EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
The Normal

The Normal oli Silicon Teensin ohella toinen brittiläisen musiikkivaikuttaja Daniel Miller musiikkiprojekteista. Punk-asenteen ja 70-luvun lopun kokeellisten elektronisen musiikin yhtyeiden inspiroimana Miller päätti kokeilla siipiään muusikkona. Tuloksena oli vuonna 1978 The Normal, joka levytti ainoastaan yhden singlen, "T.V.O.D. / Warm Leatherette". "Warm Leatheretten" sanoitus oli J.G. Ballardin romaanin Crash inspiroima, ja siinä pohditaan Millerin omien sanojen mukaan "auto-onnettomuuden luomia eroottisia mahdollisuuksia". Daniel Millerin haastattelu Minimalistinen kappale on äänitetty Millerin kotona käyttäen neliraitanauhuria, ainoana instrumenttina toimi analoginen Korg 700S -syntetisaattori. Daniel Millerin haastattelu Sound On Sound -lehdessä Myöhemmin kappaleesta ovat tehneet oman versionsa mm. Grace Jones, Chicks On Speed ja Trent Reznor yhdessä Bauhaus-yhtyeen laulusolistin Peter Murphyn kanssa. The Normalin muodossa Miller näytti esimerkkiä miten punk-asenteella ja modernilla teknologialla varustautunut luomishaluinen yksilö voi tehdä kulttuurisesti merkityksellisiä tekoja - mahdollisesta musiikillisten kykyjen rajoittuneisuudesta huolimatta. The Normalin musiikkia julkaistakseen Miller perusti Mute Records -yhtiön, joka puolestaan tarjosi mahdollisuuden kokonaiselle 70-luvun lopun asennemurroksen läpikäyneelle sukupolvelle kanavan julkaista valtavirrasta poikkeavaa, uudenlaista musiikkia. ==Diskografia : Singlet== * "T.V.O.D. / Warm Leatherette" (01/11/1978) [MUTE1] ==Aiheesta muualla== * Mute Recordsin viralliset kotisivut * Mute Recordsin vanhat, arkistoidut kotisivut ==Lähteet== Luokka:Brittiläiset elektronisen musiikin yhtyeet
203/45 C

203/45 C (203 millimetrin 45 kaliiperin merikanuuna mallia Canet) on suomalainen nimi kaliiperiltaan 203 millimetrin tykille, jonka valmistaja oli Obuhovin terästehdas. Putken pituus oli 45 kaliiperia. Tykkiä valmistettiin 1890-luvulta vuoteen 1916. Tykki suunniteltiin laivatykiksi, mutta päätyi Suomessa rannikkotykiksi. 203/45 C:n kaliiperi oli 203,2 millimetriä. Putken pituus oli 9 135 millimetriä. Rannikkotykin kantama oli 25 kilometriä korkeimmalla 40 asteen korotuksella. Laivatykin kantama oli noin 16 kilometriä korkeimmalla 18 asteen korotuksella. 203/45 C suunniteltiin 1892 venäläisten panssariristeilijöiden aseeksi. Kun Pietari Suuren merilinnoitusta varustettiin, sijoitettiin tykkejä vuonna 1914 tilapäiseksi aseeksi Mäkiluotoon ja Naissaareen ennen kuin ne voitiin korvata tehokkaammalla 203/50 V:hen perustuvalla tykillä. Tykkejä käytettiin Lokakuun vallankumouksen aikana myös rautatietykkeinä. Puna-armeija luopui tykeistä 1930-luvulla. Vallankumouksen jäljiltä Suomessa oli kolme ehjää 203/45 C -tykkiä. Kaksi sijoitettiin 1930-luvulle mennessä Pukkioon ja yksi Mäkiluotoon. Pukkio kävi niin paljon taisteluammuntoja talvisodassa, että tykkien putket kuluivat loppuun. Pukkion toisen tykin sisäputki vaurioitui ilman puolipanoksella ammuttua lämmityslaukausta aloitetussa taisteluammunnassa 4. maaliskuuta 1940.Tiilikainen & Pusa 2005, 204-207 Mäkiluodon tykki evakuoitiin jatkosodan jälkeen asevarikolle. Tykki sijoitettiin Miessaareen 1963. Se hylättiin 1982 ja tykki kuuluu nykyään yksityiseen kokoelmaan. == Lähteet == * * NavWeaps. Russian 8"/45 (20.3 cm) Pattern 1892 Laivatykin tietoja * ===Viitteet=== Luokka:Rannikkotykit Luokka:Suomen puolustusvoimien tykkikalusto Luokka:Laivatykit
Upanishad

Upanishadit tai upanisadit (devanagari: उपनिषद्, IAST: upaniṣad) ovat hindujen pyhiä kirjoituksia, veda-kirjojen viimeinen osa, joka sisältää selityksiä ja elämänohjeita veda-kirjojen pohjalta. Tutkijoiden arviot upanishadien syntyajasta vaihtelevat 1500-luvusta eaa. 700-luvulle eaa. Upanishadit kulkivat suullisena perimätietona kunnes ne kirjoitettiin. Upanisadeja oli aluksi yli kaksisataa, mutta yleisesti hyväksyttyyn laitokseen niitä on päässyt kaksitoista pääasiallista ja joukko vähäisempiä tekstejä, yhteensä 108 kappaletta. == Kirjallisuutta == * ==Lähteet== Luokka:Hindulaiset kirjoitukset Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Gustaf Dalén (majakka)

Gustaf Dalén on Suomen rannikolla Kihdin selällä sijaitseva pohjamajakka. Se on rakennettu vuonna 1947, ja on Suomen ensimmäinen kiinteä pohjamajakka. Majakka on nimetty valolaitteensa keksijän Gustaf Dalénin mukaan. Majakasta saatujen kokemuksien perusteella rakennettiin useita muita pohjamajakoita korvaamaan majakkalaivoja. ==Majakan rakenne== Majakkatorni on sijoitettu merenpohjassa lepäävän pohjaosan eli kasuunin päälle. Pohjaosa on ontto betoninen rakennelma, joka on täytetty hiekalla ja soralla. Kasuuniosasta vain pieni osa on merenpinnan yläpuolella. Majakkatorni on pyöreä betoninen noin 6 metrin korkuinen rakennelma. Valolaite sijaitsee neljän pilarin kannattelemana 11,7 metriä merenpinnan yläpuolella. Loistolaite on sijoitettu pilarien varaan, etteivät suuret aallot murtuisi majakan yläosaa vasten vaan pääsisivät lyömään pilareiden välistä. Täten muodostuneen tasanteen yläreunassa on majakan nimi puoli metriä korkein valkoisin metallikirjaimin. Tasanteella oli 1990-luvulle asti automaattinen sumukello, joka poistettiin sähköistämisen yhteydessä ja siirrettiin muistomerkiksi Maarianhaminan merimuseoon. 1990-luvulla alun perin kaasukäyttöinen majakka muutettiin toimimaan aurinkopaneelien voimalla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Suomen majakat Luokka:Sottunga Luokka:Ahvenanmaan rakennukset ja rakennelmat
Broadcast (yhtye)

Broadcast oli vuonna 1980 perustettu suomalainen pop-yhtye. Se hajosi viidennen albuminsa Step On It (1987) jälkeen. Se teki comebackin vuonna 1995 ja julkaisi uuden levyn seuraavana vuonna. Tämän jälkeen se lopetti toimintansa toistamiseen. Yhtye teki paluun esiintymislavalle 5. elokuuta 2017 Jazzkukko-festivaalilla Laitilassa. == Julkaisut == ===Studioalbumit=== * * * * * * ===Kokoelma-albumit=== * == Jäsenet == === Alkuperäinen kokoonpano (1980–1982) === * Edu Kettunen – kitara, laulu * Kim Lönnholm – laulu * Esa Kaartamo – kitara, kosketinsoittimet, laulu * Seppo Allinen – basso * Miri Miettinen – rummut * Martti Rechardt – kitara * Jyrki "Speedy" Saarinen – kitara (Martti Rechardtin tilalle alkuvuodesta 1982) === Kokoonpano 1982–1987 === * Edu Kettunen – kitara, laulu * Kim Lönnholm – laulu * Esa Kaartamo – kitara, kosketinsoittimet, laulu * Jarmo Nikku – kitara * Masa Maijanen – basso * Miri Miettinen – rummut === Comeback-kokoonpano (1995–1996) === * Kim Lönnholm – laulu * Esa Kaartamo – kitara, laulu * Jarmo Nikku – kitara * Masa Maijanen – basso * Miri Miettinen – rummut * J-P Virtanen – kosketinsoittimet * Okko Laru – rummut === Comeback-kokoonpano (2017–2018) === * Edu Kettunen – kitara, lyömäsoittimet, laulu * Kim Lönnholm – laulu * Esa Kaartamo – kitara, laulu * Jarmo Nikku – kitara * Masa Maijanen – basso * Miri Miettinen – rummut * Tuomas Kesälä – kosketinsoittimet ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Tietoa Broadcastista * Ylen Elävä arkisto: Broadcast – Who´s Got the Ball Luokka:Suomalaiset popyhtyeet
Santa María la Real de la Almudena

Santa María la Real de la Almudena on katolinen katedraali Espanjan pääkaupungissa Madridissa. Suunnitelmat katedraalin rakentamisesta alkoivat jo 1500-luvulla, mutta varsinaiset rakennustyöt käynnistyivät vasta kuningas Alfonso XII:n käskystä vuonna 1883. Töitä hidastivat muun muassa rahan puute ja sisällissota, ja ne kestivät lopulta yli sata vuotta. Arkkitehti Francisco de Cubas suunnitteli katedraalin alun perin uusgoottilaiseen tyyliin Reimsin katedraalin innoittamana, mutta vuonna 1944 pidetyn suunnittelukilpailun voittaneilla Fernando Chuecalla ja Carlos Sidrolla oli muita ideoita. Uuden projektin tavoitteena oli, että rakennus sointuisi hyvin yhteen vieressä sijaitsevan kuninkaallisen palatsin kanssa. Lopputuloksena katedraali edustaa uusgoottilaisuutta sisältä ja uusklassismia ulkoa. Paavi Johannes Paavali II vihki katedraalin käyttöön 15. kesäkuuta 1993. Katedraali on omistettu Almudenan neitsyelle (Virgen de la Almudena), Madridin suojeluspyhimykselle. Tarinan mukaan apostoli Jaakob rakennutti ensimmäisellä vuosisadalla Espanjaan pienen eremitaašin, jonne sijoitti Neitsyt Marian kuvan. Maurilaisvallan aikana kuva kätkettiin läheisen linnoituksen torniin. Niemimaan uudelleenvaltauksen jälkeen kuva löydettiin osan muurista romahdettua. Nimi Almudena tulee sanasta almudayna, joka on arabiaa ja tarkoittaa linnoitusta. Nykyinen katedraali sijaitsee paikalla, jolta kuva löydettiin. 22\. toukokuuta 2004 katedraali toimi näyttämönä pääkaupungin juhliessa kuninkaallisia häitä ensimmäistä kertaa lähes sataan vuoteen, kun kuningas Juan Carlosin poika Asturian ruhtinas Felipe vei vihille Letizia Ortizin. == Kuvia == Madrid 2015 10 24 3392 (25908949624).jpg Santa María la Real de La Almudena.jpg Madrid E PM 014528.jpg Catedral de Santa María la Real de la Almudena - 12.jpg Catedral de Santa María la Real de la Almudena - 14.jpg Cathédrale de lAlmudena (Madrid) (4711080771).jpg Cathédrale de lAlmudena (Madrid) (4711721988).jpg == Lähteet == Luokka:Espanjan katedraalit Luokka:Madridin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Kivikirkot Luokka:Uusklassinen arkkitehtuuri
QuArK

QuArK on monikäyttöinen tietokonepelien aputyökalu. Se sisältää mm. karttaeditorin, Mallieditorin ja tekstuurieditorin. Nimi QuArK tulee sanoista QUake ARmy Knife. QuArK tukee mm. Quake-pelimoottoreihin perustuvia pelejä. QuArK löytyy esimerkiksi Lazarukselle tehdystä 3D-peliohjelmointipaketista. == QuArK:n tukemia pelejä == * Half-Life * Heretic 2 * Medal of Honor: Allied Assault (myös Spearhead ja Breakthrough -lisäosat) * Quake * Quake 2 * Quake 3 Arena * Return To Castle Wolfenstein * SiN * Soldier of Fortune == Aiheesta muualla == * QuArK * 3D-peliohjelmointipaketti Lazarukselle Luokka:Videopelien muokkausohjelmistot
John Corigliano

John Corigliano (s. 16. helmikuuta 1938) on yhdysvaltalainen klassisen musiikin säveltäjä. Hän opiskeli musiikkia Otto Lueningin, Vittorio Gianninin ja Paul Crestonin johdolla. Hän itse on myöhemmin opettanut muun muassa Eric Whitacrea. Suurin osa Coriglianon sävellyksistä on orkesterimusiikkia. Hän on säveltänyt muun muassa kolme sinfoniaa, konserttoja, oopperan ja kamarimusiikkia, kuten jousikvarteton. Corigliano on avoimesti homoseksuaali ja elää Mark Adamon kanssa New Yorkissa. Hän on kuulunut Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemiaan vuodesta 1991. Hänet on palkittu muun muassa Grawemeyer-palkinnolla vuonna 1991 ja Pulitzer-palkinnolla vuonna 2001. Corigliano sävelsi musiikin elokuvaan Punainen viulu (1998), jolla hän voitti Parhaan musiikin Oscar-palkinnon vuonna 1999. Luokka:Yhdysvaltalaiset säveltäjät Luokka:Grammy-palkinnon saajat Luokka:Oscar-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Musiikin Pulitzer- palkinnon saaneet
Hugo Alfvén

Hugo Emil Alfvén (1. toukokuuta 1872 Tukholma – 8. toukokuuta 1960 Falun) oli ruotsalainen säveltäjä, kapellimestari, viulisti ja taidemaalari. Hänen musiikkinsa on myöhäisromanttista. Alfvén opiskeli vuosina 1887–1891 musiikkia Tukholman konservatoriossa, jossa hänen opettajiinsa kuului muiden muassa suomalaissyntyinen viulutaiteilija Johan Lindberg, ja jatkoi opintojaan myöhemmin Brysselissä. Hän sai myös yksityisopetusta Johan Lindegreniltä. Alfvén esiintyi vuosikymmenien ajan konsertoivana viulutaiteilijana ja orkesterimuusikkona. Vuosina 1910–1939 Alfvén työskenteli Uppsalan yliopiston musiikinjohtajana ja johti mieskuoro Orphei Drängaria vuoteen 1947 saakka.Toivo Haapanen ym. (toim.): Musiikin tietokirja (2. painos), s. 19–20 ja täydennysliite s. 4. Helsinki: Otava, 1957. Alfvén sävelsi muun muassa viisi sinfoniaa sekä rapsodioita, joista suosituin on ”Midsommarvaka” (Juhannusyön valvojaiset). Vuosina 1946–1952 ilmestyivät hänen neliosaiset muistelmansa. ==Lähteet== Luokka:Ruotsalaiset säveltäjät Luokka:Balettisäveltäjät Luokka:Romantiikan säveltäjät Luokka:Vuonna 1872 syntyneet Luokka:Vuonna 1960 kuolleet
Laune

Laune on Lahden 24. kaupunginosa, joka sijaitsee kaupungin eteläisessä osassa. Alue on kuulunut Hollolaan, josta se liitettiin 1933 Lahteen. Nykyään Launeen kaupunginosan naapureina ovat Hennalan, Asemantaustan, Kerinkallion, Nikkilän, Renkomäen ja Jokimaan kaupunginosat. Vuonna 2017 Launeen kaupunginosaa vastaavan Lahden Launeen tilastoalueen väkiluku oli 6 185. Muun muassa Ali- Juhakkala, Patomäki ja Patoniitty ovat osa Launeen kaupunginosaa. Laune muodostaa osan Launeen suuralueeseesta, joka on 26 361 asukkaallaan (2017) Lahden väkirikkain suuralue. Nimensä alue on saanut tunnetusta Launeen lähteestä. Launeen lähteen ympäristöön alkoi asutus tihentyä 1920-luvulla. Nimen Laune taustalla saattaa olla muinaissaksalainen, kelttiläinen tai gootinkielinen sana, joka merkitsee iloista Laune. Paikannimet . Launeen lähteen lähellä oleva kumpu oli muun muassa juhannusjuhlien suosittu paikka. Lähde peitettiin 1909, ja sen paikalle rakennettiin vesipumppuasema, jonka ympäristö on Lahden kulttuurihistoriallinen suojelukohde. Kaupunginosan ydinalueen muodostaa 1940- ja 1950-luvuilla rakennettu omakotialue. Kaupunginosan palveluja ovat muun muassa terveysasema (Eteläinen lähiklinikka, Launeenkatu 74), päiväkoteja (mm. Launeen päiväkoti), neuvola, Launeen kirkko, Launeen koulu (keväällä 2019 väliaikaistiloissa; sis. Salinkallion koulu) ja Launeen kirjasto (Aurakatu 11). Lisäksi Laune on tuttu lahtelaisille kuluttajille kauppakeskittymästään. Launeen eteläosassa toimii Sylvia-koti päiväkoteineen ja steinerpedagogista erityisopetusta tarjoavine kouluineen (Kyläkatu 140). Launeelle liikennöidään myös monia Lahden bussilinjoja. ==Muuta== ===Lahden Laune=== 1980-luvulla Mallasjuoma mainosti kivennäisvettä, jonka raakavesi oli soraharjun suodattamaa pohjavettä. Tästä kivennäisvedestä, Lahden Launeesta, tuli valtakunnallinen käsite. ===Uskonnolliset yhteisöt=== Launeella on esikoislestadiolaisten suuri linnamainen rukoushuone ja Suomen evankelis-luterilaisen kirkon Launeen seurakunnan kirkko sen itäpuolella. ==Katso myös== *Launeen tie ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *
Rachid Taha

Rachid Taha (18. syyskuuta 1958 Oran, Ranskan Algeria – 12. syyskuuta 2018 Pariisihttps://www.francetvinfo.fr/culture/musique/le-chanteur-rachid-taha- est-mort-a-l-age-de-59-ans_2937029.html#xtor=CS2-765-%5Bautres%5D-) oli algerialais-ranskalainen muusikko. Hänen musiikissaan oli vaikutteita raïsta, teknosta, rockista ja punkista. == Elämä == Taha syntyi vuonna 1958 Oranissa Algeriassa ja muutti vuonna 1968 Alsaceen, Ranskaan. Taha oli avoimen poliittinen ja vastusti mm. rasismia. == Musiikki ja diskografia == Taha perusti ystäviensä kanssa 1980-luvun alkupuolella rock-yhtyeen Carte de Séjour (suom. oleskelulupa). Yhtye hajosi vuonna 1989. Sittemmin Taha tunnettiin sooloartistina. Vuonna 1999 hän levytti yhdessä rai-muusikoiden Khaledin ja Faudelin kanssa live-albumi 1,2,3 Soleilsin. Omien sanojensa mukaan Taha ei kuitenkaan halunnut tulla leimatuksi maailmanmusiikin esittäjäksi tai rai- muusikoksi. Omasta mielestään Taha teki rock-musiikkia. Esimerkiksi Tekitoi- albumilta löytyy Clashin Rock the Casbah -kappaleesta arabiankielinen cover- versio, Rock el Casbah. Hänen kappaleensa "Barra Barra" voi kuulla elokuvassa Isku Mogadishuun ja vuonna 2008 julkaistun pelin Far Cry 2 trailerissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Rachid Taha -kotisivu * * Rachid Tahan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Algerialaiset muusikot Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Polisario

thumb|250px|Polisarion mielenosoitus Madridissa vuonna 2006. Polisario (, , Saguia el-Hamran ja Río de Oron kansan vapautusrintama) on länsisaharalainen vapautusliike, joka perustettiin vuonna 1973. Polisario pyrkii lopettamaan Marokon miehityksen Länsi-Saharassa. Se ja sen suojelija Algeria julistivat Länsi-Saharan itsenäiseksi vuonna 1976. Polisarion toiminta on kielletty Marokon miehittämissä Länsi-Saharan osissa. Luokka:Länsi-Sahara Luokka:Poliittiset järjestöt
Ferruccio Busoni

Dante Michelangelo Benvenuto Ferruccio Busoni (1. huhtikuuta 1866 Empoli, Italia – 27. heinäkuuta 1924 Berliini, Saksa) oli italialainen säveltäjä, pianisti, pianopedagogi, kapellimestari ja esseisti. Busoni syntyi vuonna 1866 Empolissa, Italiassa. Hänen äitinsä oli pianisti ja hänen isänsä klarinetisti. Vuosina 1888–1890 Busoni toimi opettajana Helsingin musiikkiopistossa (nykyisen Taideyliopiston Sibelius-Akatemian edeltäjä) oppilaitoksen perustajan Martin Wegeliuksen kutsumana. Vuonna 1894 hän muutti Berliiniin, jossa hän esiintyi pianistina ja kapellimestarina ja toimi myös muun muassa Claudio Arraun, Egon Petrin ja Kurt Weillin opettajana. Ensimmäisen maailmansodan aikana Busoni asui Bolognassa ja Zürichissä. Vuonna 1920 hän palasi Berliiniin. Ferruccio Busoni oli Jean Sibeliuksen elinikäinen ystävä ja tämän musiikin puolestapuhuja. Suurin osa Busonin musiikista on sävelletty pianolle. Hänen pianokonserttonsa (1904) on konserttokirjallisuuden massiivisimpia teoksia: teos kestää noin 70 minuuttia, ja mukana on kuoro. Hän myös sovitti pianolle Johann Sebastian Bachin teoksia. Lisäksi Busoni sävelsi oopperoita. Vuonna 1916 Busoni aloitti oopperansa Tohtori Faustus, joka jäi kuitenkin kesken hänen kuoltuaan krooniseen nefriittiin vuonna 1924. Oopperan viimeisteli sittemmin Philipp Jarnach. Busoni julkaisi musiikkia koskevia esseitä kokoelmissa Entwurf einer neuen Ästhetik der Tonkunst (1907) ja Von der Einheit der Musik (1923). Busonin pianosovituksilla Bachin urkuteoksista oli 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alkupuolella suuri vaikutus Bachin musiikin nousulle yli sata vuotta kestäneestä unohduksesta.Oiva Talvitie ja Kari Rydman: Sävelten maailma: musiikinkuuntelijan tietoteos, s. 104. Porvoo- Helsinki: WSOY, 1956. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Italialaiset esseistit Luokka:Italialaiset kapellimestarit Luokka:Italialaiset oopperasäveltäjät Luokka:Italialaiset säveltäjät Luokka:Romantiikan säveltäjät Luokka:Vuonna 1866 syntyneet Luokka:Vuonna 1924 kuolleet
Richard Addinsell

Richard Addinsell (13. tammikuuta 1904 – 15. marraskuuta 1977) oli brittiläinen säveltäjä, joka sävelsi pääasiassa elokuvamusiikkia. Addinsell syntyi lontoolaisen liikemiehen poikana ja kävi koulunsa kotona yksityisopetuksessa. Hän opiskeli Oxfordissa ja vuosina 1929–1932 Berliinissä ja Wienissä. Elokuvia, joihin Addinsell sävelsi musiikin ovat muun muassa: *Kuningatar Elisabet *Hyvästi, Mr. Chips *Vaimoni kummittelee *Saiturin joulu *Tom Brownin nuoruusvuodet *Prinssi ja revyytyttö *Kaksi kaupunkia *Kuninkaan suosikki *Toreadorien valssi Vuonna 1941 Addinsell sävelsi pianokonserton (Warsaw Concerto) elokuvaa Vaarallista kuutamoa varten. Siitä tuli hänen tunnetuin teoksensa. ==Lähteet== Luokka:Brittiläiset elokuvasäveltäjät Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 1977 kuolleet
Mirjam

Mirjam on naisen etunimi. Nimi on muunnos heprealaisesta nimestä Miriam, jonka merkitys on epäselvä mutta joka ehkä tarkoittaa katkeraa, kapinallista tai toivottua – taustalla voi olla myös egyptin rakastettua merkitsevä sana. Raamatussa Mirjam on Mooseksen ja Aaronin sisar ja profeetta, joka toimi veljiensä rinnalla israelilaisten erämaavaelluksen johtajana. Suomessa nimi on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä 26 681 henkilölle, joista kuusi on miehiä. Suomenruotsalaisessa kalenterissa Mirjamin nimipäivä on 30. huhtikuuta. Suomenkielisessä almanakassa samalle päivälle on sijoitettu joukko nimen muunnelmia, joista tavallisin on Mirja. == Tunnettuja Mirjam-nimisiä == * Mirjam Helin (1911–2006), suomalainen oopperalaulaja * Mirjam Himberg (1925–1999), suomalainen näyttelijä ja ohjaaja * Mirjam Kaaja (1907–1997), suomalainen pakinoitsija * Mirjam Kalland (s. 1961), suomalainen lastenpsykoterapeutti ja varhaiskasvatuksen professori * Mirjam Karimus (1920–1995), suomalainen romaniaktivisti * Mirjam Kristensen (s. 1978), norjalainen kirjailija * Mirjam Kulmala (1908–1996), suomalainen arkkitehti * Mirjam Kälkäjä (1939–2022), suomalainen kirjailija * Mirjam Lohi (s. 1961), suomalainen kirjailija * Mirjam Mustonen (1915–2014), suomalainen sairaanhoitaja, sairaanhoidon opettaja ja opetusneuvos * Mirjam Novero-Laine (1915–1996), suomalainen näyttelijä * Mirjam Ott (s. 1972), sveitsiläinen curlingpelaaja, maailman- ja Euroopan-mestari * Mirjam Polkunen (1926–2012), suomalainen kirjallisuudentutkija, kirjailija, kääntäjä ja dramaturgi * Mirjam Puchner (s. 1992), itävaltalainen alppihiihtäjä * Mirjam Pynnönen (1924–2017), suomalainen lähetyssaarnaaja ja kirjailija * Mirjam Salminen (s. 1929), suomalainen näyttelijä * Mirjam Suvanto (1912–1997), suomalainen kommunistipoliitikko * Mirjam Tally (s. 1976), virolainen säveltäjä * Mirjam Tuokkola (s. 1997), suomalainen jousiampuja * Mirjam Tuominen (1913–1967), suomenruotsalainen kirjailija * Mirjam Vire-Tuominen (1919–2011), suomalainen poliitikko ja SKDL:n kansanedustaja Mirjam Heino oli yksi kirjailija Kersti Bergrothin (1886–1975) käyttämistä nimimerkeistä == Mirjam-nimisiä uskonnollisissa teksteissä == * Mirjam, heprealainen naisprofeetta, Mooseksen ja Aaronin sisar == Lähteet == Luokka:Etunimet
Nengone

Nengone on Uudessa-Kaledoniassa puhuttava austronesialainen kieli. Kieli kuuluu oseanialaiseen kieliryhmään. Kielen puhujat asuvat Marén saarella. Kielellä on arviolta 9400 puhujaa eikä sillä ole virallista asemaa. Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Raamattu käännettiin kokonaisuudessaan nengoneksi vuonna 1903. Kieltä opetetaan kouluissa ja korkeakouluissa. Uusikaledonialainen OK! Ryos -yhtye laulaa musiikkiaan nengonen kielellä. == Fonologia == === Konsonantit === Labiaali Labiodentaali Dentaali Alveolaari Retroflex Alvelopalataali Velaari Glottaali Nasaali m n ɲ ŋ Klusiili b d ɖ g ʔ Affrikaatta ʤ Frikatiivi (f) θ z ʃ ɣ h Lateraali l Tremulantti r Puolivokaali w j Lähde: === Vokaalit === Etinen Keskinen Takainen Suppea i u Puolisuppea e o Puoliavoin ɛ ɔ Avoin a Lähde: == Kielioppi ja sanasto == Lukusanat 1–10 nengoneksi: 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 sa rewe tini ece sedong sedong ne sa sedong ne rew sedong ne tin sedong ne ec ruenin ==Lähteet== Luokka:Oseanialaiset kielet Luokka:Uuden-Kaledonian kielet
OK! Ryos

OK! Ryos on uusikaledonialainen yhtye, jonka musiikissa on vaikutteita paikallisesta kansanmusiikista ja länsimaisesta populaarimusiikista. Yhtye on kotoisin Marén saarelta ja sen kappaleet ovat laulettu nengonen kielellä. Yhtyeessä on kahdeksan jäsentä ja sen perusti laulaja Edouard Wamejo. Luokka:Oseanian musiikki
Blackbird (kappale)

”Blackbird” on The Beatles -yhtyeen kappale niin sanotulta valkoiselta tupla- albumilta The Beatles. Paul McCartney kirjoitti kappaleen ja soitti sen akustisella kitaralla. Levytys sisältää myös mustarastaan () laulua. Vasemmassa äänikanavassa kuuluva nakutus on McCartneyn jalallaan tekemä. Nakutus äänitettiin erikseen kondensaattorimikrofonilla. Laulu nauhoitettiin kesäkuun 11. päivänä 1968 Abbey Roadin studiolla, tuottajana George Martin. McCartney sai inspiraation lauluun Intiassa, kun lintu herätti hänet kuudelta aamulla. Laulu viittaa vertauskuvallisesti Yhdysvaltain mustien kansalaisoikeuskamppailuun 1960-luvun lopulla. Linnun lisäksi bird tarkoittaa brittislangissa tyttöä, ja McCartney kertoo kirjoittaneensa laulun tähän viitaten. Kun Paul McCartneyn tuleva vaimo Linda yöpyi tämän luona ensimmäistä kertaa, McCartney esitti laulun talonsa ulkopuolelle leiriytyneille faneille. ==Versiointi ja kulttuurilliset vaikutukset== Monet yhtyeet ovat levyttäneet ”Blackbirdistä” omia versioita, muun muassa Phish, Crosby, Stills & Nash, Doves, Brad Mehldau, Sarah McLachlan, Harpers Bizarre, Bobby McFerrin, Jaco Pastorius, Dan Fogelberg, Dave Grohl, Dave Matthews Band, Elliott Smith sekä Maria João & Mário Laginha. Sanoituksen osia (”take these broken wings and learn to fly”) on esiintynyt myöhemmissä populaarimusiikin teoksissa, joista merkittävin on Mr. Misterin listaykkönen ”Broken Wings”. Laulu innoitti myös säveltäjä Gustavo Santaolallaa, kun hän kirjoitti laulun ”The Wings” elokuvaan Brokeback Mountain. == Lähteet == Luokka:The Beatlesin kappaleet Luokka:Vuoden 1968 kappaleet
Costi

Costi on seuraavien henkilöiden taiteilijanimi: * Costi Snellman, oik. Kirsi Maaria Snellman, suomalainen laulaja, säveltäjä, sanoittaja ja sovittaja * Costi, oik. Tuomas Kostiainen, suomalainen rap-artisti.
Sambarock

Sambarock on brasilialainen rock-musiikin tyylilaji. Se kehittyi 1960-luvulla ja siinä yhdistellään soulia, funkia ja brasilialaista sambaa. Jorge Ben Jorin julkaisemaa albumia "Bidu/Silêncio no Brooklin" pidetään ensimmäisenä sambarock-julkaisuna. Muita sambarock-artisteja ovat muun muassa Black Rio, Bebeto ja Trio Mocoto. Luokka:Brasilian musiikki Luokka:Fuusiomusiikin tyylilajit
Carvahall

Carvahall on Eragonin kotikylä Christopher Paolinin kirjoittamassa Perillinen- trilogiassa. == Yleistä == Carvahall on pieni kylä, joka sijaitsee Palancarin laaksossa. Palancarin laaksossa on myös toinen kylä, Therinsford. Eragon kasvoi Carvahallissa ja asuu sen lähellä maatilalla. Kylä on sen verran pieni, että se ei pysty tuottamaan kaikkia elintarvikkeita. Sen vuoksi suurin osa tarvikkeista tuodaan muista kylistä tai kaupungeista. Carvahallissa käy myös joka vuosi keväällä kaupankävijöitä, joilta kylän asukkaat ostavat elintarvikkeitaan. == Asukkaita == * Sloan - teurastaja ** Katrina - Sloanin tytär * Garrow - Eragonin eno ** Roran - Garrowin poika * Horst - seppä ** Elain - Horstin vaimo ** Albriech - Horstin poika ** Baldor - Horstin poika * Brom - tarinankertoja * Gertrude - parantaja ==Aiheesta muualla== *Wikia Perillinen kirjasarjasta Luokka:Perillinen-sarja fr:Carvahall nl:Carvahall pl:Alagaësia#Carvahall
Christopher Paolini

Christopher Paolini (s. 17. marraskuuta 1983 Los Angeles) on yhdysvaltalainen kirjailija, joka on tullut tunnetuksi Perillinen-kirjasarjastaan. Paolini aloitti esikoisteoksensa Eragonin kirjoittamisen 15-vuotiaana, ja hänestä tuli bestseller-kirjailija 19-vuotiaana. Perillinen on saavuttanut suuren suosion monissa maissa, myös Suomessa. Esimerkiksi sarjan kaksi ensimmäistä kirjaa ovat myyneet yhteensä yli 15,5 miljoonaa kappaletta, ja sen kirjoja on käännetty yli 50 kielelle. Ensimmäisen kirjan pohjalta on lisäksi tehty samanniminen elokuva, joka tuli elokuvateattereihin 15. joulukuuta 2006. Perillinen-sarjan kolmas osa, Brisingr, julkaistiin alkuperäiskielellä syyskuussa vuonna 2008 ja suomeksi keväällä 2009. Sarjan neljännen osan, Perillisen, alkuteos julkaistiin vuonna 2011 ja suomennos lokakuussa 2012. Christopher Paolini asuu Paradise Valleyssa, Montanassa. Vuonna 2020 julkaistiin Paolinin tieteisromaani Infinitum. Tähtien meri, joka on ensimmäinen osa kirjasarjaa Fractalverse. Suomeksi kirja julkaistiin seuraavana vuonna kahdessa osassa. == Teokset == === Perillinen-sarja === * Eragon (Eragon, 2003) * Esikoinen (Eldest, 2005) * Brisingr (Brisingr, 2008) * Perillinen (Inheritance, 2011) ==== Liitännäisteokset ==== * Kulkuri, noita ja lohikäärme (The Fork, the Witch, and the Worm, 2018) * Murtagh (2023) === Fractalverse-sarja === * Infinitum. Tähtien meri. Osa 1 (To Sleep in a Sea of Stars, 2020) * Infinitum. Tähtien meri. Osa 2 (To Sleep in a Sea of Stars, 2020) == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset fantasiakirjailijat Luokka:Amerikanitalialaiset Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Alfredo Casella

Alfredo Casella (25. heinäkuuta 1883 Torino – 5. maaliskuuta 1947 Rooma) oli italialainen säveltäjä. Hän pääsi Pariisin konservatorioon vuonna 1896. Siellä hän opiskeli pianon soittoa Louis Diémerin johdolla ja sävellystä Gabriel Faurén johdolla. Vuonna 1923 Casella oli mukana perustamassa seuraa edistämään italialaisen nykymusiikin leviämistä. == Lähteet == Luokka:Italialaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1883 syntyneet Luokka:Vuonna 1947 kuolleet
Ydin (lehti)

Ydin on vuodesta 1967 ilmestynyt yhteiskunnallinen aikakauslehti, joka ilmestyy neljä kertaa vuodessa. Lehden näytenumero ilmestyi itsenäisyyspäivänä vuonna 1966.Sirpa Puhakka, puhe Ytimen 40-vuotisjuhlaseminaarissa (Internet Archive) Lehteä julkaisevat Sadankomitea ja Suomen Rauhanliitto. Se käsittelee turvallisuuspolitiikan lisäksi globalisaatiota, demokratiaa, ihmisoikeuksia sekä kotimaista ja kansainvälistä politiikkaa. Lehden päätoimittajana on toiminut lokakuusta 2009 Arja Alho. Ydin on Kultti ry:n jäsenlehti. Ytimessä vaikutti vuonna 1972 kirjoittajanimimerkki Y. Y. Antonen, jonka taustalla oli useita sosialidemokraattisia vaikuttajia. == Päätoimittajat == * Ilkka Taipale 1966–1968Kristiina Hallman: Tottelisinko? Suomalaista sadankomiteaa vuodesta 1963, s. 184. Suomen Sadankomitealiitto, Helsinki 1986. * Pekka Peltola 1968–1969 * Seppo Oikkonen ja Esko Pirinen 1969–1970 * Reijo Käkelä 1970–1971 * Jussi Tammisola (vt.) 1971 * Elina Suominen (nyk. Sana) 1972–1973 * Jyrki Pietilä ja Timo Hämäläinen 1973–1974 * Jyrki Pietilä 1975 * Jukka Väyrynen ja Hannu Pulkkinen 1975–1976 * Erkki Tuomioja ja Johan von Bonsdorff 1977–1979 * Erkki Tuomioja ja Jertta Roos 1980–? * Erkki Tuomioja –1992Erkki Tuomiojan verkkosivusto, Tuomioja.org * Saska Saarikoski 1992–1995 * Heikki Hiilamo 1995– * Jertta Roos (nyk. Blomstedt) * Elina Mikola (vt.) * Sirpa Puhakka 2004–2007 * Emilia Palonen 2007–2009 (Tilaajille.) * Arja AlhoYdin, yhteystiedot viitattu 5.6.2016 2009– == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Ydin-lehden kotisivut Luokka:Suomalaiset yhteiskunnalliset lehdet
Seuloskoi

Seuloskoi (myös Seulaskoi tai Rääpyvä, ) on kaupunki Leningradin alueen Seuloskoin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Karjalankannaksen eteläpuolella Inkerissä, 24 kilometriä Pietarista koilliseen. Pietarin esikaupunkina kaupunki on kasvanut viime vuosina, vuonna 2010 asukkaita oli 59 689. Seuloskoi oli entisen Rääpyvän inkeriläisseurakunnan keskuspaikka.http://www.inkeri.spb.ru/kartta.html Rääpyvän hovin ja ympäröivät kylät omisti vuosina 1818–1917 Vsevoložskin ruhtinassuku, josta kaupunki on saanut nimensä. Se on syntynyt vuonna 1895 avatun samannimisen rautatieaseman ympärille. 1900-luvun alussa seudulle syntyi pietarilaisten huvila-asutusta. Vuonna 1936 Seuloskoin taajamasta tuli samannimisen hallintopiirin keskus. Toisen maailmansodan aikana sen kautta kulki ”Elämän tieksi” kutsuttu piiritetyn Leningradin huoltoreitti. Kaupunginoikeudet Seuloskoi sai vuonna 1963. Seuloskoi koostuu useasta historiallisesta osasta, joita ovat Seuloskoin, Pärnkartanon () ja Myllyojan () asemanseudut, Južnyi () ja Kotovo Pole (). Kaupungista on paikallisjunayhteys Pietarin Suomen asemalle. Kaupunki on huomattava teollisuuskeskus. Suurimmat tuotantolaitokset ovat Ford Motor Companyn autotehdas ja Nokian Renkaiden tehdas. Lisäksi kaupungissa on muun muassa elintarvike- ja rakennustarviketeollisuutta. Suuri osa asukkaista käy päivittäin töissä Pietarissa. Työttömiä kaupungissa on virallisesti vain 0,3 %. Seuloskoissa toimivat kulttuuritalo, lastenkeskus, musiikki- ja taidekoulu, maatalousopisto sekä Venäjän humanistisen yliopiston ja palvelualojen ammattikorkeakoulun osastot. Nähtävyyksiä ovat kotiseutumuseo, Leningradin piiritysmuseo, automuseo, Prijutinon kartanomuseo ja lasten eläintarha. Kaupungissa useita ortodoksikirkkoja sekä armenialainen kirkko. Seuloskoista on kotoisin mäkihypyn olympiavoittaja Vladimir Belousov. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Seuloskoi Leningradin alueen kulttuuri -tietosanakirjassa * Seuloskoin kaupungin sivusto Luokka:Inkeri Luokka:Leningradin alueen kaupungit Luokka:Seuloskoin piirin kunnat
Tutsit

Tutsit ovat afrikkalainen etninen ryhmä, joka elää pääasiassa Burundin ja Ruandan alueella. Kansannimeä on varsinkin aikaisemmin käytetty myös muodoissa tussit eli watussit, missä alkutavu wa- on paikallisen kielen mukainen monikon etuliite. Tutsit joutuivat vuonna 1994 raa’an kansanmurhan kohteeksi Ruandassa. ==Historia== Tutsien esi-isät tulivat tutsien nykyisille asuinalueille 1500-luvulla. Ennen heitä alueella oli elänyt twa-pygmejä, jotka alueelle ennen tutseja tulleet hutut olivat samoin syrjäyttäneet. Tutsien tullessa alueelle he orjuuttivat hutut ja perustivat Ruandan ja Urundin kuningaskunnat. Kuningaskunnat joutuivat 1800-luvun lopulla Saksan alaisuuteen, vaikkakaan niitä ei hallittu kovin tarkasti. Belgia miehitti alueen ensimmäisessä maailmansodassa ja vuonna 1962 molemmat maat, Ruanda ja Burundi itsenäistyivät. Burundissa hallitsi tutsilainen kuningas, kun taas Ruandasta tuli tasavalta jota hallitsivat hutut. Burundissa tapahtui kuningaskunnan päättänyt vallankaappaus vuonna 1966 ja vuonna 1972 alkoi hutujen kapina, jonka johdosta useita tuhansia tapettiin. Tutsit pysyivät kuitenkin maan johdossa. Ruandassa hutujen ja tutsien välillä oli ollut taisteluja jo heti itsenäistymisen jälkeen ja sitä ennenkin. Tilanne johti lopulta Ruandan kansanmurhaan, jossa kuoli lähinnä tutseja.Giles 1997, s. 58-59 ==Kulttuuri== ===Elinkeinot ja yhteiskunta=== Tutsit olivat aikoinaan alueensa ainoita, jotka saattoivat pitää itsellään karjaa. Nykyisin tällaisia etuoikeuksia ei enää ole. Kahvi ja tee ovat tärkeitä viljelyskasveja. Nauta, vuohi ja lammas ovat tärkeimmät karjaeläimet. Tutsien perinteinen ruokavalio koostui paljolti maidosta ja voista. Niiden lisäksi syötiin banaaneja ja papuja. Banaaneista ja hunajasta tehtiin alkoholipitoisia juomia.Giles 1997, s. 60 Tutsit muodostivat pitkään maidensa hallitsevan yläluokan. He muodostivat perinteisesti myös sotilasluokan. Naimisiin mentäessä sulhasen pitää maksaa vaimonsa vanhemmille. Tutsit menevät naimisiin yleensä vain keskenään, mutta joidenkin hutumiesten sallitaan avioitua tutsinaisten kanssa. Avioliitossa syntyneitä lapsia pidetään tutseina. Uskonnoltaan suurin osa tutseista on katolilaisia ja jotkut seuraavat myös luonnonuskontoja.Giles 1997, s. 61 ===Kieli=== Ruandassa hutut, kuten myös tutsit, puhuvat ruandan kieltä, joka kuuluu nigeriläis-kongolaisten kielten bantukielten haaraan. Burundissa sekä tutsit että hutut puhuvat samaan kieliryhmään kuuluvaa kirundin kieltä.Jaakko Anhava: Maailman kielet ja kielikunnat, s. 252, 255, 3. painos Gaudeamus 2005, ISBN 951-662-734-X ==Katso myös== *Haamilainen teoria ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Ruandan etniset ryhmät Luokka:Burundin etniset ryhmät Luokka:Ruandan kansanmurha Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Luettelo Suomen luonnonpuistoista

Suomessa on 19 luonnonpuistoa, jotka kaikki ovat Metsähallituksen hoidossa. Suomen luonnonsuojelulaki määrittää luonnonpuiston yhdeksi tyypiksi Suomen luonnonsuojelualueista. Vuonna 1956 perustettu Jussarön luonnonpuisto liitettiin vuonna 1989 osaksi Tammisaaren saariston kansallispuistoa. Luonnonpuisto Kunta Pinta-ala km² Perustettu Häädetkeitaan luonnonpuisto Parkano ja Karvia 5,60 1958 Karkalin luonnonpuisto Lohja 1 1964 Kevon luonnonpuisto Utsjoki 712 1982 Koivusuon luonnonpuisto Ilomantsi 29,4 1982 Mallan luonnonpuisto Enontekiö 30 1938 Maltion luonnonpuisto Savukoski 147,46 1956 Olvassuon luonnonpuisto Pudasjärvi, Utajärvi ja Puolanka 59,58 1982 Paljakan luonnonpuisto Puolanka ja Hyrynsalmi 28 1956 Pelson luonnonpuisto Siikalatva 18,13 1981 Pisavaaran luonnonpuisto Rovaniemi ja Tervola 50 1938 Runkauksen luonnonpuisto Simo ja Tervola 70,5 1956 Salamanperän luonnonpuisto Kivijärvi 12,7 1956 Sompion luonnonpuisto Sodankylä 179 1956 Sukerijärven luonnonpuisto Kuusamo 33,94 1981 Sinivuoren luonnonpuisto Orivesi 0,62 1956 Ulvinsalon luonnonpuisto Kuhmo 25 1956 Vaskijärven luonnonpuisto Pöytyä ja Mynämäki 15 1956 Vesijaon luonnonpuisto Padasjoki 1,14 1956 Värriön luonnonpuisto Salla ja Savukoski 125 1981 == Aiheesta muualla == *Luonnonpuistoissa tutkitaan luontoa * Luonnonpuistoista
Perry White

Perry White on kuvitteellinen hahmo, joka toimii kuvitteellisen Daily Planet -lehden päätoimittajana Teräsmies-sarjakuvissa. Hahmon ensiesiintyminen oli marraskuussa 1940 Superman-lehden numerossa 7. == Rooli == White toimi pitkään Planetin ulkomaan kirjeenvaihtajana ja kaupunkitoimituksessa ennen nousuaan Metropolisin suurimman sanomalehden johtoon. Hän on saavuttanut journalistiikan professorin arvonimen Metropolisin yliopistosta. White on entinen sikarien ketjupolttaja, mutta hän luopui tavasta sairastuttuaan keuhkosyöpään. Syövästä hän toipui kemoterapian avulla. Whiten mainitaan hänen voittaneen useita arvostettuja Pulitzer-palkintoja. Elokuvassa Teräsmies ja uhka Auringosta Perry White hankkii itselleen osake-enemmistön lehdessään ja palauttaa välillä hänet syrjäyttäneen hemmotellun miljonääritytön ”modernisoiman” lehden tutulle konservatiiviselle linjalleen. == Luonne == Vaikkakin White on luonteeltaan vanhanaikainen ja ankara, on hän myös oikeudenmukainen ja innostava johtaja työntekijöilleen. Hän vastasi muun muassa Lois Lanen ja Clark Kentin palkkaamisesta Daily Planetin henkilökuntaan. White päätyy useasti riitoihin Lois Lanen kanssa; Lane on tunnetusti voimakastahtoinen rämäpää, mutta koska Lois on Daily Planetinparas reportteri, White antaa hänen pitää työnsä. Perry White vihaa sitä, että häntä kutsutaan ”Pomoksi”[chief] (tapa, johon Jimmy Olsen usein syyllistyy). White käyttää usein huudahdusta: ”Kautta keisarin kummituksen” (engl. Great Caesar’s Ghost). == Näyttelijät == * Pierre Watkin (Superman-sarja 1948–1949) * John Hamilton (Adventures of Superman 1952) * Jackie Cooper (Christopher Reeven Teräsmies-elokuvat) * George Dzundza (Teräsmies 1996–1999) * Michael Mckean (Smallville 2003, 2010) * Frank Langella (Superman Returns 2006) * Ray Wise (Superman: Doomsday 2007) * Laurence Fishburne (Man of Steel 2013, Batman v Superman: Dawn of Justice 2016) * Paul Jarrett (Superman & Lois 2021–) * Wendell Pierce (Superman 2025) Hahmo on esiintynyt myös animaatioelokuvissa Superman: Brainiac Attacks, All-Star Superman, Superman: Unbound, The Death of Superman ja Reign of the Supermen. == Lähteet == Luokka:Kuvitteelliset toimittajat Luokka:DC-universumin sivuhenkilöt Luokka:Teräsmies sv:Lista över figurer i Stålmannens universum#Perry White
Luonnonpuisto

Luonnonpuistot ovat tieteellisiin tarkoituksiin perustettuja luonnonsuojelualueita. Luonnonsuojelun ohella ne palvelevat tutkimusta ja opetusta. Luonnonpuistot ovat luonnontilaisia vertailualoja tutkittaessa luonnon omaa muutosta. Luonnonpuistot sijaitsevat valtion mailla ja ne perustetaan lailla tai asetuksella. Luonnonpuistojen suojelumääräykset ovat kansallispuistoja ankarammat. Suurin osa niistä on suljettuja muilta ihmisiltä kuin tutkijoilta. Osassa puistoista on yleisölle avoin retkeilypolku. Polkujen ulkopuolella liikkuminen vaatii erillisen luvan ja se myönnetään vain tieteellisiin tarkoituksiin. Suomen luonnonpuistoja hoitaa Metsähallitus. ==Katso myös== * Luettelo Suomen luonnonpuistoista * Pleistoseenin puisto == Lähteet == *
Azhi Dahaka

Azhi Dahaka on persialaisen mytologian hirviömäinen lohikäärme. Cotterell & Storm 2017, s. 270–271 Sillä kerrottiin olevan kolme päätä, kuusi silmää ja kolme siipiparia. Se on väriltään melkein kokonaan punertava, mutta sen selässä ja pitkissä kauloissa on harmaita kilpimäisiä suojuksia. Ainoa haavoittuva paikka on olennon vatsa, mutta jos sen puhkaisee niin sisältä vyöryy ulos myrkyllisiä skorpioneja, hämähäkkejä ja käärmeitä. Muinaisen persialaisen tarun mukaan Azhi Dahakan loi paha Ahriman-jumala eli Angra Mainyu. Ahrimanin vakaana päämääränä oli tuhota koko maailmankaikkeus, ja Azhi Dahakan avulla hän aikoi murskata vihollisensa. Hän lähetti Azhi Dahakan nielaisemaan auringon, jotta elämä maassa sammuisi. Jumala Ahura Mazdan poika, tulen jumala Atar kävi silloin taisteluun Azhi Dahakaa vastaan ja kamppaili hirviötä vastaan maassa, meressä ja ilmassa. Lopulta Atar saa vangittua lohikäärmeen ja sitoo sen kahleilla Damarand-vuoreen. Uskotaan, että aikojen lopussa Azhi Dahaka pääsee irti kahleistaan ja raivoaa jälleen ympäri maailman. Viimein sankari Keresaspa tappaa hirviön. == Lähteet == *Arthur Cotterell & Rachel Storm: Ultimate encyclopedia of mythology. London. Anness Publishing, 2017. ISBN 9781780191881. === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Taruolennot Luokka:Lohikäärmeet
Luciano Berio

Luciano Berio (24. lokakuuta 1925 – 27. toukokuuta 2003) oli italialainen säveltäjä. Lapsena hän opiskeli pianonsoittoa isänsä ja isoisänsä johdolla, jotka olivat molemmat urkureita. Toisen maailmansodan jälkeen hän muutti Milanoon ja opiskeli oikeustiedettä ja musiikkia. Hän aloitti säveltäjänuransa uusklassistina. Berio matkusti häämatkallaan Yhdysvaltoihin ja tapasi siellä italialaisen Luigi Dallapiccolan, joka tutustutti hänet 12-säveljärjestelmään. Eurooppaan palattuaan Berio tutustui avant-garden kärkinimiin kuten Bruno Maderna, Henri Pousseur ja Karlheinz Stockhausen. Nämä olivat kiinnostuneita elektronisesta musiikista. Berio perusti Madernan kanssa Italian ensimmäisen elektronisen musiikin studion. Berion sävellyksiin kuuluu muun muassa Sinfonia orkesterille ja kahdeksalle lauluäänelle (1968-1969). Hän kuoli Roomassa vuonna 2003. == Lähteet == Luokka:Italialaiset säveltäjät Luokka:Grammy- palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet
Tarasque

Tarasque on Pyhän Martan legendaan liittyvä taruolento. Hirviön kerrotaan riehuneen Rhône-joen vasemmalla rannalla, kunnes Pyhän Martta kesytti sen. ==Legenda== Onachus-merikäärmeen ja Leviatan-merihirviön liitosta syntyi suuri sininen vesilohikäärme, Tarasque. Se terrorisoi eteläisen Rhônen laakson asukkaita kunnes Pyhä Martta tuli apuun. Joissakin kuvauksissa Tarasque oli itse paholainen. Kauan sitten hirmuinen lohikäärme nousi merestä ja ui ylös Rhône-jokea. Se asettui suoseudulle Avignonin eteläpuolelle, ja siitä päivästä lähtien ei mikään eikä kukaan ollut turvassa lohikäärmeen tuliselta hengitykseltä ja sapelihampailta. Se upotti veneitä, tuhosi kaikki sillat ja söi ne, jotka tohtivat koettaa joen ylitystä. Moni urhea mies kaatui yrittäessään kaamean pedon surmaamista. 12. valtavan katapultin heittämät kivet vain kimposivat takaisin hirviön suomuista ja miekat eivät siihen tehonneet. Epätoivoiset kyläläiset suunnittelivat kotiseutunsa jättämistä, kun yllättäen saapui nuori kaunis nainen, joka tunnistettiin heti Pyhäksi Martaksi. Hän oli juuri pelastanut erään pojan hukkumiselta ja oli muutenkin saavuttanut mainetta hyvillä töillään ja ihmeteoillaan. Kyläläiset anelivat pyhimystä pelastamaan heidät hirviöltä, ja Martta suostui auttamaan sillä ehdolla, että kylä kääntyisi kristinuskoon. Hän lähti paljain jaloin suolle vain risti suojanaan ja kesytti Tarasquen kiehtovan kauniilla laulullaan. Hirviö ryömi vedestä lepäämään hänen jalkojensa juureen. Martta sammutti lohikäärmeen tulen vihkivettä pirskottamalla, leikkasi sitten palmikkonsa, sitoi ne hirviön kaulaan ja talutti hirviön kylään. Mutta vaikka peto oli nyt lauhkea kuin lammas, ihmiset kävivät sen kimppuun ja tappoivat sen kivillä ja kepeillä. == Lähteet == Luokka: Taruolennot
Aunuksen kansallinen piiri

Aunuksen kansallinen piiri () on hallintopiiri Karjalan tasavallassa Venäjällä, Laatokan koillisrannalla. Piirissä asuu 29 300 asukasta, josta huomattava osa on livvin- tai suomenkielisiä. Piirin pinta-ala on 3 988 km² ja 90 % pinta-alasta on metsää ja suota. Piiri rajoittuu lännessä Pitkärannan piiriin, pohjoisessa Prääsän kansalliseen piiriin ja idässä Leningradin alueen Lotinapellon piiriin. ==Historiaa== Aunuksen piiri perustettiin vuonna 1927, jolloin siihen yhdistettiin aiemmista volosteista eli kunnista koko Aunuksen kirkonkylä, Nekkula ja Riipuskala, lähes koko Kotkatjärvi ja Kuujärvi sekä pieni osa Vieljärvestä.Vuosikirja 1928, s. III–VI (Yleisiä huomautuksia) Piirin pinta-ala oli alkuvaiheessa 2 780 km², ja siihen kuului 265 kylää ja 1 taajaväkinen yhdyskunta. Vuosikirja 1928, s. 2–3 (Pinta-ala, hallinnollinen jako ja väkiluku piireittäin) Piirissä oli 13 kyläneuvostoa: Tihverin, Saarimäen, Kotkajärven, Nurmoilan, Ulvanan, Alavoisen, Tuksan, Riipuskalan, Aunuksen, Kuittisen, Kuujärven, Mäkriän ja Obžan kyläneuvostot. Piirin keskuksena toimi tuolloinkin Aunus. Neuvostoliiton vuoden 1926 väestönlaskennan mukaan piirissä oli 20 569 asukasta, joista 1 210 oli venäläisiä, 19 063 karjalaisia, 200 suomalaisia ja 96 muita kansallisuuksia. Vuoteen 1933 tultaessa piiriin oli liitetty osa Vitelen piiristä ja Pyhäjärven piiristä. ==Hallinnollinen jako== Piirin hallinnollinen keskus on Aunuksen kaupunki, joka on myös piirin ainoa kaupunki. Piirissä on 9 kuntaa: *Aunuksen kaupunkikunta (Олонецкое городское поселение - Olonetskoje gorodskoje poselenije) *Kotkatjärven maalaiskunta (Коткозерское сельское поселение - Kotkozerskoje selskoje poselenije) *Kotsilan maalaiskunta (Ильинское с.п. - Iljinskoje s.p.) *Koveran maalaiskunta (Коверское с.п. - Koverskoje s.p.) *Kuittisen maalaiskunta (Куйтежское с.п. - Kuitežkoje s.p.) *Kuujärven maalaiskunta (Михайловское с.п. - Mihailovskoje s.p.) *Mäkriän maalaiskunta (Мегрегское с.п. - Megregskoje s.p.) *Tuksan maalaiskunta (Туксинское с.п. - Tuksinskoje s.p.) *Vitelen maalaiskunta (Видлицкое с.п. - Vidlitskoje s.p.) ==Aunuksen piirin kyliä== Piiriin kuuluvat ammoiset Riipuskalan, Nekkulan, Kotkatjärven, Nurmoilan ja Viteleen alueet. Aunus (Anuksenlinnu, Olonets), Alavoinen (Aleksala), Bolšakovo, Gerpelja, Eroila, Tuulos (Tuloksa), Vitele (Vidlitsa), Nurmoila, Kotsila (Iljinski), Kotkatjärvi (Kotkozero), Keskotjärvi (Keskozero), Kinalahti, Kuksumäki (Kukšegory), Ryskala, Pultsoila (Putilitsa), Tuuksa, Kuujärvi (Mihailovskoje), Tuosla (Taškenitsy), Tihverä (Tigvera), Tenhunselkä (Tenguselga) Kuittinen (Kuiteža), Mäkriä eli Nekkula (Megrega), Mäkrätjärvi (Megrozero), Pizi (Obža), Riipuskala (Ripuškalitsy), Haapanan majakka, Niiniselkä, Saarimäki (Sarmjagi), Vahjärvi (Vagvozero), Ulvana (Ulvany), Yllöinen (Verhovje), Kovera, Sedoksa, Novinka, Patolammi. ==Lähteet== * Aunuksen kansallinen kuntapiiri Karjalan tasavallan virallinen palvelin * Olonetski natsionalnyi munitsipalnyi raion Karelija ofitsialnaja * Aunuksen piirin viralliset sivut * ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * *
David Fanshawe

David Fanshawe (15. huhtikuuta 1942 Devon, Englanti – 5. heinäkuuta 2010) oli brittiläinen säveltäjä. Hän asui Wiltshiressa. Teoksissaan Fanshawe yhdisti klassista musiikkia eri kulttuurien kansanmusiikkiin. Hänen sävellyksiinsä kuuluu muun muassa African Sanctus, joka sisältää kuorolaulua sekä afrikkalaista kansanmusiikkia, jota hän äänitti vuosina 1969–1973 matkoillaan Egyptissä, Sudanissa, Ugandassa ja Keniassa. Fanshawe keräsi myös oseanialaista musiikkia ja sävelsi elokuvamusiikkia. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset säveltäjät Luokka:Brittiläiset musiikkitieteilijät Luokka:Etnomusikologit Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet
Bunyip

Bunyip on Australian aboriginaalien mytologiassa esiintyvä taruolento. Sen ulkonäkö kuvaillaan eri tarinoissa erilaiseksi. Yleisesti sitä kuitenkin pidetään sorsaliskoa muistuttavana, vihreänä liskon ja krokotiilin välimuotona, jolla on terävät hampaat ja kaksihaarainen kieli. Australian monista mysteereistä bunyip on turhauttavimpia. Vuosien ajan eläintieteilijät ja kryptozoologit ovat koettaneet jäljittää sitä, mutta suuri eteläinen manner on pinta-alaltaan kaksi kolmasosaa Euroopasta, ja sen harvaan asuttu sisämaa on vieläkin osin huonosti tunnettu. Rohkeat bunyipin etsijät ovat pyytäneet neuvoa alkuasukasheimoilta, mutta neuvot ovat olleet kovin ristiriitaisia. Näyttää siltä, että kukin heimo kuvailee hyvinkin erilaista otusta, ja kaikkiaan bunyip-hahmosta muodostuu kokonainen hirviöiden eläintarha. Victorian osavaltion aboriginaalit, joiden kielestä bunyip-sana on peräisin, kuvailevat vesipetoa, joka onkin tavallisin mielikuva tästä hirviöstä. Sillä sanotaan olevan kuono kuin koiralla ja häntä kuin hevosella, minkä lisäksi sillä on sarvet tai pitkät torahampaat ja musta turkki. Sen sanotaan elävän soilla ja vesistöissä. Sisämaan väki kertoo wanambi-pedosta, joka on kirkasvärinen ja parrakas, monisatametrinen käärme. Se elää vesipaikoilla ja syö ihmisiä. Eteläaustralialainen coorong-heimo kertoo valtavasta karvapeitteisestä olennosta, jolla on pitkä kaula ja linnun nokka. Tämä ihmisen ja eläimen välimuoto munii jalkapallon kokoisia munia. Monet rannikon heimot ja karjankasvattajat puolestaan väittävät, että Pohjois-Australiassa, Queenslandin Outbackin ja Pohjoisterritorion Arnheminmaan alueella, syrjäisten vesistöjen lähellä, elää dinosaurusmainen lisko, jota kutsutaan nimillä Burrunjor tai Arnhem Rex.Syfy.com/destinationtruth: Burrunjor Luettu 15.10.2010 Väriltään oranssin tai harmaan olennon kerrotaan olevan yli seitsemän metriä pitkä ja kävelevän kahdella jalalla, ja sen etujalkoja kuvaillaan hyvin pieniksi. Viimeisin väitetty näköhavainto on vuodelta 1982. Seudulta onkin löydetty tunnistamattoman, isokokoisen eläimen jättämiä kolmivarpaisia jalanjälkiä. Myös alueen vanhoista kalliomaalauksista on löydetty kuvia, joissa esiintyy tyrannosaureja muistuttava eläin. Tosin nämä maalaukset saattavat esittää myös myöhemmin sukupuuttoon kuollutta megalaniaa tai pussihukkaa. Monet pitävät näitä juttuja taikauskona juuri siitä syystä, että heimot eivät pääse väitetystä olennosta yksimielisyyteen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Cryptozoology.com - The Bunyip: Mythical Beast, Modern-day Monster * Unknownexplorers.com - Bunyip Luokka:Taruolennot Luokka:Kryptozoologia Luokka:Australian alkuperäiskansat