Kokin-wakashū

Kokin-wakashū (, "muinaisen ja nykyajan waka-kokoelma"), lyhennetty usein Kokin-shū (), on japanilainen varhainen Heian-kauden waka-runojen keisarillinen antologia. Sen pani alulle keisari Uda (hallitsi 887–897) ja sen tilasi hänen poikansa keisari Daigo (hallitsi 897–930) noin vuonna 905. Sen valmis muoto on noin vuodelta 920, vaikka useiden historiallisten lähteiden mukaan viimeinen runo lisättiinkin kokoelmaan vuonna 914. Antologian kokoajat olivat neljä hovirunoilijaa: tehtävän johtaja Ki no Tsurayuki, Ki no Tomonori (joka kuoli ennen teoksen valmistumista), Ōshikōchi Mitsune ja Mibu no Tadamine. ==Merkitys== Kokin-shū on ensimmäinen 21:stä keisarin pyynnöstä kootusta japanilaisen runouden kokoelmasta (). Se oli aikansa runouden vaikutusvaltaisin teos, joka säänteli japanilaisen runouden muotoa aina 1800-luvun loppuun saakka. Se oli ensimmäinen antologia, joka jakautui vuodenaika- ja rakkausrunoihin. Kokin-shūn aloittama vuodenaikarunojen johtoasema jatkuu nykyäänkin haiku-perinteessä. Ki no Tsurayukin japaninkieliset alkusanat merkitsivät myös japanilaisen kirjallisuuskritiikin alkua, erillisenä ajan kirjallisuuspiireissä yleisemmästä kiinankielisestä poetiikasta (antologiassa oli myös perinteinen kiinalainen Ki no Tomonorin kirjoittama esipuhe). Ajatus sekä vanhojen että uusien runojen sisällyttämisestä kokoelmaan oli toinen merkittävä keksintö, joka otettiin myöhemmin laajalti käyttöön muissa teoksissa, sekä proosassa että runoudessa. Kokin-shūn runot järjestettiin ajan mukaan; esimerkiksi rakkausrunot, jotka olivat monien eri runoilijoiden eri aikoina kirjoittamia runoja, järjestettiin niin, että lukija ymmärtäisi niiden kuvaavan hovissa tapahtuvan rakkausjutun etenemistä ja tapahtumia. Yhden runon assosiointi toiseen on tehnyt antologiasta renga- ja haikai-runoperinteiden esiäidin. ==Rakenne== Kokoelman runojen tarkasta määrästä on kiistaa. Internet-versiossaKokin-wakashūn internetversio on 1 111 runoa. Kokoelma jakautuu kahteenkymmeneen osaan, mikä heijastelee vanhempia teoksia, kuten Man'yōshūta, ja erilaisia kiinalaisia antologioita. Aiheiden järjestely kuitenkin eroaa kaikista varhaisimmista malleista. Sitä seurasivat kaikki myöhemmät viralliset kokoelmat, vaikka jotkin niistä, kuten Kin'yō-wakashū ja Shika-wakashū, koostuvat vain kymmenestä osasta. Seuraavassa taulukossa Kokin-shūn kappaleista on niiden japaninkieliset nimet, niiden modernit lukutavat ja niiden suomenkieliset käännökset. Aihe Osat Vuodenajat 1-2 Kevät 春歌 Haru no uta 3 Kesä 夏歌 Natsu no uta 4-5 Syksy 秋歌 Aki no uta 6 Talvi 冬歌 Fuyu no uta 7 Onnittelut 賀歌 Ga no uta 8 Eroamiset 離別歌 Wakare no uta 9 Matkat 羈旅歌 Tabi no uta 10 Akrostiikat 物名 Mono no na Rakkaus 11-15 Rakkaus 恋歌 Koi no uta Sekalaista 16 Valitukset 哀傷歌 Aishō no uta 17-18 Sekalaiset 雑歌 Kusagusa no uta 19 Sekalaiset muodot 雑躰歌 Zattai no uta 20 Perinteiset runot laulutoimistosta 大歌所御歌 Ōutadokoro no on'uta Kokoajat liittivät jokaiseen runoon sen tekijän nimen ja runon aiheen () tai inspiraation, jos mahdollista. Merkittäviä Kokin-shūn runoilijoita olivat Ariwara no Narihira, Ono no Komachi, Henjō ja Fujiwara no Okikaze, kokoajien lisäksi. Pääsy mihinkään keisarilliseen kokoelmaan, ja erityisesti Kokin-shūhun, oli suuri kunnia. ==Lähteet== Luokka:Japanilainen runous Luokka:Antologiat