EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Vladimir Linderman

Vladimir Iljitš Linderman (, s. 3. marraskuuta 1958 RiikaВладимир Линдерман) on latvianvenäläinen poliitikko ja rekisteröimättömän Kansallisbolševistisen puolueen jäsen vuodesta 1997. Linderman on Latvian kansallisbolševistisen puolueen puheenjohtaja. ==Elämäkerta== Linderman syntyi juutalaisen perheeseen.Разговор с товарищем Абелем Владимир Линдерман - Биография Linderman pakeni 2002 Latviasta, kun hänet pidätettiin räjähteiden hallussapidosta.Oksana Tšelyševa, Ei-kansalaisten Latvia Häntä epäiltiin suunnitelmasta murhata Latvian presidentti Vaira Vīķe-Freiberga. Venäjällä Linderman oli opposition varjoparlamentin, Venäjän kansalliskokouksen jäsen. Hän kirjoitti nimimerkillä Abel mm. nettilehtiin kasparov.ru ja Limonka. Venäjä karkotti hänet vuonna 2008 takaisin Latviaan, jossa hän sai ehdollisen tuomion.Ei-toivottu Linderman oli Suomessa syksyllä 2008 Heidi Hautalan johtaman Suomalais-venäläisen kansalaisfoorumin ja Rauhanpuolustajien kutsumana.Ei-toivottu Marraskuussa 2011 Linderman keräsi runsaat 183 000 allekirjoitusta kansanäänestyksen järjestämiseksi venäjän kielen virallistamisen puolesta.Kansanäänestys venäjän kielen asemasta Latviassa ==Lähteet== Luokka:Kansallisbolševismi Luokka:Latvialaiset poliitikot Luokka:Venäläiset poliitikot Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Walter George

Walter Goodall George (9. syyskuuta 1858 - 4\. kesäkuuta 1943) oli brittiläinen keskipitkän matkan juoksija, joka teki 1880-luvulla useita mailin juoksun epävirallisia maailmanennätyksiä. George muistetaan etenkin vuonna 1886 Lontoossa juoksemastaan mailin juoksun epävirallisesta ammattilaisten maailmanennätyksestä 4.12,8 (senaikaisella ajanotolla 4.12 3/4), joka säilyi maailman nopeimpana aikana lähes 30 vuoden ajan vuoteen 1915 saakka. Harjoitusjuoksussa vuonna 1885 viisi metriä ylipitkällä radalla George juoksi kerran jopa 4.10,2. Vuonna 1882 George kävi New Yorkissa juoksemassa parhaimmillaan jopa 60 000 katsojan silmien edessä amerikkalaista juoksijasuuruutta Lon Myersia vastaan, voittaen kaksi kohtaamista kolmesta. Kaksi vuotta myöhemmin hän voitti yhden monista Englannin amatöörimestaruuksistaan maailmanennätysajalla 4.18,4, joka säilyi ennätyksenä 9 vuoden ajan. Hallittuaan amatööriratoja suvereenisti hän siirtyi vuonna 1885 ammattilaiseksi haastaakseen Britannian parhaat juoksijat. Georgen ammattilaisuran kohokohdiksi nousivat hänen useat mailin haastejuoksunsa toista ajan suurta ammattilaisjuoksijaa William Cummingsia vastaan, joista toisessa hän teki edellä mainitun uransa parhaan tuloksen. ==Lähteet== *Cordner Nelson and Roberto Quercetani, The Milers, Tafnews Press, 1985, ISBN 0-911521-15-1, ss. 4–11 *Rob Hadgraft, Beer and Brine: The Making of Walter George, Athletics' First Superstar, 2006, ISBN 1-905328-20-6 Luokka:Brittiläiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Brittiläiset kestävyysjuoksijat Luokka:Vuonna 1858 syntyneet Luokka:Vuonna 1943 kuolleet
Fredrik Sundwall

Fredrik Wilhelm Sundwall (1. joulukuuta 1843 Helsinki – 7. huhtikuuta 1929 Helsinki) oli suomalainen opettaja, seminaarin johtaja ja valtiopäivämies. Sundwallin vanhemmat olivat professori Johan Mattias Sundwall ja Johanna Wilhelmina Aejmelaeus. Sundwallin puoliso vuodesta 1876 oli Fanny Augusta Sjöman (k. 1936), antiikintutkija Johannes Sundwall ja jääkärieverstiluutnantti Herman Sundwall olivat heidän poikansa. Fredrik Sundwall valmistui filosofian kandidaatiksi 1868 ja tuli Uudenkaarlepyyn seminaariin uskonnon ja kasvatusopin lehtoriksi 1880. Seminaarin johtajaksi Tammisaareen hän siirtyi 1886. Valtiollisista syistä hänet kuitenkin pakotettiin eroamaan toimestaan 1903, minkä jälkeen hän toimi uskonnon opettajana Helsingissä. Sundwallia pidettiin vakaumuksellisena ja etevänä opettajana. Hän laati useita oppikirjoja, kuten Biblisk historia till folkskolans tjänst (1893), joka suomennettiin ja käännettiin lapin kielelle. Hän myös toimitti aikakauslehteä Tidskrift för folkskolan ja oli kaikkien 1886–1918 pidettyjen kirkolliskokousten jäsen. Hän kuului lisäksi moniin eri komiteoihin ja oli porvarisssäädyssä Uudenkaarlepyyn edustaja valtiopäivillä 1885 ja Tammisaaren edustaja 1891, 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomen oppilaitosten rehtorit Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kirkolliskokousedustajat Luokka:Vuonna 1843 syntyneet Luokka:Vuonna 1929 kuolleet
Ana Tijoux

Ana Tijoux (oik. Ana María Merino Tijoux, s. 12. kesäkuuta 1977 Lille, Ranska) on chilenranskalainen rap- ja hip hop -muusikko. Tijoux syntyi vuonna 1977 chileläisille vanhemmille, jotka olivat paossa Augusto Pinochetin hirmuvaltaa Ranskassa. Perhe palasi Chileen vuonna 1990. 1990-luvun lopulla Tijoux perusti Makiza-nimisen yhtyeen, mutta jätti myöhemmin yhtyeen. Tijoux’n läpimurto oli omaelämäkerrallinen albumi 1977, joka oli vuoden 2010 Grammy- palkintoehdokkaana kategoriassa Best Latin Rock, Alternative Or Urban Album. == Julkaisut == === Makiza === * * * * === Soolojulkaisut === * * * * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Ana Tijoux’n viralliset sivut * Luokka:Chileläiset hip hop -artistit Luokka:Chileläiset laulajat Luokka:Ranskalaiset hip hop -artistit Luokka:Ranskalaiset laulajat Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Arpi (täsmennyssivu)

Arpi voi viitata seuraaviin asioihin: * arpi, parantunut vaurioalue * Arpi, novelliantologia * Arpi, Transkaakko-yhtyeen albumi * ”Arpi”, Maj Karman Kauniit Kuvat -yhtyeen single vuodelta 2003 * Arpi, sukunimenä: ** Oscar Arpi (1824–1890), ruotsalainen kuoronjohtaja.
Daniel Lowey

Daniel McDonald Lowey (28. lokakuuta 1878 Ramsey - 1951 Liverpool) oli brittiläinen köydenvetäjä ja olympiamitalisti. Hän oli mukana Liverpoolin poliisin joukkueessa, joka sai hopeaa Lontoon olympialaisissa 1908. == Lähteet == * Loweyn profiili sports-reference.com -sivustolla Luokka:Brittiläiset köydenvetäjät Luokka:Brittiläiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1878 syntyneet Luokka:Vuonna 1951 kuolleet
Tallqvist

Tallqvist on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Allan Tallqvist (1909–1970), suomenruotsalainen kirjailija * Hjalmar Tallqvist (1870–1958), suomalainen matemaatikko ja fyysikko * Jarkko Tallqvist (s. 1979), suomalainen jalkapalloilija * J. O. Tallqvist (1910–1993), suomalainen toimittaja ja kääntäjä * Knut Tallqvist (1865–1949) suomalainen tutkija ja professori * Tarja Tallqvist (s. 1944), suomalainen toimittaja ja poliitikko * Theodor Tallqvist (1839–1912), suomalainen insinööri, rautateiden rakentaja * Theodor Tallqvist (1871–1927), suomalainen lääkäri, professori * Tore Tallqvist (1941–2022), suomalainen arkkitehti ja professori * Verner Tallqvist (1862–1960), suomalainen kansantalous- ja tilastotieteilijä
Lindeman

Lindeman on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Aino Lindeman (1886–1929), suomalainen agronomi ja liikemies * Arttu Lindeman (s. 1996), suomalainen rap-artisti ja Youtube-videoiden tekijä * August Lindeman (1869–1920), suomalainen eversti * Bert-Jan Lindeman (s. 1989), alankomaalainen maantiepyöräilijä * Daggie Wallensköld-Lindeman (1905–1988), suomalainen muotokuvamaalari * Harriet Lindeman (s. 1946), ahvenanmaalainen poliitikko * Jaakko Linjama, vuoteen 1935 Lindeman (1909–1983), suomalainen säveltäjä * Kerstin Lindeman-Peltonen, ent. Campoy ja Duffy (1964–2003), suomalainen huoltajuuskiistasta tunnettu kokki * Kurt Lindeman (s. 1932), suomalainen nykyaikainen viisiottelija, miekkailija ja ratsastaja * Kurt-Erik Lindeman (1902–1999), suomalainen everstiluutnantti * Lars Lindeman (1920–2006), suomalainen poliitikko * Lasse Lindeman (s. 1951), suomalainen teatterinjohtaja ja -ohjaaja * Leif Lindeman (s. 1979), suomalainen laulaja * Ludvig Mathias Lindeman (1812–1889), norjalainen kirkkomuusikko, säveltäjä, opettaja ja kansanmusiikin kerääjä * Margit Lindeman (s. 1948), suomalainen näyttelijä * Monika Lindeman (s. 1985), suomalainen näyttelijä * Olof Lindeman (1911–1990), suomalainen kenraaliluutnantti * Osmo Lindeman (1929–1987), suomalainen säveltäjä * Rainer Lindeman (1931–2004), suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, liikenneneuvos * Samuel Lindeman (s. 1997), suomalainen jalkapalloilija. == Katso myös == * Lindemann
Jakov Tschernischeff

thumb|Jakov Tschernischeffin perhehauta Helsingin ortodoksisella hautausmaalla. Jakov Logginovitš Tschernischeff (, Tšernyšev; 28. lokakuuta (J: 16. lokakuuta) 1826 Rostov, Venäjän keisarikunta – 21. kesäkuuta (J: 8. kesäkuuta) 1906 Helsinki) oli Helsingissä vaikuttanut venäläissyntyinen suomalainen kauppias, kiinteistöpohatta ja rakennusurakoitsija sekä todellinen valtioneuvos. Tschernischeffin isä Loggin Tschernischeff oli maalari ja lasimestari, joka muutti Venäjältä Helsinkiin 1830-luvun lopulla ja työskenteli muun muassa rakennusurakoitsija Feodor Kiseleffin vuokratyöntekijänä. Jakov Tschernischeff aloitti ilmeisesti isänsä apulaisena ja työskenteli sen jälkeen 1850–1857 kauppias ja rakennusurakoitsija Petter Fedojeseffin kirjanpitäjänä ja työnjohtajana tämän urakoimalla korjaustyömaalla Viaporin linnoituksessa. Vuonna 1858 hän sai Suomen kansalaisuuden sekä porvarinoikeudet Helsingissä ja perusti ruokakaupan. Kauppa toimi hänen talossaan Kruununhaassa osoitteessa Kirkkokatu 5. Kymmenisen vuotta myöhemmin Tschernischeff luopui kaupastaan ja keskittyi rakennusurakointiin sekä erilaisiin kiinteistöbisneksiin. Hän muun muassa hoiti kiinteistöjen vuokrausta kuolinpesien laskuun. Tschernischeff urakoi muun muassa Uspenskin katedraalin ja Aleksanterin teatterin rakennustyöt ja toimi myös mainitun katedraalin isännöitsijänä 1868–1871 sekä uudelleen vuodesta 1897 kuolemaansa asti. Hän osti omistukseensa useita tunnettuja taloja Helsingissä, muun muassa Kaivopuistossa sijaitsevan Kalliolinnan huvilan vuonna 1871 ja Kauppatorin laidalla sijainneen kauppias Heidenstrauchin talon vuonna 1883. Jälkimmäisen hän muutti vuokrataloksi ja teetti rakennuksen julkisivuun merkittäviä muutoksia, joiden myötä se muuttui uusbarokkityyliseksi. Muutostöitä arvosteltiin ajan lehdistössä mauttomina. Nykyään toisennäköiseksi muutetussa rakennuksessa toimii Ruotsin suurlähetystö. Tschernischeff sai vuonna 1868 kauppaneuvoksen, 1891 valtioneuvoksen ja 1905 todellisen valtioneuvoksen arvonimen. Kahta jälkimmäistä kunnianosoitusta ei saanut kukaan muu suomenvenäläinen, joten Tschernischeffin voidaan sanoa olleen Helsingin venäläisväestön arvostetuin kansalainen. Hän oli myös useiden ritarikuntien jäsen ja hänellä oli hyvät suhteet kenraalikuvernööri Nikolai Bobrikoviin. Tschernischeff oli Helsingin ortodoksisen seurakunnan merkittävä vaikuttaja ja avokätinen tukija. Vuonna 1905 valmistunut seurakunnan talo Liisankadulla rakennettiin lähes kokonaan hänen lahjoittamillaan varoilla. Hänen kunniakseen talon kotikirkko pyhitettiin apostoli Jaakobille ja hänen vaimonsa mukaan suurmarttyyri Katariinalle.Marja Pehkonen: Hauraita muistoja Helsingin hautausmailta, s. 68. Helsingin kaupunginmuseo 2008. Tschernischeff oli kahdesti naimisissa, mutta molemmat liitot olivat lapsettomia. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset liikemiehet Luokka:Suomen venäläiset Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1826 syntyneet Luokka:Vuonna 1906 kuolleet
Iris Tanner

Iris Vera Tanner (20. marraskuuta 1906 Eastbourne - 1971 Hailsham) oli brittiläinen uimari ja olympiamitalisti. Tanner osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa 17-vuotiaana Pariisissa 1924. Hän sijoittui tuolloin 100 metrin vapaauinnissa viidenneksi ja pääsi 400 metrin matkalla välieriin saakka. Tanner myös ui maansa hopeaa voittaneessa 4 × 100 metrin vapaauintiviestijoukkueessa. Amsterdamin olympialaisissa 1928 hän oli 400 metrillä kuudes, mutta putosi välierissä 100 metrillä. Tanner sai kisoissa toista kertaa peräkkäin viestin hopeaa. == Lähteet == * Tannerin profiili sports-reference.com -sivustolla Luokka:Brittiläiset uimarit Luokka:Brittiläiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1906 syntyneet Luokka:Vuonna 1971 kuolleet
Nils Hagman

Nils Holger Aatos Hagman (1. heinäkuuta 1924 Viipuri – 18. marraskuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen monipuolinen urheilija ja urheilujärjestömies. Nils ”Nisse” Hagman kilpaili palloilulajeissa ja yleisurheilussa. Ensimmäisen Suomen-mestaruutensa Hagman voitti poikien viestissä 1939. Miesten 4 × 100 metrin Suomen-mestaruutta Hagman oli voittamassa 1946 ja 1949 Viipurin Urheilijoissa. Sata metriä Hagman juoksi parhaimmillaan tasan 11 sekunnissa. Käsipalloa Hagman pelasi mestaruussarjassa Hukkien joukkueessa, pesäpallossa hän pelasi yhden Itä–Länsi- ottelunhttp://www.mrasilainen.com/scripts/W_IL_pelaaja.php?hid=H-6 ja yhden PPL–TUL-ottelun. Koripallossa hän voitti Suomen-mestaruuden 1944 ja 1945 Kiri- Veikkojen joukkueessa. Hagman toimi myös pesäpallo- ja yleisurheiluvalmentajana. Hän on Puna-Mustien kunniapuheenjohtaja.http://www.pesis.fi/pesapalloliitto/artikkeliarkisto/?x2172098=1581677 Seuran puheenjohtajana hän toimi 1949–1950 ja 1956–1963.http://www.pumu.fi/index.php?option=com_content&view;=article&id;=318:puheenjohtajat- ja-sihteerit&catid;=208:yhteenvedot&Itemid;=298 Viipurin Urheilijoiden puheenjohtajuuden lisäksi Nisse Hagman osallistui näkyvästi yleisurheilun valtakunnallisen järjestön SUL:n toimintaan. Hän toimi Suomen Urheiluliiton varapuheenjohtajana ja kilpailuvaliokunnan puheenjohtajana osallistuessaan vuonna 1980 kilpaan SUL:n puheenjohtajuudesta, joka päättyi hieman yllättäen pankinjohtaja Pertti Eräkareen valintaan. Vuonna 2011 Nils Hagman palkittiin Pro Urheilu -mitalilla pitkästä urastaan niin urheilijana, urheilujohtajana kuin urheiluvaikuttajana.http://www.minedu.fi/OPM/Tiedotteet/2011/12/pro_urheilu.html?lang=fi - Opetus- ja kulttuuriministeriö: Ministeri Arhinmäki jakoi Pro Urheilu -tunnustukset, 7.12.2011 Hagmanin vaimo Eva on voittanut Suurkisojen pesäpallomestaruuden ja poika Matti sekä pojanpoika Niklas ovat menestyneet jääkiekkoilijoina. Tytär Riitta oli 1970-luvun parhaita suomalaisia 400 metrin juoksijoita. == Saavutukset == === Pesäpalloilijana === * 1 Itä-Länsi-ottelu: 1945 === Yleisurheilijana === * 2 SM-kultaa 4 x 100 metrin viestissä 1946 ja 1949 * SM-hopeaa 4 x 100 metrin viestissä 1947 === Koripalloilijana === * 2 SM-kultaa 1944 ja 1945 === Ansiomerkit === * Pesäpalloliiton kultainen ansiomerkki no. 16 (1964) == Lähteet == * * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Nils Hagmanin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Suomalaiset pikajuoksijat Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Suomalaiset koripalloilijat Luokka:Suomalaiset käsipalloilijat Luokka:Suomalaiset yleisurheiluvaikuttajat Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Kotovo

Kotovo () on taajama ja maalaiskunta Novgorodin alueen Okulovkan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Peretnajoen rannalla 19 kilometriä Okulovkasta koilliseen. Kunnan pinta-ala on 185,49 neliökilometriä. Taajamassa on 1500 ja kunnassa 2300 asukasta (vuonna 2009). Kotovon kunta rajoittuu lännessä Borovjonkan ja etelässä Kulotinon kuntiin sekä idässä Borovitšin ja pohjoisessa Ljubytinon piireihin. Pinta-alasta 74,8 % on metsää ja 14,6 % maatalousmaata. Kunta on muodostettu vuonna 2005 entisistä Toporokin ja Peretjonkan kyläneuvostoalueista. Keskustaajaman lisäksi siihen kuuluu Toporokin taajama sekä 9 kylää: Gorbatšovo, Katašino, Krenitšno, Peretjonka-1, Peretejoka-2, Petrovo, Terebljany-1, Terebljany-2 ja Velikuša. Lähes kaksi kolmasosaa kuntalaisista asuu Kotovossa. Toinen suurempi asutuskekus on lähes 700 asukkaan Toporok. Kotovosta on linja-autoyhteys Okulovkaan. Taajaman kautta kulkee myös vuonna 1941 rakennettu Okulovkan ja Neboltšin välinen yhdysrata. Työvoimasta 28 % käy töissä kunnan ulkopuolella (vuonna 2009). Omassa kunnassa työskentelevistä lähes kolme neljäsosaa on valtionhallinnon palveluksessa. Kotovossa on varuskunta ja Toporokissa vankisiirtola. Lisäksi toimii huonekaluja valmistava osuuskunta. Kotovon palveluja ovat keskikoulu, varuskunnan kerhotalo, kirjasto ja poliklinikka. Nähtävyyksiin kuuluvat Velikušan lähellä sijaitsevat keskiaikaiset kumpuhaudat, 1800-luvulla rakennetut Petrovon kirkot sekä runoilija Aleksandr Kovalenkovin kotitalo Peretjonka-1:ssä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kotovon kunnan sivusto Luokka:Okulovkan piirin kunnat
Koisayökkönen

Koisayökkönen (Schrankia costaestrigalis) on pienikokoinen yökkösiin lukeutuva perhoslaji. == Koko ja ulkonäkö == Etusiipien pohjaväri on kellanharmaa. Siiven kärkiosa on harmaanruskea ja etureunassa on siiven keskivaiheilla laaja, kolmionmuotoinen ja tumma varjostuma. Lisäksi siiven keskiosassa on musta, pitkänomainen laikku. Sisempi ja ulompi poikkiviiru erottuvat tummina ja etenkin sisempi poikkiviiru on terävästi mutkitteleva. Osa yksilöistä on kuvioinniltaan varsin himmeitä. Takasiivet ovat vaaleanharmaat ja niissä on tumma keskitäplä. Huulirihmat ovat pitkät ja muodostavat perhosen pään etuosaan kärsämäisen ulokkeen. Siipiväli 18-21 mm.http://www2.nrm.se/en/svenska_fjarilar/s/schrankia_costaestrigalis.htmlhttp://www.ukmoths.org.uk/show.php?bf=2484http://www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/noctuidae/costaestrigalis.html == Levinneisyys ja lentoaika == Koisayökköstä tavataan koko Euroopassa pohjoisimpia osia lukuun ottamatta. Idässä levinneisyys ulottuu Syyriaan ja Kaukasukselle. Lajia tavataan myös Kanarian saarilla ja Madeiralla. Suomessa lajia tavataan jokseenkin yleisenä Kokkola-Ilomantsi-linjan eteläpuolella. Perhoset lentävät heinäkuun alkupuolelta syyskuun lopulle, luultavasti kahtena limittäisenä sukupolvena. Lennon huippu on heinä-elokuun vaihteessa.http://www.insects.fi/Lepidoptera/Noctuidae/Schrankia/costaestrigalis/Schrankia%20costaestrigalis.htmMikkola K, Jalas I. Suomen perhoset. Yökköset 2. Suomen Perhostutkijain Seura. Otava 1979. ISBN 951-1-04297-1 s. 253 == Elinympäristö ja elintavat == Perhonen elää harvalukuisena valoisissa, kosteapohjaisissa metsissä ja niiden reunuksilla sekä pensaikkoisilla niityillä. Ne lentävät öisin ja tulevat sekä valolle että syötille. Toukkavaiheet tunnetaan erittäin huonosti. Talvehtiminen tapahtunee pienenä toukkana ja kotelo on yhteensidottujen lehtien välissä. Koisayökkönen on tulokaslaji, jota on tavattu Suomesta vasta 1920-luvulta lähtien. Saattaa kuitenkin olla että perhosen pieni koko ja harvalukuisuus ovat voineet vaikuttaa melko myöhäiseen löytymiseen. == Ravintokasvi == Toukan ravintokasveiksi mainitaan kanerva (Calluna vulgaris), ajuruohot (Thymus) sekä maitikat (Melampyrum). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Moths and Butterflies of Europe and North Africa * Bestimmungshilfe des Lepiforums Luokka:Yökköset
Jackpot – 101 Eppu-klassikkoa 1978–2009

Jackpot – 101 Eppu-klassikkoa 1978–2009 on suomirockyhtye Eppu Normaalin kokoelmaboksi, joka julkaistiin 2009. Julkaisu sisältää yhteensä kuusi CD- levyä, ja yhteensä 101 kappaletta. Se seuraa yhtyeen uraa kronologisesti ensialbumi Aknepopista (1978) lähtien kesällä 2009 nauhoitettuihin livekappaleisiin. Lisäksi julkaisu sisältää 30-sivuisen lehden, joka koostuu Poko Rekordsin perustaja Epe Heleniuksen esipuheesta ja valokuvista sekä yhtyeen jäsenien kirjoituksista, jotka valottavat kappaleiden taustoja. Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 14. == Kappaleet == === CD 1 - Elviksen kuolema === # # # # # # # # # # # # # # # # # === CD 2 - Jäähyväiset rock’n’rollille === # # # # # # # # # # # # # # # # # # # === CD 3 - Viihteen kuningas === # # # # # # # # # # # # # # # # === CD 4 - Vihreän joen rannalla === # # # # # # # # # # # # # # # # === CD 5 - Ei sankariainesta === # # # # # # # # # # # # # # # # === CD 6 - Radio === # # # # # # # # # # # # # # # # # == Aiheesta muualla == * Tuomo Karhu: Kovia paketteja Pokon boksitehtaalta . Turun sanomat 23.12.2009. == Lähteet == luokka:Vuoden 2009 kokoelma-albumit luokka:Eppu Normaalin kokoelma-albumit luokka:Musiikkiboksit
Luettelo raffinoimattomista makeutusaineista

Tämä luettelo raffinoimattomista makeutusaineista sisältää luonnolliset, raffinoimattomat tai vain vähäisissä määrin prosessoidut makeutusaineet. Makeutusaineet valmistetaan yleensä kasvin hedelmistä tai maitiaisnesteestä, mutta mitä tahansa kasvin osaa voidaan hyödyntää makeutusaineen valmistuksessa. Jotkin makeutusaineet valmistetaan tärkkelyksestä entsyymien avulla. == Maitiaisneste == Joidenkin kasvien maitiaisnesteestä valmistetaan yleensä joko kuivaamalla tai keittämällä makeutusainetta. * Sokeriruo'osta valmistettu ruokomehu, siirappi, melassi ja raakasokeri, joilla on useita alueellisia ja kaupallisia nimiä. * Makea durrat-mehu valmistetaan erityisesti sokerimaisesta kirjodurran mehusta. * Meksikolainen sokeri tai maissisokeri valmistetaan keittämällä vihreän maissin varsia. * Koivusokeri * Vaahterasiirappi * Palmusokeri * Sokerimännyn pihka == Kasvien juuri == Joidenkin kasvien juurista uutettua mehua voidaan käyttää makeutusaineiden valmistamisessa * Sokerijuurikas * Saksankirveli * Lakritsikasvi luokka:Makeutusaineet
Yu Darvish

Yu Darvish (, s. 16. elokuuta 1986) on japanilainen baseballpelaaja, joka toimii tällä hetkellä San Diego Padresin aloitussyöttäjänä Major League Baseballissa. Japanissa Darvish pelasi Hokkaido Nippon-Ham Fightersissa vuosina 2005–2011. Hän edusti Japania Pekingin kesäolympialaisissa 2008 sekä 2009 World Baseball Classic -turnauksessa. Useat tahot pitävät Darvishta Japanin parhaana syöttäjänä. Darvish pelasi ensimmäisen ottelunsa Major Leaguessa 9. huhtikuuta 2012 Seattle Marinersia vastaan. Hän pelasi yhteensä 5 2/3 erää, sallien kahdeksan osumaa, viisi juoksua ja neljä vapaataivalta. Hän poltti yhteensä viisi pelaajaa kotipesälle. Kun Alexi Ogando vaihdettiin syöttäjäksi kuudennessa erässä, yleisö nousi seisoen taputtamaan Darvishille. Texas Ranger voitti ottelun lopulta 11-5. Darvish valittiin huhtikuussa kuukauden tulokkaaksi voitettuaan neljä ensimmäistä otteluaan häviämättä yhtään. Hän myös oli tuolloin American Leaguen kuudenneksi paras syöttäjä ERA -syöttötilastoissa tuloksella 2.18 sekä viidenneksi eniten polttanut syöttäjä 33 poltolla. 5\. toukokuuta Darvish hävisi ensimmäisen ottelunsa Cleveland Indiansia vastaan tuloksella 4–2. Heinäkuussa 2012 Darvish valittiin yleisöäänestyksessä Major Leaguen All-Star -otteluun. Hän ei kuitenkaan päässyt syöttämään ottelussa, joka päättyi 8–0 American Leaguen tappioksi. Darvish valittiin otteluun jälleen vuonna 2013, mutta joutui jättäytymään siitä pois selkävaivojen takia. Vuonna 2014 Darvish pääsi ensimmäisen kerran syöttämään All-Star ottelussa ja poltti kaikki kolme kohtaamaansa lyöjää. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Yu Darvishin tiedot MLB:n sivuilla Luokka:Japanilaiset baseballpelaajat Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Fox (televisiokanava Suomessa)

FOX eli Fox Networks Group Oy oli Suomessa toiminut kaupallinen televisiokanava, joka korvasi SuomiTV:n 16. huhtikuuta 2012. Sen omisti Fox Networks Group Oy, jonka omistaa The Walt Disney Company. Fox Networks Groupin omistukset siirtyivät Disneylle Fox-kaupan myötä maaliskuussa 2019. FIC Nordic osti talousvaikeuksiin ajautuneen SuomiTV:n tammikuussa 2012 laajentaakseen toimintaansa yleensä Pohjoismaissa. Samalla Suomen Foxista tuli maksutelevisiokanaviin keskittyneen yhtiön ensimmäinen ilmaiskanava. FOX aloitti lähetykset 16. huhtikuuta 2012 kanavalla 12. FOX siirtyi kanavanippuun C 13. tammikuuta 2015, ja tämän takia FOX ei enää näy Pohjois-Suomen antennitalouksissa. 6\. tammikuuta 2023 kanava lanseerattiin uudelleen nimellä STAR Channel. == Ohjelmisto == Kanavan toimiluvan mukaan ohjelmistossa on oltava suomenkielistä sisältöä ja uutiset. Jo SuomiTV:nkin ohjelmistoon kuuluneiden uutisten ja raviohjelmien lähetykset jatkuivat nimenvaihdoksen jälkeen, minkä lisäksi yhtiö lupasi lisätä suomenkielistä tuotantoa. Kanavan tarjonta painottuu yhtiön linjauksen mukaan viihde-, asia- ja elämäntapaohjelmiin. Nimenmuutoksen myötä ohjelma-aika piteni seitsemästä tunnista 12 tuntiin. === Suomalaissarjat === *Lapin poliisit *Kymppitonni *Pelastajat Lappi *ToosaTV *Melkein Mensa *Onnenpyörä === Amerikkalaissarjat === * 24Kitchen * Aladdin * Ankronikka * Ally McBeal * American Dad! * Cosmos: kaikki elämästä * Criminal Minds * C.S.I. Miami * Da Vinci’s Demons * Endgame * Ensisilmäyksellä * Family Guy * Futurama * Good Behavior * Hetki ennen tuhoa * Huutokaupan metsästäjät * Ihmemies MacGyver * Ilman johtolankaa * Smurffit * Dora ja ystävät * Mighty Morphin Power Rangers * The Simpsons Movie * Karhuherra Paddington * Olipa kerran planeetta Maa * Maalaishiiri ja kaupunkilaishiiri * Prätkähiiret * Viidakon Ykä * Legion * Lelumaan Niksu * Little Charmers - Lumoavat noitatytöt * Sketsiä! * Maailmanlopun odottajat * Mandelan perijättäret * Miehen puolikkaat * Moderni perhe * Nolot vartalot * Numb3rs * Pieni merenneito * Single Parents * Seikkailija Dora * S.H.I.E.L.D. Agentit * Supertehtaat * The Bridge * The Gifted * Teini-ikäiset mutanttininjakilpkonnat * Teletapit * The Walking Dead * Top Gear * Totta vai tarua * Wipeout * Simpsonit * Muppettien joulu * Tilt * My Little Pony: Jouluseikkailu === Ohjelmistosta poistuneet ohjelmat === * Conan 23. syyskuuta 2012 asti == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto Luokka:Suomalaiset televisiokanavat Luokka:Vuonna 2012 perustetut televisiokanavat Luokka:Vuonna 2023 lakkautetut televisiokanavat
Mark Lenzi

Mark Edward Lenzi (4. heinäkuuta 1968 Huntsville, Alabama – 9. huhtikuuta 2012 Greenville, Pohjois-Carolina) oli yhdysvaltalainen uimahyppääjä, olympiavoittaja ja Pan-Amerikan kisojen voittaja. Lenzi voitti kolmen metrin ponnahduslaudalla olympiakultaa Barcelonassa 1992. Atlantassa 1996 hän saavutti saman tapahtuman pronssia.http://www.sports- reference.com/olympics/athletes/le/mark-lenzi-1.html Tätä ennen hän oli voittanut vuonna 1991 MM-hopeaa ja Pan-Amerikan kisojen mestaruuden yhden metrin ponnahduslaudalla. Ennen uimahyppääjäksi ryhtymistään Lenzi kilpaili painissa.http://www.ishof.org/Honorees/2003/03mlenzi.html Lenzi kuoli 43 vuoden ikäisenä 9. huhtikuuta 2012.http://www.crimsonquarry.com/2012/4/9/2936350/mark-lenzi-olympic-gold- medalist-and-ncaa-diving-champion-at-iu-dies == Lähteet == * Mark Lenzi Biography and Olympic Results Olympics at Sports-Reference.com === Viitteet === Luokka:Yhdysvaltalaiset uimahyppääjät Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
The Marine 2

The Marine 2 on vuonna 2009 suoraan DVD:lle julkaistu yhdysvaltalainen toimintaelokuva, jonka ohjasi Roel Reiné. Pääosassa esiintyy Ted DiBiase Jr. ==Juoni== Merijalkaväen kersantti Joe Linwood pääse viettämään lomaa ja matkaa hänen vaimonsa kanssa tämän työtehtävän myötä saarelle, jossa he osallistuvat VIP-juhliin. Terroristit hyökkäävät tilaisuuteen ja vievät mukanaan useita panttivankeja mukaan lukien Linwoodin vaimon. Linwood päättää pelastaa vaimonsa ja panttivangit terroristeilta ilman apuvoimia. ==Näyttelijät== ==Aiheesta muualla== * Elokuvan arvostelu leffatykissä Luokka:Vuoden 2009 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset toimintaelokuvat
Bone Voyage Recordings

Bone Voyage Recordings on suomalaisen rockyhtyeen 22-Pistepirkon perustama levy-yhtiö, joka aloitti toimintansa vuonna 2005. ==Yhtyeet== * 22-Pistepirkko * Anssi 8000 & Maria Stereo * Burning Hearts * Goodnight Monsters * Joensuu 1685 * Judge Bone * Kytäjä * The Micragirls * Mirel Wagner * The Others aka 22PP * PK + Janko * You/Me Luokka:Suomalaiset levy-yhtiöt
Tommi Pulli

Tommi Pulli (s. 18. heinäkuuta 1992 Seinäjoki) on suomalainen pikaluistelija, joka edustaa Seinäjoen Urheilijoita. Häntä valmentaa Pirjo Lehtinen. Pulli pitää hallussaan 3 000 metrin ja 500+3 000+1 500+5 000 metrin Suomen ennätyksiä ja yhtä lukuun ottamatta 19-vuotiaiden poikien kaikki SE:t. Lisäksi hänen hallussaan on kotimaan ratojen Suomen ennätyksiä: yksi miesten, neljä 19-vuotiaiden, kolme 17-vuotiaiden ja kolme 15-vuotiaiden sarjassa. Pulli saavutti 1 000 metrillä juniorien MM-hopeaa helmikuussa 2011. Vuoden 2012 nuorten MM-kilpailuissa hän sijoittui 1 000 metrillä alun perin kolmanneksi, mutta nousi myöhemmin toiseksi venäläisvoittaja Pavel Kuližnikovin dopinghylkäyksen jälkeen. 500 metrillä ja 1 500 metrillä Pulli sijoittui neljänneksi. Juniorien maailmancupkaudella 2011–2012 Pulli oli yhteispisteissä kolmas sekä 500 että 1 000 metrillä. Aikuisten maailmancupissa Pulli nousi ensimmäisen kerran B-ryhmän palkintokorokkeelle Harbinissa 16. joulukuuta 2012 oltuaan 1 000 metrillä ryhmän toinen. 21\. tammikuuta 2013 hän sijoittui B-ryhmän viidenneksi saaden kahdeksan maailmancup-pistettä. Tammikuussa 2014 Pulli valittiin Suomen joukkueeseen kilpailemaan Sotšin talviolympialaisissa. Hän oli kisoissa 1 000 metrillä 37:s. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pikaluistelijat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Suomen heimo

Suomen Heimo oli Akateemisen Karjala-Seuran vuosina 1923–1944 julkaisema aikakauslehti. Lehti ajoi AKS:n poliittisia etuja ja kirjoittikin laajasti suomen kielen asemasta ja Suur-Suomi-aatteesta. ==Päätoimittajat== * Herman Stenberg, vuosina 1923–1924 *Väinö Salminen, v. 1924–1926 *Eino Einiö, 1926–1927 *Olavi Wanne, 1927 *Rauno G. Kallia, 1928–1929 * Yrjö Vuorjoki, 1929–1937 * Antero Manninen, 1937–1940 *Juha Laurila, 1940 *Vilho Helanen, 1940–1944 == Lähteet == * Luokka:Suomalaiset yhteiskunnalliset lehdet Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset aikakauslehdet
Antiikkinen kiekonheitto

Antiikkinen kiekonheitto on yleisurheilulaji, joka oli kahdesti nykyaikaisten kesäolympialaisten ohjelmassa. Lajissa kilpailtiin vain 1908 Lontoossa ja välikisoissa 1906 Ateenassa, eikä siihen ole sen koommin palattu. ==Tekniikka== Lajin malli otettiin kiekonheittäjää esittävästä antiikin kreikkalaisesta Myronin veistoksesta Diskobolos, joka ajoitetaan vuosille 460–450 eaa. Alkuperäistä veistosta ei ole enää olemassa, mutta useita jäljitelmiä on löydetty antiikin Rooman ajalta ja myöhemmin. Veistos esittää korokkeella kumarassa seisovaa miestä, joka kiertää vartaloaan ja pitelee kiekkoa taakse ojennetussa kädessään. Toinen käsi on heittokäden puoleisella polvella ja toinen jalka ojennettuna taakse. Vuosien 1906 ja 1908 olympialaisten kilpailuissa heitto piti suorittaa tästä asennosta ilman vauhtia, mutta yliastuminen oli sallittua. Tutkijoiden mukaan antiikin kreikkalaiset eivät kuitenkaan heittäneet kiekkoa näin hankalalla tavalla tai edes jalustalta, vaan enemmän nykykiekonheiton tyylisesti tasamaalla pyörähtäen. == Mitalistit == Suomea edustanut Verner Järvinen voitti kultamitalin vuoden 1906 kilpailussa ensimmäistä kertaa lajia kokeillessaan Antero Raevuori (toim.), Huippu-urheilun maailma, osa 1, WSOY 1978 ss. 24–26 ja pronssia vuoden 1908 kilpailussa. === 1906 Ateenan välikisat === Sija Nimi Maa Tulos 1 Verner Järvinen Suomi 35,17 2 Nikolaos Georgantas Kreikka 32,80 3 István Mudin Unkari 31,91 === 1908 Lontoo === Sija Nimi Maa Tulos 1 Martin Sheridan Yhdysvallat 37,99 2 Bill Horr Yhdysvallat 37,32 3 Verner Järvinen Suomi 36,48 == Lähteet== * Matti Hannus, Kultaiset kentät, WSOY 1999, ss. 383–384. * SR Olympic Sports: Men's Discus Throw, Greek Style ===Viitteet=== Luokka:Kiekonheitto Luokka:Entiset yleisurheilun olympialajit
Arturo Antonio Szymanski Ramírez

Arturo Antonio Szymanski Ramírez (17. tammikuuta 1922 – 29. toukokuuta 2018Fallece el arzobispo emérito Arturo Antonio Szymanski) oli meksikolainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 22. maaliskuuta 1947 ja nimitettiin San Andrés Tuxtlan hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi sekä Cerasuksen titulaaripiispaksi 20. huhtikuuta 1960. Piispaksi vihkiminen seurasi 21. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Ernesto Corripio y Ahumada, jota avustivat Fidel Cortés Pérez ja Estanislao Alcaraz y Figueroa.Catholic- Hierarchy.org: Archbishop Arturo Antonio Szymanski Ramírez 21\. maaliskuuta 1965 Szymanski Ramírezista tuli San Andrés Tuxtlan piispa. 13. elokuuta 1968 hänet nimitettiin Tampicon ja 27. tammikuuta 1987 San Luis Potosín piispaksi; 5. marraskuuta 1988 hänet nimitettiin San Luis Potosín arkkipiispaksi. Hän jäi eläkkeelle 20. tammikuuta 1999. Szymanski Ramírez osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. == Lähteet == Luokka:Meksikolaiset papit Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
San Ignacio Miní

San Ignacio Miní oli jesuiittojen perustama lähetysasema nykyisen Argentiinan alueella Misionesin maakunnassa. Se muodostaa neljän muun lähetysaseman kanssa maailmanperintökohteen Jesuiittojen guaranilähetysasemat. == Historia == San Ignacio Miní perustettiin alkujaan Guayrán alueelle nykyiseen Brasiliaan.Adès, s. 129. Se oli yksi noin 30 lähetysasemasta, jotka jesuiitat perustivat guaranien käännyttämiseksi kristinuskoon. Bandeirantesien hyökättyä asemalle 1631 jesuiitat joutuivat siirtämään sen sijaintia. He lähtivät etelään ja rakensivat muutamia väliaikaisia keskuksia, kunnes perustivat 1696 sen nykyiseen paikkaansa. San Ignacio Miní oli huipussaan 1733, jolloin siellä asui 4 500 asukasta. 1750-luvun guarani-sodan ja vuoden 1767 jesuiittojen karkotuksen jälkeen asema hylättiin. Rauniot löydettiin 1897, ja ne kunnostettiin 1940–1948. San Ignacio Miní valittiin 1984 kolmen muun argentiinalaisen lähetysaseman kanssa Unescon maailmanperintöluettelon laajennuskohteeksi. == Rauniot == San Ignacio Minín lähetysaseman rauniot sijaitsevat Misionesin maakunnassa San Ignacion kylän koillisosassa. Varsinaista lähetysasemaa ympäröi guaranien yksihuoneisia asuintaloja, joissa jokaisessa asui yksi perhe. Keskellä aluetta on suuri aukio, jonka eteläreunalla on Pyhän Ignatiuksen kirkko. Sen suunnitteli italialainen arkkitehti Brazanelli. Sen katto ja suurin osa sisätiloista ovat jo rapautuneet, mutta esimerkiksi sisäänkäyntiä reunustaa edelleen kaksi korkeata seinää. Vaikka rakennus on pahasti raunioitunut, niin joitakin yksityiskohtia on edelleen nähtävissä, kuten sisäänkäynnin sivuilla olevat pylväät ja sisätilojen guaranikäsityöläisten tekemät pintareliefit. Alueen kaikki rakennelmat tehtiin basaltista ja hiekkakivestä. Nykyään rauniot ovat punertavia, mutta alkujaan ne oli valkoisia. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Argentiinassa Luokka:Misionesin maakunta
José de Jesús Sahagún de la Parra

José de Jesús Sahagún de la Parra (s. 1. tammikuuta 1922) on meksikolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Zamoran hiippakuntaan 26. toukokuuta 1946 ja nimitettiin Tulan piispaksi 22. toukokuuta 1961. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Luigi Raimondi, jota avustivat Luis Guízar y Barragán ja José Gabriel Anaya y Diez de Bonilla.Catholic-Hierarchy.org: Bishop José de Jesús Sahagún de la Parra Sahagún de la Parra sai 11. syyskuuta 1985 nimityksen Ciudad Lázaro Cárdenasin piispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 3. toukokuuta 1993. Sahagún de la Parra osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Sahagún de la Parra on vanhin elossa oleva roomalaiskatolinen piispa. == Lähteet == Luokka:Meksikolaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet meksikolaiset Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Maurit (kansa)

Maurit ovat etninen ryhmä, joiden pääosa elää Mauritaniassa, jossa he muodostavat noin 70 prosenttia väestöstä. Historiallisesti samaa nimitystä on käytetty myös esimerkiksi Marokon asukkaista. Nykyiset maurit jakaantuvat kahteen pääryhmään, bidaneihin eli valkoisiin- ja sudanilaisiin eli mustiin maureihin. Maurien pääosa puhuu äidinkielenään arabiaa, ja pieni osa puhuu myös berberikieliä. Suurin osa maureista on muslimeja. Maureja asuu Mauritanian ulkopuolella myös esimerkiksi Malissa ja Länsi-Saharassa. ==Historia== Nykyisten maurien esi-isien uskotaan tulleen nykyisille alueilleen 1000-luvulla berberitaustaisten almoravidien laajentumisen yhteydessä. Heitä tuli alueelle myös myöhemmin useina aaltoina.West 2009, s. 469 Valkoisten maurien toinen alaryhmä, niin sanotut hassanit, oli alkujaan alueelle 1400-luvulla tulleiden arabien jälkeläisiä. Toisen pääryhmän zawiyaoiden uskotaan syntyneen arabien ja berberien välisten sotien aikana 1600-luvulla. 1700- ja 1800-luvuilla maurit ottivat aktiivisesti osaa tuolloin kukoistaneeseen arabikumikauppaan. 1900-luvun alussa maurit joutuivat Ranskan siirtomaavallan alle. Mauritanian itsenäistyttyä maurien ja maan muiden pääasiassa mustien asukkaiden välit ovat olleet kireät. Ongelmia on tuottanut muun muassa maurien ajama arabialaistamiskampanja muiden kansojen parissa.West 2009, s. 470 ==Kulttuuri== ===Elinkeinot=== thumb|Maurinainen ja -lapsi Mauritaniassa. Suurin osa maureista elää maaseudulla, jossa he harjoittavat paimentolaisuutta ja maanviljelyä. Viime aikoina monet ovat myös asettuneet kaupunkeihin. Perinteistä paimentolaisuutta harjoittavat kulkevat karjan mukana vesipaikkojen ja laidunalueiden välillä. Maanviljelystä harjoitetaan sille sopivilla alueilla, ja pääasiallisia viljakasveja ovat esimerkiksi maissi, hirssi ja vesimeloni. Varsinainen maanviljely on yleensä miesten työtä, kun taas naiset tekevät esimerkiksi kankaita. Sekä paimentolaisuuteen että maanviljelykseen ovat vaikuttaneet Sahelin kuivuudet, jotka ovat aiheuttaneet monilla alueilla nälänhätää. ===Yhteisö=== Maurit jakaantuvat useisiin eri klaaneihin, jotka voidaan edelleen jakaa erilaisiin alaryhmiin. Tapakulttuuri ja noudatetut säännöt vaihtelevat alaryhmittäin, ja alaryhmillä on myös omat siviili- ja uskonnolliset johtajansa. Marabout ovat pyhiä miehiä, ja joitain sukuja pidetään erityisen pyhinä. Nämä suvut väittävät yleensä polveutuvansa eri tavoin profeetta Muhammedista. Miehet voivat olla moniavioisia, mutta yleensä mies eroaa edellisestä vaimostaan ennen uuden ottamista. Valkoiset maurit ovat perinteisesti olleet korkea-arvoisempia kuin mustat, mutta korkea-arvoinen musta mauri on ollut silti paremmassa asemassa kuin tavallinen valkoinen mauri. ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Mauritanian etniset ryhmät Luokka:Malin etniset ryhmät
Hotelli Otava

__NOTOC__ thumb|Hotelli Otava. Hotelli Otava on Porissa sijaitseva arkkitehti C. J. von Heidekenin suunnittelema uusrenessanssityylinen rakennus. Vuonna 1857 valmistuneessa rakennuksessa toimi hotelli aina vuoteen 1985 saakka. Lopettaessaan Hotelli Otava oli Suomen vanhin yhtäjaksoisesti toiminnassa ollut hotelli-ravintola. Nykyään rakennus on toimistotiloina muun muassa Porin kaupungin käytössä. == Historia == Hotelli Otava oli alun perin kaksikerroksinen. Majoitustilojen lisäksi toisessa kerroksessa oli salonki, joka muutettiin kaksi vuotta valmistumisensa jälkeen teatterisaliksi. Nykyisen ulkoasunsa rakennus sai vuonna 1891, kun se korotettiin arkkitehti Johan Erik Stenbergin suunnitelmien mukaisesti kolmikerroksiseksi. Silloin myös toisen kerroksen tilat saneerattiin hotellihuoneiksi. Vuonna 1908 valmistui jugendtyylinen laajennusosa, joka yhdisti päärakennuksen vieressä sijainneeseen puurakenteiseen ravintolaan. Vuonna 1872 Hotelli Otavassa tehtiin suomalaista teatterihistoriaa, kun suomenkielinen teatteri sai siellä alkunsa. Suomalaisen teatterin nimellä toimintansa aloittanut Kansallisteatteri piti kaikkien aikojen ensimmäisen näytäntönsä hotellin teatterisalissa 13. lokakuuta. Ruotsinkieleistä teatteritoimintaa hotellissa oli ollut jo 1850-luvulta alkaen. Jatkosodan aikana hotellissa asui Porin lentokenttää tukikohtanaan pitäneiden saksalaisten päällystö. Rauhan tultua hotellin tiloissa piti majaansa venäläisten valvontakomission upseereja. Vuonna 1966 Otavassa perustettiin Pori Jazz -festivaali. Hotelli toimi myös festivaalin alkuaikoina yhtenä sen esiintymispaikoista. Vuonna 1957 kiinteistö päätyi Porin Oluttehtaan omistukseen. Hotelli Otavan lopetettua toimintansa 28. helmikuuta 1985, purettiin vieressä sijainnut ravintola sekä sitä päärakennukseen yhdistänyt osa. Tilalle rakennettiin sisäänkäynti kellarikerroksessa sijainneeseen oluttehtaan edustusravintolaan. == Nykypäivä == Porin kaupunki osti Otavan kiinteistön vuonna 1997 ja aloitti kolme vuotta myöhemmin mittavan peruskorjauksen, jonka tarkoituksena oli saattaa rakennus mahdollisimman lähelle alkuperäistä asuaan. Kolme miljoonaa euroa maksanut entisöinti valmistui vuonna 2006, ja sen jälkeen rakennus on ollut virastokäytössä. == Lähteet == *"Porilaisen käsikirja", Pori-seura ry 2008 ISBN 978-952-92-3028-0 *Porin kaupunki/Hotelli Otava === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Porin nähtävyydet Luokka:Porin rakennukset ja rakennelmat Otava Luokka:Teljä Luokka:Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Inarijärven hopea-aarre

Inarijärven hopea-aarre on vuonna 2003 Inarijärven etelärannalta Nanguniemestä löydetty myöhäisrautakautinen hopea-aarre. Kätkön löysi inarilainen kirjailija Seppo Saraspää, joka myöhemmin kuvasi löytöä kirjassaan Miehiä kylmästä: tarinoita tunturin takaa (2004). Saraspää oli syyskuussa 2003 keräämässä poroilleen jäkälää Nanguniemen maastosta, kun hänen huomionsa kiinnittyi kalliolouhikossa makaavaan esineeseen. Kyseinen esine osoittautui metallista punotuksi renkaaksi ja sen vieressä olevassa kalliossa Saraspää huomasi pienen kolon. Tutkittuaan koloa tulitikun valossa, hän havaitsi siellä olevan jotakin. Saraspää jätti löydön koskemattomaksi ja ilmoitti siitä saamelaismuseo Siidaan. Kun koloa tutkittiin myöhemmin, sieltä löydettiin kahden pienen kiven päälle aseteltuna kolme hopeista rengasta. Renkaiden ja kivien väliin oli laitettu tuohta. Yhdessä renkaassa oli kiinni kolme kirveenmuotoista riipusta. Hopea-aarteella oli painoa yli kilo. Kaikki renkaat oli punottu hopeasta, niiden päissä oli litteäksi taotut leimoin koristellut levyt. Päätylevyissä oli koukkukiinnitys. Kaikki neljä olivat ehjiä, lukuun ottamatta ensimmäisenä löydettyä, jonka toinen kiinnityskoukku oli katkennut. Ensimmäisenä löytynyt rengas on 51 cm pitkä ja painaa 308 grammaa. Se on punottu neljästä vartaasta, joista jokainen on tehty kolmesta hopealangasta. Pienin renkaista on tehty kahdeksasta vastaavanlaisesta kolmoiskierrevartaasta. Se on pituudeltaan n. 48 cm ja painaa 216 grammaa. Suurin rengas on valmistettu samalla tavalla kuin pieninkin. Sen pituus on n. 61,5 cm ja paino 380 grammaa. Neljäs rengas eroaa kolmesta muusta sillä, että siihen on kiinnitetty kolme kirveenterän muotoista riipusta. Renkaalla on painoa n. 224 grammaa ja pituutta 53 cm. Se on valmistettu neljästä kaksoiskierrevartaasta. Kirvesriipusten ja renkaan välissä on ketjut, jotka on kiinnitetty renkaaseen ohuella hopealangalla. Riipukset on valmistettu ohuesta hopealevystä ja niissä on levyn toiselta puolelta meistattu pystysuora kohoviiva. Jokaisessa riipuksessa on erilaiset leimakuviot. Nanguniemen renkaita vastaavia hopeisia kaularenkaita on löytynyt Skandinaviasta, Baltian alueelta ja Englannista. Aikaisempien löytöjen perusteella Inarin hopea-aarre pystyttiin helposti ajoittamaan myöhäiselle rautakaudelle eli 800–1300 jaa. Kätkössä olleesta tuohesta saatiin kuitenkin tehtyä tarkempi radiohiiliajoitus. Sen perusteella renkaat on kätketty vuosien 1160 ja 1280 välillä. Renkaissa olevista riipuksista on arveltu niiden olevan mahdollisesti Baltian tai Laatokan seuduilla valmistettuja. Hopearenkaat ovat nykyään näytteillä Inarin Siida-museossa. == Lähteet == *Raito 2004, maakunnallinen museolehti *Saamelaismuseo Siida Luokka:Inari Luokka:Suomen aarrekätköt Luokka:Hopea
Hukat (urheiluseura)

Hukat oli viipurilaisten lähinnä Viipurin Palloseuran entisten jäsenten vuonna 1942 Helsingissä perustama urheiluseura. Hukat perustettiin jatkosodan aikana kun Viipurin Sudet siirtyivät takaisin vallattuun Viipuriin ja kun ei haluttu entisinä viipurilaisina siirtyä helsinkiläisiin seuroihin. Hukat pelasivat jalkapalloa, jääpalloa, pesäpalloa ja käsipalloa. Vuonna 1945 Puna-Mustien pesäpalloilijat siirtyivät pelaamaan Hukkien nimissä. Vuodet 1945, 1946 ja 1947 seura pelasi mestaruussarjassa. Vuonna 1949 pesäpalloilijat palasivat takaisin Puna-Mustiin, joka sai Hukkien suomensarjapaikan. Jääpallon SM- sarjassa Hukat pelasivat yhtäjaksoisesti 1945-1950, kunnes luopuivat sarjapaikastaan. Myös vuosien 1943 ja 1944 cup-muotoisissa mestaruuskilpailuissa Hukat olivat mukana. Vuonna 1945 Hukat hävisivät pronssiottelussa HIFK:lle 5-6 ja 1948 niin ikään pronssiottelussa Lappeenrannan Urheilu-Miehille 4-3. Nämä kaksi neljättä sijaa jäivät seuran parhaiksi sijoituksiksi. Talvesta 1950 tuli Hukkien viimeinen kausi jääpallossa, sillä perinteikäs viipurilaisen jääpallon helsinkiläinen evakkoseura Sudet sai Hukkien paikan syksyllä 1950. == Palkinnot ja huomionosoitukset == === Miesten Itä-Länsi-valinnat === * Nils Hagman (1945) * Rainer Nuutinen (1945) * Lauri Salminen (1945, 1946) * Unto Liukkonen (1946) * Reino Pesonen (1946) * Lauri Ritvola (1947) * Erkki Heikkilä (1948) === Miesten Liitto-Lehdistö-valinnat === * Unto Liukkonen (1946) * Lauri Salminen (1946) * Pekka Uosukainen (1946) ==Lähteet== * PuMun historiaa * Suomen Palloliiton toimintakertomukset === Viitteet === Luokka:Entiset helsinkiläiset urheiluseurat Luokka:Entiset suomalaiset jääpalloseurat Luokka:Entiset pesäpalloseurat Luokka:Entiset suomalaiset jalkapalloseurat
Craig Thompson

pienoiskuva|220px|Craig Thompson 2011. Craig Thompson (21. syyskuuta 1975Dootdootgarden.com . Viitattu 10.4.2012. Traverse City, Michigan, Yhdysvallat Powells.com. ) on yhdysvaltalainen sarjakuvantekijä, joka on piirtänyt ja kirjoittanut sarjakuvaromaaneja, muun muassa Blankets (2003) ja Habibi (2011).Römpötti, Harri: Piirtämällä ulos keskilännestä. Helsingin Sanomat 10.4.2011, s. C 1. == Elämä ja tuotanto == Thompson vietti lapsuutensa Wisconsinissa. Hän muutti 19-vuotiaana Pariisiin opiskelemaan taiteilija- apurahalla. Paluu ahdasmieliselle kotiseudulle Yhdysvaltain raamattuvyöhykkeelle sai hänet myöhemmin tekemään Blanketsin (2003), jossa hän käsittelee asiaa. Sen kirjoittaminen kesti vuoden ja piirtäminen kolme vuotta. Lähes 600-sivuinen teos oli menestys. Thompsonin tyyliä, sivujen hallittua kokonaisuutta ja notkeaa viivaa, on verrattu Will Eisneriin. Thompson luonnehtii Habibia fantasian ja politiikan välillä liikkuvaksi tarinaksi. 660-sivuinen Habibi (2011, suom. 2012) sai aiheensa islamista. Teoksen kirjoitustyö vei kaksi vuotta, piirtäminen neljä. Teos sijoittuu mielikuvitusmaa Wanatoliaan ja Thompson luonnehtii sitä fantasian ja politiikan välillä liikkuvaksi tarinaksi. Thompson sanoo nähneensä terrorismin piirteitä enemmän yhdysvaltalaisissa kristityissä kuin islamilaisissa. == Teokset == * Good-bye, Chunky Rice (1999) * Blankets (2003) * Carnet de Voyage (2004) * Habibi (Habibi, 2011.) Suomentanut Ida Takala. Helsinki: Like, 2012 ISBN 978-952-01-0743-7 ==== Piensarjakuvia ==== * Bible Doodles, 2000 * Doot Doot Garden, 2001 == Palkinnot ja tunnustukset == * 2000 Harvey Award for Best New Talent (Good-bye, Chunky Rice) * 2004 Eisner Award for Best Graphic Album (Blankets) * 2004 Eisner Award for Best Writer/Artist (Blankets) * 2004 Harvey Award for Best Artist (Blankets) * 2004 Harvey Award for Best Cartoonist (Blankets) * 2004 Harvey Award for Best Graphic Album of Original Work (Blankets) * 2004 Ignatz Award for Outstanding Artist (Blankets) * 2004 Ignatz Award for Outstanding Graphic Novel or Collection (Blankets) * 2005 Prix de la critique * 2012 Eisner Award for Best Best Writer/Artist (Habibi) * 2013 Herra Koipeliini -palkinto == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltalaiset sarjakuvantekijät Luokka:Eisner-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vankiluikertajat

Vankiluikertajat (Pholidichthyidae) tai vankiluikerot on toinen Cichliformes- kalalahkon heimoista. Heimon lajeja tavataan trooppisista vesistä Tyynestämerestä. == Lajit ja anatomia == Vankiluikertajien heimoon kuuluu kaksi lajia, pikkuvankiluikero (Pholidichthys angius) ja vankiluikero (Pholidichthys leucotaenia). Ruumiinrakenteeltaan vankiluikerot ovat pitkulaisia. Selkäevä on pitkä ja yhtynyt pyrstö- ja peräevään. Vatsaevät koostuvat heimon kaloilla yhdestä tai muutamasta ruodosta. Väritykseltään vankiluikertajat ovat mustavalkoisen raidallisia ja varsinkin nuoret yksilöt muistuttavat myrkyllistä juovakorallimonnia (Plotosus lineatus). == Levinneisyys == Vankiluikertajalajeja tavataan Tyynestämerestä Salomonsaarten ja Filippiinien alueilta. Toisinaan vankilluikertajia pidetään riutta- akvaarioissa. == Lähteet == Luokka:Kirjoahvenkalat