EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Quentin Massys

Quentin Massys (myös useissa muissa kirjoitusasuissa, esim. Metsys, Massijs) (1466 Leuven – 1530 Antwerpen) oli flaamilainen taidemaalari. ==Elämä ja ura== Massys oli sepän poika. Hänen sanotaan opiskelleen sepän ammatin kotikaupungissaan, mutta hänen kerrotaan opiskelleen maalausta sen jälkeen, kun hän oli rakastunut taiteilijan tyttäreen. Vuonna 1491 hän lähti Antwerpeniin ja hänet otettiin taidemaalarikiltaan. Hänellä oli ateljee, johon tuli neljä oppilasta vuosina 1495–1510. Hänellä oli kuusi lasta ensimmäisestä avioliitostaan Alyt van Tuyltin kanssa. Alytin kuoltua hän meni naimisiin Catherine Heynsin kanssa, jonka kanssa hän ilmeisesti sai kymmenen lasta. Massys näyttää olleen arvostettu henkilö. Hänellä oli suhteita Erasmus Rotterdamilaiseen, jonka muotokuvan hän maalasi vuonna 1517. Albrecht Dürer kävi hänen luonaan heti palattuaan Alankomaihin vuonna 1519 tekemältään kuuluisalta matkalta. Saman vuoden heinäkuussa Massys oli ostanut talon, jota varten hän oli ehkä veistänyt puisen patsaan suojeluspyhimyksestään. Vuonna 1520 hän työskenteli yhdessä 250 muun taiteilijan kanssa keisari Kaarle V:n riemukaarien parissa. Massysin kaksi varhaisinta tunnettua teosta, Pyhän Annan alttaritaulu, joka tilattiin Pyhän Pietarin kirkkoon Leuveniin, ja Antwerpenin katedraalin triptyykki, Herran hautaaminen, ovat peräisin vuosilta 1509 ja 1511, eli ajalta jolloin taiteilija oli lähes viisikymmenvuotias. Molemmissa on vahvaa uskonnollista tunnetta ja tarkkoja yksityiskohtia. Kirkollisissa sommitelmissa hän oli edelleen juurtunut Jan van Eyckin koulukunnan perinteisiin, mutta luonnonmukaisuus tunkeutuu hänen työssään keskiaikaisiin muotoihin. Antwerpenin alttaritaulu, jonka Massys maalasi puuseppien killan puolesta uuden kotikaupunkinsa katedraalia varten, levitti Massysin mainetta laajalti, ja Antwerpeniin tehtiin pyhiinvaelluksia sitä katsomaan. Espanjan kuningas Filip II tarjosi siitä suurta summaa, samoin Englannin kuningatar Elisabet. Sen säilyttämiseksi kaupunki osti sen 1 500 guldenilla, ja summalla kilta saattoi rakentaa talon. Massys pysyi uskollisena vanhoille kirkkomaalauksen perinteille, mutta muotokuvataiteessa hän on täysin uudenaikainen mestari. Erasmuksen muotokuvan lisäksi erityisen merkittäviä muotokuvia ovat taiteilijan omakuva ja taiteilijan toista vaimoa esittävä maalaus. Hänen taipumuksensa yksilöllisen luonteen korostamiseen näkyy muun muassa teoksissa Vanhus ja kurtisaani sekä Rahanvaihtaja ja hänen vaimonsa. Altaarstuk_van_het_schrijnwerkerambacht,_Quinten_Massijs,_(1511),_Koninklijk_Museum_voor_Schone_Kunsten_Antwerpen,_245-248.jpg|Herran hautaaminen Massysm_Quentin_—_The_Moneylender_and_his_Wife_—_1514.jpg|Rahanvaihtaja ja hänen vaimonsa 1520_Portrait_of_a_woman_(Q._Massys).jpg|Naisen muotokuva ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Alankomaalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1466 syntyneet Luokka:Vuonna 1530 kuolleet Luokka:Muotokuvamaalarit
Pampahaukkanen

Pampahaukkanen (Spiziapteryx circumcincta) on jalohaukkoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikassa. ==Koko ja ulkonäkö== Pampahaukkanen voi kasvaa 28–31 cm pitkäksi. Laji on päälaeltaan ruskea ja mustaviiruinen. Mustassa päässä on valkoiset silmäkulma- ja viiksijuovat. Pampahaukkasen rinta ja vatsa ovat harmahtavan ruskeat, ja niissä on mustaa raidoitusta. Linnun selkä ja siivet ovat tummanruskeat ja mustaraitaiset. Lennossa siivissä näkyy valkoisia täpliä. ==Levinneisyys ja elintavat== Pampahaukkasta tavataan Boliviasta Argentiinaan. Lajin elinympäristöä ovat savannit ja kuivat metsät. ==Lähteet== Luokka:Jalohaukat
Sturenkadun silta

Sturenkadun silta on Helsingin Vallilassa sijaitseva tieliikennesilta, joka on osa Sturenkatua ja ylittää vilkasliikenteisen Teollisuuskadun. Silta avattiin liikenteelle 15. marraskuuta 1929. Sillan rakennustyöt alkoivat syksyllä 1928 maanvallitustöillä Aleksis Kiven kadun ja rautatien välisellä osalla ja varsinainen sillanrakennus alkoi keväällä 1929.Sturenkadun silta valmistumassa, Helsingin Sanomat, 07.09.1929, nro 241, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 07.09.2024Stuurenkadun silta avattu liikenteelle, Helsingin Sanomat, 16.11.1929, nro 311, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 16.11.2024 Silta on kolmeaukkoinen teräsbetoninen jatkuva laattasilta. Sen aukot ovat leveydeltään kukin 10,3 metriä. Sillalla on kaksi ajokaistaa ja raitiovaunukiskot molempiin suuntiin sekä kävely- ja pyörätiet. Alkujaan silta ylitti Sörnäisten satamaradan rautatiekiskot, nykyään sen alta kulkee Teollisuuskadun autoliikenne ja kävelytie. Sillalle johtaa ajorampit Teollisuuskadulta molemmin puolin. Lähes satavuotiaan sillan on sanottu olevan käyttöikänsä loppupuolella, ja siinä on korjattu rakennevaurioita vuosina 1994, 2006 ja 2018. Vuonna 1997 sillan pintarakenteet ja kaiteet uusittiin. Helsingin kaupungin selvityksessä vuonna 2020 arvioitiin, ettei sillalle voi tehdä suurempia kaistamuutoksia sen iän ja kunnon vuoksi. Samalla esiteltiin neljä vaihtoehtoa uudelle Sturenkadun sillalle, jonka kustannukset olisivat noin 3–4 miljoonaa euroa. == Kuvia == Tiedosto:The opening of Sturenkatu street's bridge 1929 (1218; JOKAHBL3A C11-1).tif|Sillan avajaiset 15. marraskuuta 1929. Tiedosto:Sturenkadun silta - N104441 - hkm.HKMS000005-km0000nl8t.jpg|Silta 1930-luvulla, kun se ylitti Sörnäisten satamaradan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Vallila Luokka:Helsingin sillat Luokka:Suomen tieliikennesillat Luokka:Laattasillat Luokka:Betoniarkkitehtuuri
Maiju Ahlgrén

__NOTOC__ Maiju Ahlgrén (s. 8. syyskuuta 1965 Helsinki) on tekstiilitaiteilija ja yhteisötaiteilija. Hänet valittiin Vuoden tekstiilitaiteilijaksi vuonna 2013. Ahlgrén on toteuttanut osallistavia installaatioita eri taidemuseoihin ja yhteisötaidetta laitoksissa asuville ihmisille. Hän on suunnitellut myös käyttöesineitä kuten taidesukkahousuja. Ahlgrén opiskeli Taideteollisessa korkeakoulussa 1990-1997. Hän sai valtion viisivuotisen taiteilija-apurahan vuonna 2014. Jorvin sairaalassa vuosina 2005–2006 toteutetussa teoksessa Kuiskauksia potilaiden tyynyliinoihin konekirjottiin sata erilaista ajatelmaa. Kahdesti viikossa, kun vuodevaatteita vaihdettiin, potilaalla oli 30 prosentin mahdollisuus saada sattumanvarainen ajatelma tyynyn seurana.Kuiskauksia 2005-2006. Maiju Ahlgrén, verkkosivut. Viitattu 9.3.2023. == Julkisia teoksia == * Kulkuja ja seikkoja 2018, Sibelius Akatemia, Musiikkitalo ===Yhteisöteoksia=== * Villainen kädenpuristus, värikkäitä lapasia jaettiin leipäjonossa jonottajlle, Helsinki 2011-2012 * Piknikit – kahviretki nurmikolla, 12 kokonaisuutta, Kontulan vanhustenkeskus, Helsinki 2011-2012 * Color Mobile, värielämyksiä laitosarkeen, Kontulan vanhustenkeskus, Helsinki 2009-2010 * Kuiskauksia, Jorvin psykiatrinen sairaala, Espoo 2005-2006 * Muistopeli, 7-osainen seinäteos ruokasaliin, palvelutalo Mäntykoto, Hyvinkää 2005 * Muu maa, on-off -maalauksia, laitoksessa asuville vanhuksille elämyksiä arkeen, Aurorakoti, Espoo 2004 * Vilkkuvia väripilkkuja, Aurorakoti Espoo sekä Riistavuoren vanhustenkeskus Helsinki 2004 * Terveisiä täältä jostakin, Aurorakoti, Espoo 2004 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Maiju Ahlgrénin verkkosivut * * * Ornamo: Maiju Ahlgrén Luokka:Suomalaiset nykytekstiilitaiteilijat Luokka:Suomalaiset kuvanveistäjät Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Yhteisötaiteilijat
Atomic Heart

Atomic Heart on Mundfishin kehittämä ensimmäisen persoonan ammuntapeli, joka julkaistiin Microsoft Windowsille, PlayStationille ja Xboxille 21. helmikuuta 2023. https://store.steampowered.com/app/668580/Atomic_Heart/ ==Tarina== Atomic Heart sijoittuu vaihtoehtoisen historian vuoteen 1955 Neuvostoliiton Laitos 3826 -tutkimuskeskukseen. Vuonna 1936 tiedemies Dmitry Sechenov kehitti ohjelmoitavan nestemäisen polymeerin ja sen avulla kylmäfuusion, joka johti valtaisiin läpimurtoihin energian ja robotiikan aloilla. Robotteineen Neuvostoliitto löi natsi-Saksan, joka ennen tappiotaan vuonna 1942 päästi valloilleen Ruskena ruttona tunnetun viruksen, joka surmasi miljoonia, ja johti siihen että suuri osa työvoimasta oli korvattava roboteilla. Tohtori Sechenov kehitti myös langattoman ”Kollektiv 1.0” -ohjausverkon robottien työskentelyä tehostamaan. Pelin alussa Sechenov on julkaissut Thought- neurokonnektorin, jonka avulla ihminen voi ajatusten voimalla hallita robotteja. Neuvostoliitto aloittaa yleisliittolaisen väestönsä polymerisoinnin. 13. kesäkuuta 1955 julkaistaan ”Kollektiv 2.0” -ohjausjärjestelmä. Päähenkilönä on muistiongelmista kärsivä sotaveteraani majuri Sergey Nechaev eli agentti P-3. == Pelaaminen == Atomic Heart sisältää roolipelielementtejä. Aseita voi koota ja parantaa vihollisrobottien osista. Lisäksi pelaajalla on Polymer Glove -hanska, jolla esineisiin voi tehdä telekineesi-vaikutuksia, tai sitä voi käyttää jäädytys- tai sähköhyökkäyksiin. == Kehitys == Kehittäjällä Mundfishillä on kytköksiä Venäjään ja studio on perustettu Moskovassa. Studion rahoittajat ovat osittain venäläisiä. Mundfish sanoo sijaitsevansa Kyproksella ja väittää, "ettei se halua kommentoida politiikkaa tai uskontoa", mutta peli itse sijoittuu vaihtoehtoiseen Neuvostoliittoon. ==Lähteet== Luokka:Ensimmäisen persoonan ammuntapelit Luokka:Vuoden 2023 videopelit
Colline d’Élancourt

Colline d’Élancourt, tunnettiin aiemmin nimellä Colline de la Revanche, on mäki Élancourtissa Yvelinesin departementissa Ranskassa. Se on 231 metriä merenpinnan yläpuolella, ja se on Yvelinesin ja Île-de-Francen korkein kohta.Aménagement de la colline d’Élancourt Elancourt on keinotekoinen kukkula. Aluksi alueella toimi hiekkakivikaivos. Kaivoksen lopetettua 1800-luvun puolivälissä alue toimi kaatopaikkana vuoteen 1975 saakka. 1980 luvulla alue rakennettiin puistoksi. Kukkulan huipulta näkyvät Eiffel-torni, Tour Montparnasse, La Défense, Étang de Saint-Quentin ja Meudon ForestParis 2024 : les travaux débutent sur la Colline d’Elancourt. Pariisin vuoden 2024 kesäolympialaisten maastopyöräilyt ajettiin Colline d’Élancourtilla.Colline d’Élancourt Paris2024.org == Lähteet == * Colline d’Élancourt paris2024.org === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Mäet ja kukkulat Luokka:Ranskan urheilupaikat Luokka:Kesäolympialaiset 2024 Luokka:Yvelines
Sally Haslanger

Sally Haslanger (s. 1955) on yhdysvaltalainen filosofi ja professori, jonka tutkimusala keskittyy sosiaalisten kategorioiden, kuten rodun ja sukupuolen, rakentumiseen ja pysyvyyteen. Haslangerilla on filosofian Ford-professuuri Massachusetts Institute of Technologyn lingvistiikan ja filosofian osastolla. Haslanger on valmistunut Reed Collegesta vuonna 1977 ja saanut filosofian tohtorin tutkinnon vuonna 1985 Berkeleyn yliopistosta. Hän johti 2009–2013 MIT:n nais- ja sukupuolentutkimusohjelmaa. Haslanger on saanut lukuisia tunnustuksia. Vuonna 2011 American Philosophical Association valitsi hänet Carus-luennoitsijaksi. Vuonna 2015 Haslanger toimi Spinoza-professuurissa Amsterdamin yliopistossa. Vuonna 2018 hän sai Guggenheim-stipendin. Hänen kirjansa Resisting Reality: Social Construction and Social Critique sai American Philosophical Associationin Joseph B. Gittler Award -palkinnon vuonna 2014. Haslanger toimii Symposia on Gender, Race and Philosophy -verkkolehden toimittajana. Haslanger on naimisissa filosofian professori Stephen Yablon kanssa. == Teokset== * Sally Haslanger & Elizabeth Hackett: Theorizing Feminisms: A Reader, Oxford University Press, 2005 * Sally Haslanger & Charlotte Witt: Adoption Matters: Philosophical and Feminist Essays, Cornell University Press, 2005 * Sally Haslanger & Roxanne Marie Kurtz: Persistence: Contemporary Readings, MIT Press, 2006 * Resisting Reality: Social Construction and Social Critique, Oxford University Press, 2012 * Critical Theory and Practice, Koninklijke Van Gorcum, 2017 == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset filosofit Luokka:Yhdysvaltalaiset professorit Luokka:Massachusetts Institute of Technologyn professorit Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Katarina Reuter

Katarina Reuter (s. 10. kesäkuuta 1964 Helsinki) on suomalainen taidemaalari. Reuter opiskeli Turun piirustuskoulussa 1983–1984 ja Kuvataideakatemiassa 1984–1988Katarina Reuter, CV, Kuvataiteilijamatrikkeli. Viitattu 9.3.2023.. Raaseporissa työskentelevä Reuter kuvaa näkymiä, maisemia tai tiloja, joissa on outouden tunnetta. Maisemallisten elementtien kuten vuoristojen ohella maalauksissa on luonnontieteellistä sävyä, kuten yksisoluisten eliöiden mikromaailmaa.Rauli Heino: Katarina Reuter. Galleria Heino. Viitattu 9.3.2023. Reuterin melko pienikokoiset työt ovat pääosin tempera- tai öljymaalauksia tai esimerkiksi piirustuksia kuulakärkikynällä levypohjalle.Katarina Reuter. Reuterin verkkosivut. Viitattu 9.3.2023. Reuter sai vuonna 2022 Suomen taideakatemian palkinnon, johon liittyvä näyttely oli EMMAssa vuonna 2023.Katarina Reuter EMMA. Viitattu 9.3.2023.Ilkka Mattila: Suomen taideakatemian 25 000 euron palkinnon sai Katarina Reuter. Helsingin Sanomat 15.6.2022. Viitattu 9.3.2023. Hänelle on myönnetty myös Urpo ja Maija Lahtisen säätiön taidepalkinto 1996, Dukaattipalkinto 1993 ja Svenska litteratursällskapetin taidepalkinto 2009. Malmin seurakuntatalolla on Reuterin tekemä julkinen teos. Reuterin yksityisnäyttely oli Amos Andersonin taidemuseossa vuonna 2008. Hänen näyttelyitään on ollut myös Galleria Sculptorissa, Heinossa ja Amassa. Hän oli mukana Turku Biennaalissa vuonna 2013 ja Nuorten näyttelyissä 1980- ja 1990-lukujen taitteessa. Reuterin teoksia on Kiasman, Emman, Amos Andersonin, Helsingin kaupungin, Rovaniemen ja Joensuun taidemuseon kokoelmissa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Katarina Reuterin verkkosivut * Katarina Reuter kuvataiteilijamatrikkelissa Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jan Gossaert

Jan Gossaert (myös kirjoitusasussa Gossart), tunnettiin myös nimellä Jan Mabuse Maubeugen kaupungin mukaan; (n. 1472 Maubeuge? – 1. lokakuuta 1532 Antwerpen) oli flaamilainen taidemaalari, joka ensimmäisten joukossa toi italialaisen täysrenessanssin tyylin Alankomaihin. ==Elämä ja ura== Gossaertin elämää ei tunneta ennen kuin hän täytti kolmekymmentä vuotta. Hänet luultavasti otettiin Antwerpenin taidemaalarikiltaan jäseneksi vuonna 1503 nimellä Jennyn van Hennegouwe. Vuonna 1508 hän matkusti Roomaan Burgundin kreivi Filipin lähetystön mukana, jonka herttuatar Margareeta lähetti paavi Julius II:n luo. Vierailu kesti vuoden, josta palattuaan Gossaert toi mukanaan italialaisen taiteen aatteet Flanderiin. Hän jäi Filipin palvelukseen, josta oli tullut Utrechtin piispa, ja koristeli tämän Duursteden linnan. Gossaertin oli ehkä myös hänen mukanaan Kööpenhaminassa vuonna 1515. Hän oli toisinaan muiden ruhtinaiden ja aatelisten palveluksessa. Kuningas Kaarle, myöhempi keisari Kaarle V, maksoi hänelle pääsiäisenä 1516 muun muassa sisarensa Eleonooran muotokuvasta. Herttuatar Margareeta käytti hänen palveluksiaan vuonna 1523 Mechelenissä. Gossaert näyttää asuneen Mechelenissä jonkin aikaa. Pidemmän aikaa hänen asuinpaikkanaan oli Middelburg, jossa asui myös hänen vävynsä, Leuvenista kotoisin oleva taidemaalari Hendrik van der Heyden. Filipin kuoltua vuonna 1524 Gossaert siirtyi tämän veljen Adolfin, Veeren markiisin, palvelukseen. Hän asui tämän hovissa ja ystävystyi tämän ja Margareetan vangiksi joutuneen Tanskan Kristian II:n kanssa. Gossaert oli mennyt naimisiin Marguerite de Molenaerin kanssa, jonka kanssa hänellä oli kaksi lasta. Gossaertin varhaiset teokset, kuten Jeesus, Neitsyt ja Kastaja, kuvastavat hänen kiinnostustaan Jan van Eyckin ja Albrecht Dürerin töihin. Gossaertin pääteos, Middelburgin premonstratensalaiskirkon triptyykki Ristiltäotto, jota Dürer ihaili joulukuussa 1520, poltettiin vuonna 1568. Prahaan tehty triptyykki Pyhä Luukas maalaa Neitsyt Mariaa (1515) ja ennen kaikkea Itämaan tietäjien kumarrus kuvastavat taiteilijan elävää tyyliä. Sisustussuunnittelijana ja seinävaatemallien tekijänä hän oli vahvempi kuin mytologisten aiheiden käsittelyssä maalaustaiteessa. Gossaert oli myös merkittävä muotokuvataiteilija. Muotokuvateoksista huomattavia ovat Tanskan Kristianin lapset, Carondelet ja Munkki. Mabuse_St_Luke.jpg|Pyhä Luukas maalaa Neitsyt Mariaa Jan_Gossaert_001.jpg|Magien palvominen Three_children_of_King_Christian_II_of_Denmark_by_Jan_Gossaert_(1526).jpg|Tanskan Kristian II:n kolme lasta ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Alankomaalaiset taidemaalarit Luokka:Muotokuvamaalarit Luokka:1470-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 1532 kuolleet
Jussi Pakkasvirta

Jussi Olavi Pakkasvirta (s. 1958 Hanko)Jonni Roos: Jussi Pakkasvirta seurasi läheltä Nicaraguan vallankumousta – Latinalaisen Amerikan tutkija tuntee maanosan moninaisuuden, Yleisradio, 9.7.2021, viitattu 9.3.2023. on suomalainen kulttuurintutkija ja historioitsija. Hän toimii alue- ja kulttuurintutkimuksen professorina Helsingin yliopistossa. Hän on erikoistunut Latinalaisen Amerikan tutkimukseen. Pakkasvirta väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistossa poliittisen historian oppiaineessa vuonna 1997.Auli Leskinen: Yksi maanosa, yksi kansakunta?, Maailman Kuvalehti, 4.3.1998, viitattu 9.3.2023. Hän on johtanut Helsingin yliopistossa politiikan ja talouden tutkimuksen laitosta vuosina 2010–2015 ja kulttuurien osastoa vuosina 2018–2021.Jussi Pakkasvirta, Helsingin yliopiston tutkimusportaali, viitattu 9.3.2023. Elokuvaohjaaja Jaakko Pakkasvirta oli Jussi Pakkasvirran setä. == Julkaisut == * Jussi Pakkasvirta ja Teivo Teivainen (toim.): Kenen Amerikka? 500 vuotta Latinalaisen Amerikan valloitusta. Helsinki: Gaudeamus, 1992. * Jussi Pakkasvirta: ¿Un continente, una nación? intelectuales latinoamericanos, comunidad política y las revistas culturales en Costa Rica y en el Perú (1919–1930) (väitöskirja). Helsinki: Suomalainen Tiedeakatemia, 1997. * Jussi Pakkasvirta ja Jukka Aronen (toim.): Kahvi, pahvi ja tango: Suomen ja Latinalaisen Amerikan suhteet. Helsinki: Gaudeamus, 1998. * Jussi Pakkasvirta ja Pasi Saukkonen (toim.): Nationalismit. Helsinki: WSOY, 2005. http://hdl.handle.net/10138/166631 * Heikki Mikkeli ja Jussi Pakkasvirta: Tieteiden välissä? Johdatus monitieteisyyteen, tieteidenvälisyyteen ja poikkitieteisyyteen. Helsinki: WSOY Oppimateriaalit, 2007. * Jussi Pakkasvirta: Pulp & fiction: tarinoita globalisaatiosta ja sellutehtaasta. Helsinki: Gaudeamus, 2008. * Osmo Kuusi, Sirpa Kurppa ja Jussi Pakkasvirta (toim.): Löytöretkiä biopolitiikkaan: Suomen biopolitiikan haasteita ja näkökulmia globaaleissa puitteissa 2010−2050. Helsinki: Eduskunnan tulevaisuusvaliokunta, 2010. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Pakkasvirta ORCID:ssa * Pakkasvirta Google Scholarissa luokka:Suomalaiset professorit luokka:Helsingin yliopiston professorit luokka:Vuonna 1958 syntyneet luokka:Elävät henkilöt
Susanna Ojala

Susanna Ojala (s. 20. tammikuuta 1998 Jalasjärvi) on suomalainen pesäpalloilija. Ojala edustaa Superpesiksessä pelaavia Seinäjoen Maila- Jusseja. Hänen kasvattajaseuransa on Jalasjärven Jalas. Hän pelaa ulkokentällä kakkosvahtina. Ojala on pelannut 144 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt yhden kunnarin ja 25 tavallista juoksua, tuonut 34 juoksua ja kerännyt 221 kärkilyöntipistettä. Ojala on pelannut 22 Superpesiksen ylempien pudotuspelien ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt yhden kunnarin ja neljä tavallista juoksua, tuonut viisi juoksua ja kerännyt 23 kärkilyöntipistettä. Kaikki uran tilastot päivitetty ennen kauden 2023 alkua. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Seinäjoen Maila-Jussien pelaajat Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bezique

Bezique on piquetista syntynyt korttipeli, jossa tavoitteena on saada ensimmäisenä tuhat pistettä. Pelaajia on kaksi, ja peliin tarvitaan kaksi pakkaa, joista on poistettu kortit 2–6. == Säännöt == Pelaajille jaetaan kahdeksan korttia, yleensä ensin kolme, sitten kaksi ja lopuksi kolme. Jakaja laittaa loppupakan pöydälle ja kääntää päällimmäisen kortin pakan alle poikittain valtiksi. Jos se on seiska, jakaja saa heti kymmenen pistettä. Etumies aloittaa haluamallaan kortilla. Maata ei tarvitse tunnustaa niin kauan kuin pöytäpakassa on kortteja, jonka jälkeen viimeisissä kahdeksassa tikissä maata on tunnustettava. Valtteja on siis mahdotonta säästää. Tikin voittaa pelaaja, joka on lyönyt korkeamman kortin ajettua maata tai valtin. Voitettu tikki laitetaan syrjään kuvapuoli alaspäin. Tikin saatua pelaaja voi pöydätä jonkun yhdistelmistä. Tämän jälkeen merkitään pisteet ja pelaajat ottavat pakasta kortin per henkilö. Pelaaja voi käyttää pöydättyjä kortteja tikkeihin tai uusiin yhdistelmiin. Kun viimeinen kortti on otettu pakasta, viimeisen tikin voittaja saa ylimääräiset kymmenen pistettä. Tämän jälkeen pelataan vielä kahdeksan tikkiä käsi- ja yhdistelmäkorteilla. Tässä vaiheessa on tunnustettava maata tai pelattava valttia. Kun kaikki tikit on pelattu, lasketaan yhdistelmien pisteet ja niihin lisätään kymmenen pistettä jokaisesta tikkien ässästä ja kympistä. Sitten jakovuoro vaihtuu ja peliä jatketaan 1000 pisteeseen. == Pisteytys == * Kympit voittavat ässiä lukuun ottamatta kaikki muut kortit * Kaksi patakuningatarta ja kaksi ruutujätkää on tupla-bezique, 500 pistettä * Ässä, kuningas, kuningatar, jätkä ja kymppi valttia on valttisarja, 250 pistettä * Ässä, kuningas, kuningatar, jätkä ja kymppi muita maita on sarja, 100 pistettä * Neljä ässää, 100 pistettä * Neljä kuningasta, 80 pistettä * Neljä kuningatarta, 60 pistettä * Neljä jätkää, 40 pistettä * Patakuningatar ja ruutujätkä on bezique, 40 pistettä * Kaksi valttikuningasta ja kaksi valttikuningatarta on tuplavalttipariskunta, 60 pistettä * Valttikuningas ja -kuningatar on valttipariskunta, 40 pistettä * Saman maan kuningas ja kuningatar on pariskunta, 20 pistettä * Valttiseiskasta saa 10 pistettä ja sen voi vaihtaa pöydän valttikorttiin == Muunnelmat == * Kiinalainen bezique * Pinochle == Lähteet == * Beattie, Rob: Korttipelit -Pelit, temput ja taidot. Gummerus 2009. ISBN 978-951-20-8121-9 Luokka: Korttipelit Luokka: Ranskalainen korttipakka
Paola de Martini

Paola de Martini (s. 9. marraskuuta 1964) on italialainen ralliautoilija. Hän on kilpaillut Italian kansallisessa sarjassa ja kerännyt pisteitä rallin MM- sarjassa ja rallin EM-sarjassa. Hän oli Louise Aitken-Walkerin päävastustaja FIA Ladies Cup -sarjassa. De Martini voitti vuonna 1984 Italian naisten mestaruuden ajamalla Autobianchi A112 Abarthilla. Seuraavana vuonna hän kolaroi ja ajoi vain puolet kaudesta loukkaantumisen vuoksi. Vuonna 1988 hän ajoi yhdeksänneksi MM-sarjaan kuuluvassa Sanremon rallissa. Vuonna 1989 hän ajoi yhdeksänneksi MM-sarjaan kuuluvissa Monte Carlon ja Korsikan ralleissa. Vuonna 1990 perustetussa Ladies Cupissa hän haastoi kokeneemman Aitken- Walkerin. == Lähteet == Luokka:Italialaiset ralliautoilijat Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ilan Șor

Ilan Șor (s. 6. maaliskuuta 1987, Tel Aviv) on moldovalainen liikemies ja poliitikko. Hän johtaa Șor-puoluetta. == Tausta == Șorin vanhemmat palasivat Israelista takaisin Moldovaan hänen ollessaan kolmivuotias. Isä Miron Șor järjesti hyväntekeväisyyttä, ilmaista terveydenhuoltoa ja koulutusta Moldovan juutalaisille. Vuonna 1999 hän perusti yksityisen lyseon Chișinăuhun. Vuonna 1994 hän perusti verovapaan Dufremol-myymälän Chișinăun lentokentälle, sittemmin Moldclassica-tavarataloketjun ja 1998 investointiyhtiön Ghermivali. Ilan aloitti 15-vuotiaana matkapuhelinten myynnillä ja avasi mainostoimiston ja painon. 18-vuotiaana hänestä tuli isänsä liikekumppani ja 2005 hän peri perheyritykset. == Poliittinen ura == Hän on toiminut Orhein kaupungin pormestarina. Vuonna 2018 hänet valittiin Moldovan parlamenttiin. Vuonna 2017 Șor tuomittiin 7,5 vuoden vankeuteen. Häntä epäillään miljardin dollarin kavalluksista maan taloudesta. Siitäkin huolimatta Șor arvostettiin maan kolmanneksi luotetuimmaksi poliitikoksi. == Pakotteet ja maastapako == Moldovan ulkoministeriö on vaatinut EU:ta sanktioimaan Șorin, jota maan hallitus syyttää yrityksistä kaataa maan hallitus. Șor on vaimoineen asetettu USA:n ja Britannian sanktiolistalle 2022. Yhdysvallat syyttää Șoria toimimisesta ”venäläisten entiteettien kanssa” maan hallitusta vastaan. Șorin oleskeli Israelissa, mutta lähti maasta marraskuussa 2023. Interpol kommentoi tuolloin, ettei tiedä hänen määränpäätään tai olinpaikkaansa. Huhtikuussa 2023 Șor tuomittiin poissaolevana 15 vuodeksi vankeuteen ja jäädytti kaiken tämän omaisuuden Moldovassa. Saman vuoden heinäkuussa Șor menetti vaalikelpoisuutensa viideksi vuodeksi. ==Yksityiselämä== Șor on naimisissa venäläisen pop-laulajan Sara Lvovna Șorin (os. Manahimova) kanssa, joka tunnetaan taiteilijanimellä Jasmine ja on Șorin tavoin juutalaistaustainen. Șor on sekä Moldovan että Israelin kansalainen. ==Lähteet== Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Moldovalaiset poliitikot Luokka:Israelilaiset liikemiehet
Friedrich Zehm

Friedrich Zehm (22. tammikuuta 1923 Neusalz an der Oder, Saksa – 4. joulukuuta 2007 Wiesbaden, Saksa) oli saksalainen klassisen musiikin säveltäjä. Hänen tuotantonsa käsittää sekä orkesteri- että kamarimusiikkia, joka on sävelletty eritoten puhallinsoittimille. Lisäksi Zehm sävelsi vokaalimusiikkia. == Ura == Zehm syntyi Oderin varrella sijaitsevassa Neusalzin kaupungissa Weimarin tasavallan aikana. Vuonna 1941 hän aloitti musiikkiopintonsa Salzburgin Mozarteumissa. Opinnot jatkuivat toisen maailmansodan jälkeen Hampurissa ja Freiburgissa, jossa häntä opetti muun muassa Harald Genzmer. Vuosina 1953–1956 Zehm toimi Freiburgissa yksityisenä musiikinopettajana, pianistina ja säveltäjänä. Vuosina 1963–1985 Zehm työskenteli luennoitsijana ja toimittajana Schott-musiikkikustantamossa. Ajanjaksoon sisältyy myös pesti säveltämisen opettajana Mainzin yliopistossa 1980-luvun alussa. Vuodesta 1985 alkaen Zehm toimi vapaana säveltäjänä Wiesbadenissa. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet
John Owusu Addo

John Owusu Addo (s. 30. toukokuuta 1928) on ghanalainen arkkitehti ja arkkitehtuurin opettaja. == Ura == John Owusu Addo opiskeli arkkitehtuuria 1940- ja 1950-luvuilla. Hänestä tuli yksi Ghanan ensimmäisistä rekisteröidyistä arkkitehdeista. John Owusu Addon töihin lukeutuu muun muassa Knust Unity Hall ja Cedi House. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Yen.com: Meet Professor John Owusu Addo: The 94-Year Old Architect Who Designed KNUST's Unity Hall and Other Buildings Luokka:Ghanalaiset arkkitehdit Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Theodore S. Clerk

Theodore Shealtiel Clerk (4. syyskuuta 1909 Larteh-Akuapem, Brittiläinen Kultarannikko – 1965) oli ghanalainen arkkitehti ja maansa arkkitehtonisen kehityksen pioneeri. Hänet tunnetaan Teman satamakaupungin kehittäjänä. == Ura == Clerk syntyi lähetyssaarnaajaperheeseen. Hän opiskeli teknistä piirustusta Achimotassa. Vuosina 1938–1943 hän opiskeli arkkitehtuuria Skotlannissa Edinburgh College of Art -oppilaitoksessa. Vuosina 1946–1953 Clerk toimi arkkitehtina Accrassa ja Sekondissa. Vuonna 1954 Clerk sai johdettavakseen englantilaisen arkkitehtiryhmän, joka alkoi suunnitella Teman kylästä kaupunkimaista yhteisöä. Clerk kehitti ryhmänsä kanssa matalapalkkaisille ihmisille tarkoitettuja huokeita tyyppitaloja. Ghanalaissyntyisiä arkkitehteja mainitaan olleen 1950-luvun lopulla vain kolme. Clerk toimi aktiivisesti useissa arkkitehtiyhteisöissä ja hän oli 1960-luvun alussa perustetun Ghanan arkkitehti-instituutin (Ghana Institute of Architects) ensimmäinen puheenjohtaja. Temassa sijaitsee Clerkin kunniaksi nimetty katu T.S. Clerk Street. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Yen.com: Theodore Clerk: Ghana's First Architect and the man who Designed Tema Harbour Luokka:Ghanalaiset arkkitehdit Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Vuonna 1965 kuolleet
Lesley Lokko

Lesley Naa Norle Lokko (s. 1964 Dundee, Skotlanti) on ghanalaisskotlantilainen arkkitehti ja kirjailija. == Ura == Ghanalaisen isän ja skottilaisen äidin tytär Lesley Lokko varttui Ghanassa ja muutti 17-vuotiaana Englantiin opiskelemaan sisäoppilaitoksessa. Ennen suuntautumistaan arkkitehtuuriin Lokko opiskeli kieliä Oxfordissa sekä sosiologiaa ja lakia Yhdysvalloissa. Lokko valmistui arkkitehdiksi 1992. Hän aloitti arkkitehdin uransa Etelä-Afrikassa 1992–1994. Sittemmin hän on toiminut arkkitehtuurin opettajana Yhdysvalloissa, Britanniassa ja Etelä-Afrikassa. Lokko on Accrassa sijaitsevan African Futures Instituten (AFI) perustaja. Lokko on kirjoittanut useita menestysromaaneja. Hänen esikoisteoksensa on Sundowners (2004). == Lähteet == Luokka:Ghanalaiset arkkitehdit Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Talpo

Talpo on seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi: * Alli Heickell (o.s. Talpo, 1899–1982), taidemaalari, Kaukon sisko * Kauko Talpo (1902–1985), taidemaalari, Allin veli.
M45 MEUSOC

M45 MEUSOC (Marine expeditionary unit (special operations capable)) on yhdysvaltalainen itselataava pistooli. Colt 1991:stä kehitetty .45 ACP -kaliiperinen pistooli on ollut Yhdysvaltain merijalkaväen Force Reconnaissance -erikoisjoukkojen palveluspistoolina vuosina 1985–2022. Pistoolissa on Colt M1911:stä poiketen muun muassa molemminpuoliset varmistinvivut, Pachmayrin kumiset kahvalevyt, pyöristetty iskuri, virityskarhennukset myös luistin etuosassa, tarkkuutettu match-luokan piippu ja Wilson Combatin ruostumaton teräksinen lipas. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Pistoolit
AIM-260 JATM

AIM-260 Joint Advanced Tactical Missile (JATM) on kehitteillä oleva yhdysvaltalainen pitkän kantaman ilmataisteluohjus, jonka on ainakin osittain tarkoitus korvata AIM-120 AMRAAM Yhdysvaltain ilmavoimissa. Ohjus voidaan laukaista F/A-18E/F, F-22, F-35 -hävittäjistä. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset ilmataisteluohjukset
Rounders (peli)

Rounders on vanha englantilainen mailapeli, jota pidetään baseballin esimuotona. Lajista ei kuitenkaan ole koskaan tullut ammattimaista urheilumuotoa. Roundersissa lyödään nahkapalloa pyöreällä mailalla, minkä jälkeen pelaaja kiertää viisikulmion muotoisen kentän läpi välttäen palamista. Kentän pesät on merkitty puisilla tolpilla. Varhaisin viittaus roundersiin on kirjassa A Little Pretty Pocket-Book (1774). Vuoden 1828 The Boy's Own Book omisti luvun roundersille. Vuonna 1889 perustettiin National Rounders Association of Liverpool ja Scottish Rounders Association. National Rounders Association perustettiin vuonna 1943. Peli on suosittu Isossa-Britanniassa koululaisten keskuudessa. == Lähteet == Luokka:Englannin urheilu Luokka:Joukkuepelit Luokka:Pallopelit
Sonja Ludvigsen

Sonja Aase Ludvigsen (7. helmikuuta 1928 Vestby – 12. heinäkuuta 1974) oli norjalainen työväenpuolueen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1965–1974 ja toimi Norjan sosiaaliministerinä 1973–1974. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Sonja Ludvigsen Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjan ministerit Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 1974 kuolleet
Tor Halvorsen

Tor Halvorsen (24. marraskuuta 1930 Skien – 4. marraskuuta 1987) oli norjalainen työväenpuolueen poliitikko. Hän toimi Norjan ympäristöministerinä 1973–1974 ja sosiaaliministerinä 1974–1976. Vuosina 1977–1987 hän johti Norjan ammattiliittojen keskusjärjestöä Landsorganisasjonenia. Halvorsen oli koulutukseltaan putkimies. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Tor Halvorsen Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjalaiset ammattiyhdistysjohtajat Luokka:Norjan ympäristöministerit Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 1987 kuolleet
Gyda Westvold Hansen

Gyda Westvold Hansen (s. 20. huhtikuuta 2002) on norjalainen yhdistetyn hiihtäjä. Hän on voittanut kolme maailmanmestaruutta ja kahdesti maailmancupin kokonaiskilpailun. Westwold Hansen on osallistunut yhdistetyn maailmancupiin heti ensimmäisestä naisille järjestetystä kilpailuista alkaen. Tuossa ensimmäisessä, joulukuussa 2020 Ramsaussa käydyssä kilpailussa hän oli mäkiosuuden paras ja sijoittui lopputuloksissa toiseksi. Koronaviruspandemian aiheuttamien peruutusten vuoksi tuo jäi kuitenkin kauden ainoaksi maailmancupkilpailuksi. Kaudella 2021–2022 Westwold Hansen voitti kokonaiskilpailun ylivoimaisesti. Maaliskuussa Schonachin ensimmäisessä kilpailussa hän kaatui mäkiosuudella mutta voitti kaikki muut seitsemän osakilpailua: joulukuussa Lillehammerin molemmat kilpailut, Otepään molemmat kilpailut ja Ramsaun kilpailun, tammikuussa Val di Fiemmen kilpailun ja maaliskuussa Schonachin jälkimmäisen kilpailun. Maailmancupkaudella 2022–2023 Westwold voitti maailmancupin maksimipistein voitettuaan kaikki kymmenen osakilpailua: joulukuussa kahdesti Lillehammerissa ja kahdesti Ramsaussa, tammikuussa Otepäässä ja kahdesti Seefeldissä, helmikuussa kahdesti Schonachissa sekä maaliskuussa Oslossa. Kaudella 2023–2024 hän voitti Lillehammerin molemmat kilpailut. Ramsaussa hän voitti gundersen-kilpailun ja oli individual compact -kilpailussa toinen. Oberstdorfissa hän sijoittui kolmanneksi ja toiseksi, Schonachissa kolmanneksi. Seefeldissä hän oli toinen. Otepäässä hän voitti yhteislähtökilpailun ja oli molemmissa Gundersen- kilpailuissa kolmas. Hän sijoittui kolmanneksi myös Oslossa ja Trondheimissa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli toinen. Kaudella 2024–2025 hän sijoittui Lillehammerin kilpailuissa toiseksi ja kolmanneksi. Ramsaussa hän sijoittui kolmanneksi ja Schonachissa toiseksi. Seefeldissä hän oli toinen kaikissa kolmessa kilpailussa. Naisten yhdistetty oli ensi kertaa arvokilpailuohjelmassa Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021. Westwold Hansen voitti kultaa Norjan ottaessa kolmoisvoiton. Mäkiosuudella häntä parempi oli hopeamitalille päätynyt Mari Leinan Lund. Planican MM-kilpailuissa 2023 Westwold Hansen oli henkilökohtaisessa kilpailussa mäkiosuuden paras ja voitti kultaa 11,5 sekunnin erolla Saksan Nathalie Armbrusteriin vaikka kaatui hiihto-osuudella. Hän voitti kultaa myös sekajoukkuekilpailussa Jens Lurås Oftebron, Ida Marie Hagenin ja Jarl Magnus Riiberin kanssa. Nuorten maailmanmestaruuskilpailujen ohjelmaan naisten yhdistetty tuli vuonna 2019 Lahdessa, jossa Westwold Hansen saavutti hopeaa. Vuonna 2020 Oberwiesenthalissa hän saavutti henkilökohtaisessa kilpailussa toistamiseen nuorten MM-hopeaa ja voitti sekajoukkueiden kilpailussa kultaa. Vuonna 2021 nuoret kilpailivat jälleen Lahdessa ja Westwold Hansen voitti kultaa sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että sekajoukkueiden kilpailussa. Westwold Hansenin serkku Therese Johaug on maastohiihdon moninkertainen arvokilpailuvoittaja. == Lähteet == Luokka:Norjalaiset yhdistetyn hiihtäjät Luokka:Vuonna 2002 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tuuli Toivonen

Tuuli Toivonen on geoinformatiikan professori Helsingin yliopiston geotieteiden ja maantieteen laitoksella, jossa hän vetää digitaalisen maantieteen laboratoriota. Hän on toiminut maantieteen koulutusohjelman johtajana vuosina 2020-2022 ja on vuonna 2023 varajohtaja. Toivosen tutkimusalueena on ihmisten ja paikkojen vuorovaikutuksen ymmärtäminen, erityisesti liikkuvuuden miellyttävyyden ja saavutettavuuden näkökulmasta, käyttäen avointa dataa ja paikkatietoja. Toivosen vetämä Digital Geography Lab on tutkinut mm. koronapandemiarajoitusten vaikutuksia metsäpaloihin, ihmisten monipaikkaista asumista, sekä tehnyt Green paths -reittioppaan joka opastaa liikkujia ympäristöltään miellyttävimmille reiteille. Toivonen on saanut tunnustuksia avoimen tiedon edistämisestä ja käytöstä. == Tunnustukset == * 2017, European Open Data Champion * 2017, Open science price of the Open Science and Research project (työryhmän jäsenenä) * 2017, Price for advancing open science at the university of Helsinki * 2018, Geography Award of the University of Helsinki, Geography study programmes == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Tuuli Toivosen Helsingin yliopiston sivut * Digital geography lab * Green Paths -reittiopas * Vuokko Heikinheimo, Claudia Bergroth, Tuuli Toivonen, Mitä sosiaalinen media ja muut käyttäjien tuottamat paikkatietoaineistot kertovat viheralueiden käytöstä? Kvartti, 25.08.2020, Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset maantieteilijät Luokka:Suomalaiset tietojenkäsittelytieteilijät Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Suomalaiset avoimuuden edistäjät
Guilly (Loiret)

Guilly on kunta Ranskassa Loiret’n departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee Loirejoen varrella, noin 36 kilometriä Orléansin kaupungista itään. Kunta on tunnettu tuulimyllystään ja tiilitehtaistaan. Tuulimylly Moulin de Bel Air rakennettiin Châteauneuf-sur-Loiressa 1700-luvun alussa. 1800-luvun puolivälissä se myytiin ja siirrettiin Guillyyn. Nykyiselle paikalle se siirrettiin vuonna 1994. Saint-Martinin kirkko on peräisin 1100-luvulta ja se kunnostettiin 1800-luvulla. Kirkko sisältää useita historiallisesti arvokasta esinettä. Tiedosto:Guilly-FR-45-moulin de Bel Air-03b.jpg|Moulin de Bel Air Tiedosto:Guilly-FR-45-église-04.jpg|Saint- Martinin kirkko Tiedosto:Guilly-FR-45-la Tuilerie-04.jpg|Guillyn tiilitehdas ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Loiret’n kunnat
Guilly

Guilly voi tarkoittaa seuraavia: * Guilly, kunta Ranskassa Indren departementissa * Guilly, kunta Ranskassa Loiret’n departementissa
Ida Marie Hagen

Ida Marie Hagen (s. 18. elokuuta 2000) on norjalainen yhdistetyn hiihtäjä. Hän on voittanut maailmanmestaruuden sekajoukkuekilpailussa vuonna 2023 ja maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 2023–2024. Hagen kilpaili yhdistetyn maailmancupissa ensimmäisen kerran Lillehammerissa joulukuussa 2021. Hän sijoittui viikonlopun molemmissa kilpailuissa viidenneksi. Seuraavana viikonloppuna Otepäässä hän sijoittui molemmissa kilpailuissa toiseksi edellään vain toinen norjalainen Gyda Westvold Hansen. Ramsaussa Hagen sijoittui kahdeksanneksi ja tammikuussa Val di Fiemmessä yhdeksänneksi. Maaliskuussa Schonachissa hän sijoittui kahdesti neljänneksi. Kauden 2021–2022 maailmancupin lopputuloksissa Hagen sijoittui toiseksi Westvold Hansenin jälkeen. Kauden 2022–2023 maailmancupissa Hagen sijoittui neljästi kolmen parhaan joukkoon. Joulukuussa hän oli Lillehammerin toisessa kilpailussa toinen, tammikuussa Seefeldin ensimmäisessä kilpailussa kolmas, helmikuussa Schonachin toisessa kilpailussa toinen ja maaliskuussa Oslossa toinen. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui kolmanneksi. Kaudella 2023–2024 hän oli Lillehammerin molemmissa kilpailuissa toinen. Ramsaussa hän oli gundersen-kilpailussa toinen ja saavutti individual compact -kilpailussa ensimmäisen maailmancupin osakilpailuvoittonsa. Sekä Oberstdorfissa että Schonachissa hän oli ensimmäisessä kilpailussa toinen ja voitti toisen kilpailun. Seefeldissä hän voitti molemmat kilpailut. Otepäässä hän oli yhteislähtökilpailussa toinen ja voitti molemmat Gundersen-kilpailut Hän voitti Oslon ja Trondheimin kilpailut sekä maailmancupin kokonaiskilpailun. Kaudella 2024–2025 hän voitti Lillehammerin, Ramsaun ja Schonachin molemmat kilpailut sekä Seefeldin yhteislähtökilpailun. Otepäässä hän voitti Gundersen- kilpailun ja oli toinen Individual Compact -kilpailussa. Hagen voitti Planican MM-kilpailussa 2023 kultaa sekajoukkuekilpailussa Jens Lurås Oftebron, Gyda Westvold Hansenin ja Jarl Magnus Riiberin kanssa. Henkilökohtaisessa kilpailussa Hagen oli mäkiosuuden jälkeen yhdestoista. Hiihto-osuudella hän nousi parhaimmillaan toiseksi ja yritti tavoittaa kärjessä hiihtänyttä Westvold Hansenia mutta putosi väsyneenä lopulta neljänneksi. == Lähteet == Luokka:Norjalaiset yhdistetyn hiihtäjät Luokka:Vuonna 2000 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Foreign Agents Registration Act

Foreign Agents Registration Act (FARA) on 1938 Yhdysvalloissa säädetty laki, joka valvoo ulkomaalaisten poliittista toimintaa Yhdysvalloissa.https://www.justice.gov/nsd-fara Tällaisten toimijoiden on rekisteröidyttävä Yhdysvaltain oikeusministeriössä ”ulkomaisiksi agenteiksi”. Laki säädettiin natsien propagandaa vastaan.https://www.reuters.com/world/beyond-yachts-planes-us-turns-foreign- agent-laws-curb-russian-influence-2022-08-04/ ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltain liittovaltion lainsäädäntö
Mari Leinan Lund

Mari Leinan Lund (s. 28. toukokuuta 1999) on norjalainen yhdistetyn hiihtäjä. Hän on saavuttanut maailmanmestaruuskilpailuissa hopeaa. Leinan Lund kilpaili yhdistetyn maailmancupissa Ramsaussa joulukuussa 2020, kun laji oli ensimmäisen kerran naisten maailmancup-ohjelmassa, ja sijoittui seitsemänneksi. Koronaviruspandemian aiheuttamien peruutusten vuoksi tuo jäi kuitenkin kauden ainoaksi maailmancupkilpailuksi.. Maailmancupkauden 2021–2022 hän aloitti joulukuussa Lillehammerissa sijoittumalla kahdesti toiseksi, edellään vain toinen norjalainen Gyda Westvold Hansen. Tämän jälkeen hän ei enää yltänyt kolmen parhaan joukkoon. Kauden yhteispisteissä Leinan Lund sijoittui kymmenenneksi. Kauden 2022–2023 maailmancupissa hän on sijoittui parhaimmillaan viidenneksi. Kaudella 2023–2024 hän oli Lillehammerin molemmissa kilpailuissa kolmas. Oberstdorfissa hän saavutti voiton ja kolmossijan, Schonachissa voiton ja kakkossijan. Seefeldissä hän sijoittui toiseksi. Otepäässä hän oli yhteislähtökilpailussa kolmas ja jälkimmäisessä Gundersen-kilpailussa toinen. Oslossa hän sijoittui toiseksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kolmas. Leinan Lund saavutti Obertsdorfin MM- kilpailussa 2021 henkilökohtaisessa kilpailussa hopeaa. Hän oli mäkiosuuden paras mutta joutui hiihto-osuudella päästämään maannaisensa Gyda Westvold Hansenin 13,8 sekunnin päähän edelleen. Pronssia sai hänen pikkusiskonsa Marte Leinan Lund. Planican MM-kilpailussa 2023 Leinan Lund sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa 20:nneksi. == Lähteet == Luokka:Norjalaiset yhdistetyn hiihtäjät Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Berengaria Navarralainen

Berengaria Navarralainen (noin 1163 – noin 1230) oli espanjalainen prinsessa, josta tuli Rikhard I:n puolisona Englannin kuningatar, vaikka hän ei koskaan edes käynyt Englannissa. Berengarian kotimaassa Navarrassa, Pyreneiden vuorilla Ranskan ja Espanjan rajalla kulttuurissa on monia ranskalaisvaikutteita, ja hän oppi eteläranskalaista murretta jo lapsena. Tuohon aikaan useimmat kuninkaalliset kihlattiin jo nuorina, ja kihlaus oli poliittinen sopimus. Jostain syystä Berengaria kihlattiin vasta lähes 30-vuotiaana. Sulhasen, tulevan Rikhard Leijonamielen, molemmat vanhemmat olivat ranskalaissyntyisiä, ja Rikhard oli kasvanut lähinnä äitinsä Eleonoora Akvitanialaisen hoivassa. Hän oli ollut kihloissa ranskalaisen prinsessa Adèlen, Filip II:n sisaren kanssa, mutta tultuaan kuninkaaksi Rikhard totesi, että voi kosia ketä haluaa, ja lähetti äitinsä Eleanorin Navarraan neuvottelemaan avioliitosta samalla, kun itse lähti Filipin kanssa ristiretkelle. Sopimus syntyi, ja Berengaria matkusti Eleanorin kanssa Napoliin. Rikhard onnistui purkamaan kihlauksensa Adelen kanssa. Hän jatkoi ristiretkeään, ja myös Berengaria lähti kohti pyhää maata Rikhardin sisaren Joannan seurassa. Myrsky ajoi naiset Kyprokselle, ja Rikhard ja Berengaria päättivät mennä siellä vihille. Rikhard jatkoi ristiretkeään, ja pariskunta vieraantui toisistaan vähitellen. Berengaria palasi Italiaan ja sieltä Akvitaniaan. Hän vietti suuren osan loppuelämästään Le Mansissa tiluksilla, jotka oli saanut isältään myötäjäisikseen. Anoppi Eleonoora Akvitanialainen toimi edelleen Rikhardin sijaishallitsijana tämän ollessa ristiretkellä. Vuonna 1195 Rikhard sairastui vakavasti ja asettui aloilleen muutamaksi vuodeksi Berengarian kanssa Poitiersiin. Pari vuotta myöhemmin hän palasi sotaretkilleen ja sai surmansa vuonna 1199. Berengaria oli nyt 36-vuotias leski, joka palasi Le Mansiin. Hän teki paljon hyväntekeväisyystyötä. Hän rakennutti sinne kirkon ja nunnaluostarin, jonne asettui asumaan, vaikka ei tehnyt nunnalupausta. Berengaria kuoli luostarissaan ja tuli haudatuksi rakennuttamaansa kirkkoon. == Lähteet == Luokka:Englannin kuninkaalliset Luokka:1160-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 1230 kuolleet
Kattilalampi

Kattilalampi voi tarkoittaa ainakin seuraavia lampia: * Kattilalampi, Hartola (Siltasuo) * Kattilalampi, Hartola (Ylemmäinen) * Kattilalampi, Kitee * Kattilalampi, Savonlinna * Etelä-Kattilalampi, Pertunmaa * Pohjois- Kattilalampi, Pertunmaa == Katso myös == * Kattilalammi * Kattilajärvi
Pultavan alueellisen tutkimuksen museo

Pultavan alueellisen tutkimuksen museo () on Pultavassa sijaitseva paikallinen museo. Se on Ukrainan vanhimpia ja laajimpia museoita. Se on perustettu 1891 nimellä Pultavan kunnallinen luonnontieteellinen ja historiallinen museo. Nimi muutettiin 1893 muotoon Pultavan kuvernementin kunnallinen museo. Museo hankki 1905 Kateryna Skaržynskan arvokkaan kokoelman, joka sisälsi vanhoja käsikirjoituksia, kirjoja ja historiallisia asiakirjoja. Museo sijoittui myöhemmin Vasyl H. Krytševskyin suunnittelemaan, vuosina 1903–1906 rakennettuun museorakennukseen. Rakennuksen sisätilat olivat Serhi Vasylkivskyin ja Mykola Samokyšin suunnittelemat. Se tuhoutui toisessa maailmansodassa ja rakennettiin 1960-luvulla uudestaan. Museo muuttui 1920 Pultavan alueen työläismuseoksi, ja sinne sijoitettiin arvokasta esineistöä Pultavan muista kokoelmista ja uskonnollisista rakennuksista. Museo nimettiin 1920-luvulla Pultavan valtionmuseoksi. Sen johtaja oli 1933–1937 ukrainalainen runoilija Nykanor Onatskyi. Nimi muutettiin nykyiseksi 1940-luvun lopulla, kun kokoelmat perustettiin uudestaan. Kokoelmiin kuuluu runsaat 300 000 esinettä. Sen haaraosasto on tutkija ja keksijä Juri Kondratjukin mukaan nimetty ilmailu- ja avaruusmuseo. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Pultava Luokka:Ukrainan museot
Kommendörsgatan

pienoiskuva|Kommendörsgatania länteen päin Skeppargatanin risteyksestä. Kommendörsgatan on Tukholman Östermalmilla sijaitseva katu, joka ulottuu länsi-itäsuunnassa Sturegatanilta Styrmansgatanille lähelle Karlaplania. Katu sai nimensä kommodori Fredrik Herman Didronin mukaan. Hän asui kadun varrella. ==Kuvia== Flundran 10.JPG|Ranskan suurlähetystö Kommendörsgatan 13:ssa. Guldfisken 4.JPG|Kreikan suurlähetystö Kommensdörsgatan 16:ssa. Brandvakten 7, Stockholm.JPG|Entinen Ahlströmin, nykyinen Carlssonin koulu osoitteessa Kommendörsgatan 31. Arkkitehtien Albin Stark ja F. I. Lidvall suunnittelema rakennus vamistui vuonna 1927 alun perin tyttökouluksi. Östergök, Pizzeria, 1968.jpg|Ravintola Östergök Kommendörsgatanin itäpäässä oli vuonna 1968 käynnistämässä pizzahurmosta Tukholmassa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Tukholman kadut Luokka:Östermalm
Lysenko

Lysenko on esimerkiksi seuraavien henkilöiden sukunimi: * Danil Lysenko (s. 1997), venäläinen korkeushyppääjä * Ljudmila Ševtsova, o.s. Lysenko (s. 1934), Neuvostoliittoa edustanut venäläinen yleisurheilija * Marjana Lysenko (1887–1946), ukrainalainen pianisti * Mykola Lysenko (1842–1912), ukrainalainen säveltäjä, pianisti, kapellimestari ja kansanlaulujen kerääjä * Ruslan Lysenko (s. 1976), ukrainalainen ampumahiihtäjä * Tatjana Lysenko (s. 1983), venäläinen moukarinheittäjä * Tatjana Lysenko (s. 1975), ukrainalainen telinevoimistelija * Trofim Lysenko (1898–1976), ukrainalaissyntyinen neuvostoliittolainen biologi.
Päivi Lujala

Päivi Lujala on Oulun yliopiston maantieteen professori, joka on erikoistunut ihmismaantieteeseen ja taloustieteeseen. Hänen tutkimuskohteenaan on luonnonvarojen hallinta globaalissa etelässä sekä sopeutuminen ilmastonmuutokseen liittyviin luonnonriskeihin. Hän on valmistunut vuonna 2002 Helsingin yliopistosta maantieteiden kandidaatiksi ja kauppatieteiden maisteriksi Helsingin kauppakorkeakoulusta. Lujala väitteli taloustieteestä tohtoriksi Norjan teknis-luonnontieteellisestä yliopistosta vuonna 2008. Hän toimi Norjan teknis-luonnontieteellisestä yliopistossa vuosina 2011-2018 apulaisprofessorina ja professorina. Oulun yliopistossa hän on toiminut professorina vuodesta 2017 alkaen. Lisäksi hän on toiminut dosenttina Norjan kauppakorkeakoulussa Bergenissä vuosina 2022-2023. Lujala on Pohjois-Suomen maantieteellisen seuran puheenjohtaja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Päivi Lujala (kotisivut) * Laura Siragusa, Five minutes with... Päivi Lujala luokka:Elävät henkilöt Luokka:Oulun yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Suomalaiset taloustieteilijät Luokka:Suomalaiset maantieteilijät Luokka:Syntymävuosi puuttuu
Forum Julii

Forum Julii (lat., ”Juliuksen markkinapaikka”; ) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin kaupunkeihin: * Forum Julii, kaupunki Gallia Narbonensiksessa, nykyinen Fréjus Ranskassa * Forum Julii, kaupunki Umbriassa Italiassa * Forum Julii, kaupunki Venetiassa Italiassa, nykyinen Cividale di Friuli * Iria eli Forum Julii, kaupunki Liguriassa Italiassa, nykyinen Voghera == Lähteet ==