EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Ávila (maakunta)

Ávila on maakunta Keski-Espanjassa Kastilia ja Leónin itsehallintoalueen eteläosassa. Sen rajanaapureita ovat Toledon, Cáceresin, Salamancan, Valladolidin, Segovian ja Madridin maakunnat. Maakunnan asukasluku on 160 700 (vuonna 2017) ja pinta-ala 8 050 neliökilometriä. Sen pääkaupunki on Ávila. Maakunnan pohjoisosan tasangot ovat maatalousaluetta, vaikka maaperä ei ole erityisen hedelmällistä. Merilampaiden kasvatus on ollut tärkeää, nyttemmin viljellään myös paljon viljaa. Metsätalous on myös paikoin merkittävää. Maakunnan eteläosassa on vuoria ja laaksoja, joissakin laaksoissa viljellään viiniä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *
Perón

Perón on seuraavien tunnettujen henkilöiden nimi: *Juan Perón, Argentiinan presidentti 1946-1952, 1952-1955 ja 1973-1974 *Eva Perón, argentiinalainen poliitikko, Juan Perónin toinen vaimo * María Estela Martínez de Perón, Argentiinan presidentti 1974-1976, Juan Perónin kolmas vaimo.
Burgos (maakunta)

Burgos on maakunta pohjoisessa Espanjassa Kastilia ja Leónin itsehallintoalueen koillisosassa. Sen rajanaapureita ovat Palencian, Cantabrian, Biskajan, Álavan, La Riojan, Sorian, Segovian ja Valladolidin maakunnat. Burgosin pinta-ala on 14 269 neliökilometriä ja väkiluku 358 171 (vuonna 2017). Lähes puolet väestöstä asuu pääkaupungissa Burgosissa. Kaksi muuta suurempaa kaupunkia ovat Miranda de Ebro ja Aranda de Duero. Useimmat maakunnan 371 kunnasta ovat alle sadan asukkaan kyliä. Maakunnan tärkeimmät joet ovat Ebro ja Duero. Duero virtaa maakunnan eteläosassa, ja sen ympärillä sijaitsee erinomaisia viininviljelysmaita. Maakunnan kaakkois- ja pohjoisosat ovat vuoristoisia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Burgosin maakunta
Cuenca (maakunta)

Cuenca on maakunta keskisessä Espanjassa Kastilia-La Manchan itsehallintoalueen itäosassa. Sen rajanaapureita ovat Valencian, Albaceten, Ciudad Realin, Toledon, Madridin, Guadalajaran ja Teruelin maakunnat. Vuonna 2017 Cuencan väkiluku oli 198 718. Maakunnan pinta-ala on 17 141 neliökilometriä. Lähes neljännes väestöstä asuu pääkaupungissa Cuencassa. Maakunnassa on yhteensä 238 kuntaa. Teatro romano Segobriga.jpg|Roomalaisajan teatteri, Segóbriga Ayuntamiento, Garcinarro, El Valle de Altomira, Cuenca, España, 2017-01-03, DD 90.jpg|Kunnantalo, Garcinarro, El Valle de Altomira Casas colgantes de Cuenca iluminadas 01.jpg|Riippuvia taloja, Cuenca == Lähteet == == Aiheesta muualla == *
Granada (maakunta)

Granada on maakunta Andalusian itsehallintoalueen itäosassa Espanjan eteläosassa Välimeren rannalla. Sen rajanaapureita ovat Málagan, Córdoban, Jaénin, Albaceten, Murcian ja Almerían maakunnat. Granadan pinta-ala on 12 647 neliökilometriä. Sen väkiluku on 912 938 (vuonna 2017) ja väestötiheys 73 asukasta neliökilometrillä. Noin 30 prosenttia väestöstä asuu maakunnan pääkaupungissa Granadassa. Maakunnassa on yhteensä 168 kuntaa. Manner-Espanjan korkein vuori Mulhacén (3 481 metriä) sijaitsee Granadassa. Granada jakaa Sierra Nevadan kansallispuiston Almerían kanssa. Nähtävyyksiä ovat Granadan maurilainen arkkitehtuuri ja erityisesti Alhambran palatsi. Talvisin vuoriston hiihtokeskuksissa lasketellaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *
Guadalajara (maakunta)

Guadalajara on maakunta keskisessä Espanjassa Kastilia-La Manchan itsehallintoalueen pohjoisosassa. Sen rajanaapureita ovat Cuencan, Madridin, Segovian, Sorian, Zaragozan ja Teruelin maakunnat. Guadalajaran väkiluku on 253 310 (vuonna 2017) ja pinta-ala 12 212 neliökilometriä. Lähes 40 prosenttia väestöstä asuu pääkaupungissa Guadalajarassa. Maakunnassa on yhteensä 288 kuntaa, joista yli kolme neljännestä on alle 200 asukkaan kyliä. Alueella sijaitsee Pastranan keskiaikainen kylä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Guadalajara, tuntematon * Valtionhallinto *
Laikkuköynnökset

Laikkuköynnökset (Actinidia) on laikkuköynnöskasvien (Actinidiaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Siihen kuuluu noin sata lajia, joista monia kasvatetaan yleisesti sekä ravinto- että koristekasveina. == Kuvaus == Laikkuköynnökset ovat kesävihantia, yleensä kaksikotisia köynnöksiä tai rentoja pensaita.Perspectives on new crops and new uses Purdue University Erityisesti hedelmäntuotannossa suositaan yksikotisia yksilöitä, jolloin ei tarvitse istuttaa hedelmää tuottamattomia pölyttäjäkasveja. Laikkuköynnösten lehdet ovat versoissa kierteisesti. Lehden ruoti on pitkä ja lehtilapa ehyt, sulkasuoninen ja hammaslaitainen. Hedekasvien lehdissä on usein suuria punaisia ja valkoisia laikkuja, ja tämä ominaisuus on myös pohjana suvun suomenkieliselle nimelle. Emikasvien lehdet ovat sitä vastoin tavallisesti laikuttomia ja väriltään vihreitä. Kukinto on lehtihankainen viuhko ja kukat ovat yleensä yksineuvoisia. Toisinaan tavataan myös kaksineuvoisia kukkia, mutta silloinkin ne ovat toiminnallisesti yleensä yksineuvoisia. Kukassa on terälehtiä viisi ja usein verholehtiä saman verran. Teriö on erilehtinen, säteittäinen, noin 2 cm leveä ja väriltään valkoinen tai punertava. Hedelmä on tyypiltään marja. Erityisesti kiivin hedelmää kutsutaan myös kiiviksi. Myös muiden lajien hedelmiä kutsutaan kiiveiksi, mutta niiden kaupallinen käyttö ei ole vielä kiiviköynnöksen hedelmän tasolla. == Käyttö == Hedelmäntuotannon kannalta merkittävin laji on kiivi (Actinidia deliciosa), jonka kaupallinen viljely alkoi Uudesta-Seelannissa 1900-luvun alkupuolella ja levisi sieltä vähitellen ympäri maapallon. Suomessa laikkuköynnöksiä viljellään sekä koriste- että hedelmäkasveina lähinnä kolmea lajia, jotka ovat osoittautuneet riittävän talvenkestäviksi maan eteläosassa. Yleisin näistä on kiinanlaikkuköynnös (Actinidia kolomikta), jota on istutettu paljon puutarhoihin sekä jonkin verran myös yleisiin puistoihin. Huomattavasti harvinaisempana kasvatetaan myös japaninlaikkuköynnöstä (Actinidia arguta) ja mantšurianlaikkuköynnöstä (Actinidia polygama). Näiden lajien viljely yleistynee lähitulevaisuudessa, kun saadaan talvenkestävämpää kantaa tarjolle. == Lajeja == * Actinidia acuminata * Actinidia arguta – japaninlaikkuköynnös (minikiivi) * Actinidia callosa * Actinidia chinensis * Actinidia deliciosa – kiivi eli "kiinankarviainen" * Actinidia fulvicoma * Actinidia hemsleyana * Actinidia kolomikta – kiinanlaikkuköynnös * Actinidia latifolia * Actinidia melanandra – luumulaikkuköynnös * Actinidia polygama – mantšurianlaikkuköynnös, mantsurianlaikkuköynnös * Actinidia rufa == Lähteet == * Räty, E. ja Alanko, P. 2004: Viljelykasvien nimistö — Puutarhaliitto, Helsinki. ISBN 951-8942-57-9. === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Laikkuköynnökset (Actinidia) * Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Laikkuköynnökset (Actinidia) * United States Department of Agriculture (USDA): Actinidia * Flora of China: Actinidia
Žukov

Žukov tai Žukova on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Aleksei Žukov (s. 1965), suomalais-venäläinen jalkapallovalmentaja ja jalkapalloilija * Georgi Žukov (1896–1974), Neuvostoliiton marsalkka ja tärkein Neuvostoliiton komentaja toisen maailmansodan aikana * Marija Žukova (1805–1855), venäläinen kirjailija * Mihail Žukov (s. 1985), venäläinen jääkiekkoilija * Natalija Žukova (s. 1979), ukrainalainen shakin suurmestari * Natalja Žukova (s. 1992), venäläinen maastohiihtäjä * Rimma Žukova (1925–1999), neuvostoliittolainen pikaluistelija * Sergei Žukov, venäläinen popmuusikko ja popyhtye Ruki vverh!:n jäsen * Sofja Žukova (1929–2020), venäläinen sarjamurhaaja ja ihmissyöjä.
Katyn

Katyn (; []) on noin 45 000 asukkaan Smolenskin piirissä Smolenskin alueella Venäjällä sijaitseva kylä noin 30 km länteen Smolenskista. Katynin maalaiskunnassa asui vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 4 298 henkeä. Katynin metsässä tehtiin keväällä 1940 Katynin joukkomurha, jossa Neuvostoliitto murhasi tuhansia puolalaisia upseereja ja kansalaisia. Neuvostoliitto väitti yli 20 000 puolalaisen joukkomurhaa saksalaisten tekemäksi, mutta oli itse siihen syyllinen, minkä Mihail Gorbatšov lopulta myönsi 1980-luvun lopulla. ==Lähteet== Luokka:Smolenskin alueen kylät ja taajamat
Zhang Yimou

Zhang Yimou (; s. 14. marraskuuta 1950) on kiinalainen elokuvaohjaaja. Zhang Yimou luetaan Chen Kaigen ja Tian Zhuangzhuangin ohella kiinalaisten elokuvaohjaajien ”viidenteen sukupolveen”. Zhang aloitti uransa kuvaajana ja teki yhteistyötä Chen Kaigen kanssa muun muassa tämän palkitussa elokuvassa Keltainen maa (1984). Zhangin ensimmäinen oma täyspitkä elokuva oli Mo Yanin romaaniin perustuva Punainen pelto (1987). 1990-luvun alun elokuvat Ju Dou – kielletty rakkaus ja Punainen lyhty toivat Zhangille myös kansainvälistä suosiota. Kaikissa Zhangin varhaisissa elokuvissa naispääosaa esitti Gong Li. Pariskunnan suhde päättyi Shanghai Triadin (1995) kuvausten aikaan ja se jäi heidän viimeiseksi yhteiseksi elokuvakseen ennen vuoden 2006 tuotantoa Kultaisen kukan kirous. Zhangin elokuville on ollut ominaista voimakkaat, mutta traagiset naishahmot ja vahvasti visuaalinen, väreillä herkutteleva kuvaus. Osa Zhangin elokuvista on ollut Kiinassa kielletty niiden sisältämän erotiikan tai poliittisiksi tulkittujen vihjailujen vuoksi. Zhangin 1990-luvun loppupuolella ohjaamat elokuvat jäivät suhteellisen vähälle huomiolle, kunnes vuonna 2002 julkaistu, suurella budjetilla tehty historiallinen fiktio Hero nousi suurmenestykseen niin Kiinassa kuin muualla maailmassa. Seuraava Zhang Yimoun elokuva, Lentävien tikarien talo, keräsi myös suuria katsojalukuja, mutta kriitikot eivät ole olleet aivan yhtä innostuneita. Zhang ohjasi sekä Pekingin vuoden 2008 kesäolympialaisten että 2022 talviolympialaisten avajaisseremonian. == Filmografia == * Punainen pelto (紅高梁 1987) * Codename Cougar (代號“美洲豹” 1989) * Ju Dou – kielletty rakkaus (菊豆 1991) * Punainen lyhty (大紅燈籠高高掛 1992) * Qiu Jun tarina (秋菊打官司 1992) * Elämänkaari (活着 1994) * Shanghai Triad (搖呀搖﹐搖到外婆橋 1995) * Lumière and Company (1995) * Keep Cool (有話好好說 1997) * Viimeinenkin oppilas (一个都不能少 1999) * Tie kotiin (我的父亲母亲 1999) * Happy Times (幸福时光 2000) * Hero (英雄 2002) * Lentävien tikarien talo (十面埋伏 2004) * Kultaisen kukan kirous (2006) * Nainen, pyssy ja nuudelipuoti (2009) * The Love of the Hawthorn Tree (2010) * The Flowers of War (2011) * Coming Home (归来 2014) * The Great Wall (长城 2016) * Shadow (影 2018) * One Second (一秒钟 2020) * Cliff Walkers (悬崖之上 2021) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Kiinalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Viktor Emanuel III

Viktor Emanuel III (; 11. marraskuuta 1869 – 28. joulukuuta 1947) oli Italian kuningas vuosina 1900–1946. Hän vaati myös Etiopian keisarin (1936–1943) ja Albanian kuninkaan arvonimiä (1939–1943) itselleen. == Tausta == Viktor Emanuel III oli Umberto I:n ja Savoijin prinsessan Margherita Teresa Giovannan poika. Hän meni naimisiin Montenegron Nikola I Petrović Njegošin tyttären Elena Petrovićin kanssa. Hän nousi valtaan 29. heinäkuuta 1900 isänsä salamurhan jälkeen. == Valtakausi == Viktor Emanuel III osoitti alkukaudellaan merkkejä demokratian tukemisesta. Hän kuitenkin nimitti 1922 Benito Mussolinin pääministeriksi hylättyään neuvon kieltää fasistien marssi Roomaan. Hän ei myöskään toiminut aktiivisesti fasisteja vastaan, ja hänestä tuli lopulta pelkkä nukkehallitsija.Toinen maailmansota, osa I, s. 35. Hän ei vastustanut julkisesti fasistien rotulakeja 1938, kun monet juutalaiset upseerit tekivät itsemurhan kuollakseen univormussa. Sveitsiläinen historioitsija Eddy Bauer tosin väittää teoksessaan Toinen maailmansota, että kuningas suhtautui kyynisesti Mussolinin hänelle tyrkyttämiin koreisiin arvonimiin.Toinen maailmansota, osa I, s. 37. Viktor Emanuelin toimet osoittautuivat pettymykseksi monille. Erotettuaan Mussolinin 1943 hän pakeni Roomasta oman turvallisuutensa vuoksi. Kansansuosionsa menettäneenä hän luopui vuonna 1946 kruunusta poikansa Umberton hyväksi. Hän kuoli Egyptissä 1947. Italian monarkia lakkautettiin pian tämän jälkeen. Italian joukkojen syrjäytettyä Etiopian keisari Haile Selassien ja Albanian kuninkaan Zogu I:n, Viktor Emanuel III:n asemaa Etiopian keisarina ei kuitenkaan hyväksytty yleisesti.Havas, Lazlo: Miksipä ei, mein Führer, s. 203. Hän luopui arvonimistään Albanian kuninkaana ja Etiopian keisarina vuonna 1943.Montanelli, Cervi: Storia d’italia. RCS, 2003. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Italian kuningas 70-vuotias, Helsingin Sanomat, 11.11.1939, nro 305, s. 9, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Italian kuninkaat Luokka:Vuonna 1869 syntyneet Luokka:Vuonna 1947 kuolleet
Sloboda-Ukraina

Sloboda-Ukraina (, ) on historiallinen alue Koillis-Ukrainassa ja siihen rajautuvalla Venäjän lähialueella. Sloboda-Ukraina oli Moskovan Venäjän lounaista rajamaata, jolla oli laaja autonomia 1600–1700-luvuilla kasakoiden hallinnassa. Venäjän keisarikunnassa alueelle perustettiin vuonna 1765 Sloboda-Ukrainan kuvernementti, josta vuonna 1835 tuli Harkovan kuvernementti. Nykykartalla historiallisen Sloboda-Ukrainan alue kattaa Ukrainan Harkovan alueen kokonaan ja osan Sumyn aluetta, Donetskin aluetta ja Luhanskin aluetta sekä osia Venäjän Belgorodin alueesta, Kurskin alueesta ja Voronežin alueesta.Svitlana Potapenko: What Makes Kharkiv Ukrainian ukrainianweek.com 23.11.2014 ==Katso myös== *Sloboda *Harkovan yliopisto ==Lähteet== == Aiheesta muualla== * * Luokka:Ukrainan maantiede Luokka:Ukrainan historia
Umberto II

Umberto II (15. syyskuuta 1904 Racconigi, Italian kuningaskunta – 18. maaliskuuta 1983 Geneve, Sveitsi) oli viimeinen Italian kuningas hiukan yli kuukauden ajan 9. toukokuuta – 12. kesäkuuta 1946. Hän sai lempinimen Re di Maggio, ’toukokuun kuningas’. == Suku ja koulutus == Umberto oli kuningas Viktor Emanuel III:n ja kuningatar Elenan kolmanneksi vanhin lapsi ja ainoa poika. Hänellä oli neljä sisarta, joista Giovannasta tuli Bulgarian tsaari Boris III:n puoliso. Piemonten prinssiksi syntynyt Umberto valmistui Torinon sotilasakatemiasta vuonna 1923. == Avioliitto ja jälkeläiset == Isänsä pyynnöstä hän nai vuonna 1930 Belgian prinsessa Marie-José Charlotte Sophie Amélie Henriette Gabriellen (1906–2001), joka oli Belgian kuningas Albert I:n ja Baijerin herttuatar Elisabeth Gabriellen tytär. Heille syntyi neljä lasta: * Maria Pia (s. 1934) * Maria Gabriella (s. 1940) * Maria Beatrice (s. 1943) * Viktor Emanuel (Vittorio Emanuele) (1937–2024) == Kuningas == Viktor Emanuel III luopui kruunusta Umberton hyväksi vuonna 1946 vain muutamaa viikkoa ennen kansanäänestystä monarkiasta ja matkusti Egyptiin. Umberto II hallitsi kuninkaana 35 päivää, kunnes monarkia lakkautettiin. Pääministeri Alcide De Gasperi otti tuolloin aseman Italian väliaikaisena johtajana. == Maanpako == Umberto siirtyi maanpakoon Sveitsiin ja Portugaliin. Maanpaossa hän asui vaimostaan erillään ja eli elämäänsä homoseksuaalina. Italian vuoden 1947 perustuslaki kielsi Savoijin kuningassuvun miespuolisia jälkeläisiä enää saapumasta maahan. Laki kumottiin vasta vuonna 2002. Umberto kuoli maanpaossa Sveitsissä vuonna 1983. Yksikään Italian hallituksen edustaja ei osallistunut hänen hautajaisiinsa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Italian kuninkaat Luokka:Italialaiset amiraalit Luokka:Italian marsalkat Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 1983 kuolleet
Pietari II (Jugoslavia)

Pietari II (Петар II Карађорђевић; Petar II Karađorđević) (6. syyskuuta 1923 Belgrad, Jugoslavian kuningaskunta – 3. marraskuuta 1970 Denver, Colorado, Yhdysvallat) oli viimeinen Jugoslavian kuningas 1941–1945. Hän oli Jugoslavian Aleksanteri I:n ja Romanian prinsessa Marie von Hohenzollern-Sigmaringenin poika. Hänen kummisetänsä oli Yhdistyneen kuningaskunnan Yrjö VI. Hän nai Tanskan ja Kreikan prinsessa Alexandran Lontoossa 1944. Heidän poikansa kruununprinssi Aleksandar syntyi 1945. == Elämäkerta == Pietari II nousi valtaistuimelle 1934 isänsä salamurhan jälkeen. Valtionhoitajana toimi isän serkku, ruhtinas (knez) Paul. Kuningas ja hänen neuvonantajansa vastustivat natsi-Saksaa, mutta pelkäsivät Hitlerin hyökkäävän Jugoslaviaan, eikä Britannia voinut auttaa. Jugoslavia liittyi akselivaltoihin Saksan kanssa. 27\. maaliskuuta 1941 Pietari II julistettiin täysi-ikäiseksi, ja hän osallistui brittien tukemaan kaappaukseen sopimuksen solminutta hallitusta vastaan. Operaatio Barbarossaan valmistautunut Saksa hyökkäsi samanaikaisesti Jugoslaviaan ja Kreikkaan. Muutamassa viikossa Saksa, Bulgaria, Unkari ja Italia valtasivat maan, ja se antautui lopullisesti 17. huhtikuuta. Jugoslavia jaettiin hyökkääjien kesken, ja osasta muodostettiin itsenäinen Kroatian nukkevaltio. Pietari pakeni hallituksen kanssa maasta ensin Kreikkaan, Jerusalemiin ja Kairoon. Hän saapui Englantiin kesäkuussa 1941 ja liittyi moniin muihin maanpakolaishallituksiin. Pietari kävi koulunsa loppuun Cambridgen yliopistossa ja liittyi kuninkaallisiin ilmavoimiin. Jugoslaviassa muodostui kaksi pääasiallista kilpailevaa vastarintaliikettä: kuningasmieliset četnikit puolustusministeri Draža Mihailovićin johdolla ja kommunistit Josip Broz Titon johtamina. Liittoutuneet tukivat aluksi Mihailovićia, mutta käänsivät tukensa Titolle. Kansalliskokous syrjäytti kuningas Pietari II:n sodan jälkeen 29. marraskuuta 1945, kun hän oli vielä maanpaossa. Hän ei ikinä virallisesti luopunut kruunusta. Sodan jälkeen hän asettui Yhdysvaltoihin ja kuoli Denverissä, Coloradossa epäonnistuneen maksasiirron jälkeen. Hänestä tuli ainoa eurooppalainen kuninkaallinen, joka on haudattu Yhdysvaltain maaperälle, Pyhän Savan luostariin Libertyvilleen, Illinoisiin. Tammikuussa 2013 Pietarin jäännökset kuitenkin siirrettiin Serbiaan ja uudelleenhaudattiin Oplenacin kuninkaalliseen mausoleumiin Topolan kaupungissa. Pietarin poika Aleksandar Karađorđević vaatii edelleen Serbian kruunua. Pietarin edesmennyt veli, ruhtinas Tomislav Karađorđević oli edellinen kruununperijä. ==Aiheesta muualla== * Official Website of The Serbian Royal Family Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 1970 kuolleet Luokka:Jugoslavian kuninkaat
Pietari II

Pietari II viittaa seuraaviin henkilöihin: * Pietari II, Aleksandrian piispa 373–380 * Pietari II Katolilainen (Pedro El Católico), Aragonian kuningas 1196–1213 * Pietari II (Pietro II di Savoia), Savoijin kreivi 1263–1268 * Pietari II, Bretagnen herttua 1450–1457 * Pietari II Tyyni, Portugalin kuningas 1648–1706 * Pietari II Aleksejevitš (Пётр II Алексеевич), Venäjän keisari 1727–1730 * Pietari II, Montenegron ruhtinaspiispa 1830–1851 * Pedro II (Dom Pedro De Alcântara), Brasilian keisari 1831–1889 * Pietari II (Petar II Karađorđević), Jugoslavian kuningas 1934–1945
Galitsian ja Volynian ruhtinaskunta

Galitsian ja Volynian ruhtinaskunta (, ) on vuosina 1199–1392 Itä-Euroopassa olemassa ollut historiallinen valtio, jonka alueita oli nykyisen Puolan, Valko-Venäjän ja Ukrainan alueella. Kiovan suuriruhtinaskunnan hajottua Galitsian ja Volynian ruhtinaskunta oli Vladimir–Suzdalin ja Novgorodin rinnalla merkittävimpiä itäslaavilaisia valtioita. == Historia == Galitsian ja Volynian ruhtinaskunnan perusti vuonna 1199 ruhtinas Roman Mstislavitš, joka oli hallinnut Volyniaa vuodesta 1170. Ruhtinaskunta alisti valtaansa Kiovan, teki rauhansopimuksen Unkarin kanssa, loi diplomaattiset suhteet Bysanttiin ja vahvisti itäslaavilaista vaikutusvaltaa Liettuassa. Vuonna 1205 Galitsian ja Volynian ruhtinaskunta kääntyi puolalaisia liittolaisiaan vastaan, ja seuranneissa taisteluissa prinssi Mstislavitš sai surmansa. Tämän seurauksena ruhtinaskunta jakautui pienemmiksi osasiksi ja joutui Unkarin ja Puolan kiistakapulaksi. Unkarin kuningas Andreas II julisti itsensä alueen kuninkaaksi, Rex Galiciae et Lodomeriae. Unkari ja Puola sopivat 1214, että valtaistuin annetaan Andreaksen pojalle Kolomanille, joka oli nainut puolalaisen hallitsijan tyttären. Vuonna 1221 Mstislav Rohkea vapautti Galitsian ja Volynian unkarilaisten ikeestä, mutta vasta Romanin poika, Galitsian kuningas Daniel (Danylo Halytskyi) onnistui yhdistämään Volynian ja Galitsian sekä Kiovan voittamalla taistelussa 1245 Jaroslav II:n sekä puolalaiset että unkarilaiset. Samalla kuitenkin hänen oli tunnustettava naapuriseudun mongolien hallitseman Kultaisen ordan valta-asema alueella. Danielin (Danylon) valtakaudella Galitsiasta ja Volyniasta kehittyi voimakas ja kukoistava valtio. Kirjallisuutta tuotettiin ja kauppa kehittyi alueen suotuisen Mustanmeren ja Itämeren välisen sijainnin ansiosta. Tärkeimpiä kaupunkeja olivat hallituskaupungiksi muutettu Lviv, Halytš, Volodymyr, Przemyśl ja Terebovlija. Danielin kuoltua 1264 hänen kuningaskuntansa hajosi jälleen. Nimellisesti valtaan nousivat Danielin pojat, mutta todellisuudessa valtaa käyttivät pajarit. Vuonna 1352 lopulta valtakunta hajotettiin ja jaettiin Puolan ja Liettuan kesken. Lublinin sopimuksella 1569 nämä valtiot yhdistyivät Puola-Liettuaksi, johon Galitsia ja Volynia tulivat kuulumaan. Puola-Liettuan jaon aikoihin 1772 Itävallan keisarinna Maria Teresia, joka oli myös Unkarin kuningatar, otti esille unkarilaisten vanhan, lyhyen hallintajakson Galitsiassa ja Volyniassa ja käytti tätä peruteella Itävallan osallisuuteen jaossa. Itävallalle tulleen alueen viralliseksi nimeksi tuli Galitsia ja Lodomeria, vaikkakaan se ei vastannut maantieteellisesti historiallista Galitsian ja Volynian aluetta. Jaossa Galitsia jäi Itävallalle, kun taas Volynian jakoivat Preussi ja Venäjä keskenään Puolan kolmannessa jaossa 1795. Preussin Länsi-Volynian ja Venäjän Itä-Volynian välinen raja vahvistettiin 1797, minkä jälkeen Venäjä järjesti oman puolensa Volynian kuvernementiksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Euroopan entiset monarkiat Luokka:Puolan entiset valtiot ja valtiomuodostelmat Luokka:Ukrainan entiset valtiot ja valtiomuodostelmat Luokka:Valko-Venäjän historia Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Mustanmeren alanko

Mustanmeren alanko () on Ukrainan eteläosissa ja Moldovassa sijaitseva laaja alankoalue, joka kuuluu Itä-Euroopan tasankoon. Mustanmeren alanko on tasaista, loivasti etelään viettävää tasankomaata, joka rajoittuu Mustanmeren ja Asovanmeren rannikoihin. Alanko ulottuu Tonavan suistosta lännessä Kalmius- joelle idässä. Alangon pohjoisrajaa ei ole täsmällisesti määritelty. Mustanmeren alanko sijaitsee osaltaan Odessan, Mykolajivin, Hersonin, Zaporižžjan ja Donetskin alueilla ja ulottuu myös Venäjän vuodesta 2014 miehittämään Krimin autonomiseen tasavaltaan sekä Moldovaan. Maaston keskikorkeus on 90-150 metriä, mutta laskee paikoin lähelle meren pinnan tasoa. Suuret joet, kuten Dnepr, Etelä-Bug ja Dnestr ovat uurtaneet tasankomaahan leveät, reunoiltaan terassimaiset jokilaaksot. Rannikkovyöhyke on jyrkkä, sortumien luonnehtima. Rannikosta työntyy sisämaahan suuria, usein laguunimaisia, estuaareja ja merelle päin pitkiä hiekkakyntäitä. Alankoalueen leveys vaihtelee, keskiosassa se suurimmillaan on 180 km, idässä ja lännessä noin 50 km. Alangon maaperä muodostuu paleogeenisistä ja neogeenistä merenpohjan kerrostumista (kalkkikiveä, hiekkaa ja savea), joiden päällä on lössiä ja lössimäistä hiekansekaista savimaata. Alue on alun perin ollut enimmäkseen mustanmullan ja kastanjanruskean aromaannoksen luonnehtimaa aroa, joka nyttemmin on otettu viljelykäyttöön. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * National atlas of Ukraine: Relief. Text (prototype version, web) (wdc.org.ua) Luokka:Ukrainan maantiede Luokka:Alangot
Podolia

PodoliaPodolia, Eksonyymit, Kotus.fi, viitattu 26.9.2022 (, , ) on Ukrainassa sijaitseva historiallinen alue, joka käsittää Hmelnytskyin ja Vinnytsjan hallinnolliset alueet kokonaan sekä neljän muun alueen luoteisia osia. Suurin kaupunki on noin 330 000 asukkaan Vinnytsja, muut yli 100 000 asukkaan kaupungit ovat Ternopil, Kamjanets-Podilskyi ja Hmelnytskyi. ==Maantieto== Kaakosta alkavaa Karpaattien ylänkömaata lukuun ottamatta Podolia on tasankoa, jota kuitenkin halkovat monet joenuomat. Alueella on myös Puolan ja Turkin välisestä sodasta jäänteinä lukuisia linnoituksia. Ukrainan lipun symboloimat kultaiset vehnäpellot sinisen taivaan allaWhat is the History and Meaning Behind the Ukrainian Flag? Ukraine.ua, viitattu 2.4.2023 ovat tällä alueella kunniassaan. ==Historia== Kansainvaellusten aikaan alueen halki kulki monia kansoja, jotka jättivät sinne jälkensä. Alue on aikojen kuluessa kuulunut moniin valtakuntiin, kuten Liettuaan, Puolaan, Venäjän keisarikuntaan, Ukrainan sosialistiseen neuvostotasavaltaan Neuvostoliitossa ja vihdoin Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen itsenäiseen Ukrainaan. ==Katso myös== *Podolian kuvernementti ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Ukrainan maantiede
Polesia

Polesia (, ) on Valko-Venäjän eteläosassa ja Ukrainan pohjoisosassa sijaitseva alanko, joka sijoittuu etupäässä Pripetin, Desnan ja Läntisen Bugin vetisille valuma-alueille. Valko-Venäjällä siihen kuuluvat Brestin, Homelin sekä Mahiljoun alueet ja Ukrainassa Žytomyrin sekä Tšernihivin alueet ja Kiovan alueen pohjoisosa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Pripyat Polesie can become Belarus’ cultural brand (belta.by) * Luokka:Ukrainan maantiede Luokka:Valko-Venäjän maantiede Luokka:Alangot
Guido Arezzolainen

Guido Arezzolainen () eli Guido Monaco eli Aretino Guido eli Guido von Arezzo (995–1050) oli italialainen benediktiinimunkki ja musiikkiteoreetikko, jota pidetään nykyaikaisen nuottikirjoituksen isänä. Hänen merkittävin saavutuksensa oli neliviivaisen nuottiviivaston keksiminen. Guido Arezzolainen kehitti myös diatonisen asteikon ja todennäköisesti myös ”laulavan käden” - systeemin, joka auttoi laulajia nuotinluvussa. "Laulavassa kädessä" tietty osa ihmiskädestä vastaa tiettyä nuottia. Nuotinnusohjelma GUIDO on nimetty Guido Arezzolaisen mukaan. Guido eli munkkina Pomposan ja Arezzon benediktiiniluostareissa, sekä vuodesta 1029 priorina Avellanossa. Guido teki todella merkittävän parannuksen nuottiviivastoon ja musiikinopetukseen. Hän nimittäin keksi neliviivaisen nuottiviivaston lisäämällä kaksi mustaa viivaa aiemmin käytettyjen f-viivan ja c-viivan ohelle. Näin keskelle tuli a-viiva ja laulun melodisen ulottuvaisuuden mukaan tuli vielä joko yläpuolelle tai alapuolelle d-viiva. Näin välikötkin tulivat käyttökelpoisiksi, mistä seurasi, että nuottikirjoitus muodostui säveltasoa tarkoin osoittavaksi. Guido kehitti myös nykyisin käytössä olevan säveltapailujärjestelmän ja solmisaation sekä silloisia moniäänisyyden alkeita. == Lähteet == * Yrjö ja Tauno Karilas: Historian hahmoja. Porvoo: WSOY, 1956. === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Keskiajan musiikki Luokka:Keskiajan säveltäjät Luokka:Benediktiinit Luokka:900-luvulla syntyneet Luokka:1000-luvulla kuolleet
Hermannus Contractus

Hermannus Contractus (myös Hermann von Reichenau, Hermannus Augiensis, Hermann rampa; 18. heinäkuuta 1013 – 24. syyskuuta 1054) oli saksalainen matemaatikko, joka oli tärkeä henkilö arabialaisen matematiikan, tähtitieteen, tieteellisten välineiden levittämisessä Keski-Eurooppaan keskiajalla. Hän oli myös historiankirjoittaja, oppinut, säveltäjä ja musiikkiteoreetikko. Hermann syntyi Altshausenissa, nykyisessä Etelä-Saksassa. Hänen isänsä oli Altshausenin herttua. Hermann aloitti opinnot reichenaulaissa Cloister- nimisessä koulussa syyskuussa vuonna 1020. Nuoruudessaan hän sairasti erästä tautia, minkä seurauksena hän halvaantui ja sai lisänimet rampa ja contractus. Liikkuminen ja puhuminen tuottivat hänellä suuria vaikeuksia. Rajoittuneisuudestaan huolimatta hän käänsi useita arabiankielisiä tieteellisiä tekstejä latinaksi. Vaikka hän käänsikin arabiankielisiä tekstejä, hänen ei uskota osanneen lukea juuri lainkaan arabian kieltä, vaan hänen arabian kielen taidot rajoittuvat puhumiseen. Contractus kirjoitti teokset De Mensura Astrolabii ja De Utilitatibus Astrolabii, joissa hän esittelee arabialaista keksintöä astrolabia. Matematiikassa hän tutki muun muassa kertomista ja jakamista, vaikkakin hän käytti numeroiden esittämiseen roomalaisia numeroita. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Elämäkerta Catholic Encyclopediassa *Hermannus Contractus . Saksankielinen sivusto, jonne on kerätty hänen alkuperäisiä tekstejä * musicologie.org Hermannus Contractus et la théorie de la musique. Sources, éditions, bibliographie, commentaires Luokka:Kronikoitsijat Luokka:Saksalaiset säveltäjät Luokka:Saksalaiset matemaatikot Luokka:Vuonna 1013 syntyneet Luokka:Vuonna 1054 kuolleet
Jinja

Jinja on Ugandan Itäisen hallintoalueen suurin kaupunki. Se sijaitsee Victoriajärven rannalla. Vuoden 2002 väestönlaskennassa kaupungin väkiluku oli 86 520: Arvio vuodelle 2010 oli 97 292 asukasta.Uganda: largest cities and towns and statistics of their population World Gazetteer Niilin lasketaan alkavan Jinjan liepeiltä, ja kaupungin lähellä on koskia, joissa voi harrastaa koskenlaskua. Matka minibussilla Kampalasta Jinjaan kestää noin puolitoista tuntia.Introducing Jinja Lonely PlanetJinja WHite Water Rafting at NIle Travel Hemispheres == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ugandan kaupungit
Keidas

Keidas on aavikolla kostea, rehevä ja viljelyskelpoinen paikka, jossa on pysyvästi saatavilla makeaa vettä. Keitaita on eri kokoisia, lähdettä ympäröivistä hehtaarin kokoisista alueista laajoihin luontaisesti kosteisiin tai keinokasteltuihin alueisiin. Suurimman osan keitaista saavat aikaan maanalaiset vesivarastot. Niiden lähteet ja kaivot, joista osa on arteesisia, voivat hiekkakivialueilla saada vetensä jopa 800 kilometrin päästä. Keitaita on yleisimmin maailman kuivilla alueilla Afrikan Saharassa ja Keski-Aasiassa, ja niillä asuu usein paimentolaisia, jotka ovat niistä riippuvaisia. Saharan kokonaisväestöstä arvioidaan keitailla asuvan 60 prosenttia. Keitaista ovat riippuvaisia myös aavikoilla elävät villieläimet. Silkkitien historiallisista kaupungeista monet ovat syntyneet keitaille, esimerkiksi Samarkand, Merv, Yarkant ja Turfan. Niiden laajan asutuksen ja myös matkaajien vedensaannin turvaamiseen ei tietenkään ole riittänyt pelkkä lähde tai kaivo, vaan edellytyksenä on ollut usein maanalainen joki. ==Lähteet== == Aiheesta muualla== * * * * Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Paavali III

Paavi Paavali III, oikealta nimeltään Alessandro Farnese (29. helmikuuta 1468 Canino – 10. marraskuuta 1549 Rooma, Kirkkovaltio) oli paavina 13. lokakuuta 1534 – 10. marraskuuta 1549.Hanska 2005: 322. Paavali III kutsui vuonna 1545 koolle Trenton kirkolliskokouksen. Kirkolliskokous kutsuttiin koolle protestanttisen reformaation eli uskonpuhdistuksen vastareaktiona. Kokouksen tarkoituksena oli vahvistaa katolisen kirkon oppia ja rakenteita. == Perhetausta == Alessandro Farnese syntyi viisilapsiseen perheeseen, hänen isänsä oli Pier Luigi Farnese ja äitinsä Giovannella Caetani. Hän oli avioliitossa Silvia Ruffinin kanssa ja heillä oli neljä lasta. Hän sai vuonna 1493 kardinaalin arvon. Kesäkuussa 1519 hänet vihittiin papiksi ja hänestä tuli piispa 2. heinäkuuta 1519. Hän osallistui kuuteen konklaaviin vuosina 1503–1534. == Vuoden 1534 konklaavi == Vuoden 1534 konklaavi alkoi 11. lokakuuta ja päättyi 13. lokakuuta. Konklaavissa valittiin seuraaja kuolleelle Klemens VII:lle. Konklaaviin osallistui 33 kardinaalia. Alessandro Farnese valittiin 13. lokakuuta uudeksi paaviksi ja vihittiin 3. marraskuuta. http://www2.fiu.edu/~mirandas/conclave-xvi.htm#1534 Vuoden 1534. konklaavi. == Paavina == Paavali III antoi kardinaalikollegion uusille kardinaaleille Gasparo Contarinille ja Pietro Carafalle tehtäväksi laatia mietinnön katolisen kirkon sisäisestä tilasta. Kriittinen mietintö, jossa arvosteltiin korkeiden virkojen henkilövalintoja, luostarilaitoksen tilaa ja paavin legaattien vallan itsekästä väärinkäyttöä, valmistui helmikuussa 1537, ja paavi hyväksyi sen kuurian sisäpolitiikan ohjeeksi. Paavali III myös vahvisti jesuiittaveljestön säännöt ja asetti vuonna 1542 inkvisitiotuomioistuimen uskonpuhdistuksen vastustamiseksi. Hän oli hyväksynyt inkvisition perustamisen Portugaliin jo vuonna 1536.Marques, Antonio Henrique R. de Oliveira: History of Portugal. New York: Columbia University Press. 1976. ISBN 0-231-08353-X. Ss. 206-207 Paavali III antoi myös Michelangelon jälleen ryhtyä Pietarinkirkon rakentamiseen ja tilasi häneltä Sikstuksen kappeliin freskon Viimeinen tuomio.Hintzen-Bohlen 2006, s. 524. Paavali III nimitti 71 kardinaalia, joiden joukossa olivat tulevat paavit Julius III, Marcellus II, Paavali IV ja Pius IV.http://www2.fiu.edu/~mirandas/consistories-xvi.htm#PaulIII Paavali III:n nimitettyt kardinaalit. Salvador Mirandan kardinaalin tietokanta. Hän loi myös Farnese-suvun herttua-aseman antamalla Parman ja Piacenzan herttuakunnat pojalleen Pier Luigi Farneselle. Paavali III:lla oli Bolsenassa sijainneessa huvilassaan huomattavan suuri antiikin taiteen kokoelma. ==Katso myös== *Bulla sublimis Deus sic dilexit humanum, et infra, orjuutta vastaan. == Lähteet == * * Pieni tietosanakirja: Paavali * === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Paavit Luokka:Orjuuden vastustajat Luokka:Vuonna 1468 syntyneet Luokka:Vuonna 1549 kuolleet
Kehrääjät

Kehrääjät voi viitata seuraaviin eläimiin: * Kehrääjämäiset (Bombycoidea) on perhosten lahkoon kuuluva yläheimo. Entiset siilikehrääjät, villakehrääjät ja hammaskehrääjät kuuluvat nykyisin yökkösmäisten yläheimoon, eikä niiden nimessä esiinny enää sanaa kehrääjä. * Karvakehrääjämäiset (Lasiocampoidea), perhosten yläheimo * Kehrääjäkoimaiset (Yponomeutoidea), perhosten yläheimo * Kehrääjälinnut (Caprimulgiformes) on lintujen luokkaan kuuluva lahko, johon kuuluu viisi heimoa: rasvakehrääjät, pöllökehrääjät, australiankehrääjät, pökkelökehrääjät ja kehrääjät. ==Kirjat== * Kehrääjä – Siivet pystyssä, Jukka Liljan kirja vuodelta 2017 * Kehrääjälintu, Valto A. Peiposen kirja vuodelta 2004 == Internet == * Kehrääjä.com Suomalainen HLBTQ-uutissivusto.
Gace Brulé

Gace Brulé (n. 1159 – 1213 tai myöhemmin) oli ranskalainen truveeri. Hän oleskeli Bretagnessa kreivi Geoffreyn hovissa sekä Marie de Francen Brien ja Champagnen kreivittären hovissa. Brule oli kotoisin Champagnesta, josta hänet karkotettiin vuonna 1212. Brulén tämänjälkeisestä elämästä ei ole säilynyt enempää tietoa. Hänen arvellaan kuolleen vuosien 1213 ja 1225 välissä. Brulé osallistui neljänteen ristiretkeen vuosina 1202–1204. Brulélta on säilynyt 69 runoa, joista suurimpaan osaan myös musiikki. Brulén säveltämää laulua Ire d'amors qui en mon cuer repere luultiin pitkään Thibaut IV:n säveltämäksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ranskalaiset säveltäjät Luokka:Truveerit Luokka:Ristiretkeläiset
Oliphant (yhtye)

Oliphant on vuonna 1995 perustettu suomalainen yhtye, joka esittää keskiaikaista musiikkia. Oliphantin ensimmäinen levy, Deus ad un turnei enpris ilmestyi vuonna 2000. Se saavutti menestystä myös Suomen ulkopuolella. Vuonna 2004 julkaistiin yhtyeen toinen levy Gace Brulé, joka sisälsi ranskalaisen truveerin Gace Brulén säveltämiä kappaleita. == Jäsenet == *Uli Kontu-Korhonen *Jonte Knif *Janek Öller *Leif Karlson *Eira Karlson == Diskografia == *Deus ad un turnei enpris (2000) *Gace Brulé (2004) *Joie fine (2006) == Aiheesta muualla == *Ensembleoliphant.com Luokka:Keskiajan musiikki
Kosmoskynä

Kosmoskynä on Suomen tieteis- ja fantasiakirjoittajat ry:n kolme kertaa vuodessa ilmestyvä jäsenlehti, joka keskittyy tieteis- ja fantasiakulttuuriin nimenomaan kirjoittajien näkökulmasta. Kosmoskynä on ilmestynyt vuodesta 1984 alkaen, numeroon 2/1985 asti nimellä Suomen tieteiskirjoittajat – jäsentiedote. == Päätoimittajat == Kosmoskynän päätoimittajana on vuosien varrella toiminut useita suomalaisen scifikulttuurin ja -fandomin avainhenkilöitä: * Veikko Rekunen 1984 * Juhani Hinkkanen 1985–1986, 1992 * Juha Salminen 1986–1988 * Jyrki J.J. Kasvi 1989–1991 * Johanna Sinisalo 1992 * Ari Veintie 1992 * Leena Peltonen 1992 * Jukka Halme 1993 * Eeva Jaeger 1993 * Jukka Laajarinne 1993 * Marko Kivelä 1994–1995 * Mervi Hujanen 1996 * Anne Jääskeläinen 1997 * Pekka Sirkiä 1997–2000 * Anne Leinonen 2000–2002, 2003 * Shimo Suntila 2003 * Pasi Karppanen 2004–2010 * Christine Thorel 2011–2012 * Sami Hakkarainen 2013 * Juri Timonen 2013–2015 * Miia Outinen 2016–2017 * Toni Saarinen 2018–2020 *Liisa Näsi 2021 *Reetta Vuokko-Syrjänen 2022 *Lily Laine, Nita Mäenpää, Toni Saarinen ja Reetta Vuokko-Syrjänen yhteistyössä 2023 *Lily Laine ja Nita Mäenpää yhteistyössä 2024 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kosmoskynän verkkosivut Luokka:Suomalaiset science fiction -lehdet
Tommy Bolin

Thomas Richard ”Tommy” Bolin (1. elokuuta 1951 Sioux City – 4. joulukuuta 1976 Miami) oli yhdysvaltalainen rock- ja fuusiojazzmuusikko. Bolin oli yksi lukuisista Jimi Hendrixin manttelinperijänä pidetyistä kitaravirtuooseista. Näitä kahta kitaristia yhdistävät myös varhainen kuolema ja lukuisat spekulaatiot siitä, mitä kaikkea he olisivat vielä voineet saavuttaa. Bolin soitti 1960-luvun lopulta lähtien keskitasoista suosiota saavuttaneissa yhtyeissä Zephyr ja The James Gang. Lisäksi hän soitti kitaraa muutamilla tunnetuilla 1970-luvun alun fuusiojazzlevyillä, kuten Billy Cobhamin Spectrumilla ja Alphonse Mouzonin Mind Transplantilla. Maineensa huipulle Bolin nousi vuosina 1975–1976 ollessaan vajaan vuoden ajan hard rock -yhtye Deep Purplen kitaristi. Bolin soitti Deep Purplen albumilla Come Taste the Band ja sitä seuranneella kiertueella, minkä jälkeen yhtye hajosi. Bolin myös levytti myönteisiä arvosteluita saaneet soololevyt Teaser (1975) ja Private Eyes (1976). Bolin kuoli heroiinin yliannostukseen 25 vuoden ikäisenä. == Diskografia == * Teaser (1975) * Private Eyes (1976) * Whips and Roses I (2006) * Whips and Roses II (2006) == Lähteet == == Aiheesta muualla == *The Official Tommy Bolin Archives Luokka:Deep Purplen jäsenet Luokka:Fuusiojazz Luokka:Rockmuusikot Luokka:Yhdysvaltalaiset kitaristit Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Vuonna 1976 kuolleet
Robin Trower

Robin Trower (s. 9. maaliskuuta 1945 Catford, Englanti) on brittiläinen rockmuusikko, joka mainitaan yleensä yhtenä Jimi Hendrixin musiikillisen perinnön vaalijoista ja kehittelijöistä. Trower työskenteli Procol Harum -yhtyeen kitaristina vuosina 1966−1971 sekä uudestaan Procol Harumin comeback- levyillä Prodigal Stranger (1991) ja The Long Goodbye (1994). 1970-luvulla hän julkaisi useita myönteisiä arvosteluja saaneita soololevyjä yhdessä basisti- laulaja James Dewarin ja rumpali Reg Isidoren kanssa. Näistä tunnetuin lienee Bridge of Sighs (1974), joka tuo tyylillisesti mieleen Hendrixin myöhäistuotannon. Trower on myös tehnyt albumeja Bryan Ferryn ja tunnetun bassokitaristi Jack Brucen kanssa. Trower on jatkanut uraansa vielä 2000-luvulla. ==Diskografia== ===Sooloalbumit=== *1973 Twice Removed From Yesterday *1974 Bridge Of Sighs *1975 For Earth Below *1975 Robin Trower LIVE! *1976 Long Misty Days *1977 In City Dream *1978 Caravan To Midnight *1980 Victims Of The Fury *1983 Back It Up *1985 Beyond The Mist *1987 Passion *1988 Take What You Need *1990 In The Line Of Fire *1991 Essential Robin Trower *1994 20th Century Blues *1994 BBC LIVE Robin Trower *1995 Robin Trower In Concert *1997 Someday Blues *1999 This Was Now '74 - '98 *2000 Go My Way *2003 Living Out Of Time *2005 Another Days Blues *2009 What Lies Beneath *2010 The Playful Heart *2013 Roots and Branches *2015 Something's About To Change ===Jack Brucen kanssa tehdyt albumit=== *1981 B.L.T. *1981 Truce *1989 No Stopping Anytime *2008 Seven Moons Luokka:Brittiläiset kitaristit Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Eric Ericson

Eric Gustaf Ericson (26. lokakuuta 1918, Borås – 16. helmikuuta 2013 Tukholma) oli ruotsalainen kuoronjohtaja ja professori. Hän valmistui Tukholman kuninkaallisesta musiikkikorkeakoulusta vuonna 1943 ja jatkoi sen jälkeen opintojaan muun muassa Sveitsissä ja Yhdysvalloissa. Ericson perusti Ruotsin ensimmäisen ammattilaiskuoron, Kammarkörenin, vuonna 1945, ja hänen aloitteestaan perustettiin myös Ruotsin Radion kuoro, jonka johtajana hän toimi 1951–1982. Uppsalan yliopiston mieskuoroa Orphei Drängar Ericson johti 1951–1991. Hän toimi kuoronjohdon professorina Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa vuodesta 1979. Eric Ericsonille myönnettiin Polar Music Prize -palkinto vuonna 1997. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Ruotsalaiset kuoronjohtajat Luokka:Ruotsalaiset muusikot Luokka:Ruotsalaiset professorit Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Keiko Abe

Keiko Abe ( s. 1937) on japanilainen säveltäjä. Hän syntyi Tokiossa ja alkoi soittaa marimbaa 12-vuotiaana. Myöhemmin hän perusti populaarimusiikkia soittaneen marimbatrion. Hän lähti yhtyeestä vuonna 1962 ja alkoi säveltää klassista musiikkia. Abe on opettanut muun muassa lyömäsoittaja Evelyn Glennietä. Luokka:Japanilaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Stiletti

Stiletti oli alun perin ohut kolmisärmäinen tikari, nykyisin veitsi, jonka terä on usein laukaistavissa kahvan sisältä. Alun perin stiletti oli yksi tikarin erityistyypeistä. Ritariaikana miekkaa pidettiin paremmassa kädessä ja stilettiä huonommassa. Tuolloin stiletissä oli ohut, yleensä kolmisärmäinen terä, jolla pyrittiin lävistämään haarniska heikosta kohdasta. Stiletin kapea terä oli suunniteltu erityisesti tunkeutumaan rengaspaidan teräsrenkaiden läpi ja siten se sopi myös salamurhaajan työkaluksi. Stiletin merkitys väheni, kun tuliaseiden kehitys teki haarniskan käytön merkityksettömäksi. Nykyään stiletillä kuitenkin tavallisesti tarkoitetaan veistä, jossa (usein kaksiteräinen) terä ponnahtaa jousen voimalla kahvan sivusta tai sisältä ja lukkiutuu käyttöasentoonsa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Teräaseet
Claudio Abbado

Claudio Abbado (26. kesäkuuta 1933 Milano – 20. tammikuuta 2014 Bologna) oli italialainen kapellimestari. Hän syntyi Milanossa ja opiskeli nuorena pianonsoittoa Milanon konservatoriossa. Hieman myöhemmin hän opiskeli orkesterinjohtoa Wienissä. Vuonna 1958 Abbado voitti Koussevitzky-kilpailun ja vuonna 1963 Mitropoulos-palkinnon. Sen jälkeen Abbado johti New Yorkin filharmonikoita ja Wienin filharmonikoita ennen paluutaan 1965 kotikaupunkiinsa Milanoon, jossa hänestä tuli La Scalan oopperatalon vakituinen kapellimestari 1968 ja musiikillinen johtaja 1971. La Scalan ohjelmiston paraneminen ja monipuolistuminen on laskettu Abbadon ansioksi. Herbert von Karajanin kuoltua 1989 Claudio Abbado valittiin Berliinin filharmonikkojen ylikapellimestariksi, josta virasta hän väistyi vuonna 2002. Abbado johti paljon muun muassa romantiikan ajan teoksia. Abbado levytti laajasti suuria orkesteriteoksia, muun muassa Beethovenin, Brahmsin, Mahlerin, Mendelssohnin, Schubertin ja Ravelin kaikki sinfoniset teokset ja yli 20 kokonaista oopperaa. Hän sai lukuisia huomionosoituksia Ranskan kunnialegioonan rististä Grammy-palkintoon. Abbadolla todettiin vuonna 2000 vatsasyöpä. Väliaikaisesta toipumisesta huolimatta hän menehtyi 20. tammikuuta 2014 pitkän sairauden jälkeen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Italialaiset kapellimestarit Luokka:Grammy-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Baghlan

Baghlan (, ) on kaupunki Afganistanissa. Se sijaitsee Baghlanin maakunnassa, Afganistanin pohjoisissa osissa. Alueella ei ole tehty luotettavaa väestönlaskentaa vuosikymmeniin. Vuoden 1979 laskennassa kaupungin väkiluku oli 39 228, virallinen arvio vuodelle 2016 on 71 400. Baghlanissa jalostetaan ympäröivän maaseudun maataloustuotteita: sokeria ja puuvillaa. == Lähteet == Luokka:Afganistanin kaupungit
Raija Vahasalo

Raija Elina Vahasalo (o.s. Rautanen, s. 10. maaliskuuta 1961 Huittinen) on suomalainen kokoomusta edustava poliitikko. Hän toimi kansanedustajana Uudenmaan vaalipiiristä vuosina 1999–2015 ja 2018–2019. Vahasalo on ollut Kirkkonummen kunnanvaltuuston jäsen vuodesta 1993 ja kunnanhallituksen puheenjohtaja vuodesta 2013. ==Tausta== Vahasalo opiskeli kasvatustieteitä Turun yliopistossa ja kouluhallintoa Helsingin yliopistossa. Hän valmistui kasvatustieteen maisteriksi vuonna 1984. Ennen valintaansa eduskuntaan Vahasalo työskenteli luokanopettajana (1984–1997) ja rehtorina (1997–1999). Vuodesta 2000 Vahasalo on ollut Koululiikuntaliiton puheenjohtaja ja vuosina 2002–2009 Pelastakaa Lapset ry:n hallituksen jäsen. ==Poliittinen ura== Vahasalo on ollut Kirkkonummen kunnanvaltuuston jäsen vuodesta 1993. Vuosina 1993–1996 hän oli Kirkkonummen sosiaalilautakunnan puheenjohtaja. Vuodesta 1997 hän on ollut kunnanhallituksen jäsen, vuosina 2005–2008 ensimmäinen varapuheenjohtaja ja vuodesta 2013 puheenjohtaja. Vuosina 2001–2008 hän oli myös Uudenmaan liiton hallituksen jäsen. Vahasalo johti Kirkkonummen Kokoomusta vuosina 1996–1999. Alueellisesti kansanedustaja Vahasalo on vaikuttanut kantatie 51:n jatkamiseen moottoritienä Espoonlahdesta Kirkkonummelle. Sivistyspuolella kansanedustaja Vahasalo on muun muassa ollut käynnistämässä varhaiskasvatuslain uudistusta. Eduskuntaan Vahasalo valittiin ensimmäisen kerran vuoden 1999 vaaleissa Uudenmaan vaalipiiristä. Vuosina 2007–2015 Vahasalo oli eduskunnan sivistysvaliokunnan puheenjohtaja. Hän on kritisoinut muun muassa opintotukijärjestelmän sekavuutta ja ajanut sen kokonaisuudistusta. Sanna Lauslahden siirryttyä Lääketeollisuus ry:n palvelukseen, Vahasalo palasi varasijalta eduskuntaan 10.4.2018. Vahasalo oli ehdolla vuoden 2019 eduskuntavaaleissa ja jäi varasijalle.https://www.iltalehti.fi/eduskuntavaalit-2019/tulospalvelu#/ehdokas/02/175 == Julkaisut== * Raija Vahasalo ja Timo Heinonen: Tuli, jota pitää ruokkia - Visio tulevaisuuden lukiosta. Kokoomuksen eduskuntaryhmän raportti 2013 == Yksityiselämä== Vahasalo on naimisissa ja hänellä on yksi lapsi. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Raija Vahasalon kotisivut * Luokka:Kansanedustajat Luokka:Kansallisen Kokoomuksen poliitikot Luokka:Kirkkonummen kunnanvaltuutetut Luokka:Uudenmaan vaalipiiri Luokka:Suomen koulujen rehtorit Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Baghlanin maakunta

Baghlanin maakunta on yksi Afganistanin 34 maakunnasta. Se sijaitsee valtion pohjoisissa osissa. Maakunnan pääkaupunki on Pol-e Khomri, mutta sen nimi tulee toisesta kaupungista, Baghlanista. Alueella ei ole tehty luotettavaa väestönlaskentaa vuosikymmeniin. Vuoden 1979 laskennassa maakunnan väkiluku oli 566 096. Arvio vuodelle 2020 on hiukan yli miljoonan. Maakunnasta noin 60 prosenttia on vuoristoista, 40 % tasankoa. Maatalous on tärkeä elinkeino varsinkin maakunnan pohjoisosassa, jossa kasvaa rypäleitä, pistaasipähkinitä, granaattiomenia ja sokerijuurikasta. Tadžikit ovat suurin etninen ryhmä, siihen kuuluu noin puolet väestöstä. Paštuja on noin 20 prosenttia ja hazaroita 15 prosenttia. Uskonnoltaan alueen asukkaista 85 % on sunneja, 15 % šiioja. Vuonna 2017 arvioitiin, että 25% väestöstä oli lukutaitoisia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Afganistanin maakunnat
Elastaani

Elastaani (lyhenne EA tai EL), joka tunnetaan myös kauppamerkeillä Lycra ja Spandex, on kevyt polymeerikuitu, joka kestää hyvin erilaisia kemikaaleja (deodorantit) ja hikoilua. Auringonvalo, lika ja kuumuus kuitenkin heikentävät kuitua ja elastaanituotteita olisikin pestävä usein korkeintaan 40 asteessa ja ilman huuhteluainetta. Uimahallissa käynnin jälkeen uimapuku pitäisi pestä pesuaineella, jotta siihen jääneet kloorijäämät eivät haurastuttaisi kangasta rikki. Elastaani on kemialliselta rakenteeltaan lähellä polyuretaania. Elastaania kehitettiin 1960-luvulla Yhdysvalloissa käytettäväksi alus- ja urheiluvaatteisiin sekä sukkahousuihin. 1990-luvulla elastaania alettiin lisätä pieninä määrinä myös muihin arjen käyttövaatteisiin antamaan joustoa. Elastaania sisältäviin farkkuihin syntyy kuitenkin polvipussit nopeammin kuin tavallisiin, eikä elastaania sisältävästä lumpusta voida myöskään valmistaa uutta kangasta”Hirveää roskaa, vaateteollisuuden syöpä” - pillifarkuissa piilee iso ongelma, jota ei ole tajuttu 28.02.2018. https://www.iltalehti.fi/muoti/a/201802282200778310. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Kemiallinen joulukalenteri 15/24: Kuinka pukin parta pysyy paikallaan? - Tiedetuubi.fi Luokka:Polymeerit Luokka:Synteettiset kuidut Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit