EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Lapinsara

Lapinsara (Carex lapponica) on sarakasvien (Cyperaceae) heimoon kuuluva kasvilaji, joka muistuttaa harmaasaraa (Carex canescens) sekä polkusaraa (Carex brunnescens). Lajit ovat erotettavissa toisistaan pullakoiden ulkonäön sekä myös osittain kasvutavan ja lehtien leveyden perusteella. Lapinsaraa on pidetty myös harmaasaran alalajina. Lapinsara on hentorakenteinen ja kasvutavaltaan löyhästi mätästävä saralaji. Sen lehdet ovat kapeat, korkeintaan 1,5 millimetriä leveät. Lapinsara on yhtäläistähkäinen saralaji, ja sen tähkät ovat lähes pallomaisen pyöreät. Tähkien kärjissä on emikukkia ja tyvillä hedekukkia. Emikukat ovat kaksiluottisia. Pullakot ovat soikeita sekä aluksi vihreänvärisiä, mutta myöhemmin ruskehtavia, ja niissä on lyhyt sekä suora suuota. Lapinsara kasvaa erilaisilla kosteilla kasvupaikoilla, kuten soilla. Lapinsaraa tavataan Suomessa paikoitellen Pohjanmaan rannikolla, Oulun seudulla sekä Lapissa. Suomessa lapinsara on yleisin Vaasan sekä Sallan seuduilla, vaikkakaan se ei ole oikein missäänpäin Suomea erityisen yleinen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Lapinsara (Carex lapponica) * Nord Flora: Carex lapponica (kuva) * Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Carex lapponica * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Carex lapponica * Flora of North America: Carex lapponica Luokka:Sarat
Yhdysvaltain julkisten töiden hallinto

Yhdysvaltain julkisten töiden hallinto (, lyh. PWA) oli Yhdysvaltain valtionhallinnon julkisiin rakennusprojekteihin keskittynyt virasto. Virasto oli osa presidentti Franklin D. Rooseveltin New Deal -talousohjelmaa, jolla pyrittiin vähentämään työttömyyttä ja lisäämään ihmisten ostovoimaa. Virasto perustettiin vuonna 1933, jolloin sen perustamisen mahdollistanut National Industrial Recovery Act -laki hyväksyttiin Yhdysvalloissa. Olemassaolonsa aikana PWA käytti useita miljardeja dollareita erilaisiin julkisiin rakennusprojekteihin. Yhdysvaltain valmistautuessa toiseen maailmansotaan vuonna 1939 viraston toimintaa alettiin hiljalleen ajamaan alas. Lopullisesti virasto lakkautettiin kesällä 1943. == Lähteet == julkisten töiden hallinto
Ämmänristinmäki

Ämmänristinmäki (myös Ristinmäki) on mäki, joka sijaitsee Lempäälän eteläpuoleisella harjualueella. Nimen sanotaan syntyneen siitä, että paikalla kuoli tietäjä tai noita eli ämmä. Myöhemmin pappi pystytti ristin, josta mäki sai nimensä. Paikka haluttiin näin ottaa kirkon haltuun ja hävittää sen pakanallinen perinne. Alue on vanhaa kalmistoa, joka on kuitenkin tuhoutunut soranoton vuoksi. Ämmänristinmäen juurella on sisällissodan aikainen joukkohauta, jonne on haudattu noin 200 Lempäälän taistelussa kaatunutta ja noin 400 teloitettua punaista. Paikalla on myös vuonna 1948 pystytetty Jalmari Terhon suunnittelema muistomerkki. == Lähteet == Luokka:Lempäälä Luokka:Suomen mäet
Orjien kapina

Orjien kapina () on vuonna 1960 valmistunut italialais-saksalais-espanjalainen seikkailuelokuva. Tyylilajiltaan peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Nunzio Malasomma. Sen pääosia esittävät Lang Jeffries ja Rhonda Fleming. ==Juoni== Kristittyjen vainot jatkuvat 300-luvun Roomassa. Keisari Maximinuksen pankkiirin Claudiuksen tytär Claudia yrittää pelastaa serkkunsa Agnesen, mutta joutuu itse vangiksi. Claudiuksen orja Vibio auttaa Claudian pakoon, ja katakombeissa he kohtaavat Agnesen ja kristityksi kääntyneen pretoriaanikaartin päällikön Sebastianuksen. Lisää kristittyjä jää vangeiksi ja Sebastianus kokee marttyyrikuoleman. Vibion johtama kapina pakottaa keisarin lopettamaan vainon ja Vibio ja Claudia saavat toisensa. ==Näyttelijät== ==Tuotanto== Elokuva on kuvattu Totalscope- laajakangastekniikalla Eastmancolor-väreissä Incir De Paolisin studiolla Roomassa ja ulkokuvien osalta Madridissa ja sen lähistöllä. Se perustuu kardinaali Nicholas Wisemanin romaaniin Fabiola (1854), josta Alessandro Blasetti oli tehnyt edellisen elokuvaversion vuonna 1949. Käsikirjoituksen liäksi myös ohjauksessa näkyy Duccio Tessarin kädenjälki. Orjien kapina on värikäs katakombiseikkailu, jossa on runsaasti tunnettuja näyttelijöitä. Sen äitelää pyhimystarinaa tasapainottaa runsain mitoin viljelty ironia. Huomiota herättävät muun muassa keisarin musta henkivartiokaarti sekä ranskalainen laulaja Serge Gainsbourg salaisen poliisin sadistisena päällikkönä. Rhonda Fleming ja Lang Jeffries olivat elokuvaa tehdessään häämatkallaan, mutta avioliitto oli pian ohitse. Jeffries jäi Eurooppaan, jossa hän teki useita peplum-elokuvia. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Vuoden 1960 espanjalaiset elokuvat Luokka:Vuoden 1960 saksalaiset elokuvat Luokka:Italialaiset historialliset seikkailuelokuvat Luokka:Vuoden 1960 italialaiset elokuvat
Andrea Pollack

Andrea Pollack (myöh. Pollack-Pinske, 8. toukokuuta 1961 Schwerin, Itä-Saksa – 13. maaliskuuta 2019 BerliiniDreimalige Olympiasiegerin im Schwimmen verstorben ) oli uinnin kolminkertainen olympiavoittaja, joka oli 1970-luvun lopulla maailman huipulla perhosuinnissa.Sports Reference Pollack voitti Montrealin olympialaisissa 1976 kultaa 4 × 100 metrin sekauinnissa Ulrike Richterin, Hannelore Anken ja Kornelia Enderin kanssa maailmanennätysajalla 4.07,95 sekä 200 metrin perhosuinnissa olympiaennätysajalla 2.11,41. Hän saavutti hopeaa 100 metrin perhosuinnissa hävittyään maailmanennätystä sivunneelle maannaiselleen Kornelia Enderille 0,85 sekuntia ja 4 × 100 metrin vapaauinnissa.Wallechinsky, s. 481–482, 486, 488 Neljä vuotta myöhemmin Moskovan olympialaisissa Pollack voitti kultaa 4 × 100 metrin sekauinnissa maailmanennätysajalla 4.06,67, sai hopeaa 100 metrin perhosuinnissa hävittyään maannaiselleen Caren Metschuckille 0,48 sekuntia sekä sijoittui neljänneksi 200 metrin perhosuinnissa.Wallechinsky, s. 481–482, 488 Berliinin MM- kilpailuissa 1978 Richter saavutti hopeaa 100 metrin perhosuinnissa ja 4 × 100 metrin sekauinnissa sekä pronssia 200 metrin perhosuinnissa. Jönköpingin EM- kilpailuissa 1977 hän voitti kultaa 100 metrin perhosuinnissa ja 4 × 100 metrin sekauinnissa sekä saavutti hopeaa 200 metrin perhosuinnissa. Vuonna 1976 Pollack ui 100 metrin perhosuinnin ensimmäisenä naisena alle minuutin. Pollack tunnusti vuonna 1998, että itäsaksalaiset johtajat ja valmentajat olivat systemaattisesti lääkinneet häntä dopingaineilla hänen kilpauransa aikana. Andrea Pollackin poika Michael Pinske kilpaili olympialaisissa judokana. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Itäsaksalaiset uimarit Luokka:Itäsaksalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Nunzio Malasomma

Nunzio Malasomma (4. helmikuuta 1894 Caserta – 12. tammikuuta 1974 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja. Insinööriksi valmistunut Malasomma työskenteli muutaman vuoden ajan toimittajana ja perusti vuonna 1920 Luciano Dorian kanssa elokuvalle ja teatterille omistetun Fortunio-lehden. 1920-luvun alussa hän ohjasi muutamia voimamieselokuvia Italiassa ja Saksassa. Niitä paremmin menestyivät Mario Bonnardin kanssa tehdyt Matterhornin voittaja (Der Kampf ums Matterhorn) ja Pohjolan kutsu (Der Ruf des Nordens, molemmat 1928). Äänielokuvan tultua Malasomma palasi Italiaan, jossa hän ohjasi joukon suosittuja komedioita. Vuosina 1938–1939 hän työskenteli jälleen Saksassa. Toisen maailmansodan jälkeen Malasomma teki vain muutamia elokuvia. Hänen viimeiset ohjaustyönsä olivat peplum-elokuva Orjien kapina (1960) ja spagettiwestern Quindici forche per un assassino (1967). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Italialaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1894 syntyneet Luokka:Vuonna 1974 kuolleet
Kuoleman koira ja muita kertomuksia

Kuoleman koira ja muita kertomuksia (The Hound of Death and Other Stories) on Agatha Christien novellikokoelma vuodelta 1933. Anna-Liisa Laineen suomennos on ilmestynyt 1978 WSOY:n julkaisemana. Christien yliluonnolliset tekstit ovat jännityskertomuksia, joissa hän hyödyntää uskoa kuudenteen aistiin, ennakkoaavistuksiin, intuitioon ja spiritismiin. Niissä on selittämättömiä kuolemantapauksia, kuten pienen Geoffreyn kuolema, mutta myös tuhoa tuottavia voimia, joita paljastuu belgialaisen nunnan salaperäisten henkisten kykyjen ansiosta.Kuoleman koira ja muita kertomuksia, Kirjasampo viitattu 25.12.2017 Outojen tapahtumien taustalla on myös kylmää suunnittelua tarkoituksena päästä eroon liian pitkään eläneestä tädistä, jolta on odotettavissa perintö, kuten ”Syyttäjän todistajassa”, tai hankalasta perheenjäsenestä. Christien kirjailijakuvasta paljastuu kertomusten kautta uusia puolia. ==Novellit== * Kuoleman koira (The Hound of Death) * Lamppu (The Lamp) * Mustalainen (The Gypsy) * Neljäs mies (The Fourth Man) * Punainen varoitusmerkki (The Red Signal) * Radio (Wireless) * SOS (SOS) * Siipien kutsu (The Call of Wings) * Sinisen ruukun arvoitus (The Mystery of the Blue Jar) * Sir Arthur Carmichael omituinen tapaus (The Strange Case of Sir Arthur Carmichael) * Syyttäjän todistaja (The Witness for the Prosecution) * Viimeinen istunto (The Last Seance) ==Lähteet== Luokka:Novellikokoelmat Luokka:Agatha Christie Luokka:Vuoden 1933 kirjat
Luettelo Siuntion julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Siuntion julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Siuntion kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat. Fanjunkarsissa on Aleksis Kiven ja Charlotta Lönnqvistin muistolaatta. Julkinen teos Paikka Alue Kartalla Tekijä Paljastusvuosi Kuva WD Aleksis Kiven ja Charlotta Lönnqvistin muistolaattaFanjunkars; Siuntio.fi Fanjunkars, Fanjunkarsintie 1 1962Alvar Aalto -säätiö, piirustuskokoelma Isänmaan puolesta 1939-1944Siuntio; Sotasampo.fi Siuntion sankarihautausmaa, Suitiantie 51 1949 100px Kapellbackenin muistoristi Sjundby Kapellbacken Nimeämätön (aurinko) TornbergetLeena Kylliäinen, Aurinkokultin salainen kokoontumispaikka? LähieräTM 4.5.2016 Tallbacka 2008 100px Postikortteja Siuntiosta - Vykort från Sjundeå Sivistyskampus Siuntion Sydämen julkisivu, Siuntion asema , Helena Hietanen 2022 Veteraanikivi Siuntion kirkon lähistö, Kalansinkuja 5 1996 100px == Lähteet == Luokka:Siuntio Siuntio
Feel the Passion

Feel the Passion on Aurela Gaçen esittämä kappale, joka edusti Albaniaa vuoden 2011 Eurovision laulukilpailussa Saksan Düsseldorfissa. Kappale kilpaili Euroviisujen ensimmäisessä semifinaalissa, jossa se sijoittui neljänneksitoista ja täten karsiutui finaalista. == Lähteet == Luokka:Albanian euroviisuedustuskappaleet Luokka:Vuoden 2011 euroviisuedustuskappaleet
Holyheadin rautatieasema

Holyheadin rautatieasema () on rautatieasema Holyheadin kaupungissa Ynys Gybin saarella Angleseyn hallintoalueella, Walesissa. Se on North Wales Coast Linen luoteinen pääteasema ja sijaitsee Holyheadin sataman vieressä. Alkuperäinen Holyheadin asema avattiin 1. elokuuta 1848. Sen tilalle avattiin 15. toukokuuta 1851 uusi asema, jonka puolestaan nykyinen asema korvasi avautuessaan 1. tammikuuta 1866. Asemaa käytti 219 748 matkustajaa kaudella 2017–2018. Sieltä on vaihtoyhteys Dubliniin meneville lautoille. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Angleseyn rautatieliikennepaikat
Luettelo Kosken Tl julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Kosken Tl julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Kosken Tl kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat. Julkinen teos Paikka Alue Kartalla Tekijä Paljastusvuosi Kuva WD Karjalaan jääneiden vainajien muistomerkkiNallinmaa-Luoto 1994:453. Kosken Tl hautausmaa, Hämeentie 45 Kosken Tl kirkonkylä 1955 Kotirintamanaisten ja lottien muistokivi Nuortentuvan piha, Härkätie 3 Kosken Tl kirkonkylä 2017 100px Sankarihautojen muistomerkkiTuomisto 1998. Kosken Tl hautausmaa, Hämeentie 45 Kosken Tl kirkonkylä 1948 100px Santion taistelun muistomerkki Hämeen Härkätie (yhdystie 2810) Vähä-Sorvasto, Santio 1999 Vakaumuksensa puolesta punakaartissa henkensä menettäneiden muistoksi Kosken Tl hautausmaa, Hämeentie 45 Kosken Tl kirkonkylä VeteraanikiviNallinmaa-Luoto 1994:456. Nuortentuvan piha, Härkätie 3 Kosken Tl kirkonkylä 1991 100px ==Lähteet== * * ===Viitteet=== Luokka:Koski Tl Koski Tl
Loperamidi

Loperamidi on heikko opioidihttp://finto.fi/mesh/fi/page/D008139 Viitattu 30.12.2017., jota käytetään ripulilääkkenä. Loperamidi kehitettiin vuonna 1969 belgialaisen Janssen-Cilag lääkeyhtymän innovoimana, sekä hyväksyttiin lääkevalmisteeksi 1975. Sen tunnetuimpia valmistenimiä lienee Imodium. Suomessa loperamidia myydään valmistenimillä Imocur, Imodium, Lopacut, Loperamide ja LopexIhmisille tarkoitettujen lääkevalmisteiden valmisteyhteenvedot ATC-koodin perusteella: A07DA03 Fimea. sekä dimetikonin kanssa yhdistelmävalmisteena nimellä Imodium PlusIhmisille tarkoitettujen lääkevalmisteiden valmisteyhteenvedot ATC-koodin perusteella: A07DA53 Fimea.. Lääke otetaan suun kautta tablettina tai sol-tab-tyyppisenä resoriblettina, joka liukenee suussa. Se tarkoittaa, että lääkkeen voi ottaa silloin ilman vettä. Vaikuttavaa ainetta on 2 mg tablettia/resoriblettiä kohden. Lääkettä käytetään eri syistä aiheutuneen akuutin ripulin hoitoon. Veriset ulosteet kuten punataudissa on este käytölle. Muun muassa Ruotsissa ja Yhdysvalloissa on raportoitu loperamidin väärinkäytöstä ja yliannosteluun liittyvistä kuolemantapauksista. Lääkkeen huomattava yliannostus saattaa haitata vakavasti sydämen toimintaa. Joulukuuhun 2017 mennessä Suomen Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus Fimealle oli raportoitu vain yhdestä ripulilääkkeiden väärinkäytöstä, johon ei kuitenkaan liittynyt myrkytystä.Ri­pu­li­lääk­kei­den vää­rin­käy­tös­tä aiheutuvat kuolemat lisääntyneet Ruotsissa - Suomessa ei ilmoituksia vastaavasta Kaleva 21.12.2017, Viitattu 25.12.2017.Ripulilääkeriippuvuus yleistyy: 27-vuotias perheenisä kuoli yliannostukseen Stara 19.8.2017. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *PubChem: Loperamide *Human Metabolome Database (HMDB): Loperamide *DrugBank: Loperamide *Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Loperamide Luokka:Lääkkeet Luokka:Synteettiset opioidit Luokka:Piperidiinit Luokka:WHO:n tärkeimmät lääkkeet
Proton Perdana

Proton Perdana on ylemmän keskiluokan neliovinen sedan, jota malesialainen Proton on valmistanut vuodesta 1994. Auton ensimmäistä sukupolvea myytiin noin 80 000 kappaletta vuosina 1995–2010. Ensimmäisen sukupolven malli oli uudelleennimetty Mitsubishi Galant, toinen sukupolvi taas perustuu Honda Accordiin. Nykyään Perdana on Malesian korkea-arvoisten virkamiesten suosiossa. == Sukupolvet == Proton Perdana (first generation) (front), Serdang.jpg|Ensimmäinen sukupolvi (1995–1998) 2003-2010 Proton Perdana Executive V6 in Petaling Jaya, Malaysia (01).jpg|Ensimmäisen sukupolven facelift (1998–2010) 2014 Proton Perdana Front Three Quarter.JPG|Toinen sukupolvi (2013–2016) Perdana new gen.jpg|Toisen sukupolven facelift (2016–) == Aiheesta muualla == Perdana Luokka:D-segmentin autot Luokka:1990-luvun autot Luokka:2000-vuosikymmenen autot Luokka:2010-luvun autot Luokka:2020-luvun autot
Cadillac Catera

Cadillac Catera on Pohjois-Amerikan markkinoille vuosina 1996–2001 valmistettu uudelleennimetty versio Opel Omegan neliovisesta sedan-mallista. Sitä koottiin Omegan kanssa samalla tehtaalla Rüsselsheimissä, Hessenissä, Saksassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Catera Luokka:E-segmentin autot Luokka:Mid- size-luokan autot Luokka:1990-luvun autot Luokka:2000-vuosikymmenen autot
Lang Jeffries

Lang Jeffries (7. kesäkuuta 1930 Ontario, Kanada – 12. helmikuuta 1987 Huntington Beach, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvanäyttelijä. Kanadasta Yhdysvaltoihin muuttanut Jeffries ansioitui Korean sodassa. Hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa oli vaimonsa Rhonda Flemingin rinnalla italialais- espanjalaisessa Orjien kapinassa vuonna 1960. Avioliitto päättyi pian eroon, ja Jeffries jäi Eurooppaan, jossa hän teki vielä kolme peplum-elokuvaa sekä joukon agenttiseikkailuja ja muita viihde-elokuvia. Elokuvauransa jälkeen Jeffries piti taidegalleriaa Kaliforniassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 1987 kuolleet
Petra Thümer

Petra Thümer (s. 29. tammikuuta 1961 Chemnitz, Itä-Saksa) on uinnin kaksinkertainen olympiavoittaja, joka oli 1970-luvun jälkipuoliskolla maailman huipulla pitkillä vapaauintimatkoilla.Sports Reference Thümer voitti Montrealin olympialaisissa 1976 kaksi kultamitalia. Hän voitti 400 metrin vapaauinnin maailmanennätysajalla 4.09,89 maailmanennätyksen kesäkuussa uineen ja Itä-Saksan mestaruuden voittaneen Barbara Krausen jouduttua terveysongelmien takia jäämään pois kisoista. Viisi päivää myöhemmin Thümer voitti kultaa 800 metrin vapaauinnissa maailmanennätysajalla 8.37,14 jättäen 0,45 sekunnin erolla toiseksi Yhdysvaltain Shirley Babashoffin, joka oli kesäkuussa alittanut Thümerin 4. kesäkuuta uiman maailmanennätyksen 8.40,68.Wallechinsky, s. 473–474 Jönköpingin EM-kilpailuissa 1977 Thümer voitti kultaa 200 metrin, 400 metrin ja 800 metrin vapaauinnissa. Krause jäi 200 metrillä hopealle ja 400 metrillä pronssille.Gbrathletics.com Thümer oli naimisissa uimari Klaus Katzurin ja hiihtäjä Alf-Gerd Deckertin kanssa. == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Itäsaksalaiset uimarit Luokka:Itäsaksalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Menain riippusilta

Menain riippusilta () sijaitsee Walesissä. Se ylittää Menainsalmen ja yhdistää Angleseyn saaren mantereeseen . == Historia == Ennen sillan valmistumista saareen kuljettiin salmen yli lautoilla. Se oli kuitenkin vaarallista, koska Menainsalmessa on voimakas virtaus. Salmen yli kulki kuitenkin Irlannista Englantiin nopein reitti, joka alkoi Holyheadin satamasta ja jatkui edelleen Angleseyn saaren poikki. Irlanti liitettiin Isoon-Britanniaan Unionilailla vuonna 1800. Tämä vilkastutti Irlannin ja Lontoon välistä liikennettä, koska myös Irlannin hallinto hoidettiin tämän jälkeen Lontoosta. Vuonna 1819 rakennusinsinööri Thomas Telford sai tehtäväksi parantaa tieyhteyttä Lontoon ja Holyheadin sataman välillä. Yksi parannuskohde oli sillan rakentaminen. Se valmistui vuonna 1826. Tämän jälkeen matkustusaika lyheni kaikkien muiden tienparannusten kanssa 9 tuntia ja oli 27 tuntia.Menai Heritage Nykyään tämä matka taittuu viidessä ja puolessa tunnissa.Anglesey history == Kuvia sillasta == Kuva:A_plan_%26_view_of_a_chain_bridge_- _erecting_over_the_menai_at_Bangor_Ferry_1820.jpeg |Sillan piirustukset Kuva:The_suspension_bridge,_over_the_Menai.jpeg|Silta vuoden 1840 tienoilla Kuva:Menai_Bridge_painting.jpg|Sillan maalaus vuonna 2005 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan riippusillat Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan tieliikennesillat Luokka:Walesin sillat Luokka:Grade I -luokan rakennukset Angleseyssa Luokka:Gwyneddin rakennukset ja rakennelmat
Mike Bruner

Michael Lee (Mike) Bruner (s. 23. heinäkuuta 1956 Omaha, Nebraska) on yhdysvaltalainen uinnin kaksinkertainen olympiavoittaja.Sports Reference Bruner voitti Montrealin olympialaisissa 1976 kultaa 200 metrin perhosuinnissa maailmanennätysajalla 1.59,23 ja 4 × 200 vapaauintiviestissä maailmanennätysajalla 7,23,22 oltuaan jo alkuerässä puoliksi eri kokoonpanolla uimassa maailmanennätystä 7.30,33.Wallechinsky, s. 443, 448–449 Länsi- Berliinin MM-kilpailuissa 1978 Bruner voitti kultaa 200 metrin perhosuinnissa.Gbrathletics.com == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Yhdysvaltalaiset uimarit Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Matt Vogel

Matthew Haynes (Matt) Vogel (s. 3. kesäkuuta 1957 Fort Wayne, Indiana) on yhdysvaltalainen uinnin kaksinkertainen olympiavoittaja.Sports Reference Vogel voitti Montrealin olympialaisissa 1976 kultaa 100 metrin perhosuinnissa ajalla 54,35, joka jäi 0,08 sekuntia Mark Spitzin maailmanennätyksestä, sekä 4 × 100 metrin sekauintiviestissä maailmanennätysajalla 3,42,22.Wallechinsky, s. 442, 450 == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Yhdysvaltalaiset uimarit Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
David Wilkie

David Wilkie (1785–1841) oli skotlantilainen taidemaalari. Hänen teoksistaan tunnetuimpia on Wellingtonin herttuan tilaama Chelsean henkivartiokaarti lukee Waterloo-sanomaa vuodelta 1822. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Skotlantilaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1785 syntyneet Luokka:Vuonna 1841 kuolleet
Juha Karvonen

Juha Ilkka Karvonen (s. 15. heinäkuuta 1943 Vehmersalmi) on suomalainen lääketieteen ja kirurgian tohtori, maatalous- ja metsätieteiden maisteri ja viininviljelytieteen tohtori (Espanja). Karvonen on ollut Kuopion yliopiston liikuntalääketieteen dosentti vuodesta 1981 lähtien, ja hän on Suomen ensimmäisiä liikuntalääketieteen erikoislääkäreitä. Hän on toiminut Suomen urheiluliiton lääkäriasiantuntijana 1972–1987 sekä McMasterin (1988–1989) ja Edmontonin yliopiston (1993) vierailevana urheilulääketieteen professorina. Kokemuksistaan urheilulääkärinä hän kirjoitti kirjan Väärät kapselit vaasissa kuin juoksija Jolkkosella. Karvonen on julkaissut tieteellisiä artikkeleita ja kirjoja liikuntalääketieteestä ja pohjoiseurooppalaisesta viiniköynnöksen kasvatuksesta. Hän suoritti myös kaikki maatalous- ja metsätieteiden tohtorin opinnot (2013–2017), mutta ei väitellyt tohtoriksi Helsingin yliopistossa, koska Helsingin yliopiston maatalous-metsätieteellinen tiedekunta ei hyväksynyt suomen kielen käyttöä väitöskirjan valmistelussa ja julkaisussaHelsingin yliopiston maatalous-metsätieteellisen tiedekunnan tiedekuntaneuvoston 15.12.2017 pidetyn kokouksen pöytäkirjan ote §B17. == Kirjoja ja julkaisuja == * Kuntoilijan käsikirja, ISBN 951-9221-25-5 (Vuoden 1989 urheilukirja) * Medicine in Sports Training and Coaching, ISBN 3-8055-5517-2 * Väärät kapselit vaasissa kuin juoksija Jolkkosella: urheilulääkärin mustelmat, Nordbooks, 2011, ISBN 978-952-5908-23-7 (Painos on myyty loppuun) * Viiniköynnöksen kasvatus Suomessa, ISBN 978-952-235-161-6 * Northern Viticulture – reviews and studies, ISBN 978-952-330-828-2 * Ilmastonmuutos ja viiniköynnöksen kasvu Etelä-Suomessa (Väitöskirjatyön suomenkielinen yhteenveto) == Lähteet== == Aiheesta muualla == * Dopingin salat julki - verta, hormoneja ja selityksiä, Aamulehti, 3. syyskuuta 2011 * Viininviljely tulee ilmastonmuutoksen myötä Suomeen, Helsingin sanomat 11.10.2016 * Arto Nyberg, su. 16.4.2017 * Tiedeykkönen: Etelä-Suomen ilmasto sopii viininkasvatukselle jo nyt – ilmastonmuutoksen myötä kasvukausi vielä pitenee. Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Suomalaiset urheilulääkärit Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset professorit
Luettelo Nousiaisten julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Nousiaisten julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Nousiaisten kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat. __TOC__ == Julkiset taideteokset, muistomerkit ja muistolaatat == Julkinen teos Paikka Alue Kartalla Tekijä Paljastusvuosi Kuva WD Abraham ja Antti Achreniuksen muistomerkki Abraham Achrenius oli virsirunoilija ja pietistijohtaja ja hänen poikansa Antti Achrenius pietistijohtaja. Molemmat toimivat Nousiaisten kirkkoherroina. Nousiaisten kirkon hautausmaa, Kirkkotie 212 Koljola 100px Ahti Jalosen muistopaasi Vähä-Välisaari, retkeilyreitin varrella, noin 500 metriä Kuhankuonosta Saksalan suuntaan Kurjenrahkan kansallispuisto 1989 100px Karjalaan jääneiden vainajien muistomerkki Nousiaisten kirkon hautausmaa, Kirkkotie 212 Koljola 1955 Kiitollisuurel ja kunnioituksel noustelaisil heosilTeksti muistomerkissä. Nousiaisten kotiseutumuseo, Topoistentie 9 Topoinen Nousiaisten talonpoikaissäädyn valtiopäiväedustajat Ruotsin valtiopäivillä -muistolaatta Kirkonpiirin koulun rinteessä, Vahdontie 52 Koljola 2009 Piispa Pyhän Henrikin muistokiviLänsisyrjä 2014: 59–60. Piispa Henrik oli keskiajalta periytyvän käsityksen mukaan Suomen kristillistäjä ja ensimmäinen piispa. Pyhän Henrikin tie, Topoisten kalmonpelto, Nousiaisten kirkon pysäköintipaikan laidalla, Kirkkotie 211 Koljola 1978 100px Repolan ristiLänsisyrjä 2014:60–62, 80–81, 135–136. Repolankuja 27 Repola 1979 (2005)Ensimmäinen risti korvattiin uudella 2005 (Länsisyrjä 2014: 61). Sankarihautojen muistomerkkiTuomisto 1998:287. Nousiaisten kirkko, sankarihautausmaa, Kirkkotie 212 Kirkon seutu 1951 100px Talvisotaan lähdön muistolaatta Seurojentalo Kalliopohjan ulkoseinässä, Hääveläntie 4 Koljola 2004 Vapaussodan v.1918 Valkoisten muistokivi Nousiaisten kirkon, seinässä, Kirkkotie 212 Kirkon seutu 1918 VeteraanikiviTuomisto 1998:316. Seurakuntakodin pihalla, Maskuntie 1 Nummi 1990 100px ==Lähteet== * * ===Viitteet=== Luokka:Nousiainen Nousiainen
David Wilkie (uimari)

David Andrew Wilkie (8. maaliskuuta 1954 Colombo, Ceylon – 22. toukokuuta 2024) oli skotlantilainen uinnin olympiavoittaja Wilkie saavutti Münchenin olympialaisissa 1972 hopeaa 200 metrin rintauinnissa ajalla 2.23,67 häviten yli kaksi sekuntia maailmanennätyksen uineelle Yhdysvaltain John Henckenille sekä sijoittui 100 metrin rintauinnissa kahdeksanneksi ajalla 1.06,52. Britannian joukkueessa hän sijoittui 4 × 100 metrin sekauinnissa seitsemänneksi. Neljä vuotta myöhemmin Montrealin olympialaisissa Wilkie saavutti hopeaa 100 metrin rintauinnissa ajalla 1.03,43 häviten maailmanennätyksen uineelle Henckenille 0,32 sekuntia. Neljän päivän päästä Wilkie voitti 200 metrin rintauinnissa kultaa ajalla 2.15,11 voittaen Henckenin 2,15 sekunnilla ja parantaen tämän maailmanennätystä 3,10 sekuntia. Tämä oli kisojen ainoa miesten uintikilpailu, jossa Yhdysvallat ei voittanut kultaa. Näiden uintien välissä Wilkie sijoittui Britannian joukkueessa 4 × 100 metrin sekauinnissa neljänneksi.Wallechinsky, s. 439, 441, 450 Belgradin MM- kilpailuissa 1973 Wilkie voitti kultaa 200 metrin rintauinnissa ja saavutti pronssia 200 metrin sekauinnissa. Calin MM-kilpailuissa 1975 hän voitti kultaa 100 ja 200 metrin rintauinnissa sekä sai pronssia 4 × 100 metrin sekauinnissa. Wienin EM-kilpailuissa 1974 Wilkie voitti kultaa 200 metrin rintauinnissa ja 200 metrin sekauinnissa sekä saavutti hopeaa 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Wilkie kuoli toukokuussa 2024 syöpään. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Skotlantilaiset uimarit Luokka:Brittiläiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Breconin katedraali

Breconin katedraali () on Breconissa sijaitseva tuomiokirkko. Kirkko on Walesin anglikaanisen kirkon Swansean ja Breconin hiippakunnan pääkirkko. == Historia == Normannit perustivat vuonna 1093 paikalle Johannekselle pyhitetyn benediktiiniluostarin. Nykyinen kirkko on pääosin rakennettu 1200- ja 1300-luvuilla ja rakennus edustaa early English -tyyliä ja gotiikkaa. Kirkolla tiedetään olleen useita pyhäinjäännöksiä. Myöhäiskeskiajalla kirkko tunnettiin Pyhän Ristin kirkkona, sillä kirkossa säilytettiin Pyhän Ristin palasta. Luostaritoiminta lakkautettiin vuonna 1538 Englannin uskonpuhdistuksen yhteydessä ja rakennukset otettiin maalliseen käyttöön. Kirkko sai katedraalin aseman vuonna 1923 Walesin kirkon muodostamisen jälkeen. == Lähteet == Luokka:Walesin kirkot Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan katedraalit Luokka:Kivikirkot
Luettelo Maskun julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Maskun julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Maskun kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat. Maskuun on liitetty Lemun ja Askaisten kunnat. __TOC__ == Julkiset taideteokset, muistomerkit ja muistolaatat == Julkinen teos Paikka Alue Kartalla Tekijä Paljastusvuosi Kuva WD Askaisten Ritaripuisto Lähellä Askaisten kirkkoa, Askaistentie 785 Askainen 2007 Frans Viktor Matinpoika Sukkisen muistomerkki Humikkala, Maskuntien ja Satulasepänkujan risteyksessä, Maskuntie 194 Masku 1920-luvulla Hemminki Maskulaisen muistomerkki Hemminki Maskulainen oli Maskun kirkkoherra ja ensimmäisen suomenkielisen virsikirjan tekijä. Maskun hautausmaa, Maskun kirkon luona Masku 1949Vuosiluku muistomerkissä. Hemminki Maskulaisen virsikirja 400 vuotta -tapahtuman muistolaatta Maskun hautausmaa, Maskun kirkon luona, Hemminki Maskulaisen muistomerkissä Masku 2004 Vuosiluku laatassa. Kaislan Valo Kustavintie, Lemun portti Lemu 2004 Kallelan suvut - Kallela släkternaTeksti muistomerkissä. Lemun Kallelaan liittyviä sukuja ovat Gallén – Gallen-Kallela ja Cajander – Kalela. Kemppien tuvan luona Lemun kirkolla Lemu 1986 100px Karjalaan jääneiden vainajien muistomerkki, Askainen Askaisten hautausmaa, Askaistentie 788 Askainen 1958 100px Karjalaan jääneiden vainajien muistomerkki, Lemu Lemun hautausmaa, Monnoistentie 18 Lemu 1986 Karjalaan jääneiden vainajien muistomerkki, Masku Maskun hautausmaa, Maskuntie 72 Masku 1954Teksti muistomerkissä. Lemun vanhan kirkon muistokivi Lemun kirkon luona, Monnoistentie 18 Lemu Masku 1232–1982 750 vuottaTeksti muistomerkin reliefissä. Maskun kirkon luona Masku 1982 100px Nunnanlähteen muistolaatta Lankila Masku Sankarihautojen muistomerkki, Askainen Askaisten kirkko, Askaisten hautausmaa, Askaistentie 788 Askainen 1951 100px Sankarihautojen muistomerkki, Lemu Lemun kirkko, Lemun hautausmaa, Monnoistentie 18 Lemu 1948 100px Sankarihautojen muistomerkki, Masku Maskun kirkko, Maskun hautausmaa, Maskuntie 72 Masku 1948 100px Suomen Marsalkan muistomerkki Louhisaaren kartanon puisto Askainen, Louhisaari (reliefi), (muistomerkki) 1982 100px Varjosen veljesten muistokivi Lietsalantie 373 Masku 1986 100px Veteraanikivi Maskun kirkon kellotapulin vieressä sen itäpuolella, Maskuntie 69 Masku 1994 ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Masku Masku
One Life (Glen Vellan kappale)

One Life on Glen Vellanin esittämä kappale, joka edusti Maltaa vuoden 2011 Eurovision laulukilpailussa Saksan Düsseldorfissa. Kappale kilpaili Euroviisujen ensimmäisessä semifinaalissa, jossa se sijoittui yhdenneksitoista ja täten karsiutui ensimmäisenä finaalista. == Lähteet == Luokka:Maltan euroviisuedustuskappaleet Luokka:Vuoden 2011 euroviisuedustuskappaleet
Haagin sopimus (1698)

Haagin sopimus eli ensimmäinen jakosopimus allekirjoitettiin 26. syyskuuta 1698 ja ratifioitiin 11. lokakuuta 1698 Englannin ja Ranskan välillä. Sopimuksen tarkoituksena oli ratkaista, kuka perisi Espanjan valtaistuimen lapsettoman Kaarle II:n kuoltua. Sopimuksessa perijäksi esitettiin Baijerin vaaliprinssiä Joosef Ferdinandia. Lisäksi sopimuksessa ehdotettiin, että Ranskan dauphin Ludvig saisi Napolin, Sisilian, Finalen, Presidin ja Baskimaan provinssi Gipuzkoan, kun taas Pyhä Rooman keisari Leopold I:n nuorempi poika arkkiherttua Kaarle saisi Milanon herttuakunnan ja sen alusmaat. Joosef Ferdinand saisi suurimman osan Espanjan niemimaasta, Espanjan Alankomaat, Sardinian ja merentakaiset provinssit. Kun Joosef Ferdinand kuoli yllättäen vuonna 1699, ensimmäinen jakosopimus muuttui pätemättömäksi, joten laadittiin toinen jakosopimus, jota Leopold I ei kuitenkaan suostunut allekirjoittamaan. Kaarle II laati 3. lokakuuta 1700 sairasvuoteellaan testamentin, jossa hän hylkäsi jakosopimukset ja määräsi koko perintönsä Ranskan dauphinin toiseksi vanhimmalle pojalle, Filipille, Anjoun herttualle. Kun Kaarle II kuoli kuukauden kuluttua, Ranskan kuningas Ludvig XIV mitätöi sopimuksen ja toimi Kaarle II:n testamentin mukaan. Testamentista seurannut kiista johti vuonna 1701 Espanjan perimyssotaan. ==Lähteet== Luokka:Alankomaiden historia Luokka:Englannin historia Luokka:Ranskan poliittinen historia Luokka:1600-luvun kansainväliset sopimukset Luokka:Haagin historia Luokka:1698
Jouko Mäkelä

Jouko Vihtori Mäkelä (26. maaliskuuta 1930 Vaasa – 19. toukokuuta 2001) oli suomalainen poliitikko. Mäkelä toimi kansanedustajana SDP:n eduskuntaryhmässä vuosina 1975–1979 valittuna Oulun läänin vaalipiiristä. Kunnallispolitiikassa Mäkelä toimi Oulun kaupunginvaltuuston jäsenenä sekä puheenjohtajana. Mäkelä toimi presidentin valitsijamiehenä vuosina 1978 ja 1982. Mäkelä kirjoitti ylioppilaaksi 1949 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1955 Helsingin yliopistosta. Työelämässä Mäkelä toimi Invalidisäätiön ammatinvalinnanohjaajana 1952–1953, Invalidisäätiön psykologina 1953–1958, Oulun kaupungin ammatinvalinnanohjaajana 1958–1960, Ammatinvalinnanohjauksen Oulun piiritoimiston toimistopäällikkönä 1961–1971 sekä Oulun lääninhallituksen sosiaali- ja terveysosaston osastopäällikkönä ja lääninsosiaalineuvoksena 1971–1993. Mäkelän vanhemmat olivat varatuomari ja kihlakunnantuomari Arvo Aulis Mäkelä ja sairaanhoitaja Aino Maria Piilonen. Mäkelän puoliso vuodesta 1952 oli vanhempi lehtori Ilta Sirkka Anttila. Heillä on neljä lasta, Jyrki (s. 1953), Päivikki (s. 1957), Kaisa (s. 1959) ja Pirkka (s. 1964). Mäkelä oli sotilasarvoltaan luutnantti. == Lähteet == Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Oulun kaupunginvaltuutetut Luokka:Oulun vaalipiiri Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Britannia Bridge

Britannia Bridge () on Walesissä sijaitseva silta, joka yhdistää Angleseyn saaren mantereeseen ja ylittää Menainsalmen. ==Historia== Rautatieliikenteen lisääntyessä 1800-luvun puolivälissä tuli tarve etsiä tehokasta rautatieyhteyttä Englannista Irlantiin matkustaville. Aluksi tutkittiin mahdollisuutta lisätä rautatie Menain riippusillalle. Tämä vaihtoehto kuitenkin hylättiin ja päätettiin rakentaa kokonaan uusi silta riippusillan viereen. Menai Heritage Uuden sillan suunnittelu annettiin Robert Stephensonille, joka oli yksi aikansa johtavia rautatie- ja rakennusinsinöörejä. Apunaan hänellä oli insinöörit William Fairbairn ja Eaton Hodgkinson. Sillan muodoksi valittiin uusi ja vallankumouksellinen putkisilta, jossa junat kulkivat putken sisällä. Sillan rakentaminen aloitettiin vuonna 1846, ja se valmistui neljä vuotta myöhemmin maaliskuussa 1850. Silta osoittautui niin vahvarakenteiseksi, että siitä jätettiin riippuköydet kokonaan pois. Sillan pyloneissa oli kuitenkin aukot rakennettuina köysiä varten. Britannia Bridge oli helppohoitoinen silta, ja se oli käytössä alkuperäisenä vuoteen 1970 saakka. Tuolloin joukko paikallisia poikia olivat tutkimassa siltaa soihtujen kanssa ja silta syttyi tuleen. Silta suljettiin palon jälkeen turvallisuussyistä, ja se avattiin neljän vuoden kuluttua täysin uusittuna. Putket purettiin ja tilalle rakennettiin teräskaarisilta, jonka kannen päällä oli rautatie. Kymmenen vuotta palon jälkeen, vuonna 1980, avattiin rautatiekannen yläpuolelle toinen kansi autoliikennettä varten. Tämä on osa tietä A55. Samaan aikaan 1800-luvun puolivälissä rakennettu putkirakenteinen Conwyn rautatiesilta on yhä käytössä. Sillan eteläpäähän avattiin heinäkuussa 1851 Britannia Bridgen rautatieasema, joka kuitenkin suljettiin jo 1. lokakuuta 1858 käyttäjämäärän jäätyä vähäiseksi. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Kuva:Britannia_Bridge_Anglesey_entrance.jpeg|Alkuperäisen sillan sisäänkäynti Kuva:Britannia_Bridge_-_circa_1852.jpg|Alkuperäinen putkirakennelma Kuva:Britannia_Bridge_lion.jpg|Alkuperäinen sillan leijonapatsas Luokka:Walesin sillat Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan tieliikennesillat Luokka:Kaarisillat Luokka:Rautatiesillat Luokka:Angleseyn rakennukset ja rakennelmat Luokka:Gwyneddin rakennukset ja rakennelmat
Bio Stara

Bio Stara on Varsinais-Suomen Paimiossa vuodesta 2014 toiminut elokuvateatteri. Paimion Kinon toiminnan loputtua keväällä 2017 Bio Starasta tuli kunnan ainoa elokuvateatteri. Niin sanottuun Poimarin liikekiinteistöön (Pussitie 4) saneeratussa Bio Starassa on kaksi salia, joissa on 112 ja 36 asiakaspaikkaa. Esitystekniikka on digitaalista. ==Historiaa== Bio Staran omistaa Jari Mäkilä, joka omistaa myös Salossa toimivan Bio Salon. Mäkilän suku on vastannut elokuvien näyttämisestä Paimiossa jo syksystä 1948, jolloin Väinö Mäkilä alkoi hoitaa Paimion vanhaa Kinoa nykyisen Sähkömuseon kivimakasiinissaSähkömuseon historiaa . Elokuvateatteri muutti Hirsitielle uuteen Paimion Kino -teatteriin helmikuussa 1955. Väinö Mäkilän poika Jukka suoritti samoihin aikoihin elokuvakoneenhoitajan tutkinnon Helsingissä ja otti teatterin pian hoitoonsa. 1980-luvun puolessavälissä myös Jukan poika Jari Mäkilä kiinnostui elokuvateatterityöstä ja otti Paimion Kinon vastuulleen heti 18 vuotta täytettyään. Vuonna 2014 hän jätti MTK-Paimion omistaman teatterin 25 vuoden jälkeen erimielisyyksien takia ja avasi oman Bio Stara -elokuvateatterin. Kilpailevat teatterit joutuivat konfliktiin suosikkielokuvien levittäjien suosiessa vain toista niistä. Paimion Kino lopetti toimintansa keväällä 2017, jolloin Bio Starasta tuli paikkakunnan ainoa elokuvateatteri. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Viralliset sivut * Filmikamari Luokka:Suomen elokuvateatterit Luokka:Paimio
Bruno Sundman

Bruno Johannes (Bruno J.) Sundman (7. syyskuuta 1920 Karjaa – 7. elokuuta 2002) oli suomalainen poliitikko. Sundman toimi kansanedustajana SDP:n eduskuntaryhmässä vuosina 1951–1958 valittuna Uudenmaan läänin vaalipiiristää. Kunnallispolitiikassa Sundman toimi Karjaan kauppalanvaltuuston jäsenenä. Sundman oli presidentin valitsijamiehenä vuonna presidentivaalissa 1956. Sundmanin koulutus oli kansakoulu. Työelämässä Sundman oli maalarinopissa 1934–1936, tehdastyöläisenä 1936–1940, Suomen ruotsalaisen työväenliiton asiamiehenä 1946–1949, Suomen ruotsalaisen työväenliiton liittosiihteerinä 1949–1952, Keuhkovammaliiton jaostopäällikkönä vuodesta 1958 sekä TUL:n ruotsinkielisen tiedotuslehden AIF-lehden (myöh. Sport-eko) toimittajana. Sundmanin vanhemmat olivat tehdastyöläinen Axel Einar Sundman ja Amanda Josefina Andström. Sundmanin puoliso vuodesta 1949 oli Ulla Birgitta Lindblom. Heillä on kolme lasta, Folke Olav Johannes (s. 1951), Per Henrik (s. 1953) ja Bo Anders (s. 1955), joista Folke Sundman on ollut kansalaisaktivisti ja Suomen Rauhanliiton ja Kepan toiminnanjohtajaKehityslehti. == Lähteet == Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Karjaan kaupunginvaltuutetut Luokka:Uudenmaan vaalipiiri Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 2002 kuolleet
Haukilan kansakoulu

Haukilan kansakoulu voi tarkoittaa seuraavia kansakouluja: * Haukilan kansakoulu (Suomussalmi), koulu Suomussalmella * Haukilan kansakoulu (Tyrväntö), koulu Tyrvännöstä Valkeakoskeen liitetyllä alueella Luokka:Suomen kansakoulujen täsmennyssivut
Antti Pennanen (kansanedustaja)

Antti Oskari (Antti O.) Pennanen (14. tammikuuta 1922 Joensuu – 23. huhtikuuta 2003) oli suomalainen poliitikko. Pennanen toimi kansanedustajana SDP:n eduskuntaryhmässä vuosina 1966–1970 valittuna Pohjois-Karjalan läänin vaalipiiristä. Kunnallispolitiikassa Pennanen toimi muun muassa Joensuun kaupunginvaltuuston puheenjohtajana. Pennanen toimi presidentin valitsijamiehenä vuonna 1982. Pennanen kävi kansakoulun, valmistui kauppa- apulaiskoulusta 1938, Valtion poliisikoulun alipäällystöluokalta 1951 ja kävi Sotakorkeakoulun maanpuolustuskurssin 1967. Työelämässä Pennanen toimi ylimääräisenä konstaapelina Ilomantsin, Liperin ja Pielisjärven kihlakunnissa 1941–1945, nuorempana konstaapelina Joensuun poliisilaitoksella 1945–1946, vanhempana konstaapelina Joensuun poliisilaitoksella 1946–1955, ylikonstaapelina Joensuun poliisilaitoksella 1955–1980, Joensuun aluevalvojana 1954–1980 sekä väkijuomaliikkeen kunnallisena tarkastajana vuodesta 1956. Pennasen vanhemmat olivat talonmies Antti Juho Pennanen ja Ida Koponen. Pennasen puoliso vuodesta 1945 oli osastonhoitaja Olga Oili Komonen. Heillä on kaksi lasta, Maija-Liisa (s. 1947) ja Raili Kaarina (s. 1948). Pennaselle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi vuonna 1978. Pennanen oli sotilasarvoltaan vääpeli. == Lähteet == Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Joensuun kaupunginvaltuutetut Luokka:Pohjois-Karjalan vaalipiiri Luokka:Suomalaiset poliisit Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet
Paimion Sähkömuseo

Paimion Sähkömuseo on Paimiossa sijaitseva museo vanhassa kivimakasiinissa, jonka on alun perin 1880–1890-luvulla rakennuttanut kauppias C. A. Hallman (1842–1935). Se on toiminut kauppaliikkeen varastona ja myöhemmin elokuvateatterina, ja siinä on toiminut myös Paimion VPK. Rakennus oli tyhjillään ja purku-uhan alla ennen kuin se remontoitiin 1990-luvulla ja siihen perustettiin Sähkömuseo.Sähkömuseon historiaa Paimion VPK Rakennuksen omistaa museon perustajiin kuuluva Lähteenmäen suku, joka liittyy Sähkölähteenmäki-yritykseen. Museon yhteydessä on Museopuoti ja kahvila.Museopuoti Paimion Sähkömuseota ylläpitää Paimion Sähkömuseosäätiö. Sen perustivat vuonna 1992 Lounais-Suomen Sähkö Oy, Sähkölähteenmäki Oy, Paimion kunta ja Paimio-Seura.Sähkömuseosäätiö Museo jakaa tunnustusmitalia museon piirissä ansioituneille henkilöille.Jorma Tuomisella Sähkömuseon tunnustusmitali ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Paimion Sähkömuseon sivut * Paimion Sähkömuseo, Museot.fki Luokka:Paimion rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen paikallismuseot Luokka:Tekniikan museot
Pavel Grudinin

Pavel Nikolajevitš Grudinin (; s. 20. lokakuuta 1960, MoskovaRambler: Биография директора совхоза им. Ленина Павла Грудинина ) on venäläinen yritysjohtaja ja poliitikko. Grudinin on syntynyt Moskovassa ja on opiskellut Moskovassa koneinsinööriksi maatalousteknillisessä yliopistossa. Grudinin on toiminut Moskovan liepeillä sijaitsevan Lenin-sovhoosin toimitusjohtajana. Sovhoosi on yksi suurimmista hedelmien ja kasvisten tuottajista Moskovan tarpeisiin sekä Venäjän suurin mansikoiden tuottaja. Grudinin on sanonut: "Нельзя быть богатым в бедной стране" ('Emme voi olla rikkaita köyhässä maassa'). Grudinin oli kommunistisen puolueen ehdokas Venäjän presidentinvaaleissa 2018. Grudinin on puolueen yllätysehdokas.Russia communists nominate surprise candidate, rferl.org Äänestyksessä Grudininin valintaa kannatti 300 ja vastusti 11. Valintahetkellä 23. joulukuuta Grudinin ei ollut kommunistisen puolueen jäsen.Russian communists businessman presidential candidate, rt.com == Politiikka == === Presidentinvaalit 2018 === Grudinin julkisti presidentinvaaleihin liittyvän poliittisen manifestin 20 шагов Павла Грудинина20 шагов Павла Грудинина. Кандидат в президенты России обращается к каждому, kprf.ru (Pavel Grudininin 20 askelta). Grudininin poliittisia ajatuksia on köyhyyden vastainen taistelu. Manifestissa Grudinin esitti presidentin kausien rajoittamista perustuslailla kahteen ja talousjärjestelmän lännestä riippuvuuden vähentämistä. Grudininin mielestä Venäjän pitäisi lähteä Maailman kauppajärjestöstä (WTO), johon Venäjä on liittynyt jäseneksi 22. elokuuta 2012. Grudinin mielestä Venäjällä pitäisi luopua arvonlisäverosta, joka muodostaa kolmanneksen valtion verotuloista ja on veroista suurituottoisinhttp://www.cfe-eutax.org/taxation/VAT- taxation/russia . Grudinin haluaisi vapauttaa Bolotnajan aukion vangit. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Venäläiset poliitikot Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ana Brnabić

Ana Brnabić (, s. 28. syyskuuta 1975) on serbialainen poliitikko. Hän on toiminut Serbian pääministerinä 29. kesäkuuta 2017 alkaen. Brnabić on Serbian ensimmäinen naispuolinen ja avoimesti homoseksuaali pääministeri. Joulukuussa 2019 Serbian pääministeri Ana Brnabić sai perheenlisäystä, kun hänen samaa sukupuolta oleva puolisonsa Milica Đurđić synnytti poikalapsen. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Serbian pääministerit Luokka:Serbialaiset poliitikot
Walesin kirkko

Walesin kirkko (, ) on Walesissa toimiva anglikaaninen kirkkokunta. Kirkkoon kuuluu kuusi hiippakuntaa. Kirkko on Walesin kristillisistä kirkoista toiseksi suurin. 2000-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä jumalanpalveluksiin osallistui 69 000 henkeä viikoittain. == Historia == Kristinuskon historia Walesin alueella juontaa jo 300-luvulle. Pakanallisten anglosaksien tunkeuduttua Britanniaan 400-luvulla tuli Walesista yksi kelttiläisen kirkon linnakkeista. 600-luvulle tultaessa lähetystyöntekijät, joista osa oli Rooman lähettämiä, osa kelttiläisiä, olivat käännyttäneet koko maan. Kirkko piti kiinni itsenäisyydestään eikä suostunut omaksumaan Rooman katolisen kirkon sääntöjä ja käytänteitä ennen kuin 1100-luvulla, jolloin Walesin kristityt joutuivat Canterburyn arkkipiispan kaitsentaan. Uskonpuhdistus hyväksyttiin yleisesti Walesissa ja ainoastaan pientä vastarintaa esiintyi. 1600- ja 1700-luvuilla kirkko alkoi kuitenkin taantua, pääosin johtuen niiden englantilaisten, jotka oli asetettu kirkon johtaville paikoille, kyvyttömyydestä johtajina. 1700-luvulla alkanut metodistinen herätys johti merkittävään anglikaanisuuden heikkenemiseen Walesissa, kun enemmistö väestöstä jätti anglikaanisen kirkon ja liittyi metodisteihin. Vuonna 1920 kirkko menetti valtiokirkollisen asemansa, mutta se vahvistui jäsenmäärällisesti sen jälkeen. Vuonna 1996 kirkko hyväksyi naisten vihkimisen pappisvirkaan ja ensimmäinen nainen vihittiin papiksi tammikuussa 1997. Vuonna 2008 yli 20 % papeista oli naisia. Vuonna 2013 kirkon johto hyväksyi naisten vihkimisen myös piispoiksi. Vuonna 2002 silloinen Walesin arkkipiispa Rowan Williams valittiin Canterburyn arkkipiispaksi ja siten anglikaanisen kirkon hengelliseksi johtajaksi. Hän oli virassa ensimmäinen Walesissa syntynyt. == Hallinto == Maailmanlaajuisen Anglikaanisen yhteisön jäsenenä Walesin kirkko muodostaa yhden provinssin, joka jakautuu kuuteen hiippakuntaan. Hiippakuntien edustajat valitsevat piispat hiippakuntiinsa. Piispat puolestaan valitsevat yhden keskuudestaan kirkon arkkipiispaksi. === Hiippakunnat === * Bangorin hiippakunta * Llandaffin hiippakunta * Monmouthin hiippakunta * St Asaphin hiippakunta * St Davidsin hiippakunta * Swansean ja Breconin hiippakunta == Teologia == Kirkko määrittelee itsensä "tässä maassa toimivaksi muinaiseksi kirkoksi, joka on katolinen ja reformoitu." Omassa katekismuksessaan Walesin kirkko opettaa olevansa "yksi, pyhä, katolinen ja apostolinen kirkko." == Kirkolliset yhteydet == Walesin kirkko on Porvoon kirkkoyhteisön jäsenkirkko. ==Lähteet== *
Aaltosen mattokutomo

Aaltosen mattokutomo oli Kiikassa vuosina 1914–1970 toiminut mattokutomo. Sen perusti Hilma Aaltonen o.s. Blom (1881–1946), joka oli ammatiltaan käsityönopettaja. Hilma Aaltosen jälkeen kutomon toimitusjohtajana toimivat hänen leskensä Herman Aaltonen (1879–1953) ja nuorin pikkusisarensa ja ottotyttärensä Oili Määttänen ent. Aaltonen o.s. Blom (1900–1993). Aaltosen mattokutomolle mattoja suunnittelivat muiden muassa Toini Kallio, Laila Karttunen, Greta Skogster-Lehtinen ja Impi Sotavalta. Kutomon mattoja oli käytössä kotien lisäksi useiden liike- ja julkisten laitosten tiloissa, kuten Eduskuntatalossa, Kelan pääkonttorissa, Kultarannassa ja Suomen pankin talossa Vaasassa. Mattoja vietiin myös ulkomaille Etelä-Amerikkaa myöten. == Kirjallisuutta == * Suomen teollisuus ja kauppa, Toinen osa = Finsk industri och handel, Andra delen. [Helsinki]: Suomalaisen kirjallisuuden seuran kirjapaino, [1924] * Anna Henriksson & Toini-Inkeri Kaukonen: "Johtaja Hilma Aaltosen …". Kotiteollisuus: kotoisen kätevyyden ja yritteliäisyyden edistäjä, 1941, 8. Helsinki, 1941. Sivut 101–102 * Pirkko-Liisa Laine: "Kiikan karvalankamatoista". Vanhaa Kiikkaa: Satakuntalaisen osakunnan kotiseuduntutkimusretken tuloksia v. 1948, toimittanut Mauno Jokipii. [Tyrvää]: [Tyrvään seudun museo- ja kotiseutuyhdistys], [1949]. NBN f536953 (nidottu) * Kirsti Rantanen: Karvalangasta mattoa ennen. Tampere: Pirkanmaan kotityö, 1986. ISBN 951-99716-8-8 (nidottu) Luokka:Entiset suomalaiset yritykset Luokka:Kiikka Luokka:Kudonta Luokka:Matot
A. G. Edwards

Alfred George Edwards (2. marraskuuta 1848 – 22. heinäkuuta 1937) oli Walesin kirkon ensimmäinen arkkipiispa. Edwards syntyi papin poikana pienessä Llanymawddwyn kylässä Gwyneddin kreivikunnassa. Hän opiskeli Oxfordin yliopiston Jesus Collegessa ennen kuin hänet nimitettiin valvojaksi walesilaiseen Llandovery Collegeen vuonna 1875. Samana vuonna Edwards vihittiin papiksi ja vuonna 1885 hänet nimitettiin Carmarthenin Pyhän Pietarin kirkon kirkkoherraksi. Vuonna 1889 Edwards nimitettiin St Asaphin piispaksi. Kun Walesin kirkko perustettiin vuonna 1920, hänet valittiin kirkon ensimmäiseksi arkkipiispaksi. Edwards jäi eläkkeelle virastaan vuonna 1934. Hän kuoli vuonna 1937 ja hänet haudattiin St Asaphin kaupunkiin. ==Lähteet== Luokka:Anglikaaniset arkkipiispat Luokka:Walesilaiset piispat Luokka:Vuonna 1848 syntyneet Luokka:Vuonna 1937 kuolleet
Luettelo Maalahden julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Maalahden julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Maalahden kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat. Maalahteen on liitetty Bergön ja Petolahden kunnat. Julkinen teos Paikka Alue Kartalla Tekijä Paljastusvuosi Kuva WD Ilmatar Maalahden terveyskeskuksen piha, Tamppitie 2 2001 100px Muistolehdon muistomerkki Hoppets begravningsplats, Malax kyrktået 2 2007 Sankarimuistomerkki, Bergö Bergön hautausmaa, Bergö nyvägen 8 Bergö 1952 100px Sankarimuistomerkki, Maalahti Maalahden hautausmaa, Malax kyrktået 2 1953 100px Sankarimuistomerkki, Petolahti Petolahden hautausmaa, Kyrktået 12 Petolahti Vapaussodan muistomerkki, Bergö Bergön hautausmaa, Bergö nyvägen 8 Bergö 1952 ==Lähteet== Luokka:Maalahti Maalahti