EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Aiolialaisten aarrekammio

Aiolialaisten aarrekammio oli antiikin aikainen aarrekammio Delfoissa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Delfoin arkeologisella alueella, joka on Unescon maailmanperintökohde. Aarrekammion rakensivat aiolialaiset arkaaisella tai klassisella kaudella. Se sijaitsi Apollonin pyhäkköalueella Pyhän tien tekemän mutkan keskellä Knidoslaisten aarrekammion ja Sikyonilaisten aarrekammion välissä. Rakennus muistutti arkkitehtuuriltaan pientä antatemppeliä. Sen perustusten koko oli noin 8 × 7 metriä. Sisällä rakennuksessa olivat pronaos sekä cella, joka avautui pohjoiseen päin. Pronaoksen edessä oli kaksi pylvästä (distylos in antis). == Lähteet == Luokka:Aarrekammiot Luokka:Delfoin rakennukset ja rakennelmat
Korinttilaisten aarrekammio

Korinttilaisten aarrekammio oli antiikin aikainen aarrekammio Delfoissa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Delfoin arkeologisella alueella, joka on Unescon maailmanperintökohde. Aarrekammion rakennutti Korintin tyranni Kypselos arkaaisella kaudella noin vuonna 620–600 eaa. Tämä tekee siitä Delfoin vanhimman aarrekammion. Rakennuksessa säilytettiin korinttilaisten omien votiivilahjojen lisäksi useita votiiveja, jotka olivat peräisin Fryygian kuninkaalta Midakselta sekä Lyydian kuninkailta Gygeeltä ja Kroisokselta.Herodotos: Historiateos 1.14, 1.50–51. Aarrekammio sijaitsi Apollonin pyhäkköalueella Ateenalaisten stoan ja Prytaneionin välissä. Paikka oli kaikista Delfoin aarrekammioista lähinnä Apollonin temppeliä, koska Korintti oli merkittävä kaupunki ja aarrekammio oli alueen ensimmäinen. Aarrekammio oli yksinkertainen pelkästä cellasta koostunut astylos-temppelin kaltainen rakennus, joka edusti doorilaista tyyliä. Rakennuksen koko oli noin 12 × 6 metriä, ja sen cella aukeni etelään päin. Rakennuksesta on säilynyt nykyaikaan vain vähän, mutta se vaikuttaa olleen aikanaan varsin huomattava. Pausanias mainitsee siellä olleet ”Lyydian kullat”, mutta ne eivät hänen aikanaan enää olleet tallella, sillä fokislaiset ilmeisesti käyttivät aarteet kolmannen pyhän sodan kustannuksiin vuosina 356–346 eaa. Sen sijaan Pausaniaan mukaan aarrekammiossa olivat hänen aikanaan muun muassa thebalaisten lahjoittama Herakleen patsas, joukko fokislaisten lahjoittamia pronssiveistoksia heidän kukistettuaan thessalialaiset; mantineialaisten lahjoittama Apollonin pronssipatsas; elisläisten lahjoittama veistosryhmä, jossa Apollon ja Herakles kiistelivät Delfoin kolmijalasta; sekä Zeuksen pronssipatsas.Pausanias: Kreikan kuvaus 10.12.3. == Lähteet == Luokka:Aarrekammiot Luokka:Delfoin rakennukset ja rakennelmat
Korkyralaisten härkä

Korkyralaisten härkä oli antiikin aikainen härkää esittänyt pronssiveistos, joka sijaitsi Apollonin pyhäkköalueella Delfoissa Kreikassa. Se ei ole säilynyt nykyaikaan. Härkäveistos oli yksi tunnetuimpia Delfoihin annettuja votiivilahjoja. Se sai nimensä siitä, että sen lahjoittivat Korkyran kaupungin asukkaat saamansa poikkeuksellisen suuren tonnikalasaaliin kunniaksi. Tapaus on ajoitettu arkaaiselle kaudelle vuosiin 580–500 eaa. Veistoksen teki kuvanveistäjä Theopropos Aiginalainen. Pausanias kertoo, että Korkyralla oli härkä, joka jätti joka päivä laumansa ja meni merenrannalle. Lopulta paimen seurasi härkää ja huomasi, että meri oli täynnään kaloja. Hän kutsui muut kaupunkilaiset apuun, ja he kiirehtivät rannalle, mutta eivät kyenneet pyydystämään kaloja. Tämän jälkeen korkyralaiset lähettivät lähettilään kysymään neuvoa Delfoin oraakkelilta. Tämä antoi neuvon uhrata härkä Poseidonille. Korkyralaiset tekivät näin, ja saivat tämän jälkeen pyydystettyä kalat. Saaliinsa tuoton kymmenyksillä he pystyttivät pronssihärän Delfoihin kiitokseksi. Toinen lahjoitus, mahdollisesti samanlainen härkä, tehtiin Olympiaan.Pausanias: Kreikan kuvaus 10.9.3. Nykyisin Delfoihin lahjoitetusta veistoksesta on säilynyt vain sen jalusta, joka sijaitsee alkuperäisellä paikallaan heti Delfoin Pyhän tien alussa sen oikealla puolella. == Lähteet == Luokka:Antiikin kreikkalaiset veistokset Luokka:Delfoin rakennukset ja rakennelmat
Kaarle Konsti

Kaarle (Kalle) Konsti (10. elokuuta 1846 Juva – 10. elokuuta 1919 Juva)Geni: Kalle Juho Konsti Viitattu 9.2.2021. oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies. Konstin vanhemmat olivat herastuomari Johan Konsti ja Ulriikka Maria Konsti ja puoliso Aleksandra Maria Konsti. Konsti oli maanviljelijä, kunnallismies, lautamies ja isänsä tavoin herastuomari. Hän oli talonpoikaissäädyssä Juvan tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1894 ja 1897. Konsti oli molemmilla kerroilla lakivaliokunnan varajäsen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan talonpoikaissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1846 syntyneet Luokka:Vuonna 1919 kuolleet
Kyreneläisten aarrekammio (Delfoi)

Kyreneläisten aarrekammio oli antiikin aikainen aarrekammio Delfoissa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Delfoin arkeologisella alueella, joka on Unescon maailmanperintökohde. Aarrekammion rakensivat Kyrenen kaupungin asukkaat myöhäisellä klassisella kaudella noin vuonna 350 eaa. Se sijaitsi Apollonin pyhäkköalueen itäosassa lähellä temenos-muuria, etelään Prytaneionista. Rakennus edusti doorilaista tyyliä ja muistutti pientä antatemppeliä. Sen sisällä olivat pronaos sekä cella, joka avautui kaakkoon päin. Pronaoksen edessä oli kaksi pylvästä (distylos in antis). Rakennuksen perustusten koko oli noin 7 × 5 metriä. Nykyaikaan rakennuksesta on säilynyt vain vähän. Kyreneläiset pystyttivät myös toisen Kyreneläisten aarrekammiona tunnetun rakennuksen Olympiaan. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Luokka:Aarrekammiot Luokka:Delfoin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Kyrene
Länsistoa

Länsistoa eli Aitolialaisten stoa oli antiikin aikainen stoa eli pylväshalli Delfoissa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Delfoin arkeologisella alueella, joka on Unescon maailmanperintökohde. Stoa rakennettiin toisen arvion mukaan myöhäisellä klassisella kaudella tai hellenistisen kauden alussa noin vuonna 400–300 eaa., ja toisen arvion mukaan vuonna 279 eaa. kunnioittamaan Aitolian liiton voittoa galleista. Stoa sijaitsi Delfoin Apollonin pyhäkköalueen länsilaidalla Delfoin teatterin ja Apollonin temppelin lounaispuolella. Sen pituus oli noin 74,2 metriä ja leveys noin 12,5 metriä. Stoa avautui kaakkoon päin, ja sen julkisivussa arvellaan olleen 29 pylvästä. Sisäosassa oli 14 pylvästä, jotka jatkoivat sen kahteen laivaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Delfoin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Stoat
Massalialaisten aarrekammio

Massalialaisten aarrekammio oli antiikin aikainen aarrekammio Athene Pronaian pyhäkköalueella Delfoissa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Athene Pronaian pyhäkköalueella, joka on osa Delfoin arkeologista aluetta ja Unescon maailmanperintökohdetta. Aarrekammio rakennettiin myöhäisellä arkaaisella kaudella noin vuonna 530–500 eaa.The treasuries of the sanctuary of Athena Pronaia and their sculptural decoration. Opastaulu Delfoin arkeologisessa museossa. Sen rakennuttivat Massalian (nyk. Marseille) kreikkalaissiirtokunnan asukkaat. Myöhemmässä vaiheessa, mahdollisesti sen jälkeen kun roomalaiset olivat vallanneet Vejin vuonna 396 eaa., rakennus tunnettiin myös nimellä Massalialaisten ja roomalaisten aarrekammio. Aarrekammio sijaitsi Athene Pronaian pyhäkköalueen keskellä Tholoksen ja niin kutsutun Doorilaisen aarrekammion välissä. Se oli aarrekammioille tyypillisesti pieni antatemppelin mallinen rakennus, jonka julkisivussa pronaoksen edessä oli kaksi pylvästä (distylos in antis). Pylväät edustivat joonialais-aiolialaista tyyliä, mutta niiden kanneluurit olivat doorilaistyylisiä ja kapiteelit muistuttivat egyptiläisiä palmunlehväkapiteeleja. Aarrekammion perustusten koko oli noin 6,4 × 8,7 metriä. Rakennuksen cella avautui etelään päin. Aarrekammion joonialaistyylisestä friisistä on säilynyt joitakin osia, mutta niistä ei käy ilmi veistosten aihe. Aarrekammion kapiteelit ovat esillä Delfoin arkeologisessa museossa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Aarrekammiot Luokka:Delfoin rakennukset ja rakennelmat
Megaralaisten aarrekammio (Delfoi)

Megaralaisten aarrekammio oli antiikin aikainen aarrekammio Delfoissa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Delfoin arkeologisella alueella, joka on Unescon maailmanperintökohde. Aarrekammion rakennuttivat Megaran kaupungin asukkaat. Se on ajoitettu myöhäiselle arkaaiselle kaudelle 500-luvun eaa. lopulle. Aarrekammio sijaitsi Apollonin pyhäkköalueella Pyhän tien varrella Sifnoslaisten aarrekammion pohjoispuolella ja itäpuolella kohtaa, jossa tie tekee mutkan suuntautuakseen kohti koillista. Rakennus oli aarrekammioille tyypillinen pientä temppeliä muistuttanut rakennus, jossa oli pronaos- vestibyyli ja cella, ja se edusti doorilaista tyyliä. Pronaoksen edessä arvellaan olleen kaksi pylvästä (distylos in antis). Rakennuksen koko oli noin 7 × 4,5 metriä. Cellan pituus oli noin 5 metriä ja pronaoksen noin 2 metriä. Cella avautui länteen päin. Rakennukseen tehtiin 400-luvulla eaa. muutoksia tai se korvattiin toisella. Tässä vaiheessa sen julkisivu oli tehty kalkkikivestä, ja siinä oli 42 piirtokirjoitusta, joista monet viittaavat megaralaisiin. Aarrekammion perustukset ja osa piirtokirjoitusseinästä kunnostettiin vuosina 1975–1976. Megaralaiset pystyttivät myös toisen Megaralaisten aarrekammiona tunnetun rakennuksen Olympiaan. == Lähteet == Luokka:Aarrekammiot Luokka:Delfoin rakennukset ja rakennelmat
Poteidaialaisten aarrekammio

Poteidaialaisten aarrekammio oli antiikin aikainen aarrekammio Delfoissa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Delfoin arkeologisella alueella, joka on Unescon maailmanperintökohde. Aarrekammion rakensivat Poteidaian kaupungin asukkaat arkaaisella tai klassisella kaudella. Se sijaitsi Apollonin pyhäkköalueella Pyhän tien varrella luoteeseen kohdasta, jossa tie tekee mutkan suuntautuakseen kohti koillista. Sen koillispuolella sijaitsi Ateenalaisten aarrekammio ja eteläpuolella Boiotialaisten aarrekammio. Rakennus muistutti pientä temppeliä. Sen sisällä olivat pronaos sekä cella, joka avautui koilliseen päin. Nykyaikaan rakennuksesta on säilynyt vain vähän. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Aarrekammiot Luokka:Delfoin rakennukset ja rakennelmat
Prytaneion (Delfoi)

Prytaneion () on nimitys, jota käytetään eräästä antiikin aikaisesta prytaneioniksi oletetusta rakennuksesta Delfoissa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Delfoin arkeologisella alueella, joka on Unescon maailmanperintökohde. Rakennus sijaitsi Delfoin Apollonin pyhäkköalueen eli temenoksen itälaidalla kiinni sitä ympäröineessä peribolos-muurissa, jonkin verran itään Apollonin temppelistä. Rakennus oli pohjakaavaltan suorakulmainen ja siinä oli kolme huonetta. Sisäänkäynti oli rakennuksen länsipäässä. Plutarkhos mainitsee Delfoissa olleen prytaneionin. Tässä kyseessä olevan rakennuksen tunnistuksesta on ollut tutkijoiden parissa erimielisyyttä. Sitä on ehdotettu myös aarrekammioksi, ja siitä on käytetty nimeä ”Tuntematon aarrekammio”. Oletus rakennuksen käytöstä prytaneionina perustuu antiikin lähteisiin, joiden mukaan prytaneion sijaitsi suhteellisen lähellä Apollonin temppeliä ja hyvin lähellä peribolos-muuria. Stephen G. Millerin mukaan antiikin lähteet antavat kuitenkin ymmärtää prytaneionin olleen paikallaan jo ennen kuin muuri kunnostettiin, kun taas kyseessä oleva rakennus on selvästi valmistunut vasta muurin kunnostuksen jälkeen. Siksi Miller kiistää sen, että kyseinen rakennus olisi ollut prytaneion. Prytaneioniksi on ehdotettu aiemmin myös Delfoin Tholosta, mutta se sijaitsee edellä esitettyihin kuvauksiin nähden selvästi liian kaukana. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Delfoin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Prytaneionit
Heikki Konttinen (valtiopäivämies)

Heikki Konttinen (1826–1879) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies. Talollinen Heikki Konttinen Kiteeltä oli talonpoikaissäädyssä Karjalan alisen tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1863–1864. Hän puolusti valtiopäivillä kansakoulujen perustamista, naisten täysivaltaisuutta ja kunnallisen äänioikeuden laajentamista. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan talonpoikaissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1826 syntyneet Luokka:Vuonna 1879 kuolleet
Pyhä tie (Delfoi)

Pyhä tie () oli antiikin aikainen tie Delfoissa Apollonin pyhäkköalueella. Se kulki Kastalian lähteeltä ja Apollonin pyhäkköalueen temenos-muurin sisäänkäynniltä ylös Apollonin temppelille ja sen alttarille. == Historia == Pyhä tie voi olla reitiltään ikiaikainen. Sen varrelle rakennettujen rakennusten myötä sen reitti vakiintui viimeistään arkaaisella kaudella. Nykyisin tie on pitkälti sellainen kuin miksi se muotoutui bysanttilaisella kaudella, jolloin se palveli antiikin Delfoin paikalle muodostunutta Kastrín kylää. Nykyisin tietä on kunnostettu paikalla vierailevien lukuisten turistien käyttöön, jotka kulkevat edelleen samaa antiikin aikaista reittiä. Pyhä tie mahdollisti vierailijoiden ja pyhiinvaeltajien kulun ylös temppelille, mutta sillä oli myös tärkeä rituaalinen rooli Delfoissa. Delfoin oraakkelilta neuvoa kysymään tulleet otettiin vastaan aina kuun yhdeksäs päivä. He puhdistautuivat ensin Kastalian lähteessä tien alkupäässä, kulkivat tietä ylös, uhrasivat alttarilla ja saattoivat tämän jälkeen esittää kysymyksensä oraakkelille. Ainoastaan tiettyjen kaupunkien kansalaisilla tai merkittävillä yksityishenkilöillä oli promanteia-oikeus eli oikeus ohittaa jono. Näitä olivat muun muassa khioslaiset, naksoslaiset ja thebalaiset sekä Makedonian kuningas Filippos II. == Reitti ja rakennukset == Pyhän tien pituus oli noin 200 metriä. Se kulkee temenoksen sisäänkäynniltä suunnilleen länteen päin ja tekee sitten jyrkän mutkan hieman ennen Ateenalaisten aarrekammiota, joka on nykyisin koottu uudelleen, jonka jälkeen se suuntautuu koilliseen ylös temppelille. Tietä reunusti suuri joukko aarrekammioita, patsaita ja muita muistomerkkejä, jotka olivat eri kaupunkivaltioiden votiivilahjoja pyhäkölle tai muistivat merkittäviä tapahtumia, kuten sota- tai urheiluvoittoja. Pausanias sanoo pyhäkköalueella olleen patsasta. Tien alaosassa oli erityisesti veistoksia, ylempänä aarrekammioita ja tien päässä alttarin ympärillä voitonpylväitä. Tärkeimmät Pyhän tien varrella olevat rakennukset ja muistomerkit alhaalta ylöspäin noustaessa olivat: Oikealla Vasemmalla Kastalian lähde Roomalainen agora Temenoksen sisäänkäynti Korkyralaisten härkä Argoksen kuninkaiden eksedra Epigonien eksedra Taraslaisten votiivialttari Aiolialaisten aarrekammio Sikyonilaisten aarrekammio Megaralaisten aarrekammio Sifnoslaisten aarrekammio Thebalaisten aarrekammio Boiotialaisten aarrekammio Potidaialaisten aarrekammio Ateenalaisten aarrekammio Knidoslaisten aarrekammio Buleuterion Delfoin sibyllan kivi Halos Ateenalaisten stoa Korinttilaisten aarrekammio Käärmepylväs Aemilius Paulluksen pylväs Apollonin temppeli ja alttari == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin Kreikan tiet Luokka:Delfoin rakennukset ja rakennelmat
Thebalaisten aarrekammio

Thebalaisten aarrekammio oli antiikin aikainen aarrekammio Delfoissa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Delfoin arkeologisella alueella, joka on Unescon maailmanperintökohde. Aarrekammion rakensivat Theban kaupungin asukkaat klassisella kaudella, todennäköisesti vuoden 371 eaa. Leuktran taistelun jälkeen. Aarrekammio sijaitsi Apollonin pyhäkköalueen lounaiskulmassa lähellä Boiotialaisten aarrekammiota. Se oli tehty kalkkikivestä ja edusti doorilaista tyyliä. Rakennus muistutti pientä astylos- temppeliä, ja sen sisällä olivat pronaos ja cella. Cella avautui itään päin ja sen länsiseinässä oli ikkuna. Rakennuksen koko oli noin 12,3 × 7,2 metriä, ja se oli rakennettu kaksiportaiselle krepidomalle. Rakennuksen ulkoseinän yläosaa kiersi doorilainen valkoisesta marmorista tehty friisi, jossa vuorottelivat metoopit ja triglyfit. Nykyaikaan rakennuksesta on säilynyt vain vähän. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * == Aiheesta muualla == Luokka:Aarrekammiot Luokka:Delfoin rakennukset ja rakennelmat
Tholos (Delfoi)

Tholos () oli antiikin aikainen tholos eli pyörötemppeli Delfoissa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Athene Pronaian pyhäkköalueella, joka on osa Delfoin arkeologista aluetta ja Unescon maailmanperintökohdetta. == Historia == Tholos rakennettiin myöhemmällä klassisella kaudella noin vuonna 380–360 eaa. Sen arkkitehdiksi mainitaan Theodoros Fokaialainen, joka kirjoitti Vitruviuksen mukaan rakennuksesta myös kirjan.Vitruvius: De architectura 7, praef. 12. pienoiskuva|vasen|upright=0.82|Delfoin Tholoksen rauniot. Tholos on nykyisin Delfoin tunnetuimpia rakennuksia ja sitä on pidetty tholos-rakentamisen malliesimerkkinä ja yhtenä Delfoin kauneimmista rakennuksista. Toisaalta sen käyttötarkoitusta ei kuitenkaan tunneta, sillä siitä ei ole säilynyt tietoa antiikin kirjallisuudessa, eikä paikalta ole löydetty asiaa valottavia piirtokirjoituksia. Rakennus on ollut mahdollisesti omistettu kaikille Athene Pronaian pyhäkköalueen jumalille ja myöhemmin Rooman keisareiden kultille. Toisaalta rakennuksen on arveltu liittyneen johonkin ktooniseen kulttiin. Rakennuksen on ehdotettu olleen myös muun muassa aarrekammio, heroon, prytaneion tai hoploteekki; Athenen, Artemiin tai tuulten temppeli; tai jonkun murhan sovitukseksi rakennettu rakennus. Pausanias ei viittaa siihen temppelinä. Rakennus on restauroitu osittain vuonna 1938, ja siksi sen kolme pylvästä ja osa arkkitraavia on nykyisin pystyssä. == Rakennus == Tholos on pyöreä peristyylirakennus, jonka halkaisija on noin 13,5 metriä ja ulkolaidalta noin 14,8 metriä, ja jonka korkeus on ollut 13,5 metriä. Se on tehty Pentelikon-vuoren marmorista ja rakennettu kolmiportaisen krepidoman päälle. Tholoksessa on ollut ulkolaidalla 20 doorilaista pylvästä. Rakennuksen keskellä oli pyöreä cella, jonka sisäseinissä oli mahdollisesti 10 korinttilaista puolipylvästä. Tämä on yksi varhaisimpia tunnettuja esimerkkejä korinttilaisten pylväiden käytöstä. Cellan sisäänkäynti oli eteläsivulta. Pylväiden päällä oli arkkitraavi sekä doorilainen friisi, jossa vuorottelivat metoopit ja triglyfit. Metooppien veistoskoristelu esitti amatsonomakhiaa eli kreikkalaisten taistelua amatsoneja vastaan. Rakennuksen säilyneet koristeosat ovat Delfoin arkeologisessa museossa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin Kreikan temppelit Luokka:Delfoin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Tholokset
Sikyonilaisten aarrekammio

Sikyonilaisten aarrekammio voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin rakennuksiin: * Sikyonilaisten aarrekammio, Delfoi * Sikyonilaisten aarrekammio, Olympia
Ympäriajosuojausjärjestelmä

thumb|Traktorin turvaohjaamon halkaisukuva. pienoiskuva|Vanha Ford-traktori ja jälkiasennettu suojaus esillä museotraktoritapahtumassa Englannissa. Ympäriajosuojausjärjestelmä tai ympäriajosuojausrakenne ( tai ) on ajoneuvoissa ja työkoneissa käytetty suojaus kuljettajalle ja matkustajille laitteen kaatuessa.https://www.cdc.gov/niosh/topics/aginjury/crops/ Ympäriajosuojausrakenteita voivat olla turvakaaret, joita on myös jälkiasennettu traktoreihin. Turvakaaria yleisempi ympäriajosuosuojausrakenne traktoreissa Suomessa on jo ainakin 1970-luvulta lähtien ollut turvaohjaamo, joka tuli Suomessa pakolliseksi uusiin traktoreihin vuonna 1969. Aktiivisesti toimiviin järjestelmiin kuuluvat muun muassa Volvon ROPS ja Mercedes-Benzin SL-malleissa käytetty ratkaisu.https://ieeexplore.ieee.org/document/712997 == Standardit ja normit == * EN 23164https://infostore.saiglobal.com/en- us/Standards/EN-23164-1985-331774_SAIG_CEN_CEN_762860/ * ISO 3471https://www.iso.org/standard/38084.html * DIN EN 13510https://infostore.saiglobal.com/en-us/standards/din- en-13510-2000-399697_saig_din_din_906302/ == Lähteet == Luokka:Liikenneturvalaitteet
2464 Nordenskiöld

2464 Nordenskiöld on tähtitieteilijä Yrjö Väisälän vuonna 1939 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty tutkimusmatkailija Nils Adolf Erik Nordenskiöldin mukaan. Kansainvälisissä yhteyksissä asteroidin nimi voidaan kirjoittaa myös ilman ö-kirjainta, muodossa Nordenskiold. Nordenskiöldin likimääräinen läpimitta on 21 kilometriä. Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 3,17 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 5 vuotta ja 8 kuukautta. ==Lähteet== Luokka:Päävyöhykkeen asteroidit
Winnin piirikunta

Winnin piirikunta (, ) on Yhdysvaltojen Louisianan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 13 904 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Winnfieldin kunta. Piirikunta on perustettu 24. helmikuuta 1852. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Louisianan piirikunnat
Cho Mi-hwan

Cho Mi-hwan (; s. 30. maaliskuuta 1995) on eteläkorealainen jääkiekkoilija, joka pelaa puolustajana. Hän edusti Korean naisten jääkiekkomaajoukkuetta Pyeongchangin olympialaisissa 2018. == Lähteet == Luokka:Eteläkorealaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
West Baton Rougen piirikunta

West Baton Rougen piirikunta (, ) on Yhdysvaltojen Louisianan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 26 465 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Port Allenin kaupunki. Piirikunta on perustettu 31. maaliskuuta 1807. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Louisianan piirikunnat
6572 Carson

6572 Carson on tähtitieteilijä Yrjö Väisälän vuonna 1938 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty amerikkalaisbiologi Rachel Carsonin mukaan. Carsonin likimääräinen läpimitta on 15 kilometriä. Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 2,54 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 4 vuotta. ==Lähteet== Luokka:Päävyöhykkeen asteroidit
Websterin piirikunta (Louisiana)

Websterin piirikunta (, ) on Yhdysvaltojen Louisianan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 38 340 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Mindenin kunta. Piirikunta on perustettu vuonna 1871. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Louisianan piirikunnat
Mary Wilson

Mary Wilson (6. maaliskuuta 1944 Greenville, Mississippi, Yhdysvallat – 8. helmikuuta 2021 Las Vegas, Nevada, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen laulaja ja konserttiesiintyjä, joka oli The Supremesin perustajajäsenia. Wilson kuului yhtyeeseen vuoteen 1977 ja esiintyi sen jälkeen soolouralla. == Nuoruus == Mary Wilson syntyi vuonna 1944 Mississippin Greenvillessä. Hän muutti vanhempiensa mukana ensin St. Louisiin ja sitten Chicagoon. Mary lähetettiin kuitenkin kolmivuotiaana asumaan tätinsä luokse Detroitiin. Wilson kertoi myöhemmin luulleensa tätiä ja tämän miestä biologisiksi vanhemmikseen, kunnes hänen äitinsä muutti Detroitiin. Mary Wilson oli tuolloin 10-vuotias. Mary Wilson muutti 12-vuotiaana äitinsä kanssa Detroitin Brewster-Douglassin vuokrakerrostaloon. Siellä hän tapasi tulevat bändikaverinsa. Wilson alkooi ensin suunnitella yhtyettä Florence Ballardin kanssa, ja Diana Ross ja Betty McGlown liittyivät heihin pian tämän jälkeen. Heidän yhtyeensä sai alkuun nimen Primettes. == Ura == Ross taivutti entisen naapurinsa Smokey Robinsonin esittelemään yhtyeen Motownin Berry Gordylle, mutta tämä piti yhtyeen jäseninä liian nuorina. He saivat kuitenkin vuonna 1961 levytyssopimuksen nimellä The Supremes. Barbara Martin oli tässä vaiheessa korvannut McGlownin, mutta vuonna 1962 yhtyeestä tuli trio, kun Martin lähti siitä. Supremesin debyyttialbumi Meet the Supremes julkaistiin joulukuussa 1962. Gordy vaihtoi vuonna 1967 Balardin Cindy Birdsong ja nimesi yhtyeen Diana Ross & the Supremesiksi. Kun Ross aloitti kolme vuotta myöhemmin soolouransa, yhtyeestä tuli jälleen The Supremes. Wilson oli tässä vaiheessa yhtyeen ainoa alkuperäisjäsen. Supremes levytti useita hittisinglejä 1960-luvulla. Heidän vuosien 1964–1967 hitteihin kuuluivat ”Baby Love”, ”Come See About Me”, ”Stop! In the Name of Love”, ”Back in My Arms Again”, ”I Hear a Symphony”, ”You Can’t Hurry Love”, ”You Keep Me Hanging On” ja ”Reflections”. Rossin lähdettyä yhtyeestä Supremes levytti vielä 1970-luvulla useita menestyneitä kappaleita, mutta hittilistojen kärkeen yhtye ei enää noussut. Supremes lopetti vuonna 1977, ja Wilson teki sen jälkeen Motownin soololevytyksen Mary Wilson, joka ei kuitenkaan menestynyt. Se ei noussut Yhdysvaltain albumilistalle, ja sen ainoa single ylsi sijalle 95. Wilson julkaisi lopulta kaksi sooloalbumia ja kiersi oman esityksensä kanssa, joka yhdisteli kabareeta ja Supremesin vanhoja kappaleita. Wilsonin viimeiseksi singleksi jäi vuonna 2015 julkaistu Time to Move On. Ensimmäisen soololevynsä jälkeen Wilson vietti hiljaiseloa aina vuoteen 1985, jolloin hän julkaisi kohua herättäneen muistelmateoksensa Dreamgirl: My Life As a Supreme. Siinä hän kuvasi yhtyeen tarkoin harkitun julkisuuskuvan taustatapahtumia ja oli erityisen kriittinen Diana Rossia kohtaan. Wilson kuvasi Rossin huomiotahakeneeksi ja selkäänpuukottavaksi diivaksi, joka käytti suhdettansa Berry Gordyyn saadakseen mitä halusi. Wilson kirjoitti Dreamgirlin jälkeen vielä kaksi omaelämäkerrallista teosta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Mary Wilsonin muistokirjotus Helsingin Sanomissa Luokka:Yhdysvaltalaiset laulajat Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Boikot

Boikot ovat etninen ryhmä Karpaattien pohjois- ja etelärinteillä Ukrainassa ja Puolassa. Nykyisin he mieltävät itsensä usein osaksi ukrainalaisia. ==Asuinalue== Boikojen perinteinen asuinalue käsitti nykyisessä Ukrainassa Ivano-Frankivskin alueella osan Sambirin piiristä (kesään 2020 saakka Dolynan piirin ja Rohatynin piirin eteläosan), sekä Lvivin alueella osan Sambirin piiristä ja Stryin piiristä (aiemmista piireistä osin Staryi Sambirin piiristä, eteläisen Stryin piirin, sekä Skolen ja Turkan piirit). Taka- Karpatian alueella heitä asuu noin 70 kylässä nykisten Mukatševon ja H’ustin piirien alueella (ennen kesää 2020 Volovetsin piirissä, Mižhirjan piirin luoteisosassa ja Velykyi Bereznyin piirin pohjoisosassa). Puolassa alue käsittää maan kaakkoisnurkan Sanjoen ja sen sivujoki Solinkan laaksoilla. Suuri osa alueesta on Karpaattien pohjoispuolella. Taka-Karpatian kylät ovat niiden etelärinteillä. ==Historia== Boikojen nimen merkitystä ei tunneta varmuudella. Karpaattien pohjoisrinteillä historiallisen Galitsian alueella asuneet boikot omaksuivat ukrainalaisen kansallisidentiteetin 1900-luvun alkupuolella. Osa alkoi kutsua itseään yksinkertaisemmin "ylämaalaiseksi" (verh’ovyntsi). Etelärinteillä he mielsivät itsensä ruteeneiksi aina Neuvostoliiton kauden alkuun vuoteen 1945 saakka. Tätä ennen myös termiä boiko saatettiin pitää etelässä jopa loukkaavana. Monet Puolassa asuneista boikoista siirrettiin Neuvostoliiton hallitsemaan Ukrainaan vuosien 1945 ja 1946 väillä. Vanhoihin boikokyliin asettui puolalaisia. Ukrainan boikoalueilla heitä muutti puolestaan Ukrainan muihin osiin ja maaseudulta kaupunkeihin. Maatalouden kollektivisointi hävitti boikojen perinteistä kulttuuria. ==Kulttuuri== Boikojen perinteisiä elinkeinoja olivat maanviljely ja kotieläinten kasvatus vuorialueilla. Perinteine yhteiskuntajärjestelmä oli patriarkaalinen ja tapakulttuuriin liittyi monia pakanallisuudesta juontuvia riittejä. ==Kansallispuisto== Ukrainan Karpaattien keskivaiheella sijainneesta historiallis-etnografisesta boikojen asuinseudusta on käytetty nimitystä Boikivštšyna ("boikojen maa"). Tämän mukaan on nimetty esimerkiksi Lvivin alueen Sambirin piirin eteläosassa sijaitseva, vuonna 2019 perustettu Boikivštšynan kansallispuisto. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ukrainan etniset ryhmät Luokka:Puolan etniset ryhmät Luokka:Slaavit
Juhana Konttinen

Juhana Konttinen (1852 – ?) oli maanviljelijä ja valtiopäivämies. Talollinen Juhana Konttinen Suonenjoelta oli talonpoikaissäädyssä Suonenjoen tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1891. Hän oli säädyn yksityisen valitusvaliokunnan jäsen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan talonpoikaissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1852 syntyneet Luokka:Kuolinvuosi tuntematon
Choi Yu-jung

Choi Yu-jung (; s. 27. maaliskuuta 2000) on eteläkorealainen jääkiekkoilija, joka pelaa hyökkääjänä. Hän edusti Korean naisten jääkiekkomaajoukkuetta Pyeongchangin olympialaisissa 2018. == Lähteet == Luokka:Eteläkorealaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 2000 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Juhana Koponen

Juhana (Juho, Johan) Koponen (26. huhtikuuta 1837 Leppävirta – 2. elokuuta 1919 Mikkeli)Geni: Johan Henrik Koponen Viitattu 9.2.2021. oli suomalainen maakauppias, sahanhoitaja ja valtiopäivämies. Juhana Koposen vanhemmat olivat Matti Koponen and Eva Britha Matilain ja puoliso Ida Karoliina Liukkonen. Kirjailija Elsa Heporauta oli heidän tyttärensä. Koponen työskenteli yli neljäkymmentä vuotta sahojen hoitajana, muun muassa sahan isännöitsijänä Puumalassa, josa hän oli toimi myös kunnan luottamustehtävissä. Koponen oli talonpoikaissäädyssä Juvan tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1899. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kauppiaat Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan talonpoikaissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1837 syntyneet Luokka:Vuonna 1919 kuolleet
Matti Koponen (valtiopäivämies)

Matti Koponen (14. joulukuuta 1817 Leppävirta – 12. kesäkuuta 1893 Leppävirta)Geni: Matti Eerikinpoika Koponen Viitattu 9.2.2021. oli kauppias, maanviljelijä ja valtiopäivämies. Koposen vanhemmat olivat Erkki Matinpoika Koponen ja Reetta Sofia Torvinen ja puoliso Ulrika Lovisa Heimonen. Koponen oli kauppias ja maanviljelijä ja talonpoikaissäädyssä Leppävirtain tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1867. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kauppiaat Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan talonpoikaissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1817 syntyneet Luokka:Vuonna 1893 kuolleet
Juhana Korhonen

Juhana (Johan, Juhani) Korhonen (18. kesäkuuta 1835 Sotkamo – 20. huhtikuuta 1883 Sotkamo)Geni: Juhana Korhonen Viitattu 9.2.2021. oli maanviljelijä ja valtiopäivämies. Korhosen vanhemmat olivat Yrjö Fredrik Juhonpoika Korhonen ja Kaisa Juhontytär Hakkarainen ja puolisot Valpuri Korhonen ja Maria Sofia Antintytär Korhonen. Juhana Korhonen kävi kiertokoulun ja toimi maanmittarin apulaisena. Maanviljelijäksi hän tuli vaimonsa perinnön kautta. Korhonen oli kunnallismies, joka tunnettiin liikanimellä “Kunta-Jussi”, ja talonpoikaissäädyssä Kajaanin tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1882. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan talonpoikaissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1835 syntyneet Luokka:Vuonna 1883 kuolleet
1559 Kustaanheimo

1559 Kustaanheimo on tähtitieteilijä Liisi Oterman vuonna 1942 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty tähtitieteilijä Paul Kustaanheimon mukaan. Kustaanheimon likimääräinen läpimitta on 19 kilometriä. Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 2,39 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää 3 vuotta ja 8 kuukautta. ==Lähteet== Luokka:Päävyöhykkeen asteroidit
Aleksi Korvenranta

Aleksi Korvenranta (27. kesäkuuta 1862 Sysmä – 21. helmikuuta 1934 Sysmä)Geni: Aleksi Juhonpoika Korvenranta Viitattu 9.2.2021. oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies. Korvenrannan vanhemmat olivat Juho Juhonpoika Ala-Nuuttila ja Fredrika Matintytär Ala-Nuuttila ja puoliso Hilma Juhontytär Korvenranta. Korvenranta kävi kansakoulun ja toimi maanviljelijänä vuodesta 1887. Hän oli myös Sysmän kunnanvaltuuston pitkäaikainen jäsen ja puheenjohtaja, seurakunnan rahastonhoitaja, lautamies ja herastuomari. Korvenranta oli talonpoikaissäädyssä Heinolan tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1905–1906. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan talonpoikaissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Sysmän kunnanvaltuutetut Luokka:Vuonna 1862 syntyneet Luokka:Vuonna 1934 kuolleet
Başkarma

Başkarma (Башкарма) on vuonna 1985 perustettu suomentataarilainen yhtye, tyylilajina nykyaikainen tataari-kansanmusiikki. Başkarma on esiintynyt niin paikallisen yhteisön kuin Venäjän tataarien keskuudessa. Başkarman muodostumista edelsi ensimmäiseksi tataari-rockyhtyeeksi kutsuttu helsinkiläinen The Sounds of Tsingiskhan. Se on perustettu vuonna 1968 (mukana Akif, Rauf Beshar ja Deniz Bedretdin). Yhtyeeseen kuuluivat Deniz Bedretdin - basso, Akif Beshar - rummut ja piano, Batu Alkara - pääkitaristi, Rauf Beshar - rytmikitara. Yhtye aloitti esiintymisen tataariyhteisön teeilloissa. Moderni tataarimusiikki koki vastarintaa vanhemmalta sukupolvelta, mutta puhutteli nuorempia. Yhtye äänitti kaksi LP:tä, joita kuunneltiin myös Neuvostoliiton puolella. Yhtyeeseen liittyi myöhemmin kitaristi Kerim Şakir ja klarinetisti- huilunsoittaja Erat Hairetdin. Vuonna 1985 Bedretdin, Alkara, Şakir ja Dina Asis muodostivat yhtyeen Başkarma. He pääsivät tuolloin esiintymään Kaustisen kansanmusiikkijuhlille. Yhtyeeseen liittyi seuraavaksi laulaja Betül Hairetdin. Lähivuosina he esiintyivät Kazanissa ja Moskovassa ja Pietarissa. Başkarman äänittämää tuotantoa on jaettu myös naapurimaassa. Vuonna 2019, Başkarma esiintyi 30-vuoden jälkeen uudelleen Kazanissa. Mukana oli osittain uudella kokoonpanolla varustettu The Sounds of Tsingiskhan. Başkarman kaikki kolme albumia on kerätty yhteiselle CD:lle nimeltään Mişär Tatar – Halık köyläre. Jäseniä vuosien varrella: * Deniz Bedretdin * Batu Alkara * Kerim Şakir * Dina Asis * Betül Hairetdin * Sabit Nasretdin * Jari Paulamäki * Erat Hairetdin * Raif Hairulla == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Vähemmistöjen musiikkia, Başkarma - HS Aikakone (tilaajille, s. 19) - Soila Nikander 1986 * Başkarma - live 2010 Helsinki * Başkarma - live 1989 Kazan * Başkarma Spotify * Kazan Gruppasi Bedretdin * Super Tatar Rhythm'n Ethno Band Luokka:Kansanmusiikkiyhtyeet Luokka:Suomen tataarit Luokka:Tataarit
Tuuliajolla Big Surissa

Tuuliajolla Big Surissa () on yhdysvaltalaisen Jack Kerouacin kirjoittama omaelämäkerrallinen romaani vuodelta 1962. Suomennos ilmestyi Markus Jääskeläisen kääntämänä ja Sammakon kustantamana vuonna 1999. Romaanin päähenkilö on julkisuuteen kyllästynyt Jack Duluoz – Kerouacin kirjallinen alter ego, joka pakenee maailmalta pieneen mökkiin Big Surin rannikolle Kaliforniaan kamppailemaan hulluutta ja alkoholiriippuvuutta vastaan. == Kirjan hahmot ja heidän todelliset vastineensa == Hahmot Nimi romaanissa Todellinen henkilö Jack Duluoz Jack Kerouac Cody Pomeray Neal Cassady Evelyn Carolyn Cassady Lorenzo Monsanto Lawrence Ferlinghetti Irwin Garden Allen Ginsberg Româna Swartz Lenore Kandel Robert Browning Robert LaVigne Pat McLear Michael McClure Willamine "Billie" Dabney Jackie Gibson Mercer George Baso Albert Saijo Jarry Wagner Gary Snyder Arthur Wayne Alan Watts Dave Wain Lew Welch Ben Fagan Philip Whalen Arthur Ma Victor Wong Julien Lucien Carr == Lähteet == Luokka:Vuoden 1962 kirjat Luokka:Yhdysvaltalaiset romaanit
Vojvodinan ruteenit

Vojvodinan ruteenit ovat nykyisen Serbian ja Kroatian alueella asuvia ruteeneja. 1740-luvulta lähtien heitä asettui nykyisin Serbiaan kuuluvan Vojvodinan alueelle, sekä muutamiin kyliin Kroatiassa. Autonomisen Vojvodinan alueella he ovat yksi viidestä virallisesta kansallisuudesta ja ruteenin kielellä on virallinen asema. Vuonna 2011 väestönlaskentojen mukaan Serbiassa asui 14 246 ja Kroatiassa 1 936 ruteenia. ==Asuinalue== thumb|vasen|Ruteenien suhteellinen osuus Vojvodinan väestöstä kunnittain vuonna 1961. Vojvodinan ruteenit asuttavat aluetta Serbiassa ja Kroatiassa, joka käsittää nykyisin Serbiaan kuuluvan autonomisen Vojvodinan alueen, sekä muutamia kyliä Kroatian puolella. Serbian huomattavimpia ruteenipaikkakuntia ovat Ruski Krstur, Kucura ja Đurđevo. Historiallisesti kylien alue oli Unkarin kuningaskunnan Bács- Bodrogin (ruteeniksi Bachka) piirissä. Nykyiseen Vojvodinaan kuuluvat myös historiallisesti Syrmiassa sijainneet Privina Glava, Berkasovo, Bačinci, sekä samoin historiallisesti Syrmiassa, mutta nykyisin kroatian puolella sijaitsevat Petrovci ja Mikluševci. Serbian vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan ruteeneja oli 14 246. Kroatian vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan ruteeneja oli 1 936. Ruteenien määrä on tipåpunut historiallisista lukemista. Vielä vuonna 1980 Serbiassa oli noin 19 300 ruteenia ja Kroatiassa 3 300. ==Historia== Nykyisen Vojvodinan alue kuului vuosisatojen ajan Unkarin kuningaskuntaan. 1500-luvulla sen valtasi Osmanien valtakunta ja 1600-luvun lopulla Itävallan Habsburgit. Vojvodina oli nyt raja-aluetta, jolle Habsburgit kutsuivat asukkaita osmanien vielä hallitsemasta Serbiasta Savajoen eteläpuolelta. Heille luvattiin oma hallitsijansa eli vojvoda ja alueelle tulevat uudet siirtolaiset muodostivat rajaa valvovia sotilasosastoja (sak. Grenzer). Alueelle muutti paitsi serbejä, mutta myös monia muita kansallisuuksia. Yksi kansoista olivat ruteenit. Ruteeneja alkoi saapua Vojvodinaan 1740-luvulta lähtien. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Vojvodina päätyi osaksi Jugoslavian kuningaskuntaa. Toisen maailmansodanaikana ruteenien asuttama alue kuului jonkin aikaa uudestaan Unkariin. Maailmansodan jälkeen kommunistisessa Jugoslaviassa Vojvodinasta tuli autonominen alue ja edelleen Jugoslavian hajotessa osa Serbiaa. Nykyisen Vojvodinan alueella ruteenit ovat yksi alueen viidestä virallisesta kansallisuudesta ja ruteenin kielellä on virallinen asema. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Vojvodina Luokka:Kroatian etniset ryhmät Luokka:Serbian etniset ryhmät Luokka:Vojvodinan etniset ryhmät Luokka:Slaavit
Ruby Pawankar

Ruby Pawankar on intialainen Japanissa työskentelevä lääkäri, joka toimi Maailman allergiajärjestön puheenjohtajana vuosina 2012–2013. Intian hallitus myönsi hänelle vuonna 2010 Pravasi Bharatiya Samman -palkinnon. Hän muutti Tokioon aviomiehensä kanssa vuonna 1989 saatuaan stipendin japanilaiselta yliopistolliselta naisjärjestöltä. Hän suoritti tohtorintutkinnon (Ph.D.) allergia- ja immunologiatutkimuksesta 1995. Pawankarin perhe on syyrialaiskristittyjä. Hän aloitti lääketieteelliset opintonsa Punessa sijaitsevasta asevoimien lääketieteellisestä akatemiasta, josta hän valmistui vuonna 1982. Hänen kiinnostuksensa suuntautui allergioihin, koska hän oli lapsena astmaatikko ja hän allergisoitui myöhemmin äyriäisille. Häneen vaikutti myös tietoisuus kotimaansa allergiatietämyksen ja hyvien testien puutteesta, mikä houkutteli hänet Japaniin. Hän on Nippon Medical Schoolin professori. == Lähteet == Luokka:Intialaiset lääkärit Luokka:Japanilaiset lääkärit Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Outi Vaarala

Outi Minna Anneli Vaarala (s. 27. syyskuuta 1962, Rovaniemi) on suomalainen lääkäri, immunologi ja lääkeyhtiö Orionin tutkimus- ja tuotekehitysjohtaja. Vaarala on toiminut Helsingin yliopiston osa-aikaisena tutkimusjohtajana (2014–2019). Hän on ollut julkisuudessa muun muassa johdettuaan THL:ssä tutkimushanketta, joka selvitti että Pandemrix-rokoteen viruskomponentti lisäsi aikanaan narkolepsiariskiä. Vaarala valmistui Helsingin yliopistosta lääkäriksi (LL) vuonna 1990 ja lääketieteen tohtoriksi (LKT) vuonna 1991. Hänen englanninkielinen, immunologian alaan kuuluva väitöskirjansa (1991) oli otsikoitu Cardiolipin-binding antibodies in patients with infections and autoimmune disorders. Hän on ollut Helsingin yliopiston immunologian dosentti vuodesta 1996. Työurallaan Vaarala on ollut muun muassa Linköpingin yliopiston lastenimmunologian professori (2001–2004, osa-aikainen 2005–2009), Kansanterveyslaitoksen tutkimusprofessori (2005–2007), THL:n Rokotusten ja immuunisuojan osaston yksikönpäällikkö ja tutkimusprofessori (2008–2014). Ennen siirtymistään Orioniin kesäkuussa 2020 Vaarala työskenteli ruotsalais- brittiläisen Astra Zeneca -lääkeyhtiön osastonjohtajana (vuodesta 2014). Suomen Tiedeseuran jäsen Vaarala on ollut vuodesta 2006 ja Suomalaisen tiedeakatemian jäsen vuodesta 2014. Tampereen yliopiston hallituksen jäsenenä Vaarala oli 2021-2023. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Outi Vaaralan Google Scholarin profiili (scholar.google.com) *Outi Vaarala. AstraZenec (AZ) Respiratory and Inflammation iMED (R&I; iMED); MD, PhD, Professor of pediatric immunology (researchgate.net) * Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset lääkärit Luokka:Immunologit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Ruotsin yliopistojen professorit Luokka:Terveyden ja hyvinvoinnin laitos
Cinderella eonni

Cinderella eonni (, ) on televisioyhtiö KBS:n esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Moon Geun-young, Chun Jung-myung, Seo Woo ja Ok Taecyeon. == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut Luokka:2010-luvun eteläkorealaiset draamasarjat Luokka:KBS:n televisiosarjat
Jeppangwang Kim Tak-gu

Jeppangwang Kim Tak-gu (, ) on televisioyhtiö KBS:n esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Yoon Shi-yoon, Eugene, Joo Won ja Lee Young-ah. == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut Luokka:2010-luvun eteläkorealaiset draamasarjat Luokka:KBS:n televisiosarjat
Yeppeun namja

Yeppeun namja (, ) on televisioyhtiö KBS:n esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Jang Keun-suk, IU, Lee Jang-woo ja Han Chae-young. == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut Luokka:2010-luvun eteläkorealaiset draamasarjat Luokka:KBS:n televisiosarjat
Miss Ripley

Miss Ripley () on televisioyhtiö MBC:n esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Lee Da-hae, Park Yoochun, Kim Seung-woo ja Kang Hye- jung. == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut Luokka:2010-luvun eteläkorealaiset draamasarjat Luokka:MBC:n televisiosarjat
Nado, kkot!

Nado, kkot! (, ) on televisioyhtiö MBC:n esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Lee Ji-ah ja Yoon Shi-yoon. == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut Luokka:2010-luvun eteläkorealaiset draamasarjat Luokka:MBC:n televisiosarjat
Medical Top Team

Medical Top Team () on televisioyhtiö MBC:n esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Kwon Sang-woo, Jung Ryeo-won, Ju Ji-hoon, Oh Yeon-seo ja Choi Minho. == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut Luokka:2010-luvun eteläkorealaiset draamasarjat Luokka:Eteläkorealaiset sairaalasarjat Luokka:MBC:n televisiosarjat
Baram-ui hwawon

Baram-ui hwawon (, ) on televisioyhtiö SBS:n esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Moon Geun-young ja Park Shin-yang. == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut Luokka:Eteläkorealaiset draamasarjat Luokka:2000-vuosikymmenen televisiosarjat Luokka:SBS:n televisiosarjat
Geujeo bara bodaga

Geujeo bara bodaga (, ) on televisioyhtiö KBS:n esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Hwang Jung-min ja Kim Ah-joong. == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut Luokka:Eteläkorealaiset draamasarjat Luokka:Eteläkorealaiset komediasarjat Luokka:2000-vuosikymmenen televisiosarjat Luokka:KBS:n televisiosarjat
Appaset eommahana

Appaset eommahana (, ) on televisioyhtiö KBS:n esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Eugene, Jo Hyun-jae, Jae Hee ja Shin Sung- rok. == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut Luokka:Eteläkorealaiset draamasarjat Luokka:Eteläkorealaiset komediasarjat Luokka:2000-vuosikymmenen televisiosarjat Luokka:KBS:n televisiosarjat
Gongju-ui namja

Gongju-ui namja (, ) on televisioyhtiö KBS:n esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Park Si-hoo, Moon Chae-won, Kim Yeong- cheol, Song Jong-ho, Hong Soo-hyun ja Lee Soon-jae. == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut Luokka:2010-luvun eteläkorealaiset draamasarjat Luokka:KBS:n televisiosarjat
Fire OS

Fire OS on Amazon.comin mobiilikäyttöjärjestelmä, jota se käyttää Fire-brändin laitteissa kuten Fire TV. Fire OS on forkki avoimen lähdekoodin Android Open Source Project (AOSP) -käyttöjärjestelmästä, jonka Amazon julkaisi Kindle Fire -sarjan taulutietokoneiden yhteydessä. Oletuksena käytössä on Amazon Appstore, mutta rinnalle voi asentaa Google Playn. Useille Googlen tarjoamille rajapinnoille on tilalla Amazonin oma rajapinta. == Lähteet == Luokka:Amazon.com Luokka:Android-forkit
Valeria Gagealov

Valeria Gagealov (9. joulukuuta 1931 Galați – 9. helmikuuta 2021 Bukarest) oli romanialainen elokuva-, radio-, teatteri-, televisio- ja ääninäyttelijä. Hän opiskeli Caragiale-teatteri- ja elokuvataideakatemiassa. Hän kuoli Bukarestissa COVID-19-tautiin koronaviruspandemian aikana 89-vuotiaana.Doliu fără margini în lumea teatrului românesc. O actriță din Generația de aur, răpusă de COVID-19 == Filmografia == * La Moara cu noroc (1955) * Momente Caragiale - Tren de plăcere (1958) * Mutter Courage (1962) - Yvette Pottier * Columna (1968) * Castelul condamnaților (1970) * Mihai Viteazul (1971) * Serata (1971) * Puterea și adevărul (1972) * Un august în flăcări (1973) * Departe de Tipperary (1973) * Când trăiești mai adevărat (1974) * Singurătatea florilor (1976) - Ema * Mihail, câine de circ (1979) - Mary Emory * Bietul Ioanide (1980) - Doamna Lascaris * Întoarcerea lui Vodă Lăpușneanu (1980) * Ultima noapte de dragoste (1980) * Promisiuni (1985) == Lähteet == Luokka:Romanialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
RFA Argus

RFA Argus (viirinumero A135) on Royal Fleet Auxiliaryn helikopterimiehistöjen koulutusalus. Se oli alun perin MV Contender Bezant. Puolustusministeriö vuokrasi aluksen Falklandin sotaan 1982 ja lunasti sen kaksi vuotta myöhemmin muutettavaksi koululaivaksi korvaamaan käytöstä poistuvan RFA Engadinen. == Valmistus ja muutostyöt == Contender 2 Limited tilasi aluksen Margherasta Società Italiana Ernesto Bredalta, missä köli laskettiin telakkanumerolla 293. Alus laskettiin vesille 28. marraskuuta 1980 ja valmistui 31. heinäkuuta 1981.Puddefoot 2009 s. 199 Britannian puolustusministeriö vuokrasi aluksen toukokuussa 1982 Falklandin sotaan. Alukselle tehtiin Devonportissa muutostöitä, jotta se kykenisi operoimaan helikopterien ja Harrierien tukikohtana ja kuljetusaluksena. Alus saapui alueelle ensimmäisen kerran hieman Argentiinan antautumisen jälkeen. Alus palautettiin alkuperäiseen kuntoon, minkä jälkeen se palautettiin omistajilleen marraskuussa. Puolustusministeriö suunnitteli RFA Engadinen korvaamista ja sen tuloksena päätettiin muuttaa kauppalaivastosta lunastettu alus tehtävään. Joulukuussa 1983 ministeriö pyysi British Shipbuildersilta ja Harland and Wolffilta tarjoukset uudesta lentojoukkojen koulutusaluksesta tai sellaiseksi soveltuvan aluksen hankkimisesta ja tarvittavien muutostöiden tekemisestä suunnitelman toteuttamiseksi. Kumpikin tarjous sisälsi Contender Bezantin hankinnan ja maaliskuussa 1984 Harland and Wolff sai tilauksen aluksen toteuttamisesta. Telakka lunasti 14. maaliskuuta 1984 aluksen 18 miljoonalla punnalla. Alus nimettiin 23. maaliskuuta 1987 Belfastissa RFA Argukseksi. Neljän vuoden muutostöiden jälkeen alus otettiin palvelukseen 1988. == Palvelus == Alus osallistui Persianlahden sotaan 1991 operaatio Granbyssä ja toimitti myöhemmin humanitääristä apua kurdeille operaatio Havenissa. Alus oli 1993 ja 1999 Adrianmerellä tukemassa brittijoukkoja Bosniassa ja Kosovossa. Kolme aluksella ollutta helikopteria pelasti 2. helmikuuta 1998 Atlantilla uponneen MV Delfin Mediteraneon miehistöä pelastusveneistä. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Royal Fleet Auxiliary
Fragaria iturupensis

Fragaria iturupensis on ruusukasvien (Rosaceae) heimoon, mansikoiden (Fragaria) sukuun kuuluva kasvilaji. Sitä kasvaa luonnossa vain Iturupin saarella Kuriilien saaristossa. Siellä laji kasvaa Atsunupurin tulivuoren itärinteellä kitukasvuisen metsän reunamilla. Laji kasvaa yhdessä sahalininlepän (Alnus maximowiczii), Salix fumosa -pajulajin, Artemisia borealis ja Artemisia arctica -marunalajien sekä Carex micropoda -saralajin kanssa. Ulkonäöltään Fragaria iturupensis muistuttaa virginianmansikan (Fragaria virginiana) alalajia Fragaria virginiana ssp. glauca. Genotyypiltään se on oktoploidi ja yleisesti ainut tunnettu aasialainen oktoploidinen mansikkalaji. == Lähteet == * Hummer, K. E. & Sabitov, A., 2008: Strawberry Species of Iturup and Sakhalin Islands, HortScience 43 (5):1623–1625 === Viitteet === iturupensis
Jo Jorgensen

Jo Jorgensen (s. 1. toukokuuta 1957) on yhdysvaltalainen poliitikko. Jorgensen oli libertaaripuolueen presidenttiehdokkaana Yhdysvaltain vuoden 2020 presidentinvaaleissa, joissa hän sijoittui valtakunnallisesti äänimäärissä kolmanneksi saaden noin 1,2 prosenttia äänistä. Hän oli myös puolueen varapresidenttiehdokkaana vuoden 1996 presidentinvaaleissa. Jorgensen toimii psykologian lehtorina Clemsonin yliopistossa Etelä-Carolinan osavaltiossa. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset poliitikot Luokka:Yhdysvaltalaiset presidenttiehdokkaat Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Stephen Jackson (meloja)

Stephen Jackson (s. 18. syyskuuta 1956 Dublin, Irlanti) on brittiläinen ratameloja. Hän edusti Isoa-Britanniaa Los Angelesin kesäolympialaisissa 1984 sijoittuen 1 000 metrin kajakkiyksikössä kahdeksanneksi. Jackson saavutti maailmanmestaruuden yhdessä Alan Williamsin kanssa 10 000 metrin kajakkikaksikossa Tampereella 1983. Nottinghamissa 1981 hän saavutti MM- pronssia 10 000 metrin kajakkinelosessa Ison-Britannian joukkueessa. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset melojat Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt