EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Ilkka Arminen

Ilkka Ari Tapani Arminen (s. 19. heinäkuuta 1963) on suomalainen sosiologi, joka on toiminut sosiologian professorina Helsingin yliopiston valtiotieteellisessä tiedekunnassa 1. elokuuta 2012 lähtien.Ilkka Arminen, Helsingin yliopiston tutkimusportaali, viitattu 18.2.2023.Professorilla oli faniklubi jo opiskeluaikana, Riitta Koivuranta, Helsingin Sanomat, 19.7.2013, viitattu 18.2.2023. Hän väitteli valtiotieteiden tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1998. Therapeutic interaction: a study of mutual help in the meetings of Alcoholics Anonymous , Ilkka Arminen, Helsingin yliopiston kirjasto, viitattu 18.2.2023. Arminen kutsuttiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 2018. == Julkaisut == * Juhannustansseista Jumalan teatteriin: Suomalainen julkisuus ja kulttuurisodat. Helsinki: Tutkijaliitto, 1989. * Therapeutic interaction: a study of mutual help in the meetings of Alcoholics Anonymous (väitöskirja). Helsinki: Alkoholitutkimussäätiö, 1998. * Risto Alapuro & Ilkka Arminen (toim.): Vertailevan tutkimuksen ulottuvuuksia. Helsinki: WSOY, 2004. * Institutional Interaction: Studies of Talk at Work. Farnham, Englanti: Ashgate, 2005. http://dx.doi.org/10.4324/9781315252209 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Ilkka Arminen Google Scholarissa * Ilkka Arminen ResearchGatessa luokka:Suomalaiset sosiologit luokka:Suomalaiset professorit luokka:Helsingin yliopiston professorit luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Odengatan

pienoiskuva|Odengatania länteen päin vuonna 2010. Odengatan on Tukholman Vasastadenilla ja Östermalmilla sijaitseva katu, joka ulottuu itä- länsisuunnassa Valhallavägeniltä Sankt Eriksplanille. Sen varrella sijaitsevat muun muassa Tukholman kaupunginkirjasto, Odenplan ja Vasaparken. ==Kuvia== Latvian embassy in Stockholm.JPG|Odengatanin alkupäässä sijaitsee arkkitehtuuriltaan englantilaisvaikutteinen Lärkstadenin alue, joka koostuu 1900-luvun alussa rakennetusta varakkaiden yksityisasunnoista. Alueella sijaitsee nykyisin monia diplomaattisia edustustoja, kuvassa Latvian suurlähetystö.Sörenson, 138–139 Birger Jarlsgatan 92.jpg|Kreikkalaisortodoksinen Pyhän Yrjön kirkko Odengatanin ja Birger Jarlsgatanin kulmassa. Anders Gustav Forsberg, 1890.Andersson & Bedoire, 819 Olssons skor skylt 2014a.jpg|Olssons Skor -kenkäkaupan valomainos Odengatan 41:ssä on säilynyt, vaikka liikettä ei enää ole. Tiloissa toimii nykyisin samanniminen baari. Sveabron 1897.jpg|Odengatan kulki aiemmin Sveavägenin yli vuonna 1897 rakennettua siltaa pitkin. Noin 1920-luvun alussa Sveavägen nostettiin täyttömaan avulla samaan tasoon Odengatanin kanssa, mutta silta jäi paikalleen maan alle.Sörenson, 339 2039Gustav Vasa kyrka.jpg|Kustaa Vaasan kirkko Odenplanin laidalla. Odengatan kuvassa vasemmalla. Kvarteret Resedan 2009a.jpg|Odengatanin ja Dalagatanin kulmassa on Erik Lallerstedtin piirtämä entinen postikonttori vuodelta 1929. Resedan 5, 2014.JPG|Ragnar Östbergin suunnittelema vuonna 1931 valmistunut entinen tyttökoulu osoitteessa Odengatan 80.Andersson & Bedoire, 366 ==Lähteet== * Andersson, Henrik O. & Bedoire, Fredric. Stockholms byggnader. Bokförlaget Prisma, 1991. ISBN 91-518-1841-8. * Sörenson, Ulf. Vägvisare till Stockholm. Lind & Co, 2009. ISBN 978-91-85801-62-6 === Viitteet === ==Aiheesta muualla== Luokka:Tukholman kadut Luokka:Vasastaden Luokka:Östermalm
Aarne Leinonen

Aarne Leinonen on Liberaalipuolueen puoluesihteeri ja hän toimi #LeikattavaaLöytyy-varjobudjettityöryhmän vetäjänä. ==Elämä== Leinonen työskentelee palvelumuotoilijana kasvuyrityksessä. Hän on työskennellyt tohtorikoulutettavana Aalto-yliopiston muotoilun laitoksella ja valmistunut Informaatioverkostojen tutkinto-ohjelmasta diplomi-insinööriksi vuonna 2018. Leinonen oli eduskuntavaaleissa ensikertalaisena 2023 Helsingin vaalipiirissä. Hän sai 537 ääntä eikä tullut valituksi. == Näkemyksiä == Poliittisesti Leinonen edustaa markkinaliberalismia ja kannattaa pienempää valtion roolia yhteiskunnassa.. Liberaalipuolueen 2023 varjobudjettityöryhmä ehdotti Leinosen johdolla 9,1 miljardia (-11%) leikkauksia valtion talouteen. Maankäyttöön liittyen hän kannattaa maaveroa ja kaavoituksessa neliö- ja kerrosmäärärajoitusten poistamista tiiviimmän kaupunkirakenteen synnyttämiseksi. Leinonen kannattaa ruuhkamaksuja ja rakennustöissä hukatun ajan hinnoittelua. == Julkaisuja == *Service Design Handover to user experience design – a systematic literature review. Information and Software Technology 2023. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Aarne Leinosen kotisivut Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset liberaalit poliitikot Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Helsingin vaalipiiri Luokka:Vuonna 1992 syntyneet
Miro Järvenpää

Miro Järvenpää (s. 1. heinäkuuta 2003 Jääli) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SM-liigajoukkue Mikkelin Jukureissa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta pelaa myös laitahyökkääjänä. == Ura == === Seuraura === Järvenpää aloitti jääkiekkoilun kolmevuotiaana Oulun Kärpissä. Hän pelasi juniorina sittemmin Kiimingin Kiekko-Pojissa, josta Järvenpää siirtyi varsinaiseen kasvattajaseuraansa Kiekko-Laseriin. Hän siirtyi sieltä jälleen Kärppiin, jossa Järvenpää voitti kauden 2018–2019 päätteeksi C-nuorten Suomen- mestaruuden. Kaudella 2020–2021 hän toimi seuran U18-joukkueen kapteenina. Järvenpää valittiin kauden päätteeksi U18 SM-sarjan toiseen tähdistökentälliseen. Kaudella 2021–2022 hän oli Kärppien U20-joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 15+28=43. Kaudeksi 2022–2023 Järvenpää siirtyi Rauman Lukon U20-joukkueeseen. Hänelle suositteli seuraa Järvenpään kummisetä Kimmo Lotvonen, joka pelasi omalla urallaan Lukossa puolustajana seitsemän kautta. Hän oli 49 tehopisteellä joukkueensa toiseksi paras pistemies Jeremi Tammelan jälkeen. Järvenpää sijoittui koko U20 SM-sarjan pistepörssissä kuudenneksi. Hän debytoi kauden aikana myös Lukon SM-liigajoukkueessa, jossa Järvenpää pelasi ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen ottelunsa 16. helmikuuta 2023 Tapparaa vastaan. Hänelle avautui paikka Lukon kokoonpanosta, kun joukkueesta oli useita pelaajia sivussa sairastumisten vuoksi. Järvenpää merkittiin vain kolmella täydellä hyökkäysketjulla otteluun lähteneen Lukon nimelliseen kakkosketjuun yhdessä toisen U20-joukkueen hyökkääjän Lenni Hämäläisen kanssa. Hän sai ottelussa jääaikaa lopulta 6.22 minuuttia. Järvenpää pelasi kauden 2023–2024 suurimmaksi osaksi Lukon U20-joukkueessa. Tammikuussa 2024 seura vuokrasi hänet Mestis-joukkue TUTO Hockeyn riveihin paikkaamaan loukkaantumisia. Järvenpää pelasi siellä kaksi ottelua. Helmikuussa Lukko lainasi hänet viikon ajaksi Iisalmen Peli-Karhuihin, jossa Järvenpää pelasi myös kaksi ottelua. Maaliskuussa Lukko lainasi hänet loppukaudeksi kauden kolmanteen Mestis-joukkueeseensa, Rovaniemen Kiekkoon. Kaudeksi 2024–2025 Järvenpää siirtyi 1+2-vuotisella sopimuksella SM- liigajoukkue Mikkelin Jukureihin. == Muuta == Järvenpään isä Miikka pelasi omalla urallaan hyökkääjänä alemmissa sarjoissa. Hän on myöhemmin luonut valmentajauraa Oulun Kärppien organisaatiossa. Järvenpään kummisetä on omalla urallaan SM-liigaa Lukossa ja Kärpissä pelannut puolustaja Kimmo Lotvonen, joka voitti Kärpissä myös kaksi Suomen-mestaruutta (2004 ja 2005). == Tilastot == 2020–2021 Kärpät U20-SM 13 2 3 5 6 5 2 2 4 0 2021–2022 Kärpät U20-SM 44 15 28 43 12 6 0 0 0 2 2022–2023 Lukko U20-SM 43 18 31 49 16 – – – – – Lukko SM- liiga 1 0 0 0 0 – – – – – 2023–2024 Lukko U20-SM 41 14 21 35 12 – – – – – TUTO Hockey Mestis 2 1 0 1 0 – – – – – IPK Mestis 2 1 1 2 0 – – – – – RoKi Mestis 1 0 0 0 0 5 0 0 0 4 1 kausi yhteensä SM-liiga 1 0 0 0 0 – – – – – 1 kausi yhteensä Mestis 5 2 1 3 0 5 0 0 0 4 == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Jukurien pelaajat Luokka:Vuonna 2003 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Dries Holten

Dries "Andres" Holten (30. tammikuuta 1936 Cimahi – 15. huhtikuuta 2020) oli indonesialaissyntyinen alankomaalainen laulaja. Holten tuli vuosina 1966–1975 tunnetuksi Sandra Reemerin duettokumppanina. Duo valittiin sisäisesti edustamaan Alankomaita Eurovision laulukilpailussa 1972, ja edustuskappaleeksi valittiin julkisessa karsinnassa "Als het om de liefde gaat". Duo sijoittui Eurovision laulukilpailussa neljänneksi. Vuosina 1975–1977 Holten teki uraa laulaja Rosy Pereiran duettokumppanina. Duo osallistui Alankomaiden euroviisukarsintaan 1976 kappaleella "I was born to love" ja sijoittui karsinnassa neljänneksi. Holten kuoli syöpään 84-vuotiaana vuonna 2020. ==Diskografia== ===Albumit=== *Ramé Ramé (1980) *Soleram (1982) *Tropical Dreams With Andres (1993) *Heimwee Naar Indie - Deel 8 (1998) *Klamboe Dromen (1999) ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Alankomaalaiset laulajat Luokka:Alankomaiden euroviisuedustajat Luokka:Vuoden 1972 euroviisuedustajat Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Marie Agerhäll

Marie Agerhäll (s. 1982) on ruotsalainen ohjaaja, käsikirjoittaja ja näyttelijä. Hän on opiskellut journalismia Södertörnin korkeakoulussa. Agerhällin tunnetuin rooli näyttelijänä on Mimmi tv-komediassa Dips, joka sijoittuu Ruotsin ulkoministeriöön. Helmikuussa 2023 Agerhäll voitti På spåret -tietovisailun yhdessä koomikko-arkkitehti Fritte Fritzsonin kanssa. He voittivat kilpailun toistamiseen seuraavalla kaudella. ==Yksityiselämä== Agerhäll on naimisissa koomikko Jesper Rönndahlin kanssa. Heillä on vuonna 2015 ja 2021 syntyneet lapset. ==Lähteet== Luokka:Ruotsalaiset näyttelijät Luokka:Käsikirjoittajat Luokka:Ohjaajat Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Johan Stolpe

Johan Stolpe (6. marraskuuta 1827 PiikkiöSanomalehtien muistokirjoitusten mukaan Stolpen syntymäpaikka oli Vaasa. – 25. marraskuuta 1901 Ruovesi) oli suomalainen rehtori ja pastori.Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Johan Stolpe. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 18.2.2023.J. Stolpe, Aamulehti, 28.11.1901, nro 278, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotKuolleita, Uusi Suometar, 29.11.1901, nro 279, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Johan Stolpen vanhemmat olivat Piikkiön kirkkoherra Abraham Nils Stolpe (1788–1863) ja hänen ensimmäinen puolisonsa Ebba Kristina Forsman. Hän kävi Turun triviaalikoulua ja Turun lukiota ja tuli ylioppilaaksi Helsingissä 1849. Stolpe opiskeli teologiaa Helsingin yliopistossa, suoritti teologian erotutkinnon 1856 ja hänet vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa 1856. Stolpe oli pitäjänapulaisena Liedossa, kirkkoherran apulaisena Sauvossa ja vt. kappalaisena Uskelassa. Hän oli Turun yläalkeiskoulun vt. kollega 1857, Bell- Lancasterkoulun vt. opettaja 1857, Turun tyttöalkeiskoulun vt. opettaja 1858 ja Turun ala-alkeiskoulun vt. opettaja 1859–1860. Tampereella Stolpe oli Tampereen yläalkeiskoulun historian kollegana 1860–1874 ja yläalkeiskoulusta 1874 muodostetussa Tampereen reaalikoulussa historian kollegana sekä rehtorina 1878–1884. Hän oli sittemmin Tampereen reaalikoulun seuraajaksi 1884 perustetussa Tampereen reaalilyseossa opettajana sekä lyseon rehtorina 1884–1892. Stolpe oli myös Tampereen yksityisen ruotsalaisen tyttökoulun johtajana ja opettajana sekä sunnuntai- ja iltakoulujen opettajana. Erottuaan rehtorin virasta 1892 Stolpe muutti Ruovedelle, jossa hän omisti Toivolan huvilan lähellä Ruoveden kirkkoa. Stolpe kuoli marraskuussa 1901 74-vuotiaana Ruovedellä. Stolpe oli Tampereen kaupunginvaltuuston jäsenenä 1878–1883. Hän kuului Tampereen Metsästys- ja Ampumaseuran perustajiin ja oli seuran kunniapuheenjohtaja. Stolpe oli Suomen Muinaismuistoyhdistyksen asiamiehenä Tampereella. Hän omisti pitkään Viinikan tilan Pirkkalassa ja viljeli siellä muun muassa juurikkaita. Johan Stolpe oli naimisissa vuodesta 1862 Edla Augusta Federleyn (k. 1919) kanssa. Heidän poikansa oli Jyväskylän piirilääkäri Thorfinn Stolpe (1863–1943). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Vanhoja tamperelaisia III, Aamulehti, 18.02.1923, nro 40, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Suomen koulujen rehtorit Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka:Tampereen kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1827 syntyneet Luokka:Vuonna 1901 kuolleet
Isomaljaliaani

Isomaljaliaani (Solandra maxima) on koisokasvien (Solanaceae) heimoon, maljaliaanien (Solandra) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on suurilehtinen ja isokukkainen liaani, jonka varsi voi kasvaa jopa 60 metriä pitkäksi. Varsi on tiivis ja puutunut sekä toisinaan haarova ja nivelkohdistaan juurehtiva. Lehdet ovat ainavihantia, kiiltäviä, nahkamaisia, soikeita ja pituudeltaan noin 15 cm. Kukat ovat suuria, hauraita ja näyttäviä, 16–24 cm pitkiä ja halkaisijaltaan 10–17 cm. Kukat ovat aluksi keltaisia ja muuttuvat ikääntyessään enemmän kullankeltaisiksi. Kukan teriön liuskoissa on purppuraisenruskeat juovat. Kukkien verhiön ulkonäön perusteella isomaljaliaanin voi erottaa sen läheisestä sukulaislajista kultamaljaliaanista (Solandra grandiflora). Isomaljaliaanin hedelmät ovat 4–5 cm pitkiä ja halkaisijaltaan 5–6 cm, joskin kasvatettuihin yksilöihin kehittyy harvoin hedelmiä. Isomaljaliaani kasvaa kotoperäisenä Meksikossa ja Keski-Amerikassa, mutta sitä viljellään muualla koristekasvina. == Lähteet == * Flowers of India: Cup of Gold == Aiheesta muualla == * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Solandra maxima Luokka:Koisokasvit Luokka:Köynnökset
Uuno Lehtisalo

Uuno Lehtisalo, vuoteen 1906 Löfgren (28. heinäkuuta 1889 Pöytyä – 30. lokakuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja ja yritysjohtaja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen. Viitattu 18.2.2023. Lehtisalon vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Gustaf Wilhelm Löfgren ja Johanna Amanda Erkkinen, aiemmin Eriksson, ja puolisot 1916–1937 Hilja Oinonen ja vuodesta 1949 Martta Emilia Pekonen, aiemmin Kaila. Professori Toivo Lehtisalo oli hänen veljensä. Uuno Lehtisalo tuli ylioppilaaksi Turun suomalaisesta reaalilyseosta 1909 ja valmistui metsänhoitajaksi 1912. Hän oli Metsähallituksen avustaja metsänhoidontarkastustöissä 1912 ja 1913 ja vt. opettaja Tuomarniemen metsänvartijakoulussa ja Nikkarilan metsänvartijakoulussa 1912–1913, 1913–1914 ja 1915. Lehtisalo oli Ab W. Gutzeit & Co:n, vuodesta 1927 Enso-Gutzeit Oy, Ilomantsin hoitopiirin metsänhoitaja 1916–1920, Joensuun hoitopiirin metsänhoitaja 1920–1927, Pohjois-Karjalan piirin piiripäällikkö 1921–1929, va. ylimetsänhoitaja vuodesta 1928, ylimetsänhoitaja Ensossa 1929–1931 ja sitten yhtiön metsäpäällikkö 1932–1954 sekä sen va. toimitusjohtaja 1945, johtokunnan varajäsen vuodesta 1935, jäsen 1942–1954 ja varapuheenjohtaja 1945–1954. Lehtisalo oli myös muun muassa Paukkajan sahan johtaja vuodesta 1925 ja The Insulite Company of Finland Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1945. Hänellä oli lisäksi useita oman alansa asiantuntija- ja luottamustehtäviä ja hän oli Joensuun kaupunginvaltuuston jäsen 1929. Metsäneuvoksen arvonimen Lehtisalo sai 1939. Taiteilija Tauno Miesmaa maalasi hänen muotokuvansa 1953.Kuka kukin on 1954, s. 461. Viitattu 18.2.2023. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset metsänhoitajat Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Joensuun kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1889 syntyneet Luokka:Vuonna 1961 kuolleet
Dominik Raschner

Dominik Raschner (s. 23. elokuuta 1994) on itävaltalainen alppihiihtäjä. Raschner saavutti Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 hopeaa parisuurpujottelussa ja sijoittui neljänneksi joukkuekilpailussa. Saalbachin MM-kilpailuissa 2025 hän oli pujottelussa kahdeksas. Raschner kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Madonna di Campiglion pujottelussa joulukuussa 2015. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti oltuaan 28:s Beaver Creekin suurpujottelussa joulukuussa 2019. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan yhdeksäs Lech/Zûrsin parisuurpujottelussa marraskuussa 2020. Ensimmäisen maailmancupin palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen niin ikään Lech/Zûrsin parisuurpujottelussa marraskuussa 2021. Hän oli kolmas Adelbodenin pujottelussa tammikuussa 2024. Raschner on voittanut kolme Eurooppa-cupin osakilpailua. Hän sijoittui Eurooppa-cupin kokonaiskilpailussa toiseksi kaudella 2017–2018 ja kolmanneksi kaudella 2020–2021, ja voitti kummallakin kaudella suurpujottelucupin. == Lähteet == Luokka:Itävaltalaiset alppihiihtäjät Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Timon Haugan

Timon Haugan (s. 27. joulukuuta 1996) on norjalainen alppihiihtäjä. Haugan saavutti nuorten MM-kilpailuissa hopeaa suurpujottelussa 2017. Cortina d'Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän oli parisuurpujottelussa neljästoista. Hän saavutti Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 hopeaa joukkuekilpailussa ja pronssia parisuurpujottelussa. Saalbachin MM- kilpailuissa 2025 hän sijoittui pujottelussa viidenneksi ja suurpujottelussa seitsemänneksi. Haugan kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Madonna di Campiglion pujottelussa joulukuussa 2017, ja sai heti maailmancupin pisteitä oltuaan 24:s. Ensimmäisen palkintosijansa – ja ylipäätään ensimmäisen sijoituksensa kymmenen parhaan joukkoon – hän saavutti oltuaan toinen Chamonix'n pujottelussa helmikuussa 2020. Helmikuussa 2023 hän sijoittui Palisades Tahoen pujottelussa toiseksi. Tammikuussa 2024 hän sijoittui Schladmingin pujottelussa toiseksi. Maaliskuussa 2024 hän sijoittui kolmanneksi Aspenin toisessa suurpujottelussa. Hän voitti Saalbach- Hinterglammin pujottelun. Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa seitsemänneksi ja pujottelucupissa kolmanneksi. Kaudella 2024–2025 hän voitti Alta Badian pujottelun. Hän sijoittui toiseksi Wengenin pujottelussa. Hän voitti Schladmingin pujottelun. Haugan on voittanut kaksi Eurooppa-cupin osakilpailua. Hän sijoittui Eurooppa-cupin kokonaiskilpailussa kolmanneksi ja pujottelucupissa toiseksi kaudella 2018–2019. == Lähteet == Luokka:Norjalaiset alppihiihtäjät Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Rohtokirata

Rohtokirata (Andrographis paniculata) on akanttikasvilaji, jota käytetään Aasiassa lääkekasvina. Se on ruohovartinen, yksivuotinen kasvi joka kasvaa monihaaraiseksi noin 50 cm korkeaksi puskaksi. Se kasvaa luonnonvaraisena Intiassa ja Sri Lankalla, ja viljeltynä laajoissa osissa Aasiaa. Rohtokiratassa on tulehdusta alentavia ja viruksia vastustavia ainesosia, minkä takia se herätti huomiota mahdollisena hoitoa tukevana rohtona COVID-19 -pandemiassa. Rohdon parantavasta vaikutuksesta ei ole kiistatonta näyttöä. == Lähteet == Luokka:Akanttikasvit
Supermies Pirx

Supermies Pirx (televisioesityksessä Lentäjä Pirksin kuulustelu, puol. Test pilota Pirxa) on Marek Piestrakin ohjaama puolalais-neuvostoliittolainen tieteiselokuva vuodelta 1978 tai 1979Elonetin mukaan 1978, IMDb:n mukaan 1979.. Se perustuu Stanisław Lemin kertomukseen Rozprawa, jonka pohjalta käsikirjoituksen on laatinut ohjaaja Piestrak yhdessä Vladimir Valutskin kanssa. Näyttelijät ovat Puolasta ja Tallinnasta. == Juoni == Yhdysvaltalaisten testilento avaruuteen on aluksen komentajalle Pirxille tavoitteiltaan tuntematon. Mitä lennosta tietävät Harry Brown tai John Calder, vai ovatko he ihmisen muodon saaneita robotteja? == Roolit == Lähde: Viitattu 19.2.2023. == Vastaanotto == Elokuva sai pääpalkinnon, ”Kultaisen asteroidin”, Triesten 27. tieteiselokuvafestivaaleilla Italiassa 1979. Supermies Pirx sai Suomessa ensi-iltansa 30. lokakuuta 1981 Kosmos-Filmin helsinkiläisteatterissa Kosmos 1. Se sai 37 katsojaa, vähiten kaikista sen vuoden 272 ensi- iltaelokuvasta Suomessa. Elokuva esitettiin Ylen kakkoskanavan ohjelmistossa elokuussa 1982. Helsingin Sanomien Mikael Fränti piti teosta kuivakiskoisena ja jähmeänä tieteiselokuvana, jonka kiinnostavin osa on Arvo Pärtin säveltämä musiikki. Hän arvelee, että Lemin teksti saattaa olla aivan kunnollista ja päteväã avaruusfilosofiaa, mutta Piestrakille tieteiselokuvien huikea kuvallinen maailma on jäänyt vain kaukaiseksi haaveeksi. Tarinan sijoittaminen Yhdysvaltoihin vie Fräntin mielestä loputkin elokuvan uskottavuudesta. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1979 elokuvat Luokka:Puolalaiset elokuvat Luokka:Neuvostoliittolaiset elokuvat Luokka:Tieteiselokuvat Luokka:Elokuvat roboteista
Lehtisalo

Lehtisalo on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi: * Anneli Lehtisalo, mediatutkija * Antti Lehtisalo (s. 1964), prikaatikenraali evp. * Jussi Lehtisalo (s. 1972), muusikko * Toivo Lehtisalo (1887–1962), professorin arvonimen saanut kieli- ja kansatieteilijä * Uuno Lehtisalo (1889–1961), metsänhoitaja ja yritysjohtaja, metsäneuvos, Toivo Lehtisalon veli.
Harjavallan keskustaajama

Harjavallan keskustaajama on Harjavallan kaupungin hallinnollinen keskus. Se ei muodosta omaa taajamaansa vaan kuuluu Porin keskustaajamaan. Palveluihin lukeutuu muun muassa kirjasto ja terveyskeskus. == Lähteet == Luokka:Harjavalta Luokka:Satakunnan maakunnan entiset taajamat Luokka:Suomen kuntakeskukset
Pseudo Echo

Pseudo Echo on vuonna 1982 perustettu australialainen uutta aaltoa soittava yhtye. Yhtye jäi tauolle vuonna 1990, mutta on ollut toiminnassa taas vuodesta 1998 lähtien. Yhtyeen perustanut Brian Canham on ainoa yhä mukanaoleva alkuperäinen jäsen yhtyeessä. == Jäsenet == === Alkuperäiset jäsenet === * Brian Canham (laulu, 1982–) * Pierre Gigliotti (bassokitara, koskettimet; 1982–2012) * Tony Lugton (koskettimet, kitara; 1982–1984) === Nykyiset jäsenet === * Brian Canham (laulu, 1982–) * James Mudd (koskettimet, keytar; 2018–) * Matty Ray (keytar, 2016–) * Cameron Smith (rummut, 2018–) == Albumit == * Autumnal Park (1984) * Love an Adventure (1985) * Race (1988) * Teleporter (2000) * Ultraviolet (2014) * Acoustica (2020) * After Party (2020) * 1990 The Lost Album Demos (2021) * Ultimate (2022) == Aiheesta muualla == Luokka:Australialaiset yhtyeet Luokka:Uuden aallon yhtyeet
Hauhuu

Hauhuu on kylä, joka oli merkitty Virtain maarekisteriin. Se sijaitsee Hauhusselän rannalla keskustasta 10 kilometriä kaakkoon. Hauhuulla oli toiminnassa Hauhuun työväentalo, jonka Hauhuun työväenyhdistys rakennutti vuonna 1913. Se purettiin 1980-luvulla. == Lähteet == *
Tappaja (vuoden 1954 elokuva)

Tappaja (tv-esityksessä 1987 nimellä Ei armoa, Suddenly) on Lewis Allenin ohjaama yhdysvaltalainen jännityselokuva vuodelta 1954. Film noir -tyylisessä tarinassa pääosia, Yhdysvaltain presidenttiä tappamaan tullutta palkkamurhaajaa ja tämän kidnappaamaa pikkukaupungin seriffiä, näyttelevät Frank Sinatra ja Sterling Hayden. == Juoni == Suddenly-nimisen kalifornialaisen pikkukaupungin seriffille (Hayden) tulee aamulla tieto, että Yhdysvaltain presidentti tulee siirtymään iltapäivällä kaupungin rautatieasemalla junakuljetuksesta autoon jatkaakseen matkaa maanteitse. Aseman viereisellä mäellä asuva Bensonin perhe saa vieraikseen kolme siistiä pukumiestä (johtajaa John Baronia näyttelee Sinatra), jotka esittäytyvät salaisen palvelun agenteiksi ja jäävät taloon, jonka olohuoneen ikkunasta on suora näkymä asemalaiturille. Kun talossa tulee käymään seriffi aidon salaisen palvelun päällikön kanssa, kolmikko ampuu päällikön ja ottaa seriffin panttivangikseen taloon Bensonin perheen tavoin. Selviää, että roistot aikovat salamurhata presidentin ikkunasta ampumalla. Tunnelma talossa tiivistyy, mutta myös talon ulkopuolella olevat poliisit saavat vihiä sala-ampujan mahdollisesta oleskelusta kaupungissa. Niinpä suunnitelmia muutetaan ja presidentin juna ohittaa Suddenlyn yllättäen pysähtymättä. Salamurhaajat hämmästyvät tilannetta, ja panttivangit saavat äkkiä yliotteen heistä. Päätekijä Baron kuolee talon emännän ampumiin luoteihin. == Rooleissa == == Vastaanotto == Tappaja on esitetty Suomen televisiokanavilla ainakin lokakuussa 1987 (Viihdekanava, nimellä Ei armoa), maaliskuussa 1991 (FilmNet), kesäkuussa 1994 (FilmNet), marraskuussa 1995 (Yle TV2) ja tammikuussa 1998 (Yle TV2) ja heinäkuussa 2013 (Yle Teema). Se on julkaistu suomenkielisin tekstein DVD:llä 2009. Helsingin Sanomien Mikael Fränti piti Tappajaa napakkana trillerinä, jossa etenkin Frank Sinatra ja Sterling Hayden loistavat rooleissaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 1954 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset jännityselokuvat
Paimion tasoristeysturma

Paimion tasoristeysturma tapahtui 14. helmikuuta 1938 Paimiossa Toikkalan ylikäytävällä, kun pikajuna törmäsi linja-auton takaosaan, murskasi sen ja raahasi autoa mukanaan 15 metrin matkan. Onnettomuudessa kuoli kaksi linja- auton matkustajaa.Pikajuna murskasi linja-auton eilen iltapäivällä Paimion Toikkalan ylikäytävällä, Aamulehti, 15.02.1938, nro 44, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotJärkyttävä liikenneonnettomuus Paimiossa, Turun Sanomat, 15.02.1938, nro 44, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotYlikäytäväonnettomuus eilen Paimiossa vaati kaksi kuolonuhria, Uusi Aura, 15.02.1938, nro 44, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Turusta kello 14.15 Saloon lähtenyt Turku–Salo–Kisko- linjalla ajanut Reo-merkkinen linja-auto T7143 ja Turusta kello 14.20 Helsinkiin lähtenyt pikajuna saapuivat kumpikin kello 14.45 aikoihin Toikkalan ylikäytävälle, joka sijaitsi noin 2 kilometriä Paimion rautatieasemalta Turkuun päin. Linja-autossa oli kuljettaja, rahastaja ja 15 matkustajaa. Pikajuna törmäsi ylikäytävällä linja-auton takaosaan, joka murskautui, ja raahasi sitten autoa mukanaan 15 metrin matkan. Linja-auto pyörähti törmäyksessä ympäri mutta jäi lopulta pyörilleen. Osa matkustajista sinkoutui ulos autosta. Onnettomuudessa kuoli heti yksi linja-auton matkustaja, ja toinen matkustaja kuoli matkalla Turun sairaalaan. Loukkaantuneista matkustajista vietiin pahimmin loukkaantuneet viisi Turun sairaalaaan ja muut lievemmin loukkaantuneet Salon sairaalaan. Kuljettajan mukaan linja-auton sivulasit olivat jäässä, joten hän ei havainnut ajoissa junaa ajaessaan ylikäytävälle. Havaitsemista vaikeutti myös se, että maantie leikkasi rautatien ylikäytävällä noin 45 asteen kulmassa ja parinkymmenen metrin päässä radasta sijainnut ratavartijan rakennusryhmä peitti myös näkyvyyttä. 28-paikkaisen onnettomuusauton omisti kiskolainen autoilija Kaarlo Haapasalo. == Lähteet == Luokka:Linja-auto-onnettomuudet Suomessa Luokka:Tasoristeysonnettomuudet Luokka:Junaonnettomuudet Suomessa Luokka:Vuoden 1938 onnettomuudet Luokka:1930-luvun onnettomuudet Suomessa Luokka:Paimio
Suomen eduskunta 100 vuotta

Suomen eduskunta 100 vuotta on vuosina 2006–2008 julkaistu 12-osainen kirjasarja eduskunnan historiasta. Eduskunnan julkaiseman kirjasarjan tutkimusjohtajana ja päätoimittajana oli dosentti Juhani Mylly. Eduskunta päätti vuonna 2000 tilata Turun yliopistolta satavuotisjuhlansa kunniaksi 12-osaisen kirjasarjan suomalaisesta demokratiasta ja eduskunnan toiminnasta. Seitsemän vuotta kestäneen tutkimusprojektin nimi oli Suomen eduskunta 100 vuotta – Eduskunta ja suomalainen demokratia. Hankkeen arvioitiin maksavan yli 14,8 miljoonaa markkaa, jotka eduskunta maksoi osissa vuosittain kustannusarvion mukaan. Hankkeessa oli tutkimusjohtaja ja projektisihteeri, minkä lisäksi kirjoitussopimuksilla työskenteli 20-25 kirjoittajaa. Teossarjan myötä Turun yliopistoon perustettiin Eduskuntatutkimuksen keskus, jonka tehtävänä on edistää eduskuntaa sekä suomalaista demokratiaa ja parlamentarismia koskevaa tutkimusta. Kirjasarja maksoi lopulta 2,7 miljoonaa euroa. Se oli noin puolet koko eduskunnan satavuotisjuhlien 5,5 miljoonan euron budjetista. Kirjaprojekti sai aikanaan paljon arvostelua sen korkeana pidettyjen kustannusten takia. == Kirjasarjan osat == * Osa 1: Juhani Mylly: Edustuksellisen kansanvallan läpimurto. 2006.. * Osa 2: Antero Jyränki & Jaakko Nousiainen: Eduskunnan muuttuva asema. 2006.. * Osa 3: Vesa Vares, Mikko Uola & Mikko Majander: Kansanvalta koetuksella. 2006.. * Osa 4: Irma Sulkunen, Maria Lähteenmäki & Aura Korppi-Tommola: Naiset eduskunnassa. 2006.. * Osa 5: Anne Ollila & Heikki Paloheimo: Kansanedustajan työ ja arki. 2007.. * Osa 6: Mikael Hidén & Helena Honka-Hallila: Miten eduskunta toimii. 2006.. * Osa 7: Voitto Helander, Kyösti Pekonen, Jouni Vainio & Tapani Kunttu: Valiokunnat lähikuvassa. 2006.. * Osa 8: Tapani Paavonen & Olli Kangas: Eduskunta hyvinvointivaltion rakentajana. 2007.. * Osa 9: Ville Pernaa & Allan Tiitta: Sivistyksen ja tiedon Suomi. 2007.. * Osa 10: Ville Pernaa, Tuula H. Laaksovirta & Pentti Lumme: Ensimmäinen ja neljäs valtiomahti. 2007.. * Osa 11: Jorma Kallenautio, Ilkka Seppinen, Teija Tiilikainen, Tapio Raunio & Reino Paasilinna: Kansainvälinen eduskunta. 2007.. * Osa 12: Jaakko Nousiainen, Seppo Tiitinen, Tytti Isohookana-Asunmaa, Seppo Hentilä, Jorma Kalela, Paavo Lipponen, Raija Julkunen, Marjatta Hietala, Martti Häikiö, Mervi Kaarninen, Marianne Liljeström, Antti Kuusterä, Arto Haveri & Hannu Salmi: Suomen ja kansanvallan haasteet. 2008.. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Eduskunta Luokka:Kirjat Suomen historiasta Luokka:Suomalaiset historian tietokirjat Luokka:Suomalaiset politiikan tietokirjat Luokka:Suomen poliittinen historia Luokka:Politiikan tutkimus Suomessa Luokka:Suomalaiset kirjasarjat
Juhani Mylly

Pentti Juhani Mylly (22. heinäkuuta 1942 Oulu – 8. kesäkuuta 2024 Kaarina)Kuolinilmoitus. Turun Sanomat 16.6.2024, s. 18. oli suomalainen historiantutkija. Mylly oli valtiotieteen tohtori, poliittisen historian dosentti Turun yliopistossa, ja toimi myös vt. professorina. Hän tutki etenkin Maalaisliittoa. Mylly toimi Eduskuntatutkimuksen keskuksen ensimmäisenä johtajana 2002–2007. Hänellä oli keskeinen rooli keskuksen perustamisessa ja sen sijoittamisessa Turun yliopiston yhteyteen. Mylly oli eduskunnan 12-osaisen satavuotishistoriasarjan, ”Suomen eduskunta 100 vuotta – Eduskunta ja suomalainen demokratia”, tutkimusjohtaja ja päätoimittaja. UKK-palkinnon Mylly sai vuonna 1979. Opettajana Mylly antoi tilaa erilaisille mielipiteille ja hänen vastauspuheenvuoronsa saattoivat olla pienoisesitelmiä. Tutkijana hän oli suomalaisen puoluejärjestelmän, poliittisen kulttuurin ja kansallisen historiantutkimuksen asiantuntija. Hän teki tärkeää työtä myös metodioppaiden kirjoittajana sekä tutkielmien ja väitöskirjojen ohjaajana. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset historioitsijat Luokka:Suomalaiset politiikan tutkijat Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Turun yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Taatila (Lieto)

Taatila on kylä Liedossa. Taatila sijaitsee noin 1–2 km Liedon keskustasta. Naapurikyliä ovat Hyvättylä, Karvala, Kahloja ja joen vastarannalla Viikka. Taatilassa on Taatilan yhtenäiskoulun alakoulu. == Lähteet == Luokka:Liedon kylät
Vehmaan kirkonkylä

Vehmaan kirkonkylä sijaitsee paikallisteiden 12365 ja 12366 varsilla noin kaksi kilometriä Vehmaan kunnan keskustaajaman Vinkkilän länsipuolella. Kirkonkylän eteläpuolella kulkee Mynämäeltä Lokalahdelle johtava seututie 194. 1400-luvun alussa rakennetun Vehmaan kirkon ohella kirkonkylässä sijaitsevat muun muassa kirkkoherranvirasto, terveysasema ja vanhainkoti, urheilukenttä sekä Vehmaan työväentalo. Kirkonkylän kansakoulu valmistui vuonna 1884, mutta se tyhjeni lopullisesti uuden yhtenäiskoulun valmistuttua Vinkkilään vuonna 2019. Nykyään sen tiloissa toimii päiväkoti. == Lähteet == Luokka:Vehmaan kylät Luokka:Suomen kirkonkylät
Kerttulinkatu

Kerttulinkatu (ruots. Gertrudsgatan) on Turun keskustassa I kaupunginosassa sijaitseva 800 metriä pitkä katu. Kerttulinkatu alkaa Henrikinkadulta läheltä Turun tuomiokirkkoa ja päättyy Kupittaankadulle Kupittaanpuiston reunalle. Vuonna 1828 C. L. Engelin ruutukaavan mukaiset nykyisen Kerttulinkadun paikalla sijainneet kadut saivat nimeksi Rehtorin katu (ruots. Rectors Gatan) ja Pyhän Gertrudinkatu (ruots. St Gertruds Gatan). Vuonna 1830 Kerttulinmäen erottamat kadut yhdistettiin eli myös Vähä Hämeenkadun ja Kaarinankadun väli muutettiin kaduksi ja sille annettiin nimeksi Pyhän Kerttulin katu. Katu nimettiin viereisen Kerttulinmäen mukaan, joka oli saanut nimensä keskiajalla siellä sijainneiden Pyhän Kerttulin killan rakennuksista. Vuonna 1890 kadunnimiä haluttiin yksinkertaistaa ja kaikilta keskustan kaduilta poistettiin Pyhä-etuliite, niin myös Kerttulinkadulta. Kerttulinkadun poikkikatuja ovat Koskenniemenkatu, Hämeenkatu, Vähä Hämeenkatu, Kaarinankatu, Sirkkalankatu ja Itäinen Pitkäkatu. == Rakennuksia == * Turun Ylioppilaskyläsäätiön (TYS) asuntokohde Henrikki, valmistuneet 1831–1834 (Erik Johan Wennerquist), 1897–1898 (G. Ekestubbe) ja 1907 (Adrian Thomander), muutettu opiskelija-asunnoiksi 1991–1992, arkkitehtitoimisto Casagrande & Haroma (Kerttulinkatu 2) * Asunto Oy Hovi, valmistunut 1829-1830 Charles Johnsson sekä 1912-1915 Alexander Nyström (Kerttulinkatu 4) * Asunto Oy Kirkontaus, valmistunut 1961 (Kerttulinkatu 3), arkkitehti, professori Aarne Ehojoki. * Asunto Oy Hämeenkatu 7, valmistunut 1963 * Turun työterveystalo, entinen Vilénin tehdas, valmistunut 1940, laajennettu 1942 ja 1948, arkkitehti Erik Bryggman (Kerttulinkatu 5) * Asunto Oy Kerttulinhaka (Hämeenkatu 8) * Asunto Oy Vähä-Hämeenkatu 9, valmistunut 1963 * Asunto Oy Kerttulinkatu 10, valmistunut 1968, arkkitehti Veijo Kahra (Vähä Hämeenkatu 7) * Asunto Oy Vähä- Hämeenkatu 10 a, valmistunut 1911 (Kaarlo Thomander) ja 1914 (Adrian Thomander) * Asunto Oy Kerttulinkatu 12, valmistunut 1961 * Asunto Oy Kaarina, valmistunut 1977 (Kerttulinkatu 14) * Asunto Oy Kaarinankatu 2, valmistunut 1927 (Vietti Nykänen) ja 1928 (J. E. Arola) * Asunto Oy Kerttulinkatu 11, valmistunut 1961 * Asunto Oy Kerttulinkatu 16 b, valmistunut 1956 * Asunto Oy Kerttulinkartano, valmistunut 1967, arkkitehti Pekka Pitkänen (Kerttulinkatu 18) * Asunto Oy Sirkankartano, valmistunut 1970, kiinteistön liikerakennuksessa sijaitsee nykyisin K-Market Kerttuli (Kerttulinkatu 13) * Asunto Oy Sirkkalankerttu, valmistunut 1929 (August Krook) ja 1939 (Matti Heikura) (Kerttulinkatu 15) * Asunto Oy Sirkanhovi, valmistunut 1964 (Kerttulinkatu 20) * Asunto Oy Turun Itäinenkatu 9, valmistunut 1966 * Asunto Oy Kerttulinkatu 22, valmistunut 1960 * Asunto Oy Kupittaankartio, valmistunut 1983 (Itäinen Pitkäkatu 16) * Asunto Oy Kupittaankatu 11-13, valmistunut 1968, arkkitehti Jorma Lahti (Itäinen Pitkäkatu 12-14) == Lähteet == Luokka:I kaupunginosa Luokka:Turun kadut
Alppihiihto talviuniversiadeissa 1970

Alppilajit vuoden 1970 talviuniversiadeissa kilpailtiin 5.–7. huhtikuuta Kemijärven Pyhätunturilla. == Miesten pujotelu == Kultaa Aika Hopeaa Aika Pronssia Aika Christian Neureuther 1.27,84 Eric Poulsen 1.29,17 Serge Ramus 1.29,99 Suomen Pentti Pätiälä oli 36. ja Juha Hänninen 37:s. == Naisten pujottelu == Kultaa Aika Hopeaa Aika Pronssia Aika Rose Fortina 1.28,17 Ann Black 1.28,81 Traute Hacker 1.29,93 Suomen Tytti Nuorlehto oli 22. ja Susan Wittin 30:s. == Miesten suurpujottelu == Kultaa Aika Hopeaa Aika Pronssia Aika Eric Poulsen 2.37,53 Andrzej Bachleda-Curuś 2.39,61 Franz Vogler 2.39,89 == Naisten suurpujottelu == Kultaa Pisteet / Aika Hopeaa Pisteet / Aika Pronssia Pisteet / Aika Rose Fortina 1.38,88 Karen Korfanta 1.39,88 Dietling Klos 1.40,28 == Miesten alppiyhdistetty == Kultaa Pisteet Hopeaa Pisteet Pronssia Pisteet Eric Poulsen 8,71 Andrzej Bachleda-Curuś 25,71 Franz Vogler 44,45 Suomen Juha Hänninen oli 15. == Lähteet == Luokka:Talviuniversiadit 1970 Luokka:Suomen alppihiihto Luokka:Kemijärvi
Victor/Victoria

Victor/Victoria on vuonna 1982 ilmestynyt elokuvamusikaali, jonka on kirjoittanut ja ohjannut Blake Edwards. Elokuvan pääosissa olivat Julie Andrews, James Garner ja Robert Preston. Elokuvan musiikin sävelsi Henry Mancini ja sanoittanut Leslie Bricusse. Elokuvasta sovitettiin vuonna 1995 Broadway-musikaali, jonka pääosassa myös oli Julia Andrews.Filmed Live Musicals: Victor/Victoria Elokuva oli ehdolla seitsemään Oscar-palkintoon ja voitti Oscarin parhaasta alkuperäiskappaleesta.The 55th Academy Awards Elokuva kertoo naisesta joka tekeytyy naisena esiintyväksi mieheksi.TIME: Julie Andrews in Victor Victoria ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvamusikaalit Luokka:Vuoden 1982 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Blake Edwardsin ohjaamat elokuvat
Väinö Sirkiä

Väinö Sirkiä (s. 28. helmikuuta 2001 Turku) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Puolan Polska Hokej Ligan Zagłębie Sosnowiecissa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. == Ura == Sirkiä on Turun Palloseuran kasvatti. Hän toimi kaudella 2016–2017 seuran C-nuorten Mestiskarsinnoissa TPS Akatemian varakapteenina. Sirkiä pelasi suurimman osan kaudestaan kuitenkin TPS:n C-nuorissa, jossa hän voitti SM-pronssia. Kaudella 2018–2019 Sirkiä toimi seuran B-nuorten varakapteenina ja kaudella 2020–2021 U20-joukkueen varakapteenina. Kaudella 2021–2022 Sirkiä nousi TPS:n U20-joukkueen kapteeniksi. Hän oli tehoilla 12+15=27 joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies. Alkukauden 2022–2023 Sirkiä pelasi yli-ikäisenä TPS:n U20-joukkueessa. Hän johti joukkueen sisäistä maalipörssiä 18 osumallaan yhdessä Viljami Marjalan kanssa, kunnes siirtotakarajalla helmikuussa 2023 TPS lainasi Sirkiän loppukaudeksi SM- liigajoukkue Vaasan Sportiin. Hänen sopimuksensa sisältää myös tryoutin 1+1-vuotisesta sopimuksesta kaudelle 2023–2024. Vastaavasti Sport lainasi TPS:ään loppukaudeksi ruotsalaishyökkääjä Sebastian Stålbergin. Sirkiä sai tililleen ensimmäisen SM-liigaottelunsa 15. helmikuuta 2023 JYPiä vastaan. Hänet merkittiin vain kolmella täydellä hyökkäysketjulla otteluun lähteneen Sportin nelosketjuun yhdessä Jure Povšen kanssa. Sirkiä jäi ottelussa lopulta ilman peliaikaa. Ensimmäiset jääaikansa SM-liigassa hän sai seuraavassa ottelussa 18. helmikuuta 2023 KalPaa vastaan. Sirkiä merkittiin heti Sportin ykkösketjuun Teemu Väyrysen ja Lari Heikkisen viereen. Sirkiä sai ottelussa jääaikaa 15.08 minuuttia. Hän avasi maalitilinsä SM-liigassa kahdella osumalla runkosarjan toiseksi viimeisellä kierroksella 10. maaliskuuta 2023 Porin Ässiä vastaan. Ari-Ville Syrenius valitsi Sirkiän ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi. Maalit jäivät hänen kauden ainoiksi tehopisteikseen Sirkiän 11 pelaamassa SM-liigan runkosarjaottelussa. Sirkiä ei jatkanut Sportissa enää koejaksonsa päätteeksi, vaan hän siirtyi kaudeksi 2023–2024 vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Jokereihin. Hän pelasi sarjassa tulokaskautensa aikana 36 runkosarjaottelua tehopistein 4+13=17 ja viisi pudotuspeliottelua ilman tehopisteitä. Kaudeksi 2024–2025 Sirkiä siirtyi jatkamaan Mestis- pelejään vuoden mittaisella sopimuksella Tuton riveihin. Tammikuussa 2025 hänen sopimuksensa kuitenkin purettiin yhteisymmärryksessä ja Sirkiä siirtyi loppukauden kattavalla sopimuksella Puolan Polska Hokej Ligan Zagłębie Sosnowieciin. == Tilastot == 2018–2019 TPS A-SM 1 0 0 0 0 – – – – – 2019–2020 TPS A-SM 42 4 11 15 12 3 0 1 1 0 2020–2021 TPS (A) U20-SM 19 3 1 4 6 2 1 0 1 2 2021–2022 TPS (C) U20-SM 43 12 15 27 22 6 0 1 1 0 2022–2023 TPS U20-SM 37 18 13 31 52 – – – – – Sport SM-liiga 11 2 0 2 2 – – – – – 2023–2024 Jokerit Mestis 36 4 13 17 10 5 0 0 0 4 2024–2025 TUTO Hockey Mestis 24 3 2 5 6 – – – – – Zagłębie Sosnowiec Puola 1 kausi yhteensä SM-liiga 11 2 0 2 2 – – – – – 2 kautta yhteensä Mestis 60 7 15 22 16 5 0 0 0 4 == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lewis Allen (ohjaaja)

Lewis Allen (25. joulukuuta 1905 Oakengates, Shropshire, Englanti – 3. toukokuuta 2000 Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat) oli brittiläinen, valtaosan urastaan Yhdysvalloissa tehnyt teatteri-, elokuva- ja televisio- ohjaaja. Englannin Shropshiren kreivikunnassa syntynyt Allen työskenteli kouluvuosiensa jälkeen neljä vuotta merimiehenä ja siirtyi sitten teatterialalle ensin näyttelijäksi, sitten näyttelijöiden manageriksi Lontoossa. 1930-luvun puolivälissä hän muutti New Yorkiin ja ryhtyi ohjaamaan Broadway-tuotantoja. Vuonna 1941 hän sai elokuvaohjaajan paikan Paramount Pictures -yhtiöltä Hollywoodissa. Allen ohjasi 1940-luvulta 1960-luvun alkuun 17 hyvin erityylistä elokuvaa, joista tunnetuimpia ovat esikoisohjaus Kutsumattomat vieraat (1944) ja Frank Sinatran tähdittämä trilleri Tappaja (1954). 1950-luvun lopulla Allen siirtyi Yhdysvalloissa televisio-ohjaajaksi. Viimeisenä pitkänä elokuvanaan hän tuotti ja ohjasi Suomessa esittämättömän, kuvitteellisen itäblokin maan epäonnistuneesta vallankumouksesta kertovan elokuvan Decision at Midnight (1963). ==Filmografia== ===Teatterielokuvat=== *1944: Kutsumattomat vieraat (The Uninvited) *1945: Talo, missä kauhu asui (The Unseen) *1947: Riitapukarit (The Perfect Marriage) *1947: Nainen tuuliajolla (The Imperfect Lady) *1947: Rikosten erämaa (Desert Fury) *1948: Sinetöity tuomio (Sealed Verdict) *1948: Paha rakkaus (So Evil My Love) *1949: Chicagon alamaailma (Chicago Deadline) *1949: Nunna ja poliisiasiamies (Appointment with Danger) *1951: Valentino, suuri rakastaja (Valentino) *1951: Muskettisotureiden pojat (At Sword's Point) *1954: Tappaja (Suddenly) *1955: Rikospoliisi iskee (A Bullet for Joey) *1955: Syytön mies murhattu (Illegal) *1958: Sotakirjeenvaihtajan rakkaus (Another Time, Another Place) *1959: Pako Reinillä (Whirlpool) *1963: Decision at Midnight ===Televisiosarjoja=== Lewis Allen ohjasi 1960-luvulla jaksoja muun muassa televisiosarjoihin Bonanza, Perry Mason yllättää, Kuuma kesä ja Takaa-ajettu sekä 1970-luvulla sarjoihin Cannon ja Pieni talo preerialla. Luokka:Brittiläiset elokuvaohjaajat Luokka:Englantilaiset teatteriohjaajat Luokka:Televisio-ohjaajat Luokka:Vuonna 1905 syntyneet Luokka:Vuonna 2000 kuolleet
Tuotantomusiikki

Tuotantomusiikki on elokuvien trailereissa, tv- ja radiomainoksissa, tv- ohjelmissa, nettivideoissa tai myymälöissä soivaa taustamusiikkia. Tuotantomusiikkia voidaan myös kutsua nimillä katalogimusiikki tai kirjastomusiikki. Tuotantomusiikkia ei tavallisesti julkaista äänitteinä tai kuluttajille suunnatuissa musiikkipalveluissa. Aiemmin tuotantomusiikkia on voinut ostaa vain suoraan tuotantomusiikkia julkaisevista yrityksistä, Nykyisin tuotantomusiikkia voi ostaa musiikkilisenssejä eli musiikin käyttölupia myyvistä palveluista. Tunnettuja tuotantomusiikkia tekeviä ja myyviä yrityksiä ovat muun muassa APM Music, KPM Music, Bruton Music, Amphonic Music Ltd, Editions Montparnasse 2000, Gemell, Selected Sound, Audiomachine ja Two Steps from Hell. == Lähteet == Luokka:Musiikkituotanto Luokka:Musiikkitermit
Natriumvetyfluoridi

Natriumvetyfluoridi (NaHF2) eli natriumbifluoridi tai natriumvetydifluoridi on natrium- ja vetyfluoridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa lasin etsaukseen ja puhdistusaineissa. == Ominaisuudet, valmistus ja käyttö == Huoneenlämpötilassa natriumvetyfluoridi on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee veteen. Kuumennettaessa natriumvetyfluoridia yli 160 °C:n lämpötilaan se hajoaa natriumfluoridiksi ja vetyfluoridiksi.Jean Aigueperse, Paul Mollard, Didier Devilliers, Marous Chemla, Robert Faron, René Romano, Jean Pierre Cuer : Fluorine Compounds, Inorganic, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2000 Natriumvetyfluoridia valmistetaan natriumhydroksidin tai -karbonaatin ja vetyfluoridin reaktiolla. :NaOH + 2 HF → NaHF2 \+ H2O Natriumvetyfluoridia käytetään pyykinpesuaineissa, ruosteenpoistoaineissa ja rakennusten tiili- tai kiviulkosivujen puhdistamiseen. Yhdistettä käytetään myös lasin etsauksessa ja kalsiumionien saostamiseen. == Lähteet == Luokka:Fluoriyhdisteet Luokka:Natriumyhdisteet
Yleisluistelun Suomen-mestaruuskilpailut 1965

Suomen yleisluistelumestaruuksista 1965 kilpailtiin Pieksämäellä 16.–17. tammikuuta (miehet) ja Harjavallassa 23.–24. tammikuuta (naiset). Naiset ratkaisivat yleiskilpailun ohessa myös matkamestaruudet. Kaikkiaan kilpailuun osallistui 21 mies- ja 17 naisluistelijaa. === Miehet === Sija Kilpailija 500 m 5 000 m 1 500 m 10 000 m Pisteet 1 Jouko Launonen 44,3/ 6 8.10,8/ 1 2.16,3/ 3 17.08,9/ 1 190.258 2 Simo Rinne 43,3/ 4 8.22,3/ 4 2.20,1/ 7 17.41,9/ 3 193.325 3 Olavi Hjellman 44,7/ 9 8.13,1/ 2 2.14,1/ 2 18.10,9/ 6 193.488 4 Erkki Mäkelä 45,1/ 11 8.26,3/ 6 2.16,6/ 4 17.53,8/ 5 194.953 5 Rauli Helén 45,8/ 16 8.23,2/ 5 2.21,5/ 8 17.28,0/ 2 195.686 6 Seppo Hänninen 43,0/ 3 8.36,1/ 8 2.22,8/ 11 18.22,8/ 7 197.350 7 Kalervo Hietala 45,5/ 15 8.26,4/ 7 2.26,8/ 16 17.45,23/ 47 198.333 8 Pauli Ojanperä 45,8/ 16 8.59,2/ 17 2.25,5/ 15 17.21,6/ 3 204.130 9 Keijo Tapiovaara 42,9/ 2 8.18,7/ 3 2.16,1/ 2 138,136 10 Raimo Hietala 46,0/ 19 8.36,6/ 9 2.17,7/ 5 143.560 11 Seppo Anttila 44,4/ 8 8.50,3/ 12 2.21,7/ 9 144.633 12 Matti Oinas 44,9/ 10 8.58,3/ 16 2.19,8/ 6 145.330 === Naiset === Sija Kilpailija 500 m 1 500 m 1 000 m 3 000 m Pisteet 1 Kaija Mustonen 50,7/ 1 2.42,7/ 2 1.43,3/ 1= 5.34,4/ 1 212.316 2 Kaija-Liisa Keskivitikka 51,3/ 3 2.42,2/ 1 1.43,3/ 1= 5.37,8/ 2 213.316 3 Arja Kantola 50,8/ 2 2.50,4/ 4 1.45,9/ 3 5.50,6/ 3 218.983 4 Tarja Rinne 53,6/ 10 2.48,5/ 3 1.45,0/ 4= 5.51,8/ 4 217.516 5 Leena Immonen 53,4/ 7= 2.52,8/ 5 1.48,6/ 6 5.53,2/ 5 224.166 6 Ulla Tuusa 54,8/ 12 2.54,4/ 7 1.49,9/ 6 6.11,3/ 7 229.766 7 Riitta Noronen 53,5/ 9 2.57,1/ 9 1.50,1/ 7 6.13,6/ 8 229.849 8 Maila Ankkuri 52,7/ 4 2.53,5/ 6 1.59,7/ 15 6.06,8/ 6 231.516 9 Helene Akrenius 53,6/ 10 2.58,2/ 10 1.53,6/ 10 6.28,1/ 9 234.483 10 Tuula Syrén 53,4/ 7= 3.03,3/ 12 1.53,8/ 11 6.42,2/ 10 238.433 11 Ulla Ruusujärvi 59,1/ 15 3.24,9/ 16 2.02,9/ 16 7.40,0/ 11 265.516 == Lähteet == * Suomen mestaruuskilpailut 1965 (miehet) * Suomen mestaruuskilpailut 1965 (naiset) Luokka:Pikaluistelun Suomen- mestaruuskilpailut Luokka:Vuoden 1965 urheilu Luokka:Pieksämäen urheilu Luokka:Harjavallan urheilutapahtumat
Dorian Electra

Dorian Electra (oik. Dorian Electra Fridkin Gomberg 25\. kesäkuuta 1992) on yhdysvaltalainen laulaja, lauluntekijä, kuva- ja performanssitaiteilija. Hänen debyyttialbuminsa Flamboyant julkaistiin vuonna 2019, ja sitä seuraava albumi My Agenda vuonna 2020. Kolmas albumi Fanfare ilmestyi vuonna 2023. Omien julkaisujen lisäksi hän on tehnyt yhteistyötä useiden muusikoiden kanssa, merkittävimpinä kappale CharliXCX:n Pop 2 mixtapella "Femmebot" ja Lady Gagan Dawn of Chromatica -remix albumilla kappaleella "Replay" (remix-versio). Hänet tunnetaan poikkeavasta pukeutumistyylistään, queer-estetiikasta ja eksperimentaalisesta pop-musiikista. Hän on yksi hyperpop-genren tunnetuimmista artisteista. Hänen taiteessaan näkyvät usein queer-teemat, politiikka sekä meemit. Electra identifioituu genderfluidiksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Yhdysvaltalaiset laulaja-lauluntekijät Luokka:Yhdysvaltalaiset performanssitaiteilijat Luokka:Aktivistit Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Syntymävuosi puuttuu
Komsi (Teuva)

Komsi on Teuvalla sijaitseva kylä. Elonkerjuu-yhtye on kotoisin Komsista. Kylällä on oma kyläseura. Kylän maisemaan kuuluvat punamultaiset pohjalaistalot. == Historia == Kylälle perustettiin kansakoulu vuonna 1911, joka lakkautettiin vuonna 2013 osana kunnan kouluverkkouudistuksia. Vuonna 1913 valmistui kylän läpi kulkeva Suupohjan rata. Aikanaan kylällä oli oma Auralan pysäkki. Kylän yhteistoiminta järjestäytyi aluksi Komsin-Teirilän maamiesseuran ja Varsalan pienviljelijäyhdistyksen kautta, jota on jatkanut Komsin kyläseura vuodesta 1999 lähtien. Sotien jälkeen kylään muutti lisää asukkaita, kun sinne asutettiin Karjalasta tulleita perheitä. Silloin Komsin kylään rakennettiin Varsalan koulu, joka ehti toimia kansakouluna noin kymmenen vuotta, jonka jälkeen rakennukseen perustettiin apukoulu ja sitä myöhemmin vanhainkoti. == Lähteet == == Katso myös == * Kylän omat sivut Luokka:Teuvan kylät
GRASP

GRASP (GRaphic Animation System for Professionals) oli multimediaesitysten tekoon tarkoitettu ohjelmisto IBM PC:lle ja yhteensopiville tietokoneille 1980-luvulla. Sen kehittivät Doug Wolfgram ja John Bridges. He olivat kehittäneet myös PCPaintin (myöhemmin Pictor Paint). PCPaintia levitettiin Mouse Systemsin hiiren mukana miljoonia kopioita 1980-luvun loppupuolella. GRASP 1.0 julkaisiin sharewarena alkuvuodesta 1985. Levittäjänä oli Wolfgramin yhtiö Microtex Industries. GRASP 2.0:sta tuli kaupallinen ohjelma.https://web.archive.org/web/20010820035853/http://www.gmedia.com/glpro/press/history.html GRASP sisältää yksinkertaisen skriptikielen, jolla voi animoida PCPaintin ja Pictorin luomia .PIC ja .CLP-tiedostoja. Esitykseen voi lisätä tekstiä eri fonteilla ja soittaa yksinkertaisia ääniä PC:n kaiuttimesta. Skripti voi myös odottaa käyttäjän näppäimenpainalluksia. GRASP pakkaa esityksen .GL- päätteiseen tiedostoon, jonka esittämiseen käytetään GRASPRT.EXE-ohjelmaa. John Bridges julkaisi GRASPin seuraajaksi vuonna 1996 GLPron Windowsille. Myös GLPro toimi samaan tapaan käyttämällä tekstipohjaista skriptikieltä yhdistämään kuvia, fontteja ja animaatioita. GLPro sisältää AG-kääntäjän, joka kääntää FORTH:in ja Lispin pinomalliin perustuvan skriptikielen soitto- ohjelman ajettavaksi. Tämä ei enää 1990-luvulla riittänyt käyttäjille, koska täysin graafisia ohjelmia kuten Macromedia Director oli olemassa. GLProta kehittänyt GMedia lopetti toimintansa 2000-luvun alussa. Bridges on myöhemmin julkaissut ilmaisohjelmana samaa filosofiaa noudattavan AfterGRASP-ohjelman. ==Viitteet== Luokka:Grafiikkaohjelmistot Luokka:Vuoden 1985 ohjelmistot