EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Anet

Anet on kunta Ranskassa Eure-et-Loirin departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee 80 kilometriä Pariisista länteen Eurejoen varrella. ==Nähtävyyksiä== Kunnan nähtävyyksiä on muun muassa linna Château d’Anet. Nykymuotoisen linnan rakennutti Diane de Poitiers, joka oli Normandian suursenesalkki Louis de Brézén leski. Linnan suunnitteli arkkitehti Philibert Delorme. Sen rakentaminen aloitettiin vuonna 1547 ja rakennustyöt kestivät viisi vuotta. Diane de Poitiers kuoli Anet’ssa vuonna 1566, jolloin hänen tyttärensä Louise de Brézé rakennutti linnan lähelle hautakappelin hänen muistolleen. 1600-luvulla linna siirtyi Vendômen herttuoiden haltuun. Linnaan tehtiin silloin suuria muutoksia. Linnan pääportaikko rakennettiin uudestaan arkkitehti Claude Desgotsin suunnitelmien mukaan vuonna 1680. Samaan aikaan kaivettiin maisema-arkkitehti André Le Nôtren suunnittelema kanava. 1700-luvulla Mainen herttuatar ja Penthièvren herttua pitivät linnassa suuria juhlia. Linnan omaisuus takavarikoitiin ja myytiin Ranskan suuren vallankumouksen aikaan 1700-luvun lopulla. Vuonna 1840 linna palautettiin suvulle, joka sen yhä omistaa. Linna on avoinna yleisölle viikonloppuisin sesonkiaikaan.Tour de France 2018 Tiedosto:Château_Anet_wiki.jpg|Château d’Anet Tiedosto:ChateaudAnetChapelle01.jpg|Kappeli Tiedosto:Chateau_d'Anet_anet_007.jpg|Diane de Poitiers’n hauta ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Château d’Anet’n kotisivut Luokka:Eure-et-Loirin kunnat
Judon maailmanmestaruuskilpailut 2018

Judon maailmanmestaruuskilpailut 2018 käydään National Gymnastics Arenalla Azerbaidžanin Bakussa 20.–27. syyskuuta 2018. Kilpailujen ohjelmassa on seitsemän painoluokkaa miehille ja naisille == Mitalistit == Lähteet: IJF, Judoinside === Miehet === Sarja Kultaa Hopeaa Pronssia 60 kg Naohisa Takatō Robert Mšvidobadze Ryūju Nagayama Amiran Papinašvili 66 kg Hifumi Abe Jerlan Serikžanov An Baul Heorhi Zantaraja 73 kg An Chang-rim Sōichi Hashimoto Mohammad Mohammadi Hidayat Heydarov 81 kg Saeid Mollaei Sōtarō Fujiwara Alexander Wieczerzak Vedat Albayrak 90 kg Nikoloz Sherazadishvili Iván Felipe Silva Kenta Nagasawa Axel Clerget 100 kg Cho Gu-ham Varlam Liparteliani Nijaz Iljasov Lkhagvasürengiin Otgonbaatar yli 100 kg Guram Tushišvili Ushangi Kokauri Ulziibayar Duurenbayar Hisayoshi Harasawa ==== Naiset ==== Sarja Kultaa Hopeaa Pronssia 48 kg Darja Bilodid Funa Tonaki Paula Pareto Otgontsetseg Galbadrakh 52 kg Uta Abe Ai Shishime Érika Miranda Amandine Buchard 57 kg Tsukasa Yoshida Nekoda Smythe-Davis Christa Deguchi Dorjsürengiin Sumiyaa 63 kg Clarisse Agbegnenou Miku Tashiro Tina Trstenjak Juul Franssen 70 kg Chizuru Arai Marie-Eve Gahié Yōko Ōno Yuri Alvear 78 kg Shōri Hamada Guusje Steenhuis Marhinde Verkerk Aleksandra Babintseva yli 78 kg Sarah Asahina Idalys Ortiz Larisa Cerić Kayra Sayit === Sekajoukkuekilpailu === Kultaa Hopeaa Pronssia Chizuru Arai Sarah Asahina Hisayoshi Harasawa Sōichi Hashimoto Shōichirō Mukai Kenta Nagasawa Yūsei Ogawa Yōko Ōno Akira Sone Momo Tamaoki Tsukasa Yoshida Arata Tatsukawa Clarisse Agbegnenou Benjamin Axus Guillaume Chaine Axel Clerget Aurelien Diesse Marie-Eve Gahié Priscilla Gneto Alexandre Iddir Cyrille Maret Anne Fatoumata M'Bairo Hélène Receveaux Audrey Tcheuméo Kamila Badurova Ksenija Tšibisova Anžela Gasparjan Natalja Golomidova Denis Jartsev Mihail Igolnikov Husein Halmurzajev Anastasijia Konkina Musa Moguškov Alena Prokopenko Inal Tasojev Kazbek Zankišijev Chizuru Arai Sarah Asahina Hisayoshi Harasawa Sōichi Hashimoto Shōichirō Mukai Kenta Nagasawa Yūsei Ogawa Yōko Ōno Akira Sone Momo Tamaoki Tsukasa Yoshida Arata Tatsukawa Clarisse Agbegnenou Benjamin Axus Guillaume Chaine Axel Clerget Aurelien Diesse Marie-Eve Gahié Priscilla Gneto Alexandre Iddir Cyrille Maret Anne Fatoumata M'Bairo Hélène Receveaux Audrey Tcheuméo An Baul An Chang-rim Ahn Joon-sung Cho Gu-ham Choi In-hyuk Gwak Dong-han Han Mi-jin Jeong Hye-jin Kim Chol-gwang Kim Ji-jeong Kim Ji-su Kim Jin-a Kim Min-jong Kim Min-jeong Kwon Sun-yong Kwon You-jeong Lee Seung-su Ri Hyo-sun == Lähteet == Luokka:Judon maailmanmestaruuskilpailut Luokka:Bakun urheilu Luokka:Vuoden 2018 urheilu
Estaleiros Navais de Viana do Castelo

Estaleiros Navais de Viana do Castelo (ENVC) on keskikokoinen vuonna 1944 perustettu laivanrakennusyritys, joka sijaitsee Portugalin pohjoisosassa Atlantin rannikolla Viana do Castelossa. Yritys hallinnoi 400 000 neliömetrin aluetta ja sillä on 625 työntekijää. Yritys oli 2013 Portugalin merkittävin laivanrakentaja ja sen toiminnot on siirretty Martiferille ja työntekijät on lomautettu. == Historia == Joukko Lissabonin telakan teknikoita ja työntekijöitä perusti telakan yksityisenä osakeyhtiönä 750 000 escudon pääomalla kesäkuussa 1944. Ensimmäiset sijoittajat olivat turskateollisuuden Vasco D’Orey ja João Alves Cerqueira. Telakan avaamisen lähtökohtana oli Portugalin hallituksen hanke kalastuslaivaston modernisoimiseksi. Vuonna 1948 telakka luovutti kolme ensimmäistä turskanpyyntitroolariaan. Empresa de Pesca de Viana vastaanotti troolarit Senhor dos Mareantesin ja Senhora das Candeiasin ja kolmantena oli Empresa de Pesca de Aveiron São Gonçalinho. Toukokuussa 1949 ENVC muuttui avoimeksi yhtiöksi 37 miljoonan escudon pääomalla. Vuonna 1950 pääomistajaksi tuli H. Parry and Son ja 1970 pääomistajaksi tuli CUF. Vuonna 1975 edellisenä vuonna tapahtuneen vallankumouksen jälkeen yhtiö kansallistettiin ja siitä tuli valtionyhtiö 330 miljoonan escudon pääomalla. Vuonna 1987 pääomaksi ilmoitettiin kolme miljoonaa contoa. Yhtiö muutettiin yksityiseksi, mutta valtiolla säilyi pääomistus. Olemassaolonsa aikana telakalta on luovutettu yli 200 alusta: proomuja, hinaajia, lauttoja, kalastusaluksia, rahtialuksia ja tankkereita sekä sota-aluksia. *
Chemnitzin mellakat

Chemnitzin mellakat alkoivat elokuussa 2018 Chemnitzin kaupungissa Saksan itäosassa sen jälkeen kun kirvesmies Daniel Hillig oli 27. elokuuta 2018 puukotettu riidan päätteeksi kuoliaaksi. Taustaltaan kuubalais-saksalaiseen Hilligiin oli aiemmin kohdistunut paikallisten skinheadien uhkauksia, ja häntä oli pahoinpidelty hänen tummemman ulkonäkönsä vuoksi. Surmasta pidätettiin kaksi turvapaikanhakijaa. Tieto levisi sosiaalisessa mediassa, ja sitä hyödynsi oikeistopopulistinen AfD-puolue, joka kutsui kannattajiaan maahanmuuttoa vastustavaan mielenosoitukseen. Jalkapallohuligaanien ryhmä Khaotic Chemnitz järjesti samana päivänä toisen mielenosoituksen, ja seuraavana päivänä oli vuorossa äärioikeistolaisen Pro Chemnitz -liikkeen järjestämä mielenosoitus, johon kokoontui tuhansia. Samaan aikaan järjestettiin lähistöllä vasemmistolaisen Die Linke -puolueen vastamielenosoitus. Poliisi oli varustautunut tilanteisiin heikosti, ja se ei pystynyt rajoittamaan puhjenneita yhteenottoja. Illalla uusnatsit hyökkäsivät juutalaiseen Shalom-ravintolaan. Sosiaalisessa mediassa levitetyissä videoissa ja kuvissa näkyy, kuinka äärioikeistolaiset ajavat takaa ulkomaalaisilta vaikuttavia ihmisiä ja tekevät Hitler-tervehdyksiä. Mielenosoitukset jatkuivat ja levisivät naapuriosavaltion Kötheniin, jossa afganistanilaiset turvapaikanhakijat pahoinpitelivät saksalaismiehen, joka kuoli sydänpysähdykseen. Tapahtuman jälkeiseen marssiin soluttautui äärioikeistolaisia kiihottamaan ihmisiä mellakoihin. Tapahtuman aikana piti äärioikeistolaisen Thügida-liikkeen johtaja David Köckert kiihotuspuheen, josta käynnistettiin poliisitutkinta. Samoin Chemnitzin tapahtumista on aloitettu rikostutkintoja. Tapahtumat ovat herättäneet Saksassa runsaasti keskustelua maan nykymenosta ja kärjistäneet Saksan poliittista ilmapiiriä. Tapahtumien sivujuonteena siirrettiin toisiin tehtäviin Saksan kotimaantiedustelupalvelun BfV:n johtaja Hans-Georg Maaßen, joka oli lehtihaastattelussa epäillyt Chemnitzin mielenosoituksista levinneen videon aitoutta. Tilanteen kärjistymisen taustalla pohjimmaisena syynä on professori Rebecca Patesin mukaan laajemmat tapahtumat ja äärioikeistolaisten järjestöjen ja ryhmien verkostoituminen, jonka avulla ne saavat nopeasti kokoon väkeä entistä laajemmalta alueelta. Toisaalta vaikuttavana tekijänä on yhteiskunnan eriarvoistuminen, sillä Saksan itäosissa talouskasvu ei näy, vaan siellä on työttömyyttä enemmän kuin lännessä ja palkat pienemmät. ==Lähteet== Luokka:Mielenosoitukset ja levottomuudet Saksassa Luokka:Saksin historia Mellakat 2018 Luokka:Vuoden 2018 rikokset
NRP Dom João de Castro (1941)

NRP Dom João de Castro oli Portugalin laivaston ensimmäinen vuonna 1940 vesillelaskettu vedentutkimusalus. == Valmistus == Alus tilattiin Arsenal do Alfeiteltä Lissabonista, missä köli laskettiin 3. toukokuuta 1939 telakkanumerolla C1. Alus laskettiin vesille 22. huhtikuuta 1940 ja otettiin palvelukseen 22. maaliskuuta 1941.hidrografico.pt == Palvelus == Alus tuhoutui 2. lokakuuta 1947 Santo Antãon edustalla. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Portugalin laivaston apualukset
Nina Kivi

Nina Kivi (s. 1968Kaupunginjohtajahaussa- outo tilanne Aamulehti) oli Kokemäen kaupunginjohtaja. Kokemäen kaupunginvaltuusto valitsi hänet yksimielisesti kaupunginjohtajaksi kesäkuussa 2018.Nina Kivi valittiin Kokemäen kaupunginjohtajaksi Kokoemäenjokilaakso.fi Hän joutui irtisanoutumaan syyskuussa 2020 luottamuspulan takia. Kokemäen kaupunginjohtaja irtisanoutuu menetettyään poliitikkojen luottamuksen Yle Kivi on koulutukseltaan hallintotieteiden maisteri ja rakennusinsinööri. Hän on puoluetaustaltaan sitoutumaton. Kivi oli Kokemäen ensimmäinen naiskaupunginjohtaja.Kokemäen uusi kaupunginjohtaja Nina Kivi työskenteli aiemmin pari vuotta Porissa Satakunnan Kansa Kokemäki saa tänään uuden johtajan Yle Kivi siirtyi kaupunginjohtajaksi Hämeen liiton projektiasiantuntijan tehtävästä. Hän on työskennellyt aiemmin muun muassa Tuusniemellä vs. kunnanjohtajana ja vs. hallintojohtajana ja Valkeakoskella vs. hallintojohtajana.Nina Kivi ehdolla Kokemäen kaupunginjohtajaksi Kuntalehti == Lähteet == Luokka:Kokemäen kaupunginjohtajat Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1968 syntyneet
Naumanen

Naumanen on suomalainen sukunimi. Tunnettuja nimenkantajia: * Jani Naumanen (s. 1982), salibandymaalivahti * Katarina Naumanen (s. 1995), jalkapalloilija * Xmies (oik. Johannes Naumanen, s. 1977), hip hop -tuottaja ja DJ
Satakylät

Satakylät ry on vuonna 1999 perustettu maakunnallinen kylien yhteenliittymä, jonka tarkoituksena on edistää Satakunnan maaseudun asukkaiden omatoimisuutta ja alueen elinkelpoisuutta. Yhdistys toimii kylä- ja asukastoimintaan liittyvien yleisten ja yhteisten asioiden edunvalvojana ja ajatusten välittäjänä. Satakylät on myös kylätoimikuntien tai niiden toimintaa lähellä olevien järjestöjen toimiala- ja yhteistyöelin. Satakylien toimintaa suunnittelee ja johtaa syyskokouksessa vuosittain valittava yhdistyksen puheenjohtaja ja hallitus. ==Vuoden kyläteko== Satakylät ry jakaa joka toinen vuosi Vuoden kyläteko -tunnustusta jonkin satakuntalaiskylän elinolojen parantamisesta. Vuoden Kyläteoksi valitaan teko, jolla on ollut koko kyläyhteisön kannalta merkittävä myönteinen vaikutus. 500 euron palkinnon saaja valitaan kyläyhdistysten laatimien hakemusten perusteella. ==Vuoden kylätoimija== Vuonna 2009 Satakylät ry alkoi jakaa Vuoden kylätoimija -tunnustusta maakunnan aktiivisille kyläyhdistysihmisille. Silloin palkittiin Regina Wittsberg Ahlaisista ja Pirkko Ketola Euran Mannilasta, vuonna 2011 Timo Sorvali Tykköön seudun kyläyhdistyksestä, vuonna 2013 Reino Leppiniemi Ahlaisten kyläyhdistyksestä, vuonna 2015 Åke Vastavirta Rauman Sorkan kyläyhdistyksestä ja vuonna 2017 Eila Lännistö Rauman Kauklaisten kyläyhdistyksestä. ==Vuoden maakuntakylä== Vuonna 1994 aloitettua Vuoden maakuntakylä -kilpailua Satakylät ry järjestää yhteistyössä Satakuntaliiton kanssa. Satakylät ry vastaa kilpailun käytännön järjestelyistä, ja Satakuntaliitto palkitsee maakuntakylän 3 400 euron palkinnolla. ==Avoimet kylät -tapahtuma== Vuodesta 2013 Satakylät ry on järjestänyt kesäkuun toisena lauantaina Avoimet kylät -kesätapahtumaa, josta tuli vuonna 2015 valtakunnallinen. Vuonna 2016 tapahtumassa oli mukana yli 400 kylää 17 maakunnasta.Päivän tarkoituksena on lisätä kylätoiminnan tunnettavuutta ja esitellä kylien toimintaa. Päivän aikana voi tutustua kylien talo- ja tonttitarjontaan sekä palveluihin. ==Sankariyhdistykset-lehti== Kesällä 2018 ilmestyi ensimmäinen numero Satakylät ry:n, Satakunnan ELY-keskuksen ja Satakunnan Leader-ryhmien yhteisestä tiedotuslehdestä Sankariyhdistykset. ==Hallitus== SataKylien hallituksen kokoonpano 2018: *Paavo Törmälä (puheenjohtaja), Huittinen *Kaarina Talola, Pori *Sari Uoti, Eura *Päivi Metsätähti, Rauma *Riitta Tuomela, Pori *Mimmi Virtanen, Pori *Päivi Hietapakka, Jämijärvi *Timo Sorvali, Jämijärvi *Reijo Siltala, Kokemäki ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kyläjärjestöt Luokka:Satakunta
Atlanticeagle Shipbuilding

Atlanticeagle Shipbuilding on portugalilainen laivanrakennusyritys.aeshipbuilding.com == Historia == Syyskuussa 1944 perustettiin Estaleiros Navais do Mondego, jonka ensimmäinen kalastusalus valmistui 1947. Telakasta muodostui 1950-luvulla Portugalin suurin kalastusalusten valmistaja ja samanaikaisesti se valmisti laivastolle kymmeniä sota-aluksia.history Vuonna 2012 telakan yhtiön johto perusti Atlanticeagle Shipbuilding -yhtiön, joka lunasti aiemman telakan. == Lähteet == Luokka:Atlanticeagle Shipbuilding
Hoola Bandoola Band

Hoola Bandoola Band oli ruotsalainen poprock-yhtye, joka oli aktiivinen vuosina 1970–1976 ja jonka katsottiin kuuluneen niin sanottuun progg- liikkeeseen. Yhtyeen tunnetuimmat jäsenet olivat myöhemmin sooloartisteina erittäin hyvin menestyneet Mikael Wiehe ja edesmennyt Björn Afzelius. Hoola Bandoola Band perustettiin Malmössä vuonna 1970. Yhtyeen nimen Wiehe keksi eräästä Aku Ankka -piirretystä. Pääasiallisten laulajien Wiehen (myös mm. kitara ja puhallinsoittimet) ja Afzeliuksen (tamburiini ja toisinaan kitara) lisäksi yhtyeessä soittivat soolokitaristi Peter Clemmedson, basisti Arne Franck, rumpali Per-Ove Kellgren, kosketinsoittaja Povel Randén ja lyömäsoittaja Håkan Skytte. Ensimmäinen albumi Garanterat individuell julkaistiin syksyllä 1971. Etenkin alussa Wiehe oli yhtyeen ehdoton johtohahmo, sillä hän kirjoitti lähes kaikki kappaleet, ja Björn Afzeliuksen sävellyksiä ja sanoituksia kelpuutettiinkin vasta viimeiseksi jääneelle studioalbumille Fri information (1975). Toisaalta Afzelius julkaisi ensimmäisen soololevynsä Vem är det som är rädd? jo vuonna 1974. Hoola Bandoola Bandin musiikillisia esikuvia olivat esimerkiksi The Band, The Beatles, Bob Dylan, Crosby, Stills, Nash (and Young), ja heidän kappaleissaan voi kuulla myös jazzin ja etenkin latinalaisamerikkalaisen musiikin vaikutusta. Yhtyeen laulujen sanoitukset käsittelevät hyvin usein poliittisia aiheita. Heidän kappaleistaan tunnetuimpia ovat muun muassa "Vem kan man lita på?", "Keops pyramid", "Victor Jara", "Stoppa matchen", "Juanita" sekä Mikael Wiehen veljen Thomaksen kirjoittama "Dansmelodi". Hoola Bandoola Band hajosi keväällä 1976, mutta sen jäsenet ovat tämänkin jälkeen esiintyneet toisinaan yhdessä. ==Diskografia== * Hoola Bandoola Export (minialbumi, 1971) * Garanterat individuell (1971) * Vem kan man lita på? (1972) * På väg (1973) * Fri information (1975) * Stoppa matchen! (single, 1975) === Kokoelmat === * Hoola Bandoola Band 1971 – 1976 (1987) * Ingenting förändras av sig själv (1996) * Country Pleasures (1996) * Hoola Bandoola Band 1971 – 2011 (2011) === Livealbumit === * ...För dom som kommer sen (1999) ==Lähteet== Luokka:Ruotsalaiset rockyhtyeet
Saksan 2. panssariarmeija

2\. panssariarmeija oli Saksan maavoimien toisen maailmansodan aikainen kenttäarmeija. Yhtymä muodostui lokakuussa 1941, kun 2. panssariryhmä (Panzergruppe 2) täydennettiin armeijaksi. Yhtymään kuuluneet joukot osallistuivat Ranskan valtaukseen ja itärintaman taisteluihin. ==Panssariryhmä== Saksan 2. panssariryhmää johti kenraalieversti Heinz Guderian ja myöhemmin Lothar Rendulic. Panssariryhmä muodostettiin marraskuussa 1940 panssariryhmä Guderianista (Panzergruppe Guderian), joka oli aiemmin muodostettu Saksan XIX Armeijaryhmästä Ranskan valtauksen aikana kesäkuussa 1940. Operaatio Barbarossan aikana kesäkuussa 1941 ryhmä siirrettiin osaksi Keskustan armeijaryhmää ja se ylennettiin 5. lokakuuta panssariarmeijaksi. ==Panssariarmeija== Saksan 2. panssariarmeija osallistui merkittäviin taisteluihin Tulan, Moskovan ja Kiovan ympärillä kärsien raskaita tappioita. Vuosina 1942–43 2. panssariarmeija siirrettiin Jugoslaviaan osaksi Armeijaryhmä F:ää osallistuen partisaanien vastaisiin taisteluihin ja vuonna 1944 Belgradin offensiiviin. Tammikuussa 1945 2. panssariarmeija siirrettiin osaksi Etelän armeijaryhmää ja se osallistui Transdanubianin kukkuloiden taisteluun maaliskuussa 1945 ja myöhemmin toimi itävallassa, jossa se antautui sodan jälkeen. ==Komentajat== Panssariarmeijan komentajina olivat: *Kenraalieversti Heinz Guderian (5. lokakuuta 1941 – 25. joulukuuta 1941) *Kenraalieversti Rudolf Schmidt (25. joulukuuta 1941 – 10. huhtikuuta 1943) *Jalkaväkikenraali Heinrich Clößner (11. huhtikuuta 1943 – 6. elokuuta 1943) *Generalfeldmarschall Walter Model (6. elokuuta 1943 – 14. elokuuta 1943) *Kenraalieversti Dr Lothar Rendulic (14. elokuuta 1943 – 24. kesäkuuta 1944) *Jalkaväkikenraali Franz Böhme (24. kesäkuuta 1944 – 17. heinäkuuta 1944) *Tykistökenraali Maximilian de Angelis (18. heinäkuuta 1944 – 8. toukokuuta 1945) 04
Neopentyyliglykoli

Neopentyyliglykoli (C5H12O2) on dioleihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä valmistettaessa polymeerejä ja voiteluaineita. ==Ominaisuudet== Huoneenlämpötilassa neopentyyliglykoli on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja erittäin hyvin esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin ja ketoneihin. Poolittomiin liuottimiin kuten hiilivetyihin neopentyyliglykoli on niukkaliukoista. Neopentyyliglykolin reaktiot ovat tyypillisiä alkoholeille. Se voi esimerkiksi muodostaa eettereitä, estereitä ja karbamaatteja sekä hapettua aldehydeiksi tai karboksyylihapoiksi. Karbonyyliyhdisteiden kanssa neopentyyliglykoli reagoi muodostaen rengasrakenteisen asetaalin.Peter Werle, Marcus Morawietz, Stefan Lundmark, Kent Sörensen, Esko Karvinen & Juha Lehtonen: Alcohols, Polyhydric, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2008. Viitattu 24.9.2018. Neopentyyliglykoli on ärsyttävää ja sille altistumisesta oirena voivat olla yskä, ihon ja silmien punoitus sekä nieltäessä polttava tunne. ==Valmistus ja käyttö== Neopentyyliglykolia valmistetaan isobutyraldehydin ja formaldehydin välisellä aldoliadditioreaktiolla. Tätä reaktiota katalysoivat emäkset kuten alkalimetallien hydroksidit tai asetaatitamiinit ja ioninvaihtohartsit. Reaktion ensimmäisessä vaiheessa muodostuu hydroksipivaldehydiä. Hydroksipivaldehydi voidaan joko pelkistää vedyttämällä siirtymämetallikatalyyttien läsnä ollessa tai käyttämällä butyraldehydin ja formaldehydin välisessä reaktiossa kahta ekvivalenttia formaldehydiä, jolloin toinen formaldehydimolekyyli toimii pelkistimenä. Tällöin kyseessä on Cannizzaro-reaktio. : Neopentyyliglykolia käytetään polymeerien esimerkiksi polyestereiden ja polyuretaanien valmistamiseen. Neopentyyliglykoli monomeerina parantaa näiden polymeerien kemiallista ja korkeiden lämpötilojen kestoa. Neopentyyliglykolista valmistettuja polymeerejä käytetään muun muassa maaleissa ja pinnoitteissa. Yhdisteestä valmistetaan myös voiteluaineita sekä muovinpehmentimiä. ==Lähteet== Luokka:Alkoholit
Hästö (Särkisalo)

Hästö on kylä Salon kaupungin Särkisalossa. Hästö sijaitsee meren rannalla Laukaanlahden ja Ervastonlahden välisellä niemellä. Hästö kuuluu Särkisalon mantereen puoleisiin alueisiin. Kyläalueen pohjoisrajalla kulkee Perniönjoki ja alueen itälaidalla on neljän hehtaarin kokoinen Hästönlampi. Hästön ydinalue on peltomaisemaa, mutta kylän eteläosaa hallitsevat kallioiset ja metsäiset mäet. Kylän länsi- ja etelärannoilla on paljon kesäasutusta. Hästön kantatila toimii edelleen maatilana. Tilan päärakennus on 1880-luvulta, mikä tekee siitä yhden Särkisalon vanhimmista rakennuksista. Hästössä on toiminut saha, joka nykyisin toimii pienvenetelakkana. ==Lähteet== Luokka:Särkisalon kylät
HMS Gladiolus (1915)

HMS Gladiolus (viirinumerot T50 ja T38) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1915 vesillelaskettu Arabis-luokan sluuppi ensimmäisessä maailmansodassa. == Valmistus == Alus tilattiin heinäkuussa 1915 Charles Connell and Companyltä. Se laskettiin vesille 25. lokakuuta.dreadnoughtproject.org == Palvelus == Toukokuussa 1920 alus luovutettiin Portugalille, joka liitti sen laivastoonsa risteilijänä nimellä NRP República. Alus poistettiin palveluksesta 1939. == Päälliköt == Aluksen päällikköinä olivat: *Frederic B. Coppin 30. joulukuuta 1915 - 10. toukokuuta 1917 *Horace Walker 15. toukokuuta 1917 - 16. huhtikuuta 1918 *Ralph H. Deane 16. huhtikuuta - 2. elokuuta 1918 == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Arabis-luokan sluupit
Antares-luokka (partioalus)

Antares-luokka oli Portugalin laivaston neljän 1950-luvun lopulla valmistuneen aluksen muodostama partioveneluokka. == Alukset == Antares-luokan partioveneet Nimi Telakka Kölinlasku Vesille Valmis Kohtalo NRP Antares James Taylor 1959 luovutettu Mosambikille 1975 NRP Vega 1959 upotettu joulukuussa 1961 NRP Sirius 1959 upotettu joulukuussa 1961 NRP Regulus 1962 poistettu palveluksesta 1970 luovutettu Malawille, jokan nimesi aluksen Chibisaksi == Lähteet == * *
Marja Kurki

Marja Leena Kurki (o.s. Ilveskorpi; s. 24. kesäkuuta 1939 Viipuri) on suomalainen itseoppinut muotisuunnittelija ja yrittäjä,Kuka kukin on 2007, s. 453. Helsinki 2006. ISBN 951-1-20606-0 joka tunnetaan silkkihuiveihin ja -solmioihin erikoistuneen Marja Kurki Oy:n perustajana. Ekonomiksi opiskellut Kurki perusti yrityksensä vuonna 1976 hankittuaan vaatealan kokemusta Kuusisen suunnittelijana. Tuotantoyhteistyön kiinalaisten kanssa hän aloitti jo 1979, ja Kiina oli myös yrityksen tärkein markkina-alue. Marja Kurki myi yrityksensä vuonna 1988 Marimekolle, mutta hänen poikansa Tapani Kurki osti sen Kirsti Paakkaselta takaisin vuonna 1991 äitinsä tietämättä. Tapani Kurki ryhtyi toimitusjohtajaksi, ja hänen vaimostaan Satu Kurjesta tuli yrityksen taiteellinen johtaja. Tuotteet suunniteltiin Suomessa ja valmistettiin Italiassa, Kiinassa, Etelä-Koreassa sekä Intiassa. Yrityksellä oli Suomessa parikymmentä työntekijää, Kiinassa yli sata. Kiinan tavarataloissa Marja Kurki -brändillä oli kymmeniä shop-in-shopeja, ja 70 prosenttia noin 9 miljoonan euron vuosiliikevaihdosta tuli Aasian maista. Huivien, solmioiden ja taskuliinojen lisäksi tuotteisiin kuuluivat laukut, ja vuonna 2015 yritys laajensi koruihin. Vuonna 2006 Marja Kurki Oy:lle myönnettiin Kultainen vaatepuu. Keväällä 2012 Otava julkaisi Marja Kurjen elämäkertateoksen Silkkitieni. Vuoden 2024 alussa Marja Kurki Oy lopetti toimintansa, koska Tapani ja Satu Kurki halusivat vetäytyä eläkkeelle eikä perhepiiristä löytynyt jatkajaa. Samalla Aasiassa toimineet tytäryhtiöt myytiin. ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== * Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset muotisuunnittelijat Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
NRP Albatroz (P1012)

NRP Albatroz (runkonumero P1012) oli Portugalin laivaston Albatroz-luokan partioalus. == Valmistus == Alus tilattiin Arsenal do Alfeitelta Lissabonista. Alus laskettiin vesille 8. joulukuuta 1973 ja otettiin palvelukseen 9. joulukuuta 1974. == Palvelus == Alus luovutettiin 2002 Itä-Timorille, joka liitti sen laivastoonsa nimellä Oecusse ja runkonumerolla P101. == Lähteet == * Luokka:Albatroz-luokan partioveneet Luokka:Arsenal do Alfeite
HPP Asianajotoimisto

HPP Asianajotoimisto Oy (ent. Asianajotoimisto Hammarström Puhakka Partners Oy) on vuonna 1975 perustettu liikejuridiikkaan erikoistunut asianajotoimisto. Yhtiön palveluksessa oli vuonna 2017 107 henkilöä. Sen erikoistumisalueisiin kuuluvat yritys- ja rahoitusjärjestelyt, työelämä, verot, riidanratkaisu, teknologia ja immateriaalioikeudet, kilpailuoikeus, ympäristö ja kiinteistöt sekä logistiikka. Toimiston osakkaat ovat Suomen Asianajajaliiton jäseniä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * HPP Asianajotoimisto Oy:n viralliset kotisivut Luokka:Suomalaiset asianajo- ja lakitoimistot
Liljankukka (kappale)

Liljankukka on Toivo Kärjen säveltämä ja Kerttu Mustosen sanoittama tangolaulu vuodelta 1945. Alkuperäisellä levytyksellä laulaa Henry Theel. Kappaleesta on sittemmin tehty useita muitakin levytyksiä, joista tunnetuimpiin kuuluu Markus Allanin versio vuodelta 1963. Henry Theel teki kappaleesta paremmalla äänitystekniikalla uuden levytyksen vuonna 1983. Reijo Taipale lauloi "Liljankukkaa" tanssilavoilla jo uransa alkupuolella ja levylle vuonna 1988. Muita laulun levyttäneitä ovat esimerkiksi Eino Grön (1977), Paula Koivuniemi (1973) ja M. A. Numminen (1968). Nummisen versiossa sanoitus poikkeaa huomattavasti Mustosen alkuperäisestä tekstistä, koska Numminen on tehnyt osan sanoituksesta itse. Vuonna 1977 Päivi Kautto-Niemi levytti Paul Fagerlundin kappaleesta sovittaman ajan muodin mukaisen diskoversion.Pekka Gronow, Jukka Lindfors ja Jake Nyman: Suomi soi 1: tanssilavoilta tangomarkkinoille, s. 293. Helsinki: Tammi, 2004. Umberto Marcato käänsi "Liljankukan" italiaksi vuonna 1963 nimellä "Restera". Marcato lauloi tämän version Philips-levymerkille. Myös Laila Kinnunen on levyttänyt kappaleen italiaksi.Kärki 2015, s. 179,571 Lars Huldén käänsi kappaleen tekstin ruotsiksi nimellä ”Liljan”, ja se levytettiin ruotsin kielellä vuonna 2009.Kärki 2015, s. 938. ==Lähteet== Luokka:Toivo Kärjen säveltämät kappaleet Luokka:Kerttu Mustosen sanoittamat kappaleet Luokka:Vuoden 1945 kappaleet Luokka:Tangot
Andreas Norlén

Andreas Norlén (s. 6. toukokuuta 1973 Bromma) on ruotsalainen maltillisen kokoomuksen poliitikko, joka on toiminut Ruotsin valtiopäivien puhemiehenä syyskuusta 2018 lähtien. == Elämä ja ura == Norlén on syntynyt Tukholman Brommassa, mutta kasvanut Itä-Götanmaan Ödeshögissä. Hän meni mukaan Maltillisen kokoomuksen nuorisojärjestön toimintaan vuonna 1988. Lukiossa Norlén suoritti yhteiskuntatieteellisen linjan valmistuen 1992. Norlén muutti Motalaan 1995, missä hän istui kunnanvaltuustossa vuosina 1998–2002 ja 2006–2014. Suoritettuaan liikejuridiikan maisterintutkinnon Linköpingin yliopistossa vuonna 1996 Norlén jatkoi opintojaan valmistuen oikeustieteen maisteriksi Tukholman yliopistossa vuonna 2000. Norlén on väitellyt myös tohtoriksi liikejuridiikan alalta Linköpingin yliopistossa vuonna 2004. Valtiopäiville hänet valittiin vuoden 2006 vaaleissa. Norlén oli porvariallianssin, eli Maltillisen kokoomuksen, keskustapuolueen, kristillisdemokraattien ja liberaalien yhteinen ehdokas puhemieheksi. Puhemies valittiin syyskuun vaalien jälkeen ja äänestyksessä Norlén voitti vastaehdokkaansa, sosiaalidemokraattien, ympäristöpuolueen ja vasemmistopuolueen ehdokkaan Åsa Lindestamin äänin 203–145. Norlénia tuki äänestyksessä myös Ruotsidemokraatit. Norlén on ollut naimisissa Helena Kjellströmin kanssa vuodesta 2013. Yhdessä heillä on vuonna 2016 syntynyt poika. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Norlénin blogi Luokka:Maltillisen kokoomuksen poliitikot Luokka:Ruotsin kansanedustajat Luokka:Ruotsin valtiopäivien puhemiehet Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Oldsmobile Cutlass Ciera

Oldsmobile Cutlass Ciera on Mid-size -luokan henkilöauto, jota yhdysvaltalainen General Motors valmisti vuosina 1982-1996 Oldsmobile -brändin alla. Se on teknisesti samankaltainen Buick Centuryn, Chevrolet Celebrity, ja Pontiac 6000:n kanssa. Autot jakavat saman GM A -pohjalevyn. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Cutlass Ciera Luokka:D-segmentin autot Luokka:Mid-size- luokan autot Luokka:1980-luvun autot Luokka:1990-luvun autot
Icovellauna

Icovellauna oli itäisessä Galliassa palvottu jumalatar, jonka palvontapaikkoja oli Metzissä ja Trierissä. Näistä paikoista on löydetty jumalattarelle omistettuja piirtokirjoituksia. Icovellaunasta ei ole säilynyt kuvia, mutta jumalattaren luonteen ja tehtävän voi päätellä hänen nimestään. Sana "Ico" voi merkitä vettä, ja Icovellaunaa palvottiin Metzissä, jossa oli Sablonin pyhä ja parantava lähde. Lähteelle rakennettiin roomalais-kelttiläisellä aikakaudella kahdeksankulmion muotoinen pyhäkkö.Green 1997, s. 125 ==Lähteet== *Green, Miranda J. : Dictionary of Celtic Myth and Legend. Thames & Hudson 1997. ISBN 0-500-27975-6 === Viitteet === Luokka:Kelttiläiset jumalat
Oldsmobile Omega

Oldsmobile Omega on C-segmentin auto, jota General Motors valmisti Oldsmobile- brändin alla vuosina 1973–1984. Autoa valmistettiin kolmea sukupolvea, ja se käytti GM X -pohjalevyä. == Galleria == Tiedosto:1973 Olds Omega.jpg|Ensimmäinen sukupolvi (1973–1974) Tiedosto:1977 Oldsmobile Omega.jpg|Toinen sukupolvi (1975–1979) Tiedosto:Oldsmobile Omega sedan 1 -- 09-03-2010.jpg|Kolmas sukupolvi (1980–1984) == Aiheesta muualla == Omega Luokka:C-segmentin autot Luokka:1970-luvun autot Luokka:1980-luvun autot
Lituya Bayn megatsunami

Lituya Bayn megatsunami oli maanjäristystä seurannut tsunami Alaskan rannikolla 9. heinäkuuta 1958 paikallista aikaa. Sen magnitudi oli 7,9 ja intensiteetti luokkaa XI. Khantaak Islandilla kuoli kolme henkeä, ja kahden kadonneen oletettiin kuolleen heidän huuhtouduttuaan hyökyaallon mukana Lituya Bayssa. Haines-Skagwayn alueella katkesi merenalaisia kaapeleita. Pelicanissa ja Sitkassa raportoitiin lieviä vahinkoja. Lahdessa tiedetään ennenkin sattuneen vastaavia maanvyöryjä, mutta vuonna 1958 saatiin ensimmäistä kertaa tarkkoja tietoja. == Tsunami == Järistyksen voima sai lahden reunoilta liikkeelle yli 30 miljoonaa kuutiometriä kiveä. Pudotusta lahteen oli enimmillään noin 900 metriä. Vyöryä seurannut hyökyaalto nousi yli 500 metriin ja tuhosi tieltään kaikki puut ja muun kasvillisuuden. Muita maanvyöryjä havaittiin vielä yli 240 kilometrin päässää järistyksen keskipisteestä. Lahdessa oli tapahtuma-aikaan kolme kalastusvenettä, joista yksi upposi, mutta sen matkustajat onnistuivat pelastautumaan. Yksi vene ja kaksi siinä ollutta matkustajaa katosi. == Lähteet == Luokka:Onnettomuudet Alaskassa Luokka:Maanjäristykset Yhdysvalloissa Luokka:1900-luvun maanjäristykset Luokka:Vuoden 1958 luonnonmullistukset
Vuoden 774 aurinkomyrsky

Vuoden 774 aurinkomyrsky on todennäköisesti ollut voimakas Auringon pyrskähdys, josta on kohdistunut valtava määrä hiukkasia maapallolle. Tästä todisteena on suuret määrät hiilen C-14 isotooppia, jota on löydetty pohjoisen pallonpuoliskon puiden lustoissa ja napa-alueiden jääkerrostumissa. Toisena vaihtoehtona C-14 kertymille on pidetty gammasädepurkausta. Mikäli hiukkassäteily on aurinkomyrskystä, on se voimakkain tunnettu aurinkomyrsky, joka on osunut maapallolle. Revontulien on täytynyt näkyä eteläisillä leveysasteilla saakka. Anglosaksien kronikka mainitsee, että 774 taivaalla on näkynyt punainen krusifiksi ja käärmeitä, mikä saattaa kuvastaa revontulia. ==Lähteet== Luokka:700-luku Luokka:Tähtitieteelliset tapahtumat
Evald Virtanen

Arvid Evald Virtanen (31. elokuuta 1900 Lahti – 31. joulukuuta 1990) oli suomalainen yrittäjä ja toisen polven vaatetustehtailija, joka perusti vuosina 1930–1991 toimineen Ewald Oy:n. Lahdessa, Padasjoella, Valkealassa, Loviisassa ja Kesälahdella toiminut Suomen suurimpiin kuulunut vaatetusyritys työllisti suurimmillaan noin 400 henkeä. ==Elämä ja ura== Vuonna 1900 Lahden Paita- ja Esiliinatehtaan omistaja Helmi Virtanen synnytti lahtelaisen saunan maalattialle pojan, joka sai nimekseen Evald. Poika kävi koulua Lahdessa ja Lapinjärvellä ja liittyi 23-vuotiaana tarinan mukaan juovuspäissään Ranskan muukalaislegioonaan. Siellä vuoden palveltuaan hän pääsi legioonasta pakoon äitinsä järjestämänä. Hän toimi äitinsä yrityksen kaupallisena johtajana ja sitten maanviljelijänä äidin ostamalla maatilalla Orimattilasta. Poika avioitui, sai kaksi lasta ja yritti opetella maanviljelystä kunnes jätti perheensä, muutti Lahteen ja perusti oman vaatetustehtaan, jälleen äitinsä tukemana. Yrityksellä nimeltä Uusi Paita- ja Esiliinatehdas oli vaikeuksia saada materiaaleja. Niinpä Evald Virtanen matkusti Japaniin ja osti sieltä miljoona metriä hyvää puuvillakangasta. Tämän ja satojen sitä seuranneiden Aasian-matkojen myötä Virtasessa heräsi elinikäinen kiinnostus Kaukoidän kulttuureja kohtaan niin, että hän kääntyi buddhalaiseksi. Rauhankadun ja Harjukadun kulmauksessa toiminut yritys sai vuonna 1938 nimen Evald Virtanen ja myöhemmin se tunnettiin Ewald Oy:nä. Paitojen ohella tehdas tuotti muun muassa Beat-merkkisiä farkkuja. Evald Virtanen kuoli 90-vuotiaana Frankfurtin messuilla vuonna 1990. Hän oli loppuun asti mukana yrityksensä toiminnassa, joka päättyi konkurssiin hänen kuolemaansa seuraavana vuonna, kesällä 1991. Viime vaiheissa Ewald oli siirtänyt paitatuotantonsa Portugaliin Piretta-PTA:n kanssa perustamaansa yhteisyritykseen, mutta vaikeudet alkoivat kasautua kun Piretta teki konkurssin ennen Ewaldia (Tilaajille.). Ewi- ja Ewald-paitojen teettämistä alihankintana jatkoi Hoptio Oy. Entiseen Ewald Oy:n paitatehtaaseen rakennettiin vuosina 2017–2018 vuokra-asuntoja muun muassa opiskelijoiden tarpeisiin. (Tilaajille.) ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== *Hiilamo, Heikki 2014. ”Niemenkatu 73 ja muita muistikuvia lahtelaisesta vaatetusalan yrittäjästä”. Lahden paikka, Lahden paikat. Päijät-Hämeen tutkimusseuran vuosikirja 2014. Lahti. == Aiheesta muualla == * Yhdeksän kuukautta muukalaislegionassa. Suomalaisen legionäärin elämyksiä Afrikassa. Seikkailurikas pako Soussin varuskunnasta, Helsingin Sanomat, 13.10.1929, nro 277, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Vuonna 1900 syntyneet Luokka:Vuonna 1990 kuolleet Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Ranskan muukalaislegioonan sotilaat
Snellmaninpuisto

Snellmaninpuisto (tai joskus Snellmanin puisto) on Kuopion keskustassa, Vahtivuoren kaupunginosassa Kuopion tuomiokirkon vierisessä korttelissa satamaa kohti mentäessä sijaitseva kaupungin vanhin puisto. Puiston pinta-ala on 1,4 hehtaaria. Ennen puistovaihetta Snellmaninpuiston alueella sijaitsi nimellä Kustaantori, Suurtori tai Kirkkotori tunnettu kaupungin ensimmäinen päätori. Vuodesta 1842 alkaen alueelle ja tuomiokirkon ympärille istutettiin puita, aluksi haapoja. 1850-luvulla torikauppa siirrettiin nykyisen Kuopion torin paikalle ja aiempaa toriaukiota alettiin muuttaa laajemmin puistoksi. Puisto tunnettiin nimellä Kirkkopuisto. Puiston keskellä paljastettiin 3. heinäkuuta 1886 Johannes Takasen veistämä J. V. Snellmanin rintakuva. Tämän johdosta puisto sai nimen Snellmaninpuisto. Puistoaluetta on muutenkin muokattu useissa vaiheissa. Vuosina 2018–2019 osana puiston peruskorjausta suuri osa vanhemmasta puustosta kaadetaan. Tällöin heikkokuntoisia puita saadaan poistettua ja raivataan riittävästi tilaa valolle, jota uudet puuntaimet tarvitsevat. Puisto kuuluu ympäristöineen osana laajempaan, loppuvuodesta 2017 perustettuun Kuopion kansalliseen kaupunkipuistoon. == Valtakunnallisesti merkittävä rakennettu kulttuuriympäristö == Museovirasto luokittelee Snellmaninpuiston ja Kuopion tuomiokirkon ympäristöineen valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetun kulttuuriympäristön kohdealueeksi (Kuopion Snellmanin puisto, tuomiokirkko ja puukorttelit). == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Kuopion puistot Luokka:Vahtivuori Luokka:Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa Luokka:Johan Vilhelm Snellman
Sulo Santeri Salmensaari

Sulo Santeri Salmensaari, vuoteen 1904 Sundholm (10. syyskuuta 1874 Jyväskylä – 24. joulukuuta 1966 Helsinki) oli suomalainen kouluneuvos ja Suomen Vapaakirkon ensimmäinen johtaja. ==Henkilöhistoria== Salmensaaren vanhemmat olivat puuseppä Heikki Sundholm ja Amanda Matilda Sandberg. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1900 oli Augusta Maria 'Maikki' Hiltunen (k. 1922) ja toinen vuodesta 1928 Tyyne Liisa Thurman (k. 1963).Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899. (Viitattu 24.9.2018) Salmensaari tuli ylioppilaaksi 1894 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1908. Hän toimi opettajana ja saarnaajana ja opiskeli lähetysopistossa Lontoossa. Suomen Vapaan Lähetyksen sihteerinä hän toimi vuoteen 1908. Käyrän kasvatuslaitoksen johtaja Salmensaari oli 1908–1912 ja Kotiniemen 1914–1918. Hän toimi Kouluhallituksen lastensuojeluosastolla kouluneuvoksena 1918–1924. Sosiaaliministeriön lastensuojelun tarkastaja, ylitarkastaja ja lopuksi raittius- ja alkoholiasioiden osaston päällikkö Salmensaari oli 1924–1941. Hän oli Suomen Vapaakirkon esimies vuodesta 1923 aina vuoteen 1954 asti. ==Teoksia== Salmensaari oli Lastensuojelulehden toimittaja 1923–1936 ja julkaisi sekä lastensuojeluun että kirkolliseen työhön liittyviä teoksia: * Kasvatus pahantapaisuuden ehkäisijänä, 1915 * Myöskin jaloa työtä, 1916 * Poikakysymys, 1921 * Yksi on tarpeellinen, 1942 * Suomen Vapaakirkko: piirteitä sen synnystä ja kehityksestä, 1957 ==Lähteet== Luokka:Suomen Vapaakirkko Luokka: Suomalaiset virkamiehet Luokka: Suomalaiset uskonnolliset vaikuttajat Luokka: Suomalaiset tietokirjailijat Luokka: Suomalaiset toimittajat Luokka: Suomalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1874 syntyneet Luokka:Vuonna 1966 kuolleet
Simula (täsmennyssivu)

Simula voi viitata johonkin seuraavista: * Simula, ohjelmointikieli == Henkilöitä == * Jenna Simula (s. 1989), Perussuomalaisten kansanedustaja * Johan Simula (1838–1899), maanviljelijä ja valtiopäivämies * Jussi Simula (s. 1985), hiihtäjä * Mikko Simula (s. 1973), jalkapalloilija * Olli Simula (s. 1948), professori * Pertti Simula (s. 1946), psykoanalyytikko, terapeutti, kouluttaja ja työnohjaaja * Samuli Simula (1891–1957), kansanedustaja.
Marcus Pauli Björneburgensis

Marcus Pauli Björneburgensis (eli Markus Sadelerus, noin 1610 Pori – 2. syyskuuta 1662 TurkuMarkus Zadelerus. Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852. Viitattu 24.9.2018.) oli kappalainen ja kielentutkija. Marcus Pauli Björneburgensis syntyi Porissa satulasepän poikana, ja hänen käyttämänsä lisänimi Sadelerus merkitseekin satulaseppää. Hänestä tuli ylioppilas Uppsalassa 27. marraskuuta 1631 nimellä Marcus Pauli Biörneburgensis Finno. Hän toimi Oulun kappalaisena vuodesta 1636 (jo ennen papiksi valmistumistaan) sekä Porin triviaalikoulun konrehtorina 1640. Seuraavaksi hänestä tuli Turun katedraalikoulun konrehtori ja Turun suomenkielinen toinen kappalainen. Hän joutui vaikeuksiin alkoholinkäyttönsä ja teräväkielisyytensä vuoksi ja oli pidätettynä virantoimituksesta vuoden 1644. Hänestä tuli Oulun kirkkoherra 1647, mutta vuonna 1655 hänet erotettiin tästäkin virasta. Uudenkaarlepyyn triviaalikoulun rehtorin viran hän sai vuonna 1659, mutta erotettiin siitä 1660. Hänen puolisonsa oli Beata Simonsdotter Frosterus ja poikansa kokkolalainen valtiopäivämies Jöran Zadler. Ruotsalainen kielitieteilijä Ericus Schroderus alkoi vuonna 1635 laatia ruotsin ja useiden sivistyskielten välistä sanakirjaa. Työssään hän havaitsi, ettei ollut olemassa suomen kielen sanakirjaa, ja otti suomen mukaan vuonna 1637 julkaisemaansa tulkkisanakirjaan Lexicon Latino-Scondicum. Kirjan esipuheessa hän lausuu kiitokset “oululaisten taitavalle saarnamiehelle ja verrattomalle ystävälleen” Björneburgensikselle. Tämä olikin laatinut suuren osan sanakirjan suomenkielisestä osasta. Useat sanat esiintyvät siinä painettuina ensimmäinen kerran: aine, hålffi (holvi), cartio, kruuti, luocka, nelikoi (nelikko), tundi, kello, tobacki, tutkimus (merkityksessä 'rangaistus'), tähdätä, uppiniscasus, vuorocausi, yxtotisus. Sanakirjatyössä Björneburgensis sepitti useita sellaisiakin sanoja, jotka eivät ole yleistyneet, kuten werhotus (teltta), köyhäkylä (torppa) ja hahden hammas (ankkuri). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Marcus Pauli Sadeleri – finsk medarbetare i Schroderus Lexicon Latino-Scondicum. Petri Lauerma. Nordiske Studier i Leksikografi. Tidskrift.dk. (latautuva PDF) Luokka:Suomalaiset kielitieteilijät Luokka:1610-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 1662 kuolleet
Pacy-sur-Eure

Pacy-sur-Eure on kunta Pohjois-Ranskassa Euren departementissa Normandian alueella. Se sijaitsee 80 kilometriä Pariisista länteen Eurejoen varrella. Kunta muodostettiin 1. tammikuuta 2017, kun Saint-Aquilin-de-Pacy yhdistyi Pacy-sur-Euren kuntaan. Uuden kunnan hallintopaikaksi nimettiin Pacy-sur-Eure. == Nähtävyydet == Kunnan nähtävyyksiä on Eurejoen laakson rautatie (Chemin de fer de la vallée de l'Eure). Se on osa 1800-luvulla rakennettua Rouen - Orléans -rataa (Ligne de Rouen à Orléans), joka on suurelta osin lopetettu. Jäljellä olevalla museorautatiellä pääsee matkustamaan entisajan kalustolla Pacy-sur-Euresta joko Breuilpontiin tai Cochereliin.Tour de France 2018 Chemin de fer de la vallée de l'Eure ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Euren kunnat
Fernando Clavijo Batlle

Fernando Clavijo Batlle (s. 10. elokuuta 1971) on espanjalainen poliitikko. Clavijo Batlle oli Kanariansaarten itsehallintoalueen johtaja 2015–2019. futurismocanarias.com. Viitattu 24.9.2018 spainsnews.com. Viitattu 18.8.2018 Clavijo Batlle on suorittanut taloustieteen tutkinnon Universidad de La Lagunassa. == Lähteet == === Viitteet === Luokka:Espanjalaiset poliitikot Luokka:Espanjan puolueiden puheenjohtajat Luokka:Pormestarit Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Oldsmobile Cutlass Calais

Oldsmobile Cutlass Calais on ylemmän keskiluokan henkilöautomalli, jota yhdysvaltalainen General Motors valmisti vuosina 1984–1991 Oldsmobile-brändin alla. Se on teknisesti samankaltainen Buick Somersetn, Buick Skylarkin, ja Pontiac Grand Amin kanssa. Autot jakavat saman GM N -pohjalevyn. == Aiheesta muualla == Cutlass Calais Luokka:D-segmentin autot Luokka:1980-luvun autot Luokka:1990-luvun autot
Nyrkkeilyn Euroopan-mestaruuskilpailut 1949

Vuoden 1949 nyrkkeilyn Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin 13.–18. kesäkuuta 1949 Oslossa. Kilpailuissa oli kaikkiaan 93 nyrkkeilijää 16 maasta. == Mitalistit == Sarja Kultaa Hopeaa Pronssia Alle 50,8 kg Janusz Kasperczak József Bednai Hans Schmöller Alle 53,5 kg Giovanni Zuddas Henning Jensen Salvator Vangi Alle 57,1 kg Jacques Bataille Louis van Hoeck David O'Connell Alle 61,2 kg Michael McCullagh Mohammed Aimme Pavle Šovljanski Alle 66,7 kg Július Torma Victor Jørgensen Guy Toupé Alle 72,6 kg László Papp Stig Sjölin Ivano Fontana Alle 79,4 kg Giacomo di Segni Ota Rademacher Willy Schagen Yli 79,4 kg László Bene Raymond Degl'Innocenti Uber Bacilieri == Mitalitaulukko == Sija Maa Kultaa Hopeaa Pronssia Yhteensä 1\. 2 1 0 3 2\. 2 0 2 4 3\. 1 2 2 5 4\. 1 1 0 2 5\. 1 0 1 2 6\. 1 0 0 1 7\. 0 2 0 2 8\. 0 1 0 1 8\. 0 1 0 1 10\. 0 0 1 1 10\. 0 0 1 1 10\. 0 0 1 1 Yhteensä 8 8 8 24 == Suomen joukkue == Painoluokka Nyrkkeilijä Sijoitus 50,8 kg Leo Ljungberg Tappio 2. ottelussa 53,5 kg Sulo Seitola Tappio 2. ottelussa 57,2 kg Erkki Piispa 4. sija 61,2 kg Leo Lindberg Tappio 2. ottelussa 66,7 kg Klaus Tiljander Tappio 2. ottelussa 72,6 kg Eino Salo Tappio 1. ottelussa 79,4 kg Harry Siljander Tappio 1. ottelussa yli 79,4 kg Tage Wahlström 4. sija == Lähteet == * Oslon 1949 EM- kisojen tulokset Luokka:Nyrkkeilyn Euroopan-mestaruuskilpailut Luokka:Vuoden 1949 urheilu Luokka:Norjan urheilutapahtumat Luokka:Oslon urheilu
Douains

Douains on kunta Pohjois-Ranskassa Euren departementissa Normandian alueella. Se sijaitsee 80 kilometriä Pariisista länteen. Kunta on entiseltä nimeltään Brécourt. == Nähtävyydet == Kunnan nähtävyyksiä on 1600-luvulla rakennettu linna Château de Brécourt. Linna ryöstettiin 13. heinäkuuta 1793 Ranskan suureen vallankumoukseen kuuluneessa Brécourtin taistelussa, jota kutsutaan myös nimellä ”taistelu ilman kyyneleitä”. Linna myytiin tämän jälkeen Vallankumouskalenterin mukaan 16. Fructidor-kuuta vuonna VII (2. syyskuuta 1799). Linna vaihtoi 1900-luvulla useasti omistajaa. Viimeiset vuodet se on toiminut hotellina. Linna on myytävänä 4 200 000 € hintaan.Tour de France 2018Château de Brécourt presentation == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Euren kunnat
Markku Lehto

Markku Lehto (s. 9. joulukuuta 1941 Uusikaupunki) on suomalainen virkamies. Hän toimi sosiaali- ja terveysministeriön kansliapäällikkönä vuodesta 1994 vuodenvaihteeseen 2006–2007, jolloin jäi eläkkeelle. == Ura == Lehto on koulutukseltaan valtiotieteen tohtori, pääaineenaan sosiaalipolitiikka. Hän väitteli tohtoriksi Turun yliopistosta vuonna 1971. Samana vuonna alkoi hänen uransa sosiaali- ja terveysministeriössä, jossa hän ehti toimia erikoistutkijana, suunnittelupäällikkönä ja osastopäällikkönä ennen nimitystään kansliapäälliköksi vuonna 1994. Lehto seurasi tehtävässä Heikki S. von Hertzeniä, jonka sijaisena hän oli jo aiemmin toiminut. Lehto on puoluetaustaltaan keskustalainen. Hän liittyi puolueeseen opiskeluaikanaan, mutta erosi sen jäsenyydestä 1980-luvulla. Jäätyään ministeriöstä eläkkeelle hän toimi Vanhasen II hallituksen asettaman, sosiaaliturvan kokonaisuudistusta valmistelleen Sata-komitean päätoimisena puheenjohtajana vuosina 2007–2009. Vuosina 2009–2010 Lehto toimi Lahden seudun avustavana kuntajakoselvittäjänä Osmo Soininvaaran ollessa päävastuullinen kuntajakoselvittäjä. Hän on ollut myös Valtakunnallisen terveydenhuollon eettisen neuvottelukunnan ETENEn puheenjohtaja vuosina 2006–2014 ja Vanhustyön keskusliiton valtuuston puheenjohtaja vuosina 2009–2018. Vuosina 1981–1986 ja 1991–1994 hän johti Vanhustyön keskusliiton johtokuntaa. Lehto on Helsingin ja Turun yliopistojen sosiaalipolitiikan dosentti. Hän on kirjoittanut alalta useita artikkeleita ja kirjoja. == Yksityiselämä == Lehto on naimisissa ja hänellä on kaksi tytärtä. == Lähteet == Luokka:Sosiaali- ja terveysministeriön kansliapäälliköt Luokka:Suomalaiset sosiaalipoliitikot Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Valtion Pukutehdas

Valtion Pukutehdas Oy, vuodesta 1995 VPU Pukutehdas Oy, oli Suomen valtion omistama vaatetustehdas Hämeenlinnassa. Se valmisti puolustusvoimien, poliisin ja palokuntien sekä muiden valtion laitosten työntekijöiden univormuja ja muita työasuja, sairaalatekstiilejä sekä äitiyspakkausten vauvanvaatteita tilausten perusteella. Suurimmillaan tehdas työllisti 350 ihmistä. Valtion Pukutehdas perustettiin vuonna 1922. Suomen liityttyä Euroopan unioniin 1995 valtion vaate- ja varustetilaukset perustuivat kilpailutukseen, ja VPU Pukutehdas Oy:ksi yhtiöitetty tehdas joutui vaikeuksiin hintatasonsa takia. VPU pyrki parantamaan tilannetta keskittymällä vapaa-ajan vaatteiden valmistukseen Boreus-tuotemerkillä, mutta yrityksen toiminta loppui 2004 kun Boreus-toiminta ja myymälät myytiin Moduta Oy:lle ja koko muu henkilöstö irtisanottiin. Seuraavana vuonna VPU teki konkurssin. Moduta perusti Boreus Oy:n, joka hakeutui konkurssiin vuonna 2010 tehtyään koko ajan tappiota. Pukutehtaan perinnettä yritti jatkaa Fin Brands -yrityksen omistaja Jaana Paavilainen (nyk. Villanen) tuotemerkillä Suomen Pukutehdas. Hän osti pukutehtaan koneet ja kaavat vuonna 2007, ja hänen yrityksensä valittiin suunnitteilla olleen Mannerheim-elokuvan pukujen valmistajaksi. Sitä varten ehdittiin ostaa kankaatkin, kunnes elokuvahanke yllättäen peruuntui. VPU:n vanha tehdasrakennus purettiin 2017. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Luokka:Entiset suomalaiset teollisuusyritykset Luokka:Entiset suomalaiset valtionyhtiöt Luokka:Hämeenlinnan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Hätilä
Toby Smith

Toby Grafftey-Smith (29. lokakuuta 1970 – 11. huhtikuuta 2017), taiteilijanimeltään Toby Smith, oli englantilainen Grammy-palkittu muusikko, joka tunnetaan parhaiten Jamiroquai-yhtyeen kosketinsoittajana ja toisena lauluntekijänä vuosina 1992–2002. Smith lähti Jamiroquaista 29. huhtikuuta 2002 yhtyeen Funk Odyssey -kiertueen aikana perheasioiden vuoksi. Smith toimi myös The Hoosiers -nimisen rockyhtyeen musiikin tuottajana ja managerina. Vuonna 2009 hän toimi tuottajana Absent Elk -nimisen brittiyhtyeen albumilla Caught In The Headlights. Smith toimi apulaistuottajana sekä kirjoitti osia useisiin kappaleisiin Matt Cradlen Porcelain-albumilla vuonna 2013. Smith omisti Banburyn lähellä sijaitsevan Angelic Recording Studiosin. Smith kuoli 11. huhtikuuta 2017, 46-vuotiaana. Hänellä oli todettu syöpä kuutta vuotta aiemmin. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet Luokka:Brittiläiset funkmuusikot Luokka:Brittiläiset lauluntekijät Luokka:Englantilaiset kosketinsoittajat Luokka:Grammy-palkinnon saajat