EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Rantakala

Rantakala on suomalainen perinneruoka, yksinkertainen lämmin ruoka vedessä keitetystä kalasta. Helpoimmillaan peratut kalat vain keitetään hiljalleen vähässä suolavedessä noin 15 minuutin ajan. Rantakala yleistyi aikoinaan sisävesikalastajien keskuudessa helposti ja nopeasti valmistettavana ruokana heidän työssä ollessaan. Rantakala kypsyi nopeasti valurautapadassa nuotiolla. Yleisimpiä rantakalaan käytettäviä kaloja ovat järvikalat kuten muikku, ahven ja made.Kolmonen, Jaakko 1988. Kotomaamme ruoka-aitta: Suomen, Karjalan ja Petsamon pitäjäruoat, s. 90, 114, 142, 242. Helsinki: Patakolmonen Ky. Turun saariston Rymättylässä rantakalaa on tehty silakasta ja merivedestä, johon ei tarvitse lisätä edes suolaa. Rantakalasta on monia muunnelmia eri puolilla Suomea. Alkuperäiseen rantakalaan laitetaan kalan lisäksi vain vettä, suolaa ja nokare voita. Nykyään rantakalaa muunnellaan usein kalakeittomaiseksi lisäämällä perunaa sekä mausteita kuten maustepippuria, sipulia, tilliä ja ruohosipulia. Ruisleivän paloja voidaan laittaa keiton päälle maustumaan. Savonranta-päivien yleisölle Savonlinnassa rantakalaa tehdään vuosittain suuri määrä muikuista, muina aineina tilli, sipuli ja voi. Ruoka syödään sellaisenaan ilman perunoita tai muita lisukkeita. Rantakala on Pohjois- ja Ylä-Savon sekä Etelä-Karjalan maakuntaruoka sekä Joutsan, Konneveden, Riistaveden ja Uukuniemen pitäjäruoka. ==Lähteet== Luokka:Kalaruoat Luokka:Suomalainen keittiö
Masako (keisarinna)

Masako, Japanin keisarinna (koko nimi , s. 9. joulukuuta 1963 Tokio) on Japanin keisarin Naruhiton vaimo. == Tausta == Edellisen keisarinnan Michikon lisäksi Masako on ainoa Japanin aateliston ulkopuolelta tuleva keisarinna. Masakon isä, Hisashi Owada, toimi diplomaattina, minkä vuoksi Masako vietti osan lapsuudestaan muun muassa Venäjällä. Masako valmistui Harvardista vuonna 1985 pääaineenaan taloustiede. Hän seurasi isänsä jalanjäljissä ja alkoi luoda uraa diplomaattina läpäistyään ulkoministeriön diplomaattikokeen vuonna 1987. Aluksi hänet komennettiin Oxfordiin, mutta vuonna 1990 hän palasi Japaniin ja johtuen hyvästä kielitaidostaan hänelle annettiin käännettäväksi erilaisia diplomaattisia tekstejä. Masako jätti työnsä Japanin ulkoministeriössä vuonna 1993 aloittaessaan suhteensa Naruhiton kanssa. == Elämä keisarillisessa perheessä == Masako ja Naruhito tapasivat Espanjan prinsessan järjestämillä teekutsuilla vuonna 1986. Masakon kerrotaan aluksi jännittäneen keisarilliseen perheeseen naimista. Keisaripariskunnalla on yksi tytär, Aiko, joka on syntynyt 2001. Masako kärsi keskenmenon 1999. Kun Naruhito virallisesti otti vastaan keisarin arvomerkit keskiyöllä 1. toukokuuta 2019, Masako, tai kukaan muukaan keisarilliseen perheeseen kuuluva nainen, ei ollut paikalla perinteiden vuoksi. === Mielenterveys === Masakolla on todettu olevan eritasoisia mielenterveydellisiä ongelmia siitä saakka, kun hän meni naimisiin Naruhiton kanssa. Yhdeksi ongelmien taustaksi mainitaan se, ettei keisariperheelle koskaan syntynyt poikaa, joka voisi periä isänsä valtaistuimen. Vuonna 2004 silloinen kruununprinssi kertoi, että "pakko luopua urastaan ja persoonallisuudestaan" ovat aiheuttaneet ongelmia Masakolle. Noihin aikoihin hänelle kehittyi stressiin liittyvä sairaus, minkä vuoksi hän katosi julkisuudesta yli vuosikymmeneksi. Vuonna 2018 Masako avautui epävarmuudestaan, joka liittyi keisarinnaksi tulemiseen, mutta kertoi kuitenkin olevansa sitoutunut palvelemaan Japanin kansalaisia. Vuonna 2006 australialainen toimittaja Ben Hills julkaisi kirjan Princess Masako: Prisoner of the Chrysanthemum Throne. Kirja kertoo Masakon läpikäymästä elämänmuutoksesta ja matkan varrella ilmenneistä ongelmista. Japanin viranomaiset pyrkivät aluksi estämään kirjan julkaisun. == Kunnianosoituksia == * Pyhän Olavin ritarikunta (Norja, 2001) * Itävallan tasavallan kunniamitali (Itävalta, 1999) * Henrik Purjehtijan ritarikunta (Portugali, 1992) * Alankomaiden kruunun ritarikunta (Alankomaat, 2014) * Kuningatar Salote Tupou III:n ritarikunta (Tonga) * Isabella Katolilaisen ritarikunta (Espanja, 2008) ==Lähteet== Luokka:Japanin keisarinnat Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vakava

Vakava eli valtakunnallinen kasvatusalan valintayhteistyöverkosto on yliopistollisten kasvatusalojen Vakava-valintakoetta toteuttava verkosto. Vakava-hankkeessa on vuosittain mukana useita yliopistoja ja koulutusohjelmia, esimerkiksi vuonna 2019 Vakavassa mukana olevia yliopistoja on seitsemän ja hakukohteita 35. Kasvatusalan koulutusten yhteinen Vakava-koe järjestetään keväisin, ja se pohjautuu kirjalliseen ennakkomateriaaliin sekä koetilanteessa mahdollisesti jaettavaan lisäaineistoon. Osaan Vakava-koulutuksista sisältyy soveltuvuuskoe, johon hakijat kutsutaan Vakava-kokeen pistemäärän perusteella. == Historiaa == Vakava-hankkeen luomisen lähtökohtana oli pitkään jatkunut keskustelu erityisesti luokanopettajakoulutuksen opiskelijavalintojen perusteista. Keskustelun taustalla oli myös opetusministeriön huoli siitä, että uusilla ylioppilailla kestää vuosia päästä yliopistoon. Luokanopettajakoulutuksen opiskelijavalinnoissa oli saanut lisäpisteitä muun muassa työkokemuksesta, mikä heikensi uusien ylioppilaiden mahdollisuuksia päästä koulutukseen. Vakava-hankkeella haluttiin vahvistaa uusien ylioppilaiden mahdollisuuksia koulutukseen pääsyyn. Kirjallinen Vakava-koe korvasi aikaisempina esivalintatekijöinä olleet ylioppilastodistuksen ja työkokemuksen. Tarkoituksena oli myös syventää yhteistyötä valintakokeiden yhtenäisessä kehittämisessä koko kasvatusalalla. Vakava-hanke sai ensimmäisen virallisen toimeenpanonsa vuonna 2006, jolloin se sai opetusministeriöltä rahoituksen yliopistollisten kasvatusalojen valintakoekäytänteiden kehittämiseksi. Vuosi 2006 oli hankkeelle pilottivuosi, jolloin koulutusohjelmat saivat mahdollisuuden osallistua opiskelijavalintaan, jossa oli mukana kirjallinen valintakoe, mutta edelleen myös aikaisempaan esivalintajärjestelmään perustuneita asioita. Vuodesta 2007 alkaen Vakava- kokeella on ollut vakiintunut asema yliopistollisten kasvatusalojen valintakokeena. == Koekäytännöt == Vakava-kokeen tarkoituksena on arvioida yliopistollisissa kasvatustieteen koulutuksissa vaadittavia akateemisia opiskelutaitoja. Koe perustuu kirjalliseen ennakkomateriaaliin, joka sisältää kasvatustieteiden näkökulmaan liittyviä artikkeleita, sekä mahdolliseen koetilanteessa jaettavaan lisäaineistoon. Kokeen muoto on soveltava monivalintakoe. Vakava-koe järjestetään keväisin Helsingissä, Joensuussa, Turussa, Raumalla, Tampereella, Rovaniemellä, Jyväskylässä ja Oulusa. Hakija voi osallistua kokeeseen millä tahansa edellä mainituista paikkakunnista, riippumatta siitä, minkä paikkakunnan koulutukseen hän on hakeutunut. == Mukana olevat koulutukset == Vakavassa ovat mukana seuraavat koulutukset: *Luokanopettajan koulutus *Kotitalousopettajan koulutus *Varhaiskasvatuksen opettajan koulutus *Käsityönopettajan koulutus *Opinto-ohjaajan koulutus *Erityispedagogiikka *Yleinen kasvatustiede *Aikuiskasvatustiede == Lähteet == Luokka:Suomen koulutus Luokka:Kasvatustiede
Jean Joseph Mounier

Jean Joseph Mounier (12. marraskuuta 1758 Grenoble – 26. tammikuuta 1806 Pariisi)Jean, Joseph Mounier Assemblée nationale (Ranskan kansalliskokous). Viitattu 1.1.2019. oli ranskalainen juristi ja merkittävä poliittinen vaikuttaja Ranskan suuren vallankumouksen alkuvaiheessa vuonna 1789. Mounier oli grenoblelaisen vaatetehtailijan poika.Jean-Joseph Mounier Alphahistory. Viitattu 31.12.2018. Hän valmistui vuonna 1779 lakimieheksi ja pääsi vuonna 1783 tuomariksi.Nordisk familjebok (1913), s. 1251 Runeberg.org. Viitattu 1.1.2019. Hän tutustui opiskeluaikanaan tulevaan kollegaansa Antoine Barnaveen. Mounier työskenteli Grenoblen maistraatissa ennen vallankumousta ja esiintyi esivallankumouksen aikana vuosina 1788–1789 parlamenttien (uudistuksia jarruttaneiden tuomioistuinten) arvostelijana. Hän laati paikallisten asukkaiden puolesta valituskirjelmiä (cahiers de doléances) vuoden 1789 säätyjen yleiskokouksen käsiteltäviksi, ja hänet myös valittiin kolmannen säädyn edustajaksi. Kolmannen säädyn edustajien julistauduttua kansalliskokoukseksi juuri Mounier ehdotti 20. kesäkuuta 1789 Versailles’ssa kuuluisan pallohuoneen valan vannomista, jotta Ranskalle saataisiin säädettyä perustuslaki. Hänet valittiinkin kansalliskokouksen perustuslakikomitean puheenjohtajaksi. Mounier kuului kansalliskokouksessa varovaisimpien uudistajien ryhmään, niin sanottuihin monarkisteihin, jotka kannattivat hylätyksi tulleita ehdotuksia kaksikamarisesta edustuslaitoksesta ja kuninkaan ehdottomasta veto-oikeudesta lainsäädäntöön. Hänet valittiin syyskuun 1789 lopulla kansalliskokouksen puhemieheksi, mutta hän jätti paikkansa jo 8. lokakuuta järkytyttyään tavasta, jolla Versailles’hin marssineet väkijoukot kohtelivat kuningas Ludvig XVI:ta ja tämän perhettä, sekä vastustettuaan päätöstä siirtää kansalliskokous Pariisiin. Mounier palasi aluksi kotikaupunkiinsa Grenobleen, mistä hän siirtyi toukokuussa 1790 maanpakoon Sveitsiin. Hän palasi Ranskaan vasta Napoleonin aikana vuonna 1801. Napoleon nimitti hänet prefektiksi ja vuonna 1805 Ranskan valtioneuvoston jäseneksi. Mounierin poika Claude sai myöhemmin Napoleonilta paronin arvon. Mounierin tunnetuin teos on Sveitsissä vuonna 1792 julkaistu Recherches sur les causes qui ont empêché les Français de devenir libres. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ranskalaiset poliitikot Luokka:Ranskan suuren vallankumouksen henkilöt Luokka:Ranskalaiset juristit Luokka:Ranskalaiset tuomarit Luokka:Vuonna 1758 syntyneet Luokka:Vuonna 1806 kuolleet
Klaukkalan Matkakeskus

Klaukkalan Matkakeskus on Nurmijärven Klaukkalassa sijaitseva matkakeskus. Matkakeskus valmistui vuonna 2018 ja se otettiin käyttöön 1. tammikuuta 2019. Matkakeskuksessa on linja-autoasema, jossa on 6 laituria matkustajia odottaville, ja 6 vuoroaan odottaville linja- autoille.https://www.nurmijarvi.fi/filebank/16782-Viirinlaakson_asemakaava- alueen_katujen_ja_vesihuollon_rakennusurakka__urakka-alue.pdf Matkustajille on katokset, katokset pyörille, sekä ajankohtaista tietoa välittävät näyttötaulut. Remontin alla olleiden Klaukkalantien kevyenliikenteen väylien kaksi pysäkkiä on uusittu. Matkakeskuksen viereen tulevan kerrostalon kivijalkaan tulee Matkahuollon toimipiste, sekä odotustilaa matkustajille. Matkakeskuksella on maksuton liityntäpysäköinti, jossa on invapaikkoja, noin 64 autopaikkaa, ja mopopaikkoja. Matkahuollon toimipiste toimii väliaikaistiloissa, kunnes uudet tilat viereen rakentuvaan kerrostaloon saadaan valmiiksi. Linja-autoaseman yhteydessä on myös muutama taksitolppa. Matkakeskuksen alle on varattu tilaa mahdolliselle rautatieasemalle, joka on mahdollista toteuttaa osana Vantaankosken radan jatkoksi suunniteltua Klaukkalan rataa. == Lähteet == Luokka:Klaukkala Luokka:Nurmijärven rakennukset ja rakennelmat Luokka:Nurmijärven liikenne
Bangladeshin pääministeri

Bangladeshin pääministeri on Bangladeshin hallituksen pää. Bangladeshin presidentti nimittää pääministeriksi parlamentin suurimman puolueen puheenjohtajan. Pääministeri käyttää maassa suurinta toimeenpanovaltaa. Presidentin tehtävä on lähinnä seremoniallinen. == Luettelo Bangladeshin pääministereistä == No pääministeri Kausi Puolue 1 Tajuddin Ahmad 1971-1972 Awamiliitto 2 Mujibur Rahman 1972–1975 3 Muhammad Mansur Ali 1975 BAKSAL Ei pääministeriä (15. elokuuta 1975 – 29. kesäkuuta 1978) 4 Mashiur Rahman 1978–1979 Bangladeshin nationalistipuolue 5 Shah Azizur Rahman 1979–1982 Ei pääministeriä (24. maaliskuuta 1982 – 30. maaliskuuta 1984) 6 Ataur Rahman Khan 1984–1986 Jatiya 7 Mizanur Rahman Chowdhury 1986–1988 8 Moudud Ahmed 1988–1989 9 Kazi Zafar Ahmed 1989–1990 Ei pääministeriä (6.12. 1990 – 20.3. 1991) 10 Khaleda Zia 1991–1996 Bangladeshin nationalistipuolue 11 Muhammad Habibur Rahman 1996 Virkamieshallitus 12 Sheikh Hasina 1996–2001 Awamiliitto 13 Latifur Rahman 2001 Virkamieshallitus 14 Khaleda Zia 2001–2006 Bangladeshin nationalistipuolue 15 Iajuddin Ahmed 2006–2007 Virkamieshallitus 16 Fazlul Haque 2007 17 Fakhruddin Ahmed 2007–2009 18 Sheikh Hasina 2009–2024 Awamiliitto 19 Waker uz Zaman (1963-) 2024 20 Muhammad Yunus 2024-virassa == Lähteet == *
Pastuskeri

Pastuskeri (myös Bastuskeri, ) on Selkämerellä Porin edustalla sijaitseva saari, joka on maankohoamisen vuoksi kasvanut kiinni pohjoispuolella sijaitsevaan Anttooran saareen. Anttooran lisäksi Pastuskeristä on maantieyhteys myös eteläpuolella sijaitsevaan Lampaluotoon. Porin keskustaan saaresta on matkaa noin 30 kilometriä. Vuonna 2016 Pastuskerissa oli 12 asukasta. Aikaisemmin Ahlaisten kuntaan kuulunut Pastuskeri asutettiin vakituisesti vuonna 1695. Saaressa sijaitsevat tilat ovat alun perin vanhoja luotsitiloja. Pastuskerissa on Suomen Punaisen Ristin Satakunnan piirin omistama Koivuniemen leirikeskus. Sen 1800-luvulta peräisin oleva päärakennus on rakennettu saaressa toimineen luotsiaseman käyttöön. == Lähteet == Luokka:Porin merialueen saaret Luokka:Ahlaisten kylät
Sixten Wahlroos

Karl Sixten Wahlroos (23. syyskuuta 1864 PoriAikalaiskirja 1934, s. 704 (Viitattu 1.1.2019) – 5. joulukuuta 1937 HelsinkiYlioppilasmatrikkeli 1853–1899 (Viitattu 1.1.2019)) oli yleisen revisiolaitoksen ylijohtaja. Sixten Wahlroosin vanhemmat olivat lääninmaanmittari Johan Henrik Wahlroos ja Dorothée Henriette Josefine di Fehn ja puoliso vuodesta 1897 Anna Magdalena Kräki. Wahlroos tuli ylioppilaaksi 1885 ja suoritti oikeustutkinnon 1890, varatuomarin arvon hän sai 1893. Wahlroos oli Helsingin 2. kaupunginvouti vuodesta 1897, revisionikonttorin 1. reviisori vuodesta 1907, valtiokonttorin johtaja vuodesta 1917 ja yleisen revisionilaitoksen ylijohtaja 1926–1933. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Valtiontalouden tarkastusviraston pääjohtajat Luokka:Vuonna 1864 syntyneet Luokka:Vuonna 1937 kuolleet
August Stråhlman

Bror August Stråhlman (10. helmikuuta 1855 Viipuri – 13. tammikuuta 1943 HelsinkiYlioppilasmatrikkeli 1853–1899 (Viitattu 1.1.2019)) oli yleisen revisionioikeuden ylijohtaja.80-vuotias. Ylijohtaja B. A. Stråhlman, Helsingin Sanomat, 10.02.1935, nro 39, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 09.02.2025 August Stråhlmanin vanhemmat olivat kieltenopettaja, kirkkoherra Kasimir Konstantin Stråhlman ja Charlotta Fredrika Wilhelmina Tamelander ja puoliso vuodesta 1919 Maria Kantola. Stråhlman tuli ylioppilaaksi Viipurissa 1872 ja suoritti oikeustutkinnon 1881, varatuomarin arvon hän sai 1884. Hän oli vankeinhoitohallinnon kanslisti 1885–1887 ja sihteeri 1887–1890, senaatin kamaritoimituskunnan kanslisti 1890–1891, valtiokonttorin sihteeri 1891–1900, kamreeri 1900–1907 ja yleisen revisionioikeuden ylijohtaja 1907–1926. Stråhlman toimi lisäksi useissa eri valtion komiteoissa, mukaan lukien valtion kassa- ja tililaitoksen uudelleenjärjestämiskomitean sihteerinä 1892–1896 ja revisionitoimen uudelleenjärjestämiskomitean puheenjohtajana 1910–1916. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Valtiontalouden tarkastusviraston pääjohtajat Luokka:Vuonna 1855 syntyneet Luokka:Vuonna 1943 kuolleet
Cryptocarpus pyriformis

Cryptocarpus pyriformis on ihmekukkakasvien heimoon kuuluva pensasmaisesti kasvava kasvilaji. Sitä tavataan Keski- ja Etelä-Amerikan rannikoilla ja kuivilla alangoilla. == Kuvaus == C. pyriformis on pystynä tai suikertavasti kasvava pensas. Sen varsi haarautuu useisiin oksiin, joissa on lyhyttä ja tahmeaa karvaa. Lehtiasento on vuorottainen, ja lehdet ovat puikeista herttamaisiin. Lehdet ovat noin 3–5 senttimetriä pitkä. Kukat ovat tiiviissä huiskiloissa. Niiden verhiö on kellomainen ja väriltään valkoinen ja osin vihertävä. Heteitä on yleensä viisi. Hedelmä on päärynänmuotoinen pähkylä, joka on noin 1,5 millimetriä pitkä. == Levinneisyys ja elinympäristö == C. pyriformis kasvaa Amerikan mantereella Ecuadorissa, Perussa, Boliviassa ja Meksikon Oaxacan osavaltiossa sekä Galápagossaarilla. Sen elinympäristöä ovat rannikot ja kuivat alankoalueet. == Lähteet == Luokka:Ihmekukkakasvit Luokka:Galápagossaarten kasvisto
Sesuvium edmonstonei

Sesuvium edmonstonei on päivikkikasveihin kuuluva kasvilaji, joka kasvaa kotoperäisenä Galápagossaarilla. Se on yleinen saariston kivi- ja hiekkarannoilla, ja se kasvaa usein tiheinä mattoina. == Kuvaus == S. edmonstonei on monivuotinen ruohovartinen kasvi, joka kasvaa melko matalana. Varsi on mehevä ja suomujen peittämä. Lehtiasento on vastakkainen, ja mehevät lehdet ovat yleensä kolme senttimetriä pitkiä ja kapean vastapuikeita. Kukkien verhiö on valkoinen ja viisiliuskainen. Liuskat ovat noin kuusi millimetriä pitkiä. Hedelmä on munanmuotoinen kota. Mustia siemeniä on lukuisia. == Levinneisyys ja elinympäristö == S. edmonstonei on Galápagossaarten kotoperäinen kasvi, ja sitä kasvaa useiden saarten rantavyöhykkeellä. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto pitää sitä elinvoimaisena, koska se on yleinen kautta levinneisyysalueensa. S. edmonstonei kasvaa usein tiheinä mattoina kivi- tai hiekkamaastossa. == Lähteet == Luokka:Päivikkikasvit Luokka:Galápagossaarten kasvisto
Veikko Lampola

Frans Veikko Sakari Lampola (28. lokakuuta 1910 Kuorevesi – 2003 Helsinki) oli juristi ja Valtiontalouden tarkastusviraston pääjohtaja. Veikko Lampolan vanhemmat olivat tuomiokapitulin asessori Frans Oskar Lampola ja Naemi Bergroth ja puoliso vuodesta 1940 Alice Samuelsson. Lapset Riitta-Liisa, Sakari. Lampola tuli ylioppilaaksi 1929 ja suoritti yleisen oikeustutkinnon 1934. Varatuomarin arvon hän sai 1940. Hän oli nuorempi säästöpankkien tarkastaja 1939–1943 ja vanhempi 1944, valtiokonttorin ylikamreeri Lampola oli 1945–1946 ja johtaja 1947–1959. Valtiontalouden tarkastusviraston pääjohtajana hän toimi vuosina 1960–1973. Lampola oli myös useiden valtion toimikuntien ja komiteoiden jäsen tai puheenjohtaja.Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1978, s. 485 (Viitattu 1.1.2019)SVR K, VR 3 ja 4, VR4tlk, Majuri 68 ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Valtiontalouden tarkastusviraston pääjohtajat Luokka:Vuonna 1910 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet
Fetissi vodoun-uskonnossa

Fetissi vodoun uskonnossa on tavallisesti valmistettu esine, jossa on henkiä tai voimia, jotka liittyvät asiaankuuluviin rituaaleihin vodounissa. Monet fetissit koostuvat aineksista, jotka luovuttavat energiaa. Niissä on usein muun muassa tiettyjä kiviä, sarvia, tassuja, hampaita, luita, kynsiä, avaimia, pillejä, tukkaa, lukkoja, eläinten nahkaa, mutta myös maata ja vastaavia ”epäpuhtaita”, mutta vaikuttavia aineksia. == Fetissit toreilla == Fetissejä myydään Länsi-Afrikassa usein toreilla, joissa myymälän päydän muiden tavaroiden joukossa voi olla myytävänä fetissejä, esimerkiksi kiviä, rautaesinetä, oksia tai puunpalasia. Fetissejä myydään myös suurilla toreilla (Le Marché aux Fétiches), kuten Lomen Akodessewan fetissitorilla tai Cotonoun Grand Marché de Dantokpalla. == Historia == Aikoinaan asiakkaiden täytyi konsultoida kotona jumalien kanssa paikallisten fetissipappien avustuksella ja sen jälkeen matkustaa toreille ostamaan jumalien vaatimia tavaroita. Vuonna 1863 fetissimarkkina modernisoitui, kuin perustettiin uskonnollisia mietiskelypaikkoja kaupallisten myyntipöytien yhteyteen, jolloin vodoun-kauppa tuli yksivaiheiseksi. Nykyisin ihmiset tulevat markkinoille ja poimivat mitä tahansa kalloista ja sarvista karvoitettuihin vuotiin tai puuteroituihin liskoihin tai hyönteisiin, jotka tukevat siunauksissa ja rituaaleissa, ja auttavat ihmisiä kaikenlaisiin asioihin. Esimerkiksi Akodessewan suuri fetissitori Lomessa, Togossa tarjoaa lääkehoitoa, toiveita erityisiin voimiin, tai halua voittaa rakastettunsa puolelleen. == Kuvia fetisseistä == File:Akodessawa Fetish Market 2005.jpg|Fetissimarkkina Lomessa File:Voodo- fetischmarkt-Lomé.jpg|Fetissejä File:Akodessawa Fetish Market 2016.jpg|Fetissifiguriineja Lomen markkinoilla. File:Voodoo altar with several fetishes in Abomey, Benin.jpg|Alttari Abomeyssa, Beninissä, jossa fetissifiguriineja. File:Statue vodoun.jpg|Fetissifiguriineja Abomeyn lähellä Beninissä. == Lähteet == Luokka:Voodoon käytännöt Luokka:Beniniläinen kulttuuri Luokka:Togolainen kulttuuri
Murha Sandhamnissa

Murha Sandhamnissa on ruotsalainen tv-sarja, joka perustuu Viveca Stenin dekkareihin. Pääosissa ovat Alexandra Rapaport ja Jakob Cedergren. Keskuspaikkana on Tukholman saaristossa sijaitseva Sandhamnin saari, jossa sarjan rikostarkastaja Thomas Andreasson ja juristi Nora Linde ratkovat murhia. == Juoni == Dekkarin pääosassa Alexandra Rapaport esittää juristi Nora Lindeä. Nora Linde on saaren pitkäaikaisia kesäasukkaita. Sarjan toinen päähenkilö on nuori poliisi Thomas Andreasson (Jakob Cedergren). Sarjassa kuvataan Tukholman saaristoa kesällä auringon paistaessa. == Rooleissa == * Alexandra Rapaport * Jakob Cedergren * Harriet Andersson * Jonas Malmsjö * Anki Lidén * Sofia Pekkari == Jaksot == Tuotantokausi Jakso Esityspäivä Suomessa 1 1 27.11.2012 (42 min) 2 4.12.2012 3 11.12.2012 2 1 18.12.2012 (43 min) 1 24.11.2015 2 25.12.2012 2 25.12.2012 2 1.12.2015 3 8.12.2015 3 1.1.2013 3 1 25.12.2013 (43 min) 2 1.1.2014 3 8.1.2014 4 1 2.10.2017 (43 min) 2 9.10.2017 3 16.10.2017 5 1 3.9.2018 (43 min) 2 10.9.2018 3 17.9.2018 6 1 17.12.2018 (1h 28 min) 2 24.12.2018 3 31.12.2018 4 7.1.2019 == Lähteet == Luokka:2010-luvun rikossarjat Luokka:Ruotsalaiset draamasarjat Luokka:Ruotsalaiset rikossarjat Luokka:TV4:n televisio-ohjelmat
Anu Jaantila

Anu Jaantila (s. 1957 Helsinki) on suomalainen kirjailija ja kääntäjä.Kirjasampo : Anu Jaantila Jaantila on pitkään työskennellyt Ylessä. Vuodesta 2011 lähtien hän on toiminut musiikkitoimittajana. == Teoksia == * Jenkkivuosi. Otava 1979, 1985 * Dear Sanna. Otava 1980, 1989 * Love, Sam. Otava 1983 * Kuka tuntee Maijan. Otava 1988 * Sanna ja Sam – forever?. WSOY 1997 * Sannan jenkkivuosi. Otava 1997, 2006, sisältää aiemmin julkaistut kirjat Jenkkivuosi, Dear Sanna ja Love Sam * Anni ja susi ; teksti Anu Jaantila ; valokuvat Timo Viljakainen. WSOY 2000 == Oppikirjoja == * Musiikin aika. 1–2, Omatoimivihko, Opettajan kirja ; kirj. Leena-Maija Alho, Anu Jaantila, Soili Perkiö. WSOY 1986 * Musiikin aika. 7 ; kirj. Anu Jaantila, Esa-Markku Juutilainen, Petter Ohls ; piirrokset Erkki Alanen, Ari Tenhunen ; valokuvat Anu Jaantila ym. WSOY 1986 == Toimitustöitä == * Tapiolan kuoro 50 vuotta : ...laulut, matkat, ystävät... ; toimittaneet Anu Jaantila ja Eva Forssén. Minerva, Helsinki 2013 == Suomennoksia == * S. E. Hinton : Taistelukala. Otava 1977 (alkuteos Rumble fish) * Norma Mazer : Minä, Trissy. Otava 1979 (alkuteos I, Trissy) * Leonie Kooiker : Taikakivi ; kuv. Carl Hollander ; holl. alkuteoksen De heksensteen sekä engl. käännöksen The magic stone mukaan suom. Anu Jaantila. Otava 1979 * S. E. Hinton : Tex. Otava 1980 * Harry Mazer : Lumen vangit. Otava 1981, 1989 (alkuteos Snow bound) * Norma Fox Mazer : Kaapattu tyttö. Otava 1985 (alkuteos Taking Terri Mueller) * Elisabeth Ogilvie : Kesärakkaus. WSOY 1987 (alkuteos My summer love) * Paula Danziger : Miksi aina minä!. Otava 1987 (allkuteos Can you sue your parents for malpractice?) * Lois Lowry : Minä Anastasia. Otava 1987 (alkuteos Anastasia Krupnik) * Lois Lowry : Anastasia vauhdissa. Otava 1988 (alkuteos Anastasia again!) * Lois Lowry : Anastasia palveluksessanne. Otava 1989 (alkuteos Anastasia at your service) * Katherine Paterson : Laula, Jimmy Jo. WSOY 1989 (alkuteos Come sing, Jimmy Jo) * Lois Lowry : Anastasia hermoromahduksen partaalla. Otava 1990 (alkuteos Anastasia, ask your analyst) * S. E. Hinton : Kesyttömät. Otava 1990 (alkuteos Taming the Star Runner) * Lois Lowry : Anastasia omillaan. Otava 1992 (alkuteos Anastasia on her own) == Palkinnot == * Pirkanmaan Plättä -palkinto 1980 kirjasta Jenkkivuosi == Lähteet == Luokka:Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Suomentajat Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jussi Kanto

Jussi Herman Kanto (6. kesäkuuta 1944 Ilmajoki – 21. syyskuuta 1999 Turku) oli suomalainen lääketieteen tohtori, joka toimi Turun yliopiston anestesiologian professorina vuodesta 1993. (Tilaajille.) Jussi Kanto kirjoitti ylioppilaaksi Ilmajoen yhteiskoulusta 1963 ja lähti opiskelemaan lääketiedettä Turun yliopistoon. Hän suoritti lääketieteen lisensiaatin tutkinnon 1970 ja väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1976. Anestesiologian erikoislääkärin oikeudet hän sai 1979. Turun yliopiston farmakologian dosentiksi hänet nimitettiin 1977 ja kliinisen farmakologian dosentiksi 1981. Vuonna 1984 hänet nimitettiin Helsingin yliopiston anestesiologian dosentiksi. Vuonna 1993 Jussi Kannosta tuli Turun yliopiston anestesiologian professori ja Turun yliopistollisen keskussairaalan anestesiologian yksikön ylilääkäri. Hänen erityisiä tutkimusalojaan olivat synnytysten kivunlievitys, keisarileikkausten anestesiologia ja kroonisen kivun hoito. Hän oli vierailevana tutkijana Italiassa, Japanissa, Englannissa, Saksassa ja Yhdysvalloissa ja tuotti noin 500 tieteellistä julkaisua. ==Lähteet== Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Vuonna 1999 kuolleet Luokka:Turun yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset lääkärit Luokka:Suomalaiset professorit
Ohrakirppa

Ohrakirppa (Phyllotreta vittula) on lehtikuoriaisten (Chrysomelidae) heimoon ja juovakirppojen (Phyllotreta) sukuun kuuluva viljelykasvien tuholaislaji. Ohrakirppa on kooltaan 1,8–2,3 mm ja perusväriltään musta ja keltainen, jalat keltaiset tai ruskehtavat. Ohrakirpat ovat Suomessa kirpoista viljoille suurimpia tuhoja aiheuttava laji. Ne vioittavat viljan oraita syömällä niihin reikiä, jolloin viljan yhteyttävä lehtipinta-ala vähenee ja haihdutus lisääntyy. Ohrakirpan voi sekoittaa melko samannäköiseen aaltojuovakirppaan (Phyllotreta undulata). ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Ohrakirppa (Phyllotreta vittula) *Farmit: Kirpat viljoilla *UniProt: Taxonomy - Phyllotreta vittula *Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Phyllotreta vittula *Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Phyllotreta vittula (barley flea beetle) *AgroAtlas: Phyllotreta vittula *Coleoptera.org: Phyllotreta vittula *Pherobase: Semiochemicals of Phyllotreta vittula, the Barley flea beetle *University of Wrocław: Phyllotreta vittula, värikuvia lajista Luokka:Lehtikuoriaiset Luokka:Kasvien tuhohyönteiset
Kurt Zilliacus

Kurt Zilliacus (21. heinäkuuta 1927 Turku – 30. huhtikuuta 2008 Vantaa) oli suomenruotsalainen arkistonhoitaja ja suomenruotsalaisten paikannimien ja murteiden tutkija.Peter Slotte : Kurt Zilliacus, Minnesrunor Zilliacuksen perhe muutti Turusta Helsinkiin 1940 ja hän pääsi ylioppilaaksi 1945 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1953 ja lisensiaatiksi 1965. Hän oli Svenska litteratursällskapet i Finlandin Folkkultursarkivetissa murrearkistonhoitajana 1954–1966 ja nimistöarkistonhoitajana 1966–1976. Tämän jälkeen hän oli toimistopäällikkönä Kotimaisten kielten keskuksen ruotsinkielisellä osastolla 1976–1992. Zilliacus jäi eläkkeelle 1992. Zilliacus tutki suomenruotsalaisten alueiden paikannimiä ja murteita keskittyen edellisissä erityisesti Turun seudulle. Vuosina 1957–1958 hän tutki Houtskärin murretta ja vuonna 1966 hän julkaisi tutkimuksen Houtskärin paikannimistä. Zilliacus teki Svenska litteratursällskapet i Finlandin omistamalla Rödan-veneellä useita tutkimusmatkoja Rauman ja Kotkan välisellä rannikkoalueella sekä Turun saaristossa ja Ahvenanmaalla tutkien matkojen aikana paikannimiä sekä paikallismurteita. Kurt Zilliacus kuoli sydänkohtaukseen kotonaan Vantaan Myyrmäessä vapunaattona 2008. == Teoksia == * Ortnamnen i Houstskär : en översikt av namnförrådets sammansättning. Skrifter utgivna av Svenska litteratursällskapet i Finland 416. Helsingfors 1966 * Sydfinländska skärgårdsnamn 1. Skrifter utgivna av Svenska litteratursällskapet i Finland 428. Helsingfors 1968 * Nimistöntutkimuksen terminologia - Terminologin inom namnforskningen ; kirj. Eero Kiviniemi, Ritva Liisa Pitkänen, Kurt Zilliacus. Castrenianumin toimitteita 8. Helsingin yliopisto 1974 * Skärgårdsnamn. Skrifter utgivna av Svenska litteratursällskapet i Finland 558. Helsingfors 1989 * Åboländska. Konstsamnfundet, Helsingfors 1992 * Orter och namn i "Finska skären". Konstsamnfundet, Helsingfors 1994 * Forska i namn. Skrifter utgivna av Svenska litteratursällskapet i Finland 640. Helsingfors 2002 == Palkinnot == * Tollanderin palkinto 1968 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kielitieteilijät Luokka:Nimistöntutkijat Luokka:Suomalaiset arkistonhoitajat Luokka:Kotimaisten kielten keskus Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet
Aarni Rämö

Aarni Rämö on suomalainen lapsinäyttelijä, joka tuli tunnetuksi elokuvasta Onneli, Anneli ja salaperäinen muukalainen (2017), jossa hän esitti lastenkodista karannutta Pekki-nimistä poikaa. Pari vuotta myöhemmin Rämö näytteli 15-vuotiasta Jere Jalkasta Aleksi Mäkelän ohjaamassa, iskelmälaulaja Kari Tapiosta kertovassa elämäkertaelokuvassa Olen suomalainen (2019). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Suomalaiset lapsinäyttelijät
Alexius Nakamura

Autuas Alexius Nakamura (; n. 1561 Konoura, Japani – 27. marraskuuta 1619 Nagasaki, Japani) oli maallikko ja yksi yhdestätoista kristitystä marttyyristä vainoissa Japanissa sekä ruusukkoveljeskunnan jäsen. Hän oli Ferando-perheen jäsen ja kuoli mestaamalla. Paavi Pius IX julisti hänet kunnianarvoisaksi 26. helmikuuta 1866 ja autuaaksi 7. toukokuuta 1867. == Lähteet == Luokka:Japanilaiset teloitetut Luokka:Kristityt marttyyrit‎ Luokka:1560-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 1619 kuolleet
Simetryni

Simetryni (C8H15SN5) on triatsiinijohdannaisiin kuuluva heterosyklinen ja aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään Aasiassa rikkaruohomyrkkynä. == Ominaisuudet, valmistus ja käyttö == Huoneenlämpötilassa simetryni on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee vähäisessä määrin veteen ja hyvin moniin orgaanisiin liuottimiin kuten metanoliin, asetoniin ja tolueeniin. Simetryni estää kasvien fotosynteesiä. Se sitoutuu plastokinoniin sitoutuvaan proteiiniin, minkä seurauksena katkeava elektronin kuljetus haittaa osana fotosynteesiä olevan fotosysteemi II:n toimintaa. Simetryniä valmistetaan simatsiinin ja metaanitiolin välisellä reaktiolla. Simetryniä käytetään rikkaruohomyrkkynä riisi-, puuvilla-, maissi-, vehnä- ja soijapapuviljelmillä. Se levitetään rakeina. Yhdiste on hyväksytty käytettäväksi esimerkiksi Intiassa. Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen alueella sitä ei ole hyväksytty käytettäväksi rikkaruohomyrkkynä. Simetryni on vain vähäisessä määrin myrkyllinen aine, joka ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä. Sen akuutti LD50-arvo rotilla suun kautta annosteltuna on 750–1 195 mg/kg. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Simetryn *ChemBlink: Simetryn Luokka:Kasvintorjunta-aineet
Kristiinankaupungin keskustaajama

Kristiinankaupungin keskustaajama () on taajama ja Kristiinankaupungin hallinnollinen keskus. Vuoden 2022 lopussa taajaman väkiluku oli 2 589 asukasta ja maapinta-ala 6,17 neliökilometriä. Ennen vuoden 1973 kuntaliitosta Kristiinankaupunkiin kuului vain keskustaajama ja hiukan sitä ympäröiviä haja- asutusalueita. Kristiinankaupungin keskustaajama sijaitsee Selkämeren itärannalla Kristiinankaupungin pohjoisosassa melko lähellä Närpiön rajaa. Tiukanjoki laskee hiukan ennen kaupunkia Pohjoislahteen, joka muuttuu etelämpänä leveämmäksi Kaupunginlahdeksi. Pohjoislahti ja Kaupunginlahti jakavat keskustaajaman kahteen osaan, jotka on yhdistetty sillalla. Kristiinankaupungin keskustaajaman asuinalueita ja kaupunginosia ovat idässä Itäpuoli ja Högåsen, lännessä puolestaan Leppäsalmi ja Karhusalmi. Taajaman eteläpuolella sijaitsee Korkeasaari. Yksi kaupungin kaduista on nimeltään Kissanpiiskaajankuja, joka on Suomen kolmanneksi kapein katu Rauman Kitukrännin ja Naantalin Kristiinankadun jälkeen. Keskustaajaman itäpuolella kulkee valtatie 8, jonne keskustaajamasta vie kolme tieyhteyttä. Koilliseen Tiukan suuntaan vievät seututie 662 ja yhdystie 6651. Kaakkoon Lålbyn ja Lapväärtin kirkonkylän suuntaan puolestaan vie seututie 663. Seututie 662 jatkuu yhdystienä 6620 ohittaen Kristiinankaupungin keskustaajaman sen pohjois- ja länsipuolelta. Keskustaajamasta on myös tieyhteys pohjoiseen Närpiön Pjelaxiin. Kristiinankaupungin satamaan johti aiemmin rautatie, joka on sittemmin purettu. Rataosuuden pääteasema oli Kristiinankaupungin rautatieasema. Keskustaajamassa sijaitsee muun muassa Kristiinankaupungin raatihuone, Kristiinankaupungin uusi kirkko, Ulrika Eleonoran kirkko, Selkämeren sairaala, vanhainkoti, useita kouluja, paloasema, satama, hotelli, leirintäalue ja Korkeasaaressa purjehduspaviljonki. Pohjoislahden länsirannalla on lintutorni ja siitä itään Fjärdsgrundin luonnonsuojelualue. Keskustaajaman länsipuolella on Kristiinan voimalaitos, josta lähtee sähkölinjoja kaupungin länsipuolitse jatkuen pohjoisen ja kaakon suuntaan. Kristiinankaupungin ruutukaava-alue on valtakunnallisesti merkittävä rakennettu kulttuuriympäristöMuseovirasto, RKY: Kristiinankaupungin ruutukaava-alue. Vuonna 1918 käytiin Kristiinankaupungin taistelu osana Suomen sisällissotaa. ==Lähteet== * Paikkatietoikkuna: Maastokartta Kristiinankaupungin kohdalle tarkennettuna ===Viitteet=== Luokka:Kristiinankaupunki Luokka:Pohjanmaan maakunnan taajamat Luokka:Suomen kuntakeskukset
Israelin itsenäisyysjulistus

Israelin itsenäisyysjulistus, virallisesti julistus Israelin valtion perustamisesta (‎), tarkoittaa nykyisen Israelin valtion julistautumista itsenäiseksi. Itsenäisyysjulistuksen luki 14. toukokuuta 1948 David Ben- Gurion, joka oli Maailman Sionistijärjestön johtaja, Palestiinan juutalaisen viraston puheenjohtaja ja pian tuon jälkeen 25. toukokuuta alkaen Israelin ensimmäinen pääministeri. Itsenäisyysjulistusta juhlitaan vuosittain Israelissa kansallisena juhlapäivänä jom ha'atsma'utina (hepr. ‏יום העצמאות‎), jota vietetään ijar-kuun viidentenä päivänä heti kaatuneiden muistopäivän (jom hazikaron) päätyttyä. Israelin itsenäistymisjulistuksen laatijoina toimivat: Ensimmäinen luonnos: Zvi Berenson Toinen luonnos: Moshe Shertok, David Remez, Felix Rosenblueth, Moshe Shapira, Aharon Zisling Kolmas, lopullinen versio: David Ben-Gurion, Yehuda Leib Fishman, Aharon Zisling, Moshe Shertok Israelin itsenäisyysjulistuksen allekirjoittivat: David Ben-Gurion, Daniel Auster, Yitzhak Ben-Zvi, Mordechai Bentov, Eliyahu Berligne, Fritz Bernstein, Rachel Cohen-Kagan, Eliyahu Dobkin, Yehuda Leib Fishman, Wolf Gold, Meir Grabovsky, Avraham Granovsky, Yitzhak Gruenbaum, Kalman Kahana, Eliezer Kaplan, Avraham Katznelson, Saadia Kobashi, Moshe Kolodny, Yitzhak-Meir Levin, Meir David Loewenstein, Zvi Luria, Golda Meyerson, Nahum Nir, David-Zvi Pinkas, Felix Rosenblueth, David Remez, Berl Repetur, Zvi Segal, Mordechai Shatner, Ben-Zion Sternberg, Bechor-Shalom Sheetrit, Haim-Moshe Shapira, Moshe Shertok, Herzl Vardi, Meir Vilner, Zerach Warhaftig, Aharon Zisling He kaikki olivat syntyneet muualla, kuin Palestiinan alueella. Pääosin itäisessä Euroopassa. Palestiinan alueella syntyneistä, paikallisista juutalaisista yksikään ei ollut mukana allekirjoittamassa Israelin itsenäisyysjulistusta. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Itsenäisyysjulistukset Luokka:1948 Luokka:Sionismi Luokka:Israelin historia
Lapväärtin kirkonkylä

Lapväärtin kirkonkylä (, tilastollisena taajamana nykyisin Lapväärtti, ) on taajama Lapväärtissä Kristiinankaupungissa. Ennen vuoden 1973 kuntaliitosta se oli Lapväärtin kunnan hallinnollinen keskus. Vuoden 2016 lopussa taajamassa oli 1 493 asukasta ja sen maapinta-ala oli 10,76 neliökilometriä. Taajama sijaitsee samannimisen Lapväärtin () rekisterikylän alueella. Lapväärtin kirkonkylän halki virtaa Selkämereen laskeva Lapväärtinjoki. Valtatie 8 ohittaa kirkonkylän sen länsipuolelta. Kylän pohjoispuolitse kulkee seututie 663, jota pitkin pääsee koilliseen Karijoen kirkonkylään sekä länteen Lålbyhyn ja Kristiinankaupungin keskustaajamaan. Kaakkoon vie seututie 664, jonka varrella on ensin Perus ja sen jälkeen Dagsmark. Kirkonkylässä sijaitsee Lapväärtin kirkko. ==Lähteet== Luokka:Lapväärtti Luokka:Kristiinankaupungin kylät Luokka:Pohjanmaan maakunnan taajamat Luokka:Suomen kirkonkylät Luokka:Suomen entiset kuntakeskukset
Meilahden seurakunta

Meilahden seurakunta oli seurakunta Helsingissä. Seurakunta kuului Helsingin hiippakuntaan Huopalahden rovastikuntaan. Kirkkoherrana toimi Hannu Ronimus. Vuonna 2017 seurakunnassa oli 11 467 jäsentä. Vuoden 2019 alusta alkaen seurakunta yhdistyi Töölön seurakunnan kanssa ja uuden seurakunnan nimeksi tuli Töölön seurakunta. == Kirkot == * Meilahden kirkko * Tuomaankirkko == Kirkkoherrat == Seuraavat henkilöt ovat toimineet Meilahden seurakunnan kirkkoherroina: * 1957–1972: Erkki Niinivaara * 1973– Tapio Haikarinen * 1993–2006: Ensio Klemi * 2006–2019: Hannu Ronimus == Lähteet == Luokka:Helsingin entiset evankelis-luterilaiset seurakunnat
Seymourin lentoasema

Seymourin lentoasema (IATA: GPS, ICAO: SEGS) on lentoasema Baltran saarella Galápagossaarilla. Se perustettiin Yhdysvaltain armeijan ilmavoimien tukikohdan paikalle, ja siviililennot alkoivat asemalla 1963. == Infraskturuuri == === Terminaali === Seymourin lentoaseman uusi terminaalirakennus avattiin joulukuussa 2012. Terminaalin pinta-ala on 6 000 neliömetriä. Terminaalin rakentamisessa pyrittiin minimoimaan sen vaikutukset ekosysteemiin U.S. Green Building Councilin säännösten mukaisesti. Rakentamisessa käytettiin Amazonin alueen öljynporauksesta kierrätettyjä teräsputkia. Lisäksi 75 prosenttia kaikesta materiaalista, jota vanhasta terminaalista saatiin, käytettiin uuden rakentamiseen. Terminaali käyttää aurinko- ja tuulivoimaa, ja lähes kaikki rakennuksen tarvitsema energia on uusiutuvista lähteistä. Rakennuksessa ei ole ilmastointia, mutta niin sanotun ilmastotietoisen arkkitehtuurin avulla sinne on pyritty saamaan sopivat olosuhteet vuoden ympäri. === Kiitotiet === Lentoaseman ainoa kiitotie on asfalttipäällysteinen. Se on 2 401 metriä pitkä ja 35 metriä leveä. == Historia == Japanin hyökättyä Pearl Harboriin Ecuador antoi Yhdysvalloille luvan käyttää Baltraa sotilastukikohtanaan. Baltra valittiin armeijan ilmavoimien tukikohdaksi sen tasaisten pinnanmuotojen takia. Lentotukikohdan rakennustyöt alkoivat helmikuussa 1942, ja kenttä oli valmis kahdessa kuukaudessa. Tukikohta laajeni sodan aikana, ja siellä oli yli 200 rakennusta ja tuhannelle sotilaalle tarkoitettu kasarmi. Suurin osa joukoista vetäytyi syyskuussa 1945. Sotilastoiminta lopetettiin huhtikuussa 1946, ja viestintäyksikkö lähti saarelta helmikuussa 1948. Tukikohta luovutettiin samana vuonna Ecuadorille. Tukikohdasta muutettiin siviililentoasema vuonna 1963. Se jatkoi kuitenkin myös edelleen Ecuadorin asevoimien tukikohtana. Seymourin lentoaseman uuden terminaalin rakennustöistä sekä lentoaseman ylläpitäjästä ja toiminnasta järjestettiin tarjouskilpailu. Sen voitti ECOGAL, joka sai 15 vuoden sopimuksen huhtikuussa 2011. Uudistettu lentoasema avattiin joulukuussa 2012. Se sai heinäkuussa 2015 Leadership in Energy and Environmental Designin kultasertifikaatin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ecuadorin lentoasemat Luokka:Galápagossaaret
Rahapaja (televisiosarja)

Rahapaja (, eng. Money Heist) on espanjalainen televisiosarja, joka nousi suosioon Netflixin myötä. Ensimmäinen tuotantokausi julkaistiin vuonna 2017. Sarjan on luonut Álex Pina. Sarja on fiktiivinen esitys rikollisjoukosta, joka ryöstää Espanjan kuninkaallisen rahapajan. Sarjaa on tehty viisi tuotantokautta. Jaksoja on yhteensä 48. Sarja päättyi virallisesti viidenteen tuotantokauteen, mutta joulukuussa 2023 julkaistiin spin-off -sarja Berlin, joka sijoittuu aikaan ennen ensimmäistä ryöstöä. == Juoni == Professori (Álvaro Morte) on suunnitellut ryöstön Espanjan Madridissa sijaitsevaan Kuninkaalliseen Rahapajaan. Hän rekrytoi kahdeksan ihmistä, ja ryhmä tekee iskun rahapajaan ja aikoo painaa miljardien edestä rahaa. Osallisena on panttivangit, joiden avulla rahapajaa voidaan pitää hallussa pidemmän aikaa. Jokaisella kahdeksalla ryöstäjällä on kaupungin nimi; Tokio (Úrsula Corberó), Moskova (Paco Tous), Berliini (Pedro Alonso), Nairobi (Alba Flores), Rio (Miguel Herrán), Denver (Jaime Lorente), Helsinki (Darco Peric) ja Oslo (Roberto Garcia Ruiz). Sarjan alussa ryöstäjät ovat pukeutuneet Salvador Dalín klovnimaiseen kasvonaamioon, jottei poliisi tunnistaisi heitä. Ryöstöä organisoi ja hallitsee rahapajan ulkopuolelta Professori. Poliisin puolelta isossa roolissa ovat komisario Raquel Murillo (Itziar Ituño) ja apulaiskomisario Ángel Rubio (Fernando Soto). == Musiikki == Alun perin italialainen fasisminvastainen taistelulaulu "Bella ciao" soi sarjassa useissa symbolisissa kohtauksissa. Yksi merkittävimmistä on Professorin (Álvaro Morte) ja Berliinin (Pedro Alonso) kohtaus, jossa he laulavat kappaletta yhdessä. == Julkaisut == === Alkuperäinen sarja === Espanjalaisella Antena 3 -kanavalla esitettiin 15 jaksoa, ensimmäinen jakso julkaistiin 2. toukokuuta 2017. === Julkaisut muissa maissa === Maa Pvm Verkko Argentiina 20.12.2017 (internet) Espanja 20.12.2017 Ranska 20.12.2017 (internet) Italia 20.12.2017 (internet) Puola 20.12.2017 (internet) Saksa 20.12.2017 (internet) === Netflixin levitys === Netflix editoi sarjan kahteen tuotantokauteen ja 22 jaksoon tiivimpään muotoon. Kolmas tuotantokausi julkaistiin 19. heinäkuuta 2019. == Lähteet == Luokka:Espanjalaiset rikossarjat Luokka:Antena 3:n televisio-ohjelmat
4 Vallées

4 Vallées' on talvi- ja kesäurheilualue Lounais-Sveitsissä Valais’n Alpeilla. Se sijaitsee Valais’n kantonissa Sionin ja Martignyn kaupunkien välillä Rhônen eteläpuolella. Nimensä alue on saanut neljästä jokilaaksosta Drance de Bagnes, Borgne, Printse ja Fare. Alueen korkeusero on noin 2,5 kilometriä: korkein vuori on Mont Fort (3 330 m); matalin hissiala-asema on Le Châblessa 820 metrin korkeudessa. == Talviurheilualue == Laskettelua varten alueella on rinteitä 410 kilometriä. Myös perinteisen hiihdon harrastaminen ja esimerkiksi koiravaljakkoajelu on mahdollista. Muun muassa Verbierin, Nendazin ja Veysonnazin vuoristoalueet ovat osa 4 Vallées -aluetta. == Kesäurheilualue == Kesäretkeilyreittejä alueella on lähes 1 000 kilometriä. Myös esimerkiksi pyöräilyä tai vuorikiipeilyä voi harrastaa. Verbier Valais 029.JPG|Verbier lounaasta nähtynä. Cable car to Mont Fort - panoramio.jpg|Köysirata Mont Fortille. Veysonnaz et le Bietschhorn.jpg|Veysonnazin kylä, taustalla Rhônen takana Bietschhorn. == Lähteet == * * == Aiheesta muualla == * Alueen matkailusivusto , , Luokka:Sveitsin talviurheilukeskukset Luokka:Valais Luokka:Sionin urheilu
Kesä Balatonilla

Kesä Balatonilla (, "Hunajanaiset") on saksalainen television minisarja, joka sijoittuu vuoteen 1986. Sarja kertoo itäsaksalaisista sisaruksista Majasta ja Catrinista, jotka matkustavat kesälomalle Balaton-järvelle Unkariin, missä he tapaavat rautaesiripun toiselta puolelta tulevia ihmisiä Länsi-Saksasta. Yle Teema esitti sarjan kuutena osana vuodenvaihteessa 2018–2019. == Roolit == * Cornelia Gröschel: Catrin Streesemann, ranskanopettaja * Sonja Gerhardt: Maja Streesemann, Catrinin sisar * * * * Anja Kling: Kirsten Streesemann, Catrinin ja Majan äiti * Götz Schubert: Karl Streesemann, Catrinin ja Majan isä * Dominic Raacke: Erik Waller, länsisaksalainen telttailija * * Stipe Erceg: Tamás Szabo, hotelli Balatón Residenzin johtaja * Dorka Gryllus: Zsófia, Tamásin sisar *Franz Dinda: Rudi Hartwig, itäsaksalainen tietokoneasiantuntija * *Sebastian Urzendowsky: Timo, itäsaksalainen muusikko *Alice Dwyer: Lilian, länsisaksalainen telttailija * Isolda Dychauk: Lara-Fee * Winnie Böwe: Agnes, Streesemannien naapuri Erfurtissa * Frederik Götz: Luis * Max Woelky: Tom Burmeister == Lähteet == Luokka:2010-luvun saksalaiset televisiosarjat
Bistro

Bistro ( tai bistrot) on ranskalaisen ravintolakulttuurin piirissä tunnettu viini- tai oluttupaHakusana bistro, Kielitoimiston sanakirja., usein myös epämuodollinen ruokaravintola, jossa tarjotaan kotiruokaa tai muita yksinkertaisia annoksia. Bistro on edullisempi kuin varsinainen ruokaravintola () eikä sillä usein ole pysyvää à la carte -ruokalistaa, vaan päivän annokset on kirjoitettu liitutaululle. Bistro on usein myös kortteliravintola eli kulmakunnan asukkaiden kokoontumispaikka (vert. pub), jossa bistron isäntä tai emäntä toivottaa vieraat tervetulleiksi ja ohjaa pöytiin. Alun perin bistrojen isäntäväki on valinnut asiakaskuntansa, ei-toivotuille asiakkaille on oltu vain "viileän asiallisia". Ravintolatyyppien väliset erot ovat pieniä, ja Helsingin Sanomien 1990-luvun kirjeenvaihtajan Patrick Le Louarnin mukaan myös nimellä café, bar tai brasserie (suom. "kahvila", "baari" ja "panimo") itseään kutsuvat paikat ovat Ranskassa useimmiten bistroja. Aiemmin erona oli, että bistrossa tarjoillaan enimmäkseen viiniä, brasseriessa olutta, mutta tämäkin ero on hämärtynyt. Niin sanotut gourmet-bistrot voivat kilpailla hienoimpien ruokaravintoloiden kanssa jopa Michelin-tähdistä. Bistrojen historian sanotaan juontavan Boulanger-nimiseen keittokauppiaaseen, joka toi kauppaansa myös muutaman pöydän asiakkailleen. Etymologisesti sanan bistro juuret saattaa erään teorian mukaan viitata "paikkaan, jossa juodaan pahaa viiniä" (; ), toisen tarinan mukaan se juontaa juurensa venäläisten kasakoiden "Bystro! Bystro!" -huutoihin (Nopeasti! Nopeasti!). Sana vakiintui ranskan kieleen 1800-luvun lopulla. Samantapaisia epämuodollisia ravintolatyyppejä ovat italialainen trattoria ja osteria, espanjalainen bodega, brittiläinen pub, saksalaiset Bierstube ja Gasthaus, kreikkalainen taverna ja ruotsalainen krog eli krouvi. Lyonin kaupungissa sijaitsevat liha- ja sisäelinruokia tarjoilevat bistrot tunnetaan nimellä bouchon. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Juomakulttuuri Luokka:Ravintolatalous
Metsälä (Siipyy)

Metsälä () on kylä ja aiempi tilastollinen taajama Siipyyssä Kristiinankaupungissa. Kylän keskus sijaitsee aivan valtatien 8 länsipuolella ja sieltä on yhteys Siipyyn kirkonkylään yhdystietä 6601 pitkin. Metsälän lähikyliä tai kulmakuntia ovat etelässä Kallträsk, lounaassa Siipyyn kirkonkylä, luoteessa Henriksdal ja koillisessa Uttermossa. Kylän pellot sijoittuvat kyläkeskuksen länsipuolelle. Valtatien itäpuolella on kaksi järveä, Lilla Sandjärv ja Stora Sandjärv. Vuoden 1960 väestönlaskennassa 1,5 neliökilometrin suuruisessa taajamassa oli 226 asukasta, joista 55,8 prosenttia oli ruotsinkielisiä. Vuoden 1970 väestönlaskennassa Metsälä ei enää ollut taajama. ==Kuvia Metsälästä== Tiedosto:Slätten i Ömossa.jpg | Maalaismaisemaa kylän keskusalueen ulkopuolella. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Siipyyn kylät Luokka:Pohjanmaan maakunnan entiset taajamat
Metsälä (täsmennyssivu)

Metsälä voi tarkoittaa seuraavia asioita: ==Paikannimi== * Metsälä (), osa- alue Helsingissä * Metsälä (), kylä ja entinen taajama Siipyyssä Kristiinankaupungissa ==Sukunimi== * Juha Metsälä (s. 1967), rakennusalan yrittäjä ja yritysjohtaja * Minna Metsälä (s. 1967), Sydänsaairaalan liiketoimintajohtaja * Timo Metsälä (s. 1980), jääkiekkoerotuomari
Töölön seurakunta

Töölön seurakunta on seurakunta Helsingissä. Seurakunta kuuluu Helsingin hiippakunnassa Tuomiorovastikuntaan. Kirkkoherrana toimii Hilkka Niemistö. Vuoden 2019 alusta alkaen vanha Töölön seurakunta yhdistyi Meilahden seurakunnan kanssa ja uuden seurakunnan nimeksi tuli Töölön seurakunta. Seurakunta toimii Etu-Töölön, Taka-Töölön, Meilahden, Ruskeasuon ja Länsi- Pasilan kaupunginosien alueilla.Kirkko Helsingissä - Seurakuntajako Vuoden 2024 lopussa Töölön seurakuntaan kuului 25 828 jäsentä, mikä oli 50,8 prosenttia alueen asukkaista. 2000-luvulla seurakunnan jäsenmäärä on vähentynyt merkittävästi. Alkuperäinen Töölön seurakunta syntyi vuonna 1942, kun Helsingin pohjoinen seurakunta jaettiin Keski-Helsingin ja Töölön seurakunniksi. Vuonna 1956 Töölöstä erotettiin omaksi seurakunnakseen Meilahden seurakunta ja vuonna 1965 Taivallahden seurakunta. Taivallahti liityi takaisin Töölön seurakuntaan vuonna 2011 ja Töölö ja Meilahti yhdistyivät vuonna 2019. == Kirkot ja tilat == Seurakunnalla on kolme kirkkoa: * Meilahden kirkko * Temppeliaukion kirkko * Töölön kirkko Seurakunnalla on myös monitoimitila Fokus Mall of Triplassa Pasilassa ja seurakuntakeskus Rasti Ruskeasuolla. == Kirkkoherrat == * 2019–2022: Hannu Ronimus * 2022– : Hilkka Niemistö == Katso myös == * Uskonto Helsingissä * Helsingin seurakuntayhtymä == Lähteet == Luokka:Helsingin evankelis-luterilaiset seurakunnat