EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Nokia 7373

Nokia 7373 on Nokian vuonna 2006 julkistama matkapuhelin. Linkkuveitsen tai viuhkan tapaan pyöräyttämällä avattava Nokia 7373 oli päivitetty versio naisille suunnatun L’Amour-sarjan puhelimesta Nokia 7370. Sen värivaihtoehtoina olivat puuterinpinkki ja pronssinmusta, ja pinnassa oli kohokuvioita. Puhelinmallissa on kahden tuuman värinäyttö, musiikkisoitin, FM- radio, stereokaiuttimet ja kahteen megapikseliin päivitettävissä oleva kamera, joka sisältää myös videokuvausmahdollisuuden. Stereokuulokkeet tulivat puhelimen mukana. MicroSD-muistikorttipaikan ansiosta puhelimen musiikkisoittimeen voi lisätä 2 gigabittiä musiikkia. == Ominaisuudet == *ennakoiva tekstinsyöttö *äänimuistiinpanot *värit: pronssi-musta, puuterinpunainen ==Katso myös== *Luettelo Nokian tuotteista ==Lähteet== * Nokia 7373 - GSMArena == Aiheesta muualla == * Nokia 7373 - Tuki * Käyttöohjeet 7373 Luokka:Vuoden 2006 matkapuhelimet
Nokia 7380

Nokia 7380 on Nokian vuonna 2005 julkaistu matkapuhelin. Se kuului Nokian art deco -henkistä 7200-sarjaa seuranneeseen L’Amour-kokoelmaan ja oli seuraaja näppäinten sijasta valintakiekolla varustetulle Nokia 7280 -puhelimelle.Nokia's L'Amour Collection: the Nokia 7380, 7370, and 7360, Peter Rojas, Engadget.com 2005 == Ominaisuudet == *ennakoiva tekstinsyöttö *äänimuistiinpanot *värit: valkoinen, meripihka ==Katso myös== *Luettelo Nokian tuotteista ==Lähteet== * Nokia 7380 – GSMArena ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * Nokia 7380 – Tuki * Käyttöohjeet 7380 Luokka:Vuoden 2005 matkapuhelimet
Nokia 7390

Nokia 7390 on Nokian vuonna 2006 julkaistu matkapuhelin. == Ominaisuudet == *ennakoiva tekstinsyöttö *äänimuistiinpanot *värit: pronssi-musta, vaaleanpunainen *kolme peliä (Music quiz, Snake, 3D race) *Java *multimediaviestit *VGA videopuhelin ==Katso myös== *Luettelo Nokian tuotteista ==Lähteet== * Nokia 7390 - GSMArena == Aiheesta muualla == * Nokia 7390 - Tuki * Käyttöohjeet 7390 Luokka:Vuoden 2006 matkapuhelimet
Koiviston Isku

Voimistelu- ja Urheiluseura Koiviston Isku on vuonna 1927 Uudenkoiviston kaupunginosassa perustettu porilainen urheilun yleisseura. Koiviston Iskussa on yli 600 jäsentä ja sen lajivalikoimiin kuuluu muun muassa lentopallo, pyöräily, triathlon ja yleisurheilu. Seuran tunnetuin urheilija 2000-luvulla on ollut triathlonisti Tom Söderdahl. ==Lentopallo== Seuran naisten lentopallojoukkue pelaa kaudella 2019–2020 kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla 2-sarjassa. https://lentopallo.torneopal.fi/taso/sarja.php?turnaus=vb2019a&sarja;=N2A&lohko;=5 Joukkueen kotisalina toimii Porin urheilutalo. ==Pyöräily== Pyöräily on ollut 1990-luvun alkupuolelta lähtien seuran menestynein laji. Iskun edustajat ovat saavuttaneet 1990- ja 2000-luvuilla yhteensä yli 100 SM-mitalia. Koiviston Iskun pyöräilijät kilpailevat nykyään nimellä Chebici-Isku Team, joka on Suomen vanhin toimiva pyöräilyn amatööritalli. Seuran tunnetuimpia pyöräilijöitä ovat olleet muun muassa ammattipyöräilijä Tommi Martikainen, maantiepyöräilyn Pohjoismaiden mestaruuden vuonna 2003 voittanut Ilpo Kyllönen sekä yhdeksän SM-mitalia saavuttanut Katja Koivulahti. ==Lähteet== *Koiviston Iskun kotisivut === Viitteet === Luokka:Suomalaiset lentopalloseurat Luokka:Porilaiset urheiluseurat‎ Luokka:Suomalaiset pyöräilyseurat Luokka:Vuonna 1927 perustetut urheiluseurat Luokka:Suomen Työväen Urheiluliiton jäsenseurat
J. R. Smith

J. R. Smith (oik. Earl Joseph Smith III, s. 9. syyskuuta 1985 Freehold, New Jersey) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan heittävä takamies tai pieni laitahyökkääjä. Hän pelaa NBA-joukkue Los Angeles Lakersissa. == Ammattilaisura == New Orleans Hornets varasi Smithin NBA:han suoraan high schoolista kesän 2004 varaustilaisuudessa ensimmäisellä kierroksella 18. vuorolla. Smith pelasi Hornetsissa kaksi kautta (2004-2006), kunnes siirtyi vaihtokaupoilla Chicago Bullsin kautta Denver Nuggetsiin. Viiden Nuggets- kauden (2006-2011) jälkeen Smith teki NBA-liigan vuoden 2011 työsulun takia yhden kauden sopimuksen kiinalaisen CBA-liigajoukkue Zhejiang Golden Bullsin kanssa. Kiinan-pelikauden päätyttyä Smith palasi NBA:han tehtyään loppukauden kestäneen sopimuksen New York Knicksin kanssa helmikuussa 2012. Seuraavana kesänä Smith teki Knicksin kanssa kahden vuoden jatkosopimuksen yhden vuoden optiolla muilta seuroilta saamistaan paremmista tarjouksista huolimattahttp://www.foxsports.com/nba/story/jr-smith-re-signs-with-new-york- knicks-071012. Vuonna 2013 Smith palkittiin NBA:n vuoden kuudentena pelaajana. Cleveland Cavaliers osti Smithin Knicksiltä 2 miljoonalla dollarilla. Smith ostettiin Iman Shumpertin kanssa juuri ennen siirtoikkunan sulkeutumista pudotuspelejä varten.http://www.nba.com/cavaliers/releases/cavs-trade-150105 Smith teki jatkosopimuksen Cavaliersin kanssa kaudeksi 2015-2016 ja voitti seurassa ensimmäisen NBA-mestaruutensa. == Lähteet == * J.R. Smith NBA Stats Basketball-Reference.com * Profiili NBA === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltalaiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pohjoinen–etelä-palkinto

Pohjoinen–etelä-palkinto on vuonna 1995 perustettu vuosittainen ihmisoikeuspalkinto, jonka myöntää Euroopan neuvoston alainen Pohjoinen–etelä- keskus. ==Palkinnon saajat== vuosi saaja maa 1995 Peter Gabriel 1995 Vera Duarte 1996 Danielle Mitterrand 1996 Algerian naiset 1997 Mary Robinson 1997 Patricio Aylwin 1998 Graça Machel 1998 Lloyd Axworthy 1999 Emma Bonino 1999 Abderrahmane Youssoufi 2000 Marguerite Barankitse 2000 Mário Soares 2001 Maria de Nazaré Gadelha Ferreira Fernandes 2001 Cornelio Sommaruga 2002 Albina du Boisrouvray 2002 Xanana Gusmão 2003 Frene Ginwala 2003 António de Almeida Santos 2004 Nawal El Saadawi 2004 Stéphane Hessel 2005 Bogaletch Gebre 2005 Bob Geldof 2006 Mukhtaran Bibi 2006 Francisco Van Der Hoff 2007 Kofi Annan 2007 Simone Veil 2008 Jorge Sampaio 2008 Rania al-Abdullah 2009 Mihail Gorbatšov 2009 Rola Dashti 2010 Louise Arbour 2010 Lula da Silva 2011 Boris Tadić 2011 Souhayr Belhasse 2012 Monika Hauser 2012 Asma Jahangir 2013 Aga Khan IV 2013 Suzanne Jabbour 2014 Maura Lynch 2014 André Azoulay 2015 Lora Pappa 2015 Joaquim Chissano 2016 Giuseppina Nicolini 2016 Mbarka Brahmi 2017 Abbas Gullet 2017 Kristiina Kumpula 2018 Jaha Mapenzi Dukureh 2018 Damien Carême 2019 Nabila Hamza 2019 Leoluca Orlando 2020 International Commission Against the Death Penalty 2020 Network of Mediterranean Experts on Climate and Environmental Change 2021 COVAX-mekanismi 2021 Zarifa Ghafari ==Lähteet== Luokka:Ihmisoikeuspalkinnot
Nokia 7600

Nokia 7600 on Nokian vuonna 2003 julkaistu matkapuhelin. == Ominaisuudet == *ennakoiva tekstinsyöttö *sovellusten moniajomahdollisuus *ladattavat polyfoniset soittoäänet *ladattavat Java-pelit *kalenteri ==Katso myös== *Luettelo Nokian tuotteista ==Lähteet== * Nokia 7600 - GSMArena == Aiheesta muualla == * Käyttöohjeet 7390 Luokka:Vuoden 2003 matkapuhelimet
David Lindgren

David Lindgren (s. 28. huhtikuuta 1982 Ersmark, Skellefteå) on ruotsalainen laulaja ja musikaaliartisti. Lindgren kävi lukiossa teatterilinjaa, jonka jälkeen hän opiskeli kolme vuotta Performing Arts Schoolissa Göteborgissa. Musikaaliurallaan hän on ollut mukana muun muassa Mamma Miassa, High School Musicalissa ja Hairsprayssa, viimeksi mainitussa pääroolin esittäjänä. Vuonna 2012 hän julkaisi debyyttialbuminsa Get Started, joka nousi ilmestymisviikollaan Ruotsin listakärkeen. Toinen albumi Ignite the Beat julkaistiin 3. huhtikuuta. Hän on osallistunut myös useita kertoja Melodifestivaleniin, Ruotsin euroviisukarsintoihin. Lindgren on naimisissa, ja hänellä on yksi lapsi. == Melodifestivalen == Lindgren on osallistunut Melodifestivaleniin yhteensä kolme kertaa. Sen lisäksi hän on toiminut kilpailun juontajana kaksi kertaa. Ensimmäisen kerran hän osallistui Melodifesitvaleniin vuonna 2012. Hän oli mukana kappaleella "Shout It Out", ja sijoittui omassa semifinaalissaan ensimmäiseksi. Kilpailun finaalissa kappale sijoittui neljänneksi. Seuraavan kerran Lindgren oli mukana Melodifestivalenissa vuonna 2013, kappaleella "Skyline". Omassa semifinaalissaan kappale sijoittui toiseksi. Kilpailun finaalissa hän oli kahdeksas. Vuoden 2016 Melodifestivalenissa Lindgren oli mukana kappaleella "We Are Tomorrow", joka sijoittui omassa semifinaalissaan toiseksi. Kilpailun finaalissa hän oli yhdestoista. Lindgren juonsi vuoden 2017 Melodifestivalenin Clara Henryn ja Hasse Anderssonin kanssa. Vuonna 2018 hän juonsi kilpailun yksin. == Diskografia == === Albumit === *Get Started (2012) *Ignite the Beat (2013) === Singlet === *"Shout It Out" (2012) *"Rendezvous" (2012) *"Skyline" (2013) == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Kotisivut Luokka:Ruotsalaiset laulajat Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Oribe Peralta

Oribe Peralta Morones (s. 12. tammikuuta 1984 Torreón, Meksiko) on meksikolainen jalkapalloilija, joka edustaa meksikolaista Club Santos Lagunaa. Lontoon kesäolympialaisten 2012 jalkapalloturnauksen finaalissa Brasiliaa vastaan Peralta teki kaksi maalia. Luokka:Meksikolaiset jalkapalloilijat Luokka:Meksikolaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Reo (täsmennyssivu)

Reo voi tarkoittaa: *Réo, kaupunki Burkina Fasossa *Reo, kylä Pihtlan kunnassa Virossa *REO, yhdysvaltalainen autoja valmistava yritys *REO Speedwagon, yhdysvaltalainen yhtye
Sudet (jääpallo)

Sudet perustettiin alun perin Viipurissa 13. joulukuuta 1912 nimellä Wiipurin Bandy & Jalkapalloseura. Nimi vaihtui Wiipurin Susiksi vuonna 1924. Seura muutti Helsinkiin 1940 ja vuonna 1950 seurasta tuli Sudet ry. Kouvolaan seura muutti 1962. Sudet selviytyi jääpallon SM-finaaliin 1913, mutta hävisi sen HIFK:lle maalein 3–4. Tämän jälkeen Sudet voitti kuusi perättäistä mestaruutta. Kolmena seuraavana vuonna 1914–1916 se voitti loppuottelussa HIFK:n. Ottelut päättyivät lukemiin 6–4, 8–2 ja 8–3. Vuonna 1917 se voitti Kiffenin SM-loppuottelussa maalein 11–2. Vuonna 1918 SM-kilpailuja ei järjestetty, mutta seuraavana vuonna Sudet päihitti SM-loppuottelussa HIFK:n samoin lukemin 11–2. Sudet viimeisteli mestaruusputkensa voittamalla vuoden 1920 mestaruuden. Loppuottelussa kaatui HPS maalein 8–3. Sudet pelasi viimeisen jääpallosarjakautensa Suomisarjassa kaudella 1968. Keväällä 2013 Lappeenrannassa perustettiin uusi Susien nimeä kantava jääpallon erikoisseura Wiipurin Sudet. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jääpalloseurat Luokka:Viipurilaiset urheiluseurat Luokka:Kouvolalaiset urheiluseurat
Cool Japan

Cool Japan () on käsite, liike tai politiikka, jonka mukaan Japani on maailmanlaajuinen viihteen, teknologian, taiteen, muodin, musiikin ja nykykulttuurin muotisuuntausten luoja. Toimittaja Douglas McGray kirjoitti Foreign Policy -lehdessä vuonna 2002, että Japanin todellinen valta tuli sen populaarikulttuurin, kuten mangan, animen ja pelien, vetovoimasta. Kirjoitus käännettiin japaniksi seuraavana vuonna ja se sai monet japanilaiset suhtautumaan maansa populaarikulttuuriin vakavasti. Cool Japanista tuli suosittu puheenaihe poliitikkojen, muun muassa Tarō Asōn, parissa. Japanin vientijärjestö JETRO ilmoitti, että vuosina 1992–2004 Japanin ulkomaanvienti oli kasvanut keskimäärin 20 prosenttia, mutta animen, mangan, muodin ja elokuvien vienti oli kasvanut 300 prosenttia. Henkien kätkemä voitti parhaan animaatioelokuvan Oscar-palkinnon vuonna 2003 ja Japanin hallitus alkoi pian tukea otaku-kulttuuria. Ulkoministeriön vuoden 2004 julkaisussa viitattiin Cool Japaniin ja ehdotettiin, että maan taloutta, yhteiskuntaa ja kulttuuria voisi piristää vahvistamalla Japanin brändiä, erityisesti levittämällä maan ”niin sanottua alakulttuuria, kuten animaatiota, elokuvia, sarjakuvia (mangaa) ja japanilaista keittiötä”. Asō nimitettiin Japanin pääministeriksi syyskuussa 2008. Hän sanoi julkisesti, että aikoi käyttää Cool Japanin pehmeää valtaa parantaakseen talous- ja kansainvälisiä suhteita. Julkinen keskustelu Cool Japanin mahdollisuuksista keskittyi Akihabaraan, jota on pidetty Japanin populaarikulttuurin keskuksena. Tämän vuoksi Akihabaraan on panostettu ja sitä on siistitty. Japanilainen filosofi Hiroki Azuma on huomauttanut, että Douglas McGray ei ole Japanin eikä populaarikulttuurin asiantuntija ja sanonut, että hallituksen ei tulisi ottaa hänen neuvojaan vakavasti. == Katso myös == * Cool Britannia * Japanin kulttuuri == Lähteet == * Luokka:Japanilainen populaarikulttuuri‎ Luokka:Japanin talous Luokka:Tunnuslauseet Luokka:Englanninkieliset sanat ja sanonnat
The Magnetic North

Magnetic North on brittiläinen yhtye, joka perustettiin Lontoossa. Yhtye koostuu multi-instrumentalisti Simon Tongista (soittanut ennen yhtyeissä: Verve, Blur ja Good, Bad & the Queen), orkneylaisesta muusikosta Gawain Erland Cooperista ja laulaja, säveltäjä Hannah Peelistä. Yhtye julkaisi debyyttialbuminsa, Orkney: Symphony of Magnetic North 6. toukokuuta 2012.http://www.theartsdesk.com/new-music/interview-video-exclusive-magnetic- northhttp://www.guardian.co.uk/music/2012/apr/07/indie-music-islands-orkney- eigg ==Diskografia== * Orkney: Symphony of the Magnetic North (2012) * Prospect of Skelmersdale (2016) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Bändin kotisivut Luokka:Brittiläiset rockyhtyeet
Fredrik Granatenhjelm

thumb|Vapaamuurarin hauta Kaisaniemessä. Fredrik Granatenhjelm (alk. Granatenhielm; 1. toukokuuta 1708 Odensjö, Barnaps, Smoolanti – 13. joulukuuta 1784 Helsinki) oli ruotsalaissyntyinen majuri, joka palveli Viaporin varuskunnassa. Hän oli filantrooppi, ja harrasti ”puhdasta elämää” ja hyväntekeväisyyttä. Hänen hautansa, niin sanottu Vapaamuurarin hauta, sijaitsee Helsingin Kaisaniemen puistossa.Otavan Iso tietosanakirja, osa 3, p. ? Otava 1968. ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== * ==Aiheesta muualla== * Vapaamuurarin hauta. Helsingin taidemuseo. * Luokka:Suomalaiset upseerit Luokka:Ruotsalaiset upseerit Luokka:Vuonna 1708 syntyneet Luokka:Vuonna 1784 kuolleet Luokka:Suomalaiset vapaamuurarit Luokka:Hyväntekeväisyyden harjoittajat
Burry Stander

Burry Willie Stander (16. syyskuuta 1987 Port Shepstone, KwaZulu-Natal – 3. tammikuuta 2013 KwaZulu-Natal) oli eteläafrikkalainen maastopyöräilijä. Pekingin olympialaisissa 2008 Stander sijoittui maastoajossa 15:nneksi. Lontoon olympialaisissa 2012 hän oli samassa lajissa viides. Stander kuoli 3. tammikuuta 2013 jäätyään lähellä kotiaan taksin alle. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet Luokka:Eteläafrikkalaiset maastopyöräilijät
Telford Tigers

Telford Tigers on englantilainen jääkiekkojoukkue Telfordin kaupungista. Joukkue on perustettu vuonna 1985, ja se pelaa Ison-Britannian toiseksi korkeimmalla sarjatasolla National Ice Hockey Leaguessa. ==Joukkue== Maalivahdit Maalivahdit Maalivahdit Maalivahdit Maalivahdit Maalivahdit Maalivahdit Numero Pelaaja Kätisyys Sopimus Syntymäpaikka 30 Bradley Day L 2026 Huddersfield, Englanti Matthew Bloor L 2025 Sheffield, Englanti Puolustajat Puolustajat Puolustajat Puolustajat Puolustajat Puolustajat Puolustajat Numero Pelaaja Kätisyys Sopimus Syntymäpaikka 8 Jake Price L 2025 Solihull, Englanti 12 Daniel Rose R 2025 Nottingham, Englanti 26 Deakan Fielder L 2025 Telford, Englanti 91 Rhodes Mitchell-King L 2026 Warwick, Englanti 97 Ryan Leese Juniori Ross Connolly L 2025 Paisley, Skotlanti Noah Kääriäinen R Laina Hyökkääjät Hyökkääjät Hyökkääjät Hyökkääjät Hyökkääjät Hyökkääjät Hyökkääjät Numero Pelaaja Kätisyys Paikka Sopimus Syntymäpaikka 4 Adam Harding R H 2025 Cardiff, Wales 10 Lucas Price L H 2025 Solihull, Englanti 11 Eric Henderson L VLH 2025 Kingsville, Ontario, Kanada 14 Jonathan Weaver (A) L VLH / P 2024 Sunderland, Englanti 17 Rick Plant (A) R H 2024 Telford, Englanti 23 David Thomson R KH 2025 Vaughan, Ontario, Kanada 25 Sam Watkins R KH 2024 27 Edgars Landsbergs H 2025 Daugavpils, Latvia 28 Devon Skoleski L OLH 2025 St. Adolphe, Manitoba, Kanada 38 Thomas Byrne H 2025 Telford, Englanti 41 Harry Ferguson R KH / OLH 2026 Elgin Heigh, Skotlanti 46 Finley Howells L VLH 2026 Telford, Englanti 51 Jaden Peca R OLH 2024 Woodbridge, Ontario, Kanada 77 Scott McKenzie L H 2025 Dumfermline, Skotlanti 93 Jack Watkins R H 2024 Durham, Englanti 94 Vladimír Luka R H 2025 Karviná, Tšekki, Tšekkoslovakia Joseph Aston L H 2024 Plymouth, Englanti Connor Lee R H Laina Manchester, Englanti Louie Newell L H 2025 James Smith R H 2025 Dundee, Skotlanti Lähde: EliteProspectshttps://www.eliteprospects.com/team/17725/telford-tigers Viitattu 25.11.2021. == Lähteet == Luokka:Englantilaiset jääkiekkoseurat
Kurkijoen kihlakunta

Kurkijoen kihlakunta () oli yksi Viipurin läänin kihlakunnista. Kihlakunta käsitti historiallisen Karjalan maakunnan keskiosan eli Keski-Karjalan eteläiset kunnat, ja samalla myös Laatokan Karjalan eteläisimmät kunnat. Vastaavasti Keski-Karjalan pohjoiset kunnat kuuluivat Sortavalan kihlakuntaan. == Historia == Kihlakunta perustettiin vuonna 1863, ja alkujaan siihen kuuluivat Jaakkiman, Kurkijoen ja Parikkalan kunnat.http://www.narc.fi:8080/VakkaWWW/Selaus.action;jsessionid=85050256E4B7B8D8F148CC9FDF6D5DF9?kuvailuTaso=A&avain;=20308.KA Vuoden 1923 alusta lukien aloitti toimintansa Simpeleen kunta, kun Kivijärven ja Änkilän kylät olivat irtautuneet Parikkalasta. Samaisena vuoden (1923) alussa myös Lumivaara erosi Jaakkimasta omaksi kunnaksi. Lumivaaran kunta tuli käsittämään kymmenen entistä Jaakkiman kunnan kylää: Harvio, Huhtervu, Ihala, Kalksalo, Kesvalahti, Kostamojärvi, Kuhkaa, Kumola, Oinaanvaara ja Tervajärvi. Jaakkimasta erosivat vielä Sieklahden ja Lahdenpohjan kylät muodostaen vuoden 1924 alusta toimintansa aloittaneen Lahdenpohjan kauppalan. Entisen suur- Parikkalan koilliset kylät itsenäistyivät vuonna 1929, jolloin perustettiin Saaren kunta. Kihlakunta lakkautettiin vuonna 1945, koska suurin osa sen alueista eli Jaakkiman, Kurkijoen ja Lumivaaran kunnat sekä Lahdenpohjan kauppala kokonaisuudessaan olivat kuuluneet Neuvostoliitolle Moskovan välirauhassa luovutettuihin alueisiin. Parikkalan, Saaren ja Simpeleen kunnat, joiden alueista osa oli myös luovutettu Neuvostoliitolle, liitettiin osaksi Jääsken kihlakuntaa, joka jatkoi toimintaansa alueluovutuksista huolimatta. ==Kihlakunta vuonna 1940== Vuonna 1940 Kurkijoen kihlakuntaan kuuluivat seuraavat kunnat: * Jaakkima * Kurkijoki * Lahdenpohjan kauppala * Lumivaara * Parikkala * Saari * Simpele Kihlakunnan maapinta-ala oli 2 175,11 km² (1.1.1938), ja sen väkiluku oli 42 949 henkeä (31.12.1939). ==Lähteet== Luokka:Viipurin lääni Luokka:Suomen kihlakunnat
Johan Graan

Johan Graan, myös: Gran (k. 1679) oli isänpuoleiselta suvultaan saamelaissyntyinen ruotsalainen maaherra. Hän oli vuodesta 1653 Västerbottenin läänin sekä lisäksi vuodesta 1654 Pohjanmaan läänin maaherra. Hänen sarjassa Handlingar rörande Skandinaviens historia XXXI julkaistu kirjeenvaihtonsa antaa tietoja Lapin 1600-luvun oloista.Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1968, osa 3, p. 102 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Ruotsin maaherrat Luokka:Suomen maaherrat Luokka:Syntymävuosi tuntematon Luokka:Vuonna 1679 kuolleet
Corinaldo

Corinaldo on kunta Anconan maakunnassa Marchen hallintoalueella Keski- Italiassa. Kunnassa on noin 5 000 asukasta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Anconan maakunnan kunnat
Seventh Son

Seventh Son on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut brittiläinen fantasiaelokuva, jonka ohjasi Sergei Bodrov. Elokuvan tarina perustuu Joseph Delaneyn The Wardstone Chronicles -fantasiakirjasarjan ensimmäiseen osaan The Spook’s Apprentice. Jeff Bridges esittää pahoja henkiä manaavaa ja häijyjä noitia nalkittavaa velhoa. Noidan roolissa nähdään Julianne Moore. Velhon nuorta oppipoikaa esittää Ben Barnes. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset fantasiaelokuvat Luokka:Vuoden 2015 brittiläiset elokuvat Luokka:Vuoden 2015 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Universal Picturesin elokuvat Luokka:Legendary Picturesin elokuvat
Marcelo da Veiga

Marcelo da Veiga (30. joulukuuta 1892 Príncipe – 1976) oli sãotomépríncipeläinen Príncipen saarella syntynyt runoilija, aktivisti ja parlamentaarikko. Da Veiga sai innoitusta toisen sãotomépríncipeläisen runoilijan Caetano Costa Alegren (1864–1890) töistä. Da Veiga käytti runojaan aseena, ja hän kirjoittikin sotaisia runoja. Hänen merkittävin runokokoelmansa on postuumisti vuonna 1989 julkaistu O canto do Ossôbó, jossa on tuotantoa kuudelta vuosikymmeneltä. == Lähteet == Luokka:Runoilijat Luokka:Sãotomépríncipeläiset henkilöt Luokka:Parlamentaarikot Luokka:Vuonna 1892 syntyneet Luokka:Vuonna 1976 kuolleet
Pinkjärvi

Pinkjärvi on Satakunnassa Eurajoella sijaitseva järvi. Pohjoispuoli järvestä on entistä Luvian kuntaa, eteläosa on vanhastaankin kuulunut Eurajokeen. Vajaan 280 hehtaarin suuruinen järvi on Kokemäenjoen ja Eurajoen vesistöalueiden välissä. Se laskee vetensä noin kymmenen kilometrin pituisen lasku-uomansa kautta Selkämereen Luvian Laitakarin pohjoispuolelle. Pinkjärven laskujokea kutsutaan aluksi Pinkjärvenojaksi ja mereen se virtaa Harjajuopa- nimisenä kapeana jokena. Ojan luusuaan on suunniteltu patoa, mutta vielä toistaiseksi Pinkjärvi on säännöstelemätön. Järven Eurajokeen vanhastaan kuulunut eteläpuolisko on osa Pinkjärven Natura 2000 -suojelualuetta. Pinkjärven Natura-alueeseen kuuluu myös suorantainen Ylisenjärvi, sekä ympäröiviä metsiä. Tämä Eurajoen puoleinen osa on kuulunut 1920-luvulta lähtien Metsähallitukselle ja on kokonaan rakentamaton. Järven Luvian puoleisilla rannoilla on runsaasti vapaa-ajan asutusta, mutta senkin rannat ovat säilyneet pitkälti erämaisina. Metsähallituksen omistamalla 17 neliökilometrin laajuisella alueella järven itäpuolella kulkee useita suosittuja retkeilyreittejä. Retkeilyalue vastaa rajoiltaan Natura-aluetta. Tästä Eurajoen pohjoisesta metsäseudusta on käytetty myös nimitystä Tokinmaa. == Lähijärviä == Järven pohjoispuolella sijaitsevat pienempi noin 40 hehtaarin kokoinen Rekojärvi, jonka kapea kannas erottaa Pinkjärvestä ja noin 25 hehtaarin laajuinen Riihijärvi, jota suo-oja yhdistää Pinkjärveen. Lännestä Pinkjärveen laskevat Natura-alueella kokonaan sijaitsevat Iso Ylistenjärvi ja Vähä Ylistenjärvi. Isoon Ylistenjärveen laskee koillisesta Eurajoella sijaitseva, Lastensuon Natura 2000 -suojelualueeseen kuuluva pieni Lastensuonjärvi. ==Lähteet== *Satakunnan vesistöt – Käyttö ja kunnostustarpeet (s.52), Pyhäjärvi-instituutti *Kalapaikka.net, Pinkjärvi ===Viitteet=== Luokka:Luvia Luokka:Eurajoen järvet Luokka:Harjajuovan–Pinkjärven vesistö Luokka:Suomen Natura-alueet
Oulunsalo (täsmennyssivu)

Oulunsalo voi tarkoittaa seuraavia: * Oulunsalo, entinen Suomen kunta * Oulunsalo, kaupunginosa Oulun kaupungissa * Oulunsalo, suuralue Oulun kaupungissa
The Next One

The Next One (suom. Seuraava) on lempinimi, joka on annettu seuraaville jääkiekkohyökkääjille: * Eric Lindros * Sidney Crosby * John Tavares * Connor McDavidMcDavid prepared for hype as latest 'Next One' - Sportsnet.ca Amid pressure of being 'Next One,' McDavid lucky to have Orr to lean on - NHL.com - News Lempinimi on muunnos Wayne Gretzkystä käytetystä nimestä The Great One. Se siis kertoo, että pelaajaa on jossain vaiheessa verrattu Wayne Gretzkyyn tai pidetty tämän seuraajana. Tähän päivään mennessä kukaan lempinimen saaneista pelaajista ei ole kuitenkaan kyennyt rikkomaan Gretzkyn NHL-ennätyksiä. Lähimpänä oli aikanaan Mario Lemieux, mutta koska hän pelasi NHL:ssä yhtaikaa kuin Gretzky, media ei kutsunut häntä "seuraavaksi" vaan käytti hänestä lempinimeä The Magnificent One. ==Lähteet== Luokka:Jääkiekkotermit
Puolustushallinnon rakennuslaitos

Puolustushallinnon rakennuslaitos, joskus myös Puolustushallinnon Rakennuslaitos (lyh. PHRAKLKOTUS - Valtionhallinnon nimet ja niiden lyhenteet O–R, aik. PhRakL) oli Suomen valtion virasto, joka vastasi puolustushallinnon kiinteistötoimen asiantuntijatehtävistä sekä palvelutuotannon järjestämisestä. Sen tehtävänä oli puolustushallinnon kiinteistötoimi ja ylläpito sekä rakentaminen puolustusvoimien varuskunnissa ja muissa yksiköissä sekä mm. varikoilla ja ampuma-alueilla. Puolustushallinnon rakennuslaitos perustettiin vuonna 1994. Sen toiminnot yhdistettiin vuoden 2021 alussa perustettuun Senaatti-kiinteistöjen tytäryhtiöön Puolustuskiinteistöt. ==Organisaatio== http://www.phrakl.fi/phrakl/Publish.nsf/$all/4893ECCEFBB08E53C2256FC50042B92D * Keskusyksikkö, Hamina * Helsingin palveluyksikkö * Hämeenlinnan palveluyksikkö * Kouvolan palveluyksikkö * Jyväskylän palveluyksikkö * Turun palveluyksikkö * Kajaanin palveluyksikkö * Tampereen palveluyksikkö * Säkylän palveluyksikkö * Sodankylän palveluyksikkö Johtajana toimi Pekka Salojärvi. Laitoksen liikevaihto vuonna 2017 oli 156 miljoonaa euroa.https://www.phrakl.fi/tunnuslukuja Vuonna 2015 ylläpidettävä huoneistoala oli 2,65 milj. m², josta puolustushallinnon osuus on 2,5 milj. m². Puolustushallinnon rakennuslaitoksen henkilötyövuosimäärä oli 749 vuonna 2015. Laitoksen yhteistyökumppaneita olivat mm. puolustusministeriö, puolustusvoimien joukko-osastot ja yksiköt, Senaatti-kiinteistöt, Kruunuasunnot Oy, Leijona Catering Oy, Metsähallitus, Liikennevirasto ja Finavia Oyj. Puolustushallinnon rakennuslaitoksen lyhenteenä käytettiin PhRakL. Sen motto on Parhaat palveluratkaisut. ==Historia== Laitoksen edeltäjiä olivat Puolustusministeriön rakennustoimisto (PLMRakTsto), Puolustusministeriön Rakennustyö- ja Rakennustoimisto, Puolustusministeriön teknillisen osaston rakennustoimisto ja Sotaministeriön majoitus- ja kasarmitoimisto. ==Supistukset== Puolustusvoimauudistus vuoteen 2015 saakka vaikutti rakennuslaitoksen tulevaisuuteen varuskuntien lakkauttamisen ja puolustusvoimien organisaatiouudistusten myötä, kun mm. Keuruun, Kontiorannan ja Hallin toimipisteistä luovuttiin. Aikaisemmin Ylämyllyn varuskunnassa toiminut oma PLMRakTsto-yksikkö lakkautettiin vuonna 1996 varuskunnan toiminnan lakkaamisen myötä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Puolustushallinnon rakennuslaitos Luokka:Suomen entiset viranomaiset ja keskusvirastot Luokka:Puolustusministeriö
Kiettareenluoto

Kiettareenluoto (myös Kiettare) on Kokemäenjoen suurin saari. Se sijaitsee Kokemäellä, noin viisi kilometriä kaupungin keskustan itäpuolella. Pieni kaistale saaren itäreunasta kuuluu Huittisiin. Noin 18 neliökilometrin kokoinen Kiettareenluoto muodostuu kahden Kokemäenjoen haaran, Kyttälänhaaran ja Kiettareenhaaran väliin. Se on hieman yli seitsemän kilometrin pituinen ja leveimmältä kohdaltaan saarella on mittaa kolme kilometriä. Kiettareenluoto kuuluu Suomen sisävesien 30 suurimman saaren joukkoon. Se on myös Satakunnan maakunnan suurin saari merialueetkin mukaan lukien.Tilastokeskus, Maantieteellisiä tietoja maakunnittain. Viitattu 4.1.2013. Saaren itäpäässä sijaitsee kaksi keidassuota. Aronsuo ja Kiettareensuo kuuluvat molemmat Puurijärven ja Isosuon kansallispuistoon. Kiettareenluodon reunoja ympäröi viljelysmaa, mutta saaren sisäosa on soiden lisäksi suurimmaksi osaksi kangasmetsää. Kiettareenluotoon johtaa yksi maantiesilta ja yksi lossi. 86 metrin pituinen riippusilta rakennettiin vuonna 1958. Lisäksi saaresta johtaa vuonna 2000 valmistunut silta läheiseen Vitikkalanluotoon, jonne ainoa maantieyhteys kulkee Kiettareen kautta.Puolensadan sillan Kokemäenjoki, Satakunnan Kansa 11.8.2002. Viitattu 4.1.2013. ==Katso myös== *Luettelo Suomen sisävesien suurimmista saarista ==Lähteet== Luokka:Kokemäenjoen saaret Luokka:Kokemäen luonto
Sid L’Mokhtar

Sid L’Mokhtar () on maalaiskunta () Chichaouan provinssissa Marrakech-Tensift- El Haouzin hallintoalueella Marokossa. Asukkaita Sid L’Mokhtarissa oli vuoden 2004 väestönlaskennassa 19 188. Pinta-alaa Sid L'Mokhtarilla on 300 neliökilometriä. Maalaiskunta perustettiin vuonna 1959. == Maantiede == Sid L’Mokhtar sijaitsee Chichaouan provinssissa Marrakech-Tensift-El Haouzin hallintoalueella. Pinta-alaa maalaiskunnalla on 300 neliökilometriä. Idässä maalaiskunta rajautuu Ahdilin maalaiskuntaan ja etelässä Ouled Moumnan maalaiskuntaan. Lännessä ja pohjoisessa Sid L’Mokhtar rajautuu Essaouiran provinssiin kuuluviin Oulad M’Rabetin, M’Ramerin, Mzilaten ja Sidi M’Hamed Ou Marzouqin maalaiskuntiin. Sid L’Mokhtarin keskusta, jota kutsutaan nimellä Sid L Mokhtar, on muodostunut souk-torialueen ympärille useista kaupunginosista, joita kutsutaan ranskaksi nimellä douars anciens. Keskustaa puolestaan ympäröivät lukuisat ”maalaiskaupunginosat” (), joille luonteenomaista on maatalous. Chichaouasta Essaouiraan kulkeva route régionale 207 -tie kulkee Sid L’Mokhtarin läpi itä–länsisuunnassa. Muuten maalaiskunnan tieverkko on huonosti kehittynyt. pienoiskuva|vasen|Paimen vuohiensa ja lampaidensa kanssa Sid L'Mokhtarin keskustassa. Taustalla Hmarin douarin eli kaupunginosan taloja. Sid L’Mokhtarin maalaiskunnan ympäristöongelmia ovat esimerkiksi riittämätön jätehuolto ja puutteelliset saniteettitilat. Maalaiskunnan tuottamat kiinteät jätteet kuljetetaan neljän kilometrin päähän länteen Essaouiraan johtavan route régionale 207 -tien varteen. Tämä hankaloittaa Sid L’Mokhtarin keskustan kehittämistä, tuo hajuhaittoja ja uhkaa esimerkiksi pohjavettä. == Väestö ja elinkeinot == Sid L’Mokhtarin asukkaat kuuluvat muun muassa saharalaista alkuperää olevaan Oulad Bou Sbaa -heimoon, ja he ovat asuttaneet seutua 1000-luvulta. Muita alueen heimoja ovat Hmar, Chaidma ja Mtougua. Maalaiskunta on saanut nimensä šeikki Sidi Mokhtarin mukaan. Asukkaita Sid L’Mokhtarissa oli vuoden 2004 väestönlaskennassa 19 188, joista viisi oli ulkomaalaista. Kotitalouksia oli 3 669\. Maalaiskunnan keskuksessa Sid L Mokhtarissa oli vuoden 2004 väestönlaskennassa 11 138 asukasta ja ympäröivällä maaseudulla puolestaan 8 050\. Vuonna 1994 asukkaita oli 16 963 ja kotitalouksia 3 069. Keskuksessa asui tuolloin 9 846 asukasta. Sid L’Mokhtarin asukkaiden pääelinkeinot ovat lampaiden ja nautojen kasvatus sekä maanviljely. Maalaiskunnan ongelmia ovat kuitenkin maatalouttakin vaikeuttavat kuivuuskaudet sekä työttömyys. Myös lukutaidottomuusaste on korkea, ja etenkin tytöt putoavat koulutuksesta. Syynä tähän on esimerkiksi se, että koulut sijaitsevat kaukana. Sid L'Mokhtarissa on yksi sairaala. == Lähteet == Luokka:Marokon kaupungit
Mattia De Sciglio

Mattia De Sciglio (s. 20. lokakuuta 1992 Milano) on italialainen jalkapalloilija, joka on pelipaikaltaan laitapuolustaja. Hän edustaa Serie A:ssa pelaavaa Juventusta, johon hän liittyi vuonna 2017. Italian maajoukkueessa hän on pelannut 40 ottelua vuoden 2023 loppuun mennessä. De Sciglio aloitti Serie A -uransa Milanin joukkueessa huhti-toukokuussa 2012. Tuolloin hän pelasi kolme ottelua, joista kahdessa täydet 90 minuuttia. Kaudella 2012–2013 hän pelasi Serie A:ssa 27 ottelua ja niistä 25 ottelua avauskokoonpanossa. Seuraavina kausina hänelle kertyi liigaotteluita kausittain 16, 17, 22 ja 25. Mestarien liigassa hän pelasi jo syksyllä 2011 kaksi ottelua, ja kaikkiaan niitä kertyi hänelle Milanin pelaajana yhdeksän. Kesällä 2017 De Sciglio siirtyi Juventukseen. Ensimmäisellä, loukkaantumisten kiusaamalla kaudellaan hän pelasi Serie A:ssa 12 ottelua ja teki maalin marraskuussa 2017 Crotonea vastaan. Mestarien liigassa hän pelasi kuusi ottelua. Kaudella 2018–2019 De Sciglio esiintyi 22 Serie A -ottelussa ja neljässä Mestarien liigan ottelussa. Kaudella 2019–2020 hän pelasi yhdeksän ottelua Serie A:ssa ja kaksi Mestarien liigassa. Seuraavalla kaudella hän pelasi yhden Serie A -otteun, minkä jälkeen oli loppukauden lainalla Lyonissa, jossa pelasi 29 Ligue 1:n ottelua. Kaudella 2021–2022 hän pelasi Juventuksessa 20 Serie A -ottelua ja teki tammikuussa maalin AS Romaa vastaan. Mestarien liigassa hän pelasi neljä ottelua. Seuraavalla kaudella hän pelasi 17 ottelua Serie A:ssa sekä kolme niin Mestarien liigassa kuin Eurooppa-liigassa. De Sciglio on voittanut Italian mestaruuden vuosina 2018, 2019 ja 2020 sekä Italian cupin vuonna 2018. De Sciglio pelasi MM-kilpailuissa 2014 yhden ottelun ja EM-kilpailuissa 2016 neljä ottelua. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi maaliskuussa 2013 ja viimeisimmän maaliskuussa 2022. == Lähteet == * Mattia De Sciglio Soccerway-sivustolla * Tilastot Italian maajoukkueissa === Viitteet === Luokka:Italialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bakaye Traoré

Bakaye Traoré (s. 6. maaliskuuta 1985 Bondy, Ranska) on malilainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa on keskikentän keskellä. Traoré pelasi ammattilaisurallansa muun muassa Ranskan pääsarjassa AS Nancy-Lorrainessa, Italian pääsarjassa AC Milanissa sekä Turkin pääsarjassa Kayserisporissa ja Bursasporissa. Hän pelasi Malin maajoukkueessa 25 ottelua vuosina 2009–2014. Traoré oli edustamassa Malia, kun maa sijoittui pronssille 2012 Afrikan- mestaruuskilpailussa, ja oli kentällä myös pronssiottelussa. == Seurat == * 2003–2009 Amiens SC * 2009–2012 AS Nancy-Lorraine * 2012–2014 AC Milan * 2013–2014 Kayserispor (laina) * 2014–2017 Bursaspor == Lähteet == * * Luokka:Malilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kaikki tai ei mitään

Kaikki tai ei mitään tarkoittaa seuraavia asioita: == Musiikki == * Kaikki tai ei mitään, Petri Nygårdin albumi vuodelta 2011. * Kaikki tai ei mitään, Pekka Simojoen nuottikirja ja kappale vuodelta 2000. * "Kaikki tai ei mitään", Lea Laven kappale vuodelta 1970 albumilta Se jokin. * "Kaikki tai ei mitään", Leevi and the Leavingsin kappale vuodelta 1998 albumilta Kerran elämässä. * "Kaikki tai ei mitään", Tuomari Nurmio & Korkein Oikeus -yhtyeen kappale vuodelta 2002 albumilta Tuomari Nurmio & Korkein Oikeus. * "Kaikki tai ei mitään", Janen kappale vuodelta 2005 albumilta Perhonen. * "Kaikki tai ei mitään", Karri Koiran kappale vuodelta 2012 albumilta K.O.I.R.A.. * "Kaikki tai ei mitään", Gasellien kappale vuodelta 2012 albumilta Kiittämätön. == Elokuvat ja televisio == * Kaikki tai ei mitään (), elokuva vuodelta 1952. * Kaikki tai ei mitään (), elokuva vuodelta 2002. * "Kaikki tai ei mitään" (), tv-sarja Greyn Anatomian kahdeksannen tuotantokauden 21. jakso vuodelta 2012. == Rahapelit == * Kaikki tai ei mitään, Veikkauksen rahapeli
Axel Grandell

Axel Grandell (1. elokuuta 1899 Nauvo – 6. marraskuuta 1993 Turku) oli suomalainen liiketaloustieteilijä. Hän oli 1951–1965 Åbo akademin kauppakorkeakoulun liiketaloustieteen professori, vararehtori 1950–1957 ja rehtori 1957–1965.Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1968, osa 3, p. 114Uppslagsverket Finland ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kauppatieteilijät Luokka:Suomen yliopistojen rehtorit ja kanslerit Luokka:Åbo Akademin professorit Luokka:Vuonna 1899 syntyneet Luokka:Vuonna 1993 kuolleet Luokka:Suomalaiset professorit
Axel Granfelt

Axel Granfelt viittaa ainakin seuraaviin henkilöihin: *Axel Fredrik Granfelt (1815-1892), suomalainen teologi, professori *Axel August Granfelt (1846-1919), suomalainen kansansivistystyön ja raittiusaatteen edistäjä
Pappagallo

Pappagallo on Arho Foods Oy:n valmistamien italialaistyyppisten jäätelöiden ja sorbettien tuotemerkki. Tuotteet valmistetaan pitkälti käsityönä perinteisten italialaisten reseptien mukaan. Tuotteet valmistetaan Vantaalla. Pappagallo- jäätelöt ovat gelatotyyliin maitojäätelöitä, ja niissä on rasvaa noin 8 prosenttia ja sokeria noin 24. Maidottomissa sorbeteissa rasvaa on alle prosentin ja sokeria noin 29 prosenttia. Tuotemerkin nimi Pappagallo tarkoittaa italiaksi papukaijaa. ==Toiminta== Pappagallon toi Suomeen italialainen Giorgio Gallo. Sittemmin jäätelöiden valmistustoiminta siirtyi Jäätelömestarit-yritykselle, jonka liiketoiminnan Arho Nordic osti vuonna 2012. Maaliskuussa 2015 yritys muutti nimekseen Green Taste Oy, mutta vuonna 2022 Arho Yhtiöt osti sen takaisin ja muutti nimeksi Arho Foods Oy.Green Taste Oy:n osakekanta myyty Arho Yhtiöt Oy:lle – yritys jatkaa toimintaansa nimellä Arho Foods Oy BusinessRakentamo, STT 22.3.2022. Viitattu 29.8.2024. ==Arvioita== Kesällä 2010 Helsingin Sanomat arvioi Espoon Suomenojalla Merituuli-ostoskeskuksessa sijainneen Pappagallo-kioskin antimia. Toimittajan mukaan vadelmasorbetti oli ”kuin vattuja söisi, siinä on siemenetkin mukana”. Suklaajäätelöä hän luonnehti tummaksi ja voimakkaan makuiseksi, lakritsijäätelöä salmiakkimaiseksi. Animalia ry:n vegaaniraati valitsi vuonna 2011 maidottomien jäätelötuotteiden makutestinsä voittajaksi Pappagallon mangosorbetin, jota raati kuvasi raikkaaksi, todella mangoiseksi, täyteläiseksi, mehukkaaksi, aidon mangon makuiseksi, hedelmäiseksi ja sopivan makeaksi. Vuonna 2024 Pappagallon lakritsijäätelö valittiin vuoden jäätelöksi.Vuoden Jäätelö 2024 luotiin jo yli 40 vuotta sitten Arho Foods Oy, STT 23.4.2024. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Pappagallo Luokka:Suomalaiset elintarvikealan tuotemerkit Luokka:Jäätelöt
Jänöyökkönen

Jänöyökkönen (Acronicta leporina) on melko yleinen, yleensä miltei puhtaan valkoinen yökköslaji. == Koko ja ulkonäkö == Puhtaanvalkoisen värityksensä vuoksi jänöyökköstä ei voi sekoittaa muihin yökkösiin, joskin siilikkäissä, villakkaissa ja nirkoissa esiintyy samantapaisia lajeja.Suomen perhostutkijain seura: vaaleat nirkot Lisäksi joskus perhonen voi olla yleissävyltään harmahtava. Sekä etu- että takasiivet ovat valkoiset. Etusiiven munuaistäplä on musta, kooltaan vaihteleva ja sen kohdalla siiven etureunaan ulottuu tumma viiru. Ulompi poikkiviiru saattaa erottua mustana. Siipiripset ovat mustavalkoiset. Siipiväli 35-45 mm.Svenska fjärilar UK Moths Mikkola K, Jalas I. Suomen perhoset. Yökköset 2. Suomen Perhostutkijain Seura. Otava 1979. ISBN 951-1-04297-1 s. 34-35 Toukka on täysikasvuisena vaalean vihreä ja kokonaan hyvin pitkien valkoisten karvojen peittämä.Bestimmungshilfe des Lepiforums == Levinneisyys ja lentoaika == Lajin levinneisyys kattaa Euroopan ja ulottuu idässä aina japaniin saakka. Sitä tavataan myös Pohjois-Amerikassa.Norges sommerfugler Suomessa jänöyökköstä tavataan etelärannikolta ainakin Keski- Lapin korkeudelle saakka. Pohjoista kohti laji harvinaistuu. Perhoset ovat lennossa kesäkuun alusta heinäkuun puoleenväliin.Perhoswiki == Elinympäristö ja elintavat == Jänöyökkönen on avoimien lehti- ja sekametsien yleinen mutta tavallisesti harvalukuinen asukas, jota tavataan myös viljelysmailla, puistoissa ja puutarhoissa. Perhoset lentävät yöllä ja tulevat jonkin verran syötille, huonosti valolle. Toukka koteloituu lahoon puuhun. Kotelo talvehtii. == Ravintokasvi == Toukka elää erilaisilla lehtipuilla, etenkin koivuilla (Betula). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Moths and Butterflies of Europe and North Africa * Vlindernet Luokka:Iltayökköset
Sininen divisioona

Sininen divisioona voi tarkoittaa seuraavia asioita: * Neuvostoliiton 44. divisioona * Saksan 250. jalkaväkidivisioona
Ukkovuori

Ukkovuori (myös Ukkosvuori) on Kymenlaakson maakunnan korkein kohta. 158,5 metriä merenpinnan yläpuolelle kohoava jylhä kallio sijaitsee Kouvolan pohjoisosassa Mäntyharjun rajan tuntumassa. Jyrkkärinteisen Ukkovuoren juurella on paljon siitä irronneita irtolohkareita sekä niiden muodostamia lohkareluolia. Vuoden 1918 sisällissodan aikana Ukkovuori toimi valkoisten joukkojen tukikohtana. Pari kilometriä pohjoisempana käytyjen Mouhun taistelun yhteydessä myös Ukkovuoren rinteillä käyttiin kiivaita yhteenottoja, joihin osallistui muun muassa tuleva presidentti Urho Kekkonen.Repovalkea, 1918. Viitattu 4.1.2013. ==Lähteet== *Repovalkea *Geogachin, Ukkovuori *Kansalaisen Karttapaikka ===Viitteet=== Luokka:Suomen kalliot Luokka:Kouvolan luonto Luokka:Suomen maakuntien korkeimmat maastonkohdat Luokka:Valkeala
Wegelin & Co.

Wegelin & Co. oli Sveitsin vanhin yksityispankki. Vuonna 1741 perustettu yritys ilmoitti tammikuussa 2013 lopettavansa pankkitoimintansa tunnustettuaan syyllistyneensä veronkierron avustamiseen Yhdysvalloissa. Pankki sopi maksavansa yhteensä 44,4 miljoonan euron korvaukset ja sakot Yhdysvalloissa. Veronkierto kesti noin kymmenen vuotta ja koski ainakin 9,2 miljardin euron varoja. Pankki myi huomattavan osan toiminnoistaan jo helmikuussa 2012 kun syytteet nostettiin. ==Lähteet== Luokka:Sveitsiläiset pankit Luokka:Sankt Gallen
Julius Caesar (vuoden 1970 elokuva)

Julius Caesar () on Stuart Burgesin ohjaama brittiläinen elokuva vuodelta 1970. Julius Caesar perustuu William Shakespearen näytelmään Julius Caesar (1599). Robert Furnival laati käsikirjoituksen näytelmän pohjalta. Julius Caesarin pääosissa ovat Charlton Heston (Mark Antony), Jason Robards (Brutus) ja John Gielgud (Julius Caesar). Vuoden 1970 Julius Caesar on ensimmäinen näytelmän elokuvaversio, joka on kuvattu värillisenä. ==Näyttelijät== ==Tuotanto== Julius Caesar kuvattiin Technicolor-menetelmällä Englannin Hertfordshiren Borehamwoodissa MGM British Studiosilla, Buckinghamshiren Iver Heathissa Pinewood Studiosilla ja Espanjassa. ==Ensi-illat ja vastaanotto== Julius Caesar sai ensi-iltansa Lontoossa 4. kesäkuuta vuonna 1970. Yhdysvalloissa elokuva ensiesitettiin New Yorkissa 3. helmikuuta vuonna 1971. Commonwealth United Entertainment toimi elokuvan levittäjänä Isossa- Britanniassa ja American International Pictures Yhdysvalloissa. Elokuva sai osakseen lähinnä negatiivista palautetta. Robardsin roolisuoritusta Brutuksena kritisoitiin puiseksi. ==Muuta== John Gielgud näytteli Cassiusta Julius Caesarissa (1953), jonka ohjasi Joseph L. Mankiewicz. Charlton Heston oli näytellyt kerran aiemmin Mark Antonya, varhaisessa Julius Caesarin elokuvaversiossa Julius Caesar, joka sai ensi-iltansa vuonna 1950. Heston näytteli Mark Antonya vielä vuonna 1972 julkaistussa Anthony ja Kleopatra, joka perustuu Shakespearen Antonius ja Kleopatra -näytelmään. Heston myös ohjasi elokuvan. Richard Johnson näytteli Mark Antonya monta kertaa teatterilavoilla 1960-1990-luvuilla molemmissa Julius Caesar ja Antonius ja Kleopatra -näytelmissä. Julius Caesar on julkaistu videolle ja DVD:lle. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * * Luokka:Vuoden 1970 brittiläiset elokuvat Luokka:Brittiläiset sotadraamat Luokka:Brittiläiset independent- elokuvat Luokka:Näytelmiin perustuvat elokuvat
Kuoleman linja

Kuoleman linja (; Yhdysvalloissa Raw Meat) on vuonna 1972 ensi-iltansa saanut Gary Shermanin ohjaama brittiläinen kauhuelokuva, jonka pääosissa ovat Donald Pleasence, Norman Rossington ja David Ladd. ==Juoni== Myöhään eräänä iltana Lontoon strip-tease -korttelissa James Manfred (James Cossins) vedetään metroaseman portaita alas. Sievä lontoolaistyttö Patricia Wilson (Sharon Gurney) sekä hänen amerikkalainen poikaystävänsä Alex Campell (David Ladd) löytävät Manfredin kuolleena. Käyntikortti paljastaa hänen henkilöllisyytensä ja nuoret menevät hakemaan apua. Kun he palaavat poliisi mukanaan, ruumis on kadonnut... ==Näyttelijät== ==Tuotanto== Ohjaaja Sherman käsikirjoitti elokuvan Ceri Jonesin kanssa. Paul Maslansky tuotti elokuvan. Kuoleman linja kuvattiin Technicolor-menetelmää käyttäen. Elokuva kuvattiin Lontoossa. ==Vastaanotto ja julkaisu== Kuoleman linja sai ensi-iltansa kotimaassan Isossa-Britanniassa vuonna 1972. Elokuva julkaistiin Yhdysvalloissa syyskuussa vuonna 1973 nimellä Raw Meat. Elokuva pääsi teatterilevitykseen myös Länsi- Saksaan 12. maaliskuuta vuonna 1976 ja Ranskaan 13. elokuuta vuonna 1986. Kuoleman linjalla on Rotten Tomatoes -sivustolla 86 prosentin "tuore"-arvosana, joka perustuu seitsemään arvosteluun. Kuoleman linja sai vuonna 1975 parhaan kauhuelokuvan Saturn-ehdokkuuden. Elokuva on julkaistu DVD:lle vuosina 2003 ja 2006. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * * Luokka:Vuoden 1972 brittiläiset elokuvat Luokka:Brittiläiset kauhuelokuvat
Jaana Aalto

Jaana Aalto (o.s. Matilainen, s. 1959 Vesanto) on hämeenlinnalainen kuvittaja. Aalto on tehnyt suuren osan kirjankuvituksistaan yhteistyössä kirjailija Marjut Hjeltin kanssa. Aalto käyttää retussiruiskua ja guassimaalausta, ja kuvia yhdistävät utuisuus ja luontoaiheet Aallon lapsuudenmaisemista Vesannolta.Susanna Lähdekorpi: Utuisuuden mestari – Hämeenlinnalaisgraafikko Jaana Aalto tekee kaiken käsin. Hämeen Sanomat 1.3.2019.Jaana Aallon kotisivut, Viitattu 4.1.2013 Aalto opiskeli Kankaanpään taidekoulussa vuosina 1977–1978 ja Taideteollisessa korkeakoulun graafisella linjalla vuosina 1978–1983. Lisäksi hän oli 1976–1977 Limingan taidekoulussa. Aalto on suunnitellut noin 2000 postikorttiaihetta ja vuonna 2016 ilmestyneen postimerkkiarkin Ajatusten siivin.Posti: Uudet postimerkit, viitattu 22.12.2015. Lisäksi hän on tehnyt kirjakuvituksia ja kuvittanut Pikkukakkosen pala-animaatiot Eetu ja Reetu (1988), Sohvi ja Samettinalle (1990), Panu pingviini (1992), Tonttu (2000) ja Noitatyttö Nunneli (2002). Nykyisin freelancerina toimiva Aalto oli töissä Paletti Oy:ssä vuosina 1984–1993. Aalto on myös osallistunut Natura-näyttelyyn Tverissä Venäjällä, Bratislavan kuvitusbiennaaliin Slovakiassa ja kuvitusbiennaalin kiertonäyttelyyn Japanissa.Taidelainaamo: Jaana Aallon CV, viitattu 26.3.2019. Jaana Aalto on naimisissa valokuvaaja Terho Aallon kanssa ja heillä on kaksi lasta, arkeologi Ilari Aalto ja tekstiilimuotoilija Noora Aalto.Toni Rasinkangas: Hämeenlinnalainen Noora Aalto on taiteilija kolmannessa polvessa – Taitoihin tarvitaan muutakin kuin verenperintöä. Hämeen Sanomat 27.11.2021. Aallon isä oli sotaveteraani Veikko Matilainen. ==Palkinnot ja huomionosoitukset== Hämeenlinna-seura ja Wanaja-seura valitsivat Jaana Aallon vuonna 1995 vuoden hämeenlinnalaiseksi.Hämewiki: Vuoden hämeenlinnalainen, viitattu 26.3.2019. Aallon kuvittama Keijukaiset-kirja (SKS 1995) oli vuonna 2011 ehdolla Kirjapöllö-palkinnon saajaksi.Turun Sanomat: Parvelan Hilma ja Pingviini tavoittelee Kirjapöllöä, viitattu 26.3.2019. Aallon postikorttien keräilijät ovat perustaneet Jaana Aallon Postikorttien Ystävät ry:n.Suomen postikorttiyhdistys: Jaana Aallon Postikorttien Ystävät, viitattu 22.12.2015. ==Kuvitukset== * * * * * * * * * * * * * ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Jaana Aallon kotisivut *Jaana Aalto -artikkeli HämeWikissä Luokka:Suomalaiset kuvittajat Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Carl Tersmeden

thumb|Carl Tersmedenin muotokuva. Carl Tersmeden (23. huhtikuuta 1715 Smedjebacken – 25. joulukuuta 1797) oli ruotsalainen amiraali. Suomenlinnan ja Karlskronan linnoituksissa palvellut Tersmeden tunnetaan yksityiskohtaisista päiväkirjoistaan, joita hän piti koko elämänsä ajan. ==Elämä== Larsbon ruukissa Taalainmaalla syntynyt Tersmeden aloitti sotilasuransa laivastossa vuonna 1733. Suomenlinnassa hän palveli kapteeniluutnanttina sen rakentamisen aikana vuosina 1749–1763. Tersmeden asui omistamassaan Albergan kartanossa vuosina 1752–1765. Espoon Leppävaarassa sijaitsevaan kartanoon hän rakennutti muun muassa uuden päärakennuksen, vaimolleen Inga Dorotea Malmsköldille 1755 puisen Rosavilla-nimisen (Rosatorp, Ruusutorppa) huvilan sekä barokkityylisen puutarhan. Puutarhan jäänteet sorsalammikoineen ovat yhä näkyvissä Perkkaan vanhan kappelin eteläpuolella. Rosavilla sijaitsi nykyisen Huvilinnanaukion paikalla 1970-luvulle asti. Tersmedenin aikana kartanosta tuli Helsingin seudun aateliskulttuurin keskus, jossa Suomenlinnan upseerit vieraineen usein kokoontuivat. Arkeologisissa kaivauksissa vuonna 2001 puistosta löytyi ylellisten kiinalaisten posliiniastioiden palasia. Paikalliset ihmiset kutsuivat häntä Pitkäksi kapteeniksi hänen pituutensa vuoksi. Hän perusti myös tiiliruukin läheiseen Laajalahteen. Nykyisin sen paikalla on Ruukinrannan asuinalue. Tersmeden ylennettiin amiraaliksi vuonna 1774 ja neljä vuotta myöhemmin hänet aateloitiin. Erottuaan armeijan palveluksesta vuonna 1781 Tersmeden toimi muun muassa valtiopäivämiehenä. ==Päiväkirjat== Tersmedenin 11 000 sivua käsittäneet päiväkirjat julkaistiin vuosina 1912–1919 kuusiosaisena kirjasarjana Amiral Carl Tersmedens memoarer. Nimestään huolimatta ne eivät ole varsinaisia muistelmateoksia vaan päiväkirjamerkintöjä. Tersmedenin päiväkirjat ovat merkittävin Ruotsin valtakunnan 1700-luvun aateliselämän kuvaus. Teossarjan neljäs osa Ur frihetstidens lif käsittelee Tersmedenin aikaa Suomessa. Hän kertoo yksityiskohtaisia kuvauksia Albergan, Suomenlinnan ja Helsingin seuraelämästä. Lisäksi Tersmeden kuvaa vierailujaan Uudenmaan ulkopuolelle kuten esimerkiksi Köyliönkartanoon. Helsingin Yliopiston Satakuntalaisen osakunnan Satakunta-sarja X (s.22). Viitattu 4.1.2013. ==Lähteet== *Suomen Akatemian Sveaborg–Viapori -projekti *Svensk biografiskt handlexikon ==Viitteet== Luokka:Ruotsalaiset amiraalit Luokka:Ruotsalaiset historioitsijat Luokka:Suomenlinna Luokka:Vuonna 1715 syntyneet Luokka:Vuonna 1797 kuolleet
Sergiu Nicolaescu

thumb|Sergiu Nicolaescu Sergiu Florin Nicolaescu (13. huhtikuuta 1930 Târgu Jiu – 3. tammikuuta 2013 Bukarest) oli romanialainen elokuvaohjaaja, näyttelijä ja poliitikko. Nicolaescu ohjasi yli 60 elokuvaa viisi vuosikymmentä kestäneellä urallaan. Nicolaescu astui politiikkaan pian kommunistihallinnon kaatumisen jälkeen vuonna 1989. Hänet valittiin senaattiin sosiaalidemokraattisen puolueen edustajaksi vuonna 1992. == Filmografiaa == * Dacii 1967 * Viimeiset mohikaanit 1969 * Verinen valloittaja 1970 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Romanialaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet