EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Kevin Behrens

Kevin Behrens (s. 3. helmikuuta 1991 Bremen) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 185-senttimetrinen. Hän on edustanut Saksassa useita seuroja mutta nousi Bundesliigaan vasta vuonna 2021 siirryttyään Union Berliniin. Hän siirtyi tammikuussa 2024 VfL Wolfsburgiin. Behrens pelasi Werder Bremenin juniori- ja reservijoukkueissa vuosina 2008–2011 mutta jatkoi sitten alemmilla sarjatasoilla Wilhelmshavenissa, Hannover 96:n kakkosjoukkueessa, Alemannia Aachenissa, Rot-Weiss Essenissä ja Saarbrückenissä. Kausina 2018–2021 hän pelasi 2. Bundesliigassa 94 ottelua ja teki niissä 31 maalia Sandhausenin joukkueessa. Kesällä 2021 Behrens siirtyi Union Berliniin. Hän pelasi kaudella 2021–2022 Bundesliigassa 24 ottelua mutta vain kahdesti avauskokoonpanossa. Hän teki kauden aikana kaksi maalia: syyskuussa ottelun ainoan maalin Arminia Bielefeldiä vastaan ja huhtikuussa ottelun viime minuuteilla 1–2-voittomaalin RB Leipzigia vastaan. Kaudella 2022–2023 hän pelasi 33 liigaottelua. Ensimmäisistä 13 ottelusta hän oli avauskokoonpanossa vain kerran, 1–1-tasapeliin päättyneessä kotiottelussa Bayern Müncheniä vastaan. Peliajan lisäännyttyä hän oli lopulta avauksessa 17 ottelussa ja teki kahdeksan maalia. Kaudella 2023–2024 hän on vuodenvaihteeseen mennessä pelannut 15 liigaottelua, joista 13 avauskokoonpanossa, ja tehnyt neljä maalia. Kansainvälisillä seurakentillä Behrens pelasi kaudella 2021–2022 Konferenssiliigassa viisi ottelua, joissa kaksi kertaa avauskokoonpanossa, ja teki maalin kahdessa ensimmäisessä ottelussa Slavia Prahaa ja Maccabi Haifaa vastaan. Kaudella 2022–2023 hän pelasi Eurooppa-liigassa yhdeksän ottelua, joista neljä ottelua avauskokoonpanossa. Kaudella 2023–2024 hän pelasi Mestarien liigassa viisi ottelua, joista neljä avauskokoonpanossa. Behrens pelasi ensimmäisen ottelunsa Saksan jalkapallomaajoukkueessa ystävyysottelussa Meksikoa vastaan lokakuussa 2023 päästyään viimeisiksi minuuteiksi kentälle. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Takovon ristin ritarikunta

Takovan ristin ritarikunta () oli serbialainen ritarikunta, joka perustettiin vuonna 1865 ottomaanivastaisen kansannousun 50-vuotismuiston kunniaksi. Alkujaan se oli ainoastaan sotilaille myönnettävä kunnianosoitus. Ritarikunta lakkautettiin vuonna 1903, kun Obrenovićin dynastia lakkasi hallitsemasta Serbiaa. Kunnianosoitusta jaettiin aluksi kolmessa luokassa, mutta vuodesta 1877 luokkia oli viisi: * I luokka * II luokka * III luokka * IV luokka * V luokka == Lähteet == Luokka:Serbian kunniamerkit
Miikka Tarpeenniemi

Miikka Tarpeenniemi (s. 1993) on suomalainen teologi, opettaja ja evankelis- luterilaisen kirkon pappi. Tarpeenniemi vihittiin papiksi Seinäjoella kesäkuussa 2020, minkä jälkeen hän on työskennellyt seurakuntapastorina Vaasassa ja Jyväskylässä. Aiemmin hän toimi opettajana Hämeenlinnan seudulla. Vuodesta 2022 lähtien hän on työstänyt uskonnonpedagogiikan väitöskirjaa Helsingin yliopistossa. Tarpeenniemi on ollut mukana useissa akateemisissa ja ammatillisissa luottamustehtävissä, kuten Suomen kirkon pappisliiton valtuustossa (2022–2025), Piispainkokouksen teologikoulutustoimikunnassa (2019–2020), Akavan opiskelijoiden valtuuskunnassa (2018–2019), Opetusalan Ammattijärjestö OAJ:n opiskelijatoimikunnassa (2018–2019) ja Opettajaksi opiskelevien liiton hallituksessa (2018–2019). Tarpeenniemen esikoistietokirja Murhattu paavi? – Salaliittoteoriat ja katolisen kirkon vaietuin kohtalo (Reuna, 2023) ilmestyi maaliskuussa 2023. Kirjassa kuvataan paavi Johannes Paavali I:n kuolemasta syyskuussa 1978 syntyneitä salaliittoteorioita. ==Lähteet== Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka:Suomalaiset papit Luokka:Suomalaiset teologit Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Elävät henkilöt
Jeep Avenger

Jeep Avenger on Jeepin vuodesta 2022 lähtien valmistama pieni crossover- tyyppinen automalli. Se on valmistajansa pienin malli ja sijoittuu suuremman Renegaden alapuolelle. Avenger esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä lokakuussa 2022 täyssähköisenä versiona, mutta malli tulee myöhemmin saataville myös polttomoottorikäyttöisenä joillain markkinoilla. Auto perustuu PSA-konsernin kehittämälle EMP1-perusrakenteelle. Avenger valittiin Vuoden autoksi Euroopassa 2023. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Avenger Jeepin kotisivuilla Avenger Luokka:Sähköautot Luokka:J-segmentin autot Luokka:2020-luvun autot
Roni Hudd

Roni Hudd (s. 20. tammikuuta 2005) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Helsingin Jalkapalloklubia. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hudd esiintyi Veikkausliigassa VPS:n edustusjoukkueessa ensimmäisen kerran kaudella 2022. Hän pelasi kauden aikana eurolopputurnausottelut mukaan lukien 18 liigaottelua mutta oli avauskokoonpanossa vain kerran. Hän teki liigakauden aikana kaksi maalia, yhden kesäkuussa ensimmäisessä liigaottelussaan vieraskentällä HIFK:ta vastaan ja yhden lokakuussa vieraskentällä FC Interiä vastaan. Kaudella 2023 hän pelasi 24 veikkausliigaottelua, joissa hän oli 15 kertaa avauksessa. Liigamaaleja hän teki neljä: yhden toukokuun alussa kotikentällä IFK Mariehamnia vastaan, yhden kahdeksan päivää myöhemmin vieraskentällä AC Oulua vastaan, yhden kesäkuussa vieraskentällä SJK:ta vastaan ja yhden heinäkuussa vieraskentällä FC Interiä vastaan. Elokuussa 2024 Hudd siirtyi vuoden 2026 loppuun asti ulottuvalla sopimuksella Helsingin Jalkapalloklubiin. Hudd on pelannut useissa Suomen nuorisomaajoukkueissa. Vuosina 2021–2022 hän pelasi alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa kuusi ottelua ja teki niissä yhden maalin. Vuosina 2022–2023 hän pelasi alle 18-vuotiaiden maajoukkueessa yhdeksän ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Vuonna 2023 hän pelasi alle 19-vuotiaiden maajoukkueessa kolme EM-karsintaottelua. Samana vuonna hän pelasi myös alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa ensimmäiset kaksi otteluaan ja teki syyskuussa niistä ensimmäisessä Islantia vastaan maalin. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 2005 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Victor Nordis

Victor Nordis (oik. Victor Emil Nordström, s. 12. syyskuuta 2003) on suomalainen tuottaja, lauluntekijä, muusikko ja laulaja. Hän on tullut tunnetuksi yhteistyöstään useiden suomalaisten rap- ja pop-artistien, kuten Sexmanen, Ege Zulun ja JVG:n, kanssa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset_poplaulajat Luokka:Suomalaiset musiikkituottajat Luokka:Suomalaiset lauluntekijät Luokka:Vuonna 2003 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sven Michel

Sven Michel (s. 15. heinäkuuta 1990 Freudenberg) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 177-senttimetrinen. Hän on edustanut Saksan Bundesliigassa Paderbornia, tammikuusta 2022 kesään 2023 saakka Union Berliniä ja heinäkuusta 2023 alkaen Augsburgia. Michel pelasi ensimmäisen kerran 2. Bundesliigassa kevätkaudella 2014 siirryttyään Energie Cottbusiin, joka kuitenkin putosi 3. Ligaan keväällä 2014. Michel siirtyi kesällä 2016 Paderborniin, jossa hän pelasi 5,5 kautta. Vuonna 2018 Paderborn nousi 2. Bundesliigaan ja seuraavana vuonna Bundesliigaan. Michel pelasi kaudella 2019–2020 Bundesliigassa 29 ottelua ja teki niissä viisi maalia: kauden ensimmäisessä liigaottelussa elokuussa Bayer Leverkusenia, joulukuussa Werder Bremeniä, helmikuussa Bayern Müncheniä sekä kauden kahdessa viimeisessä ottelussa kesäkuussa Borussia Mönchengladbachia ja Eintracht Frankfurtia vastaan. Seuraavat kaudet Paderborn pelasi jälleen 2. Bundesliigassa, jossa Michel teki kaudella 2021–2022 tammikuun loppuun mennessä 19 ottelussa 14 maalia. Michel siirtyi tammikuun 2022 lopulla Union Berliniin. Hän pelasi kauden jälkipuolella Bundesliigassa 13 ottelua ja teki niissä kolme maalia: huhtikuussa Hertha Berliniä, RB Leipzigia ja Greuther Fürthiä vastaan. Bundesliigakauden 2022–2023 kolmannessa ottelussaan Schalkea vastaan Michel teki kaksi maalia. Kauden kolmannen liigamaalinsa hän teki marraskuussa Freiburgia vastaan. Hän pelasi kauden aikana 21 bundesliigaottelua mutta oli vain kahdesti avauskokoonpanossa. Hän pelasi Eurooppa-liigassa kuusi ottelua mutta häneltä jäi kaksi alkulohko-ottelua väliin hänen saatuaan pelikiellon hänelle ensimmäisen ottelun lopussa määrätyn ulosajon seurauksena. Hän teki maalin alkulohkon viimeisessä ottelussa belgialaista Saint-Gilloisea ja ensimmäisessä neljännesvälieräottelussa samaa joukkuetta vastaan. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sunwind

Sunwind on suomalainen purjevenemalli, jota valmistettiin Oy Nykra Ab:n veistämöllä Uudessakaarlepyyssä. Veneet suunnitteli Tord Sundén. Sunwind on melko yleinen purjevenemerkki Suomessa, vuonna 2015 Suomessa oli rekisterissä melkein 500 Sunwindia. Sunwind-veneitä Malli Vesilinja Vuodesta Sunwind 20 19.68 ft / 6.00 m 1970 Sunwind 31 30.64 ft / 9.34 m 1977 Sunwind 26 25.59 ft / 7.80 m 1978 Sunwind 27 26.97 ft / 8.22 m 1982 Sunwind 33 32.91 ft / 10.03 m 1983 Sunwind 311 30.74 ft / 9.37 m 1988 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Nykarleby båtbyggeri Historaa ja esitteitä. Luokka:Veneenvalmistajat
Pyhän Savan ritarikunta

Pyhän Savan ritarikunta () oli serbialainen ritarikunta, joka perustettiin vuonna 1883 kuningas Milan I:n käskystä. Kunniamerkkiä jaettiin tunnustuksena mm. kulttuurin ja opetuksen saralla tehdyistä ansioista niin siviileille kuin sotilaillekin. Ritarikunta on nimetty Pyhän Savan mukaan, joka oli ensimmäinen Serbian arkkipiispa. Kunnianosoitusta jaettiin viidessä luokassa: * suurristin ritari * suurupseeri * komentaja * upseeri * ritari == Lähteet == Luokka:Serbian kunniamerkit Luokka:Jugoslavian kuningaskunnan ritarikunnat
Harry Jansson (luistelija)

Gustav Harry Jansson (Jangneus) (4. kesäkuuta 1916 Tukholma, Ruotsi – 11. maaliskuuta 2002 Uppsala) oli ruotsalainen pikaluistelija 1940-luvulla. Jansson oli yksi 1940-luvun parhaista ruotsalaisista pikaluistelijoista. Hänen uransa alkoi hieman ennen maanmiestään Åke Seyffarthia, josta tuli 1940-luvun ruotsalainen pikaluistelun ykkösnimi. Janssonin rinnalla Göthe Hedlund oli toinen vahva ruotsalainen pikaluistelunimi. Toisen maailmansodan takia kansainvälisiä kilpailuja ei järjestetty. Vuosittaiset kansainväliset kisat Davosissa tosin olivat helmikuun alussa ohjelmassa. Niissä hän teki vuosina 1941 ja 1942 omia ennätyksiään useilla matkoilla. Jansson ehti osallistua EM- kisoihin helmikuussa 1939 sijoittuen yhteispisteissä viidenneksi. Talvella 1946 järjestettiin sodan jälkeen ensimmäiset kansainväliset kilpailut. Jansson oli mukana helmikuussa 1946 järjestetyissä epävirallisissa MM-kilpailuissa Oslossa sijoittuen viidenneksi. Vuonna 1948 järjestettiin St. Moritzissa talviolympialaiset. Jansson sijoittui 1 500 metrillä viidenneksi, 5 000 metrillä neljänneksi häviten maanmiehelleen Hedlundille pronssimitalin yhdellä kymmenyksellä ja 10 000 metrillä kahdeksanneksi maanmiehensä Seyffarthin voittaessa kultaa.. Olympialaisten jälkeen Helsingissä pidetyissä MM-kisoissa Jansson oli yhteispisteissä kahdeksas. Pikaluistelun lisäksi Jansson kilpaili Seyffarthin lailla ratapyöräilyssä kesäkausina saavuttaen lajissa maansa mestaruuksia. Uransa Jansson lopetti kaudella 1950. Hän ei enää kausilla 1949 ja 1950 ollut mukana kansainvälisissä mestaruuskilpailuissa. == Henkilökohtaiset ennätykset == * 500 metriä: 42,5 (29. tammikuuta 1942, Davos) * 1 000 metriä: 1.30,5 (2. helmikuuta 1941, Davos) * 1 500 metriä: 2.15,5 (29. tammikuuta 1942, Davos) * 3 000 metriä: 5.00,0 (21. helmikuuta 1946, Helsinki) * 5 000 metriä: 8.32,9 (3. helmikuuta 1941, Davos) * 10 000 metriä: 17.46,71 (10. helmikuuta 1946, Oslo) Jansson piti sotien jälkeen keväällä 1945 nimissään vielä maansa pikamatkojen eli 500 ja 1 000 metrin ennätyksiä. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset pikaluistelijat Luokka:Ruotsalaiset pyöräilijät Luokka:Vuonna 1916 syntyneet Luokka:Vuonna 2002 kuolleet
Jeanneau

Jeanneau on ranskalainen veneenvalmistaja, joka aloitti toimintansa vuonna 1957. Se tekee sekä moottori- että purjeveneitä. Jeanneau yhdistyi 1990-luvulla osaksi maailmanlaajuista Beneteau Groupia. Jeanneau on melko yleinen venemerkki Suomessa, vuonna 2015 Suomessa oli rekisterissä yli 560 Jeanneauta. Vuonna 2018 se oli Suomen myydyin tuontivenemerkki. Jeanneaun brändejä ovat moottorivenemerkit Cap Camarat, Merry Fisher, Leader, NC, DB sekä purjevenemerkit Sun Odyssey, Jeanneau ja Sun Fast. Vuonna 2022 näitä merkkejä edustavia veneitä oli Manner-Suomessa 835 kappaletta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *jeanneau.com Valmistajan verkkosivut. Luokka:Veneenvalmistajat
Geography Now

Geography Now on yhdysvaltalaisen Paul Barbaton luoma YouTube-kanava, johon on tehty esittelyvideot maailman itsenäisistä valtioista. Kanavalle lisättiin videot Yhdistyneiden kansakuntien 193 jäsenmaasta englanninkielisessä aakkosjärjestyksessä. Ensimmäinen, Afganistanista kertova video ladattiin 15. lokakuuta 2014 ja viimeinen, Zimbabwesta kertova video ladattiin 15. lokakuuta 2024. Barbaton lisäksi jaksojen vakiintuneiksi henkilöiksi ovat muodostuneet Hannah Bamberg (kulttuuri), Arthur Napiontek (urheilu), Simon Morton, Noah Gildermaster (luonnonvarat ja ruoka), Kaleb Seaton (taiteilijanimellä Gary Harlow, eläimet) ja Keith Everett (musiikki). Videot ovat saaneet kiitosta kohdemaiden paikallisilta medioilta, joissa maa esitellään kattavasti melko lyhyessä ajassa. ==Esittelyvideot== Eri valtioiden esittelyvideot on jaettu kanavalla neljään osaan, poliittiseen maantieteeseen (Political Geography), luonnonmaantieteeseen (Physical Geography), väestöön (Demographics) ja kansainvälisiin suhteisiin (Friend Zone). Alun perin videot alkoivat valtion lipun esittelyllä, mutta toukokuussa 2016 ladatusta Kuuba-videosta alkaen liput on käsitelty erillisissä Flag Friday -videoissa. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset Youtube-kanavat Luokka:Yhdysvaltalaiset tubettajat
Ivan Le

Ivan Le (, oikea nimi Ivan Leontijovytš Moisja, ; 22\. maaliskuuta 1895 Moisyntsi, Zolotonošan piiri, Pultavan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 9. lokakuuta 1978 Kiova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) oli ukrainalainen kirjailija. Le oli sosialistista realismia edustavan ukrainalaisen kirjallisuuden perustajia. Hän aloitti tuotantonsa julkaisemisen 1920-luvun alussa. Hänen tuotantoonsa kuuluu novellikokoelmia ja romaaneja, kuten Budni (1926, ”Arkipäiviä”), Juh’ym Kudrja (1926) ja Tanets žyvota (1928, ”Vatsatanssi”). Hänen suosituin teoksensa on ollut Roman mižhirja (1929, ”Vuorten välinen romaani”). Teoksesta on julkaistu myöhemmin useita painoksia, jotka poikkeavat jossain määrin alkuperäisen teoksen suhtautumisesta venäläisten ja Aasian alueen kansojen välisten suhteiden ongelmaan. 1931 ilmestynyt romaani Intehral (1931) edustaa virallista linjaa, ja historialliset romaanit Nalyvaiko (1940) ja kolmiosainen H’melnytskyi (1957–1965) on kirjoitettu virallisen neuvostohistoriankirjoituksen mukaan. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ukrainalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1895 syntyneet Luokka:Vuonna 1978 kuolleet
Aleksandăr Atanasov

Aleksandăr Atanasov (, s. 1983Пули 32-го Чемпионата Европы по киокушинкай superkarate.ru 18.5.2018 Viitattu 19.10.2022 ) on bulgarialainen superraskaansarjan karateka. Hän oli Kyokushinin EM-kilpailussa kerran neljäs 2016.European Openweight Championships – IKO kyokushinresults.com Viitattu 19.10.2022 ==Kilpaura== Syyskuussa 2015 Atanasov saavutti Belgrade Trophy turnauksessa hopeaa yli 90-kilon sarjassa.Международното Първенство 'Белградски трофей' - 19.09.2015 , Белград iko-bulgaria.org 19.9.2015 Viitattu 20.10.2022 Atanasov oli mukana toukokuussa 2016 Bulgarian EM-kilpailuissa, jossa hän hävisi avauskierroksella Alejandro Navarrolle.Пули 30-го Чемпионата Европы 2016 по киокушинкай (IKO) superkarate.ru 20.5.2016 Viitattu 31.5.2023 Loppuvuodesta Atanasov eteni sen sijaan Puolan EM-kilpailujen avoimessa painoluokassa pronssiotteluun. Hän hävisi mitalikamppailun Andrei Zuboreville. Huhtikuussa 2017 Atanasov oli mukana Osakan MM-kilpailuissa, jossa hän hävisi avauskierroksella Shōhei Kamadalle, joka lopulta voitti maailmanmestaruuden. Hän sijoittui turnauksessa viidenneksi.Евгени Прудников Световен Шампиоин в Япония при ветераните iko-bulgaria.org 4.2017 Viitattu 20.10.2022 Syyskuussa Atanasov oli mukana Bulgaria vastaan Serbia turnauksessa, jossa oli kuusi yksittäistä otteluparia. Atanasov hävisi oman ottelunsa tuomariäänin Zdenko Lakušičille.БЕЛГРАДСКИ ТРОФЕЙ - 2017 iko-bulgaria.org 30.9.2017 Viitattu 20.10.2022 Marraskuussa Atanasov sijoittui Romanian EM-kilpailujen avoimessa painoluokassa kahdeksanneksi. Toukokuussa 2018 Atanasov oli mukana painoluokallisissa EM-kilpailuissa. Hän oli myös marraskuussa Moldovan EM- kilpailujen avoimessa painoluokassa, jossa Atanasov sijoittui seitsemänneksi. Maaliskuussa 2019 Atanasov saavutti hopeaa Balkanin mestaruuskilpailuissa.Balkan Championship - Greece 2019 iko-bulgaria.org 23.3.2019 Viitattu 19.10.2022 Atanasov saavutti lokakuussa 2022 hopeaa Iranin kansainvälisessä mestaruuskilpailuissa.МЕЖДУНАРОДНО ПЪРВЕНСТВО В ИРАН - ОКТОМВРИ 2022 iko-bulgaria.org 13.10.2022 Viitattu 7.11.2022 Hän oli seuraavaksi mukana marraskuussa Puolan Euroopan Openissa, jossa Atanasov hävisi avauskierroksella Grzegorz Kędzierskille tuomariäänin.19thEuropeanOpenKarateKyokushinChampionships ikopoland.com Viitattu 6.11.2022 Hän ilmoitti turnauksen jälkeen lopettavansa maajoukkueuransa.A Slistren karate player ends his career as a national competitor bulgaria.postsen.com 7.11.2022 Viitattu 7.11.2022 ==Lähteet== Luokka:Bulgarialaiset karatekat Luokka:Kyokushinin harjoittajat Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kiril Boev

Kiril Boev (, s. 30. elokuuta 1989 Varna) on bulgarialainen raskaansarjan karateka. Hän saavutti Kyokushinin EM-pronssia 2018. ==Kilpaura== Tammikuussa 2009 Boev saavutti pronssia Yhdysvaltain mestaruuskilpailuissa.US Championships - IKO kyokushinresults.com Viitattu 19.10.2022 Toukokuussa 2011 Boev oli mukana Italian EM-kilpailuissa keskisarjassa.25-ТО ЕВРОПЕЙСКО ПЪРВЕНСТВО НА КАТЕГОРИИ iko-bulgaria.org 28.5.2011 Viitattu 21.10.2022 Lokakuussa hänet palkittiin Silistra Cupissa parhaasta ottelutekniikasta ja voitti tameshiwari murskauskilpailun.КУПА СИЛИСТРА - 2011 iko-bulgaria.org 15.10.2011 Viitattu 21.10.2022 Tammikuussa 2012 Boev saavutti toisen kerran pronssia Yhdysvaltain mestaruuskilpailuissa. Maaliskuussa hän saavutti Varna Cupin mestaruuden avoimessa painoluokassa. Boev palkittiin myös parhaasta taisteluhengestä.VІІ-мо ПЪРВЕНСТВО ЗА МЪЖЕ НА КАТЕГОРИИ - гр. Варна iko- bulgaria.org 31.3.2012 Viitattu 21.10.2022 Kesäkuussa hän oli mukana Unkarin EM-kilpailuissa, jossa Boevin turnaus päättyi toisella kierroksella.26-ТО ЕВРОПЕЙСКО ПЪРВЕНСТВО НА КАТЕГОРИИ БУДАПЕЩА, УНГАРИЯ iko-bulgaria.org 2.6.2012 Viitattu 21.10.2022 Maaliskuussa 2013 hän saavutti Varna Cupin mestaruuden.КУПА ВАРНА - 2013 iko-bulgaria.org 23.3.2013 Viitattu 21.10.2022 Maaliskuussa 2014 Boev saavutti Silistra Cupin mestaruuden.ПЪРВЕНСТВО - КУПА СИЛИСТРА 2014 iko-bulgaria.org 30.3.2014 Viitattu 20.10.2022 Marraskuussa hän oli mukana Puolan EM-kilpailujen avoimessa painoluokassa, jossa Boev sijoittui seitsemänneksi.European Openweight Championships – IKO kyokushinresults.com Viitattu 19.10.2022 Boev voitti muun muassa avauskierroksella Jahmaine Christien. Maaliskuussa 2016 Boev saavutti hopeaa Balkanin mestaruuskilpailuissa.4-то БАЛКАНСКО ПЪРВЕНСТВО ПО КАРАТЕ КИОКУШИН iko- bulgaria.org 13.3.2019 Viitattu 20.10.2022 Toukokuussa hän oli mukana Bulgarian EM-kilpailuissa, jossa Boev kohtasi avauskierroksella Dejan Dakovicin.Пули 30-го Чемпионата Европы 2016 по киокушинкай (IKO) superkarate.ru 20.5.2016 Viitattu 31.5.2023 ===EM-pronssia (2018)=== Toukokuussa 2018 Boev oli mukana painoluokallisissa EM-kilpailuissa. Hän voitti avauskierroksella Krzysztof Jelonekin ja toisella kierroksella Mohammad Reza Sohranin. Boev hävisi välieräkamppailunsa ja eteni pronssiotteluun. Hän kohtasi Mate Badarin, jonka Boev voitti.IKO European Championships kyokushinresults.com Viitattu 19.10.2022 Maaliskuussa 2019 Boev saavutti pronssia Balkanin mestaruuskilpailuissa.Balkan Championship - Greece 2019 iko- bulgaria.org 23.3.2019 Viitattu 19.10.2022 ==Lähteet== Luokka:Bulgarialaiset karatekat Luokka:Kyokushinin harjoittajat Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ruonan kartano

Ruonan kartano tai Ruonankartano () on kartano Sauvossa. Kartano lähiympäristöineen muodostaa yhden Sauvon rekisterikylistä. Ruona sijaitsee Ruonanjoen alajuoksulla Halikonlahteen kuuluvan Ruonanlahden rannalla. Varhaisin maininta Ruonan kartanosta on vuodelta 1350, jolloin kuningas Maunu Ladonlukko myi sen Turun linnanhaltija Gerhard Skyttelle. Kartano on todennäköisesti perustettu 1200-luvun alkupuoliskolla ruotsalaisen uudisasutuksen keskuspaikaksi, ja siitä muodostettiin kruununkartano. Kartanon ympärille perustettiin erityinen kartanolääni, Ruonankartanon lääni, joka oli varhainen hallintoalue, jolla oli myös sotilaallista merkitystä. Turun linnan valmistuttua kruununkartanolle ei ollut enää samaa käyttöä, joten sen saattoi myydä.Alifrosti; Luoto 1990, s. 83–84 Ruonan kartanosta muodostui rälssimaata, mutta se säilytti erityisen hallinnollisen asemansa. Ruonankartanon lääni käsitti pelkästään kruununtiloja, joiden lampuodit kantoivat veronsa kartanolle 1600-luvulle saakka.Alifrosti; Luoto 1990, s. 99 1500-luvulla Ruona kuului Erik Flemingille, mutta se on siirtynyt takaisin kruunulle ja päätynyt hetkellisesti voudin virkatilaksi. Kartano lääneineen lahjoitettiin Ivar Stiernkorsille vuonna 1566, mutta otettiin pois Stiernkorseilta 1599 ja annettiin Tönne Göransson Gyllenmånelle. Vuonna 1618 kartano palasi Stiernkorsien haltuun, mutta palautettiin kruunulle vuoden 1682 reduktiossa. Siitä eteenpäin Ruona oli majurin puustelli Ruotsin vallan loppuun saakka.Alifrosti; Luoto 1990, s. 358 ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Suomen kartanot Luokka:Sauvon kylät
Viljam Puttonen

Viljam Puttonen (1870 Laukaa – 30. lokakuuta 1926 Leningrad, Neuvostoliitto) oli suomalainen ammattiyhdistysvaikuttaja, joka toimi sisällissodan aikana Suomen kansanvaltuuskunnan merenkulkulaitoksen johtajana. == Elämä == Puttonen lähti jo 13-vuotiaana töihin Helsinkiin ja työskenteli myöhemmin metsätyömiehenä Perä-Pohjolassa. 1890-luvun alussa Puttonen pakeni asevelvollisuutta Norjaan, jossa hän oli kalastajana. Vuonna 1900 Puttonen palasi Suomeen ja työskenteli satamatyöläisenä Tornion Röytässä. Ensimmäisen sortokauden aikana Puttonen oli mukana työläisaktivistien liikkeessä ja osallistui vuonna 1906 Viaporin kapinaan. Perä-Pohjolaan palattuaan Puttonen oli sosialidemokraattisen puolueen kiertävänä puhujana ja organisaattorina. Vuosina 1906–1909 Puttonen oli yksi Kemi-yhtiön tukkityöläisten lakon johtajista. Vuosina 1907–1918 Puttonen työskenteli Suomen Kuljetustyöntekijäin Liiton luottamusmiehenä. Sisällissodan käynnistyessä Puttonen nimitettiin kansanvaltuuskunnan Työasiain osaston meriasiain valvojaksi eli käytännössä merenkulkulaitoksen johtajaksi. Puttonen ja Edvard Gylling neuvottelivat Tsentrobaltin kanssa sopimuksen, jonka mukaan kaikki ensimmäisen maailmansodan aikana Itämeren laivaston käyttöön pakko-otetut suomalaisalukset palautetaan. Sisällissodan loppuvaiheessa Puttonen pakeni Neuvosto-Venäjälle, jossa hän toimi muun muassa valistustehtävissä Leningradin seudulla. == Lähteet == Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen jäsenet Luokka:Sortokausien aktivistit Luokka:Suomen sisällissodan punaiset Luokka:Neuvostoliitonsuomalaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1870 syntyneet Luokka:Vuonna 1926 kuolleet
I Will Survive

I Will Survive on Gloria Gaynorin laulama diskokappale. Kappale julkaistiin lokakuussa 1978 ja se nousi listaykköseksi Yhdysvalloissa kolmeksi viikoksi ollen listoilla yhteensä 27 viikkoa.Billboard: Gloria Gaynor Britanniassa kappale oli listaykkösenä neljä viikkoa.Official Charts: Gloria Gaynor Kappale nousi listaykköseksi myös KanadassaAdult Oriented Playlist ja Irlannissa.Irish Charts: I Will Survive Suomessa se sijoittui parhaimmillaan kolmanneksi. Vuonna 2021 Rolling Stone -lehti listasi laulun 500 parhaimman koskaan tehdyn laulun listalle (sijalle 251.)Rolling Stones: Best Songs of All Time ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset musiikkikappaleet Luokka:Vuoden 1978 kappaleet Luokka:Billboard Hot 100 -listan ykköset
Viljo Lantto

Viljo Nikolai Lantto (6. joulukuuta 1906 Alatornio – 24. joulukuuta 1985 Oulu) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Lanton vanhemmat olivat liikemies Iisakki Lantto ja Iida Koiksniemi ja puoliso vuodesta 1933 Anja Väänänen. Ekonomi, kauppaneuvos Ilkka Lantto on heidän poikansa. Viljo Lantto kävi Tampereen kauppaopiston 1927 ja teki myöhemmin opintomatkoja Ruotsiin ja useisiin Keski-Euroopan maihin. Hän oli veljensä omistaman T:mi O. V. Lanton vähittäiskaupan kauppa-apulainen ja konttoristi 1920–1931, Kemi Oy:n konttoristi ja vähittäiskauppias Kemissä 1932–1945, Oulun Kauppa Oy:n pääosakas, toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja 1937–1970 ja yrityksen hallituksen päätoiminen puheenjohtaja 1970–1976 sekä Katri Antell -yhtiön osakas ja johtokunnan varapuheenjohtaja 1968–1976 ja päätoiminen puheenjohtaja vuodesta 1976. Lantto oli myös leipomoyrittäjä Vilppulan Kolhossa 1953–1968. Hänellä oli useita liike-elämän ja muita luottamustehtäviä, kuten Tukkukauppojen Oy:n hallintoneuvoston jäsenyys 1966–1976 ja Yrittäjäin Liiton valtuuskunnan jäsenyys 1956–1967. Sekä talvisotaan että jatkosotaan rintamapalveluksessa osallistunut Lantto oli sotilasarvoltaan reservin kersantti. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1967. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset kauppiaat Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1906 syntyneet Luokka:Vuonna 1985 kuolleet
Yrjö Valli

Yrjö Fredrik Valli (17. huhtikuuta 1897 Uskela – 28. elokuuta 1969 Turku) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Vallin vanhemmat olivat puutavarakauppias August Fredrik Valli ja Justiina Soini ja puoliso vuodesta 1929 Aino Margrethe Hansen. Valli kävi Liikemiesten Kauppakoulun 1917 ja oli Toiminimi E. & J. Leinon palveluksessa Salossa 1910–1929, toimien yrityksen konttoripäällikkönä, ja sitten Ford- autoja ja Fordson-traktoreita edustaneen ja huoltaneen Salon Automyynti Oy:n, vuodesta 1936 Valli-Auto Oy, perustajaosakas, toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja Salossa ja Turussa. Yhtiö oli aikanaan Suomen suurin traktorien myyjä. Vallin yritysten liiketoimintaan kuuluivat myös kaksi huoltoasemaa ja autokoulu. Valli oli Purje ja Moottori -lehden perustaja ja omistaja 1954–1966 ja Herrasmannin tilan omistaja Tarvasjoella vuoteen 1945. Vallilla oli lisäksi useita autoalan ja muita luottamustehtäviä, kuten toiminta Salon Viestin sihteerinä ja puheenjohtajana 1916–1929. Optimistijolla-purjehduksen edelläkävijänä Suomessa Valli oli Suomen Optimistiliiton perustaja ja toiminnanjohtaja vuodesta 1962. Valli muistetaan myös merkittävänä lahjoittajana. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1967. Autoalan Keskusliiton kultaisen ansiomerkin hän oli saanut 1954 ja kultaisen kunniamerkin 1960. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Valli-Auto Oy vuonna 1940. Mika Jaakkola, KampiVeivi, 16.3.2015. Luokka:Suomalaiset kauppiaat Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset lehdenkustantajat Luokka:Suomalaiset lahjoittajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1897 syntyneet Luokka:Vuonna 1969 kuolleet
Magnus Cedercreutz

Magnus Gustaf Folkern Cedercreutz (23. syyskuuta 1917 Helsinki – 8. elokuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen vapaaherra ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Cedercreutzin vanhemmat olivat varatuomari, vapaaherra Gustaf Cedercreutz ja Gertrud Ek, kauppaneuvos Vicktor Ekin tytär, ja puoliso vuodesta 1940 Barbro Kristina Kahelin. Arkkitehti Jonas Cedercreutz oli hänen veljensä. Magnus Cedercreutz tuli ylioppilaaksi Nya svenska läroverketistä 1935 ja valmistui diplomiekonomiksi Svenska handelshögskolanista 1937. Hän oli Oy Victor Ek Ab:n osastopäällikkö 1940–1945, johtokunnan jäsen 1945–1950 ja toimitusjohtaja 1950–1982. Cedercreutz oli myös Oy Hilek Ab:n johtokunnan jäsen vuodesta 1953 ja toimitusjohtaja vuodesta 1978 sekä Oy Matkatoimisto VEK Resebyrå Ab:n, sittemmin Oy Matkatoimisto Travek Resebyrå Ab, toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1963. Cedercreutzilla oli lisäksi useita luottamustehtäviä, kuten Suomen Huolintaliikkeiden Liiton puheenjohtajuus 1959–1965, Pohjoismaisen Speditööriliiton johtokunnan puheenjohtajuus 1966–1970 ja Kansainvälisen huolintafederaation (FIATA) johtokunnan jäsenyys 1957–1975 ja varapresidenttiys 1965–1975. Suomen aatelisliiton puheenjohtajana Cedercreutz toimi 1973–1981. Talvisotaan ja jatkosotaan osallistunut Cedercreutz oli sotilasarvoltaan reservin komentajakapteeni (1976). Kauppaneuvoksen arvonimen Cedercreutz sai 1967. Voimistelua harrastaneen ja tukeneen Cedercreutzin mukaan on nimetty muistorahasto Magnus Cedercreutz' minnesfond för främjande av gymnastik inom Finlands Svenska Gymnastikförbund.Kuka kukin on 1978, s. 103. Viitattu 20.10.2022. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 1982 kuolleet
Heimosi

Heimosi () oli inkeriläinen kylä, joka kuului Hietamäen luterilaisen seurakuntaan. Kylän toinen nimi oli Noisela. Vuonna 1849 kylässä oli 52 asukasta, kaikki inkeriläisiä (äyrämöisiä). Kylän paikannimistöön kuului Kivikk'oja, Rossonmäki ja Törölänkennäs. Kylän lähellä sijaitsi Nuolijoen yläjuoksu, käytännössä puro. 1900-luvun alussa kylän ainoat suvut oli Iho ja Heimonen. Runoilija Aapo Iho oli syntynyt Heimosissa. Asukkaiden elinkeino oli maanviljeily, erityisesti kasvatettiin ruista ja myös kaalia, joka myytiin Pietariin. Kylän lapset kävivät Törölän koulussa. Vuonna 1926 kylässä oli 21 taloa ja 177 asukasta (kaikki inkeriläisiä). Toisen maailmansodan aikana kylä oli tuhottu. Sodan jälkeen takaisin palanneet asukkaat eivät päässeet kotikylälleen, koska heitä kiellettiin asumasta omalla alueellaan. Kylän alue jäi autioksi. == Lähteet == ===Viitteet=== Luokka:Inkerin kylät Luokka:Hietamäen kylät
Kymönkoski

Kymönkoski on Viitasaaren itäpuolella Keski-Suomessa sijaitseva kylä, joka on tunnettu kalastuskoskistaan, kuten esimerkiksi Kymönkoskesta. Kylän läheisyydessä sijaitsevat myös Karoliinan portaat, luonnonkiviportaat, joita pitkin Karoliina Raatikainen kulki 1800-luvulla kotimökillensä. Kylällä on oma kyläkoulu, Kymönkosken koulu. Kylällä oli ennen kyläkauppa Tarmo, joka on nytemmin lopettanut toimintansa. Kansanedustaja Teuvo Hakkaraisen saha sijaitsee kylän liepeillä. Luokka:Viitasaaren kylät
Tulivuorikotilot

Tulivuorikotilot (Fissurellidae) on kotiloihin kuuluva nilviäisheimo. Heimon lajeja tavataan merivesistä. == Taksonomia ja anatomia == Tulivuorikotilot jaetaan viiteen alaheimoon ja 48 sukuun. Lajeja heimossa on yli 500. Tulivuorikotiloiden kuori on muodoltaan kartiomainen tai litteä, ja kuoren huipussa on aukko. Kuori voi olla sileä tai uurteinen. Nuorten kotiloiden kuori on spiraalimainen. Tulivuorikotiloilla on kaksi kidusta, sydäntä ja munuaista. ==Levinneisyys ja elintavat== Tulivuorikotiloita tavataan kaikista valtameristä lauhkeilta ja lämpimiltä alueilta. Ne elävät niin matalissa kuin syvissäkin vesissä kivikkoisilla alueilla ja usein kivien alla. Heimon lajit syövät useimmiten leviä ja eloperäistä ainesta, mutta osan ravintoa ovat sienieläimet. == Lähteet == Luokka:Kotilot
Johannes Oecolampadius

Johannes Oecolampadius (oikealta nimeltään Hussgen tai Heussgen) (1482 Weinsberg, Kurpfalz - 24. marraskuuta 1531 Basel) oli saksalainen reformoitu teologi, joka toimi Baselin uskonpuhdistuksen johtajana. == Elämä == Oecolampadius kävi koulua Weinsbergissä ja Heilbronnissa ja lähti sitten Bolognan yliopistoon opiskelemaan oikeustiedettä, mutta palasi pian takaisin Heidelbergiin ja suuntautui teologian pariin. Hän syventyi myös kreikan ja heprean kieliin. Pappisvihkimyksensä jälkeen hän hoiti pappisvirkaa Weinsbergissä. Hänestä tuli saarnaaja Baselin katedraaliin, ja vuonna 1518 hän väitteli teologian tohtoriksi Baselin yliopistossa, ja vuonna 1520 hän julkaisi kreikan kieliopin. Samana vuonna häntä pyydettiin Augsburgin katedraalin saarnaajaksi. Hän tutustui Martti Lutherin kirjoituksiin, kävi kirjeenvaihtoa Lutherin ja Philipp Melanchthonin kanssa ja aluksi puolusti Lutherin kantaa nimettömässä Canonici indocti -teoksessaan (1519), mutta harjoitti myös ankaraa itsetutkiskelua, joka päättyi siihen, että hän meni luostariin munkiksi. Helmikuussa 1522 hän lähti Creuznachin lähellä sijaitsevaan Ebernburgiin, jossa hän toimi uskonpuhdistuksen oppien opettajana. Oecolampadius palasi Baseliin marraskuussa 1522 kirkkoherraksi ja vuonna 1523 yliopiston luennoitsijaksi. Luennoidessaan Jesajan kirjasta hän tuomitsi kirkolliset väärinkäytökset, ja julkisessa väittelyssä 20. elokuuta 1523 hän menestyi niin hyvin, että hänestä tuli Ulrich Zwinglin paras apuri, ja hän onnistui vakuuttamaan Baselin viranomaiset jonkinlaisen uskonpuhdistuksen välttämättömyydestä. He sulkivat Baselin luostarit, ja Oecolampadius poisti jumalanpalveluksista joitain taikauskoisiksi katsomiaan tapoja. Hän puolusti julkisesti Lutherin oppia vanhurskauttamisesta yksin uskon kautta, pappien avioliittoa ja käytti saarnastuoliaan uusien oppien levittämiseen. Baselin viranomaiset suhtautui uskonpuhdistukseen varovasti. Talonpoikaissota ja anabaptismin leviäminen huolestuttivat kaupunkia. Tammikuussa 1528 Oecolampadius ja Zwingli osallistuivat Bernissä käytyyn väittelyyn, joka johti uuden uskon hyväksymiseen kyseisessä kantonissa ja seuraavana vuonna lopulta messun lakkauttamiseen Baselissa. Anabaptistit väittivät Oecolampadiuksen kannattavan näkemyksiään, mutta heidän kanssaan käydyssä väittelyssä hän erosi useimmista heidän kannoistaan. Oecolampadius ei ollut Lutherin, Zwinglin tai Jean Calvinin kaltainen merkittävä teologi. Hänen näkemyksensä ehtoollisesta edustivat Zwinglin mukaista vertauskuvallista tulkintaa Lutherin reaalipreesens-näkemystä vastaan, ja hän edusti tätä näkökantaa Marburgin uskontokeskustelussa lokakuussa 1529. Hänen mukaansa ehtoollinen oli ennen kaikkea kristittyjen veljeyden merkki. ==Lähteet== Luokka:Saksalaiset teologit Luokka:Uskonnolliset julistajat Luokka:Vuonna 1482 syntyneet Luokka:Vuonna 1531 kuolleet
Sykäri

Sykäri on Hyvinkään itäosassa sijaitseva Ridasjärven valuma-alueeseen kuuluva matala järvi. Järvi on kooltaan hieman alle 200 hehtaaria ja sen keskisyvyys on 0,6 m ja suurin syvyys 2,5 m.Sykäri (21.094.1.002) - Järviwiki, jarviwiki.fi, viitattu 20.10.2022. Järven valuma-alue on pinta-alaltaan 19,8 km².Sykäri - Hyvinkään kaupunki, hyvinkaa.fi, viitattu 20.10.2022. Järven pohjoisosa, jota kutsutaan myös varsinaiseksi Sykäriksi, on pyöreähkö ja hipoo Hausjärven rajaa. Järven pitkänomaiseen eteläosaan, joka tunnetaan myös Kaidanpäänjärvenä, virtaa vettä Tervalamminojan kautta Tervalammesta. Sykärin vesi purkautuu puolestaan järven luoteisosasta Aulinjokeen ja edelleen Ridasjärveen sekä Keravanjokeen. Järven vesi vaihtuu järvessä nopeasti sen mataluuden ja laajan valuma-alueen vuoksi. Sykäri on Hyvinkään puolella kokonaisuudessaan sijaitsevista järvistä kolmanneksi suurin Ridasjärven ja Kytäjärven jälkeen. Sykärin itäisellä rannalla on paikoitellen tiheää vapaa- ajan sekä vakituista asutusta. Länsiranta on lähes rakentamatonta. Sykärin vedenlaatua on seurattu säännöllisesti kolmen vuoden välein vuodesta 2005 alkaen, osana Hyvinkään pintavesien seurantaohjelmaa. Hygieeniseltä laadultaan järven vesi on erinomaista. Sykärillä tehtiin 2010-luvun loppupuolella kasvillisuuskartoitus. Kartoituksessa havaittiin nuottaruohoa, irtokellujaa, pikkulimaskaa sekä useita lummekasveja, kuten ulpukkaa, lummetta ja suomenlummetta. Ilmaversoista kasveista tavattiin muun muassa järvikaislaa ja kurjenmiekkaa. Sykäri on järven nimenä harvinaisuus. Samannimisiä yli hehtaarin kokoisia järviä ei ole muualla Suomessa. == Lähteet == Luokka:Hyvinkään järvet
Raikkosi

Raikkosi () on entinen inkeriläinen kylä, joka kuului Hietamäen luterilaiseen seurakuntaan. Kylän toinen nimi oli Nuolijoki, ja se sijaitsee samannimisen joen rannalla. Kylä kuuluu hallinnollisesti nyt Leningradin alueen Lomonosovin piiriin. Perimätiedon mukaan kylän perusti Andrus Raikkerus -niminen suomalainen, joka tuli Muolaasta. Vuonna 1849 kylässä asui 142 inkeriläistä, niistä 95 äyrämöisiä ja 47 savakoita. Äyrämöinen kylänosa oli nimeltään Hotakka. Kylässä toimi 1870-luvun alusta kansakoulu, joka oli Rospeekan kylän kanssa yhteinen. Kylän suurin suku oli Raikkerus, muita sukuja oli Virolainen ja Puumalainen. Raikkosin elinkeino oli maanviljely, erityisesti kasvatettiin perunaa ja kaalia, joka myytiin Pietariin. Vuonna 1926 kylässä oli 81 taloa ja 385 asukasta, niistä 378 inkeriläisiä. Toisen maailmansodan aikana kylä oli saksalaisjoukkojen miehittämä. Vuosina 1943–1944 inkeriläisiä vietiin Viron kautta Suomeen. Sodan jälkeen osa heistä jäi Suomeen, jotkut pakenivat Ruotsiin. Neuvostoliittoon palanneet eivät vastoin lupauksia päässeet kotikyläänsä, vaan heidät karkotettiin eri puolille Venäjää. == Lähteet == ===Viitteet=== Luokka:Inkerin kylät Luokka:Hietamäen kylät
Pietro Vermigli

Pietro Vermigli, tunnetaan yleisesti nimellä Petrus Martyr ("Pietari Marttyyri"), (8. toukokuuta 1500 Firenze - 12. marraskuuta 1562 Zürich) oli italialainen reformoitu uskonpuhdistaja. Hän oli yksi merkittävimpiä reformoidun teologian varhaisia puolustajia. == Elämä == Vermigli sai opetusta Fiesolen augustinolaisluostarissa ja siirtyi vuonna 1519 Padovan lähellä sijaitsevaan luostariin. Hän valmistui tohtoriksi noin vuonna 1527. Hän saarnasi Bresciassa, Pisassa, Venetsiassa ja Roomassa, ja opiskeli kreikkaa ja hepreaa. Vuonna 1530 hänet valittiin Spoletossa sijaitsevan augustinolaisluostarin apotiksi ja vuonna 1533 Napolissa sijaitsevan San Pietro ad Aram -luostarin prioriksi. Samoihin aikoihin hän tutki Martin Bucerin kommentaareja evankeliumeista ja psalmeista sekä Ulrich Zwinglin De vera et falsa religione -teosta, ja vakuuttui uskonpuhdistajien näkemyksistä. Häntä syytettiin harhaopista, ja Napolin varakuningas kielsi hänen saarnaamisensa. Kielto poistettiin Roomaan tehdyn valituksen jälkeen, mutta vuonna 1541 Vermigli siirrettiin Luccaan, jossa hän joutui jälleen epäilyksen kohteeksi. Hänet kutsuttiin Genovaan sääntökuntansa tuomiokapitulin eteen, mutta hän pakeni vuonna 1542 Pisaan ja sieltä toisen italialaisen uskonpuhdistajan, Bernardino Occhinon, luo Firenzeen. Occhino pakeni Geneveen ja Vermigli Zürichiin, sieltä Baseliin ja lopulta Strasbourgiin, jossa hänet nimitettiin Bucerin tuella teologian professoriksi. Thomas Cranmer kutsui sekä Vermiglin että Occhinon Englantiin vuonna 1547, ja Vermigli nimitettiin Oxfordin yliopiston jumaluusopin professoriksi. Vuonna 1549 hän osallistui suureen eukaristiaa käsitelleeseen disputaatioon. Hän oli hylännyt Lutherin konsubstantiaatio-opin ja omaksunut opin reaalipreesensistä, jonka edellytyksenä on vastaanottajan usko. Hänen näkemyksensä vaikuttivat mahdollisesti anglikaanikirkon ehtoollisoppiin. Katolisen Marian noustua valtaistuimelle Vermigli sai luvan palata Strasbourgiin, jossa hänet nimitettiin uudelleen teologian professoriksi. Häntä kuitenkin vastustettiin sillä perusteella, että hän oli hylännyt luterilaisen opin. Vermigli joutui lopulta pakenemaan reformoitujen näkemystensä vuoksi professoriksi Zürichiin. Vermigli julkaisi yli kymmenen teologista teosta, pääasiassa raamatunkommenttaareja ja eukaristiaa käsitteleviä tutkielmia. Hänen näkemyksensä muistuttivat lähinnä Martin Bucerin näkemyksiä. Vermiglin kuoleman jälkeen julkaistu Loci Communes Theologici -teos (1575) on tärkeä lähde 1500-luvun reformoidun teologian tutkimukselle. ==Lähteet== Luokka:Italialaiset teologit Luokka:Uskonnolliset julistajat Luokka:Vuonna 1500 syntyneet Luokka:Vuonna 1562 kuolleet
James Cleverly

James Spencer Cleverly (s. 4. syyskuuta 1969) oli Yhdistyneen kuningaskunnan ulkoministeri. Cleverly oli virassa syyskuusta 2022 marraskuuhun 2023. Cleverlyn edeltäjä on Liz Truss. Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan ulkoministerit Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jussi Niska (jalkapalloilija)

Jussi Niska (s. 15. elokuuta 2002) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa FC Interiä.https://www.transfermarkt.com/jussi-niska/profil/spieler/592393 ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 2002 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Anker Jørgensenin III hallitus

Anker Jørgensenin III hallitus oli Tanskan hallitus 30.8.1978–26.10.1979. Se koostui Sosiaalidemokraattisesta puolueesta sekä Venstrestä. ==Ministerit== Pääministeri * Anker Jørgensen (Sosiaalidemokraatit) Valtiovarainministeri * Knud Heinesen (Sosiaalidemokraatit) Ulkoministeri * Henning Christophersen (Venstre) Oikeusministeri * Nathalie Lind (Venstre) Sosiaaliministeri * Erling Jensen (Sosiaalidemokraatit) Salkuton ministeri (vastuualueena talouden koordinaatio) * Per Hækkerup (Sosiaalidemokraatit) 30.8.1978–13.3.1979 Salkuton ministeri (vastuualueena ulkopoliittiset kysymykset) * Lise Østergaard (Sosiaalidemokraatit) Ympäristöministeri * Ivar Nørgaard (Sosiaalidemokraatit) Kirkkoministeri * Egon Jensen (Sosiaalidemokraatit) Kulttuuriministeri * Niels Matthiasen (Sosiaalidemokraatit) Kalastusministeri * Svend Jakobsen (Sosiaalidemokraatit) Grönlanti-ministeri * Jørgen Peder Hansen (Sosiaalidemokraatit) Opetusministeri * Ritt Bjerregaard (Sosiaalidemokraatit) 30.8.1978–22.12.1978 * Dorte Bennedsen (Sosiaalidemokraatit) 5.1.1979–26.10.1979 Talous- ja veroministeri * Anders Andersen (Venstre) Maatalousministeri * Niels Anker Kofoed (Venstre) Puolustusministeri * Poul Søgaard (Sosiaalidemokraatit) Työministeri * Svend Auken (Sosiaalidemokraatit) Sisäministeri * Knud Enggaard (Venstre) Kauppaministeri * Arne Christiansen (Venstre) Asuntoministeri * Erling Olsen (Sosiaalidemokraatit) Julkisten töiden ministeri (liikenneministeri) * Ivar Hansen (Venstre) ==Lähteet== Luokka:Tanskan hallitukset
Paulina Brandberg

Paulina Brandberg (s. 1983) on ruotsalainen liberaali poliitikko ja Ruotsin tasa-arvoministeri sekä varatyöministeri lokakuusta 2022. Hän valmistui juristiksi Lundin yliopistosta vuonna 2008 ja on sen jälkeen työskennellyt muun muassa syyttäjänä Malmössä ja Tukholmassa sekä sihteerinä oikeusministeriössä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Paulina Brandberg Ruotsin valtiopäivien verkkosivuilla Luokka:Ruotsin ministerit Luokka:Ruotsin liberaalien poliitikot Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Yrjö A. Murto

Yrjö Arvid Murto (15. elokuuta 1907 Pirkkala – 15. huhtikuuta 1993 Heinola) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Murron vanhemmat olivat maanviljelijä Yrjö Arvid Murto ja Amanda Josefiina Hakala ja puoliso 1929–1992 Aili Maria Stenroth. Murto kävi kansakoulun ja kirjanpito-, myymälänhoitaja-, maataloustuote- ja tarvikekurssit. Diplomikauppias hänestä tuli 1957. Murto oli Osuusliike Voiman kauppa-apulainen 1923–1929 ja myymälänhoitaja 1929–1935, Heinolan Liike Oy:n toimitusjohtaja 1935–1970 ja enemmistöosakas ja johtokunnan puheenjohtaja 1940–1970 sekä Aapelinpellon Valinta Ky:n perustaja ja johtaja 1965–1981. Hän oli myös muun muassa Keskinäisen vakuutusyhtiö Kalevan asiamies vuodesta 1937, Uusilahti Oy:n toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja 1947–1949, elokuvateatteri Heinolan Kinon omistaja 1950–1965, Itä-Hämeen Liha Oy:n perustajaosakas ja toimitusjohtaja 1952–1967 sekä Heinolan Liikehotelli Oy:n perustajaosakas vuodesta 1970. Etelä-Pirkkalan kunnanvaltuuston jäsen Murto oli 1930–1932, Pohjois-Pirkkalan kunnanvaltuuston jäsen 1933–1935, Heinolan kaupunginhallituksen jäsen 1938–1940 ja 1946–1949, Heinolan kaupunginjohtajan varamies 1946–1949 ja Heinolan kaupunginvaltuuston jäsen 1946–1972. Hän oli myös muun muassa Keskon hallintoneuvoston jäsen 1949–1972 ja valtuutettu 1954–1972 ja Suomen Vähittäiskauppiasliiton liittoneuvoston jäsen vuodesta 1950 ja sen puheenjohtaja 1959–1972 sekä Vähittäiskaupan Keskusliiton johtokunnan jäsen 1954–1965. Sotilasarvoltaan Murto oli reservin kersantti. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1967. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kauppiaat Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Pirkkalan kunnanvaltuutetut Luokka:Pohjois-Pirkkalan kunnanvaltuutetut Luokka:Heinolan kaupunginvaltuutetut Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1907 syntyneet Luokka:Vuonna 1993 kuolleet
Vreden

Vreden on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa läntisessä Saksassa. Se sijaitsee historiallisen Münsterlandin länsiosassa ja rajoittuu suurimmaksi osaksi Alankomaihin. Varhaisin kirjallinen maininta Vredenistä on 800-luvulta. == Maantiede == Vreden sijaitsee Westfalenin alangolla Nordrhein-Westfalenin luoteisosassa noin 90 kilometriä Düsseldorfista pohjoiseen, 55 kilometriä Münsteristä länteen ja 135 kilometriä Amsterdamista itäkaakkoon. Etäisyys Hampurista on noin 270 kilometriä lounaaseen, maanteitse noin 340 kilometriä. Vreden rajoittuu Alankomaihin muissa ilmansuunnissa paitsi idässä, jossa se rajoittuu Ahausin ja Stadtlohnin kaupunkeihin. Vredenin halki virtaa Berkel- joki ja sen 19-kilometrinen sivujoki Ölbach. Vredenin kantakaupunki sijaitsee kunnallisen alueen eteläosassa. Kaupungin länsi- ja pohjoisosassa sijaitsee viisi kirkonkylää: Ammeloe, Ellewick-Crosewick, Lünten, Wennewick-Oldenkott ja Zwillbrock. Aivan kantakaupungin lähellä sijaitsee viisi maaseutumaista asutusta: Doemern, Gaxel, Großemast, Kleinemast ja Köckelwick. == Historia == pienoiskuva|200px|vasen|Zwillbrocker Venn Arkeologisten löytöjen perusteella Vredenin alueella on asuttu jo tuhansia vuosia ennen ajanlaskun alkua. Paikkakunta mainitaan ensi kerran vuonna 839 vuosikirjassa Annales Xantenses. Vuonna 1252 Kölnin arkkipiispa ja Münsterin piispa antoivat Vredenille kaupunkioikeudet. Vuonna 1470 kaupunki liittyi Hansaan. Kolmikymmenvuotisen sodan aikana Hessenin joukot miehittivät Vredenin. Kaupungin puolustusjärjestelmä purettiin. Ennen Preussiin liittämistä 1815 Vreden eli lyhyen aikaa ranskalaisten vallassa. Eurooppalaisille kaupungeille tyypillisesti Vreden teollistui 1800-luvulla ja liikenneyhteydet kehittyivät merkittävästi. Toisen maailmansodan aikana maaliskuussa 1945 pommitukset tuhosivat noin 40 prosenttia Vredenin kantakaupungista, sodan jälkeen kaupunki jälleenrakennettiin ripeään tahtiin. Ammeloen maalaiskunta liitettiin Vredeniin 1969. Vredenin historiallisia rakennuksia on muun muassa Stiftskirche St. Felicitas, joka on varhaisromaaninen kirkko. Sen historia alkaa 1000-luvulta. Kaupungin länsiosassa aivan Alankomaiden rajan tuntumassa sijaitsee 1600-luvulla rakennettu barokkikirkko Zwillbrock. == Talous ja liikenne == Vredenin talouden runkona ovat korkean lisäarvon tuotteita valmistavat keskisuuret yritykset. Oppilaitokset, kuten 1677 perustettu Gymnasium Georgianum, työllistävät runsaasti. Kaupungin halki kulkee Bundesstraße 70 ja itäpuolitse moottoritie BAB 31. Kaupungin alueella kulkee pyörätie Europaradweg R1. Vredenin ja sen kaakkoispuolella sijaitsevan Stadtlohnin rajalla sijaitsee lentopaikka Flugplatz Stadtlohn-Vreden. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Vreden, Nordrhein-Westfalen, Saksa — Sunrise, Sunset, and Daylength Luokka:Nordrhein-Westfalenin kunnat Luokka:Saksan kaupungit
Venétiko (Chíos)

Venétiko () on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Pohjoisen Egean saariin ja sijaitsee Chíoksen saaren eteläpuolella. Saaren pinta-ala on 0,029 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Venétiko kuuluu Chíoksen kuntaan, Chíoksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Saarella on pieni majakka. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Chíos Luokka:Pohjoisen Egean saaret
Venétiko

Venétiko () voi viitata seuraaviin saariin Kreikassa: * Venétiko, saari Jooniansaarten saariryhmässä Peloponnesoksen etelärannikolla; tunnetuin samannimisistä * Venétiko, saari Kykladien saariryhmässä lähellä Irakleiáa * Venétiko, saari Pohjoisen Egean saarten saariryhmässä lähellä Chíosta == Katso myös == * Venétikos, joki Länsi-Makedoniassa
Venétiko (Kykladit)

Venétiko () on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään ja tarkemmin Pieniin Kykladeihin, ja sijaitsee Irakleián saaren itärannikon edustalla. Saaren pinta-ala on noin 0,12 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Venétiko kuuluu Náxoksen ja Pienten Kykladien kuntaan, Náxoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Saaren suurin korkeus on 24 metriä merenpinnasta laskettuna. == Lähteet == Luokka:Pienet Kykladit