EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Vasili Polenov

Vasili Dmitrijevitš Polenov (; 1. kesäkuuta (J: 20. toukokuuta) 1844 Pietari – 18. heinäkuuta 1927 Borok, Tulan oblasti) oli paitsi venäläinen taidemaalari niin myös huomattava teatterimies. Polenovin perhe kuului pietarilaiseen sivistyneistöön. Hänen äitinsä teki lastenkirjoja ja harrasti maalausta. Polenovin ensimmäiset säilyneet piirrokset ovat peräisin 1850-luvulta, ja ne on tehty perheen kesäpaikalla Tsarskoje Selossa. Polenov opiskeli 1860-luvulla Pietarin yliopistossa sekä taideakatemiassa ja valmistui molemmista laitoksista korkeimmin arvosanoin. Polenov sai akatemian kultamitali maalauksestaan Jairuksen tyttären kuolleistaherättäminen. Tämän kultamitalin myötä hän sai jatko-opiskeluoikeuden ulkomaille ja matkusti 1872 Müncheniin, Itävaltaan ja Roomaan. Polenov matkusteli muun muassa myös Englannissa ja Saksassa, ja näiden ulkomaanmatkojen myötä hänen historiantuntemuksensa samoin kuin maalausten aihevalikoima laajeni. Maisemamaalarina suurimpaan arvostukseensa noussut Polenov kuvasi teoksissaan erityisesti venäläistä luontoa. Hän kuitenkin hyödynsi tuotannossaan myös muita aiheita, kuten uskontoa. Polenov kuului Vaeltajat (Peredvižniki) -nimiseen realistiseen taiteilijaryhmään. Vaeltajien seitsemännessä näyttelyssä oli teos Isoäidin puutarha. Polenovia kutsuttiin "kauneuden ritariksi" ja hänen idealistisesta luonteestaan kertoo vapaaehtoinen osallistuminen Serbian ja Turkin sotaan 1876. Rohkeudestaan Polenov sai serbialaisen kunniamerkin.Iliana Mejas-Ojajärvi: Venäjän maalaustaide, 2006, s. 148 Vuosina 1882–1895 Polenov opetti Moskovan maalaus-, veisto- ja rakennustaiteen opistossa useita nuoremman polven taiteilijoita, joiden joukossa olivat Abram Arhipov, Aleksandr Golovin, Konstantin Korovin, Isaak Levitan, Mihail Nesterov ja Valentin Serov. ==Vasili Polenovin teoksia== Kuva:Le droit du Seigneur-Wassilij Polenow.jpg |Herran oikeus Kuva:Polenov na tiver ozere.jpg |On the Tiberiad Lake, 1888 Kuva:Wassilij Dimitriewitsch Polenow 008.jpg Kuva:Wassilij Dimitriewitsch Polenow 004.jpg Kuva:Wassilij Dimitriewitsch Polenow 006.jpg Kuva:Wassilij Dimitriewitsch Polenow Marienquelle in Nazaret.jpg |Marienquelle in Nazaret Kuva:Bethlehem Polenov.jpg |Beetlehem, 1882 Kuva: Moscow Courtyard (Polenov, 1878).jpg|Moskovalainen piha, 1878, Tretjakovin galleria Kuva:Wassilij Dimitriewitsch Polenow 001.jpg | Isoäidin puutarha, 1878, Tretjakovin galleria Kuva:Wassilij Dimitriewitsch Polenow 005.jpg |1882 Kuva:Polenov staraya melnica.jpg |1880 Kuva:Isaac-levitan-polenov.jpg|Isaak Levitan, 1891 ==Lähteet== Luokka:Venäläiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1844 syntyneet Luokka:Vuonna 1927 kuolleet
Hønefoss

Hønefoss on kaupunki Norjassa Buskerudin läänissä ja Ringeriken kunnan keskusta. Se sai kaupungin statuksen vuonna 1852, kun se erosi Nordehovista. Hønefoss kuitenkin yhdistettiin Rignerikeen vuonna 1964, mutta se sai pitää kaupunkistatuksensa. == Talous == Hønefossissa on paljon tehtaita ja muita rakennuksia, joista tärkeimpiä oli Norske Skog Follum -paperitehdas. Tämä vuonna 1873 avattu paperitehdas oli yksi Euroopan suurimmista sanomalehtipaperin tuottajista. Follumin tehdas suljettiin vuonna 2012. == Media == Paikallislehti Ringerikes Blad ilmestyy kolmesti viikossa. == Hønefossissa syntyneitä == *Håvard Bøkko, pikaluistelija == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan kaupungit Luokka:Ringerike Luokka:Norjan taajamat
Soul II Soul

Soul II Soul on englantilainen soulyhtye. Yhtyeen perusti Jazzie B Lontoossa vuonna 1988. Soul II Soul voitti kaksi Grammy-palkintoa ja sen kaksi ensimmäistä albumia nousivat Britannian albumilistan ykkösiksi. Yhtyeen ensimmäisellä, vuoden 1989 Club Classics Vol. I -albumilla mukana olivat Jazzie B:n lisäksi tuottaja Nellee Hooper ja laulaja Caron Wheeler. Albumi oli maailmanlaajuinen myyntimenestys singlehitti ”Back to Life (However Do You Want Me)” siivittämänä, kohoten muun muassa brittilistan kärkeen ja Yhdysvaltain albumilistalla neljänneksitoista. Soul II Soulin toinen ja kolmas albumi, vuonna 1990 ilmestynyt Vol. II: 1990 – A New Decade ja vuonna 1992 ilmestynyt Just Right Vol. III eivät yltäneet aivan edeltäjänsä veroiseen maailmanlaajuiseen suosioon vaikkakin molemmat nousivat Ison-Britannian albumilistan kärkisijoille. ==Diskografia== ===Albumit=== Vuosi Albumi UK US 1989 Club Classics Vol. I 1 14 1990 Vol. II: 1990 – A New Decade 1 21 1992 Vol. III: Just Right 3 88 1993 Vol IV: The Classic Singles 88–93 10 - 1995 Volume V: Believe 13 - 1995 Time for Change - - ===Singlet=== Vuosi Kappale Albumi UK U.S. U.S. R&B; U.S. Dance 1988 ”Fairplay” Club Classics Vol. I 63 - - 9 1988 ”Feel Free” Club Classics Vol. I 64 - - - 1989 ”Keep on Movin'” Club Classics Vol. I 5 11 1 1 1989 ”Back to Life (However Do You Want Me)” Club Classics Vol. I 1 4 1 1 1989 ”Jazzie’s Groove” Club Classics Vol. I - - 6 3 1989 ”Get a Life” Vol. II: 1990 – A New Decade 3 54 5 9 1990 ”A Dream’s a Dream” Vol. II: 1990 – A New Decade 6 85 19 3 1990 ”People” Vol. II: 1990 – A New Decade - - 44 3 1990 ”Missing You” Vol. II: 1990 – A New Decade 22 - 29 39 1992 ”Joy” Vol. III: Just Right 4 - 14 - 1992 ”Move Me No Mountain” Vol. III: Just Right 31 - 33 29 1992 ”Just Right” Vol. III: Just Right 38 - - - 1993 ”Wish” Vol IV: The Classic Singles 88–93 24 - - - 1995 ”Love Enuff” Volume V: Believe 12 - - - 1995 ”I Care” Volume V: Believe 17 - - - 1996 ”Keep on Movin’” (remix) - 31 - - - 1997 ”Represent” Time for Change 39 - - - 1997 ”Pleasure Dome” Time for Change 51 - - - ==Aiheesta muualla== *Yhtyeen viralliset sivut Luokka:Brittiläiset danceyhtyeet Luokka:Brittiläiset hip hop -yhtyeet Luokka:Brittiläiset rhythm and blues -yhtyeet Luokka:Brittiläiset soulyhtyeet Luokka:Grammy-palkinnon saajat
Serafim Fernandes de Araújo

Serafim Fernandes de Araújo (13. elokuuta 1924 – 8. lokakuuta 2019Cardeal dom Serafim Fernandes de Araújo more aos 95 anos em Belo Horizonte) oli brasilialainen pappi, joka toimi yhtenä katolisen kirkon kardinaaleista vuodesta 1998. Hän ei kuitenkaan voinut osallistua vuoden 2005 konklaaviin ikänsä johdosta. Araújo sai pappisvihkimyksensä 12. maaliskuuta 1949 ja toimi Belo Horizonten arkkipiispana vuosina 1986–2004. == Lähteet == Luokka:Brasilialaiset kardinaalit Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Lou (rakennus)

Lou (perint. 樓; yksinkert. 楼 lóu) on kiinalainen rakennus, jossa on vähintään kaksi kerrosta ja kiinalaistyyppinen aumakatto. Rakennustyyppi on ollut käytössä Taistelevien läänitysvaltioiden (475 – 221 eaa.) ajalta asti. Sen ajan kirjallisissa lähteissä mainitaan ensi kertaa "kerrostetut talot" (chenglou). Lasitetuin tiilin koristellulla katolla voi olla kaksin- tai kolminkertaiset räystäät. Rakennusta ympäröivät terassi sekä dougong (鬥拱 dǒugǒng) -konsolit, jotka tukevat räystäitä. Perinteisen loun rakentamisessa kaikki liitokset on tehty puuliitoksina, ilman metallia tai minkäänlaista liima-ainetta. Monet lout ovat nykyään suosittuja matkailunähtävyyksiä. Loulla oli erilaisia käyttötarkoituksia. Yksityiskodin pienemmän kaksikerroksisen loun toinen kerros oli yleensä perheenpään kirjasto tai makuuhuone. Loisteliaampia olivat puistoihin tai näköalapaikoille rakennetut lout. Niitä voi kutsua paviljongeiksi tai näköalatorneiksi. Niiden konsolit ovat värikkäät ja veistoksin koristellut. Entisaikaan oli tapana jokaiseen suurempaan kaupunkiin rakentaa kellotorni (鐘樓 zhōnglóu) ja rumputorni (鼓樓 gǔlóu). Nämä ovat näyttäviä rakennuksia. Alun perin tornien tarkoituksena oli toimia musiikin näyttämönä. Sittemmin niitä käytettiin ajan ilmoittamiseen ja tämä oli niiden tehtävä Yuan-, Ming- ja Qing-dynastioiden ajan. Aamulla kaupungin porttien avaaminen ilmoitettiin kellonsoitolla ja illalla porttien sulkemista julistettiin rummulla. Kuva:China xian glockenturm 01.jpg|Xianin kellotorni Kuva:China xian trommelturm 01.jpg|Xianin rumputorni Nuolitorneja (箭樓 jiànlóu) rakennettiin erityisesti Ming- ja Qing-dynastioiden aikana kaupunginporttien yhteyteen. Ne toimivat vartiotorneina. left|thumb|Zhengyangmeninin nuolitorni Kulmatornit (角樓 jiǎolóu) olivat kaupunginmuurin kulmissa sijaitsevia vartiotorneja. left|thumb|Kielletyn kaupungin kulmatorni Porttitornissa (城樓 chénglóu) on sen koosta riippuen yksi tai useampia portteja. Esimerkiksi Beijingin Tiananmen-porttitornissa on viisi porttia, joista keskimmäistä sai käyttää vain keisari. Hakka-kansa kehitti omaleimaisen arkkitehtuurin, johon kuului toisistaan poikkeavia lou-muotoja. Ilmeisesti vanhinta tyyppiä edustaa viiden feeniksin talo (五鳳樓 wǔfènglóu), joka jäljitteli keskushallinnon ja hovin loisteliasta tyyliä. Kun Fujianissa asuva Hakka-kansa alkoi tuntea turvallisuutensa uhatuksi, kehitettiin puolustukseen tarkoitettu maa-lou (土樓 tǔlóu), joka on pyöreä tai neliskulmainen linnoitusmainen rakennelma, johon on vain yksi sisäänkäynti. Guangdongissa rakennettiin neliskulmaisia louta (四角楼 sìjǐaolóu). Kuva:Snail pit tulou.jpg|Tulou-rakennuksia Tianluokengissä Kuva:Earth building- fuyu.jpg|Viiden feeniksin talo == Aiheesta muualla == *Drum Tower Performance Video ja valokuvia Luokka:Rakennukset ja rakennelmat Luokka:Kiinalainen arkkitehtuuri
Thälmann-pataljoona

Thälmann-pataljoona oli Espanjan sisällissodan kansainvälisiin prikaateihin kuulunut sotilasyksikkö, jonka riveissä taisteli noin 1 500 saksalaista, itävaltalaista ja skandinaavia. Pataljoonan komentajana toimi saksalainen kirjailija Ludwig Renn ja se oli nimetty saksalaisen kommunistin Ernst Thälmannin mukaan. Thälmann-pataljoona osallistui muun muassa Madridin puolustustaisteluihin. Pataljoonassa taistelleiden ruotsalaisten muistomerkki La Mano sijaitsee Tukholmassa. == Lähteet == Luokka:Espanjan sisällissodan sotilasyksiköt Luokka:Saksan sotahistoria
Kaltimon vanha kanava

Kaltimon vanha kanava on historiallinen kanava Enossa Pielisjoen varrella. Kanava sijaitsee joen uoman suuntaisena sen etelärannalla nykyisen Enon kirkonkylän kohdalla. Kanavaa käyttäen voitiin ohittaa kolmiosainen Kaltimonkoski. Kanavan kokonaispituus oli 2166 m. Siinä oli kaksi peräkkäistä sulkukammiota, joiden pituus oli 35,6 m ja leveys 7,7 m. Väylän syvyys oli 2,1 m. Kaltimon kanava rakennettiin osana Pielisjoen kanavointihanketta, jonka toteuttamisesta päätettiin 7.3.1874, jolloin keisari myönsi hankkeelle tarvittavan rahoituksen. Kanavointityön toteuttajaksi määrättiin insinöörikapteeni Berndt Höök. Kanavan rakentaminen aloitettiin kesäkuussa 1876 ja se avattiin heinäkuussa 1879. Kanavauoma erotettiin koskista noin 2,5 kilometriä pitkällä maapenkereellä ja kanavan sulut tehtiin kivestä. Kaltimon kanava oli Pielisjoen kanavoinnin suurin yksittäinen työkohde, työmaalla työskenteli yli 400 miestä. Noin kolme ja puoli kilometriä Kaltimon vanhasta kanavasta alavirtaan päin valmistui vuonna 1958 Kaltimon voimalaitos ja sen ohittava Kaltimon uusi kanava. Voimalan pudotuskorkeuden lisäämiseksi veden pintaa sen yläpuolella nostettiin niin paljon, että Kaltimonkoski hävisi, ja laivaväylä sen kohdalla voitiin siirtää joen uomaan. Kaltimon vanhan kanavan sulkulaitteet on purettu, ja alempi sulkukammio on kokonaan veden alla. Maapenger erottaa kanavan edelleen joesta. Veneilijät voivat käyttää kanavaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Suomen kanavat - Kaltimon vanha kanava *Pielisnet - Kaltimon vanha kanava Luokka:Eno Luokka:Suomen kanavat Luokka:Joensuun rakennukset ja rakennelmat Luokka:Pielisen reitin valuma-alue
Nusrat Bhutto

Begum Nusrat Bhutto (sindhiksi: بیگم نصرت ڀھٽو, urduksi: بیگم نصرت بھٹو) (s. 23. maaliskuuta 1929 Isfahan, Iran – 23. lokakuuta 2011 Dubai, Yhdistyneet arabiemiirikunnathttp://www.ndtv.com/article/world/nusrat-bhutto-mother-of- benazir-bhutto-dies-143684) oli edesmenneen Pakistanin pääministeri Zulfikar Ali Bhutton puoliso ja edesmenneen Pakistanin oppositiojohtaja Benazir Bhutton äiti. == Tausta == Nusratin kurdiperhe asettui asumaan Karachiin silloiseen Brittiläisen Intiaan ennen Pakistanin ja Intian itsenäistymistä. Nusrat tapasi Zulfikar Ali Bhutton Karachissa, jossa he menivät naimisiin 8. syyskuuta vuonna 1951. Tämä oli Zulfikar Ali Bhutton toinen avioliitto, josta syntyi yhteensä neljä lasta: * Benazir Bhutto (1953–2007) * Murtaza Bhutto (1954–1996) * Sanam Bhutto (1957–) * Shahnawaz Bhutto (1958–1985) == Perhe ja ura == Vuosina 1972-1977 Nusrat toimi poliittisella kentällä lähinnä edustustoimissa ja lukuisilla ulkomaanvierailuilla miehensä Zulfikarin rinnalla. Bhutto toimi pääministerin rouvana vuosina 1973-1977. Vuonna 1979 miehensä Zulfikar Ali Bhutton oikeudenkäynnin ja teloituksen jälkeen Nusratista tuli Pakistanin kansanpuolueen puheenjohtaja. Vuonna 1982 syöpää sairastava Nusrat sai lähteä maasta sairaalahoitoon Lontooseen, ja hänen tyttärensä Benazir sai puolueen johtajuuden vuonna 1984. Palatessaan Pakistaniin 1980-luvun lopulla hän toimi kansanedustajana Pakistanin parlamentissa. Myös tyttärensä Benazirin pääministeriuran aikana Nusrat toimi salkuttomana ministerinä ja pääministerin sijaisena. 1990-luvun alussa Nusratin ja Benazirin välit katkesivat, kun äiti Bhutto rupesi tukemaan poikaansa Murtazaa jossain suvun välisessä kiistassa, mutta Nusrat solmi suhteet takaisin tyttäreensä kun Murtaza murhattiin vuonna 1996. Nusrat asui tyttärensä perheen kanssa Dubaissa ja kärsi aivoverenkiertohäiriöstä ja Alzheimerin taudista. == Lähteet == Luokka:Pakistanilaiset poliitikot Luokka:Valtionpäämiesten puolisot Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
Hot Wheels (brändi)

Hot Wheels on leikkiautomerkki, jonka loi vuonna 1968 yhdysvaltalainen lelutehdas Mattel. Se kilpaili tuotemerkkien Johnny Lightning ja Matchbox kanssa, kunnes Mattel sai oikeudet Tyco Toysin Matchbox -brändiin vuonna 1996. Alkuperäisen Hot Wheelsin logon suunnitteli Rick Irons, joka työskenteli Mattelilla. ==Mallit== Hot Wheelsin pienoismalliautot tehtiin alun perin mittakaavassa 1:64, mutta vuonna 1970 alettiin tehdä muunkin kokoisia leikkiautoja. Autoja on monenlaisia, kuten Hot Rodeja sekä Formula 1- ja NASCAR-autoja. Hot Wheels on tunnettu erityisesti pienissä erissä julkaistuista erikoismalleistaan. Nykyään on olemassa ainakin kymmenentuhatta erilaista Hot Wheels -autoa. Hot Wheelsin tuotteisiin kuuluu myös muita moottoriajoneuvoja, kuten Hot Line -junia, R-R-Rumblers moottoripyöriä, Hot Birds -lentokoneita ja ladattavia Sizzlers-sähköautoja. Lisäksi on saatavilla erilaisia lisätarvikkeita, kuten ajoratoja pienoismalleille. == Muuta == Hot Wheelsistä on olemassa tv-sarja nimeltä Hot Wheels Battle Force 5 ja myös kaksi elokuvaa. ==Aiheesta muualla== *Hot Wheelsin virallinen kotisivu *Hot Wheelsin keräilijöiden virallinen kotisivu *Hot Wheels Wiki Luokka:Leikkikalut Luokka:Tavaramerkit
Staré Město

Prahan vanhakaupunki () on Prahan vanhin osa. Vltavajoen mutkaan sijoittuvalle alueelle muodostui kauppapaikka ja asutusta ensimmäisen kerran 800-luvulla. Vanhakaupunki on Prahan turismikeskus. Kapeat pikkukadut ovat täynnä matkamuistomyymälöitä, ravintoloita ja oluttupia. Tärkeimmät nähtävyydet sijaitsevat Vanhankaupungin aukion ympäristössä: * Raatihuone ja sen seinässä oleva astronominen kello * Týnin kirkko * Pyhän Nikolauksen kirkko * Jan Husin muistomerkki * Ruutiportti * Prahan kansallisgallerian näyttelytilat * Pyhän Agnesin luostari * Kinskyn palatsi == Lähteet == * Tšekin valtion sivut Luokka:Prahan kaupunginosat
Galaxy (yhtye)

Galaxy on suomalais-senegalilainen yhtye, joka soittaa senegalilaiseen mbalax- musiikkiin perustuvaa populaarimusiikkia. Yhtye koostuu pääasiassa senegalilaisista maahanmuuttajamuusikoista. Musiikissa on vaikutteita senegalilaisen musiikin lisäksi muun muassa salsasta, reggaesta ja bolerosta. Pääasiassa ovat silti länsiafrikkalaiset sabar-, tama- ja djemberummuilla tuotettavat rytmit. Koko Mbalax-musiikki perustuu aika pitkälti improvisoinnille, vaikka rytmikuviot ovatkin perinteisiä ja soitto kurinalaista. Musiikki on rytmikästä ja tanssittavaa ja se on saavuttanut suurta suosiota Senegalin ja Suomen lisäksi mm. Ruotsissa ja Virossa. Yhtye vierailee lähes joka talvi toisessa kotimaassaan Senegalissa. Galaxya pidetään yhtenä Euroopan korkeatasoisimpana afrikkalaisyhtyeenä. Yhtye aloitti Suomessa vuonna 1992. Yhtyeen alkuna oli Hasse Wallin perustama Asamaan-yhtye, joka aloitti jo 1980-luvun lopulla senegalilaisen populaarimusiikin esittämisen. Alkuaikojen jäsenistä Rane Diallo on ollut mukana Youssou N'Dourin kuuluisassa Super Etoile De Dakar -bändissä. Eräs Asamaanin alkuperäisjäsenistä, senegalilainen Badu Ndjay käytännössä myös perusti Youssou N'dourin yhtyeen ennen Suomeen muuttoaan. Yhtye on tehnyt yhteistyötä myös kosketinsoittaja Seppo Kantosen ja saksofonisti Eero Koivistoisen kanssa yhtyeessä Senegalese Drums. Yhtyeen esiintymiseen on kuulunut spontaani ja suora yhteys yleisöön ja soiton ja musiikin ilo. Yhtyeen keikoilla on esiintynyt myös monia vierailevia artisteja mm. Hasse Walli, Sakari Kukko, Ismaila Sane, Christer Hackman, Carl- Johan Häggman ja moni muu. Galaxylle myönnettiin 2005 kulttuuriministeriön Suomi-palkinto. Alajärven kaupunki myönsi yhtyeeseen kuuluvalle Yamar Thiamille kaupungin kulttuuripalkinnon 2006. Ismaila Sane on saanut Kalevala korun kulttuurisäätiön tunnustuspalkinnon 2005 sekä Vuoden Lempon 2003, Lempäälän kunnan antaman tunnustuksen. == Yhtyeen jäsenet == *Bintou Korhonen (Gambia), tanssi *Ousseynou M'Baye, rummut *Goran Mrdja (Jugoslavia), koskettimet *Rane Diallo, saksofoni *Pape Sarr, basso *Yamar Thiam, tama eli puhuva rumpu *Libasse Sall, kitara *Ismaila Sane, djembe, bougarabou, laulu == Diskografia == * 90-luvulla äänitetty kolme kasettia Senegalin markkinoille. * Nobeel (Global Music Centre GMCD 9705, 1997) * L'Insécurité (Global Music Centre GMCD 0308, 2003) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Suomalaiset maailmanmusiikkiyhtyeet
Nude (Camelin albumi)

Nude on brittiläisen Camel-yhtyeen vuonna 1981 julkaistu kahdeksas albumi. Se on myös yksi yhtyeen lukuisista konsepti-albumeista. Se julkaistiin tammikuussa 1981. Levy perustuu tositarinaan japanilaisesta sotilaasta (Hiroo Oneda), joka on joutunut toisessa maailmansodassa autiolle saarelle, eikä tiedä, että sota on jo ohi. Nude "alaston" on peräisin hänen sukunimestään Onoda. Suurin osa albumin raidoista on instrumentaalimusiikkia, ja albumilla on vain muutama laulettu kappale. Levyn sanoitukset kirjoitti pääasiassa Susan Hoover. Tämä on viimeinen albumi jolla soittaa alkuperäinen rumpali Andy Ward, ja myös viimeinen, jolla soittaa enemmän kuin yksi alkuperäisjäsen. ==Kappaleet== A-puoli # # # # # # B-puoli # * # # # # # # The Last Farewell: # * # ==Kokoonpano== * Andrew Latimer - kitarat, laulu, huilu, koto ja muut kosketinsoittimet * Andy Ward - rummut, lyömäsoittimet * Colin Bass - basso, laulu * Mel Collins - huilu, piccolo ja saksofonit * Duncan MacKay - kosketinsoittimet * Jan Schelhaas - piano kappaleessa "The Last Farewell" * Chris Green - sello * Gasper Lawal - kaikki lyömäsoittimet kappaleessa "Changing Places" * Herbie Flowers - tuuba ==Arvostelut== * Allmusic () linkki ==Lähteet== Luokka:Camelin albumit Luokka:Vuoden 1981 albumit
Ina Liljeqvist

Regina (Ina) Maria Liljeqvist (omaa sukua Villgrén, 7. syyskuuta 1849 Oulu – 6. helmikuuta 1950 Oulu) oli Oulussa toiminut valokuvaaja. Ina Liljeqvist syntyi Oulussa satulaseppä Mikal Willgrenin perheeseen ainoana tyttönä kahdeksan lapsen joukossa. Hän kävi kotikaupungissaan ns. mamsellinkoulun ja opiskeli sitten Pietarissa ompelua ja kieliä. Palattuaan Ouluun hän meni kuitenkin valokuvaajan oppiin. Vaikutteita hän oli ehkä saanut synnyinkodistaan, jossa kiertelevä valokuvaaja Carl Petter Mazer otti valokuvia asiakkaista kesällä 1865 ja Lars Peldan 1866. Avioiduttuaan vuonna 1884 telegrafisti Fredrik Liljeqvistin kanssa hän perusti valokuvaamon Ina Liljeqvist & Co. Kuvaamosta tuli alan suurin ja nykyaikaisin Oulussa. Se toimi ensin Kajaaninkadun ja Mäkelininkadun kulmassa, mutta vuonna 1909 Liljeqvist rakennutti miehensä kuoleman jälkeen uuden talon Kajaanin- ja Uudenkadun kulmaan. 1890-luvulla ja 1900-luvun alussa Liljeqvist oli Oulun huomattavin valokuvaaja. Uransa aikana hän otti henkilökuvien ohella paljon kaupunkikuvia, vanhimmat lokakuulta 1886 Oulun rautatieaseman vihkiäisistä. 1910-luvun loppuessa hänen toimintansa valokuvaaja kuitenkin hiljeni ja vähitellen lakkasi kokonaan. Liljeqvist asui talossaan aina vuoteen 1944, jolloin se tuhoutui pommituksessa, samalla kun ilmeisesti hänen liikkeessään olleet arvokkaat vuosikymmenten aikana otettujen valokuvien negatiivit. Ina Liljeqist kuoli Oulussa satavuotiaana helmikuussa 1950. == Lähteet == * Forss, A., Kehusmaa, A. 1976. Oulun valokuvia ja kuvaajia 1800-luvulta. Pohjois- Pohjanmaan museon julkaisuja 3. Painopaikka: Liitto, Oulu. 32 s. === Viitteet === Luokka:Suomalaiset valokuvaajat Luokka:Vuonna 1849 syntyneet Luokka:Vuonna 1950 kuolleet Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet suomalaiset
Rantakylä

Rantakylä voi tarkoittaa ainakin seuraavia: *Rantakylä, kaupunginosa Joensuussa *Rantakylä, kaupunginosa Mikkelissä *Rantakylä, kylä Karstulassa *Rantakylä, kylä Kiuruvedellä *Rantakylä, kylä Kivennavalla Neuvostoliitolle luovutetulla alueella *Rantakylä, kylä Kontiolahdella *Rantakylä, kylä Limingassa *Rantakylä, kylä Vimpelissä. == Katso myös == * Rannankylä
Mihail Lebedev (taidemaalari)

Mihail Ivanovitš Lebedev (; 4. marraskuuta 1812 Tartto – 13. heinäkuuta 1837 Napoli) oli venäläinen taidemaalari. Hän syntyi Tartossa ja opiskeli Pietarin akatemiassa Maksim Vorobjovin johdolla. Lebedev sai vuonna 1833 kultamitalin Näkymästä Laatokalla. Taiteilija matkusti vuonna 1834 Italiaan, johon hän päätti jäädä työskentelemään; häneltä on säilynyt tältä ajalta useita Italian maisemia kuvaavia maisemamaalauksia. Lebedevin ura jäi kuitenkin lyhyeen, sillä hän kuoli nuorena sairastuttuaan epidemian aikana koleraan Napolissa. ==Aiheesta muualla== * Teoskuvia sivulla Olga's Gallery Luokka:Venäläiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1812 syntyneet Luokka:Vuonna 1837 kuolleet
Bob Papenbrook

Robert DeWayne Papenbrook (18. syyskuuta 1955 – 17. maaliskuuta 2006) oli yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tunnettiin animesarjojen ja elokuvien dubbauksista. ==Biografia== Ennen ääninäyttelemistä Papenbrook opetti taistelulajeja kymmenen vuotta ja toimi myös potkunyrkkeilyn valmentajana. Vuonna 1993 Papenbrook teki ensimmäisen ääniroolinsa dubattuaan Giant Roboa. Tämän jälkeen hänen uralleen kertyi yhteensä 114 dubattua sarjaa, joiden lisäksi Papenbrookin ääntä kuultiin myös televisiosarjoissa, kuten Power Rangers Turbo, Power Rangers Lost Galaxy, Power Rangers Wild Force ja VR Troopers. Näiden ohella hän teki myös äänirooleja videopeleihin ja yhden vierasesiintymisen televisiosarjassa Teho-osasto vuonna 2003, jolloin Papenbrook esitti poliisia. Papenbrook oli naimisissa Debbie Rothsteinin kanssa vuodesta 1978 aina kuolemaansa asti. Heillä oli myös yksi lapsi Bryce Papenbrook, joka isänsä ja äitinsä tavoin on ääninäyttelijä. Papenbrook kuoli vuonna 2006 krooniseen keuhkon lisätautiin. ==Aiheesta muualla== * CrystalAcids * Voice Chasers Luokka:Yhdysvaltalaiset ääninäyttelijät Luokka:Videopelien ääninäyttelijät Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Vuonna 2006 kuolleet
Kourujärvi

Kourujärvi on kaupunginosa Raumalla. Alueella on muun muassa ala-aste, kirjasto ja päiväkoti. Kourujärvellä sijaitsee myös Lähdepellon kuntoilualue, jossa voi harrastaa talvella hiihtoa, pulkkailua ja luistelua. Lähdepellolla on myös kahden kaukalon jäähalli Tuki-areena. Kesällä Lähdepellon alueella on mahdollisuus harrastaa liikuntaa pururadoilla tai pelata esimerkiksi tennistä tai pesäpalloa. Kourujärvellä sijaitsee Bergströmin lampi eli "Pärskä", jonka uimaranta on yksi Rauman neljästä EU- uimarannastahttps://ls24.fi/raumalainen/raumalta-loytyy-nelja-eu-uimarantaa. Rannan vieressä on Monnan jalkapallokenttä. Kourujärven väestönsuojassa sijaitsevat puolestaan maksutta käytössä olevat kuntosali ja painisali. == Lähteet == Luokka:Rauman kaupunginosat
Young Stribling

William Lawrence Stribling Jr. (26. syyskuuta 1904 Bainbridge, Georgia, Yhdysvallat - 3\. lokakuuta 1933 Maconin lähistöllä), tunnettu yleensä nimellä Young Stribling, oli yhdysvaltalainen raskaan keskisarjan nyrkkeilijä ja jopa maailmanmestari. Hänen nuorempi veljensä Herbert "Baby" Stirling oli myös ammattinyrkkeilijä. Young Stribling sai maailmanmestaruuden arvon 4. lokakuuta 1923 hämäräperäisenä pidetyn ottelun jälkeen. Vastustajana oli Mike McTigue, joka väitti toisessa kädessään olleen luunmurtuman ottelussa. Lyhyeksi jääneen elämänsä aikana Young Stribling ehti voittaa 256 ottelua, hävitä 16 ja päätyä 15 kertaa ratkaisemattomaan. == Aiheesta muualla == *Boxrecin tilastot Stribling Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 1933 kuolleet
Zdzisław Hoffmann

Zdzisław Hoffmann (s. 27. elokuuta 1959 Świebodzin) on puolalainen entinen kolmiloikkaaja. Hoffmannin suurin saavutus on maailmanmestaruus Helsingistä 1983 tuloksella 17,42. Olympialaisiin Hoffmann osallistui Moskovassa 1980, jossa hän karsiutui finaalista. Hänen ennätyksensä on 17,53, jonka hän hyppäsi 4. kesäkuuta 1985 Madridissa. == Lähteet == * Luokka:Puolalaiset kolmiloikkaajat Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Rionmuuranen

Rionmuuranen (Myrmotherula fluminensis) on äärimmäisen uhanalainen varpuslintu, jota tavataan Brasiliassa Rio de Janeiron osavaltiossa. Rionmuuranen on kooltaan noin 10 cm. Koiraan höyhenpuku on päästä, selästä ja perästä tumman mustan sininen. Vatsa on vaaleampi. Lajilla on tummempi rinta. Rionmuurasen silmänympärykset ovat siniset. Siivet ovat sinisen, mustan ja valkoisen kirjavat. Naaraalla on harmaampi pää ja rinta on vaaleampi. Selkä on ruosteenvärinen. Koiras muistuttaa valkokuvemuurasen alalajia M. axillaris luctuosaa. Lajin äänet muistuttavat valkokuvemuurasen ääniä. Rionmuuraset elävät metsissä 35–200 metrin korkeudessa. Lajin linnut muodostavat usein sekaparvia esimerkiksi hiirimuurasten (Myrmotherula unicolor) kanssa. Rionmuuraskannan kooksi arvioidaan 50–250 yksilöä. Suurin lajiin kohdistuva uhka on metsien kaataminen maanviljelyksen tieltä, polttopuiksi ja rakennusmateriaaliksi. == Lähteet == Luokka:Muuraset Luokka:Uhanalaiset linnut
Pierre Musy

Pierre Musy (25. elokuuta 1910 - 21\. marraskuuta 1990) oli sveitsiläinen rattikelkkailija. Musy voitti Garmisch-Partenkirchenin 1936 olympialaisista kultaa neljän-miehen kelkasta, hänen lisäkseen joukkueessa laskivat Arnold Gartmann, Charles Bouvier ja Joseph Beerli. Vuotta aikaisemmin hän oli voittanut samalla joukkueella MM-hopeaa St. Moritzista. Luokka:Sveitsiläiset rattikelkkailijat Luokka:Sveitsiläiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1910 syntyneet Luokka:Vuonna 1990 kuolleet
Eija Ailasmaa

Eija Aulikki Ailasmaa (o.s. Ollikainen, s. 12. syyskuuta 1950 Rovaniemi) on suomalainen yritysjohtaja. Hän oli Sanoma Magazines BV:n toimitusjohtaja vuosina 2003–2011. Ailasmaa valmistui ylioppilaaksi vuonna 1970, toimittajaksi vuonna 1975 Sanoma Oy:n toimittajakoulusta ja valtiotieteiden maisteriksi vuonna 1982 Helsingin yliopistosta. Hän aloitti uransa Ilta-Sanomien toimittajana (1975–1982) ja uutispäällikkönä (1983–1985). Hän oli Kodin Kuvalehden päätoimittaja 1985–1989. Vuosina 1989–1997 Ailasmaa oli Sanomaprintin/Helsinki Median kustannusjohtaja. Vuosina 1998–2000 hän oli Sanoma Magazines Oy:n varatoimitusjohtaja ja vuosina 2000–2003 toimitusjohtaja. Vuosina 2002–2003 hän oli Sanoma Magazines BV:n vt. toimitusjohtaja ja vuosina 2003–2011 toimitusjohtaja. Ailasmaa oli Talouselämä-lehden Päättäjänaiset 2008 -listalla yritysmaailman Suomen vaikutusvaltaisin nainen. Hän on Sanoman toimitusjohtajan Hannu Syrjäsen sijainen. Ailasmaa on ollut Huhtamäki Oyj:n hallituksen jäsen vuodesta 2005. Vuosina 2008–2015 ja 2016–2019 hän oli Solidiumin hallituksen varapuheenjohtaja. Vuodesta 2010 Ailasmaa on ollut Outotecin hallituksen ja henkilöstöasiainvaliokunnan jäsen. == Yksityiselämä == Ailasmaan puoliso on THL:ssä työskentelevä Reijo Ailasmaa. Heillä on kaksi lasta. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kongsvinger

Kongsvinger (metsäsuomeksi Vinkeri) on kaupunki Norjassa Innlandetin läänissä. Kongsvinger sai kaupunkioikeudet vuonna 1854. Vuonna 1964 Vinger ja Brandval yhdistettiin Kongsvingeriin. Vuoden 2023 alussa kunnassa oli 17 966 asukasta. Kongsvingerissä on kolme taajamaa: kuntakeskus Kongsvinger sekä Roverud ja Austmarka. == Historia == Kongsvinger syntyi kauppalana keskiajalla. Kaupunki toimi kauppalana sen hyvien kulkuyhteyksien ansiosta. Viikinkipäälliköt pääsivät veneellä Ruotsiin lähtiessään Kongsvingerista. 1600- ja 1700-lukujen vaihteessa Glåmdalin piirikunnan itäisiä osia asuttivat suomalaiset siirtolaiset, jotka tulivat Ruotsin rajan yli Norjaan. Aluetta kutsutaan Finnskogeniksi, ”suomalaiseksi metsäksi”. == Urheilu == Kongsvinger on menestynyt hyvin urheilussa, kun otetaan huomioon se, että kaupunki on suhteellisen pieni. Kongsvingerilainen Sverre Strandli voitti urallaan moukarinheiton Euroopan-mestaruuden ja teki lajinsa maailmanennätyksen. Konsvinger on menestynyt myös jalkapallossa. Kaupungin joukkue Kongsvinger IL pelasi Norjan mestaruussarjassa vuosina 1983–1999. Joukkue voitti hopeaa Norjan liigassa vuonna 1992. == Media == Paikallislehti Glåmdalen ilmestyy kolmesti viikossa. ==Kuvia== Nybrua og festningen.png|Näkymä Kongsvingeriin, etualalla virtaa Glomma-joki. Vinger kirke.jpg|Vingerin kirkko Kongsvinger stasjon TRS 070609 026.jpg|Kongsvingerin rautatieasema Kongsvingerin radan varrella. Kongsvinger festning IMG 8405 127247 RK.jpg|Kongsvingerin linnoitus, joka on kuvattu Kongsvingerin vaakunassa. ==Tunnettuja henkilöitä== * Håvard Gimse (s. 1966), pianisti * Levi Henriksen (s. 1964), kirjailija ja muusikko * Dagny Juel (1867–1901), kirjailija * Erika Nissen (1845–1903), pianisti * Ståle Solbakken (s. 1968), jalkapalloilija ja valmentaja * Tove Strand (s. 1946), poliitikko * Erik Werenskiold (1855–1938), taidemaalari ==Ystävyyskaupungit== * Ylöjärvi * Arvika * Skive Lähde: ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *
Sverre Strandli

Sverre Strandli (30. syyskuuta 1925 Brandval – 4. maaliskuuta 1985) oli norjalainen moukarinheittäjä. Strandli voitti urallaan sekä kultaa (1950) että hopeaa (1954) EM-kisoissa. Hän myös piti hallussaan miesten moukarinheiton maailmanennätystä lähes kaksi vuotta. Strandli valittiin Norjan vuoden urheilijaksi vuosina 1950 ja 1953. Olympialaisissa Strandli kilpaili kolme kertaa: vuonna 1952 Helsingissä hän sijoittui seitsemänneksi. Neljä vuotta myöhemmin Melbournessa hän sijoittui kahdeksanneksi. Roomassa 1960 Strandli oli lopputuloksissa yhdestoista. Roomassa hän oli Norjan lipunkantajana. == Lähteet == Luokka:Norjalaiset moukarinheittäjät Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 1985 kuolleet
Kim Young-ho

Kim Young-ho (s. 4. syyskuuta 1971) on eteläkorealainen florettimiekkailija. Kim voitti vuoden 2000 olympialaisissa kultaa henkilökohtaisessa floretissa ja oli maansa ensimmäinen olympiavoittaja miekkailussa. Kim on opiskellut Daejeonin yliopistossa. == Lähteet == Luokka:Eteläkorealaiset miekkailijat Luokka:Eteläkorealaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Symptomatic of a Greater Ill

Symptomatic of a Greater Ill on yhdysvaltalaisen hip hop -yhtye Darc Mindin esikoisalbumi. Se äänitettiin vuosina 1995-1997, mutta julkaistiin vasta vuonna 2006 Anticon-yhtiöllä.http://remixmag.com/artists/remix_darc_mind/ == Kappaleet == # Visions of a Blur # U da One # Seize the Phenom # Knight of the Roundtable # I'm Ill # Covert Op # Give Me Time # BMOC # Fever Pitch # Rhyme Zone # Outside Looking In == Arvostelut == * AllHipHop: AllHipHop review * Allmusic: Allmusic review * IGN: 7.8/10IGN * PopMatters: PopMatters == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Albumi Discogs-sivustolla Luokka:Yhdysvaltalaiset hip hop -albumit Luokka:Vuoden 2006 esikoisalbumit
Fabio Dal Zotto

Fabio Dal Zotto (s. 17. heinäkuuta 1957) on italialainen florettimiekkailija. Dal Zotto voitti vuoden 1976 olympialaisissa henkilökohtaisen floretin kultamitalin ja joukkuekilpailussa hopeaa vain 19-vuotiaana. Dal Zotto edusti Fencing Club Mestrea ja hänen valmentajansa oli Livio di Rosa. == Lähteet == Luokka:Italialaiset miekkailijat Luokka:Italialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Too Fortunate to Cry

Too Fortunate To Cry on Matthau Mikojanin EP ja toinen singlejulkaisu hänen sooloalbumiltaan Matthau Mikojan. Single julkaistiin 23. huhtikuuta 2008 levymerkillä Gaga Goodies. Sillä on mukana myös cover-versiot seuraavista kappaleista: Roy Orbisonin "You Got It", Aerosmithin "Mama Kin" sekä Frank Sinatran tunnetuksi tekemä "My Way". Em. kappaleet eivät löydy Mikojanin albumilta. EP debytoi Suomen virallisen singlelistan sijalla 19. == Kappaleet == # # # # == Lähteet == Luokka:Matthau Mikojanin albumit Luokka:Vuoden 2008 EP:t Luokka:Antti Suomalaisen tuottamat albumit
Descent 3

Descent 3 (myös Descent³) on Outrage Entertainmentin kehittämä ja Interplay Entertainmentin vuonna 1999 julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Outrage Games kehitti ja Interplay Entertainment julkaisi 1999 pelille Descent³: Mercenary-laajennuksen. == Tarina == Pelin alussa Puolustajan alus Pyro-GX on syöksymässä Aurinkoon. Juuri ennen kuin alus ehtii sulaa, eräs avaruusalus pelastaa Puolustajan juuri kreivin aikaan vetovoimasäteellä. Pyro- GX vedetään ison avaruusaluksen sisään. Puolustaja irrotetaan Pyro-GX:stä, ja hänen aluksensa pudotetaan takaisin avaruuteen. Auringon vetovoima on niin voimakas, että Pyro-GX syöksyy uudestaan Aurinkoon. Avaruusaluksessa Puolustaja ystävystyy uuden työnantajansa kanssa, joka ilmoittaa hänelle, että PTMC (lyhenne on muuttunut ja tulee nyttemmin sanoista Post Terran Mining Corporation) itse oli kehittänyt tietokoneviruksen, joka aiheutti kaivosrobottien kapinoinnin. Viruksessa oli käytetty äärimmäisen kehittynyttä nanoteknologiaa hyödyksi. Puolustaja haluaa mennä kostamaan Dravisille tästä turhuudesta uuden, nopeamman Pyro-GL:n (Puolustajan uusi alus tuhoutuneen Pyro-GX:n tilalle) avulla. Tuhottuaan monet robotit Puolustaja menee varsin murskaavalla tavalla Dravisin puheille. Dravis on kuitenkin kutsunut robottinsa tappamaan Puolustajan. Puolustajan pieni opasrobotti tulee kuitenkin pelastamaan häntä, mutta Dravisin robotti tulittaa laserilla opasrobottia. Kun robotin huomio kiinnittyy opasrobottiin, Puolustaja pääsee ampumaan laserpistoolilla Dravisin robottia pelastaakseen opasrobottinsa. Opasrobotti oli kuitenkin surmannut Dravisin laseria muistuttavilla roihuilla. Puolustaja onnistuu pysäyttämään viruksen pienistä ongelmista huolimatta, ja Maa on turvassa. == Aiheesta muualla == * Luokka:Ensimmäisen persoonan ammuntapelit Luokka:Interplay Entertainmentin videopelit Luokka:Linux-pelit Luokka:Windows-pelit Luokka:Vuoden 1999 videopelit
Philippe Boisse

Philippe Boisse (s. 18. maaliskuuta 1955) on ranskalainen kalpamiekkailija. Boisse on toiminut myös Ranskan miekkailuliiton varapuheenjohtajana ja on ammatiltaan lääkäri. Philippe Boissen poika Eric Boisse on myös kalvan olympiamitalisti. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset miekkailijat Luokka:Ranskalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
H418ov21.C

H418ov21.C (lyhennys sanoista House 418 of 21st century) on vuonna 1994 julkaistu suomalaisen black metal -yhtyeen Beheritin kolmas täyspitkä albumi. Se on samalla yhtyeen ensimmäinen ambient-levy. == Kappaleet == Kaikki kappaleet kirjoittanut Beherit. # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Holocaust Gamma-g – laulu, kaikki instrumentit, äänittäjä, miksaaja === Muut tekijät === * J. Reset – äänittäjä, miksaaja * Lawrence Manning – valokuvat, kansikuva, grafiikka * G. Goddess – valokuvat == Aiheesta muualla == * * Luokka:Beheritin albumit Luokka:Vuoden 1994 albumit Luokka:Ambient-albumit
Piirpauke (albumi)

Piirpauke on suomalaisyhtye Piirpauken debyyttialbumi, joka julkaistiin marraskuussa 1975. Tyyliltään levy yhdistelee erilaisia musiikkityylejä kuten jazzia, progressiivista rockia, maailmanmusiikkia ja folkia. Albumi sisältää yhtyeen tunnetuimman kappaleen ”Konevitsan kirkonkellot”. Albumi julkaistiin Love Records -levymerkillä LP-levynä ja C-kasettina. Vuonna 1978 albumi julkaistiin LP-levynä Ruotsissa. Albumi julkaistiin uudelleen 1970-1980-luvuilla yhteensä kolmesti LP-levynä. Vuonna 1989 albumi julkaistiin Siboneyn toimesta CD-levynä ensi kertaa ja seuraavaksi vuonna 2007 remasteroituna painoksena. Levy on julkaistu CD-levynä myös Etelä-Koreassa ja Suomessa vielä kahdesti vuoden 1989 ja 2007 painoksien lisäksi. Vuonna 2020 Svart Records julkaisi albumista kaksi uutta, rajoitettua vinyylilevypainosta mustalla ja kultaisella vinyylillä. == Kappaleet == Kaikkien kappaleiden sävellykset trad. ja kaikki kappaleet sovittaneet Kukko, Walli, Hytti ja Wasama, ellei toisin mainita. === A-puoli === # # # === B-puoli === # * # === Tietoa kappaleista === Levy sisältää vain viisi kappaletta. Levyn aloittaa romanialainen kansansävelmä ”Kuunnousu”. Seuraavana kuullaan ”Legong”, joka on balilainen tanssi. Tanssi kertoo ihmisen deokraattisesta oikeudesta päättää itse omasta kohtalostaan. ”Uusi laulu paimenille” on vanhaan kiinalaiseen perintöön pohjautuvaa musiikkia, joka on kuitenkin uuden kiinalaisen musiikin tyylistä. B-puolen aloittaa Sakari Kukon itse säveltämä kappale ”Cybele”. Levyn päätöskappaleena toimii ”Konevitsan kirkonkellot”, joka on vanha karjalainen kantelesävelmä. Sävellys mukailee Laatokalla sijaitsevan Konevitsan luostarin kellojen sointia.LP-levyn (LRLP 148) takakannen tiedot. == Kokoonpano == === Muusikot === ==== Piirpauke ==== * Sakari Kukko – piano (1, 4-5), sopraanosaksofoni (1, 4), puuhuilu (2-3), savirumpu (2, 4), gopijantra (2), kellot (2), laulu (2), tynnyrirumpu (2), sormisymbaalit (2), huilu (4) * Hasse Walli – kitara, marakassit (2, 4), symbaalit (1), kellot (2), laulu (2), sormisymbaalit (2), tamburiini (2), jousikitara (4) * Antti Hytti – bassokitara, katzango (2), laulu (2), sormisymbaalit (2), gongi (3), intialainen harmoni (4) * Jukka Wasama – rummut, lyömäsoittimet (1, 3-5), gongi (2), gopijantra (2), laulu (2), savirumpu (2) ==== Avustavat muusikot ==== * Otto Romanowski – syntetisaattori (2, 4-5) * Esa-Pekka Salonen – käyrätorvi (5) === Tuotanto === * Piirpauke – tuottaja * Paul Jyrälä – äänitys (Finnvox; äänitetty syyskuussa 1975) * Heikki Uusitupa – valokuva (Saftra) * Pekka Ojamaa – levykansi * Harri Saksala – LP-painoksen takakansitekstit * Markku ”Jazz Preacher” Salo – vuoden 2007 CD-painoksen kansiseloste * Pauli Saastamoinen – vuoden 2007 CD-painoksen remasterointi (Finnvox-studiot maaliskuussa 2007) * Tom Backström – vuoden 2020 LP-painoksen remasterointi (Diginord) == Lähteet == Luokka:Vuoden 1975 esikoisalbumit Luokka:Piirpauken albumit Luokka:Love Recordsin albumit
Beguine

Beguine on tanssityyppi. Se muistuttaa hidasta rumbaa. Beguine oli todella suosittua 1930-luvulla muun muassa Guadeloupella ja Martiniquella. Cole Porterin teki kappaleen ”Begin the Beguine” yhteen musikaaliinsa ja kappale päätyi Fred Astairen tähdittämään elokuvaan Broadway Melody (Broadway Melody of 1940) auttoi tanssimuotoa tulemaan tunnetuksi myös Karibian ulkopuolella. == Lähteet == Luokka:Kansantanssi Luokka:Karibialainen musiikki Luokka:Seuratanssi
.45 ACP

.45 ACP (eli 11.43 × 23mm Automatic Colt Pistol, tunnetaan myös nimellä .45 Auto) on John Browningin kehittämä käsiaseen patruuna. Browning valmisti patruunan Yhdysvalloissa vuonna 1904 uutta itselataavan pistoolin prototyyppiä varten, josta myöhemmin muodostui Colt M1911 -pistooli Yhdysvaltain maavoimien käyttöön. Nykyään .45 ACP on eräs maailman pitkäikäisimmistä edelleen siviili- ja armeijakäytössä olevista käsiaseiden ja konepistoolien patruunoista. .45 ACP on monessa suhteessa suosittu patruuna matalan lähtönopeuden takia. Vaimentimella varustettu ase muuttuu lähes äänettömäksi koska suupamauksen poistuttua luodin lennosta ei tule tavanomaista äänennopeuden ylittämisestä aiheutuvaa melua. Toisen maailmansodan aikana rakennettiin vaimennettuja konepistooleja nimenomaan .45 ACP:lle koska suupamaus oli ainoa vaimennettava kohde. Vaikka energiataulukoiden mukaan .45 ACP ei ole tehokkaimmasta päästä ja raskas sekä hidas luoti ei ole parhain henkilökohtaisten panssareiden läpäisyyn, on raskaalla luodilla varustetuille pistooleille oma vannoutunut käyttäjäkunta "pysäytysvoiman" takia. 45 ACP
Shahnawaz Bhutto

Shahnawaz Bhutto (1958–1985) oli Pakistanin entisen pääministerin ja presidentin Zulfikar Ali Bhuton ja tämän vaimon Nusratin nuorin poika. Bhutto sai koulutuksensa Pakistanissa ja myöhemmin ulkomailla. Shahnawaz oli Sveitsissä, kun Muhammad Zia ul-Haqin johtama sotlasjuntta teloitti Shahnawazin hänen isänsä vuonna 1979. Teloituksen ja oikeudenkäynnin aikana Shahnawaz ja tämän veli Murtazan järjestivät kansainvälisen kampanjan isänsä hengen pelastamiseksi, mutta turhaan. Shahnawaz ja Murtazan jatkoivat Zia ul- Haqin vastaista kampanjaa maanpaossa. Shahnawazin uskotaan perustaneen ryhmän,joka yritti kaataa Zian hallinnon Pakistanissa. 18\. kesäkuuta vuonna 1984 Bhutto löydettiin kuolleena tämän Ranskan Rivieran asunnosta Nizzasta. Bhutto kuoli hämärissä olosuhteissa, ja Bhuton perhe väitti, että hänet olisi myrkytetty. On todennäköistä, että Bhutto kuoli huumeiden yliannostukseen. Ketään ei haastettu oikeuteen, mutta Shahnawazin vaimo Rehana oli Ranskan poliisin ykkösepäilty ja vankeudessa pitkän aikaa. Rehana todettiin kuitenkin syyttömäksi. Hän sai luvan lähteä maasta ja matkusti Yhdysvaltoihin. Bhutoilla oli yksi lapsi, Sassi. Bhuton hautajaisiin Larkanassa osallistui noin 25 000 ihmistä, ja se oli samalla yksi suurimmista Zian hallinnon vastaisista oppositiokampanjoista. Luokka:Pakistanilaiset henkirikosten uhrit Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Vuonna 1985 kuolleet
Cole Porter

Cole Albert Porter (9. kesäkuuta 1891 Peru, Indiana – 15. lokakuuta 1964 Santa Monica, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen säveltäjä ja sanoittaja. Hän on käsikirjoittanut lukuisia musikaaleja ja suuri osa hänen kuuluisimmista kappaleista on hänen musikaaleistaan. Porter on saanut musiikistaan tähden Hollywood Walk of Famelle. Porterin tunnetuimpia kappaleita ovat ”What Is This Thing Called Love?” (1929), ”Love for Sale” (1930), ”Night and Day” (1932), ”I Get a Kick out of You” (1934), ”Begin the Beguine” (1935) ja ”I’ve Got You Under My Skin” (1936). Vuonna 1946 Porterin elämästä tehtiin elokuva Yö ja päivä, jossa Porteria esitti Cary Grant. Vuonna 2004 Porterista tehty elokuva De-Lovely (pääosassa Kevin Kline) käsittelee myös Porterin homoseksuaalisuutta. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * * Cole Porter Birthplace & Museum Luokka:Hollywood Walk of Fame Luokka:Grammy-palkinnon saajat Luokka:Yhdysvaltalaiset säveltäjät Luokka:Yhdysvaltalaiset sanoittajat Luokka:Songwriters Hall of Fame Luokka:Amputoidut henkilöt Luokka:Vuonna 1891 syntyneet Luokka:Vuonna 1964 kuolleet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Ramón Fonst

Ramón Fonst Segundo (31. elokuuta 1883 Havanna, Kuuba − 10. syyskuuta 1959 Havanna, Kuuba) oli kuubalainen kalpa-, säilä- ja florettimiekkailija. Hän voitti olympiakultaa kalvassa vuoden 1900 ja 1904 olympialaisissa. Fonst on olympialaisissa menestynein latinalaisamerikkalainen urheilija neljällä kultamitalilla ja yhdellä hopealla. Fonstia pidetään yhtenä kaikkien aikojen parhaista miekkailijoista. Hän voitti Ranskan mestaruuden jo yksitoistavuotiaana ja Pariisin olympialaisissa hän voitti kultamitalin vain 17-vuotiaana. Fonst voitti 1926 Keski-Amerikan ja Karibian mestaruuden säilällä, floretilla ja kalvalla. Vuoden 1930 mestaruuskilpailuissa Havannassa hän voitti floretin ja kalvan saamatta yhtään osumaa koko kilpailun aikana. Vuonna 1938, 55-vuotiaana hän voitti vielä joukkuekalvan ja hopeaa henkilökohtaisessa florettikilpailussa. Fonst kilpaili myös ammunnassa, polkupyöräilyssä ja ranskalaisessa nyrkkeilyssä. Aktiiviuransa jälkeen Fonst työskenteli Kuuban urheiluministeriössä asiantuntijana. Oman kertomansa mukaan Fonst esitti elämänsä aikana yli sata kaksintaisteluhaastetta, mutta kävi vain yhden kaksintaistelun. == Lähteet == Luokka:Kuubalaiset miekkailijat Luokka:Kuubalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1883 syntyneet Luokka:Vuonna 1959 kuolleet
Mukarram Jah

Prinssi Barkat Ali Khan Mukarram Jah Asaf Jah VIII (6. lokakuuta 1933 Hilafetin linna, Nizza, Ranska – 15. tammikuuta 2023 Istanbul, Turkki) tunnetaan nimellä Mukarram Jah, oli Hyderabadin viimeisen hallitsijan Azam Jahin poika. Mukarramin äiti Hadice Hayriye Ayshe Dürrühsehvar oli Ottomaanien valtakunnan viimeisen kalifin Abdul Mejid II:n tytär. Eton Collegen jälkeen Jah lähti Harrowin Collegeen ja Cambridgen yliopistoon ja sen jälkeen hän opiskeli London School of Economicsissa ja Sandhurstin kuninkaallisessa sotilasakatemiassa. Jah lähti Hyderabadin palatsistaan ja lähti 2 000 km² maatilalleen Australian takamaille, jonka hän kuitenkin myi pian. Viimeiset vuotensa Jah asui Istanbulissa, Turkissa. Hän sairasti diabetesta. == Lähteet == Luokka:Intialaiset aateliset Luokka:Turkkilaiset henkilöt Luokka:Prinssit Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Käyttäytymistiede

Käyttäytymistieteet käsittävät ne tieteenalat, jotka tutkivat ihmisten ja eläinten toimintaa, vuorovaikutusta ja käyttäytymistä. Käyttäytymistieteisiin voidaan lukea muun muassa *psykologia (mukaan lukien sosiaalipsykologia) *antropologia *sosiobiologia *biologinen psykologia *logopedia *etologia *kasvatustiede
Arnd Schmitt

Arnd Schmitt (s. 13. heinäkuuta 1965 Heidenheim) on saksalainen kalpamiekkailija. Hän voitti olympiakultaa henkilökohtaisessa kilpailussa ja hopeaa joukkuekalvassa vuoden 1988 olympialaisissa sekä olympiakultaa Barcelonan olympiakisojen joukkuekalvassa. Schmittin valmentajana toimi Gabor Salomon ja hänen seuransa oli Turn- und Sportverein Bayer. Schmitt on ammatiltaan hammaslääkäri. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset miekkailijat Luokka:Saksalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tukiainen

Tukiainen voi tarkoittaa seuraavia: * tuki eli tukiainen, yritykselle julkisista varoista maksettu taloudellinen avustus, subventio * suomalainen sukunimi. Tunnettuja Tukiaisia: ** Aimo Tukiainen (1917–1996), kuvanveistäjä, professorin arvonimi ** Antero Tukiainen (1916–1996), kilpasoutaja ** Eino Tukiainen (1915–1975), voimistelija, olympiamitalisti ** Iku Tukiainen (oik. Ilkka Tukiainen), muusikko ** Janne Tukiainen (s. 1976), taloustieteen professori ** Johanna Tukiainen (s. 1978), laulaja ja juontaja, julkisuuden henkilö ** Jouko Tukiainen (s. 1936), diplomi-insinööri ja yritysjohtaja, teollisuusneuvos ** Katja Tukiainen (s. 1969), kuvataiteilija ** Lauri Tukiainen (1905–1987), juristi, yritysjohtaja ** Leevi Tukiainen (s. 2000), jääkiekkoilija ** Maaretta Tukiainen (s. 1968), yritysjohtaja, yrittäjä, juontaja ja tietokirjailija ** Mirja Tukiainen (1947–2019), tanssija, koreografi ja tanssipedagogi ** Olli Tukiainen, muusikko ja säveltäjä ** Oskari Tukiainen (myöh. Oscar Tengström, 1887–1960), näyttelijä ja teatterinjohtaja ** Pauliina Tukiainen (s. 1977), pianisti, liedsäestäjä ja musiikkipedagogi ** Petri Tukiainen (s. 1980), sijoittaja ja yrittäjä ** Sakari Tukiainen (s. 1991), jalkapalloilija ** Seppo Tukiainen (1939–2022), viulisti ja viulupedagogi ** Tomi Tukiainen (s. 1972), rallin Suomen mestari ** Werner Tukiainen (1878–1931), lehtimies, kirjakauppias ja suomentaja
S/S Coccolita

S/S Coccolita oli höyrylaiva, joka valmistui Oskarshamns Mekaniska Verkstad -telakalla Ruotsissa vuonna 1915. Sen nimi oli alkujaan Heimdall. == Käyttöhistoria == S/S Coccolita aloitti liikennöinnin Tukholman ja Riian välillä 1915. 1920-luvulla se kulki myös Turusta Tukholmaan. Alus ajoi karille Tukholman saaristossa ja upposi 8. helmikuuta 1929, minkä jälkeen se tuotiin Suomeen korjattavaksi. Korjattuna se oli 1930-luvulla käytössä kesäisin Tukholman ja Helsingin välisellä reitillä, talvisin taas Turun ja Tukholman välillä. Alus kuljetti Ruotsiin myös sotalapsia vuonna 1942. Alus peruskorjattiin 1948 ja muutettiin seuraavana vuonna öljykäyttöiseksi. Se ajoi kuitenkin karille Bogskärissä jo 20. tammikuuta 1950. Alus oli vuonna 1952 jälleen liikenteessä Turku–Tukholma-välillä. Se myytiin Siljalle vuonna 1957, jolloin sen nimi muuttui Siljaksi. Alus liikennöi 1961–1964 Helsingin ja Travemünden välillä. Vuonna 1967 laiva myytiin Kokkolaan ja nimeksi annettiin Coccolita. Se liikennöi Kokkola–Skellefteå-välillä ja Oulu–Luulaja-välillä vuonna 1968. Vuonna 1970 liikennöitiin Maarianhamina–Tukholma-välillä nimellä Coccolita. Lokakuussa 1970 laiva myytiin romutettavaksi ja vuonna 1971 se romutettiin Katajanokalla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Turkusteamers – HEIMDALL, SILJA *Fakta om Fartyg – S/S Heimdall Coccolita