EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Vailainen kirjaimisto

Vailainen kirjaimisto on Liberiassa ja Sierra Leonessa puhuttavaa mandelaista vain kieltä varten laadittu omaperäinen tavukirjoitusjärjestelmä. Vailaisen kirjaimiston loi vuoden 1833 tienoilla Momolu Duwalu Bukele, joka tunsi ennestään latinalaisen ja arabialaisen kirjaimiston. Ne eivät kuitenkaan ole suoraan vaikuttaneet sen kehitykseen. Arabialaisesta kirjoituksesta lainattu piirre on ehkä tarkkeiden käyttö. Eräät merkit lienevät alkuperältään piktografisia tai ideografisia. Ne saattavat perustua aikaisempaan kuvakirjoitukseen, joka ei ole säilynyt. Mahdollisena esikuvana on mainittu myös cherokeen tavukirjoitus. 1800–1900-lukujen aikana vain kirjoitusjärjestelmään tehtiin useita muutoksia. Yksinkertaistettu merkistö luotiin vuonna 1900. Siihen kuuluu 212 tavumerkkiä, joista osa on yksinkertaisia ja osa tarkkeilla varustettuja yhdysmerkkejä. Kirjoituksen suunta on vasemmalta oikealle. Vailainen kirjaimisto luotiin alun perin rituaalitarkoituksia varten. Sitä käytettiin myös yksityisessä kirjeenvaihdossa, kansanperinteen muistiinpanoissa sekä Raamatun ja Koraanin tekstien käännöksissä. Kirjaimisto vaikutti menden, kpellen, loman ja bassan omaperäisten kirjoitusjärjestelmien kehitykseen. Vailainen kirjaimisto on edelleen käytössä, ja vuonna 2003 sillä julkaistiin Uusi testamentti. ==Lähteet== Luokka:Liberian kielet Luokka:Mandelaiset kielet Luokka:Tavukirjoitusjärjestelmät
Etola

Etola on suomalainen perheyritys, joka muodostuu noin 30 erikoisliikkeestä ja useista yhtiöistä. Yhtiöiden kokonaisliikevaihto on n. 400 milj. euroa ja henkilöstömäärä noin 1 500\. Yhtymän päätoimialat ovat teollisuuskumit, -muovit, -teipit, johdintarvikkeet, työsuojelutuotteet, tiivisteet, kiinnitystarvikkeet ja hydrauliikka. ==Konserni== Etola-yhtiöt on suomalainen teollisuustuotteita ja -tarvikkeita maahantuova, valmistava ja markkinoiva yritysryhmä, joka muodostuu useasta keskenään tiiviissä yhteistyössä toimivasta yrityksestä. Teollisuustuotteiden myynti aloitettiin 1956. Yhtymän perinteisten kumi- ja muovituotteiden lisäksi tuotevalikoimaan kuuluvat nykyisin myös työsuojelutuotteet, kiinnitystarvikkeet ja hydrauliikka sekä laakerit ja voimansiirtotarvikkeet, työkalut ja sähkötyökalut, hionta- ja hitsauslaitteet ja -tarvikkeet, elektroniikan komponentit ja kiinteistönhoitolaitteet ja -tarvikkeet. Teollisuustuotteiden lisäksi Etola- yhtiöön kuuluu vähittäiskauppaketju Talous Etola, veneilyalan erikoisliike Maritim sekä rakennustarvikealalla toimiva Kumuko. Standardituotteissa Etola toimii yhteistyössä suurten kansainvälisten markkinajohtajien kanssa, erikoistuotteita se valmistaa itse Suomessa. ==Historia== Etolan on perustanut Johan August Etholén 1930-luvun alussa. Saatuaan potkut huonon taloustilanteen vuoksi Etholén osti itselleen kolme kumikauppaa. Toiminnan alettua laajentua Etholén aloitti erilaisten kumituotteiden valmistuksen. Kauppoja oli Turussa ja kaksi Helsingissä, joista yksi Helsingissä sijaitsevista on vielä toiminnassa. Etholénin poika kauppaneuvos Nils A. Etola oli pitkään Etola- yhtiön johdossa. Hänen työtään jatkaa puolestaan hänen poikansa Erkki Etola.Biografia-sampo: Nils Etola Viitattu 9.9.2021. Etola-yhtiöillä on töissä yli 1 600 henkilöä. Virallisten sivujen historia -osuus, viitattu 11.4.2014, ==Toimialat== ===Teollisuustarvikkeet=== * Etra Oy ====Muovit==== * Okartek Oy * Etra Engineering Plastic * Foiltek Oy * Thermoplast Oy ====Hydrauliikka==== * Nestepaine Oy * Euro-Hydro Oy * Flexo-Tekniikka Oy Ab * Hydroll Oy ====Tiivisteet==== * Tiivistekeskus Oy * Tiivistetekniikka Oy ====Muut yhtiöt==== * Etra Electronics Oy * Euro-Kumi Oy * Canter Oy ====Ulkomaat==== * Baltia: Baltflex As, Etra Baltic * Ruotsi: Tätringen Tekniska ====Rakennustarvikkeet==== * Meltex Oy ====Venetarvikkeet==== * Maritim Oy ====Kodintuotteet==== * Etolashops Oy == Omistuksia == * Etola-yhtiöt on Stockmann-konsernin seitsemänneksi suurin osakkeenomistaja 4,24 % osuudella. Etola Oy:n osuus on 3,68 %. ==Katso myös== *Etra ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Etola konsernin kotisivut *Etra.fi *Talous Etola *Maritim.fi Luokka:Suomalaiset perheyritykset
Koripallon Suomen cup 2009

Koripallon Suomen cup 2009 oli kaikkiaan 22. koripallon Suomen cupin järjestämisvuosi. Cup-mestaruuden voitti Espoon Honka. == Tulokset == === Karsintakierros === Ottelut pelattiin 23. elokuuta mennessä. Joukkue 1 Pisteet Joukkue 2 Huima 115–39 Sykki Tirmool Wartti Basket 62–69 Keravan Energia Team EBT 51–71 Karkkilan Urheilijat === Ensimmäinen kierros === Otteluparit arvottiin 24. elokuuta mennessä ja ottelut pelattiin 6. syyskuuta mennessä. Joukkue 1 Pisteet Joukkue 2 Karkkilan Urheilijat 62–104 Porvoon Tarmo Lapuan Korikobrat 98–45 Lou-Basket Järvenpään Koripalloseura 89–62 PUS-Basket BC Nokia 90–50 KasPa Keravan Energia Team 78–91 Loimaan Korikonkarit Kave 86–92 Kartanon Herrat Kouvot III 65–90 Honka Akatemia TomPo 74–90 Huima === Toinen kierros === Parit arvottiin 7. syyskuuta ja ottelut pelattiin 16. syyskuuta mennessä. Joukkue 1 Pisteet Joukkue 2 Kartanon Herrat 54–72 Lapuan Korikobrat Huima 50–79 BC Nokia Järvenpään Koripalloseura 91–77 Loimaan Korikonkarit Honka Akatemia 67–81 Porvoon Tarmo === 16 parasta === Puolivälierät pelattiin pääasiassa 23. syyskuuta, mutta Fokopon ja Porvoon Tarmon välinen peli pelattiin päivää aikaisemmin. {{Turnauspuu16 pronssiotteluton | 23. syyskuuta|LrNMKY|67|Korihait | 83 | 23. syyskuuta|JKS|91|KTP |86 | 23. syyskuuta|Lapuan Korikobrat |65|Tampereen Pyrintö |79 | 23. syyskuuta|ToPo|92|Kataja|74 | 23. syyskuuta|Namika Lahti |105|BC Nokia |78 | 22. syyskuuta|Fokopo|89|Porvoon Tarmo |79 | 23. syyskuuta|Honka |87|Kauhajoen Karhu |77 | 23. syyskuuta|Kouvot|62|Vilpas|67 | 29. syyskuuta|Korihait|79|JKS|80 | 29. syyskuuta|Tampereen Pyrintö|80|ToPo|69 | 29. syyskuuta|Namika Lahti|98|Fokopo|83 | 29. syyskuuta|Honka|73|Vilpas|65 | 18. marraskuuta|JKS|69|Tampereen Pyrintö|88 | 18. marraskuuta|Namika Lahti|65|Honka|75 | 12. joulukuuta|Tampereen Pyrintö|83|Honka|101 }} === Finaali === == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Basket.fi Luokka:Koripallon Suomen Cup Luokka:Koripallosarjojen kausi 2009–2010/2010
Mendet

Mendet ovat Sierra Leonen keski- ja kaakkois-osissa sekä Liberiassa asuva kansa. Joitain mendejä asuu myös Guineassa. Vuonna 1983 heitä arvioitiin olevan 1,2 miljoonaa henkeä, joista 1,1 miljoonaa Sierra Leonessa. Mendejen puhuma menden kieli kuuluu mandelaisiin kieliin. 1900-luvun alussa sitä varten luotiin omaperäinen mende-kirjoitus. Kansa jakaantuu kolmeen etniseen ryhmään: spa, seva ja ko. Mendejen pääelinkeinoja ovat maanviljely ja karjanhoito. Heidän käsityötaiteensa on kehittynyttä. Suurin osa mendeistä harjoittaa perinteistä uskontoa, osa on muslimeja tai kristittyjä. Sierra Leone ethnic groups.svg|Sierra Leonen etnisten ryhmien asuinalueet Sierra_Leone_village_woman.jpg|Mendenainen Njaman kylässä Kailahunin piirikunnassa ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Guinean etniset ryhmät Luokka:Liberian etniset ryhmät Luokka:Sierra Leonen etniset ryhmät
Mende-kirjoitus

Mende-kirjoitus eli kikakui on Sierra Leonessa ja Liberiassa puhuttua mandelaista menden kieltä varten laadittu omaperäinen tavukirjoitusjärjestelmä. Mende-kirjoituksen loi vuonna 1921 räätäli Kisimi Kamara. Hän tunsi vai-kirjoituksen, joka on ilmeisesti toiminut menden kirjoitusjärjestelmän mallina. Arabialaisesta kirjoituksesta on lainattu diakriittisten pistemerkkien käyttö. Mende-kirjoituksen muunnelmat sisältävät 186–192 tavumerkkiä, joista osa on muodostettu diakriittien avulla 42:sta kirjainmerkistä. Mukana on ilmeisesti myös alkuperältään piktografisia merkkejä. Mende-kirjoitusta käytettiin etupäässä yksityisessä kirjeenvaihdossa. Vuoden 1940 jälkeen sen syrjäytti latinalainen kirjaimisto. ==Lähteet== Luokka:Tavukirjoitusjärjestelmät
Raparperitaivas (kirja)

Raparperitaivas on Santtu Luodon 2004 kirjoittama kirja Leevi and the Leavingsin tärkeimmistä vaiheista. Se perustuu pääosin pitkäaikaisempien muusikoiden haastatteluihin studiokokemuksista sekä Gösta Sundqvistin lehdissä antamiin lausuntoihin vuosien saatossa. Kirjan nimi tulee 1991 julkaisusta yhtyeen studioalbumista ja samannimisestä hittikappaleesta. Luokka:Leevi and the Leavings Luokka:Suomalaiset tietokirjat Luokka:Vuoden 2004 kirjat
Mustafa IV

Mustafa IV (8. syyskuuta 1779 – 15. tai 16. marraskuuta 1808) oli Osmanien valtakunnan sulttaani 1807–1808. Hän oli sulttaani Abd-ul-Hamid I:n ja sulttaanitar Nuketsezan poika. Mustafa oli luonteeltaan ahne, ovela ja heikkohermoinen ja käytti aikansa mieluummin elämän nautintoihin kuin opiskeluun äitinsä johdolla. Mustafa nousi valtaistuimelle 28-vuotiaana 29. toukokuuta 1807 enonsa sulttaani Selim III:n tilalle, joka syöstiin valtaistuimelta janitsaari Kabakçı Mustafan johtamassa kapinassa.TheOttomans.org, Mustafa IV Mustafa IV:n valtakausi jäi kuitenkin lyhyeksi, sillä suurvisiiri Alemdar Mustafa paššan kokoama armeija syrjäytti hänet jo seuraavana vuonna ja nosti valtaan Mahmud II:n.TheOttomans.org, Chronology == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Osmanien hallitsijat Luokka:Vuonna 1779 syntyneet Luokka:Vuonna 1808 kuolleet
Etra

Etra Oy on suomalainen teknisen kaupan erikoisliike, joka tarjoaa erilaisia teollisuustuotteita ja palveluita. ==Historia== Etola-yhtiöt työllistää yli 1 500 ihmistä, joista noin 1 100 työskentelee teollisuustuotteiden parissa. Teollisuus Etolan, TKA-Yhtymän, Pohjolan Tekniikan sekä useiden muiden paikallisten yritysten yhdistyttyä vuonna 2007 valittiin uuden yhtiön nimeksi ETRA Oy. ==Liiketoiminta== Etran päätoimialat ovat teollisuuskumit, teollisuusmuovit, teollisuusteipit, johdintarvikkeet, työsuojelutuotteet, tiivisteet, kiinnitystarvikkeet ja hydrauliikka. Toimitusohjelmaan kuuluvat myös laakerit, voimansiirtotarvikkeet, työkalut, sähkötyökalut, elektroniikan komponentit, hionta- ja hitsauslaitteet sekä kiinteistönhoitotarvikkeet. Nykyisin Etra myy kaikkia Etola-yhtiöiden teollisuustuotteita. ==Etra Megacenter== Etran jakelukanavaan kuuluu 37 Etra Megacenteriä Suomessa. Toimipisteet koostuvat noutomyymälöistä ja paikallisvarastoista. Paikallisyksiköt ja keskusvarastot toimivat yhteisessä tietojärjestelmässä, joka sisältää yli 180 000 varastonimikettä. Liikkeiden koko vaihtelee 500-4 000 m²:n ja henkilöstömäärät 5-40 henkilön välillä. Paikallisvarastot koostuvat määritetyn standardivalikoiman lisäksi paikallisten asiakkaiden tarpeiden mukaisesta tuotevalikoimasta. ==Palvelut== ===Logistiikka=== Yleisimmin käytettyjä logistiikkapalveluita ovat: * Hyllytyspalvelut * Kaupintavarastot * Kotiinkutsupalvelut * Varmuusvarastointi ===Tuotanto ja alihankinta=== Alihankintapalveluihin kuuluvat mm: * Vesileikkaus, sahaus ja stanssaus * Kuljetinhihnojen asennus ja huolto * Teknisten muovikomponenttien valmistus * Teollisuusteippien leikkaus * Ruiskuvalu, lämpömuovaus ja muottitekniikka * Erikoistiivisteiden valmistus * Prosessiteollisuuden tiivisteiden huolto ja korjaus * Letku- ja putkiasennelmat * Hydraulijärjestelmät * Kiinnitystarvikkeiden valmistus == Omistuksia == * Etola-yhtiöt on Stockmann-konsernin seitsemänneksi suurin osakkeenomistaja 4,24 % osuudella. Etra Oy:n osuus on 0,56 %. ==Katso myös== * Etola == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Etran verkkosivut *Etola konsernin verkkosivut Luokka:Suomalaiset vähittäiskaupan yritykset
Olavi Matalapuro

Niilo Ensio Nevalainen, kirjailijanimi Olavi Matalapuro (1921 Pielisjärvi – 1970) oli suomalainen näytelmäkirjailija. == Teoksia == * Painovirhepaholainen eli Hesekiel Hemppunen hullunmyllyssä, yksinäytöksinen hupailu. Seuranäytelmiä 485. Karisto 1947 * Hämähäkin verkko, pienoisnäytelmä. Seuranäytelmiä 602. Karisto 1964 == Lähteet == * Suomen kirjailijat tietokanta * Pohjoiskarjalaisten nykykirjailijoiden matrikkeli Luokka:Suomalaiset näytelmäkirjailijat Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 1970 kuolleet
Pentti Konttinen

Pentti Johannes Konttinen (22. lokakuuta 1932 Käkisalmi – 16. syyskuuta 1969 Jyväskylä) oli suomalainen kirjailija. Hän kirjoitti sekä romaaneja että asiatekstejä. Konttinen oli myös pitkään mukana Keski-Suomen kirjailijat ry:n toiminnassa. == Teoksia == * Huomenta, kaupunki, romaani. Gummerus 1961 * Mitali, kertomus. Gummerus 1963 * Näyttelijä. WSOY 1965 == Palkinnot == * Kalevi Jäntin palkinto 1962, romaanista Huomenta, kaupunki. == Lähteet == * Suomen kirjailijat tietokanta * Pentti Konttinen Kirjasampo.fi:ssä Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Kalevi Jäntin palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 1969 kuolleet
Lauri Immonen

Lauri Immonen (2. syyskuuta 1913 Impilahti – 26. elokuuta 1979 Outokumpu) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja kirjailija. ==Henkilöhistoria== Laatokan Mantsinsaarelta kotoisin ollut Immonen asui sodan jälkeen Forssassa ja Tammelassa vuosina 1945-1976. Immonen kuvasi teoksissaan talvisodan tapahtumia Laatokan rintamalla käyttäen aineistona arkistojen asiakirjoja, päiväkirjoja sekä taisteluissa mukana olleiden henkilöhaastatteluja. Kirja Kaksi tykkiä : Mantsinsaari talvisodassa kertoi Mantsinsaaren taisteluista ja Unohdettujen rintama Petäjäsaaren taistelusta. Immonen kirjoitti myös radiodokumentteja ja lehtiartikkeleita muun muassa Forssan Lehteen. Immosen puoliso oli opettaja ja kirjailija Kyllikki Pellinen, opettaja ja kirjailija Tapani Immonen oli heidän poikansa.Geni: Lauri (Lavrenti) Immonen Viitattu 28.4.2023. == Teoksia == * Kaksi tykkiä : Mantsinsaari talvisodassa. WSOY 1966 * Unohdettujen rintama. WSOY 1967 * Leppäsilta - Mursula - Lemetti - Siira : Osasto Elomaan talvisota ; toimittaneet Erkki Marttila, Kari Terho, Pirkko Tiuraniemi. Laatokan puolustuksen perinneyhdistys, Turku 2013 == Palkinnot == * Kalevi Jäntin palkinto 1968, teoksesta Unohdettujen rintama. == Lähteet == * Lounais-Hämeen kotiseutukirjailijat -tietokanta ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Kalevi Jäntin palkinnon saajat Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 1979 kuolleet
Selim III

Selim III (24. joulukuuta 1761 – 28. heinäkuuta 1808) oli Osmanien valtakunnan sulttaani 1789–1807. Hän oli sulttaani Mustafa III:n ja georgialaissyntyisen sulttaanitar Mihrisahin poika. Ennustajat väittivät, että hänestä tulisi maailmanvalloittaja, joten hänen isänsä järjesti hänen syntymänsä kunniaksi seitsenpäiväisen juhlan. Selim varttui palatsin rakastavassa ja sivistyneessä ilmapiirissä. Hän piti kirjallisuudesta ja taiteesta ja etenkin kalligrafiasta. Hän oli myös lahjakas runoilija, muusikko ja säveltäjä ja osasi puhua sujuvasti arabiaa ja persiaa.TheOttomans.org, Selim III Mustafa III halusi pojasta seuraajansa, mutta hänen kuoltuaan sydänkohtaukseen 21. lokakuuta 1774 valtaistuimelle nousi Selimin eno Abd-ul-Hamid I. Abd-ul- Hamidin kuoltua viisitoista vuotta myöhemmin Selimistä tuli viimein sulttaani 28-vuotiaana 7. huhtikuuta 1789. Ranskan suuri vallankumous samana vuonna vaikutti myös Selimin hoviin.Stoneman, s. 159 Selim oli paitsi syvästi uskonnollinen ja isänmaallinen myös uudistusmielinen hallitsija, joka halusi modernisoida Osmanien valtakunnan. Hän uudelleenjärjesti virkakoneistoa yrittäessään poistaa korruptiota ja nepotismia. Hän halusi uudistaa asevoimansa ja haki aktiivisesti tietotaitoa maailmalta. Vuonna 1795 ruotsalaisia upseereja ja laivanrakentajia saapui Istanbuliin kehittämään laivastoa. Kankkonen, s. 29 Kansa piti hänestä ja toivoi, että nuori sulttaani nostaisi valtakunnan entiseen loistoonsa. Napoleonin nousun myötä osmanien valtakuntaan alkoi kohdistua paineita siihen saakka ystävällismielisen Ranskan taholta. Vuoden 1797 Campo Formion rauhan myötä Ranskasta tuli rajanaapuri Selimin valtakunnan kanssa. Vuonna 1805 Selim oli pakotettu tunnustamaan Napoleon Ranskan keisariksi, sillä hän halusi Ranskasta vahvan liittolaisen Venäjää vastaan. Selim syrjäytettiin vallasta 29. toukokuuta 1807 janitsaarien kapinassa ja hänen tilalleen tuli Mustafa IV. Mustafan miehet tappoivat hänet vuotta myöhemmin valtakuntaa koetelleissa levottomuuksissa. Hänet haudattiin isänsä viereen Lalelin moskeijaan Konstantinopolissa. == Lähteet == * * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Osmanien hallitsijat Luokka:Vuonna 1761 syntyneet Luokka:Vuonna 1808 kuolleet
Senusit

Senusit (arabiaksi as-sanusija) ovat Muhammad bin Ali as-Sanusin vuonna 1837 perustama pohjoisafrikkalainen suufiveljeskunta. As-Sanusin kuoltua veljeskuntaa johtivat hänen poikansa Muhammad al-Mahdi (1844–1902) ja Muhammad aš-Šarif (1846–1896). Ensimmäinen toimi etupäässä veljeskunnan hallinnollisena ja sotilaallisena johtajana, jälkimmäinen hengellisenä auktoriteettina. Veljeskunnan keskeisintä tukialuetta oli Kyrenaika. Sen kannattajia oli myös Hijazissa, Tripolitaniassa, Egyptissä, Sudanissa ja Tunisian eteläosassa. Lähetystyötä harjoitettiin etelä-Saharan, Tšadin ja Sudanin mustaihoisen väestön keskuudessa. Eteläsuuntausta vahvisti myös veljeskunnan päämajan siirtäminen Al-Džawfiin Kufran keitaalle. Eurooppalaiset siirtomaavallat, Turkki ja egyptiläiset yrittivät turhaan käyttää senuseja hyväkseen keskinäisessä kamppailussaan. Veljeskunta vastusti myös Sudanin mahdikapinaa. Tšadjärvellä vuonna 1899 alkaneet yhteenotot ranskalaisten kanssa päättyivät senusien tappioon vuonna 1902. Al-Mahdin kuoltua veljeskunnan johtoon asettui hänen veljenpoikansa Ahmad aš-Šarif (kuoli 1933), joka ryhtyi johtamaan Italian-vastaisia sotatoimia. Taistelut jatkuivat vaihtelevalla menestyksellä ensimmäisen maailmansodan aikaiseen senusikapinaan saakka, jolloin Turkin ja Saksan puolelle asettuneet senusit kärsivät tappion Italian ja Britannian joukoille. Ahmad aš-Šarif pakeni Istanbuliin ja veljeskunnan johtajuus siirtyi al-Mahdin pojalle Idris as-Sanusille (1890–1983). Italialaiset tukahduttivat verisesti senusien johtaman Libyan vastarintaliikkeen 1930-luvun alkuun mennessä. Vastarinta mureni, kun italialaiset vangitsivat ja teloittivat senuseihin kuuluuneen taitavan sissipäällikön Umar al-Mukhtarin vuonna 1931. Vuonna 1951 veljeskunnan päämiehestä Idris as-Sanusista tuli itsenäisen Libyan kuningas. Vuoden 1969 vallankumouksen jälkeen järjestön toimintaa on pyritty rajoittamaan. As-Sanusin kehittämään veljeskunnan ideologiaan kuluu teokraattinen valtioihanne ja kielteinen suhtautuminen kontakteihin ei- muslimeiden kanssa. Pyhää sotaa pidettiin äärimmäisenä puolustuskeinona toisuskoisten hyökkäyksiä vastaan. Senusien rituaali koostuu muilta veljeskunnilta lainatuista aineksista. Ekstaattinen käyttäytyminen, laulu ja tanssi olivat kiellettyjä, mutta myöhemmin sääntöjä lievennettiin. ==Lähteet== Luokka:Libyan historia Luokka:Suufilaisuus
Ilissos

Ilissos (, ) oli joki antiikin Ateenassa. Nykyisin se on suurimmaksi osaksi muutettu kulkemaan maan alla. Joki sai alkunsa Hymettos-vuorelta ja virtasi Akropoliin eteläpuolitse. Ilissos yhtyi sivujokeensa Eridanokseen Akropoliin länsipuolella. Myöhemmin se yhtyi Kefissosjokeen, ja näiden vedet virtasivat edelleen Faleroninlahteen. Antiikin aikana joki virtasi Ateenan kaupunginmuurin eli Themistokleen muurin ulkopuolella. Platonin Faidroksessa joen vehreät rannat esitetään yhtenä Sokrateen lempipaikoista filosofoinnille.Platon: Faidros 229. Jokea pidettiin pyhänä, ja sen varrella oli useita pyhäköitä. Joen varrella sijaitsivat myös muun muassa Panateenalainen stadion, Kynosargesin gymnasion, Artemis Agroteran temppeli sekä Kallirrhoen lähde. Nykyisin joesta on näkyvissä vain pieni alue Olympian Zeuksen temppelin raunioiden eteläpuolella. Joki oli merkittävä makean veden lähde kaupungille, ja sen vesi oli puhtaampaa kuin Eridanoksen, josta tuli myöhemmin ennemminkin viemäri. Ilissos katettiin 1950-luvulla Ateenan valtateiden rakentamisen yhteydessä. Kreikkalaisessa mytologiassa Ilissos oli myös jokeen yhdistetty puolijumala, joka oli Poseidonin ja Demeterin poika. Häntä palvottiin Ardettos-kukkulalla Olympian Zeuksen temppelin lähellä sijainneessa pyhätössä. Ilissos oli kuvattuna muun muassa Parthenonin läntisessä päätykolmiossa, mikä osoittaa joen merkitystä kaupungille. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin Ateenan maantiede Luokka:Kreikan joet Luokka:Kifisóksen vesistö
Jarkko Kokko

Jarkko Kokko (s. 4. helmikuuta 1971) on pelaajauransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija. Hän on eräs kaikkien aikojen menestyneimmistä pesäpalloilijoista. Pelaajauransa aikana hän on voittanut 8 Suomen mestaruutta ja yhden hopean Sotkamon Jymyn ja Pattijoen Urheilijoiden joukkueissa. Kokko valittiin Vuoden pelaajaksi kaksi kertaa (1995 ja 2002), ja hän esiintyi Itä- Länsi-ottelussa 12 kertaa. Kokko pelasi uransa pääasiassa polttolinjassa ja kotiuttajana, saavuttaen 629 lyötyä ja 375 tuotua juoksua 401 runkosarjaottelussa.http://www.pattijoenurheilijat.fi/?sivu=joukkue&id;=0/22 Lopetettuaan uransa kauden 2008 SM-kullan jälkeen Kokko siirtyi seuransa Pattijoen Urheilijoiden pelinjohtajaksi. Kokko palasi pelikentille ja pelasi Kempeleen Kirin Ykköspesisjoukkueessa kaudella 2011. Kaudella 2014 hän toimii Kempeleen Kirin naisten Superpesisjoukkueen pelinjohtajana. Hän toimi myös vuonna 2022-2023 Kempeleen Kirin C-tyttöjen pelinjohtajana. Joukkue voitti Tyttöjen Ykköspesiksessä pronssia ja C-tyttöjen aluemestaruuden. Hän toimii tällähetkellä B-tyttöjen valmentajana. == Saavutukset == === Pelaajana === * 8 SM-kultaa: 1995, 1996, 1997, 2001, 2002, 2003, 2004, 2008 * 2 SM-hopeaa: 2000, 2006 * 12 Itä-Länsi-ottelua: 1995-2002, 2004-2005, 2007-2008 ** Kentän paras (2): 1998, 2000 * Vuoden pesäpalloilija (2): 1995, 2002 http://www.pesis.fi/pesapalloliitto/historia/parhaat-pelaajat- kausittain/vuoden-pesapalloilijat/ * Superpesiksen vuoden tulokas: 1994 http://www.pesis.fi/pesapalloliitto/historia/parhaat-pelaajat- kausittain/vuoden_tulokkaat/ * Kultainen räpylä: 1997 http://www.pesis.fi/pesapalloliitto/historia/parhaat-pelaajat- kausittain/pelaajien_valinnat/ == Katso myös == * Luettelo vähintään 10 Itä–Länsi-ottelua pelanneista pesäpalloilijoista ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Sotkamon Jymyn pelaajat Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Pattijoen Urheilijoiden pelinjohtajat Luokka:Elävät henkilöt
Momoko Tsugunaga

Momoko Tsugunaga (, s. 6. maaliskuuta 1992, Chiban prefektuuri) on japanilainen entinen poplaulaja. Hän kuului Hello! Projectiin ja esiintyi sen alla toimivissa yhtyeissä Berryz kōbō ja Buono!, jonka johtajana hän toimi, ja myöhemmin Country Girls -yhtyeessä. Musiikkiuransa lisäksi Tsugunaga esiintyi usein television keskusteluohjelmissa. Julkaistuaan kokoelma-albumin vuonna 2017 hän vetäytyi julkisuudesta. == Lähteet == Luokka:Berryz kōbō Luokka:Japanilaiset laulajat Luokka:Japanilaiset idolit Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kolonáki

Kolonáki (, ”Pieni pylväs”) on kaupunginosa Ateenassa Kreikassa. Se sijaitsee Ateenan keskustan itäpuolella Lykavittós-kukkulan ja Sýntagma-aukion välisellä alueella ja kuuluu kaupungin 1. suuralueeseen. Kaupunginosa on saanut nimensä sen keskusaukiolla Kolonáki-aukiolla olevasta antiikin aikaisesta pylväästä. Kolonáki on vaurasta ja hyvin hoidettua aluetta, ja siellä on kalliimpia asuintaloja, liikkeitä ja ravintoloita. Kaupunginosassa sijaitsevat muun muassa Bysanttilainen ja kristillinen museo, Benaki-museo ja Sotamuseo, jotka ovat alueen valtaväylän Vasilíssis Sofías -kadun varrella, sekä Kykladisen taiteen museo ja Pyhän Dionysios Areopagitan kirkko. Kaupunginosassa sijaitsee myös Kolonákin metroasema. Alueen antiikin aikaisiin löydöksiin kuuluvat Aristoteleen perustaman peripateettisen koulukunnan käyttämän Lykeionin gymnasionin rauniot, jotka sijaitsevat Rigíllis-kadun varrella. Kaupunginosan eteläpuolella sijaitsee Kansallispuutarha sekä Anáktoran kaupunginosa, pohjoispuolella Exárcheia ja Pefkákia sekä Lykavittós-kukkula. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *
Arc de Triomf

Arc de Triomf on riemukaari Barcelonan kaupungissa Kataloniassa. Sen suunnitteli arkkitehti Josep Vilaseca i Casanovas vuoden 1888 maailmannäyttelyn pääportiksi. Kaari on koristeltu useiden katalonialaistaiteilijoiden tekemillä veistoksilla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Barcelonan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Riemukaaret
Ilkka Pitkänen

Ilkka Pertti Pitkänen (s. 14. lokakuuta 1949 Helsinki) on suomalainen kirjailija. Hänen isänsä oli Matti A. Pitkänen. == Teoksia == * Suurkuha. Tammi 1972 (yhdessä Matti A. Pitkäsen kanssa) * Pasi ja Lennu, novelleja. Otava 1977 * Kenraali kulkee keskellä, romaani. Otava 1978 * Merikalastajat, teksti Ilkka Pitkänen, kuvat Matti A. Pitkänen. Weilin + Göös 1978 * Tavallisia ihmisiä, kolme kertomusta. Otava 1979 * Tunski : erään koiran elämä, teksti Ilkka Pitkänen, kuvat Matti A. Pitkänen. Otava 1979 * Hetkiä merellä, teksti Ilkka Pitkänen, kuvat Matti A. Pitkänen. Weilin + Göös 1981 * Poropoika, teksti Ilkka Pitkänen, valokuvaus, suunnittelu ja taitto Matti A. Pitkänen. Otava 1982 * Syysmuutto, romaani. Otava 1982 * Veeran kukkaseppele, teksti Ilkka Pitkänen, valokuvaus, suunnittelu ja taitto Matti A. Pitkänen. Otava 1984 * Varamies, kolme novellia. Otava 1986 * Soutaja, romaani. Otava 1987 * Eläinten talo, lastenromaani, kuvitus Hannu Lukkarinen. Otava 1987 * * Oravanpesä. Otava 1991 * Alamylly, kertomus. Otava 1993 == Palkinnot ja tunnustukset == * I palkinto Nuoren Voiman liiton novellikilpailussa 1970 * I palkinto J.H. Erkon novellikilpailussa 1971 * Waltari-palkinto 1984 kirjasta Syysmuutto * Kalevi Jäntin tunnustuspalkinto 1988 romaanista Soutaja * taiteilijaeläke 2016 == Lähteet == * == Aiheesta muualla == * Ilkka Pitkänen, Paikallsia kirjailijoita, Raaseporin kirjasto (Archive.org) Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sami Haapakoski

Sami Haapakoski (s. 19. huhtikuuta 1982 Ylivieska) on suomalainen pesäpalloilija, joka pelaa Kempeleen Kirissä. Hän on edustanut aiemmin Puijon Pesistä, Pattijoen Urheilijoita, sekä Vimpelin Vetoa. Nykypesäpallon kirkkaimpiin tähtiin kuuluva Haapakoski on tunnettu erittäin nopeana etenijänä ja tehokkaana polttajana. Hän nousi Superpesiksen kaikkien aikojen etenijätilaston kärkeen kaudella 2014, ohittaessaan tilaston kärjessä olleen Janne Vuorisen. Lisäksi hänen nimissään oli yhden kauden ennätys tuoduissa juoksuissa, 78, joka syntyi kaudella 2011. Heinäkuussa 2020 Haapakoski saavutti kautta aikain ensimmäisenä pesäpalloilijana tuhat tuotua juoksua Superpesiksen runkosarjassa. == Saavutukset == === Pelaajana === * 4 SM- kultaa: 2008, 2010, 2016, 2017 * 5 SM-hopeaa: 2011, 2012, 2013, 2014, 2015 * 3 SM-pronssia: 2006, 2018, 2023 * 17 Itä–Länsi-ottelua: 2004-2019, 2022 ** Kentän paras (3): 2004, 2006, 2012 * Superpesiksen etenijäkuningas (7): 2004, 2007, 2008, 2010, 2011, 2012, 2013 * Superpesiksen kärkilyöntikuningas (2): 2016, 2018http://www.pesis.fi/pesapalloliitto/historia/pelaajatilastot/parhaat- karkilyojat-kausittain/ * Vuoden pesäpalloilija (2): 2009, 2016 * Kultainen maila (3): 2007, 2009, 2018http://www.pesis.fi/pesapalloliitto/historia/parhaat-pelaajat- kausittain/pelaajien_valinnat/ * Kultainen räpylä (3): 2006, 2011, 2012 * Superpesiksen pudotuspelien arvokkain pelaaja: 2010 * Vuoden tulokas: 2002 http://www.pesis.fi/pesapalloliitto/historia/parhaat-pelaajat- kausittain/vuoden_tulokkaat/ * Superpesiksen kuukauden pelaaja (5): toukokuu 2008, syyskuu 2010, kesäkuu 2011, kesäkuu 2016, toukokuu 2019http://www.pesis.fi/pesapalloliitto/historia/pelaajatilastot/kuukauden_pelaajat/ == Muuta == Varsinaiselta ammatiltaan Haapakoski on nuohooja. == Katso myös == * Luettelo vähintään 10 Itä–Länsi-ottelua pelanneista pesäpalloilijoista ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Vimpelin Vedon pelaajat Luokka:Elävät henkilöt
Rosario Murcia-Gangloff

Rosario Murcia-Gangloff (o.s. Murcia, s. 23. syyskuuta 1964 Lyon, Rhône, Ranska) on ranskalainen kestävyysjuoksija. Rosario Murcia-Gangloff, silloiselta sukunimeltään Murcia, sijoittui Splitin EM-kilpailuissa 1990 20:nneksi 10 000 metrin juoksussa ajalla 33.44,44. Sevillan MM- hallikilpailuissa 1991 hän sijoittui 3 000 metrin juoksussa kuudenneksi ajalla 8.56,20. Samana vuonna Tokion MM-kilpailuissa hän karsiutui 3 000 metrin juoksun alkuerissä. Barcelonan 1992 olympialaisissa hän karsiutui 10 000 metrin juoksun alkuerissä. Stuttgartin MM-kilpailuissa 1993 hän sijoittui 10 000 metrillä 18:nneksi ajalla 32.54,65. Helsingin EM-kilpailuissa 1994 hän sijoittui maratonilla 29:nneksi ajalla 2.43.15. Göteborgin MM-kilpailuissa 1995 hän karsiutui 5 000 metrin juoksun alkuerissä. Maastojuoksun arvokilpailuissa Gangloff saavutti kolme joukkuemitalia: MM-pronssia 1988, MM- hopeaa 1989 sekä EM-pronssia 1995. Hänen henkilökohtaiset sijoituksensa maastojuoksun MM-kilpailuissa olivat 30:s vuonna 1988, 93:s vuonna 1989, 50:s vuonna 1991, 80:s vuonna 1992 ja 41:s vuonna 1995 sekä maastojuoksun EM- kilpailuissa 21:s vuonna 1995. Murcia-Gangloff voitti Ranskan mestaruuden 5 000 metrin juoksussa vuonna 1995 sekä 10 000 metrin juoksussa vuosina 1990, 1992 ja 1993. Huhtikuussa 1992 hän juoksi 10 000 metrillä Ranskan ennätyksen 31.42,83. Murcia-Gangloff sairastaa glaukoomaa. ==Henkilökohtaiset ennätykset== * 800 metriä: 2.10,6 (1985) * 1 000 metriä: 2.45,1 (1987) * 1 500 metriä: 4.14,52 (1987) * 3 000 metriä: 8.51,57 (1991) * 5 000 metriä: 15.25,33 (1995) * 10 000 metriä: 31.42,83 (1992) * Maraton: 2.37.10 (1994) ==Lähteet== * * * ===Viitteet=== Luokka:Ranskalaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Ranskalaiset maastojuoksijat Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kari Hakkarainen

Kari Hakkarainen (s. 17. huhtikuuta 1969) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija. Erinomaisena vaihtolyöjänä tunnettu Hakkarainen muodosti 1990-luvulla yhdessä Sami Sirviön ja Janne Vuorisen kanssa Sotkamon Jymyn kärjen.http://www.hs.fi/urheilu/artikkeli/Kari+Hakkarainen+palaa+Jymyn+superpesismiehist%C3%B6%C3%B6n/1135229203870 Hakkarainen lopetti uransa vuonna 2001, mutta teki lyhyen paluun pääsarjatasolle loppukaudella 2007.Kari Hakkarainen takaisin pesiskentille Hakkarainen edusti koko uransa ajan Sotkamon Jymyä. Ammatiltaan hän on sähköasentajaSotkamolaisten riemu nousi pilviin Kokon lyönti aloitti juhlat kolmannen peräkkäisen mestaruuden merkiksi. Hakkarainen voitti urallaan seitsemän Suomen mestaruutta ja kärkilyöntitilaston neljä kertaa (1993,1994, 1996 ja 1998). Vuoden pesäpalloilijaksi hänet valittiin 1996.http://www.superjymy.fi/news.php?id=664&tp;=otLisäksi hänet palkittiin kauden parhaalle sisäpelaajalle myönnettävällä kultaisella mailalla kolmesti (1993, 1996 ja 1998). Hakkarainen valitsi Idän joukkueen vuoden 2019 Itä- Länsi-otteluun.https://www.superpesis.fi/uutiset/pesapallon-ita-lansi- valitsijat-nimetty-mukana-pesapallohistorian-huippunimia/ ==Perhe== Saku Hakkarainen, Hakkaraisen poika, oli myös pääsarjatason pesäpalloilija. Hän edusti isänsä tavoin Sotkamon Jymyä, ja voitti kaudella 2013 ensimmäisen Suomen mestaruutensa. Hakkarainen lopetti pelaajauransa kauteen 2018. == Saavutukset == === Pelaajana === * 7 SM-kultaa: 1990, 1992, 1993, 1995, 1996, 1997, 2001 * 2 SM-hopeaa: 1991, 2007 * 1 SM-pronssi: 1994 * 12 Itä-Länsi- ottelua: 1989-1999, 2001 ** Kentän paras: 1995 * Superpesiksen kärkilyöntikuningas: (4) 1993, 1994, 1996, 1998 http://www.pesis.fi/pesapalloliitto/historia/pelaajatilastot/parhaat- karkilyojat-kausittain/ * Vuoden pesäpalloilija: 1996 http://www.pesis.fi/pesapalloliitto/historia/parhaat-pelaajat- kausittain/vuoden-pesapalloilijat/ * Kultainen maila (3): 1993, 1996, 1998 http://www.pesis.fi/pesapalloliitto/historia/parhaat-pelaajat- kausittain/pelaajien_valinnat/ == Katso myös == * Luettelo vähintään 10 Itä–Länsi-ottelua pelanneista pesäpalloilijoista ==Aiheesta muualla== * ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Sotkamon Jymyn pelaajat Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Françoise Bonnet

Françoise Bonnet (s. 8. huhtikuuta 1957 Montluçon, Allier, Ranska) on entinen ranskalainen kestävyysjuoksija, joka menestyi parhaiten maratonilla. Bonnet edusti Ranskaa neljien arvokisojen maratonilla. Soulin 1988 olympialaisissa hän sijoittui 14:nneksi ajalla 2.32.36. Splitin EM-kilpailuissa 1990 hän sijoittui kuudenneksi ajalla 2.37.55, Tokion MM-kilpailuissa 1991 sijalle 20 ajalla 2.48.57 sekä Helsingin EM-kilpailuissa 1994 sijalle 34 ajalla 2.49.00. Bonnet voitti Ranskan mestaruuden 3 000 metrin juoksussa ja maratonilla vuonna 1986. Syyskuussa 1985 hän juoksi maratonilla epävirallisen Ranskan ennätyksen 2.33.44. Hän edusti IS Montluçon -seuraa, on pituudeltaan 163-senttinen ja painoi kilpavuosinaan 48 kiloa. ==Henkilökohtaiset ennätykset== * 1 500 metriä: 4.21,5 (1984) * 3 000 metriä: 9.10,88 (1986) * 5 000 metriä: 16.12,04 (1986) * 10 000 metriä: 32.55,73 (1988) * Maraton: 2.31.20 (1990) ==Lähteet== * * * Luokka:Ranskalaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Édouard-Léon Scott de Martinville

Édouard-Léon Scott de Martinville (25. huhtikuuta 1817 – 26. huhtikuuta 1879) oli ranskalainen Pariisissa asunut kustantaja ja kirjakauppias. Hänet tunnetaan fonoautografin, varhaisimman tunnetun äänen tallennuskoneen keksijänä. Fonoautografi patentoitiin hänen nimellään 1857 patenttinumerolla 17 897/31 470.Leon Scott and the Phonautograph, San Diegon yliopisto == Historia == Toimiessaan kustantajana ja kirjakauppiaana de Martinville sai käsiinsä useita tieteellisiä julkaisuja. Hän kiinnostui niistä ja ryhtyi keksijäksi. Valokuvauksen keksiminen innoitti häntä yrittämään luoda laitetta, jolla voisi tallentaa ääntä. Hän tutki ihmisen korvan anatomiaa koskevia julkaisuja ja mallinsi niitä koneessaan. Hän sai fonoautografinsa valmiiksi 26.1.1857 ja sai patentin saman vuoden maaliskuussa. Vaikka laitetta myytiin useisiin laboratorioihin, laite ja sillä tehdyt äänitteet katosivat pitkäksi aikaa. Vuonna 2008 New York Times julkaisi tiedon fonoautografin löytymisestä. Samalla löydettiin myös sillä tehtyjä äänitteitä. 9. huhtikuuta 1860 nauhoitetussa äänitteessä oletettiin nuoren naisen laulavan ranskalaista kansanlaulua nimeltä Au Clair de la Lune 10 sekunnin ajan.New York Times Tutkimusten edetessä huomattiin, että äänitettä oli toistettu kaksinkertaisella nopeudella ja laulun oikean keston olevankin 20 sekuntia. Tällöin laulajan ääni vastaa aikuisen miehen ääntä ja oletettavasti de Martinville itse laulaa laulua hitaasti.US News == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset keksijät Luokka:Ranskalaiset kustantajat Luokka:Kirjakauppiaat Luokka:Vuonna 1817 syntyneet Luokka:Vuonna 1879 kuolleet
Dan Barker

Dan Barker (s. 25. kesäkuuta 1949) on entinen kristillinen evankelista, joka uskosta luovuttuaan on noussut erääksi nykyajan huomattavimmista ateistisista aktivisteista. Kaliforniassa kasvanut Barker aloitti hengellisen uransa nuorena ja valmistui Azusa Pacific -yliopistosta. Hän sai pappisvihkimyksen vuonna 1975 ja työskenteli kveekarikirkossa, Assemblies of God -kirkossa sekä itsenäisessä karismaattisessa kirkossa. Hän julisti vuosia evankeliumia ja saavutti menestystä kristillisen musiikin esittäjänä ja säveltäjänä. Hän oli myös kaksi vuotta lähetystyössä Meksikossa. Uskosta luopumisestaan Barker kertoi ensi kertaa vuonna 1984. Hän on sittemmin toiminut Freedom From Religion Foundationissa. Hän oli sen PR-johtajana vuosina 1987–2004 ja on vuodesta 2004 toiminut sen puheenjohtajana vaimonsa Annie Laurie Gaylorin kanssa. Barkerin julkaisujen joukossa on kirja Losing Faith In Faith: From Preacher To Atheist (1992), jossa hän kuvaa uskosta luopumistaan ja tarkastelee kriittisesti kristillistä oppia. Hän on jatkanut ammattimaista muusikonuraansa vielä vapaa-ajattelija-aikanaan. Hän on julkaissut myös ateismiin ja vapaa-ajatteluun liittyvää musiikkia. == Yksityiselämä== Dan Barker on asunut 1980-luvulta saakka Wisconsinin Madisonissa. Hän on alkuperäisamerikkalainen, ja kuuluu poikkeuksellisen korkean älykkyysosamäärän omaavien Prometheus Societyyn sekä osallistuu shakkiturnauksiin. Barkerilla on viisi lasta. == Aiheesta muualla == * Barkerin kuvaus Freedom From Religion Foundationin sivuilla Luokka:Yhdysvaltalaiset evankelistat Luokka:Yhdysvaltalaiset muusikot Luokka:Ateismiaktivistit Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Chantal Beaugeant

Chantal Beaugeant (s. 16. helmikuuta 1961 Saint-Étienne, Loire, Ranska) on entinen ranskalainen yleisurheilija, jonka päälajit olivat seitsenottelu ja 400 metrin aitajuoksu. Beaugeant sijoittui Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986 seitsenottelussa kahdeksanneksi tuloksella 6 221 pistettä. Los Angelesin olympialaisissa 1984, Rooman MM-kilpailuissa 1987 ja Soulin olympialaisissa 1988 hän keskeytti ottelunsa. Soulin olympialaisissa hän osallistui myös 400 metrin aitajuoksuun ja karsiutui välierissä ajalla 56,94 s; alkuerissä hän juoksi ajan 56,03 s. Beaugeant voitti Ranskan mestaruuden seitsenottelussa vuosina 1984, 1985 ja 1988 sekä 400 metrin aitajuoksussa vuonna 1986. Hän paransi Ranskan ennätystä seitsenottelussa kuudesti. Vuonna 1984 hän otteli ennätyspisteet 6 006 ja 6 089 sekä seuraavana vuonna 6 153 ja 6 305\. Vuonna 1986 hän menetti ennätyksen Nadine Debois'lle mutta paransi vuonna 1987 ennätykseksi 6 410 pistettä ja vielä kesäkuussa 1988 Götzisissä 6 702 pistettä. Viimeksi mainittu säilyi Ranskan ennätyksenä vuoteen 1999, jolloin Eunice Barber ylitti sen 159 pisteellä. ==Henkilökohtaiset ennätykset== * 200 metrin juoksu: 23,94 (1989) * 800 metrin juoksu: 2.05,44 (1988) * 100 metrin aitajuoksu: 13,10 (1988) * 400 metrin aitajuoksu: 55,76 (1988) * Korkeushyppy: 184 (1988) * Pituushyppy: 645 (1988) * Kuulantyöntö: 15,01 (1989) * Keihäänheitto: 50,96 (1988) * Viisiottelu: 3 944 * Seitsenottelu: 6 702 (1988) ==Lähteet== * * Luokka:Ranskalaiset yleisurheilun moniottelijat Luokka:Ranskalaiset 400 metrin aitajuoksijat Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Libertus

thumb|220px|Vapautetun Gaius Messulenuksen hautakivi. Libertus tai libertinus oli nimitys vapautetusta orjasta antiikin Roomassa. Antiikin Kreikassa vapautettuja orjia kutsuttiin nimellä apeleutheros (ἀπελεύθερος).The Oxford Classical Dictionary s. 447 == Manumissio == Vapauttamista, jonka isäntä (patronus) suoritti jo eläessään tai kuoltuaan testamentissaan, kutsuttiin manumissioksi. Isännällä oli oikeus vapauttaa talouteensa kuuluva orja melko vapaasti. Augustuksen aikana kuitenkin asetettiin tiettyjä rajoituksia testamentin kautta vapautettujen määrälle. Orja saatettiin vapauttaa suullisesti, hänet voitiin siirtää kuvaannollisesti jonkin jumalan omaisuudeksi (kuten Delfoissa) tai jollakin muulla tavalla, josta jäi vapautetulle laillinen asiakirja tapahtuneesta.The Oxford Classical Dictionary s. 448 Vapautettu sai manumissiossa uuden nimen, jossa praenomen ja nomen gentile tuli patronukselta, ja cognomen oli kantajansa alkuperäinen nimiLacus Curtius: A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (William Smith, 1875), haettu 13.8.2009. == Asema == Lain edessä oli kolme vakiintunutta tapaa vapauttaa orja: vindicta, census ja testamentum. Asianmukaisesti vapautetusta entisestä orjasta tuli libertus cives, jolla oli kansalaisoikeudet, mutta hän pysyi edelleen sidoksissa patronukseensa kuin lapsi suhteessa isäänsä. Libertuksen vapaudessa syntyneitä lapsia kutsuttiin nimellä ingenuus. Nämä eivät enää olleet alamaissuhteessa patronukseen, eikä heiltä odotettu tottelevaisuutta (obsequium) tai kunnioitusta (reverentia).A Dictionary of Greek and Roman Antiquities: Libertus (William Smith, LLD, William Wayte, G. E. Marindin, toim. 1890) Useimmat vapautetut kuuluivat alaluokkaan, mutta keisariajan Roomasta on esimerkkejä korkeaan asemaan päässeistä, erityisesti Claudiuksen hallituskaudella. Kuuluja vapautettuja tai heidän jälkeläisiään olivat Pallas, Narcissus ja Nymphidius. Cicerolla oli sihteerinään vapautettu Marcus Tullius Tiro, joka pikakirjoitti valtiomiehen puheita ja hoiti tämän kirjastoaBates College, Maine: Roman Slavery, haettu 13.8.2009 . Petroniuksen hajanaisesti säilyneessä Satyriconissa on osio Trimalkion pidot, jonka nimihenkilönä esiintyy nousukasmainen, rikastunut vapautettuArduum res gestas scribere: Petroniuksen antiikki ei ole valkoinen (Maijastina Kahlos), haettu 13.8.2009 . == Katso myös == * Orjuus antiikin aikana * Cestiuksen pyramidi, jonka piirtokirjoituksessa muistetaan vapautettu Pothusta == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikki fr:Affranchissement#Rome antique
Ray Crawford

Raymond "Ray" Crawford (26. lokakuuta 1915 Roswell, New Mexico, Yhdysvallat – 1. helmikuuta 1996 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen Indianapolis 500 -kuljettaja. Hän osallistui kolmeen Indianapolis 500 -kilpailuun kausina 1955–1956 ja 1959. Hän keskeytti kaikissa kilpailuissaan eikä saavuttanut pisteitä. Hän oli kahdesti 23. vuosina 1955 ja 1959. Crawford kilpaili USAC- ja AAA-sarjoissa vuosina 1954–1959 ollen kuudesti top 10:n joukossa. Hän voitti vuoden 1954 Stock car -luokan Carrera Panamericana -ajon Lincolnilla. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset Formula 1 -kuljettajat Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 1996 kuolleet
Taukojalka

Taukojalka.com on vuodesta 2001 lähtien vaikuttanut tanssiin ja nuorisokulttuuriin keskittyvä yhteisösivusto, joka perustuu alan seurantaan, spesiaaliblogeihin, keskustelutilaan sekä Mun kengät -osioon. Alun perin sivusto toimi erityisesti breakdance-harrastajien keskustelufoorumina sekä eri puolella Suomea järjestettävistä tapahtumista saatavan materiaalin julkaisupaikkana. Taukojalka.com == Blogit == Taukojalan blogikirjoittajiin kuuluvat suomalaiset ammattilaistanssijat Focus, Hatsolo ja Mercy-1 Flow Mo -ryhmästä sekä Tanssianssi. Lisäksi sivustolta löytyy soul, funk ja hiphop -musiikkigenreihin keskittyvä Kulta-Aika -blogi. Focus, Hatsolo ja Mercy-1 ovat ansioituneet kansainvälisellä saralla voittaen useita kilpailuja, joihin lukeutuvat mm. Rock Steady Anniversary 2006 (USA), Circle Kingz 2005 (Sveitsi) ja Hip H'op Session 2006 (Ranska). He ovat kiertäneet kutsuvieraina Euroopassa, Aasiassa ja Yhdysvalloissa sekä esiintyneet oman "Let It Flow - Tanssin Virtaa" -dokumenttinsa (Yle) Helsinki International Film Festival ohella Suomessa mm. Tanssii Tähtien Kanssa ja Eurovision TV- lähetyksissä.Kiasma.fiTanssivintti == Mun Kengät -osio == Vuorovaikutteinen Mun Kengät -osio perustuu käyttäjälähtöiseen sisältöön: käyttäjät laittavat osioon kuvia omistamistaan kengistä lyhyiden tarinoiden kera. Käyttäjät voivat myös antaa palveluun laitetuille kengille ääniä ja seurata äänien jakautumista. == Tapahtumat == Taukojalka -nimen alla on järjestetty breakdance-tapahtumia ja -kilpailuja vuodesta 2005 lähtien. Seuraavassa lista kyseisistä tapahtumista ja niihin liittyvistä kutsuvieraista / tuomareista: *2005 Taukojam (Turnin' Fest, Tampere) Meteli.net 13.7.2005 ** Poe-1 (Style Elements, USA), Juse Boogie (Massive Monkeez, USA), Freeze ja Dark Mark (Ghost Crew, Ruotsi / Norja) *2006 Taukojam (Helsinki) ** Maurizio (Rock Steady Crew, Italia) *2007 Taukojam (Helsinki) ** Hooch (Iso-Britannia), Tech Rock (Atomic Bboys, Norja), Jesse13 (Suomi) ** Tuomariksi kutsuttu Crazy Legs (Rock Steady Crew, USA) perui tulonsa viime hetkeillä jalkavamman vuoksi. *2008 Taukojam / Circle Prinz Scandinavia (Helsinki) ** Moysex (Dynasty Rockers, Espanja) *2009 Circle Prinz Finland (Helsinki) ** Wicket (USA), DJ Skeme Richards (Rock Steady Crew, USA), DJ Renegade (Iso-Britannia), Dj Timber (Mighty Zulu Kingz, Espanja/Irlanti) Kilpailujen voittajat: *2005 Ata (Ghost Crew, Suomi) *2006 Mouse (Floor Gangz, Iso-Britannia) *2007 Hatsolo (Flow Mo, Suomi) *2008 Mouse (Floor Gangz, Iso-Britannia) ja Tony Rock (Top 9, Venäjä) == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Taukojalka.com Luokka:Suomalaiset verkkosivustot
Larry Crockett

Larret (Larry) Julian "Crash" Crockett (23. lokakuuta 1926 Cambridge City, Indiana, Yhdysvallat – 20. maaliskuuta 1955 Langhorne, Pennsylvania, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen moottoriurheilija. Hän osallistui vuoden 1954 Indianapolis 500 -kilpailuun, jossa hän oli yhdeksäs ja saavutti vuoden tulokas -palkinnon. Hän kilpaili kymmenessä Mestaruusautokilpailussa samalla kaudella ja oli parhaimmillaan neljäs Pikes Peak International Hillclimbing -kilpailussa. Hän kuoli onnettomuudessa Langhorne Speedwayllä seuraavana vuonna. == Lähteet == Luokka:Moottoriurheilussa surmansa saaneet kuljettajat Luokka:Yhdysvaltalaiset Formula 1 -kuljettajat Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 1955 kuolleet
Nadine Debois

Nadine Debois (s. 25. syyskuuta 1961 Pariisi, Ranska) on entinen ranskalainen yleisurheilija, joka päälajinsa seitsenottelun lisäksi edusti maataan myös juoksuissa ja pituushypyssä. Debois sijoittui Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986 seitsenottelussa 12:nneksi tuloksella 5 956 pistettä sekä karsiutui pituushypyssä tuloksella 641 cm. Rooman MM-kilpailuissa 1987 hän sijoittui seitsenottelussa 11:nneksi 6 139 pisteellä sekä 4 × 400 metrin viestijuoksussa seitsemänneksi ajalla 3.27,60. Soulin 1988 olympialaisissa hän sijoittui 4 × 400 metrin viestijuoksussa seitsemänneksi ajalla 3.29,37. Sisäratojen EM- kilpailuissa Debois karsiutui 800 metrin juoksun alkuerissä Pireuksessa 1985 sekä sijoittui pituushypyssä kahdeksanneksi Madridissa 1986 tuloksella 660 cm ja Liévinissä 1987 tuloksella 628 cm. Debois voitti Ranskan mestaruuden ulkoradoilla pituushypyssä vuonna 1985 ja seitsenottelussa vuonna 1987. Sisäradoilla hän voitti Ranskan mestaruuden 400 metrin juoksussa vuonna 1986 sekä viisiottelussa vuosina 1986 ja 1987. Hän teki seitsenottelussa ulkoratojen Ranskan ennätyksen kahdesti: vuonna 1981 hänen nimiinsä kirjattiin lajin ensimmäinen Ranskan ennätys 5 537 pistettä ja vuonna 1986 hän otti vuodeksi ennätyksen haltuunsa pistein 6 333\. Vuonna 1986 hän teki pituushypyssä Ranskan sisäratojen ennätyksen 681 cm. ==Henkilökohtaiset ennätykset== * 200 metrin juoksu: 23,74 (1987) * 400 metrin juoksu: 52,25 (1985) * 800 metrin juoksu: 2.01,84 (1987) * 100 metrin aitajuoksu: 13,58 (1987) * 400 metrin aitajuoksu: 56,54 (1987) * Korkeushyppy: 184 (1987) * Pituushyppy: 671; hallissa 681 ==Lähteet== * * Luokka:Ranskalaiset yleisurheilun moniottelijat Luokka:Ranskalaiset pituushyppääjät Luokka:Ranskalaiset pikajuoksijat Luokka:Ranskalaiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
George Edwards

George Edwards (3. huhtikuuta 1694 Stratford, Essex – 23. heinäkuuta 1773 Plaistow, Essex) oli englantilainen luonnontieteilijä ja lintutieteilijä, jota kutsutaan brittiläisen ornitologian isäksi. Nuorena Edwards työskenteli kaupallisella alalla Lontoossa 1709–1716, mutta havaitsi olevansa väärällä alalla. Hän matkusteli laajalti Euroopan mantereella opiskellen luonnonhistoriaa ja saavutti jonkin verran mainetta eläinaiheisilla, eritoten lintuaiheisilla maalauksillaan. Ranskassa hän vaelsi irtolaiseksi tekeytyneenä ja Norjassa hänet pidätettiin epäiltynä vakoilusta. Vuonna 1733 hänet nimitettiin Lontoon Kuninkaallisen lääketieteellisen oppilaitoksen (Royal College of Physicians) kirjastonhoitajaksi Sir Hans Sloanen suosittelemana. Hän työskenteli laitoksessa 27 vuotta ja toimi myös rakennuksen hoitajana ja selvitysmiehenä. 1760 hän erosi virasta mutta palveli laitosta edelleen ajoittain vapaaehtoisena. 1743 hän julkaisi ensimmäisen osan teoksestaan History of Birds, jonka neljäs osa ilmestyi 1751. Kolme täydennysosaa, nimeltään Gleanings of Natural History, ilmestyivät 1758, 1760 ja 1764. Kahdessa osassa esitellään yli 600 luonnonhistoriallista ennen kuvailematonta kohdetta. Samoin hän lisäsi hakemiston sekä englanniksi että ranskaksi, jota Carl von Linné myöhemmin täydensi kaksiosaisilla tieteellisillä nimillä. Linné ja Edwards olivat kirjeenvaihdossa keskenään. Noin vuonna 1764 Edwards vetäytyi Plaistowiin, jossa hän sittemmin kuoli. Hän kirjoitti myös teokset Essays of Natural History (1770) ja Elements of Fossilogy (1776). == Lähteet == * RCP Heritage == Aiheesta muualla == Luokka:Brittiläiset ornitologit Luokka:Royal Societyn jäsenet Luokka:Vuonna 1694 syntyneet Luokka:Vuonna 1773 kuolleet Luokka:Copley-mitalin saajat
New York Five

New York Five tarkoittaa viiden newyorkilaisen arkkitehdin ryhmää, johon kuuluivat Peter Eisenman, Michael Graves, Charles Gwathmey, John Hejduk ja Richard Meier. Heidän töitään kuului Arthur Drexlerin järjestämään Museum of Modern Artin näyttelyyn vuonna 1967 ja kirjaan Five Architects vuonna 1972. Ryhmä oli kiinnostunut modernismista, joka muistutti Le Corbusierin tuotantoa 1920- ja 1930-luvuilla, vaikka lähemmin tarkasteltuna heidän työnsä oli hyvin yksilöllistä. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset arkkitehdit