EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Ruutu+ Urheilu 1

Ruutu+ Urheilu 1 (entiseltä nimeltä Nelonen Sport Pro ja Nelonen Pro 1) oli suomalainen Nelonen Median urheiluun keskittyvä maksutelevisiokanava, joka aloitti lähetyksensä 1. helmikuuta 2010 nimellä Nelonen Sport Pro ja korvasi Urheilu+kanavan. Se julkistettiin alun perin 7. joulukuuta 2009. Samalla julkistettiin yhteistyösopimus Viasatin kanssa, jonka ansiosta osa ohjelmaoikeuksista oli Viasatin omistamia. Televisiokanava oli saatavilla maanpäällisessä jakeluverkossa, kaapeli-TV-verkoissa ja Viasatin digitaalisessa satelliittipalvelussa. Kanava vaihtoi nimeään 1. tammikuuta 2011 Nelonen Pro 1:ksi, samoin tapahtui Nelonen Sportille, joka muuttui maksulliseksi Nelonen Pro 2:ksi. 9. tammikuuta 2017 se vaihtoi nimeään Ruutu+ Urheilu 2 -kanavaksi. Heinäkuussa 2018 Nelonen Media ilmoitti lopettavansa maksu-tv-toimintansa ja maksukanavien lähetyksien loppuvan syyskuun alussa. ==Entiset logot== Tiedosto:Nelonen Sport Pro.svg|1. helmikuuta 2010 – 1. tammikuuta 2011 Tiedosto:4Pro 1.jpg|1. tammikuuta 2011 – 9. tammikuuta 2017 == Lähteet == Luokka:Nelonen Median televisiokanavat Luokka: Vuonna 2010 perustetut televisiokanavat Luokka:Vuonna 2018 lakkautetut televisiokanavat
Kajsa Kling

Kajsa Kling (s. 25. joulukuuta 1988 Åre) on ruotsalainen alppihiihtäjä. Kling kilpaili ensimmäisen kerran alppihiihdon maailmancupissa tammikuussa 2005. 28\. joulukuuta 2010 Kling kaatui Semmeringin suurpujottelussa loukaten molemmat polvensa, joten hän joutui jättämään koko loppukauden väliin. Kolmen parhaan joukkoon Kling sijoittui ensimmäisen kerran St. Moritzin supersuurpujottelusta joulukuussa 2013 oltuaan toinen. Hän sijoittui kolmanneksi Lake Louisen syöksylaskussa joulukuussa 2016. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui suurpujottelussa 18:nneksi. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 hän oli supersuurpujottelussa kahdeksas ja syöksylaskussa 18:s. Kling on voittanut Ruotsin mestaruuden kaksi kertaa superalppiyhdistetyssä (2008, 2016), kaksi kertaa syöksylaskussa (2009, 2014), neljä kertaa supersuurpujottelussa (2009, 2010, 2014, 2016) ja kolme kertaa suurpujottelussa (2009, 2010, 2016). == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset alppihiihtäjät Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mozal

Mozal on suuri alumiinisulattamo Mosambikissa, 17 kilometriä Maputosta pohjoiseen. Mozalin suurin omistaja on kaivosyhtiö BHP Billiton, joka omistaa siitä 47,1 prosenttia. Mozalin muut omistajat ovat Mitsubishi Corporation (25%), Industrial Development Corporation of South Africa (24%) ja Mosambikin valtio (3,9%). Mozalin rakennusprojekti aloitettiin 1998. Se maksoi 1,34 miljardia dollaria ja oli Mosambikin historian suurin yksittäinen sijoituskohde. Se avattiin 29. syyskuuta 2000. Mozalin laajennusprojekti hyväksyttiin jo seuraavana vuonna. Mozal II oli täydessa tuotantotehossaan elokuussa 2003. Mozal oli auttamassa Mosambikin taloutta kasvuun. Ensimmäisten toimintavuosiensa aikana se kolminkertaisti maan viennin ja nosti bruttokansantuotetta seitsemän prosenttia. Mozalin rakennustyö toi lisäksi työpaikan 15 000 ihmiselle, joista pääosa oli mosambikilaisia. Mozalissa työskentelee vakituisesti yli tuhat ihmistä ja välillisesti se työllistää yli 10 000 ihmistä alihankkijoiden kautta. Mozal tuotti 2000-luvun lopulla yli puolet Mosambikin vientituotosta. Maailmanlaajuinen taantuma on kuitenkin vaikuttanut tehtaan toimintaan. Tilivuotena 2008 Mozal jäi 115 miljoonaa dollaria tappiolle ja se joutui erottamaan työntekijöitään. Yhtiön tuottoon vaikutti alumiinin hinnan lasku ja Etelä-Afrikan energiakriisi, jonka seurauksena Mozalin energiansaanti putosi 10%. Tehtaan vientituotto oli vuonna 2008 1,45 miljardia dollaria, kun edellisvuonna se oli ollut 1,48 miljardia. Kun Mosambikin yhteisvienti kasvoi samalla, niin Mozalin osuus viennistä putosi 61,4 prosentista 54,7 prosenttiin. Mosambikin toiseksi suurin vientituote oli sähkö Cahora Bassan padosta. Se toi maalle 221,2 miljoonaa dollaria. == Lähteet == Luokka:Metalliteollisuus Luokka:Mosambikin talous
Venäläinen romaaniperinne ja Neuvostoliiton kirjallisuus

Venäläinen romaaniperinne ja Neuvostoliiton kirjallisuus on Raoul Palmgrenin kirjoittama Tiede-nimisen ”yhteiskunnallisen kirjallisuuden kustannusosakeyhtiön” vuonna 1940 julkaisema 47-sivuinen kirjanen. Kirjan alussa Palmgren arvioi venäläisen kirjallisuuden olevan ranskalaisen kirjallisuuden ohella maailmankirjallisuudessa merkittävintä, kumpikin on kuvannut yhteiskunnallisia ongelmia. Kirjan mukaan keisarien Venäjällä, jossa vasta 1800-luvun puolivälissä päästiin eroon maaorjuudesta, esiintyi ”venäläinen tauti”, ikävystyminen, jonka kirjallisuus – ensinnä Aleksandr Puškinin Jevgeni Onegin – pyrki tuomaan venäläisten tietoisuuteen. Gontšarov ja Nikolai Gogol jatkoivat tätä 1900-luvun alussa. 1800-luvun jälkipuolen Leo Tolstoi ja Fjodor Dostojevski kuvaavat yläluokan yksittäisten edustajien voimattomia pyrkimyksiä saada aikaan yhteiskunnallisia muutoksia. Palmgren piti Maksim Gorkia Venäjän ja Neuvostoliiton kirjallisuuden välittäjänä. Hänen mukaansa Gorki kuvasi yläluokan ongelmien yltävän yhteiskunnan pohjaan asti, esimerkiksi teoksissa Pohjalla ja Äiti, jotka Konstantin Stanislavskin teatteri toi laajempaan julkisuuteen 1900-luvun alussa. Lokakuun 1917 vallankumous sekoitti kirjallisuuden. Vladimir Majakovski, Isaak Babel, Aleksei Tolstoi ja niin edelleen ottivat johtavan aseman Gorkin tuotannon jatkuessa. Teatterin puolella esiintyi Prolekultin kaltaisia suuntauksia. 1920-luvun NEP-kaudella sekasortoinen kirjallisuus alkoi painottua työn ja työläisten kuvauksina, kirjojen niminä olivat esimerkiksi Sementti, Tehdas metsässä ja Vesivoimalaitos. Myöhemmin kirjat alkoivat kuvata viisivuotissuunnitelmiin liittyvä tarinoita. Mihail Šolohov esimerkiksi kirjoitti teoksen Aron raivaajat. Osa näistä kirjoista oli vuoteen 1940 mennessä käännetty saksaksi, englanniksi ja ruotsiksi, mutta ei ymmärrettävistä syistä juurikaan suomeksi, poikkeuksena esimerkiksi 1930 Gummeruksen kustantamana Aleksei Tolstoin Tsaari Pietari I. 1930-luvulla kärkeen nousivat uudestaan Gorki ja Mihail Šolohov Neuvosto-Venäjän sisällissotaa kuvaavalla romaanillaan Hiljaa virtaa Don. Luokka: Vuoden 1940 kirjat Luokka:Kirjat kirjallisuudesta
Pekka Säilä

Pekka Säilä (20. joulukuuta 1941 – 7. joulukuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen tennispelaaja. Hän valmistui ekonomiksi Tulsan yliopistosta. Uransa alussa hän oli matkatoimisto Arean johtaja, mutta jättäytyi myöhemmin kokonaan tenniksen pariin. Säilä oli Suomen menestyneimpiä pelaajia 1960- ja 1970-luvuilla, joka voitti urallaan 16 kaksinpelin, 13 nelinpelin ja 4 sekanelinpelin Suomen mestaruutta vuosina 1964–1980. Davis Cupissa hän edusti Suomea 15 maaottelussa vuosina 1962–1976. Säilän pelityyli oli hyökkäävä, ja hän oli nopeajalkainen. Ensimmäisen suomenmestaruutensa hän voitti 1964, jolloin muutti paitsi pelityylinsä aggressiivisemmaksi, myös elämäntapansa. Elämäntavanmuutosten, tupakoinnin ja alkoholinkäytön lopettamisen taustalla oli uskoontulo.Heikki Miettinen, Hyökkäävä tyyli vei huipulle. Helsingin Sanomat 13.12.2009 sivu C 6. Artikkelin verkkoversio Vuonna 1967 Säilä eteni Wimbledonin tennisturnauksessa kolmannelle kierrokselle. Kolmannella kierroksella hän kärsi tappion Roger Taylorille, joka eteni turnauksen välieriin. Taylor voitti Säilän lukemin 6–2, 6–1, 6–3. Aktiiviuransa jälkeen Säilä toimi tennisvalmentajana ja suomalaisen tenniksen vaikuttajana. Hän valmensi ja opetti 1980-luvun alusta pitkään Saksassa. == Suomen mestaruudet == * Miesten kaksinpeli (ulkokentät): 1964, 1965, 1966, 1967, 1968, 1971, 1972, 1974, 1975 Pihlaja, s. 728 * Miesten kaksinpeli (sisäkentät): 1965, 1967, 1971, 1972, 1973, 1974, 1980 Pihlaja, s. 730 * Miesten nelinpeli (ulkokentät): 1965 (parina Heikki Hedman), 1966 (parina Pekka Petersen- Dyggve), 1968, 1972, 1973, 1975 (parina George Berner), 1976 (parina Matti Timonen) Pihlaja, s. 729 * Miesten nelinpeli (sisäkentät): 1964 (parina Matti Kinnunen), 1971, 1972, 1973, 1975, 1976 (parina George Berner) Pihlaja, s. 731 * Sekanelinpeli (ulkokentät): 1964, 1966, 1968 (parina Leena Ahonen) * Sekanelinpeli (sisäkentät): 1971 (parina Laila Pirilä) ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset tennispelaajat Luokka:Emma-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
Luis Monti

Luis Felipe Monti (15. toukokuuta 1901 Buenos Aires, Argentiina – 9. syyskuuta 1983 Escobar, Argentiina) oli argentiinalaissyntyinen jalkapalloilija, joka myöhemmin oli myös Italian kansalainen. Monti saavutti Argentiinan riveissä MM-hopeaa vuonna 1930 ja Italian riveissä MM-kultaa vuonna 1934. Hän on ainoa kahden eri maan riveissä MM-loppuottelussa pelannut pelaaja. == Ura == Monti pelasi puolustajana tai keskikentällä puolustavassa roolissa. Hänet tunnettiin kovaotteisena pelaajana. Monti edusti Argentiinan pääsarjassa vuosina 1921–1930 Huracánia, Boca Juniorsia ja San Lorenzoa. Hän saavutti neljä Argentiinan-mestaruutta. Monti edusti Italian pääsarjassa vuosina 1931–1939 Juventusta. Hän saavutti neljä Italian-mestaruutta. Monti pelasi Argentiinan maajoukkueessa vuosina 1924–1931 16 ottelua ja teki niissä viisi maalia. Italian maajoukkueessa hän pelasi vuosina 1932–1936 18 ottelua ja teki niissä yhden maalin. Monti voitti Argentiinan riveissä 1927 Etelä-Amerikan- mestaruuskilpailuissa. Lisäksi hän saavutti hopeaa 1928 olympiaturnauksessa. Peliuransa jälkeen Monti toimi myös valmentajana. Hän työskenteli seuratasolla Italiassa ja Argentiinassa. == Saavutukset == *Argentiinan-mestaruus 1921, 1923, 1924, 1927 *Italian-mestaruus 1932, 1933, 1934, 1935 *Italian cup 1938 *MM-hopea 1930 *MM-kulta 1934 *Etelä-Amerikan-mestaruus 1927 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * *Esittely Planet World Cupin sivustolla *Maaottelutilastot RSSSF:n sivustolla Luokka:Argentiinalaiset jalkapalloilijat Luokka:Italialaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon maailmanmestarit Luokka:Argentiinalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1901 syntyneet Luokka:Vuonna 1983 kuolleet
Olli Torkkel

Olli Torkkel (s. 11. syyskuuta 1978 Hämeenlinna) on suomalainen sirkustaiteilija ja telinevoimistelija. Telinevoimistelussa hän oli moninkertainen arvokisakävijä, jonka paras teline oli renkaat. Torkkel sijoittui voimistelu-urallaan seitsemän kertaa maailmancupin palkintokorokkeelle. Vuoden 2005 EM-kilpailuissa hän oli renkailla kymmenes. Torkkel edusti Espoon Telinetaitureita. Vuodesta 2009 lähtien Torkkel on työskennellyt kansainvälisessä Cirque du Soleil -sirkusseurueessa, johon hänet kutsuttiin tuon vuoden EM-kilpailujen jälkeen. Hän on opiskellut taloustiedettä Jyväskylän yliopistossa. ==Lähteet== *"Se sama Olli sieltä salilta", Voimistelu-lehti 1/2009, Suomen Voimisteluliitto ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset telinevoimistelijat Luokka:Suomalaiset sirkustaiteilijat Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Karelia-sarja

Karelia-sarja on Jean Sibeliuksen 1893 säveltämä orkesterisarja, joka on koostettu samannimisestä kuvaelmamusiikista. Viipurilainen osakunta tilasi Sibeliukselta keväällä 1893 musiikin Karjalan historiaa käsittelevään kuvaelmasarjaan. Sibelius kiinnostui tehtävästä, koska oli sävelmänkeruumatkallaan tutustunut rajaseudun elämän runollisiin piirteisiin ja koska historia ja myytit kiehtoivat häntä. Karelia-musiikin ensiesitys oli 13. marraskuuta 1893, ja säveltäjä johti itse orkesteria. Karelia-sarjaan Sibelius valitsi kuvaelmamusiikista kolmannen kuvaelman Intermezzon, neljännen kuvaelman Balladin ja Alla marcian Pontus de la Gardie -kuvaelmasta. Sarjasta tuli yleisön suosikki kotimaassa ja vähitellen myös ulkomailla. Kapellimestari Henry Wood, joka johti teoksen Lontoossa jo 1906, vertasi sarjaa Pähkinänsärkijään ja Peer Gyntiin. Toisaalta Karelia-sarja tuotti Sibeliukselle haitallistakin mainetta kevyiden teosten säveltäjänä. Intermezzo alkaa torvifanfaareilla ja jatkuu pauhaavana ritarimarssina, jonka aikana kuvaelmassa metsästäjät toivat veroturkiksia liettualaiselle ruhtinaalle. Balladi kuvaa kuningas Kaarle Knutinpoikaa valtaistuimelta syöstynä kuuntelemassa laulajaa Viipurin linnassa. Musiikissa on skandinaavisen balladin sävyä ja keskiaikaisen tarun tunnelmaa. Alla marcia taistelunhaluisine sivuteemoineen, ahtokulkuineen ja täyteläisine soitinnuksineen huipentaa sarjan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kalevi Aho: Jean Sibeliuksen Karelia-musiikin rekonstruktionti ja täydentäminen. Fimic. Luokka:Jean Sibeliuksen teokset Luokka:1890-luvun musiikkiteokset
Noitaympyrä

Noitaympyrä on Pentti Haanpään vuonna 1931 kirjoittama romaani metsätyömies Pate Teikasta. Haanpää piti Noitaympyrää parhaana romaaninaan. Kustantajat pitivät teosta kuitenkin liian kriittisenä ja se julkaistiin vasta vuonna 1956, vuosi kirjailijan kuoleman jälkeen.Granum. (Internet Archive) == Juoni == Noitaympyrän päähenkilö on metsätyömies Pate Teikka. Hän ei löydä sijaansa aikansa suomalaisessa yhteiskunnassa. Hän kohoaa tukkijätkästä työnjohtajaksi. Hän ei kuitenkaan voi hyväksyä, kuinka yhtiö painostaa työntekijöitään vallitsevan maailmanpulan varjolla, vaan painuu maantielle. Siellä Teikka kokee monenlaista ja ajautuu lopulta asumaan Lappiin etelästä matkalla olevan maisterioriginellin, Raunion, kanssa. Lyhyen hyvän ajan jälkeen Raunio loukkaantuu auto-onnettomuudessa ja tekee turhautuessaan itsemurhan. Pate Teikka tekee epätoivoissaan ratkaisun, joka kirjoittamisaikana tuntui kustantajien lukijoista mahdottomalta: hän lähtee kulkemaan maantietä kohti rajaa ja Neuvostoliittoa. Hän ei näe Suomessa minkäänlaisia elämisen mahdollisuuksia.Uusi-Rintakoski, Jarmo: Miehiä noitaympyröissään. Kodin Pellervo. Viitattu 22.9.2013. == Julkaisu == Kirjailija tarjosi teostaan muun muassa Otavalle ja WSOY:lle sekä jatkokertomukseksi sanomalehdille. Teos julkaistiin kuitenkin vasta postuumisti vuonna 1956, Otavan kustantamassa Haanpään jälkeenjääneiden kokoelmassa. Itsenäisenä teoksena se julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1964 osana Kompassi-sarjaa. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura julkaisi teoksen vuonna 1994 sarjassa Suomalaisen kirjallisuuden klassikoita Vesa Karosen kirjoittaman johdannon kera. == Vastaanotto == Vesa Karonen kirjoittaa teoksesta johdannossa: == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Lindstedt, Risto: Noitaympyrä . Luokka:Pentti Haanpään teokset Luokka:Suomalaiset romaanit Luokka: Vuoden 1956 kirjat
Ivan Kolev

Ivan Kolev on seuraavien henkilöiden nimi: * Ivan Kolev (1930–2005), bulgarialainen jalkapalloilija ja olympiamitalisti * Ivan Kolev (1957–), bulgarialainen jalkapallovalmentaja * Ivan Kolev (1951–), bulgarialainen painija ja olympiamitalisti.
Jaarli Pirkkiö

Lippo Jaarli Pirkkiö (s. 12. helmikuuta 1967 Rovaniemi) on entinen suomalainen painonnostaja. Pirkkiö sijoittui Soulin 1988 olympialaisissa alle 75 kilogramman sarjassa 12:nneksi. MM-kilpailuissa hän sijoittui yhteistuloksissa 17:nneksi vuonna 1985, 14:nneksi vuosina 1986 ja 1987, 11:nneksi vuonna 1989 ja 23:nneksi vuonna 1998. EM-kilpailuissa hän oli yhteistuloksissa kahdeksas vuonna 1988, seitsemäs vuonna 1989, kuudes vuonna 1990, kymmenes vuonna 1992, 11:s vuonna 1995, 15:s vuonna 1996, sekä kymmenes vuonna 1998. Nuorten MM- kilpailuissa hän oli parhaimmillaan viides vuosina 1986 ja 1987 sekä nuorten EM-kilpailuissa viides vuonna 1986 ja neljäs vuonna 1987. Hän voitti Pohjoismaiden mestaruuden vuosina 1986, 1987, 1989, 1990, 1995 ja 1997. Seuratasolla Pirkkiö edusti Rovaniemen Reipasta. Hän voitti Suomen mestaruuden vuosina 1986–1989, 1992, 1994, 1995, 1997, 1998 ja 2000. Hänen parhaat tuloksensa ovat vuodelta 1989 alle 82,5 kilogramman sarjasta: 155,5 kg tempauksessa, 195 kg työnnössä ja 347,5 kg yhteistuloksessa. Hän teki maaliskuussa 1998 alle 85 kilogramman sarjassa yhteistuloksen Suomen ennätyksen 332 kg, joka on yhä joulukuussa 2009 voimassa oleva Suomen ennätys.Miesten Suomen ennätykset Jaarli Pirkkiö on toiminut Lapin Kansan urheilutoimittajana vuodesta 1995. Hänen isänsä Martti Pirkkiö on Rovaniemen Reippaan painonnostojaoston perustaja vuodelta 1969. Hänen veljensä Samuli ja Benjamin Pirkkiö sekä vaimonsa Riitta Pirkkiö (o.s. Mäntylä) ovat myös painonnoston Suomen mestareita ja arvokisaedustajia. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset painonnostajat Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
John Kocinski

John M. Kocinski (s. 20. maaliskuuta 1968 Little Rock, Arkansas) on entinen yhdysvaltalainen ratamoottoripyöräilijä. Hän voitti 250cc-luokan maailmanmestaruuden vuonna 1990 ja Superbiken maailmanmestaruussarjan mestaruuden vuonna 1997. John Kocinski alkoi kilpailla amatöörisarjoissa vuonna 1981 13-vuotiaana. Hän voitti neljä amatöörimestaruutta vuosina 1982 ja 1983. Kocinski oli tehdaskuljettaja jo 17-vuotiaana, vaikka hän oli liian nuori kilpailemaan joissain kilpailuissa. Yhdysvaltain mestaruussarjassa hän kilpaili sarjan nuorimpana kuljettajana. Vuosina 1987-89 Kocinski voitti kolme peräkkäistä Yhdysvaltain mestaruutta 250-kuutioissa. Samalla hän osallistui muutamiin Japanin mestaruussarjan osakilpailuihin sekä Japanin ja USA:n MM- osakilpailuihin. Ensimmäisen täyden MM-sarjan Kocinski kiersi vuonna 1990 ja heti tulokaskaudellaan hän voitti maailmanmestaruuden. Mestaruuskauden jälkeen Kocinski siirtyi luokkaa ylemmäs 500-kuutioisiin, missä hän oli kahdesti kolmas kokonaispisteissä. Kocinski piti vuonna 1995 välivuoden moottoripyöräilystä ja harrasti vesihiihtoa. Hän osallistui joihinkin vesihiihtokilpailuihin. Välivuoden jälkeen John Kocinski kilpaili Superbike- sarjassa voittaen sarjan mestaruuden vuonna 1997. Mestaruuskauden jälkeen Kocinski palasi MotoGP-sarjaan ystävänsä Erv Kanemoton yksityistalliin. Sanotaan, että Kanemoto oli ainoa mekaanikko ja virittäjä, jonka kanssa Kocinski tuli toimeen. Yksityiskalusto ei ollut kilpailukykyinen tehdastalleja vastaan, mutta Kocinski ajoi kerran palkintopallille ja oli MM-sarjan kokonaispisteissä kahdeksas vuonna 1999. Talli joutui lopettamaan rahoituksen puutteessa ja Kocinski ajoi vuonna 2000 Yhdysvaltain Superbike-sarjassa, jonka jälkeen hän lopetti kilpauransa. Kocinski ei ollut kilpakumppaniensa keskuudessa kaikkein pidetyin kuljettaja temperamenttinsa ja voitontahtonsa vuoksi. Hän muun muassa kolaroi Superbike-sarjassa Simon Crafarin kanssa, vaikka oli jo varmistanut sarjan mestaruuden ja Crafar olisi ajanut uransa ensimmäiseen osakilpailuvoittoon. Kilpauran jälkeen John Kocinski toimi vuosina 2001 ja 2002 Yamahan testikuljettajana. Moottoriurheilun ulkopuolella hän on työskennellyt kiinteistöalalla kiinteistökehittäjänä. ==Saavutukset== ===MotoGP-sarja=== ====250cc-luokka==== *Maailmanmestari 1990 *9 osakilpailuvoittoa, 4 kakkossijaa ja 3 kolmossijaa *Yhdysvaltain mestaruus 1987, 1988 ja 1989 ====500cc-luokka==== *MM-sarjan kolmas 1992 ja 1994 *4 osakilpailuvoittoa, 8 kakkossijaa ja 7 kolmossijaa ===Superbike-sarja=== *Mestaruus 1997 *Sarjan kolmas 1996 *14 osakilpailuvoittoa, 7 kakkossijaa ja 8 kolmossijaa ===Muut sarjat=== *Neljä Yhdysvaltain amatöörimestaruutta 1982, 1983 *Yhdysvaltain 24 tunnin kestävyysajomestaruus 1985 *Toinen sija Suzukan 8 tunnin ajoissa 1997 *Kolmas sija Suzukan 8 tunnin ajoissa 1987 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Viralliset sivut Luokka:Yhdysvaltalaiset ratamoottoripyöräilijät Luokka:Ratamoottoripyöräilyn maailmanmestarit Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Valtteri Mikonmäki

Yrjö Henrik Walter (Valtteri) Mikonmäki (vuoteen 1936 Mäkelä, 13. maaliskuuta 1889 Ikaalinen – 17. heinäkuuta 1982) oli suomalainen poliitikko, kirkkoherra ja rovasti, joka toimi Maalaisliiton kansanedustajana vuosina 1927–1933. Hän istui myös Punkalaitumen kunnallisvaltuustossa. Hänestä tuli ylioppilas vuonna 1912, ja hänet vihittiin papiksi vuonna 1917. Hän työskenteli Punkalaitumen kappalaisena vuosina 1922−1930 ja kirkkoherrana vuosina 1930−1961. Vielä eläkkeellä ollessaan hän hoiti papinvirkoja viransijaisena eri seurakunnissa. Mikonmäki myös opetti uskontoa. Ennen kirkollista uraansa hän toimi maanmittausapulaisena, toimittajana ja käräjäkirjurina. Mikonmäki sai rovastin arvonimen vuonna 1940. == Lähteet == * Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen Keskustan poliitikot Luokka:Punkalaitumen kunnanvaltuutetut Luokka:Turun läänin pohjoinen vaalipiiri Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka:Vuonna 1889 syntyneet Luokka:Vuonna 1982 kuolleet
Landkreuzer P. 1500 Monster

Landkreuzer P. 1500 Monster oli natsi-Saksan suunnitelma superraskaaksi telatykiksi. Toteutuessaan vaunu olisi ollut huomattavasti suurempi kuin mikään toisen maailmansodan aikainen panssarivaunu ja se olisi painanut jopa 1 500 tonnia. == Kehitys == Projekti oli jatkosuunnitelma Kruppin johtaja Groten esittelemälle Landkreuzer P. 1000 Ratte -projektille. Se oli 1 000 tonnin painoinen jättiläispanssarivaunu, jota työntäisi eteenpäin kaksi 8 400 hevosvoiman sukellusveneen moottoria. Pääaseena olisi toiminut 280 millimetrin kanuuna. Adolf Hitler hyväksyi Ratten piirustukset joulukuussa 1942. Landkreuzer P. 1500 Monster yhdisti Ratte-projektin rungon 800 millimetrin Dora-tykkiin, jota oli käytetty rautatietykkinä itärintamalla, muun muassa Sevastopolin taisteluissa kesällä 1942. Se kykeni ampumaan seitsemän tonnin painoisia kranaatteja jopa 37 kilometrin päähän. Vaunuun suunniteltiin toissijaisiksi aseiksi 2 × 150 millimetrin haupitsia ja lukuisia 15 millimetrin konekiväärejä. Se muistutti enemmän liikkuvaa telatykkiä kuin panssarivaunua. Laitteella ei olisi kyennyt ampumaan ilman tuntikausien valmistelua. Se olisi pitänyt ankkuroida maahan ennen päätykin laukaisua ja tukea jonkinlaisilla puomeilla tai hydraulisella mekanismilla. Seuraavan laukauksen lataus olisi kestänyt ainakin 10 minuuttia. Dorassa lataus vaati 500 hengen miehistön. Monsterin mitat olivat suunnitelmassa: 42 metriä pitkä, 18 metriä leveä ja seitsemän metriä korkea ilman päätykkiä. Pelkän Dora- rautatietykin paino oli 1 340 tonnia. Monsterin massaksi arvioitiin suunnitelmassa 1 500 tonnia. Suunnitelmissa oli mainittu myös 250 millimetriä panssarointia osassa laitetta. Ei ole selvää mitä tämä panssarointi olisi suojannut. Voimalähteeksi oli mainittu 2–4 sukellusveneen MAN-moottoria. Suuri koneisto vaati kokonsa mukaisen miehistön, jota Monster olisi vaatinut ainakin 100 henkilöä. Voimakkaine moottoreineenkin se olisi saavuttanut ainoastaan 10–15 kilometrin tuntinopeuden. Sekä Ratte että Monster jäivät suunnittelijoiden pöydälle. Varusteluministeri Albert Speer lakkautti projektit jo varhain vuonna 1943. Ne olivat kaikessa megalomaanisuudessaan mahdottomia sotakoneita, joista tuskin olisi ollut Saksan salamasodalle sen toivomaa nostetta. Vaunut olisivat olleet toivottoman hitaita, ne olisivat murskanneet matkallaan sillat ja tuhonneet tiet, mikä olisi tehnyt muiden moottoroitujen joukkojen etenemisen mahdottomaksi. Lisäksi ne olisivat tarttuneet jatkuvasti kiinni pehmeään maastoon, kuten kolmannen jättitankin ja kolmikosta kaikkein kevyimmän Panzerkampfwagen VIII Mausin testit osoittivat. Kasvavan ilmavaaran lisääntyessä ne olisivat myös vaatineet aikanaan suuren ilmasuojauksen. == Lähteet == * Tieteen Kuvalehti Historia, 18/2009: ”Hitler halusi murskata venäläiset jättitankeilla”, s. 60–63. * Parsons, Zack: My Tank is Fight! – Deranged Inventions of WWII, s. 61–66. Luokka:Saksan toisen maailmansodan panssarivaunut Luokka:Toteutumattomat sotilaskalustot
Opechancanough

Opechancanough (~1554-1646) oli Virginiassa vaikuttaneisiin powhataneihin kuulunut heimopäällikkö, ja powhatanien liiton johtaja vuosina 1618–1646A People and a Nation: A History of the United States, Mary Beth Norton, David M. Katzman, David W. Blight, Howard P. Chudacoff, Fredrik Logevall, Beth Bailey, Thomas G. Paterson, William M. Tuttle, Jr. ISBN 0-395-78882-X. Opechancanough tarkoittaa sananmukaisesti "hän, jonka sielu on valkoinen". ==Varhainen elämä== Opechancanough syntyi powhatanien liittoon kuuluneeseen pamunkey-heimoon vuonna 1554. Opechancanough oli powhatanien liiton luoneen päällikkö Wahunsunacockin veli tai velipuoli, ja hän johti omaa heimoryhmäänsä, joka asutti Pamunkeyjoen vartta. Englantilaisten tullessa Virginiaan vuonna 1607 hän oli jo kerännyt mainetta soturina ja hyvänä päällikkönä. Opechancanough ei pitänyt englantilaisten kasvavasta vallasta ja hän vangitsi löytöretkeilijä John Smithin ja toi tämän Werowocomocoon, joka oli toinen powhatanien kahdesta pääkaupungista. Täällä syntyi myytti Pocahontasista, joka tarinan mukaan pelasti Smithin hengen heittäytymällä tämän turvaksi, kun häntä oltiin teloittamassa. Tarinan paikkansapitävyys on nykyisin kyseenalaistettuThe Pocahontas Myth . Pocahontas meni naimisiin englantilaisen John Rolfen kanssa 1614 ja tämä loi rauhan, joka kesti vuoteen 1622. ==Powhatanien päällikkönä== Opechancanough pääsi powhatanien liiton päälliköksi Wahunsonacockin kuoltua vuonna 1618. Välit englantilaisiin alkoivat huonontua siirtolaisten tuotua tupakan viljeltäväksi Virginiaan. Alueelle alkoi tämän jälkeen muuttaa laumoittain siirtolaisia. Kahdeksan vuotta kestänyt rauha päättyi vuoden 1622 intiaaniverilöylyyn, jossa Opechancanoughin joukot tappoivat noin 350 siirtolaista. Hän ei kuitenkaan pystynyt tuhoamaan kaikkia englantilaisia ja hän joutui tekemään rauhan eurooppalaisten kostoretkikuntien hyökkäysten jälkeen vuonna 1636. Sodan jälkeen Opechancanoughin terveys heikkeni, ja on mahdollista, että hän kärsi myasthenia gravis -nimisestä lihasheikkoutta aiheuttavasta sairaudesta. Opechancanough yritti kuitenkin vielä lähes satavuotiaana ja osittain halvaantuneena tuhota englantilaiset hyökkäämällä jälleen kerran vuonna 1644 tappaen 500 siirtolaista. Hän hävisi kuitenkin taistelussa William Berkeleyn johtamille miliiseille ja hänet otettiin vangiksi. Opechancanough kuoli vankeudessa vuonna 1646 tarinan mukaan vartijan ampumana.Alkuperäiset Amerikkalaiset, Markku Henriksson, ISBN 951-662-385-9 ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset intiaanipäälliköt Luokka:Powhatanit Luokka:Vuonna 1646 kuolleet Luokka:1550-luvulla syntyneet
Merkelin II hallitus

Merkelin II hallitus oli liittokansleri Angela Merkelin johtama Saksan musta- keltainen koalitiohallitus, jonka virkakausi oli 28. lokakuuta 2009 - 17. joulukuuta 2013. Sen muodostivat Saksan kristillisdemokraattinen unioni CDU ja sen Baijerissa toimiva sisarpuolue CSU sekä Vapaa demokraattinen puolue FDP. Virka Ministeri Vuodesta Puolue Liittokansleri Angela Merkel 2005 CDU Varakansleri Guido Westerwelle Philipp Rösler 28. lokakuuta 2009 – 16. toukokuuta 2011 16\. toukokuuta 2011 – 17. joulukuuta 2013 FDP FDP Ulkoministeri Guido Westerwelle 2009 FDP Työ- ja sosiaaliministeri Franz Josef Jung Ursula von der Leyen 28. lokakuuta 2009 – 27. marraskuuta 2009 30\. marraskuuta 2009 – 17. joulukuuta 2013 CDU CDU Ympäristö-, luonnonsuojelu- ja reaktoriturvallisuusministeri Norbert Röttgen 2009 CDU Talous- ja teknologiaministeri Rainer Brüderle Philipp Rösler 28. lokakuuta 2009 – 12. toukokuuta 2011 12\. toukokuuta 2011 – 17. joulukuuta 2013 FDP FDP Puolustusministeri Karl-Theodor zu Guttenberg Thomas de Maizière 28. lokakuuta 2009 – 3. maaliskuuta 2011 3\. maaliskuuta 2011 – 17. joulukuuta 2013 CSU CDU Perhe-, vanhus-, nais- ja nuorisoasiainministeri Ursula von der Leyen Kristina Schröder 22. marraskuuta 2005 – 30. marraskuuta 2009 30\. marraskuuta 2009 – 17. joulukuuta 2013 CDU CDU Kansliaministeri Ronald Pofalla 2009 CDU Sisäasiainministeri Thomas de Maizière Hans-Peter Friedrich 28. lokakuuta 2009 – 3. maaliskuuta 2011 3\. maaliskuuta 2011 – 17. joulukuuta 2013 CDU CSU Opetus- ja tutkimusministeri Annette Schavan Johanna Wanka 22. marraskuuta 2005 – 14. helmikuuta 2013 14\. helmikuuta 2013 – 17. joulukuuta 2013 CDU Terveysministeri Philipp Rösler Daniel Bahr 28. lokakuuta 2009 – 12. toukokuuta 2011 12\. toukokuuta 2011 – 17. joulukuuta 2013 FDP FDP Kuluttajansuoja-, elintarvike- ja maatalousministeri Ilse Aigner 2008 CSU Valtiovarainministeri Wolfgang Schäuble 2009 CDU Liikenne-, rakennus- ja kaupunkisuunnitteluministeri Peter Ramsauer 2009 CSU Kehitysyhteistyöministeri Dirk Niebel 2009 FDP Oikeusministeri Sabine Leutheusser-Schnarrenberger 2009 FDP Luokka:Saksan hallitukset Luokka:Angela Merkel
ActRaiser

ActRaiser on Quintet-peliyhtiön kehittämä ja Enixin (nykyisen Square Enixin) alun perin vuonna 1990 julkaisema videopeli Super Nintendo Entertainment System -konsolille. Peli koostuu ajalleen tyypillisten tasohyppelytasojen ja simulaatioelementtien yhdistelmästä. Peli julkaistiin sen verran aikaisin konsolin elinaikana, että Japanissa ja Yhdysvalloissa sitä pidetään SNES:n julkaisupelinä. Euroopan julkaisu tapahtui lähes vuoden konsolin julkaisua myöhemmin. == Pelin kulku == Pelissä ohjataan "Herraa", kaikkivoipaista johtajaa, jonka tehtävänä on kehittää sivilisaatioita ja auttaa ihmisiä niiden muodostamisessa. Simulaatiojaksoissa pelaaja voi ohjata kaupunkien rakentamista SimCityn tapaan ja käyttää luonnonvoimia pelimaailman muokkaamiseen. Välillä kansoja kohtaa jonkinlainen katastrofi, jolloin Herran on laskeuduttava maahan taistelemaan demoneja vastaan. Koska pelihahmona on Jumala, ei pelissä voi koskaan kuolla lopullisesti. Pohjois-Amerikan ja Euroopan levitykseen tehdyssä versiossa pelihahmon nimi on "Master", eikä pelin ohjekirja tai peli itse viittaa kertaakaan mihinkään jumalalliseen voimaan. Tämä siitä syystä, että Nintendon silloisten ohjesääntöjen mukaan peleissä ei saanut olla mitään uskonnollisia teemoja. == Musiikki == Peli sai aikoinaan ylistystä ajankohtaan nähden varsin edistyksellisestä soundtrackistä, jonka sävelsi Yuzo Koshiro. Soundtrack julkaistiin vuonna 1991 CD-formaatilla.http://rpgfan.com/soundtracks/actraiser/index.html RPGFan Soundtracks - ActRaiser == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 1990 videopelit Luokka:Super Nintendo Entertainment System -pelit Luokka:Tasohyppelyt Luokka:Simulaatiopelit
Giorgi Latsabidze

Giorgi Latsabidze (, s. 1978 Tbilisi, Georgia) on georgialainen pianisti, joka voitti ensimmäisen pianokilpailunsa 11-vuotiaana. Latsabidze tunnetaan erityisesti keskeisen romanttisen pianokirjallisuuden, kuten Frederic Chopinin ja Franz Lisztin, tulkkina. Latsabidze aloitti piano-opinnot 6-vuotiaana ja opiskeli Tbilisin konservatoriossa. Hän on saanut lukuisia palkintoja ja tunnustuksia. Vuonna 1999 hän sai N. Rubinstein -palkinnon ja vuonna 2005 Jehudi Menuhin -palkinnon. Hän voitti vuoden 2006 “Young Artists” -pianokilpailun Los Angelesissa. Häntä opettivat muiden muassa Rusudan Tšodzava, Gerrit Zitterbart, Lazar Berman ja Stewart Gordon. Latsabidze tulkitsi muiden muassa Franz Lisztiä ja Frédéric Chopinin teoksia, mutta levytti myös, Johann Sebastian Bachia, Wolfgang Amadeus Mozartia, Johannes Brahmsia, Robert Schumannia, Sergei Prokofjevia ja Claude Debussyia. Latsabidze on levyttänyt Frédéric Chopinin 24 etydiä (Op. 10 ja 12), Franz Lisztin 12 transsendentaalista etydiä ja Claude Debussyn 12 preludia (II kirja). == Aiheesta muualla == *Giorgi Latsabidzen virallinen sivusto * Luokka:Georgialaiset pianistit Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Essalamin moskeija

Essalamin moskeija on moskeija Rotterdamissa Feijenoordin jalkapallostadionin vieressä. Moskeijan rakennustyöt alkoivat 2002, ja se otettiin käyttöön vuonna 2010. Moskeija tarjoaa tilan 3 000 rukoilijalle. Se on Hollannin suurin moskeija, jonka minareetit ulottuvat 50 metrin korkeuteen. Moskeijan rakennustyöt keskeytyivät välillä muun muassa rahapulan vuoksi. Hollannin turvallisuuspalvelu tutki rakentamisen rahoittajien taustoja. Rakennustöistä vastasi saksalainen yritys, kun hollantilaiset ovat luopuneet työstä. Jotkut uutiset väittivät moskeijaa myös virheellisesti Euroopan suurimmaksi, mitä se ei ole. Euroopassa on useita moskeijoita, joihin kuvataan sopivan 10 000–17 000 rukoilijaa.Europe's largest mosque opened, dailymail.co.uk, viitattu 14.1.2014, Europe's largest mosque opens in Morden, 2.10.2010 theguardian.com, viitattu 14.1.2014, mosque in rome - italy beautifulmosque.com, viitattu 12.1.2014, Tentacles of Islam Slowly Enveloping Europe?, cbn.com, 31.5.2011, viitattu 14.1.2014, Makhachkala organizes charity iftars, islamdag.info, 23.8.2011, viitattu 17.1.2014, == Lähteet == Luokka:Alankomaiden moskeijat Luokka:Rotterdamin rakennukset ja rakennelmat
Elzie Segar

Elzie Crisler Segar (8. joulukuuta 1894 Chester, Illinois – 13. lokakuuta 1938 Santa Monica, Kalifornia)Elzie Segar Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 3.1.2015. oli yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä, joka tunnetaan parhaiten sarjakuvahahmo Kippari-Kallen (Popeye) luojana. Segar työskenteli nuoruudessaan talo- ja kylttimaalarina sekä elokuvateatterin koneenkäyttäjänä. Hänen ensimmäiset sarjakuvansa eivät kelvanneet lehdille, joten hän kävi piirtämisen kirjekurssin. Sarjakuvapiirtäjä Richard F. Outcault järjesti Segarille työpaikan Chicagossa ilmestyneestä Chicago Heraldista, johon hän piirsi Charlie Chaplin’s Comic Capers -nimistä sarjakuvaa, kunnes koko lehti lakkasi ilmestymästä vuonna 1917. Vuonna 1919 Segar alkoi piirtää King Features Syndicatelle Thimble Theatre -nimistä sarjaa, joka toimi Kippari-Kallen edeltäjänä. Sarjassa esiintyivät alun perin Olga (Olive Oyl), hänen veljensä Castor Oyl ja poikaystävänsä Ham Gravy. Voimakas merimies Kippari-Kalle tuli sarjaan alun perin sivuhahmona tammikuussa 1929, mutta kohosi vähitellen päähenkilöksi. Sarjakuva muodostui hyvin suosituksi ja Max Fleischer ryhtyi tuottamaan sen pohjalta suosittuja animaatioita. Segar kuoli vuonna 1938 maksasairauden aiheuttamiin komplikaatioihin.comicbookbrain.com – Elzie Crisler Segar's Popeye Viitattu 3.1.2015. Hän piirsi Kippari-Kallea ennenaikaiseen kuolemaansa asti. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset sarjakuvantekijät Luokka:Kippari-Kalle Luokka:Vuonna 1894 syntyneet Luokka:Vuonna 1938 kuolleet
La Tour d’Argent

thumb|Tour d'Argent, quai de la Tournelle 15-17, Pariisi. La Tour d'Argent on pariisilainen ravintola, joka on perustettu vuonna 1582. thumb|Tour d'Argentin sisäänkäynti. Ravintolan osti vuonna 1910 André Terrail, ja hänen jälkeläisensä omistavat sen edelleen. Ravintolan johtoon siirtyi 1947 André Terrailin poika Claude Terrail. Hänen ja hänen vaimonsa Tarja Terrailin poika André Terrail ryhtyi johtamaan ravintolaa äitinsä kanssa Claude Terrailin kuoltua 2006. Tarja Terrail o.s. Räsänen on alkujaan suomalainen malli, joka siirtyi 1970-luvulla ravintola-alalle. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ravintolat Ranskassa Luokka:Pariisi
Rémi Français

Rémi Français (s. 24. maaliskuuta 1989) on sveitsiläinen mäkihyppääjä. Hän edusti SC Les Diableretsia. Mäkihypyn maailmancupissa Français kilpaili ensimmäisen kerran 27. marraskuuta 2009 Kuusamon joukkuekisassa, jossa Sveitsi sijoittui kuudenneksi. Ensimmäisen normaalikisan hän kilpaili seuraavana päivänä samassa paikassa ja sijoittui 47:nneksi. Français lopetti uransa 21 vuoden ikäisenä vuonna 2011. == Lähteet == Luokka:Sveitsiläiset mäkihyppääjät Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nicholas Alexander

Nicholas ”Nick” Alexander (s. 24. elokuuta 1988 Brattleboro, Vermont) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut mäkihyppääjä. Mäkihypyn maailmancupissa Alexander kilpaili ensimmäisen kerran 21. maaliskuuta 2009 Planican lentomäessä, joukkuekilpailussa. Ensimmäisen suurmäenkilpailun hän kilpaili Kuusamossa 28. marraskuuta 2009, sijoittuen 44:nneksi. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti helmikuussa 2015 oltuaan Willingenissä 27:s. Vuonna 2010 Alexander oli mukana Yhdysvaltain joukkueessa lentomäen MM- kilpailujen joukkuekilpailussa, jossa Yhdysvallat sijoittui kymmenenneksi. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän sijoittui parhaimmillaan 40:nneksi suurmäessä ja oli mukana joukkuekilpailussa 11:nneksi sijoittuneessa Yhdysvaltain joukkueessa. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset mäkihyppääjät Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Primož Pikl

Primož Pikl (s. 25. elokuuta 1982 Celje) on slovenialainen mäkihyppääjä. Mäkihypyn maailmancupissa Pikl kisasi ensimmäisen kerran Kuusamossa 29. marraskuuta 2003. Joukkuekisassa Pikl on ollut Slovenian joukkueessa kolme kertaa neljäs. == Lähteet == Luokka:Slovenialaiset mäkihyppääjät Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kylli

Kylli on suomalainen naisen etunimi, Kyllikki-nimen lyhentynyt muoto. Kyllin nimipäivä on 8. joulukuuta. Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan nimi Kylli on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu hieman yli 130 naiselle ja muutamalle miehelle. == Tunnettuja Kyllejä == * Kylli Koski, Kylli-täti (1906–1997), kuvataiteilija, kuvaamataidonopettaja ja televisiotoimittaja * Kylli Köngäs (s. 1942), näyttelijä == Nimen muita merkityksiä == * Kylli-Setä, suomalainen yhtye ==Lähteet== Luokka:Etunimet
Warren Irvin

Warren Irvin oli NBC:n Suomeen lähettämä sotakirjeenvaihtaja,https://archive.today/20120524133842/http://www.time.com/time/magazine/article/0,9171,789915-2,00.html Cheryl Heckler: An accidental journalist: the adventures of Edmund Stevens, 1934-1945 joka talvisodan aikana raportoi talvisodasta yhdysvaltalaisille. Hän teki itsenäisyyspäivänä 6. joulukuuta 1939 radioselostuksen, jota arveltiin seuranneen ainakin 10 miljoonan yhdysvaltalaisen.https://web.archive.org/web/*/http://www.digipaper.fi/US- talvisodan-lehdet/36706/ ==Lähteet== Luokka:Talvisota Luokka:Yhdysvaltalaiset toimittajat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Kuolinvuosi puuttuu
Maaseutuoikeus

Maaseutuoikeus eli ruraalioikeus on oikeudenala, jonka huomion kohteena ovat maaseudun elinolot ja niiden oikeustieteellinen tutkimus. Sen keskeinen osa- alue on maatalousoikeus, jonka piiri pyrkii laajentumaan niin, että maatalousoikeus lähenee maaseutuoikeuden käsitettä.Encyclopædia iuridica fennica, Suomalainen lakimiesyhdistys 1994–1999, ISBN 951-855-135-9, osa II palstat 328 ja 338. Maaseutuoikeus tarkastelee erityisesti maa- ja metsätalouden sekä muiden maaseutuelinkeinojen oikeudellisia näkökohtia. Tärkeitä ovat esimerkiksi kiinteistön kauppaa, eläkkeitä, perintöjä, maankäyttöä ja verotusta koskevat kysymykset. Suomessa maatiloja koskeva lainsäädäntö alkoi valtiojohtoisena asutuslainsäädäntönä, josta siirryttiin maaseutua ja maataloutta koskeviin erityissäädöksiin.Erkki J. Hollo: Maaseutuoikeuden tieteellisestä asemasta. Teoksessa Maaseutuoikeus, Suomen ympäristöoikeustieteen seuran julkaisu 13, 1989, ISBN 951-754-793-5, sivut 61–70. Merkittävä osa maaseutuoikeudellista keskustelua käydään kansainvälisissä yhteyksissä, mihin on osaltaan vaikuttanut markkinoiden yhdentymiskehitys, joka on korostanut eurooppaoikeuden merkitystä. Suomessa alaa havainnoi Maaseutuoikeuden seura. Kansainvälisiä yhteistyöelimiä ovat Comité Européen de Droit Rural (CEDR) ja American Agricultural Law Association (AALA). ==Lähteet== Luokka:Oikeustiede
Fosfoseriini

Fosfoseriini (C3H8NO6P) on seriiniaminohapon johdannainen. Rakenteeltaan se on seriinin ja fosforihapon esteri. Fosfoseriini on välituote seriinin biosynteesissä ja tärkeä osa fosfoproteiineja. Seriinin biosynteesissä fosfohydroksipalorypälehappoon liitetään transaminaatiolla aminoryhmä, jolloin syntyy fosfoseriiniä. Reaktiota katalysoi fosfoseriinitransaminaasientsyymi. Tämän jälkeen fosfoseriini hydrolysoidaan fosfoseriinifosfataasientsyymin avulla, jolloin vapautuu seriinimolekyyli. Proteiinien translaatioon jälkeisessä muokkauksessa tiettyihin aminohappoihin voidaan liittää entsymaattisesti fosfaattiryhmä eli fosforyloida ne. Tällaisia aminohappoja ovat seriinin lisäksi treoniini ja tyrosiini. Fosforyloidut aminohapot ovat tärkeä osa monia sääteleviä proteiineja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Human Metabolome Database: Phosphoserine *Food Component Database (FooDB): L-Phosphoserine *DrugBank: Dexfosfoserine *Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): 3-Phosphoserine *ChemBlink: O-Phospho-L-serine Luokka:Aminohapot
Dumisa Ntsebeza

Dumisa Buhle Ntsebeza (31. lokakuuta 1949 Itä-Kap) on eteläafrikkalainen lakimies, ihmisoikeusaktivisti ja entinen Totuuskomission jäsen. Ntsebeza työskenteli Transkeissa opettajana ja vaikutti pienessä maanalaisessa järjestössä People's Front for the Liberation of South Africa (PFULSA). Vuonna 1976 Ntsebeza pidätettiin poliittisesta toiminnasta yhdessä kuuden muun ryhmän aktivistin kanssa, joihin kuului Dumisan veli Lungisile ja Matthew Goniwe. Viisi ryhmän jäsentä, mukaan lukien Dumisa Ntsebeza tuomittiin pitkiin vankeusrangaistukiin vain joitain päiviä ennen Transkein bantustanin muodollista itsenäistymistä. Vankila-aikana Ntsebeza opiskeli oikeustiedettä ja vapauduttuaan vankilasta ryhtyi lakimieheksi. Uransa alkuvaiheessa Ntsebeza toimi erityisesti poliittisten vankien ja apartheidin uhrien puolustusasianajajana. Vuonna 1995 Ntsebeza nimitettiin Totuuskomission tutkimusosaston ja todistajien suojeluohjelman johtajaksi. Hän toimi ajoittain myös komission puheenjohtajana ja varapuheenjohtajana. Vuonna 2005 hänet nimitettiin Etelä-Afrikan presidentin oikeusavustajaksi. Hän asuu nykyisin Johannesburgissa ja pitää omaa lakitoimistoaan. Ntsebeza on Desmond Tutu Peace Trustin puheenjohtaja, Nelson Mandela Foundationin hallituksen jäsen ja Black Lawyer’s Associationin Kapkaupungin osaston puheenjohtaja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Eteläafrikkalaiset juristit Luokka:Apartheidinvastaiset aktivistit
Talvisodan pommitukset Keuruulla

Talvisodassa Keuruuta pommitettiin 29. joulukuuta 1939 kello 13.05Asemapäällikkö Hugo Puusaaren raportti liikennejakson päällikölle Vaasaan ja suojelujakson päällikölle Seinäjoelle, Suur-Keuruu, 2007, kun kolme puna- armeijan pommikonetta pudotti noin 30 pommia Pihlajaveden rautatieaseman ratapihalle. Pommituksessa kolme henkilöä haavoittui kuolettavasti: asemamiehen vaimo Katri Eteläaho kuoli matkalla sairaalaan, kirjuri Lasse Raitakari seuraavana päivänä ilmeisesti leikkauksessa ja harjoittelija Aalto Harju vuoden 1940 puolella.Suur-Keuruu 30.12.1969, sivu 1, Suur-Keuruu 16. marraskuuta 2007. Eino Nurmela. Pommit olivat miinapommeja ja palopommeja. Ratapihasta vaurioitui kolme ensimmäistä raidetta kahden kiskonmitan pituudelta ja vain neljäs eli kuormausraide ei kärsinyt vaurioita.http://www.keuruu.fi/pihlajavesi/kyla/historiaa/pomitukset.htm 29\. joulukuuta 1989 Pihlajaveden rautatieaseman sisäänkäyntioven oikealle puolelle paljastettiin pommitusten muistolaatta.http://www.keuruu.fi/pihlajavesi/kyla/pihlajavedenpimmituksesta50vuotta/index.htm ==Katso myös== *Talvisodan pommitukset ==Lähteet== Keuruu Luokka:Keuruu
Matti Helimo

Matti Antero Helimo (s. 28. tammikuuta 1977) on suomalainen laulaja- lauluntekijä. Hype Records julkaisi hänen ensimmäisen soololevynsä Blogi 2009. Helimon ensimmäinen ”Janne Ojanen” -single rikkoi kultalevyn rajan ja hänen ”Lukko voittoon” -singleään on myyty tuhat kappaletta, kuten myös Superpesiksen kaikkien aikojen lyöjätilaston ykkösen, Simo ”Iso-Kello” Eerikäisen, tribuuttisingleä ”Iso-Kello”. Aamulehden lukijat valitsivat heinäkuussa 2010 Matti Helimon ”Kesä-Tampere” -kappaleen parhaaksi Tampere- aiheiseksi lauluksi. Matti Helimon toinen albumi Näytelmä julkaistiin 30.11.2011 (Hype). Levyllä soittavat Suomen eturivin muusikoista mm. Marzi Nyman (kitara), Seppo Kantonen (koskettimet), Risto Niinikoski (rummut), Eva Alkula (sähkökantele) ja Jaan Wessman (basso). Helimon kolmas albumi Hiljaista makuuhuoneessa julkaistaan 16.12.2016, levyn nimikkosingle julkaistiin digitaalisesti jo 5.12.2016. Matti Helimo on ammatiltaan opettaja ja toimii Opetusalan Ammattijärjestö OAJ:n valtuuston 2. varapuheenjohtajana (2014−) sekä OAJ Pirkanmaan puheenjohtajana (2014−). Kuntavaaleissa 2017 hän sai ensikertalaisena 605 ääntä ja tuli valituksi sitoutumattomana ehdokkaana Vihreiden listalta Tampereen kaupunginvaltuustoon. Helimo on ollut vuodesta 2021 Tampereen sivistys- ja kulttuuriasioista vastaava apulaispormestari. Hän on entisen pääministerin Jukka Rangellin lapsenlapsenlapsi.Tampereen sivistys- ja kulttuuriasioista vastaavan apulaispormestari == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Matti Helimon kotisivu * Luokka:Suomalaiset laulajat Luokka:Suomalaiset lauluntekijät Luokka:Vihreän liiton poliitikot Luokka:Tampereen kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Talvisodan pommitukset Sortavalassa

Talvisodan pommitukset Sortavalassa tapahtuivat 19. joulukuuta ja 20. joulukuuta 1939 sekä 2. helmikuuta 1940. Pommituksissa kuoli 31 ihmistä ja rakennusten tuhot olivat mittavia. Pommituskertoja oli 23 ja konesuorituksia 200. Suurin pommituksista oli 2. helmikuuta 1940 tapahtunut, jossa 92 lentokonetta hyökkäsi viitenä aaltona. Neuvostoliittolaisten tietojen mukaan 2. helmikuuta 1940 tapahtuneen pommituksen olisi suorittanut everstiluutnantti I. Pjatjuhinin komentama 15. pikapommittajaprikaati 150 lentokoneen voimalla. Leningradin sotilaspiirin tilannekatsauksen (2. helmikuuta 1940) mukaan "Ilmavoimamme ovat pommittaneet menestyksellisesti vihollisen sotilaallisia kohteita". Päivän pommituksissa kuoli 15 ihmistä ja 44 haavoittui. Sortavalan luterilainen kirkko tuhoutui. Joidenkin tietojen mukaan Sortavalaa olisi pommitettu myös 3. helmikuuta 1940.http://wikikarelia.com/index.php/SORTAVALA ==Katso myös== *Talvisodan pommitukset ==Lähteet== Luokka:Sortavala Sortavala
Seneca

Seneca voi viitata ainakin seuraaviin: == Henkilöitä == * Seneca nuorempi eli Lucius Annaeus Seneca (n. 4 eaa. – 65 jaa.), roomalainen valtiomies, konsuli, kirjailija ja stoalainen filosofi; tunnetumpi Seneca * Seneca vanhempi (n. 54 eaa. – 39 jaa.), roomalainen reetori ja kirjailija == Paikkoja == * Senecan piirikunta, New York * Senecan piirikunta, Ohio * Seneca Lake, järvi New Yorkin osavaltiossa == Musiikki == * Seneca, yhdysvaltalainen metalliyhtye * Senekah (ent. Seneca), irlantilainen vaihtoehtometalliyhtye == Muut == * senecat, irokeesien kansakunta * senecan kieli, eräs irokeesikielistä
Matti Pörhö

Matti Johannes Pörhö (19. joulukuuta 1952 Tornio)(maksullinen) on suomalainen liikemies, kauppaneuvos ja autoliikekonserni Pörhön toimitusjohtaja. Hän johtaa vanhempiensa perustamaa ketjua, ja sai sen kasvamaan yhdeksi Suomen suurimmista autoliikkeistä. Ketjuun kuuluu yhdeksän myymälää Pohjanmaalla ja Pohjois-Suomessa. Ne edustavat yhdeksää automerkkiä: Audi, Kia, Mazda, Mitsubishi, Nissan, Peugeot, SEAT, Škoda ja Volkswagen. Oman liikkeen johtamisen lisäksi Pörhö on vakuutusyhtiö Fennian hallintoneuvoston puheenjohtaja, jääkiekkoseura Oulun Kärppien hallituksen puheenjohtaja ja Alkon hallituksen jäsen. Hän toimi aiemmin myös Autoalan Keskusliiton puheenjohtajana. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset liikemiehet Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Oulun Kärpät Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hannu Häme

Hannu Johannes Mäkinen, kirjailijanimi Hannu Häme (4. tammikuuta 1904 Virrat – 4. toukokuuta 1962 Virrat) oli suomalainen Virroilla asunut kotiseuturunoilija. Hämeen runoja julkaistiin hänen elinaikanaan yksittäisinä eri lehdissä ja hän lahjoitti niitä myös ystävilleen käsin kirjoitettuina kopioina. == Teoksia == * Runoja Virtain järvien rannoilta. Akateeminen kustannusliike, Helsinki 1965 * Tuulessa hiljaa soi : runoja, toimituskunta: Jaana Kallio, Arja Saarinen, Aila Sipilä. Virtain seura, Virrat 2007 == Lähteet == * * Tuulessa hiljaa soi-runokokoelman julkaisuun liittyvä Virtain seuran tiedote 14.5.2007 Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 1962 kuolleet
Sorsastaja

Sorsastaja on Kansallisteatterin Willensaunassa vuonna 2006 ensi-iltansa saanut Pirkko Saision ohjaama ja kirjoittama näytelmä. Näytelmä on rakennettu näyttelijöiden kokemuksista ja improvisaatioista yhdessä ohjaajan kanssa ja näyttelijät esiintyvät itsenään. Näytelmän viittä näyttelijää Henry Hanikkaa, Amira Khalifaa, Kaisla Löyttyjärveä ja Jani Toivolaa yhdisti tumma ihonväri. Esityksen tiimoilta julkisuudessa käytiin laajaa keskustelua suomalaisuuden suhteesta ihonväriin.Simola, Anna & Rastas, Anna: ”'Jos rohkenen sanoa...': Voiko ihonväristä puhua edistämättä rasismia?” (2008). Teoksessa ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset näytelmät en:Sorsastaja