EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Ilja Ljubuškin

Ilja Nikolajevitš Ljubuškin (; s. 6. huhtikuuta 1994 Moskova, Venäjä) on venäläinen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-joukkue Dallas Starsia. Ennen NHL- uraansa Ljubuškin edusti kaudet 2013-2018 KHL-joukkue Lokomotiv Jaroslavlia pelasi Lokomotivissa myös osan kaudesta 2020-2021. Ljubuškin kuului Venäjän joukkueeseen alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2014. Hän on varaamaton pelaaja, joka teki toukokuussa 2018 sopimuksen Arizona Coyotesin kanssa. Helmikuussa 2022 Coyotes kauppasi Ljubuškinin ja Ryan Dzingelin Toronto Maple Leafsiin vaihdossa Nick Ritchieen ja ehdolliseen varausvuoroon. Puolustajana pelaava Ljubuškin on pelannut NHL-urallaan 182 runkosarjan ottelua. Näissä hän on tehnyt yhden maalin ja 18 syöttöä eli 19 tehopistettä. Tilastot päivitetty 26. helmikuuta 2022. Heinäkuussa 2022 Ljubuškin teki Buffalo Sabresin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä 5,5 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen. https://www.nhl.com/sabres/news/buffalo-sabres-sign-defenseman-ilya- lyubushkin-2-year-contract-334957308 Elokuussa 2023 Sabres kauppasi Ljubuškinin Anaheim Ducksiin vaihdossa neljännen kierroksen varausvuoroon vuoden 2025 varaustilaisuudessa. https://www.tsn.ca/nhl/anaheim-ducks-acquire- ilya-lyubushkin-from-buffalo-sabres-for-2025-4th-round-pick-1.1997510 Maaliskuussa 2024 Ducks kauppasi Ljubuškinin Maple Leafsiin vaihdossa kolmannen kierroksen varausvuoroon vuoden 2025 varaustilaisuudessa. https://www.tsn.ca/nhl/toronto-maple-leafs-acquire-d-ilya-lyubushkin-from- anaheim-ducks-for-third-round-pick-1.2082877 Heinäkuussa 2024 Ljubuškin teki vapaana agenttina Dallas Starsin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä 6,5 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen. == Lähteet == Luokka:Venäläiset jääkiekkoilijat Luokka:Dallas Starsin pelaajat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ludwig A. Schwindt

Ludwig August Schwindt (13. maaliskuuta 1872 Inkerinmaa – 23. syyskuuta 1936 Viipuri) oli suomalainen eversti ja yritysjohtaja.Schwindtin kuolinilmoitus, Karjala, 25.09.1936, nro 259, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotAikalaiskirja 1934Eversti L. A. Schwindt kuollut, Karjala, 25.09.1936, nro 259, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Schwindtin vanhemmat olivat Spankkovan ja Kolppanan kirkkoherra Paul Theodor Schwindt (1813–1876) ja Anna Amanda Alopaeus (k. 1884).Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Paul Teodor Schwindt. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 26.2.2022. Hän valmistui Haminan kadettikoulusta 1896 ja palveli venäläisen kenttätykistön upseerina Itä-Siperiassa 1896–1907. Schwindt otti osaa muun muassa Kiinan boksarikapinan kukistamiseen 1900–1901 ja Port Arthurin puolustukseen Venäjän-Japanin sodan aikana 1904–1905. Siviiliin siirryttyään hän oli Kone- ja Siltarakennus Oy:n palveluksessa 1908-1910 ja Hietalahden Telakka- ja Konepaja Oy:n johtajan apulaisena 1910–1917. Suomen sisällissodan aikana Schwindt oli tykistöpäällikkönä Karjalan rintamalla. Sodan jälkeen hän toimi puolustusministeriön taisteluvälineosaston päällikkönä 1918–1924 ja sen jälkeen Oy Crichton-Vulcanin apulaisjohtajana Turussa 1925–1928 sekä Viipurissa Bruno Procopé Oy:n prokuristina ja Waldhof Oy:n johtokunnan jäsenenä vuodesta 1929 aina kuolemaansa saakka. Schwindt oli Ranskan kunnialegioonan upseeri. Ludwig Schwindt oli naimisissa vuodesta 1900 Siviä Aurora Amanda Langolainin kanssa. Schwindtin veljiä olivat Kolppanan kansakouluseminaarin johtaja Paul Alexander Schwindt (1854–1884), Moloskovitsan kirkkoherra Johan Edvard Schwindt (1857–1911) ja Viipurin suomalaisen klassillisen lyseon kollega Fredrik Maximilian Schwindt (1861–1936). Oikeusneuvos Bertel Schwindt oli Ludwig A. Schwindtin ja Siviä Aurora Amanda Langolainin poika. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset everstit Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomen sisällissodan valkoiset Luokka:Vuonna 1872 syntyneet Luokka:Vuonna 1936 kuolleet
Uranyylinitraatti

Uranyylinitraatti (UO2(NO3)2) on uranyyli- ja nitraatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa uraanin metallurgiassa, muiden uraaniyhdisteiden valmistukseen ja kudosvärjäyksissä. ==Ominaisuudet, valmistus ja käyttö== Huoneenlämpötilassa uranyylinitraatti on keltaista kiteistä ainetta. Kidevedettömän yhdisteen lisäksi tunnetaan myös kidevedelliset di-, tri- ja heksahydraatit [UO2(NO3)2·2H2O, UO2(NO3)2·3H2O ja UO2(NO3)2·6H2O]. Uranyylinitraatti liukenee erittäin hyvin veteen ja liukenee myös muun muassa etanoliin, dietyylieetteriin ja tributyylifosfaattiin. Voimakkaasti kuumennettaessa yhdiste hajoaa uraanitrioksidiksi. Uranyylinitraatti muodostaa useita komplekseja.David L. Clark, Mary P. Neu, Wolfgang Runde & D. Webster Keogh: Uranium and Uranium Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2006.Martin Peehs, Thomas Walter, Sabine Walter & Martin Zemek: Uranium, Uranium Alloys, and Uranium Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2007. Uranyylinitraattia valmistetaan uraania tai uraanin oksideja typpihappoon ja haihduttamalla vesi pois. Uraanin metallurgiassa uraanimalmi liuotetaan typpihappoon ja muodostunut uranyyliasetaatti uutetaan tributyylifosfaatilla ja kuumennettaessa siitä muodostuu uraanitrioksidia. Aineesta valmistetaan myös muita uraaniyhdisteitä. Aikaisemmin yhdistettä on käytetty lasin ja lasitteiden värjäämiseen. Elektronimikroskopiassa uranyylinitraattia voidaan käyttää kudosten värjäämiseen. ==Lähteet== Luokka:Nitraatit Luokka:Uraaniyhdisteet
Saint-Philibert (Côte-d'Or)

Saint-Philibert on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne- Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 26 kilometriä Beaunen kaupungista koilliseen. Kunta on nimetty 600-luvulla eläneen apotin Pyhän Philibert Jumiegeslaisen mukaan, kuten myös kunnan kirkkokin. Temppeliritarit rakensivat kirkon 1100- 1300-luvuilla, ja sen rahoitti Burgundin herttuat. Johanniittain ritarikunta laajensi kirkkoa 1400-luvulla. Tästä merkkinä kunnan vaakunassa on kaksi maltanristiä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Côte-d’Orin kunnat
Saint-Philibert

Saint-Philibert voi tarkoittaa seuraavia: == Henkilöt == * Pyhä Philibert Jumiegeslainen, 600-luvulla elänyt apotti == Maantiede == * Saint-Philibert, kunta Kanadassa Québecin provinssissa * Saint-Philibert, kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa * Saint-Philibert, kunta Ranskassa Morbihanin departementissa
Adri (nimi)

Adri on ensisijaisesti miehen nimi, jonka intialainen alkuperä tarkoittaa vuorta. Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on tällä hetkellä alle 10 Adri-nimistä miestä ja naista. Vuodesta 1900 lähtien Adri-nimi on annettu Suomessa alle 25 miehelle ja alle 25 naiselle. == Lähteet == Luokka:Etunimet
Haas VF-22

Haas VF-22 oli Formula 1 -talli Haasin käyttämä auto kaudella 2022. Autolla kilpailivat Kevin Magnussen ja Mick Schumacher. Auto julkistettiin internetissä 4. helmikuuta 2022. Ensimmäisenä talvitestipäivänään talli ajoi ilman pääsponsorinsa Uralkalin logoja, koska FIA:n päätöksellä venäläiset ja valkovenäläiset tunnukset täytyi poistaa vastalauseena Venäjän hyökkäykselle Ukrainaan. == Formula 1 -tulokset == Kausi Talli Moottori Renkaat Kuljettajat 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 Pisteet Sijoitus Haas Ferrari BHR SAU AUS EMI MIA ESP MON AZE CAN GBR AUT FRA HUN BEL NED ITA SIN JPN USA MEX SÃP ABU 37 8. Haas Ferrari Kevin Magnussen 5 9 14 9 16† 17 Kesk. Kesk. 17 10 87 Kesk. 16 16 15 16 12 14 9 17 Kesk.8 17 Haas Ferrari Mick Schumacher 11 DNS 13 17 15 14 Kesk. 14 Kesk. 8 6 15 14 17 13 12 13 17 15 16 13 16 Haas Ferrari Antonio Giovinazzi TD TD Haas Ferrari Pietro Fittipaldi TD TD == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Haasin Formula 1 -autot Luokka:Autot Formula 1 -kaudella 2022
Love Sux

Love Sux on kanadalaisen laulaja-lauluntekijän Avril Lavignen seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 25. helmikuuta 2022. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Vuoden 2022 albumit Luokka:Avril Lavignen albumit
Arbetarbladet (Ruotsi)

Arbetarbladet on Ruotsissa päivittäin ilmestyvä sosiaalidemokraattinen sanomalehti, jonka kotikunta on Gävle. Lehden omistaa Bonnier-konserni. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Lehden verkkosivut Luokka:Ruotsalaiset sanomalehdet Luokka:Bonnier Luokka:Gävlen kunta
Heikki Kansanen (viulutaiteilija)

Heikki Kansanen (3. toukokuuta 1887 Leppävirta – 26. helmikuuta 1932 Helsinki) oli suomalainen viulutaiteilija.Viulutaiteilija Heikki Kansanen, Aamulehti, 27.02.1932, nro 57, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotHeikki Kansanen kuollut, Helsingin Sanomat, 27.02.1932, nro 57, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotHeikki Kansasen kuolinilmoitus, Helsingin Sanomat, 27.02.1932, nro 57, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Heikki Kansasen isä oli liikemies A. W. Kansanen. Kansanen kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1908 ja hän oli aloittanut viuluopintonsa Filharmonisen Seuran orkesterikoulussa jo pari vuotta aiemmin viulutaiteilija Eelis Jurva opettajanaan. Hän opiskeli viulunsoittoa sitten neljän vuoden ajan stipendiaattina Pietarissa professori Leopold Auerin johdolla sekä Berliinissä professori Hugo Hermannin ja Ludwig Hessin johdolla. Kansanen täydensi opintojaan vielä myöhemmin Berliinissä ja Pariisissa. Kansanen kuului Helsingin sinfoniaorkesteriin ja oli konserttimestarina Viipurin orkesterissa. Vuodesta 1918 lähtien Kansanen toimi konsertoivana viulistina ja hän oli myös viulunsoiton opettajana Helsingin Konservatoriossa ja Kansankonservatoriossa sekä antoi yksityistunteja. Kansanen kuoli helmikuussa 1932 umpisuolentulehduksen seurauksena. Heikki Kansanen oli naimisissa koristetaiteilija Maija Kansasen, o. s. Backman kanssa. == Kirjallista tuotantoa == * Viulutekniikan ohjeita: prof. Leopold Auerin koulun mukaan. Fazerin musiikkikauppa, Helsinki 1921 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset viulistit Luokka:Suomalaiset musiikkipedagogit Luokka:Vuonna 1887 syntyneet Luokka:Vuonna 1932 kuolleet
Prior

Prior on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Arthur Prior (1914–1969), uusiseelantilainen loogikko * Dave Prior, yhdysvaltalainen jääkiekkovalmentaja * Gary Prior (s. 1957), kanadalainen jääkiekkovalmentaja * James Prior (1927–2016), brittiläinen Konservatiivisen puolueen poliitikko * Natalie Jane Prior (s. 1963), australialainen lasten ja nuorten fantasiakirjailija
Karita Bekkemellem

Karita Bekkemellem (aiemmin Bekkemellem Orheim; s. 15. tammikuuta 1965 Lillehammer) on norjalainen entinen työväenpuolueen poliitikko. Hän toimi Norjan lapsi- ja perheministerinä vuosina 2000–2001 sekä lapsi- ja tasa- arvoministerinä vuosina 2005–2007. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Karita Bekkemellem Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjan ministerit Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tim McMullan

Tim McMullan (s. 1963 Lontoo) on englantilainen näyttelijä, jolla on ollut lukuisia teatterirooleja muun muassa National Theatren näytelmissä. McMullan on valmistunut Royal Academy of Dramatic Artista vuonna 1989. Hän on näytellyt elokuvissa Rakastunut Shakespeare (1998), The Queen (2006) ja The Woman in Black (2012). Televisiorooleja hänellä on ollut esimerkiksi sarjoissa The Crown, Patrick Melrose, The Serpent ja Syyttäjän todistaja. == Lähteet == Luokka:Englantilaiset näyttelijät Luokka:Englantilaiset teatterinäyttelijät Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Retuoja

Retuoja (), tai vanhastaan Keripuro, on Venäjällä Karjalan tasavallan Pitkärannan piirissä virtaava 11 kilometriä pitkä joki, joka yhtyy Jänisjokeen. == Joen kulku == Retuoja alkaa Kerisyrjän (Керисюрья, Kerisjurja) kylän pohjoispuolella sijaitsevan laakson pohjalla. Se virtaa aluksi pohjoiseen, kiertää mäkialueen pohjoiselta puolelta ja kaartaa sitten etelään päin. Metsäisen ojan reitille sattuu erillisiä peltopalstoja. Tullessaan kapenevaan laaksoon, vaihtuu vanhoissa suomalaiskartoissa sen nimeksi Kivikko- oja. Kapean laakson jälkeen alkaa oja mutkitella tiheästi ja samalla se kaartaa kohti länttä. Kaartaessaan se virtaa avointen peltomaiden läpi. Oja yhtyy Jänisjokeen sen alimpana sivu-uomana pari kilometriä sen joensuusta aivan Hiidenselän taajaman pohjoispuolella. Alajuoksulla ojan ylittää ensin Läskelän ja Leppäsyrjän välinen tie A130 ja sitten rautatie. == Vesistösuhteita == Retuoja kuuluu Nevan vesistöalueessa Laatokan valuma-alueen Jänisjoen vesistöalueeseen, jossa Retuojan valuma-alue sijaitsee myös aivan Laatokan lähialueella. Jänisjoki laskee heti Laatokkaan, jonka laskujoki Neva laskee Pietarissa Itämeren Suomenlahteen. Retuojan valuma-alue jää Jänisjoen pohjoispuolelle, Alatsojan itäpuolelle ja Sumerianjoen länsi ja louniaspuolelle. Питкярантский р-н, Хийденсельга, устье Янисйоки.jpg|Jänisjoki heti Retuojan yhtymäkohdan alapuolella == Huomioita == == Lähteet == Luokka:Pitkärannan piiri Luokka:Luovutettujen alueiden joet Luokka:Jänisjoen alue (Venäjän puolella 01.011R) Luokka:Karjalan tasavallan joet
Iracoubo

Iracoubo on kunta ja sen keskuskylä Ranskan Guayanassa. Se sijaitsee lähellä samannimisen joen suuta 130 kilometriä Cayennesta luoteeseen. Kunnassa on 1 800 asukasta (vuonna 2019). Iracoubon kunnan pinta-ala on 2 762 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Sinnamaryn, etelässä Saint-Élien ja lännessä Manan kuntiin sekä pohjoisessa Atlantin valtamereen. Iracoubo kuuluu Savanesin kuntayhtymään. Kylä on perustettu 1800-luvun alussa. Sen asukkaat harjoittivat maanviljelyä, karjanhoitoa, metsästystä ja kalastusta. Vuonna 1912 ryhdyttiin hyödyntämään balata- ja ruusupuuta. Iracoubon kautta kulkee Cayennen ja Saint-Laurent-du-Maronin välinen maantie N1. Paikallinen nähtävyys on 1800-luvun lopulla rakennettu Pyhän Joosefin kirkko, joka on Pierre Huguen -nimisen vangin kauttaaltaan koristelema. Lähistöllä sijaitsee Bellevuen intiaanikylä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Iracoubon sivusto Luokka:Ranskan Guayanan maantiede Luokka:Ranskan kunnat
Pavlohradin piiri

Pavlohradin piiri () on aluehallinnollinen piiri Ukrainan Dnipropetrovskin alueella. Piiri on perustettu alkujaan vuonna 1923. Ukrainan aluehallinnon uudistuksen yhteydessä heinäkuussa 2020 piiri sai nykyiset rajansa. Piiri rajoittuu etelässä Synelnykoven piiriin, lännessä Novomoskovskin piiriin, sekä pohjoisessa ja koillisessa Harkovan alueen Lozovan piiriin. Piirin hallinnollinen keskus on Pavlohrad (103 073 as., 2021). Pavlohradin piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Heinäkuussa 2020 Ukraina supisti Dnipropetrovskin alueen piirien lukumäärän seitsemään. Tällöin Pavlohradin piiriä laajennettiin alueliitoksin ja uudeksi pinta-alaksi tuli 2 430,1 neliökilometriä. Ukrainan tilastokeskus arvioi Pavlohradin piirin väkiluvuksi 169 509 (1.1.2021). Piirin kaupungistumisaste oli 78,2 prosenttia. Kaupunkilaisiksi luokiteltiin yhteensä 132 530 asukasta, eli piirin kahden kaupungin (Pavlohrad ja Ternivka) ja yhden kaupunkityyppisen taajaman väestöt. Ennen vuoden 2020 alueuudistusta, Pavlohradin piiri oli maaseutupiiri, jossa ei asunut lainkaan kaupunkilaisia (1.1.2017 väkilukuarvio oli 27 560 as.). Pavlogradskyi-Raion.png|Pavlohradin piirin alue ennen heinäkuuta 2020. Pavlograd Golubyts'kogo prov Troyuits'ka Tserkva 01 (YDS 7613).jpg|Kirkko Pavlohradissa. Pavlograd Kharkivs'ka 19 Tserkva Uspinnya 01 (YDS 7681).jpg|Kirkko Pavlohradissa. Samarska Mine, Ternivka.jpg|Hiilikaivoksen rakennuksia Ternivkan lähellä. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Dnipropetrovska oblast (tietosanakirjan Isrorija mist i sil Ukrajinskoji RSR 4. voluumin Dnipropetrovska oblast - artikkelit piiristä, ja siihen 7/2020 liitetyistä muista piireistä, ja näiden paikkakunnista) (ukrssr.com.ua) Luokka:Dnipropetrovskin alueen piirit
John Granberg

John Jakob Granberg (7. toukokuuta 1881 Tampere – 4. maaliskuuta 1941 Tampere) oli suomalainen insinööri ja opettaja.John Granberg död, Åbo Underrättelser, 06.03.1941, nro 63, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot50-vuotias. Ins. John Granberg, Uusi Aura, 07.05.1931, nro 120, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotYlioppilasmatrikkeli 1902: matrikkelinumero 27852 Viitattu 26.02.2022. John Granbergin vanhemmat olivat työmies Jakob Granberg ja Mathilda Liljelund. Granberg pääsi ylioppilaaksi Tampereen reaalilyseosta 1902 ja valmistus koneenrakennusinsinööriksi Polyteknillisestä opistosta 1907. Hän oli helsinkiläisen insinööritoimisto Motorin teknillisenä johtajana 1908–1909 ja sen jälkeen hän oli työssä Victor Forseliuksen koneliikkeessä Turussa. Vuonna 1922 Granbergista tuli Maamiesten Kauppa Oy:n koneosaston johtaja ja vuonna 1926 Pohjoismaiden Autotuonti oy:n johtaja. Granberg perusti vuonna 1928 Eero Rönnin kanssa autotarvikkeita ja varaosia maahantuoneen Suomen Autovaruste Oy:n ja oli yrityksen toimitusjohtajana vuoteen 1930 saakka.Suomen Autovaruste, Kauppias : Suomen vähittäiskauppiasliiton äänenkannattaja, 30.06.1932, nro 12, s. 103, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Vuodesta 1932 alkaen Granberg oli Turun teollisuuskoulussa lehtorina ja koulun rehtorina. Granberg opetti koneenrakennusta myös Turun merenkulkuoppilaitoksissa ja toimi Turun alueen höyrykattiloiden apulaistarkastajana. Vuonna 1937 hänet nimitettiin koneenrakennuksen lehtoriksi Tampereen teknilliseen oppilaitokseen. Vuonna 1932 Granberg sai valmiiksi seitsemän vuotta kestäneen kehitystyön jälkeen talvikulkuneuvon, joka oli tarkoitettu erityisesti kelirikkoajan liikenteeseen saaristossa. Tuhat kiloa painanut kulkuneuvo saattoi kuljettaa 10 henkilöä ja sen pituus oli 3,5 metriä, leveys 2,1 metriä ja korkeus 1,7 metriä. Olosuhteista riippuen suurin nopeus oli 20-30 kilometriä tunnissa. Korin alaosa ovien alareunaan saakka oli vedenpitävä, joten kulkuneuvo saattoi liikkua myös vedessäkin. Kulkuneuvo liikkui kumisten telaketjujen avulla, joihin lumi ei tarttunut.Tiettömien taipaleitten talvi-auto, Suomen Kuvalehti, 09.04.1932, nro 15, s. 25, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Huomattava suomalainen keksintö, Kansan kuvalehti, 15.04.1932, nro 16, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot John Granberg oli naimisissa Hilja Aurora Alanderin (1883–1937) kanssa. == Julkaisuja == * Polttomoottorioppi 1, Polttomoottoriopin perusteet ja mäntäpolttomoottorien päätyypit. Väinö V. Airaksen aikaisemman oppikirjan täysin uusittu laitos, J. J. Granbergin esitöiden jälkeen laatinut Y. J. Cl. Collan. Otava 1948 == Toimitustöitä == * Englantilais-suomalais-ruotsalainen autosanasto – English-Finnish-Swedish automotive dictionary. WSOY 1928 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomalaiset keksijät Luokka:Vuonna 1881 syntyneet Luokka:Vuonna 1941 kuolleet
Philibert Jumiegeslainen

Philibert Jumiegeslainen () (n. 618 - 20. elokuuta 685) oli apotti ja luostarin perustaja. Philibert oli aatelisen piispan poika, joka varttui Pariisissa kuningas Dagobert I:n hovissa. Vuonna 640 hän vihkiytyi munkiksi Rebais’sa, ja kymmenen vuotta myöhemmin hänet valittiin apotiksi. Hänen ankaruutensa ei miellyttänyt kaikkia munkkeja, joten hän lähti luostarista. Hän jatkoi kiertämistä luostarista toiseen, kunnes vuonna 655 Philibert perusti Jumiègesin luostarin, joka noudatti hänen laatimaansa luostarisääntöä. Lisäksi hän perusti luostarin Noirmoutierin saarelle, missä hän myös kuoli. Normannit ryöstelivät seutua, ja hänen pyhäinjäännöksensä siirrettiin turvaan Tournus'n kaupungissa olevaan Saint-Valérienin luostariin, joka sittemmin nimettiin Saint-Philibert de Tournus'n luostariksi. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Pyhimykset Luokka:Apotit Luokka: Vuonna 618 syntyneet Luokka: Vuonna 685 kuolleet
Saint-Élie

Saint-Élie on kunta ja sen keskuskylä Ranskan Guayanassa. Se sijaitsee sisämaassa 110 kilometriä Cayennesta linnuntietä länteen. Kunnassa on 243 asukasta (vuonna 2019). Saint-Élien kunnan pinta-ala on 5 680 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Iracoubon ja Sinnamaryn, idässä Kouroun ja Rouran, etelässä Réginan sekä lännessä Saülin ja Manan kuntiin. Saint-Élie kuuluu Savanesin kuntayhtymään. Kylä on saanut alkunsa vuonna 1873 tehdystä kultalöydöstä. Sinne johti aikanaan kapearaiteinen rautatie Sinnamaryjoelta. Vuosina 1930–1969 Saint-Élie oli Ininin hallintoalueen keskus. Kunnan alueella sijaitsee Trinitén luonnonsuojelualue, osa Guayanan Amazonian kansallispuistosta sekä Petit-Sautin vesivoimalaitoksen tekojärvi. ==Lähteet== Luokka:Ranskan Guayanan maantiede Luokka:Ranskan kunnat
Orlov (suku)

Orlov (Унбегаун Б.-О. Русские фамилии.) on venäläinen ylimyssuku, joka polveutuu Ivan Orlov -nimisestä streltsistä, joka mestauslavalle vietäessä osoitti niin suurta kylmäverisyyttä, että Pietari I tämän johdosta antoi hänelle armahduksen ja nimitti hänet myöhemmin upseeriksi. Sukuun kuuluvat mm.Tietosanakirja / 6. Mandoliini-Oulonsalo *Grigori Orlov (1734-83). kreivi, sotilas, Katariina Suuren rakastaja. Heistä polveutuu Bobrinskin kreivillinen suku. *Aleksei Grigorjevitš Orlov (1737-1809), kreivi, sotilas, edellisen veli *Aleksei Fjodorovitš Orlov (1787-1861), ruhtinas, sotilas ja diplomaatti, edellisten veljenpoika *Nikolai Aleksejevitš Orlov (1820-85), ruhtinas, sotilas ja diplomaatti, edellisen poika ==Lähteet== Luokka:Venäjän aateli
Oleksandrijan piiri

Oleksandrijan piiri () on hallinnollinen piiri Ukrainan keskiosassa Kirovohradin alueella. Nykyään – vuoden 2020 aluelaajennusten jälkeen – Oleksandrijan piiri rajoittuu lännessä Kropyvnytskyin piiriin, pohjoisessa Tšerkasyn alueeseen ja Krementšukin tekojärveen, koillisessa Pultavan ja kaakossa Dnipropetrovskin alueeseen. Piirin hallinnollinen keskus on Oleksandrijan kaupunki (77 303 as., 2021). Oleksandrijan piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Heinäkuussa 2020 Ukraina supisti Kirovohradin alueen piirien lukumäärän neljään. Merkittävästi laajentuneen Oleksandrijan piirin pinta-alaksi tuli 5 417,9 neliökilometriä. Ukrainan tilastokeskus arvioi Oleksandrijan piirin väkiluvuksi 223 451 (1.1.2021). Piirin väestön kaupungistumisaste oli 72,2 prosenttia. Kaupunkilaisiksi (161 414 as.) tilastoitiin piirin molempien kaupunkien (Oleksandrija ja Svitlovodsk) sekä yhdeksän kaupunkityyppisen taajaman väestö. Piirin laajenemisen (7/2020) seurauksena uusi piiri on huomattavasti aiempaa samannimistä piiriä väkirikkaampi. Oleksandriyskyi-Raion.png|Oleksandrijan piirin alue ennen heinäkuun 2020 alueuudistusta. ЗалвокзалОлекс.jpg|Oleksandrijan rautatieasema. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Kirovohradin alueen piirit
Olavo de Carvalho

Olavo Luiz Pimentel de Carvalho (29. huhtikuuta 1947 Campinas, Brasilia – 24. tammikuuta 2022 Richmond, Virginia, Yhdysvallat) oli brasilialainen konservatiivinen toimittaja ja esseisti, joka edusti esoteerisia ja salaliittoideologisia kantoja. Hänellä oli suuri vaikutus Brasilian äärioikeistoon ja Bolsonaron perheeseen. ==Lähteet== Luokka:Brasilialaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Vjatšeslav Volodin

Vjatšeslav Viktorovitš Volodin (; s. 4. helmikuuta 1964 Aleksejevka, Hvalynskin piiri, Saratovin alue, Neuvostoliitto)Vyacheslav Volodin The Moscow Times 2011 (Internet Archive). Viitattu 27.2.2022.Володин, Вячеслав Викторович Tass. Viitattu 27.2.2022. on venäläinen poliitikko, joka on toiminut Venäjän duuman puhemiehenä vuodesta 2016. Hän edustaa Yhtenäinen Venäjä -puoluetta. ==Ura== Volodin opiskeli Saratovissa Kalininin maatalouden mekanisoinnin instituutissa, jossa hän suoritti mekaanisen insinöörin tutkinnon vuonna 1986 ja valmistui teknisten tieteiden kandidaatiksi vuonna 1989. Lisäksi hän on suorittanut juristin tutkinnon Moskovassa Venäjän presidentillisessä kansantalouden ja julkishallinnon akatemiassa vuonna 1995 ja väitellyt oikeustieteen tohtoriksi Venäjän sisäministeriön Pietarin-instituutissa seuraavana vuonna. Vuosina 1993–2000 hän oli Saratovissa toimineen henkilöstökoulutuskeskuksen valtion- ja paikallishallinnon osaston johtajana sekä professorina. Volodin valittiin Saratovin kaupunginneuvostoon vuonna 1990 ja nimitettiin kaupungin hallinnon apulaispäälliköksi vuonna 1992. Hänet valittiin Saratovin alueen duumaan vuonna 1994 ”Venäjän reserviupseerien liitto” -nimiseltä ehdokaslistalta, ja hän toimi Saratovin varakuvernöörinä sekä aluehallituksen apulaisjohtajana vuosina 1996–1999. Valtioduumaan Volodin valittiin ensi kerran vuoden 1999 vaaleissa Isänmaa – koko Venäjä -puolueen listalta. Vuonna 2001 hänestä tuli puolueen edustajaryhmän puheenjohtaja Jevgeni Primakovin tilalle. Vuosina 2003–2010 Volodin oli uuden Yhtenäinen Venäjä -puolueen edustajaryhmän varapuheenjohtaja ja duuman varapuhemies. Vuosina 2005–2010 hän oli samalla puolueen yleisneuvoston puhemiehistön sihteeri. Volodin toimi Vladimir Putinin hallituksen varapääministerinä lokakuusta 2010 joulukuuhun 2011. Vuosina 2011–2016 hän oli Venäjän presidentinhallinnon apulaispäällikkö. Duumaan palannut Volodin valittiin puhemieheksi 5. lokakuuta 2016, kun edellinen puhemies Sergei Naryškin oli siirtynyt Venäjän ulkomaantiedustelun päälliköksi. Volodin on ollut Ukrainan kriisin vuoksi vuodesta 2014 Yhdysvaltojen pakotelistalla. Helmikuussa 2022 Euroopan unioni lisäsi hänet myös uudelle pakotelistalle.Elli Piirainen: Venäjän duuman puheenjohtajan lentokone joutui kahden ja puolen tunnin kiertoreitille, kun Ruotsi ja Suomi epäsivät siltä lentoluvan Yle 26.2.2022. Viitattu 27.2.2022. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Venäjän ministerit Luokka:Puhemiehet Luokka:Valtioduuman jäsenet Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kropyvnytskyin piiri

Kropyvnytskyin piiri (; hallintopkeskuksen nimen mukaan vuosina 1923-1924 Jelysavethradin piiri, 1924-1934 Zinovjeskin piiri; vuosina 1934-1939 Kirovon piiri, 1939-2016 Kirovohradin piiri) on hallinnollinen piiri Ukrainan keskiosassa Kirovohradin alueella. Piiri on perustettu alkujaan vuonna 1923. Nykyinen piiri muodostettiin heinäkuussa 2020 osana aluehallinnollisen piirijaon uusimista. Piiri rajoittuu lännessä Novoukrajinkan piiriin, pohjoisessa Tšerkasyn alueen Tšerkasyn piiriin, idässä Oleksandrijan piiriin, kaakossa kaakossa Dnipropetrovskin alueeseen (Kryvyi Rihin piiri), etelässä Mykolajivin alueeseen (Baštankan ja Voznesenskin piirit). Piirin hallinnollinen keskus on Kropyvnytskyi (222 695 as., 2021). Kropyvnytskyin piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Heinäkuussa 2020 Ukraina supisti Kirovohradin alueen piirien lukumäärän neljään. Kropyvnytskyin piirin pinta-alaksi tuli 9 723,2 neliökilometriä. Ukrainan tilastokeskus arvioi Kropyvnytskyin piirin väkiluvuksi 437 018 (1.1.2021). Kaupunkilaisiksi luokiteltiin 71,3 prosenttia piirin asukkaista (103 591 as.), eli neljän kaupungin (Bobrynets, Dolynska, Znamjanka, Kropyvnytskyi) ja yhdeksän kaupunkityyppisen taajaman väestö. Piirin laajenemisen (7/2020) seurauksena uusi piiri on huomattavasti aiempaa samannimistä piiriä väkirikkaampi. Kirovogradskyi-Raion.png|Kropyvnytskyin piiri ennen heinäkuun 2020 alueuudistusta. Центральна площа Кропивницького.jpg|Kropyvnytskyin keskusaukio. Kirovograd Popovicha 1 Vokzal (YDS 3767).jpg|Kropyvnytskyin rautatieasema. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *
Emil Penttinen

Emil Arvid Penttinen (5. elokuuta 1901 Kuopion maalaiskunta – 29. toukokuuta 1981 Kerava) oli suomalainen kultaseppä, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen. Penttisen puoliso oli Martta Rissanen. Maanviljelijäperheeseen syntynyt Penttinen meni vuonna 1916 kultasepänoppiin. Kultasepän mestarintutkinnon hän suoritti vuonna 1926. Heikentyneen näön vuoksi hänen piti lopettaa oma kultasepän työnsä, mutta hän perusti vuonna 1926 Kuopioon Kultaseppä Taito -yhtiön ja alkoi sen toimitusjohtajaksi. Erityisen menestyksekkäiksi tulivat yrityksen valmistamat ruokailuvälineet, yhtiö kasvoi Suomen suurimpiin kuuluvaksi hopea-alan valmistajaksi. Kun Hackman aloitti ruokailuvälineiden valmistuksen, Penttinen siirtyi vuonna 1936 sen palvelukseen käynnistämään tehdasta Sorsakoskelle ja myi oman yrityksensä. Tehtaan ylimestarina Penttinen toimi vuoteen 1947 saakka, vastaten sota-aikana tehtaan valmistamien tykinammusten kuorien tuotannosta. Hackmanilta Penttinen siirtyi vuonna 1947 teknilliseksi johtajaksi Relo-yhtiöön Keravalle perustamaan sotainvalidien omistamaa korutehdasta. Oman Keravan Kultaseppä -yrityksen hän perusti poikansa kanssa vuonna 1949, valmistamaan muun muassa metallisia kellonrannekkeita ja ketjukoruja. Hän sai myös patentin metallisten kellonrannekkeiden valmistusmenetelmälle. Penttisellä oli paljon sekä oman alansa että laajemmin teollisuuden luottamustehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1977.Kuolleita. Teollisuusneuvos Emil Penttinen. Helsingin Sanomat, 3.6.1981, s. 14. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kultasepät Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1901 syntyneet Luokka:Vuonna 1981 kuolleet
Esa Katajavuori

Esa Katajavuori (27. huhtikuuta 1940 Helsinki – 20. tammikuuta 2023 Porvoohttps://www.hs.fi/muistot/art-2000009398214.html) oli suomalainen kosketinsoittaja sekä jazzpianisti. ==Ura== Katajavuoren lapsuuskodissa piano oli ainoa esillä ollut soitin, ja se säilyi hänen pääasiallisena instrumenttinaan koko hänen uransa ajan. Pojan soittotaito karttui pianotunneilla ja opinnoilla Sibelius-Akatemiassa. Musiikinlajeista jazz kiinnosti Katajavuorta eniten, joten hän perusti 1950-luvun puolivälissä kvintetin. Silloisissa Helsingin koulutansseissa ahkerasti keikkailleen yhtyeen rumpaliksi tuli Christian Schwindt, joka kuului myöhemmin Love Records -levy-yhtiön perustajiin. Katajavuoren musiikillisina esikuvina olivat Bill Evans, Red Garland ja Art Tatum. 1960-luvun alussa Katajavuori siirtyi ammattimaiseksi pianistiksi tanssi- ja ravintolakeikoille. Eri yhteyksissä hän säesti muiden muassa Vesa-Matti Loiria, Lasse Mårtensonia, Carolaa, Viktor Klimenkoa ja Kivikasvoja. Vuonna 1970 hän pääsi säestämään Kalastajatorpalla esiintynyttä Eartha Kittiä. 1960-luvun lopusta lähtien Katajavuori soitti pianosäestyksiä levytyksissä. Hän soitti esimerkiksi Vesa-Matti Loirin ensimmäisen Eino Leino -albumin piano-osuudet. Kaikkiaan Katajavuori oli pianon tai sähköurkujen soittajana mukana 1 783 levytyksessä. Musiikin koneellistumisen myötä Katajavuoren studiotyöskentely väheni 1980-luvulla, ja vuonna 1988 hän siirtyi teatterikapellimestariksi Hämeenlinnan kaupunginteatteriin, jossa hän oli työuransa viimeiset 15 vuotta. Eläkevuosinaan Katajavuori asui Porvoossa. Katajavuori on haudattu isänsä ja tätinsä viereen sukuhautaan Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin. ==Suku ja perhe== Katajavuoren isä oli ksylofonisti Eino Katajavuori ja täti kanteleensoittaja Ulla Katajavuori.Keijo Virtamo (toim.): Otavan musiikitieto(2. painos), s. 181. Helsinki: Otava, 1997. == Diskografia == * Esko Linnavalli & Esa Katajavuori – On The Rocks (RCA Victor 1972) * Hammondilla – Suomalaisia ikivihreitä (RCA International 1974) * Hammondilla – Suosittua suomalaista (RCA International 1974) * Joulu Hammondilla (RCA International 1975) * Hammondilla – Suosittua suomalaista 2 (RCA International, RCA Victor 1975) * Pianolla (Scandia 1975) * Hammondilla – Suomalaisia ikivihreitä 2 (RCA International, RCA Victor 1976) * Hammondilla – Suomalaista elokuvamusiikkia (RCA International 1977) * Euroviisut 78 (RCA, RCA Victor 1978) * Hittejä Hammondilla (TopHits-FinnHits 1981) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kosketinsoittajat Luokka:Suomalaiset jazzpianistit Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Eläimen kuva

Eläimen kuva on Perttu Saksan ohjaama suomalainen dokumentti- ja lyhytelokuva vuodelta 2018. Elokuva on luontodokumentti, joka käsittelee ihmisen ja eläimen välistä suhdetta. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2018 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat Luokka:Suomalaiset lyhytelokuvat
Otto Pulkkinen

Otto Armas Antero Pulkkinen (s. 28. maaliskuuta 2001 Imatra) on suomalainen pituushyppääjä. Hän edustaa Imatran Urheilijoita ja häntä valmentavat Lauri Asikainen ja Matti Mononen. Pulkkinen on voittanut sisäratojen SM-kilpailuissa kultaa 2022. Lisäksi hän on saanut pronssia 2024. Kalevan kisoissa hän on saavuttanut pronssia 2024. Aikuisten maaottelussa hän kilpaili ensimmäisen kerran 2022. Pulkkinen hyppäsi ennätyksensä 772 cm Lappeenrannassa 17. heinäkuuta 2024. Hallissa hän on hypännyt parhaimmillaan 746 Jyväskylässä 6. helmikuuta 2022. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pituushyppääjät Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Oi Suomi

Oi Suomi on Mikko Mattilan ohjaama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2016. Elokuva on urheiludokumentti, jossa seurataan Suomen jalkapallomaajoukkueen käymiä karsintaotteluita kohti vuoden 2016 jalkapallon Euroopanmestaruuskilpailuja. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2016 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat Luokka:Jalkapalloelokuvat
Maksym Rylskyi

Maksym Tadejovytš Rylskyi (; 19. maaliskuuta 1895 Kiova, Kiovan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 24. heinäkuuta 1964 Kiova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) oli ukrainalainen runoilija, kääntäjä ja aktivisti. Hän oli vuodesta 1943 Ukrainan neuvostotasavallan tiedeakatemian täysjäsen ja vuodesta 1958 Neuvostoliiton tiedeakatemian jäsen. Rylskyin isä oli etnografi ja kulttuurivaikuttaja Tadei Rylskyi. Rylskyi opiskeli Kiovan yliopistossa, ensin lääketieteellisessä, myöhemmin historiallis-filosofisessa tiedekunnassa. Hän julkaisi ensimmäisen runonsa 1907 ja esikoiskokoelmansa 1910 ja sen jälkeen säännöllisesti useita kokoelmia. Hän oli lyyrinen runoilija. Hän oli perehtynyt maailman ja etenkin ranskalaiseen runouteen ja sen piirissä parnassolaisten runoilijoiden tuotantoon. Hänen epäpoliittinen runoutensa sai osakseen virallisten kriitikoiden voimakasta arvostelua, ja hänet pidätettiin 1931 joksikin aikaa, minkä jälkeen hän seuraavassa kokoelmassaan ilmaisi hyväksyvänsä virallisen neuvostolaisen todellisuuskäsityksen. Hän kuului ukrainalaisiin uusklassisteihin ja ainoana heistä selviytyi hengissä Stalinin vainoista ja nousi virallisen runoilijan asemaan. Hän oli puolueen jäsen vuodesta 1943 mutta ilmaisi itseään hämärästi puhuessaan puolueesta ja etenkin Stalinista. Virallisessa runoilijanasemassa hän julkaisi 30 kokoelmaa. Lisäksi hän käänsi Adam Mickiewicziä, ranskalaista kirjallisuutta ja William Shakespearea. Hän seurasi käännöstutkimusta ja kirjoitti aiheesta. Stalinin jälkeisenä aikana hän ei enää omassa tuotannossaan päässyt vapautumaan mutta vaikutti 1960-luvun kirjalliseen elpymiseen ja puolusti ukrainalaista kulttuuria venäläistymistä vastaan. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ukrainalaiset kirjailijat Luokka:Ukrainalaiset kääntäjät Luokka:Vuonna 1895 syntyneet Luokka:Vuonna 1964 kuolleet
Joona Luotonen

Joona Mikael Luotonen (s. 9. syyskuuta 1996 Sipoo) on suomalainen pikajuoksija, pituushyppääjä ja kolmiloikkaaja. Hän edustaa IF Sibbo Vargarnaa ja häntä valmentaa Juho Sanaslahti. Vuoteen 2021 saakka häntä valmensi Markku Leppänen. Luotonen on saavuttanut sisäratojen SM-kilpailuissa hopeaa pituushypyssä 2022. 60 metrin juoksussa hän oli neljäs 2020. Kalevan kisoissa hän on sijoittunut parhaimmillaan kuudenneksi kolmiloikassa 2017. Luotosen ennätys 60 metrin juoksussa on 6,80 (hallissa Jyväskylässä 2. helmikuuta 2020), 100 metrin juoksussa 10,66 (Turussa 4. elokuuta 2020), pituushypyssä 735 cm (hallissa Kuopiossa 20. helmikuuta 2022) ja kolmiloikassa 14,94 Seinäjoella 22. heinäkuuta 2017. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pituushyppääjät Luokka:Suomalaiset kolmiloikkaajat Luokka:Suomalaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mennyt mies

Mennyt mies on J. Karjalaisen kappale, joka julkaistiin singlenä albumilta Et ole yksin. Kappaleen virallinen musiikkivideo julkaistiin YouTubessa 31. joulukuuta 2012. Helsingin Sanomien lukijat äänestivät kappaleen kuudennelle sijalle kyselyssä, jossa etsittiin 2000-luvun parasta sanoitusta. == Sanat == J. Karjalainen laulaa popkulttuurin arkkityypeistä, kuten "hopeinen discomies" ja "kieltänsä lipova liskomies". Kappaleen sanoissa hän mainitsee myös "uuden Englannin nahkamiehen" eli Leathermanin, kulkurin, joka 1800-luvun lopulla käveli 10-12 mailia päivässä läntisen Connecticutin ja itäisen New Yorkin osavaltion läpi. J. Karjalainen on selittänyt, että hahmo "Markku", jonka sanoituksissa kerrotaan olevan kappaleen päähenkilön entinen nimi, on kunnianosoitus lääkäri Reima Kampmanille. Hypnoosin ja itsesuggestion opinnot ovat auttaneet J. Karjalaista musiikin luomisessa. == Lähteet == Luokka:J. Karjalaisen kappaleet Luokka:Vuoden 2012 kappaleet Luokka:Suomen singlelistan ykköset
Kirjallinen piiri perunankuoripaistoksen ystäville

Kirjallinen piiri perunankuoripaistoksen ystäville (The Guernsey Literary and Potato Peel Pie Society) on Mike Newellin ohjaama vuonna 2018 ensi-iltansa saanut romanttinen elokuva, joka perustuu Mary Ann Shafferin samannimiseen kirjaan. Elokuvan pääosia esittävät Lily James ja Michiel Huisman. Elokuva kertoo toisen maailmansodan jälkeisestä Britanniasta jossa kirjailija Juliet Ashton (Lily James) tekee kirjaesittelyä kirjastaan joka on julkaistu nimimerkillä. Sattumalta hän aloittaa kirjeenvaihdon Guernseyn saarella olevan kirjallisen piirin jäsenen kanssa ja lähtee saarelle vierailulle tutustumaan kirjakerhoon. == Näyttelijät == Lähde: Viitattu 27.2.2022. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Brittiläiset romanttiset draamaelokuvat Luokka:Vuoden 2018 brittiläiset elokuvat
HCSS

HCSS on ruotsalaisen Hardcore Superstarin kymmenes studioalbumi, joka julkaistiin 24. huhtikuuta 2015. == Kappaleet == # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Imperiumi.net: 8½/10Levyarvostelu: Hardcore Superstar – HCSS] Viitattu 27.2.2022. * Kaaoszine: 7½/10Hardcore Superstar – HCSS] Viitattu 27.2.2022. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2015 albumit Luokka:Hardcore Superstarin albumit
You Can't Kill My Rock 'N' Roll

You Can't Kill My Rock 'N' Roll on ruotsalaisen Hardcore Superstarin yhdestoista studioalbumi, joka julkaistiin 28. syyskuuta 2018. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Kaaoszine: 9/10Hardcore Superstarin ”You Can’t Kill My Rock ’N’ Roll” laittaa rokkibileet pystyyn Viitattu 27.2.2022. * Soundi: Levyarvio: Turboahdettu albumi täynnä vaarallisia tilanteita – Hardcore Superstarin rock’n’rollia ei saa hengiltä Viitattu 27.2.2022. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2018 albumit Luokka:Hardcore Superstarin albumit
Dymer

Dymer () on kaupunkityyppinen taajama Ukrainan Kiovan alueella. Dymer on osa Vyšhorodin piiriä. Vuoden 2021 alussa Dymerin taajamassa arvioitiin asuvan 5 624 henkeä. == Lähteet == Luokka:Vyšhorodin piiri Luokka:Kiovan alueen kaupunkityyppiset taajamat
Abrakadabra (Hardcore Superstarin albumi)

Abrakadabra on ruotsalaisen Hardcore Superstarin kahdestoista studioalbumi, joka julkaistiin 25. maaliskuuta 2022. == Kappaleet == # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Inferno: Pitkä ja tuottelias taival ei kuulu väsymyksenä – arviossa Hardcore Superstar Viitattu 18.6.2022. * Kaaoszine: Räväkkää rokkirymistelyä Ruotsista: arvostelussa Hardcore Superstarin ”Abrakadabra” Viitattu 9.3.2022. == Kokoonpano == * Jocke Berg – laulu * Martin Sandvik – basso * Magnus “Adde” Andreasson – rummut * Vic Zino – kitara == Lähteet == Luokka:Vuoden 2022 albumit Luokka:Hardcore Superstarin albumit
Babyntsi

Babyntsi () on kaupunkityyppinen taajama Ukrainan Kiovan alueella. Babyntsi on osa Butšan piiriä. Vuoden 2021 alussa Babyntsin taajamassa arvioitiin asuvan 2 789 henkeä. Nimi Babyntsi mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1552. Kylän myöhempi historia on sidoksissa 1800-luvulla läheiseen Babyna Budan kylään perustettuun lasitehtaaseen. Tehdas toimi eri muodoissaan 1990-luvulle saakka, kunnes ajautui konkurssiin. Tiedosto:Перед грозой - panoramio (1).jpg|Näkymä Babyntsin kylästä == Lähteet == Luokka:Butšan piirin kaupunkityyppiset taajamat
Kaarlo Rautakorpi

Kaarlo Johan Oskar Rautakorpi, sukunimi vuoteen 1906 Grönblad (26. kesäkuuta 1884 Lapua – 29. huhtikuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen pankinjohtaja ja tulitikkutehtailija.Kuka kukin on 1954Ylioppilasmatrikkeli 1902: matrikkelinumero 27853 Viitattu 27.02.2022.Konsuli Kaarlo Rautakorpi 50-vuotias, Savon Sanomat, 26.06.1934, nro 73, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Rautakorven vanhemmat olivat kappalainen Johan Oskar Grönblad (Rautakorpi, 1855–1918) ja Vivi Gustava Törnudd. Hän pääsi ylioppilaaksi 1902 Tampereen reaalilyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1908 ja filosofian maisteriksi 1919.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 : Johan Oskar Grönblad Rautakorpi oli Kansallis-Osake-Pankin palveluksessa 1908–1918, Tampereen Osake-Pankin johtajana 1918 sekä Kansallis-Osake-Pankin Kuopion konttorin johtajana 1918–1923. Hän oli sen jälkeen Kuopiossa tulitikkuja ja myöhemmin vaneria valmistaneen Osakeyhtiö Savon toimitusjohtajana 1923–1940 sekä yhtiön johtokunnan puheenjohtajana vuodesta 1941 alkaen. Rautakorpi oli myös Porin Tulitikkutehdas Oy:n toimitusjohtaja 1933–1950. Rautakorpi oli Kuopion kaupunginvaltuuston jäsenenä 1920–1922 ja Kuopion kauppakamarin puheenjohtajana 1921–1923. Hän oli Ruotsin varakonsulina Kuopiossa 1932–1937. Kaarlo Rautakorpi oli naimisissa 1914–1940 Eine Maria Granrothin (k. 1941) ja vuodesta 1943 Laura Huttusen kanssa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset pankinjohtajat Luokka:Kuopion kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1884 syntyneet Luokka:Vuonna 1961 kuolleet
Jean Galmot

Jean Antoine Galmot (2. kesäkuuta 1879 Monpazier – 6. elokuuta 1928 Cayenne) oli Ranskan Guayanassa toiminut ranskalainen liikemies ja poliitikko. Jean Galmot syntyi opettajan perheeseen. Hän kävi katolisen yksityiskoulun ja lähetyssaarnaajakoulun sekä työskenteli opettajana ja toimittajana. Galmotilla oli tärkeä rooli Alfred Dreyfusin maineen palauttamisessa. Galmot lähti vuonna 1906 Ranskan Guayanaan yhdysvaltalaisen appensa kultavaltaukselle. Hän tutki aluetta siirtomaaviranomaisten toimeksiannosta ja perusti yrityksen, joka tuotti ruusupuuesanssia ja rommia sekä harjoitti laajaa siirtomaatavaroiden kauppaa. Galmot arvosteli kolonialismia ja pyrki parantamaan työntekijöidensä elinoloja. Vuonna 1919 hänet valittiin Guayanan edustajaksi Ranskan kansalliskokoukseen. Galmot sotkeutui vuonna 1921 rommin kauppaa koskeneeseen skandaaliin, jonka johdosta hän sai vuonna 1923 ehdollisen vankeusrangaistuksen ja 10 000 frangin sakon. Galmotin tilannetta pahensi hänen yhteytensä finanssihuijari Alexandre Staviskyyn. Hän palasi Guayanaan vuonna 1924. Galmot esitti radikaaleja näkemyksiä alueen tulevaisuudesta, mutta hävisi kahdet seuraavat kansalliskokousvaalit Eugène Lautierille. Galmot kuoli arsenikkimyrkytykseen pian vuoden 1928 vaalituloksen julkistamisen jälkeen. Kuolemaa epäiltiin murhaksi, ja se johti Cayennessa mellakointiin ja viiteen murhaan. ”Kapinasta” syytettiin 14 henkilöä, mutta heidät vapautettiin oikeudenkäynnissä vuonna 1931. Syytettyjä puolustanut Gaston Monnerville valittiin Guayanan edustajaksi kansalliskokoukseen seuraavan vuoden vaaleissa. Galmot on kirjoittanut kaksi romaania, Quelle étrange histoire (1918) ja Un mort vivait parmi nous (1922). Hänen elämästään kertovat Blaise Cendrarsin romaani Rommi (Rhum, 1930) ja Alain Malinen elokuva Jean Galmot, aventurier (1990). Cayenneen pystytettiin vuonna 2004 Galmotin patsas. ==Lähteet== Luokka:Ranskalaiset liikemiehet Luokka:Ranskalaiset poliitikot Luokka:Ranskanguayanalaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1879 syntyneet Luokka:Vuonna 1928 kuolleet
Gene MacLellan

Gene MacLellan (2. helmikuuta 1938 Val-d’Or, Quebec – 19. tammikuuta 1995 Summerside, Prinssi Edwardin saari) oli kanadalainen countrytyylinen laulaja- lauluntekijä, joka oli suosituimmillaan 1970-luvun taitteessa. Hänen tunnetuimpia kappaleitaan ovat ”Snowbird”, ”Put Your Hand in the Hand”, ”The Call”, ”Pages of Time” ja ”Thorn in My Shoe”. Hänen laulujaan ovat levyttäneet muun muassa Elvis Presley, Lynn Anderson, Anne Murray, Loretta Lynn, Joan Baez ja Bing Crosby. MacLellan sairasti lapsena polion ja loukkasi kasvonsa pysyvästi auto-onnettomuudessa, jossa hänen isänsä kuoli. Silmälapusta tunnettu laulaja-lauluntekijä ei paljon esiintynyt, vaan kirjoitti kappaleita muiden esitettäviksi. Hän tuli uskoon vuonna 1972, myi omaisuutensa ja lähti lähetystyöhön Eurooppaan. Hän kärsi pitkäaikaisesta masennuksesta ja päätti elämänsä itsemurhaan 1995. ”Put Your Hand in the Hand” tunnetaan Lasse Mårtensonin suomennoksena nimellä ”Iske kourasi kouraan”. Hän levytti sen duettona Seija Simolan kanssa vuonna 1971. Toinen tämän suomennoksen levytys on Arja Havakan ja vuodelta 2013. Chrisse Johansson on tekstittänyt kappaleen Lea Lavenille nimellä ”Uskon ihmiseen” ja Arja Haapaniemi Scopus- gospelyhtyeelle nimellä ”Anna kätesi”. Kappaleen ”Snowbird” on suomentanut Chrisse Johansson nimellä ”Lumilintu” ja levyttänyt muun muassa Päivi Paunu vuonna 1971. Tapio Heinonen levytti kappaleen englanniksi 1971. MacLellanin hengellisen kappaleen ”Elijah” on suomentanut Seppo Järvinen ja levyttänyt Eija Merilä vuonna 2005.Säveltäjähaku MacLellan, Fono.fi-äänilevytietokanta. Viitattu 27.2.2022.Säveltäjähaku MacLellan, Fenno — Suomen Äänitearkisto ry:n levytietokanta 1901–1999. Viitattu 27.2.2022. ==Lähteet== Luokka:Kanadalaiset laulaja-lauluntekijät Luokka:Kanadalaiset countrymuusikot Luokka:Itsemurhan tehneet Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Vuonna 1995 kuolleet
Myh’ailo Kotsjubynskyi

Myh’ailo Myh’ailovytš Kotsjubynskyi (, salanimeltään Zah’ar Kozub, ; 17. syyskuuta 1864 Vinnytsja, Podolian kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 25. huhtikuuta 1913 Kiova, Kiovan kuvernementti, Venäjän keisarikunta) oli ukrainalainen kirjailija. Kotsjubynskyi opiskeli teologisessa seminaarissa, mutta hänet erotettiin 1882 populistisen toiminnan vuoksi, ja hän oli sen jälkeen loppuelämänsä poliisin tarkkailussa. Luettuaan Ludwig Feuerbachin ja Charles Fourierin teoksia hän kääntyi ateistiksi ja sosialistiksi. Hän ryhtyi työskentelemään jo nuorena Ukrainan kansan hyväksi. Hän oli vuosina 1892–1897 salaisen Taras-veljeskunnan jäsen. Hän matkusteli Euroopassa ja sydänvaivojen vuoksi oleskeli Caprilla 1909–1911. Huonon terveytensä vuoksi hän ei työnteon ohella jaksanut kirjoittaa, ja vaikka hän eläkkeen saatuaan saattoi omistautua kirjoittamiselle, hän kuitenkin kuoli jo kahden vuoden kuluttua. Kotsjubynskyin tuotantoa julkaistiin hänen elinaikanaan parikymmentä teosta, joita myös käännettiin jo tuolloin venäjäksi ja eurooppalaisille kielille. 1890-luvun jälkipuolella hänestä kehittyi lahjakkaimpia ukrainalaisia modernisteja. Hänen taiteellisimpiin teoksiinsa kuuluu Intermezzo (1908), jossa hän kuvaa luonnon parantavien voimien vaikutusta herkkähermoiseen kirjailijaan. Monet 1900-luvun alun ukrainalaiset kirjailijat saivat vaikutteita hänen teoksistaan. Neuvostoliitossa tehtiin elokuvia hänen teostensa pohjalta. Hänen syntymäkodissaan Vinnytsjassa avattiin 1927 museo ja myöhemmin 1934 myös Tšernihivissä hänen asuintalossaan. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ukrainalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1864 syntyneet Luokka:Vuonna 1913 kuolleet
Stefania (kappale)

Stefania on ukrainalaisen yhtyeen Kalush Orchestran kappale. Yhtye edusti kappaleella Ukrainaa Eurovision laulukilpailussa 2022 Torinossa. Kappale voitti koko kilpailun kerättyään finaalissa 631 pistettä, joka on toiseksi korkein pistemäärä koskaan Euroviisujen historiassa. Kappale oli Euroviisuhistorian ensimmäinen rap-kappale, joka voitti kilpailun. == Lähteet == Luokka:Eurovision laulukilpailun voittaneet kappaleet Luokka:Ukrainan euroviisuedustuskappaleet Luokka:Vuoden 2022 euroviisuedustuskappaleet
Partakala

Partakala (Polymixia lowei) on partakaloihin kuuluva kalalaji. Sitä tavataan syvistä vesistä Atlantin länsiosista. ==Koko ja ulkonäkö== Partakala voi kasvaa suurimmillaan 20-25 cm pitkäksi. Laji on ruumiinmuodoltaan pitkäomainen, soikea ja tylppäpäinen. Silmät ovat suuret ja alaleuassa on kaksi viiksisäiettä. Kalan pyrstöevä on haarautunut. Väriltään partakala on selästään sininen tai vihreä ja kyljistään hopeanharmaa. Selkä-, perä- ja pyrstöevien kärjet ovat tummat. ==Levinneisyys ja elintavat== Partakalan levinneisyysalue ulottuu Mainesta Ranskan Guayanaan. Se elää lähellä muta- tai hiekkapohjaa koralliriutoilla 50-940 metrin syvyydessä. Laji muodostaa parvia ja erityisesti se liikkuu parvissa lisääntymisaikaan. Maultaan kala on hyvä, mutta kuivahko ja ruotoinen. Sitä saadaan kalastuksen sivusaaliina. ==Lähteet== Luokka:Partakalat