EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Galleria K

Galleria K on Vantaan taidemuseo Artsin ja Vantaan taiteilijaseuran yhteinen taidenäyttelytila Tikkurilassa. Tilassa esitellään sekä taidemuseon kokoelmien helmiä että Vantaan Taiteilijaseuran tuottamia näyttelyitä. Rakennus sijaitsee Vantaan kaupungintalon yhteydessä Asematiellä, noin 300 metrin päässä Tikkurilan rautatieasemalta. Vuonna 1958 kaupungintalon siipirakennukseksi valmistunut Galleria K on entinen Vantaan pääkirjasto. Rakennuksen suunnittelivat arkkitehdit Olli Saijonmaa sekä Eija Saijonmaa. Galleriaksi rakennus muuntautui kaupungintalon remontin yhteydessä vuonna 2013. Vaihtuvien taidenäyttelyiden lisäksi Galleria K:ssa pidetään seminaareja ja luentoja sekä galleria toimii myös kaupungin edustustilana. Vuoden näyttelyistä puolet ovat Vantaan taiteilijaseuran ja puolet Vantaan Taidemuseo Artsin tuottamia. Vantaan taiteilijaseura ottaa vastaan ehdotuksia myös erilaisista kulttuuritapahtumista, joita galleriassa halutaan järjestää.Gallerian yhteydessä toimii Vantaan taiteilijaseuran taidelainaamo, josta voi ostaa tai vuokrata seuran jäsenten teoksia. Taidelainaamosta voit löytää maalauksia, veistoksia, grafiikkaa, valokuvavedoksia sekä korutaidetta. == Lähteet == Luokka:Tikkurila Luokka:Vantaan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Vantaan suojellut rakennukset Luokka:Suomen taidegalleriat
Katalaunit

Katalaunit ( tai Catelauni) olivat gallialainen tai belgeihin lukeutuva heimo. Roomalaisten mukaan katalaunit asuivat Belgica Secundassa, svessionien ja veromanduien välissä, nykyisen Châlons-en-Champagnen alueella. Katalaunit saattoivat olla remien liittolaisia tai alaisia. Vuonna 451 Katalaunien kenttien taistelu käytiin katalaunien entisillä asuinsijoilla. == Lähteet == Luokka:Muinaiset kansat Luokka:Rooman viholliset ja liittolaiset Luokka:Kelttiläiset kansat
Kanelisavannisieppo

Kanelisavannisieppo (Bradornis infuscatus) on sieppoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Afrikan eteläosista. ==Koko ja ulkonäkö== Kanelisavannisieppo voi kasvaa noin 20 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Kanelisavannisieppo on yksivärisen harmahtavan ruskea ja vatsa on hieman selkää vaaleampi. ==Levinneisyys ja elinympäristö== Kanelisavannisiepon levinneisyysalue ulottuu Angolasta Namibian ja Botswanan kautta Etelä- Afrikkaan. Lajin elinympäristöä ovat kuivat akaasiasavannit ja pensaikot. Lintu liikkuu yksin tai pareittain ja syö hyönteisiä ja muita selkärangattomia eläimiä. Kanelisavannisieppo rakentaa kuppimaisen pesän pensaaseen. == Lähteet == Luokka:Siepot
Titusville

Titusville tarkoittaa seuraavia asioita: * Titusville (Florida), kaupunki Brevardin piirikunnassa Floridassa * Titusville (Pennsylvania), kaupunki Crawfordin piirikunnassa Pennsylvaniassa
Augustówin piirikunta

Augustówin piirikunta () on Puolan piirikunta Podlasian voivodikunnassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 58 068\. Piirikunta jakautuu hallintokeskus Augustówin kaupunkikuntaan, Lipskin kaupungin sisältävään maalaiskuntaan sekä Augustówin, Bargłów Kościelnyn, Nowinkan, Płaskan ja Sztabinin maalaiskuntiin. Augustówin piirikunnan pinta-alasta 46,2 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2019. Se rajautuu Sokółkan, Mońkin, Grajewon, Ełkin, Oleckon, Suwałkin ja Sejnyn piirikuntiin. Augustówin piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2019 lopussa 9,7 prosenttia. Vuoden 2019 lopussa Augustówin piirikunnassa oli 58 068 asukasta, joista tasan 51 prosenttia naispuolisia ja 49 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 60 044 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 49 260 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden osuus piirikunnan väestöstä oli vuoden 2019 lopussa 17,1 prosenttia, työikäisten 61,6 prosenttia ja eläkeikäisten 21,3 prosenttia väestön keski-iän ollessa 42,2 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 535 lasta. == Lähteet == Luokka:Podlasian piirikunnat
Hilarius (nimi)

Hilarius on latinankielinen miehen etunimi, joka merkitsee ’iloista’ ja ’hyväntuulista’. Se on yleinen nimi kirkollisessa perinteessä: katolilaisilla on toistakymmentä tämännimistä pyhimystä.Lempiäinen 2004, s. 339. Suomen almanakassa Hilarius-nimi oli mukana 1700-luvun alusta vuoteen 1907 saakka. Hilariuksen suomalainen nimipäivä oli yleensä 21. helmikuuta, mutta vuosina 1705–1706 se oli jo 13. tammikuuta ja vuonna 1729 vasta 22. helmikuuta.Nivanka, Eino: Suomalaisen almanakan nimipäivät ja kiinteät juhlapäivät vuosina 1705–1955 – Kustaa Vilkuna, Eino Kaskimies, Gösta Hedström & Eino Nivanka (toim.) Suomen almanakan juhlakirja, s. 214\. Helsinki: Helsingin yliopisto & Weilin+Göös, 1957. Hilariuksesta juontuvat nykyiset almanakkanimet Ilari ja Lari.Vilkuna 2007, s. 104, 138. Digi- ja väestötietoviraston mukaan Hilarius on vuoteen 2020 mennessä ollut Suomessa virallisena etunimenä noin 160 miehellä. ==Tunnettuja Hilariuksia== *Hilarius (k. 468), paavi *Hilarius Poitierslainen (n. 300–367), piispa ja teologi *Hilarius Moa Nurak (1943–2016), indonesialainen piispa *Hilarius Pohjanheimo (1892–1932), suomalainen elokuvaaja, ohjaaja, näyttelijä ja käsikirjoittaja *Hilarius Sorjonen (1908–1954), suomalainen rikollinen ==Kuvitteellisia Hilariuksia== *Hilarius-hiiri, televisiosarjasta tunnettu hiirihahmo ==Lähteet== Luokka:Etunimet
Aleksander Michałowski

Aleksander Michałowski (17. toukokuuta 1851 Kamjanets-Podilskyi – 17. lokakuuta 1938 Varsova) oli puolalainen pianisti, musiikkipedagogi ja säveltäjä.Aleksander Michałowski The Fryderyk Chopin Institute Michałowskin isä oli kenraalimajuri. Äidiltään hän sai varhaisimman johdatuksensa pianonsoittoon.ALEKSANDER MICHAŁOWSKI Naxos Michałowski opiskeli vuoteen 1869 Leipzigin konservatoriossa pianonsoittoa Ignaz Moschelesin ja Theodor Cocciuksen johdolla sekä sävellystä Carl Reinecken johdolla. Debyyttinsä hän teki Leipzigin Gewandhausissa vuonna 1869 tulkitsemalla Frédéric Chopinin ensimmäisen pianokonserton. Hän täydensi opintojaan vuonna 1870 Berliinissä Carl Tausigin ja vuonna 1871 Lvivissä Karol Mikulin johdolla. Vuonna 1874 Michałowski asettui Varsovaan. Hänestä tuli keskeinen vaikuttaja pedagogiikallaan, mutta hän myös esiintyi samalla Puolassa ja Venäjällä. Mikuli oli perehdyttänyt hänet Chopinin soittotyyliin, jota hän opetustyöllään välitti eteenpäin. Hänen tunnetuimpia oppilaitaan olivat Wanda Landowska ja Mischa Levitzki. Michałowski opetti myös muiden muassa Vladimir Sofronitskia, Władysław Szpilmania, Heinrich Neuhausia, Róża Etkin-Moszkowskaa, Bolesław Konia, Jerzy Lefeldiä, Józef Śmidowiczia, Jerzy Żurawlewia, Bolesław Woytowiczia ja Juliusz Wertheimia. Michałowski esitti Chopinin lisäksi Ludwig van Beethovenin sonaatteja soitti pianotriossa viulisti Stanisław Barcewiczin ja sellisti Aleksander Veržbilovitšin kanssa. Vuonna 1929 hän esitti debyyttinsä 60-vuotisjuhlassa Emil Młynarskin johdolla Chopinin molemmat pianokonsertot. Michałowskin tekemistä levytyksistä osan kohdalla ongelmana on heikko äänenlaatu. Viimeiset levytyksensä hän teki noin vuosina 1933–1934, jolloin pianisti oli yli 80-vuotias ja hänen näkönsä lähes olematon. Säveltäjänä Michałowski teki salonkikappaleita. Hän myös editoi Chopinin teoksia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: nuotteja Luokka:Puolalaiset pianistit Luokka:Musiikkipedagogit Luokka:Puolalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1851 syntyneet Luokka:Vuonna 1938 kuolleet
Sysipatterin luontopolku

Sysipatterin luontopolku on 2,6 km mittainen luontopolku Päijälässä, Kuhmoisissa. Polku on rengasreitti, joka kulkee 1,6 km metsässä ja palaa 1 km verran hiekkatietä alkupisteelle. Monipuolinen reitti alkaa Päijälän Pirtin pihasta (Päijäläntie 12), jossa on reilusti parkkitilaa ja puucee. Polku on merkitty sinisin täplin maastoon. Polku lähtee kulkemaan pohjoiseen, kuusi- ja mäntymetsää pitkin kohti Sysipatterin mäkeä. Mäellä on mukava paikka pitää taukoa ja katsella maisemia. Mäki koostuu 2 pitkittäisharjusta, joiden välistä polku kulkee ja laskee siitä edelleen kohti suota. Suolla on pieni saareke, jossa voi myös pitää tauon ja ihastella suon ympäristöä. Suon jälkeen polku kiertää mäntykangasta pitkin itään. Polku ohittaa sähkölinjan ja yhtyy hiekkatielle Kohiseva talon kohdalla. Tietä pitkin palataan takaisin alkupisteeseen Päijälän Pirtille. Polulla on 15 tietotaulua, joissa kerrotaan ympäröivästä luonnosta ja alueen historiasta. Reitti on rakennettu kesällä 2020 Luonnossa Liikkuen Päijälässä -hankkeiden tiimoilta ja toteutusta sekä markkinointia on avustettu Leader Vesuri-ryhmän myöntämällä maaseuturahaston tuella. == Nimen historia == Maastokartoissa kohteella on 2 rinnakkaisnimeä (Susipatteri eli Sysipatteri). Maanmittauslaitoksen kokoelmatiedon mukaan alue on vanha hiilenpolttopaikka. Kokoelmatiedon mukaan kummatkin nimet, Susipatteri ja Sysipatteri ovat olleet vuoden 1968 keruun aikaan käytössä; Sysipatterin mainitaan olevan vanhempi nimi. Vuoden 1965 peruskarttaan on valikoitunut nimistä Susipatteri. Vuonna 2020 karttaan on palautettu alkuperäinen nimi Sysipatteri rinnakkaisnimeksi. Luontopolun nimeksi valikoitui Sysipatterin luontopolku, sillä se viestii kiinnostavasta historiasta, hiilen poltosta (Sysi=hiili ja patteri= miilu). Katso myös Pitkäveden melontareitti, Päijälässä sijaitseva 20 km mittainen melontareitti, joka kulkee hetken matkaa vieretysten Sysipatterin luontopolun kanssa Kohisevan kosken alajuoksulta Päijälän keskustaan. Reittejä ylläpitää Päijälän kylän yhdistykset yhteistyössä. Luokka:Kuhmoisten luonto
Hanya Yanagihara

Hanya Yanagihara (s. 1974 Los Angeles, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kirjailija. ==Elämä ja ura== Yanagihara asuu Manhattanilla New Yorkissa. Hänen sukunsa on asunut Havaijilla useita sukupolvia, mutta hän itse syntyi Los Angelesissa. Isän työn vuoksi perhe muutti usein. Collegen jälkeen Yanagihara muutti New Yorkiin, missä hän työskenteli pienissä kustantamoissa kustannustoimittajana ennen kuin siirtyi lehtialalle. Aiemmin hän työskenteli Condé Nast Travelerin toimittajana. Travelerin julkaisemat jutut olivat maksettuja juttuja, mutta häntä se ei häirinnyt. Hän siirtyi sitten T-nimiseen aikakauslehteen.Tim Adams, "Hanya Yanagihara: I wanted everything turned up a little too high", 26.7.2015 The Guardian, viitattu 28.8.2020 Yanagiharan esikoisteos The People in the Trees pohjautuu virologi D. Carleton Gajdusekin elämään. Gajdusek oli hänen isänsä ja setänsä tuttava. Tarinan kirjoittaminen vei kaksitoista vuotta. Yanagiharan toinen romaani Pieni elämä nosti hänet The Wall Street Journalin kriitikon Sam Sacksin mukaan merkittävimpien yhdysvaltalaisten kirjailijoiden rinnalle ja oli monien merkittävien palkintojen ehdokkaana. Se alkaa tarinana neljästä juhlivasta collegeaikaisesta ystävyksestä, jotka lähtevät New Yorkissa etsimään tietään. Kertomus saa pian synkempiä sävyjä, kun päähenkilöksi kehittyvän Juden lapsuusaikainen hyväksikäyttö alkaa purkautua esiin. Tarina kuvaa myös ystävyyttä, joka Yanagiharan mielestä on merkityksellisempää kuin avioliitto tai romanttinen suhde ylipäänsä, joka on 1900-luvun tuotetta. The Guardianin Tim Adamsin mukaan Pieni elämä on vastaus kirjan The People in the Trees herättämiin kysymyksiin. Yanagiharan kolmas romaani To Paradise (suom. Paratiisiin) ilmestyi tammikuussa 2022. == Teokset == * The People in the Trees, 2013 * * == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Crawfordin piirikunta (Pennsylvania)

Crawfordin piirikunta on piirikunta Pennsylvaniassa, Yhdysvalloissa. Vuoden 2013 väestönlaskennassa Crawfordin piirikunnan väkiluku oli 87 376. Piirikunnan hallintokeskus on Meadville. Piirikunta luotiin 12. maaliskuuta 1800 osasta Alleghenyn piirikuntaa ja nimettiin eversti William Crawfordin mukaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Pennsylvanian piirikunnat
Zofia Rabcewicz

Zofia Rabcewicz (7. marraskuuta 1870 Vilna – 3. syyskuuta 1947 Milanówek) oli puolalainen pianisti.Zofia Rabcewicz Narodowy Instytut Fryderyka Chopina Rabcewicz aloitti vuonna 1877 musiikin opiskelun Pietarin konservatoriossa. Hänen opettajiinsa kuului Anton Rubinstein. Vuonna 1891 Rabcewicz kiersi Venäjällä, Saksassa sekä Itävallassa ja sai positiivisia arvioita. Vuodesta 1918 hän asui Varsovassa, jossa piti Frédéric Chopinin musiikista koostuneita resitaaleja ja osallistui orkesteri- sekä kamarikonsertteihin. Vuosina 1922–1928 Rabcewicz opetti pianonsoittoa Varsovan konservatoriossa ja Wysockin musiikkikoulussa. Hän toimi tuomariston jäsenenä kansainvälisissä Chopin- pianokilpailuissa vuosina 1927, 1932 ja 1937. == Lähteet == Luokka:Puolalaiset pianistit Luokka:Vuonna 1870 syntyneet Luokka:Vuonna 1947 kuolleet
Hermann Paul

Hermann Paul -nimisiä henkilöitä ovat olleet: * Herman (Hermann) Paul (1827–1885), saksalaissyntyinen muusikko, saksan kielen lehtori ja Kalevalan kääntäjä * Hermann Paul (1846–1921), saksalainen kielitieteilijä.
Erkki Imberg

Erkki Onni Ensio Imberg (22. toukokuuta 1929 Helsinki – 22. huhtikuuta 1996 Espoo) oli suomalainen elokuvaaja.Elokuvaaja Erkki Imberg, Helsingin Sanomat Kuolleet 18.5.1996 (Tilaajille)EloNet : Erkki Imbergin henkilöesittely Imberg tuli Suomi-Filmin palvelukseen 1941 aluksi klaffipojaksi ja kuvausryhmän jäseneksi. Vuodesta 1946 lähtien hän oli kamera-assistenttina kuvaaja Eino Heinon ryhmässä ja B-kuvaajana hän oli ensimmäisen kerran kuvattaessa 1948 Valentin Vaalan ohjaamaa elokuvaa Ihmiset suviyössä. Hän oli pääkuvaajana ensimmäisen kerran vuonna 1951 kuvattaessa Valentin Vaalan elokuvaa Kulkurin tyttö. Vuodesta 1954 alkaen Imberg kuvasi kaikki Hannu Lemisen elokuvat. Vuonna 1958 Imberg siirtyi Suomen Televisioon (myöhemmin TV 1) elokuvaajaksi ja vuonna 1962 hänestä tuli elokuvaajien esimies. Imberg toimi assistenttina 1978–1986. == Elokuvia joissa Imberg toimi kuvaajana == * Ihmiset suviyössä 1948 * Gabriel, tule takaisin 1951 * Hän tuli ikkunasta 1952 * Kulkurin tyttö 1952 * Maailmat kohtaavat 1952 * Rengasmatka eli peräkylän pikajuna 1952 * Kultaa ja kunniaa 1953 * Maailman kaunein tyttö 1953 * Mustasukkaisuus 1953 * Herrojen Eeva 1954 * Sillankorvan emäntä 1954 * Morsiusseppele 1954 * Onnelliset 1954 * Lähellä syntiä 1955 * Riihalan valtias 1956 * Ratkaisun päivät 1956 * Muuan sulhasmies 1956 * Vieras mies 1957 == Elokuvaroolit == * Kirkastettu sydän 1943, Lea ja Antti Helpin 14-vuotias Aarre-poika == Lähteet == Luokka:Suomalaiset elokuvaajat Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 1996 kuolleet
Masked Singer Suomi (2. tuotantokausi)

Masked Singer Suomen toinen tuotantokausi esitettiin syksyllä 2020 MTV3-kanavalla. Ohjelman juontajana jatkoi Ilkka Uusivuori ja vakiopanelisteina Janne Kataja, Jenni Kokander sekä Maria Veitola. Uutena vakiopanelistina aloitti Christoffer Strandberg. Kausi alkoi kauden hahmojen esittelyjaksolla 12. syyskuuta 2020, varsinaiset kilpailujaksot alkoivat kuitenkin vasta 17. lokakuuta. Finaali esitettiin 19. joulukuuta 2020, jossa voittajaksi selviytyi Tohtori-hahmollaan muusikko Marko Hietala. == Kilpailijat == Hahmo Henkilöllisyys Jakso Hahmo Henkilöllisyys 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 Tohtori Marko Hietala Jatkossa Jatkossa Jatkossa Jatkossa Jatkossa Jatkossa Voittaja Hiirulainen Jarkko Tamminen Jatkossa Jatkossa Jatkossa Jatkossa Jatkossa Jatkossa 2. sija Pakkanen Mikko Leppilampi Jatkossa Jatkossa Jatkossa Jatkossa Jatkossa Jatkossa 3. sija Taikahattu Krista Siegfrids Jatkossa Jatkossa Jatkossa Jatkossa Jatkossa Putosi Hertta Susanna Laine Jatkossa Jatkossa Jatkossa Jatkossa Putosi Viikinki Petri Nygård Jatkossa Jatkossa Jatkossa Putosi Laiskiainen Roman Schatz Jatkossa Jatkossa Putosi Kukka Maija-Liisa Peuhu Jatkossa Jatkossa Putosi Mörkö Timo Jutila Jatkossa Putosi Geggonen Kari Kanala Jatkossa Putosi Tikru Ina Mikkola Putosi Pöllö Marja Hintikka Putosi == Jaksot == Jakso Jakson nimi Esityspäivä Katsojaluvut1 12 Kuka on maskin takana? 12. syyskuuta 2020 446 000 2 Arvauskisa alkakoon 17. lokakuuta 2020 790 000 3 Lisää hahmoja lavalle 24. lokakuuta 2020 891 000 4 Mitä ihmettä? 31. lokakuuta 2020 824 000 5 Maan rakastetuin arvauskisa 7. marraskuuta 2020 882 000 6 Panelistien jäätyminen 14. marraskuuta 2020 873 000 7 Paljastavat esineet 21. marraskuuta 2020 892 000 8 Unettomia öitä 28. marraskuuta 2020 828 000 9 Totuudenhetki 12. joulukuuta 2020 855 000 10 Semifinaali 18. joulukuuta 2020 695 000 11 Salaisuudet paljastuu 19. joulukuuta 2020 1 039 000 1 Keskikatsojamäärä televisiossa jakson ensiesityspäivänä. 2 Ensimmäinen jakso oli kauden hahmojen esittelyjakso, ja kilpailujaksot alkoivat 2. jaksossa. == Lähteet == Luokka:2020-luvun suomalaiset musiikkiohjelmat Luokka:MTV3:n televisio-ohjelmat Luokka:Tuotantokaudet
Außenring

Außenring eli Berliner Außenring, Berliinin ulompi kehärata, on 125 km pitkä, kaksiraiteinen sähköistetty rautatie, joka ympäröi Berliiniä, kulkien suurelta osin Brandenburgin osavaltiossa. Sitä ei pidä sekoittaa sisä-Berliinin kehärataan Ringbahniin. ==Historia== Außenring rakennettiin vaiheittain kylmän sodan aikana vuosina 1951–1961, korvaamaan Länsi-Berliinin kautta kulkeneita junayhteyksiä. Se mahdollisti osaltaan Berliinin muurin rakentamisen ja Länsi- Berliinin eristämisen Itä-Saksasta. ==Käyttö== Yksikään matkustajalinja ei käytä koko kehärataa, mutta monet Regionalbahnin junalinjat kulkevat osan matkaa sitä pitkin, samoin kuin Berliinin S-Bahnin linjat S75 ja S8. Linja Asemat Taajuus RE6 Spandaun rautatieasema – Falkensee – Hennigsdorf – Pritzwalk – Wittenberge Tunneittain RE7 Dessau – Belzig – Wannsee – Berliinin päärautatieasema – Berlin Ostbahnhof – Schönefeldin lentoasema – Blankenfelde – Wünsdorf-Waldstadt Tunneittain RB12 Lichtenbergin rautatieasema – Hohenschönhausen – Oranienburg – Templin Stadt Tunneittain RB14 Nauen – Spandaun rautatieasema – Berliinin päärautatieasema – Berlin Ostbahnhof – Schönefeldin lentoasema – Königs Wusterhausen – Lübbenau – Senftenberg Tunneittain RB20 Potsdam – Golm – Hennigsdorf – Hohen Neuendorf West – Oranienburg Tunneittain RB21 Griebnitzsee – Potsdam – Golm – Marquardt - Priort - Wustermark Tunneittain RB22 Friedrichstraßen rautatieasema - Berliinin päärautatieasema - Zoologischer Garten - Charlottenburg - Wannsee - Potsdam - Golm - Saarmund - Schönefeldin lentoasema - Königs Wusterhausen Tunneittain RB60 Lichtenberg – Hohenschönhausen – Bernau bei Berlin – Eberswalde – Wriezen – Frankfurt (Oder) Tunneittain ==Lähteet== Luokka:Berliinin liikenne
Urpo Vento

Urpo Johannes Vento (3. lokakuuta 1935 Lahti – 22. heinäkuuta 2020Kuolinilmoitus. Helsingin Sanomat 23.8.2020, s. C 13. Espoo) oli suomalainen kielen ja kansanperinteen tutkija ja Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran pääsihteeri.Kuka kukin on 1998, s. 1011. Helsinki 1998. ISBN 951-1-14344-1 Vento valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1964. Hän työskenteli aluksi Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran tutkijana 1963–1964, sitten Kansanrunousarkiston johtajana 1965–1972 ja SKS:n pääsihteerinä 1972–2000.Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran uudeksi pääsihteeriksi on valittu dosentti Jussi Nuorteva. Helsingin Sanomat 23.3.2000. Hän toimi myös Suomalaisen kirjallisuuden edistämisvarojen valtuuskunnan sihteerinä 1969–1986 ja puheenjohtajana vuodesta 1987. Hän julkaisi useita tutkielmia ja toimitteita, muun muassa teoksen Juhlakirja: Suomalaiset merkkipäivät vuonna 1979. Vennolle myönnettiin kanslianeuvoksen arvonimi vuonna 2000. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Urpo Vennon muistokirjoitus Helsingin Sanomissa. Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet Luokka:Suomalaiset tieteilijät
Armas Laurinen

Armas Laurinen (4. heinäkuuta 1921 Helsinki – 11. elokuuta 2012)Malmin hautausmaa, kortteli 70, rivi 3, hauta 66 oli suomalainen elokuvaleikkaaja.IMDb : Armas LaurinenEloNet : Armas Laurinen Laurinen sai valtion ylimääräisen taiteilijaeläkkeen toukokuusta 1987 alkaen. == Elokuvia joissa Laurinen toimi leikkaajana == * Kanavan laidalla 1949 * Kalle-Kustaa Korkin seikkailut 1949 * Härmästä poikia kymmenen 1950 * Ratavartijan kaunis Inkeri 1950 * Amor hoi! 1950 * Kesäillan valssi 1951 * Kuisma ja Helinä 1951 * Sadan miekan mies 1951 * Tukkijoella 1951 * Ylijäämänainen 1951 * Hän tuli ikkunasta 1952 * "Jees, olympialaiset", sanoi Ryhmy 1952 * Maailmat kohtaavat 1952 * Rengasmatka eli peräkylän pikajuna 1952 * Sillankorvan emäntä 1953 * Herrojen Eeva 1954 * Sillankorvan emäntä 1954 * Morsiusseppele 1954 * Onnelliset 1954 * Lähellä syntiä 1955 * Viettelysten tie 1955 * Riihalan valtias 1956 * Ratkaisun päivät 1956 * Muuan sulhasmies 1956 * Yhteinen vaimomme 1956 * Nummisuutarit 1957 * Vieras mies 1957 * Mies tältä tähdeltä 1958 * Niskavuoren naiset 1958 * Nuori mylläri 1958 * Suuri sävelparaati 1959 * Virtaset ja Lahtiset 1959 * Iloinen Linnanmäki 1960 * Taistelujen tie 1960 * Mullin mallin 1961 * Nuoruus vauhdissa 1961 * Pikku Pietarin piha 1961 * Voi veljet, mikä päivä! 1961 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset elokuvaleikkaajat Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Mońkin piirikunta

Mońkin piirikunta () on yksi Podlasian voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 40 412\. Siihen kuuluvat seitsemän kuntaa ovat Goniądz, Jasionówka, Jaświły, Knyszyn, Krypno, Mońki ja Trzcianne. Vuoden 2019 lopussa piirikunnan asukkaista 50,4 prosenttia oli naispuolisia ja 49,6 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 15,9 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 62,5 prosenttia ja eläkeläiset 21,6 prosenttia väestön keski-iän ollessa 42,6 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 321 lasta. Mońkin piirikunnan väkiluvun ennustetaan pienenevän 30 621 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä. == Lähteet == Luokka:Podlasian piirikunnat
Laurinen

Laurinen on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä: *Armas Laurinen (1921–2012), elokuvaleikkaaja *Väinö Laurinen (1882–1933), insinööri, rehtori ja tietokirjailija
Karisto (sukunimi)

Karisto on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä: *Antti Karisto (s. 1951), sosiaaligerontologian professori ja sosiaalipoliitikko *Arvi A. Karisto (vuoteen 1905 Karlsson, 1879–1958), kustannusosakeyhtiön perustaja *Mirja Karisto (1929–2020), näyttelijä, televisio-ohjaaja ja -käsikirjoittaja *Roope Karisto (s. 1990), näyttelijä.
Cologno Monzese

Cologno Monzese on kunta Lombardian alueella Pohjois-Italiassa. Se on osa Milanon metropolikaupunkia, etäisyys Milanon keskustasta on noin 10 kilometriä koilliseen. == Maantiede == Cologno Monzese sijaitsee Lombardian länsiosassa ja tiheään asutun Milanon metropolikaupungin pohjoisosassa. Välittömästi Cologno Monzesen länsipuolella on metropolikaupungin toiseksi runsasväkisin kunta, Sesto San Giovanni. Muutaman kilometrin päässä pohjoisessa sijaitsee Monza. Cologno Monzese kuului aikoinaan Corte di Monzan alueeseen. Lombardian lounaisosassa pienessä Casalmaioccon kunnassa on Cologno-niminen frazione ja Lombardian keskiosassa puolestaan on pienehkö kaupunki nimeltään Cologno al Serio. Sekä Cologno Monzesen että Cologno al Serion asukkaiden demonyymi on colognesi. Cologno Monzese kuuluu Italian maanjäristysriskiä arvioivassa luokituksessa vyöhykkeeseen 3 (zona 3, sismicità bassa, matala seismisyys). Suurin osa Milanon alueesta kuuluu vyöhykkeeseen 4 (erittäin matala seismisyys). Myös Cologno Monzesen pohjoinen naapurikaupunki Brugherio kuuluu vyöhykkeeseen 3. == Historia == Cologno Monzesen historia alkaa 300-luvulta, jolloin roomalaiset asuttivat alueen. Paikkakunnan nimeksi annettiin Colonia super Lambrum, sillä se sijaitsee Lambron varrella. Rooman valtakunnan hajottua vuonna 476 paikkakuntaa alkoivat hallita langobardit. Cologno osallistui muiden lombardialaisten paikkakuntien rinnalla taisteluihin Fredrik I Barbarossan joukkoja vastaan. Nämä tuhosivat Colognon 1162. Colognoon liitettiin kylät Malnido ja Bettolino Freddo 1866. Paikkakunnan väkiluku alkoi kasvaa etenkin siirtolaisuuden johdosta, ja se nimitettiin kaupungiksi. Cologno teollistui aina 1960-luvulle saakka, teollisuus alkoi taantua 1980-luvulla. Palvelualat ovat korvanneet menetettyjä teollisia työpaikkoja jossain määrin. Nopea väestönkasvu tyrehtyi 1970-luvulla, jonka jälkeen väkiluku väheni 2010-luvun alkuun saakka. Sen jälkeen kaupungin väkiluku on jälleen kasvanut. Cologno Monzesen kirkoista mainittakoon S.S. Marco e Gregorio vuodelta 1578 (uudistettu 1700-luvulla). Keskiaikainen Villa Casati oli alkuaan Sant'Ambrogion luostarin omaisuutta, se siirtyi Casatin suvulle 1700-luvun lopulla. Colognon alueella virtaa Naviglio della Martesana, joka kuuluu Milanon alueen kanaalien (navigli) verkostoon. == Talous ja liikenne == Cologno Monzesessa toimii muun muassa kemianteollisuuden ja elintarviketeollisuuden yrityksiä. Kaupungin alueella harjoitetaan myös maataloutta. Mediayhtiö Mediasetin pääkonttori sijaitsee Colognossa. Myös lääkeyhtiö Steroid S.p.A:lla on toimipaikka kaupungissa. Cologno Monzese sijaitsee Milanon metron linjalla M2. Asemia on kolme: Cologno Sud, Cologno Centro ja Cologno Nord. Moottoritie A51 kulkee Colognon halki lännestä itään, siitä erkanee A52, joka kulkee Colognon länsipuolitse. A51:ltä on yhteys valtakunnallisille väylille A1, A4 ja A7 sekä useille muille moottoriteille. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Cologno Monzese, Lombardia, Italia — Sunrise, Sunset, and Daylength Luokka:Milanon metropolikaupungin kunnat
Kultala

Kultala on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä: *Kalle Kultala (1924–1991), valokuvaaja *Pentti Kultala (1922–2001), näyttelijä
Oiva Hovi

Oiva Rauno Hovi (19. joulukuuta 1926 Uusikirkko – 27. syyskuuta 2005 Vantaa) oli suomalainen lavastaja.IMDb : Oiva HoviEloNet : Oiva Hovin henkilöesittely Oiva Hovi tuli Suomi-Filmin palvelukseen vuonna 1951. Hän lavasti vuosina 1953–1956 kaikkiaan 12 Suomi-Filmin kokoillan elokuvaa. Hovi siirtyi vuonna 1958 Suomi-Filmi Oy:n tytäryhtiön, Filmitalo Oy:n palvelukseen mainoselokuvien lavastajaksi. == Elokuvia joissa Hovi toimi lavastajana == * Siltalan pehtoori 1953 * Herrojen Eeva 1954 * Minäkö isä! 1954 * Oi, muistatkos... 1954 * Ratkaisun päivät 1956 * Yhteinen vaimomme 1956 * Nummisuutarit 1957 * Vieras mies 1957 * Niskavuoren naiset 1958 * Nuori mylläri 1958 * Pikku Pietarin piha 1961 * Johan nyt on markkinat! 1966 Hovi teki myös lavastusrakennelmia elokuviin Maailman kaunein tyttö (1953) ja Ruskan jälkeen (1979). == Lähteet == Luokka:Suomalaiset lavastajat Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2005 kuolleet
Crawfordin piirikunta

Crawfordin piirikunta (Crawford County) on usean piirikunnan nimi Yhdysvalloissa: * Crawfordin piirikunta, Arkansas * Crawfordin piirikunta, Georgia * Crawfordin piirikunta, Illinois * Crawfordin piirikunta, Indiana * Crawfordin piirikunta, Iowa * Crawfordin piirikunta, Kansas * Crawfordin piirikunta, Michigan * Crawfordin piirikunta, Missouri * Crawfordin piirikunta, Ohio * Crawfordin piirikunta, Pennsylvania * Crawfordin piirikunta, Wisconsin.
Meadville (Pennsylvania)

Meadville on kaupunki Pennsylvaniassa ja samalla Crawfordin piirikunnan hallintokeskus. Vuonna 2020 Meadvillen väkiluvuksi mitattiin 12 391. Meadvillen työttömyysaste on 4,7 prosenttia (Yhdysvaltain keskiarvo on 3,9 prosenttia). Meadvillessä työpaikkojen kasvu on ollut viime aikoina huonoa.https://www.bestplaces.net/city/pennsylvania/meadville == Historia == Meadvillen perusti David Mead, jolla on vieläkin mökki olemassa Meadvillessä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Pennsylvanian kaupungit
Paderno Dugnano

Paderno Dugnano on kunta Lombardian alueella Pohjois-Italiassa. Se on osa Milanon metropolikaupunkia, etäisyys Milanosta on noin 12 kilometriä pohjoiseen. Paikkakunta kuuluu historialliseen Brianzan alueeseen. Paderno Dugnano on kaupunkirakenteeltaan monikeskuksinen, hallinnollisena yksikkönä se perustettiin 1869. == Maantiede == Paderno Dugnano sijaitsee Lombardian länsiosassa ja tiheään asutun Milanon metropolikaupungin pohjoisosassa. Sen asutus nivoutuu yhteen naapurikaupunkien kanssa. Kaupunki rajoittuu pohjoisessa Monza e Brianzan maakuntaan. Monzan keskusta sijaitsee yhdeksän kilometriä Paderno Dugnanosta itään. Paderno Dugnanon alue on itä- ja pohjoisosaa lukuun ottamatta lähes täyteen rakennettu. Kaupungin läpi virtaa 52-kilometrinen Seveso-joki. Paderno Dugnanon kunta muodostuu seitsemästä osa- alueesta: Paderno, Dugnano, Incirano, Palazzolo Milanese, Cassina Amata, Villaggio Ambrosiano ja Calderara. Osa-alueet eli frazionet olivat ammoin maalaiskyliä, jotka teollistumisen ja kaupungistumisen myötä kasvoivat kiinni toisiinsa. == Historia == pienoiskuva|200px|vasen|Villa Gargantini (1752) Inciranossa Padernon kautta kulki Rooman valtakunnan aikana maantie Via Mediolanum-Bellasium, joka on nykyisin kadonnut. Paderno rajoittui etelässä Cusanoon ja pohjoisessa Dugnanoon. Vuonna 1862 perustettiin kunta nimeltä Paderno Milanese, johon liitettiin Dugnano, Incirano, Cassina Amata ja Palazzolo Milanese 17. maaliskuuta 1869. Nimen valinta osoittautui erityisen vaikeaksi; Alessandro Manzoni ehdotti nimeä Padergnano, mutta ehdotus sai ynseän vastaanoton. Nykyinen nimi virallistettiin 1. helmikuuta 1880. Keskiaikana Torrianin ja Viscontin suvut kiistelivät alueesta. Paderno Dugnanon historiallisia rakennuksia ovat muun muassa Villa Calderara 1700-luvulta sekä Villa Maga ja Villa Riboldi 1600-luvulta. Cassina Amatassa sijaitsee Sant'Ambrogion kirkko 1600-luvulta. == Talous ja liikenne == Paderno Dugnanossa on muun muassa kemianteollisuutta, metallinjalostusta ja sähköteknistä teollisuutta. Kaupungin alueella harjoitetaan myös maataloutta. Paderno Dugnanoa palvelee kaksi rautatieasemaa, Stazione di Paderno Dugnano ja Stazione di Palazzolo Milanese. Molemmat asemat sijaitsevat Milano–Asso- rautatien varrella. Kaupunki kuuluu Milanon paikallisliikenteen piiriin. Maantieliikenteen yhteydet ovat erinomaiset. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Paderno Dugnano, Lombardia, Italia — Sunrise, Sunset, and Daylength Luokka:Milanon metropolikaupungin kunnat
Anne Sewitsky

Anne Sewitsky (s. 12. tammikuuta 1978 Oslo) on norjalainen elokuvaohjaaja. == Filmografia == === Elokuvat === *Sykt lykkelig (Sairaan onnellinen) 2010 *Jørgen + Anne = sant (Jörgen + Anne = totta) 2011 *De nærmeste (Homesick) 2015 *Sonja – The White Swan 2018 == Lähteet == Luokka:Norjalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Rozzano

Rozzano on kunta Lombardian alueella Pohjois-Italiassa. Se on osa Milanon metropolikaupunkia, etäisyys Milanon keskustasta on noin 10 kilometriä etelälounaaseen. Rozzanon seutu on tasankoa, jota halkovat useat vesireitit. Sillä on pitkä historia maatalousalueena, sittemmin teollisuus ja palvelut ovat kohonneet tärkeimmiksi elinkeinoiksi. == Maantiede ja ilmasto == Rozzano sijaitsee Lombardian länsiosassa ja Milanon metropolikaupungin eteläosassa, jossa asutus on harvempaa kuin Milanon pohjoispuolella. Noin 20 kilometriä Rozzanosta etelään on Pavian kaupunki. Rozzanon vuotuinen keskilämpötila on 13,0 °C ja sademäärä 987 millimetriä. == Historia == Rozzanon nimi lienee roomalaista perua, jolloin se palautuu erisnimiin Rutius tai Rotius. Roomalaisvaikutuksesta kertovat osa-alueiden Quinto Stampi ja Ponte Sesto nimet. Ne viittaavat kyseisten kylien (nyk. frazione) etäisyyteen Milanosta roomalaisteitse muinaisin mailein mitattuna. Vuonna 1010 Stampan suku hallinnoi Quintoa ja 1148 paavi Eugenius III myönsi Sant'Ambrogion luostarille oikeudet Rozzanoon ja Ponte Sestoon. Vuonna 1239 Fredrik II:n joukot perääntyivät Milanon joukkojen tieltä Paviaan, missä heidät lyötiin. Taistelut johtivat Rozzanon seudun puolustuslinnojen rakentamiseen. Erityisesti Castello di Cassino - Cassinon linnake - on arkkitehtonisesti kiinnostava goottilaisine piirteineen. Hallintoyksikkönä Rozzano muotoutui 1800-luvun kuluessa. Rozzanossa on runsaasti modernia arkkitehtuuria, kuten 187 metriä korkea Torre Telecom Italia ja kauppakeskus Centro Commerciale Fiordaliso. Sant'Angelon kirkko - Chiesa di Sant'Angelo - rakennettiin 1971–1972. == Talous ja liikenne == Rozzanon elinkeinoja ovat muun muassa metalliteollisuus, tekstiiliteollisuus ja kemianteollisuus. Palvelualat työllistävät huomattavasti. Milanon raitiotieverkko ulottuu Rozzanon alueelle. Moottoritie A50 kulkee Rozzanon halki ja A7 Rozzanon länsipuolitse. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Rozzano, Lombardia, Italia — Sunrise, Sunset, and Daylength Luokka:Milanon metropolikaupungin kunnat
Grajewon piirikunta

Grajewon piirikunta () on yksi Podlasian voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 47 210\. Siihen kuuluvat viisi kuntaa ovat Grajewo, Radziłów, Rajgród, Szczuczyn ja Wąsosz. Vuoden 2019 lopussa piirikunnan asukkaista 50,4 prosenttia oli naispuolisia ja 49,6 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 17,5 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 62,2 prosenttia ja eläkeläiset 20,3 prosenttia väestön keski-iän ollessa 41,6 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 442 lasta. Grajewon piirikunnan väkiluvun ennustetaan pienenevän 36 508 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä. == Lähteet == Luokka:Podlasian piirikunnat
Myrskylän terveysasema

Myrskylän terveysasema, nykyään Myrskylän terveyskeskus, on Myrskylän kirkonkylällä toimiva julkisen palvelun terveysasema. Siellä hoidetaan kroonisia sairauksia ja annetaan ei-kiireellistä sairaanhoitoa. Mikäli on tarve päästä samana päivänä hoitoon, asiasta huolehtii Askolan terveyskeskus. https://itauusimaa.fi/toimipiste/myrskyl%C3%A4n-terveyskeskus/ https://itauusimaa.fi/toimipiste/askolan-terveyskeskus/ Vaikka Myrskylä sijaitsee Uudellamaalla, kunta on Päijät-Hämeen hyvinvointiyhtymän osakas. Tämä kuntayhtymä tuottaa Myrskylän sosiaali- ja terveyspalvelut. Päivystyspalveluja tarjotaan virka-aikana Orimattilan kaupungissa, Orimattilan terveysasemalla. Kiireellistä hoitoa iltaisin, öisin ja viikonloppuisin tarjoaa Päijät-Hämeen keskussairaalan yhteydessä toimiva Akuutti24-yhteispäivystys (Keskussairaalankatu 7, Lahti). Myrskylän kunta kuuluu vuodesta 2023 Itä-Uudenmaan hyvinvointialueeseen. ==Lähteet== Luokka:Myrskylän rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen terveysasemat, terveyskeskukset ja terveyskeskuspäivystykset Luokka:Itä-Uudenmaan hyvinvointialue
Keittolevy

Keittolevy tai keittotaso on ruoanlaitossa käytettävä laite, joka kuumentaa kattiloita ja pannuja. Keittolevyt on yleensä yhdistetty uuniin tai osaksi liettä, mutta niitä on saatavilla myös erillisinä. pienoiskuva|Kattila keittolevyn päällä kuumentumassa. Keittolevy lämpenee joko kaasulla tai sähköllä. Joskus voidaan käyttää öljyä tai muita polttoaineita. Luokka:Keittiökoneet Luokka:Tulisijat
San Giuliano Milanese

San Giuliano Milanese on kunta Lombardian alueella Pohjois-Italiassa. Se on osa Milanon metropolikaupunkia, etäisyys Milanon keskustasta on noin 10 kilometriä kaakkoon. Milanosta Bolognaan johtavat liikenteen valtasuonet kulkevat San Giulianon kautta, ja Autostrada del Solen varrelle on kehittynyt laaja teollisuusalue. Sangiulianomilaneselaisia kutsutaan demonyymilla sangiulianesi. == Maantiede == San Giuliano Milanese sijaitsee Lombardian länsiosassa ja Milanon metropolikaupungin kaakkoisosassa, jossa asutus on harvempaa kuin Milanon pohjoispuolella. San Giulianon ja Milanon välissä sijaitsee San Donato Milanese. San Giulianon frazionet ovat Borgolombardo, Carpianello, Civesio, Mezzano, Pedriano, Rancate, Santa Brera, Sesto Ulteriano, Viboldone, Videserto ja Zivido. == Historia == Nykyisen San Giuliano Milanesen alueella sijaitsevan Cascina Occhiòn kautta kulki Rooman valtakunnan aikana Via Mediolanum-Placentia, joka yhdisti nykyisen Milanon ja Piacenzan. Humiliaatit perustivat luostarinsa Viboldoneen 1100-luvulla; luostari siirtyi olivetaanien haltuun ja pysyi näillä aina vuoteen 1777. Koko kunnan nimenä oli Viboldone vuoteen 1893 saakka, jolloin nimeksi virallistettiin San Giuliano Milanese. Viboldonen kuntaan oli liitetty San Giulianon nykyisiä frazioneja pitkin 1800-lukua. Milanon läheisyys siivitti San Giulianon voimakkaaseen kasvuun toisen maailmansodan jälkeen: 1950-luvun alussa sen väkiluku oli noin 8 000, mistä se kolminkertaistui 1970-luvulle tultaessa. Vuosisadan lopussa väkiluku taantui, mutta on sittemmin jälleen kasvanut. San Giuliano sai kaupunkioikeudet (Titolo di Città) 24. huhtikuuta 2000. Viboldone on nykyisin vähäinen frazione Autostrada del Solen ja SP 164:n risteysalueen itäpuolella. Viboldonen kirkko rakennettiin 1176–1348, se edustaa lombardialaista arkkitehtuuria romaanisen ja goottilaisen tyylisuunnan taitteessa. Kirkossa on muun muassa Giusto de' Menabuoin fresko vuodelta 1349. Zividossa on kirkko Santa Maria Nascente vuodelta 1493. == Talous ja liikenne == San Giulianon länsiosassa on laaja teollisuusalue. Kaupungissa harjoitetaan muun muassa kemianteollisuutta. San Giulianon rautatieasema, Stazione di San Giuliano Milanese, sijaitsee rataosuudella Milano–Bologna. Saman rataosuuden varrella hieman lähempänä Milanoa sijaitsee Borgolombardon asema. San Giuliano kuuluu Milanon paikallisliikenteen piiriin. Maantie Strada statale 9 Via Emilia alkaa San Giulianosta ja kulkee kaakkoon kohti Riminiä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *San Giuliano Milanese, Lombardia, Italia — Sunrise, Sunset, and Daylength Luokka:Milanon metropolikaupungin kunnat
Lakaisukone

Lakaisukone on piha-alueiden, ajoteiden, polkujen, kivetysten ja terassien pölyjen ja muiden roskien puhdistamiseen tarkoitettu joko työnnettävä, päältäajettava tai itsevetävä laite. Päältäajettavat lakaisukoneet keräävät kaduilta roskia ja hiekkaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Siivousvälineet Luokka:Puhdistusvälineet Luokka:Jätehuolto Luokka:Ajoneuvot
Marcus Kink

Marcus Kink (s. 13. tammikuuta 1985 Düsseldorf) on saksalainen jääkiekkoilija, joka pelasi hyökkääjänä. Hän laukoi vasemmalta. == Ura == === Seuraura === Kink debytoi Saksan pääsarjassa kaudella 2002–2003 Kölner Haien joukkueessa. Hän pelasi debyyttikaudellaan 40 ottelua tehopistein 1+2=3 keräten kymmenen rangaistusminuuttia. Kink pelasi Kölner Haien riveissä vielä seuraavan kauden 2003–2004, kunnes hän siirtyi Adler Mannheimiin. Ensimmäisenä kautenaan Mannheimissa hän pelasi 39 ottelua tehden kaksi maalia ja viisi syöttöpistettä. Kaudella 2010–2011 Kink valittiin Mannheimin kapteeniksi. Hän toimi seuran kapteenina yhtäjatkoisesti yhdeksän kauden ajan vuosina 2010–2019, kunnes Kink lopetti pääsarjauransa. Kinkin paras DEL-kausi tehopisteillä mitaten oli 2014–2015, jolloin hän pelasi 46 ottelua tehopistein 11+16=27. === Maajoukkueura === Kink on edustanut Saksaa maailmanmestaruuskilpailuissa yhteensä seitsemän kertaa. Slovakian MM- kilpailuissa 2011 hän pelasi kolme ottelua tehopistein 0+2=2 keräten neljä rangaistusminuuttia. MM-kilpailuissa 2012 Kink pelasi kuusi ottelua, joissa hän teki yhden maalin ja sai yhden jäähyn. Vuoden 2013 MM-kilpailuissa Kink pelasi seitsemän ottelua tehopistein 3+0=3 keräten neljä rangaistusminuuttia. Valko-Venäjän MM-kilpailuissa 2014 Kink toimi Saksan varakapteenina pelaten kuusi ottelua ilman pisteitä. Tšekin MM-kilpailuissa 2015 hänet valittiin jälleen Saksan kapteenistoon. Tällä kertaa hän teki yhden maalin pelaamassaan seitsemässä ottelussa. Kink toimi Saksan varakapteenina myös Venäjän MM- kilpailuissa 2016, joissa hän pelasi kahdeksan ottelua ilman tehopisteitä keräten neljä rangaistusminuuttia. Kink kuului Saksan joukkueeseen myös vuoden 2017 MM-kilpailuissa. Siellä hän teki kaksi syöttöpistettä ja sai kaksi jäähyä pelaamassaan kahdeksassa ottelussa. Kink valittiin Saksan kokoonpanoon Pyeongchangin talviolympialaisiin 2018, joissa hän pelasi seitsemän ottelua tehopistein 0+1=1. Hän sai lopulta hopeamitalin Saksan hävittyä loppuottelun Venäläisille olympiaurheilijoille. == Muuta == Kinkin isä Georg ja isoveli George ovat myös jääkiekkoilijoita. Georg edusti Länsi-Saksaa Sapporon talviolympialaisissa 1972 ja George on pelannut DEL-liigan EHC Münchenin joukkueessa kaudella 2011–2012. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Saksalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kalijärv (Lasva)

Kalijärv (myös Lasva Kalijärv, Võru Kalijärv ) on Virossa Võrumaalla Võrun kunnan Voki-Tamme kylässä sijaitseva järvi. == Maantietoa == Järvi on 920 metriä pitkä ja 140 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 9,0 hehtaaria. Se sijaitsee laajalla peltoaukealla, osin metsäisessä painaumassa noin 2,5 kilometriä Lasvasta lounaaseen päin. Järven pohjoispuolella sijaitsee Voki- Tammen kylän haja-asutus. Lukuun ottamatta pohjoispään taloa on järvi muutoin autio. Järvi on 18,5 metriä syvä ja sen keskisyvyys on 6,4 metriä. Syvin kohta on järven pohjoisosassa . Järven tilavuudeksi on saatu 0,0672 miljoonaa kuutiometriä ja sen rantaviiva on 1,9 kilometriä pitkä. Järveltä on kaunis näkymä ympäristöön sen pohjoispään mäeltä ja järven koillispäässä sijaitsee uimaranta. == Luontoarvoja ja luokittelu == Järvi luokitellaan limnologisesti kovavetiseksi ja eutrofiseksi järveksi (, KE). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on keskikorkea tai korkea ja sen ravinnepitoisuudet ovat korkeat. Järvi on silloin rehevöitynyt. Järven rannat ovat kovaa maata. Rannat alkavat syvenemään heti rantaviivasta. Ympäröivät peltomaat ovat sinisavea ja savea esiintyy myös järven rannoilla mutakerroksen alla. Kuitenkin koillisrannassa esiintyy hiekkaa ja juuri sinne on tehty uimaranta. Vedenväri on sinapinkeltainen ja näkösyvyys 0,6–1,9 metriä. Vesi on selvästi lämpötilakerrostunutta. Vuonna 1972 kartoitettiin järven vesikasvillisuus ja siitä löydettiin 16 eri lajia. Kaloja järvessä elää ainakin ahven, särki, hauki, lahna, suutari, salakka, kiiski, sorva, made ja allikkosalakka. == Vesistösuhteita == Kalijärv kuuluu Võhandu jõen valuma-alueeseen, sillä järvestä alkava oja laskee jokeen. Järveen laskee neljä ojaa, joista yksi on pitkä. Se seuraa samaa laaksoa missä järvikin sijaitsee, ja oja laskee järven eteläpäähän. Ojan varrella sijaitsee pieni Nõnova järv. Ojan virtaama on pieni ja vesi vaihtuu järvessä keskimäärin 0,4 kertaa vuodessa eli noin 2,5 vuoden välein. Järven valuma-alueen pinta-ala on 1,1 neliökilometriä. Võhandu jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen. == Katso myös == * Luettelo Viron syvimmistä järvistä == Huomautuksia == == Lähteet == Luokka:Võrun kunta Luokka:Võrumaan järvet Luokka:Võhandu jõen valuma-alue
Łomżan piirikunta

Łomżan piirikunta () on yksi Podlasian voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 50 943\. Siihen kuuluvat yhdeksän kuntaa ovat Jedwabne, Łomża, Miastkowo, Nowogród, Piątnica, Przytuły, Śniadowo, Wizna ja Zbójna. Vuoden 2019 lopussa piirikunnan asukkaista 49,4 prosenttia oli naispuolisia ja 50,6 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 18,4 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 62,9 prosenttia ja eläkeläiset 18,7 prosenttia väestön keski-iän ollessa 40,6 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 460 lasta. Łomżan piirikunnan väkiluvun ennustetaan pienenevän 48 021 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä. == Lähteet == Luokka:Podlasian piirikunnat
Alain Mazza

Alain Mazza (s. 14. lokakuuta 1948 Chamonix) on ranskalainen jääkiekkoilija, joka pelasi hyökkääjänä. Hän edusti Ranskan pääsarjan Chamois de Chamonix’ta kymmenen kauden ajan vuosina 1964–1980. Mazza kuului myös Ranskan joukkueeseen Grenoblen talviolympialaisissa 1968. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Suwałkin piirikunta

Suwałkin piirikunta () on yksi Podlasian voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 35 674\. Siihen kuuluvat yhdeksän kuntaa ovat Bakałarzewo, Filipów, Jeleniewo, Przerośl, Raczki, Rutka- Tartak, Suwałki, Szypliszki ja Wiżajny. Vuoden 2019 lopussa piirikunnan asukkaista 48,9 prosenttia oli naispuolisia ja 51,1 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 19,1 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 61,8 prosenttia ja eläkeläiset 19,1 prosenttia väestön keski-iän ollessa 40,5 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 356 lasta. Suwałkin piirikunnan väkiluvun ennustetaan pienenevän 31 128 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä. == Lähteet == Luokka:Podlasian piirikunnat
Daniel Grando (jääkiekkoilija)

Daniel Grando (s. 20. kesäkuuta 1948 Sallanches) on ranskalainen jääkiekkoilija, jonka pelipaikka oli hyökkääjä. Hän pelasi Ranskan pääsarjassa kahdentoista kauden ajan. Brûleurs de Loups de Grenoblea edustaessaan Grando pelasi 28 ottelua tehopistein 11+12=23 kaudella 1980–1981 ja 18 ottelua tehopistein 5+11=16 kaudella 1981–1982. Grando kuului myös Ranskan joukkueeseen Grenoblen talviolympialaisissa 1968. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gideon Klein

Gideon Klein (6. joulukuuta 1919 Přerov – 27. tammikuuta 1945) oli tšekkiläinen säveltäjä ja pianisti.Gideon Klein Music and the Holocaust Klein aloitti pianonsoiton opiskelun 6-vuotiaana paikallisen konservatorion johtajan johdolla. 11-vuotiaana hän alkoi matkustaa kuukausittain Prahaan suorittaakseen opintoja Vilém Kurzin vaimon johdolla. Vuonna 1931 hän muutti Prahaan asumaan siskonsa Eliška Kleinován kanssa. Syksyllä 1938 Klein pääsi Kurzin mestarikouluun Prahan konservatorioon, josta valmistui vuodessa. Hän opiskeli myös filosofiaa ja musiikkitiedettä Kaarlen yliopistossa. Opinnot Kaarlen yliopistossa keskeytyivät kun natsien maaliskuussa 1939 tekemän miehityksen jälkeen korkeakoulutusta tarjonneet instituutiot suljettiin. Tässä vaiheessa Klein aloitti laajan esiintymisen. Vuonna 1940 hänelle tarjottiin stipendiä Lontoon Royal Academy of Musicissa opiskelua varten, mutta natsien rotu- ja maastamuuttolait estivät hänen lähtönsä. Juutalaismuusikoilta – kuten Kleinilta – estettiin myös julkinen esiintyminen, mutta Klein kiersi kieltoa jonkin aikaa valenimellä, kunnes tästäkin tuli liian vaarallista. Klein siirrettiin Theresienstadtiin 1. joulukuuta 1941. Hän jatkoi siellä musiikillista toimintaansa: hän soitti kamarimusiikkia Prahasta tuotujen kollegoiden kanssa, avusti esitysten järjestämisessä sekä säesti niissä ja työskenteli myös laulajien säestäjänä. Kleinin soolo-ohjelmisto Theresienstadtissa koostui pitkälti samoista teoksista, joilla hän oli saanut arvostusta Prahassa. Teosten säveltäjiä olivat Wolfgang Amadeus Mozart, Ludwig van Beethoven, Robert Schumann, Johannes Brahms, Josef Suk, Leoš Janáček, Arnold Schönberg, Aleksandr Skrjabin ja Johann Sebastian Bach (Ferruccio Busonin transkriptioina). Kleinin sävellystuotannossa Theresienstadt-ajoilta on kamarimusiikkia jousille, kuoroteoksia, madrigaaleja (sanat: Friedrich Hölderlin, François Villon), sonaatti pianolle, teatterimusiikkia sekä laulusarja altolle ja pianolle. 1\. lokakuuta 1944 yhdeksän päivää viimeiseksi sävellyksekseen jääneen jousitrionsa valmistumisen jälkeen Klein siirrettiin Auschwitziin, josta hän joutui pakkotyöhön. Ei ole tiedossa, surmasivatko natsit lopulta Kleinin vai kuoliko hän pakotetulla marssilla niiden juutalaisten kanssa, jotka otettiin pakenevien SS-joukkojen mukaan. Aikoinaan vallinneen käsityksen mukaan Klein aloitti vakavan säveltämisen vasta Theresienstadtiin joutumisensa jälkeen. Kesäkuussa 1990 kuitenkin löydettiin Kleinin aiemmat käsikirjoitukset, joiden joukossa oli yksinlauluja, puhallinoktetto, teoksia jousikvartetille ja useita jousiduoja, joista yksi oli mikrotonaalinen. Klein oli osallistunut neljännessävelin musiikkia tehneen Alois Hában luennoille Prahan konservatoriossa, mutta oli enimmäkseen itseoppinut säveltäjä. Tekniseen puoleen perehtymistä edisti hänen ahkera omatoiminen partituurien tutkimuksensa. Kleinin tyyliin vaikuttivat sekä tšekkiläiset perinteet että Wienin toisen koulukunnan vaikutteet. == Lähteet == Luokka:Tšekkiläiset säveltäjät Luokka:Tšekkiläiset pianistit Luokka:Holokaustissa kuolleet Luokka:Vuonna 1919 syntyneet Luokka:Vuonna 1945 kuolleet
Daniel Grando

Daniel Grando voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä: * Daniel Grando (s. 1985), brasilialainen jalkapalloilija * Daniel Grando (s. 1948), ranskalainen jääkiekkoilija