EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Yhdysvaltain avaruusvoimat

Yhdysvaltain avaruusvoimat () on Yhdysvaltain asevoimien kuudes ja uusin puolustushaara. Se perustettiin 20. joulukuuta 2019. Hallinnollisesti avaruusvoimat on aluksi osa ilmavoimia, mutta sillä on oma kenraalinsa Yhdysvaltain puolustusministeriö Pentagonin pääesikunnassa. Avaruusvoimien tarkoitus on turvata maasta käsin Yhdysvaltain avaruudessa olevaa omaisuutta, johon kuuluvat esimerkiksi tarkkailuun ja viestintään käytettävät satelliitit. Avaruusjoukkojen työntekijät muun muassa havainnoivat sitä, milloin Yhdysvaltain satelliitti saattaa olla hyökkäyksen kohteena. Avaruusvoimat myös pohtivat sitä, millaisia satelliitteja Yhdysvallat tulevaisuudessa tarvitsee. Avaruusvoimien suunnitteluun varattu rahoitus ensimmäiselle toimintavuodelleen Yhdysvaltain vuoden 2020 puolustusbudjetista (738 miljardia USD) oli vain 40 miljoonaa dollaria. Henkilökunnan määräksi on ilmoitettu 16 000. Vuoden 2021 budjettiesityksessä avaruussektorin rahoitukseksi pyydettiin 18,0 miljardia dollarin osuutta 708 miljardin dollarin puolustusbudjettista. Aloitteen avaruusvoimien perustamisesta teki presidentti Donald Trump vuonna 2018. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Virallinen sivusto *
Yoshikazu Matsushima

Yoshikazu Matsushima (, s. 24. huhtikuuta 1947 Ōmama, Gunman prefektuuri) on japanilainen karateka, joka johtaa perustamaansa IKO Matsushima Kyokushin järjestöä. Hän on vyöarvoltaan 9. dan. ==Karate== Hän alkoi harjoittelemaan Kyokushin karatea 1965 liityttyään Ikebukurossa olleeseen seuraan ja saavutti 1. danin mustan vyön 1968. Sittemmin 1. huhtikuuta 1970 Gunma prefektuuriin perustettiin Kyokushin seura nimeltä Matsushima Dojo.師範 松島良一紹介 matsushima- dojo.com Viitattu 21.12.2019 Hän opetti karatea omalla dojollaan siihen asti kunnes 1994 Kyokushinin perustaja Masutatsu Ōyama kuoli. Neljä vuotta myöhemmin Matsushima perusti oman Kyokushin järjestön erottuaan alkuperäisestä International Karate Organizationista. Hän on sittemmin laajentanut toimintaansa järjestämällä useita eri turnauksia, kuten Oyaman 1975 perustama maailmanmestaruuskilpailuja, jotka käydään joka neljäs vuosi.World Open Tournament – IKO Matsushima kyokushinresults.com Viitattu 21.12.2019 ==Lähteet== Luokka:Japanilaiset karatekat Luokka:Kyokushinin harjoittajat Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Abbey Simon

Abbey Simon (8. tammikuuta 1920 – 18. joulukuuta 2019Avis de décès: Simon Abbey Hommages) oli yhdysvaltalainen pianisti.Abbey Simon: Evolution of 'a Pianist's Pianist' The New York Times Simon syntyi New Yorkissa ja improvisoi pianolla 3-vuotiaana. Tunneilla käymisen hän aloitti 5-vuotiaana. Hänellä oli absoluuttinen sävelkorva. Simon suoritti opintonsa Curtis Institute of Musicissa David Sapertonin ja Josef Hofmannin johdolla. Hän kertoi oppineensa yhtä lailla myös vanhemmilta luokkatovereiltaan: Jorge Bolet'lta ja Sidney Fosterilta. Sittemmin hän sai opetusta myös Dora Zaslavskylta. Vuonna 1940 Simon voitti Naumburg-pianokilpailun. Voiton myötä hän pääsi esiintymään New Yorkin Town Halliin. Tätä resitaalia seurasivat esiintyminen Carnegie Hallissa sekä laajat kiertueet Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Uran katkaisi tilapäisesti asepalvelus toisen maailmansodan aikana. Yhdysvaltalaisorkestereita, joiden kanssa Simon soitti, olivat muiden muassa New Yorkin filharmonikot, Chicagon sinfoniaorkesteri ja Yhdysvaltain kansallisorkesteri.Abbey Simon Yamaha Artists Simon kiersi ensimmäistä kertaa Euroopassa vuonna 1949. Hän päätti yksilapsisen perheensä kanssa jäädä maanosaan asumaan. Ennen asettumista Geneveen asuinpaikkoina olivat Lontoo ja Pariisi. Simon sai Lontoossa Elisabeth Sprague Coolidge -mitalin vuoden parhaasta soitinmusiikin esityksestä. Hän soitti Euroopan suurten orkesterien kanssa sellaisten kapellimestarien kuin John Barbirollin, Josef Kripsin, Malcolm Sargentin, Walter Susskindin, Colin Davisin, Antal Dorátin, Rafael Kubelíkin, George Szellin, Willem van Otterloon, Dean Dixonin, Massimo Freccian, Eduard van Beinumin, Carlo Maria Giulinin, Seiji Ozawan, Zubin Mehtan ja Erich Leinsdorfin johdolla. Simon teki myös monia kiertueita Etelä-Amerikassa. Simon levytti muun muassa Maurice Ravelin kokonaispianotuotannon Vox Recordsille. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset pianistit Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
BMW X3 (E83)

BMW E83 on BMW X3:n ensimmäisen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 2003–2010. Sen seuraajaksi tuli BMW F25. == BMW X3 (E83) 2003–2010 == BMW E83 esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syyskuussa 2003. Autoa valmistettiin pääasiassa Magna Steyrin tehtaalla Itävallassa. Vuoden 2008 Euro NCAP -kolaritestistä E83 sai tulokseksi neljä tähteä. Malliin tehtiin vuonna 2006 uudistuksia muun muassa etusäleikköön ja puskureihin. Taakse tuli LED-valot. == Lähteet == == Aiheesta muualla == X3 (E83) Luokka:J-segmentin autot Luokka:2000-vuosikymmenen autot Luokka:2010-luvun autot
Doc Holliday (kappale)

Doc Holliday on tanskalaisen heavy metal -yhtye Volbeatin kappale, joka on yhtyeen kahdeksas single viidenneltä studioalbumiltaan Outlaw Gentlemen & Shady Ladies. Kappale kertoo samannimisestä henkilöstä Doc Holliday. ==Kappaleet== # Doc Holliday – 05:46 # Lonesome Rider – 04:05 == Lähteet == Luokka:Volbeatin kappaleet Luokka:Vuoden 2014 kappaleet
Keiji Sanpei

Keiji Sanpei (, s. 13. syyskuuta 1954 Tomioka, Fukushima) on japanilainen karateka. Hän saavutti aktiiviurallaan World Openissa kahdesti hopeaa ja Japanin mestaruuden kolmesti. Sanpei oli yksi Kyokushin karaten perustajan Masutatsu Oyaman oppilaista. Sittemmin 2000 lähtien hän on ollut Kyokushinin WKO-liiton Fukushima jaoston johtaja. ==Kilpaura== Sanpei opiskeli Wasedan yliopistossa, jonka aikana hän harjoitteli myös karatea. Sanpei osallistui ensi kerran isompaan turnaukseen 1974 Japanin mestaruuskisoihin, joissa hän sijoittui kahdeksanneksi. Sittemmin vuodet 1976 ja 1977 Sanpei sijoittui viidenneksi ja kuudenneksi samaisessa turnauksessa. Hän alkoi saavuttamaan menestystä 1978 jälkeen oltuaan Japanin mestaruuskisoissa toinen peräkkäisinä vuosina 1978 ja 1979 häviten loppuottelun Joko Ninomiyalle ja Makoto Nakamuralle.All Japan Championship - IKO kyokushinresults.com Viitattu 21.12.2019 Sanpei eteni myös historian toisissa World Open turnauksessa loppuotteluun. Hän kuitenkin hävisi Kyokushinin maailmanmestaruuden Makoto Nakamuralle. 1980-luvulla Sanpei jatkoi menestystään ja teki samalla Kyokushinin historiaa ollen ensimmäinen ottelija, joka on kyennyt voittamaan Japanin mestaruuden kolmesti. Hän voitti kaikki peräkkäisinä vuosina 1980, 1981 ja 1982, voittaen kahtena ensimmäisenä vuotena Nakamuran ja kolmantena vuotena Toshio Mizuguchin. Sanpein mestaruusputki loppui 1983 jäätyään Japanin mestaruuskisoissa seitsemänneksi. Hän oli vielä toisen kerran mukana World Openissa, jossa Sanpei eteni toistamiseen loppuotteluun. Hän kohtasi jälleen Makoto Nakamuran, jolle Sanpei hävisi maailmanmestaruuden. ==Kilpauran jälkeen== Kyokushinin perustajan Oyaman kuoltua liitto hajosi aluksi kolmeen osaan. Yksi niistä oli World Karate Organization Shinkyokushinkai, jota johti aluksi Yukio Nishida. Hänen erottua tehtävistään WKO:n puheenjohtajana Sanpei ja Yasuhiro Shichinohe olivat hetkellisesti johtoasemassa, jonka jälkeen 2001 Midori nimitettiin virkaan. Midori nimesi liiton virallisesti WKO Shinkyokushinkai vuonna 2003. Sittemmin Sanpei on keskittynyt oman alueensa Fukushiman Kyokushin toiminnan hallinnoimiseen. ==Lähteet== Luokka:Japanilaiset karatekat Luokka:Kyokushinin harjoittajat Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Henrik Hellstenius

Henrik Hellstenius (s. 1963) on norjalainen säveltäjä.Henrik Hellstenius Ung Nordisk Musikk Hellstenius opiskeli musiikkitiedettä Oslon yliopistossa ja sitten sävellystä Lasse Thoresenin johdolla Norjan valtiollisessa musiikkikorkeakoulussa Oslossa. Vuosina 1992–1993 hän sai opetusta Gérard Griseyltä Pariisissa, jossa hän myös opiskeli tietokoneavusteista säveltämistä IRCAM:ssa. Hellsteniuksen teoksiin kuuluu kamarimusiikkia, orkesteriteoksia, oopperaa, elektroakustista musiikkia ja näyttämömusiikkia. Teoksia on esitetty säännöllisesti konserteissa ja festivaaleilla eri puolilla Eurooppaa. Hellsteniuksen ensimmäinen ooppera SERA levytettiin ja palkittiin vuonna 2000 Edvard-palkinnolla. Teos on esitetty Oslossa ja Varsovassa. Toinen ooppera, Ophelias: Death by Water Singing, kantaesitettiin Oslossa vuonna 2006 ja esitettiin sittemmin myös Saksassa sekä Puolassa. Hellstenius on opettanut säveltämistä professorina Norjan valtiollisessa musiikkikorkeakoulussa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut Luokka:Norjalaiset säveltäjät Luokka:Oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
MOA-2009-BLG-387L

MOA-2009-BLG-387L on punainen kääpiötähti Jousimiehen tähdistössä, jota kiertää varmistettu eksoplaneetta. Planeetta havaittiin gravitaatiolinssiä käyttämällä. == Planeetta == Ainoa tunnettu planeetta on MOA-2009-BLG-387Lb, jonka massaksi arvioidaan 2,6 kertaa Jupiterin massa, mutta arvio on hyvin epävarma. == Lähteet == Luokka:M-spektriluokan pääsarjan tähdet Luokka:Planeettajärjestelmät
Mikrokasetti

Mikrokasetti on äänen tallennusväline, jonka Olympus esitteli vuonna 1969. Se käyttää saman levyistä magneettinauhaa kuin C-kasetti, mutta on paljon pienempi kasetti. Käyttämällä ohuempaa nauhaa ja puoli- tai neljännesnauhannopeutta mikrokasetti voi tarjota C-kasetin kanssa vertailukelpoisen tallennusajan. Alkuperäinen vakiomikrokasetti, MC60, tarjoaa 30 minuuttia äänitystä nauhan yhdelle puolelle vakionopeudella 2.4 cm/s ja kaksinkertaista kestoa nopeudella 1.2 cm/s. MC90, joka on saatavilla muutamilta valmistajilta, tarjoaa 45 minuuttia kummallekin puolelle 2.4 cm/s nopeudella. Toisin kuin C-kasetissa, tallennusnopeuden valinta oli tarjolla useiden valmistajien laitteissa. Nauha myös kelautui vastakkaiseen suuntaan, oikealta vasemmalle. Monissa soittimissa oli tarjolla jatkuvasti vaihteleva nopeus puheen transkriptiota varten. Mikrokasetin ekvalisaatioaikavakiot ovat: Tyyppi I (Rauta) 200 μs ja Tyyppi IV (Metalli) 120 μs. Mikrokasetteja on enimmäkseen käytetty äänen nauhoittamiseen. Erityisesti ne ovat yleisessä käytössä sanelukoneissa ja puhelinvastaajissa. Mikrokasetteja on myös käytetty tietokoneiden tietojen tallennuksessa ja musiikin tallentamisessa. Jälkimmäisessä tarkoituksessa valmistettiin stereofonisia laitteita vuodesta 1982 alkaen, ja Hifi malleja varten myytiin mikrokasetteja, jotka käyttävät tyypin IV nauhaa ("metallia", ts. nauha on päällystetty puhtaalla metallilla). Tämä oli Olympuksen yritys ansaita rahaa Walkman-markkinoilla. Yksi tällainen malli oli Olympus SR-11, jossa oli sisäänrakennettu radio ja joka tarjosi lisävarusteena stereofonisen solmioklipsimikrofonin. Laitetta käyttivät jonkin verran konserttikävijät, jotka halusivat huomiota herättämättä nauhoittaa konsertit. "High-Fidelity"-mikrokasettinauhurit ja tyypin IV nauhat olivat suhteellisen kalliita ja rajoitetusti saatavilla, joten järjestelmä ei levinnyt laajalti, ja Olympus lakkautti ne kahden vuoden kuluttua. Paristojen käyttöikä oli myös ongelma, koska tyypin IV nauhan vaatiman korkean virran ja tuon ajan paristotekniikan rajoitusten vuoksi uudet alkaliparistot saattoivat loppua kahdessa tunnissa, kun laite oli tallennustilassa. "Vakiomikrokasetteja” käytetään edelleen underground-musiikkipiireissä kokeellisiin musiikin ja erilaisten ympäristöäänien nauhoittamiseen ja jakeluun, lähinnä niiden Lo-Fi () ominaisuuksien vuoksi. Mikrokasettiin verrattava tuotteita ovat Philipsin kehittämä Minikasetti ja Dictaphonen kehittämä Picokasetti. Näistä kolmesta formaatista mikrokasetti on yleisin. Vuonna 1992 Sony julkaisi NT memo tallennusjärjestelmän, joka mahdollistaa pienen kasetin digitaaliselle tallennukselle. Luokka:Tallennusvälineet Luokka:Äänentoistotekniikka
Loretontetra

Loretontetra (Hyphessobrycon loretoensis) on tetrojen (Characidae) heimoon kuuluva trooppisissa vesissä elävä kalalaji. Loretontetraa tavataan ainoastaan Amazon-joessa Perussa. Loretontetra on kooltaan hyvin pieni ja sen maksimipituus on vain 2,4 senttimetriä. Kala on väritykseltään harmaa, ja sen kyljissä on paksu musta vaakaviiva. Pyrstö on voimakkaan punainen. Kalan tieteellinen lajinimi loretoensis on annettu Pohjois-Perussa sijaitsevan Loreton alueen mukaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kuva loretontetrasta Luokka:Tetrat
Culex aestivus

Culex aestivus on kaksisiipisten (Diptera) lahkoon ja hyttysten (Culicidae) heimoon kuuluva hyönteislaji. Lajin kuvasi tieteelle ensimmäisen kerran Sirivanakarn vuonna 1977. Sillä ei ole alalajeja. == Lähteet == Luokka:Hyttyset
Culex airozai

Culex airozai on kaksisiipisten (Diptera) lahkoon ja hyttysten (Culicidae) heimoon kuuluva hyönteislaji. Lajin kuvasi tieteelle ensimmäisen kerran Lane vuonna 1945. Sillä ei ole alalajeja. == Lähteet == Luokka:Hyttyset
Kromi(III)asetaatti

Kromi(III)asetaatti ((CH3COO)3Cr) on kromi- ja asetaatti-ionien muodostama yhdiste. Yhdistettä käytetään tekstiilien käsittelyissä ja väriaineiden valmistukseen. ==Ominaisuudet, valmistus ja käyttö== : Kromi(III)asetaatti on huoneenlämpötilassa vihertävää tai sinertävää kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hyvin veteen. Kromi(III)asetaatti esiintyy usein kidevedellisinä tai hydroksiasetaatteina.Gerd Anger, Jost Halstenberg, Klaus Hochgeschwender, Christoph Scherhag, Ulrich Korallus, Herbert Knopf, Petr Schmidt & Manfred Ohlinger: Chromium Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2000. Aineen rakenne on monimutkainen ja spektroskooppisten tutkimusten perusteella se muodostaa kompleksiyhdisteen [Cr3(µ2-CH3COO)6(µ3-O)(H2O)3]. Kromi(III)asetaattia valmistetaan liuottamalla kromi(III)oksidia tai kromi(III)hydroksidia etikkahappoon. Ainetta käytetään nahan parkituksessa ja tekstiilien peittauksessa ja värjäyksessä ja musteissa. Siitä tehdään myös orgaanisia kromia sisältäviä väriaineita. :Cr2O3 \+ 6 CH3COOH → 2 (CH3COO)3Cr + 3 H2O ==Lähteet== Luokka:Asetaatit Luokka:Kromiyhdisteet
Culex akritos

Culex akritos on kaksisiipisten (Diptera) lahkoon ja hyttysten (Culicidae) heimoon kuuluva hyönteislaji. Lajin kuvasi tieteelle ensimmäisen kerran Oswaldo Paulo Forattini vuonna 1995. Sillä ei ole alalajeja. == Lähteet == Luokka:Hyttyset
Nilamani Routray

Nilamani Routray (24. toukokuuta 1920 – 4. lokakuuta 2004) oli intialainen itsenäisyysaktivisti ja poliitikko, joka toimi Odishan pääministerinä vuosina 1977–1980. Hänet äänestettiin Lok Sabhaan vuonna 1989, jonka jälkeen hän toimi maansa ympäristö- ja terveysministerinä V. P. Singhin hallituksessa. Routray toimi pitkän poliittisen uransa aikana kuusi kautta Odishan lainsäätäjänä, 12 kertaa osavaltiohallituksen jäsenenä ja kahdesti Odishan varapääministerinä. Hän oli aktiivinen myös opiskelijapolitiikassa ja toimitti orijankielistä Prajatantra-lehteä. Rajya Sabhassa hän palveli vuosina 1976–1977. Hänet palkittiin Odisha Sahitya Akademin palkinnolla vuonna 1988. Vuonna 2017 Odishan pääministeri Naveen Patnaik paljasti Routrayta esittävän patsaan Bhubaneswarissa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Odishan osavaltion kuvaus Routraysta * India Today -lehden artikkeli terveysministeri Routraysta 1990 Luokka:Odishan pääministerit Luokka:Intian ministerit Luokka:Rajya Sabhan jäsenet Luokka:Lok Sabhan jäsenet Luokka:Intian kongressipuolueen poliitikot Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 2004 kuolleet
Rúben Vinagre

Rúben Gonçalo Silva Nascimento Vinagre (s. 9. huhtikuuta 1999 Charneca de Caparica) on portugalilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen puolustaja tai vasen keskikenttäpelaaja. Hän kuuluu Sporting Lissabonin organisaatioon mutta pelaa kauden 2023–2024 lainalla Englannin mestaruussarjan Hull Cityn joukkueessa. Aiemmin hän on pelannut Englannissa Wolverhampton Wanderersissa ja kaudella 2022–2023 Evertonissa. Vinagre siirtyi vuonna 2015 Sportingista ranskalaisseura AS Monacon junioreihin. Vuonna 2017 hän siirtyi Englantiin Wolverhampton Wanderersiin lainalle ja vuosi myöhemmin Wolverhamptonin omistukseen. Kaudella 2017–2018 hän pelasi Englannin mestaruussarjassa yhdeksän ottelua ja teki niissä yhden maalin. Seuraavalla kaudella Wolverhampton pelasi Valioliigaa, jossa Vinagre pelasi 17 ottelua ja niissä seitsemän kertaa avauskokoonpanossa. Kaudella 2019–2020 hän pelasi Valioliigassa 16 ottelua, joista kuusi avauskokoonpanossa. Wolverhampton ylsi Eurooppa-liigassa puolivälieriin ja Vinagre pelasi siinä kahdeksan ottelua, joista kuusi ottelua avauskokoonpanossa. Kaudella 2020–2021 Vinagre pelasi Wolverhamptonin lisäksi lainalla kreikkalaisseura Olympiakoksessa ja portugalilaisessa Famalicãossa. Kaudella 2021–2022 hän oli lainalla Sporting Lissabonissa, jonka omistukseen hän siirtyi kesällä 2022. Kauden 2022–2023 Vinagre oli lainalla englantilaisseura Evertonissa mutta pääsi kentälle vain kahdessa valioliigaottelussa ja kahdessa liigacupin ottelussa. Vinagre on pelannut Portugalin eri juniorimaajoukkueissa kymmeniä otteluja. Hän oli voittamassa alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestaruutta 2016 ja pelasi täydet minuutit Portugalin kaikissa viidessä ottelussa joukkueen voittaessa alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2018. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2019 hän pelasi kolme ottelua. == Lähteet == Luokka:Portugalilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kolmijuovatetra

Kolmijuovatetra (Hyphessobrycon heterorhabdus) on tetrojen (Characidae) heimoon kuuluva trooppisissa vesissä elävä kalalaji. Kolmijuovatetraa tavataan ainoastaan Amazon-joessa Brasilian ja Kolumbian alueella. Kolmijuovatetra on kooltaan hyvin pieni ja sen maksimipituus on vain 3,6 senttimetriä. Kala on väritykseltään harmaa, ja sen kyljissä on paksu vaakaviiva, jonka yläosa on punainen ja alaosa musta. Kalan tieteellisen lajinimen heterorhabdus ensimmäinen osa hetero tulee muinaiskreikan kielen sanasta ἕτερος (héteros) ja merkitsee "muuta" tai "erilaista". Jälkimmäinen osa tulee muinaiskreikan sanasta ῥάβδος (rhábdos), ja merkitsee "tankoa" tai "sauvaa". == Lähteet == Luokka:Tetrat
BMW X3 (F25)

BMW F25 on BMW X3:n toisen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 2010–2017. Se korvasi edeltäneen E83-mallin ja seuraajaksi tuli G01. == BMW X3 (F25) 2010–2017 == BMW F25 esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä syyskuussa 2010. Edeltäjäänsä verrattuna se kasvoi 78 millimetriä kokonaispituudeltaan, 15 millimetriä akseliväliltään ja 14 millimetriä korkeudeltaan. Vuoden 2011 Euro NCAP -kolaritestistä F25 sai tulokseksi täydet viisi tähteä. Geneven autonäyttelyssä maaliskuussa 2014 esiteltiin kasvojenkohotuksen kokenut malli, johon oli tehty uudistuksia muun muassa ajovaloihin, etusäleikköön ja puskureihin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == X3 (F25) Luokka:J-segmentin autot Luokka:2010-luvun autot
Putkimadot

Putkimadot (Sedentaria) on monisukasmatojen luokkaan kuuluva nivelmatojen alaluokka. Putkimadot ovat paikoillaan pysytteleviä, tavallisesti putkessa eläviä matoja, joilla on pelkistyneet jalakkeet ja aistinelimet. Niillä on yleensä pitkälle kehittyneet kidukset. == Luokittelu == * Putkimadot (Sedentaria) ** Osaluokka: Canalipalpata *** Lahko: Sabellida **** Heimo: Fabriciidae **** Heimo: Oweninmadot (Oweniidae) **** Heimo: Viuhkamadot (Sabellidae) **** Heimo: Putkimadot (Serpulidae) **** Heimo: Partamadot (Siboglinidae) *** Lahko: Spionida **** Alalahko: Spioniformia ***** Heimo: Apistobranchidae ***** Heimo: Longosomatidae ***** Heimo: Poecilochaetidae ***** Heimo: Spionidae ***** Heimo: Trochochaetidae ***** Heimo: Uncispionidae *** Lahko: Terebellida **** Alalahko: Cirratuliformia ***** Heimo: Acrocirridae ***** Heimo: Mutamadot (Cirratulidae) ***** Heimo: Fauveliopsidae ***** Heimo: Flabelligeridae ***** Heimo: Sternaspidae **** Alalahko: Terebellomorpha ***** Heimo: Alvinellidae ***** Heimo: Ampharetidae ***** Heimo: Kotamadot (Pectinariidae) ***** Heimo: Töyhtömadot (Terebellidae) ***** Heimo: Trichobranchidae *** Heimo: Tyrskymadot (Sabellariidae) ** Osaluokka: Scolecida *** Heimo: Hietamadot (Arenicolidae) *** Heimo: Capitellidae *** Heimo: Cossuridae *** Heimo: Maldanidae *** Heimo: Opheliidae *** Heimo: Orbiniidae *** Heimo: Paraonidae *** Heimo: Scalibregmatidae *** Heimo: Travisiidae ** Heimo: Chaetopteridae == Lähteet == Luokka:Monisukasmadot
Kurjenjalat

Kurjenjalat (Comarum) on ruusukasvien heimoon kuuluva kasvisuku, joka aiemmin luokiteltiin osaksi hanhikkien (Potentilla) sukua. == Kuvaus == Kurjenjalat ovat monivuotisia pystyvartisia ruohoja tai varpuja. Vuorottaiset lehdet ovat sulkasuonisia. Kukat kerääntyvät yleensä pieniksi kukinnoiksi. Vaalea tai punertava kukkapohjus on muodoltaan litteä tai lautasmainen ja turpoaa hedelmien kypsyessä. Verholehtiä on viisi; toisin kuin monilla muilla kasveilla ne eivät putoa pois. Punaisia, violetteja tai valkoisia terälehtiä on myös viisi. Heteitä on jopa 25, palhot ovat säiemäisiä tai rihmamaisia ja ponnet pallomaisia. Emejä on lukuisia. Kromosomiluku on n = 7. == Lajit == Suku sisältää yhden tai kaksi lajia: * Comarum palustre – kurjenjalka eli suokurjenjalka * Comarum salesovianum (joskus sisällytetty edelliseen) → nyk. Farinopsis salesoviana thumb|vasen|Kurjenjalka == Lähteet == *
Farinopsis salesoviana

Farinopsis salesoviana on ruusukasvien heimoon kuuluva kasvilaji, jonka kuvasi ensimmäisenä Christian Friedrich Stephan vuonna 1809 nimellä Potentilla salesoviana. Omaan Farinopsis-sukuunsa se luokiteltiin ensimmäistä kertaa vuonna 1984. Lajilla ei ole suomenkielistä nimeä eikä alalajeja. == Ulkonäkö ja koko == Farinopsis salesoviana on 30–100 senttimetrin korkuiseksi kasvava monivuotinen ruohokasvi, jonka punaruskeat kukkavarret ovat karvaisia tai nukkaisia, pystysuoria ja haarautuvia. Lehtien pituus on lehtiruoti mukaan luettuna 4,5–9,5 senttimetriä. Lehtilapa on päätölehdykkäinen ja siinä on 7–11 lehdykkää. Farinopsis salesovianan kukinta-aika ulottuu kesäkuusta elokuuhun. Kukinto on viuhkomainen; kukkien halkaisija on 2,5–3 senttimetriä. Kukkaperä on 1,5–3-senttinen ja 6–20 millimetrin mittaiset suojuslehdet ovat tasasoukkia-suikeita, punaruskeita. Violetit verholehdet ovat kolmionmuotoisia-puikeita ja noin 1,5 senttimetrin mittaisia. 1–1,5-senttiset terälehdet ovat valkoisia tai punaisia, vastapuikeita. Heteitä on noin 20; palhojen pituus on 5–6 millimetriä. Sikiäin on munanmuotoinen. Elo-lokakuussa kypsyvät hedelmät ovat pieniä, kahden millimetrin mittaisia, verholehtien ympäröimiä pähkylöitä. == Levinneisyys == Farinopsis salesoviana esiintyy Mongoliassa, Etelä-Siperiassa, Pakistanissa ja Keski-Aasiassa sekä Manner- Kiinassa Ningxiassa, Gansussa, Sisä-Mongoliassa, Xinjiangissa, Qinghaissa ja Tiibetissä. Laji kasvaa 3600–4000 metrin korkeudella, usein rinteillä, laaksoissa ja joenrannoilla. == Lähteet == Luokka:Ruusukasvit
Henrik Tomas Adlercreutz

Henrik Tomas Adlercreutz (17. toukokuuta 1732 Tukholma – 26. tammikuuta 1801 Porvoo) oli suomalainen virka- ja valtiopäivämies ja kartanonomistaja. ==Henkilöhistoria== Adlercreutzin vanhemmat olivat hovioikeudenneuvos Erik Adlercreutz ja Brita Maria von Westerling ja puoliso vuodesta 1765 Sofia Elisabeth Tandefelt (k. 1799). Adlercreutz tuli ylioppilaaksi Turussa 1741 ja opiskeli Uppsalassa. Svean hovioikeudessa hän toimi auskultanttina vuodesta 1748, amanuenssina vuodesta 1749 ja ylimääräisenä notaarina vuodesta 1753. Hovioikeuden palveluksesta hän erosi kollegiasessorin arvonimellä 1760. Tämän jälkeen Adlercreutz oli tilanomistaja Porvoon Boen kartanossa, mutta omisti myös Korpilahden Veijon kartanon, Sjundbyn kartanon Siuntiossa sekä Raalan kartanon Nurmijärvellä. Valtiopäiville Adlercreutz osallistui kahteen otteeseen, 1756 ja 1769. Hän laati elämäkerrallisen käsikirjoituksen 1700-luvun jälkipuoliskolta, joka julkaistiin vuonna 1887.Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Henrik Tomas Adlercreutz. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 21.12.2019 Kihlakunnantuomari, valtiopäivämies Karl Henrik Adlercreutz oli Henrik Tomas Adlercreutzin poika. ==Julkaisuja== * Historiskt- politiska anteckningar för åren 1743-1796, 1887, julk. Elis Lagerblad, Helsinki: Svenska litteratursälskapet i Finland, 185 s. ==Lähteet== Luokka: Suomalaiset aateliset Luokka: Suomalaiset virkamiehet Luokka: Suomalaiset kirjailijat Luokka: Ruotsin säätyvaltiopäivien valtiopäivämiehet Luokka: Vuonna 1732 syntyneet Luokka: Vuonna 1801 kuolleet
BALR.

BALR. on alankomaalainen vaatebrändi, jonka Demy de Zeeuw, Juul Manders ja Ralph de Geus perustivat vuonna 2013.https://www.balr.com/about == Tyyli == 200px|thumb|Yksi BALR.in perustajista jalkapalloilija Demy de Zeeuw BALR. tunnetaan tuotteidensa mustavalkoisista designeistä ja sen tavoitteena on tuoda tietoa ammattilaisjalkapalloilijoiden elämästä ihmisten tietoisuuteen.https://www.manify.nl/balr-fashion-football-combine/ == Yhteistyöt == BALR. on tehnyt useita tuotteita yhteistyössä muiden yritysten kanssa. Tällaisia yrityksiä ovat muun muassa Apple, Puma ja Rolex. == Lähteet == Luokka:2010-luvun muoti Luokka:Kenkämerkit Luokka:Vaatemerkit
Isonapa ja Rillirousku

Isonapa ja Rillirousku ovat kuvitteellisia poliisikonstaapeleja, jotka esiintyvät Sinikka Nopolan ja Tiina Nopolan Heinähattu ja Vilttitossu -kirjoissa ja elokuvissa. Isonapa ja Rillirousku eivät ole poliisien oikeat nimet, joita ei ole kerrottu. Isonapa on poliiseista nuorempi. Hän on melko lihava ja luonteeltaan hyväntuulinen ja joskus myös hieman hupsu. Isonapa rakastaa leivoksia ja käy sen vuoksi ahkerasti Alibullenin neideillä kylässä, missä niitä tarjoillaan. Isonapa on myös hieman ihastunut nuorempaan neideistä, Haliseen. Rillirousku on poliiseista vanhempi. Hän on melko laiha ja hänellä on silmälasit. Rillirousku on luonteeltaan vakava ja ottaa työnsä tosissaan. Myös Rillirousku pitää hyvästä ruoasta, ja käy toisinaan Alibullenin neideillä kylässä mutta ei syö yhtä paljon kuin Isonapa eikä ole yhtä perso makealle. Rillirousku on siirretty nykyiseen yksikköönsä Helsingistä. Luokka:Heinähattu ja Vilttitossu Luokka:Kuvitteelliset poliisit
Jokelainen

Jokelainen on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä: *Aili Jokelainen (1924–2019), professori ja kodin teknologian tutkija *Frans Jokelainen (1890–1933), jääkärivänrikki *Jarkko Jokelainen (s. 1970), toimittaja ja rumpali *Jessi Jokelainen (s. 1996), vasemmistoliittolainen poliitikko *Niklas Jokelainen (s. 2000), jalkapalloilija.
Pensashanhikit

Pensashanhikit (Dasiphora) on kasvisuku ruusukasvien heimossa. Kaikki suvun lajit kasvavat luonnonvaraisina Aasiassa, paitsi keltapensashanhikki (Dasiphora fruticosa), jonka levinneisyysalue ulottuu koko pohjoisen pallonpuoliskon viileänlauhkealle vyöhykkeelle. Aiemmin suku on tavallisesti sisällytetty hanhikkeihin (Potentilla) sektiona nimellä Potentilla sect. Rhopalostylae, mutta viimeaikaiset geneettiset tutkimukset ovat osoittaneet sen olevan erillinen suku. Pensashanhikkien pariliuskaiset lehdet jakautuvat viiteen (toisinaan kolmeen tai seitsemään) lehdykkään, minkä vuoksi niitä monissa kielissä kutsutaan nimellä cinquefoil (, "viisi lehteä"). == Lajeja == * Dasiphora arbuscula * Dasiphora davurica (syn. D. glabra, D. mandschurica, Potentilla davurica, P. glabra) * Dasiphora dryadanthoides * Dasiphora fruticosa (syn. Potentilla fruticosa) – pensashanhikki eli keltapensashanhikki * Dasiphora galantha * Dasiphora gorovoii * Dasiphora parvifolia (syn. Potentilla parvifolia) * Dasiphora spectabilis * Dasiphora subacaulis * Dasiphora × veitchii Suomen Lajitietokeskus jakaa kelta- ja valkopensashanhikin (Dasiphora glabrata) omiksi lajeikseen, mutta GBIF pitää niitä yhtenä lajina. Flora of China sisällyttää myös pihtihanhion (Potentilla bifurca eli Sibbaldianthe bifurca) ja Potentilla imbricatan pensashanhikkeihin, mutta näillä lajeilla (jotka eivät ole pensaita) ei ole juuri yhtäläisyyksiä pensashanhikkeihin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * ITIS: Dasiphora * United States Department of Agriculture (USDA): Dasiphora *
Dasiphora davurica

Dasiphora davurica on pensashanhikkien sukuun ja ruusukasvien heimoon kuuluva kasvilaji, jolla ei ole suomenkielistä nimeä. Joidenkin lähteiden mukaan kyseessä on sama laji kuin keltapensashanhikki (Dasiphora fruticosa). == Ulkonäkö ja koko == Dasiphora davurica on pieni pensas, jonka kasvukorkeus on 0,3–2, harvemmin jopa 3 metriä. Nuorten oksien kuori on harvakarvainen, vanhempien oksien harmahtavan ruskea ja pois kuoriutuva. Vuorottaiset lehdet ovat jakautuneet lehtikannaksi ja -lavaksi. Lehtilapa on jakautunut parittain sulkamaisesti 4 tai 6 lehdykäksi. Lehdykät ovat pitkänomaisia, pituudeltaan 0,5–1,2 senttimetriä ja leveydeltään 4–8 millimetriä, muodoltaan soikeita, joskus kiilamaisilla tai pyöristyneillä pohjilla. Uloin lehdykkäpari on kasvanut yhteen lehtiruotien kanssa. Lehdyköiden ylä- ja alapuolet ovat harvakarvaisia, silkkikarvaisia tai kaljuja. Lehdykät ovat kokoreunaisia, tasaisia tai hieman rullalle kiertyneitä, tylppä- tai teräväkärkisiä. Korvakkeet ovat ohutpintaisia, harvakarvaisia tai melkein kaljuja. Kasvi kukkii toukokuusta marraskuuhun. Yksi tai useampi kukka ovat järjestäytyneet yksitellen versojen latvoihin. Kukkavarsi on pitkä, ohut ja tuskin lainkaan karvainen. Kaksineuvoiset kukat ovat säteittäisesti symmetrisiä ja viisiteräisiä; niiden halkaisija on 1,5 – 2,5 senttimetriä. Ulkoverhiön lohkot ovat soikeita tai munanmuotoisia, lyhyempiä tai lähes yhtä pitkiä kuin verholehdet. Verholehdet ovat munanmuotoisia, suippoja tai piikkimäisiä. Viisi vapaata, yläpäästään pyöristynyttä terälehteä ovat valkoisia ja munanmuotoisia. Hedelmä on karvainen pähkylä. == Levinneisyys ja elinympäristö == Dasiphora davuricaa esiintyy Koreassa, Mongoliassa, Venäjällä ja Manner- Kiinassa Anhuin, Gansun, Hebein, Hubein, Sisä-Mongolian, Qinghain, Shaanxin, Shanxin, Sichuanin ja Yunnanin provinsseissa. Kiinassa laji kasvaa metsissä, metsänreunoissa, pensaikoissa, niityillä, pengerryksillä, vuoristolaaksoissa ja rotkoissa 1200–4200 metrin korkeudella. == Lähteet == davurica
Dasiphora parvifolia

Dasiphora parvifolia on pensashanhikkien sukuun ja ruusukasvien heimoon kuuluva kasvilaji, jolla ei ole suomenkielistä nimeä. Lajin kuvasivat ensimmäisinä Friedrich Ernst Ludwig von Fischer ja Johann Georg Christian Lehmann; nykyisen nimensä kasvi sai Sergei Vasilievich Juzepczukilta. Catalogue of Lifen mukaan lajilla ei ole alalajeja. Pensas kasvaa 30–150 cm korkeaksi ja kukkii keltaisin kukin. Sen levinneisyysalue käsittää Keski- ja Itä-Aasian. == Lähteet == parvifolia
Contessina de’ Bardi

Contessina de’ Bardi (n. 1400 – 1473) oli Firenzen hallitsija Cosimo de’ Medicin vaimo. ==Elämäkerta== Contessina de’ Bardin tarkkaa syntymävuotta ei tunneta. Eri lähteissä mainitaan vuodet 1391, 1392 ja 1400. Vuosista 1400 lienee todennäköisin. Contessina de' Bardi meni naimisiin Cosimo de’ Medicin kanssa vuonna 1414 ja häntä olisi pidetty tuohon aikaan varsin vanhana naimisiin menijänä, jos aiemmat syntymävuodet pitäisivät paikkansa. Contessina de’ Bardin isä Alessandro di Sozzo Bardi oli Vernion kreivi ja äiti Cammilla Elcin kreivi Raniero di Galdo Pannochieschin tytär. Contessinalla ja Cosimolla oli kolme poikaa: Piero, Giovanni ja Lorenzo.Medici, Contessina de (fl. 1400–1460) Women in World History: A Biographical Encyclopedia, Encyclopedia.com. Viitattu 27.6.2021. Cosimo de’ Medicistä tuli Firenzen hallitsija vuonna 1434. Contessinan sukulaiset olivat avioliiton kautta Cosimon läheisiä liittolaisia. Contessinan rooli oli pitkälti kotiäitinä toimiminen. Hänen elämästään tiedetään esimerkiksi hänen sukulaistensa kanssa käymänsä kirjeenvaihdon kautta. Kirjeissä nousevat esiin etenkin perheasiat ja esimerkiksi Contessinan huoli kihtiä sairastaneen kolmen lapsensa terveydestä. Contessina vastasi myös perheen omistamien useiden eri tilojen ylläpidosta. Tuon ajan naisten rooli hallinnossa oli tyypillisesti vähäinen. Contessinalla oli kuitenkin oma roolinsa esimerkiksi useiden eri merkkihenkilöiden kestittämisessä Medicien palatsilla. Contessina jäi leskeksi hänen miehensä Cosimon kuollessa vuonna 1464. Contessina kuoli vuonna 1473. Hänen tarkkaa kuolinpäiväänsä ei tunneta, mutta hänen tiedetään menehtyneen 26. syyskuuta – 25. lokakuuta. ==Lähteet== Luokka:Italialaiset aateliset Luokka:Medicit Luokka:Kuuluisien henkilöiden puolisot Luokka:Syntymävuosi_tuntematon Luokka:Vuonna 1473 kuolleet
Wiener Philharmoniker

Wiener Philharmoniker on Itävallan rahapajan (Münze Österreich AG) lyömä bullion-kolikko. Kolikko on nimetty Wienin filharmonikot-sinfoniaorkesterin mukaan ja siitä lyödään kultaista,platinaista ja hopeista versiota. Kultakolikko laskettiin liikkeelle 1989. Kolikon tunnus- eli kruunapuolella on kuvattu Wienin Musikverein-konserttisalin urut, ja taustapuolelle on kuvattu orkesterin soittimia. Toisin kuin esimerkiksi krugerrandi, se ei ole kultaseosta vaan puhdasta 24 karaatin kultaa. Kolikon nimellisarvo oli alkujaan 2000 Itävallan šillinkiä, Itävallan siirryttyä euroon sen nimellisarvoksi määriteltiin €100. Ensimmäinen kolikko oli yhden unssin (31.103 grammaa) painoinen mutta siitä on lyöty myös pienempiä versioita aina 1/24-unssin kokoon asti. Vuonna 2008 laskettiin liikkeelle hopeinen kolikko, nimellisarvoltaan 1.5 euroa, ja 2016 platinakolikko. Kolikot ovat laillinen maksuväline Itävallassa, mutta muiden bullion-kolikoiden tapaan niiden todellinen arvo on niiden sisältämän metallin myyntihinta. Philharmoniker on yksi maailman suosituimmista sijoituskolikoista: Kultainen Philharmoniker on useina vuosina ollut maailman eniten myyty kultainen bullion-kolikko, ja hopeista kolikkoa on myyty joka vuosi useita miljoonia. == Lähteet == Luokka:Kultarahat Luokka:Itävallan talous
Mikonkorpi

Mikonkorpi on Järvenpään 17. kaupunginosa, joka sijaitsee kaupungin itärajalla. Se rajoittuu idässä Sipooseen, etelässä Tuusulaan. Mikonkorven kautta kulkee 1950-luvulla rakennettu Lahdentie, joka alun perin oli valtatie mutta nykyisin seututie 140. Myöhemmin rakennettu moottoritie, Lahdenväylä, joka on osa valtatietä 4, on Mikonkorven länsirajana Satumetsän ja Satukallion kaupunginosia vastaan. Myös Keravanjoki kulkee Mikonkorven kautta lähellä Sipoon rajaa. == Historia == Mikonkorven alueen länsiosaan Sotakylään rakennettiin kaikkiaan 11 taloa 1940-luvun alussa sotainvalideille ruotsalaisin lahjoitusvaroin. Rakennukset sijoittuvat vapaasti rinnemaastoon. Myöhemmin alueelle on rakennettu piharakennuksia, laajennusosia sekä uusia asuinrakennuksia. Alueen perusluonne on kuitenkin säilynyt alueella Tokkakujan ja Hirvikadun välissä korttelissa 1713. Sotakylän omakotialue on maakunnallisesti arvokas kulttuuriympäristö. == Lähteet == * Kaavaselostus * Asemakaavan selostus, Mikonkorven omakotitontit 12.11.2015 * Keski-Uudenmaan maakuntamuseon lausunto Järvenpään Mikonkorven asemakaavan muutosluonnoksesta 9.10.2015 === Viitteet === Luokka:Järvenpään kaupunginosat
BMW X3 (G01)

BMW G01 on BMW X3:n kolmannen sukupolven malli, jota on valmistettu vuosina 2017–2024. Se korvasi edeltäneen F25-mallin ja seuraajaksi tuli G45. == BMW X3 (G01) 2017–2024 == BMW G01 esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syyskuussa 2017. Se perustuu BMW:n modulaariselle CLAR-pohjalevylle, kuten useimmat valmistajan mallit. Ainoastaan Kiinan markkinoilla on saatavana pidempiakselivälinen versio (koritunnus G08). Vuoden 2017 Euro NCAP -kolaritestistä G01 sai tulokseksi täydet viisi tähteä. Vuonna 2019 esiteltiin malliston huipulle X3 M, jossa on kaksoisturboahdettu 3,0-litrainen moottori teholtaan 480 hevosvoimaa. Competition-versiossa teho on nostettu 510 hevosvoimaan. Malli sai vuonna 2021 kasvojenkohotuksen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == X3 (G01) Luokka:J-segmentin autot Luokka:2010-luvun autot Luokka:2020-luvun autot
Kōtarō Kiyomiya

Kōtarō Kiyomiya (; s. 25. toukokuuta 1999) on japanilainen baseball-pelaaja. Hän on ammattilainen Hokkaido Nippon-Ham Fighters -seurassa Nippon Professional Baseballin Pacific Leaguessa. == Aiheesta muualla == Luokka:Japanilaiset baseballpelaajat Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kirjallisuusvuosi 1878

Kirjallisuusvuosi 1878 käsittelee vuoden 1878 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia. == Tapahtumia == *Werner Söderström Osakeyhtiö sai alkunsa, kun porvoolainen Werner Söderström kustansi ja painatti ensimmäisen kirjansa, J. O. Åbergin teoksen Pohjanmaan helmi. == Julkaisuja == * Minna Canth - Novelleja ja kertomuksia (esikoisteos) * Minna Canth - Murtovarkaus (näytelmä) * J. H. Erkko - Paimenet : pieni laulukihermä * Henry James - The Europeans: A sketch * Kaarlo Kramsu - Runoelmia I * Friedrich Nietzsche - Menschliches, Allzumenschliches: Ein Buch für freie Geister (teosta ei ole suomennettu) * J. O. Åberg - Pohjanmaan helmi == Palkintoja == == Lähteet == 1878 Luokka:1878
Rautajärvi (täsmennyssivu)

Rautajärvi voi tarkoittaa seuraavia: == Paikannimenä == * Rautajärvi, järvi Enontekiöllä * Rautajärvi, kuivatettu järvi Humppilassa * Rautajärvi, järvi Pälkäneellä * Rautajärvi, kylä Pälkäneellä * Rautajärvi, järvi Tampereella. ==Sukunimenä== * Martti Rautajärvi, ent. Blomgren (1868–1927), opettaja ja koulunjohtaja, maanviljelysneuvos === Kuvitteellisia henkilöitä === * Pentti Rautajärvi, kansakoulunopettaja ja suojeluskuntalainen Väinö Linnan romaanitrilogiassa Täällä Pohjantähden alla == Katso myös == * Rautjärvi (täsmennyssivu) * Rautavesi Luokka:Järvien täsmennyssivut
Henrik Corte

Henrik Corte (k. 1680) oli virkamies, Raahen kaupungin ensimmäinen pormestari ja menestyksekäs liikemies. Saksalaista syntyperää oleva Corte tuli Pohjois- Pohjanmaalle 1640-luvun alussa, toimien ensin tukholmalaisen kauppiaan edustajana, sitten Oulussa voutina vuodesta 1647 ja lääninhaltijana Pietari Brahen palveluksessa. Vuonna 1650 hänet määrättiin muuttamaan silloiseen Salon kaupunkiin. Siellä Corte paneutui tarmokkaasti Raaheksi myöhemmin nimetyn ja laajentuvan kaupungin kehittämiseen voutina ja pormestarina. Raahen olot järjestettiin hänen johdollaan. Veroja hän keräsi kruunulle, kreivikunnalle ja kaupungille. Samalla Corte harjoitti itse menestyksellistä liiketoimintaa kaupungin porvarina, samoin kuin tervakauppaa Tukholmaan. Pormestariksi ryhtyessään hän oli saanut itselleen 12 vuoden verovapauden. Corte oli myös mukana perustamassa Kajaanin vapaaherrakuntaan suolankeittimöä ja potaskatehdasta ja omisti useita Pietari Brahen hänelle lahjoittamia maatiloja. Raahen valtiopäivämies Corte oli vuonna 1672. Raahen vanhaan kirkkoon hän lahjoitti muun muassa saarnatuolin ja epitafin. Corten ensimmäinen puoliso oli Kristina Forbus (k. 1661) ja toinen Elisabet Root. Corten poika ensimmäisestä avioliitosta Henrik Corte nuorempi (1647–1708) seurasi isäänsä Raahen toisena pormestarina 26 vuoden ajan ja vielä tämän poika Gabriel Corte oli Raahen pormestari 1708–1728.Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Henrik Corte. Verkkojulkaisu 2005. (Viitattu 22.12.2019)Henrik Corte vanhempi. Raahen museo. (Viitattu 22.12.2019) ==Lähteet== Luokka: Suomalaiset kauppiaat Luokka: Suomalaiset virkamiehet Luokka:Raahen kaupunginjohtajat Luokka: Ruotsin säätyvaltiopäivien valtiopäivämiehet Luokka: Syntymävuosi tuntematon Luokka: Vuonna 1680 kuolleet
Nevedro (järvi)

Nevedro () on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Sebežin piirissä. == Maantietoa == Järvi on 6,1 kilometriä pitkä, 4,4 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 8,25 neliökilometriä eli 825 hehtaaria, josta vesialaa on 799 hehtaaria. Järvi on muodoltaan kolmisakarainen: kaakkoon päin työntyy leveä lahtimainen järvenosa, isomman saaren takana työntyy itään toinen lahti ja loput järvestä muodostuu länteen työntyvästä lahtimaisesta osasta. Järvellä on kahdeksan saarta, joiden yhteispinta-ala on 25,5 hehtaaria. Suurin saari on 650 metriä pitkä. Se on puoliksi sekametsää ja avosuota. Saari suojaa itään työntyvää lahtea. Järvenselällä sijaitsee vain kolme luotoa, mutta loput saarista löytyy länteen työntyvästä lahdesta. Saarien halkaisijat ovat 170 metriä, 130 metriä, 20 metriä ja 20 metriä. Kaikki saaret kasvavat puita. Järven syvyys on 8,5 metriä, mutta sen keskisyvyys on vain 3,6 metriä. Järven pohja on hiekkaa, jonka päälle on kerrostunut mutaa. Monet rannat ovat ruovikkoa ja suota, mutta kaakkoispäässä vaikuttaisi ilmavalokuvassa olevan pitkä hiekkaranta. Järvi kuuluu sekä Sebežin että Pustoškan piirin. Piiriraja ylittää järven länsiosan niin, että suurin osa järvestä on Pustoškan puolella. Järven pohjoisrannalla sijaitsee pieni Šilovon kylä (Шилово), josta lähtee tie 18 kilometrin päässä sijaitsevaan Pustoškaan. Länsipään etelärannassa sijaitsee Malahin kylä (Малахи) ja järven länsipäästä muutama sata metriä länteen on Lopatovon kylä (Лопатово). Järvellä on aiemmin ollut nimikkokylä Nevedro, jossa on enää yksi talo, joka viljelee maita. == Luontoarvoja == Järven lähihistoriassa ympäröivät maat olivat peltovaltaisia, mutta maaseudun autioituminen on jättänyt monet pellot metsittymään. Rannoilla kasvaa vesikasvillisuutta ja etenkin ruokokasvillisuutta. Tällaiset rannat ovat selvästi soistuneet. Rannat ovat hiekkaisessa maaperässä selväpiirteisiä, ja järven ekosysteemi kykenee pitämään yllä runsasta kalalajien kirjoa: hauki, ahven, lahna, kuha, säyne, suutari, made, pasuri, karppi, rantanuoliainen, mutakala, törö, salakka, pasuri, ruutana, sekä joitakin Rutilus-suvun kalalajeja. Järvessä elää myös rapu. == Vesistösuhteita == Nevedron laskujoki on Nevedrjanka, joka on Velikajan sivujoki. Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. Järven itäpäähän laskee idästä ruoraksikaivettua johto-ojaa pitkin Orlejan ja sen kautta myös Vološnon järvet. Etelärantaan tulee metsäoja eteläiseltä metsä- ja suoalueelta. Järven valuma-alueen koko on lähteestä riippuen 99,1 tai 113,91 neliökilometriä. Laskujoki Nevedrjanka lähtee itäpään lahdenpohjukasta ja se virtaa aluksi matalan ja umpeen kasvavan Palejevon läpi ja jatkaa sitten useita kilometrejä ennen kulkemistaan järviparin Sutokskojen ja Mogilnon läpi. Nevedrjanka yhtyy Velikajaan muutama kilometri Idritsan ulkopuolella. == Huomautuksia == == Lähteet == Luokka:Pihkovan alueen järvet Luokka:Nevedrjankan valuma-alue Luokka:Sebežin piiri Luokka:Pustoškan piiri
Kaarlo Julenius

Kaarlo Kosti Julenius (21. elokuuta 1896 Mäntsälä – 17. kesäkuuta 1956) oli suomalainen everstiluutnantti. Hän toimi 1930-luvulla tykistönkenraali Vilho Nenosen apulaisena, oli tykistökomentajana Perkjärven tykistöleireillä ja kirjoitti tykistöaiheista sotilasalan julkaisuihin. Kansaneläkelaitoksen henkilökortit -arkisto > Vuosina 1950-1958 kuolleiden henkilöiden hakemistokortitPasi Kesseli : Tykistö taistelee tulellaan : tykistötaktiikan kehitys Suomessa itsenäisyytemme aikana, Maanpuolustuskorkeakoulu, Sotahistoria. Edita, Helsinki 2017, Juleniuksesta s. 86, 100, 122, 321 Julenius toimi Tykistökoulun johtajana vuosina 1930–1941.M. O. Rintanen, A. Meriläinen ja V. Poikonen (toim.): Tykkimies 1968: Suomen Kenttätykistön Säätiön vuosikirja 1968, s. 40. Helsinki: Suomen Kenttätykistön Säätiö, 1968. == Julkaisuja == Nimillä K. Julenius ja K. K. Julenius: * Tulevaisuuden tykistö. Tiede ja ase 1/1933 Viite julkaisuun * Jalkaväen ja tykistön yhteistoiminnasta. Reserviupseeri 1934 * Tykistön toimintamahdollisuuksista metsämaastossa. Sotilasaikakauslehti 1936 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset everstit Luokka:Vuonna 1896 syntyneet Luokka:Vuonna 1956 kuolleet
Vincent Bueno

Vincent Bueno (s. 10. joulukuuta 1985 Wien, Itävalta), on itävaltalais- filippiiniläinen laulaja ja lauluntekijä. Hänen oli tarkoitus edustaa Itävaltaa kappaleella ”Alive” vuoden 2020 Eurovision laulukilpailussa Rotterdamissa. Ne kuitenkin peruttiin koronaviruspandemian vuoksi, ja hänet valittiin sen sijaan Itävallan edustajaksi vuoden 2021 kilpailuun. Hänen vuoden 2021 edustuskappaleensa on nimeltään "Amen". == Ura == Bueno varttui Itävallassa, jossa hän aloitti tanssimisen 4-vuotiaana. Hän valmistui myöhemmin Wienin musiikkikonservatoriosta, jossa hän opiskeli musiikkia ja näyttelemistä. Bueno osaa soittaa neljää soitinta: pianoa, rumpuja, kitaraa ja bassokitaraa. Buenon vanhemmat ovat taustaltaan Filippiinien ilokanoja. Bueno voitti 12. tammikuuta 2008 itävaltalaisen televisioyhtiön ORF:n järjestämän musikaalikilpailun nimeltä Musical! Die Show. Bueno toimi myös avajaisnumerona Sarah Geronimon konsertissa Wienissä. 18. tammikuuta 2008 Bueno kertoi filippiiniläiselle medialle, että hänen tavoitteenaan on luoda uraa Filippiineillä. 29. elokuuta 2010 hän esiintyi ensimmäistä kertaa Filippiinien televisiossa. Hän allekirjoitti myöhemmin myös sopimuksen filippiiniläisen levy-yhtiön Star Recordsin ja ABS-CBN:n kanssa. ORF ilmoitti 12. joulukuuta 2019, että Vincent Bueno edustaisi Itävaltaa vuoden 2020 Euroviisuissa kappaleella ”Alive”. Ne kuitenkin peruttiin koronaviruspandemian vuoksi, minkä jälkeen ORF ilmoitti valinneensa Buenon Itävallan edustajaksi vuoden 2021 kilpailuun. Hän kilpaili toisessa semifinaalissa, jossa hän sijoittui kahdeksitoista ja täten karsiutui finaalista. ==Diskografia== ===Studioalbumit=== Nimi Yksityiskohdat Listasijoitukset AUT Step by Step * Julkaistu: 4. maaliskuuta 2009 * Formaatti: digitaalinen lataus * Levy-yhtiö: HitSquad Records 55 Wieder Leben * Julkaistu: 2016 * Formaatti: digitaalinen lataus * Levy-yhtiö: Bueno Music — Invincible * Julkaistu: 2018 * Formaatti: digitaalinen lataus * Levy-yhtiö: Bueno Music — On the Run * Julkaistu: 27. marraskuuta 2020 * Formaatti: digitaalinen lataus * Levy-yhtiö: Bueno Music — ===EP-levyt=== Nimi Yksityiskohdat The Austrian Idol – Vincent Bueno * Julkaistu: 2011 * Formaatti: digitaalinen lataus * Levy-yhtiö: ABS-CBN Film Production ===Singlet=== Nimi Vuosi Albumi "Sex Appeal" 2008 Step by Step "Party Hard" 2011 The Austrian Idol – Vincent Bueno "Bida Best Sa Tag-Araw" (Angeline Quinton kanssa) 2016 rowspan="6" "All We Need Is That Love" "Sie Ist So" 2017 "Rainbow After the Storm" 2018 "Get Out My Lane" 2019 "Alive" 2020 "Walking on Water" On the Run "Instant Dose" "Amen" 2021 == Lähteet == Luokka:Itävaltalaiset laulajat Luokka:Itävallan euroviisuedustajat Luokka:Vuoden 2020 euroviisuedustajat Luokka:Vuoden 2021 euroviisuedustajat Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Conor Garland

Connor Garland (s. 11. maaliskuuta 1996 Scituate, Massachusetts) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Hän edustaa NHL-seura Vancouver Canucksia. Laitahyökkääjänä rightin mailalla pelaava Garland on Arizona Coyotesin viidennen kierroksen varaus vuoden 2015 varaustilaisuudessa. Heinäkuussa 2021 Coyotes kauppasi Garlandin ja Oliver Ekman-Larssonin Vancouver Canucksiin vaihdossa Jay Beagleen, Loui Erikssoniin, Antoine Rousseliin, ensimmäisen kierroksen varausvuoroon vuoden 2021 varaustilaisuudessa, toisen kierroksen varausvuoroon vuoden 2022 varaustilaisuudessa ja seitsemännen kierroksen varausvuoroon vuoden 2023 varaustilaisuudessa. https://www.nhl.com/news/arizona-coyotes-trade-oliver-ekman-larsson-to- vancouver-canucks/c-325755104?tid=278542340 Siirron jälkeen Garland teki Canucksin kanssa viisivuotisen ja yhteensä 24,75 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen. https://www.tsn.ca/vancouver-canucks-conor-garland-arizona- coyotes-1.1673517 Kaudella 2018-2019 alkaneella NHL-urallaan Garland on pelannut 164 runkosarjaottelua tehden 47 maalia + 49 syöttöä = 96 tehopistettä. Tilastot päivitetty kauden 2020-2021 jälkeen. ==Lähteet== * https://www.nhl.com/player/conor-garland-8478856 Luokka:Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vancouver Canucksin pelaajat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Alive (Vincent Buenon kappale)

Alive on itävaltalaisen laulajan Vincent Buenon esittämä kappale, jolla hänen oli tarkoitus edustaa Itävaltaa vuoden 2020 Eurovision laulukilpailussa, Rotterdamissa. == Lähteet == Luokka:Itävallan euroviisuedustuskappaleet Luokka:Vuoden 2020 euroviisuedustuskappaleet
Maybellene i Hofteholder

Maybellene i Hofteholder on tanskalaisen heavy metal -yhtye Volbeatin kappale, joka julkaistiin ensimmäisenä singlenä yhtyeen kolmannelta studioalbumilta Guitar Gangsters & Cadillac Blood. Kappaleen sanoitti yhtyeen laulaja Michael Poulsen ja sen tuotti Jacob Hansen. Kappale nauhoitettiin keväällä 2008 Hansen Studiossa Tanskassa, Riben kaupungissa. == Lähteet == Luokka:Volbeatin kappaleet Luokka:Vuoden 2008 kappaleet
Mary Ann’s Place

Mary Ann’s Place on tanskalaisen heavy metal -yhtye Volbeatin kappale, joka julkaistiin toisena singlenä yhtyeen kolmannelta studioalbumilta Guitar Gangsters & Cadillac Blood. Kappaleen sanoitti yhtyeen laulaja Michael Poulsen ja sen tuotti Jacob Hansen. Kappaleella vierailee tanskalainen laulaja Pernille Rosendahl. Kappale nauhoitettiin keväällä 2008 Hansen Studiossa Tanskassa, Riben kaupungissa. == Lähteet == Luokka:Volbeatin kappaleet Luokka:Vuoden 2008 kappaleet