EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Isajev S-125

Isajev S-125 Neva tai Isajev S-125 Petšora on neuvostoliittolainen ilmatorjuntaohjusjärjestelmä. Sen Nato-raportointinimi on SA-3 Goa. Ohjuksen pääsuunnitteluvastuu oli akateemikko A. A. Raspletinin kunniaksi nimetyllä NPO "Almaz":lla ja se toteutui Aleksei Isajevin johdolla. Kaksivaiheinen torjuntaohjus otettiin Neuvostoliitossa palveluskäyttöön 1961. Sitä käytettiin Egyptissä kesä-heinäkuussa 1970, jolloin 16 laukaistulla ohjuksella ammuttiin alas yhdeksän lentokonetta ja vaurioitettiin kolmea. Vuonna 1973 ohjuksilla tuhottiin 43 lentokonetta. Vuoden 1999 Naton Jugoslaviaa vastaan suorittamien ilmahyökkäysten aikana Jugoslavian liittoarmeijan modernisoitu S-125 Petšora pudotti Yhdysvaltain häivepommittaja F-117:n, mikä oli ensimmäinen kerta, kun häivelentokone pudotettiin. Ohjusjärjestelmästä on olemassa useita tyyppejä, kuten: *S-125 M ohjuksella V-600 *S-125 Petšora ohjuksella V-601P *S-125 Petšora ohjuksella V-601PK *S-125 Petšora-21 ohjuksella V-601D == Suomessa == Isajev S-125 oli Suomen puolustusvoimien ensimmäinen ilmatorjuntaohjusjärjestelmä. Järjestelmä hankittiin Suomen ilmapuolustuksen vahvistamiseksi vuosina 1978-1979\. Sen tyyppinimi oli ItO 79, tarkoittaen 1979 käyttöönotettuja ilmatorjuntaohjuksia. Ohjustyypillä aloitettiin koulutusammunnat Lohtajan ampuma-alueella 1982, jota jatkettiin vuoteen 1995 saakka. Ito 79-ohjukset poistettiin Puolustusvoimien käytöstä BUK M1-alueilmatorjuntaohjusjärjestelmän hankinnan myötä. Suomessa käytöstä poistettuja ohjuksia on museoituna Ilmatorjuntamuseossa Tuusulan Hyrylässä. ==Lähteet== *Kojo, Pauli et al: Mitä-Missä-Milloin, kansalaisen vuosikirja 1982 - 32. vsk., Otava, 1981, Helsinki ISBN 951-1-06482-7 (sid.) *Lappi, Ahti: Ilmatorjunta Kylmässä Sodassa, Ilmatorjuntasäätiö, Jyväskylä 2003, Gummerus (s. 100–101) ISBN 951-95594-4-2 *Lappi, Ahti: Ilmatorjuntaohjukset Suomen puolustuksessa, Ilmatorjuntasäätiö, 2009, Jyväskylä *Hogg, Ian: Tykistö- ja ohjusaseet, Karisto, 2011, Hämeenlinna (Suom. Petri Kortesuo) ISBN 978-951-23-5456-6 === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luftabwehr - System S 125 M1A Neva *Valmistajan verkkosivut *20 vuotta yhteistoimintaa ilmapuolustuksessa, ilmatorjuntatarkastaja Ahti Lappi, Ilmatorjuntaupseeri 1/2001 *Alueilmatorjunnassa uuteen aikaan, everstiluutnantti Pertti Wiik, Ilmatorjuntaupseeri 1/1997 *YouTube: Satunnaista sotilashistoriaa: S-125 M1 "Petšora" *YouTube: Satunnaista sotilashistoriaa: S-125 Suomessa Luokka:Ilmatorjuntaohjukset Luokka:Neuvostoliittolaiset ohjukset
Pääryhmä

Pääryhmä tarkoittaa seuraavia asioita: * pääryhmä eli kunta, biologisen luokittelun käsite * pääryhmä, alkuaineiden jaksollisen järjestelmän osa, kemian käsite.
Luettelo Wolfgang Amadeus Mozartin sinfonioista

Wolfgang Amadeus Mozartin sinfoniatuotanto käsittää 24 vuoden ajanjakson, vuodesta 1764 vuoteen 1788. Perinteisesti numeroiduista sinfonioista (numerot 1–41) ovat toisten säveltämiksi osoittautuneet numero 2 (mahdollisesti Leopold Mozart) ja numero 3 (Karl Friedrich Abel). Mozartin varhaisista sinfonioista suurin osa on sävelletty Italialaisen alkusoiton tyyliin, käsittäen kolme osaa (Allegro-Andante-Allegro), vain muutamissa sinfonioissa on mukana menuetti. No. KV (KV6) Sävellaji Valmistumisajankohta Lisätietoja 1\. 16 Es-duuri 1764 tai 1765 Anh. 220 (16a) a-molli 1765? 4\. 19 D-duuri 1765 alkupuoli Anh. 223 (19a) F-duuri 1765 alkupuoli Anh. 222 (19b) C-duuri 1765 alkupuoli 5\. 22 B-duuri Joulukuu 1765 Anh. 221 (45a) G-duuri 1766 "Lambacher" 76 (42a) F-duuri 1767? 6\. 43 F-duuri 1767 loppupuoli 7\. 45 D-duuri 16. tammikuuta 1768 Anh. 214 (45b) B-duuri Tammikuu 1768? 8\. 48 D-duuri 13. joulukuuta 1768 Anh. 215 (66c) D-duuri 1769? Anh. 217 (66d) B-duuri 1769? Anh. 218 (66e) B-duuri 1769? 9\. 73 C-duuri 1769? 81 (73l) D-duuri 25. huhtikuuta 1770 97 (73m) D-duuri 1770? 95 (73n) D-duuri 1770? 10\. 74 G-duuri 1770 11\. 84 (73q) D-duuri 1771 75 F-duuri 1771? 12\. 110 (75b) G-duuri Heinäkuu 1771 120 (111a) D-duuri 1771 loppupuoli? 96 (111b) C-duuri 1771? 13\. 112 F-duuri 2. marraskuuta 1771 14\. 114 A-duuri 30. joulukuuta 1771 15\. 124 G-duuri 21. tammikuuta 1772 16\. 128 C-duuri Toukokuu 1772 17\. 129 G-duuri Toukokuu 1772 18\. 130 F-duuri Toukokuu 1772 19\. 132 Es-duuri Heinäkuu 1772 20\. 133 D-duuri Heinäkuu 1772 21\. 134 A-duuri Elokuu 1772 163 (141a) D-duuri 1772 loppupuoli? 22\. 162 C-duuri Huhtikuu 1773 23\. 181 (162b) D-duuri 19. toukokuuta 1773 Alkusoitto 24\. 182 (173dA) B-duuri 3. lokakuuta 1773 25\. 183 (173dB) g-molli 5. lokakuuta 1773 26\. 184 (161a) Es-duuri 30. maaliskuuta 1773 Alkusoitto 27\. 199 (161b) G-duuri 10. huhtikuuta 1773 28\. 200 (189k) C-duuri 17. marraskuuta 1774? 29\. 201 (186a) A-duuri 6. huhtikuuta 1774 30\. 202 (186b) D-duuri 5. toukokuuta 1774 102 (213c) C-duuri Elokuu 1775? 31\. 297 (300a) D-duuri Heinäkuu 1778 "Pariisilainen" 32\. 318 G-duuri 26. elokuuta 1779 Alkusoitto 33\. 319 B-duuri 9. heinäkuuta 1779 34\. 338 C-duuri 29. elokuuta 1780 35\. 385 D-duuri Heinäkuu 1782 "Haffner" 36\. 425 C-duuri Marraskuu 1783 "Linziläinen" 37\. 444 (425a) G-duuri Marraskuu 1783? Johdanto Michael Haydnin sinfoniaan no. 26 38\. 504 D-duuri Joulukuu 1786 "Prahalainen" 39\. 543 Es-duuri Kesäkuu 1788 40\. 550 g-molli Heinäkuu 1788 41\. 551 C-duuri Elokuu 1788 "Jupiter" ==Katso myös== *Köchelin luettelo * Mozartin sinfoniat
Lumijoen kirkko

Lumijoen kirkko on Lumijoen luterilaisen seurakunnan kirkko. Kirkon on suunnitellut arkkitehti Johan Ludvig Lybeck ja se vihittiin kirkoksi vuonna 1890. Lumijoen ensimmäinen kirkko oli rakennettu noin vuonna 1620. Kirkko oli pohjalainen tukipilarikirkko, joka kuitenkin vuonna 1814 purettiin uuden kirkon tieltä. Toinen kirkko oli puinen ristikirkko, joka paloi ukkosmyrskyssä 14. kesäkuuta 1882. Tulipalossa tuhoutui seurakunnan arkisto lähes kokonaan . Samassa myrskyssä paloi naapurikunnan Oulunsalon kirkko. Nykyinen kirkko on rakennettu vuosina 1886–1889. Kirkkoon mahtuu noin tuhat henkeä, mikä on varsin paljon, sillä Lumijoen kunnan väkiluku oli keväällä 2010 hieman yli 2 000 asukasta. Suuren kokonsa vuoksi kirkkoa kutsutaan Lakeuden katedraaliksi. == Esineistö == Lumijoen kirkkoon hankittiin hopeinen, kokonaan kullattu ehtoolliskalusto vuonna 1751. Työ tilattiin oululaiselta Carl Jakob Melleniltä. Perimätiedon mukaan ehtoolliskalusto varastettiin ennen vuotta 1783 ja vietiin Vienan Karjalaan. Heimosotiin osallistuneet suomalaiset sotilaat löysivät hävinneestä kalustosta nykyisin kirkossa näytteillä olevan ehtoollismaljan vuonna 1918. Malja saatiin takaisin Lumijoen seurakunnalle vuonna 1923. Maljassa on kaiverrus: "Lumijoki Kyrckio Kalk Anno 1751".Juha Forsberg: Lumijoen kirkon ehtoollismaljan historia (moniste) == Kuvia == Tiedosto:Lumijoki Church Communion Cup 2006 07 26.JPG|Ehtoollismalja Tiedosto:Lumijoki Church Interior 2006 07 26.JPG|Lumijoen kirkko sisältä Tiedosto:Lumijoki sh.JPG|Sankarihaudat == Lähteet == *Lumijoen seurakunta === Viitteet === == Aiheesta muualla == Kirkko Luokka:Pohjois-Pohjanmaan kirkkorakennukset Luokka:Suomen kivikirkot Luokka:Suomen 1880-luvulla rakennetut kirkot
Sakari Syväoja

Sakari Syväoja (s. 12. tammikuuta 1963) on suomalainen pikajuoksija. Hän voitti 200 metrin juoksun Suomen mestaruuden vuonna 1988 (ajalla 21,15). Lisäksi hän sai 200 metrillä SM-hopeaa 1989 ja SM-pronssia 1987 sekä 400 metrillä SM-pronssia 1984 ja 1985. Viestijuoksun SM-kisoissa hän sai Viipurin Urheilijoiden joukkueessa 4 × 100 metrin viestissä kultaa 1987 ja hopeaa 1984 sekä 4 × 400 metrin viestissä kultaa 1987, hopeaa 1984 ja pronssia 1985 ja 1988. Syväojan ennätys 200 metrillä on 21,11 ja 400 metrillä 46,91. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Talo (televisiosarja)

Talo oli suomalainen tosi-TV -ohjelma, jossa palkintona oli oma talo ja tontti. Kahdeksan pariskuntaa rakensi keväällä 2005 unelmiensa omakotitalon Lahden Karistoon. Yksi pareista sai lopulta valmiin talon ja tontin omakseen. Talon juonsi Marika Makaroff. Talo perustuu brittiläiseen Under Construction -ohjelmaformaattiin, joka on saavuttanut suuren suosion muun muassa Englannissa, Ranskassa, Saksassa, Belgiassa ja Australiassa. Suomalaisen Talon Neloselle tuotti FremantleMedia Finland, joka on tuottanut muun muassa Unelmakämpän ja Idolsin. == Ohjelman perusidea == Pareilla oli noin 10 viikkoa aikaa rakentaa yhdessä iso, kaksikerroksinen puutalo. Apuna heillä oli arkkitehti, rakennusmestari ja muita rakentamisen ammattilaisia. Talossa oli 12 jaksoa ja joka jakson päätteeksi pareilla oli vaara tulla äänestetyksi pois ohjelmasta. Kun talo oli valmis, jäljellä oli kaksi paria. Viimeisessä jaksossa katsojat äänestivät suorassa lähetyksessä, kumpi näistä kahdesta parista pääsee purkamaan muuttokuormansa uuteen omakotitaloonsa Lahden Karistossa. Talon sääntöihin kuului muun muassa, että kilpailijoiden piti asua rakentamisen ajan rakennustyömaalla. Yksi pareista toimi viikoittain niin sanottuna veturiparina, joka vastasi rakentamisesta ja muista yhteisistä asioista. Toinen pari huolehti viikoittain keittiöasioista eli teki ruokaa kaikille. == Kilpailijat == * Tarja Myntti ja Jussi Koskinen * Sirkka ja Aarne Mursu * Kaisu ja Rami Heino * Mirja Suihkonen ja Olli Ilander * Saija Puustinen ja Tristan Trefoil * Nina Louhimaa ja Kimmo Päivinen * Tiina Kirves ja Kimmo Kuokkanen * Heli Niemi ja Mikko Peltonen == Voittaja == Voiton veivät Tiina Kirves ja Kimmo Kuokkanen. Finaalissa oli myös mukana Heli Niemi ja Mikko Peltonen. Äänestyksessä annettiin yhteensä noin 140 000 ääntä. == Aiheesta muualla == Ohjelman viralliset sivut Luokka:Ihmissuhdeohjelmat Luokka:2000-vuosikymmenen suomalaiset kilpailuohjelmat
Kikimora

Kikimora () on slaavilaisen kansanperinteen tavallisesti naispuolisena pidetty paha henki. Se on kotihenki, jonka sanotaan joskus olevan naimisissa kotihaltija domovoin kanssa. Kikimora asuu yleensä uunin takana tai kellarissa. Se huolehtii kanoista ja auttaa muissakin kodin askareissa, mikäli talo on hyvin hoidettu. Muussa tapauksessa se kiusaa ihmisiä kutittamalla ja viheltämällä öisin. Kikimora ilmestyy yöllä kehräämään: henkilön, joka näkee Kikimoran kehräämässä, sanotaan kuolevan. Sen sanotaan joskus näyttävän tavalliselta naiselta, jolla on hiukset levällään (slaavilaiset naiset pitivät päänsä peitettyinä). Toisinaan Kikimora kuvataan linnun kaltaiseksi olennoksi, jolla on kanan jalat ja nokka, mutta kuitenkin siipien sijasta käsivarret. Kikimora voi elää myös suolla tai metsässä. Silloin se näyttää pieneltä kyttyräselkäiseltä eukolta likaisessa puvussa. Kikimoran nimestä on esitetty spekulaatio, jonka mukaan se olisi yhteydessä indoeurooppalaisten kielten painajaista tarkoittavaan sanaan (, ). Toiset otaksumat liittävät Kikimoran kolmeen kreikkalaiseen kohtalottareen, moiraan, tai slaavilaisen mytologian jumalattariin Mokošiin ja Moranaan. Luokka:Slaavilainen mytologia Luokka:Venäläinen kansanperinne
Kai Kyllönen

Kai Olavi Kyllönen (s. 30. tammikuuta 1965 Turku) on suomalainen pika- ja aitajuoksija. Kyllönen voitti 110 metrin aitojen Suomen mestaruuden vuonna 1991 ja 200 metrin juoksun mestaruuden vuosina 1989 ja 1994 http://www.gbrathletics.com/nc/fin.htm. Hallissa hän voitti SM-kultaa 60 metrin aidoissa vuosina 1994 ja 1996. Hänellä on pika-aidoista lisäksi viisi hopeaa (1987, 1989, 1990, 1993 ja 1994) sekä kolme pronssia (1992, 1995 ja 1996). Sisäradoilta hänellä on lisäksi 60 metrin aitajuoksusta kaksi hopeaa (1989, 1993) ja yksi pronssi (1995). Viestijuoksun SM-kisoista hänellä on 4 × 100 metrin viestistä kaksi kultaa (1989, 1992). Arvokisoissa Kyllönen oli pika-aidoissa mukana Splitin 1990 ja Helsingin 1994 EM-kisoissa sekä Tokion (1991), Stuttgartin (1993) ja Göteborgin MM-kisoissa (1995). Helsingissä ja Stuttgartissa hän selvisi toiselle kierrokselle. Lisäksi hän on edustanut Suomea sisäratojen EM- ja MM-kisoissa. 110 metrin aitojen ennätyksensä 13,52 Kyllönen juoksi 2. elokuuta 1994 Jyväskylässä. Ajallaan hän on Suomen kaikkien aikojen neljänneksi nopein pika-aituri Arto Bryggaren, Antti Haapakosken ja Elmo Lakan jälkeen. 200 metrillä Kyllönen juoksi Tuusulan Kalevan kisoissa 10. heinäkuuta 1994 ajan 21,00. 2. kesäkuuta 1987 hän juoksi Sipoossa harvinaisen 200 metrin aitamatkan Suomen ennätyksen 23,25. Oskari Mörö alitti ennätyksen sekunnin sadasosalla vuonna 2020. Seuratasolla Kyllönen edusti vuoteen 1987 asti Keski-Uusimaan Urheilijoita ja sen jälkeen Turun Urheiluliittoa. Hän on naimisissa entisen pikajuoksijan Sanna Kyllösen kanssa (omaa sukua Hernesniemi). Urheilu-uransa jälkeen Kyllönen toimi vuonna 2000 lyhyen aikaa Suomen Urheilulehden päätoimittajana. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pika- aitajuoksijat Luokka:Suomalaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Imuneste

Imuneste eli lymfa (lääk. lympha) on selkärankaisten imusuonistossa kiertävää nestettä. Se muodostuu veriplasmasta peräisin olevasta kudosnesteestä, jota tihkuu hiusverisuonista solujen väliseen tilaan. Kudosnesteestä suurin osa imeytyy takaisin hiusverisuoniin, mutta pieni osa tihkuu imuhiussuonten helposti läpäisevien seinämien lävitse imusuoniston sisään. Lisäksi imunesteessä on jonkin verran verestä kudosnesteeseen joutuneita proteiineja, sillä imuhiussuonten ohuet ja hatarat seinät läpäisevät melko vapaasti myös proteiineja (toisin kuin verisuonten seinämät). Imuneste on väriltään kellertävää paitsi ohutsuolen imusuonissa syönnin jälkeen, jolloin se on väriltään maidonvalkeaa johtuen sen suuresta rasvapitoisuudesta (kylomikronien runsaasta määrästä); tällaista imunestettä kutsutaan maitiaisnesteeksi (chylus). Imunesteen suola- ja hivenainekoostumus on suunnilleen sama kuin veriplasmassa. Imuneste kiertää imusuonistossa vähintään yhden imusolmukkeen läpi, jonka imusolut sitovat ja tuhoavat imunesteessä kiertävät mikrobit ja muut vieraat partikkelit. Samalla osa imusoluista siirtyy imusolmukkeesta imunesteeseen. Suurin osa imunesteestä palautuu takaisin verenkiertoon vasempaan solislaskimoon rintatiehyeen (ductus thoracicus) kautta lukuun ottamatta oikean puolen pään, yläraajan ja rinnanseudun imunestettä, joka kerääntyy oikeaan imutiehyeen (ductus lymphaticus dexter) ja laskee sieltä edelleen solislaskimoiden kautta verenkiertoon. == Lähteet == *Lääketieteen termit. 4. painos. Kustannus Oy Duodecim, 2002. *Tirri, Lehtonen, Lemmetyinen, Pihakaski, Portin: Biologian sanakirja. Otava, 2001. ===Viitteet=== Luokka:Fysiologia Luokka:Immuunijärjestelmä Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Matti Heusala

Matti Heusala (s. 9. heinäkuuta 1969) on suomalainen entinen pikajuoksija ja urheilutoimittaja. __NOTOC__ ==Urheilu-ura== Heusala voitti Suomen mestaruuden 200 metrin juoksussa Oulussa vuonna 1990 (aika 21,51). Hän voitti myös SM- kultaa hallissa 200 metrillä Tampereella vuonna 1991 ajalla 21,41. Aika oli uusi 22-vuotiaiden Suomen ennätys hallissa (ylipitkällä radalla). Vuonna 1990 Heusala oli juossut 22-vuotiaiden ennätyksen 33,91 ulkoradoilla harvinaisella 300 metrin juoksumatkalla. === Omat ennätykset === 60 m (halli) 6,97 1990 100 m 10,65 1990 200 m 21,28 1990 200 m (halli) 21,41 1991 300 m 33,91 1990 400 m 49,91 1992 == Aktiiviuran jälkeen == Lopetettuaan kilpailu-uransa vuonna 1993 Heusala aloitti MTV:llä urheilutoimittajana. Vuonna 1997 Matti Heusala siirtyi Tulosruudun tuottajaksi. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset urheilutoimittajat
Vieno

Vieno on suomalainen naisen ja miehen etunimi. Vieno kuuluu 1800-luvun lopulla yleistyneisiin uudisnimiin, joissa lapselle toivottiin hyvää ominaisuutta kuvaava nimi. Vieno tarkoittaa 'tyyntä', 'hentoa', 'pehmeää' ja 'hiljaista'. 1900-luvun alussa nimi oli käytössä sekä miehillä että naisilla, mutta sitä on alun alkaen pidetty enemmän naisen nimenä. Pojille sitä annettiin eniten silloisessa Turun ja Porin läänissä. Suosituimmillaan Vieno oli 1900–1920-luvuilla. Suomen almanakassa nimi on ollut vuodesta 1908. Vuoden 2019 loppuun mennessä Vieno-nimen on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan saanut 15 154 naista ja noin 2 300 miestä. ==Tunnettuja Vienoja == *Vieno Eklund, SMP:n kansanedustaja *Vieno Elomaa, taidemaalari ja -graafikko *Vieno Hamara, runoilija *Vieno Heikkilä, kilpakävelijä *Vieno Kari (o.s. Lind), uimahyppääjä ja kilpauimari *Vieno Kekkonen, laulaja *Vieno Levänen, neuvostoliittolainen kaunokirjallisuuden ja laulujen suomentaja *Vieno Nikander, jalkapalloilija *Vieno Nordström, näytelmäkirjailija *Vieno Orre, taidemaalari *Vieno Piironen, elintarvikekemian professori *Vieno Saaristo, näyttelijä *Vieno Simonen (o.s. Vartiainen), maalaisliittolainen poliitikko *Vieno Sukselainen, V. J. Sukselainen, Maalaisliiton/Keskustapuolueen kansanedustaja, Suomen pääministeri 1957–1958 ja 1959–1961 *Vieno Väliahde, kuulantyöntäjä, Rantapohja-lehden päätoimittaja. == Lähteet == * * ===Viitteet=== Luokka:Etunimet
Jouni Myllymäki

Jouni Olavi Myllymäki (s. 12. heinäkuuta 1962 Tampere) on suomalainen pikajuoksija. Myllymäki voitti 200 metrin juoksun Suomen mestaruuden vuonna 1991 (ajalla 21,28) ja oli pronssilla vuonna 1990. 100 metrin juoksussa hän saavutti SM-pronssia vuosina 1986 ja 1991. Viestijuoksun SM-kisoissa hän saavutti Viipurin Urheilijoiden joukkueessa 4×100 metrin viestissä kultaa 1987 ja hopeaa 1991 ja 4×400 metrin viestissä kultaa 1987. Sisäratojen SM- kilpailuissa hän saavutti 60 metrin juoksussa kultaa 1987 ja 1988 ja hopeaa 1990 sekä 200 metrin juoksussa pronssia 1985. Myllymäki oli neljästi mukana sisäratojen arvokisoissa 60 metrin juoksussa, kolmesti EM-kisoissa (1987, 1989, 1990) ja kerran MM-kisoissa (1989), parhaana saavutuksenaan välieräpaikka Haagin EM-kisoissa 1989. Myllymäen ennätys 100 metrillä oli 10,51, 200 metrillä 21,28 ja hallissa 60 metrillä 6,73. Myllymäki edusti Tampereen Pyrintöä (1978–1986) ja Viipurin Urheilijoita (1987–). Häntä valmensivat Tapani Saari (1979–1982) ja Markku Juhola (1983–). == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pirkko Arstila

Pirkko Arstila (s. 1. syyskuuta 1938 Jyväskylä) on suomalainen toimittaja ja kirjailija. Hän on syntynyt Jyväskylässä, mutta vietti lapsuutensa ja kävi koulunsa Porissa. Arstila oli ensimmäinen Kymmenen Uutisten naisuutisankkuri. Hänen parinsa uutisten alussa oli Kaj Lindén. Uutisista Arstila siirtyi Huomenta Suomen juontajaksi ja toimittajaksi. Hänet tunnetaan lukuisista matkailuaiheisista jutuista sekä etnisiin ruokiin erikoistuneena tv-kokkina. Arstila siirtyi eläkkeelle MTV:stä 2002 ja toimii nykyään freelancerina. Vuonna 2003 hän perusti Teen Ystävät ry:n, joka edistää suomalaista teekulttuuria. Arstila järjestää muun muassa teekursseja ja pitää tee-aiheisia esitelmiä. Pirkko Arstila on Uudenkaupungin yrityskummi. Keväällä 2007 hän osallistui Tanssii tähtien kanssa -ohjelmaan parinaan Vesa Anttila. Arstila kirjoittaa kolumneja muun muassa Satakunnan Kansaan, ET-lehteen sekä Uudenkaupungin Sanomiin ja pitää ”Ruokavieraspalstaa” Hymy-lehdessä. Tapaseura ry nimesi Pirkko Arstilan Hyvien Tapojen Lähettilääksi 20. syyskuuta 2012. Hänen entinen koulunsa Porin suomalainen yhteislyseo valitsi Arstilan kunniasenioriksi vuonna 2010. Pirkko Arstila oli naimisissa professori Antti Arstilan (k. 2012) kanssa 35 vuotta. == Teokset == * * * * * * * * * * ==Lähteet== *Porin Suomalaisen Yhteislyseon Seniorit ry ===Viitteet=== Luokka:Keittokirjailijat Luokka:Suomalaiset fantasiakirjailijat Luokka:Suomalaiset televisiotoimittajat Luokka:Suomalaiset uutisankkurit Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jockey

Jockey (joskus laukkaratsastaja) ratsastaa laukkahevosia niin valmennuksissa kuin kilpailuissakin. Jockey on hevosurheilun ammatti, joskin myös amatöörijockeyita (ja näille tarkoitettuja omia kilpailuja) on. Sana jockey tulee etunimen John skotlantilaisesta muunnoksesta Jock. Laukkahevosten valmentajat valitsevat jockeyn kunkin hevosen ominaisuuksien sekä jockeyn taitojen ja painon perusteella. Ammattijockey ratsastaa kilpailuissa yleensä määrättyä, mahdollisesta palkintosummasta riippumatonta palkkiota vastaan eikä hänen ole sallittua osallistua vedonlyöntiin. Jockeyt päätyvät tavallisesti alalle jo nuorina ja aloittavat uransa tallipoikina, jotka pikkuhiljaa pääsevät oppipoikina ratsastamaan laukkahevosia valmennuksessa ja kilpaa kunnes vakiinnuttavat menestyksen myötä asemansa. Koska laukkahevosen kantama paino pyritään kilpailuissa minimoimaan pienimpään sallittuun, jockeyiksi valikoituu käytännössä pienikokoisia ratsastajia jotka aktiivisesti pysyttelevät laihoina. Jockeylta vaaditaan myös erittäin hyvää lihaskuntoa. Laukkakilpailussa joukko suurikokoisia eläimiä liikkuu tiheässä muodostelmassa huomattavalla nopeudella, ja kumoonratsastuksia ja satulasta suistumisia sattuu paljon. Jockeyn ammatissa halvaantumiset ja kuolemantapaukset eivät ole lainkaan harvinaisia, ja vakavia loukkaantumisia sattuu käytännössä joka jockeylle. Lisäksi syömishäiriöt ovat painonhallintavaatimusten vuoksi yleisiä jockeyiden keskuudessa. Ammatillisen järjestäytymisen ansiosta jockeyiden työolosuhteet ja sairausturva ovat kuitenkin kohentuneet huomattavasti verrattuna 1900-luvun alkupuoliskolla vallinneeseen tilanteeseen. Nykyiset laukkakilpailuiden säännöt määräävät hevosen satulalle ja jockeylle minimiyhteispainon, minkä tarkoitus on ehkäistä vaarallista laihduttamista jockeyden keskuudessa. Mikäli minimipaino ei täyty, satulaan lisätään lyijypainoja. Kuuluisia jockeyita ovat olleet muiden muassa Tony McCoy, Eddie Arcaro, Russell Baze ja Lester Piggott. Myös raviratsastajaa voi kutsua nimellä jockey. *
Kaj Lindén

Kaj Emil Lindén (15. elokuuta 1931 Helsinki – 11. tammikuuta 2013 EspooMTV:n ensimmäinen uutisankkuri Kaj Lindén on kuollut. Kulttuuri, Uutiset, MTV3.) oli suomalainen toimittaja ja uutisankkuri. Hän juonsi Pirkko Arstilan kanssa televisioyhtiö Mainos-TV:n ensimmäisen uutisohjelman, Kymmenen uutisten lähetyksen 1. syyskuuta 1981. Ennen uraansa MTV:ssä Lindén toimi Helsingin Osakepankissa, ja sen jälkeen hänen äänensä tuli tunnetuksi Suomen Tietotoimiston uutisista, jotka lähetettiin Yleisradion radiokanavilla. Lindén luki viimeisen uutislähetyksensä 31. elokuuta 1996. Hänen uransa uutisankkurina kesti lähes päivälleen 15 vuotta. Jäätyään eläkkeelle MTV:stä Lindén esiintyi muutamissa televisiomainoksissa ja esiintyi radion uutistenlukijana The Joulukalenteri -televisiosarjassa 1997. Ennen toimittajanuraansa Lindén soitti kontrabassoa Helsingin kaupunginorkesterissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Suomalaiset uutisankkurit Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Nissan Be-1

250px|thumb|Nissan Be-1 edestä Nissan Be-1 on Nissanin valmistama pieni kaksiovinen sedan, jota myytiin Japanin markkinoilla rajoitettu 10 000 kappaleen erä. Se perustuu tekniikaltaan Nissan Micraan, mutta on täysin erinäköinen. Auto on pyritty muotoilemaan muistuttamaan Austin Miniä. Be-1 esiteltiin Tokyo Motor Show’ssa jo vuonna 1985, mutta se tuli markkinoille vasta kaksi vuotta myöhemmin. Moottori: *Nissan MA10S *Iskutilavuus 987 cm³ *Sylinterien lukumäärä: 4 *Tyyppi: SOHC *Huipputeho: 51 hv @ 6 000 rpm *Huippuvääntö: 76 Nm @ 3 600 rpm == Lähteet == == Aiheesta muualla == Be-1 Luokka:B-segmentin autot Luokka:1980-luvun autot
Janne Hautaniemi

Janne Henrik Hautaniemi (s. 16. tammikuuta 1973 Halsua) on suomalainen pikajuoksija. Hautaniemi voitti 200 metrin juoksun Suomen mestaruuden Lappeenrannassa vuonna 1997 (myötätuulitulos 21,22) http://www.gbrathletics.com/nc/fin.htm. Vuosina 1998 ja 1999 hän oli hopealla. Hallissa Hautaniemi voitti 200 metrin mestaruuden Tampereella 1998 ja Jyväskylässä 1999. 60 metrillä hän saavutti SM-pronssia 1999. Viestijuoksun SM-kisoissa hän saavutti Turun Urheiluliiton joukkueessa 4 × 100 metrillä kultaa 1995, 1998 ja 2000 ja 4 × 400 metrillä kultaa 1995 ja 1998 ja hopeaa 1997. 200 metrin ennätyksensä 20,94 Hautaniemi juoksi 25. kesäkuuta 1999 Ylöjärvellä. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Urpo Martikainen

Urpo ”Upi” Martikainen (s. 16. huhtikuuta 1947 Helsinki) on entinen MTV3-televisiokanavan uutisankkuri. Hän tuli Kymmenen uutisiin Ruotsin television SVT Uutisten toimituksesta keväällä vuonna 1982. Martikainen asui lapsuudessaan Koskelassa ja kävi Käpylän kansakoulua. Vuodesta 1986 lähtien hän on asunut Pirkkolassa, Pohjois-Helsingissä. Urpo Martikainen on kehittänyt Kymmenen uutisten loppukevennyksen jälkeisen ”loppuheiton”. Hän juonsi viimeisen lähetyksensä 27. toukokuuta 2010 pitkän uutisuransa päätteeksi. Martikainen harrastaa akvarellimaalausta, sekä viulun ja huuliharpun soittamista. Martikainen kuuluu Jehovan todistajiin. Uskonnollisen vakaumuksensa vuoksi hän kieltäytyi asepalveluksesta ja vietti 1960-luvun lopulla vuoden ja kolme kuukautta Karvian erityistyölaitoksessa. Tapaseura ry valitsi hänet vuonna 2010 hyvien tapojen lähettilääksi. == Julkaisut == * * == Lähteet == Luokka:Suomalaiset uutisankkurit Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Heikki Piuhola

thumb|Heikki Piuhola Heikki Piuhola (s. 1961) on eläkkeellä oleva televisiotoimittaja ja matkailuyrittäjä. Piuhoja on toiminut myös uutistuottajana. Aiemmin Piuhola oli MTV:n uutisten toimituspäällikkönä vuodesta 2001 ja uutispäätoimittajana vuodesta 2008 vuoteen 2012, jolloin jäi vuorotteluvapaalle. Piuhola toimi 1980–90-lukujen vaihteessa MTV3:n Saksan- ja myöhemmin Pohjoismaiden-kirjeenvaihtajana. Aiemmin hän on toiminut myös Kymmenen Uutisten uutisankkurina sekä Ylessä Ajankohtaisen kakkosen juontajana. Piuhola on syntynyt Isossakyrössä. Vuodesta 2013 Piuhola puolisoineen on kunnostanut omistamaansa 1860-luvulla rakennettua hotellia loma-asunnoiksi Berchtesgadenissa Saksan ja Itävallan rajalla. Vuonna 2020 Piuhola aloitti MTV:n Eurooppa-kirjeenvaihtajana Saksassa, jossa hän toimi eläkkeeseensä asti kesään 2023. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset televisiotuottajat Luokka:Ylen toimittajat Luokka:Suomalaiset uutisankkurit Luokka:Ulkomaankirjeenvaihtajat
Nissan Pao

thumb|250x250px|Nissan Pao Nissan Pao on Nissanin valmistama retrohenkinen Japanin markkinoilla myyty hatchback-korinen henkilöauto, joka perustui Nissan Micraan. Se tuli myyntiin vuonna 1989 ja sitä myytiin 51 657 kappaletta. Pao on retrotyylisesti muotoiltu ja se muistuttaa jonkin verran 1970-luvun alun englantilaisia autoja. Siinä on edeltäjänsä Nissan Be-1:n tavoin pyöreät etuvalot. Ainoana moottorivaihtoehtona Paossa oli Micrasta tuttu MA10S, 987-kuutioinen rivinelonen, joka tuottaa tehoa 51 hevosvoimaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Pao Luokka:B-segmentin autot Luokka:1980-luvun autot Luokka:1990-luvun autot
Aleksi Sillanpää

Aleksi Sillanpää (s. 8. tammikuuta 1981 Turku) on suomalainen pikajuoksija. Sillanpää voitti 200 metrin juoksun Suomen mestaruuden Seinäjoella vuonna 1999 (aika 21,34). Seuratasolla Sillanpää edustaa Turun Weikkoja. Häntä ovat valmentaneet Heikki Lehti (–2003) ja Aarno Niemi (2004–). == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Károly Garam

Károly Garam (s. 10. toukokuuta 1941 Eger, Unkari) on unkarilais-suomalainen sellotaiteilija. Hänen veljensä on viulutaiteilija Lajos Garam. == Lapsuus ja yksityiselämä == Károly Garamin äiti on suomalaissyntyinen pianisti Sole Kallioniemi-Garam (18. toukokuuta 1909 – 30. syyskuuta 1995Kuolleita suomalaisia. Mitä Missä Milloin 1997 s. 129. Otava 1996 ISBN 951-1-14219-4), ja hänen isänsä on pastori Lajos Garam, joka on kotoisin Unkarista. Károly Garamin perhe muutti Suomeen sodan aikana, ja hänen pappi-isänsä jätti Unkariin pienen luterilaisen seurakunnan ja kirkkonsa. Károlyn isä palveli vapaaehtoisena Suomen armeijassa Kannaksella sotilaspappina. Károlylla on myös kaksi veljeä, Lajos ja Marton, sekä sisko Eva. Garamit internoitiin sodan jälkeen, kun Neuvostoliitto vaati noin 500 saksalaista ja unkarilaista koottavaksi leireille liittoutuneiden vihollisina 1944–1947. Unkarilaiset joutuivat kärsijöiksi, koska Unkari ei ollut vielä Suomen ja Neuvostoliiton tekemän välirauhan aikana irtaantunut Saksan liittolaisuudesta. Károly Garam on kertonut lapsuutensa olleen internoinnin vuoksi hyvin ahdistava. Garam oli naimisissa kirjailija Sirkka Garamin (o. s. Saarikoski) kanssa, joka on kirjailija Pentti Saarikosken sisar. Heillä on neljä lasta, pojat Sami ja Teemu Garam, sekä tyttäret Kati ja Satu Garam. == Ura == Garam opiskeli sellonsoittoa Sibelius-Akatemiassa Vili Pullisen ja Yrjö Selinin johdolla. Ensikonserttinsa hän piti vuonna 1966. Garam on lisäksi toiminut Radion sinfoniaorkesterin 2. soolosellistinä vuodet 1966-88. ==Äänitteitä== *Minä rakastan sinua (1979) *Aattoiltana (1988) *Lauluja sinulle (1990) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * *Elonet: Károly Garam Luokka:Suomalaiset sellistit Luokka:Unkarilaiset sellistit Luokka:Suomenunkarilaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Ylen henkilöstö
Nissan Bolero

Nissan Bolero on japanilaisen Autechin valmistama ylellinen muunnos Nissan Marchista (Euroopassa Nissan Micra). Eurooppaan Boleroa ei ole tuotu, koska kysyntä pienille ”luksusautoille” on vähäistä. == March Bolero K11 == Ensimmäinen Bolero on vanhanaikaisesti muotoiltu, ja se perustuu K11-Micraan. Etumaski on kookas ja kromattu ja keulassa on käytetty muutenkin paljon kromia, esimerkiksi puskureissa. == March Bolero Mk.II == Toisen mallin kori on samanlainen kuin K12-korimallin Micrassa, mutta etumaski on kookkaampi ja kromattu. Takana ei lue Nissanin nimeä vaan pelkästään Autech Bolero. Bolero Luokka:B-segmentin autot Luokka:1990-luvun autot Luokka:2000-vuosikymmenen autot
Kari Liimo

Kari Tapani Liimo (s. 6. maaliskuuta 1944 Lappeenranta) on suomalainen koripalloilija ja koripallovalmentaja. Hänet valittiin kuusi kertaa Suomen parhaaksi koripalloilijaksi. Kari Liimo on ensimmäinen suomalainen joka on varattu NBA:han. Varauksen teki Los Angeles Lakers seitsemännellä kierroksella 1969. Liimo jätti kuitenkin ammattilaistilaisuuden käyttämättä, koska häntä peloteltiin maajoukkueuran katkeamisella. == Ura== ===Pelaajana === Liimo pelasi koripallon SM-sarjassa Helsingin Kisa-Tovereissa, jonka paidassa hän voitti Suomen mestaruuden viisi kertaa vuosina 1961–1965. 1965 hän sai kutsun Yhdysvaltoihin Brigham Young -yliopistoon. Liimo opiskeli ja pelasi yliopistossa neljä vuotta vuoteen 1969 saakka, kunnes kieltäytyi ammattilaismahdollisuudesta ja palasi Suomeen. Hän voitti Suomen mestaruuden Playboysissa vuosina 1974 ja 1976, joista jälkimmäisen Playboysin pelaajavalmentajana pelaten runkosarjassa viisi ottelua. Hän pelasi SM-sarjan runkosarjassa yhteensä 239 ottelua, joissa teki 4637 pistettä (keskiarvo 19,4). Parhaalla kaudellaan 1964–1965 hänen pistekeskiarvonsa oli 30,7. Liimon yhden ottelun ennätys 46 pistettä syntyi vuonna 1965. Hän oli SM-sarjan paras korintekijä vuosina 1965, 1970 ja 1971. Liimo nousi Suomen maajoukkueeseen jo 17-vuotiaana. Kesäkuussa 1964 hän oli maajoukkueen kantavia hahmoja Genevessä järjestetyssä olympiakarsinnassa, jossa Suomi taisteli itselleen paikan Tokion olympialaisissa. Olympiaturnauksessa Suomi sijoittui yhdenneksitoista. Liimo osallistui Suomen paidassa neljiin EM-kisoihin: 1961, 1963, 1965 ja 1967. Suomi selvisi Liimon johdolla kotikisoissaan 1967 kaikkien aikojen parhaaseen EM-sijoitukseensa sijoittumalla kuudenneksi. PM-kultaa Liimo oli voittamassa 1962, 1964 ja 1970. Yhteensä hän pelasi 160 A-maaottelua, joissa teki 2446 pistettä (keskiarvo 15,3). Parhaassa ottelussaan vuonna 1964 Liimo heitti 35 pistettä. ===Valmentajana=== Lopetettuaan pelaajauransa Liimo jatkoi uraansa valmentajana. Hän voitti valmentajana vuoden 1976 pelaajavalmentajana voitetun mestaruuden lisäksi SM-kultaa 1979 Playhongan peräsimessä ja 1988, 1991, 1993 ja 1994 KTP:n valmentajana. Liimo toimi Suomen maajoukkueen valmentajana vuosina 1982–1984. 1983 maajoukkue voitti Pohjoismaiden mestaruuden hänen johdollaan. ==Katso myös== *Luettelo 1 000 pistettä Suomen koripallomaajoukkueessa tehneistä pelaajista ==Lähteet== * Kilpakenttien sankarit, Tammi 1992, s. 116–117 ===Viitteet=== |- Luokka:Suomalaiset koripalloilijat Luokka:Suomalaiset koripallovalmentajat Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lajos Garam

Lajos Garam (s. 10. kesäkuuta 1939 Eger) on unkarilaissyntyinen suomalainen viulutaiteilija, sellotaiteilija Károly Garamin veli. Garam on opiskellut viulunsoittoa Sibelius-Akatemiassa, Kölnin musiikkikorkeakoulussa, Brysselin konservatoriossa sekä Budapestin Liszt-akatemiassa. Hän on osallistunut useille mestarikursseille. Garam suoritti musiikin tohtorin tutkinnon Sibelius-Akatemiassa 1990. Lajos Garam on ollut Radion sinfoniaorkesterissa viulistina 1961–1964, Kotkan kaupunginorkesterissa I konserttimestarina 1965–1967 ja Jyväskylän kaupunginorkesterissa I konserttimestarina 1967–1970. Garam toimi viulunsoiton lehtorina Turun konservatoriossa 1970–1973 ja Bergenin konservatoriossa 1973–1975. Sibelius-Akatemian viulumusiikin ja viulupedagogiikan opettajana hän toimi vuodesta 1973 ja lehtorina vuodesta 1978. Solistisen osaston johtajana Garam oli vuosina 1993–1996 sekä jousisoitinpedagogiikan vastuuhenkilönä 1973–1991. Garamille on myönnetty Sibelius-Akatemian Martin Wegelius -mitali suomalaisen viulupedagogiikan kehittämisestä. Lajos Garam ja Peppina von Deringer olivat lapsilaulajina mukana Georg Malmsténin lasrenlaulun ”Jänöjussin mäenlasku” levytyksessä vuonna 1952.Sakari Warsell: Georg Malmstén – Suomen iskelmäkuningas, s. 673. Porvoo-Helsinki: WSOY, 2002. ISBN 951-0-27300-7. Hänen veljensä on Marton Garam, joka on levylaulaja ja esiintyy myös nimellä Martti Garam. == Levytyksiä == *Jänöjussin mäenlasku (laulajana yhdessä Georg Malmsténin ja Peppiinan kanssa 1952) *Sanaton laulu (1977) *Cantabile (1980) *Pieni iltasoitto (1985) == Kirjallisia julkaisuja == *Lahjakkaan viulistin kasvatus 2000 The Upbringing of a Talented Violinist 2001 *Jousen taikaa 1995 *Viulun mestareita 1985 *Viulunsoiton opetus 1984 *Viulunsoiton peruskysymyksiä 1972 *Influence of the spatial-temporal structure of movement on intonation during changes of position in violin playing, 1990 Cantabile, viulistin elämää 2007 Pythagoraan matkassa 2011 Tuli,tuuli ja tyhjyys 2011 Juoksun henki 2013 Sir Roberto haastaa kohtalon 2014 Kirjeitä Quintukselle 2016 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset viulistit Luokka:Unkarilaiset viulistit Luokka:Suomenunkarilaiset henkilöt Luokka:Ylen henkilöstö Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Samsa Tuikka

Samsa Petteri Tuikka (s. 23. heinäkuuta 1976 Toholampi) on suomalainen pikajuoksija ja pituushyppääjä. Tuikka voitti 200 metrin juoksun Suomen mestaruuden Helsingissä vuonna 2003 (aika 21,13), Porissa vuonna 2005 hän oli pronssilla. 100 metrillä hän on ollut hopealla vuosina 2001 ja 2004 sekä pronssilla vuonna 2003. Hallikisoista hän on Suomen mestari 60 metrin juoksussa vuosilta 1999 ja 2001, 200 metrillä vuodelta 2002 sekä pituushypyssä vuodelta 1998. Ulkona hän on ollut pituushypyssä parhaimmillaan SM-kisoissa neljäs (1999). 100 metrillä Tuikka juoksi ennätyksensä 10,44 Jämsänkoskella 29. kesäkuuta 2003. Joukkue Samsa Tuikka, Nipa Tran, Jarkko Ruostekivi ja Visa Hongisto juoksi Göteborgissa 27. elokuuta 2005 4 × 100 metrin viestissä ajan 39,30, joka sivusi silloista Suomen ennätystä. Joukkue Samsa Tuikka, Kari Louramo, Tommi Hartonen ja Tuomas Näsi juoksi matkan aikaan 39,42 Turussa 2. elokuuta 2000, joka on kaikkien aikojen kahdeksanneksi paras suomalaisaika.http://www.apulanta.fi/matti/yu/suomi.html. Nykyään hän työskentelee alakoulun opettajana. == Henkilökohtaiset ennätykset == :Lähde: Tilastopaja 60 m 6,68 2002 100 m 10,44 2003 100 m (halli) 10,48 2003 200 m 21,13 2003 200 m (halli) 21,71 2002 200 m (halli, ylipitkä rata) 21,45 2002 pituushyppy 758 1999 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pikajuoksijat Luokka:Suomalaiset pituushyppääjät Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Charlotte (Belgian prinsessa)

Marie Charlotte Amélie Augustine Victoire Clémentine Léopoldine (7. kesäkuuta 1840 Bryssel, Belgia – 19. tammikuuta 1927 Meise, Belgia) oli Belgian kuningas Leopold I:n ja Louise d’Orléansin tytär, Meksikon keisarinna sekä Itävallan arkkiherttua Maksimilian I:n vaimo. Charlotte kannusti miestään lähtemään Meksikoon. Kuninkaan tyttärenä hän oli kunnianhimoinen saavuttamaan saman tai korkeamman aseman. Ranskan armeijan vetäydyttyä Meksikosta hän palasi Eurooppaan hakemaan apua Itävallan keisari Frans Joosefilta, Napoleon III:lta ja jopa paavilta, saamatta kuitenkaan ketään vakuuttuneeksi tilanteen vakavuudesta. Kun Charlotte sai tiedon miehensä kuolemasta, hän menetti järkensä ja eli lopun elämäänsä hiljaisuudessa Belgiassa Laekenin linnassa. Hän kuoli Bouchoutin linnassa Meisessä 1927. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Keisarinnat Charlotte Charlotte
Andy Johnson

Andrew "Andy" Johnson (s. 10. helmikuuta 1981 Bredfordissa) on englantilainen jalkapalloilija, joka seura on Englannin Valioliigassa pelaava Queens Park Rangers. Hänen pelipaikkansa on hyökkääjä. Johnsonin ammattilaisuran ensimmäinen seura oli kaudesta 1998 – 1999 alkaen, vanhassa ykkösdivisioonassa silloin pelannut Birmingham City. Johnson edusti Birmingham Cityä neljä kautta ja oli viimeisellä kaudellaan 2001 – 2002 mukana juhlimassa seuran nousua Englannin Valioliigaan. Johnsonin peli ei kuitenkaan ollut vielä sujunut tarpeeksi hyvin ja hän siirtyikin kaudeksi 2002–2003 toiseen ykkösdivisioonaseuraan, Crystal Palaceen. Ensimmäisellä kaudellaan Johnson teki uudelle seuralleen 21 maalia, 28 ottelussa. Toisella kaudellaan 2003–2004 Crystal Palacessa Johnson sai juhlia nousua Valioliigaan, tehdessään 38 maalia 45 ottelussa. Visiitti korkeimmalla sarjatasolla jäi seuralla kuitenkin lyhyeksi, sillä jo kauden 2004–2005 päätteeksi koitti putoaminen sarjatasoa alemmaksi, huolimatta Johnsonin tekemistä 29 maalista 37 ottelussa. Kauden 2005–2006 Johnson aloitti samassa seurassa. Johnson on viime vuosina alkanut päästä mukaan Englannin maajoukkuerinkiin. Andy Johnson siirtyi Evertoniin 30.5.2006 8.6 miljoonan punnan (~12.5 milj. euroa) siirtosummalla. Sopimus ulottuu kauteen 2010–2011 saakka. Johnson on yksi englannin tulevaisuuden pelaajista. Evertonista Johnson siirtyi Fulhamiin 7.8.2008 pitkien neuvotteluiden jälkeen. Siirto oli jo kariutua, kun selvisi lääkärintarkastuksessa, että vanha Crystal Palacen aikainen vamma saattaa vielä vaivata pelaajaa jossain määrin. Joukkueet kuitenkin pääsivät lopulta sopuun neuvoteltuaan siirtosumman uusiksi. Lopullinen summa lienee jossain 10,5 miljoonan punnan tienoilla. Johnson teki 18. kesäkuuta 2012 kahden vuoden sopimuksen Queens Park Rangersin kanssa. Luokka:Englantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Juhani Kotikoski

Juhani Kalevi Kotikoski (s. 20. huhtikuuta 1945 Jämsä) on suomalainen pikajuoksija. Kotikoski voitti 400 metrin juoksun Suomen mestaruuden vuonna 1969 ajalla 47,7 ja oli vuosien 1968 ja 1969 Kalevan kisoissa mitaleilla sekä 100 metrillä, 200 metrillä että 400 metrillä. Kaiken kaikkiaan hän saavutti Kalevan kisoista 100 metrillä hopeaa (vuonna 1969) ja kaksi pronssia (1968, 1970), 200 metrillä hopeaa (1968) ja pronssia (1969) ja 400 metrillä kultaa (1969) ja neljä hopeaa (1967, 1968, 1970 ja 1971). Hän edusti urallaan Kaipolan Virettä ja Tampereen Pyrintöä. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jalkapallosota

Jalkapallosota tai 100 tunnin sota () oli El Salvadorin ja Hondurasin välinen viisipäiväinen sota, joka käytiin vuonna 1969. Maiden väliset kireät suhteet heijastuivat mellakointina jalkapallon MM-kilpailujen karsintaotteluiden yhteydessä, mutta sodan pääsyynä eivät olleet jalkapallo-ottelut, kuten populaarimyytti esittää. Otteluilla saattoi kuitenkin olla ratkaiseva merkitys maiden välien kiristymisessä. Jo 1900-luvun alusta alkaen El Salvadorista oli lähtenyt suuria määriä ihmisiä töihin pinta-alaltaan paljon suurempaan Hondurasiin. Elsalvadorilaisten ja hondurasilaisten maanviljelijöiden välit kiristyivät. Myös rajakiistat, jotka koskivat mm. Fonsecanlahdella sijaitsevia saaria. Kumpikaan osapuoli ei saavuttanut ratkaisevia voittoja ja sodan 2 000 kuollutta tulivat lähes tasaisesti molemmilta puolilta. Neljän päivän sotatoimien jälkeen Amerikan valtioiden järjestön OAS:n diplomaattinen väliintulo johti taistelujen laantumiseen, jonka seurauksena selkkaus tunnetaan myös nimellä sadan tunnin sota, ja sen on mainittu olevan myös maailman lyhin erillinen sota. Jalkapallosota oli myös maailman viimeinen sota, jonka ilmataistelut käytiin pelkästään potkurilentokoneilla.Tom Cooper ja March Coelich: El Salvador vs Honduras, 1969: The 100-Hour War, Central and Latin America Database, 1.9.2003, viitattu 29.1.2007 Kasvanut levottomuus johti myöhemmin 1979 El Salvadorin sisällissotaan. Vuosikymmentä myöhemmin, 30. lokakuuta 1980, maat solmivat rauhansopimuksen Limassa, Perussa ja alistivat Fonsecanlahden rajariitansa Kansainvälisen tuomioistuimen ratkaistavaksi. == Jalkapallo-ottelut == * 6. kesäkuuta 1969, Tegucigalpa: Honduras - El Salvador 1-0 (0-0) * 15. kesäkuuta 1969, San Salvador: El Salvador - Honduras 3-0 (3-0) * Playoff-ottelu 27. kesäkuuta 1969, Meksiko: El Salvador - Honduras 3-2 ja. (1-2, 2-2). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Tietoja sodasta OnWar.com-sivustolla Luokka:Hondurasin historia Luokka:El Salvadorin historia Luokka:1900-luvun sodat Luokka:1969
Būšehr

Būšehr (van. Bušir, ) on kaupunki Iranin lounaisosassa, Persianlahden rannalla, 755 kilometriä Teheranista etelään. Būšehrissa oli vuoden 2016 väestönlaskennan mukaan 223 504 asukasta. Kaupunki on Iranin merkittävin satamakaupunki ja Būšehrin provinssin pääkaupunki. Būšehrissa sijaitsee 1 000 megawatin tehoinen Bušehrin ydinvoimalaitos. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Būšehr (iranicaonline.org) * The Persian Gulf Cities Luokka:Iranin kaupungit Luokka:Būšehr (provinssi)
Hannu Mäkelä (urheilija)

Hannu Juhani Mäkelä (s. 23. huhtikuuta 1949 Heinola) on entinen suomalainen pikajuoksija. Mäkelä voitti 400 metrin juoksun Suomen-mestaruuden Tampereella vuonna 1977 (aika 46,84). Hän voitti samoissa kisoissa pronssia 200 metrillä. 400 metrillä hän oli pronssilla vuonna 1973 ja 1976. Lisäksi Mäkelä voitti sisäratojen Suomen-mestaruuden 400 metrillä vuosina 1977 ja 1978. Seuratasolla Mäkelä edusti Heinolan Iskua. Hänen valmentajanaan toimi Reijo Lamminpää. == Henkilökohtaiset ennätykset == * 100 m: 10,5 s (10,97 sähköajalla) * 200 m: 20,8 s (21,46 sähköajalla) * 400 m: 46,84 s == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Heikki Hämäläinen (juoksija)

Heikki Juhani Hämäläinen (s. 12. huhtikuuta 1953 Karjalohja) on suomalainen, 1970-luvun jälkipuolella SM-mitaleille yltänyt ja maajoukkueessa kilpaillut pika- ja keskimatkojen juoksija. Hämäläinen voitti 400 metrin juoksun Suomen mestaruuden Helsingissä vuonna 1979 (aika 46,85). Hopealla hän oli 1978. Hämäläinen oli myös pronssilla 200 metrillä vuonna 1979 ja hopealla 800 metrillä sisäratojen SM-kisoissa vuonna 1975. Seuratasolla Hämäläinen edusti Turun Urheiluliittoa. Hämäläisen poika Kasper Hämäläinen on maajoukkuetason jalkapalloilija. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Suomalaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Michał Sławuta

Michał Sławuta (s. 10. helmikuuta 1977 Częstochowa, Puola) on puolalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan maalivahti. Sławuta pelasi Veikkausliigassa kausina 2002–2007. Ensimmäisellä kaudellaan hän edusti FC Hakaa, jossa pelasi 11 liigaottelua ja voitti pronssia. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi FC Lahteen, jota ennen hän ehti käydä Tanskassa FC Midtjyllandin riveissä pelaamatta edustusjoukkueessa kuitenkaan peliäkään. Lahdessa Sławuta pelasi viisi kautta ja saavutti Liigacupin voiton vuonna 2007. Lahden kannattajat valitsivat hänet myös kauden 2007 parhaaksi pelaajaksi. Hän on pelannut yhteensä 127 Veikkausliiga-ottelua. Kaudella 2008 Slawuta edusti Ruotsin Allsvenskanin Ljungskile SK:ta, jossa hän pelasi 15 pääsarjaottelua. Kaudeksi 2009 hän palasi Suomeen Ykkösen TPV:hen. Kotimaassaan Puolassa Sławuta on pelannut muun muassa Hetman Zamośćin ja ŁKS Łódźin riveissä. Kaudella 2011 Valkeakosken Haka sai poikkeusluvalla kutsua Sławutan kokoonpanoonsa lokakuussa, sillä joukkueen maalivahdeista kaksi oli loukkaantuneena ja yksi pelikiellon takia sivussa. Slawuta pelasi pikavisiitillään Hakan maalilla kolmessa ottelussa. ==Lähteet== Luokka:Puolalaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kolumni

Kolumni on sanoma- tai aikakauslehdessä omalla palstallaan säännöllisesti julkaistava lyhyt kirjoitus, jossa toimittaja tai avustaja esittää oman mielipiteensä jostakin ajankohtaisesta aiheesta. Kolumnisteiksi pyydetään usein poliitikkoja tai muita julkisuuden henkilöitä. Kolumni eroaa uutisesta siten, että kirjoittaja esittää siinä henkilökohtaisen mielipiteensä ja tarkastelee asiaa vain valitsemastaan näkökulmasta. Lisäksi kolumneissa voidaan käyttää uutista laajemmin eri tyylikeinoja kuten ironiaa tai huumoria. Kolumnin tyylilajiin kuuluu, että kirjoittajalla on oikeus piikitellä ja esittää olevansa oikeassa. Kolumnin kaltaisia juttutyyppejä ovat pakina ja pääkirjoitus. ==Suomalaisia kolumnisteja== *Jari Ehrnrooth *Tuomas Enbuske *Elina Grundström *Jenni Haukio *Mattiesko Hytönen *Anna-Leena Härkönen *Max Jakobson *Jani Kaaro *Aimo Kairamo *Otso Kantokorpi *Olli Kivinen *Johanna Korhonen *Sixten Korkman *Arno Kotro *Aarno Laitinen *Jyrki Lehtola *Paul Lillrank *Mika Mannermaa *Hannu Marttila *Reetta Meriläinen *Rosa Meriläinen *Ari ”Paska” Peltonen *A. W. Yrjänä *Aki Pyysing *Erkki Raatikainen *Alf Rehn *Atlas Saarikoski *Saska Saarikoski *Anu Silfverberg *Johanna Sinisalo *Ruben Stiller *Jukka Tarkka *Jari Tervo *Vuokko Tolonen *Jukka Ukkola *Sanna Ukkola *Maria Veitola *Sakari Virkkunen *Juha Vuorinen == Ulkomaisia kolumnisteja == *Art Buchwald *Larry King *P. J. O’Rourke *William Safire *George Will ==Katso myös== * Blogi * Följetongi * Avun kolumnisteja ==Lähteet== Luokka:Lehdistö Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Kanadan kilpi

Kanadan kilpi on suuri kratoni koillisessa Pohjois-Amerikassa, pääosin Kanadassa ja Grönlannissa. Kilpi koostuu karusta kivestä, joka on muodostunut prekambrisella ajalla, 4 500-540 miljoonaa vuotta sitten. Grönlannin osuutta lukuun ottamatta kilpi on lähes pyöreä, minkä vuoksi se muistuttaa soturin kilpeä ja hevosenkenkää. Kilven keskellä on Hudsoninlahti. Kilpi kattaa suuren osan Grönlannista, Labradorin, suurimman osan Québecistä, suuren osan Ontariosta, pieniä osia New Yorkia, Michigania, Wisconsinia ja Minnesotaa, suuren osan Manitobaa, pohjoisen Saskatchewanin, pienen osan koillista Albertaa, sekä arktisten alueiden itäosia eli yhteensä noin 8 miljoonan neliökilometrin laajuisen alueen. Kilpi ulottuu itse asiassa jopa lännen Kordillieereille ja idän Appalakeille, mutta muodostumat ovat yhä maanalaisia. Alla piilevä kalliorakenne sisältää myös Hudsoninlahden, sekä Pohjois-Amerikan ja Grönlannin välisen merialueen, mutta joidenkin määritelmien mukaan ne eivät ole osa kilpeä, koska ne sijaitsevat veden alla. Kanadan kilvellä ovat eräät maailman suurimmat malmiesiintymät. Maaperässä on huomattavia esiintymiä nikkeliä, kultaa, hopeaa ja kuparia. Ympäri aluetta on useita kaivoskaupunkeja, joissa näitä mineraaleja kaivetaan esiin. Suurin ja tunnetuin näistä on Greater Sudbury Ontariossa. Kilpeä peittävät myös laajat havumetsät, minkä vuoksi alue on tärkeä metsätalousalue. ==Geologia== Kilven nykyinen maanpinta on hyvin ohutta maaperää peruskallion päällä, joka pilkottaa monin paikoin esiin. Tämä johtuu ankarista viime jääkauden aikaisista jäätiköitymisistä, jotka peittivät kilven ja hankasivat kalliota. Jokien ja järvien suuri määrä alueella johtuu alueen nuorista vedenjakajista, jotka eivät ole vielä lajittuneet. Minnesotan osavaltiota kutsutaan 10 000 järven maaksi.The Physical Environment United States Country Guide: Geography. Library of Congress. Lisäksi jääkauden jälkeinen maanpinnan takaisinmuotoutuminen on yhä käynnissä. Alun perin alueella oli suuria vuoria ja paljon vulkaanista aktiivisuutta, mutta viime vuosimiljoonien kuluessa alue kului nykyiseen melko matalaan muotoonsa. Vuorien kannat ovat syvällä, ja ne ajelehtivat tiheämmässä maankuoren vaipassa. Kun vuoret kuluvat, nousevat niiden kannat puolestaan pinnalle ja alkavat kulua. Kallio, joka tällä hetkellä muodostaa kilven pinnan, oli aikoinaan syvällä maankuoressa. Korkea paine ja lämpötila noissa syvyyksissä tarjosi sopivat olosuhteet mineralisoitumiselle. ==Katso myös== * Baltian kilpi == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kanadan maantiede Luokka:Grönlannin maantiede Luokka:Yhdysvaltain maantiede Luokka:Geomorfologia Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit