EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Sisu SA-110

Sisu SA-110 oli Sisu-Auton vuonna 1986 valmistama kevyen kaksiakselisen, nelivetoisen maastokuorma-auton prototyyppi. Auto oli osittain panssaroitu. Aloite ajoneuvon kehittämiseen tuli puolustusvoimilta, joka huhtikuussa 1983 tiedusteli Sisu-Autolta mahdollisuutta jalkaväen miehistönkuljetustehtäviin tarkoitetun kevyen maastokuorma-auton kehittämiseen. Puolustusvoimat suunnitteli tuolloin yli tuhannen ajoneuvon hankintaa. Sisu-Auto luovutti vuoden 1986 lopussa puolustusvoimille prototyypin testausta varten. Erittäin maastokelpoista autoa nimitettiin "Unimogin tappajaksi". == Teknisiä tietoja == Moottorivaihtoehdoiksi tarjottiin Deutz BF 6 L 913 sekä Valmet 411 DSJ, joka oli voimanlähteenä neljässä yksilössä. Vaihteistona oli ZF-S5-35/2, joka oli kytketty Sisun omaa valmistetta olevaan alennusvaihteeseen. Autossa oli portaaliakselit ja levyjarrut. Rengaspaineita pystyi säätämään ohjaamosta käsin. Autossa oli vääntöjäykkä runko ja pyörien suuret liikevarat oli toteutettu jousituksella. Etuakselilla oli kierrejouset ja taka-akselilla paraabelilehtijouset. Lavalla oli tilaa 24 henkilölle. Kulku tapahtui takana ja sivuilla olleista avattavista kulkuaukoista. == Ominaisuuksia == Testeissä auto todettiin liikkumisominaisuuksiltaan erittäin hyväksi ja sitä pidettiin maastokelpoisuudeltaan parhaana markkinoilla olleista pyöräajoneuvoista. Moottori käynnistyi 25 asteen pakkasessa. Autolla ajettiin 60 cm syvässä umpihangessa ja 75–85 cm:n syvyisessä vedessä ilman ongelmia. Auto nousi 30 asteen mäkiä ja sillä ajettiin 25 asteen nousuisen sorakasan yli vaivatta. Puutteina pidettiin moottorin liian pientä tehoa, väännön puutetta ja melutasoa; huippukierroksilla ohjaamossa mitattiin 88 dB lukemia. 9,4 metrin suuruista kääntösädettä pidettiin liian suurena ja kolmos- ja nelosvaihteiden välityksiä moitittiin. Auton korkea hinta oli yksi syy siihen, että sarjavalmistusta ei aloitettu. Se maksoi noin 85 % Masin ja puolet Pasin hinnasta. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * SA-110 maastovärityksessä * SA-110 -huoltoauto Sa110 Luokka:Suomen puolustusvoimien maastokuorma-autot
Gunib

Gunib (, avaariksi Гъуниб) on kylä, maalaiskunta ja Gunibin piirin hallinnollinen keskus Dagestanissa Venäjällä. Se sijaitsee Gunibin ylätasangolla tasavallan keskiosan vuoristoseudulla. Kylän ohi virtaa Karakoisujoki. Korkeus merenpinnasta on 1 600 metriä. Asukkaita on 2 400 henkeä (vuonna 2007). Valtaosa asukkaista on avaareja. 1800-luvulle saakka Gunib oli luonnollisen linnoituksen suojaama pieni vuoristolaiskylä. Nykyään se tunnetaan paikkana, jossa Kaukasian sota päättyi imaami Šamilin antautumiseen 25. elokuuta 1859. Vuonna 1862 venäläiset alkoivat rakentaa linnoitusta, josta tuli Gunibin piirikunnan hallinnollinen keskus. Venäläinen kirjailija Olga Forš syntyi linnoituksen komendantin Dmitri Komarovin perheeseen vuonna 1873. Gunibin ylätasanko on kuuluisa luonnonkauneudestaan ja erinomaisesta ilmastostaan (310 aurinkoista päivää vuodessa). Nähtävyyksiä ovat venäläisen linnoituksen rauniot ja Šamilin antautumispaikalle pystytetty huvimaja muistolaattoineen. Kylässä sijaitsee Verhni Gunibin luonnonpuisto, Venäjän tiedeakatemian Dagestanin tiedekeskuksen kasvitieteellinen puutarha, lasten parantola ja lomahotelli. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Dagestanin kylät Luokka:Gunibin piiri
Haavanlehtikuoriainen

Haavanlehtikuoriainen (Chrysomela populi) on aikuisena talvehtiva kovakuoriainen. == Ulkonäkö == Haavanlehtikuoriaisen kuoren väri vaihtelee kirkkaanoranssista tummanruskeaan ja keltaiseen. Sen pää saattaa auringonvalossa näyttää hehkuvan sateenkaaren väreissä. Ruumis on tummanmusta. Sillä on kolme jalkaparia ja niiden päissä terävähköt ”kynnet”. Kuoriaista pidetään ns. normaalina kuoriaisena muotonsa takia (puolikuu). Sen kuoressa on pieni musta täplä peitinsiipiliitoksessa. Se on noin 10–12 mm pitkä ja puolipallon muotoinen. == Ravinto == Sekä toukat että aikuiset kuoriaiset syövät pajun- ja haavanlehtiä. Mahdolliset tuhot metsälle/metsäyhtiöille ovat vähäisiä. == Levinneisyys == Koko Etelä-Suomesta Pohjanmaalle asti. == Lisääntyminen == Muninta-aika alkaa touko-kesäkuun vaiheessa ja jatkuu heinäkuun alkuun. Naaras munii 40–50 munaa kerrallaan ja jopa yli tuhat munaa yhteensä lehtien alapinnalle. Haavanlehtikuoriaisen saalistajia luonnossa ovat ainakin seuraavat: Calathus fuscipes, maakiitäjäiset (Carabidae), etelänharsokorento (Chrysopa formosa), pihaharsokorento (Chrysoperla carnea), Coccinella saucerotti, kaljukekomuurahainen (Formica polyctena), piikkilude (Picromerus bidens) ja välkelude (Zicrona caerulea).Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Chrysomela populi (balsam poplar leaf beetle) == Talvehtiminen == Haavanlehtikuoriainen talvehtii lehtien alla eli se on monivuotinen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Haavanlehtikuoriainen (Chrysomela populi) *Ötökkätieto: Haavanlehtikuoriainen (Chrysomela populi) *Metsäntutkimuslaitos (Metla): Isohaavanlehtikuoriainen (Chrysomela populi) *Pherobase: Semiochemicals of Chrysomela populi, the Red poplar leafbeetle Luokka:Lehtikuoriaiset
Gunnar Närhinen

Gunnar Alfons Emanuel Närhinen (13. elokuuta 1909 Helsinki – 17. joulukuuta 1974) oli suomalainen jalkapalloilija ja jääpalloilija.Skandia kirjat: Urheilumme Kasvot 3, sivu 227 Närhinen saavutti jalkapallon Suomen mestaruuden HIFK:n joukkueessa vuosina 1931 ja 1933, pelasi kolme A-maaottelua ja yhden B-ottelun. Jääpalloa Närhinen pelasi HIFK:n kakkosjoukkueessa. Molemmissa lajeissa Närhinen pelasi maalivahtina. Närhinen toimi myöhemmin HIFK:n juniorivalmentajana. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon Suomen mestarit Luokka:Suomalaiset jääpalloilijat Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Vuonna 1974 kuolleet
Anders Rundeel

Anders Rundeel eli Anders Costenius (n. 1619 – 3. joulukuuta 1679) toimi Turun ja Porin läänin eskadroonan majurina sekä Savonlinnan komendanttina. Hänet aateloitiin nimellä Rundeel 1650 ja suku kirjoitettiin Ruotsin ritarihuoneeseen numerolla 632. Hän omisti muun muassa kartanon ja tiloja Kangasalla. Anders Rundeelin vanhemmat olivat Laitilan Kostiaisten kylässä tilan omistanut kirkkoherra Petter Bartholinus (k. 1639)http://www.genealogia.fi/genos/33/33_27.htm ja Karin Andersintytär. Tultuaan ylioppilaaksi Uppsalassa 1637 ja Turussa 1640. Anders ryhtyi sotapalvelukseen Porin läänin jalkaväkirykmentissä, missä kohosi kapteeniksi 1650. Hän erosi palveluksesta 1658, mutta nimitettiin 1671 everstiluutnanttina Savonlinnan komentajaksi. Rundeel otti osaa Saksan ja Puolan sotaan sekä taisteluihin Suomen itärajalla.http://finlander.genealogia.fi/sfhswiki/index.php/Suku_2005_11_001239.html Hän toimi syksyllä 1656 Kyrön skanssin komentajana, josta määrättiin johtamaan Viipurin puolustusta talvella 1656. Täällä hänellä oli käytössä viisi komppaniaa, yhteensä 568 jalkaväkimiestä, mutta talvella 1657 määrä oli huvennut neljään komppaniaan, jossa taistelukuntoisia miehiä oli vain 432.Jussi T. Lappalainen: Sadan vuoden sotatie, s.132 Anders Rundeel on Skottman-suvun esi-isä. Rundeelin puoliso oli Magdalena Jakobintytär Härkä, Turun linnan vahdin Jakob Sigfridinpojan tytär. Anders Rundeelin tytär Helena oli naimisissa Anders Kyanderin kanssa. ==Lähteet== Luokka:Ruotsalaiset aateliset Luokka:Suomalaiset upseerit Luokka:Vuonna 1619 syntyneet Luokka:Vuonna 1679 kuolleet
Määräraha

Määräraha on valtion, kunnan tai muun julkisyhteisön talousarviossaan tietyn menon maksamiseen varaama rahaerä.Kodin tietokeskus, Gummerus 1988, ISBN 951-20-3269-4. Se on joko vakinainen eli vuosittain toistuva tai ylimääräinen eli tilapäinen.Uusi tietosanakirja, Tietosanakirja oy 1960–1966. Valtion määrärahat jaetaan kiinteisiin, arvio- ja siirtomäärärahoihin. Kiinteä määräraha tarkoittaa sellaista määrärahaa, joka ei ole arvio- eikä siirtomäärärahaa. Se on käytettävä budjettikaudella eli yleensä tietyn kalenterivuoden aikana ja rahaerä voi olla korkeintaan budjettiin merkityn suuruinen. Arviomääräraha on tarkoitettu kattamaan sellainen lakisääteinen meno, jonka suuruutta ei voida ennalta tietää. Se voidaan ylittää, jos lainsäädäntö niin määrää tai ylitys on muuten tarkoituksenmukainen. Siirtomäärärahoilla rahoitetaan muun muassa laajoja rakennushankkeita. Jos niistä jää osa käyttämättä tarkoitetulla budjettikaudella, voidaan yli jäänyt osa käyttää seuraavana vuonna.Suomalainen tietosanakirja, Weilin+Göös 1989–1993, ISBN 951-35-4644-6. ==Lähteet== Luokka:Talouspolitiikka
Golden Cap

Golden Cap on Sinebrychoffin siiderin tuotemerkki. Se on Suomen vanhin siideri. Golden Capin edeltäjän valmistuksen aloitti Marli vuonna 1962, jolloin sitä myytiin Alkossa Cider-nimisenä omenanmakuisena siiderinä. Lisäksi ruokakaupoissa myytiin 1960-luvun lopulla mietoa elintarvikkeeksi luokiteltua White Capia. Vuonna 1969 siideri sai nykyisen nimensä Golden Cap. Vuonna 1992 Sinebrychoff aloitti siiderin myynnin ja jakelun, ja vuonna 1997 yhtiö käynnisti sen valmistamisen Keravan panimolla. Omenan lisäksi siideriä myydään muun muassa päärynän, ananaksen ja mansikan makuisena sekä alkoholittomana. Juomaa saa sokeroituna ja kevytversiona. Golden Cap oli vuonna 2015 Suomen neljänneksi arvostetuin siideribrändi Markkinointi & Mainonta -lehden ja Taloustutkimuksen vuosittaisessa Brändien arvostus -kyselyssä. Sen edellä olivat Sinebrychoffin Crowmoor ja Somersby sekä Hartwallin Happy Joe.Happy Joe hyppäsi Golden Capin tilalle, Markkinointi & Mainonta 31.10.2015. Viitattu 2.5.2017. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Golden Capin kotisivut Luokka:Siiderimerkit Luokka:Sinebrychoff Luokka:Suomalaiset alkoholijuomamerkit
Elopaino

Elopaino tarkoittaa elävän eläimen massaa. Se määritetään yleensä punnitsemalla. Elopainon suuruus voidaan myös arvioida eläimen pituus- ja rinnanympärysmitan perusteella.Iso tietosanakirja, WSOY 1995–1997, ISBN 951-0-20153-7, hakusana elopaino. Naudan elopaino P kiloina saadaan melko tarkasti kaavasta P = py2/10 000, jossa p on vartalon pituus lavan kärjestä peräluun kärkeen sentteinä ja y on ympärysmitta lapojen takaa sentteinä.Otavan iso tietosanakirja, Otava 1960–1965, hakusana elopaino. Nettoelopaino on elopaino, josta on vähennetty ruoansulatuskanavan ja virtsarakon sisällyksen paino. Teuraspaino on tavallisesti 45–60 prosenttia elopainosta.Iso tietosanakirja, Otava 1931–1939, hakusana elopaino. Esimerkkejä eläinten elopainoista * suomenhevonen, 450–550 kg * poni, alle 100 kg * suomalainen maatiaislehmä, 300–400 kg * ayrshirelehmä, 400–500 kg * sonnit ovat yleensä 30–50 prosenttia painavampia * suomalainen maatiaisemakko, 130–200 kg * suomalainen maatiaislammas, 20–35 kg * pässi, 50 kg * suomalainen vuohi, 25–55 kg * suomalainen maatiaiskana, 2 kg * leghornkana, 2 kg * kukko, 2,5 kg ==Lähteet== Luokka:Elämä Luokka:Fysiologia
Baskimaan yliopisto

thumb|Farmasian kampus Vitoriassa Baskimaan yliopisto on ympäri Baskimaata toimiva yliopisto, joka on perustettu vuonna 1980. Yliopistolla on kampuksia Vizcayassa, Guipúzcoassa ja Álavassa. Opiskelijoita yliopistossa on noin 50 000. Maailman viidensadan huippuyliopiston Shanghai-yliopistovertailussa Baskimaan yliopisto sai vuonna 2014 sijaluvun 401–500. Academic Ranking of World Universities 2014 shanghairanking.com ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *University of the Basque Country shanghairanking.com Luokka:Espanjan yliopistot ja korkeakoulut Luokka:Baskimaa (itsehallintoalue)
Jalkapallon A-sarjan kausi 1934

Jalkapallon A-sarjan kausi 1934 oli vuonna 1930 perustetun Mestaruussarjan (1930–1935 A-sarja tai Suomen sarja) viides kausi. Kaudella 1934 A-sarja pelattiin kahdeksan joukkueen kaksinkertaisena sarjana. A-sarjan ja Suomen mestaruuden voitti HPS, joka varmisti seitsemännen mestaruutensa viimeisessä ottelussa 7. lokakuuta, kun se otti ratkaisevan pisteen Eero Ronkasen maalilla 1–1-tasapelissä HJK:ta vastaan.Helsingin Sanomat 8.10.1934 Viimeiseksi sijoittuneet TPS ja UL putosivat B-sarjaan. A-sarjan maalikuningas kaudella 1934 oli HIFK:n Olof Strömsten 15 maalilla. A-sarjan yleisömäärä kaudella 1934 oli yhteensä 55 738 henkeä eli keskimäärin 995 katsojaa ottelua kohti. == Joukkueet == A-sarjaan osallistui kahdeksan joukkuetta, joista kuusi kaudelta 1933 ja kaksi nousijaa kauden 1933 B-sarjasta. B-sarjan loppusarjan kaksi parasta, UL ja Toverit, nousivat suoraan. Nousijajoukkueet korvasivat edellisellä kaudella viimeiseksi jääneet VPS:n ja EIF:n. Joukkue Kaupunki Helsingfors IFK (HIFK) Helsinki Helsingin Jalkapalloklubi (HJK) Helsinki Helsingin Palloseura (HPS) Helsinki Helsingin Toverit (Toverit) Helsinki Turun Palloseura (TPS) Turku Turun Urheiluliitto (UL) Turku Viipurin Sudet (Sudet) Viipuri Åbo IFK (ÅIFK) Turku == Sarjataulukko == Lähde: Jalkapallokirja 1935 (M) = Suomen mestari; (P) = Putoaja == Tulokset == == Suomen mestarit == HPS:n kokoonpano 7.10. ottelussa HPS–HJK.Helsingin Sanomat 7.10.1934 Pelaaja Risto Rinne (mv) 14 0 William Kanerva 14 1 Aulis Koponen 14 12 Viljo Kuhlberg 14 7 Pentti Larvo 8 5 Vilho Lehto 9 0 Kaarlo Oksanen 14 0 Eero Ronkanen 14 11 Lauri Sinikari 13 0 Yrjö Sotiola 14 2 Max Viinioksa 14 1 Lähteet: Jalkapallokirja 1981; Pelimiehet. Suomen jalkapallon pelaajatilastot 1930–2006Juha Vuorinen ja Markku Kasila: Pelimiehet. Suomen jalkapallon pelaajatilastot 1930–2006 (Suomen urheilumuseosäätiö, 2007) Joukkueessa pelasivat myös Leo Laaksonen (5/0), Reino Savonheimo (3/0), Toivo Salonen (2/0) ja Paavo Virtanen (2/0).Juha Kanerva (toim.): Jalkapallon pikkujättiläinen (WSOY, 2003); Juha Vuorinen ja Markku Kasila: Pelimiehet. Suomen jalkapallon pelaajatilastot 1930–2006 (Suomen urheilumuseosäätiö, 2007) == Lähteet == Luokka:Vuoden 1934 jalkapallo Luokka:Jalkapallon Mestaruussarjan kaudet
Capitale du crime

Capitale du crime on ranskalais-marokkolaisen La Fouinen kolmas mixtape, jonka julkaisi Banlieue Ouest vuonna 2008. Levy sijoittui parhaimmillaan ranskalaisen Le Charts albumilistalla sijalle 78.La Fouine - Capitale du crime lescharts.com Viitattu 20.9.2010 == Kappaleet == # Intro # Capitale du crime (feat. Canardo) # Cherche la monnaie # Dignity (feat. Matchstick) # Game Over (feat. B.S Adebisi) # On ouvre d'autres portes (feat. Smoker) # Street soldat (feat. Green) # On fonctionne comme ca (feat. Grodash) # Parce qu'on vient d'en bas (feat. Gued'1) # On reve de s'evader (feat. Kyu & B.Nasty) # On ne choisit pas (feat. Mike Kenly) # La Reine du 9.3 (Black Barby) # De Loin ou de pres (feat. B.O Digital) # Equipe de negros (B.S Adebisi feat. Gued'1) # Oblige de tricher (MAS) # Hall 4 Criminel (Chabodo) # Ici c'est compton (C4 Clan) # Un Frere ne se remplace pas (Edwige feat. Canardo) # Rap d'adulte (Gapoze) # C'est les yvelines (Vf Gang) # Tire sur les gens ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2008 albumit Luokka:La Fouinen albumit Luokka:Mixtapet
Peltoturpiaali

Peltoturpiaali (Euphagus cyanocephalus) on Pohjois-Amerikassa tavattava turpiaaleihin kuuluva varpuslintu. == Ulkonäkö == Peltoturpiaali on 21-25 cm:n pituinen. Peltoturpiaalikoiras on yksivärisen musta, mutta höyhenet voivat kiiltää myös sinisen ja vihreän sävyissä. Nuoret koiraat ovat ruskehtavan mustia eivätkä yhtä kiiltäviä kuin aikuiset koiraat. Koiraan silmän iiris on väriltään valkoinen, mikä erottaa sen korpiturpiaalista (Euphagus carolinus). Korpiturpiaalin pää on myös vihreämpi kuin peltoturpiaalilla, jolla se on hohteeltaan sinivioletimpi. Naaraslinnut ovat koiraita vaaleampia ja ruskeampia ja tummimmillaan siivistä. == Levinneisyys ja elinympäristö == Peltoturpiaalien pesimäalue ulottuu Kanadassa ja Yhdysvalloissa Suurilta tasangoilta länteen ja etelään aina Meksikon pohjoisosiin asti. Laji talvehtii Yhdysvaltain eteläosissa ja Meksikossa, mutta osa linnuista jää pohjoisemmaksikin. Linnun elinympäristöä ovat avoimet ja puoliavoimet maastot kuten laidunmaat, joilla kasvaa myös pensaikkoa, soiden reunamat ja metsäpaloista aiheutuneet aukiot metsissä. Lisäksi peltoturpiaaleja tavataan myös puistoissa, puutarhoissa ja golfkentillä. == Elintavat == Peltoturpiaalit elävät pienissä ryhmissä. Talvisin niitä näkee yhdessä muiden turpiaalien kanssa sekaparvissa. Laji käyttää ravintonaan pääasiassa siemeniä, joita se etsii maasta. Lisäksi lintu syö myös hyönteisiä, joita se pyydystää ilmasta. Peltoturpiaalit voivat pesiä pareittain tai löyhissä kolonioissa, joissa voi olla pareja muutamasta yli sataan. Kuppimainen kasvimateriaalista rakennettu pesä voi sijaita puussa, pensaikossa tai korkeassa ruohikossa. Naaras rakentaa pesän ja munii siihen kolmesta seitsemään vaalean harmahtavaa täplikästä munaa. Naaras hautoo munat yksin, mutta koiras ruokkii naaraan ja poikaset. Peltoturpiaaliparilla voi olla kaksi pesintää kauden aikana. == Lähteet == Luokka:59.3 Linnut Luokka:Turpiaalit
Elonmerkki

Elonmerkki on elintoimintojen aikaansaama liike, olemus, lämpö, ääni tai muunlainen signaali, jonka perusteella voi selvästi erottaa elävän eliön kuolleesta. Elonmerkkien olemassaolo osoittaa esimerkiksi tajuttoman ihmisen vielä elävän. Ihmisen elonmerkkejä ovat muun muassa hengitys, sydämen toiminta, kudosjänteys, lihasjänteys, heijasteiden eli refleksien esiintyminen, ruumiinlämpö ja reagointi kipuun. Kaikkien elonmerkkien puuttumisesta on pääteltävissä henkilö kuolleeksi.Factum, Weilin+Göös 2003–2005, ISBN 951-35-6646-3, hakusana elonmerkki.Otavan iso tietosanakirja, Otava 1960–1965, hakusana elonmerkki. Lääketieteessä kuolinhetkeksi voidaan määritellä sydämen toiminnan loppuminen eli sydänkuolema tai aivotoiminnan lakkaaminen eli aivokuolema.Factum, hakusana kuolema. Ruumiiseen syntyneet lautumat ovat varma kuoleman merkki. Elonmerkeiksi voidaan käsittää myös sellaiset merkit, joista voidaan päätellä kuolleen sikiön syntyneen elävänä. Ruumiinavauksen yhteydessä voidaan kokeilla kelluvatko sikiön keuhkot veden pinnalla. Ennen kuolemaa hengitetty ilma aikaansaa kellumisen, kun taas kuolleena (hengittämättä) syntyneen sikiön keuhkot painuvat pohjaan. ==Katso myös== * Asfyksia * Kuolemanmerkit * Valekuolema ==Lähteet== Luokka:Elämä Luokka:Fysiologia
GAZ-63

GAZ-63 on neuvostoliittolaisen GAZ:in valmistama kuorma-auto. Ajoneuvon rakenne perustuu GAZ:n aikaisemman GAZ-51 -kuorma-auton rakenteeseen. Ajoneuvoa valmistettiin useana eri versiona vuosina 1948–1968 sekä siviili- että sotilaskäyttöön. Kuljetuksen lisäksi GAZ-63:a käytettiin myös paloautona. GAZ-63:n pohjalta suunniteltiin myös BTR-40-sotilasajoneuvo. == Kuvagalleria == Tiedosto:GAZ-51 in Lyubertsy.jpg|GAZ-63:n paloautomalli . Tiedosto:2007-05-technik-04.jpg|GAZ-63 ja säiliövaunu. Tiedosto:Носовой понтон из ЛПП (Лёгкого понтонного парка) в Артиллерийском музее Санкт- Петербурга.jpg|Ponttoonisillalla varustettu GAZ-63. Tiedosto:MOST-2 na GAZ-63.JPG|GAZ-63 radioauto jonka takatilassa on MOST-2 radioasema. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *www.sovavto.net 63 Luokka:Kuorma-autot
Saint-Maurice (joki)

Saint-Maurice on noin 560 kilometriä pitkä Saint Lawrencen sivujoki Québecin provinssissa Kanadassa. == Luonto ja maantiede == thumb|left|240px|Shawiniganin voimalaitos. Saint-Maurice saa alkunsa suuresta ja matalasta Gouinin tekojärvestä, jonka Shawiniganin voimayhtiö rakensi vuonna 1918 patoamalla satoja pieniä järviä joen yläjuoksulla. Sieltä joki virtaa kaakkoon Laurentian ylängön halki syvässä laaksossa, jonka reitti myötäilee prekambrisen kallioperän siirroslinjoja. Wemotacin intiaanireservaatin (atikamekwit) kohdalla pääuomaan laskee Manawanjoki, minkä jälkeen se laajenee Blancin tekojärveksi. Kohdattuaan kolme pientä sivujokea – Trenchen, Vermillonin ja Crochen – joki kääntyy kohti etelää ja ohittaa La Tuquen pikkukaupungin. Keskijuoksulla Saint-Maurice läpäisee useita Rogen- moreeneja ja savimuodostumia ja sitä reunustavat aikojen saatossa muodostuneet jokiterassit. Alajuoksu alkaa Laurentian ylängön eteläreunalta, Grandes- Pilesin kylän liepeiltä, jossa veden keskivirtaama on noin 730 kuutiometriä sekunnissa. Täällä Saint-Maurice virtaa muinaisista sedimenteistä kerrostuneella maaperällä ja siihen liittyy vielä kaksi sivujokea, Mattawin ja Mékinac. Se on padottu sähköntuotantoa varten Grand-Mèressä, Shawiniganin putouksilla sekä La Gabellen voimalaitoksella. Lopulta joki laskee Saint Lawrenceen suistoalueen läpi Trois-Rivières’ssä. == Historia ja merkitys == Saint-Maurice oli historiallisesti tärkeä kulkuväylä Kanadan sisäosiin. Arkeologisissa kaivauksissa on löydetty merkkejä asutuksesta aina toiselta vuosisadalta lähtien. Perinteisesti seudulla on asunut atikamekw-intiaaneja, joita yhä elää joen yläjuoksulla Manawanin, Wemotacin ja Obedjiwanin intiaanireservaateissa. Alun perin ranskalainen tutkimusmatkailija Jacques Cartier antoi joelle nimeksi Rivière de Fouez vuonna 1535, mutta myöhemmin nimi vaihdettiin nykyiselleen paikallisen lainoppineen Maurice Poulin de la Fontainen kunniaksi. Vuonna 1634 Saint-Mauricen ja Saint Lawrencen yhtymäkohtaan perustettiin turkiskauppaan erikoistunut kauppa-asema, josta kehittyi Trois-Rivières’n kaupunki. Nimensä kylä sai jokisuiston kolmesta suuhaarasta. Alajuoksua ympäröiviltä soilta löydettiin 1730-luvulla rautamalmia, jonka hyödyntämiseksi rakennettiin useita rautaruukkeja. Joki valjastettiin 1800-luvulla vesivoimantuotantoa ja jokiuittoa varten, minkä ansiosta Grand-Mèreen ja Shawiniganiin voitiin rakentaa metsä- ja kemianteollisuutta 1890–1900-luvuilla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Québecin joet Luokka:Saint Lawrencen vesistö
Olli-Matti Oinonen

Olli-Matti Oinonen, myös Allu Oinonen (s. 15. tammikuuta 1953 Askola) on suomalainen teatteriohjaaja ja näyttelijä, joka työskentelee Kuopion kaupungin teatterissa vakituisena ohjaajana. Hän on työskennellyt Kuopiossa vuodesta 1996. Oinonen on opiskellut Tampereen yliopiston draamalinjalla, toiminut Ahaa-teatterissa näyttelijänä ja johtanut Tampereen Ylioppilasteatteria vuosina 1981-1983. Hän oli ohjaajana ja näyttelijänä Seinäjoen kaupunginteatterissa vuosina 1985-1991 ja ohjaajana Mikkelin teatterissa vuosina 1991-1996. == Teatterit == *Rocky Horror Show (1995, Seinäjoen kaupunginteatteri) - ohjaus *Dance oh the Vampires (2011, Seinäjoen kaupunginteatteri) - ohjaus *Piina (2019, Kuopion kaupunginteatteri) - ohjaus == Elokuvat == *Hulluna rakkaudesta (2002) – ohjaus, käsikirjoitus * Isän jälki (2000) – ohjaus, käsikirjoitus, leikkaus ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset teatteriohjaajat Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ari Oinonen

Ari Markku Oinonen (s. 11. helmikuuta 1949) on suomalainen kapellimestari ja muusikko, nykyinen toimitusjohtaja. Ari Oinonen teki menestyksekkään uran muusikkona, kapellimestarina, sovittajana ja tuottajana. Hän toimi vuosina 1978–1999 Mainos-TV:n/MTV3:n musiikkipäällikkönä. Oinonen oli muun muassa Seinäjoen tangomarkkinoiden tuomariston jäsen vuosina 1985–2005. Kun MTV:n musiikkituotantoa jatkamaan perustettiin syksyllä 1999 Suomen Mediamusiikki Oy, Ari Oinosesta tuli yhtiön pääomistaja ja toimitusjohtaja, jossa tehtävässä hän jatkaa edelleen. ==Diskografia== * Jokamiehen hammond (1977) * Jokamiehen hammond 2 (1977) * Jokamiehen hammond 3 (1978) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kapellimestarit Luokka:Elävät henkilöt
Cathy Hughes

Catherine Elizabeth Hughes, o.s. Woods, (22. huhtikuuta 1947 Omaha, Nebraska) on yhdysvaltalainen yrittäjä. Hän on Radio One -radioketjun perustaja ja ensimmäinen afroamerikkalainen nainen pörssiyhtiön johdossa. Hughes osti vuonna 1980 pienen washingtonilaisen WOL-AM radioaseman yhdessä puolisonsa kanssa. Kauppahinta oli 1,5 miljoonaa dollaria, josta suurin osa rahoitettiin pankkilainalla. Lainaa he joutuivat hakemaan 33 eri pankista, ennen kuin se myönnettiin. Vuonna 1987 Hughes hankki omistukseensa myös WMMJ-FM-aseman. Myöhemmin Hughes on laajentanut radioketjuaan ostamalla taloudellisissa vaikeuksissa olevia radioasemia eri puolilta Yhdysvaltoja. Radio One listautui pörssiin 1999. Tuolloin ketjun arvoksi arvioitiin 924 miljoonaa dollaria. Hughes nimettiin Radio Hall of Fameen vuonna 2010. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset yrittäjät Luokka:Radio Hall of Fame Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ethel Lina White

Ethel Lina White (1876 Abergavenny, Monmouthshire, BritanniaAbergavenny Local History Society – 1944 Lontoo, Britannia) oli brittiläinen rikoskirjailija, jonka tunnetuin teos on The Wheel Spins (1936). Alfred Hitchcock ohjasi kirjan pohjalta elokuvan Nainen katoaa (1938). White aloitti kirjoittamisen jo lapsena ja lähetti kirjoitelmia ja runoja lastenlehtiin. Myöhemmin hän kirjoitti novelleja ja muutaman vuoden kuluttua kirjoja. White luopui työstään valtion palveluksessa voidakseen keskittyä kirjoittamiseen. Hänestä tuli sittemmin 1930- ja 1940-luvuilla Britannian ja Yhdysvaltojen tunnetuimpia rikoskirjailijoita. Hänen ensimmäiset kolme kirjaansa ilmestyivät 1927–1930, ja ne olivat tavanomaisia romaaneja. Ensimmäinen rikosromaani Put Out the Light ilmestyi 1931.Ethel Lina White, Pollinger Ltd viitattu 20.9.2010Biography, New York Times Whiten teokset ovat saaneet uutta huomiota 2000-luvulla sen jälkeen kun teoksen The Lady Vanishes näyttämöversio kiersi Britanniaa vuonna 2001 ja BBC esitti teoksesta lyhennetyn luetun version. ==Teokset== *The Wish-Bone, 1927 *Twill Soon Be Dark, 1929 *The Eternal Journey, 1930 *Put Out the Light, 1931 *Fear Stalks the Village, 1932 *Some Must Watch, 1933, Robert Siodmak on ohjannut teoksen pohjalta 1946 jännityselokuvien klassikon Kierreportaat, uusintaversio televisiolle vuonna 2000 *Wax, 1935 *The First Time He Died, 1935 *The Wheel Spins, 1936, Alfred Hitchcock ohjasi teoksen pohjalta 1938 elokuvan Nainen katoaa, uusintaversio samalla nimellä Nainen katoaa vuodelta 1979 *The Third Eye, 1937 *The Elephant Never Forgets, 1937 *Step in the Dark, 1938 *While She Sleeps, 1940 *She Faded into Air, 1941 *Midnight House, 1942, elokuva vuodelta 1945 nimellä Talo, missä kauhu asui *The Man Who Loved Lions, 1943 *They See in Darkness, 1944 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *The Spiral Staircase Australian Project Gutenbergissa *She Faded into Air Australian Project Gutenbergissa Luokka:Englantilaiset rikoskirjailijat
Sulautuva oppiminen

Sulautuva oppiminen () tarkoittaa oppimisen ympäristöjen sulautumista. Oppimisympäristön sulattaminen tarkoittaa esimerkiksi sitä, että luokkahuone ja virtuaalinen oppimisympäristö sulautetaan yhdeksi kokonaisuudeksi, jossa oppiminen tapahtuu. Usein opetuksen sulauttaminen tarkoittaa, että sulautetaan synkronista ja asynkronista opetusta. Opetukseen voidaan myös sulauttaa erilaista pedagogiikkaa ja didaktiikkaa. Sosiaalisen median myötä tiedon ja informaation määrä on kasvanut räjähdysmäisesti. Tietoa on saatavilla monilta kanavilta jopa ähkyyn saakka. Tietojärjestelmät sulautuvat osaksi jokapäiväisiä toimintoja ja verkkoympäristöt vakiintuvat osaksi arkeamme. Oppimista ei sen vuoksi voi rajoittaa enää vain yhteen paikkaan, vaan oppimista tapahtuu eri ympäristöissä ja eri aikoina läpi elämän. Oppimisen ympäristöt sulautuvat. Sulautuva oppiminen on käsitteenä läheinen tutkivan oppimisen käsitteelle. Oleellista on oppimisen perustana olevan tiedon rakentuminen yhteisöllisenä prosessina. Opiskelija ottaa itseohjautuvan roolin suunnittelemalla, ohjaamalla ja arvioimalla toimintaansa ja opettaja toimii asiantuntijan mallina ja ohjaa ongelmanratkaisuprosessia. Sosiaalisen median ja oppimisen sulautumisen mukana pedagogiikkakin muotoutuu toisenlaiseksi. Verkoissa kaikki ovat toimijoita, joten opiskelijan rooli aktiivisena toimijana korostuu. Koska tietoa on saatavilla koko ajan liikaakin, opettajan tehtävässä korostuu tiedon jakamisen sijaan tiedon valikoiminen ja oppimisen ohjaaminen. Opettamisen sijaan pääpaino kohdistuu oppimiseen ja oppimisprosessin ohjaamiseen. Suomessa sulautuvaa oppimista on tutkittu osana elinikäisen oppimisen prosessia ja määritelty sulautuvan oppimisen eroja sulautuvaan opetukseen ja monimuoto-opetukseen. Monimuoto-opetuksessa yhdistyy opetuksen menetelmien monimuotoisuus (mm. luokka-, verkko-, lähi-, etä-, ryhmä- ja luento-opetus). Lähitermi sulautuva opetus korostaa enemmän opettajakeskeistä opetuksellista näkökulmaa.. Koska sulautuvan oppimisen käsite on uusi ja liittyy sosiaaliseen mediaan, joka myös on ilmiönä uusi, keskustelu jatkuu edelleen. ==Lähteet== Luokka:Opetusmenetelmät
Yön kasvot

Yön kasvot (, Fukushū suru wa ware ni ari) on vuonna 1979 julkaistu Shōhei Imamuran ohjaama rikosdraama. Elokuva perustuu Ryuzo Sakin samannimiseen romaaniin. Yön kasvot kuvailee sarjamurhaaja Akira Nishiguchin (elokuvassa Iwao Enokizu) tarinan. Elokuva palkittiin muun muassa Japanin akatemian parhaan elokuvan ja ohjauksen palkinnoilla. == Näyttelijät == Lähde: Viitattu 27.5.2021. Viitattu 27.5.2021. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Rikosdraamaelokuvat Luokka:Vuoden 1979 japanilaiset elokuvat Luokka:Japanilaiset romaaneihin perustuvat elokuvat Luokka:Shōhei Imamuran ohjaamat elokuvat Luokka:Sarjamurhaajaelokuvat
Paula Oinonen

Paula Oinonen on suomalainen kuvataiteilija. Hänen puolisonsa on elokuvaohjaaja Aki Kaurismäki. Oinosen käsialaa ovat useiden Aki Kaurismäen elokuvien julisteet. ==Lähteet== luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Suomalaiset graafiset suunnittelijat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Teemu Oinonen

Teemu Kalervo Oinonen (s. 19. syyskuuta 1936 Nilsiä) on suomalainen kirjailija ja kirjastonhoitaja. Oinonen valmistui yhteiskuntatieteiden kandidaatiksi Tampereen yliopistosta vuonna 1972 ja filosofian kandidaatiksi vuonna 1977. == Yksityiselämä == Oinonen on asunut Nilsiässä vuodet 1936–1954 ja 1984–1988 sekä Iisalmessa vuodesta 1989. Hän harrastaa tietokirjallisuutta. Hänen vanhempansa olivat metsätyömies Kalle Pekka Oinonen ja Anna Hartikainen. Hänen puolisonsa on vuodesta 1976 ollut kirjastonhoitaja Ulla Maija Koskinen. == Julkaisut == *Ennen juhannusta Novelli. Keuruu 1977. Otava. Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
An Act of Darkness / I.F.Y.

An Act of Darkness / I.F.Y. on puolalaisen death metal -yhtye Vaderin ensimmäinen single, joka on julkaistu yhtyeen toiselta studioalbumilta De Profundis. == Kappaleet == # # == Kokoonpano == * Peter – laulu, kitarat * Shambo – bassokitara * China – kitarat * Docent – rummut == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 1995 kappaleet Luokka:Vaderin kappaleet
Pearl Necklace

Pearl Necklace on ZZ Topin kappale vuodelta 1981. Se julkaistiin albumilla El Loco. Kappale julkaistiin singlenä samana vuonna. == Lähteet == Luokka:Vuoden 1981 kappaleet Luokka:ZZ Topin kappaleet
Carnal / Black to the Blind

Carnal / Black to the Blind on puolalaisen death metal -yhtye Vaderin promosingle, joka on julkaistu vuonna 1997. Levy on julkaistu ainoastaan Puolassa. ==Kappaleet== # # ==Kokoonpano== *Peter – laulu, kitarat *Mauser – kitara *Shambo – bassokitara *Docent – rummut Luokka:Vuoden 1997 kappaleet Luokka:Vaderin kappaleet
Xeper / North

Xeper / North on puolalaisen death metal -yhtye Vaderin promosingle, joka julkaistiin vuonna 2000. Levy on julkaistu ainoastaan Puolassa, jolloin se oli osa Super Poster -lehden julkaisua 2/2000. == Kappaleet == # # == Kokoonpano == * Peter – laulu, kitarat * Mauser – kitara * Shambo – bassokitara * Docent – rummut Luokka:Vuoden 2000 kappaleet Luokka:Vaderin kappaleet
Angel of Death (kappale)

Angel of Death on puolalaisen death metal -yhtye Vaderin kappale ja single, joka on julkaistu vuonna 2002. Kappale on cover-versio Thin Lizzyn samannimisestä kappaleesta. ==Kappaleet== # # ==Kokoonpano== *Peter – laulu, kitarat *Mauser – kitarat *Saimon – bassokitara *Docent – rummut Luokka:Vuoden 2002 kappaleet Luokka:Vaderin kappaleet
Beware the Beast

Beware the Beast on puolalaisen death metal -yhtye Vaderin single vuoden 2004 albumilta The Beast. ==Kappaleet== # # # # ==Kokoonpano== * Peter – laulu, kitarat * Mauser – kitarat * Novy – bassokitara * Daray – rummut == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Vaderin kappaleet Luokka:Vuoden 2004 kappaleet
Tadoussac

Tadoussac on noin 850 asukkaan historiallinen kylä Québecin provinssissa Kanadassa. Se sijaitsee Saguenayn ja Saint Lawrencen yhtymäkohdassa, 210 kilometrin päässä Québecin kaupungista koilliseen. Sana tadoussac on peräisin montagnais’n kielestä ja tarkoittaa nännejä tai rintoja, mikä viittaa luultavasti kylää ympäröiviin pyöreälakisiin kukkuloihin. Tadoussacin paikalla sijaitsi alkuperäiskansojen kauppapaikka jo kauan ennen eurooppalaisten tutkimusmatkailijoiden saapumista. Vuonna 1600 ranskalainen luutnantti Pierre de Chauvin yritti perustaa sinne pysyvän siirtokunnan, mutta suurin osa uudisasukkaista menehtyi jo ensimmäisen talven aikana. Kolme vuotta myöhemmin Samuel de Champlain onnistui neuvottelemaan siellä ensimmäisen rauhansopimuksen uudisasukkaiden sekä innujen välille. Vuonna 1628 englantilainen seikkailija David Kirke valtasi Tadoussacin ja vaati Champlainia luovuttamaan Québecin siirtokunnan hallintaansa. Kun Champlain ei suostunut tähän, Kirke vetäytyi takaisin Englantiin, mutta palasi jo seuraavana vuonna Kanadaan. Tällä kertaa hänen onnistui valloittaa Québec Englannille seuraavien kolmen vuoden ajaksi. Tadoussacista kehittyi 1600-luvulla merkittävä turkisten kauppa-asema ja myöhemmin 1800-luvulla metsäteollisuuden ja matkailun keskus. Nykyään se tunnetaan lähistöllä sijaitsevista Saguenayn – Saint Lawrencen merikansallispuistosta sekä Saguenayn kansallispuistosta. Kylässä on merinisäkkäiden tutkimuskeskus ja sieltä käsin järjestetään valasretkiä turisteille. Tadoussacissa on myös eräs Pohjois-Amerikan vanhimmista puukirkoista, joka rakennettiin vuonna 1647. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Québecin kylät
V.666

v.666 on puolalaisen death metal -yhtye Vaderin single, joka on julkaistu yhtyeen 20-vuotisen taipaleen kunniaksi tukemaan livealbumi XXV:tä vuonna 2008. Singlet eivät ole olleet myynnissä, vaan ne ovat olleet ilmaislevityksessä yhtyeen vuosipäivän keikalla 30. elokuuta 2008. ==Kappaleet== # # ==Kokoonpano== * Peter – sähkökitara, laulu * Mauser – sähkökitara, taustalaulu * Novy – bassokitara, taustalaulu * Daray – rummut * Siegmar – kosketinsoitin Luokka:Vuoden 2008 kappaleet Luokka:Vaderin kappaleet
The Upcoming Chaos

The Upcoming Chaos on puolalaisen death metal -yhtye Vaderin single, joka on julkaistu yhtyeen 20-vuotisen taipaleen kunniaksi tukemaan livealbumi XXV:tä vuonna 2008. Singlet eivät ole olleet myynnissä, vaan ne ovat olleet ilmaislevityksessä yhtyeen vuosipäivän keikalla 30. elokuuta 2008. ==Kappaleet== # # # ==Kokoonpano== * Peter – sähkökitara, laulu * Mauser – sähkökitara, taustalaulu * Novy – bassokitara, taustalaulu * Daray – rummut Luokka:Vuoden 2008 kappaleet Luokka:Vaderin kappaleet
We Are the Horde

We Are the Horde on puolalaisen death metal -yhtye Vaderin single, joka on julkaistu vuonna 2009 tukemaan yhtyeen uusinta albumia Necropolista. ==Kappalelista== # ==Kokoonpano== * Peter – kitarat, bassokitara, laulu * Paul – rummut Luokka:Vuoden 2009 kappaleet Luokka:Vaderin kappaleet
Reijo Raekallio

Reijo Raekallio (s. 22. kesäkuuta 1950 Kittilä) on suomalainen taidemaalari.Kuvataidetta Kittilästä: Reijo Raekallio Viitattu 29.9. 2010. Hänet tunnetaan poroja esittävistä maalauksistaan. Yhtenä uudempana aiheena ovat ihmiset tanssin pyörteessä. Raekallio on opiskellut Lahden Taidekoulussa vuosina 1974-1977 ja taidehistoriaa Tampereen yliopistossa 1977 ja 1978. Raekallio opetti Lapin taidekoulussa Torniossa vuosina 1978-1981, ja siirtyi sitten vapaaksi taiteilijaksi. Hän palasi 1981 syntymäkyläänsä Kittilän Pöntsöön, johon hän perusti oman gallerian 1987. Siellä on esillä hänen tuotannostaan laaja kokoelma, joka vaihtuu uusien töiden myötä. Raekallion töitä on ollut esillä kotimaassa yli 150 näyttelyssä, ulkomailla 12 näyttelyssä. Hänet on palkittu Ars Arctica -palkinnolla 1985 ja Kittilän kunnan taidepalkinnolla 1987. Hänen vanhemmat ovat maanviljelijä Urho Raekallio ja Aili Raekallio o.s. Tervo. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * *Galleria Raekallio Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lähtekäämme metsään!

Lähtekäämme metsään! on suomalaisen lastenmusiikin historiaa luotaava lastenmusiikkialbumi. Levyllä esiintyvät Johanna Debreczeni, Ville Seivo, Fredi, Tytti Metsä ja Mari Rantasila. Levyllä juhlistetaan suomalaisen levytetyn lastenmusiikin 80-vuotista taivalta. Ensimmäinen suomenkielinen levytetty lastenlaulu on Georg Malmsténin ”Sairas karhunpoika”. ==Kappaleet== # (Toivo Kärki, Reino Helismaa) # (Mikko Alatalo, Harri Rinne) # (Marjatta Meritähti, Laura Latvala) # (Petter Ohls) # (Kaj Chydenius, Kaarina Helakisa) # (Allan Tuppurainen) # (M. A. Numminen, Jarkko Laine) # (Georg Malmstén, R. R. Ryynänen) # (Marjatta Pokela) # (Riitta Korpela) # (P. J. Hannikainen, Immi Hellén) # (Ilkka Kuusisto, Pia Perkiö) # (Ykä Mattila, Matti Kontio) # (Sampo Haapaniemi, Markus Koistinen) # (trad.) == Säestävä yhtye == * Jarno Karjalainen – basso * Petri Kautto – kitara * Olli Krogerus – rummut * Jiri Kuronen – piano == Aiheesta muualla == * Lastenlaulu.fi: Lähtekäämme Metsään! Luokka:Vuoden 2010 albumit Luokka:Suomalaiset lastenalbumit
Antti Toukkari

Antti Juhani Toukkari (3. maaliskuuta 1951 Somero – 16. heinäkuuta 2018 Somero) oli suomalainen muusikko ja kirjailija. Somerolla asunut Toukkari teki työuransa graafisella alalla kirjapainoalan yrittäjänä. Muusikkona Toukkari oli vuosina 1970–1972 mukana Rauli Badding Somerjoen Oy Niittisydän Ab -yhtyeessä, jonka ensimmäiseen kokoonpanoon kuuluivat myös Kari Somerjoki ja Pentti Aho. Yhtyeessä hänen soittimenaan oli kitara, myöhemmin pääsoittimena oli saksofoni . Sittemmin Toukkari osallistui Rauli Somerjoen perinteen vaalimiseen ja esiintyi myös toisen somerolaisen musiikkilegendan Unto Monosen elämästä kertoneessa elokuvassa Satumaa – Unto Monosen elämä ja tangot (1999). Kirjailijana Toukkari tuli julkisuuteen vuonna 1977 nuorten aikuisten romaanilla Tuhatta ja sataa ja vuonna 1978 ilmestyi romaani Sinuun me asetamme toivomme. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset muusikot Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Jyri Komulainen

Jyri Komulainen (s. 9. toukokuuta 1968 Pori) on suomalainen teologi, uskonnontutkija ja kirjailija. Hän on koulutukseltaan teologian tohtori sekä uskonnon ja historian aineenopettaja. Komulainen toimi uskonnondidaktiikan yliopistonlehtorina Helsingin yliopistossa vuosina 2004–2010, josta hän siirtyi teologisiin asiantuntija- ja hallintotehtäviin piispainkokouksen kansliaan. Siellä hän oli piispainkokouksen pääsihteeri. Vuodesta 2020 Jyri Komulainen toimii johtavana asiantuntijana Kirkon tutkimus ja koulutus -yksikössä. Komulainen on kirjoittanut ja toimittanut useita artikkeleita ja kirjoja, muun muassa Luterilaisen Suomen loppu? (2009). Komulainen on tutkimustyössään perehtynyt uskontojen kohtaamisiin ja tutkinut kristinuskon suhdetta Etelä-Aasian uskontoihin. Komulainen kannatti suurmoskeijan rakentamista Helsinkiin. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Jyri Komulaisen sivusto Luokka:Suomalaiset teologit Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Valentin Prokopov

Valentin Ivanovitš Prokopov (; s. 10. kesäkuuta 1929) on Neuvostoliittoa edustanut entinen vesipalloilija ja olympiamitalisti. Hän edusti seuratasolla VS Moskvaa. Prokopov osallistui olympialaisiin kahdesti, vuosina 1952 ja 1956. Hän teki vuoden 1952 turnauksessa pelaamassaan yhdeksässä ottelussa kaksi maalia, mutta ei osunut kertaakaan Melbournessa 1956. == Lähteet == * Prokopovin profiili sports-reference.com -sivustolla Luokka:Neuvostoliittolaiset vesipalloilijat Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Mahdollisesti elävät henkilöt
Boris Markarov

Boris Nikititš Markarov (; 12. maaliskuuta 1935 – 23. huhtikuuta 2023) oli Neuvostoliittoa edustanut vesipalloilija ja olympiamitalisti. Hän oli mukana maansa pronssia voittaneessa joukkueessa Melbournen olympialaisissa 1956. Markarov pelasi turnauksessa neljä ottelua ja teki yhden maalin. == Lähteet == Luokka:Neuvostoliittolaiset vesipalloilijat Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Vallilan kirjasto

Vallilan kirjasto on vuonna 1908 perustettu Helsingin kaupunginkirjaston sivukirjasto, joka sijaitsee Vallilan kaupunginosassa. Kirjasto toimii nykyään Juha Leiviskän ja Asta Björklundin suunnittelemassa, vuonna 1991 valmistuneessa korttelitalossa osoitteessa Päijänteentie 5. Rakennus on suosittu arkkitehtuurinähtävyys. Vallilan kirjastolla on näyttelytila Galleria Kajava, jossa järjestetään kuukausittain vaihtuvia näyttelyitä. ==Historia== Vallilan kirjasto aloitti toimintansa osoitteessa Itäinen Viertotie 39 (nyk. Hämeentie 101) vuonna 1908. Päätös kirjaston perustamisesta oli tehty jo kymmenen vuotta aiemmin. Kirjaston alkuperäinen nimi oli Hermannin haaraosasto. Tiloihin kuului viisi vuokrahuonetta, joista kaksi toimi kirjavarastona, yksi lainaustoimistona ja kaksi lukuhuoneina. Kirjasto palveli asiakkaita kaikkina päivinä paitsi jouluaattona ja -päivänä. Hermannin haaraosaston toiminta jatkui alkuperäisissä tiloissa vuoteen 1927 saakka, jolloin suosion jatkuva kasvu ja siitä seurannut tilanpuute pakotti kirjastolautakunnan hankkimaan sille uudet tilat. Kirjaston uusi tila sijaitsi edellisvuonna valmistuneessa koko korttelin kokoisessa AsOy Sturessa Sammatintien (2-4) puoleisella reunalla. Talon kivijalasta kirjastolle oli jo rakennusvaiheessa hankittu 250 neliön osakehuoneisto. Helsingin kaupunki omistaa edelleen ao. huoneiston. Kirjaston nimi muutettiin Vallilan sivukirjastoksi. Vuonna 1944 helmikuussa tapahtuneissa pommituksissa Sammatintie 2–4 sai osuman ja syttyi tuleen. Vaikka tulipalo ei yltänyt kirjaston tiloihin sammutustöistä valunut vesi pääsi kirjoihin ja tuhosi jäätyessään suuren osan kokoelmasta. Säilyneet osat siirrettiin turvaan Käpylän kirjastoon. Pommituksen jälkiä korjattaessa kirjaston tiloja muutettiin avoimemmiksi mutta jatkuva tilanpuute haittasi silti kirjaston toimintaa huolimatta lehtisalin siirtämisestä Kangasalatielle. Kirjastolle oli suunniteltu uutta, täysin omaa tilaa useisiin eri paikkoihin jo 1930-luvun lopulta mutta vasta 1980-luvun lopulla se päätettiin rakentaa. Vallilan kirjaston nykyinen rakennus vihittiin käyttöön 1991. Arkkitehtien Juha Leiviskän ja Asta Björklundin suunnittelemassa Vallilan korttelitalossa toimii kirjaston lisäksi päiväkoti. Kirjaston sisustuksen on suunnitellut Jatta Olin. Uusi rakennus nosti Vallilan kirjaston jälleen paikallisten suosioon. Kirjasto peruskorjattiin ja tiloja ajanmukaistettiin vuonna 2008. Korttelitalon sisäpiha palautettiin alkuperäisen kaltaiseen asuunsa vuonna 2010. Rakennuksessa tehtiin perusteellinen julkisivuremontti vuonna 2013. == Lähteet == ===Kirjallisuutta=== * Kianto, Marjut et al: Hermannin haaraosastosta Vallilan kirjastoksi 1908–1998: Vallilan kirjasto 90 vuotta. [Helsinki]: Helsingin kaupunki, 2000. == Aiheesta muualla == Luokka:Helsingin kaupunginkirjasto Luokka:Vallila Luokka:Juha Leiviskän suunnittelemat rakennukset
Vjatšeslav Kurennoi

Vjatšeslav Grigorevitš Kurennoi (; 10. joulukuuta 1932 Moskova - 23\. joulukuuta 1992 Moskova) oli Neuvostoliittoa edustanut vesipalloilija ja olympiamitalisti. Hän voitti urallaan kaksi olympiamitalia, hopeaa Roomasta 1960 ja pronssia Melbournen kisoista 1956. Kurennoi teki vuoden 1956 turnauksessa kolme ja vuoden 1960 turnauksessa yhdeksän maalia. == Lähteet == * Kurennoin profiili sports-reference.com -sivustolla Luokka:Neuvostoliittolaiset vesipalloilijat Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 1992 kuolleet
Honey Is Cool

Honey Is Cool oli ruotsalainen rock-yhtye. Yhtye oli toiminnassa vuosina 1994–2000. == Historia == Karin Dreijer (laulu), Staffan Larsson (basso) ja Johan Hagström (rummut) perustivat yhtyeen vuoden 1994 keväällä. Joitakin kuukausia myöhemmin kitaristi Anders Göthberg liittyi yhtyeeseen, mutta siirtyi pian Broder Daniel -yhtyeeseen. Hänen tilalleen tuli John Jern. Vuoden 1994 marraskuussa yhtye nauhoitti demon ja soitti ensimmäisen keikkansa saman vuoden joulukuussa. Vuoden 1995 alussa rumpali Håkan Hellström siirtyi Honey Is Cooliin Broder Daniel -yhtyeestä. Myös Paul Källman (koskettimet) liittyi yhtyeeseen. Yhtye teki sopimuksen pienen göteborgilaisen SunSpot-levy-yhtiön kanssa ja julkaisi EP:n Focky Focky No Pay lokakuussa. Vuonna 1996 Honey Is Cool teki sopimyksen MVG Records -levy-yhtiön kanssa ja nauhoitti ensimmäisen albuminsa Crazy Love, joka julkaistiin huhtikuussa 1997. Carl Larsson korvasi Paul Källmanin kosketinsoittajana ja syksyisen kiertueen jälkeen Håkan Hellström jätti yhtyeen ja siirtyi takaisin Broder Daniel -yhtyeeseen, tällä kertaa basistina. Vuoden 1998 alussa uudeksi rumpaliksi yhtyeeseen liittyi Fredrik Wennerlund. Elokuussa Crazy Love julkaistiin Japanissa. Erimielisyydet MVG Records -levy-yhtiön kanssa johtivat levytyssopimuksen purkamiseen. Vuonna 1999 Carl Larsson jätti yhtyeen, tilalle tuli Dan Lepp. Honey Is Cool julkaisi huhtikuussa 1999 EP:n Bolero vastaperustetun Rabid Records -levy-yhtiön kautta. Yhtyeen kosketinsoittaja vaihtui jälleen, tällä kertaa Leppin tilalle tuli Tina Weibull. Elokuussa 1999 julkaistiin single "There's No Difference" ja Honey Is Coolin toinen albumi Early Morning Are You Working?. Vuoden 2000 keväällä julkaistiin vielä EP Baby Jane, mutta heinäkuussa yhtye ilmoitti hajoamisestaan levy-yhtiönsä sivuilla. == Julkaisut == === Albumit === * * === EP:t === * * * * * === Singlet === * * === Esiintymiset muilla julkaisuilla === * * * * * == Lähteet == * * Luokka:Ruotsalaiset rockyhtyeet
Vehoniemenharju

Vehoniemenharju on Kangasalla, Roineen ja Längelmäveden välissä, Kaivannon kanavan eteläpuolella sijaitseva harju. Se on osa pitkää harjuketjua, johon kuuluvat myös Keisarinharju, Kuohunharju, Kirkkoharju ja Tampereen Pyynikinharju. Vehoniemen pohjoispuolella sijaitsee Roineen ja Längelmäveden yhdistävä Kaivannon kanava, joka erottaa Vehoniemenharjun Keisarinharjusta. Harjujakso jatkuu kaakkoon Pälkäneen puolelle Isokankaana, jolla on useita suppia eli lukkoja. Myös Vehoniemenharjulla on suppa, jossa sijaitsee pieni Uhkainlampi. Vehoniemenharjun korkein kohta on 135 metriä merenpinnan yläpuolella. Vehoniemenharjun päällä kulkeva tie oli aikanaan osa historiallista kulkureittiä Hämeestä Pohjanmaalle. 1930-luvulla tiestä tuli osa Hämeenlinnan ja Tampereen välistä valtatie 3:a ja Tampereen ja Lahden välistä valtatie 12:ta. Toisen maailmansodan jälkeen valtatie rakennettiin uudelleen harjun pohjoissivulle, jossa se seuraa Längelmäveden rantaa. Tällöin vanha tie jäi yksityistieksi. Suuri osa harjua on luonnonsuojelualuetta, ja sinne on tehty luontoreittejä. Harjun päällä sijaitsi vuonna 1928 rakennettu, rakennusmestari Heikki Tiitolan suunnittelema retkeilymaja- ja ravintolarakennus, joka oli varsinkin 1930-luvulla suosittu automatkailukohde. Majalla vierailivat mm. Norjan kruununprinssi Olavi vuonna 1936, presidentti Kyösti Kallio vuonna 1938 sekä pääministeri Jukka Rangell ja Saksan salaisen poliisin Gestapon päällikkö Heinrich Himmler vuonna 1942. Retkeilymaja oli vuosina 1938–1967 Suomen Matkailuliiton ja viimeisinä vuosinaan yksityisten ravintolayrittäjien omistuksessa. Ravintolatoiminta loppui vuonna 1980, minkä jälkeen ränsistynyt rakennus purettiin nykyisen automuseon tieltä. Luokka:Kangasalan luonto Luokka:Pirkanmaan luonnonsuojelualueet Luokka:Saarikylät Luokka:Raikku Luokka:Suomen harjut
Antal Bolvári

Antal Bolvári (6. toukokuuta 1932 Kaposvár – 8. tammikuuta 2019) oli unkarilainen vesipalloilija ja olympiavoittaja. Hän edusti seuratasolla Honvédia. Bolvári oli mukana maansa olympiakultaa voittaneessa joukkueessa sekä Helsingin olympialaisissa 1952 että Melbournen kisoissa 1956. Hän teki vuoden 1952 kisoissa yhden ja vuoden 1956 turnauksessa kaksi maalia. == Lähteet == * Bolvárin profiili sports-reference.com -sivustolla ===Viitteet=== Luokka:Unkarilaiset vesipalloilijat Luokka:Unkarilaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Ervin Zádor

Ervin Zádor (7. kesäkuuta 1935 Budapest - 28. huhtikuuta 2012) oli unkarilainen vesipalloilija ja olympiavoittaja. Zádor edusti seuratasolla Vasas Sport Club Hajógyár SK -seuraa. Hän oli mukana maansa kultaa voittaneessa joukkueessa Melbournen kesäolympialaisissa 1956. Hän pelasi turnauksessa neljä ottelua ja teki viisi maalia. Zádor muistetaan erityisesti kuuluisasta välieräottelusta Neuvostoliittoa vastaan. Kyseisessä ottelussa Neuvostoliiton Valentin Prokopov iski Zádorin kasvoihin verta vuotaneen haavauman, mikä muiden kahakoiden ohella antoi ottelulle tunnetun nimen "Melbournen verikylpy". Uransa jälkeen Zádor valmensi uimari Mark Spitziä, kun tämä oli teini-ikäinen. Zádor kuoli 76-vuotiaana 28. huhtikuuta 2012.http://www.modbee.com/2012/04/30/2180973/famed-swimming-coach-zador- dies.html http://www.origo.hu/sport/vizilabda/20120430-elhunyt-zador-ervin- olimpiai-bajnok-vizilabdazo.html == Lähteet == * Ervin Zádor Biography and Olympic Results Olympics at Sports-Reference.com === Viitteet === Luokka:Unkarilaiset vesipalloilijat Luokka:Unkarilaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet