EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Hannu Mannerkoski

Hannu Mannerkoski (9. heinäkuuta 1944 Nummi – 9. marraskuuta 2018 Joensuu) oli suomalainen metsätieteilijä, joka oli Joensuun yliopiston (nyk. Itä-Suomen yliopisto) metsätieteellisen tiedekunnan metsämaatieteen professori. Hän hoiti usean vuoden ajan myös tiedekuntansa dekaanin tai varadekaanin tehtävää. Mannerkoski kirjoitti ylioppilaaksi Lohjan yhteislyseosta 1963. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa, josta valmistui ensin metsänhoitajaksi (1968), sitten maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi (1970), lisensiaatiksi (MML 1977) ja tohtoriksi (MMT 1985). Hänen englanninkielisen väitöskirjansa (1985) käsitteli vedenpinnan vaihtelun vaikutusta turvesuon ekologiaan ja oli otsikoitu Effect of water table fluctuations on the ecology of peat soil. Mannerkosken 60-vuotisjuhlan kunniaksi julkaistiin syksyllä 2004 juhlakirja Puuta, maata ja vettä – tutkien ja opettaen. Professori Hannu Mannerkoski 60 vuotta. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Joensuun yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset metsätieteilijät Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Klondyke-talo

Klondyke-talo on tiilirakenteinen entinen teollisuusrakennus Keravalla Alikeravan kaupunginosassa. Klondyke-talo on kooltaan 30 000 kerrosneliömetriä, ja siellä toimii nykyään lukuisia eri yrityksiä ja muun muassa salibandyhalli. Vuosina 1927–1985 kiinteistössä toimi kumitehdas, vuosina 1990–2012 Keravan taidemuseo ja vuosina 1990–1994 sisähuvipuisto Fanfaari, sittemmin Planet FunFun. ==Historiaa== Talon paikalla sijaitsi Suomen ensimmäinen sementtitehdas vuodesta 1869 ja sen pohjoispuolella Winnarin tiilitehdas vuodesta 1911 vuoteen 1957. Nykyisen rakennuksen ensimmäiset osat valmistuivat 1913 sementtitehtaan paikalle ensimmäiseen maailmansotaan jalkineita valmistaneen nahkatehtaan (Oy Nahkimo Ab, Savion Nahkatehdas) käyttöön. Nahkimon toiminta loppui pian ja sen tehdasrakennukset siirtyivät vuonna 1927 Savion Gummitehdas Oy:lle. Rakennusta laajennettiin 1920-luvulta 1950-luvulle moneen otteeseen ja moneen ilmansuuntaan niin, että tehtaan vanhimmat osat jäivät uudempien siipirakennusten sisään. Rakennus toimi kumitehtaana vuoteen 1985 saakka, loppuaikoina Nokian eli entisen Suomen Gummitehtaan omistuksessa. Vuonna 1985 kiinteistö siirtyi Nokialta kiinteistösijoitusyhtiö Keravan Klondyke Oy:lle, joka alkoi kehittää rakennuksen toimintoja. Arkkitehtien Hannu Kiiskilä ja Harri Hagan suunnitelmien mukaan saneeratun rakennuksen sisätilat uudistettiin vapaa- ajankeskukseksi muun muassa kirkkain päivänloistevärein, mutta ulkoasu säilyi hillittynä. 1990-luvulle tultaessa talossa toimivat Keravan kauppaoppilaitos, Vankeinhoidon koulutuskeskus ja joulukuussa 1990 avattu Keravan taidemuseo. Helmikuussa 1991 avattiin sisähuvipuisto Fanfaari. Pian Keravan Klondyke Oy ja sen tytäryhtiö Huvipuisto Fanfaari Oy menivät konkurssiin Suomen 1990-luvun alun lamassa. Päärahoittaja Keski-Uudenmaan Säästöpankki kärsi kymmenen miljoonan ja vakuutusyhtiö Sampo viiden miljoonan markan tappiot. Velkoja oli yhteensä 170 miljoonaa markkaa. Koko kiinteistön osti 1992 huvipuisto Fanfaarin perustanut liikemiesryhmä, jossa mukana olivat elokuvaohjaaja Renny Harlin ja tuottaja Markus Selin. Sisähuvipuisto Fanfaarin nimi muuttui kesän 1992 remontin jälkeen Planet FunFuniksi. Joulukuussa 1994 sen omistanut Panzelda Oy ajautui konkurssiin, joka sulki huvipuiston lopullisesti helmikuussa 1995. Omaisuudenhoitoyhtiö Arsenalin omistukseen ajautunut Klondyke-talo alkoi toimia nimellä Kerava Future Center. Vuonna 1994 se menetti myös toisen ison vuokralaisen, 2000 neliön tiloissa toimineen Vankeinhoidon koulutuskeskuksen. Keravan taidemuseo toimi Klondyke-talossa vuoteen 2012 asti, kunnes se muutti Keravan keskustaan uuden Taide- ja museokeskus Sinkan tiloihin, joihin tuli myös Keravan museo. 1990-luvun keskivaiheilta lähtien Klondyke-talossa on ollut kuvataiteilijoiden työtiloja. 2010-luvun alusta talossa on toiminut muun muassa seksivälineiden verkkokauppaa Kaalimato.com pyörittävä Kentonec Oy. ==Lähteet== Luokka:Keravan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Alikerava
Another Life

__NOTOC__ Another Life on suomalais-saksalaisen elektronista musiikkia tuottavan duo Amnesia Scannerin esikoisalbumi, jonka julkaisi Pan Records 7. syyskuuta 2018. Albumin kappaleet ovat tyyliltään deconstructed club -musiikkia, eli duon tuottama musiikki yhdistää industrial- ja dance-musiikkia keskenään. Albumin kansikuvan suunnitteli taiteilija Satoshi Fujiwara.Bandcamp: Amnesia Scanner - Another LifeAlbumoftheyear.org: Amnesia Scanner - Another Life == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Palaute == Albumia voidaan pitää yhtyeen läpimurtoalbumina sillä se saavutti paljon positiivista huomiota musiikkimedialta ja kuuntelijoilta: * Pitchfork: 7.5/10Miles Bowe: Another Life -levyarvostelu Pitchfork (11. syyskuuta 2018) * Resident Advisor: Maya-Rosin Slater: The PAN duo map a dystopian hi-tech future on their "avant-EDM" debut LP. Resident Advisor (7. syyskuuta 2018) == Lähteet == Luokka:Vuoden 2018 albumit Luokka:Suomalaiset elektronisen musiikin albumit Luokka:Saksalaiset elektronisen musiikin albumit
Jekyll Island

Jekyll Island on saari Yhdysvaltojen itärannikolla, Georgian osavaltion kaakkoiskulmassa. Glynnin piirikuntaan kuuluva saari on osa Floridan pohjoisosan, Georgian ja Etelä-Carolinan rannikon saariketjua nimeltä Sea Islands. Yhdessä neljän muun läheisen saaren kanssa se muodostaa saariryhmän, joka tunnetaan nimellä The Golden Isles of Georgia. Jekyll Island on pienin Georgian rannikon saarista ja suosittu rantalomakohde.The Columbia Encyclopedia, 6th ed. (Columbia University Press, 2018), s.v. "Sea Islands". Artikkelin teksti Questia-palvelussa (vaatii tilauksen). Viitattu 10.1.2019. Jekyll Island sijaitsee noin 20 kilometriä Brunswickin kaupungista kaakkoon. Saarelle kulkee tie, joka ylittää Brunswick-joen 2,4 kilometrin mittaista vinoköysisiltaa pitkin. Se oli valmistuessaan 2005 Georgian osavaltion pisin silta, pääjänteeltään 380 metriä. Silta on nimetty runoilija Sidney Lanierin mukaan. Jekyll Island on Georgian osavaltion omistama ja nimetty valtionpuistoksi (state park). ==Historiaa== Vuosina 1886–1942 Jekyll Island tunnettiin amerikkalaisten miljonäärisukujen talvisena asuinpaikkana. Ylellisiä huviloita omistivat muiden muassa Rockefellerin, Morganin, Pulitzerin, Goodyearin ja Vanderbiltin sukujen jäsenet. Kun he kerääntyivät iltaisin saaren klubitalolle, oli tapana sanoa, että kuudesosa koko maailman varallisuudesta on paikalla. Vuonna 1910 Jekyll-klubin talossa pidettiin huippusalainen kokous Yhdysvaltain keskuspankin perustamiseksi. Toisen maailmansodan vuosina ylellinen elämä saarella hankaloitui työvoima- ja tarvikepulan takia. Sodan jälkeen saaresta tehtiin Georgian osavaltion valtionpuisto, ja siitä tuli keskiluokkaisten amerikkalaisten suosittu lomakohde. Ylellinen elämä palasi saarelle 1986, kun Radisson-hotelliketju avasi klubitalon remontoituna osaksi uutta rantahotelliaan. Monet sitä ympäröivät miljonäärihuvilat ovat nykyisin museokäytössä ja avoimia yleisölle."The Golden Isles of Georgia," The Saturday Evening Post, May-June 1988. Artikkelin teksti Questia-palvelussa (vaatii tilauksen) . Viitattu 10.1.2019. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Saaren matkailusivusto Luokka:Atlantin saaret Luokka:Georgian osavaltion maantiede Luokka:Yhdysvaltain saaret
Kirveskoski

Kirveskoski (tilastolliselta nimeltään Pornaisten kirkonkylä, ) on noin 2000 asukkaan taajama Pornaisissa ja kunnan hallinnollinen keskus. Kirkonkylän vieressä virtaa Mustijoki (kylän kohdalla nimellä Karjakoski), joka kulkeutuu aina Porvoon Håplaxvikeniin ja siitä Suomenlahteen asti. Kirveskoskelta on Järvenpäähän 20 kilometriä, Sipoon Nikkilään 15 kilometriä, Porvooseen 24 kilometriä, Askolaan 17 kilometriä ja Mäntsälään 22 kilometriä. Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaisen Pornaisten kirkonkylän taajaman (Kirveskosken) pinta-ala oli 6,72 neliökilometriä, ja väkiluku oli 2 074 vuoden 2019 lopussa. Kirkonkylän pohjoisosasta kulkee seututie 146 länteen Järvenpään suuntaan ja seututie 151 itään Askolan Monninkylään, kun taas kirkonkylän halki kulkee yhdystie 1494, joka ulottuu etelään mentäessä (Helsingintienä) Nikkilään ja pohjoiseen mentäessä (Pornaistentienä) Hangon ja Mäntsälän väliselle valtatielle asti. Kirveskoskella sijaitsee vuonna 1924 rakennettu, arkkitehti Ilmari Launiksen suunnittelema Pornaisten kivikirkko ja keskustassa kunnantalo. Julkisia palveluja edustavat esimerkiksi Pornaisten kunnantalo, yhtenäiskoulu, Pornaisten kunnankirjasto, paloasema sekä Pornaisten terveysasema ja vanhainkoti. Lisäksi taajamassa on kaksi ruokakauppaa, K-Market ja Sale, Pizza Burger House -niminen ruokailupaikka, Itä-Uudenmaan Osuuspankin haarakonttori, SEOn huoltoasema ja St1:n kylmäasema sekä kotiseutumuseo. Taajaman eteläpuolella sijaitsee Kotojärvi, joka on kunnan järvistä suurin, sekä sen vieressä Laukkosken kylä. ==Lähteet== Luokka:Suomen kirkonkylät Luokka:Pornaisten kylät Luokka:Suomen kuntakeskukset Luokka:Uudenmaan maakunnan taajamat
Roma (vuoden 2018 elokuva)

Roma on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut draamaelokuva, jonka on käsikirjoittanut, kuvannut, ohjannut ja osin tuottanut Alfonso Cuarón. Elokuva sijoittuu keskiluokkaiseen Roman kaupunginosaan Meksikon pääkaupungissa Méxicossa. Sen päähenkilö on nuori kotiapulainen. Elokuva perustuu Cuarónin omiin nuoruudenkokemuksiin. Se palkittiin Kultaisella leijonalla vuoden 2018 Venetsian elokuvajuhlilla ja sai kaksi Golden Globe -palkintoa, toisen parhaasta elokuvasta ja toisen ohjauksesta. Suomen arvostelijain liiton elokuvakriitikot äänestivät elokuvan vuoden 2018 parhaaksi ensi- iltaelokuvaksi. Elokuva sai 10 Oscar-ehdokkuutta vuoden 2019 gaalaan, jossa se voitti parhaan ohjauksen, parhaan vieraskielisen elokuvan ja parhaan kuvauksen Oscar-palkinnot. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2018 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Alfonso Cuarónin ohjaamat elokuvat Luokka:Meksikolaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Elokuvat raskaudesta Luokka:Netflix-alkuperäiselokuvat Luokka:Parhaan ohjauksen Oscar-palkinnon saaneet elokuvat Luokka:Parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon saaneet elokuvat Luokka:Parhaan kuvauksen Oscar-palkinnon saaneet elokuvat Luokka:Golden Globe -palkitut elokuvat
Teemu Summanen

Teemu Tapio Summanen (s. 14. marraskuuta 1974 Hyvinkää) on suomalainen uransa päättänyt yhdistetyn hiihtäjä ja mäkihyppääjä. Hänen seuransa oli Lahden Hiihtoseura. Albertvillen olympialaisissa 1992 Summanen osallistui yhdistetyn henkilökohtaiseen kilpailuun ollen lopputuloksissa 24:s. Hän lähti hiihto- osuudelle 12:nnelta sijalta. Joukkuekilpailussa Summanen oli 7:s. Nuorten MM- kilpailuissa 1992 Summanen sai hopeaa yhdistetyn henkilökohtaisessa kilpailussa. SM-kilpailuissa Summanen on saanut yhdistetyn joukkuekilpailun kultaa vuosina 1990 ja 1992. Mäkihypyssä hän on saanut joukkuemäen kultaa 1998 sekä hopeaa 1992 ja 1999. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yhdistetyn hiihtäjät Luokka:Suomalaiset mäkihyppääjät Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Michael Cartellone

Michael Cartellone (s. 7. kesäkuuta 1962, Cleveland, Ohio) on yhdysvaltalainen muusikko ja taiteilija. Hänet tunnetaan parhaiten Damn Yankeesin ja Lynyrd Skynyrdin rumpalina. Cartellone on Damn Yankeesin (1989–1996, 1998-2001) perustajajäsen ja Acceptin (1996) entinen rumpali. Kun Damn Yankees hajosi, hän toimi Ted Nugentin ja myöhemmin John Fogertyn kiertuerumpalina ennen siirtymistä Lynyrd Skynyrdiin. Cartellone on kiertänyt ja nauhoittanut useiden eri muusikoiden, kuten Adrian Belewian, Jack Bladesian (Damn Yankeesin lopettamisen jälkeen), Cherin, John Fogertyn, Peter Framptonin, Brad Gillisin, Wolf Hoffmannin, Eddie Jobsonin, Freddie Mercuryn, Tommy Shawin, Shaw Bladesin, Joe Lynn Turnerin ja John Wettonin kanssa. Cartellone on myös taidemaalari, ja hänen töitään on ollut esillä gallerioissa eri puolilla Yhdysvaltoja New Yorkista Los Angelesiin. == Lähteet == Luokka:Acceptin jäsenet Luokka:Lynyrd Skynyrd Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
10 syytä tuhota kaikki sometilit nyt

10 syytä tuhota kaikki sometilit nyt () on yhdysvaltalaisen, Microsoftilla työskentelevän Jaron Lanierin kirjoittama, vuonna 2018 julkaistu sosiaalisen median vaaroja käsittelevä poleeminen tietokirja. Teos, jolla kirjan kirjoittaja osallistuu keskusteluun muun muassa sosiaalisen median palveluja tarjoavien teknologiajättien koukuttavasta vallasta käyttäjiin ja käyttäjien käyttäytymisen muokkauksesta, sai kohtalaisesti huomiota länsimaisissa sanomalehdistössä. == Sisältö == Kirja on jaoteltu kirjoittajan väitteiden mukaan kymmeneen lukuun (Argument 1 ... Argument 10), jonka ohella kirjan alussa on lyhyt johdantokappale ja lopussa yhteenveto. Kirjan kappaleet ovat: * Introduction, with cats * Argument One: You are losing your free will * Argument Two: Quitting social media is the most finely targeted way to resist the insanity of our times * Argument Three: Social media is making you into an asshole * Argument Four: Social media is undermining truth * Argument Five: Social media is making what you say meaningless * Argument Six: Social media is destroying your capacity for empathy * Argument Seven: Social media is making your unhappy * Argument Eight: Social media doesn't want you to have economic dignity * Argument Nine: Social media is making politics impossible * Argument Ten: Social media hates your soul * Conclusions: Cats have nine lives == Vastaanotto == Esimerkiksi yhdysvaltalaiseen The New York Timesiin kirjoittanut kirja-arvostelija arvioi teosta melko kriittisesti, mutta kertoi samalla sulkeneensa Facebook-sivunsa kirjan lukemisen seurauksena. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset tietokirjat Luokka:Vuoden 2018 kirjat
Dieter Rubach

Dieter ”Rubi” Rubach (s. 28. huhtikuuta 1955, Solingen, Länsi-Saksa) on saksalainen basisti ja ääniteknikko. Rubach liittyi 17-vuotiaana Udo Dirkschneiderin perustamaan yhtyeeseen Band-X, josta myöhemmin muodostui heavy metal -yhtye Accept. Aluksi Rubach oli kosketinsoittaja ja vasta myöhemmin basisti. Hän oli yhtyeen basistina viisi vuotta, minkä jälkeen Rubach liittyi basistiksi yhtyeeseen Lichtblick. Yhtye esiintyi vuonna 1983 Rockpalastissa. Näihin aikoihin hän perusti muiden entisten Accept-jäsenten, Frank Friedrichin ja Jan Koemmetin kanssa yhtyeen Bad Steve. Vuonna 1985 Bad Steve julkaisi debyyttialbuminsa Killing The Night ja kiersi vähän aikaa Acceptin lämppärinä. Vuonna 1987 bändi hajosi ja Rubach liittyi basistiksi U.D.O.n Animal House kiertueelle. Kiertueella he soittivat Guns N 'Rosesin, Lita Fordin ja Zodiac Mindwarpin kanssa. Ääniteknikkona hän on työskennellyt studiossa lukuisien eri artistien kanssa kuten Ace of Base, Andre Heller, Anne Haigis, Art Garfunkel, Baden Powell, Billy Cobham, Beverley Craven, Chris Rea, Kelly Family, Elton John, ELO II, Angelika Milster, Luiciano Pavarotti, Lionel Ritchie, Bonnie Tyler, Grobschnitt, Whitney Houston, Pet Shop Boys, Joe Cocker, Paul Young, Leningrad Cowboys, Gilbert Becaud, United Jazz & Rock Ensemble, Muddy Waters, Helge Schneider, Iggy Pop, Milva, Rednex, Supermax, Chris de Burgh, Andre´Heller, Vaja con Dios. == Lähteet == Luokka:Acceptin jäsenet Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kustaa II Aadolfin patsas

thumb|Kustaa II Aadolfin patsas sijaitsee puistikossa Akatemiatalon edustalla. Kustaa II Aadolfin patsas on Turussa Akatemiatalon edustalla sijaitseva Kustaa II Aadolfin näköispatsas. Patsas pystytettiin Kustaa II Aadolfin perustaman ja Akatemiatalossa toimivan Turun hovioikeuden aloitteesta vuonna 1992. Patsaan mallina on ollut ruotsalaisen kuvanveistäjän Bengt Erland Fogelbergin tekemä Kustaa II Aadolfin patsas Göteborgissa. Göteborgin patsas paljastettiin vuonna 1854. Turun patsaassa kuninkaan asento ja yleisvaikutelma ovat samanlaiset kuin Göteborgin patsaassa. Patsaissa on kuitenkin useita eroja. Turun patsaasta puuttuvat kuninkaan vyöllä riippuva miekka ja kuninkaan oikeaan jalkaan nojaava vaakunakilpi. Turun patsaassa kuninkaan oikeassa kädessä on asiakirjakäärö, joka puuttuu Göteborgin patsaasta. Turun patsaasta puuttuu kuninkaan vasemman käsivarren peittävä viitan laskos, ja monet kuninkaan vaatetuksen koristeet on esitetty yksinkertaisemmin. Turun patsas on myös huomattavasti pienempi kuin Göteborgin patsas. Gustaf II Adolf.JPG|Alkuperäinen Fogelbergin Kustaa II Aadolfin patsas Göteborgissa. Kustaa II Aadolfin patsas 2 AB.JPG|Kustaa II Aadolfin patsas Turussa, ilman miekkaa ja vaakunakilpeä. ==Lähteet== Luokka:Turun patsaat ja veistokset
Nikulainen

Nikulainen on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä: *Aimo Nikulainen (1949–2018), radiotoimittaja *Arto Nikulainen (1930–2010), soutaja *Tomppa Nikulainen (s. 1976), kosketinsoittaja ==Katso myös== * Nikolainen
Táin Bó Cúailnge

Táin Bó Cúailnge, englanniksi The Cattle Raid of Cooley eli Cooleyn karjaryöstö on muinainen irlantilainen taru, joka kuvaa Ulsterin ja Connachtin välisiä sotia. Se on kirjoitettu muistiin 1100-luvulla, mutta sijoittuu aikaan tuhat vuotta sitä ennen.Kerrigan 2016, s. 218 Táin Bó Cúailnge on huomattavimpia Ulsterin syklin tarusikermään kuuluvista taruista. Taru keskittyy Cooleyn ruskean härän, hyvin siitoskykyisen Donn Cuailngen, ympärille. == Lähteet == * Kerrigan, Michael: Celtic legends: Heroes and warriors, myths and monsters. Amber Books Ltd 2016. ISBN 978-1-78274-331-6 === Viitteet === Luokka:Irlantilainen kirjallisuus Luokka:Irlantilainen mytologia
Maria Denis

Maria Denis, oikealta nimeltään Maria Esther Beomonte (22. marraskuuta 1916 Buenos Aires – 15. huhtikuuta 2004 Rooma), oli italialainen näyttelijä, jonka elokuvaura alkoi jo 16-vuotiaana. Hän oli Assia Norisin ja Alida Vallin ohella yksi kolmesta 1930-luvun nuoresta naistähdestä, jotka tulivat tunnetuiksi koko Italian ”julkisina morsiamina”. Nimitys viittaa heidän elokuvissaan esittämiensä roolihahmojen tavalliseen päämäärään. Näyttelijänä Denis oli täten uransa ensimmäisinä vuosina tyypillinen esimerkki sotaa edeltävän italialaisen elokuvan erittäin suositusta naistyypistä: vähän naiivi ja romanttinen porvarillisen perheen tyttölapsi. Maahanmuuttajien tyttärenä Argentiinassa syntynyt Denis palasi jo lapsena äitinsä kanssa Italiaan. Siellä syntyi hänen yhdeksän vuotta nuorempi sisarpuolensa, Michela, joka myös valitsi näyttelijän uran. Siitä, miten Denis joutui elokuva-alalle, ei ole täysin varmaa tietoa. Hän tuli kuitenkin yleisön ja kriitikkojen tietoisuuteen jo vuonna 1932 Raffaello Matarazzon ensimmäisessä näytelmäelokuvassa Treno popolare, jossa hän 16-vuotiaana näytteli keski-ikäisen viettelijän (Cesare Zoppetti) pahaa aavistamatonta uhria. Kaksi vuotta myöhemmin Denis saavutti ensimmäisen todella suuren yleisömenestyksen Goffredo Alessandrinin ohjaamassa komediassa Seconda B (1934). Oppilaitoksen seinien sisäpuolelle lukuvuoteen 1911–1912 sijoitettu kolmiodraama tuotti Denisille myös hyvät arvostelut hänen suorituksestaan. Menestyksestä seurasi pitkä sarja osia stereotyyppisissä telefoni bianchi -elokuvissa, joka katkesi vasta vuonna 1940, kun Denis sai tärkeän roolin Augusto Geninan Espanjan sisällissotaa käsittelevässä elokuvassa Alcazar. Vaikutti siltä, että tämä suoritus herätti italialaiset ohjaajat huomaamaan, että Denis osasi näytellä myös vakavampia rooleja, ja sellaisia myös alettiin tarjota hänelle. Hänen myöhemmistä suorituksistaan ovat mainitsemisen arvoisia Ferdinando Maria Poggiolin Sissignora (1942) ja Vittorio Cottafavin La fiamma che non si spegne (1949). Denisin viimeiseksi rooliksi jäi Alessandro Blasettin ohjaama osa episodielokuvasta Tempi nostri (1954). == Lähteet == * * ===Viitteet=== Luokka:Italialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1916 syntyneet Luokka:Vuonna 2004 kuolleet
Afrikan jako

Afrikan jako tarkoittaa Afrikan mantereeseen kohdistunutta valloitusta, jakoa ja kolonisaatiota, jonka takana olivat Euroopan senaikaiset suurvaltiot uuden imperialismin aikakaudella 1881–1914. Afrikasta 10 % oli Euroopan vallan alla 1870, ja 1914 osuus oli noussut melkein 90 %:iin. Vain Etiopia (silloinen Abessinia) ja Liberia säilyivät itsenäisinä. Motivaationa valtaamiselle oli Euroopan valtioiden keskinäinen kilpailu, kansallinen maine, uskonnon levittäminen ja Afrikan sisäpolitiikka. Eurooppalaisten kolonisaatiota ja tavarakauppaa sääteli vuoden 1884 Berliinin konferenssi, jonka luoma yleissopimus valtuutti osallistujat valtaamaan Afrikan alueita nimiinsä. Euroopan suurvaltojen poliittisista ja kaupallisista vastakkainasetteluista huolimatta 1800-luvun lopussa, Afrikan jako rauhoitti tilannetta. 1800-luvun viime vuosina eurooppalainen sotilaallinen määräysvalta ja talouden dominointi vaihtui suoraan määräysvaltaan. Luokka:1880-luku Luokka:1890-luku Luokka:1900-vuosikymmen Luokka:1910-luku Luokka:Afrikan historia Luokka:Euroopan historia Luokka:Siirtomaahistoria
Kapina tehtailla

Kapina tehtailla: Kuusankoski 1918 on historioitsija Seppo Aallon kirjoittama tietokirja. Se kertoo tapahtumista Kuusankoskella ennen Suomen sisällissotaa, sen aikana ja sen jälkeen. Aalto sai teoksesta vuoden 2018 Tieto-Finlandia- palkinnon ja se palkittin myös Vuoden historiateos -palkinnolla. == Tausta ja julkaisu == Seppo Aalto on kertonut, että ajatus kirjasta Kapina tehtailla lähti noin 2008. Hän tutustui tuolloin Mirja Turusen teokseen Veripellot, joka käsittelee Suomen sisällissodan tapahtumia Kouvolassa. Aalto on itse kotoisin Kuusankoskelta ja oli kuullut alueen hurjista tapahtumista jo aiemminkin. Aalto alkoi kirjoittaa Kapina tehtailla -kirjaa vuonna 2016. Teoksen julkaisi vuonna 2018 kustannusyhtiö Siltala. == Sisältö == Kapina tehtailla käsittelee Suomen sisällissotaa Kymintehtaiden työntekijöiden näkökulmasta. Siinä kerrotaan työläisten kapinasta, punaisten vallasta, punakaartista ja terrorista sekä sodanjälkeisestä valkoisesta terrorista. == Vastaanotto == Kapina tehtailla valittiin vuoden 2018 Tieto-Finlandia-palkinnon saajaksi. Valinnan tehneen Virpi Suutarin mukaan teoksen paikallistarkkuus ja tapahtumien sijoittaminen laajoihin yhteyksiin osoittaa vaikuttavasta yhteiskunnallisesta tutkimuksesta ja ymmärryksestä. Myös Helsingin Sanomien Veli-Pekka Leppänen kehuu Aallon paikallistuntemusta. Hän kirjoittaa myös, että Aalto on kirjoittanut teoksensa osoittaen tapahtuneen mutta osoittelematta ketään. Kirja on suora kuvaus yhteisöstä sodassa. Kymen Sanomien arvostelussakin nostetaan kirjan suorapuheisuus ja toisaalta äärimmäisen tarkka tutkimus tapahtuneesta. Arvostelun mukaan yksityiskohtia on jopa liiallisesti. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset sotahistorian tietokirjat Luokka:Kirjat Suomen sisällissodasta Luokka:Vuoden 2018 kirjat Luokka:Tietokirjallisuuden Finlandia-palkitut teokset
Tammisunnuntai 1918

Tammisunnuntai 1918 on vuodenvaihteessa 2017–2018 valmistunut suomalainen dokumenttielokuva. Sen ohjasi Ilkka Vanne ja tuotti MRP Matila Röhr Productions. Antti Tuurin käsikirjoitus kertoo Suomen itsenäisyyden alkuaikojen tapahtumista. Elokuva kertoo miten suojeluskunnat järjestäytyivät Etelä-Pohjanmaalla ja riisuivat venäläiset sotilaat aseista Ylistarossa tammikuussa 1918. Elokuva tuotettiin ja levitettiin ilman elokuvasäätiön tukea. Sen rahoittamiseen osallistui Vapaussodan ja itsenäisyyden Etelä- Pohjanmaan perinneyhdistys ja esittäminen aloitettiin kutsuvierasnäytännöillä Pohjanmaalla joulukuussa 2017. Elokuva oli Suomen toiseksi katsotuin kotimainen dokumenttielokuva elokuvateattereissa vuonna 2018. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat Luokka:Vuoden 2017 suomalaiset elokuvat Luokka:Ilkka Vanteen ohjaamat elokuvat
Stealers Wheel

Stealers Wheel oli brittiläinen popia ja rockia soittanut yhtye. Sen perustivat entiset koulukaverit Joe Egan ja Gerry Rafferty Lontoossa vuonna 1972. Yhtye tunnetaan parhaiten vuoden 1973 hittikappaleestaan ”Stuck in the Middle with You”. Stealers Wheel hajosi vuonna 1975 ja palasi uudelleen yhteen lyhyesti vuonna 2008. ==Jäsenet== * Joe Egan – päälaulu, taustalaulu, rytmikitara, koskettimet (1972–1975) * Gerry Rafferty – päälaulu, rytmikitara (1972, 1973–1975; kuoli 2011) * Paul Pilnick – soolokitara (1972–1973, 2008) * Tony Williams – bassokitara (1972–1973, 2008) * Rod Coombes – rummut (1972–1973, 2008) * Luther Grosvenor – päälaulu, rytmikitara, havaijinkitara (1973) * DeLisle Harper – bassokitara (1973) * Tony Mitchell – päälaulu, rytmikitara (2008) ==Diskografia== ===Albumit=== * Stealers Wheel (1972) * Ferguslie Park (1973) * Right or Wrong (1975) * Gerry Rafferty & Joe Egan – Stuck in the Middle with You: The Best of Stealers Wheel (1978) * The Best of Stealers Wheel (1990) * Stealers Wheel: The A&M; Years (2017) ===Singlet=== * ”Stuck in the Middle with You” (1973) * Everything Will Turn Out Fine" (Yhdysvalloissa ja Kanadassa nimellä ”Everyone’s Agreed That Everything Will Turn Out Fine”, 1973) * ”Star” (1973) * ”Right or Wrong” (1975) * ”Found My Way to You” (1975) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Brittiläiset popyhtyeet Luokka:Brittiläiset rockyhtyeet
Eonian

Eonian on Dimmu Borgirin kymmenes studioalbumi, joka julkaistiin 4. toukokuuta 2018. Albumi on poikkeuksellisen duurivoittoinen. Albumi debytoi Suomessa virallisen albumilistan neljännellä sijalla, ja pysyi listalla yhteensä kolme viikkoa. Fyysisten äänitteiden listalla albumi sijoittui toiseksi. Yhdysvalloissa albumi nousi Billboard 200 -listan sijalle 142. == Vastaanotto == Kaaoszine 9–/10 Metalliluola 8/10 Imperiumi 8/10 Soundi V2.fi Albumi sai ristiriitaisen vastaanoton. Metalliluolan Markus Salmela totesi albumin olevan taattua, edellisten albumien kaltaista mahtipontista Dimmua sillä erotuksella, että pitkään kypsytetty albumi kuulostaa tasapainoisemmalta ja viimeistellymmältä kuin vuoden 2010 albumi Abrahadabra. Kaaoszinen Joakim Lindholm antoi albumille lähes täyden kympin, ja piti sitä yleisilmeeltään Enthrone Darkness Triumphant -albumin (1997) kaltaisena. Hän piti Eoniania kauniina ja maanläheisenä teoksena, jonka sävellysten rohkea duurivoittoisuus saatanallisten aiheiden käsittelyssä on onnistunutta. Soundin Henri Eerola kuvaili albumia mitäänsanomattomaksi ja sisällöttömäksi tusinariffeilyksi, jolta puuttuvat menneiden vuosien julkaisujen into ja vimma. Myös V2.fi-sivuston Jesse Kärkkäinen koki albumin olevan kokonaisuutena hallitsematon ja kömpelö, josta ei löydy suurempaa näkemystä. == Kappaleet == == Kokoonpano == * Shagrath – laulu, basso, kosketinsoitin, efektit * Silenoz – rytmikitara, basso * Galder – lead-kitara, basso == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2018 albumit Luokka:Dimmu Borgirin albumit
Stuck in the Middle with You

Stuck in the Middle with You (tai Stuck in the Middle) on brittiläisten muusikoiden Joe Eganin ja Gerry Raffertyn sanoittama ja säveltämä vuoden 1973 kappale. Sen alkuperäinen esittäjä on heidän yhtyeensä Stealers Wheel. Kappale sijoittui top 10 -musiikkilistalle niin Yhdysvalloissa kuin yhtyeen kotimaassa Britanniassakin. Sitä myytiin yli miljoona kappaletta. ==Kokoonpano== *Gerry Rafferty – päälaulu, kitara *Joe Egan – päälaulu, koskettimet *Paul Pilnick – soolokitara *Tony Williams – bassokitara *Rod Coombes – rummut ==Lähteet== Luokka:Brittiläiset rockkappaleet Luokka:Gerry Raffertyn sanoittamat kappaleet Luokka:Vuoden 1973 kappaleet
Stealers Wheel (albumi)

Stealers Wheel on samannimisen brittiläisen rockyhtyeen Stealers Wheelin vuoden 1972 esikoisalbumi. Sen single ”Stuck in the Middle with You” sijoittui top 10 -musiikkilistalle Yhdysvalloissa ja yhtyeen kotimaassa Britanniassa. Cherry Red Records uudelleenjulkaisi albumin vuonna 2004. ==Kappaleet== Kaikki kappaleet säv. ja san. Joe Egan ja Gerry Rafferty. # Late Again – 3.16 # Stuck in the Middle with You – 3.28 # Another Meaning – 2.56 # I Get By – 3.16 # Outside Looking In – 3.54 # Johnny’s Song – 3.45 # Next to Me – 3.37 # José – 3.23 # Gets So Lonely – 2.57 # You Put Something Better Inside Me – 3.50 ==Kokoonpano== ===Musiikki=== * Gerry Rafferty – päälaulu, kitara * Joe Egan – päälaulu, koskettimet * Paul Pilnick – soolokitara * Tony Williams – bassokitara * Rod Coombes – rummut * Luther Grosvenor – havaijinkitara (kappaleessa ”Stuck in the Middle With You”), soolokitara (kappaleessa ”I Get By”) akustinen kitara ja taustalaulu (kappaleessa ”Late Again”) ===Tuotanto=== * Geoff Emerick, John Mills – äänisuunnittelu ==Arvostelut== * AllMusic: ==Lähteet== Luokka:Stealers Wheelin albumit Luokka:Vuoden 1972 esikoisalbumit
Liège–Bastogne–Liège 2018

Liège–Bastogne–Liège 2018 oli järjestyksessään 104. maantiepyöräilyn miesten Liège–Bastogne–Liège-kilpailu. Se käytiin 258,5 kilometrin reitillä Liègestä Bastognen kautta Ans'iin 22. huhtikuuta 2018. Kilpailu kuului UCI World Touriin 2018. Bob Jungels voitti kilpailun karattuaan kärkiryhmästä Cote de Roche-aux-Fauconsin nousussa noin 18 kilometriä ennen maalia. Toiseksi tullut Michael Woods hävisi hänelle 37 sekuntia, Romain Bardet oli kolmas. Samana päivänä ajettiin toisen kerran järjestetty naisten Liège–Bastogne–Liège- kilpaiu. Se käytiin 136 kilometrin reitillä Bastognesta Ans'iin. Kilpailu kuului UCI Women's World Tour. Anna van der Breggen voitti kilpailun kukistettuaan loppukirissä Amanda Sprattin, jonka hän oli tavoittanut viisi kilometriä ennen maalia. Annemiek van Vleuten sijoittui kolmanneksi. == Miesten tulokset == Lähde: Pro Cycling Stats == Miesten kilpailuun osallistuneet joukkueet == Lähde: Pro Cycling stats == Naisten tulokset == Lähde: Cyclingnews == Naisten kilpailuun osallistuneet joukkueet == Lähde: Pro Cycling Stats == Lähteet == Luokka:Liège–Bastogne–Liège Luokka:Pyöräilykausi 2018
Lombardian ympäriajo 2018

Lombardian ympäriajo 2018 oli järjestyksessään 112. maantiepyöräilyn Lombardian ympäriajo. Se käytiin 241 kilometrin reitillä Bergamosta Comoon 13. lokakuuta 2018. Kilpailu kuului UCI World Touriin. Thibaut Pinot voitti kilpailun karattuaan irtiottokumppaniltaan Vincenzo Nibalilta toiseksi viimeisen nousun, Civiglion loppupuolella, noin 15 kilometriä maalista. Pinot voitti kilpailun lopulta 32 sekunnin erolla Nibaliin, Dylan Teuns sijoittui kolmanneksi. == Tulokset == Lähde: Pro Cycling Stats == Osallistuneet joukkueet == Lähde: Pro Cycling Stats == Lähteet == Luokka:Pyöräilykausi 2018 Luokka:Lombardian ympäriajo
Milano – San Remo 2018

Milano – San Remo 2018 oli järjestyksessään 109. maantiepyöräilyn Milano – San Remo- kilpailu. Se käytiin 294 kilometrin reitillä Milanosta San Remoon 17. maaliskuuta 2018. Kilpailu kuului UCI World Touriin. Vincenzo Nibali voitti kilpailun karattuaan irtiottoon viimeisessä nousussa, Poggiossa, noin seitsemän kilometriä ennen maalia. Takaa-ajajat pääsivät lopulta muutaman metrin päähän, mutteivat kuitenkaan onnistuneet ohittamaan Nibalia. Caleb Ewan sijoittui toiseksi, Arnaud Démare kolmanneksi. == Tulokset == Lähde: Pro Cycling Stats == Osallistuneet joukkueet == Lähde: Pro Cycling Stats == Lähteet == Luokka:Pyöräilykausi 2018 Luokka:Milano–San Remo
Amstel Gold Race 2018

Amstel Gold Race 2018 oli järjestyksessään 53. maantiepyöräilyn miesten Amstel Gold Race -kilpailu. Se käytiin 263 kilometrin reitillä Maastrichtista Berg en Terblijtiin 15. huhtikuuta 2018. Kilpailu kuului UCI World Touriin. Michael Valgren voitti kilpailun karattuaan kahdeksan miehen kärkiryhmästä runsaat kaksi kilometriä ennen maalia. Hän sai irtiottokumppanikseen Roman Kreuzigerin, jonka kukisti loppukirissä. Enrico Gasparotto sijoittui kolmanneksi. Samana päivänä ajettiin viides naisten Amstel Gold Race. Se käytiin 116,9 kilometrin reitillä niin ikään Maastrichtista Berg en Terblijtiin. Kilpailu kuului UCI Women's World Touriin. Chantal Blaak voitti kilpailun kukistettuaan kolmen ajajan loppukirissä Lucinda Brandin ja Amanda Sprattin. == Miesten tulokset == Lähde: Pro Cycling Stats == Miesten kilpailuun osallistuneet joukkueet == Lähde: Pro Cycling stats == Naisten tulokset == Lähde: Pro Cycling Stats == Naisten kilpailuun osallistuneet joukkueet == Lähde: Pro Cycling Stats == Lähteet == Luokka:Amstel Gold Race Luokka:Pyöräilykausi 2018
La Flèche Wallonne 2018

La Flèche Wallonne 2018 oli järjestyksessään 82. maantiepyöräilyn miesten La Flèche Wallonne -kilpailu. Se käytiin 198,5 kilometrin reitillä Seraing–Huy 18. huhtikuuta 2018. Kilpailu kuului UCI World Touriin. Julian Alaphilippe ratkaisi La Flèche Wallonnen voiton kilpailun päättäneessä Mur de Huyn nousussa. Toiseksi sijoittunut Alejandro Valverde hävisi hänelle neljä sekuntia, Jelle Vanendert oli kolmas. Alaphilippe oli aiemmin sijoittunut kilpailussa kaksi kertaa toiseksi, Valverde puolestaan voittanut neljä edellistä La Flèche Wallonnea. Samana päivänä ajettiin 21. kerran naisten La Flèche Wallonne. Se käytiin 118,5 kilometrin reitillä, jossa Huy toimi sekä lähtö- että maalipaikkana. Kilpailu kuului UCI Women's World Touriin 2018. Anna van der Breggen voitti kilpailun neljännen kerran peräkkäin. Hän kukisti seuraaviksi sijoittuneet Ashleigh Moolmanin ja Megan Guarnierin kahdella sekunnilla. == Miesten tulokset == Lähde: Pro Cycling Stats == Miesten kilpailuun osallistuneet joukkueet == Lähde: Pro Cycling Stats == Naisten tulokset == Lähde: Pro Cycling Stats == Naisten kilpailuun osallistuneet joukkueet == Lähde: Pro Cycling Stats == Lähteet == Luokka:La Flèche Wallonne Luokka:Pyöräilykausi 2018
Anchenoncourt-et-Chazel

Anchenoncourt-et-Chazel on Ranskan kunta Haute-Saônen departementissa Burgundi-Franche-Comtén alueella. Kunnan pinta-ala on 13,9 neliökilometriä ja vuonna 2016 siellä oli arviolta 236 asukasta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Haute-Saônen kunnat
Leppävuori

Leppävuori on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä: *Antti Leppävuori (s. 1958), maastohiihtovalmentaja ja -hiihtäjä *Erkki K. M. Leppävuori (s. 1951), VTT:n pääjohtaja ja professori *Seppo Leppävuori (s. 1939), teknillisen fysiikan professori
Nummimäki

Nummimäki on asuinalue Nurmijärvellä. Paikka sijaitsee Klaukkalaan kuuluvista Mäntysalosta ja Ripatista koilliseen, Järventaustasta etelään ja Metsäkylästä pohjoiseen, aivan Metsäkylän koulun tuntumassa. Nummimäki on toinen Nurmijärvelle perustetuista kahdesta vesiosuuskunnista (toisen ollessa Perttula) ja se kattaa peräti 60 kiinteistöä. ==Lähteet== Luokka:Nurmijärvi Luokka:Suomen asuinalueet
Gent–Wevelgem 2018

Gent–Wevelgem 2018 oli järjestyksessään 80. maantiepyöräilyn miesten Gent–Wevelgem-kilpailu. Se käytiin 251,1 kilometrin reitillä Deinzestä Wevelgemiin 25. maaliskuuta 2018. Kilpailu kuului UCI World Touriin. Peter Sagan voitti kilpailun ennätystä sivunneen kolmannen kerran oltuaan paras noin 20 ajajan loppukirissä. Elia Viviani sijoittui toiseksi, Arnaud Démare oli kolmas. Samana päivänä ajettiin viidennen kerran naisten Gent–Wevelgem. Se käytiin 142,6 kilometrin reitillä Ieperistä Wevelgemiin. Kilpailu kuului UCI Women's World Touriin. Marta Bastianelli voitti kilpailun oltuaan loppukirissä paras ennen Julien D'Hoore ja Lisa Kleinia. == Miesten tulokset == Lähde: Pro Cycling Stats == Miesten kilpailuun osallistuneet joukkueet == Lähde: Pro Cycling Stats == Naisten tulokset == Lähde: Pro Cycling Stats == Naisten kilpailuun osallistuneet joukkueet == Lähde: Pro Cycling Stats == Lähteet == Luokka:Gent–Wevelgem Luokka:Pyöräilykausi 2018
Cesare Zoppetti

Giovanni Cesare Zoppetti (1. tammikuuta 1876 Genova – 15. maaliskuuta 1940 Rooma) oli italialainen näyttelijä, jolla oli takanaan jo noin kolme vuosikymmentä teatterinäyttämöillä, kun hän 54-vuotiaana aloitti uuden ja menestyksekään uran elokuvanäyttelijänä. Zoppettin äidinkieli oli veneto ja hän käytti aina teatterirooleissaan siihen perustuvaa murretta, riippumatta siitä missä päin Italiaa esiintyi. Äänielokuvan tehdessä läpimurtoa 1930-luvun alkuvuosina Zoppetti liittyi siihen näyttelijöiden kaartiin joka Paramount- elokuvayhtiön Joinvillen studioissa Ranskassa teki italiankielisiä versioita yhtiön tuottamista elokuvista. Siihen aikaan oli tavallista että elokuvista tehtiin useita versioita eri kielillä ja vaihdettiin näyttelijöitä tarpeen mukaan eri kieliversioiden välillä.Carpiceci s. 145-160 Zoppettin ensimmäinen osa Joinvillessä oli Jack Salvatorin ohjaamassa Il richiamo del cuore (1930), joka oli italiankielinen versio Dorothy Arznerin elokuvasta Sarah and son, josta myös tehtiin versiot ranskaksi, espanjaksi, portugaliksi ja ruotsiksi (Hjärtats röst); viimeksi mainitun ohjasi Rune Carlsten. Joinvillestä Italiaan palattuaan Zoppetti teki vuonna 1932 kaksi huomioitua roolisuoritusta. Raffaello Matarazzon ensimmäisessä ohjaustyössä Treno popolare hän näytteli keski-ikäistä viettelijää joka houkuttelee teini-ikäisen tytön (Maria Denis) mukaansa viikonloppumatkalle, mutta jonka suunnitelmat pilaa asiasta vihiä saanut vihainen vaimo (Jone Frigerio). Aivan erilaisen osan hänelle antoi myöskin Joinvillessa työskennellyt ohjaaja Mario Camerini, elokuvassaan Kyllä miehet ovat roistoja (Gli uomini, che mascalzoni...). Zoppetti näytteli tässä elokuvassa huolestunutta taksinkuljettajaa jonka mielestä tyttären kosija ei vaikuta oikein sopivalta vävypojaksi. Zoppetti sai tästä suorituksesta erinomaiset arvostelut, mutta myös huomautuksen siitä että puhui murretta, mikä häiritsi muuten täydellistä suoritusta. Zoppetti näytteli kymmenen vuotta kestäneen elokuvauransa aikana kaikkiaan noin viidessäkymmenessä elokuvassa. Hän näytteli näissä erityisen menestyksekkäästi ihmistyyppiä joka pinnallisesti voi olla vähän tyly ja pahantuulinen mutta on pohjimmiltaan hyväntahtoinen. Tyypillisiä esimerkkejä tällaisista osista ovat Camerinin yllä mainittu taksinkuljettaja, ja henkilöstöpäällikkö Goffredo Alessandrinin ohjaamassa La segretaria privata (1931). ==Lähteet== * * * * ===Viitteet=== Luokka:Vuonna 1876 syntyneet Luokka:Vuonna 1940 kuolleet Luokka:Italialaiset näyttelijät
Kiuas (täsmennyssivu)

Kiuas voi tarkoittaa jotakin seuraavista: * kiuas, saunan lämmityslaite * hiidenkiuas, kivinen hautaröykkiö * Kiuas, suomalainen metalliyhtye * Kiuas Kustannus, suomalainen kustantamo * Kiuas, suomalainen yrityskiihdyttämö
American Crime Story

American Crime Story on yhdysvaltalainen rikosdraamasarja, jonka ovat kehittäneet Scott Alexander ja Larry Karaszewski. Sarja on antologia, jonka jokaisella kaudella kerrotaan tositapahtumiin perustuva tarina, joka on riippumaton muista kausista. Se on spin-off kauhusarjasta American Horror Story. Ensimmäinen tuotantokausi, nimeltään The People v. O.J. Simpson, kertoo O. J. Simpsonin murhaoikeudenkäynnistä perustuen Jeffrey Toobinin kirjaan The Run of His Life: The People v. O. J. Simpson. Toinen tuotantokausi, nimeltään The Assassination of Gianni Versace, seuraa muotisuunnittelija Gianni Versacen murhannutta sarjamurhaajaa Andrew Cunanania perustuen Maureen Orthin kirjaan Vulgar Favors: Andrew Cunanan, Gianni Versace, and the Largest Failed Manhunt in U.S. History. Sarjan esittäminen alkoi Yhdysvalloissa 2. helmikuuta 2016 FX-kaapelitelevisiokanavalla. Sarjasta on tehty myös kolmas tuotantokausi, joka kertoo Clinton-Lewinsky-skandaalista. ==Yleiskatsaus== ===The People v. O. J. Simpson (2016)=== Kausi kertoo O. J. Simpsonin (Cuba Gooding Jr.) murhaoikeudenkäynnistä sekä syyttäjän että puolustuksen näkökulmasta. Gooding Jr.:n lisäksi kauden pääosia näyttelevät Sterling K. Brown, Kenneth Choi, Christian Clemenson, Bruce Greenwood, Nathan Lane, Sarah Paulson, David Schwimmer, John Travolta ja Courtney B. Vance. ===The Assassination of Gianni Versace (2018)=== Kausi kertoo heinäkuussa 1997 tapahtuneesta Gianni Versacen (Édgar Ramírez) murhasta, ja seuraa tarkemmin tämän murhannutta Andrew Cunanania (Darren Criss). Muissa pääosissa esiintyvät Ricky Martin ja Penélope Cruz. ===Impeachment=== Kausi kertoo Clinton-Lewinsky-skandaalista perustuen Jeffrey Toobinin kirjaan A Vast Conspiracy: The Real Story of the Sex Scandal That Nearly Brought Down a President. Sarah Paulson, Beanie Feldstein, Annaleigh Ashford ja Clive Owen esittävät pääosia. ==Jaksot== ===Yhteenveto=== Kausi Alaotsikko Jaksot Ensiesitys Avausjakso Päätösjakso 1 The People v. O. J. Simpson 10 2. helmikuuta 2016 5. huhtikuuta 2016 2 The Assassination of Gianni Versace 9 17. tammikuuta 2018 21. maaliskuuta 2018 3 Impeachment 10 7. syyskuuta 2021 9. marraskuuta 2021 ===Ensimmäinen tuotantokausi: The People v. O. J. Simpson (2016)=== |} ===Toinen tuotantokausi: The Assassination of Gianni Versace (2018)=== |} ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Virallinen sivusto * Luokka:2010-luvun yhdysvaltalaiset rikossarjat Luokka:2020-luvun yhdysvaltalaiset rikossarjat Luokka:Antologiasarjat Luokka:FX:n televisio- ohjelmat
Ferenc I Rákóczi

Ferenc I Rákóczi (24. huhtikuuta 1645 – 8. heinäkuuta 1676) oli unkarilainen ylimys, kapinajohtaja ja maata hallinneiden Habsburgien vastaisen salaliiton jäsen. Rákóczin johtama kapina vuonna 1670 kukistettiin lopulta nopeasti. Monet salaliiton jäsenet teloitettiin, mutta Rákóczin henki säästyi hänen äitinsä vaikutusvallan ansiosta. Rákóczi kuoli vuonna 1676. Ferenc I:n poika Ilona Zrínyin kanssa, Ferenc II Rákóczi, oli sittemmin myös merkittävä unkarilainen kapinajohtaja. ==Elämäkerta== Ferenc Rákóczi syntyi 24. huhtikuuta 1645. Hänen isänsä oli Transsilvanian ruhtinas György II Rákóczi. Ferencin isä oli kalvinisti, mutta Ferencistä tuli katolinen äitinsä Zśofia Báthorin vaikutuksesta. Ferenc oli isänsä kruununperijä, mutta lopulta hänestä ei koskaan tullut Transsilvanian ruhtinasta. György kuoli vuonna 1660 ja samana vuonna Osmanien valtakunnan joukot etenivät ruhtinaskuntaan. Sotaan sekaantuivat myös Habsburgit, mutta heidän sotaretkensä turkkilaisia vastaan epäonnistui vuonna 1661. Ruhtinaskunnan menettäminen herätti suuttumusta Unkarista, jolle saatiin lisäsyy vuosina 1663–1664 käydyn sodan jälkeen solmitusta epäedullisesta Vasvárin rauhasta. Habsburgien vastaisen tyytymättömyyden kasvaessa Unkarissa alettiin valmistella Habsburgien vastaista kapinaa. Ferenc Rákóczi meni vuonna 1666 naimisiin Kroatian baani Péter Zrínyin tyttären Ilona Zrínyin kanssa. Sittemmin Rákóczi ja Péter Zrínyi kuuluivat kreivi Ferenc Wesselényin johtamaan salaliittoon, jonka tavoitteena oli aseellinen kapina Ranskan tai Osmanien valtakunnan tuella. Salaliittolaisten suunnitelmista saatiin kuulla Wienissä jo ennen suunnitelmien toteuttamista, mutta vastatoimiin ei ryhdytty. Vuonna 1670 Ferenc Rákóczi sai vaivoin nostatettua kapinan Ylä-Unkarissa (nykyisessä Slovakiassa). Odotettua ulkopuolista tukea kapinalle ei kuitenkaan saapunut, ja lisäksi salaliittolaisilta puuttui yhtenäinen strategia. Keisarilliset joukot kukistivat kapinan suhteellisen nopeasti. Salaliittolaisten johtajia vangittiin ja monet saivat varoittavana esimerkkinä kuolemantuomion, heidän joukossaan esimerkiksi Péter Zrínyi. Ferenc Rákóczi sai pitää henkensä, koska hänen äidillään oli vaikutusvaltaa jesuiittojen keskuudessa. Hänen avullaan Ferenc Rákóczin henki säästettiin suuria lunnaita vastaan. Ferenc Rákóczi kuoli 8. heinäkuuta 1676. Ferencin ja Ilona Zrínyin pojasta Ferenc II Rákóczista tuli sittemmin myös merkittävä unkarilainen kapinajohtaja. ==Lähteet== Luokka:Vuonna 1645 syntyneet Luokka:Vuonna 1676 kuolleet Luokka:Unkarilaiset aateliset Luokka:Kapinajohtajat Luokka:Salaliittojen jäsenet
Miryangin sairaalapalo 2018

Miryangin sairaalapalo 2018 tapahtui 26. tammikuuta 2018 Sejongin sairaalassa Miryangissa, Etelä-Koreassa. Ensimmäisen kerroksen ensiavussa kello 7.30 syttyneessä palossa kuoli 41 ihmistä, ja noin 130 loukkaantui. Kuolleista kolme kuului sairaalan henkilökuntaan, loput olivat potilaita. Sejongin sairaala erikoistui vanhusten pitkäaikaishoitoon, ja sen yhteydessä oli myös vanhainkoti. Sairaalassa ja vanhainkodissa oli palon syttyessä yhteensä noin 200 potilasta. Sairaalassa ei ollut sprinklereitä, eikä lainsäädäntö niitä vaatinut. Sen sijaan vanhainkotiin niitä oltiin palon aikaan asentamassa. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2018 onnettomuudet Luokka:2010-luvun tulipalot Luokka:Tulipalot Etelä-Koreassa Luokka:Tulipalot sairaaloissa ja hoitolaitoksissa
Hopeasulfaatti

Hopeasulfaatti (Ag2SO4) on hopea- ja sulfaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään hopean valmistusprosesseissa ja katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä. ==Ominaisuudet, valmistus ja käyttö== Huoneenlämpötilassa hopeasulfaatti on valkoista kiteistä ainetta, jonka väri muuttuu valon vaikutuksesta harmaaksi. Sen alkeiskoppi on rombinen. Yhdiste liukenee vain niukasti veteen, mutta liukenee helpommin happoihin esimerkiksi rikkihappoon. Lisäksi hopeasulfaatti liukenee ammoniakkiliuoksiin. Kuumennettaessa hopeasulfaattia kiehumispisteeseensä se hajoaa hopeaksi, rikkidioksidiksi ja hapeksi.Samuel F. Etris & C. Robert Cappel: Silver Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2003. Viitattu 11.1.2019Andreas Brumby, Peter Braumann, Klaus Zimmermann, Francis Van Den Broeck, Thierry Vandevelde, Dan Goia, Hermann Renner, Günther Schlamp, Wolfgang Weise, Peter Tews, Klaus Dermann, Alfons Knödler, Karl-Heinz Schröder, Bernd Kempf, Hans Martin Lüschow, Cartrin Peter & Rainer Schiele: Silver, Silver Compounds, and Silver Alloys, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2008. Viitattu 11.1.2019 Hopeasulfaattia voidaan valmistaa liuottamalla metallista hopeaa kuumaan ja väkevään rikkihappoon. Yhdistettä muodostuu myös, kun hopeasuolan, esimerkiksi hopeanitraatin, vesiliuokseen lisätään rikkihappoa tai sulfaattisuoloja. :2 Ag + 2 H2SO4 → Ag2SO4 \+ SO2 \+ 2 H2O :2 AgNO3 \+ H2SO4 → Ag2SO4 \+ 2 HNO3 Hopeasulfaattia voidaan käyttää katalyyttinä pelkistettäessä aromaattisia hiilivetyjä sykloheksaanijohdannaisiksi ja sitä voidaan käyttää katalyyttinä myös hapetusreaktioissa. Hopean metallurgian yhteydessä hopea saostetaan liuoksesta sulfaattina ja sulfaatti hajotetaan hopeaksi kuumentamalla. Yhdistettä voidaan käyttää myös hopea- hopeasulfaattielektrodien valmistamiseen. ==Lähteet== Luokka:Hopeayhdisteet Luokka:Sulfaatit
Liperit

Liperit on papin perinteiseen virkapukuun kuuluva irtokaulus, jossa on kaksi suorakulmaista liuskaa ja niitä käytetään kaftaanin (papintakin) kanssa. Nykyään sen on korvannut arkikäytössä yksinkertainen valkoinen pantakaulus. == Historiaa == Liperit kehittyivät 1600-luvulla protestanttisten pappien asun osana käytetystä myllynkivikauluksesta. Norjassa ja Tanskassa se jäi käyttöön ja kuuluu edelleen papin virkapukuun, mutta useimmissa maissa, kuten Ruotsissa, Isossa-Britanniassa ja Saksassa, sen korvasi yksinkertaisempi lehtikaulus. Tämä oli leveä ja ulottui yhtä kauas edessä, takana sekä sivuilla. 1700-luvulla peruukkimuodin vaikutuksesta kaulus muuttui siten, että sen muodostivat kaksi alaspäin laskeutuvaa kangassuikaletta. Liperien koko on vaihdellut eri aikoina. Aluksi ne tehtiin läpikuultavasta kankaasta, jonka väri oli kauluksen tapaan valkoinen. Joissakin maissa liperit kuuluvat oikeusistuimissa toimivien juristien virkapukuun. Myöhemmin lipereille keksittiin myös hengellinen tulkinta: ne symbolisoivat kymmenen käskyn lain tauluja tai toisaalta lakia ja evankeliumia. Ruotsissa on 1800-luvulta alkaen joillakin papeilla ollut käytössä myös hopeasta valmistetut liperit. Niitä on ollut käytetty vielä ainakin 1960-luvun alussa. Liperit, papinkaulus yhdessä papintakin yllä kannetun kapan kanssa muodostivat papin virkapuvun, jota käytettiin 1800-luvun alkupuolelle saakka myös arkipukuna. Kun pappi tuomittiin menettämään virkansa, hänet tuomittiin "menettämään kappa ja kaulus" (mista kappa och krage). Ruotsissa on yhä edelleen käytössä termi "avkragning" tarkoittamassa papin virkansa menetystä. Vielä 1700-luvulla, kun papille julitettiin tuomiokapitulissa päätös siitä, että hän menettää pappisvirkansa, häneltä riisuttiin pois kappa ja kaulus, liperit. == Käyttö nykyään == * Liperit kuuluvat Suomessa piispainkokouksen suosittelemaan papin juhlapukuun. Ne ovat edelleen jumalanpalveluskäytössä useissa maissa ja eri kirkkokuntien parissa. * Useissa Kansainyhteisön maissa, samoin kuin Alankomaissa ja Belgiassa liperit kuuluvat tuomareiden ja lakimiesten viralliseen asuun. * Liperit ovat käytössä Oxfordin yliopiston ja Cambridgen yliopiston akateemisessa pukeutumisessa. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Liturginen vaatetus