EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Sergei Voronin

Sergei Aleksejevitš Voronin (, 13. heinäkuuta 1913 Ljubim – 20. lokakuuta 2002 Pietari) oli venäläinen neuvostokirjailija. Sergei Voronin syntyi virkailijaperheeseen. Hän kävi tehdaskoulun ja työskenteli rautatietyömailla eri puolilla Neuvostoliittoa. Voronin julkaisi ensimmäisen kertomuksensa vuonna 1944 ja liittyi Neuvostoliiton kommunistiseen puolueeseen vuonna 1947. Hän työskenteli kirjallisuuslehti Nevan päätoimittajana vuosina 1957–1964 ja kuului Venäjän SFNT:n kirjailijaliiton hallitukseen vuodesta 1965. Voronin on kirjoittanut tasoltaan vaihtelevia kertomuksia ja romaaneja. Romaani Na svojei zemle (”Omalla maalla”, 1948–1952) kertoo Karjalankannaksen asuttamisesta toisen maailmansodan jälkeen. Romaani Kaksi elämää (Dve žizni, 1962) perustuu Siperian kokemuksiin. Peipsijärven rantojen asukkaita kuvaava kokoelma Roditelski dom (”Vanhempien talo”, 1974) sai Venäjän SFNT:n valtionpalkinnon vuonna 1976. ==Suomenettu teos== * Kaksi elämää. Suom. Vuokko Ahveninen. Moskova–Petroskoi: Edistys, 1964. ==Lähteet== Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjailijat Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 2002 kuolleet
Kamiennik

Kamiennik on maalaiskunta Nysan piirikunnassa Puolassa. Sen väkiluku oli vuoden 2020 lopussa 3 407. Kunnan hallintokeskus on Kamiennikin kylä. Kamiennikin kunta jakautuu seuraaviin 13 kylään: Białowieża, Chociebórz, Cieszanowice, Goworowice, Kamiennik, Karłowice Małe, Karłowice Wielkie, Kłodobok, Lipniki, Ogonów, Szklary, Wilemowice sekä Zurzyce. Kunnan pinta-ala on noin 89 neliökilometriä. Se rajautuu Przewornon, Ziębicen, Otmuchówin, Pakosławicen ja Grodkówin kuntiin. Kamiennikin kunnan alue sijaitsee fyysis- maantieteellisesti Niemczan-Strzelinin kukkuloilla. Sen pinta-alasta noin 74 prosenttia on maatalousmaata ja noin 16 prosenttia metsää. Kamiennikin kunnan väestö on pienentynyt viimeisten vuosikymmenten aikana; vielä vuonna 1995 väkiluku oli 3 882. Vuoden 2019 joulukuussa 50,1 prosenttia kunnan asukkaista oli naisia ja 49,9 prosenttia miehiä. Alle 18-vuotiaat muodostivat kunnan väestöstä 15,5 prosenttia, työikäiset 62,9 prosenttia ja eläkeikäiset 21,6 prosenttia. Väestön keski-ikä oli 42,4 vuotta. Kunnan työttömyysaste oli vuoden 2019 lopussa 11,7 prosenttia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Opolen voivodikunnan kunnat
Mohale’s Hoek

Mohale’s Hoek on yksi Lesothon alueista. Se sijaitsee maan lounaisosissa. Alueella on samanniminen kaupunki, joka toimii alueen hallintokeskuksena. Alueella asuu 174 924 asukasta. Pinta-ala on 3 530 neliökilometriä, ja väestötiheys 47 asukasta neliökilometrillä. == Lähteet == Luokka:Lesothon alueet
Alba Ribas

Alba Ribas (s. 5. tammikuuta 1988 Barcelona, Katalonia, Espanja) on espanjalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan ehkä parhaiten Anna Fritzin roolista elokuvassa The Corpse of Anna Fritz. == Elokuvat == Elokuva, rooli ja vuosi: * Te quiero, imbécil, Ana, 2020 * Derecho a soñar, –, 2019 * Las Chicas del Cable, Gimena, 2017 * Cites, Sara Diaz, 2016 * The Corpse of Anna Fritz, Anna Fritz, 2015 * Barcelona, noche de verano, Katherine, 2013 * Animals, Laura, 2012 * XP3D Paranormal Xperience 3D, Diana, 2011 * Diario de una ninfómana, Val 21 Años, 2008 Lähde: == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Espanjalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Dalen piirikunta

Dalen piirikunta on yksi Alabaman piirikunnista Yhdysvalloissa. Se sijaitsee osavaltion lounaisosassa. Siellä asui vuonna 2019 49 172 asukasta, ja väestö on pienessä laskussa. Piirikunta perustettiin vuonna 1824. Piirikunnan hallintokeskus ja myös suurin kaupunki on Ozark. == Historia == Dalen piirikunta perustettiin 22. joulukuuta 1824, ja se nimettiin georgialaisen Samuel Dalen mukaan. Vuonna 1841 Coffeen piirikunta irtautui Dalen piirikunnasta ja vuonna 1868 Genevan piirikunta muodostettiin Dalen piirikunnan eteläisistä osista. Houstonin piirikunta irtautui piirikunnan kaakkoisosista. Dalen piirikunnan hallintokeskusta on siirretty kaksi kertaa: ensin se oli Daleville, sitten se siirrettiin Newtoniin, ja lopulta nykyiseen Ozarkiin 1870. == Väestö == Piirikunnassa asui vuonna 2019 49 172 asukasta, ja väestö on pienessä 2,1 prosentin laskussa (2010-2019). Asukkaista ulkomailla syntyneitä on 3,5 prosenttia. Piirikunnassa asuu noin viisituhatta veteraania. == Lähteet == Luokka:Alabaman piirikunnat
Dallasin piirikunta (Alabama)

Dallasin piirikunta on yksi Yhdysvaltojen Alabaman piirikunnista. Se sijaitsee osavaltion keskiosissa. Piirikunta perustettiin vuonna 1818. Sen pääkaupunki ja myös suurin kaupunki on Selma. Asukkaita piirikunnassa on 37 196, ja väestö on selvässä laskussa: väestö laski yli 15 prosentilla vuosien 2010 ja 2019 välillä. == Historia == Dallasin piirikunta perustettiin 9. helmikuuta 1818, ennen kuin Alabama perustettiin osavaltioksi. Vuonna 1820 Cahaba valittiin pääkaupungiksi. Pääkaupunki on myöhemmin siirtynyt Selmaan. == Koulutus == Piirikunnassa on 14 koulua, 4 500 oppilasta ja 256 opettajaa. == Väestö == Piirikunnassa asui vuonna 2019 37 196 asukasta. Väestö laski vuodesta 2010 15,1 prosentilla. Pieni enemmistö asukkaista on naisia. Veteraaneja piirikunnassa asuu noin 1 800 ja ulkomailla syntyneiden osuus on lähes kaksi prosenttia. == Lähteet == Luokka:Alabaman piirikunnat
Olga Perovskaja

Olga Vasiljevna Perovskaja (, 9. huhtikuuta 1902 Taurian kuvernementin Melitopolin kihlakunnan Vasiljevkan kylä – 18. syyskuuta 1961 Peredelkino) oli venäläinen lastenkirjailija. Olga Perovskaja syntyi vanhaan aatelissukuun. Hänen isoisänsä oli Sofja Perovskajan veli. Isä oli metsänhoitaja, ja perhe asui Olgan ollessa lapsi nykyisessä Almatyssa. Perovskaja opiskeli Moskovan yliopiston biologisessa tiedekunnassa ja kirjoitti 1920-luvulta lähtien eläinaiheisia lastenkirjoja. Niistä tunnetuin on myöhemmin uudelleen muokattu esikoisteos Lystikkäät leikkikumppanit (Rebjata i zverjata, 1925). Toisen maailmansodan jälkeen Perovskaja oli kymmenen vuotta karkotuksessa syytettynä yhteistyöstä saksalaisten kanssa. ==Suomennettu teos== * Lystikkäät leikkikumppanit. Suom. Olga Kukkonen. Moskva: Edistys, 1966. ==Lähteet== Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjailijat Luokka:Venäläiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Vuonna 1902 syntyneet Luokka:Vuonna 1961 kuolleet
Tuupovaaran kirjasto

Tuupovaaran kirjasto on Joensuun kaupungin itäosassa, Tuupovaaran pitäjän kirkonkylässä toimiva yleinen kirjasto. Kirjasto sai kesällä 2018 uudet tilat Osuuspankin talosta kirkonkylän keskustassa. Aiemmin kirjasto oli sijainnut Tuupovaaran yläkoululla. Joensuun kaupunki päätti vuonna 2016 kuitenkin keskittää usean aiemman yläkoulun opetuksen Heinävaaran koulun yhteyteen. Tuupovaaran yläkoulu purettiin kesällä 2018. Tuupovaaran kirjasto toimii osana Joensuun seutukirjastoa ja Vaara-kirjastojen kirjastokimppaa. Vaara- kirjastojen verkkokirjasto ja kumppanuuskirjastojen palvelut ovat myös joensuulaisten käytettävissä. == Lähteet == Luokka:Joensuun rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen kunnan- ja kaupunginkirjastot Luokka:Tuupovaara
Vladimir Tšivilihin

Vladimir Aleksejevitš Tšivilihin ( 7. maaliskuuta 1928 Mariinsk, Kemerovon alue – 9. kesäkuuta 1984 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija. Vladimir Tšivilihin syntyi rautatieläisen perheeseen ja vietti lapsuutensa Taigan asemalla Kemerovon alueella. Hän kävi rautatieopiston ja valmistui Moskovan yliopiston journalistiikan tiedekunnasta vuonna 1954. Tšivilihin työskenteli toimittajana Tšernigovissa, Brjanskissa ja Moskovassa sekä matkusteli eri puolilla Neuvostoliittoa. Tšivilihinin teoksissa yhdistyvät journalistiikka ja kaunokirjallisuus. Dokumenttinovelli Hopeakiskot (Serbrjanyje relsy, 1958–1967) kertoo epäonnisesta tutkimusmatkasta rautatien rakentamiseksi Sajanvuorille. Kirja Po gorodam i vesjam (”Kaupungeissa ja kylissä”, 1976) sai Venäjän SFNT:n valtionpalkinnon. Tšivilihinin pääteos on esseeromaani Pamjat (”Muisti”, 1968–1983), jossa hän esittää näkemyksiään Venäjän historiasta. Sen toinen osa sai Neuvostoliiton valtionpalkinnon vuonna 1982. ==Suomennettu teos== * Hopeakiskot: dokumenttinovelli. Suom. Vuokko Ahveninen. Moskova: Edistys, 1966. ==Lähteet== Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjailijat Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 1984 kuolleet
Emma Raducanu

Emma Raducanu (s. 13. marraskuuta 2002 Toronto, Kanada) on brittiläinen tennispelaaja ja grand slam -voittaja. WTA-maailmanlistalla hän on sijoittunut parhaimmillaan kaksinpelissä sijalle 150 elokuussa 2021. Hänen isänsä on romanialainen ja äitinsä kiinalainen. Raducanu syntyi Kanadassa, mutta perhe muutti Britanniaan hänen ollessaan kaksivuotias. Raducanu saavutti 18-vuotiaana naisten kaksinpelin grand slam -mestaruuden Yhdysvaltain avoimissa 2021. == Ura == Raducanu aloitti vuoden 2021 maailmanlistan sijalta 343. Hän ei kilpaillut ollenkaan helmikuun 2020 ja kesäkuun 2021 välisenä aikana keskittyäkseen opiskeluun, ja myös käynnissä olleen koronaviruspandemian vuoksi. Raducanu pelasi uransa ensimmäisessä WTA- turnauksessaan Nottinghamissa kesäkuussa 2021. Grand slam -turnauksen pääsarjassa hän pelasi ensimmäisen kerran Wimbledonissa 2021, missä hän eteni villin kortin pääsarjaan saaneena neljännelle kierrokselle. Hänestä tuli nuorin 16 parhaan joukkoon edennyt brittinainen avoimella aikakaudella ollessaan 18 vuotta ja 239 päivää vanha. Hän voitti turnauksen kolmannella kierroksella Sorana Cîrstean. Neljännellä kierroksella hän joutui luovuttamaan Ajla Tomljanovićia vastaan oltuaan tappiolla 4–6, 0–3. Elokuussa Raducanu eteni WTA 125K -turnauksen loppuotteluun Chicagossa, häviten siellä toiselle 18-vuotiaalle Clara Tausonille. Elo-syyskuussa pelatussa Yhdysvaltain avoimissa maailmanlistan sijalla 150 ollut Raducanu eteni karsintojen kautta pääsarjaan, missä voitti Stefanie Vögelen, Zhang Shuain, Sara Sorribes Tormon, Shelby Rogersin, olympiakultaa kuukautta aiemmin voittaneen Belinda Bencicin ja María Sákkarin ja selvitti tiensä loppuotteluun. Raducanusta tuli historian ensimmäinen pelaaja, joka eteni karsintojen kautta grand slam -finaaliin. Loppuottelussa hän voitti Kanadan Leylah Fernandezin luvuin 6–4, 6–3. Hän ei hävinnyt turnauksessa erääkään. Edellisen kerran brittiläinen nainen voitti tenniksen grand slam -turnauksen vuonna 1977 (Virginia Wade). Ison-Britannian valtiojohdosta kuningatar Elisabet II ja pääministeri Boris Johnson onnittelivat Raducanua historiallisesta saavutuksesta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuonna 2002 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Brittiläiset tennispelaajat
Christina Dahlblom

Christina Dahlblom (s. 1978) on hallitusammattilainen, yrittäjä ja kauppatieteiden tohtori Svenska Handelshögskolanista. Hän on toiminut mm. mainostoimisto Miltton Sparks Oy:n toimitusjohtajana ja Miltton Groupin osakkaana. Dahlblom on toiminut mm. seuraavien organisaatioiden hallituksissa: Stiftelsen Svenska handelshögskolan, EQ Oyj, Oy Transmeri Ab ja Aktia Oyj. Nykyisin hän on aktiivinen mm. Viking Line Abp:n sekä GoGolfin hallituksessa. Lisäksi hän on toiminut RKP:n varapuheenjohtajana. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lara Saulo

Lara Kristiaana Saulo (s. 1972) on kauppatieteiden maisteri Helsingin Kauppakorkeakoulusta, Fazer-konsernin johtorymän jäsen ja Fazer Leipomot -liiketoiminta-alueen johtaja. Aiemmin hän on toiminut muun muassa transformaatiojohtajana. Lisäksi Saulo on lakitoimisto Fondian hallituksen jäsen. Aiemmin Saulo on työskennellyt muun muassa The Boston Consulting Groupissa ja TeliaSonerassa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Syanantraniliproli

Syanantraniliproli (C19H14N6BrClO2) on heterosyklisiin amideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää hyönteismyrkkynä maataloudessa. ==Ominaisuudet, valmistus ja käyttö== Huoneenlämpötilassa syanantraniliproli on kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee vain niukasti veteen. Syanantraniliproli on myrkyllistä hyönteisille, koska se sitoutuu niiden ryanodiinireseptoreihin. Tämän seurauksena kalsiumionien virtaus soluihin kasvaa aiheuttaen lihasten halvautumista. Nisäkkäille yhdiste ei ole myrkyllistä. Syanantraniliprolia valmistetaan 5-bromi-2-(3-klooripyridin-2-yyli)pyratsoli-3-karboksyylihapon ja 4-syano-6-metyyliantraniiliamidin välisellä reaktiolla. Syanantraniliprolia käytetään perhosten toukkia, kirvoja, jauhiaisia ja kovakuoriaisia vastaan. Se hyväksyttiin markkinoille Euroopan unionin alueella vuonna 2016. ==Lähteet== Luokka:Atsolit Luokka:Pyridiinit Luokka:Hyönteistorjunta-aineet
Annastiina Hintsa

Annastiina Eveliina Hintsa (s. 1987) on suomalainen yritysvalmentaja ja toimitusjohtaja. Hintsa on koulutukseltaan kauppatieteiden maisteri ja suorittanut Aalto-yli­opiston kansainvälisen CEMS-maisteriohjelman. Hintsa on valmennusyritys Hintsa Performancen toimitusjohtaja. Hintsa Performance myy hyvinvointialan valmennusta. Aiemmin Hintsa on työskennellyt konsulttiyhtiö McKinseyssä. Hintsa on harrastanut 250 km ultrajuoksua. Hän on kertonut avoimesti muun muassa burn-outistaan sekä syömishäiriöstään. Hintsa on urheilulääkäri ja ortopedi Aki Hintsaan tytär. Hänen sisarensa on Lotta Hintsa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mount Nyangani

Mount Nyangani on Eastern Highlands -vuoristoon kuuluva vuori Zimbabwessa. Se sijaitsee Nyangan kansallispuiston alueellaNyanga National Park Bradt Guides, viitattu 16.7.2021 noin 110 kilometriä luoteeseen Mutaresta.Mount Nyangani Zimbabwe Tourism, viitattu 16.7.2021 Vuoren huippu (2 592 m) on Zimbabwen korkein kohta.Zimbabwe Britannica, viitattu 16.7.2021 Mount Nyanganilta saa alkunsa kolme jokea: Nyamuziwa, Gairezi ja Pungwe.Eastern Highlands Zimbabwe Connections, viitattu 16.7.2021 Mount Nyangani tunnetaan monista siellä sattuneista katoamistapauksista, joihin alueella on liitetty yliluonnollisia uskomuksia.A mountain that swallows people NewsDay Zimbabwe, viitattu 16.7.2021 Vuorikiipeilijöiden kuolemantapauksia on myös sattunut lukuisia. == Lähteet == Luokka:Afrikan vuoret Luokka:Zimbabwen maantiede
Luettelo vähintään 50 maaottelua Tanskan maajoukkueessa pelanneista
jalkapalloilijoista

Tämä on luettelo vähintään 50 maaottelua Tanskan maajoukkueessa pelanneista jalkapalloilijoista. Vuodet-sarakkeessa ovat pelaajan ensimmäisen ja viimeisen maaottelun vuodet, aktiivipelaajilla vain ensimmäisen. __TOC__ == Miehet == Päivitetty 15. heinäkuuta 2021. Sija Nimi Ottelut Maalit Vuodet Lähde 1\. Peter Schmeichel 129 1 1987–2001 2\. Dennis Rommedahl 126 21 2000–2013 3\. Simon Kjær 113 3 2001– 4\. Jon Dahl Tomasson 112 52 1997–2010 5\. Christian Eriksen 109 36 2010– 6\. Thomas Helveg 108 2 1994–2007 7\. Michael Laudrup 104 37 1982–1998 8\. Martin Jørgensen 102 12 1997–2011 8\. Morten Olsen 102 4 1970–1989 10\. Thomas Sørensen 101 0 1999–2012 11\. Christian Poulsen 92 6 2001–2012 12\. John Sivebæk 87 1 1982–1992 13\. Jan Heintze 86 4 1987–2002 14\. Lars Olsen 84 4 1986–1996 15\. Brian Laudrup 82 21 1987–1998 16\. Nicklas Bendtner 81 30 2006– 16\. Lars Jacobsen 81 1 2006–2015 16\. William Kvist 81 2 2007–2018 19\. Jesper Grønkjær 80 5 1999–2010 20\. Kim Vilfort 77 14 1983–1996 21\. Daniel Agger 75 12 2005–2016 21\. Per Røntved 75 11 1970–1982 23\. Kasper Schmeichel 71 0 2013– 24\. Jens Jørn Bertelsen 69 2 1976–1987 24\. Preben Elkjær Larsen 69 38 1977–1988 24\. John Jensen 69 4 1986–1995 27\. Søren Lerby 67 10 1978–1989 28\. Thomas Gravesen 66 5 1998–2006 28\. René Henriksen 66 0 1998–2004 28\. Ebbe Sand 66 22 1998–2004 28\. Brian Steen Nielsen 66 3 1990–2002 32\. Henning Munk Jensen 62 1 1966–1978 32\. Niclas Jensen 62 0 1998–2008 32\. Flemming Povlsen 62 21 1987–1994 35\. Søren Busk 61 2 1979–1988 35\. Marc Rieper 61 2 1990–1998 37\. Thomas Delaney 60 6 2013– 38\. Michael Krohn-Dehli 59 6 2006– 38\. Yussuf Poulsen 59 10 2014– 40\. Bent Hansen 58 1 1958–1965 41\. Jes Høgh 57 1 1991–2000 42\. Allan Simonsen 56 20 1972–1986 43\. Henning Enoksen 54 29 1958–1966 43\. Kent Nielsen 54 3 1983–1992 45\. Martin Laursen 53 2 2000–2008 46\. Frank Arnesen 52 14 1977–1987 46\. Daniel Jensen 52 3 2002–2010 48\. Ivan Nielsen 51 0 1980–1989 48\. Lasse Schöne 51 3 2009– 50\. Ole Madsen 50 42 1958–1969 50\. Poul Pedersen 50 17 1953–1964 == Lähteet == Tanskalaiset maajoukkuepelaajat Maajoukkueessa 50 maaottelua
Etäisyys (elokuva)

Etäisyys (Distance) on Anthony Loverin ohjaama yhdysvaltalainen independent- elokuva vuodelta 1975. Pienen varuskuntakaupungin kantahenkilökunnan ihmissuhteista kertovan draaman pääosissa nähdään James Woods ja Eija Pokkinen, jolle tämä oli merkittävin elokuvarooli sitten Jaakko Pakkasvirran Vihreän lesken (1968). == Juoni == Tapahtumat sijoittuvat 1950-luvun puolivälin Georgiaan. Paikallisen varuskunnan kantahenkilökuntaan kuuluva afroamerikkalainen Elwood Horne on tuonut valkoihoisen vaimonsa Gretan Saksasta ollessaan siellä työssä Yhdysvaltojen tukikohdassa. Avioliitto on viilennyt, ja Greta Horne iskee silmänsä miehensä apulaisena varusmiespalvelustaan suorittavaan Larry Vincentiin. == Rooleissa == == Tuotanto == Elokuva on kuvattu Yhdysvalloissa Georgian osavaltion Savannah’ssa ja Hinesvillessä, Filming & Production. Viitattu 16.7.2021.. == Vastaanotto == Helsingin Sanomien Mikael Fräntin mukaan Etäisyys on kunnianhimoinen pikkufilmi, joka muistuttaa 1950-luvun lopun television arkikuvauksia. Elokuvan rakennetta hän pitää hieman rosoisena mutta kirjoittaa Eija Pokkisen selviytyvän vaikeasta roolistaan kaikella kunnialla. Elokuva sai Suomessa ensi-iltansa 23. marraskuuta 1979 Helsingin Museokadun Cinemassa. Se sai 188 katsojaa., Esitystiedot. == Lähteet == Luokka:Vuoden 1975 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset independent-elokuvat
Jevgeni Nosov

Jevgeni Ivanovitš Nosov (; 1925 Tolmatševo, Kurskin alue, Neuvostoliitto – 2002Евгений Иванович Носов, kurskonb.ru, viitattu 16.7.2021 ) oli venäläinen kirjailija. Aiheiltaan ja kieleltään hän oli niin sanottuja maaseutukirjailijoita. ==Suomennettu tuotanto== * Voiton punaviini, novelli, antologiassa: Kaukana pohjoisessa: nykyvenäläistä proosaa, valinnut ja suomentanut Marja-Leena Raunio, Karjala 1988 ISBN 5-7545-0030-0 ==Lähteet== Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 2002 kuolleet
Hassan Maikal

Hassan Maikal (s. 1996 Tampere) on suomalainen rap- ja r'n'b-artisti. Artistiuransa lisäksi on toiminut tubettajana ja vaikuttajana. Hän tehnyt esimerkiksi kouluvierailuja, joilla hän on kertonut tarinaansa. Maikal levyttää Sonylle, ja hänen esikoisalbuminsa Betonitarha julkaistiin toukokuussa 2021. Levyn on tuottanut Alvar Yrjänä Escart. Albumi kertoo muun muassa yhteisöllisestä elämästä Kontulassa, mutta käsittelee myös yksinäisyyttä ja epävarmuutta. == Diskografia == === Albumit === * Betonitarha (2021) * Ilmaista terapiaa (2024) === EP:t === * Erilainen (2018) === Singlet === * "Hengitä" (2018) * "Erilainen" (2018) * "Stressii ei oo" (2018) * "Myöhäst" (2020) * "Hullu" ft. Lukas Leon (2020) * "Tänään" (2020) * "Yksinäistä" ft. IBE (2021) === Vierailijana === * "Tottunut pimeään" – Lukas Leon (2020) * "Menetän sut" – F (2021) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset hip hop -artistit Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hedda Liukkala

Hedda Katariina Liukkala (s. 11. marraskuuta 1990 Hämeenlinna) on suomalainen nykysirkus- ja performanssitaiteilija. Hän on esiintynyt lukuisissa teoksissa ja tapahtumissa sekä Suomessa että ulkomailla. Liukkalan pääasiallinen työskentelyväline on cyr-rengas. Liukkala on valmistunut teatteri-ilmaisun ohjaajaksi Turun taideakatemiasta vuonna 2015, ja sirkusartistiksi (kandidaatin tutkinto) École supérieure des arts du cirque-koulusta vuonna 2017. Liukkala on tunnettu muun muassa monitaideryhmä Recover Laboratoryn teoksista, omista sooloteoksistaan, elokuvista, sekä kansainvälisenä burleskitaiteilijana. Hän toimii Berliinin sirkusfestivaalien lavamanagerina, sekä sosiaalisen median vastaavana. Liukkala on esiintynyt myös suomalaisen videotaiteilija Eija-Liisa Ahtilan Studies on the Ecology of Drama 1 -teoksessa. == Lähteet == * * * * === Viitteet === Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset sirkustaiteilijat Luokka:Suomalaiset performanssitaiteilijat
Nicholas Ludford

Nicholas Ludford (n. 1485 – 4. toukokuuta 1557Nicholas Ludford AllMusic, viitattu 16.7.2021) oli brittiläinen säveltäjä. Hänet tunnetaan etenkin 1500-luvun kuorokirjoissa säilyneistä juhlamessuistaan.Nicholas Ludford Kennedy Center, viitattu 16.7.2021 Ludford syntyi todennäköisesti Lontoossa, mutta tietoa hänen mahdollisesta koulutuksestaan ei ole säilynyt. Säilyneissä dokumenteissa varhaisin maininta hänestä on vuodelta 1521. Ludford toimi St Stephen's -kirkon kuoromestarina ja suntiona Westminsterissä. Hän oli harras katolilainen eikä monista muista aikansa säveltäjistä poiketen säveltänyt uskonpuhdistuksen jälkeen Englannin kirkolle. Kuolemansa jälkeen Ludford vaipui unohduksiin, kunnes hänen sävellystensä kokoelma julkaistiin vuonna 1963. Hänen teoksistaan ensimmäisen levytyksen teki The Cardinall's Musick vuonna 1993. Ludfordin ensimmäinen vaimo Anne haudattiin 9. joulukuuta 1552, mutta Ludford meni 21. toukokuuta 1554 uusiin naimisiin Helen Thomasin kanssa. Ludford haudattiin Pyhän Margaretin kirkkoon vuonna 1557.Nicholas Ludford Westminster Abbey, viitattu 16.7.2021 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: nuotteja Luokka:Brittiläiset säveltäjät Luokka:Renessanssisäveltäjät Luokka:Vuonna 1485 syntyneet Luokka:Vuonna 1557 kuolleet
Sofi Häkkinen

Sofi Häkkinen (s. 24. tammikuuta 1990 Oulu) on suomalainen kuvataiteilija ja ohjaaja. Häkkinen oli Seinäjoen Taidehallin Kesäkuvataiteilija vuonna 2020. Häkkinen asuu ja työskentelee Helsingissä. Häkkinen on valmistunut kuvataiteilijaksi Tampereen ammattikorkeakoulusta vuonna 2016 ja taiteen maisteriksi Aalto-yliopistosta vuonna 2018. Hän on opiskellut kuvataidetta myös Lapin yliopistossa ja Saksassa Universität der Künste Berlinissä (UdK). Häkkinen kirjoitti gradunsaAnesthesia of the Heart and Other Funny Things in Art Aalto-yliopistolle huumorista nykytaiteessa. Häkkinen on tehnyt veistoksia mm. makaroneista. Hän on ollut toteuttamassa useita kuvanveistäjä Hanna Vihriälän teoksia sekä Viikin tekniikan museossa olevaa Taina Väisäsen suunnittelemaa Hehkulamppupilveä. Häkkinen on myös monitaideryhmä Recover Laboratoryn perustaja ja toinen ohjaaja. Häkkinen toimii myös videotaiteilijana, ja hänen liveprojisointejaan on nähty muun muassa muusikko Maija Vilkkumaan, rap-artisti Pyhimyksen konserteissa sekä Penkinlämmittäjät- televisiosarjassa. Monitaiteen alalla toimiva Häkkinen on tehnyt erilaisten poikkitaiteellisten performanssien lisäksi esimerkiksi kuvataidenäyttelyitä näyttelijä Riku Niemisen kanssa. == Lähteet == * === Viitteet === ==Aiheesta muualla== * Sofi Häkkisen verkkosivut Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset kuvanveistäjät Luokka:Suomalaiset videotaiteilijat
Uhri – elokuva metsästä

Uhri – elokuva metsästä on Anastasia Lapsuin ja Markku Lehmuskallion ohjaama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 1998. Elokuva on kansantieteellinen elokuva sekä yhteiskunnallinen dokumentti Siperiassa asuvista selkupeista, jotka elävät metsästyksellä ja kalastuksella. Elokuvassa seurataan Juri Mihailovitš Kalinin perheen elämää, joka koostuu kalastamisesta, turkiseläinten pyydystämisestä ja saaliin vaihtamisesta ruokaan ja muihin hyödykkeisiin. Elokuvassa kuvataan myös selkupien elämänmuodon vähittäistä häviämistä, sillä nuoret eivät ole enää kovin kiinnostuneita kansansa perinteistä ja monet heistä ovat siirtymässä asumaan kyliin ja he hakeutuvat työhön öljyteollisuuden pariin. == Lähteet == Luokka:Vuoden 1998 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat
Soisalon Liikenne

Soisalon Liikenne Oy on suomalainen linja-autoalan perheyritys joka perustettiin 21. maaliskuuta 1995. Yrityksen perusti Mikko Nissinen. Päätoimipaikka sijaitsee Varkaudessa, jossa toimivat päävarikko, toimisto, korjaamotilat ja pesutilat. == Reitit == Soisalon Liikenteen liikennöintitarjontaan kuuluu seutu- ja lähiliikenne, paikallisliikenne, pikavuoro-, vakiovuoro- ja tilausajoliikenne. Myös tapahtumakuljetukset. Soisalon Liikenteellä on yli 40 linja-autoa, joihin kuuluu kaukoliikenne-, paikallisliikenne- ja palveluliikenneautot. Soisalon Liikenne liikennöi paikallisliikennettä Mikkelissä ja Pieksämäellä, sekä neljää seutulinjaa Lappeenrannan joukkoliikenteessä. Kaukoliikenteenreitit (kesä 2021): * Helsinki - Kuopio * Helsinki - Mikkeli * Jyväskylä - Varkaus - Joensuu * Jyväskylä - Mikkeli - Lappeenranta * Jyväskylä - Varkaus - Savonlinna * Joutsa - Jyväskylä * Parikkala - Savonlinna * Savonlinna - Puumala * Jyväskylä - Lievestuore - Hankasalmi == Lähteet == Luokka:Suomalaiset linja-autoyhtiöt
Laaksobulldoggi

Laaksobulldoggi (Valley Bulldog) on kanadalainen koirarotu. == Ulkonäkö == Laaksobulldoggia on kuvailtu "matalaksi bokseriksi" ja "korkeaksi bulldoggiksi". Sillä on massiivinen pää, lihaksikas runko ja erittäin lyhyt häntä (joko korkkiruuvi tai töpöhäntä). Sallitut värit ovat brindle, brindle- valkoinen ja mikä tahansa yhdistelmä valkoista, brindleä, keltaista, punaista, ruskeaa tai mustaa. == Luonne ja käyttäytyminen == Rotu on lempeä, tyyni ja useimmiten leikkisä. == Alkuperä == Rotu jalostettiin Nova Scotian Annapolis- laaksossa bokserin ja bulldoggin välisestä risteytyksestä. Sitä käytetään vahtikoirana.Morris, Desmond. Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds, s. 634–635. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont. == Lähteet == Luokka:Bulldoggit Luokka:FCI:n ulkopuoliset rodut Luokka:Mastiffit Luokka:Kanadalaiset koirarodut
Auroranhusky

Auroranhusky (Aurora Husky) on sukupuuttoon kuollut yhdysvaltalainen koirarotu. == Ulkonäkö == Auroranhusky oli luppakorvainen, sinisilmäinen ja punaturkkinen. == Alkuperä == Auroranhusky jalostettiin erityisesti kilpa- ajoja varten, rekikoirakisojen saavutettua suosiota Alaskassa 1900-luvun alussa. Varhaisimmat voittajavaljakot koostuivat lähes aina siperianhuskyistä. Kehittääkseen niiden vauhtia edelleen, paikalliset kasvattajat alkoivat risteyttää niitä muiden rotujen kanssa. Siinä missä tätä rotujen sekoitusta alettiin yleisesti kutsua Alaskanhuskyksi (joka saattoi näyttää miltä tahansa), siitä kehittyi muutama erillinen, riittävän homogeeninen ja selvästi erottuva rotunsa, kuten auroranhusky.Morris, Desmond. Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds, s. 651–652. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont. Auroranhuskyn kehitti 1940-luvun lopulla ja 1950-luvun alussa Gareth Wright, joka hankki Johnny Allenilta Yukon- ja Tananajokien paikallisia koiria. Wright risteytti niitä siperianhuskyn, irlanninsetterin, targheenkoiran sekä muutaman muun rodun kanssa - väitetään hänen käyttäneen jalostuksessa myös sutta. Kun tästä uudesta rodusta oli muodostunut sellainen kuin hän halusi, alkoi hän kutsua sitä auroranhuskyksi. Se alkoi menestyä merkittävästi kilpa-ajoissa, ja se kykeni vaivattomasti etenemään 32 kilometriä tunnissa. Wright ja hänen tyttärensä Roxy Champaine jatkoivat kilpa-ajamista rodulla 40 vuoden ajan ja voittivat sinä aikana Alaskan jokaisen suuremman ajon. Wrightin itsensä mukaan hän ei risteyttänyt luomaansa populaatiota muihin rotuihin yli 20 vuoteen, mikä viittaa linjan kehittymiseen aidoksi erilliseksi rodukseen. == Lähteet == Luokka:Sukupuuttoon kuolleet koirarodut Luokka:Rekikoirat Luokka:Yhdysvaltalaiset koirarodut
Huslianhusky

Huslianhusky (Huslia Husky) on sukupuuttoon kuollut yhdysvaltalainen koirarotu. == Alkuperä == Huslianhusky jalostettiin erityisesti kilpa-ajoja varten Huslian kaupungissa Alaskassa. 1900-luvun alussa Huslia oli koirankasvatuksen keskus, ja siellä kasvatetut huskyt edustivat erityistä tyyppiä. Ne saavuttivat huomattavaa menestystä Alaskassa tuolloin suosituissa rekikoirakilpailuissa. Vuonna 1958 George Attila voitti Anchoragen maailmanmestaruuskisan huslianhuskyjen avulla, ja sen jälkeen hän voitti Fur Rondy -kisan kymmenen kertaa ja Fairbanks North America -kisan kahdeksan kertaa.Morris, Desmond. Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds, s. 653-654. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont. === Vaikutus nykyisiin rotuihin === Huslianhusky oli yksi roduista, joita on käytetty alaskanhuskyn kehittämiseen. == Lähteet == Luokka:Sukupuuttoon kuolleet koirarodut Luokka:Rekikoirat Luokka:Pystykorvat Luokka:Yhdysvaltalaiset koirarodut
Philip Rosseter

Philip Rosseter (1567/8Philip Rosseter Oxford Reference, viitattu 16.7.2021 – 5. toukokuuta 1623 Lontoo) oli englantilainen säveltäjä, luutisti ja teatterinjohtaja.Philip Rosseter AllMusic, viitattu 16.7.2021 Rosseterin tunnetuin teos on A Booke of Ayres (1601), jossa on 21 hänen lauluaan luuttu- ja viola da gamba -säestyksellä. Muut 21 laulua kokoelmassa ovat Thomas Campionin säveltämiä. Rosseter työskenteli vuodesta 1603 kuolemaansa luutistina Jaakko I:n hovissa. Vuonna 1609 hän perusti näyttelijäpoikia työllistäneen Whitefriars-teatterin. Hän toteutti ristiriitoja herättäneitä satiirisia tuotantoja. Teatteriyhtiö pysyi toiminnassa vuoteen 1617. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: nuotteja Luokka:Brittiläiset säveltäjät Luokka:Brittiläiset luutistit Luokka:Renessanssisäveltäjät Luokka:1560-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 1623 kuolleet
Intiaanihusky

Intiaanihusky (Indian Husky) on yhdysvaltalainen koirarotu. == Ulkonäkö == Rodulla sanotaan olevan kaksi karvamuunnosta (lyhyt ja pitkä) sekä kolme kokomuunnosta. Väritys on erittäin vaihteleva. Säkäkorkeus vaihtelee 53-66 cm ja paino 18-41 kg välillä. == Luonne ja käyttäytyminen == Intiaanihuskyn sanotaan olevan erittäin älykäs ja ystävällinen. == Alkuperä == 1970-luvulla Becky Galliher Etelä-Carolinan Tayloristä risteytti keskenään siperianhuskyn, kanadaneskimokoiran ja alaskanhuskyn, minkä tuloksena syntyi intiaanihusky. Rotu on rekisteröity georgialaiseen järjestöön nimeltä Northern Country Kennels and Breeders Association.Morris, Desmond. Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds, s. 654. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont. == Terveys == Intiaanihuskyä pidetään terveenä rotuna. == Lähteet == Luokka:FCI:n ulkopuoliset rodut Luokka:Rekikoirat Luokka:Pystykorvat Luokka:Yhdysvaltalaiset koirarodut
Henri Pulkkinen (pesäpalloilija)

Henri Pulkkinen (s. 5. maaliskuuta 1983) on suomalainen pesäpalloilija. Pulkkinen edustaa Superpesiksessä pelaavaa Kankaanpään Mailaa.https://www.superpesis.fi/joukkueet/miehet/kankaanpaan-maila/ Hän on edustanut urallaan Superpesiksessä myös Seinäjoen Maila-Jusseja. Pulkkisen kasvattajaseura on Veteli Pesis. Hän pelaa sisäpelissä vaihtajana. https://yle.fi/urheilu/3-12022944 Pulkkinen on pelannut urallaan 231 Superpesiksen runkosarjaottelua. Näissä hän on lyönyt kolme kunnaria ja 22 tavallista juoksua, tuonut 95 juoksua ja kerännyt 1166 kärkilyöntiä. Pulkkinen on pelannut urallaan viisi Superpesiksen ylempää pudotuspeliottelua. Näissä hän on kerännyt 15 kärkilyöntiä. Pulkkinen on pelannut urallaan 13 Superpesiksen alempaa pudotuspeliottelua. Näissä hän on lyönyt kolme tavallista juoksua, tuonut seitsemän juoksua ja kerännyt 66 kärkilyöntiä. Pulkkinen on pelannut urallaan 31 Superpesiksen karsintasarjan ottelua. Näissä hän on lyönyt kaksi tavallista juoksua, tuonut 20 juoksua ja kerännyt 143 kärkilyöntiä. Pulkkinen on pelannut urallaan yhden uusintaottelun Superpesiksen sarjapaikasta. Tässä hän keräsi seitsemän kärkilyöntiä. http://www.pesiksenmaailma.fi/index.php/pelaajakortit?pelaajaid=1652&view;=pelaajakortti Tilastot päivitetty 16. heinäkuuta 2021. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Klamathinintiaanikoira

Klamathinintiaanikoira (Klamath-Indian Dog) on sukupuuttoon kuollut yhdysvaltalainen koirarotu. == Ulkonäkö == Rotu erottui amerikanintiaanikoirasta lyhyellä hännällään. Se oli kookas koira. Häntä oli erittäin leveä (miehen käden paksuinen) ja korkeintaan noin 15–18 cm pitkä. Pennut syntyivät luonnostaan töpöhäntäisinä. Lähes kaikki rodunedustajat olivat väriltään harmaabrindlejä. == Alkuperä == Klamath-intiaanit elivät alun perin alueella, joka sijoittuu nykyisten Oregonin ja Kalifornian välisille rajamaille. Heidän koiriaan kuvailtiin ensikerran vuonna 1860. Rodusta tiedetään melko vähän, mutta reenvedon lisäksi sitä käytettiin myös metsästyksessä ja naisten ja lasten seuralaisena.Morris, Desmond. Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds, s. 654-655. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont. == Lähteet == Luokka:Sukupuuttoon kuolleet koirarodut Luokka:Rekikoirat Luokka:Alkukantaiset koirat Luokka:Yhdysvaltalaiset koirarodut
Rigor Mortis (yhtye)

Rigor Mortis () oli yhdysvaltalainen thrash/speed metal -yhtye, joka perustettiin Dallasissa, Texasissa. Yhtye toimi alun perin vuodet 1983–1991, ja teki paluun vuosiksi 2005–2013. Rigor Mortis ei saavuttanut ikinä suurta valtavirran suosiota, mutta on myöhemmin kerännyt kulttimainetta metallifanien keskuudessa. Yhtye julkaisi debyyttialbuminsa Rigor Mortis heinäkuussa 1988 Capitol Recordsin kautta. Sen viimeisimmäksi albumiksi on jäänyt omakustanne Slaves to the Grave vuodelta 2014, jonka tuottamiseen yhtye keräsi fanikampanjasta hieman yli 20 000 dollaria. == Valikoitu diskografia == === Studioalbumit === * Rigor Mortis (1988) * Rigor Mortis Vs. The Earth (1991) * Slaves to the Grave (2014) === Muut === * Demo 1986 (1986) * The Decline of the Western Civilization Part 2 (The Metal Years) Soundtrack (1988) * Demons Demo (1988) * Freaks EP (1989) * Freaks Demo ’89 (2018) == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset thrash metal -yhtyeet Luokka:Speed metal -yhtyeet
Kugsha

Kugsha (Kugsha Dog) on yhdysvaltalainen koirarotu. == Alkuperä == Kugsha on kookas, sulavasti liikkuva rekikoira. Häntä on tuuhea ja alhaalla kannettu, eikä se kierry selän päälle. Väritys on usein sudenharmaa, mutta myös vaaleampia yksilöitä esiintyy. == Luonne ja käyttäytyminen == Rotu on älykäs, valpas ja väsymätön. Vieraisiin ihmisiin se suhtautuu arasti, mutta muita koiria kohtaan dominoivasti. == Alkuperä == Rodulla on kolme kantalinjaa: pennsylvanialainen Wolfen Kennels, jonka linja jalostettiin 1970-luvun puolivälissä; virginialainen HabbenHaus Kennel, jonka linja perustui 1970-luvun puolivälissä Koillis-Alaskasta tuotuihin kookkaisiin alkukantaisiin rekikoiriin; ja eteläcarolinalainen Graystone Ranch, jonka linja perustui Alaskasta Wasillan lähettyviltä eskimoyhteisöstä tuotuihin kookkaisiin työkoiriin. Pennsylvanialaista linjaa käytettiin viehkeän luonteen ja hyvän koulutettavuuden, virginialaista hyvän luonteen, tiheän luuston ja räpyläkäpälien, sekä eteläcarolinalaista hillityn luonteen, kestävyyden ja sujuvien liikkeiden vuoksi. Kugshan jalostus alkoi 1980-luvulla ja se jalostettiin pitkän matkan rahtitavaranvetoa varten, erityisesti raskaan kuorman vetämiseen. Rotujärjestö perustettiin vuonna 1998.Morris, Desmond. Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds, s. 655. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont. == Lähteet == Luokka:FCI:n ulkopuoliset rodut Luokka:Rekikoirat Luokka:Pystykorvat Luokka:Yhdysvaltalaiset koirarodut
Targheenkoira

Targheenkoira (Targhee Hound) on yhdysvaltalainen koirarotu. == Alkuperä == Rotu on saanut nimensä Kalliovuorilla sijaitsevasta Targhee-nimisestä paikasta, ja se jalostettiin yksinomaan nopeaksi kilpakoiraksi. Erään teorian mukaan se on tulos settereiden ja vinttikoirien välisistä risteytyksistä, toisen mukaan tarkemmin ottaen irlanninsetterin ja amerikanhirvikoiran. Targheenkoira oli erityisen suosittu American Dog Derby -kisoissa 1920–1930-luvuilla. Gareth Wright käytti sitä 1940-luvulla auroranhuskyn kehittämiseen.Morris, Desmond. Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds, s. 656. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont. == Lähteet == Luokka:FCI:n ulkopuoliset rodut Luokka:Rekikoirat Luokka:Yhdysvaltalaiset koirarodut
Timbersusikoira

Timbersusikoira (Timber-Wolf Dog) on yhdysvaltalainen koirarotu. == Ulkonäkö == Timbersusikoira on pohjoisista rekikoirista kookkain. Sillä on pitkä kuono, riippuvat korvat ja epätavallisen pitkä selkä. Häntä on pitkä, tuuhea ja alhaalla riippuva. Väritys on sudenharmaa.Morris, Desmond. Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds, s. 656. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont. == Luonne ja käyttäytyminen == Rotu on pohjoisista rekikoirista aggressiivisin. Voimansa vuoksi siitä tulee yleensä valjakon johtajakoira, mutta sen dominoivan luonteen takia samaan valjakkoon on yleensä mahdotonta ottaa yhtä useampaa rodunedustajaa - kaksi yksilöä ajautuisi nopeasti keskinäiseen tappeluun. == Alkuperä == Kuten jo rotunimestä voidaan päätellä, timbersusikoira on taustaltaan eskimokoira, jonka jalostukseen on käytetty myös paikallista sutta. Se on levinnyt Alaskasta Hudsoninlahdelle saakka. Sitä käytetään yleensä raskaan kuorman vetoon lyhyillä matkoilla, sillä se ei sovellu luonteensa puolesta pidemmille matkoille. == Lähteet == Luokka:FCI:n ulkopuoliset rodut Luokka:Rekikoirat Luokka:Yhdysvaltalaiset koirarodut
Baffininhusky

Baffininhusky (Baffinland Husky) on kanadalainen koirarotu. == Ulkonäkö == Baffininhusky on keskikokoinen, vankkarakenteinen, lihaksikas ja raskasluustoinen. Sillä on sukulaisrotuihinsa verrattuna lyhyempi kuono, pidempi selkä ja epätavallisen tuuhea häntä. Väritys on lähes aina mustavalkoinen, mutta joskus harvoin esiintyy myös ruskeavalkoisia yksilöitä. Säkäkorkeus on noin 66 cm ja paino noin 36–39 kg. == Luonne ja käyttäytyminen == Rotu on sitkeä ja voimakas. == Alkuperä == Rotu on kotoisin Baffininsaarelta Nunavutin territoriosta. Saaren maantieteellisen sijainnin vuoksi paikalliset koirat ovat ikään kuin grönlanninkoiran ja kanadaneskimokoiran välimuoto. Baffininhuskyä esiintyy saaren lisäksi myös Pohjois-Quebecissä. Desmond Morriksen mukaan labradorinnoutaja on saattanut vaikuttaa sen perimään.Morris, Desmond. Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds, s. 657. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont. Vielä 1900-luvun alussa baffininhusky luokiteltiin omaksi rodukseen, mutta nykyisin yleinen mielipide on että se olisi vain paikallismuunnos. == Lähteet == Luokka:FCI:n ulkopuoliset rodut Luokka:Pystykorvat Luokka:Rekikoirat Luokka:Kanadalaiset koirarodut
Kadotettu paratiisi (vuoden 1994 elokuva)

Kadotettu paratiisi on Markku Lehmuskallion ohjaama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 1994. Se on toinen osa kolmen elokuvan dokumenttitrilogiasta, joista ensimmäinen on Poron hahmossa pitkin taivaankaarta... (1993) ja kolmas Jäähyväisten kronikka (1995). Elokuva on kansatieteellinen elokuva, jossa kuvataan Kanadan alkuperäiskansoihin kuuluvien sayisi-dene –intiaanien sekä Siperiassa asuvien nenetsien elämää ja historiaa. Lehmuskallion vuoden 2002 elokuva Elämän äidit on itsenäinen jatko- osa Kadotettu paratiisi -elokuvalle ja siinä käytetään myös Kadotettu paratiisi -elokuvan kuvamateriaalia. == Lähteet == Luokka:Vuoden 1994 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat
Äystön junaonnettomuus

Äystön junaonnettomuus tapahtui Suupohjan radalla puolen kilometrin päässä Teuvan rautatieasemasta tiistaina 14. heinäkuuta 1936 kun tavarajuna ajoi työjunan perään. Onnettomuus ei vaatinut henkilövahinkoja mutta tavarajunasta murskautui veturi ja seitsemän tavaravaunua sekä työjunasta kolme vaunua. Vahingot olivat useita miljoonia markkoja.Veturi ja 10 vaunua murskautui täydellisesti tavarajunan ajaessa työjunan päälle eilen Äystön lähellä, Aamulehti, 15.07.1936, nro 188, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Työjuna oli tulossa tiistai-iltana kello 17 aikaan Äystön pysäkiltä Teuvan asemalle kun noin puolen kilometrin päässä Teuvan asemalta sen perään ajoi takana tullut tavarajuna, jossa oli veturin lisäksi 33 puutavaralastissa ollutta H-vaunua. Tavarajunan kuljettaja ei ehtinyt radassa olevan käänteen vuoksi havaita työjunaa ajoissa ja jarrutus aloitettiin liian myöhään. Törmäyksen voimaa lisäsi radassa ollut alamäki. Työjunan kaksi viimeistä vaunua kasautuivat tavarajunan veturin päälle ja veturi ja vaunut kaatuivat radan viereen. Tavarajunasta murskautui seitsemän vaunua ja veturi sekä työjunasta kolme vaunua, lisäksi tuhoutui tavarajunassa lastina ollutta puutavaraa. Tavarajunan kuljettaja ja lämmittäjä sekä työjunassa olleet työmiehet pelastuivat. Rataa tuhoutui onnettomuuspaikalla noin 50–60 metrin matkalta. Äystön laiturivaihteen hoitajan olisi pitänyt pysäyttää tavarajuna ellei edellä kulkenut työjuna ollut sitä ennen saapunut Teuvan asemalle. Näin ei kuitenkaan tapahtunut vaan tavarajuna saattoi jatkaa matkaansa.Huolimattomuus Äystön junaonnettomuuden syynä?, Aamulehti, 16.07.1936, nro 189, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot == Lähteet == Luokka:Teuva Luokka:Vuoden 1936 onnettomuudet Luokka:Junaonnettomuudet Suomessa Luokka:1930-luvun junaonnettomuudet Luokka:1930-luvun onnettomuudet Suomessa
Yasin

Yasin on tarkoittaa muun muassa seuraavia: ;Sukunimi * Abdul Rahman Yasin (s. 1960), yhdysvaltalainen terroristi * Ahmad Yasin (noin 1937–2004), palestiinalainen Hamas-järjestön perustaja ja hengellinen johtaja * Khalid Yasin (s. 1946), yhdysvaltalainen islamin opettaja ;Muu nimi * Yasin (s. 1998), ruotsalainen rap-artisti * Yasin Ehliz (s. 1992), saksalainen jääkiekkoilija * Taha Yasin Ramadan (1938–2007), Irakin varapresidentti. Luokka:Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Yasin (rap-artisti)

Yasin Abdullahi Mahamoud (s. 11. tammikuuta 1998 Rinkeby, Tukholma, Ruotsi)Vem är Yasin – och hur började allt? osa: Fakta, Aftonbladet 27.5.2021, viitattu 17.7.2021 on ruotsalainen rap-artisti ja kuului Ruotsin suosituimpiin. Hän sai vuonna 2021 kymmenen kuukauden vankeustuomion toisen räppärin sieppauksen valmistelusta. Yasin on rikoksenuusija.Katriina Töyrylä, Ruotsin suosituimpiin kuuluva artisti Yasin tuomittiin vankilaan toisen artistin sieppauksesta, Yle.fi, uutiset 14.7.2021, viitattu 17.7.2021 Yasin on julkaissut kolme albumia 98.01.11 (2020), More to Life (2020) ja Pistoler Poesi och Sex (2023) sekä lukuisia ep:itä ja singlejä. Yasin on tehnyt musiikkia yhdessä muun muassa Jaffar Bynin, Cherrien ja Miriam Bryantin kanssa. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset hip hop -artistit Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Argent Moon

__NOTOC__ Argent Moon on Insomniumin EP-levy, joka julkaistiin 17. syyskuuta 2021. Kappaleisiin The Conjurer ja The Reticent on julkaistu videot. == Kappaleet == # # # # == Arvostelut == * Imperiumi: 8/10Levyarvostelu: Insomnium - Argent Moon Viitattu 5.7.2022. * Kaaoszine: 7/10Tunnelmallista ja varman laadukkaasti tuotettua, mutta yllätyksetöntä ja perusvarmaa – arviossa Insomniumin uusi ”Argent Moon” -EP Viitattu 18.9.2021. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2021 EP:t Luokka:Insomniumin albumit
Annikki Linnoila

Ansa Annikki Linnoila (3. syyskuuta 1910 Nurmes – 1. joulukuuta 2006) oli suomalainen näyttelijä. Hän näytteli muun muassa Kristinan roolin komediassa Gabriel, tule takaisin. Elokuvissa ja televisiossa Linnoilalla oli lähinnä avustajatason rooleja juhlavieraina, vanhoinapiikoina ja palvelijoina. == Ura == Linnoilan vanhemmat olivat metsänhoitaja Bror Veikko Linnoila ja Alli Inkeri Kurikka. Hän opiskeli Suomen Näyttämöopistossa 1932–1934. Linnoilalla oli useita näyttelijänkiinnityksiä: Lahden teatteri 1935–1936, Karhumäen Teatteri jatkosodan vuosina, Kotkan Maakuntateatteri 1944–1945, Mikkelin teatteri 1945–1947 ja Helsingin Ympäristöteatteri alkaen 1949. Linnoilan rooleja olivat muun muassa rouva Manningham (Ilmiantaja), Kaisa (Pohjalaisia), Manta (Olenko tullut haaremiin) ja Kristina (Gabriel, tule takaisin). Linnoila ohjasi näytelmiä nuorisoseuroissa ja antoi lausuntaesityksiä. Linnoila näytteli useissa kymmenissä teatterielokuvissa vuosina 1952–1962. Hänellä oli ollut jo 1930-luvulla kreditoimattomat roolit elokuvissa Ne 45000 ja VMV 6. Linnoilan roolitehtävät olivat 1950-luvulla edelleen avustajatasoisia. 1960-luvun alussa Linnoila näytteli Eemelin äitiä Marjaanaa elokuvissa Oho, sanoi Eemeli ja Molskis, sanoi Eemeli, molskis!. Linnoila teki sivurooleja useissa televisiotuotannoissa vuosina 1962–1971. Hän näytteli muun muassa minisarjassa Mummoni ja Mannerheim. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1910 syntyneet Luokka:Vuonna 2006 kuolleet
Ulla-Sisko Tamminen

Ulla-Sisko Tamminen (o.s. Ahonen, s. 31. joulukuuta 1942 Juupajoki) on suomalainen näyttelijä ja teatteriohjaaja. 1960-luvulla taiteellisen uransa aloittanut Tamminen on yksi Keski-Uudenmaan Teatterin perustajajäsenistä. == Ura == Tamminen syntyi Yrjö Ahosen ja Laina Järvenpään perheeseen. Hän suoritti opintoja muun muassa Joensuun musiikkiopistossa. Taiteellisen uransa Tamminen aloitti iltanäyttelijänä Lahden kaupunginteatterissa 1967–1969, minkä jälkeen hän toimi vierailevana näyttelijänä Riihimäen Teatterissa 1969–1972. Ura jatkui tarpeistonhoitajana ja näyttelijänä Joensuun kaupunginteatterissa 1973–1979. Vuosina 1979–1981 Tamminen työskenteli kiinnitettynä näyttelijänä Seinäjoen kaupunginteatterissa ja vuodesta 1982 alkaen vapaana taiteilijana. Vuosina 1998–2011 Tamminen näytteli Keski-Uudenmaan Teatterissa, jonka perustajiin hän kuuluu. Tammisen roolitehtäviä ovat muun muassa Martta Niskavuori (Niskavuoren naiset), Siipirikko (Niskavuoren Heta), Illusia (Pessi ja Illusia), Siiri (Myöhästynyt hääyö), Celia (Volpone), Sofia (Vaimoke) ja Hulda (Pastori Jussilainen). Tammisen ohjauksia ovat muun muassa Katupeilin takana, Lumikit, Naisten hurmaaja, Terveisiä Berthalta ja Tuntematon potilas. Puhenäyttämön ohella Tamminen on näytellyt sivuosia muutamissa elokuva- ja televisiotuotannoissa, kuten Niskavuori, Jäähyväiset presidentille, Kovaa maata, Kun taivas repeää ja Venny. Tamminen näytteli 1980-luvulla myös radiossa. Lisäksi hän on opettanut näyttelijäntyötä kansalais- ja työväenopistoissa. Ulla-Sisko Ahonen avioitui näyttelijä Simo Tammisen kanssa 1969. == Lähteet == * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == *Keski- Uudenmaan teatteri ry Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Suomalaiset teatteriohjaajat Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Simo Tamminen

Simo Sulevi Edmund Tamminen (s. 17. toukokuuta 1942 Orimattila) on suomalainen näyttelijä ja teatteriohjaaja. Hän näytteli Suomen Kansallisteatterissa 1981–2010. Tamminen on yksi Keski-Uudenmaan Teatterin perustajajäsenistä. == Ura == Tamminen syntyi Oskari Tammisen ja Esteri Perttulan perheeseen. Hän suoritti opintoja muun muassa Suomen Nuoriso-opistossa. Taiteellisen uransa Tamminen aloitti teatteriohjaajana Etelä-Hämeen Nuorisoliitossa 1966–1969, jatkoi kiinnitettynä näyttelijänä Riihimäen Teatterissa 1969–1972, Joensuun kaupunginteatterissa 1972–1979 ja Suomen Kansallisteatterissa 1981–2010. Tamminen vieraili Lahden Karirannan kesäteatterissa jo 1963, sittemmin hän on vieraillut useissa kesäteattereissa, kuten Samppalinnan kesäteatterissa 1990-luvulla. Tammisen rooleja ovat olleet muun muassa Akusti (Niskavuoren Heta), Esko ja Teemu (Nummisuutarit), eno (Myöhästynyt hääyö), Jepihodov (Kirsikkapuisto), Urpo (Arvottomat) ja kanttori Leivo (Vaimoke). Tammisen laulurooleihin lukeutuu muun muassa Tolari (Tukkijoella). Tammisen ohjauksia ovat muun muassa Kaunotar ja Hirviö, Lääkäri vastoin tahtoaan, Pessi ja Illusia, Punahilkka, Puumaalaus ja Tuhkimo. Puhenäyttämön ohella Tamminen on näytellyt sivuosia muutamissa elokuva- ja televisiotuotannoissa, kuten Talvisota, Koirankynnen leikkaaja, Hyvä poika, Kovaa maata, Taivas sinivalkoinen ja Kotikatu. Tamminen näytteli 1980-luvulla myös radiossa. Lisäksi hän on opettanut näyttelijäntyötä ja luovaa ilmaisua opistoissa. Simo Tamminen avioitui näyttelijä Ulla-Sisko Ahosen kanssa 1969. Pariskunta antoi yhteisen kiertue-esityksen 1986–1989. == Lähteet == * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == *Keski-Uudenmaan teatteri ry Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Suomalaiset teatteriohjaajat Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt