EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Frans Jokelainen

Frans Jokelainen (19. heinäkuuta 1890 Paltamo – 9. toukokuuta 1933) oli suomalainen jääkärivänrikki. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Risto Jokelainen ja Anna Stiina Karjalainen. Hänet vihittiin ensimmäisen kerran avioliittoon vuonna 1920 Kuntzin kanssa, joka kuoli vuonna 1924. Toiseen avioliittoon hänet vihittiin vuonna 1927 Elsa Tikan kanssa.Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975 ==Opinnot== Jokelainen kävi kansakoulun ja Seppälän maamieskoulun. Haminan taistelukoulu hän kävi vuonna 1918 ja taktiikan soveltamiskurssit Suojeluskuntain päällystökoulussa vuonna 1925. ==Jääkärikausi== Jokelainen työskenteli tilanhoitajana Saloisissa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 23. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella. ==Suomen sisällissota== :Katso myös: Suomen sisällissota Jokelainen astui Suomen Valkoisen armeijan palvelukseen Saksassa 7. helmikuuta 1918 ja hänet ylennettiin aliupseeriksi. Takaisin Suomeen hän palasi 18. helmikuuta 1918 jääkärien etujoukon mukana Vaasaan, josta hänet komennettiin Ouluun, missä hänen tuli kouluttaa paikallisia värvättyjä joukkoja. Suomen sisällissota hän osallistui joukkueenjohtajana 1. Krenatöörirykmentin 3. Oulun krenatööripataljoonassa ja otti osaa sisällissodan taisteluihin Luhalahdella, Viljakkalassa, Mannanmäen- Kyröskosken (Nuutin) akselilla, Epilän-Tampereen akselilla, Karkussa ja Lempäälässä sekä etenemiseen Valkeakosken, Laitikkalan ja Lammin kautta Koskelle. ==Sisällissodan jälkeinen aika== Jokelainen palveli sisällissodan jälkeen edelleen 1. Krenatöörirykmentissä, josta hänet siirrettiin 4. heinäkuuta 1918 alkaen komppanianpäälliköksi Tampereen vartiopataljoonaan. Hänet siirrettiin edelleen 24. marraskuuta 1918 joukkueenjohtajaksi Kuopion jalkaväkirykmentti n:o 4:ään ja 30. joulukuuta 1918 Laatokan jalkaväkirykmentti n:o 6:een, mikä tunnettiin myöhemmin nimellä Viipurin rykmentti. Armeijasta hän erosi 29. syyskuuta 1920 ja liittyi Suojeluskuntajärjestöön 1. huhtikuuta 1921 ja hänet sijoitettiin paikallispäälliköksi Tuusulan suojeluskuntaan. Tuusulasta hänet siirrettiin paikallispäälliköksi Liminkaan 1. maaliskuuta 1925 ja Sysmään 16. maaliskuuta 1926, missä hän palveli 31. heinäkuuta 1927 saakka. Suojeluskuntatyönsä ohella hän toimi 1. elokuuta 1922 – 1. elokuuta 1924 välisen ajan työnjohtajana Mikkelin puutavara oy:n palveluksessa. Suojeluskunnasta hän erosi Sysmässä heinäkuun lopussa vuonna 1927 ja siirtyi yksityiseksi liikemieheksi. Hänet haudattiin Kuopion maalaiskuntaan. ==Lähteet== * Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938. *Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9. ===Viitteet=== Luokka:Jääkärit Luokka:Vuonna 1890 syntyneet Luokka:Vuonna 1933 kuolleet
Miamin tatuointitarinat

Miami Ink (suomessa Miamin tatuointitarinat) on amerikkalainen tositv-sarja, joka kertoo Love/Hate -nimisen tatuointiliikkeen arjesta Miami Beachilla Floridassa. Liikkeen omistaa Ami James yhdessä Chris Nunezin kanssa. Muita vakiotatuoijia ovat Chris Garver, Darren Brass sekä Yoji Harada. Sarjassa on esiintynyt myös muita tatuoijia, kuten muun muassa Kat Von D. Suomessa sarjaa näyttää tällä hetkellä ilmaisista kanavista JIM, sekä Kutonen. Uudet jaksot tulevat maksutv-kanava Discovery Channelilta. == Lähteet == Luokka:2000-vuosikymmenen yhdysvaltalaiset tositelevisiosarjat Luokka:Tatuointi Luokka:TLC:n televisio-ohjelmat
Brandstaka

Brandstaka on vehkalahtelainen knaappisuku, jonka jotkut jäsenet ovat vaikuttaneet Suomen politiikassa. Osa suvun jäsenistä muutti vuoden 1906 suuressa nimenmuutoksessa sukunimen muotoon Tulikoura. Suvun vaakunassa kuvataan palava paalutukki.Vehkalahden knaapit. Matti Pilhjerta. Viitattu 15.6.2014. Vehkalahtelaiset knaapit olivat erikoinen aateliston ryhmä, ja niiden sukulaisuussuhteita ja heraldiikkaa on osin vaikea selvittää. == Suvun jäseniä == * Abraham Brandstaka (1744–1775), Liissilän kirkkoherra Viitattu 15.6.2014. * Karl Brandstaka (1739–1779) Virolahden kappalainen Viitattu 28.9.2023. * Anton Brandstaka, Pukkilan tilan isäntä Vehkalahdessa * Juho Tulikoura (ent. Brandstaka, 1862–1918), Suomalaisen puolueen ja Maalaisliiton kansanedustaja, Anton Brandstakan poika * Aleksanteri Koskenheimo (ent. Brandstaka, 1876–1933), Kokoomuksen kansanedustaja, Anton Brandstakan poika * Ilmari Tulikoura, Kasperi Tantun ampuja vuonna 1918, Juho Tulikouran poika * Toimi Tulikoura (vuoteen 1906 Brandstaka, 1905–1983), lakimies, urheilujohtaja ja yleisurheilija * Ilkka Tulikoura (s. 1942), urheiluvammoihin erikoistunut lääketieteen tohtori, Toimi Tulikouran poika == Kirjallisuutta == * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Brandstaka, rälssisuku Europeana heraldica, Kansallisarkisto Luokka:Suomalaiset suvut Luokka:Kymenlaakson historia
Olga Tšernjavskaja

Olga Tšernjavskaja (o.s. Davidova, ent. Burova, s. 17. syyskuuta 1963 Irbit) on entinen venäläinen kiekonheittäjä. Hän voitti maailmanmestaruuden vuonna 1993.IAAF:n tietokanta Olga Tšernjavskaja, silloiselta sukunimeltään Burova, saavutti Neuvostoliittoa edustaen ensimmäisen arvokisamitalinsa Splitin EM- kilpailuissa 1990. Hänen pisin heittonsa 66,72 m riitti hopeamitaliin.Suuri EM-kirja, s. 208 Barcelonan 1992 olympialaisissa hän sijoittui viidenneksi tuloksella 64,02 m.Urheilun vuosikirja 14, s. 71 Stuttgartin MM-kilpailuissa 1993 hän voitti kultaa tuloksella 67,40 m. Eroa seuraavaan oli yli kaksi metriä.IAAF Statistics Handbook, s. 191 Helsingin EM-kilpailuissa 1994 hän sijoittui viidenneksi tuloksella 62,54 m.Yleisurheilun EM-kisat – Helsinki '94 Vuonna 1995 uudella sukunimellään esiintynyt Tšernjavskaja saavutti Göteborgin MM-kilpailuissa pronssia tuloksella 66,86 m. Viimeisen kerran hän esiintyi arvokisafinaalissa Atlantan 1996 olympialaisissa sijoittuen kuudenneksi tuloksella 64,70 m.Urheilun vuosikirja 18, s. 70 ==Lähteet== * * * * * * ===Viitteet=== Luokka:Venäläiset kiekonheittäjät Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lajos Szentgáli

Lajos Szentgáli (7. kesäkuuta 1932 Budapest – 2. marraskuuta 2005) oli unkarilainen keskimatkojen juoksija Szentgáli voitti Bernin EM-kilpailuissa 1954 kultaa 800 metrin juoksussa tiukan loppukamppailun päätteeksi ajalla 1.47,1. Hän osallistui myös 4 × 400 metrin viestijuoksuun, jossa Unkarin joukkue sijoittui viidenneksi ajalla 3.28,2. Neljä vuotta myöhemmin Tukholman EM-kilpailuissa hän sijoittui 800 metrillä viidenneksi ajalla 1.48,3. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Unkarilaiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2005 kuolleet
Karigaila

Karigaila (puolaksi Korygiełło, k. 16. syyskuuta 1390 Vilna) oli yksi Liettuan suuriruhtinaan Algirdaksen ja hänen toisen vaimonsa Uliana Tveriläisen pojista. Hän hallitsi Mstsislauta sen jälkeen kun se oli vallattu Smolenskin ruhtinaskunnalta. Karigaila sekoitetaan joskus veljeensä Constantineen, josta sai alkunsa Czartoryskin suku. Vanhemman veljensä Jagellon sovittua Krevan unionin Karigaila kastettiin Casimiriksi Krakovassa maaliskuussa 1386. Sen jälkeen hän kiirehti Puolasta itäiseen Liettuaan velipuoltaan Andrei Polotskilaista vastaan, joka oli ryhtynyt taisteluun Jagelloa vastaan. 18. huhtikuuta 1386 hän ja hänen toinen veljensä ilmeisesti kukistivat Svjatoslav Smolenskilaisen, joka oli Andrein liittolainen ja hyökkäsi Vihrajoen taistelussa Mstsislawiin. Liettuan sisällissodan aikana Karigaila komensi Vilnan linnoitusta. Linna kukistui, ja hänet tapettiin. Myöhemmin Jagello valitti, että Saksalainen ritarikunta oli vanginnut ja julmasti teloittanut Karigailan. Ritarikunta kiisti syytöksen ja väitti Karigailan kaatuneen taistelussa, ja he olivat ainoastaan löytäneet ruumiin. Karigaila on haudattu Vilnan tuomiokirkkoon. ==Lähteet== Luokka:Liettuan historia Luokka:Syntymävuosi tuntematon Luokka:Vuonna 1390 kuolleet
Ivan Kramskoi

Ivan Nikolajevitš Kramskoi (; 8. kesäkuuta (J: 27. toukokuuta) 1837 Ostrogožsk, Voronežin kuvernementti – 5. huhtikuuta (J: 24. maaliskuuta) 1887 Pietari) oli venäläinen taidemaalari ja taidekriitikko. Hän oli yksi tärkeimpiä venäläisen realismin edustajia. Ivan Kramskoi opiskeli Pietarin taideakatemiassa vuosina 1857–1863. Hän jätti akatemian ennenaikaisesti sen jälkeen, kun 14 taiteilijan ryhmä esitti vastalauseen taidekoulun vanhoillisia opetusmetodeja vastaan (Neljäntoista vastalause). Jätettyään akatemian Kramskoi perusti Pietarin taiteilija-artellin, jonka johdossa hän myöhemmin oli. Tämän lisäksi hän oli vaeltajien koulukunnan (peredvižnikit) perustajajäsen, ja hän osallistui useisiin vaeltajien näyttelyihin. Hänet nimitettiin vuonna 1869 Akatemian jäseneksi. Kramskoi jätti jälkeensä laajan kirjeenvaihdon, joka sisältää paljon tietoa ja kannanottoja estetiikasta sekä venäläisestä taidehistoriasta. ”On täysin mahdollista, että ilman Kramskoita...ei olisi tapahtunut avointa uuden taidesuunnan vaatimista eikä olisi ollut uutta taidesuuntaakaan, sillä nuoret taiteilijat, jotka eivät olleet järjestäytyneitä ja joilla ei ollut vahvaa vakaumusta, saatikka sitten ohjelmaa, olisivat jääneet vaille huomiota ja vaikutusta, jatkuvasti väljähtyneen akateemisuuden nujertamina. Kramskoin äly ja energia yhdisti heidät, antoi heidän pyrkimyksilleen yhteisen, määrätyn päämäärän.” – A. N. Benois, 19021800-luvun venäläiset mestarit, näyttelyjulkaisu, 1989 ==Kramskoin teoksia== Image:Ivan Goncharov.jpg|Ivan Gontšarov, 1865 Image:Iwan Nikolajewitsch Kramskoj 002.jpg|Merenneidot, 1871 Image:Kramskoi Christ dans le désert.jpg|Kristus erämaassa, 1872 Image:Kramskoi vanamees karguga.jpg|Vanha mies kainalosauvan kanssa, 1872 Image:Iwan Nikolajewitsch Kramskoj 006.jpg|Leo Tolstoi, 1873 Image:Iwan Nikolajewitsch Kramskoj 004.jpg|Ivan Šiškin, 1873 Image:Griboyedov.jpg|Aleksandr Gribojedov, 1875 Image:Dmitry Grigorovich2.jpg|Dmitri Grigorovitš, 1876 Image:Iwan Nikolajewitsch Kramskoj 003.jpg|Pavel Tretjakovin vaimo Vera Nikolajevna Tretjakova, 1876 Image:Maria Feodorovna by Kramskoj.jpg|Tsaaritar Maria Fjodorovna, n. 1880 Image:Iwan Nikolajewitsch Kramskoj 005.jpg|Ivan Šiškin, 1880 Image:Kramskoy Portrait of a Woman.jpg|Tuntematon, 1883 Image:Vladimir- Solovyov.jpg|Vladimir Solovjov, 1885 Image:Kramskoy Alexander III.jpg|Venäjän tsaari Aleksanteri III, 1886 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Nordisk familjebok: Kramskoi Luokka:Venäläiset taidemaalarit Luokka:Taidekriitikot Luokka:Vuonna 1837 syntyneet Luokka:Vuonna 1887 kuolleet
Sándor Rozsnyói

Sándor Rozsnyói (24. marraskuuta 1930 Zalaegerszeg, Unkari – 2. syyskuuta 2014 Sydney, Australia) oli unkarilainen estejuoksija. Rozsnyói voitti Bernin EM- kilpailuissa 1954 kultaa 3 000 metrin estejuoksussa ajalla 8.49,6. Kansainvälinen yleisurheiluliitto alkoi vasta tuolloin noteerata estejuoksun virallisia maailmanennätyksiä ja Rozsnyóin aika merkittiin ensimmäiseksi viralliseksi maailmanennätykseksi vaikka joidenkin maiden kansalliset ennätykset olivat kyseistä aikaa parempia – esimerkiksi suomalainen Olavi Rinteenpää, joka Bernissä sijoittui hopealle, oli vuonna 1953 juossut ajan 8.44,4. Rozsnyói menetti välillä maailmanennätyksen mutta otti sen jälleen nimiinsä Budapestissa 16. syyskuuta 1956 juostessaan ajan 8.35,6, joka jäi hänen uransa parhaaksi ajaksi. Melbournen 1956 olympialaisissa hän saavutti hopeaa ajalla 8.43,6. Hänen edellään maaliin tullut Chris Brasher hylättiin aluksi kolmantena maaliin tulleen Ernst Larsenin tönimisestä, mutta kun sekä Rozsnyói että Larsen puhuivat Brasherin puolesta, sai tämä pitää kultamitalinsa. ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Unkarilaiset estejuoksijat Luokka:Unkarilaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Gertrude Lawrence

Gertrude Alexandria Dagmar Lawrence-Klasen (4. heinäkuuta 1898 - 6. syyskuuta 1952) oli englantilainen näyttelijä. Hän esiintyi sekä teatterissa että muutamassa elokuvassa. Lawrence aloitti uransa 1920-luvulla ja työskenteli kuolemaansa asti. Hän näytteli muun muassa Lontoossa ja New Yorkin Broadwaylla. Puhenäyttämön lisäksi hän esiintyi musiikkikomedioissa. Merkittävä tulevan uran kannalta oli Lawrencen tutustuminen vuotta nuorempaan näytelmäkirjailijaan Noël Cowardiin jo 1910-luvulla. Tuosta lähtien Lawrence esiintyi monissa Cowardin kirjoittamissa näytelmissä. Robert Wisen ohjaama musikaalielokuva Star! (1968) perustuu näyttelijän elämään. Tuotannossa Lawrencea esitti Julie Andrews ja Cowardia Daniel Massey.Alanen, Antti: ”Meri on kohtalomme”. Blogit.HS.fi, 1.4.2009. Viitattu 18.1.2010. ==Rooleja== ===Broadway=== * Andre Charlot's Revue of 1924 (1924) * Charlot Revue (1925) * Oh, Kay! (1926) * Treasure Girl (1928) * Candle Light (1929) * The International Review (1930) * Private Lives (1931) * Tonight at 8:30 (1936) * Hands Across the Sea * Red Peppers * The Astonished Heart * We Were Dancing * Shadow Play * Fumed Oak * Ways and Means * Family Album * Lyhyt onni (Still Life) * Susan and God (1937) * Skylark * Lady in the Dark (1941) * Gratefully Yours (1942) * Pygmalion (1945) * The King and I (1951) ===Filmografia=== Vuosi Elokuva Rooli Lisätietoja 1929 Early Mourning 1929 Kaikkien sankarien ystävätär (The Battle of Paris) Georgie 1932 Aren't We All? Margot 1932 Lord Camber's Ladies Lady Camber 1933 No Funny Business Yvonne 1935 Mimi Mimi 1929 Rembrandt Geertje Dirx 1929 Miehet eivät ole jumalia (Men Are Not Gods) Barbara Halson 1950 Lasinen eläintarha (The Glass Menagerie) Amanda Wingfield Tennessee Williams -filmatisointi == Lähteet == Luokka:Englantilaiset näyttelijät Luokka:Brittiläiset laulajat Luokka:Vuonna 1898 syntyneet Luokka:Vuonna 1952 kuolleet Luokka:Tony-palkinnon saajat
Jerzy Chromik

Jerzy Chromik (15. kesäkuuta 1931 Kosztowy – 20. lokakuuta 1987) oli puolalainen estejuoksija. Chromik paransi vuonna 1955 kahdesti 3 000 metrin estejuoksun maailmanennätystä. Hän juoksi Brnossa 31. elokuuta ajan 8.41,2 ja Budapestissa 11. syyskuuta ajan 8.40,2 voittaen samalla lajin ensimmäisen ME- miehen Sándor Rozsnyóin. Vuonna 1956 hän saavutti 3 000 metrin juoksussa huippuajan 7.56,4; tuon Trondheimin kilpailun voitti Gordon Pirie maailmanennätystä sivunneella ajalla 7.55,6. Terveysongelmien vuoksi Chromik ei osallistunut Melbournen olympialaisiin. Varsovassa 2. elokuuta 1958 Chromik juoksi ajan 8.32,0 ottaen kesällä 1956 menettämänsä maailmanennätyksen takaisin haltuunsa Semjon Ršištšiniltä. Tämän ennätyksen rikkoi maanmies Zdzisław Krzyszkowiak kesällä 1960. Tukholman EM-kilpailuissa 1958 tuore ME- mies kukisti Ršištšinin loppukirissä ja voitti kultaa ajalla 8.38,2. Rooman 1960 olympialaisissa hän karsiutui alkuerissä vaikka juoksikin vielä lokakuussa 1960 huippuajan 8.35,2. ==Henkilökohtaiset ennätykset== * 1 500 metriä: 3.44,8 * 2 000 metriä: 5.10,6 * 3 000 metriä: 7.56,4 * 2 mailia: 8.33,4 * 5 000 metriä: 13.51,0 * 10 000 metriä: 29.10,0 * 3 000 metrin esteet: 8.32,0 ==Lähteet== * * * Luokka:Puolalaiset estejuoksijat Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 1987 kuolleet
Sydney Wooderson

Sydney Wooderson (30. elokuuta 1914 Lontoo – 21. joulukuuta 2006) oli brittiläinen keskimatkojen juoksija. Hän on ainoa yleisurheilija, joka voitti Euroopan mestaruuden sekä ennen toista maailmansotaa että sen jälkeen. Silmälasipäinen, 168-senttinen ja 57-kiloinen Sydney Wooderson juoksi Motspur Parkissa 28. elokuuta 1937 mailin juoksun maailmanennätyksen 4.06,4. Samassa paikassa 20. elokuuta 1938 hän juoksi maailmanennätykset 800 metrillä (1.48,4) ja 880 jaardilla (1.49,2). Pariisin EM-kilpailuissa 1938 hän voitti kultaa 1 500 metrillä ajalla 3.53,6. Sotien jälkeen vuonna 1945 Wooderson juoksi mailin aikaan 4.04,2, mutta tuolloin maailmanennätys oli jo muutaman sekunnin parempi. Oslon EM-kilpailuissa 1946 hän juoksi elämänsä ensimmäistä kertaa kilpailussa 5 000 metriä ja voitti kultaa ajalla 14.08,6, joka oli tuolloin maailman kaikkien aikojen toiseksi paras tulos. Sotien vuoksi kahdet 1940-luvun olympialaiset peruttiin. Berliinin 1936 olympialaisiin Wooderson ei päässyt jalan murruttua juuri ennen kisoja ja Lontoon 1948 olympialaisten aikaan hän oli jo juoksijan uransa ehtoossa. Uransa viimeisessä kilpailussa vuonna 1948 hän voitti Britannian maastojuoksumestaruuden 14 kilometrin matkalla. ==Henkilökohtaiset ennätykset== * 440 jaardia: 49,3 * 800 metriä: 1.48,4 * 3/4 mailia: 2.59,5 * 1 500 metriä: 3.48,4 * Maili: 4.04,2 * 2 mailia: 9.05,0 * 5 000 metriä: 14.08,6 ==Lähteet== * == Aiheesta muualla == * Armas Valste : Englantilainen ihmemaileri, Helsingin Sanomat, 22.05.1938, nro 136, s. 34, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Brittiläiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Brittiläiset kestävyysjuoksijat Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 2006 kuolleet
Lennart Strand

Lennart Strand (13. kesäkuuta 1921 Malmö – 23. tammikuuta 2004) oli ruotsalainen keskimatkojen juoksija ja olympiamitalisti. Soutajana urheilu- uransa aloittanut Lennart Strand toimi ensimmäisinä juoksuvuosinaan maanmiestensä Gunder Häggin ja Arne Anderssonin jäniksenä. Oslon EM- kilpailuissa 1946 hän voitti 1 500 metrin juoksussa kultaa ajalla 3.48,0. Malmössä 15. heinäkuuta 1947 hän sivusi Häggin nimissä ollutta maailmanennätystä 3.43,0. Lontoon 1948 olympialaisissa hän oli ennakkosuosikki mutta jäi hopealle ajalla 3.50,4 edellään maanmiehensä Henry Eriksson, joka Oslossa oli jäänyt toiseksi. Brysselin EM-kilpailuissa 1950 Strandin juoksut päättyivät alkueriin. ==Henkilökohtaiset ennätykset== * 800 metriä: 1.51,8 * 1 000 metriä: 2.23,8 * 1 500 metriä: 3.43,0 * Maili: 4.04,8 ==Lähteet== * Luokka:Ruotsalaiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Ruotsalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2004 kuolleet
Leonid Moisejev

Leonid Moisejev (s. 21. lokakuuta 1952 Kasli, Tšeljabinskin alue) on neuvostoliittolainen kestävyysjuoksija, joka menestyi parhaiten maratonilla. Moisejev sijoittui Montréalin 1976 olympialaisten maratonilla seitsemänneksi ajalla 2.13.33,4. Vuonna 1977 hän sijoittui Fukuokan maratonilla toiseksi. Hän kilpaili myös ratajuoksijana ja voitti 10 000 metrillä vuonna 1977 kultaa universiadeissa sekä sijoittui Euroopan cupin finaalissa kolmanneksi. Prahan EM-kilpailuissa 1978 Moisejev voitti maratonilla kultaa ajalla 2.11.57,5. Hän voitti maanmiehensä Nikolai Penzinin niukasti 1,5 sekunnilla. Vuonna 1979 hän voitti maratonin spartakiadeissa. Moskovan 1980 olympialaisissa hän oli Neuvostoliiton kolmesta maratoonarista heikoin sijoittuessaan viidenneksi ajalla 2.12.14. == Henkilökohtaiset ennätykset == * 10 000 metriä: 28.00,9 * Maraton: 2.11.57 == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Neuvostoliittolaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pedro Pérez

Pedro Pérez Dueñas (23. helmikuuta 1952 Pinar del Rio – 18. heinäkuuta 2018) oli kuubalainen kolmiloikkaaja. Pedro Pérez hyppäsi kolmiloikassa 16-vuotiaana tuloksen 14,61 m, 17-vuotiaana 15,77 m ja 18-vuotiaana 16,38 m. Pan-Amerikan kisoissa Calissa 5. elokuuta 1971 hän 19-vuotiaana hyppäsi uuden maailmanennätyksen 17,40 m. Ennätys syntyi toisella hyppykierroksella, ja muut hypyt kantoivat 16,92, 14,92, 17,04, 17,12 ja 17,19 metriä. Vähän ennen Münchenin 1972 olympialaisia Pérez loukkasi polvensa ja jäi olympialaisten karsintaan tuloksella 15,72 m. Neljä vuotta myöhemmin Montréalin 1976 olympialaisissa hän sijoittui neljänneksi tuloksella 16,81 m. Pronssimitalisti João Carlos de Oliveira loikki yhdeksän senttimetriä pidemmälle. Pérez voitti kultaa Keski-Amerikan ja Karibian kisoissa vuosina 1970 ja 1974 sekä Keski- Amerikan ja Karibian mestaruuskilpailuissa vuonna 1971. Häntä valmensi neuvostoliittolainen olympiamitalisti ja maailmanennätysmies Leonid Štšerbakov. ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Kuubalaiset kolmiloikkaajat Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Husgafvel

Husgafvel on keskiajalta periytyvä vehkalahtelainen rälssivapautta nauttinut knaappisuku, jonka yksi haara on introdusoitu Ruotsin ritarihuoneeseen aatelisena sukuna numero 2102 nimellä Huusgavel, Elias Huusgafvelin (1721-1799) saatua uudistuksen aateluudelle vuonna 1774.Huusgafvel nr 2102 Gustaf Elgenstierna, Den introducerade svenska adelns ättartavlor. 1925-36. Keskiaikaisella suvulla, joka perimätiedon mukaan polveutuu vuosina 1383 ja 1396 maatiloja Vehkalahden Reitkallissa ja Hietakylässä hankkineesta Erik Larssonista, oli 1500- ja 1600-luvulla useita haaroja, muun muassa Junkar- ja Vilken- lisänimiä käyttäneet sukuhaarat.Husgafvel och Vilken Jully Ramsay: Frälsesläkter i Finland intill stora ofreden, (1909-1916) Suvun jäsenistä 1500-luvulla Sigfrid (Siffred) Jönsson Vilken oli amiraali, Öölannin saaren maaherra, 1600-luvulla Henrik Persson Junkar-Husgafvel oli Vehkalahden nimismies, 1600-luvun alussa Tavastilan kartanon herra Sigfrid Jönsson nuorempi oli alilaamanni, 1500–1600-lukujen taitteessa Olof Erksson oli Kaprion linnan päällikkönä Inkerinmaalla, Jöns (Johannes) Vilken oli 1560–1580-luvuilla Vehkalahden viides tunnettu ja ensimmäinen luterilainen kirkkoherra. Hänen pojastaan, Kymenkartanon voudin toimesta Kaprion linnan voudiksi siirtyneestä Erik Vilkenistä (Husgafvel) polveutuvat nykyiset Husgafvelit. == Suvun jäseniä == * Anton Salmenkylä, alk. Anton Husgafvel (1900–1980), suomalainen pikajuoksija * Matti Salmenkylä, suomalainen urheilutoimittaja, Anton Husgafvelin poika * Juhani Salmenkylä (1932–2022), suomalainen suunnistaja ja koripalloilija, Anton Husgafvelin poika * Leena Salmenkylä-Mattila (s. 1958), suunnistuksen maailmanmestari, Juhani Salmenkylän tytär Avioliiton kautta sukuun liittyy myös: * Pirkko Salmenkylä, o.s. Niemi (1932–2015), koripalloilija, suunnistaja ja arkkitehti, Juhani Salmenkylän puoliso == Lähteet == == Kirjallisuutta == * * Pöllänen, Pasi: Det lokala gamla frälset som den nordiska lokalförvaltningens stabiliserare i Sverige öster om Åbo landsrätts doms 25.6.1415 rår och Ryssestenen under 1300-1600-talen. Publications of the University of Eastern Finland. Dissertations in Social Sciences and Business Studies, 78, 2014 * Sjöström (2011), Medieval landed inheritances of the Junkar and Vilken lineages of Vehkalahti, Finland, Journal of the Foundation for Medieval Genealogy vol 3 issue 5 (2011 January), s. 425-461 == Aiheesta muualla == * Husgafvel (Vilken), aatelissuku Europeana heraldica, Kansallisarkisto Luokka:Suomalaiset suvut Luokka:Kymenlaakson historia Luokka:Ruotsin aateli Luokka:Suomen keskiaikaiset suvut
Ann Compton

Ann Compton (s. 19. tammikuuta 1947) on yhdysvaltalainen toimittaja, joka on toiminut ABC:n Valkoisen talon kirjeenvaihtajana vuodesta 1974 lähtien.mediabistro.com: So What Do You Do, Ann Compton, President of the WHCA? Compton oli ainoa 11. syyskuuta 2001 Air Force Onessa mukana ollut radio- ja televisiotoimittaja, ja hänet palkittiin Emmyllä tekemästään reportaasista. Hän myös toimi Radio- ja televisiokirjeenvaihtajien yhdistyksen puheenjohtajana 20 vuoden ajan. Ann Compton nimettiin Radio Hall of Fameen vuonna 2005.Radio Hall of Fame: Ann Compton == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset toimittajat Luokka:Radio Hall of Fame Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Baltijski zavod

Baltijski zavod ( , ’Itämeren tehdas’; neuvostoaikana S. Ordžonikidzen mukaan nimetty telakka №189) on vuonna 1856 perustettu telakka Pietarissa Vasilinsaaren eteläpäässä. Telakalla on rakennettu lukuisia sotalaivoja, sukellusveneitä ja ydinkäyttöisiä jäänmurtajia. Vuonna 2010 telakalla laskettiin vesille ensimmäinen kelluva ydinvoimala. == Aiheesta muualla == * http://www.bz.ru/ Luokka:Pietarin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Venäjän telakat
Admiralteiskije verfi

Admiralteiskie verfi (, , neuvostoaikana telakka no 194) on yksi Venäjän suurimmista telakoista. Telakan perusti Pietari Suuri vuonna 1704. Sitä hallitsi Amiraliteettikollegio, joka 1800 perusti uuden amiraliteetin telakan, joka korvasi vanhan Pietarin keskustassa olevan. Vuonna 1908 telakka siirrettiin nykyiselle paikalleen. Telakalla on rakennettu yli 300 sukellusvenettä, niistä 41 ydinkäyttöisiä. Telakka on sopimus ensimmäisen venäläisen LNG-säiliöaluksen rakentamisesta Sovcomflotin kanssa.http://www.barentsobserver.com/russia-ready-to-build-first-lng- carrier.4577595.html ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * admship.ru Luokka:Venäjän telakat Luokka:Pietarin rakennukset ja rakennelmat
Severnaja verf

Severnaja verf (, suom. "Pohjoinen telakka"; neuvostoaikana A. A. Ždanovin tehdas, aiemmin Putilovin telakka) on vuonna 1912 perustettu telakka Pietarissa. Putilovin telakka perustettiin laivojen rakentamiseksi Venäjän keisarikunnalle. Telakka on rakentanut noin 400 laivaa, joista 170 Venäjän ja Neuvostoliiton merivoimille. Vuodesta 2004 telakka on ollut osa ZAO Objedinennaja Promyšlennaja Korporatsijaa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Jarmo Huhtanen: Venäjä testaa parhaillaan uutta häivelaivaansa Suomenlahdella (27.11.2014) (hs.fi) * Arandaa häirinnyt alus on Venäjän laivaston uusimpia (11.10.2014) (yle.fi) * Официальный сайт судостроительного завода «Северная верфь» Telakan sivut * Severnaya Verf will build 17 warships for Russian Navy (3/2011) (rusnavy.com) * "Северная верфь" заложила фрегат и разведывательный корабль для ВМФ (14.11.2013) (flotprom.ru) Luokka:Venäjän telakat Luokka:Kirovin piiri Luokka:Pietarin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Venäläiset aseteollisuusyritykset
Nikolajevin eteläinen telakka

Mustanmeren telakka (), aiemmin Nikolajevin eteläinen telakka, on telakka Mykolajivin kaupungissa Ukrainassa. Se on suurin Mustanmeren telakoista. Mustanmeren telakan eli Mykolavjin eteläisen telakan ohella kaupungissa on kaksi muutakin telakkaa, joista mainittakoon ainakin Mykolavjin telakka OKEAN.Public Joint Stock Company "Mykolaiv Shipyard "Okean" shipyard- okean.com/, Viitattu 19.8.2014, Telakka perustettiin vuonna 1879 belgialaisomistuksessa. Neuvostoaikana se nimettiin André Martyn mukaan nimetyksi telakaksi numero 198 ja myöhemmin Ivan Nosenkon mukaan telakaksi numero 444. Telakka on rakentanut yli tuhat laivaa. Telakalla on rakennettu muun muassa panssarilaiva Potjomkin sekä kaikki Neuvostoliiton isoimmat alukset: Moskva-luokan helikopteritukialukset, Kiova-luokan alukset ja lentotukialus Admiral Kuznetsov ja sen sisaralus Varjag.Chernomorsky Plant globalsecurity.org, viitattu 19.8.2014, Kuva:Shipyard, Nikolaev, c. 1900.jpg|Telakkaa vuonna 1900. Kuva:Zniszczona stocznia radziecka.jpg|Keskeneräisiä sukellusveneitä (1941). Kuva:Aircraft carrier at Mykolayiv.jpg|Tiedustelukuva (1984) rakenteilla olleesta, lentotukialukseksi luokitellusta aluksesta. Kuva:Чорноморський суднобудівний завод.jpg|Telakka- alueen nostureita (2010). ==Katso myös== *INS Vikramaditya ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * PAO Tšernomorski sudostroitelnyi zavod (chsz.biz) * Public Joint Stock "Chernomorsky Shipbuilding Yard": INFORMATION ABOUT THE ENTERPRISE (chsz.biz) * Chernomorsky Shipbuilding Yard (smart-holding.com) * Публічне акціонерне товариство "Чорноморський суднобудівний завод" (rada.com.ua) * Суд порушив справу про банкрутство Чорноморського суднобудівного заводу (11.2.2014) (unian.ua) Luokka:Mykolajiv Luokka:Telakat Luokka:Ukrainalaiset yritykset Luokka:Aseteollisuus
Dermataanisulfaatti

Dermataanisulfaatti on glykosaminoglykaani, jota tavataan erityisesti ihossa mutta myös muissa kudoksissa käytännöllisesti katsoen lähes jokaisella nisäkkäällä. Aineesta käytetään myös nimitystä kondroitiinisulfaatti B ja se eroaa kondroitiinisulfaatti A:sta ainoastaan siinä, että kondroitiinisulfaatti A:n glukuronihappo on vaihtunut glukuronihapon epimeeriksi iduronihapoksi. Nykyään ainetta ei kuitenkaan useimmiten luokitella kuuluviksi kondroitiinisulfaatteihin. == Toiminta == Dermataanisulfaatin arvellaan liittyvän karsinogeneesiin, fibroosiin, sydämen ja verisuonten tauteihin sekä tulehduksien ja haavojen parantumiseen. Dermataanisulfaatti on mukana useissa mukopolysakkaaridooseissa, jotka ovat geenivirheistä aiheutuvia sairauksia. Dermataanisulfaattia kerääntyy elimistöön vaikeassa Hurlerin taudissa == Lähteet == == Aiheesta muualla == *PubChem: Dermatan Sulfate *Human Metabolome Database: Dermatan *KEGG: Dermatan sulfate Luokka:Polysakkaridit
Greatest Hits (Enrique Iglesias)

Greatest Hits on espanjalaislähtöisen laulajan Enrique Iglesiasin kokoelma- albumi, joka julkaistiin 11. marraskuuta 2008. Se sisältää hänen tunnetuimpia englanninkielisiä kappaleitaan. Levyllä on myös kaksi ennen julkaisematonta kappaletta, duetot Away Sean Garrettin ja Takin' Back My Love Ciaran kanssa. Greatest Hits on menestynyt parhaiten Isossa-Britanniassa, jossa se on myynyt yli 185 000 kappaletta nousten parhaimmillaan albumilistan kolmanneksi . Yhdysvalloissa albumia on myyty vain vajaat 13 000 kappaletta. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # # # # === Bonuskappaleet === * (Isossa- Britanniassa julkaistussa painoksessa) * (erikoispainoksessa) * (kansainvälisessä painoksessa) === DVD:n kappaleet === Albumin erikoispainoksen mukana on myös yhdeksän musiikkivideota ja kaksi konsertissa taltioitua kappaletta sisältävä DVD. # Bailamos (Non-soundtrack Version) # Rhythm Divine # Hero # Escape # Love to See You Cry # Addicted # Do You Know? (The Ping Pong Song) # Tired of Being Sorry # Can You Hear Me # Tired of Being Sorry (Konserttitaltiointi Belfastista) # Be With You (Konserttitaltiointi Belfastista) == Arvostelut == * David Balls (Digital Spy): * Stephen Thomas Erlewine (allmusic): * Jack Foley (indielondon.co.uk): * Anssi Järvinen (Plaza): * Sanoobar Patel (inthenews.co.uk): == Lähteet == Luokka:Vuoden 2008 kokoelma-albumit Luokka:Enrique Iglesiasin albumit
Topcon

Topcon Corporation on vuonna 1932 perustettu japanilainen optiikka-alan konserni. Yritys aloitti sotilaskäyttöön tehdyn optiikan valmistajana, mutta siirtyi Japanin hävittyä toisen maailmansodan kuluttajamarkkinoille. Yritys oli tunnettu kameravalmistaja 1950-1980. Nykyään yritys on maailman johtavia ammattikäyttöön suunnatun optiikan valmistajista. Yrityksen pääkonttori sijaitsee Tokiossa. Yhtiön pääjohtajana toimii vuonna 2018 Satoshi Hirano. Yritys tunnettiin aikaisemmin nimellä Tokyo Optical Co. Yrityksen päätoimialat ovat * paikannus - GPS, koneenohjaus, laserinstrumentit, maanmittauslaitteet * silmälääkäreiden ja silmäleikkausten laitteet * hienomekaniikka - puolijohteiden valmistuksen tarkastuslaitteet, litteät näytöt, optiset laitteet Vuonna 2017 konsernilla oli yksiköitä 27 maailmassa, vuoden 2015 myynti oli ¥130 735 ja sillä oli 4 459 työntekijää. ==Historiaa== 1950-luvun puolestavälistä 1970-luvun puoleenväliin asti Topcon oli merkittävä kinofilmikoon järjestelmäkameroiden kehittäjä ja valmistaja. Yksi syy sen katoamiseen markkinoilta 1980-luvulle tultaessa oli pitäytyminen vanhentuneessa Exakta-bajonetissa, mikä vaikeutti objektiivien kehittämistä. Topcon esitteli ensimmäisen kinofilmipeilikameransa Topcon R:n jo vuonna 1957, pari vuotta ennen Nikonia ja Canonia. Vuosina 1963–1971 valmistettu Topcon RE Super oli maailman ensimmäinen tai toinen objektiivin läpi valoa mittaava kinofilmikamera. Sen liikkuva etsinpeili oli puoliläpäisevä, koska valoa mittaava CdS-verkko oli sijoitettu sen alapintaan. Topcon Uni oli maailman ensimmäinen keskussulkimella toteutettu peilikamera, jossa valo mitataan objektiivin läpi täydellä aukolla. Sen seuraajia olivat Topcon Unirex ja valotusautomatiikalla varustettu Unirex EE. == Kirjallisuutta == * ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Yhtiön kotisivu * Hugo Ruys, Non-Exaktas with Exakta Mount Part 3: Topcon 1 * Hugo Ruys, Non-Exaktas with Exakta mount: Topcon (cont.) Luokka:Japanilaiset teollisuusyritykset Luokka:Optiikanvalmistajat Luokka:Paikannus Luokka:Japanilaiset pörssiyhtiöt Luokka:Valokuvausalan tuotemerkit
Kirovin tehdas

Kirovin tehdas () on vuonna 1801 perustettu konetehdas Pietarissa. Tehtaan perusti Paavali I, joka 1801 määräsi Kronstadtin rautavalimon siirrettäväksi Retusaarelta Pietariin. Tehdas valmisti alun perin kanuunankuulia. Vuonna 1868 sen osti insinööri Nikolai Putilov, joka alkoi tuottaa rautatiekiskoja. Saadakseen varoja vaunujen valmistamisen aloittamiseen hän järjesti yhtiön osakeyhtiöksi vuonna 1873. Tämän jälkeen tehdas tunnettiin nimellä Putilovin tehdas. Ensimmäiset torpedoveneet rakennettiin 1887. Tehdas laajeni voimakkaasti 1890-luvun teollistumisen myötä, vuonna 1900 siellä oli 12 000 työntekijää. Ensimmäiset veturit valmistettiin vuonna 1894 ja vuodesta 1902 lähtien tehdas tuotti myös tykkejä Venäjän armeijalle. Ensimmäisen maailmansodan aikana se kasvoi suurimmaksi tykistön ammusten toimittajaksi. Vuoteen 1917 mennessä Putilovin tehdas oli kasvanut Pietarin suurimmaksi tehtaaksi, ja siellä alkaneet lakot vaikuttivat merkittävästi helmikuun vallankumouksen syttymiseen. Lokakuun vallankumouksen jälkeen ja sen työläisten osallisuudesta siihen se nimettiin tämän kunniaksi "Punaisten putilovilaisten tehtaaksi". Se valmisti Neuvostoliiton ensimmäiset traktorit Fordson-Putilovetsit, jotka perustuivat Fordin Fordson malli F:ään. Leningradin puoluejohtajan Sergei Kirovin vuoden 1934 salamurhan jälkeen yhtiö sai nimen Kirovin tehdas. Toisen maailmansodan aikana tehtaassa valmistettiin KV-panssarivaunuja. Vuonna 1954 valmistettiin ensimmäiset sentrifugit uraanin rikastamiseen ja vuonna 1957 kaasuturbiinit ydinkäyttöiseen Lenin- jäänmurtajaan. Tehdas valmistaa edelleen Kirovets-traktoreita ja maatalouskalustoa. Tehdas on palkittu kahdella Leninin kunniamerkillä, Punalipun kunniamerkillä, Työn kunniamerkillä, Lokakuun vallankumouksen kunniamerkillä, Kansojen ystävyyden kunniamerkillä sekä Suuren isänmaallisen sodan 1. luokan kunniamerkillä. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Kirovin tehtaan sivusto Luokka:Kirovin tehdas Luokka:Pietarin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Kirovin piiri Luokka:Venäläiset aseteollisuusyritykset Luokka:Neuvostoliiton panssarivaunutehtaat
Kaksi askia

Kaksi Askia on Suomen Syöpäjärjestöjen dokumenttielokuva riippuvuuden synnystä. Elokuvassa selvitetään riippuvuuden syntyä ja sitä miksi kukaan ylipäätänsä aloittaa tupakoinnin. Kaksi askia seuraavat kadunmiehiä ja valtakunnan virallista tupakoivaa idolia eli Ari Koivusta. == Aiheesta muualla == *KOKO Kaksi Askia -dokumentti youtube.com *Fressis.fi *Syöpäjärjestöt *Ari Koivunen kommentoi tupakointia dokumentissa *HS.fi artikkeli *MTV3:n artikkeli Luokka:Vuoden 2008 suomalaiset elokuvat Luokka:2000-vuosikymmenen suomalaiset dokumenttiohjelmat
Raino Vehmas

Raino Sakari Vehmas (6. huhtikuuta 1929 Helsinki – 5. elokuuta 1979 Tampere) oli suomalainen lehdistöopin professori ja Aamulehden päätoimittaja.Kuka kukin on 1978 Vehmas tuli ylioppilaaksi Tyrvään yhteiskoulusta Vammalasta vuonna 1949 ja toimi Turun Sanomien kaupunki- ja ulkomaantoimittajana 1950–1961. Hän opiskeli työn ohella sosiologiaa Turun yliopistossa, valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1954, filosofian maisteriksi 1956, filosofian lisensiaatiksi 1958 sekä väitteli tohtoriksi 1961 aiheenaan Suomen romaniväestön ryhmäluonne ja akkulturoituminen. Vehmas oli Turun yliopiston tiedotussosiologian dosenttina 1963–1966. Hän toimi Yhteiskunnallisen korkeakoulun ja sittemmin Tampereen yliopiston lehdistö- ja tiedotusopin vt. professorina 1962–1964 ja professorina 1964–1971. Vuonna 1970 hän siirtyi Aamulehden päätoimittajaksi. == Teoksia == * Suomen romaaniväestön ryhmäluonne ja akkulturoituminen, väitöskirja. Turun yliopisto 1961 * Lehtimieskunnan ammattirakenne ja sen muuttuminen 1900-luvulla. 1962 * Sanomalehtiemme ulkomaanaineisto. 1964 * Lehdistöoppi. Tiedon portaat osa 7. WSOY 1969 * Jos kypsästi ajattelemme – Utran pakinoita 1970–1979. Tampereen Kirjapaino 1981 == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Tampereen yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 1979 kuolleet Luokka:Suomalaiset professorit
Pertti Pesonen

Pertti Pesonen (22. huhtikuuta 1930 Tampere – 29. tammikuuta 2005 Kangasala) oli suomalainen valtio-opin professori, vaaliasiantuntija ja Aamulehden päätoimittaja. Pesonen toimi Tampereen yliopiston valtio-opin professorina 1966–1971 ja Helsingin yliopiston yleisen valtio-opin professorina 1972–1979. Tämän jälkeen hän oli tamperelaisen Aamulehden vastaavana päätoimittajana vuoteen 1990 saakka. Pesonen julkaisi useita äänestyskäyttäytymistä ja vaaleja koskevia tutkimuksia. Hän toimi myös Yleisradion vaaliohjelmien asiantuntijana. == Teoksia == * Risto Ryti : muistokirja Suomen tasavallan viidennestä presidentistä, toimittanut Pertti Pesonen. Otava 1956 * Valitsijamiesvaalien ylioppilasäänestäjät : Helsingin yliopiston, Teknillisen korkeakoulun ja Kauppakorkeakoulun äänioikeutettujen ylioppilaiden poliittiset kannanotot joulukuussa 1955 ja äänestyskäyttäytyminen 16–17.1.1956 : paneelihaastattelututkimus, väitöskirja. Tammi 1958 * Valtuutus kansalta : tutkimus Tampereen vaalioikeutetuista, vaalikampanjasta ja äänestyskäyttäytymisestä. WSOY 1965 * Oman ajan historia ja politiikan tutkimus : Omistetaan professori L. A. Puntilalle hänen 60-vuotispäivänään 24.8.1967, toimituskunta: Lauri Hyvämäki, Pertti Pesonen, Seikko Eskola ja Erkki Salonen. Otava 1967 * The timing of the vote decision. University of Tampere. Institute of political science 1967 * Protestivaalit, nuorisovaalit : tutkielmia kansanedustajien vaaleista 1966, 1970 ja 1972, toimittanut Pertti Pesonen. Ylioppilastuki 1972 * Kansalaiset ja kansanvalta : suomalaisten käsityksiä poliittisesta toiminnasta, kirj. Pertti Pesonen ja Risto Sänkiaho. WSOY 1979 * Vuosikymmenen siruja : pieniä tutkielmia isoista aiheista. Kirjayhtymä 1990 * Presidentti Koivisto Suomen politiikassa, kirjoittajat Martti Häikiö ja Pertti Pesonen. Otava 1992 * Vaalikansan äänivalta : tutkimus eduskuntavaaleista ja valitsijakunnasta Suomen poliittisessa järjestelmässä, kirjoittajat Pertti Pesonen, Risto Sänkiaho, Sami Borg. WSOY 1993 * Suomen EU- kansanäänestys 1994 : raportti äänestäjien kannanotoista, toimittanut Pertti Pesonen. Ulkoasiainministeriö 1994 * Finland, Sweden and the European Union, kirj. Pertti Pesonen ja Unto Vesa. Tampere Peace Research Institute 1998 * Suomen europarlamenttivaalit, toimittanut Pertti Pesonen. Tampere University Press 2000 == Lähteet == * MTV3.fi: Professori Pertti Pesonen kuollut, julkaistu 1.2.2005 ==Aiheesta muualla== * Pertti Pesosen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Tampereen yliopiston professorit Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2005 kuolleet Luokka:Suomalaiset professorit
Classical Quarterly

The Classical Quarterly on antiikintutkimukseen keskittynyt tiedejulkaisu, jota julkaisee Cambridge University Press. Sitä on julkaistu vuodesta 1907 lähtien. The Classical Quarterly julkaisee tieteellisiä artikkeleita ennen kaikkea historian, kirjallisuuden, kielitieteen ja filosofian aloilta. Julkaisu ilmestyy kahdesti vuodessa, touko- ja joulukuussa. Vuosikerrat 1–44 ilmestyivät vuosina 1907–1950, ja New Series -sarja alkaen vuosikerrasta 1 on ilmestynyt vuodesta 1951 alkaen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * The Classical Quarterly Cambridge Journals Online Luokka:Antiikintutkimus Luokka:Tiedejulkaisut
Haistakaa paska koko valtiovalta

Haistakaa paska koko valtiovalta on Irwin Goodmanin esittämä protestikappale. Kappale valmistui vuonna 1976, ja se julkaistiin Goodmanin albumilla Häirikkö sekä singlenä. Kappaleen sävelsivät Paul Fagerlund ja Irwin Goodman ja sanoitti Vexi SalmiSuomen Äänitearkisto nimimerkillä Emil von Retee. Kappale joutui odotetusti radion soittokieltoon, mutta se vain lisäsi kappaleen kiinnostavuutta ja menestystä. Sanoittaja Vexi Salmi luonnehti kappaletta myöhemmin: Kappaleessa Irwin protestoi valtiovaltaa ja eritoten verottajaa, mikä liittyy kappaleen valmistumista edeltävän vuoden tapahtumaan, jossa verottaja ulosmittasi Irwinin ja hänen vaimonsa asunnostaan Tampereella. Finnlevyn tuotantopäällikkö Toivo Kärki kommentoi kappaletta sanoen: ”Tätä kannatan ehdottomasti.”von Bagh & Hakasalo 1986, s. 384. Haistakaa paska koko valtiovalta -single ylsi Suomen myydyimpien singlelevyjen tilastossa parhaimmillaan toiselle sijalle marraskuussa 1976. Se oli syksyllä 1976 ja talvella 1977 myös eniten Raha-automaattyhdistyksen levyautomaateissa soitettuja kappaleita.Mitä missä milloin, Kansalaisen vuosikirja 1978, s. 393. Helsinki: Otava, 1977. ISBN 951-1-04521-0. Myös Pasi ja Pekka levyttivät kappaleen vuonna 1977. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1976 kappaleet Luokka:Irwin Goodmanin kappaleet Luokka:Protestilaulut Luokka:Vexi Salmen sanoittamat kappaleet
Kohokoukku

Kohokoukku on kamppailulajeissa, erityisesti nyrkkeilyssä käytetty termi kaarevasta iskusta joka lyödään vastustajan leukaan. Kohokoukut ovat parhaimmillaan silloin kun vastustajaa lyödään lähietäisyydeltä. Kohokoukkua lyödessä on yleensä suotavaa pysytellä vastustajan lähellä jotta tämä ei huomaa iskun olevan tulossa. Kuuluisia kohokoukkua käyttäviä nyrkkeilijöitä: Joe Louis, Wilfredo Gómez, Julio César Chávez, Mike Tyson, Ruben Olivares ja Manny Pacquiao. Luokka:Nyrkkeilytermit
Sulfonamidit

Sulfonamidilla tarkoitetaan kemiassa funktionaalista ryhmää, jossa sulfonyyliryhmä on liittyneenä amiiniin -S(=O)2-NH2. Sulfonamideilla tarkoitetaan lääketieteessä bakteeri-infektioiden hoidossa käytettyjä sulfalääkkeitä. Sulfonamidit hidastavat bakteerien kasvua toimimalla niiden foolihapposynteesin estäjinä kilpailemalla p-aminobentsoehapon (PABA) kanssa. Sulfonamideja käytetään esimerkiksi virtsatieinfektioiden hoidossa. Eräät muutkin lääkkeet kuten diabeteksen hoidossa käytetyt sulfonyyliureavalmisteet sekä monet nesteenpoistolääkkeet kuten furosemidi ovat kemialliselta rakenteeltaan sulfonamideja. Sulfonamidit on lääkekäytössä luokiteltu anatomis-terapeuttis-kemiallisessa lääkeluokituksessa eli ATC-luokituksessa luokkiin J01EB-J01EE. == Sulfonamideja == *Sulfadiatsiini C10H10N4O2S, CAS- numero 68-35-9 *Sulfadimetoksiini C12H14N4O4S, CAS-numero 122-11-2 *Sulfadimidiini C12H14N4O2S, CAS-numero 57-68-1 *Sulfafenatsoli C15H14N4O2S, CAS-numero 526-08-9 *Sulfafuratsoli C11H13N3O3S, CAS-numero 127-69-5 *Sulfaisodimiini C12H14N4O2S, CAS-numero 515-64-0 *Sulfaleeni C11H12N4O3S, CAS-numero 152-47-6 *Sulfamatsoni C23H24N6O7S2, CAS-numero 65761-24-2 *Sulfameratsiini C11H12N4O2S, CAS-numero 127-79-7 *Sulfametitsoli C9H10N4O2S2, CAS-numero 144-82-1 *Sulfametoksatsoli C10H11N3O3S, CAS-numero 723-46-6 *Sulfametoksidiatsiini C11H12N4O3S, CAS-numero 651-06-9 *Sulfametoksipyridatsiini C11H12N4O3S, CAS-numero 80-35-3 *Sulfametomidiini C12H14N4O3S, CAS-numero 3772-76-7 *Sulfamidokrysoidiini eli prontosiili C12H13N5O2S, CAS-numero 103-12-8 *Sulfamoksoli C11H13N3O3S, CAS-numero 729-99-7 *Sulfaniiliamidi C6H8N2O2S, CAS-numero 63-74-1 *Sulfaperiini C11H12N4O2S, CAS-numero 599-88-2 *Sulfapyridiini C11H11N3O2S, CAS-numero 144-83-2 *Sulfasalatsiini eli salatsosulfapyridiini C18H14N4O5S, CAS-numero 599-79-1 *Sulfatiatsoli C9H9N3O2S2, CAS-numero 72-14-0 *Sulfatiourea C7H9N3O2S2, CAS-numero 515-49-1 == Aiheesta muualla == *Terveyskirjasto: Sulfonamidi *Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus (Fimea): ATC-luokitus *Medicina.fi: Nukleiinihappoihin vaikuttavat mikrobilääkkeet (pdf) *IUPAC Goldbook: Sulfonamides *Merck manuals: Brian J. Werth: Sulfonamides Luokka:Funktionaaliset ryhmät Luokka:Lääkkeet ar:سلفوناميد ( كيمياء) en:Sulfonamide fr:Sulfamidé id:Sulfonamida nl:Sulfonamide ja:スルホンアミド pl:Sulfonamid th:ซัลฟานิลาไมด์
Peek-a-Boo

Peek-a-Boo on nyrkkeilytyyli, jossa nyrkkeilijän kädet ovat kasvojen suojana. Nyrkkejä pidetään poskien tasolle ja käsivarret pidetään kiinni vartalossa. Vastustajaa kohti edetään ylävartaloaan heiluttaen. Tyyli tarjoaa ylimääräistä suojaa kasvoille ja helpottaa vastustajan iskemistä kasvoihin. Tyylin kehitti nyrkkeilyvalmentaja ja manageri Cus D’Amato,http://www.iluenglish.com/boxing- terms-explained-the-vocabulary-of-boxing/ joka opetti sen suojatilleen Floyd Pattersonille. Myöhemmin D'Amaton kouluttamista nyrkkeilijöistä myös Mike Tyson omaksui tyylin. Sekä Patterson että Tyson nousivat raskaansarjan maailmanmestareiksi. Ennen Pattersonin maailmanmestaruutta tyyliä arvosteltiin, koska ei uskottu, että sitä käyttämällä nyrkkeilijä kykenisi aloittamaan toimivan hyökkäyksen.http://articles.latimes.com/1985-11-06/sports/sp-4777_1_boxing- club == Tyyliä käyttäneitä nyrkkeilijöitä == * Floyd Patterson * Mike Tyson * Kevin Rooney * Miguel Cotto == Lähteet == Luokka:Nyrkkeilytermit
Illabiaali

Illabiaali kuvaa huuliaukon muotoa vokaalia äännettäessä. Illabiaalinen vokaali äännetään siten, että huuliaukko on lavea. Illabiaalin vastakohta on labiaali; siinä huuliaukko on pyöreä. Suomen kielessä illabiaaleja vokaaleja ovat i, e, a, ja ä. ==Lähteet== * Ison suomen kieliopin verkkoversio * ===Viitteet=== Luokka:Fonetiikka
Peter Eastgate

Peter Eastgate (s. 13. joulukuuta 1985) on tanskalainen Odensesta kotoisin olevan pokeriammattilainen, joka voitti vuoden 2008 World Series of Pokerin pääturnauksen. Eastgate voitti poikkeuksellisesti vasta marraskuussa 2008 loppuun pelatun turnauksen finaalissa venäläisen Ivan Demidovin ja ansaitsi ykköstilastaan 9 152 416 dollaria. Eastgatesta tuli 22-vuotiaana WSOP:n pääturnauksen kaikkien aikojen nuorin voittaja. Edellisen ennätyksen teki Phil Hellmuth 24-vuotiaana 19 vuotta aiemmin. Vuoden 2009 voittaja, 21-vuotias Joe Cada rikkoi Eastgaten ennätyksen. Eastgate selviytyi finaalipöytään Irish Poker Openissa vuonna 2007, jolloin hän sijoittui yhdeksänneksi voittaen 46 714 dollaria. Vuonna 2008 hän oli rahasijoilla kahdessa European Poker Tourin -turnauksessa (Kööpenhamina ja Lontoo). Vuonna 2009 Eastgate voitti tammikuussa PokerStars Caribbean Adventuren 4 800 dollarin sivuturnauksen ja ansaitsi 343 000 dollaria. Kesän WSOP:n pääturnauksessa hän oli 78.. Lokakuussa pelatussa EPT:n Lontoon osakilpailun pääturnauksessa Eastgate sijoittui toiseksi voittaen 530 000 puntaa. Eastgate esiintyi pokeriohjelma High Stakes Pokerin viidennellä tuotantokaudella. Tammikuussa 2010 Eastgaten pokeriuran turnausansiot ylittivät 10,6 miljoonaa dollaria. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Tanskalaiset pokerinpelaajat Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Walter Wager

Walter Herman Wager (24. syyskuuta 1924 – 4. heinäkuuta 2004 New York) oli yhdysvaltalainen jännityskirjailija. Hänen romaaninsa Puhelin (1975) oli pohjana samannimiselle elokuvalle (1977). Romaanin 58 minuuttia (1987) pohjalta tehtiin toimintaelokuva Die Hard 2 – vain kuolleen ruumiini yli (1990).Hs.fi, Muistot , viitattu 14.7.2011 == Suomennetut teokset == * Puhelin : jännitysromaani; alkuteos Telefon, suom. Irmeli Sallamo. Weilin + Göös, 1977. ISBN: 951-35-1611-3 * Kaikki pelissä; alkuteos: Blue murder, suom. Heikki Ruster. Viihdeviikarit, 1985 ISBN 951-9298-92-4 * Kolmannen valtakunnan varjossa; alkuteos: Otto’s boy, suom. Heikki Rüster. Viihdeviikarit,1986 ISBN 951-611-074-6 Ilm. myöhemmin nimellä Hermokaasu; suom. Heikki Rüster. Book Studio, 1995 ISBN 951-611-738-4 * Kultainen kolmio; alkuteos: Blue leader, suom.: Heikki Rüster. Viihdeviikarit, 1987 ISBN: 951-611-153-X * Heräämisen aika; alkuteos: Time of reckoning, suom. Reijo Kalvas. Viihdeviikarit, 1987 * 58 minuuttia; alkuteos: 58 minutes, suom. Heikki Sarkkila. Viihdeviikarit, 1989 ISBN 951-611-271-4 2. p. nimellä Vain kuolleen ruumiini yli. Viihdeviikarit, 1990 ISBN: 951-611-433-4 * Sininen surma; alkuteos: The spirit team, suom. Heikki Kaskimies. Viihdeviikarit, 1997 ISBN 951-611-846-1 * Seitsemän "I Spy" -tarinaa nimellä John Tiger. Vaasa Oy 1968 - 1970. Agenttisarja numerot 5,12,14,18,21,24,26. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset jännityskirjailijat Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 2004 kuolleet
Lorna Fitzgerald

Lorna Katie Fitzgerald (s. 8. maaliskuuta 1996 Northampton, Iso-Britannia) on englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan englantilaisesta saippuasarjasta EastEnders, jossa hänen roolihahmonsa on Abi Branning (2006–). EastEnders- sarjan lisäksi hän on esiintynyt vuonna 2005 pienissä sivuosissa joissakin sarjoissa. Luokka:Englantilaiset lapsinäyttelijät Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt