EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Vapauden patsas (San Marino)

Vapauden patsas (ita. Statua della Libertà) on San Marinon samannimisessä pääkaupungissa sijaitseva kuuluisa patsas. Patsaan materiaali on marmori ja se sijaitsee San Marinon parlamenttirakennuksen, Palazzo pubblico, edustalla. Se julkistettiin 30. syyskuuta 1876. == Historia == Alkujaan patsas oli lahja saksalaiselta aatelisnaiselta, Otilia Heyroth Wagenerilta, kun tästä tuli Rancidellon hertuatar avioliiton kautta. Patsaan veistäjäksi valittiin Stefano Galletti ja materiaaliksi Carraran marmori. Patsaan julkistamisen jälkeen San Marinon parlamentti teki Wagnerista Acquavivan kreivittären kiitollisuuden osoituksena.. Aatelisarvon mukana kreivitär sai 18 000 liiraa, joista osan Wagner käytti ostaakseen maata ja lahjoitti sairaalalle. Tämän johdosta Wagnerille myönnettiin San Marinon kunniakansalaisuus ja San Marinon ritarikunnan jäsenyys. == Merkitys == Patsas on kuvattu vuonna 2006 lyödyissä 2 sentin kolikoissa. Patsas on myös ollut kuvattuna sanmarinolaisissa postimerkeissä yli 40 kertaa. Ensimmäinen kerta oli vuonna 1899 julkaistuissa postimerkeissä. Patsaan päässä olevassa kruunussa on kolme tornia, jotka kuvaavat kolmea San Marinon linnoituksen tornia. == Lähteet == Luokka:Città di San Marino Luokka:Veistokset Luokka:San Marinon rakennukset ja rakennelmat
Lolita (nimi)

Lolita on naisen etunimi. Se on pidentymä nimestä Lola. Lolita-nimi tunnetaan Vladimir Nabokovin romaanista Lolita ja siihen perustuvasta elokuvasta. Suomen kieleen syntyi romaanin myötä arkityylinen sana lolita, joka merkitsee ’seksuaalisesti kiihottavaa keskenkasvuista tyttöä’ tai ’tyttömäistä, seksikästä naista’. Nykyään ilmaus lolita voi viitata myös japanilaislähtöiseen nukkemaiseen pukeutumistyyliin. Digi- ja väestötietoviraston mukaan Lolita on vuoteen 2024 mennessä ollut Suomessa virallisena etunimenä noin 90–100 naisella. Lolitalla ei ole suomalaista, suomenruotsalaista eikä ortodoksista nimipäivää, mutta Helsingin yliopiston almanakkatoimiston julkaisemissa koirien ja hevosten nimipäiväkalentereissa Lolitan nimipäivä on 5. elokuuta. == Tunnettuja Lolitoja == * Lolita Davidovich (s. 1961), kanadalainen näyttelijä * Lolita Flores (s. 1958), espanjalainen näyttelijä ja laulaja * Lolita Jolie (s. 1990), saksalainen laulaja * Lolita Lebrón (1919–2010), puertoricolainen terroristi * Lolita Miljavskaja (s. 1963), venäläinen laulaja, näyttelijä ja televisiojuontaja * Lolita Torres (1930–2002), argentiinalainen näyttelijä ja laulaja == Lähteet == Luokka:Etunimet
Monte Titano

Monte Titano ("Titaanivuori") on San Marinossa sijaitseva vuori. Vuori ja San Marinon pääkaupungin historiallinen keskusta ovat yhdessä Unescon maailmanperintökohde (kategoria iii) vuodesta 2008 alkaen. Alue on yhteensä 50 hehtaarin kokoinen.. Nykyinen San Marinon kaupunki sijoittuu vuoren läntiselle puolelle. Ensimmäiset merkit vuorella asuneista ihmisistä ovat peräisin 400-luvulta eaa.. San Marinon perustaja Pyhä Marinus, joka pakeni uskonnollisia vainoja, saapui vuorelle joskus 300-luvulla, eli siellä hetkenerakkona ja perusti huipulle kaupungin.. Vuoren korkeus on 739 metriä, mikä tekee siitä San Marinon korkeimman vuoren. Se on suurimmaksi osaksi kalkkikiveä ja hallitsee koko San Marinon pinnanmuotoja. Monte Titanolla on kolme huippua, joille on rakennettu torneja, ja niiden ympärille linnoituksia, San Marinon puolustamiseksi. Nämä kolme tornia ovat Guaita, Cesta ja Montale. Nämä tornit ja vuori itsessään on kuvattu myös San Marinon valtion vaakunassa. Vuoren rinteillä kasvatetaan mm. oliiveja. Kotoperäiseen kasvistoon kuuluvat männyt, tammet, jalavat ja kuuset. Vuoren läheisyydessä eläviä eläimiä ovat mm. ketut, myyrät ja mäyrät. Lisäksi alueella pesii monia lintuja.. == Galleria == Tiedosto:San-Marino Titano-1261.jpg|Monte Titano koillisesta kuvattuna. Tiedosto:Sanmarino6.jpg|Guaitan torni Tiedosto:Republica San Marino - Monte Titano7.jpg|Vuoren rinteen alapäästä Tiedosto:Panorama of the Cesta Tower in San Marino.jpg|Cestan torni == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Euroopassa Luokka:Città di San Marino Luokka:Euroopan vuoret Luokka:San Marinon maantiede
Murata (San Marino)

Murata on San Marinon kaupunginosa (ita. curazia). Kaupunginosassa sijaitsee maan parlamentin kokoontumispaikka Palazzo Pubblico. Parco naturale di Montecchio -puisto sijaitsee Muratassa. Lisäksi kaupunginosassa sijaitsi 1361 perustettu kirkko, joka on sittemmin siirretty.. San Marinon jalkapalloliigassa kaupunginosaa edustaa SS Murata, joka on perustettu vuonna 1966. Kaupunginosan suuntanumero on 47890. == Lähteet == Luokka:Città di San Marino
Varjosaari – piilossa keskellä Helsinkiä

Varjosaari – piilossa keskellä Helsinkiä on Maarit Verrosen kirjoittama paikallishistoria-aiheinen tietokirja vuodelta 2019. Kirjassa kerrotaan Helsingin Kulosaaren edustalla sijaitsevan pienen, 1960-luvun lopulta asti asumattomana olleen Varjosaaren historiasta. Kirjan on kuvittanut graafikko Laura Salama. Aiemmin Verronen on kirjoittanut kirjan Sulhanen Lapinniemen viimeinen saari Helsingin kantakaupungin länsipuolella sijaitsevasta, niin ikään 2000-luvulla asumattomasta, pienestä Sulhasen saaresta. ==Lähteet== Luokka:Helsingin historia Luokka:Suomalaiset historian tietokirjat Luokka:Kirjat Suomen historiasta Luokka:Vuoden 2019 kirjat
Sulhanen Lapinniemen viimeinen saari

Sulhanen Lapinniemen viimeinen saari on Maarit Verrosen kirjoittama paikallishistoria-aiheinen tietokirja vuodelta 2014. Kirjassa kerrotaan Helsingin Lapinlahden edustalla, Länsiväylän varressa sijaitsevan pienen, vuodesta 1989 asumattomana olleen Sulhasen saaren historiasta. Jatkona teokselle Verronen julkaisi vuonna 2019 kirjan Varjosaari – piilossa keskellä Helsinkiä Helsingin Kulosaaren luona sijaitsevasta, samoin pienestä ja 1960-luvun lopulta asti asumattomana olleesta Varjosaaresta. ==Lähteet== Luokka:Helsingin historia Luokka:Suomalaiset historian tietokirjat Luokka:Kirjat Suomen historiasta Luokka:Vuoden 2014 kirjat
Paul Franke

Paul Walter Franke (23. joulukuuta 1917 Boston – 21. heinäkuuta 2011 Queens) oli yhdysvaltalainen oopperalaulaja, äänialaltaan tenori.Paul Franke, Ubiquitous Singer at the Met, Dies at 93 The New York Times Franke opiskeli New England Conservatory of Musicissa ja lauloi Radio City Music Hallissa ennen kuin aloitti uran Metropolitan-oopperassa. Hän erikoistui comprimariorooleihin eli oopperoiden sivuosiin. Franke teki Metropolitan- oopperassa ensimmäisen esiintymisensä Italo Montemezzin oopperassa L'amore dei tre re 1. joulukuuta 1948. Viimeisen kerran hän esiintyi siellä Francis Poulenc'n Karmeliittain tarinoissa 16. huhtikuuta 1987. Kaikkiaan Franke lauloi Metropolitan-oopperassa 1 980 kertaa. Franke teki myös esiintymisiä Santa Fen oopperassa ja osallistui moniin levytyksiin. Hänellä oli vaimo (k. 2002) ja neljä lasta. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset oopperalaulajat Luokka:Tenorit Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
Treasure (täsmennyssivu)

Treasure voi tarkoittaa seuraavia: * Treasure, japanilainen videopelien kehittäjä * Treasure, Bruno Marsin kappale * Treasure, eteläkorealainen yhtye * Treasure, sukunimenä: ** Alyxandria Treasure (s. 1992), kanadalainen korkeushyppääjä.
Touriya Jabrane

Touriya Jabrane (; s. Saadia Kraytif ; 16. lokakuuta 1952 Casablanca – 24. elokuuta 2020) oli marokkolainen teatteriohjaaja, näyttelijä ja poliitikko. Vuosina 2007–2009 hän oli kulttuuriministeri Abbas El Fassin hallituksessa. ==Lähteet== Luokka:Teatteriohjaajat Luokka:Marokkolaiset näyttelijät Luokka:Marokkolaiset poliitikot Luokka:Kulttuuriministerit Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Jevpatorijan taistelu

Jevpatorijan taistelu oli Krimin sodan aikana 17. helmikuuta 1855 taistelu venäläisten ja turkkilaisten joukkojen välillä Jevpatorijassa Krimin niemimaalla. Taistelu päättyi venäläisten hyökkääjien tappioon. ==Tausta== Jevpatorija sijaitsee Krimin niemimaalla Kalamitanlahden rannikolla Sevastopolista pohjoiseen. Krimin sodan sytyttyä Venäjän vastaistet liittolaiset olivat alkaneet piirittää Sevastopolia. Talvella 1854–1855 veläläisten vastaiseen liittoumaan kuuluneen Osmanien valtakunnan joukkoja oli alettu tuoda Jevpatorijaan Balkanilta. Osmanien joukkoja komensi Omar pašša ja vuoden 1855 helmikuussa hänen komentoonsa oli koottu Jevpatorijassa noin 35 000 turkkilaista sotilasta. Jevpatorijassa oli myös joitakin ranskalaisia sotilaita. Venäläisiä turkkilaisten joukkojen saapuminen huolestutti. Heidän pelättiin katkaisevan venäläisten huoltoyhteydet kohti etelää. Venäläisten päällikkö ruhtinas Aleksandr Sergejevitš Menšikov päätti määrätä iskun turkkilaisia vastaan. Hyökkäystä johti kenraaliluutnantti Stepan Hruljov alaisuudessaan 19 000 venäläissotilasta. Joukkoihin kuului 500 kasakkaa ja 108 tykkiä. ==Taistelu== Venäläisten hyökkäys alkoi varhain 17. helmikuuta 1855. Itse hyökkäystä edelsi tykistökeskitys. Venäläiset epäonnistuivat saavuttamaan alun perin tavoittelemaansa yllätysetua ja venäläisten joukkojen taistelutahto jäi melko vähäiseksi. Liittoutuneiden laivasto saattoi tukea puolustajia omalla tykkitulellaan rannikolta. Hyökkäys oli torjuttu vain noin kolme tuntia kestäneiden taistelujen jälkeen. ==Seuraukset== Venäläiset olivat menettäneet tappioina 769 sotilasta. Turkkilaisten puolustajien tappiot olivat 364 ja yhteensä kaikkien puolustajien 401. Tsaarin kuvailtiin pettyneen syvästi tappioista. Menšikov menetti komentajuutensa ja hänen seuraajakseen asetettiin ruhtinas Mihail Gortšakov. ==Lähteet== Luokka:Krimin sota Luokka:Ranskan taistelut Luokka:Osmanien valtakunnan taistelut Luokka:Venäjän taistelut Luokka:Vuoden 1855 sotahistoria
Tuukka Vasama

Tuukka Vasama (s. 1978) on Taideyliopiston Teatterikorkeakoulusta valmistunut porvoolainen näyttelijä. Hänen alaansa ovat teatteri, runonlausunta ja esitystaide. Tuukka Vasama toimii Red Nose Companyn toiminnanjohtajana ja näyttelijänä. Vasama on ollut perustamassa Eskus - Esitystaiteen keskusta Helsinkiin ja kaksikielistä kulttuuritalo Lilla Villania Sipooseen. Tuukka Vasama on näytellyt useissa teattereissa. Näitä teattereita ovat Helsingin kaupunginteatteri, Turun kaupunginteatteri, Åbo Svenska Teater, Aurinkoteatteri, Musiikkiteatteri Kapsäkki, Teatteri Avoimet Ovet ja Nälkäteatteri. Hän on tehnyt lukuisia näyttämöteoksia Esitystaiteen seuralle. ==Palkinnot== * 2008 Vuoden Nuori lausuja (Kajaanin Runoviikko.) * 2018 Helsingin kaupungin taiteilijapalkinto. * 2022 Tiedonjulkistamisen valtionpalkinto == Filmografia: == Elokuvat Vuosi Elokuva Rooli 2011 Missä kuljimme kerran Naskali Televisiosarjat Vuosi Sarja Rooli 2007 Kotikatu Niko Aho == Lähteet == == Aiheesta muualla == rednose.fi lillavillan.fi esitys.fi eskus.fi Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon saajat
John Webb (arkkitehti)

John Webb (1611 – 24. lokakuuta 1672) oli englantilainen arkkitehti. Webb oli arkkitehti Inigo Jonesin oppilas, ja hän toimi Jonesin apulaisena vuodesta 1628. Jonesin kuoltua 1652 Webb peri häneltä huomattavan omaisuuden sekä Jonesin mittavan kokoelman piirroksia ja suunnitelmia. Vuonna 1654 Webb suunnitteli Hampshiren The Vyne -maalaiskartanoon Englannin ensimmäisen klassisen portiikin. Kuningas Kaarle II tilasi 1660-luvun alussa Webbiltä Greenwich Palacen muutoksen barokkityyliseksi. Vanhat rakennukset purettiin, mutta Webbin suunnitelmista toteutui vain yksi osa, joka yhdistettiin sittemmin Christopher Wrenin suunnittelemaan Greenwich Hospitaliin. Webb sai suunniteltavakseen myös Queen's Housen laajennustyöt vuonna 1662. Webb oli myös innokas amatööritutkija, joka työsti yhdessä Inigo Jonesin ja Walter Charletonin kanssa kirjaa Stonehengestä. Webb julkaisi kymmenen vuotta myöhemmin oman tutkimuksensa Vindication of Stone-henge Restored. Vuonna 1669 hän laati ensimmäisen euroopplaisen tutkielman kiinan kielestä, An historical essay endeavoring a probability that the language of the Empire of China is the primitive language. Webb ei itse osannut kiinaa, vaan perusti esseensä jesuiitta-lähetyssaarnaajien matkakertomuksiin. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset arkkitehdit Luokka:Vuonna 1611 syntyneet Luokka:Vuonna 1672 kuolleet
K. G. Ossiannilsson

Karl Gustaf Ossiannilsson, alun perin Karl Gustaf Ossian Nilsson (1875 Lund, Ruotsi – 1970 Rystad, Ruotsi), oli ruotsalainen kirjailija. Ossiannilsson herätti huomiota jo ensimmäisillä runokokoelmillaan, joissa hän lennokkaasti ja omaperäisellä taituruudella ylistää varsinkin voimakkaita historiallisia henkilöitä (Samlade dikter 1900–1905, 1907). Seuraavissa runokokoelmissa aihepiiri on jo laajempi ja sisältö syvempi (Orkester, 1907; Flygskeppet, 1911). Myöhemmin Ossiannilsson julkaisi suorasanaisia yhteiskuntakuvauksia ja laajat, suurta huomiota ja paljon väittelyä herättäneet romaaninsa Barbarskogen (esikoisromaani, 1908), Slätten (1909) ja Havet (1910). Barbarskogen on avainromaani ja syntyi yhteyksistä akateemiseen sosialismiin. Hän kiroitti historiallisia romaaneja myös nuorisolle, esimerkiksi teoksen 'Nuori leijona (1914), sekä muistelmia. Muita teoksia ovat idylli Prästgården (1911), romaani Ödets man (1912) ja luonteenkuvaus Lille Benjamin (1913). Ossiannilsson työskenteli myös elokuvan parissa. Hän näytteli, teki käsikirjoituksia, sävelsi. ==Palkinnot ja tunnustukset== * De Nion suuri palkinto 1917 ja 1919 ==Suomennettu teos== * == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Ruotsalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1875 syntyneet Luokka:Vuonna 1970 kuolleet
Karsin piiritys

Karsin piiritys kesti kesäkuusta marraskuuhun vuonna 1855 Krimin sodan aikana. Osmanien valtakuntaan kuulunutta Karsin kaupunkia piirittäneet venäläiset eivät pystyneet valtaamaan linnoitettua kaupunkia suoraan, mutta sen oli lopulta antauduttava tautien ja nälän levitessä. ==Tausta== Krimin sodan puhjettua yksi sodan rintamista oli Etelä-Kaukasian suunnalla. Kars oli tuolloiseen Osmanien valtakuntaan kuulunut linnoitettu kaupunki. Turkkilaiset olivat vuonna 1853 yrittäneet edetä venäläisiä vastaan Etelä-Kaukasian suunnalla, mutta he kärsivät useita tappioita Mihail Vorontsovin komentamaa Kaukasian armeijakuntaa vastaan. Tappioidensa jälkeen turkkilaiset olivat joutuneet vetäytymään Karsia kohti. Karsia puolusti noin 17 000 turkkilaissotilasta Zarif Mustafa paššan komennossa. Heihin liittyi 24. syyskuuta 1854 myös pieni brittiläisen prikaatinkenraali William Fenwick Williamsin komentama neuvonantajajoukko. Karsin ympärillä oli kahdeksan linnaketta ja juoksuhautojen verkosto. Venäläisiä komentanut Vorontsov vaihdettiin lopulta varovaisuutensa takia kenraali Nikolai Muravjoviin. Muravjov eteni joukkoineen Georgiasta Karsiin kesäkuussa 1855 ja kaupunki piiritettiin. ==Piiritys== Osmanien sulttaani Abdulmedžit pelkäsi Karsin kukistumisen uhkaavan myös Erzurumia ja lopulta koko muuta Anatoliaa. Sevastopolia piirittämässä ollut turkkilainen Omar paššan komentama turkkilainen joukko-osasto määrättiin palaamaan Anatoliaan Karsia vapauttamaan. Omar lähti Krimin niemimaalta 6. syyskuuta ja 29. syyskuuta hänen perässään saapui turkkilainen armeija. Ennen apujoukkojen saapumista puolustajien tilanne oli alkanut käydä tukalaksi. Sotilaiden päiväannokset oli puolitettu 1. syyskuuta tarvikkeiden käydessä vähiin. Puolustajia vaivasi nälän lisäksi myös leviävä kolera. Muravjov päätti yrittää vallata kaupungin suoralla hyökkäyksellä ennen Omarin joukkojen saapumista paikalle. Hyökkäys alkoi 29. syyskuuta. Hyökkäävät venäläiset hätiköivät ja muodostelmat sotkeutuivat. Puolustajat avasivat tulen kaupungin muureilta ja lopulta hyökkääjät kääntyivät pakoon. Piiritys jatkui epäonnistuneen hyökkäyksen jälkeen. Tällä välin Omarin johtamien apujoukkojen etenemisessä kului huomattavan pitkän aikaa. Marraskuussa satanut lumi esti lopulta sen etenemisen kokonaan ennen Karsin saavuttamista. Karsin puolustajat päättivät lopulta antautua 26. marraskuuta. ==Seuraukset== Sevastopolin kukistuminen Karsin piirityksen aikana teki Karsin valtaamisesta lyhyellä aikavälillä suhteellisen vähämerkityksellisen tapahtuman. Sen voidaan kuitenkin katsoa mahdollistaneet sodan sittemmin päättäneet rauhanneuvottelut. Venäläisiä komentanut Nikolai Muravjov sai nimekseen voittonsa mukaan Nikolai Muravjov- Karski. ==Lähteet== Luokka:Krimin sota Luokka:Osmanien valtakunnan taistelut Luokka:Venäjän taistelut Luokka:Piiritykset Luokka:Vuoden 1855 sotahistoria
Vallisärkkä

Vallisärkkä-nimisellä paikalla oli Enon Kaltimossa sijaitseva seurojentalo, joka rakennettiin vuonna 1924 ja purettiin vuonna 2014. Paitsi seurojentalona, talo toimi aikoinaan myös suojeluskunnan talona, esikuntana sekä tanssitilaisuuspaikkana. == Rakennus == Talon rakennutti viiden yhdistyksen yhteisö vuonna 1924. Yhteisöön kuuluivat Suojeluskunta, Lotta Svärd, Nuorisoseura, Maalaisseura sekä paikallinen Marttayhdistys.Vallisärkän Muistolaatta Myöhemmin 1930 luvulla taloon valmistui ulkorakennus. Vuonna 1954 talon kylkeen rakennettiin tanssilava ja siihen liittyvät aitaukset. Vallisärkkä-talo oli ennen kaikkea suojeluskunnan paikallispäällikön Robert Pelkosen ideoima ja johtama hanke. Sen alkuperäiset pohjapiirustukset laativat Kaltimon pahvitehtaan johtaja Robert Pelkonen, tekninen johtaja Arthur Hollström ja rakennusmestari J. Helin. Talon läheisyyteen valmistui suojeluskunnalle myös ampumarata sekä urheilukenttä. Muiden seurojen luovuttua omistuksestaan talo jäi suojeluskunnan haltuun 1935. == Käyttö == Sotavuosina 1939-1944 taloa käytettiin esikuntana sekä sotilaiden kauttakulku-, majoitus- ja ruokapaikkana. Vuonna 1941 paikalle perustettiin enolainen armeijan kevytosasto 15. Sotien jälkeen Kaukas Oy osti talon ja lahjoitti sen Enon Kisa-Pojille. Aikaisemmin seurojentalo oli ollut iltama- ja tanssikäytössä vuoroviikoin paikallisen työväentalon kanssaKaltimon pahvitehdas- näyttely, mutta tanssilavatoiminnan oman kukoistuksen aika sijoittui 1970- ja 1980-luvuille, jolloin rakennuksia myös saneerattiin. Lavalla kävi esiintymässä ja ihmisiä tanssittamassa suomalaisia viihdemusiikin huippunimiä, muun muassa Hurriganes, Dingo, Juice Leskinen, Reijo Taipale, Kari Tapio, Frederik ja Tapani Kansa. Lavan toiminta jatkui 1990-luvulle, minkä jälkeen toiminta hiipui artistien hintapyyntöjen kasvaessa ja vihdoin loppui nimekkäimpien esiintyjien siirtyessä ravintola- ja festariesiintymisiin. == Purku == Talon purkamislupa haettiin ja saatiin vuonna 2014. Talo oli ollut kauan asumattomana ja joutunut ilkivallan kohteeksi, ja siellä olleita materiaaleja oli varastettu. Nykyään alueella on laavupaikka. == Lähteet == Luokka:Eno Luokka:Seurantalot Luokka:Joensuun rakennukset ja rakennelmat
Hilly Lindqvist

Hilly Lindqvist (16. elokuuta 1889 Helsinki – 6. kesäkuuta 1967 Karinainen)Hautakivi , Karinaisten vanha hautausmaa, Karinainen oli suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja.Pöytyä : Kuuluisia henkilöitäEloNet : Hilly Lindqvist Lindqvist oli 1930-luvun lopulla näyttelijänä ja teatterinjohtajana Uudenkaupungin Työväen Näyttämöllä. Hän esiintyi tällöin muun muassa Ilo-Saiman roolissa Jaakko Lavin yhteiskunnallisessa näytelmässä Huuto kellarikerroksesta. Lindqvist näytteli vuosina 1942-1955 sivuosissa parissakymmenessä elokuvassa, rooleista merkittävimpiä olivat Jahnukaisen muori elokuvassa Katariina ja Munkkiniemen kreivi (1943) ja ilotyttö Saara elokuvassa Rakkauden risti (1946). Linqvist esiintyi myös radiokuunnelmissa ja hän oli 1940–1941 turkulaisen Teatteri Tarmon johtajana. Viimeiset 15 vuotta elämästään Lindqvist asui Karinaisissa, jossa hän kehitti Karinaisten nuorisoseuran näyttämötoimintaa ammattilaistasolle saakka. == Elokuvarooleja == * Niin se on, poijaat! 1942, viihdytyskiertuetaiteilija * Uuteen elämään 1942, kapakkalaulaja * Suomisen Ollin tempaus 1942, kahvila-ruokala Olumpian emäntä * Tuomari Martta 1943, nainen käräjäsalissa * Katariina ja Munkkiniemen kreivi 1943, Jahnukaisen muori * Maskotti 1943, 3. taulunostaja * Neiti Tuittupää 1943, rouva Pellinen * Hiipivä vaara 1944, Kultaisen Lyhdyn kassa * Vaivaisukon morsian 1944, vanha eukko * Ballaadi 1944, nainen ensi-illassa * Vastamyrkky 1945, mökin mummo * Suviyön salaisuus 1945, Anna-muori * Suomisen Olli yllättää 1945, maatuska * Anna Liisa 1945, emäntä * Linnaisten vihreä kamari 1945, Linnaisten keittäjätär * Rakkauden risti 1946, ilotyttö Saara * Ylijäämänainen 1951, ravintola Kultalyhteen viinikassa * Suomalaistyttöjä Tukholmassa 1952, Svea, vuokraemäntä * Miljonäärimonni 1953, nainen iltamissa * Kuningas kulkureitten 1953, romani * 2 hauskaa vekkulia 1953, 1. nainen * Hilmanpäivät 1954, Kekkilän emäntä * Opri 1954, hoidokki * Kaksi vanhaa tukkijätkää 1954, Sanna Honka, etumies Kari Hongan äiti * Onni etsii asuntoa 1954, siivooja * Pekka ja Pätkä lumimiehen jäljillä 1954, Justiinan ompeluseuralainen == Lähteet == Luokka:Suomalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Suomalaiset teatterinäyttelijät Luokka:Vuonna 1889 syntyneet Luokka:Vuonna 1967 kuolleet
Tannisen museo

Tannisen museo on Tammelassa, Saaren kansanpuistossa sijaitseva kotiseutumuseo. Museon esineistön koonnut Tammelan Liesjärvellä vuosina 1927–1961 kansakoulunopettajana toiminut Sulo Tanninen (1896–1974). Kaikki esineet on koottu Liesjärven kylästä. Museon rakesivat Liesjärven kyläläiset Liesjärven koulun pihapiiriin. Kun koulun toiminta loppui, museo siirrettiin vuonna 2013 Saaren kansanpuistoon. Museon esineistöineen omistaa Tammelan kunta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomen kotiseutumuseot Luokka:Tammelan rakennukset ja rakennelmat
Leninski prospektin metroasema

Leninski prospektin metroasema tarkoittaa seuraavia asioita: *Leninski prospektin metroasema (Moskovan metro), Kalužsko-Rižskaja-linjan asema (Moskova). *Leninski prospektin metroasema (Pietarin metro)‎, Kirovin–Viipurin-linjan asema (Pietari).
Eulalia

Eulalia on naisen etunimi. Se pohjautuu kreikan kieleen ja merkitsee ’kaunopuheista’. Nimi oli mukana Suomen almanakassa vuosina 1706–1889. Myöhemmin, vuosina 1890–1907, kalenterissa käytettiin nimiasua Eulaalia. Eulalian ja Eulaalian suomalainen nimipäivä oli 12. helmikuuta. Kristillisessä perinteessä se on päivä, jolloin muistellaan Barcelonan suojeluspyhimyksen, neitsytmarttyyri Eulalian (k. 303) pyhäinjäännösten siirtämistä Breslauhun. Legendan mukaan Eulalia ristiinnaulittiin ja surmattiin 14-vuotiaana, koska hän oli kristittyjen vainojen aikaan puhunut Kristuksesta. Espanjassa tunnetaan hänen lisäkseen myös toinen Eulalia-niminen pyhimys. Digi- ja väestötietoviraston etunimitilastosta selviää, että Eulalia on vuoteen 2025 mennessä ollut Suomessa etunimenä noin 150–170 naisella. Eulaalia-nimisiä naisia on tilastoitu noin 30–50. ==Kuuluisia Eulalioita== *Eulalia Barcelonalainen (k. 303), kristitty marttyyri ja pyhimys *Eulalia Meridalainen (n. 290–304), kristitty marttyyri ja pyhimys ==Kuvitteellisia Eulalioita== *Eulalia, nimihenkilö Hj. Nortamon Eulalia-täti-näytelmässä ja siihen perustuvassa elokuvassa ==Lähteet== Luokka:Etunimet
Whoosh!

Whoosh! on englantilaisen rockyhtye Deep Purplen 21:s studioalbumi. Se julkaistiin julkaistiin 7. elokuuta 2020 levymerkillä earMUSIC. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Desibeli.net: Deep Purple: Whoosh! Viitattu 7.10.2021. * Imperiumi: Levyarvostelu: Deep Purple – Whoosh! Viitattu 7.10.2021. * Kaaoszine: Deep Purplen ”Whoosh!” antaa hetkellisen euforian tunteen Viitattu 7.10.2021. * Soundi: Arvio: Deep Purple on vanhoilla päivilläänkin iskussa – Whoosh! on tasokas ja vireä rocklevy Viitattu 7.10.2021. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2020 albumit Luokka:Deep Purplen albumit
Nowy Targin piirikunta

Nowy Targin piirikunta () on yksi Vähä-Puolan voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 191 782\. Kunnat Nowy Targin piirikunnassa ovat Czarny Dunajec, Czorsztyn, Jabłonka, Krościenko nad Dunajcem, Łapsze Niżne, Lipnica Wielka, Nowy Targ, Ochotnica Dolna, Raba Wyżna, Rabka-Zdrój, Spytkowice, Szaflary ja Szczawnica. Vuoden 2019 lopussa piirikunnan asukkaista 51,1 prosenttia oli naispuolisia ja 48,9 miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 20 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 61,9 prosenttia ja eläkeläiset 18,1 prosenttia väestön keski-iän ollessa 39,6 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 2 126 lasta. Nowy Targin piirikunnan väkiluvun ennustetaan pienenevän 186 628 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Vähä-Puolan piirikunnat
Survival International

Survival International on ihmisoikeusjärjestö, joka perustettiin vuonna 1969 edistämään alkuperäiskansojen, heimojen ja eristyksissä elävien ihmisryhmien oikeuksia. Järjestön toimintaan sisältyy muun muassa tiedonlevittämistä, tukihankkeita alkuperäisväestöjen keskuudessa ja lobbausta. Survival International rahoittaa toimintansa vapaaehtoisilla lahjoituksilla, mutta ei hyväksy valtioiden tarjoamaa rahallista tukea. Järjestö sai alkunsa Robin Hanbury-Tenisonin matkoista, joiden seurauksena hän päätti alkaa puolustamaan maailman suurimpina vähemmistöryhminä pitämiään alkuperäisasukasyhteisöjä. Järjestö pyrkii suojelemaan alkuperäisasukkaita, joiden kulttuuria ja olemassaoloa uhkaavat monet tekijät kuten nyky-yhteiskunnan laajeneminen heidän alueelleen, lähetyssaarnaajien tekemä käännytystyö ja yritysten tekemät maavaltaukset. Vuonna 1989 Survival Internationalille myönnettiin Right Livelihood -palkinto tunnustuksena työstä alkuperäiskansojen oikeuksien, elämän ja itsemääräämisoikeuden suojelemiseksi. Survival International julkaisi vuonna 2011 kuvia Amatsonin sademetsän alueella havaitusta eristyksissä elävästä alkuperäiskansasta painostaakseen Perun hallitusta estämään laittomat hakkuut, joiden vuoksi alkuperäisväestö joutui pakenemaan asuinalueeltaan. Järjestö on Intiassa pyrkinyt suojelemaan adivasien oikeutta elää tiikeriensuojelualueilla, joilla he ovat eläneet vuosisatoja. Järjestön mukaan heimot ovat eläneet tiikerien kanssa sopusoinnussa pitkään eikä niiden olemassaolo uhkaa tiikereitä mitenkään toisin kuin rikollisjärjestöjen tekemä salametsästys. Survival International myös kehotti Intiaa vuonna 2018 olemaan noutamatta sentinelien surmaaman yhdysvaltalaisen lähetyssaarnaajan John Allen Chaun ruumista, koska sentineleillä ei ole vastustuskykyä ulkopuolisille sairauksille. == Lähteet == Luokka:Ihmisoikeusjärjestöt Luokka:Right Livelihood -palkinnon saajat
Andecavit

Andecavit () olivat gallialainen heimo, jotka Julius Sacrovir sai yllytettyä kapinaan vuonna 21. Andecavit asuivat Loirejoen laaksossa, joen pohjoisrannalla turoneiden länsipuolella. Andecavien pääkaupunki oli Juliomagus tai Civitas Andecavorum, nykyinen Angers. == Lähteet == Luokka:Muinaiset kansat Luokka:Rooman viholliset ja liittolaiset Luokka:Kelttiläiset kansat
Walter Ewing

Walter Hamilton Ewing (11. helmikuuta 1878 Montreal, Quebec – 25. kesäkuuta 1945 Montreal, Quebec) oli kanadalainen ampuja ja olympiavoittaja. Hän saavutti Lontoon kesäolympialaisissa 1908 kultaa trapin yksilökilpailussa. Lontoossa 1908 Ewing kuului myös Kanadan hopeaa voittaneeseen joukkueeseen trapin joukkuekilpailussa. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset ampujat Luokka:Kanadalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1878 syntyneet Luokka:Vuonna 1945 kuolleet
Tatrzańskin piirikunta

Tatrzańskin piirikuntaEuroopan unionin virallinen lehti C 11/16 13.1.2012Euroopan unionin virallinen lehti C 230/2 23.9.2006 () on yksi Vähä- Puolan voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 68 072\. Kunnat Tatrzańskin piirikunnassa ovat Biały Dunajec, Bukowina Tatrzańska, Kościelisko ja Poronin. Vuoden 2019 lopussa piirikunnan asukkaista 51,8 prosenttia oli naispuolisia ja 48,2 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 19,1 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 60,3 prosenttia ja eläkeläiset 20,6 prosenttia väestön keski-iän ollessa tasan 41 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 652 lasta. Tatrzańskin piirikunnan väkiluvun ennustetaan kasvavan 68 843 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä. == Lähteet == Luokka:Vähä-Puolan piirikunnat
Cà Berlone

Cà Berlone on San Marinon pääkaupunkiin kuuluva kaupunginosa (ita. curazia). Osa alueen teistä on niin kapeita ja mutkikkaita, että ne on kielletty isommilta kulkuneuvoilta, kuten rekoilta. Alueen postinumero on 47890. == Lähteet == Luokka:Città di San Marino
Reto Perl

Reto Perl (23. marraskuuta 1923 Davos – 27. helmikuuta 1987) oli sveitsiläinen jääkiekkomaalivahti. Perl kuului Sveitsin pronssia voittaneeseen joukkueeseen Sankt Moritzin talviolympialaisissa 1948, joissa hän pelasi neljä ottelua. Perl edusti Sveitsiä myös Tšekkoslovakian MM-kilpailuissa 1947 ja Ruotsin MM- kilpailuissa 1949. Seuratasolla Perl edusti NLA-liigan HC Davosia vuosina 1945–1949 ja EHC Arosaa kaudella 1959–1960. Hän kuului HC Davosin joukkueeseen myös Spengler Cupissa vuosina 1946, 1947 ja 1948. == Lähteet == Luokka:Sveitsiläiset jääkiekkomaalivahdit Luokka:Sveitsiläiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 1987 kuolleet
Santa Mustiola

Santa Mustiola on kaupunginosa (ita. curazia) San Marinon pääkaupungissa. Alue on nimetty Mustiolan, joka oli Rooman keisari Claudius II:n serkku, mukaan. Santa Mustiola sijaitsee keskimäärin 472 metrin korkeudessa. Alueen postinumero on 47890. Vuosina 1968–1987 kaupunginosalla oli oma jalkapalloseura Società Polisportiva Aurora (lyh. Aurora). == Lähteet == Luokka:Città di San Marino
Miejsce Odrzańskie

Miejsce Odrzańskie () on kylä Cisekin kunnassa Puolassa. Miejsce Odrzańskien kylän väkiluku oli vuoden 2011 väestönlaskennassa 312. Asukkaista 51,6 prosenttia oli naispuolisia ja 48,4 miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 20,2 prosenttia kylän väestöstä, työikäiset 54,2 prosenttia ja eläkeläiset 25,6 prosenttia. Cisekin kunnan asukkaista 5,2 prosenttia asuu Miejsce Odrzańskien kylässä. Miejsce Odrzańskie on tullut kuuluisaksi siitä, ettei siellä ole syntynyt ainuttakaan poikavauvaa vuoden 2009 jälkeen. == Lähteet == Luokka:Puolan kylät Luokka:Opolen voivodikunta
Debdenin metroasema

Debden on Lontoon metron asema Central Linellä Epping Forestissä Essexissä, Englannissa. Se sijaitsee Oyster-vyöhykkeellä 6. Asema avattiin 24. huhtikuuta 1865 Great Eastern Railwayn Loughton–Ongar-osuudelle. Haara yhdistettiin Lontoon metroon osana New Works Programme -ohjelmaa vuosina 1935-1945, jolloin siitä tuli osa Central Linen laajennusta itään. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Lontoon metroasemat Luokka:Essexin rautatieliikennepaikat
Pietari Paavalinpoika Juusten

Pietari Paavalinpoika Juusten (; k. 1614)Jully Ramsay: Frälsesläkter i Finland intill stora ofreden (1909–1916), s. 216–217 Runeberg.org. oli Juustenin aatelissukuun kuulunut suomalainen sotilas, joka toimi yhtenä aateliston sotapäälliköistä nuijasodassa. Hänet muistetaan julmasta toiminnastaan, johon kuului kaikkien antautuneiden surmaaminen. Pietari Juustenin vanhemmat olivat aateloitu Turun piispa Paavali Juusten ja Anna Sigfridintytär. Juusten sai vuonna 1587 rälssivapauden Viipurin pitäjässä sijainneille Juustilan ja Naulasaaren tiloille. Hän oli vuosina 1587–1589 neljänneksenmestarina Martti Boijen ratsuväkilippueessa ja linnanvoutina Käkisalmen linnassa vuosina 1587–1589 ja 1595–1597. Nuijasodan aikana Juusten komensi apujoukkoja, jotka Käkisalmen linnanpäällikkö Arvid Henrikinpoika Tavast lähetti tammikuussa 1597 kukistamaan talonpoikien kapinaa Savon alueella. Juusten voitti Juvalla 16.–20. tammikuuta käydyn Koikkalan taistelun, jossa talonpojat torjuivat aluksi kaikki hyökkäykset, mutta pakenivat lopulta asemistaan. Juvalla 21. tammikuuta käydyssä Remojärven taistelussa Juusten keksi sytyttää talonpoikien miehittämän talon tuleen ja määräsi surmaamaan kaikki ulos pyrkineet antautuneet. Sota Savossa päättyi 23. tammikuuta Mikkelissä käytyyn Suur-Savon taisteluun, jossa Juusten sai yli 200-miehisen talonpoikaisjoukon antautumaan lupaamalla säästää heidän henkensä, mutta määräsikin sitten kaikki antautuneet välittömästi surmattaviksi.Heikki Ylikangas: Nuijasota, s. 252, 256, 261–268. 3. painos. Otava, Helsinki 1996. Sigismundin ja Kaarlen valtataistelun aikana Juusten pysyi uskollisena kuningas Sigismundille. Hän jäi vangiksi Viipurin linnan antauduttua syyskuussa 1599 ja Kaarle-herttua järjesti hänet tuomituksi kuolemaan 4. lokakuuta, mutta tuomiota ei pantu täytäntöön. Juusten oli vankina Turun linnassa ainakin vuoteen 1602, jolloin hän allekirjoitti uskollisuudenvakuutuksen Kaarlelle. Myöhemmin hänet vapautettiin ja hän sai takaisin takavarikoidut maansa. Hän kuoli vuonna 1614. Juustenin puoliso oli Arpalahden sukuun kuulunut Anna Matintytär. Heillä oli yksi poika Axel ja yksi tytär, joka oli naimisissa Kuopiossa Olli Vilpunpoika Halosen kanssa. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset sotilaat Luokka:Suomen linnanvoudit ja linnanpäälliköt Luokka:Nuijasodan henkilöt Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Syntymävuosi tuntematon Luokka:Vuonna 1614 kuolleet
Katto-Kassinen (animaatiosarja)

Katto-Kassinen () on Svensk Filmindustrin ja Kirch Median tuottama ruotsalais- saksalainen animaatiosarja, joka perustuu Astrid Lindgrenin kirjoihin Katto- Kassisesta. Suomessa sarjaa on esitetty YLE TV2:lla. Sarja on myös julkaistu DVD:lle. == Juoni == Pikkuveli on seitsemänvuotias poika, joka asuu perheineen kerrostalossa, ruotsalaisessa kaupungissa. Pikkuveli haaveilee saavansa jonain päivänä ikioman koiran. Hänen perheensä ei kuitenkaan mielly ajatuksesta, sillä koiranhoito on työlästä. Eräänä päivänä Pikkuveli tapaa Katto-Kassisen, katolla asuvan pikkumiehen, joka osaa lentää selässään olevan propellin avulla. Pikkuveljen perhe ei kuitenkaan usko Kassiseen ja olettaa tämän olevan pikkuveljen mielikuvitusystävä. Pikkuveljen koulutoverit Risto ja Kaisa eivät myöskään aluksi usko Kassiseen, mutta tapaavat hänet kuitenkin käydessään eräänä päivänä Pikkuveljen luona. Sarjan edetessä Kassinen keppostelee Pikkuveljen kanssa muun muassa varkaiden Villen ja Rullen sekä Pikkuveljen lapsenvahdin Neiti Lohen kustannuksella. == Suomenkieliset ääninäyttelijät == Sarjan lopputekstitKatto Kassinen TV-sarja Osa 1 - Koti katolla - Elokuvakirjasto, elokuvakirjasto.fi, viitattu 25.8.2020. Sarjan suomenkielisen version ohjasi Kari Tamminen ja toteutti Tuotantotalo Werne Oy. == Lähteet == Luokka:2000-vuosikymmenen piirrossarjat Luokka:Ruotsalaiset televisiosarjat Luokka:Saksalaiset televisiosarjat Luokka:SVT:n televisio-ohjelmat
Barabinsk

Barabinsk () on kaupunki Novosibirskin alueella Venäjällä. Vuonna 2020 Barabinskissä oli 28 704 asukasta. Barabinsk sijaitsee 315 kilometrin päässä Novosibirskistä. Kaupunki on Barabinskin alueen hallintokeskus. Barabinsk on perustettu vuonna 1893. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Tietoa Barabinskistä Mojgorod-sivustolla Luokka:Novosibirskin alueen kaupungit
Kuibyšev (Novosibirskin alue)

Kujbyšev () on kaupunki Novosibirskin alueella Venäjällä. Vuonna 2020 Kujbyševissä oli 43 536 asukasta. Kujbyšev sijaitsee 315 kilometrin päässä Novosibirskistä. Kaupunki on Kujbyševin alueen hallintokeskus. Kujbyšev on perustettu vuonna 1722. == Lähteet == == Lähteitä == * Официальный сайт города * Куйбышев в энциклопедии «Мой город» * «Исторические сведения о поселениях вокруг города Куйбышева» * История города Luokka:Novosibirskin alueen kaupungit
Karasuk

Karasuk () on kaupunki Novosibirskin alueella Venäjällä. Vuonna 2020 Karasukissa oli 26 820 asukasta. Kaupunki sijaitsee 386 kilometrin päässä Novosibirskistä, ja se on Karasukin alueen hallintokeskus. Kaupunki on perustettu vuonna 1915. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Карасук в энциклопедии «Мой город» Luokka:Novosibirskin alueen kaupungit
Toppilan hakesiilo

thumb|Hakesiilo syksyllä 2013. Toppilan hakesiilo on Oulun Toppilassa sijaitseva Alvar Aallon suunnittelema siilo, joka valmistui 1931. Siilo on ollut tyhjillään myynnissä, ja Oulun kaupunki on etsinyt sille käyttöä ja kunnostajaa. Elokuussa 2020 pidetyssä huutokaupassa siilon osti espanjalainen säätiö Factum Foundation tarjouksellaan 6 251 euroa kunnostaakseen sen. Factum Foundation ja Oulun ammattikorkeakoulu suunnittelevat siiloon tutkimus- ja koulutuskeskusta "Aaltosiilo for Digital Preservation”, joka keskittyy teollisen perinnön ja sen ympäristövaikutusten vaalimiseen.Risto Degerman, Alvar Aallon piirtämä tehdassiilo on muuttumassa tutkimuskeskukseksi, Yle.fi, uutiset 17.12.2020, viitattu 17.12.2020 Siilo kuului Toppilan selluloosatehtaan Toppila Oy:n rakennuksiin. Tehdas lopetti toimintansa 1985. Loppuvuodet sen nimenä oli Kajaani Oy. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Vanha arvorakennus kelpaa vain pulujen linnaksi, Yle.fi, uutiset 22.7.2020 *3D-malli. Luokka:Toppila Luokka:Oulun rakennukset ja rakennelmat Luokka:Alvar Aallon suunnittelemat rakennukset
Tatarsk

Tatarsk () on kaupunki Novosibirskin alueella Venäjällä. Vuonna 2020 Tatarskissä oli 23 376 asukasta. Kaupunki sijaitsee 457 kilometrin päässä Novosibirskistä. Tatarskin alueen hallintokeskus. Perustettu vuonna 1894. == Lähteet == == Lähteitä == * Основные даты в истории города Татарска Luokka:Novosibirskin alueen kaupungit
Akademio Internacia de la Sciencoj San Marino

San Marinon kansainvälinen tiedeakatemia (, lyh. AIS) on tieteellinen seura, joka toimii San Marinon pääkaupungissa. Seura on perustettu vuonna 1985, mutta toiminta alkoi virallisesti kaksi vuotta myöhemmin. Järjestön ensimmäinen puheenjohtaja oli Helmer Frank. Nykyinen puheenjohtaja on tohtori Amri Wandel ja sen päättävä elin on senaatti. Vaikka seura ei virallisesti ole korkeakoulu, sillä on valtuudet myöntää korkeakoulututkintoja (kandidaatti, maisteri, tohtori) San Marinon lain puitteissa. AIS on San Marinon tasavallan yliopiston ohella ainoa korkeakoulutusta tarjoava ja tieteellistä tutkimusta harjoittava instituutti. Järjestön tärkeimmät tukijat ovat sen jäsenet, mutta San Marinon valtio tukee akatemiaa materiaalisesti ja laillisella tunnustuksella. AIS:n tärkein opetus- ja hallintokieli on esperanto, ja akatemian perustamisen taustalla oli halu puuttua kielisyrjintään, minkä vuoksi sen kielenä on keinotekoinen kieli. Kaikkien seuran akateemikkojen tulee hallita esperanton kieli ja noviisijäseniltä odotetaan vähintään sen ymmärtämistä luettuna. Akatemia käyttää myös italiaa, joka on San Marinon virallinen kieli. Akatemia jakautuu kuuteen tiedekuntaan (). Tiedekunnat on myös jaettu niin, että ne edustavat Karl Popperin kolmea maailmaa sekä Wilhelm Windelbandin jakoa nomoteettiseen (säännöllinen, prediktiivinen) ja idiografiseen (faktapohjainen, deskriptiivinen) tieteeseen. Tiedekunnan numero Tiedekunta Nimi esperantoksi Popperin maailma Windelbandin jako 1 Kybernetiikka kibernetiko II nomoteettinen 2 Humanistiset tieteet humanistiko II ideografinen 3 Tilastotieteet struktursciencoj III nomoteettinen 4 Filosofia filozofio III ideografinen 5 Luonnontieteet natursciencoj I nomoteettinen 6 Morfologia morfosciencoj I ideografinen == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Seuran kotisivut Luokka:Città di San Marino Luokka:Esperanto Luokka:Tiedeakatemiat Luokka:San Marinon yliopistot ja korkeakoulut
Andreas Kronthaler

Andreas Kronthaler (s. 11. maaliskuuta 1952 Erl) on itävaltalainen ampuja ja olympiamitalisti. Hän saavutti hopeaa 10 metrin ilmakiväärikilpailussa Los Angelesin kesäolympialaisissa 1984. == Lähteet == Luokka:Itävaltalaiset ampujat Luokka:Itävaltalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sejnyn piirikunta

Sejnyn piirikunta () on yksi Podlasian voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 19 914\. Kunnat siellä ovat Giby, Krasnopol, Puńsk ja Sejny. Sejnyn piirikunnan hallintokeskus on Sejnyn kaupunki. Sejnyn piirikunnalla on Puolan sisällä yhteistä rajaa Suwałkin ja Augustówin piirikuntien kanssa. Vuoden 2019 lopussa piirikunnan asukkaista 50,2 prosenttia oli naispuolisia ja 49,8 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 16,2 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 61,3 prosenttia ja eläkeläiset 22,6 prosenttia väestön keski-iän ollessa tasan 43 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 652 lasta. Vuoden 2011 väestönlaskennassa 20,2 prosenttia piirikunnan asukkaista oli liettualaisia. Sejnyn piirikunnan väkiluvun ennustetaan pienenevän 14 925 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä. == Lähteet == Luokka:Podlasian piirikunnat
Loughtonin metroasema

Loughton on Lontoon metron asema Central Linellä. Se sijaitsee Loughtonin kaupungissa Epping Forestissä, Essexissä. Asema on Oyster-vyöhykkeellä 6. Alkuperäinen Loughtonin asema avattiin 22. elokuuta 1856 Eastern Counties Railwayn Lontoosta lähtevän radan pääteasemaksi. Asemaa siirrettiin 24. huhtikuuta 1865, kun nyt Great Eastern Railwayn omistamaa rataa jatkettiin Ongariin asti. Asemarakennus uusittiin samalla kun haara yhdistettiin Lontoon metroon osana New Works Programme -ohjelmaa vuosina 1935-1945, jolloin siitä tuli osa Central Linen laajennusta itään. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Lontoon metroasemat Luokka:Essexin rautatieliikennepaikat Luokka:Essexin rakennukset ja rakennelmat
Campo sportivo di Fonte dell'Ovo

Campo sportivo di Fonte dell'Ovo (myös Campo sportivo di Montecchio) on San Marinon pääkaupungissa sijaitseva jalkapallostadion. Stadion valmistui vuonna 1984. Katsojia stadionille mahtuu 600 ja siellä pelataan San Marinon jalkapallon pääsarjan pelejä. Se on sekä SP Tre Pennen että SS Muratan kotikenttä. Kentän yhteydessä toimii tennishalli sekä yksityinen kuntosali. Vuodesta 2008 kentällä on ollut tekonurmi.. == Lähteet == Luokka:Jalkapallostadionit Luokka:San Marinon rakennukset ja rakennelmat Luokka:San Marinon jalkapallo Luokka:Città di San Marino
Karin Fincke

Karin Fincke (myös Katariina, Catharina) oli 1500- ja 1600-lukujen vaihteessa elänyt suomalainen aatelisnainen, jota on joskus kutsuttu ”historialliseksi kirjailijaksi”, sillä erästä aikalaiskuvausta Sigismundin ja Kaarlen valtataistelun loppuvaiheen tapahtumista Suomessa pidetään hänen laatimanaan.Anu Lahtinen: ”Historiallinen kirjailija”: naisesikuvia etsimässä Vita Historica -blogi 12.4.2017. Viitattu 25.8.2020.Biografinen Nimikirja: Elämäkertoja Suomen entisiltä ja nykyajoilta (1879–1883), s. 194 Archive.org. Karin Fincken vanhemmat olivat Fincke-sukuun kuulunut Hämeen linnan päällikkö Sten Fincke ja Brita Pietarintytär Fleming. Hänen puolisonsa oli tunnettu sotilas Ivar Arvidinpoika Tavast. Fincken puoliso, isä ja appi joutuivat kaikki Kaarle-herttuan teloittamiksi pysyteltyään uskollisina kuningas Sigismundille: Ivar ja Arvid Tavast mestattiin Viipurin verilöylyssä syyskuussa 1599 ja Sten Fincke Turun verilöylyssä marraskuussa 1599. Fincke menetti tällöin sekä isänsä että miehensä tilukset, mutta hänen äitinsä perintömaat palautettiin hänelle vuonna 1601. Hänen ainoa poikansa oli Sten Iivarinpoika Tavast. Ruotsin valtionarkistossa Tukholmassa säilytetään Välb. Fru Karin Finckes relation om hertig Carls resa till Finland -nimistä muutaman sivun mittaista ruotsinkielistä käsikirjoitusta, joka kuvaa Kaarle-herttuan vuoden 1599 sotaretkeä Suomeen sekä Viipurin ja Turun verilöylyjä. Fincke lienee sanellut kuvauksen, jonka joku muu on kirjoittanut muistiin. Se on julkaistu vuonna 1905 Historiska Handlingar -julkaisusarjassa. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Syntymävuosi tuntematon Luokka:Kuolinvuosi tuntematon
Melania

Melania on naisen etunimi. Se tulee kreikan kielestä ja merkitsee mustaa. Melania on kahden kirkollisen pyhimyksen nimi. Suomessa Melania-nimi ei ole ollut mukana almanakassa, ja sen käyttö on jäänyt vähäiseksi. Digi- ja väestötietoviraston mukaan Melania-nimisiä naisia on vuoteen 2020 mennessä tilastoitu noin 40. Suomessa huomattavasti yleisempi nimi on Melanie. ==Tunnettuja Melania-nimisiä== *Melania Gabbiadini (s. 1983), italialainen jalkapalloilija *Melania Trump (s. 1970), Yhdysvaltain presidentin Donald Trumpin puoliso ==Lähteet== Luokka:Etunimet
Agriofyytti

Agriofyytti on kasvilaji, joka on vieraslaji, mutta on pystynyt asettumaan ja vakiintumaan täysin tai lähes täysin luonnolliseen kasvillisuuteen. Agriofyytti on siis vierasperäinen kasvilaji, joka kasvaa vakiintuneena luonnonkasvillisuudessa, eikä pelkästään ihmistoiminnan muokkaamissa ympäristöissä, kuten useimmat vieraskasvilajit. Suomessa agriofyyttinä esiintyy esimerkiksi rusoamerikanhorsma (Epilobium adenocaulon). == Katso myös == * Muinaistulokas * Uustulokas * Apofyytti * Tulokaslaji * Viljelykarkulainen == Lähteet == * Tieteen termipankki (agriofyytti): https://tieteentermipankki.fi/wiki/Kasvitiede:agriofyytti * Suominen, J. & Hämet-Ahti, L., Kurtto, A. (toim.), Kasvistomme muinaistulokkaat: tulkintaa ja perusteluja, 1993, Norrlinia 4, Kasvimuseo, Luonnontieteellinen keskusmuseo, ISBN 951-45-6373-5, ISSN 0760-3214 Luokka:Kasvimaantiede Luokka:Kasviekologia Luokka:Vieraslajit
Torron kappeli

Torron kappeli on Tammelan seurakunnan kirkkorakennus Tammelan Torron kylässä Kanta-Hämeen maakunnassa. Nykyisen, vuonna 1969 valmistuneen kappelin on suunnitellut Risto Hurme. Vieressä oleva kellotapuli valmistui vuonna 2006. Laajan Torronsuon takana sijaitsevaan syrjäiseen Torron kylään perustettiin kylän nykyiseen keskustaan kylän oma hautausmaa vuonna 1801 ja pian tämän jälkeen vuonna 1804 rakennettiin Torron ensimmäinen rukoushuone. Kellotapuli valmistui vuonna 1811. Uusi rukoushuone rakennettiin ensimmäisen paikalle 1840-luvulla (toisen tiedon mukaan vuoteen 1874). Kun 1800-luvun lopulla oltiin perustamassa kansakoulua, uusi koulu rakennettiin kyläkirkon tontille ja rukoushuone purettiin vuonna 1894 uuden koulun rakennustarpeiksi. Vanhalle tontille kylän keskustaan jäi vain kellotapuli. Uusi hautausmaa nykyisen Pursiontien varressa perustettiin vuonna 1891. Uuden kappelin saaminen hautausmaan yhteyteen pantin vireille 1951 ja nykyinen kappeli valmistui vuonna 1969. ==Lähteet== Luokka:Tammelan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Kanta-Hämeen kirkkorakennukset
Buckhurst Hillin metroasema

Buckhurst Hill on Lontoon metron asema Central Linellä, joka sijaitsee Buckhurst Hillissä, Essexissä. Se sijaitsee Oyster-vyöhykkeellä 5. pienoiskuva|vasen|Näkymä asemalle etelän suunnasta. Asema avattiin 22. elokuuta 1856 Eastern Counties Railwayn Lontoo–Loughton-radalle. Haara yhdistettiin Lontoon metroon osana New Works Programme -ohjelmaa vuosina 1935-1945, jolloin siitä tuli osa Central Linen laajennusta itään. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Lontoon metroasemat Luokka:Essexin rautatieliikennepaikat
Flipper & Lopaka

Flipper & Lopaka on australialainen televisiosarja. Sarjaa tehtiin 78 jaksoa 3 tuotantokauden verran vuosina 1999–2005. Sarja alkoi 10. syyskuuta 1999 ja päättyi 25. tammikuuta 2005. == Sarja Suomessa == Suomessa sarjaa esitti MTV3. Sarjan suomenkielisestä jälkiäänityksestä vastasi Agapio Racing Team. Ääninäyttelijät olivat samat kuin Digimonissa ja Calimerossa. Luokka:Australialaiset animaatiosarjat Luokka:Seven Networkin televisio- ohjelmat Luokka:ABC:n televisio-ohjelmat (Australia)
Renée Simonot

Renée Simonot (oik. Jeanne Renée Deneuve; 10. syyskuuta 1911 Le Havre, Ranska – 11. heinäkuuta 2021 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen teatterinäyttelijä ja dubbaaja. Hänet tunnetaan myös ranskalaisten näyttelijöiden Catherine Deneuve ja Françoise Dorléac äitinä. == Ura == Renée näytteli ensimmäisen kerran teatterissa 7-vuotiaana vuonna 1918. Simonot on hänen taiteilijanimensä jonka hän otti perheystävän ja oopperalaulajan mukaan. Hänen alku-uran tunnetuimpiin teatterirooleihin kuuluvat Cosetten rooli Victor Hugon kirjaan perustuvassa näytelmässä Kurjat (1921) sekä roolit näytelmistä Molière (1922), La Belle Aventure (1928), Le Favori (1932) ja Jeanne d'Arc (1934). Vuodesta hän 1929 hän toimi ranskankielisenä dubbaajana lukuisissa Hollywood-elokuvista. Hän toimi "ranskalaisena äänenä" muun muassa Olivia de Havillandille, Sylvia Sidneylle, Judy Garlandille, Donna Reedille and Esther Williamsille. Pure Volume: Golden Age Starst Still Alive Today Hän lopetti näyttelijäuransa vasta vuonna 2001. == Yksityiselämä == Hän sai ensimmäisen tyttärensä Daniellen avioliiton ulkopuolella vuonna 1936. Vuonna 1940 hän meni naimisiin Maurice Dorléacin (1901–1979) kanssa ja sai kolme tytärtä: Françoise (1942–1967), Catherine (s. 1943) and Sylvie (s. 1946). Catherine Deneuve otti äitinsä tyttönimen taiteilijanimekseen. Simonot kuoli 109-vuotiaana Pariisissa 11. heinäkuuta 2021. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset teatterinäyttelijät Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet ranskalaiset Luokka:Vuonna 1911 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Roding Valleyn metroasema

Roding Valley on Lontoon metron asema Central Linellä, joka sijaitsee Buckhurst Hillissä, Essexissä. Se sijaitsee Oyster-vyöhykkeellä 4. Asema oli koko Lontoon metron vähiten käytetty asema vuonna 2017, jolloin sitä käytti matkustajaa. Asema avattiin 3. helmikuuta 1936. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Lontoon metroasemat Luokka:Essexin rautatieliikennepaikat Luokka:Essexin rakennukset ja rakennelmat