EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Pyhän Birgitan ja autuaan Hemmingin katolinen seurakunta

Pyhän Birgitan ja autuaan Hemmingin katolinen seurakunta on Katolisen kirkon Suomessa seurakunta, jonka toiminta-alueena on Varsinais-Suomi Someroa lukuun ottamatta, Satakunta ja Ahvenanmaa. Seurakunnan keskuspaikka on Turku, jossa seurakunnalla on Pyhän Birgitan ja Autuaan Hemmingin kirkko. Lisäksi seurakunnalla on säännöllistä toimintaa Porissa, Eurajoella ja Maarianhaminassa. == Historia == Seurakunta perustettiin vuonna 1926. Seurakunnan jäsenmäärä oli aluksi puolitoistasataa, joista ulkomaalaisten osuus oli noin 60%. Nykyiseltä Ursininkadulta, joka silloin oli Birgerinkatu ostettiin 19. maaliskuuta 1926 pieni huoneisto, johon sisustettiin kappeli. Kymmenen vuotta myöhemmin kadun toiselle puolelle rakennettiin uusi puinen kirkkorakennus. Kirkon ympärille rakentuessa korkeita kerrostaloja koettiin pienen puukirkon jäävän liiaksi varjoon niiden rinnalla eikä se siten edustanut riittävän arvokkaasti katolista kirkkoa. Uusi kirkkorakennus vihittiin käyttöön 5. marraskuuta 1966. Vuonna 1970 seurakunnan jäsenmäärä oli 280. Vuoden 2016 lopussa seurakunnalla oli 2 041 jäsentä. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Seurakunnan kotisivut Luokka:Helsingin katolisen hiippakunnan seurakunnat Luokka:Turun seurakunnat Luokka:Eurajoki Luokka:Maarianhaminan seurakunnat Luokka:Porin seurakunnat
Terho Lehtimäki

Terho Juhani Lehtimäki (s. 1964) on suomalainen Tampereen yliopiston kliinisen kemian professori ja ylilääkäri. Hän toimii myös Pirkanmaan sairaanhoitopiirin Fimlab Laboratorioiden ylilääkärinä. Lehtimäki valmistui lääkäriksi ja lääketieteen tohtoriksi Tampereen yliopistolta vuonna 1992. Hänen englanninkielinen artikkeliväitöskirja (1992) tarkasteli ihmisen rasva- aineenvaihdunnassa tärkeää apolipoproteiini E:tä suomalaisilla lapsilla ja nuorilla aikuisilla. Tällä rasvaa sitovalla proteiinilla on vaikutuksensa sydän- ja verisuonitautien kehittymiseen. Väitöskirja oli otsikoitu Apolipoprotein E phenotypes in Finnish children and young adults. Vuonna 2013 professori Lehtimäki sai Tampereen yliopiston Vuoden tiedeteko -palkinnon. Vuonna 2018 Lehtimäki nousi arvostetulle viitatuimpien tutkijoiden 2018 Highly Cited Researchers -listalle molekyylibiologian ja genetiikan aihepiiristä. Maailmanlaajuisesti tällä alansa viitatuimpien (siteeratuin 1 %) listalla on kaikki aihealueet mukaan luettuna runsas 4 000 tutkijaa 21 tieteenalalta ja noin 2 000 tieteenrajat ylittävää tutkijaa. Tutkijoista 33 työskentelee ensisijaisesti Suomessa. Tämä ohella professori Lehtimäki oli noussut Google Scholar -hakupalvelun aineistoon pohjautuvassa, lokakuun 2018 alun espanjalaisessa tutkijatilastossa koko uran kattavien viittausten perusteella sijalle 2 409 maailman 3 160 korkeimman h-indeksin tutkijoista. Tämän tilaston mukaan Lehtimäki on eräs kaikkein viitatuimmista suomalaisista. Hänen koko uran julkaisuja koskeva h-indeksinsä oli tämän luettelon aineistossa 107. Hänen julkaisuihinsa on viitattu erityisen runsaasti vuodesta 2013 lähtien. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Terho Lehtimäki (researchgate.net) *Jorma Huovinen (20.3.2018) Uusi verinäytteestä tehtävä testi ennakoi aiempaa paremmin sydäninfarktin tai -kuoleman riskin (aamulehti.fi) *Maakuntasarjaa vai maailman huippua? (Aikalainen, 3.5.2013) (uta.fi) Luokka: Suomalaiset lääkärit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Tampereen yliopiston professorit Luokka:Viitatuimmat tutkijat Clarivaten mukaan Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jätealus (vesiliikenne)

Jätealus on kulkuneuvo, jota käytetään jätteiden kuljetukseen (ja joskus myös vesiroskan keräämiseen) vesiliikenteessä. Alus muodostuu laivasta (esimerkiksi proomu) tai veneestä (esimerkiksi hinaaja). Jätealuksia on käytössä suurkaupungeissa, kuten Amsterdamissa ja New Yorkissa, koska niiden avulla pyritään siirtämään jätteitä jätteidenkäsittelylaitoksiin pienemmillä hiilidioksidipäästöillä sekä vähentämään tieliikennettä. Jätealusten käyttöä on kokeiltu myös Venetsiassa. Aikaisemmin jätealusten tarkoituksena oli kerätä kaupungin asukkaiden ja eläinten jätteitä sekä kuljettaa jätteet merille, missä ne oli tarkoitus päästää merenpohjaan. Nykyään jätteiden upottaminen merenpohjaan ja vesistöihin on kielletty, minkä seurauksena jätealukset on varustettu kierrätyssäiliöillä ja ne kuljettavat lastin jätteidenkäsittelylaitoksille, missä jätteet poltetaan, kierrätetään tai käytetään maantäytössä. ==Jätealusten väärinkäyttö== New Yorkin ja Philadelphian jäteongelman kasvaessa 1980-luvulla jätealuksia käytettiin kaupunkien jätteiden kuljettamiseen muihin kaupunkeihin sekä ulkomaille. Vuonna 1986 Khian Sea-niminen jätealus lähti Philadelphiasta mukanaan 13 000 tonnia tuhkaa ja ongelmajätettä (muun muassa raskasmetalleja ja dioksiineja), josta se levitti neljänneksen Haitin saaren hiekkarannoille lannoitteen nimikkeellä ja upotti loput kahden vuoden aikana Atlantin ja Intian valtameriin. Laivan nimi muuttui kaksivuotisen matkan aikana ensin Feliciaksi ja lopulta Pelicanoksi, jonka nimissä se ankkuroitui Singaporeen. Tapauksesta ja vastuunkantajan roolista syntyi vuoteen 1993 kestänyt oikeusjuttu, jolloin Khian Seata ohjeistaneen Coastal Carriersin kaksi johtohenkilöä tuomittiin sakkoihin ja vankilatuomioon. New Yorkin osalta vuonna 1987 Long Islandin ja Islipin jätteiden oli tarkoitus päätyä Pohjois-Carolinan täyttömaaksi, mitä varten Mobro 4000-niminen jätealus lähetettiin matkaan mukanaan 3 100 tonnia jätettä. Pohjois-Carolinan viranomaiset eivät kuitenkaan halunneet aluksen ankkuroituvan mahdollisten ympäristörikosten vuoksi (kuljetusprojektista vastasi myös mafiakytköksinen rikospomo Salvatore Avellino), minkä seurauksena laiva kääntyi takaisin ja yritti tarjota lastiaan muihin osavaltioihin sekä ulkomaille Meksikoon, Belizeen ja Bahamalle, mutta lasti päätyi lopulta takaisin Islipiin kaksi kuukautta kestäneen 6000 mailin merimatkansa jälkeen. Jätealuksia on käytetty ennen myös alkoholin ja päihteiden salakuljetukseen. ==Lähteet== Luokka:Vesikulkuneuvot Luokka:Jätehuolto
Elina Rantanen

Elina Rantanen (s. 30. maaliskuuta 1979) on suomalainen poliitikko ja filosofian tohtori. Hän on ollut Turun kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 2005 alkaen ja puheenjohtaja vuodesta 2017. Vuodesta 2023 hän on toiminut Turun kaupungin kaupunkiympäristön apulaispormesterina. Vuodesta 2011 lähtien hän on ollut vihreän eduskuntaryhmän varaedustaja. == Ura == Elina Rantanen on syntynyt 1979 Turussa ja kirjoittanut ylioppilaaksi 1998 Turun klassikon lukiosta. Rantanen valmistui Turun yliopiston yhteiskuntatieteellisestä tiedekunnasta valtiotieteiden maisteriksi vuonna 2005 aineenaan sosiologia. Hän on väitellyt filosofian tohtoriksi Turun yliopiston lääketieteellisen biokemian ja genetiikan oppiaineesta vuonna 2014. Työuransa Rantanen tehnyt erilaisissa tutkimus- ja kehitysprojekteissa Turun yliopistossa, Helsingin yliopistossa ja sosiaali- ja terveysministeriössä. Hänen nykyinen työpaikkansa on Rinnekoti-Säätiön harvinaisten ja perinnöllisten sairauksien Norio- keskuksen kehitysjohtajana. == Politiikka == Europarlamenttivaalit Europarlamenttivaalit Europarlamenttivaalit Europarlamenttivaalit Europarlamenttivaalit Vuosi Vaalipiiri Äänet Tulos Lähde 2009 Suomi Eduskuntavaalit Eduskuntavaalit Eduskuntavaalit Eduskuntavaalit Eduskuntavaalit Vuosi Vaalipiiri Äänet Tulos 2007 Varsinais-Suomi 2011 Varsinais-Suomi Kunnallisvaalit Kunnallisvaalit Kunnallisvaalit Kunnallisvaalit Kunnallisvaalit Vuosi Kunta Äänet Tulos Lähde 2004 Turku 2008 Turku 2012 Turku 2017 Turku 2021 Turku Rantanen valittiin kunnallisvaaleissa 2004 Turun kaupunginvaltuustoon 402 äänellä. Kunnallisvaaleissa 2008 Rantanen sai 894 ääntä ja hänet nimettiin kulttuurilautakunnan puheenjohtajaksi. Valtuustokauden puolivälissä Vihreät vaihtoivat valtuustoryhmänsä puheenjohtajistoa ja Rantanen valittiin ryhmäpuheenjohtajaksi. Kunnallisvaaleissa 2012 Rantasen äänimäärä oli . Kuntavaaleissa 2017 Rantanen sai ja hänet valittiin ensimmäisenä naisena Turun kaupunginvaltuuston puheenjohtajaksi. Aluevaaleissa 2022 Elina Rantanen oli ehdolla Varsinais-Suomen hyvinvointialueella, ja hänet valittiin aluevaltuustoon 961 äänellä. Rantanen on Varhan tarkastuslautakunnan varapuheenjohtaja. Rantanen on ollut ehdolla europarlamenttivaaleissa 2009 sekä eduskuntavaaleissa 2007, 2011 ja 2015. Rantanen oli kuntavaaleissa 2021 ehdolla pormestariksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Turun kaupunginvaltuutetut Luokka:Vihreän liiton poliitikot Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Varsinais-Suomen aluevaltuutetut
Apinannyrkki

Apinannyrkki on solmu, joka voidaan solmia kiven ympärille heittoliinan päähän. == Solmiminen == Pidä köyden toista päätä peukalon alla. Kiedo köyden toinen pää muiden sormien ympäri kolme kertaa. Kierrä peukalon köysi muiden köysien ympäri kolme kertaa. Laita köysi kaikkien köysien ytimen ympäri kolme kertaa. Kiristä köyden päitä niin, että kummallakin puolella ovat köyden päät yhtä pitkiä. Kiristä. == Lähteet == Luokka:Solmut
Lawrence O’Donnell

Lawrence Francis O'Donnell, Jr. (s. 7. marraskuuta 1951) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän avioitui vuonna 1994 Kathryn Harroldin kanssa. ==Aiheesta muualla== * Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Yhdysvaltalaiset urheiluvaikuttajat Luokka:Yhdysvaltalaiset julkisuuden henkilöt Luokka:Yhdysvaltalaiset juontajat Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Nokkasärki

Nokkasärki (Chondrostoma nasus) on itä- ja keskieurooppalainen virtaavien vesien särkikalalaji. == Ulkonäkö ja koko == Nokkasärjellä on vaalea selkäevä, vatsaevät punertavat hieman. Suu on leuassa eräänlaisen ”nokan” alapuolella. Silmät ovat värittömät. Lajilla on suhteellisen pienet suomut. Nokkasärki painaa yleensä noin 800 grammaa ja pituutta kalalla on tavallisesti 20–30 senttimetriä. == Levinneisyys ja elinympäristö == Nokkasärkeä esiintyy Itä- ja Keski-Euroopan sisävesissä sekä Vähässä-Aasiassa. Aikuiset kalat elävät parvina matalassa, nopeasti virtaavassa vedessä. === Nokkasärki Suomessa === Suomessa nokkasärki on vieraslaji, jota on tavattu ensimmäisen kerran vuonna 2020 lammista Varsinais-Suomessa. Sen epäillään levinneen sinne ihmisen tahallisesti levittämänä.YLE: Suomesta löytyi kaksi uutta vierasperäistä kalalajia – kaloja löytyi varsinaissuomalaisista lammista Viitattu 14.1.2021. == Ravinto == Nokkasärjet syövät elämänsä alkuvaiheessa pieniä selkärangattomia. Hieman vanhemmat ja aikuiset ja käyttävät ravinnokseen pohjaeläimiä. Nokkasärkien kutu tapahtuu maalis-toukokuussa vuolaassa ja sorapohjaisessa virrassa. Sekä naaraat että koiraat saavat päähän ja sen seutuville kutukyhmyjä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * ITIS: Chondrostoma nasus Luokka:Särjet (alaheimo)
Pyhän Henrikin katolinen katedraaliseurakunta

Pyhän Henrikin katolinen katedraaliseurakunta on katolisen kirkon seurakunta Suomessa, jonka toiminta-alueena on itäinen pääkaupunkiseutu ja itäinen Keski- Uusimaa sekä Itä-Uusimaa lukuun ottamatta Lapinjärveä, Loviisaa ja Myrskylää. Seurakunnan keskuspaikka on Helsinki, jossa seurakunnalla on Pyhän Henrikin katedraali. Lisäksi seurakunnalla on säännöllistä toimintaa Tapanilan alueella sekä Porvoossa. == Historia == Vuonna 1860 Helsinkiin tuli ensimmäinen pysyvä katolinen kirkko. Tällöin otettiin käyttöön Kaivopuiston kallioille rakennettu Pyhän Henrikin kirkko. Kaupungin katolisen siviiliväestönkin sielunhoitajana vuodesta 1856 toiminut sotilaskappalainen Ignatius Gorbacki oli tehnyt aloitteen kirkon rakentamisesta. Tässä hän sai taloudellista tukea kenraalikuvernööri Fredrik Vilhelm Bergin italialaissyntyiseltä vaimolta kreivitär Leopoldina Cicognalta. Myös Venäjän tsaari avusti kirkon rakentamista. Kirkon siunasi monsignore Lubinsky Tallinnasta 16. syyskuuta 1860, mutta sen vihki vasta 14. syyskuuta 1904 Mohilevin arkkipiispa Jerzy Szembek. Kun Suomesta tuli vuonna 1920 apostolinen vikaarikunta, tuli seurakunnan kirkosta piispankirkko eli katedraali. Vuoden 2016 lopussa seurakunnalla oli 4 379 jäsentä. == Katso myös == * Uskonto Helsingissä * Helsingin katolinen hiippakunta * Katolinen kirkko Suomessa ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Seurakunnan kotisivut Luokka:Helsingin katolisen hiippakunnan seurakunnat Luokka:Helsingin seurakunnat Luokka:Porvoon seurakunnat
Pyhän Marian katolinen seurakunta

Pyhän Marian katolinen seurakunta on suomalainen katolisen kirkon seurakunta, jonka toiminta-alueena on Helsingin länsiosa sekä läntinen Uusimaa. Seurakunnan keskuspaikka on Helsinki, jossa seurakunnalla on Pyhän Marian kirkko. Lisäksi seurakunnalla on säännöllistä toimintaa Espoossa, Hyvinkäällä, Karjaalla sekä Nummi-Pusulassa. == Historia == Pääkaupunkiseudun läntisen osan kasvun vuoksi koettiin tarpeelliseksi perustaa toinen katolinen seurakunta Helsinkiin Pyhän Henrikin katedraaliseurakunnan lisäksi. Pyhän Marian kirkko vihittiin käyttöön 6. joulukuuta 1954. Vuoden 2016 lopussa seurakunnalla oli 3 990 jäsentä. == Katso myös == * Uskonto Helsingissä * Helsingin katolinen hiippakunta * Katolinen kirkko Suomessa ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Seurakunnan kotisivut Luokka:Helsingin katolisen hiippakunnan seurakunnat Luokka:Helsingin seurakunnat Luokka:Espoon seurakunnat Luokka:Hyvinkään seurakunnat Luokka:Lohjan seurakunnat Luokka:Raaseporin seurakunnat
Nestori Huhtanen

Nestori Huhtanen (8. elokuuta 1907 Ruokolahti – 3. marraskuuta 1988 Kotka) oli suomalainen näyttelijä, teatteriohjaaja ja teatterinjohtaja. Hän ohjasi noin 60 näytelmää ja näytteli yli 200 näytelmässä. Huhtasen repetoaariin kuului muun muassa operettisankareita, buffoja ja klassikkonäytelmien päärooleja.Suomen teatterit ja teatterintekijät 1983, s. 171 == Ura == Huhtasen vanhemmat olivat maanviljelijä Lauri Huhtanen ja Katri Jäppinen.Teatterin maailma 1950, s. 161 Hän opiskeli muun muassa maamieskoulussa ja kirkkomusiikkiopistossa, kunnes löysi tiensä Suomen Näyttämöopistoon, jossa hän opiskeli 1932–1934. Näyttämöura avautui Mustikkamaan Kesäteatterissa, jossa Huhtanen näytteli 1931–1932. Seurasi useita kiinnityksiä: Kotkan Näyttämö 1934–1936, Viipurin Kaupunginteatteri 1936–1938, Turun Teatteri 1938–1942, Turun Työväen Teatteri 1942–1946, Kuopion Yhteisteatteri 1946–1947 ja Lappeenrannan Työväen Teatteri 1947–1948. Vuosina 1948–1949 Huhtanen toimi Lappeenrannan Teatterin johtajana ja vuosina 1949–1951 Kotkan Maakuntateatterissa ohjaaja-näyttelijänä. Vuosina 1951–1955 hän johti Oulun Teatteria, mistä hän palasi Kotkan Maakuntateatteriin ohjaaja- näyttelijäksi 1955–1957. Sen jälkeen Huhtanen siirtyi ohjaajaksi ja kouluttajaksi Suomen Harrastajateatteriliittoon; pesti kesti vuodesta 1958 vuoteen 1974. Huhtasen roolitehtävistä näyttelijämatrikkeleissa mainitaan muun muassa Aapon, Timon ja kanttorin roolit Aleksis Kiven romaaniin perustuvassa näytelmässä Seitsemän veljestä sekä Jussin ja Antin roolit näytelmässä Pohjalaisia. William Shakespearen Othellossa Huhtanen teki Jagon roolin ja murhenäytelmässä Antigone hän näytteli Kreonia. Huhtanen ohjasi näyttämölle muun muassa teokset Tosca, Seitsemän veljestä, Antigone ja Kuriton sukupolvi. Huhtasella oli kreditoimaton rooli valistuselokuvassa Ne 45000 vuonna 1933. Turun vuosinaan hänellä oli sivurooli turkulaisen Valo-Filmin esikoiselokuvassa Miehen vankina (1943). Uransa myöhäisvaiheessa Huhtanen näytteli pääjohtajaa yhteiskunnallisessa draamaelokuvassa Laukaus tehtaalla (1973). Itselleen myönnetyistä apurahoista Nestori Huhtanen mainitsee vuonna 1965 julkaistussa näyttelijämatrikkelissa omintakeisesti "Ei – mitään – mistään – milloinkaan".Teatterin maailma 1965, s. 173 == Muuta == Huhtanen avioitui näyttelijä Saimi Tossavaisen kanssa 1937. == Lähteet == * * * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == *Oulun teatterin johtajat kautta aikojen Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Suomalaiset teatterinjohtajat Luokka:Suomalaiset teatteriohjaajat Luokka:Vuonna 1907 syntyneet Luokka:Vuonna 1988 kuolleet
Rune Jarstein

Rune Almenning Jarstein (s. 29. syyskuuta 1984 Porsgrunn, Norja) on norjalainen jalkapalloilija, joka on pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Hertha BSC:tä. Hän on pelannut Norjan maajoukkueessa vuodesta 2007 alkaen. Jarstein edusti kotimaansa pääsarjassa Odd Grenlandia, Rosenborgia ja Vikingiä. Hän voitti Norjan-mestaruuden vuonna 2009 Rosenborgin joukkueessa. Tammikuussa 2014 hän siirtyi berliiniläisseura Herthaan. Hän on kauden 2019–2020 loppuun mennessä pelannut Bundesliigassa 156 ottelua. == Pelatut maaottelut vuosittain == Norjan A-maajoukkue Vuodet ottelut maalit 2007 1 0 2008 4 0 2009 2 0 2010 2 0 2011 8 0 2012 9 0 2013 10 0 2014 2 0 2015 0 0 2016 6 0 2017 6 0 2018 8 0 2019 7 0 Yhteensä 65 0 == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Rune Jarsteinin esittely Norjan jalkapalloliiton sivustolla Luokka:Norjalaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kromifluoridi

Kromifluoridi eli kromi(III)fluoridi (CrF3) on kromi- ja fluoridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään tekstiiliteollisuudessa tekstiilien värjäyksessä ja orgaanisen kemian synteeseissä katalyyttinä. ==Ominaisuudet== Huoneenlämpötilassa kromifluoridi on vihreää kiteistä ainetta, jonka alkeiskoppi on romboedrinen. Aineen kiderakenne koostuu kromi- ja fluoridi-ionien muodostamista kerroksista. Yhdiste on veteen liukenematonta, mutta liukenee happoliuoksiin tai pelkistimien läsnä ollessa veteen. Vedettömän kromifluoridin lisäksi tunnetaan useita kidevedellisiä muotoja, joissa kideveden määrä vaihtelee kolmesta yhdeksään moolia kromifluoridimoolia kohden. Nämä hydraatit ovat väriltään vihreitä tai violetteja. Kromifluoridi sublimoituu 1 000-1 200 °C:n lämpötilassa.Billie J. Page & Gary W. Loar: Chromium Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2004. Viitattu 5.12.2018 ==Valmistus ja käyttö== Kidevedellistä kromifluoridia voidaan valmistaa liuottamalla kromihydroksidia vetyfluoridin vesiliuokseen. :Cr(OH)3 \+ 3 HF → CrF3 \+ 3 H2O Kromifluoridia käytetään tekstiiliteollisuudessa peitattaessa tekstiilejä, villan ja silkin värjäyksessä, marmorin värjäyksessä ja sillä voidaan myös suojata tekstiilejä koilta. Ainetta voidaan lisätä myös ruosteenestomaaleihin ja korroosionestoaineisiin. Orgaanisen kemian synteeseissä kromitrifluoridia käytetään katalyyttinä halogenointireaktioissa. ==Lähteet== Luokka:Fluoridit Luokka:Kromiyhdisteet
Uustaantumuksellisuus

Uustaantumuksellisuus (liikkeen nimenä engl. Dark Enlightenment, neoreactionary movement, neoreaction tai NRx) on taantumuksellinen (reaktionäärinen) autoritaarinen oikeistolainen aate, joka on syntynyt Yhdysvalloissa 2010-luvulla. Aatteen perusti Piilaaksossa yrittäjänä toiminut Curtis Yarvin. Siitä tuli etnonationalismin ohella toinen radikaalia oikeistolaista liikettä alt-rightia määritellyt intellektuaalinen suuntaus. Blogikirjoituksissaan Yarvin arvosteli liberaaleja ja valtavirran konservatiiveja sekä kyseenalaisti demokratian merkityksen rauhan ja vaurauden synnyttäjänä. Yarvin on kutsunut demokratiaa ”tehottomaksi ja tuhoisaksi” hallinnon muodoksi ja yhdistänyt sen sotaan, tyranniaan, tuhoon ja köyhyyteen. Uustaantumuksellisuus on autoritäärinen aate, jossa torjutaan valistuksen jälkeinen ajatus siitä, että maailma paranee sitä mukaa kun siitä tulee yhä demokraattisempi. Neoreaction.net-sivuston mukaan ongelmien ratkaisu on yhden vahvan miehen johtajuus, todellinen komentoketju ja selkeä omistajuusrakenne. Pankit, media ja yliopistot tulisi kansallistaa ja järjestellä uudelleen, vanhan vallan edustajat siirtää syrjään ja aloittaa kulttuurinen toipuminen satojen vuosien toimintahäiriön jälkeen. Aatteen taustalla on esimerkiksi Thomas Carlylen ja Friedrich Hayekin teorioita. Yarvinin ajatukset saivat joitain kannattajia Piilaaksossa ja Washingtonissa, kuten PayPalin perustaja Peter Thiel, Breitbart-sivuston toimitusjohtaja Steve Bannon ja brittiläinen filosofi Nick Land. Jotkut aatteen kannattajat suosivat futuristista ja hypermaskuliinista visuaalista kuvastoa, jossa esiintyy sotilaita, aseita, tankkeja, avaruusaluksia ja kreikkalaisia jumalia. ==Lähteet== Luokka:Konservatismi Luokka:Yhdysvaltain politiikka
Asovantokko

Asovantokko (Knipowitschia caucasica) on tokkojen heimoon kuuluva kala, joka elää Beyşehirjärvessä Turkissa. Kala elää korkeintaan kaksi vuotta vanhaksi. == Ulkonäkö ja koko == Asovantokko on kooltaan hyvin pieni, korkeintaan viiden senttimetrin mittainen. Ulkonäöltään se ei ole mitenkään koristeellinen. Selkäevässä on pieni sininen alue. Keltaiset silmät ovat päästä jonkin verran koholla. Pyrstö on läpinäkyvä. == Levinneisyys ja elinympäristö == Joidenkin vahvistamattomien havaintojen mukaan lajia esiintyisi Adrianmeressä. Asovantokkoja oli jonkin verran Araljärvessä. Nykyisin koko järvi on kuivunut. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *ITIS: Knipowitschia caucasica Luokka:Tokot Luokka:Elinvoimaiset lajit
National Women’s Soccer League

National Women’s Soccer League (NWSL) on yhdysvaltalainen naisten jalkapalloliiga ja maan korkein sarjataso. Se perustettiin 2012 WPS-liigan seuraajaksi. Liigan ensimmäinen kausi pelattiin vuonna 2013. Mukana oli neljä entistä WPS-liigan joukkuetta ja neljä uutta joukkuetta. Sittemmin mukaan on tullut kaksi uutta joukkuetta ja yksi on lopettanut, joten kaudella 2018 liigaan osallistui yhdeksän joukkuetta. == Joukkueet == Joukkue Kaupunki Stadion Kapasiteetti Perustettu Liittynyt Päävalmentaja Angel City FC Los Angeles, Kalifornia BMO Stadium 22 000 2020 2022 Becki Tweed Bay FC San Jose, Kalifornia PayPal Park 18 000 2023 2024 Albertin Montoya Chicago Red Stars Bridgeview, Illinois SeatGeek Stadium 20 000 2006 2013 Lorne Donaldson Houston Dash Houston, Texas Shell Energy Stadium 7 000 2013 2014 Vapaana Kansas City Current Kansas City, Missouri CPKC Stadium 11 500 2020 2021 Vlatko Andonovski NJ/NY Gotham FC Harrison, New Jersey Sports Illustrated Stadium 25 000 2007 2013 Juan Carlos Amorós North Carolina Courage Cary, Pohjois-Carolina WakeMed Soccer Park 10 000 2017 2017 Sean Nahas Orlando Pride Orlando, Florida Inter&Co; Stadium 25 500 2015 2016 Seb Hines Portland Thorns FC Portland, Oregon Providence Park 25 218 2012 2013 Rob Gale Racing Louisville FC Louisville, Kentucky Lynn Family Stadium 15 304 2019 2021 Bev Yanez San Diego Wave FC San Diego, Kalifornia Snapdragon Stadium 32 000 2021 2022 Vapaana Seattle Reign FC Seattle, Washington Lumen Field 10 000 2012 2013 Laura Harvey Utah Royals Sandy, Utah America First Field 20 213 2017 2024 Jimmy Coenraets Washington Spirit Washington (DC) Audi Field 20 000 2012 2013 Jonatan Giráldez === Tulevat joukkueet === Joukkue Kaupunki Stadion Kapasiteetti Perustettu Liittyy BOS Nation FC Boston, Massachusetts White Stadium TBD 2023 2026 Denver Denver, Colorado TBD TBD 2025 2026 === Entiset joukkueet === Joukkue Kaupunki Stadion Kapasiteetti Perustettu Liittynyt Viimeinen kausi Boston Breakers Boston, Massachusetts Jordan Field 4 000 2007 2013 2017 FC Kansas City Kansas City, Missouri Swope Soccer Village 3 557 2012 2013 2017 Western New York Flash Rochester, New York Sahlen's Stadium 13 000 2008 2013 2016 == Mestarit == Kausi Mestari 2013 Portland Thorns FC 2014 FC Kansas City 2015 FC Kansas City 2016 Western New York Flash 2017 Portland Thorns FC 2018 North Carolina Courage 2019 North Carolina Courage 2020 Mestaruutta ei myönnetty COVID-19:n vuoksi 2021 Washington Spirit 2022 Portland Thorns FC 2023 NJ/NY Gotham FC 2024 Orlando Pride == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltain jalkapallosarjat
Pekka Narko

Pekka Sakari Narko (s. 20. syyskuuta 1945 Tuusula) on suomalainen, 1970- ja 1980-luvuilla olympialaisissa kilpaillut purjehtija.Siukonen 2001 Narko sijoittui olympialaisten Tornado-luokassa 13:nneksi Montrealissa 1976, kuudenneksi Moskovassa 1980 ja 16:nneksi Los Angelesissa 1984. Kahdella ensimmäisellä kerralla hänellä oli parinaan Juha Siira ja vuonna 1984 Juha Valtanen. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän sijoittui parhaimmillaan seitsemänneksi vuonna 1979 ja 11:nneksi vuonna 1983. Euroopan- mestaruuskilpailuissa hän oli viides vuonna 1978 sekä kuudes vuosina 1975, 1977 ja 1983. Hän voitti Pohjoismaiden mestaruuden vuonna 1976. Seuratasolla Narko edusti Helsingfors Segelklubbia. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuosina 1973–1975 ja 1977–1982,Pihlaja 1994 niistä kaksi viimeisintä Juha Valtasen ja aiemmat Juha Siiran kanssa. Pekka Narko ja Juha Siira valittiin vuoden 1978 parhaiksi suomalaispurjehtijoiksi. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset kilpapurjehtijat Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Juha Siira

Juha Kalervo Siira (10. tammikuuta 1946 Helsinki – 17. kesäkuuta 2021 Tuusula) oli suomalainen, 1970- ja 1980-luvuilla olympialaisissa kilpaillut purjehtija.Siukonen 2001 Siira sijoittui olympialaisten Tornado-luokassa 13:nneksi Montrealissa 1976 ja kuudenneksi Moskovassa 1980. Parinaan hänellä oli Pekka Narko. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän sijoittui parhaimmillaan seitsemänneksi vuonna 1979. Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän oli viides vuonna 1978 sekä kuudes vuosina 1975 ja 1977. Hän voitti Pohjoismaiden mestaruuden vuonna 1976. Seuratasolla Siira edusti Tuusulan Purjehtijoita ja Helsingfors Segelklubbia. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuosina 1973–1975 ja 1977–1980 Pekka Narkon kanssa.Pihlaja 1994 Juha Siira ja Pekka Narko valittiin vuoden 1978 parhaiksi suomalaispurjehtijoiksi. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset kilpapurjehtijat Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Juha Valtanen

Juha Joukamo Valtanen (s. 6. joulukuuta 1952 Helsinki) on suomalainen, 1980-luvulla arvokilpailuissa kilpaillut purjehtija sekä pelastusalan asemamestari. == Urheilutausta == Valtanen sijoittui olympialaisten Tornado- luokassa 16:nneksi Los Angelesissa 1984 Pekka Narkon parina. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän sijoittui 11:nneksi ja Euroopan- mestaruuskilpailuissa neljänneksi vuonna 1983. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa hän saavutti hopeaa vuonna 1982.Siukonen 2001 Valtanen voitti Pekka Narkon kanssa Tornado-luokan Suomen-mestaruuden vuosina 1981, 1982 ja 1983.Pihlaja 1994 Juha Valtanen ja Pekka Narko valittiin vuoden 1983 parhaiksi suomalaispurjehtijoiksi. Valtanen on edustanut urallaan NJK-, EPS- ja HTPS-purjehdusseuroja. Los Angelesin olympialaisten jälkeen Juha Valtanen jatkoi vuonna 1985 kilpapurjehdusuraansa. Soling-luokassa yhdessä Kenneth Ja Henrik Thelenin kanssa. He kilpailivat lukuisissa kilpailuissa kotimaassa ja ulkomailla, joista paras tulos saavutettiin vuonna 1988 Balatonjärvellä jossa tuloksena oli maailmanmestaruushopea. Judossa Valtanen saavutti useita SM- mitaleja sekä vuonna 1972 TUK:n mestaruuden. Hän on toiminut judon seuravalmentajana ja Tapion Judo-Ikarin johtokunnan jäsenenä. Vuonna 2021 Valtanen aloitti uudelleen ratakilpapurjehduksen Fålkboat-luokassa yhdessä Erik Aikalan ja Kari Paljakan kanssa. == Työura == Valtanen kilpaili aina vuoteen vuoteen 1992 saakka, jolloin Valtanen aloitti opiskelun Valtion pelastusopistossa Otaniemessä , josta hän valmistui paloesimieheksi samana vuonna. Valtanen työskenteli Asemamestarin vakanssilla vuoteen 2012, jolloin hän jäi eläkkeelle toimittuaan Niittykummun paloaseman päällikkönä vuodesta 2002. Valtanen toimi myös pelastus-sukeltajana vuodesta 1980 aina vuoteen 2010, jolloin hän lopetettuaan aktiivitoiminnan, oli silloin Suomen vanhin virassa työskentelevä pelastussukeltaja. Valtanen kuului myös Suomen FRF- joukkueeseen, joka työskenteli eri pelastustehtävissä kautta maailman. == Merkittävimmät huomionosoitukset == Sotilasarvoltaan Valtanen on reservin luutnantti, ja hänet on palkittu useilla kunniamerkeillä, muun muassa Suomen Leijonan ritarikunnan ansioristillä. Valtanen on kirjoittanut urallaan kolme kirjaa, joista 2 käsittelee pelastusalaa ja sen toimintaa, sekä yhden purjehdusmatkasta kertovan kirjan/oppaan. == Teokset == # Savua ja Tulta, Rök och Eld. ISBN : 978-951-857-554-5 2009 Kustantaja : Länsi-Uudenmaan pelastuslaitos. # Suomalainen palomies maalla, merellä ja ilmassa. ISBN : 978-952-5673-28-9 2012 Kustantaja : Suomen Palopäällystöliitto. # Purjehdus läpi aution meren. ISBN: 978-952-80-3152-9. 2021 Kustantaja : Omakustanne == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset kilpapurjehtijat Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ann-Christine Syvänen

Ann-Christine Elisabeth Syvänen (s. 1950) on suomalainen Uppsalan yliopiston molekulaarisen lääketieteen professori ja hän on työskennellyt myös Uppsalan akateemisessa sairaalassa. Syvänen opiskeli ja väitteli Helsingin yliopistossa biokemiasta. Hänen englanninkielisen artikkeliväitöskirjansa (1986) otsikkona oli New developments in nucleic acid hybridization. Työurallaan professori Syvänen on kehittänyt muun muassa nukleiinihappojen analyysitekniikkaa ja perustanut menestyksekkään ihmisen sairauksia ajanmukaisin geneettisiä ja epigeneettisiä tekniikoita käyttävän tutkimusryhmän. Hän on 2010-luvulla keskittynyt erityisesti lapsuusajan leukemian ja autoimmuunisairauksien tutkimiseen. Hän on perustanut Uppsalan yliopistoon alkujaan Knut ja Alice Wallenbergin säätiön tukemana laajan SNP&SEQ; -teknologia-alustan, jolla voidaan analysoida SNP-genotyypit ja tehdä toisen sukupolven sekvensointia. Tämä tutkimusympäristö palvelee akateemisia tutkijoita myös muualta Ruotsista ja ulkomailta. SNP-luokittelun johtavana asiantuntijana hän on julkaissut tutkimusryhmineen useita runsaasti viitattuja tieteellisiä artikkeleita, mukaan luettuna kaksi aihepiirin katsausartikkelia Nature Genetics -lehdessä 2000-luvulla. Hän on tutkijatovereineen julkaissut monia laajasti viitattuja tutkimusartikkeleita tieteen huippujulkaisuissa (kuten Nature, Science, PNAS) myös tämän jälkeen. Syvänen kutsuttiin Ruotsin kuninkaallisen tiedeakatemian jäseneksi vuonna 2007. Vuonna 2014 hänelle myönnettiin Uppsalan yliopiston Rudbeck-mitali tunnustuksena korkeatasoisista tieteellisistä ansioista. Vuonna 2018 Syvänen nousi arvostetulle viitatuimpien tutkijoiden 2018 Highly Cited Researchers -listalle tieteenrajat ylittävän tutkimuksen aihepiiristä. Maailmanlaajuisesti tällä alansa viitatuimpien (siteeratuin 1 %) listalla on kaikki aihealueet mukaan luettuna runsas 4 000 tutkijaa 21 tieteenalalta ja noin 2 000 tieteenrajat ylittävää tutkijaa. Koti- tai ulkoimailla työskenteleviä suomalaisia tai Suomessa työskenteleviä ulkomaisia tutkijoita listalla on noin 40. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Ann-Christine Syvänen (researchgate.net) * *Storsatsning på DNA-analys (6.10.2014) (kemivarldenbiotech.se) *Genfynd i Uppsala kan förklara allvarlig kvinnosjukdom (Projektanslag 2011) (wallenberg.org) *About us - The SNP&SEQ; Technology Platform (uu.se) *Genomanalysernas möjligheter för barnleukemiforskningen - Ann-Christine Syvänen (youtube.com) * Ann-Christine Syvänen(2005) Toward genome-wide SNP genotyping. Nature Genetics, 37:S5-10 (pdf) via (uu.se) * Ann-Christine Syvänen (2001) Accessing genetic variation: Genotyping single nucleotide polymorphisms. Nature Reviews Genetics 2:930–942 (tiivistelmä), kokoartikkeli (pdf) Luokka: Suomalaiset biokemistit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Uppsalan yliopiston professorit Luokka:Viitatuimmat tutkijat Clarivaten mukaan Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Acceglio

Acceglio on Luoteis-Italiassa, Piemonten hallinnollisella alueella Cuneon maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnan asukasluku oli 157 vuonna 2017. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Cuneon maakunnan kunnat
Aisone

Aisone on Luoteis-Italiassa, Piemonten hallinnollisella alueella Cuneon maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnan asukasluku oli 236 vuonna 2017. == Lähteet == Luokka:Cuneon maakunnan kunnat
Albaretto della Torre

Albaretto della Torre on Luoteis-Italiassa, Piemonten hallinnollisella alueella Cuneon maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnan asukasluku oli 229 vuonna 2017. == Lähteet == Luokka:Cuneon maakunnan kunnat
Alto

Alto on Luoteis-Italiassa, Piemonten hallinnollisella alueella Cuneon maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnan asukasluku oli 130 vuonna 2017. == Lähteet == Luokka:Cuneon maakunnan kunnat
Argentera

Argentera on Luoteis-Italiassa, Piemonten hallinnollisella alueella Cuneon maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnan asukasluku oli 78 vuonna 2017. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Cuneon maakunnan kunnat
Arguello

Arguello on Luoteis-Italiassa, Piemonten hallinnollisella alueella Cuneon maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnan asukasluku oli 199 vuonna 2017. == Lähteet == Luokka:Cuneon maakunnan kunnat
Bagnasco

Bagnasco on Luoteis-Italiassa, Piemonten hallinnollisella alueella Cuneon maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnan asukasluku oli 1 014 vuonna 2017. == Lähteet == Luokka:Cuneon maakunnan kunnat
Bagnolo Piemonte

Bagnolo Piemonte on Luoteis-Italiassa, Piemonten hallinnollisella alueella Cuneon maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnan asukasluku oli 5 969 vuonna 2017. == Lähteet == Luokka:Cuneon maakunnan kunnat
Baldissero d’Alba

Baldissero d'Alba on Luoteis-Italiassa, Piemonten hallinnollisella alueella Cuneon maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnan asukasluku oli 1 054 vuonna 2017. == Lähteet == Luokka:Cuneon maakunnan kunnat
Barbaresco (kunta)

Barbaresco on Luoteis-Italiassa, Piemonten hallinnollisella alueella Cuneon maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnan asukasluku oli 646 vuonna 2017. == Lähteet == Luokka:Cuneon maakunnan kunnat
Barge

Barge on Luoteis-Italiassa, Piemonten hallinnollisella alueella Cuneon maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnan asukasluku oli 7 699 vuonna 2017. == Lähteet == Luokka:Cuneon maakunnan kunnat
Bastia Mondovì

Bastia Mondovì on Luoteis-Italiassa, Piemonten hallinnollisella alueella Cuneon maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnan asukasluku oli 654 vuonna 2017. == Lähteet == Luokka:Cuneon maakunnan kunnat
Battifollo

Battifollo on Luoteis-Italiassa, Piemonten hallinnollisella alueella Cuneon maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnan asukasluku oli 225 vuonna 2017. == Lähteet == Luokka:Cuneon maakunnan kunnat
Espanjan Itä-Intia

Espanjan Itä-Intia () oli Espanjan siirtomaat Aasiassa ja Oseaniassa vuodesta 1565 vuoteen 1901. Ne käsittivät nykypäivän Filippiinit, Mariaanit, Karoliinit, Palaun ja Guamin sekä osia Taiwanista, Sulawesista ja Molukeista. Espanjan–Yhdysvaltain sodan seurauksena vuonna 1898 Yhdysvallat miehitti Filippiinit ja Guamin, kun taas jäljelle jääneet noin 6 000 pienempää saarta myytiin Saksalle Espanjan ja Saksan vuoden 1899 rauhassa. Tästä jäljelle jääneet muutamat saaret myytiin Yhdysvalloille, kun Washingtonin rauha ratifioitiin vuonna 1901. ==Aiheesta muualla== Luokka:Aasian entiset valtiot Itä-Intia Luokka:Oseanian entiset valtiot
Beinette

Beinette on Luoteis-Italiassa, Piemonten hallinnollisella alueella Cuneon maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnan asukasluku oli 3 460 vuonna 2017. == Lähteet == Luokka:Cuneon maakunnan kunnat
Bellino

Bellino on Luoteis-Italiassa, Piemonten hallinnollisella alueella Cuneon maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnan asukasluku oli 103 vuonna 2017. == Lähteet == Luokka:Cuneon maakunnan kunnat
Belvedere Langhe

Belvedere Langhe on Luoteis-Italiassa, Piemonten hallinnollisella alueella Cuneon maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnan asukasluku oli 372 vuonna 2017. == Lähteet == Luokka:Cuneon maakunnan kunnat
Juustopaisti

Juustopaisti on suomalainen perinneruoka, josta on ainakin kaksi muunnelmaa, keskipohjalainen ja eteläsavolainen. Keski-Pohjanmaalla juustopaisti on ruokaisa keitto, joka tunnetaan erityisesti hääruokana. Siinä paistettu lampaan- tai sianliha leikataan kuutioiksi ja keitetään niukassa veden ja maidon sekoituksessa. Mukaan lisätään leipäjuustokuutioita. Juustopaisti nautitaan ruisleivän kera, mutta perunoita sen kanssa ei yleensä tarjota. Etelä-Savossa juustopaisti tarkoittaa ruskistettua sianlihaa, joka sekoitetaan ternimaitoon ja keitetään sakeaksi. Kun 1980-luvulla kaikille silloisille Savon kunnille etsittiin omia perinneruokia, juustopaisti äänestettiin Kangaslammen nimikkoruoaksi. ==Lähteet== Luokka:Suomalainen keittiö Luokka:Liharuoat Luokka:Keitot Luokka:Juustoruoat
Bene Vagienna

Bene Vagienna on Luoteis-Italiassa, Piemonten hallinnollisella alueella Cuneon maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnan asukasluku oli 3 642 vuonna 2017. == Lähteet == Luokka:Cuneon maakunnan kunnat
Benevello

Benevello on Luoteis-Italiassa, Piemonten hallinnollisella alueella Cuneon maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnan asukasluku oli 486 vuonna 2017. == Lähteet == Luokka:Cuneon maakunnan kunnat
Aleksandr Vvedenski

Aleksandr Ivanovitš Vvedenski (ven. Алекса́ндр Ива́нович Введе́нский) ; (6. joulukuuta [J: 23. marraskuuta] 1904 Pietari Venäjän keisarikunta – 19. joulukuuta 1941 Ukraina) oli venäläinen näytelmäkirjailija, runoilija ja lastenkirjailija, joka oli merkittävä Neuvostoliitossa toiminut avantgarde- taiteilija. == Suku ja koulutus == Vvedenski oli menestyvän perheen poika: isä Ivan Viktorovitš Vvedenski (1870-1939) oli taloustieteilijä ja valtioneuvoston jäsen; äiti Jevgenia Ivanovna Povolotskaja (1876-1935) oli kuuluisa gynekologi. Heillä oli neljä lasta: Aleksandr, Vladimir, Jevgeni ja Jevlalia. Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1921 ja opiskeli sen jälkeen Pietarin yliopistossa lyhyen aikaa lakia ja kieliä, ennen kuin keskittyi kirjoittamaan runoja ja draamaa. == Kirjallinen ura == Vuosina 1923–1926 Vvedenski tutki runouden luonnetta yhdessä futuristisen runoilijan Igor Terentjevin kanssa. Vuonna 1925 Vvedenski tutustui Daniil Harmsiin. He perustivat avantgardistisen kirjailijakollektiivin, joka myöhemmin tunnettiin nimellä Oberiu. Muiden avantgardistien tapaan myös Oberiun jäsenet joutuivat viranomaisten hyökkäyksen kohteeksi, koska heitä pidettiin uhkana sosialismille. Aleksandr Vvedenski sai 1920-luvun alkupuolella ilmeisiä vaikutteita järjentakaisen kielen teoreetikoilta Krutšonyhilta ja Velimir Hlebnikovilta. Myös kuvataiteilija Pavel Filonov kuului Vvedenskin lähipiiriin. Kaikkinainen kielellinen kokeellisuus leimasi Vvedenskin tuotantoa: hän käytti runoissaan kieliopin vastaisia ilmaisuja, merkitysten yhteentörmäyksiä ja ortografista leikkiä. Runossa Ušol sud (Oikeus on poistunut, 1930) kekseliäs muotokokeilu sisältää kuvauksen Stalinin ajan näkymättömästä kauhusta. Toisen maailmansodan alkaessa Vvedenski pidätettiin poliittisesti epäilyttävänä, ja hän kuoli vankeudessa. Vvedenski pidätettiin vuonna 1931, ja vuonna 1932 hänet karkotettiin Kurskiin. Vuonna 1936 hän muutti kolmannen vaimonsa kotikaupunkiin Ukrainan Harkovaan. Vvedenski pidätettiin uudestaan vuonna 1941. Hänen kuolemansa olosuhteet ovat epäselvät: hän kuoli joulukuussa 1941 matkalla Harkovasta karkotukseen Siperiaan joko punatautiin tai vartija ampui hänet. Vvedenskyä pidetään laajalti venäläisten nykykirjailijoiden ja kirjallisuudentutkijoiden keskuudessa yhtenä omaperäisimmistä ja tärkeimmistä venäjäksi kirjoittaneista kirjailijoista Neuvostoliiton alkuajoilta. Vvedensky piti omaa runouttaan "järjen kritiikkinä Kantin voimakkaampana." == Perintö == Suurin osa Aleksandr Vvedenskin aikuisille tarkoitetusta tuotannosta julkaistiin postuumisti. Vvedenskin tuotanto pääsi julkisuuteen lännessä 1970-luvulla ja Neuvostoliitossa glasnostin kaudella. ==Suomennettu tuotanto== * Joitakin keskusteluja: eli täysin uudistettu unikirja, suomennos Katja Losowitch. NäytelmämonisteJoitakin keskusteluja: eli täysin uudistettu unikirja, Helka, finna.fi, viitattu 14.11.2021 * Sääli, että en ole eläin. Julkaisussa Nuori voima 1995: 2 == Lähteet == Luokka:Venäläiset näytelmäkirjailijat Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 1941 kuolleet
Kahelin

Kahelin on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä: *Einar Kahelin (1879–1937), suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, Karl Henrik Kahelinin poika *Hjalmar Kahelin (vuodesta 1937 Kahanpää, 1868–1958), juristi ja ministeri (Kansallinen Edistyspuolue), Karl Henrik Kahelinin poika *Karl Henrik Kahelin (1832–1905), opettaja ja rehtori *Maria Kahelin (1867–1936), kuurojen koulun opettaja ja johtaja, Karl Henrik Kahelinin tytär *Uolevi Kahelin (s. 1950), painonnostaja.
Lentopallon naisten 2-sarja

Lentopallon naisten 2-sarja on naisten lentopalloilun kolmanneksi korkein sarjataso Suomessa. Kaudella 2021-2022 sarja on jaettu 17 lohkoon. == Joukkueet kaudella 2021-2022 == https://lentopallo.torneopal.fi/taso/sarja.php?turnaus=vb2021a&sarja;=N2&lohko;=1 === Lohko A === *Blues Volley, Järvenpää *Hämeenlinnan Lentopallokerho N2 *Light's Volley *Salpis === Lohko B === *Hämeenlinnan Lentopallokerho Juniorit *PuMa-Volley N2, Helsinki *Tapanilan Erä N1 *Vantaan Lentopallo === Lohko C === *Karhulan Veikot Juniorit, Kotka *Korson Veto, Vantaa *Kouvolan Lentopalloilijat-57 *Naarasleijonat 4, Helsinki === Lohko D === *Naarasleijonat 2/JL, Helsinki *PuMa-Volley N3, Helsinki *Tapanilan Erä N2/LK, Helsinki *Töölön Vesa, TöVe, Helsinki === Lohko E === *Maskun Kataja/AM *Raision Loimu TT *Someron Pallo *Turun Urheiluliitto === Lohko F === *Kaarina Ura *Maskun Kataja/TR *Loimaan Jankko *Turun Isku === Lohko G === *Littoisten Työväen Urheilijat/SS *Raision Loimu N2 *Salon Viesti N1 *Sauvon Urheilijat === Lohko H === *Euran Raiku *Euran Raiku A-B *Lapin Narvi-Pallo, Rauma *Nakkilan Paterit === Lohko I === *Kalevan Lentopallo, Tampere *Supi-volley, Tampere *Vammalan Lentopallo N2, Sastamala *Vampulan Urheilijat, Huittinen === Lohko J === *Aitolahden Riento, Tampere *Lempo-volley N2 *LP Kangasala/ MV *Vesilahden Visa N2 === Lohko K === *LP Kangasala/EH *Oriveden Lukio/OrPo *Vilppulan Tähti, Mänttä-Vilppula *Ylöjärven Ryhti == Lohko L == *Laihian Luja A *Nurmon Jymy/TR, Seinäjoki *Nurmon Jymy/VH *TEAM AK, Alahärmä == Lohko M == *Lohtajan Veikot, Kalajoki *Haukiputaan Heitto, Oulu *Pihtiputaan Lukio/Ploki *Woman Volley akatemia, Rovaniemi == Lohko N == *Alajärven Ankkurit *Laihian Luja B *Nurmon Jymy/RM *Vaasan Kiisto == Lohko O == *Joen Juju, Joensuu *Savonlinnan Ajo *Ruokolahden Raju == Lohko P == *JyväsLentis, Jyväskylä *Pieksämäen Tsemppi-82 *Vehniän Wartti, Laukaa == Lohko Q == *Puijo Wolley N2 1, Kuopio *Varkauden NMKY *WÄNÄRI COWBOYS N2, Kuopio == Lähteet == Luokka:Suomen lentopallosarjat Luokka:Naisten lentopallo
Kuparikäki

Kuparikäki (Chrysococcyx caprius) on smaragdikäkien sukuun kuuluva lintu, joka elää lähinnä Afrikassa. Kuparikäki on käeksi pienikokoinen, 18–20 senttimetrin pituinen. Lajin linnut syövät hyönteisiä ja toukkia. Kuparikäki munii yleensä yhden munan. Laji on IUCN:n mukaan elinvoimainen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Kuparikäki (Chrysococcyx caprius) *ITIS: Chrysococcyx caprius Luokka:Käkilinnut
Höngg

Höngg on sveitsiläisen Zürichin kaupunginosa () ja entinen kunta. Höngg on osa Zürichin kaupungin pohjoista piiriä nro 10 (), jonka toinen osa on Wipkingen. Kaupunginosassa on runsaat 23 000 asukasta ja työpaikkoja on lähes 6 000. Höngg sijaitsee Hönggerbergin ja Käferbergin lounaisrinteillä sekä Limmatjoen rantatörmällä. == Historiaa == Höngg oli itsenäinen kunta vuoteen 1934, josta lähtien se on ollut osa Zürichin kaupunkia. Kaupunginosan väkiluku kasvoi 1900-luvulla moninkertaiseksi: Vuosi Väkiluku 1836 1 531 1900 3 085 1950 8 803 2000 20 423 Hönggiin on ollut raitiovaunuyhteys (linja 13) Zürichin keskustasta vuodesta 1898 alkaen. ETH Zürichin toinen kampus sijaitsee Hönggissä, Hönggerbergin kukkulalla. Dufourkarte Höngg.jpg|Höngg noin vuonna 1850. Hönggerberg-Waidberg - ETH - Rümlang - Uetlibergturm IMG 1558.jpg|Hönggin asuinalue, jonka takana ETH:n kampus. Käferberg - Waidspital - Uetlibergturm IMG 1576 (crop).jpg|Hönggin asujamistoa, sairaala ja siirtolapuutarha. Zuerich Hoengg Kirche sued.jpg|Reformoitu kirkko 1700-luvulta ja viinitarha Limmatin rantatörmällä. Aussenaufnahme Kraftwerk Hoengg 2.JPG|Hönggin vesivoimalaitos vuodelta 1893. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Zürichin kaupunginosat Luokka:Sveitsin entiset kunnat
Salibandyn A-tyttöjen 1. divisioona

Salibandyn T21 1. divisioona on Salibandyliiton järjestämä ylialueellinen sarja A-tytöille. Sarjassa pelaavat ne joukkueet, jotka eivät ole ilmoittautuneet, tai eivät ole päässeet läpi SM-karsinnoista. == Joukkueet 2018–2019 == Lohko 1 * SBS Wirmo, Masku * TPS, Turku * SalPa, Salo * SalBa, Rauma * Steelers, Hämeenlinna * VSS, Vihti * Northern Stars/ÅIF, Espoo * RSS Panthers, Riihimäki * Jokerit, Helsinki Lohko 2 * OLS, Oulu * O2-JKL II, Jyväskylä * SB Welhot, Kuopio * FB Factor, Kontiolahti * SPV, Seinäjoki * Hatsina, Mikkeli == Lähteet == * https://salibandy.fi/kilpailu/alueelliset- sarjat/pohjois-suomi/tyttojen-1divisioona1/ Luokka:Salibandykilpailut
Valkeinen (Ähtäri)

Valkeinen on Etelä-Pohjanmaalla Ähtärissä Ähtärin kirkosta viiden kilometrin päässä koillisessa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön. == Maantietoa == Järven pinta-ala on 145 hehtaaria eli 1,5 neliökilometriä. Se on 2,1 kilometriä pitkä ja 1,0 kilometriä leveä. Sen järvenselkä on avoin ja saareton. Sen rannat ovat alavaa kangasmaastoa, jossa ei ole mainittavia mäkiä. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 4,4 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0044 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 3,0 metriä ja suurin syvyys on 6,9 metriä. Syvin kohta sijaitsee aivan keskellä järveä. Järven rantaviivan pituus on 5,4 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata paitsi kolmessa kohtaa, missä peltomaat ulottuvat järven rantaan. Järven ympäristön haja-asutus muodostuu kahdeksasta taloudesta, joista kolme on maatiloja. Asutus muodostavat Soidinperän, Valkeisperän ja Reijon. Rannoille on rakennettu 20 vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet yhdystieltä 17281 tai 7091. == Vesistösuhteet == Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma- alueen (35.4) Ähtärinjärven alueella (35.43), jonka Hankaveden–Väliveden alueeseen (35.432) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 168,7 metriä mpy. Järvi saa pääosan vedestään omasta lähiympäristöstään, missä metsiin ja Kylkisuolle on kaivettu kuivatusojia. Vaikka Niemisjoki virtaa läheltä ohi, ei järvi laske siihen vaan se laskee Peurakankaan muodostaman 1,5 kilometriä leveän kannaksen yli Väliveteen Jatapuroa pitkin. laskuojalle tulee pudotusta 15,2 metriä. == Lähteet == Luokka:Ähtärinjärven alue Luokka:Ähtärin järvet
Tuovi Hirvisuo

Tuovi Hirvisuo (3. huhtikuuta 1908 Helsinki – 4. heinäkuuta 1997 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän oli yksi Viipurin Kaupunginteatterin 1930-luvun suosittuja nimitähtiä. == Ura == Hirvisuon vanhemmat olivat liikkeenjohtaja Vihtori Riku Hirvisuo ja Hilja Johanna Mäkinen. Kaupunginjohtaja Tapio Hirvisuo oli hänen veljensä. Hän opiskeli Suomen Näyttämöopistossa vuosina 1928–1930. Hirvisuo työskenteli kiinnitettynä näyttelijänä Suomen Kansallisteatterissa 1930–1932 ja Viipurin Kaupunginteatterissa 1932–1938. Toisen maailmansodan aikana hän vieraili Lahden Teatterissa ja Viipurin Kaupunginteatterissa.Teatterin maailma 1950, s. 161 Hirvisuon näyttämötaiteellisia tehtäviä olivat muun muassa Anu karjalaisnäytelmässä Anu ja Mikko ja myyjätär Irja Agapetuksen komediassa Syntipukki. Naispäärooli hänellä oli muun muassa näytelmissä Olen 26-vuotias, Luvattomia tunteja ja Rose-Marie. == Muuta == Tuovi Hirvisuo avioitui Pentti Olavi Honkasen kanssa 1937. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == *Tuovi Hirvisalo Ilona-tietokannassa *Tunteita & eleganssia *Länsiväylä: Elämänmakuisia Viipuri-kuvia kulttuurikeskuksessa Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 1997 kuolleet
Hiroshiman neidot

Hiroshiman neidot ovat 25 japanilaisesta kouluikäisestä tytöstä koostuva joukko. Tytöt kärsivät vakavia vammoja Hiroshimaan 6. elokuuta, 1945 pudotetun fissiopommin aiheuttaman lämpöaallon seurauksena. He tekivät 1955 suurta julkisuutta synnyttäneen matkan Yhdysvaltoihin, jossa heitä hoidettiin kirurgisesti. Tytöillä oli kasvoissaan ja käsissään palovammojen aiheuttamia suuria arpia eli keloideja. Vammojen seurauksena useilla kädet jäivät pysyvästi kouramaisiin asentoihin. ==Katso myös== * Hibakusha == Aiheesta muualla == * https://hibakushastories.org/hiroshima-maidens/ luokka:Hiroshiman ja Nagasakin pommitukset
Mohammed Dionne

Mohammed Dionne (22. syyskuuta 1959 Gossas – 5. huhtikuuta 2024 Pariisi, Ranska) oli senegalilainen insinööri ja poliitikko, joka oli Senegalin pääministerinä 2014–2019. Vuonna 2019 pääministerin virka lakkautettiin, jotta presidentti voisi toimia suoraan hallinnon kanssa. Virka palautettiin 2022, jolloin Amadou Basta tuli pääministeri. Ennen pääministerin tehtävää Dionne oli ollut vastuussa edellisessä hallituksessa kehitysohjelmasta. Hän työskenteli urallaan myös Länsi-Afrikan kehityspankissa ja Yhdistyneiden kansakuntien teollistamisjärjestössä. Hän oli koulutukseltaan tietokoneinsinööri. Dionne oli ehdolla maaliskuun 2024 presidentinvaaleissa. Hän kuitenkin matkusti kesken vaalikampanjan Pariisiin saamaan lääketieteellistä hoitoa, ja hän kuoli Pariisissa huhtikuussa 2024. == Lähteet == Luokka:Senegalin pääministerit Luokka:Insinöörit Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet