EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
J. V. Korjula

Juhana (Juho) Vilho Korjula (8. helmikuuta 1876 Helsinki – 2. lokakuuta 1954 Tampere) oli suomalainen rautatievirkamies ja kirjallisuuden suomentaja.Kirjasampo.fi : J. V. Korjula Korjulan vanhemmat olivat työnjohtaja Johan Korjula ja Lovisa Stenroos. Hän pääsi ylioppilaaksi 1894 Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta ja opiskeli Helsingin yliopistossa vuoteen 1903 saakka. Korjula toimi rautatievirkamiehenä vuodesta 1901 alkaen ja viimeksi hän oli Viialan asemapäällikkönä 1935–1939. Korjula oli naimisissa 1902–1904 Elin Adolfina Puontin (k. 1904) kanssa, vuodesta 1908 Ester Armida Rannanheimon kanssa ja 1931–1948 Elin Maria Hyvärisen (k. 1948) kanssa. == Teoksia == * Lyhyt äänneopillinen tutkimus Vehkalahden murteesta. Helsingin yliopisto, Suomen kielen laitos 1900 (Viite Heldassa) == Suomennoksia == * Maurice Leblanc : Kultainen kolmio : Arsène Lupinin seikkailuja ; suomentanut J. W. K. Kirja, Helsinki 1919 * Albert Zimmermann : Kenen kanssa naimisiin? : nuorille ja nuorten vanhemmille ; saksankielestä suomentanut J. V. Korjula. Karisto 1920 * Bernhard Kellermann : Onnellinen : romaani ; saksankielestä suomentanut J. V. Korjula. Karisto 1920 (alkuteos Der Tor) * Albert Zimmermann : Avio-onni ; saksank. suom. J. V. Korjula. Karisto 1921 * Anders Eje : Georg Kesserin mestarikaappaus : romaani muutamista huijareista, todellisesta prinssistä ja viehättävästä neidistä. Karisto 1922, 2. painos 1940 * Elinor Glyn : Guineveren rakkaus : romaani ; englanninkielestä suom. J. V. Korjula. Karisto 1922 * Georg Merzbach : Kauneuden kirja : lahja naisille ; saksankielestä suom. J. V. Korjula. Karisto 1922 * Övre Richter-Frich : Äärimmäiseltä rajalta : seikkailuromaani. Karisto 1922 (alkuteos Det yderste hav: En roman fra en ukjendt verden) * Ethel M. Dell : Yksi sadasta : romaani ; suom. J. V. K. Karisto 1923 * E. M. Hull : Sheikki : romaani aavikoilta ; 108. englantilaisesta pain. suom. J. V. Korjula. Karisto 1924, 2. painos 1936, 3. painos 1977 (alkuteos The sheik) * P. G. Wodehouse : Neitonen ahdingossa ; 7. painoksesta suom. J. V. Korjula. Karisto 1925, 2. painos 1938, 3. painos 1993 (alkuteos A Damsel in Distress) * Hans Freimark : Katarina Ensimmäinen : historiallinen romaani ; saksankielestä suom. J. V. Korjula. Karisto 1928 * Elinor Glyn : Mies ja tilaisuus : romaani ; englannink. suom. J. V. Korjula. Karisto 1934 (alkuteos The Man and the Moment) == Lähteet == Luokka:Suomentajat Luokka:Vuonna 1876 syntyneet Luokka:Vuonna 1954 kuolleet
Atrani

Atrani on kunta Salernon maakunnassa, Campanian alueella Italiassa, noin 30 km Napolista kaakkoon. Se sijaitsee Sorrenton niemimaalla, Salernonlahden pohjoisrannalla. Kunnassa on noin 800 asukasta, ja sen pinta-ala on 0,12 neliökilometriä. Atrani on osa Amalfin rannikkoa (), joka on Unescon maailmanperintökohde. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Salernon maakunnan kunnat Luokka:Amalfin rannikko
Minori

Minori on kunta Salernon maakunnassa, Campanian alueella Italiassa, noin 30 km Napolista kaakkoon. Se sijaitsee Sorrenton niemimaalla, Salernonlahden pohjoisrannalla. Kunnassa on vajaat 3 000 asukasta, ja sen pinta-ala on 2,66 neliökilometriä. Minori on osa Amalfin rannikkoa (), joka on Unescon maailmanperintökohde. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Salernon maakunnan kunnat Luokka:Amalfin rannikko
Maiori

Maiori on kunta Salernon maakunnassa, Campanian alueella Italiassa, noin 30 km Napolista kaakkoon. Se sijaitsee Sorrenton niemimaalla, Salernonlahden pohjoisrannalla. Kunnassa on runsaat 5 000 asukasta, ja sen pinta-ala on 16,67 neliökilometriä. Maiori on osa Amalfin rannikkoa (), joka on Unescon maailmanperintökohde. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Salernon maakunnan kunnat Luokka:Amalfin rannikko
Etelä-Afrikka kesäolympialaisissa 2000

Etelä-Afrikka osallistui Sydneyn kesäolympialaisiin vuonna 2000 127 urheilijan joukkueella. Maan urheilijat osallistuivat 17 eri lajiin. Sen lipunkantajana avajaisissa toimi juoksija Hezekiel Sepeng. Etelä-Afrikka saavutti kisoissa viisi mitalia, joista kaksi oli hopeisia ja kolme pronssisia. == Mitalistit == === Hopeaa === *Hestrie Cloete - Naisten korkeushyppy *Terence Parkin - Miesten 200 metrin rintauinti === Pronssia === *Llewellyn Herbert - Miesten 400 metrin aitajuoksu *Frantz Kruger - Miesten kiekonheitto *Penny Heins - Naisten 100 metrin rintauinti == Lähteet == Luokka:Etelä-Afrikka olympialaisissa Luokka:Valtiot kesäolympialaisissa 2000
Kannel (ohjelmisto)

Kannel-tietokoneohjelmisto on alun perin Suomessa perustetun Wapit-yhtiön vuonna 1999 alulle panema ja julkaisema vapaan lähdekoodin eli Opensource- ohjelmisto. Tämä tarkoittaa sitä, että sitä saa käyttää kuka vain maksutta, ja siitä saa myös muokata ja julkaista omia versioitaan ilman kenenkään lupaa. Ohjelmistoa ovat vuosien saatossa kehittäneet useat henkilöt. Ohjelmiston avulla pystytään jakamaan internetin sisältöä WAP- ja tekstiviestipohjaisiin matkapuhelimiin. Kehitystyön alussa ei ollut suoraan internetiin kytkettyjä älypuhelimia, vaan niiden ominaisuuksia piti toteuttaa puhelinoperaattorien palvelimilla. Ohjelmiston käyttäjäryhmiä ovat alan tutkimuksen ja opetuksen lisäksi mobiilioperaatorit ja puhelimien sisällön tuottajat. Wapit-yhtiön mentyä konkurssiin kehitystyö siirtyi kokonaan muualle. Ohjelmistoa on paranneltu ja päivitetty myös virallisesti vielä 2010-luvullakin == Lähteet == Luokka:Ohjelmistot
Kardenolidit

Kardenolidit ovat steroidijohdannaisiin kuuluvia orgaanisia yhdisteitä. Ne muodostuvat aglykoniosan useiden kasvien sydänglykosideja ja ovat kasvien sekundäärimetaboliitteja. Kardenolideja tavataan 12 eri kasviheimosta muun muassa oleanterikasveista, kieloista ja sormustinkukista. Kardenolidit ovat eläimille myrkyllisiä, koska ne estävät natrium-kaliumpumpun toimintaa. Ryhmän yhdisteet ovat kasvien puolustusmekanismeja kasvinsyöjiä vastaan. Kardenolidit koostuvat steroidirakenteesta, johon on liittynyt tyydyttymätön viidestä atomista koostuva laktonirengas. Kardenolidien steroidirengas sisältää vaihtelevan määrän hydroksyyliryhmiä ja eräissä tapauksissa myös karbonyyliryhmiä. Rengasrakenne voi myös olla tyydyttymätön. Kardenolidityypistä riippuen myös steroidirakenteen cis- tai trans- konfiguraatio vaihtelee. Merkittäviä kardenolideja ovat muun muassa strofantidiini, ouabageniini, digitoksigeniini, digoksigeniini ja gitoksigeniini. Kasvit muodostavat kardenolideja entsymaattisesti hydroksylaasien ja reduktaasien lähtien steroleista kuten kasvisteroleista ja pregnaaneista. Lisäksi kasveilla on entsyymejä, jotka liittävät sokeriosan kardenolidiosaan, jolloin muodostuu sydänglykosideja. ==Lähteet== Luokka:Steroidit
Transaero Samara

Transaero Samara (; ICAO: TSL) oli venäläinen rahtilentoyhtiö. Vuonna 1993 perustetun yhtiön kotikenttä oli Bezymjankan lentoasema Samarassa. Se lopetti toimintansa vuonna 1999. Nimestään huolimatta Transaero Samara ei ollut tekemisissä Transaero Airlinesin kanssa. == Laivasto == Transaero Samara käytti toimintansa aikana seuraavia viittä lentokonetta. * 1 Antonov An-12B * 1 Antonov An-12BK * 2 Iljušin Il-76TD * 1 Jakovlev Jak-40 == Lähteet == Luokka:Entiset venäläiset lentoyhtiöt Luokka:Rahtilentoyhtiöt
Kallahdenharju

Kallahdenharju on harju Kallahdessa, Helsingin itäosassa. Harju syntyi 12 000 vuotta sitten mannerjäätikön sulamisvesien kasaamana. Se muodostaa kannaksen, joka yhdistää Kallahdenniemen mantereeseen. Harju jatkuu mereen vedenalaisilla hiekkasärkillä ja hiekkapohjana. Vedenalaisen harjun korkeimmat kohdat ovat nyt saaria, kuten Santinen ja Iso Leikosaari. Kallahdenharju kuuluu Kallahdenharjun luonnonsuojelualueeseen, joka rauhoitettiin vuonna 1973. == Luonto == Harjun kilpikaarnamäntymetsä on vasta noin 150-vuotiasta, koska Krimin sodan aikana Vuosaaresta kaadettiin paljon metsää linnoitustarpeisiin. Rannan tuntumassa kasvaa tervaleppää. Vanhoissa puissa on paljon tikkojen hakkaamia koloja, joissa pesii muitakin kolopesijöitä. Harvinaisia kasveja harjulla on muun muassa pohjanvariksenmarja. Kallahdenharju kuuluu Helsingin ainoana valtakunnalliseen harjujensuojeluohjelmaan. Kallahdenharju on suojeltu, ja se kuuluu Natura 2000-alueeseen. == Ulkoilumahdollisuudet == Harjun päällä kulkee Kallvikinniementie, joka johtaa Kallahdenniemen kärjen suositulle uimarannalle. Harjulla on myös luontopolku, joka kulkee rantoja pitkin ja kiertää koko harjun. Tienviertä pitkin kulkee aidalla ajotiestä erotettu pyörätie. Varsinainen kävelytie kulkee luontopolkua pitkin. == Kuvia == Tiedosto:Road to Kallahti nature conservation area in Helsinki (Kallvik).jpg|Kallahdenharjua Tiedosto:Kallahdenranta.jpg|Kallahdenkainalon uimaranta, taustalla Kallahdenharju. Tiedosto:Kallvikinniementie talvella1.jpg|Kallvikinniementietä talvella. Tiedosto:Kallahdenharju2.jpg|Kallahdenharjun luontopolkua. Tiedosto:Portaat kallahdenharjulla2.jpg|Portaat luontopolulla. Tiedosto:Maisema kallahdenharjulta.jpg|Maisema harjulta Ramsinrannan suuntaan. Tiedosto:Kallahdenharju.jpg|Kallahdenharjua Kallahden suunnasta talvella == Lähteet == Luokka:Vuosaari Luokka:Suomen harjut Luokka:Pääkaupunkiseudun luonnonsuojelualueet
Risatauti

Risatauti eli imusolmuketuberkuloosi on tuberkuloosibakteerin aiheuttama krooninen rauhastulehdus. Varsinkin kaulan rauhaset turposivat ja puhkesivat. Risatautiset lapset olivat kalpeita ja laihoja. Nykyisin tautia ei enää esiinny. J. L. Runeberg kärsi lapsuudessaan risataudista, ja se hidasti hänen kehitystään niin, että hän oppi kävelemään vasta 3–4-vuotiaana. == Lähteet == Luokka:Bakteeritaudit
Gunnar Calenius

Gunnar Villehard Calenius (14. marraskuuta 1896 Helsinki – 18. kesäkuuta 1964) oli suomalainen oopperalaulaja ja näyttelijä. ==Elämä ja ura== Gunnar Caleniuksen vanhemmat olivat puutarhuri Johan Calenius ja Olga Cavén. Kansakoulun jälkeen hän työskenteli toimistoalalla ja sai säveltaiteellista yksityisopetusta. Calenius esiintyi Helsingissä Kaivohuoneen Operettiteatterissa 1916 ja Apollo-teatterissa 1920–1921 ja sittemmin kiertueilla. Myöhemmin hänet kiinnitettiin Suomalaiseen Oopperaan, jossa hän oli esiintynyt ensi kerran helmikuussa 1921 kappaleessa Taikahuilu. Caleniuksen aktiivinen kausi Suomalaisessa Oopperassa kesti vuodesta 1926 vuoteen 1957. 1930-luvun taitteessa Calenius levytti kymmenkunta laulua. Hän näytteli muutaman sivuroolin suomalaisissa elokuvissa 1930- ja 1940-luvuilla. ==Rooleja== *Dancairo (Carmen, 1926) *Eunukki (Erämaan laulu, 1945) *Pritschitsch (Iloinen leski, 1948) *Rey (Kerjäläisylioppilas, 1940) *Bordeneau (Kreivitär Dubarry, 1932) *Pali (Mustalaisparooni, 1927) *Eerikki (Nummisuutarit, 1930, 1951) *Silvio (Pajazzo, 1929) *Paris (Romeo ja Julia, 1931) *Majuri Vörös-Bácsi (Ruhtinatar Jadja, 1935) ==Filmografia== *Kajastus (1930) *Kahden tanssin välillä (1930) *Jääkärin morsian (1931) *Tukkipojan morsian (1931) *Runon kuningas ja muuttolintu (1940) *Kirkastuva sävel (1946) ==Lähteet == * === Viitteet === ==Aiheesta muualla== * *Encore.opera.fi (Suomen Kansallisoopperan esitystietokanta) *Fono.fi Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Suomalaiset oopperalaulajat Luokka:Vuonna 1896 syntyneet Luokka:Vuonna 1964 kuolleet
Trans-Charter

Trans-Charter (; IATA: FZ, ICAO: TCH) oli venäläinen lentoyhtiö. Helmikuussa 1994 perustettu yhtiö kuljetti matkustajia ja rahtia tilauslennoilla. Sen kotikenttä oli Vnukovon lentoasema Moskovassa. Se lopetti toimintansa vuonna 1999. == Laivasto == Trans-Charter käytti toimintansa aikana seuraavia 21 lentokonetta. * 2 Antonov An-32A * 4 Antonov An-32B * 2 Antonov An-74-200 * 2 Antonov An-124-100 * 1 Iljušin Il-76MD * 3 Jakovlev Jak-40 * 2 Tupolev Tu-134AK * 4 Tupolev Tu-154M * 1 Tupolev Tu-204C == Lähteet == Luokka:Entiset venäläiset lentoyhtiöt
Keneman piirikunta

Keneman piirikunta () on yksi kolmesta Sierra Leonen Itäisen maakunnan piirikunnasta, aluehallinnon toisen tason alueesta. Se rajoittuu lännessä Pujehunin ja Bon piirikuntiinan, pohjoisessa Tonkoilin ja Konon sekä idässä Kailahunin piirikuntaan. Etelässä naapureina ovat Liberian Grand Cape Mountin ja Lofan piirikunnat. Keneman piirikunnan pinta-ala on 6 053 neliökilometriä. Piirikunnan hallintokeskus on myös maakuntakeskuksena toimiva Keneman kaupunki (200 354 as., 2015). Muista kaupungeista mainittakoon väkilukunsa tai liikenteellisen sijaintinsa puolesta alueellisesti merkittävät Blama, Boajibu, Joru, Panguma, Tongo ja Yomboma. Piirikunnan väkiluku on kehittynyt seuraavasti: 227 428 as. (1963), 266 636 as. (1974), 337 055 as. (1985), 497 948 as. (2004) ja 609 873 asukasta (VL2015). Vuonna 2015 Keneman piirikunnassa asui 8,6 prosenttia Sierra Leonen väestöstä. Väestön suurin etninen ryhmittymä ovat mendet, mutta myös fulbet (fulat), mandingot, konot ja temnet kuuluvat piirikunnan väestökirjoon. Köyhyys on erittäin yleistä (61,6 % väestöstä). Piirikunnan ruokahuolto on puutteellista, ja krooninen aliravitsemus on yleistä (mitattu taso 41,1 %, 2015). Vuonna 2015 raportoitu lapsikuolleisuus oli hälyttävän suuri (22,4 %), mikä oli huomattavasti Sierra Leonen jo erittäin korkeaa maakohtaista arvoa korkeampi. Seudun keskeisiä elinkeinoja ovat kaivostominta (timanttikaivokset), maanviljelys, metsäteollisuus ja tähän liittyvä pienteollisuus. Piirikunnan alueelta tuotetaan muun muassa kaakaota, kahvia, palmuöljyä ja öljypalmun siemeniä, huonekaluja ja puukaiverrustöitä. Vuonna 2011 väestöstä 46,5 prosenttia sai päätoimeentulonsa maataloudesta. Seudun vuosisademäärä on keskimäärin 2001–3000 millimetriä. ==Päällikkökunnat== Keneman piirikunta on jaettu paikallishallintoa varten 17 päällikkökuntaan () tai kaupunkialueeseen, jotka ovat: Päällikkökunta Väkiluku (VL2015) Hallinnollinen keskus Dama Giema Dodo Dodo Gaura Joru Gorama Mende Tungie Kandu Leppiam Gbado Kenema (kaupunki) Kenema Koya Baoma Langurama Ya Baima Lower Bambara Panguma Malegohun Sembehun Niawa Sundumei Nomo Faama Nongowa Kenema Simbaru Boajibu Small Bo Blama Tunkia Gorahun Wando Faala Kuva:Street in Kenema 03.jpg|Katunäkymä Kenemasta. Kuva:Kenema Hospital Sierra Leone Ebola.JPG|Näkymä Kenemasta. Vihreän portin takana on aluesairaalan alue, jossa sijaitsee muun muassa äitiysklinikka. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Sierra Leone: President Koroma Inaugurates Expansion of 47 Newly Constructed and Rehabilitated Health Structures Across 11 Districts Nationwide (6.2.2017) (allafrica.com) *Kenema District Council Chairman unhappy with MEST (21.11.2016) (slconcordtimes.com) *The first Fairtrade cocoa from Sierra Leone (divinechocolate.com) *Rebuilding cocoa farmers’ skills (BBC+Njala University) (bbc.co.uk) Luokka:Sierra Leonen piirikunnat
Joni Jaako

Joni Jaako (s. 24. helmikuuta 1986) on ruotsalainen juoksija. Hän kilpailee keskimatkojen juoksussa ja pikajuoksussa. Jaako edustaa Finspångs AIK:ta. Jaako sijoittui 4 × 400 metrin viestijuoksussa neljänneksi sisäratojen maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2006 Moskovassa. Barcelonan Euroopan- mestaruuskilpailuissa 2010 Jaako ei päässyt jatkoon alkueristä.. Ruotsin- mestaruuden Jaako on voittanut kaksi kertaa. == Henkilökohtaiset ennätykset == === Ulkoradat === Laji Aika Paikka Päivä 200 m 21,81 Söderhamn 14. elokuuta 2005 400 m 47,04 Kaunas 21. heinäkuuta 2005 800 m 1.47,01 Sollentuna 28. kesäkuuta 2011 1 500 m 3.44,79 Tukholma 22. elokuuta 2013 === Sisäradat === Laji Aika Paikka Päivä 400 m 47,71 Sätra 26. helmikuuta 2006 800 m 1.50,08 Tukholma 22. helmikuuta 2011 Lähde == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Ruotsalaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Antero Pärssinen

Juho Antero Pärssinen (s. 12. maaliskuuta 1937 Pyhäjärvi Vpl) on suomalainen upseeri, joka toimi Kainuun prikaatin komentajana. Antero Pärssinen syntyi Toivo Pärssisen ja Aino Inkisen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1960 on Seija Eronen. Pärssinen tuli ylioppilaaksi Lauttakylän yhteiskoulusta 1957 ja valmistui Kadettikoulusta 1960. Sotakorkeakoulun hän suoritti 1971 ja Maanpuolustuskurssin 1986. Pärssinen toimi opetusupseerina Porin prikaatissa vuodesta 1960 ja sitten vuodesta 1962 opetusupseerina ja vuonna 1965 komppanianpäällikkönä 2. Erillisessä autokomppaniassa. Samasta vuodesta alkaen hän oli komppanianpäällikkö Karjalan jääkäripataljoonassa, opetusupseeri Kadettikoulussa Pärssinen oli 1967–1969, toimistoupseeri Helsingin sotilaspiirin esikunnassa 1971–1972 ja toimistoesiupseeri Pääesikunnassa 1972–1978. Oltuaan vielä Pääesikunnan erityistehtävissä Pärssinen siirtyi Hämeen Ratsujääkäripataljoonan komentajaksi 1979. Kadettikoulun apulaisjohtajana hän toimi vuodesta 1981, Kainuun prikaatin komentajana vuodesta 1984 Heikki Koskelon jälkeen ja ennen eroamistaan vakinaisesta palveluksesta 1991 vielä Päällystöopiston johtajana vuodesta 1988. Pärssinen ylennettiin vänrikiksi 1958, luutnantiksi 1961, yliluutnantiksi 1964, kapteeniksi 1967, majuriksi 1972, everstiluutnantiksi 1977 ja everstiksi 1984. Pärssinen oli SUL:in liittovaltuuston jäsen 1981–1982, Suomen hiihtoliiton liittovaltuuston jäsen 1984–1990, Finlandia-hiihdon puheenjohtaja 1995–1999 ja SLU:n hallituksen jäsen 1997–1999. == Saavutukset == === Pesäpalloilijana === * 2 Itä-Länsi-ottelua: 1961, 1963 ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset everstit Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka: Suomalaiset urheiluvaikuttajat Luokka: Vuonna 1937 syntyneet Luokka: Elävät henkilöt
Kommola

Kommola () on entinen kylä Leningradin alueen Lomonosovin piirin Kaprion kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Inkerin ylängöllä yhdeksän kilometriä Kapriosta etelään. Kaprion kihlakunnan Kargalin pogostaan kuulunut kylä mainitaan nimellä Kumolovo Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1500. Ruotsalaisten 1600-luvun alussa laatimassa maakirjassa se esiintyy muodossa Kumaloua. Kantaväestön lisäksi kylässä asui muutamia uudisasukkaita Jääskestä. Pietari I lahjoitti Kommolan lähikylineen arkkiatri Johann Blumentrostille, joka rakennutti sinne kartanon. Myöhemmin se siirtyi baltiansaksalaiselle Gersdorffin suvulle. 1800-luvulla tilalle pystytettiin juhlava päärakennus, jonka suunnittelijana pidetään Vincent Berettiä. Vuonna 1902 kartanon osti sisäasianministeriön kansliapäällikkö Konstantin Veimarn. Peter von Köppenin mukaan vuonna 1848 Kommolan kartanossa asui venäläisten lisäksi 11 vatjalaista ja 16 savakkoa. Vuonna 1862 mainitaan myös Kommolan kylä, jossa oli 17 taloa. Kylässä oli 115 ja kartanossa 29 asukasta. Kartanon yhteydessä toimi viinatehdas. Venäjän vallankumouksen jälkeen Kommolan kartanossa toimi maatalouskommuuni. Nykyään siitä on jäljellä päärakennuksen rauniot, muutamia sivurakennuksia ja puiston jäänteet. Vuonna 1986 lakkautettu Kommolan kylä kuuluu nykyään Lommahan yhteyteen. Kaprion kunnan yleiskaavassa suunnitellaan kylän perustamista uudelleen. Lähistöllä sijaitsee harrastuskäytössä oleva epävirallinen Kommolan lentokenttä. ==Lähteet== Luokka:Inkerin kylät Luokka:Lomonosovin piiri
Joint Expeditionary Force

Joint Expeditionary Force (JEF) on Yhdistyneen kuningaskunnan johtama kymmenen maan kansainvälinen kriisinhallintaan keskittynyt nopean toiminnan joukko. Yhdistynyt kuningaskunta aloitti joukkojen perustamisen vuonna 2012. Joukkoihin kuuluu sen lisäksi Tanska, Ruotsi, Suomi, Islanti, Viro, Latvia, Liettua, Norja ja Alankomaat. Joint Expeditionary Force on tarvittaessa koottava joukko, eikä sillä ole pysyvää yksikköä. Millään maista ei ole veto- oikeutta jota käyttämällä pystyisi estämään joukkojen toimintaa, vaan maat ilmoittavat mihin ne osallistuvat. Joukkoja koskeva yhteisymmärryspöytäkirja allekirjoitettiin kesäkuussa 2018, jonka jälkeen joukkojen käyttäminen on ollut mahdollista. Helmikuussa 2017 Suomen puolustusministeri Jussi Niinistö kertoi Suomen olevan liittymässä joukkoihin mahdollisesti yhdessä Ruotsin kanssa. Suomi liittyi JEF-joukkoihin kesäkuun lopussa 2017. JEF:n tavoitteena on kehittää sotilaallisia valmiuksia, ennaltaehkäistä kriisejä ja tehdä tarvittaessa yhteistyötä kriisitilanteissa. Sen pääasiallista toiminta-aluetta on Pohjois-Eurooppa ja Itämeren alue. Yhteistyöllä voidaan tukea esimerkiksi YK:n, Naton tai Euroopan unionin operaatiota. ==JEF-valtioiden asevoimat== * Alankomaiden asevoimat * Tanskan puolustusvoimat * Viron puolustusvoimat * Suomen puolustusvoimat * Islannin rannikkovartiosto * Latvian asevoimat * Liettuan puolustusvoimat * Norjan puolustusvoimat * Ruotsin puolustusvoimat * Yhdistyneen kuningaskunnan asevoimat == Lähteet == Luokka:Sotilasyksiköt Luokka:Suomen puolustuspolitiikka Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan politiikka
Juri Šardakov

Juri Leonidovitš Šardakov (, s. 14. maaliskuuta 1990 Serov, Sverdlovskin alue Neuvostoliitto) on venäläinen puolustajana pelaava jääpalloilija, joka edustaa Habarovskin SKA-Neftjanikia. ==Saavutukset== Seurajoukkueissa * 4 Venäjän mestaruushopeaa 2007, 2008, 2010 ja 2013 Zorkin riveissä, * 2 Venäjän mestaruuspronssia 2011 ja 2012 Zorkin riveissä, * 3 Jääpallon Champions Cup voittoa: 2010, 2011 ja 2012 Zorkin riveissä, * Jääpallon maailmancup voitto: 2012 Zorkin riveissä. Maajoukkueessa * 2 maailmanmestaruutta vuosina 2013 ja 2016 * Nuorten maailmanmestari 2006 ja 2007. ==Lähteet== * Šardakov Bandysidan-tietokannassa * Šardakov rusbandy.ru-tietokannassa * Šardakov Zorkin sivuilla Luokka:Venäläiset jääpalloilijat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Viimeinen isku

Viimeinen isku (The Set-Up) on Robert Wisen ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1949. Nyrkkeilyaiheisen film noirin on käsikirjoittanut Art Cohn, ja se pohjautuu runoilija Joseph Moncure Marchin vuonna 1928 julkaisemaan runoelmaan. Elokuvan pääosia näyttelevät Robert Ryan, Audrey Totter, George Tobias, Alan Baxter ja Wallace Ford. Elokuvassa uraansa päättävä nyrkkeilijä (Ryan) nousee vielä kerran kehään, muttei tiedä että mafia on maksanut hänen managerilleen ottelun häviämisestä. 72-minuuttisen, ottelua edeltäviin tapahtumiin ja itse otteluun keskittyvän elokuvan tapahtumat kulkevat ”reaaliajassa” ilman ajallisia siirtymiä. The New York Timesin kriitikot valitsivat Viimeisen iskun vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat Luokka:Vuoden 1949 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Robert Wisen ohjaamat elokuvat Luokka:Nyrkkeilyelokuvat Luokka:Film noir -elokuvat
Alexander Zitouni

Alexander Zitouni (s. 2. maaliskuuta 1992 San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat) on amerikkalais-ruotsalainen jääpalloilija. Hän muutti jo lapsuudessaan Ruotsiin, jolloin hän muutti äitinsä kanssa Härnösandiin. Jääpallossa hän on edustanut Ruotsin nuorten ikäkausimaajoukkueissa ja vuodesta 2017 Yhdysvaltain maajoukkuetta. Zitouni on pelannut Ruotsin Elitserieniä IFK Vänersborgin riveissä. Jääpalloa Zitouni on pelannut nuoruudestaan asti, juniorina Härnösands AIK:ssa. Pääosan jääpallourastaan hän on pelannut IFK Vänersborgin Elitserien-joukkueessa.Härnösandkille i USA:s VM- lag, Yippie Härnösand: 31.1.2017 Zitouni pelasi vuosina 2007-2015 Ruotsin U15-, U17-, U19- ja U23-jääpallomaajoukkueissa. Amerikkalaiset halusivat saada Zitounin joukkueeseensa jo aiemmin, koska hänellä syntymäpaikkansa perusteella oli mahdollisuus saada Yhdysvaltain kansalaisuus, mutta vasta vuoden 2017 kisoihin hän valitsi Yhdysvaltain joukkueen.Bandyspelare från Härnösand har bytt landslag, Sverigesradio, P4 Västernorrland, 31.1.2017 Ensimmäisen maalinsa Yhdysvalloille Zitouni teki sijoitusottelussa Kazakstania vastaan. ==Lähteet== * Bandysidan - Alexander Zitouni === Viitteet === Luokka:Yhdysvaltalaiset jääpalloilijat Luokka:Ruotsalaiset jääpalloilijat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Venäläinen poliittinen neuvottelukunta

Venäläinen poliittinen neuvottelukunta (, ) oli vuonna 1919 Pariisissa toiminut venäläisten valkoisten emigranttien perustama elin, joka pyrki toimimaan Venäjän sisällissodan valkoisten hallitusten yhteisenä edustajana suhteessa ulkovaltoihin. Neuvottelukunnan perusti Vasili Maklakov, jonka Venäjän väliaikainen hallitus oli syksyllä 1917 nimittänyt viimeiseksi Pariisin-lähettilääkseen. Neuvottelukunnan muut johtavat jäsenet olivat entinen keisarikunnan aikainen ulkoministeri Sergei Sazonov, entinen väliaikaisen hallituksen pääministeri Georgi Lvov, valkoisten Arkangeliin perustaman ”Pohjois-Venäjän hallituksen” johtaja Nikolai Tšaikovski ja poliittinen aktivisti Boris Savinkov. Sazonov oli ryhmän johtava hahmo. Neuvottelukunta perustettiin eri tietojen mukaan joko vuoden 1918 lopulla tai tammikuussa 1919. Se edusti virallisesti kaikkia Venäjän valkoisia hallituksia ja piti yhteyttä muun muassa kenraali Anton Denikiniin Etelä-Venäjällä ja amiraali Aleksandr Koltšakiin Siperiassa, mutta toimi kuitenkin itsenäisesti.Tuomo Polvinen: Venäjän vallankumous ja Suomi 1917–1920 II: toukokuu 1918–joulukuu 1920, s. 98–100. WSOY, Porvoo–Helsinki 1971.Daniel Harold: Russian Exiles in Britain, 1918–1926: The Politics and Culture of Russia Abroad, s. 25–26 Northumbrian ymopisto 2015. Viitattu 5.2.2017. Venäläisen poliittisen neuvottelukunnan päätavoitteena oli päästä edustamaan Venäjää Pariisin rauhankonferenssissa, mihin ympärysvallat eivät kuitenkaan sitä huolineet. Venäläinen poliittinen neuvottelukunta pyrki yhteistyöhön myös Suomen hallituksen kanssa, mutta kieltäytyi tunnustamasta Suomen itsenäisyyttä, koska sen mukaan vain perustuslakia säätävä kansalliskokous sai päättää valtakunnan jakamisesta. Lokakuussa 1919 neuvottelukunta taipui suosittamaan Suomen itsenäisyyden tunnustamista, jotta Suomi saataisiin tukemaan kenraali Nikolai Judenitšin hyökkäystä Pietariin, mutta valkoisten ”korkeimmaksi johtajaksi” julistettu amiraali Koltšak pysyi taipumattomana.Polvinen 1971, s. 134–138, 145–147, 153–154, 174, 289–292, 304. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Русское политическое совещание Hrono.ru Luokka:Venäjän sisällissota
R. S. Halonen

Reino Sakari (R. S.) Halonen (14. toukokuuta 1915 Sortavala – 2. heinäkuuta 1975 Aitoo) oli suomalainen tekniikan tohtori ja Teknillisen korkeakoulun ensimmäinen fotogrammetrian ja kaukokartoituksen professori. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Sortavalan lyseosta 1935 ja aloitti samana vuonna opiskelun TKK:n maanmittausosastossa. Hän valmistui diplomi-insinööriksi 1941 ja väitteli tohtoriksi 1951. Muistokirjoitus Maanmittausinsinööriliiton 100-vuotisjulkaisussa Fotogrammetriaan hän sai kosketuksen opiskeluaikanaan työskennellessään harjoittelijana Puolustusvoimien topografikunnassa. Diplomi- insinööriksi valmistuttuaan hän työskenteli Puolustusvoimien pääesikunnan topografian laitoksen toimistoinsinöörinä sekä sivutoimisena fotogrammetrian ja maanmittausopin assistenttina Teknillisessä korkeakoulussa. Hän kehitti menetelmiä ilmakuvauksen hyödyntämiseksi maastokartoitusta tehtäessä. Hänen asiantuntemustaan käytettiin sodan aikana, ja menetelmät otettiin yleiseen käyttöön sodan jälkeen, kun Suomen peruskartoitus aloitettiin 1949. http://www.maanmittauslaitos.fi/aineistot-palvelut/verkkopalvelut/lisatietoa- palvelusta Vuosina 1947–1949 hän oli professori Bertil Hallertin tutkimusassistenttina Kuninkaallisessa teknillisessä korkeakoulussa Tukholmassa. Suomeen palattuaan hän toimi ensin lehtorina ja vuodesta 1956 dosenttina Teknillisessä korkeakoulussa. Vuonna 1960 Teknilliseen korkeakouluun perustettiin fotogrammetrian professorin virka, jonka ensimmäiseksi haltijaksi hänet nimitettiin. Hän hoiti tätä virkaa kuolemaansa saakka. Hän oli Teknillisen korkeakoulun maanmittausosaston johtajana kahteen otteeseen 1961–1968 ja 1973–1974. Vuosina 1970–1973 hän oli Teknillisen korkeakoulun vararehtori. Hänen useimmat julkaisunsa ovat fotogrammetrian alalta. Hän kirjoitti myös paljon opiskelija- ja koulutuspolitiikasta. Hän oli The Photogrammetric Journal of Finland -julkaisun päätoimittaja 1968–1975. Hän sai useita kunnia- ja ansiomerkkejä, muun muassa Suomen Leijonan ritarikunnan komentajamerkin. Hänellä oli myös paljon luottamustehtäviä ja kunniajäsenyyksiä alan järjestöissä. Hänet muun muassa kutsuttiin Suomen fotogrammetrian ja kaukokartoituksen seuran kunniajäseneksi seuran täyttäessä 40 vuotta 1971.http://www.fksry.fi/25 Sotilasarvoltaan hän oli insinöörikapteeni. Hän kuoli äkilliseen sairauskohtaukseen 60-vuotiaana kesämökillään Luopioisten Aitoossa. ==Lähteet== Luokka:Teknillisen korkeakoulun professorit Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 1975 kuolleet
Scala (Italia)

Scala on kunta Salernon maakunnassa, Campanian alueella Italiassa, noin 30 km Napolista kaakkoon. Se sijaitsee Sorrenton niemimaalla, Salernonlahden pohjoisrannalla. Kunnassa on noin 1 500 asukasta, ja sen pinta-ala on 13,86 neliökilometriä. Scala on osa Amalfin rannikkoa (), joka on Unescon maailmanperintökohde. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Salernon maakunnan kunnat Luokka:Amalfin rannikko
Cetara

Cetara on kunta Salernon maakunnassa, Campanian alueella Italiassa, noin 30 km Napolista kaakkoon. Se sijaitsee Sorrenton niemimaalla, Salernonlahden pohjoisrannalla. Kunnassa on noin 2 000 asukasta, ja sen pinta-ala on 4,97 neliökilometriä. Cetara on osa Amalfin rannikkoa (), joka on Unescon maailmanperintökohde. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Salernon maakunnan kunnat Luokka:Amalfin rannikko
Vietri sul Mare

Vietri sul Mare on kunta Salernon maakunnassa, Campanian alueella Italiassa, noin 5 km Salernosta länteen. Se sijaitsee Sorrenton niemimaalla, Salernonlahden koilliskulmassa. Kunnassa on noin 8 000 asukasta, ja sen pinta- ala on 9,52 neliökilometriä. Vietri sul Mare on osa Amalfin rannikkoa (), joka on Unescon maailmanperintökohde. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Salernon maakunnan kunnat Luokka:Amalfin rannikko
Positano

Positano on kunta Salernon maakunnassa, Campanian alueella Italiassa, noin 10 kilometriä Sorrentosta itään. Se sijaitsee Sorrenton niemimaalla, Salernonlahden pohjoisrannalla. Kunnassa on noin 4 000 asukasta, ja sen pinta- ala on 8,65 neliökilometriä. Positano on osa Amalfin rannikkoa (), joka on Unescon maailmanperintökohde. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Salernon maakunnan kunnat Luokka:Amalfin rannikko
Transeuropean Airlines

Transeuropean Airlines (; IATA: UE, ICAO: TEP, kutsukoodi: TRANSEURLINE) oli venäläinen lentoyhtiö. Vuonna 1996 perustettu yhtiö lensi tilauslentoja ulkomaille vuokraten aluksi kalustonsa muilta yhtiöiltä tarpeen mukaan. Vuonna 1999 laivastoon kuului neljä Il-86:aa ja yksi Tu-154M. Yhtiöllä oli aikomuksena ostaa kaksi Il-96-300:aa, mutta sen sijaan se päätyi ostamaan uuden Tu-204-100:n ja tilasi toisen. Sitä ei kuitenkaan ehditty toimittaa, sillä yhtiö lopetti toimintansa kesäkuussa 2000. == Laivasto == Transeuropean Airlines käytti toimintansa aikana seuraavia yhdeksää lentokonetta. * 5 Iljušin Il-86 * 3 Tupolev Tu-154M * 1 Tupolev Tu-204-100 (1 tilaus) == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Entiset venäläiset lentoyhtiöt
Kemotrofi

Kemotrofit ovat eliöitä, jotka saavat energiansa hapetusreaktiossa ympäristönsä elektronien luovuttajilta. Nämä molekyylit voivat olla orgaanisia (kemo-organotrofit) tai epäorgaanisia (kemolitotrofit). Kemotrofin päämäärä on erilainen kuin fototrofin, joka hyödyntää auringon energiaa. Kemotrofit voivat olla joko autotrofeja tai heterotrofeja. Kemotrofeja löytyy yleensä merten pohjista, missä auringon valo ei tavoita niitä, koska ne eivät ole riippuvaisia auringon valosta. Meren pohjalla on usein vedenalaisia tulivuoria, jotka korvaavat auringon lämmön. == Historia == Alun perin termi tarkoitti erilaista merkitystä, se otettiin nykyiseen käytäntöön Lwoffin ja yhteistyökumppaneiden toimesta (1946). == Kemoautotrofi == Kemoautotrofit (tai kemotrofinen autotrofi) (kreikan kemo = kemiallinen, auto = itse, trofia = ravinto), sen lisäksi, että saavat energiaa kemiallisista reaktioista, synteyttävät kaikki tarvittavat orgaaniset yhdisteet hiilidioksidista. Kemoautotrofit käyttävät epäorgaanisia energian lähteitä, kuten rikkivetyä, elementillistä rikkiä, rautaioneja sekä myös molekyylimuotoista vetyä ja ammoniakkia. Suurin osa niistä on bakteereja ja arkeoneja, jotka elävät elinkelpoisissa ympäristöissä, kuten syvän meren venttiileissä ja ovat ensisijaisia tuottajia sellaisissa ekosysteemeissä. Kemoautotrofit kuuluvat yleensä muutamaan ryhmään: metanogeenit, halofiilit, rikin hapettajat ja pelkistäjät, typen hyödyntäjät anaerobisen ammoniumtypen hapettajat ja korkeassa lämpötilassa ja happamassa ympäristössä viihtyvät eliöt. Esimerkiksi yksi näistä yksisoluisista eliöistä on Sulfobodus. Kemolitotrofien lisääntyminen voi olla erittäin nopeaa, kuten Thiomicrospira crunogena, jonka tuplaantumisaika on noin tunti. Termin kemosynteesi otti vuonna 1897 käyttöön saksalainen kasvitieteilijä Wilhelm Pfeffer. Hän tarkoitti termillä energian tuottamista epäorgaanisia aineita hapettamalla, yhdistettynä autotrofeihin - joita nykyisin kutsutaan nimellä kemolitoautotrofi. Myöhemmin termiin ovat sisältyneet myös kemo-organotrofit, jolloin kemosynteesi voidaan nähdä synonyyminä kemoautotrofille. == Kemoheterotrofi == Kemoheterotrofit (tai kemotrofiset heterotrofit) (kreikan kemo = kemiallinen, hetero = toinen, trofia = ravinto) eivät voi muuntaa hiiltä muodostamaan niiden omia orgaanisia yhdisteitä. Kemoheterotrofit voivat olla kemolitoheterotrofeja, jotka hyödyntävät epäorgaanisia energian lähteitä, kuten rikkiä, tai kemo- organoheterotrofeja, jotka hyödyntävät orgaanisia energian lähteitä, kuten hiilihydraatteja, rasvoja ja proteiineja. Luokka:Biologia Luokka:Ekologia
Pertti Vuolento

Pertti Matti Juhani Vuolento (s. 16. maaliskuuta 1939 Enso) on suomalainen upseeri, joka toimi Kainuun prikaatin komentajana ja Taistelukoulun viimeisenä johtajana. Vuolento syntyi everstiluutnantti Eero Vuolennon ja Esteri Vesan perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1962 on Raili Wilkki. Vuolento tuli ylioppilaaksi Helsingin II lyseosta 1958 ja valmistui Kadettikoulusta 1961. Sotakorkeakoulun hän suoritti 1973 ja Maanpuolustuskurssin 1987. Vuolento toimi opetusupseerina ja komppanianpäällikkönä Uudenmaan jääkäripataljoonassa 1961–1966, opetusupseerina Kadettikoulussa 1966–1971, taktiikan opettajana Taistelukoulussa 1973–1978 ja toimistopäällikkönä Itä-Uudenmaan sotilaspiirin esikunnassa 1978–1980. Pataljoonan komentaja ja esikuntapäällikkö Karjalan prikaatissa Vuolento oli 1980–1982 ja osastopäällikkö Pääesikunnassa ensin 1982–1988 ja toiseen otteeseen 1990–1992. Kainuun prikaatia Vuolento komensi vuodesta 1988 vuoteen 1990 Antero Pärssisen jälkeen. Taistelulukoulun johtajana hän toimi 1992 ja sitten Maanpuolustuskorkeakoulussa vuodesta 1993 vuoteen 1994, jolloin hän erosi vakinaisesta palveluksesta. Vuolento ylennettiin vänrikiksi 1959, luutnantiksi 1962, yliluutnantiksi 1965, kapteeniksi 1968, majuriksi 1973, everstiluutnantiksi 1980 ja everstiksi 1988. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset everstit Luokka: Vuonna 1939 syntyneet Luokka: Elävät henkilöt
Toyota C-HR

Toyota C-HR on Toyotan vuodesta 2016 lähtien valmistama crossover-tyyppinen henkilöautomalli, joka esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2016. Mallin muotoilu perustuu Pariisin autonäyttelyssä 2014 näytteillä olleeseen konseptiautoon. Nimi C-HR tulee sanoista Coupé High-Rider. Kiinassa mallia myydään nimellä Toyota Izoa. Vuoden 2017 Euro NCAP -kolaritestistä C-HR sai tulokseksi täydet viisi tähteä. Moottorivalikoimassa on neljä bensiinimoottoria: turboahdettu 1,2-litrainen (116 hv), 1,5-litrainen, 1,8-litrainen hybridi (122 hv) ja 2,0-litrainen. 1,5-litraista myydään vain Indonesiassa, 2,0-litraista puolestaan Yhdysvalloissa. 1,2-litraisen yhteyteen on saatavana neliveto. Syksyllä 2019 malli sai muun muassa LED-ajovalot ja -takavalot sekä uuden tietoviihdejärjestelmän. Puskurin etuhelma oli nyt korinvärinen. Uutena moottorivaihtoehtona tuli 2,0-litrainen hybridi, jossa bensiinimoottorin ja sähkömoottorin suurin yhteisteho on 184 hevosvoimaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == C-HR Luokka:J-segmentin autot Luokka:2010-luvun autot Luokka:2020-luvun autot
Tolidiini

Tolidiini viittaa kahteen saman aineen isomeeriin: *m-Tolidiini *o-Tolidiini
Tretyakovo Airlines

Tretyakovo Airlines (koko nimeltään Tretyakovo Air Transport Company, ; ICAO: TKO) oli venäläinen lentoyhtiö. Vuonna 1997 perustetun yhtiön solmukohdat olivat Moskovan Domodedovon ja Tretjakovon lentoasemat. Se kuljetti matkustajia ja rahtia tilauslennoilla. Tretyakovo Airlinesin toimilupa peruttiin 30. tammikuuta 2003 edellisen vuoden lopulla sattuneen onnettomuuden vuoksi. == Laivasto == Tretyakovo Airlines käytti toimintansa aikana seuraavia 11 lentokonetta ja helikopteria. * 1 Iljušin Il-18D * 1 Iljušin Il-18Gr * 1 Iljušin Il-18V * 3 Iljušin Il-62M * 1 Iljušin Il-62MK * 1 Mil Mi-8TV * 1 Tupolev Tu-134A-3 * 2 Tupolev Tu-134AK == Onnettomuudet == * 23. lokakuuta 2002: siirtolennolla Moskovasta Biškekiin olleen Iljušin Il-62M:n painopiste oli niin kaukana takana, että yritettäessä laskeutumista miehistö ei saanut laskettua koneen nokkaa maahan. Kone ajautui sivuun kiitotieltä, törmäsi esteeseen ja syttyi tuleen. Kaikki yhdeksän miehistön jäsentä selvisivät onnettomuudesta, mutta kone tuhoutui. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Entiset venäläiset lentoyhtiöt
Klooripropaanihappo

Klooripropaanihappo viittaa kahteen saman aineen isomeeriin: *2-klooripropaanihappo *3-klooripropaanihappo
Filet-O-Fish

Filet-O-Fish on McDonald's-ravintoloissa saatavilla oleva kalahampurilainen. Suomessa sitä oli tarjolla aiemmin mutta ei enää. Filet-O-Fishiin kuuluu hampurilaissämpylän välissä paneroitu kalapihvi, tartarkastiketta ja cheddar- juustoa. Pihvissä käytetty kala on alaskanseitiä ja/tai hokia maasta riippuen: Isossa-Britanniassa pihvissä on molempia, Uudessa-Seelannissa hokia ja USA:ssa alaskanseitiä. Hampurilaisen lanseerasi McDonald'sin franchising-omistaja Lou Groen Cincinnatissa, Ohiossa vuonna 1962. Groen havaitsi hampurilaisten myynnin laskevan perjantaisin alueella, jossa oli paljon katolilaisia. Goen oli itsekin katolilainen eikä syönyt siksi lihaa perjantaisin. McDonald'sin omistaja Ray Kroc ehdotti lihattomaksi vaihtoehdoksi Hula Burgeria, jossa oli pihvin sijaan grillattu ananassiivu. Groen uskoi kalahampurilaisen myyvän paremmin ja sopi Krocin kanssa kilpailusta, jonka voittaja saisi jäädä myyntiin. Pitkänäperjantaina (20. huhtikuuta) 1962 Filet-O-Fish -hampurilaisia myytiin 350, kun taas Hula Burgeria vain kuusi. McDonald's otti hampurilaisen osaksi koko maan menua vuonna 1965. ==Lähteet== Luokka:McDonald’sin tuotteet Luokka:Hampurilaiset Luokka:Kalaruoat
Anisidiini

Anisidiini voi viitata johonkin seuraavista orgaanisista yhdisteistä: *m-anisidiini eli 3-metoksianiliini *o-anisidiini eli 2-metoksianiliini *p-anisidiini eli 4-metoksianiliini
Karl Hisinger

Karl Hising, aateloituna vuodesta 1784 Hisinger (20. marraskuuta 1738 Fagervik – 10. syyskuuta 1805 Vaasa) oli suomalainen Vaasan hovioikeuden varapresidentti. Luettu 5.2.2017. Hisingerin vanhemmat olivat Fagervikin ruukinpatruuna, Kalmarin rykmentin kapteeni Johan Vilhelm Hising (k. 1751) ja Maria Kristina Licin. Hidingerin isä osti veljensä Mikael Hisingin kanssa Billnäsin ruukin vuonna 1723. Karl Hisinger pääsi ylioppilaaksi Turussa 1754 ja oli auskultanttina Turun hovioikeudessa ja Svean hovioikeudessa. Hisinger oli Turun hovioikeudessa ylimääräisenä kanslistina vuodesta 1757 ja hän sai hovisihteerin arvonimen 1758. Hänestä tuli Turun hovioikeuden varanotaari 1759, kanslisti 1765, notaari 1770, kanneviskaali 1773 ja asessori 1775. Vuonna 1775 Hisingeristä tuli Vaasan hovioikeuden asessori ja hovioikeudenneuvos vuonna 1778. Hän toimi Ruotsin korkeimman oikeuden jäsenenä 1793–1796 ja oli Vaasan hovioikeuden varapresidentti vuodesta 1802 alkaen. Hisinger aateloitiin 1784 adoption kautta. Karl Hisinger oli naimisissa 1767–1769 Anna Magdalena Bremerin (k. 1769) kanssa. Heidän poikansa oli senaattori, todellinen valtioneuvos ja Kymin laamannikunnan laamanni Jacob Wilhelm Hisinger. Karl Hisingerin veli oli hovimajoitusmestari Erik Vilhelm Hising (1722–1788). ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Suomalaiset tuomarit Luokka:Vuonna 1738 syntyneet Luokka:Vuonna 1805 kuolleet
Nääjärvi (kuivatettu järvi)

Nääjärvi on kuivatettu järvi Pirkanmaalla Lempäälän Lastusissa, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Myllyojan valuma- alueeseen. Nääjärven vedenpintaa on laskettu ennen 1920-lukua ja lopullisesti se saatiin kokonaisuudessaa peltoviljelyyn 1950-luvulla ja sen jälkeen. == Historiaa == Nääjärvi on toinen Lempäälän Lastusten kylän suurista kuivatetuista järvistä. Vuonna 1855--1856 julkaistuissa Kalmbergin kartastossa Nääjärven rantojen ympäristössä oli paljon raivattuja niittyjä ja niiden pohjoispuolella peltomaatakin. Nääjärven ja Tervajärven välissä sijaitsi Suojalan talo ja Nääjärven pohjoispuolella oli torppa. Kun tullaan 1900-luvulle, tiedetään, että järven omistava Lastusten kartano vuokrasi sitä ja Tervajärveä seudun asukkaille vesiheinän niittämistä varten. Talolliset hankkivat näin karjalle lisärehua järven kaislikosta. Sitä niitettiin vedessä seisoen ja heinä kerättiin veneillä talteen ja varastoitiin rannoille aumoiksi talvea varten. Järven laskemista yritettiin jo 1900-alkupuolella, koska Tampereen taloudellisessa kartassa järveä ei enää näy. Osa järvenpohjan maaperästä jäi niin kosteaksi, ettei sitä voitu viljellä. Nääjärvi ja viereistä Tervajärveä yritettiin uudelleen kuivattaa samanaikaisesti jatkosodan jälkeen. Kuivattamisen motiivi oli tarjota Sakkolan karjalaisten asuttamiseksi maata seuduilla, joissa kaikki viljelyyn kelpaava maa oli jo raivattu. Sotien jälkeen Nääjärveen laskevat ojat ohjattiin järveä kiertävään uomaan, joka ohitti järven sen länsipuolelta. Vedet johdettiin Tervajärveä sen länsipuolella kiertävään ojaan. Nääjärven pohjalle kaivettiin keräilyoja, jonka vedet johdettiin alueen lounaiskulmaan, missä ne pumpattiin sähkökäyttöisillä vesipumpuilla aluetta kiertävään ojaan. Pumppun tehoksi on mainittu 15 000 litraa minutissa. Kuivatettu peltoalue lohkottiin kolmeksi tiloiksi, jotka kaksi perhettä ottivat vastaan. Järven pohja oli mutapohjaa, jonka viljeleminen oli erilaista kuin savimaiden viljely. Maiden pohja upotti aluksi, mutta se on vuosikymmeninä tiivistynyt ja järven pohja on painunut alkuperäisestä korkeudestaan yli metrin alemmaksi. Viljelymaan kunnossapito vaatii veden jatkuvaa poispumppaamista ja ojia joudutaan välillä kunnostamaan sortumien ja liettymisen varalta. Yhdessä sähkölaskun kanssa ne nostavat alueen käyttökuluja. == Lähteet == Luokka:Vanajaveden–Pyhäjärven alueen kuivatetut järvet Luokka:Lempäälän luonto
Aleksandr Peršin

Aleksandr Aleksejevitš Peršin (, 5. maaliskuuta 1953 – 10. maaliskuuta 2019) oli venäläinen jääpalloilija. Hän oli kotoisin Krasnojarskin alueelta, mutta hän muutti asepalveluksen takia Habarovskiin vuonna 1972 ja liittyi paikallisen SKAn riveihin, missä hän pelasi kaikkiaan 18 kautta. Hän oli Neuvostoliiton maajoukkueessa mukana voittamassa kahta maailmanmestaruutta. Neuvostoliiton taloudellisten olojen heiketessä 1980-luvun lopulla urheilijoita siirtyi Länsi-Eurooppaan. Niinpä Peršin siirtyi Suomeen ja pelasi kaudesta 1990 alkaen Porin Narukerän joukkueessa vuoteen 1997 asti. Ansioistaan Narukerässä hänet on valittu seuran jääpalloritareihin. Peršinin nuorempi veli Juri Peršin oli myös huippujääpalloilija ja pelasi samaan aikaan Suomessa Narukerän joukkueessa. ==Saavutukset== Seurajoukkueissa * 3 Neuvostoliiton mestaruushopeaa: 1982, 1986 ja 1989 SKA-Habarovskin riveissä, * 5 Neuvostoliiton mestaruuspronssia: 1979, 1981, 1984 , 1985 ja 1988 SKA- Habarovskin riveissä, Maajoukkueessa * 2 maailmanmestaruutta: 1977 ja 1979, * 2 MM-hopeaa: 1981 ja 1983 == Lähteet == Luokka:Neuvostoliittolaiset jääpalloilijat Luokka:Venäläiset jääpalloilijat Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Aleksandrian kuvernementti

Aleksandrian kuvernementti () on yksi Egyptin kuvernementeista. Alueen pinta- ala on 2 300,0 km² ja väkiluku 4 812 186 (2015). Kuvernementin hallinnollinen keskus on Aleksandria. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Egyptin kuvernementit
Rauno Velling

Rauno Matti Velling (5. helmikuuta 1937 Kirvu – 12. joulukuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen kustannustoimittaja, kirjallinen johtaja, tiedotuspäällikkö ja suomentaja.Kuka kukin on 1978 (Projet Runeberg)Martti Turtola : Erityisavustaja Rauno Velling, Helsingin Sanomat Kuolleet 19.12.1998 Vellingin vanhemmat olivat maanviljeljä Yrjö Velling ja Elvi Maire Mirjami Menna. Hän pääsi ylioppilaaksi 1955 ja valmistui filosofian kandidaatksi 1960. Velling toimi sanomalehti Uuden Suomen kirjallisuusarvostelijana ja kulttuuritoimittajana 1960–1964, Werner Söderström Oy:n kustannusvirkailijana 1964–1965 sekä K. J. Gummerus Oy:n kirjallisena johtajana 1965–1966. Tämän jälkeen Velling oli WSOY:n käännöskirjaosaston päällikkönä vuodesta 1966 alkaen. Viimeksi hän toimi Helsingin yliopiston tiedotuspäällikkönä 1985–1996 ja yliopiston johdon erityisavustajana 1996–1998. Helsingin yliopiston opettaja- ja virkamiesluettelo 1918-2000 : Keskushallinto 1970-1995 Velling oli Helsingin yliopiston kotimaisen kirjallisuuden assistenttina 1964-1965, Kirjallisuudentutkijain seuran sihteerinä ja rahastonhoitajana 1962–1965 sekä Vantaan kirjoittajain puheenjohtajana 1973–1974. Rauno Velling oli naimisissa vuodesta 1960 humanististen tieteiden kandidaatti Sirpa Tellervo Honka-Vasaran kanssa. == Teoksia == * Marko Tapiosta ja hänen tyylistään : opinnäytetyö. Suomen kielen laitos, Helsingin yliopisto 1960 (Viite Heldassa) * Neitoperho Pernajan vesillä : novelli, ilmestynyt teoksessa Murha Suvikunnassa. WSOY 1984 Kirjasampo.fi : Rauno Velling == Suomennoksia == * Desmond Bagley : Suomalainen nuorallatanssi ; suom. Simo Mäenpää ja Rauno Velling. WSOY 1973, 5. painos 1984 (alkuteos The tightrope men) * Otto Nordenskiöld : Alikartano - Frugård ; toim. ja kuvatekstit Martti Blåfield ; suom. Rauno Velling ja Martti Blåfield. Mäntsälän kunta, Mäntsälä 1984 * Rakkaudesta yliopistoon ; toimittaneet Veli-Matti Autio ym. ; suomennokset Rauno Velling ; toimitussihteeri Jukka Kyhäräinen ; kuvitus Paula Kankaanpää. Yliopistopaino, Helsinki 1990 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kustannustoimittajat Luokka:Suomalaiset tiedottajat Luokka:Suomentajat Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Vuonna 1998 kuolleet
Läntisen alueen maaseutu

Läntisen alueen maaseutupiirikunta () on toinen Sierra Leonen Läntisen alueen piirikunnasta, aluehallinnon toisen tason alueesta. Piirikunta rajoittuu etelässä ja lännessä Atlantin valtamereen, luoteessa pääkaupunki Freetowniin (eli Läntisen alueen kaupunkipiirikuntaan), idässä Port Lokon piirikuntaan ja kaakossa Moyamban piirikuntaan. Välittömästi pääkaupunki Freetownin kaupunkirakenteen eteläpuolella jatkuvan Läntisen alueen maaseutupiirikunnan väkiluku on kasvanut voimakkaasti vuoden 1974 väestönlaskennan jälkeen: 67 106 as. (1963), 40 065 as. (1974), 84 467 as. (1985), 174 249 as. (2004) ja 442 951 asukasta (VL2015). Vuonna 2015 Läntisen alueen maaseutupiirikunnassa asui 6,3 prosenttia Sierra Leonen väestöstä. Nimestään huolimatta suuri osa piirikunnan väestöstä asuu nyttemmin (VL2015) kaupungeissa tai kaupunkimaisissa taajamissa. Piirikunnan hallintokeskus on Waterloon kaupunki (34 079 as., VL2004). Muista kaupungeista mainittakoon Benguema, Hastings, Leicester, Newton, Regent, Tombo ja York. Piirikunnassa sijaitsee lähinnä kotimaan lentoihin käytetty asfalttipäällysteinen Hastingsin lentoasema, jonka kiitotie on kuitenkin verraten lyhyt. Piirikunnan 544 neliökilometrin pinta- alasta suuren osan (pinta-ala lähteestä riippuen 176,88 tai 183,37 km2) kattaa vuonna 2013 perustettu Läntisen alueen niemimaan kansallispuisto. Kansallispuisto - joka sijoittuu maalle nimensä antaneen Leijonavuoriston alueelle - on nimetty Sierra Leonen aielistaan mahdollisena tulevina maailmanperintökohteena. Kansallispuistossa toimii vangittujen apinoiden kotouttamiseen keskittynyt suojelualue. Piirikuntaan kuuluu myös matkailukohteena markkinoitu Banana Islands -saariryhmä viitisen kilometriä mantereen lounaispuolella. ==Äänestysalueet== Piirikunta voidaan jakaa paikallishallinnossa neljään äänestysalueeseen (), jotka ovat: Äänestysalue Väkiluku (VL2015) Hallinnollinen keskus Koya Rural Newton? Mountain Rural Leicester? Waterloo Rural Waterloo York Rural York? Kuva:The Number 2 , Sierra Leone.jpg|Joki numero 2 (River #2) Läntisen alueen maaseutupiirikunnan Atlantinpuoleisella rannikolla. Kuva:West African Chimpanzee.jpg| Tacugaman simpanssien suojelutila on osa Läntisen alueen niemimaan kansallispuistoa. Kuva:Banana Islands (Sierra Leone).jpg| Banana Islands -saariryhmä mantereen rannalta nähtynä. Saariryhmä sijaitsee lähimmillään vajaa 5 kilometriä Läntisen alueen niemimaan lounaispuolella ja on osa Läntisen alueen maaseutupiirikuntaa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Sierra Leone: President Koroma Turns Sod for the Construction of 3 Ultra-Modern Hospitals (3.11.2016) (allafrica.com) Luokka:Sierra Leonen piirikunnat
Al-Gharbiyyan kuvernementti

Al-Gharbiyyan kuvernementti () on yksi Egyptin kuvernementeista. Alueen pinta- ala on 1 942,34 km² ja väkiluku 4 751 865 (2015). Kuvernementin hallinnollinen keskus on Tanta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Egyptin kuvernementit