EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Batucada

Batucada on brasilialaisen samban alalaji, jota soitetaan erikokoisilla ja -näköisillä rummuilla ja muilla lyömäsoittimilla ilman melodiaa. Tyypillisesti bateriassa (vapaasti suomentaen rumpuryhmässä) on useita kymmeniä (harjoituksissa tai pienemmissä ryhmissä) tai jopa satoja (karnevaaleilla) soittajia ja jokaisella on yksi soitin. Batucada periytyy Afrikasta. Batucadalle luonteenomaista on erittäin nopea tempo, noin 140–160 iskua minuutissa. Batucada-bateriassa on laaja valikoima erilaisia lyömäsoittimia. Batucadassa käytettäviä soittimia ovat muun muassa: * Repinique, korkeaääninen tom-tom, jonka soittaja on yleensä baterian johtaja. Soitetaan yhdellä kapulalla ja kädellä. * Surdo, iso bassorumpu, jonka läpimitta on yleisimmin 50–70 cm. Isossa bateriassa surdon kokoja ja tehtäviä on vähintään kaksi, useimmiten kolme tai neljä. Soitetaan yhdellä isolla nuijalla. * Caixa, matala rumpu, jonka kalvon pinnalla on rautalankaa korostamassa äänen voimakkuutta ja värähtelyä. Muistuttaa virvelirumpua, mutta caixaa soitetaan rautalangan puolelle. Soitetaan kahdella kapulalla. * Tamborim, pieni rumpu, jolla soitetaan erilaisia kuvioita ja aksentteja perusrytmin päälle. Soitetaan joko kapulalla tai useammin taipuisalla muovisella "risulla". * Chocalho on yleisnimitys erilaisille suhiseville ja rahiseville hiekkaputkille (ganzá)ja kiliseville soittimille (rocar). * Agogô, monikelloinen lehmänkello. Soitetaan yhdellä kapulalla. * Cuicá on ehkä batucadan, samban ja muun brasilialaisen musiikin tunnetuin soitin. Useimmat ovat yleensä kuulleet sen äänen, mutta eivät tiedä mistä se tulee. Cuicá on yksikalvoinen rumpu, jonka sisällä on bambutikku, joka on nahkakalvossa kiinni. Tikkua hangataan kostealla liinalla ja samanaikaisesti painellaan nahkakalvoa, näin saadaan aikaiseksi vinkuva tai haukahtelevalta kuulostava ääni. Cuicán ääni on hyvin persoonallinen ja ainutlaatuinen. * Apito, pieni pilli, jolla baterian johtaja herättää soittajien huomion ja jonka avulla hän kertoo mitä seuraavaksi tulee soittaa. Nämä ovat nyky-batucadan perussoittimia, lisäksi käytetään jonkin verran myös muita soittimia, joskin niiden heikon kuuluvuuden takia niitä käytetään vain estetiikan vuoksi. Tällaisia soittimia ovat muun muassa pandeiro (tamboriinin näköinen rumpu, jossa kalvo ja pienet lautasen malliset kellot reunalla) ja reco-reco (guiron tapainen soitin, jota "raavitaan" kapulalla). ==Lähteet== * ==Kirjallisuutta== * Luokka:Brasilian musiikki Luokka:Musiikkityylit
Lars Håland

Lars Håland (s. 28. heinäkuuta 1962) on entinen ruotsalainen maastohiihtäjä, viestin maailmanmestari. Häland saavutti pronssia Lahden MM-kilpailujen 1989 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa maanmiestensä Gunde Svanin ja Torgny Mogrenin jälkeen sekä hiihti kolmannen osuuden kultaa voittaneessa Ruotsin 4x10 kilometrin viestijoukkueessa, jonka muut jäsenet olivat Christer Majbäck, Svan ja Mogren. Håland oli lisäksi 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa seitsemäs ja 50 kilometrin vapaan kisassa neljäs. Falunin MM-kilpailuissa 1993 Håland oli 50 kilometrin (v) kilpailussa kolmastoista. Håland saavutti Lahden MM-pronssin lisäksi kaksi muuta maailmancupin palkintosijoitusta: hän voitti Falunin 30 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailun maaliskuussa 1989 ja oli kolmas Salpausselän kisojen takaa-ajokilpailussa maaliskuussa 1990. ==Lähteet== *Lars Håland FIS:n tietokannassa Luokka:Ruotsalaiset maastohiihtäjät Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Viron kristillisdemokraattien puolue

Viron kristillisdemokraattien puolue () (EEKD) (30. maaliskuuta 2006 asti Viron kristillinen kansanpuolue (EKRP)) on virolainen kristillisdemokraattinen puolue, jolla ei ole edustusta Riigikogussa. Puolueella on 2 167 jäsentä ja sen puheenjohtaja on liikemies Aldo Vinkel. Aatteeltaan puolue on kristilliskonservatiivinen ja vastustaa Euroopan unionin perustuslakia ja samoin vastusti aikanaan Viron liittymistä Euroopan unioniin. Puolue on Euroopan kristillisen poliittisen liikkeen (EPCM) jäsen. == Puolue vaaleissa == Vuonna 2003 parlamenttivaaleissa puolue sai 1,1 prosenttia äänistä ja 5 275 ääntä eikä ainuttakaan edustajanpaikkaa. Vuoden 2007 parlamenttivaaleissa äänimäärä kasvoi 9 443 ääneen (1,7 prosenttia äänistä), mutta silti jäi reilusti alle Virossa käytössä olevan viiden prosentin äänikynnyksen. Vuoden 2002 kunnallisvaaleissa EKRP valittiin kolmeen kunnanvaltuustoon 247:stä saaden yhteensä seitsemän paikkaa. Kuressaaressa puolue sai yhden paikan 21:stä 5,6 prosentin ääniosuudella ja 294 äänellä. Pihtlan kunnassa kaksi paikkaa 11:stä 24,7 prosentin ääniosuudella ja 163 äänellä ja Püssissa neljä paikkaa 13:sta 31,8 prosentin ääniosuudella ja 191 äänellä. Vuoden 2005 kunnallisvaaleissa EKRP oli ehdolla kolmessatoista kunnassa 227:stä ja sai kolme paikkaa. Koko maassa puolue sai 1 799 ääntä eli 0,36 prosenttia kaikista äänistä. Puolue sai paikan Kuressaaressa 5,4 prosentin ääniosuudella ja 264 äänellä ja Pihtlan kunnassa kaksi paikkaa 18,3 prosentin ääniosuudella ja 109 äänellä. Puolue oli ehdolla näissä kunnissa, mutta ei saanut valtuustoihin ainuttakaan paikkaa: *Keila (1,6 % ääniosuus; 57 ääntä) *Ridala (3,0 % ääniosuus; 30 ääntä) *Haljala (2,0 % ääniosuus; 18 ääntä) *Vihula(3,0 % ääniosuus; 27 ääntä) *Kaarma (2,1 % ääniosuus; 26 ääntä) *Valjala (8,7 % ääniosuus; 45 ääntä) *Puka (1,8 % ääniosuus; 10 ääntä) *Viljandi (0,6 % ääniosuus; 41 ääntä) *Võru (3,9 % ääniosuus; 235 ääntä) *Tallinna (0,7 % ääniosuus; 891 ääntä) *Tartto (0,1 % ääniosuus; 46 ääntä). Püssin kaupungissa puolue ei ollut ehdolla, joten se menetti kaikki neljä paikkaansa. Virossa on kunnallisvaaleissakin äänikynnys, joka on viisi prosenttia lasketuista äänistä. Luokka:Kristillisdemokraattiset puolueet Luokka:Viron puolueet
Arie Verveen

Arie Verveen (s. 28. syyskuuta 1966 Irlanti) on irlantilainen näyttelijä. Verveen asuu pääsääntöisesti Irlannissa. Hänen näyttelijäuransa alkoi Michael V. Gazzon kirjoittamassa näytelmässä A Hatful Of Rain. Näytelmän jälkeen Verveen matkusti New Yorkiin ja työskenteli Actor's Studiossa Arthur Pennin assistenttina. Tuona aikana hän osallistui usean opiskelija- ja indie- elokuvien tekoon. Hänen ensimmäinen varsinainen elokuvaroolinsa oli elokuvassa Verkon kuristuksessa (1996). Hänen vastanäyttelijöinään olivat Edward James Olmos ja Maria Conchita Alonso ja Verveen sai roolistaan kiitosta ja debyyttipalkintoja. Vuonna 1998 hän näytteli sotamies Charlie Dalea Terrence Malickin ohjaamassa sotaelokuvassa Veteen piirretty viiva. 2000-luvulla Verveen on tehnyt sivuosarooleja sekä televisiolle että valkokankaalle. Luokka:Irlantilaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön parlamentaarinen yleiskokous

Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön parlamentaarinen yleiskokous (englanniksi lyhennettynä OSCE PA) on Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön jäsenvaltioiden valtiopäiväedustajista koostuva kokous. Vuonna 2014 yleiskokouksen puheenjohtajaksi valittiin Ilkka Kanerva. Hänen kautensa jälkeen puheenjohtajaksi valittiin itävaltalainen kansanedustaja Christine Muttonen vuonna 2016. ==Puheenjohtajat== * Christine Muttonen (2016-) * Ilkka Kanerva (2014-2016) * Ranko Krivokapić (2013-2014) * Wolfgang Grossruck (2013) * Riccardo Migliori (2012-2013) * Petros Efthymiou (2010-2012) * João Soares (2008-2010) *Göran Lennmarker 2006-2008 *Alcee Hastings 2004-2006 *Bruce George 2002-2004 *Adrian Severin 2000-2002 *Helle Degn 1998-2000 *Javier Rupérez 1996-1998 *Frank Swaelen 1994-1996 *Ilkka Suominen 1992-1994 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * OSCE Parliamentary Assembly Luokka:Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestö
Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön Suomen puheenjohtajuuskausi

Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön Suomen puheenjohtajuuskausi oli 2008 ja puheenjohtajana toimivat vuorollaan Suomen ulkoasiainministerit Ilkka Kanerva ja Alexander Stubb (1.4.2008 alkaen). Puheenjohtajuuskauden suuria haasteita olivat Venäjän ja Yhdysvaltain suhteet, jotka ovat jännittyneet ajankohtaisista kansainvälispoliittisista aiheista, kuten: *Kosovon itsenäistyminen *Maalle sijoitetun reittivaiheen ohjuspuolustuksen laajentaminen Puolaan sekä sille tarvittavan tutka-aseman perustaminen Tšekkiin. * edelliseen liittyen Venäjän diplomaattinen vastatoimi, tavanomaisten aseiden Euroopassa rajoittavan sopimuksen toimeenpanon keskeyttäminen muodollisesti siksi, etteivät kaikki Nato-maat ole sitä ratifioineet siksi, että Venäjän federaatiolla on Transnistriassa joukkoja *Etelä-Ossetian tilanne Pohjois-Georgiassa *Demokraattisten instituutioiden ja ihmisoikeuksien toimiston oikeudet edelleen itse määritellä suoritettavien vaalitarkkailuiden laajuus ja laatu Suomen eduskunnan ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtaja Pertti Salolaisen mukaan Suomen puheenjohtajakauden tehtävänä on pelastaa Etyj. ==Aiheesta muualla== *Suomen pysyvä edustusto Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestössä *Suomen ulkoasiainministeriö: Madridin tulokset antoivat hyvän pohjan Suomen puheenjohtajuudelle Luokka:Suomen ulkoministeriö Luokka:Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestö
Lázár Lovász

Lázár Lovász (24. toukokuuta 1942 – 17. huhtikuuta 2023) oli unkarilainen moukarinheittäjä ja olympiamitalisti. Lovászin uran paras saavutus oli olympiapronssi Méxicossa 1968 tuloksella 69,78 m. Japanin Takeo Sugawara sai saman tuloksen mutta jäi neljänneksi, koska Lovászin toiseksi pisin heitto oli pidempi kuin japanilaisen vastaava. Méxicon tulos oli Lovászin uran pisin heitto. Hän sijoittui kaksi kertaa EM-kilpailuissa kuudenneksi: Budapestissä 1966 tuloksella 65,28 m ja Ateenassa 1969 tuloksella 66,90 m. == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Unkarilaiset moukarinheittäjät Luokka:Unkarilaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Rolf Fringer

Rolf Fringer (s. 26. tammikuuta 1957) on itävaltalainen jalkapallovalmentaja. ==Ura== Fringer on valmentanut urallaan Sveitsissä, Saksassa, Arabiemiraateissa, Kreikassa ja Kyproksella, muttei kotimaassaan Itävallassa. Fringerin uran suurimmat saavutukset ovat Sveitsin mestaruudet 1993 ja 1998. Lokakuun lopulla 2008 Fringer palasi valmennustehtäviin, kun Sveitsin pääsarjaseura FC Luzern palkkasi hänet päävalmentajakseen. Fringerin johdolla Luzern säilytti kauden 2008/09 päätteeksi sarjapaikkansa karsintojen kautta. Ensimmäinen täysi kausi oli suurempi menestys ja Fringer luotsasi seuran komeasti neljänneksi ja Eurooppa-liigan karsintoihin. Kaudella 2010/11 seura taisteli syyskaudella aivan kärkisijoista, mutta keväällä vauhti hiipui. Fringer sai lopulta potkut toukokuun alussa 2011 Luzernin ollessa liigassa viidentenä, neljä pistettä Eurooppa-liigaan oikeuttavasta neljännestä sijasta. Fringer stürzt über Hakan Yakin Maaliskuun lopussa 2012 Fringer allekirjoitti kesään 2014 ulottuvan sopimuksen Sveitsin liigan keskikastissa majailleen FC Zürichin kanssa. Fringer übernimmt beim FCZ Fringerin johdolla FCZ sijoittui kauden päätteeksi lopulta kuudenneksi. Syksy 2012 sujui joukkueelta surkeasti ja liigan häntäpäähän vajoaminen johti lopulta Fringerin potkuihin marraskuun lopussa. Fußball - Schweiz: FC Zürich entlässt Trainer Rolf Fringer Joulukuussa 2014 Fringeristä tuli FC Luzernin urheilutoimenjohtaja.Rolf Fringer neuer Sportchef beim FC Luzern Fringerin pesti seurassa päättyi potkuihin tammikuussa 2016. Potkujen taustalla arvioitiin olleen erimielisyydet seurajohdon ja päävalmentaja Markus Babbelin kanssa..FC Luzern entlässt Sportchef Rolf Fringer ==Meriitit== * Sveitsin mestaruus (2): 1993, 1998 == Lähteet == Luokka:Itävaltalaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Markku Turunen

Markku Pekka Turunen (s. 22. elokuuta 1952 Suonenjoki) on suomalainen Tampereella asuva kirjailija. Sosionomin ja kirjastotutkinnon Tampereen yliopistossa suorittanut Turunen toimi kirjastonhoitajana vuoteen 1998 saakka. Hän oli aikaisemmin työskennellyt myös mm. hotellipoikana, rakennustyömiehenä, levysepän apulaisena ja hitsaajana. Turusen esikoisromaani oli 1982 ilmestynyt tieteiskuvitelma Valmiissa maailmassa. == Teokset == * * * * * * * * * * * * * * * * * Pohjoisen taivaan alla, luontokuvateoksen laaja tekstiosuus. Maahenki, 2013. ISBN 978-952-5870-94-7 * == Näytelmät ja kuunnelmat == * Jäi kurmitsat henkiin, kuunnelma. 1984 * Valheitten vangit, näytelmä. 1993 * Kuikka Koponen, musiikkinäytelmä, säveltänyt Matti Puurtinen. 1999 * ”Näin unta kesästä kerran...”, musiikkinäytelmä Joel Lehtosesta, säveltänyt Matti Puurtinen. 2002 == Muuta tuotantoa == * Köyhät pojat, televisiokäsikirjoitus Sinä tai sun henkes -romaanin pohjalta yhdessä Jussi Niilekselän kanssa. TV2 1991 * Elämän suola -työryhmän jäsen. TV2 1996 * Vaimonsa mies -työryhmän jäsen. TV2 2001 * Salatut elämät, dialogikäsikirjoituksia. MTV3 1999–2001 * Pohjoisen taivaan alla, luontoelokuvan käsikirjoitus yhdessä Lauri Kettusen kanssa (esitetty useissa Euroopan maissa). YLE/Arte 2012 == Palkinnot == * Nuorison taidetapahtuman kunniamaininta 1974 * J. H. Erkon rahaston kirjoituskilpailun 2. palkinto 1976 * Pirkanmaan kirjoituskilpailun 2. palkinto 1976 * Pohjois- Karjalan läänin taidetoimikunnan Ensiesitys-pienoisveistos 1983 (Valmiissa maailmassa) * Kirjailijayhdistys Ukri ry:n Vuoden kynä 1988 * Topelius- kirjallisuuspalkinnon ehdokkuus 1991 (Isäni on bluesmies) * Tampereen kaupungin luovan kirjallisen työn palkinto 2007 (Hyvä Joel) * Savonia- kirjallisuuspalkinto 2008 (Löytötavaraa; ehdokkaana myös vuosina 1986, 2001 ja 2006) * Kaarlen palkinto 2011 (Juuston pimeä puoli) * taiteilijaeläke 2018 == Lähteet == * Pirkanmaalaista kaunokirjallisuutta - Markku Turunen ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ville Priha

Ville Pekka Priha (s. 19. syyskuuta 1975 Jyväskylä) on suomalainen uransa lopettanut jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Priha on Jyväskylän Jalkapalloklubin kasvatti. Hän teki liigadebyyttinsä Vaasan Palloseuran joukkueessa 18. toukokuuta 1997 ja ensimmäisen liigamaalinsa kuukautta myöhemmin. Hän pelasi 131 pääsarjaottelua ja teki niissä 37 maalia. Suomen maajoukkueessa hän pelasi kaksi A-maaottelua. Vuonna 2006 Priha ryhtyi kasvattajaseuransa JJK:n edustusjoukkueen pelaaja-valmentajaksi. Seuraavalla kaudella Priha keskittyi yksinomaan valmennustehtäviin ja nosti ensi työkseen JJK:n Kakkosesta Ykköseen. Kaudella 2007 JJK sijoittui sarjassaan kolmanneksi ja voitti Suomen cupissa muun muassa TPS:n ja MyPan. Menestys jatkui kaudella 2008 JJK:n noustessa ensimmäisenä keskisuomalaisena joukkueena Veikkausliigaan. Ensimmäisellä liigakaudella joukkue säilytti sarjapaikkansa karsinnan kautta, mutta seura ja Priha eivät kuitenkaan jatkaneet yhteistyötään kauden jälkeen. Vuodesta 2014 lähtien Priha on ollut VPS:n valmennuspäällikkönä. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Suomalaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Veikkausliigan legendat Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hans-Peter Zaugg

Hans-Peter Zaugg (s. 2. joulukuuta 1952) on sveitsiläinen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. ==Ura pelaajana== Zaugg pelasi urallaan Sveitsissä edustaen kolmea eri seuraa. Suurimmaksi saavutukseksi jäi Sveitsin Cupin finaalipaikka 1975. ==Ura valmentajana== Zaugg valmensi 1980-luvulla pieniä sveitsiläisseuroja vailla sen suurempaa menestystä. 1990 Sveitsin jalkapalloliitto palkkasi Zauggin juniorimaajoukkueen päävalmentajaksi ja 1992 hän nousi englantilaisvalmentaja Roy Hodgsonin apuvalmentajaksi Sveitsin A-maajoukkueeseen. Zaugg oli apuvalmentajana mukana MM-kisoissa 1994 sekä EM- kisoissa 1996. Hän toimi apuvalmentajana maajoukkueessa lokakuuhun 1999 saakka työskennellen myös portugalilaisen Artur Jorgen, itävaltalaisen Rolf Fringerin ja ranskalaisen Gilbert Gressin apuvalmentajana. Zaugg nousi päävalmentajaksi Sveitsin maajoukkueessa Gressin lähdön myötä lokakuussa 1999. Hänen pestinsä kesti vain puolisen vuotta, kesäkuuhun 2000. Maajoukkuevuodet lisäsivät kuitenkin Zauggin arvostusta Sveitsissä ja hän siirtyi 2000 Sveitsin suurseuran Grasshopper-Club Zürichin päävalmentajaksi. Zaugg johdatti Grasshopperin Sveitsin mestariksi 2001 jättäen tehtävänsä kauden jälkeen. 2002–2003 Zaugg toimi FC Luzernin päävalmentajana ennen siirtymistään BSC Young Boysin peräsimeen. Zaugg luotsasi berniläiset liigahopealle ja Uhrcupin voittoon 2004. Zaugg sai potkut lokakuussa 2005 huonon alkukauden vuoksi. Joulukuussa 2006 Zaugg palasi valmennustehtäviin, kun hän korvasi maamiehensä Martin Andermattin Liechtensteinin maajoukkueen päävalmentajana. Zaugg jätti Liechtensteinin maajoukkueen lähes kuuden vuoden valmennusvastuun jälkeen lokakuun lopussa 2012. Zaugg va quitter le banc Joulukuussa 2015 Zauggista tuli Sveitsin alasarjoissa pelaavan FC Solothurnin päävalmentaja.FC Solothurn- Trainer Zaugg: «Das ist für mich kein Abstieg» Meriitit valmentajana * Sveitsin mestaruus: 2001 ==Lähteet== Luokka:Sveitsiläiset jalkapalloilijat Luokka:Sveitsiläiset jalkapallovalmentajat Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sol

Sol voi tarkoittaa seuraavia: * Sol, Aurinko latinaksi * sol, Marsin vuorokausi (24 tuntia, 39 minuuttia ja 36 sekuntia) * Sol, roomalaisten auringonjumala ** Sol Invictus, pääjumala Aurelianuksen aikaisessa valtionuskonnossa * Sol, skandinaavien mytologian auringon jumalatar * Sol, sävelen nimi: ** duuriasteikon viidennen sävelen nimitys solmisaatiossa ** G-sävelen nimi varsinkin romaanisissa kielissä * Sol Líneas Aéreas, argentiinalainen lentoyhtiö * sol, Perun rahayksikkö * SOL, SOL Palvelut Oy, siivous-, toimitila-, kiinteistö- ja pesulapalveluihin erikoistunut yhtiö * SOL, Solana, kryptovaluutta * SOL, Sosialistinen Opiskelijaliitto, suomalainen järjestö 1965–1990 * SOL, Suomen Opettajain Liitto, suomalainen järjestö 1893–1973 * SOL, Salomonsaarten maatunnus (KOK ja FIFA) * Sol, meksikolainen olutmerkki == Henkilöitä == * Sol sukunimenä: ** Andreas Peter Cornelius Sol (1915–2016), alankomaalais-indonesialainen katolinen piispa ** Eetje Sol (1881–1965), alankomaalainen jalkapalloilija * Sol etunimenä: ** Sol Campbell (s. 1974), englantilainen jalkapalloilija ** Sol Gabetta (s. 1981), argentiinalainen sellisti ** Sol Hoopii (1902–1953), havaijilainen kitaristi, ukulelen soittaja ja näyttelijä ** Sol LeWitt (1928–2007), yhdysvaltalainen taiteilija ** Sol Polito (1892–1960), yhdysvaltalainen elokuvaaja ** Sol C. Siegel (1903–1982), yhdysvaltalainen elokuvatuottaja ** Sol Yurick (1925–2013), yhdysvaltalainen kirjailija * Sol taiteilijanimenä: ** Sol, Dong Young-bae (s. 1988), eteläkorealainen laulaja.
Bruno Weil

Bruno Weil (s. 24. marraskuuta 1949 Hahnstätten, Saksa) on saksalainen kapellimestari, joka tunnetaan erityisesti wieniläis-klassisen musiikin johtajana. Hän opiskeli Hans Swarowskyn ja Franco Ferraran johdolla ja menestyi hyvin kansainvälisissä kapellimestarikilpailuissa. Hän toimi Ausburgin oopperan musiikillisena johtajana ja Ausburgin filharmonisen orkesterin taiteellisena johtajana 1981–1989. Vuosina 1994–2002 Weil toimi Duisburgin sinfoniaorkesterin musiikillisena johtajana. Weil on torontolaisen Tafelmusik-orkesterin päävierailija ja vuodesta 1992 lähtien hän on ollut kalifornialaisen Carmel Bach -festivaalin musiikillinen johtaja. Weil toimii myös Baijerin Irseessa järjestettävän periodisoittimille omistetun Klang und Raum -festivaalin taiteellisena johtajana. Vuodesta 2001 alkaen Weil on opettanut Münchenin musiikkikorkeakoulussa. Bruno Weil on johtanut maailman huomattavimpia sinfoniaorkestereita Yhdysvalloissa, Britanniassa, Saksassa, Ranskassa, Japanissa, Kanadassa, Brasiliassa, Alankomaissa, Itävallassa ja Australiassa. Hän on johtanut myös oopperaproduktioita Berliinissä, Hampurissa, Dresdenissä ja Wienissä. Weil on tehnyt levytyksiä Tafelmusik- orkesterin, Valistuksen ajan orkesterin ja Wienin sinfoniaorkesterin kanssa Sony-levymerkille. Levytyksiin kuuluvat muun muassa Schubertin kaikki messut ja sinfoniat numerot 5–8 sekä Carl Maria von Weberin Taika-ampujan levytys periodisoittimin. Syyskuussa 2007 Bruno Weil johti Suomessa Radion sinfoniaorkesteria, joka soitti Haydnia, Mozartia ja Beethovenia. Luokka:Saksalaiset kapellimestarit Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Miguel de Unamuno

Miguel de Unamuno y Jugo (29. syyskuuta 1864 Bilbao, Espanja – 31. joulukuuta 1936) oli espanjalainen esseisti, runoilija, romaani- ja näytelmäkirjailija sekä filosofi. Unamuno oli modernisti, joka häivytti eri tyylilajien välisiä eroja. Filosofina ja kirjailijana hän edusti kristillistä eksistentialismia. Unamuno toimi vuodesta 1891 Salamancan yliopistossa kreikan kielen professorina ja 1901–1914 rehtorina. Hän ajoi Espanjan eurooppalaistumista mutta muutti myöhemmin mielipiteensä. Hänen ajatteluunsa vaikuttivat Henri Bergson, Søren Kierkegaard ja William James.WSOY:n Iso Tietosanakirja, osa 9, WSOY 1997, s. 26 Hän oli äidinkieleltään baski, mutta kirjoitti espanjaksi. Unamuno erotettiin rehtorin virasta poliittisista syistä, sillä hän vastusti Primo de Riveran diktatuuria. Hänet karkotettiin 1924 Fuerteventuraan, josta vapauduttuaan hän asettui Ranskaan. Hän palasi Salamancaan, kun diktatuuri kukistui. == Teoksia == === Kaunokirjallisuus=== * Paz en la guerra (1895) * Amor y pedagogía (1902) * El espejo de la muerte (1913) * Niebla (1914) * Abel Sánchez (1917) * Tulio Montalbán (1920) * Tres novelas ejemplares y un prólogo (1920) * La tía Tula (1921) * Teresa (1924) * Cómo se hace una novela (1927) * Don Sandalio, jugador de ajedrez (1930) * San Manuel Bueno, mártir (1930) === Filosofia=== * Del Sentimiento Trágico de la Vida (1912) * La Agonía del Cristianismo (1925) === Näytelmiä=== * La esfinge (1898) * La verdad (1899) * El hermano Juan o El mundo es teatro (1934) === Runoutta === * Poesías (1907) * Rosario de sonetos líricos (1911) * El Cristo de Velázquez (1920) * Andanzas y visiones españolas (1922) * Rimas de dentro (1923) * Rimas de un poeta desconocido (1924) * De Fuerteventura a París (1925) * Romancero del destierro (1928) * Cancionero (1953, postuumi) == Suomennetut teokset== * * * * Don Sandalio, shakinpelaaja (Don Sandalio, jugador de ajedrez); suomentanut Anu Partanen, Prometheus kustannus 2008 ISBN 978-952-5718-02-7 * Lumbrían markiisi; suomentanut Anu Partanen, Prometheus kustannus 2009 ISBN 978-952-5718-05-8 ;Novelli * Rakkauden yllättämä, teoksessa: Mies, nainen ja rakkaus: maailmankirjallisuudesta valikoituja rakkausnovelleja, toim. Kaarlo Marjanen, Ensio Rislakki. Helsinki: Mantere 1947 ;Runoja * Kastilia (Castilia), suom. O. J. Tuulio teoksessa: Espanjan ja Portugalin kirjallisuuden kultainen kirja, toim. Tyyni Tuulio, WSOY 1954 * Velasquezin Kristus: Kyyhkynen (El Cristo de Velasquez: Paloma), teoksessa: Suurempi kuin sydämeni, toim. ja suom. Anna-Maija Raittila, Helsinki: Kirjapaja 1982 ISBN 951-621-339-1 Katkelmat kokoelmasta El Cristo de Velasquez/Poema, España- Calpe, S. A., Madrid 1976. * Velasquezin Kristus: Yksinäisyys (El Cristo de Velasquez: Soledad), teoksessa: Suurempi kuin sydämeni ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * * Miguel de Unamuno * Tutkielma Unamuno Luokka:Eksistentialistit Luokka:Espanjalaiset filosofit Luokka:Espanjalaiset kirjailijat Luokka:Espanjalaiset näytelmäkirjailijat Luokka:Espanjalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1864 syntyneet Luokka:Vuonna 1936 kuolleet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Japanin Grand Prix 2004

Japanin Grand Prix 2004 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 10. lokakuuta 2004 Suzukan radalla Japanissa. Kilpailun voitti Ferrarilla ajanut Michael Schumacher, jolle voitto oli kauden kolmastoista. Toiseksi ajoi hänen pikkuveljensä Ralf Schumacher Williamsilla. == Tulokset == Sija Nro Kuljettaja Talli Kierrokset Aika/keskeytys Lähtöruutu Pisteet 1 1 Michael Schumacher Ferrari 53 1.24.26,985 1 10 2 4 Ralf Schumacher Williams-BMW 53 + 14,098 2 8 3 9 Jenson Button BAR-Honda 53 + 19,662 5 6 4 10 Takuma Satō BAR-Honda 53 + 31,781 4 5 5 8 Fernando Alonso Renault 53 + 37,767 11 4 6 6 Kimi Räikkönen McLaren-Mercedes 53 + 39,362 12 3 7 3 Juan Pablo Montoya Williams-BMW 53 + 55,347 13 2 8 11 Giancarlo Fisichella Sauber-Petronas 53 + 56,276 7 1 9 12 Felipe Massa Sauber-Petronas 53 + 1.29,656 19 10 7 Jacques Villeneuve Renault 52 + 1 krs. 9 11 16 Jarno Trulli Toyota 52 + 1 krs. 6 12 15 Christian Klien Jaguar-Cosworth 52 + 1 krs. 14 13 18 Nick Heidfeld Jordan- Ford 52 + 1 krs. 16 14 17 Olivier Panis Toyota 51 + 2 krs. 10 15 19 Timo Glock Jordan-Ford 51 + 2 krs. 17 16 20 Gianmaria Bruni Minardi-Cosworth 50 + 3 krs. 18 Kesk. 21 Zsolt Baumgartner Minardi-Cosworth 41 Ulosajo 20 Kesk. 5 David Coulthard McLaren-Mercedes 38 Kolarivaurio 8 Kesk. 2 Rubens Barrichello Ferrari 38 Kolarivaurio 15 Kesk. 14 Mark Webber Jaguar-Cosworth 20 Tulipalo 3 Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: == Muuta == *Paalupaikka: Michael Schumacher – 1.33,542. *Nopein kierros: Rubens Barrichello – 1.32,730 (kierroksella 30) *Historian 20:s Japanin Grand Prix. *Jarno Trullin ensimmäinen kilpailu Toyotalla. *Zsolt Baumgartnerin sijoitusta pudotettiin kymmenellä moottorivaihdon takia. *Fernando Alonson 50:s Grand Prix. *BAR-tallin sadas GP. *Toyotan 50:s GP. *Olivier Panisin uran viimeinen kilpailu. *Viimeinen kilpailu kun molemmat Schumacherin veljekset sijoittuivat sijoille 1. ja 2. *Aika-ajot piti siirtää sunnuntai-aamuun Ma-On-taifuunin iskettyä rata-alueelle lauantaina.http://www.mtv3.fi/urheilu/f1/uutiset.shtml/arkistot/f1/2004/10/320772 == Lähteet == Luokka:Formula 1 -kausi 2004 Luokka:Japanin Grand Prix
Brasilian Grand Prix 2004

Brasilian Grand Prix 2004 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 24. lokakuuta 2004 Interlagosin radalla Brasiliassa. Kilpailun voitti Williamsilla ajanut Juan Pablo Montoya, jolle voitto oli kauden ensimmäinen. Toiseksi ajoi McLaren-kuljettaja Kimi Räikkönen. Kilpailun jälkeen Williams ei kyennyt voittamaan kilpailua kahdeksaan vuoteen. Pastor Maldonado katkaisi putken kauden Espanjan Grand Prix'ssa. == Tulokset == Sija Nro Kuljettaja Talli Kierrokset Aika/keskeytys Lähtöruutu Pisteet 1 3 Juan Pablo Montoya Williams- BMW 71 1.28.01,451 2 10 2 6 Kimi Räikkönen McLaren-Mercedes 71 + 1,022 3 8 3 2 Rubens Barrichello Ferrari 71 + 24,099 1 6 4 8 Fernando Alonso Renault 71 + 48,908 8 5 5 4 Ralf Schumacher Williams-BMW 71 + 49,740 7 4 6 10 Takuma Satō BAR-Honda 71 + 50,248 6 3 7 1 Michael Schumacher Ferrari 71 + 50,626 18 2 8 12 Felipe Massa Sauber-Petronas 71 + 1.02,310 4 1 9 11 Giancarlo Fisichella Sauber-Petronas 71 + 1.03,842 10 10 7 Jacques Villeneuve Renault 70 + 1 krs. 13 11 5 David Coulthard McLaren-Mercedes 70 + 1 krs. 12 12 16 Jarno Trulli Toyota 70 + 1 krs. 9 13 17 Ricardo Zonta Toyota 70 + 1 krs. 14 14 15 Christian Klien Jaguar-Cosworth 69 + 2 krs. 15 15 19 Timo Glock Jordan-Ford 69 + 2 krs. 17 16 21 Zsolt Baumgartner Minardi-Cosworth 67 + 4 krs. 19 17 20 Gianmaria Bruni Minardi-Cosworth 67 + 4 krs. 20 Kesk. 14 Mark Webber Jaguar-Cosworth 23 Kolari 11 Kesk. 18 Nick Heidfeld Jordan-Ford 15 Kytkin 16 Kesk. 9 Jenson Button BAR-Honda 3 Moottori 5 Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: == Muuta == *Paalupaikka: Rubens Barrichello – 1.10,646 *Nopein kierros: Juan Pablo Montoya – 1.11,473 (kierroksella 49) *Mark Webberin 50:s Grand Prix. *Felipe Massan uran ensimmäinen kilpailun johtokierros. *BMW:n 30:s kilpailun nopein kierros. *Juan Pablo Montoyan viimeinen kilpailu Williamsilla. *Ralf Schumacherin viimeinen kilpailu Williamsilla. *David Coulthardin viimeinen kilpailu McLarenilla. *Jacques Villeneuven viimeinen kilpailu Renaultilla. *Giancarlo Fisichellan viimeinen kilpailu Sauberilla. *Mark Webberin viimeinen kilpailu Jaguarilla. *Christian Klienin viimeinen kilpailu Jaguarilla. *Nick Heidfeldin viimeinen kilpailu Jordanilla. *Timo Glockin viimeinen kilpailu Jordanilla. *Gianmaria Brunin ja Zsolt Baumgartnerin Viimeinen kilpailu. *Jaguar-tallin viimeinen kilpailu. *Viimeinen kilpailu Fordin moottoreille. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Formula 1 -kausi 2004 Luokka:Brasilian Grand Prix
Thomas Hora

Thomas Hora (25. tammikuuta 1914 Unkari – 30. lokakuuta 1995) oli unkarilaissyntyinen yhdysvaltalainen psykiatri, jota pidetään metafysiikkaa, psykologiaa ja hengellisyyttä yhdistelevän metapsykiatrian perustajana. Hora valmistui lääketieteestä Budapestin yliopistosta vuonna 1942 ja Kaarlen yliopistosta vuonna 1945. Myöhemmin hän muutti Yhdysvaltoihin ja piti yksityisvastaanottoa New Yorkissa ja Bedfordissa. Vuonna 1958 hän sai Karen Horney -palkinnon psykoanalyysin edistämisestä. Hora oli kuitenkin tyytymätön perinteiseen mielisairauksien hoitoon, ja etsi vaihtoehtoisia ratkaisuja psykologisille ja muille elämän ongelmille. Tämä johti hänet hengellisen kirjallisuuden pariin. Hän luki muun muassa zen-buddhalaisuuden, kristinuskon, taolaisuuden ja juutalaisuuden pyhiä kirjoja ja muuta kirjallisuutta, sekä filosofista kirjallisuutta, yhtä lailla eksistentialistista kuin klassista filosofiaa. Hän tapasi Carl Jungin, Alan Wattsin ja zen-mestareita. Jeesuksen opetuksista tuli keskeinen osa hänen metapsykiatriaansa. Horan ajattelun levittämistä ja hänen teostensa julkaisua on jatkanut PAGL (Peace, Assurance, Gratitude, and Love) Foundation. == Teoksia == * Existential Metapsychiatry (1977) * Dialogues in Metapsychiatry (1977) * Beyond the Dream: Discourses on Metapsychiatry and Spiritual Guidance (1986) == Aiheesta muualla == * PAGL Foundation Luokka:Eksistentialistit Luokka:Yhdysvaltalaiset psykiatrit Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 1995 kuolleet
Dan Fante

thumb|Dan Fante vuonna 2007 Dan Fante (19. helmikuuta 1944 Los Angeles, Kalifornia – 23. marraskuuta 2015 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen prosaisti ja runoilija. Fanten tyyliä on usein verrattu yhdysvaltalaiseen kirjailijaan Charles Bukowskiin. Hänen rankkaa kuvaustapaansa on kutsuttu ”soul fictioniksi”. Fanten romaanit ovat vahvasti omaelämäkerrallisia. Kirjoissa seikkailevat elämän runtelemat hahmot. Rankan kuvauksen vastapainona kirjoissa esiintyy paljon mustaa huumoria. Fante syntyi ja kasvoi Los Angelesissa. Hänen isänsä oli kirjailija John Fante. Dan Fante keskeytti koulunsa parikymppisenä ja lähti tien päälle, päätyen lopulta kahdeksitoista vuodeksi New Yorkiin. Hän kokeili ennen kirjailijanuraansa monia erilaisia pätkätöitä ja työskenteli muun muassa ikkunanpesijänä, puhelinmyyjänä, yksityisetsivänä, huonekalumyyjänä sekä monissa muissa erilaisissa pienipalkkaisissa töissä. Dan Fante asui Los Angelesissa. Hän oli naimisissa ja yhden lapsen isä. Fanten kirjoja on julkaissut Suomessa kustannusyhtiö Sammakko. == Suomennettuja teoksia == *Aasin vaihteet, 2003 *Pönttö, 2004 *Unohda Guggenheim, 2004 *Pilvien pesijä, 2005 *Korkinimijä, 2007 *Moottorisahasäkeitä, 2009 *Aasin kaviot, 2012 *Point Doom, 2013 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Dan Fanten virallinen kotisivu Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Puola olympialaisissa

Puola osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Chamonix'n 1924 talviolympialaisissa. Siitä lähtien maa on osallistunut kaikkiin olympialaisiin lukuun ottamatta Los Angelesin 1984 kesäkisoja, joita se boikotoi. Ensimmäiset mitalinsa maa saavutti Pariisin 1924 kesäolympialaisissa ja ensimmäisen kultamitalinsa Amsterdamin 1928 kesäolympialaisissa. Kaikkiaan maa on saavuttanut 299 mitalia. Puola on saanut olympiamitaleja yli 20 urheilumuodossa. Eniten kultamitaleja maalla on yleisurheilusta ja nyrkkeilystä. Yksittäisistä urheilijoista eniten kultamitaleja ovat voittaneet kävelijä Robert Korzeniowski (4 kultaa) ja pikajuoksija Irena Szewińska (3 kultaa). Kahteen kultamitaliin ovat kesäolympialaisissa yltäneet yleisurheilijat Józef Szmidt (1960–1964) ja Tomasz Majewski (2008–2012), ampujat Józef Zapędzki (1968–1972) ja Renata Mauer (1996–2000), soutajat Robert Sycz ja Tomasz Kucharski (2000–2004), painonnostaja Waldemar Baszanowski (1964–1968), nyrkkeilijä Jerzy Kulej (1964–1968), miekkailija Witold Woyda (1972), judoka Waldemar Legień (1988–1992), painija Andrzej Wroński (1988–1996) sekä nykyaikainen viisiottelija Arkadiusz Skrzypaszek (1992). Maan ensimmäinen olympiavoittaja oli kiekonheiton Amsterdamissa 1928 voittanut Halina Konopacka. Talviolympialaisissa Puola on saavuttanut 20 mitalia, joista kuusi on peräisin Vancouverin 2010 kisoista ja toiset kuusi Sotšista 2014. Justyna Kowalczyk voitti 30 kilometrin hiihdon Vancouverissa 2010 ja 10 kilometrin hiihdon Sotšissa 2014. Mäkihyppääjä Kamil Stoch voitti kaksi henkilökohtaista kultamitalia Sotšissa 2014. Lisäksi talviolympialaisissa kultamitaleille ovat yltäneet mäkihypyn Sapporossa 1972 voittanut Wojciech Fortuna ja 1 500 metrin pikaluistelun Sotšissa voittanut Zbigniew Bródka. == Puolan olympiamitalit urheilumuodoittain == Urheilumuoto Kulta Hopea Pronssi Yhteensä Yleisurheilu 23 18 13 54 Nyrkkeily 8 9 26 43 Kreikkalais-roomalainen paini 5 8 7 20 Painonnosto 5 6 21 32 Miekkailu 4 9 9 22 Ammunta 4 3 5 12 Soutu 3 3 10 16 Judo 3 3 2 8 Mäkihyppy 3 3 1 7 Taidelajit 3 2 3 8 Nykyaikainen viisiottelu 3 0 0 3 Maastohiihto 2 1 2 5 Ratsastus 1 3 2 6 Uinti 1 3 2 6 Pikaluistelu 1 2 3 6 Jalkapallo 1 2 0 3 Telinevoimistelu 1 1 2 4 Purjehdus 1 0 3 4 Lentopallo 1 0 2 3 Melonta 0 6 12 18 Pyöräily 0 6 3 9 Vapaapaini 0 1 4 5 Jousiammunta 0 1 1 2 Ampumahiihto 0 1 0 1 Käsipallo 0 0 1 1 Yhdistetty 0 0 1 1 == Puolan mitalit kesäolympialaisissa 1948–2012 == Vuosi Kulta Hopea Pronssi Yhteensä Sijoitus mitalitilastossa 1948 0 0 1 1 34. 1952 1 2 1 4 20. 1956 1 4 4 9 17. 1960 4 6 11 21 9. 1964 7 6 10 23 7. 1968 5 2 11 18 11. 1972 7 5 9 21 7. 1976 7 6 13 26 6. 1980 3 14 15 32 10. 1984 Ei osallistunut 1988 2 5 9 16 20. 1992 3 6 10 19 19. 1996 7 5 5 17 11. 2000 6 5 3 14 14. 2004 3 2 5 10 23. 2008 3 6 1 10 20. 2012 2 2 6 10 30. == Lähteet == * * * * * * * * *
Giaginskaja

Giaginskaja (adygeiaksi Джэджэ Jeje, venäjäksi Гиагинская) on Giaginskajan piirin keskuskylä Adygeiassa, Venäjällä. Kylästä on Maikopiin 35 km. Kylän väkiluku oli vuonna 2002 15 160, mikä on miltei puolet piirin väkiluvusta, ja kylä onkin piirin suurin asutuskeskus. Kylästä löytyy rautatieasema ja paikallismuseo. Luokka:Adygeia
Elf (elokuva)

Elf on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut komedia-/fantasiaelokuva. Elokuvan ohjasi Jon Favreau ja pääosassa on Will Ferrell. Elokuva kertoo Buddystä, joka pienenä vauvana kömpi joulupukin lahjasäkkiin, ja salamatkustaja huomattiin vasta silloin kun joulupukki oli saanut lahjat jaettua ja palannut Pohjoisnavalle. Koska Buddy oli orpo, päätti Tonttupappa kasvattaa Buddyn tontuksi, kertomatta hänelle että hän on ihminen. Vuosia myöhemmin kun Buddy on kasvanut aikuiseksi, hän on muita tonttuja paljon pitempi ja hitaampi tekemään lahjoja. Buddy alkaa epäillä alkuperäänsä, ja kuulee pian että hän onkin ihminen. Tästä pettyneenä päättää Buddy lähteä etsimään isäänsä New Yorkista. ==Näyttelijät== ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset fantasiaelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset perhe- elokuvat Luokka:Jouluelokuvat Luokka:Vuoden 2003 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Jon Favreaun ohjaamat elokuvat
Oksana Zabužko

Oksana Stefanivna Zabužko (; s. 19. syyskuuta 1960 Lutsk, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen kirjailija, runoilija ja kirjallisuuskriitikko. Hän on tullut kansainvälisesti tunnetuksi useille kielille käännetyllä romaanillaan Poljovi doslidžennja z ukrajinskoho seksu (1996). Zabužko opiskeli Kiovan yliopistossa, josta hän valmistui 1987. Hän oli 1992 ja 1994 Yhdysvalloissa vierailevana kirjailijana ja opettikin lyhyen aikaa useissa yliopistoissa. Sittemmin hän on työskennellyt Ukrainan kansallisen tiedeakatemian filosofian instituutissa. Zabužko julkaisi esikoisrunokokoelmansa Travnevyi ini (”Toukokuista kuuraa”) 1985 ja oli pian arvostettu visimdesjatnyky-sukupolven (”1980-lukulaiset”) runoilija. Hän on kääntänyt ukrainaksi useiden runoilijoiden tuotantoa. Zabužko sai suosiota proosallaan, jossa hän käsitteli avoimesti seksuaalisuutta ja naisen asemaa ukrainalaisessa yhteiskunnassa, usein feministisestä näkökulmasta. Zabužko on merkittävä myös tutkijana ja on julkaissut tutkimuksia Ivan Frankosta, Taras Ševtšenkosta ja Lesja Ukrajinkasta. Hänen tuotantoaan on käännetty monille kielille. ==Suomennettu tuotanto== * * ==Lähteet== Luokka:Ukrainalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
This Is Spinal Tap

This is Spinal Tap on komediaelokuvan Hei me rokataan! soundtrack-levy ja heavy metal -yhtye Spinal Tapin ensimmäinen albumi. Vuonna 1984 julkaistun albumin kappaleet parodioivat metallimusiikin kliseitä, kuten muinaisaikojen mystiikkaa tavoittelevia sävelmiä sekä machohenkisiä, naisvihamielisiä sanoituksia. Lisäksi mukana on pop- ja psykedeelisiä kappaleita, jotka jäljittelevät metallimusiikkia innoittaneita 1960-luvun yhtyeitä.Adams, Bret: This Is Spinal Tap [Original Soundtrack]. AllMusic. Viitattu 20.8.2022. == Kappaleet == Kaikkien kappaleiden säveltäjäksi ja sanoittajaksi on merkitty Christopher Guest, Harry Shearer, Michael McKean ja Rob Reiner. Kappaleen 6 on sovittanut Harlan Collins. ;A-puoli # # # # # # ;B-puoli # * # # # # ;Vuoden 2000 CD-uusintapainoksen bonuskappaleet # * # == Kokoonpano == === Spinal Tap === * David St. Hubbins (Michael McKean) – laulu ja rytmikitara, basso kappaleessa ”Big Bottom” * Nigel Tufnel (Christopher Guest) – soolokitara, mandoliini ja laulu, basso kappaleessa ”Big Bottom” * Derek Smalls (Harry Shearer) – bassokitara ja laulu * Viv Savage (David Kaff) – kosketinsoittimet ja laulu * Mick Shrimpton (Ric Parnell) – rummut ja lyömäsoittimet === Muut === * Harlan Collins – syntetisaattori * John Sinclair – kosketinsoittimet == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Spinal Tap Luokka:Vuoden 1984 albumit Luokka:Yhdysvaltalaiset metallialbumit
Silat

Silat tarkoittaa: *Sila eli selustin eli setolkka, hevosen valjaitten osa *silat, taistelulaji Malesian niemimaalla
Reykjanesbær

Reykjanesbær on kunta Reykjanesin niemimaalla Islannissa. Kunnan pinta-ala on 144 neliökilometriä ja vuonna 2019 väkiluku oli 18 920 asukasta. ==Historia== Reykjanesbærin alueella on ollut asutusta jo 1500-luvulla. Saksalaiset kävivät kauppaa Keflavíkissa, kunnes tanskalaiset saivat monopolin Islannin kaupasta 1600-luvun alussa. Alueen vaihtelevan kunnallisjaon jälkeen vuonna syntyi 1994 Reykjanesbær, kun kunnat Keflavík, Njarðvík ja Hafnir päättivät myönteisen kansanäänestyksen jälkeen liittyä yhteen. ==Ystävyyskaupungit== Reykjanesbærin ystävyyskuntia ovat Kerava Suomessa ja Trollhättan Ruotsissa. ==Aiheesta muualla== * Kunnan kotisivut * Reykjanesbær - kuvagalleria ==Lähteet== Luokka:Islannin kunnat
Sosiopatia

Sosiopatia on epävirallinen termi, joka viittaa antisosiaalisiin tekoihin ja asenteisiin. Diagnostic and Statistical Manual of Mental Disordersin (DSM) mukaan sosiopatiaa kuvaa parhaiten epäsosiaalinen persoonallisuushäiriö. Termejä ”sosiopaatti” ja ”psykopaatti” käytetään usein vaihtoehtoisina, mutta ne tarkoittavat kuitenkin eri asioita. Psykologi, neurotieteilijä Kent A. Kiehlin mukaan ”sosiopaatti” viittaa henkilöön, jolla on epäsosiaalisia taipumuksia, jotka johtuvat sosiaalisista tai ympäristöön liittyvistä tekijöistä, kun taas psykopaattiset piirteet ovat enemmän synnynnäisiä, vaikka kaoottinen tai väkivaltainen kasvatus voikin vaikuttaa tähän vielä enemmän psykopaatin tavoin käyttäytyvissä yksilöissä. Sen lisäksi siinä missä psykopaatit ovat tunnettuja kyvystään laskelmoivaan harkintakykyyn, sosiopaatit ovat impulsiivisempia, jotka toimivat enemmän hetken mielijohteessa. ==Katso myös== *Huijaus *Antisosiaalinen tai psykopaattinen strategia *Kriminologia ==Lähteet== Luokka:Persoonallisuushäiriöt
Sophus Lie

Marius Sophus Lie (lausutaan , "Lii"; 17. joulukuuta 1842 – 18. helmikuuta 1899) oli norjalaissyntyinen matemaatikko. Sophus Lie oli London Mathematical Societyn kunniajäsen ja myös Royal Societyn jäsen. Lie suunnitteli alun perin sotilasuraa, mutta huonon näkönsä vuoksi päätyi opiskelemaan yliopistoon. Hän opiskeli matematiikkaa Ludwig Sylowin johdolla Christianian yliopistossa. Lie kiinnostui erityisesti geometriasta ja lähti 1869 jatkamaan opiskeluaan Berliiniin. Siellä hän ystävystyi Felix Kleinin kanssa, ja he alkoivat työskennellä yhdessä. Lie ja Klein tutkivat geometrisia transformaatioryhmiä. Ystävykset liikkuivat monissa yliopistokaupungeissa, muun muassa Berliinissä, Göttingenissä ja Pariisissa. Ranskan ja Saksan välisen sodan johdosta työskentely siellä kävi kuitenkin vaikeaksi. Lie päätti palata Christianiaan (silloin jo Oslo). Hän valmistui filosofian tohtoriksi Oslon yliopistosta vuonna 1872. Lie työskenteli tiiviisti vuodet 1888–1893 yhdessä assistenttinsa Friedrich Engelin kanssa työstäessään heidän suurta kolmiosaista teostaan Theorie der Transformationsgruppen. Lien mukaan on sittemmin nimetty geometrisia ja analyyttisiä symmetrioita kuvaavat Lien ryhmät ja Lien algebrat. Nämä Lien nimeen liitetyt teoriat perustuivat hänen keksimiinsä kontaktimuunnoksiin. Siinä luodaan kääntäen yksikäsitteiset kuvaukset Euklidisen avaruuden pallojen ja niiden tangenttitasojen välille. Pallo tangenttitasoineen muodostaa eräänlaisen neliulotteisen avaruuden (pallon pinta on kaksiulotteinen ja samoin tangenttitaso kaksiulotteinen). Kontaktimuunnokset ovat analyyttisiä muunnoksia, jossa tangenttitasot kuvautuvat tangenttitasoille. Lien työ mahdollistaa jatkuvien transformaatioiden kuvaamisen vektorikentille, jolloin tutkimuksen kohteeksi pelkistyvät huomattavasti yksinkertaisemmat lineaariset rakenteet. Lien algebrat ovat nykyään tärkeitä muun muassa kvanttifysiikassa. == Lähteet == * * * ===Viitteet=== Luokka:Norjalaiset matemaatikot Luokka:Royal Societyn ulkomaiset jäsenet Luokka:Ranskan tiedeakatemian jäsenet Luokka:Vuonna 1842 syntyneet Luokka:Vuonna 1899 kuolleet
Master Chief

Master Chief Petty Officer of Navy SPARTAN-117 (lyhyemmin Master Chief tai oikealta nimeltään John) on kuvitteellinen hahmo, joka esiintyy Halo- pelisarjan peleissä: Halo: Combat Evolved, Halo 2, Halo 3, Halo 4, Halo 5 ja Halo Infinite. Master Chief on pelien päähenkilö, joissa hän on muukalaisia vastaan taisteleva geneettisesti ja fyysisesti paranneltu supersotilas. Master Chief tunnetaan myös nimillä SPARTAN-117 tai John-117. Master Chiefin kasvoja ei ole koskaan paljastettu kokonaisuudessaan, mutta Halo 4:n vaikeimman tason lopussa olevassa videossa hänen kasvoistaan paljastetaan pieni osa silmien kohdalta. Halo CE:ssä Master Chiefin kengänpohjassa on Marcus Lehdon nimikirjaimet (MRL). Master Chief on myös ensimmäinen videopelihahmo, joka on päässyt Madame Tussaudsin vahakabinettiin. Master Chiefin hahmon ovat luoneet Marcus Lehto, Rob McLees ja Shi Kai Wang. Master Chiefiä ääninäyttelee Steve Downes. == Aiheesta muualla == Luokka:Halo-pelisarjan hahmot Luokka:Kuvitteelliset sotilaat Luokka:Kuvitteelliset kyborgit
Wings of Forever

Wings of Forever on Power Questin ensimmäinen albumi. Se julkaistiin vuonna 2002. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Alessio Garavello – laulu * Tina Groom – laulu * Adam Bickers – kitara * Sam Totman – kitara * Steve Scott – bassokitara * Steve Williams – kosketinsoitin * Simon Burrell – äänet === Muut tekijät === * Karl Groom – tuottaja, äänittäjä, miksaaja * Clive Nolan – äänittäjä * Mika Jussila – masteroija * Jean-Pascal Fournier – kansikuva * Bruno Farinelli – grafiikka == Aiheesta muualla == * * Wings of Forever discogs.com -sivustolla Luokka:Vuoden 2002 esikoisalbumit Luokka:Brittiläiset power metal -albumit
Kamferitipat

Kamferitipat eli hermotipat () ovat apteekeissa myytävä lääkevalmiste joka koostuu 1 osasta kamferia, 3 osasta eetteriä ja 6 osasta spriitä. Niitä on käytetty lääkkeenä heikotukseen, sydämen vajaatoimintaan ja myös ensiapuna korvasärkyyn.http://www.iltalehti.fi/perhe/200709246610325_ms.shtml Kamferitippoja pyörrytykseen Kamferitippoja käytettiin 1930-luvun Suomessa 10–30 tipan annoksina sydänheikkoutta virkistävänä lääkkeenä ja muun muassa kuumetaudeissa hengitystä ja sydämen toimintaa elvyttävänä aineena. Koska kamferi ja eetteri aiheuttavat paikallista ärsytystä, kamferitippojen pidempiaikainen käyttö saattoi aiheuttaa mahalaukun ja suoliston katarreja. == Lähteet == Luokka:Lääkkeet
Kūsankū

Kūsankū (), tunnetaan myös nimellä Kankū-dai (), jonka Gichin Funakoshi otti 1930-luvulla käyttöön Japanissa, on monissa okinawalaisissa ja japanilaisissa karatetyylisunnissa harjoiteltu kata. Joissakin tyylisuunnissa, kuten Shōtōkanissa, katasta tunnetaan kaksi versiota, Kankū-shō ja Kankū-dai. Kataa opetetaan vaikeutensa vuoksi yleensä edistyneemmille harjoittelijoille. Tyypillistä Kūsankūlle on sen lopussa oleva hyppy ja nidangeri, tuplapotku. Perimätidon mukaan Kūsankūn kehitti samanniminen kiinalainen diplomaatti (Kwang Shang Fu) vuonna 1761 Okinawalla. Luokka:Karate
Anja Salokannel

thumb|Anja Salokannel Helsingin Kirjamessuilla 2012 Anja Esteri Salokannel (s. 1947 Kangasniemi) on suomalainen kustannustoimittaja, kirjailija ja kääntäjä. Salokannel on koulutukseltaan filosofian maisteri ja äidinkielenopettaja. Hän toimi Jyväskylän kaupunginteatterin teatterisihteerinä 1973–1979 ja Kirjailijakeskuksen (nyk. Lukukeskus) toiminnanjohtajana 1979–1980. Myöhemmin hän siirtyi vapaaksi kirjailijaksi ja on toiminut myös kääntäjänä erikoisalanaan vironkielinen kirjallisuus. Vuosina 1984–2010 Salokannel toimi Otavassa kotimaisen kaunokirjallisuuden kustannustoimittajana ja toimituspäällikkönä. Salokannel on suomentanut virosta muiden muassa Ülo Tuulikin, A. H. Tammsaaren, Jaan Kaplinskin, Ellen Niitin ja Viivi Luikin tuotantoa. Salokannel sai L. Onervan palkinnon esikoisrunokokoelmastaan Metsän jälki (1982). Vuonna 2007 hän sai Suomen Kirjasäätiön myöntämän Alvar Renqvist-palkinnon, joka jaetaan ansioituneelle kustannustoimittajalle. Vuonna 2022 Salokannel sai Viron kulttuurirahaston käännöspalkinnon Jaan Kaplinskin runovalikoiman Ilta tuo takaisin kaiken suomennoksesta. Salokannel on naimisissa kirjailija ja kääntäjä Juhani Salokanteleen kanssa. == Teoksia == * Metsän jälki: runoja. Otava 1982 * Kesäkuun 14. päivä: muistelmia ja dokumentteja virolaisten kyydityksestä 1941, toimittaneet Mart Laar ja Anja Salokannel. Otava 1989 * Pieniä sanoja sinulle äiti, toimittanut Anja Salokannel. Otava 1992 * All my loving: 60-luvun ystäväni, tekijät Outi Pakkanen ja Anja Salokannel. Otava 2007 == Lähteet == * Mitä-Missä-Milloin vuosikirja 1984 ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Suomentajat‎ Luokka:Suomalaiset kustannustoimittajat‎ Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Louis McLane

Louis McLane (28. toukokuuta 1786 Smyrna, Delaware – 7. lokakuuta 1857 Baltimore) oli yhdysvaltalainen vuoden 1812 sodan veteraani, lakimies ja poliitikko. McLane valittiin Delawaren edustajana Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen ensimmäisen kerran maaliskuussa 1817 alkaneelle kaudelle ja hän toimi edustajana vuoteen 1827 saakka, jolloin hänet valittiin senaattiin. Oltuaan tukijana Andrew Jacksonin presidentinvaalikampanjassa, hän sai vuonna 1829 nimityksen suurlähettilääksi ("Envoy Extraordinary and Minister Plenipotentiary") Englantiin. Vuosina 1831–1833 hän toimi Jacksonin valtiovarainministerinä ja ulkoministerinä 1833–1834. Tämän jälkeen hän muutti Baltimoreen, jossa hän toimi Baltimore and Ohio Railroad -rautatieyhtiön johtajana. McLane palasi politiikkaan uudelleen vuosiksi 1845–46, kun hänet nimitettiin uudelleen Yhdysvaltain Britannian lähettilääksi. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenet Luokka:Yhdysvaltain senaatin jäsenet Luokka:Yhdysvaltain ulkoministerit Luokka:Yhdysvaltain valtiovarainministerit Luokka:Vuonna 1786 syntyneet Luokka:Vuonna 1857 kuolleet
Max Perutz

Max Ferdinand Perutz (19. toukokuuta 1914 Wien - 6\. tammikuuta 2002 Cambridge) oli itävaltalais-brittiläinen molekyylibiologi. Hän sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1962 hemoglobiinin analysoinnista röntgensäteillä. Hän jakoi palkinnon yhdessä John Kendrew'n kanssa. Perutz syntyi vuonna 1914 Wienissä. Vuonna 1936 hänestä tuli tutkiva opiskelija Cambridgen yliopistoon kristallografiaa tutkivaan ryhmään, jota johti J. D. Bernal. Toisen maailmansodan aikana Perutzia pyydettiin löytämään tapa tuottaa jäätä Habbakkuk-projektia (pykriitistä rakennettu lentotukialus) varten. Tehtävää varten Perutz kehitti jään ja paperimassan seoksen. Vuonna 1953 Perutz osoitti, että röntgensäteiden diffraktoituminen proteiineista voitiin jakaa vaiheisiin vertaamalla proteiinikiteiden rakennetta raskaiden atomien läsnä ollessa ja myös niitä ilman. Vuonna 1959 hän selvitti hemoglobiinin rakenteen. Perutz toimi myös James D. Watsonin ja Francis Crickin ohjaajana 1950-luvulla, kun he tutkivat DNAn rakennetta. == Aiheesta muualla == * Perutzin elämäkerta Nobel-säätiön sivuilla Luokka:Brittiläiset molekyylibiologit Luokka:Nobelin kemianpalkinnon saajat Luokka:Copley-mitalin saajat Luokka:Ranskan tiedeakatemian jäsenet Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 2002 kuolleet