EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Mappō

Mappō (, ) on yksi kolmesta buddhalaisesta aikakaudesta. Se on niistä viimeinen, laskevan dharman "rappeutunut" aikakausi. Perinteisesti ajan on ajateltu alkavan 2 000 vuotta Gautama Buddhan kuoleman jälkeen ja kestävän 10 000 vuoden ajan. Rappeutuneella ajalla ihmiset eivät kykene saavuttamaan valaistumista Buddhan sanan kautta ja yhteiskunnasta tulee moraalisesti korruptoitunut. Vaikka Buddhan opetukset ovat kolmannella ajalla edelleen oikeita, niitä ei kyetä enää seuraamaan. Viittauksia dharman heikentymiseen ajan kuluessa voidaan löytää mahayanabuddhalaisista teksteistä, kuten Timanttisutrasta ja Lootussutrasta, mutta myös vähemmässä määrin joistakin Paali-kaanonin teksteistä kuten Vinayapitakan Cullavaggasta. Puhtaan maan buddhalaisuuden koulukunnat Kiinassa ja Japanissa uskovat rappeutuneen aikakauden olevan meneillään tällä hetkellä. Sen vuoksi puhtaan maan buddhalaisuuden harjoittajat yrittävät saavuttaa uudelleensyntymän Amitabhan "puhtaaseen maahan", jossa he voivat harjoittaa dharmaa helpommin. Luokka:Buddhalainen usko ja oppi
Yaniv Katan

Yaniv Katan (; s. 27. tammikuuta 1981 Kiryat Ata, Israel) on israelilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. 184 senttimetriä pitkä Katan edustaa Maccabi Haifaa. Katan on Maccabin oma kasvatti, joka on edustanut seuraa koko uransa ajan lukuun ottamatta lyhyttä visiittiä Englannin valioliigan West Hamissa vuosina 2006–2007. Israelin maajoukkueessa jo vuonna 1998 ensimmäistä kertaa esiintynyt Katan on pelannut 26 A-maaottelua ja tehnyt niissä viisi maalia. == Aiheesta muualla == * Katanin profiili seuran sivuilla Luokka:Israelilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hollannin Grand Prix 1979

Hollannin Grand Prix 1979 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 26. elokuuta 1979 Zandvoortin radalla Alankomaissa. Kilpailun voitti Williamsilla ajanut australialainen Alan Jones. Voitto oli hänelle jo kolmas peräkkäinen. == Tulokset == Sija Nro Kuljettaja Talli Kierrokset Aika/keskeytys Lähtöruutu Pisteet 1 27 Alan Jones Williams-Ford 75 1.41.19,775 2 9 2 11 Jody Scheckter Ferrari 75 + 21,783 5 6 3 26 Jacques Laffite Ligier-Ford 75 + 1.03,253 7 4 4 6 Nelson Piquet Brabham-Alfa Romeo 74 + 1 krs. 11 3 5 25 Jacky Ickx Ligier-Ford 74 + 1 krs. 20 2 6 30 Jochen Mass Arrows-Ford 73 + 2 krs. 18 1 7 31 Hector Rebaque Rebaque-Ford 73 + 2 krs. 24 Kesk. 3 Didier Pironi Tyrrell-Ford 51 Jousitus 10 Kesk. 12 Gilles Villeneuve Ferrari 49 Rengasrikko 6 Kesk. 18 Elio de Angelis Shadow-Ford 40 Vetoakseli 22 Kesk. 20 Keke Rosberg Wolf-Ford 33 Moottori 8 Kesk. 15 Jean-Pierre Jabouille Renault 26 Kytkin 4 Kesk. 7 John Watson McLaren-Ford 22 Moottori 12 Kesk. 4 Jean-Pierre Jarier Tyrrell-Ford 20 Ulosajo 16 Kesk. 9 Hans Joachim Stuck ATS-Ford 19 Vetoakseli 15 Kesk. 17 Jan Lammers Shadow-Ford 12 Vaihdelaatikko 23 Kesk. 1 Mario Andretti Lotus-Ford 9 Jousitus 17 Kesk. 29 Riccardo Patrese Arrows-Ford 7 Jarrut/Ulosajo 19 Kesk. 8 Patrick Tambay McLaren-Ford 6 Moottori 14 WD 5 Niki Lauda Brabham-Alfa Romeo 4 Kuljettaja 9 Kesk. 14 Emerson Fittipaldi Fittipaldi-Ford 2 Sähköt 21 Kesk. 2 Carlos Reutemann Lotus-Ford 1 Jousitus/Kolari (Jarier) 13 Kesk. 16 René Arnoux Renault 1 Jousitus/Kolari (Regazzoni) 1 Kesk. 28 Clay Regazzoni Williams-Ford 0 Kolari (Arnoux) 3 DNQ 22 Patrick Gaillard Ensign-Ford Karsiutui DNQ 24 Arturo Merzario Merzario-Ford Karsiutui == Muuta == *Paalupaikka: René Arnoux – 1.15,461 *Nopein kierros: Gilles Villeneuve – 1.19,438 (kierroksella 39) == Lähteet == Luokka:Formula 1 -kausi 1979 Luokka:Hollannin Grand Prix
Shugo

Shugo () oli arvonimi, joka annettiin tietyille virkamiehille feodaalisessa Japanissa. Se on käännetty esimerkiksi "konstaapeliksi" tai "kuvernööriksi". Shugon nimitti shōgun valvomaan yhtä tai useampaa Japanin provinssia. Virka väistyi feodaaliherrojen eli daimioiden nousun tieltä 1400-luvun lopussa, kun shugot ottivat maansa omiin käsiinsä sen sijaan että he olisivat toimineet vain kuvernööreinä sotilashallituksen puolesta. Viran loi alun perin Minamoto no Yoritomo vuonna 1185 helpottaakseen Minamoto no Yoshitsunen vangitsemista ja levittääkseen shōgunin vallan koko Japaniin. Shugot korvasivat vähitellen Kioton keisarillisen hovin nimittämät kokushit. Virallisesti jokaisen provinssin gokenin-vasallien oli tarkoitus palvella shugoja, mutta käytännössä heidän suhteensa shugoihin oli hauras, sillä he olivat vasalleja myös shōgunille. Shugot asuivat usein pitkiä aikoja pääkaupungissa, kaukana omista provinsseistaan, ja joskus heidät nimitettiin hallitsemaan useita provinsseja samanaikaisesti. Silloin nimitettiin myös apulais-shugo eli shugodai (). Ajan kuluessa joidenkin shugojen valta kasvoi huomattavasti. Ōnin-sodan (1467–1477) aikoihin konfliktit shugojen välillä yleistyivät. Jotkut shugot menettivät valtansa alemmilleen, kuten shugodaille, kun taas jotkut kiristivät otettaan alueistaan. Niinpä 1400-luvun lopulla Sengoku-kauden alussa valta Japanissa oli jakautunut erilaisten feodaaliherrojen välille, ja heitä tultiin nimittämään daimioiksi. ==Lähteet== * * Luokka:Japanin historia Luokka:Arvonimet
Brian Joubert

Brian Joubert (s. 20. syyskuuta 1984 Poitiers) on ranskalainen taitoluistelija. Joubert syntyi Poitiersissa Jean-Michel sekä Raymonde Joubertin poikana ja sai varhaislapsuudessaan vakavan sairauden hoitona toisen munuaisen poiston. Joubert aloitti luistelun 4-vuotiaana kahden vanhemman siskonsa kanssa. Joubert voitti yksinluistelun maailmanmestaruuden vuonna 2007 sekä Euroopan-mestaruuden vuosina 2004, 2007 ja 2009. Lisäksi hän on saavuttanut kolme MM-hopeaa (2004, 2006, 2008), kaksi MM-pronssia (2009, 2010), kolme EM-hopeaa (2003, 2005, 2011) ja kolme EM-pronssia (2002, 2006, 2008). Hän on voittanut seitsemän kertaa Ranskan-mestaruuden. Joubert on kilpaillut myös muissa merkittävissä sekä kansallisen että kansainvälisen tason kilpailuissa. Olympialaisissa hän sijoittui 14:nneksi Salt Lake Cityssä 2002, kuudenneksi Torinossa 2006 ja 16:nneksi Vancouverissa 2010. ==Lähteet== * ISUn profiili * Profiili Sports Reference LLC. Luokka:Ranskalaiset taitoluistelijat Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Buinaksk

Buinaksk (vuoteen 1922 asti Temir-Khan-Šura, avaariksi Буйнахъск, lakiksi ЩурахIи, kumykiksi, lezgiksi ja , tabasaraniksi Буйнахск) on kaupunki Dagestanin tasavallan keskiosassa Venäjällä. Kaupunki sijaitsee Kaukasuksen rinteellä Šura-Ozen joen varrella, 41 kilometriä pääkaupungista Mahatškalasta lounaaseen. Se on Buinakskin piirin hallinnollinen keskus. Asukasluvun kehitys Vuosi Asukasluku 1959 33 000 1970 40 000 2002 61 437 2010 62 623 ==Historia== Buinakskin paikalle, lähelle keskiaikaisen Balanjarin raunioita, perustettiin vuonna 1834 Temir-Han-Šura (Темир-Хан-Шура) -niminen rajalinnoitus. Kaupunginoikeudet se sai vuonna 1866. Vuonna 1920 kaupunki oli lyhytikäisen Pohjois-Kaukasuksen vuoristotasavallan pääkaupunki. Kaupungissa pidettiin Dagestanin kansojen kongressi 13. marraskuuta 1920, jossa Venäjän neuvostotasavalta julisti dagestanilaisille autonomian. Vuonna 1922 Temir-Han- Šura sai uuden nimen, Buinaksk, vallankumouksellisen Ullubi Buinakskin kunniaksi. Toukokuussa 1970 kaupunki kärsi pahoin maanjäristyksessä. ==Lähteet== Luokka:Dagestanin kaupungit
Hopeanuolet

Hopeanuolet on vuonna 2007 Yle TV1:lla esitetty kolmiosainen draamasarja. Sarjan ovat käsikirjoittaneet Leea Klemola ja Kaarina Hazard ja ohjannut Auli Mantila. Sarjan pääosissa näyttelevät Jaana Saarinen ja Katriina Hyvärinen. Sarja sai vuoden 2007 Venla-Gaalassa kaksi Venlaa; parhaasta draamakäsikirjoituksesta ja parhaasta naisnäyttelijästä (Jaana Saarinen). Sarjan tunnuskappaleen ”Pitkää päivää” esittää Kari Tapio. == Näyttelijät == == Jaksot == Jakso Nimi Ensiesitys 1\. Ritvalla on kolme päivää aika hankkia 30 000 euroa 15. lokakuuta 2007 2\. Ritva saa apua yllättävältä taholta ja Marja-Leena menettää hermonsa 22. lokakuuta 2007 3\. Ritva kohtaa menneisyytensä ja Marja-Leena saa vihdoinkin tehtyä sovinnon 29. lokakuuta 2007 == Aiheesta muualla == * Hopeanuolet Yle Areenassa * Suomen elokuvasäätiön Hopeanuolet -tietosivu (Internet Archive) Luokka:2000-vuosikymmenen suomalaiset draamasarjat Luokka:Minisarjat
Wigwam Plays Wigwam – Live

Wigwam Plays Wigwam – Live on suomalaisen Wigwam-yhtyeen järjestyksessään kymmenes albumi, ja toinen livelevy. Se julkaistiin vuonna 2001. == Kappaleet == === CD 1 === # # # # # # # # # === CD 2 === # # # # # # # # == Kokoonpano == * Måns Groundstroem – basso, taustalaulut * Jari Kettunen – rummut * Esa Kotilainen – koskettimet * Pekka Rechardt – kitara * Jim Pembroke – laulu, koskettimet === Tuotanto === * Rekku Rechardt – tuottaja * Måns Groundstroem – tuottaja * Tommy Eriksson – äänittäjä * Hannu Leidén – miksaaja, masteroija (Seawolf Studios, Helsinki) * Vesa Heino – valokuvat * Neogeo – layout == Lähteet == Luokka:Vuoden 2001 konserttitallenteet Luokka:Wigwamin albumit Luokka:Måns Groundstroemin tuottamat albumit
Uraga

Uraga () on satamakaupunginosa Yokosukan kaupungissa Kanagawan prefektuurissa Japanissa. Se sijaitsee Tokionlahden suulla, Miuran niemen itäpuolella Uragan kanavan pohjoispäässä. Koska Uraga sijaitsee strategisella paikalla Tokionlahden sisäänkäynnillä, se on historiallisesti ollut usein ensimmäinen paikka Japaniin saapuvien ulkomaisten alusten ja japanilaisten kohtaamiselle. Vuonna 1853 Matthew Perryn komentamat, Japanille uhkavaatimuksen tuoneet mustat laivat ankkuroituivat Uragan edustalle. Kun kommodori Perryn joukot palasivat takaisin Japaniin seuraavana vuonna, ne ohittivat japanilaisten toiveiden vastaisesti Uragan laskeakseen ankkurin lähemmäksi Edoa nykyisen Jokohaman edustalle. Amerikkalaisten pelote pakotti Japanin lopettamaan eristäytymispolitiikkansa. Uraga sai kaupungin aseman osana Kanagawan prefektuurin Miuran piirikuntaa vuonna 1889. Se liitettiin Yokosukan kaupunkiin vuonna 1943. Nykyisin se on nukkumalähiö Tokiossa ja Jokohamassa työskenteleville. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kanagawan prefektuuri Luokka:Japanin kaupunginosat
Valkeisenlampi

Valkeisenlampi eli viralliselta nimeltään Valkeinen on pinta-alaltaan 9,8 hehtaarin laajuinen lampi Kuopiossa Niiralan, Hatsalan ja Haapaniemen kaupunginosissa. Lammen ympärillä on monia historiallisia rakennuksia ja kaunis puistoalue. Valkeisenpuisto on erittäin suosittu oleskelualue kaupunkilaisten keskuudessa. Valkeisenlampi on eräs tärkeistä Kuopion kaupunkikuvassa hyödynnetyistä vesiaiheista. Se on rajana ruutukeskustan ja luontevasti kerrostaloalueeksi muuntuneen Etu-Niiralan välillä. Itärantaa dominoivat Niiralan koulu (1926, Armas Lindgren ja Bertel Liljequist), kaupunginteatteri (arkkitehdit Risto-Veikko Luukkonen ja Helmer Stenros, 1963), ensimmäinen Niiralan Kulman kerrostalo, terveydenhuolto-oppilaitoksen viimeisin, teatteriaukiota rajaava osa, muut terveydenhuolto-oppilaitoksen alueen rakennukset sekä eteläisenä päätteenä Alavan kirkko (André Schütz, 1968). Länsirannan kerrostalovyöhykkeen päättää "Ukkokodin" klassisistinen rakennus (1917). Valkeisenlammenpuisto peruskorjattiin 2000-luvun alussa jolloin sinne tehtiin myös suuri ruusutarha ja uusi uimaranta. Puistoalueen julkisiin veistoksiin kuuluvat Valkeisenlammen länsirannan puistossa oleva Mökit ja mäet (Rakentajain muistomerkki; Antti Immonen, 2004), sekä itärannalla sijaitsevat Aleksandr Puškinin rintakuva (Oleg Komov, 1986) ja Kevät-veistos (Heikki Nieminen, 1956). Tiedosto:Valkeisenlampi kevat 2012.jpg|Valkeisenlampi lännestä torille päin kuvattuna. Tiedosto:Valkeisenlammen itarantaa.JPG|Valkeisenlammen itärantaa. Tiedosto:Valkeisenlampi2.jpg|Lammen länsirantaa (etualalla Hatsalan ja taaempana Haapaniemen kaupunginosaa). Tiedosto:Finland,_Kuopio_Hatsala,_Valkeisenlampi_Northwards_corrected.jpg|Valkeisenlampi kuvattuna kohti pohjoista. Taustalla Puijon torni ja hyppyrimäet. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Kuopion järvet Luokka:Kuopion nähtävyydet Luokka:Kuopion puistot Luokka:Niirala (Kuopio) Luokka:Hatsala Luokka:Haapaniemi (Kuopio) Luokka:Haukiveden–Kallaveden alue
Christopher Frimann Omsen

Christopher Frimann Omsen (11. joulukuuta 1761 Bergen, Norja – 25. huhtikuuta 1829 Kristiania, Norja) oli norjalainen juristi, korkeimman oikeuden asessori ja Eidsvollin kansalliskokousedustaja. == Tausta == Omsen syntyi tullitarkastaja Hellebrand Omsenin ja Helche Toden perheeseen. Hän aloitti opiskelut Bergenin katedraalikoulussa 1783. Vuonna 1791 hän suoritti latinalais-juridisen virkamiestutkinnon ja hänet nimitettiin prokuraattoriksi Kristianiaan. == Ura == 1799 hänet nimitettiin tulliprokurööriksi Akershusin lääniin. Vuonna 1814 hänet valittiin kansalliskokousedustajaksi, missä hänet valittiin perustuslakikomiteaan. Hän oli eräs sen aktiivisimpia jäseniä. Omsen noudatti omaa linjaansa, eikä profiloitunut kumpaankaan pääpuolueista. Hän äänesti itsenäisyyspuolueen mukana ulkopolitiikkakysymyksissä ja hallitsijan tittelistä päätettäessä, mutta unionipuolueen mukana kuninkaan valintaa, kansalliskokouksen suvereniteettia ja rahataloutta koskevissa kysymyksissä. Samana vuonna hänet valittiin Korkeimman oikeuden lakimieheksi ja 1815 Korkeimman oikeuden asessoriksi, missä virassa hän toimi kuolemaansa saakka. Vaikka hän ei osallistunut Stortingetin vaaleihin, hän toimi joitakin kertoja virkansa puolesta istunnoissa sekä oli valtion reviisorina 1818–1824. Hän kuoli Blindernin kartanossa Akerin kaupunginosassa ja testamenttasi omaisuuttaan Omsenin Säätiön kautta Kristianian yliopistolle. Hän oli kahdesti naimisissa, Mariken Paasche Scholdagerin ja Anne Løkke Wolffin (k. 1836) kanssa. == Lähteet == Omsen, Christopher Frimann Omsen, Christopher Frimann Omsen, Christopher Frimann Omsen, Christopher Frimann
Iduna

Iduna voi tarkoittaa ainakin seuraavia: * vaaleakultarinnat (Iduna), varpuslintusuku * Iðunn, skandinaavinen jumaluus * Iduna, ruotsalainen lehti.
Pikkusaharausku

Pikkusaharausku (Pristis clavata) on uhanalainen kalalaji. Se jää alle puolitoista metriä pitkäksi ja on siten pienikokoisin saharauskulaji. Kala on selkäpuolelta vihertävänruskea, vatsapuolelta valkea, ja sen evät ovat vaaleat. Sen iho on karheiden nyppylöiden peitossa ja muistuttaa hiekkapaperia. Nimensä se on saanut muiden saharauskujen tapaan sahamaisesta pitkästä kuonostaan, jonka sivuissa on 18–22 paria hampaita muistuttavia nystermiä. Harmaasaharauskua uhkaa sukupuutto muun muassa siksi, että se päätyy ajoverkko- ja troolikalastuksen sivusaaliiksi. Kala on ollut myös helppo saalis, ja sen lihaa on arvostettu Aasian markkinoilla. Sahoja on myyty keräilijöille. == Levinneisyys == Pikkusaharauskuja elää ainakin Pohjois- Australiaa ympäröivillä merialueilla, mahdollisesti muuallakin Indopasifisella merialueella. Se ei ole avomeren laji, vaan viihtyy lähellä rannikkoa ja vuorovesimatalikoilla. Se voi nousta myös jokisuiden murtoveteen. == Lähteet == Luokka:Rauskut Luokka:Uhanalaiset kalat
Vado Ligure

Vado Ligure (liguuriksi Voœ, Vuae) (muinoin Vado Sabatia) on kunta Savonan maakunnassa Ligurian alueella Italiassa. Kunnan pinta-ala on 23,38 neliökilometriä ja asukkaita siellä on runsaat 8 000\. Väestötiheys on 357 as./km² (2015). Vado Liguren pormestari on Carlo Giacobbe. Vado Liguren suojeluspyhimys on Johannes Kastaja. Kunnan asukkaita kutsutaan italiaksi nimellä vadesi. Vado Liguren naapurikunnat ovat Savona, Quiliano ja Bergeggi. Vado Liguren ystävyyskunta on ollut vuodesta 2002 lähtien Ranskassa sijaitseva La Ravoire. == Väkiluvun kehitys == Vado Liguren väkiluvun kehitys vuodesta 1861 vuoteen 2007: Vuosi Väkiluku Vuosi Väkiluku 1861 2 412 1951 9 048 1871 2 898 1961 10 156 1881 2 922 1971 10 198 1901 3 700 1981 8 815 1911 4 428 1991 8 087 1921 6 242 2001 7 991 1931 7 521 2007 8 368 1936 8 155 == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Savonan maakunnan kunnat
Kvalda

Kvalda on suomalainen jazzyhtye. Yhtyeeseen kuuluvat laulaja Aili Ikonen, pianisti Antti Kujanpää, basisti Jori Huhtala ja rumpali Hanne Pulli. Kvaldan musiikkia on kuvailtu "pohjoismaiseksi", ja se onkin saanut vaikutteita kansanmusiikista. Kvalda perustettiin Jyväskylässä syksyllä 2002 Kujanpään aloitteesta. Kaikki yhtyeen jäsenet opiskelivat tuolloin Jyväskylän ammattiopiston konservatoriossa. Yhtyeen jäseniä yhdisti myös jyväskyläläinen Jazz Bar, jonka junnujameissa he olivat Kujanpäätä lukuun ottamatta soittaneet. Jazz Bar on myöhemmin nimennyt yhtyeen jäsenistä Kujanpään, Pullin ja Ikosen vuoden muusikoiksi sekä Huhtalan vuoden tulokkaaksi. Yhtyeen debyyttialbumi Kvalda julkaistiin Jyväskylä Summer Jazz -festivaaleilla 12. kesäkuuta 2004. Albumi äänitettiin Jyväskylän ammattiopiston konservatorion studiossa toukokuun 2003 ja maaliskuun 2004 aikana. Albumin kappaleet olivat Ikosen, Kujanpään ja Huhtalan sävellyksiä. Toukokuussa 2004 Kvalda voitti Umo Jazz Housessa järjestetyn Young Nordic Jazz Comets -yhtyekilpailun Suomen karsinnan. Voitto toi yhtyeelle Renault Jazz Award -palkinnon ja paikan Tukholmassa saman vuoden heinäkuussa järjestetyssä finaalissa. Yhtye voitti myös finaalin ja pääsi voiton myötä kiertueelle Pohjoismaihin. Kvaldan jäsenet ovat myöhemmin muuttaneet Helsinkiin jatkamaan opintojaan: Kujanpää ja Huhtala opiskelevat Sibelius-Akatemian jazzmusiikin osastolla, Ikonen kansanmusiikin osastolla, ja Pulli Helsingin ammattikorkeakoulu Stadian pop/jazz-linjalla. Texicalli Records julkaisi Kvaldan toisen albumin Leia lokakuussa 2007. Levyllä kuullaan kaikkien yhtyeen jäsenten sävellyksiä. Yhtyeen kolmas albumi Blindfold julkaistiin joulukuussa 2011. Kvalda on esiintynyt Suomessa muun muassa useilla jazzfestivaaleilla sekä Suomen Jazzliiton kiertueella keväällä 2005. Lisäksi yhtye on esiintynyt muun muassa Pohjoismaissa, Hollannissa, Tšekissä ja Kreikassa. Kvaldan jäsenet soittavat myös useissa muissa kokoonpanoissa. == Albumit == * * * ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Kvaldan verkkosivut * Luokka:Suomalaiset jazzyhtyeet
Aasian GP2

Aasian GP2 -sarja (GP2 Asia Series) oli GP2-kilpa-autosarja, joka perustettiin 24. toukokuuta 2007. Sarjan järjestäjänä toimi Bruno Michel. Sarjan ensimmäinen kausi ajettiin vuonna 2008, jolloin mestaruuden voitti ranskalainen Romain Grosjean. Sarja muistutti hyvin paljon Euroopan GP2-sarjaa, mutta sitä ajettiin pelkästään aasialaisilla kilparadoilla. Aasian sarjassa käytettiin sen kolmena ensimmäisenä kautena ensimmäisen sukupolven GP2-autoa (Dallara GP2/05), jolla ajettiin GP2-sarjaa vuosina 2005–2007. Sarjan neljännellä kaudella otettiin käyttöön sama Dallara GP2/11 -auto, jolla ajettiin kilpaa myös GP2-luokan pääsarjassa kaudella 2011. Vuoden 2011 jälkeen Aasian GP2-sarja lopetti toimintansa ja yhdistyi virallisen Euroopan GP2-sarjan kanssa. == Mestarit == Kausi Kuljettaja Talli 2008 Romain Grosjean ART Grand Prix 2008–09 Kamui Kobayashi DAMS 2009–10 Davide Valsecchi iSport International 2011 Romain Grosjean DAMS ==Lähteet== == Katso myös == * GP2 * GP3 ==Aiheesta muualla== * Aasian GP2-sarjan virallinen kotisivu *
Manufaktuuri

Manufaktuuri (lat.) oli alun perin työhuone tai käsiteollisuuslaitos, jossa raaka-aine muokattiin käsivoimin, sitten koneiden aikakaudella tehdasrakennus yleensä. Manufaktuuritavaroita olivat kutomateollisuuden tuotteet. Manufaktuuriteollisuus oli kustannusjärjestelmälliseen kotiteollisuuteen liittyvä teollisen kehityksen aste, jolloin yrittäjä kokosi hajallaan olevan työväkensä samaan työpaikkaan.Pieni Tietosanakirja, Otava, Helsinki 1925–1928 s. 1407 viitattu 27.1.2008 == Katso myös == * Industrialismi * Teollinen vallankumous == Lähteet == Luokka:Teollisuus
Fly (joki)

Fly on Papua-Uuden-Guinean toiseksi pisin joki. Se on noin 1 120 kilometriä pitkä, ja sen valuma-alue on 76 000 neliökilometriä. Se muodostaa osan matkan ajasta Papua-Uuden-Guinean ja Indonesian rajan. Fly saa alkunsa Uuden-Guinean keskusylängöltä. Sen virtaus on yläjuoksullaa varsin voimakasta, mutta Ok Tedi -joen yhtymäkohdan jälkeen joen virtaus rauhoittuu. Flyjoki meanderoi voimakkaasti keski- ja alajuoksunsa alueella, jossa se virtaa 10–16 kilometriä leveällä tulvatasangolla, jossa on myös useita juoluoita. Fly on noin 1 120 kilometriä pitkä, ja viimeisen 850 kilometrin aikana joki laskeutuu enää vain 15 metrin matkan. Joki päättyy laajaan 7 100 neliökilometrin suuruiseen, Papuanlahteen laskevaan suistoon. Tulvakaudella lokakuusta huhtikuulla Fly kuljettaa miljoonia tonneja sedimenttejä, jotka päätyvät suiston liikkuviin särkkiin ja saariin. Flyn suurimmat sivujoet ovat Strickland ja Ok Tedi. Flyjoen löysi Francis Blackwood vuonna 1842 ja nimesi sen aluksensa HMS Flyn mukaan. Hän tutki Flyjoen estuaaria. Vuonna 1876 italialainen Luigi D’Albertis kulki ensimmäisenä jokea pitkin 900 kilometrin matkan saaren sisäosiin. Flyjoen varsi on enimmäkseen harvaanasuttua. Kiungan satamakaupunki on 790 kilometrin päässä joen suusta, ja sitä kautta kuljetetaan vuoristoista kaivettua kultaa ja kuparia. Flyn sivjokien yläjuoksulla harjoitettava kaivostoiminta muodostaa uhan joen luonnolle. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Fly River *The Fly River System *Papua New Guinea's Fly River Luokka:Papua-Uuden-Guinean joet Luokka:Tyyneenmereen laskevat vesistöt
Vartiokylänlahti

Vartiokylänlahti on itäisessä Helsingissä, Vartiokylän ja Vuosaaren välissä sijaitseva pitkä ja kapea merenlahti. Sen yli kulkee 417 metriä pitkä Vuosaaren silta ja sen vieressä oleva uudempi metrosilta. Vartiokylänlahtea ympäröivät Marjaniemi, Puotila, Vartioharju, Rastila ja Meri-Rastila. Lahden rannoilla on runsaasti ulkoilualueita ja jonkin verran pientaloasutusta. Lisäksi lahdella on useita pienvenesatamia, joista suurin on Puotilassa. Vartiokylänlahti ja Vuosaaren pohjoispuolella sijaitseva Porvarinlahti ovat jäännöksiä salmesta, joka vielä 1500-luvulla erotti Vuosaaren mantereesta. Salmen keskiosa oli niin matala, että myöhemmin se on maankohoamisen vuoksi muuttunut kuivaksi maaksi. == Aiheesta muualla == * Vartiokylänlahti ilmakuvassa * Lahtipolku - Vartiokylänlahden kiertävä luontopolku * Helsingin kaupungin ympäristökeskus: Vartiokylänlahden tila Luokka:Suomen lahdet Luokka:Suomenlahti Luokka:Helsingin luonto Luokka:Vartiokylä Luokka:Vuosaari
Forever (Spice Girlsin albumi)

Forever on brittiläisen popyhtye Spice Girlsin kolmas ja toistaiseksi viimeinen studioalbumi, joka julkaistiin 6. marraskuuta 2000. Albumin kappaleista singleinä julkaistiin "Holler", "Let Love Lead the Way" ja "Goodbye". Foreverin jälkeen yhtye on pitkän hiljaiselon jälkeen julkaissut ainoastaan kokoelmalevyn Greatest Hits vuonna 2007. == Kappaleluettelo == # # # # # # # # # # # == Aiheesta muualla == * allmusic.com -sivuston arvostelu albumista * Albumin julkaisu- ja myyntitiedot theSpiceGirls.com -sivustolla * Entertainment Weekly -sivuston arvostelu albumista * Rolling Stonen arvostelu albumista Luokka:Vuoden 2000 albumit Luokka:Spice Girlsin albumit
Johan Daniel Frederik Petersen

Johan Daniel Frederik Petersen (21. joulukuuta 1757 Kristiania, Norja – 24. syyskuuta 1816 Kristiania) oli norjalainen kenraalimajuri ja Eidsvollin kansalliskokousedustaja, sekä kokouksen perustuslakikomitean jäsen. == Tausta == Petersen syntyi Kristianiassa lääninvirkamies Christian Petersenin (k. 1775) perheeseen. Nuoruudessaan Petersen osallistui lyhyen aikaa preussilaiseen sotapalvelukseen ja hänestä tuli ensin kamarijunkkeri ja myöhemmin kamariherra. == Ura == === Sotilasura === Petersenistä tuli 2. luutnantti 1773 ja hänet siirrettiin Tanskaan 1780, missä hän palveli ensin Fynin ja myöhemmin Slesvigin jalkaväkirykmenteissä. Vuonna 1788 hän yleni kapteeniksi ja hän palasi Norjaan, 2. Akershusin Jalkaväkirykmenttiin. Bohuslänin sisäänmarssilla hän palveli majurina kenraalimajuri Hesselbergin alaisuudessa. Vuonna 1790 hänestä tuli komppanianpäällikkö norske gevorbne Jægerkorpsissa. Hän palasi 2. Akershusin rykmenttiin 1801 majurina. Kun sota Englantia vastaan syttyi 1807, hän johti rykmentin musketööripataljoonaa, joka suojasi Larvikia. Sodassa Ruotsia vastaan 1808 hän palveli Prikaati Holstissa, joka ei joutunut suurempiin taisteluoperaatioihin. Hänet ylennettiin everstiluutnantiksi 1808 ja hänestä tuli søndenfjældske gevorbne Infanteriregimentin komentaja. Vuonna 1810 hänet ylennettiin everstiksi. === Kansalliskokousedustaja ja kenraali 1814 === Petersen valittiin rykmenttinsä edustajana Eidsvollin kansalliskokoukseen, missä hänet valittiin myös perustuslakikomiteaan. Hän kuului itsenäisyyspuolueen tanskalaismielisimpään siipeen. Hän ei ollut aktiivisimpia keskustelijoita, mutta 18. toukokuuta hän yritti vetää Nicolai Wergelandia vastuuseen tämän huhtikuisista sanomisista, joissa hän oli kritisoinut prinssi Kristian Fredrikin asemaa kokouksessa ja kuningaskandidaattina. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi kesän 1814 Ruotsi- sodassa, missä hän toimi Frederiksstenin linnoituksen toisena komentajana. Jouduttuaan luovuttamaan linnoituksen ruotsalaisille aselevon yhteydessä hän jäi eläkkeelle asevoimista. == Harrastukset ja yksityiselämä == Petersen oli innokas harrastajanäyttelijä ja vilkkaana persoonana tunnettu henkilö Kristianian kulttuuripiireissä. Hänen puolionsa oli Henriette Frederikke Scheel, pääministeri ja salaneuvos Jørgen Erik Scheelin tytär, minkä kautta hänellä oli hyvät suhteet prinssi Christian Augustiin. Petersen oli eräs Christiania dramatiske Selskabin ensimmäisiä jäseniä ja hänellä oli rooli ryhmän ensimmäisessä näytännössä 1780. Palattuaan Tanska-komennuksensa jälkeen Kristianiaan hän kuului ryhmän aktiivisimpiin näyttelijöihin. 1799 hän oli vaimonsa kanssa eräs pysyvän teatteritoiminnan perustajia Kristianiaan. == Lähteet == Petersen, Johan Daniel Frederik Petersen, Johan Daniel Frederik Petersen, Johan Daniel Frederik Luokka:Vuonna 1757 syntyneet Luokka:Vuonna 1816 kuolleet
Rahva Hääl

Rahva Hääl (”Kansan ääni”) oli vuosina 1940–1995 ilmestynyt virolainen sanomalehti. Se toimi neuvostoaikana Viron sosialistisen neuvostotasavallan kommunistisen puolueen keskuskomitean, korkeimman neuvoston ja ministerineuvoston äänenkannattajana. Uus Eesti -lehden tilalle perustetun seitsenpäiväisen Rahva Häälin ensimmäinen numero ilmestyi 22. kesäkuuta 1940. Se oli aluksi Viron kommunistipuolueen Tallinnan ja Harjumaan komiteoiden ja vuodesta 1942 lähtien tasavallan keskusviranomaisten äänenkannattaja. Saksalaismiehityksen aikana vuodesta 1941 lehteä julkaistiin aluksi epäsäännöllisesti ja myöhemmin kerran tai kahdesti viikossa Leningradissa, Moskovassa ja syyskuussa 1944 Võrussa. Lisäksi painettiin erillisiä numeroita miehitysalueella levitettäväksi. Vuodesta 1944 lähtien kuudesti viikossa ilmestyneen lehden levikki oli 148 000 vuonna 1973. Sen rinnalla julkaistiin erilaisia liitteitä ja erikoisjulkaisuja sekä venäjänkielistä Sovetskaja Estonija -sanomalehteä. Vuonna 1990 Rahva Häälistä tuli Viron tasavallan korkeimman neuvoston ja hallituksen äänenkannattaja ja vuonna 1992 valtion omistama osakeyhtiö. Lehden levikki oli 80 000 vuonna 1991 ja 55 000 vuonna 1993. Se sulautui yhdessä Hommikkulehden ja Päevalehden kanssa Eesti Päevalehdeksi vuonna 1995. ==Päätoimittajat== * Osvald Tooming (1940-1941) * Anton Vaarandi (1941–1944) * Leo Aisenstadt (1947–1948) * Arnold Green (1950-1953) * August Saaremägi (1955-1981) * Toomas Leito (–1994) ==Lähteet== Luokka:Neuvostoliittolaiset sanomalehdet Luokka:Puoluelehdet Luokka:Virolaiset sanomalehdet
Mae Whitman

Mae Margaret Whitman (s. 9. kesäkuuta 1988 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja ääninäyttelijä. == Elämäkerta == Whitman syntyi Los Angelesissa, Kaliforniassa vuonna 1988 ja päätyi näyttelijäksi jo kolmevuotiaana. Hänen ensimmäinen ääniroolinsa oli Tyson Chicken -mainoksessa, johon hänen äitinsä Pat Musick oli alun perin koe-esiintynyt. == Näyttelijänä == Neljävuotiaana Whitman teki ensimmäisen näytelmäroolinsa elokuvassa Kun mies löytää naisen, jossa näyttelivät muun muassa Andy Garcia ja Meg Ryan. Tämän jälkeen hän esiintyi 1990-luvulla enimmäkseen elokuvissa ja teki samalla ensimmäisiä äänirooleja animaatioihin, kuten Teräsmies ja Johnny Bravo, jossa Whitman oli Suzyn ääniroolissa. Hän teki myös vierasesiintymisen vuonna 1996 Frendeissä ja Chicagon lääkäreissä vuosien 1996–1999 aikana, jolloin hänet huomioitiin YoungStar-ehdokkuudella ja palkittiin Young Artist -palkinnolla elokuvasta Toivo elää. Samoihin aikoihin Whitman aloitti koulunkäynnin Ribét Academyn yksityiskoulussa Los Angelesissa. 2000-luvulla Whitman näytteli enimmäkseen televisiosarjoissa vierailevissa rooleissa, kuten Kunnian miehet, Todistettavasti syyllinen, C.S.I., Täydelliset naiset ja Greyn anatomia. Hän näytteli pääosaa minitelevisiosarjassa Thief vuonna 2006. Näytelmäroolien ohella Whitman on tehnyt muutamia äänirooleja animaatioihin, kuten Fillmore, Viidakkokirja 2, Jake Long – amerikkalainen lohikäärme ja Avatar. Whitman lainasi ääntään myös videopeliin Kingdom Hearts II. == Aiheesta muualla == * Voice Chasers * TV.com Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät Luokka:Videopelien ääninäyttelijät Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hendeenvilla-apina

Hendeenvilla-apina eli keltahäntävilla-apina (Oreonax flavicauda) on hämähäkkiapinalaji, jota esiintyy vain Perussa. Se on sukunsa (Oreonax) ainoa laji. Se on äärimmäisen uhanalainen apinalaji; luonnossa niitä arvioidaan olevan enää 250 yksilöä. Hendeenvilla-apinan punaruskea turkki on paksu ja villava. Nenässä on valkoinen raita, hännän alapinta keltainen. Naaras painaa noin kuusi kiloa, koiras kahdeksan kiloa. Hendeenvilla-apinat elävät Perun Andeilla 1 700–2 700 metrin korkeudessa. Niiden kotiseudun vaikeakulkuisuus suojasi lajia 1950-luvulle asti. Metsien hakkuut ja muu elinympäristön tuhoaminen on nykyisin niille suurin uhka. Hendeenvilla-apinoiden käyttäytymisestä tiedetään kovin vähän. Ne liikkuvat ilmeisesti 5–18 yksilön ryhmissä, joihin kuuluu sekä uroksia että naaraita. Ne syövät hedelmiä, kukkia, muita meheviä kasvinosia ja mahdollisesti myös hyönteisiä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Raportti suojelusta Neotropical Primate Conservation Luokka:Apinat Luokka:Uhanalaiset nisäkkäät Luokka:Äärimmäisen uhanalaiset lajit
Andreas Rogert

Andreas Rogert (10. marraskuuta tai 18. marraskuuta 1754 Trondheim, Norja – 10. kesäkuuta 1833 Trondheim) oli norjalainen juristi, oikeuden esimies ja Eidsvollin kansalliskokousedustaja. == Elämä ja ura == Andreas syntyi poliisimestari Poul Rogertin (1725–1771) ja Anna Eline Hornemannin virkamiesperheeseen. Äidin suku oli Trondheimin merkkisukuja. Rogert suoritti latinalais-juridisen lakitutkinnon, ninkä jälkeen hän sai viran Vardøhusista 1779. Vuonna 1793 hän tuli Søndfjordiin, Bergenin piiriin, tuomariksi. Rogert avioitui 1797 Bergeniläisen opettajantyttären Birgitte Brøndumin (1773–1851) kanssa. Samana vuonna hänet nimitettiin asessoriksi ja 1805 oikeuden esimieheksi Trondheimin hovioikeuteen. Hän sai Etatsråd-arvonimen 1812. Tultuaan valituksi kansalliskokousedustajaksi Rogert oli jo 60-vuotias ja eräs vanhimpia osanottajia. Hänet valittiin kokouksen varapuheenjohtajaksi ensimmäisellä viikolla ja perustuslakikomitean jäseneksi. Rogertin ajamia asioita olivat kansalliset symbolit, joista hän ajoi läpi norjalaisen kruununperimyslain ja yhdessä Georg Sverdrupin kanssa protokollan kuninkaan kruunaamisesta Trondheimissa. Hän oli itsenäisyyspuolueen riveissä, mutta herätti vähemmän vastakkainasettelua opposition kanssa kuin monet puoluetoverinsa. Kansalliskokouksen jälkeen Rogert vetäytyi politiikasta ja jäi eläkkeelle virastaan vuonna 1826. Rogertilta jäi suuri kokoelma kirjoja, käsikirjoituksia ja arkistomateriaalia, mikä jaettiin eri tahoille hänen kuolemansa jälkeen 1833.. == Lähteet == Luokka:Eidsvollin kansalliskokousmiehet Luokka:Norjalaiset juristit Luokka:Vuonna 1754 syntyneet Luokka:Vuonna 1833 kuolleet
Keski-Pohjanmaan maakunnan kuntien vaakunat

Keski-Pohjanmaan maakunta Sinisessä kentässä hopeinen, kultakyntinen ja -kielinen, kävelevä, taakseen katsova näätä, jonka saatteena yläpuolella kolme ja alapuolella kaksi hopeista naularistiä. Gustaf von Numers Vaakuna Kunnan nimi, vaakunan kuvaus, suunnittelija ja vahvistamispäivä Halsua Punaisessa kentässä kaksi vastakkain asetettua pyöreäperäistä hopeakannelta, joitten kielet siniset Kaj Kajander, 12. maaliskuuta 1969 Kannus Sinisessä kentässä paaluittainen noitarummun (kannuksen) vasara, sen varren kummallakin puolella kuusisakarainen kannustähti; kaikki hopeaa. Gustaf von Numers, 27. syyskuuta 1950 Kaustinen Sinisessä kultaisin naularistein sirotellussa kentässä vastapalkeittain asetettu kultainen viulu. Ilmari Wirkkala, 25. lokakuuta 1950 Kokkola Kultakentässä kyljellään musta tervatynnyri, jonka tapinreiästä ja pohjista lyövät punaiset tulenlieskat. Olof Eriksson (vanhan vaakunan pohjalta), 17. joulukuuta 1956 Lestijärvi Hopeakentässä sininen teerenpyrstö. Gustaf von Numers, 19. tammikuuta 1967 Perho Mustassa kentässä kultainen perhonen, jonka yläpuolella saatteena hopeinen naularisti. Gustaf von Numers, 6. maaliskuuta 1953 Toholampi Hopeakentässä alainen, musta, yläpuoleltaan oksakoroinen polviorsi; kustakin sakarasta nousee punainen tulenlieska. Gustaf von Numers, 28. toukokuuta 1952 Veteli Hopeakentässä sininen paalu, jossa seitsenkielinen kultakantele; kielet punaiset. Gustaf von Numers, 21. huhtikuuta 1952 == Käytöstä poistuneet tai lakkautettujen kuntien vaakunat == Vaakuna Kunnan nimi, vaakunan käytössäoloaika, kuvaus, suunnittelija ja vahvistamispäivä Himanka (1958–2009) Kultakentässä sininen, kaksimastoinen kaljaasi. Gustaf von Numers, 12. joulukuuta 1958 Kaarlela (1963–1976) Sinisessä kentässä hopeinen, kultavaruksinen näätä pystyasennossa ja sen yläpuolella kolme kultakruunua vieretysten. Gustaf von Numers, 12. helmikuuta 1963 Kälviä (1962–2008) Sinisessä kentässä kolme hopeista, nousevaa osmankäämiä, emitähkät kultaa. Gustaf von Numers, 16. toukokuuta 1962 Lohtaja (1951–2008) Sinisessä kentässä aaltokoroinen hopeakärki, jossa punainen, puna- kultaliekkinen masuuni. Gustaf von Numers, 17. toukokuuta 1951 Ullava (1966–2008) Sinisessä kentässä kaksi hopeista suosuksea ristikkäin. Aake Kaarnama ja Martta Vähälä, 15. huhtikuuta 1966 Öja (1959–1968) Kultakentässä nouseva musta majakka, jonka lyhdyn ruudut hopeaa. Gustaf von Numers, 18. syyskuuta 1959 == Lähteet == * * Keski-Pohjanmaan maakunta Vaakunat kunnittain Luokka:Luettelot Suomen kuntien vaakunoista maakunnittain
Frederik Schmidt

Frederik Schmidt (27. toukokuuta 1771 Fredensborg, Tanska – 16. helmikuuta 1840 Himmelev, Tanska) oli tanskalais-norjalainen teologi, runoilija ja Eidsvollin kansalliskokousedustaja. == Tausta == Frederik syntyi Christen Schmidtin (k. 1804) pappisperheeseen Asminderødin pappilassa, Tanskan Fredensborgissa. Kaksi vuotta myöhemmin Christen Schmidtista tuli Akershusin piispa ja perhe muutti Norjaan. Frederik aloitti opiskelut Kristianian katedraalikoulussa 1787 ja kirjoitti runoja jo kouluaikoinaan. Muutettuaan Kööpenhaminaan opiskelemaan hän ystävystyi muun muassa Jonas Reinin, P. Collettin ja Rahbekin kanssa. == Ura == Hän suoritti teologisen virkatutkinnon 1791 ja palasi Kristianiaan papinvirkaan. Vuonna 1794 hän matkusti Saksan. Matkalta palattuaan hän toimi Hermoder-lehden päätoimittajana 1795–1796, minkä jälkeen hänet kutsuttiin vain 26-vuotiaana Eikerin kirkkoherraksi. Schmidt avioitui 1799 kenraalikomissaarin tyttären, Maren Elisabeth Mathea Oppenin (1778–1841) kanssa, mikä toi hänen ulottuvilleen huomattavan omaisuuden. Hänestä tuli 1808 Kongsbergin rovasti. Hän perusti oppikoulun piiriinsä ja vaati alaisenaan olleita pappeja kouluttamaan opettajia. Hän kampanjoi myös rokotusten puolesta. Työnsä ohella hän jatkoi kirjallisia harrastuksiaan. Kansalliskokouksessa hän kuului tanskalaismielisenä itsestäänselvästi itsenäisyyspuolueeseen ja tuli valituksi perustuslakikomiteaan. Hän inhosi ruotsalaisia ja Herman Wedel-Jarlsbergin unionipuoluetta. Hän ei näytellyt kovin huomattavaa roolia itse lakityössä, mutta hän sai vastustajiltaan "itsenäisyysrunoilija"-lisänimen patrioottisilla lauluillaan ja terävillä kommenteillaan unionia kannattavia kohtaan. Hän vastusti kaksikamarijärjestelmää ja oli demokraattisen, kansanvaltaisen kehityksen puolestapuhuja. Schmidt pettyi suuresti Ruotsi-Norja-unionin toteutuessa ja päätti muuttaa pois Norjasta jo 1817. Hän vietti seuraavat kaksi vuotta Tanskassa. Hän jätti 1819 Eikerin lopullisesti ja muutti Himmelevin kirkkoherraksi Roskilden lähelle. Seurakunta oli huomattavasti pienempi, kuin hänen norjalainen vastuualueensa oli ollut. Vuonna 1826 hän väitteli teologian tohtoriksi teoksella Historia Paulicianorum orientalium. Hän oli jo julkaissut runokokoelman Samlede Digte 1811 ja vuonna 1835 julkaistiin kokoelma Nye samlede Digte. Hänen runojaan kuvattiin vanhanaikaisiksi, enemmän 1700-luvun tyylisiksi kuin meneillään olevalle vuosisadalle sopiviksi. Vuonna 1868 N. Hancke julkaisi postuumisti hänen päiväkirjansa, Uddrag for Aarene, vuosilta 1807–1818. == Lähteet == Luokka:Eidsvollin kansalliskokousmiehet Luokka:Norjalaiset papit Luokka:Tanskalaiset runoilijat Luokka:Tanskalaiset papit Luokka:Vuonna 1771 syntyneet Luokka:Vuonna 1840 kuolleet
Frederik Wilhelm Stabell

Frederik Wilhelm Bruenech Stabell (25. toukokuuta 1763 Ringerike, Norja – 2. kesäkuuta 1836 Kristiania, Norja) oli norjalainen kenraali ja Eidsvollin kansalliskokousedustaja. == Tausta == Frederik syntyi Lars Bastian Stabellin ja Lucie Marie Bruenechin upseeriperheeseen Holen pappilassa Ringerikessä. Hän avioitui vuonna 1792 sotilaslääkärin tyttären Helene Voigtin (1772–1850) kanssa. == Ura == Hän liittyi søndenfjældske gevorbne Infanteriregimentiin 1777 ja opiskeli vuosina 1780–1783 Kristianian matemaattisessa sotakoulussa erinomaisella menestyksellä. Oltuaan hetken poissa sotapalveluksesta hän palasi takaisin ja hänestä tuli 1786 vänrikki Kongsvingerin kevyeen jalkaväkikomppaniaan. Sotaoperaatioiden aikana hän yleni nopeasti luutnantiksi ja vuonna 1791 kapteeniksi, 1796 Stabskapitajn-nimikkeelle ja vuonna 1801 hänestä tuli komppanian päällikkö. Vuonna 1807 hänet ylennettiin majuriksi ja hän sai Daneborgin Ritariristin saavutuksistaan taistelukentillä. Vuonna 1809 hän siirtyi vastaperustettuun Akershusin tarkk'ampujarykmenttiin, missä hänet ylennettiin 1811 everstiluutnantiksi. Vuonna 1814 hänet valittiin sekä Smaalenenesin läänin että rykmenttinsä edustajaksi Eidvollin kansalliskokoukseen. Hän kuului ruotsalaismieliseen unionipuolueeseen ja tuli valituksi perustuslakikomiteaan. Hän ei ollut erityisen aktiivinen ja pitäytyi pääasiassa sotilasasioissa omine puheenvuoroineen. Hän vastusti kuninkaan yksinoikeutta sodanjulistamiseen. Hän informoi prinssi Kristian Frederikia Norjan puutteellisesta puolustuskyvystä, mutta prinssin toivomuksesta hän ei kertonut asiasta kansalliskokoukselle. Lyhyen Ruotsin vastaisen kesäsodan aikana Stabell komensi 3000 miestä Enningedalenin ja Krogfosin välillä. Hänen osakseen tuli ottaa vastaan ruotsalaisten ylivoima ja paikata pakenevien Staffeldtin ja Hegermanin prikaatien jäljiltä tilannetta Glomma-joen itäpuolella. Hän pystyi viivyttämään vihollista tehokkaasti ja hänen joukkonsa kykenivät perääntymään hyvässä järjestyksessä joen länsipuolelle. Sodan jälkeen Stabell nimitettiin jopa Ruotsin kruununprinssi Kaarle Juhanan adjutantiksi ja hän palveli yleisesikunnan päällikkönä vuodesta 1815. Vuonna 1818 hänet ylennettiin everstiksi, nimitettiin vastaperustetun 2. Akershusin Jalkaväkirykmentin päälliköksi ja pian tämän jälkeen kenraalimajuriksi. Vuonna 1821 Stabell yleni kenraaliluutnantiksi ja 1833 kenraaliksi. Hän oli kuninkaan 1. adjutantti ja norjalaisen henkilöstön päällikkö vuodesta 1825. Vuonna 1829 hänestä tuli kuninkaan poissa ollessa korkein kenraali. Hänet nimitettiin serafiimiritariksi 1835. == Lähteet == Luokka:Eidsvollin kansalliskokousmiehet Luokka:Norjalaiset kenraalit Luokka:Vuonna 1763 syntyneet Luokka:Vuonna 1836 kuolleet
Theis Lundegaard

Theis Jacob Thorkildsen Lundegaard (myös Theis Jacob Torchelsen Lundegård, 8. lokakuuta 1774 Austad, Norja – 26. helmikuuta 1856 Austad) oli norjalainen talonpoika, laivanvarustaja, rannikkopuolustuksen päällikkö, Eidsvollin kansalliskokousedustaja ja monikertainen stortingetin jäsen. == Tausta == Theis Jacob Torchelsen Lundegård oli talonpoika Torkild Nilssen Høylandin ja Ingebog Theisdatter Stulandin poika, joka syntyi Høylandin kylässä Austadissa, joka on nykyisin osa Lyngdalia. Hänellä ei ollut koulupohjaa, mutta hän oli luonteeltaan sanavalmis eikä hän pelännyt virkamiehiä eikä muitakaan auktoriteetteja. Lundegaard oli myös suurikokoinen mies sekä leveys- että pituussuunnassa. Hän avioitui Sara Jacobsdatter Stulandin (1779–1872) kanssa vuonna 1800. == Ura == Lundegaard oli luonut omaisuutensa lähtien vaatimattomista oloista. Hän harjoitti kauppaa Bergenin ja Kristianian välillä, ja ajan pitkään hän hankki omistukseensa laivoja sekä erään Etelä- Norjan suurimmista maatiloista. Sotavuosien aikana Lundegaard osoitti myös upseerintaitoja rannikkopuolustuksen johdossa. Englantilainen fregatti oli tullut Austadiin ja ankkuroitunut Lundegårdin kartanon edustalle. Sotilaat olivat valmistautuneet nousemaan maihin, ja Lundegaardilla oli vain pieni joukko miehiä käytössään puolustukseen. Hän komensi naiset pukeutumaan miesten vaatteisiin ja ottamaan asemat niin, että he olivat näkyvissä mereltä päin. Aseiden puute ratkaistiin jakamalla naisille heinähaasioiden tukiseipäitä – puolustajat laskivat sen varaan, että matkan päästä ne näyttäisivät kivääreiltä. Ensimmäisen tulikomennon jälkeen englantilaiset huomasivatkin ”uudet sotilaat”, jotka olivat tulossa vähälukuisten puolustajien tueksi, ja he tekivät täyskäännöksen takaisin laivalle. Kotipaikkakuntansa talonpoikien luontaisena johtohahmona Lundegaard valittiin 1814 Eidsvollin kansalliskokousedustajaksi. Hänellä oli oma laiva Haabet, jolla hän saattoi matkustaa liikematkoillaan, ja laivalla hän matkusti kahden edustajatoverinsa kanssa myös itse kokoukseen. Hän oli ensimmäinen puheenvuoron käyttänyt talonpoika, ja heistä koko kokouksen aktiivisin puhuja. Itsenäisyyskysymyksissä hän seurasi itsenäisyyspuolueen enemmistöä, mutta hän korosti erityisesti kirkon maanomistuksen lakkauttamista ja vastusti äänioikeuden sitomista omaisuuteen. Hän ei ollut suuri puhuja, mutta otti puheenvuoron muiden vaietessa vaikeissa kysymyksissä. Hän oli myös ratkaisevassa asemassa niin sanotun ”juutalaisparagrafin” läpiviemisessä, joka kielsi juutalaisilta pääsyn maahan. Hän kehotti yhtäkkiä kaikkia nousemaan seisomaan, jotka eivät halua juutalaisia maahan. Enemmistö nousi, ja asia oli ratkennut. Lundegaard valittiin stortingetiin useaan otteeseen, vuosina 1814, 1815–1816, 1821–1822, 1827–1833 ja 1845, jolloin hän oli mukana tärkeimmissä komiteoissa. Hän jatkoi kamppailua virkamieskunnan ylivaltaa vastaan. == Lähteet == Luokka:Eidsvollin kansalliskokousmiehet Luokka:Norjalaiset liikemiehet Luokka:Norjalaiset sotilaat Luokka:Antisemitismi Luokka:Vuonna 1774 syntyneet Luokka:Vuonna 1856 kuolleet
Combat Records

Combat Records oli itsenäinen levy-yhtiö, joka sijaitsi New Yorkissa Yhdysvalloissa. Yhtiölle levytti pääasiassa thrash metal- ja punk rock -yhtyeitä, kuten Megadeth, Circle Jerks, Nuclear Assault, Death, Dead Brain Cells, Possessed, Crumbsuckers, Agnostic Front, Agent Steel, Dark Angel, Heathen ja Exodus. == Historia == Thrash metal -yhtye Megadeth solmi sopimuksen yhtiön kanssa marraskuussa 1984. 1985 yhtye julkaisi ensimmäisen levynsä Killing Is My Business... And Business Is Good!. Yhtye siirtyi Capitol Recordsille 1985, joka hankki oikeudet Megadethin seuraavaan levyyn Peace Sells... But Who's Buying?. Combat Recordsin logo esiintyi kaikilla Megadethin levyillä Countdown to Extinction -albumiin asti. Combat Records oli osa itsenäistä Important Record Distributors -jakeluyhtiötä. Yhtiöllä oli Yhdysvalloissa lukuisia toimistoja, jotka promotoivat ja myivät Combatin julkaisuja. Megaforce Records oli myös osa samaa jakeluyhtiötä 80-luvun puolessavälissä ja tuotti Metallican Kill 'Em All ja Ride The Lightning -albumit sekä Anthraxin Fistful of Metalin ja monia muita Megaforcen alkuajan julkaisuja. Relativity Records osti Combat Recordsin myöhemmin. Sony Recordsin omistama Relativity antoi Combatin toimia vähän aikaa, ennen kuin laukkautti tämän toiminnan. Saman kohtalon koki myöhemmin Relativity Records. Yhtiö aloitti toimintansa uudestaan 2005 KOCH Recordsin alaisuudessa, julkaisten levyjä Look What I Did, HORSE the Band ja At All Cost -yhtyeiltä, mutta on myöhemmin jälleen lopettanut toimintansa. == Artistit == * Abbatoir * The Accused * Agent Steel * Agnostic Front * Agony * At All Cost * Blind Illusion * Charged GBH * C.I.A. * Circle Jerks * Corrosion of Conformity * Crumbsuckers * Cyclone Temple * D.B.C. * Dark Angel * Death * Deathrow * Devastation * The Exploited * Exodus * Faith or Fear * Forbidden * Forced Entry * Have Mercy * Heathen * Helstar * HORSE the band * Impaler * Look What I Did * Ludichrist * Megadeth * Mercyful Fate * Morbid Angel * Napalm * Nuclear Assault * Oz * Possessed * Powermad * Raven * The Rods * TKO * Tokyo Blade * Savatage * Venom * Virus * Zoetrope Luokka:Yhdysvaltalaiset levy-yhtiöt Luokka:Thrash metal -levy-yhtiöt
Johan Gunder Adler

thumb|Johan Gunder Adler Johan Gunder Adler (5. maaliskuuta 1784 Kööpenhamina, Tanska – 26. toukokuuta 1852 Hof, Baijeri) oli tanskalais-norjalainen lehtori ja hallitussihteeri, joka on tullut tutuksi erityisesti Norjan perustuslain eräänä pääarkkitehtina. == Tausta == Johan Gunder syntyi tynnyrimestari Adolf Adlerin ja Ingeborg Lundin perheeseen. Hän suoritti yliopiston sisäänpääsykokeen erinomaisin arvosanoin 1802, kuten kahta vuotta myöhemmin loppututkintonsakin. Kööpenhaminan piirityksen aikana 1807 hän palveli kuninkaan henkivartiokaartissa. Opiskeluaikanaan hän tutustui muun muassa norjalaisiin Georg Sverdrupiin ja Christian Magnus Falseniin. Hän oli naimisissa kööpenhaminalaisen Anna Maria Høyerin (s. 1786) kanssa. == Ura == Adler toimi yksityisopettajana Kööpenhaminassa, kunnes hän otti vastaan Christian Augusts Minde -koulun johtajanviran Frederikshaldissa, mistä hän sai lehtorin arvonimen. Helmikuussa 1814 hän valmisteli yhdessä Christian Magnus Falsenin kanssa luonnoksen Norjan perustuslaiksi, Udkast til en Konstitution for Kongeriget Norge, joka julkaistiin N. Wulfsbergin lehdessä Journal for Lovgivning, Rigsforfatning og Politik. Julkaisu sai suurta huomiota prinssi Kristian Frederikilta. Luonnos oli saanut paljon vaikutteita Ranskan ensimmäisestä perustuslaista vuodelta 1791 sekä Yhdysvaltain perustuslaista. Lakiesitys otettiin Eidsvollin kansalliskokouksen perustuslakikomitean työn perustaksi, jonka puheenjohtajana Falsen toimi. Adler oli myös paikalla prinssi Kristian Frederikin edustajana, vaikkakaan hän ei ollut varsinaisten kokousedustajien joukossa. Kielitaitoisena miehenä Kristian Frederik nimitti Adlerin aseleponeuvottelijaksi kesällä 1814, koska myös ranskankielen taitoa tarvittiin kruununprinssi Kaarle Juhana Bernadotten kanssa neuvoteltaessa. Kristian Fredrik nimitti Adlerin yksityissihteerikseen ja hän oli mukana tämän päämajassa. Hän oli Kristian Fredrikin sihteerinä aina tämän kruunustaluopumiseen saakka lokakuussa 1814 ja seurasi tätä Tanskaan. Adler oli myös prinssin seurana tämän suurella ulkomaanmatkalla 1818–1822. Vuonna 1839 Adler nimitettiin Kööpenhaminan Kuninkaallisen Teatterin johtokuntaan, missä hän toimi 10 vuotta. Kun Kristian Frederikistä tuli kuningas Kristian VIII, Adler nimitettiin hallitussihteeriksi ja armahdusasioiden päälliköksi. Adler sai Gehejmestaatsraad-arvonimen 23. joulukuuta 1840 ja Gehejmekonferensraad-arvonimen 1848. Hän sai myös Dannebrogin ritarikunnan suurristin, mitä ennen hänet oli palkittu kunnialegioonan komentajaristillä. Hän kuoli kylpylämatkalla Baijerissa. == Katso myös == *Norjan perustuslaki *Eidsvollin kansalliskokous == Lähteet == Luokka:Norjan historia Luokka:Tanskalaiset opettajat Luokka:Tanskalaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1784 syntyneet Luokka:Vuonna 1852 kuolleet
Merthen

Merthen oli turkulainen suku. Saksalaisperäisen suvun ensimmäinen tunnettu jäsen, kauppias Anders Merthen (k. 1666) saapui nähtävästi Lyypekistä ja mainitaan Turun porvarina ensi kertaa vuonna 1624.R. Relander arvio Suomen historiallisen seuran kokouksessa 1882 ”Antero Merthenin” olevan Skotlannista – katso Uusi Suometar nro. 298, 20.12.1884, sivu 2 == Suvun jäseniä == * Anders Merthen nuorempi (k. 1690), Turun akatemian kirjaston amanuenssi, kauppias Anders Merthenin (k. 1666) poika * Johan Andersson Merthen (k. 1707), turkulainen kauppias, kauppias Anders Merthenin (k. 1666) poika * Carl Merthen (k. 1743), Turun pormestari, valtiopäiväedustaja, osallistui Turun maapäiville 1742 porvarisäädyn puheenjohtajana. Johan Merthenin poika. * Eva Merthen (1723–1811), Pikkuvihan aikaisen venäläisen ylipäällikön James Keithin avopuoliso, Suomen herttuatar Zachris Topeliuksen samannimisessä historiallisessa romaanissa, Carl Merthenin tytär.Nordisk familjebok (1886), sivu 1411 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset suvut Luokka:Skotlannista lähteneet suvut