EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Medo

Mohamed Kamara eli Medo (s. 16. marraskuuta 1987 Port Loko, Sierra Leone) on sierraleonelainen jalkapalloilija, jolla on myös Suomen kansalaisuus. Hän edustaa Kakkosessa pelaavaa Hämeenlinnan Jalkapalloseuraa. Medo on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. == Ura == Kotimaassaan Sierra Leonessa Medon seura oli Kallon. Vuonna 2003 hän osallistui Sierra Leonen juniorimaajoukkueen kanssa Suomessa järjestettyihin alle 17-vuotiaiden MM- kilpailuihin, jossa hän pelasi kaikki kolme alkulohkon ottelua Espanjaa, Yhdysvaltoja ja Etelä-Koreaa vastaan. Turnauksen jälkeen hän jäi usean joukkuetoverinsa kanssa Suomeen ja anoi turvapaikkaa. Medo sijoitettiin Kontiolahden vastaanottokeskukseen ja jatkoi jalkapalloilua Lehmon Pallossa. Saavutettuaan täysi-ikäisyyden ja saatuaan peliluvan vuoden 2005 lopulla hän teki sopimuksen Veikkausliiga-joukkue Kuopion Palloseuran kanssa. Seuraavana keväänä hän voitti KuPSin kanssa Liigacupin ja debytoi Veikkausliigassa 27. huhtikuuta 2006 ottelussa KooTeePeetä vastaan. Tulokaskaudellaan 2006, joka päättyi KuPSin putoamiseen, hän pelasi 23 liigaottelussa. KuPSin putoamisen jälkeen Medo siirtyi Helsingin Jalkapalloklubiin, jota hän edusti kaudet 2007–2010. HJK:ssa hän voitti Suomen cupin kaudella 2008 ja Suomen-mestaruuden kausilla 2009 ja 2010. Jälkimmäisellä kaudella hänet valittiin Vuoden liigapelaajaksi. Elokuun 2010 lopulla Medo siirtyi serbialaiseen Partizaniin, jonka hän oli kohdannut HJK:n kanssa Mestarien liigan karsinnoissa kuukautta aikaisemmin. Tammikuussa 2013 Medo siirtyi Boltoniin 3,5 vuoden pituisella sopimuksella. Medo sai Suomen kansalaisuuden vuonna 2010. Hän on ilmaissut halunsa pelata Suomen maajoukkueessa, mikä ei kuitenkaan ole automaattisesti mahdollista hänen Sierra Leonen juniorimaajoukkue-edustuksiensa vuoksi. Medo ja Suomen Palloliitto hakivat Kansainväliseltä jalkapalloliitolta poikkeuslupaa, jota FIFA ei kuitenkaan myöntänyt. Maaliskuussa 2011 Medo valittiin Sierra Leonen maajoukkueeseen, jonka aiemmista kutsuista hän oli kieltäytynyt. == Saavutukset == * Suomen-mestaruus: 2009, 2010 * Suomen cupin voitto: 2008 * Liigacupin voitto: 2006 * Vuoden liigapelaaja: 2010 * Serbian cupin voitto: 2011 * Serbian mestaruus: 2010–2011, 2011–2012 * Alle 17-vuotiaiden Afrikan-mestaruushopea: 2003http://www.cafonline.com/competition/caf_competitions/u17/years/swaziland/index.htm == Lähteet == === Tilastot === * * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Medo Euroopan jalkapalloliiton sivustolla * Medo Partizanin sivustolla Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Sierraleonelaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon Suomen Cupin mestarit Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
David Fox (multimediatuottaja)

David Fox on yhdysvaltalainen multimediatuottaja. Hänen tunnetuin teoksensa lienee seikkailupeli Zak McKracken and the Alien Mindbenders, jonka hän suunnitteli. David Fox työskenteli Lucasfilm Gamesissä sen perustamisesta alkaen. Hän jätti LucasArtsin kymmenen vuotta myöhemmin. Sen jälkeen hän on toiminut konsulttina peli- ja simulaattoriprojekteissa, tuottanut ja johtanut www-sivustoja sekä suunnitellut ja tuottanut opetusohjelmiston. Luokka:Yhdysvaltalaiset videopelisuunnittelijat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Intian ja Venäjän kuljetuskoneprojekti

Multirole Transport Aircraft / MS-21 (Il-214 ja Jak-242) Kuva: Kuvaus Tyyppi MS-21-100 132-paikkainen matkustajakone Tyyppi MS-21-200 156-paikkainen matkustajakone Tyyppi MS-21-300 174-paikkainen matkustajakone Tyyppi MTA/MS-21 keskipitkän matkan kuljetuskone Miehistö Matkustajat 132 / 156 / 174 / - Ensilento Valmistaja Irkut/Iljušin ja Jakovlev Valmistusmäärä e 100 Venäjälle ja 45 Intialle 2008- Mitat Pituus 38,25 m (MS-21-200) Kärkiväli 36,25 m (MS-21-200) Pyrstön kärkiväli 13,28 m (MS-21-200) Korkeus Massa Omamassa Hyötykuorma 15 000 kg Lentoonlähtömassa 47 900 kg Voimanlähde Moottori 1 (intialaiseen) 2 kpl CFMI CFM56-7 Moottori 2 (intialaiseen) 2 kpl Aero Engines V2500 Moottori 1 (venäläiseen) 2 kpl Aviadvigatel PS12 Moottori 2 (venäläiseen 2012-) 2 kpl Kuznetšov TRDD-2005 Moottori 2b (venäläiseen -2012) 2 kpl Saljut D-30KP3 Moottori 2c (venäläiseen -2012) 2 kpl Aviadvigatel PS-90A12 Teho 2 x Suoritusarvot Lentonopeus 850 km/h Lentomatka 6000 km Lakikorkeus Intian ja Venäjän kuljetuskoneprojekti, jota on valmisteltu vuodesta 2001 alkaen ja joka on vahvistettu 2005 on Venäjän ilmavoimien komentajan taholta esitetty syyksi mahdollisesti vetäytyä Antonov An-70-hankkeesta. Koneella on tarkoitus korvata 112 Neuvostoliiton Intialle 1980-luvulla myymää Antonov An-32 -konetta. Venäjälle Iljušin Il-214 korvasi niin ikään vanhentuneita Antonov An-22 -koneita. Marraskuun 2005 sopimuksen mukaan aluksi Intian tulisi saada 45 konetta ja Venäjän noin 100. Koneen lastitilan pituus on noin 13,5 metriä ja korkeus kolme metriä. Hanke tunnetaan myös Iljušin Il-214:nä, mihin yhdistyi 2003 Jakovlev Jak-242-hanke. Jakovlev on mukana myös Irkutin yhteistyössä. Matkustajakone- ja kuljetuskonehankkeen nimi Venäjällä on tämän jälkeen MS-21. Kilpailussa oli mukana myös Tupolev Tu-234 eli Tupolev Tu-204-300, mutta se ei menestynyt. Kesäkuussa 2001 intialainen Hindustan Aeronautics Ltd ja venäläiset Irkut, Rosboronexport ja Iljušin solmivat sopimuksen kaksimoottorisen 18 500 kg kantavan taktisen kuljetuslentokoneen kehittämisestä, valmistuksesta ja myynnistä. Irkutin mukaan myös ukrainalainen lentokonetehdas Jakovlev on liittynyt ohjelmaan. Intian ja Venäjän valtioiden välillä uskotaan sopimuksen syntyvän lokakuussa 2006http://www.india- defence.com/reports/2302, kun Intian pääministeri Manmohan Singhin joulukuussa 2005 tapahtuneen Moskovan vierailun aikana allekirjoitettiin sopimus, mikä poistaa patenttiesteitä aiotulta hankkeelta. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Manmohan-Putin to ink four agreements in Moscow * India-Russia Inter Governmental Commission In Moscow *India-Russia Defence Cooperation: A Time-tested Relationship *Russia expands team for MS-21 development work Luokka:Matkustajalentokoneet Luokka:Sotilaskuljetuskoneet Luokka:Iljušin Luokka:Jakovlev
Irkut (yhtiö)

Irkut () on venäläinen lentokoneteollisuuden holdingyhtiö, johon kuuluvat yritykset kattavat sotilaslentokoneiden koko suunnittelu- ja valmistusprosessin. Sen osayrityksiä ovat Jakovlevin lentokonetehdas, Irkutskin lentokonetehdas, Berijevin lentovenetehdas (TANTK) Taganrogissa, BETA IR, OKB Russkaja Avionika ja noin 20 muuta. Yhtiön tärkeimpiä nykytuotteita ovat Suhoi Su-30 hävittäjät, Jak-130 harjoituslentokone ja Be- sarjan amfibiokoneet. Eurooppalainen EADS osti 2005 10 % Irkutin osakepääomasta 50 miljoonalla eurolla. Vuodesta 2006 Irkut kuuluu osana suurempaan valtiolliseen OAK-ilmailuteollisuuskonserniin, jolla on siitä 81 %:n omistusosuus. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Irkut Corporation *Osakkaat *UAC (OAK) composition Luokka:Neuvostoliittolaiset ja venäläiset lentokonevalmistajat Luokka:Venäläiset holdingyhtiöt
CFM International

CFM International on yhdysvaltalaisen General Electricin GE Aviationin ja ranskalaisen Safranin perustama yhteisyritys, joka valmistaa suihkumoottoreita lentokoneisiin. Yhtiö perustettiin 1970-luvulla kehittämään CFM56-moottoreita. Seuraava CFM LEAP -moottori otettiin käyttöön 2010-luvun lopussa. Vuonna 2021 CFM julkisti CFM RISE -projektin, jonka tarkoitus on kehittää avoroottorisia suihkumoottoreita. Airbus A380 tulee toimimaan testialustana RISE-moottorille. Syyskuussa 2023 uutisoitiin, että CFM56-moottoriin osia toimittanut Lontoossa sijaitseva AOG Technics oli väärentänyt komponenttien sertifikaatteja. Tietojen mukaan CFM löysi 70 väärennettyä sertifikaatia, jotka kattavat 50 osanumeroa. CFM56-moottoria käytetään sekä Airbusin että Boeingin lentokoneissa ja niitä on rakennettu yli . Väärennettyjen osien todellinen alkuperä ei ole selvinnyt. Oikeuskanteen dokumenttien mukaan väärennettyjä komponentteja päätyi 68 moottoriin. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *https://www.safran-group.com/companies/cfm-international *GE Aviation *Snecma *CFM56-suihkumoottorit Luokka:Lentokonemoottorivalmistajat Luokka:General Electric
Turul

Turul-lintu on unkarilaisen myytin mukaan madjaarit Pannoniaan johdattanut olento. Se kuvataan usein korppikotkan kaltaiseksi. Nimitys juontunee turkin kielen haukkaa tarkoittavasta sanasta. Turul-linnun vastine turkkilaisessa mytologiassa on toğrul, ja myös Árpádin dynastian nimi keskiaikaisissa unkarilaisissa lähteissä on Turul. ==Lähteet== Luokka:Taruolennot Luokka:Unkarin kansallissymbolit
Iljušin Il-214

thumb|Koneen pienoismalli takaa Iljušin Il-214 on ollut Venäjälle Antonov An-22-kuljetuslentokoneita korvaavan ja Intialle Antonov An-32-koneita korvaavan Intian kanssa yhteistyössä toimeenpantava lentokoneprojektin venäläinen työnimi. :Pääartikkeli Intian ja Venäjän kuljetuskoneprojekti Intian ja Venäjän sopimuksissa lentokoneen projektinimenä on sen tyyppimääritelmä, monikäyttöinen kuljetuskone, multi-role transport aircraft (MTA). Merkittävin ero Iljušin Il-214:n ja MTA:n välillä suunnitteluvaiheessa on ollut se, että Intia on hankkimassa koneisiinsa länsimaiset suihkuturbiinit ja Venäjä venäläiset. Iljušin Il-214/MTA -lentkokoneen valmistus on tarkoitus aloittaa 2008 ja sen pohjalta suunnitellaan valmistettavaksi useita versioita. Keskipitkän matkan kuljetusversiota on kutsuttu työnimellä Il-214T ja sadan matkustajan matkustajakoneversiota työnimellä Il-214-100. Intia pyrkii korvaamaan MTA:lla 112:a Neuvostoliitosta 1980-luvulla ostamaansa Antonov An-32:a. Aluksi Intia sitoutuu hankkimaan kuitenkin vain 45 MTA:a. ==MS-21 (Bliže-srednij magistralnyj samoljot MS-21)== 11\. maaliskuuta 2003 ilmoitti Jakovlev, että sen Jakovlev Jak-242 ja Iljušin Il-214 -projektit yhdistetään projektiksi MS-21 (Ближне-средний магистральный самолет МС-21). Iljušin ryhtyi yhteistyöhön Jakovlevin kanssa, kun Jakovlev Jak-242 oli osoittautumassa Iljušin Il-214:ää paremmaksi projektiksi venäläisessä tarjouskilpailussa. ==Aiheesta muualla== *Jakovlevin tiedote projektien yhdistämisestä *Jakovlevin tiedote MS-21:stä Luokka:venäläiset matkustajalentokoneet Il-214
Aviadvigatel

Aviadvigatel on venäläinen lentokonemoottorivalmistaja, joka käyttää vientimarkkinoinnissa toiminimeä Perm Motors. ==Aiheesta muualla== *Aviadvigatel * GlobalSecurity.org Luokka:Lentokonemoottorivalmistajat
Irkut MC-21

Irkut MC-21 () on Irkut-yhtiön hanke lyhyen ja keskipitkän matkan matkustajakoneeksi sekä keskipitkän matkan sotilaskuljetuskoneeksi. Jakovlev Jak-242:n ja Iljušin Il-214:n hankkeiden sekä venäläis-intialaisen sotilaskuljetuskonehankkeen pohjalta pyritään luomaan lentokoneperhe, joka 132-, 156- ja 174-matkustajapaikkaisissa matkustajakoneversioissaan korvaa lähinnä Tupolev Tu-154:ia, Tupolev Tu-234 sekä (sotilas)kuljetuskoneversiossaan Intian 1980-luvulla Neuvostoliitosta ostamia 112:a Antonov An-32-kuljetuskoneita sekä Venäjän Antonov An-22:ia. Ensimmäisten koneiden on tarkoitus olla kaupallisessa liikenteessä vuonna 2021. Venäjän ilmavoimien komentaja on myös maininnut, että kuljetuskonehankkeen vuoksi Venäjä ilmoittaa lähiaikoina luopuvansa Ukrainan kanssa sovitusta Antonov An-70-hankkeesta. Hänen mukaansa kuljetuskoneena voidaan käyttää myös Iljušin Il-76MF:ää. ==Aiheesta muualla== *Jakovlevin tiedote matkustajakoneversioista kuvineen *Jakovlevin tiedote Tupolev Tu-154:ien ja Jakovlev Jak-42:ien korvautumisesta MS-21:llä *Venäjän ilmavoimien komentajan haastattelu Kommersantissa Luokka:Venäläiset matkustajalentokoneet Luokka:2010-luvun matkustajalentokoneet Luokka:Sotilaskuljetuskoneet
Sadetakki

Sadetakki eli sadeasu on takki, jota käytetään sateella takkina vedeneristävyyden vuoksi. Sadetakissa voi olla huppu, joka suojaa päätä sateelta. Huppua käytettäessä sateella ei tarvita erillistä sateenvarjoa. Muuten sadetakki on tavallisen takin kaltainen. Sadetakin helmat ovat pitkät, jotta ne suojaisivat mahdollisimman hyvin housuja kastumasta. Kertakäyttöinen sadetakki on tehty muovista ja se on halpa. Sitä voi käyttää yleensä vain kerran, sillä se rikkoutuu ohutrakenteisena riisuttaessa helposti. Kertakäyttöinen sadetakki on pakattu pieneen pakettiin ja kulkee helposti mukana taskussa. Suomessa sadetakkeja valmistavat muun muassa Rukka ja April Rain. ==Historia== Sadetakkeja on osattu valmistaa jo tuhansia vuosia. Sadetakit olivat erityisesti kalastajien vaatteita, ja niitä tehtiin eläinten (esimerkiksi hylkeen) suolista. Ensimmäiset modernit sadetakit kehitteli Charles Macintosh 1800-luvun alussa. Macintosh kehitteli kumipäällysteisen kankaan, jota alettiin käyttää sadetakeissa. Sotien jälkeen taipuisa PVC-kalvo teki mahdolliseksi sadeasujen tekemisen muovista. Suomessa muovisia sadetakkeja alkoi ensimmäisenä valmistaa seinäjokinen Arvo Luhtala. Materiaaliksi tuli pian myös muovitettu kernikangas. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Suojavaatteet Luokka:Takit
Lou Reed (albumi)

Lou Reed on vuonna 1972 julkaistu Lou Reedin ensimmäinen sooloalbumi. Se julkaistiin kaksi vuotta sen jälkeen, kun Reed jätti The Velvet Undergroundin. Albumi koostuu suurimmaksi osaksi uudelleennauhoitetuista The Velvet Undergroundin ylijäämämateriaalista, lukuun ottamatta kappaleita "Going Down" ja "Berlin". == Kappaleet == Kaikki kappaleet Lou Reedin, lukuun ottamatta "Ride into the Sun" (Lou Reed, John Cale, Sterling Morrison ja Maureen Tucker). Pienellä tekstillä on ilmoitettu The Velvet Undergroundin albumit, joilla on julkaistu kappaleen edellisiä V. U. versioita. # "I Can't Stand It" (1969: The Velvet Underground Live, VU) # "Going Down" # "Walk and Talk It" (Peel Slowly and See, Loaded (Fully Loaded Edition)) # "Lisa Says" (1969: The Velvet Underground Live, VU) # "Berlin" # "I Love You" (Peel Slowly and See, Loaded (Fully Loaded Edition)) # "Wild Child" # "Love Makes You Feel" (Loaded (Fully Loaded Edition)) # "Ride into the Sun" (Another View, Loaded (Fully Loaded Edition), Bootleg Series Volume 1: The Quine Tapes) # "Ocean" (1969: The Velvet Underground Live, VU, Loaded (Fully Loaded Edition)) == Muusikot == *Lou Reed - laulu, kitara *Caleb Quaye - sähkökitara, akustinen kitara, piano *Steve Howe - sähkökitara *Paul Keogh - sähkökitara, akustinen kitara *Rick Wakeman - piano *Les Hurdle - bassokitara *Brian Odgers - bassokitara *Clem Cattini - lyömäsoittimet *Kay Garner - taustalaulu *Helene Francois - taustalaulu Luokka:Vuoden 1972 esikoisalbumit Luokka:Lou Reedin albumit
Takki

Takki on yläruumista suojaava vaatekappale. Takissa on kaulus ja se on yleensä edestä avonainen. Takissa on myös hihat, jotka suojaavat käsivarsia. Takki saadaan kiinni esimerkiksi napeilla, vetoketjulla, tarrakiinnityksellä, hakasilla tai vyöllä, tai näiden yhdistelmällä. Takin vyö voi olla myös koriste. Takin alalaitaa kutsutaan (takin) helmaksi. Takki tunnettiin jo keskiajalla. ==Katso myös== * Päällystakki * Sadetakki Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit de:Mantel (Kleidung) ja:コート sv:Jacka
Vyö

thumb|Vyö farkuissa. Vyö on vyötärön ympäri kiedottava hihna. Se kiinnitetään joko solmien tai kiinnittimellä. Kiinnitin voi olla esimerkiksi solki, johon vyön toinen pää kiinnitetään lukituksella. Vyötä käytetään pitämässä housuja ylhäällä tai esimerkiksi takkia paikallaan. Vyötä voi pitää koristeena esimerkiksi hameiden ja mekkojen päällä lantiolla tai vyötäröllä. Vyölle voi myös ripustaa tavaroita (esimerkiksi avaimet, puukko tai kännykkäkotelo). Vyö voi olla muun muassa nahkaa, kangasta tai metalliketju. Useimmissa kamppailulajeissa vyön väri ilmaisee henkilön taitotason. Yleisimmin valkoinen vyö ilmaisee aloittelevaa ja musta vyö kokenutta harrastajaa. Japanilaisen kimonon vyötä kutsutaan nimellä obi. Obin on tarkoitus myös olla esteettisesti miellyttävä erityisesti naisilla. __NOTOC__ ==Kuvaannollinen merkitys== Sanalle ”vyö” on kehittynyt myös kuvaannollinen merkitys ilmaisussa ”kiristää vyötä” (tai nälkävyötä/suolivyötä). Ilmaisulla tarkoitetaan voimavarojen, esimerkiksi ruoan tai rahan säästämistä usein pakottavista syistä. Ilmaisu viittaa konkreettisen tapahtumaan, jossa kiristetään asuun kuuluvaa, lantion ympärille kiedottua vyötä joko siksi, että nälän takia on laihduttu tai siksi, että sillä halutaan lieventää nälän tunnetta ts. painaa suolia sisäänpäin. Nykyisin sitä käytetään useimmiten kuvaannollisessa merkityksessä. ==Vyön historiaa== Vyön käytöstä on todisteita pronssikaudelta asti. Tosin arkeologisissa aineistoissa ei ole itse vöitä, koska ne ovat maatuneet, mutta solkia ja metallivöitä on säilynyt. Alkuaan vyötä ei tarvittu housujen kannatteluun vaan työkalujen kuljettamiseen ja koristautumiseen. Vyö sai laajenevaa suosiota ensimmäisessä maailmansodassa, kun khakiunivormuun kuului vyö. Huomattiin, että sotilaskäytössä vyö oli kätevämpi ja nopeampi kuin olkaimet. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Mikko Karppi

Mikko Jaakko Antero Karppi (s. 2. marraskuuta 1978 Vähäkyrö) on suomalainen kirjailija, kolumnisti, yrittäjä ja entinen maajoukkuetason pikajuoksija. Päivätyössä hän on Pohjanmaan poliisin rikostorjuntasektorilla. Hän on myös viiden lapsen isä ja tuotantoyhtiö Mölömä & Mettäpöyröö Oy:n toimitusjohtaja sekä elämysyhtiö Pimeä Productions Oy Ab:n perustajajäsen. == Urheilu-ura == Karppi voitti 400 metrin juoksun Suomen mestaruuden Turun Kalevan Kisoissa vuonna 2001 ajalla 47,53 . Seuratasolla hän on edustanut Vähänkyrön Viestiä (–1997) ja Porin Tarmoa (1997–2003). Karppi oli Suomessa voittamaton päämatkallaan 400 metrillä lähes kahden vuoden ajan (2000–2002). Hän edusti Suomea Euroopan cupissa kahdesti ja voitti poliisien EM-kisoissa pronssia 2002. Hän lopetti urheilu-uransa kauden 2003 jälkeen. === Ennätyksiä === *60 m: 7,05 *100 m: 10,93 *200 m: 21,56 (21,47w) *400 m: 47,28 == Kirjailijanura== Karpin esikoisteos Väinämöisen vyö ilmestyi 2007. Itsenäinen jatko-osa Unkarilainen taulu ilmestyi seuraavana vuonna, ja kauhuromaani Sateen varjo syksyllä 2009. Karppi toimi vuodesta 2010 vuoteen 2012 taiteellisena johtajana Roisto Oy:ssä, jonka hankkeena oli maailman ensimmäisen Twitterin kautta kirjoitetun yhteisöllisen romaanin Todellisuudesta toiseen luominen. Kirja on käännetty viidelle kielelle. Toinen Roisto-hankkeen julkaisu on Pirunmeri, jonka kirjoitustyö päättyi marraskuussa 2011. Sornja Saarikoski, Poliisi Roiston leivissä, Helsingin Sanomat 4.11.2011 sivu C 7 Keväällä 2012 Roisto kokosi kansalaisten festivaalimuistoista teoksen nimeltä Festarikalevala. == Teokset == * * * * Pääkirjailija / Toimittaja * Pääkirjailija / Toimittaja * Toimittaja / Kirjoittaja * Priimaa - Riitan Herkun 30-vuotishistoriikki. Vaasa: Mölömä & Mettäpöyröö Oy, 2016. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Festarikalevala-projekti Luokka:Suomalaiset fantasiakirjailijat Luokka:Suomalaiset rikoskirjailijat Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Suomalaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Abdelghani Nouidra

Abdelghani Nouidra (s. 27. toukokuuta 1979 Marrakech) on marokkolainen Suomessa asuva pikajuoksija. Hän on edustanut Suomea muun muassa Ruotsi- maaottelussa. Nouidra voitti 400 metrin juoksun Suomen mestaruuden Helsingissä 2003 (aika 47,39). Vuonna 2005 hän oli hopealla ja 2004 pronssilla. 200 metrillä hän oli kolmas vuonna 2003. Nouidran ennätys 200 metrillä on 21,47 (2003) ja 400 metrillä 46,81 (2002, Nouidran mukaan hän on juossut Marokossa 46,30 http://www.esaimaalehtiartikkelit.fi/article?id=252). Seuratasolla hän edustaa Lappeenrannan Urheilu-Miehiä. == Lähteet == Luokka:Marokkolaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Toinen pääsiäispäivä

Toinen pääsiäispäivä on pääsiäispäivää seuraava maanantai. Päivänä muistetaan sitä, että Raamatun mukaan ylösnoussut Jeesus ilmestyi opetuslapsille ja häntä seuranneille naisille. Suomessa toinen pääsiäispäivä on laissa säädetty vapaapäivä. Näin toinen pääsiäispäivä sijoittuu kalenterissa 2020-luvulla: * 2020: 13. huhtikuuta * 2021: 5. huhtikuuta * 2022: 18. huhtikuuta * 2023: 10. huhtikuuta * 2024: 1. huhtikuuta * 2025: 21. huhtikuuta * 2026: 6. huhtikuuta * 2027: 29. maaliskuuta * 2028: 17. huhtikuuta * 2029: 2. huhtikuuta == Lähteet == Luokka:Pääsiäisaika
Tulilintu (mytologia)

Tulilintu (, Žar-ptitsa) on venäläisen kansanperinteen taianomainen lintu. Se kuvataan poikkeuksetta suureksi linnuksi, jonka höyhenpuku loistaa punaisena, oranssina ja keltaisena nuotion tavoin. Yksi sulka voi valaista koko huoneen. Myöhemmässä ikonografiassa Tulilintu on tulenvärisen riikinkukon kaltainen, töyhtöineen ja silmiä muistuttavine höyhenkuvioineen. Tulilinnulla on keskeinen osa sadussa Iivana tsaarinpoika, Tulilintu ja harmaa susi. Tsaari lupasi valtakuntansa sille prinssille, joka onnistuisi pyydystämään Tulilinnun, jonka nähtiin noukkivan joka yö tsaarin puutarhasta sinne kasvaneet kultaomenat. Prinssit eivät saaneet lintua kiinni, mutta yksi heistä sai siltä pyrstösulan. Lintu ei enää tullut puutarhaan ja prinssit lähtivät etsimään sitä. Nuorin prinssi kohtasi matkallaan harmaan suden, jonka taikakeinojen avulla Tulilintu saatiin kukistetuksi. Muut prinssit surmasivat tehtävässä onnistuneen veljensä, mutta susi palautti tämän henkiin. Muissakin kansansaduissa Tulilinnun rooli on usein olla sankarin etsinnän kohde. Yleensä etsitään vain yhtä pyrstösulkaa. Igor Stravinski on luonut Tulilinnun legendan pohjalta musiikin balettiin Tulilintu. ==Lähteet== == Kirjallisuutta == * Luokka:Venäläinen kansanperinne Luokka:Tarueläimet Luokka:Kuvitteelliset linnut
Tulilintu

Tulilintu voi tarkoittaa ainakin seuraavia: * Tulilintu, venäläisen kansanperinteen myyttinen lintu * Feeniks, egyptiläisen mytologian tulilintu * Tulilintu, Igor Stravinskyn baletti * Tulilintu, Markku Sadelehdon toimittama antologia * Tulilintu, Marvel-kustantamon sarjakuvien supersankarihahmo * Tulilintu (Phoenix), yhdysvaltalainen tv-elokuva vuodelta 1980.
Imperiumin vastaisku (albumi)

Imperiumin vastaisku on suomalaisen rockyhtye Eppu Normaalin kymmenes studioalbumi. Albumin tuotti yhtyeen kitaristi Mikko ”Pantse” Syrjä, ja se julkaistiin 23. kesäkuuta 1988. Albumin nauhoitukset aloitettiin 1. huhtikuuta ja ne saatiin päätökseen Puolustusvoimain lippujuhlan päivänä 4. kesäkuuta 1988. Pantse on jälkeen päin vitsaillut ihmetelleensä, miksi albumin nauhoitusten päätöspäivänä liputettiin ja pidettiin paraateja. Imperiumin vastaisku jäi Eppu Normaalin viimeiseksi studioalbumiksi, jolla bassokitaraa soitti Mikko Nevalainen. Albumilta julkaistiin singleinä kappaleet ”Afrikka, sarvikuonojen maa” sekä ”Näin kulutan aikaa”, joista molemmat ovat edelleen yhtyeen suosituimpia kappaleita. Myös kappale ”Linnunradan laidalla”, sekä kitaristi Pantse Syrjän laulama juomalaulu ”Baarikärpänen” ovat edelleen yhtyeen konserttiohjelmistossa. == Kappaleet == # # # # # # # # # ==Singlet== *”Afrikka sarvikuonojen maa” / ”Viinaa tsat tsat tsaa”, toukokuu 1988 *”Näin kulutan aikaa” / ”Niksulan väkeä”, lokakuu 1988 ==Kokoonpano== * Mikko Nevalainen – basso * Aku Syrjä – rummut * Martti Syrjä – laulu * Mikko Syrjä – kitara ja laulu * Juha Torvinen – kitara Vierailijat: *Eero ”Safka’ Pekkonen – kosketinsoittimetEppu Normaali: Imperiumin vastaisku -CD-levyn tekniset tiedot (POKOCD 21 64174 591021 2 6.) ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1988 albumit Luokka:Eppu Normaalin albumit
FRAM

FRAM (FeRAM, Ferroelectric RAM) on tietokoneen muistityyppi, joka on samankaltainen kuin vanhemmat EEPROM- ja flash-muistit. FRAM saa nimensä ferrosähköisestä kiteestä, joka toimii muistin haihtumattomana osana. Tallennukset kuluttavat kuitenkin kidettä, joten tarpeeksi monesti sinne kirjoitettaessa se ei enää pidä tilaansa. Muistiin voidaan kuitenkin kirjoittaa noin 10 miljardia kertaa ja vaikka kide menettää haihtumattomuutensa, sitä voidaan käyttää sen jälkeen vielä RAM- muistina.http://www.ti.com/lit/ml/szzt014a/szzt014a.pdf FRAM tarjoaa parhaat puolet molemmista RAM- ja ROM-muisteista. Kuten flash-muistia, FRAM:ia voi käyttää datan tallentamiseen ilman sähköä, sillä se säilyttää tiedon ilman käyttöjännitettä. Kuitenkin datan kirjoitus- ja lukunopeudet ovat lähempänä SRAM-muistia kuin hitaampaa flash-muistia.Wikström, Krister (2011): FRAM korvaa flashin, Prosessori-lehti 9/2011, s. 22 FRAM-muistitekniikan pohjana oleva ferrosähköinen ilmiö havaittiin ensimmäisen kerran 1921, ja 1950-luvulla tehtiin ensimmäiset yritykset valmistaa ferrosähköisiä muisteja paksujen keramiikkafilmien avulla, mutta näitä ei saatu koskaan toimimaan.Popular Science, huhtikuu 1990, sivu 87 FRAM-muisteilla on yhteisiä piirteitä muinoin tietokoneissa käytetyn ferriittirengasmuistin kanssa. Suurimman osan nykyisestä FRAM-tekniikasta on kehittänyt vuonna 1984 perustettu Ramtron- yhtiö. Ferrosähköisen kiteen varastointitila perustuu vapaiden atomien tiloihin kiteellä. Vapailla atomeilla kiteessä on vain kaksi stabiilia tilaa, 1 ja 0.Scalability and Reliability of Phase Change Memory sivu 9 Kun tila muuttuu esimerkiksi 1:stä 0:ksi, sen pitämiseen ei tarvita sähköä. Jos siitä katkaistaan virta, niin data on tallessa vielä kymmenenkin vuoden päästä. Nykyisissä FRAM-muisteissa kide on yleensä lyijy-zirkonium-titanaattia. Zirkonium-atomeilla on kiderakenteessa kaksi stabiilia paikkaa, joiden välillä atomia voidaan siirtää sähkökentällä. ==Lähteet== Luokka:Muistit
Rottweiler

Rottweiler on saksalainen koirarotu, joka kuuluu FCI:n roturyhmään 2. Sitä käytetään nykyisin etupäässä seura-, harrastus- ja palveluskoirana. == Ulkonäkö == Karvapeite on lyhyt ja sileä; väritys on aina black & tan. === Pitkäkarvainen rottweiler === Pitkäkarvainen rottweiler on harvinainen, eikä niitä näe yleisesti. Muunnos ei ole rotumääritelmän mukainen. DNA-testillä voidaan selvittää, onko rottweilerilla pitkäkarvaisen geenimuunnos. Vaikka molemmat vanhemmat olisivat lyhytkarvaisia, saattaa jostain pennusta tulla pitkäkarvainen. (Pitkäkarvaisesta rottweilerista englanniksi) == Luonne ja käyttäytyminen == Suomen Rottweileryhdistyksen määritelmän mukaan rottweiler on perusluonteeltaan ystävällinen ja rauhallinen. Samaten se on omistajaansa kiintyvä, kuuliainen, ohjattava ja työhaluinen. Rotumääritelmän mukaan koirarodun käytöksen tulisi olla itsevarmaa, lujahermoista ja pelotonta.Rotumääritelmä Suomen Rottweileryhdistys – Finlands Rottweilerförening ry. Viitattu 24.12.2024 Yhdistyksen mukaan rotu vaatii omistajaltaan johdonmukaisuutta, rotutuntemusta ja peruskoulutusta. Aktiivisena rotuna rottweiler vaatii paljon liikuntaa, toimintaa ja aikaa omistajalta.http://www.rottweiler.fi/Luonteen_rotumaaritelma.htm LUONTEEN ROTUMÄÄRITELMÄ 18. maaliskuuta 2008 Suomen Kennelliiton mukaan rottweiler soveltuu seura-, palvelus- ja käyttökoiraksi.Rottweiler. Suomen Kennelliitto. Haettu 19.3.2024. == Alkuperä == Rottweiler lukeutuu yhdeksi vanhimmista roduista: sen alkuperä on roomalaisvallan aikaisissa koirissa, joita käytettiin karjan ajoon ja paimennukseen. Roomalaislegioonien mukana Alppien yli kulkeutui ihmisiä suojelevia ja nautoja ajavia koiria. Rottweilissa, mistä rotu on saanut nimensä, kyseiset koirat risteytyivät paikallisten koirien kanssa. Lopputuloksena syntyi rotu, jota käytettiin etupäässä karjan ajoon ja vartiointiin sekä omistajan ja tämän omaisuuden suojelemiseen. Alun perin se tunnettiin nimellä "Rottweilin teurastajankoira", koska teurastajat kasvattivat sitä. Paitsi erinomainen karjakoira, rodusta kehkeytyi myös vetokoira. 1900-luvun alussa rottweileria alettiin käyttää poliisikoirana, ja se hyväksyttiin virallisesti poliisikoiraksi vuonna 1910. == Terveys == Rottweilerin keskimääräinen eliniän odote on kasvanut viime vuosikymmeninä yhdeksästä vuodesta noin 10–11 vuoteen. Tähän ovat vaikuttaneet koirien ruokavalion ja terveydenhuollon parantuminen. Yksittäistapauksina rottweilerit saattavat elää pitkälle toistakymmentä vuotta, eikä nykyään ole tavatonta nähdä terveitä 13–14-vuotiaita rottweilereita. Iäkkääksi eläviä yksilöitä yhdistävä piirre on niiden hoikkuus. Koiravanhuksilla saattaa esiintyä vaivoja ja kulumia esimerkiksi nivelissä, minkä vuoksi ne saattavat tarvita erityistä huolenpitoa. == Katso myös == * Sankarikoira Aku == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Suomen Rottweileryhdistys – SRY *Keskustelua rottweilerista *Rottweilerin rotumääritelmä (Suomen Kennelliitto, pdf) Luokka:FCI 2 Pinserit, snautserit, molossityyppiset ja sveitsinpaimenkoirat Luokka:Mastiffit Luokka:Saksalaiset koirarodut Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Keskeisrakennus

Keskeisrakennus on symmetrinen rakennus, jonka tilat on ryhmitelty esimerkiksi korotetun keskustan ympärille. Se voi olla pohjamuodoltaan joko pyöreä, neliö tai monikulmainen. Tyypillinen keskeisrakennus on keskeiskirkko, joka voi olla suunniteltu esimerkiksi kreikkalaisen ristin muotoon symmetrisesti kupolin ympärille. Renessanssin aikana tällaista muotoa pidettiin täydellisimpänä. Esikuvana oli Rooman Pantheon. Italialainen arkkitehti Andrea Palladio käytti tätä usein suunnittelemissaan rakennuksissa, samoin Alberti. Michelangelon alkuperäinen suunnitelma Vatikaanin Pietarinkirkoksi on hyvä esimerkki keskeiskirkosta (myöhemmät lisäykset tosin muuttivat sen luonnetta). Varhaiskristillisellä ajalla rakennettiin roomalaisista mausoleumeista vaikutteita saaneita marttyyri- ja kastekappeleita (baptisterioita). Nämä olivat muodoltaan pyöreitä tai kahdeksankulmaisia. Tämä kirkkotyyppi yleistyi kristikunnan itäosissa ja myöhemmin Bysantin aikaan rakennettiin suuria keskeiskirkkoja. ==Lähteet== Luokka:Kirkkoarkkitehtuuri Luokka:Arkkitehtuurin käsitteet
Arthur Demarest

Arthur Demarest on arkeologi ja antropologi, joka on tutkinut mm. mayojen sivilisaatiota. Hän on työskennellyt Mesoamerikassa yli 25 vuotta. Demarestia pidetään yhtenä parhaista olmeekki- ja mayakulttuurien tuntijoista. ==Ura== Demarestin ensimmäinen opinahjo oli Tulanen yliopisto New Orleansissa, josta hän myös valmistui. Tämän jälkeen seurasi Harvardin yliopisto, josta hän valmistui 1981 tohtoriksi arkeologiassa ja antropologiassa. Hänet myös hyväksyttiin arvostettuun Society of Fellows -seuraan. Vuodesta 1984 lähtien Demarest on opettanut Tennesseessä Vanderbiltin yliopistossa, jossa hän on Mesoamerikan arkeologian laitoksen johtaja. Vuonna 2004 Guatemalan presidentti Óscar Berger myönsi Demarestille Orden Nacional -kunniamerkin hänen arkeologisesta työstään Guatemalassa sekä hänen ponnisteluistaan maya- alkuperäisväestön olojen parantamiseksi. Demarest on kirjoittanut useita kirjoja sekä lukemattomia artikkeleita. Hänen kiinnostuksensa kohteisiin lukeutuvat myös inkat, atsteekit sekä antropologinen teoria. ==Lähteitä== *Maya II, helsinkiläisen Didrichsenin taidemuseon Maya II -näyttelyn yhteydessä (2005–06) julkaisema kirja (ISBN 952-5567-04-4) Luokka:Yhdysvaltalaiset antropologit Luokka:Yhdysvaltalaiset arkeologit Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Demarest

Demarest voi tarkoittaa ainakin seuraavia: * Demarest, paikkakunta New Jerseyssä, Yhdysvalloissa * Arthur Demarest, antropologi ja arkeologi * William Demarest (1892–1983), yhdysvaltalainen näyttelijä * William Demarest, yhdysvaltalainen ampuja. Luokka:Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Pardubice

Pardubice () on kaupunki Elbejoen varrella Pardubicen läänissä Tšekissä. Kaupungin asukasluku on 89 892 (2009). Pardubice sijaitsee 104 kilometriä itään Prahasta. Se on Pardubicen läänin keskus. Pardubice on perustettu vuonna 1340, mutta siellä on sijainnut luostari jo 1200-luvun alkupuolella. Kaupungissa on edelleen laaja vanha kaupunki renessanssirakennuksineen ja entisöity keisarillinen linna. Kaupungissa on kemianteollisuutta, mukaan lukien Synthesie Pardubice, joka tunnetaan Semtex-räjähteestään. Kaupungin jääkiekkojoukkue HC Pardubice voitti Extraligan kaudella 2004–2005 ja on muun muassa Dominik Hašekin ja Milan Hejdukin kasvattajaseura. Kesäkuussa 2024 Pardubicessa tapahtui junaonnettomuus, jossa kuoli neljä ihmistä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin sivut * Pardubicen yliopisto *
Seppo Helle

Seppo Eilo Helle (21. tammikuuta 1937 Helsinki – 1. toukokuuta 2014) oli suomalainen jääkiekkovalmentaja. Helle valmensi SM-sarjassa kolme kautta Ilvestä 1961–1964. Hän oli ensimmäinen päätoiminen valmentaja Suomessa. Ensimmäisellä kaudellaan Helle valmensi Ilveksen mestaruuteen vain 25-vuotiaana. Valmentajan pestinsä jälkeen Helle toimi melkein 20 vuotta Ilveksen toiminnanjohtajana ja edustusjoukkueen valmentajana. Hän oli myös perustamassa SM-liigaa. Helle kuoli vuonna 2014 pitkän sairauden jälkeen. ==Saavutukset ja palkinnot== *1 Suomen mestaruus (1961) *2 SM-pronssia *Suomen Jääkiekkoleijona #152 ==Lähteet== * *Rantala Risto, Siukonen Markku, Tukiainen Seppo (vastaavat toimittajat): Urheilumme Kasvot Osa 3: Palloilu. Jyväskylä: Oy Scandia Kirjat Ab, 1973. *Helteen tiedot Jääkiekkomuseon sivulla === Viitteet === Luokka:Suomalaiset jääkiekkovalmentajat Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Irkutskenergo

Irkutskenergo () (, ) on siperialainen Venäjän kolmanneksi suurin sähköntuottajayhtiö. Yhtiöllä on kolme suurta sähköä tuottava vesivoimalaitosta Baikalista Jeniseihin virtaavassa Angarajoessa: Bratskissa, Irkutskissa ja Ust-Ilimskissä. Bratskin vesivoimala on yksi maailman suurimmista (n. 4 500 MW). Lisäksi sillä on yhdeksän lämpövoimalaa ja niihin liittyvä jakeluverkko 500 kV linjoineen. Yhtiön tuottaman sähkön teho on 12,9 GW ja se voi tuottaa 70 TWh sekä 46 miljoonaa Gcal lämpöenergiaa. Voimaloiden energia menee esimerkiksi Irkutskiin, joka on suuri siperialainen kaupunki. Bratskissa on sellu- ja kartonkitehdas samoin kuin myös Ust-Ilimskissä, jotka tarvitsevat kosolti energiaa tuotantoonsa. ==Aiheesta muualla== *Irkutskenergo Luokka:Venäläiset energiayhtiöt Luokka:Jenisein vesistö luokka:Bratsk luokka:Irkutsk luokka:Ust-Ilimsk
Aimo Mäkinen

Aimo Paavali Mäkinen () oli suomalainen jääkiekkovaikuttaja ja rakennusmestari. Hän perusti jääkiekkoseura Helsingin Jokerit. Mäkisen toiminta antoi ratkaisevan sysäyksen suomalaisen jääkiekon ammattilaistumiselle ja ammattimaistumiselle. Mäkinen tunnettiin hyvin impulsiivisena luonteena, jonka voimakkaat mielipiteet jakoivat ihmisiä. == Ura == Helsingissä rakennusyrittäjänä vaurastunut Mäkinen oli ammatiltaan rakennusmestari. Hän työskenteli lähes koko työuransa Pohjola-yhtiöiden palveluksessa. Viimeiset vuodet hän toimi rakennuttajan edustajana uudiskohteissa. Mäkinen aloitti urheilutyöskentelyn alun perin pesäpallon parissa. Kun lajin asema Helsingissä 1960-luvulla laski, hän siirtyi rahoittamaan Töölön Vesan jääkiekkojoukkuetta. Seura kuitenkin velkaantui, ja vuonna 1967 Mäkinen perusti jääkiekkoseura Jokerit ostettuaan Vesan jääkiekkotoiminnan. Kaksi vuotta myöhemmin Jokerit nousi SM-sarjaan. Mäkinen ryhtyi hankkimaan joukkueeseen maajoukkuetason pelaajia, ja vuonna 1973 Jokerit voitti Suomen mestaruuden. Vaikka se jäi Mäkisen aikana Jokerien ainoaksi mestaruudeksi, hänen värväystoimintansa nosti huippupelaajien palkat uudelle tasolle, mikä taas asetti korkeampia vaatimuksia SM-sarjan seurojen toiminnalle. Tämä johti lopulta SM-liigan perustamiseen vuonna 1975. Liigan ensimmäisellä kaudella Mäkinen oli sen varapuheenjohtaja. Vuodet 1975–1980 hän istui myös liigahallituksessa. Ansioistaan hänelle myönnettiin liiton kultainen ansiomerkki. Mäkinen oli mukana myös jääkiekon junioritoiminnassa. Hän ajatteli, että lajissa ei menestytä ilman omaa juniorityötä. Mäkinen rahoitti vuonna 1969 syntynyttä ”Kanada-sarjaa”, jossa pelasi Jari Kurrin ja Esa Tikkasen kaltaisia tulevaisuuden nimiä. Kyseinen kaupunginosajoukkueiden sarja oli käynnistynyt, kun Mäkinen oli pyytänyt Kalervo Lindgreniä tuomaan Tampereella toimineen samantyyppisen mallin Helsinkiin. == Kuolema ja sen jälkeiset tunnustukset == Aimo Mäkinen kuoli 22. maaliskuuta 2003 Herttoniemen sairaalassa, Helsingissä, jossa hän oli ollut hoidettavana vuosia. Mäkisen muistoksi pidettiin hiljainen hetki tiistaina 25. maaliskuuta 2003 SM-liigan Jokerit–Kärpät-välieräsarjan ensimmäisen ottelun alussa. Mäkinen aateloitiin Suomen Jääkiekkoleijonaksi nro. 153 vuonna 2004. Marraskuussa 2011 Itä- Helsingin Vuosaaressa avattiin jäähalli, joka nimettiin Aimo Mäkinen Areenaksi. Vuonna 2014 sen nimeksi oltiin muuttamassa uuden sponsorisopimuksen myötä Kuljetusrinki Areena, mistä syntyi kohu, sillä hallin rakentamiseen oli käytetty 1,8 miljoonaa euroa Mäkisen perintörahoja. Pian halliyhtiö purki sopimuksen Kuljetusrinki Oy:n kanssa ja nimeksi palautettiin Aimo Mäkinen Areena. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jääkiekkovaikuttajat Luokka:Suomalaiset urheiluvaikuttajat Luokka:Jokerit (jääkiekko) Luokka:Suomalaiset rakennusmestarit Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet
Juhani Syvänen

Juhani Kalervo Syvänen (s. 6. heinäkuuta 1936 Parkano) on suomalainen entinen urheilutoimittaja. Hänen vanhemmat olivat maanviljelijä, herastuomari Eino Syvänen (1901–1989) ja kansakoulunopettaja Greta Esteri (o.s. Kölhi) Syvänen (1909–1997). Syvänen aloitti toimittajan työt STT:ssa 1959. Seuraavana vuonna hän siirtyi Ilta-Sanomien toimittajaksi. Vuodet 1968–1969 Syvänen toimi Ilta- Sanomien urheiluosaston esimiehenä. Vuonna 1970 hän aloitti 21 vuoden pestin samassa tehtävässä Helsingin Sanomien urheiluosastolla. Syvänen toimi vielä vuodet 1991–2001 Helsingin Sanomien urheilutoimituksen kolumnistina ja erikoistoimittajana. Syväsen suurin saavutus jääkiekossa on tullut olympialaisten reportterina. Hän kirjoitti olympialaisista jääkiekkojuttuja ja -kolumneja kymmenestä perättäisestä kisasta 1964–1998. Syvänen on aateloitu Suomen Jääkiekkoleijonaksi numerolla 157. ==Lähteet== * *Syväsen tiedot Jääkiekkomuseon sivulla Luokka:Suomalaiset urheilutoimittajat Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kleomenes III

Kleomenes III (, ; k. 219 eaa.) oli Spartan kuningas vuosina 235–222 eaa. Hän kuului agiadien hallitsijasukuun, ja hänen isänsä oli kuningas Leonidas II. Kun Kleomenes pääsi valtaan, jatkoi hän Agis IV:n aloittamia uudistuksia. Spartan sisäinen oppositio tukahdutettiin vallankaappauksella vuonna 227 eaa. Kleomenes syrjäytti hallitsijakumppaninsa Arkhidamos V:n ja asetti hänen tilalleen veljensä Eukleidaksen. Kleomenes jakoi uudelleen viljelysmaat 4000 palstaan. Maat jaettiin kansalaisten ja perioikkien kesken. Kleomenes järjesti myös uudelleen armeijan makedonialaiseen tyyliin ja kukisti Akhaian liiton johtajan Aratoksen taistelussa. Sparta sai myös rahallista avustusta Egyptin Ptolemaios III:a. Uuden armeijansa ansiosta Kleomenes valtasi ja sai valtaansa Arkadian, Argoksen ja Korintin. Akhaian liitto kutsui nyt avuksi Makedonian kuninkaan Antigonos III Dosonin. Ptolemaios veti myös samalla pois avustuksensa. Vuosina 223 ja 224 eaa., Kleomenes kärsi tappioita vihollisiaan vastaan, ja Sparta menetti valtaamansa alueet. Hädissään Kleomenes antoi helootin ostaa itsensä vapaaksi ja käytti rahat pestatakseen palkkasotilaita. Vuonna 222 eaa. Kleomenes kohtasi miestä käsittäneen makedonialaisen armeijan Sellasian taistelussa. Kleomeneksen armeija koostui :a spartalaisesta ja palkkasotilaasta. Vaikka Kleomenes valitsikin taistelupaikan huolellisesti, ei taistelun lopputuloksesta ollut epäilystä. Plutarkhoksen mukaan taisteluun osaa ottaneista spartalaisesta vain 200 selvisi hengissä. Taistelun jälkeen Kleomenes syrjäytettiin, ja hän kuoli maanpaossa Egyptissä vuonna 219 eaa. Luokka:Spartan kuninkaat
Hannu Lindroos

Hannu Lindroos (s. 28. heinäkuuta 1948 Helsinki) on suomalainen valokuvaaja. Hän on ensimmäinen Suomen Jääkiekkomuseon Suomen Jääkiekkoleijonaksi aateloima (158.) valokuvaaja. Lindroos on kuvannut jääkiekkoa 17-vuotiaasta vuodesta 1965. Helsingin Sanomien valokuvaajana Lindroos toimi vuodet 1968–1978 ja Suomen Kuvalehdessä vuodesta 1978 lähtien. Lindroos on kuvannut kitarataituri Jimi Hendrixiä uransa ainoalla Suomen keikalla Helsingin kulttuuritalolla vuonna 1967. Suomen pääsarjaa Lindroos on valokuvannut jo vuodesta 1965. Hän on ollut lähes aina paikalla, kun SM-liigassa on pelattu loppuotteluita. MM- kisoissa Lindroos kuvasi ensimmäisen kerran vuonna 1970. Olympialaisissa hän oli kameransa kanssa viidesti. Lindroos luovutti 500 000 valokuvan kokoelmansa Museovirastolle. ==Lähteet== * *Lindroosin tiedot Jääkiekkomuseon sivulla === Viitteet === Luokka:Suomalaiset valokuvaajat Luokka:Urheiluvalokuvaajat Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Luettelo jalkapallon Viron mestaruuden voittaneista joukkueista

Tämä on luettelo miesten jalkapallon Viron pääsarjan mitalistijoukkueista. Kausi Voittaja 2\. sija 3. sija 2016 FC Infonet Tallinn FC Levadia Tallinn JK Nõmme Kalju 2015 FC Flora Tallinn FC Levadia Tallinn JK Nõmme Kalju 2014 FC Levadia Tallinn JK Sillamäe Kalev FC Flora Tallinn 2013 FC Levadia Tallinn JK Nõmme Kalju JK Sillamäe Kalev 2012 JK Nõmme Kalju FC Levadia Tallinn FC Flora Tallinn 2011 FC Flora Tallinn JK Nõmme Kalju Trans Narva 2010 FC Flora Tallinn FC Levadia Tallinn Trans Narva 2009 FC Levadia Tallinn JK Sillamäe Kalev Trans Narva 2008 FC Levadia Tallinn FC Flora Tallinn Trans Narva 2007 FC Levadia Tallinn FC Flora Tallinn FC TVMK Tallinn 2006 FC Levadia Tallinn Trans Narva FC Flora Tallinn 2005 FC TVMK Tallinn FC Levadia Tallinn Trans Narva 2004 FC Levadia Tallinn FC TVMK Tallinn FC Flora Tallinn 2003 FC Flora Tallinn FC TVMK Tallinn FC Levadia Maardu 2002 FC Flora Tallinn FC Levadia Maardu FC TVMK Tallinn 2001 FC Flora Tallinn FC TVMK Tallinn FC Levadia Maardu 2000 FC Levadia Maardu FC Flora Tallinn FC TVMK Tallinn 1999 FC Levadia Maardu JK Tulevik Viljandi FC Flora Tallinn 1998 FC Flora Tallinn JK Tallinna Sadam FC Lantana Tallinn 1997/98 FC Flora Tallinn JK Tallinna Sadam FC Lantana Tallinn 1996/97 FC Lantana Tallinn FC Flora Tallinn JK Tallinna Sadam 1995/96 FC Lantana Tallinn FC Flora Tallinn Marlekor Tallinn 1994/95 FC Flora Tallinn Lantana-Marlekor Tallinn Trans Narva 1993/94 FC Flora Tallinn FC Norma Tallinn FC Nikol Tallinn 1992/93 FC Norma Tallinn FC Flora Tallinn FC Nikol Tallinn 1992 FC Norma Tallinn Jõhvi Eesti Põlevkivi FC TVMK Tallinn 1939/40 Tartu Olümpia Estonia Tallinn Esta Tallinn 1938/39 Estonia Tallinn Tallinna Jalgpalli Klubi Sport Tallinn 1937/38 Estonia Tallinn Esta Tallinn Kalev Tallinn 1936 Estonia Tallinn Sport Tallinn Puhkekodu Tallinn 1935 Estonia Tallinn Tallinna Jalgpalli Klubi Sport Tallinn 1934 Estonia Tallinn Sport Tallinn Puhkekodu Tallinn 1933 Sport Tallinn Estonia Tallinn Tallinna Jalgpalli Klubi 1932 Sport Tallinn Puhkekodu Tallinn Kalev Tallinn 1931 Sport Tallinn Kalev Tallinn Tallinna Jalgpalli Klubi 1930 Kalev Tallinn Sport Tallinn Tallinna Jalgpalli Klubi 1929 Sport Tallinn Tallinna Jalgpalli Klubi Kalev Tallinn 1928 Tallinna Jalgpalli Klubi Tallinna Merkuur 1927 Sport Tallinn Tallinna Jalgpalli Klubi 1926 Tallinna Jalgpalli Klubi Sport Tallinn 1925 Sport Tallinn Kalev Tallinn 1924 Sport Tallinn Kalev Tallinn 1923 Kalev Tallinn Tartu Ülikooli ASK 1922 Sport Tallinn Kalev Tallinn 1921 Sport Tallinn Tallinna Jalgpalli Klubi ==Lähteet== *- RSSF-tietokanta ===Viitteet=== Luokka:Viron jalkapallo Viron mestaruuden voittaneista joukkueista jalkapallo
Pernajan linja-autoturma

Pernajan linja-autoturma tapahtui 4. maaliskuuta 1968 Hartolan kylässä Pernajassa. Kaksi linja-autoa törmäsi mäen päällä yhteen, jolloin neljä ihmistä kuoli ja 14 loukkaantui. ==Onnettomuus== Loviisasta Lapinjärvelle matkanneessa Etelä-Suomen Linjaliikenne Lotilan linja-autossa oli 40 matkustajaa, heistä suurin osa kotiin palaavia koululaisia. Loviisan yhteislyseon ja Lovisa Svenska Samlyceumin oppilaita kuljettanut linja-auto lähti Loviisasta kello 15.40. Holmströmin liikenteen vuoroauto oli matkalla Lahdesta Lapinjärven kautta Loviisaan. Autossa oli vain kolme matkustajaa. Kello 16.10 linja-autot ajoivat yhteen mäen harjalla seitsemän kilometrin päässä Loviisasta. Autot osuivat kyljittäin yhteen ja molemmat kääntyivät tielle poikittain. Tie oli lumisateen vuoksi liukas, ja kumpareesta johtuen näkyvyys tiellä oli huono. Loviisaan matkanneen linja-auton kolme matkustajaa sinkoutuivat istuimiltaan käytävän yli päin seinää, mutta he selviytyivät kolhuilla. Auton etuosa romuttui täysin. Koululaisia kuljettaneessa linja- autossa sen sijaan syntyi täydellinen sekasorto. Loviisaan matkanneesta linja- autosta vääntynyt peltiliuska leikkasi kouluauton kyljen auki ja tunkeutui auton sisään matkustajien joukkoon. Kolme koululaista ja nuori nainen kuolivat. Loukkaantuneet kuljetettiin ambulansseilla ja muilla autoilla Loviisaan Itä-Uudenmaan sairaalaan, jonne viisi loukkaantunutta joutuivat jäämään pidemmäksi aikaa. Sairaalalakko ei haitannut loukkaantuneiden hoitoa, sillä sairaanhoitajia saapui työpaikalleen vapaaehtoisesti heti, kun he kuulivat onnettomuudesta. ==Lähteet== * Helsingin Sanomat 5.3.1968 s. 5 ja 11 * Hufvudstadsbladet 5.3.1968 s. 1 ja 6 * Uusi Suomi 5.3.1968 s. 1 ja 7 Luokka:Vuoden 1968 onnettomuudet Linja-autoturma 1968 Luokka:Linja-auto- onnettomuudet Suomessa Luokka:1960-luvun onnettomuudet Suomessa
Viron cup

Viron cup () on Viron miesten jalkapallojoukkueille järjestettävä cup- muotoinen kilpailu. Ennen Neuvostoliiton aikaa kilpailu järjestettiin vuosina 1938–1940 kolmesti. Epävirallisesti kilpailu järjestettiin toisen maailmansodan aikana kahdesti. Vuodesta 1993 lähtien kilpailu on taas järjestetty joka vuosi. Viron neuvostotasavallassa pelattiin vuosina 1946–1991 Viron sosialistisen neuvostotasavallan cup. == Viron cupin loppuottelut == Vuosi Voittaja Tulos Toinen sija 1938 Sport Tallinn 1–1, 2–1 Tallinna JK 1939 Tallinna JK 4–1 Kalev Tallinn 1940 Tallinna JK 4–1 Esta Tallinn 1993 FC Nikol Tallinn 0–0, 4–2 rp. FC Norma Tallinn 1994 FC Norma Tallinn 4–1 JK Narva Trans 1995 FC Flora Tallinn 2–0 Lantana-Marlekor Tallinn 1996 JK Tallinna Sadam 2–0 Jõhvi EP 1997 JK Tallinna Sadam 3–2 FC Lantana Tallinn 1998 FC Flora Tallinn 3–2 FC Lantana Tallinn 1999 FC Levadia Maardu 3–2 JK Tulevik Viljandi 2000 FC Levadia Maardu 2–0 JK Tulevik Viljandi 2001 JK Narva Trans 1–0 ja. FC Flora Tallinn 2002 FC Levadia Tallinn (vanha) 2–0 FC Levadia Maardu 2003 FC TVMK 2–2, 4–1 rp. FC Flora Tallinn 2004 FC Levadia Tallinn (uusi) 3–0 FC TVMK 2005 FC Levadia Tallinn (uusi) 1–0 FC TVMK 2006 FC TVMK 1–0 FC Flora Tallinn 2007 FC Levadia Tallinn (uusi) 3–0 JK Narva Trans 2008 FC Flora Tallinn 3-1 JK Maag Tammeka 2009 FC Flora Tallinn 0–0, 4–3 rp. JK Nõmme Kalju 2010 FC Levadia Tallinn (uusi) 3-0 FC Flora Tallinn 2011 FC Flora Tallinn 2-0 JK Narva Trans 2012 FC Levadia Tallinn (uusi) 3-0 JK Narva Trans 2013 FC Flora Tallinn 3-1 JK Nõmme Kalju 2014 FC Levadia Tallinn (uusi) 4-0 FC Santos Tartu 2015 JK Nõmme Kalju 2-0 Paide Linnameeskond 2016 FC Flora Tallinn 3-0 JK Sillamäe Kalev 2017 FC Infonet Tallinn 2-0 JK Tammeka 2018 FC Levadia Tallinn (uusi) 1-0 FC Flora Tallinn 2019 JK Narva Trans 2-1 JK Nõmme Kalju == Lähteet == * Luokka:Viron jalkapallocupit
Joka päivä ja joka ikinen yö

Joka päivä ja joka ikinen yö on suomalaisen rock-yhtye Eppu Normaalin kappale. Se julkaistiin ensimmäistä kertaa albumilla Valkoinen kupla ja singlenä helmikuussa 1987. Vuonna 2009 Sarah Kivi lauloi oman versionsa kappaleesta elokuvassa Jos rakastat. Vuonna 2011 kappaleesta julkaistiin akustiseen muotoon sovitettu versio Eppu Normaalin akustisella Mutala-kokoelmalevyllä . ==Singlejulkaisu== ===7" single=== A-puoli # B-puoli # * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Discogs Luokka:Eppu Normaalin kappaleet Luokka:Vuoden 1986 kappaleet
Songs for Drella

Songs for Drella on vuonna 1990 julkaistu Lou Reedin ja John Calen konseptialbumi. Reed ja Cale ovat entisiä The Velvet Undergroundin jäseniä ja albumi oli heidän ensimmäinen yhteistyönsä vuoden 1972 jälkeen. Se on omistettu vuonna 1987 kuolleen Andy Warholin muistolle. Songs for Drella keskittyy kuvailemaan Warholin ihmissuhteita. Kappaleet voidaan jakaa karkeasti kolmeen ryhmään: Warholin puolikuvitteelliseen omaan näkökulmaan, kolmannen persoonan kertomukseen, joka kuvailee tapahtumia ja suhteita sekä Reedin ja Calen omiin tunteisiin ja selityksiin suhteestaan Warholiin. Reed ja Cale olivat soittaneet vuonna 1989 kappaleita konserteissa laulusarjana ennen niiden levyttämistä. Songs for Drella oli alku The Velvet Undergroundin uudelleenyhdistymiselle. Vaikka albumi oli suunniteltu jakamattomaksi kokonaisuudeksi, kappale "Nobody But You" julkaistiin singlenä. == Kappaleet == Kaikkien kappaleiden tekijöinä Lou Reed ja John Cale. Soololaulaja on ilmoitettu kappaleen jälkeen. # # # # # # # # # # # # # # # == Muusikot == * Lou Reed – laulu, kitara * John Cale – laulu, kosketinsoittimet, alttoviulu Luokka:Vuoden 1990 albumit Luokka:Lou Reedin albumit Luokka:John Calen tuottamat albumit
Groteski

Groteski voi viitata seuraaviin asioihin: * groteski eli sans-serif, pääteviivaton kirjasintyyli * groteski, renessanssin suosima koristekuviotyyli * adjektiivina sana tarkoittaa luonnottomasti liioiteltua, suhteetonta, irvokasta, eriskummallista