EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Middle of the Road

Middle of the Road on skotlantilainen pop-yhtye, joka saavutti suurta suosiota Euroopassa 1970-luvun alkupuolella. Yhtye perustettiin vuonna 1970 ja se tunnettiin sitä ennen nimillä Part Four ja Los Caracas. Heidän soololaulajansa oli Sally Carr (Sarah Cecilia Carr). Britanniassa heillä oli vuonna 1971 kolme suurta hittiä, jotka kaikki ovat purukumipopin klassikkoja: Chirpy Chirpy Cheep Cheep (no. 1), Tweedle Dee Tweedle Dum (no. 2) ja Soley Soley (no. 5). Muualla Euroopassa heidän suosionsa jatkui myös seuraavina vuosina kappaleilla kuten Sacramento, Samson and Delilah, Bottom's Up ja The Talk of All the USA. ==Jäsenet== ===Nykyinen kokoonpano=== *Lorna Osborne *Ian McCredie *Stuart McCredie *Stephan Ebn ===Aikaisemmat jäsenet=== *Sally Carr (s. 28. maaliskuuta 1945) *Ken Andrew (s. 28. elokuuta 1942) *Eric McCredie *Ian McCredie *Linda Carroll *Lorraine Felberg == Diskografia == * Chirpy Chirpy Cheep Cheep (1971) * Acceleration (1971) * The Best of Middle of the Road (1972) * Drive On (1973) * Music Music (1973) * Postcard (1974) * You Pays Yer Money And You Takes Yer Chance (1974) * Dice (1975) * Black Gold (1976) * Something Old Something New (1981) * Today (1987) * A New Chapter (1994) == Aiheesta muualla == * Virallinen kotisivu Luokka:Brittiläiset popyhtyeet
Katowicen näyttelyhalli

Katowicen näyttelyhalli (Katowicka Hala Targowa) on Puolassa Chorzówissa sijaitsevan Katowicen kansainvälisen näyttelykeskuksen suurimpia näyttelytiloja. Sen katto sortui tammikuussa 2006 ja aiheutti kymmeniä kuolonuhreja.Deutsche Welle Näyttelyhallin katto sortui kyyhkysnäyttelyn aikana kello 17.15 paikallista aikaa 28. tammikuuta 2006. Hallissa oli onnettomuuden hetkellä noin 700 henkilöä. Puolentoista tunnin kuluttua pelastustoimien aikana tapahtui toinen sortuma. Sortumissa sai surmansa ainakin 65 henkilöä ja yli 170 loukkaantui. Syitä sortumiselle oli suuri lumimäärä katolla ja monihaaraisten pylväiden virheellinen suunnittelu. Katastrofin seurauksena Puolan rakennuslakia muutettiin. Suurille rakennuksille on tehtävä tekninen tutkimus kahdesti vuodessa (ennen talvea ja sen jälkeen) varmistaakseen, että ne ovat turvallisia. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Puolan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Puolan historia Luokka:Rakennusten sortumiset Luokka:Vuoden 2006 onnettomuudet Luokka:Chorzów
Mailapeli

Mailapeli on urheilulaji tai peli, jonka pelaamisessa käytetään jonkinlaista mailaa. Mailapelejä ovat muun muassa: *baseball *biljardi *golf *haavipallo *hurling *jääkiekko *jääpallo *kaukalopallo *kiekonlyönti *kriketti *luutapallo *maahockey *padel eli koppitennis *pesäpallo *poolo *pöytätennis *ringette *salibandy *snooker *squash *sulkapallo *tennis *racketlon, mailapelien neliottelu. Racketloniin kuuluvat lajit ovat pöytätennis, sulkapallo, squash ja tennis. == Lähteet == *
Yhdistetyn maailmancup 2004–2005

Yhdistetyn maailmancupin kaudella 2004 - 2005 järjestettiin 18 osakilpailua. Kaksi kilpailua peruttiin. Kausi oli Hannu Mannisen täydellistä ylivoimaa ja hän varmistikin maailmancupin kokonaisvoiton useita kilpailuita ennen kauden loppua. ==Osakilpailut ja voittajat== Päivämäärä Paikka Kilpailu Voittaja Tulokset 27\. marraskuuta Kuusamo Normaalikilpailu HS142/15 km Ronny Ackermann 28\. marraskuuta Kuusamo Sprintti HS142/7,5 km Hannu Manninen 4\. joulukuuta Trondheim Normaalimatka HS131/15 km Ronny Ackermann 5\. joulukuuta Trondheim Sprintti HS131/7,5 km Ronny Ackermann 11\. joulukuuta Val di Fiemme Yhteislähtö HS134/10km Kilpailu peruttiin - 30\. joulukuuta Oberhof Normaalikilpailu HS140/15 km Hannu Manninen 2\. tammikuuta Ruhpolding Sprintti HS128/7,5 km Ronny Ackermann 6\. tammikuuta Schonach Normaalikilpailu HS96/15 km Hannu Manninen 8\. tammikuuta Seefeld Sprintti HS100/7,5 km Hannu Manninen 9\. tammikuuta Seefeld Normaalikilpailu HS100/15 km Hannu Manninen 22\. tammikuuta Liberec Sprintti HS134/7,5 km Kilpailu peruttiin - 23\. tammikuuta Liberec Sprintti HS134/7,5 km Hannu Manninen 29\. tammikuuta Sapporo Yhteislähtö HS134/10 km Hannu Manninen 30\. tammikuuta Sapporo Normaalikilpailu HS134/15 km Hannu Manninen 11\. helmikuuta Pragelato Joukkuekilpailu HS140/3x5 km Antti Kuisma, Jouni Kaitainen, Hannu Manninen 12\. helmikuuta Pragelato Sprintti HS140/7,5 km Felix Gottwald 4\. maaliskuuta Lahti Sprintti HS130/7,5 km Hannu Manninen 5\. maaliskuuta Lahti Normaalikilpailu HS130/15 km Björn Kircheisen 12\. maaliskuuta Oslo Normaalikilpailu HS128/15 km Magnus Moan 13\. maaliskuuta Oslo Sprintti HS128/7,5 km Hannu Manninen ==Maailmancupin kymmenen parasta== ===Kokonaiskilpailu=== Sija Urheilija Maa Pisteet 1\. Hannu Manninen 1 466 2\. Ronny Ackermann 1 070 3\. Felix Gottwald 677 4\. Todd Lodwick 668 5\. Magnus Moan 577 6\. Björn Kircheisen 571 7\. Petter Tande 505 8\. Daito Takahashi 468 9\. Christoph Bieler 454 10\. Mario Stecher 412 *Pistetaulukko FIS:n sivulla ===Sprinttimaailmancup=== Sija Urheilija Maa Pisteet 1\. Hannu Manninen 666 2\. Ronny Ackermann 484 3\. Todd Lodwick 377 4\. Felix Gottwald 361 5\. Magnus Moan 276 6\. Björn Kircheisen 237 7\. Christoph Bieler 235 8\. Ladislav Rygl 200 9\. Mario Stecher 200 10\. Petter Tande 196 *Pistetaulukko FIS:n sivulla 2004–2005 Luokka:Vuoden 2004 urheilu Luokka:Vuoden 2005 urheilu
Jean-Pierre Rampal

Jean-Pierre Rampal (7. tammikuuta 1922 Marseille – 20. toukokuuta 2000 Pariisi) oli ranskalainen huilisti, jota on pidetty 1900-luvun parhaimpiin lukeutuvana. Hän oli ensimmäinen huilisti, joka nousi solistina maailmanmaineeseen. Kamarimuusikkona hän teki yhteistyötä muun muassa Isaac Sternin ja Mstislav Rostropovitšin kanssa. Francis Poulenc sävelsi teoksia nimenomaan hänen esitettäväkseen. Rampal lienee tunnetuin barokkimusiikin esittäjänä. Jean-Pierre Rampalin isä oli huilunsoiton professori. Poika aloitti huilunsoiton 12-vuotiaana. Äitinsä toivomuksesta hän alkoi opiskella lääketiedettä. Sodan aikana saksalaiset miehitysjoukot yrittivät lähettää hänet pakkotyöhön Saksaan, mutta hän onnistui piileskelemään Pariisissa, jossa hän samalla opiskeli konservatoriossa. Rampalista tuli vuonna 1945 Pariisin oopperan huilisti ja vuosina 1958–1964 hän toimi sen soolohuilistina. Hän alkoi 1940-luvun lopulla tehdä konserttimatkoja soolohuilistina. Vuonna 1948 hän perusti suureen menestykseen sittemmin nousseen yhtyeen nimeltä Ensemble Baroque de Paris. Vuonna 1958 hän teki ensimmäisen konserttimatkansa Amerikkaan yhdessä Robert Veyron-Lacroixin kanssa. Suomessa hän vieraili ensimmäisen kerran Helsingissä vuonna 1966 ja viimeisen kerran Naantalin Musiikkijuhlilla vuonna 1988. Parhaimmillaan Rampal piti sata konserttia vuodessa. Rampal on maailman eniten äänilevyjä levyttäneiden ja myyneiden taiteilijoiden joukossa. Pierre Boulezin kanssa hän levytti vuonna 1975 Claude Bollingin sarjan huilulle ja jazz-pianolle, ja se pysyi Billboardin myydyimpien levyjen listalla kymmenen vuotta. Jean-Pierre Rampal avioitui vuonna 1947 harpisti Françoise Bacqueryrissen kanssa. Pariisissa on vuodesta 1980 alkaen järjestetty kansainvälisiä alle 30-vuotiaille muusikoille tarkoitettuja Concours de flûte Jean-Pierre Rampal -huilistikilpailuja. ==Lähteet== * ==Aiheesta muualla== *Diskografiaa *Huilukilpailun sivut Luokka:Ranskalaiset huilistit Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 2000 kuolleet
Pollock

Pollock on elämäkertaelokuva, joka kertoo taiteilija Jackson Pollockin tarinan. Elokuvan on ohjannut Ed Harris, joka myös näyttelee pääosaa. Pollockin vaimoa esittää Marcia Gay Harden. Elokuva pohjautuu kirjaan Jackson Pollock: An American Saga. Elokuva on Harrisin pitkäaikainen unelma. Saatuaan isältään Pollockin elämäkerran hän alkoi miettiä projektia, joka lopulta vei melkein 10 vuotta toteuttaa. Pollock on Harrisin debyyttiohjaus. Marcia Gay Harden voitti roolistaan Oscar-palkinnon parhaasta naissivuosasta. Ed Harris oli myös ehdolla parhaasta miespääosasta. == Näyttelijät == == Kirjallisuutta == * Moilanen, Harri-Ilmari: ”Kahden tulivuoren juurella”, Ed Harrisin elokuva Pollock Jackson Pollockista ja John Mayburyn elokuva Rakkaus on paholainen Francis Baconista. == Aiheesta muualla == * * * * * * Luokka:Vuoden 2000 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat Luokka:Parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon saaneet elokuvat Luokka:Elämäkertoihin ja muistelmiin perustuvat elokuvat
Ademir

Ademir Marques de Menezes (8. marraskuuta 1922 Recife – 11. toukokuuta 1996 Rio de Janeiro) oli brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Parhaiten Ademir muistetaan edesottamuksistaan 1950 MM-kotikisoissa, missä hän voitti maalikuninkuuden yhdeksällä (joidenkin lähteiden mukaan seitsemällä) maalillaan. Kisoissa ei järjestetty loppuottelua vaan sarjamuotoinen kilpailu, jossa Brasilian joukkue jäi Uruguayn jälkeen hopealle. Copa América -turnauksessa Ademir pelasi vuosina 1945, 1946, 1949 ja 1953, ja teki 12 maalia 18 ottelussa. Vuonna 1949 hän teki loppuottelussa Paraguayta vastaan hattutempun. Kaikkiaan hän pelasi maajoukkueessa 39 ottelua ja teki 32 maalia vuosina 1945-1953. Seurajoukkueuransa Ademir aloitti Recifessä ja siirtyi myöhemmin Vasco da Gamaan, missä pelasi vuosina 1942-1945 ja 1948-1956 käväisten välissä Fluminensessa. Vasco da Gamassa hän pelasi 429 ottelua ja teki 301 maalia, voitti 5 Rio de Janeiron osavaltion mestaruutta (1945, 1949, 1950, 1952, 1956). Lisäksi vuonna 1946 hän voitti mestaruuden Fluminensen riveissä. Peliuransa jälkeen Ademir toimi kommentaattorina, valmentajana ja liikemiehenä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Profiili Sambafoot.comissa Luokka:Brasilialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 1996 kuolleet
Pablo Aimar

Pablo César Aimar (s. 3. marraskuuta 1979 Rio Cuarto, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Aimarin lempinimi on El Payaso (). Aimar aloitti uransa River Platessa kaudella 1997–1998 ja osoitti nopeasti olevansa eräs Argentiinan lahjakkaimmista nuorista pelaajista. Vuonna 2001 Aimar siirtyi Valenciaan 24 miljoonalla eurolla. Jo samana vuonna Valencia voitti Espanjan-mestaruuden ja eteni Mestarien liigan loppuotteluun. Vuonna 2004 hän voitti Valencian riveissä UEFA Cupin. Hän on kärsinyt huomattavasti loukkaantumisista. Kesällä 2006 Aimar siirtyi Real Zaragozaan. Hän siirtyi heinäkuussa 2008 portugalilaisseura Benficaan, jossa hän pelasi viisi vuotta. Aimar on yksi useista argentiinalaisista jalkapalloilijoista, josta on ennustettu uutta Maradonaa. Aimarin epätasaisuuden ja suuren loukkaantumisherkkyyden vuoksi hän ei lunastanut odotuksia. Aimar pelasi Argentiinan joukkueessa vuosien 2002 ja 2006 MM-kilpailuissa. Hän pelasi kaikkiaan 52 maaottelua ja teki niissä kahdeksan maalia vuosina 1999–2009. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Argentiinalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Olli-Pekka Moisio

Olli-Pekka Moisio (s. 20. lokakuuta 1972 ) on suomalainen filosofi, yhteiskuntatieteiden tohtori, dosentti Tampereen yliopistossa. Hän on opiskellut ja työskentelee yliopistonlehtorina yhteiskuntatieteiden ja filosofian laitoksella Jyväskylän yliopistossa. Hän valmistui Jyväskylän yliopistossa Yhteiskuntatieteiden ja filosofian laitokselta vuonna 2001 ensin yhteiskuntatieteiden maisteriksi ja samana vuonna yhteiskuntatieteiden lisensiaatiksi aiheena Toivon kritiikki: Max Horkheimerin täysin toisen kaipuu kriittisen teorian motivoivana elementtinä. Hän väitteli vuonna 2009 aiheena Essays on Radical Educational Philosophy.Aikuiskasvatus.fi Moisio on julkaissut ahkerasti Karl Marxista, kriittisestä teoriasta, kriittisestä pedagogiikasta sekä moraalifilosofiasta. Hänen tutkimuksensa on keskittynyt erityisesti Frankfurtin koulukunnan perustajahahmon Max Horkheimerin kriittisen teorian ja juutalaisen ajattelun välisen suhteen tarkasteluun. Moisio on päätoimittajana Sense Publishers -kustantamon kansainvälisessä kriittistä teoriaa ja pedagogiikkaa käsittelevässä kirjasarjassa Perspectives of Critical Theory and Education sekä Jyväskylän yliopiston Yhteiskuntatieteiden ja filosofian laitoksen SoPhi-kirjasarjassa. == Teokset == *Kritiikin lupaus. Näkökulmia Frankfurtin koulun kriittiseen teoriaan (toim.), 1999. Uusintapainos 2001. ISBN 951-39-0422-9 *Education and the Spirit of Time. Historical, Global and Critical Reflections (toim. Juha Suorannan kanssa), 2006. ISBN 90-77874-17-8 *Kätkettyjä hahmoja. Kirjoituksia Theodor W. Adornosta (toim.), 2008. ISBN 978-952-492-102-2 *Essays on Radical Educational Philosophy (väit.), 2009. ISBN 978-951-39-3464-4 *Kriittisen pedagogiikan kysymyksiä 3 (toim. Juha Suorannan kanssa), 2009. ISBN 978-951-44-7900-7 Koko teksti pdf *Tieto ja globalisaatio (toim. Teppo Eskelisen ja Ilkka Kauppisen kanssa), 2011. ISBN 978-951-44-8426-1 Koko teksti pdf *Maailma (toim. Jussi Kotkavirran, Sami Pihlströmin ja Henna Seinälän kanssa), 2012. ISBN 978-951-39-4280-9 Koko teksti pdf *Ovia yhteiskuntatieteisiin (toim. Pekka Korhosen, Marja Järvelän ja Eeva Lehtosen kanssa), 2012. ISBN 978-951-39-4471-1 Koko teksti pdf *Yhteiskuntatieteiden ovella (toim. Pekka Korhosen ja Terhi-Anna Wilskan kanssa), 2013. ISBN 978-951-39-5101-6 Koko teksti pdf *Sukupuoli ja filosofia (Toim. Kristina Rolinin, Martina Reuterin ja Miira Tuomisen kanssa), 2016 ISBN 978-951-39-6610-2 Koko teksti pdf *1900-luvun saksalainen yhteiskuntateoria (toim. Ilkka Kauppisen ja Miikka Pyykkösen kanssa), 2018. ISBN 9789524954648 Käännöstöitä *Horkheimer, Max: Välineellisen järjen kritiikki. (Eclipse of reason, 1947.) Suomentaneet Olli-Pekka Moisio ja Veikko Pietilä. Klassikko- sarja. Tampere: Vastapaino, 2008. ISBN 978-951-768-189-6. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Olli-Pekka Moisio, Jyväskylän yliopisto Luokka:Suomalaiset filosofit Luokka:Suomalaiset yhteiskuntatieteilijät Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jari Eskola

Jari Eskola (s. 1959) on suomalainen yhteiskunta- ja kasvatustieteilijä. Hän on toiminut urallaan usean yliopiston palveluksessa hoitaen eri virkoja assistentuureista professuureihin sekä sosiaalipsykologiassa että kasvatustieteissä. Eskola on ollut Tampereen yliopiston kasvatustieteen lehtori. Ennen sitä hän toimi Kuopion yliopistossa sosiaalipsykologian yliassistenttina ja määräaikaisena professorina. Eskola teki myös pitkän päivätyön Lapin yliopistossa kasvatustieteiden tiedekunnassa. Hän on Lapin yliopiston yhteiskuntatieteiden tiedekunnan dosentti. Toinen dosentuuri hänellä on Turun yliopiston kasvatustieteiden tiedekunnassa. Eskola oli Kasvatus-lehden päätoimittaja vuosina 2004-2006. Eskola opiskeli Tampereen yliopistossa yhteiskunta- ja kasvatustieteellisiä aineita, ja väitteli niiden tutkimusmenetelmistä Kuopion yliopistossa 1998. Hänen erikoisalaansa ovat muiden teemojen ohella yhteiskunta- ja kasvatustieteiden tutkimusmenetelmät. Esimerkki tältä tutkimusalueelta on menetelmäoppikirja Johdatus laadulliseen tutkimukseen. == Teokset == *Eläytymismenetelmän käyttö sosiaalitutkimuksessa – tekninen opas aloittelijoille, 1991. *Eläytymismenetelmän käytöstä sosiaalitutkimuksessa – esimerkkinä korkeakoulututkimus, 1992. *Eläytymismenetelmäopas, 1997. *Eläytymismenetelmä sosiaalitutkimuksen tiedonhankintamenetelmänä, 1998. * === Toimittajana === * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kasvatus-lehden kotisivut Luokka:Suomalaiset kasvatustieteilijät Luokka:Kuopion yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset professorit
Johannes Teologin kirkko

Johannes Teologin kirkko voi viitata muun muassa seuraaviin kirkkoihin: * Johannes Teologin kirkko, Ateena, Kreikka * Johannes Teologin kirkko, Sortavala, Venäjä *Pyhän apostoli ja evankelista Johannes Teologin kirkko, Joensuu == Katso myös == * Johannes Teologin luostari, Pátmos, Kreikka
Gordon Banks

Gordon Banks (30. joulukuuta 1937 Sheffield, Englanti – 12. helmikuuta 2019) oli englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Banks tunnetaan erityisesti saavutuksistaan Englannin maajoukkueessa, jossa hän pelasi maailmanmestaruuteen päättyneissä vuoden 1966 kotikisoissa. Seurajoukkueessa Banks aloitti ammattilaisuransa vuonna 1955 3. divisioonaan Chesterfieldissä ja siirtyi 1959 Leicesteriin 7 000 punnalla. Banks nousi pian joukkueen ykkösvahdiksi Dave McLarenin loukkaannuttua ja esitettyään hänen korvaajanaan hyviä otteita. Vuonna 1961 joukkue pelasi FA Cupin finaalissa Tottenhamia vastaan, mutta hävisi 2–0. Ensimmäisen maaottelunsa Banks pelasi vuonna 1963 Skotlantia vastaan. Samana vuonna Leicester pelasi jälleen FA Cupin finaalissa, tällä kertaa Manchester Unitedia vastaan, mutta hävisi 3–1. Vuotta myöhemmin Leicester kuitenkin voitti Liigacupin kaataen loppuottelussa Stoken maalein 4–3. Vuotta myöhemmin joukkue oli Liigacupissa vielä toinen. Vuonna 1965 Banks valittiin Englannin maajoukkueen ykkösmaalivahdiksi. 1966 MM- kisoissa alkulohkossa Banks ei päästänyt selkänsä taakse maaliakaan. Ensimmäinen takaisku tuli vasta välierässä Portugalia vastaan. Banks olikin Englannin ehdottomia runkopelaajia MM-voittoon päättyneessä turnauksessa. Vuonna 1967 Banks siirtyi Stokeen, kun hänen paikkansa Leicesterissa otti nuori paikallinen lupaus Peter Shilton. Banks pelasi maajoukkueessa 1968 EM- kisoissa, joissa Englanti sijoittui neljän parhaan joukkoon. 1970 Meksikon MM- kisoista Banks muistetaan luultavasti parhaiten alkusarjan ottelusta Brasiliaa vastaan, jossa hän kurotti kätensä Pelén tarkan puskun tielle. Englanti lopulta hävisi ottelun 0–1 Jairzinhon maalilla. Joukkue raivasi silti tiensä puolivälieriin, missä vastaan asettui Saksan liittotasavalta, Banks kärsi kuitenkin vatsakivuista eikä voinut pelata. Tämä tapahtuma sai liikkeelle useita salaliittoteorioita. Englanti hävisi ottelun maalein 3–2. Vuonna 1972 Banks joutui auto-onnettomuuteen ja menetti toisesta silmästään näön, eikä enää kyennyt pelaamaan huippumaalivahtina. Tästä huolimatta hän siirtyi vielä 1977 Yhdysvaltoihin Fort Lauderdale Strikersiin, jossa samaan aikaan pelasi myös George Best. Banks pelasi vuosina 1963–1972 yhteensä 73 maaottelua Englannin paidassa. Pääsarjaotteluita Englannissa hänelle kertyi 316. == Lähteet == Luokka:Englantilaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Jalkapallon maailmanmestarit Luokka:FIFA 100 Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Springfield (Illinois)

Springfield on Keskilännessä sijaitsevan Illinoisin osavaltion pääkaupunki. Kaupungin asukasluku vuonna 2013 oli 117 006 ja pinta-ala 175 km², josta vettä on 16 km². Springfield perustettiin vuonna 1819 ja siitä tuli Illinoisin pääkaupunki 1837. == Asukkaat == Kaupungin asukkaista 72 prosenttia on valkoisia, 19,8 prosenttia mustia ja 2,65 prosenttia latinalaisamerikkalaisia. 6,27 prosenttia puhuu myös muita kieliä kuin englantia. 97,9 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Kaupungin väestön keski-ikä on 38,6 vuotta. ==Kuvia kaupungista== Tiedosto:Illinois State Capitol (7167050199).jpg|Illinois State Capitol. Tiedosto:LincMuseum051916B.jpg|Abraham Lincolnin presidentillinen kirjasto ja museo. Tiedosto:Lincoln Tomb in Spring.jpg|Lincolnin hauta. == Lähteet == Luokka:Illinois’n kaupungit Luokka:Yhdysvaltain osavaltioiden pääkaupungit
Bebeto

José Roberto Gama de Oliveira (s. 16. helmikuuta 1964 Salvador, Brasilia) eli Bebeto on brasilialainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Bebeto aloitti seurajoukkueuransa vuonna 1983 kotikaupunkinsa joukkueessa Vitóriassa. Myöhemmin hän pelasi kotimaassaan Flamengossa, Vasco da Gamassa ja Botafogossa. Espanjassa hän pelasi Deportivo de La Coruñassa ja Sevillassa, Meksikossa Toros Nezassa, Japanissa Kashima Antlersissa ja Saudi-Arabiassa al- Ittihadissa. Brasilian maajoukkueessa Bebeto debytoi vuonna 1985. MM-kisoissa hän esiintyi kolmesti: 1990, 1994 (mestaruus) ja 1998 (hopeaa). Sekä 1994 että 1998 hän teki turnauksessa kolme maalia. Hän voitti urallaan myös olympiapronssia Brasilian maajoukkueen mukana Atlantan olympialaisissa vuonna 1996. Peliuransa Bebeto lopetti vuonna 2002. Maajoukkueessa hän pelasi kaikkiaan 75 ottelua ja teki 39 maalia. Hänet valittiin Etelä-Amerikan parhaaksi pelaajaksi vuonna 1989. Vuonna 2010 hänet valittiin Rion osavaltion parlamenttiin.http://www.kansanuutiset.fi/uutiset/ulkomaat/2354353/brasilian- aaniharavaklovnin-todistettava-lukutaitonsa == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Brasilialaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon maailmanmestarit Luokka:Brasilialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kleinin pullo

Kleinin pullo on topologinen avaruus, ajateltu pinta, jolla ei ole reunaa, jossa pinta loppuisi äkisti, kuten esimerkiksi juomalasissa on. Samoin sillä ei ole ”sisäpuolta” ja ”ulkopuolta”, kuten olisi esimerkiksi tavallisella suljetulla pullolla. Kleinin pullo on läheistä sukua Möbiuksen nauhalle, mutta ei mahdu kolmiulotteiseen avaruuteen. Teoreettisesti se voidaan kuitenkin ajatella rakennettavaksi liimaamalla kahden Möbiuksen nauhan reunat vastakkain. Kappaleen esitti ensimmäisenä vuonna 1882 saksalainen matemaatikko Felix Klein. Nimi oli alun perin ”Kleinsche Fläche”, Kleinin pinta, mutta se tulkittiin väärin Kleinin pulloksi, ”Kleinsche Flasche”. Väärä tulkinta kuitenkin säilyi ja korvasi alkuperäisen nimen myös saksassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Topologia
Käkikello

thumb|220px|Käkikello Käkikello on heilurikello, joka antaa tasatunneittain käen kukuntaa muistuttavan merkkiäänen. Käki voi myös kukkua kerran puolelta ja kellonajan verran tasalta. Käkikellon etuseinässä voi olla ovi, josta tulee esiin puusta veistetty käki. Käkikellon keksimisen ajankohdasta ei ole täyttä yksimielisyyttä, mutta sen toimintaperiaatteet kuvailtiin 1600-luvun mittaan Saksassa. Schwarzwaldissa kellosepät rakensivat toimivia käkikelloja ainakin 1730–40-luvuilta lähtienhttps://www.bavarianclockworks.com/history-of-the- cuckoo-clock/https://www.smithsonianmag.com/arts-culture/the-past-present-and- future-of-the-cuckoo-clock-65073025/https://www.cuckooclocks.com/blog3.asp. Käkikellon kukuntaääni voidaan saada aikaan mekaanisesti tai elektronisesti. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kellot
Auraus

Tien aurauksella tarkoitetaan tien kunnossapitotyötä, jossa tielle satanut lumi siirretään pois ajotieltä autojen kulkua haittaamasta. Teiden talvihoidossa liukkaudelle, lumen syvyydelle ja tasaisuudelle on asetettu laatuvaatimukset tien hoitoluokan mukaan. Lumen poistoauraukset tehdään ajoneuvon eteen kiinnitettävillä auroilla. Aurat ovat vinossa asennossa. Sen ansiosta ajettaessa lumi siirtyy auralla tien pinnalta penkalle. Aurauksen linjaa helpottavat tien laidalla pystyssä olevat aurausmerkit. Nämä ovat usein noin metrin pituisista havupuista tehtyjä merkkejä tai oransseja muovikeppejä. Lumen auraus voidaan viimeistellä tiekarhun aurauksella. Myös lumilinkoja käytetään. Moottoritiet ja muut useampikaistaiset tiet aurataan usein tien leveydestä riippuen kahdella tai kolmella aura-autolla, jotta ajorata saataisiin kerralla puhtaaksi. Auraustyössä yritetään koko ajan ottaa huomioon myös muut tienkäyttäjät, mutta siitäkin huolimatta aura-autojen liikkeitä kannattaa varoa ainakin risteyksissä. Lumen pöllyämisen takia auran ohittaminen on useimmiten vaikeaa, mutta yleensä kuljettaja voi antaa muille ohitusmahdollisuuden hidastamalla tai pysäyttämällä sopivassa kohdassa. Aurauksella voidaan myös tasoittaa epätasainen tai urittunut tien pinta. Tien tasoitusauraus tehdään tiekarhulla. Tiekarhun aura tasoittaa tien pinnan epätasaisuudet, joita ovat kuopat ja ajourat. ==Aiheesta muualla== * Uutinen skal.fi-sivuilla Luokka:Teiden kunnossapito Luokka:Lumi
Symmetrinen funktio

Funktio f:A \times A \to B on symmetrinen, jos f(x, y) = f(y, x) kaikille x,y \in A. Täten parametrien järjestys ei vaikuta funktion arvoon. ==Antisymmetrinen funktio== Funktio f on antisymmetrinen, jos f(x, y) = -f(y, x). ==Esimerkkejä symmetrisistä funktioista== * Etäisyysfunktio d(\mathbf{x}, \mathbf{y}) = \|\mathbf{x} - \mathbf{y}\| on symmetrinen, missä \mathbf{x},\mathbf{y} \in \mathbb{R}^n ==Esimerkkejä antisymmetrisistä funktioista== * Determinantti-funktio on antisymmetrinen pystyriviensä suhteen. Vaihtamalla kahden pystyrivin paikat keskenään funktio saa arvokseen alkuperäisen arvon vastaluvun. Esimerkiksi jos \mathbf{x}, \mathbf{y} \in \mathbb{R}^2, niin \det(\mathbf{x}, \mathbf{y}) = -\det(\mathbf{y}, \mathbf{x}). == Lähteet == Luokka:Funktiot Luokka:Diskreetti matematiikka
Kyösti Toivonen

Kyösti Tapio Toivonen (s. 25. syyskuuta 1937 Jääski) on suomalainen Messilän kartanon entinen omistaja, kansanedustaja ja europarlamentaarikko Hollolasta. Hänet valittiin europarlamentaarikoksi 1995 eduskunnan päätöksellä, ja hän on toistaiseksi ainut eurokansanedustaja Päijät-Hämeestä. Toivonen on toiminut Hollolan kunnanvaltuustossa vuosina 1989–1995 sekä kunnanhallituksessa vuosina 1989–1991. Ennen Euroopan parlamenttiin siirtymistä Toivonen toimi Kokoomuksen kansanedustajana vuodesta 1991. == Katso myös == * Messilän kartano == Aiheesta muualla == * * Luokka:Kansanedustajat Luokka:Kansallisen Kokoomuksen poliitikot Luokka:Kansallisen Kokoomuksen europarlamentaarikot Luokka:Hollolan kunnanvaltuutetut Luokka:Hämeen vaalipiiri Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Seura

Seura on Otavamedian julkaisema 49 kertaa vuodessa ilmestyvä suomalainen aikakauslehti. Lehden päätoimittaja on Erkki Meriluoto. ==Historiaa== Seuran ensimmäinen lehti ilmestyi 6. joulukuuta 1934; julkaisijana oli alusta alkaen Yhtyneet Kuvalehdet. Tuolloin lehden päätoimittajaksi valittiin Ensio Rislakki. Seurasta tuli siihen aikaan ”Suomen kotien viikkolukemisto”, tarkoituksena oli tehdä koteihin sopiva lehti. Alkujaan Seura oli Minna Craucherin perustama Kustannusosakeyhtiö Päivän 1926–1928 julkaisema suurelle yleisölle suunnattu kirjallisuus- ja ajanvietelehti, jonka päätoimittajina olivat muun muassa Lauri Viljanen ja Mika Waltari. Avustajina toimivat muun muassa Pentti Haanpää ja Olavi Paavolainen. Seura on menettänyt 2000-luvulla levikkiään muille julkisuuden henkilöihin keskittyville lehdille. Levikinkehitys (255 000:stä 165 000:een vuosina 2001–2010) on ollut samanlaista kuin toisella perhelehdellä Avulla. Myös lukijamäärien kehitys on ollut hyvin tasaväkistä jo vuosikymmeniä. Vuonna 1970 Avulla oli 1,45 miljoonaa lukijaa, Seuralla 1,21 miljoonaa; vuonna 1993 Seura oli suurempi 1,24 miljoonalla lukijalla Avun 1,14 miljoonaa vastaan. Vuosina 1974–1978 Seuraa julkaistiin nimellä Suur-Seura. Seura uudistettiin syyskuussa 2004 silloisen päätoimittajansa Jari Lindholmin johdolla. Lindholm irtisanoutui 14. huhtikuuta 2006 ja siirtyi toimittajaksi Suomen Kuvalehteen.Seuran päätoimittaja Jari Lindholm irtisanoutuu, Kuvalehdet.fiSeuran päätoimittaja Jari Lindholm irtisanoutuu , Mediaviikko.fi Uudeksi päätoimittajaksi valittiin Pekka Numminen, joka irtisanoutui vuonna 2008. Hänen jälkeensä päätoimittajaksi tuli Saija Hakoniemi, maaliskuussa 2015 Tarja Hurme ja kesäkuussa 2018 Erkki Meriluoto.Kotiliesi ja Seura saivat uudet päätoimittajat, Markkinointi & Mainonta 25.3.2015. Viitattu 19.8.2015. https://seura.fi/asiat/ajankohtaista/seura-uusi-paatoimittaja-erkki-meriluoto- ahkera-kunnianhimoinen/. Lehden toimittajiin kuuluu mm. Milla Ollikainen. ==Päätoimittajia== *Ensio Rislakki 1934–1941 *Veikko Karumo 1942–1947 *Olli Ohtomies 1947–1954 *Olavi Järvi 1954–1961 *Arto Tuovinen 1961–1965 *Olli Ohtomies 1965–1974 *Heikki Parkkonen 1974–1981 *Hannu Parpola (vastaava päätoimittaja 1980–1988), Hannu Karpo (päätoimittaja) 1981–1985 *Heikki Parkkonen 1985–1990 *Ismo Valkki 1990–1991 *Jouni Flinkkilä 1992–2004 *Jari Lindholm 2004–2006 *Pekka Numminen 2006–2008 *Saija Hakoniemi 2008–2015 *Tarja Hurme 2015–2018 *Erkki Meriluoto 2018– ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Seuran kotisivu Luokka:Suomalaiset yleisaikakauslehdet Luokka:Otavamedia
Paasikivi-seura

Paasikivi-seura (ruots. Paasikivi-samfundet, engl. Paasikivi Society) on suomalainen ”yöpakkasten” jälkeen perustettu yhteiskunnallinen ulkopoliittinen seura, jonka tarkoituksena oli vakiinnuttaa Paasikiven–Kekkosen linja Suomen ulkopolitiikassa sisäpoliittisesti erityisesti sitä epäilevien yhteiskunnallisten vaikuttajien piirissä. Seura on nimetty Suomen presidenttinä toimineen J. K. Paasikiven mukaan. Seura aloitti toimintansa epävirallisena keskustelukerhona (”Victorian piiri”) syksyllä 1956, virallisesti seuran toiminta käynnistyi marraskuussa 1958 Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran talossa Helsingissä pidetyssä kokouksessa. Seuran toiminnan keskeinen alkuunpanija oli Helsingin yliopiston yleisen valtio-opin professori Jan-Magnus Jansson. Seura julkaisi 1960-luvulla Ulkopolitiikka- lehteä. ==Toiminta== Toimintansa alkuvuosina Paasikivi-seura asettui näkyvästi tukemaan presidentti Urho Kekkosen ulkopoliittista linjaa ja ilmoitti hyväksyvänsä jäsenikseen vain henkilöitä, jotka se katsoi Paasikiven–Kekkosen linjan kannattajiksi. Tästä syystä seura joutui Kekkosen poliittisten vastustajien − poliittisen oikeiston ja SDP:n ns. asevelisiiven − arvostelun kohteeksi. Vuoden 1962 presidentinvaalien jälkeen seura omaksui aiempaa pidättyvämmän asenteen sisäpolitiikkaa kohtaan ja keskittyi ulkopoliittiseen valistustoimintaan. Vuoden 1978 presidentinvaaleissa, joissa presidentti Kekkosen takana olivat kaikki suurimmat puolueet, Paasikivi-seura järjesti Kekkosen kannattajapuolueille kullekin omat kampanjatilaisuudet, joissa presidentti Kekkonen esiintyi puhujana. Paasikivi-seura oli aloitteentekijänä Ulkopoliittisen instituutin perustamisessa vuonna 1964. Paasikivi-seuran perustajajäseniä olivat Jan-Magnus Janssonin ohella muun muassa Kustaa Vilkuna, Wolf H. Halsti, Reino Kuuskoski, Reino Oittinen, Päiviö Hetemäki, Yrjö Blomstedt, Matti Klinge, Paavo Kastari, Göran von Bonsdorff, Jaakko Iloniemi, Matti Kurjensaari, V. J. Sukselainen ja K.-A. Fagerholm. Presidentit Urho Kekkonen, Mauno Koivisto ja Martti Ahtisaari on kutsuttu seuran kunniajäseniksi. Seuran jäsenistö koostuu pääasiassa talouselämän, julkisen hallinnon, eri järjestöjen, oikeuslaitoksen, puolustusvoimien ja tiedotusvälineiden edustajista sekä ulkopolitiikan tutkijoista. Seurassa noudatetaan Chatham House -sääntöä. == Puheenjohtajat == *Reino Kuuskoski (Maalaisliitto) 1959−1961 *Wolf H. Halsti (sitoutumaton) 1961−1964 *Jan-Magnus Jansson (RKP) 1965−1966 *Matti Valtasaari (sitoutumaton) 1967−1975 *Jan-Magnus Jansson (RKP) 1976−1985 *Jaakko Iloniemi (SDP) 1986–1994 *Harri Holkeri (Kokoomus) 1995−2000 *Mikko Viitasalo (Kokoomus) 2001−2010 *Martti Häikiö (Kokoomus) 2011–2013 *Matti Vanhanen (Keskusta) 2014–2021 *Antti Rinne (SDP) 2021– ==Lähteet== * Apunen, Osmo: Linjamiehet − Paasikivi-seuran historia. Tammi 2005, Helsinki. ISBN 951-31-3161-0 === Viitteet === ==Aiheesta muualla== *Paasikivi-seura Luokka:Suomalaiset poliittiset järjestöt Luokka:Suomen ulkopolitiikka
Holkerin hallituksen verouudistus

Holkerin hallituksen verouudistus oli Harri Holkerin hallituksen (1987–1991) toteuttama verouudistus, joka tuli tunnetuksi joka kotiin jaetusta ”Verotus kevenee” -tiedotteesta. Uudistuksen pääasiallinen sisältö oli veropohjan laajentaminen muuttamalla liikevaihtovero arvonlisäveroksi. Pääomatulot otettiin laajemmin verotuksen piiriin ja samalla luotiin osinkoverotulojen hyvitysjärjestelmä. Pääoma- ja palkkatulot eriytettiin, joten henkilökohtaisessa verotuksessa pääomatulojen progressio poistui ja pääsääntöisesti kaikkien palkkaveroprosentit laskivat. Uudistuksen valmisteli ja toteutti valtiovarainministeriö, jossa valtiovarainministerinä toimi Erkki Liikanen (SDP) ja veroministerinä Ulla Puolanne (Kok.). Uudistuksen esittelijänä valtioneuvostossa toimi Puolanne. Palvelualan yrittäjät olivat aiemmin olleet liikevaihtoverosta vapautettuja. He kokivat Kokoomuksen, SDP:n ja RKP:n sinipunayhteistyönä luoman veromallin yrittäjän työn lisäverottamisena, vaikka vero onkin yrittäjän valtion puolesta perimä vero. Joidenkin yrittäjien mielestä palvelujen järkevä ja kilpailukykyinen hinnoitteleminen kuitenkin esti veron perimisen kokonaan asiakkaalta. 1990-luvun talouslaman aikaan kotimarkkinakysynnän laskiessa ”verotus kevenee” hokema muuttui ”verotus kovenee” -muotoon. Yrittäjätulonsa pääomatuloiksi muuttaneiden yrittäjien veroprosentti pysyi samana, vaikka laman vaikutuksesta tulot laskivat huomattavasti. Luokka:Suomen verotuksen historia
Ulla Puolanne

Ulla Kaija Puolanne (o.s. Raivo, 28. kesäkuuta 1931 Lahti – 26. syyskuuta 2015 Lahti) oli suomalainen kokoomuslainen poliitikko ja ekonomi. Puolanne oli II valtiovarainministeri Harri Holkerin hallituksessa 1987–1991. Ministerinä hänen alaansa kuuluivat muun muassa veroasiat. Tässä tehtävässä Puolanne esitteli niin sanotun vuosisadan verouudistuksen. Hän oli kansanedustajana Hämeen läänin eteläisestä vaalipiiristä 1975–1991. Presidentin valitsijamiehenä Puolanne oli vuosien 1978, 1982 ja 1988 vaaleissa. Lahden kaupunginhallitus myönsi Puolanteelle 1. marraskuuta 1995 Lahti-mitalin numero 32. ==Lähteet== * * ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * * Ulla Puolanteen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Kansanedustajat Luokka:Kansallisen Kokoomuksen poliitikot Luokka:Suomen valtiovarainministerit Luokka:Lahden kaupunginvaltuutetut Luokka:Hämeen vaalipiiri Luokka:Suomalaiset ministerin arvonimen saaneet Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Etelä-Häme

Etelä-Häme on Kanta-Hämeestä ja Päijät-Hämeestä koostuva alue historiallisen Hämeen maakunnan eteläosassa. Hallinnollisesti Etelä-Hämeen alue on muodostanut kokonaisuuden muun muassa työ- ja elinkeinokeskusten ja ympäristökeskusten aluejaossa. ==Katso myös== * Hämeen läänin eteläinen vaalipiiri == Aiheesta muualla == * Kanta-Hämeen liiton kotisivut * Päijät- Hämeen liiton kotisivut Luokka:Häme
Messilän kartano

Messilän kartano on perustettu 1630-luvulla ja se sijaitsee Hollolan Messilässä Vesijärven rannalla. Kartanon päärakennus on rakennettu 1910. ==Nykyaika== Nykyään kartano on lomakeskus, jossa talvisin harrastetaan laskettelua. Kokonaisuuteen liittyy myös pienvenesatama leirintäalueineen. Laskettelun edellyttämä yöpyminen on mahdollista itse tuoduissa asuntovaunuissa leirintäalueella. Kokonaisuuteen kuuluu myös 18-reikäinen golfkenttä sekä kuntopolun varrella sijaitseva Pirunpesäksi kutsuttu kalliohalkeama. Hevostallitoiminta Messilässä loppui vuonna 2012. ==Historiaa== Ensimmäiset merkinnät Messilän eli Tiirismaan kylän alueesta ovat vuodelta 1403. Vuonna 1634 kolme taloa yhdistettiin Messilän kartanoksi. Hollolan pitäjän käsiteollisuus keskittyi Messilään 1800-luvun alkupuolella. Siellä toimi verkatehdas, nahkatehdas, saha, mylly, värjäys-, kutomo- ja satulasepän liikkeet ja tilalla valmistettiin huonekaluja. Tilan viiden mäkituvan asukkaat olivat huonekalupuuseppiä. Viimeiset Messilässä tehdyt huonekalut valmistuivat 1910-luvulla. 1800-luvun loppupuolella Tiirismaan huipulle suunniteltiin matkailijoille näkötornia ja tilalla myytiin ruokaa ja virvokkeita. Vuonna 1969 tila luopui karjataloudesta keskittyen lomakeskukseksi. Vuosina 1799–1930 tila oli jaettuna kahteen osaan, Ylöstaloon ja Alestaloon. * Ylöstalon omistajat: Karl Henrik Polón 1799–1818 (Kaarle Henrik Polón, Kaarlo Henrik Polón), Magnus Polón 1819–23, Israel Grenman 1824–38 (Israel Kaapronpoika Grenman), Israel Grenman (Israel Israelinpoika Grenman) 1838-59 ja tämän leski Eeva Liisa –1869, hänen vävynsä Juho Kustaa Söyring 1870–1910 ja tämän leski Ida –1918 * Alestalon omistajat: Kaarle Kaarlonpoika Polón 1799–1811 (Kaarlo Polón, Karl Polón), Kaarle Juhana Polón 1811–1822 (Kaarlo Juhana Polón), Hans Henrik Polón 1822–1854 (Hannu Henrik Polón), Kaarlo Polón 1854–1882 (Karl Polón), 1882→ edellisen tytär Maria (synt. 1843) ja aviomiehensä Johan Reinhold Melander (1844–1886), (Marian omistuksen pituudesta ei tietoa) 1789 Ruotsin kuningaskunnan valtiopäivillä talonpoikaissäädyn edustajana Hollolan tuomiokunnasta oli Kalle Polon, 1789. ==Katso myös== *Luettelo Suomen kartanoista *Camping Messilä ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Messikänrinteen verkkokamera *Kuvia Messilän kartanosta * http://www.messila.fi/ * http://www.messilantalli.fi/ * http://www.messilagolf.fi/ * http://www.campingmessila.fi/ Luokka:Hollolan kartanot Luokka:Hollolan kulttuuritie
Kaistametri

Kaistametri on mittayksikkö, jota käytetään autoja, perävaunuja tai lauttavaunuja kuljettavien laivojen (roro-alusten) kuljetuskapasiteetin ilmaisuun. Aluksen kansi tai kannet on jaettu kaistoiksi, joihin kuljetettavat, pyörien päällä olevat tavarankuljetusvälineet sijoitetaan. Yksi kaistametri on yhden metrin pituinen osa tällaista kaistaa. Kaistan leveys voi vaihdella kuljetettavan lastin mukaan. Kontteja kuljettaville ajoneuvoille sopiva kaistanleveys on 2,5–3,0 metriä, yleensä noin 2,8 metriä. Aluksen kuljetuskapasiteetti voidaan ilmaista myös kannen (tai kansien) pinta-alana neliömetreissä tai kuljetettavien autojen lukumääränä. ==Katso myös== * Lavametri Luokka:Logistiikka Luokka:Pinta-alayksiköt Luokka:Merenkulku
Fall of the Leafe

Fall of the Leafe oli uusikaupunkilais-lähtöinen, turkulais-helsinkiläinen rock- ja heavy metal -yhtye. Yhtye perustettiin vuonna 1996 ja ehti uransa aikana julkaista kuusi albumia. Alkuaikoina yhtyeen tyyli oli melankolista death metalia, mutta myöhemmin yhtyeen musiikkityyli vaihtui atmosfääriseen rockiin metallisella otteella. == Viimeinen tunnettu kokoonpano == * Tuomas Tuominen – laulu (1999–2007) * Jussi Hänninen – kitara (1996–2007), basso (2000, 2004) * Kaj Gustafsson – kitara (1996–1998, 2001–2007) * Miska Lehtivuori – basso (2005–2007) * Matias Aaltonen – rummut (2003–2007) * Petri Hannuniemi – kosketinsoitin (1999–2007) ===Entiset jäsenet=== * Juha Kouhi – basso (1996–1999, 2000–2003) * Marko Hyytiä – rummut (1996–2002) * Jani Lindström – laulu (1996–1997) * Mika Rostedt – kitara (1999–2000) * Pasi Bunda – basso (2000) * Taneli Hatakka – kitara (2000) ==Diskografia== ;Studioalbumit * * * * * * ;Demot * * * ==Aiheesta muualla== * Fall of the Leafe discogs.com -sivustolla * Fall of the Leafe last.fm -sivustolla Luokka:Suomalaiset rockyhtyeet Luokka:Suomalaiset melodisen death metalin yhtyeet
Truth

Truth on rockyhtye The Jeff Beck Groupin vuonna 1968 julkaistu esikoisalbumi, joka lukeutuu ensimmäisiin hard rock / heavy metal -albumeihin. Se sisältää monia lainakappaleita, kuten The Yardbirdsin kappaleen ”Shapes of Things” ja Willie Dixonin kappaleet ”You Shook Me” ja ”I Ain’t Superstitious”. ”You Shook Me” muistetaan myös Led Zeppelinin samoihin aikoihin tekemänä versiona. Truth valittiin vuonna 2005 julkaistuun hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään. ==Kappaleet== == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 1968 albumit Luokka:Vuoden 1968 esikoisalbumit Luokka:Jeff Beckin albumit
Kachemak

Kachemak on kaupunki Alaskassa. Se sijaitsee noin kuusi kilometriä itään Homerista Kachemak Bayn pohjoisrannalla. Jupikkielellä "kachemak" tarkoittaa "suurta kalliota veden äärellä". Vuoden väestönlaskennassa Kachemakin asukasluku oli 431. Näistä 87,47% oli etnisesti valkoisia ("white") ja 5,80% Amerikan alkuperäiskansoihin kuuluvia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kachemak Google Mapsissa Luokka:Alaskan kaupungit
Kachemak Bay

thumb|250px|Kachemak Bayn sijainti Kachemak Bay on Cook Inlet -lahden 64 kilometriä pitkä haarautuma Kenain niemimaan lounaisosassa Alaskan etelärannikolla. Homerin, Seldovian ja Kachemakin kaupungit sekä Halibut Coven kylä ovat Kachemak Bayn rannalla. Jupikkielellä kachemak tarkoittaa "kalliota veden äärellä". Luokka:Alaskan lahdet Luokka:Tyynenmeren lahdet
3M

3M Company (aiemmin Minnesota Mining and Manufacturing Company) on yhdysvaltalainen monikansallinen monialayritys. 3M tuottaa palveluita ja tuotteita teollisuudelle, turvallisuusalalle, elektroniikka- ja energia-alalle sekä terveydenhuollolle, minkä lisäksi yhtiö toimii myös kuluttajatuotemarkkinoilla. 3M:n tunnetuimpiin tuotemerkkeihin lukeutuvat muun muassa keltaiset Post-it-muistilaput ja Scotch-toimistoteipit. 3M oli vuoden 2018 Fortune 500-listan mukaan Yhdysvaltain 97. suurin yhtiö liikevaihdolla mitattuna. 3M osti vuonna 2008 ruotsalaisen suojainvalmistaja Peltorin. 3M osti toukokuussa 2019 lääketieteellisiä laitteita valmistavan Acelityn 6,7 miljardilla Yhdysvaltain dollarilla.https://www.reuters.com/article/us- acelity-m-a-3m/3m-to-buy-medical-device-maker-acelity-in-6-7-billion-deal- idUSKCN1S80U9 == Historiaa == Minnesota Mining and Manufacturing Company sai alkunsa kaivoksesta, jonka perustivat vuonna 1902 Henry S. Bryan, Hermon W. Cable, John Dwan, William A. McGonagle ja J. Danley Budd Minnesotan osavaltion kaupunkiin nimeltä Two Harbors. Tarkoituksena oli louhia hiekkapapereissa ja muissa hiomavälineissä tarvittavia mineraaleja, mutta esiintymä osoittautui köyhäksi, ja pian yrityksen toiminta siirtyi läheiseen Duluthin kaupunkiin. Vuonna 1910 mukaan tuli Lucius Ordway, joka siirsi yrityksen pääkonttorin St. Paulin kaupunkiin samassa piirikunnassa. Yritys alkoi tuoda markkinoille kekseliäitä uutuustuotteita, kuten 1920-luvun alussa maailman ensimmäisen vedenkestävän hiomapaperin, joka vähensi hiomapölyä nopeasti kasvavassa autoteollisuudessa. Vuonna 1925 nuori laboratorioapulainen Richard G. Drew keksi maalarinteipin, mistä alkoi monien muidenkin tarraliimataustaisten, itseliimautuvien teippien ja kalvojen kehitys. 1940-luvun alussa yhtiön oli kehitettävä puolustusvoimien tarvitsemia materiaaleja, mutta myös teippimateriaalien kehitys jatkui heijastavien Scotchlite -liikennemerkkikalvojen myötä. Magnetofonien eli ääninauhureiden magneettinauhat ja offsetpainojen tarvitsemat painolevyt olivat seuraavia innovaatioita, ja niitä seurasivat 1950-luvulla lämpöpaperit kopioiden tekemiseen, Scotchgard-tekstiilinsuoja-aineet, ikkunoiden auringonsuojakalvot, videonauhat, ScotchBrite-hankaussienet, mikrofilmit, itsejäljentävät lomakepaperit ja piirtoheittimet. 3M laajeni myös lääketieteen ja hammashoidon alueelle monin uutuustuottein. Vuonna 1980 syntyi yksi yhtiön tunnetuimmista tuotteista, Post-it-tarralaput. 1990-luvulla 3M kehitti muun muassa mustesuihkutulostinten tekniikkaa sekä kalvotekniikkaa sähköisiin näyttötauluihin elektronisissa laitteissa, kuten matkapuhelimissa ja sitten taulutelevisioissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * 3M Suomen verkkosivusto * 3M:n kansainvälinen verkkosivusto Luokka:Dow Jones Industrial Average Luokka:Monialayritykset Luokka:Yhdysvaltalaiset lääkealan yritykset Luokka:Yhdysvaltalaiset pörssiyhtiöt
The Very Best of The Stone Roses

The Very Best of The Stone Roses on vuonna 2002 julkaistu kokoelmalevy, joka sisältää The Stone Rosesin tunnetuimmat kappaleet plus vuoden 1987 singlen "Sally Cinnamon". ==Kappaleet== #"I Wanna Be Adored" (4:52) #"She Bangs The Drums" (3:50) #"Ten Storey Love Song" (4:23) #"Waterfall" (4:39) #"Made Of Stone" (4:16) #"Love Spreads" (5:46) #"What the World Is Waiting For" (3:55) #"Sally Cinnamon" (2:50) #"Fools Gold" (9:53) #"Begging You" (4:56) #"Elephant Stone" (4:48) #"Breaking Into Heaven" (6:59) (editoitu) #"One Love" (3:40) #"This Is The One" (4:58) #"I Am The Resurrection" (8:12) ==Alkuperäisten albumien kappalelähteet== *The Stone Roses (1989) (1., 2., 4., 5., 14. & 15.) *Second Coming (1994) (3., 6., 10. & 12.) Huom! muut kappaleet ovat julkaistu ainoastaan singleinä. Luokka:Vuoden 2002 kokoelma-albumit Luokka:The Stone Rosesin albumit Luokka:John Leckien tuottamat albumit
Boiotia

Boiotia () eli Boiotian alueyksikkö () on yksi Kreikan alueyksiköistä. Se sijaitsee Keski-Kreikan alueella ja sen hallinnollinen keskus on Livadeiá. Alueyksikön pinta-ala on 2 952 neliökilometriä ja asukasluku 117 920 (vuonna 2011). Boiotia sijaitsee Keski-Kreikassa ja ulottuu Korintinlahdelta Euboianlahdelle. Sen alue vastaa paljolti historiallista Boiotian maakuntaa ja antiikin Boiotiaa. == Maantiede == Boiotian pohjoispuolella sijaitsee Fthiotiin alueyksikkö, koillispuolella Euboian alueyksikkö ja Pohjoinen ja Eteläinen Euboianlahti, kaakkois- ja eteläpuolella Attikan alueyksikkö ja Korintinlahti, ja länsipuolella Fokiin alueyksikkö. Boiotia jakautuu kahteen tasankoon, joista pohjoisempi on Kifisós-joen ja sen sivujokien valuma- aluetta, ja eteläisempi Eteläiseen Euboianlahteen laskevan Asopós-joen valuma- aluetta. Boiotian tärkeimmät vuoret ovat Elikónas (); Boiotian ja Attikan rajalla sijaitseva Kithairónas; sekä Boiotian, Fokiin ja Fthiotiin rajalla sijaitseva Parnassós. Suurimmat järvet ovat Ylíki ja Paralímni. Boiotian pohjoisempi tasanko on entisen, sittemmin kuivatun Kopais-järven aluetta eli nykyistä Kopaḯdan tasankoa. == Kunnat == Alueyksikkö jakaantuu kuuteen kuntaan seuraavasti: Kartta Kunta Kuntakeskus Väkiluku 1 Livadeiá Livadeiá 31 315 2 Alíartos-Thespiés Alíartos 10 887 3 Dístomo-Aráchova-Antíkyra Dístomo 8 188 5 Orchomenós Orchomenós 11 621 6 Tanágra Schimatári 19 432 4 Thíva Thíva 36 477 == Historia == === Antiikki === Boiotia on yksi Kreikan historiallisista maakunnista. Se oli merkittävää seutua jo mykeneläisellä kaudella eli Kreikan myöhäisellä pronssikaudella, jolloin sen tärkeitä keskuksia olivat Orkhomenos, Theba ja Gla. Antiikin aikana maakunnan tärkein kaupunki oli Theba. Se yritti usein saada muut boiotialaiset kaupungit valtansa alle. Muita tärkeitä kaupunkeja olivat Orkhomenos, Khaironeia, Koroneia, Plataiai, Tanagra ja Thespiai. Monet Boiotian kaupungeista olivat liittoutuneet Boiotian liitoksi. Liittoa johtivat boiotarkeiksi kutsutut virkamiehet. Todellisuudessa johtoasema oli paljolti Theballa. Persialaissotien aikana thebalaiset avustivat persialaisia. Peloponnesolaissodan aikana boiotialaiset taistelivat Spartan rinnalla Ateenaa vastaan. Pelopidaan ja Epameinondaan johdolla Thebasta tuli Kreikan johtava valtio vuosiksi 371–362 eaa. Aikakautta kutsutaan Theban hegemoniaksi. Makedonian Filippos II kukisti boiotialaiset ja hänen poikansa Aleksanteri Suuri tuhosi makedonialaisia vastaan kapinoineen Theban. === Myöhempi historia === Nyky-Kreikan aiemmassa prefektuurijaossa Boiotia muodosti Boiotian prefektuurin (Νομός Βοιωτίας, Nomós Viotías). Nykyinen Boiotian alueyksikkö perustettiin vuoden 2011 alussa Kallikrates- suunnitelman myötä, ja se korvasi tuolloin lakkautetun prefektuurin. Siihen kuuluu jonkin verran antiikin Boiotiaa laajempi alue. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Περιφερειακή ενότητα Βοιωτίας . Boiotian alueyksikön kotisivu. *
Sunny Leone

Sunny Leone (syntymänimeltään Karenjit Kaur Vohra, s. 13. toukokuuta 1981) on kanadalainen malli ja pornonäyttelijä. Hän syntyi Ontarion Sarniassa, mutta muutti punjabiperheensä kanssa Kaliforniaan 1990-luvun puolivälissä. Valmistuttuaan high schoolista vuonna 1999 Leone aloitti uransa mallina. Sunny Leonen kuvia on ollut muun muassa Penthouse-lehdessä, jossa hän oli kuukauden Penthouse Pet maaliskuussa 2001 ja vuoden Penthouse Pet vuonna 2003. Leone on siirtynyt näyttelemään myös intialaisissa valtavirtaelokuvissa; hän teki Bollywood-debyyttinsä eroottisessa trillerissä Jism 2 vuonna 2012. == Valikoitu filmografia == * Mystique Presents H2Ohh (2004) * Busty Cops (2003) * Deadly Stingers (2003) * Erotic Idols (2002) * Big Indian Meatball (2005) * Sunny (2005) * The Virginity Hit (2010) * Jism 2 (2012) * Shootout at Wadala (2013, laulajana laulussa Laila) * Hate Story 2 (2014, laulajana laulussa Pink Lips) * Ek Paheli Leela (2015) * Mastizaade (2015) * One Night Stand (2016) * Dongari Ka Raja (2016, laulajana laulussa Mera Choli Blockbuster Lage) * Raees (2017, laulajana laulussa Laila Main Laila) * Baadshaho (2017, laulajana laulussa Piya More) * Bhoomi (2017, laulajana laulussa Trippy Trippy) * Tera Intezaar (2017) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Sunny Leone FreeOnes- sivustolla Luokka:Kanadalaiset mallit Luokka:Kanadalaiset pornonäyttelijät Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Intialaiset näyttelijät