EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Liliane Ménissier

Liliane Ménissier (s. 12. marraskuuta 1960 Gray, Haute-Saône, Ranska) on entinen ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli seitsenottelu. Ménissier sijoittui Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986 seitsenottelussa 13:nneksi tuloksella 5 699 pistettä.Tulos Siukonen & Aholan kirjasta. Docathlé 2003 -kirjassa tuloksena 5 669 pistettä Hän voitti seitsenottelussa Ranskan mestaruuden vuosina 1986 ja 1990. ==Henkilökohtaiset ennätykset== * 200 metrin juoksu: 25,02 (1986) * 100 metrin aitajuoksu: 13,59 (1990) * Korkeushyppy: 187 (1984) * Pituushyppy: 639 (1986) * Kuulantyöntö: 12,84 (1988) * Keihäänheitto: 46,90 (1985) ==Lähteet== * * === Viitteet === Luokka:Ranskalaiset yleisurheilun moniottelijat Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Friedrich Lüthi

Friedrich Lüthi (19. joulukuuta 1850 – 16. maaliskuuta 1913) oli sveitsiläinen ampuja ja olympiavoittaja. Hän osallistui Pariisin olympialaisiin 1900, joissa hän voitti kultaa 50 metrin vapaapistoolin joukkuekilpailusta. Luokka:Sveitsiläiset olympiavoittajat Luokka:Sveitsiläiset ampujat Luokka:Vuonna 1850 syntyneet Luokka:Vuonna 1913 kuolleet
Viminacium

Viminacium oli antiikin roomalainen kaupunki Moesiassa nykyisen Serbian alueella. Se kuului alun perin Moesian provinssiin. Myöhemmin se oli Moesia superiorin suurin ja tärkein kaupunki. Viminacium sijaitsi Mlava-joen oikealla puolella lähellä Tonavaa ja nykyistä Kostolacin kaupunkia. == Historia == Viminacium perustettiin ensimmäisen vuosisadan eaa. lopulla roomalaisten valloitettua alueen. Vuosina 60–70 alueelle rakennettiin kivinen linnoitus, josta tuli tukikohta roomalaiselle legioonalle: Legio VII Claudialle. Legioona pysyi Viminaciumissa 400-luvulle saakka. Vuonna 86 Moesian provinssi jaettiin kahteen osaan: Moesia superioriksi ja Moesia inferioriksi. Viminaciumista tuli edellisen pääkaupunki ja sinne saatettiin sijoittaa lyhyeksi aikaa Legio IIII Flavia Felix. Viminaciumista kasvoi nopeasti suuri kaupunki, jolle annettiin municipiumin asema keisari Hadrianuksen ajalla vuonna 117. Gordianus III:n aikana vuonna 239 kaupungista tuli colonia ja sen asukkaat saivat Rooman kansalaisuuden. Viminaciumiin perustettiin rahapaja, joka toimi vuosina 239/240–254/255, tosin tilapäisiä katkoksia oli vuosina 248/249 ja 253/254 mahdollisesti malminjakelun keskeytymisen takia, joka puolestaan aiheutui lukuisien sotilaallisten ja poliittisten ongelmien takia, joita Rooman valtakunta koki 200-luvulla. Monet ajan keisarit löivät rahoja Viminaciumissa. 200–400-luvulla Viminacium kärsi goottien hyökkäyksistä ja taloudellisista ongelmista. Hunnien hyökättyä kaupunkiin 400-luvulla se tuhoutui ja asukkaat joko surmattiin tai myytiin orjiksi. Itä-Rooman keisari Justinianuksen aikana vuosina 527–565 Viminacium jälleenrakennettiin mutta se hylättiin tai tuhottiin lopullisesti slaavien hyökkäyksissä 600-luvulla. Kesäkuussa 2009 alueelta löydettiin 5 miljoonaa vuotta vanha mammutin luuranko.http://www.blic.rs/culture.php?id=4672 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viminaciumin arkeologisen kohteen sivusto * Viminaciumissa lyötyjä rahoja Luokka:Arkeologiset kohteet Serbiassa Luokka:Moesia superiorin provinssin kaupungit
Hihnamato

Hihnamato (Ligula intestinalis) on särkikaloissa (etenkin lahnassa) esiintyvä, heisimatoihin kuuluva loinen. Matoa esiintyy etenkin makeanveden kaloissa. Hihnamato on väritykseltään keltavalkoinen ja voi pisimmillään kasvaa jopa puolen metrin mittaiseksi. Lahnat saavat hihnamadon ravinnostaan jo varsin pieninä, planktonäyriäisistä. Planktonäyriäinen on hihnamadon toukkavaiheen ensimmäinen väli-isäntä. Lahnan syödessä planktonäyriäisen hihnamadontoukka siirtyy lahnaan. Lahnan suolen seinämästä toukka siirtyy ruumiinonteloon ja alkaa kasvaa. Toukka voi saavuttaa 1,5 senttimetrin paksuuden. Yhdessä lahnassa voi olla pari kolmekin yksilöä, joiden yhteispaino on jopa 6–8 prosenttia kalan painosta. Lahna ei ole kuitenkaan madolle varsinainen pääisäntä. Madon lopullisena päämääränä toimivat kalaa syövät linnut, kuten koskelot ja kalasääski, joiden suolistossa se saavuttaa sukukypsyyden.Fisheries Management Lahnalle hihnamato on haitallinen ja aiheuttaa sille muun muassa hidaskasvuisuutta sekä useimmiten tekee siitä steriilin, niin ettei se pysty jatkamaan sukua. Ihmiselle mato on vastenmielinen mutta ei vaarallinen. Kalan liha ei madosta kärsi vaan on täysin syötävää ja vaaratonta. Hihnamato sekoitetaan usein ihmiselle vaaralliseen lapamatoon. Lahnassa ei kuitenkaan esiinny lapamatoa, toisin kuten useimmiten turvallisiksi luulluissa hauessa, ahvenessa ja mateessa, joissa niissäkin lapamatoa esiintyy yleensä vain makeanveden yksilöissä. Yleisesti ottaen lapamato on luultua harvinaisempi. Pääsääntönä on, että kalassa oleva hihnamato on yleensä pitkä, jopa mainitut puoli metriä, ja se sijaitsee kalan suolistossa taikka muissa sisäelimissä. Lapamadon toukat puolestaan ovat kalassa vain noin 5–20 millimetriä pitkiä ja elävät kalan lihaksistossa. == Lähteet == *Suomen eläimet: Kalat, Sammakkoeläimet ja Matelijat, Weilin+Göös ISBN 951-35-4756-6 === Viitteet === == Aiheesta muualla == *UniProt, Taxonomy: Ligula intestinalis Luokka:Eläinten loistaudit Luokka:Heisimadot
Paul Probst

Paul Probst (15. toukokuuta 1869 - 9\. syyskuuta 1945) oli sveitsiläinen ampuja ja olympiavoittaja. Hän osallistui Pariisin olympialaisissa 1900 50 metrin vapaapistoolissa sekä henkilökohtaiseen että joukkuekilpailuun ja voitti jälkimmäisestä kultaa. == Lähteet == *Probstin profiili sports- reference.com-sivustolla Luokka:Sveitsiläiset olympiavoittajat Luokka:Sveitsiläiset ampujat Luokka:Vuonna 1869 syntyneet Luokka:Vuonna 1945 kuolleet
Louis Duffoy

Louis Duffoy oli ranskalainen ampuja ja olympiamitalisti. Hän osallistui Pariisin olympialaisissa 1900 50 metrin vapaapistoolissa sekä henkilökohtaiseen että joukkuekilpailuun ja voitti hopeaa joukkuekilpailussa. == Lähteet == *Duffoyn profiili sports-reference.com-sivustolla Luokka:Ranskalaiset olympiamitalistit Luokka:Ranskalaiset ampujat
Nick McDonell

Robert Nicholas ”Nick” McDonell (s. 18. helmikuuta 1984 New York) on yhdysvaltalainen kirjailija, joka tuli tunnetuksi vuonna 2002 julkaistuaan esikoisromaaninsa Vuoden viimeiset bileet (Twelve) vain 17-vuotiaana. == Varhaiset vaiheet ja yksityiselämä == Nick kasvoi New Yorkissa ja kävi yksityiskoulu Riverdale Country Schoolia. Hänen isänsä on journalisti ja äitinsä kirjailija, ja perheen tuttavapiiriin kuuluu myös toimittajia, kirjailijoita ja kustantajia. Nick harrasti kouluaikanaan koripalloa, break dancea ja kirjoittamista. Hän myös perusti ystävänsä kanssa oman lehden saadakseen tekstejään julki. Syksyllä 2002 hän aloitti collegeopinnot Harvardin yliopistossa pääaineenaan kielet, ja hän valmistui tammikuussa 2007. == Tuotanto == Vuoden viimeiset bileet kertoo Manhattanin ökyrikkaista eliittinuorista. Kirjan päähenkilöllä, huumediileri Valkoisella Mikella, on ympärillään laaja huumeverkosto, jonka jäsenten elämään kirja keskittyy. Teos on saanut paljon kehuja todenmukaisen nuorisokuvailunsa ja omaperäisen kirjoitustyylinsä ansiosta, ja kirja on ollut kaikilla merkittävillä myydyimpien kirjojen listoilla Yhdysvalloissa, Britanniassa ja Saksassa. Se on myös käännetty yli 20 kielelle, mutta suomen kielellä sitä ei enää painateta. Kirjan voi löytää kirjastoista ja käytettyjen kirjojen liikkeistä. Kirjan pohjalta on tehty myös suurta suosiota mutta ristiriitaisia arvosteluja saavuttanut Joel Schumacherin ohjaama elokuva, jossa näyttelevät Chace Crawford, Emma Roberts, Rory Culkin, 50 Cent, Ellen Barkin ja Kiefer Sutherland. Elokuva ilmestyi vuonna 2010. Vuonna 2005 Nick McDonell julkaisi toisen romaaninsa, The Third Brother, jonka päähenkilönä on Harvardissa opiskeleva 19-vuotias Mike. Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Solko van den Bergh

Solko Johannes van den Bergh (joskus myös etunimellä Solke; 4. kesäkuuta 1854 Haag - 25\. joulukuuta 1916) oli alankomaalainen ampuja ja olympiamitalisti. Hän pani alulle yhdessä ystävänsä Henrik Sillemin ja ranskalaisen François Monodin kanssa ammunnan MM-kilpailut. Van den Bergh osallistui itse ammuntaan Pariisin olympialaisissa 1900 ja voitti pronssia 50 metrin vapaapistoolin joukkuekilpailusta. Van den Bergh työskenteli notaarina ja oli naimisissa aatelisen Sophia Emma Nicoletta van Limburg Brouwerin kanssa. ==Lähteet== **Journal of Olympic History, englanniksi, luettu 4.7.2012 Luokka:Alankomaalaiset olympiamitalistit Luokka:Alankomaalaiset ampujat Luokka:Vuonna 1854 syntyneet Luokka:Vuonna 1916 kuolleet
Pallo hallussa

Pallo hallussa oli suomalainen ympäristöaiheinen ajankohtaisohjelma, jota lähetettiin Yle TV2:ssa 2001–2006. Se tuli ohjelmistoon Ekoistin seuraajaksi muttei saanut yhtä suurta suosiota kuin Ekoisti. Ohjelmassa oli myös Pallo hukassa -osio. Ohjelmaa juonsi mm. Ilkka Lehtinen. Ohjelmaa kuvattiin muun muassa Viljakkalassa. Luokka:2000-vuosikymmenen suomalaiset televisiosarjat Luokka:Yle TV2:n televisio-ohjelmat
Antonius Bouwens

Antonius Hubertus Maria "Antoine" Bouwens (22. toukokuuta 1876 Hunsel – 28. maaliskuuta 1963 Beverwijk) oli alankomaalainen ampuja ja olympiamitalisti. Hän osallistui Pariisin olympialaisiin 1900 ja Antwerpenin kisoihin 1920. Bouwens voitti urallaan yhden olympiamitalin, pronssia 50 metrin vapaapistoolin joukkuekilpailusta Pariisissa 1900. Hän voitti myös useita mitaleita MM-kisoissa. == Lähteet == *Bouwensin profiili sports-reference.com- sivustolla Luokka:Alankomaalaiset olympiamitalistit Luokka:Alankomaalaiset ampujat Luokka:Vuonna 1876 syntyneet Luokka:Vuonna 1963 kuolleet
Barcelonan metron linja 2

Barcelonan metron linja 2 on Transports Metropolitans de Barcelonan liikennöimä 13,1 kilometriä pitkä metrolinja Barcelonan kaupungissa Espanjan Kataloniassa. Vaikka linjan rakentaminen aloitettiin jo 1960-luvulla, se valmistui ja otettiin käyttöön vasta vuonna 1995 Sant Antonin ja Sagrada Famílian välillä haarana linjalle 5. Se on siten metrojärjestelmän toiseksi uusin linja linjan 11 jälkeen. Linja merkitään metrokartoissa violetilla värillä. Nykyiset pääteasemat ovat Paral·lel ja Pep Ventura, mutta linjaa aiotaan jatkaa etelään Barcelonan lentoasemalle ja pohjoiseen Badalonan suuntaan. ==Asemat== Asemien yhteydessä näkyvät vaihtomahdollisuudet muihin metrolinjoihin, Trambesòs-pikaraitiotiehen ja Renfen juniin. Myös rakennusvaiheessa oleva metrolinja 10 on merkitty. *Paral·lel *Sant Antoni *Universitat *Passeig de Gràcia *Tetuan *Monumental *Sagrada Família *Encants *Clot *Bac de Roda *Sant Martí *La Pau *Verneda *Artigues-Sant Adrià *Sant Roc 30px|link=Trambesòs *Gorg 30px|link=Trambesòs *Pep Ventura ==Aiheesta muualla== *Linja 2 Trens de Catalunya -sivustolla Luokka:Barcelonan metro
Ayo Technology

Ayo Technology on 50 Centin vuonna 2007 julkaistu single, jonka ovat kirjoittaneet Curtis Jackson (AKA 50 cent), Justin Timberlake, Timothy Mosley (AKA Timbaland) ja Nate Hills. Se on neljäs single albumilta Curtis. Timberlake ja sen tuottajana toiminut Timbaland esiintyvät kappaleella itsekin, vaikkei Timbalandia kaikissa lähteissä mainitakaan. Single nousi sijalle viisi Billboard Hot 100 -myyntilistalla ja sijalle kaksi UK Singles Chart -myyntilistalla sekä oli Grammy-ehdokkaana parhaaksi rap kappaleeksi 2008 (häviten kuitenkin voiton Kanye Westin "Good Life":lle). Muun muassa belgialainen laulaja-lauluntekijä Milow on tehnyt kappaleesta oman versionsa. Myös laulajat Katerine Avgoustakis ja Skyla ovat tehneet kappaleesta omat versionsa. Luokka:Vuoden 2007 kappaleet Luokka:50 Centin kappaleet Luokka:Justin Timberlaken kappaleet
Eero Tuomaala (juoksija)

Eero Allan Tuomaala (12. lokakuuta 1926 Perho – 2. kesäkuuta 1988 Tampere) oli suomalainen kestävyysjuoksija. Tuomaala sijoittui Helsingin 1952 olympialaisissa 5 000 metrin juoksussa 13:nneksi ajalla 14.54,2. Tukholman EM- kilpailuissa 1958 hän karsiutui 5 000 metrin alkuerissä. Hän edusti Suomea 15 maaottelussa ja saavutti kaksi lajivoittoa. Seuratasolla Tuomaala edusti Tampereen Poliisi-Urheilijoita, Tampereen Pyrintöä, Jyväskylän Kenttäurheilijoita ja Perhon Kiriä. Hän voitti Suomen mestaruuden 800 metrin juoksussa vuonna 1952, 10 000 metrin juoksussa vuosina 1956 ja 1958 sekä maastojuoksun joukkuekilpailussa vuonna 1950. Hän saavutti SM-hopeaa 5 000 metrin juoksussa vuosina 1954 ja 1955. Vuonna 1955 hän juoksi 3 000 metrillä 29. heinäkuuta Turussa Suomen ennätyksen 8.03,6 ja kaksi vuotta myöhemmin 5 000 metrillä Suomen ennätyksen 14.02,0. 1. tammikuuta 1955 hän oli São Paulon uudenvuoden juoksussa kymmenes. == Henkilökohtaiset ennätykset == * 800 metriä: 1.54,0 * 1 500 metriä: 3.49,2 (1954) * 3 000 metriä: 8.03,6 (1955) * 5 000 metriä: 14.02.0 (1957) * 10 000 metriä: 29.47,0 (1957) == Lähteet == * * ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Suomalaiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 1988 kuolleet
Pikku-Säynäjä (Utajärvi)

Pikku-Säynäjä on pieni järvi Utajärven kunnan Särkijärven kylässä. Järvi sijaitsee Särkijärven kylästä linnuntietä noin kuusi kilometriä lounaaseen. Sinne tulee vesakoitunut piennartie noin kilometrin päässä etelässä olevalle Säynäjäjärvelle menevältä metsäautotieltä. Järven laskujoki on Säynäjäjoki, johon sen yhdistää lyhyt oja. Joki laskee Särkijokeen ja edelleen Kiiminkijokeen. Pikku-Säynäjä on melko matala ja tummavetinen, rannat ovat suota ja rämettä. Järvessä on haukia, ahvenia ja särkiä. Luokka:Utajärven järvet Luokka:Kiiminkijoen vesistö
Blake Woodruff

Blake Woodruff (s. 19. kesäkuuta 1995, Flagstaff, Arizona) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan Mike Bakerina Villi tusina -elokuvassa. Woodruff kiinnostui näyttelemisestä 6-vuotiaana ja sai pienen roolin vuonna 2003 julkaistussa Blind Horizonissa, jossa hänet nähdään itkevänä poikana. Samana vuonna hän esiintyi myös Villi tusina -elokuvassa sekä myöhemmin tämän jatko-osassa. Sittemmin hänet on nähty muun muassa saippuaoopperassa Tunteita ja tuoksuja ja elokuvassa Whisper. ==Filmografia== Vuosi Nimi Rooli 2003 Blind Horizon Itkevä poika 2003 Villi tusina Mike Baker 2005 Back to You and Me Jake 2005 Villi tusina 2 Mike Baker 2007 Whisper David ==Aiheesta muualla== * Luokka:Yhdysvaltalaiset lapsinäyttelijät Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Maria Cristinan metroasema

Maria Cristina on vuonna 1975 avattu Barcelonan metron linjan 3 asema Les Cortsin alueella Barcelonassa. Se sijaitsee kaupunkia halkovan Avinguda Diagonal -kadun varrella La Caixa -pankin pääkonttorin edustalla. Metroasemalta on vaihtoyhteys Trambaix-pikaraitiotiejärjestelmän linjoille 1, 2 ja 3. Myös Trambaix-pysäkin nimi on Maria Cristina. Asemalta on lyhyt kävelymatka FC Barcelonan kotistadionille Camp Noulle. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Asema Trens de Catalunya -sivustolla Luokka:Barcelonan metroasemat
Säynäjäjärvi (Utajärvi)

Säynäjä on järvi Utajärven kunnan Särkijärven kylässä. Järvi sijaitsee Särkijärven kylästä seitsemisen kilometriä lounaaseen, kylästä sinne tulee metsäautotie. Järven laskujoki Säynäjäjoki virtaa Särkijokea myöten Kiiminkijokeen. Järvi on matala ja tummavetinen, rannat ovat suota ja rämettä. Kalastoon kuuluvat mm. hauki, ahven ja särki. Järven pohjoisrannalla on vanha asuinpaikka, Säynäjä, joka on tätä nykyä eräkämppäkäytössä. Kunnostetun päärakennuksen lisäksi asuinpaikalla on useita muita rakennuksia. Talon ympärillä olleet pellot ovat metsittyneet, mutta piha-alueen viereistä peltoa kiertänyt kiviaita on jäljellä aikanaan tehdystä raivaustyöstä. Luokka:Utajärven järvet Luokka:Kiiminkijoen vesistö
Niels Krabbe

Niels Kaare Krabbe (s. 1. heinäkuuta 1951 Frederikshavn, Tanska) on tanskalainen lintutieteilijä, joka työskentelee Kööpenhaminan yliopiston selkärankaisten osastolla. Krabbe opiskeli maantiedettä ja geologiaa Kööpenhaminan yliopistossa, josta hän valmistui filosofian tohtoriksi 1995. Lintututkimuksensa hän aloitti rengastajana, ensin Tanskassa ja sitten useita vuosia Israelissa, jossa hän työskenteli myös luokittelijana Jerusalemin yliopistossa. Hän on työskennellyt pitkään Etelä-Amerikan Andeilla, pääasiassa Ecuadorissa, missä hän on tutkinut lintuja. Hän toimi vuosikymmenen Fundación de Conservación Jocotocossa osallistuen Ecuadorin lintujen suojelutyöhön. Hän perehtyi erittäin uhanalaisen azuaynsirkun (Atlapetes pallidiceps) etsimiseen ja vuosien työn tuloksena löysi lopulta pienen yhdyskunnan vuonna 1998. Laji oli tuolloin häviämisen partaalla, sillä vain 10–22 paria oli jäljellä. Krabben ansiosta lajin suojelutoimet ovat onnistuneet ja vuonna 2007 kanta oli kasvanut 82 pariin. Krabbe työskentelee myös Fundación ProAves-säätiössä Kolumbian linnuston taksonomian selvittelytyössä. Hän laati varpuslintuja käsittelevän osan teokseen Birds of the High Andes (1990) ja Andien linnustoa koskevat osat Threatened Birds of the Americas (1992) teokseen. Krabbe tutkii useita lintutieteen osa-alueita, kuten suojelua, bioakustiikkaa ja Scytalopus- suvun tapakuloja. Hän on nimennyt useita uusia lintulajeja, kuten tiheikkötapakulon (Scytalopus chocoensis), savutapakulon (Scytalopus parkeri), el-orontapakulon (Scytalopus robbinsi), valkoposkiluuran (Grallaria ridgelyi) ja ecuadorinmuurasen (Myrmotherula fjeldsaai). Näiden lisäksi hän on nimennyt vielä kolme uutta lajia, joita ei vielä ole luokiteltu BirdLife Suomen lajilistalla.BirdLife Suomi (laaja tiedosto) Hänen keräämänsä tuhansien näytteiden kokoelmansa on sijoitettu Kööpenhaminan eläinmuseoon. == Lähteet == * Lyhyt elämäkerta === Viitteet === Luokka:Tanskalaiset ornitologit Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hana Bajtošová

Hana Bajtošová (s. 1984) on slovakialainen pyöräsuunnistaja ja maailmanmestari. Seuratasolla hän edustaa ŠK Vazka Bratislavaa. Joensuun MM- kilpailuissa 2006 Bajtošová voitti keskimatkalta hopeaa. Nové Město na Moravěn MM-kilpailuissa 2007 hän uusi keskimatkan hopeansa ja voitti sprintistä pronssia. Ostródan MM-kilpailuissa 2008 hän voitti sprinttimatkan maailmanmestaruuden. Ben Shemenin MM-kilpailuissa 2009 hän uusi sprintin MM- kultansa ja voitti pronssia pitkältä matkalta. == Lähteet == Luokka:Slovakialaiset pyöräsuunnistajat Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Elovaara (Joensuu)

Elovaara on alue entisessä Pyhäselän kunnassa aivan Hammaslahden taajaman läheisyydessä. Elovaaran harjut kuuluvat toiseen Salpausselkään. Alueella on luontopolku.Luontoaktiviteetit ja ohjelmapalvelut Pyhäselässä, Kareliaexpert.fi Harjuja on sanottu toisen Salpausselän hienoimmiksi.Pyhäselän urheilijat == Lähteet == Luokka:Pyhäselkä Luokka:Suomen harjut Luokka:Joensuun luonto
Suolinkainen

Suolinkainen (Ascaris lumbricoides) on sukkulamatoihin kuuluva loiseläin. Se on ihmiskunnan yleisin matoinfektio, ja sitä kantaa elimistössään arviolta yli miljardi ihmistä. Eniten suolinkaistautia eli askariaasia esiintyy lämpimällä vyöhykkeellä ja köyhillä alueilla. Tartunnan voi saada myös Suomesta, mutta suurin osa Suomessa todetuista tartunnoista on peräisin ulkomailta. Suolinkaisen munia esiintyy maaperässä, jonne niitä päätyy ulosteen mukana. Ihmiseen suolinkainen tarttuu, kun ihminen nielee suolinkaisen munia ruoassaan, useimmiten salaatissa, juureksissa ja muussa kypsentämättömässä ruoassa. Ohutsuoleen päätyneestä suolinkaisen munasta kuoriutuu toukka. Se tunkeutuu ensin suolen seinän läpi, menee keuhkoihin ja siirtyy 2–4 viikon kuluttua tartunnasta suoleen, jossa se elää aikuisena. Aikuinen mato on kermanvärinen ja päistään suippo, pituudeltaan 15–35 senttimetriä ja halkaisijaltaan 3–6 millimetriä. Mato liikkuu suolessa vapaasti, ja elää siellä pari vuotta. Mato tulee sukukypsäksi 8–12 viikon kuluttua tartunnasta. Pariteltuaan koiraan kanssa naaras laskee noin 200 000 munaa päivässä. Munat säilyvät maaperässä jopa 10 vuotta ankarissa olosuhteissa.Karen Guy: Ascaris lumbricoides, human intestinal roundworm University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW) Kun mato kuolee, infektio häviää ilman uusia ravinnon kautta saatuja munia. Suolinkaisen toukka voi laukaista keuhkoissa astman tyyppisen keuhkoreaktion, johon voi liittyä kuumetta ja nokkosihottumaa. Aikuinen suolinkainen aiheuttaa suolessa vain harvoin oireita. Runsas matojen esiintymä voi kuitenkin aiheuttaa vatsakipua ja pahoinvointia, ja lapsilla aliravitsemusta ja kehityksen hidastumista. Harvinaisia vakavia seurauksia ovat suolitukokset, sappitietukokset, haimatulehdus ja maksapaise, joita esiintyy Intiassa ja muissa lämpimissä ja köyhissä maissa. Suolinkainen todetaan joko havaitsemalla mato ulosteessa tai löytämällä madon munia ulosteen mikroskooppitutkimuksessa. Mato löytyy myös laajassa suoliston loisia havaitsevassa nukleiinihappojen osoitustestissä. Suolinkaistartuntaa hoidetaan reseptilääke mebendatsolilla. Tautia ehkäistään huolehtimalla käymälähygieniasta sekä pesemällä vihannekset ja juurekset. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Ascaris lumbricoides * Ascaris lumbricoides * University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Taxonomy, Ascaris lumbricoides, human intestinal roundworm * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Ascaris lumbricoides * Impact of Roundworms on Human Society Luokka:Sukkulamadot Luokka:Loistaudit Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Gesterbyn kartano

Gesterbyn kartano sijaitsee Kirkkonummella Gesterbyssä. ==Historia== Kartanossa oli kustavilainen päärakennus, jonka rakensi 1780-luvulla johtaja Anders Jansson. Hän osallistui 1783 Mustion linnan perustustöihin ja sai mahdollisesti linnasta vaikutteita omaan taloonsa Gesterbyssä. Janssonin jälkeen Gesterbyn omisti hänen kasvattipoikansa everstiluutnantti Anders Johan Sjöman. Sjömanin kuoltua 1835 hänen nuorin tyttärensä Eva Charlotta ja hänen miehensä komissiomaanmittari Carl Mathias Moring ostivat kartanon. Eva Charlotta Moring jäi muutama vuosi myöhemmin leskeksi ja joutui yksin ottamaan vastuun tilanhoidosta. Hänen kuoltua kartano myytiin Erik Alfred Lundinille. 1900-luvulla kartanon omisti Verner Dumell sekä Olle ja Mona Dumell, jotka myivät tilan Kirkkonummen kunnalle 1965.Backman, S. & Ihrcke-Åberg, I: Vanha Kirkkonummi. Kyrkslätts hembygdsförening r.f., 2006. Gesterbyn päärakennus paloi juuri ennen Porkkalan palautusta 1956. ==Museoalue== Museoalueella on tilan alkuperäisiä talousrakennuksia sekä rakennuksia, jotka kotiseutuyhdistys on siirtänyt alueelle eri puolilta Kirkkonummea, kuten sepänpaja ja tuulimylly. Tuulimylly on tuotu Masalan Gammel-Tinasta. Navetan ullakolla esitellään vanhaa ajokalustoa sekä kalastus- ja maataloustyövälineitä.http://www.ekenas.fi/museum/kirkkonummi.htm Pihalla kaivo perinteisellä vedennostolaitteella varustettuna. Pihaa reunustaa yhdeltä sivulta upea ja hyvin hoidettu kuusiaita. Museo on avoinna sopimuksen mukaan. ==Lähteet== Luokka:Kirkkonummen kartanot
Kansalliskonservatismi

Kansalliskonservatismi on konservatismin suuntaus, joka korostaa kansallista etua ja kulttuurillista tai etnistä identiteettiä. Kansalliskonservatiivisia puolueita yhdistää muun muassa nationalismi ja maahanmuuton vastustaminen. Euroopassa kansalliskonservatiiviset puolueet ovat yleensä myös EU-kriittisiä. Euroopan kansalliskonservatiivisiksi puolueiksi lasketaan mm. Ruotsidemokraatit ja Unkarin Fidesz. Myös Perussuomalaiset, Sveitsin kansanpuolue ja Itävallan vapauspuolue sisältävät kansalliskonservatiivisia elementtejä. Muita kansalliskonservatiivisiksi katsottavia puolueita maailmalla ovat Japanin liberaalidemokraattinen puolue, israelilainen Yisrael Beiteinu ja Bharatiya Janata Party Intiassa. Lisäksi Yhdysvaltain republikaanipuolue on nykylinjaltaan kansalliskonservatiivinen. == Katso myös == * Kansallisliberalismi * Oikeistopopulismi Luokka:Konservatismi Luokka:Nationalismi
Adrian Jackson

Adrian Jackson (s. 1983) on australialainen pyöräsuunnistaja ja maastopyöräilijä. ==Pyöräsuunnistus== Ballaratin MM-kilpailuissa 2004 Jackson voitti keskimatkan maailmanmestaruuden sekä pronssia pitkältä matkalta ja viestistä. Viestissä hänen kanssaan pyöräsuunnistivat Alex Randall ja Tom Walter. Seuraavana vuonna Banská Bystrican MM-kilpailuissa hän voitti pitkältä matkalta pronssia. Ostródan MM-kilpailuissa 2008 Jackson voitti kultaa keskimatkalta. Ben Shemenin MM-kilpailuissa 2009 hän voitti pitkän matkan ja sprintin maailmanmestaruudet. Montalegressa 2010 hän uusi sprintin maailmanmestaruuden ja voitti MM-hopeaa keskimatkalta ja pitkältä matkalta. ==Maastopyöräily== Maastopyöräilyn Australian-mestaruuskilpailujen maastoajossa Jackson on sijoittunut kahdeksanneksi vuosina 2007 ja 2009. ==Lähteet== Luokka:Australialaiset maastopyöräilijät Luokka:Australialaiset pyöräsuunnistajat Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tarpon II

Tarpon II on Anker & Jensenin telakalla Norjassa rakennettu 10mR-purjevene. Klassinen purjevene on ns. ensimmäisen R-mittasäännön mukaan rakennettu vene. Venen tilaaja ja alkuperäinen omistaja oli teollisuusmies, todellinen valtioneuvos Leonid A. Nagornoff Pietarista. Nagornoff rakennutti veneen vuoden 1912 Tukholman Olympialaisia varten. Tarpon ei osallistunut olympialaisiin mutta Nagornoff voitti samana vuonna Keisari Wilhelmin palkinnon Kielerwoche:ssa. Seuraavana vuonna Tarpon jatkoi voitokkaana Solentin ja Isle of Wrightin kilpailuissa Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Nagornoff muutti Venäjän vallankumousta pakoon Helsinkiin. Nagornoff ja Tarpon II olivat tuttu näky kesäsin Suomessa ja hänet mainitaan NJK:lla Pietarin Keisarillisen Pursiseuran edustajana. Tarpon II rekisteröitiin Suomeen tultuaan tuttuun NJK:iin jonka lipun alla Tarpoon II jatkoi purjehduksiaan. Kesällä 1930 hän purjehti Hollantiin asti josta hänelle myönnettiin NJK:n Suuri Purjehdusmerkki (Det Större Seglartecknet). Kaiken kaikkeaan Nagornoff purjehti Tarponilla 178 000 meripeninkulmaa, viimeisenä purjehduskesänään 1955 Nagornoff oli yli yhdeksänkymmenen vanha. Tarpon II:n kotisatamana oli yli 50 vuoden ajan HSS, jonka jäsen Nagornoff oli myös. Nagornoff kuoli vuonna 1963. Veneen rakensi Anker & Jensen Norjassa. Sen purjenumero on L 3 ja se on nykyisin matkapurjeduskäytössä. Rakenne on Hoduras-mahonkia, kaaret tammesta, kansi oregon pine. Viimeisin tiedossa oleva kotisatama on Blommeholm Oslossa. == Omistajat == Tarpoon II omistajaluettelo: Nykyinen omistaja: Vuosi: 2008: Marius Borg Aikaisemmat omistajat: Vuosi: 1998; Linda Rui / Håkon Honningsvåg KTK Oslo Vuosi: 1962; Kurt & Thor Dahl HSS Helsinki Vuosi: 1958; Otto Wetterhof HSS Helsinki Vuosi: 1912; Leonid A. Nagornoff Pietari / NJK, HSS Helsinki, ESS Tammisaari Nykyiset omistajat ostivat Tarponin Kurt Dahlin lapsilta 1998 ==Aiheesta muualla== * http://www.ktkweb.org/styret/Matrikkel/Batene/Tarpon%20II/Tarpon%20II.htm * http://www.ktkweb.org/default.html * http://ktkwebmatrikkel.blogspot.fi/2010/04/tarpon-ii-eier-linda-rui-og- hakon.html * http://www.sailsandsea.fi/r-veneita_r-boats/12_mr_ja_10_mr/ * http://www.akrida.se/moana/MoanaR10LankarEng.htm * http://classicyachtinfo.com/yachts/tarpon-ii/ * https://www.facebook.com/Tarpon-II-426360097470340/ ==Lähteet== Luokka:Köliveneet * På glittrande våg - Helsingfors Segelsällskap 1893-1993, Rolf Kokkola ISBN 952-90-4476-3 * NJK Årsbok m.m. 1928, 1931, 1934 ... * Nyländska Jaktklubben 1861-1961, Tor Smedslund 1961 * Finlands segeljakter, Pekka Barck ISBN 952-5045-14-5
Miisa

Miisa on suomenkielinen naisen etunimi. Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi oli annettu Suomessa yhteensä noin 1 580 naispuoliselle henkilölle. Vuosina 1920–1939 syntyneille nimi on väestötietojärjestelmässä kirjattu vain muutamalle henkilölle, 1940–1970-luvuilla nimenkantajia on kirjattu alle sata, mutta 1980-luvulta alkaen nimen suosio on kasvanut. Miisan nimipäivä on 23. syyskuuta. Etunimi lisättiin suomenkieliseen nimipäiväalmanakkaan vuonna 2010. ==Tunnettuja Miisa-nimisiä== * Miisa Grekov, o.s. Rotola-Pukkila, Mmiisas (s. 1995), suomalainen videobloginpitäjä * Miisa Lindén (s. 1957), suomalainen näyttelijä ja käsikirjoittaja * Miisa Nuorgam (s. 1992), saamelainen toimittaja ja e-urheiluvaikuttaja * Miisa Päällysaho (1970–2016), suomalainen eurodance-esiintyjä * Miisa Turunen (s. 2005), salibandyn pelaaja ==Lähteet== Luokka:Etunimet
Pyhän Katariinan ritarikunta

Pyhän Katariinan ritarikunta () oli keisarillisen Venäjän kunniamerkkiritarikunta, joka oli tarkoitettu ensisijaisesti naisille. Se on nimetty marttyyrikuoleman noin vuonna 305 kärsineen Katariina Aleksandrialaisen mukaan ja oli ainoa naisten kunniamerkki lähes koko Venäjän keisarikunnan olemassaolon ajan. Ritarikunnassa oli kaksi luokkaa. Ensimmäisen luokkaan kuului merkin lisäksi rintatähti, kun toinen luokka koostui pelkästä merkistä. Merkkiä kannettiin rinnan yli pujotettuna. Punaisessa nauhassa luki kultakirjailtuna teksti "Rakkauden ja isänmaan puolesta" (). Ritarikunnan perusti keisari Pietari Suuri 24. marraskuuta 1714 ja Pietari omisti sen vaimolleen Katariinalle Venäjän–Turkin sodan 1710–1711 muistoissa: "Ritarikunta perustettiin hänen korkeutensa [Katariinan] muistoksi hänen osallisuudestaan turkkilaisia vastaan käydyssä Prutjoen taistelussa, jonka aikana vaarallisissa olosuhteissa hän todisti itsensä kaikille toimillaan, ei kuten heikko nainen, vaan kuten rohkea mies." Kunnianosoitusta jaettiin kahdessa luokassa: * I luokka * II luokka == Galleria == Kuvia aiheesta: Pyhän Katariinan ritarikunta. Tiedosto:Order of St.- Ekaterin.png|Kunniamerkkien asettelu. nauha ja rintatähti sekä olkamerkki. Tiedosto:Signs of Russian Empresses3.jpg|Katariina II:n olkapään vasemmalla puolella Pyhän katariinan ritarikunnan merkki, kunniarouvan tunnuksella. Tiedosto:Replica of Catherine II's wedding dress (1745) by MKhT school-studio 05 by shakko.jpg|Catherine II: n hääpuku (1745), jossa on pyhän Katariinan olkainnauha. Tiedosto:St Ekaterina Orden both sides.jpg|Pyhän Katariinan ritarikunnan kunniamerkki (edestä ja takaa). Tiedosto:Звезда ордена Святой Екатерины.jpg|Pyhän Katariinan ritarikunnan tähti. 1800-luvulla. == Katso myös == * Venäjän keisarilliset ritarikunnat ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * A History of the Order of St. Catherine, Nick Nicholson Katariinan Luokka:Naisille tarkoitetut ritarikunnat
Viipurin Taiteenystäväin piirustuskoulu

Viipurin Taiteenystäväin piirustuskoulu eli Viipurin piirustuskoulu oli taidekoulu, joka toimi Viipurissa vuosina 1891-1939. Se oli yksi kolmesta Suomessa ennen toista maailmansotaa toimineesta taidekoulusta Helsingin ja Turun piirustuskoulujen rinnalla. Viipurin piirustuskoulu suljettiin talvisodan alkaessa 1939.Weilin+Göös Sodassa koettua -kirjan esittely Viitattu 11.8.2009. Viipurin Taiteenystävien yhdistys perusti Viipurin piirustuskoulun. Viipurin piirustuskoulun ensimmäinen opettaja oli taidemaalari Arvid Liljelund, joka oli opettanut vuosina 1869-1876 Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa Helsingissä. Viipurin Taiteenystävien yhdistyksen perustajajäsen, Viipurin lääninarkkitehti Berndt Ivar Aminoff toimi piirustuskoulun opettajana vuodesta 1891. Koulun pitkäaikaisin johtaja ja opettaja Rurik Lindquist toimi koulussa vuosina 1900-1940.Viipurin taiteenystävien historiaa Etelä-Karjalan taidemuseo. Viitattu 11.11.2012. Koulussa ovat opiskelleet muiden muassa Hugo Simberg, Aukusti Tuhka, Aimo Tukiainen, Väinö Kunnas, Olli Miettinen, Eva Cederström, Onni Mansnerus Kuvataiteilijamatrikkeli Viitattu 11.8.2009. ja Veikko Marttinen. Hugo Simberg toimi myös lyhyen ajan koulun opettajana. == Katso myös == *Viipurin Taiteenystävät *Viipurin taidemuseo == Lähteet == Luokka:Viipurin oppilaitokset Luokka:Viipurin kulttuuri Luokka:Entiset suomalaiset kuvataideoppilaitokset
La Caixa

La Caixa eli Caixa d'Estalvis i Pensions de Barcelona on Espanjan johtava säästöpankki. Se työllistää yli 27 000 ihmistä ja asiakkaita sillä on lähes 11 miljoonaa. Nykyisessä muodossaan se perustettiin vuonna 1990, kun pankit Caja de Pensiones para la Vejez y de Ahorros de Cataluña y Baleares ja Caja de Ahorros y Monte de Piedad de Barcelona fuusioituivat. ==Aiheesta muualla== *La Caixan kansainväliset sivut Luokka:Espanjalaiset pankit
Kankaanpään taidekoulu

Satakunnan ammattikorkeakoulun Taidekoulun kampus, myös Kankaanpään taidekoulu, on ammatillinen kuvataiteilijoita kouluttava oppilaitosyksikkö, jonka suuntautumisvaihtoehtoja ovat kuvanveisto, maalaus, taidegrafiikka ja esitystaide. Taidekoulu on osa Satakunnan ammattikorkeakoulua ja opiskelijat suorittavat Kuvataiteilija (AMK) -tutkinnon tai alan ylemmän AMK-tutkinnon. Kankaanpään taidekoulu perustettiin vuonna 1965 kuvanveistäjä Kauko Räikkeen ja taidemaalari Juhani Tarnan aloitteesta. Koulu kunnallistettiin Kankaanpään kaupungin alaisuuteen 1980-luvun lopulla. Oppilaitoksesta tuli osa Satakunnan ammattikorkeakoulua vuonna 1997. Kankaanpään taidekoulun varta vasten kuvataideopetusta varten rakennetut uudet tilat valmistuivat vuonna 1994 arkkitehti Sinikka Kouvon ja Erkki Partasen suunnittelemina.Teräsrakenne-lehti Viitattu 11.8.2009. Kankaanpään taidekoululla on merkittävä asema suomalaisessa kuvataideopetuksessa ja modernismin laajenemisessa taideilmaisuun. Koulusta ovat valmistuneet muun muassa Teija-Tuulia Ahola, Petri Ala-Maunus, Pälvi Hanni, Timo Hannula, Viljami Heinonen, Emma Jääskeläinen, Janne Kaitala, Matti Kalkamo, Kaisu Koivisto, Virve Lilja, Pekka Mattila, Irmeli Mäkilä, Pertti Mäkinen, Reima Nevalainen, Jaakko Niemelä, Reijo Paavilainen, Elina Ruohonen, Heli Ryhänen, Paula Salmela, Teemu Saukkonen, Nanna Susi, Kari Tykkyläinen, Tiina Vehkaperä ja Annu Vertanen.Kuvataiteilijamatrikkeli Viitattu 11.8.2009. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Satakunnan ammattikorkeakoulun kampukset *Kankaanpään taidekoulu ja taidekaupunki * Luokka:Suomen ammattikorkeakoulut Luokka:Kankaanpään oppilaitokset Luokka:Suomalaiset taidekoulut Luokka:Kankaanpään rakennukset ja rakennelmat
Lahden taideinstituutti

Lahden Taideinstituutti - tunnettiin myös nimillä Taideinstituutti ja Lahden taidekoulu - oli Lahden ammattikorkeakouluun kuulunut kuvataiteilijoita kouluttanut ammatillinen oppilaitos.Yleistä, Lahden taideinstituuttiViitattu 11.8.2009. Lakkautuksen jälkeen Taideinstituutin oli tarkoitus osittaisena jatkua osana Muotoiluinstituutin opintoja. Koulu perustettiin 2.1.1971 nimellä Lahden taideoppilaitos. Lahden kaupungin alaisessa koulussa oli taideteollisuuden ja kuvataiteen linja. Myöhemmin taideteollinen koulutus, nykyinen Muotoiluinstituutti siirtyi valtion omistukseen. Loppuvaiheessaan taideinstituutti oli ammattikorkeakoulu, jossa saattoi suorittaa Kuvataiteilija (AMK) -tutkinnon (240 op) neljässä vuodessa ja suuntautua maalaustaiteeseen, taidegrafiikkaan, kuvanveistoon tai muu-taiteeseen.LAMK esittelyViitattu 11.8.2009 . Lopettamispäätös Lahden Taideinstituutille annettiin koulun 40-vuotissyntymäpäivänä 7.1.2012.Lahden Taideinstituutin taideportaali Viimeinen opiskelijahaku oli keväällä 2012 ja koulu lopetti keväällä 2016, kun viimeiset kuvataiteilijat valmistuivat. Kolme viimeiseksi jäävää vuosikurssia avasi keväällä 2014 Lahden Taideinstituutin taideportaalin, joka syntyi opiskelijoiden kiintymyksestä kouluaan kohtaan. Sivuston kautta on mahdollista löytää Taideinstituutista valmistuneiden ja opiskelijoiden teoskuvia, tietoja sekä linkkejä taiteilijoiden kotisivuille. Tarkoituksena on säilyttää yksien kansien välissä koulun historiaa ja henkeä sen lopettamisen jälkeenkin. == Lähteet == Luokka:Entiset suomalaiset kuvataideoppilaitokset
Emilio Alzamora

Emilio Alzamora (s. 22. toukokuuta 1973 Lleida) on espanjalainen entinen ratamoottoripyöräilijä. Hän voitti 125cc-luokan maailmanmestaruuden vuonna 1999. Alzamora on ainoa ratamoottoripyöräilyn maailmanmestari, joka on voittanut mestaruuden voittamatta kaudella yhtään osakilpailua. Alzamora aloitti kilpauransa 80-kuutioisissa Espanjan kansallisessa sarjassa. Hän voitti maansa mestaruuden vuosina 1989 ja 1990. MM-sarjaan Alzamora siirtyi vuonna 1994. Ensimmäinen kausi meni vielä opetellessa, mutta jo seuraavana kautena Alzamora oli neljä kertaa palkintopallilla ja MM-sarjassa kolmas. Vuonna 1997 Emilio Alzamora ajoi 250cc-luokassa. Kausi oli loukkaantumisten sävyttämä ja Alzamora palasi takaisin piikkiluokkaan. Kaudella 1999 Alzamora voitti maailmanmestaruuden Hondalla saavuttamatta yhtään osakilpailuvoittoa. Marco Melandri ja Masao Azuma voittivat molemmat viisi osakilpailua, kun taas Alzamoralla oli viisi kakkossijaa ja viisi kolmossijaa. Melandri hävisi maailmanmestaruuden vain yhdellä pisteellä. Seuraavalla kaudella Alzamora oli vielä MM-sarjan kolmas, ja siirtyi sitten luokkaa ylemmäs, jossa ajoi kahdesti MM-sarjan seitsemänneksi. Alzamora lopetti uransa vuonna 2003, ajettuaan vaisun kauden 125cc-luokassa. Sen lisäksi, että Alzamora on ainoa kuski, joka on voittanut maailmanmestaruuden voittamatta kaudella yhtään osakilpailua, poikkeuksellista Alzamoran urassa on myös se, että maailmanmestaruudesta ja 30 palkintopallisijasta huolimatta hän ajoi vain kerran aika-ajoissa paalupaikalle. Kilpauran jälkeen Emilio Alzamora on toiminut Espanjan 125cc- luokan mestaruussarjan CEV:n tehtävissä ja johtanut RACC-Caja Madrid nimistä moottoripyöräilytallia. Nykyään hän johtaa Monlau Competition nimistä opinahjoa, jossa koulutetaan kuljettajia ja mekaanikkoja moottoriurheiluun. Ennen rehtorin virkaa hän toimi koulussa urheilullisena johtajana. ==Saavutukset== ===80cc-luokka=== *Espanjan mestaruus 1989 ja 1990 ===125cc- luokka=== *Maailmanmestaruus 1999 *MM-sarjan kolmas 1995 ja 2000 *4 osakilpailuvoittoa, 11 kakkossijaa, 11 kolmossijaa ===250cc-luokka=== *MM- osakilpailuissa 2 kakkossijaa ja 2 kolmossijaa ==Lähteet== Luokka:Espanjalaiset ratamoottoripyöräilijät Luokka:Ratamoottoripyöräilyn maailmanmestarit Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Koskivoimakomitea

Koskivoimakomitea oli komitea, jonka senaatti asetti 17. lokakuuta 1917. Se toimi aluksi Rautatiehallituksen yhteydessä. Sen tehtävänä on suunnitella ja rakentaa sekä käyttää valtion vesivoimalaitoksia. Erityisesti se toteutti Imatran voimalaitoksen rakentamisen. Sen puheenjohtajaksi tuli Bernhard Wuolle, joka erimielisyyksien vuoksi erosi komiteasta 1923, jäseniksi Risto Ryti ja professori Axel JuseliusUKK922168 sekä sihteeriksi tie- ja vesirakennusten ylihallituksen vanhempi insinööri Hugo MalmiBernhard Wuolle, Helsingin rotaryklubi Lisätty koskivoimakomitea asetettiin lokakuussa 1921, ja siihen tulivat kuulumaan lisäksi muun muassa Jalmari Castren, K. Snellman, Väinö Tanner, Toivo Ikonen ja A. Lampen. Väinö Tanner oli lisätyn koskivoimakomitean jäsen 1921–1946. Komitean aloitteista merkittävimmät olivat vuonna 1920 esitetyt ehdotukset Kymijoen Anjalankosken ja Vuoksenvirran Imatran rakentamisesta. Komitean nimeksi tuli myöhemmin Valtion Koskirakennus toimikunta. 9-jäseninen toimikunnan alaisena oli Valtion Koskivoimatoimisto. Toimikunnan toimintaa sääteli Ohjesääntö 27/3 1923. Ennen talvisotaa komitea teki suunnitelman Pohjois-Suomen vesivoiman rakentamisesta ja vesistöjen säännöstelystä.Jarmo Vehmas, Rahat Ruotsiin ja päästöt Tanskaan == Lähteet == Luokka:Suomalaiset komiteat
Académie Colarossi

Académie Colarossi oli italialaisen kuvanveistäjän Filippo Colarossin perustama taidekoulu. Se sijaitsi alkuun Pariisin Île de la Citéssä, mutta muutti 1870-luvulla Rue de la Grande-Chaumièrelle. Koulu suljettiin 1930-luvulla. Académie Colarossi perustettiin 1800-luvulla vaihtoehdoksi valtion École des Beaux-Arts -koululle, jota monet nuoret lupaavat taiteilijat pitivät vanhakantaisena. Académie Julianin tapaan ja toisin kuin virallinen École des Beaux Arts hyväksyi Colarossi oppilaiksi myös naisia, jotka saivat piirtää myös alastonta miesmallia. Colarossissa opiskelikin muun muassa Camille Claudel. Vuonna 1910 Colarossiin hyväksyttiin myös ensimmäinen naispuolinen opettaja. Koulussa oli elävän mallin veistoluokkia, jotka houkuttelivat ulkomaisia opiskelijoita. Muiden muassa kuvanveistäjä Henry Moore otti osaa Colarossin elävän mallin piirustukseen 1920-luvulla. Hän piirsi yleisölle avoimissa piirustusilloissa, joissa piirrettiin itsenäisesti ilman opetusta. Suomalaisista taiteilijoista Colarossissa opiskelivat muun muassa Väinö Blomstedt, Elin Danielson-Gambogi, Johannes Haapasalo, Elias Ilkka, Eva Olsoni, Helene Schjerfbeck, Ilmari Soikkanen ja Ellen Thesleff. Myöhemmistä taiteilijoista myös Otto Mäkilä ja Vilho Lampi hakivat vaikutteita Colarossista. Muita akatemiassa opiskelleita taiteilijoita ovat muun muassa Amedeo Modigliani, Eduard Wiiralt, Alfons Mucha, Lyonel Feininger, Paul Gauguin, George Grosz, Hans Hofmann ja Paula Modersohn-Becker. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset kuvataideoppilaitokset Luokka:Pariisin historia
Heikki Peltola

Heikki Olavi Peltola (s. 26. joulukuuta 1943 Angola) on Helsingin yliopiston infektiotautien emeritusprofessori. Hän väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi vuonna 1978. Peltola on toiminut Ylioppilaskunnan Laulajien solistina kuoron ulkomaanmatkoilla. Hän oli kuoron varajohtaja vuosina 1966–1970 ja taiteellinen johtaja vuosina 1971–1980. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset lääkärit Luokka:Suomalaiset kuoronjohtajat Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hope

Hope voi tarkoittaa seuraavia: *Hope, etunimi *Hope, Swallow the Sunin albumi *"Hope", Stefanin kappale, Viron edustaja Eurovision laulukilpailussa 2022 *Hope, Stuart Wreden veistos Tammisaaressa *Hope-timantti *HOPE, Japanin avaruusjärjestön avaruussukkulaprojekti *Hope, kaupunki Arkansas'ssa Yhdysvalloissa *Hope, kaupunki Brittiläisessä Kolumbiassa Kanadassa *Hopeseurakunta, Turun vapaaseurakunta *Hämeenlinna Hope, kristillinen nuorisotapahtuma *HMS Hope (1910), Britannian Kuninkaallisen laivaston hävittäjä *HOPE – Yhdessä & Yhteisesti, hyväntekeväisyysyhdistys *Hope, sukunimenä: **Anthony Hope (1863–1933), brittiläinen kirjailija **Bob Hope (1903–2003), yhdysvaltalainen viihdetaiteilija **Dolores Hope (1909–2011), yhdysvaltalainen laulaja ja viihdetaiteilija **Ernest Hope-Carson, brittiläinen maavoimien everstiluutnantti **Tanya Hope (s. 1996), intialainen näyttelijä **William Hope (s. 1955), kanadalainen näyttelijä *Hope, kuvitteellisia henkilöitä: **Bob Hope tv-sarjassa Emmerdale **Jamie Hope tv- sarjassa Emmerdale **Hope Mikaelson, televisiosarjoissa Vampyyrien sukua ja Legacies.
Kaalikääryle

Kaalikääryleet on uunissa valmistettava ruokalaji, jossa kaalinlehtien sisään on kääritty täytettä. Perinteisin täyte on sekoitettu jauhelihasta, kananmunasta, keitetystä riisistä tai perunasta sekä hienonnetuista kaalinlehdistä. Kääryleitä valellaan paistamisen aikana siirapista ja sulatetusta voista tehdyllä sekoituksella tai muunlaisella liemellä tai kastikkeella. Kääryleiden kera tarjoillaan usein puolukkahilloa tai -survosta ja keitettyjä perunoita. == Historiaa == Kaalikääryleet on 1700-luvulla kehitetty pohjoismainen muunnos perinteisestä turkkilaisesta ruokalajista dolmasta, joka on viiniköynnöksen lehdestä tehty kääryle. Ruokalaji mainittiin Cajsa Wargin ruotsalaisessa keittokirjaklassikossa ensimmäisen kerran vuonna 1755. Vuonna 1709 käydyn Pultavan taistelun hävinnyt Ruotsin kuningas Kaarle XII pakeni Osmanien valtakuntaan. Kuninkaalla oli mukanaan noin 1 500 sotilaan joukko. He asettuivat osmanihallinnon alaiseen Benderin kaupunkiin (nyk. Tighina). Erilaisten vaiheiden, kuten vuosina 1710–1711 käydyn Venäjän–Turkin sodan, jälkeen kuningas siirtyi joukkoineen takaisin Ruotsiin. Vierailun pysyväksi perinnöksi Pohjoismaihin jäi kaalikääryleiden valmistustaito. Ruotsinkielisen nimen kåldolmar osa dolma on tullut suoraan turkin kielestä.Romanian suurlähetystö, Helsinki: suomalaisten ja romanialaisten kontaktit menneinä aikoina. Viitattu 12.8.2009 Toisen teorian mukaan resepti saapui osmanisuurlähettiläiden tai kauppiaiden mukana. Suomessa kaalikääryleiden valmistusta on alettu opettaa vasta 1900-luvun alun talouskursseilla ja talouskouluissa.Uusivirta, Hilkka: Suomalaisen ruokaperinteen keittokirja, WSOY 1982. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Reseptivihko: Kaalikääryleet * Wanhakauppahalli.com/reseptit: Kaalikääryleet * yhteishyva.fi: Kaalikääryleet * Myllyn paras: Kaalikääryleet (täyte ilman riisiä) Luokka:Kaaliruoat
Didymóteicho

Didymóteicho (; ) on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Διδυμοτείχου, Dímos Didymoteíchou), joka sijaitsee Évroksen alueyksikössä Itä- Makedonian ja Traakian alueella. Koko kunnan pinta-ala on 569,5 neliökilometriä ja väkiluku 19 493\. Varsinaisen Didymóteichon kaupungin väkiluku on 9 263 (vuonna 2011). Didymóteicho on manner-Kreikan itäisin kunta ja sijaitsee Turkin rajan pinnassa. Nykyinen Didymóteichon kunta muodostui, kun Didymóteicho ja Metaxádes yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates- suunnitelman mukaisesti. == Kunnan osat == Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Didymóteichon kunta muodostuu kahdesta kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat: Kunnallis­yksikkö Kylä- tai kaupunki­yhdys­kunta Kylä, kaupunki tai muu asutus Väkiluku (2011) Didymóteicho Asiméniο Asiméniο 334 Asvestádes Asvestádes 192 Didymóteicho Didymóteicho 9 263 Néoi Psathádes 104 Ellinochóri Ellinochóri 593 Lagós 620 Thyréa 160 Isaákiο Isaákiο 407 Karotí Karotí 271 Koufóvouno Koufóvouno 629 Kyaní Kyaní 474 Máni Evgenikó 85 Máni 385 Sitariá 68 Petrádes Petrádes 184 Poimenikó Poimenikó 343 Prangí Prangí 304 Pýthio Pýthio 429 Rígiο 100 Stathmós 12 Sitochóri Sitochóri 326 Sofikó Sofikó 795 Yhteensä: 16 078 Metaxádes Alepochóri Alepochóri 237 Poliá 128 Aspronéri Aspronéri 466 Giatrádes 72 Dóxa Dóxa 410 Elafochóri Chionádes 257 Elafochóri 133 Vrýsi 43 Ládi Ládi 180 Metaxádes Avdélla 30 Metaxádes 687 Palioúri Palioúri 468 Vrysiká Sávra 142 Vrysiká 162 Yhteensä: 3 415 Yhteensä: 19 493 == Tunnettuja asukkaita == Kaupungissa ovat syntyneet Bysantin aikakauden hallitsijat Johannes III Vatatzes ja Johannes V Palaiologos. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Δήμος Διδυμοτείχου. Didymóteichon kunnan verkkosivut. *
Kivalliq Air

Kivalliq Air on kanadalainen lentoyhtiö, jonka pääkonttori sijaitsee Manitoban provinssissa, Winnipegin kaupungissa. Yhtiön kotikenttänä toimii Winnipegin kansainvälinen lentoasema. Nykyisin yhtiö lentää säännöllistä reittiliikennettä ainoastaan Winnipegin ja Sanikiluaqin välillä kolme kertaa viikossa. Kivalliq Air on Keewatin Airin omistama, reittiliikennettä hoitava tytäryhtiö. == Kohteet == Kivalliq Air lentää reittilentoja kolme kertaa viikossa Winnipegin ja Sanikiluaqin välillä. (huhtikuu 2013) === Nunavut === *Sanikiluaq (Sanikiluaqin lentoasema) === Manitoba === *Winnipeg (Winnipegin kansainvälinen lentoasema) == Laivasto == thumb|Yhtiön lentokone Kivalliq Airin laivastossa on seuraavat lentokoneet: (huhtikuu 2013) *2 × Beechcraft 1900C *8 × Raytheon Beech King Air 200/B200 *1 × Pilatus PC-12 *2 × Learjet 35 == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset lentoyhtiöt