EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Angmar

Angmar oli fiktiivinen valtakunta J.R.R. Tolkienin kirjassa Taru sormusten herrasta. ==Historia== Angmar perustettiin vuonna 1300 Kolmatta Aikaa pohjoisessa Sumuvuorten lähellä, ja sen perusti Nazgûlien johtaja, joka tunnettiin sittemmin nimellä Angmarin Noitakuningas, jonka tarkoitus oli raivata tie puhtaaksi herransa Sauronin tieltä. Angmar oli naapurikuningaskuntansa Arnorin vihollinen. Angmarin pääkaupunki oli Carn Dûm (= Punainen hauta). Pian sen jälkeen kun Angmar perustettiin, se aloitti sodan jäljellä olevaa Dúnedainin valtakuntia Arthedainia, Rhudauria ja Cardolania vastaan. Noitakuningas valloitti Rhudaurin, Arnorin heikoimman valtakunnan. Noitakuninkaan vallan alainen Rhudaur valloitti Arthedainin vuonna 1356 Kolmatta Aikaa ja hyökkäyksessä Arthedainin kuningas Argeleb I kuoli. Kuitenkin Cardolanin armeijan avulla, Arthedain saatiin takaisin. Vuonna 1409 Kolmatta Aikaa Angmar hyökkäsi Cardolaniin, tuhoten sen. Tällä kertaa Rhudaur katosi, jättäen Arthedainin viimeiseksi Dúnedainin kuningaskunnaksi. Arthedain sinnitteli vielä toiset 500 vuotta. Vuonna 1974 Kolmatta Aikaa Angmar keräsi joukkonsa ja iski Arthedainiin. Angmar valloitti Arthedainin pääkaupungin Fornostin, tuhoten Dúnedainin viimeisen kuningaskunnan. Vuotta myöhemmin, Gondorin Prinssi Eärnur saapui Arthedainin avuksi, mutta liian myöhään. Hänen armeijansa löi Angmarin joukot Fornostin Taistelussa, mutta Noitakuningas säilyi hengissä. Hän pakeni ja meni Mordoriin, eikä Angmaria enää ollut. Voidaan sanoa, että Noitakuningas onnistui tehtävässään osittain: hänhän onnistui tuhoamaan Dúnedainin viimeisen kuningaskunnan. ==Angmar peleissä== Angmar esiintyy pelissä The Lord of the Rings: The Battle for Middle-earth II - The Rise of the Witch-king. Luokka:Keski-Maan paikat sv:Platser i Tolkiens värld#Angmar
Cirith Ungol

Cirith Ungol on kuvitteellinen sola J. R. R. Tolkienin kirjassa Taru sormusten herrasta. Nimi Cirith Ungol on sindarinkielinen ja tarkoittaa 'hämähäkin rotkoa'; se oli sola Mordorin läntisten vuorten yli ja ainoa reitti länttä kohti. Sitä vartioi Cirith Ungolin torni, jonka rakensivat Gondorin ihmiset Haltiain ja Ihmisten Viimeisen Liiton sodan jälkeen. Sen tarkoitus oli puolustaa Ithilienin maakuntaa Sauronin jäljellä olevien seuraajien hyökkäyksiltä ja toisaalta myös estää Sauronin palvelijoiden paluu Mordoriin. Siksi sen ikkunat oli suunnattu pohjoiseen ja kaakkoon. Gondor hylkäsi linnoituksen noin vuonna 1636 K.A. kun Suuri Rutto tappoi suurimman osan Gondorin väestöstä. Ruton jälkeen Gondor ei enää koskaan pystynyt valloittamaan Cirith Ungolia ja pahuus palasi Mordoriin. Linnoitus toimi yhdessä vuorilinnoitus Durthangin kanssa Mordorin pohjoisessa länsiosassa, ja Hammastornien kanssa Morannonin luona. Sormuksen Matkan aikana Frodo Reppuli ja Samvais Gamgi menivät solaan Klonkun johdolla ja suoraan jättiläishämähäkin Lukitarin pesään, joka asui siellä. Frodo joutui Lukitarin saaliiksi mutta Sam onnistui iskemään Lukitaria Piikillä niin kuolettavasti että se ryömi pesäänsä ja menehtyi sinne. Samassa örkkijoukko saapui Minas Morgulista Cirith Ungoliin, huomasivat Frodon ja veivät tämän Cirith Ungolin torniin. Siellä kaksi örkkiä, Shagrat ja Gorbag alkoivat sotimaan keskenään ja niin Sam pääsi pelastamaan isäntänsä. Luokka:Keski-Maan paikat en:Cirith Ungol fr:Cirith Ungol
Dol Guldur

Dol Guldur oli fiktiivinen Sauronin linnoitus J. R. R. Tolkienin kirjassa Taru sormusten herrasta. Dol Gulduria kutsuttiin ennen nimellä Amon Lanc (kalju mäki), ja se oli Oropherin johtamana pohjoisesta, Mustilta vuorilta tulleiden salohaltioiden pääkaupunki. Kun Sauron valtasi Amon Lancin, Thranduil, Oropherin poika johti kansansa Metsävirran yli perustaen uuden asutuksen. Linnoitus sijaitsi eteläisessä Synkmetsässä. Sitä kutsuttiin myös nimellä Noituuden Mäki. Dol Guldurin perusti Sauron palatessaan Keski-Maahan noin vuonna 1000 Kolmatta Aikaa, ja myös hänen henkilöllisyytensä oli pitkään tuntematon. Synkmetsän asukkaat uskoivat siellä olevan noituuden lähteen olevan yksi Ulairista, Sormusaaveista, mutta Valkoinen Neuvosto pelkäsi pitkään, että voima Dol Guldurissa saattoi olla Sauron. Vuonna 2063 Gandalf Harmaa meni Dol Gulduriin ja Sauron, ei vielä kovin voimakkaana, pakeni itään. Vuonna 2460 Sauron palasi linnoitukseen juuri kun Sméagol oli löytänyt Valtasormuksen. Vuonna 2845 Thráin II, Durinin heimon johtaja, jolla oli viimeinen kääpiöiden seitsemästä Mahtisormuksesta, vangittiin Dol Guldurin tyrmään. Vuonna 2850 Gandalf meni jälleen Dol Gulduriin ja löysi mieleltään järkkyneen ja kuolevan Thráinin, jolta Gandalf sai kartan ja avaimen annettavaksi Thorin Tammikilvelle, vaikka Thráin ei kyennyt sanomaan omaa tai poikansa nimeä ennen kuolemaansa. Gandalf vahvisti että Dol Guldurin päällikkö oli itse Sauron, joka hallitsi edelleen Mordoria Minas Morgulin kautta Sormusaaveiden avulla. Gandalf palasi Valkoiseen Neuvostoon ja sanoi nämä sanat: ”On käynnyt niin kuin olemme pelänneet. Voima joka siellä asuu ei ole yksi Ulairista niin kuin monet ovat luulleet, se on itse Sauron.” Hän kehotti hyökkäämään Dol Gulduriin, mutta Saruman, joka oli alkanut etsiä Valtasormusta ei hyväksynyt sitä. Vuonna 2941 Saruman viimein hyväksyi hyökkäyksen, mikä tapahtui samaan aikaan kuin Ereborin matka. Tämä oli ennakoivaa suunnittelua Gandalfilta, jotta Sauron ja Smaug eivät yhdistäisi voimiaan kuten muutoin voisi tapahtua. Sauron pakeni näennäisesti Mordoriin, sillä suunnitelmansa oli nyt valmis. Dol Guldur pysyi miehitettynä Barad-dûrin luutnantin Sauronin suun johtamana. Sormuksen sodan aikana Dol Guldurin joukot tekivät kolme hyökkäystä Lórieniin, aiheuttaen vahinkoa metsälle, mutta heidät torjuttiin Nenyan voiman avulla, jota vain Sauron olisi pystynyt uhmaamaan. Lórienin haltiat, joita johti Galadriel, tuhosivat ja puhdistivat Dol Guldurin Sauronin tuhon jälkeen. Uudelleennimetystä Amon Lancista tuli Celebornin johtaman Itäisen Lórienin valtakunta vähäksi aikaa. Luokka:Keski-Maan paikat de:Regionen und Orte in Tolkiens Welt#Dol Guldur pl:Lista zamków i twierdz Śródziemia#Dol Guldur
Musta Portti

Musta Portti eli Morannon on paikka J. R. R. Tolkienin kirjassa Taru sormusten herrasta. Mordorin Musta Portti oli Mordorin Nazgûlien valtaama portti. Sen tarkoituksena oli estää hyökkäykset Ered Lithuin ja Ephel Duathin vuorien välisestä solasta. Etäisen menneisyyden päivinä olivat Gondorin miehet voimassaan ja kunniassaan rakentaneet sen, kun Sauron oli voitettu ja paennut, siltä varalta että hän yrittäisi palata vanhaan valtakuntaansa. Toisella puolella porttia oli Rautakita, ja sitä suojasi Durthangin linna lännessä, se suunniteltiin pitämään kaikki Mordorin pahuus sisäpuolella. Minas Ithil, Nousevan Kuun Torni ja Cirith Ungol rakennettiin samasta syystä: vartioimaan ”sisäänkäyntejä”, ettei Sauron pääsisi palaamaan maahansa. Kuitenkin Gondorin vartio vähentyi aikojen kuluessa. Nazgûlit ja örkit palasivat Mordoriin, vallaten varustukset ja pitäen ne itsellään. Siihen aikaan nazgûlit valloittivat Minas Ithilin ja sen nimi vaihtui Minas Morguliksi, Mustan Noituuden Torniksi. Tämä kaupunki esiintyy Taru sormusten herrasta -elokuvatrilogiassakin ja sen kautta Sauron lähetti suuren armeijansa Osgiliathin kautta Pelennorin kentille. Sormuksen sodan aikoihin noin 7 000 miehestä koostuva Lännen Armeija marssi Mustalle Portille saaden Sauronin Silmän huomion pois Tuomiovuoresta, missä Frodo Reppuli oli täyttämässä tehtäväänsä eli heittämässä Valtasormusta Tuomiorotkoon. Se onnistui ja Sormus tuhoutui Tuomiovuoren tulissa, jolloin Hammastornit ja Musta Portti tuhoutuivat. Myös ihmiset, örkit ja muut Sauronin palvelijat tuhoutuivat tai antautuivat ja todistivat Aragornin kuninkuuden. Luokka:Keski-Maan paikat Luokka:Portit
Malakantiikeri

Malakantiikeri on tiikerin alalajin Panthera tigris tigris populaatio tai oma alalajinsa, joka elää Malakan niemimaalla Kaakkois-Aasiassa. Malakantiikeri on määritelty vuodesta 2017 alkaen tiikerin Panthera tigris tigris -alalajin populaatioksi eikä enää omaksi alalajikseen (Panthera tigris jacksoni). Ennen sen luokittelua omaksi alalajikseen sitä pidettiin samana alalajina indokiinantiikerin kanssa. Malakantiikeri on tiikeriksi keskikokoinen. Uroksen ruumis on keskimäärin 259 senttimetriä ja naaraan 239 senttimetriä pitkä, ja uros painaa 47–129 kilogrammaa ja naaras 24–88 kilogrammaa. Malakantiikeri on hyvin samannäköinen kuin indokiinantiikeri, ja tummempi ja raidallisempi kuin intiantiikeri ja siperiantiikeri. Malakantiikeri elää Malesian sademetsissä mutta joskus myös metsättömillä alueilla. Sen ja Etelä-Thaimaassa elävän indokiinantiikerin populaatioiden raja on liukuva. Vuonna 2014 malakantiikereitä arvioitiin olevan luonnossa 250–340, ja laji on äärimmäisen uhanalainen. Populaatiota uhkaavat elinympäristöjen pirstaleisuus ja maatalous. Tiikeriä metsästetään Malesiassa myös ruoaksi ja lääkkeeksi. == Lähteet == Luokka:Tiikeri Luokka:Uhanalaiset nisäkkäät
Kaspiantiikeri

Kaspiantiikeri (Panthera tigris virgata) on tiikerin sukupuuttoon kuollut alalaji. Kaspiantiikeri eli aikoinaan laajalla alueella Lähi-idässä ja Keski- Aasiassa. Se eli jokien ja järvien rannoilla kasvavissa metsissä ja saalisti pääasiassa hirvieläimiä. WWF:n mukaan se kuoli sukupuuttoon 1970-luvulla. == Ulkonäkö ja koko == Kaspiantiikerin turkin pohjaväri oli ruskeahko. Turkki oli kyljiltä ruskeampi, karva on ollut talvisin pitkää ja turkissa oli ohuehkot raidat. Niskaharjassa karva oli lyhyttä. Kaspiantiikeri oli hieman bengalintiikeriä pienempi. Urokset painoivat noin 170–240 kilogrammaa. == Lähteet == Luokka:Tiikeri Luokka:Sukupuuttoon kuolleet nisäkkäät
Balintiikeri

Balintiikeri (Panthera tigris balica) oli pienikokoinen tiikerin alalaji, joka eli ainoastaan Balin saarella Jaavan itäpuolella. Se katosi tiikerin alalajeista ensimmäisenä, kun urheilumetsästäjät alkoivat verottaa kantaa 1900-luvun alussa. Tiikereitä oli saarella runsaasti vielä vuonna 1917, mutta jo 1924 laji oli sukupuuton partaalla. Alalajin häviämiseen vaikutti myös metsien hakkuu, sillä vielä 1925 Balin koillisosa oli lähes koskematon. Viimeinen balintiikeri ammuttiin luultavasti vuonna 1937, mutta niitä on arveltu eläneen vielä myöhemmin. Viimeinen ja tulokseton etsintä tehtiin vuonna 1974. == Koko ja ulkonäkö == Balintiikeri oli pienin tiikerin alalajeista. Urokset painoivat 90–100 kilogrammaa ja naaraat 65–80 kilogrammaa. Urosten pituus oli 220–230 senttimetriä ja naaraiden 190–210 senttimetriä. == Lähteet == Luokka:Tiikeri Luokka:Sukupuuttoon kuolleet nisäkkäät
Lavotškin LaGG-3

Lavotškin-Gorbunov-Gudkov LaGG-3 () oli neuvostoliittolainen toisen maailmansodan aikainen hävittäjälentokone. Se oli kehitetty edelleen LaGG-1 koneesta. Vuoden 1939 alussa Neuvostoliiton johto järjesti suunnittelukilpailun, jossa pyrittiin luomaan hävittäjälentokone, jossa otetaan huomioon Espanjan sisällissodan kokemusten analyysi muun muassa Saksan Messerschmitt Bf 109 -hävittäjästä. Tuloksena oli kolme konetta: I-26, joka sai sarjatuotannossa nimen Jak-1, I-61, joka sai sarjatuotannossa nimen MiG-1 ja I-26, joka sai sarjatuotannossa nimen LaGG-1. LaGG-1:n suunnittelivat Semjon Lavotškin, V. Gorbunov ja M. Gudkov. Ensimmäinen LaGG-1:n prototyyppi I-22 lensi 30. maaliskuuta 1940. LaGG-1:n ongelmana oli moottoritehon puute, jota pyrittiin korjaamaan korvaamalla 1 050 hv:n Klimov M-105P -moottori tehokkaammalla 1 210 hv:n M-105PF -moottorilla, jolloin syntyi malli LaGG-3. Vain noin 100 Lagg-1 -konetta valmistettiin. Koneen rakennetta ja aseistusta kevennettiin. LaGG-3:ta parannettiin koko se valmistuksen ajan, mikä johti 66 eri versioon 6 200 rakennetun koneen aikana. Ongelmat korjasi viimein uusi moottori, jolloin konetyyppi muuttui La-5:ksi == Tekniset tiedot (LaGG-3)== ===Yleiset ominaisuudet=== * Tyyppi: yksipaikkainen ja -moottorinen puurakenteinen vapaastikantava alataso, jossa oli katettu ohjaamo ja sisäänvedettävä laskuteline. * Voimalaite: Hispano-Suiza 12Y:stä kehitetty Klimov M-105 PF, joka tuotti 1 260 hevosvoimaa. * Kärkiväli: 9,80 m * Pituus: 8,87 m * Korkeus: 2,9 m * Siipipinta-ala: 17,58 m² * Tyhjäpaino: 2 535 kg * Lentopaino: 3 445 kg ===Suorituskyky=== * Huippunopeus: 447 km/h merenpinnan tasalla * Huippunopeus: 532 km/h 4 700 metrin korkeudessa * Huippunopeus: 487 km/h 7 000 metrin korkeudessa * Matkanopeus: 400 km/h * Nousuaika: 3 min 4 s 3 000 metriin (16 m/s), 7 min 6 s 5 000 metriin (3-5 km 8 m/s) * Lakikorkeus: 9 000 m * Lentomatka: 650 km ===Aseistus=== * Potkurinnavan läpi ampuva 20 mm tykki + 1-3 tahditettua 7,62-12,7 mm konekivääriä koneen nokalla (Suomessa tykin lisäksi yksi 12,7 mm konekivääri) == Käyttö Suomessa == Suomen ilmavoimat saivat jatkosodassa sotasaaliiksi useita pakkolaskun tehneitä LaGG-3- hävittäjälentokonetta, joista kolme korjattiin lentokuntoon vuosina 1942–1943. LaGG-3 oli ilmavoimien käytössä 29. tammikuuta 1945 asti. Käyttäjinä oli joulukuuhun 1944 saakka Lentolaivue 32, sen jälkeen Hävittäjälentolaivue 11. Niillä saavutettiin yksi ilmavoitto. == Lähteet == * ==Aiheesta muualla== * SovietWarplanes.com * Airwar.ru Luokka:Lavotškinin ilma-alukset Luokka:Neuvostoliittolaiset hävittäjälentokoneet Luokka:1940-luvun hävittäjälentokoneet
Rotuman kieli

Rotuma on austronesialainen kieli. Sitä puhutaan pääasiassa Rotuman saarella, Fidžillä. Rotumaa puhuu äidinkielenään yhteensä noin 7500 ihmistä. Sen luokittelussa on kuitenkin ollut vaikeuksia, sillä kieli on melko eristäytynyt. Kielessä on paljon lainasanoja samoan ja tongan kielistä, mutta uudempia lainoja on tullut fidžistä ja englannista.. Raamattu käännettiin kokonaisuudessaan rotumaksi vuonna 1999. == Fonologia == Rotumaa kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Kielessä käytetään seuraavia kirjaimia: a e f g h i j k l m n o p s t u v '. Kirjain G ääntyy [ŋ], J [tʃ] ja ' glottaaliklusiilina (ʔ). Takavokaaleista /a o u/ on etuvokaaliset muunnokset /ä ö y/ kun takavokaalia seuraavassa tavussa on etuvokaali /i e/. === Konsonantit === Rotumassa on 14 konsonanttia. Labiaali Koronaali Postalveolaari Velaari Glottaali Nasaali m n ŋ Klusiili p t tʃ k ʔ Frikatiivi v s h Likvida l === Vokaalit === Vokaaleja on viisi Etinen Takainen Suppea i u Keskiavoin ɛ ɔ Avoin a Rotumassa ei ole vokaalien pituusoppositiota eli pitkiä vokaaleja ei ole. == Lähteet == Luokka:Oseanialaiset kielet Luokka:Fidžin kielet
Aineen taidemuseo

Aineen taidemuseo on Tornion länsirannalla sijaitseva taidemuseo ja Tornionlaakson visuaalisen kulttuurin keskus, jota pitää yllä 1974 perustettu Aineen Kuvataidesäätiö. Museon taustalla on torniolaisten Eila (1920-2013) ja Veli Aineen (1919–2008) vuosikymmenien mittainen taiteen keräily. Torniolaisarkkitehdin Matti Porkan suunnitteleman museorakennuksen, jossa on myös kaupunginkirjasto, rakennutti Tornion kaupunki. Rakennus itsessään valmistui jo vuonna 1985, mutta se vihittiin ja avattiin vasta 7. maaliskuuta 1986 Tellervo Koiviston toimesta. Museon kokoelma sisältää suomalaista taidetta 1800-luvulta nykypäivään, esimerkiksi Tyko Sallisen Kinkerit ja Elin Danielson-Gambogin Omakuvan vuodelta 1899. Aineen taidemuseon kokoelmaan pyritään hankkimaan muun muassa pohjoissuomalaista nykytaidetta. Vuosittain siellä on 4–6 vaihtuvaa näyttelyä. == Lähteet == Luokka:Suomen taidemuseot Luokka:Suensaari
Hevoseläimet

Hevoseläimet eli aasit, hevoset ja seeprat (Equidae) on kavioeläimiin kuuluva, hevosen kaltaisten eläinten heimo. Kaikki heimon nykyiset lajit kuuluvat sukuun Equus. Hevoseläimiin kuuluvat sekä luonnonvaraiset että ihmisen kesyttämät hevoset, aasit ja seeprat. Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut, että heimon suomenkieliseksi nimeksi vaihdettaisiin hevoset. == Lajit == Hevoseläinten heimoon kuuluu kahdeksan lajia, joilla on lukuisia alalajeja. *Hevonen (Equus caballus) *Afrikanvilliaasi (Equus asinus) *Aasianvilliaasi (Equus hemionus) *Kiangi (Equus kiang) *Aroseepra (Equus burchellii) *Kvagga (Equus quagga) † *Grevynseepra eli kuningasseepra (Equus grevyi) *Vuoriseepra (Equus zebra) ==Katso myös== * Hevosten evoluutio == Lähteet == * Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Koloveden kansallispuisto

Kolovesi on kansallispuisto Enonkosken ja Heinäveden kuntien ja Savonlinnan kaupungin alueella Etelä-Savon ja Pohjois-Karjalan maakunnissa. Kansallispuisto on perustettu vuonna 1990, jolloin sen pinta-ala oli 23 neliökilometriä. Puistoa on myöhemmin laajennettu, ja sen nykyinen pinta-ala on 61 neliökilometriä. Kansallispuistoa hallinnoi Metsähallitus. pienoiskuva|vasen|Kalliomaalauksia Vierunvuorella. Koloveden erämainen kansallispuisto perustettiin suojeleemaan Suur-Saimaan luonnontilaista saaristoluontoa, saimaannorpan elinympäristöä ja eteläsuomalaista metsäluontoa. Koloveden jääkauden muovaamalle jylhälle maisemalle ominaista ovat vedestä nousevat jyrkät kallionjyrkänteet. Alueella on myös kalliomaalauksia. Kansallispuiston tunnuksen aiheena on Vierunvuoren kalliomaalaus. pienoiskuva|Kalliomaalauksia Ukonvuorella. Kansallispuistoon pääsee tutustumaan parhaiten melomalla tai soutamalla. Puistossa on kaksi merkittyä retkeilyreittiä, joista toinen on Mäntysalon saarella. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Luontoon.fi: Koloveden kansallispuisto *Metsähallitus: Koloveden kansallispuiston esite *Valokuvia Kolovedeltä Luokka:Suomen kansallispuistot Luokka:Melontapaikat ja -reitit Luokka:Saimaa Luokka:Etelä- Savon nähtävyydet Luokka:Enonkoski Luokka:Heinäveden luonto Luokka:Heinäveden nähtävyydet Luokka:Savonranta Luokka:Savonlinnan luonto Luokka:Savonlinnan nähtävyydet Luokka:Etelä-Savon luonnonsuojelualueet Luokka:Pohjois-Karjalan luonnonsuojelualueet
Nahkiainen (majakka)

Nahkiainen on Perämerellä Raahen kaupungin edustalla sijaitseva pohjamajakka. Majakan pohjaosa eli kasuuni rakennettiin Rauma-Repolan telakalla ja hinattiin sijoituspaikalleen vuonna 1955. Majakkatornin pystyttäminen kuitenkin viivästyi huonojen sääolosuhteiden vuoksi, ja loistolaite sytytettiin ensi kerran 31. elokuuta 1956. Asetyleenipolttimen sytytti merenkulkuhallituksen luotsi- ja majakkaosaston päällikkö Elis Elo. Majakassa oli diopterinen valolaitteisto, ja valon kantomatka oli 20 meripeninkulmaa eli 37 kilometriä. Aluksi loistolaitteisto oli puoliautomaattinen, kauko-ohjauksella toimiva. Vuonna 1959 loistolaite varustettiin aurinkoventtiilillä ja muutettiin automaattiseksi. Nykyisin valon kantomatka on 9,7 meripeninkulmaa eli 17,9 kilometriä. Majakan huipulla on helikopterin laskeutumistasanne. == Lähteet == Luokka:Perämeri Luokka:Raahen liikenne Luokka:Raahen rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen majakat
Tuusulan Moottorikerho

Tuusulan Moottorikerho on Järvenpäässä toimiva moottoriurheiluseura, joka on perustettu vuonna 1954. Moni suomalainen enduron maailmanmestari kuten Samuli Aro ja Eero Remes ovat Tuusulan Moottorikerhon jäseniä. Motocrossin puolella tekijämiehiä ovat Eero Remes ja Erno Aro. == Aiheesta muualla == *Viralliset sivut Luokka:Suomalaiset moottoriurheiluseurat Luokka:Moottoripyöräurheilu Luokka:Järvenpääläiset urheiluseurat
Bruce Schneier

Bruce Schneier (s. 15. tammikuuta 1963) on yhdysvaltalainen tietoturva- asiantuntija. Hän on kirjoittanut useita kirjoja tietoturvasta ja kryptografiasta. Nykyään Schneier toimii teknologiajohtajana perustamassaan Counterpane Internet Security -yhtiössä. Schneier ottaa aktiivisesti kantaa ajankohtaisiin tietoturva-asioihin kuukausittain ilmestyvässä ilmaisessa Crypto-Gram-uutiskirjeessään sekä blogissaan. Schneier on vieraillut Suomessa, mm. Helsingissä Tieturin Data Security -seminaarissa 27.10.2005. == Teoksia == * == Aiheesta muualla == * Bruce Schneierin kotisivu * Schneierin blogi * Counterpane Internet Security Luokka:Yhdysvaltalaiset bloginpitäjät Luokka:Yhdysvaltalaiset tietotekniikan kehittäjät Luokka:Tietoturva- asiantuntijat Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kekkosen IV hallitus

Kekkosen IV hallitus oli Suomen tasavallan 36. hallitus, jonka muodostivat Maalaisliitto ja RKP. Hallitus toimi 132 päivän ajan 9. heinäkuuta 1953 – 17. marraskuuta 1953. SDP:n ministerien jätettyä Kekkosen kolmannen hallituksen, pääministeri Urho Kekkonen kokosi uuden hallituksen suurin ponnistuksin oman puolueensa Maalaisliiton ja Ruotsalaisen Kansanpuolueen varaan. Hallitus jatkoi edeltäjänsä tiukkaa talouspolitiikkaa, mutta törmäsi eduskunnassa oppositioon siirtyneen SDP:n jyrkkään vastarintaan. Koska hallituksessa oli mukana kolme elinkeinoelämän edustajaa, vasemmisto alkoi syyttää Kekkosta vuorineuvosten juoksupojaksi. Hallitus selvisi syyskuussa täpärästi SDP:n tekemästä talouspoliittisesta välikysymyksestä.Jukka Tarkka ja Allan Tiitta: Itsenäinen Suomi: seitsemän vuosikymmentä kansakunnan elämästä, s. 205. Helsinki: Otava, 1987. 7\. lokakuuta se selvisi jälleen SDP:n uudesta välikysymyksestä äänin 106–83. Seuraavana päivänä hallitus kertoi olevansa valmis luopumaan K-ohjelmasta. Hallitus kaatui lopulta marraskuussa Kokoomuksen tekemään asuntopoliittiseen välikysymykseen. Eduskunta hyväksyi 3. marraskuuta Arava-lain 7,5 miljardin markan suuruisena vuosille 1954–1955, kun hallitus oli esittänyt viittä miljardia ja tehnyt äänestyksestä luottamuskysymyksen. Hallitus jätti seuraavana päivänä eronpyyntönsä. Kekkosen poliittiset vastustajat olivat kyllästyneet tämän kovaan tyyliin, jonka he katsoivat olevan hänen kampanjointiaan tulevaa presidentinvaalia varten, mitä se pohjimmiltaan olikin. Kulkulaitosministeri, puolueisiin sitoutumaton Outokumpu Oy:n pääjohtaja, vuorineuvos Eero Mäkinen kuoli 27. lokakuuta 1953 ja hänen tilalleen tuli toisena kulkulaitosministerinä toiminut Maalaisliiton kansanedustaja Kusti Eskola.Mitä-Missä-Milloin, Kansalaisen vuosikirja 1955, s. 47. Helsinki: Otava, 1954. == Kokoonpano == == Lähteet == Luokka:Suomen hallitukset Luokka:Urho Kekkosen politiikka
Vesikrassit

Vesikrassit (Nasturtium) on ristikukkaiskasveihin kuuluva suku. Ne ovat monivuotisia kaalin ja sinapin sukuisia kasveja, jotka elävät villeinä Euroopassa ja Keski-Aasiassa. Nasturtium-suvussa on 314 lajia.Nasturtium Plantsystematics.org Vesikrassit kasvavat vedessä tai hyvin kosteilla alueilla. Niiden varret ovat onttoja ja kelluvat, kukat pieniä ja valkoisia. Vesikrassit ovat nopeakasvuisia lehtivihanneksia, joita on kasvatettu jo muinaisajoista asti. Suomessa vesikrassia kasvatetaan ja myydään usein versoina tai ituina heti itämisen jälkeen, kun sirkkalehti tai ensimmäiset kasvulehdet ovat näkyvissä. Mm. Britanniassa ja Italiassa sitä kasvatetaan pienen salaatin kokoon ja käytetään kuten sinappikaalia.Vesikrassi Kasvikset Vesikrassissa on paljon rautaa, kalsiumia ja foolihappoa sekä A- ja C-vitamiinia.The Vitamins and Minerals Found in Watercress Water Cress Recipes Watercress (Nasturtium officinale) is a rich source of Vitamin C Bulk essiac tea == Lajeja == * pikkuvesikrassi (Nasturtium microphyllum tai N. microphylla) * isovesikrassi (Nasturtium officinale) * ojavesikrassi (Nasturtium × sterile, pikku- ja isovesikrassin risteymä) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Vesikrassit (Nasturtium) * Vesikrassi Raholan syötävät sanat * United States Department of Agriculture (USDA): Nasturtium * Flora of China: Nasturtium Luokka:Ristikukkaiskasvit Luokka:Maustekasvit Luokka:Lehtivihannekset Luokka:Yrtit
Rööperi

Rööperi voi viitata johonkin seuraavista: * Punavuori eli Rööperi, Helsingin kaupunginosa * Rööperi, Aleksi Mäkelän elokuva vuodelta 2009 * ”Rööperiin”, musiikkikappale * Rööperiin, Pepe Willbergin kokoelma-albumi.
Törngrenin hallitus

Törngrenin hallitus oli Suomen tasavallan 38. hallitus, joka toimi 169 päivän ajan 5. toukokuuta 1954 – 20. lokakuuta 1954. Hallituksen muodostivat RKP, SDP ja Maalaisliitto. Se on toistaiseksi ainoa RKP:n pääministerin johtama hallitus. Maaliskuussa 1954 pidettyjen eduskuntavaalien jälkeiset hallitusneuvottelut olivat äärimmäisen vaikeat ja kaikki kaavaillut hallitusvaihtoehdot ajautuivat umpisolmuun. SDP ja Maalaisliitto eivät päässeet sopimukseen siitä, kumpi saisi pääministerin paikan. Kokoomus taas tyrmäsi aikaisemman nelinkertaisen pääministerin Urho Kekkosen yrityksen keskusta-oikeisto-akselin rakentamiseksi. Seuraavaksi hallitusta yritti muodostaa eduskunnan puhemies Karl-August Fagerholm, mutta porvaripuolueet eivät hyväksyneet asetelmaa, jossa pääministeri olisi vasemmistosta eduskunnan ollessa porvarienemmistöinen. Pari kuukautta kestäneen neuvottelumyllytyksen jälkeen todettiin, että ainoa vaihtoehto pääministeriksi olisi kompromissiehdokas, jonka riitapukarit voisivat edes jotenkin hyväksyä. Sellaiseksi löydettiin Valtiokonttorin pääjohtaja ja edeltäneen Tuomiojan hallituksen ulkoministeri Ralf Törngren. Törngrenin hallitus oli parlamentaarisesti vahva, mutta sisäiseltä rakenteeltaan heikko, koska siinä istuivat sekä Urho Kekkonen ulkoministerinä että hänen pahin vastustajansa Väinö Leskinen sisäministerinä. Jukka Tarkka ja Allan Tiitta: Itsenäinen Suomi: seitsemän vuosikymmentä kansakunnan elämästä, s. 206. Helsinki: Otava, 1987. Törngrenin hallitus jätti eronpyyntönsä presidentti J. K. Paasikivelle 14. lokakuuta 1954. == Kokoonpano == == Lähteet == Luokka:Suomen hallitukset
Rewantiikeri

Rewantiikeri eli valkoinen tiikeri on intiantiikerin leukistinen värimuoto. Rewantiikeri ei ole kuitenkaan tiikerin alalaji. Valkoiset tiikerit ovat äärimmäisen harvinaisia luonnossa. Arviolta noin yksi 10 000:sta tiikeristä luonnossa syntyy valkoisena. Rewantiikerin vaalea turkki on periytyvä ominaisuus, jonka seurauksena tiikerin elimistössä ei ole punaista pigmenttiä. Tämän vuoksi sen turkki on valkoinen ja silmät siniset. Ominaisuus on resessiivinen eli peittyvä, joten valkoinen tiikeri ei voi saada valkeita pentuja toisen tiikerin kanssa, mikäli tällä ei ole samaa geeniä. == Vankeudessa == Vankeudessa elävien valkoisten tiikerien kantaisä on valkoinen uros, jonka Rewan maharadža pyydysti metsästysretkellään Bandhavgarhin kansallispuistossa vuonna 1951. Valkoinen pentu löytyi emonsa ja sisarustensa kanssa, ja muut pennut sekä emo ammuttiin. Urospentu, joka sai nimen Mohan oli pohjaväriltään lähes valkoinen ja sillä oli mustanruskeat raidat ja siniset silmät. Myöhemmin Mohan paritettiin eläintarhassa väriltään normaalin intiantiikerinaaraan kanssa. Kaikki pennut olivat kuitenkin väritykseltään normaaleja. Myöhemmin Mohan paritettiin oman tyttärensä kanssa ja näiden pentujen joukossa oli myös valkoisia yksilöitä. Kaikki nykyään eläintarhoissa syntyneet valkoiset tiikerit ovat Mohanin jälkeläisiä. Suurin osa tiikereistä on kuitenkin risteytetty myöhemmin eri tiikerilajeihin, luoden siperian- ja intiantiikerin hybridejä. Rewantiikereitä on kaiken kaikkiaan noin 200 kappaletta. === Terveysongelmat === Pienen geenipoolin ja sisäsiittoisuuden vuoksi vankeudessa elävillä valkoisilla tiikereillä esiintyy merkittävästi enemmän terveysongelmia kuin normaalivärityksen omaavilla tiikereillä. Vastasyntyneiden pentujen kuolleisuus on suurempi, ja pentuekoko pienempi. Valkoisten tiikereiden keskimääräinen elinikä on lyhyempi. Valkoisilla tiikereillä on usein silmä- ja sydänongelmia, rakenteellisia epämuodostumia sekä heikompi immuunipuolustus. == Kuvia == Image:WhiteTiger, Miami.jpg|Miamin eläintarha, Yhdysvallat. Image:White Tiger 001.jpg|Cincinnatin eläintarha, Yhdysvallat. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Tiger Territory Luokka:Tiikeri
Valkoinen tiikeri

Valkoinen tiikeri tarkoittaa seuraavia asioita: * Rewantiikeri, intiantiikerin värimuoto * ”Valkoinen tiikeri”, kiinalainen tähdistö * Valkoinen tiikeri, Aravind Adigan romaani * Valkoinen tiikeri, Aravind Adigan romaaniin perustuva elokuva vuodelta 2021 * Valkoinen tiikeri, sarjakuva.
Luettelo uikkulinnuista

Tämä on luettelo uikkulintujen lahkoon (Podicipediformes) ja uikkujen heimoon (Podicipedidae) kuuluvista suvuista ja lajeista BirdLife Suomen hyväksymän luokituksen mukaan. Sukupuuttoon kuolleet kolme lajia on merkitty ristillä. ==Pikku-uikut (Tachybaptus)== * alaotrajärvenuikku (Tachybaptus rufolavatus) † * australianuikku (Tachybaptus novaehollandiae) * kääpiöuikku (Tachybaptus dominicus) * madagaskarinuikku (Tachybaptus pelzelnii) * pikku-uikku (Tachybaptus ruficollis) ==Kirjonokkauikut (Podilymbus)== * atitlaninuikku (Podilymbus gigas) † * paksunokkauikku (Podilymbus podiceps) ==Titicacanuikut (Rollandia)== * titicacanuikku (Rollandia microptera) * valkotöyhtöuikku (Rollandia rolland) ==Australaasianuikut (Poliocephalus)== * mustaniskauikku (Poliocephalus poliocephalus) * uudenseelanninuikku (Poliocephalus rufopectus) ==Silkkiuikut (Podiceps)== * andienuikku (Podiceps andinus) † * hopeauikku (Podiceps occipitalis) * huppu-uikku (Podiceps gallardoi) * härkälintu (Podiceps grisegena) * isouikku (Podiceps major) * juninjärvenuikku (Podiceps taczanowskii) * mustakaulauikku (Podiceps nigricollis) * mustakurkku-uikku (Podiceps auritus) * silkkiuikku (Podiceps cristatus) ==Pitkäkaulauikut (Aechmophorus)== * meksikonuikku (Aechmophorus clarkii) * pitkäkaulauikku (Aechmophorus occidentalis) == Katso myös == * Suomessa pesivät uikkulinnut pesimäkantakokoineen ja uhanalaisuusluokkineen == Lähteet == * BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) Uikkulinnut *
Sysola

Sysola (, ) on Vienanjoen vesistöön kuuluvan Vytšegdan sivujoki Kirovin alueella ja Komin tasavallassa Venäjällä. Sen pituus on 487 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 17 200 neliökilometriä. Sysola saa alkunsa Pohjois- Venäjän selänteeltä, virtaa kohti pohjoista ja yhtyy Vytšegdaan Syktyvkarin kaupungin luona. Joella harjoitetaan puutavaran uittoa. Sen alajuoksu on liikennöintikelpoinen. Sysolan varrella sijaitsee Koigorodokin piirikeskus. ==Lähteet== Luokka:Kirovin alueen joet Luokka:Komin tasavallan joet Luokka:Vienanjoen vesistö
Hanriot H.232.2

Hanriot H.232.2 on ranskalainen 2-moottorinen koulukone. Insinööri Montlaur johti René Hanriotin perustamilla Hanriotin tehtailla koneen suunnittelua vuonna 1936. Prototyyppi lensi ensi kerran 22. heinäkuuta 1937. Koneen valmistaja oli kansallistettu S.N.C.A.C.-tehdas. == Tekniikkaa == Kone on keskitaso, siinä on kokometallirakenne kangasverhoilulla. Koneessa oli kaksi Renault'n valmistamaa 220 hevosvoiman rivimoottoria. Koneeseen tuli sisäänvedettävä laskuteline vasta prototyyppikokeiden jälkeen. Spesifikaatio * Kärkiväli 12,76 m * Pituus 8,55 m * Korkeus 3,44 m * Siipipinta-ala 21,2 m * Tyhjäpaino 1655 kg * Lentopaino 2187 kg Suoritusarvot * Huippunopeus 335 km/h * Lakikorkeus 7500 km * Kantama 1000 km == Käyttö Suomessa == Kolmannen valtakunnan käsiin jäi 22 Hanriot H.232-konetta, joista Suomi tilasi 19. heinäkuuta 1940 kolme kappaletta. Yksi koneista tuhoutui siirtolennon alussa Saksassa. Toinen Suomeen tulleista koneista vaurioitu 1942 kun sillä oli lennetty 146 tuntia. Sitä tuotu enää käyttöön. Toinen oli käytössä 15 helmikuuta 1945 asti ja sillä lennettiin 290 tuntia. Molemmat koneet poistettiin ilmavoimien rekisteristä 2. tammikuuta 1950. == Lähteet == * Kalevi Keskinen, Kari Stenman, Klaus Niska, Syöksypommittajat - Suomen ilmavoimien historia 13, Tietoteos, Forssa, 1989. ISBN 951-9035-42-7. Kirja kuvaa Fokker C.X, Fokker C.VE ja C.VD, Westland Lysander, Koolhoven F.K.52 ja Fieseler Storch koneiden käytön Suomen ilmavoimissa, ts. myös yhteyskoneita. Luokka:Aéroplanes Hanriot et Cie. Luokka:Koulukoneet
Napakivi

Napakivi (tai tonttukivi) on perinteinen suomalainen nimitys joillekin keskeisellä tai näkyvällä paikalla oleville kiville, yleensä pystykiville. Napakiviksi kutsutut kivet ovat yleensä pystykiviä eli korkeahkoja luonnonkiviä, jotka ihminen on pystyttänyt. Joillakin napakivillä on pyöristynyt pää, ja joidenkin päällä on pyöreähkö pienempi kivi. Kivien muodon perusteella arvellaan, että ne ovat ehkä kuvanneet siitintä. Skandinaviassa joidenkin vastaavien kivien päät on maalattu punaisiksi, joka sekin viittaisi siittimeen. Napakivi voi sijaita esimerkiksi peltoaukean keskellä tai sen lähistöllä kivikasassa tai kalliolla. Napakivet on ehkä koettu hedelmällisyyden lisääjiksi tai maa-alueen suojelijoiksi, tai niillä on voitu osoittaa maa-alueen omistusta vieraille. Ne saattoivat myös uskomusten mukaan olla jonkinlaisia alueen keskuksia tai napoja, esimerkiksi paikallisen haltijan valtapiirin keskuksia. Nimitys tonttukivi viittaa tontuiksi kutsuttuihin haltijoihin ja tonttiin eli omistettuun maa-alaan. Joitakin napakiviä vastaavia kiviä on kutsuttu esimerkiksi nimillä Juminkeko tai Jumin kurikka, jolloin ne liittyvät arvoitukselliseen Jumi-henkiolentoon. Tonttukivi-nimitystä on käytetty myös muunlaisista kivistä, kuten Tyrvännössä sijaitsevasta suuresta siirtolohkareesta, jossa olevaan isoon reikään on uhrattu,http://www.tyrvanto.net/nahtavyys/tarinat.htm tai Kalvolan Kutilan kylässä olleesta laakeasta kivestä, jossa olleesta "tontun jalanjäljestä" otetulla vedellä on parannettu sairauksia.Salo 1972, s. 134 == Lähteet == == Kirjallisuutta == * == Aiheesta muualla == * Tonttukivet Merikarvian Trolssin kylässä. Kansanperinne-blogi. Luokka:Kulttikivet Luokka:Suomalaisen muinaisuskon pyhät paikat Luokka:Suomen muinaisjäännökset
Meriharakat

Meriharakat (Haematopodidae) on rantalintuihin kuuluva heimo, johon kuuluu 12 lajia, jotka kaikki kuuluvat samaan sukuun Haematopus. Suomessa tavataan meriharakkaa. == Meriharakkalajit == *Afrikanmeriharakka (Haematopus moquini) *Alaskanmeriharakka (Haematopus bachmani) *Amerikanmeriharakka (Haematopus palliatus) *Australianmeriharakka (Haematopus longirostris) *Chilenmeriharakka (Haematopus ater) *Chathaminmeriharakka (Haematopus chathamensis) *Kanarianmeriharakka (Haematopus meadewaldoi) *Meriharakka (Haematopus ostralegus) *Nokimeriharakka (Haematopus unicolor) *Patagonianmeriharakka (Haematopus leucopodus) *Sysimeriharakka (Haematopus fuliginosus) *Uudenseelanninmeriharakka (Haematopus finschi) ==Lähteet== * === Viitteet === *
Juminkeko

Juminkeko on arvoitukselliselle Jumi-henkiolennolle kuulunut paikka tai asia, jonka merkitys on epävarma. Ainakin joitakin Länsi- ja Varsinais-Suomessa sijaitsevia napakiviä on kutsuttu nimellä juminkeko tai jumin kurikka, mutta juminkeko voi tarkoittaa muutakin. Juminkeko on myös Juminkeko-säätiön ylläpitämä Kalevalan ja karjalaisen kulttuurin informaatiokeskus Kuhmossa.http://www.juminkeko.fi/ ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Suomalaisen muinaisuskon pyhät paikat Luokka:Suomalaisen mytologian paikat ja olotilat
Paksujalat (lintuheimo)

Paksujalat (Burhinidae) on rantalintujen lahkoon kuuluva heimo. Ne elävät pääosin tropiikissa, mutta osa lajeista elää Euroopan ja Australian lauhkeassa ilmastossa. Vaikka paksujalat kuuluvat rantalintuihin, monet niistä viihtyvä kuivilla tai kuivahkoilla alueilla. Ne ovat yöeläimiä. Niiden ruokavalio koostuu hyönteisistä ja muista selkärangattomista. Suurimmat lajit syövät myös liskoja ja pieniä nisäkkäitä. Suomessa toisinaan tavattava laji on paksujalka. == Lähteet == *
Trifon Petsamolainen

thumb|250px|right|Konstantin Korovin, Pyhittäjä Trifonin joki Petsamossa Venäjällä, 1894 Trifon Petsamolainen (Kuolalainen) (, ) oli 1500-luvulla Kuolan niemimaalla ja Lapissa vaikuttanut ortodoksinen munkki ja askeetti, jota pidetään Petsamon luostarin ja Boris Glebin kappelin perustajana. Trifon, siviilinimeltään Mitrofan, syntyi noin vuonna 1495 Toržokin kaupungissa Tverin läänissä. Hän oli papin poika, ja tunsi jo nuorena halua palvella Jumalaa ja vetäytyä viettämään erakkoelämää. Jumalan johdatuksesta hänen kerrotaan lähteneen pohjoiseen Petsamojoelle valistamaan lappalaisheimoja Kristuksesta, ja häntä kutsutaankin kolttien apostoliksi.Inarin Lapin matkailu ry Pyydettyään ja saatuaan Novgorodin arkkipiispalta luvan perustaa Marian ilmestyksen kirkko pohjoiseen Mitrofan vihittiin munkiksi nimellä Trifon, ja hän alkoi johtaa Pyhän Kolminaisuuden luostaria Petsamojoen varrella levittäen samalla voimakkaasti kristinuskoa pohjoisen asukkaille. Trifon kuoli vuonna 1583. Pyhittäjä Trifon Petsamolaisen vuosittaista muistopäivää vietetään 15.12. Sevettijärven ortodoksinen kirkko on pyhitetty pyhittäjä Trifon Petsamolaisen muistolle. Kirkko on rakennettu vuonna 1951 alkujaan tsasounaksi ja vihitty kirkoksi vuonna 1992. == Lähteet == * Trifon Petsamolainen Ortodoksi.net ===Viitteet=== Luokka:Karjalan valistajat Luokka:1490-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 1583 kuolleet
Aulis Kallakorpi

Aulis Arnold Kallakorpi (synt. Nuutinen, 1. tammikuuta 1929 Kuusankoski – 15. toukokuuta 2005 Mikkeli) oli suomalainen mäkihyppääjä ja olympiamitalisti. Uransa aikana Kallakorpi edusti Kuusankosken Urheiluseuraa. Kallakorpi oli mäkihypyn huippunimiä 1950-luvulla. Hänen parhaimpiin saavutuksiinsa kuuluvat vuoden 1956 talviolympialaisten hopeamitali, Holmenkollenin mäkikisan voitto ensimmäisenä suomalaisena ja toisena ei-norjalaisena 1955 ja Salpausselän mäkikisan voitto vuonna 1953. Keski-Euroopan mäkiviikolla hän voitti Oberstdorfin ja Garmisch-Partenkirchenin osakilpailut kaudella 1954–1955 sekä jakoi Oberstdorfin osakilpailun voiton Eino Kirjosen kanssa kaudella 1955–1956. Mäkiviikon kokonaiskilpailussa hän oli kolmas kaudella 1954–1955. SM-kisoissa Kallakorpi saavutti hopeaa 1952. == Lähteet == *Aulis Kallakorpi – Sports Reference LLC. === Viitteet === Luokka:Suomalaiset mäkihyppääjät Luokka:Suomalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 2005 kuolleet
Narvik

Narvik (pohjoissaameksi Áhkánjárga) on satamakaupunki ja kunta Pohjois- Norjassa Nordlandin läänissä. Se on maailman pohjoisimpia kaupunkeja. Narvikin rautatieasemalta johtaa rautatie Pohjois-Ruotsin Kiirunaan. Rataa pitkin kulkee matkustajajunia Tukholmaan. Suurin osa LKAB:n Kiirunan kaivoksissa tuotetusta rautamalmista tuodaan tätä rautatietä pitkin Narvikiin, jossa se lastataan laivoihin. Narvikin satama on narviklaisten tärkein tulonlähde; satama on rahtimäärältään Norjan suurimpia. == Historiaa == Englantilais- ruotsalainen konsortio valitsi nykyisen Narvikin sataman 1882 reitiksi, jota pitkin Pohjois-Ruotsin ja -Norjan rautamalmia kuljetettaisiin vuoden ympäri. Narvikin satama ja sen kautta saatava rautamalmi olivat strategisesti erittäin tärkeitä natsi-Saksalle. Narvikin hallintaa voidaan pitää jopa tärkeimpänä syynä Saksan hyökkäykselle Tanskaan ja Norjaan vuonna 1940. Taisteluissa satama vaurioitui pahoin ja kaupunki paloi käytännössä maan tasalle. Norjalaiset joukot pitivät Narvikin lähistöllä puoliaan maihinnousseita saksalaisia vastaan ja jopa ajoivat nämä mottiin. He eivät kuitenkaan päässeet purkamaan mottia, ennen kuin maan eteläosa oli menetetty saksalaisille ja maan hallitus antautunut. Narvik vapautui miehityksestä vasta vuonna 1945. Norjassa otettiin käyttöön uusi aluejako 1. tammikuuta 2020, minkä johdosta Narvikin kunta laajentui. Vanhoista kunnista Ballangen liitettiin osaksi Narvikia ja Tysfjordistakin osa. == Liikenne == Narvikista on junayhteys Ruotsin puolelle maisemistaan tunnettua Ofotin rataa pitkin. Junamatka valtakunnarajalle (Riksgränsen) kestää tunnin, Kiirunaan kolme tuntia. Pohjoiseen päin pääsee linja-autoilla, matka Tromssaan kestää 4,5 tuntia. Narvikin oma pieni lentokenttä lakkautettiin vuonna 2017. Evenesin lentoasema sijaitsee puolentoista tunnin automatkan päässä. == Media == Paikallislehti Fremover ilmestyy neljästi viikossa. == Kuvia == 2018-05-30 16-45-56 Norwegen Narvik Narvik 74.0.jpg|Kaupungin keskustaa. Narvik komm.svg|Narvikin vaakuna vuoteen 2019. Narviks kirke-view1.jpg|Narvikin kirkko. ==Tunnettuja henkilöitä== * Eirik Kristoffersen (s. 1969), Norjan puolustusvoimien komentaja * Andreas Markusson (1893–1952), kirjailija * Henny Moan (1936–2024), näyttelijä == Ystävyyskaupungit == * Nowy Sącz, http://www.nowysacz.pl/miasta_partnerskie * Rovaniemi, https://www.rovaniemi.fi/fi/Palvelut/Kuntainfo/Ystavyyskaupungit/Narvik * Kiiruna, http://www.rovaniemi.fi/fi/Palvelut/Kuntainfo/Ystavyyskaupungit/Kiiruna == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Narvikin kunnan sivut * Turisti-info * Narvikin sataman sivut (narvikhavn.no) * Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Kurmitsat

Kurmitsat (Charadriidae) on rantalintujen (Charadriiformes) lahkon kahlaajien (Charadrii) alalahkoon kuuluva lintujen heimo, johon kuuluu yli 60 lajia. Kurmitsojen heimoon kuuluu 11 sukua: Anarhynchus (kieronokkatylli), tyllit (33 lajia), Elseyornis (mustaotsatylli), Erythrogonys (australiantylli), Hoploxypterus (tyllihyyppä), Oreopholus (andienkeräkurmitsa), Peltohyas (australiankurmitsa), Phegornis (andienkurmitsa), kurmitsat (4 lajia), eteläntyllit (2 lajia) ja hyypät (23 lajia). Yksilajisille suvuille ei ole vahvistettu suomalaista nimeä. Kurmitsat ovat pieniä tai keskikokoisia lintuja, joilla on paksu niska. Ne syövät hyönteisiä, matoja tai muita selkärangattomia, joita ne etsivät matalikoista katseensa avulla. ==Lähteet== *
Pyhittäjä

Pyhittäjä on ortodoksisessa kirkossa käytetty nimitys kanonisoiduista munkeista. Luostarin perustajista käytetään nimitystä pyhittäjäisä tai -äiti. Muita kirkossa käytettyjä pyhien elämää tai toimintaa kuvaavia nimityksiä ovat esimerkiksi vainojen aikana kärsineestä käytetty nimitys tunnustaja, joistakin paikallisista pyhistä käytetty nimitys autuas (poiketen katolisen kirkon autuas-käsitteestä, joka on heillä yksi pyhyyden aste), itsensä tai muiden ihmisten pelastuksen tähden hulluksi tekeytyvistä käytetty nimitys Kristuksen tähden houkka, apostolien työn jatkajista käytetty nimitys apostolienvertainen ja niin edelleen. == Aiheesta muualla == *Ortodoksi.net / Pyhä *Ortodoksi.net / Pyhien arvonimiä * Luokka:Ortodoksisen kirkon usko ja oppi
Neljäs valtiomahti

Neljäs valtiomahti on tarkoittanut alkujaan lehdistöä, mutta joukkotiedotusvälineiden sähköistyessä sillä voidaan tarkoittaa myös muuta mediaa. Montesquieun vallan kolmijako-opissa ensimmäinen valtiomahti on poliittinen päätösvalta, parlamentti (Suomessa eduskunta), toinen hallinnollinen toimeenpanovalta (Suomessa valtioneuvosto) ja kolmas näitä molempia valvova tuomiovaltaa käyttävä oikeuslaitos. Lehdistö ja muu media vaikuttaa neljännen valtiomahdin tavoin valtiopäivälaitoksen päätöksentekoon, yleiseen käsitykseen hallituksen toimien onnistumisesta sekä yleiseen mielipiteeseen oikeuslaitoksen antamista tuomioista. ==Katso myös== * Joukkotiedotusväline * Journalismi Luokka:Joukkotiedotus
Nemesis (kirja)

Nemesis () on Isaac Asimovin 1989 julkaistu tieteiskirja. Se on yksi hänen viimeisimpiä romaanejaan. Kirja julkaistiin vain kolme vuotta ennen hänen kuolemaansa. == Juoni == Asimovin vähemmän tunnettu kirja Nemesis on paitsi tarina ihmisen matkasta tähtiin myös kertomus yksinäisyydestä. Kirjan teemat ovat hyvin inhimillisiä. Tarina sijoittuu joidenkin vuosisatojen päähän tulevaisuuteen. Valoa nopeampaa tähtienvälistä matkustusta ei ole vielä keksitty, mutta aurinkokuntaan on perustettu lukuisia siirtokuntia valtavien avaruusasemien muodossa. Ylikansoitettua Maata kiertävän Rotor siirtokunnan tutkija havaitsee aurinkokuntaa hyvin lähellä olevan tähden. Nemesis-nimen saava tähti on punainen kääpiötähti, eikä sitä ole havaittu sen läheisyydestä huolimatta aiemmin, koska sen valo on jäänyt aurinkokunnan ja sattumalta sen välissä olevan tähtienvälisen tumman kaasusumun himmentämäksi. Rotor on kehittänyt alkeellisen hyperavaruutta hyödyntävän matkustusmenetelmän, joka mahdollistaa matkustaa lähimpiin tähtiin vain vuosissa vuosikymmenten ja vuosisatojen sijasta. Juuri tätä keksintöä hyödyntäen Nemesis myös havaittiin rotorilaisten syvälle avaruuteen lähettämästä testiluotaimesta käsin. Rotorilaiset tiedemiehet myös laskevat, että Nemesis etenee niin lähelle aurinkokuntaa 7000 vuoden päästä, että se voi aiheuttaa hirvittävän katastrofin häiritsemällä aurinkokunnan planeettojen kiertoratoja. Koska kukaan muu ei ole havainnut Nemesistä, päättää siirtokunta kaikista avaruuden säädöksistä ja sopimuksista huolimatta pitää tähden omana tietonaan ja lähteä sinne perustamaan ihanneyhteiskuntaansa vapaana maan ja muiden siirtokuntien vallasta ja painostuksesta. Maa ja muut siirtokunnat jäävät hämmästelemään kokonaisen siirtokunnan äkkinäistä lähtöä voimatta kuitenkaan tehdä asialle mitään. Tarinan päähenkilönä on Marlene-niminen, yksinäinen ja sisäänpäin kääntynyt tyttö, jonka isä oli Maapallon asukas (oikeasti Maan lähettämä vakooja) Crile Fisher, joka poistui Rotorista ennen sen lähtöä hyläten tyttärensä ja vaimonsa, Nemesiksen löytäneen tähtitieteilijä Eugenian. Marlene alkaa tuntemaan outoa vetoa uuden tähden kiertolaiseen Erythroon. Hän haluaa tämän planeetan pinnalle, vaikka siellä käyneitä ja asuneita vaivaa outo sairaus, jota tiedemiehet eivät osaa selittää. Rotorin johtajana toimiva, vallanhimoinen ja itsevaltaisia piirteitä saanut Janus Pitt taas haluaisi hylätä koko Erythron asuttamista koskevan suunnitelman ja pitää rotorilaiset tiukasti avaruusasemansa vankeina hamaan tulevaisuuteen. Maapallo alkaa samaan aikaan kehittämään valoa nopeampaa matkustustapaa Rotorin katoamisen seurauksena. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Juhani Hinkkanen: Nemesis. Aikakone 2/1992. Luokka:Vuoden 1989 kirjat Luokka:Yhdysvaltalaiset romaanit Luokka:Isaac Asimovin teokset
Tuuri

Tuuri on yksi Alavuden kaupungin kylistä ja taajamista. Aiemmin se sijaitsi Töysän kunnassa, mutta vuonna 2013 tapahtuneen kuntaliitoksen jälkeen se on ollut osa Alavutta. Vuoden 2011 lopussa taajamassa oli 760 asukasta, joista 747 asui Töysän ja 13 Alavuden puolella. Tuuriin lasketaan kuuluvaksi myös Salonkylä ja Holkonkylä.http://kylat.toysa.fi/?q=node/47 Tuuri sijaitsee valtatien 18 varrella, ja lisäksi kylässä on Haapamäki–Seinäjoki-radan seisake. Tuuri tunnetaan Tuurin kauppakylästä, jossa sijaitsee Suomen suurin kyläkauppa Veljekset Keskinen Oy. Tuurin kylässä, kyläkaupan pihassa, sijaitsee kullanvärinen ja hevosenkengän muotoinen OnnenKenkä-monumentti. Miljoona Rock järjestetään vuosittain Tuurin kyläkaupan paikoitusalueella. Tuurissa on myös lukuisia muita tapahtumia vuosittain. Nelonen esitti vuosina 2010–2013 Tuuri-nimistä tosi-tv-sarjaa, joka kertoi kauppakeskuksen elämästä ja sen henkilökunnasta.http://www.nelonen.fi/ohjelmat/tuuri ==Alueita== ===Riiho=== Riiho sijaitsee noin 2 kilometrin päässä kauppakylästä ja siellä toimii Riiho-yhtiöt, joka on erikoistunut maansiirtokone- ja teräskauppaan. Alueella sijaitsee tuulivoimala.http://www.riiho.com Alueen läheisyyteen avattiin kesällä 2014 Tuuri Resorts -niminen lomakylä.http://www.tuuriresorts.fi ===Saurakallio=== Saurakallio on omakotitaloalue. Alueella on järjestetty vuonna 2006 Koti sinulle -näyttely. Alueen erikoisuutena on todella suuri tonttikoko. Suurin tonteista on lähes kahden hehtaarin suuruinen ja pieninkin lähes 4 000 m².http://kylat.toysa.fi/?q=node/52 ===Talasniitty=== Omakotitaloalue. Alueella on järjestetty Koti sinulle -näyttely vuonna 2008.https://archive.today/20130430004833/http://www.toysa.fi/Default.aspx?id=448843 ===Tuurinportti=== Alueelle rakennettiin kunnallis­tekniikka vuonna 2011. Yle uutisoi talvella 2011 Tuurin­portin kiinnostaneen yrityksiä, mutta edelleenkin alue on rakentamaton. Tuurinportin viereiselle metsäalueelle avattiin kesällä 2014 köysiseikkailupuisto. === Holkonkylä ja Salonkylä === Holkonkylä ja Salonkylä sijaitsevat noin 7 kilometriä Tuurin kyläkaupasta kaakkoon. Alueella toimii Tuurin Salonkylän kyläyhdistys ry. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Tuuri.fi * Kauppakylä * Keskisen kauppa Luokka:Töysän kylät Luokka:Etelä- Pohjanmaan maakunnan taajamat
Ushma Olava

Ushma Susanna Olava (o.s. Karnani, s. 4. elokuuta 1981 Helsinki) on suomalainen laulaja ja näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi ollessaan Suomen ensimmäisen Popstars-yhtye Gimmelin jäsen. Yhtyeen hajottua Olava aloitti vuonna 2004 opiskelun Teatterikorkeakoulussa, jonne hän pääsi opiskelemaan toisella yrittämällä. Teatteritaiteen maisteriksi hän valmistui vuonna 2009. Olava on näyttelijän urallaan esiintynyt pääasiassa teatterissa. Vuodet 2013–2014 hänet oli kiinnitetty Hämeenlinnan Teatteriin. Televisiossa hänet on nähty muun muassa sarjoissa Donna Paukku (2006–2007) sekä brittiläisen The Office -sarjan suomalaisessa versiossa Konttori (2017–2019). Syksyllä 2019 hänet nähtiin Lahden kaupunginteatterin tuotannossa Nunnia ja konnia -musikaalin pääosassa. Syksyllä 2021 hän palasi Lahden kaupunginteatteriin vierailevana näyttelijänä musikaalissa Waitress – Unelmien resepti. Olavan isä on intialainen ja äiti suomalainen. Hän on ollut vuodesta 2005 naimisissa valosuunnittelija Pekka Olavan kanssa. == Filmografia == === Televisiosarjat === Vuosi Sarja Rooli 2006–2007 Donna Paukku Martina Koskinen 2017–2019 Konttori Leyla 2019 Syke Tuuli Laakso Hillo Taijan pomo 2019–2022 Aikuiset juristi Hanna 2022 Kultakala diagnosoiva lääkäri Rakkaat lapset Elin 2023 Putous useita rooleja Sunnuntailounas hoitaja == Lähteet == Luokka:Gimmel Luokka:Suomalaiset poplaulajat Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt