EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Pertti Purhonen

Pertti Ilmari ”Purtsi” Purhonen (14. kesäkuuta 1942 Helsinki – 5. helmikuuta 2011 Porvoo) oli suomalainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti. Urheilu-uransa jälkeen hän toimi muun muassa vuonna 1978 perustetun Kriisipalveluyhdistys ry:n toiminnanjohtajana.Siukonen, s. 257–258 Pertti Purhosen puoliso vuosina 1970–1974 oli häntä yhdeksän vuotta vanhempi TV-juontaja Teija Sopanen. == Urheilu-ura == Purhosen nyrkkeilyuran paras saavutus on olympiapronssi Tokiosta 1964. Hän otteli välisarjassa (alle 67 kg) ja voitti australialaisen Francis Robertsin tuomariäänin 5–0, tšekkoslovakialaisen Bohumil Němečekin kehätuomarin keskeytyksellä kolmannessa erässä sekä nigeriläisen Issaka Daborén pistein 3–2. Välierässään hän hävisi Neuvostoliiton Ričardas Tamulisille pistein 0–5.Lounasheimo, s. 748 Purhonen otteli kolmissa EM- kilpailuissa. Belgradissa 1961 hän hävisi 60 kilogramman sarjan avausottelussaan tuomariäänin 0–5 skotlantilaiselle Richard McTaggartille,Lounasheimo, s. 771 joka sittemmin voitti kultaa.Lounasheimo, s. 760 Moskovassa 1963 Purhonen hävisi 67-kiloisissa Ričardas Tamulisille pistein 0–5, ja Tamulis kukisti seuraavatkin vastustajansa ja voitti kultaa. Rooman EM-kilpailuissa 1967 Purhonen hävisi 67 kilogramman sarjassa tanskalaiselle Jörgen Hansenille kehätuomarin keskeytyksellä ensimmäisessä erässä.Lounasheimo, s. 772 Purhonen voitti Pohjoismaiden mestaruuden 60 kilogramman sarjassa vuonna 1961 Lounasheimo, s. 777 sekä 67-kiloisissa vuosina 1963 ja 1967.Lounasheimo, s. 778 Hän voitti Suomen mestaruuden 60-kiloisissa vuosina 1960 ja 1961,Lounasheimo, s. 781 63,5-kiloisissa vuonna 1962 sekä 67-kiloisissa vuosina 1963–1968. Hän edusti tuolloin Viipurin Nyrkkeilijöitä.Lounasheimo, s. 782 == Viimeiset vaiheet == Purhonen kuoli helmikuussa 2011 pitkällisen sairauden jälkeen. Hän vietti viimeiset elinvuotensa Porvoossa, Näsin sairaalan dementiayksikössä. Hän sairasti Alzheimerin tautia. Hänet on haudattu Malmin hautausmaalle (40-6-132). == Urheilusaavutuksia == * Olympiapronssia Tokio 1964 (nyrkkeily, sarja 67 kg) * PM-kultaa 1961 (60 kg), 1963, 1967 (67 kg) * SM-kultaa 1960–1961 (60 kg), 1962 (63,5 kg), 1963–1968 ==Teoksia== *Purhonen, Pertti: Purtsin stoori. Weilin+Göös 1970. *Mustonen, Pertti (toim.): Pertti Purhonen: Mitä nyt, Purtsi? Weilin+Göös 1972. == Lähteet == * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Pertti Purhosen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa. * Purtsi nyrkkeili olympiapronssia ja auttoi alkoholin viemiä. Ylen Elävä arkisto. Luokka:Suomalaiset nyrkkeilijät Luokka:Suomalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
Pönttökamera

Pönttökamera on kamera, jolla voi tarkkailla linnunpöntössä pesiviä lintuja. Useiden pönttökameroiden kuvia on mahdollista katsella internetissä. Pönttökameran kuva on joko reaaliaikaista videokuvaa tai ajoittain päivittyviä pysäytyskuvia. Myös erilaisia kuvagallerioita on olemassa.http://ponttokamera.net/mika_tama_on.htm (8. helmikuuta 2009) == Pönttökameratekniikka == Monessa pönttökamerassa on infrapunakamera, joka käyttää ihmissilmälle näkymätöntä valoa. Se ei sivustojen mukaan ole haitallista pesiville linnuille.http://ponttokamera.vogel-nest- kamera.com/sivu_3.html (8. helmikuuta 2009) Linnunpönttöihin on asennettu kamera (yleensä web-kamera) ja mahdollisesti mikrofoni.http://ponttokamera.vogel-nest-kamera.com (8. helmikuuta 2009) Pönttökamera on helppoa rakentaa itse asentamalla ulkokäyttöön sopiva valvontakamera riittävän suureen linnunpönttöön. Pönttökameraa rakennettaessa on syytä ottaa huomioon laitteiden kestävyys ulko-oloissa. == Lähteet == *Ponttokamera.net *Vogel-nest-kamera.com ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == *Talitintti.com *Suora lähetys linnunpöntöstä Luokka:Ornitologia Luokka:Tietoliikenne Luokka:Valvonta Luokka:Valokuvakamerat
Cristiano Lucarelli

Cristiano Lucarelli (s. 4. lokakuuta 1975 Livorno, Italia) on pelaajauransa päättänyt italialainen jalkapalloilija ja nykyinen valmentaja. Hän valmentaa Catania Calciota. Lucarelli on Livornon kaupungin omia poikia ja on kannattanut AS Livorno Calciota lapsesta asti. Tämän takia hän oli Livornon kannattajien suuri suosikki. Livornon noustessa Serie B:stä Serie A:han Lucarelli teki 29 maalia 38 ottelussa, mikä oli merkittävä tekijä joukkueen sarjanousussa. Livornon ensimmäisellä kaudella Serie A:ssa 55 vuoteen (vuonna 2004) Lucarelli voitti maalikuninkuuden 24 maalillaan. Lucarelli hylkäsi pitkään Euroopan suurseurojen suuret tarjoukset mutta siirtyi kesällä 2007 Šah’tar Donetskiin. Ukrainassa Lucarelli ei ollut kuin puolisen vuotta. Tammikuussa 2008 Parma osti hänet Donetskista kuudella miljoonalla ja teki tämän kanssa kolmen ja puolen vuoden pituisen sopimuksen. Lucarelli on suuri Che Guevaran ihailija sekä kommunisti. Hän piti pelaamisesta oikeistolaista Laziota vastaan. Lucarelli lopetti pelaajauransa vuoteen 2012 ja on sen jälkeen toiminut valmentajana Italiassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut Luokka:Italialaiset jalkapalloilijat Luokka:Italialaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Josephine Tewson

Josephine Ann Tewson (26. helmikuuta 1931 Hampstead, Lontoo – 18. elokuuta 2022 Northwood, Lontoo) oli englantilainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten sarjasta Pokka pitää (), jossa hän näytteli Hyacinth Bucketin naapuria Elizabethia. == Nuoruus == Tewson syntyi Lontoon Hampsteadissa vuonna 1931. Hänen äitinsä Kate oli hoitaja ja isänsä William muusikko. Oppikoulun käytyään Tewsonin oli tarkoitus opiskella englantia, mutta hänen opettajansa kannusti häntä suuntautumaan näyttämöalalle. Tewson pääsi opiskelemaan Royal Academy of Dramatic Art -kouluun, josta hän valmistui vuonna 1952. == Ura == Tewson siirtyi valmistumisensa jälkeen suoraan repertuaariteatteriin. Esiintyessään Salisburyssä vuonna 1957 hän tapasi näyttelijä Leonard Rossiterin, josta tuli hänen ensimmäinen aviopuolisonsa. Vuonna 1968 Tewson esitti taloudenhoitajaa Tom Stoppardin näytelmässä The Real Inspector Hound. Näytelmän yhteydessä hän tapasi Ronnie Barkerin, joka suositteli Tewsonia David Frostin televisiosarjaan Frost on Sunday. Tewsonista tuli Barkerin luottonäyttelijä, ja he esiintyivät yhdessä useissa televisiosarjoissa, kuten sketsikomediasarjassa The Two Ronnies vuosina 1971–1981. Vuonna 1990 Tewson aloitti tunnetuimmassa roolissaan Pokka pitää -sarjan Elizabethina. Tewsonin roolihahmo oli Hyacinth Bucketin naapuri, joka kammosi tämän teekutsuja kahvikuppineuroosinsa vuoksi. Tewson oli mukana sarjassa sen loppuun 1995 asti. Vuosina 2003–2010 hän näytteli kirjastonhoitaja neiti Davenportia televisiosarjassa Vielä virtaa. Tämän jälkeen hänet nähtiin vielä kolmessa eri roolissa saippuasarjassa Tohtorit. Vielä yli kahdeksankymppisenä hän esiintyi näyttämöllä yhden naisen näytelmässään Still Keeping Up Appearances. == Yksityiselämä == Tewson oli naimisissa kahdesti. Hän avioitui näyttelijä Leonard Rossiterin kanssa vuonna 1958, mutta liitto päättyi eroon kolme vuotta myöhemmin. Vuonna 1972 Tewson avioitui hammaskirurgi Henry Newmanin kanssa. Liitto kesti Newmanin kuolemaan 1980 saakka. Tewson kuoli 91-vuotiaana näyttelijöiden lepokoti Denville Hallissa 18. elokuuta 2022. == Lähteet == Luokka:Englantilaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Heidi Krohn

Heidi Silja Krohn (s. 17. elokuuta 1934 Helsinki) on suomalainen Suomen teatterikoulusta valmistunut näyttelijä, joka vuosina 1955–1995 oli kiinnitettynä useissa ammattiteattereissa ja esiintyi elokuva- ja televisiorooleissa. 1950-luvulla Krohn oli elokuvarooliensa ansiosta yksi Suomen suosituimmista naisnäyttelijöistä. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli Leena (1954), jossa Krohn näytteli pääosan opiskellessaan vielä teatterikoulussa. Krohnin elokuvarooleista tunnetuin on pääosa Jack Witikan ohjaamassa elokuvassa Silja – nuorena nukkunut (1956). == Yksityiselämä == Krohnin isä oli kirjallisuustieteen ja estetiikan professori Eino Krohn ja äitipuoli näyttelijä Kerttu Krohn. Heidi Krohnin oma äiti sairastui skitsofreniaan pian Heidin syntymän jälkeen. Äidille tehtiin lobotomia ja hänen persoonansa muuttui dramaattisesti, ja hän jäi pois Heidin elämästä. Krohnin poika avoliitosta näyttelijä Esko Salmisen kanssa on näyttelijä Kristo Salminen.Haastattelussa Heidi Krohn, filmitähti , Elokuvauutiset 8.12.2011. Viitattu 27.4.2014. Krohnin ja näyttelijä Stig Fransmanin tyttäriä ovat näyttelijä Sanna Fransman ja Minna Lavikainen. == Teatterikiinnitykset == * Teatteri 55. 1955–1957 * Tampereen pikkuteatteri 1959–1961 * Helsingin Kaupunginteatteri 1965–1972 * Turun kaupunginteatteri 1972–1977 * Helsingin kaupunginteatteri 1977–1995 * Teatteri Avoimet Ovet 1999–2000 == Tunnustukset == * Suomen kulttuurirahaston apuraha vuosina 1965, 1987, 1993 ja 1998 * Valtion taideapuraha 1967 ja 1989 * Näyttelijäliiton hopeinen ja kultainen ansiomitali * Näyttelijäliiton kunniajäsenmerkki 2000 * Valtion taiteilijaeläke vuodesta 1996 ==Filmografia== === Elokuvat === * Leena (1954) * Tähtisilmä (1955) * Silja – nuorena nukkunut (1956) * Tyttö tuli taloon (1956) * Pää pystyyn, Helena (1957) * Vihdoinkin hääyö... (1957) * Nummisuutarit (1957) * Herra sotaministeri (1957) * Paksunahka (1958) * Turkasen tenava! (1963) * Vihreä leski (1968) * Runoilija ja muusa (1978) * Tuntematon ystävä (1978) * Apinan vuosi (1983) * V. Y. Vihdoinkin yhdessä (1986) * Anita (1994) * Kasvoton mies (1995) * Rakkaus ja laki: Lähimmäisenrakkaus (2017) === Televisiosarjat === * Koettakaa vedellä, vastasi palopäällikkö (1983) * Kotikatu (1996) * Palava rakkaus (1997) * Tähtilampun alla (1997) * Ihmeidentekijät (1998) * Parhaat vuodet (2000–2002) * Benner & Benner (2002) * Venny - Kultakauden kolmiodraama (2003) * Käenpesä (2004) * Salatut elämät (2005) * Helppo elämä (2009–2010) * Mustat lesket (2014) ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * * Heidi Krohn -kotisivu Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Porolahden peruskoulu

Porolahden yhtenäinen peruskoulu (arkikielessä Poris) on koulu Roihuvuoressa ja Tammisalossa Helsingissä. Vuosina 1959-1977 toimi yksityinen oppikoulu Roihuvuoren yhteiskoulu sekä vuosina 1965-1977 Porolahden kansa- ja kansalaiskoulu, jotka yhdistettiin 1977. Kokonaisuuden nimeksi tuli Porolahden ala-aste, yläaste ja Roihuvuoren lukio. Lukion toiminta Roihuvuoressa päättyi 1990, kun lukio yhdistettiin Laajasalon lukioon. Koulu toimii nykyään neljässä rakennuksessa: ala-aste, yläaste, musiikkikoulu sekä Tammisalon koulu, jossa ovat luokat 1-2\. Roihuvuoren rakennuksista toisessa (punaisessa) on pääosin luokkien 1-6 tunteja ja toisessa (valkoisessa) luokkien 7-9 tunteja. Tammisalon osassa ovat luokat 1T ja 2T. Valkoinen rakennus remontoitiin vuonna 2004 ja punaisessa rakennuksessa oli käynnissä piharemontti vuoden 2021 kesällä. Porolahden peruskoulun rehtori on Mari Heikkinen. Yläkoulun virka- apulaisrehtori on Kristiina Toivola ja alakoulun Mari Korhonen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Porolahden koulun verkkosivut Luokka:Tammisalo Luokka:Helsingin peruskoulut Luokka:Roihuvuori
Issikka

Sanan issikka merkitykset: * Islanninhevonen. * 1800-luvulta 1900-luvun alkupuolelle: vossikka, vuokra-ajuri. Sekä vossikka että issikka (myös joskus käytetty isvossikka tai iisvossikka) tulevat venäjänkielisestä sanasta izvoztšik. * Huonekasvi tuonenkielo (Aspidistra elatior).
Vossikka

Vossikka eli henkilöliikennettä hevosvaunuilla ja talvella reellä hoitava vuokra-ajuri on historiallinen henkilökuljetuksen muoto, autoja käyttävän taksiliikenteen edeltäjä. Kaupungeissa vossikat palvelivat erityisiltä vossikka-asemilta (vrt. taksiasema). Vuokra-ajureita on suomeksi kutsuttu nimillä vossikka, issikka ja isvossikka, jotka on johdettu venäjän sanasta izvoztshik. Esimerkiksi Turun kaupungissa toimi 1800-luvun lopulla yli 150 vuokra-ajuria. Kuopiossa vossikoiden luku oli suurimmillaan vuonna 1913, jolloin kaupungissa toimi 107 vossikkaa. Henkilöitä kuljettavia ajureita nimitettiin virallisesti pika-ajureiksi erotuksena tavaroita kuljettavista kuorma-ajureista. Vossikoiden virka-asu ja lakki olivat tummansiniset ja napit hopeanväriset. Hevosen ja varusteiden kunto tarkastettiin säännöllisesti.Vossikat Kuopiossa (1967) Viime vuosikymmeninä Suomessa on ollut yksittäisiä vossikoita ainakin Helsingissä, Turussa ja Kuopiossa. ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== * ==Aiheesta muualla== * * Kuopion Vossikka * Armas J. Pulla : "Vosikka". Hiukan historiikkia, Seura, 24.05.1939, nro 21, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Taksi- ja tilausliikenne Luokka:Hevosajoneuvot
Ankkuri

thumb|Ankkuri Ankkuri on tavallisesti rautainen väline, jolla esimerkiksi laiva, vene, poiju tai pyydys kiinnitetään väliaikaisesti tai pysyvästi paikalleen. Suurissa aluksissa käytetään tavallisesti tukittomia ankkureita. Näissä ankkureissa kourat ovat rinnakkain ja ne on nivelletty siten, että ne kääntyvät kohti pohjaa ja pääsevät pureutumaan sen kerrostumiin. Erityistarkoituksiin on lukuisia ankkureita, esimerkiksi naarausankkuri, heittoankkuri ja kallioankkuri. Ankkuri on myös toivon ja uuden alun symboli, ja erityisesti merimiehet ovat suosineet sitä tatuoinneissa. Ankkurin pitoon voidaan vaikuttaa sen painolla ja muodolla. Pitoa voidaan lisätä käyttämällä ankkurikettinkiä, jonka paino voi suurissa aluksissa olla useita tonnejakin. Sen lisäksi, että ankkurikettinki tuo lisää painoa, se myös kääntää vedon suunnan optimaaliseksi ankkurin pitokulmaan nähden. Ankkuri pitää sitä paremmin, mitä lähempänä veto on vaakatasoa. Nykyiset ankkurit muistuttavat perinteistä ankkuria enää vähän. Materiaalien kehittyminen ja fysiikan tuntemus ovat vieneet ankkureiden ulkomuotoa melkoisen kauas vanhasta mallista, tukkiankkurista. Tukkiankkurissa tukin tehtävänä on kääntää ankkuri oikeaan asentoon. Tukki on sijoitettu ankkurin varren veneen puoleiseen päähän, ja se on suorassa kulmassa kouriin nähden. Tukin tehtävänä on kääntää ankkuri oikeaan asentoon, jotta kourat pääsevät pureutumaan pohjaan tai sen muotoihin. Ankkuri oli Välimeren seudulla antiikin aikoina meren jumalien symboli, joka ilmaisi lujuutta, turvallisuutta ja rohkeutta. Esikristillisissä hautakuvissa se kertoi merimiehen ammatin. Ankkurista tuli varhaiskristillisyydessä ristinmuotonsa takia lunastuksen ja toivon vertauskuva. Hautakuvissa siihen yhdistettiin usein kala ja delfiini. Ankkuri on myös joidenkin pyhimysten - kuten Clemens Roomalaisen (legendassa hänet hukutettiin ankkuri kaulassaan) ja merenkulkijoiden suojeluspyhimyksen Nikolauksen - tunnus. Ankkuri nähdään myös monien merenrantakaupunkien vaakunoissa. Suuri symbolikirja. Toimittanut Pentti Lempiäinen. WSOY 1993, ISBN 951-0-18537-X. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * How Do Anchors Actually Work? Oceanliner Designs -kanavan video kertoo ankkureiden historiasta ja toimintaperiaatteista. 15 min, YouTube. Luokka:Vesiliikenne Luokka:Kiinnitystarvikkeet
Pariisin rauha (1856)

Pariisin rauha allekirjoittiin 30. maaliskuuta 1856. Se päätti Krimin sodan Venäjän keisarikunnan ja Osmanien valtakunnan ja sen liittolaisten Ranskan ja Ison-Britannian välillä. Rauhansopimuksen 23. artikla velvoitti kaikki valtiot ennen sotatoimiin ryhtymistä käyttämään ystävällismielisten valtioiden välitystä, mitä on pidetty ensimmäisenä rauhanaatteen saavutuksena kansainvälisessä diplomatiassa. Sopimuksen nojalla Sevastopol palautettiin Venäjälle, joka luopui vaatimuksista että Osmanien valtakunnan tulisi tunnustaa Venäjän keisari kaikkien kristittyjen suojelijaksi Osmanien valtakunnassa, Moldova ja Valakia jäivät autonomisina osmanien alaisiksi valtioiksi, Mustameri ja Ahvenanmaa demilitarisoitiin. Käytännössä tämä tarkoitti kieltoa korvata brittilaivaston tykeillään hajottama Bomarsundin linnoitus uudella linnoituksella. Venäjä kuitenkin rikkoi sopimusta rakentamalla saarille 17 uutta linnoitetta vuoteen 1918 mennessä. Suomi noudattaa edelleen kansainvälistä sopimusta Ahvenanmaan demilitarisoinnista, vaikka Venäjä ilmoitti jo 1870, ettei Mustanmeren demilitarisoiminen sitonut enää Venäjää. Ahvenanmaan demilitarisoitu asema perustuu Suomen tasavallan solmimiin myöhempiin valtiosopimuksiin. Kokonaisuudessaan rauha ei ratkaissut alueen kohtaloa ja parhaimmillaankin onnistui vain vahvistamaan Venäjällä vallinnutta panslavistista liikettä. Aleksanteri II vakuuttui kuitenkin siitä että sota oli paljastanut perusheikkouksia Venäjän valtiossa, mitkä osaltaan johtivat uudistuksiin Venäjällä. Ennen kuin 20 vuotta oli kulunut Pariisin rauhasta, kävi kaikille kuitenkin selväksi, ettei Krimin sota ollut ratkaissut alueen ongelmia. ==Katso myös== *Muut Pariisiin rauhat (täsmennyssivu) == Lähteet == Luokka:Rauhansopimukset Luokka:Krimin sota Luokka:1856 Luokka:Ahvenanmaan historia
Openbox

Openbox on ikkunanhallintaohjelma X Window Systemille. Se on julkaistu GPL- lisenssillä. Openbox on kirjoitettu C-ohjelmointikielellä. Sen varhaiset versiot perustuivat Blackbox-ikkunointiohjelman versioon 0.65.0, jonka jälkeen Openbox kirjoitettiin uusiksi puhtaalta pöydältä. Openboxin työpöydän muuttaminen tapahtuu pitkälti asetustiedostoja tekstieditorilla muokkaamalla. Openboxin valikot määrittelevät tiedostot on kirjoitettu XML-merkintäkielellä. Muiden ikkunointiohjelmien tapaan Openboxin kanssa voi käynnistää työpöytää täydentäviä, mutta ikkunointiohjelmaan sisältymättömiä ohjelmia, kuten paneeleja. == Katso myös == *Fluxbox *Xfce ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut Luokka:Ikkunanhallintaohjelmat Luokka:Vapaat ohjelmistot
Anu Kantola

Anu Kantola (s. 1964) on suomalainen politiikan ja median tutkija. Hän toimii viestinnän professorina Helsingin yliopiston valtiotieteellisessä tiedekunnassa. Kantola on tutkinut politiikkaa, valtaa, mediaa, journalismia ja globalisaatiota. Väitöskirjassaan Markkinakuri ja managerivalta (2002) Kantola tutki suomalaista talouspolitiikkaa 1990-luvun lamassa. Kantola aloitti uransa 1990-luvulla journalistina ja kirjoitti kymmenen vuoden ajan eri joukkoviestimiin politiikasta, taloudesta ja mediasta. Kantola on aktiivinen yhteiskunnallinen keskustelija ja kirjoittaa muun muassa kolumneja Helsingin Sanomiin. Kantola ja hänen tutkijaryhmänsä saivat vuoden 2000 Tieto- Finlandian teoksella Maailman tila ja Suomi (1999). Kirjassa selvitellään globalisaation haasteita Suomelle. Vuonna 2019 Kantola julkaisi yhdessä Hanna Kuuselan kanssa vertaisarvioidun teoksen Huipputuloiset: Suomen rikkain promille, joka käsittelee 2000-luvun vaurasta eliittiä Suomessa. Kirja oli tietokirjallisuuden Finlandia-ehdokas 2019. Myös Kantolan työryhmänsä kanssa tekemä tietokirja Kahdeksan kuplan Suomi (2022) valittiin tietokirjallisuuden Finlandia-ehdokkaaksi. Vuonna 2022 Kantola sai Wihurin rahaston tunnustuspalkinnon ”laaja-alaisesta ja rohkeasta tutkimustyöstä sekä yhteiskunnallisten muutosten terävästä sanoittamisesta”. == Teoksia == * Kantola, Anu et al. Maailman tila ja Suomi. (State of the world and Finland.) Helsinki: Gaudeamus. 1999. * Freedom of Speech at Stake. Media Developments and Democracy in Central Asia. SSKH Meddelanden, Nr 55, Swedish School of Social Science, University of Helsinki. Helsinki: University Press. 2000. * Kantola, Anu & Kautto, Mikko: Hyvinvoinnin valinnat. Suomen malli 2000-luvulla. (Choices of welfare. Finland’s model beyond 2000.) Helsinki: Edita. 2002 * Markkinakuri ja managerivalta. Suomen 1990-luvun talouskriisin poliittinen hallinta. (Market discipline and managerial power. Governing the Finnish financial crisis in the 1990s.) Helsinki: Loki. 2002. * * Matala valta. Tampere: Vastapaino. 2014. * * == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Anu Kantolan kotisivut Luokka:Suomalaiset yhteiskuntatieteilijät Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
PyPanel

PyPanel on Pythonilla ja C:llä ohjelmoitu paneeli ja tehtäväpalkki, jonka erityisominaisuuksia ovat nopeus ja keveys. Se on GPL v2 lisensoitu. PyPanel on tehty GNU/Linux-käyttöjärjestelmille. Sen saa toimimaan mutkattomasti minkä tahansa ikkunanhallintaohjelman kanssa. Usein sitä käytetään GNOMEssa ja Openboxissa. ==Aiheesta muualla== * PyPanelin sivut Luokka:Vapaat ohjelmistot
IDesk

iDesk on kevyt vapaa kuvakkeidenluontiohjelma Linux-ympäristöön. iDeskistä on saatavan myös Windows-versio, mutta se on lähinnä Windows-työpöydän teema tai tyyli. iDeskin suurin käyttäjäryhmä lienee kevyempien ikkunointiohjelmien käyttäjät GNU/Linux-puolella. Esimerkiksi OpenBoxin ja WindowMakerin käyttäjät voivat käyttää iDeskiä, jos haluavat pikakuvakkeita työpöydälleen. iDeskin saa myös esimerkiksi GNOMEn päälle, jos ei halua käyttää suoraan GNOME Files- ympäristöä. iDeskissä kuvake luodaan tekemällä teksitiedosto kansioon `~/.idesktop/`. Tiedoston tulee olla formaatissa `.lnk`. Yksinkertainen esimerkki pikakuvaketiedostosta: table Icon Caption: Home Command: rox /home/jyri Icon: /home/jyri/kuvat/home.png X: 24 Y: 20 end iDeskin varsinainen asetustiedosto on `~/.ideskrc`, jossa määritellään mm. työpöydän taustakuva ja kuvakkeiden muotoutuminen hiiren liikkuessa niiden yli. ==Aiheesta muualla== * Viralliset sivut Luokka:Vapaat ohjelmistot
Alois Schloder

Alois Schloder (s. 11. elokuuta 1947 Landshut, Saksa) on saksalainen entinen jääkiekkoilija, Saksan Liittotasavallan jääkiekkomaajoukkueen pelaaja 1960- ja 1970-luvulla.Alois Schloder Schloder aloitti pelaamisen seuratasolla Ev Landshut -jääkiekkoseurassa vuonna 1963. Hänet valittiin ensi kertaa Saksan Liittotasavallan jääkiekkomaajoukkueseen B-sarjan maailmanmestaruuskisoihin vuonna 1966. Schloder pelasi yhteensä 206 maaottelua ja teki 87 maalia. Hän toimi maajoukkueen kapteenina vuosina 1971-78. Schlonder oli mukana pronssia voittaneessa Saksan maajoukkueessua Innsbruckin olympialaisissa vuonna 1976. == Saavutukset == * Saksan mestaruus Ev Landshutin joukkueessa vuosina 1970, 1983 * jääkiekon olympiapronssi Innsbruckissa 1976 == Palkintoja == * IIHF Hall of Fame 2005 ja Saksan Hall of Fame == Lähteet == Luokka:Saksalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Saksalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gba Majay Bma

Gba Majay Bma on ollut Myanmarin (entisen Burman) kansallislaulu vuodesta 1947 alkaen. Laulun melodia ja sanat ovat Saya Tinin kirjoittamat. Laulusta on olemassa kaksi versiota, joista lyhyempi on tarkoitettu kansainväliseen käyttöön ja pidempi kotimainen versio puolestaan korostaa myanmarilaista musiikkiperinnettä. ==Sanat burmaksi== Gaba majay Myanma pyay Do bo bwa a mway sit mo chit myatno bey. Byi daung su go athet pay loo do ka kwe malay. Da do byay da do myay do paing dae myay. Do byay do myay a gyo go nyinya zwa do da dway. Tan saung ba so lay do dawin bay apo dan myay. == Lähteet == Luokka:Kansallislaulut Luokka:Myanmarilainen kulttuuri
Rimoila

Rimoila () Pälmän maalaiskuntaan kuuluva kylä Äänisjärven itäpuolella Puudožin piirissä Karjalan tasavallassa Venäjällä. Rimoilan kylän lähistöllä on suuri kromi-nikkelikaivos. ==Historiallinen Rimoilan kunta== Venäjän keisarikunnan aikaan Rimoila oli Aunuksen kuvernementin Poventsan kihlakuntaan kuulunut kunta. Kuntaan kuului 12 kylää, muun muassa Tsolmuinen, Pälmä, Kotajärvi, Rimoila ja Kunasjärvi. Rimoilan kunta lakkautettiin Neuvostoliitossa 1920-luvulla ja siitä muodostettiin Karhumäen piiriin kuulunut kyläneuvosto. Sittemmin Rimoilan alueen itäosa on liitetty Puudožin piiriin. Nykyisin entisen kunnan alue kuuluu Tsolmuisen, Pälmän ja Avdejevon maalaiskuntiin. ==Lähteet== Luokka:Itä-Karjalan entiset kunnat Luokka:Puudožin piirin asutut paikat
Velskola

Velskola () on Espoon kaupunginosa ja siellä sijaitseva Espoon seurakuntayhtymän toimintakeskus Espoon luoteiskulmassa Velskolan Pitkäjärven ja Vihdintien välissä. == Nimi == Velskolan ruotsinkielinen nimi Vällskog on ollut 1500-luvulla Backbyhyn kuulunut pikkukylä. Nimen vanhoja kirjoitusasuja ovat muun mussasa Welskallaby (1540), Velskaby (1546), Velskolaby (1557) ja Wälskola (1589). Kylän nimellä on mahdollisesti yhteys Lohjan Välli-/Velli- nimiseen asutukseen tai suomenkeiliseen nimeen Välimetsä tai Välikylä. Suomenkielinen mukaelma on syntynyt 1900-luvun puolivälin jälkeen. Nimiyhdistelmä Velksola – Vällskog vahvistettiin kylännimeksi 1965 ja kaupunginosannimeksi 1982. == Historia == Velskola on ollut alun perin suomalaisten asuttama kylä, jonka ensimmäinen asukas on tullut Lohjalta. Alueen alkuperäinen nimi on mahdollisesti ollut Välli tai Velli, mihin ruotsinkieliset kirjurit olisivat ruotsalaisten kolonisaation jälkeen lisänneet metsää tarkoittaneen ruotsinkielisen skog-jälkiosan. Suomalaiset olisivat sitten omaksuneet tämän asun ja lisänneet siihen suomen kielen asutusnimissä tavallisen -la-lopun. Velskolassa oli 1540-luvulla kolme taloa, jotka vähenivät vuosisadan kuluessa kahteen. Velskolan tila on 210 hehtaarin suuruinen ja seurakuntayhtymä osti sen vuonna 1981. Kartanossa on majoitustilaa 38 henkilölle. Väentuvassa on 51 majoituspaikkaa ja ruokailemaan mahtuu 130 henkilöä. Toimintakeskus sopii kokousten, leirikoulujen ja retriittien pitopaikaksi. Velskolan toimintakeskuksen alue rajoittuu Nuuksion kansallispuistoon. Lähellä on hyvät retkeily- ja ulkoilumaastot, sekä useita järviä ja lampia. == Maantiede == Velskolan Pitkäjärven itälaitaa sivuavalla tiellä on useita jyrkkiä mäkiä, ja se soveltuu hyvin pyöräilijän kuntoharjoituksiin. Espoon korkein kohta (114,2 m) sijaitsee Velskolassa. ==Lähteet== *
Borovoi

Borovoi () on taajama ja maalaiskunta Karjalan tasavallan Kalevalan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Tširkkakemijoen länsirannalla 141 kilometriä piirin keskuksesta Uhtuasta kaakkoon. Taajama on Kalevalan piirin toiseksi suurin asutuskeskus. Siellä on 2 300 asukasta (vuonna 2011)Generalnyi plan, s. 3.. ==Maantiede ja asutus== Borovoin kunnan pinta-ala on 3 146 neliökilometriä. Se rajoittuu luoteessa Kalevalan piirin Luusalmen ja koillisessa Jyskyjärven, idässä Belomorskin piirin Sosnavitsan ja etelässä Mujejärven piirin Lietmajärven kuntiin sekä lännessä Kostamuksen kaupunkipiirikuntaanGeneralnyi plan, s. 9.. Pinta-alasta valtaosa on metsää ja vesialuettaGeneralnyi plan, s. 46.. Seutu kuuluu Länsi-Karjalan ylänköönGeneralnyi plan, s. 10.. Kunnan alueella virtaavat muun muassa Tširkkakemijoki, Pizma, Lahna, Kama, Lotka ja Ovrija. Suurimmat järvet ovat Nuokkijärvi, Ala-Kuittijärvi, Kenttijärvi, Koivajärvi, Piismajärvi (ven. Pizmajarvi), Melkkijärvi (Melg) ja Puštosjärvi. Kunnassa on useita hyödyntämättömiä mineraaliesiintymiä.Generalnyi plan, s. 13–15. Borovoin taajama on kunnan ainoa asutuskeskus. Entinen Piismalahden (ven. Pizmaguba) kylä Nuokkijärven rannalla on rekisteröity puutarhapalsta- alueeksiGeneralnyi plan, s. 16, 30.. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kunnan asukkaista 60 % on kansallisuudeltaan venäläisiä, 17 % karjalaisia, 14 % valkovenäläisiä ja 4 % ukrainalaisia. ==Historia== Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1959 perustetusta metsäteollisuuspiiristä. Vuonna 1964 sinne vedettiin rautatie ja samalla taajama sai nimen Borovoi. Vuosina 1969–1991 sillä oli kaupunkimaisen taajaman status. ==Liikenne, talous ja palvelut== Borovoin kautta kulkee Kepan ja Kostamuksen välinen maantie, jolta haarautuvat paikallistiet Luusalmelle ja Piismalahteen. Taajamasta on linja-autoyhteydet Uhtualle ja Petroskoihin. Suojärven ja Jyskyjärven välisellä rautatiellä on Borovoin tavara- ja matkustaja-asema. Taajamassa on kaksi huoltoasemaa.Generalnyi plan, s. 22–23. Taajaman tärkein yritys on Jyskyjärven metsätalous. Palveluihin kuuluu lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo, kulttuuri- ja urheilukeskus, kirjasto museoineen, piirisairaala, yleisönpalvelukeskus, posti, pankki, kahvila ja joukko kauppoja. Taajamassa on ortodoksinen kirkko.Generalnyi plan, s. 24–27. ==Lähteet== * ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Borovoin kunnan sivusto * Borovoin kunta Kalevalan piirin sivustolla * Borovoi Karjalan tasavallan matkailusivustolla Luokka:Kalevalan kansallisen piirin kunnat Luokka:Kalevalan piirin asutut paikat
Kepa (kylä)

Kepa () on Jyskyjärven maalaiskuntaan kuuluva taajama Karjalan tasavallan Kalevalan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Uhtualta Vienan Kemiin johtavan maantien varrella, 54 kilometriä Uhtualta itään. Taajamassa on 439 asukasta (vuonna 2008). Seudun pääelinkeinoja ovat metsätalous ja puunhankinta. Palveluihin kuuluu lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto ja ensiapu-asema. Kepan keskikoulu nimettiin vuonna 2002 lähistöllä sijaitsevassa Haikolan kylässä syntyneen kirjailija Ortjo Stepanovin mukaan. Vuoteen 2006 asti Kepa muodosti Kalevalan piiriin kuuluneen kylähallintoalueen. ==Lähteet== Luokka:Kalevalan piirin asutut paikat
Lihapiirakka

Lihapiirakka on lihatäytteinen piirakka. Se tehdään yleensä tavallisesta munkkitaikinasta ja täytetään jauhelihan ja riisin sekoituksella. Lihapiirakkaa ja siitä nakki- ja grillikioskeilla valmistettuja ruokia on kutsuttu monilla eri nimillä. Muun muassa lihis, lörtsy, vety, möttönen, atomi, riihimäkeläinen. Markkinoilla on myös myytävänä lihapiirakoita, jotka on valmistettu grahamjauhoista. Uudehkon tradition mukaan lihapiirakka halkaistaan kahtia ja sen väliin laitetaan esimerkiksi nakkeja, lenkkimakkaraa, kebabia tai jauhelihapihvi. Yleisimpinä mausteina käytetään ketsuppia, sinappia ja kurkkusalaattia. Lihapiirakkaa, jonka väliin laitetaan paistettua lenkkimakkaraa ja sipulia, kutsutaan lenkkisämpyläksi. Lappeenrannasta ovat peräisin kaksi nimettyä täytettyä lihapiirakkaa: vety ja atomi. Vedyn täytteenä on keitetty kananmuna ja kinkkua, atomissa vain toista. Kinkku on perinteisesti joko keitto- tai savukinkkua. Monen paikkakunnan grilleillä on saatavilla myös paikkakunnan mukaan nimetty erikoislihapiirakka. Esimerkiksi riihimäkeläinen on lihapiirakka, joka sisältää perusmausteiden lisäksi jauhelihapihvin ja paistetun kananmunan. Rovaniemellä vastaava on Rovaniemen palloseuran mukaan nimetty ropsilainen. Levylihapiirakka tehdään voitaikinakuoreen, jossa täytteenä on jauhelihaa, sipulia ja keitettyä riisiä. Piirakka on saanut nimensä matalasta levymuodostaan ja kuuluu lihapiirakoiden ryhmään. Joskus piirakkaa kutsutaan myös peltipiirakaksi. == Katso myös == * Hotsi * Lörtsy * Australialainen lihapiirakka == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Suolaiset leivonnaiset Luokka:Pikaruoka Luokka:Suomalainen keittiö
Mikko Paananen

Mikko Paananen voi viitata seuraaviin kuuluisiin henkilöihin: *Migé Amour (Mikko Paananen), muusikko, HIM-yhtyeen basisti. *Mikko Paananen, keihäänheittäjä ja moniottelija.
Johannes Lundson

Otto Johannes Lundson (12. lokakuuta 1867 Leppävirta – 11. elokuuta 1939 Salo) oli suomalainen pankinjohtaja, kansanedustaja, eduskunnan puhemies ja ministeri. Lundsonin vanhemmat olivat kruununvouti Otto Gabriel Lundson ja Augusta Zuleima Lang. Lundson kävi Kuopion lyseon ja pääsi ylioppilaaksi 1888. Hän suoritti yleisen oikeustutkinnon 1893 ja sai varatuomarin arvon 1896. Lundson oli Lappeenrannan kaupungin pormestari 1900–1903 ja 1906–1907. Hänet erotettiin virasta 1903 hallinnollisin toimenpitein, mutta hän sai viran myöhemmin takaisin. Tänä väliaikana Lundson toimi asianajajana Lappeenrannassa 1903–1904 ja Pohjoismaiden Osakepankin Lappeenrannan konttorin esimiehenä 1904–1906. Vuosina 1907–1921 Lundson toimi Pohjoismaiden Osakepankin Viipurin konttorin esimiehenä. Hän oli Suomen Pankin johtokunnan jäsen 1923–1924 ja Suomen Käsityöläis-Osakepankin pääjohtaja 1924–1937. Lundson oli porvarissäädyssä Lappeenrannan edustaja valtiopäivillä 1904–1905 ja 1905–1906. Hän oli Viipurin läänin läntisestä vaalipiiristä valittuna nuorsuomalaisen puolueen kansanedustaja 1917–1918 ja Edistyspuolueen kansanedustaja 1918–1919. Lundson oli eduskunnan puhemies 1917 ja valtionvarainvaliokunnan sekä ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtaja 1918. Hän johti puhetta 6. joulukuuta 1917 pidetyssä eduskunnan täysistunnossa, jossa hyväksyttiin Suomen itsenäisyysjulistusJohannes Lundson, Kansallisbiografia. Lundson toimi valtiovarainministerinä Vennolan I hallituksessa 1919–1920. Kunnallispolitiikassa Lundson oli mukana Viipurin kaupunginvaltuuston puheenjohtajana ja Helsingin kaupunginvaltuuston jäsenenä. Jäätyään eläkkeelle Lundson muutti Saloon, missä hän kuoli vuonna 1939. Suomen itsenäisyyden 70-vuotisjuhlavuonna 1987 Lundsonin syntymäkaupungin Leppävirran kunnantalon seinään kiinnitettiin Lundsonin muistolaatta. Hänen toinen puolisonsa oli oopperalaulaja Mally Burjam-Borga. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Suomen valtiovarainministerit Luokka:Eduskunnan puhemiehet Luokka:Helsingin kaupunginvaltuutetut Luokka:Viipurin kaupunginvaltuutetut Luokka:Lappeenrannan kaupunginjohtajat Luokka:Nuorsuomalaiset poliitikot Luokka:Kansallisen Edistyspuolueen poliitikot Luokka:Viipurin läänin läntinen vaalipiiri Luokka:Suomalaiset asianajajat Luokka:Suomen Pankin johtajat Luokka:Vuonna 1867 syntyneet Luokka:Vuonna 1939 kuolleet
D20 System

d20 System on Wizards of the Coastin vuonna 2000 roolipelejä varten julkaisema mekaniikka, joka perustuu Dungeons & Dragonsin kolmanteen painokseen. Systeemin nimi johtuu siitä, että 20-sivuinen noppa on mekaniikan ydin. d20 Systemiä käyttävässä pelissä toiminnon tulos selvitetään heittämällä 20-sivuista noppaa. Jos hahmon kyvyt lisättynä nopan tulokseen antaa riittävän tuloksen, toiminta onnistuu. Mekaniikka on yksinkertaisempi kuin vanhat D&D;:n ensimmäisessä ja toisessa painoksessa käytetyt mekaniikat ja d20 Systemiä pidetäänkin yleisesti parempana. Luokka:Dungeons & Dragons
Wäinö Wuolijoki

Hugo Robert Wäinö Wuolijoki (14. joulukuuta 1872 Hauho – 12. joulukuuta 1947 Hauho) oli suomalainen poliitikko, agronomi, filosofian maisteri, ministeri ja kansanedustaja. ==Ura== Wuolijoki pääsi ylioppilaaksi 1891, valmistui agronomiksi 1896, filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1900. Wuolijoen vanhemmat olivat rusthollari eli ratsutilallinen Johan Robert Wuolijoki ja Serafina Lagervik. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1911 Sylvia Adelaide Roschier. Wuolijoen veli oli lakimies ja poliitikko Sulo Wuolijoki, jonka puoliso oli kirjailija, poliitikko ja Yleisradion pääjohtaja Hella Wuolijoki. Ennen kansanedustajaksi tuloaan Wuolijoki toimi Hämeessä sijaitsevan Mustialan maanviljelysopiston opettajana 1904–1905. Ensimmäisen edustajakautensa aikana hän toimi Hankkijan maanviljelyskemistinä 1906–1908. Helsingin maanviljelyslyseon matematiikan, fysiikan ja kemian opettajana Wuolijoki toimi 1908–1917 sekä OTK:n toisena johtajana 1922–1927. Puoluetaustaltaan Wuolijoki oli sosiaalidemokraatti ja hän toimi kansanedustajana. Hänet valittiin eduskunnan jäseneksi Turun läänin eteläisestä vaalipiiristä 1907–1910, Hämeen läänin pohjoisesta vaalipiiristä 1919–1922 ja uudelleen Turun läänin eteläisestä vaalipiiristä 1922–1927. Hän toimi eduskunnan eduskunnan puhemiehenä vuosina 1921–1922, 1922−1923 ja 1925−1926, lisäksi hän oli eduskunnan ensimmäinen varapuhemies 1923−1924, 1925 ja 1926 ja toinen varapuhemies 1924−1925. Eduskunnan valiokunnista hän johti puhetta kulkulaitosvaliokunnassa 1922, maatalousvaliokunnassa 1919–1920, tarkastusvaliokunnassa 1907–1908 ja 1919 sekä valtionvarainvaliokunnassa 1909. Tämän lisäksi hän oli jäsenenä suuressa valiokunnassa ja ulkoasianvaliokunnassa sekä toimi eduskunnan pankkivaltuusmiehenä ja Suomen Pankin tilintarkastajana. Wuolijoki oli senaatin talousosaston jäsen 23. maaliskuuta 1917 – 31. heinäkuuta 1917. Hän toimi kulkulaitosten ja yleisten töiden ministerinä Väinö Tannerin vähemmistöhallituksessa 13. joulukuuta 1926 – 15. marraskuuta 1927. Ministerikauden päätyttyä Väinö Tannerin hallituksessa Wuolijoki ryhtyi diplomaatin uralle. Hän toimi Suomen lähettiläänä Berliinissä ja Wienissä vuosina 1927–1933, Oslossa 1933–1940 ja Haagissa 1933–1938. Wuolijoki toimi maanviljelijänä kotitilallaan Hauholla 1911–1947 ja lyhyemmän ajan Hyvinkäällä 1918–1922. ==Kunnianosoitukset== Wuolijoki sai vuonna 1942 arvonimen erikoislähettiläs ja täysivaltainen ministeri. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Suomalaiset diplomaatit Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Eduskunnan puhemiehet Luokka:Varsinais-Suomen vaalipiiri Luokka:Pirkanmaan vaalipiiri Luokka:Suomalaiset senaattorit Luokka:Suomen ministerit Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1872 syntyneet Luokka:Vuonna 1947 kuolleet
Sure - Suomen Restonomiliitto ry

Sure – Suomen Restonomiliitto ry (ent. Suomen restonomit) on lokakuussa 2000 perustettu akavalainen tutkintopohjainen restonomien edunvalvonta- ja palveluorganisaatio, johon voivat liittyä restonomitutkinnon, restonomi (ylempi AMK) -tutkinnon tai vastaavan ulkomaisen tutkinnon suorittaneet tai sitä opiskelevat. Restonomiliitto on restonomien yhteisö, ja sen tavoitteena on kehittää matkailu- ja ravintola-aloja korkeakoulutettujen osaamista hyödyntämällä. == Sureo - Restonomiopiskelijaliitto ry == Restonomiliitolla on opiskelijoihin keskittyvä itsenäinen yhdistys Sureo - Restonomiopiskelijaliitto ry, jonka tehtävänä on ajaa restonomiopiskelijoiden asiaa. Opiskelijat järjestäytyvät valtakunnallisesti Restonomiopiskelijaliittoon paikallisten restonomiyhdistysten kautta. Restonomiopiskelijaliitto tekee restonomiopiskelijoiden vaikuttamistyötä ja valvoo heidän etujaan ammatillisena opiskelijajärjestönä. ==Lähteet== *www.restonomit.fi *www.sure.fi *www.sureo.fi *https://www.akavanerityisalat.fi/ *https://www.akavanerityisalat.fi/tietoa_meista/jasenyhdistykset Luokka:Akavan Erityisalat Luokka:Suomalaiset opiskelijajärjestöt
Magister equitum

Magister equitum (ratsuväen mestari tai ratsumestari) oli Rooman tasavallan aikana erikoisvirka, jonka diktaattori nimitti astuessaan virkaan. Magister equitum toimi diktaattorin lähimpänä apulaisena. Magister equitumilla oli preettorin käskyvalta eli imperium. Nimitys magister equitum johtui siitä, että alkuaikoina sen kantaja johti ratsuväkeä, samalla kun diktaattori johti legioonia eli jalkaväkeä. Tunnetuin magister equitum oli luultavasti Marcus Antonius, joka toimi tässä virassa Julius Caesarin ensimmäisen diktaattorikauden aikana. Luokka:Roomalaiset virat ja arvonimet
Jänispelto

Jänispelto (; ) on maalaiskunta ja sen keskuskylä Karjalan tasavallan Kontupohjan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Äänisen Kontupohjanlahteen laskevan Suunujoen suussa 12 kilometriä Kontupohjasta etelään. Kylässä on 1 400 ja kunnassa 1 600 asukasta (vuonna 2011)Generalnyi plan, s. 22–23.. ==Maantiede ja asutus== Jänispellon kunnan pinta-ala on 2 069,4 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Kontupohjan piirin Kentjärven, pohjoisessa Kontupohjan ja idässä Novinkan kuntiin sekä etelässä Äänisenrannan piiriin Järventauksen ja lounaassa Suojun kuntiin.Generalnyi plan, s. 8. Maisemaa leimaavat harjut, joiden välissä on järviä, lahtia ja soitaGeneralnyi plan, s. 11.. Tärkein joki on Suunujoki. Pieniä järviä ovat Suununjoen suuhun muodostunut Tšupskoje, Kaštamoozero ja Poveža.Generalnyi plan, s. 14–15.. Hyötykaivannaisiin kuuluvat hiekka, sora ja saviGeneralnyi plan, s. 10.. Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluvat Lutševoin ja Zadeljen asemat sekä seitsemän kylää: Kotalahti (Kodoguba), Kotasaari (ven. Kodostrov), Merežniemi (Merežnavolok), Suunu (Suna), Tšasouna (Tšasovenskaja), Tšuppu (Tšupa) ja Tullahti (Tulguba). Suunussa on vajaat sata asukasta. Kotalahdessa ja Kotasaaressa ei ole lainkaan vakituista asutusta Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kunnan asukkaista 81 % on kansallisuudeltaan venäläisiä, 5 % valkovenäläisiä, 4 % karjalaisia, 2 % suomalaisia ja 2 % ukrainalaisia. ==Historia== Jänispellon kylä mainitaan ensimmäisen kerran Äänisen viidenneksen verokirjassa vuonna 1563. Suunujoen suussa toimi vuosina 1909–1910 rakennettu saha, joka tuhoutui jatkosodan aikana. Muurmannin radalla sijaitseva Suunun asema valmistui vuonna 1920. Sodan jälkeen Jänispellossa toimi uittotyömaa ja kolhoosi, joka myöhemmin muutettiin sovhoosiksi. Vuonna 1974 valmistui Karjalan tasavallan suurin kanala, joka teki konkurssin ja lopetti toimintansa vuonna 2004.Generalnyi plan, s. 20–21. ==Liikenne, talous ja palvelut== Jänispellon kautta kulkee Muurmannin rata sekä Pietarin ja Murmanskin välinen valtatie M18Generalnyi plan, s. 30.. Kunnassa toimii maidon tuotantoa harjoittava maatalousyritys, kaksi kalanviljelyä harjoittavaa yksityisyrittäjää, leipomo, sahalaitos ja verkonkutomo. Luonnonvaroista hyödynnetään sepeliksi käytettävää rakennuskiveä. Suunnitteilla on uuden suurkanalan perustaminen.Generalnyi plan, s. 28. Keskuskylän palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo, pieni poliklinikka, yleinen sauna, posti, neljä kauppaa ja kahvila. Muissa kylissä ei palveluja juurikaan ole.Generalnyi plan, s. 26–27. ==Nähtävyydet ja matkailu== Suunujoen suusta on löydetty kivikautisia asuinpaikkoja. Jänispellossa on jatkosodassa kaatuneiden neuvostosotilaiden yhteishauta.Generalnyi plan, s. 19. Kunnan matkailupotentiaali perustuu seudun luontoon ja Äänisen rantamaisemiin. Jänispellossa on pieni hotelliGeneralnyi plan, s. 27.. ==Lähteet== * ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Jänispellon kunta Kontupohjan piirin sivustolla * Jänispelto Karjalan tasavallan matkailusivustolla Luokka:Kontupohjan piirin kunnat Luokka:Kontupohjan piirin asutut paikat
Manny Fernandez

Emmanuel "Manny" Fernandez (s. 27. elokuuta 1974, Etobicoke, Kanada) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkomaalivahti. Hänet palkittiin urallaan kahdesti William M. Jennings Trophylla. ==Ura== Vuoden 1992 varaustilaisuudessa, Fernandez varattiin NHL-liigaan silloisen Quebec Nordiquesin toimesta. Hänet kuitenkin kaupattiin Dallas Starsiin ennen kuin tämä ehti pelata ainoatakaan ottelua NHL:ssä. Hän siirtyi Dallasin organisaatioon kaudella 1994–1995. Hän ei kuitenkaan saanut paljon vastuuta, ja ennen kautta 1999–2000 hän oli pelannut 9 NHL-ottelua. Kaudeksi 1999–2000 hän nousi kuitenkin Dallasin kakkosmaalivahdiksi, Ed Belfourin taakse. Tuolla kaudella hän pääsi pelaamaan jo 24 runkosarjaottelua. Fernandez kaupattiin kuitenkin kesällä 2000 Wildin joukkueeseen yhdessä puolustaja Brad Lukowichin kanssa vaihdossa kahteen varausoikeuteen. Minnesotassa Fernandez pelasi aina noin puolet joukkueen otteluista. Kaudella 2005–2006 Fernandez vei Minnesotan ykkösmaalivahdin aseman Dwayne Rolosonilta, joka myytiin myöhemmin Edmonton Oilersiin. Kuitenkin seuraavalla kaudella Fernandezin loukkaantumisen aikana Niklas Bäckström vei hyvin otteidensa ansiosta Minnesotan ykkösmaalivahdin paikan. Kauden päätyttyä Bäckström ja Fernandez palkittiin William M. Jennings Trophyllä. Kesällä 2007 Minnesota kauppasi Fernandezin Boston Bruinsiin pienentääkseen palkkakuluja vaihdossa nuoreen hyökkääjään Petr Kalusiin ja neljännen kierroksen varausoikeuteen. Fernandez ei saanut minkään seuran kanssa sopimusta viimeisen kautensa jälkeen. Hän ei ole pelannut sen jälkeen. Kokenut NHL-valmentaja Jacques Lemaire on Fernandezin eno. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset jääkiekkomaalivahdit Luokka:Quebec Nordiquesin varaamat pelaajat Luokka:William M. Jennings Trophy -voittajat Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Luettelo kuvitteellisista avaruusaluksista

Kuvitteellisia avaruusaluksia ovat muun muassa * The Aluminum Mallard (Space Quest III, vrt. Millennium Falcon) * Andromeda Ascendant (Gene Roddenberry’s Andromeda) * Battlestar Galactica (Taisteluplaneetta Galactica) * C-57D (Forbidden Planet) * Cobra MK III (Elite) * Corbelan IV (Alien: Romulus) * CPP Potkustart (Star Wreck) * Daedalus (Tähtiportti) * Daedalus (Space Cowboys) * Pyro-GX ja Valhalla Tower (Descent II) * Pyro-GL ja Shiva Station (Descent 3) * Galasphere 347 (Space Patrol) * Jupiter 42 (Tripping the Rift) * Kultasydän (Linnunradan käsikirja liftareille) * Lexx (elävä avaruusalus, Lexx) * Liberator (Blake’s 7) * Millennium Falcon (Tähtien sota) * Moya (Farscape) – toinen elävä avaruusalus * MYA Auriga (Alien – ylösnousemus) * Nostromo (Alien – kahdeksas matkustaja) * Prometheus (Prometheus) * Prometheus (Tähtiportti) * Serenity (Firefly) * Shinra #26 (Final Fantasy VII) * SSV Normandy ja Normandy SR-2 (Mass Effect -pelisarja) * Sukupolvialus * Taisteluasema Mir (Trabant Express) * Tria (Tähtiportti) * TARDIS (Doctor Who) * USS Cygnus (Musta aukko) * USS Enterprise eli NCC-1701 (Star Trek) * USS Palomino (Musta aukko) * USS Sulaco (Aliens – paluu, Alien 3) * White Star (Babylon 5) Luokka:Kuvitteellinen tekniikka Avaruusalukset Luokka:Science fictionin käsitteet
Tiudia

Tiudia eli Tiutia (, ) on kylä Karjalan tasavallan Kontupohjan piirin Hirvaksen kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Sandaljärveen laskevan Tiudianjoen varrella 22 kilometriä Hirvaksesta koilliseen. Kylässä on 197 asukasta (vuonna 2013). ==Historia== Tiudian lyydiläiskylä on kuuluisa sen läheltä vuonna 1757 löydetyistä marmoriesiintymistä. Kylä oli perustettu noin vuonna 1690 ja ensimmäiset asukkaat tuli Niinisaaren kylästä. Kylän nimi selitettiin tulleen siitä, että joki oli tiuni (tyyni). Vuonna 1807 perustettiin Tiudian marmoritehdas. Se käsitteli paikallista marmoria, Šokšun kvartsiittia ja muita kivilajeja, joita käytettiin Pietarin Kazanin katedraalin ja Iisakinkirkon koristeluun. Kylään silloin muutti sekalaista väkeä naapuripitäjistä, muun muassa on Sortavalasta tullut asukkaita kiveä louhimaan. Tehdas suljettiin vuonna 1892 ja samalla loppui myös Tiudian marmoriesiintymän teollinen hyödyntäminen. 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa Tiudia kuului Kontupohjan volostin Niinisaaren kyläkuntaan. Vuonna 1905 kylässä oli 58 taloa, koulu ja 510 asukasta. Myöhemmin Tiudia erotettiin omaksi volostikseen. Neuvostoaikana perustettiin Kontupohjan piiriin kuulunut Tiudian kyläneuvosto, joka käsitti myös Ližmajärven (ven. Ližmozero) Pienisaaren (Malyi Ostrov) ja Suurisaaren (Bolšoi Ostrov), Maamäen (Zemljanyje Gory), Matjun (Matjukov Navolok), Naumaisen (Naumovo), Paloselän (Paloselga) ja Valkeamäen (Belaja Gora) kylät. Vuonna 1926 kylässä asui 456 karjalaista, 9 suomalaista ja 39 venäläistä .Vuonna 1933 kyläneuvostossa oli lähes 1 500 asukasta, joista noin kolme neljännestä oli karjalaisia ja loput venäläisiä ja muiden kansallisuuksien edustajia. Valkeamäen kylä oli lähes kokonaan venäläinen. Tiudiassa asukkaita oli 595. ==Nykypäivä== Tiudian ohi kulkee Pietarin ja Murmanskin välinen M18-valtatie. Sieltä on linja-autoyhteydet Hirvakseen ja Kontupohjaan. Kylässä toimii karjatila ja lohenkasvattamo. Palveluihin kuuluvat lastentarha ja lääkintäasema. Paikallinen nähtävyys on Valkeamäen entinen marmorilouhos. Valkeamäen kylässä sijaitsee myös vuonna 1856 rakennettu Kazanin jumalanäidin ikonin kirkko, jonka on suunnitellut arkkitehti Konstantin Ton. Tiudianjoen koski on suosittu melontakohde. ==Lähteet== Luokka:Kontupohjan piirin asutut paikat Luokka:Itä-Karjalan entiset kunnat
Princeps senatus

Princeps senatus oli Rooman senaatin johtaja. Suomeksi käännettynä princeps senatus on "ensimmäinen senaatissa". Virallisesti virkaan ei liittynyt mitään erityistä käskynvaltaa, mutta todellisuudessa viran haltijalla oli suuri arvovalta. Kensorit valitsivat aina toimikautensa alussa uuden senaatin johtajan tai jatkoivat edellisen viranhaltijan kautta viidellä vuodella. Princeps senatuksen piti olla patriisi, joka oli yleensä aikaisemmin toiminut myös kensorina. Princeps senatuksen tehtäviin kuuluivat * senaatin istuntojen avaaminen ja sulkeminen * senaatin esityslistan määrääminen * senaatin kokoontumispaikan määrääminen * senaatin järjestyssääntöjen ylläpitäminen * ulkomaisten lähetystöjen kanssa tapaaminen senaatin nimissä * kirjeiden kirjoittaminen senaatin nimissä. Keisariaikana keisari oli yleensä princeps senatus. == Lähteet == Luokka:Roomalaiset virat ja arvonimet