EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Kalervo Seppola

Pekka Kaarle Kalervo Seppola (29. kesäkuuta 1913 Kangasniemi – 2. tammikuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen pääsarjatason jää- ja jalkapalloilija 1930-luvulla. Ammatiltaan hän oli myyntiedustaja. Kalervo Seppola oli ammatiltaan tehtaanedustaja. Hän suoritti merkonomitutkinnon Helsingin Liikemiesten Kauppaopistossa. Vuodesta 1939 hän työskenteli Suomen Kumitehtaan palveluksessa Seppola osallistui niin talvi- kuin jatkosotaan sotilasarvona yliluutnantti. Sodan ajan ansioista hänelle myönnettiin Vapaudenristin ritarikunnan 4. luokka. Seppola harrasti nuoruudessaan 1920-luvulta lähtien jää- ja jalkapalloa seuranaan HJK. Hän nousi HJK:n jääpallon mestaruussarjamiehistöön hyökkääjäksi vuonna 1932. Hän pelasi kaikkiaan 50 pääsarjaottelua vuosina 1932–1948. Maajoukkueessa Seppola pelasi ensimmäisen kerran vuonna 1934 Viroa vastaan. Kaikkiaan maaotteluita kertyi 5 A- ja 2 B-maaottelua. Jalkapallossa Seppola pelasi HJK:n pääsarjajoukkueessa kaikkiaan 12 ottelua kausilla 1936–1941 tehden niissä kolme maalia. Näinä vuosina HJK voitti kaksi Suomen mestaruutta, mutta Seppolan rooli oli enemmän vaihtomiehenä. == Saavutukset urheilijana == Jääpallo: * SM-kulta 1937 * SM- hopeaa 1946 * Kaksi SM-pronssia 1938 ja 1941 * 5A- ja 2 B-maaottelua Jalkapallo: * Kaksi SM-kultaa 1936 ja 1938 * Kaksi SM-hopeaa 1937 ja 1939 ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset jääpalloilijat Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon Suomen mestarit Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 1971 kuolleet
Suvi-Maaria Virta

Suvi-Maaria Virta (s. 1976 Porissa) on suomalainen näyttelijä. Hän on työskennellyt Joensuun kaupunginteatterissa vuodesta 2003. Virta on näytellyt myös Rauman teatterissa, Teatteri Imatrassa, Porin teatterissa ja Rakastajat- teatterissa sekä elokuvissa ja tv-sarjoissa. Virta on taitava laulaja ja laulanut monissa rooleissaan sekä eri yhtyeissä. Hänen isänsä on Dingon kitaristi Jonttu Virta. == Teatterirooleja == * Eliza Doolittle. My Fair Lady, Joensuun kaupunginteatteri, 2022. * Elli. Lempi, Joensuun kaupunginteatteri, 2022. * Mollie Ralston. Hiirenloukku, Joensuun kaupunginteatteri, 2020, uusintaensi-ilta 2022. == Elokuva- ja tv-rooleja == * Veturimiehet heiluttaa, 1992 * Ei tiedossa olevaa roolinimeä. Mixteip - The Greatest Tape Ever Told -lyhytelokuva. 2016. * Tuija Pärnänen. Me Rosvolat -elokuva. 2015. * Ei tiedossa olevaa roolinimeä. Ilonen talo -minitv-sarja. 2006. == Lähteet == Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Suomalaiset näyttelijät
Vakoilupeli (vuoden 1988 televisiosarja)

Vakoilupeli (Game, Set and Match) on brittiläinen 13-osainen tv-sarja vuodelta 1988. Se perustuu Len Deightonin romaanitrilogiaan Berliinin peli, Meksikon erä ja Lontoon ottelu. Sarjan pääosassa näyttelee Ian Holm. Sarjan esitti Suomessa Kolmoskanava syksyllä 1989. ==Lähteet== Luokka:1980-luvun televisiosarjat Luokka:Brittiläiset draamasarjat Luokka:Vakoiluelokuvat Luokka:Romaaneihin perustuvat televisiosarjat
Firdaposten

Firdaposten on norjalainen vuonna 1948 perustettu paikallislehti, jonka toimitus on Florøssä Kinnin kunnassa. Lehti ilmestyy kahdesti viikossa ja kuuluu Amedia-konserniin. Vuodesta 1976 lehti on ollut tabloid-kokoinen. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Lehden verkkosivut Luokka:Norjalaiset sanomalehdet Luokka:Kinn
Don Richardson

Don Richardson voi viitata ainakin seuraaviin henkilöihin: * Don Richardson (1878–1953), yhdysvaltalainen viulisti. * Don Richardson (1918–1996), yhdysvaltalainen ohjaaja ja näyttelemisen opettaja * Don Richardson (1930–2007), brittiläinen liikemies * Don Richardson (1935–2018), kanadalainen lähetyssaarnaaja.
Šuvalovin palatsi

Šuvalovin palatsi () on Pietarissa sijaitseva palatsi. Palatsin rakentamisen aloitusvuotta ei tiedetä. == Historia == Palatsin vanhin osa on sen uusklassista tyyliä edustava vasen siipirakennus, jonka suunnitteli 1780-luvulla oletettavasti arkkitehti Giacomo Quarenghi ja rakennutti Vorontsovin suku. Vuonna 1799 suku myi palatsin kreivitär Marija Naryškinalle. Oikea siipirakennus rakennettiin vuonna 1821–1822, ja sen suunnitteli oletettavasti arkkitehti Carlo Rossi. 1800-luvulla palatsissa pidettiin paljon tanssiaisia, joihin osallistui Pietarin ylimystöä ja Venäjän keisarillinen perhe. === Vallankumouksen jälkeen === Vuosina 1919–1925 palatsin tiloissa toimi museo, ja sen jälkeen vuorotellen eri neuvostoliittolaisia instituutioita. Palatsi vaurioitui koko Leningradin piirityksen aikana laajalti, ja joitain osia palatsista tuhoutui. Syksyllä 1941 palatsin pylvässali vaurioitui pommituksen synnyttämässä tulipalossa. Sali kuitenkin entisöitiin 1940-luvun aikana. Lisää entisöintejä palatsissa tehtiin vuosien 1963–1965 ja 2006–2013 välillä. Marraskuussa 2013 palatsin tiloihin avautui Fabergén pääsiäismunia esittelevä Pietarin Fabergé-museo. == Lähteet == Luokka:Pietarin palatsit Luokka:Uusklassinen arkkitehtuuri
Jari Heino

Jari Heino (s. 1963) on suomalainen basisti. Heino on opiskellut Oulunkylän Pop & Jazz -opistossa 1978-1982. Hän on työskennellyt freelancemuusikkona ja tehnyt studio- ja livetöitä lukuisille artisteille Suomessa. Heinon bassonsoittoa voi kuulla monilla suomalaisilla levyillä eri genreissä, kuten popissa, rockissa, iskelmässä ja jazzissa. Heino on soittanut muun muassa Mambassa, Maarit ja Sami Hurmerinnan, Tapani Kansan ja Jarmo Nikun yhtyeissä sekä Kirkan albumilla Surun pyyhit silmistäni, Kari Tapion Myrskyn jälkeen ja Jari Sillanpään albumilla Jari Sillanpää Jari Heino on myös Tommi Rautiaisen London Allstars -yhtyeen jäsen. Heinon ura studiomuusikkona on ollut pitkä ja menestyksekäs. Hän esiintyy yli 1500 äänilevyraidalla ja hän on tehnyt yhteistyötä monien tunnettujen artistien kanssa. Hän on esiintynyt monissa TV- orkestereissa ja lukuisilla suomalaisilla musiikkifestivaaleilla sekä konserteissa. Heino on arvostettu basisti Suomessa, ja hänen monipuolinen työnsä studiomuusikkona on ollut merkittävä osa suomalaista musiikkikulttuuria. == Lähteet == *Pale Saarinen (2017) Jari Heino – All Around -muusikko keikoilla ja studiossa Noise.fi *Jari Heino Kitaransoiton kehittäjä Juha Björninen (wordpress.com) * Jari Heino Discography (124 sivua) Discogs === Viitteet === Luokka:Suomalaiset muusikot Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Don Richardson (ohjaaja)

Don Richardson (30. huhtikuuta 1918 New York, Yhdysvallat – 10. tammikuuta 1996 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen ohjaaja ja näyttelemisen opettaja. Richardson teki pitkän uran sekä ohjaajana että opettajana. Hän ohjasi kolme Broadway-tuotantoa sekä yli 800 jaksoa televisiosarjoihin. Hän opetti sekä Barnard Collegessa että American Academy of Dramatic Artsissa sekä kirjoitti näyttelemisestä kirjan Acting Without Agony: An Alternative to the Method. Richardsonin kehittämä tekniikka perustuu lihasmuistiin, ja Richardsonin mielestä näytteleminen on kuin urheilua. Harjoitusten tarkoituksena on saada näyttelijä toimimaan lihasmuistinsa varassa. Näyttelijän ei pitäisi ajatella seuraavia liikkeitensä, vaan niiden pitäisi tulla luonnostaan ilman ajattelua. Richardsonin oppilaisiin kuuluivat muun muassa Anne Bancroft, Grace Kelly, Elizabeth Montgomery ja Zero Mostel. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset teatteriohjaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset televisio-ohjaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 1996 kuolleet
Meranian Agnès

Agnès (Marie) de Merian (saks. Agnes-Maria von Andechs-Meranien); (n. 1176 – 18. /19. heinäkuuta 1201 Poissyn linna, Ranskan kuningaskunta) oli saksalainen aatelisnainen, josta Filip II:n puolisona tuli Ranskan kuningatar vuosiksi 1196-1200. == Suku == Hänen vanhempansa olivat Meranian herttua Berthold IV Powell, James M. (toim.) The Deeds of Pope Innocent III. The Catholic University of America Press, 2004. S. 66 ja Agnes von Rochlitz.Peters, Edward (toim.): Christian Society and the Crusades, 1198-1229. University of Pennsylvania Press, 1971. S. 52 == Avioliitto ja lapset == Agnes ja Filip avoituivat Compiègnessä 1. kesäkuuta 1196. Filip oli edelleen naimisissa toisen puolisonsa kuningatar Ingeborgin kanssa, eikä ollut saanut paavi Celestinus III:tta mitätöimään avioliittoa vuonna 1195.McDougall, Sara: Royal Bastards: The Birth of Illegitimacy, 800-1230. Oxford University Press, 2017. S. 223 Avioliitosta syntyi kaksi lasta, jotka laillistettiin vuonna 1201.Hallam, Elizabeth: Capetian France, 987-1328. Longman, 1980. S. 196 * Marie (1198– 15. elokuuta 1238), Ranskan prinsessa; avioitui 1) 1210 Namurin kreivi Philippe I:n kanssa 2) avioitui 1213 Brabantin herttua Henri I:n kanssa * Philippe Hurepel (ransk. 'Karvainen') (1200– 19. tammikuuta 1234), Clermontin ja Boulognen kreivi, avioitui 1216 kreivitär Mathilde von Dammartin kanssa * Tristan (heinäkuu 1201), kuoli heti syntymänsä jälkeenTreffer, G.: Die französischen Königinnen. Von Bertrada bis Marie Antoinette (8.–18. Jahrhundert), S. 121 Filip oli mennyt ensimmäisen vaimonsa Isabella de Hainaultin kuoleman vuonna 1190 jälkeen naimisiin vuonna 1193 tanskalaisen prinsessa Ingeborgin kanssa, mutta ilmeisestikin rakasti Agnèsia ja halusi erota Ingeborgista. Kirkko, Tanskan tai Ranskan kansa eivät hyväksyneet eroa, eikä Ingeborg itsekään muuttanut takaisin Tanskaan vaan jäi luostariin Ranskaan ja vetosi paaviin asemansa palauttamiseksi. Hänet suljettiin lopulta Étampesin linnaan. Agnès ja Filip vihittiin kesäkuussa 1196, Agnès asui hovissa ja eli kuningattaren tavoin ja heille syntyi kaksi lasta, mahdollisesti kolme. Elokuussa 1200 Filipin oli pakko erota Agnesista, jotta paavi Innocentius III kumosi Ranskan kuningaskunnan tammikuussa 1200 saaman ekskommunikaation. Agnèsin kuoltua synnytykseen heinäkuussa 1201 Filip otti Ingeborgin takaisin.Treffer, G.: Die französischen Königinnen. Von Bertrada bis Marie Antoinette (8.–18. Jahrhundert), S. 120.Woll, C.: Die Königinnen des hochmittelalterlichen Frankreich 987–1237/38, S. 267. Hänet haudattiin St. Corentin-lès-Mantesin benediktiiniläisluostarin kirkkoon Pariisin luoteispuolelle, Nantesiin. == Viitteet == Luokka:Ranskan kuninkaalliset Luokka:Vuonna 1201 kuolleet
Operation Finale (elokuva)

Operation Finale on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen historiallinen draamaelokuva, jonka on ohjannut Chris Weitz ja käsikirjoittanut Matthew Orton. Se kertoo Israelin kommandojen vuonna 1960 tekemästä salaisesta operaatiosta, jonka tarkoituksena oli vangita entinen SS- upseeri Adolf Eichmann ja kuljettaa hänet Jerusalemiin oikeudenkäyntiin syytettyinä rikoksista ihmisyyttä vastaan. Elokuvan pääosissa ovat Oscar Isaac, Ben Kingsley, Lior Raz, Mélanie Laurent, Nick Kroll ja Haley Lu Richardson. Metro-Goldwyn-Mayer julkaisi elokuvan teattereissa Yhdysvalloissa 29. elokuuta 2018 Annapurna Picturesin kanssa (nykyään United Artists Releasing), ja se sai kriitikoilta ristiriitaisia arvosteluja. == Viitteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset historialliset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat Luokka:Vuoden 2018 yhdysvaltalaiset elokuvat
Christopher A. Wray

Christopher Asher Wray (s. 17. joulukuuta 1966) on yhdysvaltalainen asianajaja, joka on toiminut Yhdysvaltain liittovaltion poliisin pääjohtajana vuodesta 2017 alkaen. Vuodesta 2003 vuoteen 2005 Wray toimi George W. Bushin hallinnon rikososaston apulaissyyttäjänä. Vuodesta 2005 vuoteen 2016 hän oli oikeudenkäyntikumppani King & Spalding -lakitoimistossa. == Lähteet == Luokka:FBI:n johtajat Luokka:Yhdysvaltalaiset asianajajat Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sara Hershkowitz

Sara Hershkowitz on yhdysvaltalainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka on äänialaltaan sopraano.Sara Hershkowitz LA Phil, viitattu 30.4.2023 Hershkowitz on lähtöisin Los Angelesista. Hän sai kandidaatin arvon laulussa Manhattan School of Musicissa. Lisäksi hän opiskeli Aix-en-Provencen festivaalin Académie lyriquessa ja osallistui Salzburgin musiikkijuhlien nuorten laulajien hankkeeseen.Sara Hershkowitz Doreen Lutz Artists, viitattu 30.4.2023 Hershkowitz oli kiinnitettynä Bremenin teatteriin oopperalaulajana vuosina 2007–2012.Sara Hershkowitz HK Phil, viitattu 30.4.2023 Hänen oopperaohjelmistoonsa on kuulunut rooleja muiden muassa Wolfgang Amadeus Mozartin, Johann Strauss II:n, Engelbert Humperdinckin, Jacques Offenbachin, Richard Straussin,, Benjamin Brittenin, Alexander von Zemlinskyn ja György Ligetin teoksissa. Hershkowitzin konserttiohjelmistoon kuuluneiden teosten joukossa ovat olleet muiden muassa Antonio Vivaldin Gloria, Ludwig van Beethovenin yhdeksäs sinfonia ja Johannes Brahmsin Saksalainen sielunmessu. Vuonna 2019 Hershkowitz loi Claire Claremontin roolin Michael Wertmüllerin teoksen Diodati. Unendlich kantaesityksessä. Hershkowitz voitti yleisöpalkinnon Wienin Klassik-Mania-laulukilpailussa. Vuonna 2020 hän sai kolmannen ehdokkuutensa parhaan laulajan kategoriassa Opernweltin kilpailussa. Hershkowitz on toiminut myös laulaja-lauluntekijänä pseudonyymillä Sara Shiloh Rae yhtyeessään Bluebird Junction. Hän on tulkinnut klassisen ohjelmistonsa lisäksi bluegrassiin, americanaan tai kansanmusiikkiin luettavaa musiikkia. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset oopperalaulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Fie Hækkerup

Fie Thorsted Hækkerup (s. 25. heinäkuuta 1994 Hillerød) on tanskalainen poliitikko sosiaalidemokraattisesta puolueesta. Hän on toiminut vuodesta 2022 Tanskan parlamentin eli kansankäräjien jäsenenä. Hækkerup valittiin kansankäräjille marraskuun 2022 vaaleissa Pohjois-Sjællandin vaalipiiristä. Hän sai vaaleissa 5 789 ääntä. Hänen isänsä, useissa ministerintehtävissä toiminut Nick Hækkerup toimi kansankäräjäedustajana samasta vaalipiiristä vuosina 2007–2022. Samaan sukuun kuuluu muitakin merkittäviä poliitikkoja, muun muassa ministereinä olleet Fien isosetä Hans Hækkerup, isoisoisä Per Hækkerup ja isoisosetä Hans Erling Hækkerup. Fie Hækkerup on opiskellut tanskan kieltä ja viestintää Kööpenhaminan yliopistossa. Hän suoritti kandidaattitutkinnon (cand. mag.) vuonna 2020. Ennen valintaansa kansankäräjille hän työskenteli vuodesta 2020 viestintäyritys Rud Pedersenin konsulttina. Vuosina 2018–2020 hän toimi puolueensa opiskelijajärjestön Frit Forumin puheenjohtajana. Fie Hækkerup avioitui syyskuussa 2022 Mikkel Juulin kanssa. Hänen puolisonsa otti avioitumisen myötä käyttöön yhdistelmäsukunimen Juul Hækkerup. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Tanskalaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Katalin Miklóssy

Katalin Miklóssy (s. 1964Miklóssy, Katalin Kansalliskirjaston hakupalvelu, viitattu 30.4.2023 Budapest) on suomalainen valtiotieteilijä.Tuula Koponen, Mieluummin suomalainen Suomen Kuvalehti 24.3.2022, viitattu 30.4.2023 Hän on tutkinut poliittista historiaa ja Itä-Eurooppaa. Hänen erikoistumisalueinaan ovat olleet varsinkin kilpailun ja autoritaaristen järjestelmien muutosten tutkimukset etenkin Visegrád-ryhmän maissa ja Kaakkois-Euroopassa.Demokratian karikot Gaudeamus, viitattu 30.4.2023 Miklóssy on oppiarvoltaan valtiotieteiden tohtori. Hän on toiminut yliopistonlehtorina Aleksanteri- instituutissa sekä Helsingin yliopiston poliittisen historian dosenttina.Katalin Miklóssy Helsingin yliopisto, viitattu 30.4.2023 Miklóssyn väitöskirja on Manoeuvres of national interest : internationalism and nationalism in the emerging Kádárist criticism of Romania, 1968-1972 vuodelta 2003. Miklóssy on lisäksi muun muassa toimittanut teoksen Demokratian karikot – itäinen Eurooppa suuntaa etsimässä (Gaudeamus, 2018) yhdessä Jouko Nikulan kanssa. Hänen kotipaikkansa on Mäntsälä. Hän asettui Suomeen mentyään helmikuussa 1988 Tukholmassa naimisiin suomalaisen miehen kanssa.Olli Söderkultalahti, Katalin tapasi nuoren Viktor Orbanin bileissä 1980-luvulla – vuosia myöhemmin tutkija kritisoi Unkarin hallintoa, ja siitä alkoivat kauhun hetket Ilta-Sanomat 6.11.2022, viitattu 30.4.2023 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yhteiskuntatieteilijät Luokka:Suomenunkarilaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
V-Rally (pelisarja)

V-Rally on ajopelisarja, jonka aiheena on ralli. Ensimmäiset kolme osaa kehitti Eden Studios. Yhdysvalloissa sarjan pelejä on markkinoitu osana Need for Speed ja Test Drive -sarjoja. The Guardianin mukaan sarjan pelejä oli myyty lähes viisi miljoonaa kappaletta lokakuuhun 1999 mennessä. IGN:n mukaan sarja on myynyt neljä miljoonaa kappaletta kesäkuuhun 2002 mennessä. Sarjan neljännen osan V-Rally 4 on kehittänyt Kylotonn ja julkaissut Bigben Interactive. == Sarjan pelit == * V-Rally (1997, PlayStation) * V-Rally 2 (1999, Dreamcast, PlayStation, Windows) * V-Rally 3 (2002, GameCube, PlayStation 2, Windows, Xbox) * V-Rally 4 (2018, Nintendo Switch, PlayStation 4, Windows, Xbox One) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Sarja MobyGamesissä
Oslon käräjätalo

Oslon käräjätalo (norj. Oslo tinghus) on Oslossa C. J. Hambron aukiolla sijaitseva oikeustalo, jossa toimii Oslon käräjäoikeus. Rakennus valmistui vuonna 1994 ja edustaa modernismia. Talo tuli laajalti tunnetuksi heinäkuun 2011 terrori-iskujen oikeudenkäynnistä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== käräjätalo Luokka:Modernistinen arkkitehtuuri
Riina Solman

Riina Solman (s. 23. kesäkuuta 1972 Viljandi) on virolainen Isänmaa-puolueen poliitikko. Hän toimi Viron väestöministerinä 2019–2021 ja julkishallintoministerinä 2022–2023. Hän on äitinsä puolelta vironinkeriläinen. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Viron ministerit Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mansaaren ralli

Mansaaren ralli (Rally Isle of Man ja ennen Manx International Rally) on Mansaarella ajettava rallikilpailu, jota on järjestetty yli 40 vuoden ajan. Kilpailu kuuluu Britannian ja Irlannin rallisarjaan. Kilpailu on kuulunut myös rallin EM-sarjaan. == Historia == Vuonna 1962 John Hopwood otti yhteyttä turismilautakunnan Leonard Bondiin ja päätyi vapaaehtoiseksi järjestämään kilpailua. Seuraavana vuonna järjestettiin ensimmäinen Manx Trophy Rally, johon ilmoittautui 75 autokuntaa. Myöhemmin Manx Trophy Rally ja Conister Trust Historical Rally kuuluivat Manx International Rally -kilpailuun. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Rallin EM-sarjan osakilpailut Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan moottoriurheilu Luokka:Mansaari
Pentti Roiko-Jokela

Pentti Tuomas Roiko-Jokela (21. joulukuuta 1941 Kannus – 1. heinäkuuta 2015 Espoo) oli suomalainen metsänhoitaja, tutkija ja virkamies, joka sai metsäneuvoksen arvonimen. Viitattu 30.4.2023. ==Henkilöhistoria== Roiko- Jokelan vanhemmat olivat maanviljelijä Reino Fredrik Roiko-Jokela ja emäntä Martta Jenny Raita ja puoliso vuodesta 1966 lehtori Marja Tellervo Juntunen. Roiko- Jokela tuli ylioppilaaksi Kannuksen yhteiskoulusta 1961 ja valmistui Helsingin yliopistosta metsänhoitajaksi 1966 ja maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi. Tekniikan tohtorin tutkinnon hän suoritti 1974 Sveitsissä, ETH Zürich -korkeakoulussa. Se rinnastettiin Suomessa maatalous- ja metsätieteiden tohtorin tutkintoon 1988. Roiko-Jokela oli Helsingin yliopiston ja valtion maatalous-metsätieteellisen toimikunnan tutkimusapulainen 1966–1968, Helsingin yliopiston kurssiassistentti 1966–1969 ja tutkija Sveitsissä 1969–1974. Metsäntutkimuslaitoksen Rovaniemen tutkimusaseman puuntuotostutkija hän oli 1974–1982, vt. johtava tutkija 1978–1979 ja johtaja 1982–1984, Metsähallituksen suunnitteluosaston metsäneuvos 1984–1987, tuotanto-osaston osastonjohtaja 1987–1992, va. ylijohtaja 1990, kiinteistöasioiden, kiinteistöpalveluiden ja omaisuuspalveluiden johtaja 1992–1998 ja kiinteistöjohtaja 1999–2005. Hänellä oli myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Metsämiesten Säätiön hallituksen puheenjohtajana hän toimi 1995–2010. Metsäneuvoksen arvonimen Roiko-Jokela sai 2010. ==Julkaisuja== * Studies on improvement of the efficiency of systematic sampling in forest inventory, 1971, Aarne Nyyssösen ja Pekka Kilkin kanssa * Die Schaftformfunktion der Fichte und die Bestimmung der Sortimentsanteile am Stehenden Baum, 1974, väitöskirja * Koepuiden mittauksen tarkkuus ja tehokkuus, 1978, Mikko Hyppösen kanssa * Pintakasvillisuuden, maan ja puuston välisistä suhteista Ounasvaaralla, 1979, Leevi Lohen ja Erkki Lähteen kanssa * Metsäkasvillisuuden ja maan fysikaalisten ominaisuuksien välisestä suhteesta Lapissa, 1979, Pentti Sepposen ja Erkki Lähteen kanssa * Maaston korkeus puuntuotantoon vaikuttavana tekijänä Pohjois-Suomessa, 1980 * Kivennäismaiden talousmetsien pysyvät (INKA ja TINKA) kokeet: suunnitelmat, mittausmenetelmät ja aineistojen rakenteet, 1988, Hans Gustav Gustavsenin ja Martti Varmolan kanssa * Metsien puolesta – pro silvis: metsäpoliittisen keskustelun tueksi marraskuussa 1995, 1995. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset metsänhoitajat Luokka:Suomalaiset metsätieteilijät Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Beta Camelopardalis

Beta Camelopardalis, Beta Cam tai β Camelopardalis on Kirahvin tähdistön kirkkain tähti. Sen näennäinen magnitudi on 4,02, joten se näkyy himmeänä paljaalla silmällä. Se on noin 870 valovuoden päässä Maasta. Sillä ei tiedetä olevan kumppaneita. Beta Camelopardaliksen spektriluokka on G Ib tai G IIa. Se on keltainen ylijättiläinen tai kirkas jättiläinen, arviolta 50-60 miljoonaa vuotta vanha. Se pyörii poikkeuksellisen nopeasti (11,7 km/s) tämän tyyppiseksi tähdeksi. Yksi mahdollinen selitys on, että se on nielaissut lähellä kiertäneen jättiläisplaneetan, 'kuuman Jupiterin'. Sen massa on 6,5 kertaa Auringon massa ja se on laajentunut n. 58 kertaa Auringon säteen suuruiseksi. Sen valovoima on 1592 kertaa Auringon valovoima , ja efektiivinen lämpötila 5300 K. == Lähteet == Luokka:Kirahvin tähdistö Luokka:G-spektriluokan tähdet Luokka:Ylijättiläistähdet Luokka:Kirkkaat jättiläistähdet
Dansk Melodi Grand Prix 2022

Dansk Melodi Grand Prix 2022 oli Tanskassa järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Tanskan edusta Eurovision laulukilpailuun 2022. Kilpailu pidettiin avoimena kilpailuna, johon lähetetyistä ehdotuksista kahdeksan valittiin kilpailun finaaliin. Finalistit julkaistiin 10. helmikuuta. Finaali kilpailtiin 5. maaliskuuta Jyske Bank Boxen -hallissa Herningissä. Finaalissa voittajan tuloksen päättivät katsojat tekstiviesti- ja mobiilisovellusäänestyksellä. Finaali pidettiin kaksikierroksisena. Ensimmäisellä kierroksella äänestettiin kolme kappaletta superfinaaliin, jossa voittaja valittiin. Kilpailun voitti yhtye Reddi kappaleella "The Show". Finaalia seurasi 985 000 katsojaa. ==Tulos== ===Ensimmäinen kierros=== Numero Artisti Kappale Lauluntekijä(t) Tulos 1 Patrick Dorgan "Vinden suser ind" Daniel Scheffmann, Jeppe Kronback, Ole Bjørn Heiring Albertsen, Patrick Dorgan Putosi 2 Conf3ssions "Hallelujah" Jon Nørgaard, Moh Denebi, Nikolaj Pellegrini, Patrick Dalton, Rachel Furner Superfinaaliin 3 Der Var Engang "En skønne dag" Claus Reenberg, Emma Pi, Rasmus Hedeboe Putosi 4 Fuld Effekt "Rave med de hårde drenge" Alexander Scott Dyrbye, Claus Waldorff Thomsen, Kasper Bruhn Nielsen, Zachary Rune Dyrbye Putosi 5 Josie Elinor & Jack Warren "Let Me Go" Benjamin Rosenbohm, Julie Aagaard, Katrine Brixen, Mikkel Martinus Sørensen Superfinaaliin 6 Morten Fillipsen "Happy Go Lucky" Kasper Holm Larsen, Morten Fillipsen, Rasmus Rydahl Putosi 7 Reddi "The Show" Chief 1, Ihan Haydar, Julia Fabrin, Remee Jackman, Siggy Savery Superfinaaliin 8 Juncker "Kommet for at blive" Christian Juncker Putosi ===Superfinaali=== Numero Artisti Kappale Äänet Sija 1 Conf3ssions "Hallelujah" 32% 2 2 Reddi "The Show" 37% 1 3 Josie Elinor & Jack Warren "Let Me Go" 31% 3 ==Lähteet== * *http://natfinals.50webs.com/10s_20s/Denmark2022.html ===Viitteet=== Luokka:Eurovision laulukilpailu 2022 Luokka:Dansk Melodi Grand Prix
Lacey Evans

Macey Estrella-Kadlec (ent. Evans s. 24. maaliskuuta 1990) Lacey Wrestlingdatassa. Wrestlingdata. on yhdysvaltalainen showpainija ja työskenteli WWE:ssä kehänimellä Lacey Evans vuosina 2016-2023. Evansilla on sotilaskoulutus ja hän on sotilasarvoltaan merijalkaväen kersantti. Hän on osallistunut sotilaspoliisina Afganistanin ja Irakin sotiin.Entinen U.S. Marine Lacey Evans ==NXT== Sotilasuran jälkeen huhtikuuta 2016 Estrella-Kadlec allekirjoitti sopimuksen WWE:n kanssa ja aloitti harjoittelut WWE Performance Centerissä Uusi luokka WWE:ssä Vuonna 2017 hänelle annettiin kehänimi Lacey Evans, mikä sattui myös olemaan hänen siskonsa tyttönimi. Ensimmäinen isompi ottelu oli osallistumin Mae Young Classic-turnaukseen, mutta Toni Storm päihitti hänet toisella kierroksella.Mae Young -turnauksen tulokset Viimeiset ottelut NXT:ssä Evans paini joulukuussa 2018 ennen siirtymistä WWE:n pääsarjaan Raw:in. ==Raw ja Smackdown== Evans oli yksi kuudesta NXT:n painijasta, jotka siirtyi 2019 alussa pääsarjaan.Kuusi NXT:n painijaa siirtyi pääsarjaan. Virallinen debyytti tapahtui Royal Rumblessa, johon hän osallistui sijalta 1. Evans selvisi kehässä 29, kunnes Charlotte Flair eliminoi hänet.2019 Royal Rumble tulokset. kevään ja kesän ajan Evans lähinnä keskeytti ja häiritsi muiden otteluita, kunnes 2019 Draftissä hänet siirrettiin Smackdown brändiin. Evans on tehnyt myös historiaa sillä hän ja Natalya olivat ensimmäiset naiset, jotka saivat painia Saudi Arapiassa Crown Jewel- tapahtumassa.Ensimmäinen naisten ottelu Saudi Arabiassa. Helmikuussa 2021 Evansin ilmoitettiin olevan raskaana, joka liitettiin osaksi juonta, että Ric Flair olisi ollut lapsen isä.Evans raskaana. Tämän myötä myös ottelu mestaruudesta Asukaa vastaan peruttiin. Evans oli sivussa painista yli vuoden, kunnes palasi huhtikuussa 2022 Smackdownin jaksossa takaisin. Evans ei ole onnistunut WWE:n urallaan saavuttamaan vielä mestaruuksia. Evans jätti WWE:n elokuussa 2023 ja aloitti pitämään "Sunny Summers Cafe"-kahvilaa Beaufortissa South Carolinassa.Former WWE Wrestler to open café in BeaufortViitattu 10.12.2023 ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset showpainijat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Yrjö Tuhkunen

Yrjö Väinö Antero Tuhkunen (19. kesäkuuta 1897 Helsinki – 13. kesäkuuta 1958 Helsinki) oli suomalainen pääsarjatason jääpalloilija 1920-luvulla ja 1930-luvun alussa. Ammatiltaan hän oli voimistelunopettaja, mutta oli vuosia Sanoma Oy:n palveluksessa urheilutoimittajana Helsingin Sanomissa ja Iltasanomissa. ==Ura jääpalloilijana== Yrjö "Tuhku" Tuhkunen liittyi Helsingin Normaalilyseon oppilaana Helsingin Jalkapalloklubiin (HJK). Valmistuttuaan ylioppilaaksi hän opiskeli Helsingin yliopistossa voimistelunopettajaksi. Vuonna 1920 hän suoritti asepalveluksen Viipurissa ja pelasi sen kauden Viipurin Susissa - silloin vielä VBJS voittaen ensimmäisen jääpallon Suomen mestaruutensa keväällä 1920. Pelipaikka Tuhkusella oli keskikenttä ja tukimies. Seuraavaksi kaudeksi hän palasi Helsinkiin HJK:n riveihin ja oli voittamassa toista Suomen mestaruutta; nyt HJK riveissä. "Tuhku" sai jatkoa mestaruuksilleen HJK:ssa jatkoa vuosina 1923, 1924 ja 1928 eli kaikkiaan viisi mestaruutta. ==Ura erotuomarina== Lopetettuaan aktiivisen pelaajauransa kauden 1929 jälkeen Yrjö Tuhkusesta tuli aktiivi erotuomaritoiminnan jäsen; ensin tuomarina ja sitten erotuomarien kouluttajana. Tuomariurallaan hän tuomitsi yhdeksän jalkapallomaaottelua ja kaksi jääpallomaaottelua. Hän toimi lisäksi Palloliiton erotuomarivaliokunnan jäsenenä 1923-1933 ja 1945-1950 sekä erotuomarikouluttajana ympäri Suomea pidetyissä tilaisuuksissa. ==Ura toimittajana== Tuhkunen toimi aina vuoteen 1940 asti Helsingin Sanomien urheilutoimituksen avustajana nimimerkillä "Poiku". Silloin hänestä tuli lehteen vakinainen urheilutoimittaja. Sotien jälkeen hän toimi myös Ilta- Sanomissa urheilutoimittajana ja teki erillisiä artikkeleita myös Suomen Urheilulehteen. Tuhkunen oli muös aktiivinen Urheilutoimittajain Liiton jäsen aivan sen alkuhetkistä lähtien. Toimittajauran lisäksi Tuhkunen toimi alkuperäisen koulutuksensa mukaisesti liikunnanopettajana Meilahden yhteiskoulussa. ==Palkitsemiset== Ansioistaan urheilun alalla Tuhkanen palkittiin Suomen Urheilun hopeisella ansiomitalilla ja hopeisella ansioristillä, Suomen Palloliiton kultaisella ansiomerkillä, Palloliton Helsingin piirin kultaisella ansiomerkillä ja HJK:n ansiomerkillä. == Saavutukset urheilijana == Jääpallo: * Viisi SM-kultaa 1920, 1921, 1923, 1924 ja 1928 * Kaksi SM-hopeaa 1923 ja 1925 * 2A-maaottelua ja niissä 5 maalia Vesipallo: * Suomen mestaruus 1922 Helsingin Uimarien riveissä ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset jääpalloilijat Luokka:Suomalaiset jääpallotuomarit Luokka:Suomalaiset jalkapallotuomarit Luokka:Suomalaiset urheilutoimittajat Luokka:Suomalaiset urheiluvaikuttajat Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1897 syntyneet Luokka:Vuonna 1958 kuolleet
Kuumat linjat

Kuumat linjat (videona Vakoojapeli, Hot Enough for June tai Agent 8 ¾) on Ralph Thomasin ohjaama brittiläinen vakoilukomedia vuodelta 1964. Dirk Bogarde näyttelee aloittelevaa lontoolaiskirjailijaa, jonka työvoimatoimisto lähettää lasitehtaan työhaastatteluun ja haastattelija (oikeasti vakoilueversti) saman tien Prahaan, koska mies on syntynyt siellä ja osaa kieltä. Työ osoittautuu vakoiluun liittyväksi, mutta työsuhde-etuna on viileän viehättävä autonkuljettaja Vlasta, joka kuitenkin paljastuu paikallisen poliisipäällikön tyttäreksi. ==Rooleissa== ==Vastaanotto== Helsingin Sanomissa Paula Talaskivi piti uutuuselokuvaa näppärästi tehtynä ja vauhdikkaana värikomediana, joka tarjoaa niin hupia kuin jännitystäkin. Video-oppaassa (WSOY 1994) Bello Romano piti tätä varhaisten James Bond -elokuvien menestyksen myötä syntynyttä parodiaa parempana agenttikomediana kuin esimerkiksi Casino Royale ja antoi sille kolme tähteä viidestä, joka vastaa sanallista arviota ”hyvä”.”Vakoojapeli / Kuumat linjat”, Video-opas 95, WSOY 1994 ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1964 brittiläiset elokuvat Luokka:Vakoiluelokuvat Luokka:Romaaneihin perustuvat elokuvat Luokka:Brittiläiset komediaelokuvat
Pekka Tolkkinen

Pekka Tolkkinen on suomalainen mäkihyppääjä. Tolkkinen osallistui mäkihypyn maailmancupiin kerran. Hän sijoittui tammikuussa 1981 Harrachovin osakilpailussa kymmenenneksi. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset mäkihyppääjät Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Ciara Mageean

Ciara Mageean (s. 12. maaliskuuta 1992 Portaferry) on irlantilainen keskimatkojen juoksija. Hän on saavuttanut arvokisamitaleja 1 500 metrin juoksussa. Mageean juoksi arvokisamitaleille jo nuorten sarjoissa. Hän saavutti hopeaa 800 metrin juoksussa alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa 2009 sekä 1 500 metrin juoksussa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2010 ja alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2011. Hän ei kilpaillut alle 23-vuotiaiden arvokilpailuissa kärsittyään tuolloin leikkauksen vaatineesta loukkaantumisesta. Yleisessä sarjassa Mageean sijoittui vuonna 2010 Kansainyhteisön kisoissa 1 500 metrillä kymmenenneksi. EM-kilpailuissa 2012 hän karsiutui välierissä. Vuonna 2016 hän saavutti EM- kilpailuissa pronssia hidasvauhtisessa juoksussa ajalla 4.33,78. Rio de Janeiron olympialaisissa hän karsiutui välierissä. Kaksi viikkoa olympialaisten jälkeen hän juoksi Pariisin Timanttiliigan kilpailussa siihen saakka parhaan aikansa 4.01,46, millä hän paransi ennätystään yli viidellä sekunnilla. Maastojuoksun EM-kilpailuissa hän sijoittui 31:nneksi. Mageean keskeytti 1 500 metrin loppukilpailussa sisäratojen EM-kilpailuissa 2017. Ulkoratojen MM-kilpailuissa hän karsiutui alkuerissä. Vuonna 2018 hän karsiutui sisäratojen MM-kilpailujen alkuerissä. Kansainyhteisön kisoissa hän sijoittui 1 500 metrillä 13:nneksi ja karsiutui 800 metrin alkuerissä. EM- kilpailuissa hän sijoittui 1 500 metrillä neljänneksi ajalla 4.04,63. Maastojuoksun EM-kilpailuissa hän sijoittui 43:nneksi. Mageean saavutti sisäratojen EM-kilpailuissa 2019 pronssia 1 500 metrillä ajalla 4.09,43. Heinäkuussa hän sijoittui Monacon Timanttiliigan kilpailussa mailin juoksussa kahdeksanneksi ajalla 4.19,03 ja paransi väliaikana 1 500 metrin juoksun ennätyksekseen 4.01,21. Ulkoratojen MM-kilpailuissa hän sijoittui kymmenenneksi uudella ennätyksellään 4.00,15. Maastojuoksun EM-kilpailuissa hän sijoittui 20:nneksi. Mageean juoksi 800 metriä heinäkuussa 2020 Bernissä ensi kertaa alle kahden minuutin ajallaan 1.59,69. Tokion olympialaisissa 2021 hän karsiutui 1 500 metrin alkuerissä. Hän kärsi tuolloin pohjerepeämästä. Vuonna 2022 sisäratojen MM-kilpailut jäivät häneltä väliin pohjevamman vuoksi. Kesällä 2022 Mageean saavutti Kansainyhteisön kisoissa hopeaa ajalla 4.04,14. EM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa ajalla 4.02,56. Syyskuussa 2022 hän voitti Brysselin Timanttiliigan kilpailussa 1 500 metrin juoksun ennätyksellään ja ensimmäisellä neljän minuutin alituksellaan 3.56,63. Mageean juoksi toukokuussa 2023 Manchesterissa 800 metrin Irlannin ennätyksen 1.59,27. Monacon Timanttiliigan kilpailussa heinäkuussa hän juoksi mailin Irlannin ennätykseksi ajan 4.14,58. Budapestin MM-kilpailuissa hän sijoittui 1 500 metrillä neljänneksi Irlannin ennätysajalla 3.56,61, minkä kohensi aikaan 3.55,87 syyskuisessa Brysselin Timanttiliigan kilpailussa. Hän paransi 800 metrin Irlannin ennätyksen aikaan 1.58,51 toukokuussa 2024 Manchesterissa. Hän voitti 1 500 metrin Euroopan-mestaruuden Roomassa 2024 ajalla 4.04,66. == Lähteet == Luokka:Irlantilaiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Annankadun adventtiseurakunta

Annankadun adventtiseurakunta on helsinkiläinen adventtiseurakunta, joka sijaitsee Helsingin Punavuoressa. Seurakunta on perustettu vuonna 1894 ja on Suomen ensimmäinen adventtiseurakunta. Seurakunnan pastoreita ovat Sakari Vehkavuori ja Atte Helminen. Annankadun adventtiseurakunnan tiloissa kokoontuvat myös ruotsinkielinen Helsingfors adventist församling sekä vuonna 2010 perustetut englanninkielinen Seed International Church sekä venäjänkielinen adventtiseurakunta. == Historia == Ruotsin adventistikonferenssi pyysi Yhdysvaltain pääkonferenssilta vuonna 1892 tukea saarnaajan lähettämiseksi Suomeen. Samana vuonna ruotsalainen Olof Johnsson aloitti yhdessä kahden sisaren, Augusta Larssonin ja Matilda Lindgrenin kanssa lähetystoiminnan Suomessa. Kolmikko vaikutti Suomessa vuosina 1892–1898. Alkujaan toiminta oli ruotsinkielistä ja ensimmäinen seurakunta perustettiin Helsinkiin vuonna 1894. Olof Johnsson valittiin Helsingin adventtiseurakunnan johtajaksi.Näsman 1979, s. 94–95 == Katso myös == * Uskonto Helsingissä * Luettelo Suomen adventtiseurakunnista == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Suomen adventtiseurakunnat Luokka:Helsingin seurakunnat Luokka:Punavuori
Merope (tähti)

Merope eli 23 Tauri on Härän tähdistöön, tarkemmin Seulasten tähtijoukkoon kuuluva tähti. Se on saanut nimensä kreikkalaisesta mytologiasta. Tähdellä on ollut suuri merkitys heijastussumujen, nimen omaan emissiosumujen tutkimuksessa. Brittiläinen astronomi William Huggins teki spektroskooppista tutkimusta jo 1860-luvulla. Yhdysvaltalainen Vesto Slipher valokuvasi Meropen sumua vuonna 1913 ja totesi, että Meropen sumu vastasi tähden spektriä tarkasti. Tähden massa on 4,25 M ja säde 7,7 R. == Lähteet == Luokka:Alijättiläistähdet Luokka:B-spektriluokan tähdet Luokka:Beta Cephei -muuttujat Luokka:Orionin haara
Robert Morley

Robert Morley (26. toukokuuta 1908 Semley, Wiltshire – 3. kesäkuuta 1992 Reading, Berkshire) oli englantilainen näyttelijä, joka työskenteli sekä Britanniassa että Yhdysvalloissa. Olemukseltaan muhkea Morley oli mahtipontisten yläluokkaisten miesroolien luonnenäyttelijä, usein komedioissa. Vuonna 1939 hän oli parhaan miessivuosan Oscar-palkintoehdokkaana ensimmäisestä filmiroolistaan kuningas Ludvig XVI:na elokuvassa Marie Antoinette (1938). Morley valmistui Royal Academy of Dramatic Art -teatterikoulusta ja debytoi näyttämöllä vuonna 1928. Läpimurtorooli oli vuoden 1936 nimiosa Oscar Wildena, jonka hän teki myös New Yorkissa 1938. Väliin mahtui Henry Higginsin rooli Pygmalionissa 1937. Hän myös kirjoitti näytelmiä, kuten yhdessä Noel Langleyn kanssa draaman Edward, My Son, jonka alkuperäistuotannossa 1947 Morley näytteli myös pääosaa. Siitä tehtiin kaksi vuotta myöhemmin George Cukorin ohjaama elokuvasovitus Poikani Edward, jossa miespääosaa näyttelee Spencer Tracy. Morley näytteli yli 60 elokuvassa muun muassa John Hustonin ja Lewis Milestonen ohjauksessa. Vuonna 1957 Morleylle myönnettiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan komentajan (CBE) arvonimi. Vuonna 1975 hän kieltäytyi aateloinnista eli ritarin arvosta. ==Elokuvia== *1938: Marie Antoinette *1941: Majuri Barbara (Major Barbara) *1942: Petetyt petturit (The Foreman Went to France) *1945: Lentäjäsankarini (I Live in Grosvenor Square) *1951: Afrikan kuningatar (The African Queen) *1952: Aissa – ruskea viettelys (An Outcast of the Islands) *1953: The Final Test *1953: Suurempi kuin rakkaus (Melba) *1953: Gilbert and Sullivan (The Story of Gilbert and Sullivan) *1954: Afrikan aarre (Beat the Devil) *1954: The Rainbow Jacket *1954: Hyvät kuolevat nuorena (The Good Die Young) *1954: Kuninkaan suosikki (Beau Brummell) *1955: Kuninkaan jousimies (The Adventures of Quentin Durward) *1956: Maailman ympäri 80 päivässä (Around the World in 80 Days) *1956: Loma Monte Carlossa (Loser Takes All) *1959: Yö on viholliseni (Libel) *1960: Sukupuolten sota (The Battle of the Sexes) *1961: Lentäjinä vastoin tahtoaan (The Road to Hong Kong) *1961: Nuoret hurjat (The Young Ones) *1962: 9 tuntia ikuisuuteen (Nine Hours to Rama) *1963: Murha hotelli Laukassa (Murder at the Gallop) *1963: Villikkotyttäreni (Take Her, She's Mine) *1964: Kuumat linjat (Hot Enough for June) *1964: Topkapi *1965: Nuo mainiot miehet lentävissä koneissaan (Those Magnificent Men in Their Flying Machines) *1965: Elämää huipulla (Life at the Top) *1965: ABC-murhat (The Alphabet Murders) *1965: Viiltäjä-Jack (A Study in Terror) *1966: Mini-pommia metsästämässä (Finders Keepers) *1966: Jerry avaruudessa (Way... Way Out) *1970: Raju romanssi (Twinky) *1970: Cromwell *1971: Kun kello lyö (When Eight Bells Toll) *1974: Suuria odotuksia (Great Expectations, tv-elokuva) *1976: Lintu sininen (The Blue Bird) *1978: Kuolema korjaa kokit (Who Is Killing the Great Chefs of Europe?) *1980: Lymypaikka (Loophole) *1980: Käpälät irti (Oh Heavenly Dog) *1983: Joka vaaroja etsii... (High Road to China) *1987: Kuolontuuli (The Wind) ==Lähteet== Luokka:Englantilaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 1992 kuolleet
Rénelle Lamote

Rénelle Lamote (s. 26. joulukuuta 1993 Coulommiers) on ranskalainen keskimatkojen juoksija. Hän on saavuttanut useita Euroopan-mestaruusmitaleja 800 metrin juoksussa. Lamote ei menestynyt ensimmäisissä nuorten arvokilpailuissaan mutta voitti kultaa 800 metrin juoksussa alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015 ajalla 2.00,19. Aiemmin samana vuonna hän alitti ensi kerran kahden minuutin rajan. Heinäkuun lopulla hän voitti Tukholmassa Timanttiliigan kilpailun ajalla 1.59,91. Pekingin MM-kilpailuissa hän paransi välierissä ennätyksekseen 1.58,86 ja sijoittui loppukilpailussa kahdeksanneksi ajalla 1.59,70. Vuonna 2016 Lamote paransi Timanttiliigassa kahdesti 800 metrin juoksun ennätystään: hän sijoittui Rabatissa kolmanneksi ajalla 1.58,84 ja Birminghamissa toiseksi ajalla 1.58,01. Hän saavutti EM-kilpailuissa hopeaa ajalla 2.00,19. Rio de Janeiron olympialaisissa hän karsiutui alkuerissä ajalla 2.02,19. Vuonna 2017 hän ei kilpaillut. Vuonna 2018 hän saavutti hopeaa ulkoratojen EM-kilpailuissa ajalla 2.00,62. Vuoden 2019 alussa hän saavutti hopeaa sisäratojen EM-kilpailuissa ajalla 2.03,00. Ulkoratojen MM-kilpailuissa 2019 hän karsiutui välierissä. Lamote paransi heinäkuussa 2021 Monacon Timanttiliigan kilpailussa ennätysajakseen 1.57,98 sijoittuessaan kuudenneksi. Tokion olympialaisissa 2021 hän karsiutui välierissä ajalla 1.59,40. Vuonna 2022 hän karsiutui MM-kilpailujen välierissä ajalla 2.00,86 mutta saavutti EM- kilpailuissa hopeaa ajalla 1.59,49. Viikko EM-kilpailujen jälkeen hän voitti Lausannen Timanttiliigan kilpailun ennätysajallaan 1.57,84. MM-kilpailuissa 2023 hän karsiutui välierissä. Rénelle Lamoten pikkusisko Manon Lamote on myös kilpaillut juoksijana. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Elliott Edmondson

Elliott Edmondson (s. 29. elokuuta 1994) on brittiläinen kartanlukija. == Ura == Edmondson aloitti kilpailemisen 15 vuotiaana ja eteni brittiläisiin ralleihin 2010-luvulla. Vuonna 2013 hän sai opetusta Nicky Gristiltä Motorsport UK Academyssä. Ensimmäinen kansallisen tason voitto tuli Mark McCullochin kanssa. Vuonna 2014 hän osallistui Niall McShean kanssa Kiinan mestaruussarjaan. Vuonna 2015 hän toimi kartanlukijana Gus Greensmithille Fiesta Trophy -sarjassa. Vuonna 2016 hän oli kartanlukijana Neil Simpsonille ja Chris Ingramille. Vuonna 2019 hän toimi Rhys Yatesin kanssa ja muutamia testejä Elfyn Evansille. Vuonna 2021 hän toimi kartanlukijana Andreas Mikkelsenille WRC2-sarjassa ennen siirtymistään Oliver Solbergin kartanlukijaksi. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset kartanlukijat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Emery

Emery on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Anthony Joseph Emery (1918–1988), brittiläinen roomalaiskatolinen piispa * Gareth Emery (s. 1980), brittiläinen trance-tuottaja ja DJ * Paul Emery (1916–1993), brittiläinen F1-kuljettaja * Ralph Emery (1933–2022), yhdysvaltalainen radio- ja televisiotoimittaja * Ray Emery (1982–2018), kanadalainen jääkiekkomaalivahti * Unai Emery (s. 1971), espanjalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja * Warren Zaïre-Emery (s. 2006), ranskalainen jalkapalloilija. == Muita merkityksiä == * Emeryn piirikunta, Yhdysvaltojen Utahin osavaltiossa sijaitseva piirikunta * Emery Kabongo Kanundowi, kinshasankongolainen roomalaiskatolinen arkkipiispa * Emery Roth, amerikanunkarilainen arkkitehti
Kamini Kaushal

Kamini Kaushal (syntyjään Uma Kashyap; s. 24. helmikuuta 1927 Lahore, Punjab, Brittiläinen Intia) on intialainen näyttelijä, joka on työskennellyt hindinkielisissä elokuvissa ja televisiossa. Hänet tunnetaan rooleistaan elokuvissa, kuten Neecha Nagar (1946), joka voitti Kultaisen palmun Cannesin elokuvajuhlilla, ja Biraj Bahu (1955), josta hän voitti parhaan naispääosan Filmfare Awards -palkinnon vuonna 1955. Hän näytteli naispääosia elokuvissa vuosina 1946–1963, joista hänen roolinsa elokuvissa Do Bhai (1947), Shaheed (1948), Nadiya Ke Paar (1948), Ziddi (1948), Shabnam (1949), Paras (1949), Namoona (1949), Arzoo (1950), Jhanjar (1953), Aabroo (1956), Bade Sarkar (1957), Jailor (1958), Night Club (1958) ja Godaan (1963) ovat hänen uransa parhaita suorituksia. Hän näytteli luonnerooleja vuodesta 1963 ja sai ylistystä kriitikoilta roolistaan elokuvassa Shaheed (1965). Hän esiintyi kolmessa Rajesh Khannan elokuvassa, Do Raaste (1969), Prem Nagar (1974) ja Maha Chor (1976), elokuvassa Anhonee (1973) Sanjeev Kumarin kanssa ja kahdeksassa elokuvassa Manoj Kumarin kanssa, Shaheed (1965), Upkar (1967), Purab Aur Paschim (1970), Shor (1972), Roti Kapda Aur Makaan (1974), Sanyasi (1975), Dus Numbri (1976) ja Santosh (1989). 2010-luvulla hän teki lyhyitä, mutta ylistettyjä sivurooleja toimintakomediassa Chennai Express (2013) ja romanttisessa draamassa Kabir Singh (2019), jotka molemmat kuuluivat eniten tuottaneisiin intialaisiin elokuviin. == Yksityiselämä == Kun Kaushalin vanhempi sisar Usha kuoli auto-onnettomuudessa jättäen jälkeensä kaksi tytärtä, Kaushal meni naimisiin sisarensa lesken B. S. Soodin kanssa vuonna 1948 ja muutti Bombayhin. He saivat kolme poikaa. == Valikoitu filmografia == * Neecha Nagar (1946) * Shaheed (1948) * Aag (1948) * Ziddi (1948) * Shabnam (1949) * Arzoo (1950) * Biraj Bahu (1954) * Jailor (1958) * Godaan (1963) * Shaheed (1965) * Chennai Express (2013) * Kabir Singh (2019) * Laal Singh Chaddha (2022) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Intialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Cyréna Samba-Mayela

Cyréna Samba-Mayela (s. 31. lokakuuta 2000 Champigny-sur-Marne) on ranskalainen pika-aitajuoksija. Hän on voittanut sisäratojen maailmanmestaruuden 60 metrin aitajuoksussa. Samba-Mayela voitti alle 18-vuotiaiden sarjassa viestijuoksussa kultaa EM-kilpailuissa 2016 ja saavutti 100 metrin aitajuoksussa hopeaa MM-kilpailuissa 2017. Hän sijoittui kahdeksanneksi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2018. Hän saavutti hopeaa alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2021 ajalla 12,80. Samba-Mayela oli mukana Tokion olympialaisissa 2021 mutta joutui jättäytymään pois 100 metrin aitajuoksun alkueristä lämmittelyssä ilmi tulleen takareisivamman vuoksi. Hän voitti 60 metrin aitajuoksussa sisäratojen maailmanmestaruuden vuonna 2022 Ranskan-ennätyksellä 7,78. Samana vuonna hän karsiutui 100 metrin aitajuoksun alkuerissä ulkoratojen MM-kilpailuissa ja sijoittui seitsemänneksi EM- kilpailuissa. Hän karsiutui 100 metrin aitajuoksun välierissä ulkoratojen MM- kilpailuissa 2023. Hän saavutti 60 metrin aitajuoksussa sisäratojen MM-hopeaa 2024 ajalla 7,74. Välierissä hän oli juossut Ranskan ennätyksen 7,73. Samba- Mayela paransi alkukaudesta 2024 neljään kertaan Ranskan ennätystä 100 metrin aitajuoksussa päätyen Rooman EM-kilpailujen finaalissa aikaan 12,31, jolla voitti Euroopan-mestaruuden. Pariisin olympialaisissa hän saavutti 100 metrin aitajuoksussa hopeaa ajalla 12,34. Samba-Mayela voitti Ranskan-mestaruuden 100 metrin aitajuoksussa vuonna 2020 tuolloisella ennätysajallaan 12,73, vuonna 2021 ajalla 12,80 ja vuonna 2023 tuolloisella ennätyksellään 12,68. Hän voitti sisäradoilla Ranskan-mestaruuden 60 metrin aitajuoksussa vuonna 2020. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset pika-aitajuoksijat Luokka:Ranskalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 2000 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Maria do Carmo Silveira

Maria do Carmo Trovoada Pires de Carvalho Silveira (s. 14. helmikuuta 1961) toimi São Tomé ja Príncipen 13. pääministerinä 8. kesäkuuta 2005 – 21. huhtikuuta 2006. Tammikuussa 2017 do Carmo aloitti Portugalinkielisten maiden yhteisön pääsihteerin tehtävässä mosambikilaisen Murade Isaac Murargyn seuraajana. Hän oli virassa 2019 asti. == Lähteet == Luokka:Sãotomépríncipeläiset poliitikot Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kustaa Aapo Santavuori

Kustaa Aapo (Aapo, K. A.) Santavuori, vuoteen 1906 Gustaf Abel Sandberg (5. kesäkuuta 1883 Merikarvia – 12. marraskuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen pappi ja opettaja ja kristillinen kirjailija.Santavuori, Kustaa Aapo (1883–1967) Suomen papisto 1800–1920 -verkkojulkaisu. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2017. Viitattu 30.4.2023. ==Henkilöhistoria== Santavuoren vanhemmat olivat kanttori Frans Niklas Sandberg ja Maria Josefina Sved ja puolisot 1912–1922 pankkivirkailija Berna Matilda Stackelberg ja 1923–1964 käsityönopettaja Ringa Helena Andersin, merenkulkuneuvos Ernst Andersinin tytär. Toimittaja Usko Santavuori oli Santavuoren poika ensimmäisestä avioliitosta ja kirjailija, suomentaja, upseeri Martti Santavuori hänen veljensä. Santavuori tuli ylioppilaaksi Porin klassillisesta lyseosta 1902 . Hän suoritti teologisen erotutkinnon 1909 ja hänet vihittiin papiksi samana vuonna. Pastoraalitutkinnon hän suoritti 1912 ja uudistetun pastoraalitutkinnon 1932. Santavuori oli Kivennavan kappalaisen apulainen ja hoiti osin Terijoen kirkkoherran virkaa 1909, Kivennavan vt. kappalainen ja armovuodensaarnaaja 1909–1911, vt. kirkkoherra 1910, Muolaan vt. kappalainen ja armovuodensaarnaaja 1911–1912 ja samalla Kivennavan vt. kirkkoherra 1912 sekä Kivennavan vt. kappalainen ja armovuodensaarnaaja 1912–1913. Viipurin kaupunkiseurakunnan kirkkoherran apulaiseksi Santavuori tuli 1913 ja kappalaiseksi 1915, astuen virkaan 1916. Hän oli Viipurissa kunnalliskodin saarnaaja 1916–1930, kaupungin mielisairaalan saarnaaja 1920–1930 ja lääninvankilan vt. saarnaaja 1921. Porin kirkkoherraksi hän tuli 1936 ja oli Turun tuomiokapitulin asessori 1939–1943 ja sitten Viipurin tuomiokirkkoseurakunnan kirkkoherra ja Viipurin tuomiorovasti ja lääninrovasti 1943–1946 sekä Keski-Helsingin seurakunnan kirkkoherra 1948–1956 ja Helsingin Suurkirkkoseurakunnan kirkkoherra vuodesta 1956. Eläkkeelle hän jäi 1957. Santavuori oli myös Viipurin suomalaisen lyseon uskonnon opettaja 1914–1919 ja Viipurin uuden yhteiskoulun uskonnon opettaja 1925–1936 sekä Viipurin kaupunginvaltuuston jäsen 1918–1936. Hänellä oli myös useita muita luottamustehtäviä. Rovastin arvonimen Santavuori sai 1933.Kuka kukin on 1954, s. 764: Aapo Santavuori. Viitattu 30.4.2023. Santavuori muistetaan myös Cantores Minores -poikakuoron perustamisen esittäjänä. ==Julkaisuja== * Paavali sielunhoitajana, pro gradu ( Helsingin yliopisto, teologinen tiedekunta, Uuden testamentin eksegetiikka) * Saarnatuolimuistoja, 1921 * Kristuksen nuori väki, 1927 * Muistelmia Viipurin kirkkomuusikoista, julkaisussa Kirkkomusiikkilehti, 38(1962):12, s. 7-10 * Muistoja Kannakselta ja Viipurista: Vanhan papin kertomaa, 1963. ==Lähteet== Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka:Viipurin tuomiorovastit Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Viipurin kaupunginvaltuutetut Luokka:Suomalaiset kristilliset kirjailijat Luokka:Vuonna 1883 syntyneet Luokka:Vuonna 1967 kuolleet