EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Alppihiihto talviolympialaisissa 1964

IX talviolympialaisissa Innsbruckissa vuonna 1964 alppihiihto oli kuudetta kertaa olympialaisten ohjelmassa. Alppihiihdossa järjestettiin kuusi kilpailutapahtumaa: pujottelu, suurpujottelu ja syöksylasku sekä miehillä että naisilla. == Miehet == === Pujottelu === Sija Maa Kilpailija 1 Josef Stiegler 131,13 2 William Kidd 131,27 3 James Heuga 131,52 === Suurpujottelu === Sija Maa Kilpailija 1 Francois Bonlieu 1.46,71 2 Karl Schranz 1.47,09 3 Josef Stiegler 1.48,05 === Syöksylasku === Sija Maa Kilpailija 1 Egon Zimmermann 2.18,16 2 Leo Lacroix 2.18,90 3 Wolfgang Bartels 2.19,48 == Naiset == === Pujottelu === Sija Maa Kilpailija 1 Christine Goitschel 89,86 2 Marielle Goitschel 90,77 3 Jean Saubert 91,36 === Suurpujottelu === Sija Maa Kilpailija 1 Marielle Goitschel 1.52,24 2 Christine Goitschel 1.53,11 2 Jean Saubert 1.53,11 === Syöksylasku === Sija Maa Kilpailija 1 Christl Haas 1.55,36 2 Edith Zimmermann 1.56,42 3 Traudl Hecher 1.56,66 == Lähteet == * Talviurheilun tähdet, WSOY 1986, s. 382–384 Luokka:Talviolympialaiset 1964 1964 1964 Luokka:Itävallan alppihiihto
Salmakis (mytologia)

Salmakis (, ) on kreikkalaisessa mytologiassa najadi, jonka Ovidius kuvailee teoksessaan Muodonmuutoksia hyvin epätavalliseksi nymfiksi. Tosin kuin sisarensa, hän ei halua liittyä Artemiin (Ovidiuksella Dianan) joukkioon metsästämään ja ampumaan jousella. Sen sijaan hän nauttii kylpemisestä ja hiustensa kampaamisesta ja katselee kuvajaistaan veden pinnasta.Ovidius: Muodonmuutoksia, IV. 306–312. Salmakis rakastuu kauniiseen nuorukaiseen nimeltä Hermafroditos, Hermeen ja Afroditen poikaan. Niinpä hän rukoilee jumalia liittämään heidät rakkaudessa ikuisesti yhteen. Jumalat kuitenkin vastaavat hänen rukoukseensa kirjaimellisesti, ja kun Hermafroditos kylpee Salmakiin lähteessä, heidän kehonsa yhdistyvät kaksineuvoiseksi hermafrodiitiksi, jolla on sekä miehen että naisen sukupuoliset tunnusmerkit.Theoi Project: Salmakis.. Tästä suuttuneena Hermafroditos pyytää jumalia kiroamaan lähteen niin, että muutkin siinä kylpevät miehet kokisivat saman kohtalon kuin hän. == Myöhemmässä kulttuurissa == Tarina on kerrottu uudelleen laulussa ”The Fountain of Salmacis” Genesis-yhtyeen albumilla Nursery Cryme (1971). == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Najadit
Marcela Bovio

Marcela Alejandra Bovio García (s. 17. lokakuuta 1979 Monterreyssä, Nuevo Leónin osavaltiossa, Meksikossa) on meksikolainen muusikko. Hän laulaa ja soittaa viulua Stream of Passion -yhtyeessä, jonka hän perusti alankomaalaisen Arjen Anthony Lucassenin kanssa vuonna 2005. Bovio aloitti musiikkiharrastuksen kuusivuotiaana musiikin teorialla ja huilunsoitolla paikallisessa musiikkikoulussa. Teini-ikäisenä hän aloitti viulunsoiton ja klassisen laulun opiskelun. Samaan aikaan hän kiinnostui progressiivisesta rock- ja metallimusiikista, ja myöhemmin jazzista. Vuonna 1995 Bovio perusti ystävineen yhtyeen nimeltä Hydra, jossa hän soitti aluksi bassoa, mutta siirtyi pian laulajaksi muiden kuultua hänen ääntään. Hydra julkaisi yhden demon ennen hajoamistaan vuonna 2001. Samana vuonna Bovio ja Hydran kosketinsoittaja Alejandro Millán perustivat uuden yhtyeen Elfonía, joka on julkaissut kaksi albumia. Bovio on laulanut myös zarzuelaa kotikaupungissaan Monterreyssä. Vuonna 2003 Bovio valittiin sadan ehdokkaan joukosta laulamaan alankomaalaismuusikko Arjen Anthony Lucassenin Ayreon-projektin vuonna 2004 julkaistulle The Human Equation -albumille. Hänen ääntään kuullaan vaimon ("Wife") roolissa yhdeksässä kappaleessa. Bovio lauloi myös Ayreonin ensimmäisen albumin The Final Experiment uusintajulkaisulla. Bovion ja Lucassenin yhteistyön seurauksena sai alkunsa Stream of Passion -yhtye, jonka debyyttialbumi Embrace the Storm julkaistiin 24. lokakuuta 2005. Stream of Passionin konserteissa esiintyy taustalaulajana Marcelan sisko Diana Bovio. == Julkaisut == * Hydra: Bosquejo (1999) * Elfonía: Elfonía (2003) * Ayreon: The Human Equation (2004) * Ayreon: The Final Experiment (2005) * Stream of Passion: Embrace the Storm (2005) * Elfonía: This Sonic Landscape (2005) * Stream of Passion: Out in the Real World (2006) * Stream of Passion: Live in the Real World (2006) * Stream of Passion: The Flame Within (2009) == Aiheesta muualla == * Marcela Bovion virallinen sivusto * * Marcela Bovio Stream of Passionin sivustolla * Marcela Bovio Ayreonin sivustolla * Marcela Bovio Elfonían sivustolla * Marcela Bovio Hydran sivustolla Luokka:Meksikolaiset metallimusiikin laulajat Luokka:Meksikolaiset oopperalaulajat Luokka:Meksikolaiset viulistit Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vsevolod Pudovkin

Vsevolod Illarionovitš Pudovkin (, 28. helmikuuta (J: 16. helmikuuta) 1893 Penza, Venäjä – 30. kesäkuuta 1953 Riika, Latvian SNT) oli neuvostoliittolainen elokuvaohjaaja, joka uudisti elokuvan kertomistapaa. Pudovkin oli aikansa huomattavia mykkäelokuvien tekijöitä Sergei Eisensteinin ja Oleksandr Dovženkon ohella. Sekä Eisenstein että Pudovkin olivat tärkeimpiä montaasiteorian kehittäjiä. He molemmat esittivät elokuvissaan vallankumouksen sanomaa, mutta he tekivät sen eri näkökulmista. Eisenstein keskittyi suurten ihmisjoukkojen kuvaamiseen, kun taas Pudovkinin elokuvissa tapahtumat kerrotaan yksittäisen ihmisen näkökulmasta. Pudovkin syntyi Penzassa vuonna 1893 ja muutti vanhempiensa kanssa Moskovaan. Hän opiskeli Moskovan yliopistossa fysiikkaa ja kemiaa, kunnes ensimmäinen maailmansota keskeytti opiskelut. Pudovkin liittyi armeijaan ja haavoituttuaan taistelussa hän joutui saksalaisten sotavangiksi 1915. Pudovkin onnistui pakenemaan vankileiriltä vuonna 1918 ja palasi Moskovaan. Sen jälkeen hän työskenteli kemistinä, mutta nähtyään D. W. Griffithin elokuvan Suvaitsemattomuus hän innostui elokuvista. Pudovkin alkoi opiskella kuvausta ja pari vuotta myöhemmin pääsi Lev Kulesovin oppiin. Vuonna 1925 hän alkoi tehdä ensimmäistä omaa elokuvaansa, Aivojen mekanismia. Ennen sen julkaisua hän ehti tehdä farssikomedian Shakkikuume Moskovassa järjestetystä šakkiturnauksesta ja näytelmäelokuvan Äiti. Mykkäelokuvat Pietarin viimeiset päivät ja Myrsky yli Aasian vahvistivat Pudovkinin asemaa elokuvan mestareiden joukossa. Hän myös näytteli muutamissa elokuvissaan sivuosan rooleja. Pudovkinin uraan tuli tauko, kun hän loukkaantui vuonna 1935 auto-onnettomuudessa, jossa kuoli hänen käsikirjoittajansa Natan Zarhi. Palattuaan työhönsä Pudovkin huomasi puoluekoneiston rajoittavan elokuvien tekoa ja hän sai ohjattavakseen lähinnä propagandistisia elokuvia. Pudovkin joutui vaikeuksiin puoluesensuurin kanssa huolimatta siitä että hän oli kommunistipuolueen jäsen ja saanut kahdesti Stalinin elokuvapalkinnon. Hänen elokuvansa Amiraali Nakimov hyllytettiin kolmen vuoden ajaksi, kunnes Pudovkin suostui tekemään elokuvaan vaaditut leikkaukset. Hänen tunnetuimmat äänielokuvansa ovat Karkuri ja Suvorov. Samoin kuin mykkäelokuvien kohdalla Pudovkin korosti myös äänielokuvissa leikkauksen tärkeyttä. ==Ohjaustyöt== *Shakkikuume (Шахматная горячка, 1925) *Äiti (Мать, 1926) *Aivojen mekanismi (Механика головного мозга, 1926) *Pietarin viimeiset päivät (Конец Санкт-Петербурга, 1927) *Myrsky yli Aasian (Потомок Чингис-Хана, 1928) *Karkuri (Дезертир, 1932) *Liekkien vallassa (Минин и Пожарский, 1939) *Suvorov (Суворов, 1941) *Amiraali Nahimov (Адмирал Нахимов, 1946) *Kolmas kohtaaminen (Три встречи, 1948) *Taistelu taivaasta (Жуковский, 1950) *Kotiinpaluu (Возвращение Василия Бортникова, 1953) ==Lähteet== * Ohjausesittelyssä Vsevolod Pudovkin. Yle Teema. ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Neuvostoliittolaiset elokuvaohjaajat Luokka:Venäjän ja Neuvostoliiton avantgarde Luokka:Vuonna 1893 syntyneet Luokka:Vuonna 1953 kuolleet
Volkswagen Derby

Volkswagen Derby (Typ 87) on Volkswagenin vuosina 1977–1985 valmistama henkilöautomalli, joka oli Volkswagen Polon sedan-korinen rinnakkaismalli. Vuonna 1985 mallin nimi muutettiin Poloksi, minkä nimisenä autoa valmistettiin vuoteen 1994 saakka. Derby-nimi otettiin myöhemmin Meksikossa uudelleen käyttöön Polo III:n sedan-mallista. == Volkswagen Derby I (1977–1981) == Ensimmäisen sukupolven Derby esiteltiin vuonna 1977 rinnakkaismalliksi hieman aikaisemmin markkinoille tulleelle Pololle. Kaksiovisen sedanin 515-litrainen tavaratila oli luokassaan suuri. Moottoriksi oli valittavissa 1,1- (40/50 hv) tai 1,3-litrainen (60 hv). Vuonna 1979 Derby sai muovipuskurit, erilaisen etusäleikön ja neliskulmaiset ajovalot, jotka erottivat sen Polosta. == Volkswagen Derby II (1981–1985) == Toisen sukupolven Derby esiteltiin syksyllä 1981 samaan aikaan Polo II:n kanssa. Autot olivat käytännössä identtiset B-pilariin saakka, lukuun ottamatta Derbyn neliskulmaisia ajovaloja. Moottorivaihtoehdot olivat 1,0- (40 hv), 1,1- (50 hv) ja 1,3-litraiset (60 hv). Vuonna 1983 50- ja 60-hevosvoimaiset moottorit korvattiin uudella 1,3-litraisella, jossa oli tehoa 55 hevosvoimaa. Vuoden 1985 alussa mallisto yhdistyi ja Derby tunnettiin vastedes Polona. Malli sai vuonna 1990 kasvojenkohotuksen samaan aikaan hatchbackin kanssa, ja valmistus jatkui vuoteen 1994 saakka. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Derby Luokka:B-segmentin autot Luokka:1970-luvun autot Luokka:1980-luvun autot
Tapanilan asema

Tapanilan asema on Helsingin Pikku Huopalahdessa sijaitseva rakennus, joka toimii kaupunginosan asukkaiden kokoontumistilana. Se valmistui vuonna 1933. Se on aiemmin toiminut asemarakennuksena Tapanilan rautatieasemalla, mutta pääradan laajennuksen yhteydessä vuonna 1993 se siirrettiin nykyiselle paikalleen Pikku Huopalahteen osoitteeseen Tilkantori 12. Rakennuksen avajaiset pidettiin vuonna 1997. Pystyttämiskustannukset olivat 1,5 miljoonaa markkaa, jonka alueen asukkaat maksoivat vuokrissaan. Taloa vuokrataan yksityistilaisuuksiin, kokouksiin ja taidenäyttelyihin, mutta tilaisuuksien tulee olla uskonnollisesti ja poliittisesti sitoutumattomia. Siellä kokoontuu šakkikerho, maalausvintti, meditaatioryhmä ja venekerho, samoin myös maahanmuuttajille tarkoitettu kohtaamisryhmä. == Aiheesta muualla == == Lähteet == Luokka:Ruskeasuo Luokka:Tapaninkylä
Zamora Chinchipe

Zamora Chinchipe on yksi Ecuadorin 22 maakunnasta. Sen pinta-ala on noin 10 500 neliökilometriä ja asukkaita siellä on vähän yli 90 000 (2010). Maakunnan pääkaupunki on Zamora ja suurin asutuskeskus on nimeltään Yantzaza. ==Maantiede ja sijainti== Zamora Chinchipe sijaitsee Ecuadorin osassa Amazonin sademetsää ja rajautuu etelässä ja idässä Peruun. Sen naapuriprovinssit ovat lännessä Loja ja pohjoisessa Azuay sekä Morona-Santiago. ==Kantonit== Zamora Chinchipe on jaettu yhdeksään kantoniin (suluissa niiden pääkaupungit): # Centinela del Cóndor (Zumbi) # Chinchipe (Zumba) # El Pangui (El Pangui) # Nangaritza (Nangaritza) # Palanda (Palanda) # Paquisha (Paquisha) # Yacuambi (Yacuambi) # Yantzatza (Yantzatza) # Zamora (Zamora) == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ecuadorin maakunnat
Hermafroditos

Hermafroditos (, ) on kreikkalaisessa mytologiassa Hermeen ja Afroditen lapsi, syntyjään erityisen kaunis nuorukainen, mutta myöhemmin hän koki muodonmuutoksen hermafrodiitiksi, kun hänen ruumiinsa yhtyi nymfi Salmakiihin. Hermafroditoksen tarina on kerrottu Ovidiuksen teoksessa Muodonmuutoksia. Hänet kasvattavat fryygialaiset nymfit Pseloreiteen vuorella, mutta viidentoista vuoden ikäisenä hän kyllästyy ympäristöönsä ja lähtee vaeltamaan Lyykiaan ja Kaariaan. Kaarian metsikössä hän tapaa nymfi Salmakiin lähteellään, joka silmittömästi rakastuu häneen mutta joutuu torjutuksi. Niinpä Salmakis rukoilee jumalia liittämään heidät rakkaudessa ikuisesti yhteen. Jumalat vastaavat hänen rukoukseensa kirjaimellisesti, ja kun Hermafroditos kylpee Salmakiin lähteessä, heidän kehonsa yhdistyvät kaksineuvoiseksi hermafrodiitiksi, jolla on sekä miehen että naisen sukupuoliset tunnusmerkit.Theoi Project: Hermaphroditos. Suuttuneena Hermafroditos pyytää jumalia kiroamaan lähteen niin, että muutkin siinä kylpevät miehet kokisivat saman kohtalon kuin hänkin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kreikkalaisen mytologian muodonmuutokset
Volkswagen Lupo

Volkswagen Lupo on Volkswagenin vuosina 1998–2005 valmistama A-segmentin automalli. Sen lähes identtinen sisarmalli on SEAT Arosa. Nimi Lupo viittaa suteen (lat. lupus); aikoinaan valmistajan logossa oli kuvattuna susi ja sen kotipaikka on Wolfsburg, Sudenlinna. Lupon korvaajaksi tuli Volkswagen Fox, jota myytiin Meksikossa edelleen Lupo-nimisenä. Vuoden 2000 Euro NCAP -kolaritestistä Lupo sai tulokseksi neljä tähteä viidestä. Moottorivalikoimassa oli aluksi kaksi bensiinimoottoria: kolmisylinterinen 1,0-litrainen (50 hv) ja nelisylinterinen 1,4-litrainen (75 hv), jonka yhteyteen oli valittavissa neliportainen automaattivaihteisto. Dieselmoottorina oli vapaasti hengittävä 1,7 SDI (60 hv). Keväällä 1999 valikoimaa laajensivat 1,4-litraisen 100-hevosvoimainen versio sekä kolmisylinterinen pumppusuutinturbodiesel 1,4 TDI (75 hv). Hieman myöhemmin tuli niin ikään kolmisylinterinen 1,2 TDI 3L (61 hv), jonka yhdistetty polttoaineenkulutus on kolme litraa sadalla kilometrillä. Sen yhteydessä oli aina viisiportainen robottivaihteisto. Malliin oli tehty lisäksi aerodynamiikkaan vaikuttavia parannuksia polttoaineenkulutuksen alentamiseksi. Kesällä 2000 esiteltiin urheilullinen Lupo GTI, jonka voimanlähteenä on 1,6-litrainen (125 hv) bensiinimoottori. Saman vuoden syksyllä tulivat 1,4 8V (60 hv) ja suorasuihkutteinen 1,4 FSI (105 hv), jonka yhteydessä oli aina robottivaihteisto. GTI sai kesällä 2001 kuusivaihteisen manuaalivaihteiston. FSI-moottori poistui valikoimasta vuoden 2003 lopussa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Lupo Luokka:A-segmentin autot Luokka:1990-luvun autot Luokka:2000-vuosikymmenen autot
Control Data Corporation

Control Data Corporation, CDC, oli yhdysvaltalainen yhtiö, joka oli yksi ensimmäisistä super- ja suurtietokoneita valmistaneista yrityksistä. 1960-luvulla se oli voimakkaasti mukana alan markkinoilla rakentaen useita maailman nopeimpia tietokoneita. == Historia == Yrityksen perustivat vuonna 1957 Minnesotassa Fremont Fletcher, Abbot L. Fletcher ja D.P. Wassenberg. Vuonna 1963 yhtiö osti Bendix-yhtiön tietokoneosaston. Yhtiö kehitti Storage Module Drive (SMD) -liitännän kiintolevyille ja yhtiöstä tuli vuonna 1981 maailman suurin kiintolevyjen OEM-valmistaja. CDC 7600 julkistettiin 3. joulukuuta 1968 seuraajana CDC 6600:lle: CDC 7600 oli joidenkin mielestä ensimmäinen todellinen supertietokone. Taloudellisten vaikeuksien jälkeen Syntegra osti CDC:n vuonna 1999. Cray-supertietokoneiden suunnittelija Seymour Cray työskenteli CDC:llä vuosina 1958–1972. == CDC Suomessa == Suomessa suuria CDC:n tietokoneita on ollut käytössä Ilmatieteen laitoksella säätilan ennustamiseen ja 1980-luvulla Insinööritoimisto Pöysälä & Sandbergilla Helsingissä lujuuslaskentaan (sulautui vuonna 2008 Pöyry Civil Oy:öön). == Tuotteita == * CDC 1604 - ensimmäinen suuren mittakaavan transistoripohjainen tietokone * CDC 3000 * CDC 6600 * CDC 7600 * STAR-100 * CDC Cyber == Lähteet == == Aiheesta muualla == * CDC:n historiaa * Reminiscences of computer architecture and computer design at Control Data Corporation Luokka:Laitteistovalmistajat Luokka:Yhdysvaltalaiset tietotekniikkayhtiöt Luokka:Yhdysvaltalaiset elektroniikkayhtiöt Luokka:Tietotekniikan tuotemerkit
A. J. Pero

Anthony Jude Pero (14. lokakuuta 1959 Staten Island, New York, New York, Yhdysvallat – 20. maaliskuuta 2015 Poughkeepsie, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen rumpali. Hän liittyi Twisted Sisteriin vuonna 1982, kun oli jättänyt newyorkilaisen Cities-yhtyeen. Hän jätti Twisted Sisterin vuonna 1986 ja liittyi takaisin Citiesiin. Hän soitti myös Dee Sniderin Dee Snider’s SMF -projektissa. Hän liittyi taas Twisted Sisteriin vuonna 2002. Twisted Sisterin rumpalina hän nauhoitti kuusi albumia sekä osallistui neljään maailmankiertueeseen. Yhtye sai levyjensä myynnistä 32 kulta-, hopea- ja platinalevyä. Pero kuoli 55-vuotiaana ollessaan kiertueella Adrenaline Mob -bändin kanssa. Muusikkotoverit löysivät hänet keikkabussista. Elvytysyritykset eivät tuottaneet tulosta. Alustavan arvion mukaan kuolema johtui sydänkohtauksesta. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset metallimusiikin rumpalit Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Freestyle slalom

Freestyle Slalom () on erilaisten temppujen ja kuvioiden tekemistä rullaluistimilla tolppien () kanssa. Maahan laitetaan suoraan riviin 20 tolppaa 50, 80 tai 120 senttimetrin välein. Näillä on tarkoitus tehdä eri liikkeitä. Kilpailuissa 120 senttimetrin tolppia on rivissä 14 kappaletta. Lajin juuret juontavat luultavimmin Ranskaan, 1980-luvun ja 1990-luvun taitteeseen. USA:ssa, erityisesti New Yorkissa, laji oli suosittu 1990-luvulla, mutta 1990-luvun loppupuolella lajin harrastajien määrät laskivat runsaasti. Tällä hetkellä laji on taas kasvussa, mutta USA on muun muassa Etelä-Amerikkaa jonkin verran jäljessä. Eritysesti Ranskassa laji on kehittynyt paljon ja siellä on myös eniten lajin harrastajia. Laji on löytänyt jalansijan myös Aasiasta: Kiinassa ja Koreassa on tällä hetkellä paljon taitavia luistelijoita. Myös Venäjällä, Saksassa ja Hollannissa laji on vahvassa kasvussa. Suomeen laji saapui 1990-luvun alussa, ja silloin aktiivisia harrastajia oli parikymmentä. Laji ei kuitenkaan kehittynyt Suomessa, ja harrastajamäärät laskivat radikaalisti. Vuonna 2005 kaksi harrastajaa saivat tietoa lajin kehityksestä ja löysivät todella paljon uusia kehittyneempiä temppuja ja harrastajia maailmalta, pääosin Ranskasta. Tällä hetkellä Suomessa ei juuri ole aktiivisia harrastajia. Suurin este lajin kehitykselle Suomessa on vuodenaikojen vaihtelu ja erityisesti talven tuoma noin viiden kuukauden tauko ulkona luistelemiselle. Sisäluisteluhallien puute ei myöskään helpota tilannetta. ==Aiheesta muualla== *lehtijuttu *Suomalaiset Slalom sivut (Finnish Freestyle Slalom Skaters) *International Freestyle Skaters Association *Universkate.com *Korean Slalom Videos & Information Luokka:Rullaluistelu it:Pattinaggio freestyle#Style Slalom
Rauman taidemuseo

Rauman taidemuseo () sijaitsee Vanhassa Raumassa vuonna 1795 rakennetussa Pinnalan talossa. Rauman taidemuseo toimi säätiönä vuosien 1969–2018 ajan. Rauman kulttuuripalvelut, Rauman museo ja Rauman taidemuseo yhdistettiin 1. tammikuuta 2019 alkaen Rauman kulttuuri- ja museopalvelut yksiköksi. Rauman taidemuseota hallinnoi Rauman kaupunki. Museon yhteydessä on myös museokauppa, jonka tuotevalikoimaan kuuluu muun muuassa museokaupan omia tuotteita, taidekortteja, näyttelyjulkaisuja sekä erilaisia taiteilijoiden tekemiä koruja. == Historia == Vuonna 1962 perustettu Rauman taideyhdistys toivoi seudulle taidemuseota, ja vuonna 1969 taidemaalari Alpo Sarava teki aloitteen ehdottaen museolle paikkaa Hauenguanon aukion laidalla sijaitseviin Pinnalan rakennuksiin. Päämäärän saavuttamiseksi perustettiin Rauman taidemuseon säätiö. Samana vuonna päätettiin, että Pinnalan rakennukset korjattaisiin museokäyttöön arkkitehti Leevi Nurmen johdolla. Museo avattiin vuoden 1970 joulukuussa. Seuraavana kesänä oli vuorossa talletussopimus Ateneumin taidemuseon kanssa. Näin museo sai 18 suomalaista 1800-luvun teosta. Vuonna 1974 museo otettiin Suomen museoliiton jäseneksi. == Intendentit == * Alpo Sarava 1969–1981 * Juhani Mylläri 1981–1985 * Janne Koski 1986–2019 * Heta Kaisto 2019– == Museonjohtajat == * Risto Kupari 2019– == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vanha Rauma Luokka:Rauman rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen taidemuseot Luokka:Rauman nähtävyydet Luokka:Suomen 1700-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
SEAT Arosa

SEAT Arosa on SEATin vuosina 1997–2004 valmistama A-segmentin automalli, joka korvasi SEAT Marbellan. Arosan lähes identtinen sisarmalli on Volkswagen Lupo. Nimensä malli on saanut Espanjassa sijaitsevan Vilagarcía de Arousan kunnan mukaan. SEAT esitteli seuraavan A-segmentin mallinsa Miin vasta vuonna 2011. Vuonna 2000 testattu Volkswagen Lupo sai tulokseksi neljä tähteä viidestä Euro NCAP -kolaritestissä. Arosa esiteltiin keväällä 1997 Geneven autonäyttelyssä. Moottorivalikoimassa oli aluksi kaksi bensiinimoottoria: kolmesylinterinen 1,0-litrainen (50 hv) ja nelisylinterinen 1,4-litrainen (60 hv), jonka yhteyteen oli valittavissa neliportainen automaattivaihteisto. Syksyllä 1997 valikoimaan tuli dieselmoottori 1,7 SDI (60 hv). Vuonna 2000 Arosa sai uudenlaisen keulan ilmeen. Myös takavaloihin tehtiin muutoksia ja sisällä kojelauta ja ohjauspyörä vaihtuivat uusiin. Uusia moottoreita olivat 1,4 16V (100 hv) ja turbodiesel 1,4 TDI (75 hv). == Lähteet == == Aiheesta muualla == Arosa Luokka:A-segmentin autot Luokka:1990-luvun autot Luokka:2000-vuosikymmenen autot
Kiss Kiss, Bang Bang

Kiss Kiss, Bang Bang (Kiss Kiss Bang Bang) on vuonna 2006 ensi-iltansa saanut toimintakomediaelokuva, jonka on ohjannut Shane Black. Elokuva perustuu Brett Hallidayn romaaniin Bodies Are Where You Find Them. == Juoni == Epäonnisen pikkurikollisen Harryn keikat menevät huonosti ja yhdellä keikalla jopa hänen ystävänsä menettää henkensä. Paetessaan poliiseja hän juoksee Hollywood- elokuvan koekuvauksiin ja saa yllättäen roolin yksityisetsivänä. Gay Perry on oikea yksityisetsivä ja hän saa tehtäväkseen opastaa Harrya ja näyttää yksityisetsivän arkea. Kesken rutiinien he päätyvät keskelle murhamysteeriä ja samalla Harryn pitäisi vielä vakuuttaa lapsuudenystävänsä Harmony, johon hän on rakastunut. == Rooleissa == == Soundtrack == Elokuvan soundtrack sisältää seuraavat kappaleet: == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Elokuvan virallinen sivusto Luokka:Vuoden 2005 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset toimintakomediat Luokka:Jouluelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat Luokka:Elokuvat elokuvanteosta
Lightning Calendar

Lightning Calendar on lisäosa (jatkoa aikaisemmalle Mozilla Sunbird -ohjelmalle) Mozilla Thunderbirdiin ja SeaMonkey-selaimeen. Aiemman Sunbirdin kehitys on lopetettu. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Virallinen Lightning Calendar -sivusto Luokka:Linux-ohjelmat Luokka:Mac OS -ohjelmat Luokka:Windows-ohjelmat Luokka:Vapaat ohjelmistot Luokka:Mozilla
Alppihiihto talviolympialaisissa 1968

X talviolympialaisissa Grenoblessa vuonna 1968 alppihiihto oli seitsemättä kertaa olympialaisten ohjelmassa. Alppihiihdossa järjestettiin kuusi kilpailutapahtumaa: pujottelu, suurpujottelu ja syöksylasku sekä miehillä että naisilla. Ne järjestettiin Grenoblen lähettyvillä olevassa Chamroussessa. Tour de France 2014 ==Miehet== ===Pujottelu=== Sija Maa Kilpailija 1 Jean-Claude Killy 99,73 2 Herbert Huber 99,82 3 Alfred Matt 100,09 ===Suurpujottelu=== Sija Maa Kilpailija 1 Jean-Claude Killy 3.29,28 2 Willy Favre 3.31,50 3 Heinrich Messner 3.31,83 ===Syöksylasku=== Sija Maa Kilpailija 1 Jean-Claude Killy 1.59,85 2 Guy Périllat 1.59,93 3 Jean- Daniel Dätwyler 2.00,32 ==Naiset== ===Pujottelu=== Sija Maa Kilpailija 1 Marielle Goitschel 85,86 2 Nancy Greene 86,15 3 Annie Famose 87,89 ===Suurpujottelu=== Sija Maa Kilpailija 1 Nancy Greene 1.51,97 2 Annie Famose 1.54,61 3 Fernande Bochatay 1.54,74 ===Syöksylasku=== Sija Maa Kilpailija 1 Olga Pall 1.40,87 2 Isabelle Mir 1.41,33 3 Christl Haas 1.41,41 ==Lähteet== * Talviurheilun tähdet, WSOY 1986, s. 382–384 Luokka:Talviolympialaiset 1968 1968 1968 Luokka:Ranskan alppihiihto
Jurismia!

Jurismia! on vuonna 2002 esitetty Kummeli-ryhmän 10-osainen komediasarja, jossa parodioitiin lakimiessarjoja. Se oli Kummeli-ryhmän kolmas itsenäinen tv-sarja. Aiemmat ovat poliisisarja Lihaksia ja luoteja (1996) ja lääkärisarja Lääkärit tulessa (1998). Päähenkilöt ovat tohelot, joskin aina jollain tavalla jaloilleen putoavat lakimiehet Sami Lyhkänen (Timo Kahilainen) ja Kalervo Kolli (Heikki Silvennoinen). Sarjassa nähdään Lihaksia ja luoteja -sarjan poliisiaseman räjähdyksestä ja Lääkärit tulessa -sarjan sairaalan joukkoitsemurhasta eloonjäänyt laamanni Jukka Emil Vanaja (Heikki Vihinen). Jurismia! julkaistiin DVD:nä 9. tammikuuta 2008 nimellä Kummeli - Jurismia! Vanaja-trilogia osa 3. == Jaksoluettelo == Jakso Nimi Ensiesitys Uusinta 1\. Luottamus 08.01.2002 04.04.2004, 19.03.2010 2\. Kiinteistövälitystä 15.01.2002 11.04.2004 3\. Douppinkia, Douppinkia! 22.01.2002 18.04.2004 4\. Virheitä ja viihdebisnestä 29.01.2002 16.05.2004 5\. Jätkä löi mua 05.02.2002 23.05.2004 6\. Mulkku on murhattu 1/2 19.02.2002 30.05.2004 7\. Mulkku on murhattu 2/2 26.02.2002 06.06.2004 8\. Jacques Pernoocola aux Bruexelles 05.03.2002 04.07.2004 9\. Larvannon kujanjuoksu 12.03.2002 11.07.2004 10\. Kostaja kiven sisältä 19.03.2002 18.07.2004 == Näyttelijät == == Vierailijat == == Tuotanto == * Käsikirjoitus: Timo Kahilainen ja Heikki Vihinen * Ohjaus: Matti Kuusisto * Tuotanto: Kanta-Hämeen Mainospellet Oy ja Yle TV2 Draama == DVD-julkaisu == Nimi ja vuodet Julkaisu Levy 1 Levy 2 Extrat Kummeli Jurismia! Vanaja-trilogia osa 3 2002 9\. tammikuuta 2008 *Osa 1. Luottamus *Osa 2. Kiinteistövälitystä *Osa 3. Douppinkia, Douppinkia! *Osa 4. Virheitä ja viihdebisnestä *Osa 5. Jätkä löi mua *Osa 6. Mulkku on murhattu 1/2 *Osa 7. Mulkku on murhattu 2/2 *Osa 8. Jacques Pernocola aux Bruexelles *Osa 9. Larvannon kujanjuoksu *Osa 10. Kostaja kiven sisältä *Jämäpalat *Vanaja-trilogian -trailereita == Aiheesta muualla == * YLE TV2 Draama: Jurismia! * Pan Visionin Jurismia! DVD-julkaisun tietosivu Luokka:2000-vuosikymmenen suomalaiset komediasarjat Luokka:Kummeli
Envenom

Envenom on japanilaisen metalliyhtyeen Sabbatin ensimmäinen täyspitkä albumi. Se on julkaistu vuonna 1991. == Kappalelista == # # # # # # # # # # # # == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 1991 esikoisalbumit Luokka:Japanilaiset black metal -albumit Luokka:Japanilaiset thrash metal -albumit
Rooman metro

Rooman metro on Rooman maanalainen raideliikenneverkosto. Sen ensimmäinen osuus, nykyinen linja B, avattiin vuonna 1955. Sen rakennustyöt aloitettiin jo 1930-luvulla, mutta keskeytettiin toisen maailmansodan ajaksi, jolloin valmistuneet tunneliosuudet toimivat pommisuojina. Valmistuessaan B-linja kulki Terminiltä EUR-kaupunginosaan. Toinen linja, A, avattin 1980. Se yhdisti Cinecittàn Ottavianoon. Molempia linjoja on pidennetty useaan otteeseen. C-linja avattiin vuonna 2014. Metron rakentaminen Roomassa on ollut erityisen hankalaa, koska kaivutyöt joudutaan usein keskeyttämään, kun maan alta löytyy muinaisjäänteitä. Osia C-linjasta tehdään yli sadan metrin syvyyteen. == Kuvia metrosta == Kuva:Roma Spagna metro station.jpg|Spagnan metroasema Kuva:Roma Cipro metro station 01.jpg|Cipron metroasema Kuva:Inaugurazione metro B1.jpg|Linja B1 |Terminin metroasema == Lähteet == == Aiheesta muualla == * http://www.romametropolitane.it/ * http://www.urbanrail.net/eu/it/rom/roma.htm *
NEP

NEP (, ’uusi talouspolitiikka’Passinen, s. 4.) oli Neuvostoliitossa vuosina 1921–1928 harjoitettua talouspolitiikkaa, jolla oli tarkoitus saada maan talous kuntoon surkean sotakommunismin ajan jälkeen ja saada pysähtyneisyyden tilalle tehokkuutta, teollistumista, teknistä kehitystä, koulutusta ja uusi neuvostoihminen. Kirjallisuudessa alettiin yksilöiden sijasta korostaa massoja.Passinen, s. 38. Politiikka aloitettiin Vladimir Leninin toimiessa valtionpäämiehenä, ja se oli rajoitettua sekataloutta. Josif Stalin otti 1928 käyttöön puhdasoppisen suunnitelmatalouden.Passinen, s. 71. Poliittinen ilmasto oli NEP-kaudella tiukka. Neuvostoliiton kommunistinen puolue edellytti ajattelun pysyvän aatteen raameissa, ja arvosteleva oppositio oli kielletty. Sensuuria tiukennettiin.Passinen, s. 39. Bolševismia vastustaneiden pidätykset ja teloitukset jatkuivat, vaikka toisaalta porvaristo saattoi esittää epäilyksiään melko vapaasti. Oletettiin, että suunta on demokratiaa kohti.Passinen, s. 33 & 36. NEP-kauden kapitalistinen suunta merkitsi tiukan linjan kommunistien mielestä ideologisesti askelta taakse päin.Passinen, s. 52. NEP koski maanviljelyä ja ennen kaikkea kulutustavaratuotantoa. Tuotanto ja kauppa siirtyivät niin sanottujen NEP-miesten käsiin, jotka olivat nopeasti ja hämärästi vaurastuneita yksityisyrittäjiä, joilla usein oli jo vanhastaan yrittäjätaustaa. Suurissa kaupungeissa jokapäiväisten tuotteiden kauppa oli heidän käsissään. Mutta joukossa oli myös sisällissodan aikaisia mustan pörssin kauppiaita ja keinottelijoita. Kirjailija Mihail Bulgakov esittelee ihmistyyppiä kertomuksessaan ”Tšitšikovin seikkailut” (1922).Passinen, s. 62, 63 & 64.”Tšitšikovin seikkailut”, novelli teoksessa Neuvostoproosaa 1, suom. Esa Adrian, s. 118–134. WSOY, 1969. Valtio kontrolloi edelleen pankkilaitosta, raskasta teollisuutta, liikennelaitosta ja ulkomaankauppaa. NEP:n aikana talonpojat saivat myydä osan sadosta vapailla markkinoilla, kunhan loput kaupattiin valtion kautta. Lenin oli katsonut, että tällaisella talousmallilla saataisiin maahan ulkomaisia sijoittajia, jotka vuorostaan parantaisivat talouskasvua. Se kuitenkin kohtasi vastarintaa politbyroossa, ja vastustajia olivat erityisesti Nikolai Buharin, Lev Trotski ja Stalin. Stalin lakkautti NEP:n ja aloitti siirtymisen viisivuotissuunnitelmiin. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Encyclopaedia Britannica: New Economic Policy Luokka:Neuvostoliiton politiikka Luokka:Neuvostoliiton talous
Pia Hattara

Pia Lea Kaarina Hattara (oik. Hattara-Irjala, o.s. Hattara, ent. Helenius; Pia Hattaran muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.) oli suomalainen näyttelijä. Hän esiintyi jo vauvana näyttämöillä vanhempiensa kanssa. Hattara tuli tutuksi topakoiden, usein tiukkapipoisten naishenkilöiden tulkitsijana muun muassa Komisario Palmu -elokuvissa. Hänen isänsä oli teatterinäyttelijä ja -johtaja Armas Hattara (1884–1951). == Ura == === Teatteriura === Hattara valmistui Teatterikoulun ensimmäiseltä vuosikurssilta vuonna 1945. Ennen koulua hän oli näytellyt vuoden Valkeakoskella ja toisen Kokkolassa. Teatterikoulun jälkeen Hattara sai kiinnityksen Oulun näyttämölle. Oulu oli harvoja kaupunkeja, joihin Hattara ei valmistuttuaan ollut lähettänyt hakemusta. Hän joutui puolivahingossa asumaan samaan vinttikamariin järjestäjä-näyttelijä Pentti Irjalan kanssa, ja koska Hattara ei halunnut ”ruveta asumaan kenenkään kanssa”, he menivät naimisiin 26. elokuuta 1945. Liitto päättyi Irjalan kuolemaan vuonna 1982. Oulun vuotensa jälkeen Hattara siirtyi kahdeksi vuodeksi Joensuun teatteriin ja sieltä edelleen neljäksi vuodeksi Kuopion Yhteisteatteriin. Ritva Arvelo houkutteli hänet Helsinkiin Intimiteatterin riveihin vuonna 1952. Kolme vuotta myöhemmin Hattara sai pestin Suomen Kansallisteatterista, jossa hän näytteli eläkkeelle siirtymiseensä saakka. Hattara sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1970. Hänen aviomiehensä sai samaisen mitalin kaksi vuotta myöhemmin. === Hattara valkokankaalla === Hattara näytteli 32 elokuvassa vuosina 1950–1988 ja parissa lyhytelokuvassa. Hän tulkitsi valkokankaalla usein topakkaa naishenkilöä. Hänet nähtiin useissa Aarne Tarkaksen ja Ville Salmisen ohjaamissa elokuvissa. Hattara tunnettiin myös Knalli ja sateenvarjo -radioviihteestä. Hän näytteli Vetterantin Torodeaa elokuvassa Pikku Pietarin piha. Hattara on haudattu Kansallisteatterin näyttelijöiden yhteishautaan Hietaniemen hautausmaalle. == Filmografia == * Tapahtui kaukana (1950) * Radio tekee murron (avustaja) (1951) * Olemme kaikki syyllisiä (1954) * Kovanaama (1954) * Herrojen Eeva (1954) * Näkemiin Helena (1955) * Lähellä syntiä (1955) * Rintamalotta (1956) * Riihalan valtias (1956) * Jokin ihmisessä (1956) * Evakko (1956) * Anu ja Mikko (1956) * Taas tyttö kadoksissa! (1957) * 1918 (1957) * Niskavuoren naiset (1958) * Mies tältä tähdeltä (1958) * Kulkurin masurkka (1958) * Opettajatar seikkailee (1960) * Isaskar Keturin ihmeelliset seikkailut (1960) * Voi veljet, mikä päivä (1961) * Pikku Pietarin piha (1961) * Olin nahjuksen vaimo (1961) * Minkkiturkki (1961) * Kaasua, komisario Palmu! (1961) * Kertokaa se hänelle (1961) * Tähdet kertovat, komisario Palmu (1962) * Rakkaus alkaa aamuyöstä (1966) * Johan nyt on markkinat! (1966) * Speedy Gonzales – Noin 7 veljeksen poika (1970) * Aatamin puvussa… ja vähän Eevankin (1971) * Seitsemän veljestä (1979) * Akaton mies (1983) * Ihmiselon ihanuus ja kurjuus (1988) === Ääninäyttelijänä === *Miekka kivessä, 1963 – Matami Mim (vuoden 1965 dubbaus) == Lähteet == * * * ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Pro Finlandia -palkitut Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Lenskin piiri

Lenskin piiri (, ) on paikallien itsehallintoalue Lenan yläjuoksulla Sahan tasavallan lounaisosassa Venäjällä. Se rajoittuu pohjoisessa Mirnyin ja Suntarin piireihin, idässä Oljokminskin piiriin sekä etelässä ja lännessä Sahan naapurialueeseen Irkutskin alueeseen. Piirin pinta-ala on 77 000 km² ja vuonna 2007 väkiluku oli 38 500.Lenskin piiri Sahan tasavallan sivustossa Alueella on puunjalostusteollisuutta. == Osat == Lenskin piirin hallinnollinen keskus on Lenskin kaupunki. Piirin alueella on kolme kaupunkikuntaa ja 8 maalaiskuntaa. Näissä on kaikkiaan 22 asutuskeskusta.Yakutia travel – Lensky uluss *Lensk (kaupunki) *Peledui (kaupunkimainen taajama) *Vitim (kaupunkimainen taajama) *Betšentša *Jaroslavski *Murja *Njuja *Natora *Orto Nahara *Dorožnyi *Tolon == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Lenskin piirin kartta *Lenskin piirin kartta *Lenski ulus www.sitc.ru (2000) *
Nurmipuntarpää

Nurmipuntarpää (Alopecurus pratensis), joka tunnetaan myös nimellä alopekuuri, on tiivistähkäinen rehuna suosittu tuulipölytteinen heinäkasvi. == Ulkonäkö ja koko == Nurmipuntarpää voi kasvaa metrin korkuiseksi. Sen kukinto on tiivis tähkä, joka on hyvin samantapainen kuin timoteilla. Nurmipuntarpään tähkä on kuitenkin kärjestä suippeneva, sileäntuntuinen ja helposti hajoava, kun timoteilla se on tasapaksu, karkea ja tiivis. Lehdet ovat noin 5 mm leveät. == Levinneisyys == Nurmipuntarpää on kotoisin Euroopasta ja Aasiasta. Sitä on alettu viljellä rehuksi ja laidunheinänä myös Australiassa ja Pohjois- Amerikassa. Suomessa nurmipuntarpää on yleinen muinaistulokaskasvi. == Käyttö == Nurmipuntarpäätä on käytetty viljelykasvina kauan. Koska sen siemen ei sovellu koneelliseen korjuuseen, muut heinät ovat syrjäyttäneet sen Helsingin yliopisto / Kansatiede. Myös nurmipuntarpään voimakas allergisoivuus rajoittaa sen käyttökelpoisuutta . == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Nurmipuntarpää (Alopecurus pratensis) * Kasviatlas 2022: Nurmipuntarpään (Alopecurus pratensis) levinneisyys Suomessa * Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Nurmipuntarpää (Alopecurus pratensis) * Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Nurmipuntarpää (Alopecurus pratensis) * Valokki – Nettikasvio: Nurmipuntarpää (Alopecurus pratensis) * ITIS: Alopecurus pratensis taksonomia * United States Department of Agriculture (USDA): Alopecurus pratensis * Flora of China: Alopecurus pratensis Luokka:Puntarpäät Luokka:Nurmiheinät
Amgan ulus

Amgan ulus tai Amgan piiri (, ) on paikallinen itsehallintoalue Amgan vesistöalueella Sahan tasavallan eteläosassa Venäjällä. Se rajoittuu pohjoisessa Tšuraptšan, idässä Ust-Majan, etelässä Aldanin sekä lännessä Hangalassin ja Megino-Kangalassin uluseihin (piireihin). Amgan piirin pinta- ala on 29 400 km² ja vuonna 1995 väkiluku oli 16 900. Amginsky uluss www.yakutiatravel.com Alueen tärkeimmät elinkeinot ovat karjankasvatus ja maanviljely. == Hallinnollinen jako == Amgan piirin hallinnollinen keskus on Amgan kylä. Piirissä on kaikkiaan 14 naslegia eli maalaiskuntaa, joissa on yhteensä 22 kylää. Naslegit (jos keskuskylä on eriniminen, se on mainittu suluissa; nimet ovat pääosin jakuutinkielisessä muodossa):Amginski ulus www.sitc.ru/monitoring *Abağa *Altan *Amga *Amma Naaxarata (Önnjüös) *Bötüŋ *Bolugur *Emis *Maaj (Pokrovka) *Meendigi *Satağaj *Somorsun *Sulğatštšy *Tšakyr (Ikkis Tšakyr) *Tšaptšylğan == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Amgan ulusin kartta *Amgan ulus Sahan tasavallan portaalissa *
Havaijinhylje

Havaijinhylje (Monachus schauinslandi) on erittäin uhanalainen hyljelaji, jota voi tavata Havaijin saaristossa. Se on nykyisin ainoa tropiikissa elävä hylje. == Koko ja ulkonäkö == Havaijinhylje on 2–2,3 metrin pituinen ja painaa 200–300 kiloa, lajin naaraat ovat uroksia kookkaampia. Havaijinhylkeiden selkä on tummanharmaa ja vatsa vaaleankellertävä. == Levinneisyys ja elinympäristö == Havaijinhyljettä tavataan vain Luoteis-Havaijilla. Niitä tavataan French Frigate Shoalsilla, Laysanilla, Lisianskilla, Pearl- ja Hermes-riutalla, Midwayn atollilla ja Kuren atollilla. Pieniä populaatioita on myös Neckerillä ja Nihoalla. Hylkeet lepäävät autioilla rannoilla, mutta hankkivat ravintonsa saarten ulkopuolelta avoimelta merenpohjalta, jopa 500 metrin syvyydestä. == Elintavat == Havaijinhylkeet elävät yksikseen. Aikuiset pitävät toisiinsa kohtuullisen välimatkan. Vain nuoret hylkeet leikkivät usein keskenään. Häirittyinä ne päästävät kurluttavia ääniä, esimerkiksi uhkaillessaan lajitoveriaan. Ihmistä laji yleensä kaihtaa. Hylkeet viettävät jopa viikkoja merellä etsimässä ravintoa avoimilta syvänteiltä. Ne eivät yleensä välitä riuttojen kaloista ehkä siksi, että kaloja on vaikea napata niiden piiloutuessa riutan suojiin. Sen sijaan riuttojen ulkopuolella hylkeet voivat etsiä kivien alta kaloja, äyriäisiä piikkinahkaisia ja nilviäisiä. Laji myös ruokailee 500 metrin syvyydessä sijaitsevilla pienillä riutoilla, joilla niillä ei ole kilpailijoita. == Lisääntyminen == Keväällä urokset kiertelevät saaria naaraita etsien. Parittelu tapahtuu vedessä. Poikasia syntyy eniten maalis-toukokuussa. Poikanen syntyy yleensä hiekkarannalla, joskus rantakalliolla. Emo imettää kuuttia kuusi viikkoa, eikä naaras poistu poikasen luota tänä aikana. Emon on siis pakko paastota ja se menettääkin painoa kaksi kiloa yhtä poikasen kiloa kohden. Poikanen lähtee pian vieroittamisen jälkeen merelle hankkimaan itse ruokansa. Kokematon poikanen jää usein erityisesti tiikerihain saaliiksi. == Uhat == Havaijinhylkeitä on nykyään noin 1 300–1 400 yksilöä ja kanta on toipunut 500 yksilön aallonpohjasta hyvin. Eniten niitä on French Frigate Shoalsilla, jossa elää 400 hyljettä. Hylkeet ovat kärsineet etenkin häirinnästä ja lisääntyminen on epäonnistunut usein. Midwaysaarten hylkeet kärsivät ihmisasutuksesta, kun saarelle perustettiin sotilastukikohta toisen maailmansodan jälkeen. Hylkeet vähitellen hävisivät saarilta vuoteen 1968 mennessä. Ne palasivat vasta, kun sotilastukikohta lakkautettiin 1990-luvulla ja saarista tuli luonnonsuojelualue. Midwayn hyljekanta on kasvanut noin kuuteenkymmeneen. Kuren atolli on nykyään ainoa, jolla asutus haittaa hylkeitä. Myös ajelehtiviin verkkoihin hukkuu paljon uteliaita hylkeitä. Vuonna 2006 Havaijien saaristoon perustettiin erittäin laaja suojelualue. == Katso myös == *Munkkihylje *Floridanhylje == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Hylkeet Luokka:Uhanalaiset nisäkkäät Luokka:Havaijin eläimistö
Kalanruotokaavio

Kalanruotokaavio on laatujohtamisen ja prosessinkehittämisen työkalu, jota käytetään usein ryhmätyön apuvälineenä. Sitä kutsutaan usein myös Ishikawa- diagrammiksi japanilaisen keksijänsä professori Kaoru Ishikawan mukaan tai syy-seuraus-kaavioksi. Kalanruotokaavio on visuaalinen esitystapa ryhmitellyistä asioista, ja siinä jokainen ryhmä esitetään omalla ruodolla. Kalanruotokaaviota voidaan käyttää joko asioiden luokitteluun tai ongelmanratkaisuun (syy-seurauskaavio). ==Asioiden luokittelu== Eri ryhmiin kuuluvia asioita jaotellaan seinälle/taululle piirrettyyn kalanruotoon, jossa on tyypillisesti alussa 6 "ruotoa". Ideoita voidaan siirrellä esimerkiksi värikkäiden liimautuvien muistilappusten avulla ryhmästä toiseen. Kun ryhmät alkavat olla selvillä, ruoto nimetään. Koska kalanruotokaavio soveltuu asioiden luokitteluun ryhmässä, se soveltuu hyvin aivoriihen jatkoanalyysiksi, tai vapaasti esitettyjen ajatusten luokitteluun. Luokittelun perusteella voidaan siirtyä kvantitatiivisempiin analyyseihin, esimerkiksi hajonta- analyyseihin tai paretodiagrammiin. ==Ongelmanratkaisu== Kalanruotokaaviota käytetään usein ongelmanratkaisun apuna, havainnollistamaan asioiden syy- seuraussuhteita. Tällöin ruodon päässä on ongelma, ja ruodon haarat nimetään ongelmaan mahdollisesti johtavien asiaryhmien mukaan. Esimerkiksi haarat voidaan nimetä ihminen (henkilöstö), tekniikka (koneet ja välineet), ympäristö (toimintaympäristö), metodit, materiaalit ja mittarit. Näihin tyypillisiin ongelmia aiheuttaviin ryhmittymiin haetaan sitten aivoriihen omaisesti syitä. Haaroja voidaan myös lisätä tarpeen mukaan. Johtopäätösten tekoa vältetään, kunnes kaikki mahdolliset tekijät on huomioitu. Ongelman ratkaisun vaikeus saattaa alun perin johtua juuri siitä, että jokin tekijä tai alkusyy on jäänyt huomioimatta. Mahdollisten syiden tunnistamisen perusteella voidaan siirtyä kvantitatiivisempiin analyyseihin, esimerkiksi hajonta-analyyseihin tai paretodiagrammiin. ==Lähteet== * Tilastollinen prosessinohjaus: perusteet ja menetelmät *Marsh, Laatutyökalut A:sta Ö:hön, Rastor ==Aiheesta muualla== *Laatutyökaluja * Hyvä esimerkki kalanruotokaavion laajamittaisesta käytöstä Luokka:Liiketaloustiede Luokka:Johtaminen Luokka:Laatu Luokka:Ongelmanratkaisu Luokka:Diagrammit
Feija Åkerlund

Feija Åkerlund (s. 28. joulukuuta 1948 Helsinki) on suomalainen muusikko, laulaja ja lauluntekijä, joka tunnetaan Hortto Kaalo -yhtyeen pitkäaikaisena jäsenenä. == Elämä == Helsingissä syntynyt Åkerlund kasvoi viisivuotiaaksi saakka Espoon Mäkkylässä sijainneessa Suomen viimeisessä mustalaisleirissä. Leirin tuhouduttua tulipalossa talvella 1953 hän asui Sipoossa ja kävi Mustalaislähetyksen lastenkodin ylläpitämää koulua. Kitaransoiton Åkerlund aloitti kahdeksanvuotiaana. Vuonna 1969 hän oli perustamassa Hortto Kaalo -yhtyettä. Åkerlund on tehnyt romanimusiikin lisäksi myös lastenmusiikkia. Hän on ollut mukana muun muassa M. A. Nummisen kokoamalla lastenlevyllä Iso mies ja keijukainen (1970). Hänelle myönnettiin valtion ylimääräinen taiteilijaeläke vuonna 2007. == Perhe == Feija Åkerlundin sisaruksia ovat muusikko Taisto Lundberg ja laulaja Anneli Sari. Hän on myös laulaja Amadeus Lundbergin setä. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset laulajat Luokka:Suomalaiset lauluntekijät Luokka:Suomen romanit Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Taisto Lundberg

Taisto-Juhani Lundberg (22. huhtikuuta 1949 Vehmaa – 24. marraskuuta 2024) oli suomalainen muusikko, joka tunnetaan Hortto Kaalo -yhtyeen perustajajäsenenä. == Elämä == Lundberg syntyi Vehmaalla Terijoelta lähtöisin olevien romanievakkojen perheeseen. Isänsä kuoltua hän vietti ensimmäiset elinvuotensa Mäkkylän mustalaisleirillä Espoon Leppävaarassa. Leirin purkamisen jälkeen viranomaiset siirsivät Lundbergin Mustalaislähetyksen lastenkotiin Sipooseen ja myöhemmin hän asui Kauniaisissa toimineessa nuorisokodissa. Lundberg kävi nuorena ammattikoulua, mutta päätyi kuitenkin muusikoksi. Hän lauloi jo lapsena kirkkokuoroissa ja opiskeli myöhemmin Helsingin konservatoriossa viulunsoittoa. Vuonna 1969 Lundberg perusti Hortto Kaalon yhdessä veljensä Feija Åkerlundin ja Marko Putkosen kanssa. Lundberg oli yhtyeessä aktiivisesti mukana 1970-luvun puoliväliin saakka ja sen jälkeen satunnaisesti. Vuonna 1978 hän sijoittui Syksyn sävel -kilpailussa toiseksi isosiskonsa Anneli Sarin ja Feija Åkerlundin kanssa esittämällään kappaleella ”Luonnonlapset”.Anneli Sari, Feija* & Taisto* ‎– Luonnonlapset Discogs. Viitattu 1.5.2015. Vuodesta 1990 lähtien Lundberg asui Helsingin Kannelmäessä. == Perhe == Taisto Lundbergillä oli viisi lasta. Heistä Miritza ja Amadeus Lundberg tunnetaan myös muusikkoina. == Valikoitu diskografia == ;Hortto Kaalo *Hortto Kaalo (1971) *Hai Hortto Kaalot (1972) *Kättä päälle ja käsirahaa (1973) *Tunne riittää (1992) ;Anneli Sari, Feija & Taisto *Luonnonlapset (7", 1978) ;Kokoelmilla *Työväen lauluja (1969) *Iso mies ja keijukainen (1970) *Merimiesten lauluja (1972) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset laulajat Luokka:Suomalaiset muusikot Luokka:Suomen romanit Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Karelian Trains

Oy Karelian Trains Ltd on suomalais-venäläinen rautatiekalustoyhtiö, joka omistaa Helsingin ja Pietarin väliä liikennöivät Allegro-junat. Yhtiön ovat perustaneet suomalainen VR-Yhtymä Oy ja Venäjän valtion rautatieyhtiö OAO Rossijskije železnyje dorogi (RŽD) vuonna 2006. Kumpikin omistaa yhtiöstä 50 %, ja sen kotipaikka on Helsinki. Yhtiön toimitusjohtajana on Viktoria Hurri ja hallituksen puheenjohtajana Rossijskije železnyje dorogin varapääjohtaja Dmitrii Vladimirovitsh Pegov. Liikennöinti Allegro-junilla alkoi 12.12.2010.Allegro-junaliikenne alkoi 12. joulukuuta Allegro-junia liikennöivät VR ja RŽD yhdessä. Matka-aika Helsingistä Pietariin on noin kolme ja puoli tuntia. == Kalusto == Karelian Trains jätti kalustosta 5. joulukuuta 2006 kansainvälisen hankintailmoituksen, jossa se pyysi tarjouksia sähkökäyttöisistä ja kaksivirtajärjestelmässä toimivista, kallistuvakorisista junayksiköistä. Hankintailmoituksen mukaan junien huippunopeuden oli oltava normaalilla rataverkolla 220 km/h ja liikennöinnin mahdollista sekä Suomen 1 524 millimetrin että Venäjän 1 520 millimetrin levyisellä radalla. Vaatimuksena oli, että juna soveltuu pohjoiseurooppalaiseen ilmastoon, jossa lämpötila voi olla kesällä +40 °C ja talvella −40 °C. Junayksikköjä oli tarkoitus hankkia neljä ja niiden yhteishinnaksi arvioitiin sata miljoonaa euroa. Tarjouspyynnössä oli lisäksi optio yhden tai kahden lisäjunan hankintaan. Syyskuussa 2007 VR ilmoitti, että Karelian Trains on tilannut suunnitelman mukaiset neljä junaa ranskalaiselta Alstom-yhtiöltä. Junien nimeksi tuli Allegro. Ensimmäinen junayksikkö toimitettiin Vuosaaren satamaan 15. tammikuuta 2010. Junat ovat pääpiirteittäin samankaltaisia, mutta uudempaa sukupolvea ja yhtä vaunua pidempiä kuin Sm3-junat (Pendolino), jota VR käyttää kotimaan liikenteessä. Allegro-junat koostuvat seitsemästä vaunusta, joista viisi on toisen luokan vaunuja, yksi ensimmäisen luokan vaunu ja yksi ravintolavaunu. Junassa on 342 matkustajapaikkaa, joista 48 paikkaa 1. luokassa. Lisäksi junassa on 2 paikkaa pyörätuolimatkustajille. Junassa on myös leikkipaikka lapsille. Vuosina 2019–2020 Allegro-junien design uudistettiin ja samalla parannettiin matkustusmukavuutta. == Lähteet == * VR Groupin tiedote 07.09.2010: Allegro-junaliikenne alkaa 12. joulukuuta https://www.vrgroup.fi/fi/vrgroup/uutishuone/uutiset-ja-tiedotteet/allegro- junaliikenne-alkaa-12-joulukuuta-070920100046/ * Tekniikka & Talous -lehden artikkeli 14.12.2006, http://web.archive.org/web/20070927210606/http://www.tekniikkatalous.fi/doc.te?f_id=1082155 *Allegrosta vr.fi-sivustolla: https://www.vr.fi/cs/vr/fi/allegro *Venäjän valtion rautatieyhtiö OAO Rossijskije železnyje dorogi (RŽD): https://www.rzd.ru/ === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Karelian Trains Luokka:Rautatiekalustoyhtiöt Luokka:Suomalaiset rautatieyhtiöt Luokka:Venäläiset liikenneyhtiöt Luokka:Venäjän rautatieliikenne
Aslan Džarimov

Aslan Alijevitš Džarimov (; s. 1939) on adygealainen poliitikko ja Venäjän federaatioon kuuluvan Adygeian tasavallan ensimmäinen presidentti vuosina 1992–2002. Kansallisuudeltaan hän on adygei. Džarimov toimi Adygeiden autonomisen alueen korkeimman neuvoston puheenjohtajana Neuvostoliiton hajotessa. Adygeiden autonomien alue julistautui 3. heinäkuuta 1991 Adygeian tasavallaksi ja Džarimov valittiin tasavallan ensimmäiseksi presidentiksi tammikuussa 1992. Džarimov valittiin toiselle kaudelle tammikuussa 1997. Hän sai tuolloin 57,9 prosenttia äänistä voittaen vastaehdokkaansa Aslanby Sovmizin (19,5 %) ja Kazbek Tsikun (15,7 %).Hallitsijat tammikuu 1997 Džarimov oli ehdolla myös kolmannelle kaudelle, mutta hävisi vaaleissa (13. tammikuuta 2002) vastoin ennakko-odotuksia Hazret Sovmenille. Džarimov sai vain 10,15 prosenttia äänistä, Sovmenin voittaessa 69 prosentin äänisaaliilla.Gazeta Džarimovin toinen virkakausi päättyi 8. helmikuuta 2002.Russian administrative divisions == Lähdeviittaukset == Luokka:Adygeialaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lehtojalava

Lehtojalava (Ulmus minor) on jalavien sukuun kuuluva puu, jonka luontainen levinneisyysalue ulottuu Pohjois-Afrikasta, Pyreneiden niemimaalta ja Englannista Volgalle ja Pohjois-Iraniin; pohjoisimmat alkuperäiset yksilöt kasvavat Öölannissa ja Gotlannissa. Lajinimi minor tarkoittaa "pienempää": lehdet ovat usein pienempiä kuin muilla eurooppalaisilla jalavilla. Vaaleanharmaalle rungolle ovat ominaisia pitkät, selvärajaiset pitkittäisharjanteet. Lehdet ovat soikeahkoja, päältä nahkamaisen sileitä ja kirkkaanvihreitä, alta suonihangoista valkokarvaisia. Harsuhkoa, kuperaa latvusta luonnehtivat usein mutkaiset, riippuvakärkiset oksat pienine (5–8 cm) lehtineen, mutta joillakin seuduin oksat ovat suorakärkisiä ja lehdet isompia (jopa 12 cm) ja tummempia. Siemenlokero sijaitsee lähellä hedelmän kärkeä. thumb|none|200px|Lehtojalavan lehtiä == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Lehtojalava – Ulmus minor Luokka:Jalavat