Yongle

Keisari Yongle (synt. Zhu Di, ) oli Ming-dynastian kolmas keisari, joka hallitsi Kiinassa vuosina 1402–1424. Yonglea pidetään suurimpana Ming- hallitsijana sekä yhtenä Kiinan merkittävimmistä keisareista. Hänen hallitus­kausi­nimensä Yongle tarkoittaa ”ikuista onnellisuutta”. Yongle teki Pekingistä Kiinan pää­kaupungin ja rakennutti sinne Kielletyn kaupungin. Hän rakennutti myös Keisarinkanavan uudestaan, rahoitti Zheng Hen tutkimusmatkoja ja valmistutti suuren tieto­sana­kirjan Yonglen ensyklopedian. Hänen aikanaan Kiinan Ming-dynastia oli mahtavimmillaan, ja myös Kiinan alueita laajennettiin pohjoisessa Mantšuriaan ja etelässä Vietnamiin.Radio86: Yonglen valtaannousu (osa 99) ==Syntyperä== Zhu Di oli Ming-dynastian perustajan Zhu Yuanzhangin neljäs poika, joka syntyi 2. touko­kuuta 1360. Tällöin hänen isänsä oli vielä Punaisten turbaanien kapinallis­johtaja, josta vasta myöhemmin tuli Ming- dynastian ensimmäinen keisari Hongwu. Ming-dynastian virallisten asiakirjojen mukaan Zhu Din äiti oli keisari Hongwun päävaimo, keisarinna Ma. Jotkut aikalaiset kuitenkin väittivät, että hänen äitinsä olisi ollut muuan Zhu Yuanzhangin ei-kiinalainen jalka­vaimo): Major Events in Ming History (), Vol. 16. Valloitettuaan pääkaupungin uusi keisari Yongle jätti syrjään vanhat perustelunsa, joiden mukaan hänen veljen­poikansa olisi joutunut pahojen neuvonantajien uhriksi. Sen sijaan hän mitätöi Jianwenin koko hallitus­kauden ja selitti vuoden 1402 olleen Hongwun kauden 35. vuosi. Hänen edesmennyt veljensä Zhu Biao, jonka Jianwen oli tämän kuoleman jälkeen julistanut olleen keisari, menetti tämän arvonsa, ja myös Zhu Biaon elossa olleet pojat menettivät keisarillisen arvonsa ja asetettiin koti­arestiin. Myös Jianwenin eloon jäänyt nuorempi poika vangittiin ja kätkettiin seuraaviksi 55 vuodeksi. Vaikka Zhu Di jonkin aikaa esiintyi nöyränä ja oli kieltäytyvinään hänelle tarjotusta valta­istuimesta, lopulta hän otti sen vastaan ja ilmoitti, että seuraava vuosi olisi oleva Yonglen kauden ensimmäinen vuosi. Hänet kruunattiin Ming-keisariksi 42-vuotiaana, 14. heinä­kuuta 1402 sen jälkeen, kun hän oli käynyt pikaisesti isänsä haudalla. Valta­kautensa ensimmäiset vuodet hän käytti etupäässä huhujen torjumiseen ja taisteluun rosvoja vastaan. Pyrkiessään kiihkeästi osoittamaan oman valta-asemansa laillisuuden Yongle mitätöi nuoren veljen­poikansa valta­kauden kokonaan ja käynnisti laaja- alaiset toimet lapsuuttaan ja kapinaansa koskeneiden asia­kirjojen hävittämiseksi tai väärentämiseksi. Tämän vuoksi Nanjingin kungfutse­laisten oppineiden keskuudessa suoritettiin suuri puhdistus ja eunukkien salaiselle poliisille myönnettiin tavan­omaista laajemmat valtuudet. Yksi Yonglen suosikeista oli Zheng He, joka hänen toimeksi­annostaan teki laajoja tutkimus­retkiä eteläisellä Tyynellä­merellä ja Intian valta­merellä. Nanjingissa ilmenneet hankaluudet vaikuttivat myös siihen, että hän teki Beipingistä (kiinaa: ’Pohjoinen rauha’) jälleen valta­kunnan toisen ja samalla ensi­sijaisen pää­kaupungin ja antoi sille nimen Peking. Yonglen valta­kaudella Keisarinkanava rakennettiin ja avattiin uudelleen. Vuosien 1406 ja 1420 välillä keisarin johdolla rakennettiin Kielletty kaupunki. Hänen määräyksestään rakennettiin myös Nanjingin posliinitorni, jota pidettiin yhtenä maailman ihmeistä, kunnes Taiping-kapinalliset tuhosivat sen vuonna 1856. Yhtenä osana hänen jatkuvista toimen­piteistään oppineiden valvomiseksi hän suuresti laajensi keisarillisten virka­tutkintojen järjestelmää, sen sijaan että hänen isänsä oli nimittänyt virka­miehet henkilö­kohtaisten suositusten perusteella. Keisarin valitsemat oppineet laativat hänen valta­kaudellaan laajan Yonglen ensyklopedian. ==Terrori== Koska monet oppineet Nanjingissa kieltäytyivät tunnustamasta Yonglen vallan­kaappausta lailliseksi, hän käynnisti heidän ja heidän perheidensä keskuudessa läpi­kotaiset puhdistukset, jotka kohdistuivat myös naisiin ja lapsiin. Entisen hallituksen kannattajat nujerrettiin koko valta­kunnassa. Ankarin Kiinan lain tuntema rangaistus oli vanhastaan ollut niin sanottu "yhdeksän sukulais­polven hävittäminen", joka Kiinan klassisen historia­teoksen mukaan oli ollut käytössä jo Shang-dynastian aikana. Siinä tuomittu leikattiin elävältä viipaleiksi, ja samoin tehtiin myös hänen iso­vanhemmilleen, vanhemmilleen, sedilleen, tädeilleen, veljilleen, sisarilleen, lapsilleen, veljien ja sisarien laisille, lapsen­lapsille ja kaikille tuomitun kanssa asuville, kuuluivatpa he mihin sukuun tahansa, joskin käytännössä lapset usein säästettiin ja naisille suotiin mahdollisuus valita orjiksi alistuminen teloituksen sijasta. Keisari Yonglen aikana tämä välillä jo poistettu rangaistus oli tullut uudestaan käyttöön, ja siihen voitiin tuomita kapinasta tai valtio­petoksesta. Neljä Yonglen aikana tällä tavoin sukulaisineen teloitettua oppinutta tuli tunnetuiksi neljänä marttyyrina, josta kuuluisin oli Fang Xiaoru, keisari Jianwenin entinen koti­opettaja. Kun häntä uhattiin "yhdeksän sukulais­polven hävittämisellä", hän vastasi typerästi: "Älkää koskaan mainitko yhdeksää, menkää kymmenen kanssa!" Niinpä hänet ainoana Kiinan historiassa tuomittiin "kymmenen sukulais­polven hävittämiseen", jossa hänen edellä mainittujen sukulaistensa lisäksi surmattiin myös kaikki hänen entiset oppilaansa. Kerrottiin, että kun hänet surmattiin katkaisemalla hänet vyötärön kohdalta, hän kirjoitti verellään lattiaan merkin 篡 ("vallan­anastaja") ja että hänen kanssaan teloitettiin kaikkiaan 872 muuta. ==Valtakausi== Keisari Yongle seurasi läheisesti perinteisiä rituaaleja ja omaksui monet suositut uskomukset. Hän ei liiaksi keskittynyt palatsi­elämän ylellisyyksiin, mutta käytti yhä hyväkseen buddha­laisuutta ja buddha­laisia juhlia rauhoittaakseen kansalaisten keskuudessa esiintyneet levottomuudet. Hän teki lopun Kiinan eri heimojen välisistä sotaisuuksista ja järjesteli maakunnat uudestaan tavalla, joka parhaiten edisti sisäistä rauhaa valta­kunnassa. Ernst Faberin mukaan Yongle oli "kiihkeä buddhalainen." Koska keisarikunnan johtaminen vallan­kaappauksen jälkeen oli haastavaa ja edellytti paljon ajattelua, Yongle etsi hoviinsa oppineita. Hän valitsi erittäin huolellisesti ehdokkaiksi monia parhaita oppineita. Hän oli myös huolissaan buddhalaisuuden rappiosta Kiinassa. === Yongle ja Tiibet === Vuonna 1403 keisari Yongle lähetti Deshin Shekpalle, Tiibetin buddha­laisuuden Kagyu- koulu­kunnan viidennelle karmapalle lahjoja ja kutsui hänet vierailulle keisari­kunnan pää­kaupunkiin, mahdollisesti Avalokitesvaran aloitteesta. Pitkän matkan jälkeen Deshin Shekpa saapui Tiibetistä elefantilla ratsastaen Nanjingiin 10. huhtikuuta 1407, ja keisarin palatsissa kymmenet­tuhannet munkit tervehtivät häntä. Deshin Shekpa vakuutti keisarille, että vaikka eri kansoilla oli eri uskonnot, ei yksi niistä ollut muita parempi. Hän sai vierailullaan hyvän vastaan­oton, ja monia ihmeitä kerrottiin tapahtuneen. Hän myös suoritti seremonioita keisarin perheelle. Keisari antoi hänelle 700 erää hopea­esineitä ja myönsi hänelle arvo­nimen "Arvokas uskonnollinen kuningas, Lännen suuri rakastava, mahtava rauhan Buddha".Brown, s. 34 Uskonnollisten asioiden lisäksi keisari halusi myös solmia Karmapan kanssa saman­tapaisen liiton kuin Yuan-dynastian kaanit olivat 1200- ja 1300-luvulla solmineet Sakayapan kanssa.Sperling, 283–284. Ilmeisesti hän myös tarjoutui lähettämään Tiibetiin sota­väkeä yhdistämään maan, mutta Deshin Shekpa väitti vastaan, sillä osa Tiibetistä oli yhä lujasti aikaisemman Yuan-dynastian kannattajien hallinnassa.Brown, s. 33–34 Deshin lähti Nanjingista 17. toukokuuta 1408.Sperling, 284. Vuonna 1410 hän palasi Tsurphuun, jossa hänen luostarinsa oli sillä välin rakennettu uudestaan alueella tapahtuneen maan­järistyksen jälkeen. === Seuraajan valinta === Kun tuli aika nimittää seuraaja, Yongle olisi halunnut sellaiseksi valita toisen poikansa, Zhu Gaoxun. Gaoxu oli urheilullinen soturityyppi ja sellaisena täysin erilainen kuin vanhempi veljensä, joka oli luonteeltaan älyllinen ja ihmis­ystävällinen. Vaikka monet neuvon­antajat olivat toista mieltä, Yongle päätyi lopulta kuitenkin Xie Jinin neuvosta valitsemaan seuraajakseen vanhemman poikansa, poikansa, myöhemmän keisari Hongxin. Tästä Gaoxu raivostui, ja hän kieltäytyi tottelemasta isänsä tahtoa ja muuttamasta Yunnanin maakuntaan, jonka prinssi hän oli. Hän jopa surmasi Xie Jinin. === Talous ja rakennushankkeet === thumb|Suuren muistokiven hylätyt perustukset, jotka Yonglen määräyksestä pystytettiin hänen isänsä kunniaksi vuonna 1405 Kun Yongle oli syrjäyttänyt Jianwenin, Kiinan maaseutu oli kärsinyt suuria tuhoja. Hauraan uuden talouden oli selviydyttävä alhaisesta tuottavuudesta ja väestökadosta. Uusi keisari pani toimeen pitkän ja laajan hankkeen talouden vahvistamiseksi ja vakaan­nutta­miseksi, mutta ensin hänen oli vaiennettava vastustajansa. Hän erotti viroistaan monia korruptuneita virkamiehiä. Joillekuille luotetuimmille virka­miehilleen hän antoi tehtäväksi paljastaa tai hävittää salaiset järjestöt, rosvot ja syrjäytettyjen sukulaistensa kannattajat. Talouden vahvistamiseksi hän ryhtyi toimiin väestö­kadon pysäyttämiseksi raivaamalla maata viljelykseen, käyttämällä olemassa olevaa työvoimaa niin paljon hyväkseen kuin mahdollista ja pyrki maksimoimaan tekstiili­teollisuuden ja maa­talouden tuotannon. Yonglen aikana viljelykseen raivattiin myös hyvin tuottoisaa maata muun muassa Jangtsen suiston alueelta. Yonglen aikana Keisarinkanava rakennettiin lähes kokonaan uudestaan, ja lopulta sitä pitkin kuljetettiin kaikkialta maailmasta tuotua tavaraa. Lyhyellä aikavälillä hän halusi elävöittää pohjoiset kaupungit uudestaan, varsinkin hänen uuden pää­kaupunkinsa Pekingin. Ennen kuin Keisarin­kanava rakennettiin uudestaan, viljaa oli tuotu Pekingiin kahta reittiä: meritse Itä-Kiinan meren ja Liujiagangin sataman kautta tai paljon työläämmin siirtämällä vilja ensin suurista proomuista piemenmpiin sen jälkeen kun ne olivat kulkeneet Huai-joen poikki ja Shandongin kautta ja rahtaamalla vilja uudestaan suurempiin proomuihin Keltaisella­joella ennen kuin saavuttiin Pekingiin.Brook, 46–47. Koska Pekingissä tarvittiin noin neljä miljoonaa shi- yksikköä eli yli 400 miljoonaa litraa viljaa vuodessa, molemmat reitit olivat erittäin tehottomia. Kun muuan virkamies Jiningistä, Shandongista huomautti asiasta Yonglelle laatimassaan muistiossa, keisari päätti ryhtyä toimiin asian parantamiseksi.Brook, s. 47 Koska Zhu Di oli alkujaan Yanin maakunnan prinssi, hän teki Yanin pää­kaupungista, Pekingistä, valta­kunnan pää­kaupungin. Suositun tarinan mukaan näin tehtiin, koska keisari oli kulkenut neuvonantajiensa seuraamana Nangingia ympäröivillä kukkuloilla, joille keisarillinen palatsi näkyi, jolloin nämä olisivat huomauttaneet palatsin olleen alttiina tykistö­tulelle. Pekingiin rakennettiin useita virasto­taloja sekä asuin­taloja virkamiehille ja keisari­perheelle itselleen. Kielletty kaupunki rakennettiin vuosina 1407–1420, ja valmistuttuaan siitä tuli keisari­kunnan pää­kaupunki seuraaviksi 500 vuodeksi. Yongle viimeisteli isänsä hautakammion, Ming Xiaolingin mausoleumin arkkitehtonisen kokonaisuuden Nanjingissa pystyttämällä siihen "neliö­paviljongin" (Sifancheng) ja kahdeksan metriä korkean kilpi­konnan muotoisen muisto­kiven, jossa ylistetään keisari Hongwun aikaan­saannoksia. Yonglen tarkoituksena oli alkujaan pystyttää ennen­näkemättömän korkea, 73-metrinen muisto­kivi. Koska näin suureen muisto­merkkiin tarvittavia suuria kiven­järkäleistä ei kuitenkaan voitu kuljettaa eikä pystyttää, ne jätettiin viimeis­tele­mättöminä Yangshanin louhokseen, jossa ne ovat edelleenkin. Vaikka Hongwu ehkä suunnitteli, että hänen jälkeläisensäkin haudattaisiin lähelle hänen omaa Xiaolingin mausoleumiaan, kuten hänen poikansa Zhu Biao haudattiinkin, pää­kaupungin siirto Yonglen aikana Pekingiin teki välttämättömäksi perustaa uusi keisarillinen hautaus­maa. Feng shui-asian­tuntijoiden neuvosta keisari Yongle valitsi sille alueen Pekingin pohjois­puolelta, jonne hänet ja hänen seuraajansa oli määrä haudata. Seuraavien 200 vuoden aikana Ming-dynastian hauta-alueelle haudattiin kaikkiaan 13 keisaria. ===Uskonto ja filosofia === Yongle tuki ja pani alueelle monia kulttuurisia perinteitä. Hän tuki kungfutse­laisuutta ja piti yllä perinteisiä rituaalisia seremonioita monin kulttuurisin aihein. Hänen selvästikin kunnioitti klassista kulttuuria. Hän antoi suurelle sihteerilleen Xie Jinille tehtäväksi laatia yhteenveto kaikista aiheista ja koota kaikki kiinalaiset kirjat. Suuri­suuntaisen hankkeen tarkoituksena oli säilyttää kiinalaisen kulttuurin saavutukset ja kirjallisuus jälki­polville. Alkuperäinen laitoksen kokoaminen kesti 17 kuukautta, ja vuonna 1557 valmistui uusi laitos. Kokooma­teosta, Yonglen ensyklopediaa', pidetään yhä yhtenä ihmiskunnan historian merkillisimmistä aikaan­saannoksista, vaikka se onkin aikojen kuluessa hävinnyt. Yongle perusti myös Tulkkien kollegion, jossa valmisteltiin lähetystöjä toisiin maihin. Samalla perustettiin myös Kielen­kääntäjien kollegio ulko­maisten tekstien kääntämis­työtä varten. Yongle tuli tunnetuksi myös suvaitse­vai­suu­destaan sellaisia kiinalaisia ajatuksia kohtaan, jotka eivät olleet sopusoinnussa hänen oman filosofiansa kanssa. Hän piti taolaisuutta, kungfutse­laisuutta ja buddha­laisuutta yhdenvertaisina, vaikka suosikin kungfutse­laisuutta. Ankarat kungfutse­laiset pitivät häntä teko­pyhänä, mutta hänen tasa­puolinen suhtautumisensa teki hänelle mahdolliseksi saavuttaa kansan tuki ja yhdistää Kiina. Hänen rakkauteensa kiinalaista kulttuuria kohtaan liittyi suoranainen viha mongolien kulttuuria kohtaan. Sitä hän piti mätänä ja kielsi alamaisiaan käyttämästä suosittuja mongolialaisia nimiä, tapoja, mongolin kieltä tai mongolien tyyppisiä vaatteita. Mongoli­laisten kulttuuristen vaikutteiden hävittämiseksi ryhdyttiin ankariin toimenpiteisiin. Yonglen määräyksestä Kiinassa myös rakennettiin ja kunnostettiin islamilaisia moskeijoita. Uusia moskeijoita rakennettiin kaksi, toinen Nanjingiin ja toinen Xi'aniin, ja ne ovat yhä pystyssä. Muiden moskeijoiden kunnostusta rohkaistiin, ja niitä kiellettiin muuttamasta muuhun käyttöön. ==Sotilaalliset saavutukset== Keisari Yongle loi voimakkaan, ekspansio­nistisen Kiinan, joka kävi sotia monella rintamalla. Kiina laajeni pohjoiseen džurtšen-kansan alueille Mantšuriaan ja etelään Pohjois-Vietnamiin. Erityisesti Yongle jatkoi sotaa mongoleita vastaan. Mongolit aiheuttivat vielä Yonglen aikana hankaluuksia Ming- dynastialle. Vuonna 1410 Yongle johti henkilö­kohtaisesti armeijaansa Onon- joen ja Jing Luzhenin taisteluissa, joissa hän voitti kaksi suurta mongoli­armeijaa. Hän myös kukisti Yuan-dynastian jäänteet, jotka olivat paenneet pohjoiseen keisari Hongwun voitettua heidät. Yongle kunnosti pohjoiset puolustus­linnakkeet ja solmi liitto­sopimuksia voittaakseen aikaa sillä välin, kun hän rakensi armeijaa. Hänen strategianaan oli tehdä mongolit taloudellisesti riippuvaisiksi kiinalaisista ja suorittaa säännöllisin väli­ajoin hyökkäyksiä Mongoliaan, jotteivät he kykenisi hyökkäys­sotaan. Hänen tarkoituksenaan oli tehdä Mongoliasta Kiinan vasalli­valtio, jonka kaikki heimot alistuisivat Mingin vasalleiksi, ja samalla hän halusi saartaa ja eristää mongolit. Taistelussa Yongle oppi arvostamaan ratsu­väen suurta merkitystä taistelussa ja alkoi lopulta käyttää paljon varoja siihen, että hevosia olisi runsaasti saatavilla. Yongle käytti koko elämänsä taisteluun mongoleja vastaan. Sekä onnistumisia että taka­iskuja tuli, mutta sen jälkeen kun Yongle toisen kerran itse osallistui sotaretkeen mongoleja vastaan, Ming- valta­kunnassa vallitsi rauha seitsemän vuoden ajan. Vietnam aiheutti Yonglen valtakaudella merkittäviä hankaluuksia. Vuonna 1406 hän myöntyi muutamaan silloin jo syrjäytetyn Trần-dynastian tekeään viralliseen anomukseen, mutta saapuessaan Vietnamiin sekä Tran-prinssiä että hänen mukanaan matkustanutta kiinalaista suur­lähettilästä kohtaan hyökättiin väijyksistä ja heidät surmattiin. Tähän loukkaukseen Yongle vastasi lähettämällä markiisien Zhang Fun ja Mu Shengin johtamat armeijat valloittamaan Vietnamin. Sodan tuloksena Vietnamista tuli Kiinan maakunta, samoin kuin se oli aikaisemmin­kin ollut vuoteen 939 saakka. Kun Vietnamia hallinnut monarkki Ho vuonna 1407 oli voitettu, kiinalaiset ryhtyivät toimen­piteisiin alueen väestön kiina­laista­miseksi. Paikallinen väestö kuitenkin vastusti ankarasti näitä yrityksiä tehdä Vietnamista tavallinen Kiinan maakunta. Alueella puhkesi useita kapinoita. Vuonna 1418 Lê Lợi pani alkuun suuren kapinan, ja hänestä tuli Vietnamia myöhemmin hallinneen Lê-dynastian perustaja. Vuonna 1424, Yonglen kuollessa, Lê Lợin johtamien kapinallisten hallinnassa oli jo lähes koko Vietnam. Vuonna 1427 keisari Xuande luopui iso­isänsä aloittamasta yrityksestä ja tunnusti virallisesti Vietnamin itsenäisyyden sillä edellytyksellä, että maa suostui vasalli­valtion asemaan. ==Diplomaattiset lähetystöt ja tutkimusretket == Osana hankkeestaan laajentaa Kiinan vaikutus­valta koko tunnettuun maailmaan keisari Yongle rahoitti Zheng Hen laajoja ja pitkä­aikaisia tutkimus­matkoja. Jo kauan ennen Zheng Hen tutkimus­retkiä kiinalaiset laivat olivat purjehtineet säännöllisesti Japaniin, Riukiu­saarille ja muualle Kaakkois-Aasiaan. Zheng Hen retket olivat kuitenkin ainoat laajalle ulottuneet tutkimus­matkat, jotka kiinalaiset ovat milloinkaan tehneet maailman tutkimiseksi, joskin on väitetty, että kiinalaiset olisivat jo Tang-dynastian aikana tai sitäkin aikaisemmin purjehtineet Arabiaan, Itä-Afrikkaan ja Egyptiin. Ensimmäinen tutkimus­retki aloitettiin vuonna 1405, 18 vuotta ennen kuin Henrik Purjehtija pani alulle portugalilaisten suuret löytö­retket. Matkoja johtivat eunukki Zheng He ja hänen ohellaan muun muassa Wang Jinghong ja Hong Bao. Vuosien 1405 ja 1433 välillä tehtiin kaikkiaan seitsemän tutkimus­matkaa, jotka ulottuivat moniin Aasian suuriin kauppa­kaupunkeihin, aina Hormuzin­salmelle ja Adeniin saakka, sekä Malindiin Itä-Afrikkaan. Retki­kuntien laivojen joukossa olivat toden­näköisesti maailman­historian suurimmat puiset purje­laivat.National Geographic, toukokuu 2004 Kiinalaisten tutkimusmatkat olivat huomattava tekninen ja logistinen saavutus. Yonglen seuraajat, keisarit Hongxi ja Xuande, pitivät kalliiksi tulleita tutkimus­matkoja vahingollisina Kiinan valtion­taloudelle. Hongxi määräsi tutkimus­matkat lopetettaviksi, ja Xuanden seuraajat hävittivät paljon tietoa Zheng Hen matkoista. Vuonna 1411 pienempi, Jilinissä rakennettu, džurtšen-syntyisen eunukki Yishihan johtama laivasto purjehti Sungari- ja Amur-joilla. Tämä retki­kunta perusti alueelle Nurganin alueellisen sotilas­komission, jonka päämaja oli silloisessa Telinissä, nykyisin Venäjään kuuluvassa Tyrin kylässä. Sikäläiset nivhien ja tunguusien heimo­päälliköt nimitettiin Kiinan keisarillisen hallinnon virkoihin. Yishiha palasi Amurin ala­juoksulle vielä useita kertoja Yonglen ja Xuanden valtakausilla, viimeisen kerran 1430-luvulla.Tsai (2002), s. 158-159Tsai (2002), s. 158–159. Sen jälkeen kun Kiinan valloitusta tavoitellut Timur Lenk oli kuollut, Kiinan keisari Yonglen sekä Persiaa ja Transoxaniaa hallinneen Shakrukhin välit paranivat merkittävästi, ja molemmat maat lähettivät toisiinsa useita kertoja laajoja virallisia lähetystöjä. Sekä Chen Cheng, Kiinan lähettiläs Samarkandissa ja Heratissa, että toisen osapuolen Ghiyasu'd-Din Naqqah jättivät jälkeensä laajat selonteot vierailuistaan toistensa maissa. Yksi Yonglen vaimoista oli džurtšen-prinsessa, mikä vaikutti siihen, että keisari otti palvelukseensa myös monia džurtšen-syntyisiä eunukkeja kuten Yishihan. == Kuolema == Keisari Yongle aloitti 1. huhtikuuta 1424 suuren sotaretken tataareja vastaan. Hän ei kuitenkaan kyennyt voittamaan vastustajiaan, minkä vuoksi joutui masennukseen ja sairastui. Hän kuoli samana vuonna 12. elokuuta. Hänet haudattiin Changlingin mausoleumiin, Ming-dynastian hauta-alueen keskeiseen ja suurimpaan mausoleumiin Pekingin pohjois­puolella. ==Jälkimaine== Monet ovat pitäneet Yonglea elinikäisenä vallan, maineen ja kunnian tavoittelijana. Hän kunnioitti kiinalaista kulttuuria ja teki paljon työtä sen saavutusten tallentamiseksi, suunnitteli monumentteja kuten Nanjingin posliinitorni, ja samaan aikaan puhdisti kiinalaista yhteiskuntaa vieraiden kulttuurien vaikutteista. Hän ihaili suuresti isänsä saavutuksia ja käytti paljon aikaa sen todistamiseen, että hän oli oikea kruunun­perillinen. Hänen sotilaallisille saavutuksilleen vetävät vertoja vain muutamat muut sota­päälliköt maailman­historiassa. Hänen valtakautensa oli monella tavalla siunauksellinen Kiinan väestölle. Hänen taloudelliset, koulutukselliset ja sotilaalliset uudistuksensa olivat ennen­näkemättömän suureksi hyödyksi kansalle, mutta hänen despoottinen hallituksensa perusti myös vakoilu­toimiston. Monista huonoista puolistaan huolimatta häntä pidetään Kiinan kulttuurin, historian ja valtio­mies­taidon suurena arkkitehtina ja ylläpitäjänä ja merkittävänä hallitsijana Kiinan historiassa. Toisaalta isänsä tavoin Yongle muistetaan myös julmuudestaan. Hän surmasi useimmat Jian Wen -palatsin palvelijoista, kidutti monia veljenpoikansa kannattajia kuoliaaksi sekä surmasi tai muutoin kohteli huonosti heidän sukulaisiaan. Bo Yang, 中國人史綱, 28. luku宋端儀, 立齋閑錄, vol.2陸人龍, 型世言, 1. luku 建文帝出亡宁德之谜揭秘八：建文帝出亡闽东金邶寺 Hänen seuraajansa vapautti useimmat heistä useimmat vielä elossa olleet. Vuonna 1420 Yongle määräsi 2800 raskaana ollutta naista teloitettaviksi viipaloimalla heidät elävältä ja katsoi itse teloitusta, koska yksi hänen suosikki­jalka­vaimoistaan oli myrkytetty.李朝實錄太宗實錄 Toisin kuin isänsä, hän ei kuitenkaan surmannut useimpia kenraalejaan, ja hän myönsi laajoja valtuuksia eunukeille kuten Zheng Helle, millä oli vakavia vaikutuksia myöhempien Ming- keisarien aikana. Jonkin verran hän katuikin julmuuksiaan, mutta määräsi silti, että hänen kuoltuaan oli 30 kaunista naista hirtettävä ja haudattava hänen kanssaan.李朝實錄世宗實錄 == Perhe== *Isä: **Keisari Hongwu *Äiti: **Keisarinna Xiao Ci Gao ===Puolisot=== Arvonimi Alkuperäinen nimi Syntyi Kuoli Isä Äiti Lapset Huomautus Keisarinna Renziaowen 仁孝文皇后 Xu Yihua (徐儀華) 1362, Nanjing Heinäkuussa 1407, Nanjing Xu Da 徐達 Rouva Xie 謝氏 Zhu Gao, keisari Hongxi Zhu Xaoxu, Hanin prinssi, Zhu Gaosui, Zhaon prinssi Jhao, Prinsessa Xianning Jalosukuinen puoliso Zhao Xian 昭獻貴妃 Wang (王) Suzhou, Jiangsu 1420 – – – Saapui keisarin hoviin vuonna 1409 Jalosukuinen puoliso Zhao Yi 昭懿貴妃 Zhang (張) – – Zhang Yu 張玉 – – Gong Xian Xian 恭獻賢妃 Gwon (權) 1391, Korea 1410 Gwon Yeong-gyun 權永均 or 우익은 – – Korealainen Zhong Jing Zhao Shun Xian 忠敬昭順賢妃 Yu (喻) – – – 1421 – Kang Mu Yi Gong Hui 康穆懿恭惠妃 Wu (吳) – – – – Zhu Gaoxi Gong Shun Rong Mu Li 恭順榮穆麗妃 Chen (陳) – – Chen Mao, Ningyangin markiisi 寧陽侯陳懋 – – Kang Jing Zhuang He Hui 康靖莊和惠妃 Cui (崔) – – – – – Duan Jing Gong Hui Shu 端靜恭惠淑妃 Yang (楊) – – – – – Gong He Rong Shun Xian 恭和榮順賢妃 Wang (王) – – – – – Zhao Su Jing Hui Xian 昭肅靖惠賢妃 Wang (王) – – – – – Zhao Hui Gong Yi Shun 昭惠恭懿順妃 Wang (王) – – – – – Hui Mu Zhao Jing Shun 惠穆昭敬順妃 Qian (錢) – – – – – Kang Hui Zhuang Shu Li 康惠莊淑麗妃 Han (韓) Korea – Han Yeong-jeong 韓永矴 tai 한영정 – – Oli yksi 30 kauniista naisesta, jotka haudattiin keisari Yonglen kanssa An Shun Hui 安順惠妃 Long (龍) – – – – – Gong Yi Hui 恭懿惠妃 Zhao (趙) – – – – – Zhao Shun De 昭順德妃 Liu (劉) – – – – – Kang Yi Shun 康懿順妃 Li (李) – – – – – Hui Mu Shun 惠穆順妃 Guo (郭) – – – – – Zhen Jing Shun 貞靜順妃 Zhang (張) – – – – – Shun 順妃 Sukunimi: Im (任) Korea – – – – Korealainen Lee Zhaoyi 昭儀李氏 Sukunimi: Lee (李) Korea – – – – Korealainen Ryeo Jieyu 婕妤呂氏 Sukunimi: Ryeo (呂) Korea – – – – Korealainen Kaunis Rouva Choi 美人崔氏 Sukunimi: Choi (崔) Kora – – – – Korealainen Kaunis Rouva Gong Rong 恭榮美人 Wang (王) – – – – – Kaunis Rouva Jing Hui 景惠美人 Lu (盧) – – – – – alun perin Kaunis Rouva Gong Hui (恭惠美人) Kaunis Rouva Zhuang Hui 莊惠美人 tuntematon – – – – – ===Pojat=== Nro Nimi Arvonimi Syntyi Kuoli Äiti Puoliso Lapset Huomautus 1 Zhu Gaochi 朱高熾 Keisari Hongxi 16. elokuuta 1378 29. toukokuuta 1425 Keisarinna Renxiaowen Keisarinna Cheng Xiao Zhao 11 jalkavaimoa Zhu Xhanji, keisari Xuande Zhu Zhanxun, Zhengin prinssi Jing Zhu Zhanyong, Yuen prinssi Jing Zhu Zhanyin, Qin prinssi Xian Zhu Zhanshan, Xiangin prinssi Xian Zhu Zhangang, Jingin prinssi Xian Zhu Zhanyu, Huain prinssi Jing Zhu Zhankai, Tengin prinssi Huai Zhu Zhanji, Liangin prinssi Zhuang Zhu Zhanyan, Wein prinssi Gong Prinsessa Jiaxing Zhu Yuantong, Prinsessa Qingdou Prinsessa Qinghe Prinsessa De'an Prinsessa Yanping Prinsessa Deqing Prinsessa Zhending 2 Zhu Gaoxu 朱高煦 Hanin prinssi 漢王 30. joulukuuta 1380 6. lokakuuta 1426 Keisarinna Renxiaowen Wei 韋妃 Zhu Zhanhe, kruununperillinen Yi Zhuang Zhu Zhanqi, kruununperillinen Zhu Zhanci, Jiyangin prinssi Zhu Zhanyu, Linzin prinssi Zhu Zhanyi, Prinssi Zichuan Zhu Zhanxing, Changlen prinssi Zhu Zhanping, Qidongin prinssi Zhu Zhandao, Renchengin prinssi Zhu Zhanchang, Haifengin prinssi Zhu Zhanbang, Xintain prinssi 3 Zhu Gaosui 朱高燧 Zhaon prinssi Jian 趙簡王 19. tammikuuta 1383 5. lokakuuta 1431 Keisarinna Renxiaowen Rouva Xu (Xu Zhangin (徐章) tytär) Rouva Mu (Mu Chengin (沐晟) tytär) Zhu Zhanba, kruununperillinen Zhu Zhanque, Zhaon prinssi Hui kolmas poika Nimitettiin Zhaon prinssiksi 12. toukokuuta 1404 4 Zhu Gaoxi 朱高爔 – 18. tammikuuta 1392 Helmikuussa 1392 Kang Mu Yi Gong Hui – – Kuoli kuukauden kuluttua syntymästään ===Tyttäret=== Nro Arvonimi Syntyi Kuoli Avioitui Puoliso Lapset Äiti Huomautus 1 Prinsessa Yong'an 永安公主 – 1417 1395 Yuan Rong, Guangpingin markiisi 廣平侯袁容 Yuan Bei 袁貝 Keisarinna Renxiaowen 2 Prinsessa Yongping 永平公主 1379 22. huhtikuuta 1444 1395 Li Rang, Fuyangin markiisi 富陽侯李讓 (son of Li Shen (李申)) Li Maofang 李茂芳 Keisarinna Renxiaowen 3 Prinsessa Ancheng 安成公主 1384 16. syyskuuta 1443 1402 Song Hu 宋琥 (Song Chengin, Xiningin markiisin toinen poika) – Keisarinna Renxiaowen 4 Prinsessa Xianning 咸寧公主 1385 27. heinäkuuta 1440 1403 Song Ying 宋瑛 (Song Chengin, Xiningin markiisin kolmas poika) – Keisarinna Renxiaowen 5 Prinsessa Changning 常寧公主 1386 5. huhtikuuta 1409 20. kesäkuuta 1403 Mu Xin 沐昕 (Mu Yingin, Xipingin markiisin poika) – – == Lähteet == * * * === Viitteet === Yongle Yongle Yongle