EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Seulo

Seulo () on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Etelä- Sardinian maakunnassa. Kunnassa on arviolta 829 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 58,79 neliökilometriä. Se sijaitsee 797 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Etelä- Sardinian maakunnan kunnat
Siamaggiore

Siamaggiore (, Siamajori) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Oristanon maakunnassa. Kunnassa on arviolta 927 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 13,17 neliökilometriä. Se sijaitsee 8 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Oristanon maakunnan kunnat
Siamanna

Siamanna () on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Oristanon maakunnassa. Kunnassa on arviolta 812 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 28,36 neliökilometriä. Se sijaitsee 100 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Oristanon maakunnan kunnat
Siapiccia

Siapiccia () on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Oristanon maakunnassa. Kunnassa on arviolta 359 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 17,93 neliökilometriä. Se sijaitsee 64 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Oristanon maakunnan kunnat
Linda Duits

Linda Duits (s. 1976 Zeist) on mediatutkimukseen ja sukupuolentutkimukseen erikoistunut alankomaalainen tutkija, journalisti ja kirjailija. == Koulutus ja tutkimus == Lukion jälkeen Duits jatkoi opintojaan Amsterdamin yliopistossa ja julkaisi mediatutkimuksen alalta väitöskirjan vuonna 2008 tyttöjen kulttuurista hollantilaisessa monikulttuurisessa yhteiskunnassa. Hän on työskennellyt muun muassa tutkijana Utrechtin yliopistossa ja apulaisprofessorina Amsterdamin yliopistossa. Duits toimii tutkimustyönsä lisäksi muun muassa kolumnistina. == Julkaisut == * Multi - girl - culture. An etnography of doing identity (2008) * Meisjes kijken - of meisjescultuur in de spiegel (2013) * The Ashgate Research Companion to Fan Cultures (2014) * Dolle mythes - een frisse factcheck van feminisme toen en nu (2017) * Seks op z'n Duits (2018) * Waarom ik van Simone de Beauvoir houd (2020) * Eindeljik weten wat seks is (2020) == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset feministit Luokka:Alankomaalaiset kirjailijat Luokka:Alankomaalaiset tieteilijät Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Siddi

Siddi () on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Etelä- Sardinian maakunnassa. Kunnassa on arviolta 654 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 11,02 neliökilometriä. Se sijaitsee 184 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Etelä- Sardinian maakunnan kunnat
Silanus

Silanus () on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Nuoron maakunnassa. Kunnassa on arviolta 2 142 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta- ala on 47,94 neliökilometriä. Se sijaitsee 432 metrin korkeudella merenpinnasta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Nuoron maakunnan kunnat
Siliqua

Siliqua () on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Etelä- Sardinian maakunnassa. Kunnassa on arviolta 3 872 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 189,85 neliökilometriä. Se sijaitsee 66 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Etelä- Sardinian maakunnan kunnat
Silius

Silius () on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Etelä- Sardinian maakunnassa. Kunnassa on arviolta 1 192 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 38,36 neliökilometriä. Se sijaitsee 585 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Etelä- Sardinian maakunnan kunnat
Simala

Simala () on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Oristanon maakunnassa. Kunnassa on arviolta 326 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 13,38 neliökilometriä. Se sijaitsee 155 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Oristanon maakunnan kunnat
Simaxis

Simaxis () on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Oristanon maakunnassa. Kunnassa on arviolta 2 243 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta- ala on 27,82 neliökilometriä. Se sijaitsee 7 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Oristanon maakunnan kunnat
Sindia

Sindia () on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Nuoron maakunnassa. Kunnassa on arviolta 1 717 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta- ala on 58,57 neliökilometriä. Se sijaitsee 509 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Nuoron maakunnan kunnat
Sini (Italia)

Sini () on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Oristanon maakunnassa. Kunnassa on arviolta 524 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 8,75 neliökilometriä. Se sijaitsee 255 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Oristanon maakunnan kunnat
Siniscola

Siniscola () on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Nuoron maakunnassa. Kunnassa on arviolta 11 517 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta- ala on 196,38 neliökilometriä. Se sijaitsee 39 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Nuoron maakunnan kunnat
Siris (Sardinia)

Siris () on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Oristanon maakunnassa. Kunnassa on arviolta 230 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 6,00 neliökilometriä. Se sijaitsee 161 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Oristanon maakunnan kunnat
Janae Kroc

Janae Marie Kroczaleski (syntymänimeltään Matthew Raymond Kroczaleski, s. 8. joulukuuta 1972) on amerikkalainen kehonrakentaja, joka on aikaisemmin saavuttanut maailmanennätyksen penkkipunnerruksissa. Vuonna 2015 Kroc kertoi julkisuudessa transsukupuolisuudestaan ja sukupuoli-identiteetistään (genderfluid). Hän alkoi käyttää nimeä Janae sekä identiteettinsä mukaisia pronomineja. Kun hän puhuu ajasta ennen transitioprosessia, hän käyttää nimeä "Matt" ja pronomineja he/him. == Ura == Kroczaleski työskenteli aiemmin Yhdysvaltain merijalkaväessä vuosina 1991–1995. Hän alkoi sotilasuransa aikana kilpailla painonnostokisoissa. Vuonna 2002 hän valmistui farmaseutiksi Ferrisin State Universitystä. == Katso myös == * Caitlyn Marie Jenner, Janaeta innoittanut transsukupuolinen urheilija == Lähteet == Luokka:Amerikanpuolalaiset Luokka:Yhdysvaltalaiset voimamiehet Luokka:Yhdysvaltalaiset voimanostajat Luokka:Yhdysvaltalaiset kehonrakentajat Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1972 syntyneet
Jiz Lee

Jiz Lee (s. 30. lokakuuta 1980) on amerikkalainen pornonäyttelijä. Hänet on listattu julkaisussa AVN Magazine yhdeksi tärkeimmistä queer pornon kuuluisuuksista. AVN – April 2011: Girl Powered . Retrieved December 22, 2011 Lee identifioituu sukupuoleltaan genderqueer ja käyttää itsestään sukupuolineutraaleja pronomineja they/them. Lee on kampanjoinut pornon eettisen tuotannon ja kulutuksen puolesta. == Aktivismi == Lee on tehnyt työtä seksityöntekijöiden oikeuksien puolustajana, ja kuvailee itseään "nautintoaktivistiksi" (pleasure activist). Vaikka Lee lasketaankin feministisen pornon tuottajaksi, hän ei itse käytä termiä feministinen porno, koska ajattelee, että termiin liittyy ajatus, että perimmiltään porno ei voi olla feminististä. == Lähteet == Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Yhdysvaltalaiset pornonäyttelijät
Jack Monroe

Jack Monroe (s. 17. maaliskuuta 1988) on brittiläinen ruokakirjailija, toimittaja ja köyhyysaktivisti. Hän nousi julkisuuteen kirjoittamalla englanninkielistä blogia otsikolla A Girl Called Jack (). Hän vaihtoi blogin nimeksi myöhemmin Cooking on Bootstrap (). Vuonna 2015 Monroe tuli blogissaan julkisuuteen muunsukupuolisena. Hän on kirjoittanut julkaisuihin kuten The Echo, Huffington Post, The Guardian ja The New Yorker. Keittokirjoissaan hän esittelee edullisista raaka-aineista tehtäviä reseptejä. == Bibliografia == * A Girl Called Jack: 100 delicious budget recipes (Michael Joseph, 2014) * A Year in 120 Recipes (Michael Joseph, 2014) * Cooking on a Bootstrap: Over 100 simple, budget recipes (Bluebird, 2018) == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Keittokirjailijat Luokka:Brittiläiset toimittajat Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1988 syntyneet
Rintamäki

Rintamäki on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Anne Rintamäki (s. 1963), poliisi, yrittäjä, perussuomalaisten poliitikko ja kansanedustaja * Arto Rintamäki (s. 1950), näyttelijä ja muusikko * Juha Rintamäki (s. 1969), pappi, Helsingin seurakuntayhtymän johtaja ja kokoomuslainen poliitikko * Jukka Rintamäki (s. 1974), ruotsinsuomalainen muusikko ja säveltäjä * Jussi Rintamäki (s. 1935), pika- ja aitajuoksija * Mirka Rintamäki (s. 1993), pesäpalloilija * Raija Rintamäki, kirjallisuuden suomentaja.
Luettelo Expansen jaksoista

Tämä on luettelo tv-sarja Expansen jaksoista. == Tuotantokaudet == Kausi Jaksot Ensiesitys Avausjakso Päätösjakso 1 10 14. joulukuuta 2015 2. helmikuuta 2016 2 13 1. helmikuuta 2017 19. huhtikuuta 2017 3 13 11. huhtikuuta 2018 27. kesäkuuta 2018 4 10 2019https://www.indiewire.com/2018/07/the-expanse-season-4-amazon-comic- con-1201986316/ == Ensimmäinen tuotantokausi (2015-2016) == |} == Toinen tuotantokausi (2017) == |} == Kolmas tuotantokausi (2018) == |} == Neljäs tuotantokausi (2019) == |} == Lähteet == Luokka:Expanse
Hopping Brewsters Beer Company

Hopping Brewsters Beer Company Oy oli Akaan Toijalassa, Akaanportin yritystalossa, sijainnut suomalainen pienpanimo. Osakeyhtiön toimitusjohtaja oli Kimmo Kyllönen. Vuonna 2014 toimintansa aloittanut yritys on valmistanut mm. nimikko-olutta ravintola Finnjävelille (ravintolan lopettua toimintansa oluen nimeksi vaihtui Finnr), Luostari-olutta Valamon luostariin, Pivot-olutta Akaa Futsalille ja Pateri-olutta Akaa Volleylle. Hopping Brewsters haettiin konkurssiin vuoden 2021 lopulla. == Palkinnot == Kilpailu Palkittu olut Palkinnot Suomen paras olut Thunder Chief (5,4 %) Suomen Paras Olut 2017 Thunder Chief (5,4 %) Amerikkalaistyylinen vaalea ja keskitumma ale 2017 Thunder Chief (5,4 %) Hopeaa, Amerikkalaistyylinen vaalea ja keskitumma ale 2018 Warthog IPA (5,5 %) Suomen Paras vaalea tai keskitumma ale 2016 Porco Bianco (4,9 %) Hopeaa, Vehnäolut 2018 Dashing Dora (5,2 %) Suomen Paras Pils 2019 LZ-1 Zeppelin (7,2 %) Hopeaa, Tumma tai värillinen lager 2019 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Hopping Brewsters Suomen pienpanimot -sivuilla Luokka:Entiset suomalaiset panimot
Marioara Popescu

Marioara Popescu-Ciobanu (o.s. Popescu, s. 9. marraskuuta 1962 Corlăteni, Botoșani) on romanialainen soudun kaksinkertainen olympiavoittaja ja maailmanmestari. Hän on pituudeltaan 177 cm Popescu voitti olympiakultaa pariairokaksikossa Los Angelesissa 1984 ja kahdeksikossa Atlantassa 1996. Soulissa 1988 hän sijoittui yksikössä viidenneksi. Popescu voitti kahdeksikon maailmanmestaruuden 1990 ja 1999. MM-hopeaa hän saavutti pariairokaksikossa 1985 ja perämiehettömässä nelosessa 1996 sekä MM-pronssia pariairokaksikossa 1983, yksikössä 1987 ja perämiehettömässä nelosessa 2000. Lisäksi hän sijoittui neljänneksi pariairokaksikossa 1981 ja yksikössä 1986 sekä kuudenneksi perämiehettömässä kaksikossa 1990. == Lähteet == Luokka:Romanialaiset soutajat Luokka:Romanialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ioana Olteanu

Ioana Olteanu (myöh. Călin, s. 25. helmikuuta 1966 Drăcșenei, Teleorman) on romanialainen soudun kaksinkertainen olympiavoittaja ja nelinkertainen maailmanmestari. Hän on pituudeltaan 179 cm. Olteanu saavutti kahdeksikossa olympiakultaa Atlantassa 1996 ja Sydneyssä 2000 sekä olympiahopeaa Barcelonassa 1992. Hän voitti kahdeksikon maailmanmestaruuden 1993, 1997, 1998 ja 1999. MM-hopeaa hän saavutti kahdeksikossa 1995 ja perämiehettömässä nelosessa 1997 sekä MM-pronssia kahdeksikossa 1994 ja pariairokaksikossa 1998. Lisäksi hän sijoittui perämiehettömässä nelosessa neljänneksi 1994 ja viidenneksi 1993. == Lähteet == Luokka:Romanialaiset soutajat Luokka:Romanialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jussi Rissanen

Johannes Veikko (Jussi) Rissanen (25. kesäkuuta 1898 Kuopio Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1954, s. 711. (Viitattu 1.5.2019) – 13. kesäkuuta 1985 Helsinki) oli suomalainen diplomi-insinööri, joka toimi Yleisradion teknillisenä johtajana kaksikymmentä vuotta. ==Henkilöhistoria== Jussi Rissasen vanhemmat olivat ratainsinööri Matti Rissanen ja Edith Alma Sofia Enwald ja puoliso vuodesta 1936 Lyyli Kristina Hoppu. Rissanen tuli ylioppilaaksi Kuopion lyseosta 1917 ja valmistui diplomi-insinööriksi 1923. Hän toimi Helsingin radioaseman hoitajana Santahaminassa 1925–1927, Posti- ja lennätinhallituksen radioinsinöörinä ja yli-insinöörinä 1927–1937 ja Yleisradiossa yli-insinöörinä 1937–1941 ja teknillisenä johtajana sekä johtokunnan jäsenenä 1941–1962. Rissasella oli useita kotimaisia ja kansainvälisiä luottamustehtäviä, kuten Radioinsinööriseuran puheenjohtajuus. Sotilasarvoltaan Rissanen oli insinöörikapteeni.Kuolleita. Diplomi-insinööri Jussi Rissanen. Helsingin Sanomat, 18.6.1985, s. 12. ==Julkaisuja== * Radiokalenteri 1927, 1926, toim. T. K. Laakso ja J. Rissanen * Radiokalenteri 1928, 1927, toim. T. K. Laakso ja J. Rissanen * Radiopuhelimen hoitajan opas, 1936 * Radioteknikon opas, 1941 * Yleisradio, sen synty ja kehitys, 1956, julkaisussa Bernhard Wuolle: juhlajulkaisu kahdeksankymmenvuotispäivän kunniaksi 20.4.1956, ss. 119–127 ==Lähteet== Luokka: Suomalaiset insinöörit Luokka: Suomalaiset virkamiehet Luokka: Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Ylen henkilöstö Luokka: Vuonna 1898 syntyneet Luokka: Vuonna 1985 kuolleet
Camelia Macoviciuc-Mihalcea

Camelia Macoviciuc-Mihalcea (o.s. Macoviciuc, s. 1. maaliskuuta 1968 Hudești, Botoșani) on romanialainen soudun olympiavoittaja ja maailmanmestari . Hän edusti aktiiviurallaan Dinamo Bukarest CS -seuraa. Hän on pituudeltaan 176 cm. Macoviciuc-Mihalcea voitti kevyessä pariairokaksikossa olympiakultaa Atlantassa 1996 ja maailmanmestaruuden St. Catharinesissa 1999. MM-pronssia hän saavutti kevyessä perämiehettömässä kaksikossa 1996 sekä kevyessä pariairokaksikossa 1997, 1998 ja 2003. Lisäksi hän sijoittui Ateenan olympialaisissa 2004 viidenneksi pariairokaksikossa. == Lähteet == Luokka:Romanialaiset soutajat Luokka:Romanialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Suomutu

Suomutu (Rhynchocypris percnurus) on särkikalojen (Cyprinidae) heimoon kuuluva kalalaji. == Ulkonäkö ja koko == Suomutu muistuttaa nuorta mutua muuten, paitsi että sillä ei ole suuria läikkiä kyljissä. Laji kasvaa tavallisesti 5-9 senttimetrin mittaiseksi, korkeimmillaan 12 senttimetrin mittaiseksi. == Ravinto ja elintavat == Suomutu viihtyy eritoten umpeenkasvaneissa lammissa ja järvissä. Se syö äyriäisiä, hyönteisten toukkia ja lentäviä hyönteisiä. Suomutu laskee mätinsä vesikasveille. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == *Fish Base: Rhynchocypris percnurus Luokka:Särjet (alaheimo)
Pelidnota

Pelidnota on lehtisarvisten (Scarabaeidae) heimoon kuuluva kovakuoriaissuku. Alexander Macleay kuvaili lajin tieteelle vuonna 1819. == Lajeja == * Pelidnota lugubris (LeConte, 1874) * Pelidnota punctata (Linné, 1758) * Pelidnota virescens (Burmeister, 1844) * Pelidnota burmeisteri (Burmeister, 1844) * Pelidnota kirbyi (Gray, 1832) * Pelidnota sumptuosa (Vigors, 1825) Luokka:Lehtisarviset
Pierre Louÿs

Pierre Louÿs (oik. Pierre Félix Louis, 10. joulukuuta 1870 Gent, Belgia – 4. kesäkuuta 1925 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen symbolistinen runoilija ja romaanikirjailija. Häntä pidetään markiisi de Saden, Paul Verlainen ja Mirabeaun ohella yhtenä ranskalaisen eroottisen kirjallisuuden mestareista. == Ura == Pierre Louÿs opiskeli pariisilaisessa École Alsacienne -oppilaitoksessa samaan aikaan kuin André Gide. Myös säveltäjä Claude Debussy kuului Louÿsin ystäväpiiriin. Hän perusti lyhytikäisiksi jääneitä kirjallisuuslehtiä, kuten La Conquen vuonna 1891. Vuonna 1894 julkaistiin Louÿsin lesboteemaisia eroottisia runoja sisältävä Les Chansons de Bilitis. Vuonna 1896 julkaistiin hänen ensimmäinen romaaninsa ja läpimurtoteoksensa Aphrodite, joka kuvaa kurtisaanien elämää muinaisessa Aleksandriassa. Louÿsin parhaana romaanina pidetään teosta La Femme et le pantin vuodelta 1898. Romaanin tapahtumapaikkana on Espanja. Louÿsin myöhempää tuotantoa on muun muassa 1917 kirjoitettu ja postuumisti julkaistu Manuel de civilité pour les petites filles à l'usage des maisons d'éducation. Teos parodioi belle époquen ajalle tyypillisiä ankaran opettavaisia käsikirjoja. Myös avainromaani Trois Filles de leur mère julkaistiin postuumisti. Romaanin päähenkilö on parikymppinen mies, joka päätyy asumaan 36-vuotiaan prostituoidun Teresan ja tämän kolmen tyttären Charlotten (20 vuotta), Mauricetten (14 vuotta) ja Lilin (10 vuotta) kanssa. Mies huomaa pian olevansa eroottisessa hullunmyllyssä. == Elokuvasovituksia == Romaanista La Femme et le pantin on tehty useita elokuvasovituksia, kuten La Femme et le Pantin (1929), Paholainen on nainen (1935) ja Tämä intohimon hämärä kohde (Cet obscur objet du désir, 1977). Robert Fuest ohjasi romaaniin Aphrodite löyhästi perustuvan pehmopornoa edustavan elokuvan Afrodite vuonna 1982. == Teokset== * Astarté (1891) * Chrysis ou la cérémonie matinale (1893) * Lêda ou la louange des bienheureuses ténèbres (1894) * Ariane ou le chemin de la paix éternelle (1894) * La Maison sur le Nil ou Les apparences de la vertu (1894) * Les Chansons de Bilitis (1894) * Danaë ou le malheur (1895) * Aphrodite (1896) * La Femme et le Pantin (1898) * Byblis changée en fontaine (1898) * Mimes des courtisanes de Lucien (1899) * Les Aventures du Roi Pausole (1901) * Sanguines (1903) * Archipel (1906) * Isthi (1916) * Poëtique (1917) * Manuel de civilité pour les petites filles à l'usage des maisons d'éducation (1926) * Trois filles de leur mère (1926) * Pybrac (1927) * Histoire du roi Gonzalve et des douze princesses (1927) * Douze douzains de dialogues ou Petites scènes amoureuses (1927) * Psyché (1927) * Poésies nouvelles (1928) * Au Temps des Juges (1933) * L'Île aux dames (1988) * Manuel de Gomorrhe (1991) ===Suomennetut teokset=== * Afrodite: lemmen romaani antikin päiviltä, suomentanut Tahvo Partio, Minerva 1918. * Nainen ja nukke: romaani, Minerva 1919. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Pierre Louÿs - Mammas tre flickor (klassikkohaaste ja IYK) *PoemHunter.com: Pierre Louys Luokka:Ranskalaiset kirjailijat Luokka:Ranskalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1870 syntyneet Luokka:Vuonna 1925 kuolleet
Albanian ruhtinaskunta

Albanian ruhtinaskunta () oli lyhytikäinen ruhtinas Vilhelmin hallitsema monarkia Albaniassa. Se oli olemassa vuoden 1913 Lontoon sopimuksesta vuoteen 1925 asti, jolloin Albanian tasavalta perustettiin. == Aiheesta muualla == Luokka:Albanian historia Luokka:Euroopan entiset valtiot
Suraphol Sombatcharoen

Suraphol Sombatcharoen (, 25. syyskuuta 1930 – 16. elokuuta 1968 Thaimaa) oli thaimaalainen laulaja. Hän lauloi elokuvissa "Sib Hok Pee Haeng Kwam Lang", "Klong Plom", "Kaeo Luaem Dong", "Sieaw Sai", "Sae Si Al Lue Jek Nung"Napack, Jonathan, "A revival of authentic Thai pop", The New York Times, 12.5.1999 == Diskografia == === Studioalbumit === * เสียวใส้ (Siew Sai) * ของปลอม (Khong Plom) * คนหัวล้าน (Khon Hua Lan) * แซซี้อ้ายลือเจ็กนัง (Sae See Ai Lue Jek Nung) * ยิกเท้าโหลซัวะ (Yik Tao Low Suea) * ลืมไม่ลง (Luem Mai Long) * แก้วลืมดง (Kaew Luem Dong) * สิบหกปีแห่งความหลัง (Sip Hok Pee Haeng Kwam Lang) ==Lähteet == Luokka:Thaimaalaiset laulajat Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 1968 kuolleet
Arkkitehtitoimisto Sarc

Arkkitehtitoimisto Sarc Oy (vuoteen 1998 Arkkitehtitoimisto Jan Söderlund & Co Oy) on suomalainen arkkitehtitoimisto. Yritys on toiminut nykyisellä nimellään vuodesta 1998 lähtien, ja katsoo juurensa olevan vuodessa 1965, jolloin arkkitehti Jan Söderlund perusti omaa nimeään kantaneen arkkitehtitoimiston. Nykyisin (2019) toimiston osakkaina ovat arkkitehdit Sarlotta Narjus ja Antti- Matti Siikala, joista Narjus on yhtiön toimitusjohtaja. Toimiston yhdessä Arkkitehtiryhmä Reino Koivulan kanssa suunnittelema Uusi lastensairaala voitti vuoden 2018 arkkitehtuurin Finlandia-palkinnon. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset arkkitehtitoimistot
Hatanpään valtatie

Hatanpään valtatie on Tampereella sijaitseva vilkasliikenteinen katu ja yksi keskustaan johtavista valtaväylistä. Sen pohjoispää ulottuu Tammerkosken itärannalle, missä se risteää Hämeenkadun kanssa. Katu kulkee etelään Kyttälän, Ratinan ja Hatanpään kautta ja päättyy Rantaperkiössä Nuolialantien ja Sarankulmankadun risteykseen. Hatanpään valtatie on kaavoitettu 1920-luvulla. Sisällissodassa Kyttälän alueelta tuhoutui paljon rakennuksia, mikä mahdollisti uuden etelään johtavan valtaväylän rakentamisen. Katu avattiin liikenteelle vuonna 1922. Tampereen johdinautoliikennettä liikennöitiin Hatanpään valtatiellä vuosina 1948–1976. Nykyisin Hatanpään valtatie on joukkoliikennepainotteinen katu. Kaupunginvaltuusto päätti marraskuussa 2019, että Tampereen raitiotietä jatketaan Hämeenkadulta Hatanpään valtatielle. Koskipuiston ja Sorin aukion välinen rataosuus otettiin käyttöön elokuussa 2021. ==Rakennuskanta== Hatanpään valtatien ympäristössä sijaitsee useita arvorakennuksia. Valtakunnallisesti merkittävää rakennusperintöä edustavat linja-autoasema (1938) ja siihen läheisesti liittyvät viereiset funkisrakennukset. Vanhasta verkatehtaasta säilyneet pääkonttori (1896) ja värjäämörakennus (1858) ovat puolestaan osa valtakunnallisesti merkittävää Tammerkosken teollisuusmaisemaa.Tampereen kantakaupungin rakennuskulttuuri 1998, s. 167. Muita huomattavia kohteita ovat esimerkiksi Ortodoksinen kirkko (1898), Haarlan palatsi (1925), Suomen Pankin talo (1942), Poliisitalo (1963) sekä Hotelli Ilves (1986) ja Koskikeskus (1988).Tampereen kantakaupungin rakennuskulttuuri 1998, s. 164–166, 171. Etelämpänä Hatanpään valtatie sivuaa muun muassa Lokomon tehdasaluetta.Tampereen kantakaupungin rakennuskulttuuri 1998, s. 207–208. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Hatanpäälle johtava suuri valtaväylä rakenteilla, Aamulehti, 25.8.1920, nro 194, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Tampereen kadut Luokka:Kyttälä Luokka:Ratina Luokka:Hatanpää Luokka:Rantaperkiö
Pohjantähden alla (televisiosarja)

Pohjantähden alla oli Yle TV1 -kanavalla loka–marraskuussa 1988 esitetty viihdeohjelmasarja, jonka tuottajana toimi Heikki Kahila ja ohjaajina Timo Ryymin ja Uolevi Taskinen. Ohjelmassa yhdistettiin sketsejä, musiikkiesityksiä ja julkisuuden henkilöiden haastatteluja. Käsikirjoitustiimiin kuuluivat Kahilan lisäksi Kari Franck, Kari Kontio, Asser Korhonen, Anneli Rautiainen, Liisa Rimpiläinen, Laura Ruohonen ja Taina West. Sarjaa tehtiin kuusi noin 50-minuuttista jaksoa, ja jokaisessa jaksossa esiintyneitä näyttelijöitä olivat Markku Arokanto, Kristiina Kuningas, Outi Mäenpää, Petteri Sallinen ja Taina West. Monet sarjan tekijöistä olivat olleet mukana vuosien 1986–1987 viihdeohjelmassa Studio Studio ja jatkoivat myös vuoden 1989 viihdeohjelmassa Suomen hovi. == Aune herätti inhoa == Studio Studion yhdestä sketsistä syntynyt Taina Westin esittämä hahmo, hajareisin istuva kulmikas täti-ihminen Aune Asplund jatkoi myös Pohjantähden alla -sarjassa, suututti tv-yleisöä ja Yle sai paljon vihaisia yhteydenottoja. Samoihin aikoihin televisiossa esiintyi myös miesten esittämiä karkeasti käyttäytyviä naishahmoja, kuten Vesa-Matti Loirin Tyyne ja Barry Humphriesin Dame Edna, mutta ne eivät herättäneet samanlaista vastustusta. == Vastaanotto == Helsingin Sanomien Jukka Kajava ihmetteli aloitusjakson mautonta ja alatyylistä huumoria, jos ohjelma kerran on sijoitettu lauantain alkuiltaan ja tarkoitettu perheviihteeksi. == Lähteet == Luokka:1980-luvun suomalaiset sketsisarjat Luokka:Viihdeohjelmat Luokka:Satiirisarjat
Brânză de Burduf

Brânză de Burduf on romanialainen lampaanmaitojuusto. Brânză de Burduf on peräisin Romanian Etelä-Karpaatien Bucegivuorilta. Juustoon käytettävä maito on peräisin turcana- ja tiggae-rotuisista lampaista. Paikalliset lammaspaimenet vievät lampaansa kesäisin vuorten ylemmille laitumille. Vuorilla sijaitsevat myös paikalliset meijerit (stâne). Lampaiden maidosta valmistetaan useita eri juustotyyppejä, kuten fetajuuston kaltaista telemeaa ja ricottan kaltaista urdăa. Brânză de Burduf valmistetaan tuorejuustosta caș. Caș valmistetaan lampaan maidosta lisäämällä siihen juoksutetta, jolloin maidosta muodostuu juustomassaa. Juustomassasta valmistetaan Brânză de Burduf- juustoa, kun juustomassa pilkotaan pieniin paloihin ja siihen sekoitetaan suolaa. Seuraavaksi juusto pakataan paljeeseen eli burduf, joka perinteisesti on valmistettu lampaan nahasta tai sen mahalaukusta. Brânză de Burduf-juuston ehkä arvostetuin muoto kypsytetään käärittynä kuusen kuoreen. Pihkaista kuorta kerätään keväällä ja alkukesästä. Kuori pehmennetään herassa, jonka jälkeen se muotoillaan juustomassalla täytetyksi lieriöksi. Juusto kypsyy kuoren sisällä kolmesta viikosta kolmeen kuukauteen. Valmis juusto on väriltään kellertävän valkoista. Juustolla on pistävä ja terävä maku. Juustoa voidaan käyttää useisiin eri tarkoituksiin. Romaniassa juustoa lisätään mămăliga-nimiseen maissipuuroon. Juustoa voidaan käyttää myös kasvisten ja vihannesten kanssa. ==Lähteet== Luokka:Romanialainen keittiö Luokka:Lampaanmaitojuustot
Varjo Kustannus

Varjo Kustannus on suomalainen vuonna 2018 perustettu pienkustantamo. Sen toimipaikka on Kotkassa. Kustantamo julkaisee pääasiassa fantasiaa, scifiä ja kauhukirjallisuutta. Kustantamon on perustanut kirjailija Anu Kuusenoksa. Kustantamon julkaisemiin kirjoihin kuuluu Kuusenoksan Vampyyrisaaga-sarjan lisäksi myös Hemmo Murto-Unkilan ja Jaro Karkisen tuotantoa sekä antologiateoksia. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kustantamot
Constanța Burcică

Constanța Burcică (o.s. Pipotă, s. 15. maaliskuuta 1971 Sohatu, Călărași) on romanialainen soutaja. Hän on kolminkertainen olympiavoittaja, viisinkertainen maailmanmestari sekä Euroopan-mestari. Hän edusti aktiiviurallaan Dinamo Bukarest CS -seuraa. Hän on pituudeltaan 174 cm. Burcică voitti olympiakultaa kevyessä pariairokaksikossa Atlantassa 1996, Sydneyssä 2000 ja Ateenassa 2004. Olympiahopeaa hän saavutti pariaironelosessa Barcelonassa 1992 ja -pronssia kahdeksikossa Pekingissä 2008. Burcică voitti maailmanmestaruuden kahdeksikossa 1990 ja 1993, kevyessä yksikössä 1994 ja 1996 sekä kevyessä pariairokaksikossa 1999. MM-pronssia hän saavutti pariaironelosessa 1991 ja kevyessä pariairokaksikossa 2003. Lisäksi hän sijoittui viidenneksi perämiehettömässä nelosessa 1993. Hän voitti Euroopan-mestaruuden kahdeksikossa 2008 ja nuorten maailmanmestaruuden perämiehellisessä nelosessa 1988. == Lähteet == Luokka:Romanialaiset soutajat Luokka:Romanialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Titanochelon

Titanochelon (nimen merkitys: ”titaanikilpikonna” ) on sukupuuttoon kuollut maakilpikonnien heimoon kuuluva kilpikonnasuku. Siihen kuuluvat lajit luettiin aiemmin sukuun Cheirogaster, mutta nykyään kyseiseen sukuun lasketaan kuuluvan vain eoseenilla eläneitä lajeja, kun taas Titanochelon-lajit elivät mioseenilta eteenpäin. Titanochelon hävisi mantereelta varhaisella pleistoseenilla, noin kaksi miljoonaa vuotta sitten. Syynä oli luultavasti ilmaston lämpeneminen. Suuret maakilpikonnat tarvitsevat lämpimät olosuhteet selviytyäkseen, sillä ne eivät voi kaivaa koloja pienempien sukulaistensa tapaan. Lisäksi Eurooppaan Afrikasta saapunut Homo erectus on saattanut vaikuttaa Titanochelonin sukupuuttoon. Välimeren saarilta Baleaareilta ja Maltalta on kuitenkin löydetty mahdollisesti Titanochelon-suvulle kuuluvia kilpikonnia, jotka elivät vielä keskisellä pleistoseenilla, noin 200 000 vuotta sitten. Varmasti Titanochelonille kuuluvia fossiileja on löydetty Euroopasta (Portugali, Espanja, Ranska, Sveitsi, Saksa, Itävalta, Kreikka, Bulgaria, Turkki) ja Vähästä-Aasiasta. Suvun lajit vaihtelivat kooltaan keskikokoisesta suureen. Titanochelon schafferi -lajin kilven pituus oli noin 185–200 senttiä, ja se oli yksi suurimmista koskaan eläneistä maakilpikonnista. == Kuvia == Cheirogaster bolivari.jpg|Titanochelon bolivari Cheirogaster.jpg|Titanochelon perpiniana Titanochelon sp. - Batallones 10, Torrejón de Velasco, Madrid, Spain.jpg|Titanochelon sp. == Lähteet == Luokka:Esihistorialliset matelijat Luokka:Kilpikonnat
Jaro Karkinen

Jaro Karkinen (s. 1993) on suomalainen kirjailija. Häneltä on julkaistu historiallista fantasiaa sekä scifiä. Hänen esikoisteoksensa Krysanteemisyksy julkaistiin vuonna 2016 lahtelaisen Marketiimin kustantamana. Karkisen seuraavat teokset ovat ilmestyneet kotkalaisen Varjon kustantamana. Häneltä on julkaistu myös tietokirjallisuutta Helsingin dominikaanien kulttuurikeskus Studium Catholicumin kustantamana. Karkinen on opiskellut historiaa Jyväskylän yliopistossa. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin Normaalilyseosta vuonna 2012 ikäluokkansa parhaana miehenä. Karkinen on toiminut vuonna 2018 Kirkon Ulkomaanavun nuorisoverkoston Changemakerin puheenjohtajana. Sotilasarvoltaan hän on reservin luutnantti ja valmistunut ilmavoimien reserviupseerikurssiltaan priimuksena. Karkinen on ministeri Seija Karkisen pojanpoika. Hän on naimisissa Ronja Karkisen kanssa ja heillä on kaksi lasta. Karkinen on kotoisin Kirkkonummelta ja asuu Evitskogissa. == Teokset== === Kaunokirjallisuus === * * * * * === Tietokirjallisuus === * * * * * == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Korvenmäen jätteenpolttolaitos

Korvenmäen jätteenpolttolaitos on Salon Korvenmäessä sijaitseva jätteenpolttolaitos, jonka toiminta käynnistyi vuonna 2021. Laitoksen toiminnasta vastaa Lounavoima Oy, jonka omistavat Lounais-Suomen Jätehuolto Oy sekä Salon Kaukolämpö Oy. ==Laitoshankkeen historia== Vuonna 2014 Lounais- Suomessa järjestettiin tarjouskilpailu yhdyskuntajäteratkaisusta, jonka voitti Ekokem. Vuoden 2014 lopussa sulkeutuva Turun jätteenpolttolaitos oli tarkoituksena korvata vuonna 2018 valmistuvalla jätevoimalalla, minkä lisäksi viidennes jätteestä oli tarkoitus hyödyntää Riihimäellä. Ratkaisusta valitettiin markkinaoikeuteen, joka kumosi lounaisen Suomen hankintarenkaan päätöksen. Vuonna 2017 KHO palautti voimaan alkuperäisen hankintapäätöksen. Fortum (ent. Ekokem) kuitenkin kieltäytyi tekemästä sopimusta hankintarenkaan kanssa, sillä yhtiön mukaan tarjous ei ole enää voimassa. Elokuussa 2017 Lounais-Suomen Jätehuolto Oy päätti keskeyttää hankintarenkaan kilpailutuksen Fortumin kieltäytymisen johdosta. Loppuvuonna 2017 Lounais-Suomen Jätehuolto Oy ja Salon Kaukolämpö Oy ilmoittivat perustaneensa Lounavoima Oy:n, jonka tavoitteena on rakentaa ekovoimalaitos Salon Korvenmäkeen. Jätevoimalalle myönnettiin ympäristölupa toukokuussa 2018. ==Rakennushanke== Tammikuussa 2019 Lounavoima Oy teki investointipäätöksen voimalan rakentamisesta. Hankkeen kustannukset ovat noin 112 miljoonaa euroa. Laitoksen arinakattilan ja turbiinin toimittaa Steinmüller Babcock Environment GmbH, joka oli mukana myös Tammervoiman laitoshankkeessa. Savukaasunpuhdistusjärjestelmät toimittaa Lühr Filter GmbH, jätekahmarit Konecranes Finland Oy ja muista rakennustöistä vastaa Fira Oy. Laitoksen maanrakennustyöt aloitettiin helmikuussa 2019. Laitos on mitoitettu käyttämään 120 000 tonnia jätettä vuodessa, mikä vastaa 44 MW polttoainetehoa. Laitos tuottaa kaukolämpöä vuodessa 180-190 GWh ja sähköä 62 GWh. Jätteen hyödyntäminen voimalaitoksella käynnistyi 30.3.2021. ==Lämpövarasto== Helmikuussa 2021 laitosalueella aloitettiin syvälämpökaivon poraustyöt. Kesäajan tuotannossa syntyvä ylimääräinen lämpö varastoidaan lämpökaivoon ja käytetään talvella, kun lämmöntarve on suurimmillaan. Kaivon koekäyttö on meneillään ja valmistumassa vuonna 2023. Laitoksen suunnitelmana on rakentaa yhteensä kuusi syvälämpökaivoa, joiden lämpövarasto olisi kokonaisuudessaan 8-10 GWh vuodessa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Lounavoiman kotisivut Luokka:Suomen jätteenpolttolaitokset Luokka:Salon rakennukset ja rakennelmat
Marja-Kristiina Lerkkanen

Marja-Kristiina Lerkkanen (aiemmin Vallström; s. 13. lokakuuta 1963, Oulu) on suomalainen kasvatustieteilijä ja kasvatustieteen tohtori. Hän toimii Jyväskylän yliopiston kasvatustieteen professorina ja norjalaisen Stavangerin yliopiston kasvatuspsykologian professorina. Lerkkanen on valmistunut Jyväskylän yliopistosta kasvatustieteen maisteriksi (1988), lisensiaatiksi (1995) ja tohtoriksi (2004). Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (2003) oli otsikoitu Learning to read : reciprocal processes and individual pathways (suom. Lukemaan oppiminen: vastavuoroiset prosessit ja yksilölliset oppimispolut). Hän on ollut Jyväskylän yliopiston kasvatuspsykologian dosentti vuodesta 2010. Suomalaisen tiedeakatemian jäsen Lerkkanen on ollut vuodesta 2018. Helsingin Sanomat uutisoi huhtikuussa 2019 Lerkkasen kuuluvan julkaisujensa osalta näkyvimpien Suomessa työskentelevien tieteentekijöiden ryhmään (luokassa Kasvatustiede). Pohjana Helsingin Sanomien artikkelille oli Turun yliopiston sosiologian professori Osmo Kivisen ja tutkija Juha Hedmanin huhtikuussa 2019 suomalaisessa Tiedepolitiikka-lehdessä julkaistu yhteiskunta-, kasvatus- ja taloustieteilijöitä käsittelevä selvitys. (kesken) ==Teoksia== * kymmeniä varhaiskasvatuksen oppikirjoja ... ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Google Scholarin profiili / haku "Marja-Kristiina Lerkkanen" (scholar.google.com) *Marja-Kristiina Lerkkanen. University of Jyväskylä, Department of Teacher Education (researchgate.net) *Marja-Kristiina Lerkkanen: Uutta tietoa lukemaan opettamisesta ja uusi opetussuunnitelma (7.9.2015, videon kesto 9 min 42 s) (youtube.com) Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset kasvatustieteilijät Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Jyväskylän yliopiston professorit
Ei kukkia neiti Blandishille

Ei kukkia neiti Blandishille on James Hadley Chasen rikosromaani vuodelta 1939Ei kukkia neiti Blandishille. Kirjasampo. Viitattu 1.5.2019.. Ilmestymisensä aikaan teoksen kuvaamaa väkivaltaa ja seksuaalisuutta pidettiin shokeeraavina. Tarina kertoo yhdysvaltalaisista rikollisryhmistä, niiden tekemästä kidnappauksesta sekä rikoksen selvittelemisestä ja kidnapatun naisen etsinnästä. Kirjailija Chase julkaisi vuonna 1962 teoksesta nykyaikaistetun version,Pas d'orchidées, Gallimard, Série Noire 719, sivu 7. mutta suomenkieliset painokset perustuvat alkuperäiseen vuoden 1939 tekstiin. Tapahtumat alkavat Riley-nimisen gangsterin päätöksestä ryöstää neiti Blandishin jalokivikoru. Ryöstötilanteessa neidin poikaystävä saa surmansa ja rikollisryhmä ottaa naisen panttivangiksi. Vahvempi Grissonin gangsteriryhmä ryöstää kuitenkin itselleen sekä korun että panttivangin, jonka takia poliisi ei pääse tutkimuksissaan tuloksiin. Yksityisetsivä Dave Fenner onnistuu paremmin. Kidnappauksen aikana väkivaltainen Slim Grisson ottaa neiti Blandishin tyttöystäväkseen tämän vastarinnasta huolimatta. Chasen vuonna 1948 julkaisemaa teosta The Flesh of the Orchid voi pitää teoksen jatko-osana, vaikkakaan sen roolihenkilöissä ei ole paljoakaan yhteistä aikaisemman romaanin kanssa. Jatko-osa on suomennettu nimellä Lähtöjuhlat, neiti BlandishLähtöjuhlat, neiti Blandish. Kirjasampo. Viitattu 1.5.2019.. Teoksen pohjalta on tehty sekä näyttämöversioita että elokuvia. Vuoden 1948 brittiläinen filmi on nimeltään No Orchids for Miss Blandish (ohjaus St. John Legh Clowes) ja vuoden 1971 yhdysvaltalainen elokuva on Grissomin jengi (The Grissom Gang, ohjaus Robert Aldrich). ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1939 kirjat Luokka:Brittiläiset rikosromaanit
1\. laivue (RNAS)

1\. laivue () oli laivaston lentojoukkojen () lentolaivue, jonka historia alkaa vuodesta 1914. Laivueen toiminta alkoi tiedustelu- ja pommitustehtävillä ensimmäisessä maailmansodassa. Laivue lakkautettiin muodostettaessa 1. huhtikuuta 1918 Britannian kuninkaalliset ilmavoimat puolustushaaraksi liittämällä maavoimien ja laivaston lentojoukot yhteen. == Historia == Laivue perustettiin 1. syyskuuta 1914 Antwerpenissa, mistä se siirrettiin Ostendiin 3. syyskuuta. Laivue oli 16. syyskuuta Dunkerquessa, mistä se palasi Ostendeen 9. lokakuuta. Laivue lakkautettiin joukkojen perääntyessä 14. lokakuuta.Sturtivant & Page 1992 s. 432 Laivue perustettiin seuraavana päivänä uudelleen Gosportissa Grange Fieldissä osaksi maavoimien lentojoukkojen () merivoimien lennostoa. A lentue siirrettiin 29. joulukuuta Doveriin ja B lentue 2. tammikuuta 1915. Laivueesta muodostettiin 21. kesäkuuta 1. lennosto. Heinäkuussa 1916 perustettu 1. lennoston A laivue nimettiin 1. joulukuuta 1916 Furnesissa ollessaan 1. laivueeksi. Se oli 15. helmikuuta 1917 Chipillyssä osana 14. lennoston 4. prikaatia. Laivueen nimeä tarkennettiin laivaston 1. laivueeksi () helmikuussa, jotta se ei sekaantuisi vastaavasti numeroitiin maavoimien lentojoukkojen laivueeseen. Laivue oli 11. huhtikuuta Bellevuessa 13. lennoston 3. prikaatissa ja 1. kesäkuuta Bailleulissa 11. lennoston 2. prikaatissa.Wragg, David s. 226 Laivue lakkautettiin 1. huhtikuuta 1918 muodostettaessa Britannian kuninkaalliset ilmavoimat yhdistämällä maavoimien ja laivaston lentojoukot erilliseksi puolustushaaraksi. Laivue nimettiin muutoksessa 201. laivueeksi. == Kalusto == Laivueella oli historiansa aikana useita eri konemalleja käytössään. Näitä olivat Royal Aircraft Facoryn BE2a ja BE8, Sopwith Tabloid, Morane Parasol, Vickers FB5, Nieuport 10 ja 11 sekä Curtiss N. == Lähteet == *Royal Air Force Squadrons – The Story behind Today's Units The Heritage, The Aircraft, The Operations: Key Publishing 2016 * * === Viitteet === Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan merivoimat Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan sotilasyksiköt ensimmäisessä maailmansodassa
Maria Magdalena Dumitrache

Maria Magdalena Dumitrache (s. 3. toukokuuta 1977 Târgoviște) on romanialainen soudun olympiavoittaja ja kaksinkertainen maailmanmestari. Dumitrache saavutti kahdeksikossa olympiakultaa Sydneyssä 2000. Hän voitti kahdeksikon maailmanmestaruuden 1998 ja 1999. Lisäksi hän sijoittui perämiehettömässä nelosessa viidenneksi 1998. Nuorten MM-kilpailuissa hän saavutti perämiehettömässä nelosessa kultaa 1994 sekä hopeaa 1993 ja 1995. Kahdeksikossa hän sai hopeaa 1993, 1994 ja 1995. == Lähteet == Luokka:Romanialaiset soutajat Luokka:Romanialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bedakiliini

Bedakiliini (C32H31N2BrO2) on diaryylikinoliinijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä muille lääkeaineille vastustuskykyisen tuberkuloosin hoitoon. Bedakiliini kuuluu WHO:n laatimaan tärkeimpien lääkeaineiden luetteloon. Lääkettä myydään Suomessa kauppanimellä SIRTURO. ==Ominaisuudet ja käyttö== Bedakiliinin antibioottiset ominaisuudet perustuvat siihen, että se estää bakteerien energiantuotantoa inhiboimalla ATP:n synteesiin tarvittavaa entsyymiä ATP-syntaasia. Se sitoutuu mykobakteerien entsyymiin huomattavasti herkemmin kuin aitotumaisten ATP- syntaasiin. Yhdisteen isomeereistä (1R,2S)-isomeeri on tehokkain inhibiittori. Bedakiliini annostellaan tablettina ja sitä käytetään pääasiassa muille antibiooteille vastustuskykyisen tuberkuloosin hoidossa yhdessä muiden tuberkuloosilääkkeiden kanssa. Yhdysvalloissa se hyväksyttiin vuonna 2012 ja Euroopan unionin alueella vuonna 2014. Axel Kleemann: Antiinfectives for Systemic Use, 2. Antimycotics (Antifungals) and Antimycobacterials, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2016. ==Haittavaikutukset== Bedakiliini voi aiheuttaa huonovointisuutta ja sydämen QT-ajan pitenemistä. Vaiheen II tutkimuksissa huomattiin bedakiliinillä hoidettujen potilaiden ryhmässä suurempi kuolleisuus (13 %) kuin lumelääkeryhmässä (2 %). Tämän vuoksi WHO suosittaa, että bedakiliinillä hoidetaan vain potilaita, jotka eivät saa apua muista lääkkeistä. ==Lähteet== Luokka:Antibiootit Luokka:WHO:n tärkeimmät lääkkeet
Laajakulma (televisiosarja)

Laajakulma oli Yleisradion syksystä 1965 kevääseen 1975 asti tuotettu, nuorille suunnattu television kulttuuri-, keskustelu- ja asiaohjelmasarja. Sen keskeisenä tekijänä oli tuottaja ja ohjaaja Vesa Saarinen, ja ohjelmasta sai alkunsa muun muassa Mirja Pyykön toimittajaura. 1965–1966 ohjelman toimittajana oli Ari Valjakka. Kevätkauden 1966 Laajakulman toisena toimittajana ja ohjaajana toimi Erkki Pohjanheimo ennen siirtymistään vakituiseksi toimittajaksi TV1:n Ajanvietetoimituksen leipiin. Ilta-Sanomat 14.1.1966: "23-vuotias iskelmälaulaja ohjaajaksi Laajakulmaan." Viitattu 20.10.2020. Ohjelman nuoriin tekijöihin kuuluivat myös sittemmin politiikkaan siirtynyt Ilkka-Christian Björklund ja aikakauslehtien päätoimittajana toiminut Riitta Lindegren. Laajakulman alaotsikoita olivat ”Tunnetko, tiedätkö?” ja ”Välähdyksiä nuorten maailmasta”. Sen tyypillisiä aiheita olivat muun muassa huumeet, kilpailuyhteiskunta, erilaiset koulu- ja opiskeluasiat, nuorisotilat ja muu vapaa-ajan vietto, maaseudun nuoret, varusmiespalvelus, perheongelmat, kirkko, teini- ja opiskelijapolitiikka, sosialististen maiden nuoriso sekä suomalaisnuorten talousongelmat. Suorina lähetyksinä lähetetyissä Laajakulman jaksoissa oli ainakin toisinaan käytössä puhelinpalaute: katsojat saattoivat soittaa mielipiteensä suoraan studioon. Aluksi Laajakulmaa lähetettiin joka toinen perjantai. Keväällä 1970 ohjelma-aikaa lisättiin niin, että ohjelmaa esitettiin kahdeksan kertaa kuukaudessa: joka toinen viikko tiistaisin ja torstaisin 15 minuuttia, joka toinen viikko torstaisin 15 minuuttia ja perjantaisin puoli tuntia. 1970-luvun alkupuolella Laajakulma seurasi tiiviisti meneillään olevaa siirtymistä kansa- ja oppikouluista peruskouluun. Marraskuussa 1971 ohjelman toimitus osallistui Koulutelevision kanssa aamusta iltaan televisiossa jatkuneeseen peruskoulu-teemapäivään. Vuonna 1971 Laajakulma oli Katso-lehden lukijaäänestyksessä television 99 ohjelmasta seitsemänneksi vähiten suosittu (sijoitus 93/99). Katsojia sillä oli 552 000.Katso 8/1972, katso == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Baariapulaisen suunnitelmat, Laajakulman haastattelu vuodelta 1968, video 10 min, Yle Elävä arkisto *Nuorisokahvila lakkautusuhan alla, Laajakulma Oulussa vuonna 1969, video 13 min, Yle Elävä arkisto *Laajakulman huumekeskustelu lokakuussa 1969, video 50 min, Yle Elävä arkisto. *Laajakulma Ritva- tietokannassa, Radio- ja tv-arkisto, Kansallinen audiovisuaalinen instituutti. Luokka:1960-luvun televisiosarjat Luokka:1970-luvun televisiosarjat Luokka:Suomalaiset keskusteluohjelmat Luokka:Ylen tuottamat televisio-ohjelmat Luokka:Nuortensarjat
Juha Tahvanainen

Juha Tahvanainen (s. 18. elokuuta 1953) on suomalainen tietokirjailija. Vuonna 2005 Tahvanaisen, Sami Kosken ja Mika Rissasen kirjoittama Antiikin Urheilu voitti Tieto-Finlandia- palkinnon. Vuonna 2016 hänen yhdessä Mika Rissasen kanssa kirjoittamansa tietokirja Kuohuvaa historiaa: tarinoita tuopin takaa julkaistiin englanniksi ja saksaksi. Tahvanainen kirjoittaa nuorten Arkeomysteeri-dekkareita yhdessä Mika Rissasen kanssa kirjailijanimellä Nemo Rossi. == Bibliografia == === Tietokirjat === * Antiikin Urheilu (2004) * Hävityksen historiaa: Eurooppalaisen vandalismin vuosisadat (2007) * Kuohuvaa historiaa: tarinoita tuopin takaa (2014) === Nuortenkirjallisuus === * Rooman sudet (2012) * Mafian linnut (2014) * Jumalista seuraava (2014) * Viimeinen etruski (2016) * Salainen veljeskunta (2018) ==Lähteet== Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Suomalaiset rikoskirjailijat Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat
Sanctum Sanctorum

Sanctum Sanctorum on kuvitteellinen rakennus, joka esiintyy Marvel Comicsin sarjakuvissa ja toimii Tohtori Oudon asuinpaikkana. Rakennus ilmestyi ensi kertaa heinäkuussa 1963 Strange Tales -lehden numerossa 110 (heinäkuu 1963) ja sen osoite Bleecker Street 177A, New York, Greenwich Village, viittaus asunnon osoitteeseen, jonka kirjailijat Roy Thomas ja Gary Friedrich ovat jakaneet. Luokka:Marvel-universumin paikat Luokka:Kuvitteelliset rakennukset ja rakennelmat
Heurlinska skolan

Heurlinska skolan (Heurlinin koulu) oli Turussa vuosina 1861–1955 toiminut tyttökoulu. Se oli Suomen ensimmäinen yliopistoon johtavaa opetusta antanut tyttökoulu. Koulun perusti keisarin luvalla vuonna 1861 Augusta Heurlin, joka oli myös koulun ensimmäinen johtaja vuoteen 1888. Heurlinska skolan alkoi vuonna 1891 antaa yliopistoon johtavaa opetusta ensimmäisenä tyttökouluna Suomessa. Ensimmäiset naisylioppilaat valmistuivat koulusta keväällä 1894.Turun koulut, historiikki. Turun kaupunki. Viitattu 1.4.2019 Koulu yhdistettiin vuonna 1955 Svenska fruntimmersskolan i Åbo -kouluun ja siitä tuli valtion omistama Åbo svenska flicklyceum eli Turun ruotsalainen tyttölyseo. Se vuorostaan liitettiin vuonna 1971 osaksi Katedralskolan i Åbo -koulua. Heurlinska skolan toimi vuodesta 1891 lakkautamiseensa saakka Trappin talossa Läntisellä Rantakadulla. ==Lähteet== Luokka:Suomen tyttökoulut Luokka:Turun historia Luokka:Turun oppilaitokset
Ihor Tšibirev

Ihor Viktorovits Tšibirev (s. 19. huhtikuuta 1968) on venäläissyntyinen ukrainalainen entinen jääkiekkoilija ja nykyinen jääkiekkovalmentaja. Hän pelasi kauden 1984–1985 Kiovassa Neuvostoliiton kolmannella sarjatasolla ennen siirtymistään Venäjälle. Ensimmäinen kausi Venäjällä meni toisen sarjatason SKA MVO Kalininin joukkueessa, josta tie vei sitten suurseura TsSKA Moskovaan. Moskovassa Tšibirev pelasi viisi kautta ennen siirtymistään pohjois- Amerikkaan, IHL-liigan Fort Wayne Kometsiin. Hartford Whalers varasi Tšibirevin 11. kierroksella vuonna 1993 ja seuraavana syksynä hän raivasi tiensä NHL-joukkueen riveihin. Tšibirev pelasi kauden kutakuinkin puoliksi NHL:ssa ja farmijoukkue Springfield Indiansin riveissä AHL:ssa. Kaudella 1994–1995 pelejä NHL:ssa kertyi vain kahdeksan ja kausi meni pääosin Fort Waynessa. Kauden jälkeen edessä oli paluu Eurooppaan. Kaudelle 1995–1996 Tšibirev teki kolmivuotisen sopimuksen Sveitsin NLA-liigan HC Ambri-Piottan kanssa. Keskimmäisellä kaudella Tšibirev pelasi kahdeksan ottelun verran lainalla Itävallassa Klagenfurt AC:n joukkueessa. Kaudelle 1998–1999 Tšibirev siirtyi Ambri-Piottasta Fribourg-Gottéronin joukkueeseen. Neljän Sveitsissä pelatun kauden jälkeen Tšibirev siirtyi pelaamaan Saksan DEL-liigan Hannover Scorpionsin joukkueeseen. Hannoverissa kului kolme kautta ja tämän jälkeen Tšibirev päätti uransa. == Maajoukkue == Tšibirev edusti Neuvostoliittoa alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa vuonna 1988. Seuraavan kerran hän pelasi maajoukkuepelejä Ukrainan paidassa vuoden 2002 Olympiaturnauksessa. == Valmennusura == Tšibirev aloitti valmentajan uransa kaudella 2007–2008 toimiessaan Venäjän pääsarjassa pelanneen HK MVD:n apuvalmentajana yhden kauden ajan. Tämän jälkeen hän piti muutaman vuoden taukoa valmennuksesta ja palasi sitten kaudelle 2013–2014 junioriliiga MHL:ssa pelannen ukrainalaisen Molodaya Gvardiya Donetskin apuvalmentajaksi. Kauden 2014–2015 hän oli apuvalmentajana Ukrainan jääkiekkomaajoukkueessa 1. divisioonan A-lohkossa sekä päävalmentajana alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa. Kaudella 2015–2016 Tšibirev toimi apuvalmentajana VHL-liigan Sokol Krasnojarskin joukkueessa. Seuraavana syksynä Tšibirev oli jälleen ilman valmennuspestiä, kunnes kutsuttiin maaliskuussa 2017 Ukrainan liigassa pelanneen Donbass Donetskin apuvalmentajaksi. Kaudella 2017–2018 Tšibirev toimi KHL-joukkue Admiral Vladivostokin apuvalmentajana, josta palasi seuraavaksi kaudeksi jälleen apuvalmentajaksi Donetskiin.https://www.eliteprospects.com/staff/11933/igor- chibirev == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Ukrainalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Ukrainalaiset jääkiekkovalmentajat Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Simon Silverholt

Simon Texas Silverholt (s. 17. kesäkuuta 1993 Helsinki) on ruotsalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa IFK Mariehamnia. Hän on pelipaikaltaan nouseva puolustaja. Silverholt aloitti jalkapallon halmstadilaisessa BK Astriossa. Hän jatkoi uraansa ensin Halmstadin ykkösseurassa Halmstads BK:n junioreissa. Edustusjoukkueeseen hän nousi kaudella 2013 ja pelasi kausien 2013-2015 aikana 24 Allsvenskan-ottelua. Halmstads BK putosi kaudeksi 2016 Superettaniin, ja Silverholt pelasi kaksi seuraavaa Halmstadin Superettan-kautta siirtyen kaudeksi 2017 toiseen Superettan-seuraan eli Göteborgin GAISiin. Talvella 2018 Silverholt siirtyi Suomen Veikkausliiga-seuraan IFK Mariehamniin. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Simon Silverholt soccerway.com-sivustolla Luokka:Ruotsalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt