EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Virnaperhonen

Virnaperhonen (Leptidea sinapis) on keskikokoinen kaaliperhosten (Pieridae) heimoon kuuluva hento päiväperhonen. == Koko ja ulkonäkö == Virnaperhosen etusiiven pituus on yleensä 18–24 mm. Suomessa on mitattu siipien kärkiväliksi 32–42,5 mm. Siivet ovat pitkänomaiset, pyöreäpäiset ja niiden pääväri on valkoinen. Koiraalla on etusiiven yläpinnalla kärkitäplä, jonka väri vaihtelee vaalean harmaasta tumman harmaaseen, naaraalla kärkitäplän paikalla on harmaata varjostusta suonissa. Takasiiven alapinta on kellertävä ja siinä on epäselviä harmaita varjostuksia. Tuntosarven nuija on musta, kärki kastanruskea ja kärjen alapuolella valkoinen täplä. Toukka on väriltään vihertävänkellertävä. Maastossa laji on helppo tunnistaa hitaasta, hennosta ja poukkoilevasta lentotavasta. (MHNT)_Leptidea_sinapis_- _Foret_de_Bouconne,_France_-_male dorsal.jpg|Leptidea sinapis ♂ (MHNT)_Leptidea_sinapis_-_Foret_de_Bouconne,_France_-_male ventral.jpg|Leptidea sinapis ♂ △ (MHNT) Leptidea sinapis - Foret de Bouconne, France - female dorsal.jpg|Leptidea sinapis ♀ (MHNT) Leptidea sinapis - Foret de Bouconne, France - female ventral.jpg|Leptidea sinapis ♀ △ == Levinneisyys ja lentoaika == Virnaperhonen esiintyy koko Euroopassa lukuun ottamatta pohjoisimpia alueita, Keski-Euroopan luoteisosia ja Britteinsaarien pohjoisosia. Kaakossa esiintymisalue ulottuu Syyriaan ja Kaukasukselle asti. Suomessa virnaperhonen esiintyy koko maassa, mutta Lapissa vain satunnaisesti. Suomen eteläosissa laji on yleinen, mutta useimmiten yksilöitä tavataan yksitellen. Lentoaika on huhti–toukokuusta alkaen, kaksi sukupolvea kesässä. Suomessa runsaslukuisempi ensimmäinen sukupolvi on lennossa pääosin toukokuun lopulta alkaen, satunnainen ja harvalukuinen toinen sukupolvi lentää heinä–elokuussa. == Elinympäristö ja elintavat == Virnaperhonen elää niityillä, teiden ja polkujen varsilla sekä puutarhoissa. Perhosta tavataan myös valoisilla metsäisillä alueilla, kuten lehti- ja sekametsien avoimilla paikoilla. Laji talvehtii kotelona. == Ravintokasvi == Toukan ravintokasveja ovat hernekasvit, etenkin virnat (Vicia) ja nätkelmät (Lathyrus). == Lähteet == * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * *LuontoPortti: Virnaperhonen (Leptidea sinapis) *Suomen Perhoset: Virnaperhonen *Perhosopas: Virnaperhonen (Leptidea sinapis) *Keskisuomalainen: Virnaperhonen *Iltalehti: Virnaperhonen (Leptidea sinapis) *UniProt, Taxonomy: Leptidea sinapis Luokka:Viiriperhoset
Antifates (laistrygoni)

Antifates () oli kreikkalaisessa mytologiassa laistrygonien, ihmissyöntiä harrastavan jättiläisten kansan kuningas.Apollodoros: Bibliotheke ('Kirjasto') Epitomi 7.12 (engl. käännös). Jätettyään taakseen Aioloksen saaren Odysseus rantautui seitsemän päivää myöhemmin Telepyloksen kaupungin läheisyyteen. Hän lähetti kolme miestään tiedustelemaan. Nämä tapasivat matkallaan Antifateksen tyttären, joka vei heidät isänsä palatsiin. Siellä Antifates söi välittömästi yhden miehistä. Odysseus onnistui pakenemaan muutamien kumppaneidensa kanssa alukselleen, joka ainoana oli ankkuroitu sataman ulkopuolelle. Laistrygonit tuhosivat kaikki satamassa olevat alukset miehistöineen heittämällä niitä kallioilta valtavilla kivenjärkäleillä.Homeros: Odysseia 10.76–132 (engl. käännös). == Lähteet == Luokka:Kreikkalainen mytologia
Kaaliperhoset

__NOTOC__ Kaaliperhoset (Pieridae) on runsaslajinen heimo päiväperhosten yläheimossa (Papilionoidea). Maailmanlaajuisesti kaaliperhoslajeja tunnetaan yli 1 000 ja sukuja noin 76. Euroopasta kaaliperhosia on tavattu yli 40 lajia ja Suomestakin 16 lajia. ==Kuvaus== Kaaliperhosten siipien pohjaväri on yleensä valkoinen tai keltainen ja niissä on usein mustaa kuviointia. Väri aiheutuu siipisuomuihin kotelovaiheen aikana aineenvaihdunnan sivutuotteena kertyneistä pteridiinipigmenteistä. Pteridiinien varastoituminen siipiin on juuri kaaliperhosten heimolle ominainen piirreDescimona, H. & Pennetier, J.-L. 1989. Nitrogen metabolism in Colias croceus (Linné) and its “Alba” mutant (Lepidoptera Pieridae). Journal of Insect Physiology 35, 881http://jeb.biologists.org/content/45/1/1.abstract. Sukupuolet ovat lähes aina keskenään erinäköisiä erojen liittyessä yleensä siipien tumman kuvioinnin määrään. Kaaliperhosten värityksellä on suuri merkitys perhosyksilöiden välisessä kommunikoinnissa, etenkin koiraiden kesken. Monet lajit joko heijastavat tai absorboivat ultraviolettisäteilyä ja joillakin lajeilla siipien väritys ultraviolettialueella riippuu sukupuolesta.Malcolm Scoble: The Lepidoptera: Form, Function and Diversity. Oxford University Press 1995 s. 85-86 ISBN 978-0198549529 Kaikilla heimon lajeilla on kolme paria täysimittaisia jalkoja. Heimon yhdistävinä tuntomerkkeinä aikuisen perhosen keskiruumiin pronotumin levyt eivät yhdisty keskikohdastaan. Lisäksi eturaajojen kynnet ovat kaksihaaraiset. ==Elintavat== Kaaliperhoslajeilla on usein voimakas vaellustaipumus, jonka vuoksi niitä saatetaan tavata kaukanakin lajin vakituisen elinalueen ulkopuolella. Joidenkin lajien toukat ovat huomattavia maatalouden tuholaisia.Mikkola Kauri, Murtosaari Jussi ja Nissinen Kari: Perhosten lumo: suomalainen perhostieto. Tammi 2005, s.240. ISBN 951-31-3317-6 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Suomessa tavattuja kaaliperhosia * Laji.fi: Kaaliperhoset – Pieridae * UniProt: Taxonomy - Pieridae * Animal Diversity Web (ADW): Pieridae * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Pieridae * Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Tikkipokeri

Tikkipokeri eli tikkipokka on 2–4 hengen korttipeli. Nimen mukaisesti tikkipokassa yhdistyy kaksi korttipeliä, tikki ja pokeri. == Pelin kulku == Jokaiselle pelaajalle jaetaan 10 korttia. Näistä korteista kukin pelaaja valitsee itselleen kaksi viiden kortin kättä, toisen tikkiin ja toisen pokeriin. Jos pelaajalla ei ole kädessään yhtäkään ässää tai kuvakorttia, saa hän ottaa uudet 10 korttia. Pokerikäsi asetetaan sivuun ja ensiksi pelataan tikki. Tikki pelataan perinteisillä tikin säännöillä, eli noudatetaan maapakkoa ja viimeisen tikin voittaja ansaitsee pisteen. Tämän jälkeen katsotaan pokerikädet ja pokerin voittaja saa myös yhden pisteen. Mikäli sama pelaaja voittaa kierroksen molemmat pelit, saa hän lisäpisteen. Pelin voittaa pelaaja, joka saa ensimmäisenä tasan 12 pistettä. Kuitenkin jos pelaaja menee yli 12 pisteen, putoaa hän seitsemään pisteeseen. On olemassa myös toinen pelitapa tikkipokkaan. Pelaajille jaetaan 5 korttia käteen. Ensimmäisenä kortin lyö pöytään se joka on jakajaa ennen. Sen jälkeen peli on kuin normaalia tikkiä mutta se joka voittaa tikin saa 2 pistettä. Tikin jälkeen katsotaan kortit samanlailla kun pokerissa. alle 10 pareista saa 1 pisteen, kolmosista 2 ja nelosista voittaa pelin. peli pelataan 15. Yli 10 ja 10 pareista saa 2 pistettä ja kolmosista 3. Väristä saa 5, suorasta 8, täyskädestä 5, värisuorasta 10. Pokeri tyyliset pisteet saa se pelaaja jolla on parhaat kortit. Mutta jos tikki menee tasan? Silloin 2 pistettä jaetaan tasan mutta jos voittajia on kolme niin jokainen saa 1 pisteen. Pelissä silti voi huijata eli voitte vaihtaa kaverin kanssa kortteja pimeästi mutta jos tämä huomataan teidät poistetaan pelistä. == Lisä- ja miinuspisteet == Tietyillä käsillä pelaaja voi saada lisä- tai miinuspisteitä. Kakkoslopetus: Mikäli pelaaja voittaa tikin lyömällä viimeisenä korttinaan kakkosen, saa hän siitä yhden lisäpisteen. Kolmoslopetus: Lisäpisteen voi myös ansaita ottamalla kiinni tikissä toisen pelaajan kakkoslopetusyrityksen saman maan kolmosella ja voittamalla kyseisen kierroksen. Janarisuora: Janarisuora on suora, jonka korkein kortti on 10 tai pienempi. Voittamalla pokerin janarisuoralla, pelaaja ansaitsee lisäpisteen. Jos janarisuoralla ei kuitenkaan voita pokeria, sakotetaan pelaajaa tästä yhdellä miinuspisteellä. U-10-bonus: Jos pelaaja voittaa sekä tikin että pokerin kädellä, joka ei sisällä yhtään ässää tai kuvakorttia, hän saavuttaa vielä yhden lisäpisteen. (Kuten tästä huomaamme, aina ei kannata vaihtaa kortteja, vaikka se olisi mahdollista) Yhdellä kierroksella pelaaja voi siis saavuttaa yhteensä peräti kuusi pistettä. Tämä onnistuu esimerkiksi yhdistelmällä "kakkoslopetus - janarisuora - U-10-bonus". Luokka:Tikkipelit Luokka:Pokerimuunnelmat
Gazankulu

Gazankulu oli yksi Etelä-Afrikan alueelle apartheid-järjestelmän aikana perustetuista mustien "kotimaista" eli bantustaneista ja se oli tarkoitettu tsonga-heimon kotimaaksi. Sen koostui neljästä irrallisesta alueesta lowveldillä. Gazankulun pääkaupunkina toimi Giyani. Gazankulu liitettiin takaisin Etelä-Afrikkaan vuonna 1994 ja on nykyisin osa Limpopon provinssia."Gazankulu." Britannica Concise Encyclopedia. Encyclopædia Britannica, Inc., 2006. Answers.com 28 Aug. 2007. http://www.answers.com/topic/gazankulu == Lähteet == Luokka:Etelä-Afrikan bantustanit
KaNgwane

KaNgwane oli yksi Etelä-Afrikan alueelle apartheid-järjestelmän aikana perustetuista mustien "kotimaista" eli bantustaneista ja se oli tarkoitettu swazi-heimon kotimaaksi. KaNgwane liitettiin takaisin Etelä-Afrikkaan vuonna 1994 ja on nykyisin osa Mpumalangan provinssia."KaNgwane." Britannica Concise Encyclopedia. Encyclopædia Britannica, Inc., 2006. Answers.com 28 Aug. 2007. http://www.answers.com/topic/kangwane Toisin kuin muilla bantustaneilla, KaNgwanella ei ollut omaa lippua. == Lähteet == Luokka:Etelä-Afrikan bantustanit
Antifates (Argos)

Antifates () oli kreikkalaisessa mytologiassa näkijä Melampuksen ja joko Ifianassan tai Ifianeiran poika ja Argoksen kuningas. Vaimonsa Zeuksippen, Hippokoonin tyttären, kanssa hän sai kaksi poikaa: Oikles ja Amfalkes, joista ensin mainittu seurasi häntä valtaistuimelle hänen kuolemansa jälkeen.Diodoros Sisilialainen: Historian kirjasto 4.68.5 (engl. käännös).Homeros: Odysseia 15.238–255 (engl. käännös). == Lähteet == Luokka:Argoksen kuninkaat
Leslie Djhone

Leslie Djhone (s. 18. maaliskuuta 1981 Abidjan, Norsunluurannikko) on ranskalainen pikajuoksija. Djhone kilpaili 1998 Annecyn nuorten MM-kisoissa, joissa karsiutui pituushypyssä tuloksella 746. Vuonna 1999 hän voitti alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa kultaa sekä pituushypyssä että Ranskan 4 × 100 metrin viestijoukkueessa. Vuonna 2001 hän sijoittui alle 23-vuotiaiden EM- kilpailuissa neljänneksi sekä pituushypyssä että pikaviestissä. Vuonna 2002 hän karsiutui sisäratojen EM-kisoissa 200 metrin juoksun välierissä ajalla 21,14. Myöhemmin samana vuonna Münchenin EM-kisoissa hän oli mukana Ranskan joukkueessa, joka voitti EM-pronssia 4 × 400 metrin viestijuoksussa.http://www.athletix.org/Eurochamps/MunichEC02_day6.htm Seuraavana vuonna Djhone karsiutui Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa 200 metrin välierissä ajalla 21,09. Samana vuonna hän juoksi Euroopan cupissa 200 metrillä viidenneksi ajalla 20,68. Pariisin ulkoratojen MM-kisoissa hän sijoittui 400 metrin juoksussa viidenneksi ajalla 44,83. Samoissa kisoissa hän oli mukana Ranskan pitkän viestin joukkueessa. Joukkue sijoittui alun perin toiseksi, mutta Yhdysvaltain joukkueen hylkäyksen jälkeen mitali kirkastui kullaksi.http://www.iaaf.org/WCH03/results/gender=M/discipline=4X4/combCode=hash/roundCode=f/index.html Kesän 2003 alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän voitti 400 metrin juoksun ja juoksi pikaviestissä toiseksi. Djhone juoksi 2004 Euroopan cupin kolmanneksi 400 metrillä. Myöhemmin samana vuonna hän oli Ateenan olympialaisissa samalla matkalla seitsemäs ja IAAF:n yleisurheilufinaalissa neljäs. Seuraavana vuonna hän voitti Ranskan sisäratojen mestaruuden 400 metrillä ja karsiutui Helsingin MM-kisojen alkuerissä. Helsingin MM-kisojen pitkässä viestissä hän sijoittui kuudenneksiHelsinki 2005 – Miesten 4×400 metrin tulokset IAAF . Göteborgin EM- kisoissa 2006 hän voitti henkilökohtaisella matkalla EM-pronssia sekä oli mukana voittamassa pitkässä viestissä EM-kultaa.http://www.european- athletics.org/files/ech/ech06_results.pdf, s. 59 Vuonna 2007 Djhone voitti 400 metrillä Ranskan mestaruuden. Osakan MM-kilpailuissa 2007 ja Pekingin olympialaisissa 2008 hän sijoittui 400 metrillä viidenneksi. Berliinin MM- kilpailuissa 2009 hän sijoittui 400 metrillä kahdeksanneksi. Barcelonan EM- kilpailuissa 2010 hän sijoittui kuudenneksi. Pariisin EM-hallikilpailuissa 2011 hän voitti 400 metrin juoksun Ranskan ennätysajalla 45,54 s. Lisäksi hän kuului Ranskan kultajoukkueeseen 4 ×400 metrin viestissä. ==Henkilökohtaiset ennätykset== :Lähde: IAAF ;Ulkoradat * 100 metrin juoksu: 10,55 (2003) * 150 metrin juoksu: 15,52 (2004) * 200 metrin juoksu: 20,67 (2004) * 300 metrin juoksu: 32,18 (2003) * 400 metrin juoksu: 44,46 (2007) * Pituushyppy: 792 (1999) ;Sisäradat * 200 m: 20,51 (2003) * 300 m: 32,47 (2010) * 400 m: 45,54 (2011) * pituushyppy: 773 (2000) ==Lähteet== Luokka:Ranskalaiset pikajuoksijat Luokka:Ranskalaiset pituushyppääjät Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Aleksandra Marinina

Aleksandra Marinina (), oikealta nimeltään Marina Anatoljevna Aleksejeva (, s. 16. heinäkuuta 1957 Lviv, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on venäläinen rikoskirjailija. Hän on julkaissut 25 romaania, joita on käännetty 20 kielelle. Marininan isä oli etsivä ja äiti oikeustieteen tohtori. Marinina itse väitteli oikeustieteen tohtoriksi vuonna 1986. Ennen kirjailijanuraansa hän työskenteli pitkään Neuvostoliiton ja Venäjän sisäministeriössä. Vuonna 1998 hän siirtyi vapaaksi kirjailijaksi miliisin everstiluutnantin arvosta, jaostopäällikön paikalta Moskovan oikeustieteellisessä instituutissa. Marininan rikoskirjojen päähenkilö on rikostutkija Anastasia Kamenskaja. Suomessa Marininan kirjoja julkaisee Otava, sekä Loisto. == Suomennetut Kamenskaja-dekkarit == * Irina tietää liikaa, 2002 * Murhaaja vastoin tahtoaan, 2003 * Kuolema ja vähän rakkautta, 2004 * Kaikesta täytyy maksaa, 2005 * Kaksoiselämää, 2006 * Seitsemäs uhri, 2007 * Kuoleman käsikirjoitus, 2008 * Varastettu uni, 2010 == Aiheesta muualla == * Aleksandra Marininan sivusto * Aleksandra Marinina Otavan sivustolla Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Rikoskirjailijat Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Joensuu Gospel

Joensuu Gospel (aikaisemmin nimeltään Joensuun Gospel-festivaalit) on kristillinen gospelmusiikkitapahtuma, joka on järjestetty vuodesta 1996 alkaen. Vuonna 2023 festivaali järjestettiin 13. elokuuta ja 15.–17. syyskuuta. Tapahtuman ajankohta oli alkuvuosina heinä-elokuussa. 2000-luvulla festivaalin kävijämäärä on ollut yli 10 000 henkeä. Festivaalin järjestämisestä vastaa Suomen Gospel ry. Yhteistyökumppaneita ovat olleet Joensuun alueen seurakunnat, Joensuun kaupunki ja opetusministeriö. Tapahtuma vaihtoi nimekseen Joensuu Gospel vuonna 2024. == Golden Gospel -palkinto == Festivaalin yhteydessä on valittu vuodesta 1997 Golden Gospel -palkinnon saaja. Palkintona luovutettiin vuoteen 2015 saakka kuvanveistäjä Veikko Myllerin pronssinen uniikkiversio kitaraa soittavasta enkelistä. Golden Gospel -palkinnon on saanut muun muassa Jaakko Löytty (1997), Jaakko Ryhänen, Jukka Leppilampi, Pekka Simojoki, Tiina Korhonen ja Harri Helenius (2006), Tapani Nuutinen (2007), Kirsi Rostamo (2008), Sakari Kukko (2009)Kirkon tiedotuskeskus 16.8.2009 , Jakaranda-yhtye (2010)Kirkon tiedotuskeskus 14.8.2010 , Pro Fide (2011), Juhani Aaltonen (2012) ja Chariots (2013). == Festivaalit aiempina vuosina== === Festivaalit 2015 === Vuoden 2015 festivaali järjestettiin 6.–9. elokuuta. Esiintyjänä on mm. Harlem Gospel Choir (USA). === Festivaalit 2014 === Vuoden 2014 Joensuun Gospel-festivaalit pidettiin 7.–10. elokuuta. Esiintyjiä olivat Joel Hallikainen, Antero "Mooses" Laukkanen, trubaduuri Pasi Tolvanen, Dominantti, Hillel Tokazier, Anneliina Koskinen, Narrow way, oopperalaulaja Matti Turunen, Juuan Missiokuoro, Kari Peitsamo, Johanna Iivanainen, Mikko Iivanainen, Jukka Leppilampi, IDA BOIS & Band, Heikki Sarmanto, Pekka Sarmanto, Juhani "Junnu" Aaltonen, Reiska Laine ja Maija Hapuoja, Rene ja ystävät. === Festivaalit 2013 === Vuoden 2013 Joensuun Gospel-festivaalit pidettiin 8.–11. elokuuta. Tapahtuma oli rakennettu kokonaan kotimaisten esiintyjien voimin. Esiintyjiä olivat Hanna Ekola, SARKA-yhtye, tanssiryhmä Shofar Shalom, oopperalaulaja Matti Turunen, TERA, Wonderful Land, Duo Pasi Tolvanen & Harri Kettunen, Chariots, Pekka Simojoki & EtCetera ja Rene Laulajainen. === Festivaalit 2009 === Vuoden 2009 Joensuun Gospel-festivaalit pidettiin 13.–16. elokuuta. Esiintyjinä olivat muun muassa Baby Boy Varhama & The Miikka Kallio Trio, Korsuorkesteri, Sakari Kukko, Jukka Leppilampi, Daniel Ripoll & Estrato 7 (Kolumbia). Yhteislaulutapahtumassa Joensuun torilla esiintyi Lasse Heikkilä orkestereineen. === Festivaalit 2007 === Vuonna 2007 esiintyjiä olivat Pekka Simojoki, Fredi, Iro Haarla ja Art Ensemble of Health, Yuri Urtono, Bolivia, Lasse Heikkilä & Saila Seurujärvi trio, Jukka Perko, Severi Pyysalo, Teemu Viinikainen, Sakari Kukko, Nardus ja Rene Laulajainen. == Konserttipaikkoja == *Joensuun kirkko *Laululava * Carelia-sali *Pielisensuun kirkko * Urheilutalo * Joensuun tori * Joensuun konservatorio == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Joensuun Gospel-festivaalin kotisivu Gospel-festivaalit Luokka:Hengellisen musiikin tapahtumat Suomessa Gospel- festivaalit Gospel-festivaalit
Human Touch

Human Touch on amerikkalaisen laulaja-lauluntekijä Bruce Springsteenin 9. studioalbumi. Se julkaistiin 31. maaliskuuta 1992, samana päivänä kuin sen "sisarlevy" Lucky Town.http://www.rollingstone.com/music/artists/bruce- springsteen/albumguidehttp://www.allmusic.com/album/human-touch-mw0000265071 == Kappaleet == Kaikki kappaleet ovat Springsteenin käsialaa, jollei toisin mainita. # # # # # # # # # # # # # # ===Kokoonpano=== * [Bruce Springsteen]] – laulu, kitarat, bassokitara kappaleessa "57 Channels (And Nothin' On)" Studiomuusikot * Randy Jackson – bassokitara * Jeff Porcaro – rummut, lyömäsoittimet * Roy Bittan – koskettimet * Sam Moore – stemmalaulu kappaleissa "Soul Driver", "Real World" ja "Man's Job" * Patti Scialfa – stemmalaulu kappaleissa "Human Touch" ja "Pony Boy" * David Sancious – Hammond-urut kappaleissa "Soul Driver" ja "Real Man" * Bobby King – taustalaulu kappaleissa "Roll of the Dice" ja "Man's Job" * Tim Pierce – kitara kappaleissa "Soul Driver" ja "Roll of the Dice" * Michael Fisher – lyömäsoittimet kappaleessa "Soul Driver" * Bobby Hatfield – stemmalaulu kappaleessa "I Wish I Were Blind" * Mark Isham – trumpetti kappaleessa "With Every Wish" * Douglas Lunn – nauhaton bassokitara kappaleessa "With Every Wish" *Kurt Wortman – rummut kappaleessa "With Every Wish" == Lähteet == Luokka:Bruce Springsteenin albumit Luokka:Vuoden 1992 albumit
Vihtori Mäkelä

Viktor (Vihtori) Mäkelä (16. lokakuuta 1869 Iitti – 3. toukokuuta 1953 Kouvola) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1907–1908, 1911–1917 ja 1919. == Elämä == Iitin Kausansaaressa syntyneen Mäkelän vanhemmat olivat talonpoika Jeremias Davidinpoika Mäkelä (s. 1839) ja Katariina Juhontytär (s. 1837). Hän oli lapsesta lähtien maatöissä ja puotipuksuna kotiseudullaan, kunnes 1889 pääsi ratatöihin Karjalan radalle. Vuodesta 1891 lähtien Mäkelä oli Valtionrautateiden palveluksessa muun muassa ratavartijana. Vuonna 1904 Mäkelä valmistui teollisuuskoulun kulkulaitososastolta, jonka jälkeen hän työskenteli rataesimiehenä Ruokolahdella 1904–1914 ja Tammisuolla 1915 sekä ratamestarina Kurkijoella, Hankasalmella, Kulennoisissa, Kallislahdessa ja Kerisalossa 1915−1933. Lisäksi Mäkelä toimi Punkaharjun rakennusvalvojana. Mäkelä lähti työväenliikkeeseen vuosisadan vaihteessa. Vuonna 1907 hänet valittiin kansanedustajaksi Suomen ensimmäisissä yksikamarisen eduskunnan vaaleissa. Mäkelä oli kansanedustajana myös vuosina 1911−1917. Tammikuussa 1919 hän nousi vielä pariksi kuukaudeksi eduskuntaan sisällissodan aikana teloitetun Juho Rikkosen tilalle. == Perhe == Mäkelän puoliso oli Valkealassa syntynyt Maria Peltola (1867−1937), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1893. Pariskunnalla oli kuusi lasta. ==Lähteet== Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Kansanedustajat Luokka:Viipurin läänin itäinen vaalipiiri Luokka:Vuonna 1869 syntyneet Luokka:Vuonna 1953 kuolleet
Lucky Town

Lucky Town on amerikkalaisen laulaja-lauluntekijä Bruce Springsteenin 10. studioalbumi. Se julkaistiin 31. maaliskuuta 1992, samana päivänä kuin sen "sisarlevy" Human Touch.http://www.allmusic.com/album/lucky-town- mw0000275900http://www.rollingstone.com/music/artists/bruce- springsteen/albumguide == Kappaleet == Kaikki kappaleet ovat Springsteenin käsialaa. # Better Days - (4:08) # Lucky Town - (3:27) # Local Hero - (4:04) # If I Should Fall Behind - (2:57) # Leap of Faith - (3:27) # The Big Muddy - (4:05) # Living Proof - (4:49) # Book of Dreams - (4:24) # Souls of the Departed - (4:17) # My Beautiful Reward - (3:55) ===Kokoonpano=== * Bruce Springsteen – laulu, kitara, koskettimet, bassokitara, huuliharppu, lyömäsoittimet * Gary Mallaber – rummut * Roy Bittan – Koskettimet kappaleissa "Leap of Faith", "The Big Muddy" ja "Living Proof" * Patti Scialfa – taustalaulu kappaleissa "Better Days", "Local Hero" ja "Leap of Faith" * Soozie Tyrell – taustalaulu kappaleissa "Better Days", "Local Hero" ja "Leap of Faith" * Lisa Lowell – taustalaulu kappaleissa "Better Days", "Local Hero" ja "Leap of Faith" * Randy Jackson – bassokitara kappaleessa "Better Days" * Ian McLagan – Hammond-urut kappaleissa "My Beautiful Reward" == Lähteet == Luokka:Bruce Springsteenin albumit Luokka:Vuoden 1992 albumit
The Ghost of Tom Joad

The Ghost of Tom Joad on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Bruce Springsteenin 11. studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1995.Rolling Stone: Album guide – Bruce Springsteen Se nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalle 11. == Kappaleet == Kaikki kappaleet säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut Bruce Springsteen. Sanoitukset kertovat maahanmuuttajista ja taloudellisen eriarvoisuuden ja Yhdysvaltojen perusteollisuuden lakkauttamisen vaikutuksista. # # # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Allmusic: Allmusic review * Entertainment Weekly: B– Entertainment Weekly: Album review * Rolling Stone: Rolling Stone: Album review == Lähteet == Luokka:Bruce Springsteenin albumit Luokka:Vuoden 1995 albumit
Lee Marvin

Lee Marvin (19. helmikuuta 1924 New York, New York, Yhdysvallat – 29. elokuuta 1987 Tucson, Arizona, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä. == Elämä ja ura == Marvin syntyi vuonna 1924 New Yorkissa. Jätettyään high schoolin kesken hän liittyi merijalkaväkeen ja haavoittui Tyynenmeren sodassa. Toivuttuaan vammoistaan hän palasi Yhdysvaltoihin ja työskenteli putkimiehen oppipoikana. Marvin kiinnostui näyttelemisestä tuurattuaan kesäteatterin näyttelijää. Hän opiskeli newyorkilaisessa teatterikoulussa ja ryhtyi esiintymään kesäteatterissa, televisiossa ja Off Broadwaylla. Vuonna 1951 Marvin teki ensiesiintymisensä sekä Broadwaylla että valkokankaalla, Henry Hathawayn ohjaamassa elokuvassa Laivaston nerot. Hänen ensimmäinen pääroolinsa oli seuraavana vuonna Stanley Kramerin sotadraamassa Eight Iron Men. Sitä seurasi rooli Fritz Langin film noir -klassikossa Gangsterikuningas (1953). Marvinista tuli ykkösrivin elokuvakonna elokuvien Hurjapäät (1953) ja Mies astui junasta (1955) myötä. Vuonna 1957 Marvin kyllästyi roistojen rooleihin ja siirtyi näyttelemään sankaripoliisia televisiosarjassa M Squad. Hän palasi elokuviin 1960-luvulla ja näytteli muun muassa elokuvissa Comancheros, Mies joka ampui Liberty Valancen ja Etelämeren seikkailijat. Marvinin viimeinen roiston rooli oli elokuvassa Tappajat (1964). Marvin sai parhaan miespääosan Oscarin roolistaan western-parodiassa Paukkurauta-Kati (1965). Miesjoukon johtajan rooli elokuvassa Likainen tusina (1967) teki Marvinista tähden. Sitä seurasi sarja uusia menestyselokuvia 1960-luvun lopulla ja 1970-luvun alussa. Kun Marvinin elokuvat eivät menestyneet entiseen tapaan 1970-luvun puolivälissä, hän harvensi elokuvaesiintymisiään. Hänen viimeinen elokuvansa oli vuoden 1986 toimintaelokuva Delta Force. Marvin kuoli sydänkohtaukseen elokuussa 1987. Hänet haudattiin Arlingtonin sotilashautausmaalle. == Katso myös == * Lee Marvinin filmografia == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Parhaan miespääosan Oscar-palkinnon saajat Luokka:Golden Globe -palkinnon saajat Luokka:BAFTA-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 1987 kuolleet
John Charles Fields

John Charles Fields (14. toukokuuta 1863 Hamilton, Ontario, Kanada – 9. elokuuta 1932) oli kanadalainen matemaatikko. Hänen aloitteestaan perustettiin vuonna 1936 Fieldsin mitali. Palkinto myönnetään merkittävistä saavutuksista matematiikan alalla. Fieldsin väitöskirja Symbolic Finite Solutions and Solutions by Definite Integrals of the Equation dny/dxn = xmy ilmestyi American Journal of Mathematicsissa vuonna 1886. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset tieteilijät Luokka:Vuonna 1863 syntyneet Luokka:Vuonna 1932 kuolleet
Kirjat Gat

Kirjat Gat () on kaupunki Israelissa eteläisellä hallintoalueella. Sen väkiluku oli vuoden 2018 lopussa 54 973\. ==Maantiede== Kirjat Gat sijaitsee Israelin rannikkotasangon eteläosassa. ==Historia== Ennen nykyisen kaupungin perustamista läheisellä rauniokumulla eli tellillä oli filistealaiseen Gathin kaupunkiin liitettyjä raunioita. Hieman nykyisestä kaupungista länteen oli myös Faluja-niminen arabien asuttama kylä. Kylän asukkaat pakenivat Israelin itsenäisyyssodan yhteydessä vuonna 1948, jolloin alueella käytiin taisteluja egyptiläisten ja israelilaisten joukkojen välillä. Varsinainen Kirjat Gat perustettiin vuonna 1955. Nykyisen kaupungin lähiseutua eli niin sanottua Lakisin aluetta oli tarkoitus kehittää ja alueelle haluttiin luoda oma taloudellinen keskuksensa. Huomattava osa sen varhaisista juutalaisista siirtolaisista saapui Välimeren maista ja etenkin Pohjois-Afrikasta. Palveluiden ja työntarjonnan kehittyessä rakennutettiin myös uusia asuntoja. == Väestö == Kirjat Gatin asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 54 973. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 48 200, vuonna 1969 17 000 ja vuonna 1958 4 400. Vuonna 2012 kaupungin asukkaista 93,8 prosenttia oli juutalaisia. Varhaisina vuosina kaupungin asukkaat olivat pääosin sefardi- ja mizrahijuutalaisia. Mittavan juutalaisten Neuvostoliitosta tulleen muuttoliikkeen myötä, noin kolmasosa kaupungin asukkaista on nykyisin peräisin edesmenneen Neuvostoliiton alueilta. == Talous == Polgatin tekstiilitehdas oli suurin työnantaja kaupungissa ennen sulkemistaan 1990-luvulla. Kirjat Gatissa on vuonna 1999 avattu Fab 18 -niminen Intelin prosessoreita ja Flash-muisteja tuottava tehdas. Intel sai Israelin valtiolta 525 miljoonan dollarin apurahan tehtaan avaamiseen. Helmikuussa 2006 muurattiin toisen Intelin Fab 28 -nimisen tehtaan peruskivi. Tästä huolimatta Kirjat Gatin työttömyysluvut ovat Israelin korkeimpien joukossa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Israelin kaupungit
Oikles

Oikles (, ) oli kreikkalaisessa mytologiassa Argoksen kuningas ja Antifateen ja Zeuksippen poika.Homeros, Odysseia 15.238–255 (engl. käännös) Pausanias nimeää hänet Mantioksen, Antifateen veljen, pojaksi.Pausanias, Kirjasto 6.17.6 (engl. käännös) Diodoros Sisilialainen kertoo Oikleen olleen Amfiaraoksen poika,Diodoros Sisilialainen: Historian kirjasto 4.32.3 (engl. käännös) mutta tämä on luultavasti virhe, koska useimmiten Amfiaraos kuvataan Oikleen pojaksi.Apollodoros, Kirjasto 1.8.2 (engl. käännös)Pausanias, Kirjasto 8.36.6 (engl. käännös) Kuninkaaksi tulon jälkeen Oikles nai Hypermestran, Thestioksen ja Eurythemisten tyttären. He saivat lapset Amfiaraos, Endeos, Ifianeira ja Polyboia. Oikles oli Herakleen mukana tämän hyökättyä Troijan kuninkaan Laomedonin kimppuun; hän vartioi laivoja Herakleen taistellessa. Leomedon halusi tuhota alukset, ja hyökkäsi Oikleen kimppuun surmaten tämän.Apollodoros, Kirjasto 2.6.4 (engl. käännös) Toisen version mukaan Oikles selvisi hyökkäyksestä ja asettui sodan jälkeen Arkadiaan. Apollodoros kertoo, kuinka Alkmaion erinyksiä paetessaan vietti hänen luonaan hetkenApollodoros, Kirjasto 3.7.5 (engl. käännös). Oikleen hauta näytettiin Pausaniaalle hänen ollessaan Arkadiassa. == Lähteet == Luokka:Kreikkalainen mytologia
FlyBase

FlyBase on Internet-tietokanta joka sisältää bioinformatiivista tietoa banaanikärpäsen ja sen sukulaislajien biologiasta, kehityksestä ja genomista. FlyBase-projektia ylläpitävä tutkijayhteenliittymä koostuu banaanikärpäs- ja tietotekniikka-asiantuntijoista. Tietokantaa ylläpitävät Harvardin yliopisto ja Indianan yliopisto Yhdysvalloissa ja Cambridgen yliopisto Isossa- Britanniassa. Tietokanta on suunnattu tutkimusammattilasille. ==Sisältö== FlyBase sisältää valtavat määrät banaanikärpäsestä ja muista Drosophila-suvun lajeista julkaistua geneettistä ja molekulaarista aineistoa, koska lähes kaikki tieteelliset julkaisut vaativat banaanikärpästutkijoita lataamaan tutkimusaineistonsa avoimeen tietokantaan ennen artikkelien julkaisemista. Sivusto sisältää muun muassa DNA-sekvenssien ja mutanttialleelien tietokannan, jossa on tiedot kaikista julkaistuista sekvensseistä ja banaanikärpäsen julkaistu koko genomin sekvenssi. Tämän lisäksi tietokanta sisältää tiedot tunnetuista geenien toiminnoista, sekä tunnettujen geenituotteiden (yleensä proteiinien) ekspressio- ja ominaisuustiedot. Myös geenimuunneltujen kantojen tiedot ovat saatavilla sivuston kautta: FlyBase sisältää muun muassa erilaisten transposonien ja kloonien tietokannat sekä mahdollisuuden tutkia erilaisten mutanttikantojen kuvauksia ja ominaisuuksia. Sivuston kautta on myös mahdollisuus tilata eri lajien kantoja omaan käyttöönsä. Sivustolle on myös koottu kattava tietokanta kaikesta banaanikärpäskirjallisuudesta ja tieteellisistä julkaisuista viimeisen sadan vuoden ajalta. Tutkijoiden yhteydenpidon helpottamiseksi FlyBase myös ylläpitää vapaaehtoista listaa tutkijoiden yhteystiedoista ja heidän tutkimushistoriastaan. Geneettisen tiedon ja kirjallisuuden lisäksi sivustolta löytyy myös paljon muuta materiaalia, kuten esimerkiksi ajan tasalla oleva kuvaus Drosophila-lajien taksonomiasta sekä kromosomikarttoja ja -kuvia, kromosomiaberraatiotietokanta ja kuvia ja kaavioita banaanikärpäsen anatomiasta ja kehityksestä. ==Lähteet== * * ==Aiheesta muualla== *Flybase-projektin sivusto *Ensembl - kaikki tunnetut genomit sisältävä tietokanta Luokka:Mahlakärpäset Luokka:Molekyylibiologia Luokka:Elektroniset tietoteokset
Brad Delson

Bradford Phillip Delson (s. 1. joulukuuta 1977 Agoura, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen muusikko. Hän on Linkin Park -yhtyeen kitaristi ja yksi sen perustajajäsenistä. Hän on perustanut Mike Shinodan kanssa myös Machine Shop Recordings -levy-yhtiön. Delson ja Linkin Parkin toinen jäsen Mike Shinoda olivat ystäviä jo lapsina. Agoura High Schoolissa he soittivat muun muassa Relative Degree -yhtyeessä yhdessä rumpali Rob Bourdonin kanssa. Vuonna 1996 kolmikko perusti Xero-yhtyeen. Samana vuonna Delson aloitti opiskelut Kalifornian yliopistossa Los Angelesissa, jossa hän jakoi asuntolassa huoneen Dave Farrellin kanssa. Delson valmistui vuonna 1999 ja päätti keskittyä musiikin tekemiseen. Samana vuonna Xero sai uuden laulajan, Chester Bennington, ja yhtye vaihtoi nimeksi Hybrid Theory. Vuonna 2000 yhtye solmi levytyssopimuksen Warner Bros. Recordsin kanssa, ja samalla yhtyeen uudeksi nimeksi tuli Linkin Park. == Yksityiselämä == Delson meni naimisiin Elisa Borenin kanssa syyskuussa 2003 Skirball Cultural Centerissä, Los Angelesissa. Heidän lapsensa, joka syntyi 25. maaliskuuta 2008 on nimeltään Jonah Taylor Delson. Brad Delsonilla on kaksi nuorempaa veljeä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Delsonin sivut linkinpark.com-sivustolla Luokka:Yhdysvaltalaiset kitaristit Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Linkin Parkin jäsenet
Johanna Enckell

thumb|Johanna Enckell. Olga Johanna Constance Enckell (o.s. af Forselles; s. 4. heinäkuuta 1933 Helsinki) on suomalainen kirjailija, dramaturgi ja ohjaaja. Enckell valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1967. Sen jälkeen hän opetti Oulun yliopistossa kirjallisuutta vuosina 1967–1970, ja Helsingin yliopistossa estetiikkaa ja teatteritiedettä vuosina 1971–1974. Dramaturgina Enckell on toiminut muun muassa Svenska teaternissa ja Tukholman kaupunginteatterissa, sekä ohjaajana muun muassa Lahden kaupunginteatterissa, Tampereen teatterissa, Åbo Svenska Teater -teatterissa ja Espoon teatterissa. Hän on myös ollut Teatterikorkeakoulun vararehtorina. Enckell on kirjoittanut monia näytelmiä sekä lapsille että aikuisille. Hän on perehtynyt erityisesti ranskalaiseen teatteriin ja Antonin Artaud’n tuotantoon, jota käsittelevän laajan teoksen hän julkaisi vuonna 2003. Lisäksi Enckell on kirjoittanut ranskalaisesta teatterista monia artikkeleita alan julkaisusarjoissa. Enckellin sukunimi on perua hänen ensimmäisestä avioliitostaan. Enckellin avopuoliso oli dramaturgi ja kirjailija Gösta Kjellin (1936–2009), jonka kirjoittaman teoksen Sissi- Jaakko Enckell täydensi ja julkaisi vuonna 2011. Teos kertoo Enckellin esi- isän kauppaneuvos Jacob af Forsellesin (1696–1768) elämästä. __NOTOC__ ==Teoksia== * Enckell, J. 1989. Pyhän Birgitan vaaralliset leikit (näytelmä) * Enckell, J. 1992. Yearnings towards the Moon (näytelmä). * Enckell, J. 1994. Bröllopsnatt med Noak (näytelmä) * Enckell, J. 1995. Hundrade drömmars fröken (näytelmä) * Enckell, J. 2003. Antonin Artaudin jäljet ranskalaisessa teatterissa. Teatterikorkeakoulun ja Liken julkaisusarja Elektra, 5/2003. (. Suomentanut Tuuja Jänicke.) * Kjellin, G. & Enckell, J. 2011. Sissi-Jaakko: en klassresa i svenskt 1700-tal. Helsingfors: Schildt. ISBN 978-951-50-2150-2 ==Palkinnot ja tunnustukset== *1985 Chevalier de l'ordre des arts et des lettres (Ranska) *1990 Suomen näytelmäkirjailijaliiton LEA-palkinto *2000 Pro Finlandia -palkinto *2003 FST:n kirjallisuuspalkinto (teoksesta Skärvor av Artaud) ==Lähteet== *Olga JOHANNA Constance ENCKELL. Svenska litteratursällskapet i Finland *Maiju Tawast: Esineteatterin maailma – matkalaukut valmiina. Suomen UNIMAn tiedotuslehti 2/2007. *Johanna Enckell. Naytelmät.fi *Enckell, Johanna: Skärvor av Artaud / Antonin Artaudin jäljet ranskalaisessa teatterissa. Like. * Gayer, Ingeborg: Han nådde ögonhöjd med makten. Östnyland 9.12.2011. ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset näytelmäkirjailijat Luokka:Suomalaiset teatteriohjaajat Luokka:Pro Finlandia -palkitut Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ofakim

Ofakim (hepr. אֳפָקִים) on kaupunki Israelissa eteläisellä hallintoalueella, 20 kilometriä länteen Beersebasta. Vuonna 2012 kaupungin väkiluku oli 24 634. Sen pinta-ala on 10 neliökilometriä. Kaupunki on perustettu 19. huhtikuuta 1955. == Historia == Ofakim perustettiin alueen maaseutuyhteisöjen keskukseksi. Varhaiset asukkaat olivat juutalaisia maahanmuuttajia Pohjois- Afrikasta ja Intiasta. == Väestö == Vuonna 2001 99,7 % väestöstä oli juutalaisia ja muita ei-arabeja. Miehiä oli 11 200 ja naisia 11 800. 41,8 % oli 19-vuotiaita tai nuorempia, 14,5 % oli 20 - 29 -vuotiaita, 18,5 % 30–44 -vuotiaita, 12,5 % 45–59 -vuotiaita, 3,6 % 60–64 -vuotiaita, ja 9,1% 65-vuotiaita tai vanhempia. Väestönkasvu vuonna 2001 oli 0,6 %. == Talous == Kuten muissa kehityskaupungeissa, teollisuus on perinteisesti ollut keskeisessä osassa Ofakimin taloudessa. Vuonna 1972 33 % palkkatyöläisistä (754 ihmistä) oli teollisuussektorilla ja 1983 yhteensä 924 ihmistä (23 %). Tänä aikakautena tekstiilitehtaat työllistivät eniten työntekijöitä, 72 %:sta (1982–83) 82 %:iin (1972). Of-Ar -tekstiilitehdas (lyhenne sanoista Ofakim- Argentina) oli keskeinen työllistäjä. == Koulutus == Vuonna 2001 kaupungissa oli 19 koulua ja 4 704 opiskelijaa, joista 13 oli peruskouluja (3 079 opiskelijaa), ja kahdeksan lukiotason oppilaitoksia (1 625 opiskelijaa). 43,3 % 12. vuosiluokan opiskelijoista oli suorittanut ylioppilastutkinnon. == Urheilu == Yksi Israelin 14:stä tenniskeskuksesta sijaitsee Ofakimissa. Se avattiin 1990 ja siinä on kuusi katsomoa. Kaupungissa on myös jalkapallostadion. == Kehityssuunnitelmia == Ofakimissa avattiin vuonna 2015 juna-asema ja sen yhteydessä tuhannen auton pysäköintialue. Vanhaa teollisuusrakennusta ollaan muuttamassa taidemuseoksi. Ofakimin ympäri kulkeva Nahal Shomriyan pyöräilyreitti vihittiin käyttöön vuonna 2010. Noin 22 kilometriä pitkä ja 60 senttimetriä leveä pyörätie kulkee 375 eekkerin alueen läpi kaupungin viereisessä Ofakimin metsässä, Nahal Shoriyan ja Nahal Patishin läpi ja kiertää paikallisten moshavien ympäri. == Tunnettuja asukkaita == * Oren Smadja, judoka * Robert Tiviaev, entinen knessetin jäsen ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Israelin kaupungit
Lothar-Günther Buchheim

Lothar-Günther Buchheim (6. helmikuuta 1918 Weimar, Thüringen - 22\. helmikuuta 2007 Starnberg, Baijeri) oli saksalainen kirjailija, taidemaalari ja taidekeräilijä. Parhaiten hänet tunnetaan romaanistaan Das Boot (1973). ==Nuoruus== Buchheim vietti lapsuutensa ja nuoruutensa Weimarin lisäksi Rochlitzissa sekä Chemnitzissä. Teini-ikäisenä hän toimi avustajana sanomalehdissä ja vuonna 1933, vasta 15-vuotiaana, hän piti ensimmäisen näyttelyn piirroksistaan. 1937 viettäessään aikaansa Italiassa hän kirjoitti ensimmäisen kirjansa Tage und Nächte steigen aus dem Strom. Eine Donaufahrt. ("Days and nights rise from the river. A travel on the Danube."), jossa hän kertoo kanoottiretkestään Tonavaa pitkin Mustallemerelle. Kirja julkaistiin vuonna 1941. Hän opiskeli taiteita Dresdenissä sekä Münchenissä ja liittyi vapaaehtoisena Kriegsmarineen vuonna 1940. ==Toinen maailmansota== Buchheim toimi sotakirjeenvaihtajana Saksan laivaston propagandaosastolla toisen maailmansodan aikana kirjoittaen kokemuksistaan miinanraivaajilla, hävittäjillä sekä sukellusveneillä. Hän teki myös piirustuksia ja otti valokuvia. Syksyllä 1941 Buchheim liittyi kapteeniluutnantti Heinrich Lehmann- Willenbrockin miehistöön sukellusveneeseen U-96. Hänen ohjeensa olivat valokuvata ja kuvailla sukellusvenesotaa käytännössä. Partiomatkan kokemuksista hän kirjoitti novellin Die Eichenlaubfahrt. ==Sodan jälkeen== Sodan päätyttyä Buchheim toimi taiteilijana, taidekeräilijänä, galleristina sekä taidekustantajana. 1950 ja 60-luvuilla hän kirjoitti kirjoja eurooppalaisista taiteilijoista, mm. Pablo Picassosta ja keräsi saksalaisten ja ranskalaisten ekspressionistien töitä. Koska modernistien teoksia oli natsihallinnon aikana pidetty rappiotaiteena, hänen onnistui hankkia niitä halvalla. Buchheim tunnetaan parhaiten sodanajan kokemuksiin perustuvasta romaanistaan Das Boot, joka julkaistiin Saksassa 1973. Kirja on osittain fiktiivinen kuvaus sukellusveneen partiomatkasta ja sen kertojana toimii laivaston sotakirjeenvaihtaja luutnantti Werner. Kirjan karu ja sodanvastainen asenne aiheuttivat aikanaan puhetta puolesta ja vastaan. Das Boot julkaistiin Suomeksi nimellä Sukellusvene vuonna 1975. Buchheim oli erittäin vastahakoinen antamaan kirjan oikeuksia elokuvantekijöille, mutta lopulta 1981 Wolfgang Petersen ohjasi kirjaan perustuen kaikkien aikojen kalleimman saksalaisen elokuvan, joka keräsi kuusi oscar-ehdokkuutta. Romaania seurasi täysin todellisuuteen pohjautuvan sukellusvenetrilogian ensimmäinen osa U-Boot-Krieg vuonna 1976. Kaksi seuraavaa osaa, U-Boot-Fahrer sekä Zu Tode Gesiegt julkaistiin molemmat vuonna 1998. Trilogia sisältää yhteensä yli 5000 sodan aikana otettua valokuvaa. Buchheim kirjoitti myös kirjan Der Abschied (2000) matkastaan ydinkäyttöisellä rahtialus NS Otto Hahnilla. Aluksen kapteenina toimi tuolloin Heinrich Lehmann-Willenbrock. Buchheimin keräämästä taiteesta koostuva Buchheim Museum of Imagination avattiin Bernriedissä vuonna 2001. == Suomennettu teos == * Luokka:Saksalaiset kirjailijat Luokka:Saksalaiset sotakirjeenvaihtajat Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet
NetIQ eDirectory

NetIQ eDirectory (aiemmin Novell eDirectory) on X.500-yhteensopiva hakemistopalvelu, joka sisältää tietoa käyttäjistä, tietokoneista ja verkon palveluista. eDirectory-hakemistopalvelu mahdollistaa resurssien keskitetyn jakamisen käyttäjille ja sovelluksille sekä tarjoaa tavan nimetä, kuvata, paikallistaa, hallita ja suojata käytössä olevia verkon resursseja. eDirectory ei ole rajattu Windows-käyttöjärjestelmään, kuten siitä löyhästi mallia ottanut Microsoft Active Directory (joka ei oikeastaan ole aito hakemistopalvelu, vaan uusien Windows-palvelinkäyttöjärjestelmien ominaisuus). eDirectory on tuttu ainakin 1990-luvun palvelinkäyttöjärjestelmistä, ensimmäisistä IT-infran hallintajärjestelmistä, erilaisista kirjautumisjärjestelmistä sekä käyttäjänhallintapalveluista. Nykyään eDirectorylle on saatavana palveluita ja hallintavälineitä sekä Windows- että Linux-ympäristön hallintaan ja kirjautumisten suojaamiseen sekä automatisointiin. eDirectory on LDAP- ja SunTone-sertifioitu palvelimesta riippumaton, tapahtumapohjainen (Event-based), hierarkkinen ja replikoituva hakemisto, ja kaikilla hakemisto-objekteilla voi olla oikeuksia. Se on ollut mallina muille toimittajille myös käyttäjänhallinta (IDM) -palvelussa jo 1990-luvun lopulta. Se on laajasti käytössä mm. oppilaitoksissa sekä erityisen hyvää tietoturvaa vaativassa julkishallinnossa ja yrityksissä. == Historia == Novell alkoi kehittää x.500:aan nojaavaa palvelinriippumatonta hakemistoa 1980-luvun lopulla. Hakemisto tuli kaupallisena tuotteena markkinoille vuonna 1993 nimellä NDS (NetWare, myöhemmin Novell Directory Service). Palvelimen rajoista se poistui vuodesta 1995 alkaen eri tuotteistuksilla ja eri käyttöjärjestelmiin käyvä versio sai nimen eDirectory. Luokka:Ohjelmistot
M/S Stena Jutlandica

M/S Stena Jutlandica () on ruotsalainen ropax-rahtilaiva, jolla Stena Line -varustamo liikennöi Ruotsin Göteborgin ja Tanskan Frederikshavnin väliä. Matka kestää kolme tuntia 15 minuuttia ja keskimäärin laiva ehtii tehdä kuusi matkaa vuorokaudessa. Laiva liikennöi hiljaisen matkailukauden rahtilaivana ja kesäkauden matkustaja/autolauttana. Laivaan mahtuu 1 500 matkustajaa, mutta hyttipaikkoja on vain 200. Nämä 50 nelivuoteista hyttiä on tarkoitettu lähinnä kuorma-autonkuljettajille. Henkilöautoja mahtuu mukaan 550 ja yhdistelmäajoneuvoja 122 autokaistoille, joiden pituus on 2 100 kaistametriä. Rautatievaunuja varten on 600 metriä raiteita. Alus liikennöi Ruotsin lipun alla ja sen kotisatama on Göteborg. Laivan 7. kannella on 400-paikkainen baari ja 60-paikkainen ravintola sekä 8. kannella 270-paikkainen ravintola, 60-paikkainen pikaruokala ja 515-paikkainen itsepalveluravintola. Laivan peräramppi on 14 metriä pitkä ja 16 metriä leveä; keulaportti on 5,8 metriä leveä. Laivan pääkoneina on neljä keskinopeaa turboahdettua MAN-B&W-dieselmoottoria;, joista kukin kehittää 6 480 kilowatin tehon kierrosnopeudella 550 kierrosta minuutissa. Kaksi moottoria pyörittää alennusvaihteen kautta yhtä säätösiipipotkuria. Laivaa vie eteenpäin kaksi pronssista KaMeWa-potkuria, joiden läpimitta on 4,80 metriä. Ohjailua varten on keulassa kaksi KaMeWa-ohjailupotkuria, joita käyttää kaksi ABB:n valmistamaa 1 500 kilowatin oikosulkumoottoria. Apukoneina on neljä MAN-B&W; 8L28/32 H -meridieseliä kukin teholtaan 1 670 kilowattia. Lisäksi on 442 kilowatin hätägeneraattori. == Käyttöhistoria == 2\. maaliskuuta 1996 alus laskettiin vesille Stena Jutlandica -nimisenä. 11. kesäkuuta alus luovutettiin Stena Ab:lle. Uusi omistaja rekisteröi aluksen Ruotsin lipun alle ja kotisatamaksi tuli Göteborg. Alus myös sai uuden nimen: Stena Jutlandica III. 26. kesäkuuta alus aloitti liikennöinnin Göteborgin ja Frederikshavnin välillä. Elokuussa laivan nimi vaihtui jälleen; Stena Jutlandica. Joulukuussa 1996 Stena Rederi osti laivan. Tammikuussa 1998 Stena Jutlandica törmäsi yhteen kemikaalialus Brevikin kanssa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Stena Jutlandica Stena Jutlandica
Art Carney

thumb|Art Carney Arthur William Matthew Carney (4. marraskuuta 1918 Mount Vernon, New York – 9. marraskuuta 2003 Chester, Connecticut) oli yhdysvaltalainen Oscar-palkittu teatteri-, elokuva-, televisio- ja radionäyttelijä. Hän aloitti uransa 1950-luvun alussa, näytellen 1950- ja 1960-luvulla lähinnä televisiossa. 1970-luvulla hän alkoi saada enemmän rooleja elokuvista. Hänen tunnetuimpia elokuviaan ovat muun muassa Harry ja Tonto (Harry and Tonto, 1974), Viimeinen näytös (The Late Show, 1977), Kotikäynti (House Calls, 1978), Elävän kuvat (Movie Movie, 1978), Tuhoojat (Ravagers, 1979), Tyttö kuumasta (Sunburn, 1979), 8 rajua miestä (Steel, 1979), Vauhtivaarit (Going in Style, 1979), New Yorkin kostaja (Defiance, 1980), Riemuralli (Take This Job and Shove It, 1981), St. Helens (1981), Parasta aikaa elämässä (Better Late Than Never, 1982), Tulessa syntynyt (Firestarter, 1984), Pahan kasvot (The Naked Face, 1984), Muppetit Manhattanilla (The Muppets Take Manhattan, 1984) ja Last Action Hero (1993). Hän sai parhaan miespääosan Oscarin roolistaan elokuvassa Harry ja Tonto (1974). Hän on saanut televisiourastaan tähden Hollywood Walk of Famelle. Art Carney oli elämänsä aikana kolme kertaa naimisissa. Hänellä oli kolme lasta ensimmäisen vaimonsa kanssa. Hän kuoli 85-vuotiaana. == Aiheesta muualla == * * Art Carney NNDB:ssä Luokka:Yhdysvaltalaiset teatterinäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset radionäyttelijät Luokka:Oscar- palkinnon saajat Luokka:Primetime Emmy -palkinnon saajat Luokka:Tony-palkinnon saajat Luokka:Hollywood Walk of Fame Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet
Projekti 941

Projekti 941 Akula () oli Neuvostoliiton ja myöhemmin Venäjän laivaston kuuden strategisen ydinsukellusveneen muodostama alusluokka, jonka käyttötarkoituksena oli ydinasepelotteen ylläpito ja taata kyky vastaiskuun yllätyshyökkäyksen sattuessa. == Suunnittelu == Pituudeltaan ja leveydeltään veneet olivat Itämeren matkustaja-autolauttojen luokkaa. Vene oli suunniteltu kuljettamaan 20 ballistista ydinohjusta, joissa kussakin saattoi olla kymmenen ydinkärkeä. Aluksissa oli kaksi ydinreaktoria, jotka kumpikin tuottivat 190 megawattia lämpötehoa. == Fiktiossa == Tom Clancy käytti Typhoon- sukellusvenettä mallina kuvatessaan uudentyyppistä ohjusvenettä teoksessaan Punaisen Lokakuun metsästys, jossa aluksen ohjusten määrää oli lisätty kuudella ja asennettu uudenlainen äänetön voimansiirto. Samoin massanmittausjärjestelmästä, jota venäläiset käyttävät tarkkaan paikannukseen, annetaan teknisesti tarkka kuva. Kirjan mukaan on tehty saman niminen elokuva. == Alukset == Veneitä rakennettiin kaikkiaan kuusi kappaletta. Seitsemännen tilaus peruttiin kylmän sodan päätyttyä. Projektin 941 sukellusveneet Nimi Telakka Tilattu Kölinlasku Vesille Palvelukseen Tila Dmitri Donskoi (ex- TK-208) TsKB Rubin 17. kesäkuuta 1976 23. syyskuuta 1980 12. joulukuuta 1981 Poistettu palveluksesta 2023 TK-202 22. huhtikuuta 1978 23. syyskuuta 1982 28. joulukuuta 1983 romutettu 2005 Yhdysvaltain taloudellisella tuella Simbirsk (ex-TK-12) 19. huhtikuuta 1980 17. joulukuuta 1983 15. joulukuuta 1985 poistettu 1998, romutettu 2005 venäläis-yhdysvaltalaisessa ohjelmassa "Yhteinen uhan vähentäminen" TK-13 30. huhtikuuta 1985 26. joulukuuta 1985 15. kesäkuuta 2007 sopimuksella yhdysvaltalaisten kanssa päätetty romuttaa, toukokuussa 2009 romutettu Arhangelsk (ex-TK-17) elokuu 1986 6. marraskuuta 1987 reservissä vuodesta 2006 aseistuksen puuttumisen vuoksi supistetulla miehistöllä, päätetty romuttaahttps://archive.is/20130701132634/www.tekniikkatalous.fi/metalli/venaja+romuttaa+jattisukellusveneitaan/a904124?service=mobile Severstal (ex-TK-20) heinäkuu 1988 4. syyskuuta 1989 reservissä vuodesta 2004 aseistuksen puuttumisen vuoksi, päätetty romuttaa TK-210 ei koskaan valmistunut eikä edes vesille laskettavaksi, valmiit runkorakenteet romutettu 1990 Yhdysvaltojen ja Venäjän vuonna 1993 solmima aseistariisuntasopimus, START II, laittoi veneiden ohjukset vähennettävien listalle, jolloin myös alusluokka oli tarkoitus poistaa käytöstä. Vuonna 2002 Yhdysvaltain presidentti George W. Bushin hallitus ilmoitti yksipuolisesti vetäytyvänsä ohjuspuolustusjärjestelmän kieltävästä ABM-sitoumuksesta. Päivää myöhemmin Venäjä ilmoitti vetäytyvänsä START II:sta. == Lähteet == * Federation of American Scientists: 941 Typhoon === Viitteet === *
Chimes of Freedom (EP)

Chimes of Freedom on amerikkalaisen laulaja-lauluntekijä Bruce Springsteenin live-EP vuodelta 1988.http://www.rollingstone.com/music/artists/bruce- springsteen/albumguide Nimikkokappale on cover Bob Dylanin alkuperäisestä laulusta. == Kappaleet == # "Tougher Than the Rest" Äänitetty 27. huhtikuuta 1988 Los Angelesissa. # "Be True" Äänitetty 28. maaliskuuta 1988 Detroitissa. # "Chimes of Freedom" Äänitetty 3. heinäkuuta 1988 Tukholman Olympiastadionilla. # "Born to Run" Äänitetty 27. huhtikuuta 1988 Los Angelesissa. == Lähteet == Luokka:Vuoden 1988 EP:t Luokka:Vuoden 1988 konserttitallenteet Luokka:Bruce Springsteenin albumit