EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Tan Hills

Tan Hills on kylä Durhamin kreivikunnassa Englannissa. Se sijaitsee lähellä Sacristonia, Kimblesworthia ja Nettlesworthia, Durhamin ja Chester-le-Streetin välissä. Luokka:Englannin kylät Luokka:Asutut paikat County Durhamissa
Risto Enarvi

Risto Olavi Enarvi, vuoteen 1930 Engelberg (18. marraskuuta 1908 Helsinki – 4. kesäkuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen insinööri, virkamies, yrittäjä ja järjestö- ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. ==Henkilöhistoria== Enarvin vanhemmat olivat taidemaalari, talousneuvos John Engelberg ja Ilma Kristina Enlund ja puolisot 1933–1958 Eva Ruuth ja vuodesta 1959 Aune Maria Solitanner. Enarvi kävi Nurmeksen yhteiskoulua ja tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta 1928, diplomi- insinööriksi hän valmistui Teknillisestä korkeakoulusta 1934. Enarvi oli Bolinderin Suomalaisen Oy:n toimistoinsinööri 1933–1935, Puuteknillisen Tutkimuslaitoksen vaneriteknillisen toimiston päällikkö 1935–1938, Oy Savon vaneritehtaan käyttöinsinööri ja paikallisjohtaja Kuopiossa 1938–1940 ja Metsähallituksen hiilitoimiston päällikkö 1940–1944. Hän oli Rahkee Oy:n toimitusjohtaja Enossa 1943–1947, Oy Basis Ab:n osakas, toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja 1947–1966, Taide ja Kehys Oy:n omistaja ja toimitusjohtaja 1947–1958, Värikauppiaiden Tukkukunnan hallituksen jäsen 1953 ja toimitusjohtaja 1953–1973 sekä Väritukku Oy:n toimitusjohtaja 1969–1973 ja hallituksen jäsen 1970–1972. Hän oli myös Olkkolan Hiiltämö, Pertamo & Co:n perustajajäsen ja yhtiömies 1943–1946, Teknillisen korkeakoulun ylimääräinen opettaja vuodesta 1949 ja Väri ja Tapetti -lehden, vuodesta 1970 Värisilmä, päätoimittaja 1955–1973. Hänellä oli lisäksi useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Shakkia harrastanut Enarvi oli Suomen keskusshakkiliiton puheenjohtaja 1951 ja Suomen Shakkiliiton puheenjohtaja 1952. Sotilasarvoltaan hän oli reservin insinöörimajuri (1968). Enarvi sai kauppaneuvoksen arvonimen 1971. Taiteilija Mikko Laasio maalasi hänen muotokuvansa 1969 ja hänen mukaansa on mimetty Pro Humatitate -säätiön Risto Enarvin rahasto. ==Julkaisuja== * Viisikymmenvuotias Suomen V. ja OM. Suur-Loosi: 1924–1974, 1974, Risto Enarvi, Atro Karimaa, Jaakko Vöry * Isovanhempani Ina ja Eliel, 1980, Risto Enarvi, Petri Enarvi * Mestarimuurarit 1922–1939, 1995, Risto Enarvi, Pertti Vartia, Pekka Koskimies == Lähteet == Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset järjestöjohtajat Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Suomalaiset vapaamuurarit Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 1976 kuolleet
Sikkiminkuusi

Sikkiminkuusi (Picea spinulosa) on mäntykasvien (Pinaceae) heimoon, kuusten (Picea) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on korkeimmillaan noin 60 metriä korkeaksi kasvava havupuu. Oksat ovat aluksi ruskeankeltaisia, mutta muuttuvat toisena vuotenaan harmaiksi. Lehtinä olevat neulaset ovat 15–35 mm pitkiä ja halkaisijaltaan 1,1–1,8 mm. Neulasten poikkileikkaus on leveän vinoneliömäinen. Emikävyt ovat aluksi vihreitä ja käpysuomujen laidoilta purppuraisia, mutta kävyt muuttuvat kypsyessään ruskeiksi. Kävyt ovat 9–11 cm pitkiä ja halkaisijaltaan 3–4,5 cm. Siemenet ovat tummanruskeita, 5 mm pitkiä ja niissä on 11–15 mm pitkä lenninsiipi. Sikkiminkuusi kasvaa luonnossa 2400–3600 metrin korkeudella merenpinnasta. Lajia tavataan luonnossa Intian Sikkimissä, Bhutanissa, Nepalissa sekä Tiibetin kaakkoisosissa. == Lähteet == * The Gymnosperm Database: Picea spinulosa === Viitteet === == Aiheesta muualla == * American Conifer Society: Picea spinulosa / Sikkim spruce * Trees and Shrubs Online: Picea spinulosa * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Picea spinulosa * Flora of China: Picea spinulosa Luokka:Kuuset Luokka:Aasian puut
Mäihä (Mariskan albumi)

Mäihä on Mariskan seitsemäs sooloalbumi, joka julkaistiin 14. lokakuuta 2022. Albumilta on julkaistu singlet "Sit kun mul on sut", "Piste", "Pienii fiiliksii" sekä "Terveisin Doris". == Kappaleet == # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Mariska - laulu * Jouni Aslak - kitara * Antti Kokkola - kitara, viulu, koskettimet * Harri Rantanen - basso * Juha Räsänen - rummut == Arviot == * Desibeli.net: Mariska: Mäihä Viitattu 22.11.2022. * Soundi: Arvio: Mariska on lavalla sähköä ja karismaa, mutta levyllä tästä on jäljellä vain haalea kuvajainen Viitattu 30.11.2022. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2022 albumit Luokka:Mariskan albumit
Vladimir Sukatšov

Vladimir Nikolajevitš Sukatšov (, 1880–1967) oli venäläinen kasvitieteilijä, maantieteilijä ja metsänhoitaja. Hän oli myös Neuvostoliiton tiedeakatemian jäsen sekä professori. Vuosina 1919–1941 Sukatšov hoiti Leningradin metsäinstituutin dendrologian ja kasvisystematiikan oppituolia Leningradissa siirtyen sitten Sverdlovskiin hoitamaan Uralin metsäteknilliseen instituutin biologisten tieteiden oppituolia 1941–1943. Vuosina 1944–1953 Sukatšov toimi professorina Moskovassa, ensin 1944–1948 Moskovan metsäteknillisessä instituutissa ja sitten 1946–1953 Moskovan valtionyliopistossa, jossa hän toimi kasvimaantieteen professorina. Sukatšov lanseerasi "biogeotsenoosin" () käsitteen, joka vastaa merkitykseltään eliöyhteisön ja biotoopin yhdistelmää. == Lähteet == Luokka:Venäläiset maantieteilijät Luokka:Venäläiset kasvitieteilijät Luokka:Venäläiset professorit Luokka:Vuonna 1880 syntyneet Luokka:Vuonna 1967 kuolleet
Marleena

Marleena on suomalainen naisen etunimi. Se on lyhentymä Uudessa testamentissa esiintyvän Magdalan Marian eli Maria Magdalenan nimestä. Se voi olla myös Marja-Leenan muunnos. Marleena on ollut käytössä virallisena etunimenä 1940-luvulta alkaen. Lokakuun 2022 loppuun mennessä Digi- ja väestötietoviraston etunimitilastoon on kirjattu yhteensä 1 672 tämännimistä henkilöä. Suurin osa Marleenoista on syntynyt 1980- tai 1990-luvulla. Marleenalla ei ole nimipäivää almanakassa. == Tunnettuja Marleenoja == * Helmi Marleena Hollström (s. 2001), juontaja ja laulaja * Niina Marleena Nurminen (s. 1965), näyttelijä == Kuvitteellisia Marleenoja == * Marleena Nortamo, yksi päähenkilöistä televisiosarjassa Syke == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Etunimien taivutus: Marleena (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu) Luokka:Etunimet
Budivelnyk

Budivelnyk (’Rakentaja’) on rakentamista ja kunnallistekniikkaa käsittelevään tekniseen kirjallisuuteen erikoistunut ukrainalainen kirjankustantamo. Se on perustettu 1947 ja toimii Kiovassa. Tammikuuhun 1964 asti se kuului Ukrainan SNT:n Rakennus- ja arkkitehtuuriakatemiaan. Se julkaisee alan aikakauslehtiä Stroitelstvo i arh’itektura ja Silske budivnytstvo, tieteellisiä kokoelmia ja kansantajuista kirjallisuutta venäjäksi ja ukrainaksi. ==Lähteet== Luokka:Ukrainalaiset yritykset Luokka:Kirjankustantamot
Lauanne

Lauanne on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä: *Ari Lauanne (s. 1966), vatsastapuhuja *Urho Lauanne (1892−1975), taidemaalari
Tonicha

Tonicha (oik. Antónia de Jesus Montes Tonicha, s. 8. maaliskuuta 1946 Beja, Portugali) on portugalilainen laulaja. Tonicha osallistui Portugalin euroviisukarsintaja toimineeseen Grande Prémio TV da Canção -laulukilpailuun 1968 kappaleilla "Fui Ter com a Madrugada" ja "Calendário", mutta ei tullut valituksi. Tonicha valittiin Grande Prémio TV da Canção 1971 -laulukilpailussa Portugalin edustaksi saman vuoden Eurovision laulukilpailuun kappaleella "Menina do alto da serra". Kansainvälisessä Eurovision laulukilpailussa Tonicha sijoittui yhdeksänneksi. Tonicha pyrki Portugalin edustajaksi Eurovision laulukilpailuun uudestaan vuonna 1973 ja sijoittui Portugalin karsinnan yhdeksänneksi kappaleella "A rapariga e o poeta". ==Diskografia== ===Albumit=== *Tonicha (1973) *Folclore (1973) *As Duas Faces De Tonicha (1974) *Cantigas Do Meu País - Folclore (1975) *Conjunto e Coros (1975) *Canções De Abril (1975) *Cantigas Populares (1976) *Cantigas Duma Terra À Beira Mar (1977) *As Duas Faces Da Tonicha (1977) *Ela Por Ela (1980) *Foliada Portuguesa(1983) *Regresso (1993) *O Melhor Dos Melhores (1994) *Canções D Alguem E D Alem Mar (1995) *Mulher (1997) ==Lähteet== Luokka:Portugalilaiset laulajat Luokka:Portugalin euroviisuedustajat LUokka:Vuoden 1971 euroviisuedustajat LUokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Australialainen lihapiirakka

Australialainen lihapiirakka (engl. Australian meat pie, ”Aussie pie” tai ”Aussie meat pie”) on Australiassa erittäin suosittu ruoka. Se on yleensä kädessä pidettävän kokoinen ja sen sisällä on jauhelihaa ja kastiketta, sipulia, sieniä ja juustoa. Ruokaa pidetään Australian kansallisruokana. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Australialainen keittiö Luokka:Suolaiset leivonnaiset Luokka:Pikaruoka
Tom Simola

Tom Olavi Simola (s. 22. toukokuuta 1968 Kemiö) on suomalainen kaupunginjohtaja ja toimittaja, koulutukseltaan oikeustieteen kandidaatti. Simola toimi vuosina 2017–2023 Åbo Underrättelserin päätoimittajana ja vuodesta 2024 alkaen hän on Paraisten kaupunginjohtaja. Simola työskenteli vuosina 2001–2008 Kemiön ja 2009–2015 Kemiönsaaren kunnanjohtajana sekä 2015–2017 Raaseporin kaupunginjohtajana. Vuodesta 2017 Simola oli Åbo Underrättelseriä julkaisevan lehtiyhtiön Förlags Ab Sydvästkustenin toimitusjohtaja ja lehden päätoimittaja. Joulukuussa 2023 hänet valittiin Paraisten kaupunginjohtajaksi, kun edellinen johtaja Patrik Nygrén oli syksyllä eronnut. Joukko Åbo Underrättelserin toimittajia kanteli lokakuussa 2022 päätoimittaja Simolasta Julkisen sanan neuvostolle (JSN), koska tämä oli päättänyt jättää julkaisematta vasemmistoliittolaisen Turun Vasemmiston poliitikkoja koskevan seurantajutun, mutta neuvosto antoi asiassa vapauttavan päätöksen tammikuussa 2023. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Raaseporin kaupunginjohtajat Luokka:Paraisten kaupunginjohtajat Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Raunistulan Tarmon talo

Raunistulan työväentalo (Tarmon talo) on Turun kaupungin Raunistulan kaupunginosassa sijaitseva työväentalo. Talo on suojeltu ja nykyään Turun Nuoret Kotkat ry:n käytössä. ==Historiaa== Raunistulan työväenyhdistys Tarmo perustettiin vuonna 1897. Raunistulan paraatipaikalla sijaitseva Tarmon talo on rakennettu vuonna 1902. Talon on suunnitellut rakennusmestari Numminen. Yhdistys liittyi vuonna 1921 Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueseen. Vuonna 1927 yhdistys lakkautettiin kihlakunnanoikeuden päätöksellä, koska se oli kuulunut SSTP:hen. Vuonna 1931 talo päätyi Raunistulan Sosialidemokraattisen Työväenyhdistyksen haltuun. Talossa on toiminut vuoteen 2015 saakka Tarmon näyttämö, joka on Turun vanhin suomenkielinen teatteri. Teatteri sai alkunsa, kun työväentalon perustamisjuhlaan valmisteltiin avajaisnäytös. Talo on suojeltu. ==Rakennus== Alkuperäisen vuonna 1902 valmistuneen rakennuksen on suunnitellut rakennusmestari Numminen. Perustus- ja puutyöt teetettiin ulkopuolisella urakoitsijalla. Rakennuksen kivijalka on tehty tasakokoisista luonnonkivistä. Talon tontti oli aluksi vuokrattu, se lunastettiin omaksi vuonna 1910. Vuonna 1923 urheiluseuralle rakennettiin tilat talon kellarikerrokseen. Vuonna 1957 mm. talon juhlasali ja julkisivun puoleiset ikkunat uusittiin. Vuonna 1959 uusittiin kellarikerros ja kadun puolelle rakennettiin matala eteisosa. Suunnittelijana oli arkkitehti Unto Toivonen. 2000-luvulla talon näyttämölle on rakennettu kiipeilyseinä. ==Toimintaa työväentalolla== Teatteri Tarmo oli talon pääasiallinen käyttäjä. Talolla järjestettiin myös muun muassa iltamia. Vuonna 1934 järjestettiin lasten raittiusosastojen ohjaajakursseja. Marraskuussa 1939 Maan Turvan Turun piiri järjesti siellä maanpuolustusjuhlan. ==Nykyinen käyttö== Tarmon talo on Turun Nuoret Kotkat ry:n käytössä. Tiloja vuokrataan myös muiden yhdistysten ja toimijoiden käyttöön. Muut järjestöt pyörittävät talossa muun muassa tanssitreenejä ja senioritoimintaa. Talossa on pidetty myös kirpputoreja, musiikkiesityksiä, draamakurssia, tanssiharjoituksia, häitä ja syntymäpäiväjuhlia. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Turun rakennukset ja rakennelmat Luokka:Raunistula
Krunoslav Slabinac

Krunoslav "Kićo" Slabinac (28. maaliskuuta 1944 Osijek, Itsenäinen Kroatian valtio – 13. marraskuuta 2020 Zagreb, Kroatia) oli kroatialainen laulaja. Slabinac aloitti uransa 1960-luvulla eri rockyhtyeissä ennen kuin aloitti soolouran ja muutti Zagrebiin. Zagrebissa esiintyessään muusikko Nikica Kalogjera huomasi Slabinacin kyvyt ja sai Slabinacin mukaan Split Festival -festivaalille. Slabinac voitti Opatija Festival -laulukilpailun vuonna 1970. Slabinac sijoittui viidenneksi Jugoslavian euroviisukarsintana toimineessa Jugovizija-laulukilpailussa 1970 kappaleella "Anðela, čekaj me". Vuotta myöhemmin Slabinac voitti Jugovizijan kappaleella "Tvoj dječak je tužan". Kansainvälisessä Eurovision laulukilpailussa Slabinac sijoittui 14:nneksi 18 kilpailijan joukosta. Slabinac pyrki Jugoslavian euroviisuedustajaksi uudestaan vuonna 1973 ja sijoittui Jugoslavian karsintana toimineessa Opatija Festival -laulukilpailussa neljänneksi kappaleella "Poljubi me za sretan put". Slabinacin suurin hitti oli kappale “Zbog jedne divne crne žene”. 1970-luvulla ongelmat lain kanssa ja ulkomailla vietetty aika laskivat Slabinacin uraa. Palattuaan Yhdysvalloista Slabinac keskittyi entistä enemmän folkmusiikkiin. ==Diskografia== ===Albumit=== *Krunoslav Slabinac Kićo (1972) *Hej Bećari (1975) *Da Sam Tvoje Riječi Slušao Majko (1976) *Pružimo Si Ruke (1976) *Pusti Noćas Svoje Kose (1978) *Seoska Sam Lola (1979) *Rock And Roll (1981) *Svatovac (1983) *Christmas With Kićo (Svim Na Zemlji Mir Veselje) (1983) *Dok Sanjaš (1984) *Stani Suzo (1985) *Rock And Roll 2 (1985) *Da L' Se Sjećaš (1986) *Oj, Garava, Garava (1987) *Tiho, Tiho Uspomeno (1988) *Za Tebe... (1991) *Daj Mi Još Jemput Zapopevaj (1993) *Ako Zora Ne Svane (1995) *Dignite Čaše Svatovi (2008) *Vesela Je Šokadija (2010) ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Kroatialaiset laulajat Luokka:Jugoslavian euroviisuedustajat Luokka:Vuoden 1971 euroviisuedustajat Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Uusmaan Kunnallislehti

Uusmaan Kunnallislehti oli vuosina 1930-1964 Lohjalla ilmestynyt sosialidemokraattinen sanomalehti. Se perustettiin vuosina 1926-1929 Helsingissä ilmestyneen Uusmaan Työmiehen seuraajaksi. == Päätoimittajat == *Lauri Nurmi 1930-1937 *Vihtori Huhta 1937-1945 *Niilo Kujanen 1945-1953 *Emil Saksala 1953-1958 *Viljo Karhu 1958 vt. *Railo Mäkinen 1958-1959 vast. *T. E. Karhu 1959-1961 *V. H. Soira 1961-1964 == Lähteet == Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset sanomalehdet Luokka:SDP:n lehdet Luokka:Lohjan kulttuuri
P-fenyylifenoli

p-fenyylifenoli (C12H10O) eli 4-fenyylifenoli on fenolijohdannaisiin kuuluva aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään muiden yhdisteiden valmistukseen. == Ominaisuudet, valmistus ja käyttö == Huoneenlämpötilassa p-fenyylifenoli on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste ei liukene veteen mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin, kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja bentseeniin sekä emäksiin. p-fenyylifenolia muodostuu sivutuotteena valmistettaessa fenyylifenolia hydrolysoimalla klooribentseeniä emäksisissä olosuhteissa. Reaktiossa muodostuu myös o-fenyylifenolia, ja erottaminen tapahtuu tislaamalla. Toinen tapa on sulfonoida bifenyyliä ja kuumentaa muodostunutta 4-bifenyylisulfonihappoa hydroksidien kanssa.Quentin E. Thompson: Biphenyl and Terphenyls, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2000 Helmut Fiege et al.: Phenol Derivatives, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2000 p-fenyylifenolia käytetään fenoliformaldehydihartsipinnotteiden, emulgointiaineiden ja desinfiointiaineiden valmistuksen lähtöaineena sekä kumien hapettumisenestoaineena. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * PubChem: 4-Phenylphenol * Toxin and Toxin Target Database (T3DB): 4-Phenylphenol * Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): 4-Phenylphenol Luokka:Fenolit
Dematerialisoituminen (arvopaperit)

Rahoitus- ja finanssioikeudessa dematerialisointi viittaa paperimuotoisten arvopapereiden korvaamiseen arvo-osuusjärjestelmään kuuluvilla arvopapereilla. Tämä on epäsuoran omistus-, hallinta- tai holdingjärjestelmä (CSD, central securities depository), jossa välittäjä kuten meklari tai arvopapereiden keskustallettaja, tai liikkeellelaskija itse (toisin sanoen niin kutsuttu Ranskan systeemi) hallussapitää kirjauksia ja tietueita osuuksien omistajuuksista tavallisesti sähköisissä muodoissa. Arvopapereiden kuten osaakkeet dematerialisoituminen on ollut tärkein ja suurin trendi 1950-luvun lopulta alkaen niillä seurauksilla että vuoteen 2010 mennessä suurin osa globaaleista arvopapereista on pidetty dematerialisoituneessa muodossa. Dematerialisoituneilla arvopapereilla on usein viitattu välitettyinä arvopapereina, erityisesti Geneven arvopaperien konventiossa. Vuonna 2009 hyväksytty Geneven konventio eli sopimus hyväksyttiin Unidroitin (muodollisesti; kansainvälinen instituutti yksityislainsäädäntöjen yhteinäistämiseksi) suojelukseen ja turvaan sekä hyväksyttiin täydentämään "Haagin arvopaperien konventiota" mikä adoptoitiin Haagin kansainvälisen yksityisoikeuden konferenssiin ja kirjattiin voimaan vuonna 2017. Euroopan komission jäsenmaat eivät ole allekirjoittaneet kyseistä kansainvälistä lakia eli Haagin sopimusta. Luokka:Osakemarkkinat Luokka:Oikeudelliset asiakirjat
Scientific Reports

Scientific Reports on saksalais-brittiläisen Springer Nature -tiedekustannuskonsernin verkossa julkaisema avoimesti saatavilla oleva tieteellinen megajulkaisu. Se aloitti toimintansa vuonna 2011, ja nousi vuonna 2016 Plos Onen ohi maailman suurimmaksi tiedejulkaisuksi vuosittain julkaistujen artikkelien lukumäärällä mitattuna. Julkaisu keskittyy ensisijaisesti luonnontieteitä ja kliinisiä tieteitä käsittelevien tutkimusartikkelien julkaisemiseen. Vuonna 2017 Scientific Reports julkaisi yhteensä 24 806 artikkelia hyväksymisprosentin ollessa noin 55, kun saman tiedekustantajan avoimen saatavuuden Nature Communications (2010-) hyväksyi vain 8 prosenttia lähetetyistä artikkeleista. Eräänä voimakkaan kasvun syynä pidetään kiinalaisten tieteentekijöiden julkaistujen artikkelien suurta osuutta (vuonna 2015: 39 prosenttia; Plos Onessa osuus oli samana vuonna 19 %). Vuonna 2021 Scientific Reports oli maailman viidenneksi eniten viitattu tiedejulkaisu. Siinä julkaistuihin artikkeleihin viitattiin tuolloin yhteensä 696 000 kertaa. Tiedejulkaisua luetaan keskimäärin 2,4–2,7 miljoonaa kertaa kuukaudessa. Scientific Reports -lehti perii julkaistavaksi hyväksytyistä artikkeleista julkaisumaksun (APC, article processing charge). Vuonna 2022 avoimella SA-BY-4.0 -lisenssillä julkaistavien artikkelien julkaisumaksun suuruus oli 1 890 euroa. Lehden vaikuttavuuskerroin on muuttunut vuosien saatossa; vuonna 2021 kahden vuoden vaikuttavuuskerroin oli 4,996. Uusien megajulkaisujen myötä Scientific Reportsissa vuosittain julkaistujen artikkelien lukumäärä laski huippuvuodestaan useita kymmeniä prosentteja 2010-luvun lopulla. Artikkelimäärällä mitattuna suurimpien megajulkaisujen mitalitaisteluun nousi, myös Plos Onen ohittaen, 2010-luvun lopulla yhdysvaltalaisen sähkötekniikan suurjärjestö IEEE:n vuonna 2013 perustama tekniikan alan megajulkaisu IEEE Access. Scientific Reports on viestinyt, että heidän pyrkimyksenään on tarkastella heille lähetetyistä artikkeleista ainoastaan niiden tieteellistä validiteettia artikkelien koetun tärkeyden, merkityksen tai vaikuttavuuden sijaan. Tämä on kyseealaistettu, koska julkaisuun on päässyt suuresta artikkelivirrasta vertaisarvioinnin läpi joitain tieteellisesti kelvottomia tai kyseenalaisia aineksia, jopa kakkahuumoria sisältäneitä artikkeleita. Muutamia alkujaan hyväksyttyjä artikkeleita onkin kritiikin jälkeen poistettu kokonaan tiedejulkaisusta. Julkaisun toimituskunta on erittäin suuri, useiden tuhansien henkilöiden laajuinen. ==Katso myös== *Plos One *IEEE Access ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Brittiläiset tiedelehdet
Tana Rental

Tana Rental Oy on suomalaisen Tana Oy:n tytäryhtiö. Tana Rental toimii Suomessa Tana Oy:n valmistamien kiinteän jätteen käsittelyyn suunniteltujen TANA-koneiden virallisena maahantuojana sekä konevuokraajana. Tana Rental myy, vuokraa ja huoltaa TANA-repijät, TANA-jyrät ja TANA-seulat. Tana Rental Oy on perustettu vuonna 2019. Se on osakeyhtiö, jonka kotipaikka on Jyväskylä. Yhtiön toimitusjohtaja on Kalle Severi Saarimaa. Anu Söderena on nimitetty Tana Oy:lle vastaamaan Pohjoismaiden ja Baltian alueiden myynnistä ja vuokraustoiminnoista 10. joulukuuta 2024 alkaen. Anun vastuulla on myös Tana Rentalin konevalikoiman myynti- ja vuokrausliiketoiminnan johtaminen ja kehittäminen sekä huolto- ja varaosatoimintojen koordinointi. ==Lähteet== Luokka:Jyväskyläläiset yritykset
Armas Heinvuo

Vilho Armas Heinvuo, vuoteen 1946 Vieno Armas Hämäläinen, vuoteen 1947 Vilho Armas Hämäläinen (28. kesäkuuta 1914 Puumala – 8. helmikuuta 1994 Kuopio) oli suomalainen kauppias ja osuustoiminnallisten liikeyritysten johtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Heinvuon vanhemmat olivat maanviljelijä Petter Hämäläinen ja Eeva Tella ja puolisot 1939–1946 Maila Rautiola ja 1947–1974 Impi Ines Sipola. Heinvuo kävi kansakoulun, kaksi luokkaa oppikoulua, Suomen Osuuskauppakoulun 1941 ja useita eri kursseja ja koulutuksia. Hän oli harjoittelija, liikeapulainen ja myymälänhoitaja Osuuskauppa Suur-Savossa Mikkelissä 1930–1937, myymälänhoitaja Osuusliike Keminseudussa 1937–1940, myymälänhoitaja Osuusliike Yhteishyvässä 1939–1940, Nummen osuuskaupan keskusmyymälän hoitaja 1941–1945, myymälätarkastaja Kuusamon Osuuskaupassa 1945–1946, Rovaniemen Osuuskaupan myymälätarkastaja 1946–1948 ja kaupallinen johtaja 1948–1950, Osuusliike Yhtymän kaupallinen johtaja Lappeenrannassa 1950–1951, Osuuskauppa Kiven liikkeenhoitaja Nurmijärvellä 1952–1953, Iisalmen Osuuskaupan toimitusjohtaja 1954–1958 ja Kuopion Osuusliikkeen kaupallinen johtaja ja toimitusjohtaja 1959–1976. Kuopion kaupunginvaltuuston jäsen Heinvuo oli 1965–1968 ja hänellä oli lisäksi useita osuustoiminnallisia ja muita luottamustehtäviä. Molempiin sotiin osallistunut Heinvuo oli sotilasarvoltaan reservin ylivääpeli. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1971. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kauppiaat Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kuopion kaupunginvaltuutetut Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 1994 kuolleet
Tää on rankkaa

Tää on rankkaa on Yölinnun 19. elokuuta 2002 ilmestynyt studioalbumi. Albumi sai Emma-gaalassa Iskelmäalbumi-palkinnon vuonna 2002. Kultalevy myönnettiin vuonna 2002, ja platinalevy 2003. ==Kappaleet== # # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Simo Silmu - laulu ja haitari * Matti Silmu - komppikitara * Markus Kuusijoensuu - soolokitara * Saku Mansikkamäki - rummut * Antti Kataja - basso ja taustalaulu * Merja Larivaara - taustalaulu Sä teit sen taas -kappaleessa * Esa Nieminen - piano ja taustalaulu == Lähteet == Luokka:Vuoden 2002 albumit Luokka:Yölinnun albumit
Kihniön helluntaiseurakunta

Kihniön helluntaiseurakunta on vuonna 1958 perustettu helluntaiseurakunta Kihniöllä. Seurakunnan pastorina toimii Jesse Koivukoski. Seurakunnan Saalem- kokoontumistila sijaitsee Kihniön keskustassa. Kokoussalin yhteydessä on ruokailutila sekä nuorisotilat. Seurakunnan toiminta-alueeseen on kuulunut myös Jalasjärvi sekä Kurun pohjoisosat. Kihniön seurakunta vastasi Jalasjärvestä aina vuoteen 1973, jolloin sinne perustettiin oma seurakunta. == Historia == === Helluntaiherätys Kihniöllä === Vapaakirkollista toimintaa Kihniöllä on ollut varmuudella jo 1920-luvulla, jolloin toiminnan keskus oli Niskosken kylässä. Muun muassa Antti Ammunet toimi matkapuhujana Kihniössä vuosina 1926–1928. Merkittäviä vaikuttajia Kihniöllä ovat olleet myös Kurjenkylän "Rajalan pappa" ja Valde Koivula. Alkusysäys Kihniön helluntaiseurakunnalle tuli Martti ja Aarne Lepistön työstä. Lepistön veljekset liittyivät vapaakirkkoon ja kävivät Santalan opiston lyhyen evankelistakurssin. Myöhemmin uskoon tuli Risto Annala, jonka panos helluntaiseurakunnan syntyyn on ollut merkittävä.Vahtera 1990, s. 284–286 Lepistöt julistivat evankeliumia Mäntässä, jossa he tulivat helluntaiherätyksen yhteyteen. Lepistöt siunattiin Kihniölle Tampereen Saalem- seurakunnan alaisuudessa ja Kihniölle muodostettiin Saalemin alainen rukouspiiri vuonna 1952. Samoihin aikoihin Kihniöllä pitivät kokouksia myös Oiva Veijanen ja Eino Walden. Monet tekivät uskonratkaisun näissä kokouksissa. === Seurakunnan perustaminen === Seurakunnan perustamiskokous pidettiin Risto Annalan kodissa ja seurakuntaan liittyi 90 jäsentä. Opettaja Martta Ertamaa lahjoitti alkupääoman rukoushuonerahastoon ja sen turvin voitiin ostaa Iitinniemen tila. Rukoushuoneelle löytyi kuitenkin sopivampi paikka vuonna 1966. Vuonna 1974 seurakunta lähetti Lahja ja Jouko Kosken lähetystyöhön Keniaan. Aluksi taloudellista vastuuta kantoi Satakunnan Lähetysrahasto. Vuonna 1988 seurakunnan jäsenmäärä oli 112.Vahtera 1990, s. 286–289 Vuonna 2023 seurakunnan jäsenmäärä on noin 70. == Saarnaajat == Seuraavat henkilöt ovat toimineet Kihniön helluntaiseurakunnan saarnaajina: * 1960–1964: Tauno Nieminen * 1967–1971: Osmo Valli * 1972–1973: Jarmo Makkonen * 1974: Jouko Koski * 1975–1978: Aulis Huotari * 1980–1981: Leo Mäkinen * 1984–1985: Hannu Nuutinen * 1986–19??: Juhani Leskinen * 19??–1993: Paavo Riikonen * 1995–2000: Leevi Mäntynen * 2000–2003: Sauli Takala * 2007–2012: Riku Kaatrasalo * 2012–2016: Harri Nurmi * 2017– Jesse Koivukoski == Katso myös == * Kihniön seurakunta == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Kihniö Luokka:Suomen helluntaiseurakunnat
Jaffnan yleinen kirjasto

Jaffnan yleinen kirjasto sijaitsee Jaffnassa Sri Lankassa. Se on yksi Jaffnan merkittävimmistä maamerkeistä, ja sitä hoitaa Jaffnan kunnannvaltuusto. Kirjasto on rakennettu vuonna 1933 ja paloi vuonna 1981. Luokka:Aasian kirjastot Luokka:Sri Lankan rakennukset ja rakennelmat
Floppy Magazine

Floppy Magazine (Floppis, joskus Floppy Magazine 64) oli Protocol Productionsin ja sen edeltäjäyritysten vuosina 1985–1988 kustantama suomenkielinen tietokonelehti, jota julkaistiin sähköisenä levykelehtenä. Lehti ilmestyi kuudesti vuodessa ja se toimitettiin kaksipuoleisella 5¼ tuuman levykkeellä, joka sisälsi sekä sähköisiä artikkeleita että oheisohjelmia Commodore 64 -mikrotietokoneelle. Floppy Magazinea mainostettiin muun muassa C-lehdessä. Yhdessä Micropost-lehden kanssa Floppy Magazinea on pidetty kuvaavana esimerkkinä 1980-luvun puolivälin käyttäjälähtöisestä tietokonejournalismista Suomessa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset tietotekniikkalehdet
Ystäväni krokotiili (elokuva)

Ystäväni Krokotiili on animoitu elokuvamusikaali, jonka ensi-ilta oli Yhdysvalloissa 7. lokakuuta 2022 ja Suomessa 4. marraskuuta 2022. Se kertoo uuteen kouluun muuttaneen pojan ja ullakolla asuvan laulavan krokotiilin välisestä ystävyydestä. Alkuperäinen näyttelijä Suomenkielinen ääninäyttelijä Rooli Shawn Mendes Lauri Mikkola Lyle Krokotiili Constance Wu Anna-Maija Tuokko Rouva Primm Javier Bardem Santeri Kinnunen Hector P. Valenti Winslow Fegley Vertti Uusitalo Josh Primm Scoot McNairy Markus Niemi Herra Primm Brett Gelman Iikka Forss Herra Grumbs == Lähteet == Luokka:Lastenkirjoihin perustuvat elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvamusikaalit Luokka:Vuoden 2022 yhdysvaltalaiset elokuvat
Paavo V. Viitanen

Paavo Vihtori Viitanen (3. lokakuuta 1892 Turku - 28. huhtikuuta 1918 Viipuri) oli suomalainen toimittaja, joka kuoli sisällissodan aikana Viipurin lääninvankilan joukkomurhassa. Helsingin yliopistossa maisterin tutkinnon suorittanut Viitanen kuului joulukuussa 1917 perustetun oikeistososialidemokraattisen Työn Vallan toimituskuntaan. Sisällissodan käynnistyttyä punaiset lakkauttivat Työn Vallan tammikuun 1918 lopussa, jonka jälkeen Viitanen matkusti Helsingistä vanhempiensa luokse Viipuriin. Huhtikuun lopussa Viitanen piiloutui punakaartin pakko-otolta Viipurin lääninvankilaan, jossa hänen isänsä entinen sosialidemokraattien kansanedustaja Vihtori Viitanen toimi työnjohtajana. Viitanen kuoli 28. huhtikuuta lääninvankilan joukkuomurhan yhteydessä varsinaisen verilöylyn jo päätyttyä. Vankilan kirkossa piileskellyt Viitanen poistui piilopaikastaan luultuaan valkoisten vallanneen rakennuksen. Huomattuaan punaisten edelleen olevan vankilassa hän yritti paeta, jolloin Viitasta ammuttiin ja hän kuoli haavoittuneena raahauduttuaan naisosaston selliin. Viitanen haudattiin joukkomurhan uhrien yhteishautaan Viipurin tuomiokirkon hautausmaalle. Paavo V. Viitasen veli Vilho Viita oli myös ennen sisällissotaa mukana sosialidemokraattien toiminnassa, mutta siirtyi myöhemmin Sosialistisen Työpuolueen kautta äärioikeistoon. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Suomen sisällissodan terrorin uhrit Luokka:Vuonna 1892 syntyneet Luokka:Vuonna 1918 kuolleet
Helge Nielsen

Hans Karl Helge Nielsen (12. lokakuuta 1918 Kööpenhamina – 11. joulukuuta 1991) oli tanskalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän istui kansankäräjillä 1960–1973 ja 1975–1977 sekä toimi Tanskan ympäristöministerinä 1973 ja 1975–1977 sekä asuntoministerinä 1971–1973 ja 1975–1977. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Helge Nielsen Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla Luokka:Tanskan ympäristöministerit Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 1991 kuolleet
Ove Hove

Ove Hove (17. toukokuuta 1914 Skive – 21. lokakuuta 1993) oli tanskalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän toimi Tanskan asuntoministerinä 1977–1978. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Ove Hove Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla Luokka:Tanskan ministerit Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 1993 kuolleet
Smålandsposten

Smålandsposten on ruotsalainen vuonna 1866 perustettu sanomalehti, jonka kotikunta on Växjö. Lehti ilmestyy kuutena päivänä viikossa, on poliittiselta linjaltaan kokoomuslainen ja kuuluu Gota Mediaan. Vuodesta 2001 lehti on ollut tabloid-kokoinen. Smålandsposten.jpg|Lehden toimitus Växjössä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Lehden verkkosivut Luokka:Ruotsalaiset sanomalehdet Luokka:Växjön kunta
Konttijärvi (Posio)

Konttijärvi on syvyyssuhteiltaan vaihteleva ylänköjärvi Posiolla Lapin maakunnan kaakkoisosassa. Sen pinta-ala on 50,6 hehtaaria. Etäisyys Rovaniemeltä on 108 kilometriä itäkaakkoon.Konttijärvi. Järviwiki. Viitattu 24.10.2022. == Maantiede == Konttijärven pituus lännestä itään on 3,1 kilometriä. Järven itäosa on länsiosaa kapeampi ja matalampi. Noin neljäsosa Konttijärvestä on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvintä on järven keskiosassa, jossa on lähes 40 metriä syvä piste. Järven matalassa itäosassa on kymmenmetrinen syvänne. Konttijärven keskiosan syvänteen tuntumassa sijaitsee kaksi pientä saarta, joilla ei ole karttaniemeä. Rannat ovat metsämaata. Järven eteläpuolella kohoaa Konttivaara, jonka laki on noin 300 metriä merenpinnan yläpuolella. Konttijärveen virtaa tulouoma lännestä Joutsenlammelta (255,2 metriä mpy). Konttijärvestä virtaa lasku-uoma itään Kontti-Kotajärvelle (250,2 metriä mpy). Virta vie itään Yli-Kitkaan (240,4 metriä mpy). Aivan Konttijärven pohjoispuolella sijaitsee muodokas Ojennusjärvi (253,5 metriä mpy). Järvien välinen kannas on kapeimmista kohdistaan vain noin 20 metriä leveä. Konttijärven vesitilavuus on 3 905 000 kuutiometriä. Siitä noin miljoona kuutiometriä on vähintään kahdentoista metrin syvyydessä. Konttijärvi (73.027.1.013) kuuluu Kotajärven valuma- alueeseen (73.027), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Koutajoen vesistössä (73). Toinen jakovaihe on Kitkajärven alue (73.02). Kotajärven valuma-alueella on 40 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Konttijärvi on toiseksi laajin. Laajin on Kotajärvi.Kotajärven valuma-alue (73.027). Järviwiki. Viitattu 24.10.2022. Posion Konttijärvi on toiseksi laajin Suomen viidestä Konttijärvestä. Laajin on Tervolan Konttijärvi.Konttijärvi. Järviwiki. Viitattu 24.10.2022. == Lähteet == Luokka:Posion järvet Luokka:Koutajoen vesistö
Joutsenlampi (Posio)

Joutsenlampi on pieni ja saareton ylänköjärvi Posiolla Lapin maakunnan kaakkoisosassa. Sen pinta-ala on 5,48 hehtaaria. Etäisyys Rovaniemeltä on 107 kilometriä itäkaakkoon.Joutsenlampi. Järviwiki. Viitattu 24.10.2022. == Maantiede == Joutsenlammen pituus etelästä pohjoiseen on 300 metriä ja leveys lännestä itään 200 metriä. Siihen virtaa tulouoma lännestä ja se laskee itään Konttijärveen (252,8 metriä mpy). Joutsenlammen ympärillä on suota ja metsää, Joutsenlammen ja Konttijärven välissä sijaitsee kivikautinen asuinpaikka. Joutsenlampi (73.027.1.017) kuuluu Kotajärven valuma-alueeseen (73.027), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Koutajoen vesistössä (73). Toinen jakovaihe on Kitkajärven alue (73.02). Kotajärven valuma-alueella on 40 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista suurimmat ovat Kotajärvi, Konttijärvi ja Laivajärvi.Kotajärven valuma-alue (73.027). Järviwiki. Viitattu 24.10.2022. Suomessa on 30 vähintään hehtaarin laajuista Joutsenlampea. Suurin niistä on Sallan noin 70-hehtaarinen Joutsenlampi.Joutsenlampi. Järviwiki. Viitattu 24.10.2022. == Lähteet == Luokka:Posion järvet Luokka:Koutajoen vesistö
Kotajärvi (Posio, Koutajoen vesistö)

Kotajärvi on Yli-Kitkaan laskeva matala ylänköjärvi Posiolla Lapin maakunnan kaakkoisosassa. Sen pinta-ala on 69 hehtaaria. Etäisyys Rovaniemeltä on 116 kilometriä itäkaakkoon.Kotajärvi. Järviwiki. Viitattu 24.10.2022. == Maantiede == Kotajärven pituus kaakosta luoteeseen on 1,1 kilometriä ja leveys lounaasta koilliseen 900 metriä. Järven itäosa on länsiosaa syvempi. Syvin piste sijaitsee järven koillisosassa. Rannat ovat metsämaata. Kotajärveen virtaa mutkainen tulouoma lännestä. Luoteesta Pieneltä Ärjenlammelta (245,1 metriä mpy) virtaa pienempi tulouoma. Kotajärvi laskee noin sata metriä pitkän salmen kautta itään Yli-Kitkaan (240,4 metriä mpy). Kotajärven ja Yli-Kitkan välisellä kannaksella on pientaloja ja sen kautta kulkee seututie 863. Kotajärven vesitilavuus on 1 805 000 kuutiometriä. Kotajärvi (73.027.1.017) kuuluu Kotajärven valuma-alueeseen (73.027), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Koutajoen vesistössä (73). Toinen jakovaihe on Kitkajärven alue (73.02). Kotajärven valuma-alueella on 40 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Kotajärvi on laajin. Sitä seuraa Konttijärvi ja Laivajärvi.Kotajärven valuma-alue (73.027). Järviwiki. Viitattu 24.10.2022. Suomessa on 62 vähintään hehtaarin laajuista Kotajärveä. Suurin niistä on Lemin noin 3,5-neliökilometrinen Kotajärvi. Posiolla sijaitsee myös toinen Kotajärvi (65.397.1.036).Kotajärvi. Järviwiki. Viitattu 24.10.2022. == Lähteet == Luokka:Posion järvet Luokka:Koutajoen vesistö
Peter Pan ja Leena

Peter Pan ja Leena () on vuonna 2023 Disney+-suoratoistopalvelussa julkaistu fantasiaseikkailuelokuva. == Näyttelijät == Alkuperäinen näyttelijä Suomenkielinen ääninäyttelijä Rooli Alexander Molony Ohto Heiskanen Peter Pan Ever Anderson Linn Sievers Leena Kultanen Yara Shahidi Eveliina Määttä Helinä- keiju Jude Law Jani Karvinen Kapteeni Koukku Jim Gaffigan Jarmo Koski Simo Alan Tudyk Lari Halme Reijo Kultanen Molly Parker Emilia Nyman Marja Kultanen Jacobi Jupe Winston Hämäläinen Mikko Kultanen Joshua Pickering Elton Hämäläinen Jukka Kultanen Alyssa Wapanatâhk Myy Lohi Tiikerililja == Lähteet == Luokka:Vuoden 2023 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Peter Pan Luokka:Disney+-alkuperäiselokuvat Luokka:Disneyn uudelleenfilmatisoinnit Luokka:Yhdysvaltalaiset fantasiaseikkailuelokuvat
Sacha Fenestraz

Sacha Fenestraz Jules (s. 28. heinäkuuta 1999 Annecy, Ranska) on ranskalais- argentiinalainen autourheilija. Nykyään hän kilpailee Super Formula ja Formula E -sarjoissa. Hänen merkittävimpiin saavutuksiin kuuluvat muun muassa Formula Renault Eurocup -sarjan mestaruus vuodelta 2017. Fenestraz on syntynyt Ranskassa argentiinalaisten ja ranskalaisten vanhempien luona. Lapsuuden hän on viettänyt Córdobassa, Argentiinassa. Hän aloitti Kartingin vuonna 2006 ajaen eri luokkia Argentiinassa ja Ranskassa. == Ura == Fenestraz aloitti kilpa-uransa vuonna 2016 Ranskan Formula 4 -sarjassa ajaen kymmenen palkintosijaa, kaksi paalua ja kolme voittoa sijoittuen kokonaispisteissä sarjan toiseksi. Vuonna 2016 Fenestraz siirtyi Eurocup Formula Renault -sarjaan Tech 1 Racing -tallin kuljettajaksi ja sijoittui debyyttikaudellaan viidenneksi. Vuonna 2017 Fenestraz jatkoi sarjassa ja voitti sarjan mestaruuden saavuttaen kauden aikana seitsemän voittoa, yhdeksän paalupaikkaa ja 17 palkintokorokesijoitusta. Samana vuonna hän ajoi Formula Renault NEC -sarjaa sijoittuen kuudenneksi. Vuonna 2018 Fenestraz siirtyi Euroopan Formula 3 mestaruussarjaan voittaen yhden kilpailun ja ollen kolmesti palkintokorokkeella sijoittuen 11:ksi. Samana vuonna hän osallistui perinteiseen Macaon Grand Prix -kilpailuun sijoittuen kolmanneksi. Fenestraz teki debyyttinsä GP3-sarjassa ajaen neljä kilpailua Arden International -tallissa mutta ei saavuttanut pisteitä. Vuonna 2019 Fenestraz siirtyi kilpailemaan Japaniin ja ajoi Japanin Formula 3 -sarjaa voittaen heti ensimmäisellä kaudellaan sarjan mestaruuden. Seuraavana vuonna Fenestraz kilpaili Japanin Super Formula -sarjassa ollen 13:s sekä Super GT -sarjaa, jossa hän ajoi Toyota Gazoo Racing Team au TOM'S -tallissa ollen autokuntansa loppupisteissä neljäntenä saavuttaen neljä palkintokorokesijoitusta. Vuonna 2021 Fenestraz jatkoi Super Formula ja Super GT -sarjoissa. Vuonna 2022 Fenestraz sijoittui Super Formula -sarjan toiseksi. Vuodesta 2020 Fenestraz on toiminut Formula E -sarjan Jaguar -tallin testi- ja varakuljettajana. Hän teki debyttinsä Formula E -sarjassa elokuussa 2022 ajaen päätöskilpailun Koreassa korvaten loukkaantuneen Antonio Giovinazzin. Fenestraz teki sopimuksen Nissanin Formula E -kuljettajan paikasta kaudelle 2023. == Lähteet == *Sacha Fenestraz Driver Databasessa Luokka:Ranskalaiset autourheilijat Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:GP3-kuljettajat Luokka:Formula E -kuljettajat Luokka:Elävät henkilöt
Matti Schmandt

Matti Vilhelm Schmandt (17. lokakuuta 1943 Turku – 2022Schmandt Matti Vilhelm 1943–2022 hautahaku.fi) oli suomalainen pikajuoksija. Hänen päämatkansa oli 400 metriä. Schmandt voitti 4 × 400 metrin Suomen viestimestaruuden vuosina 1966, 1967 ja 1968 edustaen Helsingin Kisa-Veikkoja. Oman 400 metrin ennätyksensä 49,1 hän juoksi 1966. Schmandt juoksi 100 metriä parhaimmillaan aikaan 10,8 ja 200 metriä aikaan 22,0. Kalevan kisoissa hän oli kuudes 400 metrillä vuonna 1969. Matalalla askeleella juossut Schmandt voitti sisähallimestaruuden 400 metrin juoksussa vuosina 1970 ja 1971. Urheilu-uran jälkeen Schmandt toimi autonkuljettajana eri yrityksissä 1980-luvulla. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Kaarst

Kaarst on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa läntisessä Saksassa. Se sijaitsee Düsseldorfin länsipuolella Reininmaan metropolialueella (Metropolregion Rheinland). Rein virtaa Kaarstin itäpuolitse kohti pohjoista. == Maantiede == Kaarst sijaitsee Nordrhein-Westfalenin länsiosassa kymmenisen kilometriä Düsseldorfin keskustasta länteen ja kolmetoista kilometriä Mönchengladbachin keskustasta itäkoilliseen. Etäisyys Kölnistä on noin 40 kilometriä luoteeseen. Kaarst on niin sanottu linksrheinische Stadt eli Reinin vasemmanpuoleinen (länsipuolella sijaitseva) kaupunki. Kaarst rajautuu idässä Neussiin, joka on Saksan väekkäin piirikuntaan kuuluva kaupunki (vuonna 2022). Koillisessa on Meerbusch ja lounaassa Korschenbroich. Luoteessa on Viersenin piirikuntaan kuuluva Willichin kaupunki. Kaarstin kaupunginosat ovat Kaarst, Büttgen, Driesch, Holzbüttgen ja Vorst. Büttgen oli itsenäinen kunta vuoteen 1975. == Historia == Ensimmäinen asiakirjamaininta Kaarstista on vuodelta 1218 muodossa Karlesvorst. Büttgen mainitaan ensi kerran jo 800-luvulla muodossa Budica. Molemmat paikkakunnat kuuluivat keskiajan lopulta alkaen vuosisatoja Kölnin vaaliruhtinaskuntaan. Reinin länsipuoli kuului vuodesta 1794 alkaen noin 20 vuotta Ranskaan. Napoleonin tappion jälkeen alue kuului Preussiin. Kaarst ja Büttgen olivat maatalousvaltaisia, kunnes rautatieyhteyksien avaaminen 1800-luvun jälkipuoliskolla johti nopeaan teollistumiseen. Seuraavan vuosisadan jälkipuoliskolla paikkakuntaa muuttivat moottoritieyhteydet, pendelöinti, uudet liiketoiminta-alueet ja toisen maailmansodan jälkeinen pakolaisvirta. Kaarst sai kaupunkioikeudet 1. tammikuuta 1981. Kaarstin merkittäviä arkkitehtonisia kohteita ovat muun muassa tuulimylly Braunsmühle (1756), kirkko Alt St. Martin ja moderni kaupunkikeskusta. == Talous ja liikenne == Kaarstin talouselämä nojaa palvelualoihin ja teollisuuteen. Kaupungissa on useita paikallisjunaliikenteen asemia. Moottoritiet BAB 52 ja BAB 57 kulkevat kaupungin alueella. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Kaarst, Nordrhein-Westfalen, Saksa — Sunrise, Sunset, and Daylength Luokka:Nordrhein-Westfalenin kunnat Luokka:Saksan kaupungit
Nettetal

Nettetal on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa läntisessä Saksassa. Se muodostettiin viidestä Netten jokilaaksossa sijaitsevasta kunnasta vuonna 1970. Sijainti Jülichin ja Gelren herttuakuntien rajaseudulla on leimannut alueen historiaa. == Maantiede == Nettetal sijaitsee Nordrhein-Westfalenin läntisimmässä osassa ja se rajoittuu luoteessa Alankomaihin. Etäisyys Düsseldorfista on noin 40 kilometriä länteen ja Kölnistä noin 65 kilometriä luoteeseen. Nettetal muodostettiin 1. tammikuuta 1970 kahdesta kaupungista (Kaldenkirchen ja Lobberich) ja kolmesta maalaiskunnasta (Breyell, Hinsbeck ja Leuth). Kaupungin eteläisimmän osan muodostava Schaag erotettiin Breyellista 1995. Nykyinen Nettetal muodostuu siten kuudesta osa-alueesta. Väestöltään suurimmat ovat Lobberich ja Kaldenkirchen. Kaupunki sai nimensä Nette-joelta, joka on Niersin 28-kilometrinen sivujoki. Niers puolestaan on Maasin sivujoki. Maas laskee Pohjanmereen. Nette virtaa Nettetalin halki etelästä pohjoiseen ja laajenee kaupungin alueella pieniksi Nette-järviksi (Netteseen), joita on kaksitoista. Laajimmat Nette-järvet ovat Hinsbecker Bruch (37,5 hehtaaria) ja Glabbacher Bruch (36 hehtaaria). == Historia == Keltit asuttivat nykyisen Nettetalin aluetta noin 2000 vuotta ennen ajanlaskun alkua. Vuosina 58 eaa. – 450 jaa. alue kuului Rooman valtakuntaan. Frankit ottivat vallan roomalaisilta vuonna 450. Ensimmäiset asiakirjamaininnat Nettetalin kylistä ovat Lobberich vuodelta 988, Breyell 1118, Kaldenkirchen 1206, Hinsbeck 1221 ja Leuth 1238. Lobberich sai markkinaoikeudet 1505 ja Breyell 1596. Nette-järvet syntyivät turpeennoston seurauksena 1500–1800-luvuilla. Kaldenkirchen sai kaupunkioikeudet 1856 ja Lobberich 1964. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Belgian joukot miehittivät aluetta vuoteen 1926. Toisen maailmansodan jälkeen alue kuului brittien miehitysvyöhykkeeseen. Nettetalin historiallisia kohteita ovat muun muassa keskiaikainen vesilinna Schloss Krickenbeck, vanha raatihuone vuodelta 1810 (Lobbericher Straße 1) ja kirkko St. Clemens 1890-luvulta. St. Clemensin historia alkaa keskiajalta. == Talous ja liikenne == Netteltalin talous toimii pienten ja keskisuurten yritysten varassa. Kaupunki sijaitsee Maas-Wupper-Express-radan varrella. Kaupungissa on rautatieasemat Bahnhof Kaldenkirchen ja Bahnhof Breyell. Nettetalin halki kulkee moottoritie BAB 61 ja pohjoispuolitse BAB 40. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Nettetal, Nordrhein-Westfalen, Saksa — Sunrise, Sunset, and Daylength Luokka:Nordrhein- Westfalenin kunnat Luokka:Saksan kaupungit
Megalochóri (Méthana)

Megalochóri (; transl. myös Megalohóri) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Méthanan niemellä. Se kuuluu hallinnollisesti Troizinía-Méthanan kuntaan, Saarten alueyksikköön ja Attikan alueeseen. Kylän väkiluku on 115 (vuonna 2011). pienoiskuva|vasen|Megalochórin kylä antiikin Methanan kaupungin akropoliilta nähtynä. Megalochórin kylä, suomeksi ”Suuri kylä”, sijaitsee Méthanan länsiosassa noin kilometrin sisämaahan niemen länsirannikosta ja noin viisi kilometriä länsiluoteeseen Méthanan kylästä. Se on rakennettu Chelóna-, Panagíta- ja Tsoúka-kraattereiden rinteeseen. Antiikin aikana nykyisen kylän lähellä sijaitsi Methanan kaupunkivaltion kaupunkikeskus ja akropolis eli linnavuori. Nykyinen kylä on syntynyt noin vuonna 1830. Megalochóri muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Μεγαλοχωρίου, Topikí Koinótita Megalochoríou), johon kuuluvat varsinaisen Megalochórin kylän lisäksi kylät Kaiméni Chóra, Megálo Potámi ja Vathý. Koko yhdyskunnan väkiluku on 290. Se kuului aiemmin Méthanan kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Troizinía- Méthanan kunnan Méthanan kunnallisyksikköön. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Attikan kylät Luokka:Troizinía-Méthana
Metagkítsi

Metagkítsi (; transl. myös Metagítsi) on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Sithonían kuntaan, Chalkidikín alueyksikköön ja Keski- Makedonian alueeseen. Kylän väkiluku on 802 (vuonna 2011). Metagkítsin kylä sijaitsee Sithonían niemen juuressa Chalkidikín niemimaalla noin 35 kilometriä itäkaakkoon Polýgyroksesta ja 100 kilometriä samaan suuntaan Thessalonikista, ja noin neljä kilometriä sisämaahan Singitikóslahden rannasta. Se on rakennettu noin 150 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Metagkítsi muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Μεταγκιτσίου, Topikí Koinótita Metagkitsíou), johon kuuluu varsinaisen Metagkítsin kylän lisäksi Ágioi Theódoroin kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 805. == Lähteet == Luokka:Keski-Makedonian kylät Luokka:Sithonía
Néa Apollonía

Néa Apollonía () on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Vólvin kuntaan, Thessalonikin alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Kylän väkiluku on 1 851 (vuonna 2011). Néa Apollonían kylä sijaitsee Vólvi-järven eteläpuolella noin 55 kilometriä itään Thessalonikista. Se tunnetaan kylpyläpaikkakuntana. Antiikin aikana seudulla sijaitsi Apollonian kaupunki. Nykyisen kylän aiempi turkkilainen, osmanivallan aikainen nimi oli Egrí Boutzák (Εγρή Μπουτζάκ). Nykyinen antiikin aikaiseen kaupunkiin viittava nimi, suomeksi ”Uusi Apollonía”, otettiin käyttöön vuonna 1928. Néa Apollonía muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Νέας Απολλωνίας, Dimotikí Koinótita Néas Apollonías), johon kuuluvat varsinaisen Néa Apollonían kylän lisäksi kylät Loutrá Vólvis ja Mesopótamo. Koko yhdyskunnan väkiluku on 1 922. Se kuului aiemmin Apollonían kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Vólvin kunnan Apollonían kunnallisyksikköön. == Lähteet == Luokka:Keski-Makedonian kylät Luokka:Vólvi
Nestáni

Nestáni () on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Trípolin kuntaan, Arkadian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Kylän väkiluku on 486 (vuonna 2011). Nestánin kylä sijaitsee Peloponnesoksen niemimaan keskiosissa Artemísio-vuoren juurella noin 15 kilometriä koilliseen Trípolista. Antiikin aikana nykyisen kylän paikalla sijaitsi Nestanen kaupunki. Sen akropolis eli linnavuori sijaitsee heti kylän luoteispuolella. Läheisellä kukkulalla on myös keskiaikaisen linnan rauniot. Nykyisen kylän bysanttilaisaikainen nimi oli Kēpiana/Kipianá (Κηπιανά), joka myöhemmin muuntui muotoon Tsipianá (Τσιπιανά). Se nimettiin uudelleen antiikin aikaisen kaupungin mukaan vuonna 1927. Nestáni muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Νεστάνης, Topikí Koinótita Nestánis), johon kuuluvat varsinaisen Nestánin kylän lisäksi Miléan kylä sekä Gorgoepíkooksen luostari (Moní Gorgoepikóou). Koko yhdyskunnan väkiluku on 669. Se kuului aiemmin Mantíneian kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Trípolin kunnan Mantíneian kunnallisyksikköön. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Peloponnesoksen kylät Luokka:Trípoli
Markku Päkkilä

Markku Päkkilä (s. 1965) on suomalainen kirjallisuuden kääntäjä. Hän suomentaa englanninkielistä kauno- ja tietokirjallisuutta. Päkkilä on suomentanut muun muassa J. M. Coetzeen, Edward St. Aubynin, Julian Fellowesin, Colson Whiteheadin ja George Saundersin teoksia. Vuonna 2006 Päkkilä sai J. A. Hollon palkinnon Bill Brysonin tietoteoksen Lyhyt historia lähes kaikesta suomennoksesta. Hänelle myönnettiin vuonna 2010 Otavan kirjasäätiön Erkki Reenpää -palkinto ansiokkaasta suomentajan työstään. Vuonna 2020 Päkkilä sai kirjallisuuden valtionpalkinnon. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Päkkilä Kirjasampo.fi-sivustolla Luokka:Suomentajat Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt