EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Isäntä soittaa hanuria

Isäntä soittaa hanuria on Matti Kassilan ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1949. Elokuva perustuu Tatu Pekkarisen näytelmään Peräkylän profeetta vuodelta 1934. MaalaisfarssiksiPajukallio, Arto: Elokuvat. Helsingin Sanomat 31.8.2012, s. D 9. luonnehdittu elokuva on Kassilan esikoisohjaus. ==Juoni== Jatkuvat väärinkäsitykset vievät elokuvan huumoria absurdiin suuntaan. Kun tivoli poikkeaa maalaiskylään, se saa paikallisten ihmisten arkirutiinit sekaisin. Juoni rakentuu pääasiallisesti aiheutuneiden väärinkäsitysten ja musiikin varaan. Keskushahmona on nuori mies nimeltä Pelle. Häntä luullaan erehdyksessä sirkuspelleksi, mitä käsitystä tivolin väki piloillaan vahvistaa. Lopulta rovasti selvittää, että kyseessä on pitäjän uusi kanttori ja että Pelle on hänen oikea etunimensä, hän kun sattumalta on ruotsinkielinen. Vanha komedienne Siiri Angerkoski loistaa pirttihirmuna, joka lopulta saa kuin saakin luovuttaa isännänvallan eli talon kaikki avaimet siihen asti nahjuksena pitämälleen ja yllättäen terästäytyneelle miehelleen, joka lopussa tokaisee iloisesti: ”Ja se on isäntä, joka tässä talossa hanuria soittaa!” ==Näyttelijät== == Tuotanto == Kassila sai käsikirjoituksen tuottaja Toivo Särkältä, joka lausui: ”Tästä saatte nyt oman filmin, ottakaa tai jättäkää”. Särkkä oli seurannut Kassilan työskentelyä hänen toimiessaan apulaisohjaajana elokuvassa Aaltoska orkaniseeraa. Ensi-ilta oli 19. elokuuta 1949 Helsingissä Rexissä ja Tuulensuussa ja eräillä muilla Suomen paikkakunnilla. ==Arviot== Aikakautensa farssielokuvien tapaan elokuva sai ensi-illan jälkeen lehdistössä murskakritiikin. Eugen Terttulan (Suomen Sosialidemokraatti) mielestä elokuva oli skandaali, Olavi Veistäjä (Aamulehti) toteaa, että ”käsikirjoitus on Tatu Pekkarisen ja jälki myös sen mukaista”, joskin ”yleisöllä on hauskaa”, ja ”onnellisia ne, jotka pystyvät tämänlaatuisesta ilottelusta nauttimaan, ja niitä näyttää olevan yllin kyllin!” Lehdistöarvio, viitattu 6.1.2014. Televisioesitysten yhteydessä kansankomediaan suhtauduttiin lempeämmin. Kritiikissä muistutetaan, että Kassila sai valmiin käsikirjoituksen ja ohjeet kuvauspaikkoja myöten, ja hän teki ilmeisesti parhaansa.JK: Isäntä soittaa hanuria. Päivän elokuvia, Tv-maailma 1/2014, s. 12. Kassilan myöhempiin ohjauksiin verrattuna elokuvaa pidetään vaatimattomana kansanfarssina. Elokuvan muistettavimmiksi näyttelijöiksi on nimetty nimihenkilöä esittävä Kalle Viherpuu ja leski-isäntä Ernesti Juntukaista näyttelevä Jalmari Rinnettä.AL: Päivän elokuvia, Tv-maailma 34/2012, s. 29. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1949 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Suomalaiset komediaelokuvat Luokka:Matti Kassilan ohjaamat elokuvat Luokka:Toivo Särkän käsikirjoittamat elokuvat
Demolition Records

Demolition Records on brittiläinen levy-yhtiö. == Artisteja == * Twisted Sister * W.A.S.P. * David Lee Roth * Hanoi Rocks * Y&T; * Vixen * Quiet Riot * The Quireboys * Spike * McQueen * Electric Eel Shock * Skyclad * Painmuseum * Temple of Brutality * Glenn Hughes * Tigertailz Luokka:Brittiläiset levy- yhtiöt
Walter Scheel

Walter Scheel (8. heinäkuuta 1919 Solingen – 24. elokuuta 2016) oli saksalainen Vapaan demokraattisen puolueen poliitikko ja entinen Saksan liittopresidentti (1974–1979).Bundespraesident.de Scheel palveli toisessa maailmansodassa ilmavoimissa. Hän aloitti ministerinuransa 1960-luvun alussa, ja hänestä tuli vuonna 1969 ulkoministeri ja varaliittokansleri. Willy Brandtin erottua 7. toukokuuta 1974 Scheel hyväksyi tilapäisesti liittokanslerin tehtävän; hän ehti olla virassa vain hieman yli viikon, sillä 16. toukokuuta hänen seuraajakseen astui Helmut Schmidt. Scheeliä seurasi liittopresidenttinä vuonna 1979 Karl Carstens. Scheel oli vuosina 1969–1985 naimisissa Mildred Scheelin kanssa. Hänen avioliittonsa Barbara Wiesen kanssa alkoi vuonna 1988. Aviopari eli yhdessä Berliinissä. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Saksan entinen liittopresidentti Walter Scheel on kuollut, Yle.fi, uutiset Luokka:Saksan presidentit Luokka:Saksan ulkoministerit Luokka:Saksan varakanslerit Luokka:Vapaan demokraattisen puolueen poliitikot Luokka:Vapaan demokraattisen puolueen puheenjohtajat Luokka:Vuonna 1919 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
Snapper Music

Snapper Music on vuonna 1996 perustettu brittiläinen levy-yhtiö. Yhtiön artisteja ovat olleet esimerkiksi Porcupine Tree, No-Man, Ozric Tentacles, Pink Floyd , Fish, W.A.S.P. ja Happy Mondays. == Aiheesta muualla == * Virallinen kotisivu Luokka:Brittiläiset levy-yhtiöt
Chu

Chu (Wade-Giles: Ch’u) oli muinainen valtio Kiinassa Zhou-dynastian aikana noin vuosina 770 eaa. – 223 eaa. Valtio sijaitsi hedelmällisessä Jangtse-joen laaksossa. Chun ensimmäinen pääkaupunki oli Danyang, joka sijaitsi lähellä nykyistä Xichuania. Myöhemmin pääkaupunki siirtyi Yingiin. Zhou-dynastian hallitsija läänitti Chun ylimyksille jo 1000-luvulla eaa. Dynastian vallan hajotessa kevättä ja syksyä -aikakaudella Chun hallitsija julistautui kuninkaaksi 770 eaa. ja valtakunta valloitti nopeasti pienempiä naapurivaltioita. Naapurivaltiot liittoutuivat Chun kasvavaa valtaa vastaan 600-luvulla eaa., jolloin valtakunnan kasvu pysähtyi. Taistelevien läänitysvaltioiden aikana Chu oli yksi suurimmista kiinalaisvaltioista. Lopulta kuitenkin Qin valloitti Chun vuonna 223 eaa. ja kahden vuoden kuluttua loputkin Kiinasta ja perusti Qin-dynastian. Qin-dynastian kaaduttua 206 eaa. Chu itsenäistyi jälleen hetkeksi, mutta uusi Han-dynastia otti alueen pian haltuunsa. Chun alueelta Zaoyangista Keski-Kiinasta tehtyjen arkeologisten löytöjen perusteella valtakunta on ollut hyvin vauras, vauraampi kuin aiemmin on ajateltu. Ylimysten hautausmaalla on vainajien lisäksi kymmeniä hevosia vaunuineen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Mary-Ann Russon, China: 30 tombs, 28 chariots and 98 horse skeletons dating back 2,800 years found in Hubei, Ibtimes.co.uk (laajassa jutussa on runsaasti kuvia) Luokka:Kiinan historia
Antony and the Johnsons

Antony and the Johnsons on yhdysvaltalainen kokeellista musiikkia esittävä yhtye. Se voitti arvostetun Mercury Prize -musiikkipalkinnon vuonna 2005. Lehdistö on maininnut Antonyn olevan osa New Weird America -liikettä. Yhtye on periaatteessa androgyynin laulajan Antony Hegartyn oma ilmaisukanava. Yksi teema yhtyeen musiikissa on henkilökohtainen sukupuolinäkökulma. Tämän huomaa esimerkiksi kappaleessa ”For Today I Am a Boy”, jossa nuori poika uneksii kasvavansa naiseksi. ==Ura== Brittiläinen kokeellista musiikkia tekevä Current 93:n David Tibet kuuli yhtyeen demon ja tarjoutui julkaisemaan Antonyn musiikkia Durtro-levy-yhtiönsä kautta. Debyyttialbumi Antony and the Johnsons ilmestyi vuonna 2000. Vuonna 2001 Antony julkaisi jatkoksi lyhyen EP-levyn, I Fell in Love with a Dead Boy, joka sisältää nimikappaleen lisäksi coverin David Lynchin ja Angelo Badalamentin kappaleesta ”Mysteries of Love” sekä Current 93 -coverin ”Soft Black Stars”. Tuottaja Hal Willner kuuli EP:n ja soitti sen Lou Reedille, joka värväsi Antonyn mukaan kiertueelleen ja kahdelle albumilleen. Tätä kautta yhtye saavutti enemmän huomiota, ja kirjoitti sopimuksen yhdysvaltalaisen Secretly Canadian -levy-yhtiön kanssa. Se julkaisi toisen EP:n The Lake, jolla Lou Reed vierailee yhdellä raidalla. Secretly Canadian julkaisi myös uudelleen Antony and the Johnsonsin debyyttialbumin Yhdysvalloissa laajemmalla levityksellä vuonna 2004. Antonyn toinen kokopitkä albumi, I Am a Bird Now, sai ylistäviä arvosteluja ja huomattavasti enemmän huomiota valtavirrassa voitettuaan Mercury Prize -palkinnon vuoden 2005 parhaana albumina. Antony and the Johnsons on esiintynyt Suomessa neljästi: marraskuussa 2005 Tavastialla, kesäkuussa 2007 ja maaliskuussa 2009 Kulttuuritalolla. Konserttien liput myytiin nopeasti loppuun. Yhtye esiintyi myös Ilosaarirockissa vuonna 2012. ==Diskografia== ===Studioalbumit=== * * * * * ===EP:t ja singlet=== * * * * * * * ==Lähteet== * ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Yhtyeen kotisivut * Luokka:Yhdysvaltalaiset yhtyeet
Turhan Bey

Turhan Gilbert Selahattin Sahultavy eli Turhan Bey (30. maaliskuuta 1922 Wien – 30. syyskuuta 2012 Wien) oli itävaltalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi Hollywoodissa 1940-luvulla. Hänen isänsä Prens Lutfullah oli turkkilainen ja äitinsä tšekkiläinen. Bey muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1930 ja opiskeli Pasadena Playhousessa Kaliforniassa. Hänen ensimmäinen elokuvaesiintymisensä on vuodelta 1941. Beyllä oli rooli muun muassa elokuvissa Ali Baba ja 40 rosvoa (1944), Yö paratiisissa (1946), Aaveitten talo (1948), Casanovan seikkailut (1948) ja Laulu Intiasta (1949). Hän oli usein María Montezin vastanäyttelijänä. Beyn ura hiipui 1950-luvun alussa, mutta hän nautti pienen renessanssin 1990-luvulla. Hän esiintyi kahdessa Babylon 5 -tieteissarjan jaksossa. == Lähteet == Luokka:Itävaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Termi

Termi voi tarkoittaa seuraavia: * termi terminologiassa ** tekninen termi * termi matematiikassa, arvo, joka mahdollisten muiden termien kanssa yhteenlaskettaessa muodostaa polynomin * termi filosofiassa, 1) arvostelman subjekti ja predikaatti, 2) ilmaus. * termi tai termit eli roomalainen kylpylä == Lähteet ==
Jääjättiläiset

Jääjättiläiset eli huurretursaat () olivat skandinaavisessa mytologiassa yksi jättiläisten tyyppi. He polveutuivat Ymiristä, ensimmäisestä jättiläisestä, ja olivat jatkuvassa sodassa kadehtimiensa jumalten kanssa. Jääjättiläiset asuivat Jotunheimissa ja myöhemmissä taruissa myös Niflheimissa. Nimitys huurretursaat viittaa jääjättiläisten syntymähistoriaan. Kaikkien jättiläisten esi-isä Ymir eli Aurgelmir luotiin aikojen alussa Ginnungagapissa, jossa kylmät huurteet ja kuumat höyryt kohtasivat. == Lähteet == Luokka:Skandinaavinen mytologia Luokka:Jättiläiset
Paha henki

Paha henki on monimerkityksinen ilmaisu, joka yleensä tarkoittaa jonkinlaista ilkeää tai häiritsevää henkiolentoa. Yleisesti ilmaisulla tarkoitetaan Saatanan lähettämiä aineettomia ja näkymättömiä apureita, joiden tehtävä on houkutella ihmiset lavealle tielle; erittäin tyypillinen ilmaisu tällaisesta oli 1980-luvun lopun Teiden ritarit -liikenneturvallisuuskampanjassa esiintynyt animoitu punainen pikkupiru, "Salamatkustaja", joka hyppäsi autoilijan olalle ja yllytti tätä kaahaamaan – ja onnistuessaan nauroi iljettävästi. Harry Potter -tarinoissa paha henki on kummitusta aineellisempi henkiolento, joka etupäässä oleskelee kellareissa tai ullakoilla, missä se vaikeroi ja kolistelee putkia. Kuten näiden tarinoiden kummituksetkin, se on varsin vaaraton olento. Luokka:Demonit Luokka:Harry Potter -käsitteet
Bifrost

Bifrost oli skandinaavisessa mytologiassa sateenkaarisilta, joka johti Midgårdista Asgårdiin, jumalien valtakuntaan. Vain jumalat pystyivät kulkemaan sitä pitkin ja Heimdall-jumala vastasi sen vartioinnista. Aasat olivat tehneet kolmivärisen sillan taikuudella, ja se oli erittäin vahva. Bifrostia kutsuttiin joskus myös nimellä Asbru, millä viitattiin sen tekijöihin. Silta sortuu maailman loppuessa. == Lähteet == Luokka:Skandinaavinen mytologia
Rien Poortvliet

Rien Poortvliet (7. elokuuta 1932 – 15. syyskuuta 1995) oli alankomaalainen piirtäjä ja maalari. Hänet tunnetaan erityisesti kuvituksista, joita hän teki useisiin kirjoihin. Osan kuvittamistaan kirjoista hän myös kirjoitti itse. Poortvlietin kuvittamia kirjoja ovat muun muassa Suuri tonttukirja, Tonttujen kutsu, Hau hau, oma koirani ja Nooan arkki. Osan kirjoistaan hän teki yhdessä kirjailija Wil Huygenin kanssa. Luokka:Alankomaalaiset taiteilijat Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 1995 kuolleet Luokka:Alankomaalaiset kuvittajat
Ruorimestari

Ruorimestari on sotalaivaston aliupseerin tehtävä ja arvo. Ruorimestari toimii sotalaivalla ohjailusta huolehtivan kansimiehistön työnjohtajana ja hoitaa mm. lokikirjan pitämisen. Ruorimestari sijoittuu arvoltaan kersantin ja pursimiehen väliin. Ruorimestarin on osattava navigoida sekä pystyttävä tarpeen vaatiessa ohjailemaan alusta itsenäisesti. Luokka: Sotilasarvot
Wil Huygen

Willibrord Joseph ”Wil” Huygen (1922–2009) oli alankomaalainen kirjailija. Hänet tunnetaan muun muassa yhdessä kuvittaja Rien Poortvlietin kanssa tekemästään Suuresta tonttukirjasta (1976), joka kertoo tontuista tietokirjaa jäljitellen. Menestyksen myötä Huygen ja Poortvliet laativat teokselle myös jatkoa. ==Teoksia== *Suuri tonttukirja (1976) *Tonttujen kutsu (1981) *Nukku- Matti – Suuri unitieto (1989) *Tonttuvuosi (1988) *Tonttujen vuosi (1999) Luokka:Alankomaalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
Kari Wahlgren

Kari K. Wahlgren (s. 13. heinäkuuta 1977 Hoisington, Kansas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä. ==Ura== Wahlgren valmistui Kansasin yliopistosta vuonna 1999, minkä jälkeen hän esiintyi useissa teatterinäytelmissä. Samalla Wahlgren teki ensimmäisen ääniroolinsa Kansas Cityn radiomainoksessa. Muutettuaan Los Angelesiin hän ryhtyi ääninäyttelijäksi ja teki aluksi usein dubbauksia animesarjoihin, kuten Narutoon, Rave Masteriin, Chobitsiin ja Gad Guardiin. Hänet palkittiin kahdesti kuukauden ääninäyttelijäksi vuosina 2002 ja 2005.List of ADR Award Winners Viitattu 1.5.2012 Wahlgren on ääninäytellyt myös yli 30 videopelissä ja tehnyt myös äänirooleja animaatioihin, kuten Jake Long – amerikkalainen lohikäärme, Ben 10 ja Kim Possible. Hänen pitkäaikaisimmat ääniroolit ovat sarjoissa Super Robot Monkey Team Hyperforce Go! ja Legion of Super Heroes. Hän oli muun muassa Emma Frostin äänenä Wolverine and the X-Menissa. == Filmografia == === Elokuvat === Vuosi Elokuva Rooli Huom 2009 Hulk Vs Amora 2008 Bolt Mindy Resident Evil: Degeneration sivuäänet Dub Pieni merenneito 3: Arielin tarina Attina 2007 Shrek kolmas vanha nainen Robotech: The Shadow Chronicles Ariel 2006 Naruto the Movie 3: Guardians of the Crescent Moon Kingdom Hikaru Tsuki Dub Aivan villit vauva virtahepo 2005 Naruto the Movie 2: Legend of the Stone of Gelel Fugai Dub 2004 Naruto the Movie: Ninja Clash in the Land of Snow Koyuki Kazehana, Yukie Fujikaze Dub Kidō senshi Gundam F91 Annamarie Bourget Dub 2003 Onmyoji Aone Dub 2002 WXIII: Patlabor the Movie 3 Saeko Misaki Dub ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * TV.com * Anime News Network * SWAD * Voice Chasers * Haastattelu IGN.com sivustolla * CrystalAcids Luokka:Yhdysvaltalaiset ääninäyttelijät Luokka:Videopelien ääninäyttelijät Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Auringonnousu (elokuva)

Auringonnousu (Sunrise: A Song of Two Humans) on F. W. Murnaun klassikkoelokuva vuodelta 1927. Mykkäelokuvista runollisimmaksi arvioitu teos muistetaan muun muassa Hugo Riesenfeldin musiikista. Kaupunkilaisnaisen ja maalaismiehen tarinasta tuli toinen historian ensimmäisistä parhaan elokuvan Oscar-palkinnon voittajista. Elokuva valittiin vuonna 1958 ”maailman kauneimmaksi elokuvaksi”. Sight & Sound -elokuvalehden äänestyksessä 2002 Auringonnousu valittiin seitsemänneksi parhaaksi elokuvaksi.http://secure.bfi.org.uk/sightandsound/topten/poll/critics.html Vuonna 1979 Auringonnousu pääsi mukaan suomalaiskriitikoiden kokoamalle sadan tärkeimmän elokuvan listalleAstala, Erkki: Ne sata tärkeintä, Projektio 2/1980 s. 7.. Auringonnousulla on ollut merkittävä vaikutus moniin ohjaajiin, muun muassa Frank BorzageenMcElhaney ja John FordiinGallagher 1986, s. 49-61. == Juoni == Kaupunkilaisnainen houkuttelee maalaismiehen murhaamaan vaimonsa järvellä. Eripurainen pariskunta löytää kuitenkin rakkauden ihmeen uudelleen. == Näyttelijät == == Palkinnot == Voitetut Oscar-palkinnot: * paras naispääosa – Janet Gaynor (palkinto kolmesta elokuvasta, kaksi muuta olivat Seitsemännessä taivaassa ja Kadun enkeli) * paras kuvaus – Charles Rosher ja Karl Struss * paras elokuva – Unique and Artistic Production Oscar- ehdokkuudet: * paras lavastus – Rochus Gliese. ==Lähteet== * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * * *Mykkäelokuvasivusto Luokka:Vuoden 1927 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset mykkäelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:F. W. Murnaun ohjaamat elokuvat Luokka:Parhaan elokuvan Oscar-palkinnon saaneet elokuvat Luokka:Parhaan naispääosan Oscar-palkinnon saaneet elokuvat Luokka:Parhaan kuvauksen Oscar-palkinnon saaneet elokuvat
Amerikiumdioksidi

Amerikiumdioksidi (AmO2) on amerikiumin dioksidi. Sitä käytetään alfasäteilyn lähteenä ionisoitumiseen perustuvissa palovaroittimissa. Amerikiumdioksidin moolimassa on 275,06 g/mol, tiheys 11,68 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), sulamispiste 1 000 °C (hajoaa) ja CAS-numero 12005-67-3.WebElements: Amerikiumdioksidi Amerikiumdioksidia voidaan myös käyttää amerikium- alumiinilejeerinkien valmistuksessa. Näitä taas voidaan käyttää transuraanien tuottamiseen pommittamalla metalliseosta neutroneilla. ==Lähteet== Luokka:Amerikiumyhdisteet Luokka:Oksidit
Suomalainen maatiaissika

Suomensika eli suomalainen maatiaissika on sukupuuttoon kuollut sian suomalainen alkuperäisrotu. Suomalainen maatiaissika oli rakenteeltaan varsin laiha eläin, joka oli sopeutunut hyvin pohjoiseen ilmastoon. Osa suomensian geeneistä jatkaa elämäänsä maatiaissiaksi kutsutussa vaaleassa ja karvattomassa tehotuotantorodussa, jonka jalostaminen alkoi 1900-luvun alussa. Suomalainen maatiaissika kuoli sukupuuttoon 1960-luvulla. Ruotsissa on vielä paikallinen maatiaissika. Suomalaisella maatiaissialla oli paksu turkki, ja se eli keväästä syksyyn metsässä ravintonsa itse etsien. Maatiaissian liha säilöttiin yleensä suolaamalla. Ateneumin taidekokoelmiin kuuluvan maalauksen Sikoja ja harakoita sanotaan esittävän suomalaista maatiaissikaa. Ferdinand von Wright maalasi teoksen vuonna 1875. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kuva maatiassiasta * Ferdinand von Wrightin maalaus Sikoja ja harakoita * Maatiaissika HAMK oppimateriaalia Luokka:Sikarodut Luokka:Suomalaiset eläinrodut Luokka:Sukupuuttoon kuolleet eläinrodut Luokka:Maatiaisrodut
Ahvenanmaanlammas

Ahvenanmaanlammas (tunnetaan myös nimellä saaristolammas) on lampaan suomalainen alkuperäisrotu, joka on sopeutunut Saaristomeren karuihin oloihin. == Ulkonäkö == Kooltaan lammas on matala ja pienikokoinen. Lajin alkukantaisuudesta kertoo kaksikerroksinen villa. Pohjavilla on lyhyttä ja pehmeää ja eristää kylmää vastaan. Peitinvilla on pidempää ja muodostaa suojaavan kerroksen esimerkiksi sadetta vastaan. Villatyyppejä on monia. Pässeistä noin puolella on sarvet, uuhista noin viidesosalla. == Levinneisyys == Ahvenanmaanlammas on uhanalainen rotu, mutta se on hitaasti yleistymässä. Ahvenanmaanlammasta tavataan sekä saaristossa että Manner-Suomessa, missä katraiden määrä on tasaisesti lisääntynyt 2000-luvulla. Ahvenanmaanlampaalla on oma rotuyhdistys, joka perustettiin vuonna 2004. Yhdistys on myös rodun virallinen kantakirjanpitäjä Suomessa. == Lähteet == * Lampaankasvattajan käsikirja. Pro Agria Maaseutukeskusten liitto, 2007. === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Föreningen Ålandsfåret rf, ahvenanmaanlampaan rotuyhdistyksen kotisivut Luokka:Suomalaiset lammasrodut
Kainuunharmas

Kainuunharmas on lampaan suomalainen alkuperäisrotu. Sitä pidettiin alun perin suomenlampaan harmaana muotona. Kainuunharmas on harvinainen lammasrotu, jonka väritys on karitsana usein musta, mutta muuttuu harmaaksi eläimen kasvaessa. Lampaalla on useimmiten mustat jalat ja pää. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset lammasrodut
Juha Gustafsson

Juha Gustafsson (s. 26. huhtikuuta 1979) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Hän aloitti uransa Kiekko-Espoon joukkueessa ja pelasi kausien 1995–2009 aikana 451 Jääkiekon SM-liigaottelua Kiekko-Espoossa, Bluesissa, Tapparassa ja HPK:ssa. Kaudella 2007–2008 hän oli voittamassa Bluesissa SM-pronssia. Kaudella 2008–2009 Gustafssonin rooli Bluesissa jäi pieneksi ja osapuolet purkivat sopimuksen tammikuussa 2009. Gustafsson siirtyi samall Serie A:n SG Pontebbaan. Pontebbasta Gustafsson siirtyi kesällä 2009 Ruotsin I-divisioonan Tingsrydiin. Gustafsson oli nostamassa Tingsrydiä I-divisioonasta Allsvenskaniin, jossa pelasikin seuraavan kautensa. Kaudeksi 2011–2012 Gustafsson palasi I-divisioonaan, kun hän teki sopimuksen Kristianstads IK:n kanssa. ==Lähteet== * * http://www.blues.fi/team_playerCard.php?id=212&a;=2 === Viitteet === Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Arizona Coyotesin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Länsisuomenkarja

Länsisuomenkarja (LSK) on suomalainen karjarotu, joka kehittyi aikoinaan Länsi- ja Etelä-Suomessa. Se on kolmesta suomalaisista alkuperäisroduista toiseksi yleisin. Länsisuomenkarjaa on Suomessa nykyään noin tuhat yksilöä, mutta yleisempiin rotuihin verrattuna varsin harvinainen. Maidon rasvapitoisuus on 4,53 % ja valkuaispitoisuus on 3,47 %. Maitotuotos on keskimäärin 6 972 kilogrammaa maitoa ja poistettaessa elinikäistuotos on 19 630 kilogrammaa maitoa. == Ominaisuudet == Länsisuomenkarjan eläimet ovat nupoja ja väriltään useimmiten yksivärisen ruskeita. Joissakin suvuissa kuitenkin periytyy valkoisia merkkejä. == Jalostus == Länsisuomenkarjan kanta on melko pieni ja sukusiittoinen. Rotua voidaan kuitenkin jalostaa ominaisuuksia kehittäen eikä pelkästään pyrkiä säilyttämään ja laajentamaan kannan jalostuspohjaa. Viimeisinä parina vuosikymmenenä länsisuomenkarjaa on pystytty jalostamaan jonkin verran, ja vaikka rotu maitotuotoksessa häviääkin yhä reilusti valtaroduille, se on silti selkeästi muita suomenkarjarotuja runsastuottoisempi. 1990-luvun alussa Suomeen tuotiin kahden ruotsalaisen mutta suvuiltaan suomalaistaustaisen sonnin siementä. Tätä arvosteltiin kovasti, mutta sonnit tuottivat hyvissä yhdistelmissä verrattain kookkaita ja runsaslypsyisiä, joskin hankalaluonteisia tyttäriä. 2000-luvulla harjoitettu runsas nuorsonnien käyttö on laajentanut rodun jalostusmahdollisuuksia ja vähentänyt jalostuskäytössä olevien sonnien keskinäistä sukulaisuutta. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset nautarodut Luokka:Maatiaisrodut
Hotel Adlon

Hotel Adlon on yksi Saksan tunnetuimmista hotelleista. Se sijaitsee Berliinissä, Unter den Lindenin varrella ja Pariser Platzin laidalla lähellä Brandenburgin porttia. Hotelli kuuluu nykyisin Kempinski-hotelliketjuun. == Historia == Ensimmäinen Hotel Adlon rakennettiin vuonna 1907 Karl Friedrich Schinkelin suunnitteleman Palais Redernin paikalle. Hotellin rakennutti Lorenz Adlon, berliiniläinen viinikauppias ja ravintoloitsija. Hotel Adlon oli maailmansotien välisenä aikana Euroopan tunnetuimpia hotelleja. Siellä vieraili lukuisia kuuluisuuksia, kuten Louise Brooks, Charlie Chaplin, Herbert Hoover ja Marlene Dietrich. Hotelli jatkoi toimintaansa läpi toisen maailmansodan, vaikkakin osa siitä muutettiin sotakenttäsairaalaksi Berliinin taistelun viimeisten päivien aikana. Hotelli selviytyi sodan ilmapommituksista ilman suuria vaurioita. Vuoden 1945 toukokuun 2. päivänä rakennuksen viinikellarista alkunsa saanut tulipalo tuhosi kuitenkin hotellin päärakennuksen täysin. Sodan jälkeen Saksan demokraattinen tasavalta avasi hotellin jäljelle jääneen siipirakennuksen nimellä Hotel Adlon. Entisen hotellin Itä-Berliinin ja Länsi-Berliinin välille jäänyt, Pariser Platzin laidalla ollut päärakennus tuhottiin muiden aukiota reunustavien rakennusten tavoin. Vuonna 1964 hotellirakennusta julkisivuineen kunnostettiin ja uudistettiin. Hotelli kuitenkin suljettiin 1970-luvulla ja lopulta purettiin vuonna 1984. Saksan jälleenyhdistyttyä hotellin kiinteistön osti länsisaksalainen investointiyhtiö. Paikalle rakennettiin alkuperäistä hotellirakennusta muistuttava uusi rakennus. Sen avajaiset pidettiin 23. elokuuta vuonna 1997 Saksan liittotasavallan presidentin Roman Herzogin johdolla. == Aiheesta muualla == * Hotel Adlonin viralliset Internet-sivut Luokka:Berliinin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Saksan hotellit Luokka:Saksan uudelleenrakennetut rakennukset ja rakennelmat
Joan Tower

Joan Tower (s. 6. syyskuuta 1938) on yhdysvaltalainen säveltäjä. Hänestä tuli vuonna 1990 ensimmäinen Grawemeyerillä palkittu naissäveltäjä. Tower syntyi New Rochellessa, New Yorkin osavaltiossa, mutta kasvoi pääasiassa Etelä- Amerikassa, jossa hänen isänsä työskenteli kaivosinsinöörinä. Hän harrasti jo lapsena pianonsoittoa ja palasi 18-vuotiaana kotimaahansa opiskellakseen Bennington Collegessa, Vermontissa. Hän jatkoi Columbian yliopistoon, jossa hän sai maisterin- ja tohtorinarvonsa musiikista. Tower on tullut tunnetuksi lukuisilla laajalti esitetyillä ja levytetyillä orkesteriteoksillaan, joihin hänen tuotantonsa ei kuitenkaan rajoitu.http://www.schirmer.com/default.aspx?TabId=2419&State;_2872=2&ComposerId;_2872=1605 Hän on opettanut vuodesta 1972 Bard Collegessa. Hänet otettiin vuonna 1998 Yhdysvaltain Taiteiden ja kirjallisuuden akatemiaan ja vuonna 2004 Taiteiden ja tieteiden akatemiaan. Tower toimi vuosina 1985–1987 St. Louisin sinfoniaorkesterin nimikkosäveltäjänä.http://www.dsokids.com/2001/dso.asp?PageID=449 == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Moldavian sosialistisen neuvostotasavallan lippu

Moldavian sosialistisen neuvostotasavallan lippu oli Moldavian sosialistisen neuvostotasavallan tunnus. Se otettiin käyttöön 31. tammikuuta 1952. Lipussa on keskellä vihreä raita, jonka ylä- ja alapuolella on punainen raita. Lipun vihreä raita kuvasi Moldavian vehreää luontoa, sen metsiä, niittyjä ja viini- istutuksia. Lipun vasemmassa yläkulmassa on kommunismin symboli sirppi ja vasara. Niiden yläpuolella oleva tähti kuvaa edistymistä. Lippu jätettiin pois käytöstä Moldovan itsenäistyttyä, ja nykyään Moldavian sosialistisen neuvostotasavallan lippu on Transnistriassa käytössä. == Historia == Kuva:Flag of Moldavian Autonomous Soviet Socialist Republic (1925-1932).svg|Moldavian autonominen sosialistinen neuvostotasavallan lippu (1925–1932) Kuva:Flag of Moldavian Autonomous Soviet Socialist Republic (1937-1938).svg|Moldavian autonominen sosialistinen neuvostotasavallan lippu (1937–1938) Kuva:Flag of Moldavian Autonomous Soviet Socialist Republic.svg|Moldavian autonominen sosialistinen neuvostotasavallan lippu (1938–1940) Kuva:Flag of the Moldavian Soviet Socialist Republic (1941-1952).svg|Moldavian sosialistinen neuvostotasavallan lippu (1940–1952) Kuva:Flag of Moldavian SSR.svg|Moldavian sosialistinen neuvostotasavallan lippu (1952–1990) Kuva:Flag of the Moldavian Soviet Socialist Republic (proposed).svg|Moldavian sosialistinen neuvostotasavallan epävirallisen lippu (1990, varhainen prototyyppi) Kuva:Flag of the Moldavian Soviet Socialist Republic (1990).svg|Moldavian sosialistinen neuvostotasavallan lippu (1990) Kuva:Flag of Moldova.svg|Moldavian lippu (1990–1991) == Katso myös == * Moldovan lippu * Transnistrian lippu Luokka:Neuvostotasavaltojen liput lippu Luokka:Moldovalainen kulttuuri
Södertunneln

Södertunneln on Tukholman Södermalmin kaupunginosassa Ruotsissa sijaitseva metrotunneli. Se johtaa Slussenilta Skanstullille. Nykyään vierekkäisiä tunneleita on useampia eri raideliikennemuotojen käytössä. ==Raitiotietunneli== Raitiotietunneli avattiin liikenteelle 1. lokakuuta 1933. Joskus tunnelista on käytetty myös nimeä Katarinatunneln. Alkuvaiheessa sitä käyttivät raitiovaunut, vuodesta 1950 lähtien tunnelissa ovat liikennöineet metrojunat. Vuonna 1941 tehtiin päätös yhdistää tunneli rakennettaviin esikaupunkiratoihin ja muuttaa raitiotie täysimittaiseksi metrojärjestelmäksi. Tämä Tunnelbanaksi nimetty osuus oli Tukholman metron ensimmäinen ja koko järjestelmä nimettiin sen mukaan. Tunnelin muutostöihin ryhdyttiin vuonna 1949 ja liikennöinti metrojunilla alkoi Slussenin ja Hökarängenin välillä 1. lokakuuta 1950. Tunnelissa ajaneiden raitiovaunujen virroitus oli toteutettu radan yläpuolisella ajolangalla, kun nykyiset metrojunat saavat virran sivukiskosta. Tunnelin pituus on 1 370 metriä josta 513 metriä on louhittu kallioon. Raitioliikenteen käytössä sillä liikennöivät linjat 8 ja 19. Nykyään se on Tunnelbanan vihreän linjan käytössä. ==Rautatie- ja maantietunnelit== Rautatietunneli joka tunnetaan nimellä Södra tunneln, louhittiin 1870-luvulla Tukholman eteläiseltä asemalta Stadsgårdeniin. Se oli käytössä 1950-luvun puoleen väliin asti jolloin se korvattiin uudella. Se ei ole yhteydessä metron käytössä olevaan Södertunnelniin, mutta niiden molempien pohjoiset suut ovat melko lähekkäin. Autoliikenteen käytössä oleva tunneli on nimeltään Söderledstunneln. ==Kuvia== Tiedosto:SSMFA050639S.jpg|Tunneli rakennusvaiheessa vuonna 1932. Tiedosto:Tunnelbanebygget.jpg|Tunnelinrakennusta maaliskuussa 1933. Rakennustöiden kauppiaille aiheuttaman haitan vuoksi kaupunki antoi vastineeksi ilmaista mainostilaa. Tiedosto:Ringvägen 1935.jpg|Ringvägenin asema vuonna 1935, jolloin se toimi vielä raitiovaunujen pysäkkinä. Luokka:Tukholman liikenne Luokka:Rautatietunnelit Luokka:Ruotsin tunnelit
Tom Laughlin

Thomas Robert ”Tom” Laughlin (10. elokuuta 1931 – 12. joulukuuta 2013Usatoday.com) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja. Hän syntyi Minneapolisissa Minnesotassa mutta vietti lapsuutensa Milwaukeessa Wisconsinissa. Laughlin aloitti elokuvauransa vuonna 1955. Vuonna 1967 hän ohjasi ja näytteli itse elokuvassa Born Losers, joka oli ensimmäinen osa suursuosioon nousseesta Billy Jack -elokuvasarjasta. Se sai kolme jatko-osaa vuosina 1971, 1974 ja 1977. Laughlinin muuhun tuotantoon kuuluu muun muassa elokuva Lahjomaton (1975). Hän on uransa aikana piiloutunut myös lukuisien pseudonyymien taakse. Hän oli vuodesta 1956 naimisissa Delores Taylorin kanssa, ja heillä oli kolme lasta. Lasten ollessa pieniä Laughlin piti taukoa elokuvaurastaan ja perusti yhdessä vaimonsa kanssa Montessori-esikoulua. Laughlin osallistui varsinkin myöhempinä vuosinaan aktiivisesti politiikkaan. Hän oli ehdolla presidenttiehdokkaaksi vuosina 1992, 2004 ja 2008. Laughlin tunnettiin varsinkin Irakin sodan arvostelijana. Hän aloitti kahden poliittisesti latautuneen elokuvan kuvaukset, mutta ydivoimaloihin liittyvästä korruptiosta kertova Billy Jack lähtee Washingtoniin ei päässyt koskaan elokuvateatterilevitykseen, ja kesken lapsipornosta kertoneen elokuvan kuvausten hän loukkaantui ja joutui keskeyttämään. Hänellä todettiin kielisyöpä, mutta hän eli sen jälkeen vielä toistakymmentä vuotta. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset demokraattipoliitikot Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet Luokka:Yhdysvaltalaiset republikaanipoliitikot
Oliivipaviaani

Oliivipaviaani eli anubispaviaani (Papio anubis) on afrikkalainen apinalaji. Täysikasvuinen uros on lähes 100 senttimetriä pitkä, sen häntä on 70 senttimetriä ja painoa saattaa olla jopa 45 kiloa. Naaraat ovat vain puolet uroksen koosta. == Laumaeläminen == Oliivipaviaani liikkuu savannilla 20–50 eläimen laumoina, usein antilooppien ja seeprojen seurassa. == Ravinto == Muiden paviaanien tapaan oliivipaviaanit syövät pääasiassa kasvisravintoa, mutta ne pyydystävät myös pieniä nisäkkäitä, lintuja ja hyönteisiä. == Lisääntyminen == Kantoaika kestää 180 päivää ja naaras saa usein vain yhden poikasen. == Lähteet == * Suuri Eläinkirja. WSOY 1998. ISBN 951-0-22848-6 === Viitteet === == Aiheesta muualla == *ITIS: Papio anubis Luokka:Marakattiapinat
Jacqueline Bisset

Winifred Jacqueline Fraser-Bisset (/ˈbɪsɪt/ s. 13. syyskuuta 1944 Weybridge, Surrey, Englanti) on brittiläinen näyttelijä. Bisset on ollut kansainvälinen elokuvatähti 1960-luvulta saakka, ja hän on jatkanut uraansa menestyksellä 2000-luvulle saakka. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa Bullitt (1968), Kiitorata (1970), Amerikkalainen yö (1973), Idän pikajunan arvoitus (1974), Syvyyden saalistajat (1977), Kuolema korjaa kokit (1978), Rikas ja kuuluisa (1981), Villi orkidea (1990), Kiveen kirjoitettu (1995), Paholainen kulkee mustissa (1999) ja Domino (2005). ==Elämä ja ura== Bisset syntyi vuonna 1944. Hänen äitinsä oli ranskalainen. Ennen näyttelijänuraansa Bisset työskenteli tarjoilijana ja mallina. Otettuaan näyttelijäntunteja hän esiintyi ensin elokuvassa Temppu - ja miten se tehdään (1965) ja ensimmäisessä puheroolissaan Roman Polańskin elokuvassa Umpikuja (1966). Sitä seurasi Miss Goodthighsin rooli James Bond -parodiassa Casino Royale (1967) sekä yläosattoman kohtauksen sisältänyt rooli elokuvassa Villi nuoriso (1968). Hän sai huomiota myös roolistaan toimintaelokuvassa Bullitt (1968). Elokuvassa L’échelle blanche (1969) Bisset puhui ranskaa. Sitä seurasi lisää ranskalaisia elokuvia, mukaan lukien François Truffaut’n Amerikkalainen yö (1973). Elokuvassa Syvyyden saalistajat (1977) Bisset herätti huomiota sukelluskohtauksillaan, jotka tekivät märästä T-paidasta muodikkaan. Uransa allkupuolella Bisset esitti tyypillisesti päähenkilön himojen kohdetta, mutta Amerikkalainen yö (1973), George Cukorin Rikas ja kuuluisa (1981) ja John Hustonin Tulivuoren juurella (1983) näyttivät hänen lahjakkuutensa ja kykynsä älyllisiin roolisuorituksiin. Bisset on jatkanut näyttelemistä 2000-luvulla niin elokuvissa kuin televisiossakin. Bisset ei ole koskaan ollut naimisissa. Hän on näyttelijä Angelina Jolien kummitäti. Bissetillä oli pitkäaikainen suhde muun muassa venäläiseen balettitanssijaan Aleksandr Godunoviin 1980-luvulla. ==Palkinnot ja tunnustukset== Ensimmäisen Golden Globe -ehdokkuutensa Bisset sai parhaan naistulokkaan kategoriassa elokuvasta Villi nuoriso (1968). Bisset sai vuonna 1977 Golden Apple -palkinnon vuoden naistähtenä, ja Newsweek nimesi hänet kaikkien aikojen kauneimmaksi elokuvanäyttelijättäreksi. Vuosien 1978–1999 aikana Bisset sai Golden Globe -ehdokkuudet elokuvista Kuolema korjaa kokit (1978) ja Tulivuoren juurella (1984) sekä television minisarjasta Joan of Arc (1999), sekä César-ehdokkuuden elokuvasta Kiveen kirjoitettu (1995). Vuonna 2014 hän sai ensimmäisen Golden Globe -palkintonsa sivuosasta televisiosarjassa Murtuva maailma. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Brittiläiset näyttelijät Luokka:Golden Globe -palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Messukylän lukio

Messukylän lukio (MELU) oli Tampereella vuosina 1976–2010 toiminut yleislukio, joka hoiti vuosina 1996–2010 opetusministeriön myöntämää viestinnän erityistehtävää. Messukylän lukio oli vuodesta 1996 Suomen ainoa viestinnän erityislukio ja Itä-Tampereen ainoa lukio. thumb|300px|Messukylän lukion siipi. Messukylän lukio syntyi vuonna 1976, kun Messukylän yhteiskoulu eriytettiin peruskoulu-uudistuksen yhteydessä Messukylän lukioksi ja Ristinarkun yläasteeksi. Messukylän yhteiskoulu oli perustettu vuonna 1959 oppikouluksi Messukylän alueen lapsille. Aloitteen teki Tampereen Messukylän Lions-klubi. Valtioneuvosto myönsi kahdeksanluokkaiselle oppikoululle luvan vuonna 1960, ja jo saman vuoden syksyllä kaksi ensimmäistä luokkaa aloittivat toimintansa. Messukylän lukion viestintälinjalla opeteltiin taitoja tekstin, kuvan ja äänen tuottamisessa sekä julkaisemisessa. Lukion tarjoamiin noin 30 erilaiseen viestinnän kurssiin kuului viestinnän, journalismin, valokuvauksen, äänen, radiotyön, videokuvauksen ja ilmaisutaidon kursseja. Koulussa toimitettiin myös omaa verkkolehteä Turmelua, joka pureutui nuorille tärkeisiin ajankohtaisiin asioihin. Aikaisemmin lukiolaiset tekivät omaa televisio-ohjelmaa Impulssia, mutta sen toimittaminen jouduttiin lopettamaan TV-Tampereen omistajanvaihdoksen takia. Omien medioiden ohessa viestintälinjalaiset osallistuvat lukuisiin erilaisiin viestintäaiheisiin projekteihin ulkopuolisten yhteistyökumppaneiden kanssa. Samassa rakennuksessa Messukylän lukion kanssa toimi peruskouluopetusta tarjoava Ristinarkun koulu. Ristinarkun koulu jäi Messukylän lukion toiminnan päätyttyä alkuperäiseen koulurakennukseen, jonka on suunnitellut arkkitehti Aarne Ervi. Lukio toimi varsinaisesti rakennuksen laajennusosassa, joka oli Aarne Heinon arkkitehtitoimiston suunnittelema. Messukylän lukion rehtoreina toimivat fil. maist. Liisa Lindroos (vt. 1960–1962), fil. kand. Jouko Punnonen (1962–1995), fil. maist. Hannu Mattila (1995–2002) ja fil. kand. Heini Mäenpää (2003–2010). Lukio oli 2000-luvun alkuvuosina toistuvasti lakkautusuhan alla Tampereen kaupungin tilankäytön tehostamissyistä, ja vuonna 2009 tehtiin päätös lakkauttaa lukio. Messukylän lukio yhdistettiin Sammon keskuslukioon syksyllä 2010, joskin Messukylän lukion ensimmäisen ja toisen vuosikurssin opiskelijat siirtyivät Sammon keskuslukion tiloihin opiskelemaan jo kevätlukukauden loppupuolella 2010. Kaikille Messukylän lukiossa aloittaneille opiskelijoille luvattiin siirtymisestä huolimatta Messukylän lukion päästötodistus, mutta todellisuudessa opiskelijoille jaettiin Sammon keskuslukion päästötodistukset. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Messukylän lukion kotisivut * Lukion opetussuunnitelma (sis. viestinnän OPS) * Messukylän lukion 50-vuotisjuhlakirja Ei Melu tyhjästä syntynyt – Messukylän yhteiskoulu 50 vuotta Luokka:Tampereen lukiot Lukio
Joka leikkiin ryhtyy

Joka leikkiin ryhtyy (A Simple Plan) on Sam Raimin ohjaama trilleri vuodelta 1998. Tunnettu kauhukirjailija Stephen King sanoo elokuvaa 90-luvun parhaimmaksi trilleriksi. Elokuvassa on tunnettuja Hollywood-näyttelijöitä kuten Billy Bob Thornton, Bridget Fonda ja Bill Paxton. Thornton sai osastaan myös Oscar-ehdokkuudeen. Elokuva on kuvattu Delanonin lumisissa metsissä Minnesotassa. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset jännityselokuvat Luokka:Vuoden 1998 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Sam Raimin ohjaamat elokuvat
Sergei Lebedev

Sergei Nikolajevitš Lebedev (; s. 9. huhtikuuta 1948, Džizak) on venäläinen armeijankenraali. Hän oli ulkomaantiedustelun johtaja vuodesta 2000 ja vuodesta 2007 Itsenäisten valtioiden yhteisön toimeenpaneva sihteeri. Hän osaa saksaa ja englantia. Lebedev valmistui 1970 Kiovan polyteknillisen instituutista Tšernihivissä. Samana vuonna hän työskenteli lyhyen aikaa Neuvostoliiton kommunistisen puolueen nuorisojärjestössä valittuna sihteerinä Tšernihivin kaupunginkomiteassa. 1971-1972 hän suoritti asevelvollisuutensa Kiovan sotilaspiirissä. 1973 alkaen hän työskenteli valtion turvallisuuskomitean vastavakoilussa ja vuodesta 1975 ulkomaantiedustelussa, Neuvostoliiton turvallisuuskomitean ensimmäisessä päähallinnossa sekä vuodesta 1991 Venäjän federaation ulkomaantiedustelun saksalaisella osastolla. Vastatiedusteluoppinsa Lebedev hankki valtion turvallisuuskomitean Kiovan koulussa ja (yleisen) tiedustelukoulutuksen punaisella merkillä palkitutta valtion turvallisuuskomitean instituutissa. Hän suoritti 1978 tutkinnon ulkoministeriön diplomaattiakatemiasta. Uransa hän aloitti vuonna 1975 KGB:n ulkomaantiedustelussa. Sittemmin presidentiksi valitun Vladimir Putinin hän tapasi heidän palvellessaan DDR:ssä. Lebedev palveli Saksan demokraattisen tasavallan lisäksi myös Saksan liittotasavallassa. 1998-2000 hän oli ulkomaantiedustelun virallinen edustaja Yhdysvalloissa kenraaliluutnantin arvoisena. 20\. toukokuuta 2000 – 9. lokakuuta 2007 Lebedev toimi ulkomaantiedustelupalvelun johtajana. 2000 hänet ylennettiin kenraalieverstiksi ja 2003 armeijakenraaliksi joulukuussa. Luokka:Venäläiset kenraalit Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Monitasokamera

Monitasokamera on erikoisrakenteinen elokuvakamera, jota käytetään animaatioelokuvien teossa. Monitasokamera koostuu alaspäin suunnatusta kamerasta, palkkirakenteisesta telineestä sekä useista päällekkäisistä lasilevyistä, joiden päälle voidaan asettaa piirroksia tai muuta materiaalia. Monitasokameralla kuvatut otokset luovat vahvan kolmiulotteisuuden vaikutelman, ja sillä voidaan kuvata erilaisia kamera-ajoja ja panorointeja. Monitasokameran esiaste kehitettiin jo elokuvan alkuvaiheessa. Lotte Reiniger käytti sellaista vuonna 1926 valmistuneessa siluettitekniikkaa hyödyntäneessä animaatiossaan Prinssi Ahmedin seikkailut. Ensimmäisen varsinaisen monitasokameran rakensi Ub Iwerks vuonna 1933. Samantyyppinen laitteisto otettiin käyttöön myös Max Fleischerin animaatiostudiolla. Tunnetuin monitasokameran käyttäjä oli The Walt Disney Company, joka käytti William Garityn kehittämää mallia. Disneyn studiot kokeilivat monitasokameraa ensimmäisen kerran vuonna 1937 Silly Symphonies -sarjaan kuuluvassa lyhytanimaatiossa Vanha mylly (The Old Mill). Elokuvassa monitasokameralla toteutettiin kamera-ajoa muistuttavat kohtaukset. Kameraa käytettiin menestyksellisesti useissa Disneyn tuottamissa elokuvissa, muun muassa Lumikissa, Pinokkiossa ja Fantasiassa. Nykyisin tietokoneohjelmilla päästään samantyyppisiin syvyysvaikutelmiin, ja ne ovat pääosin syrjäyttäneet monitasokameran. Tunnetuin monitasokameraa yhä käyttävä animaattori on Juri Norstein. == Lähteet == Luokka:Elokuvateknologia Luokka:Animaatio
Philip José Farmer

Philip José Farmer, kirjailijanimi Kilgore Trout (26. tammikuuta 1918 Terre Haute, Indiana, Yhdysvallat – 25. helmikuuta 2009) oli yhdysvaltalainen tieteiskirjailija. ==Yksityiselämä== Farmer syntyi Indianan Terre Hautessa mutta asui suuren osan elämästään Peoriassa Illinoisissa. Hänen puolisonsa oli Bette Virginia Andre. == Opiskelu ja tuotanto == Farmer opiskeli Peoria High Schoolissa ja sitten englannin kieltä Bradleyn yliopistossa, josta hän valmistui vuonna 1950. Hän julkaisi ensimmäisen kertomuksensa vuonna 1946 ja oli tuottelias sekä romaanien että novellien kirjoittajana. Monet hänen teoksensa muodostavat yhtenäisiä sarjoja. Hänet palkittiin useilla merkittävillä science fiction -alan palkinnoilla, kuten kolmella Hugolla, joista ensimmäisen hän sai vuonna 1953. Hänet on nimetty yhdeksi tieteiskirjallisuuden grand mastereista. Farmer järkytti lukijoita 1950-luvulla kuvaamalla seksiä muukalaisten kanssa ja haastoi genren syövyttävillä taruilla, jotka sijoittuvat hänen suunnittelemiinsa outoihin maailmoihin. Hänen ensimmäinen menestys saavutettiin vuonna 1953 tarinalla The Lovers, joka kertoo miehestä, jonka vietteli muukalainen, jolla on epätavallinen lisääntymisjärjestelmä. Kaksi johtavaa science fiction -toimittajaa hylkäsi tarinan; molemmat sanoivat, että sen graafinen kuvaus lajien välisestä sukupuolesta sai heidät fyysisesti sairaiksi. Farmerin teoksia ovat muun muassa Valon yö (1966), jonka päähenkilönä on hänen muistakin kirjoistaan tuttu Isä Carmody, sekä Elämän ja kuoleman virta (1971), josta tuli Jokimaailma-sarjan ensimmäinen osa. Hän on kirjoittanut myös Kurt Vonnegutin romaaneissa esiintyvän henkilöhahmon Kilgore Troutin nimissä alun perin julkaistun teoksen Venus on the Half-Shell (1975). Elämän ja kuoleman virta sai vuonna 1972 Hugo-palkinnon. == Suomennetut teokset == * Elämän ja kuoleman virta (To Your Scattered Bodies Go, 1971); suom. Leena Tamminen, Helsinki: WSOY 1988 ISBN 951-0-14963-2 Sarja: Jokimaailma * Valon yö (Night of light), suom. Petri Salin, WSOY 1992 ISBN 951-0-18369-5 * Lordi Tyger' (Lord Tyger), suom. Sari Kallioinen & Anita Puumalainen, WSOY 1993 ISBN 951-0-18944-8 === Suomennettuja novelleja === * ”Vuonna 1492!” (1952). Aikakone 4/1986. * ”Äiti” (1953). Portti 1/1984. * ”Kukaan ei ole täydellinen” (1991). Portti 2/1992. * Viidakkoruttoskidi sekoilee, suom. Sari Kallioinen & Anita Puumalainen, teoksessa Ensimmäinen kerta, Jalava 1991 Sarja: Jalavan scifi-sarja: 20 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Philip José Farmerin virallinen kotisivu * Virallinen MySpace-fanisivu * Philip José Farmerin kansainvälinen bibliografia * *Philip José Farmer Science Fiction Awards Database -sivustolla Luokka:Cthulhu-kirjailijat Luokka:Hugo-palkinnon saajat Luokka:Yhdysvaltalaiset tieteiskirjailijat Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
Goraali

Goraali (Naemorhedus goral) on pienikokoinen vuohieläin, joka elää 1 000–4 000 metrin korkuisilla vuorilla Kashmirissa ja koko Himalajan vuorijonon alueella itään päin. ==Levinneisyys== Goraaleja tavataan edelleen Burman, Thaimaan, Kaakkois- ja Itä-Kiinan vuoristoissa sekä Koreasta Ussurin alueelle Venäjällä. ==Ravinto== Goraalit syövät kasvinosia, kuten heinää, ruohoja, pensaiden lehtiä ja versoja ja tammenterhoja. ==Lisääntyminen== Noin 8 kuukauden kantoajan jälkeen syntyy yksi jälkeläinen. ==Lähteet== * Suuri Eläinkirja. Wsoy 1998. ISBN 951-0-22848-6 === Viitteet === Luokka:Vuohieläimet
Barry Morse

thumb|Barry Morse. Herbert ”Barry” Morse (10. kesäkuuta 1918 – 2. helmikuuta 2008) oli brittiläissyntyinen näyttelijä. Hän menestyi kahdeksalle vuosikymmenelle levittäytyneen uransa aikana sekä televisio-, näytelmä- että elokuvarooleillaan. Hän muutti perheineen Kanadaan vuonna 1951, ja hänellä oli kaksoiskansalaisuus vuodesta 1953. Morse pääsi 15-vuotiaana stipendillä Royal Academy of Dramatic Artiin. Muutamia televisiosarjoja, joissa hän esiintyi, olivat Takaa-ajettu ja Avaruusasema Alfa. Hänen muistelmateoksensa Remember With Advantages - Chasing 'The Fugitive' and Other Stories from an Actor's Life julkaistiin vuonna 2007. Morse tuli tunnetuksi myös hyväntekeväisyystyöllään. Hänellä oli kolme lasta. Hän oli kuudenkymmenen vuoden ajan naimisissa näyttelijätär Sydney Sturgessin kanssa, kunnes jäi leskeksi 30. syyskuuta 1999. Vaimo oli kärsinyt Parkinsonin taudista neljätoista vuotta. Barry Morse itse kuoli 89-vuotiaana helmikuussa 2008. Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet
Argonfluorihydridi

Argonfluorihydridi (HArF) on ensimmäinen pysyvä argonia sisältävä kemiallinen yhdiste, joka on pystytty valmistamaan. Archive.org Yhdisteen syntetisoi Helsingin yliopistolta Markku Räsäsen johtama suomalainen tutkijaryhmä. Argonfluorihydridin moolimassa on 59,954 g/mol ja CAS-numero 163731-16-6. Se on pysyvää vain alle −256 °C:n lämpötilassa. Korkeammassa lämpötilassa se hajoaa argoniksi ja vetyfluoridiksi. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Argonyhdisteet Luokka:Fluoriyhdisteet Luokka:Vety-yhdisteet
Kultaoksidi

Kultaoksidi (Au2O3) on vakain kullan oksideista. Se on punaruskeaa kiinteää ainetta. Termisesti se on epävakaa ja alkaa hajota 160 °C:ssa kullaksi ja hapeksi. Kultaoksidin moolimassa on 441,93 g/mol ja CAS-numero 1303-58-8. Yhdisteestä voidaan käyttää myös nimeä dikultatrioksidi. Kultaoksidi ei liukene veteen. Sillä on amfolyyttistä luonnetta ja se liukenee sekä happo- että emäsliuoksiin. Emäsliuoksiin yhdiste liukenee muodostaen kompleksisen tetrahydroksoauraatti(III)-ionin [Au(OH)4]-. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * PubChem: Digold trioxide * ChemBlink: Digold trioxide Luokka:Kultayhdisteet Luokka:Oksidit
Ne-Yo

Shaffer Chimere Smith (s. 18. lokakuuta 1979http://www.last.fm/music/Ne- Camden, Arkansas, Yhdysvallat), taiteilijanimeltään Ne-Yo, on yhdysvaltalainen R&B-laulaja;, lauluntekijä ja näyttelijä. Etniseltä taustaltaan afroamerikkalaisiin kuuluvalla Ne-Yo:lla on myös kiinalaisia sukujuuria. Ne- Yon debyyttialbumi In My Own Words julkaistiin 28. helmikuuta 2006 Def Jam Recordings -levy-yhtiön kautta. Se nousi heti Billboard 200 -listan kärkipaikalle myytyään ensimmäisen viikon aikana 301 000 kappaletta. Samalla viikolla toinen albumilta julkaistu single, Stargaten tuottama So Sick nousi ykköseksi Billboard Hot 100 -listalla. Toinen albumi Because of You ilmestyi 1. toukokuuta 2007. Myös ensimmäinen albumilta julkaistu single kantoi samaa nimeä. Kolmas albumi Year of the Gentleman julkaistiin syksyllä 2008. Ne-Yo on kirjoittanut biisejä mm. Rihannalle, Beyoncélle ja Cheryl Colelle. Hän on tehnyt kappaleen yhdessä Pitbullin, Nayerin ja Afrojackin kanssa. Kappale on nimeltään Give Me Everything. Marraskuussa 2010 Ne-Yo julkaisi neljännen studioalbuminsa Libra Scale, jonka ensimmäinen single on Beautiful Monster. Ne-Yo on näytellyt CSI: New York -tv-sarjassa. Hän esitti seitsemännen kauden 14. jaksossa palkkatappajaa. Hän on lisäksi esiintynyt muutamassa elokuvassa kuten Battle: Los Angeles ja Red Tails. Ne-Yolla on myös kaksi lasta. == Diskografia == === Albumit === * In My Own Words (2006) * Because of You (2007) * Year of the Gentleman (2008) * Libra Scale (2010) * R.E.D (2012) * Non-Fiction (2015) * GOOD MAN (2018) == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset laulajat Luokka:Yhdysvaltalaiset laulaja-lauluntekijät Luokka:Yhdysvaltalaiset musiikkituottajat Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Grammy-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vaasan majakka

Vaasan majakka on vuonna 1981 rakennettu majakka Merenkurkussa, Mustasaaren kunnan alueella. Rakennus sijaitsee Korsön matalikolla, Vaasan syväväylän varrella. Majakka on merenpinnasta mitattuna 16,3 metriä korkea, ja se toimii aurinkoenergialla. Valo kantaa 12 meripeninkulmaa. Vaasan majakan suunnitteli insinööritoimisto Pöysälä & Sandberg Oy (suunnitellut myös Kemi I:n majakan). Rakennuksen perustana on Vaskiluodon satamassa rakennettu kolmijalka, joka on teräskuorinen. Paikalleen Korsön matalikolle se hinattiin juhannusaattona 1981, jossa se täytettiin betonilla. Lisäksi jokainen jalka kiinnitettiin kolmella vaijerinipulla peruskallioon. Rakennustyöt hoiti Perusyhtymä Oy ja valmistuessaan Vaasan majakka edusti uutta teräsbetonimajakkatyyppiä. == Lähteet == Luokka:Suomen majakat Luokka:Merenkurkku Luokka:Mustasaaren rakennukset ja rakennelmat