Islam

Islam on monoteistinen, Lähi-idässä syntynyt uskonto. Islaminuskoisia eli muslimeja on nykyisin 1,9 miljardia eli noin 25 prosenttia maapallon väestöstä. Islam on maailman toiseksi suurin uskonto kristinuskon jälkeen. Se jakautuu kahteen pääsuuntaukseen: sunnalaisuuteen ja šiialaisuuteen. Sunnalaisia on muslimeista noin 90 prosenttia ja šiialaisia noin 10 prosenttia. Islamin perustajana pidetään profeetta Muhammedia. Sen pyhä kirja on Koraani, jonka sanotaan koostuvan Muhammedin saamista ilmestyksistä. Toisena ohjeena on niin sanottu perimätietokirjallisuus, joka sisältää profeetan menettelytavan. Islamin ytimen ilmaisee sen lyhyt uskontunnustus: ”Ei ole muuta jumalaa kuin Jumala, ja Muhammed on hänen lähettiläänsä”. Uskontunnustuksen alkuosa ilmaisee uskoa yhteen Jumalaan, jolla ei ole vertaista. Loppuosa kertoo, että kaikki Jumalaa ja hänen tahtoaan koskeva tieto tulee Muhammedilta. Šiiat lisäävät todistukseen sanat ”ja todistan, että Ali on Jumalan ystävä”. Lisäys tähdentää Ali ibn Abi Talibin asemaa Muhammedin oikeana seuraajana. Arabian kielestä tuleva sana islam viittaa alistumiseen Jumalan tahtoon. Islamin mukaan tuomiopäivänä oikeamieliset palkitaan kuolemanjälkeisessä paratiisissa ja väärämieliset tuomitaan ikuiseen kärsimykseen helvettiin. Ihminen voi pelastua noudattamalla tarkasti Jumalan antamaa lakia. Islamilainen laki kattaa lähes kaikki elämän osa-alueet. Lain tärkeimmät määräykset on kirjattu islamin viideksi peruspilariksi. Ne ovat uskontunnustus, rukoukset, almuvero, paasto ramadan-kuukauden aikana sekä pyhiinvaellus Mekkaan. Rituaalinen rukoilu tapahtuu viidesti päivässä. Rukouspaikaksi tehtyä rakennusta kutsutaan moskeijaksi. Islamilaisen historiankirjoituksen mukaan Muhammed eli 600-luvulla Arabian niemimaan Mekassa ja Medinassa. Islamin kehittymiseen vaikuttivat muun muassa muinaisarabialainen uskonto, juutalaisuus ja kristinusko. Abbasidien kalifaatin aikana eli vuosina 750–1258 islamilainen hallinto ulottui Pohjois- Afrikasta Indus-joelle. Nykyisin suuri osa muslimeista asuu Lähi-idässä, Afrikassa, Etelä-Aasiassa ja Malaijien saaristossa. Islam on nopeimmin kasvava maailmanuskonto, mikä johtuu pääasiassa korkeammasta syntyvyydestä ja nuoremmasta väestörakenteesta verrattuna muihin suuriin uskontoihin. Suomessa muslimeja ja muslimitaustaisia henkilöitä on arviolta yli . == Islamin synty ja kehitys == Muslimit uskovat, että islam sai alkunsa Arabian niemimaalla profeetta Muhammedin ilmestyksien ja elämän pohjalta vuosina 610–632. Muhammedin välittämä tieto Jumalasta jakautui kahteen osaan: ilmestyksiin ja profeetan antamaan esikuvaan eli sunnaan. Muhammedin ilmestykset on koottu Koraaniin, joka on yhtä ikuinen ja luomaton kuin Jumala itse.Hämeen-Anttila 2006, s. 21. Valtaosa islamin sisällöstä ja šaria-laista on peräisin sunnasta. Se kirjoitettiin muistiin 800-luvulta alkaen hadith-kokoelmiksi. Koraanin rinnalla ne kuuluvat islamin pyhiin kirjoituksiin. Islamilaista kirjallisuutta ja viittauksia Koraaniin alkaa esiintyä 800-luvulta lähtien.Jansen 2008, s. 17; Ohlig 2010, s. 8; Wansbrough, 1977, s. 44. Edeltävää aikaa eli 600- ja 700-lukuja kutsutaan islamin ”formatiiviseksi vaiheeksi”, ja siitä tiedetään vain vähän.Berg 2000; Rippin & Bernheimer 2019, s. 17. Islamin luovan kehityksen vaihe jatkui 1300-luvulle asti, jolloin vakiintui niin sanottu klassinen islam lakikirjoineen.Schacht 1982, s. 71. Islam kehittyi suuren arabikalifaatin valtionuskontona ja levisi sen alueella Iberian niemimaalta Afganistanin vuorille. Kesti silti satoja vuosia ennen kuin väestön enemmistö oli kääntynyt muslimeiksi.Hämeen-Anttila 2017, s. 191. Islam jatkoi leviämistä myös Saharan eteläpuolelle, Intiaan ja Kaakkois-Aasiaan. Intiassa se levisi valloitusten myötä,Ohlig 2000, s. 227–235. mutta Saharan eteläpuolella lähinnä kauppiaitten tuomana.Ohlig 2000, s. 240–241. == Islamin suuntaukset ja tasot == Islamissa on muiden uskontojen tavoin kolme tasoa: pyhät kirjoitukset, niiden teologinen tulkinta ja tavallisten ihmisten uskonnonharjoitus.Brown 2017, s. 99–113. Pyhissä teksteissä islamin suuntauksilla on pieniä eroja. Kaikille Koraani on tärkein teos, mutta pyhiä ovat myös profeetan sunnasta kertovat hadith-kokoelmat. Ne ovat eri suuntauksilla osittain erilaisia. Toinen taso koskee pyhien tekstien lainopillista (fiqh) ja teologista (kalam) tulkintaa. Niiden pohjalta syntyivät 800-luvulla islamin lakikoulukunnat, joita nykyaikaan asti on sunnalaisuudessa säilynyt neljä (hanafi, maliki, shafi’i ja hanbali) ja šiialaisuudessa yksi (ja'fari), jos hyvin pieniä ei lasketa. Koulukuntien erot eivät ole suuria, ja ne ovat vähenemään päin. Kolmannella tasolla on tavallisten ihmisten ”eletty uskonto”. Tavallisten muslimien näkemykset islamin perusasioista ovat hyvin samanlaisia, ja tutkija Jaakko Hämeen-Anttilan mukaan islam on jopa muita uskontoja yhtenäisempi oppi.Hämeen-Anttila 2015, s. 21. Toisaalta esiintyy myös eroja, kun vertaillaan Lähi-idän, Afrikan, Aasian ja Balkanin asukkaita. Eri muslimiryhmien väliset uskonnolliset kiistat ovat lisäksi voineet muuttua väkivaltaisiksi, kuten on tapahtunut etenkin Pakistanissa.Lapidus 2022, s. 716–721; Talbot 2013, s. 404; Shahid Javed Burki ym, ”Pakistan,” teoksessa Encyclopaedia Britannica, 12.12.2023. Myös esimerkiksi Pohjois-Afrikassa 40–50 prosenttia sunneista on sitä mieltä, että šiiat eivät ole oikeita muslimeita. Islaminuskon tärkein jakolinja erottaa muslimit sunneiksi ja šiioiksi. Pieni erillinen ryhmä (2,5 miljoonaa) ovat lisäksi kharijiitit. Šiialaisuus jakautuu valtavirtaan eli kaksitoistašiialaisiin sekä seitsemänšiialaisiin ja Jemenissä esiintyvään zaidilaisuuteen. Kharijiiteista on nykyisin jäljellä vain pieni ja lähinnä Omanissa esiintyvä ibadiittien lahko. Seuraava jakolinja liittyy islamilaisiin lakikoulukuntiin. Kolmas jakolinja koskee teologisia suuntauksia, joista tärkein on jako mutaziilittien, ašariittien ja maturidien välilä.Cook 2003 s. 5–6. Viime aikojen näkyvin yritys määritellä islamin yhteistä sisältöä on Ammanin julistus, joka hyväksyttiin vuonna 2004. Julistusta täydentävän asiakirjan mukaan henkilö on muslimi, jos hän seuraa jotakin neljästä islamilaisen lain sunnikoulukunnasta (hanafi, maliki, shafi`i tai hanbali), kahdesta šiiakoulukunnasta (ja`fari tai zaydi) tai kuuluu ibadi- koulukuntaan tai thahiri-koulukuntaan. Lisäksi todetaan, että ašarilaisuus, suufilaisuus tai salafismi eivät ole uskosta luopumista. Ammanin julistus korostaa, että suuntausten yhtäläisyydet ovat suurempia kuin niiden erot. == Uskonnon lähteet == === Muhammed === ==== Jumalan lähettiläs ja hänen elämäkertansa ==== Islamin keskeisin hahmo on profeetta Muhammed. Hän on esikuvallinen henkilö, joka oli synniltä suojattu (masum) ja erehtymätön.Reynolds 2012, s. 171. Hänen saamiensa ilmestysten kautta ihmiskunta sai Koraanin ja profeetan tekojen ja puheiden kautta tiedot Jumalan laista eli šariasta. Muhammed on islamin piirissä äärimmäisen kunnioitettu hahmo. Häneen ei koskaan viitata ilman mukaan liitettäviä siunauskaavoja, kuten ”Jumala siunatkoon ja varjelkoon Häntä” tai ”Rauha Hänelle”.Hämeen- Anttila 2001, s. 27. Muhammedista ei ole säilynyt aikalaistietoa, eikä Koraanikaan kerro Muhammedista juuri mitään ainakaan ilman jakeiden eksegeettistä tulkintaa.Jansen 2008, s. 71; Hämeen-Anttila 2004, s. 96. Muhammedia koskeva tieto onkin peräisin islamilaisesta perimätiedosta, joka sisältää hänen elämästään yksityiskohtaista tietoa. Tutkijat suhtautuvat tähän tietoon kuitenkin kriittisesti. Jaakko Hämeen-Anttilan mukaan Muhammedista tiedetään yllättävän vähän.Hämeen-Anttila 2004, s. 13. Muhammedista kertovat tiedot islamilaisissa lähteissä alkavat vasta 150–200 vuotta Muhammedin kuoleman jälkeen. Arabistien Andreas Görke, Harald Motzki ja Gregor Schoeler mukaan nämä lähteet ovat historiallisina tietolähteinä ongelmallisia. Kertomukset profeetasta ovat Koraanin pohjalta tehtyjä eksegeettisiä ja spekulatiivisia tulkintoja, jotka heijastavat myöhempiä teologisia, juridisia ja poliittisia kiistoja. Ne ovat myös keskenään ristiriitaisia ajoituksen, henkilöiden ja tapahtumien suhteen. Lisäksi perimätiedon kertomille asioille ei löydy riippumatonta vahvistusta muista lähteistä.Görke, Motzki & Schoeler 2012, s. 2–3 Muhammedista kertovaa perimätietoa arvosteltiin jo varhain siitä, että tarinoita keksittiin tukemaan omia mielipiteitä.Haeri 1996, s. 66. Vielä nykyäänkin saattaa ilmestyä uusia versioita profeetan puheista.Faizi 1991/1997, s. 145–148 Varhaisimmat profeetta Muhammedia koskevat kertomukset löytyvät 800-luvulla kirjoitetuista teoksista, joista varhaisin on Ibn Hishamin (k. 833) Sírat Rasúl Alláh (suom. Profeetta Muhammedin elämäkerta).Ibn Hisham 1999. Ibn Hishamin teos perustuu Ibn Ishaqin (k. 767) tekemään elämäkertaanIbn Ishaq 1955., joka on kuitenkin hävinnyt.Ibn Warraq 2000, s. 27. Orientalistit ovat nykyisin tarjonneet hyvin erilaisia näkemyksiä Muhammedista tai jopa hylänneet käsityksen Muhammedin historiallisuudesta.Ohlig 2010, s. 7–13; Ibn Warraq 2000, s. 15–88. ==== Muhammed Mekassa ==== Ibn Hisham kertoo Muhammedin syntyneen nykyisessä Saudi- Arabiassa sijaitsevassa Mekan kaupungissa ja kuuluneen quraiš-heimoon.Hämeen- Anttila 2004, s. 14. Mekassa sijaitsi Kaaban temppeli, joka oli arabien pyhiinvaelluksen keskus.Ibn Hisham 1999, s. 53, 92. Muhammedin syntymää edelsivät ihmeet, jotka todistivat hänen tulevasta suuruudestaan.Jansen 2008, s. 38–43. Täysi-ikäiseksi tultuaan Muhammedista tuli karavaanikauppias, ja hän avioitui työnantajansa ja serkkunsa Khadijan kanssa.Ibn Hisham 1999, s. 49. Kaikkiaan Muhammedilla ehti olla 13 vaimoa jalkavaimojen lisäksi,Ibn Hisham 1999, s. 454. sillä profeetta oli saanut Jumalalta erioikeuden vaimojen lukumäärän suhteen, mikä vahvistetaan Koraanin suurassa 33.Ohlig 2013, s. 283. Muhammedin lapsista vain naispuoliset (Zainab, Ruqayya, Umm Kulthum ja Fatima) elivät aikuisiksi, ja heistä ainakin Fatima sai omia lapsia.Ibn Ishaq, 1955, s. 83; Ibn Hisham, 1999, s. 454, alaviite 1 Šiialaisuudessa Fatiman lapsista alkoi imaamien ketju.Rippin & Bernheimer 2019, s. 120. Vuoden 610 tienoilla eli suunnilleen 40-vuotiaana Muhammed näki unessa enkeli Gabrielin ja sai ensimmäisen jumalallisen ilmestyksensä. Aluksi Muhammed kutsui ihmisiä uuteen uskoon vain salassa, mutta alkoi kolmen vuoden kuluttua levittää islamia julkisesti.Ibn Hisham 1999, s. 80; Jansen 2008, s. 114. Muhammed teki myös ihmeitä ja muun muassa matkasi yöllä Jerusalemiin ja sieltä taivaaseenIbn Ishaq 1955, 181-187; Ibn Hisham 1999, s. 129. sekä halkaisi kuun kahtia.Aboulfaouz, S., Onniselkä, S., Rouhe, M., Sorsa, H. & Wallin, A., 2012, s. 81. Mekkalaiset arvostelivat Muhammedia siitä, että tämä soimasi esi-isiä, moitti mekkalaisten uskontoa ja pilkkasi heidän jumaliaan.Ibn Hisham 1999, s. 91. Profeetan tilanne kävi tukalaksi, ja hän joutui yönselässä pakenemaan naapurikaupunki Medinaan, jonne hän oli jo saanut siirrettyä kannattajansa. Pako ( tai hidžraArabian merkki ج lausutaan [d͡ʒ], kuten englannin kielen J nimessä ”John”.) tapahtui vuonna 622.Hämeen-Anttila 2006, s. 56–57. Muslimit katsovat islamilaisen ajanlaskun alkaneen tästä tapahtumasta. ==== Muhammed Medinassa ==== Kun Muhammed Mekassa oli vainottu profeetta, Medinassa hän ottaa vallan ja perustaa umman eli uskovien yhteisön. Profeetta muuttuu nyt myös maalliseksi vallankäyttäjäksi.Jansen 2008, s. 18–19 .Newby 1989, s. 5. Ibn Hisham kertoo Medinan vaiheesta asioita, joista arabisti Hans Jansenin mukaan länsimaiset Muhammed-elämäkerrat hienotunteisesti vaikenevat.Jansen 2008, s. 22. Ibn Hisham esimerkiksi kertoo, että Muhammed alkaa saaliin toivossa ryöstää kauppakaravaaneja,Ibn Hisham 1999, s. 209. on sukupuoliyhteydessä vaimokseen ottamansa lapsen kanssa, anastaa ottopoikansa vaimon (Koraani 33: 37–40)Ibn Ishaq 1955, s. 793., kiduttaa ja tappaa vankeja,Ibn Hisham 1999, s. 362. järjestää murhapolton moskeijassa,Ibn Hisham 1999, s. 426. käskee tappaa häntä pilkanneet naiset,Ibn Hisham 1999, s. 390. ja järjestää Medinassa juutalaisten joukkomurhan.Ibn Hisham 1999, s. 320. Ibn Hishamin mukaan Muhammed suoritti itse 27 sotaretkeä ja lähetti 38 pienempää toisten alaisuudessa.Ibn Hisham 1999, s. 452. Sota Mekkaa vastaan päättyi vuonna 630, jolloin Muhammed valtasi kaupungin kohtaamatta suurtakaan vastarintaa.Ibn Hisham 1999, s. 388–394. Muhammedin jäähyväissaarna on eräänlainen profeetan testamentti.Ibn Hisham 1999, s. 448–450. Ibn Hisham kertoo, että Muhammed kuoli kaksi vuotta Mekan valtauksen jälkeen vuonna 632. Al-Tabarin mukaan Muhammed oli silloin joko 60-, 63- tai 65-vuotias.Al-Tabari 1990, s. 206–209. === Koraani === Muslimit uskovat, että Jumala (Allah) paljasti sanansa ihmiskunnalle islamin profeettojen kautta ja lopullisessa muodossaan Koraanissa, jonka muslimit uskovat Jumalan antaneen ihmiskunnalle Muhammedin kautta. Muhammed ei ollut ainoa profeettaa, vaan islamilaisen käsityksen mukaan ihmiskunnalla oli ollut profeettaa, joista Muhammed kuitenkin oli viimeinen, ”profeettojen sinetti.”Sookhdeo 2013, s. 189 Aadamista alkaneiden aikaisempien profeettojen viesti oli sama kuin Muhammedilla, mutta heidän kirjansa olivat historian mittaan turmeltuneet.Newby, 1989, s. 12; Reynolds 2012, s. 122; Hämeen-Anttila 2004, s. 140 Koraani on 800-luvulta alkaen ymmärretty kirjaksi, jota ei luotu, vaan joka on aina ollut olemassaHämeen-Anttila, 2008, 89 ja on itsessään ihme (ijaz).Sookhdeo 2013, s. 154. Perimätieto kertoo, että Muhammedin eläessä hänen ilmestyksiään kirjattiin epäsäännöllisesti tai ne säilyivät ihmisten muistissa yksittäisinä katkelmina. Enkeli Gabriel kävi Muhammedin kanssa ilmestykset läpi kerran vuodessa ja kahdesti kuolinvuoteella. Ilmestyksien kokoaminen nousi esille hänen kuolemansa jälkeen.Hämeen-Anttila 2006, s. 78–85. Muhammedilla oli sihteereitä, mutta Koraanin kokoaminen kirjaksi alkoi vasta, kun Muhammedia seurannut kalifi Abu Bakr määräsi kokoamaan Koraanin Muhammedin kuoleman jälkeen. Seuraava kalifi Uthman ei ollut tyytyväinen tulokseen, sillä sanamuodoista oli syntynyt erimielisyyttä. Kaikki Koraanit poltettiin ja kirja koottiin uudestaan noin 20 vuotta Muhammedin kuoleman jälkeen. ==== Koraanin kirjoitusasu ==== Koraanin teksti oli aluksi epätarkkaa konsonanttikirjoitusta.Ohlig 2014, s. 429; Ibn Warraq 1998, s. 15. Vokaalimerkit ja muut tarkkeet lisättiin tekstiin vasta 700-luvulla.Ohlig 2014, s. 429; Hämeen-Anttila, 2006, s. 86. Teksti on jossain määrin vaihdellut nykyaikaan asti, vaikka islamilaisen käsityksen mukaan se on periaatteessa muuttumaton. Nykyinen, yleisimmin hyväksytty versio on vuoden 1342/1923 Kairon kuninkaallinen laitos, johon on edelleen tehty korjauksia.Hämeen-Anttila 2004, s. 94. Ortografisesti siitä poikkeavia tekstejä on julkaistu muun muassa Saudi-Arabiassa.Ibn Warraq 2011, s. 45. Koraanista ei ole toistaiseksi tehty kriittistä laitosta, johon kaikki poikkeamat ja versiot olisi koottu yhteen.Reynolds, 2008, s. 7. Teksti on vanhaa, ja sitä pystytään ymmärtämään vain osittain kirjoitusmerkkien monitulkintaisuuden takia. Koraani jakautuu 114 pituuden mukaan järjestettyyn suuraan. Lyhyttä ensimmäistä suuraa, Avauksen suuraa, seuraa Koraanin pisin suura, Lehmän suura. Viimeinen, Ihmisten suura sisältää vain 6 jaetta. Suurat sisältävät harvoin yhtenäisiä kertomuksia. Yleensä ne koostuvat lyhyistä katkelmista.Bell 2002, s. 524–552; Hämeen-Anttila 2006, s. 65; Ohlig 2014, s. 434. Koraanin suurat on islamilaisen perimätiedon varassa jaettu Mekan ajan suuriin, jotka Muhammedin uskotaan vastaanottaneen Mekassa, ja myöhempiin Medinan suuriin, jotka hänen uskotaan vastaanottaneen Medinassa.Hämeen-Anttila 2008, s. 10; Ernst 2011, s. 37–51. ==== Koraanin sisältö ==== Koraanissa toistuva teema on yksijumalaisuusHämeen-Anttila 2004, s. 15. ja se, että uskovat pääsevät kuoltuaan Paratiisiin (), kun taas vääräuskoiset joutuvat Helvettiin (). Koraani antaa yksityiskohtaisia kuvauksia Helvetissä odottavista kärsimyksistä. Luomiskertomuksen mukaan maailma luotiin kuudessa päivässä. Jumala loi Aadamin ja hänen vaimonsa Eevan savesta ja yhdestä sielusta. Maailmankaikkeus rakentuu Helvetistä ja seitsemästä taivaasta.Hämeen-Anttila 2006, s. 130–137. Maailman asujaimet jaetaan viiteen ryhmään: Jumala, enkelit, henget (jinnit), ihmiset sekä muu luomakunta. Enkelit ovat Jumalan sanansaattajia. Saatana viettelee ihmisiä pahaan. Koraanin lyhyet suurat ovat runomuotoista tekstiä tai uskonnollisia hymnejä, pidemmät on koottu proosakatkelmista. Ne sisältävät yleensä Raamatun Mooseksen kirjoissa olevien kertomusten typistyneitä ja muuntuneita selostuksia. Yleisimmin mainittu profeetta on Mooses (136 kertaa).Ohlig 2013, s. 272–273. Tavallista on asioiden kertautuminen, esimerkiksi profeetta Nooaa ja vedenpaisumusta käsitellään monta kertaa. Koraanissa on myös tekstejä, jotka eivät mahdu juutalaisuuden tai kristinuskon kehyksiin. Näitä ovat lainopilliset ohjeet esimerkiksi avioliitosta tai perinnönjaosta. Sellaisia ovat myös pyhään sotaan kannustavat kohdat, kuten tunnettu ”miekkajae” (9:5).Hämeen-Anttila 2012, s. 44–46, 100. Richard Bellin mukaan Koraanin kertomusten perusyksikkö on lyhyt, temaattinen kertomus. Se alkaa usein puhuttelulla, kuten ”uskovaiset!”, jatkuu aiheen esittelyllä, ja päättyy ratkaisuun. Kokonaisuuden päättää johtopäätös, joka usein koskee Jumalaa: ”Jumala on Tietävä, Viisas” Pidemmät suurat on koottu tällaisista palasista ilman, että ne liittyisivät toisiinsa.Bell 2002, s. 530. === Sunna === Koraanin jälkeen tärkein uskonnollisen auktoriteetin lähde on profeetan sunna. Sillä tarkoitetaan profeetta Muhammedin elämäntapaa. Muhammedin katsotaan toimineen synniltä suojattuna ja menetelleen elämässään aina oikein. Šiialaisessa opissa esikuvallisuus käsittää myös šiialaiset imaamit.Hämeen-Anttila 2004, s. 97–101. Koska Koraani sisältää vain niukasti Jumalan säädöksiä, profeetan sunna täydentää sitä ja kertoo uskoville miten kussakin tilanteessa tulee toimia.Ohlig 2009, s. 65 Muhammedia koskevia tarinoita alettiin kirjoittaa muistiin 800-luvulla. Tällöin koottiin paitsi elämäkertoja myös valtavia kokoelmia, jotka koostuivat lyhyistä Muhammedia koskevista tarinoista eli haditheista. Jokainen hadith koostuu kahdesta osasta. Alussa luetellaan kertomuksen välittäneet henkilöt, niin sanottu todistajaketju (isnad), jonka alussa on joko Muhammed tai hänen seuralaisensa. Tämän jälkeen seuraa varsinainen kertomus (matn).Hämeen-Anttila 2004, s. 98; Berg, 2000, s. 5. Hadith-kokoelmia on useita, joista toiset ovat arvostetumpia kuin toiset. Tunnetuin ja merkittävin hadith-kokoelma on Sahih al-Bukhari, yksi sunnalaisten kuudesta pääkokoelmasta (Kutub al-Sittah eli ’kuusi kirjaa’), jotka saavuttivat kanonisen aseman vasta 1100-luvulla.Brown 2011, s. 170; Goldziher 1971, s. 240–242. Šiiat nojautuvat etenkin ”puhdistettuun” profeetan sunnaan, joka on kokoelmassa ”Alin talonväki” (Ali Ahl al-Bayt) Kutun al-Sittah hyväksytään myös, paitsi sellaiset kohdat, jotka ovat ristiriidassa šiialaisen perinteen kanssa. Tarinoiden ristiriitaisuuksien vuoksi 800-luvun alkupuolella syntyi käytäntö, jossa hadithien luotettavuutta alettiin perustella niihin liittyvien kertojaketjujen avulla. Todistajaketjujen käytön aloitti Muhammad al-Shafi‘i vuoden 815 tienoilla. Se oli omaperäinen yritys vastata hadithien luotettavuuteen kohdistuneeseen arvosteluun.Berg 2000, s. 229. Teorian mukaan perimätiedon välittäjät olivat opetelleet ulkoa paitsi itse tarinan, myös siihen liittyvän todistajaketjun. Esimerkiksi suura 80 alkaa sanoilla ”Hän rypisti otsaansa ja kääntyi pois, koska sokea mies tuli hänen luokseen”. Koraanin kuvaama kohtaaminen oli islamilaisen käsityksen mukaan todellinen ja tapahtui 600-luvun alkupuolella. Sille antoi selityksen imaami Malik ibn Anas noin 200 vuotta myöhemmin hadith- kokoelmassaan Muwatta. Hän kertoi, että Koraanin ”hän” on todellisuudessa Muhammed, kun taas sokea mies oli Abdullah ibn Umm Maktum. Tiedon varmistaa Malikin antama todistajaketju: imaamille oli asian kertonut Yahua, joka oli kuullut sen Malikilta, joka oli kuullut sen Yahya ibn Saidilta. Said oli vuonna 820 kuollut orja, jonka tiedonantoja pidettiin luotettavina. Orientalisti Joseph Schacht osoitti, että kertojaketjut ulottuivat aluksi Muhammedin seuraajiin, mutta kasvoivat myöhemmin taaksepäin Muhammedin kumppaneihin ja lopulta häneen itseensä.Schacht 1950, s. 5. Imaami al-Shafi‘i katsoi luotettavuuden vaativan, että isnad päättyy Muhammediin itseensä. Hänen vaikutuksestaan ketjut alkoivatkin pidentyä.Schacht 1950, s. 4–5. Islamin varhaisvaiheiden tutkimista on rajoittanut aikalaislähteiden puute. Nykyaikaan säilyneet islamilaiset lähteet kuvaavat satoja vuosia aikaisemmin esiintyneitä tapahtumia.Schacht 1950. Lähteissä mahdollisesti esiintyvää aitoa ainesta on sen takia ollut mahdoton erottaa kirjoittamisajan tarpeiden ja uskomusten synnyttämästä materiaalista. Haditheihin liitetyt kertojaketjut eivät Joseph Schachtin mukaan auttaneet asiaa, sillä hänen mukaansa myös monet kaikkein luotettavimpina pidetyt ketjut olivat sepitettyjä.Schacht 1950, s. 163. == Šaria == Islamin ytimenä on monoteismin ohella šaria eli islamilainen laki.”Islamic law is the epitome of Islamic thought, the most typical manifestation of the Islamic way of life, the core and kernel of Islam itself.” Schacht 1982, s. 1.”The maginificent structure of laws, lovingly elaborated by successive generations of jurists and theologians is one of the major intellectual achievements of Islam, and perhaps most fully exemplifies the genius of Islamic civilization.” Lewis 1995, s. 223. Jumalan lakiin alistuminen on muslimin keskeinen velvollisuus, jonka noudattamista valvotaan ”hyvään kehottamisen ja pahan kieltämisen” periaatteen mukaisesti.Keller 2017, s. 713. Islamissa moraalisen pohdiskelun muotona juridinen selvittely, jossa hankitaan tietoa Jumalan lain sisällöstä kussakin tilanteessa.Sookhdeo 2013, s. 69. Sen määrittelee Koraani ja profeetan elämäntapa eli sunna, joka on hadith-kokoelmissa. Näiden lisäksi apuna ovat uskonoppineiden yksimielisyys (ijma) ja analoginen päättely (qiyas).Schacht 1950, s. 1. Islam ei hyväksy muita lakeja kuin Jumalan lain, joka on ikuinen ja muuttumaton.Reliance of the Traveller 2017, s. 2 (a1.1). Näkemys tarkoittaa, että islam on samalla poliittinen liike, joka pyrkii alistamaan koko ihmiskunnan Jumalan lain alaiseksi.Gellner 1981, s. 1; Keller 2017, s. 602 (o9.8).Aktiivinen toiminta tavoitteen puolesta tunnetaan nimellä islamismi tai jihadismi. Käytännössä myös kaikki islamilaiset maat soveltavat maallista lainsäädäntöä, ja šarian soveltamisalue on eri tavoin rajoitettu.fiqh. Encyclopedia of the Modern Middle East and North Africa. The Gale Group, Inc, 2004. Answers.com 23 Aug. 2007. Kun ihminen toimii Jumalan lain mukaisesti, hän hankkii ansioita, joilla voi päästä Paratiisiin. Muussa tapauksessa häntä odottaa viimeisellä tuomiolla Helvetin tuli. Mikään ei silti ole varmaa, sillä Jumalan tahto ei ole sidottu mihinkään sopimukseen ihmisten kanssa. Huolimatta siitä, että Koraani puhuu ihmisille annetuista varoituksista ja ohjauksesta, jokaisen kohtalo on ennalta määrätty.Keller 2017, 813 (u3.7–8). Islamiin kuuluvaa ennaltamääräämistä kuvaa arabiankielinen lausahdus in shä Allaah (jos Jumala suo).Clift & Helani 2010 Ilmaisu tulee Koraanista, joka lausuu: ”Älä sano mistään ’teen sen huomenna’ lisäämättä: ’Jos Jumala niin tahtoo’.” (Koraani 8:24). Joseph Schachtin mukaan šaria sisältää kattavasti kaikki uskonnolliset velvollisuudet, jotka ohjaavat jokaisen muslimin elämää kaikissa asioissa; se sisältää yhtä lailla rituaaliset ohjeet ja politiikkaa sekä lakia koskevat säännöt.Schacht 1982, s. 1. Ajatollah Khomeinin mukaan ”ei ole yhtäkään seikkaa, josta islam ei olisi lausunut mielipidettään.”Ajatollah Khomeini 1980, s. 17. === Koraani Jumalan lain lähteenä === Koraani on islamissa Jumalan puhetta, ja sen katsotaan olleen olemassa Jumalan luona jo ennen maailman luomista. Alkuperäinen kirja uskotaan kirjoitetun arabiaksi, ja käännökset ymmärretään vain tulkinnoiksi, joilta puuttuu alkuteoksen arvovalta.Hämeen-Anttila 2004, s. 89. Oppi Koraanista ikuisena ja luomattomana Jumalan sanana syntyi 800-luvulla. Kun kristinuskossa Jeesus on Jumalan sanan inkarnaatio, islamissa tämä asema on Koraanilla. Kristinuskon Raamattua vastaavat islamissa paremmin hadith-kertomukset. Koraanin tulkinnasta käytetään nimitystä tafsír.Maristo & Sergejeff 2015, s. 322. Se tarkoittaa Koraanin sisällön selittämistä sanojen merkityksen sekä tekstin historiallisten yhteyksien ja teologisen sisällön pohjalta. Kirjaimellisen tulkinnan lisäksi Koraania tulkitaan vertauskuvallisesti (ta'wíl). Sitä on harrastettu islamilaisen mystiikan ja suufilaisuuden piirissä.Hämeen-Anttila 2004, s. 93. Koraani on arvovaltaisin šarian lähde. Kirjan sisältämä lainsäädännöllinen aines on kuitenkin vähäistä. Tärkeämmäksi šarian lähteeksi on siksi tullut sunna eli Muhammedin antama esimerkki.Hämeen-Anttila 2004, s. 92. === Hadith-kokoelmat Jumalan lain lähteenä === Paksut hadith-kokoelmat ja teokset on koottu tai kirjoitettu pääasiassa 800-luvulla, ja islamilaiset uskonoppineet tuntevat ne läpikotaisin. Šarian tärkein sisältö on niissä.Hämeen-Anttila 2006, s. 217. Sunnalaisille muslimeille vakiintui 1100-luvulle mennessä kuusi arvovaltaista hadith-kokoelmaa, joista arvostetuimmat ovat Sahih al-Bukhari kokoajana Muhammad al-Bukhari (k. 870) sekä Sahih Muslim kokoajana Muslim ibn al-Hajjaj (k. 865). Eri kokoelmien sisällöt vaihtelevat, ja kertomukset voivat olla keskenään ristiriitaisia myös saman kokoelman sisällä.Allahwerdi & Hallenberg, s. 68–69. Kuusi kanonisoitua sunni-kokoelmaa ovat yhteisnimitykseltään al-kutub as-sittah (’kuusi kirjaa’). Niiden lisäksi on muitakin kokoelmia, varhaisimpana Ahmad ibn Hanbalin (k. 855) Musnad. Maliki-koulukunnan oma kokoelma on nimeltään Muwatta Malik.Schacht 1982, s. 37 Šiiat nojautuvat ”puhdistettuun” profeetan sunnaan, joka on kokoelmassa Ali Ahl al-Bayt (’Alin talonväki’) Šiialaiset käyttävät ”kuutta kirjaa” vain silloin, kun se on sopusoinnussa ”Alin talonväen” kanssa, jolloin kuuden kirjan nimenä on Al-Sihah Al-Sittah (”luotettavat kuusi”). === Yksimielisyys (ijmá) ja analogia (qiyas) === Kun riita-asiaa ratkotaan uskonnollisessa oikeudessa, tuomari (qadi) muodostaa siitä tulkinnan (fiqh). Tällöin hän järkeilee (ijtihad) islamilaisten lähteiden pohjalta ja luo oman mielipiteensä (ra’y). Tässä tuomarilla on apuna kaksi periaatetta. Hän kiinnittää huomiota oppineiden yksimielisyyteen (ijma) kustakin asiasta, mikä varmentaa tulkinnan luotettavuuden. Toiseksi hän päättelee analogian (qiyas) avulla, jos vastaan tulee täysin uusia asioita.Hämeen-Anttila 2004, s. 88; Sookhdeo 2013, s. 29. Oma mielipide ei koske itse šarian sisältöä, vaan lain tulkintaa kussakin erikoistapauksessa. Itse laki on muuttumaton. Alun pitäen yksimielisyyden periaatetta käytettiin myös täydentämään šarian sisältöä tapauksissa, joissa Koraani tai profeetan sunna eivät tarjonneet vastauksia. Tämä mahdollisuus on kuitenkin jäänyt historiaan ”järjen porttien sulkeutuessa” 900-luvulla.Hämeen-Anttila 2004, s. 102; Schacht 1982, s. 69–75. Analogia tarkoittaa täysin uusien tilanteiden rinnastamista sellaisiin, joista on šariassa on säädöksiä. Koraani tai sunna eivät esimerkiksi mainitse kokaiinia, koska huumetta ei tunnettu, mutta lainoppinut voi kieltää sen käytön vedoten analogiaan ja siihen, että päihdyttävän viinin nauttiminen on muslimeilta kiellettyä.Hämeen-Anttila 2004, s. 103. === Lakikoulukunnat === Islamissa on useita lainopillisia koulukuntia. Klassisen sunnalaisen islamin neljä tärkeintä koulukuntaa ovat hanafi, maliki, ahafi’i ja hanbali.Sookhdeo 2013, s. 40–41. Noin 75 prosenttia niiden säädöksistä on yhteisiä kaikille neljälle.Reliance of the Traveller 2017, s. vii. Šiialaisten suurin lakikoulukunta on ja`fari. Zaidilaisuus muodostaa oman zaydi-koulukuntansa. Ammanin julistuksen lisäpöytäkirjan mukaan myös ibadilaisuus-koulukunta ja thahiri-koulukunta edustavat puhdasoppista islamia. Jaakko Hämeen-Anttilan mukaan šiialainen koulukunta ei paljon eroa sunnalaisesta laintulkinnasta.Hämeen-Anttila 2004, s. 160. === Šarian tulkinta (fiqh) === Tavallinen muslimi ei voi itse tulkita Koraania tai Jumalan lakia, sillä siitä vastaa uskonnollinen papisto eli ulama, ”viisaat miehet”. Maallikon on käännyttävä jonkin hyväksyttyä lakikoulua edustavan uskonoppineen puoleen saadakseen tietää, mikä on islamilainen käsitys.Schacht 1964, s. 71. ”Again, the official doctrine of each school is to be found not in the works of olf masters, even though these had been qualified in the highest degree to exercise ijtihad, but in those works which the common opinion of the school recognizes as the authoritative exponents of its current teaching. These are now generally handbooks dating from the late medieval period, and subsequent works derive their authority from them. The recognized handbooks contain the latest stage of authoritative doctrine that has been reached in each school, but they are not in the nature of codes; Islamic law is not a corpus of legislation but the living result of legal science.”Hämeen-Anttila 2004, s. 161–162. Vaikka omat johtopäätökset eivät ole sallittuja, arabiankielisen Koraanin ääneen lukeminen on tärkeää jokaiselle muslimille. Sitä arvostetaan rituaalisena toimena, jossa tarkoituksena ei ole tekstin ymmärtäminen. Melkein kaikille muslimeille se onkin mahdotonta, sillä Koraanin teksti on muinaisarabiaa.Hämeen-Anttila 2004, s. 89: ”Edes kouluja käymättömät syntyperäiset arabianpuhujat eivät kykene kunnolla ymmärtämään Koraanin kieltä – –”. Šarian sisällöstä voi kysyä islamilaiselta uskonoppineelta, esimerkiksi imaamilta, joka johtaa rukouksia moskeijassa tai kirjallisesti muftilta, joka on šariaan syvällisesti perehtynyt oppinut. Perinteisesti kysymyksiin vastataan perjantairukouksen jälkeen, missä lainoppineen avustajat keräävät paperilapulle kirjoitetut kysymykset.Hämeen-Anttila 2004, s. 162−163. Nykyisin on perustettu fatwa-neuvostoja, joita toimii myös internetissä. Kun vaikeasta asiasta neuvoa kysytään muftilta, saadaan pitkä kirjallinen lausunto. Ensin siinä lainataan asiaan liittyviä pyhien tekstien kohtia, minkä jälkeen mufti esittää oman kantansa. Lausunto päätyy toteamukseen ”Jumala tietää parhaiten”. Muftin lainopillinen mielipide eli fatwa on hänen oma kantansa, mutta sen katsotaan silti edustavan yleispätevää tulkintaa šariasta. Mufti voi myös muuttaa mieltään ja antaa jopa kaksi keskenään ristiriidassa olevaa fatwaa. Tällöin molemmat ovat yhtä päteviä, ja uskova voi valita niiden välillä.Hämeen-Anttila 2004, s. 162. Ongelmia uskonoppineille aiheuttaa se, että šaria-lain määräykset voivat olla ristiriitaisia jopa yksittäisen hadith- kokoelman sisällä. Lisäksi mielipide-eroja syntyy siitä, kuinka vahvoiksi tai heikoiksi uskonoppineet arvioivat yksittäisiin haditheihin liittyvät todistajaketjut eli isnadit. Vallitseva näkemys on, että luotettavimpiinkin kokoelmiin sisältyy ”aina muutamia epäilyttäviä perimätietoja”.Haeri 1996, s. 67. Sellaisia ei kuitenkaan ole katsottu mahdolliseksi poistaa, koska 800-luvulta alkaen tapahtui järjen (ijtihad) porttien sulkeminen, jolloin lain sisältö vakiintui.Sookhdeo 2013, s. 47. Professori Ella Landau-Tasseron on todennut, että islamin pyhien kirjoitusten lukeminen ja tulkinta on pakosta valikoivaa, mistä tuloksena ovat loputtomat erimielisyydet eri tulkintojen välillä. Vaikka šaria on muuttumaton laki, Pew-tutkimuslaitoksen asennetutkimukset osoittavat, että tavalliset muslimit suhtautuvat yleensä valikoiden sen noudattamiseen. Muslimien asenteet vaihtelevat varsinkin eri maiden ja maanosien välillä. === Islamin viisi pilaria === Šarian tärkeimmän sisällön sunni-islamissa muodostavat niin sanotut islamin viisi peruspilaria. Oppi on peräisin 800-luvun hadith-kokoelmasta Sahih Muslim. Muun muassa imaami al-Nawawi (k. 1277) vahvisti, että ne ovat suurimmat islamin kuuliaisuuden vaatimuksista.Reliance of the Traveller 2017, s. 809, u2.2. Šiialaisuudessa pilareita on enemmän. Sunni-islamin ”viidestä pilarista” neljä koskee uskonnollisia rituaaleja ja viides almuveron (zakat) maksamista. Rituaalit ovat korostuneen julkisia siten, että rukoilu tapahtuu mielellään yhdessä muiden kanssa ja näkyviä liikkeitä tehden. Myös muslimin pukeutuminen ja kehonhoito on säänneltyä. * Šahada eli uskontunnustus on islamissa hyvin lyhyt. Se koostuu sunnalaisuudessa kahdesta osasta, joista ensimmäinen määrittelee islamin yksijumalaiseksi, ja toinen osa sitoo Muhammedin Jumalan sanan välittäjäksi: ”Ei ole muuta jumalaa kuin Jumala ja Muhammed on hänen lähettiläänsä”. Šiialaiset lisäävät uskonnontunnustukseen lauseen ”...ja Ali on Jumalan ystävä”.Hämeen-Anttila 2004, s. 110–111. * Salat eli rukous koostuu 2–4 liikesarjasta (raka), joiden aikana lausutaan myös Koraanin ensimmäinen suura. Muslimin tulee rukoilla viidesti päivässä tarkkaan määriteltyinä ajankohtina.Hämeen-Anttila 2004, s. 120–127. * Saum eli paasto tapahtuu pääsääntöisesti ramadanin pyhän kuukauden aikana, mutta muslimit voivat paastota eri syistä ja eri ajankohtina. Paaston aikana muslimien tulee välttää syömistä, juomista, tupakoimista ja sukupuolista kanssakäyntiä aamunkoiton ja auringonlaskun välisenä aikana. Jokainen paastopäivä alkaa aamiaisella ennen valoisaa aikaa ja päättyy illalliseen pimeän tultua.Hämeen-Anttila 2001, s. 32–33. * Zakat eli almuvero maksetaan periaatteessa kerran vuodessa yksityiskohtaisten sääntöjen mukaan. Muslimin tulee ryhtyä maksamaan almuveroa, kun hän on mennyt naimisiin. Almut voidaan antaa myös islamin yhteiseksi hyväksi, kuten moskeijan rakentamiseen.Hämeen-Anttila 2004, s. 128. * Hadž eli pyhiinvaellus tulisi suorittaa Mekkaan vähintään kerran elämänsä aikana islamilaisen ajanlaskun 12. kuukauden toisella viikolla.Hämeen-Anttila 2001, s. 33–34. === Hyvään kehottaminen ja pahan kieltäminen === Šariaan kuuluu Koraanissa mainittu hyvään kehottaminen ja pahan kieltäminen.Reliance of the Traveller 2017, s. 714. Se tarkoittaa, että jos näkee vääryyden tapahtuvan, eli šariaa rikotaan, muslimin tulee myös yksityishenkilönä puuttua asiaan. Al-Ghazali (1057–1111) kirjoitti, että tämä on mitä tärkein uskonnon perustekijä. Jos se poistettaisiin, myös uskonto katoaisi.Vrt. Koraani. Opastus ja johdatus pahan hylkäämiseen ja hyvän valitsemiseen. Z.I. Ahsen Böre, 1942. Ghazali esitteli väliintulossa kahdeksan tasoa. Niistä ensimmäinen oli rikkomuksen luotettava todentaminen ja kahdeksas aseellinen väkivalta.Reliance of the Traveller 2017, s. 720–724. Kunniaväkivalta on Ayaan Hirsi Alin mukaan tämän periaatteen soveltamista.Ayaan Hirsi Ali 206, s. 139: ”Äärimuodossaan hyvään käskemisen ja pahan kieltämisen aate tarjoaa oikeutuksen niille isille, veljille, sedille ja serkuille, jotka ’kunniamurhaavat’ naispuolisia sukulaisiaan, mikäli näiden uskotaan tehneen anteeksiantamatonta syntiä”. === Jihad === Islamin klassinen valtioteoria ja oppi kalifaatista kehittyivät 800-luvulla. Niiden mukaan islamilaisen yhteisön eli umman velvollisuus oli kalifin (tai imaamin) johdolla levittää islamin poliittinen herruus koko maailmaan joko hyvällä tai pahalla niin, että šaria lopulta vallitsee kaikkialla.Cook 2005, s. 35; Goldziher 1981, s. 102; Reliance of the Traveller 2017, s. 602–603 (o9.6,o9.8, o9.9). Islamilainen valtioteoria jakoi maailman islamin tai rauhan alueeseen (Dár al-islám, Dár as-Salám) ja sodan alueeseen (Dár al-Harb).Hämeen-Anttila 2004, s. 33. Islam rauhan uskontona tarkoitti, että muslimit tarpeellista väkivaltaa käyttäen kukistavat ”sodan alueen”.Reliance of the Traveller 2017, s. 602 (o9.8) ja 946 (w4.5). Patricia Cronen mukaan jihad oli sotaa, jonka syyksi riitti uskottomien pelkkä olemassaolo. Uskottomat oli alistettava muslimien valtaan, jolloin he saivat valita joko kuoleman, kääntymisen tai dhimmiksi alistumisen. Dhimmit saivat pitää uskontonsa, mutta joutuivat maksamaan jizya-veroa, joka useimpien lakikoulukuntien mukaan piti periä dhimmiä nöyryyttäen, kuten Koraanissa säädettiin.Fernandez-Morera 2016, s. 209. Kääntyminen islamiin oli vapaaehtoista, sillä perinteinen islam ei tunne kristillisen lähetystyön kaltaista toimintaa. Islamin toisessa pääsuuntauksessa šiialaisuudessa hyökkäyssodan julistaa imaami, joka kuitenkin on 800-luvulta lähtien kätkeytynyt. Hänen velvollisuutensa siirtyivät lakia tulkitsevalla papistolle (fuqahāʾ) lukuun ottamatta hyökkäyssotaa, jota imaamin kätkeytymisen takia ei voida toistaiseksi julistaa.Bernheimer & Rippin 2019, s. 126. Periaatteessa šiialaisuus jakaa ajatuksen globaalista valloitussodasta, vaikka tavoite on siirtynyt lopun aikoihin. Ajatollah Khomeini on todennut, että sodan ”lopullisena tarkoituksena on saattaa Koraanin laki ulottumaan maailman laidasta laitaan.”Ajatollah Khomeini 1980, s. 17–18. Jo 800-luvun hadith- kokoelmissa jihadista puhutaan myös vertauskuvallisesti eli henkisenä kamppailuna. Monissa haditheissa todetaan, että naisten jihad on pyhiinvaellus. Suufilaisuuden piirissä kehittyi 1000-luvulla oppi, jonka mukaan ”sisäinen jihad” eli henkinen kilvoittelu on ”suurempaa jihadia” (jihad al-akbar), ja aseellinen jihad on ”pienempää jihadia”.Cook 2005, s. 35–36. Aiheesta kirjoitti etenkin al-Ghazali.Cook 2005, s. 27. Hän ei pitänyt suurta jihadia pienen vastakohtana, vaan liitti sen hyvään kehottamisen ja pahan kieltämisen periaatteeseen. Suurempi jihad ei ollut väkivallattomuutta vaan henkistä kamppailua oman itsensä kanssa. Sellaista harjoitti myös jihadisti, joka henkensä uhraten aiheutti vastustajalle tappioita. Islamilaiset terroristit ovatkin vedonneet al-Ghazalin kirjoituksiin.Cook 2005, s. 37. Länsimaiset lähteet korostavat usein, että jihad tarkoittaa väkivallatonta itsensä kehittämistä, harvoin sotaa ja silloinkin puolustussotaa.Esimerkiksi Hämeen-Anttila 2004, s. 215–. Historioitsija David Cook pitää väitettä virheellisenä. Hänen mukaansa klassinen islamilainen kirjallisuus sisältää satoja teoksia sotaisesta jihadista, kun taas henkisestä hän on löytänyt vain yhden kirjan, ajatollah Khomeinin teoksen Jihade akbar eli ’suurempi jihad’.Cook 2005, s. 46–47. Myös keskiaikainen šarialakikirja, al-Misrin (1302–1367) Umdat al-salik tuntee vain sotaisen jihadin.Reliance of the Traveller 2017, s. 599–605. Tavallisen muslimin elämässä jihad tarkoittaa nykyisin lähinnä itsensä kehittämistä.Ayaan Hirsi Ali 2015, s. 157. Rauhallinen henkinen kilvoittelu on jokaisen muslimin velvollisuus ja sisältää ajatuksen Jumalan lakiin alistumisesta.Hämeen-Anttila 2004, s. 215–216. Nykyiset uskonoppineiden mielipiteet jihadista vaihtelevat puolustussodasta terrorin oikeuttamiseen. == Islamilainen teologia == Islamin uskontunnustus tiivistää sen sisällön kahteen asiaan, monoteismiin sekä siihen, että Muhammed on Jumalan lähettiläs. Uskontunnustuksen jälkeen islaminuskon sisältöä tarkentavat parhaiten islamin ”kuusi uskonkappaletta”, jotka perustuvat niin sanottuun Gabrielin hadithiin, joka on al-Bukharin ja Muslim ibn al-Hajjajin kokoelmissa 800-luvulta. Sen mukaan oikeaan uskoon kuuluvat seuraavat kuusi asiaa:Reliance of the Traveller 2017, s. 809–814. # Usko Jumalaan. # Usko enkeleihin. # Usko Jumalan lähettämiin kirjoihin. # Usko profeettoihin ja sanansaattajiin. # Usko tuomiopäivään ja ylösnousemukseen. # Usko kohtaloon. Tämä jaottelu on edelleen islamilaisen teologian pohjana. Teologiset asiat ovat kuitenkin islamissa toissijaisia verrattuna šariaan ja sitä koskevaan keskusteluun. Muslimille pelastusta ei tuo pelkästään oikea usko, kuten kristinuskossa, vaan sen ohella ansioiden hankkiminen seuraamalla šaria-lakia ja sen määräyksiä.Sookhdeo 2012, s. 69–70. Tärkeimmät šariaan sisältyvät velvoitteet ilmaistaan islamin ”viitenä pilarina”. == Islamin suhde valtioon == Islamin pääsuuntaukset sunnalaisuus ja šiialaisuus sisältävät erilaisen käsityksen uskonnon suhteesta valtiovaltaan. Sunnalaisuudessa ihanteena on kalifaatti, jonka alaisuudessa koko ihmiskunta elää. Kalifi on uskonnon suojelija, mutta ei puutu uskonnon sisältöön, joka kuuluu papiston eli ulaman päätösvaltaan. Ulama tulkitsee Jumalan lakia, jonka ohjauksessa islamilaisessa valtiossa eletään. Šiialaisuus on säilyttänyt profeetta Muhammedin aikaan liittyvän ihanteen, missä uskonnollinen ja poliittinen auktoriteetti lankesivat yhteen. Koska Muhammed oli viimeinen profeetta, šiialaisuudessa uskonnollinen johtajuus jatkui imaamin virassa, johon samalla yhdistyi maallinen johtajuus. Asiaan kuului imaamin polveutuminen profeetan jälkeläisistä. Šiiat kuitenkin katsovat polveutumisen katkenneen jo varhain, mutta koska maailma ei toisaalta koskaan ole ilman imaamia, he katsovat viimeisen imaamin vain kätkeytyneen. Poliittinen demokratia ei kuulu asiaan kummassakaan suuntauksessa. Tavallisesti katsotaan, että länsimainen sivilisaatio eroaa islamilaisesta maailmasta siinä, että pyhä ja maallinen lainsäädäntö on erotettu toisistaan toisin kuin islamilaisessa maailmassa. Käytännössä islamilaisessa maailmassa niiden täysi yhtäläisyys on pikemminkin esiintynyt ihanteena, jota elettiin vain islamin kulta-aikana eli oikeaan johdettujen kalifien aikana. Toisaalta myös länsimaissa on esiintynyt erilaisia maallisen lain ja Jumalan lain yhdistelmiä.Lapidus 1996. == Yhtäläisyydet muihin uskontoihin == Islamilla on yhtäläisyyksiä etenkin juutalaisuuteen ja kristinuskoon, koska islam kehittyi niiden pohjalta. Koraani on pitkälti Mooseksen kirjoissa olevien tarinoiden kommentaaria, ja myös Jeesus mainitaan usein. Islaminusko selittää yhtäläisyydet siten, että islam ei kehittynyt niistä, vaan juutalaisuus ja kristinusko kehittyivät islamista, joka on ainoa alkuperäinen, jo Aadamin tunnustama uskonto. Tämän takia islamiin kääntyminen on palaamista ihmiskunnan alkuperäiseen uskoon.Haeri 1996, s. 14; Hämeen-Anttila 2006, s. 15; Reynolds, 2012, s. 155. Eniten yhtäläisyyksiä islamilla on juutalaisuuden kanssa.Ibn Warraq, 1998, s. 31. Muslimit pitävät tätä osoituksena siitä, miten Toora ennusti Muhammedin tuloa. Juutalaisuuden tavoin islam on monoteistinen lakiuskonto, jossa profeetan saaman kirjan ja hänen esikuvansa seuraaminen antavat uskoville kaiken tarvittavan. Molemmissa esiintyy ajatus teokraattisesta valtiosta, jossa vallitsee Jumalan laki. Kristinuskossa ja islamissa on samanlainen lineaarinen historiankäsitys, jossa Vanhan testamentin profeettojen kautta kuljetaan ilmoituksen täydellistymiseen joko Jeesuksessa tai Muhammedissa. Viimeisellä tuomiolla ihmiset osoitetaan joko Helvettiin tai Paratiisiin. Kristillisen lähetyskäskyn korvaa ajatus maailmanlaajuisesta kalifaatista, jossa Jumalan laki on ulotettu koko maailmaan.Goldziher 1981, s. 102; Hurgronje, 2003 (alkuteos 1916), s. 59–63. Islaminusko muovautui omaksi uskonnokseen Lähi-idän kalifaatissa, jonka väkirikkain ja kehittynein osa oli Persia. Tämän takia islamissa on paljon yhtymäkohtia iranilaisiin uskontoihin eli zarathustralaisuuteen ja manikealaisuuteen. Esimerkiksi oppi viimeisestä tuomiosta, johon kuuluu helvetin tulen yllä olevan miekanterää ohuemman sillan (sirat) ylittäminen, tulee zarathustralaisuudesta.Reliance of the Traveller 2017, s. 813 (u3.6); Sookhdeo 2013, s. 294.Goldziher 1900/2013, s. 339–356. Persian itäosissa arabit olivat tekemisissä myös buddhalaisten kanssa. Ignaz Goldziherin mukaan buddhalaisuus vaikutti islamiin etenkin pyhiinvaellukseen liittyvien tapojen osalta.Goldziher 2009 [1903], s. 322–345. Koraanin Uskottomien suura 109 (Al-Kafirun) on Markus Großin mukaan muunnelma buddhalaisesta mieterunosta.Groß 2009, s. 347–396 . Jaakko Hämeen-Anttilan mukaan islamissa on jälkiä myös arabien pakanallisista uskomuksista.Hämeen- Anttila 2006, s. 15. K.-H. Ohlig on tarjonnut siitä esimerkeiksi jinnit, taikuuden, alemmat jumaluudet (saatanalliset säkeet) sekä paimentolaisyhteiskuntien sosiaaliset normit.Ohlig, K.-H.: Syrian and Arabian Christianity and the Quran. Teoksessa Sellaiselta näyttää myös Kaaban mustaan kiveen kohdistuva kunnioitus, joka muistutti Itä-Roomassa esiintynyttä meteoriittien palvontaa ja Lähi-idän betyyleihin eli kivipatsaisiin kohdistunutta riittiä. Islamin varhainen kehitysvaihe maallikkouskontona ilman oppineita pappeja olisi voinut vaikuttaa siihen, että islamin etiikka kiteytyi hyötymoraaliksi, missä pääsy Paratiisiin perustui yksinkertaiseen hyvien ja pahojen tekojen yhteenlaskuun. Toisinaan muilta uskonnoilta saadut vaikutteet kääntyivät erottautumistarkoituksessa päinvastaisiksi. Kun zarathustralaiset arvostivat koiria, islamissa koiriin alettiin suhtautua kielteisesti. Kalliomoskeijan friisikirjoitus vuodelta 691 korosti voimakkaasti sitä, että Jumalalla ei voi olla poikaa. Tällä tehtiin ero Bysantin Nikean uskontunnustukseen. Ibn Hisham kuvaa, miten rukouskutsuna kokeiltiin ensin juutalaisten käyttämää pasuunaa, sitten kristittyjen läppäintä, kunnes löydettiin huutamalla tehty islamilainen rukouskutsu (adhaan).Ibn Hisham 1999, s. 172-173 . == Historia == === Islamin formatiivinen vaihe 600- ja 700-luvuilla === Muslimit uskovat, että islam syntyi profeetta Muhammedin saamina ilmestyksinä vuosina 610–632 Arabian niemimaalla. Sitä ennen vallitsi paheiden leimaama ”tietämättömyyden aika” (jahiliyyah). Muslimit uskovat myös, että Muhammed valloitti koko Arabian niemimaan, minkä jälkeen Muhammedia seurasi umman johtajina neljä ”oikeaanjohdettua” kalifia: Abu Bakr (632–634), Umar (634–644), Uthman (644–656) ja Ali (656–661). Alin salamurhan jälkeen islamin katsotaan jakautuneen sunnalaisuuteen ja šiialaisuuteen.Haeri 1996, 93−99. Oikeaan johdettuja kalifeja seurasi umaijadien dynastia (660–750), jota luonnehti luopuminen islamista.Haeri 1996, s. 100−106. Asiat korjautuivat, kun Muhammedille sukua oleva abbasidien dynastia kukisti umaijadien vallan vuoden 750 jälkeen vallankumouksessa. Islamin syntyä seurasi perimätiedon kertoma menestyksellinen valloitussotien kausi, jolloin islam levitti valtansa koko Lähi-itään muutamassa kymmenessä vuodessa. Arabien sotaretket etenivät Pohjois-Afrikasta 700-luvulla Marokon kautta Espanjaan ja keskiseen Ranskaan asti.Collins 1989, s. 710–797. Idässä ne ulottuivat Iranin ylängöille, Keski- Aasiaan ja Afganistanin rajoille. Tutkijat kutsuvat islamin ”formatiiviseksi vaiheeksi” aikaa, joka alkoi Muhammedista ja jatkui suunnilleen 800-luvun alkuun. Syynä on se, että tältä ajalta ei ole historiallisia lähteitä.Huff 1999, s. 5. Historioitsijat ja tietokirjailijatAxworthy 2007/2013, s. 87–91. ovat kuitenkin pääosin luottaneet islamilaisten lähteiden 800-luvulta alkaen antamaan kuvaukseen siitä, mitä kahdella ensimmäisellä islamin vuosisadalla tapahtui. Viime aikoina luottamus on vähentynyt, kun tieto lähdeaineiston myöhäisyydestä on lisääntynyt.Hämeen-Anttila 2004, s. 13. Eräiden tulkintojen mukaan Muhammed ja oikeaan johdetut kalifit ovat vain kirjallisia henkilöitä.Popp 2008, s. 46-53. Arabikalifaatti ei olisi syntynyt ulkopuolisesta hyökkäyksestä, vaan suurvaltojen romahduksesta.Nevo & Koren, 2003, s. 10–11. Islam ei olisi syntynyt yhdellä kerralla Arabiassa vaan olisi alkanut kehityksensä Syyriassa kansanomaisena arabikristillisenä uskontona. Se olisi muuntunut islamiksi vasta 800-luvun alkuun mennessä.Ohlig 2010, s. 8; Nevo & Koren 2003 s. 353; Luxenberg 2010, s. 125−151. Günter Lüling arvioi, että kolmasosa Koraanista on kristillisiä liturgisia tekstejä tai hymnejä,Widmung an Günter Lüling. Teoksessa esimerkkeinä Norsun suura ja Niiniköyden suura.Grodzki 2012, s. 713–717. === Islam 800- ja 900-luvuilla === pienois|pysty|Islamilaista koristetaidetta Iranissa. Islamia koskevia tekstejä alkoi ilmestyä vasta abbasidien kalifaatissa 800-luvun kuluessa, mitä helpotti uusi paperinvalmistuksen taito.Cooperston 2017, s. 52. Abbasidien myötä kalifaattiin oli tullut vahva persialainen vaikutus, ja myös melkein kaikki tärkeimmät uskonoppineet tulivat Persiasta. Varhaisin kirjallisuuden muoto oli profeetan elämäkerta (sirat). Sitä seurasi lainopillinen hadith-kirjallisuus. Tämän juridisen perimätiedon huomattavin järjestäjä oli imaami al-Shafi‘i (767–820), jonka ajatus oli, että jokaisen luotettavan hadithin kuului sisältää Muhammediin saakka ulottuva kertojaketju. Vaikka muslimit uskovat, että islam oli täysin valmis jo Muhammedin kuollessa vuonna 632,Hämeen-Anttila 2004. s. 30. islamin läntiset tutkijat katsovat, että sen aktiivinen kehitys ajoittui 800-luvulta 1200-luvulle.Hämeen-Anttila 2004. s. 48; Schacht 1982, s. 69–75; Sookhdeo 2013, s. 47−48. Kalifi al-Mamunin (813–833) aikana alkoi kalifien valtataistelu islamilaisen papiston eli ulaman valtaa vastaan uskonasioissa. Kalifi asettui tukemaan sitä vastaan mu’taziliitteja ja perusti vuonna 827 inkvisition, mihnan, valvomaan, että ulama noudattaa sen oppeja. Pääasiaksi nousi kysymys siitä, oliko Koraani luotu (jolloin sitä saattoi järkiperäisesti arvioida) vai oliko se ollut aina olemassa. Ulama voitti kiistan vuonna 848, jolloin inkvisitio lakkautettiin. Kalifi oli tuolloin jo menettänyt osan vallastaan omalle turkkilaiselle orja-armeijalleen. Inkvisitio ehti kuulustella satoja uskonoppineita, joista monet kuolivat vankiloissa ja toiset saivat mainetta marttyyreina. Kuuluisin heistä oli islamilaisen lakikoulukunnan perustaja Ahmad ibn Hanbal.Kennedy 2004, s. 250; Patton 2010 [1897]. Mutaziliittien ajatukset eivät kokonaan kadonneet, vaan niitä on säilynyt šiialaisudessa.Hämeen-Anttila 2004, s. 137. 800-luvulla alkanutta vaihetta kutsutaan länsimaissa islamin kulta-ajaksi. Sitä leimasi antiikin tieteiden nousu kukoistukseen Bagdadissa ja muissa islamilaisen maailman keskuksissa. Parinsadan vuoden kuluessa lähes kaikki kreikkalainen filosofinen ja tieteellinen kirjallisuus oli käännetty arabiaksi. Islamilaisen sivilisaation piirissä harjoitettu tiede kohosi Eurooppaa, Kiinaa ja Intiaa korkeammalle etenkin matematiikan, optiikan, fysiikan ja lääketieteen aloilla.Huff 2017, s. 19. Johtoasema säilyi satoja vuosia, kunnes 1400-luvulla islamilainen maailma alkoi jäädä kilpailijoistaan jälkeen.Huff 2017, s. 57, 59. 900-luvulla islamilainen periaate yhtenäisestä kalifaatista tuhoutui, kun syntyi uusia ”kalifaatteja”. Niitä olivat šiialaisten fatimidien kalifaatti Pohjois-Afrikassa ja umaijadien kalifaatti Espanjassa.Hämeen-Anttila 2017, s. 194. Vuonna 945 Persiasta tulleet šiialaiset buijidit nousivat Bagdadissa valtaan ja tekivät abbasidikalifeista uskonnollisen keulakuvansa. === Islam 1000-luvulta eteenpäin === 1000-luvulla buijidien dynastia vaihtui turkkilaisten seldzukkien valtakuntaan, jonka rajat olivat lähellä muinaista sassanidivaltiota. Lähi-idän valtioiden suhteellinen voima eurooppalaisiin verrattuna oli taantunut, mikä näkyi ristiretkeläisten menestyksenä seldzukkeja vastaan. Näiden sotilaallista kykyä oli heikentänyt feodaalinen appanaasijärjestelmä.Lapidus 2000, s. 372. Myös islamilaiset emiraatit Sisiliassa kukistettiin 1000-luvulla. Abbasidikalifaatti poliittisena valtana kukistui lopullisesti, kun mongolit hävittivät Bagdadin vuonna 1258. Se jatkoi olemassaoloaan vielä seremoniallisena instituutiona Kairossa mamelukkisulttaanien alaisuudessa. Lähi-idässä muslimit kukistivat ristiretkistä syntyneet kristilliset valtiot 1200-luvun loppuun mennessä. Tärkeimmäksi islamilaiseksi voimaksi nousi turkkilainen Osmanien valtakunta (noin 1300–1918), joka eteni myös Eurooppaan ja Wienin porteille vuonna 1529.Bennison 2011. Idässä muslimivaltioita syntyi Intiaan ja Kaukoitään Indonesian saaristoa myöten. Afrikassa islam eteni Saharan eteläpuolelle.Ohlig 2000, s. 227–241. Jaakko Hämeen-Anttilan mukaan islamin kehitys uskontona pysähtyi 1200-luvun jälkeen, ja uskonoppineet tyytyivät lähinnä seuraamaan ja järjestelemään aikaisemmin esitettyjä ajatuksia.Hämeen-Anttila 2004, s. 48. Keskiajalla eläneillä oppineilla on islamissa edelleen ylivoimainen auktoriteetti.Reliance of the Traveller 2017, s. 955 (w48.2). 1700-luvulta lähtien kaikki islamilaiset alueet joutuivat eurooppalaisen imperialismin piiriin. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen yhtä islamilaista valtakeskusta ei enää ollut, kun Osmanien valtakunta oli luhistunut sodassa. 1900-luvulla muslimiväestön nopea kasvu, arabimaiden öljylöydöt, kansainväliset konfliktit ja globalisaatio ovat nostaneet islamin merkittäväksi nykymaailmaa muokkaavaksi tekijäksi. == Islamilainen sivilisaatio == Islamin erikoisuutta uskontona luonnehtii se, että islam syntyi paimentolaisten klaaniperinteitä ylläpitävässä yhteiskunnassa.Homerin, 2008, s. 99; Salzman, 2008, s. 14; Antropologi Paul Harrison kirjoitti vuonna 1924: ”muhamettilaisuus on tuskin muuta kuin beduiinikulttuurin heijastamista uskontoon.”Wolf 1951. On väitetty, että islam muokkautui palvelemaan yhteiskuntaa, jossa heimokulttuuri oli vahvasti läsnä, mutta jossa keskusvallan oli anastanut käsiinsä yksi ryhmittymä. Philip C. Salzman pitää islamia eräänlaisena superklaanina, joka kohosi heimorakenteiden yläpuolelle.Salzman 2008, s. 14. Patricia Crone katsoo, että islamin tausta yhteiskunnassa, joka tuli toimeen ilman valtiovaltaa, näkyy sen luottamuksessa yksilöiden itsehallintoon ja myös oman käden oikeuteen rikkomusten oikaisemiseksi.Crone 2013, s. 560. Islam levisi myös kauas sen alkuperäisten rajojen ulkopuolelle ja vakiintui sinne, missä sen katsottiin tarjoavan hyödyllisiä vastauksia yhteiskunnallisiin tarpeisiin. Sellaisia olivat paimentolaiskulttuurit ja niiden perustalle rakentuneet valtiot. Orientalisti Joseph Schacht totesi, että vaikka islamilainen laki heijasti varhaisen abbasidivaltakunnan sosiaalisia ja taloudellisia tarpeita, se joutui yhä enemmän ristiriitaan yhteiskuntien myöhemmän kehityksen kanssa.Schacht 1982 (1964), s. 75. ”Islamic law reflects and fits the social and economic conditions of the early Abbasid period, but has grown more and more out of touch with later developments of state and society.” Nykyään islam on maailman toiseksi suurin uskonto heti kristinuskon jälkeen ja valtauskonto lukuisissa valtioissa. Se on myös nopeimmin kasvava uskonto.CNN: Fast-growing Islam winning converts in Western world. ”The second-largest religion in the world after Christianity, Islam is also the fastest-growing religion. In the United States, for example, nearly 80 percent of the more than 1,200 mosques have been built in the past 12 years.” Growth Rate Of Christianity & Islam. Kasvu johtuu väestönkasvusta, ei niinkään islamiin kääntymisestä. Muslimien lukumääräksi on arvioitu 1,6 miljardia ihmistä vuonna 2009. Islamilainen maailma ulottuu Afrikan länsirannikolta Indonesiaan ja Keski-Aasiasta Saharan eteläpuolelle. Eniten muslimeita on Indonesiassa, yli 200 miljoonaa, mikä on yli 15 prosenttia kaikista. Noin 18 prosenttia asuu arabimaissa, 20 prosenttia Saharan eteläpuolisessa Afrikassa ja noin 30 prosenttia Pakistanissa, Intiassa ja Bangladeshissa. Länsi-Euroopassa, Venäjällä, Keski-Aasiassa ja Kiinassa on lisäksi merkittävät muslimivähemmistöt. Muslimeista vain joka viides puhuu äidinkielenään arabiaa. Silti arabiankielinen maailma on säilyttänyt henkisen johtoaseman islamin tulkinnassa – poikkeuksena šiialainen Iran.Hämeen-Anttila 2001, s. 47–49. === Šaria islamilaisissa maissa === Islamin poliittisen luonteen takia sekulaarisia muslimienemmistöisiä valtioita, joissa uskonto ja valtio olisi selvästi erotettu toisistaan, on vähän, poikkeuksina kuitenkin Turkki (vuoteen 2002), Senegal, Bosnia ja Hertsegovina, Azerbaidžan ja Syyria.Hämeen-Anttila 2006, s. 60–62. Vanhoillisissa islamilaisissa maissa, esimerkiksi Iranissa ja Saudi-Arabiassa, uskonnon vaikutus näkyy voimakkaana kaikilla elämänaloilla. Kaikkein maallistuneimpia muslimivaltaisia maita ovat Keski-Aasian entiset neuvostotasavallat ja muut entiset sosialistimaat, kuten Albania tai Jugoslaviasta irtautuneet valtiot. Tämä näkyy niiden muslimiväestöjen šariaa koskevissa mielipiteissä. Jihadisteiksi kutsutaan aseellista jihadia hyökkäyssotana käyviä tai terrori-iskuja toteuttavia islamisteja, joiden tavoitteena on islamilaisen valtion perustaminen. Jihadistien mukaan jihad on heidän uskonnollinen velvollisuutensa. Nykyisin toimivia jihadistisia järjestöjä ovat esimerkiksi Isis Irakissa ja Syyriassa, Al-Qaida Arabiassa ja Pohjois-Afrikassa, Boko Haram Nigeriassa sekä Taliban Afganistanissa ja Pakistanissa. Nykyajan poliittiset radikaali-islamilaiset eli islamistiset tai revivalistiset liikkeet taikka aseelliset ryhmät nojaavat yleensä fundamentalistisiin islamin suuntauksiin. Näitä suuntauksia ovat wahhabismi eli salafi-suuntaus tai intialaisen deobandi-koulukunnan opetukset. Rauhanomaisempaan tulkintaan sitoutuneet oppineet katsovat, että aseellinen jihad on oikeutettua vain puolustussotana.Haeri 1995, s. 57–58. === Islamilainen koulujärjestelmä === Keskiajalta alkaen islamilaisissa maissa yleistyivät koraanikoulut alkeisopetuksen muotona. Niissä lähes yksinomaisena oppiaineena oli arabiankielisen Koraanin ulkoa opettelu.Ibn Khaldun 2015, s. 421–424. Opetuksen painottuminen koraanikouluihin on ollut tärkeä syy islamilaisten maiden laajaan lukutaidottomuuteen, sillä Koraanin klassinen arabia ei riittänyt modernimman arabian tarpeisiin.Haeri 2009, s. 428–429. 1000-luvulta lähtien korkeammaksi opetuksen muodoksi kehittyi sunni-islamissa madrasa, joka palveli uskonoppineiden ja virkamiehistön koulutusta. Myös madrasoissa opetusmenetelmänä korostui ulkoa oppiminen.Huff 2017, s. 144. === Islamin suuntaukset === pienois|Islamin mystisen suuntauksen, suufilaisuuden, mevlevi-järjestön dervissien tanssia. Islam jakautuu kahteen pääsuuntaukseen: sunnalaisuuteen (nykyisin noin 87–90 prosenttia) ja šiialaisuuteen (noin 10–13 prosenttia maailman muslimeista). Niiden suhteellinen asema on vaihdellut historiassa, ja esimerkiksi vielä 900-luvulla näytti siltä, että valtavirtasuuntaukseksi olisi noussut šiialaisuus. Sunnalaisuuden sisällä ei periaatteessa ole alasuuntauksia, mutta laintulkinta on keskittynyt neljään koulukuntaan: hanafi, shafi’i, maliki ja hanbali. Jaosta huolimatta sunnalaiset lakikoulukunnat tunnustavat toistensa pätevyyden. Šiialaisuus sen sijaan jakautuu edelleen pienempiin alasuuntauksiin, joista suurin on kaksitoistašiialaisuus. Sunnalaisten ja šiialaisten lisäksi islamissa on pieniä suuntauksia, kuten ahmadiyyalaisia (20 miljoonaa), ibadilaisia (2 miljoonaa) ja druuseja (1 miljoona). Bahai-usko (6 miljoonaa) on islamista erkaantunut synkretistinen uskonryhmä. Sunnalaisuus eroaa šiialaisuudesta vain muutamissa asioissa. Erot ovat kuitenkin niin suuria, että esimerkiksi yhteiset rukoushetket ovat mahdottomia. Suuntausten välit ovat nykyään kireät etenkin Libanonissa, Pakistanissa, Afganistanissa ja Irakissa. Näkyvin ero on, että šiiat korostavat Muhammedin ottopojan Alin asemaa ja hänestä polveutuvien imaamien erikoisasemaa umman johtajina. Myös Alin poika Husain on šiialaisuudessa suuren huomion kohteena. Šiiat viettävät hänen muistokseen ašura-juhlaa, joka on šiiojen tärkein vuosittainen juhla.Hämeen-Anttila 2004, s. 176. Sunnimuslimit nojautuvat sunnan tulkinnassa Koraaniin ja Muhammedin sunnaan, kun taas šiiat hyväksyvät myös imaamien sunnan jumalallisen lain lähteeksi. Sunnalaisuudessa šarian tulkinta kuuluu tasapuolisesti uskonoppineille. Šiialaisuus on hierarkkisempi niin, että papiston huipulla on ajatollah ja kaikkein korkeimmalla imaami, joka tosin on kätkeytynyt. Uskonnonharjoituksessa on pieniä eroja. Sunnit rukoilevat viisi kertaa päivässä, šiiat voivat yhdistää rukousajat myös kolmeksi. Paaston ajoituksessa käytetty valoisuuden arviointi voi poiketa puolella tunnilla. Sunnien ja šiiojen hadith-kokoelmat poikkeavat hieman toisistaan ja šarian määräykset ovat siksi osittain erilaisia. Šiialaisuudella on vahvin asema Iranissa, missä se on ollut valtionuskonto 1500-luvulta lähtien. Muita vahvoja alueita ovat Libanon, Intia, Jemen, Bahrain ja Irak. Suufilaisuus on islamin suuntaus, jonka seuraajia on molemmissa pääsuuntauksissa. Se syntyi 900-luvulla uudistavana liikkeenä, jonka tarkoitus oli turvata islamin ydin ja henki. Suufit korostivat henkilökohtaista puhtautta, jatkuvaa tietoisuutta ja itsetuntemusta pyrittäessä sisäiseen tietoon ja Jumalan tuntemiseen.Haeri 1995, s. 61. Länsimaiset kirjoittajat ovat joskus hämärtäneet asiaa kutsumalla suufilaisuutta ”islamilaiseksi mystiikaksi”. 1100-luvulla alkoi syntyä suufi- veljeskuntia (tariqah), mutta kaikki suufit eivät kuulu niihin. Eräät islamin historian huomattavimmista imaameista ovat suufeja. === Mekka === Saudi- Arabiassa sijaitsevalla Mekan kaupungilla on erityisasema islamin pyhänä paikkana, joka on ei-muslimeilta kielletty kaupunki. Islamilaisessa perinteessä Muhammedin lisäksi sekä Aadam että Abraham vaikuttivat siellä, ja jokaisen muslimin tulisi tehdä sinne pyhiinvaellus. Käytännössä silti vain muutama prosentti maailman muslimeista tekee eläessään pyhiinvaelluksen Mekkaan. Myös päivittäisten rukousten rukoussuunta on Mekkaan. Jerusalem on muslimeille Mekan ja Medinan jälkeen kolmanneksi pyhin paikka. Ibn Hishamin mukaan Muhammedin taivasmatka tapahtui juuri siellä.Ibn Hisham 1999, s. 130. === Islamismi === Islamismi tai poliittinen islam tarkoittaa sellaisia liikkeitä, jotka islamin nimissä ajavat poliittisia tavoitteita.Ayoob 2006, s. 1. Islamistisina liikkeinä on lueteltu muun muassa Muslimiveljeskunta, Al- Qaida, Isis, Taliban ja wahhabismi. Islaminuskoon sisältyy yhteiskunnan poliittista järjestystä koskevia näkemyksiä, jotka on kirjattu šariaan. Suomen islamilaisen yhdyskunnan mukaan islamilainen valtio ei ole ”demokratia tavanomaisessa merkityksessä, vaan jotain aivan muuta”.Suomen Islamilainen Yhdyskunta 1993, s. 97. Keskiajalta periytyvän šarialain mukaan ”islamilaisessa valtiossa ylin valta ei kuulu johtajille eikä edes kansalle. Se kuuluu Jumalalle.” Hänen lakiaan tulkitsee papisto eli ulama ja lailista järjestystä suojelee kalifi, ”uskovien puolustaja” ja ”Jumalan sijainen”. Vaikka šaria sisältää tarkkoja vaatimuksia kalifin persoonasta, se ei kerro miten kalifi käytännössä tulisi valita.Keller (toim.) 2017, s. 639 (o.25). Kalifin velvollisuus on sotia juutalaisia, kristittyjä ja zarathustralaisia vastaan, kunnes he kääntyvät muslimeiksi tai suostuvat maksamaan jizya- veroa.Keller (toim.) 2017, s. 602 (09.8). Kaikkia muita vastaan kalifin on sodittava, kunnes he kääntyvät muslimeiksi, sillä muiden kohdalla jizya-vero ei käy vaihtoehdosta.Keller (toim.) 2017, s. 603 (09.9). Keskiajalla vakiintuneeseen islamilaiseen oppiin kuului siten ajatus koko maailman alistumisesta Jumalan lakiin eli šariaaan.Tämän tavoitteen hyväksyi edelleen sunni-islamin tärkein auktoriteetti al-Azharin yliopisto vuonna 1991 vahvistamalla al-Misrin teoksen auktoriteetin. Keller (toim.) 2017, s. xx–xxi. Muslimiveljeskunnan pääteoreetikko Sayyid Qutb ilmaisi tavoitteen seuraavasti: ”islam pelastaa ihmiskunnan palvomasta ketään muuta kuin Jumalaa ja alistaa kaikki kansat Jumalan määräysvaltaan”. Vaikka laki on keskeisessä asemassa islaminuskossa, käytännössä šaria ei ole edes muslimimaissa ainoa käytössä oleva laki. Ainoastaan Isisin lyhytikäinen ja vaille kansainvälistä tunnustusta jäänyt valtio vuosina 2014–2019 on 2000-luvulla ollut esimerkki ”kalifaatista”, jossa kaikki vallankäyttö on pyritty perustamaan yksinomaan islamilaiseen lakiin. Kuitenkin myös siellä vanhaa lakiperinnettä jouduttiin täydentämään uusilla säädöksillä, kuten esimerkiksi liikennesäännöillä. Freedom Housen asiantuntija Adrian Karatnyckyn mukaan muslimimaat eroavat silti jyrkästi muusta maailmasta vähemmän vapaina yhteiskuntina. 2000-luvun alussa 47 muslimimaan joukossa oli hänen mukaansa vain yksi ”vapaa” maa, Mali. Kehitys 1900-luvun lopulla vei myös eri suuntiin: muslimimaissa kohti suurempaa autoritaarisuutta, muussa maailmassa kohti demokratiaa. Arabisti Bernard Lewisiin vedoten Karatnytcy selittää tätä osaltaan sillä, että islamilaisessa perinteessä ei tehdä eroa uskonnon ja politiikan välillä. Mohammed Ayyob toteaa, että politiikan ja uskonnon yhdistäminen vaihtelee symboleihin tyytymisestä radikaaliin vaatimukseen islamilaisesta teokratiasta.Ayoob 2006, s. 2. == Islam Suomessa == Suomessa muslimeja on asunut pysyvästi 1800-luvulta lähtien. Ensimmäiset muslimit olivat tataareja, jotka muuttivat pääasiassa vuosien 1870 ja 1920 välillä. Seuraavan kerran Suomeen saapui muita muslimeita kuin tataareja vasta 1960-luvulla.Allahwerdi & Hallenberg, s. 225–229. Vielä 1990-luvun alussa Suomessa asui muutama tuhat muslimia. Nykyisin muslimeja ja muslimitaustaisia henkilöitä on Suomessa arviolta – .Yhdysvaltalaisen PEW-tutkimuskeskuksen mukaan Suomessa oli muslimia. vuonna 2016. == Katso myös == * Islamin kritiikki * Islamin länsimainen apologia * Islamin sanakirja * Islamin vaikutus Eurooppaan keskiajalla * Koranismi == Huomautukset == == Lähteet == === Islamilaiset lähteet === * * * * * * * * * * * * * * === Muu kirjallisuus === * * * Bell, Richard: Introduction to the Quran (alkuteos 1958). Teoksessa * * * * * * * * * * * Crone, Patricia: Traditional political thought. Teoksessa * * * Gellner, Ernest: Flux and reflux in the faith of men. Teoksessa * * Goldziher, Ignaz: Read anew: islam and parsism. Teoksessa * Goldziher, Ignaz: Über den Einfluss des Buddhismus auf den Islam. Schriften zur frühen Islamgeschichte und zum Koran. (1903) Teoksessa * * Grodzki, Marcin: Von Lüling zu Inarah – ein Blick auf die Fortentwicklung einiger Forschungsaspekte in den letzten Jahrzehnten. Teoksessa * Groß, Markus: Frühislam und Buddhismus. Teoksessa * * Haeri, Niloofar: The Elephant in the Room. Language and Literacy in the Arab World. Teoksessa * * Huff, Toby, E.: Introduction. Teoksessa * * * * * * * * * * * * Ibn Warraq: Studies on Muhammad and the rise of islam. A critical survey. Teoksessa * * * * * * * * * * * * * * * Ohlig, Karl-Heinz: * * * * * * Popp, Volker: Biblische Strukturen in der islamischen Geschichtsdarstellung. Teoksessa * * * * * * * * * * * === Viitteet === == Kirjallisuutta == * * * * * * * * == Aiheesta muualla == * BBC – Religions: Islam. * Islamin vieraana. Kuusiosainen sarja islamilaisesta maailmasta ja kulttuurista, oppaana Jaakko Hämeen-Anttila. Yle 2003. * Yle Areena - Radio 1: Suoria kysymyksiä islamista. * Suomen islamilainen yhdyskunta. * Islam-opas. Wahhabismia edustava verkkosivu. * Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit