EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Carl Martin Norman-Hansen

Carl Martin Norman-Hansen (7. tammikuuta 1861 – 26. huhtikuuta 1947Kraks blå bok) oli tanskalainen kirjailija ja lääkäri. Hän kirjoitti Suomen kysymyksestä näytelmän Aina, jonka esittämisen Tanskan sensuuri kielsi. Hän kuului Eurooppalaisen adressin lähetystöön.Pieni tietosanakirja osa 3, (Projekt Runeberg) Norman-Hansenin tunnetuin teos on De glade Smils Boplads (1909), jonka aihe on Grönlannista. Venäjälle tekemänsä matkan johdosta hän kirjoitti ranskaksi teoksen Toumân (1907).Norman-Hansenin, Carl Martin, Tietosanakirja osa 6, palsta 1305, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1913Norman-Hansenin, Carl Martin, Nordisk familjebok, Uggleupplagan. 19. palsta 1459. Nordisk familjeboks förlags 1910 ==Lähteet== Luokka:Tanskalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1861 syntyneet Luokka:Vuonna 1947 kuolleet
Pimeää keskellä päivää

Pimeää keskellä päivää (, ) on Arthur Koestlerin romaani vuodelta 1940. Sen on suomentanut englanninkielisestä käännöksestä Tauno Tainio, ja suomennoksen on julkaissut vuonna 1958 Tammi. Teoksen saksankielinen käsikirjoitus oli kateissa vuoteen 2015. Teoksen ensimmäinen julkaistu versio oli englanninkielinen käännös. Käännökset muihin kieliin, myös saksankielinen versio, jonka Koestler teki itse, ovat perustuneet englanninkieliseen käännökseen, jonka taas teki vuonna 1940 Koestlerin kumppani, kuvanveistäjä Daphne Hardy. Alkuperäiskäsikirjoituksen luultiin kadonneen, kun Koestler ja Hardy pakenivat toukokuussa 1940 Pariisista, jossa he asuivat tuolloin. Alkuperäiskäsikirjoituksen löysi vuonna 2015 eräs väitöskirjantekijä Zürichin keskuskirjastosta. Se poikkeaa hyvin paljon siitä versiosta, jonka Koesler teki. Hän oli siirtynyt kirjoittamaan englanniksi ja vieraantunut saksan kielestä, ja kustantaja joutui tarkentamaan monia kohtia, mutta käsikirjoitusta muokkasi myös Koestlerin saksankielinen ystävä. Myös teoksen Die Gladiatoren alkuperäiskäsikirjoitus on löytynyt, nimittäin eräästä venäläisestä arkistosta, josta löytäjä, brittiläinen kirjailija ja kääntäjä Michael Scammell, ei kuitenkaan saanut kopioida sitä. Alkuperäiskäsikirjoitukseen perustuva saksankielinen teos ilmestyy syksyllä 2017. Siihen on alkusanat kirjoittanut Michael Scammell ja jälkisanat käsikirjoituksen löytäjä Matthias Weßel.Elsinor Verlag Teos kertoo vanhasta bolsevikista Rubašovista, joka pidätetään, joutuu vankilaan ja tuomitaan maanpetoksesta. Sen tapahtuma-aika on 1938, jolloin Neuvostoliitossa olivat meneillään Stalinin puhdistukset. Kirjassa ei mainita todellisia nimiä, vaan ihmisistä ja kaikesta muustakin käytetään kiertoilmaisuja. Teos on trilogian toinen osa, jonka muut osat ovat Die Gladiatoren (ei suomennettu) ja Tuomion päivä. Saska Saarikoski kirjoittaa kolumnissaan, että Koestler esittää kirjassa teorian ihmiskunnan kehityksestä. Kehitys menee eteenpäin kuin jokilaiva kanavassa sulku kerrallaan. Demokratia vahvistuu tasaisina aikoina, mutta kun sulut aukeavat tekniikan harppauksissa, tulee mullistus. Tätä hän käyttää kuvaamaan kolumninsa kirjoitushetken maailmantilaa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Petri Liukkonen: Arthur Koestler, Authors Calendar Luokka:Vuoden 1940 kirjat Luokka:Brittiläiset romaanit
Onkamonjärvi

Onkamonjärvi on järvi Jokikylän kaupunginosan Onkamon kylässä Oulussa. Järvi sijaitsee Haukiputaan entisestä kuntataajamasta linnuntietä reilun kymmenen kilometrin päässä itäkoilliseen. Järven pituus luode-kaakkosuunnassa on noin 1,6 kilometriä ja leveimmillään sen leveys on noin 700 metriä. Tummavetisen järven rannat ovat osin alavia ojitettuja maita, lounaassa on kuitenkin kangasta ja pieni uimaranta-alue. Järven ympärillä on sekä vakinaista että kesäasutusta itärantaa lukuun ottamatta. Järven laskujoki on Onkamonoja, joka laskee Kiiminkijokeen ja saa alkunsa Onkamosta noin kymmenen kilometrin päässä koilliseen olevasta Alajärvestä. == Lähteet == Luokka:Haukiputaan järvet
Adliswil

Adliswil on kaupunki Sveitsissä Zürichin kantonissa. Siellä oli vuoden 2016 lopulla 18 742 vakinaista asukasta. == Maantiede == Adliswil sijaitsee Sihljoen laaksossa vajaat kymmenen kilometriä Zürichistä etelään. == Liikenneyhteydet == Adliswil sijaitsee moottoritie A3:n varrella. Kaupunkiin on SZU:n lähijunayhteys (S4) Zürichistä. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Zürichin kantonin kunnat Luokka:Sveitsin kaupungit
Satiinikääpä

Satiinikääpä (Coltricia cinnamomea) on yleistä kangaskääpää muistuttava kääpälaji. Se kasvaa lehtotyyppisessä maassa jalallisena, toisinaan pähkinäpensaan lahoaineksella tai lehtikuusten seurassa. Se on pyöreähkölakkinen, lakki on silkkimäisen kiiltävä ja enintään 3–5 senttimetrin levyinen. Jalka on ruskea ja samettipintainen. Pillit ovat sokkeloisia ja isohkoja, noin vajaan millimetrin läpimittaisia, eivätkä ulotu jalkaan. Myös pillistö on ruskea. Laji on sirkumpolaarinen eliölaji, pohjoisen pallonpuoliskon ympäri esiintyvä, mutta Suomessa harvinainen, uhanalainen (VU). Suomesta onkin vain kahdesta paikasta löytöjä, Eckeröstä ja Lammilta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Satiinikääpä (Coltricia cinnamomea) *Mushroom Expert: Coltricia cinnamomea Luokka:Kangaskäävät
Sirogaselli

Sirogaselli eli laamagaselli (Ammodorcas clarkei) on afrikkalainen antilooppien alaheimoon kuuluva nisäkäslaji.Sirogaselli (laamagaselli) - Ammodorcas clarkei laji.fi Se on sukunsa ainoa laji eikä alalajeja tunnisteta. Laji elää Somalian ja Kaakkois-Etiopian puoliaavikkoisilla alueilla. == Lähteet == === Viitteet === Luokka:Gasellit Luokka:Uhanalaiset nisäkkäät
Horgen

Horgen on kaupunki Sveitsissä Zürichin kantonissa. Hirzenin kunta liitettiin Horgeniin vuoden 2018 alussa. Vuoden 2016 lopulla näiden kahden kunnan alueella oli 22 276 vakinaista asukasta. == Maantiede == Horgen sijaitsee Zürichinjärven länsirannalla ja Sihljoen laaksossa runsaat kymmenen kilometriä Zürichistä etelään. == Liikenneyhteydet == Horgen sijaitsee moottoritie A3:n varrella. SBB:n rautatiet Thalwilistä Zugiin ja Pfäffikoniin kulkevat Horgenin kautta. Kaupungin koillisosaan, Sihlwaldiin, on SZU:n lähijunayhteys (S4) Zürichistä. Horgenista on autolauttayhteys Zürichinjärven yli Meileniin. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * * Luokka:Zürichin kantonin kunnat Luokka:Sveitsin kaupungit
Kingdoms Disdained

__NOTOC__ Kingdoms Disdained on yhdysvaltalaisen death metal -yhtyeen Morbid Angelin yhdeksäs studioalbumi, joka julkaistiin 1. joulukuuta 2017 Silver Lining Music -yhtiön kautta. Albumi on ensimmäinen jolla laulaja-basisti Steve Tucker on mukana sitten vuoden 2003 Heretic-albumin. Soundiltaan albumi on paluu alkuaikojen death metal -juurille eikä näin ollen jatka edellisen Illud Divinum Insanus -albumin Industrial-linjalla. ==Kappaleet== ==Kokoonpano== * Steve Tucker – laulu, basso * Trey Azagthoth – kitara, koskettimet * Scott Fuller – rummut == Arvostelut == * Kaaoszine: 6+/10Vaisu paluu juurille – arviossa Morbid Angelin ”Kingdoms Disdained” Viitattu 5.4.2022. * Metalliluola: 7-/10Morbid Angel – Kingdoms Disdained (2017) Viitattu 5.4.2022. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2017 albumit Luokka:Morbid Angelin albumit
Eudorcas

Eudorcas on afrikkalainen, gasellien alaheimoon (Antilopinae) kuuluva pienikokoisten sorkkaeläinten suku. Aikaisemmin sitä pidettiin suvun Gazella alasukuna. == Lajit == * Eudorcas albonotata * † algeriangaselli Eudorcas rufina * Eudorcas tilonura * Punaotsagaselli (Eudorcas rufifrons) * savannigaselli (thompsoningaselli) (Eudorcas thomsonii) == Lähteet == Luokka:Gasellit
Richard Grupe

Richard Grupe (8. lokakuuta 1915 Hampuri, Saksa – 5. elokuuta 1998 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli saksalainen nyrkkeilijä, jonka amatööriura ajoittui 1930-luvun lopulta 1940-luvun puoliväliin ja ammattilaisura 1940-luvun lopulta 1950-luvun alkupuolelle. Nyrkkeilyuran jälkeen hän jatkoi showpainijana ensin Saksassa ja sitten Yhdysvalloissa. ==Ura== Richard Grupe vietti nuoruutensa Hampurissa, jossa hänen ensimmäinen palkkatyönsä oli leipurin työ. Hän siirtyi 1933 Hampurissa poliisin tehtäviin. Samalla hän sai harjoitella nyrkkeilyä poliisien omassa urheiluseurassa. Sodan aikana hän oli osan aikaa myös sotapoliisina pahamaineisessa Buchewaldin keskitysleirissä. ===Amatöörinyrkkeilijä=== Richard Grupe taisteli amatöörinä Berliinin olympialaisten edustuspaikasta, mutta hävisi tulevalle olympiavoittajalle Herbert Rungelle. Hän otteli amatöörinä sodana aikana, vaikka otteluiden määrä merkittävästi väheni loppuakseen sodan vuoksi kokonaan vuonna 1942. Tammikuussa 1942 hän saavutti amatöörinyrkkeilyn raskaansarjan Euroopan mestaruushopeaa hävitessään maanmiehelleen, tulevalle ammattinyrkkeilyn raskaansarjan Euroopan mestarille Hein ten Hoffille. Heti sodan jälkeen kisojen EM-arvo mitätöitiin, koska kyseessä oli ollut vain Saksan ja sen liittolaismaiden ja muutaman sotaa käymättömän maan turnaus. Sodan lopussa hän joutui muutamaksi viikoksi brittien vankileirille ja sen jälkeen maatilan töihin ennen vapautumistaan. ===Ammattilaisnyrkkeilijä=== Pian päättyneen maailmansodan jälkeen Grupe jatkoi kuitenkin ammattilaisena raskaassa sarjassa tammikuussa 1946. Kolmannessa ottelussaan maaliskuussa 1946 hän kohtasi ammattilaisuraansa aloittavan Berliinin kisojen olympiavoittajan Herbert Rungen, jolle hän hävisi pistein. Raskaan sarjan Saksan mestaruudesta hän otteli 11. ottelussaan toukokuussa 1947, jossa hän koki toisen tappionsa titteliä puolustaneelle vuoden 1942 EM-vastustajalleen Hein ten Hoffille. Sen jälkeen Grupe jatkoi ammattilaisuraansa Saksassa, mutta ei päässyt titteliotteluihin. Herbert Runge oli hänelle tuttu vastustaja, sillä ammattilaisuralla Grupe otteli Rungea vastaan kaikkiaan neljä kertaa. Ura kesti lähes seitsemän vuotta, sillä viimeisen ottelunsa hän kävi joulukuussa 1952. Otteluita kertyi kaikkiaan 40, joissa tuli 26 voittoa, ratkaisemattomia kuusi ja tappioita kahdeksan. ===Show-painija=== Uransa jälkeen Grupe aloitti uransa showpainijana. Hän esiintyi Saksassa vuosina 1950-luvulla, mutta siirtyi 1950-luvun lopulla Yhdysvaltoihin. Siellä hän jatkoi vuosina 1960–1964 showpainijana ja käytti nimiä "Fritz von Homburg", "Red Grupe". Hänelle oli vuonna 1940 syntynyt poika Norbert, joka aikuistuttaan esiintyi Yhdysvalloissa näyttelijänimellä Wilhelm von Homburg. ==Lähteet== Luokka:Saksalaiset nyrkkeilijät Luokka:Showpainijat Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 1998 kuolleet
Ken Bruen

Ken Bruen (s. 1951) on palkittu irlantilainen kirjailija, jonka teokset kuuluvat kovaksikeitetyn rikoskirjallisuuden piiriin. Jack Taylor -kirjasarjan pohjalta on tehty televisiosarja Jack Taylor. ==Suomennetut teokset== * ==Lähteet== Luokka:Irlantilaiset kirjailijat Luokka:Rikoskirjailijat Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
The Mechanic (vuoden 2011 elokuva)

The Mechanic on vuonna 2011 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintaelokuva. Se on uudelleenfilmatisointi vuoden 1972 Mestaritappaja- elokuvasta. Elokuva kertoo palkkamurhaaja Arthur Bishopista, jonka oppimestari murhataan, ja hän alkaa perehdyttää mestarin poikaa ammatin saloihin. Elokuvan päärooleissa ovat Jason Statham ja Ben Foster. Vuonna 2016 elokuva sai jatko- osan Mechanic: Resurrection. == Juoni == Arthur Bishop on alan kylmähermoisin palkkamurhaaja, jolla on ainutlaatuinen kyky eliminoida kohteensa siististi. Kun hänen ystävänsä ja oppi-isänsä murhataan, työ muuttuu henkilökohtaiseksi kostoksi ja hän alkaa perehdyttää oppi-isän poikaa Steve McKennaa ammatin saloihin. Molemmat haluavat saada tappajat tilille teostaan. == Rooleissa == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 2011 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset toimintaelokuvat
Queen of Katwe

Queen of Katwe on vuonna 2016 julkaistu amerikkalainen biografinen draamaelokuva, jonka on ohjannut Mira Nair ja käsikirjoittanut William Wheeler. Pääosassa David Oyelowo, Lupita Nyong’o ja Madina Nalwanga. Elokuva kertoo Phiona Mutesin elämästä Ugandassa, Katwen slummialueella. Hän oppi pelaamaan shakkia ja voitti shakkiolympialaiset. Elokuva perustuu ESPN:n lehden artikkeliin ja Tim Crothersin kirjaan. Elokuva on Walt Disney Picturesin ja ESPN:n tuottama. Queen of Katwe esiteltiin vuoden 2016 Toronto International Film Festivalissa. Elokuvasta oli rajoitettu julkaisu Yhdysvalloissa 23. syyskuuta 2016, ennen yleistä teatteriesitystä 30. syyskuuta. == Juoni == Ugandassa, Katwessa asuva 10-vuotias Phiona (Madina Nalwanga) asuu äitinsä, ja nuorempien veljiensä kanssa. He auttavat äitiään myymään markkinoilla ja hakemaan ruokaa ja vettä. Hänen maailmansa muuttuu, kun hän tapaa Robert Katenden (David Oyelowo), joka toimii jalkapallovalmentajana ja opettaa lapsille shakinpeluuta. Phiona oppii pelin ja hänestä kehittyy Katenden paras oppilas. Useiden vuosien menestys kilpailuissa ja turnauksissa johtaa korkeamman tason kilpailuihin, stressiin ja identiteettikysymyksiin. Hänen koulutuksensa virallisesti ja epävirallisesti jatkuu hänen unelmoidessaan siitä, että saisi itsensä, äitinsä ja sisaruksensa pois köyhyydestä. == Lähteet == * http://www.latimes.com/entertainment/envelope/la-en-mn-david-oyelowo-toronto- film-festival-20160910-snap-story.html * http://deadline.com/2015/01/david- oyelowo-lupita-nyongo-queen-of-katwe-chess-movie-1201345794/ === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat Luokka:Mira Nairin ohjaamat elokuvat Luokka:Vuoden 2016 yhdysvaltalaiset elokuvat
Mihrimah Sultan

Mihrimah Sultan (1522 Konstantinopoli – 1575 Konstantinopoli) oli Osmanien valtakunnan sulttaanin Suleiman Suuren ja tämän vaimon Hurrem Sultanin ainoa yhteinen tytär. Hän oli yksi niin sanotun ”naisten sultanaatin” ajan vaikutusvaltaisista naisista.Karin Loewen Haag: Reign of Women (1520–1683) Women in World History: A Biographical Encyclopedia (2002), Encyclopedia.com. Viitattu 15.10.2017. Mihrimahin äiti Hurrem Sultan eli Roxelana oli aloittanut uuden vaikutusvaltaisten naisten aikakauden Osmanien valtakunnan huipulla. Naisten asemaa vahvisti se, että sulttaanit eivät luottaneet veljiinsä eivätkä välttämättä edes omiin poikiinsa. Hurrem naitti Mihrimahin liittolaiselleen, suurvisiiri Rüstem paššalle. Äitinsä kuoltua vuonna 1558 Mihrimahista tuli isänsä lähin neuvonantaja ja valtakunnan vaikutusvaltaisin nainen. Vuoden 1565 Maltan piirityksen on sanottu olleen Mihrimahin ajatus, ja hän myös rahoitti piirityksessä käytettyjen neljänsadan sotalaivan varustamisen. Hänen valtansa kasvoi entuudestaan, kun hänen isänsä kuoltua vuonna 1566 uudeksi sulttaaniksi tuli hänen heikkotahtoinen veljensä Selim II. Mihrimah säilytti asemansa vielä veljenpoikansa Murat III:n tultua valtaan, kunnes kuoli itse vuonna 1575. Mihrimah oli myös yksi Osmanien valtakunnan varakkaimmista naisista. Hän perusti hyväntekeväisyyslaitoksia ja rakennutti useita monumentteja, mukaan lukien kaksi Konstantinopoliin rakennettua ja hänen mukaansa nimettyä kuninkaallista moskeijaa, Üsküdarin ja Edirnekapin moskeijat, jotka suunnitteli arkkitehti Sinan. Kuoltuaan Mihrimah haudattiin Suleimanin moskeijaan isänsä viereen. Mihrimahilla ja Rüstemilla oli yksi tytär, Aysha Humashah Sultan. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Osmanien valtakunnan naiset Luokka:Vuonna 1522 syntyneet Luokka:Vuonna 1575 kuolleet
Dschinghis Khan (kappale)

Dschingis Khan on samannimisen saksalaisyhtyeen esittämä kappale vuoden 1979 Euroviisuissa. Frederik on esittänyt kappaleen suomeksi nimellä Tsingis Khan samannimisellä albumillaan. Laulun sanat kertovat mongolihallitsija Tšingis- kaanista. Kappale sijoittui Euroviisuissa neljänneksi 86 pisteellä. == Lähteet == Luokka:Saksan euroviisuedustuskappaleet Luokka:Vuoden 1979 euroviisuedustuskappaleet
Sebastian Kurz

Sebastian Kurz (s. 27. elokuuta 1986 Wien) on itävaltalainen entinen poliitikko. Hän toimi Itävallan liittokanslerina 2017–2019 ja 2020–2021. Kurz ilmoitti 9. lokakuuta 2021 eroavansa liittokanslerin virasta korruptioskandaalin seurauksena. Hän on toiminut Itävallan kansanpuolueen (ÖVP) johtajana toukokuusta 2017 lähtien. Kurz toimi Itävallan ulkoministerinä 2013–2017 ja oli virassaan Euroopan unionin historian nuorin ulkoministeri. == ÖVP:n johdossa ja liittokanslerina == ÖVP:n johtoon Kurz valittiin virallisesti heinäkuussa 2017. Ulkoministerinä hän oli vetänyt erityisesti vuoden 2015 pakolaiskriisin aikana tiukkaa maahanmuuttolinjaa, mikä oli kasvattanut hänen suosiotaan. ÖVP:n johtajana Kurz ajoi läpi muutokset, joilla hän sai puoluejohtajana enemmän valtaa muun muassa virkanimityksiin ja poliittisiin linjavetoihin. Kurzin johdolla ÖVP:n linja muuttui oikeistolaisemmaksi ja puolue otti itselleen aiemmin Itävallan vapauspuolueen (FPÖ) esillä pitämiä teemoja esimerkiksi maahanmuuttoon liittyen. Kurz myös nimesi ÖVP:n ”uudeksi kansanpuolueeksi” () ja vaihtoi puolueen tunnusvärin mustasta turkoosiksi. Kurz johdatti ÖVP:n vaalivoittoon vuoden 2017 parlamenttivaaleissa. ÖVP ja FPÖ muodostivat joulukuussa 2017 koalitiohallituksen, jonka johtoon Kurz nousi. Hän tuli Itävallan liittokansleriksi 31-vuotiaana eli oli virkaan noustessaan EU:n nuorin pääministeri. Kurzin I hallitus erosi 28. toukokuuta 2019 saatuaan parlamentilta epäluottamuslauseen, joka johtui skandaalista, jossa FPÖ:n johtaja, varaliittokansleri Heinz-Christian Strache jäi kiinni korruptiosta. Syyskuussa samana vuonna pidetyissä ennenaikaisissa vaaleissa Kurz vei puolueensa entistä suurempaan vaalivoittoon. Vaalien jälkeisissä hallitusneuvotteluissa kansanpuolue pääsi lopulta tammikuussa 2020 sopuun toisen vaalivoittajan, vihreiden kanssa hallituksen muodostamisesta. Vihreät nousivat näin ensimmäistä kertaa Itävallan hallitukseen. Kurz katsoi kansanpuolueen ja vihreiden onnistuneen ”yhdistämään parhaat puolet molemmista maailmoista”. Kun Kurz aloitti toisen hallituksensa johdossa 7. tammikuuta 2020, hänestä tuli maailman nuorin istuva pääministeri: hän on kuukausi ennen Kurzin toisen kanslerikauden alkua Suomen pääministerinä aloittanutta Sanna Marinia vuoden nuorempi. Kurz ilmoitti eroavansa liittokanslerin paikalta lokakuun 9. päivänä 2021. Seuraajakseen hän esitti ulkoministeri Alexander Schallenbergiä. Kurzin eron syynä oli korruptioskandaali, jossa syyttäjä epäilee Kurzin ja hänen lähipiirinsä maksaneen suurelle mediayhtiölle myönteisestä uutisoinnista ja galluptutkimusten manipuloinnista. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Virallinen sivusto Luokka:Itävallan liittokanslerit Luokka:Itävallan ulkoministerit Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Stockholmsåsen

Stockholmsåsen on noin 60 kilometriä pitkä harjujakso eteläisessä Uplannissa ja koillisessa Södermanlandissa Ruotsissa. Harjujakso alkaa Östunan kirkolta, jatkuu etelään Arlandassa ja Tukholman vanhassakaupungissa päättyen Jordbrossa ja Västerhaningessa. Eräs Stockholmsåseniin kuuluva harju Brunkebergsåsen sijaitsee Tukholman Norrmalmissa. Luokka:Harjut Luokka:Uppsalan lääni Luokka:Tukholman lääni Luokka:Ruotsin maantiede
Attadalen rautatieasema

Attadalen rautatieasema () on rautatieasema Attadalen kylässä Ylämaan hallintoalueella, Skotlannissa. Se sijaitsee Kyle of Lochalshin radan varrella. Asema avattiin vuonna 1880. Sitä käytti 1 170 matkustajaa kaudella 2017–2018. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Ylämaan rautatieliikennepaikat
Mari Manninen

Mari Manninen (s. 1971 Pyhäjärvi) on suomalainen toimittaja ja tietokirjailija, jonka vuonna 2016 julkaistu teos Yhden lapsen kansa voitti Tieto-Finlandia-palkinnon. Hän on työskennellyt Helsingin Sanomien toimittajana vuodesta 1997 saakka. Virkavapaalla 2012–2017 hän asui Kiinassa ja toimi vapaana toimittajana. == Ura == Manninen syntyi Pyhäjärvellä 1971 ja muutti Helsinkiin 1990. Hän aloitti 1997 Helsingin Sanomien toimittajana ja työskenteli alkuun Nyt-liitteessä, Kuukausiliitteessä, kotimaantoimituksessa ja ulkomaantoimituksessa. Vuonna 2002 hänet nimitettiin Helsingin Sanomien Skandinavian-kirjeenvaihtajaksi. Manninen otti Helsingin Sanomista virkavapaata ja muutti vuonna 2012 Kiinaan, jossa hän toimi vapaana toimittajana. Hän kirjoitti Kiinasta artikkeleita muun muassa Helsingin Sanomiin, Suomen Kuvalehteen, Talouselämään ja Maailman kuvalehteen. Manniselta ilmestyi vuonna 2016 kaksi tietokirjaa, Ina Ruokolaisen kanssa kirjoitettu keittokirja Suomalaisia sieniruokia kiinalaisella otteella ja Yhden lapsen kansa – Kiinan salavauvat, pikkukeisarit ja hylätyt tyttäret. Manninen kokosi 16 haastattelusta teoksen, joka käsittelee Kiinan yhden lapsen politiikkaa. Hän haastatteli muun muassa vanhempia, joiden oli pakko tehdä abortti, jotteivät menettäisi työpaikkaansa ja asuntoaan, ja lapsensa puistoon tai kalatorille hylänneitä vanhempia. Teos palkittiin Suomessa Tieto- Finlandialla. Manninen palasi vuoden 2017 alussa virkavapaalta Helsingin Sanomiin. Hän aloitti 2020 Helsingin Sanomien Aasian-kirjeenvaihtajana asemapaikkanaan Peking. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tarō Gomi

Tarō Gomi (, s. 20. elokuuta 1945 Tokio) on yksi suosituimmista japanilaisista kuvittajista ja lastenkirjailijoista. Japanissa hänen kirjojaan on julkaistu yli 450 ja hänen teoksiaan on käännetty ja julkaistu ympäri maailmaa. Gomi valmistui Kuwazawa Design Schoolista Tokiossa. == Lähteet == Luokka:Japanilaiset kirjailijat Luokka:Japanilaiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
The Blues and the Abstract Truth

The Blues and the Abstract Truth on saksofonisti ja säveltäjä Oliver Nelsonin johtaman sekstetin jazzalbumi vuodelta 1961. Sitä pidetään yhteinä tärkeimmistä bebop-ajan jälkeisistä eli ”post-bop”-tyylin jazzalbumeista. Kaikki sävellykset ovat Nelsonin, ja mukana soittaa kaarti ajan huippumuusikoita kuten Paul Chambers, Eric Dolphy, Bill Evans, Roy Haynes ja Freddie Hubbard. Albumi äänitettiin Rudy Van Gelderin studiossa New Jerseyn Englewood Cliffsissä 23. helmikuuta 1961. Kuten albumin nimi väljästi viittaa, albumin sävellysten ja improvisointien teemana ovat bluesmusiikin rakenteet, tunnelmat ja sointivärit. Se jatkaa osaltaan Miles Davisin klassikkoalbumin Kind of Blue pyrkimystä bebopin vastapainoksi blues-perinteen tarjoamaan suurempaan harmoniseen selkeyteen ja hienovaraisuuteen. Albumista tuli Nelsonin läpimurto suuren yleisön tietoisuuteen. Hifimaailman Mika Kankaisen mukaan Nelsonin sävellysten vahvuudet tulevat ilmi soolojen ja niitä yhdistävien osuuksien saumattomassa vuoropuhelussa ja kerronnan sujuvassa etenemisessä. Albumin avausraita ”Stolen Moments” on muodostunut suosituksi jazzstandardiksi, jonka ovat levyttäneet myös ainakin Phil Woods, J. J. Johnson, Frank Zappa, Ahmad Jamal ja Booker Ervin. Nelson jatkoi läpimurtoalbuminsa teemaa vuonna 1964 julkaistulla albumilla More Blues and the Abstract Truth. Sillä soittajakokoonpano on kuitenkin tätä albumia suurempi, muusikot muita ja myös tyylilliset erot ovat huomattavia. Vuonna 2008 Bill Cunliffe levytti albumista oman näkemyksensä The Blues and the Abstract Truth, Take 2, jolla kappaleet ovat samassa järjestyksessä kuin Nelsonin sekstetin alkuperäisellä albumilla. ==Kappaleet== Kaikki sävellykset ovat Oliver Nelsonin. # # # # # # ==Tekijät== ===Muusikot=== *Oliver Nelson – altto- ja tenorisaksofoni *Eric Dolphy – huilu ja alttosaksofoni *George Barrow – baritonisaksofoni *Freddie Hubbard – trumpetti *Bill Evans – piano *Paul Chambers – basso *Roy Haynes – rummut ===Tuotanto=== *Creed Taylor – tuottaja *Rudy Van Gelder – äänittäjä *Chuck Stewart – valokuvaus *Pete Turner – kannen valokuva ja suunnittelu == Arvostelut == * AllMusic: Allmusic review ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1961 albumit Luokka:Yhdysvaltalaiset jazzalbumit
Transworld Snowboarding

TransWorld Snowboarding on suomalaisen Housemarquen kehittämä lumilautailuaiheinen urheilupeli. Pelin on julkaissut Infogrames vuonna Xbox- alustalle. Pelin nimi on lisenssillä samannimiseltä lehdeltä. Peli on ensimmäinen suomalainen konsolipelijulkaisu. Peliä kehitettiin Supreme Snowboarding -pelin käännöksenä Sega Dreamcastille. Peli oli ehdolla parhaaksi extreme-urheilupeliksi vuonna 2002 häviten Tony Hawk's Pro Skater 4:lle. Pelissä on musiikkia muun muassa Apulanta-yhtyeeltä. == Vastaanotto == Metacritic-kerääjäsivustolla pelillä on 74/100 pistettä. GameSpot antoi pelille arvosanaksi 7.6/10 arvostelussaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Pelin kotisivut Luokka:Housemarque Luokka:Suomessa kehitetyt videopelit Luokka:Vuoden 2002 videopelit Luokka:Xbox-pelit Luokka:Lumilautailuvideopelit
Viron kunnallisvaalit 2017

Viron kunnallisvaalit 2017 () pidettiin 15. lokakuuta 2017 ja niissä valittiin kunnanvaltuustot 79 Viron kuntaan. Kokonaisäänestysaktiivisuus oli 53,4 prosenttia. 27,8 prosenttia äänesti ennakkoon, joista 186 034 sähköisesti ja 120 474 äänestyspaikalla. Ehdokkaita oli yhteensä 11 804. == Vaalitulokset == Vaaleissa annettiin yhteensä 583 267 ääntä. Viron keskustapuolue sai 27,3 prosenttia äänistä, vaaliliitot 26,8 prosenttia, Viron reformipuolue 19,5, Sosiaalidemokraattinen puolue 10,3, Isänmaan ja Res Publican liitto 8, Viron konservatiivinen kansanpuolue 6,7, Viron vihreät 0,8, listojen ulkopuoliset ehdokkaat 0,4 ja Viron yhdistynyt vasemmistopuolue 0,2 prosenttia äänistä. Tallinnassa keskustapuolue sai 40 valtuustopaikkaa 79:stä. Reformipuolue sai 18 paikkaa, sosiaalidemokraatit 9, konservatiivinen kansanpuolue 6, Isänmaan ja Res Publican liitto 5 ja Edgar Savisaar nousi valtuustoon omalta listaltaan. Tarton kaupunginvaltuuston 49:stä paikasta reformipuolue sai 20, sosiaalidemokraatit 8, keskusta 7, konservatiivinen kansanpuolue 6, Isänmaan ja Res Publican liitto 3, Tartu Heaks -vaaliliitto 3 ja Tartu Eest -vaaliliitto 2 paikkaa. Narvassa keskusta sai 23 ja Meie Narva -vaaliliitto 8 kaupunginvaltuuston 31:stä paikasta. Pärnun kaupunginvaltuuston 39:stä paikasta reformipuolue sai 9, Isänmaan ja Res Publican liitto 9, keskusta 7, Pärnu Ühendab -vaaliliitto 7, konservatiivinen kansanpuolue 6 ja sosiaalidemokraatit yhden paikan. Kohtla-Järvellä keskusta sai 18 valtuuston 25:stä paikasta. Sosiaalidemokraatit saivat 5 ja reformipuolue 2 paikkaa. === Koko maan tulokset === Puolue Puolue Äänimäärä %-osuus Viron keskustapuolue 158 952 27,3 % Viron reformipuolue 113 538 19,5 % Sosiaalidemokraattinen puolue 60 299 10,4 % Isänmaan ja Res Publican liitto 46 394 8,0 % Konservatiivinen kansanpuolue 39 003 6,7 % Viron vihreät 4 669 0,8 % Viron yhdistynyt vasemmistopuolue 1 127 0,2 % Vaaliliitot ja sitoutumattomat ehdokkaat 158 560 27,2 % Hylättyjä ääniä Hylättyjä ääniä 3 978 0,7 % Yhteensä Yhteensä 582 542 100 % Äänestysaktiivisuus Äänestysaktiivisuus 1 100 647 53,3 % Lähde: VVK Lähde: VVK Lähde: VVK Lähde: VVK Lähde: VVK Lähde: VVK Lähde: VVK == Lähteet == 2017 Luokka:Vuoden 2017 vaalit
Max Payne (pelisarja)

Max Payne on Remedy Entertainmentin kehittämä toimintapelisarja. Remedyn myytyä oikeudet kolmannen osan on kehittänyt Rockstar Games. == Pelit == * Max Payne (2001) * Max Payne 2: The Fall of Max Payne (2003) * Max Payne 3 (2012) == Muu media == Peliin perustuen on tehty myös elokuva Max Payne (2008). == Aiheesta muualla == * Pelisarja MobyGamesissä
Carl Lindh

Carl Axel Alexander Lindh (4. syyskuuta 1882 Piikkiö – 11. helmikuuta 1970 Helsinki)Kuolleita (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 15.2.1970, s. 11, HS Aikakone. Viitattu 27.3.2018. oli suomalainen everstiluutnantti ja toimitusjohtaja.Aikalaiskirja 1934 Lindhin vanhemmat olivat eversti Emil Adolf Lindh ja Bertha Maria Helenius. Hän kävi Haminan kadettikoulun ja Jelisavetgradin ratsukoulun. Hänestä tuli luutnantti 1905. Lindh palveli ratsuväessä upseerina 1905–1908. Hän oli Helsingin poliisilaitoksen ohjaavana upseerina 1908–1911, Helsingin kaupungin apulaispalomestarina 1913–1917 ja Paperitehtaitten myyntikonttorin johtajana Moskovassa lyhyesti vuonna 1917. Lindh osallistui Suomen sisällissotaan vuonna 1918 Uudenmaan rakuunarykmentissä eskadroonan päällikkönä. Hän oli Suomen Paperitehtaitten yhdistyksen apulaisjohtajana 1919–1921 ja Suomen Paperikonttorin toimitusjohtajana 1922–1946. Lindh ylennettiin ratsumestariksi ja majuriksi 1918 sekä everstiluutnantiksi reservissä 1933. Talvi- ja jatkosodan aikana hän oli erikoistehtävissä. Lindh toimi vuonna 1931 perustetun Vapaussodan Kenttäharmaat -järjestön toisena puheenjohtajana jääkärimajuri Ragnar Gröningin rinnalla. Hän oli Vapaussodan Rintamamiesliiton puheenjohtajana vuosina 1935–1944Everstiluutnantti Carl Lindh 80-vuotias (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 4.9.1962, s. 11, HS Aikakone. Viitattu 27.3.2018., aina järjestön lakkauttamiseen saakka. Vuonna 1941 Lindh valittiin mukaan SS-vapaaehtoistoimikuntaan ja syksyllä 1944 hän oli saksalaisten organisoiman Vapaan Suomen Liike -vastarintajärjestön Suomen organisaation johtajana. Lindh vältti kuitenkin sodan jälkeen tutkinnan ja syytetoimet vaikka joitakin vastarintaliikkeessä mukana olleita tuomittiinkin maanpetoksesta.Oula Silvennoinen - Marko Tikka - Aapo Rosenius : Suomalaiset fasistit - mustan sarastuksen airuet, WSOY 2016 ISBN 978-951-0-42327-1, Lindhistä sivuilla 205, 273, 365, 395, 417 Carl Lindh oli naimisissa vuodesta 1909 Signe Maria Fabritiuksen kanssa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kansallissosialistit Luokka:Suomalaiset everstit Luokka:Suomalaiset järjestöjohtajat Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1882 syntyneet Luokka:Vuonna 1970 kuolleet
Maria Anna (Espanjan kuningatar, 1667–1740)

Maria Anna (; 28. lokakuuta 1667 Düsseldorf, Pfalzin vaaliruhtinaskunta – 16. heinäkuuta 1740 Bayonne, Ranska)Kendall W. Brown: Maria Anna of Neuberg (1667–1740) Women in World History: A Biographical Encyclopedia (2002), Encyclopedia.com. Viitattu 15.10.2017. oli Espanjan viimeisen Habsburg- sukuisen kuninkaan Kaarle II:n toinen puoliso ja Espanjan kuningatar. Syntyjään Maria Anna oli Wittelsbach-sukuinen Pfalz-Neuburgin prinsessa. == Suku == Maria Annan vanhemmat olivat Pfalz-Neuburgin herttua ja myöhempi Pfalzin vaaliruhtinas Filip Vilhelm sekä Hessen-Darmstadtin prinsessa Elisabet Amalia.Hans-Jürgen Döscher: Maria Anna (Mariana) Neue Deutsche Biographie (2020), Deutsche Biographie. Viitattu 21.8.2024. Maria Annan veljiä olivat Pfalzin vaaliruhtinaat Juhana Vilhelm ja Kaarle III Filip ja siskoja keisarinna Eleonoora Magdaleena (keisari Leopold I:n puoliso) ja Portugalin kuningatar Maria Sofia (kuningas Pietari II:n puoliso). Myöhempi Espanjan kuningatar Elisabet Farnese oli Maria Annan siskon Sofia Dorotean tytär. == Avioliitto == Maria Anna avioitui toukokuussa 1690 Espanjan lapsettoman kuninkaan Kaarle II:n kanssa. Avioliiton järjesti Espanjan kuningataräiti Maria Anna sen jälkeen kun Kaarle II:n ensimmäinen vaimo Marie Louise d’Orleans oli kuollut synnyttämättä jälkeläistä. Uudesta vaimosta toivottiin Espanjan Habsburg-dynastian pelastajaa, sillä Kaarle II oli sukuhaaransa viimeinen miespuolinen edustaja. Avioliitosta ei kuitenkaan syntynyt lapsia, sillä Kaarle oli mitä ilmeisimmin steriili. Maria Annalla oli suuri vaikutusvalta aviomieheensä, mutta kyvyttömyys synnyttää kruununperijää teki hänet muuten epäsuosituksi Espanjassa eikä hänellä ollut juuri tukijoita hovissa. Maria Anna yritti saada Kaarlen nimeämään perijäkseen jonkun Itävallan Habsburgeista, mutta lopulta tämä valitsi seuraajaksen Ranskan kuningashuoneeseen kuuluneen Anjoun prinssi Filipin, josta Kaarlen kuoltua lokakuussa 1700 tuli kuningas Filip V. Maria Anna tuki Espanjan perimyssodan aikana itävaltalaista kruununtavoittelijaa Kaarle III:tta, minkä vuoksi hän joutui sodan jälkeen lähtemään Espanjasta maanpakoon. Kuningatar Maria Anna on keskushahmo Victor Hugon historiallisessa romaanissa Ruy Blas. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Espanjan kuninkaalliset Luokka:Vuonna 1667 syntyneet Luokka:Vuonna 1740 kuolleet
Damon Knight

Damon Francis Knight (s. 19. syyskuuta 1922 – 15. huhtikuuta 2002) oli yhdysvaltalainen tieteiskirjailija, toimittaja ja kriitikko. Hän oli naimisissa kirjailija Kate Wilhelmin kanssa. Knightin mukaansa on nimetty Science Fiction and Fantasy Writers of America -yhdistyksen Damon Knight Memorial Grand Master Award -tunnustuspalkinto, ja hänet on tunnustettu yhdeksi tieteiskirjallisuuden mestareista. Knightin tunnetuimpia töitä on kertomus To Serve Man (1950), joka sovitettiin Hämärän rajamailla -televisiosarjaan ja josta hän on saanut "retro-Hugon" novellien sarjassa. Knight on liitetty kuolemansa jälkeen vuonna 2003 Science Fiction Hall of Fameen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * *Damon Knight Science Fiction Awards Database -sivustolla Luokka:Futurians Luokka:Yhdysvaltalaiset tieteiskirjailijat Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 2002 kuolleet
Korsholman kuninkaankartano

Korsholman kuninkaankartanon (Korsholms kungsgård) perusti 1550-luvulla Kustaa Vaasa (1496–1560). Vanhan Vaasan alueella sijainneen kuninkaankartanon tehtävänä oli toimia mallitilana alueen talonpojille. Linnasta ja kirkosta kaupungin perustamiseen; Vaasa.fi Paikalle muodostettiin 1858 ruotsinkielinen Korsholman maamieskoulu (Korsholms lantmannaskola)Öst, sivu 35. == Katso myös == *Korsholman linna == Lähteet == *Susanne Öst: Kungsgården - En byggnadsinvertering; Österbottens museum 2009 === Viitteet === Luokka:Vanha Vaasa Luokka:Suomen kuninkaankartanot
James Gunn (kirjailija)

James Edwin Gunn (12. heinäkuuta 1923 Kansas City, Missouri – 23. joulukuuta 2020 Lawrence, Kansas) oli yhdysvaltalainen tieteiskirjailija. Hänet on nimetty yhdeksi tieteiskirjallisuuden Grand Mastereista. Gunn oli englannin kielen professori ja Center for the Study of Science Fiction -perustajajäsen. == Teoksia == * The Listeners (1972) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * *James Gunn Science Fiction Awards Database -sivustolla * James Gunn CSSF Founding Director Biografia Luokka:Yhdysvaltalaiset tieteiskirjailijat Luokka:Yhdysvaltalaiset professorit Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Sophie von Chotek

Sophie von Chotek, Hohenbergin herttuatar (1. maaliskuuta 1868 Stuttgart, Württemberg – 28. kesäkuuta 1914 Sarajevo, Itävalta-Unkari) oli Itävalta- Unkarin arkkiherttuan Frans Ferdinandin puoliso, joka salamurhattiin yhdessä aviomiehensä kanssa Sarajevossa kesäkuussa 1914. Sarajevon laukauksina tunnettu tapahtuma johti ensimmäisen maailmansodan puhkeamiseen.John Haag: Chotek, Sophie (1868–1914) Women in World History: A Biographical Encyclopedia (2002), Encyclopedia.com. Viitattu 15.10.2017. ==Elämä== Sophie von Chotek kuului vanhaan böömiläiseen Chotekin aatelissukuun, jolla oli ollut vuodesta 1556 paronin, vuodesta 1723 kreivin ja vuodesta 1745 valtakunnankreivin arvo.Nordisk familjebok (1906), s. 244 Runeberg.org. Viitattu 15.10.2017. Hänen vanhempansa olivat itävaltaunkarilaisena diplomaattina toiminut kreivi Bohuslav Chotek von Chotkow ja kreivitär Wilhelmine Chotek, joka oli syntyjään Kinskyn vanhaa aatelissukua. Chotekit eivät kuitenkaan kuuluneet niihin harvoihin sukuihin, joiden kanssa Habsburgin keisarisuvun edustajilla oli oikeus solmia samansäätyinen avioliitto. Sophie tutustui arkkiherttua Frans Ferdinandiin vuonna 1894 työskennellessään arkkiherttuatar Isabella von Croÿlle, joka oli keisariperheen lähisukulaisen, arkkiherttua Fredrikin puoliso. Kun Frans Ferdinandista tuli vuonna 1896 keisarikunnan kruununprinssi, koko suku ja varsinkin keisari Frans Joosef yrittivät estää häntä avioitumasta alempisäätyisen kreivitär Chotekin kanssa. He solmivat lopulta kesäkuussa 1900 morganaattisen avioliiton. Itävallan ja Unkarin parlamentit vahvistivat päätöksen, että pariskunnan tulevat lapset poistettaisiin kruununperimysjärjestyksestä. Keisari antoi Sophielle vuonna 1905 Hohenbergin ruhtinattaren ja vuonna 1909 herttuattaren arvon, johon liittyi myös puhuttelunimi ylhäisyys. Sophie von Chotek ja Frans Ferdinand saivat yhdessä kolme lasta, jotka olivat Sofie (s. 1901), Max (s. 1902) ja Ernst (s. 1904). Hartaan uskovaisen Sophien on arveltu ohjailleen myös aviomiehensä poliittisia mielipiteitä konservatiivisempaan suuntaan. ==Salamurha== Sophie von Chotek osallistui Frans Ferdinandin kesäkuun lopussa 1914 suorittamaan symboliseen vierailuun Bosniaan, joka oli liitetty osaksi Itävalta-Unkaria kuusi vuotta aiemmin. Wienissä Sophie ei protokollan vuoksi voinut seremoniallisissa yhteyksissä matkustaa samoissa vaunuissa miehensä kanssa, mutta Sarajevossa he istuivat autossa yhdessä. Tämän seurauksena serbinationalistinen salamurhaaja Gavrilo Princip ampui heidät molemmat, vaikka hänen todennäköisenä tarkoituksenaan olikin murhata vain Frans Ferdinand ja auton etupenkillä istunut Bosnian sotilaskuvernööri, kenraali Oskar Potiorek. Pariskunta haudattiin Artstettenin linnan kryptaan, koska alempisäätyisenä Sophieta ei suostuttu hautaamaan Habsburgien perinteiseen hautapaikkaan, Wienin kapusiinikirkkoon. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Itävallan kuninkaalliset Luokka:Itävaltalaiset henkirikosten uhrit Luokka:Vuonna 1868 syntyneet Luokka:Vuonna 1914 kuolleet
Lester del Rey

Lester del Rey (2. kesäkuuta 1915 – 10. toukokuuta 1993) oli yhdysvaltalainen tieteiskirjailija. Hänet on nimetty yhdeksi tieteiskirjallisuuden grand mastereista. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * *Lester del Rey Science Fiction Awards Database -sivustolla Luokka:Yhdysvaltalaiset tieteiskirjailijat Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 1993 kuolleet
Jack Williamson

John Stewart Williamson (29. huhtikuuta 1908 – 10. marraskuuta 2006), joka kirjoitti nimellä Jack Williamson, oli yhdysvaltalainen tieteiskirjailija. Hänet on nimetty yhdeksi tieteiskirjallisuuden Grand Mastereista. Hän on saanut myös World Fantasy Award -palkinnon tunnustuksena elämäntyöstä. == Teoksia == * Terraforming Earth (2001), John W. Campbellin muistopalkinto == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Jack Williamson Science Fiction Awards Database -sivustolla Luokka:Yhdysvaltalaiset tieteiskirjailijat Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 2006 kuolleet
Jane Yolen

Jane Hyatt Yolen (s. 11. helmikuuta 1939 ) on yhdysvaltalainen fantasia- ja tieteiskirjailija. Yolen on kirjoittanut tai toimittanut yli 350 kirjaa. Pääosa niistä on suunnattu lapsille ja nuorille, mutta hän on kirjoittanut myös runoja ja romaaneja aikuisille. Hänen tärkeimpiä teoksiaan ovat holokaustiin liittyvät Devil's Arithmetic ja Briar Rose. Yolen on myös kirjoittanut useita fantasiakirjasarjoja kuten Pit Dragon Chronicles- ja Great Alta -sarjat. Hän on voittanut myös kaksi Nebula-palkintoa novelleistaan. Yolen on voittanut useita lasten kirjallisuuden palkintoja, ja hän on palkittu elämäntyöstään World Fantasy Award -palkinnolla ja hänet on nimetty yhdeksi tieteiskirjallisuuden Grand Mastereista. Yolen meni naimisiin David W. Stemplen kanssa 1962 (kuoli 2006) ja hänellä on tytär, kaksi poikaa ja kuusi lastenlasta. Yolen on tehnyt kaikkien lastensa, erityisesti Adam Stemplen, kanssa yhteistyötä kirjojen parissa. == Teoksia == * Great Alta -sarja ** Dragon's Blood (1982) ** Heart's Blood (1984) ** A Sending of Dragons (1987) ** Dragon's Heart (2009) * Pit Dragon Chronicles -sarja ** Sister Light, Sister Dark (1988) ** White Jenna (1989) ** The One-Armed Queen (1998) * Young Merlin -trilogia ** Passager (1996) ** Hobby (1996) ** Merlin (1997) * Tartan Magic ** The Wizard's Map (1999) ** The Pictish Child (1999) ** The Bagpiper's Ghost (2002) * The Stuart Quartet (yhteistyössä Robert J. Harrisin kanssa) ** Queen's Own Fool (2000) ** Girl in a Cage (2002) ** Prince Across the Water (2004) ** The Rogues (2007) * Young Heroes (yhteistyössä Robert J. Harrisin kanssa) ** Odysseus in the Serpent Maze (2001) ** Hippolyta and the Curse of the Amazons (2001) ** Atalanta and the Arcadian Beast (2003) ** Jason and the Gorgon's Blood (2004) * Rock 'n' Roll Fairy Tales (yhteistyössä Adam Stemplen kanssa) ** Boots and the Seven Leaguers (2000) ** Pay the Piper (2005) ** The Troll Bridge (2007) * The Seelie Wars (yhteistyössä Adam Stemplen kanssa) ** The Hostage Prince (2013) ** The Last Changeling (yhteistyössä Adam Stemplen kanssa) (2014) * Muita romaaneja ** The Devil's Arithmetic (1988) ** Briar Rose (1992), Mythopoeic Awards-palkinto == Lähteet == == Aiheesta muualla == * *Jane Yolen Science Fiction Awards Database -sivustolla Luokka:Yhdysvaltalaiset tieteiskirjailijat Luokka:Yhdysvaltalaiset fantasiakirjailijat Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Latif Yahia

Latif Yahia (s. 1964) on irakilaissyntyinen kirjailija ja Irakin–Iranin sodassa taistellut sotilas. Omien sanojensa mukaan hän toimi Saddam Husseinin vanhimman pojan Udai Husseinin kaksoisolentona neljän vuoden ajan. == Elämäkerta == Yahia syntyi Irakissa varakkaaseen kurditaustaiseen perheeseen. Kertomansa mukaan taisteltuaan Irakin–Iranin sodassa hänen entinen luokkatoverinsa Udai Hussein, silloisen Irakin presidentin Saddam Husseinin vanhin poika, pakotti häntä ryhtymään tämän kaksoisolennoksi uhkailemalla hänen perhettään. Yahian mukaan hänen esiintyessään Husseinina hän joutui 11 kertaa tappoyrityksen kohteeksi ja näki Husseinin raiskaavan sekä käyttävän raakaa väkivaltaa useasti. Hänen mukaansa neljä vuotta kaksoisolentona toimittuaan hän pakeni Irakista Eurooppaan CIA:n avulla vuonna 1992. == Yahian kertomuksen kyseenalaistus == Eräät toimittajat ovat kyseenalaistaneet Yahian kertomuksen Udai Husseinin kaksoisolentona toimimisesta.The Truth behind the fabricated article about me featured in The British Sunday Times & The Guardian Yahia on puolestaan kritisoinut heitä ja muun muassa väittänyt, että erään Husseinin sisäpiiriin kuuluneen henkilön haastattelut aiheesta The British Sunday Timesin ja The Guardianin artikkeleissa ovat keksittyjä. == Elokuva == Yahian I Was Saddam’s Son -elämäkerrallisen kirjan pohjalta tehtiin elokuva The Devil’s Double, joka julkaistiin vuonna 2011. Elokuvassa Yahian sekä Udai Husseinin rooleja näyttelee Dominic Cooper. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Irakilaiset kirjailijat Luokka:Kurdikirjailijat Luokka:Irakilaiset sotilaat Luokka:Elävät henkilöt
Denise Mina

Denise Mina on vuonna 1966 syntynyt skotlantilainen rikoskirjailija. Hän kirjoittanut Garnethill-trilogian (Garnethill, Pako ja Päätös) lisäksi myös viisiosaisen sarjan, jonka ensimmäinen osa on nimeltään Veripelto. Tuoreimmasta sarjasta on julkaistu suomeksi osat Yksin yössä (2011), Ampiaiskesä (2012), Petojen kaupunki (2013) ja Valheiden varjo (2014). Denise Mina sai Suomen dekkariseura ry:n ulkomaisen jännityskirjallisuuden vuoden 2013 kunniakirjan. == Lähteet == * http://like.fi/kirjailijat/denise-mina/ === Viitteet === Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Skotlantilaiset kirjailijat Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Rikoskirjailijat
S/S Warjo

S/S Warjo oli Tanskassa rakennettu höyrylaiva, joka liikennöi 1950- ja 1960-lukujen taitteessa Suomen ja Ruotsin välillä. Myöhemmin se muutettiin dieselkäyttöiseksi ja myytiin Välimerelle. == Käyttöhistoria == Alus laskettiin vesille 26.9.1927. Hieman myöhemmin se toimitettiin Rederi AB Svealle Tukholmaan. Vuonna 1935 alusta pitkitetään noin 4 metrin verran. 9.5.1957 alus toimitettiin Siljavarustamolle, nykyiselle Silja Linelle. Alus oli suunniteltu Silja Linen käyttöön, reitille Helsingistä Tukholman Hammarbyhamneniin, mutta välillä se teki joitain reissuja Turusta Västeråsiin. 21.9.1964 alus myytiin T. Johanissonille Göteborgiin purettavaksi. Tätä toimenpidettä ei kuitenkaan ehditty tehdä, koska seuraava ostaja ehti jo vuonna 1965. Tällöin laiva myytiin Dionyssios Philippopoulos-laivayhtiön nimen alle Kreikkaan. Alus nimetään Mariaksi. Jo vuoden kuluttua, vuonna 1966, alus myytiin taas eteenpäin, P.M. Michellepi & N.G. Kochilas-yhtiölle. Vuonna 1971 alus myytiin eteenpäin, mutta ei edelleenkään pois Kreikasta, vaan D.J. Philippopouloos-yhtiölle. Nimeksi tuli Annushka. Vuonna 1983 alus vietiin purettavaksi Italiaan. ==Lähteet== Luokka:Tallink Siljan entiset alukset
Mesisienet

Mesisienet (Armillaria) on laajalle levinnyt helttasienisuku, joka tuottaa kellertäviä, myöhemmin ruskehtavia, valkoitiöisiä, usein suurina ryhminä esiintyviä itiöemiä. Tyypillistä on lakin pinnan täpläkuvioitus ja jalan rengas, joka tosin voi hävitä vanhemmiten. Suomessa esiintyy kolme renkaallista ja yksi renkaaton mesisienilaji. Mesisienet ovat pääasiassa puiden tai karikkeen lahottajia. Mesisieni voi elää joko saprofyyttinä eli mädänsyöjänä kuolleessa puussa tai parasiittina eli loisena elävässä puussa. Mesisienet kasvavat tiheinä rykelminä kannoissa, puiden tyvillä tai maan pinnalle tulevissa juurissa. Mesisieniä käytetään yleisesti ravinnoksi, etenkin niiden lakkeja, mutta niitä suositellaan keitettäväksi, jotta vältyttäisiin mahdollisilta vatsavaivoilta. Mesisieniä ei tule sekoittaa esimerkiksi pörhösuomuhelokkaan, joka ei ole syötävä. Mesisienet ovat maailmanlaajuisesti levinneitä sieniä, joita tavataan tropiikissakin. Euroopasta mesisieniä on löydetty seitsemää eri lajia. Suomesta tunnetaan yhteensä neljä mesisienilajia: *Pohjanmesisieni (A. borealis), yleinen kesäsieni, metsätuhoa aiheuttava *Nuijamesisieni (A. lutea), usein nurmikoilla *Nevamesisieni (A. ectypa), soilla, pohjoinen laji, uhanalainen *Mäntymesisieni (A. ostoyae), eteläinen, harvinainen Mesisienten suvun nimikkolaji Armillaria mellea tarkoittaa nykyään vain keltamesisientä, joka ei kasva Suomessa, mutta kylläkin esimerkiksi Tanskassa. Mesisienet voivat aiheuttaa tuhoja nuorissa männiköissä ja kuusikoissa sekä myös varttuneemmissa metsissä, ja jotkin mesisienilajeista ovat erikoistuneet myös lehtipuihin. Kuusikoissa pohjanmesisieni on juurikäävän jälkeen yleisin kuusen tyvilahon aiheuttaja. Mesisienen iskeytyminen saa aikaan puilla juuriston toiminnan heikkenemisen. Mesisienitartunta terveeseen metsikköön tapahtuu itiöiden avulla tuoreisiin kantopintoihin sekä juuristossa ja puun tyvellä oleviin vaurioihin. Mesisieni leviää läheisiin puihin ritsomorfien eli rihmastojänteiden avulla sekä joskus myös juuriyhteyksien välityksellä ritsomorfeja muodostamatta.Viherympäristöliitto (VYL): Mesisienet == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Mesisienet (Armillaria) *Metsäntutkimuslaitos (Metla): Mesisienet: (Armillaria spp) *Viherympäristöliitto (VYL): Mesisienet *Arktiset aromit: Mesisienet *Mushroom Expert: Genus Armillaria *
Protomycena

Protomycena on sukupuutton kuollut helttasienisuku. Sen ainoa laji on Protomycena electra. Protomycena löydettiin meripihkaan säilyneenä Dominikaanisesta tasavallasta Hispaniolasta ja se on peräisin varhaiselta mioseenilta. Se on yksi viidestä tunnetusta fossiilisesta helttasienestä, ja toinen dominikaanisesta meripihkasta kuvattu. == Lähteet == Luokka:Marasmiineae
Lentojarru

Lentojarru on lentokoneen osa, joka hidastaa konetta kasvattamalla koneen ilmanvastusta. Lentojarru voi olla siivessä tai rungossa riippuen konetyypistä ja käyttötarkoituksesta. Siivili-ilmailussa lentojarrua käytetään laskussa tai laskun jälkeen. Sotilaskoneissa lentojarrulla voi olla käyttöä esimerkiksi syöksypommittajan nopeuden rajoittaminen (ks. Junkers Ju 87 syöksyjarru). == Katso myös == * Suihkujarru * Jarrulaskuvarjo == Aiheesta muualla == Luokka:Ilma-alusten ohjauslaitteet