EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Akseli O. Aho

Akseli Oskari Aho (16. lokakuuta 1901 Ylitornio – 23. marraskuuta 1994 Ylitornio) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Viitattu 15.10.2023. Ahon vanhemmat olivat maanviljelijä Benjam Aho ja Sofia Lakkapää ja puoliso vuodesta 1934 Aili Iida Husa. Aho kävi Päivölän maamieskoulun ja valmistui agrologiksi Mustialan maamiesopistosta 1924. Opintomatkoja hän teki Skandinaviaan, Eurooppaan ja Yhdysvaltoihin. Aho oli veljensä kanssa T:mi Eino Ahon toinen omistaja vuodesta 1917, yhtiön palveluksessa 1917–1919 ja sen kirjanpitäjä 1924–1929, Peräpohjolan maanviljelysseuran maatalousneuvoja Sallassa ja Kolarissa 1925–1927, Ylitornion kristillisen opiston maatalousaineiden opettaja 1927–1930 ja Eino Aho Oy:n toimitusjohtaja 1930–1979. Hän oli myös Ylitornion kunnallislautakunnan ja sittemmin kunnanhallituksen jäsen 1932–1950 ja kunnanvaltuuston jäsen 1954–1956 ja hänellä oli myös useita muita luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Aho sai 1963. Eino Aho Oy:n toimitusjohtajaksi tuli Akseli O. Ahon jälkeen hänen veljenpoikansa Ilmari Aho, joka oli aloittanut yrityksen palveluksessa myymäläapulaisena 1952. Myös Ilmari Aho sai kauppaneuvoksen arvonimen, vuonna 1990. Viitattu 15.10.2023. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset kauppiaat Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Ylitornion kunnanvaltuutetut Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1901 syntyneet Luokka:Vuonna 1994 kuolleet
Zaitsev

Zaitsev tai Zaitseva on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Aleksandr Zaitsev (s. 1952), venäläinen taitoluistelija, olympiavoittaja ja maailmanmestari * Alexander Zaitsev (1841–1910), venäläinen kemisti, jonka mukaa on nimetty Zaitsevin sääntö * Boris Zaitsev (1937–2000), neuvostoliittolainen jääkiekkomaalivahti * Ivan Zaitsev (s. 1988), italialainen lentopalloilija * Ivan Zaitsev (s. 1988), uzbekistanilainen keihäänheittäjä * Juri Zaitsev (1951–2022), neuvostoliittolainen painonnostaja ja olympiavoittaja * Nikita Zaitsev (s. 1991), venäläinen jääkiekkoilija * Nina Zaitseva (s. 1946), vepsäläinen kielitieteilijä ja runoilija * Oleg Zaitsev (1939–1993), neuvostoliittolainen jääkiekkoilija * Olga Zaitseva (s. 1978), venäläinen ampumahiihtäjä * Vasili Zaitsev (1915–1991), neuvostoliitolainen tarkka-ampuja * Viktor Zaitsev (s. 1966), uzbekistanilainen keihäänheittäjä.
ERC

ERC tai Erc voi tarkoittaa seuraavia: * Rallin Euroopan-mestaruussarja * Erth, irlantilainen pyhimys * Rallicrossin Euroopan-mestaruussarja * Erzincanin lentokentän IATA-koodi * Panhard ERC, ranskalainen panssariauto
Onnentyttö

Onnentyttö on Kari Franckin ohjaama suomalainen draama- ja televisioelokuva vuodelta 1983. Elokuva kertoo Annasta, joka toimii laulajana jazz-bändissä. Bändin basisti ja manageri Eino yrittää saada Annan iskelmälaulajauralle, mikä saa aikaan ristiriitoja bändin sisällä. Elokuvan tarina mukailee Laila Kinnusen elämää. == Lähteet == Luokka:Vuoden 1983 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset draamaelokuvat Luokka:Suomalaiset televisioelokuvat
Veikkola (täsmennyssivu)

Veikkola voi tarkoittaa seuraavia: * Veikkola, taajama Kirkkonummella * Veikkola, asuntoalue Kotkan Korkeakoskella * Sarvijoen Työväentalo Veikkola, työväentalo Kurikan Savijoella * Veikkola, sukunimenä: ** Heta Veikkola (s. 2003), suomalainen kilpakävelijä ** Nestori Veikkola (1884–1961), suomalainen näytelmäkirjailija.
Vikna (lehti)

Vikna , ’Ikkunat’, oli neuvostomielinen kirjallisuus-, taide- ja poliittinen kuukausilehti. Se ilmestyi Lvivissä marraskuusta syyskuuhun . Se oli vuodesta 1929 kirjailijaryhmä Hornon äänenkannattaja. Lehden päätoimittajina olivat Vasyl Bobynskyi ja Stepan Tudor, ja kirjoittajiin kuului lisäksi muita länsiukrainalaisia vasemmistokirjailijoita. Lehti julkaisi neuvostoukrainalaisten kirjailijoiden ja kriitikkojen teoksia ja katsauksia. Se julkaisi myös neuvostovenäläisten ja valkovenäläisten kirjailijoiden teosten käännöksiä. Lisäksi lehdessä julkaistiin kirjakatsauksia, teatteriliitettä ja artikkeleita, joissa arvosteltiin Dmytro Dontsovia, Vistnyk-ryhmää ja Puolan hallintoa, sekä kirjallisuus- ja taidekronikoita ja uutisia Neuvosto-Ukrainan kulttuurisesta ja poliittisesta kehityksestä. Lehti joutui sensuurin kohteeksi, se takavarikoitiin, ja Puolan viranomaiset lakkauttivat sen. Lehden sisällöstä on julkaistu systemaattinen hakemisto ja luettelo siinä julkaistuista länsiukrainalaisista kaunokirjallisista teoksista. ==Kirjoittajia== * Vasyl Bobynskyi * Stepan Tudor * Jaroslav Halan * Oleksandr Havryljuk * A. Ivantšuk * Petro Kozlanjuk * Jaroslav Kondra * Stepan Masljak * Ivan Myhailjuk * V. Myzynets * Dmytro Ositšny * Myroslava Sopilka * K. Tkatš ==Lähteet== Luokka:Ukrainalaiset aikakauslehdet Luokka:Lvivin historia
Missä on Musette?

Missä on Musette? on Veikko Niemisen ja Jarmo Vesterin ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 1991. Elokuva on dokumentti Aki Kaurismäen ohjaaman Boheemielämää (1992) -elokuvan kuvauksista Pariisissa. == Lähteet == Luokka:Vuoden 1991 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat
Abraham Lincolnin hallitus

Abraham Lincolnin hallitus () oli Yhdysvaltain hallitus, jonka virkakausi oli 4. maaliskuuta 1861 – 15. huhtikuuta 1865. == Hallitus == Virka Viranhaltija Virassa Kuva Presidentti Abraham Lincoln 1861–1865 Varapresidentti Hannibal Hamlin 1861–1865 Andrew Johnson 1865 Ulkoministeri William H. Seward 1861–1869 Valtiovarainministeri Salmon P. Chase 1861–1864 William P. Fessenden 1864–1865 Hugh McCulloch 1865–1869 Sotaministeri Simon Cameron 1861–1862 Edwin Stanton 1862–1868 Oikeusministeri Edward Bates 1861–1864 James Speed 1864–1866 Ylipostimestari Montgomery Blair 1861–1864 William Dennison, Jr. 1864–1866 Laivastoministeri Gideon Welles 1861–1869 Sisäministeri Caleb Blood Smith 1861–1862 John Palmer Usher 1862–1865 == Aiheesta muualla == * Lincoln, Abraham
Selviytyjät (elokuva)

Selviytyjät on Thu Nga Vu-Liljan ja Juho Liljan ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2010. Elokuva kertoo pienessä vietnamilaisessa kylässä asuvasta romumetallikauppaa pitävästä sotaveteraanista sekä paikallisesta metallivalimon johtajasta, jotka yrittävät saada toimeentuloa Vietnamin omaksuessa markkinataloutta. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2010 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat
Richard Nixonin hallitus

Richard Nixonin hallitus () oli Yhdysvaltain hallitus, jonka virkakausi oli 20. tammikuuta 1969 – 9. elokuuta 1974. == Hallitus == Virka Viranhaltija Virassa Kuva Presidentti Richard Nixon 1969–1974 Varapresidentti Spiro Agnew 1969–1973 Gerald Ford 1973–1974 Ulkoministeri William P. Rogers 1969–1973 Henry Kissinger 1973–1977 Valtiovarainministeri David M. Kennedy 1969–1971 Valtiovarainministeri John Connally 1971–1972 Valtiovarainministeri George P. Shultz 1972–1974 Valtiovarainministeri William E. Simon 1974–1977 Puolustusministeri Melvin Laird 1969–1973 80px Elliot L. Richardson 1973 James R. Schlesinger 1973–1975 Oikeusministeri John N. Mitchell 1969–1972 Richard Kleindienst 1972–1973 Elliot L. Richardson 1973 William B. Saxbe 1974–1975 Ylipostimestari Winton M. Blount 1969–1971 Sisäministeri Walter Joseph Hickel 1969–1970 Rogers Morton 1971–1975 Maatalousministeri Clifford M. Hardin 1969–1970 Earl Butz 1971–1976 Kauppaministeri Maurice Stans 1969–1972 Peter G. Peterson 1972–1973 Frederick B. Dent 1973–1975 Työministeri George P. Shultz 1969–1970 James D. Hodgson 1970–1973 Peter J. Brennan 1973–1975 Terveys-, opetus- ja hyvinvointiministeri Robert Finch 1969–1970 Elliot L. Richardson 1970–1973 Caspar Weinberger 1973–1975 Asunto- ja kaupunkikehityksen ministeri George W. Romney 1969–1973 James Thomas Lynn 1973–1975 Liikenneministeri John A. Volpe 1969–1973 Claude Brinegar 1973–1975 Valkoisen talon budjettijohtaja Robert Mayo 1969–1970 George P. Shultz 1970–1972 Caspar Weinberger 1972–1973 Roy Ash 1973–1975 Yhdistyneiden kansakuntien suurlähettiläs Charles Yost 1969–1971 George H. W. Bush 1971–1973 John A. Scali 1973–1975 Presidentin neuvonantaja Arthur F. Burns 1969 Daniel Patrick Moynihan 1969–1970 Bryce Harlow 1969–1970 Robert Finch 1970–1972 Donald Rumsfeld 1970–1971 Anne Armstrong 1973–1974 Dean Burch 1974 Kenneth Rush 1974 == Aiheesta muualla == * Nixon, Richard
Rodrigo Riquelme

Rodrigo Riquelme Reche (s. 2. huhtikuuta 2000 Madrid, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan pääsarjassa pelaavaa Atlético Madridia. Riquelme on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. == Seurajoukkueura == Riquelme on Atlético Madridin oma kasvatti ja hän aloitti pelaajauransa seuran juniorijoukkueissa vuonna 2010.Rodrigo Riquelme, el nuevo 'Griezmann' del Atlético Sport.es (Luettu 1. lokakuuta 2022) Hän pelasi ensimmäisen pääsarjaottelunsa miesten tasolla 1. syyskuuta 2019 Atléticon kotivoitossa Eibaria vastaan.Riquelme renueva hasta 2028 y jugará cedido en el Girona Club Atlético de Madrid (Luettu 1. lokakuuta 2022) Riquelme on pelannut lainasopimuksella Englannin mestaruussarjassa Bournemouthissa, Espanjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Mirandésissa sekä pääsarjatasolla Gironassa.Rodrigo Riquelme: 'Bournemouth spell gave me reality check' SportsMole (Luettu 1. lokakuuta 2022) == Maajoukkueura == Riquelme on edustanut Espanjaa alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. Hän on tehnyt viidessä ensimmäisessä maaottelussaan kolme maalia.Rodrigo Riquelme - National team Transfermarkt (Luettu 1. lokakuuta 2022) == Lähteet == Luokka:Espanjalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 2000 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pelastetaan maailma

Pelastetaan maailma on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Samu Haberin ensimmäinen sooloalbumi, joka julkaistiin 30. syyskuuta 2022. Albumin kappaleita ovat olleet kirjoittamassa Haberin lisäksi muun muassa Jukka Immonen, Antti Riihimäki, Hanna Pakarinen, Anna Puu, Tiina Vainikainen ja Joonas Angeria. Albumilta julkaistiin singlenä kappaleet ”Enkelten kaupunki”, ”Täältä tullaan”, ”Sä”, ”Sata vuotta sitten” ja ”Sä et tiedä elämästä mitään”. == Kappaleet == == Lähteet == Luokka:Suomalaiset popalbumit Luokka:Vuoden 2022 esikoisalbumit
Pākehā

Pākehā on maorinkielinen sana, jolla viitataan Uuden-Seelannin valkoihoisiin asukkaisiin. Sanaa alettiin käyttää vuonna 1815, kun eurooppalaisia alkoi saapua Uuteen-Seelantiin. Sanan alkuperä on hämärän peitossa, mutta sen todennäköisin alkuperä on ihmismäistä mielikuvitusolentoa tarkoittava sana pakepakeha. Alkujaan pākehā viittasi ainoastaan englantilaisiin, mutta sen merkitys on sittemmin laajentunut, ja sillä voidaan kuvata ketä tahansa ei- maoritaustaista uusiseelantilaista. Sanan ei katsota olevan loukkaava. ==Katso myös== *Pākehā-maorit == Lähteet == Luokka:Maorinkieliset sanat ja sanonnat
Knud Heinesen

Knud Rasmussen Heinesen (26. syyskuuta 1932 Kerteminde – 8. tammikuuta 2025) oli tanskalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän istui kansankäräjillä vuosina 1971–1985 ja toimi Tanskan opetusministerinä 1971–1973, budjettiministerinä 1973, liikenneministerinä 1981 sekä valtiovarainministerinä 1975–1979 ja 1981–1982. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Knud Heinesen Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla Luokka:Tanskan valtiovarainministerit Luokka:Tanskan opetusministerit Luokka:Liikenneministerit Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2025 kuolleet
Horizons (ranskalainen puolue)

Horizons on ranskalainen keskustaoikeistolainen puolue. Se on perustettu lokakuussa 2021, ja sen perustaja oli entinen pääministeri ja Le Havren pormestari Édouard Philippe. Puolue on irtautunut presidentti Emmanuel Macronin perustamasta LREM-puolueesta. Vuoden 2022 parlamenttivaaleissa Horizons muodosti vaaliliiton LREM:n ja Agirin, jonka nimeksi tuli Kansalaiset yhdessä. Puolue on ideologialtaan EU-myönteinen ja sen ainoa meppi, Gilles Boyer, istuu Uudistuva Eurooppa -ryhmässä. == Lähteet == Luokka:Ranskan puolueet
Ivan Ohlobystin

Ivan Ivanovitš Ohlobystin (s. 22. kesäkuuta 1966 Polenovo, Tulan seutu) on tunnettu venäläinen käsikirjoittaja, näyttelijä, televisiojuontaja, elokuvaohjaaja, kirjailija, toimittaja ja näytelmäkirjailija. Hänet tunnetaan uskovaisena, konservatiivisena aristokraattis-nationalistina, joka jyrkästi vastustaa seksuaalisia vähemmistöjä Ohlobystin on Baon-yrityksen johtaja. Ohlobystin on näkyvästi tukenut Putinin Ukrainan-vastaista toimintaa. Ivan kiinnostui elokuvista nähtyään lapsena elokuvan "Tavallinen ihme". Ohlobystin opiskeli näyttelemistä valtion elokuvainstituutissa monien muiden julkkisten kanssa. Ohlobystin aloitti elokuvissa ja teatterissa vuonna 1991. Armeija kovetti Ohlobystinin luonnetta, kun siellöä oli runsaasti tappeluja. Ohlobystin toimi ortodoksisena pappina, kunnes vaihtoi 2000-luvun lopulla takaisin elokuva-uralle rahanpuutteen takia. Okhlobystin on naimisissa ja hänellä on kuusi lasta. Oklobystin tunnetaan seksuaalivähemmistöjen kiihkeänä vastustajana. Hän harrastaa itsepuolustuslajeja ja aseiden keräilyä. Ohlobystiniä on kielletty saapumasta moneen maahan, kuten esimerkiksi Ukrainaan. == Filmografia == Ohlobystin on näytellyt tai muuten toiminut muun muassa näissä elokuvissa (nimet epävirallisia suomennoksia): #Freudin menetelmä 2 (TV-sarja 2015) #Priest-San (2014) #Lumikuningatar 2: Lumikuningas (2014) #Todellisuuden operaattori (2014) #Chapaev Chapaev (2013) #Ivan Tsarevitš ja harmaa susi 2 (2013) #Freudin menetelmä (TV-sarja 2012) #Lumikuningatar (2012) #Torni (TV-sarja 2012) #Nightingale the Robber (2012) #Dot Dok Ten Last Days (2011) #Rikosolosuhteet (2011) #Poikaystäväni on enkeli (2011) #Ivan Tsarevitš ja harmaa susi (2011) #Generation P (2011) #Toimistoromantiikka. Meidän aikamme (2011) #Bell (2010) #Metso. "Uutta taas!" (TV, 2010) #Supermanager tai Kohtalon kuokka (2010) #Kiss Through the Wall (2010) #Harjoittelijat (TV-sarja, 2010 - ...) #Ironia of Love (2010) #Bullet Fool 2: The Agent Is Almost Invisible (minisarja, 2009) #Todelliset villisiat (TV-sarja, 2009) #Turbulenssivyöhyke (2009) #Kuva Ro (2009) #Pietarin lomat (TV, 2009) #Bullet Fool 3: Agent for the Heiress (minisarja, 2009) #Moskova, minä rakastan sinua! (2009) #House of the Sun (2009) # King (2009) #Gogol: Salaperäisen neron muotokuva (2008) #Hullu enkeli (TV-sarja 2008) #Bullet Fool: Return of the Agent (TV, 2008) #Salaliitto (TV, 2007) #Hypnoosi (2001) #Down House (2001) #Love.ru (TV-sarja, 2001) # Minun sijastani (2000) #Musta huone (TV-sarja 2000) #DMB (2000) #Kahdeksan ja puoli dollaria (1999) #Maximilian (1999) == Lähteet == Luokka:Venäläiset näyttelijät Luokka:Venäläiset elokuvaohjaajat Luokka:Venäläiset näytelmäkirjailijat Luokka:Venäläiset toimittajat Luokka:Käsikirjoittajat Luokka:Venäläiset juontajat Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Venäläinen nationalismi
Roasted Onion (yhtye)

Roasted Onion on vuonna 2020 perustettu jyväskyläläinen rock-yhtye. Yhtyeen muodostavat Sakari Miettinen (laulu), Juhana Korva (kitara), Matias Piittala (kitara), Oskari Vettenranta (basso) ja Joel Tiainen (rummut). Yhtye aloitti esiintymisen ja levyttämisen vuoden 2022 alussa koronaviruspandemian jälkeen. Ensimmäisen aktiivisen toimintavuotensa aikana Roasted Onion soitti useita keikkoja, muun muassa Tampereen Tullikamarin Pakkahuoneella ja Helsingin On The Rocks -klubilla. Tämän lisäksi yhtye on julkaissut kolme alkuperäiskappaletta: "Proper Man", "Into The Night" ja "Made For You", jolla yhtye myös voitti Radio Keskisuomalaisen järjestämän biisikisan lähes 200 kisakappaleen joukosta. Voittajan valitsi musiikkituottaja Ilkka ”Ile” Vainion, muusikko Matti Nurron ja studioyrittäjä-muusikkko Janne Kettusen muodostama ammattiraati. Yhtyeestä ovat kirjoittaneet Kangasalan sanomat, Keskisuomalainen ja Aamulehti. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset rockyhtyeet
Seiman kirves

Seiman kirves, tai myös Seima-Rostovkan kirves, on eräs putkikirveen muoto, jota valmistettiin pronssikaudella. Se on eräs Seima-Turbino -ilmiön esineryhmän tunnusomainen kirvestyyppi. Kuten nimikin kertoo on sen varhaisimmat tunnetut löydöt tehty Venäjällä Seiman- ja myöhemmin Rostovkan kalmistosta. == Ajoitus ja leviäminen == === Alkuperä ja levintäalue === Kirveen löytöalue on laaja ja sitä esiintyy kummallakin puolella Uralvuoristoa. Uralin länsipuolella sitä esiintyy enimmäkseen Volgan keskijuoksulla Okan, Suran ja Kaman sivujokien varsilla. Myös Uralin itärinteiltä tunnetaan pari kohdetta. Uralin itäpuolella on suuri keskittymä Objoen varsilta. Pääuoman keskijuoksulla ja Altaivuoriston pohjoispuolella lähinnä Novosibirskin ja Tomskin ympäristössä on tehty runsaasti löytöjä samoin kuin Ketjoen ja Jeniseijoen varsilta. Myös lännempänä Objoen sivujoen Irtyšin varresta Omskin ympäristössä on tiheä esiintymisalue. Edellä kuvatut alueet ovat kalmistojen ja asuinpaikkojen rikkaita löytöjä, joiden lähialueilta on tehty myös hajalöytöjä. Hajalöytöalue ulottuu lännessä Luoteis-Venäjälle ja Suomeen asti. === Suomen ja Ruotsin löydöt === Suomesta on löytynyt kuusi Seiman kirvestä. Yhdessäkään ei ole koristeita eikä yhtäkään ole käytetty työvälineenä. Ne ovat hajalöytöjä eli esine on löydetty yksinään vailla muita muinaisjäänteitä, jotka antaisivat löydelle ajoittavia lisätietoja. Ensimmäinen Seimakirves löytyi Pielavedeltä vuonna 1900. Sitä kutsuttiin Pielaveden kirveeksi, sillä Seima-Turbino -ilmiötä ei tuolloin vielä tunnettu Suomessa. Suomen kirveslöytöjä ei ole pystytty ajoittamaan täällä. Ainoaksi ajoitusmenetelmäksi jää vertaileva ajoittaminen eli kun Venäjältä saadaan kirvestyypille ajoitus, voidaan Suomesta löydetyt kirveet ajoittaa samanikäisiksi. Niiden ajoituksien perusteella, mitä nykyään (2022) tunnetaan, eivät suomalaiset kirveet ole nuorempia kuin 1700 eaa. Suomen Seiman kirveet ovat seuraavat (suluissa löytövuosi/julkaisuvuosi ja museotunnus): Taipale, Pielavesi (1900, KM 10815:1), Teinpakka, Noormarkku (1897, KM 3033:1), Rentselinnummi, Perniö (1930, KM 9138:2), Kaasanmäki, Nakkila (1981, KM 16545:1), Simuna, Laukaa (1897, KM 10551:1), Niskala, Rovaniemi (1973, KM 14699:3187). Myös Ruotsista tunnetaan mahdollisesti yksi Seiman kirves. === Ajoitukset === Seiman kirveet ajoitetaan lähinnä muiden myöhäisten Seima-Turbinon esineiden kanssa samaan aikaiseksi eli ennen 1500 eaa. Uudet radiohiiliajoitukset 2010-luvulla aikaistavat kirveiden ajoituksia hieman. == Katso myös == * Maaningan kirves, jonka katsotaan kehittyneen Seiman kirveestä == Viitteet == == Aiheesta muualla == * Idästä tulee metalli, Etelä-Savon maakuntaliitto Luokka:Pronssikauden esineet Luokka:Kirveet Luokka:Seima-Turbino-ilmiö
Trelleborgs Allehanda

Trelleborgs Allehanda on ruotsalainen vuonna 1876 perustettu sanomalehti, joka ilmestyy Trelleborgissa. Vuodesta 2017 se on ilmestynyt paperisena kolmesti viikossa. Sitä julkaisee Skånemedia, jonka omistaa Gota Media. Lehti on poliittiselta linjaltaan sitoutumaton liberaali. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Lehden verkkosivut Luokka:Ruotsalaiset sanomalehdet Luokka:Trelleborgin kunta
Futabayama Sadaji

Futabayama Sadaji (, 9. helmikuuta 1912 Ōita – 16. joulukuuta 1968), alun perin Akiyoshi Sadaji, oli japanilainen sumopainija. Hän on järjestyksessä 35. sumon suurmestari eli yokozuna. Futabayama saavutti vuosina 1936–1939 otteluissaan 69 peräkkäistä voittoa, mikä on kaikkien aikojen ennätys. Hän lopetti uransa marraskuussa 1945. Futabayama valittiin vuonna 1957 Japanin ammattisumoliiton puheenjohtajaksi. Hänen kaudellaan toteutettiin useita uudistuksia. == Lähteet == Luokka:Japanilaiset sumopainijat Luokka:Vuonna 1912 syntyneet Luokka:Vuonna 1968 kuolleet
Myrttilaipikka

Myrttilaipikka (Phyllanthus myrtifolius) on laipikkakasvien (Phyllanthaceae) heimoon kuuluva kasvilaji. Se on noin puoli metriä korkeaksi kasvava pensas. Lehdet ovat 1,2–1,6 cm pitkiä ja 0,35–0,45 cm leveitä. Lehtiasento on vuorottainen. Kukat sijaitsevat ryhminä lehtihangoissa. Kukat roikkuvat ohuiden, punaisten kukkaperien päissä ja ovat muodoltaan maljamaisia. Hedelmät ovat noin 2 mm pitkiä ja 3 mm leveitä kotia. Myrttilaipikkaa käytetään koristekasvina sekä lääkekasvina muun muassa Intiassa ja Kiinassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Myrttilaipikka (Phyllanthus myrtifolius) * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Phyllanthus myrtifolius * Flora of China: Phyllanthus myrtifolius * iNaturalist: Phyllanthus myrtifolius * UniProt: Taxonomy - Phyllanthus myrtifolius Luokka:Laipikat
Columbian liittopiirin kansalliskaarti

Columbian liittopiirin kansalliskaarti () on Yhdysvaltain pääkaupungin Washington DC:n alueella toimiva Yhdysvaltain kansalliskaartin alainen kaarti. Liittopiirin kansalliskaarti perustettiin vuonna 1802 silloisen presidentin Thomas Jeffersonin toimesta. Jefferson oli ensimmäinen Yhdysvaltain presidentti, joka hoiti virkaansa Washingtonin kaupungista käsin, eli kaupungin turvallisuuden takaamiseksi tarvittiin oma puolisotilaallinen yksikkö. Koska Washington DC ei ole osavaltio, sillä ei ole kuvernööriä, joka normaalisti toimisi kaartin ylipäällikkönä. Liittopiirin kansalliskaarti on sen sijaan Yhdysvaltain puolustusministeriön komennossa. Loppupeleissä liittopiirin kansalliskaartin ylipäällikkö on Yhdysvaltain presidentti. Kaartin komentavana upseerina toimii kenraalimajuri Sherrie L. McCandless. Vuonna 2021 Yhdysvaltain kongressitalon valtauksen yhteydessä myös liittopiirin kansalliskaarti oli mukana torjumassa mellakoita. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Columbian liittopiirin kansalliskaartin verkkosivu Luokka:Washington (DC) Luokka:Yhdysvaltain kansalliskaarti
Seiman kalmisto

Seiman kalmisto (, ) on Venäjällä Nižni Novgorodin alueella aikoinaan sijainnut kalmisto, joka tutkittiin kokonaan vuosina 1912–1914. Se on tunnettu pronssiesineistään, jotka nykyään liitetään laajalti Euraasiaan levinneeseen Seima-Turbino-ilmiöön. Okajoen Seima-Turbino-ilmiön esineille on esitetty ajoitusta 1950–1620 eaa. Kalmisto sijaitsi Okajoen vasemmalla rannalla kohoavalla hiekkaharjanteella lähellä Volgajoen yhtymäkohtaa. Okajokeen yhtyy täällä Seiman sivujoki, jonka lähellä sijaitsee Seiman rautatieasema. Kalmisto sijaitsi muutama kilometrin asemalta kaakkoon päin noin 18 metriä ympäristön yläpuolelle kohoavalta hiekkadyyniltä. Kohteen tutki Jekaterinburgin jalkaväkirykmentin osasto, jonka työn jälki oli suurpiireinen. Harjanteelta löydettiin kaivajien muistiinpanoista päätellen 50 hautaa ja haudoista otettiin talteen 112 pronssiesinettä, joista jäljellä on vain 70. Esineistöön kuului pronssisia putkikirveitä, keihäänkärkiä, koristeellisiä taisteluveitsiä, talttoja, nastoja ja rannerenkaita. Kalmiston läheltä ei tunneta asuinpaikkaa, joten kalmistoa ei pystytä kytkemään paikallisiin pronssikauden kulttuureihin. Samana vuonna oli Moldaviasta löydetty Borodinon kätkö, jossa oli joitakin samankaltaisia pronssiesineitä. Kalmiston ja kätkön esineistöjen yhtäläisyydet havaitsivat A. M. Tallgren ja V. A. Gorodtsov jo ennen ensimmäistä maailmansotaa. Pronssiesineille löytyy lähimmät vastineet Turbinon kalmistoista ja Rešnojen kalmistosta. Löytöaineistoon sisältyy myös valkoista tai vihreää jadea olevat käsirenkaat. Sellaisia on löydetty muuallakin Seima-Turbino -ilmiön levinneisyysalueella. Niiden alkuperä saattaa olla Baikaljärvellä asti. == Lähteet == Luokka:Seima-Turbino-ilmiö Luokka:Venäjän muinaisjäännökset Luokka:Muinaishaudat
Havaijin kansalliskaarti

Havaijin kansalliskaarti () on Havaijin osavaltiossa toimiva Yhdysvaltain kansalliskaartin alainen kaarti. Muiden Yhdysvalloissa toimivien kansalliskaartien tavoin (Washington DC:ta lukuun ottamatta) myös Havaijin kansalliskaarti on osavaltion kuvernöörin alaisuudessa, ellei Yhdysvaltain presidentti ole erikseen ottanut komentoa. Koronaviruspandemian alettua osavaltion kansalliskaarti määrättiin avustamaan muita viranomaisia mm. tapausten jäljittämisessä, rokottamisessa ja testaamisessa. Kyseinen operaatio päättyi maaliskuussa 2022. Kaartin nykyisenä komentajan toimii prikaatinkenraali Stephen F. Logan. Kaarti myöntää seuraavia ansiomerkkejä: * 80x80px Hawaii National Guard 1968 Federal Service * 80x80px Hawaii Active Duty Basic Training * 80x80px Hawaii National Guard Commendation Medal * 80x80px Hawaii National Guard Distinguished Service Order * 80x80px Hawaii National Guard Medal for Merit * 80x80px Hawaii National Guard Operation Kokua * 80x80px Hawaii Recruiting Ribbon * 80x80px Hawaii National Guard Service Medal * 80x80px Hawaii National Guard State Active Duty Lähde: == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Havaijin kansalliskaartin kotisivu Luokka:Yhdysvaltain kansalliskaarti kansalliskaarti
Alena Mornštajnová

Alena Mornštajnová (s. 24. kesäkuuta 1963, Valašské Meziříčí) on tšekkiläinen kirjailija ja kääntäjä. Hän on opiskellut englantia ja tšekkiä Ostravan yliopistossa ja asuu edelleen Valašské Meziříčín kaupungissa, johon monet hänen romaaniensa tapahtumat sijoittuvat. Vuodesta 2018 lähtien Mornštajnová on omistautunut kokonaan kaunokirjalliselle uralleen. Mornštajnován teoksia on käännetty jo 22 kielelle, ja hänen teoksistaan on työn alla kuusi uutta kieliversiota. == Suomennetut teokset == * Hana (Hana, 2017). Suomentanut Susanna Räty. Kairaamo 2023. ISBN 978-952-65206-0-5. * Hiljaiset vuodet (Tiché roky, 2019). Suomentanut Susanna Räty. Kairaamo 2024. ISBN 978-952-65206-1-2. == Teokset == * Slepá mapa (2013) – romaani * Hotýlek (2015) – romaani * Hana (2017) – romaani * Strašidýlko Stráša (2018) – lastenkirja * Tiché roky (2019) – romaani * Listopád (2021) – romaani * Kapka Ája (2022) – lastenkirja * Teribear: Tajemství modré krabice (2022) – lastenkirja * Les v domě (2023) – romaani == Lähteet == Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Tšekkiläiset kielenkääntäjät Luokka:Tšekkiläiset kirjailijat Luokka:Wikipedia-artikkelit VIAF-tunnisteilla Luokka:Wikipedia-artikkelit NLI- tunnisteilla Luokka:Wikipedia-artikkelit LCCN-tunnisteilla Luokka:Wikipedia- artikkelit ISNI-tunnisteilla Luokka:Wikipedia-artikkelit GND-tunnisteilla Luokka:Wikipedia-artikkelit BNF-tunnisteilla Luokka:Wikipedia-artikkelit NKC- tunnisteilla
Ansiokkaan palveluksen mitali

Ansiokkaan palveluksen mitali () on yhdysvaltalainen sotilaille jaettava mitali. Se perustettiin vuonna 1966 ja se toimii kunnianosoituksena ansioituneesta palveluksesta tai erinomaisesta suorituksesta. Tunnustus ei katso saajan sotilasarvoa. Ennen syyskuun 11. päivän terroritekoja mitalia jaetiin ainoastaan rauhanaikana, mutta nykyään sitä voidaan jakaa myös rintamalla aktiivisessa palveluksessa olevalle sotilaalle. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltain sotilasansiomitalit
Eino J. Aro

Eino Johannes Aro (17. lokakuuta 1909 Joensuu – 2. syyskuuta 1998 Pyhäselkä) oli suomalainen metsänhoitaja ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Aron vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Aro ja Anna Riitta Anttilainen ja puoliso vuodesta 1936 Astrid Annikki Schmidt. Aro tuli ylioppilaaksi Joensuun lyseosta 1929 ja valmistui metsänhoitajaksi 1933. Hän oli Enso-Gutzeitin ylimääräinen metsänhoitaja Joensuun piirissä 1933, G. A. Serlachius Ab:n Mäntän-Ähtärin piirin metsänhoitaja 1933–1936, Oy H. Saastamoinen Ltd:n metsäpäällikkö Kuopiossa 1936–1944 ja apulaisjohtaja 1942–1944, Repola-Viipuri Oy:n toimitusjohtaja Joensuussa 1944–1951 ja Rauma- Repolan johtaja 1952–1969, varatoimitusjohtaja 1970–1973, hallituksen jäsen 1973–1976 ja hallintoneuvoston jäsen vuodesta 1973. Rautatiehallituksen puutavaratoimiston piirimetsänhoitajana Kuopiossa Aro toimi 1940–1941. Hänellä oli myös lukuisia luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Sotilasarvoltaan Aro oli reservin majuri. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1963.Kuka kukin on 1954, s. 46. Viitattu 2.10.2022. ==Lähteet== Luokka: Suomalaiset metsänhoitajat Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Vuonna 1998 kuolleet
Helkko Honkaniemi

Helge Johannes (Helkko) Honkaniemi (8. syyskuuta 1905 Turku – 14. heinäkuuta 1988 Helsinki) oli suomalainen kauppias ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Honkaniemen vanhemmat olivat talonomistaja Johan Ludvig Honkaniemi ja Aino Aleksandra Uusitalo ja puoliso vuodesta 1933 Sylvi Onerva Joutsela. Honkaniemi kävi viisi luokkaa Turun suomalaista lyseota 1916–1921 ja Turun kauppaopiston 1921–1923 ja teki opintomatkoja Eurooppaan, Afrikkaan ja Etelä-Amerikkaan. Hän oli Vähittäiskauppiaitten Oy:n harjoittelija, kotimyyjä ja matkustaja Turussa 1923–1931, Maakauppiaitten Oy:n Porin konttorin kotimyyjä ja siirtomaatavaraosaston hoitaja 1932–1940, Kesko Oy:n Porin konttorin maatalousosaston hoitaja vuodesta 1941, Porin konttorin johtaja vuodesta 1945, pääkonttorin maatalousosaston johtaja vuodesta 1952, maatalous- ja koneosaston johtaja 1955–1968, johtokunnan jäsen 1955–1968 ja pääjohtajan varamies 1957–1968. Länsi-Suomen Tukkukauppa Oy:n toimitusjohtaja Honkaniemi oli 1945. Hänellä oli myös useita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Sekä talvisotaan että jatkosotaan osallistunut Honkaniemi oli sotilasarvoltaan reservin majuri (1965). Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1963. ==Lähteet== Luokka: Suomalaiset kauppiaat Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1905 syntyneet Luokka:Vuonna 1988 kuolleet
Eric Bargum

Ludolf Eric Wilhelm Bargum (1. heinäkuuta 1909 Helsinki – 10. helmikuuta 1999 Helsinki) oli suomalainen opettaja, rehtori ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Bargumin vanhemmat olivat toimitusjohtaja Ludolf Bargum ja Annie Gertrude Cable ja puoliso 1938–1954 kirjailija Viveca Hollmerus. Kirjailija Johan Bargum ja kauppaneuvos Magnus Bargum ovat heidän poikiaan. Eric Bargum tuli ylioppilaaksi Nya svenska läroverketistä 1927 ja valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1932. Hän oli Helsingin tähtitornin astrofotograafisten töiden assistentti 1930–1931, Brändö svenska samskolanin matematiikan ja fysiikan opettaja 1932–1938 ja rehtori 1937–1938, Nya svenska läroverketin rehtori 1938–1947 ja Oy Algol Ab:n hallituksen jäsen 1932–1985, apulaistoimitusjohtaja 1947, toimitusjohtaja 1948–1974 ja hallituksen puheenjohtaja 1948–1985. Bargumilla oli myös useita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan hän oli reservin yliluutnantti (1957). Kauppaneuvoksen arvonimen Bargum sai 1963.Kuka kukin on 1954, s. 62. Viitattu 2.10.2022. ==Lähteet== Luokka: Suomalaiset opettajat Luokka:Suomen koulujen rehtorit Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Vuonna 1999 kuolleet
Turbinon kalmistot

Turbinon kalmistot (, ) on Venäjällä nykyisestä Permin kaupungista löydetyt kaksi pronssikaudelle ajoitettua kalmistoa, jotka ovat tunnettuja sieltä löydettyjen Seima-Turbino-ilmiöön liittyvistä pronssiesineistään. Kalmistoja tutki vuosina 1924–1927 A. V. Schmidt ja vuosina 1958–1960 O. N. Bader. Niistä käytetään kirjallisuudessa nimityksiä Turbino-1 ja Turbino-2. Kamajoen Seima- Turbino-ilmiön esineille on esitetty ajoitukseksi 2200–1700 eaa.. Kalmistot sijaitsivat Turbinon kylän lähellä Kamajoen oikealla rannalla vastapäätä Tšusovoin joen suuta (). Turbino-1 sijaitsee nykyään Permin kaupunkialueella. Sen kaivauksista löytyi noin 200 hautaa, joista ei kuitenkaan tavattu ihmisjäänteitä. Haudoista saatiin talteen 3 128 metalliesinettä, joista 44 ovat putkikirveitä, 40 veistä, 13 keihäänkärkeä, 3 reikäkirvestä, 23 käsirengasta ja 9 rannekorua. Viereisestä Turbino-2 -kalmistosta löytyi vielä veitsi, jonka kahvan ponsi kuvasi härän päätä. Pronssiesineille löytyy lähimmät vastineet Seiman kalmistosta ja Rešnojen kalmistosta. Löytöihin lukeutuvat myös 36 käsirengasta, jotka ovat valkoista tai vihreää jadea. Samantyyppisiä renkaita esiintyy Seima-Turbino -ilmiön levinneisyysalueella ja niiden alkuperä saattaa olla Baikaljärvellä asti. == Turbinon kalmiston esineistöä == Spearheads 1 Seima-Turbino GIM.jpg|Keihäänkärkiä. Celt and spearhead Seima-Turbino GIM.jpg|Putkikirves ja keihäänkärki. Axe Seima-Turbino GIM.jpg|Reikäkirves == Huomioita == == Lähteet == Luokka:Seima-Turbino-ilmiö Luokka:Venäjän muinaisjäännökset Luokka:Muinaishaudat
Espanjankurjenpolvi

Espanjankurjenpolvi (Geranium endressii) on koristekasvina käytetty monivuotinen kurjenpolvilaji. Se muodostaa maavarren avulla kasvustoja. Kasvi on pystykasvuinen ja kasvaa 40–70 senttimetriä korkeaksi. Lehtilavat ovat syvään liuskaiset ja liuskat ovat suipot, terävähampaiset. Kukat kasvavat yksittäin tai kahden ryhminä; ne ovat kolmesta neljään senttimetriä leveät, vaaleanpunaiset, viisilukuiset, ja terälehdet ovat lanttopäiset. Kukkaperä ja verhiö ovat nystykarvaisia. Hedelmä on tyvestä alkaen avautuva lohkohedelmä. Laji risteytyy Italiassa ja Balkanilla esiintyvän Geranium versicolor -lajin kanssa. Risteymälaji on rusokurjenpolvi (Geranium × oxonianum). Espanjankurjenpolvi kasvaa alkuperäisenä Ranskassa Pyreneitten vuoristossa. Tulokaslajina tai viljelykarkulaisena se esiintyy paikoin muuallakin Länsi- Euroopassa. == Lähteet == Luokka:Kurjenpolvet
Madeirankurjenpolvi

Madeirankurjenpolvi (Geranium maderense) on Madeiralla kotoperäisenä kasvava uhanalainen kurjenpolvilaji. Se on puutarhakasvina levinnyt luontoon myös Isossa-Britanniassa ja Uudessa-Seelannissa.Plants of the World Online 2022: Geranium maderense Yeo Viitattu 2.10.2022. Madeirankurjenpolvi luokitellaan äärimmäisen uhanalaiseksi harvinaisuutensa vuoksi, sillä lajia kasvaa Madeiralla alle 50 luonnonvaraista yksilöä kolmessa esiintymässä. Se esiintyy saaren pohjoisosan pohjoisrinteillä kallionkielekkeillä. Lajin yksilömäärä on pysynyt vakaana, mutta maankäytön muutokset, vieraslajit tai satunnaistekijät saattavat uhata luonnonpopulaatioita.IUCN Red List of Threatened Species: Pássaras (Geranium maderense) Viitattu 2.10.2022. Toisaalta kasvia viljellään nykyisin puutarhoissa useissa maissa. == Lähteet == Luokka:Kurjenpolvet Luokka:Madeiran kasvisto Luokka:Uhanalaiset kasvit
Zenta-luokka

Zenta-luokka oli Itävalta-Unkarin laivaston kolmen panssarikansiristeilijän muodostama alusluokka. == Alukset == Zenta-luokan panssarikansiristeilijätGardiner 2002 s. 278 Nimi Telakka Kölinlasku Vesille Valmis Kohtalo SMS Zenta Polan laivastontelakka 8. elokuuta 1896 18. elokuuta 1897 28. toukokuuta 1899 upotettu 16. elokuuta 1914 SMS Aspern Pola 4. lokakuuta 1897 3. toukokuuta 1899 29. toukokuuta 1900 romutettu 1920 SMS Szigetvár Pola 25. toukokuuta 1899 29. lokakuuta 1900 30. syyskuuta 1901 romutettu 1920 ==Lähteet== * * * ===Viitteet=== *
Jón Sigurðsson

Jón Sigurðsson (17. kesäkuuta 1811 Hrafnseyri, Arnarfjörður, Islanti – 7. joulukuuta 1879 Kööpenhamina, Tanska) oli islantilainen kielitieteilijä, valtiomies ja itsenäisyysliikkeen johtaja 1800-luvulla. Jón opiskeli klassista filologiaa, muinaishistoriaa ja poliittista teoriaa sekä taloustiedettä Kööpenhaminan yliopistossa. Hän kokosi ja muokkasi islantilaisia ja muinaisnorjalaisia saagoja ja käsikirjoituksia. Jón ajoi Islannin itsenäisyyttä Tanskasta ja oli vaikuttamassa Alltingin, Islannin parlamentin, palauttamisessa toimintaan 1840-luvulla. Hänet valittiin myöhemmin sen puhemieheksi. Jónin syntymäpäivänä 17. kesäkuuta vietetään Islannin itsenäisyyspäivää. ==Lähteet== Luokka:Islantilaiset poliitikot Luokka:Puhemiehet Luokka:Islantilaiset kielitieteilijät Luokka:Vuonna 1811 syntyneet Luokka:Vuonna 1879 kuolleet
Tōyama Mitsuru

Tōyama Mitsuru (1855 – 1944) oli japanilainen oikeistolainen ultranationalisti ja merkittävä taustavaikuttaja japanilaisessa politiikassa. Hän perusti järjestöt Genyōsha (Musta valtameri -seura) ja Kokuryukai (Musta lohikäärme -seura) ja oli panaasialaisuuden voimakas kannattaja.Japanin salaperäinen suuri mies, osa I, Hakkapeliitta, 19.7.1938, nro 29, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotJapanin salaperäinen suuri mies, osa II, Hakkapeliitta, 26.7.1938, nro 30, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Tōyama syntyi köyhään samuraiperheeseen Fukuokassa Kyūshūn saarella. Hän osallistui nuorena vuonna 1874 asemansa menettäneiden entisten samuraiden hallitusta vastaan käynnistämään Saga-kapinaan. Vuonna 1881 (toisen tiedon mukaan jo 1879) Tōyama oli mukana perustamassa Genyōsha-järjestöä. Järjestö kannatti Japanin sotilaallista laajentumista Aasian mantereen puolelle Koreaan, Kiinaan ja Formosan saarelle. Siihen liittyi tyytymättömiä entisiä samuraita, ja järjestössä oli mukana myös järjestäytyneen rikollisuuden edustajia, jotka avustivat järjestöä sen kohdistaessa väkivaltakampanjoita ja salamurhia ulkomaalaisia ja vasemmistopoliitikkoja vastaan. Vuonna 1889 Tōyama ja Genyosha-järjestö olivat mukana ulkoministeri Ōkuma Shigenobun murhayrityksessä. Tōyama vangittiin lyhyeksi aikaa vuonna 1892, kun eräs hänen järjestönsä jäsen oli tehnyt pommiattentaatin, jossa pääministeriksi noussut Ōkuma menetti toisen jalkansa. Hänet vapautettiin kuitenkin todisteiden puutteessa. Tōyama oli myös vuonna 1901 perustetun Kokuryukain eli Musta lohikäärme -seuran perustaja ja johtaja. Puolisotilaallinen ja ultranationalistinen seura otti nimensä Amurjoen japaninkielisestä nimestä, ja sen tavoitteena oli pitää Venäjän keisarikunta pois Itä-Aasiasta Amurjoen pohjoispuolella. Vaikka Tōyama eli koko elämänsä yksityishenkilönä, hänet tunnettiin silti varjo-shogunina ja päälliköiden päällikkönä, sillä hänellä oli suuri salainen vaikutusvalta japanilaisiin nationalisteihin ja yakuza- rikollisjärjestöihin. 1930-luvulla hän perusti vielä Mustan kissan kuolevat -nimisen järjestön, jonka jäsenet olivat kuolemaan vihkiytyneitä taistelulentäjiä. == Lähteet == Luokka:Japanilaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1855 syntyneet Luokka:Vuonna 1944 kuolleet
Lappi (Perniö)

Lappi () on kylä Salon kaupungin Perniössä. Kylä sijaitsee Perniön eteläosassa Perniönjoen alajuoksun varrella Palttamäen reunalla Hästön ja Vähälapin kylien välissä. Lapin asutus sijoittuu Palttamäen länsilaidalle kylän halki kulkevan maantien varrelle. Kylästä on matkaa merelle muutama kilometri. Lapin kyläalue ulottuu Perniönjoelta etelään Hästönlammelle. Kylän alue on pääasiassa peltoa kun taas mäet ovat metsien peitossa. Lappi eli Lappnäs on ruotsalaisten uudisasukkaiden 1200- ja 1300-lukujen taitteessa perustama kylä. Kylässä oli pitkään kaksi taloa, Ylöstalo ja Rälssi, jotka ovat myöhemmin päätyneet yhteisomistukseen. Ylöstalosta on erotettu 1920- ja 1930-luvuilla kolme pientilaa ja Rälssiltä yksi. Vuonna 1966 kylään rakennettiin vielä Paltan asuintila. Muuta asutusta kylään ei ole sittemmin syntynyt. ==Lähteet== Luokka:Perniön kylät
Body Paint

Body Paint on brittiläisen rockyhtye Arctic Monkeysin kappale, joka julkaistiin toisena singlenä yhtyeen seitsemänneltä studioalbumilta The Car 29. syyskuuta 2022. Kappaleelle kuvattiin musiikkivideo, joka julkaistiin videopalvelu YouTubessa. Kappale on yhtyeen laulaja Alex Turnerin kirjoittama. Brittilehti NME antoi arvostelussaan kappaleelle neljä tähteä viidestä, ja kutsui sitä kunnianhimoiseksi ja rehenteleväksi rock-balladiksi. == Kappaleet == === Digitaalinen julkaisu === == Arvostelut == * NME: == Lähteet == Luokka:Arctic Monkeysin kappaleet Luokka:Vuoden 2022 kappaleet
Tranquility Base Hotel & Casino (kappale)

Tranquility Base Hotel & Casino on brittiläisen rockyhtye Arctic Monkeysin kappale, joka julkaistiin toisena singlenä samannimiseltä studioalbumilta 23. heinäkuuta 2018. Kappaleelle kuvattiin musiikkivideo, joka julkaistiin videopalvelu YouTubessa. Saman vuoden syksyllä julkistettiin, että single julkaistaan vinyylinä, ja sen B-puolelle sisältyy aiemmin julkaisematon ”Anyways”. == Kappaleet == == Tuotanto == ;”Tranquility Base Hotel & Casino” * Alex Turner – laulu, taustalaulu, piano, basso, urut, cembalo * Jamie Cook – kitara * James Ford – rummut, cembalo, syntetisaattorit ;”Anyways” * Alex Turner – kaikki soittimet ;Kansitaide * Zackery Michael – valokuva * Matthew Cooper – graafinen suunnittelu == Listasijoitukset == Lista Paras sijoitus Belgia (Flanderi) 7. Belgia (Vallonia) 36. Irlannin singlelista 49. Skotlannin singlelista 28. Britannian Indie-lista 5. Billboard Hot Rock & Alternative Songs 29. Lähde: == Lähteet == Luokka:Arctic Monkeysin kappaleet Luokka:Vuoden 2018 kappaleet
Vähälappi

Vähälappi () on rekisterikylä Salon kaupungin Perniössä. Kylä muodostuu Vähälapin tilasta ja sen maista, jotka sijaitsevat Perniön eteläosassa Perniönjoen alajuoksulla. Vähälappi sijaitsee Palttamäen itälaidalla Perniönjoen eteläpuolella. Kylän alue ulottuu kapeana kaistana joelta etelään Mölkkärinmäelle. Valtaosa kylän alueesta on peltoa. Hästöntie halkaisee kyläalueen kahtia ja yhdistää Vähälapin naapurikyliin Lappiin ja Soukkaan. Vähälappi lienee Lapin tytärkylä, mutta kylän perustamisajankohdasta ei ole tietoa. Kylät ovat muodostaneet Hästön kanssa yhteisen jakokunnan. Vähälapin augmenttitila on sijainnut samalla paikalla ainakin isojaon ajasta lähtien. Tila ostettiin perinnöksi 1868. Tilan päärakennus on 1800-luvulta, mutta sitä on modernisoitu. ==Lähteet== Luokka:Perniön kylät
Live at the Royal Albert Hall (Arctic Monkeysin albumi)

Live at the Royal Albert Hall on brittiläisen rockyhtye Arctic Monkeysin konserttitallenne, joka julkaistiin joulukuussa 2020. Se on äänitetty yhtyeen konsertissa Lontoon Royal Albert Hallissa 7. kesäkuuta 2018. Levymyynnistä saadut tuotot ohjattiin War Child -hyväntekeväisyysjärjestölle. == Kappaleet == == Arvostelut == * NME: * Pitchfork: 7,3/10 * Soundi: * The Guardian: * The Independent: == Lähteet == Luokka:Vuoden 2020 konserttitallenteet Luokka:Arctic Monkeysin albumit
Kurt Blumenfeld

Kurt Blumenfeld (29. toukokuuta 1884 – 21. toukokuuta 1963 Jerusalem) oli Saksan sionistiliikkeen johtaja vuosina 1924–1933.Kurt Blumenfeld Dies in Israel; Zionist Leader in Germany, 79. The New York Times 23.5.1963. Itä- Preussin Insterburgissa juristiperheeseen syntynyt Blumenfelt opiskeli oikeustiedettä vuosina 1904–1908 Berliinissä, Freiburgissa ja Königsbergissä. Opintojensa alusta lähtien hän oli juutalaisopiskelijoiden yhdistyksen (VJSt) jäsen. Vuonna 1909 Blumenfeldistä tuli Saksan sionistiliiton (ZVfD) puoluesihteeri. Hänestä tuli liiton puheenjohtaja vuonna 1924. Blumenfeld oli Maailman sionistijärjestön pääsihteeri vuosina 1911–1914. Samanaikaisesti hän toimi Die Welt -lehden päätoimittajana Berliinissä 1913–1914. Vuonna 1933 Natsi-Saksa kielsi juutalaisjärjestöt. Blumenfelt pakeni Yhdysvaltoihin ja ystävystyi siellä saksalaisen filosofi Hannah Arendtin kanssa. He kuuluivat sionistiliikkeen radikaalisiipeen, mikä johti ristiriitoihin sionistien valtavirran kanssa. Blumenfeltin ja Arendtin kirjeenvaihto on julkaistu. ==Teokset== * Kurt Blumenfeld: Erlebte Judenfrage. Ein Vierteljahrhundert deutscher Zionismus. Julkaissut ja esipuheen kirjoittanut Hans Tramer. Stuttgart DVA, 1962 * Im Kampf um den Zionismus : Briefe aus 5 Jahrzehnten. Julkaisijat Miriam Sambursky ja Jochanan Ginat. Stuttgart : Deutsche Verlags- Anstalt, 1976 ISBN 978-3-421-01770-3 * Hannah Arendt & Kurt Blumenfeld: ... in keinem Besitz verwurzelt. Kirjeenvaihtoa, julkaissut Ingeborg Nordmann ja Iris Pilling, Hampuri 1995, ISBN 388022806X ==Lähteet== Luokka:Sionistit Luokka:Saksan puolueiden puheenjohtajat Luokka:Saksalaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1884 syntyneet Luokka:Vuonna 1963 kuolleet
Live at the Royal Albert Hall

Live at the Royal Albert Hall voi viitata ainakin seuraaviin: * Live at the Royal Albert Hall, Deep Purplen videotallenne vuodelta 2000. * Live at the Royal Albert Hall, Bring Me the Horizonin albumi vuodelta 2016. * Live at the Royal Albert Hall, Alter Bridgen albumi vuodelta 2018. * Live at the Royal Albert Hall, Arctic Monkeysin albumi vuodelta 2020.
Jonttu Luhtavaara

Jonttu Luhtavaara (oikea nimi Joonas Paul Tuomas Luhtavaara; s. 26. marraskuuta 1996) on suomalainen muusikko, lauluntekijä, tuottaja ja DJ. Luhtavaara on vaikuttanut vuosia KUUMAA-yhtyeessä. Luhtavaara soittaa yhtyeessä rumpuja, ja on ollut tuottamassa ja kirjoittamassa yhtyeen suosituimpia teoksia, kuten platinaa striimannutta kappaletta "Oo vielä sekunnin mun", "Tulipalo" ja "Ylivoimainen" biisejä KUUMAAn lisäksi Luhtavaara on soittanut useissa keikkakokoonpanoissa, kuten Pihlaja, Tuure Boelius ja Sini Yasemin. Lauluntekijänä Luhtavaara on tehnyt KUUMAAn ulkopuolella yhteistyötä muun muassa Ville Veikan, Elliksen, Tumen ja pins.kun kanssa. Luhtavaaralla on kustannussopimus Elements Musicille ja Isolla Musicille. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Suomalaiset rumpalit Luokka:Elävät henkilöt
Ripsitursaat

Ripsitursaat (Cirroteuthidae) on tursaisiin kuuluva mustekalaheimo. Heimon lajeja tavataan syvistä merivesistä. == Taksonomia ja anatomia == Ripsitursaat jaetaan kolmeen sukuun, jotka ovat Cirroteuthis, Cirrothauma ja Laetmoteuthis. Toisinaan heimoon luetaan myös suku Stauroteuthis ja suvun Froekenia asema ei ole selvä. Ruumiinmuodoltaan lajit ovat kellomaisia ja ruumiissa on kaksi siipimäistä uloketta. Ripsitursaat voivat kasvaa 1,7 metriä pitkiksi. Silmät ovat kookkaat tai pienet ja alkeelliset. Lonkeroiden välissä on ihopoimu ja imukuppien välissä on pitkiä värekarvoja. Ripsitursaita tavataan kakista valtameristä 1 500-6 200 metrin syvyydestä. == Lähteet == Luokka:Pääjalkaiset
Miira Luhtavaara

Miira Luhtavaara (s. 1983) on suomalainen runoilija. Hän sai runokokoelmastaan Ruohikon luut Kalevi Jäntin palkinnon ja oli Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon ehdokkaana. Toinen runokokoelma Sinusta roikkuu valoa oli ehdokkaana Tanssiva karhu -palkintoon. Pinnallisuus-kokoelma oli ehdolla Runeberg-palkintoon vuonna 2022. Raadin mukaan "Pinnallisuus on kekseliäs ja hauska, surullinen ja täynnä paradokseja, joissa kumiankalla on höyhenet ja ”vesilasien huulilla / ikuinen hymy”". Helsingin Sanomien Arla Kanerva kehui Luhtavaaran Tuhkaksi tekemisen aika -romaania ja luonnehti, miten "Luhtavaara kuvaa tunteiden ja ajatusten ristiriidat häkellyttävän tarkasti ja tiiviisti, uuttaen esiin vain olennaisen". ==Julkaisuja== * * * * * ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Kalevi Jäntin palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Anna Kelo

Anna Kelo on suomalainen oopperaohjaaja. Hän työskentelee Suomen Kansallisoopperassa pääapulaisohjaajana. Kelon isä oli kapellimestari ja äiti pianisti. Kelo on valmistunut musiikkiteatteriohjaajaksi Venäjän teatteritaiteen akatemiasta vuonna 1992. Hän aloitti Kansallisoopperassa vuonna 1994 ohjausassistenttina ja vuonna 1998 pääohjausassistenttina. ==Ohjauksia== * Olli Kortekangas: Isän tyttö (2007 ja 2009), Savonlinnan oopperajuhlat ja Kansallisooppera (yhteisohjaus Michael Baranin kanssa) * Aarre Merikanto: Juha (2011), Kansallisooppera * Wolfgang Amadeus Mozart: Figaron häät (2014), Kansallisooppera * Jaakko Kuusisto: Elämälle (2015), Ilmajoen Musiikkijuhlat * Jaakko Kuusisto: Jää (2019), Kansallisooppera * Richard Wagner: Nibelungin sormus -tetralogia (2019–2021), Kansallisooppera Lähde ==Lähteet== Luokka:Oopperaohjaajat Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Syntymävuosi puuttuu
Karihaaran kansantalo

Karihaaran kansantalo, ”Karihaaran Kansis”, sijaitsee Kemin Karihaarassa, noin kolme kilometriä kaupungin keskustasta. Talon omistaa Karihaaran Järjestöyhdistys. == Rakennus == Talo rakennettiin talkoilla vuonna 1953 omalle 1 400 m² suuruiselle tontille. Talon rakennuttivat Kemi Oy:n Paperiosasto 33, Karihaaran Demokraattiset naiset ja urheiluseura Karihaaran Tenho. Talon suunnittelivat rakennusmestarit K. Häkkilä ja E. Kaskinen. Rakennuksen huoneistoala on 474 m² (Seurantalot.fi mukaan 482 m²) ja kellarikerroksen 320 m². Tilavuus on 3 150 m³. Rakennus on kaksikerroksinen, harjakattoinen ja lautaverhoiltu. Lämmitysmuotona on öljylämmitys. Vuosien varrella taloon on tehty tarvittavia korjauksia. Peruskorjausta tehtiin vuosina 1993–1996, ja työt tehtiin osin työllisyysavustuksella, osin omarahoituksella ja talkoilla. Korjaukseen sisältyi myös sähköasennusten uusimista. Kansantalolle tehdyn kuntotarkistuksen mukaan talon nykykunto on varsin heikko. Suunnitelmiin kuuluu talon korjaus ja öljylämmityksen vaihtaminen ilmavesilämpöpumppuun. == Toiminta == Kansantalo oli aiemmin Kemin nuorisotoimen käytössä. Talo on edelleen ympärivuotisessa käytössä. Sitä vuokrataan erilaisiin kokouksiin ja juhliin. Siellä on järjestetty eri seurojen ja yhdistysten tilaisuuksia. Käytettävissä on myös urheiluvälineistöä sekä keittiö. Meri-Lapin Liikunnan ja Terveyden edistämisyhdistys toimii talossa vuokralla, ja Kemin Naisvoimistelijat käyvät harjoittelemassa siellä. == Lähteet == === Viitteet === Luokka:Työväentalot Luokka:Kemin rakennukset ja rakennelmat
Töölöläinen-lehti

Töölöläinen-lehti on suomalainen Töölön, Meilahden, Laakson ja Munkkiniemen alueilla ilmestyvä paikallislehti. Lehti tuottaa pääasiassa Helsingin kantakaupunkiin liittyviä julkaisuja. Ensimmäinen Töölöläinen-lehti ilmestyi vuonna 1978. Lehteä kustantaa sitoutumaton osakeyhtiö Töölöläinen Oy. Luokka:Ilmaisjakelulehdet Luokka:Suomalaiset kaupunkilehdet Luokka:Töölö