EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Kaspofungiini

Kaspofungiini (C52H88N10O15) on ekinokandiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä sienilääkkeenä. Kaspofungiini kuuluu WHO:n keskeisimpien lääkeaineiden luetteloon. ==Ominaisuudet ja käyttö== Kaspofungiini on puolisynteettinen yhdiste ja sitä valmistetaan Glarea lozoyensis-kotelosienen tuottamasta heksapeptidistä pneumokandiini B0:sta. Yhdisteen sienten kasvua estävät ominaisuudet perustuvat 1,3-β-glukaanisyntaasin estoon. Tämän entsyymin inhibitoituessa sienet eivät kykene muodostamaan soluseinänsä rakennusaineeksi beetaglukaania ja solujen rakenne hajoaa helposti. Kaspofungiini tehoaa useisiin sieniin ja homeisiin, muun muassa Candida- ja Aspergillus-sukujen lajeihin ja Pneumocystis jirovecii-sieneen. Lääkeaine annostellaan ruiskeena suoneen ja sitä voidaan käyttää muun muassa kadidioosien ja aspergilloosien hoidossa. Kaspofungiini tehoaa myös atsoleille vastustuskykyisiin infektioihin.Axel Kleemann: Antiinfectives for Systemic Use, 2. Antimycotics (Antifungals) and Antimycobacterials, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2016. ==Haittavaikutukset== Kaspofungiini on useimmiten hyvin siedetty lääkeaine. Mahdollisia haittavaikutuksia voivat olla pistoskohdan kipu ja punoitus, ihottuma, huonovointisuus, oksentelu, ripuli ja pääkipu. Yhdiste voi aiheuttaa maksan entsyymiarvojen nousua. ==Lähteet== Luokka:Sienilääkkeet Luokka:WHO:n tärkeimmät lääkkeet
Neptun

Neptun voi tarkoittaa muun muassa seuraavia: * Neptun Oy, entinen suomalainen meripelastusyhtiö * Neptun, ukrainalainen meritorjuntaohjus * Neptun, rantalomakohde Romaniassa * SK Neptun, ruotsalainen uimaseura * Neptun-luokka, ruotsalainen sukellusveneluokka * HMS Neptun, ruotsalainen Neptun-luokan sukellusvene (vesillelasku 1942) * HMS Neptun, ruotsalainen Näcken-luokan sukellusvene (vesillelasku 1979) == Katso myös == * Neptune * Neptunus
Suurenmoisen lahjakkuuden sietämätön taakka

Suurenmoisen lahjakkuuden sietämätön taakka () on vuonna 2022 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintakomediaelokuva, jonka on ohjannut Tom Gormican. Nicolas Cage esittää elokuvassa fiktiivistä versiota itsestään. Muita rooleja esittävät Pedro Pascal, Sharon Horgan, Ike Barinholtz, Alessandra Mastronardi, Jacob Scipio, Neil Patrick Harris ja Tiffany Haddish. Suurenmoisen lahjakkuuden sietämätön taakka sai maailmanensi-iltansa South by Southwest -tapahtumassa maaliskuussa 2022. Suomen ensi-iltansa se sai huhtikuussa 2022. Se sai positiivisen vastaanoton kriitikoilta: sitä kiitettiin erityisesti roolisuorituksista sekä Cagen ja Pascalin kemiasta. == Näyttelijät == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 2022 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset toimintakomediat Luokka:Yhdysvaltalaiset rikoselokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset mustan komedian elokuvat Luokka:Lionsgaten elokuvat
Friedrich Anton Wilhelm Miquel

Friedrich Anton Wilhelm Miquel (24. lokakuuta 1811 Neuenhaus, Bentheim – 23. tammikuuta 1871 Utrecht) oli saksalais-alankomaalainen kasvitieteilijä. ==Elämä ja ura== Hänen isänsä, lääkäri ja myös pormestari, onnistui valmistamaan hänet yliopistoon. Pian hän hylkäsi kirjallisuuden opinnot, ryhtyi opiskelemaan lääketiedettä Groningenin yliopistossa ja sai lääketieteen tohtorin arvon vuonna 1833 väitöskirjan Dissertatio exhibens veterum de jecore merita perusteella. Aloitettuaan lääkärin työt Buitengasthuisin sairaalassa Amsterdamissa vuonna 1835 hän opetti lääketiedettä Rotterdamissa. Miquel tuli Utrechtin yliopiston kasvitieteen professoriksi vuonna 1859 ja Leidenin valtionherbaarion johtajaksi vuonna 1862. Lukuvuonna 1870–1871 hän toimi yliopiston rehtorina. Hänen tärkeimmät teoksensa, jotka käsittelevät pääasiassa Alankomaiden Itä-Intiaa ja Guyanaa, ovat Commentarii phytographici (1838–1840), Genera Cactearum (1839), Monographia Cycadearum (1842), Systema Piperacearum (1843–1844), Flora Indiæ batavæ (1855-1861), Annales musei botanici Lugduno-Batavi (1863–1869) ja Flora japonica (1870). Miquel oli useiden oppineiden yhteisöjen jäsen sekä kotimaassa että ulkomailla, mukaan lukien Amsterdamin kuninkaallinen tiedeakatemia, Ruotsin tiedeakatemia, Baijerin tiedeakatemia jne. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:alankomaalaiset kasvitieteilijät Luokka:alankomaalaiset professorit Luokka:alankomaalaiset lääkärit Luokka:Vuonna 1811 syntyneet Luokka:Vuonna 1871 kuolleet
Juha-Matti Koskela

Juha-Matti Koskela (s. 21. toukokuuta 1982 Pori) on suomalainen näyttelijä. ==Ura== Juha-Matti Koskela valmistui Tampereen yliopiston teatterityön tutkinto-ohjelmasta vuonna 2011. Hän on näytellyt muun muassa Tampereen Työväen Teatterissa ja Pyynikin kesäteatterissa. == Töitä == *Suora lähetys -musiikkikomedia, 2011 (käsikirjoitus ja ohjaus) *Romanialainen kerjäläinen Vatanescu, Kerjäläinen ja jänis -näytelmä, 2014 *Che, Evita, 2014 *Anton, Pikku vampyyri, 2019 *Insinööri Arton rooli, Nuotin vierestä -komedia, 2019 *Idiootit ympärilläni, 2020 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Koskelan esittely TTT:n nettisivuilla * Koskelan haastattelu Teatterikärpäsessä vuonna 2019 Luokka:Suomalaiset teatterinäyttelijät Luokka: Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Maailmanpuu (yhtye)

Maailmanpuu on suomalainen art- ja prog rock -yhtye. Se on saanut nimensä pohjoismaisen kansanperinteen myyttisen tammen, maailmanpuun (Axis mundi) mukaan, joka tukee taivasta ja jonka juuret ovat syvällä maassa. Maailmanpuu- yhtyeellä on omat juurensa klassisessa rockissa, juurimusiikissa ja bluesissa. Yhtyeen perustivat vuosina 2012–2014 kitaristi ja laulaja Kimmo Villa sekä multi-instrumentalisti ja basisti Antti Lehtomäki. Molemmat ovat vastanneet laulujen kirjoittamisesta ja säveltämisestä. Vuonna 2014 Maailmanpuu- yhtyeeseen liittyi rumpali Jussi Portaanpää, joka toi bändin soittoon uusia progressiivisen rockin elementtejä. Kun lisäksi Joni Rannisto liittyi harjoituksiin mukaan kosketinsoittajana, oli ryhmä ensimmäistä kertaa muodostettu neljän soittajan kokoonpanossaan. Maailmanpuun ensiesiintyminen oli vuonna 2015 Bar Jemmassa Vantaalla. Yhtyeen ensimmäinen äänitetty kappale oli englanniksi laulettu "Face Your Fears". Englannin kieli ei kuitenkaan sopinut Villan ja Lehtomäen uusien kappaleiden suomalaisesta kansanperinteestä ammentaviin aiheisiin, minkä jälkeen sanoitukset ovat olleet suomenkielisiä. Luovan jakson 2015–2018 tuloksena syntyi debyyttialbumi “Maailmanpuu”. Levy nauhoitettiin syksyllä 2018 Porissa (miksaus Aki Peltonen), ja julkaistiin 15. kesäkuuta 2019 (LP ja CD, Saunakamari Levyt). Levyn julkaisukeikka soitettiin Ravintola Laguunissa Porissa syksyllä 2019. Kosketinsoittaja Sampsa Heikkilä liittyi yhtyeeseen vuonna 2019 pian ensimmäisen levyn julkaisemisen jälkeen. Bändin tyyliin sekoittui lisää vaikutteita 1970-luvun progressiivisen rockin soundeista ja myös klassisesta musiikista. Maailmanpuu harjoitti ja sovitti vanhoja ja uusia kappaleitaan, mikä toi esiin yhtyeessä nykyisin kuultavan dynamiikan ja soundilliset elementit. Yhtyeen toinen studioalbumi "Kohti valoa" äänitettiin JR Audion studiossa Mänttä-Vilppulassa syksyllä 2020. Yhtye löysi levyn äänittäjässä ja miksaajassa Daniel Rantasessa luovan vastavoiman. Rantanen omaksui myös vastuuta albumin taiteellisesta tuotannosta ja soittaa sillä useita instrumentteja. Luovan prosessin tulos on yhtyeen elokuussa 2021 julkaistu toinen studioalbumi ”Kohti valoa” (LP ja CD, Saunakamari Levyt). Kaimalkuu, yhtyeen kolmas albumi julkaistiin 10.11.2023. Kokoonpano 2022: * Kimmo Villa, kitara ja laulu * Antti Lehtomäki, kitara ja basso * Sampsa Heikkilä, koskettimet * Jussi Portaanpää, rummut ja lyömäsoittimet Diskografia: * Maailmanpuu, julkaistu 15.6.2019, Savusauna (SAVU-01LP, SAVU-01CD) * Kohtaa pelkosi / Kätköissä metsän, julkaistu 27.7.2020, Savusauna (SAVU-2020-03) * Taivaankaari, julkaistu 11.6.2021, Savusauna (SAVU-2021-01) * Kohti valoa, julkaistu 20.8.2021, levymerkki: Saunakamari Levyt / Savusauna (SAVU-03LP, SAVU-03CD) * Kaimalkuu, julkaistu 10.11.2023, levymerkki: Saunakamari Levyt / Savusauna (SAVU-05LP, SAVU-05CD) Discogs (Maailmanpuun diskografia) Yhtyeen kotisivut Luokka:Progressiivinen rock Luokka:Progressiivisen rockin yhtyeet Luokka:Progressiiviset rockalbumit
Søren Pind

Søren Pind (s. 20. marraskuuta 1969 Herning) on tanskalainen entinen Venstren poliitikko. Pind istui kansankäräjillä vuosina 2005–2018 ja on toiminut useaan kertaan ministerinä. Vuosina 2010–2011 hän oli kehitysapuministeri, vuonna 2011 pakolais-, maahanmuutto-, integraatio- ja kehitysapuministeri, vuosina 2015–2016 oikeusministeri sekä vuosina 2016–2018 koulutus- ja tutkimusministeri. Pind on koulutukseltaan juristi. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Søren Pind Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla Luokka:Tanskan oikeusministerit Luokka:Tanskalaiset juristit Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Suvi-Sini Peltola

Suvi-Sini Peltola (s. 29. elokuuta 1978 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Koulutukseltaan hän on teatteritieteen maisteri. Viitattu 27.4.2022. ==Ura== Suvi-Sini Peltola opiskeli Kallion ilmaisutaidon lukiossa. Ollessaan toisella vuosikurssilla hän päätti pyrkiä Helsingin Kellariteatteriin. Peltola valmistui teatteritaiteen maisteriksi Teatterikorkeakoulusta vuonna 2004. Hän on näytellyt muun muassa Tampereen Teatterissa ja Tampereen Työväen Teatterissa (2010–). == Töitä == *Verotarkastaja, Jopi-kuunnelma, 2005 *Anna Liisa, 2011 *Gruse, Liitupiiri *Aliide Truu, Puhdistus *Ylikomisario Morris, The Nether, 2018 *Karvas pala, 2020 *Introvertti Pete, Punk 2021 ==Yksityiselämä== Peltolan puoliso on Tampereen Työväen Teatterin valosuunnittelija Eero Auvinen. Peltolan isä oli näyttelijä Sulevi Peltola ja äiti on kirjailija ja teatteriohjaaja Raija-Sinikka Rantala. Peltolan täti on ohjaaja Sirkku Peltola. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Peltolan esittely TTT:n nettisivuilla *Peltolan haastattelu Teatterikärpäsessä vuonna 2014 Luokka:Suomalaiset teatterinäyttelijät Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1978 syntyneet
Grönlannin yliopisto

Grönlannin yliopisto (, ) on Nuukissa sijaitseva, Grönlannin ainoa yliopisto. Se on Arktisen yliopiston jäsen. == Historia == Vuonna 1974 Grönlannin aluevaltuusto ehdotti yliopiston kaltaisen oppilaitoksen perustamista Grönlantiin. Vuonna 1981 Grönlannin parlamentti päätti tällaisen oppilaitoksen perustamisesta. Sen johtajaksi nimitettiin vuonna 1983 professori Robert Petersen. Vuoteen 1987 asti oppilaitoksen nimi oli tanskaksi , ’Inuitti- instituutti’; grönlanninkielinen nimi on ollut käytössä alusta lähtien. Instituutti otti ensimmäiset opiskelijansa vuonna 1984. Vuonna 1987 sille luotiin yliopistolle ominainen hallintorakenne, ja sen tanskankieliseksi nimeksi muutettiin , ’Grönlannin yliopisto’; virallinen yliopiston asema sille kuitenkin myönnettiin vasta kaksi vuotta myöhemmin. Vuonna 2008 yliopisto siirtyi nykyisiin tiloihinsa Ilimmarfik-kampukselle. == Instituutit == Yliopisto koostuu neljästä instituutista: * kulttuurin, kielten ja historian instituutti * opetuksen instituutti * yhteiskunnan, talouden ja journalistiikan instituutti * terveyden ja luonnon instituutti == Opiskelijat == Vuonna 2021 opiskelijoita oli 242, jotka jakautuivat seuraavasti: Ala Opiskelijoita Opetus 64 Oikeustiede 26 Kulttuuri- ja sosiaalihistoria 26 Yhteiskuntatieteet 25 Kauppatieteet 21 Kääntäminen ja tulkkaaminen 20 Sosiaalityö 18 Sairaanhoito 17 Kielet, kirjallisuus ja media 14 Teologia 6 Journalismi 5 Yhteensä 242 == Lähteet == Luokka:Grönlannin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Korkeakoulut
Jarno Malinen

Jarno Mikael Malinen (s. 1974) on suomalainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja ohjaaja. Tunnettu opettajana elokuvassa Samurai Rauni Reposaarelainen. Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Suomalaiset käsikirjoittajat Luokka:Suomalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Elävät henkilöt
Time Further Out

Time Further Out (albumin kansikuvassa nimellä Miro Reflections) on yhdysvaltalaisen jazzyhtyeen The Dave Brubeck Quartetin studioalbumi, jonka Columbia Records julkaisi marraskuussa 1961. Albumilla on tunnetumpia The Dave Brubeck Quartetin kappaleita, kuten ”It’s a Raggy Waltz” ja ”Unsquare Dance”. Kappaleet vaihtelevat 5/4-tahtilajista 9/8-tahtilajiin. == Kappaleet == Lähde: Kaikki kappaleet säv. ja san. Dave Brubeck. # It’s a Raggy Waltz – 5.12 # Bluette – 5.21 # Charles Matthew Hallelujah – 2.52 # Far More Blue – 4.38 # Far More Drums – 4.00 # Maori Blues – 3.54 # Unsquare Dance – 2.00 # Bru’s Boogie Woogie – 2.28 # Blue Shadows in the Street – 6.35 === Vuoden 1996 CD- uudelleenjulkaisun bonuskappaleet === # Slow and Easy (A.K.A. Lawless Mike) – 3.29 # It’s a Raggy Waltz (nauhoitettu Carnegie Hallilla vuonna 1963) – 6.37 == Kokoonpano == Lähde: * Dave Brubeck – piano * Paul Desmond – alttosaksofoni * Eugene Wright – kontrabasso * Joe Morello – rummut == Arvostelut == * AllMusic: == Lähteet == Luokka:Dave Brubeckin albumit Luokka:Vuoden 1961 albumit
Pihla Pohjolainen

Pihla Pohjolainen (s. 1993) on suomalainen näyttelijä. Koulutukseltaan hän on teatteritieteen maisteri. ==Ura== Pihla Pohjolainen on opiskellut näyttelemistä Tampereen yliopiston teatterityön tutkinto-ohjelmassa, minkä jälkeen hänet kiinnitettiin Helsingin Kaupunginteatteriin vuonna 2019, jossa hän oli ollut myös työharjoittelussa vuonna 2017. Tampereen Työväen Teatterissa. == Töitä == *Venla, Seitsemän veljestä, 2017 *Suomen hauskin mies, 2017 *Luutnantti Zhenja Chizhikova, Stalinin suloinen ruoska, 2019 *Päiväni murmelina, 2020 *Momentum 1900, 2022 *Kitty, Anna Karenina, 2018 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Pohjolaisen esittely TTT:n nettisivuilla *Pohjolaisen haastattelu Teatterikärpäsessä vuonna 2017 Luokka:Suomalaiset teatterinäyttelijät Luokka:Elävät henkilöt
Simo Tavaste

Simo Tavaste on suomalainen teatterialan ammattilainen, joka on toiminut muun muassa Tampereen Työväen Teatterin pääjohtajana ja johtajana sekä Tampereen Teatterin talousjohtajana. Hän oli myös yksi tamperelaisen lastenteatteri Teatteri 2000:n perustajista. ==Ura== Simo Tavaste toimi Tampereen Työväen Teatterin pääjohtajana vuosina 1986-1989. Hän kaudellaan teatterin johdossa oli johtoryhmä, johon kuului hänen lisäkseen Jorma Kairimo, Mauri Kuosmanen, Juhani Raiskinen ja Veikko Sinisalo. ===Viitteet=== Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset teatterinjohtajat
Venstres Ungdom

Venstres Ungdom (lyh. VU) on tanskalainen liberaali poliittinen nuorisojärjestö, joka tekee nuorisotyötä Venstre-puolueelle. Sen ensimmäiset paikallisosastot perustettiin vuonna 1908, ja valtakunnallinen organisaatio muodostettiin vuonna 1912. Venstres Ungdom on noin 2 500 jäsenellään Tanskan suurin poliittinen nuorisojärjestö, toiseksi suurin on DSU, jolla on noin 2 000 jäsentä. ==Puheenjohtajat== * 1912–1915 Niels Elgaard * 1915–1917 A. L. H. Elmquist * 1917–1918 J. Chr. Jensen-Broby * 1918–1919 H. Tranberg-Jensen * 1919–1920 Jens Rahbek * 1920–1922 H. C. Koefoed * 1922–1923 Søren Peter Larsen * 1923 Christian Christiensen * 1923–1927 Henry Gideon * 1927–1929 Edvard Sørensen * 1929–1930 P. C. Jacobsen * 1930–1932 Erik Eriksen * 1932–1935 M. Elmertoft * 1935–1937 N. K. Larsen * 1937–1939 P. Thisted Knudsen * 1939–1941 Jens Christian Christensen * 1941–1943 Alfred Larsen * 1943–1946 Søren Andersen * 1946–1948 Jens Peter Petersen * 1948–1951 Henry Christensen * 1951–1953 P. Givskov Christensen * 1953–1955 Søren Jensen * 1955–1957 Niels Westerby * 1957–1959 Niels Anker Kofoed * 1959–1962 Knud Enggaard * 1962–1964 Knud Erik Særkjær * 1964–1966 Peter Holst * 1966–1968 Jørgen Brøndlund Nielsen * 1968–1970 Erik Fabrin * 1970–1972 Bertil Toft Hansen * 1972–1974 Knud Andersen * 1974–1976 Anders Fogh Rasmussen * 1976–1978 Niels Jørgen Hansen * 1978–1980 Troels Brøndsted * 1980–1983 Flemming Oppfeldt * 1983–1985 Jens Skipper Rasmussen * 1985–1986 Lars Møller Sørensen * 1986–1989 Lars Løkke Rasmussen * 1989–1990 Jesper Ib * 1990–1991 Lars Bech Pedersen * 1991–1993 Hans Kargaard Thomsen * 1993–1995 Carl Holst * 1995–1997 Kristian Jensen * 1997–1999 Troels Lund Poulsen * 1999–2001 Peter Christensen * 2001–2003 Torsten Schack Pedersen * 2003–2005 Claus Horsted * 2005–2007 Karsten Lauritzen * 2007–2009 Thomas Banke * 2009–2011 Jakob Engel-Schmidt * 2011–2013 Morten Dahlin * 2013–2015 Jens Husted * 2015–2017 Chris Holst Preuss * 2017–2019 Jakob Sabroe * 2019–2021 Kristian Lausten * 2021–2023 Maria Ladegaard * 2023– Lasse B. Sørensen ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Järjeston kotisivut Luokka:Tanskalaiset poliittiset nuorisojärjestöt
Anniina Koivuniemi

Anniina Koivuniemi (s. heinäkuu 1995) on suomalainen tanssija ja tanssinopettaja. Hänet tunnetaan mm. Tanssii Tähtien Kanssa -ohjelmasta, jonka hän voitti vuonna 2021 tanssiparinsa Ernest Lawsonin kanssa. Koivuniemi työskentelee tanssinopettajana sastamalaisessa TanssinTahti-tanssikoulussa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset tanssijat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Emil Albin Hynninen

Emil Albin Hynninen (17. huhtikuuta 1870 Hartola – 24. helmikuuta 1939 Virolahti) oli suomalainen opettaja ja koulunjohtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.Maanviljelysneuvos Emil Hynninen kuollut, Helsingin Sanomat, 25.02.1939, nro 54, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Hynnisen vanhemmat olivat työnjohtaja Karl Albin Hynninen ja Serafia Pekkanen ja puoliso vuodesta 1914 Ida Sofia Lindberg. Hynninen tuli ylioppilaaksi Porin yksityislyseosta vuonna 1890 ja valmistui agronomiksi Mustialasta vuonna 1898. Hän toimi vt. virkatalojen tarkastajana, pehtorina ja karjanhoitajana, kunnes tuli apulaisopettajaksi Harjun maanviljelyskouluun Virolahdelle vuonna 1900. Sieltä hän siirtyi vuonna 1906 Suomen Kylvösiemenyhdistyksen assistentin tehtäviin ja edelleen Kajaaniin Seppälän maanviljelyskoulun opettajaksi, tilanhoitajaksi ja lopulta johtajaksi 1908–1918. Takaisin Harjun maatalouskoulun johtajaksi ja tilanhoitajaksi hän palasi vuonna 1919 ja hoiti näitä tehtäviä eläkkeelle jääntiinsä vuoteen 1937 asti. Hynninen oli vielä sen jälkeenkin tuntiopettajana Harjun maatalouskoulussa. Hynnisellä oli myös useita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä Kajaanin maalaiskunnassa ja Virolahdella. Hän oli Kajaanin maanviljelysseuran johtokunnan jäsenenä ja varaesimiehenä, puheenjohtajana valtion tulo- ja omaisuusverolautakunnassa ja valtion maatalousoppilaitoskomitean jäsenenä 1925–1928. Maanviljelysneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1926.Kuka kukin on 1934, s. 231. Viitattu 26.4.2022. ==Lähteet== Luokka:Maanviljelysneuvokset Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomen koulujen rehtorit Luokka:Vuonna 1870 syntyneet Luokka:Vuonna 1939 kuolleet
Hryhir Tjutjunnyk

Hryhir Tjutjunnyk (5. joulukuuta 1931 Šylivka, Zinkivin piiri, Pultavan alue, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto – 7. maaliskuuta 1980 Kiova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) oli ukrainalainen kirjailija. Hänen veljensä oli kirjailija Hryhori Tjutjunnyk. Tjutjunnyk valmistui Harkovan yliopistosta vuonna 1962 ja työskenteli sen jälkeen toimittajana ukrainalaisissa lehdissä ja käsikirjoittajana Kiovan elokuvastudiolle. Esikoisteos ilmestyi 1961. Hän julkaisi elinaikanaan novellikokoelmia, mutta tuotantoa on julkaistu myös hänen kuolemansa jälkeen. Hän kirjoitti aikalaisistaan muotokuvia, jotka valottavat heitä eri näkökulmista. Hän ei alistunut kirjoittamaan sosialistisen realismin mukaan. Koska hän ei noudattanut virallista linjaa, neuvostoaikainen kritiikki suhtautui hänen tuotantoonsa nuivasti. Suhtautuminen sai hänet tekemään itsemurhan. Hän sai arvostusta vasta 1980-luvulla demokratisoitumisen aikana. ==Lähteet== Luokka:Ukrainalaiset kirjailijat Luokka:Itsemurhan tehneet Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 1980 kuolleet
Arvo Kokkonen

Arvo Kalevi Kokkonen (s. 5. maaliskuuta 1956 Kärsämäki ) on suomalainen virkamies, joka toimi Maanmittauslaitoksen pääjohtajana vuodesta 2012 vuoteen 2022. Hän jäi eläkkeelle 1. lokakuuta 2022. Kokkonen työskenteli lähes koko työuransa Maanmittauslaitoksen palveluksessa. Arvo Kokkonen syntyi Olavi ja Lyydia Kokkosen perheeseen. Perheellä on karjalaistausta Soanlahden pitäjässä Laatokan Karjalassa. Arvo Kokkosen puoliso on metsäneuvos Marja Kokkonen, o.s. Ruotsalainen ja heillä on kolme lasta. Arvo Kokkonen kirjoitti ylioppilaaksi Haapajärven lukiosta 1975. Kokkonen valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisen korkeakoulun maanmittausosastolla 1981. Aalto-yliopisto myönsi Arvo Kokkoselle tekniikan kunniatohtorin arvon 2019. Kokkonen toimi kiinteistöinsinöörinä Haapajärven ja Oulaisten kaupungeissa 1982–1986 ja siirtyi Maanmittauslaitoksen palvelukseen 1986 vuoden lopulla. Kokkonen on toiminut maanmittausinsinöörinä 1986–1989, maanmittausjohtajana 1990–1996, maanmittausneuvoksena 1996–2008, ylijohtajana 2009–2012 sekä pääjohtajana 2012–2022. Maa- ja metsätalousministeriössä Arvo Kokkonen toimi maanmittausneuvoksena 2003–2005. Tasavallan presidentti myönsi Kokkoselle Suomen Leijonan komentajamerkin 2019. Kokkonen on osallistunut monien järjestöjen ja yhteisöjen toimintaan, muun muassa seurakunnan valtuutettuna Kiuruveden ja Helsingin ortodoksissa seurakunnissa, viime mainitussa myös valtuuston puheenjohtajana. Hänelle myönnettiin Pyhän Karitsan ritarikunnan komentajamerkki 2020. Kokkonen on kunniarajajääkäri. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Maanmittauslaitoksen pääjohtajat Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1956 syntyneet
Kiltti tyttö (albumi)

Kiltti tyttö on suomalaisen laulajan ja lauluntekijän Nelli Matulan toinen studioalbumi, joka julkaistiin 1. huhtikuuta 2022. Albumi ylitti kultarajan ennakkoon. Albumilta julkaistiin ennakkoon singlenä kappaleet ”Sukupuuttoon”, ”Lelu”, ”Tulevaisuuteen”, ”Limbo” ja ”Kiltti tyttö”. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Vuoden 2022 albumit Luokka:Suomalaiset popalbumit
Otto Valmari

Otto Valmari (12. tammikuuta 1882 Kemi – 11. toukokuuta 1930 Helsinki) oli suomalainen Osuusliike Elannon toinen johtaja ja aiemmin urallaan opettaja ja kauppakoulun rehtori. Otto Valmarin vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Valmari ja Elsa Matilda Vaara. Hän toimi vuosina 1899–1901 Trävaruaktiebolaget Kemin konttoristina. Jatkettuaan opintojaan hän valmistui ylioppilaaksi Kemin Suomalaisesta yhteiskoulusta. Tämän jälkeen hän toimi kaksi vuotta samassa opinahjossa matematiikan ja luonnontieteiden opettajana. Sen jälkeen hän aloitti opinnot Helsingin yliopistossa opiskellen välillä vuonna 1909 Breslaun yliopistossa Saksassa. Helsingin yliopiston opiskelujen rinnalla hän toimi Hangon suomalaisen yhteiskoulun opettajana vuoteen 1913. Vuonna 1911 hän suoritti kandidaatin tutkinnon pääaineina sovellettu fysiikka, kemia ja kansantalous. Vuosina 1913–1915 hän toimi Oulun kauppakoulun rehtorina siirtyen sitten Osuusliike Elannon toiseksi johtajaksi ykkösjohtajuuden ollessa Väinö Tannerilla. Valmarin vastuulla oli Elannon liiketoiminnan voimakas kehittäminen 1920-luvulla, joka tarkoitti uusia liikerakennuksia. Hänellä oli suora vastuu Elannon leipomosta, lihajalostamosta ja ravintolaliiketoiminnoista. Otto Valmarin puoliso vuodesta 1917 oli Elsa Riekki, jääkäriaktivismista tunnetun oululaisen Esko Riekin sisar. Heillä oli kaksi tytärtä. Hänen nuorempi veljensä Johannes ”Janne” Valmari toimi Helsingin yliopiston maanviljelyskemian professorina. Valmarin sisar Olga oli naimisissa Virossa syntyneen eversti ja vaihtoehtolääkäri Hans Kalmin kanssa. Otto Valmari saatettin 1000-lukuisen saattoyleisön läsnäollessa Helsingin päärautatieasemalla. Varsinainen hautaus tapahtui Oulussa. Otto Valmari haudattiin vaimonsa suvun hautaan Oulun hautausmaalle. == Lähteet == Luokka:Suomen koulujen rehtorit Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomalaiset osuustoimintaliikkeen vaikuttajat Luokka:Vuonna 1882 syntyneet Luokka:Vuonna 1930 kuolleet
Havaijilainen viittomakieli

Havaijilainen viittomakieli (havaijiksi: Hoailona ʻŌlelo o Hawaiʻi) on havaijilaisten kuurojen yhteisön käyttämä viittomakieli, joka katsotaan nykyään kuolevaksi kieleksi. Syynä tähän on Havaijilla asuvien kuurojen kielisiirtymä kohti amerikkalaista viittomakieltä. Havaijilaisen viittomakielen lähimpiä sukulaiskieliä ovat irlantilainen ja kreikkalainen viittomakieli. Vuonna 2012 kielellä arvioitiin olevan 30 käyttäjää. Arvioiden mukaan havaijilainen viittomakieli on alkanut kehittyä saarilla jo ennen eurooppalaisten saapumista, mutta omaksi kielekseen havaijilainen viittomakieli määriteltiin vasta vuonna 2013, kun paljastui, että 80 % sen sanastosta ei ole yhteneväinen amerikkalaisen viittomakielen kanssa. Tämä johti kolmivuotisen projektin käynnistämiseen, jonka tavoite oli dokumentoida havaijilainen viittomakieli mahdollisimman hyvin. Vuonna 2016 valmistui videoarkisto, joka sisälsi mm. alkeisoppikirjan ja sanakirjan. == Lähteet == Luokka:Viittomakielet Luokka:Havaijin kielet
Katherine Dunham

Katherine Dunham, kirjailijanimeltään Kaye Dunn (22. kesäkuuta 1909 Glen Ellyn, Illinois – 21. toukokuuta 2006 New York, New York) oli yhdysvaltalainen tanssija, koreografi ja antropologi, joka tulkitsi luovasti rituaali- ja kansantansseja. Dunham opiskeli antropologiaa Chicagon yliopistossa, ja teki kenttätutkimuksia Karibialla ja Brasiliassa. Erityisen läheiseksi hänelle tuli Haiti. Hän vietti Haitilla kaikkiaan yhdeksän kuukautta ja kirjoitti oppimastaan väitöskirjansa The Dances of Haiti: Their Social Organization, Classification, Form, and Function sekä toisen kirjan, Island Possessed. Haitissa vietetty aika sai hänet myös ymmärtämään karibialaisten tanssien yhteyden afrikkalaiseen kulttuuriperintöön. Dunham perusti oman tanssiryhmän jo opiskeluaikanaan. Ryhmä esiintyi Chicagon maailmannäyttelyssä 1934 ja Chicagon oopperan kanssa 1935–1936. Hän loi omia koreografioitaan karibialaisten tanssien pohjalta, ja perusti 1940-luvun alussa uuden tanssiryhmän, jonka kaikki jäsenet olivat afroamerikkalaisia. Ryhmä kävi kiertueilla yli 50 maassa, ja herätti huomiota rotuerottelun aikakaudella. Dunhamin luomat suositut revyyt tekivät afrikkalaista ja karibialaista tanssia tunnetuksi maailmalla. Dunham teki koreografioita elokuviin ja oopperoihin. Hän julkaisi kirjoituksia sekä omissa nimissään että nimellä Kaye Dunn. Dunham sai lukuisia palkintoja, kuten Kennedy Center Honors vuonna 1983 ja National Medal of Arts 1989. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset koreografit Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Vuonna 2006 kuolleet
Meksikon toinen keisarikunta

Meksikon toinen keisarikunta () oli vuodesta 1864 vuoteen 1867 olemassa ollut perustuslaillinen monarkia nykyisen Meksikon alueella. Itävaltalaissyntyinen Habsburg-sukuun kuulunut Maksimilian I toimi maan keisarina. Keisarikunta oli käytännössä Napoleon III:n johtaman Ranskan satelliittivaltio. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Toinen keisarikunta Luokka:1860-luku
Viktoria Savs

Viktoria Savs (27. kesäkuuta 1899 Bad Reichenhall - 31. joulukuuta 1979 Salzburg) oli itävaltalainen ensimmäisen maailmansodan naissotilas. http://www.lagrandeguerra.net/ggsavs.html Viktoria Savsin isä kutsuttiin Ensimmäisen maailmansodan alettua Itävalta-Unkarin armeijaan ja rintamapalvelukseen. Isä haavoittui vuonna 1915 ja tuli kotiin topiumaan. 16- vuotias Viktoria pyysi isältään lupaa päästä armeijaan. http://digital.tessmann.it/tessmannDigital/Zeitungsarchiv/Seite/Zeitung/4/1/25.06.1932/86366/16/filterId-4%250186366%2501606576-query- http://www.deutschlandfunknova.de/beitrag/1914-1918-geschichten- vom-1-weltkrieg Isä yritti vakuuttaa tytärtään, että ei kannattaisi, mutta turhaan. Viktoria Savs ilmoittautui armeijaan yhdessä isänsä kanssa nimellä Viktor Savs. Pari esimiestä oli selvillä asian todellisesta laidasta. Palveltuaan vuoden asettomana apusotilaana, hän halusi päästä rintamalle. Hän pääsi rintamalle ja oli mukana Sasso di Seston taistelussa, missä johti 20 vangittua italialaista sotilasta vihollisen tykistötulen läpi itävaltalaisten puolelle. Hänet palkittiin urheudestaan ja esimerkellisyydestään urhoollisuusmitalilla ja Karl Troop- mitalilla. http://www.cimeetrincee.it/viktoria.htm Savs niitti mainetta suorastaan uhkarohkeana sotilaana. 27. toukokuuta 1917 hän oli suorittamassa vapaaehtoistehtävää, kun haavoittui vakavasti. Hänen oikea jalkansa murskaantui ja jäi roikkumaan jänteiden varaan. Hän yritti itse amputoida sen, mutta taistelutoverit estivät. Hänet vietiin sotilassairaalaan missä tehtiin amputaatio. Sen yhteydessä hänen sukupuolensa paljastui. Hänet erotettiin armeijasta. Tämän jälkeen hän palveli Punaisessa Ristissä. Asia tuli julkisuuteen ja Savsia pidettiin suurena sankarina. http://anno.onb.ac.at/cgi- content/anno?apm=0&aid;=nwb&datum;=19171101&seite;=15 Sodan jälkeen Savs palasi kotiinsa, mutta alue oli luovutettu Italialle ja Savs ei pitänyt asiasta. Hän muutti ensin Hall in Tiroliin ja vuonna 1928 Salzburgiin, missä oli vähän aikaa asunnoton. Hän työskenteli taloudenhoitajana ja liittyi kansallissosialistiseen puolueeseen. Vuonna 1936, kun Savs asui Berliinissä, Adolf Hitler lahjoitti hänelle 150 markkaa uuden proteesin hankkimiseen. Vuonna 1938 hän palasi Salzburgiin, misasä työskenteli armeijan palveluksessa ja vuonna 1942 hän työskenteli miehitetyssä Belgradissa. http://www.zeit.de/2016/06/soldatin-erster-weltkrieg-viktoria- savs?utm_referrer=https%3A%2F%2Fen.wikipedia.org%2F Savs ei avioitunut. Vanhempana hän adoptoi itseään 20 vuotta nuoremman naisen tyttärekseen. Tämän sanottiin olleen normaali käytäntö naisten välisissä suhteissa. == Viitteet == Luokka: Itävaltalaiset henkilöt Luokka: Vuonna 1899 syntyneet Luokka: Vuonna 1979 kuolleet
Matti Puro

Matti Puro (s. 1982 Ylöjärvi) on suomalainen tanssija ja tanssinopettaja. Hänet tunnetaan muun muassa Tanssii tähtien kanssa -ohjelmasta. Hän on voittanut Tanssii tähtien kanssa -kilpailun kolme kertaa – vuonna 2011 tanssiparinsa Viivi Pumpasen, vuonna 2012 Krisse Salmisen ja vuonna 2017 Anna- Maija Tuokon kanssa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset tanssijat Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Dunham

Dunham on muun muassa seuraavien yhdysvaltalaisten henkilöiden sukunimi: * Ann Dunham (1942–1995), yhdysvaltalainen antropologi, presidentti Barack Obaman äiti * Jeff Dunham (s. 1962), vatsastapuhuja ja stand up -koomikko * Katherine Dunham (1909–2006), tanssija, koreografi ja antropologi * Lena Dunham (s. 1986), elokuvantekijä ja näyttelijä * Mike Dunham (s. 1972), jääkiekkomaalivahti
Staal

Staal on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Eric Staal (s. 1984), kanadalainen jääkiekkoilija * Jared Staal (s. 1990), kanadalainen jääkiekkoilija * Jordan Staal (s. 1988), kanadalainen jääkiekkoilija * Kim Staal (s. 1978), tanskalainen jääkiekkoilija * Marc Staal (s. 1987), kanadalainen jääkiekkoilija
Havaijin edustajainhuone

Havaijin edustajainhuone (, ) on Havaijin osavaltion lainsäädännöllisen elimen alahuone. Ylähuoneena toimii Havaijin senaatti. Edustajainhuone koostuu 51 edustajasta, jotka valitaan virkaan kahden vuoden välein järjestettävissä vaaleissa. Havaijin lainsäädäntöelinten edustajien katsotaan olevan lähes täysipäivisesti edustajan työssä (noin 80 %). Suurin osa Yhdysvaltain osavaltioiden paikallisparlamenteista on osa-aikaisia virkoja, eli edustajat tekevät töitä politiikan ulkopuolella mm. turvatakseen oman elantonsa. Edustajainhuone tekee töitä 18 valiokunnassa. Vuodesta 2017 lähtien edustajainhuoneen puhemiehenä on toiminut demokraattien Scott Saiki. == Lähteet == edustajainhuone
Agatharkhides

Agatharkhides (; ; 100-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen grammaatikko, joka oli kotoisin Knidoksesta. Hän kirjoitti useita historiallisia ja maantieteellisiä teoksia. == Elämä == Agatharkides oli kotoisin Kaariasta Knidoksen kaupungista. Hänet kasvatti mies nimeltä Kinnaios. Filosofian opinnoissaan Agatharkhides kiinnittyi peripateettiseen koulukuntaan. Nuoruudessaan hän toimi Herakleides Lemboslaisen kirjurina ja lukijana. Sudan mukaan tämä eli Ptolemaios VI:n (kuoli 145 eaa.) aikana. Agatharkhides kertoo itse toimineensa erään Egyptin kuninkaan holhoojana ja opettajana tämän ollessa vielä nuori. Tällöin on mitä ilmeisimmin ollut kyseessä jompi kumpi Ptolemaios VIII:n pojista, eli joko Ptolemaios IX tai Ptolemaios X. Oletettavasti kyseessä oli vanhempi pojista, eli Ptolemaios IX Soter, joka on ollut todennäköisemmin alaikäinen tullessaan kuninkaaksi vuonna 116 eaa., kuin Ptolemaios X vuonna 107 eaa. == Teokset == Agatharkhideen teokset tunnetaan Fotioksen Bibliothekessä olevasta luettelosta. Teokset olivat:Fotios: Bibliotheke 213. * Punaisestamerestä (; ), 5 kirjaa. Maantieteellinen teos, joka käsitteli Punaistamerta. Fotios antaa yhteenvedon teoksen ensimmäisestä ja viidennestä kirjasta. Osa taas on säilynyt Diodoros Sisilialaisen Historian kirjaston kirjassa III. * Aasian asiat ( eli ), 10 kirjaa. * Euroopan asiat ( eli ), 49 kirjaa. * Tiivistelmä edellämainitusta teoksesta. * Teos troglodyyteistä, 5 kirjaa. * Tiivistelmä Antimakhoksen teoksesta Lydē (). * Tiivistelmä niiden teoksista, jotka olivat kirjoittaneet ihmeellisistä tuulista (). * Historiallinen teos, jonka kirjoja XII ja XXX Athenaios lainaa.Athenaios: Deipnosofistai XII s. 527b, VI s. 251f. * Tutkielma ystävyydestä. Fotios sanoo lukeneensa näistä vain kolme ensin mainittua teosta. Fotioksen kuvauksen perusteella Agatharkhides kirjoitti Attikan murteella. Hänen tyylinsä oli Fotioksen mukaan ylevää ja selkeää, ja Fotios antaa siitä muutoinkin hyvän arvion. Esittämissään puheissa Agatharkhides jäljitteli Thukydidestä, ollen tämän veroinen ylevyydessä mutta tätä parempi selkeydessä. Fotios ylistää myös hänen retorisia kykyjään. Agatharkhides osasi aithiopialaisten kieltä,Agatharkhides: Punaisestamerestä s. 46, ed. Hudson, John: Geographi Graeci Minores. ja vaikuttaa olleen ensimmäinen, joka sai selville Niilin vuotuisten tulvien todellisen syyn.Diodoros Sisilialainen: Historian kirjasto 1.41. == Agatharkhides Samoslainen? == Plutarkhos mainitsee toisen ”Agatharkhides Samoslaisen”, joka kirjoitti Persiaa käsitelleen teoksen sekä teoksen Kivistä (). Nimen oikeaksi lukutavaksi on kuitenkin arveltu Agathyrsides, ei Agatharkhides. == Lähteet == Luokka:Antiikin kreikkalaiset grammaatikot
Androtion

Androtion () voi viitata seuraaviin antiikin kreikkalaisiin henkilöihin: * Androtion (300-luku eaa.), ateenalainen puhuja * Androtion (300-luku eaa.), historioitsija * Androtion (300/200-luku eaa.), maanviljelystä kirjoittanut
Androtion (historioitsija)

Androtion (; 300-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen historioitsija. Hän oli niin kutsuttu atthidografi eli kirjoitti Atthis-nimisen teoksen Attikan historiasta noin vuonna 344/343 eaa. Teosta lainataan usein muussa antiikin kirjallisuudessa.Pausanias: Kreikan kuvaus 6.7.2, 10.8.1; Marcellinus: Thukydideen elämä (Vita Thucydidis) 28 ; Plutarkhos: Kuuluisien miesten elämäkertoja, Solon 100.15–. Jotkut tutkijat ovat pitäneet tätä Androtionia samana henkilönä kuin puhuja Androtion. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Luokka:Antiikin kreikkalaiset historioitsijat
Androtion (kirjailija)

Androtion (; n. 300/200-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen maanviljelystä kirjoittanut kirjailija. Theofrastos viittaa häneen, minkä perusteella hän on elänyt viimeistään klassisen kauden lopun ja hellenistisen kauden alun tienoilla.Theofrastos: Kasvioppi (Historia plantarum) 2.8, Kasveja koskevia syitä (Causae plantarum) 3.15; Athenaios: Deipnosofistai III s. 75d, 82c; Varro: Res rusticae 1.1. == Lähteet == Luokka:Antiikin kreikkalaiset kirjailijat
Androtion (puhuja)

Androtion (; 300-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen reettori eli puhuja, joka oli kotoisin Ateenasta. == Elämä == Androtion oli Andronin poika, Isokrateen oppilas ja Demostheneen aikalainen.Suda, . Hänen poliittisista kannoistaan ja puoluekunnastaan ei ole tietoa, mutta Ulpianus antaa hänestä kuvan yhtenä aikansa johtavista demagogeista.Ulpianus: Demostheneen puheesta Androtionia vastaann (Ad Demosth. c. Androt.) s. 594. Hän vaikuttaa olleen taitava ja kaunopuheinen puhuja.Skolia ad Hermogen. s. 401. Demostheneen puheiden joukossa on säilynyt puhe Androtionia vastaan. Demosthenes kirjoitti sen 27-vuotiaana, ja jäljitteli siinä Isokrateen ja Androtionin kaunopuheista tyyliä.Aulus Gellius: Attikan öitä 15.28; Plutarkhos: Kuuluisien miesten elämäkertoja, Demosthenes 15. Demostheneen puheen aiheena oli seuraava: Androtion oli suostutellut kansan äänestämään jostakin asiasta lakien tai tapojen vastaisesti. Euktemon ja Diodoros syyttivät häntä tästä, ja vaativat oikeuksien viemistä häneltä, osaksi koska hän oli ehdottanut laitonta äänestystä, ja osaksi joidenkin muiden väärinkäytösten vuoksi. Demosthenes kirjoitti puheen Androtionia vastaan Diodorokselle, toiselle syyttäjistä, joka piti sen. Kiistan lopputulosta ei tiedetä.Libanios: Argum. ad Demosth. Androt. == Teokset == Androtionin puheet eivät ole säilyneet nykyaikaan, lukuun ottamatta katkelmaa, jonka Aristoteles on säilyttänyt ja jota hän kehuu.Aristoteles: Retoriikka III.4, 1406b26–29: ”Androtion sanoi Idrieuksesta, että tämä oli kuin kahleista päästetty pikku koira”, suomennos Päivi Myllykoski. Puheiden lisäksi jotkut tutkijat ovat laittaneet Androtionin nimiin tekstin nimeltä Erotikos, joka on säilynyt Demostheneen puheiden joukossa, mutta tämä tulkinta on myös kyseenalaistettu. Jotkut tutkijat ovat pitäneet tätä Androtionia samana henkilönä kuin historioitsija Androtion, joka kirjoitti Attikan historiasta. == Lähteet == Luokka:Antiikin kreikkalaiset reettorit
Aristeides Miletoslainen

Aristeides Miletoslainen (, ) oli antiikin kreikkalainen kirjailija, joka kirjoitti teoksen Miletoslainen kertomus (, myös ). Aristeideen ajoitusta ja varmaa kotipaikkaa ei tunneta, mutta hänen teoksestaan on päätelty, että hän olisi ollut kotoisin Joonian Miletoksesta. Joskus on kuitenkin katsottu, ettei hän välttämättä ollut itse miletoslainen, vaikka sijoittikin teoksensa sinne. Joka tapauksessa häntä kutsutaan yleensä lisänimellä ”Miletoslainen”. Teoksensa ansiosta häntä on joskus pidetty kreikkalaisen romaanin kehittäjänä, ja teos antoi nimen koko lajityypille, ”miletoslaisille kertomuksille”. Joskus on ajateltu, että tämä Aristeides olisi sama Aristeides Miletoslainen, joka kirjoitti teokset Sisilian historia (), Italian historia () ja Persian historia (), joita Plutarkhos usein lainaa.Plutarkhos: Rinnakkaiselämäkerrat (Kuuluisien miesten elämäkertoja). Hän saattaa olla myös sama Pindaroksen skoliastin mainitsema henkilö, joka kirjoitti teoksen Knidoksesta ().Skolia Pindaroksen Pythiaan 3.14. == Lähteet == Luokka:Antiikin kreikkalaiset romaanikirjailijat
Aristodemos Elisläinen

Aristodemos Elisläinen (, ) oli antiikin kreikkalainen kirjailija, joka oli kotoisin Eliistä. Aristodemos on kirjoittanut ainakin Eliin paikallisista asioista, sillä Harpokration viittaa häneen lähteenä elisläisten hellanodikai- virkamiesten lukumäärälle.Harpokration: Kymmenen puhujan käyttämistä sanoista, . Näin hänen on täytynyt elää viimeistään 100-luvulla jaa. Aristodemos on todennäköisesti sama henkilö, johon viittaavat myös Tertullianus ja Eusebios Kesarealainen.Tertullianus: de An. 46; Eusebios Kesarealainen: Kronikka I s. 37; vrt. Georgios Synkellos: Eklogē khronografias, s. 370, ed. Dindorf. Athenaios mainitsee Aristodemoksen kirjoittaman Pindaroksen runojen kommentaarin, ja nimi mainitaan usein Pindaroksen skolioissa, mutta arvellaan, että tällöin kyseessä olisi saattanut olla ennemmin Aristodemos Nysalainen.Athenaios: Deipnosofistai XI s. 495. == Lähteet == Luokka:Antiikin kreikkalaiset kirjailijat
Aristodemos Nysalainen

Aristodemos Nysalainen (, ; 100-luku eaa./1. vuosisata eaa.) oli kahden antiikin kreikkalaisen grammaatikon nimi. Heitä on nykyisin hankala erottaa toisistaan. Kumpikin oli kotoisin Nysasta Kaariasta ja toimi hellenistisellä kaudella. Vanhempi Aristodemos Nysalainen oli Menekrateen poika ja Aristarkhos Samothrakelaisen koulun oppilas Aleksandriassa. Hän oli menestyksekäs grammaatikko. Strabon kertoo olleensa hänen oppilaansa kun hän oli jo hyvin vanha.Strabon: Geografika 14.1.48. (engl. käännös)Skolia Pindaroksen Nemeaan 7.1. On mahdollista, että hän on sama Aristodemos, johon Pindaroksen skoliat viittaavat aleksandrialaisena.Skolia Pindaroksen Isthmiaan 1.11. Nuorempi Aristodemos Nysalainen oli vanhemman serkku tai muu sukulainen () ja toimi grammaatikkona ja reettorina. Strabonin mukaan hän oli Pompeius Suuren opettaja. Uransa alkuvaiheessa hän opetti retoriikkaa Nysassa ja Rhodoksessa. Myöhemmin hän toimi Roomassa ja opetti grammatiikkaa Pompeiuksen pojille. Jompi kumpi Aristodemos kirjoitti historiaa käsitelleen teoksen Historiat (), jonka ensimmäistä kirjaa Parthenios lainaa, mutta jonka aiheesta ei tiedetä enempää.Parthenios: Erotika pathēmata 8; vrt. Varr. De lingua Latina 10.75, ed. Miller; Skolia Homeroksen Iliaaseen 9.354, 13.1. == Lähteet == Luokka:Antiikin kreikkalaiset grammaatikot
Aristodemos Thebalainen (kirjailija)

Aristodemos Thebalainen (, ) oli antiikin kreikkalainen kirjailija, joka oli kotoisin Thebasta. Hän kirjoitti teoksen Theban historia () kotikaupungistaan. Siinä oli ainakin kaksi kirjaa ja se käsitteli pääasiassa kaupungin muinaishistoriaa. Joskus, kuten Sudassa, Aristofanes Byzantionlaisen nimi on korjattu Aristodemokseksi.Skolia Theokritoksen Idylleihin 7.103. Kirjailija Aristodemos Thebalaista ei tule sekoittaa taidemaalari Aristodemos Thebalaiseen. == Lähteet == Luokka:Antiikin kreikkalaiset kirjailijat
Hawaiʻi Ponoʻī

Hawai‘i Pono‘ī (suom. "Havaijin omat pojat") on Havaijin osavaltion kansallislaulu. Se oli käytössä jo Havaijin kuningaskunnan aikana, jolloin se toimi maan kansallislauluna. Havaijin kuningas Kalākaua kirjoitti sanat lauluun ja pyysi Henri Bergeria säveltämään siihen melodian, jotta laulua voitaisiin käyttää kuningaskunnan kansallislauluna. Laulu ylistää Havaijin kuningaskunnan perustajaa Kamehameha Suurta. Berger haki sävelmäänsä inspiraatiota toisesta kansallislaulusta, Heil Dir Im Siegerkranz. Laulu kiellettiin vuoden 1893 tehdyn vallankaappauksen jälkeen, mutta sen katsottiin olevan tarpeeksi neutraali osavaltion kansallislauluksi vuonna 1959. Virallisesti Hawaiʻi Ponoʻī säädettiin osavaltion kansallislauluksi vuonna 1967. Sitä lauletaan Havaijilla muun muassa urheilutapahtumissa Yhdysvaltain kansallislaulun jälkeen. Vaikka laulusta on erilaisia engalnninkielisiä käännöksiä, laulu lauletaan aina havaijksi. Havaijinkieliset sanat Englanninkielinen käännös 1\. Hawai‘i pono‘ī Nānā i kou mō‘ī Ka lani ali‘i, Ke ali‘i 1. Hawaii`s own true sons Be loyal to your chief Your country's liege and lord The chief Kerto: Makua lani ē, Kamehameha ē, Na kaua e pale, Me ka ihe Kerto: Royal father Kamehameha Shall defend in war With spears Lähde: == Lähteet == Luokka:Historialliset kansallislaulut Luokka:Yhdysvaltain osavaltioiden laulut Luokka:Havaijilaiset musiikkikappaleet Luokka:Kalākaua
Meksikon keisarikunta

Meksikon keisarikunta voi tarkoittaa: *Meksikon ensimmäinen keisarikunta 1821–1823 *Meksikon toinen keisarikunta 1864–1867
Dayna Ash

Dayna Ash (, s. 1990) on libanonilainen näytelmäkirjailija, performanssitaiteilija, sosiaalinen aktivisti ja feministi. Vuonna 2019 hän pääsi BBC:n sadan merkittävän naisen listalle. http://www.beirut.com/l/30720 http://www.bbc.com/news/world-50042279 Ash perusti vuonna 2010 Haven For Artists - orgenisaation. Se tarjoaa turvallisen paikan maanalaisille taiteilijoille ja on ainoa naisille ja sukupuolivähemmistöille turvallinen paikka Beirutissa. http://www.khabarkeslan.com/articles/2017/8/26/only-art- will-save-us http://www.teasafi.com/shwayshway Vuodesta 2016 Ash on tuottanut Haven For Artist- keskukseen niin kotimaisia kuin kansainvälisiä taidenäyttelyitäkin. Toiminta on laajentunut käsittämään kirjakaupan ja taiteilijaresidenssin. Vuonna 2019 Ash oli mukana mielenosoituksissa, joilla vastustettiin maan naisten kokemaa häirintää ja syrjintää. https://www.thenationalnews.com/world/mena/lebanese-women-are-breaking-taboos- to-be-face-of-protests-1.927728 == Viitteet == == Lisää aiheesta == * http://www.luma.org/en/live/people/Dayna- Ash-1aa96095-f1ac-47d8-96ca-9461646d80e2.html?lang=en Luokka:Libanonilaiset taiteilijat Luokka:Feministit Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Aleksandra Vinitskaja

Aleksandra Aleksandrovna Vinitskaja (, oikealta sukunimeltään Budzianik; 9. elokuuta 1847 Moskova – 18. huhtikuuta 1914 Pietari) oli venäläinen kirjailija. Aleksandra Vinitskaja syntyi aatelisperheeseen mutta jäi kahdeksanvuotiaana orvoksi. Hän opiskeli valtion sisäoppilaitoksessa ja työskenteli opettajana ja muissa ammateissa. Vinitskaja sai Venäjän tiedeakatemian eläkkeen vuonna 1898. Vinitskajan ensimmäinen ja parhaana pidetty teos oli vallankumouksellisesta nuorisosta kertova pienoisromaani Pered rassvetom (”Ennen aamunkoittoa”) vuonna 1881. Hän julkaisi lehdissä kertomuksia ja romaaneja, joiden aiheita ovat nuorison kasvatus, naisten vapautuminen ja yhteiskunnan ongelmat. Vinitskaja on kirjoittanut myös muistelmia, muun muassa Ivan Turgenevista. ==Suomennettu teos== * Meidän Nataša. Suom. Arja Pikkupeura. Teoksessa Mimotska ottaa myrkkyä: naisten kertomuksia 1800-luvun Venäjältä. Helsinki: SN-kirjat, 1990. ==Lähteet== Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1847 syntyneet Luokka:Vuonna 1914 kuolleet
Laura Herva

Laura Herva (s. 1984) on suomalainen runoilija, kirjastonhoitaja ja sanataideohjaaja. == Ura == Herva on valmistunut filosofian maisteriksi Oulun yliopistosta pääaineenaan kirjallisuus. Lisäksi hän on opiskellut muun muassa luovaa kirjoittamista, filosofiaa, sukupuolentutkimusta, tiedotusoppia, taidehistoriaa ja suomen kieltä. Hervan esikoisteos on runokokoelma pinnat. hankaumat (2021). Teoksessa viitataan esimerkiksi runousoppiin ja filosofiaan. Kokoelma julkaistiin osana Basam Books -kustantamon Puhuttava runo -sarjaa. == Tunnustuksia == Herva on yltänyt finaaliin Runo-Kaarina -kilpailussa. == Teokset == * pinnat. hankaumat. Helsinki: Basam Books, 2021. ISBN 978-952-379-205-0. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kirjastonhoitajat Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Itävallan liittovaltio

Itävallan liittovaltio (, epäviralliselta nimeltään Ständestaat) oli vuonna 1934 perustettu austrofasistinen autoritaarinen valtio nykyisen Itävallan alueella. Kurt Schuschnigg toimi liittokanslerina suurimman osan liittovaltion olemassaolon ajan. Liittovaltio lakkasi olemasta 12. maaliskuuta 1938, jolloin Itävalta liitettiin natsi-Saksaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Euroopan entiset valtiot Luokka:Itävallan historia
Henkisyys

Henkisyys tarkoittaa sellaisia yksilöllisiä uskomuksia ja käytäntöjä, joilla on uskonnonkaltaisia piirteitä tai jotka vastaavat uskontoon liitettyihin tarpeisiin. Henkisyys korostaa lähtökohtaisesti kokemusta ja subjektiivisuutta. Se on maailman- tai ihmiskuvallinen orientaatio, subjektin tapa suhteuttaa itseään maailmaan ja elämäänsä maailmassa. Henkisyyden ja uskonnollisuuden välisen rajan vetäminen on ollut vaikeaa. Henkisyys mielletään nykyisin uskontopsykologiassa uskontoa laajemmaksi ja avoimemmaksi käsitteeksi. Henkisyyteen siis kuuluu osa uskonnosta, ja sen lisäksi jotain muutakin. Henkisyys eroaa uskonnosta siinä, että henkisyys mielletään muodollisista instituutioista irralliseksi toiminnaksi.Pauha & Haimila 2024, s. 334. Henkisyys on siis uskontoa yksilölähtöisempää kokemuksellisuutta ja toimintaa. Henkisyys ja uskonto ovat toisaalta osittain sisäkkäisiä käsitteitä, joita yhdistäväksi tekijäksi on ehdotettu pyhän kategoriaa.Pauha & Haimila 2024, s. 31–34. Teistinen henkisyys tarkoittaa uskoa jumalaan tai jumaliin, ja tämän kokemista henkilökohtaisena tai yksilöllisenä uskonnonharjoittamisena. Kristinuskossa teististä henkisyyttä edustaa hengellisyys, joka viittaa kristillisyyteen kytkeytyviin uskomuksiin ja käytäntöihin.Pauha & Haimila 2024, s. 334, 34. Ei-teistisessä henkisyydessä jumalten olemassaolo joko kielletään tai jätetään avoimeksi, ja sen sijaan korostetaan yksilökohtaista henkistä kokemusta. Suomessa henkisyys mielletään tyypillisesti ei-kristilliseksi, käytännössä joskus uushenkisyyteen liittyväksi. ==Lähteet== * === Viitteet === == Kirjallisuutta == * Luokka:Uskonnollinen kokemus ja toiminta