EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Seksipositiivisuus

Seksipositiivuus on asenne tai idea, jonka mukaan ihmisillä tulee olla tilaa ilmentää ja toteuttaa seksuaalisuuttaan ja sukupuolisuuttaan ilman tuomitsevaa ilmapiiriä tai häpeää. Termillä viitataan myös kunnioitukseen suostumuksellisuuteen perustuvan seksuaalisuuden ja sukupuolisuuden moninaisuutta kohtaan.What Does It Actually Mean to Be ‘Sex Positive’? HealthLine, viitattu 14.5.2023 Termiä on käytetty feministisessä kontekstissa.Emmi Oksanen, Netissä leviää uudenlainen seksiliike naisten keskuudessa – tästä on kyse Iltalehti 13.11.2020, viitattu 14.5.2023 Seksipositiivisuuden vastakohdaksi on nimetty seksinegatiivisuus, jossa ihmisen seksuaalisuuteen katsotaan luontaisesti kuuluvan esimerkiksi likaisuuden tai vaarallisuuden. Muun muassa koulujen seksuaalikasvatusta on paikoin kritisoitu sen koetusta seksinegatiivisuudesta.Jessica Klein, What does 'sex positivity' mean? BBC 20.8.2021, viitattu 14.5.2023 Lisäksi seksinegatiivisuuden käsite on yhdistetty uskonnollisten johtajien julistukseen, joidenkin vanhempien kasvatukseen, joiltain osin eri hallitusten politiikkoihin ja osaan kulttuuritarjonnasta.Morgan Mandriota, All About Sex Positivity PsychCentral 30.7.2021, viitattu 14.5.2023 Usein seksipositiivisuus-sana on laitettu sitä käyttäneen psykoanalyytikko Wilhelm Reichin nimiin. Hän korosti seksin asemaa hyvänä ja terveyttä edistävänä asiana. Tämä lähestymistapa omaksuttiin laajemmin vasta seksuaalisen vallankumouksen myötä 1960-luvulla. Toisaalta Erika Lustin mukaan seksipositiivisiksi laskettavia yhteisöjä on ollut olemassa jo ainakin 1920-luvulla. Seksologi, sosiologi Carol Queen on kertonut kuulleensa termin ensimmäisen kerran 1980-luvun loppupuolella. Termin käyttö yleistyi 2010-luvun aikana. Seksologi, sosiologi Sarah Melanconin mukaan seksipositiivisuus kehittyi vastauksena huoliin patriarkaalisista vaikutuksista seksuaalisuutta koskeviin kulttuurisiin käsityksiin. Seksipositiivisuudella on myös nähty rooli seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen marginalisoidun aseman parantamisessa sekä seksityötä tekevien terveyden ja turvallisuuden edistämisessä. Seksuaalineuvoja Larissa Nevalainen on korostanut seksipositiivisen asenteen irrallisuutta ihmisen henkilökohtaisesta elämästä. Hänen mukaansa aseksuaali voi olla seksipositiivinen ja voimakkaan sukupuolivietin omaava seksinegatiivinen.Larissa Nevalainen, Mitä seksipositiivisuus on – ja mitä se ei ole Teekutsuilla 1.7.2020, viitattu 14.5.2023 Seksipositiivisuuden käsitettä on kritisoitu sen käytöstä iskusanana, joka on tehnyt sen määrittelystä haastavampaa ja lisännyt mahdollisten määritelmien hajanaisuutta. Laura Friman on kritisoinut seksipositiivisuuden käsitettä myös vieraannuttavaksi, vaikeasti samaistuttavaksi ja ahdistavaksi ihmisille, joiden seksuaalisuuteen liittyy ongelmia tai traumoja. Hän on nähnyt aihepiirin käsittelyn saattavan vaatia myös herkempää otetta.Laura Friman, Laura Frimanin kolumni: "Seksipositiivisuus on kauheaa" Yle 15.2.2019, viitattu 14.5.2023 == Lähteet == Luokka:Seksuaalisuus Luokka:Feminismi
Eva Ahlströmin sairaala

Eva Ahlströmin sairaala oli vuosina 1912–1960 Noormarkussa toiminut yksityinen sairaala. Arkkitehti Lars Sonckin suunnittelema sairaalarakennus toimi myöhemmin Noormarkun terveyskeskuksena, kunnes sen viereen valmistui nykyinen terveysasema 1970-luvulla. == Historia == Sairaala sai alkunsa vuonna 1908, jolloin A. Ahlström Oy:n pääjohtaja Eva Ahlström lahjoitti 60-vuotispäivänään Noormarkun kunnalle suuren rahasumman sairaalaa varten. Lars Sonckin suunnittelema jugendtyylinen rakennus valmistui kesäkuussa 1912 Noormarkun kirkonkylän tuntumaan Noormarkunjoen etelärannalle. Sairaalaa ylläpiti A. Ahlströmin rahoittama säätiö, mutta se toimi perustamisestaan lähtien tavallisen kunnansairaalan tavoin. Sairaalan vieressä olivat Antti Ahlströmin lahjoitusvaroin vuonna 1903 perustettu Turvakodiksi kutsuttu Noormarkun ruukin työläisille tarkoitettu vanhainkoti sekä 1916 rakennettu Walter Thomén suunnittelema ylilääkärin virka-asunto. Valmistuessaan sairaala käsitti kuusihuoneisen yleisosaston, viisihuoneisen synnytysosaston sekä kaksihuoneisen keuhkotautiosaston. Potilaspaikkoja oli yhteensä 27, joista 14 kuului yleis-, kahdeksan keuhkotauti- ja viisi synnytysosastolle. Huippunykyaikaisessa rakennuksessa oli muun muassa tuolloin harvinaiset keskuslämmitys ja vesijohtojärjestelmä. Ylilääkäreinä toimivat Noormarkun kunnanlääkärit, joista sairaalan toimintaa kehitti erityisesti Aleksis Tefke. Hän hankki muun muassa 1925 röntgenlaitteen, jollaisia Noormarkun ohella oli vain kolmessa suomalaisessa sairaalassa. Vuonna 1933 sairaalaan perustettiin lasten ortopedinen osasto. Kohonneiden kustannusten vuoksi Ahlström myi vuonna 1945 osan sairaalasta Noormarkun, Ahlaisten ja Pomarkun kunnille. Vuonna 1953 turvakoti lopetti toimintansa ja sen tilat muutettiin uudeksi synnytysosastoksi. Samana vuonna yhtiö lahjoitti sairaalan ja turvakodin rakennukset tontteineen Noormarkun, Ahlaisten ja Pomarkun muodostamalle kuntayhtymälle. Säätiö lakkautettiin 1959 ja vuotta myöhemmin sairaala siirtyi lopullisesti kuntainliiton omistukseen. Kuntainliitolle siirryttyään sairaala jatkoi toimintaansa Noormarkun terveyskeskuksena, jolle rakennettiin nykyaikaiset tilat sairaalan viereen 1970-luvulla. Seuraavan vuosikymmenen puolivälissä rakennus peruskorjattiin vanhusten päivätoimintakeskukseksi. == Ylilääkärit == *Gunnar Hjelt 1912–1913 *Edvin Nylander 1913–1917 *Aleksis Tefke 1918–1931 *Hugo Hublin 1932–1933 *Björn Backlund 1933–1936 *Torsten Frölander-Ulf 1935–1947 *Björn Nyman 1947–1956 *Sinikka Lukka 1956–1960 == Lähteet == Luokka:Porin sairaalat Luokka:Lars Sonckin suunnittelemat rakennukset
Hirayaman tauti

Hirayaman tauti eli nuoruusiän yläraajan distaalinen lihasatrofia on harvinainen ja enimmäkseen nuorilla miehillä ilmenevä alemman motoneuronin sairaus.Heli Sätilä, Janne Lähdesmäki, Eeva Mäkelä, Veikko Kähärä ja Aki Hietaharju, Hirayaman tauti Lääketieteellinen aikakauskirja Duodecim 2016, viitattu 14.5.2023 Se eroaa kuitenkin varsinaisista motoneuronitaudeista, koska sen taudinkulku poikkeaa niistä ja taudin eteneminen yleensä pysähtyy viiden vuoden sisällä oireiden alkamisen ajankohdasta.Hirayama disease: Is surgery an option? Elsevier 10/2015, viitattu 14.5.2023 Hirayaman taudin kuvasi ensimmäisenä Keizo Hirayama. Japanin kielellä tauti määriteltiin ensimmäisen kerran vuonna 1959 ja englannin kielellä vuonna 1963. Alun perin tautia pidettiin vain yhtä yläraajaa koskevana, mutta myöhemmin on käynyt ilmi, että taudilla on taipumus ulottua molempiin yläraajoihin. Laajentuessaan myös toisen yläraajan alueelle Hirayaman taudin aiheuttama kyynärvarren ja kämmenen lihassurkastuma ja lihasvoimien heikkeneminen ovat yleensä epäsymmetrisiä. Vain 10 %:ssa tapauksista tauti esiintyy tällöin symmetrisenä. Lihassurkastuma jakautuu tyypillisesti vinosti kyynärvarren alueella. Hirayaman taudin oireet alkavat tyypillisesti 14–25-vuotiaana. Miehillä sairastumisriskin on katsottu olevan 7–20-kertainen. Autonomisen hermoston toiminnan häiriöön viittaavia oireita esiintyy 80 %:lla potilaista. Näitä oireita ovat esimerkiksi ihon kylmyys ja liikahikoilu. Osalla potilaista esiintyy myös faskikulaatioita tai liikehäiriönä ilmenevä minipolymyoklonus. Taudin etenemisen on todettu pysähtyvän noin 90 %:lla potilaista itsestään viiden vuoden kuluessa. Hirayaman tauti on tavallista yleisempi Aasian maissa, ja sitä on raportoitu eniten Japanissa ja Intiassa. Esiintyvyyttä on todettu myös Euroopassa, Pohjois-Amerikassa ja Australiassa. Taudin tarkka ilmaantuvuus on kuitenkin tuntematon. Hirayaman taudin diagnoosista päästään varmuuteen elektroneuromyografialla ja kaularangan kineettisellä magnettikuvauksella. Yleensä aivo-selkäydinnestetutkimuksessa tehdään Hirayaman taudin kohdalla normaali löydös. Hirayaman taudin hoito on lähtökohtaisesti konservatiivinen. Harvojen potilaiden kohdalla on sovellettu leikkaushoitoa, joka kuitenkin voi tulla kyseeseen vaikeamman taudinkuvan ja nopeamman etenemisen tapauksessa. Konservatiiviseen hoitoon voi kuulua tukikauluksen käyttäminen niskan taipumisen estämisen tarkoituksessa. == Lähteet == Luokka:Lihassairaudet
Friedreichin ataksia

Friedreichin ataksia on autosomissa peittyvästi periytyvä sairaus, joka aiheuttaa etenevän ataksian. Se johtuu frataksiinigeenin mutaatioista.Mari Auranen, Friedreichin ataksia Neuroliitto, viitattu 14.5.2023 Friedreichin ataksia on yleisin periytyvän ataksian muoto, ja sitä uskotaan sairastavan vähintään yhden ihmisen 50 000:sta.Ataxia National Health Service, viitattu 14.5.2023 Taudin kuvasi ensimmäisenä lääketieteen professorina Heidelbergissä Saksassa toiminut Nikolaus Friedreich vuonna 1863.Friedreich Ataxia Medscape, viitattu 14.5.2023 Friedreichin ataksia puhkeaa keskimäärin 10–15-vuotiaana, mutta osassa tapauksista oireet alkavat vasta aikuisiällä. Varhaisia oireita ovat yleensä etenevä kävelyn vaikeus, tasapainon ongelmat ja tuntoaistijärjestelmän muutokset. Viiden vuoden kuluessa oireiden alkamisen ajankohdasta voidaan yleensä todeta puheen etenevä dysartria sekä lisääntyvä heikkous alaraajoissa ja tuntojärjestelmässä. Lihasvoima heikkenee Friedreichin ataksian varhaisessa vaiheessa etenkin alaraajojen tyvilihaksissa reisien alueella, josta sillä on taipumus edetä sääriin. Alaraajojen jäykkyys ja halvausoireet lisääntyvät taudin edetessä, ja keskimäärin oireiden alkamisajankohdasta noin kymmenen vuoden kuluttua potilaat joutuvat liikkumaan pyörätuolilla. Taudinkuva kuitenkin vaihtelee, ja epätyypillinen taudinkulku esiintyy jopa noin 25 %:lla potilaista. Friedreichin ataksian mahdollisiin liitännäisongelmiin voivat kuulua skolioosi, nielemisvaikeudet, tiheä virtsaamistarve ja uniapnea. Yli 60 % potilaista sairastuu hypertrofiseen kardiomyopatiaan. Osassa tapauksista esiintyy sydänlihaksen laajentumista. Sydänmuutokset aiheuttavat riskin rytmihäiriöstä ja sydänperäisestä äkkikuolemasta. Noin 21 %:lla potilaista esiintyy uniapnea ja noin 30 %:lla potilaista insuliiniresistenssi. Friedreichin ataksia aiheuttaa näköhermon muutoksia, jotka ovat kuitenkin usein oireettomia. Eräillä potilailla esiintyy kognitiivisia oireita ja noin 13 %:lla kuulon heikkeneminen. Magneettikuvauksen löydökset voivat olla Friedreichin ataksiasta kärsivillä taudin varhaisessa vaiheessa normaalit. Myöhemmin voidaan havaita pikkuaivojen ja kaulaytimen alueen kutistumia, ääreishermoston toiminnan muutoksia ja jännevenytysheijasteiden sammumista. Selkäytimen takasarven solujen vaurioitumista esiintyy. Enemmistöllä potilaista kuolema johtuu sydänperäisistä syistä. Toiseksi yleisin kuolinsyy on keuhkoinfektio. Elinajanodote on tavallisesti alentunut, mutta sairaudesta kärsivä voi elää vanhuusikään. == Lähteet == Luokka:Perinnölliset sairaudet
Aleksis Tähkä

Aleksis Bernhard Emil Tähkä (vuoteen 1935 Tefke, 8. toukokuuta 1887 Helsingin mlk – 5. joulukuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen lääkintöneuvos. Tähkä valmistui Helsingin yliopistosta lääketieteen lisensiaatiksi vuonna 1915. Hän työskenteli kunnanlääkärinä Laviassa, Kiikoisissa ja Suodenniemellä 1913–1918 sekä Noormarkussa, Pomarkussa ja Ahlaisissa 1918–1931. Samalla Tähkä toimi myös Noormarkussa Eva Ahlströmin sairaalan ylilääkärinä. Vuosina 1931–1938 Tähkä työskenteli Turun läänin- ja keskusvankilan lääkärinä, 1938–1942 Valtion rautateiden ylilääkärinä ja 1942–1954 Lääkintöhallituksen sairaalaosaston lääkintöneuvoksena. Tähkä oli myös Lääkintöhallituksen vt. pääjohtaja 1951–1954. Vuonna 1955 Tähkä vihittiin Turun yliopiston lääketieteen ja kirurgian kunniatohtoriksi. Hänellä oli suuri vaikutus lääketieteellisen tiedekunnan perustamiseen Turun Yliopistoon. Tähkä kuoli Helsingissä 83-vuotiaana. Hänet on haudattu Noormarkun hautausmaalle. Aleksis Tähkän poika oli psykiatri Veikko Tähkä. == Teokset == * * == Lähteet == Luokka:Suomalaiset lääkärit Luokka:Vuonna 1887 syntyneet Luokka:Vuonna 1970 kuolleet
Coupe des Alpes

Coupe des Alpes (myös Ranskan alppiralli) oli rallikilpailu, jonka päämaja oli Marseillesissa. Kilpailua järjestettiin vuodesta 1932 vuoteen 1971. Kilpailu oli aikanaan yksi arvostetuimmista kilpailuista. == Historia == Kilpailu järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1932 nimellä Rallye des Alpes Françaises. Toisen maailmansodan jälkeen kilpailu jatkui vuonna 1946 nimellä Rallye International des Alpes. 1940-luvulla reitti alkoi kulkea myös Itävallan, Saksan, Italian ja Sveitsin alueella. Vuodesta 1953 alkaen kilpailu oli mukana rallin EM-sarjassa ja vuonna 1971 rallin MM-sarjaa edeltäneessä International Championship for Manufacturers -sarjassa. == Voittajat == Vuosi Kuljettaja Kartanlukija Auto 1947ei yleiskilpailua Gaston Descollas Bugatti André Clermont Lancia Aprilia 1948 Ian Appleyard Dick Weatherhead Jaguar SS100 Leslie Potter Allen May Allard J1 Gaston Descollas Claire Descollas Lancia Aprilia 1949 Gaston Gautruche Claude Mazalon Citroën 11 BL 1950 Ian Appleyard Pat Appleyard Jaguar XK120 1951 Ian Appleyard Pat Appleyard Jaguar XK120 1952 Alex von Falkenhausen Kitty von Falkenhausen BMW 328 1953 Helmut Polensky Walter Schlüter Porsche 356 1954 Wolfgang Denzel Hubert Stroinigg Denzel- Porsche 1300 1955 Peruttu (moottiurheilukielto Le Mansin onnettomuuden johdosta) 1956ex-aequo Paul Ernst Strähle Hans Encher Porsche 356 Robert Buchet Claude Storez Porsche 356 Maurice Gatsonides Ed Pennybacker Triumph TR3 1957 Peruttu (Suezin kriisi) 1958 Bernard Consten Roger de Lageneste Alfa Romeo Giulietta 1959 Paul Condrillier Georges Robin Renault Dauphine 1960 (GT) Roger de Lageneste Henri Greder Alfa Romeo Giulietta SZ 1960 (Tourisme) José Behra René Richard Jaguar Mark 2 3.8 (1961) Donald Morley Erle Morley Austin- Healey 3000 1962 (GT) Donald Morley Erle Morley Austin-Healey 3000 1962 (Tourisme) René Trautmann Patrick Chopin Citroën DS19 1963 (GT) Jean Rolland Gaby Augias Alfa Romeo Giulietta SZ 1963 (Tourisme) Rauno Aaltonen Tony Ambrose Morris Mini Cooper S 1964 (GT) Jean Rolland Gaby Augias Alfa Romeo Giulia TZ 1964 (Tourisme) Vic Elford David Stone Ford Cortina GT 1965 (SP)SP = Sport & Prototypes Simo Lampinen1965 European Rally Championship Jyrki Ahava Triumph Spitfire 1965 (GT) Bernard Consten Jean Hébert Alfa Romeo Giulia TZ 1965 (Tourisme) René Trautmann Claudine Bouchet Lancia Flavia Zagato 1966 (SP) Jean-François Piot Jean-François Jacob Renault 8 Gordini 1966 (Tourisme) Jean Rolland Gaby Augias Alfa Romeo Giulia GTA 1967 (SP) Paddy Hopkirk Ron Crellin Morris Mini Cooper S 1967 (GT) Jean-Claude Andruet Maurice Gélin Alpine A110 1967 (Tourisme Spéciale) Bernard Consten Jean-Claude Péray Alfa Romeo Giulia GTA 1967 (Tourisme) Bob Neyret Jean Terramorsi Citroën DS21 1968 Jean Vinatier Jean-François Jacob Alpine A110 1969 Jean Vinatier Jean-François Jacob Alpine A110 1970 Peruttu (paikallishallinnon päätöksellä) 1971 Bernard Darniche Alain Mahé Alpine A110 1600S == Lähde == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * eWRC-sivustolla Luokka:Rallikilpailut Luokka:Ranskan moottoriurheilukilpailut
Karl Johans gate

Karl Johans gate on Oslon keskustassa sijaitseva paraatikatu, joka johtaa kaakkois-luode-suuntaisesti keskusrautatieasemalta kuninkaalliselle linnalle. Se on nimetty Kaarle XIV Juhanan mukaan, joka oli Ruotsin ja Norjan yhteinen kuningas vuosina 1818–1844 (Norjassa hänen järjestysnumeronsa oli III). Katu kulkee Egertorgetin läpi. Sen kaakkoispuolella Karl Johans gate on kävelykatu, jota reunustavat erilaiset liikkeet, kun taas torista luoteeseen on monia julkisia rakennuksia, kuten parlamenttitalo, Oslon yliopiston päärakennus sekä kansallisteatteri. Vuosittain 17. toukokuuta eli Norjan kansallispäivänä katu täyttyy juhlivista kansalaisista. ==Kuvia== Oslo Sentrum (23138359434).jpg|Ihmisvilinää marraskuussa 2011. Oslo, Karl Johans gate (2).jpg|Egertorget, josta kaakkoon päin Karl Johans gate on vilkas kauppakatu, ja toiseen suuntaan aukeaa näkymä kuninkaalliselle linnalle. Oslo- karljohan.jpg|Kansallispäivän juhlintaa vuonna 2003. Grand hotel.Oslo 2021.jpg|Karl Johans gaten ja Rosenkrantz’ gaten kulmassa sijaitsee Grand Hotel. Se tunnetaan muun muassa Nobelin rauhanpalkinnon saaneiden majoituspaikkana. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Oslon kadut Luokka:Kävelykadut
Seppo Heinonen

Seppo Heikki Johannes Heinonen (s. 15. joulukuuta 1943 Uukuniemi) on suomalainen maatalous- ja metsätieteiden lisensiaatti ja virkamies, joka on saanut maanviljelysneuvoksen arvonimen. Viitattu 14.5.2023. ==Henkilöhistoria== Heinonen syntyi maanviljelijä Tauno Palmen Heinosen ja emäntä Elsa Kaarina Turtiaisen perheeseen ja avioitui 1976 maa- ja metsätaloustieteiden maisteri Soile Marianne Rusilan kanssa. Hän valmistui Hyvinkään maatalousoppilaitoksesta agrologiksi 1971 ja Helsingin yliopistosta agronomiksi 1976 ja maatalous- ja metsätieteiden lisensiaatiksi 1983. YK:n rauhaturvajoukoissa Kyproksella Heinonen oli 1965–1966. Hän oli valtion omistamien Parikkalan koulutilan maatalousharjoittelija 1967 ja Mustialan koulutilan vuosiharjoittelija 1968, Maatalouden tutkimuskeskuksen kasvinsuojelulaitoksen erikoisharjoittelija 1969, Kinnulan maataloussihteeri 1971–1972 ja Kiihtelysvaaran ja Pyhäselän kuntien maataloussihteeri 1972–1973. Maatilahallituksessa Heinonen oli Joensuun maatalouspiirin maataloustoimiston tilapäinen agrologi 1973–1974 ja Hämeenlinnan maatalouspiirin maataloustoimiston agrologi 1974, lainoitusosaston vt. osastosihteeri 1975–1976, esittelijä 1976–1978, maanhankintaosaston toimistopäällikkö 1978–1984 ja Hämeenlinnan maatalouspiirin vs. piiripäällikkö 1985–1991. Maatilahallituksessa Heinonen oli vielä toimistopäällikkö 1988–1990, kiinteistöasioiden toimialan apulaisjohtaja 1991 ja Kymen maaseutupiirin piiripäällikkö 1992–1997. Maa- ja metsätalousministeriössä hän oli Kymen maaseutuelinkeinopiirin maatalousosaston piiripäällikkö 1993–1997 ja Kymen työvoima- ja elinkeinokeskuksen maaseutuosaston päällikkö 1997–1999. Oltuaan Kaakkois-Suomen TE-keskuksen maaseutuosaston päällikkö 2000–2002 hän palasi maa- ja metsätalousministeriöön ja toimi ministeriön tietopalvelukeskuksen ylijohtajana ja controllerina 2002 ja määräaikaisena ylijohtajana 2003–2007. Heinosella oli työuransa aikana myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Maanviljelysneuvoksen arvonimen hän sai 2007. ==Julkaisuja== * Maataloushallinnon renkinä ja isäntärenkinä, 2012. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Maanviljelysneuvokset Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
BT Group

BT Group on brittiläinen televiestintäkonserni ja yksi maailman suurimmista televiestintäyrityksistä. British Telecom -brändi otettiin käyttöön vuonna 1980 ja eriytettiin tällä nimellä itsenäiseksi postitoimistosta vuonna 1981, ja hallitus myi loput osakkeet jatkomyyntiä varten vuosina 1991 ja 1993. Se on yksi FTSE 100 -indeksin yrityksistä ja tarjoaa puhelin-, laajakaista- ja tilaustelevisiopalveluita noin 18 miljoonalle asiakkaalle Yhdistyneessä kuningaskunnassa. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * BT Group Luokka:Matkapuhelinoperaattorit Luokka:Brittiläiset pörssiyhtiöt Luokka:FTSE 100 -indeksi
Reginald VelJohnson

Reginald VelJohnson (s. 16. elokuuta 1952 Queens, New York, Yhdysvallat)Reginald VelJohnson, Rotten Tomatoes, viitattu 14.5.2023 on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on näytellyt esimerkiksi toimintaelokuvassa Die Hard – vain kuolleen ruumiini yli (1988) ja komediasarjassa Family Matters (1989–1998). == Filmografia == === Elokuvat === Vuosi Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Roolihahmo 1984 Haamujengi Ghostbusters Vanginvartija 1986 Krokotiilimies Crocodile Dundee Gus 1988 Die Hard – vain kuolleen ruumiini yli Die Hard Ylikonstaapeli Al Powell 1989 Turner ja täystuho Turner & Hooch David Sutton 1990 Die Hard 2 – vain kuolleen ruumiini yli Die Hard 2 Ylikonstaapeli Al Powell 1992 Vallan ehdoilla Grass Roots Mickey Henderson 1996 Tappavaa menoa Deadly Pursuits Ed Conroy 2010 You Again You Again Mason Dunlevy === Televisiosarjat === Vuodet Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Roolihahmo 1989–1998 Family Matters Family Matters Carl Winslow 2011–2015 Sydänmailla Hart of Dixie Dash DeWitt == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Reginald

Reginald () on englanninkielinen miehen etunimi. Se perustuu latinankieliseen nimeen Reginaldus, joka puolestaan perustuu germaaniseen nimeen Raginald. Nimi Reginald lyhennetään usein muotoon Reggie ().Reginald, Behind the Name, viitattu 14.5.2023.Reynold, Behind the Name, viitattu 14.5.2023.Reggie, Behind the Name, viitattu 14.5.2023. Suomessa etunimi Reginald on vuoteen 2023 mennessä annettu yhteensä alle 70 miehelle ja alle 30 naiselle.Nimipalvelu, Digi- ja väestötietovirasto, viitattu 14.5.2023. == Tunnettuja Reginald- nimisiä == * Reginald Arvizu (s. 1969), yhdysvaltalainen basisti * Reginald Beavan (1843–1927), brittiläinen eläintieteilijä * Reginald Bratton (s. 1986), yhdysvaltalainen koripalloilija * Reginald Brooks-King (1861–1938), brittiläinen jousiampuja * Reginald Butler (1913–1981), brittiläinen kuvanveistäjä * Reginald Campbell Thompson (1876–1941), brittiläinen arkeologi ja assyriologi * Denzil Reginald D’Souza (1929–2002), intialainen roomalaiskatolinen piispa * Reginald ”Reggie” Davani (s. 1980), papuauusiguinealainen jalkapalloilija * Reginald Dyer (1864–1927), brittiläinen prikaatinkenraali * Reginald John Delargey (1914–1979), uusiseelantilainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja kardinaali * Reginald Doherty (1872–1910), englantilainen tennispelaaja * Reginald Dwight (nyk. Elton John, s. 1947), englantilainen muusikko * Reginald ”Reggie” Evans (s. 1980), yhdysvaltalainen koripalloilija * Reginald Fessenden (1866–1932), kanadalainen keksijä * Reginald Golson (s. 1981), yhdysvaltalainen koripalloilija * Reginald Heber (1783–1826), englantilainen anglikaaninen piispa ja virsirunoilija * Reginald Hill (1936–2012), brittiläinen rikoskirjailija * Reginald ”Reggie” Jackson, yhdysvaltalainen baseballpelaaja * Reginald Johnston (1874–1938), skotlantilainen diplomaatti ja opettaja * Reginald Jägerhorn (s. 1932), suomalainen taloustieteilijä * Reginald Lee (1870–1913), englantilainen tähystäjä * Reginald Martin (1887–1981), brittiläinen haavipalloilija * Reginald Maudling (1917–1979), brittiläinen poliitikko * Reginald Ernest Moreau (1897–1970), englantilainen lintutieteilijä * Reginald Joseph Orsmond (1931–2002), eteläafrikkalainen roomalaiskatolinen piispa * Reginald Pole (1500–1558), englantilainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja kardinaali * Reginald ”Reggie” Pridmore (1886–1918), brittiläinen maahockeypelaaja * Reginald Rodrigues (1922–1995), intialainen maahockeypelaaja * Reginald Rose (1920–2002), yhdysvaltalainen televisio- ja elokuvakäsikirjoittaja * Réginald Storms (1880–1948), belgialainen ampuja * Reginald VelJohnson (s. 1952), yhdysvaltalainen näyttelijä * Reginald Wingate (1861–1953), brittiläinen kenraali Kuvitteellisia henkilöitä: * Reginald Jeeves, kirjailija P. G. Wodehousen luoma hahmo * Reginald Perrin, päähenkilö televisiosarjassa Herra Perrinin uusi elämä. == Lähteet == Luokka:Etunimet
Foisches

Foisches on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee noin 54 kilometriä Charleville-Mézièresin kaupungista pohjoiseen ja rajoittuu Belgian rajaan. 1500-luvun loppupuolella käydyssä kahdeksankymmenvuotisessa sodassa kylä kärsi suurta tuhoa. Taisteluiden jälkeen 1600-luvun alussa Saint-Martinin kirkon viereen rakennettiin linnoitettu talo Ferme des Templiers. Se muutettiin maatilaksi Ranskan suuren vallankumouksen jälkeen 1700-luvun lopulla. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ardennesin kunnat
LGM-35 Sentinel

LGM-35 Sentinel (myös nimellä Ground Based Strategic Deterrent (GBSD)) on kehitteillä oleva yhdysvaltalainen ydinkärjellä varustettu mannertenvälinen ballistinen ohjus. Sen on tarkoitus korvata nykyiset LGM-30 Minuteman III -ohjukset noin vuodesta 2030 alkaen. == Historia == Ohjuksen kehittely alkoi 2010-luvun alussa, kun presidentti Barack Obama hyväksyi Yhdysvaltain ydintriadin eli maalta, mereltä ja ilmasta laukaistavien ydinaseiden modernisoinnin. == Ydinkärki == Ohjuksen taistelukärki on suunnitelman mukaan W87-ydinkärki ja myöhemmin sen Mod 1 -versio. W87 korvaa nykyisten Minutemanien W78-ydinkärjet. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset mannertenväliset ballistiset ohjukset
Dikhilin alue

Dikhilin alue () on hallintoalue Djiboutin lounaisosassa. Sen hallinnollinen keskus on Dikhilin kaupunki. Alueen pinta-ala on 6 800 neliökilometriä ja asukasluku 88 900 (vuonna 2009, väestönlaskenta). ==Maantiede== Dikhilin alue käsittää 30 prosenttia Djiboutin pinta-alasta. Se rajoittuu koillisessa Tadjourahin ja idässä Artan ja Ali Sabiehin alueisiin sekä etelässä ja lännessä Etiopiaan. Maisemaa leimavat ylängöt ja tasangot. Ilmasto on kuiva ja kuuma. Keskilämpötilat vaihtelevat 26 ja 30 asteen välillä. Vuotuinen sademäärä on 150–190 millimetriä. Kasvillisuus on ruoho- ja pensasaroa. ==Hallinnollinen jako ja asutus== Alue jakautuu Dikhilin prefektuuriin sekä As-Eylan, Mouloudin ja Yobokin aliprefektuureihin. Prefekti ja aliprefektit ovat valtiovallan edustajia. Alueella on vaaleilla valittava itsehallintoelin. Dikhilin alueella asuu 10,9 prosenttia Djiboutin väestöstä. Kaupunkiväestön osuus on 30,0 ja nomadien 46,7 prosenttia. ==Liikenne, talous ja palvelut== Dikhilin kautta kulkee Djiboutista Etiopian rajalle johtava päällystetty maantie. Paikallisia elinkeinoja ovat karjanhoito ja maanviljely. Palveluihin kuuluvat ala- ja yläkoulut, lyseo, tekninen lyseo, sairaala, kolme terveyskeskusta ja neljä terveyasemaa. Dikhilissä on sähkö- ja vesijohtoverkot. ==Nähtävyydet== Alueen nähtävyyksiin kuuluu Abhejärvi flamingoineen, kulttuurimaisemineen ja arkeologisine löytöpaikkoineen. Garabayisissa on muinaisia kalliopiirroksia. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Dikhilin alueneuvoston sivusto Luokka:Djiboutin alueet
Perun maantiede

Perun maantiede kertoo Perun maantieteestä. Peru sijaitsee Etelä-Amerikan Tyynenmeren rannikolta itään päin. Sen pohjoispuolella ovat Ecuador ja Kolumbia, itäpuolella ovat Brasilia ja Bolivia ja eteläpuolella on Chile. == Maastonmuodot ja vesistöt == Tyynenmeren rannikolla on alankoalue, jota reunustaa Andien vuorijono. Maan kaakkoisosassa on vuoriylänköä. Maan koillisosa kuuluu Amazonin alankoon, josta suurin osa on sademetsää. Rannikon alankoalue ulottuu rannikolta 50–150 km sisämaahan päin. Se on suurimmalta osin aavikkoa. Perun alueen Andit jakautuvat kolmeen vuorijonoon, jotka ovat Länsi-Kordillieerit, Keski-Kordillieerit ja Itä-Kordillieerit. Maan kaakkoisosassa on Altiplanon ylänkö, jonka korkeus vaihtelee 3 500 metristä 4 200 metriin. Ylänköalueella on aromaata, missä kasvaa pensaikkoa ja ruohostoa. Länsi-Kordillieerien ja Keski-Kordillieerien välissä on joki Marañón laaksoineen ja Keski-Kordillieerien ja Itä-Kordillieerien välissä on joki Huallaga. Nämä joet yhtyvät maan koillisosassa Amazoniin. Altiplanon ylänköalueella sijaitseva Titicacajärvi on Perun ja Bolivian rajaseudulla. Andien ylänköalueelta saavat alkunsa useat Amazonin sivujoet, jotka virtaavat kapeissa solissa. Perun ja Kolumbian rajalla virtaa joki Putumayo. == Ilmasto == Amazonin alangolla vallitsee tyypillinen trooppinen ilmasto, mutta vuoristoalueilla on huomattavasti kylmempää ja lumiraja on noin 3000 metrin korkeudessa. Itätuulten tuoman kostean ilman vuoksi Amazonin alangolla on sateisinta. Tyynellämerellä puhaltaa kylmä Humboldtin merivirta, joka viilentää rannikkoseudun ilmastoa. Sama merivirta estää kostean ilman tulon Tyyneltämereltä Perun rannikolle ja tämän vuoksi rannikkoseutu on hyvin kuivaa. Rannikkoseudulla ja Andien alarinteillä on kesäkuusta lokakuulle usein sankkaa sumua. == Luonto == Rannikkoalueella kasvillisuus on enimmäkseen kaktuksia ja piikkipensaita. Amazonin alangolla kasvillisuus on trooppista sademetsää, missä kasvavia puita ovat setrit, mahonki ja kiinapuut. Andien rinteillä noin 2000 metrin korkeudessa kasvillisuus muuttuu ensin nummeksi ja vielä korkeammalla tundraksi. Perun luonnossa esiintyviä nisäkkäitä ovat puumat, jaguaarit, laiskiaiset ja tapiirit. Vuoristoissa elää karuun maastoon ja ohueen ilmaan sopeutuneita laamoja ja alpakoita, jotka ovat joskus puolikesyjä. Linnustoon kuuluu isoin lentokykyinen lintu, andienkondori. Lisäksi linnustoon kuuluvat merimetsot, pelikaanit, suulat ja lokit. Manún kansallispuisto on Perun laajin kansallispuisto (1,5 miljoonaa hehtaaria) ja Unescon maailmanperintökohde vuodesta 1987. == Lähteet == *
Atik Ali

Atik Ali (s. 21. maaliskuuta 1963 Helsinki) on tataaritaustainen suomalainen varatuomari ja ihmisoikeusaktivisti, joka toimi Suomen Islam-seurakunnan puheenjohtajana vuosina 2012–2018Suomen Islam-seurakunta: Tarih ezlärendä, Helsinki 2023. ISBN 978-952-69207-9-5 (s. 99).. Hän oli uskontojen yhteistyöjärjestö Uskot-foorumin puheenjohtaja vuosina 2015–2017. Ali toimi Ihmisoikeuskeskuksen valtuuskunnassa kaudella 2020–2024 ja jäsenenä Ulkoministeriön kansainvälisten ihmisoikeusasiain neuvottelukunnassa. Ali valmistui ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Yhteiskoulusta vuonna 1982. Hän valmistui oikeustieteen kandidaatiksi 1988 Helsingin yliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta, ja hänelle myönnettiin varatuomarin arvo vuotta myöhemmin. Ali perusti oman lakitoimiston vuonna 1990. Vuonna 2015 hän aloitti Uskot-foorumin puheenjohtajana. Alin toimiessa foorumin puheenjohtajana ulkoministeri Timo Soini kutsui hänet Ulkoministeriön Ihmisoikeudet ulkopolitiikassa -verkoston asiantuntijaksi. Presidentti Sauli Niinistö myönsi vuonna 2020 Alille Suomen leijonan I luokan ritarimerkin. Alin mukaan islamiin usein yhdistetyllä naisten huivipakolla ei ole Koraaniin pohjautuvaa uskonnollista perustaa, vaan sen käyttö pohjautuu tulkintaan. Hän pitää käytäntöä alistavana, jos alaikäinen pakotetaan pukemaan huivi. Hän myös vastustaa hijabin käytön sallimista poliiseille, koska katsoo näkyvän uskonnollisen tunnusmerkin vaarantavan poliisin puolueettomuuden eri uskoa tunnustavien osapuolten silmissä. Ali teki pyhiinvaelluksen Mekkaan vuonna 2014, yhdessä imaami Ramil Belyaevin, Haris Bedretdinin, Kadriye Bedretdinin ja Feisal Bedretdinin kanssa.Беляев, Рамиль: Татары Финляндии – история, интеграция, сохраненне идентичности. Казань, 2019. ISBN 978-5-6043753-3-4 (s. 214) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomalaiset ihmisoikeusaktivistit Luokka:Suomen tataarit Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tuukka Etula

Tuukka Etula (s. 4. kesäkuuta 2001 Alajärvi)Pesäpalloliitto. Etula, Tuukka pelaajakortti. Viitattu 14.5.2023. on suomalainen pesäpalloilja. Etula edustaa Superpesiksessä pelaavia Alajärven Ankkureita.Alajärven Ankkurit. Joukkueen rakentaminen täydessä käynnissä - Tuukka Etula jatkaa Ankkureissa!. ElmoTV. Viitattu 14.5.2023. Alajärven Ankkurit on myös Etulan kasvattajaseura. Hän pelaa sisäpelissä kotiuttajanaArffman, Pekka. Superpesiksen pohjalla kehittyy kaunis tarina ja yksi kesän mahdollisista yllätyksistä. Viitattu 14.5.2023. ja ulkokentällä kolmoskopparina.Pesäpallon tulospalvelu. Alajärven Ankkurit–Imatran Pallo-Veikot, Miesten Superpesis. 13.5.2023. Viitattu 14.5.2023. Etula on pelannut kolme Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt kaksi tavallista juoksua, tuonut yhden juoksun ja kerännyt viisi kärkilyöntipistettä.Pesiksen Maailma. Pelaajakortit. Viitattu 14.5.2023. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
In Times New Roman...

In Times New Roman... on yhdysvaltalaisen rockyhtye Queens of the Stone Agen kahdeksas studioalbumi. Se julkaistiin 16. kesäkuuta 2023 Matador Recordsin kautta. Albumin ensimmäinen single ”Emotion Sickness” julkaistiin 11. toukokuuta 2023. In Times New Roman... on yhtyeen ensimmäinen studioalbumi sitten vuoden 2017 albumin Villains. == Kappaleet == == Arvostelut == * Desibeli.net: * Kaaoszine: * Kulttuuritoimitus: * Soundi: == Lähteet == Luokka:Vuoden 2023 albumit Luokka:Queens of the Stone Agen albumit
Dikhil

Dikhil on kaupunki ja Dikhilin alueen hallinnollinen keskus Djiboutissa. Se sijaitsee samannimisen vadin varrella 121 kilometriä Djiboutin kaupungista lounaaseen. Dikhilissä oli arviolta 28 200 asukasta vuonna 2011. Dikhilin alue kuului ennen ranskalaismiehitystä Gobaadin sulttaanikuntaan. Siirtomaahallinto perusti sinne vuonna 1927 hallintopiirin keskuksen, jota suojaamaan rakennettiin pieni linnoitus. Afarien ja issojen laidunmaiden rajalla sijaitseva kaupunki alkoi kehittyä Djiboutista Etiopiaan johtavan maantien rakentamisen seurauksena vuonna 1973. Se on huomattava naapurimaahan suuntautuvan karjakaupan keskus. Dikhilin kautta kulkee päällystetty maantie RN1. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito ja kaupankäynti. Palveluihin kuuluvat koulu, lyseo ja sairaala. Kaupungissa on sähkö- ja vesijohtoverkot. Paikallisia nähtävyyksiä ovat Abhejärvi, geologiset ja arkeologiset muistomerkit sekä paimentolaisten elämäntapa. Matkailupalvelut ovat vasta suunnitteilla. ==Lähteet== Luokka:Djiboutin kaupungit
Aftersun – päivämme auringossa

Aftersun – päivämme auringossa () on vuonna 2022 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalais-brittiläinen draamaelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Charlotte Wells (debyytti elokuvantekijänä). Sen pääosia esittävät Paul Mescal, Frankie Corio ja Celia Rowlson-Hall. Elokuvan sijoittuu 1990-luvulle, ja kertoo Sophiesta (Corio), 11-vuotiaasta tytöstä sekä hänen masentuneesta isästään, Calumista (Mescal), jotka ovat lomamatkalla turkkilaisessa lomakeskuksessa Calumin 31. syntymäpäivän aattona. Aftersun – päivämme auringossa sai maailmanensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla 2022, missä se palkittiin tuomariston palkinnolla. Suomen-ensi-iltansa se sai 14. huhtikuuta 2023. Elokuva sai ylistävän vastaanoton, ja erityisesti Wellsin ohjausta ja käsikirjoitusta sekä Corion ja Mescalin roolisuorituksia kehuttiin. Mescal sai roolistaan myös parhaan miespääosan Oscar-ehdokkuuden vuoden 2023 gaalassa. Sight & Sound -elokuvalehti myös nimesi elokuvan vuoden 2022 parhaaksi. == Näyttelijät == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 2022 brittiläiset elokuvat Luokka:Vuoden 2022 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Brittiläiset draamaelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat Luokka:A24:n elokuvat
Leonardo Conti

Leonardo Ambrogio Giorgio Giovanni Conti (24. elokuuta 1900 Lugano – 6. lokakuuta 1945 Nürnberg) oli saksalainen lääkäri, joka toimi natsi-Saksan terveysjohtajana vuosina 1939–1944. Conti oli SS:n jäsen ja sotilasarvoltaan Obergruppenführer. == Elämä == Sveitsiläis-saksalaiseen perheeseen syntynyt Conti suoritti lukio-opintonsa Berliinissä ja palveli ensimmäisen maailmansodan aikana vapaaehtoisena Saksan keisarillisessa armeijassa päätymättä kuitenkaan rintamalle. Sodan jälkeen hän opiskeli lääketiedettä Humboldtin ja Erlangen-Nürnbergin yliopistossa. Conti oli mukana useiden äärioikeistolaisten ja antisemitististen järjestöjen toiminnassa. Hän osallistui muun muassa Kappin vallankaappaukseen vuonna 1920. Valmistuttuaan lääkäriksi 1923 Conti liittyi SA-joukkoihin, vuonna 1927 natsipuolue NSDAP:hen ja 1930 SS:n jäseneksi. Hän hoiti eri lääkintätehtäviä SA:ssa ja SS:ssä, kunnes natsien noustua valtaan pääsi hallituksen palvelukseen. Huhtikuussa 1939 Conti nimitettiin natsi-Saksan korkeimmaksi terveysviranomaiseksi valtakunnanterveysjohtajan (Reichsgesundheitsführer) tittelillä. Hänen johdollaan käynnistettiin muun muassa Aktion T4 -ohjelma, jonka tarkoituksena oli hävittää kaikki Saksan vammaiset ja mielenterveysongelmaiset. Conti vangittiin Berliinin taistelun yhteydessä toukokuussa 1945. Hänet oli tarkoitus asetettaa syytteeseen Nürnbergin oikeudenkäynnin lääkärioikeudenkäynnissä, mutta Conti hirttäytyi vankisellissään lokakuussa 1945 ennen syytteen nostamista. == Suomen vierailu == Conti vieraili Suomessa lokakuussa 1942 lääkintäkenraalimajuri Eino Suolahden ja lääkintöhallituksen pääjohtajan Oskari Reinikaisen kutsusta. Tavattuaan sisäministeri Toivo Horellin Conti vieraili Tilkan sotilassairaalassa, seurasi professori P. E. A. Nylanderin suorittamaa sotakirurgista leikkausta sekä tutustui Suomen tuberkuloosinhuoltoon professori Severi Savosen johdolla, Naistenklinikkaan professori Mauno Rauramon opastuksella, lasten huoltotyöhön oppaanaan professori Arvo Ylppö sekä invalidihuoltoon lääkintäkapteeni Sven Rehnbergin ja lääkintämajuri Aarno Snellmanin opastuksella. Conti luennoi Metsätieteellisessä tutkimuslaitoksessa ja lääkäriseura Duodecimin kokouksessa, jossa hänestä tehtiin myös seuran kunniajäsen. Conti sai itse kuullakseen maisteri H. J. Viherjuuren sekä lääkintäneuvos Herman Lavoniuksen esitelmät saunasta ja sairaaloiden puutarhaviljelystä. Mikkelin päämajassa vieraillessaan Conti tapasi marsalkka C. G. Mannerheimin ja tutustui täisaunaan. Hän tapasi vierailunsa aikana lisäksi muun muassa Helsingin yliopiston rehtorin professori Rolf Nevanlinnan ja vararehtori Edwin Linkomiehen. Conti kävi seurueineen myös Turun yliopistossa ja Paimion parantolassa. Runsaan viikon kestäneen vierailun päätteeksi Saksan suurlähettiläs Wipert von Blücher tarjosi hänen kunniakseen lounaan, jolle Reinikaisen, Ylpön ja Savosen ohella osallistuivat professori Mauno Vannas, lääkintöneuvos Aleksis Tähkä sekä lääkintäeverstiluutnantti Pekka Somer. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Saksalaiset lääkärit Luokka:SS- kenraalit Luokka:Itsemurhan tehneet Luokka:Vuonna 1900 syntyneet Luokka:Vuonna 1945 kuolleet
Myöhänen

Myöhänen on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä: *Pasi Myöhänen, toimittaja ja kirjeenvaihtaja *Reino Myöhänen (1932–2023), päätoimittaja
Eljas Suoknuuti

Eljas Suoknuuti (6. marraskuuta 1899 Luumäki – 28. syyskuuta 1970 Miehikkälä) oli suomalainen kestävyysjuoksija. Ammatiltaan hän oli maanviljelijä. Suoknuuti saavutti Suomen-mestaruuden maastojuoksussa vuonna 1927 ja 25 000 metrin juoksussa vuonna 1933. Lisäksi hän saavutti neljä SM-hopeaa eli vuosina 1937, 1938 ja 1939 maratonjuoksussa sekä 1930 25 000 metrin juoksussa. Maastossa hän saavutti vuonna 1929 SM-hopeaa ja vuonna 1938 Miehikkälän Vilkkaan joukkueessa pronssia. Parhaat ratajuoksusijoitukset olivat SM-kisojen 10 000 metrin 4. sija vuonna 1929 ja 5. sija vuonna 1932. Vuonna 1932 Suoknuuti oli Paavo Nurmen jälkeen toinen olympiakarsinnassa, mutta häntä ei valittu itse kisoihin. Vuonna 1934 hän voitti Suomen Urheilulehden maratonin. Ulkomaisista kisoista hän saavutti kolmannen sijan Berliinin halkijuoksussa. Vuoden 1936 maratonin olympiakarsinnoissa Suoknuuti oli 4. Ilmajoella juostulla 35 km:n matkalla kolmen parhaan päästessä Berliinin olympialaisiin. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Suomalaiset maastojuoksijat Luokka:Vuonna 1899 syntyneet Luokka:Vuonna 1970 kuolleet
Kuukanniemi

Kuukanniemi on kylä ja taajama Lemillä Etelä-Karjalan maakunnassa. Kuukanniemi on asukasluvultaan kirkonkylän jälkeen Lemin toiseksi suurin taajama. == Lähteet == Luokka:Lemi Luokka:Etelä-Karjalan maakunnan kylät Luokka:Etelä- Karjalan maakunnan taajamat
James Davies

James Michael Davies (s. 27. heinäkuuta 1980) on brittiläinen konservatiivipuolueen poliitikko, joka on toiminut kansanedustajana Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneessa vuosina 2015–2017 ja vuodesta 2019 lähtien sekä Walesin asioiden parlamentaarisen alivaltiosihteerinä lokakuusta 2022 lähtien. Davies syntyi Koillis-Walesissä St Asaphissa. Hän opiskeli lääketiedettä Cambridgen yliopistossa ja suoritti lääkäriharjoittelunsa Glan Clwydin sairaalassa Bodelwyddanissa, minkä jälkeen hän työskenteli yleislääkärinä. Vuosina 2004–2015 hän istui Denbighshiren kreivikunnanvaltuustossa. Vuonna 2007 hän pyrki Walesin kansalliskokoukseen konservatiivipuolueen listalta Pohjois-Walesin vaalipiirissä, muttei tullut valituksi. Vuoden 2015 parlamenttivaaleissa Davies valittiin alahuoneeseen Vale of Clwydin vaalipiiristä. Vuoden 2017 vaaleissa hän menetti paikkansa, mutta tuli jälleen valituksi vuoden 2019 parlamenttivaaleissa. Lokakuussa 2022 hänet nimitettiin Rishi Sunakin hallitukseen Walesin asioiden parlamentaariseksi alivaltiosihteeriksi. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneen jäsenet Luokka:Brittiläiset lääkärit
Katrín Fjeldsted

Katrín Fjeldsted (s. 6. marraskuuta 1946) on islantilainen lääkäri ja itsenäisyyspuolueen poliitikko, joka toimi kansanedustajana Alþingissä vuosina 1999–2003. Katrín syntyi Reykjavíkissä. Hän opiskeli lääketiedettä Islannin yliopistossa ja valmistui vuonna 1973. Vuosina 1974–1979 hän suoritti jatko- opintoja Britanniassa ja erikoistui vuonna 1980 yleislääketieteeseen. Vuosina 1979–1980 hän toimi apulaiskaupunginlääkärinä. Vuodesta 1980 lähtien hän työskenteli Fossvogurin terveyskeskuksessa Reykjavíkissa ja toimi sen ylilääkärinä vuosina 1980–1982 ja 1997–2002. Vuosina 1982–1994 Katrín istui Reykjavíkin kaupunginvaltuustossa ja vuosina 1986–1994 kaupunginhallituksessa. Vuosina 1985–1994 hän toimi kaupunginvaltuuston 2. varapuheenjohtajana. Vuosina 1995–1999 hän toimi Islannin yleislääkäriliiton puheenjohtajana. Vuonna 1999 hänet valittiin Alþingiin, jossa hän istui vuoteen 2003 asti. Vuosina 1999 ja 2000 hän istui Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksessa. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Islantilaiset poliitikot Luokka:Islantilaiset lääkärit
Keski-Euroopan ralli

Keski-Euroopan ralli on rallikilpailu, joka ajetaan kolmen valtion alueella: Itävallan, Tšekin ja Saksan. Kilpailu oli osana rallin MM-sarjaa ensimmäistä kertaa kaudella 2023. Rallin keskuspaikka on Passaun kaupungissa ja se ajetaan asfaltilla. == Historia == Kilpailu on ensimmäinen kolmen valtion alueella ajettava kilpailu rallin MM-sarjassa. Kilpailun järjestäjinä ovat ADAC, Tšekin autokerho ja Itävallan moottoriurheiluliitto (AMF). Tapahtuman jälkeen kilpailijat kritisoivat pitkiä siirtymiä ja toivoivat älykkäämpää suunnittelua seuraavalle kerralle. Kartanlukijoille reitti aiheutti paljon laskemista ennen itse kilpailua. Lajin kannalta kilpailijat toivoivat enemmän erikoiskoekilometrejä ja vähemmän siirtymäkilometrejä. Kaudella 2024 kilpailusta tehdään tiiviimpi ja siirtymiä on vähennetty. Testierikoiskoe ja ensimmäinen varsinainen erikoiskoe ajetaan samana päivänä ja pitkä siirtymä Saksaan torstain ja perjantain välissä on poistettu yöpymisen ollessa Tsekissä. == Voittajat == Kausi Kuljettaja Kartanlukija Auto Raportti 2023 Thierry Neuville Martijn Wydaeghe Hyundai i20 N Rally1 Raportti 2024 Ott Tänak Martin Järveoja Hyundai i20 N Rally1 Raportti Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset verkkosivut *
Pirjo Ilanne-Parikka

Pirjo Ilanne-Parikka (s. 1959Ilanne-Parikka, Pirjo Kansalliskirjaston hakupalvelu, viitattu 14.5.2023) on suomalainen sisätautilääkäri ja diabetologi. Hän on oppiarvoltaan lääketieteen tohtori.Diabetes Kustannus Oy Duodecim, viitattu 14.5.2023Ylilääkärimme Pirjo Ilanne-Parikka on vuoden diabetesvaikuttaja Diabetesliitto 4.11.2019, viitattu 14.5.2023 Ilanne-Parikka toimi pitkään Suomen Diabetesliitto Ry:n ylilääkärinä, kunnes jäi sen palveluksesta eläkkeelle vuodenvaihteessa 2021–2022. Hänen seuraajakseen asiantuntijaylilääkärinä valittiin 1. tammikuuta 2022 alkaen Elina Pimiä.Suomen Diabetesliitto Ry, Diabetesliiton asiantuntijaylilääkäriksi Elina Pimiä ePressi 8.12.2021, viitattu 14.5.2023 Ilanne-Parikka on toiminut aktiivisesti diabetesvaikuttajana, diabeteskouluttajana ja luennoitsijana diabetesaiheisissa kokouksissa. Hän on ollut näkyvässä asemassa diabeteksen hoitoa, diabetesaiheista koulutusta ja terveyspolitiikkaa koskevissa asioissa. Ilanne-Parikka on työskennellyt myös digitaalisten työkalujen, kuten Diabetestalon ja suomalaisen diabetesrekisterin kehittämisen parissa. Hänet valittiin marraskuussa 2019 vuoden diabetesvaikuttajaksi. Tunnustuksen myönsi Suomen Diabetestutkijat ja Diabetologit ry. Ilanne-Parikka on yksi Kustannus Oy Duodecimin diabetesaiheisen oppi- ja käsikirjan Diabetes toimittajista. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset lääkärit Luokka:Diabetologit Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Melart

Melart, Mélart on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi: * Hugo Melart (1879–1953), pormestari, toimitusjohtaja ja kauppaneuvos * Ilari Melart (s. 1989), jääkiekkopuolustaja * Juhani Melart (1933–2024), urheilutoimittaja ja kirjailija * Leila Mélart (1941–2023), tasa-arvoneuvos * Moritz Wilhelm Melart, (1821–1884), Venäjän armeijassa palvellut kenraalimajuri.
Työväenliikkeen kirjasto

Työväenliikkeen kirjasto on työväenperinnettä tallentava tieteellinen erikoiskirjasto, joka aloitti toimintansa 8. maaliskuuta 1987 Helsingin työväentalon naapurissa Paasivuorenkadulla. Se kuitenkin muutti Sörnäisten rantatielle vuonna 2010. Kirjaston pääkokoelma koostuu Työväen Arkiston ja Kansan Arkiston kirjastoista. == Lähteet == Luokka:Erikoiskirjastot Luokka:Helsingin kirjastot Luokka:Sörnäinen
Jim McDermott

James A. "Jim" McDermott (s. 28. joulukuuta 1936 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko ja psykiatri. Hän istui demokraattien edustajana Washingtonin osavaltiosta Yhdysvaltain edustajainhuoneessa 101.–114. kongresseissa vuosina 1989–2017.MCDERMOTT, James A. Biographical Directory of the United States Congress, viitattu 14.5.2023 McDermott sai luonnontieteiden kandidaatin oppiarvon Illinoisin Wheaton Collegesta vuonna 1958 ja lääketieteen tohtorin oppiarvon Illinoisin yliopistosta (Chicago) vuonna 1963. McDermottilla oli residenssi aikuispsykiatriassa Illinoisin yliopiston sairaaloissa vuosina 1964–1966 ja lapsipsykiatriassa Washingtonin yliopiston sairaaloissa Seattlessa vuosina 1966–1968. McDermott palveli Yhdysvaltain laivaston lääkintäjoukoissa vuosina 1968–1970. Vuosina 1970–1983 hän oli henkilökunnan jäsenenä Washingtonin yliopistossa Seattlessa. Vuosina 1987–1988 hän toimi United States Foreign Servicen palveluksessa. McDermott istui 101.–114. kongresseissa, mutta ei asettunut enää uudelleen ehdolle vuonna 2016. Hän toimi 103. kongressissa edustajainhuoneen eettisen komitean puhemiehenä. McDermott oli ennen siirtymistään valtakunnalliseen politiikkaan istunut Washingtonin osavaltion edustajainhuoneen jäsenenä vuosina 1971–1972 ja senaattorina 1975–1987. Hän oli ehdolla Washingtonin kuvernööriksi vuonna 1980 sekä ehdolla Washingtonin kuvernöörin vaalien esivaaleissa vuosina 1972 ja 1984. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset psykiatrit Luokka:Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenet Luokka:Yhdysvaltalaiset demokraattipoliitikot Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Rådmansgatanin metroasema

Rådmansgatanin metroasema on Tukholman metron asema, joka sijaitsee Vasastanin kaupunginosassa. Se kuuluu vihreään linjaan. Aseman suunnitteli Gunnar Lené. Asema on metron ainoa, joka on nimetty kadun mukaan. Asemaa käytti vuonna 2015 noin 28 000 matkustajaa päivässä. == Onnettomuus == 29\. toukokuuta 1959 Rådmansgatanin asemalla tapahtui metro-onnettomuus. Pohjoiseen menevä juna oli kääntymässä sivuraiteelle, mutta jotain meni pieleen, ja sen sijaan juna törmäsi rakennukseen. Vahinkojen korjauskustannukset olivat noin 500 000 kruunua. == Pahoinpitely == Vuoden 2022 heinäkuussa asemalla tapahtui vartijoiden ja suomalaismiehen välinen tappelu. Expressenin mukaan vartijoiden väitetään lyöneen miehen käsiä ja jalkoja pampuilla ja miehen sanotaan lyöneen vartijaa nyrkillä kasvoihin. Tämän jälkeen vartijoiden sanotaan saaneen miehen hallintaansa pitelemällä häntä maassa. Toinen vartijoista piti kättä miehen kaulan ympärillä. Tämän jälkeen miehen kerrotaan kaatuneen taaksepäin ja toisen vartijan tarttuneen hänen ylävartaloonsa. Vartijat huomasivat, että mies ei hengitä, vasta kun paikalle saapui lisää vartijoita. Mies kuoli saman päivän aikana saamiinsa vammoihin. Vartijat saivat syytteet törkeästä kuolemantuottamuksesta. == Lähteet == Luokka:Tukholman metroasemat Luokka:Vasastaden