EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Kreikan ympäristö- ja energiaministeriö

Kreikan ympäristö- ja energiaministeriö () on Kreikan ministeriö, jonka alaan kuuluu ympäristöön ja energiantuotantoon liittyvien asioiden hallinto. Ympäristö- ja energiaministeriö on toiminut nykyisellä nimellään vuodesta 2015, ja lähes nykyisenkaltaisena vuodesta 2009. Ministeriötä johtaa ympäristö- ja energiaministeri Kóstas Skrékas (vuonna 2021, Mitsotákisin hallitus). == Historia == Ympäristö- ja energiaministeriön tehtävää ovat hoitaneet seuraavat ministeriöt: * Aluesuunnittelu-, asunto- ja ympäristöministeriö (Υπουργείο Χωροταξίας, Οικισμού και Περιβάλλοντος, Ypourgeío Chorotaxías, Oikismoú kai Perivállontos) (1980–1985) * Ympäristö-, aluesuunnittelu- ja julkisten töiden ministeriö (Υπουργείο Περιβάλλοντος, Χωροταξίας και Δημοσίων Έργων, ΥΠΕΧΩΔΕ, Ypourgeío Perivállontos, Chorotaxías kai Dimosíon Érgon, YPEChODE) (1985–2009) * Ympäristö-, energia- ja ilmastonmuutosministeriö (Υπουργείο Περιβάλλοντος, Ενέργειας και Κλιματικής Αλλαγής, ΥΠΕΚΑ, Ypourgeío Perivállontos, Enérgeias kai Klimatikís Allagís, YPEKA) (2009–2015) * Tuottavan jälleenrakentamisen sekä ympäristö- ja energiaministeriö (Υπουργείο Παραγωγικής Ανασυγκρότησης, Περιβάλλοντος και Ενέργειας, ΥΠΠΑΠΕ, Ypourgeío Paragogikís Anasygkrótisis, Perivállontos kai Enérgeias, YPPAPE) (2015) * Ympäristö- ja energiaministeriö (Υπουργείο Περιβάλλοντος και Ενέργειας, ΥΠΕΝ, Ypourgeío Perivállontos kai Enérgeias, YPEN) (2015–) == Ympäristö- ja energiaministerit == Ympäristö- ja energia- asioista vastaavina ministereinä ovat vuodesta 2009 toimineet: Ministeri Kausi alkoi Kausi päättyi Hallitus Ympäristö-, energia- ja ilmastonmuutosministeriö 2009–2015 Tína Birmpíli 7. lokakuuta 2009 17. kesäkuuta 2011 G. A. Papandréoun hallitus Giórgos Papakonstantínou 17. kesäkuuta 2011 11. marraskuuta 2011 11\. marraskuuta 2011 17. toukokuuta 2012 Papadímoksen hallitus Grigórios Tsáltas 17. toukokuuta 2012 21. kesäkuuta 2012 Pikramménoksen virkaatekevä hallitus Evángelos Livierátos 21. kesäkuuta 2012 25. kesäkuuta 2013 Samarásin hallitus Giánnis Maniátis 25. kesäkuuta 2013 27. tammikuuta 2015 Tuottavan jälleenrakentamisen sekä ympäristö- ja energiaministeriö 2015 Panagiótis Lafazánis 27. tammikuuta 2015 17. heinäkuuta 2015 Tsíprasin I hallitus Pános Skourlétis 17. heinäkuuta 2015 28. elokuuta 2015 Ioánnis Gkólias 28. elokuuta 2015 20. syyskuuta 2015 Thánoun virkaatekevä hallitus Ympäristö- ja energiaministeriö 2015– Pános Skourlétis 23. syyskuuta 2015 4. marraskuuta 2016 Tsíprasin II hallitus Geórgios Stathákis 4. marraskuuta 2016 8. heinäkuuta 2019 Kostís Chatzidákis 8. heinäkuuta 2019 5. tammikuuta 2021 Mitsotákisin hallitus Kóstas Skrékas 5. tammikuuta 2021 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Υπουργείο Περιβάλλοντος και Ενέργειας. Kreikan ympäristö- ja energiaministeriön verkkosivut. Ympäristö- ja energiaministeriö
Chinatown (Los Angeles)

Chinatown on Los Angelesin kiinalainen kaupunginosa. Vuoden 2010 väestönlaskennassa kaupunginosassa asui 20 913 asukasta. ==Arkkitehtuuri ja katukuva== Chinatownin monet rakennukset ovat kiinalaistyylisiä ja kaduilla roikkuu usein kiinalaisia lyhtyjä. Myös pieniä temppeliä jäljitteleviä rakennuksia löytyy. Monissa kadulla olevissa penkeissä ja talojen seinissä on kiinalaistyylistä kuviointia. Katukylteissä Chinatownissa lukee teksti englannin lisäksi myös kiinaksi. Chinatownin kävelykatualueella North Broadwayn, Gin Ling Wayn ja Sun Mun Wayn risteämiskohdassa sijaitsee keskusaukio Chinatown Central Plaza. Kaupat ovat yleisesti auki klo 10.00 -18.00. pienoiskuva|Chinatownin joissain katukylteissä lukee kadun nimi myös kiinaksi. ==Nähtävyydet== * Thien Hau -temppeli * Sun Yat-sen -patsas * Chinatown Central Plaza -Chinatownin keskusaukio Chinatownissa on paljon ravintoloita, kauppoja ja taidegallerioita. == Liikenneyhteydet == Lähellä Chinatownin keskusaukiota West College Streetillä on Los Angelesin metron kultaisen linjan asema. == Historia == Kaupungissa on ollut kiinalaisia jo vuodesta 1852 ja pysyvästi he muuttivat alueelle 1857. Ensimmäinen pysyvä kiinalaiskortteli syntyi 1870 mennessä. Monet sen ensimmäisistä asukkaista olivat vaatteiden pyykkäreitä, viljelijöitä, teiden rakentajia ja karjatalouden ammattilaisia. Rasismista huolimatta kiinalaiset immigrantit pystyivät pitämään johtavan markkina-aseman vaatteiden pesussa ja maataloudessa. Syrjintä esti heiltä kansalaisuuden ja maan omistamisen, josta koitui heille ongelmia Vanhaa chinatownia yleisesti vältettiin, sillä Los Angelesin korruptoituneen johdon myötä sinne oli pesiytynyt uhkapelipaikkoja ja oopiumluolia. Talot olivat huonossa kunnossa, kun maan omistajat eivät niistä huolehtineet ja chinatownin asukkaat eivät niitä voineet rasismin vuoksi omistaa. Kaupunki ei päällystänyt alueen teitä. Alueen ostanut Southern Pacific -junayhtiö alkoi rakentamaan alueelle tehtaita ja varastoja. Los Angeles Chinatown Project Association -nimellä perustettu yhdistys alkoi kerätä varoja uuden kiinalaiskorttelin rakentamista varten vuonna 1937. Maan omistaminen ei ollut mahdollista ilman koko rahamäärän maksamista kerralla, joten chinatownin asukkaat keräsivät 100 000 dollaria ilman pankkien tai rahoituslaitosten apua. Uudet talot suunniteltiin muistuttamaan perinteistä kiinalaista arkkitehtuuria enemmän summittain kuin tarkasti. Alueen arvo nousi 750 000 dollariin jo vuoden 1941 loppuun mennessä. Los Angelesin uusi kiinalaiskortteli perustettiin virallisesti vuonna 1938, kun Kalifornian kuvernööri julisti uuden chinatownin avatuksi juhlallisuuksissa. Y.C. Hong rakennutti kiinalaiskortteliin tunnusomaisen Broadway Gate -portin äitinsä kunniaksi. Alueelle myös rakennettiin toivomuskaivo sekä vuonna 1941 viisikerroksinen pagodi. Toisen maailmansodan aikaan Los Angelesissa oli kolme kiinalaiskorttelia: Old Chinatown, New Chinatown ja China City. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * http://chinatownla.com/ Kaupunginosan omat nettisivut Luokka:Los Angelesin kaupunginosat Luokka:Chinatown
Vuohilampi (Espoo)

Vuohilampi on noin kahdeksan hehtaarin laajuinen järvi Espoon läntisimmässä osassa lähellä Kirkkonummen rajaa. Virallisen kaupunginosajaon mukaan se sijaitsee Siikajärven kaupunginosassa. Vuohilammen naapurijärviä ovat Kivilampi lännessä ja Pitkänen lounaassa. Vuohilammen ja Pitkäsen välillä on laskupuro; Pitkäsen pinta on noin kuusitoista metri|ä Vuohilammen pintaa alempana. Myös Vuohilammen pohjoispuolisten järvien - Siikajärvi, Heinäslampi ja Sahajärvi - pinnat ovat huomattavasti Vuohilampea alempana.Vuohilampi Espoon karttapalvelussa Vuohilammen, Kivilammen ja Pitkäsen välisellä kannaksella on pientaloasutusta. Turunväylä kulkee Vuohilammen eteläpuolitse. == Lähteet == Luokka:Espoon järvet Luokka:Mankinjoen vesistö Luokka:Siikajärvi
Peignot

Peignot on A. M. Cassandren ja Charles Peignotin suunnittelema omintakeinen sans serif -kirjaintyyppi, jonka kirjasinvalimo Deberny & Peignot julkaisi vuonna 1937. Peignotin suuraakkoset seuraavat klassisia versaalimuotoja, mutta pienaakkoset ovat yhdistelmä pien- ja suuraakkosten kirjainmuotoja. Tyypillinen pienaakkosten muoto on vain b-, d-, f-, j-, k-, l- ja y-kirjaimilla, lisäksi h-kirjaimen toisessa pylvässä on tavanomaisesta poikkeava pidennys ylös.Itkonen 2015, s. 64 Kirjaintyypistä julkaistiin vuonna 1937 kaksi leikkausta ja kolmas leikkaus seuraavana vuonna. Myöhemmin julkaistiin vielä kapea versio, jossa oli vain suuraakkoset. VGC ja Photo- Lettering julkaisivat valolatomakoneita varten Peignotista uudet versiot, ja Peignot kuului myös Letrasetin siirtokirjainten valikoimaan. Sittemmin useat fonttivalmistajat ovat julkaisseet kirjaintyypistä omat versionsa, Linotype nimellä Peignot, Compugraphic nimellä Penyoe, Bitstream nimellä Exotic 350. Peignot on ollut suosittu muun muassa kirjankansissa ja sitä on käytetty myös The Mary Tyler Moore Show -sarjan tunnuksessa. == Lähteet == *Itkonen, Markus: Kirjaintyypit ja tyyli. RPS-yhtiöt 2015. ISBN 978-952-5001-19-8 === Viitteet === Luokka:Kirjaintyypit
Hynkänlampi

Hynkänlampi on runsaan neljän hehtaarin laajuinen järvi luoteisessa Espoossa. Virallisen kaupunginosajaon mukaan se sijaitsee Nuuksiossa. Nuuksion Pitkäjärvi sijaitsee Hynkänlammen länsipuolella ja Bodomjärvi itäpuolella. Hynkänlampi sijaitsee kumpaistakin huomattavasti korkeammalla. Hynkänlammen pohjoispuolella sijaitsee Velskolan Pitkäjärvi, etelässä on muun muassa Sorlampi, idässä pieni Sultingsträskin lampi, jonka pinnankorkeus on yli 80 metriä ja lännessä Nuuksion Pitkäjärven itäpuolella pieni Mutalampi.Hynkänlampi Espoon karttapalvelussa Hynkänlammen etelärannalla kohoaa Hynkänkallio eli Hynkeberget. Pohjoispuolella on seitsemän hehtaarin kokoinen luonnonsuojelualue. Hynkänlammen nimi lienee hämäläistä perua. Varhaisin karttamaininta on vuodelta 1775 ruotsinkielisessä muodossa Hynkens träsk. == Lähteet == Luokka:Espoon järvet Luokka:Nuuksio Luokka:Vantaanjoen vesistö
Julia Tervahartiala

Julia Tervahartiala (s. 7. marraskuuta 2002) on suomalainen mäkihyppääjä, joka edustaa Lahden Hiihtoseuraa. Hänen valmentajansa on Pasi Ahonen. Tervahartiala voitti mäkihypyn naisten SM-kilpailussa kultaa vuonna 2019. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Suomalaiset mäkihyppääjät Luokka:Vuonna 2002 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
2-Metyylinaftaleeni-1,4-diamiini

2-Metyylinaftaleeni-1,4-diamiini on keinotekoinen K-vitamiinitoimintoinen menadionijohdannainen. 2-Metyylinaftaleeni-1,4-diamiini syntetisoitiin 1925. 1942 kaksi eri tutkijaryhmää havaitsi aineen toiminnon K-vitamiinina. Aine muodostaa suolahapon kanssa dihydrokloridisuolan (C11H14Cl2N2) ja toinen tutkijaryhmistä ehdotti suolalle nimeä K6-vitamiini. Ainetta ja sen dihydrokloridia voidaan tuottaa 2-metyylinaftaleenista tai sen läheisistä johdannaisista. 4-Amino-3-metyyli-1-naftolia tai sen dihydrokloridia ei ole käytetty kaupallisissa K-vitamiinitoimintoisissa lääkevalmisteissa, toisin kuin vaikkapa fyllokinonia ja menadionia. Nieltynä dihydrokloridi on rotille likimain yhtä myrkyllinen kuin 4-amino-2-metyyli-1-naftolin hydrokloridisuola. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *PubChem: 2-Methylnaphthalene-1,4-diamine Luokka:K-vitamiinit
Pyöräily kesäolympialaisissa 2020 – miesten maantieajo

Miesten maantiepyöräily Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpailtiin 24. heinäkuuta 2021 Fuji Speedwaylla. Kilpailun voitti Ecuadorin Richard Carapaz, toiseksi ajoi Belgian Wout van Aert ja kolmanneksi Slovenian Tadej Pogačar. ==Karsinnat== Kilpailun enimmäisosallistujamääräksi oli ilmoitettu 130 ajajaa. Näistä 122 valittiin UCIn olympiakarsintarankingin perusteella. Maat, jotka olivat rankingin sijalla 1. – 6. saivat kilpailuun viisi urheilijaa, sijoilla 7. – 13. saivat neljä urheilijaa, 14. – 21. kolme urheilijaa, 22. – 32. kaksi urheilijaa ja 33. – 50. yhden pyöräilijän. Jos maalla oli yksilörankingissa 200 parhaan joukossa urheilija eikä maa päässyt joukkuerankingin perusteella kilpailuun, sai maa urheilijan olympialaisiin. Tämä paikka otettiin pois sijalla 32. olevalta maalta (yksi paikka). Afrikasta, Amerikasta ja Aasiasta pääsi kaksi maata mukaan olympialaisiin yhdellä urheilijalla maanosien omien mestaruuskilpailujen kautta. Maa ei kuitenkaan voinut saada paikkaa joukkuerankingin perusteella. Jos isäntämaa Japanilla ei ole pyöräilijää olympialaisiin, myönnetään sille kaksi kiintiöpaikkaa. ===Olympialaisiin pääsevät maat=== Karsintatapa Paikat maata kohden Maat Isäntämaa 1 Joukkueranking Sijat 1. – 6. 5 Joukkueranking Sijat 7. – 13. 4 Joukkueranking Sijat 14. – 21. 3 Joukkueranking Sijat 22. – 32. 2 Joukkueranking Sijat 33. – 50. 1 Aasian-mestaruuskilpailut 1 Afrikan-mestaruuskilpailut 1 Pan-Amerikan kisat 1 Käyttämätön kiintiöpaikka 1 ==Lopputulokset== Sijoitus Urheilija Aika 6.05.26 \+ 1.07 s.a. 4\. s.a. 5\. s.a. 6\. s.a. 7\. s.a. 8\. s.a. 9\. s.a. 10\. + 1.21 11\. + 1.35 12\. + 2.43 13\. + 3.38 14\. s.a. 15\. s.a. 16\. s.a. 17\. s.a. 18\. s.a. 19\. + 3.40 20\. + 3.42 21\. + 6.20 22\. s.a. 23\. s.a. 24\. s.a. 25\. s.a. 26\. s.a. 27\. s.a. 28\. s.a. 29\. s.a. 30\. + 7.51 31\. s.a. 32\. s.a. 33\. + 10.12 34\. s.a. 35\. s.a. 36\. s.a. 37\. s.a. 38\. s.a. 39\. s.a. 40\. s.a. 41\. s.a. 42\. s.a. 43\. s.a. 44\. s.a. 45\. s.a. 46\. s.a. 47\. s.a. 48\. s.a. 49\. s.a. 50\. s.a. 51\. s.a. 52\. + 11.27 53\. s.a. 54\. s.a. 55\. s.a. 56\. s.a. 57\. s.a. 58\. s.a. 59\. s.a. 60\. s.a. 61\. s.a. 62\. s.a. 63\. + 16.20 64\. s.a. 65\. s.a. 66\. s.a. 67\. s.a. 68\. s.a. 69\. s.a. 70\. s.a. 71\. s.a. 72\. s.a. 73\. s.a. 74\. s.a. 75\. s.a. 76\. s.a. 77\. s.a. 78\. s.a. 79\. s.a. 80\. s.a. 81\. s.a. 82\. + 19.46 83\. s.a. 84\. + 19.50 85\. s.a. Keskeyttäneet: Ajaja DNF DNS ==Lähteet== Miesten maantiepyöräily
Pyöräily kesäolympialaisissa 2020 – naisten maantieajo

Naisten maantiepyöräily Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 25. heinäkuuta Fuji Speedwaylla. Kilpailuun osallistuu 68 urheilijaa. ==Karsinnat== Olympiaturnaukseen osallistuu 68 pyöräilijää. Näistä 62 valitaan UCIn olympiakarsintarankingin perusteella. Maat, jotka ovat rankingin sijalla 1. – 5. saavat kilpailuun neljä urheilijaa, 6. – 13. kolme urheilijaa ja 14. – 22. kaksi urheilijaa. Jos maalla yksilörankingissa 100 parhaan joukossa urheilija eikä maa päässyt joukkuerankingin perusteella kilpailuun, saa maa urheilijan olympialaisiin. Tämä paikka otetaan pois kääntäisessä järjestyksessä aloittaen sijasta 22. Afrikasta, Amerikasta ja Aasiasta pääsee yksi maa mukaan olympialaisiin yhdellä urheilijalla maanosien omien mestaruusturnausten kautta. Maa ei ole kuitenkaan voinut saada paikkaa joukkuerankingin perusteella. Jos isäntämaa Japani ei ole pyöräilijää olympialaisiin, myönnetään sille kaksi kiintiöpaikkaa. ===Olympiaturnaukseen pääsevät maat=== Karsintatapa Paikat maata kohden Maat Isäntämaa 1 Joukkueranking Sijat 1. – 5. 4 Joukkueranking Sijat 6. – 13. 2–31 Joukkueranking Sijat 14. – 22. 11 Yksilöranking 1 Aasian karsintaturnaus 1 Afrikan karsintaturnaus 1 Amerikan karsintaturnaus 1 1 Määrää vähennettiin kolmesta kahteen ja kahdesta yhteen, jotta saatiin enemmän yksilörankingin kautta. Vain Belgia sai kolme paikkaa. ==Lähtölista== Maa Pyöräilijöiden lukumäärä Pyöräilijät 1-2 ==Kilpailu== Maaliin päässeet urheilijat Sijoitus Urheilija Aika 4\. 5\. 6\. 7\. 8\. 9\. 10\. 11\. 12\. 13\. 14\. 15\. 16\. 17\. 18\. 19\. 20\. 21\. 22\. 23\. 24\. 25\. 26\. 27\. 28\. 29\. 30\. 31\. 32\. 33\. 34\. 35\. 36\. 37\. 38\. 39\. 40\. 41\. 42\. 43\. 44\. 45\. 46\. 47\. 48\. 49\. 50\. 51\. 52\. 53\. 54\. 55\. 56\. 57\. 58\. 59\. 60\. 61\. 62\. 63\. 64\. 65\. 66\. 67\. 68\. Keskeyttäneet urheilijat Urheilija ==Lähteet== Naisten maantiepyöräily
Pyöräily kesäolympialaisissa 2020 – naisten aika-ajo

Naisten aika-ajo Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 28. heinäkuuta Fuji Speedwaylla. Kilpailuun osallistuu 25 urheilijaa. ==Karsinnat== Olympiakilpailuun osallistuu 25 pyöräilijää. Näistä 15 valitaan UCIn olympiakarsintarankingin perusteella siten, että 15. parasta maata saa yhden pyöräilijän olympialaisiin. Näiden lisäksi 10 pyöräilijää valitaan vuoden 2019 MM-kilpailujen perusteella. Näiden pyöräilijöiden pitää edustaa sellaisia maita, jotka saavat paikan maantieajoon. Jos maanosalla ei ole tämän jälkeen yhtään edustajaa aika-ajoon, korvataan maarankingin listan maa käänteisessä järjestyksessä, kunnes jokaisella maanosalla on yksi edustaja. Maanosan edustaja valitaan saman rankingin perusteella. ===Olympiaturnaukseen pääsevät maat=== Karsintatapa Ajankohta Paikat Maa Pyöräilijä Ranking 22. lokakuuta 2019 1 Ranking 22. lokakuuta 2019 1 Ranking 22. lokakuuta 2019 1 Ranking 22. lokakuuta 2019 1 Ranking 22. lokakuuta 2019 1 Ranking 22. lokakuuta 2019 1 Ranking 22. lokakuuta 2019 1 Ranking 22. lokakuuta 2019 1 Ranking 22. lokakuuta 2019 1 Ranking 22. lokakuuta 2019 1 Ranking 22. lokakuuta 2019 1 Ranking 22. lokakuuta 2019 1 Ranking 22. lokakuuta 2019 1 Ranking 22. lokakuuta 2019 1 Ranking 22. lokakuuta 2019 1 MM-kilpailut 2019 29. syyskuuta 2019 1 MM-kilpailut 2019 29. syyskuuta 2019 1 MM-kilpailut 2019 29. syyskuuta 2019 1 MM-kilpailut 2019 29. syyskuuta 2019 1 MM-kilpailut 2019 29. syyskuuta 2019 1 MM-kilpailut 2019 29. syyskuuta 2019 1 MM-kilpailut 2019 29. syyskuuta 2019 1 MM-kilpailut 2019 29. syyskuuta 2019 1 MM-kilpailut 2019 29. syyskuuta 2019 1 MM-kilpailut 2019 29. syyskuuta 2019 1 ==Kilpailu== Sijoitus Urheilija Aika 4\. 5\. 6\. 7\. 8\. 9\. 10\. 11\. 12\. 13\. 14\. 15\. 16\. 17\. 18\. 19\. 20\. 21\. 22\. 23\. 24\. 25\. ==Lähteet== Naisten aika-ajo
Pyöräily kesäolympialaisissa 2020 – miesten aika-ajo

Miesten aika-ajo Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 28. heinäkuuta Fuji Speedwaylla. Kilpailuun osallistuu 40 urheilijaa. ==Karsinnat== Olympiakilpailuun osallistuu 40 pyöräilijää. Näistä 30 valitaan UCIn olympiakarsintarankingin perusteella siten, että 30. parasta maata saa yhden pyöräilijän olympialaisiin. Näiden lisäksi 10 pyöräilijää valitaan vuoden 2019 MM-kilpailujen perusteella. Näiden pyöräilijöiden pitää edustaa sellaisia maita, jotka saavat paikan maantieajoon. Jos maanosalla ei ole tämän jälkeen kahta edustajaa aika-ajoon, korvataan maarankingin listan maa käänteisessä järjestyksessä, kunnes jokaisella maanosalla on kaksi edustaja. Maanosan edustaja valitaan saman rankingin perusteella. ===Olympiaturnaukseen pääsevät maat=== Karsintatapa Ajankohta Paikat Maa Pyöräilijä Ranking 22. lokakuuta 2019 1 Ranking 22. lokakuuta 2019 1 Ranking 22. lokakuuta 2019 1 Ranking 22. lokakuuta 2019 1 Ranking 22. lokakuuta 2019 1 Ranking 22. lokakuuta 2019 1 Ranking 22. lokakuuta 2019 1 Ranking 22. lokakuuta 2019 1 Ranking 22. lokakuuta 2019 1 Ranking 22. lokakuuta 2019 1 Ranking 22. lokakuuta 2019 1 Ranking 22. lokakuuta 2019 1 Ranking 22. lokakuuta 2019 1 Ranking 22. lokakuuta 2019 1 Ranking 22. lokakuuta 2019 1 Ranking 22. lokakuuta 2019 1 Ranking 22. lokakuuta 2019 1 Ranking 22. lokakuuta 2019 1 Ranking 22. lokakuuta 2019 1 Ranking 22. lokakuuta 2019 1 Ranking 22. lokakuuta 2019 1 Ranking 22. lokakuuta 2019 1 Ranking 22. lokakuuta 2019 1 Ranking 22. lokakuuta 2019 1 Ranking 22. lokakuuta 2019 1 Ranking 22. lokakuuta 2019 1 Ranking 22. lokakuuta 2019 1 Ranking 22. lokakuuta 2019 1 Ranking 22. lokakuuta 2019 1 Ranking 22. lokakuuta 2019 1 MM-kilpailut 2019 29. syyskuuta 2019 1 MM-kilpailut 2019 29. syyskuuta 2019 1 MM-kilpailut 2019 29. syyskuuta 2019 1 MM-kilpailut 2019 29. syyskuuta 2019 1 MM-kilpailut 2019 29. syyskuuta 2019 1 MM-kilpailut 2019 29. syyskuuta 2019 1 MM-kilpailut 2019 29. syyskuuta 2019 1 MM-kilpailut 2019 29. syyskuuta 2019 1 MM-kilpailut 2019 29. syyskuuta 2019 1 MM-kilpailut 2019 29. syyskuuta 2019 1 ==Kilpailu== Sijoitus Urheilija Aika 4\. 5\. 6\. 7\. 8\. 9\. 10\. 11\. 12\. 13\. 14\. 15\. 16\. 17\. 18\. 19\. 20\. 21\. 22\. 23\. 24\. 25\. 26\. 27\. 28\. 29\. 30\. 31\. 32\. 33\. 34\. 35\. 36\. 37\. 38\. 39\. 40\. ==Lähteet== Miesten aika-ajo
Marco Stroppa

Marco Stroppa (s. 8. joulukuuta 1959 Verona) on italialainen säveltäjä.IRCAM: Marco Stroppa Hän edustaa ensimmäistä tietokonemusiikin säveltäjien italialaissukupolvea.Universal Music Publishing Classical: Stroppa, Marco Vuosina 1980–1983 Stroppa opiskeli konservatorioissa Veronassa, Milanossa ja Venetsiassa. Hän sai stipendit pianonsoitossa (opettaja: Laura Palmieri), kuoromusiikissa, kuoronjohdossa ja sävellyksessä (opettajat: Guido Begal, Renato Dionisi ja Azio Corghi) sekä elektronisessa musiikissa (opettaja: Alvise Vidolin). Fulbright-stipendillä hän pääsi täydentämään opintojaan Yhdysvaltoihin. Hänen oppiaineinaan olivat vuosina 1984–1986 Massachusetts Institute of Technologyn medialaboratoriossa tietokonemusiikki, tietojenkäsittelytiede, kognitiivinen psykologia ja keinoäly. Vuosina 1980–1984 Stroppa toimi tutkijana ja säveltäjänä Padovan yliopiston tietokoneiden sonologian keskuksessa, jossa hän teki ensimmäisen tietokoneen avulla ja perinteisin soittimin (pianolla) esitettävän teoksensa, joka on välitöntä suosiota saanut ja useasti esitetty Traiettoria. Vuonna 1982 Pierre Boulez kutsui Stroppan säveltäjien ja tutkijoiden ryhmään IRCAM:iin, johtavaan tietokonemusiikkikeskukseen. Hän sai siellä musiikintutkimuksen laitoksen johtajan aseman, jossa hän toimi vuodesta 1987, kunnes jätti paikan omistautuakseen muilla tehtävilleen, kuten säveltämisellen. Stroppa on toiminut opettajana kansainvälisesti. Vuonna 1987 hän perusti Kansainvälisen Bartók-festivaalin yhteyteen Unkarin Szombathélyyn sävellyskurssin ja tietokonemusiikin workshopin. Hän johti näitä ohjelmia kolmentoista vuoden ajan ja pääsi tapaamaan muiden muassa Péter Eötvösin, Zoltán Kocsisin, György Kurtágin, György Ligetin, Miklós Perényin ja László Somfain. Hän tutustui myös lukuisten runoilijoiden töihin. Vuonna 1999 Stroppa nimitettiin sävellyksen ja tietokonemusiikin professoriksi Hochschule für Musik und Darstellende Kunst Stuttgartiin Helmut Lachenmannin seuraajana. Hän on työskennellyt myös Pariisin konservatoriossa ja Lyonissa. Stroppan työt ovat usein ilmestyneet teemojen mukaan jaoteltuina sykleinä. Hän on saanut inspiraatiota muun muassa runollisista ja mytologisista teksteistä, ekologisista ja sosiopoliittisista aiheista, etnomusikologian tutkimuksesta (etenkin Gilles Léothaudin seminaareissa Pariisissa) ja henkilökohtaisista yhteyksistään esittäjiin, joille sävellyksiä on tehty. Näihin esittäjiin ovat kuuluneet Pierre-Laurent Aimard, Teodoro Anzellotti, Mario Caroli, Cécile Daroux, Claude Délangle, Florian Hölscher, Thierry Miroglio, Jean-Guyen Queyras ja Benny Sluchin. Stroppaan tuotantoon kuuluu muun muassa kaksi radio-oopperaa. == Lähteet == Luokka:Italialaiset säveltäjät Luokka:Oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Turtuk

Turtuk tai Turtok on kylä Intian Ladakhin liittovaltion alueella. Kylä kuului Pakistaniin vuoteen 1971 saakka, jolloin Intian joukot miehittivät sen Intian ja Pakistanin välisen sodan aikana. Kylän asukkaat ovat etniseltä taustaltaan balteja ja uskonnoltaan suufilaisia muslimeja. Kylän asukasluku oli Intian vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 3 371\. ==Maantiede== Turtuk sijaitsee Ladakhin alueeseen kuuluvassa Nubran laaksossa Karakorumin vuoristossa Shyokjoen varrella. Alueen korkeus merenpinnasta on noin 2 900 metriä. Intian Pakistanin vastainen raja sijaitsee noin kuusi kilometrin päässä kylästä. Matka Turtukista Ladakhin suurempaan kaupunkiin Lehiin kestää noin päivän. ==Historia== Turtuk oli aikanaan osa Baltistanin itsenäistä kuningaskuntaa. Paikallinen Yagbo-dynastia hallitsi 800-luvulta aina 1800-luvulle saakka. Osa dynastian hallitsijoista vietti kesiä Turtukissa, jossa heidän nykyisin museona toimiva kesäasuntonsa on säilynyt näihin päiviin saakka. Osa Turtukin nykyisistä asukkaista polveutuu kuningaskuntaa aikanaan hallinneesta klaanista. Intian jaon myötä vuonna 1947 Turtukista tuli osa itsenäistä Pakistania. Intian armeijanjoukot miehittivät kylän Intian ja Pakistanin välisen sodan aikana vuonna 1971. Osa muualla Pakistanissa tuolloin töissä käyneistä kyläläisistä jäivät Pakistaniin. Turtukista tuli osa ulkopuolisilta suljettua sotilasaluetta Intian ja Pakistanin vastaisella rajalla. Sittemmin kylä on kuitenkin avattu matkailijoille ja Pakistaniin jääneet kyläläiset ovat voineet vierailla kotiseudullaan. ==Talous== Turtukin asukkaat viljelevät esimerkiksi ohraa ja tattaria. Alueella tuotetaan myös huomattava osa koko Intian aprikooseista ja saksanpähkinöistä. Nykyisin kylään saapuu myös matkailijoita. ==Väestö== Turtukin asukasluku oli Intian vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 3 371. Turtukin asukkaat ovat etniseltä taustaltaan balteja ja he puhuvat baltin kieltä. Baltin kieli on sukua esimerkiksi tiibetille. Uskonnoltaan baltit ovat suufilaisia muslimeja. Suurin osa baltien asuinalueesta sijaitsee Pakistanin puolella. ==Lähteet== Luokka:Ladakh
Iitin kirjasto

Iitin kirjasto on Kausalan taajamassa sijaitseva Iitin kunnankirjasto. Se toimii pääkirjaston ja Hiisi-kirjastoauton sekä verkkokirjaston välityksellä. Iitin kirjasto kuuluu Kymenlaakson kirjastojen yhteiseen Kyyti- kirjastokimppaan. Vuonna 2018 Iitin kirjaston kokoelmiin kuului noin 50 800 nidettä, joista noin 46 200 oli kirjoja. Lainauksia tehtiin noin 105 800 ja fyysisiä käyntejä noin 60 400. == Lähteet == Luokka:Suomen kunnan- ja kaupunginkirjastot Luokka:Iitin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Iitin kulttuuri
Cancoillotte

Cancoillotte on Franche-Comtén alueelta peräisin oleva rakenteeltaan juokseva ranskalainen juusto. Cancoillottea valmistetaan Franche-Comtéen alueella Ranskan itäosassa. Juuston historiaa ei tunneta täysin tarkasti. Joidenkin lähteiden mukaan cancoillotten kaltaista juustoa on valmistettu jo Rooman valtakunnan aikoina, mutta joidenkin muiden lähteiden mukaan juusto on saanut alkunsa vasta huomattavasti myöhemmin. Perinteisesti juustoa on valmistettu maatiloilla voin valmistuksesta ylijäävästä kuoritusta maidosta. Ensimmäisen maailmansodan aikana juustoa alettiin valmistaa myös teollisesti rintamalla palvelevien sotilaiden tarpeisiin. Nykyisin juustoa valmistetaan pääosin suurilla meijereillä ja sitä kulutetaan pääasiassa vain Franche-Comtén alueella. Cancoillotte valmistetaan kuoritusta maidosta. Maitoon lisätään juoksutetta ja valmistuva juustomassa pilkotaan pieniin osiin. Pilkottu juustomassa lämmitetään noin 60 °C lämpötilaan, jonka jälkeen juusto puristetaan ja kuivatetaan. Tämän työvaiheen lopputuloksena syntyvää juustoa kutsutaan nimellä metton, josta cancoillotte valmistetaan edelleen seuraavissa työvaiheissa. 100 litrasta maitoa saadaan noin kuusi kiloa metton-juustoa. Seuraavassa valmistusvaiheessa juusto sulatetaan ja siihen lisätään suolavettä ja voita seosta samalla sekoittaen. Valmis cancoillotte on rakenteeltaan pehmeää ja elastista tahnaa. Juustoa syödään yleensä lämpimänä esimerkiksi leivän tai perunoiden kera. Juustoa saatetaan joskus maustaa pippurilla, viinillä tai valkosipulilla. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Ranskalaiset juustot
Reijo Bergström

Reijo Bergström (18. lokakuuta 1941 Helsinki – 26. heinäkuuta 2019 Helsinki) oli suomalainen kitaristi, jonka osuus suomalaisen rautalankamusiikin kehityksessä oli keskeinen. ==Varhaisvaiheita== Bergström innostui kitaransoitosta 1950-luvun lopulla. Hänen suosikkiartistejaan tuolloin olivat Duane Eddy ja Chet Atkins. Bergström olikin alun alkaen jazz-kitaristi, ja tämän ansiosta hän kykeni improvisoimaan myöhemmin soittaessaan rock- ja rautalankayhtyeissä. Bergström ja hänen nuorempi veljensä Kari saivat vaikutteensa Radio Luxembourgista, jota he kuuntelivat Bergströmin omistamassa Packard-autossa Kalliossa, koska kanava kuului parhaiten korkeilla paikoilla. Auton akun tyhjennyttyä auto käynnistettiin kotimatkaa varten työntämällä sitä alamäkeen. ==Muusikon ura== Vuonna 1959 Bergström liittyi yhtyeeseen nimeltä Jorma Kalenius & His Rock Devils. Yhtyeen EP Mä tahdon rokata oli ensimmäinen suomalainen rock-levytys ja samalla myös Bergströmin ensilevytys. Hän soitti sen jälkeen Kaj Backlundin yhtyeessä, kunnes perusti The Esquires -yhtyeen pääsiäisenä 1962. Yhtyeessä soittivat myös hänen veljensä Kari sekä Eero ja Jussi Raittinen. Yhtye soitti aluksi instrumentaalimusiikkia, kunnes the Beatlesin läpimurron myötä mukaan tuli myös laulu. Yhtyeestä tuli Suomen suosituimpia kokoonpanoja, ja se soitti ympäri maata sekä myös Ruotsissa. Vuonna 1963 yhtye julkaisi useita levyjä, joista tunnetuimmaksi muodostui rautalankaversio ikivihreästä kappaleesta “Juokse sinä humma”. Yhtyeen toinen tunnettu levytys oli “Maailma ilman rakkautta”, joka oli cover-versio Lennon- McCartney -kappaleesta “World Without Love”, johon oli suomalaiset sanat kirjoittanut Reino Helismaa. Myös B-puolella oli Beatles-cover, George Harrisonin kappaleen “Don’t Bother Me”, johon suomalaiset sanat oli tehnyt Orvokki Itä otsikolla “Mua kiusaat vain”. Omien esiintymistensä ohella The Esquires säesti myös Gene Vincentiä ja Donovania näiden vieraillessa Suomessa. Yhtyeen toiminta hiipui kuitenkin 1960-luvun lopulla, ja Bergström keskittyi palkkatöihin General Motorsilla ja Hackman Sorsakoskella. Työuransa viimeiset parikymmentä vuotta Bergström toimi yksityisyrittäjänä. 1980-luvulla the Esquires kasattiin uudelleen, ja 1990-luvulta lähtien se oli keskeinen esiintyjä Back to the Sixties -tapahtumissa. Tässä yhdistyksessä Bergström oli vanhin jäsen. Viime vuosinaan hänen oli luovuttava soittamisesta vakavan sairauden takia. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kitaristit Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Modi’in-Maccabim-Re’ut

Modi’in-Maccabim-Re’ut () on kaupunki Israelin Keski-Israelin hallintoalueella. Nykyinen kaupunki muodostettiin vuonna 2003 Modi’inin ja Maccabim-Re’utin kaupunkien liitoksella. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2017 lopussa 91 328\. ==Maantiede== Modi’in-Maccabim-Re’ut sijaitsee Tel Avivin ja Jerusalemin puolivälissä. Alue on Juudean tasangon ja Jerusalemin kukkuloiden rajaseutua. ==Historia== Nimi Modi’in on johdettu historiallisen kaupungin nimestä. Modi’in tunnettiin esimerkiksi Mattatiaksen kotikaupunkina ja Makkabilaiskapinan syttymispaikkana, johon liittyen paikka esiintyy Vanhassa testamentissa. Tutkijat eivät kuitenkaan ole yksimielisiä historiallisen Modi’inin sijaintipaikasta. Eri tutkijat ovat ehdottaneet kaupungin sijaintipaikaksi eri kohteita, mutta yksiselitteistä arkeologista todisteita kaupungin sijainnista ei ole löydetty. Suunnitelmat nykyajan Modi’in kaupungin rakennuttamisesta saivat alkunsa 1980-luvulla. Kaupunkisuunnitelman laati arkkitehti Moshe Safdie, ja sen hyväksyi 1990-luvun puolella tuolloin asuntoministerinä toiminut Ariel Sharon. Ennen kaupungin rakennuttamista alue oli Israelin asevoimien tulialue. Virallinen perustamistilaisuus pidettiin vuonna 1993 ja ensimmäiset asukkaat saapuivat vuonna 1996. Hallinnollisen aseman kaupunkina Modi’in sai vuonna 2001. Nykyinen Modi’in-Maccabim-Re’ut syntyi, kun Modi’inin kaupunki liitettiin yhteen viereisen Maccabim-Re’utin kanssa vuonna 2003. Euroopan unioni on luokitellut kaupungin yhdeksi Israelin siirtokunnista, koska EU:n näkemyksen mukaan osa alueesta on rakennettu vuoden 1948 rajojen ei kenenkään maalle, jota EU ei pidä osana Israelia. ==Väestö== Modi’in-Maccabim-Re'utin asukasluku oli vuoden 2017 lopussa 91 328. Ennen kuntien liitosta Modi’inin asukasluku oli 34 700 ja Maccabim-Re’utin 10 700\. Kaupunki on houkutellut uusia asukkaita etenkin Jerusalemin ja Tel Avivin alueilta. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Israelin kaupungit
Elliina Peltoniemi

Elliina Peltoniemi (s. 1978) on tamperelainen kuvataiteilija, joka on tehnyt myös videotaidetta ja ollut mukana kansanmusiikkia esittävässä Kuolema-duo- yhtyeessä. Peltoniemi on valmistunut Turun taideakatemiasta 2011. Lisäksi hän on opiskellut Lapin yliopistossa ja Limingan taidekoulussa. Hänen taidettaan on ollut esillä muun muassa Turun taidemuseon Studiossa ja MUU-yhdistyksen galleriassa Kaapelilla ja Taiteilijaseura NYTE:n Galleria 3H+K:ssa. Peltoniemi oli vuonna 2019 mukana hankkeessa jossa tehtiin taidetta sähkökaappeihin Tampereen katujen varsille. Mukana olivat muun muassa SirkusRakkausPumPum ry, Tampereen Sähkölaitos, Tampereen taidemuseo ja Tampereen kaupunki. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Givatayim

Givatayim tai Giv'atayim (hepr. גִּבְעָתַיִם‎, kirjaimellisesti "kaksi kukkulaa") on kaupunki Israelissa Tel Avivin hallintoalueella. Se on osa Gush Danin metropolialuetta ja sijaitsee Saaronin tasangon alueella. Kaupungin perustivat vuonna 1922 toisen alijan pioneerit, ja sen asukasluku oli vuoden 2017 lopussa 59 518\. ==Maantiede== Givatayim on osa Tel Avivin rakennettua metropolialuetta. Sen naapurikaupunkeja ovat Tel Aviv ja Ramat Gan. Maantieteellisesti alue on osa Saaronin tasankoa. == Historia == Givatayim perustettiin vuonna 1922. Alun perin paikka oli työläisille rakennettu asuinalue nimeltä Shekhunat Borochov. Nimensä se sai Ber Borochovin mukaan. Vuonna 1942 alueeseen liitettiin neljä viereistä aluetta ja vuonna 1959 Givatayimista tuli oma kuntansa. Nykyinen nimi Givatayim tarkoittaa suomeksi kahta kukkulaa. Kukkulat, joille kaupunki alun perin perustettiin, ovat Borochovin kukkula and Kozlovskyn kukkula. == Talous == Kaupungissa on esimerkiksi elintarviketeollisuutta ja julkaisutoimintaa. == Väestö == Givatayimin asukasluku oli vuoden 2017 lopussa 59 518. Vuonna 2002 asukasluku oli 47 400, vuonna 1968 42 100 ja vuonna 1947 7 000. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Israelin kaupungit
Pyöräily kesäolympialaisissa 2020 – miesten eräajo

Miesten eräajo Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 4. – 6. elokuuta Izun velodromilla. Kilpailuun osallistuu 30 urheilijaa. ==Karsinnat== Olympiaturnaukseen osallistuu 30 pyöräilijää. Näistä 16 tulee maista, jotka osallistuvat joukkuesprinttiin, kunhan eri kriteerit täyttyvät. Seitsemän urheilijaa valitaan niistä maista, jotka pääsivät keiriniin. Loput seitsemän pyöräilijää valitaan UCIn olympiakarsintarankingin perusteella. Rankingin perusteella valitaan vain maita, jotka eivät ole saaneet paikkaa joukkuesprintin kautta. Samoin jokainen maanosa tulee olla edustettuna. ===Kilpailuun osallistuvat maat=== Karsintatapa Paikat maata kohden Maiden lukumäärä Maat Yksilöranking 1 7 Joukkusprintti 2 8 Keirin 1 7 ==Lähtölista== Maa Pyöräilijöiden lukumäärä Pyöräilijät ==Kilpailu== ==Lähteet== Miesten eräajo
Pyöräily kesäolympialaisissa 2020 – naisten eräajo

Naisten eräajo Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 6.–8. elokuuta Izun velodromilla. Kilpailuun osallistuu 30 urheilijaa. ==Karsinnat== Olympiaturnaukseen osallistuu 30 pyöräilijää. Näistä 16 tulee maista, jotka osallistuvat joukkuesprinttiin, kunhan eri kriteerit täyttyvät. Seitsemän urheilijaa valitaan niistä maista, jotka pääsivät keiriniin. Loput seitsemän pyöräilijää valitaan UCIn olympiakarsintarankingin perusteella. Rankingin perusteella valitaan vain maita, jotka eivät ole saaneet paikkaa joukkuesprintin kautta. Samoin jokainen maanosa tulee olla edustettuna. ===Kilpailuun osallistuvat maat=== Karsintatapa Paikat maata kohden Maiden lukumäärä Maat Yksilöranking 1 7 Joukkusprintti 2 8 Keirin 1 7 ==Lähtölista== Maa Pyöräilijät ==Kilpailu== ==Lähteet== Naisten eräajo
Niinistön koulu

Niinistön koulu on peruskoulun ala-aste Kouvolan Niinistössä, entisen Valkealan kunnan alueella. Koulussa on noin 160 oppilasta luokilla 1-6. Koulurakennus on valmistunut vuonna 1989. Koulu sijaitsee Valkealan suuralueella Niinistön kaupunginosassa Kauniskankaantien varrella Hiostenmäentiellä. Luokkatasot on jaettu joko yhteen tai kahteen ryhmään (A, B).Niinistön koulu Vuonna 2016 koulussa oli 187 oppilasta.Suomen peruskoulujen oppilasmäärät vuonna 2016 opetuksen järjestäjän mukaan . Koulun oppilasmäärä on kasvussa, mikä johtuu suuresta lapsiperheiden määrästä muuttovoittoisessa Valkealan taajamassa. Kouvolan uuden kouluverkkosuunnitelman mukaan Niinistön ja Jokelan koulut lakkautetaan ja Valkealan taajaman läntiselle alueelle, Niinistö-Jokelan alueelle tulee uusi lähes 400 oppilaan alakoulu.Kouvolan sanomat 13.11.2018 == Lähteet == Luokka:Kouvolan peruskoulut
Namibiankiitäjä

Namibiankiitäjähttp://nimisto.birdlife.fi:3000/ (Apus bradfieldi) on kiitäjien (Apodidae) heimoon kuuluva lintulaji. Austin Roberts kuvasi sen tieteelle vuonna 1926 Namibiasta. Yleensä namibiankiitäjä on noin 18 senttimetrin mittainen ja painaa 33–50 grammaa. Sen ravintoa on hyönteiset kuten tarhamehiläinen ja termiitit. == Lähteet == Luokka:Kiitäjälinnut
Rauman Lukon SM-liigakausi 2017–2018

Rauman Lukon SM-liigakausi 2017–2018 oli jääkiekkoseura Rauman Lukon 42. kausi jääkiekon SM-liigassa ja 61. kausi Suomen jääkiekon korkeimmalla sarjatasolla. Lukko sijoittui runkosarjassa yhdeksänneksi ja hävisi pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella Porin Ässille. == Tilastot == == Lähteet == Luokka:Rauman Lukon kaudet
Keltakirjoahven

Keltakirjoahven (Pseudetroplus maculatus, aiemmin Etroplus maculatus) on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalalaji. Se on sukunsa Pseudetroplus ainoa laji. Se on melko pieni kalalaji, korkeimmillaankin vain 9,5 senttimetrin mittainen ja 14 gramman painoinen. Keltakirjoahventa tavataan Aasian Intiassa ja Sri Lankassa. Sen ravintoa ovat kalanpoikaset, eläinplankton ja levät. Paras veden lämpötila keltakirjoahvenelle on 20–25 celsiusastetta, veden kovuus 9–19 ja pH-arvo 8–9. == Lähteet == Luokka:Kirjoahvenet
Channa nox

Channa nox on käärmeenpäiden (Channidae) heimoon kuuluva kalalaji. Zhang Chun- Guang, Prachya Musikasinthorn ja Katsutoshi Watanabe kuvailivat lajin tieteelle vuonna 2002. == Ulkonäkö ja koko == Sen väritys on tumma. Lajin pisin tavattu yksilö oli 19,8 senttimetrin mittainen. == Elinympäristö ja levinneisyys == Laji elää subtrooppisissa olosuhteissa. == Lähteet == Luokka:Käärmeenpäät
Lehtovahvero

Lehtovahvero eli tummatorvisieni (Cantharellus cinereus, syn. Craterellus cinereus) on vahveroiden sukuun kuuluva sienilaji. Lajia tavataan Euroopan havumetsistä. Suomesta lehtovahveroa ei ole tavattu. Harmaatorvisientä (Pseudocraterellus undulatus) on joskus pidetty lehtovahveron muunnoksena tai muotona. Lisäksi tieteellistä nimeä Craterellus cinereus on käytetty virheellisesti ruskotorvisienestä (Craterellus caeruleofuscus). == Kuvia == Tiedosto:Cantharellus cinereus I Povltavi CZ.jpg Tiedosto:Cantharellus cinereus1.JPG Tiedosto:2010-08-24 Craterellus cinereus (Pers.) Quél 100703 cropped.jpg Tiedosto:CantharellusCinereus.JPG == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Vahverot
Pikkukäärmeenpää

Pikkukäärmeenpää (Channa orientalis) on käärmeenpäiden (Channidae) heimoon kuuluva kalalaji. Marcus Elieser Bloch ja Johann Gottlob Theaenus Schneider kuvailivat lajin tieteelle vuonna 1801. == Ulkonäkö ja koko == Pikkukäärmeenpään tavallinen pituus on noin 16 senttimetriä. Pisin tavattu yksilö oli 33 senttimetrin mittainen. == Elinympäristö ja levinneisyys == Laji elää trooppisissa, 23–26 celsiusasteen lämpöisissä olosuhteissa. Sitä tavataan Aasiassa Afganistanista etelään, ja Sri Lankasta itään Indonesiaan. == Lähteet == Luokka:Käärmeenpäät Luokka:Uhanalaiset kalat
Humidi ilmasto

Humidi ilmasto eli kostea ilmasto on ilmasto, jossa sadanta on suurempi kuin haihdunta ja näin sateesta jää vettä yli sen, mitä haihtuu muodostamaan valumaa. Humidin ilmaston vastakohta on aridi ilmasto eli kuiva ilmasto, jossa haihdunta on suurempi kuin sadanta. Luokka:Ilmasto
Channa melanoptera

Channa melanoptera on käärmeenpäiden (Channidae) heimoon kuuluva pohjakalalaji. Pieter Bleeker kuvaili lajin tieteelle vuonna 1855. == Ulkonäkö ja koko == Lajin pisin tavattu yksilö oli 65 senttimetrin mittainen. == Elinympäristö ja levinneisyys == Laji elää trooppisissa olosuhteissa. Se elää Aasiassa, Indonesian Sumatrassa ja Borneossa. Myanmarissa. Lajia tavataan makeassa vedessä. == Lähteet == Luokka:Käärmeenpäät
Orimattilan kirjasto

Orimattilan kaupunginkirjasto on Orimattilassa toimiva yleinen kunnallinen kirjasto. Se palvelee erityisesti pääkirjastonsa, Olga-kirjastoauton (DAF) ja verkkokirjaston välityksellä. Orimattilan kirjasto kuuluu osana Päijät-Hämeen kirjastojen seudulliseen kirjastokimppaan eli Lastu-kirjastoihin. Pääkirjaston lisäksi kirjastolla ei ole muita kiinteitä toimipaikkoja. Olga-kirjastoauto kiertää kahden viikon jaksoissa reittejään pitkin Orimattilan kaupungin sivukyliä. Pääkirjaston kanssa samassa, aiemmin tekstiiliteollisuuden käytössä olleessa punatiilisessä, Orimattilan kulttuuritalona tunnetussa rakennuksessa toimii myös Orimattilan taidemuseo. == Kokoelmat == Kirvun Pitäjäseura on lahjoittanut vuonna 2021 Ismo Junnon kirjakokoelman Orimattilan kaupunginkirjastolle. Ismo Junnan Kirvu-kirjallisuushylly . Orimattila.fi 2021. == Kuva- ja äänipalvelut == Kirjastossa on VHS-kasettien digitoimiseen DVD:lle LG RCT699H-laite, filmien digitoimiseen plustek OpticFilmn 8200i ja C-kasettien digitoimiseen Xion TAPE2PC. Yleistotietokone 3:lla on valojäljennin, HP Scanjet G4050. == Näyttelypalvelut == Kirjastossa on lehtienlukusalissa vitriini kuukausinäyttelyille. Näytteilleasettajat saavat käyttää myös lehtienlukusalin eteläistä seinää esittelypintana. == Muut yleiset kirjastot Orimattilan kaupungissa == Orimattilan kaupunginkirjaston lisäksi Orimattilan kaupungin Artjärven Salmelassa on toiminut loppuvuodesta 2018 alkaen julkinen yksityiskirjasto, Kirstintupa, mikä toimii SmartPostina päivittäin kello 6-22. == Lähteet == Luokka:Suomen kunnan- ja kaupunginkirjastot Luokka:Orimattilan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Orimattilan kulttuuri
Pihakrassi

Pihakrassi (Lepidium ruderale) on ristikukkaiskasvien (Brassicaceae) heimoon, krassien (Lepidium) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on matalakasvuinen, kapealehtinen ja yleensä runsaasti haarova kasvilaji. Koko kasvi tuoksuu voimakkaasti ja tuoksua on toisinaan kuvattu epämiellyttäväksi. Pihakrassi on tavallisimmin yksivuotinen. Pihakrassi voi kasvaa noin 20 cm korkeaksi ja sen varsi on kalju tai lyhytkarvainen. Alimmat lehdet ovat pariliuskaisia ja ne karisevat pois varhain. Ylemmät lehdet ovat kapeansuikeita ja ehytreunaisia. Pihakrassin kukissa ei ole terälehtiä ja niissä on ainoastaan kaksi hedettä. Pihakrassi kukkii kesäkuusta elokuulle. Pihakrassin hedelmät ovat pieniä, munanmuotoisia lituja, jotka ovat tavallisesti vain 2 mm pitkiä. Pihakrassi muistuttaa jonkin verran muita krassilajeja ja se sekoitetaan usein ratakrassiin (Lepidium densiflorum). Ratakrassin kukinto on kuitenkin tiiviimpi ja ratakrassi ei tuoksu samaan tapaan kuin pihakrassi. Rikkakrassi (Lepidium neglectum) eroaa pihakrassista litujen muodon sekä tuoksun perusteella. Muilla krassilajeilla, joihin pihakrassin voisi sekoittaa, on yleensä suuremmat lidut kuin pihakrassilla. Pihakrassi kasvaa katujen ja teiden varsilla sekä erilaisilla joutomailla. Suomessa pihakrassia tavataan siellä täällä eri puolilla maata, lähinnä eteläisen Suomen isoimpien kaupunkien alueilla. Viime aikojen havainnoista pohjoisimmat pihakrassihavainnot Suomessa ovat Oulusta. Pihakrassin tieteellisen nimen lajinimi (ruderale) tulee latinan sanasta rudera (suom. raunio), mikä viittaa lajin kasvupaikkoihin erilaisilla ihmisvaikutteisilla paikoilla, kuten ruderaattialueilla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Pihakrassi (Lepidium ruderale) * Luontoportti: Pihakrassi (Lepidium ruderale) * JSTOR Global Plants: Lepidium ruderale * Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Lepidium ruderale * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Lepidium ruderale * Flora of North America: Lepidium ruderale * Flora of China: Lepidium ruderale Luokka:Krassit
Channa maculata

Channa maculata on käärmeenpäiden (Channidae) heimoon kuuluva kalalaji. Bernard Germain de Lacépède kuvaili lajin tieteelle vuonna 1801. == Ulkonäkö ja koko == Sen väritys on vaaleanruskea tummanruskeilla läikillä. Lajin on tavallisesti noin 11 senttimetrin mittainen ja pisin tavattu yksilö oli 20 senttimetrin mittainen. == Elinympäristö ja levinneisyys == Laji elää trooppisissa olosuhteissa. Se on levinnyt Japanin, eteläiseen Kiinaan, Vietnamiin, Taiwanille ja Filippiineille. == Lähteet == Luokka:Käärmeenpäät
Sonchus macrocarpus

Sonchus macrocarpus on asterikasvien (Asteraceae) heimoon kuuluva, valvattien (Sonchus) suvun kasvilaji. Laji elää endeemisenä Egyptissä. Runsaslukuisimpana se kasvaa Niilin varrella. Laji kuvattiin tieteelle ensimmäisen kerran vuonna 1969. == Lähteet == macrocarpus
Andris Ameriks

Andris Ameriks (5. maaliskuuta 1961) on latvialainen harmoniapuoluetta edustava poliitikko, joka toimi Riian varapormestarina vuoteen 2018. Vuonna 2019 hänet valittiin europarlamentaarikoksi Latvian europarlamenttivaaleissa yhdessä Riian entisen pormestarin Nils Ušakovsin kanssa. Ameriks ja Ušakovs olivat korruptiotutkinnan kohteina ennen kuin heidät valittiin europarlamenttiin. Heidän päätöstään siirtyä Riiasta Brysseliin on luonnehdittu pakenemiseksi Latvian yleisradiossa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Latvialaiset europarlamentaarikot Luokka:Taloustieteilijät Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Cepola

Cepola on ahvenkalojen (Perciformes) lahkoon ja liekkikalojen (Cepolidae) heimoon kuuluva kalasuku. Siihen kuuluu 5 lajia. == Lajit == * Cepola australis Ogilby, 1899 – Rusoliekkikala * Cepola haastii Hector, 1881 * Cepola macrophthalma Linnaeus, 1758 – Liekkikala * Cepola pauciradiata Cadenat, 1950 * Cepola schlegelii Bleeker, 1854 == Lähteet == Luokka:Välskärikalat
Hermerik

Hermerik, myös Hermericus , Hermanrich tai Hermerico, (k. 441) Pyreneiden niemimaalle perustetun sveebien kuningaskunnan kuningas 411–438. Piispa Idatiuksen kronikan mukaan Hermerik luopui kruunusta poikansa Rekhilan hyväksi vuonna 438, koska oli pitkällisen sairauden uuvuttama. Kronikan mukaan Hermerik kuoli vuonna 441 seitsemän vuoden sairastelun jälkeen. == Lähteet == Luokka:Sveebien kuninkaat Luokka:300-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 441 kuolleet
Leveänokkakolibri

Leveänokkakolibri (Cynanthus latirostris) on kolibreihin kuuluva lintulaji. Sitä tavataan Pohjois-Amerikasta. ==Koko ja ulkonäkö== Leveänokkakolibri on pienikokoinen lintu ja kasvaa korkeintaan 10 cm pitkäksi. Lajin sukupuolet eroavat ulkonäöltään. Koiraslintu on päästään, selästään, ja vatsastaan kiiltävän tummanvihreä. Siivet ja haarautunut pyrstö ovat väriltään sinertävän mustat. Siipien kainalot ovat alapuolelta valkoiset. Leveänokkakolibrikoiraan kurkku on safiirinsininen. Nokka on pitkä, punainen, mustakärkinen ja hieman litteämpi kuin monilla muilla kolibrilajeilla. Naaras on väritykseltään vaatimattomampi. Sen pää ja selkä ovat tumman vihreät ja vatsa on vaaleanharmaa. Naaraalla on valkoinen silmäkulmatäplä. ==Levinneisyys ja elinympäristö== Leveänokkakolibria tavataan suurimmasta osasta Meksikoa. Tämän lisäksi sitä tavataan Yhdysvalloista Arizonan, New Mexicon ja Teksasin osavaltioista ja satunnaisesti Kaliforniasta. Leveänokkakolibrin elinympäristöjä ovat tammi- ja mäntymetsät, kanjonit ja pensaikkoiset alueet. Usein sitä tavataan virtaavan veden lähistöllä. Yhdysvalloissa ja Meksikon pohjoisosissa pesivät linnut muuttavat talveksi etelämmäs. Linnun pesimäkausi kestää Meksikossa tammikuulta toukokuulle ja Yhdysvalloista huhtikuulta elokuulle. Leveänokkakolibrinaaras rakentaa pesänsä pensaaseen tai pieneen puuhun ruohoista ja hämähäkinseiteistä. Naaras munii kaksi valkoista munaa. Leveänokkakolibrin ravintoa on pääasiallisesti kukkien mesi ja sen lisäksi se pyydystää ravinnokseen pieniä hyönteisiä. ==Lähteet== Luokka:Kolibrit
Iitin kotiseutumuseo

Iitin kotiseutumuseo on Iitin kirkonkylän kirkonmäellä, Iitin kunnassa sijaitseva paikallismuseo. Se toimii entisessä viljamakasiinissa ja on auki kesäisin ennalta ilmoitettuina aikoina. Kesällä 2019 museo oli kuitenkin kiinni. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Iitin kotiseutumuseo (kotka.fi) Luokka:Suomen kotiseutumuseot Luokka:Iitin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Iitin kulttuuri Luokka:Iitin historia
Skurnik

Skurnik voi viitata seuraaviin: ==Sukunimi 'Skurnik'== * Hillel Skurnik, finanssineuvos ja kirjailija * Leo Skurnik (1907–1976), lääkäri ja lääkintämajuri * Moses Skurnik (1880–1934), liikemies * Ossi Skurnik (1927–2002), elokuvaohjaaja ja -leikkaaja * Samuli Skurnik, Pellervo-seuran toimitusjohtaja Luokka:Sukunimet
Lonesome Rider

Lonesome Rider on tanskalaisen heavy metal -yhtye Volbeatin kappale, joka julkaistiin singlenä 31. lokakuuta 2013. Kappale on yhtyeen kolmas single viidenneltä studioalbumiltaan Outlaw Gentlemen & Shady Ladies. Kappaleen sävelsi yhtyeen laulaja Michael Poulsen sekä kitaristi Rob Caggiano. Kappaleella vierailee kanadalaisen Walk off the Earth yhtyeen laulaja- lauluntekijä Sarah Blackwood. Kappaleen musiikkivideo julkaistiin vuonna 2014 ja se kuvattiin mustavalkoisena, jonka ohjasi ja käsikirjoitti Jakob Printzlau (Plastic Kid). Musiikkivideolla esiintyvät kappaleen laulajat Poulsen ja Blackwood. Maaliskuussa 2014 single myi kultaa Tanskassa. == Lähteet == Luokka:Volbeatin kappaleet Luokka:Vuoden 2013 kappaleet
Diby Silas Diarra

Diby Silas Diarra (1920 – 22. kesäkuuta 1972 Taoudénit) oli malilainen sotilas ja hallintovirkamies. Diarra osallistui vuosien 1962–1964 tuaregikapinan kukistamiseen ja toimi Kidalin piirin komendanttina vuosina 1963–1967. Vuonna 1969 hänet nimitettiin ensin Gaon ja sitten Moptin alueen kuvernööriksi. Diarra ja 32 muuta upseeria pidätettiin elokuussa 1969 syytettynä vallankaappauksen suunnittelusta. Hänet tuomittiin elinkautiseen pakkotyöhön ja lähetettiin Taoudénitin suolakaivokselle. Vankileirillä nuori tuaregisotilas, jonka veli oli tapettu 1960-luvun kapinassa, pahoinpiteli Diarran kuoliaaksi. ==Lähteet== Luokka:Malilaiset sotilaat Luokka:Malilaiset henkirikosten uhrit Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 1972 kuolleet