EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Jazid III

Jazid III oli umaijadien dynastian Damaskoksen kalifaatin kalifi 744 serkkunsa Walid II:n jälkeen.Petersen, s. 221 Vuonna 744 Jazid ratsasti Damaskokseen aasilla (ilmeisesti profeetallista elettä tavoitellen) ja Walid II:sen ollessa muualla Jazid nosti kapinan. Walid sulkeutui linnaan Palmyrassa suhteellisen pienen joukon kanssa. Koska hänen varansa alkoivat huveta, taistelumoraalin ylläpito oli vaikeaa.Hawting, s. 93 Walidin linna vallattiin, hänen päänsä hakattiin irti ja lähetettiin hänen seuraajalleen ja serkulleen Jazidille.Hawting, s. 94 Tämän jälkeen Homsin arabit nousivat kapinaan Jazidia vastaan ja marssivat Damaskokseen. Vallankaappaustaan Jazid perusteli saamallaan suuralla, arabineuvoston valtuutuksella, kun taas Walid oli ottanut väkivalloin ja siten laittomasti kuninkuuden.Hawting, s. 95 Kalifina hän teki monia myönnytyksiä islamilaisille oppineille. Hän muun muassa julisti, ettei jumalan sanan vastaisia käskyjä tarvinnut totella.Hawting, s. 96 Syyskuussa 744 Jazid kuoli hallittuaan vain kuusi kuukautta. Kalifiksi tuli hänen nimittämänsä seuraaja, veljensä Ibrahim (744), jonka valtaa ei kaikkialla kuitenkaan tunnustettu ja jota vastaan dynastian viimeinen kalifi Marwan ibn Muhammad nousi kapinaan. ==Lähteet== * * ===Viitteet=== Luokka:Umaijadi- dynastian kalifit Luokka:Vuonna 744 kuolleet
Ibrahim (Umaijadit)

Ibrahim oli umaijadien dynastian Damaskoksen kalifaatin kalifi vuonna 744 veljensä Jazid III:n jälkeen.Petersen, s. 221 Hänen valtansa tunnustettiin kuitenkin vain Etelä-Syyriassa ja Marwan I:n pojanpoika Marwan nousi kapinaan, marssi Damaskokseen ja voitettuaan Ibrahimin joukot ajoi tämän Palmyraan.Hawting, s. 97 Ibrahimin seuraaja Marwan II oli dynastian viimeinen kalifi. Hän hallitsi 744–750. ==Kirjallisuutta== * * == Lähteet == Luokka:Umaijadi-dynastian kalifit Luokka:Syntymävuosi tuntematon Luokka:Kuolinvuosi tuntematon
Paula Häiväoja

Paula Häiväoja (s. Virtanen, 9. joulukuuta 1929 Kouvola – 12. maaliskuuta 2011 Vantaa) oli suomalainen korusuunnittelija ja muotitaiteilija. Häiväoja valmistui Taideteollisesta oppilaitoksesta muotitaiteilijaksi vuonna 1953. Hän oli Kalevala Koru -yhtiön suunnittelija vuosina 1956–1967, joista pääsuunnittelijana vuodet 1963–1967. Vuonna 1967 Häiväoja siirtyi vapaaksi suunnittelijaksi ja avasi Helsingissä Aleksanterinkadulla Studio Paulan. Häiväoja kuuluu modernin suomalaisen korumuotoilun uranuurtajiin. Häiväojan koruja oli kansainvälisesti esillä ensimmäisen kerran Brysselin maailmannäyttelyssä vuonna 1958 ja sen jälkeen taideteollisuusnäyttelyissä ympäri maailmaa. Hänen ultramodernit korunsa olivat näyttävästi esillä myös Gemmologisen Seuran vuonna 1962 järjestämässä laajassa koru- ja jalokivinäyttelyssä, johon tuolloisista huippumuotoilijoista osallistuivat Paula Häiväojan lisäksi muun muassa Bertel Gardberg, Olli Auvinen, Elis Kauppi, Börje Rajalin, Eero Rislakki ja Jan Salakka. Häiväojan avantgardistisessa korutaiteessa oli loisteliaan veistoksellinen muotokieli. Hän sovelsi töissään kekseliäästi erilaisia ideoita, joihin liittyi muun muassa liikkuvia osia ja heijastavia pintoja. Erilaisten hopeakoruteosten lisäksi Häiväoja suunnitteli 1960-luvulla myös monia kultaisia kaulakoruja, joissa oli geometristen muotojen leikittelyä. Häiväoja suunnitteli myös neulevaatteita, teatteripukuja, lavastuksia ja näyttelyitä. Hän toimi jo 1950-luvulla tuntiopettajana Taideteollisessa oppilaitoksessa ja vuonna 1976 hänet nimitettiin vaatetussuunnittelun yliopettajaksi Taideteolliseen korkeakouluun, jossa hän opetti 1990-luvulle saakka. Vuonna 2001 Häiväoja kutsuttiin Taideteollisen korkeakoulun kunniajäseneksi. Hän on myös Teollisuustaiteen Liitto Ornamon kunniajäsen. Muotitaiteilijat MTO -yhdistyksen jakama Vuoden vaatetussuunnittelija -palkinto myönnettiin Häiväojalle vuonna 1985. Häiväojan puoliso oli kuvanveistäjä Heikki Häiväoja, ja pari rakennutti 1950-luvun lopulla Vantaan Ilolaan yhteisen taiteilijakodin. Kotia on aikoinaan esitelty monissa kansainvälisissä design- ja sisustuslehdissä. == Lähteet == * * * * * Loisteen Lumo – Suomen Gemmologisen Seuran 50v. juhlanäyttely === Viitteet === == Kirjallisuutta == * Pirkko Vekkeli 2009. Kuin ihmisen siivet – Paula Häiväojan taide. Helsinki: Maahenki ISBN 978-952-5652-95-6 Luokka:Suomalaiset taidekäsityöläiset Luokka:Ilola (Vantaa) Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
Bangokan kansainvälinen lentoasema

Bangokan kansainvälinen lentoasema () on kansainvälinen lentoasema Kongon demokraattisessa tasavallassa Kisanganin kaupungissa. Lentoasemalla on yksi 3 500 metriä pitkä ja 45 metriä leveä kiitotie. Lentoasemalta on yhteydet muun muassa Gomaan ja pääkaupunki Kinshasaan. == Lentoyhtiöt ja kohteet == Bangokan kansainväliseltä lentoasemalta operoitavat lennot Lentoyhtiö Kohteet Compagnie Africaine d'Aviation Goma, Kindu, Kinshasa Hewa Bora Airways Kinshasa, Mbuji- Mayi Kenya Airways Nairobi Wimbi Dira Airways Goma, Isiro, Kindu, Kinshasa == Aiheesta muualla == *World Aero Data - FKI; FZIC === Lähteet === Luokka:Kongon demokraattisen tasavallan lentoasemat
Marwan II

Marwan II oli umaijadien dynastian viimeinen Damaskoksen kalifaatin kalifi vuosina 744–750.Petersen, s. 221Asemansa Marwan saavutti nousemalla kapinaan ja voittamalla Ibrahimin joukot.Hawting, s. 97 Marwan oli valtaan noustessaan 50–60-vuotias, ja hänestä oli tullut pohjoisten alueiden vaikutusvaltainen kuvernööri sekä kokenut sodanjohtaja Bysantin vastaisissa taisteluissa. Ilmeisesti hän oli harkinnut vallankaappausta jo Walid II:n murhan aikoina ja edennyt etelään suuren armeijan kanssa.Hawting, s. 96 Silloin hän oli kuitenkin tyytynyt Mesopotamian kuvernöörin virkaan. Marwanin valtaannousun tiellä oli Sulaiman ben Hisham, jonka yksityisarmeijan hän kohtasi Damaskoksen ja Baalbekin välisellä tiellä. Marwan voitti taistelun ja oli valmis luovuttamaan kalifin arvon Walid II:n vangituille pojille. Damaskoksen valloituksen jälkeen poikien kohtalo kävi selväksi; heidät oli surmattu ja Marwanista tuli kalifi.Hawting, s. 98 Vuonna 745 Mesopotamiassa puhkesi kapina. Seuraavana vuonna bysanttilaiset tuhosivat suuren osan laivastoa ja valloittivat Kyproksen, Arabiassa puhkesi kapina ja kalifi menetti Mekan ja Medinan. Abbasidit nosti mustan kapinalipun vuonna 747, ja kalifin sotapäällikkö kärsi tappion. Vihdoin Abu al-Abbas julisti 750 itsensä kalifiksi ja Umaijadien kalifidynastian hallituskausi oli 751 ohi. Silloin abbasidipäällikkö Abu Muslim voitti Marwanin ja hävinnyt kalifi sai surmansa pakomatkalla Egyptissä. Kalifiksi noussut Abu al-Abbas aloitti heti Umaijadien suvun säälimättömän teurastuksen.Petersen, s. 223 Suvusta vain yhden, Hisham ibn Abd al-Malikin pojanpojan Abdarrahmanin onnistui paeta Afrikan kautta Espanjaan, minne hän perusti Cordoban emiraatin.Petersen, s. 224–225 == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Umaijadi-dynastian kalifit Luokka:Vuonna 750 kuolleet Luokka:Syntymävuosi tuntematon
J. Peverell Marley

J. Peverell Marley (14. elokuuta 1901 San José, Kalifornia – 1964 Santa Barbara, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvaaja. Hän aloitti Famous Players-Laskylla heti valmistuttuaan high schoolista. Marley toimi kuvaajana useissa Cecil B. DeMillen elokuvissa ja äänielokuvan tultua hän työskenteli Metro-Goldwyn-Mayerilla, 20th Century Foxilla ja Warner Brosilla. Marley oli ehdolla parhaan kuvauksen Oscarin saajaksi elokuvista Suez (1938) ja Isä ja me (1947). Marley oli naimisissa kolme kertaa. Hänen puolisoitaan olivat näyttelijät Linda Basquette, Virginia Ruth McAdoon ja Linda Darnell. Marley on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle. == Valikoitu filmografia == * Alexanderin jazzyhtye (Alexander's Ragtime Band, 1938) * Suez (1938) * Sally, Irene and Mary (1938) * Isä ja me (Life with Father, 1947) * Suuri maailmansirkus (Greatest Show on Earth, 1952) * Vahakabinetti (House of Wax, 1953) * Kymmenen käskyä (The Ten Commandments, 1956) == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaajat Luokka:Hollywood Walk of Fame Luokka:Vuonna 1901 syntyneet Luokka:Vuonna 1964 kuolleet
Chlorissa

Chlorissa on vihermittareihin kuuluva perhossuku. Sen kuvasi James Francis Stephens vuonna 1831. Suvun tieteellinen nimi Chlorissa viittaa sekä kreikkalaisen mytologian kevään jumalattareen Khlorikseen että perhosen siipien vihreään väriin (khloros = vaaleanvihreä). == Lajit == Sukuun luetaan kuuluvaksi ainakin seuraavat lajit: Näistä ainoastaan kanervamittaria (C. viridata) tavataan Suomessa.Mikkola ym: Suomen perhoset – Mittarit 1, s. 55. * Chlorissa albistrigulata Warren, 1897 * Chlorissa amphitritaria (Oberthür, 1879) * Chlorissa anadema (Prout, 1930) * Chlorissa aquamarina (Hampson, 1895) * Chlorissa arkitensis Viidalepp, 1988 * Chlorissa asphaleia Wiltshire, 1966 * Chlorissa cloraria (Hübner, 1813) * Chlorissa discessa Walker, 1861 * Chlorissa etruscaria (Zeller, 1849) * Chlorissa faustinata (Millière, 1868) * Chlorissa gigantaria (Staudinger, 1892) * Chlorissa gelida (Butler, 1889) * Chlorissa macrotyro Inoue, 1954 * Chlorissa obliterata (Walker, 1863) * Chlorissa pretiosaria (Staudinger, 1877) * Chlorissa rubrifrons (Warren, 1894) * Chlorissa sachalinensis Matsumura * Chlorissa stibolepida Butler, 1879 * Chlorissa talvei Viidalepp, 1988 * Chlorissa vermiculata Warren, 1897 * Kanervamittari Chlorissa viridata (Linnaeus, 1758) == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == *Encyclopedia of Life (EOL): Chlorissa Luokka:Vihermittarit
William H. Reynolds

William H. Reynolds (14. kesäkuuta 1910 Elmira, New York – 16. heinäkuuta 1997 South Pasadena, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvaleikkaaja. Reynolds oli Oscar-ehdokkaana kaikkiaan seitsemän kertaa. Palkinnon parhaasta leikkauksesta hän sai elokuvista Sound of Music (1965) ja Puhallus (1973). == Valikoitu filmografia == * Kolme kolikkoa lähteessä (Three Coins in the Fountain, 1954) * Päivien kimallus (Love Is a Many-Splendored Thing, 1955) * Bussipysäkki (Bus Stop, 1956) * Sound of Music (The Sound of Music, 1965) * Tykkivene Jangtse-joella (The Sand Pebbles, 1966) * Hello, Dolly! (1969) * Kummisetä (The Godfather, 1972) * Puhallus (The Sting, 1973) == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaleikkaajat Luokka:Oscar-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1910 syntyneet Luokka:Vuonna 1997 kuolleet
Ylöstempaus

Ylöstempaus (tai tempaus) on kristilliseen eskatologiaan liittyvä tapahtuma, jossa Jeesus palaa maan päälle herättämään kuolleet ja nostamaan uskovat taivaaseen. Tapahtumat mainitaan ainakin Uuden testamentin 1. tessalonikalaiskirjeessä: Nykymuotoinen, protestanttisissa kirkoissa viljelty oppi ylöstempauksesta on varsin nuori käsite kristinuskossa. John Nelson Darby esitteli sen 1830-luvulla tessalonikalaiskirjeen perusteella. Sen juuret ovat kuitenkin Raamatun ajan alkuseurakunnassa, joka odotti innokkaasti Jeesuksen paluuta. Ylöstempauksen ajallisesta sijoittumisesta suhteessa muihin lopun aikojen tapahtumiin, kuten suureen vaivanaikaan, Harmageddoniin, tuhatvuotiseen valtakuntaan ja tuomiopäivään on erilaisia tulkintoja. "Novum - Uusi testamentti selityksin" esittelee neljä tulkintavaihtoehtoa perusteluineen: * Ylöstempaus tapahtuu ennen suurta vaivanaikaa (pretribulationalismi) * Ylöstempaus tapahtuu vaivanajan puolivälissä (midtribulationalismi) * Ylöstempaus tapahtuu vaivanajan lopussa, ennen tuhatvuotista valtakuntaa (premillenialistinen posttribulationalismi) * Ylöstempaus tapahtuu tuhatvuotisen valtakunnan jälkeen (postmillenialistinen posttribulationalismi). On myös esitetty, että ylöstempaus tapahtuisi vähitellen suuren vaivanajan kuluessa tai että vain osa seurakunnasta temmattaisiin ylös. Lisäksi suuri osa teologeista tulkitsee ylöstempauksen, tuhatvuotisen valtakunnan tai molemmat symbolisesti eikä kirjaimellisesti. Ylöstempauksen ajankohdasta onkin kiistelty lähinnä Raamatun arvovallan tunnustavien, enemmän tai vähemmän kirjaimellista tulkintaa kannattavien protestanttisten teologien kesken. ==Ylöstempaus fiktiossa== Teologista asiantuntemusta hyödyntävä fiktiivinen kirjasarja Viimeisten päivien vaellus kuvaa lähitulevaisuuteen sijoittuvaa ylöstempausta ja muiden Raamatun lopun ajan ennustusten toteutumista. Kirjasarjasta on tehty myös elokuvia. == Lähteet == Luokka:Kristillinen eskatologia Luokka:Kristilliset käsitteet
Buddha-puisto

Buddha-puisto, joka tunnetaan myös nimellä Xieng Khuan, on patsaspuisto Vientianen kaupungissa Laosissa. Puistossa on yli 200 buddhalaista ja hindulaista patsasta. Puistossa on myös jumalia, ihmisiä ja eläimiä esittäviä patsaita. Puiston suurin patsas on yli 40 metriä pitkä ja se esittää makaavaa Buddhaa. Puisto rakennettiin vuonna 1956. Puiston rakennutti Bunleua Sulilat. == Lähteet == Luokka:Buddhalainen taide Luokka:Laosin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Vientiane Luokka:Veistospuistot Luokka:Uskonto Laosissa
Riya Sen

Riya Sen (oik. Riya Dev Varma; s. 24. tammikuuta 1981 Kalkutta, Länsi-Bengali, Intia) on intialainen näyttelijä ja malli. Hän esiintyi lapsinäyttelijänä hindinkielisessä fantasiaelokuvassa Vishkanya vuonna 1991, ja hänen ensimmäinen elokuvansa aikuisena oli tamilinkielinen romanttinen draama Taj Mahal vuonna 1999. Hänen ensimmäinen kaupallinen menestyksensä oli hindikomedia Style vuonna 2001. Hänen muihin merkittäviin elokuviinsa kuuluvat hindikomediat Jhankaar Beats (2003) ja Shaadi No. 1 (2005) sekä malajalaminkielinen kauhuelokuva Anandabhadram (2005). Seniä pidetään seksisymbolina Intiassa. Vuonna 2007 hän oli yhdeksäntenä Femina-lehden 50 kauneimman naisen listalla. Sen kuuluu näyttelijäsukuun; hänen isoäitinsä Suchitra Sen, äitinsä Moon Moon Sen ja sisarensa Raima Sen ovat näyttelijöitä. Hänen isänsä Bharat Dev Varma on Tripuran kuningashuoneen jäsen. Sen meni naimisiin pitkäaikaisen poikaystävänsä Shivam Tewarin kanssa Punessa 16. elokuuta 2017. == Filmografia == Vuosi Elokuva Rooli Kieli Muuta 1991 Vishkanya Nuori Nisha Hindi 1999 Taj Mahal Machakanni Tamili 2000 Good Luck Priya Tamili 2001 Style Sheena Hindi Mone Pore Tomake Riya Bengali Bangladeshilainen elokuva 2002 Dil Vil Pyar Vyar Gauravin tyttöystävä Hindi 2003 Saazish Hindi Qayamat: City Under Threat Sheetal Hindi Jhankaar Beats Preeti Hindi 2004 Dil Ne Jise Apna Kahaa Kamini Hindi Plan Shalini Hindi Arasatchi Tamili Erikoisesiintyminen laulussa ”Iruvathu Vaisu” 2005 Ananthabhadram Bhama Malajalam Shaadi No. 1 Madhuri Hindi Tum… Ho Na! Reema Hindi James Hindi Erikoisesiintyminen tanssinumerossa Silsiilay Anushka Hindi It Was Raining That Night Savitri Banerje Englanti 2006 Apna Sapna Money Money Shivani Hindi Rokda Hindi Love You Hamesha Meghna Hindi 2007 Heyy Babyy Hindi Erikoisesiintyminen laulussa ”Heyy Babyy” 2008 Nenu Meeku Telusa…? Madhu Telugu Heroes Shivani Hindi Zor Lagaa Ke… Hayya Hindi Love Khichdi Deepti Mehta Hindi 2009 Paying Guests Avni Hindi 2010 Benny and Babloo Riya Hindi Abohoman Chandrika Bengali 2011 Noukadubi Kamala Bengali Tere Mere Phere Muskaan Hindi 2012 3 Bachelors Nisha Hindi 2013 Zindagi 50-50 Naina Hindi Rabba Main Kya Karoon Namrata Hindi My Love Story Orija Erikoisesiintyminen tanssinumerossa 2014 Jaatishwar Sudeshna Bengali Kolkata Calling Bengali 2015 Family Album Bengali Roga Howar Sohoj Upay Bengali 2016 Hero 420 Riya Bengali Dark Chocolate Rina Bardhan/nuori Ishani Bengali 2017 Lonely Girl Radhika Kapoor Hindi Lyhytelokuva == Websarjat == Vuosi Sarja Rooli 2017 Ragini MMS: Returns Simran 2019 Poison Natasha Mismatch 2 Mishika 2020 Pati Patni Aur Woh Rimjhim == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto * * Luokka:Intialaiset näyttelijät Luokka:Intialaiset mallit Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mismatched Couples

Mismatched Couples (, Ching fung dik sau) on vuonna 1985 ensi-iltansa saanut hongkongilainen romanttinen komedia. Elokuvan on ohjannut Yuen Woo-ping ja käsikirjoittanut Cheng Man Wa yhdessä Chui Ching Hongin kanssa. Pääosissa näyttelivät Donnie Yen, Yuen Woo-ping, Wong Wan Si, May Lo ja Anna Kamiyama. ==Juoni== Eddie on kungfu taitaja ja tanssija, joka ystävystyy iäkkään oopperamestarin Minin kanssa. Mini kuitenkin ihastuu Eddien vanhempaan siskoon Yingiin. Tilanteet muuttuvat vielä monimutkaisemmaksi, kun Eddien serkku Stella ihastuu tanssimestariksi pyrkivään serkkuunsa. Eddie puolestaan on kiinnostunut Annasta. == Rooleissa == ==Aiheesta muualla== * Hong Kong Cinemagic Luokka:Hongkongilaiset elokuvat Luokka:Vuoden 1985 elokuvat Luokka:Romanttiset komediat Luokka:Yuen Woo-pingin ohjaamat elokuvat
Bill Hunter (näyttelijä)

William John ”Bill” Hunter (27. helmikuuta 1940 Ballarat, Australia – 21. toukokuuta 2011 Kew, Melbourne, Australia) oli australialainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi rooleistaan elokuvissa, televisiossa ja ääninäyttelijänä. Hunter aloitti näyttelijänuransa jouduttuaan vetäytymään Australian miesten uinnin olympiajoukkueesta sairauden vuoksi. Hunterille myönnettiin kaksi Australian elokuvainstituutin palkintoa. Niistä ensimmäinen myönnettiin roolista vuoden 1978 elokuvassa Elämän uutiset ja toinen roolista vuoden 1981 elokuvassa Gallipoli. Vuonna 2001 Hunter palkittiin Australian liittovaltion satavuotisjuhlan kunniaksi lyödyllä Centenary MedalillaIt's an Honour Viitattu 22.5.2011 . Hunter kuoli syöpään 71-vuotiaana vuonna 2011. == Valikoitu filmografia == *Gallipoli 1981 *Strictly Ballroom – kielletyt askeleet 1992 *Priscilla, aavikon kuningatar 1994 *Tahdon naimisiin 1994 === Televisiosarjoja === *Doctor Who 1966 *Skippy 1968 *Lentävät lääkärit 1985 *Minder 1993 *Viimeisellä rannalla 2000 *Sydneyn satamapoliisit 2001 *The Pacific: Tyynenmeren taistelutoverit 2010 === Äänirooleja === *Nemoa etsimässä 2003 *Legenda suojelijoista 2010 == Lähteet == *Bill Hunterin tuotanto. The Australian. Viitattu 22.5.2011. === Viitteet === == Aiheesta muualla == * * Luokka:Australialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
Nylkeminen

Nylkeminen tarkoittaa eläimen nahan poistamista. Nylkeminen suoritetaan teurastuksen tai lopettamisen jälkeen. Aluksi eläimen ruhoon viilletään veitsellä piirto mahapuolelle. Etujaloissa piirto tehdään etupolven ympäri ja takajaloissa kintereen alapuolelle. Jalat katkaistaan. Kanit ja monet turkiseläimet nyljetään takajaloistaan riiputettuna. Nahka irrotetaan kyljistä selkää kohti. Viimeiseksi irrotetaan selkä. Turkiseläimillä nylky tapahtuu syksyisin ja hiukan eri tavalla kuin elintarvikkeeksi tarkoitetuilla eläimillä. Naudan nyljettyä nahkaa kutsutaan vuodaksi. Sikoja ja siipikarjaa ei yleensä nyljetä. Nylkemisen jälkeen vuodasta kaavitaan pois kiinni jääneet kalvot ja rasvat. Vuota varastoidaan viileään paikkaan ja suolataan. Ihmisen nylkemistä elävältä on käytetty menneinä aikoina kidutus- ja teloitusmenetelmänä. == Katso myös == * Skalpeeraus ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Metsästys Luokka:Kalastus Luokka:Teloitusmenetelmät
Heikki Kaukoranta

Ilmo Kauppi Äyrämö Heikki Samuli Kunnari Kaukoranta (s. 20. elokuuta 1942 Seinäjoki) on sarjakuvien suomentaja ja sarjakuvalehtien päätoimittaja, joka on työskennellyt vuosikymmeniä sarjakuvan parissa. Hän on muun muassa suomentanut Tintti-sarjakuvia, Corto Malteseja ja Lucky Lukeja yhdessä puolisonsa Soile Kaukorannan (1942–2004) kanssa. Kaukoranta opiskeli estetiikkaa, folkloristiikkaa ja taidehistoriaa Helsingin yliopistossa 1962–1970. Hän työskenteli vuosina 1964–2006, eläkkeelle jäämiseensä saakka, päätoimisesti kirjastonhoitajana Kansalliskirjastossa, jossa hän muun ohessa huolehti kirjaston sarjakuvakokoelmasta ja teki sarjakuvasta joukon ensimmäisiä suomenkielisiä tutkielmia. Kaukoranta sai Otavan kirjasäätiön tunnustuspalkinnon 1979 ja Lempi Grand Prix’n Kemin sarjakuvapäivillä 2009 toiminnastaan sarjakuvan hyväksi. Hän sai Suomen sarjakuvaseuran myöntämän sarjakuvaneuvoksen arvonimen vuonna 1981. == Lähteet == ==Kirjallisuutta== * Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Sarjakuvien suomentajat Luokka:Suomalaiset kirjastonhoitajat Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Harry Helenius

Harry Gustaf Helenius (22. kesäkuuta 1946 Oulu – 14. maaliskuuta 2019 Helsinki) oli suomalainen diplomaatti. Koulutukseltaan hän oli filosofian kandidaatti Helsingin yliopistosta. Helenius tuli ulkoasiainministeriön palvelukseen vuonna 1973 ja jäi eläkkeelle kesällä 2014 tehtyään ministeriössä yli 40 vuoden uran. Helenius toimi Suomen suurlähettiläänä Venäjällä 2004–2008, Saksassa 2008–2011 ja Ruotsissa vuosina 2011–2014. Lisäksi hän palveli muun muassa Madridissa (1978–1981), Wienissä (1986–1988) ja pääkonsulina Pietarissa (1998–2001). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Harry Heleniuksen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet Luokka:Suomen Venäjän suurlähettiläät
Lampinen

Lampinen on suomalainen sukunimi. Osaksi se on vanhaa itäsuomalaista alkuperää, osaksi kuuluu nuoriin, otettuihin länsisuomalaisiin sukunimiin, joissa on liitetty johonkin luontoaiheiseen sanaan pääte nen vanhojen itäsuomalaisten sukunimien mallin mukaisesti.Pirjo Mikkonen, Sirkka Paikkala: Sukunimet, artikkeli Lampinen Tunnettuja nimenkantajia: ==Lampinen sukunimenä== * Aino Lampinen (1909–1997), kotitalousopettaja, rehtori, toimittaja ja keittokirjailija * Armas Lampinen (1910–1986), kirjailija * Arto Lampinen (1933–2017), juristi, yritysjohtaja ja Kokoomuksen kansanedustaja * Emil Lampinen (1883–1961), suksitehtailija * Harald Lampinen (1912–1990), moukarinheittäjä * Hombre Lampinen (oik. Ari Olavi Lampinen, 1961–2016), studiomuusikko ja kitaristi * Inka Lampinen (s. 1990), salibandyn pelaaja * Juho Emil Lampinen (o.s. Härmälä, 1882–1954), maanviljelijä, Maalaisliiton kansanedustaja, kunnallis- ja maanviljelysneuvos * Kalle Lampinen (1894–1950), Suomen sosialistisen työväenpuolueen poliitikko ja toimittaja * Kyösti Lampinen (s. 1957), urheiluvalmentaja ja -kirjailija * Mari Lampinen (s. 1971), ampumahiihtäjä * Max Lampinen (s. 2004), moukarinheittäjä, kuulantyöntäjä ja kiekonheittäjä * Mico Lampinen (s. 2006), kiekonheittäjä * Mikko Lampinen (1859–1910), maanviljelijä, kauppias ja valtiopäivämies * Mikko Lampinen (s. 1985), tanssija, tuottaja ja visuaalinen suunnittelija * Osmo Ilmari Lampinen (1927–1999), toimittaja ja tieteiskirjailija * Osmo Ilmari Lampinen (s. 1948), yhteiskuntatieteilijä, virkamies, rehtori, tietokirjailija * Pekka Lampinen (s. 1965), basisti * Petra Lampinen (s. 1975), säveltäjä ja muusikko * Petteri Lampinen (s. 1975), jääpalloilija * Raine Lampinen (1912–1984), moottoripyöräurheilija, suksitehtailija, Emil Lampisen poika * Simo Lampinen (s. 1943), ralliajaja, Raine Lampisen poika * Sirkka-Liisa Lampinen (s. 1951), korkeushyppääjä * Teemu Lampinen (s. 1981), jalkapalloilija * Viima Lampinen (s. 1983), kansalaisaktivisti * Ville Lampinen (s. 1994), pika- ja keskimatkojen juoksija == Lampinen nimimerkkinä == * Mari Lampinen, nuortenkirjailija Kristina Carlsonin nimimerkki == Kuvitteellisia Lampisia == * Ankka Lampinen, Aku Ankan suomenkielinen nimi 1930-luvulla == Nimen muita merkityksiä == * Lampinen, järvi Hattulassa * Lampinen, lampi Kangasalla * Lampinen, lampi Mäntyharjussa * Salmi, kylä Sastamalassa, entisen Mouhijärven kunnan alueella == Lähteet ==
Tenkanen

Tenkanen voi viitata seuraaviin: ==Sukunimi== * Aaron Tenkanen (1880–1963), urkuri, säveltäjä, liikemies * Arvo Tenkanen (1898–1966), diplomi-insinööri ja kaupunginjohtaja * Juha Tenkanen (s. 1978), jalkapalloilija * Maija Tenkanen (s. 1963), biotuotannon kemian professori * Martti Tenkanen (1911–1971), piirisihteeri, kirjailija, yrittäjä * Niklas Emanuel Tengén, alk. Tenkanen (1817–1878), kirkkoherra, kirjailija, suomentaja ja säveltäjä * Reino Tenkanen (1899–1995), sotilaselokuvaaja * Sami Tenkanen (s. 1974), toimittaja ja media- alan vaikuttaja * Tuula Tenkanen (s. 1990), purjehtija * Valtteri Tenkanen (s. 1985), jääkiekkoilija ==Muita== * Aarne Tenkanen, artisti (oik. Kai Järvinen) * Tenkasen tyttökalenteri, Aarne Tenkasen musiikkialbumi
Roman Cress

Roman William Cress (s. 2. elokuuta 1977 Kaven) on marshallinsaarelainen yleisurheilija, joka kilpailee pikajuoksussa. Hän edustaa seuratasolla yhdysvaltalaista Chizel Track Clubia. Cress osallistui MM-kisoihin ensimmäistä kertaa Sevillassa 1999. Hän jäi tuolloin 100 metrillä alkueriin juostuaan matkan 10,70 sekunnissa. Cress juoksi saman matkan myös Pekingin olympialaisissa 2008, joissa hän oli 31-vuotiaana maansa vanhin osanottaja. Hän jäi alkueränsä viimeiseksi ja putosi. == Ennätykset == Lähde: IAAF * 100 m: 10,39 s (1999) * 200 m: 21,89 (1999) * 60 m (sisäradat): 6,70 (2000) * 200 m (sisäradat): 21,59 (1999) == Lähteet == Luokka:Marshallinsaarelaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Zamir Kabulov

Zamir Nabijevitš Kabulov (; s. 22. heinäkuuta 1954 Uzbekistan) on korkea- arvoinen venäläinen diplomaatti, joka on toiminut erityisesti Venäjän edustustossa Afganistanissa ja myös YK:n neuvonantajana Afganistanin kysymyksissä asemapaikkanaan Pakistan sekä edustanut Venäjän ulkoministeriä neuvoteltaessa Bonnin sopimusta. Vuodesta 2004 hän on jälleen ollut suurlähettiläänä Kabulissa. Hän suhtautuu kriittisesti Naton toimiin maassa. Kabulov on neuvonut Yhdysvaltoja välttämään Venäjän virheet Afganistanissa, kannattaa sotilaallista ratkaisua ja laskee vastuun Afganistanin tilanteen ratkaisusta Yhdysvalloille: "Ongelman aiheuttaja on Yhdysvallat, joten Yhdysvalloilla on myös vastuu sen ratkaisemisesta. - \- panostakaa tehokkaasti ja panostakaa nyt, mutta älkää jääkö - \- liian pitkäksi aikaa, niin kuin me teimme."Jesper Huor, I väntan på talibanerna, Ordfront 2010, sivu 115 ==Lähteet== Luokka:Venäjän federaation diplomaatit Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Dmitri Rjabykin

Dmitri Anatoljevitš Rjabykin (, s. 24. maaliskuuta 1976 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa KHL-liigan Jugra Hanty-Mansijskia. == Tilastot == 1994–1995 Dynamo Moskova Venäjä 48 0 0 0 12 - - - - - 1995–1996 Dynamo Moskova Venäjä 47 3 1 4 49 - - - - - 1996–1997 Dynamo Moskova Venäjä 34 1 10 11 12 - - - - - 1997–1998 Dynamo Moskova Venäjä 34 1 4 5 16 - - - - - 1998–1999 Avangard Omsk Venäjä 40 3 10 13 42 - - - - - 1999–2000 Avangard Omsk Venäjä 36 5 10 15 42 - - - - - 2000–2001 Avangard Omsk Venäjä 33 3 6 9 43 - - - - - 2001–2002 Avangard Omsk Venäjä 18 4 8 12 60 11 4 3 7 6 2002–2003 Avangard Omsk Venäjä 51 7 18 25 103 12 1 2 3 33 2003–2004 Avangard Omsk Venäjä 57 8 12 20 94 11 1 4 5 4 2004–2005 Avangard Omsk Venäjä 43 5 12 17 109 10 2 2 4 12 Avangard Omsk-2 Venäjä3 2 0 1 1 0 - - - - - 2005–2006 Avangard Omsk Venäjä 50 6 13 19 65 13 1 5 6 12 2006–2007 Avangard Omsk Venäjä 44 12 14 26 60 11 0 5 5 12 2007–2008 SKA Pietari Venäjä 40 0 10 10 40 7 1 1 2 6 2008–2009 Avangard Omsk KHL 33 4 8 12 32 9 2 2 4 8 2009–2010 Avangard Omsk KHL 52 5 13 18 52 3 0 0 0 0 2010–2011 Avangard Omsk KHL 26 0 1 1 9 6 0 0 0 27 2011–2012 Avangard Omsk KHL 34 0 5 5 20 - - - - - Traktor Tšeljabinsk KHL 15 0 3 3 10 16 1 7 8 10 2012–2013 Traktor Tšeljabinsk KHL 51 1 11 12 57 25 0 10 10 16 2013–2014 Traktor Tšeljabinsk KHL 47 2 12 14 37 - - - - - 2014–2015 Jugra Hanty-Mansijsk KHL 38 0 6 6 12 - - - - - 7 kautta yhteensä KHL 296 12 59 71 229 59 3 19 22 61 == Aiheesta muualla == * Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Venäläiset jääkiekkoilijat Luokka:Venäläiset jääkiekkovalmentajat Luokka:Vuonna 1976 syntyneet
Vapaaehtoinen vaihto

Vapaaehtoinen vaihto (vapaaehtoinen transaktio) tarkoittaa jonkin esineen tai asian vaihtamista toiseen suostuvaisten kesken.VOLUNTARY EXCHANGE, AmosWEB GLOSS*arama, AmosWEB LLC, 2000-2011. [Accessed: May 22, 2011]. Vapaaehtoinen vaihto on markkinatalouden toiminnan ytimessä. Taloustieteilijöiden mukaan vapaaehtoiset vaihdot lisäävät talouden tehokkuutta, siis myyjä, ostaja ja mahdolliset muut sopimusosapuolet saavat niistä hyötyäAn Alibertarian Case for Reproductive Laissez-Faire, Bryan Caplan, December 30, 2009. Professori Arnold Klingin mukaan eräissä tapauksissa jonkin vapaaehtoisen vaihdon kieltäminen voi hyödyttää jotakuta muiden kustannuksella.Trade and the National Good, Arnold Kling, EconLib, Sep 24, 2007 Vapaaehtoista vaihtoa verrataan usein valtion verojen, lakien ja sääntelyn määräämiin ei-vapaaehtoisin vaihtoihin. ==Lähteet== Luokka:Talousjärjestelmät Luokka:Taloustieteen käsitteet
Kiilapalsta

Kiilapalsta (ruots. Kilskiftet) on pieni Vaasan kaupunginosa, joka kuuluu samaan yhtenäiseen alueeseen Teeriniemen, Huutoniemen ja Melaniemen kanssa ja on Ristinummen länsipuolella. Sieltä on 4,5 km Vaasan torille. Kiilapalsta on pientaloaluetta, jossa on 1960-luvulla rakennettuja omakotitaloja. Lähimmät palvelut ovat viereisellä Huutoniemellä. Luokka:Huutoniemi
Robert Burks

Robert Burks (1910 Newport Beach, Kalifornia – 1968 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvaaja. Hän oli Warnerin elokuvastudioiden kuvatehosteosaston johdossa vuosina 1944–1949 ja oli erikoistunut pienoismalleihin. Burksin yhteistyö kuvaajana Alfred Hitchcockin kanssa alkoi tämän Warnerille tekemästä elokuvasta Muukalaisia junassa (1951). Kun Hitchcock myöhemmin siirtyi Paramountille ja Universalille, Burks siirtyi hänen mukanaan. Burks oli Oscar-ehdokkaana kaikkiaan neljä kertaa. Palkinnon parhaasta kuvauksesta hän sai elokuvasta Varkaitten paratiisi (1955). Burks ja hänen vaimonsa kuolivat tulipalossa vuonna 1968. == Valikoitu filmografia == * Muukalaisia junassa (Strangers on a Train, 1951) * Täydellinen rikos (Dial M for Murder, 1954) * Takaikkuna (Rear Window, 1954) * Varkaitten paratiisi (To Catch a Thief, 1955) * Mutta... kuka murhasi Harryn? (The Trouble with Harry, 1955) * Mies joka tiesi liikaa (The Man Who Knew Too Much, 1956) * Vertigo – punainen kyynel (Vertigo, 1958) * Vaarallinen romanssi (North by Northwest, 1959) * Musiikkimies (The Music Man, 1962) == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaajat Luokka:Oscar-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1910 syntyneet Luokka:Vuonna 1968 kuolleet
Www.liisanblogi.net

www.liisanblogi.net on Tuija Lehtisen vuonna 2006 ilmestynyt Otavan kustantama nuortenkirja, jossa kerrotaan nuoresta tytöstä Liisa Virtasesta ja hänen pitämästään blogista. Kirja sai ilmestymisvuonnaan Topelius-palkinnon. Kirjassa Liisa perheineen aikoo muuttaa vuodeksi Ruotsiin isän saadessa siirron Uppsalaan. Liisa ei halua muuttaa, koska ei osaa ruotsia kovin hyvin, joten hän muuttaa isänsä sisarusten luokse "Big Cityyn". Liisa pitää kokemuksistaan blogia, jota lukevat ja kommentoivat muiden muassa nimimerkit Miss Nasu ja Murikka. Liisa on tunnistavinaan käyttäjänimien takaa koulututtujaan, mutta vähitellen selviää, ettei internetissä kaikki aina ole sitä miltä näyttää. ==Lähteet== Luokka:Tuija Lehtisen teokset Luokka:Suomalaiset nuortenkirjat Luokka:Topelius-palkitut teokset Luokka:Vuoden 2006 kirjat
Hullu yö

Hullu yö on Kaija Kärkisen vuonna 1991 levytetty kappale. Kappale edusti Suomea vuoden 1991 Eurovision laulukilpailussa ja sijoittui saamillaan kuudella pisteellä 20. sijalle eli kolmanneksi viimeiseksi. Kappaleen sävelsi Ile Kallio ja sanoitti Jukka Välimaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomen euroviisuedustuskappaleet Luokka:Vuoden 1991 euroviisuedustuskappaleet Luokka:Suomalaiset iskelmät
Purje-evät

Purje-evät (Veliferidae) on kiiltolahnakaloihin kuuluva kalaheimo. Heimon lajit elävät Intian valtameren ja Tyynenmeren alueilla. ==Lajit== Purje-evien heimoon kuuluvien lajien eoseenikaudelle ajoitettuja fossiileja on löydetty muun muassa Italiasta ja Tanskasta. Tällaisia ovat muun muassa Veronavelifer- ja Palaeocentrotus-sukuihin kuuluvat lajit. Nykyään heimossa elää kaksi lajia: purje-evä (Velifer hypselopterus) ja piikkipurje-evä (Metavelifer multiradiatus). ==Anatomia== Purje-evälajit ovat kooltaan korkeintaan 40-cm pitkiä. Ruumiinrakenteeltaan ne ovat korkeita ja litteitä kaloja. Selkäevä sekä peräevä ovat korkeat. Silmä on suurikokoinen. Muiden kiiltolahnakalojen tapaan purje-evät kykenevät työntämään yläleukaansa eteenpäin. Suussa ei ole hampaita. Kalojen suomut ovat pienet ja vinoneliön muotoiset. Purje-evälajien lisääntymisestä ei ole juurikaan tietoa. ==Levinneisyys== Purje-eviin kuuluvia kaloja tavataan Intian valtamerestä ja Tyynenmeren länsi- ja keskiosista. Ne elävät usein lähellä rantaa noin 30-200 metrin syvyydessä. Kalojen ravintoa ovat pienet selkärangattomat eläimet. ==Lähteet== Luokka:Kiiltolahnakalat
SMS Graudenz (1913)

SMS Graudenz oli Saksan keisarikunnan laivaston Graudenz-luokan kevyt risteilijä ensimmäisessä maailmansodassa. == Valmistus == Alus tilattiin Kaiserliche Werft Kieliltä ja sen köli laskettiin vuonna 1912. Alus laskettiin vesille 25. lokakuuta 1913 ja se otettiin palvelukseen 10. elokuuta 1914. == Saksan keisarikunnan laivasto 1914-1920 == SMS Graudenz otettiin laivaston palvelukseen elokuussa 1914 ja se liitettiin 4. tiedustelijaryhmään torpedoveneiden johtoalukseksi. Se siirrettiin 2. tiedustelijaryhmään, jonka mukana alus osallistui Doggermatalikon taisteluun tukiessaan Hipperin komennossa olleita taisteluristeilijöitä. Huhtikuussa 1916 alus osui miinaan , mikä esti sen osallistumisen Skagerrakin taisteluun. Alus modernisoitiin 1915, jolloin sen aseistukseksi vaihdettiin seitsemän 15 cm SKL/45 ja kaksi 8,8 cm Flak L/45 -ilmatorjuntatykkiä. Torpedoputkien lukumäärä lisättiin neljään ja mahdollistettiin 120 miinan kuljettaminen ja laskeminen. Aseituksen muututtua henkilöstön tarve kasvoi ja aluksen miehistönä olikin 21 upseeria ja 364 miestä.Conway's 1906-1921 s. 264 == Regia Marina 1920-1937 == Alus luovutettiin 1. kesäkuuta 1920 sotakorvauksena Italialle. Alus modernisoitiin 1921-1924 Taranton laivastontelakalla, jolloin aluksen hiilivarastot supistettiin ja öljynmäärää lisättiin. Se liitettiin 6. toukokuuta 1925 laivastoon nimettynä Anconaksi. Alukselle asennettiin seuraavana vuonna tilat M7-ter-meritiedustelukoneelle. Vuosina 1928-1929 aluksen etukantta pidennettiin ja keulaa kasvatettiin, jotta katapultti saatiin asennettua. Alus luokiteltiin Italiassa risteilijäksi 19. heinäkuuta 1929. Alus poistettiin palveluksesta 11. maaliskuuta 1937 ja se romutettiin seuraavana vuonna. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Graudenz-luokan risteilijät Luokka:Saksalaiset ensimmäisen maailmansodan risteilijät
Raivaaja (Lahti)

Raivaaja (vuosina 1905–1907 Itä-Hämeen Raivaaja) oli Heinolassa ja Lahdessa vuosina 1905–1914 ilmestynyt sosiaalidemokraattinen sanomalehti. Itä-Hämeen Raivaaja sai alkunsa Heinolassa, jossa se ilmestyi sanomalehti Itä-Hämeen julkaisijoiden kustantamana. Vuonna 1906 perustettiin osuuskunta, joka myöhemmin muutettiin osakeyhtiöksi. Samalla lehti siirtyi Lahteen, ja sen nimeksi tuli Raivaaja. Laitehankintojen rasittama kustannusyhtiö teki vararikon, ja lehti lakkasi ilmestymästä tammikuussa 1914. Sen jälkeen SDP:n Lahden kunnallistoimikunta julkaisi toimittaja Akseli Kanervan johdolla huhtikuuhun saakka kahdesti viikossa ilmestynyttä Kansanvaltaa. Lehteä julkaistiin aluksi kerran, vuonna 1907 kahdesti, vuosina 1908–1910 kolmesti ja vuodesta 1911 lähtien kuudesti viikossa. Loppuvuosina rinnalla ilmestyi myös kolmipäiväinen painos. Levikki oli suurimmillaan 6 500 kappaletta vuonna 1908. Lehden päätoimittajia olivat Oskar Orasmaa (1906–1907), Viljo Visa (1907–1908), Juho Raitio (1908–1909), Alpo Mattila (1909–1910), Väinö Hupli (1910–1911), Matti A. Airola (1911–1912) ja Akseli Kanerva (1912–1914). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Itä-Hämeen Raivaaja digitoituna kansalliskirjastossa * Raivaaja digitoituna kansalliskirjastossa * Kansanvalta digitoituna kansalliskirjastossa Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset sanomalehdet Luokka:Lahden media Luokka:SDP:n lehdet
Vuoritammi

Vuoritammi eli kaukasuksentammi (Quercus macranthera) on kesävihanta tammilaji, joka kasvaa pääasiassa Pohjois-Iranissa, Turkissa, Armeniassa ja Azerbaidžanissa.GRIN: Quercus macranthera. Puu kasvaa yleensä noin 20 metrin korkuiseksi, mutta myös 30 metrin korkuisia yksilöitä voi löytää. Puu kasvaa yleensä kuivilla rinteillä 800–2 400 metrin korkeudessa. == Lähteet == Luokka:Tammet
Raivaaja (Kotka)

Raivaaja oli Kotkassa vuosina 1945–1959 ilmestynyt kansandemokraattinen sanomalehti. Raivaaja perustettiin vuoden 1945 eduskuntavaalien jälkeen SKDL:n Kymen läänin piirilehdeksi. Se ilmestyi kolmesti viikossa noin 4 000 kappaleen painoksena. Päätoimittajina työskentelivät Viljo Kohonen (1945–1946), Paavo Heinonen (1946–1950), Jalmari Kukkola (1951–1954) ja Kaarlo Koskinen (1954–1959). Kymenlaaksoon levinneen Kansan Uutisten perustamisen jälkeen paikallisen lehden ylläpitäminen todettiin tarpeettomaksi ja se lakkautettiin vuoden 1959 lopulla. ==Lähteet== Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset sanomalehdet Luokka:Kansandemokraattiset lehdet Luokka:Kotkan media
Jonas (televisiosarja)

Jonas () on Disney Channelin televisiosarja, jonka on tuottanut Michael Curtis ja Roger Schulman. Sarjan tähtinä toimii Jonas Brothers. Ensimmäinen jakso kuvattiin syyskuussa 2008 ja näytettiin Yhdysvalloissa Disney Channelillä 2. toukokuuta 2009. Suomessa sarjaa näyttää Nelonen. == Näyttelijät == Henkilö Näyttelijä Nähdään kausissa Jaksoissa Nick Lucas Nick Jonas 1–2 34 Joe Lucas Joe Jonas 1–2 34 Kevin Lucas Kevin Jonas 1–2 34 Stella Malone Chelsea Staub 1–2 34 Macy Misa Nicole Anderson 1–2 29 Tom Lucas John Ducey 1 20 Luokka:2000-vuosikymmenen yhdysvaltalaiset nuorten tilannekomediat Luokka:2010-luvun yhdysvaltalaiset tilannekomediat Luokka:Disney Channelin televisio-ohjelmat
Suomen Työmies (1920–1923)

Suomen Työmies (vuonna 1921 myös Suomen Työläinen) oli Helsingissä vuosina 1920–1923 ilmestynyt Suomen sosialistisen työväenpuolueen sanomalehti. Suomen Työmies oli SSTP:n ensimmäinen itsenäinen lehtihanke. Se ilmestyi kuudesti viikossa. Päätoimittajina työskentelivät Arvo Tuominen (1920), Emil Tuomi (1921), Eero Meriluoto (1921), Johannes Forsman (1921 ja 1922), Viljo Kainulainen (1921), Pekka Pirskanen (1922), Voitto M. Jalava (1922) ja Ville Harinen (1922–1923). Puolueen pää-äänenkannattajana toiminut lehti lakkautettiin määräajaksi syksyllä 1921, jolloin sen tilalla ilmestyi Uudenmaan piirin äänenkannattajana esiintynyt Suomen Työläinen. Vuoden 1922 alussa Suomen Työmiestä julkaissut Osakeyhtiö Työ hankki oman kirjapainon Amerikan suomalaisen sosialistijärjestön lahjoittaman ”miljoonan markan rahaston” turvin. Viranomaiset lakkauttivat lehden pysyvästi elokuussa 1923. Syyskuussa 1923 Työmiehen seuraajaksi perustettiin Työväenjärjestöjen Tiedonantaja. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Suomen Työmies' digitoituna kansalliskirjastossa Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset sanomalehdet Luokka:Helsingin media Luokka:Suomen sosialistinen työväenpuolue
Talonpojan Sanomat

Talonpojan Sanomat oli Helsingissä vuosina 1926–1927 ilmestynyt viikkolehti. Lehti oli Talonpoikaiskansan puolueen äänenkannattaja. Lehti oli lähinnä puoluetta johtaneen Matti Läheniemen luomus. Se jäi lyhytaikaiseksi ja sitä ilmestyi vain 68 numeroa, vaikka rahoitusta saatiin esimerkiksi talonpoikien liikkeeseen kontaktia hakeneelta Suomen kommunistiselta puolueelta. SKP:n jäseniä osallistui Talonpoikaiskansan puolueen toimintaan, vaikka asia pyrittiin pitämään salassa. SKP:n ei kuitenkaan voida sanoa hallinneen puoluetta, sillä monet rivijäsenet eivät tienneet yhteydestä eikä puoluejohtaja Läheniemi itse ollut kommunisti.Matti Lackman: Taistelu talonpojasta. Suomen Kommunistisen Puolueen suhde talonpoikaiskysymykseen ja talonpoikaisliikkeisiin 1918–1939, Pohjoinen 1985, sivut 102–142 (Karjalan talonpoikien liike [1924–1929]) ISBN 951-749-019-4 Lehden tukemisen taustalla oli SKP:n yritys vaikuttaa talonpoikaisväestöön ja horjuttaa Maalaisliiton kannatusta. Vastaavana toimittajana toimi karjalainen maalaisliiton veteraani Matti Läheniemi, mutta varsinainen toimittaja oli peitenimeä Antti Tammi käyttänyt Yrjö Leino. Etupäässä ilmaiseksi jaettu lehti lopetettiin vuoden 1927 eduskuntavaalien jälkeen. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Talonpojan Sanomat digitoituna kansalliskirjastossa Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset sanomalehdet Luokka:Helsingin media Luokka:Suomalaiset puoluelehdet
Vapaa Savo

Vapaa Savo oli Mikkelissä vuosina 1947–1948 ilmestynyt kansandemokraattinen sanomalehti. SKDL:n Mikkelin piirijärjestön julkaisema Vapaa Savo perustettiin syksyllä 1947, kun kuopiolainen Kansan Sana ei kyennyt tyydyttävästi palvelemaan alueen lukijoita. Kolme kertaa viikossa ilmestynyttä lehteä painettiin kotkalaisen Raivaajan kirjapainossa. Raivaajan kymenlaaksolaista aineistoa sisältänyt Vapaa Savo osoittautui kuitenkin pettymykseksi, ja se lopetettiin jo elokuussa 1948. Lehden päätoimittajina työskentelivät Onni Karppinen (1947) ja Juho Kemppainen (1947–1948). ==Lähteet== Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset sanomalehdet Luokka:Kansandemokraattiset lehdet Luokka:Mikkeli
Maamiehen Sanomat

Maamiehen Sanomat oli SKDL:n vuosina 1947–1950 julkaisema maaseudun asioihin keskittynyt sanomalehti. Helsingissä kerran viikossa ilmestyneen lehden päätoimittajana työskenteli Erkki Kumpulainen. Sen julkaiseminen lopetettiin taloudellisten vaikeuksien takia. ==Lähteet== Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset sanomalehdet Luokka:Helsingin media Luokka:Kansandemokraattiset lehdet
Vapaus (Mikkeli)

Vapaus oli Mikkelissä vuosina 1906–1963 ilmestynyt SDP:n sanomalehti.Suomen lehdistön historia 7, s. 239 Myöhemmin Mikkelissä ilmestyi myös Viikko-Vapaus -niminen lehti. Aloite sosiaalidemokraattisen maakuntalehden perustamisesta tehtiin suurlakon jälkitunnelmissa huhtikuussa 1906. Saman vuoden syksyllä perustettiin osuuskunta, joka ryhtyi julkaisemaan uutta lehteä vuoden 1907 alusta lähtien. Alkuvaiheen talousvaikeudet helpottivat 1910-luvulla, kunnes sisällissota katkaisi positiivisen kehityksen. Uudelleen Vapaus pääsi ilmestymään vasta heinäkuussa 1919. 1920- ja 1930-luvuilla Vapaus jäi maakuntalehtien kilpailussa yhä selvemmin alakynteen. Sitä julkaissut osuuskunta teki vararikon vuonna 1933. Lehden toimintaa onnistuttiin kuitenkin jatkamaan, ja vuoden 1935 alussa se siirrettiin uudelle osakeyhtiölle. 1950-luvulla lehti sortui taloudellisiin vaikeuksiin. Vuonna 1963 se yhdistettiin Viipurista Lappeenrantaan siirtyneeseen Kansan Työhön, joka alkoi ilmestyä nimellä Saimaan Sanomat. Aluksi kolmesti ja vuodesta 1945 lähtien kuudesti viikossa ilmestyneen lehden levikki kohosi 1950-luvulla noin 9 000 kappaleeseen.Suomen lehdistön historia 7, s. 240 Päätoimittajina työskentelivät Antero Ahde (1907–1908), Albin Valjakka (vastaava toimittaja, 1907–1908), Oskari Orasmaa (1908–1910), Kalle Hakala (1911–1921 ja 1940–1944), Viktor Paavilainen (1921–1940), K. F. Haapasalo (1944–1951), Eino Kantanen (1951–1955), Alpo Tiitinen (1955–1962) ja Aaro Airas (1962–1963). Vapaus perustettiin uudelleen sosiaalidemokraattisena viikkolehtenä vuonna 1977. Vuoteen 2011 saakka ilmestyneen lehden nimenä oli myöhemmin Viikko-Vapaus. ==Lähteet== * ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Vapaus Historiallisessa sanomalehtikirjastossa Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset sanomalehdet Luokka:Mikkelin media Luokka:SDP:n lehdet
Elefantin matka

Elefantin matka (A viagem do elefante) on José Saramagon kirjoittama teos, joka ilmestyi alkujaan portugalin kielellä 2008. Teoksen on suomentanut Sanna Pernu, ja suomennoksen on vuonna 2011 julkaissut Tammi. Elefantin matka on vuonna 2010 kuolleen portugalilaisen Nobel-kirjailijan José Saramangon toiseksi viimeinen romaani. Sen jälkeen ilmestyi vielä Caim, jota ei ole toistaiseksi suomennettu. Elefantin matka perustuu tositapahtumiin 1500-luvulta. Portugalin kuningas Juhana III haluaa antaa Intiasta tuottamansa norsun kihlajaislahjaksi vaimonsa serkulle, Itävallan arkkiherttua Maksimilianille. Lian peittämät norsu Salomo suitaan ensin kuntoon, sen intialainen hoitaja Subhro puetaan edustaviin asuihin,Saramago, s. 18–21 ja heidät lähetetään seurueen saattelemana matkaan kohti Wieniä. Tästä matkasta kirja kertoo. Matkan varrella norsu saa osakseen huomiota, pääasiassa ihmetystä, ihastusta ja auttamisen halua, mutta ihmiset myös pelkäävät sitä taikauskoisesti. Norsun intialaisen hoitajan Subhron kautta Saramago kuvaa matkan vaiheita, ja tämän välityksellä kirjailija saa irvailla katolista kirkkoa, kuninkaallisten oikkuja ja politiikan kiemuroita.Elefantin matka, Tammi.fi (Archive.org) Hauska tarina kuljettaa matkalaisia monen mutkan kautta. Tositarinan päälle Saramago lisää omiaan, on kertojana aktiivisesti läsnä hauskuttamassa lukijaa karnevalistisin keinoin.Jukka Koskelainen, Koko inhimillisen hölmöilyn vastapaino, Helsingin Sanomat 27.2.2011, viitattu 22.5.2011 (Archive.org) Myös Saramagon kieli on tuttuun tyyliin omintakeista, lauseet ovat pitkiä, näennäisen koukeroisia mutta silti helppolukuisia, erisnimet kirjoitettu pienellä, ja virtuoosimainen kirjoitussääntöjä rikkova tarina etenee yhtä hitaasti kuin matkanteko.Raija Hakala, Road movie 1500-luvulta, Pohjolan Sanomat 17.2.2011, viitattu 22.5.2011 (Archive.org)Erkki Kanerva, Norsu marssii sydämiin, Turun Sanomat 8.3.2011, viitattu 22.5.2011. (Arkistoitu artikkeli) Joskin joku kriitikko pienikirjaimisesta tyylistä hiukan ärtyykin.Paula Koskimäki, José Saramago - Elefantin matka, Keskisuomalainen 20.2.2011 Arkistoitu artikkeliOtto Lappalainen, Matkalla maailman laidalle, Parnasso 20.4.2011 (Arkistoitu artikkeli) Kirjaa on kritiikeissä luonnehdittu niin veijariromaaniksi, road movieksi kuin viihdyttäväksi lukuromaaniksikin. Saramagoa ensimmäisen kerran suomentava Sanna Pernu saa kriitikoilta kiitokset taidosta pysyä mukana alkuteoksen kielen ja tyylin ilmeisen vanhastavien koukeroiden synnyttämässä pyörityksessä. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Aimo Ruusunen: Norsukin todistaa uskonnon puolesta. Kansan uutiset 2.1.2012. Luokka:José Saramagon teokset Luokka:Vuoden 2008 kirjat
The Last Waltz

The Last Waltz on The Band -yhtyeen yhdysvaltalaisena kiitospäivänä, 25. marraskuuta 1976, Winterland Ballroomissa San Franciscossa pitämän rockkonsertin taltioinut dokumenttielokuva. Itse esiintyminen kantoi nimeä The Last Waltz. Nimitys "viimeinen valssi" viittaa konsertin ennakkomaineeseen The Bandin kiertueuran loppuna Concert poster on the first page of the 2002 album booklet and in the DVD photo gallery states: "The Band in their farewell concert appearance." . Konsertissa The Bandin kanssa soitti useita vierailevia tähtiä kuten Paul Butterfield, Eric Clapton, Neil Diamond, Bob Dylan, Emmylou Harris, Ronnie Hawkins, Dr. John, Joni Mitchell, Van Morrison, Ringo Starr, Muddy Waters, Ronnie Wood, Bobby Charles ja Neil Young. ==Esiintyjät== ===The Band=== * Rick Danko – bassokitara, viulu, laulu * Levon Helm – rummut, mandoliini, laulu * Garth Hudson – urut, piano, haitari, syntetisaattorit, sopraanosaksofoni * Richard Manuel – piano, urut, rummut, clavinet, dobro, laulu * Robbie Robertson – kitara, piano == Arvioita == Ilta-Sanomien Timo Malmin mukaan kuvaajat ovat tallentaneet dokumentin rauhallisella, kikkailemattomalla tavalla. Myös haastattelut on toteutettu harkiten ja osana kokonaisuutta. The Last Waltz henkii Malmin mukaan rockin 1960-luvun ja 1970-luvun alun huippukautta. "Scorsesen seitsentuntisesta konsertista kokoama dokumentti on kuin rockin erään aikakauden elokuvallinen joutsenlaulu.", hän kirjoittaa. The New York Timesin kriitikot valitsivat The Last Waltzin vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * The Last Waltz, official MGM website *Mikko Montonen: The Bandin viimeinen blues, Soundi 8/1978 s. 8–9. Luokka:Yhdysvaltalaiset dokumenttielokuvat Luokka:Vuoden 1978 dokumenttielokuvat Luokka:Vuoden 1978 konserttitallenteet Luokka:Martin Scorsesen ohjaamat elokuvat Luokka:Konserttielokuvat
Why Don’t You Do Right?

”Why Don’t You Do Right?” on Joe McCoyn säveltämä ja sanoittama blueskappale. McCoy kirjoitti laulun Lil Greenille, joka nauhoitti sen 23. huhtikuuta 1941 Big Bill Broonzyn säestämänä. Peggy Lee nauhoitti kappaleen Benny Goodmanin yhtyeen kanssa vuonna 1942. Leen versio kuullaan saman vuoden elokuvassa Tähtien kanttiini ja toi nuorelle laulajalle ensimmäisen kerran huomiota kansallisella tasolla. Lee nauhoitti kappaleen uudelleen vuonna 1947 aviomiehensä, Goodmanin entisen kitaristin Dave Barbourin kanssa. Kappaleen ovat nauhoittaneet myös muun muassa Amos Milburn ja Johnny Otis. == Lähteet == Luokka:Vuoden 1941 kappaleet Luokka:Yhdysvaltalaiset blueskappaleet
7,92×57 mm Mauser

7,92×57 mm Mauser on Saksan valtakunnan vuonna 1905 käyttöön ottama kiväärin patruuna, joka palveli maata molemmissa maailmansodissa. 7.92×57mm Mauser oli aikanansa yksi maailman suosituimmista armeijoiden käyttämistä patruunoista. 2000-luvulla se on yhä suosittu urheilu- ja metsästyspatruuna, jota on valmistettu Euroopassa ja Yhdysvalloissa.https://archive.today/20130503063443/http://www.mausershooters.org/k98k/8_8mm.html == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *History and Development of the 7.9x57mm Cartridge *The 7,92x57mm Cartridge *7,92x57mm Cartridge Markings *7,92x57mm Cartridge Type Identification Luokka:Patruunat Luokka:Heerin kalusto