EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
St George United Reformed Church, Southport

St George’s Church eli Pyhän Yrjön kirkko sijaitsee Lord Streetillä, Southportissa, Seftonissa, Merseysidessa, Englannissa, ja on aktiivinen yhdistynyt reformoitu kirkko. Se on kirjattu Englannin kansallisen kulttuuriperinnön luetteloon toisen asteen suojeltuna rakennuksena. == Historia == Kirkko rakennettiin 1873–1874 Presbyteeriseksi kirkoksi ja sen on suunnitellut Thomas Wylie. Kirkkoa muutettiin vuonna 1931 Irvinen ja Mosscripin toimesta, ja myöhemmin kirkosta tuli United Reformed Church. == Lähteet == Luokka:Grade II -luokan rakennukset Merseysidessa Luokka:Englannin kirkot
Scrantonin kaupungintalo

Scrantonin kaupungintalo sijaitsee Washingtonin ja Mulberryn (US 11/PA-307) kaduilla keskustassa, Scrantonin kaupungin keskustassa, Pennsylvanian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Kaupungintalo on kolmikerroksinen kalkkikivirakennus viktoriaaniselta aikakaudelta, edustaen uusgoottilaista rakennustyyliä. Rakennuksen ovat suunnitelleet arkkitehdit Edwin L. Walter ja Frederick Lord Brown. Kaupungintalo on rakennettu vuonna 1888. Luokka:National Register of Historic Places -kohteet Pennsylvaniassa Luokka:Pennsylvanian rakennukset ja rakennelmat Luokka:Yhdysvaltain kaupungintalot Luokka:1800-luvulla rakennetut hallintorakennukset
Lammin kotiseutumuseo

Lammin kotiseutumuseo muodostuu kolmesta museorakennuksesta Hämeenlinnan Lammin pitäjän keskustaajamassa. Lammi-Seura omistaa omistaa nämä rakennukset esinekokoelmineen ja ylläpitää museotoimintaa niissä. Rakennukset ovat hirsimakasiini vuodelta 1835, tiilimakasiini vuodelta 1888 ja Alfred Kordelinin ajokaluvaja vuodelta 1964. Niissä toimivat museot ovat auki kesä- ja heinäkuussa sunnuntaisin kello 12–14 ja muuten sovittaessa tai erikseen ilmoitettaessa. ==Pellava- ja sahtimuseo== Vanhassa lainajyvästön viljamakasiinissa toimiva Lammi-Seura ry:n ylläpitämä kotiseutumuseo on omistettu pellavalle ja sahdille. Pellava oli toiseen maailmansotaan saakka Lammille tunnusomainen viljelyskasvi. Museon alakerrassa on kuusi osastoa: sahti, nautintoaineet, opettaja Vilho Penttilän osasto, pellavapyykki, rusthollarin tyttären aitta ja pellavaa yövieraillekin. Yläkerran näyttely kertoo pellavan viljelystä alkaen maan muokkaamisesta aina kuidun jalostamiseen langoiksi ja kankaiksi. Museo on avattu vuonna 1962, ja se on sijoitettu vuonna 1888 rakennettuun tiiliseen lainamakasiiniin. ==Alfred Kordelinin ajokalumuseo== Museoalueella on myös vuonna 1964 rakennettu vaunuhalli, Kordelinin ajokalumuseo, joka on Mommilassa sijainneen ajokaluvajan pienoiskopio. Vaunuhallista löytyy maanviljelysneuvos Alfred Kordelinin ajokalukokoelma. ==Hirsimuseo== Rakennus on Adam Fredrik Jaakkolan vuonna 1835 rakentama hirsinen viljamakasiini. Nykyiselle paikalleen se on siirretty Turvantalon läheisyydestä vuonna 1977. Museorakennukseen on järjestetty esinekokoelma liittyen maa- ja kotitaloustöihin. Rakennus sijaitsee museorakennusten takana entisen pellavakeskuksen vieressä. ==Lähteet== Luokka:Lammi Luokka:Hämeenlinnan museot Luokka:Suomen kotiseutumuseot Luokka:Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Pollyanna Chu

Pollyanna Chu (, Chu Yuet Wah; s. elokuu 1958 Brittiläinen Hongkong) on hongkongilainen rahoitusalan yrittäjä, yritysjohtaja ja miljardööri. Hän perusti vuonna 1992 yhdessä liikekumppaniensa kanssa Kingston Financialin, joka listattiin Hongkongin pörssiin. Kingston Financial tarjoaa rahoituspalveluita ja ylläpitää hotelleja ja kasinoita Macaossa.Chu on yhtiön pääomistaja. Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes luokitteli hänet miljardöörilistallaan maailman 228. rikkaimmaksi ihmiseksi. Tuolloin hänen omistustensa arvo oli 7 miljardia dollaria. Sijoituksia päiväkohtaisesti seuraava mediatalo Bloomberg arvioi miljardöörilistallaan hänen omistustensa arvoksi huhtikuussa 2018 runsas 4,0 miljardia dollaria; sijoitusten arvo oli laskenut tuntuvasti tammikuun 2018 tilanteesta. Bloombergin mukaan hänen varallisuutensa pohjana on 75 prosentin omistusosuus Kingston Financial -rahoitusryhmittymästä. Hän omistaa osuuden viiden eri holdingyhtiön välityksellä. Hongkongilainen Kingston Financial tarjoaa rahoituspalveluita ja ylläpitää hotelleja ja kasinoita Macaossa (Golden Resorts). Yhtiö on laajentunut osaksi pörssilistautumisen, yritysostojen ja uusien kasinoiden avaamisen kautta. Kingston Financial on hankkinut omistukseensa myös pörssiyritys Sincere Watchin. Chu muutti Yhdysvaltoihin 18-vuotiaana ja opiskeli San Franciscossa. Hän suoritti Golden Gate Universityssä alemman korkeakoulututkinnon (B.A./B.Sc.). Kaliforniassa ollessaan hän tapasi Nicholas-miehensä, ja työskenteli kiinteistösijoittajana. He palasivat Hongkongiin vuonna 1992. Heillä on kaksi lasta. Hänen miehensä ja poikansa (Kingston) osallistuvat pojan etunimen mukaan nimetyn Kingston Financialin johtamiseen. Hänet on palkittu muun muassa Outstanding Chinese -palkinnolla ja kanadalaisen York Universityn kunniatohtorin arvolla. Toisaalta hänellä on ollut yhteentörmörmäyksiä Hongkongin pörssiä valvovien viranomaisten kanssa, ja häntä on sakotettu rekistöröimättömän pörssikauppiaana toimimisesta. ==Lähteet== Luokka:Yritysjohtajat Luokka:Hongkongilaiset miljardöörit Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Rink’s Womens Apparel Store

Rink’s Womens Apparel Store, joka tunnetaan myös Rink Building -nimellä, on historiallinen, kaupalliseen toimintaan tarkoitettu rakennus, joka sijaitsee Indianapoliksessa, Indianassa, Yhdysvalloissa. Rink’s Womens Apparel Store rakennettiin vuonna 1910 kuusikerrokseksi, nelikulmaiseksi ja teräskehyksiseksi rakennukseksi, jota peittää savitiilet ja perinteiset tiilet. Rakennus on 37 x 21 metriä. Rakennustyyliin kuuluu suuria Chicago- tyyppisiä ikkuna-aukkoja. Rakennuksessa toimi Rink’s Womens Apparel Store aina vuoteen 1939 asti. Note: This includes and Accompanying photographs ==Lähteet== Luokka:Indianapolisin rakennukset ja rakennelmat Luokka:National Register of Historic Places -kohteet Indianapoliksessa
Laurinmäen Torpparimuseo

Laurinmäen torpparimuseo on Janakkalassa sijaitseva museoalue. Vuonna 1965 avatun museon perustivat Janakkala-Seura ry, Torpparien muisto ry ja Janakkalan kunta. Torpparimuseo tutustuttaa elämään 1800-luvun lopulla vauraassa torpassa. Vanhat rakennukset on tuotu paikalle eri puolilta Janakkalan kuntaa. Osa niistä siirrettiin Turengin kansanpuiston entiseltä museoalueelta. Rakennukset ovat kunnostettuja 1800-luvun lopun rakennuksia, jotka on sijoitettu entisaikojen suomalaisen mallin mukaan ympäröimään pihapiiriä ja kaivoa. Pihapiiriä ympäröi aita, joka erottaa asumapihan karjan laidunmaasta. Pihan ympärillä olevat rakennukset ja aita myös suojasivat pihaa petoeläimiltä. Torppari oli vuokraviljelijä, joka oli vuokrannut viljeltäväkseen osan maatilasta. Torpparit maksoivat vuokran tyypillisesti tekemällä päivätöitä vuokranantajansa tilalla. Toisinaan vuokraa maksettiin myös torpan tuotteilla. 1900-luvulla sivuansiomahdollisuuksien parantuessa siirryttiin monin paikoin rahavuokraan. Janakkalassa oli runsaasti suurtiloja ja sen seurauksena myös paljon torppia. Janakkalan tiloista oli aikanaan torppia 65 % ja niiden käytössä oli 26 % kunnan peltopinta-alasta. Torpparien muisto ry:n toimesta museoalueelle pystytettiin torpparien muistomerkki vuonna 1969. Taiteilija Armas Hutrin suunnittelemassa muistomerkissä on 387 kiveä, jotka on kerätty entisten torppien mailta kunnioittamaan torpparien työtä ja muistoa. Torpparimuseo, torpparien muistomerkki, venäläisten vuonna 1915 rakentamat juoksuhaudat sekä 2017 julkistettu Tarinmaan taistelujen muistomerkki edustavat kuitenkin alueen historian uudempaa kerrosta. Janakkala on ollut rautakautisen hämäläisen asutuksen etelärajaa, ja Laurinmäen aluetta pidetään paikallisena rautakautisena kulttikeskuksena. Alueella on ollut yhtäjaksoista asutusta arviolta 700-luvulta lähtien ja pitkästä asutushistoriasta kertovat Hakoisten linnavuori ja Janakkalan keskiaikainen kirkko sekä useat rautakauden kalmistolöydöt, uhrikivet ja -lähde. Laurinmäen luontopolku alkaa torpparimuseon alueelta ja kiertää monipuolisen reitin rehevässä puronvarsilehdossa ja kuusimetsässä; polku johtaa kulkijan kallioiselle Määkynmäelle, josta on näköalat Kernaalanjärven ja Hakoisten linnavuoren suuntaan. Lyhyemmän reitin varrelle jää mm. rautakautinen uhrilehto, kuppikivi ja Pyhän Laurin lähde. Reitti kiertää rauhoitetun männyn kautta takaisin museoalueelle. Keltaisen talon kulttuurikahvila toimii museoalueen tukikohtana ja lipunmyyntipaikkana 1913 rakennetussa, entisessä rukoushuoneessa. Talo toimii konserttien, kurssien, perhejuhlien, teatterin ja runojen pitopaikkana. Laurinmäellä järjestetään vuosittain useita koko perheen tapahtumia, mm. Kesänavaus, Lasten Barokki ja Joulunavaus. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Laurinmäki - Torpparimuseo Janakkalan kunnan sivuilla Luokka:Janakkalan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen kotiseutumuseot Luokka:Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
DHT

DHT tarkoittaa ainakin seuraavia asioita: * Dihydrotestosteroni, mieshormoni. * Hajautettu tiiviste, vertaisverkkotekniikka. Eng. distributed hash table.
Unkarin presidentti

Unkarin tasavallan presidentti () on Unkarin valtionpäämies. Presidentillä on pitkälti seremoniallinen rooli, mutta hänellä on veto-oikeus parlamentin säätämiin lakeihin. Presidentti voi myös lähettää lainsäädäntöä perustuslakituomioistuimelle tarkistettavaksi. Useimmat muut toimeenpanovaltaiset valtuudet kuuluvat sen sijaan pääministerille. == Presidentinvaalit == Unkarin perustuslain mukaan parlamentti (Országgyűlés) valitsee tasavallan presidentin viiden vuoden toimikaudeksi, joka voidaan uusia vain kerran. Kansallisen yleiskokouksen puheenjohtajan kutsumat presidentinvaalit on pidettävä 30–60 päivää ennen nykyisen presidentin toimikauden päättymistä tai 30 päivän kuluessa, jos virka vapautuu. == Virkavala == Tasavallan presidentin on 11 artiklan 6. momentin mukaisesti annettava virkavala parlamentille. Vala on seuraava: Én, [henkilön nimi] fogadom, hogy Magyarországhoz és annak Alaptörvényéhez hű leszek, jogszabályait megtartom és másokkal is megtartatom; [tehtävän nimi] tisztségemet a magyar nemzet javára gyakorolom. [Ja valan vannojan vakaumuksen mukaan] Isten engem úgy segéljen! Minä [henkilön nimi], vannon olevani uskollinen Unkarille ja sen perustuslaille, kunnioitan ja toteutan sen oikeudellisia sääntöjä. Hoidan tehtävääni [tehtävän nimi] Unkarin kansan hyväksi. [Ja valan vannojan vakaumuksen mukaan] Jumalan avulla! == Edellytykset tehtävään == Unkarin perustuslain artikla 10, 2. momentti asettaa seuraavat edellytykset tehtävään: * Unkarin kansalainen * vähintään 35 vuoden ikä ==Presidentit== * Mátyás Szűrös 23. lokakuuta 1989 – 2. toukokuuta 1990 * Árpád Göncz 2. toukokuuta 1990 – 4. elokuuta 2000 * Ferenc Mádl 4. elokuuta 2000 – 5. elokuuta 2005 * László Sólyom 5. elokuuta 2005 – 6. elokuuta 2010 * Pál Schmitt 6. elokuuta 2010 – 2. huhtikuuta 2012 ** väliaikainen presidentti László Kövér 2. huhtikuuta 2012 – 2. toukokuuta 2012 * János Áder 2. toukokuuta 2012 – 19. toukokuuta 2022 * Katalin Novák 10. toukokuuta 2022– 10. helmikuuta 2024 ** väliaikainen presidentti László Kövér 10. helmikuuta 2024 - 5. maaliskuuta 2024 * Tamás Sulyok 5. maaliskuuta 2024 alkaen ==Katso myös== * Luettelo Unkarin valtionpäämiehistä == Lähteet == Luokka:Unkarin politiikka
Lauri Sarhimaa

Lauri Tapio Sarhimaa (9. toukokuuta 1934 Taipalsaari – 21. tammikuuta 2022 Lappeenranta) oli valtiotieteen maisteri, joka työskenteli yli 30 vuotta sanomalehti Etelä-Saimaan päätoimittajana. Lauri Sarhimaa syntyi kirvesmies Juhana Sarhimaan ja Iida Käkelän perheeseen. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1960 Marja-Leena Naumanen. Sarhimaa tuli ylioppilaaksi vuonna 1954 ja valmistui valtiotieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1959. Hän toimi Maakansan eduskuntatoimittajana vuosina 1959–1960 ja Etelä-Saimaan päätoimittajana vuodesta 1960 vuoteen 1992 asti. Sarhimaa on toimittanut teokset Lappeenrannan Osuuspankki 1922–1972 (1972, muiden kanssa), Lappeenranta kautta aikojen (1978, Aimo Vuorisen kanssa), Yhdeksän vuosikymmentä: aatehistoriallisia näkökulmia Lappeenrannan Uutisten, Itä- Suomen Sanomain ja Etelä-Saimaan vaiheita vv. 1885–1975 (1976) ja Etelä- Saimaan tarina (1985). Sarhimaa oli toimittaja-aikanaan myös ahkera kolumnisti.Etelä-Saimaan päätoimittaja vaihtuu. HS, 1.9.1992. (Viitattu 10.4.2018) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Suomalaiset kolumnistit Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Daniel Sans

Daniel Sans (s. 1975) on saksalainen taidemusiikin laulaja, äänialaltaan tenori. Hän oli Mainzin tuomiokirkon kuorossa poikasopraanona ja opiskeli Frankfurtin musiikkikorkeakoulussa Martin Gründlerin johdolla. Hän erikoistui oratorioon ja yksinlauluun Karl-Heinz Jariusin ja Charles Spencerin opastuksella. Hänen saamiinsa palkintoihin ja tunnustuksiin lukeutuvat ensipalkinto Internationaler Brahms-Wettbewerbistä Itävallasta ja Förderpreis Rheinland-Pfalz.Bach-Cantatas.com: Daniel Sans (Tenor) Sans on esiintynyt muun muassa Wienin konserttitalossa, Teatro Colónissa ja Feldkirch-juhlilla. Hän on tulkinnut muiden muassa Joseph Haydnin, Wolfgang Amadeus Mozartin, Anton Brucknerin, Felix Mendelssohnin, Gustav Mahlerin ja Benjamin Brittenin teoksia. Levytyksiä hän on tehnyt muiden muassa Nicol Mattin kanssa. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset laulajat Luokka:Tenorit Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
GAZ-24

GAZ-24 "Volga" on neuvostoliittolainen, vuosina 1970–1985 valmistettu henkilöauto. Autoa valmisti Gorkin autotehdas (Gorkovski avtomobilnyi zavod). Autoa valmistettiin neliovisena sedanina ja viisiovisena farmarimallina. Auton voimanlähteenä oli tyypillisesti 2,5-litrainen rivinelonen, mutta valtion ja puolueen virkamiesten käyttöön oli saatavissa myös 5,5-litraisella V8-moottorilla varustettuja malleja. Tavalliselle kansalle myytiin pääsääntöisesti vain neliovista sedan-mallia. Suurperheelliset tai kilpaurheilun vuoksi enemmän kuljetustilaa tarvitsevat saattoivat anoa farmarimallin ostolupaa. Vuonna 1986 markkinoille tuli Volgan seuraava sukupolvi, joka tunnettiin nimellä GAZ-24-10. == Aiheesta muualla == 24 Luokka:E-segmentin autot Luokka:1970-luvun autot Luokka:1980-luvun autot
Isle of Wightin lippu

Isle of Wightin lippu otettiin käyttöön tammikuussa 2009. Lippu muodostuu valkoisesta timantista, joka leijuu aaltojen yllä. Timantti kuvaa Isle of Wightin saarta ja sen yläosassa oleva lovi kuvaa saaren suurinta jokea Medinaa. ==Historia== Aiemmin Isle of Wightilla käytettiin trikoloria, joka koostui keskellä olevasta paksusta valkoisesta osiosta ja kahdesta ohuemmasta vihreästä osiosta. Tämän lipun käyttäjät käyttävät siitä nimeä 'rebel green'. Vuonna 2007 perustettiin Isle of Wightin lippua käsittelevä komitea, jonka tehtävä oli luoda saarelle lippu. Lippukomitea perusti yleisen kilpailun, jossa asukkaat saivat lähettää komitealle lippuehdotuksia. Kilpailuun osallistui yli 350 henkilöä. Neljä lippua valittiin yleiseen äänestykseen. John Graneyn suunnittelema lippu voitti äänestykseen ja se otettiin virallisesti käyttöön 9. tammikuuta 2009. ==Lähteet== *http://onthewight.com/2009/09/09/ahoy-the-rebel-green-flag/ *https://britishcountyflags.wordpress.com/2013/08/17/isle-of-wight-flag/ *http://www.flaginstitute.org/index.php?location=10&flagtype;=county&flagid;=108 *http://www.iwcp.co.uk/news/news/all-aflutter-its-the-isle-of-wight- flag-25805.aspx Luokka:Isle of Wight Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan kansallissymbolit
Jevgenija Kanajeva

Jevgenija Olegovna Kanajeva (, s. 2. huhtikuuta 1990 Omsk, Neuvostoliitto) on venäläinen rytminen voimistelija, joka oli ensimmäinen lajissaan kaksi olympiakultaa voittanut urheilija. Hän voitti vuonna 2012 päättyneellä urallaan lisäksi 17 maailmanmestaruutta ja 13 Euroopan-mestaruutta. Vuosina 2009 ja 2011 Kanajeva sai jokaisesta kuudesta lajista MM-kultaa. == Ura == === Maajoukkueeseen === Jevgenija Kanajeva syntyi vuonna 1990 siperialaisessa Omskin kaupungissa. Hänen isoäitinsä ansiosta hän tutustui kuusivuotiaana rytmiseen kilpavoimisteluun. Hän muutti lajin perässä 12-vuotiaana Moskovaan. Kanajeva voitti joitakin kansainvälisiä juniorikilpailuja ja kiinnitti näin Venäjän maajoukkueen valmentajan Irina Vinerin huomion. Tämä kutsui Kanajevan maajoukkueen harjoituskeskukseen. Kanajevalta oli jonkin aikaa tie kuitenkin tukossa maajoukkueeseen, sillä hänen edellään olivat Ateenan olympialaisten kultamitalisti Alina Kabajeva ja muita kokeneempia voimistelijoita. Kabajeva loukkaantui juuri ennen Bakun EM-kisoja 2007. Kanajeva pääsi joukkueeseen ja voitti Bakussa EM-kultaa nauhassa ja joukkuekilpailussa. Samana vuonna hän sai kultaa myös Patrasin MM-kilpailujen joukkuekilpailusta. === Viiden vuoden valtakausi === Kanajeva voitti moniottelun EM-kultaa Torinossa 2008. Samana vuonna Pekingin olympialaisissa hän voitti olympiakultaa. Sieltä alkoi hänen muutaman vuoden kestänyt valtakausi. Mien MM-kilpailuissa 2009 Kanajeva voitti jokaisen yksilölajin sekä joukkuekilpailun. Hän oli ensimmäinen jokaisen lajin voittanut kilpailija rytmisen voimistelun MM-kilpailuista. Samana vuonna hän toisti tempun myös EM-kilpailuissa, World Gamesissa ja kesäunversiadeissa. Kanajeva jäi Moskovan MM-kilpailuissa 2010 neljään kultamitaliin, sillä hän sijoittui narussa hopealle eikä päässyt nauhassa loppukilpailuun. Montpellier’ssa 2011 Kanajeva uusi Mien saavutuksensa ja voitti jokaisen lajin. Kanajevasta tuli Lontoon olympialaisissa ensimmäinen kaksi olympiakultaa voitanut rytminen voimistelija. Hän lopetti uransa vuoteen 2012 ja ilmoitti samalla keskittyvänsä valmentamiseen. Hän saavutti urallaan 17 maailmanmestaruutta, 13 Euroopan-mestaruutta, 18 maailmancup-finaalin voittoa ja 15 Grand Prix -finaalin voittoa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Venäläiset rytmiset voimistelijat Luokka:Venäläiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sirena-luokka

Sirena-luokka oli Espanjan laivaston kahden 1860-luvulla valmistetun aluksen muodostama tykkiveneluokka. == Alukset == Sirena-luokan tykkiveneetGardiner, Robert s. 386 Nimi Telakka Kölinlasku Vesille Valmis Kohtalo Sirena 1863 alusluettelosta 1890 Ligera 1864 alusluettelosta 1890 == Lähteet == * === Viitteet === *
Zhou Qunfei

Zhou Qunfei (; s. 1970; Xiangxiang, Xiangtan, Hunan, Kiina) on Hongkongissa asuva kiinalainen yrittäjä ja yritysjohtaja. Hänen perustamansa Lens Technology -yrityksen tytäryritys toimittaa mobiililaitteiden suojalaseja muun muassa Applelle ja Samsungille. Yrityksen pörssilistaus on nostanut hänet Aasian rikkaimpien naisten joukkoon ja monimiljardööriksi. Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes luokitteli hänet miljardöörilistallaan maailman 198. rikkaimmaksi ihmiseksi. Tuolloin hänen omistustensa arvo oli 7,8 miljardia dollaria. Bloombergin mukaan hän omistaa miehensä kanssa 83 prosenttia Kiinan Hunanin Liuyangissa toimivasta Lens Technology -yhtiöstä, joka valmistaa mobiililaitteiden suojalaseja, kosketusnäyttöjä, kameran linssejä ja vastaavaa. Yhtiön osakkeilla on käyty kauppaa Shenzhenin pörssissä vuodesta 2015 lähtien. Omistus on toteutettu Hongkongin pörssissä noteeratun Lens Technologyn osan ja Kiinan Changshassa kotipaikkaansa pitävän Qunxing Investment -yhtiön välityksellä. Zhou on syntynyt Kiinan Hunanin maakunnan Xiangxiangissa, köyhissä maaseutuoloissa kolmilapsiseen perheeseen. Hänen äitinsä menehtyi Zhoun ollessa 5-vuotias. Hyvästä koulumenestyksestä huolimatta hän muutti 16-vuotiaana vuonna 1987 setänsä luokse Guangdongin maakuntaan ja päätyi pian työskentelemään Shenzhenissä yhden dollarin päiväpalkalla suojalaseja valmistavassa tehtaassa. Pitkien työpäivien uuvuttamana hän halusi irtisanoutua jo kolmen kuukauden kuluttua. Hänet ylennettiin. Kuusi vuotta myöhemmin, vuonna 1993, hän perusti sukulaisineen oman, Lens Technologya edeltäneen, alkujaan esimerkiksi kellojen suojalaseja valmistaneen yrityksen. Vuonna 2003 Zhou perusti Lens Technologyn, joka valmisti matkapuhelimien suojalaseja ensin Motorolalle, pian myös muille valmistajille kuten HTC, Nokia ja Samsung. Vuonna 2008 asiakaskuntaan liittyi kosketusnäytön iPhonelleen halunnut Apple. Zhou on ollut naimisissa kahdesti. Hänellä on kaksi lasta, yksi kummastakin avioliitosta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Lens Technology Co Ltd-a (300433:Shenzhen Stock Exchange). Executive Profile: Qun Fei Zhou (bloomberg.com) *Zhou Qunfein omistaman Lens Technologyn kotisivut (hnlens.com) Luokka:Kiinalaiset yritysjohtajat Luokka:Hongkongilaiset miljardöörit Luokka:Kiinalaiset miljardöörit Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jorge Juan -luokka

Jorge Juan -luokka oli Espanjan laivaston 1870-luvulla valmistetun kahden parkkitakiloidun aluksen muodostama komposiittisluuppiluokka. == Alukset == Jorge Juan -luokan sluupitGardiner, Robert s. 386 Nimi Telakka Kölinlasku Vesille Valmis Kohtalo Jorge Juan La Seyne 1876 Sánchez Barcáiztegui La Seyne 1876 tuhoutunut Kuuban rannikolla 1895 == Lähteet == * === Viitteet === *
Suvelan kappeli

Suvelan kappeli on Espoon Suvelassa sijaitseva kappeli, joka valmistui 2016. Kappelin on suunnitellut arkkitehti Anssi Lassila arkkitehtitoimisto OOPEAAsta. Kappelissa on erityisjärjestelyillä enimmillään 270 paikkaa. ==Lähteet== Luokka:Espoon kirkkorakennukset Luokka:Espoon keskus
Vivienne Wallington

Vivienne Elizabeth Wallington o.s. Shephard, kirjailijanimi Elizabeth Duke (s. 1937 Erindale, Etelä-Australia, Australia) on australialainen kirjailija. Wallington aloitti kirjoittamisen jo hyvin varhain, ja koulun päättyessä hänellä oli kirjoitettuna useita novelleja, joista osa kuvitettuina, ja lisäksi näytelmiä, runoja, lastenromaaneja sekä pitkiä jatkokertomuksia, joita hän viikoittain kirjoitti ystävilleen. Hän opiskeli musiikkia ja valmistui kirjastonhoitajaksi. Wallington avioitui John Wallingtonin kanssa, ja he muuttivat miehen työn vuoksi Melbourneen. Hän työskenteli eri tyyppisissä kirjastoissa, viimeksi sairaalakirjastoissa, ennen kuin ryhtyi täysipäiväiseksi kirjailijaksi. Hänen kirjojaan on käännetty useille kielille. Suomennetut on julkaistu romanttisen kirjallisuuden Harlequin-sarjassa. ==Suomennetut teokset== *Tropiikin kuumuudessa (Island Deception), suomentanut Jorma Sinivalo. Helsinki: Harlekin, 1991. (Harlekin romantiikkaa no. 158.). ISBN 951-872-958-1 *Rehellisyys kunniaan! (Fair Trial) suomentanut Pertti Koskela. Helsinki: Harlekin, 1993. (Harlekin romantiikkaa, ISSN 1235-2861 nro. 411.). ISBN 951-871-105-4. *Rattopoika rakastuu (To Catch a Playboy), suomentanut I. Laaksonen. Helsinki: Harlequin, 1997. (Harlequin romantiikkaa.). ISBN 951-871-713-3 == Lähteet == Luokka:Australialaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Natalja Naryškina

Natalja Kirillovna Naryškina (; 1. syyskuuta 1651 Moskova – 4. helmikuuta 1694 Moskova) oli Venäjän tsaarin Aleksei Mihailovitšin toinen vaimo ja Pietari Suuren äiti. Hän toimi alaikäisen poikansa Pietarin sijaishallitsijana lyhyen aikaa vuonna 1682. Natalja oli paikallisen aatelisen Kirill Naryškinin tytär ja tataarisukua. Nataljan kasvatti-isä oli ollut pajari Artamon Matvejev, jolla oli ollut dumnoi djakin arvo ja jonka puoliso oli ollut skotlantilaissyntyinen Mary Hamilton. Nataljasta tuli vuonna 1671 tsaari Aleksei Mihailovitšin toinen vaimo. He saivat seuraavana vuonna pojan, josta tuli keisari Pietari Suuri. Uuden tsaritsan länsimainen kasvatus vaikutti uudistavasti kankeaan hovielämään. Pietarin syntymisen jälkeen vuonna 1672 Nataljan sukulaiset ja läheiset saivat lisää poliittista valtaa. Aleksein kuoleman jälkeen vuonna 1676 Nataljan tukijat pyrkivät siirtämään kruunun Pietarille. Aleksein ensimmäisestä avioliitosta syntynyt poika Fjodor seurasi kuitenkin häntä tsaarina vuonna 1676. Vaikka Naryškinit menettivät asemiaan Fjodorin sukulaisille, Nataljan tukijoukkoihin liittyivät Moskovan patriarkka Joakim ja monet pajarit sekä aatelisperheet. Fjodorin kuoleman jälkeen vuonna 1682 Joakim siirsi kruunun alaikäiselle Pietarille ja ohitti Fjodorin psyykkisesti vammaisen veljen Iivanan. Nataljasta tuli sijaishallitsija. Miloslavskit eivät kuitenkaan tyytyneet ratkaisuun vaan rohkaisivat henkivartijakaartien streltsejä kapinaan. Useiden Naryškinin perheen edustajien kuoltua suku tunnusti Iivanan ja Pietarin yhteishallitsijoiksi. Iivana V:sta tuli muodollinen vanhempi hallitsija ja Sofia Aleksejevnasta hänen sijaishallitsijansa. Natalja ja alaikäinen Pietari olivat Sofian sijaishallitsijakaudella vuosina 1682–1689 eristyksissä Preobraženskojessa. Kun Sofia ilmeisesti yritti vuonna 1689 ottaa kruunun itselleen, Naryškinit onnistuivat kannattajiensa tuella viemään kruunun Pietarille. Tästä tuli virallisesti hallitsija vuonna 1694, mutta siihen saakka Nataljalla oli merkittävä rooli Venäjän hallinnossa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Sijaishallitsijat Luokka:Romanov-suku Luokka:Vuonna 1651 syntyneet Luokka:Vuonna 1694 kuolleet
Hayley Lauder

Hayley Lauder (s. 4. kesäkuuta 1990) on skotlantilainen jalkapalloilija, jonka seura on Scottish Women's Premier Leaguessa pelaava Glasgow City FC. Hän on aikaisemmin pelannut myös Kyproksen, Suomen ja Ruotsin pääsarjoissa. Vuonna 2012 Lauder edusti Åland Unitedia ja oli Naisten liigan kolmanneksi paras maalintekijä 18 maalilla. Skotlannin naisten maajoukkueessä Lauder esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 2010. Hän pelasi sadannen maaottelunsa vuoden 2019 MM-kilpailuissa, joissa hän pelasi yhden ottelun Japania vastaan. Maaottelumaaleja hän on tehnyt yhdeksän. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Skotlantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Betina Riegelhuth

Betina Riegelhuth (s. 17. kesäkuuta 1987 Oslo) on norjalainen käsipalloilija. Hän on pelannut Norjan maajoukkueessa heinäkuusta 2010 alkaen 53 maaottelua ja tehnyt niissä 52 maalia. Hän voitti maailmanmestaruuden Tanskassa 2015 sekä Euroopan-mestaruuden Unkarin ja Kroatian yhdessä järjestämissä kisoissa 2014. Seuratasolla hän edustaa Storhamar Håndballia. Betina Riegelhuthin sisko Linn- Kristin Riegelhuth Koren on myös maajoukkuekäsipalloilija. == Lähteet == Luokka:Norjalaiset käsipalloilijat Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Chuck McCann

Charles Jonathan Thomas "Chuck" McCann (2. syyskuuta 1934 Brooklyn, New York– 8. huhtikuuta 2018 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset urheiluvaikuttajat Luokka:Yhdysvaltalaiset julkisuuden henkilöt Luokka:Yhdysvaltalaiset juontajat Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Stine Skogrand

Stine Skogrand (s. 3. maaliskuuta 1993 Bergen) on norjalainen käsipalloilija. Hän on pelannut Norjan maajoukkueessa huhtikuusta 2013 alkaen 65 maaottelua ja tehnyt niissä 99 maalia. Hän voitti maailmanmestaruuden Tanskassa 2015 sekä Euroopan-mestaruuden Ruotsissa 2016. Seuratasolla hän on kaudella 2017–2018 edustanut Silkeborg-Voel KFUM:ää. == Lähteet == Luokka:Norjalaiset käsipalloilijat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Alasti-klubi

Alasti-klubi on vuonna 2014 alkanut suomalainen konserttisarjakonsepti, joka kehitettiin alun perin helsinkiläisen Klubiteatterin yhdeksi ohjelmanumeroksi. Konsertit järjestettiin syksyn 2014 ja kevään 2015 ajan LeBonk-ravintolassa ja syksystä 2015 syksyyn 2016 Virgin Oilissa. Konsertit koostuivat konsertin isäntänä toimivan Elias Kaskisen haastattelusta sekä illan artistin akustishenkisestä keikasta. Konseptin alkuperäisidean ovat kehitelleet Roope Salminen, Kalle Lindroth sekä Elias Kaskinen.Alasti-klubi, jakso 1 (lopputekstit) Syyskuussa 2017 kahdeksan Helsingin Kulttuuritalolla järjestettyä konserttia taltioitiin ja ne julkaistiin C More -suoratoistopalvelussa loppuvuodesta 2017. Televisiossa ne esitettiin keväällä 2018 Sub-kanavalla. == Konsertit == === Syksy 2014 === * Tuure Kilpeläinen (25. syyskuuta 2014) * Olavi Uusivirta (30. lokakuuta 2014) * Edu Kettunen (27. marraskuuta 2014) * Anssi Kela (18. joulukuuta 2014) === Kevät 2015 === * Kasmir (26. helmikuuta 2015) * Scandinavian Music Group (26. maaliskuuta 2015) * Jenni Vartiainen (23. huhtikuuta 2015) * Anna Puu (21. toukokuuta 2015) === Syksy 2015 === * Arttu Wiskari (17. syyskuuta 2015) * Antti Tuisku (1. lokakuuta 2015) * Maija Vilkkumaa (15. lokakuuta 2015) === Kevät 2016 === * Kaija Koo (11. helmikuuta 2016) * Paperi T (3. maaliskuuta 2016) * Sanni (7. huhtikuuta 2016) * Chisu (28. huhtikuuta 2016) === Syksy 2016 === * Vesala (22. syyskuuta 2016) * Michael Monroe (3. marraskuuta 2016) === Syksy 2017 === * Erin (16. syyskuuta 2017) * Mikael Gabriel (17. syyskuuta 2017) * Michael Monroe (18. syyskuuta 2017) * Juha Tapio (20. syyskuuta 2017) * Tuure Kilpeläinen (21. syyskuuta 2017) * Vesala (26. syyskuuta 2017) * Kaija Koo (27. syyskuuta 2017) * Lauri Tähkä (28. syyskuuta 2017) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Alasti-klubin Facebook-sivu * Alasti-klubi MTV:n sivuilla Luokka:2010-luvun suomalaiset musiikkiohjelmat Luokka:Musiikkitapahtumat Suomessa
Muistoja

Muistoja on suomalainen vuosina 1995–2001 valmistunut televisiosarja. Sarjassa esitettiin katkelmia vanhoista MTV:n ohjelmista ja lyhytelokuvista. Sarjan toimittajana ja ohjaajana toimi Marja Mosander. ==Lähteet== Luokka:1990-luvun suomalaiset dokumenttiohjelmat Luokka:2000-vuosikymmenen suomalaiset dokumenttiohjelmat
Dannine Avara

Dannine Duncan Avara (s. 1974) on yhdysvaltalainen miljardööriperijätär. Hän peri vuonna 2010 noin 9 prosenttia osittain isänsä Dan Duncanin vuonna 1968 perustamasta pörssinoteeratusta kaasun, öljyn ja petrokemian tuotteiden siirtoputkistoja omistavasta Enterprise Products Partners -suuryhtiöstä. Maaliskuussa 2018 yhtiöllä oli noin 50 000 mailia näitä siirtoputkia. Yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes arvioi maaliskuussa 2018 Avaran omistusten arvoksi 5,5 miljardia dollaria. Avaralla on kolme sisarusta Randa Duncan Williams, Milane Duncan Frantz ja Scott Duncan, joilla on yhtä suuri peritty varallisuus (osuus osakkeita hallinnoivasta säätiöstä edunsaajina). Poikkeukselliseksi Dan Duncanin jälkeläisten perinnön teki sen verovapaus. Yhdysvalloista puuttui vuonna 2010 kongresin lainsäädäntökiistojen liittovaltion perintövero (estate tax). Tämän seurauksena Dan Duncanin lapset säästivät perinnössä arvioiden mukaan jopa useita miljardeja dollareita. Avara on naimisissa ja hän asuu Houstonissa, Texasissa. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset miljardöörit Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Randa Williams

Randa Duncan Williams (s. 1962) on yhdysvaltalainen yritysjohtaja ja miljardööriperijätär. Hän peri vuonna 2010 noin 9 prosenttia osittain isänsä Dan Duncanin vuonna 1968 perustamasta pörssinoteeratusta kaasun, öljyn ja petrokemian tuotteiden siirtoputkistoja omistavasta Enterprise Products Partners -suuryhtiöstä. Maaliskuussa 2018 yhtiöllä oli noin 50 000 mailia näitä siirtoputkia. Yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes arvioi maaliskuussa 2018 Williamsin omistusten arvoksi 5,5 miljardia dollaria. Williamsilla on kolme sisarusta Milane Duncan Frantz, Dannine D. Avara ja Scott Duncan, joilla on likimain yhtä suuri peritty varallisuus (osuus osakkeita hallinnoivasta säätiöstä edunsaajina). Poikkeukselliseksi Dan Duncanin jälkeläisten perinnön teki sen verovapaus. Yhdysvalloista puuttui vuonna 2010 kongresin lainsäädäntökiistojen liittovaltion perintövero (estate tax). Tämän seurauksena Dan Duncanin lapset säästivät perinnössä arvioiden mukaan jopa useita miljardeja dollareita. Williams suoritti alemman korkeakoulututkinnon Ricen yliopistossa (1985, politiikka ja taloustieteet) ja juristiksi (JD) Houstonin yliopistosta. Hän toimi juristina kuusi vuotta ennen putkiyhtiöön liittymistään. Sisaruksista ainoana Williams on työskennellyt siirtoputkiyhtiön johdossa. Hän tuli yhtiöön vuonna 1994, nousi toimitusjohtajaksi vuonna 2001 ja hallituksen puheenjohtajaksi vuonna 2010. Williams on naimisissa, hänellä on yksi lapsi ja hän asuu Houstonissa, Texasissa. Hän toimii Texasin yliopiston terveystieteiden tutkimuskeskuksen (University of Texas Health Science Center) johtokunnassa. Tutkimuskeskuksessa on hänen isänsä munaan nimetty lasten oppimiseen keskittynyt laitos. Hänellä on monia muitakin yritysten ja säätiöiden johtotehtäviä. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset yritysjohtajat Luokka:Yhdysvaltalaiset miljardöörit Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
IBM PS/1

IBM PS/1 oli IBM:n valmistama mikrotietokonemallisto, joka julkaistiin 26. kesäkuuta 1990. Ensimmäisessä mallissa oli valinnaisena kaksi levykeasemaa tai levykeasema sekä 30 megatavun kiintolevy. PS/1 julkaistiin seuraajaksi IBM PCjr -mallille ja sarjan malleja valmistettiin vuoteen 1994 saakka. PS/1:n seuraaja oli IBM Aptiva -mallisto. PS/1 oli suunnattu kotikäyttöön toisin kuin yrityskäyttöön suunnattu IBM PS/2. PS/1 -mallit käyttivät ISA -väylää PS/2:n käyttämän Micro Channel Architecture -väylän (MCA) sijaan. Alkuperäistä PS/1 -mallia 2011 seurasi uudempia malleja, joissa oli Intel 80386 ja Intel 80486 -prosessoreja. PC DOS 4.0-käyttöjärjestelmän ydinkomponentit oli ensimmäisissä malleissa harvinaislaatuisesti asennettu ROM-muistiin, joka näkyi käyttäjälle omana asemanaan, useimmiten D-asemana, jolta kone myös tavallisesti käynnistyi. Tämä ratkaisu mm. helpotti järjestelmän palauttamista toimintakuntoon monissa vikatilanteissa. Perinteisen DOS-kehotteen sijaan kone käynnistyi "nelikenttävalikkoon", josta pystyi helposti valitsemaan haluamansa perustoiminnon, jotka suomenkielisessä käyttöjärjestelmässä olivat seuraavat: Tutustuminen (opetusohjelmia liittyen käyttöjärjestelmään ja oheisohjelmiin), Microsoft Works, Omat ohjelmat (peruskäyttöliittymä, jossa pystyi käynnistämään ohjelmia kiintolevyn hakemistorakenteesta) tai DOS Shell (muistuttaa nyky-Windowsin Resurssienhallintaa). Varhaisten PS/1-mallien mukana toimitettiin myös Windows 3.0-asennuslevykkeet, joilta Windowsin saattoi halutessaan asentaa. == Lähteet == Luokka:IBM:n tietokoneet Luokka:Mikrotietokoneet Luokka:Vuoden 1990 tietokoneet
Milane Frantz

Milane Duncan Frantz (s. 1970) on yhdysvaltalainen miljardööriperijätär. Hän peri vuonna 2010 noin 9 prosenttia osittain isänsä Dan Duncanin vuonna 1968 perustamasta pörssinoteeratusta kaasun, öljyn ja petrokemian tuotteiden siirtoputkistoja omistavasta Enterprise Products Partners -suuryhtiöstä. Maaliskuussa 2018 yhtiöllä oli noin 50 000 mailia näitä siirtoputkia. Yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes arvioi maaliskuussa 2018 Frantzin omistusten arvoksi 5,5 miljardia dollaria. Frantzilla on kolme sisarusta Randa Duncan Williams, Dannine D. Avara ja Scott Duncan, joilla on yhtäläinen peritty varallisuus (osuus osakkeita hallinnoivasta säätiöstä edunsaajina). Poikkeukselliseksi Dan Duncanin jälkeläisten perinnön teki sen verovapaus. Yhdysvalloista puuttui vuonna 2010 kongresin lainsäädäntökiistojen liittovaltion perintövero (estate tax). Tämän seurauksena Dan Duncanin lapset säästivät perinnössä arvioiden mukaan jopa useita miljardeja dollareita. Williams on naimisissa ja hän asuu Houstonissa, Texasissa. Hän toimii johtokunnan jäsenenä houstonilaisessa Baylor College of Medicinessä. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset miljardöörit Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pansy Ho

Pansy Catilina Ho (s. ) on hongkongilais-kanadalainen kiinteistö- ja kasinoalan perijätär, yritysjohtaja ja miljardööri. Hänen isänsä oli tunnettu macaolainen kasinoyrittäjä Stanley Ho, joka perusti Shun Tak Holdings -yhtiön. Pansy Ho omistaa merkittävästi myös vuonna 2011 pörssiin vietyä Macaon kasino- operaattoriyhtiötä (MGM China). Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes arvioi hänen varallisuudekseen 5,3 miljardia dollaria. ==Lähteet== Luokka:Yritysjohtajat Luokka:Hongkongilaiset miljardöörit Luokka:Kanadalaiset miljardöörit Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nicol Matt

Nicol Matt (s. 18. joulukuuta 1970 Sankt Georgen im Schwarzwald, Baden- Württemberg) on saksalainen kuoronjohtaja. Hänen opettajiensa joukossa olivat Thomas Pfeiffer, Frieder Bernius ja Eric Ericson. Hän on muun muassa johtanut Euroopan kamarikuoroa ja saanut kutsuja Rheingaun musiikkijuhlien kaltaisiin konserttisarjoihin.Bach-Cantatas.com: Nicol Matt (Conductor) Matt on kiertänyt Yhdysvalloissa, Kanadassa, Belgiassa, Ranskassa, Kreikassa ja Alankomaissa. Hän on levyttänyt muun muassa Brilliant Classicsille ja tehnyt yhteistyötä lukuisien nykysäveltäjien kanssa; näihin lukeutuvat Morten Lauridsen, Bob Chilcott, John Rutter, Hans Schanderl ja Frank Zabel. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut , * Viralliset sivut Luokka:Saksalaiset kuoronjohtajat Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gloria Banditelli

Gloria Banditelli on italialainen oopperalaulaja, äänialaltaan mezzosopraano. Hän syntyi Assisissa, opiskeli laulamista Perugian konservatoriossa ja voitti vuonna 1979 kokeellisen teatterin kilpailun Spoletossa esiinnyttyään La Cenerentolan tulkinnassa. Pian tämän jälkeen hän esiintyi myös oopperassa Dido ja Aeneas.Bach-Cantatas.com: Gloria Banditelli (Mezzo-soprano) Banditelli on urallaan erikoistunut barokkiajan ohjelmistoon ja Gioacchino Rossinin tuotantoon. Hän on esiintynyt muun muassa Teatro alla Scalassa, La Fenicessä, Wienin valtionoopperassa, Gran Teatre del Liceussa ja Concertgebouwissa. Hän on tehnyt yhteistyötä sellaisten kapellimestareiden kuin Riccardo Chaillyn, René Clemencicin, Vladimir Delmanin, Zubin Mehtan, Riccardo Mutin, Claudio Abbadon, Carlos Kleiberin, Gianandrea Gavazzenin, Lorin Maazelin ja Daniele Gattin kanssa. Oopperoita, joiden esityksissä Banditelli on ollut mukana, ovat olleet Turkkilainen Italiassa (Rossini), Linda di Chamounix (Gaetano Donizetti), Manon Lescaut (Giacomo Puccini), Jevgeni Onegin (Pjotr Tšaikovski), Suor Angelica (Puccini) ja Gianni Schicchi (Puccini). Oopperan ulkopuolella Banditelli on tulkinnut muun muassa Giovanni Battista Pergolesin Stabat Materin ja Ludwig van Beethovenin yhdeksännen sinfonian. Banditelli on levyttänyt muun muassa Harmonia Mundille ja Hungarotonille. Häntä on kuultu muun muassa Radio Francessa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * AllMusic.com: Gloria Banditelli * Luokka:Italialaiset oopperalaulajat Luokka:Mezzosopraanot Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jorge Juan (1876)

Jorge Juan oli Espanjan laivaston Jorge Juan -luokan sluuppi. == Valmistus == Alus tilattiin La Seyneltä Ranskasta. Alus laskettiin vesille vuonna 1876. == Palvelus == Espanjan–Yhdysvaltain sodassa Jorge Juan oli 1898 Kuubassa. Alus oli varhain aamulla 21. heinäkuuta ankkurissa Nipenlahdella, kun Yhdysvaltain laivaston aseistetut jahti USS Wasp ja hinaaja USS Leyden matkasivat kohti Port Nipeä ottaakseen alueen valvontaansa. Waspin miehistö havaitsi ankkurissa olleen espanjalaisaluksen noin neljän mailin päässä. Wasp ampui muutamia laukauksia lahden suulla olleeseen viestiasemaan, minkä jälkeen jatkoi matkaansa kohti Jorge Juania. Espanjalaisalus avasi kello 12.44 tulen äärietäisyydeltä, mihin Wasp vastasi. Leyden, jota seurasi tykkiveneet USS Annapolis ja USS Topeka, liittyi taisteluun. Etäisyyden supistuessa yhdysvaltalaisalusten tuli tarkemmaksi ja lopulta kaikki neljä alusta saivat tulensa osumaan kohteeseen. Lopulta kello 13.12 Jorge Juanin lippu laskettiin, jolloin yhdysvaltalaisalukset lopettivat tulen ja seurasivat Jorge Juanin uppoamista kello 13.42.history.navy.mil USS Wasp == Lähteet == Luokka:Jorge Juan -luokan sluupit
Martha Higareda

Martha Elba Higareda Cervantes (s. 24. elokuuta 1983 Villahermosa, Tabasco) on meksikolainen näyttelijä, tuottaja ja käsikirjoittaja. == Nuoruus == Cervantes muutti Tabascosta 15-vuotiaana Méxicoon yliopiston ja näyttelijäkurssien perässä. == Ura == Vuonna 2002 Cervantes sai ensimmäisen elokuvaroolin hyvin menestyneessä romanttisesta komediassa Amar te duele. Läpimurron Hollywoodissa hän teki elokuvien Borderland (2007) ja Street Kings (2008) myötä. Vuonna 2014 Cervantes toimi käsikirjoittajana, tuottajana ja näyttelijänä hyvin menestyneessä meksikolaisessa komediaelokuvassa Cásese quien pueda (Marry If You Can). Elokuussa 2016 Cervantes valittiin esittämään Kristin Ortega nimistä poliisia Netflixin vuonna 2018 alkaneeseen tieteissarjaan Altered Carbon – Muuntohiili. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Meksikolaiset näyttelijät Luokka:Elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Elokuvatuottajat
Camille Pleyel

Camille Pleyel (18. joulukuuta 1788 Strasbourg – 4. toukokuuta 1855 Montmorency) oli ranskalainen pianisti, musiikkikustantaja ja Pleyel- pianotehtaan omistaja. Hän oli säveltäjä Ignaz Pleyelin vanhin poika. Camille Pleyel tunnetaan myös Pariisin Salle Pleyel -konserttisalista ja hyvistä suhteistaan Frédéric Chopiniin, jonka instrumenteista Pleyel-pianotehdas vastasi. Chopinin ura sai alkunsa Camille Pleyelin järjestämistä salonkikonserteista. Camille Pleyel opiskeli pianonsoittoa muun muassa Jan Dussekin johdolla. Vuonna 1815 hänestä tuli isänsä perustaman pianotehtaan osakas, ja isänsä kuoltua 1831 sen ainoa omistaja. Myös Pleyelin vaimo Marie, o.s. Moke (1811–1875), oli taitava pianisti opiskeltuaan Friedrich Kalkbrennerin johdolla. Avioliitto Pleyelin kanssa oli mahdollista vain purkamalla ensin nuorikon kihlaus säveltäjä Hector Berlioz’n kanssa. Avioliitto kesti vain neljä vuotta. Vuonna 1830 Camille Pleyel avasi Pariisin rue Rochechouartilla 300-paikkaisen Salle Pleyel -konserttisalin. Myöhemmin vuonna 1927 yritys rakennutti nykyisen 3 000-paikkaisen salin rue du Faubourg Saint-Honorén varteen. Salle Pleyel toimii yhä sekä Orchestre de Paris’n että Ranskan radion sinfoniaorkesterin yhtenä vakiosalina. ==Lähteet== Luokka:Ranskalaiset pianistit Luokka:Ranskalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1788 syntyneet Luokka:Vuonna 1855 kuolleet
Peter Sheppard Skӕrved

Peter Sheppard Skӕrved on brittiläinen viulisti. Hän on levyttänyt muiden muassa Giuseppe Tartinin, Ludwig van Beethovenin, Anton Reichan ja Michael Tippettin teoksia. Monet säveltäjät, kuten Hans Werner Henze, Poul Ruders, David Matthews, Judith Weir ja Jörg Widmann, ovat myös säveltäneet hänelle uusia teoksia.Naxos.com: Peter Sheppard Skӕrved Sheppard Skӕrved on saavuttanut Grammy-ehdokkuuden ja BBC Music Magazinen tunnustuksia. Hän on Royal Academy of Musicin Viotti-luennoitsija Lontoossa, ja hänestä tuli akatemian Fellow vuonna 2013. Hän on naimisissa tanskalaisen kirjailija, runoilija Malene Skӕrvedin kanssa. Hän on itsekin kirjoittanut monista aiheista, kuten victoriaanisen ajan taidemaalareista, viulunrakennuksesta, nykyaikaisesta kvartetosta ja Niccolò Paganinista. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * [www.peter-sheppard-skaerved.com Viralliset sivut] Luokka:Brittiläiset viulistit Luokka:Elävät henkilöt
Geneviève Page

Geneviève Page (alun perin Geneviève Bonjean, 13. joulukuuta 1927 Pariisi – 14. helmikuuta 2025 Pariisi) oli ranskalainen näyttelijä, joka teki pitkän uran näyttelijänä. Page aloitti 50-vuotisen elokuvauransa roolilla elokuvassa Pas de pitié pour les femmes (1950). Hänen tunnetuimmat roolinsa ovat elokuvissa Päiväperho (Belle de jour, 1967), Sherlock Holmesin salaisuus (The Private Life of Sherlock Holmes, 1970), Mayerling (1968) ja Kultainen tulppaani (Fanfan la Tulipe, 1952). Page esiintyi myös teatterissa, ja hänet palkittiin 1996 ranskalaisella Molière-palkinnolla näytelmästä Colombe. Page oli naimisissa liikemies Jean-Claude Bujardin kanssa vuodesta 1959 tämän kuolemaan 2011 saakka, ja he saivat kaksi lasta.Porträt der Schauspielerin Geneviève Page. Lähteessä on syntymävuosi 1930. Thomas Staedli. Viitattu 11.4.2018. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Ranskalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2025 kuolleet
Marqués del Duero (1875)

Marqués del Duero oli Espanjan laivaston Fernando el Catolico -luokan tykkivene, joka upposi 1. toukokuuta 1898 Manilanlahden taistelussa. == Valmistus == Alus tilattiin Forges et Chantiers de la Méditerranéelta La Seyne-sur-Meristä Ranskasta, missä köli laskettiin 20. tammikuuta 1875. Alus laskettiin vesille 3. toukokuuta 1875 ja otettiin palvelukseen vielä samana vuonna.spanamwar.com == Palvelus == Espanja vastaanotti aluksen Marseillessa, mistä se lähti ensimmäiseen tehtäväänsä 27. heinäkuuta 1875 San Sebastianin lahdelle sulkeakseen ja valvoakseen alueen sekä toimiakseen yhteysaluksena. Alus jatkoi tehtävässä kolmannen karlistisodan päättymiseen 27. helmikuuta 1876 saakka ja poistui alueelta muun laivaston mukana 5. huhtikuuta. Alus lähti 29. heinäkuuta Filippiineille, missä se liitettiin Espanjan Aasian laivueen eteläiseen divisioonaan kotisatamanaan Zamboanga. Alus lähti 24. heinäkuuta 1880 Filippiineiltä vieraillakseen Siamissa, Saigonin Annamissa ja Singaporessa. Alus valtasi 27. syyskuuta 1895 joukon morojen merirosvoaluksia Borneossa. Myöhemmin alus hyökkäsi morojen ja tagalog merirosvojen kimppuun surmaten kahdeksantoista ja haavoittaen kolmeakymmentä. Espanjan–Yhdysvaltain sodan alus osallistui Montojon johtaman laivueen mukana Manilanlahden taisteluun. Alukseen osui ainakin viidesti ja ainakin yksi osumista oli 8 tuuman ja yksi 6 tuuman kranaatti. Aluksen keulatykki ja laitojen tykit tuhoutuivat samoin kuin yksi höyrykoneista. Miehistö upotti aluksensa ja Yhdysvaltain laivaston USS Petrelin maihinnousujoukot polttivat hylyn. Yhdysvaltain laivasto nosti hylyn ja nimesi sen P-17:ksi. Alus romutettiin vuonna 1900. == Lähteet == Luokka:Fernando el Catolico -luokan tykkiveneet Luokka:Espanjalaiset Espanjan–Yhdysvaltain sodan tykkiveneet
Gabriele Hierdeis

Gabriele Hierdeis on saksalainen sopraano. Hän opiskeli Frankfurt am Mainin musiikkikorkeakoulussa ja sai maisterinarvot sekä ooppera- että konserttipuolelta. Vuonna 2003 hän suoritti Konzertexamenin, joka vastaa tohtorin arvoa esittävissä taiteissa.Bach-Cantatas.com: Gabriele Hierdeis Saksan ulkopuolella Hierdeis on esiintynyt muun muassa Moskovassa, Permissä ja Yhdysvaltain Lincoln Centerissä. Hierdeis on levyttänyt muun muassa CPO:lle, Brilliant Classicsille ja Harmonia Mundille. Hänen ohjelmistonsa ulottuu barokista nykyaikaan ja kattaa yksinlaulujen, kamarimusiikin ja oratorioiden ohella oopperaa. Hierdeis on kantaesittänyt Wolfgang Rihmin, Helmut Lachenmannin, Salvatore Sciarrinon sekä Marc Andrén teoksia ja tehnyt yhteistyötä sellaisten kapellimestareiden kuin Sylvain Cambrelingin, Beat Furrerin, Franck Ollun, Bernhard Kontarskyn, Frieder Berniusin, Konrad Junghänelin, Michael Schneiderin ja Johannes Debusin kanssa. Kokoonpanoja, joiden kanssa Hierdeis on tehnyt yhteistyötä, ovat olleet muiden muassa La stagione Frankfurt ja Cantus Cölln. Yksi Hierdeisin ohjelmistoon keskeisesti kuuluva teos on Luciano Berion Sequenza 3, jonka hän on levyttänytkin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut , Luokka:Saksalaiset oopperalaulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Elävät henkilöt
Frank Bossert

Frank Bossert on saksalainen oopperalaulaja, äänialaltaan tenori. Hän syntyi Pforzheimissa ja opiskeli Karlsruhessa. Hän on esiintynyt muun muassa Iwanovin roolissa Albert Lortzingin Zar und Zimmermann -oopperassa ja Wentzelin roolissa Bedřich Smetanan oopperan Myyty morsian tulkinnassa. Barokkioopperan alueelta hän tulkitsi nimiroolin Claudio Monteverdin oopperassa Orfeo.Bach- Cantatas.com: Frank Bossert (Tenor) Bossert on toiminut myös konserttilaulajana ja esittänyt nykytaidemusiikkia. Hän on luennoinut Stuttgartin musiikkiyliopistossa. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset oopperalaulajat Luokka:Tenorit Luokka:Elävät henkilöt
Marit Malm Frafjord

Marit Malm Frafjord (s. 25. marraskuuta 1985 Tromssa) on norjalainen käsipalloilija. Hän on Norjan maajoukkueessa voittanut olympiakultaa Pekingissä 2008 ja Lontoossa 2012 sekä saavuttanut olympiapronssia Rio de Janeirossa 2016. Hän voitti maailmanmestaruuden Brasiliassa 2011 sekä Euroopan-mestaruuden Ruotsissa 2006, Makedoniassa 2008, Tanskan ja Norjan yhdessä järjestämissä kisoissa 2010 ja Ruotsissa 2016. Frafjord on seuratasolla edustanut muun muassa kotimaassaan Byåsen HE:tä ja Larvik HK:ta sekä neljä kautta tanskalaista Viborg HK:ta. Kaudeksi 2017–2018 hän siirtyi Larvikista romanialaiseen CSM Bucureștiin. == Lähteet == Luokka:Norjalaiset käsipalloilijat Luokka:Norjalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt