EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Andy Thomas

Andrew Sydney Withiel "Andy" Thomas (s. 18. joulukuuta 1951) on australialaissyntyinen astronautti, jolle myönnettiin Yhdysvaltain kansalaisuus joulukuussa 1986. Hän elää avioliitossa astronautti Shannon Walkerin kanssa. Thomas on varsinaiselta ammatiltaan insinööri ja hän ennätti valmistua Adelaiden yliopistosta ennen maastamuuttoaan. Hänet otettiin NASA:n astronautiksi vuoden koulutuksen jälkeen elokuussa 1993. Thomas suoritti ensimmäisen avaruuslentonsa Endeavourilla toukokuussa 1996. Lentoja on tähän mennessä kertynyt neljä. Luokka:Yhdysvaltalaiset avaruuslentäjät Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Veniamin Soldatenko

Veniamin Vasiljevitš Soldatenko (, 4. tammikuuta 1939 Shkurovka, Pohjois- Kazakstanin alue, Kazakstanin SNT – 15. heinäkuuta 2023) oli Neuvostoliittoa edustanut kilpakävelijä, jonka matkana oli pääasiassa 50 kilometriä. Vuodesta 1991 lähtien Soldatenkolla oli Kazakstanin kansalaisuus. Soldatenko saavutti hopeaa Münchenin 1972 olympialaisissa 50 kilometrin kävelyssä. Vuonna 1976 ei 50 kilometrin kävely kuulunut olympiaohjelmaan, joten sitä varten järjestettiin Ruotsin Malmössä maailmanmestaruuskilpailut. Siellä Soldatenko voitti maailmanmestaruuden. Soldatenko on lisäksi saavuttanut EM-kilpailuissa kultaa vuonna 1971, hopeaa vuonna 1978 ja pronssia vuonna 1969 . ==Saavutukset== Vuosi Kilpailu Paikka Sijoitus Matka 1969 EM-kilpailut Ateena, Kreikka 3. 50 km 1970 Kävelyn maailmancup Eschborn, Länsi-Saksa 2. 50 km 1971 EM-kilpailut Helsinki, Suomi 1. 50 km 1972 Olympialaiset München, Saksa 2. 50 km 1976 MM-kilpailut Malmö, Ruotsi 1. 50 km 1978 EM-kilpailut Praha, Tšekkoslovakia 2. 50 km == Lähteet == Luokka:Neuvostoliittolaiset kävelijät Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Sami Hurmerinta

Sami Hurmerinta (s. 11. toukokuuta 1955 Helsinki Hänen isänsä on taiteilija Olavi Hurmerinta. Tytär Janna Hurmerinta on myös muusikko. Sami Hurmerinnan ensimmäinen oma yhtye oli vuonna 1972 perustettu Taivaanvuohi, jota seurasivat Maaritin Afrikan Tähti, Janus, Hurmerinta-Sorvali Big Band ja Frank Robsonin Atrain. Soundi 5/1986 Sami Hurmerinnan haastattelu Huhtikuussa 1978 ilmestyi Love Recordsin kautta sooloalbumi Sami Hurmerinta. Sillä vierailivat Pave Maijanen, Pepe Willberg, Kari Kuusamo ja Upi Sorvali. Vuonna 1985 Hurmerinta julkaisi albumin ja singlen käyttäen nimeä Sam Haze. Vuonna 1994 hän sai Vantaan kulttuuripalkinnon yhdessä Maarit Hurmerinnan kanssa. Hänelle myönnettiin taiteilijaeläke vuoden 2022 alusta alkaen. == Diskografia == * (LRLP 263) * Sam Haze: (EPC26701) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Ylen Elävä arkisto: Sami Hurmerinta & Taivaanvuohi: Gloom/Muukalaiset yössä (live 1973) Luokka:Suomalaiset kitaristit Luokka:Suomalaiset iskelmämusiikin säveltäjät Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vantaan kulttuuripalkinto
The Pretender

The Pretender on yhdysvaltalaisen rockyhtye Foo Fightersin ensimmäinen single yhtyeen kuudennelta studioalbumilta Echoes, Silence, Patience & Grace. Se julkaistiin iTunes-verkkomusiikkikaupassa 8. elokuuta 2007. CD- ja vinyyliversiot julkaistiin 17. syyskuuta 2007. Kappaleen musiikkivideon ohjasi Sam Brown. Se oli ehdolla MTV Video Music Awards'ssa parhaaksi rock-videoksi. Kappale voitti Grammy-palkinnon kategoriassa Best Hard Rock Performance. Rolling Stonen The 100 Best Songs of 2007 -listauksessa se sijoittui 47:ksi.The 100 Best Songs of 2007 RollingStone.com ==Kappaleet== *CD #"The Pretender" #"If Ever" *Maxi CD #"The Pretender" #"Come Alive" (demo-versio) #"If Ever" #"Monkey Wrench" (live video) *7" vinyyli #"The Pretender" #"Bangin" ==Singlen listasijoitukset== Lista (2007) Sijoitus Australian ARIA singlelistaTop 50 Singles Chart. Australian Recording Industry Association. Viitattu 16. syyskuuta 2007. 10 Brasilian singlelistaBrazilian Hot 100 Songs & Tracks. Hot100Brasil. Viitattu 3. marraskuuta 2007. 62 Alankomaiden singlelista 13 Saksan singlelista 72 Irlannin singlelista 11 Uuden-Seelannin RIANZ singlelistaNew Zealand RIANZ Single Chart 9 Ruotsin singlelista 46 Britannian singlelista 8 U.S. Billboard Hot 100 37 U.S. Hot Mainstream Rock Tracks 1 U.S. Hot Modern Rock Tracks 1 U.S. Pop 100 47 Canadian Hot 100 15 == Lähteet == Luokka:Foo Fightersin kappaleet Luokka:Vuoden 2007 kappaleet
Asetofenoni

Asetofenoni on orgaaninen yhdiste (ketoni), joka on palavaa, alle huoneenlämmössä eli 20 °C alapuolella olomuodoltaan valkoisia kiteitä ja yli 20 °C:n lämpötilassa väritöntä nestettä, jolla on karvasmantelia muistuttava makea tuoksu. Sen kemiallinen kaava on C8H8O ja rakennekaava on C6H5COCH3. Asetofenonista käytetään myös nimityksiä 1-fenyylietanoni, fenyylimetyyliketoni, asetyylibentseeni ja hypnoni. Asetofenonin moolimassa on 120,15 g/mol, sulamispiste 20 °C, kiehumispiste 202 °C, tiheys 1,0296 g/cm3, hajukynnys 0,004–2,02 ppm, leimahduspiste 82 °C (o.c.), itsesyttymislämpötila 571 °C ja CAS-numero 98-86-2. Aine liukenee veteen niukasti, mutta liukenee alkoholiin ja eetteriin. Asetofenonia on aiemmin käytetty anestesiassa. Ainetta käytetään orgaanis­ten kemikaalien synteeseissä valoherkisteenä sekä katalyyttinä alkeenien polymeroinnissa. Asetofenonia lisätään tuoksukomponentiksi hajusteteollisuudessa sekä kosmeettisiin valmisteisiin, saippuaan, pesuaineisiin, tupakkatuotteisiin ja virvoitusjuomiinkin. Ainetta käytetään myös muovien ja hartsien liuottimena sekä teolliseen maalien poistoon. Asetofenonia voidaan valmistaa Friedel–Crafts-asyloinnilla bentseenistä ja asetyylikloridista. Asetofenonin kaupallisena nimenä on Hypnone. == Ympäristö- ja terveysvaikutukset == Lyhytaikainen altistuminen asetofenonille ärsyttää silmiä aiheuttaen jopa sarveiskalvovaurioita sekä voi aiheuttaa vaikutuksia keskushermostoon ja suurilla pitoisuuksilla johtaa jopa tajuttomuuteen. Alkoholin käyttö lisää aineen haitallista vaikutusta. Pitkäaikainen tai toistuva altistuminen aineelle voi kuivattaa ihoa. Elimistöstä asetofenoni erittyy virtsaan esimerkiksi hydroksiasetofenoneina ja hippurihappona. == Aiheesta muualla == * *Asetofenonin käyttöturvallisuustiedote, Sigma Aldrich, viitattu 26.12.2014. *Kemian työsuojeluneuvottelukunta (KETSU): Asetofenoni *Etälukio: Bentseenin Friedel- Crafts asylointi *PubChem: Acetophenone *KEGG: Acetophenone *ChemBlink: Acetophenone Luokka:Ketonit
Pavel Beljajev

Pavel Ivanovitš Beljajev (; 26. kesäkuuta 1925 – 10. tammikuuta 1970) oli toinen Voshod 2 -lennolle vuonna 1965 osallistuneista kosmonauteista. Beljajev ei kuitenkaan osallistunut Aleksei Leonovin kanssa historian ensimmäiselle avaruuskävelylle. Beljajev syntyi Vologdan alueella Venäjän SFNT:ssä. Hän oli kansallisuudeltaan venäläinen. Hän liittyi NKP:n jäseneksi vuonna 1949. Hänelle myönnettiin muun muassa Neuvostoliiton sankarin arvonimi. Beljajeville tehtiin kohtalokkain seurauksin vatsahaavaleikkaus, sillä hän sairastui peritoniittiin ja kuoli vain 44-vuotiaana. Hänet on haudattu Novodevitšin nunnaluostariin Moskovaan. Luokka:Neuvostoliittolaiset avaruuslentäjät Luokka:Neuvostoliittolaiset kommunistit Luokka:Neuvostoliiton sankarit Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 1970 kuolleet
Jack Lang

Jack Lang (s. 2. syyskuuta 1939 Mirecourt, Ranska) on ranskalainen sosialistipoliitikko, joka muistetaan erityisesti François Mitterrandin presidenttikauden näkyvänä kulttuuriministerinä 1980-luvulla. Hän oli Euroopan parlamentin jäsen Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmässä vuosina 1994–1997. Langin isä oli Amerikan-harrastaja ja muunsi poikansa nimen "Jacquesista". Hänen puolisonsa on Monique Buczynski. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Jack Langin sivusto * Luokka:Ranskan kulttuuriministerit Luokka:Ranskalaiset europarlamentaarikot Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Toktar Aubakirov

Toktar Ongarbajuli Aubakirov (; ; s. 27. heinäkuuta 1946 Karaganda) on kazakstanilainen kenraalimajuri ja entinen kosmonautti. Hän osallistui vuonna 1991 lennolle Miriin. Hänestä tehtiin vuonna 1988 Neuvostoliiton sankari, ja hänellä on myös Leninin kunniamerkki. Luokka:Kazakstanilaiset avaruuslentäjät Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Neuvostoliiton sankarit Luokka:Kazakstanin sankarit
Valeri Bykovski

Valeri Fjodorovitš Bykovski (; 2. elokuuta 1934 Pavlovski Posad – 27. maaliskuuta 2019) oli neuvostoliittolainen kosmonautti. Hän osallistui kolmelle miehitetylle avaruuslennolle: Vostok 5:lle, Sojuz 22:lle ja Sojuz 31:lle. Bykovskin lento Vostok 5:llä oli pisin ihmisen yksinlento avaruudessa: 4 päivää ja 23 tuntia. Kaikkiaan hän oli avaruudessa 20 päivää 17 tuntia ja 48 minuuttia. Bykovskista tehtiin vuonna 1963 Neuvostoliiton sankari. Hänellä oli lisäksi Leninin ja Punaisen tähden kunniamerkit. == Kuvia== Tiedosto:The Soviet Union 1963 CPA 2885 stamp (Second 'Team' Manned Space Flight. Valery Bykovsky and the 'Vostok 5' spacecraft) large resolution.jpg|Valeri Bykovski ja Vostok 5 neuvostoliittolaisessa postimerkissä vuonna 1963. Tiedosto:Bundesarchiv Bild 183-T0905-107, Landung der Kosmonauten Bykowski und Jähn.jpg|Valeri Bykovski ja itäsaksalainen astronautti Sigmund Jähn Tiedosto:RIAN_archive_619144_Cosmonauts_Valentina_Tereshkova_and_Valery_Bykovsky_among_children.jpg|Bykovski ja Valentina Tereshkova lasten kanssa noin vuonna 1963. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Neuvostoliittolaiset avaruuslentäjät Luokka:Neuvostoliiton sankarit Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Laakson liljasta metsän tyttöön

Laakson liljasta metsän tyttöön on suomalaisen laulaja Maarit Hurmerinnan kokoelma-albumi vuodelta 2002. Levy on virallisesti Maaritin kolmas kokoelma, ja se on niistä tähän mennessä kattavin, sisältäen Maaritin uran merkittävimmät kappaleet. == Kappaleet == ===CD 1=== # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # ===CD 2=== # # # # # # # # # # # # # # # # # # # Luokka:Vuoden 2002 kokoelma-albumit Luokka:Maarit Hurmerinnan albumit
Veikko Pentikäinen

Rovasti Veikko Adolf Pentikäinen (12. kesäkuuta 1909 - 14\. helmikuuta 1992) oli vanhoillislestadiolainen saarnaaja ja vaikuttajapersoona. Hän syntyi Helsingissä, mutta valmistui ylioppilaaksi Kuopion Lyseosta 1930. Papiksi hänet vihittiin vuonna 1934 Turussa. Sen jälkeen hän toimi ylimääräisenä pappina Alavudella 1934 ja Velkualla 1934–1938. Hän toimi kirkkoherrana Rantsilassa 1938–1944 ja kappalaisena Haapajärvellä 1944–1960. Sairaalasielunhoitajana hän toimi ensin Lappeenrannassa 1960–1963 ja sitten Rovaniemellä 1963–1972. Hän toimi Pukkilan kirkkoherrana 1972–1976 ja jäi sitten eläkkeelle. Eläkevuosiaan hän vietti Järvenpäässä. Veikko Pentikäinen toimi sotilaspappina rintamalla 5.8.1942–1.4.1943 Uhtualla ja 20.5.1944–23.11.1944 Vienan kanavalla ja Lapin sodassa. Veikko Pentikäinen liittyi vanhoillislestadiolaisuuteen Helsingissä 1931 ja hänet asetettiin saarnaajaksi samana vuonna Kuopiossa.Pentikäinen 1988 s. 10 Veikko Pentikäinen oli professori Juha Pentikäisen isä. Veikko Pentikäisen veli oli Neuvostoliiton vakoojana tunnetuksi tullut Vilho Pentikäinen. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Vanhoillislestadiolaiset saarnaajat Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Vuonna 1992 kuolleet
Christopher Fry

Christopher Fry (1907 Bristol, Britannia – 2005) oli englantilainen näytelmäkirjailija ja elokuvakäsikirjoittaja. Hän oli kveekari. Fryn tunnetuimpia näytelmiä ovat The Boy with the Cart (1938), A Phoenix Too Frequent (1946, suom. Leski ja korpraaliIlona-esitystietokanta, Teatterin tiedotuskeskus, viitattu 16.12.2014.), The Firstborn (1946), The Lady's Not for Burning (1949), Thor, with Angels (1949), Venus Observed (Venus näköpiirissä, 1950) ja The Dark Is Light Enough (1957). Fryn näytelmistä on tehty myös elokuvia. Lisäksi Fry oli itse mukana käsikirjoittamassa elokuvia Ben-Hur (1959) ja Barabbas (1962). Hän kuoli sairaalassa Chichesterissä 97-vuotiaana. Fry oli Royal Society of Literaturen jäsen.Royal Society of Literature: Fellows Remembered Viitattu 20.11.2013. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Royal Society of Literaturen jäsenet Luokka:Englantilaiset näytelmäkirjailijat Luokka:Brittiläiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Vuonna 1907 syntyneet Luokka:Vuonna 2005 kuolleet
Laakson lilja

20 suosikkia – Laakson lilja on Maaritin kokoelma-albumi vuodelta 1995. Levy on osa 20 suosikkia -kokoelmasarjaa. == Kappaleet == # – [1980] # [1973] # [1978] # – [1981] # – [1978] # [1978] # – [1980] # [1975] # [1976] # [1973] # – [1980] # – [1993] # – [1978] # [1978] # - [1980] # – [1993] # – [1979] # - [1993] # - [1978] # - (Child Of Mine) [1973] == Lähteet == Luokka:Vuoden 1995 kokoelma-albumit Luokka:Maarit Hurmerinnan albumit
M/S TransPulp

M/S TransPulp () on ruotsalaisen Rederi AB Transatlanticin omistuksessa oleva ro-ro-alus. Alus on rakennettu vuonna 2006 Aker Yardsin Rauman telakalla. TransPulp on rekisteröity Ruotsin lipun alle, ja sen kotisatama on Skärhamn. Nykyisin alus kuljettaa suomalais-ruotsalaisen metsäteollisuusyritys Stora Enson tuotteita. TransPulpin sisaraluksia ovat M/S TransPaper ja M/S TransTimber. == Käyttöhistoria == Alus luovutettiin 8. joulukuuta 2006 Baltic Container Shippingin (Rederi AB Transatlantic) omistukseen. Alus rekisteröitiin Ruotsin lipun alle ja kotisatamaksi tuli Skärhamn. Tämän jälkeen Rederi AB Transatlantic aloitti kuljettamaan Stora Enson tuotteita TransPulpilla. Heinäkuussa 2009 TransPulp ajoi karille Saksan Travemündessa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Fakta om Fartyg – M/S Transpulp *Transatlantic: TransPulp Luokka:Rahtilaivat
Bob Fosse

Robert Louis ”Bob” Fosse (23. kesäkuuta 1927 Chicago – 23. syyskuuta 1987 Washington, DC) oli yhdysvaltalainen musikaalien koreografi ja ohjaaja sekä elokuvaohjaaja. Hän voitti urallaan kahdeksan Tony-palkintoa, kolme Emmy- palkintoa ja sai vuonna 1972 parhaan ohjauksen Oscarin ja Bafta-palkinnon elokuvasta Cabaret. Fosse oli nuorin norjalaisen isänsä ja irlantilaisen äitinsä kuudesta lapsesta. Hänen tunnetuimpien musikaaliensa joukkoon lukeutuvat The Pajama Game (1954) ja Damn Yankees (1955). Hänen osin omaelämäkerrallinen elokuvansa Syke ei sammu (1979) palkittiin Cannesin elokuvajuhlien Kultaisella palmulla. Fosse oli elämänsä aikana kolmeen otteeseen naimisissa. Kaksi ensimmäistä avioliittoa päättyivät avioeroon; kolmas kesti virallisesti Fossen kuolemaan saakka, mutta pari asui jo erillään. Fosse ihaili Fred Astairea. Fosse kuoli sydäninfarktiin 60-vuotiaana. ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset koreografit Luokka:Parhaan ohjauksen Oscar-palkinnon saajat Luokka:Tony-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 1987 kuolleet
Joel Grey

Joel David Grey (s. 11. huhtikuuta 1932) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Grey syntyi Joel Katz -nimisenä Clevelandissa, Ohiossa. Hänen äitinsä oli Grace ja isänsä Mickey Katz. Hän valmistui Beverly Hills High Schoolista Kaliforniassa vuonna 1950. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella. Grey sai Tony- palkinnon roolistaan musikaalissa Cabaret (1966). Hän sai Cabaret’n elokuvaversiosta niin ikään parhaan miessivuosan Oscar-palkinnon vuonna 1972. Hän on esiintynyt myös televisiossa. Grey oli vuosina 1958–1982 naimisissa Jo Wilderin kanssa; avioliitto päättyi eroon. Parille syntyi kaksi lasta, tytär Jennifer ja poika James, joista ensin mainitusta tuli näyttelijä ja viimeksi mainitusta kokki. Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Oscar- palkinnon saajat Luokka:Golden Globe -palkinnon saajat Luokka:Tony-palkinnon saajat Luokka:Hollywood Walk of Fame Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ernő Dohnányi

Ernő Dohnányi (27. heinäkuuta 1877 – 9. helmikuuta 1960) oli unkarilainen säveltäjä, kapellimestari ja pianisti. Dohnányi syntyi nykyisessä Bratislavassa. Hänen isänsä oli sellonsoittoa harrastanut matematiikanprofessori, jolta saamiensa alkeisopintojen jälkeen nuori säveltäjä pääsi opiskelemaan Hans von Koesslerin johdolla. Johannes Brahmsin järjesti Dohnányin ensimmäisen julkaistun sävellyksen, pianokvintetto c-molli, ensiesityksen Wienissä. Opiskeltuaan lyhyesti Eugen d'Albertin johdolla Dohnányi debytoi Berliinissä 1897, ja pian hän saavutti pianistina mainetta eri puolilla Eurooppaa. Hän ei rajoittunut resitaaleihin tai orkesterien solistinosiin, vaan esitti myös kamarimusiikkia. Hän selvisi toisen maailmansodan kotimaassaan, mutta siirtyi sen jälkeen Yhdysvaltoihin. Hän kuoli keuhkokuumeeseen New Yorkissa 82-vuotiaana. Dohnányin viimeinen esiintyminen tapahtui kapellimestarina 30. tammikuuta 1960. Hänen tuotantonsa säveltäjänä on muodoltaan monipuolista: siihen kuuluu mm. oopperoita, kuoromusiikkia, orkesteriteoksia, konserttoja, kamarimusiikkia ja pianokappaleita. Vaikutteita on haettu paitsi perinteisestä eurooppalaisesta taidemusiikista, myös kotiseudun kansanmusiikista sekä myöhemmin amerikkalaisesta kansanmusiikista (American Rhapsody) ja jazzista. ==Muuta== Ernő Dohnányin poika Hans von Dohnányi oli juristi, joka teloitettiin huhtikuussa 1945 osallisena Adolf Hitlerin salamurhayritykseen. Murhayritys tunnetaan paremmin nimellä heinäkuun 20. päivän salaliitto. Hans von Dohnányin poika Christoph von Dohnányi (s. 1929) on kapellimestari, joka on toiminut mm. Clevelandin orkesterin johtajana. == Lähteet == Luokka:Unkarilaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1877 syntyneet Luokka:Vuonna 1960 kuolleet
Valli Raita

Valli Vaijolette Raita (o.s. Vuorinen, 6. heinäkuuta 1905 Turku – 3. tammikuuta 1977) oli suomalainen näyttelijä. Hänen aviomiehensä oli näyttelijä Eino Raita. Pariskunnan tytär Marjatta Raita oli myös näyttelijä. (arkistoitu linkki) Valli Raidan ainoa elokuvarooli oli elokuvassa Rantasuon raatajat vuonna 1942. Valli Raita aloitti näyttelijäuransa vuonna 1935 kotikaupunkinsa Turun Työväenteatterissa, jossa hän työskenteli ensin vuodet 1935–1937 ja sitten 1939–1941 palattuaan Kotkan Maakuntateatterista. Vuosina 1941–1946 hän näytteli Porin Teatterissa ja palasi taas Turkuun, nyt vastaperustettuun kaupunginteatteriin. Turussa hän teki myös lausunta- ja tanssiesityksiä ja ohjasi vuodesta 1953 amatöörinäyttämöiden tuotantoja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1905 syntyneet Luokka:Vuonna 1977 kuolleet
Eugen d'Albert

Eugen Francis Charles d’Albert (10. huhtikuuta 1864 – 3. maaliskuuta 1932) oli saksalainen säveltäjä ja pianisti. D'Albert syntyi Glasgow’ssa. Hän opiskeli isänsä johdolla, kunnes pääsi stipendillä Lontoon Royal College of Musiciin, jossa häntä opettivat Ernst Pauer, Ebenezer Prout, John Stainer ja Arthur Sullivan. Myöhemmin hän opiskeli Weimarissa iäkkään Lisztin johdolla. D’Albert saavutti jo nuorena laajalti mainetta erinomaisena pianistina, vaikka hän tulikin sittemmin tunnetuksi ennen kaikkea oopperasäveltäjänä. Häntä on pidetty huomattavimpana veristisen oopperatyylin omaksuneena saksalaisena säveltäjänä. D’Albertin ansiokkaimpia teoksia ovat hänen useat oopperansa, jotka eivät ole kuitenkaan jääneet vakio-ohjelmistoihin. Muuhun tuotantoon kuuluu esimerkiksi sinfonia, kaksi pianokonserttoa, sellokonsertto, lauluja ja pianomusiikkia. Hän oli elämänsä aikana kuudesti naimisissa; yksi puolisoista oli venezuelalainen pianisti Teresa Carreño. D’Albert oli läpi elämänsä hyvin työteliäs ja kirjoitti sävellyksiä viimeisiin elinpäiviinsä saakka. D’Albert kuoli Riiassa ja sai hautapaikan Morcotesta Sveitsistä. ==Lähteet== * Toivo Haapanen ym. (toim.): Musiikin tietokirja (2. painos), s. 18. Helsinki: Otava, 1957. * Oiva Talvitie ja Kari Rydman: Sävelten maailma, s. 3. Porvoo: WSOY, 1956. == Aiheesta muualla == * Eugen d'Albert, Aamulehti, 12.05.1929, nro 128, s. 15, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Saksalaiset säveltäjät Luokka:Saksalaiset pianistit Luokka:Vuonna 1864 syntyneet Luokka:Vuonna 1932 kuolleet
Emmerich Kálmán

Emmerich Kálmán (myös Imre Kálmán, 24. lokakuuta 1882 Siófok – 30. lokakuuta 1953 Pariisi) oli unkarilainen säveltäjä. Kálmán syntyi Siófokissa juutalaiseen perheeseen. Hän haaveili konserttipianistin urasta, mutta tämän esti varhain puhjennut artriitti. Hän päätyi opiskelemaan musiikin teoriaa ja sävellystä Franz Liszt -musiikkiakatemiaan Budapestiin. Kálmán oli tuottelias operettisäveltäjä. Hän asettui Wieniin, jossa hän työskenteli vuoteen 1938. Saksan miehítettyä Itävallan Kálmán siirtyi Pariisiin. Hän pakeni toisen maailmansodan aikaisesta Euroopasta ja sai Yhdysvaltain kansalaisuuden vuonna 1942. Hän palasi Eurooppaan vuonna 1949 ja kuoli Pariisissa 71-vuotiaana. Kálmánia pidetään Franz Lehárin ohella ns. wieniläisen valssioperetin etevimpänä edustajana. ==Operetteja== * Tatárjárás/Ein Herbstmanöver (Syysmanööverit) (1909) * Der Zigeunerprimas (Viulukuningas) (1912) * Die Czárdásfürstin (Mustalaisruhtinatar) (1915) * Die Faschingsfee (Karnevaalikuningatar) (1917) * Das Hollandweibchen (Hollantilaistyttö) (1919) * Die Bajadere (Bajadeeri) (1921) * Gräfin Mariza (Kreivitär Mariza) (1924) * Die Zirkusprinzessin (Sirkusprinsessa) (1926) * Die Herzogin von Chicago (Chicagon herttuatar) (1928) * Das Veilchen von Montmartre (Montmartren orvokki) (1930) * Der Teufelsreiter (Paholaisratsastaja) (1932) * Marinka (1945) * Arizona Lady (1954; Kálmánin pojan Charles Kálmánin täydentämä) Luokka:Unkarilaiset säveltäjät Luokka:Operettisäveltäjät Luokka:Vuonna 1882 syntyneet Luokka:Vuonna 1953 kuolleet
Stiller (televisio-ohjelma)

Stiller oli Ruben Stillerin juontama televisio-ohjelma, jota esitettiin Nelosella vuosina 1998–2001. Ohjelmassa Ruben Stiller kommentoi ajankohtaisia asioita ja haastatteli julkisuuden henkilöitä. Stillerin päätyttyä Ruben Stiller ryhtyi juontamaan R-Studio-ohjelmaa. Luokka:Viihdeohjelmat
Far Out

Far Out oli vuosina 2001–2002 MTV3-kanavalla esitetty matkailuaiheinen kilpailuohjelma. Ohjelmassa seurattiin kilpailijaparien pärjäämistä eri puolilla maailmaa sekä heidän tekemiään kotivideoita. Yleisö sai äänestää suosikkipariaan jatkoon. Ohjelmaa juonsivat Jaana Pelkonen, Wallu Valpio, Tuomas Enbuske (2001) ja Tatu Ferchen (2001–2002). Far Outin ensimmäisen tuotantokauden voittaneet Tatu Ferchen ja Eeka Mäkynen nousivat yleisön suosioon ja ponnahtivat kuuluisuuteen sarjan myötä. Far Out oli ensimmäinen suomalainen tv-formaatti, joka myytiin ja tuotettiin ulkomaille. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:2000-vuosikymmenen suomalaiset kilpailuohjelmat
Carl Tausig

Carl Tausig (4. marraskuuta 1841 Varsova – 17. heinäkuuta 1871 Leipzig) oli puolalainen säveltäjä ja pianisti. Tausig syntyi Varsovassa juutalaisille vanhemmille ja sai varhaisimman opetuksensa isältään, pianisti Aloys Tausigilta. Hän tutustui 14-vuotiaana Lisztiin ja 16-vuotiaana Wagneriin. Tausigin lupaavasti alkaneen uran sekä säveltäjänä, esiintyvänä taiteilijana että musiikinopettajana keskeytti lavantauti, johon hän kuoli Leipzigissa vain 29-vuotiaana. Koko säilynyt sävellystuotanto koostuu pianomusiikista. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Puolalaiset säveltäjät Luokka:Puolalaiset pianistit Luokka:Vuonna 1841 syntyneet Luokka:Vuonna 1871 kuolleet
Rauman vanha rautatieasema

Rauman vanha rautatieasema sijaitsee Rauman keskustan tuntumassa Karjalankadun varrella. Matkustajaliikenne asemalle lakkautettiin toukokuussa 1988. Nykyisin asemarakennuksessa on liikehuoneistoja. Rauman ratapihan tavaraliikenne hoidetaan läheiseltä tavara-asemalta. Uusrenessanssia edustava puinen asemarakennus on vuodelta 1897 ja sitä on laajennettu vuonna 1910. Aseman suunnittelijaa ei tunneta. Kokonaisuuteen liittyvät myös talousrakennus, asemapuisto sekä radan toisella puolella asemaa vastapäätä sijaitsevat tavaramakasiinit. Aseman edustalla olevalla aukiolla on vuonna 1962 Rauman radan 65-vuotisjuhlassa paljastettu radanrakentajien muistomerkki. Sen on suunnitellut kuvanveistäjä Uno Aro. Museovirasto on vuonna 2009 määritellyt rautatieaseman ympäristöineen valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. Asemalle on liikennöity satunnaisesti matkustajajunilla; esimerkiksi vuonna 2023 VR järjesti muutaman kaukojunavuoron Raumanmeren juhannuksen tarpeisiin. ==Lähteet== *Museovirasto, Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt *Vaunut.org === Viitteet === Luokka:Satakunnan lakkautetut rautatieliikennepaikat Vanha rautatieasema Luokka:Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa Luokka:Suomen 1890-luvulla rakennetut rautatieliikennepaikat
Otanlahti

Otanlahti on Rauman kaupunginosa, joka sijaitsee samannimisen merenlahden rannalla kaupungin keskustan luoteispuolella. Suuri osa Otanlahdesta on ulkoilu- ja virkistysalueena. Sen rakennuskanta koostuu lähinnä pientaloista. Otanlahti on tullut tunnetuksi Raumanmeren juhannuksen pitopaikkana vuosina 1999–2007 sekä jälleen vuodesta 2016 lähtien. Kaupunginosassa sijaitsevat muun muassa Rauman Lyseon lukio, Otanlahden urheilukeskus, Poroholman leirintäalue ja yleinen uimaranta. Otanlahden pohjoispuolella sijaitsevalla Fåfängan alueella toimivat Rauman maauimala sekä Rauman kesäteatteri. Syväraumanlahti erottaa Otanlahden Syvärauman kaupunginosasta. ==Aiheesta muualla== * Otanlahden alue ja palvelut nettisivusto Luokka:Rauman kaupunginosat Luokka:Suomen lahdet
Teresa Carreño

María Teresa Carreño García de Sena (22. joulukuuta 1853 Caracas – 12. kesäkuuta 1917 New York) oli venezuelalainen pianovirtuoosi. Hän muutti New Yorkiin 1862 ja esiintyi vuonna 1863 Abraham Lincolnille Valkoisessa talossa ja 53 vuotta myöhemmin Woodrow Wilsonille. Carreño muutti vuonna 1866 Eurooppaan ja palasi synnyinmaahansa vasta 1885. Hän oli neljään otteeseen naimisissa; yksi puolisoista oli saksalainen säveltäjä Eugen d’Albert. Carreño oli myös säveltäjä, jonka tuotanto, noin 75 teosta, koostuu suurimmilta osin pianomusiikista. Hän kuoli asunnollaan New Yorkissa 63-vuotiaana. Hänen mukaansa on nimetty Teresa Carreñon kulttuurikeskus Caracasissa ja pianokilpailu Miamissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Venezuelalaiset pianistit Luokka:Venezuelalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1853 syntyneet Luokka:Vuonna 1917 kuolleet
M/S Boge

M/S Boge oli panamalaisen Boge Transport Inc.:n omistama alus, joka oli valmistettu Ruotsissa Sölvesborgin telakalla Sölvesborgissa vuonna 1956. == Valmistus == Alus tilattiin Sölvesborgs Varvilta Sölvesborgista. Sen köli laskettiin 17. lokakuuta 1955 telakkanumerolla 45 ja alus laskettiin vesille 28. toukokuuta 1956 nimellä Boge. Alus luovutettiin 19. heinäkuuta Rederi Ab Slitelle, joka oli sen toinen omistaja. Toisena omistajana oli Rederi Ab Jan.faktaomfartyg.se ==Käyttöhistoria== Alus aloitti 23. kesäkuuta 1961 liikennöinnin reiteillä Simpnäs (Norrtälje) / Norrtälje – Maarianhamina. Se poistettiin liikenteestä 26. elokuuta 1963 ja aluksen matkustajatilat poistettiin. Alus myytiin syyskuussa göteborgilaiselle Kihlbergs Fartygs agentur Ab:lle, joka nimesi aluksen M/S Mariniksi. Alus myytiin maaliskuussa 1966 Partrederi Åke G. Petterssonille Skärhamniin, jolloin se nimettiin S/S Marineksi. Alus siirrettiin 1968 ÅSP Rederi Ab:lle Skärhamniin nimen säilyessä ennallaan. Se myytiin marraskuussa 1976 Cia Scanow Star SA:lle Panamaan, joka nimesi sen M/S Mariner IV:ksi. Seuraavan vuoden heinäkuussa alus myytiin Sun Coast Limitedille Road Harbouriin Tortolaan ja se nimettiin M/S Sun Coastiksi. Alus myytiin vielä kerran vuonna 1979 Boge Transport Inc.lle Panamaan ja se sai nimen M/S Boge. Alus upposi Port Limonin satamaan 19. kesäkuuta 1981. == Lähteet == Luokka:Autolautat Luokka:Viking Linen entiset alukset
Crystal Empire

Crystal Empire on saksalaisen power metal -yhtyeen Freedom Callin vuonna 2001 julkaistu toinen studioalbumi. ==Kappaleet== # # # # # # # # # # # ==Kokoonpano== *Chris Bay – laulu, kitara, kosketinsoittimet *Sascha Gerstner – kitara *Ilker Ersin – basso *Dan Zimmermann – rummut ===Vierailijat=== *Rolf Kholer – taustalaulu *Olaf Senkbeil – taustalaulu *Janie Dixon – taustalaulu *Mitch Schmitt – taustalaulu *Stefan Heimer – basso kappaleissa 4, 6, 7 ja 9 == Arvostelut == * AllMusic: * Soundi: == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * luokka:Vuoden 2001 albumit Luokka:Freedom Callin albumit
Whiplash (Metallican kappale)

Whiplash on Metallican vuonna 1983 ilmestyneen Kill ’Em All -albumin kuudes kappale ja ensimmäinen singlejulkaisu. Kappaleen ovat säveltäneet James Hetfield ja Lars Ulrich. Se kuuluu selvästi albumin nopeimpien ja raskaimpien kappaleiden joukkoon, ja tekikin alkuaikojen Metallican tunnetuksi nimenomaan thrash metal -yhtyeenä. Sana "whiplash" () viittaa 1980-luvun metallimusiikkifanien keskuudessa suosittuun harrastukseen, ns. moshaamiseen ja headbangingiin. == Kokoonpano == * James Hetfield – laulu, rytmikitara * Kirk Hammett – soolokitara * Cliff Burton – basso * Lars Ulrich – rummut == Lähteet == Luokka:Metallican kappaleet Luokka:Vuoden 1983 kappaleet
Good Vibrations

Good Vibrations on Beach Boysin musiikkikappale ja single vuodelta 1966. Kappaleen on säveltänyt Brian Wilson ja sanoittanut Mike Love. Ilmestyessään vuonna 1966 "Good Vibrations" oli aikaansa edellä sävellyksenä, sovituksena ja äänityksenä. "Good Vibrationsissa" on harvinaisen monimutkainen rakenne ja monta erilaista osaa, mikä oli Brian Wilsonin tuon ajan lauluille tyypillistä. Sovitus oli myös uraauurtava, Elektro-Thereminin esiintyminen Amerikan listaykkössinglellä oli ja on edelleen ainutkertaista. Kappale hyödynsi moniraitatekniikkaa ja orkestraatioita, joista samplereiden ja sekvenssien myötä tuli vasta noin 20 vuotta myöhemmin populaarimusiikin arkipäivää. Merkittävyydessään "Good Vibrations" mielletään usein Beach Boysin parhaaksi yksittäiseksi kappaleeksi. "Good Vibrationsista" tuli suuri hitti. Beach Boysin edellinen levy, Pet Sounds oli ollut amerikkalaiselle yleisölle liian surumielinen ja omituinen. Levy-yhtiö Capitol painosti Beach Boysia tekemään varmemmin myyviä singlejä. "Good Vibrations" tuli bändin uralla ajallisesti juuri oikeaan saumaan ja nousi Yhdysvaltojen lisäksi listaykköseksi muun muassa Britanniassa ja Ranskassa. Good Vibrationsin piti alun perin päätyä Smile-albumille. Levyn työstäminen jäi kuitenkin kesken ja kappale julkaistiin singlenä lokakuussa 1966. Kappale ilmestyi 11 kuukautta myöhemmin Smiley Smile-albumilla, jolla oli muitakin alkuperäiselle Smilelle tarkoitettuja sävellyksiä. "Good Vibrations" on erilaisilla kriitikoiden listoilla ollut maailman arvostetuimpia pop-kappaleita. Mojo Magazine valitsi Good Vibrationsin vuonna 1997 kaikkien aikojen parhaaksi singleksi. Se oli sijalla kuusi Rolling Stonen listalla The Greatest Songs of All Time. Kriitikoiden kaikkien aikojen listauksia kokoavalla Acclaimed Music -verkkosivustolla "Good Vibrations" on sijalla neljä. == Lähteet == Luokka:The Beach Boysin kappaleet Luokka:Vuoden 1966 kappaleet Luokka:Billboard Hot 100 -listan ykköset
SOFIA

SOFIA (Stratospheric Observatory for Infrared Astronomy, 'Stratosfäärinen infrapuna-observatorio') on Nasan ja DLR:n (Saksan ilmailu- ja avaruustutkimuslaitos) yhdessä rakentama lentävä infrapunaobservatorio. ==Rakenne== Observatorio on rakennettu alun perin Pan Amille kuuluneeseen Boeing 747SP -lentokoneeseen. (”Clipper Lindbergh” Charles Lindberghin kunniaksi). Kone on ollut Nasan hallussa vuodesta 1996, ja koneelle on tehty merkittäviä rakenteellisia muutoksia. Koneen peräpäähän on asennettu 2,5 metrin peilillä varustettu infrapunateleskooppi. Koska koneen halutaan olevan ilmassa mahdollisimman kauan kerrallaan, on kaikki järjestelmät tehtävä mahdollisimman kevyiksi. Siksi alun perin neljä tonnia painaneen peilin alapintaa on kevennetty porauksin. Näin peili on kevennetty 960 kilon painoiseksi. Kokonaisuutena teleskooppi painaa noin 20 tonnia, ja kone voi olla ilmassa noin kymmenen tuntia kerrallaan. ==Lentokoneteleskoopin etuja== SOFIA ei ole ensimmäinen laatuaan, mutta kooltaan ylivoimainen. Infrapuna- aaltoalueen tutkiminen maan pinnalla on vaikeaa, koska maan ilmakehän vesihöyry suodattaa infrapuna-alueen suurelta osin. Spitzer-avaruusteleskooppi ohitti tämän ongelman, mutta avaruusteleskooppi on kallis lähettää, ja koska huolto on mahdotonta, sen käyttöikä on noin viisi vuotta. SOFIA nousee 11–13 kilometrin korkeuteen, jossa on jo lähes kuivaa, joten sillä pystytään tekemään havaintoja IR-alueella. Koska teleskooppia voidaan huoltaa aina koneen ollessa maassa, sen käyttöiän odotetaan olevan parisen kymmentä vuotta. Lisäksi lentokoneen käyttäminen observatoriona on pitkänkin käyttöajan kuluessa edullisempaa kuin avaruusteleskoopin lähettäminen avaruuteen. Verrattuna Spitzer-avaruusteleskooppiin SOFIAN suuri peili on kooltaan kolminkertainen, jolloin kuvien laatu on huomattavasti parempi. SOFIAn odotetaan tekevän suoria havaintoja eksoplaneetoista. ==Ongelmia== Suuren peilin pitäminen vakaana lennon aikana on ongelmallista. Teleskooppia ympäröikin tehokkaalla iskunvaimennuksella varustettu tukirakennelma. Lisäksi teleskooppia pitää oikeassa asennossa kolme gyroskooppia. Teleskoopin ollessa käytössä koneen kylkeen avataan 4x4 metrin aukko. Näin suuri aukko aiheuttaa vaaran koko lentokoneen rakenteiden murtumiselle. Tämän johdosta koneen rakenteita on vahvistettu. ==Toiminta== SOFIA lentänee aikanaan keskimäärin joka toisena yönä. Lennon aikana kerätyt tiedot taltioidaan, ja koneen laskeuduttua data siirretään koneen tietokoneista tutkittavaksi. Ensimmäiset testilennot lennettiin vuonna 2007. Erinäisten viivästysten jälkeen kone lienee täydessä toimintakunnossa vuonna 2014. ==Lähteet== * Tieteen kuvalehti, 13/2007 == Aiheesta muualla == Luokka:Teleskoopit Luokka:Nasa Luokka:Yksittäiset lentokoneet
Katsuni

Katsuni (oikealta nimeltään Céline Tran, s. 9. huhtikuuta 1979, Lyon, Ranska) on ranskalainen näyttelijä, kamppailulajien harrastaja, bloggaaja ja entinen pornonäyttelijä. Hänellä on ranskalaiset ja vietnamilaiset juuret. Elokuussa 2013 Katsuni ilmoitti lopettavansa pornonäyttelijän uransa ja saman vuoden joulukuussa hänet nimettiin AVN:n (Adult Video Newsin) kunniagalleriaan. Lopettamisensa jälkeen Katsuni on ollut osallisena muissa taidelajeissa oikealla nimellään, kuten kauhusarjakuva DoggyBagsin käsikirjoittajana ja näyttelijänä toimintaelokuvissa (mm. Jailbreak). Hänellä on yli 30 kansainvälistä erotiikan alan palkintoa, mukaan lukien 12 AVN Awardia. Katsuni muun muassa sai ”Best Europan Starlet” (2002), ja on voittanut kolme AVN Awardia luokassa Female Foreign Performer of the Year vuosina 2005, 2006 ja 2007. Katsuni on poseerannut Penthouse-lehdessä. Vuonna 2018 hän julkaisi omaelämäkertansa Ne dis pas que tu aimes ça. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Katsuni.fr - Virallinen kotisivu * Katsuni: ”Aloin tehdä pornoa, koska tahdoin kohdata pelkoni”. Plaza.fi 6.9.2008. * Luokka:Ranskalaiset pornonäyttelijät Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nova Gorica

Nova Gorica on kaupunki ja kunta läntisessä Sloveniassa, Italian rajan läheisyydessä. Kaupunki perustettiin vuonna 1948, kun alueen pääkaupunki Gorica (ital. Gorizia) oli Pariisin rauhansopimuksessa liitetty Italiaan. Nova Gorican kaupunkikeskuksessa oli noin 13 000 asukasta vuoden 2020 arvioiden mukaan, kun koko kunnan alueella asukkaita on oli noin 31 900. Kostanjevican kukkulalla, kaupungin eteläosissa, sijaitsevan Marian ilmestyspäivän kirkon kryptaan on haudattu Ranskan kuningas Kaarle X perheineen. Kaupungin pohjoislaidalla kohoaa 682 metrin korkeuteen Sveta Gora (Pyhä vuori), jossa on käynyt pyhiinvaeltajia 450 vuoden ajan. Vuorelta näkee kirkkaalla säässä Istriaan, Venetsiaan ja Dolomiiteille saakka. Vuoren huipulla sijaitsevat basilika, fransiskaaniluostari sekä Isonzon taisteluiden museo. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Nova Gorican virallinen sivusto * Turistien informaatiokeskus * Nova Gorican yliopisto Luokka:Slovenian kaupungit
Guillermo Navarro

Guillermo Navarro (s. 1955) on meksikolainen elokuvaaja. Hän on saanut parhaan kuvauksen Oscarin työstään elokuvassa Pan’s Labyrinth (2006). ==Aiheesta muualla== * Luokka:Meksikolaiset elokuvaajat Luokka:Oscar-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Walter Womacka

Walter Womacka (22. joulukuuta 1925 Horni Jiretin, Obergeorgenthal, nykyisessä Tšekin tasavallassa – 18. syyskuuta 2010) oli saksalainen kuvataiteilija. Hän oli Saksan demokraattisen tasavallan (DDR) johtajien suosiossa ja Saksojen yhdistyttyä monia hänen teoksiaan väheksyttiin niiden poliittisen sisällön takia. Muutamien töiden arvo on ymmärretty ja vuonna 2003 hänen suurikokoinen teoksensa Berliinin Opettajien talon (Haus des Lehres) ulkoseinässä kunnostettiin. Womacka kävi Teplicessä sijainnutta valtion keramiikkakoulua vuosina 1940–1943, kunnes joutui Saksan armeijaan ja toiseen maailmansotaan. Sodassa Womacka haavoittui ja joutui sotavangiksi. Vapauduttuaan sotavankeudesta vuonna 1945 hän työskenteli maatyöläisenä. Taideopintoja piti jatkaa sodan jälkeen Saksassa, sillä hänen kotiseutunsa Sudeettimaa oli liitetty Tšekkoslovakiaan ja saksalaisperäinen väestö oli karkotettu. Womacka opiskeli taidetta useissa eri oppilaitoksissa. Ensiksi vuonna 1946 hän opiskeli käsitöitä Braunschweigissa ja siirtyi vuonna 1948 Weimariin Hochschule für Baukunst und Bildende Künsteen. Weimarin opintojen päätyttyä hän jatkoi opintojaan Dresdenissä vuosina 1951–1952 opettajinaan Fritz Dähn ja Rudolf Bergander. Womackan ura lähti melko nopeasti nousuun, sillä vuonna 1956 hän valmisti suuren mosaiikkityön Eisenhüttenstadtiin ja kolmen vuoden kuluttua hän sai DDR:n valtion taidepalkinnon. Womacka palkittiin vuonna 1963 Johannes R. Becher -mitalilla ja vuonna 1969 hänestä tuli DDR:n taideakatemian jäsen. Hän sai myös harvinaislaatuisen tilaisuuden pitää näyttelyn Länsi- Saksan pääkaupungissa Bonnissa. Kun Womacka täytti 60 vuotta, hän sai taiteellisista ansioistaan DDR:n ensimmäisen luokan kansallispalkinnon. Womacka oli DDR:ää hallinneen sosialistisen yhtenäisyyspuolueen (SED) jäsen. Womacka vietti eläkepäiviään Berliinissä. Vuonna 2002 hänen teoksiaan on ollut näytteillä Taipeissa Taiwanissa. Womackan tunnettuja teoksia ovat edellä mainittu Alexanderplatzin Haus des Lehrersin ulkoseinässä oleva suuri maalaus ja nyttemmin puretussa Tasavallan palatsissa (Palast der Republik) sijainnut maalaus Kun kommunistit uneksivat... (Wenn Kommunisten Träumen...) vuodelta 1975. Laajimmalle on levinnyt Womackan teos Rannalla (Am Strand). Maalauksesta tehtiin DDR:ssä postimerkki, josta otettiin 12 miljoonan kappaleen painos. Womacka kuoli 18. syyskuuta 2010. ==Teokset== * Farbe Bekennen, 2004, Verlag das Neue Berlin, ISBN 3-360-01257-7 (omaelämäkerta == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Wenn Kommunisten träumen, maalaus Luokka:Saksalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet
Paneurooppalainen piknikki

Paneurooppalainen piknikki oli Itävallan ja Unkarin välisellä rajalla Sopronin kaupungin lähellä 19. elokuuta 1989 pidetty mielenosoitus rauhan ja vapaan liikkumisen puolesta. Maiden yhteisesti hyväksymänä symbolisena rauhaneleenä Sankt Margarethen im Burgenlandin (Itävallassa) ja Sopronkőhidan (Unkarissa) välisen tien sulkeva raja avattiin kolmeksi tunniksi. Jo aiemmin 27. heinäkuuta 1989 Itävallan ulkoministeri Alois Mock ja hänen unkarilainen virkaveljensä Gyula Horn murtautuivat yhdessä raja-aidan läpi korostaakseen Unkarin 2. toukokuuta 1989 tekemää päätöstä purkaa rajalla olleet valvontajärjestelmät. Piknikkiä pidetään merkittävänä tapahtumana ketjussa, joka lopulta johti Saksan jälleenyhdistymiseen. Tapahtuman järjestivät Unkarin oppositiopuolueen Demokraattisen foorumin jäsenet yhdessä kansainvälisen Paneurooppa-liikkeen kanssa. Tapahtumaan osallistuivat Paneurooppa-liikkeen puheenjohtaja Otto von Habsburg, Unkarin ulkoministeri Gyula Horn ja Unkarin järjestelmämuutoksessa vaikuttanut reformikommunisti Imre Pozsgay. Paneurooppa-liikkeen apulaispääsihteeri Walburga Habsburg Douglas toimi piikkilangan leikkaajana ja avasi rajan. Muistotapahtumaa paikalla vietetään vuosittain 19. elokuuta. Erich Honecker kuvasi tapahtumaa Daily Mirror -lehdelle 19. elokuuta 1989 seuraavasti: Yli 600 itäsaksalaista käytti tilaisuutta kulkea Rautaesirippuun syntyneen aukon läpi ja paeta länteen. Tilaisuuden järjestäjät olivat jakaneet mainoksia tiedottaakseen asiasta. Kasvavasta väkimäärästä ja saamistaan käskyistä huolimatta unkarilaiset rajavartijat pysyivät rauhallisina eivätkä ampuneet rajan yli pyrkineitä. thumb|250px|Paneurooppalaisen piknikin muistomerkki Itävallan ja Unkarin rajalla. Se pystytettiin kesäkuussa 2009 eli 20 vuotta tapahtuman jälkeen. Ylesieurooppalaisen piknikin jälkeen Unkari sulki rajansa kolmeksi vikoksi. Tässä vaiheessa hieman kauempana tuhansia itäsaksalaisia odotti vuoroaan, mutta he eivät uskoneet, että raja tultaisiin avaamaan. Rajan ylittäneiden määrä jäi muutamaan sataan. Seuraavina päivinä Unkari lisäsi rajavartijoiden määrää, ja vain muutamia ihmisiä pääsi rajan yli. 11. syyskuuta 1989 pääministeri Miklós Némethin päätöksellä Unkari lopulta avasi rajansa pysyvästi Saksan demokraattisen tasavallan kansalaisille. === Viitteet === Luokka:Itävallan historia Luokka:Saksan historia Luokka:Unkarin historia Luokka:Kylmä sota Luokka:Itävallan ja Unkarin raja Luokka:1989
Dance with Me (DJ Bobo)

Dance with Me on DJ Bobon debyyttialbumi, joka on julkaistu vuonna 1993. Albumilta löytyvät muun muassa eurodanceklassikoihin lukeutuvat "Somebody Dance with Me", "Take Control" ja "Everybody". ==Kappaleet== # Intro # Somebody Dance with Me # Take Control... # Everybody # Keep On Dancing # I Want Your Body # Uh Uh # Let's Groove On # Somebody Dance with Me (Italian Remix) # Music # Move Your Feet # Keep On Dancing 12" (New Fashion Remix) # Somebody Dance with me (DMC Remix) # Bobo ID "1" (In English) # Bobo ID "2" (In German) Luokka:Vuoden 1993 esikoisalbumit Luokka:DJ Bobon albumit
There Is a Party

There Is a Party on DJ Bobon toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1994. Levyltä löytyvät muun muassa eurodanceklassikoihin lukeutuvat kappaleet "Let the Dream Come True", "There Is a Party" ja "Freedom". ==Kappaleet== # # # # # # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Vuoden 1994 albumit Luokka:DJ Bobon albumit
May Pihlgren

May Eleonora Pihlgren-Ehrström (6. tammikuuta 1904 Helsinki – 29. lokakuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän opiskeli Helsingin Ruotsalaisen teatterin oppilaskoulussa vuosina 1922–1924 ja kuului sen jälkeen teatterin vakituiseen näyttelijäkuntaan, pian yhtenä sen kantavista voimista. Ensimmäinen elokuvarooli hänellä oli vuonna 1924 Adolf Lindroosin ja Karl Fagerin ohjaamassa Polyteekkarifilmissä, ja hänen viimeinen elokuvansa oli Åke Lindmanin ohjaamassa elokuvassa Harjunpää ja ahdistelija (1985). Pihlgren esiintyi Ruotsalaisessa teatterissa yli kuuden vuosikymmenen ajan. Hänen viimeiset roolinsa olivat Bo Carpelanin Jouluaatossa vuonna 1984 ja Lorcan klassikkonäytelmässä Bernarda Alban talo vuonna 1985. Pihlgrenin puoliso oli näyttelijä Sven Ehrström. Pihlgrenille myönnettiin Pro Finlandia -mitali 1954. == Lähteet == * Uppslagsverket Finland * Luokka:Suomalaiset teatterinäyttelijät Luokka:Pro Finlandia -palkitut Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 1986 kuolleet
Irjanne

Irjanne on Eurajoella sijaitseva kylä ja taajama. Vuoden 2021 lopussa Irjanteen taajamassa oli 279 asukasta, ja sen maapinta-ala oli 2,58 neliökilometriä. Irjanne sijaitsee Eurajoen varressa Eurajoen kirkonkylästä kuusi kilometriä koilliseen Harjavallan suuntaan yhdystien 2170 varrella. Sen lähimpiä naapurikyliä Eurajoella ovat etelässä Kirkonkylän suunnassa joen eteläpuolella Kainu ja joen pohjoispuolella Lavila, joka jo liittyy kirkonkylän taajamaan. Lännessä lähin naapurikylä on Mullila ja koillisessa Huhta. Kaakossa hieman kauempana on Kaukomäki. Irjanteen kirkko on rakennettu vuonna 1731, ja se on Satakunnan vanhin puukirkko. Kirkkoon mahtuu noin 200 henkeä. Irjanteella toimivat Eurajoen museoista maatalous-, kotiseutu-, ase- ja koulumuseo, sekä kulttuurihistoriallisesti arvokas erittäin hyvin säilynyt vesivoimalla toimiva yksityinen sahamuseo. Museovirasto on luokitellut Irjanteen kylän valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi ja kylän läpi kulkeva yhdystie 2170, jonka osoiteniminä Irjanteella ovat Kirkkotie ja Huhdantie, on osa vuonna 2010 matkailutieksi perustettua Pohjanlahden rantatietä. Parin kilometrin päässä kirkosta sijaitsee vuonna 1892 avattu Irjanteen hautausmaa. Irjanteella on parturi, kaksi hevostalliyritystä sekä useita muita pienyrityksiä. Kylässä on Eläinten hyväksi ry:n löytöeläinkoti vanhan kyläkaupan tiloissa ja väkivallan uhriksi joutuneitten ihmisten hoitokoti. Kesäisin on auki itsepalvelumattopesula Irjanteen koskella, josta on muokattu ympäristökeskuksen avustamana kalastuspaikka. Kylän läpi kulkee harju, jossa on sorakuoppia. Irjanteella on Eurajoen kylistä eniten hevosia. ==Lähteet== *Historiakohteita Rauman seudulla * Satakunta sahaa Suomessa, Kantonen Timo / Museovirasto 1996 ISBN 951-9075-96-8 ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Eläinten Hyväksi ry Luokka:Eurajoen kylät Luokka:Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa Luokka:Eurajoen taajamat
Moments

Moments on kosketinsoittaja-laulaja Jukka Gustavsonin kuudes soololevy. Levyn päättävää Beatles-coveria Yesterday lukuun ottamatta levyllä ei ole laulua. Kappale Time Must on uusi versio kappaleesta Ajan täytyy, jonka Gustavson teki Radiomafian Hipnoosi-ohjelmaan joulukuussa 1991. Levyn kokoonpano soitti joitain konsertteja nimellä Jukka Gustavson Moments. == Kappaleet == Kaikki kappaleet on säveltänyt ja sovittanut Jukka Gustavson, ellei toisin mainittu. # # # # # # # == Kokoonpano == * Jukka Gustavson – urut, sähköpiano, ääni, miksaaja * Ulf Krokfors – kontrabasso * Markku Ounaskari – rummut * Rasmus Korsström – tenorisaksofoni (On The Way sekä Toisillensa sopivat, Onni ja Kaiho) * Jarno Kukkonen – kitara (Mr. Ulf, Time Must, The golden Era Suffle- Waltz, Yksi suru Yksi riemu sekä Yesterday) === Tuotanto === * J-P Virtanen – tuottaja, miksaaja * Esa Santonen – äänittäjä * Esa Santonen – miksaaja == Aiheesta muualla == * Moments discogs.com -sivustolla Luokka:Vuoden 1999 albumit Luokka:Jukka Gustavsonin albumit
Hanne (laulaja)

Hanne (oik. Eija Hannele Höynälä, myöh. Klötzner; 6. heinäkuuta 1954 Aavasaksa – 10. maaliskuuta 2010 Valkeakoski) oli suomalainen iskelmälaulaja, joka julkaisi vuosina 1975-1984 useita albumeja ja singlejä. == Ura == Finnlevy- levy-yhtiöön lähetetyn demonauhan perusteella Hanne pääsi levytuottaja Toivo Kärjen koelauluun, ja vuonna 1975 solmittiin levytyssopimus. Ensilevytys, single "Kun rakastaa" ilmestyi Höynälän omalla nimellä, mutta myöhemmät levyt julkaistiin taiteilijanimellä Hanne. Kun Vexi Salmi vuonna 1977 lähti Finnlevystä ja perusti oman Levytuottajat-yhtiönsä, hän vei mukanaan muiden muassa Hannen.Kalervo Kärki: Sydämeni sävel – Toivo Kärki ja hänen musiikkinsa, s. 727. Helsinki: Mediapinta, 2015. ISBN 978-952-235-888-2. Dannyn ja Armi Aavikon menestyksen innoittamana Salmi pyrki hyödyntämään laulavien nainen ja mies -parien teemaa tuottamalla vuonna 1979 Hannen ja Irwin Goodmanin yhteisalbumin Kulkurin kulta, jolla oli sekä yhteisiä että kummankin omia esityksiä. Albumista ei kuitenkaan tullut erityisempää myyntimenestystä.Juha Rantala: Irwin Goodman: Vain elämää – 44 reteetä rallia -kokoelmalevyn esittelyteksti. Warner Music Finland, 2010. Hannen tunnetuimpia kappaleita on vuonna 1977 hitiksi noussut Matti Siitosen säveltämä ja Vexi Salmen sanoittama humppa "Hän on mun", jonka kertosäe jatkuu sanoin ”lökäpöksyni mun”. Tanssilavoilla Hannea säesti Hätävara-orkesteri. Hanne lopetti levyttämisen ja keikkailun 1980-luvun lopulla. Myöhemmin hän muutti ulkomaille ja asui muun muassa Ruotsissa ja Saksassa, kunnes hän palasi kotimaahan ja asettui Valkeakoskelle. Hannen tuotannosta on julkaistu kaksi cd-koostetta. Vuonna 1997 Warner Music julkaisi Verushka-kokoelman hänen levytyksistään. Vuonna 2012 Rocket Records julkaisi cd-uusintapainoksen Hannen ja Irwinin Kulkurin kulta -levystä, jonka bonusraitoina kuullaan kokonaisuudessaan Hannen Käy tanssimaan -albumi. Hanne löydettiin kuolleena kotoaan Valkeakoskella maaliskuussa 2010. Hän oli 55-vuotias. == Diskografia == * * * Hanne & Irwin: * * * * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Ylen Elävä arkisto: Hanne – "Kundi viitostieltä" Luokka:Suomalaiset iskelmälaulajat Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet
NCIS

NCIS voi tarkoittaa ainakin seuraavia: * Naval Criminal Investigative Service, virasto, joka tutkii Yhdysvaltain laivastossa ja merijalkaväessä tapahtuneita rikoksia * NCIS Rikostutkijat, yhdysvaltalainen televisiosarja, jonka tapahtumaympäristönä on edellä mainittu virasto * National Criminal Intelligence Service, nykyään lakkautettu brittiläinen lainvalvontavirasto.