EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Petri Lassila

Petri Lassila (s. 2. maaliskuuta 1969 Haapajärvi) on tamperelaisen Tera- yhtyeen laulaja, kitaristi ja lauluntekijä. Lassila tuli tunnetuksi toimiessaan samoissa tehtävissä suomalaisen gospel-rockin pioneerissa Terapiassa ja häntä pidetään yhtenä suomalaisen gospelmusiikin merkittävimmistä tekijöistä. Lassilan tekemistä lauluista on tehty tribuuttialbumi Terapian tarpeessa. Petri Lassila perusti ICT-yritys Vilkas Group Oy:n vuonna 1995. Lassila toimi yrityksen toimitusjohtajana ja talousjohtajana vuoden 2008 alkuun sekä sittemmin yhtiön hallituksessa. Lassila valmistui teologian maisteriksi Helsingin yliopistosta 2014 pääaineenaan etiikka ja vihittiin evankelis-luterilaisen kirkon papiksi Lapualla 2015. == Tuotanto == Petri Lassila on toiminut säveltäjänä ja sanoittajana, laulajana ja kitaristina seuraavilla levyillä: * Terapia: Tule & Kazo (1993) * Terapia: Single (1994) * Terapia: Täällä taas (1994) * Terapia: Uusi levy (1995) * Terapia: Kovia ääniä ja vaikeita sanoja (1997) * Terapia: Joona (1998) * Terapia: Studio 7 (2000) * Terapia: K23 (2001) * Terapia: Hoosianna (2003) * Terapia: Hullut nuoruuden päivät (2005) * Tera: Uusi veri (2007) * Tera Minulle ei ole paikkaa (2010) * Tera: Ai Kuin En? (2013) *Tera: Okei (single, 2020) == Aiheesta muualla == *Okei -musiikkivideo *Kylmä kaveri -musiikkivideo *Lassilan ääninäyte kappaleessa Napajäätiköt sulaa *Terapian kotisivut *Teran kotisivut Luokka:Hengellisen musiikin esittäjät Luokka:Suomalaiset kitaristit Luokka:Suomalaiset lauluntekijät Luokka:Suomalaiset rocklaulajat Luokka:Terapia (yhtye) Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Billy Collins

William A. ”Billy” Collins (s. 22. maaliskuuta 1941) on yhdysvaltalainen runoilija. Collins on valmistunut katolisesta College of the Holy Crossista ja opiskellut sen jälkeen Kalifornian yliopistossa Riversidessa. Yhdessä ystävänsä Michael Shannonin kanssa Collins perusti 1975 The Mid Atlantic Review -nimisen julkaisun. Hän on emeritusprofessori Lehman Collegessa Bronxissa. Kongressin kirjasto valitsi hänet vuosiksi 2001–2003 poet laureateksi. Collinsin uran alkuvaiheen merkittäviin vaikuttajiin kuului Richard Brautigan. Collins kirjoitti 1970-luvulla lyhyitä runoja Rolling Stone -lehteen ja on sen jälkeen julkaissut toistakymmentä kokoelmaa. Hän sanoo löytäneensä oman äänensä vasta 1980-luvulla ja tuntevansa sielunsukulaisuutta Samuel Taylor Coleridgeen. Väitöskirjassaan hän käsitteli Englannin Järvikoulun runoutta. The New York Times on nimennyt hänet Yhdysvaltojen suosituimmaksi nykyrunoilijaksi. Collins vieraili kesäkuussa 2011 Suomessa lukemassa runojaan. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Passi ja hammasharja

Passi ja hammasharja on suomalainen vuosina 1996–1998 MTV3-kanavalla esitetty visailuohjelma. Ohjelma perustui brittiläiseen Don't Forget Your Toothbrush -formaattiin. Ohjelmaa juonsivat Taru Valkeapää ja Tino Singh. Ohjelman kautta Singh pongahti laajempaan julkisuuteen. Ohjelma kuvattiin M/S Cinderella -laivalla. Ohjelmassa kilpailuun osallistuneet laivamatkustajat joutuivat tekemään erilaisia tehtäviä. Jokaisen ohjelman loppukilpailun voittaja voitti kahden hengen matkan ulkomaille, jossa hän kuvasi seuraavassa ohjelmassa esitetyt matkaterveiset. Ohjelma aiheutti esitysaikaan kohua, koska osa kilpailijoista esiintyi ohjelmassa alkoholin vaikutuksen alaisena. Ohjelman tuottaja kommentoi kohua, että juontajat tekivät valinnat kilpailijoista nopeasti, ja näin heillä ei ollut aikaa selvittää jokaisen kilpailijan mahdollista humalatilaa. Ohjelmassa vieraili myös useita yhtyeitä, ja artisteja, kuten muun muassa Ricky Martin. Ohjelman tunnusmusiikki oli Kool & the Gang -yhtyeen Celebration-kappale Shade of Brown -housebändin säestämänä. ==Lähteet== Luokka:Viihdeohjelmat Luokka:Visailuohjelmat Luokka:1990-luvun suomalaiset televisiosarjat
B. Helmiina

B. Helmiina (s. 15. toukokuuta 1998 Lappeenranta) on suomalainen ravihevonen. Se on punarautias suomenhevostamma. Hevosen kasvattaja ja omistaja on Talli Ranch Oy Lappeenrannasta. B. Helmiinan tiedot Hippoksen Heppa-järjestelmässä, luettu 1.4.2014 B. Helmiinan isä on viisinkertainen ravikuningas Viesker ja emä juoksijasuunnalle ensimmäisellä palkinnolla kantakirjattu B. Vilmiina. Myös B. Helmiina on kantakirjattu J-suunnalle. B. Helmiinan tiedot Sukuposti.netissä, luettu 1.4.2014 B. Helmiina on voittanut ravikuningattaren tittelin vuosina 2006 ja 2007. Hevosen voittosumma oli kilpailuran päätyttyä (3.7.2013) 396 235,00€ ja sillä oli kilpailtu 160 kertaa, joista 61 päättyi voittoon. Kaikki B. Helmiinan startit ajoi valmentaja Reijo Borgström tai Ari Moilanen. ==Lähteet== Luokka:Ravikuninkaalliset
Vladimir Jefimkin

Vladimir Aleksandrovitš Jefimkin (, s. 2. joulukuuta 1981 Samara) on venäläinen maantiepyöräilijä. Jefimkin aloitti ammattilaisuransa Team Barloworld-Valsir -tallissa vuonna 2005, jolloin hän voitti Portugalin ympäriajon kokonaiskilpailun ja kolmannen etapin. Lisäksi hän voitti Dunkerquen neljän päivän ajon neljännen osuuden ja sijoittui yhteiskilpailussa toiseksi. Aragonian ympäriajossa hän oli paras toisella etapilla. Kauden 2006 alussa Jefimkin siirtyi Caisse d'Epargnen joukkueeseen. Vuonna 2006 hänen paras saavutuksensa oli Italian ympäriajon kymmenennen etapin kakkossija. Vuelta Ciclista a la Rioja -kilpailussa hän oli kolmas. Vuonna 2007 Jefimkin sijoittui kolmanneksi Välimeren ajossa sekä voitti etapin 2A Euskal Bizikleta -kilpailussa. Hän johti Sveitsin ympäriajoa ennen viimeistä etappia, aika- ajoa, jossa jäi kauas kärjestä pudoten lopputuloksissa kuudenneksi. Espanjan ympäriajossa Jefimkin voitti vuorenhuipulle päättyneen neljännen etapin karattuaan muilta kärkiajajilta kymmenen kilometriä ennen maalia. Hän kantoi johtajan kultaista paitaa neljän päivän ajan ja sijoittui kokonaiskilpailussa lopulta kuudenneksi. Vuosina 2008–2010 Jefimkin edusti Ag2r-La Mondiale- joukkuetta. Hän sijoittui Pyreneillä ajetulla Ranskan ympäriajon 2008 yhdeksännellä etapilla alun perin toiseksi hävittyään yli minuutin Riccardo Riccòlle. Italialainen oli kuitenkin antanut EPOa sisältäneen dopingnäytteen neljännen etapin jälkeen ja Jefimkin tullaan mitä ilmeisimmin nimeämään etappivoittajaksi. Kokonaiskilpailussa hän oli yhdestoista. Jefimkin lopetti uransa elokuussa 2010 voidakseen viettää enemmän aikaa Kaliforniassa asuvan perheensä kanssa. Kesällä 2011 hän palasi ammattipyöräilijäksi Continental- tason Team Type 1 -joukkueessa. Samassa joukkueessa ajoi tuolloin myös hänen kaksoisveljensä Aleksandr Jefimkin. 2011 jäi kuitenkin hänen viimeiseksi ammattilaiskaudekseen ==Lähteet== *Vladimir Jefimkin Trap-friis-tietokannassa *Vladimir Jefimkin Cycling Archives -tietokannassa ===Viitteet=== Luokka:Venäläiset maantiepyöräilijät Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Häiveperhonen

Häiveperhonen (Apatura iris) on täpläperhosten (Nymphalidae) heimoon kuuluva suurikokoinen päiväperhonen, joka on yleistynyt Suomessa 1990-luvulta eteenpäin. == Koko ja ulkonäkö == Häiveperhonen on kookas, tumma perhonen. Etu- ja takasiipien yläpinnat ovat mustanruskeat, ja koiraalla niissä on voimakas violetinsininen metallinkiilto. Etusiiven poikki kulkee katkonainen valkoinen nauha, ja lisäksi siiven ulkosyrjässä on pari valkoista täplää. Takasiiven poikki valkoinen vyö kulkee yhtenäisenä, ja huomattavana tuntomerkkinä siiven takaosassa on oranssinpunainen, rengasmainen silmätäplä. Siipien alapinnat ovat ruskeat ja selväkuvioiset. Etusiiven alapinnalla on mustia ja valkoisia täpliä sekä kookas oranssi silmätäplä, jonka keskellä on sininen pilkku. Takasiiven alapinnalla on yhtenäinen valkoinen vyö, joka kapenee kiilamaisesti, sekä pieni oranssi silmätäplä. Siipiväli 70-92 mm.http://www2.nrm.se/en/svenska_fjarilar/a/apatura_iris.htmlhttp://www.luontoportti.com/suomi/fi/perhoset/haiveperhonen Häiveperhosen kanssa varsin samannäköinen ja -kokoinen laji on haapaperhonen, jonka siivissä ei kuitenkaan ole oranssia silmätäplää eikä metallista hohdetta. Apatura iris MHNT CUT 2013 3 18 Compiegne Dos.jpg| Häiveperhonen Apatura iris MHNT CUT 2013 3 18 Compiegne Ventre.jpg|△ Häiveperhonen == Levinneisyys ja lentoaika == Häiveperhosen esiintymisalue ulottuu Länsi- Euroopasta itään Aasian lauhkean vyöhykkeen kautta Japaniin. Euroopassa laji puuttuu eteläisimmistä ja pohjoisimmista osista, muun muassa suurimmasta osasta Fennoskandiaa. Pohjois-Euroopassa se on esiintynyt säännöllisesti Etelä-Englannissa, Tanskassa ja Virossa saakka. Suomessa häiveperhosia oli 1990-luvulle saakka tavattu vain harvinaisena vaeltajana maan eteläosissa, mutta laji on sen jälkeen vakiintunut ja yleistynyt rajusti. Kesällä 2010 häiveperhonen oli ensimmäistä kertaa Suomessa yleisempi kuin haapaperhonenKimmo Saarinen: Valtakunnallinen päiväperhosseuranta 2010. Baptria, 2010, 35. vsk, nro 4, s. 106. Suomen Perhostutkijain Seura.. Toistaiseksi lajin levinneisyys painottuu Itä-Suomeen ja etelärannikolle. Lentoaika on heinä-elokuussa yhtenä sukupolvena.Apatura iris, insects.fi insects.fi dlc.fi == Elinympäristö ja elintavat == Häiveperhosen elinympäristöä ovat varjoisat lehtimetsät, metsänreunat, puistot ja puutarhat. Laji talvehtii keskenkasvuisena toukkana. Häiveperhosen toukan ravintokasveja ovat pajut (Salix), kuten raita (Salix caprea), virpapaju (Salix aurita) ja tuhkapaju (Salix cinerea). Kukkien sijaan perhosta houkuttavat voimakkaat hajut, kuten raadot ja mädät hedelmät. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Perhoset: Häiveperhonen * Iltalehti: Häiveperhonen (Apatura iris) * UniProt, Taxonomy: Apatura iris Luokka:Häiveperhoset
Mary Oliver

Mary Jane Oliver (10. syyskuuta 1935 Maple Heights, Ohio – 17. tammikuuta 2019) oli yhdysvaltalainen runoilija. Hänen ensimmäinen kokoelmansa No Voyage, and Other Poems julkaistiin vuonna 1963. Hänet on palkittu muun muassa Pulitzer-palkinnolla kokoelmastaan American Primitive (1983) sekä National Book Awardilla kokoelmasta New and Selected Poems (1992). Hänen runouttaan on kuvattu uudenlaiseksi romantiikaksi, jossa luonnon ja sitä havainnoivan ihmisen väliset rajat häviävät. Oliverin laajasta runo- ja esseetuotannosta on suomennettu kaksi runokokoelmaa, Joutsen (2013) ja Tuhat aamua (2015). Oliver opiskeli Ohio State Universityssä sekä Vassar Collegessa. Hän asui ja työskenteli vuosikymmeniä Provincetownissa, Massachusettsissa, kunnes 2000-luvulla muutti pitkäaikaisen elämänkumppaninsa, valokuvaaja Molly Malone Cookin kuoleman jälkeen Floridaan. == Julkaisuja == * No Voyage, and Other Poems (1963, laajennettu painos 1965) * The River Styx, Ohio, and Other Poems (1972) * The Night Traveler (1978) * Twelve Moons (1978) * Sleeping in the Forest (1979) * American Primitive (1983) * Dream Work (1986) * Provincetown (1987) * House of Light (1990) * New and Selected Poems (1992) * A Poetry Handbook (1994) * White Pine. Poems and Prose Poems (1994) * Blue Pastures (1995) * West Wind. Poems and Prose Poems (1997) * Rules for the Dance. A Handbook for Writing and Reading Metrical Verse (1998) * Winter Hours. Prose, Prose Poems, and Poems (1999) * The Leaf and the Cloud (2000) * What Do We Know (2002) * Owls and Other Fantasies (2003) * New and Selected Poems, volume two (2004) * Why I Wake Early. New Poems (2004) * Blue Iris. Poems and Essays (2004) * Long Life. Essays and Other Writings (2004) * At Blackwater Pond. Mary Oliver Reads Mary Oliver (2006) * Thirst. Poems (2006) *Red Bird (2008) *Evidence (2009) *Swan: Poems and Prose Poems (2010) *A Thousand Mornings (2012) == Suomennoksia == * Joutsen. Runoja ja proosarunoja. (Swan: Poems and Prose Poems, 2010.) Suomentaneet Pertti Nieminen ja Tuulia Toivanen. Helsinki: Basam Books, 2013. ISBN 978-952-260-138-4. * Tuhat aamua. (A Thousand Mornings, 2012.) Suomentaneet Pertti Nieminen ja Tuulia Toivanen. Helsinki: Basam Books, 2015. ISBN 978-952-260-376-0. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset runoilijat Luokka:Kirjallisuuden Pulitzer-palkinnon saaneet Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Herten

Herten on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa, läntisessä Saksassa. Se sijaitsee Ruhrin alueen pohjoislaidalla ja kuuluu Münsterin hallintopiiriin sekä Recklinghausenin piirikuntaan. Kaupungin asukasluku vuoden 2022 lopussa oli 62 473. Sen pinta-ala on 37,33 neliökilometriä ja asukastiheys 1 674 as./km². Herten on jaettu yhdeksään kaupunginosaan (), jotka ovat Bertlich, Disteln, Herten-Mitte, Herten-Südost, Herten-Südwest, Langenbochum, Paschenberg, Scherlebeck ja Westerholt. Niistä runsasväkisin on Westerholt noin 10 800 asukkaallaan. Vähiten asukkaita on Bertlichissä, noin 3 403\. Suhteellisesti eniten ulkomaalaisia on Herten-Südwest kaupunginosassa, 26 %. Hertenillä on ystävyyskaupunkitoimintaa Ranskan Arras'n, Yhdistyneen kuningaskunnan Doncasterin, Saksan Schneebergin ja Puolan Szczytnon kanssa. Hertenin nähtävyyksiin lukeutuu muun muassa linna Wasserschloss Herten ja hyvin säilynyt vanha Westerholtin kylä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin viralliset sivut Luokka:Recklinghausenin piirikunta Luokka:Nordrhein-Westfalenin kunnat Luokka:Saksan kaupungit
Ella ja kiristäjä

Ella ja kiristäjä on Timo Parvelan Ella-sarjan ensimmäinen kirja. Kirja ilmestyi Kirjava kukko -sarjassa vuonna 1995. == Juoni == Opettaja käyttäytyy oudosti saatuaan kirjeen, joten oppilaat päättelevät, että häntä kiristetään. Kiristysepäilyt vahvistuvat, koska opettaja käyttäytyy oudosti myös uimahallissa. Kun hän saa toisen kirjeen, oppilaat ryhtyvät monin eri tavoin pitämään häntä silmällä ja tekevät hänelle jopa gallupkyselyn. Kun he saavat selville kohtaamisajan ja paikaksi Asemapuiston, he vaihtavat opettajan matkalaukun Hannan isän laukkuun. He epäilevät opettajan laukussa olevan rahaa. Tilalle laitetussa laukussa on Aku Ankka -lehtiä. Kun oppilaat lopulta luulevat saaneensa kiristäjän kiinni, kiristäjä osoittautuu opettajan tuoreeksi vaimoksi, jonka kanssa opettaja on lähdössä häämatkalle. ==Käännöksiä== *Valkovenäjä: Эла і сябры (Ela i siabry). Kääntänyt Kazlova, Alena. Minsk: Mastatskaya Litaratura, 2017. ISBN 978-985-02-1750-9. *Espanja: *Ranska: *Ruotsi: *Venäjä: *Viro: Luokka:Ella ja kaverit Luokka: Vuoden 1995 kirjat
Ella teatterissa

Ella teatterissa on Timo Parvelan Ella-sarjan toinen kirja. Kirja ilmestyi Kirjava kukko -sarjassa 1996. == Juoni == Luokka saa sijaisen, koska heidän oma opettajansa on häämatkalla. Sijainen kokee kuitenkin tämän luokan opettamisen mahdottomaksi, ja opettaja tulee jo seuraavana päivänä takaisin. Tämä ilmoittaa rehtorin vaativan heiltä joulunäytelmää koulun joulujuhlaan. He käyvät oikeassa teatterissa katsomassa Punahilkkaa, mutta Pate muuttaa näytelmän kulkua. Opettaja saa loistoajatuksen: he esittävät joulukuvaelman. Näytelmävaatteet luokka saa huutokaupasta monien erehdyksien jälkeen. Kun näytelmä esitetään, se ei kuitenkaan mene ihan niin kuin pitäisi. Luokka:Ella ja kaverit Luokka:Vuoden 1996 kirjat
Grevenbroich

Grevenbroich on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa, läntisessä Saksassa. Se sijaitsee Erft-joen varrella, noin 15 kilometrin päässä Neussista ja Mönchengladbachista. Se kuuluu Düsseldorfin hallintopiiriin ja Rhein-Kreis Neussin piirikuntaan. Kaupungin asukasluku oli 61 596 vuoden 2022 lopussa. Pinta-alaltaan se on 102 neliökilometrin suuruinen. Grevenbroichissa on runsaasti energiateollisuutta. Kaupungin nähtävyyksiin lukeutuu muun muassa keskiaikainen Altes Schloss ja Langwadenin luostari. Sillä on ystävyyskaupunkitoimintaa Slovenian Celjen, Ranskan St. Chamonin, Alankomaiden Kasselin ja Saksan Auerbachin kanssa. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Kaupungin verkkosivusto Luokka:Rhein-Kreis Neuss Luokka:Nordrhein-Westfalenin kunnat Luokka:Saksan kaupungit
Kyhmysorsa

Kyhmysorsa (Sarkidiornis melanotos) on laajalle levinnyt sorsa. Lajin nimesi Thomas Pennant 1769. == Koko ja ulkonäkö == Linnun pituus on 56–76 cm, koiraan ollessa huomattavasti kookkaampi. Linnun pää, kaula ja alapuoli ovat valkoiset ja päässä on lisäksi tummia pilkkuja. Selkä on kiiltävän sinimusta. Koiraalla on lisäksi nokan päällä tumma perunamainen kyhmy. Nuoret linnut ovat ruskeansävyisiä. Kyhmysorsa on sukunsa ainoa edustaja. Etelä-Amerikassa esiintyy alalaji sylvicola. == Esiintyminen == Lajin laaja levinneisyysalue kattaa pääosan Etelä-Amerikkaa, Saharan eteläpuolisen Afrikan, Madagaskar mukaan luettuna, sekä Intian ja Kaakkois-Aasian. Lajin esiintymialueen laajuus on noin 10 miljoonaa neliökilometriä ja sen arvioitu maailman populaation koko on 190 000–730 000 yksilöä. Lajin kanta on elinvoimainen. Lajia ei ole tavattu Suomessa. == Elinympäristö == Aukeiden maiden vesistöt: järvet yli 8 hehtaaria, joet, vetiset suot ja tulva-alueet. Ruokailevat myös pelloilla ja niityillä. == Lisääntyminen == Koiraalla on usein 2 naarasta ja koiraat naaraineen lyöttäytyvät usein pesimäaikana yhteen muodostaen yhdyskuntia. Pesä on puunkolossa tai mahdollisesti rakennuksessa, usein myös maassa korkean kasvillisuuden kätkössä. Munamäärä on 5–15, joskus jopa 50, jolloin useat naaraat ovat munineet samaan pesään. Haudonta kestää noin kuukauden ja poikaset ovat lentokykyisiä noin 10 viikon iässä. == Ravinto == Syö pääasiassa kasvikunnan tuotteita laiduntamalla tai matalassa vedessä polskuttamalla. Voi syödä myös vedessä eläviä pieniä selkärangattomia ja pikkukaloja. == Lähteet == * Perrins, Christopher M. (päätoim.) 1992: Otavan lintutieto – Maailman linnut. Otava. Italia. ISBN 951-1-12001-8 * Alderton, David & Barrett, Peter 2006: Birds of the World. – Southwater. Kiina. === Viitteet === Luokka:Sorsat
Pikkuhäiveperhonen

Pikkuhäiveperhonen (Apatura ilia) on täpläperhosten heimoon kuuluva päiväperhonen. == Koko ja ulkonäkö == Pikkuhäiveperhonen on melko kookas ja näyttävä perhoslaji. Siipien pohjaväri on mustanruskea ja koiraan siivet ovat sinisen metallinhohtoiset. Etusiiven yläpinnalla on hajanaisia valkoisia täpliä sekä oranssinkeltainen, rengasmainen silmätäplä. Takasiivessä on siiven poikki kulkeva valkoinen vyö sekä oranssi rengasmainen silmätäplä. Takasiiven takaosassa on lisäksi oranssit täplät. Siipien alapinnat ovat vihertävänruskeat. Etusiiven iso silmätäplä erottuu hyvin myös alapinnalla, takasiiven puolella pieniä silmätäpliä on pari. Takasiivessä on lisäksi vaalearuskea, kiilamainen alue, jonka siiven tyven puoleinen reuna mutkittelee. Siipiväli 66-72 mm.http://www.luontoportti.com/suomi/fi/perhoset/pikkuhaiveperhonenhttp://www.leps.it/indexjs.htm?SpeciesPages/ApatIlia.htm Apatura ilia MHNT CUT 2013 3 18 Compiegne Dos.jpg|♂ Pikkuhäiveperhonen Apatura ilia MHNT CUT 2013 3 18 Compiegne Ventre.jpg| ♂ △ Pikkuhäiveperhonen Lajilla on myös värimuoto f. clytie, jolla siipien pohjaväri on oranssinruskea ja siipien valkoiset vyöt ovat kellertäviä.http://www.dlc.fi/~peterpa/lepi/historia/nymphalidae2/apa-ilia.htm Läheistä sukua olevasta häiveperhosesta pikkuhäiveperhosen erottaa helpoimmin etusiiven yläpinnan silmätäplästä, joka häiveperhoselta puuttuu. Lisäksi häiveperhosella takasiiven alapinnan kiilamainen poikkivyö on valkoinen ja erottuu selvemmin. == Levinneisyys ja lentoaika == Pikkuhäiveperhosen esiintymisalue ulottuu Etelä- ja Keski-Euroopasta Aasian lauhkean vyöhykkeen kautta Japaniin saakka. Pohjois-Euroopassa lajia tavataan Baltiassa, missä se on levinnyt voimakkaasti.http://www.perhostutkijainseura.fi/sps_uudet_2001.html www.perhostutkijainseura.fi 2000-luvun alusta lähtien pikkuhäiveperhosta on tavattu myös Suomessa. Aluksi harvinaisena vaeltajana, mutta nykyisin laji lienee vakiintunut ainakin osaan etelärannikkoa. Lentoaika on levinneisyysalueen eteläosissa kahtena sukupolvena touko-kesäkuussa ja elo- syyskuussa, pohjoisessa yhtenä sukupolvena heinäkuussa.http://www.insects.fi/Lepidoptera/Nymphalidae/Apatura/ilia/Apatura%20ilia.htm == Elinympäristö ja elintavat == Pikkuhäiveperhosen elinympäristöä ovat valoisat lehtimetsät. Vaelluksen aikana perhosia voi tavata muuallakin. Keskenkasvuinen toukka talvehtii. Tiettävästi Suomen ensimmäinen talvehtiva toukka löytyi Paraisilta 31.10.2017. Pieni toukka löydettiin käymällä läpi nuoria haapoja lajin vakiintuneella esiintymisalueella. Löytöpaikka oli lämmin etelänpuoleinen rinne. Toukka oli asettunut oksan tyvelle noin metrin korkeudelle maanpinnasta. == Ravintokasvi == Toukan ravintokasveja ovat pajut ja poppelit, erityisesti haapa (Populus tremula) ja mustapoppeli (Populus nigra). == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Suomen Perhoset: Pikkuhäiveperhonen *UniProt, Taxonomy: Apatura ilia Luokka:Häiveperhoset
Nahariya

Nahariya () on kaupunki Israelissa pohjoisella hallintoalueella. Se on Israelin pohjoisin rannikkokaupunki. Vuoden 2017 lopussa kaupungin väkiluku oli 56 071\. == Historia == Nahariya perustettiin vuonna 1934 ja sen ensimmäiset asukkaat olivat juutalaisia siirtolaisia Saksasta. Joukkoa johti paikalta maata ostanut insinööri Yosef Levi. Saksassa keskiluokkaan kuuluneet siirtolaiset kohtasivat uusia vaikeuksia heidän aloittaessaan maatalouden Palestiinassa. Vuosien 1936–1939 arabikapinan aikana Nahariya oli turvaton sen eristäytyneisyyden takia. Toisaalta kaupunki alkoi näihin aikoihin myös kehittyä rantalomakohteeksi jo ennestään harjoitetun maatalouden ohella. Hieman ennen Israelin itsenäistymistä Nahariya oli monien laittomia juutalaisia siirtolaisia Palestiinaan tuoneiden laivojen rantautumispaikka. Israelin itsenäisyyssodan aikana Nahariya kärsi jälleen etäisyydestään muihin juutalaisyhteisöihin. Arabit katkaisivat maayhteydet Israelin muihin osiin, mutta Haifaan pidettiin yhteyttä moottorivenein. Maayhteys turvattiin lopulta valtaamalla arabien hallussa ollut Akko. Sodan jälkeen Nahariya on ollut osa itsenäistä Israelia. ==Talous== Nahariyan talouden pääalat ovat matkailu, teollisuus, maatalous, kauppa ja palvelut. Kaupungin hotellialue kattaa alueen kaupungin rannikolla. Kaupungin liikekeskusta sijaitsee pääkadun varrella. Nahariyan rautatieaseman paikkeilla sijaitsee vanha teollisuusalue ja sittemmin on rakennettu myös uusi teollisuusalue kaupungin pohjoispuolelle. ==Väestö== Vuoden 2017 lopussa Nahariyan asukasluku oli 56 071. Vuonna 1941 asukasluku oli noin 1 000, vuonna 1953 9 200, vuonna 1968 20 700 ja vuonna 2002 47 400\. Monet kaupungin juutalaisista siirtolaisista ovat saapuneet Romaniasta, Pohjois-Afrikasta ja Irakista. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Virallinen sivu Luokka:Israelin kaupungit
Britannian Grand Prix 1990

Britannian Grand Prix 1990 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 15. heinäkuuta 1990 Silverstonessa Britanniassa. Kilpailun voitti Ferrarilla ajanut Alain Prost, jolle voitto oli kauden neljäs ja kolmas peräkkäinen. Prost siirtyi voittonsa turvin MM-sarjan kärkeen ohittamalla Ayrton Sennan kahdella pisteellä. == Tulokset == Sija Nro Kuljettaja Talli Kierrokset Aika/keskeytys Lähtöruutu Pisteet 1 1 Alain Prost Ferrari 64 1.18.30,999 5 9 2 5 Thierry Boutsen Williams-Renault 64 + 39,092 4 6 3 27 Ayrton Senna McLaren- Honda 64 + 43,088 2 4 4 29 Éric Bernard Larrousse-Lamborghini 64 + 1.15,302 8 3 5 20 Nelson Piquet Benetton-Ford 64 + 1.24,003 11 2 6 30 Aguri Suzuki Larrousse-Lamborghini 63 + 1 krs. 9 1 7 10 Alex Caffi Arrows-Ford 63 + 1 krs. 17 8 4 Jean Alesi Tyrrell-Ford 63 + 1 krs. 6 9 8 Stefano Modena Brabham- Judd 62 + 2 krs. 20 10 25 Nicola Larini Ligier-Ford 62 + 2 krs. 21 11 21 Emanuele Pirro Dallara-Ford 62 + 2 krs. 19 12 24 Paolo Barilla Minardi-Ford 62 + 2 krs. 24 13 26 Philippe Alliot Ligier-Ford 61 + 3 krs. 22 14 28 Gerhard Berger McLaren-Honda 60 Kaasu 3 Kesk. 2 Nigel Mansell Ferrari 55 Vaihdelaatikko 1 Kesk. 16 Ivan Capelli Leyton House-Judd 48 Polttoainevuoto 10 Kesk. 12 Martin Donnelly Lotus-Lamborghini 48 Moottori 14 Kesk. 11 Derek Warwick Lotus-Lamborghini 46 Moottori 16 Kesk. 17 Gabriele Tarquini AGS-Ford 41 Moottori 26 Kesk. 9 Michele Alboreto Arrows-Ford 37 Moottori 25 Kesk. 6 Riccardo Patrese Williams-Renault 26 Kolarivaurio/Runko 7 Kesk. 3 Satoru Nakajima Tyrrell-Ford 20 Sähköt 12 Kesk. 19 Alessandro Nannini Benetton-Ford 15 Kolari (Patrese) 13 Kesk. 22 Andrea de Cesaris Dallara-Ford 12 Polttoainejärjestelmä 23 Kesk. 23 Pierluigi Martini Minardi-Ford 3 Laturi 18 Kesk. 15 Mauricio Gugelmin Leyton House-Judd 0 Polttoainepumppu 15 DNQ 14 Olivier Grouillard Osella-Ford Karsiutui DNQ 7 David Brabham Brabham- Judd Karsiutui DNQ 36 Jyrki Järvilehto Onyx-Ford Karsiutui DNQ 35 Gregor Foitek Onyx-Ford Karsiutui DNPQ 33 Roberto Moreno EuroBrun-Judd Karsiutui DNPQ 18 Yannick Dalmas AGS-Ford Karsiutui DNPQ 34 Claudio Langes EuroBrun-Judd Karsiutui DNPQ 31 Bertrand Gachot Coloni-Subaru Karsiutui DNPQ 39 Bruno Giacomelli Life Karsiutui == Muuta == *Paalupaikka: Nigel Mansell – 1.07,428 *Nopein kierros: Nigel Mansell – 1.11,291 (kierroksella 51) *Riccardo Patresen 200. Grand Prix *Aguri Suzukin ensimmäinen MM-piste *Williamsin 250. kilpailu *Ferrari ylitti 2500 MM-pisteen rajan * Kisa nähtiin koosteena YLE TV1:ssä klo 21.15-21.45 selostajana Juha Jokinen. == Lähteet == * Helsingin Sanomat 15.7.1990 Luokka:Formula 1 -kausi 1990 Luokka:Britannian Grand Prix
Carolyn Kizer

Carolyn Ashley Kizer (10. joulukuuta 1925 Spokane, Washington – 9. lokakuuta 2014 Sonoma, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen runoilija. Hän kirjoitti teoksensa usein feministisestä näkökulmasta. Vuosina 1965–1966 hän työskenteli Pakistanissa. Kizer valmistui Sarah Lawrence Collegesta New Yorkissa ja täydensi vuosina 1945–1947 opintojaan Columbian yliopistossa ja Washingtonin yliopistossa. Hän voitti vuonna 1985 Pulitzer-palkinnon teoksellaan Yin. Kizerin toinen aviomies oli John Marshall Woodbridge. Hän asui Sonomassa, Kaliforniassa sekä Ranskan pääkaupungissa Pariisissa. Hän sai 1950-luvulla opetusta Pulitzer-palkitulta yhdysvaltalaisrunoilija Theodore Roethkelta. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset runoilijat Luokka:Kirjallisuuden Pulitzer- palkinnon saaneet Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Maxine Kumin

Maxine Kumin (6. kesäkuuta 1925 Philadelphia, Pennsylvania – 6. helmikuuta 2014 Warner, New Hampshire) oli yhdysvaltalainen kirjailija, joka tunnetaan varsinkin runoudestaan. Eräs tunnetuimmista kokoelmista on Up Country, joka toi kirjoittajalleen vuonna 1973 Pulitzer-palkinnon. Kuminille myönnettiin lisäksi Ruth Lillyn runouspalkinto. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset runoilijat Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Kirjallisuuden Pulitzer- palkinnon saaneet Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Hayden Carruth

Hayden Carruth (3. elokuuta 1921 - 29\. syyskuuta 2008) oli yhdysvaltalainen runoilija ja kirjailija. Hänelle myönnettiin Ruth Lillyn runouspalkinto vuonna 1990 sekä Kansallinen kirjapalkinto runoudesta 1997. Runoteosten ohella Hayden Carruth julkaisi esimerkiksi kirjallisuusarvosteluja. Luokka:Yhdysvaltalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet
13 (Blurin albumi)

13 on englantilaisen rock-yhtyeen Blurin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin maaliskuussa 1999. Albumi oli 17 viikkoa Britannian albumilistan ykkösenä mutta samalla sijoittui vasta sijalle 80 Yhdysvaltain Billboard 200 -listalla. Levy sisältää singlet: "Tender", "Coffee & TV" ja "No Distance Left to Run". ==Kappalelista== Kaikki kappaleet ovat kirjoittaneet Damon Albarn, Graham Coxon, Alex James ja Dave Rowntree. # "Tender" – 7:40 # "Bugman" – 4:47 # "Coffee & TV" – 5:58 # "Swamp Song" – 4:36 # "1992" – 5:29 # "B.L.U.R.E.M.I." – 2:52 # "Battle" – 7:43 # "Mellow Song" – 3:56 # "Trailerpark" – 4:26 # "Caramel" – 7:38 # "Trimm Trabb" – 5:37 # "No Distance Left to Run" – 3:27 # "Optigan 1" – 2:34 ===Singlet=== *"Tender" (julkaistu 22. helmikuuta 1999, UK #2) *"Coffee & TV" (julkaistu 28. kesäkuuta 1999, UK #11) *"No Distance Left to Run" (julkaistu 5. marraskuuta 1999, UK #14) == Lähteet == Luokka:Blurin albumit Luokka:Vuoden 1999 albumit
Helena Siltala

Helena Siltala (vuodesta 1955 Kronqvist; 20. heinäkuuta 1930 Helsinki – 17. heinäkuuta 2022 Helsinki) oli suomalainen jazz- ja iskelmälaulaja, jonka tunnetuimpiin kappaleisiin kuuluvat "Ranskalaiset korot", "Tuuli tuo tuuli vie" ja "Pikku midinetti". == Elämä ja ura == Siltala aloitti esiintymisen 1953, jolloin Ossi Aallon orkesterin laulusolistina toiminut Sacy Sand jätti paikkansa ja orkesterin trumpetisti Rolf Kronqvist ehdotti tämän tilalle Helsingin jazzpiireissä tapaamaansa Siltalaa. Levytysura alkoi vuonna 1955. Läpimurto tuli kappaleilla "Ranskalaiset korot", "Tuuli tuo tuuli vie" ja "Pikku midinetti", josta hän sai kultalevyn (25 000 kpl). Hän oli tunnettu etenkin pitkäaikaisesta yhteistyöstään muusikko ja säveltäjä Erik Lindströmin kanssa.Erola, Lasse: Rakkauden sävel: Iskelmän kultakauden naissolistit, s. 56–63. Helsinki: Helsinki-kirjat, 2010. ISBN 978-952-5874-13-6. Vielä myöhemmällä iälläänkin Siltala lauloi jazzia Lindströmin Dream Teamissa ja Happy Swing Bandissa. Helena Siltala on itse kertonut tutustuneensa jazziin lankonsa suuren levykokoelman välityksellä ollessaan lapsenpiikana sisarensa perheessä 1940-luvun lopulla, ja erityisesti hän on muistellut ihastuneensa Artie Shawn esityksiin sekä samoihin aikoihin elokuvateattereissa pyörineeseen Glenn Milleristä kertoneeseen elokuvaan. Bagh, Peter von – Hakasalo, Ilpo: Iskelmän kultainen kirja, s. 360. Helsinki: Otava, 1986. Yhteistyö Erik Lindströmin kanssa alkoi vuonna 1955, jolloin Siltalasta tuli Erikin veljen Olle Lindströmin yhtyeen laulusolisti. Tuon vuoden joulukuussa hän levytti Erik Lindströmin kvintetin kanssa jazzstandardin "Some of These Days" Reino Helismaan suomentamin sanoin "Näinä päivinä". Ensimmäiset Siltalan levyttämät Erik Lindströmin kappaleet olivat vuotta myöhemmin taltioidut "Etkö uskalla mua rakastaa" ja "Tuuli tuo, tuuli vie". Suomessa uutta ranskalaista musette- tyyliä edustaneen "Pikku midinetin" Siltala lauloi levylle jo loppuvuonna 1957, mutta listojen kärkeen se nousi vasta vuoden 1958 syyskuussa. Erik Lindström kertoi myöhemmin, että hän tunsi Helena Siltalan vahvasti hengenheimolaisekseen, ja häntä viehättivät etenkin Siltalan verevä ääni ja voimakas eläytymiskyky: "Helena tulkitsee sävellykseni juuri niin kuin olen ne ajatellut ja kirjoittanut." Siltala työskenteli myöhemmin mainostoimiston valokuvalaboratoriossa. Hän oli naimisissa muusikko Rolf Kronqvistin (1929–2002) kanssa, ja he saivat kaksi tytärtä.Hietanen, Ilona: Kiertueilla ei laulajakaan diivaillut. Helsingin Sanomat 20.7.2010, s. B 4. ==Diskografia== * Pikku midinetti (1971) * Unohtumattomat (1992) * Remembering the good old jazz days (1996) * 20 suosikkia - Ranskalaiset korot (2002) * Haaveita (2008) * The Other Side (2010) ==Palkinnot== *Jazzlegenda-palkinto 2004 == Lähteet == * * === Viitteet === ==Aiheesta muualla== * * Helena Siltalan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Suomalaiset laulajat Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Luovuustekniikka

Luovuustekniikat ovat ideoinnin ja ongelmanratkaisun, esimerkiksi tuotekehitystoiminnan tueksi kehitettyjä työmenetelmiä. Kuten teknisessä lähestymistavassa yleensäkin niin luovuustekniikoiden taustalla ei ole kovin syvällistä itse luovuuskäsitteen tarkastelua vaan luovuustekniikat ovat hyvin käytännönläheisiä. Niiden yleisenä periaatteena on saada jonkin asian käsitykset pois normaaleista olettamuksista ideana, että ongelmien ratkaisu saattaa olla oletetun ratkaisujoukon ulkopuolella. Luovuustekniikat ovat menetelmiä, joiden avulla voidaan saada aikaan nokkelia oivalluksia perinteisten ratkaisujen sijaan. Luovuustekniikoita tai -menetelmiä käytetään joko yksin tai ryhmissä. Nykyisin puhutaan usein innovatiivisuudesta, kun tavoitteena on pyrkiä saattamaan ideoita käytännön tasolle. Innovatiivisuus on siis käytännön tuotteina ja ilmiöinä toteutuvaa luovuuttaSiltala Reijo 2009. Innovaatiot, luovuus ja innovatiivisuus. Teoksessa Taatila Vesa (toim.) 2009. Innovaatioiden lähteillä. Vantaa: Laurea.Siltala Reijo 2010. Innovatiivisuus ja yhteistoiminnallinen oppiminen liike-elämässä ja opetuksessa. Turku: Turun yliopisto ==Luova ongelmanratkaisu== Luovassa ongelmanratkaisussa yhdistetään tietoja ja asioita niin, että tulos on tekijälleen uusi. Se edellyttää luovia ajattelutapoja ja asenteita sekä erityisiä kykyjä ja taitoja. Luova ongelmanratkaisu on prosessi, johon kuuluu ongelman tai parannusmahdollisuuden huomaaminen, siihen liittyvien tosiasioiden, näkemysten ja tavoitteiden tunnistaminen, sekä lähestymistapojen ja ideoiden tuottaminen, ideoiden arvioiminen, valitseminen ja toteuttaminen. Luovan ongelmanratkaisuprosessin välttämätön ehto on kaikkien ryhmän jäsenten positiivinen asenne, asioiden ja ideoiden tasavertainen käsittely ja ongelmien näkeminen haasteina, sekä ongelmanratkaisuun sitoutuminen. Positiivinen asenne ilmenee ideoiden myönteisenä käsittelynä. Puutteiden esittäminen on rakentavaa, esimerkiksi 3+ ja Miten -tekniikka. Myönteisyys tekee ideoinnista miellyttävää, ja osoittaa ryhmälle, mikä ideassa on hyvää ja mistä suunnasta löytyy lisää hyviä ideoita. ==Luovuustekniikoiden käyttötarkoitukset== Luovuustekniikoita käytetään elinkeinoelämässä, kun halutaan kehittää organisaatiota, tuotteita tai tuotteen markkinointistrategioita. Luovuustekniikoita ovat: * aivoriihi (eng. Brainstorming) * synektiikka * Edward de Bonon useat mallit kuten ajattelun kuusi hattua (six thinking hats), * Systematic Inventive Thinking eli SIT * tuplatiimi * rentoutus ja mietiskely * fläppitaulutekniikka * Appelsiini/banaani * ongelman hahmottamisessa SWOT-analyysi, käsitekartta ja kalanruotoanalyysi Luovuusmenetelmien menestyminen perustuu niiden tuloksellisuuteen. ==Katso myös== *Innovaatio ==Lähteet== * http://www.edu.helsinki.fi/malu/kirjasto/lor/ Luovan ongelmanratkaisun työtavat * http://stratox.fi sivuilla on lisää luovuustekniikoista eli ideointityökaluista === Viitteet === Luokka:Suunnittelu ja innovaatio Luokka:Ongelmanratkaisu
Laukaan seurakunta

Laukaan seurakunta on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka kuuluu Lapuan hiippakuntaan ja Pohjoisen Keski-Suomen rovastikuntaan. Seurakuntalaisia oli jäseniä vuoden 2022 alussa noin 15 500\. Vakituisia työntekijöitä oli vuoden 2022 lopussa 41. Seurakunta luonnehtii itseään yhtä aikaa perinteikkääksi ja juurevaksi, mutta myös moderniksi seurakunnaksi. Kirkkoherrana on toiminut vuodesta 2015 alkaen Harri Romar. Seurakunta on jaettu alueellisesti Pohjois-Laukaan, Vihtavuori-Leppäveden ja Lievestuoreen seurakuntapiireihin, sekä Konneveden alueseurakuntaan. == Historia == Laukaasta tuli itsenäinen seurakunta vuonna 1593, kun se itsenäistyi Rautalammin pitäjästä. Laukaan emäseurakuntaan kuului aikanaan laaja alue nykyistä Jyväs- ja Ääneseutua. Vuoden 2022 alussa Laukaan seurakuntaan liitettiin Konneveden seurakunta. == Papisto == === Kirkkoherrat === * 1996–2015: Timo Vuojus * 2015–: Harri Romar == Katso myös == * Vehniän baptistiseurakunta ==Lähteet == == Aiheesta muualla == * Laukaan seurakunnan verkkosivut Luokka:Laukaan seurakunnat Luokka:Lapuan hiippakunnan seurakunnat
Thomas Pennant

Thomas Pennant (14. kesäkuuta 1726 Whitford, Flintshire – 16. joulukuuta 1798 Whitford, Flintshire) oli walesilainen luonnontieteilijä ja antikvaari. Pennantin suku oli walesilaista alempaa aatelia Whitfordin pitäjästä. Suvulla oli vaatimaton 1600-luvulla rakennettu kartano Bychtonissa. 1724 Thomasin isä David Pennant peri lähellä sijainneen Downingin tilan serkultaan, mikä kohensi huomattavasti suvun asemaa. Downing Hallista, jossa Thomas syntyi, tuli Pennantien vakituinen asuinpaikka. Thomasin äiti oli Arabella Mytton. Thomas Pennant kävi Wrexhamin alkeiskoulua ennen muuttoa Thoas Croftin kouluun Fulhamiin 1740. 1744 hän pääsi Queen's Collegeen Oxfordiin, josta hän myöhemmin meni Oriel Collegeen. Kuten monet varakkaasta suvusta lähtöisin olleet opiskelijat ei Pennantkaan suorittanut loppututkintoa. 1771 hänen työnsä eläintieteilijänä kuitenkin palkittiin kunniamaininnalla. 12-vuotiaana Pennant menetti sydämensä luonnontieteille tutustuttuaan Francis Willughbyn teokseen Ornithology. Retki Cornwalliin 1746–1747, missä hän tapasi luonnontieteilijän ja antikvaarin William Borlasen, herätti mielenkiinnon mineraaleihin ja fossiileihin, jotka muodostivat hänen pääasiallisen tutkimuskohteensa 1750-luvulla. Carolus Linnaeuksen esityksestä hänet äänestettiin Kungl. Vetenskapssocieteten i Uppsala seuran jäseneksi. 1766 hän julkaisi ensimmäisen osan teoksestaan British Zoology. Teosta valmistellessaan hän vieraili manner-Euroopassa, tutustuen muun muassa Voltaireen, Halleriin, Buffoniin ja Peter Simon Pallasiin. 1767 hänet äänestettiin Royal Societyn jäseneksi. 1771 julkaistiin hänen teoksensa Synopsis of Quadrupeds. Saman vuoden lopulla hän julkaisi kirjan A Tour in Scotland in 1769, josta tuli merkittävä myyntimenestys. 1774 hän julkaisi toisen kirjan matkoistaan Skotlannissa, nyt 2-osaisena. 1778 hän julkaisi kirjan Tour in Wales, jota seurasi Journey to Snowdon 1781–1783. Pennant työllisti täyspäiväisesti taiteilija Moses Griffithin, joka kuvitti pääosan Pennantin kirjoista. Taiteilija John Ingleby teki myös runsaasti kuvituksia Pennantin teoksiin. 1782 hän julkaisi kirjan Journey from Chester to London ja 1785–1787 Arctic Zoology. 1790 ilmestyi hänen Account of London, josta otettiin useita painoksia, ja 3 vuotta myöhemmin hän julkaisi omaelämäkertansa Literary Life of the late T. Pennant. Vielä vanhoilla päivillään hän julkaisi 2-osaisen Outlines of the Globe, jotka ilmestyivät 1798. Kolmannen ja neljännen osan julkaisi hänen poikansa David Pennant 1800. Hän kirjoitti myös useita vaatimattomampia teoksia, joista osa julkaistiin hänen kuolemansa jälkeen. Thomas Pennant nimesi lukuisia eläinlajeja, muun muassa kyhmysorsan. Luokka:Brittiläiset ornitologit Luokka:Walesilaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1726 syntyneet Luokka:Vuonna 1798 kuolleet
John Kennedy Toole

John Kennedy Toole (17. joulukuuta 1937 – 26. maaliskuuta 1969) oli yhdysvaltalainen kirjailija, joka asui New Orleansissa, Louisianassa. Toole ei lukuisista yrityksistä huolimatta saanut teoksiaan julkaistua elinaikanaan, vaan hän ajautui itsemurhaan vuonna 1969. Hänen tunnetuin teoksensa on Typerysten salaliitto, joka ilmestyi vuonna 1980 Toolen äidin vietyä käsikirjoituksen kirjailija Walker Percylle. Percy huolehti käsikirjoituksen läpimenosta kustantajalle. Toolelle myönnettiin vuonna 1981 postuumisti Pulitzer-palkinto. Hänen toinen tunnettu romaaninsa on nimeltään Neonraamattu (1989). == Teokset == * – 2. painos 2010, ISBN 978-951-23-5314-9. * Neonraamattu (1989) == Aiheesta muualla == * Risto Hannula: Typerysten salaliitto. Arvosteleva kirjaluettelo 2/1983. Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Itsemurhan tehneet Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Vuonna 1969 kuolleet Luokka:Kirjallisuuden Pulitzer-palkinnon saaneet Luokka:Louisianan kreolit
Jeesus-liike

Jeesus-liike ("jeesushipit", engl. 'Jesus movement') oli suuri kristillinen liike hippivastakulttuurissa, tai toisin päin, merkittävä hippiliike kristinuskon kirkossa. Liike syntyi Yhdysvaltojen länsirannikolla 1960-luvun lopulla ja 1970-luvun alussa, ja levittäytyi pääasiassa Pohjois-Amerikkaan ja Eurooppaan ennen kuin se päättyi 1980-luvun alussa. Jeesus-liike jätti jälkeensä useita uskontokuntia ja kristillisiä yhteisöjä. Liike vaikutti nykyaikaisen kristillisen oikeiston ja kristillisen vasemmiston kehitykseen, ja Jeesus-musiikkiin, joka vaikutti kristilliseen nykymusiikkiin. Jeesus- liikkeessä pidetyt ylistystilaisuudet uursivat uraa nykyaikaisen ylistysmusiikin kehitykselle. == Historia == 1960-luvun nuorisoherätys tuli tunnetuksi new yorkilaisen Mau Mau -jengin johtaja Nicky Cruzin uskoontulosta sekä pastori David Wilkersonin toiminnasta 1950- ja 1960-luvun New Yorkissa. Nicky Cruzin tarinaa kuvaavasta Risti ja linkkuveitsi -kirjasta tuli kansainvälinen myyntimenestys ja kirja julkaistiin myös Suomessa 1965. Cruzin tarina vaikutti ns. Jeesus-herätysten leviämiseen ja evankelioimistyöhön. Wilkersonin perustama Teen Challenge -toiminta kasvoi 1960-luvulta alkaen kansainväliseksi. Kansainvälinen nuorisoherätyksen aalto vaikutti myös Suomen helluntaiseurakunnissa ulospäin suuntautuvan evankelioimistyön voimistumiseen ja muun muassa Kristillisen alkoholisti- ja narkomaanityö ry:n perustamiseen vuonna 1971. Erityisesti Ritu Ylipahkalan uskoontulo nousi 1970-luvun herätyksen symboliksi. Liikkeen jäsenistä on omat nimityksensä eri maissa. Englannin kielessä näistä käytetään nimityksiä "Jesus people" tai "Jesus freaks" (Jeesus-friikit). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Ylen Elävä arkisto: Jeesushipit tulivat myös Suomeen (dokumentti 1972) *
Beni Siltala

Pentti Juhani ”Beni” Siltala (s. 9. maaliskuuta 1953 Kittilä) on suomalainen laulaja, joka perusti ensimmäisen yhtyeensä 17-vuotiaana ja aloitti keikkailun. Hänen levytysuransa alkoi vuonna 1972. Vuonna 1992 Siltala osallistui Tangomarkkinoiden semifinaaliin ja pääsi kuudennelle sijalle. ==Diskografia== * Yhteinen onni (1979) * Muuan rakkaus syntyy (1980) * On aika rakastaa (1982) == Lähteet == * ==Aiheesta muualla== * * * Luokka:Suomalaiset laulajat Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kerinci Seblatin kansallispuisto

Kerinci Seblatin kansallispuisto kansallispuisto Indonesiassa, Sumatran saarella. Lähes 14 000 neliökilometrin laajuinen puisto on levittäytynyt Länsi-Sumatran, Jambin, Bengkulun ja Etelä-Sumatran provinssien alueelle. Vuonna 2004 kansallispuisto listattiin UNESCOn maailmanperintöluetteloon yhdessä Gunung Leuserin ja Bukit Barisan Selatanin kansallispuiston kanssa kohteeksi Sumatran trooppinen sademetsä.. Kerinci Seblatin kansallispuisto sijaitsee vuoristoisessa maastossa Barisanin vuoristossa. Se on noin 350 kilometriä pitkä ja keskimäärin 45 kilometriä leveä. Keskiarvoltaan puisto sijaitsee noin 2000 metrissä. Korkein kohta on 3 805 metriin kohoava Gunung Kerinci, joka on Sumatran korkein vuori ja Indonesian korkein tulivuori. == Luonto == Vuoristot peittävät puistosta noin 70 prosenttia, mikä vaikuttaa alueen kasvillisuuteen. Puistossa on noin 4000 kasvilajia, joista 300 on orkideoita. Alle 1500 metrissä on sademetsää, jossa valtalajeina ovat dipterokarpuskasvien ja hernekasvien lajit. Vuoristometsissä (1500–2500 metriä) kasvaa edelleen runsaasti dipterokarpuskasvia, mutta myös laakeri- ja myrttikasveja. Yli 2500 metristä löytyy laakeri-, pyökki- ja kanervakasveja. Kerincin huipulla on enää ruohoja ja yrttejä. Puistossa elää useita eläinlajeja. Nisäkkäitä on kirjattu 85 ja lintuja 370 lajia. Äärimmäisen uhanalaisista nisäkäslajeista puistossa elää rottasiileihin kuuluva Hylomys parvus, sumatrankaniini, sumatrantiikeri, sumatransarvikuono. Linnuista statuksen äärimmäisen uhanalainen on saanut sumatrankäki. Puisto tunnetaan erityisesti hyvästä sarvikuonopopulaatiostaan. Sumatransarvikuonoja asuu puistossa noin 250–500 yksilöä. Tiikeri- ja sarvikuonopopulaatiot kärsivät kuitenkin siitä, että kansallispuiston raja halkaisee lajien asuinalueet. Gunung Tujuhin järvellä on mielenkiintoisia sammakkoeläin- ja hyönteispopulaatioita. Lisäksi Kerinci Seblatin kansallispuistosta on tehty havaintoja ns. Pendek-miestä, jota pidetään kryptozoologisena olentona. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Sumatran sademetsät UNESCOn sivuilla * Kerinci Seblat National Park Luokka:Sumatra Luokka:Indonesian kansallispuistot Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Indonesiassa
Saksan Grand Prix 1990

Saksan Grand Prix 1990 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 29. heinäkuuta 1990 Hockenheimringillä Länsi-Saksassa. Kilpailun voitti McLarenilla ajanut Ayrton Senna, jolle voitto oli kauden neljäs. Saksat yhdistyivät noin kaksi kuukautta kilpailun jälkeen. Senna siirtyi voittonsa ansiosta takaisin MM-sarjan kärkeen ohittamalla Alain Prostin neljällä pisteellä. == Tulokset == Sija Nro Kuljettaja Talli Kierrokset Aika/keskeytys Lähtöruutu Pisteet 1 27 Ayrton Senna McLaren-Honda 45 1.20.47,164 1 9 2 19 Alessandro Nannini Benetton-Ford 45 + 6,520 9 6 3 28 Gerhard Berger McLaren- Honda 45 + 8,553 2 4 4 1 Alain Prost Ferrari 45 + 45,270 3 3 5 6 Riccardo Patrese Williams-Renault 45 + 48,028 5 2 6 5 Thierry Boutsen Williams-Renault 45 + 1.21,491 6 1 7 16 Ivan Capelli Leyton House-Judd 44 + 1 krs. 10 8 11 Derek Warwick Lotus-Lamborghini 44 + 1 krs. 16 9 10 Alex Caffi Arrows-Ford 44 + 1 krs. 18 10 25 Nicola Larini Ligier-Ford 43 + 2 krs. 22 11 4 Jean Alesi Tyrrell-Ford 40 Voimansiirto 8 NC 36 Jyrki Järvilehto Onyx-Ford 39 Ei sijoittunut (alle 90%) 25 Kesk. 29 Éric Bernard Larrousse-Lamborghini 35 Polttoainepumppu 12 Kesk. 30 Aguri Suzuki Larrousse-Lamborghini 33 Kytkin 11 Kesk. 3 Satoru Nakajima Tyrrell-Ford 24 Moottori 13 Kesk. 20 Nelson Piquet Benetton-Ford 23 Moottori 7 Kesk. 23 Pierluigi Martini Minardi-Ford 20 Moottori 15 Kesk. 35 Gregor Foitek Onyx-Ford 19 Ulosajo 26 Kesk. 2 Nigel Mansell Ferrari 15 Rikkoontunut siipi 4 Kesk. 15 Mauricio Gugelmin Leyton House-Judd 12 Moottori 14 Kesk. 7 David Brabham Brabham-Judd 12 Moottori 21 Kesk. 9 Michele Alboreto Arrows-Ford 10 Moottori 19 Kesk. 12 Martin Donnelly Lotus-Lamborghini 1 Kytkin 20 Kesk. 8 Stefano Modena Brabham-Judd 0 Kytkin 17 Kesk. 21 Emanuele Pirro Dallara-Ford 0 Kolari (Brabham) 23 DSQ 26 Philippe Alliot Ligier-Ford 0 Hylättiin koska auto työnnettiin käyntiin ulosajon jälkeen 24 DNQ 14 Olivier Grouillard Osella-Ford Karsiutui DNQ 24 Paolo Barilla Minardi-Ford Karsiutui DNQ 18 Yannick Dalmas AGS- Ford Karsiutui DNQ 22 Andrea de Cesaris Dallara-Ford Karsiutui DNPQ 17 Gabriele Tarquini AGS-Ford Karsiutui DNPQ 33 Roberto Moreno EuroBrun-Judd Karsiutui DNPQ 31 Bertrand Gachot Coloni-Ford Karsiutui DNPQ 34 Claudio Langes EuroBrun-Judd Karsiutui DNPQ 39 Bruno Giacomelli Life Karsiutui == Muuta == *Paalupaikka: Ayrton Senna – 1.40,198 *Nopein kierros: Thierry Boutsen – 1.45,602 (kierroksella 31), uran ensimmäinen nopein kierros == Lähteet == Luokka:Formula 1 -kausi 1990 Luokka:Saksan Grand Prix
Sãotoméniibis

Sãotoméniibis on äärimmäisen uhanalainen iibislintu. Sitä pidetään toisinaan oliivi-iibiksen (Bostrychia olivacea) alalajina Bostrychia olivacea bocagei. == Koko ja ulkonäkö == Sãotoméniibis kasvaa noin 65 cm pitkäksi. Sen pää ja vartalo ovat oliivinvihreät, silmien ympärillä on mustat renkaat. Siivet ovat kirkkaamman vihreät. Nokka on massiivinen, oranssinsävyinen, niskassa töyhtömäinen harja.Birdlife Datasheet == Levinneisyys == Sãotoméniibistä tavataan vain São Tomé ja Príncipen saarivaltiossa Afrikan rannikolla, parisataa kilometriä Gabonista. == Lähteet == Luokka:Iibikset Luokka:Uhanalaiset linnut Luokka:Äärimmäisen uhanalaiset lajit
Töyhtöiibis

Töyhtöiibis eli erakkoiibis (Geronticus eremita) on erittäin uhanalainen iibislintu. Niitä arvellaan elävän luonnossa noin 680 ja eläintarhoissa noin 2 000 yksilöä. == Koko ja ulkonäkö == Töyhtöiibis kasvaa 70–80 senttimetriä pitkäksi ja sen siipien kärkiväli on 120–135 cm. Sen höyhenpeite on kiiltävän musta ja niskassa on töyhtömäinen harja. Pää on kalju, vaaleanpunertava ja ryppyinen.Birdlife Datasheet == Levinneisyys == Töyhtöiibiksiä elää Marokossa, Turkissa ja Syyriassa. Marokon populaatiossa elää vähintään 95 prosenttia kaikista villeistä töyhtöiibiksistä. Niitä on myös istutettu Itävaltaan ja Saksaan (noin 30 yksilöä) ja Espanjaan, missä laji on vihdoin alkanut lisääntyä 500 vuoden tauon jälkeen. Töyhtöiibiksen kanta on pieni, mutta Marokon kanta on kasvussa onnistuneiden suojelutoimien ja useiden onnistuneiden pesintöjen jälkeen. Laji luokitellaan erittäin uhanalaiseksi. == Lähteet == Luokka:Iibikset Luokka:Uhanalaiset linnut
Edellisen päivän saari

Edellisen päivän saari () on Umberto Econ kirja vuodelta 1994. Suomeksi se ilmestyi vuonna 1995. Kirja kertoo 1600-luvun italialaisesta herrasmiehestä, Roberto de la Grivestä, joka ainoana selviää myrskyn aiheuttamasta haaksirikosta. Hän rantautuu autiolle laivalle, jonka uumenista paljastuu useita yllätyksiä. Edellisen päivän saari on historiallinen seikkailuromaani ja kaunokirjallinen viitelabyrintti. Päähenkilön muistiinpanojen avulla kuvataan Casalen kaupungin piiritystä kolmikymmenvuotisessa sodassa, Pariisin hovielämää kieroiluineen, meridiaanin metsästystä ja sympatiapulverin salaisuuksia. Eco leikkii viitteillä historiallisista kirjoituksista aina nykypäivään saakka, uskonnollisista ja metafyysisistä pohdiskeluista nykyaikaiseen agenttiromaaniin. Pohjimmiltaan kirja kuitenkin kertoo 1600-luvusta, jolloin moderni tiede oli vielä lapsenkengissä ja perinteiset uskomukset vallalla. == Lähteet == * == Aiheesta muualla == * Juri Nummelin: Tiede ja Taide paiskaavat kättä. Aviisi 9/1996. * Cheryl Morgan: Adrift in a Sea of Ideas. Emerald City, heinäkuu 1997. Luokka:Umberto Econ teokset Luokka:Italialaiset romaanit Luokka:Vuoden 1994 kirjat