EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Tesla Roadster (2020)

Vuoden 2020 Tesla Roadster on Teslan automalli, joka on julkistettu 16. marraskuuta 2017. Roadster on urheiluauto ja seuraaja vuoden 2008 Roadsterille.https://www.gq-magazine.co.uk/article/new-tesla-roadster == Lähteet == Roadster (2020) Luokka:Sähköautot Luokka:2020-luvun autot
Ecnomiohyla rabborum

Ecnomiohyla rabborum on äärimmäisen uhanalainen lehtisammakkolaji, jota uhkaa Batrachochytrium dendrobatidis -sieni. == Lähteet == Luokka:Lehtisammakot Luokka:Uhanalaiset sammakkoeläimet
Maija Pihlajamäki

Maija Liisa Orvokki Pihlajamäki (s. 16. joulukuuta 1963 Lehtimäki) on suomalainen hallintotieteen maisteri ja entinen järjestöjohtaja. Pihlajamäki kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1982 Alajärveltä ja valmistui ensin hotellin vastaanottovirkailijaksi. Sittemmin hän opiskeli Vaasan yliopistossa, josta valmistui hallintotieteen maisteriksi vuonna 1993 (1992). Työurallaan Pihlajamäki on toiminut muun muassa hotelli- ja ravintola-alalla, seurakunnan talouspäällikön viransijaisena, sitten Hiidenmaan uusyrityskeskuksen (Viro) yrityskonsulttina (1995), Mielenterveyden keskusliiton aluesihteerinä (1995–1998), europarlamentikon erityisavustajana Brysselissä (2001), Keskustan kunnallissihteerinä (1998–2010). Hän on johtanut 55 000 jäsenen Julkis- ja yksityisalojen toimihenkilöliitto Jyty ry:tä 2010–2020.https://www.hs.fi/politiikka/art-2000007638120.html Tunnustuksena toiminnastaan hänelle on myönnetty Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan ritarin arvo. Tammikuussa 2021 Pihlajamäki valittiin Ylitornion kunnanjohtajaksihttps://kuntalehti.fi/tyopaikat/tyopaikkauutiset/ylitornio- valitsi-maija-pihlajamaen-kunnanjohtajaksi/ ja sittemmin Soinin kunnanjohtajaksi. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset ammattiyhdistysjohtajat Luokka:Ylitornion kunnanjohtajat Luokka:Soinin kunnanjohtajat Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Veronica Hamel

Veronica Hamel (s. 20. marraskuuta 1943 Philadelphia, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka muistetaan parhaiten Joyce Davenportin roolista televisiosarjassa Hill Street Blues. Davenport oli paitsi puolustusasianajaja, myös ylikomisario Frank Furillon naisystävä ja myöhemmin vaimo. Hamel esiintyi merkittävässä roolissa myös vuoden 1976 elokuvassa Cannonball sekä 2004 televisiosarjassa Lost. Lostin viimeisen tuotantokauden 2010 jälkeen Hamelilla ei enää ole ollut näyttelijän rooleja. == Ura == Hamel teki nuoruudessaan myös mallin töitä. Hänelle tarjottiin roolia televisiosarjassa Charlien enkelit vuonna 1976, josta hän kuitenkin kieltäytyi ja rooliin valittiin Jaclyn Smith. == Yksityiselämä == Vuosina 1971–1981 Hamel oli aviossa näyttelijä Michael Irvingin kanssa. Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Katarina Pirak Sikku

Katarina Maria Larsdotter Pirak Sikku (s. 12. huhtikuuta 1965) on ruotsinsaamelainen kuvataiteilija ja valokuvaaja. Pirak Sikku on saamelaistaiteilija Lars Pirakin tytär. Katarina Pirak Sikku varttui Jokimukassa Ruotsissa. Vuosina 2000-2005 hän opiskeli Uumajan yliopiston taidekorkeakoulussa. Vuonna 2015 Pirak Sikku oli ehdolla Dagens Nyheterin kulttuuripalkinnon saajaksi näyttelystään Nammaláhpán (suom. Nimiloppu), joka järjestettiin Uumajan kuvamuseossa vuonna 2014. == Lähteet == Luokka:Saamelaiset taiteilijat Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Ruotsalaiset kuvataiteilijat Luokka:Ruotsalaiset valokuvaajat Luokka:Elävät henkilöt
PWN

PWN (), aikaisemmin Polish Scientific Publishers PWN (; vuoteen 1991 , valtion tieteellisten julkaisujen laitos) on puolalainen kirjankustantamo, joka perustettiin vuonna 1951. PWN:ään kuuluu alkuperäisen tieteellisten julkaisujen kustantajan Wydawnictwo Naukowe PWN:n lisäksi useita muitakin yrityksiä kuten PWN Wydawnictwo Szkolne (PWN koulukirjojen kustannus), Wydawnictwo Lekarskie PZWL (PZWL Medical Publishing, lääketieteellisen alan kustantamo), Dom Wydawniczy PWN (PWN Publishing House), ja OSDW Azymut kirjojen jakelijayritys sekä PWN-ketjun kirjakaupat. Se tunnetaan parhaiten tietosanakirjojen, sanakirjojen ja yliopistojen oppikirjojen kustantajana. PWN on tunnetuin puolalainen tieteellisen kirjallisuuden tuottaja. Se kustansi Wielka Encyklopedia Powszechna PWN -teossarjan, joka oli ilmestymisaikaansa suurin puolalainen ensyklopedia, samoin kuin sen seuraajan, Wielka Encyklopedia PWN tietosanakirjan (2001–2005). Tästä on myös vapaa Internetissä julkaistu versio Internetowa encyklopedia PWN. PWN oli alkujaan valtion omistama, mutta vuodesta 1991 lähtien yksityinen yritys. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Wydawnictwo Naukowe PWN sivusto * Wydawnictwo Naukowe PWN sivusto Luokka:Puolalaiset kirjankustantamot
Krešenije ognem

Krešenije ognem () on venäläisen heavy metal -yhtye Arijan 9. albumi, joka julkaistiin vuonna 2003. == Kappaleet == # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Artur Berkut – laulu * Vladimir Holstinin – soolokitara, kitara, koskettimet * Sergei Popov – kitara, soolokitara * Vitali Dubinin – basso, koskettimet * Maksim Udalov – rummut == Lähteet == Luokka:Arijan albumit Luokka:Vuoden 2003 albumit
Wielka Encyklopedia PWN

Wielka Encyklopedia PWN (Suuri PWN Ensyklopedia) on puolankielinen yleistietosanakirja, jonka kustansi Wydawnictwo Naukowe PWN Varsovassa, vuosina 2001–2005. Se tarkoitettiin korvaamaan sosialistisen kauden Wielka Encyklopedia Powszechna PWN (Suuri Universaali Ensyklopedia), jonka katsottiin olevan paitsi vanhentunut myös heijastelevan aikakautensa virallista ideologiaa. Wielka Encyklopedia PWN on laajempi kuin edeltäjänsä; se sisältää 140 000 hakusanaa 30 kirjassa ja yhdessä lisäosassa, ja on edelleen laajin koskaan julkaistu "perinteinen" kirjamuotoinen puolalainen tietosanakirja. Puolankielinen Wikipedia meni edelle Wielka Encyklopedia PWN:stä artikkelien lukumäärällä mitattuna 22. lokakuuta 2005. == Katso myös == * Puolankielinen Wikipedia * Wielka Encyklopedia Powszechna PWN, puolankielinen tietosanakirja (1962–1970) * Internetowa encyklopedia PWN, puolankielinen verkkotietosanakirja Luokka:Puolalaiset tietosanakirjat
Rosa Smith Eigenmann

Rosa Smith Eigenmann (7. lokakuuta 1858 Monmouth, Illinois, Yhdysvallat – 12. tammikuuta 1947 San Diego, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen iktyologi. Eigenmann löysi monia kaloja puolisonsa Carl Henry Eigenmannin kanssa. Eigenmann toimi myös Kalifornian tiedeakatemian kuraattorina sekä San Diegon luonnonhistoriallisen museon kirjastonhoitajana. Hänen ja puolisonsa kuvaamia kaloja ovat muuan muassa nevadankilli (Cyprinodon nevadensis) sekä Psectrogaster amazonica. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1858 syntyneet Luokka:Vuonna 1947 kuolleet Luokka:Yhdysvaltalaiset eläintieteilijät
Laukkujärvi (Jukkasjärvi)

Laukkujärvi on Ruotsin Norrbottenissa Jällivaarassa ja Kiirunassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kalixjoen vesistöalueeseen. Se sijaitsee noin 30 kilometriä Kiirunasta länteen. == Maantietoa == Järvi on noin 5,2 kilometriä pitkä, 1,3 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 390 hehtaaria eli 3,90 neliökilometriä. Järvi ja sen laakso sijaitsee Skandien vuoriketjun reuna-alueella, missä korkeiden tunturien väliset laaksot levittäytyvät alavimmille ja soistuneille alueille. Laakso, johon järvi on muodostunut, on syntynyt viime jääkaudella U-laaksoksi. U-laaksot muotoutuvat, kun virtaava vuoristojäätikkö uurtaa ja kuluttaa laakson kalliopohjaa voimakkaammin kuin sen reunoja pyöristäen laakson profiilin pyöreäksi. Ylempänä laaksossa sijaitseva Paittasjärvi on kahden laakson yhtymäkohdassa. Järven rantaviivan pituus on 12,6 kilometriä pitkä ja sen rannat ovat pääasiassa soistunutta metsämaata. Järvi on harvaan asutulla haja-asutusalueella. Lounaisrannassa sijaitsee muutaman talon Paittasluspa ja pohjoisrannalla hieman suurempi Alalahden kylä. Alalhdesta itään on vielä samankokoinen Kylvimaa ja sitä alavirtaan päin luusuassa on Laukkuluspa. Pohjoisrannan asutus sijaitsee Kiirunasta Nikkaluotkaan menevän tien 870 varressa. Kiirunan ja Jällivaaran välinen kuntaraja kulkee järven keskilinjaa pitkin. == Vesistösuhteet == Järven valuma-alueen pinta-ala on 1 200 neliökilometriä. Suurin osa järveen tulevasta vedestä tulee Paittasjärvestä, joten järveä voi luonehtia läpivirtausjärveksi. Laukkujärven omalla lähialueella sijaitsee vain muutamia tuntureilta alas juokevia puroja. Etelärantaan laskee järvien Unna Rádegaēn ja Stuor Rádekin yhteinen laskuoja Rádekjohka, joka tulee esiin 1 014 metriä korkean Biedjasčohkkan takaa. Pohjoisrannan puroista suurin on Aŋasjohka, joka laskee Jolligaksen ja Duomačohkatin rinteilta alas. Laukkujärvi laskee Kalixjoen järviketjussa seuraavana tulevaan Holmajärveen. Järvet kuuluvat Kalixjoen vesistön pääuomaan. Järven luusuan keskivirtaama (MQ) on 25,8 m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) 160 m³/s. Myös keskialivirtaama (MLQ) on määritetty 2,6 m³/s. Kun Paittasjärvestä tulee kesivirtaamana 23,9 m³/s, ei järven omalta lähialueelta tule kuin 1,9 m³/s tulovirtaama. == Lähteet == === Viitteet === Luokka:Kalixjoen vesistön järvet Luokka:Kiirunan järvet Luokka:Jällivaaran järvet
Elke König

Elke König (s. 28. tammikuuta 1954 Köln, Saksa) on saksalainen kauppatieteilijä ja Euroopan unionin erillisviraston johtaja. Hän on johtanut Euroopan unionissa toimivia pankkeja valvovaa Yhteistä kriisinratkaisuneuvostoa (Single Resolution Board, SRB) viraston perustamisvuodesta 2015 lähtien. Königille hyväksyttiin viiden vuoden jatkokausi joulukuussa 2017. Ylioppilaaksi valmistumisen jälkeen König opiskeli vuodesta 1972 Kölnin yliopistossa (silloiselta nimeltään Universität Betriebswirtschaftslehre) kauppatieteilijäksi (Diplom-Kaufmann, 1976) ja vuosina 1976–1980 edelleen tohtoriksi (Dr. rer. pol.). König työskenteli vuosina 1980–1990 KPMG Deutsche Treuhandgesellschaftissa Kölnissä, jossa toimessa vuodesta 1986 lähtien tilintarkastajana () sekä vuodesta 1988 johtajana ja osakkaana. Vuosina 1990–2002 hän oli vakuutuskonserni Münchener Rückissä (München) johtoryhmän jäsen vastaten tuloslaskennan ja tarkistuksen toimialueesta. Vuosina 2002–2009 hän oli Hannover Rückversicherung AG:n ja E+S Rückversicherung AG:n (Hannover) talousjohtaja. Vuosina 2002–2010 hän toimi Hannover Finanz GmbH:n hallintoneuvoston jäsenenä (Mitglied des Beirats), jona aikana vuodesta 2006 hallintoneuvoston puheenjohtajana. Ennen EU-viraston johtotehtäväänsä König johti Saksan talouden tarkastusvirastoa () vuosina 2012–2015. ==Lähteet== Luokka:Euroopan unionin virkamiehet Luokka:Saksalaiset taloustieteilijät Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Haplocanthosaurus

Haplocanthosaurus oli suurikokoinen ja pitkäkaulainen, kasveja syönyt sauropodi. Se eli 155–152 miljoonaa vuotta sitten myöhäisjurakaudella. == Fossiilit == Haplocanthosauruksia on löydetty Pohjois-Amerikasta. Sen löysi ensimmäisenä paleontologi John Bell Hatcher, joka nimesi sen vuonna 1903. === Kaksi nimeä === Nimi Haplocanthosaurus oli toinen nimi, jonka Hatcher valitsi dinosaurukselle. Hän valitsi ensimmäiseksi nimeksi Haplocanthus, mutta sai myöhemmin tietoonsa, että nimi oli jo eräällä kalalajilla, joten Hatcher valitsi uudeksi nimeksi Haplocanthosaurus. == Kuvaus == Haplocanthosaurus oli pienimpiä sauropodeista. Sen pituus oli 22 metriä, korkeus seitsemän metriä, ja se painoi jopa 13 500 kilogrammaa. Niillä oli pitkä kaula. Haplocanthosauruksen kalloa ei ole vielä löydetty, joten toistaiseksi on mahdotonta kuvata, millainen se oli. == Lähteet == Luokka:Sauropodit
Trentin–Merseyn kanava

Trentin–Merseyn kanava on noin 150 kilometriä pitkä kanava Itä-Midlandsin, Länsi-Midlandsin ja Luoteis-Englannin alueilla Keski-Englannissa. Kanavaan pääsee Trentjoelta Shardlow’n kylässä Derbyshiressä ja sen toinen pää yhdistyy Bridgewaterin kanavaan Runcornin kaupungin liepeillä Cheshiressä. Kanava oli pitkään tärkeä teollisuuden kuljetusreitti, mutta nykyisin se on yksinomaan virkistyskäytössä. == Historia == Trentin–Merseyn kanavan toivottiin parantavan kuljetusyhteyksiä the Potteries -teollisuusalueelle ja siten vauhdittavan teollista vallankumousta. Seudun nimekkäimmät yläluokan jäsenet ja tehtailijat palkkasivat insinööri James Brindleyn linjaamaan kanavalle reitin Merseyjoelta Trentjoelle. Tehtailija Josiah Wedgwood oli kanavan äänekkäimpiä puolestapuhujia. Hän valmisti helposti särkyviä posliiniesineitä, joita oli turvallisempaa kuljettaa vesiteitse kuin kuoppaisilla teillä. Kun posliini oli toimitettu määränpäähänsä, veneet voitiin lastata paluumatkaa varten Cornwallista kaivetulla savella, jota käytettiin posliinin raaka- aineena. Suunnitelma Grand Trunk Canalin (kuten kanavaa tuolloin kutsuttiin) rakentamiseksi hyväksyttiin Britannian parlamentissa vuonna 1766 – samana päivänä kuin parlamentti antoi luvan rakentaa myös toisen Brindleyn suunnitteleman kanavan, jonka oli määrä yhdistää Grand Trunk Canal Severnjokeen. Ensimmäisenä kanavasta valmistui osuus, joka jää Harecastlen tunnelin eteläpuolelle. Tunnelin rakentaminen kesti 11 vuotta, ja kun se ja muu osa kanavasta lopulta vihittiin käyttöön vuonna 1777, Brindley oli ollut kuolleena jo viisi vuotta. Kanavasta tuli kapea lukuun ottamatta osuutta, joka ulottuu Shardlow’sta Burton upon Trentiin – se täytyi rakentaa niin leveäksi, että Trentjoelta saapuvat alukset mahtuivat siihen. Vuonna 1875 Cheshiressä otettiin käyttöön Andertonin venehissi, joka yhdisti kanavan 15 metriä matalammalla virtaavaan Weaverjokeen. Samalla levennettiin osuutta Andertonin kylästä Middlewichin kaupunkiin, jotta Weaverjoelta tulevat alukset pystyivät liikkumaan sitä pitkin. Kanava vaikutti suotuisasti Potteries-teollisuusalueen kehitykseen ja auttoi Burton upon Trentiä nousemaan Ison-Britannian johtavaksi panimokaupungiksi. Kanavaa pitkin rahdattiin pääasiassa hiiltä, suolaa, olutta ja posliinia, ja tavarankuljetukset jatkuivat vilkkaina 1950-luvulle asti. Nykyisin kanava on virkistyskäytössä. == Kanavayhteydet == Kanavasta on yhteydet ainakin seuraaviin kanaviin: * Shropshire Union -kanavaan Middlewichissä; * Macclesfieldin kanavaan Kidsgrovessa; * Caldonin kanavaan Stoke-on-Trentissä; * Weaverjokeen Andertonissa (venehissi); * Staffordshiren–Worcestershiren kanavaan Great Haywoodssa; * Coventryn kanavaan lähellä Lichfieldiä. Swarkestonen kylästä on myös yhteys Derbyn kanavaan, mutta se on ollut pois käytöstä kunnostustöiden vuoksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Englannin kanavat
Samaneh Beyrami Baher

Samaneh Beyrami Baher (; s. 12. kesäkuuta 1991) on iranilainen maastohiihtäjä, alppihiihtäjä ja nurmihiihtäjä. Beyrami Baher on osallistunut maastohiihdossa neljiin arvokilpailuihin. Beyrami Baher sijoittui Falunin MM-kilpailuissa 2015 sekä vapaan hiihtotyylin 10 kilometrillä että perinteisen hiihtotyylin sprintissä 84:nneksi. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän hiihti perinteisen hiihtotyylin 10 kilometrillä 91:nneksi ja vapaan hiihtotyylin sprintissä 98:nneksi. Vuoden 2018 talviolympialaisissa Beyrami Baher hiihti perinteisen hiihtotyylin sprintissä 68:nneksi eli viimeiseksi. Beyrami Baher kantoi olympialaisten avajaisissa maansa lippua. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän hiihti perinteisen hiihtotyylin 10 kilometrillä 85:nneksi ja vapaan hiihtotyylin sprintissä 100:nneksi. Nuorempana Beyrami Baher kilpaili alppihiihdossa ja nurmihiihdossa. Alppihiihdossa Beyrami Baher sijoittui Iranin-mestaruuskilpailuissa kymmenenneksi supersuurpujottelussa vuonna 2008. Nurmihiihdossa hän sijoittui supersuurpujottelussa yhdeksänneksi sekä maailmancupissa että nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa 2010 Dizinissä. == Lähteet == Luokka:Iranilaiset maastohiihtäjät Luokka:Iranilaiset alppihiihtäjät Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Virginija Langbakk

Virginija Langbakk on liettualainen kielitieteilijä ja Vilnassa toimivan Euroopan tasa-arvoinstituuttin (EIGE) johtaja huhtikuusta 2009 lähtien. Tämä EU:n erillisvirasto hankkii ja jakaa tutkimustietoa sukupuolten tasa-arvosta. Langbakk on suorittanut Vilnan yliopistossa maisteritutkinnon kielitieteestä (1980). Ennen EU-virkaansa Langbakk työskenteli useita vuosia tasa-arvoon liittyvissä tehtävissä Ruotsissa muun muassa ohjalmajohtajana SIPU:ssa (, ). Ennen Ruotsin työvuosiaan hän on toiminut Liettuan ulkoministeriössä neuvonantajana (1992–1994) ja Kaunasin kaupungin kansainvälisten asioiden päällikkönä (1990–1992). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Euronews Insider: How equal are Europe's men and women? (interview with director of EIGE Virginija Langbakk, 28.2.2018; video, kesto 4 min 28 s (youtube.com) Luokka:Liettualaiset tieteilijät Luokka:Euroopan unionin virkamiehet Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Racing Point RP19

Racing Point RP19 on Formula 1 -talli Racing Pointin käyttämä auto kaudella 2019. Autolla kilpailevat Sergio Pérez ja Lance Stroll. == Formula 1 -tulokset == Kausi Talli Moottori Renkaat Kuljettajat 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 Pisteet Sijoitus Racing Point Mercedes AUS BHR CHN AZE ESP MON CAN FRA AUT GBR GER HUN BEL ITA SIN RUS JPN MEX USA BRA ABU 73 7. Racing Point Mercedes Sergio Pérez 13 10 8 6 15 12 12 12 11 17 Kesk. 11 6 7 Kesk. 7 8 7 10 9 7 73 7. Racing Point Mercedes Lance Stroll 9 14 12 9 Kesk. 16 9 13 14 13 4 17 10 12 13 11 9 12 13 19† Kesk. 73 7. == Aiheesta muualla == Luokka:Racing Pointin Formula 1 -autot Luokka:Autot Formula 1 -kaudella 2019
Scuderia Toro Rosso STR14

Scuderia Toro Rosso STR14 on Formula 1 -talli Toro Rosson käyttämä auto kaudella 2019. Autolla kilpailevat Alexander Albon, Daniil Kvjat ja Pierre Gasly. == Formula 1 -tulokset == Kausi Talli Moottori Renkaat Kuljettajat 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 Pisteet Sijoitus Toro Rosso Honda AUS BHR CHN AZE ESP MON CAN FRA AUT GBR GER HUN BEL ITA SIN RUS JPN MEX USA BRA ABU 85 6. Toro Rosso Honda Pierre Gasly 9 11 8 14 7 9 16† 2 18 85 6. Toro Rosso Honda Alexander Albon 14 9 10 11 11 8 Kesk. 15 15 12 6 10 85 6. Toro Rosso Honda Daniil Kvjat 10 12 Kesk. Kesk. 9 7 10 14 17 9 3 15 7 Kesk. 15 12 10 11 12 10 9 85 6. Toro Rosso Honda Naoki Yamamoto TD 85 6. == Aiheesta muualla == Luokka:Toro Rosson Formula 1 -autot Luokka:Autot Formula 1 -kaudella 2019
Alfa Romeo Racing C38

Alfa Romeo Racing C38 on Formula 1 -talli Alfa Romeon käyttämä auto kaudella 2019. Autolla kilpailevat Kimi Räikkönen ja Antonio Giovinazzi. Auto julkistettiin F1-talvitestien aikana Barcelonassa 18. helmikuuta 2019. == Formula 1 -tulokset == Kausi Talli Moottori Renkaat Kuljettajat 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 Pisteet Sijoitus Alfa Romeo Ferrari AUS BHR CHN AZE ESP MON CAN FRA AUT GBR GER HUN BEL ITA SIN RUS JPN MEX USA BRA ABU 57 8. Alfa Romeo Ferrari Kimi Räikkönen 8 7 9 10 14 17 15 7 9 8 12 7 16 15 Kesk. 13 12 Kesk. 11 4 13 57 8. Alfa Romeo Ferrari Antonio Giovinazzi 15 11 15 12 16 19 13 16 10 Kesk. 13 18 18† 9 10 15 14 14 14 5 16 57 8. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == C38 Luokka:Autot Formula 1 -kaudella 2019
Renault R.S.19

Renault R.S.19 on Formula 1 -talli Renault’n käyttämä auto kaudella 2019. Autolla kilpailevat Daniel Ricciardo ja Nico Hülkenberg. == Formula 1 -tulokset == Kausi Talli Moottori Renkaat Kuljettajat 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 Pisteet Sijoitus Renault Renault AUS BHR CHN AZE ESP MON CAN FRA AUT GBR GER HUN BEL ITA SIN RUS JPN MEX USA BRA ABU 91 5. Renault Renault Daniel Ricciardo Kesk. 18† 7 Kesk. 12 9 6 11 12 7 Kesk. 14 14 4 14 Kesk. DSQ 8 6 6 11 91 5. Renault Renault Nico Hülkenberg 7 17† Kesk. 14 13 13 7 8 13 10 Kesk. 12 8 5 9 10 DSQ 10 9 15 12 91 5. == Aiheesta muualla == RS19 Luokka:Autot Formula 1 -kaudella 2019
Williams FW42

Williams FW42 on Formula 1 -talli Williamsin käyttämä auto kaudella 2019. Autolla kilpailevat George Russell ja Robert Kubica. == Formula 1 -tulokset == Kausi Talli Moottori Renkaat Kuljettajat 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 Pisteet Sijoitus Williams Mercedes AUS BHR CHN AZE ESP MON CAN FRA AUT GBR GER HUN BEL ITA SIN RUS JPN MEX USA BRA ABU 1 10. Williams Mercedes George Russell 16 15 16 15 17 15 16 19 18 14 11 16 15 14 Kesk. Kesk. 16 16 17 12 17 1 10. Williams Mercedes Robert Kubica 17 16 17 16 18 18 18 18 20 15 10 19 17 17 16 Kesk. 17 18 Kesk. 16 19 1 10. Williams Mercedes Nicholas Latifi TD TD TD TD TD TD 1 10. == Aiheesta muualla == Luokka:Williamsin Formula 1 -autot Luokka:Autot Formula 1 -kaudella 2019
Red Bull Racing RB15

Red Bull Racing RB15 oli Formula 1 -talli Red Bullin käyttämä auto kaudella 2019. Autolla kilpailivat Pierre Gasly, Max Verstappen ja Alexander Albon. == Formula 1 -tulokset == Kausi Talli Moottori Renkaat Kuljettajat 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 Pisteet Sijoitus Red Bull Honda AUS BHR CHN AZE ESP MON CAN FRA AUT GBR GER HUN BEL ITA SIN RUS JPN MEX USA BRA ABU rowspan="4" 417 rowspan="4" 3. Red Bull Honda Pierre Gasly 11 8 6 Kesk. 6 5 8 10 7 4 14† 6 Red Bull Honda Alexander Albon 5 6 6 5 4 5 5 14 6 Red Bull Honda Max Verstappen 3 4 4 4 3 4 5 4 1 5 1 2 Kesk. 8 3 4 Kesk. 6 3 1 2 == Aiheesta muualla == RB15 Luokka:Autot Formula 1 -kaudella 2019
Haas VF-19

Haas VF-19 on Formula 1 -talli Haasin käyttämä auto kaudella 2019. Autolla kilpailevat Romain Grosjean ja Kevin Magnussen. == Formula 1 -tulokset == Kausi Talli Moottori Renkaat Kuljettajat 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 Pisteet Sijoitus Haas Ferrari AUS BHR CHN AZE ESP MON CAN FRA AUT GBR GER HUN BEL ITA SIN RUS JPN MEX USA BRA ABU 28 9. Haas Ferrari Romain Grosjean Kesk. Kesk. 11 Kesk. 10 10 14 Kesk. 16 Kesk. 7 Kesk. 13 16 11 Kesk. 13 17 15 13 15 28 9. Haas Ferrari Kevin Magnussen 6 13 13 13 7 14 17 17 19 Kesk. 8 13 12 Kesk. 17 9 15 15 18† 11 14 28 9. == Aiheesta muualla == Luokka:Haasin Formula 1 -autot Luokka:Autot Formula 1 -kaudella 2019
Ferrari SF90

Ferrari SF90 oli Formula 1 -talli Ferrarin käyttämä auto kaudella 2019. Autolla kilpailevat Sebastian Vettel ja Charles Leclerc. Auto kuului kaudella sarjan nopeimpiin yhdessä Mercedeksen ja Red Bullin kanssa. Ferrari SF90 voitti kolme osakilpailua, joista Leclerc voitti kaksi ja Vettel yhden. == Formula 1 -tulokset == Kausi Talli Moottori Renkaat Kuljettajat 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 Pisteet Sijoitus Ferrari Ferrari AUS BHR CHN AZE ESP MON CAN FRA AUT GBR GER HUN BEL ITA SIN RUS JPN MEX USA BRA ABU rowspan="3" 504 rowspan="3" 2. Ferrari Ferrari Sebastian Vettel 4 5 3 3 4 2 2 5 4 16 2 3 4 13 1 Kesk. 2 2 Kesk. 17† 5 Ferrari Ferrari Charles Leclerc 5 3 5 5 5 Kesk. 3 3 2 3 Kesk. 4 1 1 2 3 6 4 4 18† 3 == Aiheesta muualla == Luokka:Ferrarin Formula 1 -autot Luokka:Autot Formula 1 -kaudella 2019
Mercedes-AMG F1 W10 EQ Power+

Mercedes-AMG F1 W10 EQ Power+ on Formula 1 -talli Mercedeksen käyttämä auto kaudella 2019. Autolla kilpailevat Lewis Hamilton ja Valtteri Bottas. == Formula 1 -tulokset == Kausi Talli Moottori Renkaat Kuljettajat 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 Pisteet Sijoitus Mercedes Mercedes AUS BHR CHN AZE ESP MON CAN FRA AUT GBR GER HUN BEL ITA SIN RUS JPN MEX USA BRA ABU rowspan="3" 739 rowspan="3" 1. Mercedes Mercedes Lewis Hamilton 2 1 1 2 1 1 1 1 5 1 9 1 2 3 4 1 3 1 2 7 1 Mercedes Mercedes Valtteri Bottas 1 2 2 1 2 3 4 2 3 2 Kesk. 8 3 2 5 2 1 3 1 Kesk. 4 == Aiheesta muualla == Luokka:Mercedeksen Formula 1 -autot Luokka:Autot Formula 1 -kaudella 2019
McLaren MCL34

McLaren MCL34 on Formula 1 -talli McLarenin käyttämä auto kaudella 2019. Autolla kilpailevat Lando Norris ja Carlos Sainz. == Formula 1 -tulokset == Kausi Talli Moottori Renkaat Kuljettajat 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 Pisteet Sijoitus McLaren Renault AUS BHR CHN AZE ESP MON CAN FRA AUT GBR GER HUN BEL ITA SIN RUS JPN MEX USA BRA ABU 145 4. McLaren Renault Lando Norris 12 6 18† 8 Kesk. 11 Kesk. 9 6 11 Kesk. 9 11† 10 7 8 11 Kesk. 7 8 8 145 4. McLaren Renault Carlos Sainz Kesk. 19† 14 7 8 6 11 6 8 6 5 5 Kesk. Kesk. 12 6 5 13 8 3 10 145 4. == Aiheesta muualla == MCL34 Luokka:Autot Formula 1 -kaudella 2019
Yliruusi

Yliruusi on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Eino Yliruusi (1899–1974), suomalainen poliitikko * Tauno Yliruusi (1927–1994), suomalainen kirjailija
Andrea Ammon

Andrea Ammon on saksalainen lääkäri ja Ruotsin Solnassa toimivan Euroopan tautienehkäisy- ja -valvontakeskuksen (ECDC) johtaja vuodesta 2017 lähtien. Ammon on työskennellyt ECDC:ssä vuodesta 2005 lähtien, ja vuonna 2015 hänestä tuli tämän EU:n erillisviraston virkaatekevä johtaja. Tätä ennen hän oli Berliinissä sijaitsevassa Robert Koch -instituutissa, jossa hän viimeisenä toimenaan johti tarttuvien tautien epidemologista osastoa. Tässä asemassa hän ylläpiti ja kehitti Saksan kansallista tarttuvien tautien valvontajärjestelmää. ==Lähteet== Luokka:Euroopan unionin virkamiehet Luokka:Saksalaiset lääkärit Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Viktor Thorn

Viktor Thorn (s. 11. toukokuuta 1996) on ruotsalainen maastohiihtäjä. Hän on kotoisin Bengtsforsista. Ensimmäisissä arvokisoissaan Râșnovin Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla 2013 Thorn sijoittui parhaimmillaan 7,5 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 14:nneksi. Val di Fiemmen nuorten MM-kilpailuissa 2014 hän sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä 24:nneksi. Seuraavan vuoden samoissa kilpailuissa Almatyssä hän sijoittui perinteisen hiihtotavan sprintissä 17:nneksi, 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 24:nneksi ja yhdistelmäkilpailussa 30:nneksi. Râșnovin nuorten MM- kilpailuissa 2016 hän sijoittui 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussanyhdeksänneksi, 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 11:nneksi ja vapaan hiihtotavan sprintissä 21:nneksi. Thorn kilpaili ensimmäisen kerran aikuisten arvokilpailuissa Pyeongchangin olympialaisissa 2018 oltuaan perinteisen hiihtotavan sprintissä 27:s ja 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 40:s. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 12:nneksi ja vapaan hiihtotavan sprintissä 20:nneksi. Maastohiihdon maailmancupissa Thorn kilpaili ensimmäistä kertaa Val Müstairissa joukukuussa 2016. Ensimmäiset pisteensä hän saavutti oltuaan tammikuussa 2017 Oberstdorfin yhdistelmäkilpailussa 26:s. Kolme päivää myöhemmin hän sijoittui Toblachin 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 16:nneksi. Thornin uran parhaat maailmancup-sijoitukset ovat kahdeksannet sijat Falunin vapaan hiihtotavan sprintistä maaliskuulta 2018 ja Otepään perinteisen hiihtotavan sprintistä tammikuulta 2019. Thorn ilmoitti uransa lopettamisesta huhtikuussa 2021. ==Lähteet== * === Viitteet === Luokka:Ruotsalaiset maastohiihtäjät Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Maria Feodorova

Maria Aleksejevna Feodorova (synt. Jonova 9. huhtikuuta (J: 28. maaliskuuta) 1859 Pietari, Venäjän keisarikunta – 1934 Helsinki) oli venäläinen maisemamaalari ja viimeisinä vuosinaan myös ikonimaalari. == Elämäkerta == Maria Feodorova syntyi kirjanpitäjän perheeseen Pietarin lähistöllä. Hän opiskeli Pietarin taiteen edistämisliiton piirustuskoulussa vuodesta 1878 alkaen. Vuodesta 1881 hän opiskeli vapaaopiskelijana Pietarin taideakatemiassa muun muassa Ivan Ivanovitsh Shishkinin oppilaana, mutta ei suorittanut akatemian tutkintoa. RGIA F. 79. Op. D. 1881. D. 168. Vuonna 1890 hänet palkittiin taideakatemian pienellä ja vuonna 1891 suurella palkintomitalilla. Vuonna 1892 hän valmistui tyttökoulun piirustuksenopettajakoulutuksesta. Hän matkusti paljon Venäjällä, muun muassa Volga-joella. Hän osallistui Pietarin taiteilijaseuran, Moskovan taidekasvattajayhdistyksen ja taideakatemian näyttelyihin. Vuonna 1898 Ivan Aivazovski lähetti taideakatemian neuvostolle vetoomuksen arvonimen myöntämiseksi hänen taiteellisista saavutuksistaan. Feodorova muutti Suomeen vallankumouksen jälkeen 1920-luvun alussa. Vuonna 1923 hän järjesti yhteisiä näyttelyitä Grigor Auerin (1882–1967) kanssa Viipurissa ja Strindbergin salongissa Helsingissä. Vuodesta 1933 hän oli venäläisten taiteilijoiden yhdistyksen jäsen ja osallistui maisemamaalauksillaan seuran ensimmäiseen näyttelyyn vuonna 1933. Vuonna 1936 esitettiin yhdistyksen iltatilaisuudessa V. P. Szczepanskin taiteilijasta kertova esitys Venäjän maisemamaalarit. == Tuotanto == Maria Feodorovan tunnetuin teos on hänen vuonna 1891 maalaamansa Huono sää, jonka Pavel Tretjakov hankki samana vuonna galleriaansa. Venäjän taiteen historia, jonka on laatinut akateemikko I.E. Grabar, Volume X, Book 1, ed. "Science", M., 1968, s. 177 Tretjakovin galleria. 1800-luvun maalausten luettelo – 1900-luvun alku (vuoteen 1917 asti), M., Maalaustaide, 1984, s. 483 Teos Ilta on yksi taiteilijan keskeisistä teoksista, jota pidetään Pultavan taidemuseossa. Feodorovan maalauksia on myös Taganrogin ja Rjazanin museoissa sekä yksityisissä kokoelmissa Venäjällä ja Suomessa. Tiedosto:Maria Feodorova (1859-1934) 02.jpg|Maisema joen varrella Tiedosto:Maria Feodorova (1859-1934) 06.jpg|Rauhallinen hetki joen varrella Tiedosto:Maria Feodorova (1859-1934) 07.jpg|Kivet rannalla Tiedosto:Maria Feodorova (1859-1934) 03.jpg|Talvinen auringonlasku Hän on maalannut Vapahtajan ja Jumalan äidin ikonit Pyhän Nikolauksen kirkolle Helsingissä yhdessä tyttärensä Ludmila Platánin kanssa sekä Golgatan ja Shroudin ikonit Viipurin ortodoksiselle seurakunnalle. == Perhe == Feodorovan tytär oli taiteilija Ludmila V. Platán (s. Feodorova 5.8.1885 Pietari – 7.2.1944 Helsinki). Hän oli naimisissa Karl Waldemar Platánin (24.10.1890 Pietari – 7.2.1944 Helsinki) kanssa. Heillä ei ollut lapsia. Molemmat saivat surmansa Helsingin pommituksissa 7. helmikuuta 1944. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1934 kuolleet Luokka:Vuonna 1859 syntyneet Luokka:Ikonimaalarit Luokka:Suomen venäläiset Luokka:Venäläiset taidemaalarit
Madeleine Moreau

Marie-Madeleine Cécile Moreau (1. toukokuuta 1928 Hanoi, Ranskan Indokiina – 10. kesäkuuta 1995 Chuelles) oli ranskalainen uimahypääjä, olympiamitalisti ja Euroopan mestari. 3 metrin ponnahduslaudoissa kilpaillut Moreau saavutti olympiahopeaa Helsingissä 1952 ollen vielä vuonna 2019 ainoa ranskalainen uimahyppyjen olympiamitalistihttps://www.dna.fr/actualite/2016/08/07/plongeon- trois-bleus-et-un-milliard-de-chinois. Lontoon kesäolympialaisissa 1948 hän sijoittui seitsemänneksi. Vuosina 1947 ja 1950 Moreau voitti Euroopan mestaruudenhttp://www.gbrathletics.com/sport/swimecw.htm.Olympics at Sports- Reference.com == Lähteet == * Mady Moreau Bio, Stats, and Results Olympics at Sports-Reference.com === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Ranskalaiset uimahyppääjät Luokka:Ranskalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 1995 kuolleet
Paula Pope

Paula Jean Myers-Pope (11. marraskuuta 1934 Lackawanna, New York – 9. kesäkuuta 1995 Ventura, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen uimahypääjä ja olympiamitalisti. Myers, sittemmin Pope, saavutti kerroshypyistä olympiahopeaa Helsingissä 1952 ja Roomassa 1960 sekä olympiapronssia Melbournessa 1956. Roomassa hän saavutti hopeaa myös ponnahduslaudalla. Vuoden 1959 Pan-Amerikan kisoista hän voitti tuplamestaruuden.Olympics at Sports-Reference.com == Lähteet == * Paula Jean Myers-Pope Bio, Stats, and Results Olympics at Sports- Reference.com === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltalaiset uimahyppääjät Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 1995 kuolleet
Corazón indomable

Corazón indomable on televisioyhtiö Televisan esittämä meksikolainen TV-sarja. Sen päärooleissa ovat Ana Brenda Contreras, Daniel Arenas, Elizabeth Álvarez ja César Évora. ==Näyttelijät== == Aiheesta muualla == * Luokka:2010-luvun draamasarjat Luokka:Meksikolaiset draamasarjat Luokka:Televisan telenovelat
Jenny Nowak

Jenny Nowak (s. 20. elokuuta 2002) on saksalainen yhdistetyn hiihtäjä ja mäkihyppääjä. Nowak oli mukana Lahden nuorten MM-kilpailussa 2019 naisten mäkihypyn joukkuekilpailussa hopeaa voittaneessa joukkueessa. Yhdistetyssä hän on saavuttanut nuorten MM-kilpailuissa kultaa henkilökohtaisessa ja hopeaa joukkuekilpailussa 2020 sekä kultaa joukkuekilpailussa 2022. Nuorten olympialaisissa hän sai henkilökohtaisessa kilpailussa pronssia 2020. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän saavutti sekajoukkuekilpailussa hopeaa ja sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa 11:nneksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli yhdeksäs kaudella 2021–2022. Ensimmäisen maailmancupin palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen Schonachissa helmikuussa 2023. Hän oli kolmas Otepään yhteislähtökilpailussa helmikuussa 2025. Kauden 2022–2023 kokonaiscupissa hän sijoittui kahdeksanneksi ja kaudella 2023–2024 seitsemänneksi. Nowak on voittanut naisten yhdistetyn Alpen Cupin. Novak aloitti yhdistetyn harjoittelemisen vuonna 2009. == Lähteet == Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Saksalaiset mäkihyppääjät Luokka:Saksalaiset yhdistetyn hiihtäjät Luokka:Vuonna 2002 syntyneet
Hemibagrus punctatus

Hemibagrus punctatus on juovamonnien (Bagridae) heimoon kuuluva äärimmäisen uhanalainen kalalaji. Thomas Caverhill Jerdon kuvasi lajin tieteelle vuonna 1849. == Ulkonäkö ja koko == H. punctatuksella on punertavat, pyöreäreunaiset evät. Sillä on useita viiksisäikeitä. == Lähteet == Luokka:Monnikalat
Penisillamiini

Penisillamiini (C5H11SNO2) on aminohappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä Wilsonin taudissa ja raskasmetallimyrkytysten hoitamiseen. Sitä on käytetty myös reuman hoidossa, mutta uudemmat lääkkeet ovat korvanneet sen suurimmaksi osaksi. Penisillamiini kuuluu WHO:n ylläpitämään keskeisimpien lääkeaineiden luetteloon. ==Ominaisuudet ja käyttö== Huoneenlämpötilassa penisillamiini on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee veteen ja etanoliin. Penisillamiini on kiraalinen ja optisesti aktiivinen yhdiste. Sen kiertokyky S-enantiomeerille natriumhydroksidiliuoksessa on -63. Lääkeaineena käytettävä enantiomeeri on S eli D-enantiomeeri. R-eli L-enantiomeeri on myrkyllistä, koska se on pyridoksiiniantagonisti eli se estää pyridoksiinia koentsyyminään käyttävien entsyymien toimintaa. Penisillamiini muodostaa kelaatteja useiden metalli- ionien esimerkiksi kuparin, sinkin, lyijyn, elohopean ja kullan kanssa. Yhdisteen käyttö Wilsonin taudin hoidossa perustuukin siihen, että penisillamiini muodostaa vesiliukoisen kompleksin kupari-ionien kanssa ja ylimäärä kupari-ioneita poistuu elimistöstä virtsan mukana. Penisillamiinihoidosta on erityisesti hyötyä silloin, kuin potilas kärsii puutteellisesta maksan toiminnasta. Samasta syystä ainetta käytetään myös raskasmetallimyrkytyksissä vastamyrkkynä. Penisillamiinia on myös käytetty vakavan reuman hoidossa, koska se kelatoi kupari-ioneita, lisää kollageenin biosynteesiä ja vaikuttaa ihmisen elimistön immuunivasteeseen.Stewart Wong: Immunotherapeutic Agents, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 5.3.2019Burkhard Hinz, Conrad P. Dorn Jr., Tsung Ying Shen & Kay Brune: Anti-inflammatory–Antirheumatic Drugs. Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry., John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 5.3.2019. Aineen suhteellisen suuren myrkyllisyyden ja osittain kiistanalaisen tehokkuuden vuoksi sen käytöstä reuman hoidossa on nykyään pääasiassa luovuttu. ==Haittavaikutukset== Penisillamiinilla on useita haittavaikutuksia. Tyypillisimmät haittavaikutukset ovat iho-oireet kuten ihottuma, kuumeilu ja huonovointisuus. Näitä esiintyy 10-3 %:lla potilaista. Vakavimpia penisillamiinin aiheuttamia haittavaikutuksia ovat myastenia gravis, munuaistoksisuus ja luuydintoksisuus. Luuydinsupressio vähentää verisolujen tuotantoa. Haittavaikutukset voivat olla niin vakavia, että hoito joudutaan lopettamaan. ==Valmistus== Penisillamiinia voidaan valmistaa penisilliinistä ja se on useiden penisilliinien aineenvaihduntatuote. Teollisesti sitä valmistetaan tyypillisesti prosessilla, jonka ensimmäinen vaihe on isobutyraldehydin, rikin ja ammoniakin välinen reaktio. Reaktiossa muodostuu 5,5‐dimetyyli‐2‐isopropyltiatsoliinia, joka reagoi vetysyanidin kanssa 4-syano-5,5‐dimetyyli‐2‐isopropyltiatsoliini. Tämä tuote hydrolysoidaan happamissa olosuhteissa penisillamiiniksi. Tuote on raseeminen seos, josta enantiomeerit erotetaan resoluution avulla. ==Lähteet== Luokka:Aminohapot Luokka:WHO:n tärkeimmät lääkkeet Luokka:Reumalääkkeet
Tatjana Volosožar

Tatjana Andrejevna Volosožar (, ; s. 22. toukokuuta 1985 Dnepropetrovsk, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalaissyntyinen, uransa huippuvuosina Venäjää edustanut taitoluistelija. Hän on voittanut joukkuekilpailussa olympiakultaa sekä pariluistelussa olympiakultaa, maailmanmestaruuden ja neljä Euroopan-mestaruutta. Hänen parinaan ovat luistelleet Ukrainan edustajina Petr Hartšenko ja Stanislav Morozov sekä Venäjän edustusvuosina Maksim Trankov. == Ura == Volosožar osallistui 2000-luvun alussa Petr Hartšenkon parina juniorien maailmanmestaruuskilpailuihin neljä kertaa ja sijoittui parhaimmillaan viidenneksi vuonna 2004. Samana vuonna pari voitti aikuisten Ukrainan- mestaruuden. Vuonna 2003 he sijoittuivat aikuisten EM-kilpailuissa seitsemänneksi ja MM-kilpailuissa 17:nneksi. Vuonna 2004 he olivat MM- kilpailuissa sijalla 14. Kaudelle 2004–2005 Volosožarin pariksi tuli Stanislav Morozov. He voittivat ensimmäisellä kaudellaan Ukrainan-mestaruuden sekä sijoittuivat EM-kilpailuissa viidenneksi ja MM-kilpailuissa kymmenenneksi. Vuonna 2006 he sijoittuivat Torinon olympialaisissa 12:nneksi ja saman vuoden MM-kilpailuissa jälleen kymmenenneksi. Vuoden 2007 saavutuksia olivat Ukrainan-mestaruus, EM-kilpailujen viides sija ja MM-kilpailujen neljäs sija. Vuonna 2008 Volosožar ja Morozov voittivat Ukrainan-mestaruuden sekä sijoittuivat EM-kilpailuissa neljänneksi ja MM-kilpailuissa yhdeksänneksi. Vuoden 2009 EM-kilpailuissa he sijoittuivat neljänneksi ja saman vuoden MM- kilpailuissa kuudenneksi. Vuoden 2010 tuloksia olivat Ukrainan-mestaruus, neljäs perättäinen nelossija EM-kilpailuissa ja kahdeksas sija Vancouverin olympialaisissa. Paria valmensi viimeisinä vuosina saksalainen olympiamitalisti ja maailmanmestari Ingo Steuer. Morozovin lopetettua uransa Volosožar siirtyi EM-mitalisti Maksim Trankovin pariksi edustamaan Venäjää. Vuonna 2011 Volosožar ja Trankov voittivat Venäjän-mestaruuden ja saavuttivat MM-hopeaa. Vuonna 2012 he voittivat Euroopan-mestaruuden mutta jäivät MM- kilpailuissa niukasti hopealle oltuaan lyhytohjelmassa vasta kahdeksantena ja noustuaan vapaaohjelman parhaalla suorituksella ylemmäs. Vuonna 2013 he voittivat Venäjän-mestaruuden, Euroopan-mestaruuden, maailmanmestaruuden ja Grand Prix -finaalin. Vuonna 2014 he voittivat Euroopan-mestaruuden ja Sotšissa olympiakultaa. Olympialaisissa he voittivat pariluistelukullan lisäksi joukkuekilpailun kultaa Venäjän joukkueessa. Volosožarilta jäi kausi 2014–2015 väliin Morozovin olkapäävamman takia. Vuonna 2016 he voittivat vielä Venäjän-mestaruuden ja neljännen Euroopan-mestaruutensa. MM-kilpailuissa he jäivät kuudenneksi. Paria valmensivat Nina Mozer ja Volosožarin entinen luistelupari Stanislav Morozov. == Yksityiselämä == Volosožar ja Trankov avioituivat elokuussa 2015. Heille syntyi tytär helmikuussa 2017. == Lähteet == Luokka:Ukrainalaiset taitoluistelijat Luokka:Venäläiset taitoluistelijat Luokka:Venäläiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jättiläismaakotilot

Jättiläismaakotilot eli akaattikotilot eli jättietanat (Achatinidae) on kotiloheimo, jonka lajeja tavataan Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. == Luokittelu == Jättiläismaakotilot jaetaan 12 alaheimoon, minkä lisäksi on pari sukupuuttoon kuollutta sukua ilman alaheimoa: * Heimo: Jättiläismaakotilot (Achatinidae) ** Alaheimo: Achatininae ** Alaheimo: Coeliaxinae ** Alaheimo: Cryptelasminae ** Alaheimo: Glessulinae ** Alaheimo: Opeatinae ** Alaheimo: Petriolinae ** Alaheimo: Pyrgininae ** Alaheimo: Rishetiinae ** Alaheimo: Rumininae ** Alaheimo: Stenogyrinae ** Alaheimo: Subulininae ** Alaheimo: Thyrophorellinae ** Suku: †Arabicolaria ** Suku: †Pacaudiella == Lähteet == Luokka:Maakeuhkokotilot
Chilonopsis

Chilonopsis on sukupuuttoon kuollut jättiläismaakotiloiden (Achatinidae) heimoon kuuluva kotilosuku. == Lajit == Sukuun kuuluu 8 lajia: * †Chilonopsis blofeldi * †Chilonopsis exulatus * †Chilonopsis helena * †Chilonopsis melanoides * †Chilonopsis nonpareil * †Chilonopsis subplicatus * †Chilonopsis subtruncatus * †Chilonopsis turtoni Luokka:Maakeuhkokotilot Luokka:Sukupuuttoon kuolleet eläimet
Summeri

Summeri on ääntä tuottava koje, joka voi olla mekaaninen, sähkömekaaninen tai pietsosähköinen. Sen tyypillisiä käyttötarkoituksia ovat hälyttimet, ajastimet ja käyttäjän merkinannon, kuten hiiren napsautuksen tai näppäimen painalluksen, vahvistusmerkki. == Historia == === Sähkömekaaniset === Joseph Henry keksi sähköisen summerin vuonna 1831. Niitä käytettiin eniten varhaisissa ovikelloissa, kunnes ne väistyivät 1930-luvun alussa pehmeämmän äänensävyn musikaalisten merkkiäänten tieltä. === Pietsosähköiset === Japanilaiset valmistajat keksivät pietsosähköisen summerin (kutsutaan myös pietsosummeriksi), jota käytettiin monissa tuotteissa 1970-80-luvuilla. Tämä edistysaskel oli pääosin japanilaisten valmistajien yhteistyössä tekemien ponnistusten ansiota. Ne perustivat vuonna 1951 bariumtitanaatin sovellusten tutkimustoimikunnan, mikä mahdollisti valmistajien toimimisen täydessä yhteistyössä, jolloin syntyi useita pietsosähköisiä keksintöjä. == Tyypit == === Sähkömekaaniset === Varhaiset summerit perustuivat sähkömekaaniseen järjestelmään, joka oli samanlainen kuin sähköisissä soittokelloissa: ainoastaan kumistin puuttui. Summereissa voitiin käyttää relettä, joka oli yhdistetty katkaisemaan oma käyttövirtansa, mikä aiheutti kosketinten pirisemisen. Nämä kojeet kiinnitettiin usein seinään tai kattoon, jolloin niitä voitiin käyttää kaikukoppina. Englanninkielinen sana "buzzer" on peräisin sähkömekaanisten summereiden rahinasta. === Mekaaniset === Mekaanisia summereita käytetään esimerkiksi ovikelloissa ja sähköiskua jäljittelevinä, kätellessä käytettävinä pilailuvälineinä (englanniksi joy buzzer). === Pietsosähköiset === Pietsosähköistä summeria voidaan ohjata värähtelypiirillä tai muulla äänisignaalin lähteellä, ja siinä käytetään pietsosähköistä äänenvahvistinta. Napsahdus, pirinä ja piippaus ovat yleisiä ääniä, joita käytetään ilmaisemaan, että painiketta on painettu. alt=|pienoiskuva|Valmiin kovaäänisen sisäpuolta, jossa näkyy pietsosähköinen levysummeri, jossa on kolme kohtiota, joista yksi on takaisinkytkentäkohtio (keskellä oleva pieni kohtio, joka on kytketty kuvassa punaisella johdolla) sekä oskillaattori, jota tarvitaan summerin itsenäiseen käyttöön. Pietsosähköinen summeri on riippuvainen kaikukopan resonanssista tai Helmholtzin resonanssista tuottaakseen kuultavissa olevan piippauksen.http://www.puiaudio.com/resources- white-papers-helmholtz.aspx == Nykyaikaiset sovellukset == Vaikka tekniikan kehitys on tehnyt summereista epäkäytännöllisiä, niille ja niiden kaltaisille virtapiireille on yhä käyttöä. Nykypäivän käyttökohteita ovat esimerkiksi: * Käyttö uutuudenviehätyksen vuoksi * Tuomaristot * Opetustarkoitukset * Merkinantolaitteet * Sähköiset tahtimittarit * Visailuohjelmien äänimerkit * Mikroaaltouunit ja muut kodinkoneet * Urheilutapahtumat kuten koripallopelit * Sähköiset hälyttimet * Käteltäessä käytettävät, sähköiskua muistuttavan tunteen aiheuttavat pilailulaitteet == Lähteet == Luokka:Kellot (soittimet)
Azurina

Azurina on koralliahventen heimoon kuuluva kalasuku. Se on kuvattu tieteelle vuonna 1898. == Lajit == Sukuun kuuluu seuraavat kaksi lajia: * Galapagosinneitokala (Azurina eupalama) * Pääskyneitokala (Azurina hirundo) == Lähteet == Luokka:Koralliahvenet
Bjarne Axelsen

Bjarne Axelsen (s. 1974) on tanskalainen pöytäjääkiekkoilija ja Kansainvälisen pöytäjääkiekkoliiton ITHF:n presidentti. Hän edustaa Katran-nimistä seuraa. Axelsen on tällä hetkellä pöytäjääkiekon maailmanrankingissa sijalla 56. == Ura == Axelsen aloitti pelaamisen vuonna 1989. Ensimmäisen virallisen turnauksensa hän pelasi ollessaan 15 vuoden ikäinen. Vuonna 2007 hän voitti Swiss Openin. Vuotta myöhemmin Axelsen voitti Aarhus Openin finaaleissa tanskalaisen Anette Engelin. Vuoden 2009 Slovenia Open-kilpailuista Axelsen voitti hopeaa hävittyään finaalin kroatialaiselle Kristijan Curkovicille. Slovania Open 2010 oli puolestaan edellisen vastakohta; Axelsen pokkasi kullan Curkovicin jäädessä toiselle sijalle. Ruotsinmestaruuskilpailuissa vuonna 2011 Axelsen pääsi kymmenen parhaan joukkoon. Axelsen voitti Slovenia Openin jo toisen kerran perätysten vuonna 2011, tällä kertaa finaalissa tšekkiläisen Michal Zunkan. Vuonna 2012 Axelsen voitti Istra Openin, kun finaalissa kaatui Bernard Rjavec. Axelsenin kenties tunnetuin vastustaja Kristijan Curcovic voitti kilpailuista pronssia. Curcovic voitti Axelsenin jälleen kerran Slovenia Openissa 2012 Anze Bozicin voittaessa pronssia. Norway Openissa 2013 Axelsen voitti pronssia. Vuotta myöhemmin Axelsen voitti samaisesta kilpailusta hopeaa. Eniten pisteitä Axelsen on saanut vuoden 2011 ruotsinmestaruuskilpailuista (815). == Saavutukset == Järjestysmaa Saavutus Vuosi Sveitsi Swiss Openin voitto 2007 Tanska Aarhus Openin voitto 2008 Slovenia Slovenia Openin voitto 2010, 2011 Kroatia Istra Openin voitto 2012 == Lähteet == Luokka:Tanskalaiset pöytäjääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Henkilöliikenne

Henkilöliikenne on henkilöiden liikkumista paikasta toiseen erilaisin kulkutavoin. Esimerkiksi kävely, pyöräily, autoilu tai kulkeminen joukkoliikennevälineellä tai taksilla ovat henkilöliikennettä Henkilöliikenteen palveluiden sanasto Liikenneviraston oppaita 1/2018. Liikennevirasto 2018. Julkisen liikenteen matkoista 60% kuljetaan linja- autolla. ==Kotimaan henkilöliikenteen määriä== Kotimaan matkat v. 2010-2011 v. 2016 Muutos Matkaluku (kpl/henkilö/vrk) 2,89 2,73 -5,5% Matkojen keskipituus (km/vrk) 14,3 14,9 4,2% Matkojen yhteispituus (km/vrk) 41,4 40,7 -1,7% Liikkumiseen käytetty aika (min/hlö/vrk) 65,5 73,4 12,1% Matkan keskimääräinen kesto (min) 22,7 26,9 18,5% == Lähteet == * https://www.motiva.fi/ratkaisut/kestava_liikenne_ja_liikkuminen/perustietoa_liikenteesta/henkiloliikenteen_maara *Henkilöliikennetutkimus 2016 Liikennevirasto 2018 *Henkilöliikennetutkimus 2010-2011 Liikennevirasto 2012 === Viitteet === *
Espoon sairaala

Espoon sairaala on Espoon kaupungin sairaala, joka sijaitsee Karvasmäen kaupunginosassa. Sairaala aloitti toimintansa 7. maaliskuuta 2017. Espoon sairaalan toiminnasta vastaa Länsi-Uudenmaan hyvinvointialue. Sairaala korvasi Puolarmetsän ja Muuralan sairaalat, Jorvin terveyskeskusosastot ja Kauniaisten ja Kirkkonummen terveyskeskussairaalat. Espoon sairaalan vieressä sen itäpuolella on HUS-yhtymän Jorvin sairaala. Sairaalat ovat tiiviissä yhteistyössä, ja HUS on vuokrannut Espoon sairaalasta tiloja käyttöönsä. Espoon ja Jorvin sairaaloiden välillä on katettu kulkuyhteys ja sairaaloiden yhteiset pysäköintitilat ovat Espoon sairaalan yhteydessä. Sairaala-aluetta kutsutaankin Jorvin sairaalakampukseksi. == Sairaalan osastot == Espoon sairaalassa on 270 potilaspaikkaa sekä viisi osastoa. Sairaala on erikoistunut ikääntyneiden Espoon, Kauniaisten ja Kirkkonummen asukkaiden hoitoon ja kuntoutukseen. === HUS:ille vuokratut tilat === Kun Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiirin Kätilöopiston sairaalan synnytystoiminta loppui sairaalarakennuksen sisäilmaongelmien takia lokakuussa 2017, ohjattiin Kätilöopiston synnytykset aluksi Jorvin sairaalaan ja Naistenklinikalle. HUS vuokrasi Espoon sairaalasta käyttöönsä korvaavia tiloja, joihin tehtiin tarvittavat muutostyöt. Synnytykset ja synnyttäneiden vuodeosastot Jorvin sairaalasta siirtyivät Espoon sairaalaan helmikuussa 2018; Jorviin jäi yksi synnyttäneiden vuodeosasto. == Taide == Espoon sairaalassa on panostettu taiteeseen, sairaalassa on useita tilausteoksia ja lisäksi töitä Espoon modernin taiteen museon Emman kokoelmista. Muun muassa sairaalan pääsisäänkäynnin lähellä on Oona Tikkaojan ulkoveistos Helix ja sairaalan sisääntuloaulassa Hanna Vihriälän lasiteos Ketohanhikki. Sairaalan taidehankinnat valmistuivat vuonna 2017 Sairaalakampuksella on myös varhaisempaa taidetta: Jorvin sairaalan ajorampin vieressä on Auli Korhosen teos Healing Spirit and Water (2006) ja Espoon sairaalan ja Keinumäen koulun välisellä nurmialueella on Barbara Tieahon teos Elon kaaret (1999). == Lähteet == *Espoon sairaalan kotisivut *HUS:in synnytysosasto === Viitteet === Luokka:Espoon sairaalat Luokka:Espoon terveysasemat, terveyskeskukset ja terveyskeskuspäivystykset Luokka:Karvasmäki Luokka:HUS