EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Amadeus (nimi)

Amadeus on miehen etunimi. Suomessa nimi Amadeus on kesäkuun 2019 loppuun mennessä annettu alle 300 miehelle. Nimen muotoja muissa kielissä ovat ainakin Amadeo ja Amedée == Tunnettuja Amadeus-nimisiä == * Amadeus I (, 1845–1890), Espanjan kuningas 1870–1873 * Amadeus Lundberg (s. 1989), suomalainen laulaja, vuoden 2009 tangokuningas * Wolfgang Amadeus Mozart (1756–1791), itävaltalainen säveltäjä == Kuvitteellisia Amadeuksia == * Amadeus, hahmo Charles M. Schulzin sarjakuvassa Tenavat * Mestari Amedée, Uuno Kailaan runokokoelmaan Uni ja kuolema (1931) sisältyvän samannimisen runon päähenkilö == Lähteet == Luokka:Etunimet
Waltteri Wuorelainen

Waltteri Wuorelainen, nimi alkuaan Valter Montin (23. kesäkuuta 1876 Tervola – 3. maaliskuuta 1922 Helsinki) oli suomalainen kirjakauppias ja päätoimittaja.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 : Valter MontinKirjakauppias W. Wuorelainen, Suomen kirjakauppalehti : Suomen kustannusyhdistyksen ja Suomen lajittelukirjakauppiasyhdistyksen äänenkannattaja 15.03.1922, nro 6, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Wuorelaisen vanhemmat olivat Ylivieskan kirkkoherra, lääninrovasti Jonathan Montin (1846–1919) ja Amanda Gustava Frosterus (k. 1899).Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 : Jonathan Montin Hän pääsi ylioppilaaksi 1896 Oulun lyseosta ja opiskeli sitten jonkin aikaa Helsingin yliopistossa filologisia aineita. Wuorelainen siirtyi 1905 lehtialalle ja oli toimittajana Louhi-lehdessä Oulussa, Perä-Pohjolainen- lehdessä Kemissä sekä Jyväskylässä Keski-Suomi-lehden päätoimittajana 1906–1910. Hän joutui jättämään lehtityön terveydellisistä syistä ja tutustui sitten kirjakauppa-alaan B. B. Bergdahlin kirjakaupassa Oulussa. Wuorelainen omisti sitten Keski-Pohjanmaan kirjakaupan Kokkolassa 1910–1911 ja Porin Uuden Kirjakaupan vuodesta 1911 alkaen. Hän toimi Kirjakauppiasyhdistyksen tilintarkastajana ja kirjoitti myös Kirjakauppalehteen. Hän kuului Porissa Satakunnan Kirjateollisuus Oy:n kirjainkustannusvaliokuntaan ja oli mukana Satakunnan Kansa-lehden julkaisutoiminnassa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kirjakauppiaat Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Vuonna 1876 syntyneet Luokka:Vuonna 1922 kuolleet
Veikko Heiskanen (kaupunginjohtaja)

Veikko Uolevi Heiskanen (2. kesäkuuta 1918 Viipuri – 19. toukokuuta 2012 ÄänekoskiHeiskaset. Heiskasten sukulehti, 2/2012, s. 28 (Viitattu 15.1.2019)) oli Äänekosken kauppalan- ja kaupunginjohtaja. Veikko Heiskasen vanhemmat olivat kauppalanjohtaja Hugo Heiskanen ja Tyyne Maria Manner ja puoliso vuodesta 1943 Gunnel Ingeborg Suominen. Heiskanen valmistui sosionomiksi Yhteiskunnallisesta korkeakoulusta 1939. Hän oli Karkkilan kauppalansihteeri 1940–1948 ja Valkeakosken 1948–1956. Äänekosken kauppalanjohtaja Heiskanen oli 1956–1973 ja kaupunginjohtaja vuodesta 1973.Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1978, s. 206 (Viitattu 15.7.2019) Kaupunginjohtajan tehtäviä Heiskanen hoiti vuoteen 1981 asti.Pukkimäkeä aikajanalla (Viitattu 15.7.2019) == Lähteet == Luokka:Äänekosken kunnan- ja kaupunginjohtajat Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
David Soskis

David Vladimirovitš Soskis, myös Soskice (27. maaliskuuta 1866 Berdytšiv, Ukraina – 1941Margaret Tatiana Rose, Philips Price and the Russian Revolution, väitöskirja, viitattu 15.7.2019 ) oli ukrainalaissyntyinen venäläinen vallankumouksellinen. Myöhemmin 1917 hänestä tuli Kerenskin sihteeri, ja hän välitti tälle uutisia brittiläisistä lehdistä. Soskis oli toiminut 1880- ja 1890-luvuilla vallankumousliikkeessä. Hän muutti sitten Lontooseen, jossa hän kirjoitti Observeriin ja Manchester Guardianiin.Barry Hollingsworth, David Soskice in Russia 1917 alkup. julk. European Studies Review 6, 1976 s. 73–97, uusintajulk. European History Quarterly (vaatii käyttöoikeuden, 1. sivu näkyy), viitattu 15.7.2019 Soskisin isä oli hattukauppias. Soskis kävi koulua Kiovassa. Hänen puolisonsa oli Juliet Catherine Emma Soskis (s. Hueffer). Hänen poikansa oli brittiläinen parlamentaarikko Frank Soskice, paroni Staw Hill,Soscise, Frank, Dictionary of Welsh Biography, viitattu 15.7.2019 ja pojanpoikansa brittiläinen kansantaloustieteilijä David Soskice. ==Teokset== * Nikolai Alekseevich Nekrasov, David Soskice, et al., Who Can be Happy and Free in Russia?. Käännös: Juliet M. Soskice. Johdanto tohtori David Soskice, 1917 == Lähteet == Luokka:Brittiläiset toimittajat Luokka:Ukrainalaiset toimittajat Luokka:Venäläiset toimittajat Luokka:Venäläiset vallankumoukselliset Luokka:Vuonna 1866 syntyneet Luokka:Vuonna 1941 kuolleet
Barr

Barr voi tarkoittaa seuraavia: === Maantiede === * Barr, kunta Ranskassa * Barr, kylä Skotlannin Etelä-Ayrshiressä * Perry Barr, Birminghamin vaalipiiri === Henkilöitä === * Bob Barr (s. 1948), yhdysvaltalainen poliitikko * Kathleen Barr (s. 1967), kanadalainen ääninäyttelijä * Murray Barr (1908–1995), kanadalainen neuroanatomi ja sytogeneetikko * Roseanne Barr (s. 1952), yhdysvaltalainen näyttelijä, kirjailija ja juontaja * Thomas Barr (s. 1992), irlantilainen yleisurheilija * William Barr (s. 1950), yhdysvaltalainen juristi * Yvonne Barr (1932–2016), irlantilainen virologi. === Muuta === * Barr-niminen mies, suomalainen televisiosarja
Ivana Stefanović

Ivana Stefanović (; s. 14. syyskuutaDanas: Ivana Stefanović: Bez povlačenja 1948 Belgrad) on serbialainen säveltäjä. Hän valmistui sävellysopinnoistaan Belgradin musiikkiakatemiasta ja opiskeli samanaikaisesti viulunsoittoa. Ranskan hallituksen stipendillä hän jatkoi opintojaan Pariisin IRCAM:issa vuosina 1979–81. Hänen sävellyksiään on esitetty julkisesti vuodesta 1966.Ivana Stefanović: Biography Stefanović asui Damaskoksessa vuosina 1995–99, Ankarassa vuosina 2001–05 ja Bukarestissa 2009–13. Stefanović on luonut työuraa muun muassa Belgradin radiossa ja Belgradin musiikkiakatemiassa. Hän toimi Belgradin musiikkifestivaalin (BEMUS) taiteellisena johtajana vuosina 2001–06 ja Serbian kulttuuriministeriön valtiosihteerinä 2007–08. Hänen teoksiaan on esitetty laajalti kansainvälisesti; hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa musiikkia kymmeniin näytelmiin, joita on esitetty Belgradissa ja muissa kaupungeissa. Hän on julkaissut lisäksi lehtiartikkeleita ja kirjoja, jotka sisältävät muun muassa hänen musiikkiaiheisia esseitään. Hän on Serbian säveltäjäliiton ja Serbian kirjallisuusseuran jäsen. == Lähteet == Luokka:Serbialaiset säveltäjät Luokka:Musiikkikirjailijat Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Silvana Berki

Silvana Begotaraj Berki (s. 12. toukokuuta 1968 Vlorë) on albanialais- suomalainen kirjailija.Silvana Berki: About me Hän lähti pakolaisena synnyinmaastaan vuonna 1989 ja saapui Suomeen 1991. Hän asettui Tampereelle, jossa hän opiskeli suomen kieltä ja valmistui siellä maisteriksi sosiaalityön alalta. Kirjallisen uransa Berki aloitti vuonna 2011; hänen tuotantoonsa kuuluu albanian- ja suomenkielisiä runoja ja novelleja. Kesällä 2019 ilmestyi toinen hänen toimittamistaan runoantologioista, Olipa kerran toivo, jonka hän on kääntänytSTT Info: Runoantologia Olipa kerran toivo – albanialaista nykyrunoutta kiehtoo ja lumoaa ja toimittanut yhteistyössä Aleksanteri Kovalaisen kanssa ja joka sisältää suomeksi käännettyä albanialaista runoutta.Aviador Kustannus: Silvana Berki Tampereen Finlayson Art Areassa 13. kesäkuuta 2019 järjestetyssä kirjan julkistamistilaisuudessa kunniavieraina olivat Arian Leka ja Natasha Lako. == Lähteet == Luokka:Albanialaiset runoilijat Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Kielenkääntäjät Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Aleksanteri Kovalainen

Aleksanteri Kovalainen (s. 1978 Oulu) on suomalainen kirjailija. Hän varttui Kuhmossa ja asettui sittemmin Tampereelle. Hän julkaisi nimellä Heikki A. Kovalainen esikoisteoksensa Mädän elämän alkeet vuonna 2016.Teos: Aleksanteri Kovalainen Tämän romaanin jälkeen häneltä ilmestyi rasismia ennakkoluuloisen kertojan kertomana tarkasteleva Kansallinen herätys.Kansan Uutiset: Kirjailija nousi barrikadille suvaitsevan Suomen puolesta Kovalainen on koulutustaustaltaan Tampereen yliopistosta vuonna 2010 väitellyt filosofian tohtori.Kriittinen Korkeakoulu: Aleksanteri Kovalainen Hän toimi avustajana Silvana Berkin suomentaman albanialaisen runouden Olipa kerran toivo -teoksen (2019) toimituksessa.STT Info: Runoantologia Olipa kerran toivo – albanialaista nykyrunoutta kiehtoo ja lumoaa == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sélestat

Sélestat on kaupunki Koillis-Ranskassa Bas-Rhinin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee noin 50 kilometriä Strasbourgin kaupungista lounaaseen. Sélestat on historiallisesti ja taiteellisesti merkittävä kaupunki. Kaupungissa on 34 historiallisten muistomerkkien luetteloon kuuluvaa muistomerkkiä. Sélestat onkin kulttuuriperinnöltään Alsacen kolmanneksi tärkein kaupunki Strasbourgin ja Colmarin jälkeen. Kaupungissa on kaksi suurta kirkkoa, romaaninen Sainte-Foy ja goottilainen Saint-Georges. Kaupungin keskiaikainen ilme on myös hyvin säilynyt. Sélestatin tärkein nähtävyys on huomattavat kokoelman renessanssiajan teoksia sisältävä Sélestatin humanistinen kirjasto. Kirjaston teokset on lahjoittanut sélestatilainen humanisti Beatus Rhenanus. Se on yksi aikakautensa rikkaimmista kokoelmista. Kirjaston laajennus valmistui vuonna 2018, ja sen suunnitteli ranskalainen arkkitehti Rudy Ricciotti.Tour de France 2019 ==Tunnettuja kuntalaisia== * Beatus Rhenanus (1485-1547), humanisti Tiedosto:Eglise_Sainte- Foy_Selestat2.jpg|Sainte-Foyn kirkko Tiedosto:Saint_George's_Church_of_Sélestat.jpg|Saint-Georgesin kirkko Tiedosto:Humanistenbibliothek_in_Schlettstadt_retouchée.jpg|Humanistinen kirjasto ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Bas-Rhinin kunnat
Sara Etelävuori

Sara Etelävuori (s. 1990) on suomalainen viulisti. Sibelius-Akatemian nuorisokoulutuksessa häntä opetti Seppo Tukiainen ja Kölnin musiikkikorkeakoulussa Mihaela Martin. Hän on osallistunut mestarikursseille, joiden vetäjiin ovat kuuluneet Ana Chumachenko, Miriam Fried ja Christian Tetzlaff. Etelävuori sai ensipalkinnon Jyväskylän viulukilpailussa (2006), palkinnon yhdessä kategoriassa Pacem im Terris -viulukilpailussa Bayreuthissa ja ensipalkinnon Atlantic Coast -musiikkikilpailussa Portugalissa (2016). Vuonna 2015 hän myös eteni Sibelius-viulukilpailun semifinaaliin.Kuhmo Festival: Sara Etelävuori Toukokuussa 2019 Etelävuori ja sellisti Senja Rummukainen valittiin kilpailijoiksi tulevan kesäkuun Venäjällä järjestettyyn Tšaikovski-kilpailuun.Helsingin Sanomat: Senja Rummukainen ja Sara Etelävuori Tšaikovski-kilpailuun Etelävuori on esiintynyt useiden suomalaisorkesterien solistina ja myös kamarimuusikkona muun muassa Kuhmon kamarimusiikissa. Helmikuusta 2017 saakka Etelävuoren instrumentti on ollut vuoden 1790 italialainen Panormo-viulu. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset viulistit Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ariadnen lanka (televisio-ohjelma)

Ariadnen lanka oli suomalainen televisio-ohjelma, jota esitettiin Kolmoskanavalla ja sitten MTV:llä 1990-luvun taitteessa. Sitä juonsi ja tuotti Lemmikki Becker. Ohjelmassa piti päätellä kuullussa kuvitteellisessa tarinassa käytetty murha-ase, teon tekijä tai tekotapa. Ohjelman oheistuotteena julkaistiin kirja Ratko Ariadnen lankoja (WSOY 1991), johon on koottu seuraleikeiksi sopivia vastaavia tarinoita. Lemmikki Becker teki Ariadnen langan jälkeen samantapaisia päättelyvisaohjelmia Yle TV1 -kanavalle. Näitä olivat Luultavana (1993) ja Näin meitä huijataan (1994). == Lähteet == Luokka:Visailuohjelmat Luokka:1990-luvun suomalaiset kilpailuohjelmat
Emil Hartikainen

Emil Hartikainen (s. 2003) on suomalainen viulisti. Hän aloitti opintonsa Espoon musiikkiopistossa opettajanaan Grazyna Zeranska-Gebert ja jatkoi niitä vuodesta 2016 alkaen Sibelius-Akatemiassa nuoriso-osastolla opettajanaan Réka Szilvay. Hartikainen on osallistunut lukuisiin kansainvälisiin kilpailuihin monissa eri maissa. Hän pääsi esiintymään Radion sinfoniaorkesterin nuorten solistien konserttiin vuonna 2019. Hän on soittanut useissa orkestereissa, kuten Radion sinfoniaorkesterissa ja Concertgebouw-orkesterissa.Kuhmo Festival: Emil Hartikainen Hartikainen on tehnyt esiintymisiä Suomen, Venäjän, Belgian ja Itävallan festivaaleilla. Hän on toiminut myös kamarimuusikkona muun muassa perustamalla Bålder-kvartetin ja soittamalla sen ensiviulistina. Hänen instrumenttinsa on vuoden 1867 Gaillard-viulu. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset viulistit Luokka:Vuonna 2003 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Seppo Tukiainen

Seppo Kalevi Mikael Tukiainen (28. kesäkuuta 1939 Helsinki – 16. elokuuta 2022 Helsinki)Kuolinilmoitus. Helsingin Sanomat 9.10.2022, s. B 28 oli suomalainen viulisti ja viulupedagogi. Hän voitti Kuopion viulukilpailun vuonna 1970 ja soitti Helsingin kaupunginorkesterissa vuosina 1960–1972. Hän aloitti työskentelyn viulunsoiton lehtorina Sibelius-Akatemiassa vuonna 1973 ja eteni jousisoitinten koulutuslinjan johtoon (1994–2001). Tukiainen aloitti soittamisen Sibelius-Akatemia-kvartetissa sen perustajajäsenenä ja ensiviulistina vuonna 1978. Hän esiintyi kansainvälisesti, levytti ja kuului eri viulukilpailujen tuomaristoihin.Joutsenon Opisto: Mestarikurssin opettajat Tukiainen sai vaimonsa Sirpa Lannes-Tukiaisen kanssa kaksi lasta.Helsingin Sanomat: 60-vuotias: Opetus vie melkein kaiken ajan Myös vaimo tuli tunnetuksi pitkän linjan viulupedagogina, ja pariskunnan perustama vuosittainen Tukiainen-viulukilpailu järjestettiin ensimmäisen kerran Helsingissä vuonna 2010.Hämeen Sanomat: Viulukilpailu ei ole mikään peikko Lannes-Tukiainen menehtyi vuonna 2015.Suomen jousisoitinopettajat ry: Jäsenlehti 2017 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Seppo Tukiaisen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Suomalaiset viulistit Luokka:Suomalaiset musiikkipedagogit Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Amanda Plummer

Amanda Michael Plummer (s. 23. maaliskuuta 1957) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan teatteriurastaan sekä rooleistaan elokuvissa kuten Joe ja tulivuori (1990), The Fisher King (1991), Tarpeellista tavaraa (1993), Pulp Fiction – Tarinoita väkivallasta (1994) ja Nälkäpeli – Vihan liekit (2013). Plummer voitti Tony-palkinnon vuonna 1982 roolistaan näytelmässä Jumalan Agnes. Plummerin isä oli näyttelijä Christopher Plummer ja hänen äitinsä näyttelijä Tammy Grimes. == Lähteet == *Plummer, Christopher (October 6, 2009). In Spite of Myself: A Memoir. *"Amanda Plummer". FilmReference.com. == Aiheesta muualla == * Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Mi-sa Yang

Mi-sa Yang (s. 1987 Osaka) on Japanissa varttunut korealaistaustainen viulisti.Concerts Vinteuil: Mi-Sa Yang Hän opiskeli Pariisin konservatoriossa. Hän voitti Yehudi Menuhin -kilpailun nuorille viulisteille (2000) ja saavutti kolmannen sijan kansainvälisessä kilpailussa Sendaissa (2001). Maria Canals -kilpailussa Barcelonassa hän ylsi vuonna 2009 ensimmäiselle sijalle pianotrion viulistina.Kuhmo Festival: Mi-Sa Yang Orkesteridebyyttinsä Yang teki 12-vuotiaana. Sittemmin hän on soittanut muun muassa useissa japanilaisissa orkestereissa, London Mozart Players -orkesterissa ja Suk- kamariorkesterissa. Hän on Les Esprits -pianotrion perustajajäsen ja Ardeo- kvartetin viulisti. Yang on tehnyt useita levytyksiä, kuten pianisti Jonas Vitaud'n kanssa keväällä 2019 julkaistun tulkinnan Wolfgang Amadeus Mozartin sonaateista. == Lähteet == Luokka:Japanilaiset viulistit Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Myrtle Bachelder

Myrtle Claire Bachelder (13. maaliskuuta 1908 - 22\. toukokuuta 1997) oli yhdysvaltalainen kemisti, joka toimi Los Alamosissa Manhattan-projektin aikaan. Bachelder ja hänen ryhmänsä toimi saapuvan uraanin puhtauden ja rakenteen mittaamisessa. Hänen löytönsä röntgensäteilyyn ja uraanin rakenteeseen tunnustettiin sodan jälkeen. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset kemistit Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 1997 kuolleet
Lauma (elokuva)

Lauma (Sürü) on Yilmaz Güneyn käsikirjoittama ja Zeki Öktenin yhdessä Güneyn kanssa ohjaama turkkilainen draamaelokuva vuodelta 1978. Sen teon aikaan Güney oli vankilassa, ja Ökten ohjasi elokuvan Güneyn ohjeiden mukaan. Samalla tavoin tehtiin myöhemmin Yol (1982), jossa käytännön ohjauksesta vastasi Serif Gören. ==Juoni== Lauma kertoo paimentolaisperheestä, jonka poika on nainut vihollisperheen kauniin tyttären. Suvun päämies syyttää naista kaikista mahdollisista vastoinkäymisistä. Tarinan tapahtumat sijoittuvat matkaan, jossa paimentolaisperhe kulkee junalla kohti Ankaran markkinoita myymään eläimiään. ==Vastaanotto== Lauma sai kaksi erikoispalkintoa Berliinin elokuvajuhlilla, viisi palkintoa Turkin Antalyan elokuvafestivaaleilla ja eräitä muitakin kansainvälisiä palkintoja. Elokuva esitettiin tammikuussa 1985 Yle TV2 -kanavalla. Helsingin Sanomien tv-sivun ennakkoesittelyssä Mikael Fränti piti Laumaa jopa parempana kuin Günezin Cannesissa palkittua elokuvaa Yol (1982). Molemmat ovat hänen mielestään vahvan taistelevia, epäkohtia paljastavia ja vallanpitäjiä vastaan hyökkääviä elokuvia. Fränti rinnastaa elokuvan John Fordin Vihan hedelmiin: ”Matkan kuvauksena Lauma kasvaa lähes myyttisiin ulottuvuuksiin: ihmisen pyrkimys parempaan, kohti onnea jota ei ole olemassa kuvitelmien mukaisena.” ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1978 turkkilaiset elokuvat
Pentti Hissa

Pentti Ilmari Hissa (13. maaliskuuta 1914 Ylistaro – 28. maaliskuuta 2009) oli rovasti, tietokirjailija ja kirkon diakoniatyön kehittäjä. ==Henkilöhistoria== Pentti Hissan vanhemmat olivat maanviljelijä Toivo Ilmari Hissa ja Lempi Maria Härsilä ja puoliso vuodesta 1941 Mirjam Hillevi Kivekäs. Hissa tuli ylioppilaaksi 1933 ja suoritti teologian erotutkinnon 1941. Hän toimi sotilaspastorina 1941–1945 ja Kuusankoskella nuorisopastorina 1946–1955 ja virallisena apulaisena 1946–1955. Suomen kirkon seurakuntatyön keskusliiton sosiaalisihteeri Hissa oli 1955–1966, yhteisvastuukeräyksen johtaja 1956–1966 ja kirkon diakoniatyön johtava sihteeri 1966–1977. Hissa oli myös Diakonia- lehden toimitussihteeri, käynnisti valtakunnalliset diakoniapäivät ja julkaisi diakonia-alan oppikirjan. Hän oli filatelian aktiivinen harrastaja. Rovastin arvonimen Hissa sai 1965 ja sosiaalineuvoksen 1974. Sotilasarvoltaan hän oli reservin majuri (1968).Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1978, s. 232 (Viitattu 16.7.2019)Ari Suutarla: Pentti Hissa. HS Muistot, 28.3.2009. (Tilaajille) (Viitattu 16.7.2019) ==Julkaisuja== * Pitäjän ja pitäjän järjestöjen yhteys taistelevaan armeijaan: rintamalta käsin tehtyjä havaintoja, 1944 * Rukoilkaa näin: raamattutuntisarja Isämeidänrukouksesta poikia ja nuorukaisia varten, 1949 * Isän kirje pojalle, 1952 * Tuo poikasi tänne!: kirkkomme poikatyökysymyksen tarkastelua, 1953 * Kuusankosken kirkkokuoro 1924–1954, 1954, Pentti Hissa, linoleumleikkaukset Tapani Lemminkäinen * Joka pojan laulukirja, 1958, toim. (6. uudistettu painos) * Die Diakonie in der Kirche Finnlands, 1960 * Tiennäyttäjiä palvelun poluille: ohjelmakirja työpiireille, 1964 * Palvelemaan lähetettynä: Suomen kirkon diakonian vaiheita: ohjelmakirja työpiireille, 1965 * Kohti uudistuvaa diakoniaa: Kirkon diakoniapäivillä Tampereella 1–3.11.1968 pidetyt esitelmät ja alustukset sekä keskusteluryhmien yleisraportit, 1969 * Diakonia ja muuttuva yhteiskunta, 1970, toim. * Suuntana lähimmäinen: aineistoa seurakunnan diakoniakasvatukseen, 1971 * Palveleva kirkko, 1972, Pentti Hissa, Erkki Kansanaho (diakonia-alan oppikirja) * Lähimmäisenä tänään: 2. kirkon diakonipäivillä Kuopiossa 27–29.10.1972 pidettyjä puheita ja esitelmiä sekä keskusteluryhmien yleisraportit, 1973 * Kuurojen sielunhoidon järjestely: arkkipiispan asettaman työryhmän muistio, 1973 * Olemme toistemme jäseniä: 3. kirkon diakoniapäivillä Seinäjoella 29.–31.10.1976 pidettyjä puheita ja esitelmiä sekä keskustelujaostojen raportit, 1977 * Isästä poikaan: Poikien keskus 1919–1979, 1979, Urho Siro, Pentti I. Hissa, Pentti Tapio * Diakonian tiennäyttäjiä, 1994, Pentti I. Hissa, Lea Lappalainen, Juhani Veikkola == Lähteet == Luokka:Suomen evankelis- luterilaisen kirkon papit Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka: Suomalaiset kristilliset kirjailijat Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
Siljamari Heikinheimo

Siljamari Heikinheimo (s. 1985) on suomalainen viulisti ja ohjaaja. Hän opiskeli Espoon musiikkiopistossa, Edsbergin musiikki-instituutissa (Tukholma) ja Sibelius-Akatemiassa. Hän soitti Radion sinfoniaorkesterissa vuosina 2012–2016 ja on vieraillut konserttimestari- ja äänenjohtajatehtävissä Helsingin kaupunginorkesterissa, Tapiola Sinfoniettassa, Tanskan kamariorkesterissa ja Trondheimin sinfoniaorkesterissa. Heikinheimo on toiminut Soivat Kirja -konserttisarjan taiteellisena suunnittelijana. Hän on aktiivinen kamarimuusikko ja on esiintynyt muiden muassa kokoonpanojen Avanti!, Jousia Ensemble ja Virtuosi di Kuhmo kanssa. Hän on vieraillut monien muiden musiikkijuhlien ohella Kuhmon Kamarimusiikissa. Hän on suuntautunut myös oopperaohjaukseen. Hän onkin työskennellyt Deutsche Oper am Rheinissa (Düsseldorf), Komische Operissa (Berliini) ja Suomen Kansallisoopperassa. Heikinheimo valittiin joulukuussa 2020 Rauma Festivo -kamarimusiikkifestivaalin johtajaksi. Pesti kestää viisi vuotta ja alkaa 1. tammikuuta 2021. Heikinheimo on kymmenennen polven muusikko.Riikan tähtitarha: Tähtäimenä lapsuuden haaveammatti. Yle Areena. Hänellä on kaksi lasta jazzmuusikko Mikko ”Gunu” Karjalaisen kanssa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut suomeksi ja englanniksi Luokka:Suomalaiset viulistit Luokka:Oopperaohjaajat Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jean-Féry Rebel

Jean-Féry Rebel (18. huhtikuuta 1666 – 2. tammikuuta 1747) oli ranskalainen barokkisäveltäjä ja viulisti. Hänen isänsä oli laulaja Jean Rebel. Jean-Féryn lahjakkuuden löysi pojan ollessa kahdeksanvuotias Jean-Baptiste Lully, joka alkoi antaa tälle opetusta viulunsoitossa ja sävellyksessä. Lullyn avulla Rebelin ura eteni nopeasti. Vuonna 1699 hänet nimitettiin oopperan ensiviulistiksi ja vuonna 1705 yhdeksi kuninkaan viulisteista. Vuosina 1718–1727 Rebel toimi kamarisäveltäjän asemassa ensin velipuolensa Michel Richard Delalanden kanssa, tämän kuoltua yksinAllMusic.com: Jean-Féry Rebel, ja vuonna 1720 hän sai Royal Academy of Musicin kapellimestarin tehtävän.Early Music: Jean-Féry Rebel Rebel julkaisi säveltäjänä viulu- ja laulumusiikkia, lyyrisen tragedian Ulysse (1703) ja baletteja, joista ensimmäinen oli Caprice (1711). Sen esittäjänä toimi Françoise Prévost, jonka tytär Anne meni naimisiin Rebelin François-pojan kanssa vuonna 1733. Rebelin viimeinen teos oli myös baletti, Les elemens (1737). Vuosina 1734 ja 1735 hän johti Concerts Spirituels -sarjaa. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset säveltäjät Luokka:Ranskalaiset viulistit Luokka:Barokkisäveltäjät Luokka:Oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1666 syntyneet Luokka:Vuonna 1747 kuolleet
Syrjälä (Nurmijärvi)

Syrjälä on asuinalue Nurmijärven Klaukkalan eteläosassa. Alueella on omakotitaloasumista, rivitaloja ja pienkerrostaloja. Syrjälästä löytyy kaksi koulua: suomenkielisten Syrjälän koulu ja ruotsinkielisten Vendlaskolan, joissa kummassakin on luokat 1–6. Niiden yhteydestä löytyy myös päiväkoti. Alueelta löytyy jonkin verran palvelujakin, kuten ravintola Doping sekä vuonna 2019 avattu urheilu- ja aseliike Corenius. Syrjälän lähiympäristössä sijaitsee Espoon Lahnukseen suuntaan mentäessä Harjulan asuinalue. == Lähteet == Luokka:Klaukkala Luokka:Suomen asuinalueet
Tczew

Tczew (, ) on kaupunki Pommerin voivodikunnassa Pohjois-Puolassa. Kaupungin asukasluku oli 60 279 vuonna 2015.. Nykyisin Tczew on Pommerin tärkeä rautatien risteys ja teollisuuden keskus. Kaupunki tunnetaan Vanhastakaupungista ja Veikseljoen sillasta, joka oli tärkein rooli Puolan invaasiossa toisen maailmansodan aikana. Tczew sijaitsee noin 30 kilometriä etelään Gdańskin kaupungista. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Pommerin voivodikunnan kaupungit
Machito

Machito (oik. Frank Grillo, ehkä 1912 – 16. huhtikuuta 1984 Lontoo) oli kuubalaisen viihdemusiikin tunnetuimpia orkesterinjohtajia, joka myöhemmin siirtyi lähemmäs jazzia. Hän soitti ja levytti uransa aikana muun muassa Dizzy Gillespien, Johnny Griffinin ja Charlie Parkerin kanssa. ”Latinalaisen musiikin Duke Ellingtoniksi” kutsutun Machiton orkesteri kiersi vuosikymmeniä ympäri maailmaa ja kävi usein Suomessakin. Machiton syntymäajasta ja lapsuudesta on monenlaisia tietoja. Erään version mukaan hän syntyi Floridan Tampassa ja vietti nuoruutensa Kuuban Havannassa. Machito muutti vuonna 1937 New Yorkiin ja oli 1940-luvulta lähtien yksi kaupungin yöelämän tunnetuimmista latinalaismuusikoista. Hän oli vuonna 1940 perustamansa Afro-Cubans-orkesterin keulakuva yhdessä laulusolistina toimineen sisarensa Graciella Grillon kanssa, mutta varsinainen orkesterinjohtaja ja sovitusten tekijä oli taustalla pysynyt lankomies Mario Bauza (1911–1993). Orkesterin tunnuskappaleeksi muodostui ”Tanga”. Orkesterin johdossa jatkoi Machiton kuoleman jälkeen hänen poikansa Mario Grillo. Machiton tytär Paula Grillo on toiminut orkesterin laulusolistina. Machiton albumi Kenya (1957) valittiin mukaan vuonna 2005 julkaistuun englanninkieliseen hakuteokseen 1001 Albums You Must Hear Before You Die. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltalaiset jazzmuusikot Luokka:Yhdysvaltalaiset orkesterinjohtajat
Petja

Petja on miehen etunimi. Nimi on alkujaan Pietari-nimen latinalaisesta vastineesta Petrus johdettu itäslaavilainen hellittelymuoto. Suomessa nimi Petja on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 640 miehelle ja hieman yli 10 naiselle. Petjan nimipäivä on 29. kesäkuuta, Pietarin päivänä. Nimi lisättiin almanakkaan vuonna 2020. == Tunnettuja Petja-nimisiä == * Petja Ilieva (s. 1975), suomalainen balettitanssija * Petja Peltomaa (s. 1971), suomalainen käsikirjoittaja * Petja Pendareva (1971–2025), bulgarialainen pikajuoksija * Petja Piiroinen (s. 1991), suomalainen lumilautailija * Petja Turunen, MC Raaka Pee (s. 1980), suomalainen metallimuusikko ja laulaja == Lähteet == Luokka:Etunimet
Hakkapeliittain päivä

Hakkapeliittain päivä on aitosuomalaisten ylioppilaiden ja lukiolaisten vuonna 1932 luoma kilpaileva juhla ruotsalaisuuden päivälle. Se pidetään 6. marraskuuta Ruotsin kuninkaan Kustaa II Aadolfin kuolinpäivänä. Osana kielitaistelua Helsingissä puhkesi päivän yhteydessä vuosina 1933 ja 1934 mielenosoituksia ja katutappeluita, joiden hillitsemiseksi tarvittiin poliiseja sekä puhtaanapitolaitoksen vesisuihkuja. Nämä yhteenotot ovat tiettävästi ainoat kielitaistelun "etniset" yhteenotot kieliryhmien välillä. ==Lähteet== Luokka:Marraskuun juhlapäivät Luokka:Nationalismi Suomessa
Riikka Häyrinen

Riikka Häyrinen (o.s. Rantanen) on suomalainen ringettepelaaja. Hän edusti Luvian Kiekko -82:ta vuosina 2000–2016 ja saavutti 13 peräkkäistä SM-mitalia. Suomen-mestaruuden hän voitti vuosina 2004, 2005 ja 2007. Hän palasi SM- sarjaan ja Luvian Kiekkoon kaudella 2018–2019. Ringeten SM-sarjan kaikkien aikojen pistetilastossa Häyrinen on kauden 2021–2022 jälkeen kahdeksantena. Hän on pelannut SM-sarjassa 449 ottelua ja tehnyt yhteensä 1 486 tehopistettä (442 maalia ja 1 044 maalisyöttöä). Häyrinen pelasi myös Suomen maajoukkueessa ja voitti maailmanmestaruuden vuosina 2013 ja 2016. Riikka Häyrisen isoisä Pekka Rantanen sai ensimmäisenä Hockey Hall of Fame Finlandin jakaman Yrjö Salminen -elämäntyöpalkinnon ansioistaan jääkiekkovalmentajana. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset ringettepelaajat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Patric

Patric on miehen etunimi. Se on eräs muunnelma nimestä Patrik. Suomessa nimi Patric on kesäkuun 2019 loppuun mennessä annettu alle 328 miehelle. Nimen naispuolinen vastine on Patricia. == Etymologia == Nimi Patric tulee roomalaisesta nimestä Patricius, joka on latinaa ja tarkoittaa aatelismiestä.Behind the Name Rooman valtakunnan alkuaikoina patriisit muodostivat erioikeuksia nauttineen säädyn. == Tunnettuja Patriceja == * Patric Blomdahl (s. 1984), ruotsalainen jääkiekkoilija * Patricio Gabarrón Gil, taiteilijanimeltään Patric (s. 1993), espanjalainen jalkapalloilija * Patric Hörnqvist (s. 1987), ruotsalainen jääkiekkoilija * Patric Kjellberg (s. 1969), ruotsalainen jääkiekkoilija * Patric Leitner (s. 1977), saksalainen ohjaskelkkailija * Patric Niederhauser (s. 1991), sveitsiläinen moottoriurheilija * Patric Sarin (s. 1973), suomalainen säveltäjä * Patric Standford (1939–2014), brittiläinen säveltäjä * Patric Zimmerman (s. 1954), yhdysvaltalainen ääninäyttelijä == Lähteet == Luokka:Etunimet
Pietu

Pietu on miehen etunimi. Suomessa nimi Pietu on tammikuuhun 2025 mennessä annettu alle 430 miehelle. Pietu on yksi muunnelma raamatusta peräisin olevasta etunimestä nimestä Pietari. == Tunnettuja Pietu-nimisiä == * Pietu Kätkä (s. 1977), koripalloilija * Pietu Wikström (s. 1994), näyttelijä ja artisti ==== ==== == Lähteet == Luokka:Etunimet
Piete

Piete on miehen etunimi. Suomessa nimi Piete on kesäkuun 2019 loppuun mennessä annettu alle 5 miehelle. Piete on yksi muunnelma raamatusta peräisin olevasta etunimestä nimestä Pietari. == Lähteet == Luokka:Etunimet
Puistotikkukoi

Puistotikkukoi (Caloptilia robustella) on Gracillariidae-heimoon kuuluva perhoslaji. Lajin siipiväli on 10–13 senttimetriä. Puistotikkukoi on erikoistunut vaahteraan. == Lähteet == Luokka:Miinaajakoimaiset
Yol

Yol on Yilmaz Güneyn käsikirjoittama ja Serif Görenin Güneyn ohjeiden mukaan ohjaama turkkilainen draamaelokuva vuodelta 1982. Vankilassa suuren osan elämästään viettänyt Güney leikkasi elokuvan Pariisissa, jonne hänen onnistui paeta vankilasta. Elokuva voitti Cannesissa Kultaisen palmun ja Fipresci- palkinnon. Elokuva sai ensi-iltansa Turkissa 12. helmikuuta 1999. == Juoni == Elokuva Yol (suom. ”tie”) syntyi Güneyn vankitovereiden kertomusten pohjalta elokuvantekijän pyydettyä kutakin pitämään kirjaa kokemuksistaan viikon mittaisen vankilomansa aikana. Valmiissa elokuvassa esiintyy viiden vangin tarinat, joiden kautta kuvataan Turkkia sotilasdiktatuurin ja tukahduttavien perinteiden kahleissa. Eri tarinoiden teemoina ovat muun muassa kurdikysymys, naisten asema ja nuorten kahlittu elämä ilman omaa päätösentekovaltaa. == Arvioita == Suomen kansallisen audiovisuaalisen instituutin sivuilla elokuvasta todetaan ilmeisesti Ywe Jalanderin ajatuksiin perustuen: ”Hyvin harvoin elokuvan historiassa jonkin kulttuurin hallitsevat sisäiset rakenteet on pystytty saamaan näkyville näin selkeinä ja uskottavina. Yolia sopisi täten pitää eräänlaisena sosiologis-antropologisena dokumentaarina fiktiivisessä muodossa. Silti se ei hetkeäkään tunnu didaktisella eikä siinä myöskään ole teoreettisen konstruktion makua, vaan nuoruudessaan innokkaasti amerikkalaisia seikkailuelokuvia katsellut Güney on punonut panoraamansa osaset mukaansatempaavaksi kertomukseksi.” Yol nähtiin Suomen elokuvateattereissa tuoreeltaan jouluna 1982 ja televisiossa ensimmäisen kerran Mainos-TV:n ohjelmistossa vuoden 1985 alussa, Esitystiedot.. Helsingin Sanomien Mikael Fränti kirjoitti elokuvan tv-esityksen alla sen tarinan vaikuttavan vahvalta, tosipohjaiselta ja vaikuttavalta, mutta ei pitänyt itse elokuvaa kovin omaperäisenä saati erinomaisena. == Lähteet == Luokka:Vuoden 1982 turkkilaiset elokuvat Luokka:Tositapahtumiin perustuvat elokuvat Luokka:Draamaelokuvat
Nimismiehen kiharat (tievaurio)

Nimismiehen kiharat ovat sorateillä esiintyviä tien epätasaisia, aaltomaisia kohtia. Ne syntyvät, kun autojen pyörät kerta toisensa jälkeen sutivat tietyssä kohdassa ja kasaavat hienompaa hiekkaa pieniksi kohoumiksi. Mutkat ovat tyypillinen paikka, jossa nimismiehen kiharoita esiintyy. Suurella nopeudella ajettaessa niitä ilmestyy suoriinkin tieosuuksiin. == Korjaaminen == Kuivien teiden tasoittaminen on hankalaa, joten tiet pyritään yleensä lanaamaan keväällä, kun on sopivat sääolosuhteet ja tiessä on riittävästi kosteutta. == Nimityksen alkuperä == Nimitys on saanut alkunsa Suomessa vuosina 1918–1948 voimassa olleista teiden hallintoa ja kunnossapitoa koskevista järjestelyistä. Tuolloin päätiet kuuluivat tie- ja vesirakennushallitukselle mutta pienemmät tiet lääninhallitukselle, jossa niistä vastasivat nimismiehet. Tien epätasaisuuden voitiin katsoa osoittavan, että nimismies ei ollut riittävästi huolehtinut tehtävistään. == Lähteet == Luokka:Teiden kunnossapito
Ceyloninbarbi

Ceyloninbarbi (Pethia cumingii) on särkikalojen (Cyprinidae) heimoon kuuluva kalalaji. Ceyloninbarbi on peräisin Sri Lankasta. Lajin kuvasi tieteelle Albert Günther vuonna 1868. == Koko ja ulkonäkö == Ceyloninbarbi kasvaa yleensä korkeintaan viiden senttimetrin mittaiseksi. Laji on harmaanvihreä, kummassakin kyljessä on kaksi tummaa juovaa. Evät ja pyrstö ovat vaaleat. == Elinympäristö == Ceyloninbarbia tavataan yleensä virtaavissa vesistöissä lähellä pohjaa Sri Lankassa. Laji on Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton uhanalaisuusluokituksen mukaan erittäin uhanalainen. == Elintavat == Ravintonaan ceyloninbarbi käyttää planktonia sekä vihreää levää. Laji viihtyy hiekkapohjaisilla vesistöillä, mahdollisimman lähellä pohjaa. == Lähteet == Luokka:Kalatyngät Luokka:Karpit Luokka:Erittäin uhanalaiset lajit Luokka:Uhanalaiset kalat
Varsinaiset taskuhyppyrotat

Varsinaiset taskuhyppyrotat (Perognathinae) on taskuhyppyrottien (Heteromyidae) heimoon kuuluva jyrsijöiden alaheimo. Siihen kuuluu 2 sukua joissa on yhteensä lähes 30 lajia. Varsinaisia taskuhyppyrottia tavataan kotoperäisenä Pohjois- ja Etelä-Amerikassa. == Lähteet == Luokka:Jyrsijät
Dieskaun toinen maakätkö

Dieskaun toinen maakätkö on Saksan Sachsen-Anhaltissa, Kabelsketalin Dieskaussa löytynyt maakätkö, joka liitetään varhaispronssikautiseen Únětice- kulttuuriin. Se ajoitetaan väljästi sisältämiänsä esineiden avulla 2000–1700 eaa., joka tarkoittaa Mouchan periodisoinnissa Úněticen klassista kautta. == Nimitys == Nimitys viittaa kolmeen Dieskaussa tunnettuun maakätköön, joista tämä on ajallisesti toinen. Sitä kutsutaan sakalaisessa kirjallisuudessa joko Depot II von Dieskau tai Hortfund II von Dieskau. == Historiaa == Kätkö paljastui maankaivuussa marraskuussa 1904. Löytö toimitettiin Hallessa sijaitsevaan valtion esihistorialliseen museoon (Landesmuseum für Vorgeschichte), jonka pysyväisnäyttelyyn se nykyään kuuluu. Ensimmäinen määkätkö löytyi jo vuonna 1874 ja kolmas vuonna 1937. == Maakätkö == Maakätkö on tehty kulttuurille tyypilliseen tapaan maahan kaivettuun suureen keraamiseen astiaan. Esineet oli laitettu ruukkuun, joka oli sitten suljettu ja peitetty maalla-aineksella. Ruukusta löytyi seuraavia esineitä (yhteensä 69 pronssiesinettä) : * 27 pronssista rengasta: ** 10 kaularengas: 205–250 grammaa painavia () ** 4 jalkarengasta: yhteensä 760 grammaa ** 2 jalkarengasta, jossa kolme reikää, 760 grammaa yhteensä ** 2 jalkarengasta, joissa katkos venyttämiseen, 285 grammaa kukin ** 6 rannerengasta, torque, 145–285 grammaa ** 3 muuta rannerengasta: 390, 515 ja 105 grammaa * 2 spiraalista rannekorua: yhteensä 660 grammaa * 3 tikarikirvestä (pronssiset varret mukana): 670, 1045 ja 360 grammaa * 11 tikarikirveen terää: 22,50–30,00 senttimetriä pitkät, 120–445 grammaa painavat * reunuskirves: 13 senttimetriä pitkä ja 6,5 senttimetriä leveä, 245 grammaa * 2 kapeaa reikäkirvestä (): molemmat 30,50 senttimetriä pitkät, 650 ja 720 grammaa * 23 kaulanauhan spiraalihelmeä Pronssiesineiden lisäksi löytyi 106 meripihkasta valmistettua kaulanauhan helmeä, jotka olivat 10–15 millimetrin kokoiset . Maakätkön sisältämien esineiden kokonaispaino on noin 16 kilogrammaa, mikä tekee siitä yhden Keski-Saksan varhaispronssikauden suurimmista maakätköistä. == Huomioita == == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Museum Digital: Landesmuseum für Vorgeschichte Halle – Hortfund II von Dieskau (valokuvia) Luokka:Únětice-kulttuuri Luokka:Saksan muinaisjäännökset
Imogen Cunningham

Imogen Cunningham (1883–1976) oli yhdysvaltalainen valokuvaaja, joka tuli tunnetuksi alastonkuvauksen uranuurtajana, omakuvistaan ja kasviaiheistaan. Hänen sanotaan kääntäneen päälaelleen sukupuoliroolit alastonkuvauksessa: kun miehet olivat pitkään maalanneet ja valokuvanneet alastomia naisia, Imogen Cunningham käytti kuviensa mallina aviomiestään Roi Partridgea. Imogen Cunningham varttui Yhdysvaltojen luoteisessa Oregonin osavaltiossa. Valokuvauksesta jo varhain kiinnostuneelle tytölle ei ollut länsirannikolla tarjolla alan taiteellista koulutusta, joten hän opiskeli kemiaa Washingtonin yliopistossa ja teki lopputyönsä valokuvien vedostamistekniikasta. Stipendin avulla hän pääsi jatko-opintoihin Saksan Dresdenin teknilliseen korkeakouluun. Cunningham perusti Seattleen oman valokuvaamon ja alkoi saada mainetta muotokuvaajana. Cunningham otti työnsä ohella alastontutkielmia muun muassa aviomiehestään. Ne olivat aluksi piktorialistisia, maalauksia jäljittelemään pyrkiviä. 1920-luvulla hän muutti tyyliään realistisemmaksi iholle osuvan valon tutkielmiksi, joissa mallit eivät useinkaan näytä kasvojaan. Lasten ollessa pieniä Cunningham kiinnostui puutarhansa kasvien muodoista ja kehitti niidenkin kuvaamiseen aivan omanlaisensa tyylin yksivärisine taustoineen ja jyrkkine valoine ja varjoineen. Imogen Cunninghamin töitä on ensi kertaa esillä Suomessa Turun taidemuseon näyttelyssä kesällä 2019. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Cunninghamin näyttelyn esittely , Turun taidemuseo 2019 Luokka:Yhdysvaltalaiset valokuvaajat Luokka:Vuonna 1883 syntyneet Luokka:Vuonna 1976 kuolleet
Ostrów Wielkopolski

Ostrów Wielkopolski on kaupunki Ison-Puolan voivodikunnassa keskisessä Puolassa. Se sijaitsee 120 kilometriä Poznańista kaakkoon, ja se on voivodikuntansa viidenneksi suurin kaupunki. Vuoden 2019 arvion mukaan Ostròw Wielkopolskissa asui 71 931 asukasta. Kaupunki on Ison-Puolan tärkeä rautatien risteys ja teollisuuden keskus. == Valokuvia == File:Ostrow Wielkopolski konkatedra 2011-05.jpg| Ostrów Wielkopolski konkatedraali File:Ostrów Wielkopolski ul.Wrocławska-51, Gimnazjum nr 1.jpg|Ostrówin korkeakoulu File:Ostrowcity-hallafter1.jpg | Ostrówin kaupungintalo File:Ostrów Wielkopolski, kościół MB Królowej Polski (02).jpg| Pyhän Marian kirkko File:Ostrow Wlkp-fasada boznicy noca.jpg | Entinen synagoga File:Budynek-poczty-w-Ostrowie-Wielkopolskim-z-1886r..jpg| Postitoimisto File:Stacja Ostrów Wlkp.jpg|Rautatieasema == Ystävyyskaupungit == * Lecce, Italia * Delitzsch, Saksa * Nordhausen, Saksa * Brantford, KanadaBrantford Expositor - City gets a twin * Bergerac, Ranska * Ormskirk, Yhdistynyt kuningaskunta == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Ison-Puolan voivodikunnan kaupungit
Konin (kaupunki)

Konin on kaupunki Ison-Puolan voivodikunnassa keskisessä Puolassa. Se on yksi voivodikuntansa suurimmista kaupungeista ja sijaitsee 100 kilometriä Poznańista itään. Koninissa asui vuoden 2019 arvion mukaan 73 522 asukasta. Konin sijaitsee Puolan keskiosassa Berliinin-Warszawa-Expressin junan (Berliini-Varsova-Moskova) eurooppalaisella reitillä. Konin oli vuosina 1975–1998 Koninin voivodikunnan hallinnollinen keskus. == Valokuvia == Tiedosto:Konin kosciol sw andrzeja.jpg|Kirkko Tiedosto:Ratusz w Starym Koninie.jpg|Kaupungintalo == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Ison- Puolan voivodikunnan kaupungit Luokka:Ison-Puolan piirikunnat
Carroll

Carroll voi tarkoittaa ainakin seuraavia: == Henkilöt == === Etunimenä === * Carroll Baker (s. 1931), yhdysvaltalainen näyttelijä * Carroll Ballard (s. 1937), yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja * Carroll A. Campbell (1940-2005), yhdysvaltalainen poliitikko * Carroll Morgan (1947-2018), kanadalainen nyrkkeilijä * Carroll O’Connor (1924-2001), yhdysvaltalainen näyttelijä * Carroll Shelby (1923-2012), yhdysvaltalainen autourheilija === Sukunimenä === * Adam Carroll (s. 1982), brittiläinen autourheilija * Andy Carroll (s. 1989), brittiläinen jalkapalloilija * Charles Carroll (1737-1832), yhdysvaltalainen poliitikko * Cynthia Carroll (s. 1956), yhdysvaltalainen yritysjohtaja * Diahann Carroll (1935–2019), yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja * Eddie Carroll (1933-2010), kanadalainen näyttelijä * Francis Patrick Carroll (1930-2024), australialainen arkkipiispa * Harry Carroll (1892-1962), yhdysvaltalainen säveltäjä, pianisti ja näyttelijä * Jaycee Carroll (s. 1983), yhdysvaltalainen koripalloilija * Lewis Carroll (1832-1898), brittiläinen kirjailija * Madeleine Carroll (1906-1987), brittiläinen näyttelijä * Nancy Carroll (1903-1965), yhdysvaltalainen näyttelijä * Pat Carroll (1927–2022), yhdysvaltalainen näyttelijä ja komedienne * Rocky Carroll (s. 1963), yhdysvaltalainen näyttelijä * Ronnie Carroll (1934-2015), pohjoisirlantilainen laulaja * Sean B. Carroll (s. 1960), yhdysvaltalainen evoluutiobiologi * Sean M. Carroll (s. 1966), yhdysvaltalainen fyysikko * Seán Carroll (1892–1954), irlantilainen poliitikko * Tom Carroll (s. 1992), brittiläinen jalkapalloilija == Paikat == Carroll-nimiset piirikunnat Yhdysvalloissa: * Carrollin piirikunta (Arkansas) * Carrollin piirikunta (Georgia) * Carrollin piirikunta (Illinois) * Carrollin piirikunta (Indiana) * Carrollin piirikunta (Iowa) * Carrollin piirikunta (Kentucky) * East Carrollin piirikunta (Louisiana) * West Carrollin piirikunta (Louisiana) * Carrollin piirikunta (Maryland) * Carrollin piirikunta (Mississippi) * Carrollin piirikunta (Missouri) * Carrollin piirikunta (New Hampshire) * Carrollin piirikunta (Ohio) * Carrollin piirikunta (Tennessee) * Carrollin piirikunta (Virginia)
Luigi Longo

Luigi Longo (15. maaliskuuta 1900 Fubine Monferrato, Piemonte – 16. lokakuuta 1980 Rooma) oli italialainen poliitikko, joka toimi Italian kommunistisen puolueen (PCI) pääsihteerinä vuosina 1964–1972.Luigi Longo Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 16.7.2019. Longo oli PCI:n perustajajäsen. Hän lähti maanpakoon, kun Benito Mussolinin fasistihallinto kielsi puolueen toiminnan. Longo edusti PCI:tä kommunistisen nuorisointernationaalin toimeenpanevassa komiteassa ja vuodesta 1933 Kominternin johtoelimissä. Hän organisoi vuonna 1935 Brysselissä Italian–Etiopian sodan vastaisen kansainvälisen kongressin.Lòngo, Luigi Treccani, Enciclopedia on line. Viitattu 16.7.2019. Longo osallistui Espanjan sisällissotaan kansainvälisten prikaatien poliittisena komissaarina. Hänet vangittiin vuonna 1939 Ranskassa ja luovutettiin myöhemmin Italiaan, jossa hän joutui vankilaan. Pietro Badoglion hallitus vapautti hänet vuoden 1943 vallanvaihdoksen yhteydessä. Longo oli toisen maailmansodan lopulla yksi Italian partisaanijoukkojen johtajista ja toimi Corpo volontari della libertàn (CVL) apulaiskomentajana. Partisaani Walter Audisio teloitti vangitun Mussolinin huhtikuussa 1945 Longon antamalla valtuutuksella. Giuseppe Sircana: LONGO, Luigi Dizionario Biografico degli Italiani (2005), Treccani. Viitattu 16.7.2019. Yhdysvallat myönsi Longolle sodan jälkeen Bronze Star -ansiomerkin. Longosta tuli sodan jälkeen PCI:n apulaispääsihteeri. Hän edusti puoluettaan Kominformin perustavassa kokouksessa vuonna 1947. Pääsihteeri Palmiro Togliattin kuoltua vuonna 1964 Longo valittiin hänen seuraajakseen. Longo oli aiemmin tunnettu uskollisuudestaan Neuvostoliitolle, mutta pääsihteerinä hän jatkoi Togliattin aloittamaa linjaa korostamalla PCI:n aatteellista itsenäisyyttä ja ”italialaista tietä sosialismiin”. Longon kaudella PCI muun muassa tuomitsi Neuvostoliiton vuoden 1968 Tšekkoslovakian miehityksen. Vetäydyttyään pääsihteerin tehtävästä vuonna 1972 Longo jatkoi kunniatehtävässä puolueen puheenjohtajana. Hän kannatti edelleen ajatusta vaihtoehtoisista teistä sosialismiin, mutta arvosteli seuraajansa Enrico Berlinguerin omaksumaa ”historiallisen kompromissin” politiikkaa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Italialaiset poliitikot Luokka:Italialaiset kommunistit Luokka:Espanjan sisällissodan sotilaat Luokka:Toisen maailmansodan vastarintaliikkeiden henkilöt Luokka:Vuonna 1900 syntyneet Luokka:Vuonna 1980 kuolleet
Leszno

Leszno on kaupunki Ison-Puolan voivodikunnassa Länsi-Puolassa. Se on yksi voivodikuntansa suurimmista kaupungeista ja sijaitsee noin 70 kilometriä Poznańista etelään. Kaupungissa asui vuoden 2019 arvion mukaan 63 505 asukasta. Leszno on Ison-Puolan tärkeä rautatien risteys ja teollisuuden keskus. Leszno oli vuosina 1975–1998 Lesznon voivodikunnan hallinnollinen keskus. == Valokuvia == Tiedosto:Ratusz w Lesznie (2).jpg|Lesznon kaupungintalo Tiedosto:Leszno,ulica Słowiańska.jpg|Słowiańskan katu Tiedosto:PL SuperMarker Leszno_Zaborowo_Kosciol 2.jpg|Entinen kalvinistikirkko, peräisin 1600-luvulta Tiedosto:Dworzec PKP Leszno 02.jpg|Rautatieasema Tiedosto:2008-02 Leszno 01.jpg|Lesznon korkeakoulu == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ison-Puolan voivodikunnan kaupungit Luokka:Ison-Puolan piirikunnat
Pentti Tuominen (tietokirjailija)

Pentti Juhani Tuominen (s. 27. lokakuuta 1942 Pertteli) on suomalainen tietokirjailija, luennoitsija ja gnostikko. Hän on koulutukseltaan yhteiskuntatieteilijä ja suorittanut filosofian maisterin tutkinnon Turun yliopistossa 1967. Työelämässä Pentti Tuominen on toiminut tietotekniikan kehitystehtävissä eri yrityksissä sekä perustanut mm. Tohtori.fi -nimisen terveystiedon verkkopalvelun (nykyisin Terve.fi). Hän on toiminut suomalaisissa vapaamuurarijärjestöissä aktiivisesti 1980-luvulta alkaen ja kirjoittanut mm. useita vapaamuurariuden aatteellista sisältöä valottavia kirjoja. Gnostilaisuuteen hän alkoi perehtyä 1990-luvun puolivälissä ja perusti 2009 yhdessä saman henkisten ystäviensä kanssa Suomeen Gnostilaisen Seuran, jonka puheenjohtajana hän on toiminut alusta alkaen. Tietokirjailijana hänen kiinnostuksen kohteita ovat antiikin filosofia, uskontojen historia, gnostilaisuus, hermetismi ja esoteerinen mystiikka, kuten vapaamuurarius ja ruusuristiläisyys. Pentti Tuominen on ahkera luennoitsija, lehtiartikkelien kirjoittaja sekä tietokirjailija. Hän on kirjoittanut seuraavat kirjat: * Selviävätkö ne milloinkaan – Kysymyksiä ja vastauksia vapaamuurariudesta, 2007 * Väsytkö vai siirrytkö – Rituaalien taustoista ja kätketyistä merkityksistä, 2014 * Kadonnut Sana – Salattujen totuuksien pohdiskelua, 2017 * Oletko mestarimuurari – Vapaamuurarien etiikka ja perinnäistavat, 2019 * Gnosis – Löytöretkiä sisimpään itseen, 2019 Pentti Tuominen on ollut mukana seuraavien kirjojen suomentamisessa: * Gnostilaisuuden kolmas vuosituhat (Johann Erle: Das dritte Jahrtausend des Gnostizismus), 2009 * Corpus Hermeticum, Smaragditaulu ja muita hermeettisiä tekstejä (Hermes Trismegistos), 2020 * Kybalion, Tutkimus muinaisen Egyptin ja Kreikan hermeettisestä filosofiasta (Kolme Vihittyä), 2023 ==Lähteet== * Kuninkaantien Kilta * Gnostilainen Seura === Viitteet === Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Mystikot Luokka:Gnostikot Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Karel Boeschoten

Karel Boeschoten on alankomaalainen viulisti ja säveltäjä. Hän opiskeli Herman Krebbersin ja Igor Ozimin johdolla. Hän on esiintynyt sellaisten orkestereiden kuin Concertgebouw-orkesterin ja Camerata Bernin kanssa. Hän vieraili La Scalan orkesterin konserttimestarina vuonna 2004. Hän on esiintynyt myös solistina esimerkiksi Carnegie Hallissa. Sävellystyössään hän on keskittynyt etenkin sooloviuluteoksiin. Hän on ulottanut toimintansa myös taidemusiikin ulkopuolelle, kuten flamencon ja jazzin pariin; Kalandos-yhtyeen soittajana hän on tulkinnut unkarilaista ja romanialaista kansanmusiikkia.Kuhmo Festival: Karel Boeschoten Boeschoten oli sveitsiläisen Rüttihubeliade-festivaalin taiteellinen johtaja vuoteen 2016 saakka. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut Luokka:Alankomaalaiset viulistit Luokka:Alankomaalaiset säveltäjät Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt