EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Józef Czapski

Józef Czapski (1896 Praha, Böömi – 1993 Maisons-Laffitte, Ranska) oli puolalainen taidemaalari, kriitikko, kirjailija ja sotilas. Czapski joutui jo heti toisen maailmansodan alussa neuvostoliittolaiselle sotavankileirille. Vapauduttuaan hän sai tehtäväkseen tutkia NKVD:n pidättämien puolalaisten upseerien kohtaloa. Sittemmin paljastui, että heidät oli teloitettu. Hän julkaisi tutkimuksistaan kirjan Na nieludzkiej ziemi (1949, engl. In an Inhuman Land). Hän päätyi Ranskaan, jossa hän toimi emigranttiyhteisössä perusti yhdessä Jerzy Giedroycin ja Gustaw Herling-Grudzińskin kanssa kirjallisen instituutin Instytut Literacki. Hän toimi kuukausilehti Kulturan poliittisena kommentoijana ja julkaisi esseitä ja katkelmia päiväkirjastaan. Sodan päätyttyä hän oli aktiivinen sekä taidemaalarina että kirjoittajana. Hänen taiteellinen tuotantonsa on epätasaista, ja se on melko tuntematonta, sillä työt ovat hajallaan. Hänen vankileirillä pitämänsä Proust-luennot on julkaistu kirjana Proust contre la déchéance ja käännetty englanniksi (Lost time: lectures on Proust in a Soviet prison camp, 2018). Luennoilla hän osoitti vankitovereilleen, että menneisyys on yhä läsnä, ja loi tulevaisuudentoivoa.Lost Time, New York Review of Books, viitattu 17.8.2020 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Puolalaiset taidemaalarit Luokka:Puolalaiset kirjailijat Luokka:Kriitikot Luokka:Vuonna 1896 syntyneet Luokka:Vuonna 1993 kuolleet
Wilma Neruda

Wilma Neruda (1838–1911Neruda, Vilhelmina (Wilma), Nordisk familjebok osa 19, palsta 793 ) oli tšekkiläinen viulisti. Muutettuaan Lontooseen 1869 hän esiintyi siellä säännöllisesti. Nerudan ensimmäinen puoliso oli Ludvig Norman (1864–1869). Normanin kuoltua hän avioitui 1888 Charles Hallén kanssa.Neruda, Wilma, Tietosanakirja osa 6, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1913 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Tšekkiläiset viulistit Luokka:Vuonna 1838 syntyneet Luokka:Vuonna 1911 kuolleet
Leninski prospektin metroasema (Moskovan metro)

Leninski prospekt () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 13. lokakuuta 1962. == Lähteet == Luokka:Moskovan metroasemat
Viktor Alexander af Forselles

Viktor Alexander af Forselles (, kirjailijanimeltään Firsov, Фирсов; 1857 Pietari – 1913 Pietari) oli Venäjän armeijassa palvellut suomalaistaustainen upseeri sekä venäläinen kirjailija ja kääntäjä. Forsellesin vanhemmat olivat kenraali ja senaattori Edvard Gustaf af Forselles ja Dünaburgissa syntynyt Olga von Brandt. Hän kavalsi nuorena kornettina ulaanirykmenttinsä kassan ja sai kolmen vuoden karkotustuomion Siperiaan. Forselles värväytyi vuonna 1883 aliupseeriksi Turkestanin tarkka-ampujapataljoonaan Taškentissa. Ansaittuaan upseerinarvonsa takaisin hän palasi Pietariin vuonna 1892. Forselles kirjoitti venäjänkielisiä romaaneja ja näytelmiä salanimellä Firsov. Hän laati Ivan Merderin kanssa historiallisen tutkimuksen hevosista Venäjällä. Forselles toimi myös skandinaavisen ja suomalaisen kaunokirjallisuuden venäjäntäjänä. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset upseerit Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1857 syntyneet Luokka:Vuonna 1913 kuolleet
Pieni pala jumalaa

Pieni pala Jumalaa on vuonna 1999 esitetty neliosainen draamasarja, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Peter Lindholm. Sarjan on tuottanut Yleisradio ja sitä esitettiin Yle TV1:n Kotikatsomossa. Sarjan pääroolia näyttelee Marjaana Maijala. Sarja on palkittu kahdella Venla-palkinnolla sekä Koura-palkinnolla vuonna 2000. Sarja on myös julkaistu kokonaisuudessaan DVD:llä. Sarja seuraa itä- Helsingissä pappisuraansa aloittavaa Lilliä (Marjaana Maijala), joka kohtaa työssään vanhanaikaisia kollegoita, sukupuoleen perustuvaa syrjintää, työpaikkakiusaamista sekä muun muassa alkoholi- ja huumeongelmista kärsiviä asiakkaita. Sarjan tunnusmusiikki on Mauri Suménin säveltämä. == Palkintoja== * Venla-palkinto 1999: Paras naisnäyttelijä * Venla-palkinto 1999: Paras draamasarja * Koura-palkinto 1999: Paras fiktiosarja == Lähteet == Luokka:1990-luvun suomalaiset draamasarjat Luokka:Yle TV1:n televisio-ohjelmat
Profsojuznajan metroasema

Profsojuznaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 13. lokakuuta 1962. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Moskovan metroasemat
Novyje Tšerjomuškin metroasema

Novyje Tšerjomuški () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 13. lokakuuta 1962. == Lähteet == Luokka:Moskovan metroasemat
Oktjabrskajan metroasema (Kalužsko-Rižskaja)

Oktjabrskaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 13. lokakuuta 1962. == Lähteet == Luokka:Moskovan metroasemat
Sliki & Hamuelos

Sliki & Hamuelos on suomalainen rap-duo, joka esittää musiikkia suomen kielellä. Duon jäsenet ovat Jan ”Sliki” Vikman ja Samuel ”Hamuelos” Torttila. == Diskografia == === Albumit === * Memento (2018) * MOJO (2020) === Singlet === * Ikkunat huurus (2017) * Koko painol (2017) * All Inclusive (2017) * Sielu (2018) * Liika On Liikaa (2019) * Loukku (2019) * Myrkky (mukana Turisti, 2019) == Lähteet == * Sliki & Hamuelos vieraana YleX. 18.03.2019. Viitattu 17.08.2020. Luokka:Suomalaiset duot Luokka:Suomalaiset hip hop -yhtyeet
Rusko-ohjassieppo

Rusko-ohjassieppo (Anthipes solitaris) on sieppoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Kaakkois-Aasiasta. ==Koko ja ulkonäkö== Rusko-ohjassieppo on pienikokoinen lintu ja voi kasvaa 12-13 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Rusko-ohjassiepon päälaki ja selkä ovat väriltään oliivinruskeat. Otsa ja silmäkulmajuova ovat punaruskeat. Lajin kurkku on valkoinen ja sitä reunustaa katkonainen musta juova. Linnun rinta on ruskea ja vatsa vaalea. ==Levinneisyys ja elinympäristö== Rusko-ohjassieppoa tavataan Thaimaasta, Vietnamista, Malesiasta ja Sumatran saarelta. Lajin elinympäristöä ovat ainavihannant vuoristojen bambumetsät. Se rakentaa pesänsä maahan tai törmään ja munii kahdesta kolmeen munaa. Pesimäkausi kestää helmikuulta heinäkuulle. == Lähteet == Luokka:Siepot
Prospekt Vernadskogon metroasema (Sokolnitšeskaja)

Prospekt Vernadskogo () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 30. joulukuuta 1963. == Lähteet == Luokka:Moskovan metroasemat
Jugo-Zapadnajan metroasema

Jugo-Zapadnaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 30. joulukuuta 1963. == Lähteet == Luokka:Moskovan metroasemat
Voikovskajan metroasema

Voikovskaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 31. joulukuuta 1964. Asema on nimetty Puolassa vuonna 1927 murhatun neuvostoliittolaisen diplomaatin Pjotr Voikovin mukaan. Voikov oli osallisena Venäjän entisen tsaariperheen murhaan vuonna 1918, minkä vuoksi muun muassa venäläiset ihmisoikeusaktivistit, Romanovin suku ja Venäjän ortodoksinen kirkko ovat pitkään vaatineet aseman nimen muuttamista. Moskovassa vuonna 2015 pidetyssä paikallisessa verkkoäänestyksessä 53 % kannatti kuitenkin nimen säilyttämistä.Lilya Palveleva & Robert Coalson: Muscovites Step Up Effort To Rename Metro Station Honoring Tsar's Killer Radio Free Europe 20.11.2015. Viitattu 31.8.2024. == Lähteet == Luokka:Moskovan metroasemat
Marija Blagoveštšenskaja

Marija Pavlovna Blagoveštšenskaja (, 23. kesäkuuta 1863 Orenburg – vuoden 1953 jälkeen) oli venäläinen suomalaisen ja skandinaavisen kaunokirjallisuuden kääntäjä. Marija Blagoveštšenskaja syntyi Orenburgin Nepljujevin kadettikoulun opettajan Pavel Aršaulovin perheeseen. Vuonna 1872 perhe muutti Helsinkiin, jossa Aršaulov sai paikan Aleksanterin kimnaasin rehtorina. Marija vietti nuoruutensa Suomessa, jossa hän opiskeli skandinaavisia kieliä ja suomea. Vuonna 1884 hän meni naimisiin venäjän kielen ja kirjallisuuden opettajan Vladimir Blagoveštšenskin kanssa. Blagoveštšenskaja kirjoitti 1880-luvulta lähtien pieniä kertomuksia ja teki käännöksiä ruotsista. 1900-luvun alussa hän toimi kirjallisuuslehtien avustajana, toisinaan salanimellä A. I. Valborg. Blagoveštšenskaja oli myös kirjeenvaihdossa ruotsalaisten, norjalaisten, tanskalaisten ja suomalaisten kirjailijoiden kanssa. Vuonna 1906 perhe muutti Pihkovasta Pietariin, jossa Blagoveštšenskaja tutustui Venäjän pääkaupungin kirjallisuuselämään ja suomalaiseen siirtokuntaan. Samana vuonna ilmestyi hänen ensimmäinen käännöksensä suomesta, Helmi Setälän Surun lapsi. Vuonna 1907 ilmestyi Topeliuksen Välskärin kertomuksia, vuonna 1908 Arvid Järnefeltin Maaemon lapsia ja vuonna 1910 Minna Canthin kertomus Lapsenpiika. 1910-luvulla Blagoveštšenskaja venäjänsi myös Juhani Ahon, Johannes Linnankosken ja Bertel Gripenbergin kertomuksia. Hänen käännöksensä muodostivat huomattavan osan Maksim Gorkin toimittamasta suomalaisen kirjallisuuden antologiasta vuonna 1917. Ruotsalaisista kirjailijoista Blagoveštšenskajan suosikki oli Selma Lagerlöf, jonka kaksitoistaosaiset kootut teokset ilmestyivät venäjäksi vuosina 1909–1911. Parhaiten hänet tunnetaan norjalaisen Knut Hamsunin teosten venäjäntäjänä. Blagoveštšenskaja vieraili Norjassa vuonna 1909 ja julkaisi seuraavana vuonna laatimansa Hamsunin elämäkerran. Hän käänsi myös tanskalaisia kirjailijoita ja osallistui Henrik Pontoppidanin venäjänkielisten koottujen teosten valmisteluun. Blagoveštšenskajan myöhemmistä elämänvaiheista ei ole tarkkaa tietoa. Vuonna 1920 hänet mainitaan Tukholmassa käyneen Neuvosto-Venäjän kauppavaltuuskunnan tulkkina. Kerrotaan, että Blagoveštšenskaja koulutti skandinaavisten kielten kääntäjiä vielä toisen maailmansodan jälkeen lähes yhdeksänkymmenen vuoden ikäisenä. ==Lähteet== Luokka:Venäläiset kääntäjät Luokka:Vuonna 1863 syntyneet Luokka:1900-luvulla kuolleet
Vodnyi stadionin metroasema

Vodnyi stadion () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 31. joulukuuta 1964. == Lähteet == Luokka:Moskovan metroasemat
Retšnoi vokzalin metroasema

Retšnoi vokzal () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 31. joulukuuta 1964. == Lähteet == Luokka:Moskovan metroasemat
Nikke

Nikke on Suomessa käytetty miehen etunimi. Se on kansanomainen muoto Nikolauksesta sekä sen muunnelmista Niilosta ja Nikolaista.Lempiäinen 2004, s. 422.Vilkuna 2007, s. 166, 168. Digi- ja väestötietoviraston mukaan Nikke on vuoteen 2020 mennessä ollut Suomessa virallisena etunimenä 343 miehellä. Nimi ei ole mukana almanakassa, mutta koirien ja kissojen nimipäiväkalentereissa Nikkejen nimipäivä on 6. joulukuuta. ==Tunnettuja Nikkejä== *Nikke Isomöttönen, musiikkipedagogi, kuoronjohtaja ja kapellimestari *Vladimir ”Nikke” Nikamo, kitaristi ja balalaikan soittaja *Nikke Pärmi (alk. Nikolai Pärmini), jääkärieverstiluutnantti ja suojeluskuntaupseeri Nikke taiteilijanimenä: * Nikke Ankara (oik. Niiles Hiirola), rap-artisti * Nikke T (oik. Niko Toiskallio), rap-artisti ==Kuvitteellisia Nikkejä== * Nikke Knatterton (), sarjakuva- ja animaatiohahmo * Pikku Nikke (), päähenkilö Nikke-lastenkirjoissa ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Etunimien taivutus: Nikke (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu) Luokka:Etunimet
Lars Fykerud

Lars Fykerud (5. huhtikuuta 1860 Sauherad – 19. elokuuta 1902 Skien) oli norjalainen hardangerviulua soittanut pelimanni.Lars Fykerud Norsk biografisk leksikon Fykerud syntyi musikaaliseen perheeseen, jossa isä Gamle-Hans oli pelimanni ja äiti Torbjørg soitti sjøfløyteä. Poika aloitti hardangerviulun soiton varhain kotoa sekä muilta Sauheradin ja Bøn muusikoilta saatujen esimerkkien pohjalta. Myöhemmin hän alkoi soittaa tinniläisen Knut Dalen perinteen mukaisesti. Hän voitti Bøn ensimmäisen musiikkikilpailun (kappleik) vuonna 1888. Vuonna 1890 Fykerud lähti Yhdysvaltoihin, jossa jatkoi Norjassa aloittamaansa esiintymistä. Hän kuitenkin joutui maassa pahoinpitelyn sekä ryöstön uhriksi ja palasi vuonna 1900 Norjaan heikentyneessä terveydentilassa. Fykerud uudisti hardangerviulunsoiton perinteitä muun muassa soittoasennon osalta ja soitti instrumenttiaan viulun jousella. Hän oli Vossin Sjur Helgelandin tavoin edelläkävijä konsertti- ja tanssimusiikin esittämisessä hardangerviululla. Hän omaksui valssin, reinlenderin, polkan ja masurkan tutustuttuaan kaupunkien tanssimusiikkikulttuuriin. Konserttisoitto asetti eri vaatimuksia kuin tanssisalit; konserttikappaleiden musiikilliset aiheet olivat suurimuotoisempia ja kappaleissa erkaannuttiin välillä tanssirytmeistä. Kappaleita nimettiin kansanperinteiden ja -uskomusten pohjalta. Ohjelmallisemmat tonestykket jäivät vähemmälle suosiolle. Fykerud meni naimisiin Anne Tveitanin (s. 1851) kanssa. Hänellä oli monia oppilaita, joiden välityksellä hänen musiikillinen perintönsä kulkeutui eteenpäin. == Lähteet == Luokka:Norjalaiset viulistit Luokka:Kansanmuusikot Luokka:Vuonna 1860 syntyneet Luokka:Vuonna 1902 kuolleet
Kåge Jehrlander

Karl-Gustaf Adolf "Kåge" Jehrlander (6. marraskuuta 1921 Söderhamn – 20. toukokuuta 2013) oli ruotsalainen oopperalaulaja, äänialaltaan tenori.Kåge Jehrlander 1921-2013 Kungliga Teaterns SolisterKåge Jehrlander Svensk Filmdatabas Jehrlander teki debyyttinsä vuonna 1958 Passaussa Kustaa III:n roolissa Naamiohuveissa. Vuosina 1962–1977 hän oli kiinnitettynä Ruotsin kuninkaalliseen oopperaan, jossa teki ensiesiintymisensä Don Ottavion roolissa Don Giovannissa. Jehrlanderin muihin rooleihin kuuluivat muiden muassa Loge (Reininkulta), Herttua (Rigoletto), Tamino ja Monostatos (Taikahuilu) sekä Hoffmann (Hoffmannin kertomukset). Vuonna 1964 Jehrlander esiintyi Columbelin roolissa Lars Johan Werlen oopperan Drömmen om Thérèse kantaesityksessä. Hän teki vierailevia esiintymisiä Ranskassa ja Sveitsissä. Hän teki esiintymisen myös vuoden 1953 elokuvassa Dumbom. Jehrlander esiintyi solistina vielä vuodenvaihteessa 2012–2013. Hän kuoli toukokuussa 2013 asuttuaan jonkin aikaa Karlshamnissa. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset oopperalaulajat Luokka:Tenorit Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Šabolovskajan metroasema

Šabolovskaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 6. marraskuuta 1980. == Lähteet == Luokka:Moskovan metroasemat
Roger Eno

Roger Eugene Eno (s. 1959 Woodbridge, Englanti) tunnetaan ensisijaisesti ambient-säveltäjänä. Eno aloitti baritonitorviopinnot 12-vuotiaana ja musiikkiopinnot 16-vuotiaana Colchester Institutessa. Ensimmäisen levytyksensä hän teki vuonna 1983 veljensä Brian Enon ja kanadalaisen tuottajan ja muusikon Daniel Lanoisin kanssa Lanoisin Grant Avenue Studiossa Kanadassa tehdyllä albumilla Apollo. Hänen ensimmäinen sooloalbuminsa Voices julkaistiin vuonna 1985. Vaikka Enoa pidetään pääasiassa pianistina, hän on myös multi- instrumentalisti ja laulaja. Hän on työskennellyt veljensä lisäksi myös useiden muiden taiteilijoiden kanssa. Menestynein yhteistyö lienee Kate St Johnin kanssa tehty yhteisalbumi The Familiar. Eno esiintyy julkisesti satunnaisesti ja säveltää ääniraitoja elokuviin. Hänen musiikkiaan on käytetty useissa elokuvissa, mukaan lukien Dyyni, 9 ½ viikkoa ja Sidottu. Hänen kappaleitaan on käytetty muun muassa Nissanin ja Japan Railwaysin mainoksissa. == Diskografia == * Apollo (Brian Enon ja Daniel Lanoisin kanssa) (Virgin) - 1983 * Voices (EG Records, Virgin) - 1985 * Between Tides (All Saints Records) - 1988 * Music for Films III (Opal Records) - 1988 * Islands (Laraajin kanssa) (Voiceprint Records, La Cooka Ratcha) - 1989 * In a Room (Harmonia Ensemblen kanssa) - 1993 * The Familiar (Kate St Johnin kanssa) (All Saints Records) - 1993 * Automatic (osana Channel Light Vesseliä) (All Saints Records) - 1994 * Harmonia meets Zappa (yhdessä Harmonia Ensemblen kanssa) (Materiali Sonori) - 1994 * Lost in Translation (All Saints Records) - 1995 * The Night Garden (Voiceprint Records, La Cooka Ratcha) - 1995 * Swimming (All Saints Records) - 1996 * Excellent Spirits (osana Channel Light Vesseliä) (All Saints Records) - 1996 * The Music of Neglected English Composers (Voiceprint Records, Resurgence) - 1997 * The Flatlands (All Saints Records) - 1998 * Damage (Lol Hammondin kanssa ) (All Saints Records) - 1999 * The Appointed Hour (Peter Hammillin kanssa) (FIE! Records) - 1999 * Classical Music for Those with No Memory (Garosin, Pulitin, Odorin kanssa) - 2000 * The Long Walk (Voiceprint Records, La Cooka Ratcha) - 2000 * Getting Warmer (Burning Shed Records) - 2002 * 18 Keyboard Studies By Hans Friedrich Micheelsen (Opal Records) - 2002 * Fragile (musiikki) (Burning Shed Records) - 2005 * At Lincoln Cathedral: Roger Eno (Live) - 2005 * Transparencies (Plumblinen kanssa) - 2006 * Anatomy (Burning Shed Records) - 2008 * Flood (Burning Shed Records) - 2008 * Lux (Warp) - 2012 * Endless City / Concrete Garden (Plumblinen kanssa) - 2013 * Rattle That Lock (David Gilmour) - Columbia Records - 2015 * This Floating World (Recital Records) - 2017 * Dust of Stars (Painted World Music) - 2018 * Mixing Colours (Brian Enon kanssa) - (Deutsche Grammophon) - 2020 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen nettisivu * Burning Shed Records Luokka:Ambient-artistit Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1959 syntyneet
Ura oja (Võhandu)

Ura oja tai Üra oja on Virossa Võrumaalla Rõugen- ja Võrun kunnissa virtaava 28 kilometriä pitkä joki, joka laskee Vagula järveen. Koska Võhandu jõgi virtaa järven läpi, voidaan Ura oja tulkita myös Võhandun valuma-alueen sivujoeksi. == Joen kulku == Joki alkaa Kõvvõrjärvestä , joka sijaitsee Tsiamäen kylässä Haanjan kunnassa. Matkaa Haanjan taajamaan on 1,5 kilometriä. Järven ympäristö sijaitsee Haanjan ylängön pohjoisrinteillä, joita joki alkaa laskea alas. Alkuosuus on suoraksi kaivettu suo-oja, jonka varteen laskee etelästä tuleva Kurgjärven laskuoja. Koska maasto on kumpuilevaa, kiertää joki mäet mutkitellen. Ensimmäinen jyrkkä pudotus tulee Pedäjämäen pohjoispuolella. Kuudan kylässä joki virtaa Kuuda järven läpi. Sikamäen jälkeen jokeen yhtyy idästä Kaarataustan kylästä alkava lyhyt oja. Oja alittaa Rõugeen menevän tien, kun se sitten saapuu Püssän kylään. Tsutsussa se alittaa Verijärven kautta kulkevan Rõugeen vievän toisen tien. Joki on pudonnut alkuosuudellaan jo 75 metriä. Joki virtaa niittyjen ja soiden kautta ja sen uomaan on padottu pieniä lampia. Samalla sen kulku kääntyy kohti luodetta. Monet lammista ovat kartoissa nimettömiä, mutta suurin lampi on Liinamäe lump, jossa on suuri saarikin. Kun joki saapuu Nooskan ja Lompkan kylien peltoaukealle, se virtaa melkein kohti itää. Vana-Nursin kylän kohdalla se kuitenkin kääntyy kohti pohjoista ja alittaa Võrusta alkavan Latviaan johtavan maantien. Virvesillapalun metsässä joki kääntyy lähes itään päin ja alkaa meanderoida voimakkaasti. Samalla se kaartaa kohti koillista ja siihen yhtyy Reedo oja. Ura ojan kaartuminen jatkuu ja lopulta joki virtaa luoteeseen päin. Se ohittaa läheltä Kublitsan umpijärven ja Juba järven, jonka laskuoja yhtyy jokeen lännestä. Samaan paikkaan yhtyy kaakosta virtaava Tsiaoja. Pian Valga–Petseri- rautatien alittamisen jälkeen joki laskee Vagula järveen sen kaakkoisrannassa . == Valuma-alue == Joen valuma-alueen pinta-ala on 52,5 neliökilometriä. Sillä on vain muutama merkittävä sivuoja ja sen muut sivuojat ovat lyhyitä. Kurgjärve oja toisaalta lyhyt, mutta se on myös Kurgjärven laskuoja. Järven kautta laskee myös Väikjärv. Valuma-alueella on varsinkin ylängöllä paljon padottuja lampia, joista otetaan talousvettä. == Lähteet == * Luokka:Haanjan ylänkö Luokka:Viron joet
Piece by Piece (Kelly Clarksonin albumi)

Piece by Piece on yhdysvaltalaisen laulajan, Kelly Clarksonin seitsemäs studioalbumi. Albumi julkaistiin 27. helmikuuta 2015. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Vuoden 2015 albumit
Leopardi (täsmennyssivu)

Leopardi tarkoittaa muun muassa seuraavia: * leopardi, eläin * Leopardi – runoilijan elämä, elokuva vuodelta 2014, aiheena Giacomo Leopardi ==Sukunimi== ;Giacomo Leopardin sukulaisia * Giacomo Leopardi (1798–1837), italialainen kirjailija * Adelaide Antici Leopardi (1778–1857), Giacomon äiti * Monaldo Leopardi (1776–1847), italialainen filosofi ja kirjailija, Giacomon isä * Paolina Leopardi (1800–1869), Giacomon sisar ;Muita Leopardeja: * Alessandro Leopardi (k. 1522 tai 1523), italialainen taiteilija * Chauncey Leopardi (s. 1981), yhdysvaltalainen näyttelijä * Giacomo Leopardi (politician) (s. 1928), italialainen poliitikko * Marcello Leopardi (1750 ca.–1795), italialainen taidemaalari * Orlando Leopardi (1902–19..), italialainen nyrkkeilijä * Pier Silvestro Leopardi (1797–1870), italialainen poliitikko * Roberto Leopardi (s. 1933), uruguaylainen jalkapalloilija Luokka:Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Meaning of Life

Meaning of Life on yhdysvaltalaisen laulajan, Kelly Clarksonin kahdeksas studioalbumi. Albumi julkaistiin 27. lokakuuta 2017. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Vuoden 2018 albumit Luokka:Kelly Clarksonin albumit
Kaapeliholkki

Kaapeliholkki on sähkötarvike joka suojelee monisäikeisen johtimen säikeitä ruuviliitoksen aiheuttamalta kuormitukselta ja estää säikeiden erkaantumista toisistaan. Holkki tekee johtimen paikoilleen asettamisesta liittimeen helpompaa. Holkin puristaminen voidaan tehdä tarkoitukseen suunnitelluilla pihdeillä. Holkkeja on eristämättömiä ja eristettyjä, joissa väri ilmaisee koon, kuinka isolle johtimen poikkipinta-alalle osa on tarkoitettu. Eri valmistajilla väritykset voivat vaihdella. ==Katso myös== *Kaapeliliitin Luokka:Elektroniikan komponentit
Meta Seinemeyer

Meta Seinemeyer (5. syyskuuta 1895 Berliini – 19. elokuuta 1929 Dresden) oli saksalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano.Meta Seinemeyer (1895-1929) Bibliothèque nationale de France Seinemeyer syntyi poliisin tyttärenä. Hän opiskeli laulamista Sternin konservatoriossa ja mahdollisesti Berliinissä. Hänen opettajiaan olivat Nikolaus Rothmühl ja Ernst Grenzebach.Meta Seinemeyer Naxos Koelaulun jälkeen Seinemeyer kiinnitettiin vuonna 1918 Deutsche Operiin.Seinemeyer, Meta Cantabile-Subito.de Kiinnitys kesti vuoteen 1925.The Oxford Dictionary of Music (kuudes painos), toim. Tim Rutherford-Johnson Tänä aikana Seinemeyerin ääni kypsyi, ja hän alkoi esiintyä aiempaa dramaattisemmissa rooleissa. Vuonna 1923 Seinemeyer teki ensiesiintymisensä New Yorkissa. Hän esiintyi Yhdysvalloissa useissa Richard Wagnerin rooleissa ja Carl Maria von Weberin Taika-ampujassa. Marraskuussa 1924 Seinemeyer esiintyi vierailijana Dresdenissä Margueriten roolissa (Faust). Hänet kiinnitettiin pysyvästi, ja hänestä tuli sellaisten laulajien kuin Tino Pattieran, Ivar Andresenin ja Robert Burgin kanssa tärkeä osa Dresdenissä 1920-luvulla käynnistynyttä Verdi-renessanssia. Pattieran kanssa Seinemeyer myös levytti useita duettoja. Kansainvälistä mainetta hän sai Leonoran roolilla La forza del destinon saksankielisessä versiossa, jonka tekijä oli Franz Werfel. Tämä versio kantaesitettiin Dresdenissä maaliskuussa 1926 Fritz Buschin johdolla. Seinemeyer tulkitsi rooleja myös esimerkiksi Giacomo Puccinin oopperoissa ja loi Parman herttuattaren roolin Tohtori Faustuksen kantaesityksessä vuonna 1925. Seinemeyerin levy-yhtiö oli vuodesta 1925 Parlophone. Kesällä 1926 hän esiintyi Teatro Colónissa ja vuonna 1927 Wienin valtionoopperassa. Viimeisenä uutena roolinaan Dresdenissä hän omaksui Patarouvan Lisan roolin, jonka esitti ensimmäisen kerran tammikuussa 1929. Saman vuoden huhtikuussa hän teki viimeiset julkaistut levytyksensä, ja toukokuussa hän esiintyi Lontoon Royal Opera Housessa Wagnerin rooleissa. Viimeisen esiintymisensä Dresdenissä Seinemeyer teki tulkitsemalla Marschallinin roolin Ruusuritarissa. Hän kuoli pian tämän jälkeen leukemiaan, mutta ehti mennä viimeisinä aikoinaan naimisiin kapellimestari Frieder Weissmannin kanssa. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset oopperalaulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Vuonna 1895 syntyneet Luokka:Vuonna 1929 kuolleet
Papiernia (Końskien piirikunta)

Papiernia on kylä Fałkówin kunnassa Puolassa. Papiernian väkiluku oli vuoden 2011 väestönlaskennassa 64. Asukkaista 51,6 prosenttia oli naispuolisia ja 48,4 miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 9,4 prosenttia kylän väestöstä, työikäiset 73,4 prosenttia ja eläkeläiset 17,2 prosenttia. Fałkówin kunnan asukkaista 1,4 prosenttia asuu Papierniassa. == Lähteet == Luokka:Świętokrzyskien voivodikunnan kylät
Mikko Rantanen (teatteriohjaaja)

Mikko Rantanen (s. 11. elokuuta 1975 Kaarina - (k. 10. tammikuuta 2024 Uusikaupunki) oli suomalainen teatteriohjaaja. Rantanen opiskeli Voionmaan Kansanopistossa 1992-1993 teatteri-ilmaisun linjan perustutkinnon (mm. ilmaisuopintoja, valosuunnittelua, teatterin historiaa, akrobatiaa, improvisaatiota, performanssitaidetta, teatterikirjoittamista, maskeerausta ja muita teatterialan osa-alueita.) Mikko Rantanen on uransa alkuaikoina näytellyt eri tehtävissä Turun Kaupunginteatterissa, Samppalinnan kesäteatterissa, Turun Taideakatemiassa ja Kaarina-Teatterissa. Rantasella on kokemusta teatteriteosten ohjaus- ja dramaturgisista töistä. Työhistoriasta häneltä löytyy tyylilajillisesti erilaisia ohjaushankkeita aina monologista koko illan oopperateoksiin asti. Ohjaustyön lisäksi Rantaselta löytyy kokemusta myös esityksen kokonaisvaltaisesta ja eri osa-alueiden suunnittelusta. Hän on ideoinut ja ohjannut urallaan monia kantaesitettyjä näyttämöteoksia. Mikko Rantanen on ohjannut esityksiä harrastajateattereihin ja esittävän taiteen teoksia ammattimaisesti toimiviin teatteriryhmiin. * Rantanen on ollut ohjaajana ja dramaturgina runoperformanssiesityksissä ja toiminut ilmaisullisten runokurssien valmentajana. * Hän toiminut Kaarina- Teatterin hallituksen jäsenenä ja Turun Lausuntakerhon hallituksen jäsenenä. * Hänelle on myönnetty Työväen Näyttämöiden Liiton hopeinen ansiomerkki ansiokkaasta toiminnasta teatterikulttuurin parissa vuonna 2008. * Kaarina- mitali myönnettiin hänelle 2014 huomionosoituksena ansiokkaasta toiminnasta Kaarinan kaupungin hyväksi. * Näytelmän ”Toivon ja tuhon tie” ohjaus- ja sovitustyöstä Rantanen sai vuonna 2018 Suomi 100 Valtioneuvoston kanslian kunniakirjan. * Työväen Näyttämöiden Liiton Kultainen ansiomerkki myönnettiin hänelle vuonna 2018. Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Suomalaiset teatteriohjaajat
Suuri filtteri

Suuri filtteri on Peter Wardin esittämä ajatus, että kaikkia maailmankaikkeuden teknisiä sivilisaatioita kohtaa ennemmin tai myöhemmin jokin ylitsepääsemätön este, jonka takia ne eivät voi kehittyä eteenpäin. Tämän ajatuksen mukaan maailmankaikkeuteen on ikään kuin sisäänrakennettu väistämätön mekanismi, joka estää eliöitä kehittymästä tasolle, jossa ne voisivat viestiä tai matkustaa läpi tähtienvälisen avaruuden. Este eli filtteri on todennäköisesti se, että pitkälle kehittyneet lajit tuhoavat vääjäämättä lopulta itsensä. Suuri filtteri on yksi vastaus Fermin paradoksiin eli siihen, miksi emme ole toistuvista yrityksistämme huolimatta havainneet maapallon ulkopuolista älyllistä elämää. == Lähteet == Luokka: Astrobiologia
Frans Alfrid Aejmelaeus

Frans Alfrid Aejmelaeus (30. tammikuuta 1847 Paltamo – 26. lokakuuta 1923 Helsinki) oli suomalainen tuomari, Jyväskylän pormestari ja valtiopäivämies. Aejmelaeuksen vanhemmat olivat kirkkoherra, lääninrovasti Karl Aejmelaeus (1796–1870) ja Maria Karolina Thodén. Aejmelaeus oli naimisissa vuodesta 1879 Sigrid Fanny Elisabet Boije af Gennäsin kanssa. Hän pääsi ylioppilaaksi 1869 Oulun ruotsalaisesta alkeisoppilaitoksesta ja suoritti tuomarintutkinnon Helsingin yliopistossa 1874. Aejmelaeus sai varatuomarin arvon 1877. Hän oli Jyväskylän pormestarina 1880–1901 ja Ruoveden tuomiokunnan tuomarina 1901–1911.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 Aejmelaeus oli porvarissäädyssä Jyväskylän kaupungin edustaja valtiopäivillä 1894, 1897, 1899 ja 1900. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset tuomarit Luokka:Jyväskylän pormestarit ja kaupunginjohtajat Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1847 syntyneet Luokka:Vuonna 1923 kuolleet
Alexander Geschwendt

Alexander Daniel Geschwendt (, 2. marraskuuta 1833 Helsinki – 5. marraskuuta 1905 Pietari) oli suomalaissyntyinen Venäjällä työskennellyt arkkitehti. Alexander Geschwendtin vanhemmat olivat Wesenbergissä syntynyt sotilasapteekkari Samuel Reinhold Geschwendt ja Lokalahdessa syntynyt Renata Lovisa Ehrenmalm. Hänen veljensä Johan Reinhold palveli Venäjän armeijassa ja toinen veli Mauritz Fredrik työskenteli rakennusinsinöörinä Kiovassa. Perhe muutti Pietariin vuonna 1846. Geschwendt opiskeli Pietarin rakennuskoulussa (myöhemmässä siviili-insinööri-instituutissa), josta hän valmistui arkkitehdin oppilaaksi vuonna 1853. Hän työskenteli aluksi rautatiehallinnossa ja vuodesta 1857 Pietarin tie- ja rakennuslautakunnassa ja sai ylennyksen arkkitehdiksi vuonna 1859. Geschwendt toimi Pietarin kuvernementin arkkitehtina vuodesta 1873, mutta jatkoi myös kaupungin palveluksessa vuoteen 1881 saakka. Vuonna 1879 hänet määrättiin keisarillisten teatterien arkkitehdiksi ja vuodesta 1889 hän toimi muiden tehtäviensä ohella liikenneministeriön neuvoston varajäsenenä. Vuodesta 1892 lähtien Geschwendt työskenteli kuvernementin insinöörinä Pietarissa. Hän oli Pietarin kaupunginduuman jäsen vuodesta 1881 ja toimi muun muassa kansanopetuslautakunnan arkkitehtina. Geschwendtin rakentajan ura alkoi Nicholas Benois’n apulaisena vuosina 1856–1861. Hän on suunnitellut Pietariin lukuisia liike- ja asuintaloja sekä koulu- ja tehdasrakennuksia. Geschwendt oli Pietarin ruotsalaisen seurakunnan kirkkovaltuuston jäsen. Hänet on haudattu Smolenskin luterilaiselle hautausmaalle. ==Lähteet== Luokka:Venäläiset arkkitehdit Luokka:Vuonna 1833 syntyneet Luokka:Vuonna 1905 kuolleet
Anton Seidl

Anton Seidl (7. toukokuuta 1850 Pest – 28. maaliskuuta 1898 New York) oli unkarilaissyntyinen kapellimestari.Anton Seidl New York Philharmonic Seidl opiskeli Leipzigin konservatoriossa vuosina 1870–1872. Vuonna 1872 hän lähti Bayreuthiin, jossa teki ensimmäisen edition Richard Wagnerin Nibelungin sormuksen nuoteista ja avusti ensimmäisen Bayreuthin festivaalin (1876) järjestämisessä. Vuosina 1879–1882 Seidl työskenteli kapellimestarina Leipzigin oopperassa ja vuosina 1883–1885 Bremenin teatterissa. Vuonna 1882 hän johti Angelo Neumannin seurueen vierailijana Nibelungin sormuksen ensimmäisen esityksen Lontoossa. Esitys järjestettiin Her Majesty's Theatressa.The Oxford Dictionary of Music (kuudes painos), toim. Tim Rutherford-Johnson Vuonna 1885 Seidl aloitti saksalaisen oopperan johtamisen New Yorkin Metropolitan-oopperassa. Hän johti Yhdysvaltain-ensiesitykset Nürnbergin mestarilaulajista (1886), Tristanista ja Isoldesta (1886) ja Nibelungin sormuksesta (Valkyyriaa lukuun ottamatta, 1889). Seidl oli Metropolitan-oopperan tehtävissä Leopold Damroschin seuraaja. Vuonna 1891 hän seurasi Theodore Thomasta New Yorkin filharmonikkojen johdossa. Vuonna 1893 Seidl johti Carnegie Hallissa Antonín Dvořákin yhdeksännen sinfonian kantaesityksen. Vuonna 1894 hän johti Victor Herbertin toisen sellokonserton kantaesityksen säveltäjän itsensä soittaessa solistina. Seidlin johdolla New Yorkin filharmonikot aloittivat säännöllisten ohjelmavihkosten tilaamisen enimmäkseen musiikkikriitikko Henry Edward Krehbieliltä. Seidl teki Covent Garden -debyyttinsä vuonna 1897. Vaikka hän saavutti maineen yhtenä aikansa suurista Wagner-kapellimestareista, hän sai osakseen ihailua myös Ludwig van Beethovenin, Franz Lisztin ja Hector Berlioz'n teosten tulkitsijana. Seidl kuoli 47-vuotiaana ruokamyrkytykseen.Yearning for the New Age: Laura Holloway- Langford and Late Victorian Spirituality Diane Sasson == Lähteet == Luokka:Unkarilaiset kapellimestarit Luokka:Yhdysvaltalaiset kapellimestarit Luokka:Vuonna 1850 syntyneet Luokka:Vuonna 1898 kuolleet
Claudia Pasini

Claudia Marcella Maria Rita Pasini Marchi (2. maaliskuuta 1939 Trieste – 23. syyskuuta 2015 Trieste) oli italialainen miekkailija ja olympiamitalisti. Hän kuului Italian pronssia voittaneeseen joukkueeseen Rooman kesäolympialaisten 1960 floretin joukkuekilpailussa. == Lähteet == Luokka:Italialaiset miekkailijat Luokka:Italialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Lombokinkoirankuono

Lombokinkoirankuono (Cynopterus nusatenggara) on Indonesiassa ja Itä-Timorissa elävä hedelmälepakkojen heimoon kuuluva lepakkolaji. Se erotettiin omaksi lajikseen Cynopterus brachyotiksesta vuonna 1991. Laji on yleinen ja laajalle levinnyt, mutta huonosti tunnettu. Se elää sademetsissä sekä häirityillä alueilla, kuten puutarhoissa. Ravinnokseen laji syö siitepölyä ja kasvien epidermiä. Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus lajin suomenkieliseksi nimeksi on lombokinkoirankuono. == Lähteet == Luokka: Hedelmälepakot
Henning Holst

Henning Holst (25. lokakuuta 1891 Kööpenhamina – 20. maaliskuuta 1975 Gentofte) oli tanskalainen maahockeypelaaja ja olympiamitalisti. Hän kuului Tanskan hopeaa voittaneeseen joukkueeseen Antwerpenin kesäolympialaisissa 1920. Holst edusti Tanskaa myös Amsterdamin kesäolympialaisissa 1928 ja Berliinin kesäolympialaisissa 1936. == Lähteet == Luokka:Tanskalaiset maahockeypelaajat Luokka:Tanskalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1891 syntyneet Luokka:Vuonna 1975 kuolleet
Brzeźnica (Żagańin piirikunta)

Brzeźnica on kylä Brzeźnican kunnassa Puolassa. Brzeźnican kylän väkiluku oli vuoden 2011 väestönlaskennassa 870. Asukkaista 48,9 prosenttia oli naispuolisia ja 51,1 miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 25,7 prosenttia kylän väestöstä, työikäiset 62,6 prosenttia ja eläkeläiset 11,6 prosenttia. Brzeźnican kunnan asukkaista 22,8 prosenttia asuu Brzeźnican kylässä. == Lähteet == Luokka:Puolan kylät Luokka:Lubuszin voivodikunta
Brzeźnica

Brzeźnica on muun muassa seuraavien paikkojen nimi: * Brzeźnica, kunta Puolassa Vähä-Puolan voivodikunnassa * Brzeźnica, kunta Puolassa Lubuszin voivodikunnassa * Brzeźnica, kylä Puolassa Łódźin voivodikunnassa * Brzeźnica, kylä Puolassa Ala-Sleesian voivodikunnassa * Brzeźnica, kylä Puolassa Podlasian voivodikunnassa * Brzeźnica, kylä Puolassa Vähä-Puolan voivodikunnassa * Brzeźnica, kylä Puolassa Vähä-Puolan voivodikunnassa * Brzeźnica, kylä Puolassa Vähä-Puolan voivodikunnassa * Brzeźnica, kylä Puolassa Ala-Karpatian voivodikunnassa * Brzeźnica, kylä Puolassa Świętokrzyskien voivodikunnassa * Brzeźnica, kylä Puolassa Masovian voivodikunnassa * Brzeźnica, kylä Puolassa Ison-Puolan voivodikunnassa * Brzeźnica, kylä Puolassa Sleesian voivodikunnassa * Brzeźnica, kylä Puolassa Lubuszin voivodikunnassa * Brzeźnica, kylä Puolassa Lubuszin voivodikunnassa * Brzeźnica, kylä Puolassa Opolen voivodikunnassa * Brzeźnica, kylä Puolassa Warmia-Masurian voivodikunnassa * Brzeźnica, kylä Puolassa Warmia-Masurian voivodikunnassa * Brzeźnica, kylä Puolassa Länsi-Pommerin voivodikunnassa
Climax (vuoden 2018 elokuva)

Climax on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut kauhuelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Gaspar Noé. Elokuva sijoittuu vuoteen 1996, ja kertoo ranskalaisesta tanssiryhmästä, jonka tanssiharjoituksien jatkot saavat synkän käänteen heidän kaikkien juotuaan LSD:llä terästettyä sangriaa. Elokuva tunnetaan epätavallisesta tyylistään ja tuotannostaan. Elokuvan suunnittelu ja alkutuotanto kestivät vain neljä viikkoa, ja se kuvattiin 15 päivässä. Elokuva koosuu useasta pitkästä otosta, joista pisin kestää noin 42 minuuttia ja iso osa elokuvan dialogista on improvisoitua. Elokuvan näyttelijäkokoonpano koostuu tanssijoista, joista ainoastaan Sofia Boutellalla ja Souheila Yacoubilla oli aikeisempaa näyttelijäkokemusta. Climax sai maailmanensi- iltansa Cannesin elokuvajuhlilla 13. toukokuuta 2018. Suomessa se sai ensi- iltansa Night Visions -elokuvafestivaaleilla 21. marraskuuta 2018. Elokuva sai positiivisen vastaanoton kriitikoilta, joista monet kehuivat elokuvan ohjausta, kuvausta, musiikkeja, koreografiaa ja näyttelijäsuorituksia. Elokuva sai myös kritiikkiä väkivaltaisuudesta sekä tarinan puutteesta. == Näyttelijät == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut * Luokka:Vuoden 2018 ranskalaiset elokuvat Luokka:Vuoden 2018 belgialaiset elokuvat Luokka:Ranskalaiset kauhuelokuvat Luokka:Psykologiset kauhuelokuvat Luokka:Päihdeaiheiset elokuvat Luokka:A24:n elokuvat
Cinematic

Cinematic Inc. on suomalainen elokuvayhtiö, jonka on perustanut käsikirjoittaja-ohjaaja Antti J. Jokinen. ==Tuotetut elokuvat== * Helene (2020) * Muumipeikko ja pyrstötähti (uusittu versio, 2020) * Omerta 6/12 (2021) * Kun kyyhkyset katosivat (tulossa) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Virallinen sivusto Luokka:Suomalaiset elokuvayhtiöt
Brzeźnica (Ison-Puolan voivodikunta)

Brzeźnica on kylä Jastrowien kunnassa Puolassa. Brzeźnican kylän väkiluku oli vuoden 2011 väestönlaskennassa 561. Asukkaista 50,6 prosenttia oli naispuolisia ja 49,4 miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 22,3 prosenttia kylän väestöstä, työikäiset 63,5 prosenttia ja eläkeläiset 14,3 prosenttia. Jastrowien kunnan asukkaista 4,8 prosenttia asuu Brzeźnican kylässä. == Lähteet == Luokka:Puolan kylät Luokka:Ison-Puolan voivodikunta
Manoj Bajpai

Manoj Bajpai tai Manoj Bajpayee (s. 23. huhtikuuta 1969 Belwa, Bihar, Intia) on intialainen näyttelijä, joka työskentelee pääasiassa hindinkielisissä elokuvissa. Hän on voittanut kolme National Film Awards -palkintoa ja neljä Filmfare Awards -palkintoa. Intian valtio myönsi hänelle Padma Shri -palkinnon vuonna 2019. == Valikoitu filmografia == * Bandit Queen (1996) * Satya (1998) * Zubeidaa (2001) * Fiza (2000) * LOC Kargil (2003) * Veer-Zaara (2004) * Vedam (2010) * Raajneeti (2010) * Gangs of Wasseypur – Part 1 (2012) * Shootout at Wadala (2013) == Palkinnot == * Filmfare Awards ** 1999: Paras miesnäyttelijä (kriitikkopalkinto) – Satya ** 2000: Paras miesnäyttelijä (kriitikkopalkinto) – Shool ** 2017: Paras miesnäyttelijä (kriitikkopalkinto) – Aligarh ** 2017: Paras miesnäyttelijä lyhytelokuvassa – Taandav * National Film Awards ** 1998: Paras miessivuosa – Satya ** 2003: Erikoispalkinto raadilta – Pinjar ** 2016: Paras miespääosa – Bhonsle * Asia Pacific Screen Awards ** 2016: Paras miesnäyttelijä – Aligarh ** 2019: Paras miesnäyttelijä – Bhonsle == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Intialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Asko Rautioaho

Asko Aarne Juhani Rautioaho (23. huhtikuuta 1936 Viipuri – 2. marraskuuta 2020 Vantaa)Kuolinilmoitus, Helsingin Sanomat 15.11.2020, s. C 17. oli suomalainen urkuri sekä urkujen suunnittelija ja tutkija.Otavan Musiikkitieto A–Ö, uudistetun laitoksen 1. painos (1997), toim. Keijo Virtamo Rautioaho opiskeli muiden muassa Guy Bovet'n johdolla. Hän työskenteli vuodesta 1959 evankelis- luterilaisen kirkon seurakuntien kanttori-urkurina Meilahdessa ja Huopalahdessa ennen kuin sai vuonna 1966 nimityksen Hakavuoren seurakunnan kanttori-urkuriksi. Rautioaho työskenteli myös opettajana Sibelius-Akatemiassa vuosina 1959–1996. Hän suunnitteli urut yli sataan kirkkoon, esimerkiksi Temppeliaukion kirkkoon. Hän julkaisi vuonna 1991 teoksen Urkujen rakenteen ja historian perusteet (1991) ja toimitti monia julkaisuja, kuten Hakavuoren seurakunnasta eläkkeelle jäätyään Suomen Urut 2006 -urkumatrikkelin.Asko Rautioaho: Suomen Urut 2006 Suomen Kanttori-urkuriliitto Rautioaho toimi kahdesti Kirkon urkutoimikunnan puheenjohtajana (1967–1971, 1986–1992). Hänellä on director cantus ja director musices -arvonimet. Ansioistaan urkujensuunnittelussa hän sai vuonna 1978 Organum-seuran kiertopalkinnon.Kiertopalkinnon saajat Organum-seura ry Rautioaho laati vuonna 1985 sävelmän evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjan virteen 241b.241b Herra, rakkaastani Virsikirja == Lähteet == == Aiheesta muualla== * Asko Rautioahon muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Suomalaiset kanttorit Luokka:Suomalaiset urkurit Luokka:Suomalaiset musiikkikirjailijat Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Caesar (koira)

Caesar oli 1920-luvulla vaikuttanut saksanpaimenkoirauros, joka palveli rajavartijoiden apuna Lapissa. Koiran oli luovuttanut valtion poliisikoirasiittolasta Ruokolahdelta Brüning-niminen tohtori. Caesarin tehtävänä oli rajalla lähinnä rajavalvonta, mutta poliisin apuna koira oli myös rikostapauksissa, erityisesti porovarkauksissa. Koira tunnettiin myös nimellä "Lapin kauhu". Koira totteli vain kouluttajiaan T. Rantaa ja K. Rantalaa. Koira puri takapuoleen raja-asemaa tarkastamaan tullutta kapteenia, minkä johdosta koira oli lopetettava, mutta koska se oli määrätty täytettäväksi, ei sitä voinut ampua eikä se kuollut edes sille annettuihin myrkkyihin. Niinpä koira kolttien neuvon mukaan hirtettiin ja on täytettynä Immolan Rajamuseossa. == Lähteet == Luokka:Kuuluisat koirat
Joonaanmäen valaat

Joonaanmäen valaat on A. W. Yrjänän vuonna 2017 julkaistu esikoisromaani. Aamulehden Noora Vaarala antoi kirjalle neljä tähteä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Joonaanmäen valaat - Risingshadow Luokka:Suomalaiset kirjat Luokka:Vuoden 2017 kirjat
Sylvia Hoeks

Sylvia Hoeks (s. 1. kesäkuuta 1983 Maarheeze) on alankomaalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten rooleistaan elokuvissa Blade Runner 2049 (2017) ja Se mikä ei tapa (2018). ==Filmografia== ===Elokuvat=== Elokuvat Vuosi Nimi Rooli 2005 Frankie Rumina 2007 Duska The Girl 2008 Tiramisu Vanessa 2009 De storm Julia 2010 Tirza Tirza 2011 De bende van Oss Johanna van Heesch 2012 Vatertage – Opa über Nacht Debbie 2012 Het Meisje en de Dood Elise 2013 La migliore offerta Claire Ibbetson Bro's Before Ho's Anna 2017 Whatever Happens Hannah Blade Runner 2049 Luv Renegades Lara Simic 2018 All the Devil's Men Leigh Se mikä ei tapa Camilla Salander === Televisiosarjat === Televisiosarjat Vuosi Nimi Rooli Huom. 2005 Staatsgevaarlijk Nicolette televisioelokuva 2005–2009 Vuurzee Sonja Looman päärooli (24 jaksoa) 2006 Gooische Vrouwen Lucy 4 jaksoa 2009 Taartman Tara televisioelokuva 2009–2013 't Schaep met de 5 pooten Ellie de Beer 3 jaksoa 2010–2014 Bloedverwanten Antje Zwager päärooli (24 jaksoa) 2011–2015 Overspel Iris van Erkel-Hoegaarde päärooli (32 jaksoa) 2016 Berlin Station Claudia Gartner 2 jaksoa 2019 See Queen Kane päärooli ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Alankomaalaiset näyttelijät Luokka:Elävät henkilöt
Reino Valkama (jalkapalloilija)

Reino Valkama (1909 Tampere – 21. joulukuuta 1979 Tampere) oli suomalainen jalkapalloilija, joka toimi myös Suomen Palloliiton varapuheenjohtajana. Valkama edusti 1930–1940-luvuilla Työväen Urheiluliiton mestaruussarjassa pelannutta Tampereen Palloveikkoja. Hän oli voittamassa viittä TUL:n mestaruutta vuosina 1934, 1938, 1940, 1943 ja 1946. Työväen Urheiluliiton jalkapallojoukkueessa Valkama pelasi kaikki ottelut vuosina 1933–1940 ja oli mukana myös Antwerpenin työläisolympialaisissa 1937. Valkama oli TPV:n puheenjohtaja vuosina 1932–1941, 1944–1948 ja 1954–1956. Vuosina 1957–1971 Valkama oli Suomen Palloliiton Hämeen piirin puheenjohtaja ja 1958 hänet valittiin SPL:n varapuheenjohtajaksi. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Suomalaiset urheilujohtajat Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Vuonna 1979 kuolleet
Tord Slättegård

Tord Slättegård (3. elokuuta 1933 Kalmarin lääni – 15. heinäkuuta 2018) oli ruotsalainen oopperalaulaja, äänialaltaan lyyrinen tenori.Operasångaren Tord Slättegård är död SVT NyheterFuneral notices: Tord Slättegård FamiljesidanSLÄTTEGÅRD, TORD Y Vem är Vem? Norrland, supplement, register 1968 Slättegård syntyi maanviljelijäperheeseen ja varttui maatilalla. Hänen vanhempansa olivat Axel Andersson ja Birgit Nilsson. Slättegård opiskeli vuosina 1957–1962 Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa muiden muassa Ragnar Hulténin ja Hjördis Schymbergin johdolla. Vuosina 1963–1989 hän oli kiinnitettynä Ruotsin kuninkaalliseen oopperaan, jossa teki debyyttinsä Alfredon roolissa oopperassa La traviata vuonna 1963.Tord Slättegård Kungliga Teaterns Solister Hänen muihin rooleihinsa kuuluivat Rodolfo (La bohème), Almaviva (Sevillan parturi) ja Narraboth (Salome). Slättegård osallistui Laci Boldemannin lastenoopperan Svart är vitt - sa Kejsaren ja Björn Hallmanin Pomperipossas systerin kantaesityksiin.Den lyriska tenoren Aftonbladet Hän teki vierailevia esiintymisiä esimerkiksi Edinburghissa, Oslossa, Bergenissä, Aarhusissa, Wiesbadenissa, Varsovassa, Moskovassa, Hongkongissa ja Jerusalemissa. Slättegård oli 1960-luvulla naimisissa oopperalaulaja Gunilla Wallinin kanssa. Myöhemmin hänellä oli kuolemaansa saakka puoliso Cecilia. Hänellä oli kolme lasta.Minnesord: Tord Slättegård Dagens Nyheter == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset oopperalaulajat Luokka:Tenorit Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Se mikä ei tapa (elokuva)

Se mikä ei tapa () on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut toiminta- ja jännityselokuva, jonka on ohjannut Fede Álvarez. Se perustuu David Lagercrantzin samannimiseen romaaniin, joka taas perustuu Stieg Larssonin Millennium-kirjasarjaan. Elokuvan pääosissa ovat Claire Foy, Sverrir Gudnason, Lakeith Stanfield, Sylvia Hoeks ja Stephen Merchant. Elokuva seuraa hakkeri Lisbeth Salanderia (Foy), joka taistelee kansainvälistä rikollisjärjestöä vastaan. Se mikä ei tapa sai maailmanensi-iltansa Rooman elokuvajuhlilla 24. lokakuuta 2018. Teatteriensi-illan se sai Suomessa 9. marraskuuta 2018. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Vuoden 2018 elokuvat Luokka:Toimintaelokuvat Luokka:Romaaneihin perustuvat elokuvat Luokka:Columbia Picturesin elokuvat Luokka:Metro-Goldwyn-Mayerin elokuvat
Corona (nimi)

Corona on latinankielinen naisen etunimi, joka merkitsee muun muassa seppelettä ja kruunua. Nimi oli mukana suomalaisessa almanakassa 1700- ja 1800-luvuilla. Coronan nimipäivää vietettiin 14. toukokuuta. Corona-nimi tuli Suomen almanakkaan vuonna 1709. Se edusti keskieurooppalaista kirkollista perinnettä: Corona on varsinkin Itävallassa, Pohjois-Italiassa ja eteläisessä Saksassa tunnettu pyhimys. Legendan mukaan hän oli 100-luvulla elänyt varhaiskristillinen marttyyri, joka surmattiin 16-vuotiaana. 1850-luvulla Corona muutettiin almanakassa muotoon Korona. Nimi poistui kalenterista vuonna 1883, kun sen tilalle otettiin toinen pyhimysnimi, Edit. 1800-luvun jälkeen Coronan käyttö etunimenä on ollut Suomessa hyvin vähäistä. Digi- ja väestötietoviraston etunimitilastossa 1900-luvulla syntyneitä Corona-nimisiä naisia on alle 10. Korona-nimisiä henkilöitä ei esiinny tilastossa lainkaan. == Tunnettuja Corona-nimisiä == * Corona Schröter (1751–1802), saksalainen laulaja, näyttelijä ja säveltäjä == Lähteet == Luokka:Etunimet
Kuntsevskajan metroasema

Kuntsevskaja () on Moskovan metron Arbatsko-Pokrovskaja- ja Filjovskaja- linjojen asema. Asema avattiin 31. elokuuta 1965. == Lähteet == Luokka:Moskovan metroasemat
Molodjožnajan metroasema

Molodjožnaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 5. heinäkuuta 1965. == Lähteet == Luokka:Moskovan metroasemat
Preobraženskaja ploštšadin metroasema

Preobraženskaja ploštšad () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 31. joulukuuta 1965. == Lähteet == Luokka:Moskovan metroasemat
Maaningan ortodoksinen kirkko

Maaningan ortodoksinen kirkko, eli Karjalan Valistajien kirkko on Kuopion Maaningan pitäjän kirkonkylän taajamassa sijaitseva ortodoksinen kirkko. Se on rakennetty arkkitehti Ilmari Ahosen suunnitelman pohjalta. Rakennuksen vihki arkkipiispa Paavali marraskuussa 1960 ortodoksiseksi rukoushuoneeksi (tsasounaksi). Rakennus peruskorjattiin vuonna 2005, ja vihittiin sitten arkkipiispa Leon johdolla ortodoksiseksi kirkoksi. Rakennus toimii ortodoksisen kirkon Kuopion ja Karjalan hiippakunnan, Kuopion ortodoksisen seurakunnan Maaningan alueen pyhäkkönä. == Lähteet == Luokka:Maaninka Luokka:Kuopion kirkot Luokka:Suomen ortodoksiset kirkkorakennukset Luokka:Kuopion ja Karjalan hiippakunta Luokka:Suomen puukirkot