EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Aake

Aake on suomalainen miehen etunimi. Nimi on todennäköisesti syntynyt lyhentymänä kreikkalais-latinalaisesta nimestä nimestä Akatius tai Achatius, joka merkitsee syytöntä. Tanskassa nimi esiintyy muodossa Aage. Samaa alkuperää ovat myös ruotsalaiset nimet Åke ja Ove. Suomalaisessa almanakassa Aaken nimipäivä oli 8. toukokuuta vuosina 1908–1928. Samalla päivällä oli aikaisemmin ollut nimi Achatius, ja nykyisinkin sama päivä on ruotsinkielisen kalenterin mukaan Åken nimipäivä. Sen sijaan suomenkielinen nimi Aake esiintyy nykyisin vain ortodoksisessa kalenterissa, jossa se on käsitetty lyhentymäksi nimestä Akakios. Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Aake-nimisiä miespuolisia henkilöitä on Suomessa ollut vuoden 2021 loppuun mennessä 938. == Tunnettuja Aakeja == * Aake Hildén, oik. Aarne Hildén (1940–2024), sanoittaja, laulaja ja musiikkituottaja * Aake Jermo (1920–1980), toimittaja ja kirjailija * Aake Kalliala (s. 1950), näyttelijä * Aake Mäkelä (1931–2019), pikajuoksija ja kelloseppä * Aake Otsala (s. 1976), suomalainen muusikko, musiikkituottaja, äänittäjä ja miksaaja * Aake Pesonen (1914–1987), sota- ja tietokirjailija == Lähteet == Luokka:Etunimet
Music Finland

Music Finland ry on yhdistys, jonka tehtävänä on edistää suomalaisen musiikin elinvoimaisuutta ja kansainvälistymistä. Music Finland sai alkunsa lokakuussa 2011 kun Suomalaisen musiikin tiedotuskeskus Fimic ja Music Export Finland päätettiin yhdistää yhdeksi organisaatioksi. Muutos toteutettiin vuoden 2012 aikana ja uusi järjestö aloitti toimintansa virallisesti 31. joulukuuta 2012. Yhdistyksen jäsenjärjestöjä ovat Suomen Musiikintekijät, Suomen Muusikkojen Liitto, Suomen musiikkikustantajat, Gramex, IndieCo, Suomen Säveltäjät ry, Teosto ry sekä Musiikkituottajat – IFPI Finland ry. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Music Finland kotisivut Luokka:Suomalaiset musiikkialan järjestöt
Lajos Tisza

Lajos Tisza de Szeged (12. syyskuuta 1832 Geszt – 26. tammikuuta 1898 Budapest)Nordisk familjebok (1919), s. 148 Runeberg.org. Viitattu 19.2.2014. oli unkarilainen kreivi ja poliitikko. Lajos Tisza oli Unkarin pääministerinä toimineen Kálmán Tiszan nuorempi veli. Hän oli vuodesta 1861 Unkarin parlamentin jäsen, 1871–1873 viestintäministeri ja 1892–1894 Unkarin ministeriedustaja Itävalta-Unkarin hovissa. Hän johti 1879–1883 kuninkaallisena komissaarina tulvassa tuhoutuneen Szegedin kaupungin jälleenrakennusta, mistä hyvästä hänet korotettiin 1883 kreiviksi nimellä de Szeged. Vuonna 1904 Szegedin kaupunki pystytti hänelle muistomerkin. ==Lähteet== Luokka:Unkarilaiset poliitikot Luokka:Unkarilaiset kreivit Luokka:Vuonna 1832 syntyneet Luokka:Vuonna 1898 kuolleet
Provo opas

Provo opas – ärsyttämisen jalo taito on Tero Kartastenpään ja Jani Timosen kirjoittama tietokirja, joka kertoo provokaatiosta. WSOY julkaisi kirjan 18. helmikuuta 2014. Provo opas kertoo, kuinka opetella provosoimista ja provosoitumista. Kirjoittajien mukaan sivistynyt ärsyttäminen on aina vienyt yhteiskuntaa eteenpäin. Kirjassa muun muassa poliitikko Timo Soini, johtaja Matti Apunen, ohjaaja-kirjailija-kansanedustaja Jörn Donner ja Pää Kii -yhtyeen punkmuusikko Teemu Bergman kertovat tavastaan provosoida. Provo opas käsittelee provokaation historiaa, psykologiaa, biologiaa ja maantiedettä ja eri muotoja, kuten kuvaa, ääntä ja kehoa. Kirjassa valitaan sata Suomen kaikkien aikojen parasta provokaattoria. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Provo opas WSOY:n sivuilla WSOY * Ylen Pressiklubin insertti provokaatiosta Provo opas Ylen Pressiklubissa Luokka:Suomalaiset tietokirjat Luokka:Vuoden 2014 kirjat
Albert Apponyi

Albert Apponyi (29. toukokuuta 1846 Wien, Itävalta – 7. helmikuuta 1933 Geneve, Sveitsi)Albert, Count Apponyi Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 19.2.2014. oli unkarilainen kreivi ja kansallismielinen poliitikko. Albert Apponyi kuului vanhaan, jo 1300-luvulta tunnettuun unkarilaiseen Apponyin sukuun, joka oli vuonna 1739 saanut kreivin arvon. Hänen isänsä oli mainittava konservatiivipoliitikko György Apponyi. Albert Apponyi valittiin 1872 Unkarin parlamenttiin, jonka jäsenenä hän oli lähes katkeamatta vuoteen 1918. Viimeistään 1880-luvulta alkaen hän oli johtava henkilö Unkarin kansallismielisessä oppositiossa, joka ei hyväksynyt Itävallan kanssa tehtyä vuoden 1867 kompromissia.Nordisk familjebok (1904), s. 1247–1248 Runeberg.org. Viitattu 19.2.2014. Vuonna 1899 Apponyin johtama oppositio liittoutui Kálmán Széllin hallituksen kanssa, ja 1901 Apponyi valittiin parlamentin alahuoneen puhemieheksi. Hän jätti paikkansa marraskuussa 1903, koska ei hyväksynyt pääministeriksi tulleen István Tiszan ajamaa Unkarin asevoimien uudistusta. Huhtikuusta 1906 tammikuuhun 1910 Apponyi toimi opetusministerinä Sándor Wekerlen koalitiohallituksessa. Hän toteutti unkarilaistamispolitiikkaa vahvistamalla unkarin kielen asemaa kouluopetuksessa myös niillä alueilla, joiden väestö kuului muihin kansallisuuksiin.Nordisk familjebok, täydennysosa (1922), s. 246 Runeberg.org. Viitattu 19.2.2014. Tämän hallituksen kaaduttua hän palasi oppositioon ja kohosi Ferenc Kossuthin kuoltua vuonna 1914 niin sanotun itsenäisyyspuolueen johtajaksi. Ensimmäisen maailmansodan aikana Apponyi tuki pääministeriksi palanneen Tiszan sotapolitiikkaa, mutta suhtautui tätä myönteisemmin poliittisiin reformeihin. Toukokuusta 1917 lokakuuhun 1918 hän toimi opetusministerinä Móric Esterházyn ja Wekerlen hallituksissa. Sodan jälkeen Apponyi valittiin vuonna 1919 uudelleen parlamenttiin sitoutumattomana edustajana ja 1920 Unkarin hallitus nimitti hänet johtamaan Unkarin valtuuskuntaa Trianonin rauhanneuvotteluissa Pariisissa. Hän yritti turhaan saada sodan voittajavaltioita suostumaan ankarien rauhanehtojen lieventämiseen ja jätti neuvottelijan tehtävänsä ennen sopimuksen allekirjoittamista. Myöhemmin Apponyi toimi vielä useasti Unkarin edustajana Kansainliitossa. Kuollessaan vuonna 1933 hän oli Unkarin edustajana kansainvälisessä aseidenriisuntakonferenssissa Genevessä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Unkarilaiset poliitikot Luokka:Opetusministerit Luokka:Unkarilaiset kreivit Luokka:Vuonna 1846 syntyneet Luokka:Vuonna 1933 kuolleet
Elvis istuu oikealla

Elvis istuu oikealla on suomalaisen laulaja Olavi Uusivirran viides studioalbumi, joka julkaistiin 14. maaliskuuta 2012. Levyn julkaisi Johanna Kustannus. ==Taustaa ja julkaisu== Albumin kaikki kappaleet ovat Uusivirran sanoittamia ja säveltämiä, paitsi levyn seitsemäs kappale, "Vien sut täältä pois", jonka on säveltänyt Pauli Saarikivi. Uusivirta on luonnehtinut albumia "luomulevyksi"; siinä on käytetty enemmän akustisia soittimia kuin edeltävillä levyillä, ja sanoituksista on tehty puhekielisempiä ja yksinkertaisempia. Uusivirta soittaa itse pianoa levyn nimikkokappaleella "Elvis istuu oikealla". Albumi julkaistiin digitaalisena ja fyysisenä painoksena 14. maaliskuuta 2012. Levyn julkaisua edelsi single "Nuoruus", joka julkaistiin tammikuussa 2012. Toisena singlenä julkaistiin saman vuoden huhtikuussa kappale "Oodi ilolle". ==Vastaanotto== Levy nousi ilmestyessään Suomen virallisen albumilistan seitsemänneksi. Albumi pysyi listalla yhteensä kahdeksan viikkoa ennen lopullista putoamistaan. Elvis istuu oikealla sai kriitikoilta positiivisen vastaanoton, ja monet pitivät sitä Uusivirran uran parhaana albumina. Albumin luonnehdittiin olevan "vaivaton" ja "tasaisen vahva esitys". Nuorgamin kriitikko oli hieman varauksellisempi, mutta sanoi, että "albumin sisältämässä musiikissa ei ole mitään vikaa". * Dome.fi: * Nyt.fi: * Rumba: * Soundi: ==Kappaleet== ==Singlet== *"Nuoruus" (1/2012) *"Oodi ilolle" (4/2012) ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2012 albumit Luokka:Olavi Uusivirran albumit
Haminan rautatieasema

Hamina (ruots. Fredrikshamn, lyh. Hma, ratakm 243,6) on lakkautettu rautatieasema Kymenlaaksossa Haminan kaupungissa. Asemarakennus toimii nykyään linja-autoasemana. Rautatieliikennepaikka sijaitsi Haminan vanhalla radalla, joka erkaantui Inkeroisten asemalta ja kyseisen radan rakensi Järnvägsaktiebolaget Fredrikshamn -niminen rautatieyhiö. Nykyinen JuHa-rata erkanee Juurikorven rautatieasemalta Haminan uuteen liikennepaikkaan eli syväsatamaan. Asemarakennus poikkesi muista siihen aikaan rakennetuista asemista ja siihen kuului myös puinen veturitalli. Ensimmäinen juna kulki 4. heinäkuuta 1899 ja 10. lokakuuta 1899 alkoi säännöllinen liikenne. Matkustajaliikenne lopetettiin tällä asemalla 26. toukokuuta 1968 ja se lakkautettiin lopullisesti 1. helmikuuta 1984 jolloin koko rataosuudesta loppui liikenne. ==Lähteet== Luokka:Haminan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Kymenlaakson lakkautetut rautatieliikennepaikat Luokka:Suomen linja- autoasemat Luokka:Haminan liikenne Luokka:Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Esterházy

Esterházy de GálanthaNordisk familjebok (1907), s. 938–939 Runeberg.org. Viitattu 19.2.2014. on vanha unkarilainen aatelissuku, johon on kuulunut useita Unkarin historian merkkihenkilöitä. Vanhimmat tunnetut merkinnät suvusta ovat vuodelta 1238, joskin suvussa kulkeneen epäluotettavan perimätiedon mukaan se periytyisi hunnipäällikkö Attilasta. Suku sai 1421 haltuunsa Galantan linnan nykyisessä Slovakiassa. Suvun ensimmäinen mainittava edustaja, Ferenc Zerházy sai 1500-luvun lopussa Galantan paronin arvon, ja otti samalla käyttöön nimen Esterházy. Hänen pojistaan suku jakautui edelleen Fraknón, Csesznekin ja Zólyomin sukuhaaroihin.Esterházy Family Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 19.2.2014. Osa suvusta korotettiin 1600-luvulla kreivin arvoon ja eräs osa Franknón haarasta sai 1687 valtakunnanruhtinaan arvon. 1700-luvulle tultaessa Esterházyt olivat Unkarin suurimpia maanomistajia. Suvun omaisuus oli jopa suurempi kuin Habsburgien, joiden valtaa Esterházyt tukivat. Vuonna 1809 Napoleon tarjosi Nikolaus II Esterházylle Unkarin kuninkaan kruunua, mutta tämä kieltäytyi ja pysyi lojaalina Habsburgeille. Esterházyn suvun jäsenten vaikutus näkyi Unkarin julkisessa elämässä 1900-luvulle asti. == Tunnettuja jäseniä == * Nikolaus (Miklós) Esterházy (1583–1645), Unkarin käskynhaltija * Paul (Pál) Esterházy (1635–1713), edellisen poika, Unkarin käskynhaltija, sotamarsalkka, sai 1687 valtakunnanruhtinaan arvon * Paul Anton (Pál Antal) Esterházy (1711–1762), edellisen pojanpoika, sotamarsalkka * Nikolaus Joosef (Miklós József) Esterházy (1714–1790), edellisen veli, sotamarsalkka ja taiteiden suosija, Joseph Haydnin mesenaatti, rakennutti Esterházan palatsin * Nikolaus (Miklós) Esterházy (1765–1833), edellisen pojanpoika, sotapäällikkö Napoleonin sodissa, keräsi suuren taidekokoelman * Paul Anton (Pál Antal) Esterházy (1786–1866), edellisen poika, diplomaatti * Ferdinand Walsin Esterhazy (1847–1923), Dreyfusin tapaukseen liittynyt ranskalainen sotilas, kuului suvun aviottomaan sivuhaaraan * Móric Esterházy (1881–1960), Unkarin pääministeri kesällä 1917 * János Esterházy (1901–1957), slovakialainen poliitikko * Péter Esterházy (1950–2016), kirjailija, Móric Esterházyn pojanpoika == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Aatelissuvut Luokka:Unkarilaiset suvut Luokka:Itävallan aateli
Timorinlaulumesikko

Timorinlaulumesikko (Meliphaga reticulata) on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Timorinlaulumesikkoa tavataan Indonesiassa ja Itä-Timorissa. Lajin on kuvattu olevan yleinen Timorin saarella, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Mesikot
Vuorilaulumesikko

Vuorilaulumesikko (Caligavis subfrenata) on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Vuorilaulumesikkoa tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin on kuvattu olevan pääasiassa yleinen yli 2 000 metrin korkeudella merenpinnasta, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Mesikot
Kevyt osasto 19 (jatkosota)

Kevyt osasto 19 (Kev. Os. 19) oli Suomen maavoimien Perniössä 1941 perustettu jatkosodan joukko-osasto, joka kuului aluksi Hangon-lohkolle sijoitettuun 17. divisioonaan. Osaston päällikkönä oli kapteeni U. Leskinen ja sen vahvistuksena oli 39. tykistökomppania. Osasto taisteli saaristolohkolla Hilo, Brolo, Snalo ja Ilo, jolloin sitä johti 4. rannikkoprikaatin komentaja everstiluutnantti R. Wiberg. == Keskittäminen == Kevyt osasto 19 aloitti Karjalankannaksella mm. Varloista ja oli 17. elokuuta 1941 alkaen saumaosastona jalkaväkirykmentti 22:n vasemmalla puolella. Puskuselkä – Hirsijärvi - Syvärin aseman valtaus – Syvärin rautatiesillanpään torjuntataistelu – Syvärin kaupungin valtaus – Šelmenitšan ja Ihatsjärven taistelut sekä Bulajeva – Pertjärvi. Šelmenitšassa osasto sai 18. heinäkuuta 1942 muistomerkin. Samana päivänä yksikkö lakkautettiin ja osa ryhmistä liitettiin jalkaväkirykmenttiin 22. == Itä-Karjalan valtaus == Itä-Karjalan valtauksen aikana 17. divisioonan joukoista muodostettu osasto Marttinen saavutti 8. syyskuuta 1941 Syvärin aseman, jossa kevyt osasto 19 katkaisi Muurmannin radan. Lähes samaan aikaan kolme ja kuusi kilometriä Murmanskiin päin kaksi muuta pioneeriryhmää katkaisi radan, jolloin pohjoisesta päin tulossa ollut panssarijuna ei päässyt lähestymään. Venäjän joukot yrittivät yöllä 8.–9. syyskuuta tuhota yllätyshyökkäyksellä kevyen osaston 19 puolustaman Syvärin rautatiesillan, joka kuitenkin pysyi suomalaishallinnassa. ==Lähteet== * * == Aiheesta muualla == * Sotapäiväkirja Digitaaliarkistossa Luokka:Jatkosodan suomalaiset jalkaväkipataljoonat
Miklós Kállay

Miklós Kállay (23. tammikuuta 1887 Nyíregyháza, Unkari – 14. tammikuuta 1967 New York, Yhdysvallat)Miklós Kállay Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 19.2.2014. oli unkarilainen poliitikko, joka toimi Unkarin pääministerinä toisen maailmansodan aikana 1942–1944. == Elämäkerta == Kállay oli lähtöisin vanhasta ja vaikutusvaltaisesta säätyläissuvusta. Hän toimi 1921–1929 kotimaakuntansa maaherrana (ispán) ja 1929–1931 kauppaministeriön apulaisalivaltiosihteerinä. Vuosina 1932–1935 Kállay toimi maatalousministerinä, mutta hän erosi, koska ei hyväksynyt pääministeri Gyula Gömbösin äärioikeistolaista politiikkaa. Sen jälkeen hän oli syrjässä politiikasta, kunnes valtionhoitaja Miklós Horthy kutsui hänet pääministeriksi 9. maaliskuuta 1942. Edellinen pääministeri László Bárdossy oli vienyt Unkarin läheiseen yhteistyöhön Saksan kanssa, ja Horthy toivoi nyt Kállayn irrottavan Unkarin tästä ongelmallisesta riippuvuudesta. Kállayn hallitus suojeli Unkarin juutalaisia, jatkoi sotaa itärintamalla Neuvostoliittoa vastaan ja yritti tehdä rauhanaloitteita länsiliittoutuneiden suuntaan. Saksan johto ei ollut tähän tyytyväinen ja lopulta Saksa miehitti Unkarin maaliskuussa 1944. Kállay joutui eroamaan pääministerin paikalta 19. maaliskuuta ja yritti piiloutua saksalaisilta. Hänet kuitenkin saatiin kiinni, vangittiin ja vietiin Dachaun keskitysleiriin, sekä myöhemmin Mauthauseniin. Aivan sodan lopussa SS-joukot siirsivät hänet Tiroliin yhdessä eräiden muiden tärkeiden vankien kanssa. Kállay vapautui toisen maailmansodan päätyttyä. Vuonna 1946 hän lähti vapaaehtoiseen maanpakoon ja asui vuodesta 1951 Yhdysvalloissa. Hän julkaisi vuonna 1954 muistelmansa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Unkarin pääministerit Luokka:Unkarin ulkoministerit Luokka:Maatalousministerit Luokka:Toisen maailmansodan henkilöt Luokka:Vuonna 1887 syntyneet Luokka:Vuonna 1967 kuolleet
Lymylaulumesikko

Lymylaulumesikko (Caligavis obscura) on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Lymylaulumesikkoa tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin on kuvattu olevan pääasiassa harvinainen, vaikkakin paikallisesti runsaslukuinen. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Mesikot
Klovnimesikko

Klovnimesikko (Bolemoreus frenatus) on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Klovnimesikkoa tavataan Australian koillisosissa. Lajin on kuvattu olevan yleinen ainakin osissa levinneisyysaluettaan ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Mesikot
Haim

Haim on yhdysvaltalainen yhtye, jonka muodostaa kolme siskosta, Este, Danielle ja Alana Haim. Yhtyeen tyyliä on kuvailtu ”folkin, 90-luvun ja R&B;:n sekoitukseksi”. Vuonna 2013 Haim voitti BBC:n ”Sound of 2013” -äänestyksen. Yhtyeen 30. syyskuuta 2013 julkaistu debyyttialbumi, Days Are Gone, menestyi listoilla kohtalaisen hyvin. Se sijoittui viiden parhaan albumin joukkoon viidessä eri maassa, mukaan lukien ensimmäiselle sijalle Britanniassa. ==Taustaa== Siskokset kasvoivat San Fernando Valleyssa soittaen vanhempiensa kanssa covereita 1970-luvun klassikoista paikallisille ihmisille. Myöhemmin Danielle ja Este kuuluivat Valli Girls -nimiseen tyttöbändiin, joka haki vaikutteita muun muassa Blondielta ja Gwen Stefanilta. Vartuttuaan vanhemmiksi sisarukset kiinnostuivat popin ja R&B;:n sekoittamisesta. Vuonna 2006 he päättivät perustaa oman yhtyeen. Viisi ensimmäistä vuotta Haim soitti kotikaupungissaan satunnaisesti, koska kaikki kolme jäsentä kävivät koulua. Kesäkuussa 2012 yhtye solmi levytyssopimuksen Polydorin kanssa. Kaikki kolme siskosta soittavat useampaa kuin yhtä instrumenttia: Este soittaa sekä kitaraa että bassoa, Danielle soittaa kitaraa ja rumpuja ja Alana soittaa kitaraa, koskettimia ja lyömäsoittimia. Albumilla ja keikoilla Este soittaa bassoa, Danielle kitaraa ja Alana koskettimia ja lyömäsoittimia. ==Diskografia== ===Albumit=== Nimi Albumin tiedot Korkeimmat listasijoitukset Myynti Myyntipalkinnot Days Are Gone * Julkaistu: 30. syyskuuta 2013 * Formaatit: CD, LP, digitaalinen US AUS BEL CAN DEN GER IRE NZ NOR UK * US: 96,000 * AUS: Kultalevy * UK: Kultalevy *BPI: Hopealevy 6 2 9 7 18 30 4 4 5 1 Something to Tell You * Julkaistu: 7. heinäkuuta 2017 * Formaatit: CD, LP, digitaalinen 7 4 17 11 — 44 4 11 — 2 * US: 26,000 * BPI: Hopealevy Women in Music Pt. III * Julkaistu: 26. kesäkuuta 2020 ”-” tarkoittaa tallenteita, jotka eivät ole yltäneet listalle tai joita ei ole julkaistu ko. maassa ===Singlet=== Nimi Vuosi Korkeimmat listasijoitukset Sertifiointi Albumi AUS BEL IRE UK US Rock ”Forever” 2012 — — — 75 — Days Are Gone ”Don't Save Me” 66 28 70 32 — ”Falling” 2013 86 — 61 30 45 ”The Wire” 12 — 26 16 25 * AUS: Platinalevy * NZ: kultalevy ”If I Could Change Your Mind” 2014 — — 52 27 42 ”My Song 5” — — — 183 — ”Want You Back” 2017 54 52 88 56 10 Something To Tell You ”Little of Your Love” 85 — — — 24 ”Nothing's Wrong” 2018 — — — — — ”Summer Girl” 2019 — — — — — Women in Music Pt. III ”Now I'm In It” — 72 — — 9 ”Hallelujah” — — — — — "The Steps" 2020 "I Know Alone" "Don't Wanna" "Feel the Thunder (The Croods: A New Age)" The Croods: A New Age ”-” tarkoittaa tallenteita, jotka eivät ole yltäneet listalle tai joita ei ole julkaistu ko. maassa == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltalaiset indie rock -yhtyeet
This Is the World We Know

This Is the World We Know on suomalaisen alternative rock -yhtye The Chantin toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2010 levymerkillä Full Metal Records. Albumin on tuottanut Moonsorrowin laulaja Ville Sorvali. == Kappaleet == # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Ilpo Paasela – laulu * Jussi Hämäläinen – kitara * Kimmo Tukiainen – kitara * Markus Forsström – bassokitara * Roope Sivén – rummut * Mari Jämbäck – kosketinsoitin == Arvostelut == * Desibeli.net: Desibeli.net: Levyarvio * Imperiumi.net: Imperiumi.net: Levyarvio * Soundi: Soundi: Levyarvio ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * This Is the World We Know discogs.com -sivustolla Luokka:Vuoden 2010 albumit Luokka:The Chantin albumit
A Healing Place

A Healing Place on suomalaisen alternative rock -yhtye The Chantin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 20. elokuuta 2012. Suomessa sen julkaisi Secret Entertainment ja muualla Euroopassa sekä Pohjois-Amerikassa Lifeforce Records. Albumin kansikuvan toteutti Kalle Pyyhtinen.The Chant: Merch – Healing Place == Kappaleet == # # # # # # # # == Kokoonpano == * Ilpo Paasela – laulu * Pekka Loponen – kitara, laulu * Jussi Hämäläinen – kitara * Kimmo Tukiainen – kitara * Markus Forsström – basso * Roope Sivén – rummut * Mari Jämbäck – koskettimet == Arvostelut == * Imperiumi.net: Imperiumi.net: Levyarvio * The Metal Observer: 9/10The Metal Observer: Album review * V2.fi: V2.fi: Levyarvio == Lähteet == == Aiheesta muualla == * A Healing Place discogs.com -sivustolla Luokka:Vuoden 2012 albumit Luokka:The Chantin albumit
Gyula Károlyi

Gyula Károlyi de Nagykároly (7. toukokuuta 1871 Baktalórántháza – 23. huhtikuuta 1947 Budapest) oli unkarilainen kreivi ja poliitikko, joka toimi Unkarin pääministerinä 1931–1932. == Elämäkerta == Gyula Károlyi kuului vanhaan aatelissukuun. Hän oli Unkarin pääministerinä toimineen Mihály Károlyin serkku. Károlyi opiskeli lakimieheksi ja hänet valittiin 1905 Unkarin parlamentin ylähuoneen jäseneksi. Hän toimi Aradin piirikunnan maaherrana (ispán) 1906–1910 ja vetäytyi sen jälkeen politiikasta. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän palveli armeijassa. Kun Unkariin maailmansodan jälkeen keväällä 1919 syntyi Béla Kunin johtama Unkarin neuvostotasavalta, Károlyi perusti toukokuussa kilpailevan vastavallankumouksen hallituksen kotikaupungissaan Aradissa. Kun kyseinen kaupunki joutui romanialaisten joukkojen miehittämäksi, Károlyin hallitus siirtyi Szegediin, jossa se toimi heinäkuuhun saakka. Neuvostotasavallan kukistamisen jälkeen Károlyi vetäytyi jälleen pitkäksi aikaa politiikasta. Vuonna 1927 hän kuitenkin palasi ylähuoneeseen ja toimi 1930–1931 István Bethlenin hallituksen ulkoministerinä. Bethlenin erottua Károlyi toimi pääministerinä elokuusta 1931 lokakuuhun 1932. Hän pyrki jatkamaan edeltäjänsä maltillista konservatiivista politiikkaa, mutta suuri lama teki sen vaikeaksi. Pelätessään poliittisia levottomuuksia Károlyi joutui turvautumaan poikkeustoimenpiteisiin, mikä vähensi hänen suosiotaan. Károlyi joutui lopulta jättämään paikkansa, ja hänen seuraajakseen tuli jyrkän oikeistolainen Gyula Gömbös. Myöhemmin hän toimi vielä Miklós Horthyn hallinnon neuvonantajana. ==Aiheesta muualla== Luokka:Unkarin pääministerit Luokka:Unkarilaiset kreivit Luokka:Vuonna 1871 syntyneet Luokka:Vuonna 1947 kuolleet
Kerttu Juva

Kerttu Juva (o.s. Laurén; 3. maaliskuuta 1924 Tampere – 28. helmikuuta 2009 Helsinki)Helsingin seurakuntayhtymä, Kerttu Juva, siunaus 13.3.2009 Suomenlinnan kirkossa, tuhka luovutettu omaisille, viitattu 2021-08-04Helsingin Sanomat, kuolinilmoitus: Kirjailija, avomeripurjehtija, äiti, mummu ja isomummu Kerttu Juva o.s. Laurén, 15.3.2009, viitattu 2021-08-04 oli suomalainen lasten- ja nuortenkirjailija sekä suomentaja. Juva valmistui filosofian maisteriksi Turun yliopistosta 1947. Hän työskenteli muun muassa toimittajana Merikarhut–Sjöbjörnen-lehdessä. Kerttu Juva sai palkinnon vuoden 1958 parhaasta tyttökirjasta.WSOY:n ilmoitus Helsingin Sanomat, 16.3.1959, s. 7. Viitattu 4.8.2021 (näköislehti, tilaajille) Kirjan nimi oli Vuorilinnan Lotta ja vuonna jaetun Topelius-palinnon yhteydessä tunnustuspalkinnon kirjasta Pesulan MaritaKarilas ja Otava palkitut nuorisokirjailijat, Helsingin Sanomat 26.3.1960, s. 15 (näköislehti, tilaajille). Kerttu Juvan vanhemmat olivat kauppaneuvos August Laurén ja talousopettaja Eeva Lydia Laurén. Juvan puoliso oli toimitusjohtaja Klaus Wilhelm Juva ja heillä oli neljä lasta. == Palkinnot ja tunnustukset == * Vuorilinnan Lotta: paras tyttökirja 1958 * Pesulan Marita: vuoden 1959 kirjoista jaetun Topelius-palkinnon yhteydessä myönnettävä tunnustuspalkinto == Teokset == * Leppiluodon leiriläiset. Nuorten toivekirjasto 3. WSOY 1951, 2. painos 1953 * Niin tehtiin tupa ; kuv. Rolf Sandqvist. Lasten oma kirjasto 9. WSOY 1953 * Kurki-vartio kunnostautuu. Nuorten toivekirjasto 72. WSOY 1955, 2. painos 1959 * Seikkaileva leikkimökki ; kuv. Irma Salmi. Lasten toivekirjasto 17. WSOY 1956, 2. painos 1960, 3. painos 1967, 4. painos 1973 * Kun mansikkahillo loppui ; kuv. Maija-Liisa Matarainen. Otava 1957 * Vuorilinnan Lotta : kertomus vuodelta 1848 ; kuv. Maija Karma. Lasten toivekirjasto 20. WSOY 1958, 2. painos 1961, 3. painos 1968, 4. painos 1975 * Pesulan Marita. Vihreä kirjasto 20. WSOY 1959, 2. painos 1960 * Kotimme on Romulus. Nuorten toivekirjasto 149. WSOY 1963 * Kesäsaari : Kertomus vuodelta 1890 ; kuvitus Maija Karma. Lasten toivekirjasto 43. WSOY 1968, 2. painos 1976 == Suomennokset == * Edith Unnerstad : Isoäidin kaupunkimatka : romaani vuosisadan vaihteen Helsingistä. Aura, Turku 1948 (alkuteos Gården vid Rödbergsgatan) * Edith Unnerstad : Menomukkelit ystävällisessä metsässä ; kuvittanut Ami Hauhio. Aura, Turku 1948 (alkuteos Tummelunsarna i vänliga skogen) * Bjørn Rongen : Tunturiluolan vankina. Lasten toivekirjasto 9. WSOY 1955 == Lähteet == * * Kirjasampo.fi : Kerttu Juva ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Suomentajat Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
Maskun ja Mynämäen kihlakuntien tuomiokunta

Maskun ja Mynämäen kihlakuntien tuomiokunta oli Turun hovioikeuspiiriin kuulunut kihlakunnantuomarin virka-alue.Otavan iso tietosanakirja, Otava 1965, osa 9, palsta 141, hakusana tuomiokunta. Maskun ja Mynämäen kihlakunnat oli yhdistetty yhdeksi tuomiokunnaksi jo ennen vuotta 1680 ja 1680–1693 niihin oli liitettynä myös Vehmaan kihlakunta.Holmberg s. 29–31. Maskun ja Mynämäen kihlakuntien tuomiokunta jaettiin kahdeksi eri tuomiokunnaksi kirjelmällä 30. joulukuuta 1793. Näin muodostettiin Maskun kihlakunnan tuomiokunta ja Mynämäen kihlakunnan tuomiokunta.Holmberg s. 67. Vuoden 1680 tuomiokirjan mukaan tuomiokuntaan kuuluivat: * Korppoo * Lemu * Maaria * Masku * Merimasku * Mynämäki * Nousiainen * Prunkkala * Pöytyä * Raisio * Rusko * Rymättylä * Yläne. Kuninkaallisessa kirjeessä 16 elokuuta 1693 määrättiin otettavaksi käyttöön seuraava jako: * Maskun kihlakunta ** Lieto ja Prunkkalan kappeli ** Maaria ja Paattisten kappeli ** Marttila ja Kosken kappeli, Karinaisten kappeli ja Euran kappeli ** Masku ** Naantali ja Raision kappeli ** Nousiainen ** Pöytyä ** Rusko ja Vahdon kappeli ** Yläne ja Oripään kappeli * Mynämäen kihlakunta ** Korppoo ja Houtskari sekä Seilin hospitaali ** Lemu ja Askaisten kappeli ** Mynämäki ja Mietoisten kappeli sekä Hietamäki ja Korpi ** Nauvo ** Rymättylä ja Merimaskun kappeli. Isonvihan (1713–1721) aikana pidettiin viimeiset käräjät ennen keskeytystä kesällä 1713 ja käräjien pito aloitettiin uudelleen vuoden 1721 lopulla. Pikkuvihan (1742–1743) aikana pidettiin kaikki käräjät. Vuonna 1776 tehtiin järjestely, jonka mukaisesti tuomiokuntaan kuuluivat seuraavat käräjäkunnat: # Mynämäen pitäjä sekä Mietoisten kappeli ja Hietamäen kappeli, Lemun pitäjä ja Askaisten kappeli # Nousiaisten pitäjä, Maskun pitäjä sekä Ruskon ja Vahdon kappelit # Maarian pitäjä Paattisten kappelin kera, Raision pitäjä # Pöytyän pitäjä ja Yläneen kappeli # Rymättylän pitäjä ja Merimaskun kappeli # Korppoon pitäjä ja Houtskarin kappeli # Nauvon pitäjä ja Nötön kappeli # Liedon pitäjä ja Prunkkalan kappeli # Marttilan eli Nybyn pitäjä sekä Euran kappeli, Karinaisten kappeli ja Kosken kappeli. ==Lähteet== * Håkon Holmberg et al.: Suomen tuomiokunnat ja kihlakunnantuomarit, Suomen kihlakunnantuomarien yhdistys 1959. ===Viitteet=== Luokka:Suomen tuomiokunnat
Venäjän jääpallon naisten mestaruussarja

Venäjän jääpallon naisten mestaruussarja (ven. Чемпионат России среди женских команд, Tšempionаt Rossii sredi ženskih komаnd) on naisten jääpallon pääsarja Venäjällä. Sitä hallinnoi Venäjän jääpalloliitto. Sarjan voittaja on naisten jääpallon Venäjän mestari. Venäjän naisten jääpallomestaruus ratkaistiin ensimmäisen kerran 1993, jota aiemmin oli kilpailtu Neuvostoliiton mestaruudesta. Kaudella 2013–2014 sarjassa pelaa neljä joukkuetta. Hallitseva mestari on DJuSŠ Rekord. ==Joukkueet kaudella 2013–2014== *DJuSŠ Rekord *Sbornаja MosO *Sbornаja RB *SKA-Sverdlovsk ==Jääpallon naisten Venäjän mestarit== Vuosi Mestari 1993 Oktjabr (Moskovа) 1994 Oktjabr (Moskovа) 1995 Burevestnik (Arkangeli) 1996 Burevestnik (Arkangeli) 1997 Rekord (Irkutsk) 1998 Rekord (Irkutsk) 1999 Burevestnik (Arkangeli) 2000 Rekord (Irkutsk) 2001 Rekord (Irkutsk) 2002 Rekord (Irkutsk) 2003 Rekord (Irkutsk) 2004 Rekord (Irkutsk) 2005 DJuSŠ Rekord (Irkutsk) 2006 DJuSŠ Rekord (Irkutsk) 2007 DJuSŠ Rekord (Irkutsk) 2008 DJuSŠ Rekord (Irkutsk) 2009 DJuSŠ Rekord (Irkutsk) 2010 DJuSŠ Rekord (Irkutsk) 2011 DJuSŠ Rekord (Irkutsk) 2012 Zorki (Moskovan alue) 2013 DJuSŠ Rekord (Irkutsk) ==Katso myös== *Venäjän jääpallon superliiga ==Lähteet== *Naisten mestaruussarja 2013–2014 Luokka:Venäjän jääpallokilpailut
Matti Viironen

Matti Olavi Viironen (2. toukokuuta 1947 Turku – 24. huhtikuuta 2017 Tampere)) oli suomalainen näyttelijä. Viironen työskenteli pitkään Tampereen Työväen Teatterissa, ja hän näytteli myös lukuisissa televisiotuotannoissa, kuten Rintamäkeläiset ja Kotirappu. ==Elämä ja ura== Matti Viironen syntyi yövahti Kosti Viirosen ja siivooja Helvi Perttulan perheeseen. Hän suoritti näyttelijänopintoja Tampereen yliopistossa 1969–1973. Viironen aloitti kiinnitettynä näyttelijänä Tampereen Työväen Teatterissa 1973,Suomen teatterit ja teatterintekijät 1993. ja kiinnitys päättyi varhaiseen eläkkeelle jääntiin 1997. Sen jälkeen hän näytteli muun muassa Komediateatterissa ja teki sivurooleja erinäisissä televisiosarjoissa. Viirosen roolitehtäviä Työväen Teatterissa olivat muun muassa Sancho Panza (Don Quijote), Akusti (Niskavuoren Heta) ja nuorempi veli Edmund (Pitkän päivän matka yöhön). Vuonna 1997 hän näytteli Arganin roolin Molièren komediassa Luulosairas. Viirosen ensimmäinen aviopuoliso oli Kerttu Viironen: liitto solmittiin 1973 ja päättyi eroon 1979. Toinen puoliso oli Kirsti Viironen, vuodesta 1980 vuoteen 1990. Liitto päättyi eroon. Viirosella on kolme lasta. ==Filmografia== ===Elokuvat=== *Mommilan veriteot 1917 (1973) *Klaani (1984) *Kotia päin (1989) *Sibelius (2003) *Ystäväni Henry (2004) ===Televisioelokuvat=== *Se tavallinen tarina (1972) *Liljankukka (1973) *Anjuta (1975) *Kissantappaja (1975) *Papin rouva (1975) *Korpivaellus (1976) *Pimeän päivän muisto (1977) *Prinssi Sulevi ja prinsessa Heljä (1978) *Kuutamouimari (1989) *Tuuli leppeä lounaasta (1991) *Autovaras (1991) *Jäljet vedessä (1991) *Adalminan helmi (1997) *Elämän suola (1997) *Kaapin salat (1998) *Karvakuonot ja kaljaasin arvoitus (1999) ===Televisiosarjat=== *Rintamäkeläiset (1974–1977) *Sirkuspelle Hermanni (1981, 1988) *Karvakuonot (1984) *Kuvahait (1985) *Elias vaeltaja (1985) *Jäähyväiset lasihevoselle (1985) *Suomalaisia tähtihetkiä (1985) *Perätuupparit hukassa (1985) *Sisko ja sen veli (1986) *Kotirappu (1987) *Rikos aamulla (1988) *Saastamoisen poika (1989) *Häräntappoase (1989) *Aaveita ja valkoisia valheita (1990) *Komeaa sukua (1990) *Meidän isä (1990–1991) *Autovaras (1991) *Pakanamaan kartta (1991) *Hylättyjen klubi (1993) *Pappa rakas (1993) *Klubi (1998–1999) *Jäähyväiset ilman kyyneleitä (1999) *Trasselirakastaja (1999–2000) *Kaikki kotona (2000) *Vaimonsa mies (2001) *Täysin työkykyinen (2003) *Paavo ja Raili (2004) ==Lähteet== * Suomen teatterit ja teatterintekijät 1993. Tammi. ISBN 951-31-0236-X === Viitteet === ==Aiheesta muualla== *Matti Viironen monitulkitsee valitusiskelmän Viikonloppuisä. Yle Elävä arkisto. *Matti Viironen Kotirapussa. Yle Elävä arkisto. *Näyttelijä Matti Viironen on kuollut. Helsingin Sanomat. Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Agnese Āboltiņa

Agnese Āboltiņa (s. 7. helmikuuta 1996) on latvialainen alppihiihtäjä, joka edustaa SK Rīgas Favorīts -seuraa. Nuorten talviolympialaisissa 2012 Āboltiņa sijoittui pujottelussa 16:nneksi, superalppiyhdistetyssä 22:nneksi ja supersuurpujottelussa 27:nneksi. Hän osallistui Schladmingin MM-kilpailuihin 2013 sijoittuen 74:nneksi suurpujottelussa. Sotšin olympialaisissa 2014 Āboltiņa sijoittui supersuurpujottelussa 31:nneksi ja pujottelussa 37:nneksi. == Lähteet == Luokka:Latvialaiset alppihiihtäjät Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Matias Ikävalko

Matias Ikävalko (Matti Tapio Ikävalko, 23. tammikuuta 1948 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Vaasan ja Lappeenrannan kaupunginteattereissa. ==Elämä ja ura== Matias Ikävalko syntyi maanviljelijä Eemil Ikävalkon ja tarkastuskarjakko Ester Lattusen perheeseen. Hän valmistui ylioppilaaksi vuonna 1967 ja suoritti näyttelijän opintoja Tampereen yliopistossa 1969–1973. Ikävalko aloitti ammattiuransa Kouvolan Teatterissa, johon hän oli kiinnitettynä 1973–1975. Vuosina 1975–1987 hän näytteli Vaasan kaupunginteatterin riveissä, jota seurasi vuosi Teatteri 2000:ssa, vuosi vapaana näyttelijänä ja jälleen vuosi Teatteri 2000:ssa. Vuosina 1990–1995 Ikävalko oli kiinnitettynä Lappeenrannan kaupunginteatteriin, ja vuodesta 1995 hän on jälleen työskennellyt freelance-näyttelijänä.Teatterit ja teatterintekijät 2005 Ikävalkon roolitehtäviä ovat olleet muun muassa Turkka (kappaleessa Tukkijoella), Jaakko Honka (Kultainen vasikka), Porfiri Petrovitš (Rikos ja rangaistus) ja Nalle Puh. Ikävalkon televisiotehtäviin lukeutuu muun muassa Aarne Rintamäen rooli Yleisradion sarjanäytelmässä Rintamäkeläiset. Ikävalko on niin ikään kirjoittanut kabareetekstejä, pakinoita ja kolumneja. ==Filmografia== ===Valkokangaselokuvat=== *Sensuela (1973) *Mommilan veriteot 1917 (1973) ===Televisioelokuvat=== *Se tavallinen tarina (1972) *Lapsikullat (1977) *Ystäväni Ilmarinen (1981) *Tuuli leppeä lounaasta (1991) *Rio ja Tinto (2003) ===Televisiosarjat=== *Rintamäkeläiset (1972–1973) *Mustat ja punaiset vuodet (1973) *Rikos aamulla (1988) *Hovimäki (1999) ==Lähteet ja viitteet== *Suomen teatterit ja teatterintekijät 1993, Kustannusosakeyhtiö Tammi, ISBN 951-31-0236-X *Teatterit ja teatterintekijät 2005, ISBN 952-471-629-1 ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka: Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Barkhad Abdi

Barkhad Abdi (s. 10. huhtikuuta 1985 Mogadishu, Somalia) on somalialais- yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän teki elokuvadebyyttinsä elokuvassa Captain Phillips, josta hänet palkittiin parhaan miessivuosan Baftalla. Hän sai roolistaan myös Oscar-, Golden Globe- ja SAG-ehdokkuudet. Captain Phillipsissä Abdi näytteli Maersk Alabama -aluksen kaapannutta somalimerirosvo Abduwali Musea. Hänet palkattiin rooliin 65 000 dollarin palkalla. Abdi on työskennellyt myös kännykkämyyjänä, taksikuskina ja tiskijukkana. ==Lähteet== * * == Aiheesta muualla == * Luokka:Somalialaiset näyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:BAFTA-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Aarne Koskelo

Aarne Kaarlo Koskelo (vuoteen 1918 Lindgren; 8. maaliskuuta 1900 Värtsilä – 12. kesäkuuta 1998 Helsinki)Kuka kukin on 1954 (Runeberg.org)Kari Ansio ja Matti Sundberg: Pääkonsuli Aarne Koskelo (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 28.6.1998. Viitattu 21.6.2018. oli suomalainen yritysjohtaja, joka perusti vuonna 1947 Kauko­markkinat Oy:n yhdessä Seppo Virkkusen kanssa. Koskelo valmistui ylioppilaaksi 1919, kauppatieteiden kandidaatiksi 1924 ja maisteriksi 1928. Hän oli Yhtyneet Paperi­tehtaat Oy:n kirjanpitäjä 1924–1925, Simpeleen ja Jämsänkosken tehtaiden sekä yhteisen pääkonttorin konttoripäällikkö 1925–1936, Pitkäranta Oy:n toimitusjohtaja 1937–1940 ja osuuskunta Kompensaation toimitusjohtaja 1940–1948 sekä samalla Vako oy:n toimitusjohtaja 1941–1944 ja Teollisuuden Tervatuote Ab:n toimitusjohtaja 1945–1946. Vuonna 1947 Koskelo perusti yhdessä teollisuusmiesten kanssa Kaukomarkkinat Oy:n, jonka oli tarkoitus saada Suomen vienti- ja tuontitoiminta kotimaisiin käsiin. Hän oli yhtiön toimitusjohtaja vuosina 1948–1970 ja jatkoi sen hallituksessa vuoteen 1988, jolloin hänen sukunsa myi sen koko osakekannan Sponsor Oy:lle. Hän oli myös Barker-Littoinen Oy:n hallituksen puheenjohtajana vuosina 1955–1971 ja kuului Yhtyneet Paperitehtaat Oy:n hallitukseen 1952–1976 sekä vakuutusyhtiö Sammon hallintoneuvostoon 1964–1971. Koskelo kuului useisiin Suomen kauppavaltuuskuntiin ulkomailla. Hän sai pääkonsulin arvonimen vuonna 1954. Hän osallistui Suomen sisällissotaan sekä talvi- ja jatkosotaan. Hän oli sotilasarvoltaan kapteeni. Koskelo perusti vuonna 1987 nimeään kantavan Aarne Koskelon säätiön, joka toimii sydäntutkimuksen hyväksi.Aarne Koskelon Säätiö Hänen ja hänen vaimonsa mukaan nimetyt rahastot löytyvät myös Syöpätautien tutkimussäätiöstä, Sydäntutkimussäätiöstä ja Silmäsäätiöstä. Koskelon vanhemmat olivat konttoristi, kirjanpitäjä Karl (Kalle) Edvard Lindgrén ja Hilma Maria Koskelo ja puoliso vuodesta 1923 Märta Margareta Stjernvall. Metsänhoitaja, metsäneuvos Toivo Koskelo oli hänen veljensä. Viitattu 10.3.2023. == Lähteet == ==Kirjallisuutta== * Keijo K. Kulha, Mies ja vuosisata: pääkonsuli Aarne Koskelon tarina 1900–1998, Gummerus, 2004 ISBN 951-20-6397-2 Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1900 syntyneet Luokka:Vuonna 1998 kuolleet
Let It Go

”Let It Go” on kappale Disneyn vuoden 2013 animaatioelokuvasta Frozen – huurteinen seikkailu. Sen ovat säveltäneet ja sanoittaneet Kristen Anderson- Lopez ja Robert Lopez. Kappaleen esittää elokuvan alkuperäisessä englanninkielisessä versiossa yhdysvaltalainen Idina Menzel. Albumin soundtrackilla on myös Demi Lovaton versio kappaleesta. Suomenkielisessä versiossa kappaleen suomenkielisen version ”Taakse jää” esittää Katja Sirkiä. Idina Menzel esitti kappaleen ensimmäistä kertaa televisiossa Oscar-gaalassa 2014, jossa kappale palkittiin parhaan laulun Oscarilla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laulukohtaus elokuvasta Walt Disney Animation Studiosin Youtube-kanavalla. Luokka:Vuoden 2013 kappaleet Luokka:Disney Luokka:Balladit Luokka:Oscar-palkitut kappaleet Luokka:Yhdysvaltalaiset musiikkikappaleet
36 000 päivää Oulussa

36 000 päivää Oulussa on suomalainen Yleisradion tuottama vuonna 1969 valmistunut televisiodokumenttielokuva. Dokumentin on käsikirjoittanut ja ohjannut Eeli Aalto. ==Sisältö== Elokuvassa vertaillaan Ouluun liittyviä vanhoja valokuvia 1960-luvun lopun kaupunkiin. Lisäksi se sisältää kuvaa luonnosta kaupungin ympäriltä. Dokumentissa esiintyy myös professori Eero Järventaus, joka kertoo Oulun keskusta-alueen sen aikaisesta arkkitehtuurista, kuten Monumentaalikeskuksesta ja Torinrannan Rantakadusta. ==Toteutus== Aalto kertoo saaneensa idean dokumenttielokuvaan katsomalla Pohjois-Pohjanmaan maakuntamuseon vanhoja Oulu-aiheisia valokuvia. Hän halusi tehdä vertailua ottamalla filmikuvaa samoista paikoista, missä vanhatkin valokuvat oli otettu. Aalto toteaa, että elokuvan teko oli suuritöistä, ja sen aikaisella kuvaustekniikalla hankala toteuttaa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * 36 000 päivää Oulussa kertoi kaupungin elämänkaaren. Ylen Elävä arkisto. Luokka:Suomalaiset lyhytelokuvat Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat Luokka:Suomalaiset televisioelokuvat Luokka:Vuoden 1969 suomalaiset elokuvat Luokka:Oulun kulttuuri
Demo (ravintola)

Ravintola Demo on vuonna 2003 avattu ravintola Helsingissä Uudenmaankadulla. Ravintolan perustivat Tommi Tuominen ja Teemu Aura. Ravintola Demo on Tuomisen johtaman, vuonna 2002 perustetun Liemi Ravintola -osakeyhtiön aputoiminimi. Vuonna 2006 Demo valittiin vuoden ravintolaksi. Vuodesta 2007 alkaen ravintolalla on ollut tähti Michelin-oppaassa. Marraskuussa 2014 ravintola vaurioitui rakennuksen sisäpihalla tehtyjen asfalttitöiden sytyttämän tulipalon vuoksi. Ravintolan keittiö ja sisustus uusittiin. Toiminta jatkui remontin jälkeen helmikuussa 2015. Toimintatapaa muutettiin niin, että tarjolla on ainoastaan keittiömestarin menu, josta voi valita 4-7 ruokalajin laajuisen kokonaisuuden. Demon perustajiin kuuluva Teemu Aura suuntautui sittemmin 2011 perustetun Patisserie Teemu & Markuksen ja vuonna 2014 Helsingin Vanhan kauppahalliin perustetun kahvila-ravintola Storyn toimintaan. Ravintola sulkee ovensa kesällä 2024. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Demo, Uudenmaankatu 9-11, 00120 Helsinki (viamichelin.com) * Helsinki Restaurants - Demo, Uudenmaankatu 9-11, Helsinki (fodors.com) Luokka:Ravintolat Helsingissä Luokka:Kamppi
Jarmo Hast

Jarmo Hast (s. 29. elokuuta 1976Kotisivu Viitattu 20.2.2014) on suomalainen uimari ja triathlonisti. Hast aloitti urheilu-uransa uimarina ja saavutti nuorten SM-hopeaa 1500 m vapaauinnissa ja 400 m sekauinnissa. Triathlonissa Hast on saavuttanut pika- ja perus- eli olympiamatkalla SM-kultaa vuonna 2000 sekä muita SM-mitaleita myöhempinä vuosina. Hän edustaa Helsinki Triathlon ry:tä. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Jarmo Hast * Suomen Triathlonliitto ry Luokka:Suomalaiset triathlonistit Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tommi Tuominen

Tommi Tuominen on suomalainen Vihdin Nummelasta lähtöisin oleva kokki ja ravintoloitsija. Kaksi hänen ravintolaansa, Demo (2003–2024) ja Finnjävel, on palkittu Michelin-tähdellä. Tuominen on Ravintola Demon keittiömestari ja omistaja. Hän on omistajana myös Ravintola Groteskissa, Finnjävelissä ja ravintola Toppassa. Ravintola Groteskiin hän on saanut Michelinin Bib Gourmand -tunnustuksen. Ravintola Demo on palkittu myös vuoden ravintolana 2006. Tuominen on palkittu ammattilaisten parissa arvostetulla Kokkien kokki palkinnolla vuonna 2021. Vuodesta 2023 Tuominen on toiminut Suomen Bocuse d’Or joukkueen presidenttinä ja tuomarina. Tuominen tunnetaan myös televisio- ohjelmista Sokkokokki, Food Club, Finnjävel – ravintola helvetistä, Kokkisota ja MasterChef Suomi: Professionals. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kokit Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Vasili A. Arhipov

Vasili Aleksandrovitš Arhipov (ven. Василий Александрович Архипов) (30. tammikuuta 1926 Moskovan alue – 19. elokuuta 1998 Moskovan alue) oli venäläinen Neuvostoliiton laivaston sukellusveneupseeri, arvoltaan vara- amiraali. Arhipov osallistui nuoresta iästään huolimatta toiseen maailmansotaan ja palveli muun muassa K-19-sukellusveneellä. Arhipov yleni lopulta aina vara-amiraaliksi saakka sukellusveneiden taisteluosastossa. Arhipovin saavuttamista meriiteistä merkittävimmäksi on jälkimaailma nostanut sen, että hän todennäköisesti esti ydinsodan syttymisen Yhdysvaltoja vastaan. Neuvostoliitto oli poistanut väliaikaisesti käytöstä kaikki ydinreaktorilla varustetut aluksensa K-19:llä sattuneen vakavan onnettomuuden johdosta. Kuuban lähistöllä dieselkäyttöisten alusten päälliköillä oli vapaat valtuudet käyttää ydinaseita, ilman Moskovasta tullutta erillistä suostumusta. Sukellusvene B-59:n kapteeni Vasili G. Savitski oli aikeissa laukaista kT-luokan ydinkärjellä ladatun T-5 torpedon amerikkalaisia sota-aluksia kohti. Protokollan mukaan kuitenkin ydinaseen laukaisu vaati suostumuksen kaikilta sukellusveneen ylimmiltä upseereilta eli kapteenilta, komissaarilta ja mikäli sellainen oli paikalla, kommodorilta ja tuolloin kommodorin arvoinen Arhipov esti (RDS-9 -tyyppisen) ydinaseen laukaisun.http://www.pbs.org/wnet/secrets/episodes/the-man-who-saved-the- world-watch-the-full-episode/905/ (Viitattu 22.2.2014) TV-dokumentti on esittänyt Arhipovin hermojen pitäneen erittäin tiukassa tilanteessa ja juuri hänen estäneen ydinaseen käytön kovan paineen alaisuudessa.http://www.theguardian.com/commentisfree/2012/oct/27/vasili- arkhipov-stopped-nuclear-war (Viitattu 22.2.2014) Tilanteessa Yhdysvaltain laivaston sota-alukset ahdistivat B-59 -nimistä sukellusvenettä Kuuban ohjuskriisin aikana. Arhipov menehtyi vuonna 1998 munuaissyöpään, mahdollisesti K-19:llä saamiensa säteilyvammojen seurauksena. Mihail Gorbatšov esitti vuonna 2006, että K-19:n merisotilaille myönnettäisiin jälkikäteen Nobelin rauhanpalkinto, mikä olisi tullut myös Vasili Arhipovin osalle. == Katso myös == * Nikolai Zatejev == Lähteet == *http://www.cracked.com/article_18519_6-people-youve-never-heard-who-probably- saved-your-life.html *http://www.todayifoundout.com/index.php/2013/05/vasili- arkhipov-the-man-who-saved-the-world/ *http://www.pbs.org/wnet/secrets/episodes/the-man-who-saved-the-world-watch- the-full-episode/905/ (sis. Suomessa Yle TV1:n 19.2.-14 lähettämä tv-ohjelma, mutta ilman suomennosta) === Viitteet === Luokka:Neuvostoliittolaiset sotilaat Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 1998 kuolleet
Wilhelm Theodor von Kraemer

Wilhelm Theodor von Kraemer (14. elokuuta 1836 Espoo – 25. huhtikuuta 1926 Helsinki) oli suomalainen kenraalimajuri, valtiopäivämies ja kuvernööri. Albergan kartanossa syntynyt von Kraemer aloitti opinnot Haminan kadettikoulussa vuonna 1848 ja palveli sen jälkeen muun muassa Suomen kaartissa vuodesta 1855 lähtien. Vuonna 1862 hän suoritti Aleksanterin yliopistossa ylemmän kameraalitutkinnon. Turun ja Porin läänin kuvernööriksi von Kraemer nimitettiin 1891. Hän erosi tehtävästä vuonna 1903 vastustettuaan kenraalikuvernööri Bobrikovn venäläistämispyrkimyksiä. Samalla von Kraemerilta vietiin oikeus kantaa sotilaspukua. Se kuitenkin palautettiin hänelle kolmen vuoden kuluttua. Hän omisti myös Siuntiossa sijaitsevan Suitian kartanon. Valtiopäiväedustajana von Kraemer oli aatelissäädyssä valtiopäivillä 1867, 1877–1878, 1882, 1885, 1888, 1899, 1904–1905 ja 1905–1906.Biografiasampo: Wilhelm Theodor von Kraemer Viitattu 16.4.2021. Wilhelm Theodor von Kraemerin poika oli everstiluutnantti Robert von Kraemer, joka tuli Suomen sisällissodan aikana tunnetuksi Uudenkaarlepyyn ja Riihimäen vankileirien pahamaineisena johtajana. == Lähteet == *Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran Biografiakeskus ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset kenraalit Luokka:Turun ja Porin läänin maaherrat Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1836 syntyneet Luokka:Vuonna 1926 kuolleet
Seppälä (Laitila)

Seppälä on 136 asukkaan kylä läntisessä Laitilassa noin 10 kilometrin päässä Laitilan keskustasta. Seppälän naapurikyliä ovat muun muassa Untamala idässä ja Kouma etelässä. Kylän nimi tulee Kalevalan henkilöstä Seppä Ilmarisesta. Seppälä on asutettu 550–800-luvulla, ja se on yksi Laitilan vanhimmista kylistä. Kylän alueelta on löydetty useita muinaisjäännöksiä. Kylässä on historiallisia röykkiöhautoja sekä Viinikkalan eli Lainion linnavuori, joka on aikoinaan toiminut alueen asukkaiden turvapaikkana vihollisilta. Seppälässä oli ennen oma kyläkoulu ja kaksi kauppaa, mutta ne on lakkautettu viime vuosikymmeninä. Kultaseppä ja teollisuusneuvos Kustaa Hiekka oli kotoisin Seppälästä. Luokka:Laitilan kylät
Samuel Werner von Troil (vanhempi)

Samuel Werner von Troil (3. huhtikuuta 1798 Tukholma – 27. elokuuta 1865 Hämeenlinna) oli ruotsalaissyntyinen suomalainen vapaaherra, upseeri ja kuvernööri. Von Troilin isä oli ruotsalaissyntyinen Turun ja Porin läänin maaherra sekä myöhempi senaattori Knut von Troil. Uppsalan yliopistossa opiskellut Samuel Werner von Troil oli lipunkantajana Ruotsin kuninkaan henkirykmentissä vuodesta 1818 lähtien ja erosi palveluksesta 1822. Hän muutti Suomeen ja palveli Suomen jalkaväkirykmentissä vuoteen 1831 saakka, jolloin von Troil erosi palveluksesta luutnanttina. Turun ja Porin läänin maaherranvirastosta hän siirtyi Suomen vaihto-, laina- ja talletuskonttoriin vuonna 1837. Turun ja Porin läänin virkaatekevänä kuvernöörinä von Troil toimi vuonna 1856, jonka jälkeen hän oli Mikkelin läänin kuvernöörinä 1856–1863 ja Hämeen läänin kuvernöörinä 1863–1865. Von Troil osallistui myös säätyvaltiopäiville 1863–1864. Von Troilin puoliso oli vapaaherratar Johanna Maria von Kothen. Heidän poikiaan olivat senaattorit Samuel Werner von Troil nuorempi ja Gustaf Samuel von Troil sekä upseeri ja valtiopäivämies Knut Uno Axel Samuel von Troil. Viitattu 22.11.2020. Heidän vanhin tyttärensä Johanna Eleonora Lovisa Mathilda avioitui Otto Meurmanin kanssa mutta jäi parin vuoden päästä leskeksi. Samuel von Troil isännöi Turun kupeessa Vähäheikkilän kartanoa isänsä jälkeen ja rakennutti perheelleen uuden asuintalon hieman sivummalle kartanon muista rakennuksista. Siellä perhe juhli Johanna von Troilin 46-vuotissyntymäpäivää maaliskuussa 1853, ja juhlaan osallistui myös hovimaalari Robert Wilhelm Ekman puolisoineen. Juhlaa seuranneena yönä talo tuhoutui tulipalossa, ja Mathilda Meurman ja tämän vanhempi, nelivuotias tytär kuolivat. Ekman maalasi kaksi tapahtumaan liittyvää taulua, joista toinen oli tuokiokuva tuolta syntymäpäivältä kartanon salongista, ja Zachris Topelius ja Fredrik Cygnaeus kirjoittivat muistorunon. Onnettomuuspaikalle von Troilien sukuseura pystytti graniittisen muistomerkin vuonna 1930. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Turun ja Porin läänin maaherrat Luokka:Mikkelin läänin maaherrat Luokka:Hämeen läänin maaherrat Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1798 syntyneet Luokka:Vuonna 1865 kuolleet