EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Suomen Metsätieteellinen Seura

Suomen Metsätieteellinen Seura (SMS) on 30. huhtikuuta 1909 perustettu seura, jonka tarkoituksena on edistää Suomen metsäntutkimusta.http://www.metsatieteellinenseura.fi/ Seuran ensimmäisenä puheenjohtajana toimi tuolloinen Metsähallituksen ylijohtaja Peter Woldemar Hannikainen. Seura toimii metsäntutkimuksen alalla työskentelevien tutkijoiden ja myös tutkimuksesta kiinnostuneiden henkilöiden yhdyssiteenä. Seuralla on noin 500 varsinaista jäsentä ja lisäksi suomalaisia ja ulkomaisia kunniajäseniä. Monet yhteisöt ovat seuran kannattajajäseniä. Toimintaorganisaatioon kuuluvat jäsenkokousten lisäksi aihekeskeisesti kokoontuvat yksiköt: Itä-Suomen metsäntutkimusseura, Metsäbiologian kerho, Metsäekonomistiklubi, Metsäteknologisen tutkimuksen yhteistyöelin ja Taksaattoriklubi.http://www.metsatieteellinenseura.fi/klubit Seuralla on myös oma kirjasto, jonne tulee vuosittain tuhatkunta julkaisua eri puolilta maailmaa. Seura jakaa myös apurahoja nuorille metsäntutkijoille ja palkitsee parhaat pro gradu -tutkielmathttp://www.metsatieteellinenseura.fi/apurahat. == Julkaisutoiminta == Seura julkaisee metsäntutkimuksen tuloksia. Seura on julkaissut englanninkielistä Silva Fennicaa vuodesta 1926 ja siihen sulautettua Acta Forestalia Fennica -julkaisua vuosina 1913–1999Acta Forestalia Fennica (Helda-julkaisuarkistossa). Vuonna 1994 yhdistettiin Seuran ja Metsäntutkimuslaitoksen tieteellinen julkaisutoiminta, jolloin seurasta tuli myös Metsätieteellisen aikakauskirjan (siihen asti Folia ForestaliaFolia Forestalia (Jukuri-julkaisuarkistossa)) julkaisija. Edellisten lisäksi seuran julkaisuihin on kuulunut metsäntutkimusta esitteleviä ja tukevia julkaisuja ja metsäterminologisia sanakirjoja. == Lähteet == * Suomen Metsätieteellinen Seura: Suomen Metsätieteellinen Seura -esite * Suomen Metsätieteellinen Seura === Viitteet === Luokka:Suomalaiset tiedeyhdistykset Luokka:Metsätieteet
Hossam Ghaly

Hossam Ghaly (s. 15. joulukuuta 1981 Kafr El Sheikh, Egypti) on egyptiläinen jalkapalloilija, joka edustaa Saudi-Arabialaista jalkapallojoukkue Nassr Saudi Clubia. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. ==Ura== Al-Ahlyn nuorisojoukkueesta edustusjoukkueeseen vuonna 2001 murtautunut Ghaly siirtyi Feyenoord Rotterdamiin vuonna 2003. Kolmen vaivalloisen kauden jälkeen Alankomaissa Ghaly siirtyi tammikuussa 2006 Tottenhamiin. Toukokuussa 2007 Ghaly sai kyseenalaisella teollaan Tottenhamin kannattajien vihan ylleen. Toukokuisessa pelissä hänet vaihdettiin kentälle ja vielä myöhemmin samassa pelissä kentältä pois. Ghaly menetti hermokontrollinsa pois vaihtamisen johdosta ja heitti pelipaitansa kentälle, ikään kuin hän ei olisi arvostanut Tottenhamia seurana. Toistaiseksi tuo on jäänyt Ghalyn viimeiseksi peliksi Tottenhamissa. Tammikuussa 2008 Ghaly siirtyi loppukaudeksi lainalle Valioliigassa kaudella 2007/2008 pelanneeseen Derby Countyyn. Tammikuussa 2009 Tottenhamin manageri Harry Redknapp pyysi Tottenhamin faneilta että he antaisivat Ghalylle anteeksi ja unohtaisivat Ghalyn tempun.http://www.skysports.com/story/0,19528,11675_4752087,00.html 26\. tammikuuta 2009 Ghaly siirtyi Saudi-Arabiaan Nassr Saudi Clubiin.http://www.skysports.com/story/0,19528,11675_4852399,00.html Skysports. Viitattu 26.1.2009. ===Maajoukkueura=== Ghaly on edustanut Egyptin maajoukkuetta 31 kertaa. ==Lähteet== Luokka:Egyptiläiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon Afrikan mestarit Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Finnfrost

Finnfrost Oy oli Tuusulassa, Jusslan teollisuusalueella sijaitseva, pakasteiden hankintaan ja logistiikkaan erikoistunut pakkasvarasto. Se oli tasaosuuksin Inex Partnersin sekä Tuko Logistics Oy:n omistuksessa. Finnfrost Oy kuului Tuusulan suurimpiin työnantajiin. Yhtiön suurimmat asiakasryhmät olivat S-ryhmän, Suomen Lähikaupan sekä Wihurin, Stockmannin ja Heinon Tukun vähittäiskauppa- ja HoReCa-alan asiakkaat. Finnfrostin toimitusjohtajana toimi Markus Höglund. Finnfrostin vuonna 2000 Tuusulaan valmistuneita tiloja on jo kertaalleen jouduttu laajentamaan kasvavien markkinoiden myötä. Laajennusosa otettiin käyttöön kesäkuussa 2004. Nykyisin Finnfrostin vanhoissa tiloissa toimii vain Meira Nova. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset logistiikkayhtiöt Luokka:Tuusula
Musta norjanhirvikoira

Musta norjanhirvikoira () on norjalainen koirarotu, joka on harvinainen kotimaassaankin. Norjassa rekisteröidään noin 100 yksilöä vuosittain ja naapurimaassa Ruotsissa vain muutamia.Musta norjanhirvikoira. Suomen Harmaahirvikoirajärjestö. Haettu 12.1.2021. == Ulkonäkö == Musta norjanhirvikoira on harmaata sukulaistaan hieman pienirunkoisempi, pitkäraajaisempi ja lyhytkarvaisempi. Se on kiiltävänmusta, kippurahäntäinen tyypillinen pystykorva - vankkarakenteinen, ylväsryhtinen ja rungoltaan neliömäinen. Tunnusmerkkeihin lukeutuvat kiilamainen ja kuonoa kohti kapeneva pää, pystyt teräväkärkiset korvat ja yleensä tummanruskeat silmät. Karvapeite on tiheä ja karhea; peitinkarva on suora ja pitkä, aluskarva pehmeä. Urosten säkäkorkeus on 46–49 cm (ihanne 47 cm) ja narttujen 43–46 cm (ihanne 44 cm).Rotumääritelmä: Musta norjanhirvikoira. Suomen Kennelliitto, 19.5.1998. Haettu 12.1.2021. == Luonne ja käyttäytyminen == Rotu on tarmokas, rohkea ja peloton riistakoira. Harmaaseen muunnokseen verrattuna musta on luonteeltaan riidanhaluisempi, karumpi ja vähemmän lempeä. == Alkuperä == Musta norjanhirvikoira polveutuu saamelaisten koirista ja on hyvin samankaltainen kalixinkoiran kanssa.Lindholm, Åsa. Svenska Hundraser - Ett Kulturarv, s. 168. Sellin & Partner, Tukholma: 2008. ISBN 978-91-7055-366-0. Se on todennäköisesti sukua myös harmaalle norjanhirvikoiralle ja ruotsinlapinkoiralle – Norjassa kuvatuissa yksilöissä on havaittu selkeitä yhtäläisyyksiä lapinkoiran kanssa. Se on alun perin kotoisin Itä-Norjasta, missä sitä käytettiin hirven, karhun ja lintujen metsästykseen. Se tunnustettiin omaksi, harmaasta norjanhirvikoirasta erilliseksi rodukseen jo vuonna 1877, ja ensimmäinen rotumääritelmä laadittiin vuonna 1895. == Terveystilanne == KoiraNetin tilastojen mukaan yhdenkään koiran lonkkia, kyynäriä, polvia tai silmiä ei ole virallisesti tutkittu.Musta norjanhirvikoira: Terveystilastot 1988-2021. KoiraNet- jalostustietojärjestelmä. Haettu 12.1.2021. == Katso myös == * Harmaa norjanhirvikoira == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Rodun esittely ja muut tiedot Norjan järjestön sivulla *Kennelliiton rotumääritelmä (pdf) Luokka:FCI 5 Pystykorvat ja alkukantaiset koirat Luokka:SKL 5 Pystykorvat ja alkukantaiset koirat Luokka:Pystykorvat Luokka:Metsästyskoirat Luokka:Norjalaiset koirarodut
Enzo Francescoli

Enzo Francescoli Uriarte (s. 12. marraskuuta 1961http://www.fifa.com/worldfootball/statisticsandrecords/players/player=189880/ Montevideo) on uruguayalainen jalkapalloilija, joka lopetti uransa 1997. Hän edusti Uruguayn maajoukkuetta vuosien 1986 ja 1990 MM-lopputurnauksissa. Kaikkiaan hän pelasi maajoukkueessa 73 kertaa ja teki niissä 17 maalia vuosina 1982–1997http://www.rsssf.com/miscellaneous/uru-recintlp.html. == Ura == Francescolin ura alkoi uruguayalaisessa joukkueessa nimeltä Montevideo Wanderers. Francescoli edusti Uruguayn jalkapallomaajoukkuetta vuosien 1986 ja 1990 maailmanmestaruuskilpailuissa. Hän pelasi myös useita vuosia argentiinalaisessa River Platessa. Ranskassa hän edusti Racing Club de Parisia ja Olympique de Marseillea. Sieltä hän siirtyi Italiaan, jossa hän edusti Cagliaria ja Torinoa. Francescoli oli Zinedine Zidanen lapsuuden sankari ja Zidane nimesikin poikansa Enzoksi hänen mukaansa. Francescoli tunnettiin nimillä El Príncipe (Espanja) tai Le Prince (Ranska) jotka tarkoittavat prinssiä. Maaliskuussa 2004 Pelé nimesi hänet FIFA 100:aan, eli luetteloon 125 parhaasta elävästä jalkapalloilijasta. == Saavutuksia == * Etelä-Amerikan paras nuori pelaaja 1981 * Nehim Cup 1983 * Copa América 1983, 1987 ja 1995 * Etelä-Amerikan vuoden pelaaja 1984 * Argentiinan liigan maalikuningas 1985, 1986, 1994 ja 1996 * paras pelaaja Argentiinassa 1986 ja 1996 * Argentiinan mestaruus 1986 (Primera División ) * Copa Libertadores de América 1986 ja 1996 * Ranskan mestaruus 1990 (Ligue 1) * paras Ranskassa pelannut ulkomaalainen 1990 * Apertura 1994, 1996 ja 1997 * Clausura 1997 * Etelä-Amerikan supercup 1997 (Supercopa Sudamericana) == Lähteet == Luokka:Uruguaylaiset jalkapalloilijat Luokka:FIFA 100 Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ian Arkley

Ian Arkley (s. 1970) on brittiläinen metallimusiikin kitaristi-laulaja, joka tunnetaan parhaiten töistään yhtyeissä Seventh Angel, Ashen Mortality ja Paramaecium. Nykyisin hän soittaa yhtyeessä My Silent Wake. Ammatiltaan Arkley on veturinkuljettaja. ==Historia== Vuosina 1987–1992 Arkley soitti thrash metal -yhtyeessä Seventh Angel, joka julkaisi albumit The Torment (1990) ja Lament for the Weary (1992). Jälkimmäisestä albumista eräs kriitikko sanoi, että se "sisältää joitain hänen parhaita koskaan kuulemiaan kitarasooloja". Nick Bolton, Lament for the Weary -albumin uusintapainoksen saatekirjoitus Lament for the Weary -albumilla alkoi myös kuulua Ian Arkleyn kiinnostus doom metalia ja goottimusiikkia kohtaan. Seventh Angelin hajottua 1992 Arkley perusti goottilaisen death-doom metal -yhtyeen Ashen Mortalityn Melanie Boltonin kanssa vuonna 1993. Tuossa yhtyeessä Arkley alkoi harjoittaa murinalaulua ja goottirocktyylille ominaista matalaa, puhdasta baritonilaulua. Ashen Mortality julkaisi täyspitkät albumit Sleepless Remorse (1996) ja Your Caress (1998). Vuonna 1999 Arkley soitti sessiokitaristina australialaisessa doom metal -yhtye Paramaeciumissa albumilla A Time to Mourn. Vuonna 2005 Ashen Mortalityn hajottua Arkley perusti entisten jäsenten kanssa uuden goottilaisen death-doom metal -yhtyeen My Silent Waken. Yhtye julkaisi nimi-ep:n vuonna 2005 sekä täyspitkät albumit Shadow of Sorrow 2006 ja The Anatomy of Melancholy 2007. Ian Arkley teki myös yhdysvaltalaisen Visionaire-yhtyeen James Allinin kanssa yhteishankkeen nimellä Century Sleeper, joka julkaisi albumin Awaken (2006). Eräs Arkleyn nykyisistä yhtyeistä on myös hänen Alan Southornin kanssa perustamansa psykedeelinen rockyhtye The Other Window. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * My Silent Wake -yhtyeen kotisivut * Century Sleeper -yhtyeen kotisivut * The Other Window -yhtyeen kotisivut * Ashen Mortality -yhtyeen kotisivut * Seventh Angel -yhtyeen kotisivut * Luokka:Englantilaiset kitaristit Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
San Felipe

Saint Philip, São Filipe, tai San Felipe voi viitata seuraaviin: Henkilöt * Pyhä Filippus (), apostoli * Pyhä Filippos (), Apostolien teoissa mainittu evankelista * Pyhä Philip Neri Paikat Pohjois-Amerikassa ja Karibialla *Saint Philip Parish *San Felipe (Texas) *San Felipe (Yucatán) Paikkoja muualla *São Filipe, Kap Verde *San Felipe (Chile) *San Felipe (Retalhuleu), Guatemala *San Felipe (Zambales), Filippiinit *Castillo San Felipe), Minorca, Espanja *San Felipe (Venezuela) Laivoja *San Felipe, Espanjan laivaston ensimmäinen, vuonna 1690 valmistunut linjalaiva *San Felipe, Espanjan laivaston vuonna 1726 valmistunut linjalaiva *San Felipe, Espanjan laivaston vuonna 1743 valmistunut linjalaiva *San Felipe el Real, Espanjan laivaston vuonna 1716 valmistunut linjalaiva.
Glims

Glims eli Talomuseo Glims on vanha espoolainen maatila Karvasmäen kylässä Bembölessä. Glims on toiminut maatilana ainakin 1500-luvulta 1900-luvun alkuun saakka. Museoalueen muodostavat 11 alkuperäisillä paikoillaan olevaa rakennusta, joista vanhimmat ovat peräisin 1700-luvulta. Alue muutettiin museoksi vuonna 1958. Talomuseo Glims on osa KAMU Espoon kaupunginmuseota. Glims sijaitsee keskellä Espoota, lähellä Jorvin sairaalaa ja lähellä entistä Helsinki-Turku valtatietä eli niin sanottua Kuninkaantietä. Talon lähellä virtaa Glimsinjoki. == Historia == Ensimmäinen nimeltä tunnettu isäntä Glimsissä oli Peder Nilsson, josta on tieto vuodelta 1540. Vanhimmat rakennukset ovat 1700-luvulta peräisin olevat luhtiaitta ja päärakennus. Talon on omistanut Lönnbergin suku 1807—1950. Glims on ollut toimiva maatila vielä 1900-luvun alussa. Glimsissä on ollut kestikievari ainakin kolmeen otteeseen 1700- ja 1800-luvuilla. Museona Glims on ollut vuodesta 1958. Talomuseo Glimsissä järjestetään vaihtuvia näyttelyitä sekä tapahtumia, kuten työnäytöksiä ja opastuksia. Päärakennuksessa on myös museopuoti ja alapihalla kahvila. == Rakennukset == Glimsin kaksi asuinrakennusta ja luhtiaitta muodostavat oman yhtenäisen pihapiirinsä. Tuparakennuksessa voi tutustua 1800-luvun lopun asumiseen. Rakennuksessa on myös kestikievarihuone. == Galleria == Tiedosto:Glims mainbuilding.JPG|Museon päärakennus Tiedosto:Glims - Fabric making.JPG|Pellavan valmistukseen käytettyjä välineitä esillä museossa tallin ylisillä. Tiedosto:Glims - cabin of Tilkki-Vihtori.JPG|Tilkki- Vihtorin tupa == Lähteet == *Espoon kaupunginmuseo: Glims talomuseo: Elämyksiä eilisestä. === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Espoon kaupunki: Talomuseo Glims * Glimsin virtuaalinäyttely * Talomuseo Glimsin Facebook-sivu Luokka:Espoon museot Luokka:Karvasmäki Luokka:Suomen 1700-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Patton

Patton voi tarkoittaa seuraavia: ;henkilöitä: * Brad Patton (s. 1972), australialainen taitoluistelija ja pornonäyttelijä * Candice Patton (s. 1988), yhdysvaltalainen näyttelijä * Charlie Patton (1891–1934), yhdysvaltalainen delta-blues -laulaja ja -kitaristi * Chris Patton (s. 1971), yhdysvaltalainen näyttelijä ja ääninäyttelijä * Chuck Patton, yhdysvaltalainen animaatio- ohjaaja ja animaattori * Darvis Patton (s. 1977), yhdysvaltalainen pikajuoksija * Fiona Patton (s. 1962), kanadalainen kirjailija * George S. Patton Sr. (1833–1864), yhdysvaltalainen sotilas, Amerikan konfederaation armeijan eversti * George S. Patton (synt. George William Patton, 1856–1927), yhdysvaltalainen poliitikko ja asianajaja * George S. Patton Jr. (1885–1945), yhdysvaltalainen panssarikenraali * Mark Patton (s. 1964), yhdysvaltalainen näyttelijä * Mel Patton (1924–2014), yhdysvaltalainen pika- ja viestijuoksija, olympiavoittaja * Mike Patton (s. 1968), yhdysvaltalainen metallimusiikin laulaja * Paula Patton (s. 1975), yhdysvaltalainen näyttelijä * Peter Patton (1876–1939), brittiläinen jääkiekkoilija ja urheiluvaikuttaja * Robert M. Patton (1809–1885), yhdysvaltalainen Whig-poliitikko, Alabaman kuvernööri 1865–1867. * Will Patton (s. 1954), yhdysvaltalainen näyttelijä ;muita merkityksiä: * Panssarikenraali Patton, elokuva vuodelta 1970 * kenraali George S. Pattonin mukaan nimensä saaneita yhdysvaltalaisia panssarivaunuja: ** M47 Patton ** M48 Patton ** M60 Patton
Assi Koivisto

Assi Elina Koivisto-AllonenFonecta Finder (s. 20. toukokuuta 1957 Turku) on presidentti Mauno Koiviston ja Tellervo Koiviston tytär. Hän on vanhempiensa ainoa lapsi. Assi Koivisto on koulutukseltaan ekonomi ja työskenteli Access Partners Oy:n toimitusjohtajana. Koiviston ensimmäinen puoliso oli liikemies Jari Komulainen. Toinen ja nykyinen puoliso on diplomi-insinööri Heikki Allonen. Koivistolla ei ole omia biologisia lapsia, mutta perheeseen kuuluvat Allosen kaksi lasta hänen edellisestä avioliitostaan. Vuoden 1982 presidentinvaalissa Koivisto valittiin isänsä valitsijamieheksi Uudenmaan läänin vaalipiiristä. Muutoin hän ei ole osallistunut politiikkaan. Koivisto voitti Suomen mestaruuden painonnostossa 60-vuotiaiden naisten 55 kilon sarjassa vuoden 2019 huhtikuussa tempauksen ja työnnön yhteistuloksella 58 kiloa. Hän alkoi nostaa painoja kärsittyään selkäkivuista, joihin se auttoi. Vuonna 2022 hän voitti yli 65-vuotiaiden alle 55 kilon sarjassa maailmanmestaruuden. == Lähteet == Luokka:Mauno Koivisto Luokka:Suomen presidenttien lapset Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Rosenbad

Rosenbad on Ruotsin pääkaupungin Tukholman keskustassa sijaitseva rakennus. Rakennuksessa sijaitsevat muun muassa Ruotsin pääministerin työtilat sekä useita Ruotsin hallituksen tiloja. Rosenbad sijaitsee Norrmalmilla Norrströmin pohjoisrannalla Riksbron-sillan ja Drottninggatanin länsipuolella. Jugend- tyyliä edustava Rosenbad rakennettiin vuosina 1899–1904, ja sen suunnitteli arkkitehti Ferdinand Boberg. Kyseessä oli alkujaan liike- ja asuinrakennus, jonka toisessa osassa toimi Nordiska Kreditbanken -pankki ja toisessa Rosenbad-ravintola. Talon julkisivu on joelle päin. Rakennus saneerattiin Ruotsin hallituksen kanslian käyttöön vuonna 1981.Fredric Bedoire: Stockholms byggnader: Arkitektur och stadsbild, s. 69. Norstedts, Tukholma 2012. Jo sitä ennen tiloissa oli toiminut pitkään kauppaministeriö. Rosenbad sijaitsee lähellä Ruotsin pääministerin virka-asuntoa, Sagerin taloa. Ruotsin valtiopäivätalo on suoraan Rosenbadia vastapäätä Helgeandsholmenin saarella. Myös Tukholman kuninkaanlinna sijaitsee rakennuksen lähettyvillä. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Tietoa Rosenbadista Regeringskanslietin sivuilla Luokka:Ruotsin hallintorakennukset Luokka:Tukholman rakennukset ja rakennelmat Luokka:Norrmalm
Venäläis-eurooppalainen laika

Venäläis-eurooppalainen laika () on venäläinen koirarotu. == Ulkonäkö == Venäläis-eurooppalainen laika on pienin laika. Se on keskikokoinen, vankkarakenteinen pystykorva. Sen pää on kolmiomainen, silmät vinot ja häntä kaartuva. Niskassa on karvapeitteen muodostama kaulus. Suora karvapeite on yleensä väriltään mustavalkoinen, mutta myös harmaa, musta, pippuri & suola ja valkoinen ovat mahdollisia. Uroksen ihannekorkeus on 56 cm ja nartun 52 cm. == Luonne ja käyttäytyminen == Venäläis-eurooppalainen laika on luonteeltaan eloisa ja arvonsa tunteva koira. Sillä on tarkka haju-, näkö- ja kuuloaisti ja sen suunnistusvaisto on erinomainen. == Alkuperä == Venäläis-eurooppalaisen laikan esi-isät olivat metsästyspystykorvia, joita eli Venäjän Euroopan puoleisilla alueilla. Desmond Morriksen mukaan jalostukseen käytettiin myös aggressiivisena tunnettua rotua nimeltä Utchak Sheepdog, jotta luonteen "raivokkuus" ja ulkoinen koko kasvaisivat.Morris, Desmond. Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds, s. 711. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont. Aiemmin suuret siitoskennelit olivat varsin yleisiä. Tämä koirarotu muistuttaa hyvin paljon karjalankarhukoiraa, mutta on sirompi kaikkea riistaa metsästävä koira. == Terveys == Rodun terveys on melko hyvä, ja se on ulkoisilta piirteiltään liioittelematon peruskoira. == Lähteet == * ПлемЗавод лаек. породы Русско-европейской и западносибирской лайки (лайка LZS & LRE) *Ulla Kokko: Koirien pikkujättiläinen. WSOY 2004. *Suomen laikajärjestö *Kennelliiton virallinen rotumääritelmä (pdf) ===Viitteet=== Luokka:FCI 5 Pystykorvat ja alkukantaiset koirat Luokka:SKL 5 Pystykorvat ja alkukantaiset koirat Luokka:Pystykorvat Luokka:Metsästyskoirat Luokka:Venäläiset koirarodut
Matthew Perry (upseeri)

Matthew Calbraith Perry (1794–1858) oli Yhdysvaltain laivaston kommodori, joka osallistui Kanagawan sopimuksen solmimiseen 1854. Sopimuksella Japanin tietyt satamat avattiin myös ulkomaisille aluksille. Hänen mukanaan olleita neljää sotalaivaa, Mississippiä, Plymouthia, Saratogaa ja Susquehannaa, kutsutaan Japanissa nimellä kurofune, ”Mustat laivat”. Ennen lähtöään Japaniin Perry osallistui aktiivisesti laivaston kehittämiseen. Hän loi sille koulutusjärjestelmän ja ajoi kaluston modernisointia höyrylaivojen aikakaudelle. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltalaiset sotilaat Luokka:Edo-kausi Luokka:Vuonna 1794 syntyneet Luokka:Vuonna 1858 kuolleet Luokka:Yhdysvaltalaiset merimiehet
Parempi kuin Beckham

Parempi kuin Beckham on romanttinen urheilukomediaelokuva, jonka pääosissa ovat Parminder Nagra, Keira Knightley ja Jonathan Rhys Meyers. Elokuva valmistui vuonna 2002. == Juoni == Jesminder (Nagra) asuu Lontoossa ja on maahanmuuttaja toisessa polvessa. Jesminderin koko perhe on intialainen, ja se tarkoittaa etteivät tytön vanhemmat ja sukulaiset hyväksy tytön rakkautta jalkapalloon, vaan tahtovat tämän opettelevan ruoanlaittoa. Englantilainen poikatyttö Jules (Knightley) kuitenkin näkee Jessin pelaavan puistossa ja pyytää tätä tulemaan tämän jalkapallojoukkueen Hounslow Harriersien pääsykokeisiin. Jess pääsee sisälle ja rupeaa käymään harjoituksissa väittäen vanhemmilleen että hän käy kesätöissä. Lopulta vanhemmat kuitenkin saavat selville että tyttö on pelannut salaa jalkapalloa ja pitävät huolen ettei sellainen toistu. Tämä ei kuitenkaan ole Jessin ainoa huoli: kun Hounslow Harriersien pelimatkalla Saksassa valmentaja Joen (Rhys Meyers) ja Jessin suhde lähenee, mistä Jules ei pidä, ystävysten välit katkeavat. Tämän lisäksi Julesin äiti luulee että Jessillä ja Julesilla on suhde. Mutta kun tärkeä peli, jossa myös amerikkalainen kykyjenetsijä on paikalla, koittaa, tytöt unohtavat riitansa ja päättävät keskittyä vain peliin. Se kannattaa, sillä kykyjenetsijä tarjoaa molemmille tytöille stipendiä Kaliforniaan, missä heidän on mahdollisuus kouluttautua ammattilaispelaajiksi. Lopussa Jess saa Joen itselleen. == Näyttelijät == == Esitys Pohjois-Koreassa == Parempi kuin Beckham oli ensimmäinen Pohjois-Korean televisiossa näytetty länsimaalainen elokuva. Elokuvasta oli sensuroitu kymmenen minuutin verran materiaalia ja sillä juhlistettiin Pohjois-Korean ja Ison-Britannian pitkiä diplomaattisuhteita. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Elokuvan kotisivut * Markku Soikkeli: Parempi kuin Beckham Luokka:Vuoden 2002 brittiläiset elokuvat Luokka:Brittiläiset nuortenelokuvat Luokka:Jalkapalloelokuvat Luokka:Gurinder Chadhan ohjaamat elokuvat Luokka:Elokuvat seksuaali- ja sukupuolivähemmistöistä Luokka:Elokuvat ystävyydestä
Mnesikles

Mnesikles oli kuuluisa antiikinkreikkalainen arkkitehti, joka vaikutti Perikleen aikana viidennellä vuosisadalla ennen ajanlaskun alkua. Hänen parhaiten tunnetuin työnsä on Ateenan Akropoliilla sijaitseva Propylaia, johon hän kopioi Parthenonin doorilaista tyyliä. Mnesikles oli myös luultavasti mukana suunnittelemassa Erekhtheionin temppeliä. Luokka:Antiikin kreikkalaiset arkkitehdit
Baryytti

Baryytti eli raskassälpä on sulfaattimineraali, joka on kemiallisesti bariumsulfaattia (BaSO4). Baryytin nimi on johdos antiikin kreikan kielen sanasta barús, joka tarkoittaa raskasta. Baryytti on tärkeimpiä bariummetallin lähteitä. Baryyttiä esiintyy kalkkikivessä sinkkipitoisissa juonissa. Sitä esiintyy joskus selestiinin ja anglesiitin kanssa. Vuonna 2017 baryyttiä tuotettiin 8,65 miljoonaa tonnia. Suurimmat tuottajamaat olivat Kiina, Intia ja Marokko. == Käyttö == Baryytin tärkein käyttökohde on öljyn- ja kaasunporauksessa tarvittava painoaine. Baryyttiä käytetään myös hapen ja rikin isotooppianalyyseissä. Bariumsulfaattia käytetään pyrotekniikassa ja varjoaineena röntgenkuvauksissa. == Lähteet == * * Mindat: Baryte * WebMineral: Barite Mineral Data * Handbook of Mineralogy: Barite (pdf) Luokka:Sulfaattimineraalit
Ystävyyden puisto

Ystävyyden puisto eli Ystävyyden luonnonsuojelualue on viiden kainuulaisen ja yhden venäläisen luonnonsuojelualueen muodostama kokonaisuus itärajan molemmin puolin. Suomi ja Neuvostoliitto perustivat vuonna sen vuonna 1989. Suomen alueet sisältyvät myös Natura 2000 -alueisiin. Puiston tarkoituksena on säilyttää edustavia näytteitä raja-alueen erämaisesta luonnosta: metsistä, soista, järvistä ja virtaavista vesistä. Raja-alueella olevat eläimet, kuten karhut ja metsäpeurat vaeltavat maasta toiseen, joiden liikkumista myös yhteinen luonnonsuojelualue suojelee. Puiston tavoitteena on metsäpeuran suojelun lisäksi Suomen ja Venäjän ympäristön tutkimuksen ja ympäristönsuojelualan yhteistyö. Ystävyyden puiston tutkimuskeskus ja Kostamuksen luonnonpuisto toteuttavat raja-alueella yhteisiä tutkimushankkeita. Kuhmossa sijaitsee Luontokeskus Petola, jossa annetaan tietoa Ystävyyden puistosta ja Kainuun muista luonnonsuojelualueista sekä myös suurpedoista. == Ystävyyden puiston luonnonsuojelualueet == * Suomi: ** Ulvinsalon luonnonpuisto, Kuhmo (25 km²) ** Juortanansalon-Lapinsuon soidensuojelualue, Kuhmo ja Suomussalmi (38 km²) ** Elimyssalon luonnonsuojelualue, Kuhmo (82 km²) ** Lentuan luonnonsuojelualue, Kuhmo (51 km²) ** Iso-Palosen ja Maariansärkkien luonnonsuojelualue, Kuhmo (36 km²) * Venäjä: ** Kostamuksen luonnonpuisto (480 km²) == Lähteet == * Metsähallitus Pohjanmaan-Kainuun luontopalvelut: Ystävyyden puisto -esite. * Metsähallitus Luonnonsuojelu: Suomen luonnonsuojelualueet. 1997. ISBN 951-53-0883-6. * Ympäristöministeriö / Metsähallitus: Ystävyyden luonnonsuojelualue. 1991. == Aiheesta muualla == * Ympäristöministeriö: Ystävyyden puisto * Metsähallitus: Luontoon.fi: Luontokeskus Petola Luokka:Kainuun luonnonsuojelualueet Luokka:Suomen luonnonpuistot Luokka:Suomen Natura-alueet
Synkkien laulujen maa

Synkkien laulujen maa on albumi, jolla suomalaiset artistit esittävät uusina versioina koko kansan tuntemia synkkiä ja murheellisia kappaleita. Se pohjautuu Helsingin Sanomien vuonna 2006 julkaisemaan artikkelisarjaan Suomen synkin laulu, ja Radio Helsingin ja HS:n äänestykseen. Albumi julkaistiin 22. marraskuuta 2006. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 4 ja saavutti vuonna 2008 kultalevyrajan myytyään 15 000 kappaletta. == Kappaleet == == Arvostelut == * Desibeli.net: * Soundi: == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Synkkien laulujen maa * Synkkien laulujen maa discogs.com -sivustolla Luokka:Vuoden 2006 kokoelma-albumit Luokka:Suomalaiset rockalbumit Luokka:Riku Mattilan tuottamat albumit
Kleinspitz

Kleinspitz on pienikokoinen Saksasta peräisin oleva koirarotu, joka kuuluu saksanpystykorviin. == Ulkonäkö == Kleinspitz on pieni, runsasturkkinen pystykorva. Karvapeite on kaksinkertainen ja tuuhea ja rodussa esiintyy lukuisia värityksiä mukaan lukien musta, ruskea, oranssi, oranssi-soopeli, kermanvärinen, kerma-soopeli, hopeanharmaa, black & tan, valkoinen tai valkokirjava (valkoinen mustin, ruskein, harmain, oranssein, oranssi- soopelein, kermanvärisin tai kerma-soopelein merkein). Ihannesäkäkorkeus on 26 cm, josta sallitaan kolmen sentin poikkeama molempiin suuntiin. Paino määräytyy koon mukaan ja on keskimäärin 3–5 kg. Kuva:Helsinki2006 kleinspitz.jpg|Oranssi Kuva:Small Spitz.jpg|Oranssi-soopeli Kuva:Kleinspitz brown Lahti CACIB 2014.JPG|Ruskea Kuva:798403.jpg|Musta Kuva:Sissy 26-8-08 500.jpg|Valkoinen Kuva:Kleinspitz in Tallinn.JPG|Black & tan Kuva:817904a.jpg|Kirjava == Luonne ja käyttäytyminen == Kleinspitz on yleensä ystävällinen, sisukas, valpas ja vilkas. Se on uskollinen omistajalleen, helppo kouluttaa ja oppii nopeasti. Se ei sovi metsästykseen vietittömyyden takia (tosin poikkeuksiakin löytyy), mutta toiset yksilöt ovat edelleen hyviä vahtikoiria. Kleinspitz ei ole aggressiivinen muille koirille. Vahtimisvietin voimakkuus vaihtelee yksilön mukaan, mutta valppaana ja terhakkaana koirana kleini saattaa olla herkkähaukkuinen. Toimintakykyä ja -halukkuutta rodusta löytyy, mistä todisteena ovat monet luonnetestin erinomaisin pistein läpäisseet yksilöt. Omistajaansa se kiintyy todella usein hyvinkin voimakkaasti. Väärällä koulutuksella sillä on kuitenkin taipumus kehittää hyvinkin aggressiivista käytöstä mm. vieraita ihmisiä kohtaan, kuten Pomeranianillakin. == Alkuperä == Kleinspitzin kantamuoto oli muinainen Canis familiaris palustris. Aiemmin saksanpystykorvat toimivat pihavahteina, mutta pienimmät niistä alkoivat muuttua seurakoiriksi 1800-luvulla. 1900-luvulla määriteltiin 5 eri kokomuunnosta: keeshond, grosspitz, mittelspitz, kleinspitz ja pomeranian. == Terveys == Kleinspitz on suhteellisen terve rotu. Sillä on vain vähän perinnöllisiä sairauksia ja polvivikaa esiintyy melko harvoin. Kleinspitzien keskuudessa on esiintynyt jonkin verran hammaspuutoksia -rotumääritelmä tosin sallii muutaman puuttuvan hampaan. Kleinspitziä voidaan pitää myös sangen pitkäikäisenä. == Lähteet == * Pienpystykorvat ===Viitteet=== Luokka:FCI 5 Pystykorvat ja alkukantaiset koirat Luokka:SKL 5 Pystykorvat ja alkukantaiset koirat Luokka:Pystykorvat Luokka:Saksalaiset koirarodut Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Barquisimeto

Barquisimeto on kaupunki Venezuelan luoteisosassa. Vuonna 2011 siellä oli 936 065 asukasta. Vuonna 2001 siellä laskettiin 895 989 asukasta. Väestonkasvu on siis nopeaa. Barquisimeton työssäkäyntialueella asuu noin puolitoista miljoonaa ihmistä. 66 % asukkaista on mestitsejä. Barquisimeto sijaitsee 556 metrin korkeudessa Caracasin ja Maracaibon puolivälissä, Turbiojoen varrella. Se on Laran osavaltion pääkaupunki. Kaupungissa on paljon elintarviketeollisuutta, sillä se sijaitsee lähellä hedelmien ja sokeriruo’on viljelyalueita. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Venezuelan kaupungit
José Lezama Lima

José Lezama Lima () oli kuubalainen kirjailija ja toisinajattelija. ==Elämä== Lezama syntyi 19. joulukuuta 1910 Havannassa. Hänen isänsä oli sotilas. Lezama oli aktiivinen opiskelija-aikanaan ja hän osallistui poliittiseen liikkeeseen, jonka tarkoituksena oli kaataa Gerardo Machadon sotilasdiktatuuri. Valmistui juristiksi mutta ei hoitanut ammattiaan. Vuodesta 1929 Lezama asui Havannan vanhassa kaupungissa talossa, josta tuli kirjallisten piirien tärkeä keskus. Lezama oli naimisissa sihteerinsä Maria Luisa Bautistan kanssa. Avioliitto oli lapseton ja Lezamalla oli sen rinnalla toinen yksityiselämä, josta hänen runonsa kertovat paljaasti. Lezama auttoi monia nuorempia kirjailijoita suoraan ja epäsuorasti, taloudellisesti ja taiteellisesti. Vaikka hän ei aina ollut samaa mieltä kirjallisesti kuin kollegansa, hän majoitti, ruokki ja tuki julkaisutoimintaa sellaisten poliittisesti epäsuosiossa olleiden kirjailijoiden kohdalla kuin Virgilio Piñera ja Reinaldo Arenas. Lezama perusti yhdessä José Rodriguez Feon kanssa kirjallisen aikakauslehden nimeltään Origenes, jolla oli suuri vaikutus Kuuban modernismissa. Monet myöhemmin kirjoina ilmestyneet teokset ovat ilmestyneet ensin tässä lehdessä. Lezama sai Maldoror-palkinnon vuonna 1972. Hänen pääteoksensa Paradiso on saanut palkintoja Italiassa, Espanjassa ja Meksikossa. Romaani Paradiso kertoo José Cemí-pojasta, jonka isä kuolee yllättäen ja tämän seurauksena José aikuistuu vauhdilla. Romaani sijoittuu 1900-luvun alkuun. Josélle Kuuba oli "paratiisisaari, jossa taikuus ja filosofia väänsivät vanhan Kuuban porvariston omituisen elämän entistäkin kummallisempiin muotoihin". José etsii isänsä jäljissä elämän arvoituksellisuutta syöksymällä aina uusiin ja uusiin seikkailuihin, tutkimalla seksuaalisuuden eri muotoja omassa lihassa ja antautumalla jokaiselle vastaantulijalle kuin tämä olisi hänelle määrätty kohtalo. Paradison kieltä ja esittämistapaa kutsutaan "barokkiseksi" sen tavattoman kielellisen runsauden, ylettömän ornamentiikan ja rehevän tyylilajien vaihtelun vuoksi. Teos muistuttaa Proustin tyyliä vaikka onkin vahvasti kuubalainen eikä lainkaan lihallisesti estynyt. Lezama kuoli 9. elokuuta 1976 astman ja sydämen vajaatoiminnan seurauksena. ==Teokset== * Muerte de Narciso (runoja), 1937 * Coloquio con Juan Ramón Jiménez, 1938 * Enemigo Rumor (runoja), 1941 * Aventuras Sigilosas (runoelma), 1945 * La Fijeza (runoja), 1949 * Arístides Fernández (esseitä), 1950 * Analecta del Reloj (esseitä), 1953 * La expresión americana (esseitä), 1969 * Tratados en La Habana. (esseitä), 1958 * Dador. (runoja), 1960 * Antología de la poesía cubana, 1965 * Órbita de Lezama Lima, 1966 * Paradiso, 1966 * Posible imagen de Lezama Lima, 1969 * Esfera imagen. Sierpe de Don Luis de Góngora * Las imágenes posibles (esseitä), 1970 * Poesía Completa, 1970 * La cantidad hechizada (esseitä), 1970 * Introducción a los vasos órficos, 1971 * Las eras imaginarias (esseitä), 1971 * Obras completas, 1975 * Oppiano Licario, 1977 * Fragmentos a su imán, (runoja) 1978 Luokka:Kuubalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1910 syntyneet Luokka:Vuonna 1976 kuolleet
Propylaia

Propylaia () on Ateenan Akropoliin porttirakennus. Siitä on tullut monumentaalista porttikäytävää tarkoittava yleisempi termi propylaia tai propylaion. == Historia == Akropoliin Propylaia sijaitsee linnavuoren länsipäässä, jossa ovat ylös kukkulalle johtavat portaat. Se rakennettiin Perikleen hallitessa Ateenaa. Feidias sai vastuun Akropoliin uudelleen rakentamisen suunnittelusta persialaissotien jälkeen. Akropoliin vanha Peisistratoksen aikainen sisäänkäynti, niin kutsuttu arkaainen Propylon, sijaitsi nykyisen Propylaian lounaispuolella. Uuden porttikäytävän suunnitteli arkkitehti Mnesikles. Propylaian rakentaminen aloitettiin vuonna 437 eaa., ja työt päätettiin vuonna 432 eaa. Rakennus jäi kuitenkin jossain määrin keskeneräiseksi. Akropoliin Propylaia on myöhemmin toiminut mallina monille muille monumentaalisille porttirakennuksille. Ensimmäisiä oli Eleusiin Suuri propylaia, joka rakennettiin 100-luvun jälkimmäisellä puoliskolla. Nykyisinkin Propylaia on ainoa tie ylös Akropoliille, ja kaikki kukkulalla vierailevat lukuisat turistit kulkevat sen kautta. == Rakennus == thumb|right|240px|Akropoliin nykyinen sisäänkäynti Propylaian pylväikössä. Propylaia yhdisteli doorilaista ja joonialaista tyyliä. Se oli rakennettu Pentelikon-vuoren valkoisesta marmorista. Rakennus oli sijoitettu samaan linjaan ylhäällä linnavuorella olevan Parthenonin temppelin kanssa. Rakennus muodostui keskushallista sekä sen pohjois- ja eteläpuolella olevista sivurakennuksista. Koko rakennuksen leveys oli 48 metriä ja keskushallin leveys 18 metriä ja syvyys 25 metriä. Keskushallin etu- ja takapuolella oli rivi doorilaisia pylväitä. Halliin johti viisi oviaukkoa, joista keskimmäinen oli levein ja leveydeltään 4,3 metriä. Sen ympärillä oli kuusi joonialaista pylvästä, kolme kummallakin puolella. Jokaisessa viidessä oviaukossa on ollut kaksi ovea. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Akropolis (Ateena) Luokka:Antiikin Ateenan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Arkkitehtuurin käsitteet Luokka:Portit
Hodgesin meteoriitti

Hodgesin meteoriitti on greipin kokoinen meteoriitti, joka syöksyi 30. marraskuuta 1954 Ann Elizabeth Hodgesin (1923–1972) asunnon katon läpi Sylacaugassa, Alabamassa. Se tuhosi Hodgesin radion ja kolhi myös naista itseään. Hodgesin meteoriitti oli pitkään ainoa tunnettu tapaus, jossa meteoriitti on varmuudella iskeytynyt ihmiseen. Hodgesin meteoriitti oli osa isompaa Sylacauga-meteoriittia. Meteoriitin omistajuudesta tuli kiistaa, mutta Hodges ja hänen aviomiehensä Eugene saivat lopulta pitää sen. Vastoin miehensä tahtoa, kyllästyneenä kinaan ja julkisuuteen, Ann lahjoitti sen museolle. Kyseessä on noin neljän kilon painoinen kondriitti. == Lähteet == * Encyclopedia of Alabama == Aiheesta muualla == *Michael Blood Meteorites: Sylacauga: Kuva meteoriitin kolhimasta Hodgesista *UA Museum to Observe 50th Anniversary of Hodges Meteorite University of Alabama News 24.11.2004. Kuvia Hodgesista ja meteoriitista, tapahtumien selostusta. Luokka:Meteoriitit Luokka:1954
Me Tammelat

Me Tammelat on suomalainen vuosina 1963–1969 valmistunut draamasarja. Sarjaa esitettiin MTV:llä joka toinen lauantai vuosina 1963–1969. Sarjan ohjaajina toimivat muun muassa Liisa Nevalainen, Eine Laine, Heimo Palander, Pauli Virtanen, Veikko Kerttula sekä Pekka Parikka. Sen tuotti Felix-Filmi Oy. Sarjasta ei ole arkistoissa tallella yhtään kokonaista jaksoa. Sarjaa edelsi Tuttavamme Tarkat, jossa esiintyivät samat näyttelijät samoissa roolihahmoissa lukuunottamatta Leena Söyrinkiä.Muistikuvaputki Yle TV1 16.12.2007 Me Tammelat oli 1960-luvun lopulla yksi katsotuimmista televisio-ohjelmista Suomessa. Esimerkiksi 27. huhtikuuta 1969 lähetetty jakso sai 2,22 miljoonaa katsojaa ja saavutti näin 59 prosenttia Suomen yli 12-vuotiaasta väestöstä. __NOTOC__ ==Rooleissa== ===Päähenkilöt=== *Heimo Lepistö – isä Tammela, metsänhoitaja *Liisa Nevalainen – äiti Liisa Tammela, kotirouva *Eine Laine – mummi, Liisa Tammelan äiti *Vesa Jaarva – Vesa Tammela, koululainen *Markku Linnoila – Markku Tammela, lääketieteen opiskelija *Leena Söyrinki – Leena Tammela, valtiotieteen opiskelija, osa-aikatyöntekijä ===Sivuhenkilöitä=== * Jukka Häyrinen – Kake, Leenan poikakaveriMuistikuvaputki – Kysykää Rouva Ruudulta * Eila Rinne – Bertta, perheen vakituinen siivooja * Jukka Kuuranne – Petteri, Vesan paras ystävä * Petri Panula – Pekka-poika, mukana ainakin vuonna 1967Muistikuvaputki – Kysykää Rouva Ruudulta * Matti Kassila – Otto-eno, Liisa-äidin veli * Aino Mantsas, Otto-enon vaimo * Sami, Tammeloiden koira (rottweiler)Muistikuvaputki – Kysykää Rouva Ruudulta ==Parodia== * Ryhmäteatterin viihdesarjassa Tabu parodioitiin sarjaa Me Katajat -nimisessä sketsissä. ==Lähteet== * Laine, Eine: Pitkä päivä paistetta ja pilviä (1967) ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset draamasarjat Luokka:1960-luvun televisiosarjat Luokka:Perhesarjat
Djuna Barnes

Djuna Barnes (1892 Cornwall-on-Hudson, New York, Yhdysvallat – 1982 New York, New York Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kirjailija, jolla oli tärkeä osa 1900-luvun modernistisen englanninkielisen naiskirjallisuuden kehittymisessä. Barnesin teokset heijastelevat 1900-luvun alun dekadenttia elämäntyyliä ja myöhemmin toisen maailmansodan jälkeistä vieraantuneisuutta. Barnes oli 1910-luvulla Greenwich Villagen kuuluisan boheemipiirin jäsen ja jatkoi samaa Pariisissa 1920- ja 1930-luvuilla. Hänen romaanistaan Yömetsä (Nightwood, 1936) tuli modernin kirjallisuuden kulttikirja, joka sai julkaisijan T. S. Eliotin suosituksen jälkeen ja jonka nousua maineeseen auttoi Eliotin esipuhe. Se on edelleen tunnettu lesbokulttuurin kuvaus ja näyte omaleimaisesta kirjallisesta tyylistä. Barnesilla oli ankea lapsuus ja nuoruus: hän joutui ensin vahtimaan monia sisaruksiaan ja sisarpuoliaan, myöhemmin elättämään perhettä journalistina. Hän joutui raiskatuksi 16-vuotiaana ja kertoo tapauksesta sekä ensimmäisessä romaanissaan Ryder että viimeisessä näytelmässään Antiphon. Barnesin koulunkäynti oli vähäistä ja epäsäännöllistä, mutta 23-vuotiaana hän kävi taidekoulua New Yorkissa ja elätti samalla itseään kirjoitustöillä. Ensimmäinen runokokoelma ilmestyi samana vuonna 1915. Barnes muutti 1920 Pariisiin, löysi tiensä modernistipiireihin ja ystävystyi muun muassa James Joycen kanssa. Vuonna 1923 ilmestyi runokokoelma A Book. Vuonna 1928 tuli ensimmäinen romaani, omaelämäkerrallinen Ryder, joka jäljitteli Elisabetin ajan tyyliä. Kirjasta tuli myyntimenestys Yhdysvalloissa. Lisäksi Barnes julkaisi ilman tekijännimeä avainromaanin Ladies Almanack, joka kertoo Pariisin lesbopiirien elämästä. Teos julkaistiin Pariisissa, ja Yhdysvaltojen tulli esti sen maahantuonnin. == Suomennettuja teoksia == * Yömetsä (alkuteos Nightwood, 1936) suom. Lauri Perkki, Kirjayhtymä 1987 ISBN 951-26-3086-9 * Maa (The earth), suom. Sirkka-Liisa Leinonen, novelli antologiassa Pahoja tyttöjä, villejä naisia. Kääntöpiiri 1993 ISBN 951-8989-31-1 == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1892 syntyneet Luokka:Vuonna 1982 kuolleet
Koreanjindonkoira

Koreanjindonkoira () on eteläkorealainen koirarotu. __notoc__ == Ulkonäkö == Koreanjindonkoira on keskikokoinen pystykorva. Sillä on vinot silmät ja joko sirppimäinen tai kippura häntä. Karvapeite on väriltään valkoinen, kellanruskea (punainen), sudenharmaa, brindle eli juovikas, musta tai musta ruskein merkein. Uroksen ihannesäkäkorkeus on 53–54 cm ja nartun 48–49 cm. Kuva:Jindo dog.jpg|Valkoinen Kuva:Jindo-dog1.jpg|Punainen == Luonne ja käyttäytyminen == Koreanjindonkoira on hyvin vahvaluonteinen, omanarvontuntoinen ja valpas. Se on rohkea ja kiivas, mutta myös luontaisen siisti. Vaikka se on omistajaansa kohtaan uskollinen, vieraisiin se suhtautuu pidättyväisesti. Se on aggressiivinen vieraita koiria kohtaan ja puolustaa pelottomasti omaa reviiriään. Vahva suuntavaisto ja metsästysvietti tekevät siitä hyvän riistakoiran, vaikka Suomessa sitä ei olekaan käytetty metsästykseen. == Alkuperä == Koreanjindonkoiran arvellaan eläneen Koreassa Jindon saarella tuhansia vuosia. Koska saarelle on aiemmin ollut vaikea päästä, rotu on pysynyt melko puhtaana ja alkuperäisenä. On olemassa kaksi legendaa rodun synnystä. Ensimmäisen mukaan se olisi saapunut saarelle mongolialaisen kilpikonnalaivan mukana. Toisen mukaan se polveutuu tiedemiehen mukanaan manner-Koreasta tuoman punaisen nartun ja Jindon vuoristoissa eläneen korealaisen suden välisestä risteymästä - näiden pennuista yksi oli valkoinen, yksi punainen ja yksi musta.Morris, Desmond. Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds, s. 333. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont. Vuonna 1962 rodulle myönnettiin kansallisaarteen arvo.Republic of Korea. National Report on the State of Animal Genetic Resources, FAO, helmikuu 2004. Viitattu 18.11.2018 == Rotu Suomessa == Ensimmäiset koreanjindonkoirat on rekisteröity Suomessa vuonna 1999 ja näistä koirista on syntynyt yksi pentue vuonna 2001. Seuraavan kerran koreanjindonkoira on rekisteröity Suomessa vuonna 2016 jolloin myös perustettiin rodulle yhdistys nimeltä Suomen Koreankoirat Ry. Yhdistys rekisteröitiin vuonna 2017. == Lähteet == * Suomen kennelliitto Koreanjindonkoira ===Viitteet=== Luokka:FCI 5 Pystykorvat ja alkukantaiset koirat Luokka:SKL 5 Pystykorvat ja alkukantaiset koirat Luokka:Pystykorvat Luokka:Seurakoirat Luokka:Korealaiset koirarodut
Mongoliankirvinen

Mongoliankirvinen (Anthus godlewskii) on västäräkkien heimoon kuuluva varpuslintu. Lajin nimesi Władysław Taczanowski vuonna 1876. == Koko ja ulkonäkö == Linnun pituus on 15½–17 cm ja paino 25–29 g. Ulkonäöltään se muistuttaa suuresti isokirvistä ollen kuitenkin hieman pienempi ja lyhytpyrstöisempi. Myös koivet ovat hieman lyhyemmät, samoin takavarpaan kynsi. Selkäpuolella on enemmän tummaa viirutusta ja alapuoli tavallisesti ruskehtavampi kuin isokirvisellä. Myös muita vähäisiä värieroja on. Äänet muistuttavat sekä iso- että nummikirvisen ääniä. Koiras laulaa laululennossa. Sukupuolet ovat saman värisiä. Vanhoilla linnuilla on täydellinen sulkasato kesällä, nuorilla osittainen. == Esiintyminen == Lisääntymisalue on Keski- Aasiassa Etelä-Siperiasta Mongoliaan, Mantšuriaan ja Tiibetiin. Se on muuttolintu, joka talvehtii Intiassa ja Sri Lankalla. Syysmuutolla laji harhautuu toisinaan Eurooppaan saakka, ja se on tavattu Suomessa ainakin 16 kertaa, ensimmäisen kerran 10. lokakuuta 1974 Lemlandin Lågskärillä ja viimeksi 13.–27. marraskuuta 2005 Lumijoella. == Elinympäristö == Mongoliankirvisen elinympäristöä ovat avomaat: kuivat, kivikkoiset arot ja vuorenrinteet. == Lisääntyminen == Linnun pesä on maassa ja munia on 3–5. Naaras hautoo 12–14 päivää. == Ravinto == Mongoliankirvinen ruokailee maassa syöden pääasiassa hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia sekä siemeniä. == Lähteet == * * Stamps of Israeli Birds * Rariteettikomitea === Viitteet === Luokka:Kirviset
Boško Janković

Boško Janković (s. 3. tammikuuta 1984 Belgrad, Jugoslavia) on serbialainen jalkapalloilija, joka on edustanut urallaan serbialaista Belgradin Punaista tähteä, espanjalaista RCD Mallorcaa, italialaista US Palermoa, sekä edustamaansa italialaista Genoaa. Janković on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Janković siirtyi elokuussa 2006 Mallorcaan kasvattajaseurastaan Belgradin Punaisesta Tähdestä. Hän oli yhdeksällä maalillaan Mallorcan paras maalintekijä kaudella 2006-2007. Kaudeksi 2007-2008 Janković siirtyi US Palermoon. Janković kuuluu Serbian maajoukkueeseen. Hän on pelannut 24 maaottelua ja tehnyt 5 maalia. Nuorten maaotteluita Jankovićille on kertynyt 14 kappaletta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Jankovićin viralliset kotisivut * Boško Janković Luokka:Serbialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Taneli Kekkonen

Taneli Kaleva Kekkonen (4. syyskuuta 1928 Helsinki – 11. heinäkuuta 1985 Helsinki) oli suomalainen diplomaatti ja presidentti Urho Kekkosen kaksospojista toinen. Taneli Kekkonen oli naimisissa vuodesta 1952 K. A. Fagerholmin tyttären Brita Fagerholmin (1927–2013) kanssa, ja heillä oli kaksi lasta, Timo Kekkonen (s. 1957) ja Tea Kekkonen (s. 1963). Taneli Kekkonen oli koulutukseltaan valtiotieteen kandidaatti. Hän toimi ulkoasiainministeriön palveluksessa vuodesta 1952. Kekkonen toimi uransa aikana suurlähettiläänä Belgradissa, Ateenassa, Roomassa 1975–1980, Maltalla, Varsovassa 1980–1984 ja viimeksi Tel Avivissa 1984–1985. Kun Kekkonen jäi kiinni rattijuopumuksesta 1980-luvun alussa, ulkoministeriö kutsui hänet kotiin Tel Avivista. Kekkonen masentui syvästi ja ilmoitti vaimolleen Britalle tekevänsä itsemurhan. Vaimo aneli odottamaan ainakin vuoden. Sen vuoden Kekkonen istui ulkoministeriön työhuoneessaan virka-ajalla eikä hänelle osoitettu enää tehtäviä. 11. heinäkuuta 1985 Taneli Kekkonen teki itsemurhan hirttäytymällä. == Lähteet == ==Kirjallisuutta== * Linnankivi, Marja: Kekkosten miniänä. Tammi, 2010. ISBN 978-951-31-5366-3 * Luokka:Suomen presidenttien lapset Luokka:Urho Kekkoseen liittyvät henkilöt Luokka:Suomen suurlähettiläät Luokka:Itsemurhan tehneet Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 1985 kuolleet
Charles Wallace Richmond

Charles Wallace Richmond (31. joulukuuta 1868, Kenosha, Wisconsin–19. toukokuuta 1932, Washington DC) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä. Hänen vanhempansa olivat Edward Leslie Richmond ja Josephine Ellen Henry. Äiti kuoli Charlesin ollessa 12-vuotias. Isä, joka oli ammatiltaan rautatiepostivirkailija, muutti samana vuonna Washingtoniin DC saadessaan työpaikan osavaltion painotalosta. Charles sekä 2 siskoa ja veli muuttivat perässä seuraavana vuonna 1881. Isä oli mennyt uusiin naimisiin lesken kanssa, jolla oli 2 lasta. Perheeseen syntyi vielä 5 poikaa, joista 2 kuoli lapsina. Charlesin opinnot jäivät muutamaan vuoteen yleistä koulua, ja sekin sujui huonosti, sillä hän joutui huolehtimaan nuoremmista sisaruksistaan ja auttamaan perheen taloudenpidossa. Syyskuussa 1883 hän lopetti koulun ja meni isän hankkimaan työpaikkaan, lähetiksi geologiselle tutkimusasemalle. 1888 hän otti osaa geologiselle tutkimusretkelle Montanaan. Nicaraguaan suuntautuneen keräysmatkan jälkeen hänet palkattiin yövartijaksi Yhdysvaltojen kansallismuseoon Washington DC, jossa hänestä 1894 tehtiin lintuosaston apulaisjohtaja, vuodesta 1918 johtaja. Richmond nimesi muun muassa pikkuvarpusen alalajin dilutus 1896. == Lähteet == * Muistokirjoitus Luokka:Yhdysvaltalaiset ornitologit Luokka:Vuonna 1868 syntyneet Luokka:Vuonna 1932 kuolleet
Veli-Matti Kaitala

Veli-Matti Kaitala (taiteilijanimeltään Veli-Matti, ) oli suomalainen lapsitähti ja yksi Suomen tunnetuimpia sekä käytetyimpiä lapsinäyttelijöitä 1940-luvulla. Parhaiten hänet muistettaneen nimiroolista seikkailukomediassa Pikku-Matti maailmalla (1947). Kaitala toimi myös laulajana ja oli aikuisena pääammatiltaan opettaja. == Ura == Edvin Laine etsi Suomisen Ollin menestyksen innostamana esiintymiskykyisiä poikia ja tyttöjä esiintymään elokuvissaanAP: Onnen-Pekka. Viikon tv-elokuvia, Tv-maailma 6/2014, s. 11., joissa päärooleja tähdittäisivät lapset. Laine löysi Kaitalan sanomalehti-ilmoituksella elokuvaan Nokea ja kultaa (1945). Tarjokkaita oli 250, joista koekuvaukseen kutsuttiin kuusi. Rooliin valittiin Kaitala, Laineen sanoin ”nuori, pirteä poika, jolla on tummat silmät ja hyvä lauluääni!”. Lehti-ilmoituksessa rooliin oli alun perin haettu 12–14-vuotiasta poikaa, mutta Kaitala oli vasta yhdeksänvuotias. Kaitala onnistui elokuvassa ja sai uusia rooleja Laineen ohjauksissa Kirkastuva sävel (1946), Pikku-Matti maailmalla (1947) ja Laitakaupungin laulu (1948). Kaikissa niissä Kaitalan roolina oli resuisissa vaatteissa elämän nurjiin puoliin tutustuva köyhä poika. Kaitala ilmaisi Laineelle toiveensa hyväosaisesta hahmosta, ja siitä innostuneena Laine keksi antaa hänelle varakkaassa ympäristössä kasvavan pojan roolin. Elokuva oli Toivo Kauppisen käsikirjoituksen pohjalta kesällä 1948 tehty Kaitalan viides elokuva Onnen-Pekka. Taustaa. Viitattu 19.2.2014. Veli-Matti teki viimeisen lapsiroolinsa elokuvassa Aaltoska orkaniseeraa (1949), joka käsitteli sodanjälkeistä asuntopulaa. Tässä Kaitala ei enää tehnyt varsinaista sooloroolia, vaan oli enemmänkin yhtenä jäsenenä lapsikollektiivissa. Parikymppisenä hän teki viimeisen elokuvaroolinsa traagisessa Hauhian osassa Edvin Laineen Tuntemattomassa sotilaassa (1955). == Yksityiselämä == Elokuvauransa jälkeen Kaitala opiskeli ekonomiksi ja suoritti opettajan tutkinnon vuonna 1963. Hän työskenteli kansakoulunopettajana Tampereella eikä omien sanojensa mukaan haikaillut näyttelijänuralle. Kaitala oli naimisissa kuvanveistäjä Nina Ternon (1935–2003) kanssa. Hän kuoli sairauskohtaukseen vain 42-vuotiaana ja hänet haudattiin Kiikoisten hautausmaalle Sastamalaan. == Elokuvat == * Nokea ja kultaa (1945) * Kirkastuva sävel (1946) * Pikku-Matti maailmalla (1947) * Laitakaupungin laulu (1948) * Onnen-Pekka (1948) * Aaltoska orkaniseeraa (1949) * Tuntematon sotilas (1955) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Suomalaiset lapsinäyttelijät Luokka:Suomalaiset laulajat Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Vuonna 1978 kuolleet