EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Legio XVII

Legio XVII (seitsemästoista legioona) oli roomalainen legioona, jonka Augustus perusti noin vuonna 41 eaa. Legioona tuhoutui Teutoburgin taistelussa vuonna 9 jaa. Sen nimeä ei tunneta mutta se saattoi olla Gallica tai Germanica. Legioona perustettiin luultavasti alun perin vastustamaan Sextus Pompeiusta, toisen triumviraatin viimeistä vastustajaa. Legioona sijoitettiin Galliaan sen jälkeen, kun Octavianus (Augustus) oli lyönyt Marcus Antoniuksen ja Kleopatran Aktionin taistelussa vuonna 31 eaa. Myöhemmin Legio XVII siirrettiin Germaniaan Castra Veteraan (Xanteniin). Vuonna 7 jaa. Publius Quinctilius Varuksesta tuli Germanian maaherra ja myös Legio XVII:n komentaja. Syyskuussa vuonna 9 roomalaisten keruskiliittolaisten johtaja Arminius ilmoitti, että Reinillä oli syttynyt kapina. Varus siirtyi kolmen legioonansa (XVII, XVIII ja XIX) kanssa länteen kukistaakseen kapinan. Arminius oli kuitenkin pettänyt roomalaiset ja johti heidät ansaan lähellä nykyistä Osnabrückiä. Germaanit tuhosivat kaikki kolme legioonaa, ja niiden sotamerkit eli kotkat katosivat. == Lähteet == * Luokka:Roomalaiset legioonat
Alban Bushi

Alban Ali Bushi (s. 20. elokuuta 1973 Tirana, Albania) on albanialainen 180 senttimetriä pitkä entinen jalkapalloilija, jonka viimeinen seura oli hänen kasvattajaseuransa SK Tirana. Bushin pelipaikka on hyökkääjä. Bushi aloitti ammattilaisuransa vuonna 1993 synnyinkaupungissaan, SK Tiranan riveissä. Hän edusti tiranalaisjoukkuetta vuoteen 1997 asti, tosin hän pelasi välissä puolitoista vuotta FC 1899 Szegedissä Unkarissa ja vuoden Flamurtari Vlorassa kotimaassaan. Vuonna 1997 Bushi siirtyi Kreikkaan, ateenalaiseen Apolloniin, jossa hän pelasi puolisen vuotta. Vuonna 1998 albaanikärki muutti Bulgariaan, Litex Lovechin joukkueeseen. Bulgariassa vietettyjen puolentoista vuoden jälkeen Bushi siirtyi Turkkiin, jossa hän ehti edustaa Adanasporia, Istanbulsporia ja Trabzonsporia ennen siirtoaan takaisin Kreikkaan vuoden 2005 kesällä. Kreikassa hän pelasi kaudet 2005-2010 Levadiakos FCssä ja Apollon Kalamariasissa joiden jälkeen palasi vielä uransa viimeiseksi kaudeksi Tiranaan. Albanian maajoukkueessa Bushi on pelannut 67 ottelua ja tehnyt niissä 14 maalia. Hän pelasi debyyttimaaottelunsa vuonna 1995. ==Aiheesta muualla== *Bushi Weltfussball-tietokannassa *Bushi Transfermarkt-tietokannassa Luokka:Albanialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Altin Haxhi

Altin Haxhi (s. 17. kesäkuuta 1975) on albanialainen jalkapalloilija, joka edustaa kyproslaista Anorthosis Famagustan joukkuetta. Haxhin pelipaikka on keskikentällä, useimmiten hyökkäävässä roolissa. 175 senttimetrin pituinen Haxhi on pelannut ammattilaisuransa aikana lähinnä Kreikassa. Hän on edustanut ennen nykyistä seuraansa PAS Giannenaa, Panachaiki Patrasta, Iraklis Salonikia ja Apollonia Kreikassa sekä Litex Lovechia ja TsSKA Sofiaa Bulgariassa. Nykyiseen joukkueeseensa Haxhi siirtyi vuonna 2005 ja hänen sopimuksensa päättyy vuonna 2007. Albanian maajoukkueessa vasenjalkainen Haxhi on pelannut 51 ottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia. Maajoukkuedebyyttinsä hän teki vuonna 1995. ==Aiheesta muualla== *Haxhi Transfermarkt-tietokannassa Luokka:Albanialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Familiar to Millions DVD

Familiar To Millions DVD on brittiläisen rock-yhtye Oasiksen konserttitallenne DVD, joka julkaistiin 13. marraskuuta 2000. Se on taltiointi 21. heinäkuuta, 2000 pidetystä konsertista Wembley-stadionilla, Lontoossa, Englannissa. Konserttitaltiointia on myös saatavilla tupla-CD:nä, CD:nä, DVD ja VHS versioina. DVD:llä on mukana dokumentti show'n rakentamisesta ja valmistelusta, ohjauksen seurausta, yleisön kommentteja ja katsomotunnelmia sekä Gallagherin veljesten haastattelut. Kannet on suunnitellut kansitaiteilija Simon Halfon. ==DVD:n sisältö== * Kaikki kappaleet on kirjoittanut Noel Gallagher, ellei toisin mainita. # Fuckin' In The Bushes (intronauha) - 3:02 # Go Let It Out - 5:29 # Who Feels Love? - 6:02 # Supersonic - 4:31 # Shakermaker - 5:13 # Acquiesce - 4:17 # Step Out (Crosby/Gallagher/Moy/Wonder) - 3:52 # Gas Panic! - 8:15 # Roll With It - 4:43 # Stand by Me - 5:48 # Wonderwall - 4:43 # Cigarettes & Alcohol - 6:55 # Don't Look Back In Anger - 5:27 # Live Forever - 5:07 # Hey Hey, My My (Young) - 3:45 # Champagne Supernova - 6:36 # Rock 'n' Roll Star - 7:23 \+ Runsaasti extramateriaalia. == Katso myös == * Familiar to Millions -albumi Luokka:Oasiksen DVD-levyt
Ville Hautala

Ville Veikko Hautala (s. 19. marraskuuta 1968 Lapua) on suomalainen yleisurheilija. Hän menestyi parhaiten estejuoksijana mutta kilpaili myös keski- ja kestävyysmatkoilla sekä maastojuoksussa. Hautala edusti Suomea estejuoksussa Barcelonan olympialaisissa 1992, Stuttgartin MM-kisoissa 1993, Helsingin EM-kisoissa 1994 ja Göteborgin MM-kisoissa 1995. Seuratasolla Hautala edusti Lapuan Virkiää ja Lahden Ahkeraa. Oman juoksu-uransa jälkeen Ville Hautala on toiminut valmennustehtävissä Lahden Ahkerassa ja Suomen Urheiluliitossa. Ville Hautalan lapset Janna, Wilho, Walte ja Wäinö ovat kaikki kestävyysjuoksijoita. Pisimmälle urallaan on edennyt Wilho, joka vuonna 2020 sijoittui estejuoksussa Kalevan kisoissa hopealle ja neljänneksi Ruotsi- ottelussa. Walte on edustanut estejuoksussa Suomea Ruotsi-ottelussa M18-sarjassa Tampereella 2018 ja Pohjoismaiden mestaruuskisoissa M20-sarjassa Kristiansandissa 2019. Wäinö edusti Suomea estejuoksussa Ruotsi-ottelussa M18-sarjassa 2019. Tytär Janna on juossut Kalevan kisoissa esteitä ja 800 metriä. == Suomen mestaruudet == Matka Vuosi Aika 3 000 m esteet 1992 8.42,89 3 000 m esteet 1993 8.39,10 3 000 m esteet 1994 8.52,39 3 000 m esteet 1995 8.49,22 maastojuoksu (pitkä rata) 1998 37.58 tiejuoksu 20 km 1990 1.02.36 puolimaraton 1998 1.07.20 puolimaraton 1999 1.04.40 maraton 1997 2.27.10 http://www.gbrathletics.com/nc/fin.htm == Ennätyksiä == Matka Aika Pvm Paikkakunta 3 000 m 7.56,77 20.8.1996 Tampere, Suomi 3 000 m esteet 8.29,00 10.7.1993 Oslo, Norja 5 000 m 14.04,21 23.8.1994 Oulu, Suomi 10 000 m 29.13,69 4.9.1999 Göteborg, Ruotsi Puolimaraton 1.04.40 24.4.1999 Oulainen, Suomi Maraton 2.16.36 27.9.1992 Berliini, Saksa == Lähteet == Luokka:Suomalaiset estejuoksijat Luokka:Suomalaiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Suomalaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Suomalaiset maastojuoksijat Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Yoko Tsuno

thumb|right|Yoko Tsunon mukaan nimetty katu Brysselissä. Yoko Tsuno on belgialaisen Roger Leloup’n piirtämä ja kirjoittama sarjakuva, jonka pääosassa on samanniminen sankaritar. Sarjakuva ilmestyi ensimmäisen kerran belgialaisessa Spirou-lehdessä vuonna 1969. Yoko on japanilaissyntyinen, toistuvasti seikkailuihin joutuva naispuolinen elektroniikkainsinööri, jolla on apunaan miespuoliset televisiotoimittajat Vic ja Pol. Yokolla on paljon ystäviä, ja ystävyys onkin yksi sarjan teemoja. Ystäviensä kanssa hän joutuu seikkailuihin, jotka ulottuvat myös avaruuteen ja menneisyyteen. Sarjan piirrostyö on pikkutarkkaa ja selkeäviivaista. Leloup piirtää maisemat ja talot valokuvista ja muista dokumenteista. Yoko Tsuno ilmestyi Suomessa aluksi Ruutu-sarjakuvalehdessä ja sen seuraajassa Non Stopissa. Sen jälkeen tarinoita on julkaistu suomennettuina albumeina, tosin eri järjestyksessä kuin alkuperäiset. Elämän rajoilla ja Titaanit ilmestyivät Yhtyneiden kustantamina Non Stop -albumeina 4/1978 ja 1/1979, vuodesta 1988 albumeja julkaisi Semic aloittaen albumista Supertykki. Vuodesta 2004 kustantaja on ollut Egmont. == Albumit == Seuraavassa luettelossa ovat Yoko Tsuno -albumit niiden alkuperäisessä ranskankielisessä julkaisujärjestyksessä. # Matka maan uumeniin (Le Trio de l'étrange, 1972). Suomentanut Vesa Nykänen. Tampere: Egmont, 2005. ISBN 952-469-337-2 # # # (Aventures électroniques, 1974) # Viesti ikuisuuteen ((Message pour l’éternité, 1974). Suomentanut Mirka Ulanto) Helsinki: Egmont Story House, 2024. ISBN 978-952-334-670-3 # # Elämän rajoilla (La Frontière de la Vie, 1978) # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # == Aiheesta muualla == * Kotisivut. * Suomessa julkaistut Yoko Tsuno -sarjakuvat. Kimmo Lakoma. * Yoko Tsuno. Matti Mattila. * Timo Ronkainen: Kenelle urut soivat. Kvaak.fi 16.5.2004. * Jukka Laine: Seikkailevat sankarittaret lennossa jälleen. Kvaak.fi 11.2.2007. * Tero Mattila: Tuulen tytär. Kvaak.fi 3.8.2008. * Jukka Laine: Yoko Tsuno pimeimmässä avaruudessa. Kvaak.fi 20.9.2009. * Toni Jerrman: Seitsemäs koodi. Tähtivaeltaja 13.1.2006. (Internet Archive) * Reijo Valta: Robottinainen maan alta. Pois työpöydältä 15.6.2012. * Janne Viitala: Ametistin kirous. Kvaak.fi 20.9.2013. * Reijo Valta: Khanyn salaisuus. Pois työpöydältä 21.4.2016. Luokka:Belgialainen sarjakuva Luokka:Sarjakuva- albumisarjat Luokka:Sarjakuvahahmot
Ville-Veikko Sainio

Ville-Veikko Sainio (s. 14. elokuuta 1970) on suomalainen entinen yleisurheilija. Sainio menestyi erityisesti estejuoksijana, ja hän hallitsi 3 000 metrin esteitä Suomessa 1990-luvun puolivälin jälkeen voittaen kolme peräkkäistä Suomen mestaruutta. Sainio juoksi myös keski- ja kestävyysmatkoja sekä osallistui maastojuoksuun. Ville-Veikko Sainio kilpaili 16-vuotiaana SM- maastokisoissa kotiseudullaan Mynamäellä. Hänen seuransa Mynämäen Isku saavutti joukkukisamitalin ja henkilökohtaisesti Sainio oli viides. Sainio juoksi kaikkia kestävyysmatkoja, mutta estejuoksu valikoitui päämatkaksi. Samaan aikaan kovin kilpakumppani oli Ville Hautala. Sainio voitti 3 000 metrin esteiden Suomen mestaruuden vuosina 1996, 1997 ja 1998. Hopealla hän oli 1993 ja 1995. Maastojuoksun SM-kisoissa hän oli lyhyellä radalla hopealla vuonna 1998. Suomi-Ruotsi -maaotteluihin Sainio osallistui viisi kertaa. Hän osallistui aikuisten arvokisoihin yhden kerran eli Budapestin vuoden 1998 EM- kisoihin. Sainion ennätys esteissä oli Lahden eliittikisoissa 26. heinäkuuta 1998 juostu 8.31,37. Nykyään Ville-Veikko Sainio työskentelee Mynämäen kunnalle urheilukentän hoitajana ja lapsuudenkodissaan maanviljelijänä.http://www.mynamaki.fi/liikuntapaikat ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset estejuoksijat Luokka:Suomalaiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Suomalaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Suomalaiset maastojuoksijat Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Burgundin herttua

Kapetingi-sukuiset Burgundin herttuat, jotka edustavat kahta eri sukuhaaraa, hallitsivat Burgundin herttuakuntaa vuodesta 1032 vuoteen 1482 asti. thumb|180 px|right|Kapetingi-sukuisten Burgundin herttuoiden vaakuna. ==kehyksetön|22x22px Suorat Kapetingit== *1032–1076 : Robert I Robert II Hurskaan, Ranskan kuninkaan poika. Hän sai Burgundin isältään vuonna 1032 apanage-läänityksenä. *1076–1079: Hugo I *1079–1102: Eudes I, lisänimeltään Punainen *1102–1143: Hugo II *1143–1162: Eudes II *1162–1192: Hugo III *1192–1218: Eudes III *1218–1272: Hugo IV *1272–1306: Robert II *1306–1315: Hugos V *1315–1349: Eudes IV *1349–1361: Filip I, ns. Filip de Rouvres == Valois-suku (Kapetingit)== *1364–1404: Filip II Rohkea *1404–1419: Juhana I Peloton *1419–1467: Filip III Hyvä *1467–1477: Kaarle Rohkea *1477–1482: Maria I == Zähringen-suku (Kärntenit) == Lähteet: * n. 1000–1078: Berthold I, Kärnten * n. 1050–1111: Berthold II, Zähringen 1092–1098 oli Švaabian herttua (Friedrich I Hohenstaufen). * n. 1085–1122: Berthold III, Zähringen herttua vuodesta 1111. * n. 1090–1152 Konrad I, Zähringen herttua vuodesta 1122, Burgundin pappi vuodesta 1127. * n. 1125–1186: Berthold IV, Zähringen herttua vuodesta 1152, Burgundin pappi. * n. 1160–1218: Berthold V, Zähringen herttua vuodesta 1186, Burgundin pappi. ==== Muut merkittävät Zähringenit ==== * k. 1110: Gebhard Zähringen, Berthold I:n poika, tuli Konstanzin piispaksi. * k. 1175: Clementia of Zähringen, Conrad I:n tytär, meni naimisiin Henrik Leijonan, Saksin herttuan kanssa vuonna 1147. * k. 1191: Rudolf of Zähringen, Conrad I:n poika, tuli Mainzin arkkipiispaksi ja Liègen piispaksi. == Katso myös == * Zähringerin leijonan ritarikunta * Kapetingit * Kärntenin herttuakunta * Hohenstaufen * Svaabia == Lähteet == * Luokka:Ranskan historia
Pascal Yoadimnadji

Pascal Yoadimnadji (1950 – 23. helmikuuta 2007 Pariisi, Ranska) oli tšadilainen poliitikko. Hän toimi Tšadin pääministerinä vuodet 2005–2007. Ennen poliittista uraansa Yoadimnadji työskenteli lakimiehenä. Moussa Fakin erottua 4. helmikuuta 2005 presidentti Idriss Déby nimitti hänet pääministeriksi. Sitä ennen Yoadimnadji ehti toimia myös muun muassa Tšadin maatalousministerinä Yoadimnadji oli kotoisin Etelä-Tšadista. Hän oli etniseltä taustaltaan gor. Hän kuoli aivoverenvuotoon 23. helmikuuta 2007 pariisilaisessa sotilassairaalassa, jonne hänet oli siirretty Tšadista hänen sairastuttuaan ja vaivuttuaan koomaan . == Lähteet == Luokka:Tšadin pääministerit Luokka:Maatalousministerit Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet
Malando

Malando (usein myös A. Malando, oik. Arie Maasland, 26. toukokuuta 1908 Rotterdam – 22. marraskuuta 1980 Bussum) oli hollantilainen orkesterinjohtaja, säveltäjä ja hanuristi. Malando tuli tunnetuksi nimeään kantavasta tango- orkesterista ja monista tangosävellyksistään. Arie Maasland suunnitteli aluksi rakennuspiirtäjän uraa ja soitti opintojensa ohessa pianoa, hanuria ja rumpuja rotterdamilaisissa yhtyeissä ja mykkäelokuvissa. Ammattimuusikon uransa hän aloitti rumpalina yhtyeessä nimeltä The Jumping Jacks. 1935 hän näki Haagissa kuuluisan argentiinalaisen tangotaiteilijan, Eduardo Biancon, esiintyvän. Tango teki Arieen suuren vaikutuksen, ja seuraavana vuonna hän sävelsi ensimmäisen oman tangonsa, Anny – tulevan vaimonsa mukaan nimetyn. Ensimmäisen suurelle yleisölle tunnetuksi tullut tango, Cosmopolite, syntyi seuraavana vuonna. Tämä tango oli nimetty rotterdamilaisen huvittelupaikan mukaan, jossa The Jumping Jacks usein esiintyi. Kun tango vuonna 1937 julkaistiin nuotteina, oli se saanut uuden nimen: Olé Guapa. Kustantajan mielestä espanjalainen nimi sopi kappaleelle paremmin. Tässä yhteydessä myös säveltäjä otti itselleen sopivamman taiteilijanimen, Malando, ja perusti oman, nimeään kantavan tanssiorkesterin vuonna 1939. Toisen maailmansodan aikana Malandon orkesteri esiintyi eri puolilla Hollantia, radiossa ensi kertaa vuonna 1941. Sodan aikana orkesteria myös pyydettiin esiintymään Saksassa, mistä tehtävästä kieltäytyminen johti vankileiripassitukseen. Kuljetuksen aikana Malando kuitenkin onnistui pakenemaan kahden orkesterinsa jäsenen kanssa. Orkesterin kansainvälinen menestys alkoi sodan jälkeen Saksasta ja Belgiasta, kun Malandon sävellykset olivat tulleet Euroopassa tunnetuiksi. 1950-luvulta alkaen orkesteri tunnettiin jo koko maailmassa ja kiertueet ulottuivat Japaniin asti. Vuonna 1973 Malando levytti orkestereineen albumillisen Toivo Kärjen tangoja. Vuonna 1979, vuosi ennen kuolemaansa, Malando luovutti orkesterinsa johdon vävylleen, Evert Overwegille, joka oli tullut orkesteriin rumpaliksi 1955. Nykyään Malando-orkesteria johtaa Evert Overwegin poika Daniël Overweg eli Danny Malando. == Sävellyksiä== :Swing it, foxtrot (1933) :Kiekie, valssi (1933) :Valse Marguerite, valssi (1933) :Olé Guapa, tango (1936, alun perin Cosmopolite) Luokka:Alankomaalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 1980 kuolleet
Moussa Faki

Moussa Faki Mahamat (s. 21. kesäkuuta 1960 Biltine) oli Tšadin pääministeri vuosina 2003–2005. Faki syntyi Biltinessä, Itä-Tšadissa, ja opiskeli Kongon tasavallassa lakia. Palattuaan Tšadiin hänet nimettiin oikeustieteen professoriksi N’Djamenassa sijaitsevaan Tšadin yliopistoon. Faki nimitettiin maansa pääministeriksi 24. kesäkuuta 2003, mutta hän erosi virastaan 4. helmikuuta 2005. Hänen seuraajakseen valittiin Pascal Yoadimnadji. Fakista tuli Tšadin ulkoministeri vuonna 2008. Vuonna 2017 hänet valittiin Afrikan unionin komission puheenjohtajaksi. == Lähteet == Luokka:Tšadin pääministerit Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kai Pahlman

Kai Pahlman (8. heinäkuuta 1935 Helsinki – 8. maaliskuuta 2013) oli suomalainen jalkapalloilija ja muusikko. Pahlman syntyi vuonna 1935 Helsingissä ja asui lapsuutensa Vallilassa. Pahlmanin isä oli muusikko ja Dallapé-orkesterin jäsen Helge Pahlman. Pahlman opiskeli Sibelius-akatemiassa ja työskenteli muusikkona. Bollis - Töölön pallokentän 100 vuotta, Erkki Alaja. TEOS. ISBN-978-951-851-574-9 Jalkapallourallaan värikkäänä persoonana tunnettu Pahlman pelasi Suomen maajoukkueessa vuosina 1954-1968 yhteensä 56 ottelua, joissa teki 13 maalia. Hän oli muun muassa voittamassa Pohjoismaiden mestaruutta vuonna 1966. Seurajoukkuetasolla hän voitti jalkapallon SM-sarjan maalikuninkuuden kolmesti: vuosina 1958, 1961 ja 1965. SM-tasolla Pahlman teki vuosina 1956-1972 288 ottelussa kaikkiaan 191 maalia, joka on kaikkien aikojen toiseksi eniten SM-tasolla, heti Heikki Suhosen jälkeen. Suomen mestaruuden Pahlman voitti kahdesti: vuosina 1957 HPS:n paidassa ja vuonna 1970 Reippaassa. Suomen cupin voittoon hän ylsi vuosina 1962 ja 1966. Eräs Pahlmanin yleisöä viihdyttävistä jalkapallotempuista oli nousta pallon päälle tähyilemään mahdollista syöttösuuntaa. Vuonna 1969 Pahlman kirjoitti jalkapalloaiheisen kirjan Banaanipotku. Nykyisin järjestetään 15-vuotiaille pelaajille 16 joukkueen Kai Pahlman -turnaus, joka vastaa SM-turnausta. Suomen Palloliitto myönsi Kai Pahlmanille Erik von Frenckell -mitalin tunnustuksena mittavasta työstä suomalaisen jalkapallon edistämiseksi, ja hänet valittiin Suomalaisen jalkapalloilun Hall of Fameen vuonna 1993. Pahlman oli isänsä Helge Pahlmanin tavoin muusikko, hänen instrumenttinsa oli piano.Pomus.net tietokanta Pahlmanin levytysura alkoi vuonna 1960 EP:llä Kai Pahlman laulaa ja soittaaÄänitearkisto. Myöhemmin hän julkaisi jazzahtavat pitkäsoittolevyt Musiikinopiskelija Kai Pahlman ystävineen tanssittaa (1985), Musiikinopiskelija Kaitsu "Banaani" Pahlman (1988), Kaitsu Pahlman ystävineen tanssittaa (1998) ja Soolo (2001).Discogs: Kai Pahlman == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Ylen Elävä arkisto – Banaanipotkija Pahlman * Atik Ismail muistaa lämmöllä suurta idoliaan Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon Suomen mestarit Luokka:Jalkapallon Suomen Cupin mestarit Luokka:Suomalaiset muusikot Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Koibla Djimasta

Koibla Djimasta (31. joulukuuta 1949 – 30. tammikuuta 2007) oli tšadilainen poliitikko. Hänet nimitettiin maansa pääministeriksi 8. huhtikuuta 1995. Hän kuitenkin erosi virastaan 17. toukokuuta 1997. Djimasta oli kotoisin Etelä- Tšadista. Hänen edeltäjänsä oli Delwa Kassiré Koumakoye ja seuraajansa Nassour Guelendouksia Ouaido. Luokka:Tšadin pääministerit Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet
Delwa Kassiré Koumakoye

Nouradine Delwa Kassiré Koumakoye (s. 1949) on tšadilainen poliitikko. Hän on ollut Tšadin pääministeri kahteen otteeseen, ensin 6. marraskuuta 1993 – 8. huhtikuuta 1995, jolloin häntä edelsi virassa Fidèle Moungar ja seurasi Koibla Djimasta. Toisen kerran hän aloitti pääministerinä 26. helmikuuta 2007, muutama päivä Pascal Yoadimnadjin kuoleman jälkeen, ja jatkoi tehtävässä 15. huhtikuuta 2008 asti, jolloin häntä seurasi Youssouf Saleh Abbas. Luokka:Tšadin pääministerit Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Adele Silva

Adele Silva (s. 19. marraskuuta 1980 Norbury, Surrey, Iso-Britannia) on englantilainen näyttelijä. Hän opiskeli Sylvia Young Theatre Schoolissa Marylebonessa. Silva esiintyi televisiossa ensimmäistä kertaa vuonna 1989. Hän esitti vuosina 1993–2000, 2005–2007 ja 2011 Kelly Windsoria saippuasarjassa Emmerdale. Silva seurusteli ennen laulaja Antony Costan kanssa. == Aiheesta muualla == * Luokka:Englantilaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lorenz Backman

Lorenz ”Lore” Backman (s. 18. heinäkuuta 1972) on suomalainen näyttelijä, juontaja ja muusikko. Juontotehtävissä hänet tunnettaneen parhaiten televisiosta toisena MTV3-kanavan viihdesarja Huuman juontajista vuosina 2005–2009. Viimeisimpänä Alfa-tv:lle tuotetussa Seniorielämää-sarjassa 2018. Hän on myös juontajana Radio Novan ohjelmassa Ile & Lore. Tätä ennen hän juonsi Yle TV2:lla sarjaa Umpimähkä vuonna 2004. Näyttelijänä hän on esiintynyt muun muassa miespääosassa Sydän kierroksella -sarjassa. Hän on myös kokeellisen teatteriryhmän Circus Maximuksen jäsen.http://www.circusmaximus.org/jasenet/index.html Muusikkona hän on toiminut Astro-yhtyeensä kanssa vuodesta 2006 alkaen. Astro julkaisi ensimmäisen singlensä 3. maaliskuuta 2008. Maaliskuusta 2010 Lorenz Backman on juontanut Biisikärpänen-viihdeohjelmaa MTV3:lla ja maaliskuusta 2012 alkaen Nelosella Mitä tuli tehtyä -viihdeohjelmaa. Toukokuussa 2012 hän alkoi juontaa yhdessä golfopettaja Riku Aarnion kanssa TV5:llä Pallon viemää -lifestyleohjelmaa. Elokuussa 2012 hän alkoi juontaa yhdessä vaimonsa Niina Backmanin kanssa Radio Novalla Backman vs. Backman -parisuhdeohjelmaa. Syksyllä 2012 hän aloitti myös kykyjenetsintäohjelma Talentin juontamisen yhdessä Sebastian Rejmanin kanssa. Backman näytteli vuonna 2016 valmistuneessa elokuvassa Teit meistä kauniin Sipe Santapukin isää Ristoa. Backman valmistui teatteritaiteen maisteriksi Tampereen yliopiston näyttelijäntyön laitokselta vuonna 1999. == Yksityiselämä == Backman on naimisissa juontaja, näyttelijä Niina Backmanin (o.s. Herala) kanssa. Pariskunnalla on kaksi yhteistä lasta, huhtikuussa 2008 syntynyt tytär sekä kesäkuussa 2010 syntynyt poika. Perheeseen kuuluu myös vuonna 2004 syntynyt tytär Niina Backmanin edellisestä liitosta Wallu Valpion kanssa. Lorenz Backmanin veli on Oliver Backman (s. 1975), joka on esiintynyt MTV3:n Uniikki-ohjelmassa ja Huutokaupan metsästäjät Suomi -ohjelmassa meklarina. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Backmanin profiili juontajat.fi:n tietokannassa * Luokka:Suomalaiset juontajat Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Suomalaiset muusikot Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hjalmar Mellin

Robert Hjalmar Mellin (19. kesäkuuta 1854 Tyrnävä – 5. huhtikuuta 1933 Helsinki) oli suomalainen matemaatikko. Mellinin isä oli kappalainen Robert Mellin ja äiti Sofia Augusta Thérmen. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1880 ja lisensiaatiksi 1882. Mellinin väitöskirja käsitteli algebrallisia funktioita. Mellin opiskeli Helsingin yliopistossa, Berliinissä opettajanaan Karl Weierstrass ja Leopold Kronecker sekä Tukholmassa. Helsingin yliopiston matematiikan dosentiksi Mellin tuli 1884 ja samana vuonna Polyteknillisen opiston yliopettajaksi. Opiston johtajana hän toimi 1904–1908. Professorin arvon Mellin sai 1897. Opiston muututtua Teknilliseksi korkeakouluksi hän toimi siellä pitkään matematiikan professorina, vuodesta 1908 aina vuoteen 1926 saakka. Mellin tunnetaan Mellinin muunnoksesta, joka on Laplacen muunnoksen tyyppinen integraalimuunnos. Hän julkaisi vuosina 1881–1933 yhteensä 45 julkaisua. Vuonna 1897 hän sai Suomen Tiedeseuran palkinnon ja vuonna 1927 Kordelinin säätiön kunniapalkinnon. Myöhempinä vuosinaan Mellin tutki kriittisesti Albert Einsteinin kehittämiä teorioita ja pyrki luomaan oman, eetterin ominaisuuksiin perustuvan maailmankuvan. Mellin oli kahdesti naimisissa ja sai ensimmäisestä avioliitosta neljä lasta, ensimmäinen puoliso vuodesta 1890 oli Hilda Koskinen (k. 1909) ja toinen vuodesta 1917 Hilda Maria Sofia Peltola (k. 1927). == Lähteet == * s. 511. === Viitteet === == Aiheesta muualla == *Hjalmar Mellin – Huippumatemaatikko Einsteinin kriitikkona, esitelmä Luonnonfilosofian seuran sivuilla *Mellinin muunnos Mathworldissä *MacTutor biography *Mathematics Genealogy Project: Robert Hjalmar Mellin * Luokka:Suomen oppilaitosten rehtorit Luokka:Suomalaiset matemaatikot Luokka:Teknillisen korkeakoulun professorit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Vuonna 1854 syntyneet Luokka:Vuonna 1933 kuolleet
Mellin

Mellin on seuraavien henkilöiden sukunimi: * Albert Mellin (1843–1886), suomalainen arkkitehti * Axel Gustaf Mellin (1775–1856), suomalainen juristi, senaattori ja valtiopäivämies, vapaaherra * Axel Gustaf Mellin (1843–1884), suomalainen vapaaherra, maanviljelijä ja valtiopäivämies * Berndt Gustaf Mellin (1804–1875), suomalainen vapaaherra, upseeri ja virka- ja valtiopäivämies * Gustaf Henrik Mellin (1806–1875), ruotsalainen pappi ja kirjailija * Janne Mellin, suomalainen laulaja-lauluntekijä * Hjalmar Mellin (1854–1933), suomalainen matemaatikko ja professori, pappi Robert Mellinin poika * Karl Gustaf Johan Mellin (1831–1865), suomalainen vapaaherra, juristi ja virka- ja valtiopäivämies, Berndt Gustaf Mellinin poika * Robert Mellin (1826–1880), suomalainen pappi ja kirjallisuuden suomentaja * Robert Mellin (1902–1994), brittiläinen lauluntekijä, elokuvasäveltäjä ja kustantaja ==Katso myös== * Mellin (aatelissuku)
Vaitolahti

Vaitolahti (, koltansaameksi Âiʹddvuõnn) on Petsamon kaupunkikuntaan kuuluva kylä Petsamon piirissä, Murmanskin alueella Venäjällä. Kylä sijaitsee Kalastajasaarennon pohjoispäässä Majakkaniemellä. Vuosina 1920–1940 kylän länsiosa kuului Suomelle osana Petsamon kuntaa. == Jaettu kylä == Alkuperäinen kylä jakaantui vuonna 1920 Tarton rauhassa kahtia. Kylän länsiosa oli pohjoisin Kalastajasaarennolla sijainneista Suomelle kuuluneista Petsamon kalastajakylistä, mutta ei Suomen pohjoisin kylä, joka silloinkin oli Nuorgam Utsjoella. Kylän itäinen osa kuului Neuvostoliitolle. Valtakunnan raja oli siis hyvin lähellä. Se kulki jopa rakennusten läpi. Raja-Tuovilan talosta osa oli rajan keskiviivan itäpuolella. Ensimmäisinä vuosina kylänosien yhteydet pystyttiin pitämään, mutta 1930-luvun loppupuolella raja sulkeutui ja yhteydet katkesivat.http://www.lansirannikko.kpnet.com/pummanki_esi.htm Vaitolahti kuului Petsamon ensimmäisestä koulupiirijaosta vuodelta 1921 lähtien Pummangin koulupiiriin. Pummanki sijaitsi Keskisaarennon pohjoisrannalla, eikä sinne ollut tieyhteyttä. Vaitolahden oma koulupiiri ja supistettu kansakoulu perustettiin vuonna 1923. Vaitolahden koulupiirin kuului myös Vaitolahden eteläpuolella sijainnut Kervannon kylä. Vaitolahden koulun ongelmia olivat tilanahtaus ja kervantolaisten vaikea koulumatka tunturin yli Vaitolahteen. Koska Nuorgamissa ei vielä ollut koulua, Vaitolahdessa oli Suomen pohjoisin kansakoulu, joka sijaitsi vain muutaman sadan metrin päässä rajasta samassa rakennuksessa rajavartioston kanssa. == Väestö == Vuoden 1929 henkikirjoituksen mukaan Suomen Vaitolahdessa oli 126 asukasta, jotka kaikki olivat suomalaisia. Vuonna 1918 kylä oli miltei kokonaan suomalainen ja kylä käsitti noin 30 taloa (savua). Asukasluvun kehitys: *116 (1921)Onnela 1999, s. 107–108 *107 (1925) *126 (1929) *125 (1930) *138 (1935) *141 (1939) == Katso myös == * Kuolansuomalaiset == Lähteet == * ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * Livekalan pyyntipaikoilta, Suomen Kuvalehti, 01.12.1928, nro 49, s. 31, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Petsamon kylät Luokka:Petsamon piiri
Samir Azzouz

Samir Azzouz (s. 27. kesäkuuta 1986) on marokkolais-hollantilainen rikollinen. Azzouz kuuluu terroristijärjestöksi luokiteltuun Hofstad Networkiin, jonka jäsenet ovat alankomaalaisia, yleisesti syntyperältään pohjoisafrikkalaisia miehiä. == Elämäkerta == ===Nuoruus=== Azzouz syntyi Amsterdamissa ja kasvoi köyhässä siirtolaiskorttelissa. Azzouz menestyi opiskelussa ja suoritti kuusivuotisen tutkinnon toisen asteen koulutuksessa. Näinä aikoina Azzouzin radikalisoituminen islamiin alkoi. ===Rikollisuus=== Tammikuussa 2003 Azzouz pidätettiin Ukrainassa. Hän oli menossa ystävineen Tšetšeniaan taistelemaan sissien puolelle Venäjää vastaan. Azzour käännytettiin takaisin Alankomaihin. Saman vuoden lokakuussa Azzouz ja neljä muuta pidätettiin Alankomaissa. Heitä epäiltiin terrorismikytkennöistä, mutta ilman pitäviä todisteita heidät päästettiin vapaaksi. Azzouz pidätettiin 30. kesäkuuta 2004 supermarketin aseelliseen ryöstöön osallistumisesta. Poliisi sai myöhemmin vihjeitä, joiden mukaan Azzouz suunnittelee kumppaneineen iskua Amsterdamin Schipholin lentoasemalle ja Borsselen ydinvoimalaan. Azzouzin asuntoon tehdyssä kotietsinnässä poliisi löysi karttoja ja kemikaaleja, joilla olisi ollut mahdollista iskeä kohteisiin. Seuranneessa oikeudenkäynnissä syytteet iskujen suunnittelusta hylättiin, mutta laittomien kemikaalien hallussapidosta Azzouz sai kolmen kuukauden ehdollisen tuomion. Uusi pidätys tehtiin 15. lokakuuta 2005, tällä kertaa laittomien tuliaseiden hallussapidosta ja uhkauksista, joita hän oli kohdistanut alankomaalaisiin poliitikkoihin. Azzouz oli lisäksi uhannut pommi-iskulla Alankomaiden turvallisuuspalvelun päämajaa, joka sijaitsee Leidschendamissa. Azzouzin juristina toimi saksalainen Britta Böhler, joka on tullut tunnetuksi terrorismiepäiltyjen puolustajana. Puolustuksen mukaan Samir Azzouz kärsii kroonisesta suolistosairaudesta (colitis ulcerosa), mikä estää vankilaan tuomitsemisen. Azzouzilla on väitetty myös olleen yhteyksiä Mohammed Bouyeriin, joka tuomittiin elinkautiseen vankeuteen alankomaalaisen elokuvaohjaajan Theo van Goghin murhasta. Luokka:Alankomaalaiset rikolliset Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Élie Doté

Élie Doté (s. 1947 Bangui) on keskiafrikkalainen poliitikko. Presidentti François Bozizé nimitti hänet maan pääministeriksi 13. kesäkuuta 2005. Dotéa oli edeltänyt Célestin Gaombalet. Vuonna 2006 Dotésta tuli myös maansa talousministeri. Tammikuussa 2008 hänen seuraajakseen pääministerinä astui Faustin-Archange Touadéra. Doté on naimisissa ja hänellä on kuusi lasta. Luokka:Keski-Afrikan tasavallan pääministerit Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Samora Machel

Samora Moisés Machel (29. syyskuuta 1933 – 19. lokakuuta 1986) oli Mosambikin ensimmäinen presidentti. Hän toimi virassaan vuodesta 1975 lähtien, kunnes kuoli vuonna 1986 lento-onnettomuudessa. Machel syntyi Chilembenen kylässä ja opiskeli sairaanhoitajaksi. Hän liittyi vuonna 1962 FRELIMO-puolueeseen. Vuonna 1964 hän johti sissihyökkäystä Portugalin siirtomaavaltaa vastaan Pohjois-Mosambikissa. Kun itsenäisyys vuonna 1975 saavutettiin, Machelista tuli maan ensimmäinen presidentti. Hän kuoli lento-onnettomuudessa, kun häntä kuljettanut Tupolev Tu-134 tuhoutui Mosambikin, Swazimaan ja Etelä-Afrikan rajamaastossa Etelä-Afrikan puolella. Machel oli matkalla Sambian pääkaupungista Lusakasta Maputoon, kun presidentinlentokone Tupolev Tu-134 osui maahan huonoissa lento-olosuhteissa vuoristoisella seudulla. On esitetty epäilyjä, että Etelä-Afrikan apartheidhallitus olisi ollut onnettomuuden takana, sillä Machel oli tukenut ANC:tä taistelussa valkoista ylivaltaa vastaan Etelä-Afrikassa, mutta vakavasti otettavia todisteita syytöksen tueksi ei ole. Onnettomuustutkinnassa syyksi todettiin koneen neuvostoliittolaisen miehistön laiminlyönnit. Machelin leskeksi jäänyt puoliso Graça Machel (o.s. Simbine) meni myöhemmin uusiin naimisiin Nelson Mandelan kanssa. Etelä-Afrikan poliisi käynnisti onnettomuustutkinnan uudelleen vuonna 2012 sen jälkeen, kun johtolankoja apartheid-vallan virkamiesten osallisuudesta onnettomuuteen oli tullut esiin. Suomessa Machel vieraili toukokuussa 1977. == Tunnustuksia == * Leninin kansainvälinen rauhanpalkinto vuonna 1975 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Mosambikin presidentit Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 1986 kuolleet Luokka:Lento-onnettomuudessa kuolleet
James Carlisle

James Beethoven Carlisle (s. 5. elokuuta 1937 Bolans) on Antiguan ja Barbudan entinen kenraalikuvernööri. Hänet nimitettiin virkaansa Wilfred Jacobsin seuraajaksi vuonna 1993, ja hän pysyi vallassa vuoteen 2007 asti. Carlisle on kotoisin Bolansin kylästä, Antiguan saarelta. Hän opiskeli pääasiassa Isossa- Britanniassa ja valmistui hammaslääkäriksi. Vuodet 1961–1966 Carlisle palveli kuninkaallisissa ilmavoimissa ja Antigua ja Barbudan puolustusvoimissa 1983–1993, ja oli osan aikaa sen vapaaehtoisjoukkojen komentaja. Hänet nimitettiin ensimmäisenä maassa syntyneenä Antigua ja Barbudan toiseksi kenraalikuvernööriksi 10. kesäkuuta 1993. Hän sai Pyhän Mikaelin ja Yrjön suurristin (GCMG) seuraavana vuonna. Carlisle on seitsemännen päivän adventisti eikä tarjonnut alkoholia virallisissa tilaisuuksissa. == Lähteet == Luokka:Antigua ja Barbudan kenraalikuvernöörit Luokka:Antiguabarbudalaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Wilfred Jacobs

Wilfred Ebenezer Jacobs (19. lokakuuta 1919 – 11. maaliskuuta 1995) oli Antiguan kuvernööri vuodesta 1967 ja Antigua ja Barbudan ensimmäinen kenraalikuvernööri maan itsenäistyttyä marraskuusta 1981 kesäkuuhun 1993. Hänen seuraajakseen nimitettiin James Carlisle. Wilfred Jacobs haudattiin maan ensimmäisissä valtiollisissa hautajaisissa. Luokka:Antigua ja Barbudan kenraalikuvernöörit Luokka:Antiguabarbudalaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1919 syntyneet Luokka:Vuonna 1995 kuolleet
Metafysiikan esitys

Metafysiikan esitys (Discours de métaphysique) on Gottfried Leibnizin vuonna 1686 julkaisema lyhyehkö, noin kuusikymmensivuinen filosofinen metafysiikkaa käsittelevä tutkielma. Teoksessa Leibniz kehittelee filosofiaansa koskien fyysisiä substansseja, liikettä, kappaleiden resistenssiä sekä Jumalan roolia maailmassa. Teos on jaettu 37 lukuun. Leibnizin metafysiikan perusteet ovat, että Jumala on äärimmäisen täydellinen olento (I), että Jumala on hyvä, mutta hyvyys on olemassa Jumalasta itsenäisenä (II), ja että Jumala on luonut maailman täydellisessä järjestyksessä ja täydelliseksi (III–VII). Discours esitti omana aikanaan kiistanalaisen väitteen, jonka mukaan ”skolastisten filosofien mielipiteitä ei tulisi kokonaan ylenkatsoa” (XI). Modernin filosofian varhaiset teokset 1600-luvulla perustuivat usein kaiken keskiaikaisen filosofian hylkäämiseen. Leibniz ei suhtautunut skolastiikan virheisiin aivan yhtä ankarasti. Hän kirjoitti: ”Jos joku huolellinen ja mietiskelevä mieli näkisi vaivan selventääkseen ja ohjatakseen heidän ajatuksiaan analyyttisten geometrien tapaan, hän voisi löytää suuren aarteen tärkeitä totuuksia, jotka ovat täysin todistettavissa”. Leibniz selittää näkemystään fyysisistä substansseista laajemmin Monadologiassaan. == Kirjallisuutta == * == Aiheesta muualla == * Leibniz, Gottfried Wilhelm: Discourse on Metaphysics Luokka:Kirjat metafysiikasta Luokka:1600-luvun kirjat
Nouveaux essais sur l’entendement humain

Nouveaux essais sur l’entendement humain (”Uusia esseitä inhimillisestä ymmärryksestä”) on Gottfried Leibnizin filosofinen teos, joka on suunnattu John Locken teosta Essays on Human Understanding vastaan. Leibniz kumoaa Locken ajatukset luku luvulta. Teos on toinen Leibnizin kahdesta pidemmästä teoksesta, toisen ollessa Théodicée. Kuten monet tuon ajan teokset, se on kirjoitettu dialogimuodossa. Leibniz kirjoitti teoksen alun perin vuonna 1704, mutta hän pidättäytyi julkaisemasta sitä kunnioituksena Locken samana vuonna tapahtunutta kuolemaa kohtaan. Teos painettiin vasta vuonna 1764/1765, jolloin suurin osa Leibnizin filosofiasta oli jo vastatuulessa. == Aiheesta muualla == * Leibniz: New Essays on Human Understanding * Introduction to 1764 edition Luokka:Kirjat filosofiasta
Théodicée

Essais de Théodicée sur la bonté de Dieu, la liberté de l’homme et l’origine du mal ("Tutkielmia teodikeasta eli Jumalan hyvyydestä, ihmisen vapaudesta ja pahan alkuperästä") on Gottfried Leibnizin vuonna 1710 julkaisema filosofinen ja teologinen teos. Se käsitteli pahan ongelmaa ja on termin teodikea alkuperä. Teoksen tarkoituksena oli osoittaa, että maailmassa oleva paha ei ole ristiriidassa Jumalan hyvyyden kanssa, koska kaikesta pahasta huolimatta meidän maailmamme on paras kaikista mahdollisista maailmoista. == Kirjallisuutta == * == Aiheesta muualla == Teos: * Leibniz: Theodicy (Project Gutenberg) * Leibniz: Essai de théodicée - Préface et abrégé by Leibnitz (Project Gutenberg) * Leibniz: Essais de Théodicée (Wikisource) Muuta: * Luokka:Kirjat kristillisestä teologiasta ja uskonnonfilosofiasta
Jan-Erik Salo

Jan-Erik Mathias Salo (s. 26. kesäkuuta 1975) on suomalainen este- sekä keski- ja kestävyysmatkojen juoksija. Salo voitti 3 000 metrin esteiden Suomen mestaruuden vuonna 1999 ajalla 8.43,43 http://www.gbrathletics.com/nc/fin.htm. Pronssilla hän oli vuonna 2004. Hän voitti myös pronssia 1 500 metrillä vuonna 1999. Seuratasolla Salo edustaa IF Åsarnaa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset estejuoksijat Luokka:Suomalaiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Suomalaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Öljyliuske

Öljyliuske, palavakivi eli kukersiitti (, eli palava kivi) on joukko väriltään mustasta tummanruskeaan vaihtelevia liuskeita, jonka sisältämästä kerogeenistä voidaan pyrolyysin avulla valmistaa öljyä 450–500 °C:n hapettomassa lämpötilassa. Sitä käytetään sähkön ja öljyn tuottamiseen. Öljyliuske on kivihiilen tapaan syntynyt miljoonia vuosia sitten maan puristukseen jääneistä orgaanisista aineksista. Sitä esiintyy merkittävässä määrin muun muassa Yhdysvalloissa, Brasiliassa, Venäjällä, Kiinassa, Jordaniassa, Marokossa ja Virossa, jossa se on maan tärkein luonnonvara. Öljyliuskeen kaivaminen on aiheuttanut Virossa merkittäviä ympäristöongelmia. Öljyliusketta on louhittu Virossa jo 90 vuotta.Helsingin Sanomat 28.11.2006 s. B5 Tuotanto- ja polttotapoja kehittämällä ympäristövaikutuksia on pyritty pienentämään ja raaka-ainetta hyödyntämään tehokkaammin. Öljyliuske muodostuu kolmesta aineosasta: karbonaateista (kalsiitti ja dolomiitti, 15–70 %), orgaanisesta aineesta (leväjäännöksiä 10–60 %) ja terrigeenisestä aineesta (15–55 %). == Sähköenergian lähteenä == Viron sähköntuotannosta kolme neljännestä perustui aikanaan öljyliuskeeseen; öljyliuske oli primäärienergian tuotannon kivijalka. Enemmistö sähköstä tuotettiin polttamalla öljyliusketta voimalaitoksissa. Näin tuotettua sähköä on viety myös ulkomaille. Öljyliusketta tuottaa valtionenemmistöinen Eesti Põlevkivi Koillis-Virossa Kohtla-Järven lähellä. Sähköä siitä puolestaan tuottavat Eesti Energia- ja Kohtla-Järve Soojus -sähköyhtiöt. Öljyliuskeesta nestemäisiä öljytuotteita valmistaa Kiviter AS. 1999 Narvan voimalaitosyhtiö käytti 85% Eesti Põlevkivin tuotannosta. Yhdysvaltalainen NRG Energy osti 49 prosenttia Narvan voimalaitosyhtiöstä ja Narvan voimalaitosyhtiö 51 % Eesti Põlevkivistä. NRG Energy suorittaa noin 80 miljoonan dollarin investointiohjelmaa Eesti Põlevkivissä, joka aikoo jatkaa liuskekiven tuottamista seuraavat 40 vuotta. Hiljattain Eesti Energia on ottanut käyttöön uuden leijukerroskattilan, jonka avulla saastepäästöjä on saatu vähennettyä niin, että ne alittavat EU:n 2016 voimaantulleet päästödirektiivit.Tekniikan Maailma 3/08, sivu 83 == Synteettisen öljyn lähteenä == Öljyliusketta on yritetty hyödyntää synteettisen öljyn lähteenä useassa eri projektissa 1900-luvulla, mutta ne on jouduttu lopettamaan kannattamattomina. Tällä hetkellä asiaa tutkitaan useassa eri testiprojektissa. Öljyliuske saattaa tulevaisuudessa olla merkittävä synteettisen öljyn lähde. == Katso myös == * Sedimentti * Sedimenttikivilaji * Öljyhiekka * Vesisärötys * Liuskeöljy * Liuskekaasu == Lähteet == == Aiheesta muualla == *James W. Bunger and Associates, Inc. *Yhdysvaltain energiaministeriö: Oil Shale Activities * Viron palava kivi, Suomen Kuvalehti, 29.04.1933, nro 18, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * Viron palava kivi, Seura, 31.08.1938, nro 35, s. 16 Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * Palavakiviteollisuus - Viron tulevaisuuden toivo, Helsingin Sanomat, 15.10.1939, nro 278, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Polttoaineet Luokka:Luonnonvarat Luokka:Sedimenttikivilajit Luokka:Öljygeologia
Martín Torrijos

Martín Erasto Torrijos Espino (s. 18. heinäkuuta 1963 Panamá) on panamalainen poliitikko, maan presidentti 2004–2009. Hänen isänsä oli Omar Torrijos, joka johti Panamaa vuosina 1968–1981. Hän edustaa sosiaalidemokraattista PRD:tä. Torrijos opiskeli Texas A&M; Universitylla Yhdysvalloissa taloustieteitä ja politiikkaa. Hän kävi myös St. John’s Northwestern Military Academya. Ernesto Pérez Balladaresin hallinnossa hän oli sisä- ja oikeusministerin sijaisena. Torrijos allekirjoitti määräyksen maan vesihuollon yksityistämisestä, josta tuli niin epäsuosittu että se peruttiin myöhemmin. Torrijos valittiin Panaman presidentiksi 2. toukokuuta 2004. Hän astui virkaansa 1. syyskuuta 2004. Torrijosin edeltäjä oli Mireya Moscoso. Torrijos oli ollut ehdokkaana myös vuoden 1999 presidentinvaaleissa, mutta ei voittanut. Martín Torrijos nousi presidentiksi kiperässä diplomaattisessa tilanteessa, kun väistyvä presidentti Moscoso oli kautensa lopuksi armahtanut neljä kuubalaispakolaista, mukaan lukien Luis Posada Carrilesin, jotka olivat yrittäneet murhata Fidel Castron hänen vieraillessaan Panamassa marraskuussa 2000. Myös Venezuela veti lähettiläänsä Panamasta. Torrijos lupasi parantaa maiden suhteita, ja näin tapahtuikin, josta oli merkkinä muun muassa hänen osallistumisensa tammikuussa 2009 Kuubassa isälleen pystytetyn patsaan paljastukseen.Inauguran en La Habana monumento a Omar Torrijos. Radio Cadena Agramonte. http://www.elnuevodiario.com.ni/internacionales/36690 Torrijos ilmoitti 2006 Panaman kanavan laajennushankkeesta, jonka toteuttamisesta järjestettiin kansanäänestys lokakuussa 2006. Työn kustannusarvio on yli viisi miljardia dollaria, josta puolet joudutaan lainaamaan yksityisiltä tahoilta.http://www.kepa.fi/kumppani/arkisto/2008_2/6207 == Lähteet == Luokka:Panaman presidentit Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kaarlahti

thumb|250px|Kuznetšnojen rautatieasema Kaarlahti eli Kuznetšnoje () on Leningradin alueen Käkisalmen piiriin kuuluva kaupunkikunta ja kaupunkimainen taajama, jossa on noin 4 300 asukasta. Kunta sijaitsee Laatokan rannan tuntumassa Käkisalmen pohjoispuolella. Pienialainen kunta on lähes kokonaan Kaukolan kunnan ympäröimä, mutta kohtaa pohjoisessa Karjalan tasavallan Hiitolan kunnan rajan.Karttakuva Kaarlahden (Кузнечное) kuntarajat kartalla Kaukolan (Севастьяново) ympäröimänä. Kaukolan (Sevastjanovon) kunnan sivut. Suomeen kuuluessaan Kaarlahti oli Kaukolan kunnan kylä ja rautatieasema Hiitolan–Raudun radalla. Kaarlahden asema sijaitsee 18 km Hiitolasta, Pieni tietosanakirja II. Otava: Helsinki 1926. 155 km Pietarista.Кузнечное Большая советская энциклопедия yandex.ru Kaarlahden talous on toisen maailmansodan jälkeen perustunut graniitinlouhintaan, ja siellä on useita suuria louhoksia. Rakennuskiven tuotannon lisäksi louhokset ovat olleet myös Leningradin alueen tärkeimpiä sepelintuottajia. Seudulla harrastetaan kalliokiipeilyä.Кузнечное, г.п. Leningradin alueen elektroninen kulttuuritietosanakirja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Käkisalmen piirin kunnat Luokka:Leningradin alueen kaupunkityyppiset taajamat Luokka:Kaukolan kylät
Markus Ryffel

Markus Ryffel (s. 5. helmikuuta 1955 Bern) on sveitsiläinen kestävyysjuoksija. Prahan EM-kisoissa 1978 Ryffel sijoittui toiseksi 5 000 metrin juoksussa ajalla 13.28,66. Samana vuonna hänet valittiin Sveitsissä vuoden urheilijaksi. Vuonna 1979 hän sijoittui kolmanneksi yleisurheilun maailmancupissa Montréalissa. Moskovan olympialaisissa 1980 hän sijoittui 5 000 metrillä viidenneksi. Ryffel saavutti uransa suurimman saavutuksen 1984 Los Angelesin olympialaisissa, joissa hän juoksi 5 000 metrillä hopealle ajalla 13.07,54. Lisäksi Ryffel on voittanut sisäratojen EM-kisoissa kaksi kultaa, yhden hopean ja yhden pronssin. Sveitsin mestaruuksia hän voitti urallaan 19. Hän voitti urallaan myös useita maantiejuoksuja. Ryffel pitää edelleen hallussaan Sveitsin ennätyksiä 5 000 ja 3 000 metrin juoksussa sekä ulko- että sisäradoilla. Nykyisin Ryffel toimii yrityksessään Ryffel Running Kurse GmbH. ==Henkilökohtaiset ennätykset== :Lähde: IAAF ;Ulkoradat * 1 500 m: 3.38,60 (1979) * mailin juoksu: 3.58,05 (1984) * 2 000 m: 4.59,54 (1978) * 3 000 m: 7.41,05 (1979) * kahden mailin juoksu: 8.27,3 (1979) * 5 000 m: 13.07,54 (1984) * 10 000 m: 27.54,29 (1985) * tunninjuoksu: 20 029 m (1989) * 10 km tiejuoksu: 29.12 (1983) * 15 km tiejuoksu: 43.04 (1988) ;Sisäradat * 3 000 m: 7.44,43 (1979) * 5 000 m: 13.34,68 (1985) ==Lähteet== Luokka:Sveitsiläiset kestävyysjuoksijat Luokka:Sveitsiläiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Antti Lanamäki

Antti Juhani Lanamäki (s. 27. joulukuuta 1939 Alavus) on suomalainen entinen aitajuoksija ja kilpauransa jälkeen urheiluvaikuttaja. Antti Lanamäki voitti 110 metrin aitojen Suomen mestaruuden vuosina 1965 (14,6) ja 1967 (14,4) http://www.gbrathletics.com/nc/fin.htm. Hänen ennätyksensä lajissa oli vuonna 1968 juostu 14,2. Seuratasolla Lanamäki edusti Kuortaneen Kuntoa ja Virtain Urheilijoita. Antti Lanamäki toimi Suomen urheiluliiton valmennus- ja koulutuspäällikkönä vuosina 1974–1984. Hän joutui jättämään paikkansa kestävyysjuoksija Martti Vainion doping-käryn jälkeen, koska hän oli salannut tämän aiemman testituloksen. Myöhemmin hän toimi Akavan järjestöpäällikkönä eläkkeelle siirtymiseensä saakka. MOT TV1 4.9.2000 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pika-aitajuoksijat Luokka:Suomalaiset yleisurheiluvaikuttajat Luokka:Suomalaiset yleisurheiluvalmentajat Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Legio XVIII

Legio XVIII (kahdeksastoista legioona) oli roomalainen legioona, jonka Augustus perusti noin vuonna 41 eaa. Legioona tuhoutui Teutoburgin taistelussa vuonna 9 jaa. Sen tunnusta ja nimeä ei tiedetä, mutta se saattoi olla Gallica tai Germanica. Legioona perustettiin – kuten XVII – luultavasti alun perin vastustamaan Sextus Pompeiusta, toisen triumviraatin viimeistä vastustajaa. Legio XVIII oli ilmeisesti myös yksi niistä legioonista, jotka Octavianus (Augustus) oli luvannut Marcus Antoniukselle parthialaisia vastaan käytävään sotaan, mutta joita hän ei koskaan lähettänyt Antoniukselle. Legioona sijoitettiin Galliaan sen jälkeen, kun Augustus oli lyönyt Marcus Antoniuksen ja Kleopatran Aktionin taistelussa vuonna 31 eaa. Myöhemmin Legio XVII siirrettiin Reinin varrelle, jossa se liitettiin Drusuksen ja Tiberiuksen johtamaan Rooman Germanian armeijaan. Vuonna 7 jaa. Publius Quinctilius Varuksesta tuli Germanian maaherra ja myös Legio XVIII:n komentaja. Syyskuussa vuonna 9 roomalaisten keruskiliittolaisten johtaja Arminius ilmoitti, että Reinillä oli syttynyt kapina. Varus siirtyi kolmen legioonansa (XVII, XVIII ja XIX) kanssa länteen kukistaakseen kapinan. Arminius oli kuitenkin pettänyt roomalaiset ja johti heidät ansaan lähellä nykyistä Osnabrückiä. Germaanit tuhosivat kaikki kolme legioonaa, ja niiden kotkat katosivat. == Lähteet == * Luokka:Roomalaiset legioonat