EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Peter Johansson Brenner

Peter (Pietari, Petrus) Johansson (Johannis) Brenner (1677 Närpiö – 4. heinäkuuta 1720 Tukholma) oli suomalainen pappi, joka mestattiin valtiollisena vehkeilijänä. Brennerin vanhemmat olivat Närpiön kappalainen Juhana Brenner ja Margareeta Kalm ja puoliso Margareeta Vallerian (Wallerian). Brenner tuli ylioppilaaksi 1695 Turussa ja valmistui maisteriksi 1699 Pärnussa ja papiksi 1701. Hän toimi sotaväen saarnaajana Riiassa ja pappina Narvassa, mutta joutui venäläisten vangiksi 1704. Oltuaan Venäjällä luterilaisena pappina hänet lähetettiin 1710 uudelleen Riikaan, josta hän pakeni Saksaan. Sieltä hänet määrättiin 1712 Kaarle XII:n hovisaarnaajaksi Benderiin, mutta Benderin kalabaliikin jälkeen hän päätyi Ruotsiin eikä hoitanut tointaan Vaasan kirkkoherrana, johon hän oli saanut nimityksen 1712. Kaarle XII:n kuoltua Brenner joutui epäsuosioon ja pakeni 1720 Tanskaan, jossa hän suunnitteli Tanskan ja Venäjän ministerien kanssa toimia Ruotsia vastaan. Matkalla Pietariin Brenner vangittiin, tuotiin Tukholmaan ja tuomittiin kuolemaan. Muutamien saarnojensa ohella hän julkaisi runon Carmen votivum in natalem regis Caroli XIII 1698).Väänänen, Kyösti: Petrus Johannis Brenner. Turun hiippakunnan paimenmuisto 1554–1721 -verkkojulkaisu. Studia Biographica 9. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2011. (Viitattu 27.10.2019) ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Helmer Winter : Kaarle XII:n suomalainen sotapappi, Hakkapeliitta, 05.01.1937, nro 1, s. 27, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Suomalaiset papit Luokka:Suomalaiset teloitetut Luokka:Ruotsin teloittamat Luokka:Suuren Pohjan sodan henkilöt Luokka:Vuonna 1677 syntyneet Luokka:Vuonna 1720 kuolleet
Ali-Shir Nava’i

Ali-Shir Nava’i (1441–1501) oli turkkilainen runoilija. Hän oli aristokraattista upseerissukua ja tulevan sulttaanin opiskelutoveri. Hän opiskeli mystikkojen teoksia, ja oli kiinnostunut myös miniatyyrimaalauksesta, musiikista, arkkitehtuurista ja kalligrafiasta. Myöhemmällä iällään hän kirjoitti runoja persian ja tšagatain kielillä. Häneltä on säilynyt neljä runokokoelmaa elämänsä eri vaiheista. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Turkkilaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1441 syntyneet Luokka:Vuonna 1501 kuolleet
Direct Rendering Manager

Direct Rendering Manager (DRM) on Linux-ytimen ohjelmointirajapinta, joka on tarkoitettu tukemaan monimutkaisia grafiikkalaitteita, yleensä 3D-grafiikan kiihdytykseen grafiikkasuorittimella (GPU). Varhainen grafiikkarajapinta Linuxissa oli vastaavanlainen kuin FreeBSD:ssä, joka muuttui kun DRM liitettiin Linuxin ytimeen. X Window Systemiä käyttävät sovellukset voivat käyttää DRM:ää Direct Rendering Infrastructuren (DRI) kautta. Aiemmin ytimessä oli FBDEV kuvapuskurirajapinta, joka vain välitti kuvia näytönohjaimelle, mutta monimutkaisemmat grafiikkasuorittimet tarvitsivat lisätukea. FBDEV ei tukenut useita tarvittuja ominaisuuksia, kuten päällyskerrokset (overlay) ja laitteistokursorit. Video For Linux 2 (V4L2) -rajapinta oli soveltuva videokuvan kaappaamiseen ja yksinkertaiseen videokuvan esitykseen mutta ei monimutkaisemmille laitteille. Kernel Mode Setting (KMS) on osa DRM- rajapintaa, jolla näyttötoiminnot kuten näytön kuvatarkkuus ja värisyvyys konfiguroidaan. Graphics Execution Manager (GEM) on näyttömuistia hallitseva komponentti. Sulautetuissa järjestelmissä ei ole yleensä lainkaan erillistä näyttömuistia (VRAM), kun taas henkilökohtaisissa tietokoneissa on erillistä muistia NUMA-arkkitehtuurin kaltaisesti. GEM korvaa aiemman Translation Table Maps (TTM) muistihallinnan. Wayland-järjestelmä käyttää DRM-rajapintaa sekä KMS-rajapintaa näyttölaitteiden tunnistamiseen. KMSCON on DRM:ää käyttävä toteutus Linuxin virtuaalipäätteille. DRM/KMS grafiikkapino sisältää ytimen ja käyttäjäavaruuden rajapinnan (libdrm/libkms kirjastot). Androidilla käytetty ydinversio käytti aluksi Atomic Display Framework (ADF) -grafiikkapinoa, joka myöhemmin muokattiin käyttämään DRM:ää johtaen yksinkertaisempaan ajurien kirjoittamiseen. == Katso myös == * Mesa 3D * Wayland == Lähteet == == Aiheesta muualla == * kernel.org: Linux GPU Driver Developer's Guide * mupuf.org: A deeper look into GPUs and the Linux Graphics Stack (PDF) Luokka:Linux-ydin Luokka:Ohjelmointirajapinnat
Tulsidas

Tulsidas eli Tulsi Das (noin 1543 – 1623) oli intialainen runoilija. Hänen pääteoksensa, hindinkielinen Ramcharitmanas, kertoo Raman elämästä ja on suosituin Ramayanan eri versioista. Tulsidas kirjoitti myös awadhin kielella. == Lähteet == Luokka:Intialaiset runoilijat Luokka:1540-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 1623 kuolleet
Kaaresuvannon koulu

Kaaresuvannon koulu () on Enontekiön Kaaresuvannon kylässä toimiva kaksikielinen alakoulu, jossa järjestetään myös esiopetusta. Koulu on perustettu vuonna 1946 ja oman koulurakennuksen se sai vuonna 1955. Saamenkielinen opetus alkoi vuonna 1990. Nykyään koulussa annetaan opetusta sekä suomeksi että pohjoissaameksi. Tilastokeskuksen mukaan Kaaresuvannon koulua kävi vuonna 2016 yhteensä 21 peruskoululaista. Yhteispohjoismainen kirjastoauto pysähtyy Kaaresuvannon koulun tienhaarassa. == Lähteet == Luokka:Enontekiön oppilaitokset Luokka:Suomen peruskoulut Luokka:Suomen saamenkieliset oppilaitokset
Aki (Kōchi)

Aki () on Japanin kaupunki Shikokun saarella Kōchin prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin itäosassa Tyynenmeren Tosanlahden rannikolla. Pohjoisessa kaupungin alue nousee Shikokuvuorille ja rajautuu Tokushiman prefektuuriin. Kaupungin ydinalue sijaitsee Aki- ja Iokijokien suulle muodostuneella Akin tasangolla. Akissa on 17 168 asukasta (syyskuussa 2019) ja sen pinta-ala on 317,21 neliökilometriä. Keskiajalla Akin seutua hallitsi Akin linnasta käsin 300 vuoden ajan vaikutusvaltainen Aki-klaani, joka tuhoutui kuitenkin taistelussa Chōsokabe Motochikaa vastaan Sengoku-kauden loppupuolella 1500-luvulla. Sen jälkeen Edo-kaudella alue kuului Tosan daimiokuntaan ja oli Gotō-klaanin hallinnassa. Kaupunkioikeudet Aki sai vuonna 1954, kun aiempaan Akin maaseutukaupunkiin liitettiin seitsemän ympäristön kyläkuntaa. Nykyisin Aki on prefektuurin itäosien tärkein asutuskeskus. Merkittävimpiä elinkeinoja ovat laajoja valtion omistamia metsäalueita hyödyntävä metsäteollisuus, tasankoalueilla vihannesten viljely sekä kattotiilien, keramiikan ja alkoholijuomien valmistus. Akin nähtävyyksiin kuuluvat esimerkiksi Akin linnan rauniot, samurai-sotilasluokan asuintalojen jäänteet ja Iwasaki Yatarōn synnyinkoti. Kaupunkia palvelee Tosa Kuroshio -rautatien Asa-linja. == Kuvia == Tiedosto:Aki Castle 04.JPG|Akin linnan raunioita Tiedosto:Benten ike.JPG|Benten-lampi Tiedosto:Lieu de naissance d'Iwasaki Yataro - Aki.jpg|Iwasaki Yatarōn synnyinkoti Tiedosto:Aki Station, terminal.jpg|Akin rautatieasema == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Kōchin prefektuurin kaupungit
Aki (täsmennyssivu)

Aki voi tarkoittaa: * Aki, suomalainen ja japanilainen nimi == Paikat == * Aki, Japanin kaupunki Kōchin prefektuurissa * Aki, Japanin entinen maaseutukaupunki Ōitan prefektuurissa * Akin piirikunta, Japanin piirikunta Hiroshiman prefektuurissa * Akin piirikunta, Japanin piirikunta Kōchin prefektuurissa * Akin provinssi, Japanin entinen provinssi == Muuta == * Aki, keisarillisen Japanin laivaston Satsuma-luokan taistelulaiva
Thure Larjo

Thure Johannes Larjo ent. Laaksonen (26. huhtikuuta 1903 Turku – 11. syyskuuta 1989 Kuopio) oli suomalainen upseeri, joka sotilasarvoltaan oli everstiluutnantti.Uola, Mikko: Maa ponteva Pohjolan äärilllä on, s. 458-459. Lapin sotilasläänin perinneyhdistys ry, 2005. Thure Larjo kävi Kadettikoulun 1923-1925 ja palveltuaan opetusupseerina mm. Porin Rykmentissä hän oli ennen Talvisotaa palvellut kuusi vuotta yleisesikuntaupseerina Kuopion sotilaspiirin esikunnassa. Talvisodassa hän oli 13. Divisioonan esikunnassa Laatokan koillispuolella. Talvisodan jälkeen Larjo siirtyi järjestelytoimiston päälliköksi Länsi-Pohjan suojeluskuntapiiriin. Jatkosodan hyökkäysvaiheessa kesällä 1941 hän toimi majuriksi ylennettynä operatiivisen osaston päällikkönä 6. Divisioonan esikunnassa. Syyskuussa 1941 hänet määrättiin Perä-Pohjolan sotilasläänin komentajaksi ja keväällä 1942 Pohjolan suojeluskuntapiirin komentajaksi. Tornion kaappaus oli Lapin sodan alkuvaiheessa lokakuun alussa 1944 tapahtunut saksalaisten ja suomalaisten joukkojen välinen pienimuotoinen taistelu Tornion kaupungin ja Tornionjoen ylittävän Hannulan sillan hallinnasta.Larjo 1969, s. 26. Operaation päällikkönä toimi majuri Larjo, joka organsioi toimintaa Suensaaren alueella. Suomalaisjoukot koostuivat pääasiassa paikallisista suojeluskuntalaisista. Samaan aikaan suomalaisjoukot hyökkäysjoukot nousivat maihin Röytän satamassa. Taistelut päättyivät saksalaisten antautumiseen maihinnousujoukkojen saavuttua Tornioon.Larjo 1969, s. 139–156. Sodan jälkeen Larjo jatkoi järjestelytoimiston päällikkönä Kemin sotilaspiirin esikunnassa 1945-1946 ja hoiti hoiti sotilaspiirin päällikön tehtäviä 1946-1947. Sen jälkeen hän toimi JR 1:n esikuntapäällikkönä ja pataljoonankomentajana 1947-1949 sekä Raahen sotilaspiirin päällikkönä 1949-1958. Thure Larjo ylennettiin everstiluutnantiksi 1948. Hän kuoli Kuopiossa syyskuussa 1989. ==Teokset== * ==Katso myös== * Tornion kaappaus == Lähteet == Luokka:Suomalaiset everstit Luokka:Vuonna 1903 syntyneet Luokka:Vuonna 1989 kuolleet
Olavi Fellman

Olavi Fellman (s. 1956 Helsinki) on suomalainen kuvataiteilija, graafikko, kuraattori, taide- ja kulttuurialan järjestövaikuttaja ja ympäristöaktiivi. Fellmanin teoksia on ollut esillä 1980-luvun jälkipuoliskolta alkaen. Hän on organisoinut näyttelyjä ja ympäristö- sekä monitaidetapahtumia. Espoossa asuva Fellman toimii myös taideryhmien ohjaajana ja opettajana. Koulutukseltaan Fellman on filosofian maisteri (Helsingin yliopisto 2004), sosionomi (Tampereen yliopisto 1981) ja kuvataiteilija (Taidekoulu Maa 1986-1990). Fellmanin tuotannossa on ilmastonmuutos-teemaa ja yhteiskunnallisia aiheita. Teosten kuvasto ulottuu poliittisista myyttisiin hahmoihin, filosofeista diktaattoreihin ja taiteilijoihin. Fellman on toiminut muun muassa Suomen taiteilijaseuran ja Suomen Kuvataidejärjestöjen liiton edustajistossa, PAND Taiteilijat Rauhan Puolesta - ryhmän hallituksessa, Espoon Kaupunginteatterisäätiön valtuustossa sekä Helinä Rautavaaran etnografisen museon hallituksessa. Tällä hetkellä hän toimii kuvataidetaloyhdistys Suna ry:n puheenjohtajana. == Kirjallinen tuotanto == * Nuorison sosiaalistuminen. Yhteiskunnallinen opetusjaosto. Tutkielma, Tampereen yliopisto 1981 * Elämys ja luovuus uskontona – tulkinta taideuskonnosta. Pro gradu, Helsingin yliopiston estetiikan laitos 2004 == Lähteet == Suomen taiteilijaseura, kuvataiteilijamatrikkeli, Taiteilijan kotisivut Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Suomalaiset taidemaalarit
Thüringenin osavaltiovaalit 2019

Thüringenin osavaltiovaalit järjestettiin 27. lokakuuta 2019. Osavaltiovaaleissa valitaan Thüringenin maapäiville (Landtag) 88 edustajaa. Vaalit ovat osavaltion seitsemännet. Ensimmäiset vaalit olivat 1990, kun osavaltio luotiin Saksojen yhdistyessä. Äänestysikäisiä on noin 1,73 miljoonaa, joista 75 000 on äänestämmässä ensimmäistä kertaa. Osavaltiossa on 44 vaalipiiriä ja ehdokkaita on noin 400. == Tulokset == Vaaleissa suurimmaksi puolueeksi nousi vasemmistopuolue Linke, joka keräsi 31 prosenttia äänistä. Linke oli myös yksi vaalien voittajista, nostaen kannatustaan 2,8 prosenttia. Tulos oli hieman parempi kuin ovensuukyselyiden tulos 29,5 prosenttia. Vaalien suurin voittaja oli toiseksi suurimmaksi puolueeksi noussut Vaihtoehto Saksalle eli AfD, joka keräsi 23,4 prosenttia äänistä. Kannatus oli ovensyykyselyyn verrattuna 0,6 prosenttia matalampi, mutta kannatus nousi 12,8 prosenttia edellisvaaleista. Myös Vapaa demokraattinen puolue eli FDP nosti odotetusti kannatustaan, ja tuplasi kannatuksensa 5 prosenttiin aiemmasta 2,5 prosentista. Tulos oli puoleen osalta ovensuukyselyjen mukainen. Vaalien suurin häviäjä oli Kristillisdemokraatit eli CDU, joka keräsi 21,8 prosenttia äänistä, laskua tuli 11,7 prosenttia. Tulos oli huonompi kuin ovensuukyselyissä, jotka povasivat puolueelle 22,5 prosentin kannatusta. Toinen häviäjä oli Sosialidemokraatit eli SPD, joka menetti kannatustaan 4,2 prosenttiyksikköä ja 4 paikkaa. Kannatus oli ovensuukyselyjen mukainen, mutta noin 0,3 prosenttia huonompi. Myös Vihreät menetti kannatustaan 0,5 prosenttia ja yhden paikan. == Lähteet == Luokka:Saksan osavaltiovaalit Luokka:Thüringenin historia Luokka:Vuoden 2019 vaalit
Alwar

Alwar on Intian Rajasthanin osavaltiossa sijaitseva kaupunki, joka toimii samannimisen piirikunnan hallinnollisena keskuksena. Kaupungissa sijaitsee useita vanhoja moskeijoita ja Firuz Shah Tughluqin veljen hauta 1300-luvulta. Alwar oli vuonna 1775 Alwarin ruhtinaskunnan pääkaupunki. Kaupungista on noin 165 kilometriä Rajasthanin pääkaupunki Jaipuriin, jossa sijaitsee lähin lentoasema. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Alwarin väkiluku on noin 315 000 henkeä. Väestöstä 90 prosenttia on hindulaisia, neljä prosenttia muslimeja, sikhejä kaksi prosenttia samoin kuin jainalaisia. Lukutaitoisia on lähes 86 %. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Rajasthanin kaupungit
Gillian Zammit

Gillian Zammit on maltalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano.Gillian Zammit – Bio Truelinked Zammit aloitti lauluopintonsa Maltalla Antoinette Miggianin ja Paul Asciakin johdolla. Hän jatkoi niitä Italiassa opettajinaan Carlo Bergonzi ja Victoria de los Angeles. Zammitin ohjelmisto ulottuu barokkimusiikista 1900-luvun oopperaan. Säveltäjiä, joiden teoksissa hän on laulanut, ovat olleet muiden muassa Georg Friedrich Händel, Benjamin Britten, Jacques Offenbach, Giacomo Puccini, Engelbert Humperdinck, Giuseppe Verdi ja Christoph Willibald Gluck. Zammit on esiintynyt Maltan lisäksi myös Saksassa, Yhdysvalloissa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Ranskassa, Armeniassa ja Romaniassa. Zammit on esiintynyt säännöllisesti Manoel-teatterissa. Hän on tehnyt yhteistyötä Joseph Callejan ja Emma Kirkbyn kanssa. Oopperan ohella hän on laulanut yksinlauluja ja keskittynyt barokkimusiikkiin Valletta International Baroque Ensemblen kanssa. Hänen ensimmäinen soololevynsä oli The Love Songs of Paolo Tosti, jolla häntä säestää pianisti Lucia Micallef. == Lähteet == Luokka:Maltalaiset oopperalaulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Kivi (ympäristötaideteos)

thumb|Anne Koskinen: Kivi. Emokivi kanavassa ja vastarannalla kolme pronssista kopiokiveä. Kivi on suomalaisen kuvanveistäjä Anne Koskisen suunnittelema ympäristötaideteos Helsingin Aurinkolahden Kauniinilmanpuistossa.Liimatainen, 2012, s. 24 Teos on paljastettu vuonna 2008, ja se on vuonna 2003 järjestetyn kutsukilpailun voittajateos. __NOTOC__ == Teos == Vuosaaren Aurinkolahden alueelle valmistui vuonna 2008 virkistyskäyttöön tarkoitettu Uutelankanava. Kanavan rakentaminen alkoi jo vuonna 2003 raivaus- ja maansiirtotöillä. Helsingin kaupungin rakennusvirasto halusi kanavaa ympäröivälle alueelle taideteoksen, joka kestäisi ulkoilmaa, ei aiheuttaisi vaaraa ja säilyisi vähintään 30 vuotta. Virasto järjesti teoksen hankkimiseksi kutsukilpailun, johon pyydettiin kaikkiaan seitsemän taiteilijaa tai taiteilijaparia.Liimatainen, 2012, s. 14 Kilpailun voitti Koskisen teos Kivi. Koskisen ehdotus käsitti alueelta kaivetun luonnonkiven ja viisi siitä tehtyä pronssiin valettua kopiota, joita voisi käyttää näköala- ja istumapaikkoina.Liimatainen, 2012, s. 15–16 Teos toteutettiin niin, että alkuperäisestä luonnonkivestä, ”emokivestä”, tehtiin kolme pronssivaloskopiota, jotka sijoitettiin kanavan itärannan Kauniinilmanpuistoon istutetulle alueelle kävelyreitin varrelle. ”Emokivi” on sijoitettu kanavan keskialtaaseen ja se on osittain veden alla.Liimatainen, 2012, s. 15 Kaikki neljä kiveä ovat hiukan eri asennoissa, josta johtuen ne näyttävät erilaisilta. Pronssiset kivet patinoituvat aikaa myöten ja toisaalta niiden koskettelu saa pronssivaloksen pinnan hohtamaan kiiltävänä. Alkuperänsä takia teoksen luonnonkiven ja pronssivalosten nähdään ”toimivan käsitteellisenä muistomerkkinä paikan ympäristön muutokselle luoden pitkän perspektiivin jääkaudesta tähän päivään.”Liimatainen, 2012, s. 16 Milja Liimatainen on käsitellyt Koskisen teosta vuonna 2012 valmistuneessa taidehistorian pro gradu -tutkielmassaan Julkinen veistos ja tila – Kivi, Kolme aitaa ja Epigrammeja Helsingin kaupungin jalankulkijoille paikkasidonnaisina merkitysten muodostajina. Liimataisen mukaan ”Koskinen on suvereeni eri materiaalien, kiven, pronssin, puun ja marmorin työstäjä ja tunnusomaista hänen teoksilleen onkin lähes piinaavan huolellinen toteutus.”Liimatainen, 2012, s. 18 === Kuvia teoksesta === Tiedosto:Anne Koskinen Kivi emokivi.JPG|Kivi. ”Emokivi” Uutelankanavassa. Tiedosto:Anne Koskinen Kivi kivi 2.JPG|Kivi. Lähinnä emokiveä oleva pronssinen kivi. Tiedosto:Anne Koskinen Kivi kivi 3.JPG|Kivi. Toiseksi lähinnä emokiveä oleva pronssinen kivi. Tiedosto:Anne Koskinen Kivi kivi 1.JPG|Kivi. Kauimmainen pronssikivi. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Helsingin patsaat ja veistokset Luokka:Vuosaari
Tuomas Nurmi

Tuomas Nurmi oli Helsingin käräjäoikeuden laamanni vuosina 2015–2022. Tuomas Nurmi on aiemmin työskennellyt Päijät-Hämeen käräjäoikeuden laamannina, hovioikeudenlaamannina, hovioikeudenneuvoksena ja viskaalina hovioikeudessa sekä osastonjohtajana ja käräjätuomarina käräjäoikeudessa. Nurmi on lisäksi toiminut asianvalvojana lääninverovirastossa, tutkijana ja lainsäädäntösihteerinä oikeusministeriössä sekä Suomen tuomariliitto ry:n puheenjohtajana. Tasavallan presidentti Sauli Niinistö päätti Tuomas Nurmen nimityksestä Helsingin käräjäoikeuden laamanniksi perjantaina 22. toukokuuta 2015. Nurmi aloitti viraston päällikkönä 1. elokuuta 2015 laamanni Eero Takkusen jäätyä eläkkeelle. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomalaiset tuomarit Luokka:Elävät henkilöt
Fernando Lopes-Graça

Fernando Lopes-Graça (1906 Tomar – 1994 Parede) oli portugalilainen säveltäjäFERNANDO LOPES-GRAÇA Naxos, kapellimestari ja musikologi.Fernando Lopes-Graça: Complete works for violin and piano and solo violin Bruno Monteiro Hän oli yksi maansa 1900-luvun tuotteliaimmista säveltäjistä ja käytti portugalilaisen kansanmusiikin aineksia oman tyylinsä muodostamisessa. Hän oli myös portugalilaisen kansanmusiikin tutkimuksen edelläkävijä. Lopes- Graçan oma soitin oli piano. Hän säestikin usein omien lauluäänelle ja pianolle tekemiensä sävellysten esityksiä. Hän opiskeli Lissabonin kansalliskonservatoriossa, jossa häntä opettivat Adriano Meira, Vianna da Motta, Tomás Vaz de Borba ja Luís de Freitas Branco. Hän työskenteli kuoronjohtajana Lissabonissa ja sovitti kuorolle portugalilaisia kansanlauluja. Lopes-Graçan uraa vaikeutti varhainen poliittinen suuntautuminen kommunismiin. Sen takia hän joutui useampaan otteeseen kiinniotetuksi eikä päässyt opettamaan Lissabonin kansalliskonservatorioon neilikkavallankumouksen vuonna 1974 päättämän hallinnon alaisuudessa. Lopes- Graça ei ollut koskaan naimisissa. == Lähteet == Luokka:Portugalilaiset säveltäjät Luokka:Portugalilaiset kapellimestarit Luokka:Musiikkitieteilijät Luokka:Vuonna 1906 syntyneet Luokka:Vuonna 1994 kuolleet
Eurooppalainen kielitaidon viitekehys

Eurooppalainen kielitaidon viitekehys (; käytössä ainakin suomenkiel. lyhenne EVK sekä engl.kiel. lyhenteet CEFR, CEF ja CEFRL) on ohjeistus, jonka tarkoituksena on yhdenmukaistaa ja helpottaa saavutetun kielitaidon kuvailemista ja määrittelemistä. Ohjeistus luokittelee kielitaidon kolmeen pääviitetasoon (A–C), joista jokainen puolestaan jakautuu kahteen alatasoon (A1, A2, B1 jne.). Tasoista A1 (breakthrough) on matalin. Viitekehyksen loi Euroopan neuvosto osana Language Learning for European Citizenship ‑hanketta vuosina 1989–1996. Vuonna 2001 puolestaan Euroopan unionin neuvosto antoi päätöslauselman, joka suositteli CEFR:n käyttämistä. Paitsi viitekehyksen nimen englanninkielinen lyhenne myös sen suomenkielinen nimitys on vakiintumaton. Nykyään (2019) viralliset tahot käyttävät lisäksi ainakin muotoja Eurooppalainen kielitaidon tason viitekehys ja Eurooppalainen viitekehys. ==Lähteet== Luokka:Taidot Luokka:Kielenopetus
EVK

EVK voi tarkoittaa ainakin seuraavia: * esikunta- ja viestikomppania (sotilasalan ammattikielessä), pataljoonaan usein kuuluva perusyksikkö * EVK eli CEFR (kieltenopetusalalla), Eurooppalainen viitekehys eli Eurooppalainen kielitaidon viitekehys * EVK-auto (moottoriurheilussa), etu- tai kardaanivetoinen auto * Everett Aviation, Kenialainen lentoyhtiö (EVK on yhtiön ICAO-lentoyhtiökoodi)
Eri Tōsaka

Eri Tōsaka (, s. 30. elokuuta 1993 Takaoka) on japanilainen vapaapainija ja olympiavoittaja. Tōsaka saavutti olympiakultaa Rio de Janeirossa 2016 48 kg sarjassa. Tōsaka on myös kolminkertainen maailmanmestari vuosilta 2013, 2014 ja 2015. Hänellä on myös MM-hopeaa vuodelta 2012. Hänellä on myös kaksi pronssia Aasian-mestaruuskilpailuista. ==Lähteet== Luokka:Japanilaiset naispainijat Luokka:Japanilaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ramon Lazkano

Ramon Lazkano (s. 1968) on ranskalainen ja espanjalainen säveltäjä.Ramon Lazkano Pytheas Center for Contemporary Music Lazkano opiskeli aluksi pianonsoittoa Juan Padrosan ja sävellystä Francisco Escuderon johdolla Baskimaan Musikenessa (San Sebastián). Myöhemmin hän jatkoi sävellys- ja orkestrointiopintoja Alain Bancquartin ja Gérard Griseyn johdolla Pariisin konservatoriossa, jossa sai sävellyksessä ensipalkinnon vuonna 1990. Sävellyksen ja analyysin opetusta Lazkano sai vielä Montrealissa Gilles Tremblaylta. Orkesterinjohdon opetusta hän sai Pariisiin palattuaan Jean- Sébastien Béreaulta ja Arturo Tamayolta. 26-vuotiaana Lazkano sai Hitzaurre Bi -pianokonsertollaan Monacon ruhtinas Pierren järjestön palkinnon. Vuonna 1997 Luciano Berion johtama tuomaristo antoi hänelle Jerusalemin Leonard Bernstein -sävellyspalkinnon teoksesta Auhen Kantuak. Lazkano on saanut myös monia muita palkintoja, kuten Ranskan taideakatemian Georges Bizet -palkinnon (2007). Lazkanolla on ollut residenssit Festival Musicassa, Strasbourgin konservatoriossa, Rooman Real Academia Españolassa ja Villa Medicissa. Hänen musiikkiaan on esitetty sellaisissa tapahtumissa kuin Radio Francen Présences, Varsovan syksy ja International Society of Contemporary Music. Vuodesta 2001 Lazkano on työskennellyt moniin sarjoihin jakautuvan Igeltsoen Laborategia -kamarimusiikkikokoelman parissa. Teokset ovat kuvanveistäjä Jorge Oteizan työn innoittamia. Lazkano on toiminut orkestroinnin professorina Musikenessa. == Lähteet == Luokka:Espanjalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Saksan naisten cup

Saksan naisten cup () on Saksan jalkapallon kansallinen vuosittainen naisten cup-kilpailu. Saksan naisten cup järjestettiin ensimmäisen kerran kaudella 1980–1981. Cupin menestynein seura on 1. FFC Frankfurt yhdeksällä mestaruudella. == Voittajat == * 1981 – Bergisch Gladbach * 1982 – Bergisch Gladbach * 1983 – KBC Duisburg * 1984 – Bergisch Gladbach * 1985 – FSV Frankfurt * 1986 – Bergisch Gladbach * 1987 – Siegen * 1988 – Siegen * 1989 – Siegen * 1990 – FSV Frankfurt * 1991 – Grün-Weiß Brauweiler * 1992 – FSV Frankfurt * 1993 – Siegen * 1994 – Grün-Weiß Brauweiler * 1995 – FSV Frankfurt * 1996 – FSV Frankfurt * 1997 – Grün-Weiß Brauweiler * 1998 – Duisburg * 1999 – FFC Frankfurt * 2000 – FFC Frankfurt * 2001 – FFC Frankfurt * 2002 – FFC Frankfurt * 2003 – FFC Frankfurt * 2004 – Turbine Potsdam * 2005 – Turbine Potsdam * 2006 – Turbine Potsdam * 2007 – FFC Frankfurt * 2008 – FFC Frankfurt * 2009 – Duisburg * 2010 – Duisburg * 2011 – FFC Frankfurt * 2012 – Bayern München * 2013 – VfL Wolfsburg * 2014 – FFC Frankfurt * 2015 – VfL Wolfsburg * 2016 – VfL Wolfsburg * 2017 – VfL Wolfsburg * 2018 – VfL Wolfsburg * 2019 – VfL Wolfsburg == Mestaruudet joukkueittain == Seura Mestaruudet 1\. FFC Frankfurt 9 VfL Wolfsburg 6 TSV Siegen 5 FSV Frankfurt 5 1\. FFC Turbine Potsdam 3 FCR 2001 Duisburg 3 Bergisch Gladbach 3 Grün-Weiß Brauweiler 3 Bayern München 1 KBC Duisburg 1 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Cup Saksan jalkapalloliiton sivuilla Luokka:Saksan jalkapallocupit
Altair-231

Altair-231 (myös Estradin Altair, venäjäksi Альтаир Эстрадин) on neuvostoliittolainen monofoninen analogisyntetisaattori, jota Ukrainan Žitomirissa toiminut Estradin-tehdas valmisti vuosina 1983–1984. Se on jatkokehitelmä aiemmasta Estradin–230-syntetisaattorista. Soittimet ovat teknisiltä ominaisuuksiltaan identtiset, mutta ulkonäöltään selvästi erilaiset. Laitteistoarkkitehtuurin ja toiminallisuuden puolesta kumpikin on lähes täydellinen kopio amerikkalaisesta Minimoog-syntetisaattorista. Altair-231:n kohdalla myös käyttöliittymä ja ulkonäkö ovat lähes identtiset Minimoogin kanssa. Neuvostovalmisteisten komponenttien vuoksi soittimen äänimaailma ja säätimien toiminta eroavat kuitenkin esikuvistaan hieman. Lisäksi soitin pysyy vireessä varhaisia Minimoogeja paremmin. Neuvostomuusikoiden keskuudessa oli kysyntää Minimoogin kaltaiselle soittimelle, mutta länsielektroniikan maahantuonti oli hyvin vähäistä. Markkinoille ilmaantui 1980-luvulla erilaisia kotimaista tuotantoa olevia syntetisaattoreja. Jotkin niistä olivat paikallisten insinöörien alusta loppuun suunnittelemia ja poikkesivat siten selvästi länsimaisista esikuvistaan. Estradinin tehtailla sen sijaan päädyttiin jäljittelemään Minimoogia mahdollisimman tarkasti. Vuosina 1981–1985 tehdas valmisti Estradin–230-syntetisaattoria, joka oli jopa neuvostoliittolaiseksi syntetisaattoriksi erittäin suurikokoinen ja painava. Sen käyttöliittymä oli englanninkielinen. Altair-231 oli jatkokehitelmä 230:stä – tekniikaltaan ja toiminnoiltaan identtinen, mutta kooltaan pienempi ja ulkomuodoltaan värikkäämpi. Lisäksi Altair-231:n käyttöliittymä on venäjänkielinen. Altair-231:n toimintaperiaate on vähentävä synteesi. Siinä on kolme oskillaattoria, jotka kykenevät tuottamaan kohinaa ja yleisimpiä aaltomuotoja. Kolmatta oskillaattoria voi käyttää äänen tuottamisen ohella myös signaalin moduloimiseen. Monesta neuvostosyntetisaattorista poiketenEsim. Aelita, Polivoks ja Alisa 1377. sekä Estradin-230:ssa että Altair-231:ssä on koskettimiston lisäksi pitch bend. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Altavox: Mooncheese EP. (Pelkästään Altair-231:llä soitettua musiikkia.) * Kuva Estradin-230:sta Encyclotronic-sivustolla. * Kuva Altair-231:sta Encyclotronic-sivustolla. Luokka:Analogiset syntetisaattorit Luokka:Neuvostoliittolaiset syntetisaattorit
Antonio Ruiz-Pipó

Antonio Ruiz-Pipó (7. huhtikuuta 1934 Granada – 17. lokakuuta 1997 Pariisi) oli espanjalainen säveltäjä ja pianisti.Antonio Ruiz-Pipó Boosey&Hawkes; Ruiz- Pipó menetti lapsena isänsä Espanjan sisällissodan takia. Isän kuoleman jälkeen perhe muutti Barcelonaan, jossa Ruiz-Pipó aloitti musiikkiopintonsa Antoni Pérez Moyan johdolla. Vuosina 1948–1951 häntä opettivat Frank Marshallin akatemiassa pianonsoitossa Alicia de Larrocha ja sävellyksessä José Cercós. Debyyttikonserttinsa Ruiz-Pipó piti pianistina vuonna 1950. Hänen ensimmäiset pianosävellyksensä ovat vuosilta 1950–1951. Vuonna 1951 hän lähti konserttikiertueelle Barcelonaan sekä Andalusiaan ja vielä samana vuonna hän sai Ranskan hallitukselta stipendin, jonka turvin pääsi Pariisiin opiskelemaan. Pariisin konservatoriossa Ruiz-Pipó sai opetusta Alfred Cortot'lta, Blanche Bascouret de Gueraldilta ja Yves Natilta. Hänelle antoivat ohjeistusta tänä aikana myös Manuel Blancafort ja Salvador Bacarisse, myöhemmin Maurice Ohana. Vuonna 1962 Ruiz-Pipó perusti Bonaguilin festivaalin, jonka taiteellisena johtajana toimi vuodesta 1976 kuolemaansa. Vuosina 1972–1992 hän työskenteli radioiden musiikkitoimittajana Espanjassa, Ranskassa ja Kanadassa. Vuonna 1975 hänelle myönnettiin Zaragozan kaupungin kansainvälinen musiikkipalkinto kvartetosta Cuatro para cuatro. Hän opetti Pariisin konservatoriossa vuosina 1977–1997. Vuonna 1996 Ruiz-Pipó levytti Isaac Albénizin vähän tunnettuja teoksia Koch-Schwann-levy-yhtiölle. Hän kuoli seuraavana vuonna syöpään. Vuonna 1998 Ernest Martínez Izquierdon johtama Madridin sinfoniaorkesteri esitti hänen muistokseen orkesteriteoksen Libreo de Lejanía (1980). Hänen teostensa esittäjien joukossa on ollut myös Narciso Yepes. == Lähteet == Luokka:Espanjalaiset säveltäjät Luokka:Espanjalaiset pianistit Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 1997 kuolleet
Araki Murashige

Araki Murashige (, k. 1586) oli Settsussa syntynyt samurai ja daimio. Hän palveli Oda Nobunagan vasallina vuonna 1574 valtaamansa Itamin linnan linnanherrana, ennen kuin kääntyi tätä vastaan Mōri-klaanin puolelle ja voitettiin taisteluissa. Myöhemmin Araki oli Sen no Rikyūn oppilas teeseremoniassa ja eräs tämän taidon suurimpia mestareita. Arakin poika oli kuvataiteilija Iwasa Matabei, alkuperäiseltä nimeltään Araki Katsumochi. == Katso myös == * Araki-ryū == Lähteet == Luokka:Vuonna 1586 kuolleet Luokka:Daimiot
Paini kesäolympialaisissa 2020 – miesten kreikkalais-roomalaisen painin 60 kg

Miesten 60 kg painoluokka kreikkalais-roomalaisessa painissa Tokion olympialaisissa 2020 kilpaillaan 1.–2. elokuuta Makuhari Messe Hall A:ssa. Kilpailuun osallistuu 16 painijaa. ==Karsinnat== Olympiaturnaukseen osallistuu 16 painijaa. Karsinnat on jaettu kolmeen vaiheeseen. Ensimmäisessä vaiheessa on MM-kilpailut 2019, joista pääsee mukaan kuusi parasta urheilijaa. Toinen vaihe koostuu neljästä alueellisesta karsintaturnauksesta, joista jokaisesta pääsee kaksi urheilijaa. Alueet ovat Aasia, Amerikka, Eurooppa sekä Oseania ja Afrikka, jotka on yhdistetty yhdeksi alueeksi. Kolmas vaihe on maailmanlaajuinen karsintaturnaus, josta olympialaisiin pääsee kaksi painijaa. Yhdestä maasta saa osallistua korkeintaan yksi urheilija turnaukseen. Samoin maat, jotka ovat aikaisemmassa vaiheessa saaneet urheilijan olympiaturnauksiin, eivät saa osallistua kyseisen vaiheen kilpailuihin. Karsintatapa Ajankohta Paikat Painijat1 MM-kilpailut 2019 14. – 22. syyskuuta 2019 6 Amerikka 13. – 15. maaliskuuta 2020 2 Eurooppa 18.–21. maaliskuuta 2021 2 Afrikka-Oseania 2.–4. huhtikuuta 2021 2 Aasia 9.–11. huhtikuuta 2021 2 Karsintaturnaus 6.–9. toukokuuta 2021 2 1 Paikan maalleen varmistaneet painijat: maan olympiakomitea voi kuitenkin lähettää olympialaisiin toisen painijan. ==Lähteet== Miesten kreikkalais- roomalaisen painin 60 kg
Otalieot

Otalieot (Spinulum) on suku liekokasvien heimossa. Aiemmin siihen kuuluvien lajien ajateltiin kuuluvan riidenliekojen (Lycopodium) sukuun. == Lajeja == * riidenlieko (Spinulum annotinum) ** metsäriidenlieko (Spinulum annotinum subsp. annotinum) ** pohjanriidenlieko (Spinulum annotinum subsp. alpestre) * Spinulum canadense (Nessel) A.Haines * Spinulum lioui Li Bing Zhang & H. He * Spinulum subarcticum (V.N.Vassil.) A.Haines == Lähteet == Luokka:Liekokasvit
Dienogesti

Dienogesti (C20H25NO2) on steroidijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä ehkäisyyn ja endometrioosin hoitona. ==Ominaisuudet ja käyttö== Dienogesti on rakenteeltaan 19-nortestosteronijohdannainen ja sisältää nitriiliryhmän. Vaikutukseltaan se on progestiini ja se estää ovulaation. Sillä on myös antiandrogeenisia ominaisuuksia. Ehkäisyssä dienogestia voidaan käyttää joko yksinään tai yhdistettynä estrogeeniin kuten estradiolivaleraattiin tai etinyyliestradioliin. Lääkeainetta käytetään myös endometrioosin hoidossa ja sen on todettu olevan tehokas oireiden lievittäjä.Do Won Hahn, John L. McGuire & Joachim Kuhnke: Contraception, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2011. ==Haittavaikutukset== Haitavaikutuksinaan dienogesti voi aiheuttaa pääkipua, rintojen arkuutta, epäsäännöllistä verenvuotoa emättimestä, huonovointisuutta ja mielialan muutoksia. ==Lähteet== Luokka:Ehkäisy
Paini kesäolympialaisissa 2020 – miesten kreikkalais-roomalaisen painin 67 kg

Miesten 67 kg painoluokka kreikkalais-roomalaisessa painissa Tokion olympialaisissa 2020 kilpaillaan 3.–4. elokuuta Makuhari Messe Hall A:ssa. Kilpailuun osallistuu 16 painijaa. ==Karsinnat== Olympiaturnaukseen osallistuu 16 painijaa. Karsinnat on jaettu kolmeen vaiheeseen. Ensimmäisessä vaiheessa on MM-kilpailut 2019, joista pääsee mukaan kuusi parasta urheilijaa. Toinen vaihe koostuu neljästä alueellisesta karsintaturnauksesta, joista jokaisesta pääsee kaksi urheilijaa. Alueet ovat Aasia, Amerikka, Eurooppa sekä Oseania ja Afrikka, jotka on yhdistetty yhdeksi alueeksi. Kolmas vaihe on maailmanlaajuinen karsintaturnaus, josta olympialaisiin pääsee kaksi painijaa. Yhdestä maasta saa osallistua korkeintaan yksi urheilija turnaukseen. Samoin maat, jotka ovat aikaisemmassa vaiheessa saaneet urheilijan olympiaturnauksiin, eivät saa osallistua kyseisen vaiheen kilpailuihin. Karsintatapa Ajankohta Paikat Painijat1 MM-kilpailut 2019 14. – 22. syyskuuta 2019 6 Amerikka 13.–15. maaliskuuta 2020 2 Eurooppa 18.–21. maaliskuuta 2021 2 Afrikka-Oseania 2.–4. huhtikuuta 2021 2 Aasia 9.–11. huhtikuuta 2021 2 Karsintaturnaus 6.–9. toukokuuta 2021 2 Kutsu 1 1 Paikan maalleen varmistaneet painijat: maan olympiakomitea voi kuitenkin lähettää olympialaisiin toisen painijan. ==Lähteet== Miesten kreikkalais-roomalaisen painin 67 kg
Paini kesäolympialaisissa 2020 – miesten kreikkalais-roomalaisen painin 77 kg

Miesten 77 kg painoluokka kreikkalais-roomalaisessa painissa Tokion olympialaisissa 2020 kilpaillaan 2.–3. elokuuta Makuhari Messe Hall A:ssa. Kilpailuun osallistuu 16 painijaa. ==Karsinnat== Olympiaturnaukseen osallistuu 16 painijaa. Karsinnat on jaettu kolmeen vaiheeseen. Ensimmäisessä vaiheessa on MM-kilpailut 2019, joista pääsee mukaan kuusi parasta urheilijaa. Toinen vaihe koostuu neljästä alueellisesta karsintaturnauksesta, joista jokaisesta pääsee kaksi urheilijaa. Alueet ovat Aasia, Amerikka, Eurooppa sekä Oseania ja Afrikka, jotka on yhdistetty yhdeksi alueeksi. Kolmas vaihe on maailmanlaajuinen karsintaturnaus, josta olympialaisiin pääsee kaksi painijaa. Yhdestä maasta saa osallistua korkeintaan yksi urheilija turnaukseen. Samoin maat, jotka ovat aikaisemmassa vaiheessa saaneet urheilijan olympiaturnauksiin, eivät saa osallistua kyseisen vaiheen kilpailuihin. Karsintatapa Ajankohta Paikat Painijat1 MM-kilpailut 2019 14. – 22. syyskuuta 2019 6 Amerikka 13.–15. maaliskuuta 2020 2 Eurooppa 18.–21. maaliskuuta 2021 2 Afrikka-Oseania 2.–4. huhtikuuta 2021 2 Aasia 9.–11. huhtikuuta 2021 2 Karsintaturnaus 6.–9. toukokuuta 2021 2 1 Paikan maalleen varmistaneet painijat: maan olympiakomitea voi kuitenkin lähettää olympialaisiin toisen painijan. ==Lähteet== Miesten kreikkalais- roomalaisen painin 77 kg
Paini kesäolympialaisissa 2020 – miesten kreikkalais-roomalaisen painin 87 kg

Miesten 87 kg painoluokka kreikkalais-roomalaisessa painissa Tokion olympialaisissa 2020 kilpaillaan 3.–4. elokuuta Makuhari Messe Hall A:ssa. Kilpailuun osallistuu 16 painijaa. ==Karsinnat== Olympiaturnaukseen osallistuu 16 painijaa. Karsinnat on jaettu kolmeen vaiheeseen. Ensimmäisessä vaiheessa on MM-kilpailut 2019, joista pääsee mukaan kuusi parasta urheilijaa. Toinen vaihe koostuu neljästä alueellisesta karsintaturnauksesta, joista jokaisesta pääsee kaksi urheilijaa. Alueet ovat Aasia, Amerikka, Eurooppa sekä Oseania ja Afrikka, jotka on yhdistetty yhdeksi alueeksi. Kolmas vaihe on maailmanlaajuinen karsintaturnaus, josta olympialaisiin pääsee kaksi painijaa. Yhdestä maasta saa osallistua korkeintaan yksi urheilija turnaukseen. Samoin maat, jotka ovat aikaisemmassa vaiheessa saaneet urheilijan olympiaturnauksiin, eivät saa osallistua kyseisen vaiheen kilpailuihin. Karsintatapa Ajankohta Paikat Painijat1 MM-kilpailut 2019 14. – 22. syyskuuta 2019 6 Amerikka 13.–15. maaliskuuta 2020 2 Eurooppa 18.–21. maaliskuuta 2021 2 Afrikka-Oseania 2.–4. huhtikuuta 2021 2 Aasia 9.–11. huhtikuuta 2021 2 Karsintaturnaus 6.–9. toukokuuta 2021 2 1 Paikan maalleen varmistaneet painijat: maan olympiakomitea voi kuitenkin lähettää olympialaisiin toisen painijan. ==Lähteet== Miesten kreikkalais- roomalaisen painin 87 kg
Paini kesäolympialaisissa 2020 – miesten kreikkalais-roomalaisen painin 97 kg

Miesten 97 kg painoluokka kreikkalais-roomalaisessa painissa Tokion olympialaisissa 2020 kilpaillaan 2.–3. elokuuta Makuhari Messe Hall A:ssa. Kilpailuun osallistuu 16 painijaa. ==Karsinnat== Olympiaturnaukseen osallistuu 16 painijaa. Karsinnat on jaettu kolmeen vaiheeseen. Ensimmäisessä vaiheessa on MM-kilpailut 2019, joista pääsee mukaan kuusi parasta urheilijaa. Toinen vaihe koostuu neljästä alueellisesta karsintaturnauksesta, joista jokaisesta pääsee kaksi urheilijaa. Alueet ovat Aasia, Amerikka, Eurooppa sekä Oseania ja Afrikka, jotka on yhdistetty yhdeksi alueeksi. Kolmas vaihe on maailmanlaajuinen karsintaturnaus, josta olympialaisiin pääsee kaksi painijaa. Yhdestä maasta saa osallistua korkeintaan yksi urheilija turnaukseen. Samoin maat, jotka ovat aikaisemmassa vaiheessa saaneet urheilijan olympiaturnauksiin, eivät saa osallistua kyseisen vaiheen kilpailuihin. Karsintatapa Ajankohta Paikat Painijat1 MM-kilpailut 2019 14. – 22. syyskuuta 2019 6 Amerikka 13.–15. maaliskuuta 2020 2 Eurooppa 18.–21. maaliskuuta 2021 2 Afrikka-Oseania 2.–4. huhtikuuta 2021 2 Aasia 9.–11. huhtikuuta 2021 2 Karsintaturnaus 6.–9. toukokuuta 2021 2 1 Paikan maalleen varmistaneet painijat: maan olympiakomitea voi kuitenkin lähettää olympialaisiin toisen painijan. ==Lähteet== Miesten kreikkalais- roomalaisen painin 97 kg
Paini kesäolympialaisissa 2020 – miesten kreikkalais-roomalaisen painin 130 kg

Miesten 130 kg painoluokka kreikkalais-roomalaisessa painissa Tokion olympialaisissa 2020 kilpaillaan 1.–2. elokuuta Makuhari Messe Hall A:ssa. Kilpailuun osallistuu 16 painijaa. ==Karsinnat== Olympiaturnaukseen osallistuu 16 painijaa. Karsinnat on jaettu kolmeen vaiheeseen. Ensimmäisessä vaiheessa on MM-kilpailut 2019, joista pääsee mukaan kuusi parasta urheilijaa. Toinen vaihe koostuu neljästä alueellisesta karsintaturnauksesta, joista jokaisesta pääsee kaksi urheilijaa. Alueet ovat Aasia, Amerikka, Eurooppa sekä Oseania ja Afrikka, jotka on yhdistetty yhdeksi alueeksi. Kolmas vaihe on maailmanlaajuinen karsintaturnaus, josta olympialaisiin pääsee kaksi painijaa. Yhdestä maasta saa osallistua korkeintaan yksi urheilija turnaukseen. Samoin maat, jotka ovat aikaisemmassa vaiheessa saaneet urheilijan olympiaturnauksiin, eivät saa osallistua kyseisen vaiheen kilpailuihin. Karsintatapa Ajankohta Paikat Painijat1 MM-kilpailut 2019 14. – 22. syyskuuta 2019 6 Amerikka 13.–15. maaliskuuta 2020 2 Eurooppa 18.–21. maaliskuuta 2021 2 Afrikka-Oseania 2.–4. huhtikuuta 2021 2 Aasia 9.–11. huhtikuuta 2021 2 Karsintaturnaus 6.–9. toukokuuta 2021 2 1 Paikan maalleen varmistaneet painijat: maan olympiakomitea voi kuitenkin lähettää olympialaisiin toisen painijan. ==Lähteet== Miesten kreikkalais- roomalaisen painin 130 kg
Mineichi Koga

Mineichi Koga (, 25. syyskuuta 1885 Arita, Japani – 31. maaliskuuta 1944 Filippiinienmeri) oli japanilainen amiraali, joka toimi Japanin yhdistetyn laivaston ylipäällikkönä toisen maailmansodan aikana vuosina 1943–1944. Koga valmistui keisarillisesta laivastoakatemiasta vuonna 1906 ja laivaston esikuntakoulusta vuonna 1915. Hän oli Japanin laivastoattaseana Pariisissa vuosina 1926–1928 ja sai ylennyksen kontra-amiraaliksi vuonna 1932.Koga Mineichi (1885-1944) The Pacific War Online Encyclopedia (Kent G. Budge). Viitattu 28.10.2019. Hän oli myös muun muassa Yokosukan laivastotukikohdan päällikkönä. Kogasta tuli joulukuussa 1937 laivaston pääesikunnan apulaispäällikkö.Mineichi Koga Spartacus Educational (John Simkin). Viitattu 28.10.2019. Hän komensi vuosina 1939–1941 Japanin 2. laivastoa ja sen jälkeen Kiinan alueen laivastoa. Tyynenmeren sodan puhjettua joulukuussa 1941 hän oli yksi Hongkongin valtauksen komentajista. Hän sai vuonna 1942 amiraalin arvon ja hänet siirrettiin 1. laivastopiirin komentajaksi. Koga tuli yhdistetyn laivaston ylipäälliköksi 21. huhtikuuta 1943 Isoroku Yamamoton kuoltua amerikkalaisten iskussa. Kogan johdolla laadittiin niin sanottu Z-suunnitelma, jonka mukaan Japani puolustaisi valloittamiaan alueita eteläisellä Tyynellämerellä ja valmistautuisi ratkaisevaan taisteluun lyödäkseen Yhdysvallat.Greg Bradsher: The Z Plan Story –Japan's 1944 Naval Battle Strategy Drifts into U.S. Hands Prologue 3/2005, Yhdysvaltain kansallisarkisto. Viitattu 28.10.2019. Hän kaavaili myös suurta vastahyökkäystä Aleuteilla, mutta se ei onnistunut. Japani joutui lopulta aloittamaan perääntymisen Gilbertsaarilla ja Filippiineillä. Kogan suunnitelmassa Saipanin saari Mariaaneilla ja Davaon kaupunki Filippiineillä määriteltiin ”viimeisiksi” asemiksi, joista ei luovuttaisi. Koga joutui helmikuussa 1944 siirtämään päämajansa amerikkalaisten pommitusten vuoksi Trukista lähes 2 500 kilometriä itään Palauhun. Hän kuoli 31. maaliskuuta 1944 ollessaan evakuoimassa päämajaansa Palaulta edelleen Davaoon, kun häntä kuljettanut Kawanishi H8K -lentovene putosi taifuunissa valtamereen. Myös Kogan esikuntapäällikköä Shigeru Fukudomea kuljettanut toinen lentovene putosi samana päivänä; Fukudome selvisi, mutta hänen mukanaan ollut kopio Z-suunnitelmasta päätyi amerikkalaisille. Kogan kuolema julkistettiin toukokuussa 1944, jolloin hänen seuraajakseen nimitettiin Soemu Toyoda. Koga ylennettiin postuumisti laivastoamiraaliksi (gensui).1944: Death of Japanese Admiral Mineichi Koga – Commander of the Most Powerful Japanese Fleet History.info. Viitattu 28.10.2019. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Japanilaiset amiraalit Luokka:Japanilaiset toisen maailmansodan sotilaat Luokka:Lento-onnettomuudessa kuolleet Luokka:Vuonna 1885 syntyneet Luokka:Vuonna 1944 kuolleet
Radiorama

Radiorama oli vuosina 1984-2002 toiminut italodiskoyhtye, joka soitti myöhemmin eurobeatia. Yhtyeen perusti Mauro Farinan aloittesta Aldo Martinelli. Kun Martinelli jäi pois, Farina jatkoi laulajana. Yhtye nousi tunnetuksi kappleella Chance to Desire. Suosionsa huipulla se oli 1986-1987. Yhtyeen tunnetuimmat kappaleet ovat Vampires, Aliens ja Yeti. Yhtye siirtyi noin vuonna 1989 tekemään italodiskon sijaan eurobeatia. Vuonna 1983 yhtye teki comebackin kappaleellaan Aliens 3Radiorama. == Lähteet == Luokka: Italodisko
Fodelia

Fodelia Oyj on vuonna 2019 perustettu suomalainen holdingyhtiö, jonka portfolioon kuuluvat valmisruokavalmistaja Feelia ja välipalatuotteita valmistava Real Snacks. Fodelian juuret ovat Pohjois-Pohjanmaan Pyhännällä, jossa sijaitsevat myös tytäryhtiöiden tuotantolaitokset. Fodelia tiedotti 28. lokakuuta 2019, että se suunnittelee listautumisantia ja osakkeidensa listaamista Helsingin pörssin First North -markkinapaikalle vuoden 2019 loppuun mennessä. == Liiketoiminta == Vuonna 2007 perustettu Feelia tuottaa valmisruokatuotteita, kuten keittoja, laatikoita ja pataruokia muun muassa julkisen ja yksityisen sektorin ammattikeittiöille, kauppojen ruokapalvelupisteisiin sekä suoraan kuluttajille. Asiakkaita ovat muun muassa kunnat, hoivayhtiöt, ravintolat, kaupat, kahvilat ja kotitaloudet. Suomen lisäksi Feelia toimii myös Ruotsin-markkinoilla. Vuonna 2001 perustettu Real Snacks on Suomen mantereen ainoa perunalastutehdas, ja se valmistaa myös kaura- ja maissisnackseja kotimarkkinoille ja vientiin. Perunalastuissaan Real Snacks käyttää vain suomalaista perunaa, jonka se hankkii lähialueen sopimusviljelijöiltä. Myös gluteenittomien, vähemmän rasvaa ja enemmän kuitua sisältävien kaurasnacksien puhdaskaura tulee Suomesta. Real Snacksin kaurapohjaiset Oatis-sipsit ovat kiinnostaneet suuria kansainvälisiä kaupan toimijoita: vuoden 2019 alussa ne tulivat myyntiin muun muassa 300:ssa Sainsbury’s -ketjun kaupassa Britanniassa. Real Snacksin liikevaihdosta noin kolmannes tulee omien brändien myynnistä ja noin kaksi kolmannesta kaupan omien merkkien valmistuksesta. Vuonna 2018 noin 12 prosenttia Real Snacksin liikevaihdosta tuli viennistä. Merkittävimpiä vientimarkkinoita ovat Ruotsi, Iso-Britannia, Venäjä, Espanja, Liettua, Viro, Saksa ja Tanska. == Historia == Fodelian juuret ovat Pohjois-Pohjamaan Pyhännällä, siellä toimivat myös sen omistamien yritysten tuotantolaitokset. Real Snacks Oy perustettiin vuonna 2001, kun vuonna 1979 toimintansa aloittanut Pyhännän Einestuotanto siirtyy Raisiolta uuteen omistukseen. Alkuun liiketoiminnan pääpaino on kaupan omien snacks-merkkien valmistuksessa. Real Snacks -tuotemerkkiperheen ensimmäiset tuotteet tuotiin suomalaisiin ruokakauppoihin vuoden 2005 aikana. Feelia perustettiin vuonna 2007 Pyhännälle tuottamaan kypsennettyä riisiä ja viljan jyviä leipomoiden raaka-aineiksi. Pyhännälle valmistui Feelian käyttöön uusi tehdas vuonna 2013. Vienti Ruotsiin alkoi vuonna 2017, jolloin myös Feelian verkkokauppa avattiin. Fodelia perustettiin 3. heinäkuuta 2019, ja Feelia sekä Real Snacks siirtyivät osakevaihdolla Fodelian 100-prosenttisesti omistamiksi tytäryhtiöiksi 9. elokuuta 2019. Fodelia tiedotti 28. lokakuuta 2019, että se suunnittelee listautumisantia ja osakkeidensa listaamista Helsingin pörssin First North -markkinapaikalle vuoden 2019 loppuun mennessä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Fodelia Luokka:Suomalaiset elintarvikeyritykset Luokka:Suomalaiset First North -yhtiöt Luokka:Pyhäntä
Vuokko Hurme

Vuokko Hurme (s. 12. maaliskuuta 1979 Tampere) on suomalainen lastenkirjailija ja taidekasvattaja. Hurme on koulutukseltaan kasvatustieteiden maisteri Helsingin yliopistosta. Hän on työskennellyt lasten taidekasvattajana ja toimittanut kasvatusaiheista kirjallisuutta. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa lasten tietokirjoja, puuhakirjoja, kuvakirjoja ja romaaneita. Hurme on kirjoittanut muun muassa kolmiosaisen, alakouluikäisille suunnatun Huimaa- fantasiaromaanisarjan, jonka osat ovat nimeltään Kiepaus, Kaipaus ja Keikaus. Vuonna 2021 Hurme sai Tietokirjailijat ry:n Tietopöllö-palkinnon. Vuonna 2021 Hurmeen Värikkäät-sarjan avausosa Tiukun salaisuus oli ehdolla Lasten LukuVarkaus -palkinnon ja Runeberg Junior -palkinnon saajaksi. == Teokset == * Tehdään taidetta, 100 vinkkiä lapsiperheen luoviin hetkiin, Minerva 2011 * Pikkurillin käsikirja, tietoa lapsista lapsille, kuvitus: Sanna Pelliccioni, Viisas Elämä 2016 * Leikkimään, teippi!, kuvitus: Suvi-Tuuli Junttila, Kustantamo S&S; 2016 * Karjukirja: hauskaa puuhaa pahiksille, kuvitus: Suvi Kari, Kustantamo S&S; 2017 * Peukalon käsikirja, tietoa lapsille vanhenemisesta, kuvitus: Sanna Pelliccioni, Aula & Co. 2017 * Leikkimään, pahvi!, kuvat: Suvi-Tuuli Junttila, Kustantamo S&S; 2019 * Eläinhoitola Pehmo ja kiero rakki, kuvitus: Tiina Konttila, WSOY 2019 * Karkkikirja, makeaa tietoa herkkusuille, kuvitus: Anni Nykänen, WSOY 2019 * Eläinhoitola Pehmo ja pumpulirutto, kuvitus: Tiina Konttila, WSOY 2020 * Eläinkirja: kaikenkarvaista faktaa eläinten ystäville, kuvitus: Anni Nykänen, WSOY 2021 * Minisijainen, kuvitus: Giannetta Porta, WSOY 2021 * Hirveä Nälkä, kuvitus: Noora Katto, Into 2021 * Söpöt lemmikkijyrsijät, kuvitus: Aapo Ravantti, WSOY 2021 * Maailman napa, kuvat: Suvi-Tuuli Junttila, S&S; 2021 * Karmeat taruolennot, kuvitus: Julia Savtchenko, WSOY 2022 * Hirveä Hoppu, kuvitus: Noora Katto, Into 2023 * Ihanat taruolennit, kuvitus: Julia Savtchenko, WSOY 2023 * Minisijainen metsäretkellä, kuvitus: Giannetta Porta, WSOY 2023 ;Housuvaara-sarja * Housuvaaran huvipuisto: huvipuistotietoa hurjastelijoille, kuvitus: Väinö Heinonen, Into 2018 * Housuvaaran uimahalli: tietoa vesihirmuille, kuvitus: Väinö Heinonen, Into 2020 * Housuvaaran paloasema: tulipalotietoa pikku pelastajille, kuvitus: Väinö Heinonen, Into 2022 ;Huimaa-trilogia * * * ;Värikkäät-sarja * * * * * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Vuokko Hurmeen verkkosivut * Vuokko Hurme WSOY:n sivuilla * Puukka, Päivi: Moni oman alansa huippu kirjoittaa tietokirjoja lapsille työnsä ohessa – vaikka yöllä jos aika ei muuten riitä Yle Uutiset. 30.8.2019. * Horila, Heidi: Satujen avulla lapsi oppii käsittelemään synkkiä asioita Kirjastolehti. 16.2.2017. * Jaetut maailmat: Vuokko Hurme ja Heini Saraste järjestävät maailmojaan kirjoittamalla Yle Areena. 2.2.2019. Luokka:Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt