltäjä * Hildegard Falck (s. 1949), saksalainen keskimatkojen juoksija ja olympiavoittaja * Hildegard Knef (1925–2002), saksalainen kirjailija, näyttelijä ja laulaja * Hildegard Lächert (1920–1995), saksalainen keskitysleirivartija * Hildegard Schrader (1910–1966), saksalainen uimari ja olympiavoittaja == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Etunimet
Orientenkerttuli

Orientenkerttuli (Teretistris fornsi) on peukaloiskerttulien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Orientenkerttulia tavataan kotoperäisenä Kuubassa. Sitä on kuvattu yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Peukaloiskerttulit
Karvaturkkilo

Karvaturkkilo eli turkkilo (Nicrophorus vespillo) on noin 2 cm pitkä raatokuoriaisten heimoon kuuluva turkkilolaji. Karvaturkkilo on perusväritykseltään musta, mutta peitinsiivissä on oranssit poikkivyöt. Lajin etuselän etureunassa ja peitinsiipien takareunassa on keltaisia karvoja. Sen ravintoon kuuluvat eläinten raadot. Karvaturkkiloa esiintyy pääasiassa Euroopan alueella. Laji on Suomessa yleinen ja vakiintunut. Karvaturkkilo on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi lajiksi. == Lisääntyminen == Karvaturkkilo munii pieniin raatoihin, jotka se kaivaa maahan toukkiensa ravinnoksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Karvaturkkilo (Nicrophorus vespillo) * ITIS: Nicrophorus vespillo * UniProt: Taxonomy - Nicrophorus vespillo (Burying beetle) * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Nicrophorus vespillo * Pherobase: Semiochemicals of Nicrophorus vespillo, the Common burying beetle Luokka:Erilaisruokaiset
Tulikerttuli

Tulikerttuli (Cardellina rubra) on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Tulikerttulia tavataan Meksikossa. Sen kannaksi arvioidaan 50 000–499 999 yksilöä. Lajin kannankehitys on laskeva, mutta sen ei uskota olevan vaarassa, joten laji on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Tulikerttulit
Ruusukerttuli

Ruusukerttuli (Cardellina versicolor) on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Ruusukerttulia tavataan pienellä alueella Meksikon kaakkoisosissa ja Guatemalassa. Sen kannaksi arvioidaan 20 000–50 000 yksilöä. Laji on vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi. ==Lähteet== Luokka:Tulikerttulit
Loistoviuhkakerttuli

Loistoviuhkakerttuli (Myioborus pictus) on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Loistoviuhkakerttulia tavataan Yhdysvaltain eteläosissa ja Keski-Amerikassa. Sen populaatio on hyvin suuri ja sen kannankehitys on nouseva. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Viuhkakerttulit
Jorma Hirvonen

Jorma Ilmari Hirvonen (27. syyskuuta 1938 Sortavala – 22. joulukuuta 2022 Oulu)Kuolinilmoitus. Kaleva 22.1.2023, s. 35. oli suomalainen lääkäri. Hän oli Oulun yliopiston oikeuslääketieteen professori 1969–2001. Hän tutki paleltumiskuolemia ja kätkytkuolemia.Facta 2001, 6. osa, palsta 87. WSOY 1981. Hän oli 1993–1997 Oulun yliopiston 2. vararehtori.Oulun yliopiston rehtorit 1959-2006 - Oulu.fi. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset lääkärit Luokka:Oulun yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Leo Hirvonen

Leo Leopold Hirvonen (15. marraskuuta 1924 Savonlinna – 27. heinäkuuta 1993 Parainen) oli suomalainen fysiologi ja Oulun yliopiston fysiologian professori vuodesta 1970. Sitä ennen hän oli Turun yliopiston fysiologian apulaisprofessori 1957–1970. Hän tutki verenkierron fysiologiaa sikiöillä ja vastasyntyneillä, ja lisäksi hän tutki kliinistä fysiologiaa ja tupakkakysymystä.Facta2001, WSOY 1981, 6. osa, palsta Hirvonen oli aktiivinen tupakoinnin vastustaja. Hän toimi ETRA-liiton puheenjohtajana.Etra-liitto.fi Hirvosen vanhemmat olivat asiamies Antti Juhana Hirvonen ja Helmi Tyyne Salome Järvelä ja puoliso vuodesta 1950 lääketieteen lisensiaatti Hellin Selma Sucksdorff. Hirvonen valmistui Turun yliopistosta lääketieteen lisensiaatiksi 1950, Helsingin yliopistosta lääketetieteen ja kirurgian tohtoriksi 1955. Hän oli avustava tutkimusfysiologi Kalifornian yliopistossa 1960–1961. Hän oli Helsingin yliopiston fysiologian laitoksen assistentti 1954–1955 ja Turun yliopiston fysiologian laitoksen assistentti 1955–1957Kuka kukin on 1978 (Runeberg.org) Vastasyntyneillä tekemänsä tutkimuksen Hirvonen teki abortoiduilla sikiöillä, ja hän joutui sen vuoksi katolisen kirkon pannaan, jonka langetti paavi Johannes XXIII. Paavi Johannes Paavali II kuitenkin vapautti hänet.Uppslagsverket.fi Han oli Helsingissä 1989 pidetyn fysiologisten tieteiden maailmankongressin 100-vuotisjuhlakongressin varapresidentti ja vastasi kongressin julkaisutoiminnasta. Tätä ennen hän oli mm. Suomen fysiologiyhdistyksen puheenjohtaja 1976-1982, Pohjoismaisen fysiologiyhdistyksen puheenjohtaja 1976-1979 sekä Pohjoismaisen arktisen lääketieteellisen tutkimuksen yhtyeistyökomitean jäsen vuodesta 1987. Hirvonen oli Adventtikirkon aktiivinen jäsen. == Lähteet == ==Kirjallisuutta== * Kalervo Kiianmaa, Professori Leo Hirvonen kuollut, Alkoholipolitiikka 58(1993) : 5, s. 402 (muistokirjoitus) Luokka:Suomalaiset fysiologit Luokka:Oulun yliopiston professorit Luokka:Turun yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 1993 kuolleet
Jere Elo

Jere Elo (s. 7. maaliskuuta 1992 Helsinki, Suomi) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa III-divisioonajoukkue Joukkue IF:ssä. Hän laukoo oikealta. ==Ura== Elo on Espoon Kiekkoseuran kasvatti. Hän pelasi juniorina sittemmin Kiekko-Espoossa, jonka C-nuorten paras pistemies Elo oli sekä I-divisioonassa että SM-karsinnoissa kaudella 2007–2008. Kaudella 2009–2010 hän edusti sekä Kiekko-Espoon B-nuoria SM-karsinnoissa että Espoo Bluesin B-nuoria SM-sarjassa. Kaudeksi 2010–2011 Elo palasi kasvattajaseuraansa EKS:ään, jonka A-nuorten III-divisioonajoukkueen paras pistemies, maalintekijä ja syöttäjä hän oli tehoilla 28+26=54. Elon paluuseen kasvattajaseuraan ja A-nuorten III-divisioonaan siirtymiseen vaikutti myös hänen koulunkäyntiin keskittymisensä. Kaudeksi 2011–2012 Elo siirtyi Saimaan Pallon A-nuoriin. Hän oli joukkueen toiseksi paras pistemies Henri Niemen jälkeen tehoilla 14+11=25. Kaudella 2012–2013 Elo oli SaiPan toiseksi paras pistemies Rasmus Hämäläisen jälkeen tehoilla 17+14=31. Huhtikuussa 2013 Elo siirtyi 1+1-vuotisella ja elokuun loppuun asti kestäneen try-outin sisältäneellä sopimuksella Espoo Bluesin SM-liigajoukkueeseen. Hän sai koejakson päätteeksi sopimuksen joukkueeseen. Elo teki SM-liigadebyyttinsä 27. syyskuuta 2013 vieraissa Rauman Lukkoa vastaan. Hänet merkittiin ottelussa heti Bluesin ykkösketjuun Tommi Huhtalan ja Kim Hirschovitsin viereen. Ottelu jäi Elon kauden ainoaksi SM- liigassa ja hänen loppukautensa eteni pääosin lainalla Mestis-joukkue Kiekko- Vantaassa, jossa Elo teki 26 runkosarja- ja neljässä playoff-ottelussa tehot 2+3=5. Kaudeksi 2014–2015 Elo oli siirtymässä vuoden mittaisella sopimuksella Norjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla I-divisioonassa pelaavaan Nes IK:hon. Hän ei kuitenkaan aloittanut siellä kauttansa, vaan palasi Suomeen ja siirtyi III-divisioonassa pelaavan kasvattajaseuransa Espoon Kiekkoseuran riveihin. Elo oli joukkueen paras pistemies ja maalintekijä alkusarjassa tehoilla 10+8=18SJL Tilastopalvelu sekä koko Etelän alueen kevään 2015 pudotuspelien paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 4+9=13.SJL Tilastopalvelu Kaudella 2015–2016 Elo oli runkosarjan yhteistehoilla 22+21=43 EKS:n paras pistemies, maalintekijä ja syöttäjä. ==Muuta== Elon pikkuveli Kasper pelaa Mestis-joukkue Savonlinnan Pallokerhossa. ==Tilastot== 2013–2014 Kiekko-Vantaa Mestis 26 2 3 5 8 4 0 0 0 0 Blues SM-liiga 1 0 0 0 0 – – – – – 2014–2015 EKS III-divisioona 9 16 16 32 16 6 4 9 13 27 2015–2016 EKS III-divisioona 15 22 21 43 8 3 2 5 7 2 1 kausi yhteensä SM-liiga 1 0 0 0 0 – – – – – 1 kausi yhteensä Mestis 26 2 3 5 8 4 0 0 0 0 ==Lähteet== * * ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gorensteinin–Walterin lause

Matematiikassa Gorensteinin–Walterin lauseGorenstein, D.; Walter, John H. (1965a), "The characterization of finite groups with dihedral Sylow 2-subgroups. I", Journal of Algebra 2 (1): 85–151, doi:10.1016/0021-8693(65)90027-X, ISSN 0021-8693, MR 0177032Gorenstein, D.; Walter, John H. (1965b), "The characterization of finite groups with dihedral Sylow 2-subgroups. II", Journal of Algebra 2 (2): 218–270, doi:10.1016/0021-8693(65)90019-0, ISSN 0021-8693, MR 0177032Gorenstein, D.; Walter, John H. (1965c), "The characterization of finite groups with dihedral Sylow 2-subgroups. III", Journal of Algebra 2 (3): 354–393, doi:10.1016/0021-8693(65)90015-3, ISSN 0021-8693, MR 0190220 sanoo, että jos äärellisellä ryhmällä G on dihedraalinen Sylowin 2-aliryhmä, ja O(G) on maksimaalinen G:n normaali aliryhmä, jonka kertaluku on pariton, niin G/O(G) on isomorfinen 2-ryhmän, alternoivan ryhmä A7 tai PΓL22(q) joka sisältää PSL2(q):n parittomalla alkuluvun q potenssilla, kanssa. == Lähteet == Luokka:Ryhmäteoria Luokka:Matemaattiset teoreemat
Pekka Hirvonen

Pekka Aulis Hirvonen (s. 1944) on suomalainen kielitieteilijä. Hän on ollut Joensuun yliopiston englannin kielen professori vuodesta 1979. Hänen tutkimusalaansa on ollut englannin kielen oppiminen ja opettaminen.Facta2001, WSOY 1981, 6. osa, palsta 87 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kielitieteilijät Luokka:Joensuun yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset professorit
Käyttöluotto

Käyttöluotto on suomalainen siruton yleisluottokortti. Korttia hallinnoi Nordea Rahoitus Suomi Oy. Käyttöluotto-kortilla ei enää voi maksaa kaupoissa, mutta siltä voi siirtää rahaa pankkitilille. Uusia kortteja ei enää myönnetä (2017).Nordea: Käyttöluotto Viitattu 5.8.2017 Aiemmin Käyttöluotto-kortti kävi maksuvälineenä noin 15 000 liikkeessä. Kortteja on ollut noin 200 000.Käyttöluotto: Kauppiaat Viitattu 17.9.2013 Nordea Rahoitus on markkinoinut Käyttöluotto-kortinhaltijoille vaihtoa kansainväliseen Mastercard- korttiin.Tori Tuohi 1/13 s. 41. Nordea Rahoitus Suomi Oy. Viitattu 17.9.2013Tori Tuohi 2/13 s. 39. Nordea Rahoitus Suomi Oy. Viitattu 17.9.2013 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * www.kayttoluotto.fi Luokka:Maksukortit
Hannu Konttinen

Hannu Kalervo Konttinen (10. kesäkuuta 1944 Viipuri – 23. elokuuta 2016 Helsinki)Kuolinilmoitus Helsingin Sanomissa 4.9.2016. oli suomalainen mainonnan suunnittelija, kuvittaja, tietokirjailija ja sarjakuvapiirtäjä. Konttinen aloitti uransa mainostoimittajana Hyvon-Kudeneule Oy:ssä Hangossa 1964–1968 ja työskenteli sitten Markkinointi Viherjuuren yhteystoimittajana. Copywriterina hän oli 1970-luvulla mainostoimistoissa Lintas, Markkinointi Viherjuuri, Varis Poteri Veistola ja Anderson & Lembke. Vuonna 1980 hän perusti kollegoineen oman business-to-business-mainostoimiston Asanti Konttinen Torkler Oy (myöhemmin AKT/BBDO ja BBDO Helsinki Oy), jossa hän työskenteli vuoteen 1991 saakka. Vuodesta 1993 hänellä oli yhden miehen työhuone nimellä Konttisen toimisto. Hänen sarjakuviaan on julkaistu muun muassa Mainosuutiset-, Markkinointi & Mainonta- ja Arvopaperi-lehdissä sekä Lauttasaari-lehdessä. Konttinen palkittiin elämäntyöstään Platinahuipulla Grafian Vuoden Huiput 1987 -tapahtumassa. Mainonnan monitaho -palkinnon hän sai 2003. Lisäksi hän sai satakunta palkintoa yksittäisillä töillään suomalaisissa ja ulkomaisissa mainosalan kilpailuissa. Vuonna 2004 Konttinen toimi Vuoden Huiput -kilpailun ylituomarina. Vuonna 2001 Konttinen julkaisi yhdessä professori Visa Heinosen kanssa laajan teoksen suomalaisen mainonnan historiasta. Hän opetti mainonnan suunnittelua muun muassa Markkinointi- instituutissa. Konttinen teki moottoripyörämatkoja monessa maanosassa, useimmin Pohjois-Afrikassa. ==Teoksia== *Ketara & Co. Mainosuutisissa julkaistuja sarjakuvia. Mainosuutiset 1985. *Mainosmies Ketara. Mainosuutisissa ja Markkinointi & Mainonta-lehdessä julkaistuja sarjakuvia vuosilta 1985-1997. Konttisen toimisto 1997. *Metsäkoneiden maailmanhistoria. Yhdessä Ken Drushkan kanssa. Otava 1997. *Kaisa Blomstedt, sisustuksia. Tammi 1999. *Nyt uutta Suomessa! Suomalaisen mainonnan historia. Yhdessä Visa Heinosen kanssa. Mainostajien liitto 2001. *Seitsemän kuolemansyntiä. Sarjakuvia, Konttisen toimisto 2002. *Salvador Dali. Grafiikkaa ja pienoisveistoksia Erkki Paanasen yksityiskokoelmasta. Yhdessä Ulla Pennasen kanssa. Juuan Kivimuseo- ja kivikyläsäätiö. 2004. *Pyttipannu, Äijien kultti- ja keittokirja. Yhdessä Christer Lindgrenin kanssa. Otava 2006. *Tämä jumalten ala! Markkinointi & Mainonta -lehden sarjakuvia 1977–2006. Talentum 2007. *Abloy 1907–2007. Juhlakronikka. Abloy 2008. *Kivi, jolla on sielu. 30 vuotta Tulikiven mielikuvia. Tulikivi 2009. *Herbie Kastemaa, alitajunnan kalastaja. Yhdessä Jorma Hinkan kanssa. Talentum 2012. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Hannu Konttisen haastattelu Otavamedian Ajankuva-julkaisussa 2013 (Internet Archive) Luokka:Suomalaiset kuvittajat Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Suomalaiset sarjakuvantekijät Luokka:Suomalaiset pilapiirtäjät Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet Luokka:Suomalaiset mainonnan suunnittelijat
Historian Ystäväin Liitto

Historian Ystäväin Liitto on suomalainen historian harrastajien yhdistys, joka on perustettu 1926. Liiton ensimmäinen puheenjohtaja oli silloinen valtioneuvos J.K. Paasikivi. Historian ystäväin liiton vuosijuhla on 10. joulukuuta Yrjö Sakari Yrjö-Koskisen syntymäpäivänä. Liiton julkaisusarjoja ovat Historian Aitta, Historiallinen Kirjasto ja Historiallinen Aikakauskirja.Facta2001, WSOY 1981, 6. osa, palsta 95 Yhdistys on jakanut vuodesta 1973 vuosittain Vuoden historiateos -palkinnon. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Historian ystäväin liiton nettisivut Luokka:Historiantutkimus Suomessa Luokka:Suomalaiset tiedeyhdistykset
Historisk Tidskrift för Finland

Historisk Tidskrift för Finland on Suomessa ilmestyvä ruotsinkielinen historiatieteellinen aikakauskirja.Facta 2001, osa 6, p. 95. WSOY 1981. Sen perusti vuonna 1916 Historiska Föreningen, joka myös toimii aikakauskirjan julkaisijana. Aikakauskirjan ensimmäinen päätoimittaja vuosina 1916–1924 oli P. O. von Törne. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Lehden verkkosivut. Luokka:Historiantutkimus Suomessa Luokka:Suomalaiset aikakauslehdet
Wonderland

Wonderland voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita: * Wonderland, Erasure- yhtyeen albumi vuodelta 1986 * Wonderland Murders eli Wonderland, yhdysvaltalainen rikoselokuva vuodelta 2003 * Wonderland, Joyce Carol Oatesin romaani vuodelta 1971. == Katso myös == * Ihmemaa
Äärellinen yksinkertainen ryhmä

Ryhmäteoriassa äärellinen yksinkertainen ryhmä on äärellinen ryhmä, jolla ei ole ei-triviaaleja normaaleja aliryhmiä. Äärellisten ryhmien luokittelulauseen mukaan jokainen tällainen ryhmä on joko syklinen, alternoiva, Lien tyyppinen tai jokin 26:sta sporadisesta ryhmästä.Humphreys, s. 222 ==Äärettömät perheet== Sykliset, alternoivat ja Lien tyypin ryhmät ovat numeroituvasti äärettömiä yksinkertaisten ryhmien perheitä: * sykliset ryhmät \mathbb{Z}/p\mathbb{Z} * alternoivat ryhmät A_n kun n\geq 5 * klassiset Chevalleyn ryhmät A_n(q), B_n(q) (n > 1), C_n(q) (n > 2), D_n(q) (n > 3) * poikkeukselliset Chevalleyn ryhmät E_6(q), E_7(q), E_8(q), F_4(q), G_2(q) * klassiset Steinbergin ryhmät {}^2A_n(q^2) (n > 1), {}^2D_n(q^2) (n > 3) * poikkeukselliset Steinbergin ryhmät {}^2E_6(q^2), {}^3D_4(q^3) * Suzukin ryhmät {}^2B_2(q) (q=2^{2n+1}, n\geq 1) * Reen ryhmät ^2F_4(q) (q=2^{2n+1}, n\geq 1), Titsin ryhmä {}^2F_4(2)' * Reen ryhmät {}^2G_2(q) (q=3^{2n+1}, n\geq 1) ==Sporadiset ryhmät== Sporadisia ryhmiä on yhteensä 26 kappaletta:Humphreys, s. 232 * Mathieun ryhmät M11, M12, M22, M23, M24 * Jankon ryhmät J1, J2, J3, J4 * Conwayn ryhmät Co3, Co2, Co1 * Fischerin ryhmät Fi22, Fi23, Fi24' * Higmanin–Simsin ryhmä HS * McLaughlinin ryhmä McL * Heldin ryhmä He * Rudvalisin ryhmä Ru * Suzukin sporadinen ryhmä Suz * O'Nanin ryhmä O'N * Haradan–Nortonin ryhmä HN * Lyonsin ryhmä Ly * Thompsonin ryhmä Th * "Baby Monster" -ryhmä B * "Monster"-ryhmä M == Lähteet == * === Viitteet === luokka:ryhmäteoria
Lauri Hjelt

Otto Lauri Mikael Hjelt (4. syyskuuta 1900 TuusulaOtavan Iso tietosanakirja, osa 3, palsta 792. Helsinki: Otava, 1962. –3. lokakuuta 1972Mitä Missä Milloin, Kansalaisen vuosikirja 1974, s. 84. Helsinki: Otava, 1973.) oli suomalainen diplomaatti, koulutukseltaan filosofian maisteri. Hjelt työskenteli ulkoministeriön palveluksessa vuosina 1924–1932 ja uudelleen vuodesta 1939. Hän toimi jaostopäällikkönä vuosina 1944–1946 ja sanomalehtitoimiston päällikkönä vuosina 1946–1949. Vuosina 1949–1951 hän oli Suomen pääkonsulina Göteborgissa ja vuosina 1951–1957 asiainhoitajana Budapestissa. Hjelt oli suurlähettiläs Brysselissä 1957–1959, ulkovaltojen lähettiläiden esittelijä 1959–1961, suurlähettiläs Madridissa 1961–1966.Facta2001, WSOY 1981, 6. osa, palsta 113Yrjö Blomstedt ja Matti Klinge (toim.): Paasikiven päiväkirjat, osa 2, s. 581. Porvoo-Helsinki: WSOY, 1986. Hjeltin isä oli Arthur Hjelt. == Lähteet == Luokka:Suomen suurlähettiläät Luokka:Vuonna 1900 syntyneet Luokka:Vuonna 1972 kuolleet
Pohjois-Pohja

Pohjois-Pohja oli Kemissä vuosina 1932–1954 ilmestynyt sanomalehti. Sen edeltäjät olivat Torniossa ilmestyneet Perä-Pohja, joka lakkasi ilmestymästä syksyllä 1931, ja sen seuraaja Peräpohjola, joka ilmestyi vain vuoden 1931 loppuun asti. Näiden seuraajaksi perustettiin Kemissä yhtiö, joka aloitti Pohjois-Pohjan julkaisun vuoden 1932 lopulla. Kokoomuslaisen Pohjois-Pohjan suurimmat omistajat olivat paperitehdas Kemi Oy ja kokoomuspuolue. Julkaisuyhtiö laski paperitehtaan kirjapainotöiden tuovan riittävästi tuloja, mutta suhteet paperitehtaaseen viilenivät. Pohjois-Pohja ilmestyi vuoden 1937 lopusta kuudesti viikossa, mutta kilpailija Maalaisliiton Pohjolan Sanomat oli silti suositumpi erityisesti maaseudulla. Kemin kaupungissa Pohjois-Pohja pärjäsi tehdastilausten ansiosta paremmin. Sodan jälkeen Pohjois-Pohja oli ulkopuolisen tuen varassa, ja vuoden 1954 lopussa se lakkasi ilmestymästä. ==Päätoimittajat== Pohjois-Pohjan päätoimittajat: * Lauri Lohi 1932–1934 * Viljo Mäkipuro 1934 * Lauri Temmes 1934–1942 * Reino Oikelmus 1942–1952 * Erkki Junkkonen 1952–1953 * Ale Rivinoja 1953–1954 == Lähteet == Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset sanomalehdet Luokka:Kemin media
Kompositiojono

Abstraktissa algebrassa kompositiojono tarjoaa keinon jakaa algebrallinen rakenne, kuten ryhmä tai moduli, yksinkertaisempiin osiin. Kompositiojonon tarve esiintyy modulien teoriassa siinä, että monet modulit eivät ole puoliyksinkertaisia, joten niitä ei voi esittää yksinkertaisten modulien suorana summana. Modulin M kompositiojono on äärellinen nouseva M:n filtraatio alimoduleilla siten että perättäiset tekijämodulit ovat yksinkertaisia ja tarjoaa keinon korvata M:n hajotelma suoriin summiin yksinkertaisimmilla rakenteilla. Ryhmäteoriassa kompositiojono tarkoittaa ryhmän G aliryhmistä muodostuvaa ketjua, jonka jokainen jäsen on edellisen normaali aliryhmä ja jota ei voi täydentää muuten kuin ketjussa jo olevilla ryhmillä.Humphreys, s. 133 Jordanin–Hölderin lauseen mukaan tällaisia ketjuja on olemassa isomorfiaa vaille korkeintaan yksi.Humphreys, s. 134 == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Abstrakti algebra
Hakan Çalhanoğlu

Hakan Çalhanoğlu (s. 8. helmikuuta 1994 Mannheim, Saksa) on saksalaissyntyinen turkkilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Interiä. Çalhanoğlu tunnetaan parhaiten vaarallisista vapaapotkuistaan. Çalhanoğlu aloitti ammattilaisuransa saksalaisessa Karlruhessa tammikuussa 2012. Saman vuoden elokuussa hän siirtyi 2,5 miljoonan euron siirrolla Bundesliigaseura HSV:n riveihin sarjatasoa alemmasta Karlsruhesta. HSV lainasi miehen kuitenkin takaisin 3. Ligaan pudonneeseen Karlsruheen yhden kauden ajaksi. Heinäkuussa 2014 hän siirtyi Leverkuseniin 14,5 miljoonan euron siirtosummalla. Heinäkuussa 2017 Çalhanoğlu siirtyi italialaiseen AC Milaniin 21,3 miljoonan euron siirtosummaa vastaan. Hän pelasi joukkueessa neljä kautta ja siirtyi kesällä 2021 toiseen milanolaisseuraan Interiin. Çalhanoğlu on pelannut Saksan 1. Bundesliigassa 111 ottelua ja tehnyt niissä 28 maalia. Kaudella 2013–2014 hän teki Bundesliigassa 11 maalia. Italian Serie A:ssa hän on pelannut kauden 2023–2024 loppuun mennessä 234 ottelua ja tehnyt 45 maalia. Mestarien liigassa hän on pelannut Leverkusenissa 20 ottelua, joissa hän teki viisi maalia, ja Interissä 24 ottelua, mukaan lukien tappiollinen finaali 2023, joissa hän on viimeistellyt kaksi maalia. Eurooppa-liigassa hän on pelannut Leverkusenissa neljä ottelua, joissa teki yhden maalin, ja AC Milanissa 19 ottelua, joissa teki neljä maalia. Çalhanoğlu on voittanut Interissä Italian liigamestaruuden vuonna 2024. Hän voitti Italian cupin vuonna 2022, jolloin hän teki loppuottelussa maalin, ja 2023 sekä Italian supercupin vuosina 2021, 2022 ja 2023. == Maajoukkueura == Saksassa syntynyt ja kasvanut Çalhanoğlu edustaa maajoukkuetasolla Turkin maajoukkuetta. Hän pelasi alle 20-vuotiaiden MM- kilpailuissa 2013 Turkin kaikki neljä ottelua ja teki yhden maalin. A-maajoukkuedebyyttinsä hän teki syyskuussa 2013 MM-karsintaottelussa Andorraa vastaan tullessaan 82. minuutilla vaihdosta kentälle. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki Luxemburgia vastaan maaliskuussa 2015. EM- kilpailuissa 2016 hän pelasi kaksi ottelua ja kesällä 2021 pelatuissa EM- kilpailuissa kolme ottelua, kaikki avauskokoonpanossa. EM-kilpailuissa 2024 hän pelasi avauskokoonpanossa joukkueensa kaikki kolme alkulohko-ottelua ja teki maalin Tšekkiä vastaan, mutta saatuaan alkulohkossa kaksi varoitusta hän oli pelikiellon vuoksi poissa neljännesvälieräottelusta. Tappiollisessa puolivälieräottelussa Alankomaita vastaan hän pelasi täydet minuutit. Çalhanoğlu on vuodesta 2022 alkaen toiminut Turkin maajoukkueen kapteenina. Hän on lokakuun 2024 puoliväliin mennessä pelannut 94 maaottelua, joissa hän on tehnyt 20 ja syöttänyt 15 maalia. Pelaamissaan 19:ssä MM-karsintaottelussa hän on tehnyt viisi maalia ja 23 EM-karsintaottelussa kaksi maalia. == Lähteet == Luokka:Turkkilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Exuma

Exuma on saariryhmä Bahamalla suunnilleen saarivaltion keskellä. Saariryhmä koostuu Great Exuman ja Little Exuman saarista ja lukuisten pienten saarten ketjusta jota kutsutaan nimellä Exuma Cays. Monet saariryhmän saarista on myyty yksityisomistukseen. Exuma kuuluu Exuman hallintoalueeseen lukuun ottamatta Great Guana Cayn saarta, joka kuuluu Black Pointiin. Exuman isoin kaupunki on George Town Great Exumalla. ==Historia== Exumaa asuttivat Karibian intiaanit aina 1500-luvulle saakka, jolloin espanjalaiset orjuuttivat alkuperäisväestön ja kuljetti heidät siirtokuntiinsa. Saaret olivat asumattomia 1600-luvun lopulle, jolloin englantilaiset saapuivat alueelle. Suolasta tuli nopeasti Exuman alueen tärkein vientituote. Amerikan vapaussota 1775–1783 toi saarille paljon lojalisteja jotka toivat puuvillan mukanaan. Exuman asukasluku kasvoi nopeasti ja uusi kaupunki George Town perustettiin 1793. Eroosio ja orjuuden lakkauttaminen ajoi Exuman puuvillaplantaasit pikkuhiljaa alas. Plantaasinomistajat muuttivat saarilta ja ne siirtyivät entisten orjien omistukseen. Exuma oli köyhä alue aina toisen maailmansodan jälkeiseen turismin syntymiseen asti. Nykyään Exuman talous perustuu turismiin. ==Lähteet== Luokka:Bahaman saaret Luokka:Bahaman alueet