EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Roman Balajan

Roman Gurgenovytš Balajan (; ; ; 15. huhtikuuta 1941 Nerkin Horatagh, Vuoristo-Karabahin autonominen alue, Azerbaidžanin SNT, Neuvostoliitto) on armenialais-ukrainalainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja tuottaja. Hän työskenteli Stepanakertin teatterissa näyttelijänä vuosina 1959–1961. Sitten opiskeli Jerevanin teatteri-instituutissa (1962–64) ja jatkoi opintojaan Kiovan kansallisessa teatteri-, elokuva- ja televisioyliopistossa (–1969). Hänen työskenteli vuodesta 1970 lähtien kiovalaisen O. Dovženko -elokuvastudion palveluksessa. Vuosina 1996-2014 hän toimi Iljuzion films- yhtiön johtaja («Ілюзіон фільмз»). Hänen pitkä elokuvansa Lentoja unessa ja valveilla (1983, ) saavutti suurta suosiota perestroikan alkuaikoina Neuvostoliitossa. Elokuvan näki 6,5 miljoonaa katselijaa vuonna 1983. Suomen ensi-ilta oli vuonna 1983 ja Yleisradio esitti elokuvan ykköskanavallaan vuonna 1985. Vuonna 2021 elokuva luokiteltiin Ukrainan elokuvahistorian sadan parhaan elokuvan listan sijalle 7. Balajanin filmografiaa, ote ohjauksista (1969–): * Erakko (1978) * Lentoja unessa ja valveilla (1982/1983) * Talismani (1986) * Filer (1987) * Kohtalokas rakkaus (1989) * (Yö on kirkas) (2003; ) * (Paratisin linnut) (2008; ) Balajan on palkittu useasti taiteellisista töistään. Hänen saamia yleisiä tunnustuksia ovat muun muassa Neuvostoliiton valtionpalkinto (1987), Ukrainan kansantaiteilija (1997), taideakatemian jäsen (akateemikko, 2001), Ukrainan ansioritarikunnan kunniamerkit (III, II ja I luokka; 2001, 2008 ja 2016), Ruhtinas Jaroslav Viisaan ritarikunnan kunniamerkki (V luokka, 2020). ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Ukrainalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Armenialaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Ukrainalaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Neuvostoliittolaiset elokuvaohjaajat
Daniel Helldén

Daniel Helldén (s. 27. kesäkuuta 1965 Luulaja) on ruotsalainen vihreä poliitikko ja ympäristöpuolueen miespuolinen puheenjohtaja marraskuusta 2023. Hän on kotoisin Lidingöstä ja väitteli tohtoriksi Tukholman yliopistosta vuonna 2005. Vuonna 2014 hänet valittiin Tukholman liikenteestä vastaavaksi apulaispormestariksi. Virassaan hän edisti voimakkaasti pyöräilyä. Helldén valittiin kansanedustajaksi valtiopäiville vuonna 2022, ja syksyllä 2023 hän nousi ympäristöpuolueen toiseksi puheenjohtajaksi Märta Stenevin rinnalle. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Daniel Helldén Ruotsin valtiopäivien verkkosivuilla Luokka:Ympäristöpuolue vihreiden poliitikot Luokka:Ruotsin puolueiden puheenjohtajat Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Petro Sokalskyi

Petro Petrovytš Sokalskyi tai Sokolskyi (; 26\. syyskuuta 1832 Harkova – 14. huhtikuuta 1887 Odessa) oli ukrainalainen säveltäjä. Hän toimi Ukrainassa koulunopettajana ja kokosi kansansävelmiä, joista hän julkaisi erittelevän ja vertailevan tutkimuksen Russkaja narodnaja muzyka (1888). Hän asettui 1860 Odessaan Odesski vestnik -sanomalehden toimittajaksi vuoteen 1876 ja perusti sinne filharmonisen seuran. Hän sävelsi muun muassa kolme oopperaa Mazepa (1859), Toukokuun yö (1876) ja Dubnon piiritys (1878) ja lauluja esimerkiksi Taras Ševtšenkon, Leonid Hlibovin ja muiden teksteihin.Sokaljskij, Petr Petrovits, Tietosanakirja. Osa 8, palsta 1560. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1917 ==Lähteet== Luokka:Ukrainalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1832 syntyneet Luokka:Vuonna 1837 kuolleet
Luzech

Luzech on kunta Lounais-Ranskassa Lotin departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee Lotjoen varrella, noin 19 kilometriä Cahorsin kaupungista länteen. pienoiskuva|vasen|Tour de Luzech Kaupunki sijaitsee strategisesti tärkeällä paikalla kohdassa, jossa Lotjoki tekee jyrkän silmukan. Kaupungin paikalla on ollut linnoitus jo ensimmäisellä vuosituhannella. 1000-luvulla paikalle rakennettiin linna Château de Luzech estämään viikinkien nousun jokea ylös. Vuonna 1212 Simon IV de Montfort ristiretkeläistensä kanssa poltti linnan sekä samalla koko kaupungin. Nykyään linnasta on jäljellä vain sen 24 metriä korkea nelikulmainen päätorni Tour de Luzech. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Lotin kunnat
Silvalen

Silvalen on taajama Herøyn kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on tasan yksi neliökilometri ja asukasluku 855 vuonna 2022. ==Lähteet== Luokka:Herøy Luokka:Norjan taajamat
Svend Borchmann Hersleb

Svend Borchmann Hersleb (7. maaliskuuta 1784 Alstahaug – 12. syyskuuta 1836 Kristania) oli norjalainen teologi ja vastaperustetun Oslon yliopiston teologian professori vuodesta 1814. Hän sai vaikutteita Nikolai Grundtvigilta ja vastusti rationalismia. Hersleb edusti hyvin konservatiivista kristinuskon suuntausta ja vaikutti näkemyksillään kokonaiseen pappissukupolveen. ==Kuvia== Herslebs bibelhistorie 1854.JPG|Herslebin kirjoittama Raamatun historian oppikirja. Herslebs gate med Tøyenkirkens børnekrybbe.jpg|Herslebin mukaan nimetty Herslebs gate Oslossa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Norsk biografisk leksikon Luokka:Norjalaiset teologit Luokka:Norjalaiset professorit Luokka:Norjan yliopistojen professorit Luokka:Vuonna 1784 syntyneet Luokka:Vuonna 1836 kuolleet
Herslebs gate

Herslebs gate on katu Grünerløkkan ja Gamle Oslon kaupunginosissa Oslossa. Se kulkee Schous plassilta Tøyengatalle ja on nimetty teologi Svend Borchmann Herslebin mukaan. ==Kuvia== Hersleb skole.jpg|Herslebs gate 20: Hersleb-lukio (Harald Aars, 1922) Vahl skole.jpg|Herslebs gate 26: Vahlin koulu (Harald Olsen, 1897) Tøyenkirka - Oslo.jpg|Herslebs gate 43: Tøyenin kirkko (1907) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Oslon kadut
Almyróksen arkeologinen museo

Almyróksen arkeologinen museo (, myös Γιαννοπούλειο Αρχαιολογικό Μουσείο, Giannopoúleio Archaiologikó Mouseío) on arkeologinen museo Almyróksen kaupungissa Kreikassa. Se esittelee erityisesti lounaisen Magnesian alueelta löydettyä esineistöä. == Historia ja rakennus == Museon perusti alun perin paikallinen antiikintutkimuksen seura Óthrys, joka perustettiin vuonna 1896. Sen vanha nimi viittaa seuran kantavana voimana toimineeseen Nikólaos Giannópoulokseen. Museo toimii uusklassisessa rakennuksessa, jonka rakennushanke alkoi vuonna 1910 ja joka valmistui lopulta vuonna 1930. Se kunnostettiin sodan ja vuosien 1955 ja 1956 maanjäristysten jälkeen vuosina 1956–1958. Museo luovutettiin kulttuuriministeriölle vuonna 1960 ja uusittiin, mikä valmistui vuonna 1969. Museorakennus kärsi suuria vaurioita vuoden 1980 maanjäristyksessä, jonka jälkeen harkittiin sen purkamista. Kokoelmat siirrettiin Vóloksen arkeologiseen museoon. Rakennus päätettiin kuitenkin kunnostaa, mikä valmistui vuonna 1996. Museo avattiin uudelleen vuonna 1998. Museorakennuksessa on yksi pääsali ja kaksi sivusalia. == Kokoelmat == Museon kokoelmiin kuuluu esineistöä nykyisen Almyróksen kunnan alueelta lounaisesta Magnesiasta, joka oli antiikin aikana Akhaia Fthiotista, sekä myös muualta Thessaliasta. Ajallisesti kokoelma ulottuu neoliittiselta kaudelta bysanttilaiselle kaudelle. Kokoelmiin kuuluu muun muassa löytöjä keskisen helladisen kauden asuinpaikasta Xenián Kastrákista, protogeometrisen kauden asuin- ja hautapaikasta Plátanoksen Voulokalývasta, sekä antiikin ajan Haloksen ja Thebain kaupungeista. Museoesineisiin lukeutuu muun muassa veistoksia, keramiikkaa, hautakiviä, työkaluja, aseita, koruja sekä bysanttilaisten kirkkojen koristeosia. Museossa on myös kirjasto, johon kuuluu tutkimuskirjallisuutta, käsikirjoituksia, sanomalehtiä sekä tietoja kokoelman löydöistä. == Lähteet == Luokka:Almyrós Luokka:Kreikan arkeologiset museot
Ámfissan arkeologinen museo

Ámfissan arkeologinen museo () on arkeologinen museo Ámfissan kaupungissa Delfoín kunnassa Kreikassa. Se esittelee Fokiin alueyksikön alueelta löydettyä pääosin antiikin aikaista esineistöä. == Historia ja rakennus == Museo perustettiin vuonna 1987, kun kunta luovutti museorakennukseksi tarkoitetun talon kulttuuriministeriölle. Se kunnostettiin, ja näyttelyn kokoaminen alkoi vuonna 1996. Museo avattiin 18. toukokuuta 2002. Museorakennus on kaksikerroksinen ja rakennettu 1900-luvun alkupuolella. Se on toiminut aiemmin muun muassa pankkina ja poliisitalona. Alakerroksessa on kolme salia ja yläkerroksessa yksi suuri sali ja pienempi näyttelyhuone. == Kokoelmat == Museon kokoelmiin kuuluu esineistöä varhaiselta pronssikaudelta noin 2800 eaa. varhaiselle bysanttilaiselle kaudelle 500-luvulle jaa. Löytöjä on antiikin Fokiin ja Ozolian Lokriin alueelta, lukuun ottamatta seudun tunnetuin kohde Delfoi, jonka löydöt ovat Delfoin arkeologisessa museossa. Alakerroksen salit esittelevät erityisesti antiikin Kirrhan, Kallionin, Lilaian ja Erokhoksen kaupunkien löytöjä sekä löytöjä esihistoriallisen ajan asuin- ja hautapaikoista nykyisistä Agía Efthymíasta, Chrissósta, Erateinísta, Itéan Moúlkista ja Kámpoksesta. Yläkerran suuri sali esittelee erityisesti antiikin Amfissan kaupunkia. Saleissa on esillä muun muassa veistoksia, kulttifiguriineja, keramiikkaa, metalliastioita, työkaluja, aseita ja koruja. Lisäksi yläkerran pienempi huone on omistettu rahoille, jotka ovat peräisin yksityiskokoelmasta. Rahakokoelma ulottuu nykyaikaan saakka. Museon pihalla on esillä piirtokirjoituksia ja mosaiikkeja. == Lähteet == Luokka:Delfoí Luokka:Kreikan arkeologiset museot
Ástroksen arkeologinen museo

Ástroksen arkeologinen museo () on arkeologinen museo Ástroksen kaupungissa Vóreia Kynourían kunnassa Kreikassa. Se esittelee seudulta löydettyä pääosin antiikin aikaista esineistöä. == Historia ja rakennus == Museo toimii entisessä Karytsiótisin koulun talossa, jonka rakennutti Dimítrios Karytsiótis vuonna 1805. Se kärsi suuria tuhoja Kreikan vapaussodassa vuonna 1826, mutta kunnostettiin tämän jälkeen. Museo on avattu alun perin vuonna 1959. Myöhemmin se luovutettiin kulttuuriministeriölle ja avattiin uusimisen jälkeen vuonna 1985. Museo oli välillä kiinni vuonna 2008 tapahtuneen maanjäristyksen jälkeen. == Kokoelmat == Museon kokoelmiin kuuluu esineistöä eri puolilta antiikin ajan Kynuriaa, mukaan lukien jäänteitä roomalaisaikaisesta Herodes Atticuksen huvilasta; keramiikkaa ja muita löytöjä hellenistisen kauden haudoista; sekä muun muassa piirtokirjoituksia ja rahoja. Museon pihalla on esillä rakennusten, kuten Herodes Atticuksen huvilan, veistoksia ja koristeosia, mukaan lukien Herodeen ja hänen vaimonsa patsaat sekä korinttilaistyylisiä kapiteeleja. == Lähteet == Luokka:Kreikan arkeologiset museot Luokka:Vóreia Kynouría
Ávdiran arkeologinen museo

Ávdiran arkeologinen museo () on arkeologinen museo Ávdiran kylässä Kreikassa. Se esittelee erityisesti antiikin ajan Abderan kaupungin kaivauksissa tehtyjä löytöjä. == Historia ja rakennus == Museo aloitti toimintansa vuonna 1994. Antiikin Abderan löydöt olivat alun perin Kaválan arkeologisessa museossa ja vuodesta 1973 Komotinín arkeologisessa mueossa. Oman museon suunnittelu Ávdiraan alkoi vuonna 1976, ja päätös museon perustamisesta tehtiin vuonna 1984. Museorakennus rakennettiin vuosina 1989–1992. Museoon siirrettiin esineistöä Kaválasta ja Komotinísta. Museon pysyvä näyttely uusittiin vuosina 1998–1999 ja se avattiin uudestaan vuonna 2000. Museorakennus on kaksikerroksinen ja siinä on näyttelytilojen lisäksi muun muassa toimisto-, varasto- ja konservointitiloja. == Kokoelmat == Museon kokoelmiin kuuluu löydöksiä antiikin ajan Abderan kaupungista ja sen hautausmailta noin ajalta 700 eaa. – 1200 jaa. Näyttely jakaantuu kolmeen pääosaan, jotka ovat julkinen elämä, yksityinen elämä sekä hautauskäytännöt. Museoesineisiin lukeutuu muun muassa veistoksia, keramiikkaa, figuriineja eli pienoispatsaita, hautakiviä, piirtokirjoituksia sekä koruja. == Lähteet == Luokka:Ávdira Luokka:Kreikan arkeologiset museot
Galaxídin arkeologinen museo

Galaxídin arkeologinen museo tai oikeammin Galaxídin arkeologinen kokoelma () on arkeologinen museo Galaxídin kaupungissa Delfoín kunnassa Kreikassa. Se esittelee löytöjä kaupungista ja sen ympäristöstä. Kokoelma on perustettu vuonna 1932. Se sai alkunsa yksityiskokoelmien lahjoituksista, ja myöhemmin sitä on laajennettu sattuma- ja kaivauslöydöillä sekä siirroilla Delfoin arkeologisesta museosta. Nykyiseen rakennukseensa kokoelma on ollut sijoitettu vuodesta 1979. Rakennus on vanha kunnantalo ja tyttökoulu, joka on rakennettu vuosina 1868–1870. Samassa rakennuksessa toimii merenkulkumuseo. Kokoelmaan kuuluu löytöjä esihistorialliselta ajalta myöhäisantiikkin. Niitä on Galaxídin kaupungista, jonka paikalla sijaitsi antiikin ajan Khaleionin kaupunki, sekä lähiseudulta. Kokoelmiin kuuluu myös meriarkeologisia löytöjä. == Lähteet == Luokka:Delfoí Luokka:Kreikan arkeologiset museot
Kastelórizon arkeologinen museo

Kastelórizon arkeologinen museo (), myös Kastelórizon arkeologinen ja kansatieteellinen museo (), on arkeologinen ja kansatieteellinen museo Megístin kylässä Kastelórizon saarella Kreikassa. Se esittelee saaren historiaa antiikin ajalta uudelle ajalle. == Historia ja rakennus == Museo toimii kaksikerroksisessa rakennuksessa, jonka alempi kerros on ollut osa Johannittain ritarikunnan aikaista Pyhän Nikolaoksen (Ágios Nikólaos) linnaa, ja jonka ylempi kerros on rakennettu osmanivallan aikana 1800-luvulla ja oli saaren turkkilaisen komentajan käytössä. Rakennuksen kunnostaminen alkoi vuonna 1975 ja se toimii museona vuodesta 1984. Megístin kylässä toimii myös Kastelórizon historiallinen kokoelma. == Kokoelmat == Museon kokoelmat jakaantuvat antiikin ajan löydöksiin, bysanttilaisen ja frankkivallan ajan esineistöön sekä jälkibysanttilaisen uuden ajan esineistöön. Antiikin ajan kokoelmiin kuuluu muun muassa veistoksia, keramiikkaa, piirtokirjoituksia, hautakiviä sekä lyykialaista tyyliä olevia reliefejä. Maininnan arvoisia ovat esimerkiksi Hygieian patsaan osa, roomalaisaikaisen sarkofagin osa sekä merestä löydetyt amforat ja kiviankkurit. Keskiajalta näytteillä on muun muassa veistoksia varhaiselta kristilliseltä kaudelta sekä ikoneita ja muuta bysanttilaisaikaista taidetta. Museon yksi sali on omistettu kansatieteelle ja esittelee perinteisiä asuja, käsitöitä ja kansantaidetta. == Lähteet == Luokka:Kreikan arkeologiset museot Luokka:Megísti
Lárisan diakroninen museo

Lárisan diakroninen museo () on arkeologinen museo Lárisan kaupungissa Kreikassa. Se esittelee seudun historiaa esihistorialliselta ajalta nykyajalle saakka. == Historia ja rakennus == Museo avattiin 28. marraskuuta 2015. Sen rakennushanke kesti 20 vuotta. Arkkitehtuurikilpailu käynnistyi vuonna 1984, ja museo rakennettiin vuosina 1996–2006. Uusi museo korvasi vanhan Lárisan arkeologisen museon (Αρχαιολογικό Μουσείο Λάρισας, Archaiologikó Mouseío Lárisas), joka toimi Gení Tzamín moskeijassa eli Uudessa moskeijassa 1950-luvulta vuoteen 2011 saakka. Kreikalle tavanomaisemman esihistoriallista ja antiikin aikaa esittelevän arkeologisen museon konseptin sijaan uusi museo keskittyy koko historiaan, ja siksi sen nimessä on sana diakroninen, ”läpiaikainen”, ”ajaton”. Museorakennus sijaitsee Mezoúrlon kukkulalla kaupungin eteläosassa. Sen koko on neliömetriä ja se koostuu 11 näyttelysalista. == Kokoelmat == Museon kokoelmiin kuuluu esineistöä Lárisan, Kardítsan ja Tríkalan alueyksiköiden alueilta. Yhteensä museoesineitä on noin . Museon salien teemat ovat: * Sali 1: Paleoliittinen kausi * Sali 2: Neoliittinen kausi * Salit 3–4: Pronssikausi ja varhainen rautakausi * Salit 5–6: Arkaainen ja klassinen kausi * Salit 7–8: Hellenistinen ja roomalainen kausi * Sali 9: Varhainen kristillinen kausi * Sali 10: Bysanttilainen kausi * Sali 11: Osmanivallan aika Tiedosto:Diachronic Museum Larisa Exhibition.jpg|Museon sisätiloja. Tiedosto:Diachronic Museum Larisa, Larnax.jpg|Larnaks. Tiedosto:Saint Georges à cheval (musée du Louvre, Paris) (51563266980).jpg|Pyhä Georgios, ikoni 1700-luvulta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Διαχρονικό Μουσείο Λάρισας – Diachronic Museum of Larissa. Luokka:Kreikan arkeologiset museot Luokka:Lárisa
Rigasche Zeitung

Rigasche Zeitung oli Riiassa vuosina 1778–1919 ilmestynyt saksankielinen sanomalehti. Lehden perustaminen liittyy valistuksen aatteisiin ja Riiassa asuneen filosofi Johann Gottfried von Herderin toimintaan. Sen julkaisija oli aluksi kirjanpainaja Gottlieb Christian Frölich, 1700-luvun lopussa Julius Müller ja myöhemmin tämän nimeä kantanut kustantamo. Lehti ilmestyi vuodesta 1778 lähtien kahdesti viikossa, aluksi nimellä Rigische politische Zeitung. Vuonna 1797 sen nimenä oli Rigische Zeitung ja vuodesta 1798 Rigaische Zeitung, kunnes vuonna 1801 nimeksi vakiintui Rigasche Zeitung. Levikki oli aluksi vain muutamia satoja kappaleita. Rigasche Zeitung muuttui kolmipäiväiseksi vuonna 1829 ja kuusipäiväiseksi vuonna 1843. Se oli Baltian suurin päivälehti, jonka levikki oli 4 600 kappaletta vuonna 1875. Lehti kannatti 1860-luvulla liberalismia, mutta muuttui myöhemmin konservatiiviseksi. Se edusti baltiansaksalaisen aateliston näkemyksiä ja suhtautui kielteisesti latvialaisten ja virolaisten kansallisiin pyrkimyksiin. Slavofiileja ja Venäjän keisarikunnan venäläistämispyrkimyksiä vastustanut lehti joutui lopettamaan ilmestymisensä vuonna 1889, jolloin sen tilalle perustettiin saman kustantajan julkaisema Düna Zeitung. Rigasche Zeitung sai jatkaa vuoden 1905 vallankumousta seuranneissa oloissa vuonna 1907. Rigasche Zeitung oli ennen ensimmäistä maailmansotaa Baltian vanhin ja suosituin saksankielinen sanomalehti. Sen levikki oli 8 000–10 000 kappaletta, josta puolet meni alueen muihin kaupunkeihin, Venäjälle ja Saksaan. Ensimmäisen maailmansodan aikana saksankieliset lehdet kiellettiin Venäjällä vuonna 1915. Rigasche Zeitung pääsi ilmestymään saksalaismiehityksen aikana lokakuussa 1917, jolloin siihen sulautui aikaisemman kilpailijan Rigaer Tageblattin toimitus. Lehti jatkoi konservatiivisella linjalla ja kannatti Baltian liittämistä Saksan keisarikuntaan. Latvian vapaussodan aikana lehti vastusti bolševikkeja ja lakkasi ilmestymästä elokuussa 1919 Kārlis Ulmanisin hallituksen päästyä valtaan. Maailmansotien välisenä aikana sen paikan otti Rigasche Rundschau. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Rigische politische Zeitung digitoituna Latvian kansalliskirjastossa * Rigasche Zeitung digitoituna Latvian kansalliskirjastossa Luokka:Latvialaiset sanomalehdet
Harald Aars

Harald Aars (31. toukokuuta 1875 Kristiania – 4. kesäkuuta 1945 Oslo) oli norjalainen arkkitehti, Oslon kaupunginarkkitehti vuosina 1920–1940 ja Norjan arkkitehtiliiton puheenjohtaja 1918–1919 sekä 1920. Hän oli myös mukana perustamassa Byggekunst-aikakauslehteä vuonna 1919. ==Töitä== Pipervikskirken.JPG|Pipervikin kirkko (1911, purettu 1959) Lovisenberg kirke.JPG|Lovisenbergin kirkko (1912) Fagerborg videregående skole med skoleplassen.jpg|Fagerborgin koulu (1916) Pilestredetin varrella. Hersleb skole.jpg|Hersleb-lukio (1920) Herslebs gatella. Bislet Bad.jpg|Bisletin uimahalli (1920, yhdessä Lorentz Harboe Reen kanssa) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjalaiset arkkitehdit Luokka:Vuonna 1875 syntyneet Luokka:Vuonna 1945 kuolleet
Kokyū

Kokyū () on perinteinen japanilainen kolmi- tai nelikielinen kielisoitin. Se on ainut perinteinen japanilainen soitin, jota soitetaan jousella. Soittimen alkuperä on Okinawalla, ja se muistuttaa hyvin paljon shamisenia, mutta on kooltaan pienempi. Kokyūta on käytetty japanilaisessa kamarimusiikissa sankyokussa, mutta nykyään sen on korvannut shakuhachi. == Lähteet == Luokka:Japanilaiset soittimet Luokka:Jousisoittimet
Tarmo Lieskivi

Tarmo Sakari Lieskivi (9. kesäkuuta 1931 Loimaa – 6. kesäkuuta 2015 Turku) oli suomalainen insinööri, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen. Viitattu 21.11.2023. Lieskivi kävi keskikoulun Loimaan yhteiskoulussa 1948 ja valmistui sähköinsinööriksi Tampereen teknillisestä opistosta 1955. Hän oli Loimaan Sähkö Oy:n teknillinen johtaja 1955–1959, Tunturipyörä Oy:n markkinointipäällikkö 1959–1970. Sormat Oy:n perustajaosakas Lieskivi oli 1970–2006, toimitusjohtaja 1970–1995 ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1995 vuoteen 1997, jolloin yrityksen enemmistöosuus myytiin Enstolle ja johon se sulautettiin 1998. Lieskivi oli myös Sormeta Ky:n, vuodesta 1988 Sormeta Oy, pääomistaja ja toimitusjohtaja 1981–1995 sekä Sorpora Oy:n ja norjalaisen Sormat A/S:n pääomistaja. Hänellä oli lisäksi useita teollisuuden, liike-elämän ja muita asiantuntija- ja luottamustoimia. Teollisuusneuvoksen arvonimen Lieskivi sai 1989. Hänen lahjoituksensa turvin perustettiin 1991 Tarmo Lieskiven rahasto Liikesivistysrahastoon. (ei-vapaa) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset lahjoittajat Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Stigzelius

Stigzelius on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä: *Albert Stigzelius (1835−1928), hovioikeudenneuvos, valtiopäivämies ja kansanedustaja *Hans Stigzelius (s. 1963), näyttelijä *Herman Stigzelius (1917−1993), geologi ja Geologian tutkimuslaitoksen ylijohtaja, professori *Julia de Cock-Stigzelius (myös Stigzelius-de Cock, 1840–1923), taidemaalari *Klas Stigzelius (1936−2019), yrittäjä ja yritysjohtaja, teollisuusneuvos
Vuoden artistin Dove-palkinto

Vuoden artistin Dove-palkinto on vuoden artistille jaettava Dove-palkinto. Palkinto on jaettu joka vuosi vuodesta 1981 lähtien. == Voittajat == Vuosi Artisti 1981 Imperials 1984 Sandi Patti 1985 Sandi Patti 1986 Amy Grant 1987 Sandi Patti 1988 Sandi Patti 1989 Amy Grant 1990 Steven Curtis Chapman 1991 Steven Curtis Chapman 1992 Amy Grant 1993 Steven Curtis Chapman 1994 Michael English 1995 Steven Curtis Chapman 1996 dc Talk 1997 Steven Curtis Chapman 1998 Rich Mullins 1999 Michael W. Smith 2000 Steven Curtis Chapman 2001 Third Day 2002 Michael W. Smith 2003 Michael W. Smith 2004 MercyMe 2005 Switchfoot 2006 Chris Tomlin 2007 Chris Tomlin 2008 TobyMac 2009 Steven Curtis Chapman 2010 Casting Crowns 2011 Francesca Battistelli 2012 Jason Crabb 2013 TobyMac 2014 Hillsong UNITED 2015 Lecrae 2016 Lauren Daigle 2017 MercyMe 2018 Zach Williams 2019 Lauren Daigle 2020 For King & Country 2021 For King & Country 2022 CeCe Winans 2023 Brandon Lake 2024 CeCe Winans == Lähteet == Luokka:Musiikkikappaleet GMA Kyyhkyspalkinto
Vuoden tuottajan Dove-palkinto

Vuoden tuottajan Dove-palkinto on vuoden tuottajalle jaettava Dove-palkinto. Palkinto on jaettu joka vuosi vuodesta 1994 lähtien. == Voittajat == Vuosi Vuoden tuottaja 1994 Wayne Kirkpatrick 1995 Charlie Peacock 1996 Charlie Peacock 1997 Charlie Peacock 1998 Brown Bannister 1999 Michael W. Smith 2000 Brown Bannister 2001 Brown Bannister 2002 Toby McKeehan 2003 Brown Bannister 2004 Brown Bannister 2005 Ed Cash 2006 Ed Cash 2007 Ed Cash 2008 Ian Eskelin 2009 Bernie Herms 2010 Jason Ingram & Rusty Varenkamp 2011 Ian Eskelin 2012 Ed Cash 2013 Ed Cash 2014 Ed Cash 2015 Seth Mosley 2016 Bernie Herms 2017 Bernie Herms 2018 Jason Ingram & Paul Mabury 2019 Jason Ingram & Paul Mabury 2020 Ed Cash & Steven V. Taylor 2021 Jordan Sapp 2022 Jeff Pardo 2023 Jeff Pardo 2024 Jonathan Smith == Lähteet == GMA Kyyhkyspalkinto
Vuoden inspiroivan musiikin kappaleen kyyhkyspalkinto

Vuoden inspiroivan musiikin kappaleen kyyhkyspalkinto on vuoden inspiroivan musiikin kappaleelle jaettava GMA Kyyhkyspalkinto. Palkinto on jaettu joka vuosi vuodesta 1989 lähtien. == Voittajat == Vuosi Voittaja Artisti Kirjoittaja 1989 "In Heaven's Eyes" Sandi Patti Phill McHugh 1990 "His Strength Is Perfect" Steven Curtis Chapman Steven Curtis Chapman, Jerry Salley 1991 "Who Will Be Jesus" Bruce Carroll & Aaron Wilburn Bruce Carroll & Aaron Wilburn 1992 "For All The World" Sandi Patti Greg Nelson, Bob Farrell 1993 "In Christ Alone" Michael English Shawn Craig, Don Koch 1994 "Holding Out Hope To You" Michael English Joe Beck, Brian White, David Wills 1995 "I Pledge Allegiance To The Lamb" Ray Boltz Ray Boltz 1996 "Man After Your Own Heart" Gary Chapman Wayne Kirkpatrick, Billy Luz Sprague 1997 "Butterfly Kisses" Bob Carlisle & Randy Thomas 1998 "A Baby's Prayer" Kathy Troccoli Kathy Troccoli, Scott Brasher 1999 "Adonai" Avalon Stephanie Lewis, Lorraine Ferro, Don Koch 2000 "I Will Follow Christ" Clay Crosse Clay Corsse, Steve Siler 2001 "Blessed" Rachael Lampa Ginny Owens, Cindy Morgan 2002 "Above All" Michael W. Smith Lenny LeBlanc, Paul Baloche 2003 "Here I Am To Worship" Tim Hughes Tim Hughes 2004 "Everything To Me" Avalon Chad Cates, Sue Smith 2005 "Voice of Truth" Casting Crowns Mark Hall, Steven Curtis Chapman 2006 "In Christ Alone" Brian Littrell Don Koch, Shawn Craig 2007 "Find Your Wings" Mark Harris Mark Harris, Tony Wood 2008 "By His Wounds" Steven Curtis Chapman, Mark Hall, Brian Littrell, Mac Powell Davis Nasser, Mac Powell 2009 "A New Hallelujah" Michael W. Smith Michael W. Smith, Debbie Smith, Paul Baloche 2010 "The Only Hope" Bebo Norman Bebo Norman, Jason Ingram 2011 "Joseph" Jason Crabb Don Poythress, Tony Wood 2012 "Hope Of The Broken World" Selah Carl Cartee, Jennie Riddle 2013 "Satisfied" Jason Crabb Tony Wood, Ronnie Freeman 2014 "You Amaze Us" Selah Jordan Mohilowski, Matthew Adcox, Douglas Fowler 2015 "O Love Of God" Laura Story Laura Story, Cindy Morgan, Ian Cron 2016 "Till I Met You" Laura Story Laura Story, Christopher Stevens, Bryan Fowler 2019 "When The Healing Comes" TaRanda Greene Geron David, Joel Lindsey, TaRanda Beene, Wayne Haun 2020 "Yet Not I But Through Christ In Me" Selah Michael Farren, Rich Thompson, Jonny Robinson 2021 "Great Is Thy Faithfulness" Carrrie Underwood ft. Cece Winans Thoams Obadiah Chisholm, William M. Runyan 2022 "God Is Good" Francesca Battistelli Francesca Battistelli, Ben Glover, Jeff Pardo 2023 "He's Been Faithful" Brooklyn Tabernacle ft. TaRanda Greene Carol Cymbala 2024 "My Tribute (To God Be The Glory)" Natalie Grant (ft. CeCe Winans) Andrae Crouch == Lähteet == Luokka:Musiikkikappaleet GMA Kyyhkyspalkinto
Kudahuvadhoo

Kudahuvadhoo () on kaupunki Malediiveillä noin 185 kilometriä etelään pääkaupunki Malésta. Kudahuvadhoossa asuu noin 3100 asukasta, minkä myötä saari on Nilandhen atollin eteläosan saarista tiheimmin asuttu. Kudahuvadhoo on yksi Malediivien kaupunkikeskuksista ja sen talous on nopeassa kasvussa. Kaupungissa on hyvät koulutusmahdollisuudet sekä terveydenhoitopalvelut niin paikallisille kuin turisteillekin. Samalla saarella kaupungin vieressä on lähialueita palveleva lentokenttä. == Lähteet == Luokka:Malediivien kaupungit
Fontana Media

Fontana Media on suomenruotsalainen kustantamo. Kustantamo julkaisee kirjoja, jotka liittyvät elämän kysymyksiin, uskontoon ja teologiaan. Kustantamo tarjoaa kirjoja ja materiaaleja seurakunnille. Fontana Media on myös Kyrkpressen-lehden julkaisija. Fontana Median omistaja on Församlingsförbundet rf. Fontana Media on Kristilliset kustantajat ry:n jäsen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kristilliset kirjankustantamot Luokka:Suomenruotsalaiset kirjankustantamot
Karas-Sana

Karas-Sana Oy on suomalainen kristillinen kustannusyhtiö. Kustannusyhtiö kustantaa hengellistä aikakauslehteä Sanaa ja harjoittaa majoitus- ja ravitsemustoimintaa toimintakeskuksissa. Karas-Sana Oy:n toimitusjohtaja on Terhi Rajala. Karas-Sana on Kristilliset kustantajat ry:n jäsen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kristilliset kirjankustantamot Luokka:Viidesläisyys Luokka:Lohjalaiset yritykset
Perussanoma

Perussanoma Oy on suomalainen kristillinen kustannusyhtiö. Perussanoma kustantaa kirjoja, lehtiä, kortteja ja muita tuotteita. Perussanoman kustantamia lehtiä ovat Elämä ja Perusta. Lisäksi Perussanoma julkaisee Seurakuntalainen.fi-verkkolehteä. Perussanoma Oy:n toimitusjohtajana toimii Jouni Lallukka. Perussanoma on Kristilliset kustantajat ry:n jäsen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kristilliset kirjankustantamot Luokka:Viidesläisyys Luokka:Kauniainen
Sley-Media

Sley-Media Oy on suomalainen kristillinen kustannusyhtiö. Sley-Media kustantaa kirjoja ja äänitteitä sekä julkaisee lehitä. Sley-Median kustannustoiminta järjestettiin Sley-Median alle vuonna 2009, jolloin kirjatuotanto keskitettiin yhdistyksen kannalta keskeisiin tuotteisiin. Kustannusyhtiö on kokonaan Suomen Luterilaisen Evankeliumiyhdistyksen omistama. Aikaisemmin Sley on harjoittanut kustannustoimintaa nimellä SLEY-Kirjat Oy (1977–2005) ja Kustannus Oy Arkki (2005–2009). Sley-Media on Kristilliset kustantajat ry:n jäsen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kristilliset kirjankustantamot Luokka:Evankelisuus
Interim Register of Marine and Nonmarine Genera

Interim Register of Marine and Nonmarine Genera (IRMNG) on vuonna 2006 perustettu taksonominen tietokanta, joka kattaa kaikkien eliölajien nimien sukuosat vuodesta 1758 (eläintiede) ja 1753 (kasvitiede) nykypäivään muodostaen johdonmukaisen taksonomisen hierarkian. Maaliskuussa 2020 IRMNG sisälsi yli 490 000 suvun nimeä ja 1,7 miljoonaa lajinimeä keskittyen sukutason tietoihin. IRMNG tarjoaa yksityiskohtaisen arkiston tieteellisistä nimistä suvuille, sekä eläville että sukupuuttoon kuolleille. Se pyrkii kattamaan täydellisesti hyväksytyt ja ei-hyväksytyt sukujen nimet. Tietokanta on vapaasti haettava ja ladattava. Tiedot tulevat eri lähteistä, ja ne on organisoitu uudelleen yhteiseksi rakenteeksi verkkokyselyitä ja joukkotiedon toimittamista varten biodiversiteettiprojekteihin. IRMNG:n hyväksymät sukujen nimet maaliskuusta 2020 alkaen on luokiteltu kuntien mukaan, ja arviot heijastavat sekä tiettyjä että epävarmoja nimiä. == Lähteet == Luokka:Biologiset tietokannat Luokka:Taksonomia
Suomen Kardiologinen Seura

Suomen Kardiologinen Seura ry on yleishyödyllinen erikoislääkäriyhdistys. Perustava kokous järjestettiin marraskuun 13. päivänä 1967 Helsingissä. Paikalla oli tällöin 37 perustajajäsentä. https://www.fincardio.fi/seura/ Sydän- ja verisuonisairauksien alalla Seura on Suomen suurin ammatillisen jatkokoulutuksen järjestäjä. Suomen kardiologinen seura järjestää erilaisia koulutustilaisuuksia (kurssit, kokoukset, pienryhmät, luentosarjat ja verkkokurssit).https://www.fincardio.fi/koulutus/ Pääkokouksia ovat lokakuussa järjestettävä n. 300 osallistujan Syyskokous, maalis-huhtikuussa järjestettävä n. 120-200 osallistujan Kevätkokous sekä pääluentosarja Tietoiskut. Kokousten yhteydessä järjestetään myös näyttelyitä. == Jäsenistö == Vuoden 2021 lopussa seurassa oli 855 henkilöjäsentä, joista kunniajäseniä on 15 ja ainaisjäseniä 9, sekä 34 kannatusjäsentä. Naisia jäsenistä on 34,2 % ja miehiä 65,8 %.https://www.fincardio.fi/seura/ == Kansainvälinen toiminta == Seura on aktiivinen myös kansainvälisessä yhteistyössä kuuluen mm. American Heart Associationin (AHA) sekä World Heart Federationin (WHF) jäsenyhdistyksiin. European Society of Cardiologyn (ESC) jäsenyhdistykseksi seura liittyi toisena Pohjoismaana vuonna 1968 ja seuran “Grand old man”, Pentti I Halonen, oli yksi ESC:n perustajajäsen (founding father). Lisäksi seura on sitoutunut European Union for Medical Specialists (UEMS) Cardiology alajaoksen toimintaan sekä on rekisteröity koulutuksen järjestäjäksi EBAC:iin (European Board for Accreditation in Cardiology). EBAC antaa kansainvälisille kokouksille CME statuksen. Pohjois- ja Baltian maiden jakaessa samanlaiset väestöpohjat, päämäärät sekä koulutuksellisen rakenteen, on yhteistyö tällä alueella vankkaa. Näkyvin yhteistyömuoto on kansainvälinen kokous Nordic-Baltic Congress of Cardiology. Näiden kokousten yhteydessä järjestetään myös pohjoismaisia jaoskokouksia. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset järjestöt
Malediivien hallinnolliset alueet

Malediivit koostuvat 20 hallinnollisesta alueesta, joiden lisäksi on vielä pääkaupunki Malé. Hallinnollisia alueita kutsutaan atolleiksi, vaikka ne eivät koostukaan maantieteellisesti yksittäisistä atolleista. Alla olevassa taulukossa on esitettynä hallintoalueet pohjoisesta etelään ja Malén kaupunki. Hallinnollinen alue Maantieteellinen alue Haa Alifu Thiladhunmathin atollin pohjoisosa Haa Dhaalu Thiladhunmathin atollin eteläosa Shaviyani Miladhunmadulun atollin pohjoisosa Noonu Miladhunmadulun atollin eteläosa Raa Maalhosmadulun atollin pohjoisosa Baa Maalhosmadulun atollin eteläosa Lhaviyani Faadhippolhun atolli Kaafu Kaashidhoon saari, Gahaafarun atolli sekä Pohjoinen ja Eteläinen Malén atolli lukuun ottamatta pääkaupunki Maléa Alifu Alifu Thoddoon saari, Rasdhukuramathin atolli ja Arin atollin pohjoisosa Alifu Dhaalu Arin atollin eteläosa Vaavu Felidhun atolli ja Vattarun riutta Meemu Mulakun atolli Faafu Nilandhen atollin pohjoisosa Dhaalu Nilandhen atollin eteläosa Thaa Kolhumadulun atolli Laamu Haddhunmathin atolli Gaafu Alifu Huvadhun atollin pohjoisosa Gaafu Dhaalu Huvadhun atollin eteläosa Gnaviyani Fuvahmulahin atolli Seenu Addun atolli Malé Malén kaupunki == Lähteet == * Luokka:Malediivien maantiede
Sakat

Sakat tai sakit olivat Euraasian aroilla ja Tarimin altaalla asuvia itäiranilaisia paimentolaisia, jotka olivat sukua skyyteille, periytyen Andronovo-kulttuurista, Margianakulttuurista ja itäaasialaisista. Heidän kielensä oli osa skyytin kieltä. Sakat, jotka olivat läheistä sukua skyytille, erosivat Pontisen aron skyyteistä. Muinaiset sivilisaatiot käyttivät näille paimentolaisille erilaisia nimiä, mutta "Saka" viittaa nimenomaan itäisten arojen paimentolaisiin, kun taas "Skyytti" tarkoittaa läntisen aron paimentolaisia. Myös Skyyttien sukulaiset kimmerilaiset olivat kulttuurisesti samanlaisia, mutta mahdollisesti etnisesti erilaisia. == Historia == Sakoilla oli merkittävä rooli Keski-Aasiassa. Sakat olivat mukana erilaisissa historiallisissa tapahtumissa, kuten konflikteissa Akhaimenidien kanssa. Dareios I:n sotilaalliset kampanjat sakoja vastaan jakoivat heidät kahteen ryhmään. Sakat vastustivat Aleksanteri Suuren tunkeutumista Keski-Aasiaan ja perustivat kuningaskuntia Tarimin altaalle. Sakojen muuttoliikkeet ja vaikutusvalta ulottuivat Keski-Aasiasta Pohjois-Intiaan muovaten näiden alueiden kulttuurista ja poliittista kenttää. == Lähteet == Luokka:Keski- Aasian historia Luokka:Iranilaiset kansat Luokka:Muinaiset kansat
Salibandyn naisten Suomen Cup 2023–2024

Naisten Kouvolan Lakritsi Suomen Cupin kausi 2023–2024 on järjestyksessään 31. Suomen Cupin kausi. Cupiin osallistuu kaikki F-liigajoukkueet.Kouvolan Lakritsi Suomen Cup 2024 Välierät ja loppuottelut pelataan Final Four -tyylisenä järjestettävässä finaalitapahtumassa pelataan miesten ja naisten välierät ja finaali. Välierissä finaalijoukkueet ratkotaan lauantaina ja mestaruus ratkaistaan sunnuntaina. == 1. kierros == Northern Stars ja Helsinki United jatkoon O2-Jyväskylä II ja Pirkkalan Pirkat jatkoon Jokerit ja Pelicans SB jatkoon. SBS Wirmo ja Nystars jatkoon. FBC Remix ja NJ jatkoon. == 2. kierros == Lohko F 10.9.2023 Qmax Arena , Seinäjoki Lohko G 10.9.2023 Liikuntakeskus Buugi , Jyväskylä Lohko H 10.9.2023 AC Myllypuro , Helsinki == 3. kierros == == Puolivälierät == {{Turnauspuu8 pronssiotteluton |30.10.2023|EräViikingit|2|PSS|0 |20.11.2023|FBC Loisto|4|Classic|6 |19.11.2023|TPS|10|SSRA|5 |19.11.2023|ÅIF|2|Koovee|3 |13.1.2024|EräViikingit|4|Classic|9 |13.1.2024|Koovee|3|TPS|15 |14.1.2024|Classic|2|TPS|3 }} == Välierät == == Finaali == === Pikkufinaali === == Katso myös == * F-liiga (naiset) * Salibandyn Suomen Cup (miehet) * Salibandyn Super Cup * Suomen Salibandyliitto == Lähteet == Luokka:Salibandykilpailut Luokka:Suomen salibandy
Alifu Alifu

Alifu Alifu on yksi Malediivien hallinnollisista alueista ja se käsittää Arin atollin pohjoisosan, pienen Rasdhukuramathin atollin sekä erillisen Thoddoon saaren. Hallintoalue perustettiin 1.3.1984. Monet hallintoalueen saarista ovat olleet jo pitkään asuttuina ja saarilta löytyy arkeologisia jäänteitä Malediivien buddhalaiselta kaudelta. Esimerkiksi Arin atolliin kuuluvalta Maalhosin saarelta voi löytää vajrayanabuddhalaisuuteen liittyviä jäänteitä. Maalhosin saari on hallintoalueen asutuista saarista kaikkein läntisin ja koko Malediivien asutuista saarista Maamakunudhoon jälkeen toiseksi läntisin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Malediivien maantiede
Gnaviyani

Gnaviyani on yksi Malediivien hallinnollisista alueista ja niistä maapinta- alaltaan pienin. Gnaviyani koostuu vain Fuvahmulahin atollista, joka sijaitsee Huvadhun ja Addun atollien välillä. == Lähteet == Luokka:Malediivien maantiede
Ronan (kappale)

Ronan on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Taylor Swiftin kappale ja hyväntekeväisyyssingle vuodelta 2012. Swift kirjoitti kappaleen Maya Thompsonin blogikirjoitusten perusteella. Thompson kertoi blogissa pojastaan Ronanista, joka sairasti neuroblastoomaa ja menehtyi juuri ennen neljättä syntymäpäiväänsä. Laulu kertoo Ronanin tarinan Thompsonin näkökulmasta. Thompson on merkitty kappaleen toiseksi tekijäksi, koska sanoituksissa on lainauksia hänen teksteistään.Taylor Swift Debuts ‘Ronan’ at Stand Up To Cancer Benefit Rolling Stone 8.9.2012 Kappale julkaistiin digitaalisena singlenä 8. syyskuuta 2012. Sen tuotot menivät kokonaan syöpäjärjestöille. Swift esitti laulun myös televisiossa hyväntekeväisyyskonsertissa Stand Up To Cancer.Ronan – Single Apple Music. Kappale nousi Yhdysvalloissa Billboard Hot 100 -listan sijalle 16.Chart History - Taylor Swift Billboard Single on myynyt Yhdysvalloissa kultalevyn verran.Gold & Platinum RIAA. Vuonna 2021 Swift levytti kappaleen uudelleen nimellä "Ronan (Taylor’s Version)". Kappale lisättiin albumille Red (Taylor’s Version). Kappaleen lyriikkavideossa on kuvia ja videopätkiä Ronanista.Taylor Swift Releases Touching Tribute Lyric Video ‘Ronan’ With Permission From Family Billboard 12.11.2021 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Maya Thompsonin blogi * Ronan (Taylor’s Version) -video Luokka:Vuoden 2012 kappaleet Luokka:Taylor Swiftin kappaleet Luokka:Balladit Luokka:Hyväntekeväisyyskappaleet
Laavakanava

Laavakanava on tulivuoren seinämään muodostunut repeämä tai onkalo, johon tulivuoren laava voi virrata. Tulivuoren purkauksessa laava voi purkautua ulos laavakanavan kautta. == Lähteet == Luokka:Vulkanologia
1,1-difluorietaani

1,1-difluorietaani (C2H4F2) eli etylideenidifluoridi, HFC-152a tai jäähdytyskaasu R152a on fluorihiilivetyihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa ponnekaasuna ja jäähdytysaineena. == Ominaisuudet == Huoneenlämpötilassa 1,1-difluorietaani on väritöntä kaasua, joka voidaan nesteyttää paineenalaisena. Yhdiste liukenee vain vähäisessä määrin veteen. 1,1-difluorietaani syttyy palamaan melko helposti. Viitattu 21.11.2023 Aineen hengittäminen vaikuttaa keskushermostoon ja voi aiheuttaa mielihyvän tunnetta. Aineen väärinkäyttöä päihtymistarkoitukseen on raportoitu. == Valmistus ja käyttö == 1,1-difluorietaania valmistetaan etyynin ja vetyfluoridin reaktiolla 220-280 °C:n lämpötilassa. Katalyyttinä reaktiossa käytetään alumiinifluoridia tai alumiinifluoridin, magnesiumin ja vismutin seosta. Muita menetelmiä ovat metallikloridien katalysoima vinyylikloridin fluoraus tai 1,2-dikloorietaanin fluoraus.Maher Y. Elsheikh, Christopher A. Bertelo & William R. Dolbier Jr.: "Hydrofluorocarbons", teoksessa Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2005.Bruce E. Smart & Richard E. Fernandez: "Fluorinated Aliphatic Compounds", teoksessa Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2000.Günter Siegemund, Werner Schwertfeger, Andrew Feiring, Bruce Smart, Fred Behr, Herward Vogel, Blaine McKusick & Peer Kirsch: "Fluorine Compounds, Organic", teoksessa Ullmann’s Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2016. 1,1-difluorietaania käytetään esimerkiksi ponnekaasuna aerosolipulloissa, jäähdytysaineena kylmälaitteissa ja autojen ilmastointilaitteissa sekä vaahdotusaineena vaahtomuovien valmistuksessa. 1,1-difluorietaanista voidaan myös valmistaa vinyylifluoridia. Yhdiste ei ole haitallista otsonikerrokselle, ja sen vuoksi sillä on korvattu freonien käyttöä. == Lähteet == Luokka:Organohalidit Luokka:Fluoriyhdisteet
Fillan

Fillan on taajama Hitran kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on 1,2 neliökilometriä ja asukasluku 1 233 vuonna 2022. Fillan kirke.jpg|Fillanin kirkko ==Lähteet== Luokka:Hitra Luokka:Norjan taajamat
Fillanin kirkko

Fillanin kirkko () on puinen ristikirkko Hitran kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa. Se valmistui vuonna 1789. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Hitra
Hitran kirkko

Hitran kirkko () on kivinen ristikirkko Hitran kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa. Se valmistui vuonna 1927. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan kivikirkot kirkko
Rita Ottervik

Rita Ottervik (s. 11. syyskuuta 1966 Hitra) on norjalainen työväenpuolueen poliitikko, joka toimi Trondheimin pormestarina vuosina 2003–2023. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Trondheimin pormestarit Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ole Kopreitan

Ole Andreas Kopreitan (19. syyskuuta 1937 Stavanger – 23. tammikuuta 2011 Eidsvoll) oli norjalainen kansalaisaktivisti, joka vastusti muun muassa ydinaseita ja Norjan liittymistä Euroopan unioniin. Hän varttui Hitrassa ja Eidsvollissa ja oli koulutukseltaan opettaja. Kopreitan oli 1960-luvulla mukana Sosialistisessa kansanpuolueessa toimien sen nuorisojärjestön puheenjohtajana 1963–1965 ja puoluesihteerinä 1967–1969. Hän erosi puolueesta sen jakautuessa vuonna 1969 ja jatkoi toimintaansa puoluepolitiikan ulkopuolisessa kansalaisaktivismissa. Kopreitanilla oli tapana päivystää Karl Johans gatella Oslossa jakamassa esitteitä ja pinssejä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjalaiset poliitikot Luokka:Norjalaisten poliittisten nuorisojärjestöjen puheenjohtajat Luokka:Norjalaiset opettajat Luokka:Ympäristöaktivistit Luokka:Sodanvastaiset aktivistit Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
Neuvostoliiton ulkoasiainkansankomissariaatti

Neuvostoliiton ulkoasiainkansankomissariaatti (, lyhenne NKID) hoiti Neuvostoliiton suhteita ulkovaltoihin vuosina 1923–1946. Sen johdossa oli ulkoasiainkansankomissaari, jonka apuna toimi kollegio. Vuosina 1941–1943 NKID toimi Kuibyševissä. Neuvostoliiton ulkoasiainkomissariaatti perustettiin 6. heinäkuuta vuonna 1923 Neuvosto-Venäjän ulkoasiainkansankomissariaatin tilalle. Vuodesta 1946 ulkoasiainkansankomissariaatin toimintaa jatkoi Neuvostoliiton ulkoasiainministeriö. == Lähteet == Luokka:Neuvostoliiton ulkopolitiikka
Lovisenbergin kirkko

Lovisenbergin kirkko () on St. Hanshaugenin kaupunginosassa Oslossa sijaitseva vuonna 1912 valmistunut tiilikirkko. Sen suunnitteli arkkitehti Harald Aars ja siinä on 350 istumapaikkaa. Kirkko edustaa uusromaanista tyylisuuntausta ja on muodoltaan basilika. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Oslon kirkot Luokka:Norjan kivikirkot
Discover Airlines

EW Discover GmbH eli Discover Airlines (aiemmin Eurowings Discover) on Lufthansan omistama saksalainen lomalentoyhtiö. == Historia == Eurowings Discover aloitti toimintansa 24. heinäkuuta 2021. Yhtiö on Lufthansa-konsernin lomalentoyhtiö ja sen pääkilpailijana on Condor (jonka Lufthansa itse on aiemmin omistanut). Discover lentää pääosin suosittuihin vapaa-ajan kohteisiin Frankfurtista ja Münchenistä. Yhtiö lentää Euroopassa Airbus A320 -kalustolla sekä kaukolentoja Afrikkaan ja Pohjois-Amerikkaan Airbus A330 -kalustolla. Ensimmäiset lentokoneet ovat siirretty muilta konsernin lentoyhtiöiltä. Eurowings Discover muutti brändinsä Discover Airlinesiksi syyskuussa 2023. == Laivasto == Discover Airlinesin laivasto marraskuussa 2023 Konetyyppi Lukumäärä Tilauksia Matkustajapaikkoja Huom. Airbus A320-200 11 180 Airbus A330-200 3 270 Airbus A330-300 10 283/302 Yhteensä: 24 - == Lähteet == Luokka:Lufthansa
Norske arkitekters landsforbund

Norske arkitekters landsforbund (lyh. NAL) on norjalainen valtakunnallinen arkkitehtien ammattiliitto. Se perustettiin vuonna 1911 ja sillä oli noin 4 100 jäsentä vuonna 2015. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Arkitektur.no Luokka:Norjalaiset ammattiliitot Luokka:Norjalainen arkkitehtuuri
Arkitektur N

Arkitektur N (vuosina 1919–2007 Byggekunst) on Norjan arkkitehtiliiton vuodesta 1919 julkaisema arkkitehtuuria käsittelevä aikakauslehti. Se ilmestyy kuudesti vuodessa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Lehden verkkosivut Luokka:Norjalaiset aikakauslehdet Luokka:Norjalainen arkkitehtuuri
Discoteca Fatale

Discoteca Fatale on Lissabonissa asuvan suomalaisen elektromuusikko/tuottaja Esa Klemolan 80-luvun alun syntikkapoppia ja postpunkkia modernimpiin elektronisen musiikin tyyleihin yhdistelevä sooloprojekti.https://www.rumba.fi/uutiset/aiemmin-klubina-tunnetun- alakulttuuritalon-toiminta-saa-jatkoa-julkaisee-nyt-myos-musiikkia- ensimmainen-kappale-ulkona/ https://www.desibeli.net/arvostelu/9002 https://www.pietarsaarensanomat.fi/artikkeli/tautinen-aika-tuotti-puolensataa- savellysta-pietarsaarelaisen-esa-klemolan-etatyokomennus-portugal Helsinkiläiselle Alakulttuuritalo -levy-yhtiölle levyttävä Discoteca Fatale on julkaissut tähän mennessä kaksi EP:tä, singlejä ja toukokuussa 2023 ilmestyneen esikoisalbumin Synthetic Pleasures sekä remiksauksia mm. Oula Sudelle sekä 20 000HZ ja Ihmeauto- yhtyeille.https://www.soundi.fi/levyarviot/arvio-tyylitajuista-meininkia- mutta-radikaalimpia-ratkaisuja-tarvitaan-discoteca-fatale-on-kohtalokasta- tanssimusiikkia-mustahuulille/https://www.soundi.fi/uutiset/ihmeauto- kuljettaa-cmxn-alkuperaiskappaleen-uusiin-elokuvallisiin-maisemiin-kuuntele- tasta/ Vuonna 2021 ilmestyi lisäksi yhdessä Vilunki 3000:n kanssa tehty Dancing with Broken Hearts (Dancing with PRKL RMX)-sinkku.https://www.desibeli.net/juttu/3431 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset elektronisen musiikin artistit
Entropy

Entropy ry on vuonna 1993 perustettu, pääkaupunkiseudulla toimiva elektronisen musiikin kulttuuriyhdistys, AYY:n alainen opiskelijajärjestö ja yleishyödyllinen yhdistys. Entropyn tarkoituksena on ylläpitää ja edistää elektronisen musiikin kulttuuria ja sen harrastusta, sekä yhdistää elektronisesta musiikista kiinnostuneita ihmisiä. Entropyn toimintaan kuuluu muun muassa elektronisen musiikin kulttuuritapahtumien ja erilaisten koulutusten kuten DJ- ja tuottajakurssien järjestäminen. Entropyn toiminta on jäsenlähtöistä, eli jäsenistö suunnittelee ja toteuttaa kaikki tapahtumat ja aktiviteetit. Yhdistyksen jäseneksi voi liittyä kuka tahansa, jäsenmaksu on aina ollut nolla euroa. == Historia == Entropy ry perustettiin vuonna 1993 tarkoituksenaan yhdistää TKK:n opiskelijoita, jotka olivat kiinnostuneita teknosta. Perustamiskokousta mainostettiin sähköpostilla ja humoristisilla julisteilla, joissa kannatettiin ”TKK:n auditoriomonumentin muuttamista jättimäiseksi bassokaiuttimeksi”. Entropy on HYTKY:n ohella ollut yksi pääkaupunkiseudun merkittävimmistä elektronisen musiikin kulttuurin toimijoista, ja useat artistit ja kollektiivit ovat saaneet alkunsa näistä yhteisöistä. == Lähteet == Luokka:Yhdistykset Luokka:Elektronisen musiikin organisaatiot
Rigasche Rundschau

Rigasche Rundschau oli Riiassa vuosina 1867–1939 ilmestynyt saksankielinen sanomalehti. Baltische Monatsschriftin toimittajien vuonna 1867 perustama lehti ilmestyi aluksi kahdesti viikossa nimellä Zeitung für Stadt und Land. Sen julkaisijana toimi vuodesta 1882 lähtien Richard Ruetz ja vuodesta 1915 hänen poikansa Alfred Ruetz. Lehti sai nimen Rigasche Rundschau vuonna 1894. Linjaltaan liberaalin lehden tärkein kilpailija oli konservatiivinen Rigasche Zeitung. Sen levikki oli 2 700 kappaletta vuonna 1875 ja ylitti ensimmäiseen maailmansotaan mennessä 10 000:n rajan. Saksankielinen lehdistö kiellettiin Venäjällä vuonna 1915, jolloin Rigasche Rundschaun korvasi vastaava venäjänkielinen lehti Rižskoje obozrenije. Jälkimmäinen lakkasi saksalaisten miehitettyä Riian vuonna 1917. Rigasche Rundschau alkoi ilmestyä uudelleen heinäkuussa 1919. Se oli maailmansotien välisenä aikana Baltian suurin ja tärkein saksankielinen lehti, jota luettiin Latvian lisäksi myös Virossa, Saksassa ja muualla Keski-Euroopassa. Lehteä rahoittivat Weimarin tasavalta ja Natsi-Saksa, ja sen levikki oli 15 000–20 000 kappaletta. Lehti kannatti Latvian kansallisten vähemmistöjen kulttuuriautonomiaa, ja sen toimituskuntaan kuului monia baltiansaksalaisia kulttuurihenkilöitä. Heistä tunnetuin oli päätoimittajana vuosina 1919–1933 työskennellyt liberaali Paul Schiemann, joka toimi myös Baltiansaksalaisen demokraattisen puolueen kansanedustajana. Vuodesta 1933 lähtien Rigasche Rundschau myötäili Hitlerin Saksaa ja kansallissosialisteja. Lehti lakkasi joulukuussa 1939, kun baltiansaksalaiset siirrettiin Saksaan. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Zeitung für Stadt und Land digitoituna Latvian kansalliskirjastossa * Rigische Rundschau digitoituna Latvian kansalliskirjastossa Luokka:Latvialaiset sanomalehdet