Leni Katajakoski

Leni Irmeli Katajakoski (ent. Kuningas, myöh. Lartio; == Ura == Leni Katajakoski ponkaisi suuren yleisön tietoisuuteen vuoden 1954 Miss Suomi -kilpailuissa sijoituttuaan kilpailun voittajan Yvonne de Bruynin perintöprinsessaksi tittelillä ”Elokuvatyttö”. Siitä alkoi Katajakosken ura elokuvissa. Katajakoski esitti suomalaisissa elokuvissa usein sekä tyhjäpäisiä että nokkelia vaaleaverikköjä. Hänen ensimmäinen elokuvatyönsä oli pieni rooli vuoden 1954 Putkinotkossa. Parissa seuraavassa elokuvassa hänellä oli näkyvämpi sivurooli. Vuonna 1957 Ville Salmisen ohjaamassa elokuvassa Taas tyttö kadoksissa! Katajakoski esiintyi jo yhtenä pääosanesittäjistä. Sen jälkeen alkoi Katajakosken ja Aarne Tarkaksen yhteistyö useissa komedioissa. Vuonna 1959 Katajakoski nähtiin vuoden suosikkielokuvan Yks’ tavallinen Virtanen sekä Maunu Kurkvaaran Patarouvan romanttisena sankarittarena. Seuraavana vuonna olivat vuorossa Ville Salmisen komedia Oho, sanoi Eemeli ja Kaks’ tavallista Lahtista sekä vielä Tarkaksen komedia Opettajatar seikkailee. Elokuvassa Katajakoski esittää lyseon opettajatarta, joka joutuu vaikeuksiin Tommi Rinteen näyttelemän taidemaalarin maalattua hänestä alastonkuvan. Vuoden 1961 elokuvia olivat Tarkaksen Minkkiturkki ja Veikko Itkosen Mullin mallin, jossa Katajakoski oli ainoa naisnäyttelijä. Suomalaisen elokuvateollisuuden hiipuessa 1960-luvun puolivälissä Katajakoski siirtyi näyttelemään televisioelokuvissa ja -sarjoissa. Katajakosken tunnetuin ja kiitetyin roolisuoritus oli vuoden 1975 televisioelokuvassa Simpauttaja, jossa hän näytteli Juuli Taivaista. Sen jälkeen hän esiintyi elokuvissa Luottamus, Viimeinen savotta ja Jäniksen vuosi. Vielä 1990-luvulla hänet nähtiin elokuvissa Isältä pojalle ja Liian paksu perhoseksi. Ansiokkaan ja monipuolisen elokuvauran lisäksi Katajakoski teki pitkän päivätyön maakuntateattereissa ja vieraili muun muassa Teatteri Jurkassa ja Pyynikin kesäteatterissa. Vuodesta 1978 hän oli kiinnitettynä Seinäjoen Kaupunginteatteriin, ja kiinnitys jatkui 1990-luvulle asti. Katajakoski kuoli huhtikuussa 2020 saman vuoden tammikuussa diagnosoituun syöpään. Hänen tuhkansa on siroteltu Maunulan uurnalehtoon Helsinkiin. == Yksityiselämä == Leni Katajakoski oli kahdesti naimisissa: näyttelijä Martti Kuninkaan ja ekonomi Esko Lartion kanssa. Katajakosken tytär oli näyttelijä Kristiina Kuningas, ja tyttärentytär on näyttelijä Iida Kuningas. == Filmografia == Vuosi Elokuva Rooli 1954 Putkinotko Sanelma Kinnunen, ”Pertan Sanelma” 1956 Lain mukaan Liisa 1956 Muuan sulhasmies Ulla Kaario 1957 Taas tyttö kadoksissa! Meeri ”Mary” Mononen 1957 Vääpelin kauhu Margit Kärki 1958 Kulkurin masurkka Riikka Matintytär, Paulin äiti 1958 Nuori mylläri Sirkka Sallinen 1958 Niskavuoren naiset Anna-Liisa Niskavuori 1958 Sotapojan heilat Helmi 1958 Mies tältä tähdeltä keskusneiti 1959 Yks’ tavallinen Virtanen Anni Lehtelä 1959 Patarouva Eeva, herttarouva 1960 Oho, sanoi Eemeli Marjatta Vuosi Elokuva Rooli 1960 Kaks’ tavallista Lahtista Eeva 1960 Kankkulan kaivolla Leena, vanhanisännän tyttärentyttärentyttärentytär 1960 Opettajatar seikkailee maisteri Leena Kataja, ”Tantta” 1961 Minkkiturkki Irma, pääjohtajan sihteeri 1961 Toivelauluja surullinen tyttö 1961 Mullin mallin Anja 1962 Älä nuolase... Hilkka Kyyhky 1966 Johan nyt on markkinat! Kaisa, kerrossiivooja 1975 Simpauttaja Juuli Taivainen 1976 Luottamus Fredrikssonin vaimo 1977 Viimeinen savotta Jenni Linnarova 1977 Jäniksen vuosi kulonsammuttajia ruokkiva nainen 1996 Isältä pojalle Liisa Virtanen == Lähteet == * * Suomen kansallisfilmografia 5–6. VAPK, 1991. === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet