EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
The California Raisins

The California Raisins oli yhdysvaltalainen kuvitteellinen rhythm and blues -musiikkia esittänyt yhtye sekä antropomorfoiduista rusinoista koostuva hahmo, joka esiintyi muun muassa televisiomainoksissa. Yhtyeen pääsolisti oli muusikko Buddy Miles. Yhtye tuli tunnetuksi vuosina 1986–2002 televisiomainoksista ja erilaisista animoiduista erikoisjaksoista, voittaen yhden Emmy-palkinnon ja yhden ehdokkuuden. Yhtye julkaisi myös musiikkia usealla studioalbumilla. Yhtyeen loi alun perin mainostoimisto Foote, Cone & Belding vuonna 1986 julkaistulle Sun-Maid -rusinoiden televisiomainokseen. Televisiomainokset tuotti Vinton Studios ja suunnitteli Michael Brunsfeld käyttämällä savitekniikkaa. Seuraavana vuonna yhtye esiintyi Emmy-palkitussa "A Claymation Christmas Celebration" -jouluohjelmassa laulaen joululaulun Rudolph the Red-Nosed Reindeer (Petteri Punakuono). Myöhemmin yhtye muun muassa sai oman 13-osaisen animaatiosarjan sekä Capcom tuotti Nintendo Entertainment System -pelikonsolille videopelin The California Raisins: The Grape Escape, jota ei kuitenkaan julkaistu markkinoille. ==Diskografia== ===Albumit=== * The California Raisins (1987) * Sweet, Delicious, & Marvelous (1988) * Meet the Raisins! (1988) * Christmas with The California Raisins (1988) ==Lähteet== Luokka:Televisiohahmot Luokka:Virtuaaliyhtyeet Luokka:Yhdysvaltalaiset yhtyeet
From Zero

From Zero on Linkin Parkin kahdeksas studioalbumi ja ensimmäinen, jonka yhtye on julkaissut laulaja Chester Benningtonin kuoleman jälkeen. Yhtyeestä on jäänyt pois myös rumpali Rob Bourdon ja siihen ovat liittyneet laulaja Emily Armstrong ja rumpali Colin Brittain. Albumi julkaistiin 15. marraskuuta 2024. https://fromzero.linkinpark.com/ Yhtye striimasi 5. syyskuuta 2024 yllätyskeikan Los Angelesista, jonka yhteydessä se tiedotti albumin julkaisusta ja kiertueesta. Samalla julkaistiin albumin ensimmäinen single The Emptiness Machine. == Kappaleet == == Arvostelut == * Kaaoszine: * Soundi: == Lähteet == Luokka:Linkin Parkin albumit Luokka:Vuoden 2024 albumit
Andri Sybiha

Andri Sybiha (; s. 1975 Zboriv) on ukrainalainen poliitikko.Sybiha Andrii Ministry of Foreign Affairs of Ukraine, viitattu 6.9.2024 Hänet nimitettiin maansa ulkoministeriksi 5. syyskuuta 2024 Dmytro Kuleban erottua.Andrii Sybiha becomes Ukraine’s top diplomat amid major cabinet reshuffle Al Jazeera 5.9.2024, viitattu 6.9.2024 Sybiha valmistui Lvivin yliopistosta kansainvälisiin suhteisiin erikoistuneen tulkin pätevyydellä vuonna 1997 ja juristina vuonna 1999. Hän aloitti työskentelyn Ukrainan ulkoministeriön palveluksessa vuonna 1997. Sybiha työskenteli Ukrainan suurlähetystössä Puolassa vuosina 1998–2002 ja 2008–2012. Vuosina 2016–2021 hän oli suurlähettiläänä Turkissa. Sybiha pääsi Ukrainan presidentin kanslian varapäälliköksi vuonna 2021 ja ensimmäiseksi varaulkoministeriksi, sitten ulkoministeriksi vuonna 2024. Sybiha on naimisissa ja hänellä on kolme lasta. Hän on äidinkielinen ukrainan puhuja, minkä lisäksi hänen kielitaitonsa kattaa englannin ja puolan. == Lähteet == Luokka:Ukrainalaiset poliitikot Luokka:Ukrainan ministerit Luokka:Ukrainalaiset diplomaatit Luokka:Suurlähettiläät Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sinfonia nro 9 (Šostakovitš)

Dmitri Šostakovitšin sinfonia nro 9 (op. 70) on viisiosainen sinfonia Es- duurissa.Marc Rochester, Shostakovich: Symphony No. 9 HK Phil, viitattu 6.9.2024 Roger Dettmer, Symphony No. 9 in E flat major, Op. 70 AllMusic, viitattu 6.9.2024 Kantaesityksen pitivät Jevgeni Mravinskin johtamat Leningradin filharmonikot 3. marraskuuta 1945. Sinfonia nro 9 on viimeinen sotatrilogiaksi kutsutusta kolmen sinfonian kokonaisuudesta, jonka Šostakovitš oli aloittanut Leningrad-sinfonialla.Jung-Min Mina Lee, Symphony N.9 The Chamber Orchestra of the Triangle, viitattu 6.9.2024 Šostakovitš ilmoitti lokakuussa 1943 suunnitelmastaan tehdä yhdeksäs sinfonia, joka kuvastaisi hänen sanojensa mukaan venäläisten ja siihen aikaan maata natseilta puolustaneen puna-armeijan suuruutta. Alkuperäisiin luonnoksiin vuosina 1944–1945 tutustuneet arvioivat sinfoniasta kehittyvän majesteettisen ja paatoksellisen juhlistuksen odotettavissa olleelle toisen maailmansodan voitolle. Lopputulosta kuitenkin pidettiin kevyenä, eloisana ja humoristisena – pikemminkin scherzona kuin eeppisenä teoksena. Šostakovitšin kirjeenvaihto Isaak Glikmanin kanssa viittasi siihen, että säveltäjä mahdollisesti oli kokenut ihmisten odotukset voitonsinfoniasta ylivoimaisiksi ja pelännyt vertailua Ludwig van Beethovenin yhdeksänteen sinfoniaan. Sinfonia nro 9 sai kantaesityksessään hyvän vastaanoton. Muun muassa säveltäjä Gavriil Popov suhtautui teokseen suopeasti. Joulukuussa 1945 Šostakovitš kuitenkin sai kielteisempää palautetta, jossa kevyt tyyli nähtiin kyynisenä ja groteskina. Säveltäjää syytettiin ajan henkeen sopimattomasta teoksesta. Kuten usein ankaraa ja mahdollisesti vaarallista palautetta kohdattuaan, Šostakovitš piti pitkän tauon sinfonioiden säveltämisestä ja aloitti työn 10. sinfoniansa parissa vasta lähes kahdeksan vuoden kuluttua. Sinfonian viidestä osasta kolme viimeistä soitetaan ilman osien välistä taukoa. == Lähteet == Luokka:Dmitri Šostakovitšin sinfoniat Luokka:1940-luvun musiikkiteokset
Vesifantom

Vesifantom on keskeinen absoluuttisessa säteilyannosmittauksessa käytettävä väline. Vesifantom koostuu läpinäkyvästä muovialtaasta, joka on täytetty vedellä ja jonka halkaisija on noin 60 cm. Fantomin sisällä oleva ionisaatiokammio on kiinnitetty liikkuvaan varteen, mikä mahdollistaa sen tarkan säätämisen eri asentoihin annosnopeuden mittaamista varten. Vesifantomit ovat tehokkaita absoluuttisessa annosmittauksessa niiden homogeenisyyden ja vesi-ekvivalenttisuuden vuoksi, mikä tekee niistä erinomaisia korvaamaan pehmytkudoksen ja lihaksen. Koska vettä on helposti saatavilla, se on hyödyllinen materiaali. Vesifantomit voivat olla kuitenkin hankalia käyttää niiden painon ja veden vuoksi, ja vesi voi aiheuttaa haasteita sähkökomponenttien kanssa, jotka tarvitsevat vesieristystä. == Aiheesta muualla == * A Homogeneous Water-Equivalent Anthropomorphic Phantom for Dosimetric Verification of Radiotherapy Plans ncbi.nlm.nih.gov == Lähteet == Luokka:Radiologia
Kehämuuri

Kehämuuri on kaupungin tai linnoituksen ympärille rakennettu puolustusmuuri. Yleensä kehämuuriin on rakennettu vartiotorneja sekä puolustuskäytäviä.Jokinen ja Honkala 2000, s. 123 Kehämuureja oli jo antiikin ajan kaupungeissa, mutta varsinaisesti kehämuurit yleistyivät keskiajalla. Itämeren alueella muun muassa Visbyn ja Tallinnan suojana oli kehämuuri. Suomen kaupungeista ainoastaan Viipurissa oli kehämuuri. Tuliaseiden kehittyessä kehämuuri menetti merkityksensä ja sen tilalle tuli bastionijärjestelmä. == Katso myös == *Kaupunginmuuri == Lähteet == *Jokinen, Teppo ja Honkala, Liisa: Arkkitehtuurin sanakirja. WSOY 2000. ISBN 951-0-24579-8 === Viitteet === Luokka:Linnoitukset Luokka:Muurit
Jyrki Vainio

Jyrki Vainio (s. 1977 Rymättylä) on suomalainen pilapiirtäjä. Hänen piirroksiaan on julkaistu muun muassa Ilta-Sanomissa, Turun Sanomissa, Helsingin Sanomissa, Karjalaisessa, Länsiväylässä, Vantaan Sanomissa ja Ruotuväessä (1999–2016). Vainio aloitti Turun Sanomien vakituisena pilapiirtäjänä helmikuussa 2016 Jouko Innasen jäätyä eläkkeelle. Ilta-Sanomien pilapiirtäjänä hän aloitti 2017 Jarmo ”Kätsy” Koivusen seuraajana. Koulutukseltaan Vainio on taiteen maisteri Lapin yliopistosta. Lisäksi hän on suorittanut opintoja muun muassa Lahden muotoiluinstituutissa ja Kentin osavaltionyliopistossa Ohiossa, missä hän myös piirsi päivittäistä strippisarjakuvaa yliopiston lehteen. Vainio on toiminut Kuvittajat ry:n puheenjohtajana. ==Julkaisut== * == Lähteet == * Jyrki Vainion haastattelu 1.12.2024 === Viitteet === ==Aiheesta muualla== * * Pohjanvirta, Kaisa: Pilapiirtäjä Jyrki Vainio: ”Idea täytyy kirjoittaa, ennen kuin sen voi piirtää.” Haastattelu Lilou's-blogissa 4.4.2018. Luokka:Suomalaiset pilapiirtäjät Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Salong 3+

Salong 3+ (tyyliteltynä SALONG 3+) oli tekstiilitaiteilija Anna-Maija Aarraksen (s. 1948), keramiikkataiteilija Sussi Henriksonin (s.1952) ja kuvanveistäjä Ann Sundholmin (s. 1961) muodostama taiteilijaryhmä, joka toimi aktiivisesti vuosina 1989–1995. Kolmen toisensa entuudestaan tunteneen turkulaisen taiteilijan muodostama ryhmä aloitti toimintansa saatuaan jokainen kutsun osallistua vuonna 1989 turkulaisessa Galleria Grafiartissa järjestettyyn Budka – Nuorta avantgardetaidetta Leningradista ja Turusta -yhteisnäyttelyyn, johon he toteuttivat ensimmäisen yhteisen teoksensa. Taiteilijaryhmän nimi viittaa Pariisin salonkeihin, Ranskan kuninkaallisen akatemian vuodesta 1677 alkaen järjestämiin jokavuotisiin näyttelyihin, joissa esiteltiin virallista akateemista taidetta. Tutkija Maria Hirvi-Ijäs on tuonut esille SALONG 3+ -nimen yhteyden myös toisenlaisiin salonkeihin, naisten emännöimiin sosiaalisiin tilaisuuksiin varakkaan yhteiskuntaluokan kodeissa. Taiteilijaryhmän tuotannossa feministinen asenne oli keskeinen. Teokset tarkastelivat muun muassa naisten kulttuurisia rooleja, sisälsivät viittauksia naiseuteen ja seksuaalisuuteen, tai liittyivät teemoiltaan ruuan valmistamiseen. Ryhmän toiminta ei silti ollut ohjelmallisen poliittista, vaan enemminkin karnevalistista ilottelua naisiin kohdistuvilla odotuksilla. SALONG 3+ työskenteli aikana, jolloin taiteen tekotavat Suomessa monipuolistuivat ja taiteilijat hyödynsivät uudenlaisia materiaaleja. SALONG 3+ -ryhmän tuotantoon kuuluu performansseja, installaatioita, julisteita ja veistoksia. Ryhmän toteutti teoksia laajalla materiaalivalikoimalla. Ensimmäiseen teokseensa, Budka-näyttelyyn toteutettuun seinänkokoiseen installaatioon SALONG 3+ Still Life (1989), taiteilijat sijoittivat kullattuihin kehyksiin tuoreita elintarvikkeita; jo esillä olleessaan pilaantumaan alkaneita kaloja, kasviksia ja siansorkia. Sammlung-teoksessaan taiteilijat olivat valaneet muoviin aiempia teoksiaan sekä henkilökohtaisia arkisia esineitään. SALONG 3+ Velvetti -sarjan (1990–1991) teokset olivat huonekaluja muistuttavia, ylellisellä sametilla päällystettyjä sensuelleja veistoksia, rokokoo-tyyliä mukailevia "attrappeja", jotka leikittelivät eroottisella kuvastolla. Teossarja SALONG 3+ Dimensions (of Live) (1992) rakentui viidestä avattavasta kaapista, joiden sisään taiteilijat itse esiintyivät lavastettujen valokuvien maailmoissa. Ryhmän työskentelyssä keskeistä oli humoristinen, iloitteleva ote ja yhdessätekemisen nautinto, jotka olivat samalla tapoja haastaa taidetta ja taiteilijuutta koskevia aiempia käsityksiä. Salong 3+ -ryhmän teoksia on useissa taidemuseoiden kokoelmissa. Taiteilijaryhmän retrospektiivinäyttely SALON 3+ Renaissance järjestettiin vuonna 2023 Wäinö Aaltosen museossa Turussa. ==Teoksia kokoelmissa== *Turun taidemuseo *Nykytaiteenmuseo Kiasma *Porin taidemuseo *Turun museokeskus *Lahden taidemuseo ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset taiteilijaryhmät Luokka:Suomalaiset performanssitaiteilijat
Helanterä

Helanterä on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Antti Helanterä (s. 1971), virkamies ja diplomaatti, suurlähettiläs Moskovassa * Heikki Helanterä (s. 1974). biologi * Lauri Helanterä, vuoteen 1934 Helander (1891–1962), yritysjohtaja, pikaluistelija, luisteluvalmentaja * Yrjö Helanterä, alk. Helander (1896–1969), seiväshyppääjä
Lelumuseo Eilisen lapset ja Leikityt lelut

Lelumuseo Eilisen lapset ja Leikityt lelut on paltamolaisen Meteli seis. ry:n ylläpitämä museo, joka sijaitsee vähän matkan päässä Paltamon keskustasta. Meteli seis. ry on yleishyödyllinen kulttuuriyhdistys, joka vaalii Paltamon historiaa ja edistää sen kulttuuria ja matkailun yleisiä edellytyksiä. Lelumuseon päärakennuksena eli näyttelypirttinä toimii Kanerva-niminen talo vuodelta 1914. Homaset ostivat talon vuonna 2002 ja rupesivat kunnostamaan sitä ja pihapiiriä vähitellen museokäyttöön. Perusnäyttelynä on vuodesta 2009 asti toiminut Eija ja Tapani Homasen tuottama Eilisen lapset ja Leikityt lelut. Siinä on esillä laaja kattaus esimerkiksi nalleja, pehmoeläimiä, mekaanisia leluja, nukkeja ja kipsiveistoksia.https://www.meteliseis.com/ Paltamon lelumuseon laajaan kokoelmaan kuuluu muun muassa 1900 kipsiveistosta, joista osa on italialaislähtöisen Magi-suvun valmistamia: näitä veistoksia myytiin Suomessa 1920-luvulta lähtien ja vielä 1950–1970-luvuilla.Eija Homasen haastattelu 12.7.2024 == Kuvia näyttelyistä == Paltamo Lelumuseo.jpg | Pehmoleluja museon kokoelmista Paltamo Lelumuseo2.jpg | Peltiautoja Paltamo Lelumuseo4.jpg | Kipsiveistoksia Paltamo Lelumuseo5.jpg | Paltamo Lelumuseo6.jpg Meteliseis (2).jpg | Nukketalo on yksi museoalueen rakennuksista == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Museon verkkosivut *Instagram-sivut *Meteli seis. Ry. Facebookissa Luokka:Paltamo Luokka:Kainuun paikallismuseot Luokka:Lelumuseot
Brooks Brothers

Brooks Brothers on Yhdysvaltojen vanhin yhä toimiva korkean laatu- ja hintaluokan vaatevalmistaja ja vähittäismyyjä joka toimii osin luksussegmentissä. Sen perusti Henry Sands Brooks vuonna 1818 New Yorkissa. Brooks Brothersia pidetään valmisvaatekonseptin ja monien eri vaate- ja asustetyyppien tuojana Yhdysvaltain markkinoille 1800-luvulla, muun muassa valmiiden pukujen räätälöityjen sijaan, nappikauluspaitojen (ns. original polo shirt) sekä Ivy League -tyyliin kuuluvan rennomman, hartialinjaltaan pyöreämmän, vähemmän topatun miesten valmispuvun ja pukutyypin. Brooks Brothers on vaatettanut lukuisia Yhdysvaltain presidenttejä 1800-luvulta lähtien, muun muassa Abraham Lincolnia. Lincoln vannoi virkavalansa Brooks Brothersin mustassa hännystakissa ja hänet salamurhattiin samassa asussa. Yhtiö lopetti mustien miesten pukujen valmistamisen, ja tapausta pidetään syynä yhdysvaltalaiselle etikettisäännölle, jonka mukaan mustaa pukua ei ole soveliasta käyttää päiväsaikaan ellei kyse ole surupuvusta tai palvelijan asusta. Koronapandemia iski lujaa firmaan kuten moniin muihinkin. Se oli vararikossa ja joutui muun muassa lopettamaan perinteisen New Yorkin Madison Avenuen lippulaivamyymälänsä ja myymään kiinteistön jossa se oli sijainnut. Nykyään (2024) Yhdysvalloissa on 139 Brooks Brothersin myymälää, jotka firman konkurssilta pelastanut ostaja on päättänyt pitää aiempien maailmanlaajuisten 424 myymälän sijaan. == Lähteet == Luokka:Vaatemerkit Luokka:Yhdysvaltalaiset yritykset
Takaisinkääntäjä

Takaisinkääntäjä on tietokoneohjelma, joka kääntää suoritettavan ohjelmatiedoston takaisin lähdekoodiksi. Siten takaisinkääntäjä toimii päinvastoin kuin ohjelmointikielen kääntäjä, joka kääntää lähdekoodin ohjelmatiedostoksi. Disassembleri on takaisinkääntäjä, joka purkaa ohjelmatiedoston assemblyksi. Eräät takaisinkääntäjät kykenevät jatkamaan korkean tason ohjelmointikielille kuten C- tai Java-kielelle, mikä vaatii kehittyneempiä tekniikoita. Takaisinkääntäjät eivät yleensä pysty rekonstruoimaan täydellisesti alkuperäistä lähdekoodia, joten ne tuottavat usein vaikeasti ymmärrettävää koodia. Uusien käskykantojen ja ohjelmointikielien tuki vaatii yleensä huomattavaa määrää työtä. Tästä johtuen on esitetty pientä kielimallia takaisinkäännöksen tekemiseen. Takaisinkääntäjiä käytetään esimerkiksi ohjelmistojen takaisinmallinnuksessa. == Lähteet == Luokka:Ohjelmointikielen kääntäjät
The Emptiness Machine

The Emptiness Machine on yhdysvaltalaisen Linkin Park -yhtyeen syyskuussa 2024 julkaisema kappale. Se on yhtyeen ensimmäinen singlejulkaisu From Zero -studioalbumilta. Single julkaistiin 5. syyskuuta 2024. Yhtye esitti kappaleen ensimmäisen kerran julkisesti livestriimissä paluukeikallaan. ”The Emptiness Machine” on ensimmäinen Linkin Parkin single, jossa mukana ovat yhtyeen uusi laulaja Emily Armstrong ja uusi rumpali Colin Brittain. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2024 kappaleet Luokka:Linkin Parkin kappaleet
Susirajalla (Kotiteollisuuden albumi)

Susirajalla on Kotiteollisuuden 18. studioalbumi, joka julkaistiin 27. syyskuuta 2024 levymerkillä Universal Music. Albumi jää yhtyeen viimeiseksi julkaisuksi pitkäaikaisen luottotuottajan Mikko Karmilan kanssa. Jouni Hynysen mukaan tuotantovastuu siirtyy jatkossa Miitri Aaltoselle. Kappaleesta "Suomi- Perkele" on kuvattu myös musiikkivideo. Levyn viimeisen biisin "Laumasielu, tyhjä pään" jälkkeen on piiloraita, joka on vain CD:llä. 9 minuutin ja 10 sekunnin jälkeen tämä vasta virallisesti alkaa. == Kappaleet == # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Soundi: * Kaaoszine: == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 2024 albumit Luokka:Kotiteollisuuden albumit
Olkirehu

Olkirehu on karjan ruokinnassa käytettävä rehu. Nykyisin olkea säilötään siiloon AIV2 Plus -säilöntäaineen avulla. Olkea syötetään appeen seassa esimerkiksi umpilehmille ja hiehoille nurmisadon kanssa, ja sitä käytetään myös lypsylehmien seosrehussa kuitulisänä.Oljen säilöntä laakasiiloon AIV- liuoksella, Aiv.fi 11.8.2017, viitattu 6.8.2024 Olkiväkirehua saadaan lisäämällä hienoksi keitettyyn olkirehumassaan sopivassa suhteessa erilaisia rehuvalkuaisvalmisteita.Tietosanakirja 1909, osa 11 (1922), Hakusana: Olkiväkirehu Verkossa Aiemmin olkirehua valmistettiin oljista lipeäliuoksessa keittämällä (joko paineen alla tai avoimessa kattilassa) tai keittämättä eli kylmänä karjanrehuksi, jonka sulavuus ja siis ravintoarvo on valmistelun avulla saatu paremmaksi kuin raa’an oljen. Rehun puutteen vuoksi ruvettiin menetelmää ensin (1915) käyttämään Saksassa ja sittemmin (1917) Suomessakin.Tietosanakirja 1909, osa 11 (1922), Hakusana: Olkirehu Verkossa Keittäminen tapahtui sekoittamalla 100 kilogrammaan olkisilppua esim. 12–13 kg soodaa ja 8,5–9,5 kg kalkkia ja kiehuttamalla seosta noin kuusi tuntia. Sen jälkeen lipeä huuhdottiin vedellä pois. Samantapainen tulos saavutettiin kylmässä, l–2-prosenttisessa lipeäliuoksessa liottamalla noin 12–13 tuntia. Edellinen tapa tuotti noin 50–60 prosenttia oljen painosta olkirehua, jälkimäinen noin 75 prosenttia. 0ljen sulavuus riippuu liotusajan pituudesta, lipeän väkevyydestä ja käsittelytavasta. Olkiselluloosan tehdasmaisen valmistukseen karjanrehuksi perustettiin 1918 Olkirehu-niminen yritys, jonka tuotantotilat olivat Lojo Cellulosafabriks Aktiebolagin laitoksilla. Lohjan tehtaan vuokrasopimus päättyi 1. heinäkuuta 1919, ja Olkirehu meni konkurssiin 20. syyskuuta 1919.G. Kock, Olkirehu, Historiatietoja O–R. Pörssitieto. Viitattu 6.9.2024 ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== * Aku Korvenoja: Olkirehu: sen valmistus ja käyttö. Maataloushallituksen tiedonantoja. Maataloushallitus, 1918 Luokka:Rehu
Antti Leinonen (virkamies)

Antti Tuomas Leinonen (s. 1. marraskuuta 1967 Helsinki) on suomalainen virkamies, joka toimii oikeusministeriön kansliapäällikkönä. Hän on aiemmin työskennellyt oikeusministeriössä muun muassa lainsäädäntöneuvoksena, lainsäädäntöjohtajana ja osastopäällikkönä. == Ura == Leinonen suoritti oikeustieteen kandidaatin tutkinnon Helsingin yliopistossa vuonna 1992 ja Master of International Business Law -tutkinnon Lontoossa vuonna 1997. Hän sai varatuomarin arvon vuonna 1994. Leinonen on työskennellyt oikeusministeriössä lainsäädäntösihteerinä ensin viransijaisena 1992–1994 ja sitten vakinaisena 1994–1996, lainsäädäntöneuvoksena 1998–2009, lainsäädäntöjohtajana 2009–2019 sekä yksityisoikeus- ja oikeudenhoito-osaston osastopäällikönä vuodesta 2019 alkaen. Syyskuussa 2024 hänet nimitettiin oikeusministeriön kansliapäälliköksi vuodesta 2025 alkaen. Leinonen oli rikosvahinkolautakunnan puheenjohtaja vuosina 2001–2005, ja hän on myös toiminut puheenjohtajana tai jäsenenä lukuisissa työryhmissä, kansainvälisissä sopimusneuvotteluissa ja kansainvälisissä istunnoissa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Live at Ruisrock 1971

Live at Ruisrock 1971 on suomalaisen Tasavallan Presidentti -yhtyeen 1. maaliskuuta 2024 julkaistu livealbumi. Se on nimensä mukaisesti äänitetty vuoden 1971 Ruisrockissa. Albumilla on muun muassa cover-versio Frank Zappan kappaleesta ”King Kong” sekä yhtyeen kitaristin Jukka Tolosen levyttämä ”Ramblin’”, jota Tasavallan Presidentti esitti keikoillaan nimellä ”Feel My Way Through”. Albumi julkaistiin tuplavinyylinä ja CD-levynä. == Kappaleet == === Levy 1 === # # === Levy 2 === # # == Lähteet == Luokka:Tasavallan Presidentin albumit Luokka:Vuoden 2024 konserttitallenteet
François Letexier

François Letexier (s. 23. huhtikuuta 1989 Bédée, Ranska) on ranskalainen jalkapalloerotuomari. Hän on toiminut erotuomarina Ranskan korkeimmalla sarjatasolla vuodesta 2016 alkaen ja kansainvälisen jalkapalloliiton FIFA:n virallisena erotuomarina vuodesta 2017 alkaen. Letexierin ensimmäinen aikuisten maaottelu oli vuonna 2018 Bulgarian ja Bosnia-Hertsegovinan välillä.https://www.goal.com/en/lists/who-is-francois-letexier- referee/bltd2e1958d4b54cd7e#cs7aad967e1bbc31b2 Vuoden 2021 Eurooppa-liigan finaalissa Villarrealin ja Manchester Unitedin välillä hän toimi videoerotuomarina. Vuoden 2024 EM-kilpailuissa Saksassa Letexier toimi erotuomarina neljässä ottelussa ja neljäntenä erotuomarina yhdessä ottelussa. Hän oli erotuomarina myös turnauksen finaalissa Espanjan ja Englannin välillä. Siviiliammatiltaan Letexier on oikeuden haastemies.https://www.uefa.com/euro2024/news/028f-1b5b4f59b6ad-d82536d24085-1000 --euro-2024-final-referee-letexier-primed-for-action/ == Finaalit erotuomarina == * UEFA Youth League: 2018–2019 * Ranskan cup: 2020–2021, 2023–2024 * UEFA Super Cup: 2023 * EM-kilpailut: 2024 == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset jalkapallotuomarit Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Windsorin iloiset rouvat (ooppera)

Windsorin iloiset rouvat on Carl Otto Nicolain säveltämä koominen ooppera, joka perustuu William Shakespearen samannimiseen näytelmään. Teos sai ensi- iltansa vuonna 1849 Berliinissä ja sen libretton kirjoitti Salomon Hermann. Verdin myöhemmässä oopperassa Falstaff on hyvin pitkälti sama juoni kuin Nikolain oopperassa. == Roolit == Rooli Ääniala Esittäjä teoksen kantaesityksessä (9.3.1849) Rouva Fluth (Alice Ford) Sopraano Leopoldine Tuczek Rouva Reich (Meg Page) Mezzosopraano Sir John Falstaff Basso August Zschiesche Fenton Tenori Julius Pfister Herra Fluth (Ford) Baritoni Julius Krause Anna Reich (Anna Page) Sopraano Louise Köster Herra Reich (Page) Basso August Mickler Junkkari Spärlich (Slender) Tenori Eduard Mantius Tohtori Cajus Basso A. Lieder Robin Puherooli Majatalon isäntä Puherooli Majatalon emäntä Puherooli Kuoro Windsorin asukkaita ja palvelijoita. == Lähteet == Luokka:Oopperat
Linkki Jyväskylä

Linkki Jyväskylä ry eli Linkki on Jyväskylän yliopiston tietojenkäsittelytieteen opiskelijoiden ainejärjestö. Muiden ainejärjestöjen tapaan se suorittaa jäsentensä edunvalvontaa, ylläpitää opiskelijayhteisöä sekä järjestää ammatti-, kulttuuri- sekä huvitapahtumia. Yhdistys on perustettu vuonna 2006 tietotekniikan ainejärjestöksi. Koulutusohjelman nimi muutettiin vuonna 2024 tietojenkäsittelytieteeksi. Yhdistyksen jäseniä kutsutaan linkkareiksi. Linkin opiskelijahaalarit ovat sinimustat. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Linkin kotisivut Luokka:Suomalaiset ainejärjestöt ja killat Luokka:Jyväskylän yliopisto
Messestadt Ostin metroasema

Messestadt Ost on Münchenin metron U2-linjan pääteasema, se avattiin 29. toukokuuta 1999 ja sijaitsee Willy-Brandt-Alleen alapuolella Messestadt Riemissä. == Lähteet == Luokka:Münchenin metroasemat
Henin kirkko (Gjerdrum)

Henin kirkko () on Gjerdrumin kunnassa Akershusin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1864. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Gjerdrum
Henin kirkko

Henin kirkko voi tarkoittaa seuraavia: * Henin kirkko, kirkko Gjerdrumin kunnassa Norjassa * Henin kirkko, kirkko Rauman kunnassa Norjassa
Gjerstadin kirkko (Gjerstad)

Gjerstadin kirkko () on Gjerstadin kunnassa Agderin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1848. ==Kuvia== Gjerstad kirke 20120826-01.JPG|Kirkkosali ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Gjerstad
Sinfonia nro 8 (Šostakovitš)

Dmitri Šostakovitšin sinfonia nro 8 (c-molli, op. 65) on viisiosainen sinfonia vuodelta 1943.Anthony Fogg, Shostakovich: Symphony No. 8 ABC 31.12.2019, viitattu 6.9.2024 Robert Cummings, Symphony No. 8 in C minor ("Stalingrad"), Op. 65 AllMusic, viitattu 6.9.2024 Šostakovitš sävelsi sinfonian vain viikkojen aikavälilläSymphony No. 8 Schott Music, viitattu 6.9.2024 Ivanovon säveltäjäkodissa kesällä 1943. Syyskuussa 1943 Šostakovitš lähetti teoksen Neuvostoliiton valtiolliselle taidekomitealle hyväksyntää varten. Vaadittu lupa myönnettiin kantaesitykseen, joka pidettiin 4. marraskuuta 1943 Moskovassa Jevgeni Mravinskin johdolla. Teos tulkittiin sinfonioiden nro 7 ja 9 tavoin lausunnoksi toisen maailmansodan kauhuista. Kantaesityksen jälkeen Šostakovitš kuitenkin kirjoitti, ettei sinfonialla ollut selkeästi määritettyä aihetta vaan että se oli hänen ajatustensa ja tunteidensa heijastuma. Vaikka teos virallisesti esitettiin sodan kauhujen reflektiona, Kurt Sanderlingin mukaan teos todelisuudessa kuvasti intellektuellien elämän kauhistuttavuutta tuona aikana. Solomon Volkovin julkaisemien, autenttisuudeltaan kiisteltyjen Šostakovitšin muistelmien mukaan sinfonia ei ollut reaktio Operaatio Barbarossaan vaan säveltäjän mielessä olivat olleet muut ihmiskunnan viholliset. Muistelmista välittyy kuva säveltäjästä, joka piti rikollisena paitsi Adolf Hitleriä, myös Josif Stalinia. Vuonna 1948 Neuvostoliiton viranomaiset tuomitsivat kahdeksannen sinfonian rumaksi, pessimistiseksi ja heidän Neuvostoliittoa koskeneen käsityksensä kanssa ristiriitaiseksi. Teoksesta puuttuu joidenkin odottama juhlallinen finaali, joka olisi symboloinut sodan käännekohtaa Stalingradin taistelun jälkeen. Esitykset kiellettiin, mutta teos rehabilitoitiin kolme vuotta Stalinin kuoleman jälkeen vuonna 1956. Kahdeksannen sinfonian rakennetta on pidetty epätavallisena. Muodon osalta mahdollinen malli on ollut Gustav Mahlerin lähestymistapa sinfonian suunnitteluun. Teoksen avausosa on painokas Adagio. Viimeiset kolme osaa kytkeytyvät toisiinsa ja kestävät yhteensä lähes puoli tuntia tasapainottaen avausosaa. Neljännessä osassa, Largossa on mallina hyödynnetty passacagliaa. == Osat == # Adagio # Allegretto # Allegro non troppo # Largo # Allegretto == Lähteet == Luokka:Dmitri Šostakovitšin sinfoniat Luokka:1940-luvun musiikkiteokset
Studentenstadtin metroasema

Studentenstadt on Münchenin metron U6-linjan metroasema, se avattiin 19. lokakuuta 1971 osana metron ensimmäistä vaihetta. == Lähteet == Luokka:Münchenin metroasemat
Gjerstadin kirkko

Gjerstadin kirkko voi tarkoittaa seuraavia: * Gjerstadin kirkko, kirkko Gjerstadin kunnassa Norjassa * Gjerstadin kirkko, kirkko Osterøyn kunnassa Norjassa
Dirdalin kirkko

Dirdalin kirkko () on Gjesdalin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1903. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Gjesdal
Ålgårdin vanha kirkko

Ålgårdin vanha kirkko () on Gjesdalin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1917. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Gjesdal
Oltedalin kirkko

Oltedalin kirkko () on Gjesdalin kunnassa Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko vuodelta 2002. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan kivikirkot Luokka:Gjesdal
Ålgårdin kirkko

Ålgårdin kirkko () on Gjesdalin kunnassa Norjassa sijaitseva kivikirkko vuodelta 2015. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan kivikirkot Luokka:Gjesdal
Gilles-Marie Oppenordt

Gilles-Marie Oppenordt, myös Oppenord tai Oppenort, (1672–1742) oli ranskalainen arkkitehti ja koristetaiteilija. Hänen isänsä oli hollantilainen ebenisti Alexandre-Jean Oppenord.Tietosanakirja 1909, osa 11, Hakusana: Oppenort, Gilles Marie Kahdeksan vuotta Italiassa opiskeltuaan Oppenordt toimi Pariisissa, jossa hänestä tuli aikansa vaikutusvaltaisimpia taiteilijoita, koristajana rokokoon luojia. Hän suunnitteli sittemmin vallankumouksen aikana hävitetyn Saint-Germain-des-Prés’n luostarin kirkon tabernaakkelin. Hän jatkoi Saint-Sulpicen kirkon rakentamista (1719), suunnitteli Palais Royalin maalausgallerian sisustuksen ja muita töitä. Tunnetuin hän kuitenkin huomattavilla suunnitteluillaan, joista monia Gabriel Huquier kaiversi kuparille. Hän on monessa suhteessa lähempänä myöhemmän italialaisen renessanssin mestaria Gian Lorenzo Berniniä, Francesco Borrominia ja Ferdinando Fugaa kuin François Mansartia ja muita ranskalaisia. Koristelussaan Oppenort mittausopillisissa puitteissa pysyen pyrkii selvästi murtamaan konstruktiivisen kireyden dekoratiiviseksi kepeydeksi. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ranskalaiset arkkitehdit Luokka:Vuonna 1672 syntyneet Luokka:Vuonna 1742 kuolleet
DNEG Animation

DNEG Animation (aiemmin DNEG Feature Animation) on brittiläinen animaatiostudio, joka on visuaalisia tehosteita valmistavan DNEG:n osasto. == Elokuvat == Title Julkaisupäivä Ohjaaja(t) Jakelija Yhteistuotanto Roni on rikki 22. lokakuuta 2021 Sarah Smith 20th Century Studios 20th Century Animation Locksmith Animation TSG Entertainment Nimona 30. kesäkuuta 2023 Nick Bruno ja Troy Quane Netflix Annapurna Animation Laiturin alla 27. lokakuuta 2023 David Soren Paramount Pictures Paramount Animation Big Kid Pictures Karvinen 24. toukokuuta 2024 Mark Dindal Sony Pictures Releasing Columbia Pictures Alcon Entertainment Prime Focus One Cool Group Limited Wayfarer Studios Mikä joulu 4. joulukuuta 2024 Simon Otto Netflix Netflix Animation Locksmith Animation The Cat in the Hat 6. maaliskuuta 2026 Erica Rivinoja Alessandro Carloni Warner Bros. Pictures Warner Bros. Pictures Animation Dr. Seuss Enterprises A Stern Talking To Pahat keijut 23. heinäkuuta 2027 Megan Nicole Dong Warner Bros. Pictures Animation Locksmith Animation Luokka:Brittiläiset animaatiostudiot
Messestadt Westin metroasema

Messestadt West on Münchenin metron U2-linjan asema, se avattiin 29. toukokuuta 1999. == Lähteet == Luokka:Münchenin metroasemat
SAFE

SAFE eli Sammenslutningen av Fagorganiserte i Energisektoren (vuosina 1977–1982 Operatørfagforeningenes Samarbeidsutvalg ja 1982–2005 Oljearbeidernes Fellessammenslutning) on norjalainen energiasektorilla, erityisesti öljyntuotannossa työskentelevien ammattiliitto. Se perustettiin vuonna 1977 ja sillä oli noin 10 000 jäsentä vuonna 2023. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Liiton verkkosivut Luokka:Norjalaiset ammattiliitot Luokka:Energia Norjassa
Malme

Malme on taajama Hustadvikan kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,4 neliökilometriä ja asukasluku 521 vuonna 2023. ==Lähteet== Luokka:Norjan taajamat Luokka:Hustadvika
Sylte (Hustadvika)

Sylte on taajama Hustadvikan kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,23 neliökilometriä ja asukasluku 332 vuonna 2023. ==Lähteet== Luokka:Norjan taajamat Luokka:Hustadvika
Sylte

Sylte voi tarkoittaa seuraavia: * Sylte, Fjordin kunnan hallinnollinen keskus Norjassa * Sylte, taajama Hustadvikan kunnassa Norjassa
Sandra Droucker

Sandra Droucker (7. toukokuuta 1875 Pietari – 1. huhtikuuta 1944 Hamar) oli norjalaistunut pianisti ja pianopedagogi. Hän teki myös jonkin verran omia sävellyksiään ja sovituksiaan.Droucker, Sandra Sophie Drinker Institut, viitattu 6.9.2024 Droucker syntyi saksalaisen isän ja venäläiseen aatelistoon kuuluneen äidin tyttäreksi. Hän opiskeli Pietarin konservatoriossa ja aloitti julkisen esiintymisen vuonna 1894. Hän teki konserttikiertueita Venäjällä, Saksassa, Englannissa ja Italiassa. Droucker yhdistettiin Anton Rubinsteinin koulukuntaan, mikä hyödytti häntä, mutta Leokadija Kašperovan väitteen mukaan hän ei osallistunut aktiivisesti Rubinsteinin opetukseen vaan oli toisen pianistin oppilas. Droucker kirjoitti kuitenkin informatiivisena pidetyn julkaisun Rubinsteinin opetustyöstä vuonna 1904. Hän asui ja esiintyi säännöllisesti 1880-luvulta lähtien Berliinissä, josta hänen konserteistaan säilyneistä arvosteluista yksityiskohtaisimmat ovat. Drouckerista kirjoitettiin muun muassa Neue Zeitschrift für Musikissa. Droucker esiintyi Berliinin lisäksi monissa muissa Saksan kaupungeissa. Hän esitti Rubinsteinin, Franz Lisztin, Frédéric Chopinin, Robert Schumannin, Ludwig van Beethovenin, Johannes Brahmsin, ranskalaisten barokkisäveltäjien ja venäläisten säveltäjien teoksia. Konserttosolistina hän esiintyi Rubinsteinin, Beethovenin, Chopinin ja Schumannin teosten esityksissä. Droucker teki myös opetustyötä muun muassa Sternin konservatoriossa. Hänen oppilaisiinsa kuuluivat Anne-Marie Ørbeck ja Grete Studeny. Lisäksi hän antoi vuonna 1905 opetusta prinsessa Viktoria Luiselle. 1900-luvulla Droucker alkoi esiintyä useammin Skandinaviassa, kuten Oslossa, Bergenissä, Trondheimissa, Tromssassa ja Kööpenhaminassa. Hänestä kirjoitettiin säännöllisesti Norjan lehdistössä vuosina 1920–1940. Droucker oli vuosina 1910–1918 naimisissa pianisti Gottfried Galstonin kanssa ja käytti tuona aikana sukunimeä Droucker-Galston. Droucker muutti miehensä luo Müncheniin, mutta palasi Berliiniin vuonna 1926. Vuonna 1933 hän muutti juutalaisten juuriensa takia Norjaan ja asettui Osloon. Hänelle myönnettiin Norjan kansalaisuus vuonna 1938. Droucker puhui sujuvasti norjaa ja viittä muuta kieltä. Norjassa hän keskittyi Franz Schubertin ja Robert Schumannin teoksiin. Hän esiintyi pianistina myös yksinlaulukonserteissa, esimerkiksi vuonna 1938 basso Egil Nordsjøn kanssa. Christian Sindingin muunnelmateos Fatum (op. 94, 1909) on omistettu Drouckerille. Droucker kuoli Punaisen ristin sairaalassa Hamarissa vuonna 1944. Häneltä on säilynyt useita äänityksiä. Hänen sävellyksistään ja sovituksistaan on julkaistu masurkka, kaksi lastenkappaletta ja nuorille tehty sovitus François Couperinin kahdestatoista pianokappaleesta. == Lähteet == Luokka:Norjalaiset pianistit Luokka:Saksalaiset pianistit Luokka:Venäläiset pianistit Luokka:Vuonna 1875 syntyneet Luokka:Vuonna 1944 kuolleet
Kolumbusplatzin metroasema

Kolumbusplatz on Münchenin metron U1 ja U2-linjojen asema, se avattiin 18. lokakuuta 1980. == Lähteet == Luokka:Münchenin metroasemat
Matt Berry

Matthew Charles Berry (s. 2. toukokuuta 1974) on englantilainen näyttelijä, koomikko, muusikko ja kirjailija. Hän on ääninäytellyt muun muassa Asterix: Jumaltenrannan nousu ja tuho, Paavo Pesusieni kuivalla maalla, Risto Reipas ja Nalle Puh, Paavo Pesusieni vapaalla jalalla, Villi robotti, Minecraft-elokuva ja The Cat in the Hat. == Filmografia == Elokuvat Vuosi Elokuva Rooli 2009 Kuu Overmeyers 2011 Sinä päivänä Aaron 2012 Lumikki ja metsästäjä Percy 2014 Asterix: Jumaltenrannan nousu ja tuho Aladobix 2015 Paavo Pesusieni kuivalla maalla Kuplis 2018 Risto Reipas ja Nalle Puh konstaapeli Bobby 2020 Paavo Pesusieni vapaalla jalalla Kuningas Poseidon 2024 Villi robotti Masa 2025 Minecraft-elokuva TBA 2026 The Cat in the Hat
Sundhultsbrunn

Sundhultsbrunn tai Sunhultsbrunn on taajama Anebyn kunnassa Jönköpingin läänissä Smålandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 301 asukasta vuonna 2016. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsin taajamat Luokka:Anebyn kunta
Paramount Animation

'Paramount Animation on amerikkalainen animaatiostudio, joka toimii Paramount Global:n tytäryhtiön Paramount Pictures:n animaatioosastona ja levy-yhtiönä. Divisioona perustettiin 6. heinäkuuta 2011 Paramountin oman Rangon lipputulon ja DreamWorks Animation:n kanssa tehdyn jakelusopimuksen päätyttyä vuonna 2012. ==Elokuvat== Vuosi Elokuvan nimi Ohjaaja Säveltäjä Studio Animaatiopalvelut 2015 Paavo Pesusieni kuivalla maalla Paul Tibbitt Mike Mitchell (live-sarja) John Debney Nickelodeon Movies United Plankton Pictures Rough Draft Studios Method Studios Pikku prinssi Mark Osborne Hans Zimmer Richard Harvey ON Animation Studios Orange Studio LPPTV M6 Films Onyx Entertainment Mikros Animation Lucky Red 2018 Mestarietsivä Sherlock Gnomes John Stevenson Chris Bacon Metro- Goldwyn-Mayer Rocket Pictures Mikros Animation Reel FX Animation 2019 Ihmeiden puisto Dylan Brown (luottamuston) Steven Price Nickelodeon-Movies Ilion Animation Studios 2020 Paavo Pesusieni vapaalla jalalla Tim Hill Hans Zimmer Steve Mazzaro Nickelodeon Movies United Plankton Pictures MRC Mikros Animation 2021 Rumble: Monsterit kehässä Hamish Grieve Lorne Balfe WWE Studios Walden Media Reel FX Animation 2023 Laiturin alla David Soren John Debney Jonathan Sadoff Big Kid Pictures DNEG Animation 2024 Tiikerin oppipoika Raman Hui Steve Jablonsky Jane Startz Productions Mikros Animation Transformers One Josh Cooley Brian Tyler Hasbro Entertainment New Republic Pictures Di Bonaventura Pictures Bayhem Films Industrial Light & Magic 2025 Smurffit Chris Miller Nickelodeon Movies Marcy Media Films LAFIG Belgium Peyo Company Cinesite Luokka:Yhdysvaltalaiset animaatiostudiot
Saint-Béat-Lez

Saint-Béat-Lez on kunta Ranskan eteläosassa Haute-Garonnen departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee Garonnejoen varrella, noin 30 kilometriä Saint-Gaudens'n kaupungista etelään. Saint-Béat-Lez'n kunta muodostettiin 1. tammikuuta 2019, jolloin kaksi kuntaa Saint-Béat ja Lez yhdistyivät. == Historia == pienoiskuva|vasen|1100-luvun linnoituksia sekä kappeli Saint- Béatin tunnettu historia ulottuu Pompeiuksen aikaan, eli vuoteen 75 eaa. Tuolloin roomalaiset saapuivat sinne ja he kutsuivat sitä nimellä Passus Lupi. Roomalaiset löysivät myös paikallisen marmorin, jota he alkoivat louhia. Keskiajalla Kaarle Suuri lahjoitti pyhien Béatin ja Privatin pyhäinjäännökset. Tämän jälkeen kunta sai nimen Saint-Béat. 1000-luvulla benediktiinimunkit rakensivat luostarirakennuksen. Samaan aikaan Saint-Béatin herrat varustivat kaupunkia linnoituksilla, joista on yhä nähtävillä torni ja valleja. 1400-luvulla Ludvig XI:n hallintokaudella Saint-Béatista tuli kuninkaallinen kaupunki. Tämä johtui sen strategisesta sijainnista lähellä Espanjan rajaa. Samalla kaupunki sai erityisoikeuksia käydä kauppaa ilman Ranskan kuninkaan määräämiä veroja ja tulleja. Vuonna 1855 koleraepidemia tappoi 100 ihmistä kaupungin 800:sta asukkaasta. == Tunnettuja kuntalaisia == *Joseph Gallieni (1849–1916), kenraali ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Haute-Garonnen kunnat
Per Engdahl

Per Engdahl (25. helmikuuta 1909 Jönköping – 4. toukokuuta 1994 Malmö) oli ruotsalainen toimittaja ja äärioikeistolainen poliitikko. Hän perusti ja johti vuodesta 1930 Nysvenska rörelsen -nimistä liikettä, joka otti poliittisessa ohjelmassaan mallia Saksan kansallissosialisteilta ja Italian fasisteilta tavoitellessaan korporativistista yhteiskuntaa. Engdahlin läheinen ystävä oli Ingvar Kamprad. Toisen maailmansodan jälkeen Engdahl avusti sotarikoksista epäiltyjä saksalaisia pakenemaan Ruotsin kautta Etelä-Amerikkaan ja kiisti holokaustin tapahtumisen. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsalaiset toimittajat Luokka:Ruotsalaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Vuonna 1994 kuolleet
Kuriiri (vuoden 2020 elokuva)

Kuriiri (The Courier) on vuonna 2020 ensi-iltansa saanut Dominic Cooken ohjaama brittiläis-yhdysvaltalainen jännityselokuva, jonka pääosia näyttelevät Benedict Cumberbatch, Merab Ninidze, Rachel Brosnahan ja Jessie Buckley. Kylmän sodan aikaan sijoittuvan elokuvan tapahtumat perustuvat tositapahtumiin. == Juoni == Greville Wynne (Benedict Cumberbatch) on brittiläinen liikemies, jonka MI6 ja CIA:n agentti (Rachel Brosnahan) värväävät ottamaan yhteyden neuvostoupseeri Oleg Penkovskiin (Merab Ninidze) saadakseen tältä tietoja läntisille tiedustelupalveluille Neuvostoliiton ydinasevarustelusta. Wynnen vaimo (Jessie Buckley) epäilee miestään uskottomuudesta ja saattaa tämän hengenvaaraan. == Näyttelijät == Lähde: == Arvosteluja == Episodi Hannu Liekso Film-O-Holic.com Timo Hellman Kulttuuritoimitus Kaarina Lehtisalo Seura Pertti Avola == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset vakoiluelokuvat Luokka:Brittiläiset draamaelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset historialliset draamaelokuvat Luokka:Brittiläiset historialliset elokuvat Luokka:Vuoden 2020 brittiläiset elokuvat Luokka:Vuoden 2020 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Tositapahtumiin perustuvat elokuvat
Emily Armstrong

Emily Marcia Armstrong (s. 6. toukokuuta 1986) on yhdysvaltalainen laulaja, lauluntekijä ja muusikko. Hän perusti Dead Sara -yhtyeen vuonna 2005 ja hänet julkistettiin Linkin Park -yhtyeen uudeksi toiseksi laulajaksi syyskuussa 2024 Chester Benningtonin tilalle, joka kuoli vuonna 2017. == Varhainen elämä == Armstrong syntyi ja kasvoi Los Angelesissa. Hän alkoi kirjoittamaan lauluja ja soittamaan kitaraa. Kitaran soiton hän aloitti 11-vuotiaana ja laulamisen 15-vuotiaana. Armstrong keskeytti lukion; tiesi haluavansa olla rockbändissä heti, kun tarttui kitaraan, eikä ollut kiinnostunut mistään muusta. Vuonna 2012 hän kertoi El Paso Times -lehdelle, että musiikki oli ainoa asia, joka piti hänet motivoituneena elämässä. == Ura == === Dead Sara === Vuonna 2002 Armstrong alkoi soittaa kitaristi Siouxsie Medleyn kanssa, jonka hän tapasi yhteisen ystävän kautta. Heillä oli samanlainen musiikkimaku; sekä Medley että Armstrong olivat saaneet vaikutteita muun muassa Nirvanalta ja L7:lta, sekä 1960-, 1970-luvun folk- ja bluesartisteilta, sekä klassisilta rockbändeiltä, kuten Led Zeppelin, Stevie Nicks, Joni Mitchell ja Fleetwood Mac. Lauluntekijänä Armstrong sai merkittäviä vaikutteita folk rockista. Hänen kiinnostuksensa avoimiin ja vaihtoehtoisiin virityksiin, kuten Mitchell käytti, johti siihen, mitä Guitar World kutsui Dead Saran tunnusomaiseksi soundiksi. Esiintyjänä häneen vaikuttivat muun muassa Iggy Pop ja Janis Joplin. Aluksi nimellä Epiphany tunnettu Dead Sara esiintyi ensimmäisen kerran Los Angelesin The Mint -klubilla maaliskuussa 2005. Armstrong soitti laulamisen lisäksi bassoa. He lähtivät ensimmäiselle kiertueelleen vuonna 2007, ja vuonna 2010 perustivat oman indie-levy-yhtiön Pocket Kid Records, joka julkaisi heidän täyspitkän debyyttialbuminsa, Dead Sara, vuonna 2012. Albumin ensimmäinen single "Weatherman" oli indie rock -hitti. Albumin julkaisun jälkeen, Dead Sara esiintyi muun muassa Muse-yhtyeen lämmittelijänä Yhdysvalloissa ja Euroopassa, ja heidät nähtiin myös Warped Tour -kiertueella. Dead Saran toinen albumi, Pleasure to Meet You, ja neljän kappaleen EP, Covers, julkaistiin myös Pocket Kid -levymerkillä. Covers sisälsi kaksi versiota Nirvanan kappaleesta "Heart-Shaped Box", Rage Against the Machinen "Killing in the Name" ja Patti Smithin "Ask the Angels". Vuonna 2018 julkaistiin EP Temporary Things Taking Up Space Atlanticilla. === Linkin Park === 5\. syyskuuta 2024 Linkin Park striimaasi keikan, jonka yhteydessä yhtye julkisti Armstrongin yhtyeen uudeksi laulajaksi ja Chester Benningtonin, joka kuoli vuonna 2017 seuraajaksi. Samalla yhtye vahvisti julkaisevansa albumin From Zero ja lähtevän kiertueelle. == Diskografia == === Dead Sara === * Dead Sara (2012) * Pleasure to Meet You (2015) * Ain't It Tragic (2021) === Linkin Park === * From Zero (2024) == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset laulaja- lauluntekijät Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Doni Arifi

Doni Arifi (s. 11. huhtikuuta 2002 Riihimäki) on suomalais-kosovolainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Tampereen Ilvestä. Pelipaikaltaan Arifi on puolustava keskikenttäpelaaja. Hän pelaa myös Suomen alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueessa. Hongassa jalkapallouransa aloittanut ja seuran akatemiajoukkueen paidassa ensimmäiset ottelunsa Kakkosessa pelannut Arifi siirtyi vuonna 2020 veikkausliigaseura Ilvekseen. Ensimmäiset minuuttinsa hän pelasi Veikkausliigassa elokuussa 2020 FC Lahtea vastaan. Kaudella 2023 Arifi voitti Ilveksen kanssa Suomen Cupin. Veikkausliigauran avausmaali syntyi huhtikuussa 2024 sarjanousija Gnistania vastaan. Arifi on edustanut Suomea poikien maajoukkueissa vuosina 2018–2021. Vuonna 2023 hän pelasi kaksi ottelua vanhempiensa kotimaan Kosovon alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. Kosovo ei ollut virallisesti lukinnut Arifin edustusoikeuden vaihdostahttps://www.palloliitto.fi/ajankohtaista/doni-arifi- haluan-menna-eteenpain-joka-paiva, joten hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Suomen alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa syyskuussa 2024 Romaniaa vastaan.https://tulospalvelu.palloliitto.fi/person/54693/info == Saavutukset == === Seurajoukkueessa === * Suomen Cup: 2023 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Kosovolaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 2002 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sinfonia nro 6 (Šostakovitš)

Dmitri Šostakovitšin sinfonia nro 6 (h-molli, op. 54) on kolmiosainen sinfonia, joka kantaesitettiin 5. marraskuuta 1939.Robert Cummings, Symphony No. 6 in B minor, Op. 54 AllMusic, viitattu 6.9.2024 Neuvostoliiton taiteellinen ilmapiiri oli murroksessa kuudennen sinfonian säveltämisen aikoihin. Säveltäjiä kannustettiin tekemään saksalaisvastaisia teoksia ainakin ennen Molotov–Ribbentrop-sopimusta, mutta saksalaisvastaiset teokset palasivat suosioon Operaatio Barbarossan käynnistyttyä. Šostakovitšin sinfonia nro 5 oli kantaesitetty vuonna 1937, ja sen jälkeen Šostakovitš ilmaisi halunsa tehdä seuraavasta sinfoniastaan kuorosinfonia Vladimir Leninistä suurena venäläisen kansan poikana ja kansanjohtajana.Herbert Glass, Symphony No. 6, Dmitri Shostakovich LA Phil, viitattu 6.9.2024 On kyseenalaista, aloittiko Šostakovitš kuudetta sinfoniaansa todellisuudessa Lenin-sinfoniana; lopulta säveltäjä omisti Leninille sinfonian vasta 1960-luvun alussa kahdennentoista sinfoniansa muodossa. Siitä tuli kuudennen sinfonian tavoin puhtaasti soittimellinen. Šostakovitš tunsi toisaalta tarvetta patrioottisen musiikin tekemiseen, koska valtakoneisto oli jo raivostunut oopperasta Mtsenskin kihlakunnan lady Macbeth, joka kiellettiin vuonna 1936. On esitetty, että toisaalta Šostakovitš kuitenkin pelkäsi patrioottisen teoksen mahdollisesti saamaa kielteistä vastaanottoa, jollainen olisi ollut vaarallinen. Šostakovitšin kuudennen sinfonian kantaesitys jäi vähäiselle huomiolle. Samassa konsertissa kantaesitetty Sergei Prokofjevin kantaatti Aleksanteri Nevski puolestaan sai paljon arvostusta osakseen. Musiikkikriitikko Ivan Martynovin mukaan odotuksissa oli ollut Šostakovitšilta vastaavanlainen dramaattisuudessaan yhtenäinen teos kuin viides sinfonia. Monien odotuksien vastaisesti kuudes sinfonia osoittautuikin rakenteeltaan epätavalliseksi abstraktiksi teokseksi. Šostakovitšin kuudennen sinfonian avausosa on hidas, ja sitä on kuvattu tunnelmaltaan synkäksi. Kaksi myöhempää osaa ovat kevyempiä, nopeita ja eloisia. Ensimmäinen osa on pidempi kuin kaksi sen jälkeistä osaa yhteensä. == Osat == # Largo # Allegro # Presto == Orkestraatio == * piccolo, 2 huilua * 2 oboeta, englannintorvi * 3 klarinettia, joista yksi Es-klarinetti; bassoklarinetti * 2 fagottia, kontrafagotti * 4 käyrätorvea, 3 trumpettia, 3 pasuunaa, tuuba * lyömäsoittimet, patarummut, harppu, celesta * jouset == Lähteet == Luokka:Dmitri Šostakovitšin sinfoniat Luokka:1930-luvun musiikkiteokset
Sinfonia nro 12 (Šostakovitš)

Dmitri Šostakovitšin sinfonia nro 12 (”Vuosi 1917”, d-molli, op. 112) on neliosainen sinfonia, joka valmistui elokuussa 1961 tulevaa kommunistipuolueen kokousta varten. Teoksen valmistumisen jälkeen säveltäjä toimitti toisen hakemuksensa puolueen liittymiseksi. Hänet hyväksyttiin täysjäseneksi syyskuussa 1961.John Henken, Symphony No. 12 “The Year 1917” LA Phil, viitattu 7.9.2024 Šostakovitš omisti teoksensa Vladimir Leninin muistolle. Alkuperäiseen ideaan kuului runollisten tekstien käyttö Leninin elämän kuvaamiseksi neljässä osassa, jotka kuvastaisivat nuorta Leniniä, vallankumouksellista Leniniä, Leninin kuolemaa ja elämää Leninin viitoittamalla tiellä. Teoksesta kuitenkin tuli puhtaasti soittimellinen sinfonia, joka kuvaa vallankumouksellisia tapahtumia neljässä yhtäjaksoisesti esitettävässä osassa. Šostakovitšin 12. sinfonian ensimmäisen osan nimi on Vallankumouksellinen Petrograd. Osa kuvaa Petrogradin eli Pietarin jännitteistä tilannetta, joka lopulta purkautui väkivaltaisesti. Toisen osan nimi on Razliv, joka viittaa Leninin piilopaikkaan Roslivajärvellä. Kolmas osa on nimetty vallankumouksessa keskeisen risteilijä Auroran mukaan. Neljäs osa on nimeltään Ihmiskunnan aamunkoitto, joka kuvastaa vallankumouksen jälkeistä uuden yhteiskunnan nousemista tsaarien Venäjän raunioista. Šostakovitšin ystävä Lev Lebedinski väitti, että säveltäjä oli suunnitellut todellisuudessa Lenin-parodiaa eikä Lenin-tribuuttia, mutta revisoinut sinfonian viime hetkellä pelättyään parodisuuden olevan liian ilmeistä. == Orkestraatio == * 2 huilua, piccolo * 3 oboeta * 3 klarinettia * 2 fagottia, kontrafagotti * 4 käyrätorvea * 3 trumpettia * 3 pasuunaa * tuuba * lyömäsoittimet * patarummut * jouset == Lähteet == Luokka:Dmitri Šostakovitšin sinfoniat Luokka:1960-luvun musiikkiteokset