EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Antipodisaaret

Antipodisaaret () ovat Uudelle-Seelannille kuuluva asumaton saariryhmä Uuden- Seelannin pääsaarten eteläpuolella. Ne sijaitsevat 860 kilometriä Stewartinsaaresta kaakkoon. Saariryhmän pääsaari on pinta-alaltaan 20 neliökilometriä. Lisäksi Antipodisaariin kuuluu noin 0,5 neliökilometriä suuri Bollons Island, joka sijaitsee pääsaaresta pohjoiseen, sekä useita pienempiä luotoja. Pääsaarella sijaitsee saarten korkein kohta, 366 metriä korkea aktiivinen tulivuori Mount Galloway. Antipodisaaret löysi englantilainen Henry Waterhouse vuonna 1800, joka antoi alun perin saarille englanninkielisen nimen Penantipodes. Nimi tulee siitä, että saaret sijaitsevat vastakkaisella puolella maapalloa kuin Greenwich. Saaret kuuluvat Unescon maailmanperintökohteeseen Uuden-Seelannin subantarktiset saaret vuodesta 1998. == Eläimet == Saarilla asuu useiden eri lintulajien edustajia, kuten saarille endeemiset antipodienviherkaija, Cyanoramphus hochstetteri ja Coenocorypha aucklandica meinertzhagenae, joka on töpökurppiin kuuluva alalaji. Merilinnuista pienimmät ovat ulappakeijuja ja suurin albatrossi Diomedea antipodensis. Bollons Islandilla pesii pieniä etelänalbatrossipopulaatioita, yhdeksää ulappakeijulintulajia, pystytöyhtöpingviinejä ja kalliotöyhtöpingviinejä. Luultavasti vuonna 1893 saarille syntyi vahingossa hiiripopulaatio, joka sai alkunsa karille ajaneesta laivasta tai jostain hylkeenpyydystäjien joukosta. Pääsaarelle syntyi vuosien saatossa arviolta 200 000 hiiren populaatio, jotka osoittautuivat ongelmaksi syömällä valtavasti selkärangattomia eläimiä ja saarille tärkeiden kasvien siemeniä. Ne kilpailivat saarten lintupopulaatioiden kanssa ruoasta, ja tiedossa oli, että hiiret saattoivat syödä myös lintujen munia ja poikasia. Hiiret vaikuttivat saarten biologiseen monimuotoisuuteen. Vuonna 2016 uusiseelantilainen julkinen laitos Department of Conservation, joka vastaa muun muassa Uuden-Seelannin ympäristön- ja luonnonsuojelusta, toteutti saarilla Million Dollar Mouse -projektin. Projektin tarkoitus oli hävittää hiiret Antipodisaarilta, ja sen rahoittivat lahjoitusvaroilla Morgan Foundation, WWF New Zealand, voittoa tavoittelematon organisaatio Island Conservation ja Uuden-Seelannin asukkaat. Hävitys toteutettiin pudottamalla pääsaarelle helikopterilla kahteen kertaan syöttejä, jotka sisälsivät hiirenmyrkkyä brodifakumia. Helmikuussa 2018 havaittiin, että hiiret olivat kokonaan hävinneet saarelta. == Kasvit == Antipodisaaret ovat suurimmalta osin peittyneet ruohomättääseen, jossa kasvaa saniaisia ja luonnonkukkia. Paikoittain merilinnut ovat lyhentäneet kasvustoa. Saarten 71 kasvilajista 68 ovat endeemisiä lajeja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Uuden-Seelannin saaret Luokka:Subantarktiset saaret
Togo (täsmennyssivu)

Togo tarkoittaa seuraavia: * Togo, valtio Länsi-Afrikassa * Togoville, entinen Togo, kaupunki Togossa * Togo, kylä Kanadassa * Togo, kaupunki Aichissa, Japanissa * Togo, kaupunki Kagoshimassa, Japanissa * Togo, kaupunki Miyazakissa, Japanissa * Togo, kaupunki Tottorissa, Japanissa. * Togo, sankarikoira, huskyjen merkittävä kantaisä * Togo-nimisiä henkilöitä: ** Tōgō Heihachirō (1848–1934), japanilainen amiraali ** Tōgō Shigenori (1882–1950), japanilainen diplomaatti ja Japanin ulkoministeri 1941–1942 ja 1945 ** Jonathan Togo (s. 1977), yhdysvaltalainen näyttelijä
Ewen kieli

Ewe (omakielinen nimi: Èʋegbe‎) on Ghanassa, Togossa ja Beninissä puhuttava nigeriläis-kongolainen kieli. Sitä puhuu äidinkielenään yli kolme miljoonaa ihmistä. Ewe tunnetaan myös nimillä ebwe, efe, ehwe, eibe, eue, eve, gbe, krepe, krepi, popo ja vhe. Ewen kieli liittyy läheisesti gbe-kieliin, kuten fon, gen, phla, phera ja aja. Ewe on tonaalinen kieli. Kielen tutkijoihin kuuluu muun muassa saksalainen Diedrich Hermann Westermann (1875-1956), joka julkaisi useita ewen kielen sanakirjoja ja kielioppeja. Eweä kirjoitetaan latinalaisilla aakkosilla. Raamattu kännettiin kokonaisuudessaan eweksi vuonna 1911. Kieli jaetaan seitsemään päämurteeseen. Wikipedia eweksi aloitettiin vuonna 2004. == Fonologia == === Konsonantit === Bilabiaali Labiodentaali Alveolaari Retrofleksi Palataali Velaari Glottaali Nasaali m ɲ ŋ Klusiili d d ɗ g Affrikaatta dz gb Frikatiivi β v ɣ h Lateraali l Tremulantti r Puolivokaali w j Lähde: === Vokaalit === Etinen Keskinen Takainen Suppea i u Puolisuppea e o Puoliavoin ɛ ɔ Avoin a Kaikki vokaalit, lukuun ottamatta puolisuppeita, voivat esiintyä myös nasaalisina. Lähde: == Kielinäyte == == Lähteet == Luokka:Ghanan kielet Luokka:Togon kielet Luokka:Kwa-kielet
Eerik Verikirves

Eerik Verikirves (Erik I Haraldsson, 895–954) oli Norjan kuningas noin 930–935 ja Northumbrian kuningas 948 sekä 952–954. Eerik asui pitkään maanpaossa Skotlannissa. Sieltä palattuaan hän murhasi kaksi veljeään raivaten näin tiensä koko Norjan kuninkaaksi. Hän lienee saanut liikanimensä "Verikirves" juuri näistä surmista. Eerik hallitsi Norjaa iäkkään isänsä Harald Kaunotukan kanssahallitsijana. Valta oli kuitenkin käytännössä yksin Eerikin käsissä Haraldin viimeisinä vuosina. Eerik hallitsi julman yksinvaltiaan tavoin, mikä nostatti ylimystön vastustamaan häntä. Eerikin nuorempi veli Haakon palasi Englannista saatuaan tiedon isänsä kuolemasta ja saavutti pian ylimystön luottamuksen. Haakon valittiin uudeksi kuninkaaksi. Eerik yritti pitää kruunun itsellään, mutta joutui vetäytymään Orkneysaarille. Eerik oli lyhyen aikaa Northumbrian hallitsijana vuonna 948, mutta hänet karkotettiin. Hän teki paluun vuonna 952, mutta karkotettiin uudelleen vuonna 954, kun Englannin kuningas Edred valloitti Northumbrian. Eerik surmattiin Stainmoressa samana vuonna. == Puoliso == *Gunnhild Ossursdotter == Lapset == * Guttorm Eiriksson * Harald Harmaaturkki (Eiriksson) * Ragnfrød Eiriksson * Ragnhild Eiriksdotter * Erling Eiriksson * Gudrød Eiriksson * Sigurd Sleva (Eiriksson) * Ragnvald Eiriksson == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Norjan kuninkaat Luokka:Jorvikin kuninkaat Luokka:Viikingit Luokka:Syntymävuosi tuntematon Luokka:Vuonna 954 kuolleet
Ace Ventura – luonto kutsuu

Ace Ventura – luonto kutsuu () on Steve Oedekerkin ohjaama komediaelokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1995. Elokuva kertoo yksityisetsivä Ace Venturasta (Jim Carrey), joka on erikoistunut kadonneiden eläinten etsimiseen. Elokuva on menestyksekäs jatko-osa vuoden 1994 elokuvalle Ace Ventura – lemmikkidekkari. == Juoni == Epäonnistuneen pesukarhun pelastusyrityksen jälkeen Ace Ventura joutuu hermoromahduksen partaalle ja vetäytyy tiibetiläiseen munkkiluostariin. Afrikkalainen lähetyssaarnaaja Fulton Greenwall kuitenkin pyytää häntä etsimään pyhää eläintä, joka on kahden afrikkalaisheimon (rauhaarakastavan Wachati-heimon ja sotaisan Wachutu-heimon) välisten naimakauppojen kiistakappaleena. Yhdessä uskollisen kapusiiniapinansa Spiken kanssa Ace matkaa Afrikkaan aloittaakseen etsiväntyönsä. Tehtävässä on vain yksi vika: pyhä eläin osoittautuu harvinaiseksi valkoiseksi lepakoksi, ja valitettavasti Ace kärsii pahasta chiroptofobiasta eli lepakonpelosta. == Rooleissa == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 1995 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Ace Ventura -elokuvat Luokka:Steve Oedekerkin ohjaamat elokuvat Luokka:Warner Brosin elokuvat
Geffen Records

Geffen Records on David Geffenin vuonna 1975 perustama levy-yhtiö. Geffen oli alun perin osa Warner Brothers Recordsia, kunnes MCA osti sen vuonna 1990. Nykyään se on osa Universal Music Groupia. Artisteja, joiden albumeita Geffen Records on julkaissut: * Aerosmith * Ashlee Simpson * Asia * Audioslave * Beck * Berlin * Blink-182 * Bloodhound Gang * Brasco * Cher * Common * Counting Crows * Deborah Harry * Don Henley * Donna Summer * Garbage * Guns N’ Roses * GZA * Hanoi Rocks * Hoku * John Lennon * Kylie Minogue * Limp Bizkit * Neil Young * Nelly Furtado * Nirvana * Mini Viva * Papa Roach * Pat Metheny Group * Peter Gabriel * Puddle of Mudd * Rise Against * The Roots * Slayer * Snoop Dogg * Sonic Youth * The Game * The Stone Roses * Trust Company * Weezer * Whitesnake * XTC * Yoko Ono == Aiheesta muualla == *Geffen Recordsin kotisivut Luokka:Universal Music Group
Vääpeli Körmy ja marsalkan sauva

Vääpeli Körmy ja marsalkan sauva on Ere Kokkosen kirjoittama ja ohjaama vuonna 1990 valmistunut sotilasfarssi. Se kertoo kunniakkaasta, pääesikunnan unohtamasta sissikomppaniasta sekä sen "äidistä", vääpeli Körmystä. Vääpeli Körmy ja marsalkan sauva sai 79 794 katsojaa Elokuva on esitetty Yle TV2 -kanavalla kuusiosaisena minisarjana vuosina 1993, 1996, 2001 ja 2011 sekä kokonaisena elokuvana vuonna 2009. Vuodenvaihteessa 2015–2016 sarja esitettiin Yle TV1:llä. Elokuva on julkaistu VHS:nä ja DVD:nä. Ere Kokkosen kertoman mukaan käsikirjoituksessa käytettiin joitakin toteutumattoman elokuvan Uuno Turhapuro — salainen agentti suunniteltuja ideoita. Elokuva ei mennyt tuotantoon Eren ja Spede Pasasen riitauduttua Kokkosen provisiopalkasta. ==Juoni== Räyhänrannan varuskunta Päijät-Hämeessä on unohtunut Pääesikunnan ylennysruletissa pahemman kerran. Varuskunnan toimintaa pyörittää käytännössä enää Sissikomppania, joka saa koulutettavakseen valtakunnan hankalimmat alokkaat. Korpisoturien kunniaa ylläpitävän vääpelin tiukka kuri ei ole kaikkien alokkaiden mieleen, ja helpottaakseen palvelusurakkaansa joukon neropatti ja bisnesmies Friman keksii yhden jos toisenkin vempeleen, mukaan lukien styroksisen kranaatinheittimen sekä sähkömoottorilla avustetun armeijan polkupyörän. Tarinan taustalla pyörivät marsalkan sauvan voittamiseen tähtäävän sotilaskilpailun lisäksi myös everstinrouvan perintökalut, tinatuopit, jotka alokas Hakkarainen saa vastuulleen toimitettavaksi kaupunkiin puhdistettavaksi alokas Sulosen lähtiessä mukaan kartaksi. Kultasepänliikkeen konkurssin myötä tuopit kuitenkin huutokaupataan, ja palveluksensa ohella Hakkaraisen on yritettävä hankkia tuopit takaisin. Naiset ja lomakiellot mutkistavat tuoppien takaisin saantia. ==Rooleissa== ==Arvioita== Video-oppaassa vuodelta 1994 Esko Rautakorpi sanoo elokuvaa huonosti käsikirjoitetuksi ja kömpelösti toteutetuksi ja antaa sille tähtien sijasta pommin, mikä vastaa sanallista arviota ”täysin epäonnistunut tekele”. Helsingin Sanomien Mikael Fräntin mielestä elokuva on niin alkeellinen ja avuton, sovinistinen ja vanhoillinen, ettei sitä ole ”hienotunteisuussyistä” aihetta käsitellä laajemmin. ”Totean vain, että tekijät eivät ole saaneet teokseensa juurikaan hauskuutta tai toiminnallista otetta.” ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * * , katsottavissa kokonaan. Luokka:Vuoden 1990 suomalaiset elokuvat marsalkan sauva Luokka:Suomalaiset komediaelokuvat
Tonaalisuus

Tonaalisuus on musiikissa käytetty järjestelmä, joka määrittelee eri sävelkorkeuksien hierarkkiset suhteet johonkin keskeiseen säveleen eli toonikaan nähden. Tonaalisuuden vastakohta on atonaalisuus, jossa tonaalisista keskuksista on luovuttu. Yleensä tonaalisuudella viitataan länsimaisessa musiikissa yleisimpiin duuri- ja molliasteikkoihin, joissa sävelet ovat tarkasti määritellyissä suhteissa toonikaan. Laajemmin tonaalisuudella voidaan tarkoittaa diatoniseen asteikkoon perustuvaa musiikkia yleensä. Tonaalisuus on kuitenkin käsitteenä hyvin monitulkintainen. Kolmisointurakenteet eivät välttämättä luo tunnetta tonaalisesta keskuksesta ja toisaalta kolmisointuihin pohjaamattomat harmoniset funktiot voivat toimia kiintopisteenä – jopa dodekafoninen musiikki voi sisältää keskussäveliä.Perle, George: Serial composition and atonality. 1962, University of Califonia Press. 7 Eräs tapa määritellä tonaalisuus on puhua sävelten vakaudesta suhteessa toonikaan. Koetinsäveltesteillä on tutkittu sävelten vakautta: käyttämällä tonaalisen kontekstin määrittävää sävelkuviota, esimerkiksi epätäydellistä diatonista asteikkoa tai harmonista kadenssia, minkä jälkeen koehenkilöille esitetään jokin kromaattisen asteikon sävel, jonka vakautta heidän on arvosteltava, voidaan luoda vakaushierarkia, jossa suhteessa toonikaan eri sävelet saavat erilaisia arvosteluita. Kaikkein vakaimpia ovat toonikakolmisoinnun sävelet. Sitten diatoniset sävelet ja vähiten vakaita diatonisen asteikon ulkopuoliset sävelet.Krumhansl, Keil: Acquisition of the hierarchy of tonal functions in music 1982. Memory & cognition, vol. 10 (3). 243 – 251 Tonaalisten tehojen havaitsemissa tapahtuu eriytymistä. Nuorimmat kuuntelijat eivät erota kuin diatoniset sävelet ei-diatonisista. Seuraavaksi toonikakolmisointuun kuuluvat sävelet, mihin liittyy vielä pidemmälle menevää eriytymistä: esitettäessä kaksi säveltä osaavat pidemmällä enkulturaatiossa olevat sanomaan kumpi niistä ei kuulu toonikakolmisointuun. Seitsemänvuotiaat pystyvät tunnistamaan mikäli sävel poikkeaa sävellajista ja melodian implikoimasta harmoniasta, mutta viisivuotiaat tunnistavat vain sävellajista poikkeavat sävelet.Trainor, Laurel J. & Trehub, Sandra E.: Key membership and implied harmony in Wester tonal music: Developmental perspectives. Perception & Psychophysics, 1994 56 (2). 125 - 132 ==Katso myös== *Modaalisuus == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Musiikin teoria
Aranjuez

Aranjuez on kaupunki Madridin itsehallintoalueella Espanjassa. Se sijaitsee Tajo- ja Jaramajokien yhtymäkohdassa, 48 kilometriä etelään maan pääkaupungista Madridista. Kaupungin väkiluku vuoden 2016 alussa oli 57 932. Aranjuez on tunnettu erityisesti kuninkaallisesta palatsistaan (Palacio Real), jonka kuningas Filip II rakennutti loma-asunnoksi 1500-luvulla. Myös vehreissä jokilaaksoissa viljeltävät mansikat ovat maankuuluja. Aranjuezin kulttuurimaisema on UNESCOn maailmanperintöluettelon kohde. Aranjuez on tunnettu myös Joaquín Rodrigon paljon esitetystä kitarakonsertosta Concierto de Aranjuez. == Kuvia == Aranjuez - Casa de Empleados (Ayuntamiento) 4.JPG|Kaupungintalo Aranjuez Palacio Real 1.jpg|Palacio Real de Aranjuez Aranjuez - Real Convento de San Pascual 01.JPG|Real Convento de San Pascual Real Capilla de San Antonio, Aranjuez.jpg|Iglesia de San Antonio Aranjuez - Real Sitio, Casa de Caballeros y Oficios 4.JPG|Casa de Caballeros y Oficios Aranjuez JardinPrincipe CasaLabrador ParteTrasera.jpg|Casa del Labrador Aranjuez Museo Faluas.jpg|Museo de Falúas Aranjuez - Estación de Ferrocarril 3.jpg|Rautatieasema == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Ayuntamiento de Aranjuez * UNESCO World Heritage Centre * SPAIN.INFO Luokka:Madridin itsehallintoalueen kaupungit Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Espanjassa
Arto Merenheimo

Arto Pekka Kalervo Merenheimo (s. 1952 Helsinki) on suomalainen kirjailija. Lapsuutensa ja nuoruutensa Merenheimo vietti Helsingin Punavuoressa Viiskulman ja Johanneksen kirkon tienoilla. Merenheimo kävi Helsingin normaalilyseota 1963–1968, ja hän kirjoitti yksityisoppilaana ylioppilaaksi Karjalan yhteiskoulusta vuonna 1973. Merenheimo on koulutukseltaan HuK (tutkielma uskontotieteestä), ja hänellä on opintoja myös teologiasta, filosofiasta, psykologiasta, kotimaisesta kirjallisuudesta, estetiikasta ja valtiotieteistä. Hän on toiminut aiemmin muun muassa opettajana lukiossa, yläasteella ja lastentarhassa, sosiaaliterapeuttina alkoholistiparantolassa, nuoriso- ohjaajana, antikvariaatin myyjänä ja satamatyöntekijänä. Nykyisin hän on vapaa kirjoittaja ja asuu Itä-Helsingissä. Merenheimon esikoisteos Mike vaan only (1988) on avainromaani helsinkiläisistä nuorista 1960–1970 luvuilla. Romaani välittää tuntoja rakkauden nälästä, totuuden etsinnästä ja huumeisesta elämänmenosta. Mike vaan only antaa myös katsauksen Helsingin eli stadin slangiin. Leo Lipsosen Vankilaslangin sanakirja (1990) mainitsee teoksen yhtenä lähteenä. Merenheimon runoteokset ovat kristillisyydellä höystetyn zen- hengen läpitunkemia. Kovan ja kaupallisen kulttuurin vastainen "aktiivinen joutilaisuus" ja rakentava kansalaistottelemattomuus on tyypillistä Merenheimon runoissa. 2000-luvulla tuotantoa on sävyttänyt voimakkaasti myös länsimaiden taloudelliset intressit etusijalle asettavien katsomusten vastaisuus sekä maailmanpoliisiaatteiden kritiikki. == Teokset == * Mike vaan only (Romaani, 1988, 2. painos 2001) * Kukkaleninki (Tankarunoja, 1997) * Perhosensydämiä (Tankarunoja, 1998) * Runoja ja kirjoituksia eri lehdissä, mm. Voimassa. ==Katso myös== * Merenheimon kotisivut Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tšetšenian sota

Tšetšenian sota voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita: * Ensimmäinen Tšetšenian sota (1994–1997) * Toinen Tšetšenian sota (1999–2002, väkivaltaisuudet jatkuvat edelleen)
Maailmansota

Maailmansota on sota, joka vaikuttaa ympäri maailmaa useisiin valtioihin useissa maanosissa. Yleensä termillä tarkoitetaan kahta 1900-luvun suurta sotilaallista konfliktia, ensimmäistä (1914–1918) ja toista maailmansotaa (1939–1945). Myös hypoteettisesta kolmannesta maailmansodasta on keskusteltu. * Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Ged

Varpushaukka eli tosinimeltään Ged on henkilöhahmo Ursula K. Le Guinin Maameren tarinat -kirjasarjassa. Ged on velho ja elää Maamerellä, joka koostuu erikokoisista saarista. ==Gedin tarina== ===Ensimmäiset kolme kirjaa=== Ensimmäisessä kirjassa Maameren velho kerrotaan Dunyn eli Varpushaukan lapsuudesta ja nuoruudesta Gont-nimisellä saarella. Hän saa 13-vuotiaana tosinimensä Ged maagi Ogionilta. Ged on ensin hiljaisen Ogionin oppipoikana, mutta Ogion lähettää kärsimättömän ja tiedonjanoisen pojan velhokouluun Rokelle. Siellä nuori ja näyttämisenhaluinen Varpushaukka taitamattomuuttaan vapauttaa pimeän hengen, geppethin eli yhden Nimettömistä voimista. Toisessa kirjassa Atuanin holvihaudat Varpushaukka eli Ged lähtee etsimään velho Erreth-Akben Rengasta. Matkallaan hän tutustuu Atuanin Nimettömien jumalien ylipapittareen Arhaan eli Tenariin, ja yhdessä he palauttavat Renkaan Havnoriin, kuninkaiden kaupunkiin, jossa ei ole ollut kuningasta moneen vuosisataan. Kolmannessa kirjassa, Kaukaisin ranta, arkkimaagi Ged ja prinssi Arren lähtevät tuhoamaan pahaa velho Cobia, joka on saanut taikuuden valumaan ulos elävien maailmasta tavoitellessaan ikuista elämää. ===Myöhemmät kirjat=== Neljäs kirja Tehanu kertoo taikavoimansa menettäneestä Gedistä ja Tenarista ja heidän ottotyttärestään, joka on lohikäärmeihminen. Viides osa Toinen tuuli kertoo Lepästä, kylätaikurista ja hänen unistaan ja siitä miten Ged neuvoo hänet kuningas Lebannenin luokse. Mukana matkalla ovat myös Tenar, Tehanu ja Orm Irian, lohikäärme joka halutessaan ottaa ihmisnaisen hahmon. He yrittävät tuhota kuoleman ja elämän välistä muuria ja vapauttaa kuolleet kirouksestaan. Ged on läsnä vain kirjan alussa ja lopussa. ===Novellit=== Ged esiintyy myös osassa Le Guinin novellikokoelman Kertomuksia Maamereltä novelleissa. Kertomuksia Maamereltä käsittelee kaikkea mitä kolmannen kirjan jälkeen on tapahtunut. Mukana on myös novelli Jäljittäjä. Lisäksi kirjan yhdessä tarinassa kerrotaan Gedistä niinä vuosina, joina hän oli Maameren arkkimaagi. Luokka:Maameren tarinat Luokka:Fantasiakirjallisuuden henkilöhahmot Luokka:Kuvitteelliset maagikot sv:Övärlden#Trollkarlen från Övärlden
Metropolitan-ooppera

Metropolitan-ooppera () sijaitsee Lincoln Centerissä, New Yorkissa. Se on perustettu huhtikuussa 1880. Metropolitan-oopperan nykyisen rakennuksen Lincoln Centerissä on suunnitellut arkkitehti Wallace Harrison. "New Met" avattiin 16. syyskuuta 1966 Samuel Barberin oopperan Antonius ja Kleopatra ensi-illalla. Oopperataloon mahtuu lähes 4 000 ihmistä eri kerroksiin. Kultainen proskenion on 54' leveä ja 54' korkea. Kultainen damastiesirippu on käsin kirjailtu ja on suurin esirippu maailmassa. Näyttämö on teknisesti nykyaikainen mahdollistaen seitsemän esitystä joka viikko sisältäen neljästä viiteen eri tuotantoa. Met lähettää kaikkialla maailmassa kuuluvia suoria radioesityksiä. Ensimmäisesä lähetyksessä 25. joulukuuta 1931 kuultiin säveltäjä Engelbert Humperdinckin ooppera Hannu ja Kerttu. Kuuluisaa lauantai- iltapäivän lähetystä tuki yhteistyökumppani Texaco 7. joulukuuta 1940 lähtien aina huhtikuuhun 2004 asti. Sen jälkeen lähetyksiä ovat rahoittaneet Toll Brothers ja tarkoitusta varten perustettu säätiö. Ensimmäisenä suomalaisena Metropolitanissa lauloi Alma Fohström näytäntökaudella 1888–1889. ==Historiaa== Ensimmäinen Metropolitan-oopperatalo avattiin 22. lokakuuta 1883. Se sijaitsi Broadwayllä 39. ja 40. kadun välillä. Alkuperäisen oopperatalon oli suunnitellut J. Cleaveland Cady. Se tuhoutui tulipalossa 27. elokuuta 1892. Mittavan uudisrakentamisen jälkeen ooppera jatkoi samalla tontilla aina vuoteen 1966 asti, jolloin oopperan toiminnot muuttivat nykyiselle paikalle Lincoln Centeriin. Alkuperäinen rakennus purettiin vuonna 1967, koska se oli muutosten takia menettänyt arvonsa merkittävänä nähtävyytenä. Toimintaa ylläpiti Metropolitan Opera Company, ja lahjoitukset olivat olennainen osa sen taloutta. Yksi yhtiön 1900-luvun alkupuolen keskeinen omistaja ja lahjoittaja oli investointipankkiiri Otto Kahn, joka oli yhtiön hallituksen jäsen 1903–1931. Kahn ei asemastaan huolimatta saanut viiteentoista vuoteen katsomosta omaa aitiota. Tämän katsotaan johtuvan Kahnin juutalaisesta, saksalaisesta ja nousukasmaisesta taustasta, jota vakiintuneet rikkaat suvut vieroksuivat. == Katso myös == * American Ballet Theatre == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Metropolitan-oopperan kotisivut. Luokka:Yhdysvaltain oopperatalot Luokka:Manhattanin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Manhattanin kulttuuri
Katanga

Katanga on historiallinen kuningaskunta ja entinen maakunta Kongon demokraattisen tasavallan eteläosassa. Sen pääkaupunki oli Lubumbashi. Silloin kun maassa oli 11 maakuntaa, Katangan pinta-ala oli 496 877 neliökilometriä. Vuonna 2005 määriteltiin uusi 26 alueen jako, ja nämä tulivat voimaan vuonna 2015. Katanga jaettiin Ylä-Katangan, Lomamin, Lualaban ja Tanganyikan maakuntiin. Katangaa hallitsivat 1600-luvulla lubat ja lundat. 1600-luvun lopulta alkaen Barotsemaan alueella toimi Lundan kuningaskunta, joka kuitenkin hajosi vuonna 1891. Vuonna 1960 Katanga julistautui itsenäiseksi valtioksi Belgian tuella johtajanaan Moise Tshombe, mutta vuodesta 1963 alkaen siitä tuli taas osa Kongon demokraattista tasavaltaa. Vuonna 1971 Katangan nimi vaihdettiin Shabaksi. Mobutu Sese Sekon paettua maasta vuonna 1997 maakunnan nimi palautettiin jälleen Katangaksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kongon demokraattisen tasavallan maakunnat
Godzilla

Godzilla () on kuvitteellinen, mutatoitunut dinosauruksen kaltainen jättiläishirviö, jonka alkuperä on useimmissa tarinoissa liitetty ydinkokeiden tuottamaan radioaktiiviseen säteilyyn. Hahmon kehitti Tōhō, ja se nähtiin ensimmäisen kerran vuonna 1954 elokuvassa Godzilla. Lokakuuhun 2010 mennessä Tōhō oli tuottanut kaikkiaan 28 Godzilla-elokuvaa. Elokuvien lisäksi Godzilla on esiintynyt videopeleissä, kirjoissa, sarjakuvissa ja televisiosarjoissa. Godzillalle myönnettiin virallinen Japanin kansalaisuus vuonna 2015. == Hahmon taustatarina == Alkuperäisessä elokuvassa, Godzilla oli Tyynessämeressä miljoonia vuosia elänyt esihistoriallinen dinosauruksen kaltaisen matelijalajin jäsen, joka lähti liikkeelle merenpohjan jurakautisesta kerrostumasta ydinkokeiden häirittyä sen rauhaa, kun taas Heisei-sarjan kolmannessa elokuvassa kerrotaan, että Godzilla oli alun perin muinainen dinosaurus nimeltään "Godzillasaurus", joka mutatoitui ydinkokeiden seurauksena jättiläishirviöksi vuonna 1954. == Muut hirviöt == Useimmissa elokuvissa Godzilla taistelee muiden jättiläishirviöiden kanssa, joko niitä vastaan tai liittoutuneena niiden kanssa muita hirviöitä vastaan. Godzilla on otellut muiden muassa Mechagodzillaa, Gigania, Biollantea ja King Kongia vastaan. Jättiläiskoi Mothra ja lentoliskomainen Rodan puolestaan ovat toisinaan otelleet Godzillaa vastaan, toisinaan taas sen rinnalla. Godzillan pahimpia vihollisia ovat SpaceGodzilla, Destoroyah, Gigan ja King Ghidorah. == Elokuvat == Godzilla-elokuvia on tehty monia jo vuosikymmenien aikana. Ensimmäinen elokuva oli vuoden 1954 Gojira, jonka tuotti japanilainen Tōhōn studio. == Yhdysvaltalainen Godzilla == Vuonna 1998 TriStar Pictures tuotti Godzilla-elokuvan, jossa esiintyy Tōhōn Godzillan sijasta enemmän dinosaurusta muistuttava amerikkalainen Zilla. Toinen amerikkalainen Godzilla-elokuva Godzilla sai ensi-iltansa vuonna 2014. Sen tuotti Legendary. == Katso myös == *Luettelo elokuvista, joissa Godzilla esiintyy *Gojirasaurus == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Pinta-alus

Pinta-alus on sellainen taistelualus, joka ei ole sukellusvene. Eri kokoisia ja eri tarkoituksiin käytettäviä pinta-aluksia ovat lentotukialukset, risteilijät, hävittäjät, fregatit, korvetit, ohjusveneet, torpedoveneet, vartioveneet, miinoittajat, miinantorjunta-alukset sekä maihinnousualukset. Pinta-aluksilla pienestä kutterista suureen lentotukialukseen on yhtenevät taktiikat ja asejärjestelmät, jotka poikkeavat vedenalaisten alusten vastaavista. Pinta-aluksia torjutaan yleisimmin meritorjuntaohjuksilla, tykeillä, merimiinoilla ja torpedoilla. == Lähteet == Luokka:Laivatyypit
Mitja Tuurala

Mitja Tuurala (s. 28. marraskuuta 1966) on suomalainen basisti, kosketinsoittaja ja tuottaja, joka on levyttänyt monien artistien kanssa, muun muassa The Cool Sheiks, Tuomari Nurmio (Dumari ja Spuget), Raptori, Veeti & The Velvets, J. Karjalainen Electric Sauna ja Sami Saari.Mitja Tuurala poko.fi (arkistoitu versio) Tuurala on myös säveltänyt elokuvamusiikkia ja tehnyt sovituksia, sekä äänittänyt ja tuottanut Eternal Erection -yhtyeen singlen ja CD:n. Hän oli mukana Juha Tapanisen ohjaamassa elokuvassa Iskelmäprinssi (1991) laulukilpailujen taustaorkesterissa soittamassa pystybassoa sekä kappaleiden ”Neidon oikut”, ”Cow Cow Boogie” ja ”Kitkat” sovittajana. Viimeksimainitussa hän on myös muusikkona salanimellään Toni Tähti Tiina Isohannin ja Werner Bros. -yhtyeen lisäksi. ==Salanimet== * Toni Tähti Kirja: Outi Popp Poppologia ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Suomalaiset basistit Luokka:Suomalaiset rockmuusikot Luokka:Suomalaiset elokuvasäveltäjät Luokka:Suomalaiset musiikkituottajat Luokka:Suomalaiset sovittajat Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Riau

Riau on provinssi Indonesiassa. Se sijaitsee Sumatran saarella, Malakansalmen rannalla. Riaun naapuriprovinssit ovat Pohjois-Sumatra, Länsi-Sumatra ja Jambi, sekä rannikon Riausaaret. Riausaaret olivat osa Riaun provinssia vuoteen 2004 asti, jolloin niistä tehtiin oma provinssinsa. Provinssin suurin kaupunki ja pääkaupunki on Pekanbaru. Provinssin asukasluku on noin 5 423 000 (vuonna 2010) ja pinta-ala 87 024 neliökilometriä. == Lähteet == Luokka:Indonesian provinssit Luokka:Sumatra
Riausaaret

Riausaaret () on oman provinssinsa muodostava saariryhmä Indonesiassa. Provinssin pinta-ala on 8 202 neliökilometriä ja asukkaita siellä on hieman yli 2 miljoonaa (vuonna 2014). Riausaaret muodostuvat noin 3 000 saaresta. Saaret sijaitsevat Etelä-Kiinan meressä, Malakan niemimaan, Sumatran ja Borneon saarten välissä. Riausaarten provinssin suurimmat saaret ovat Bintan, Batam, Karimun, Anambas ja Natuna. Provinssin pääkaupunki on Bintanin saarella sijaitseva Tanjung Pinang. Riausaaret kuuluivat Riaun provinssiin heinäkuuhun 2004 asti, jolloin niistä päätettiin tehdä oma provinssinsa. == Maantiede == Riausaarten provinssi muodostuu neljästä saariryhmästä Sumatran ja Borneon välissä. Riaun saariryhmä sijaitsee Malakan niemimaan kärjessä, Singaporen ja Malesian Johorin osavaltion eteläpuolella. Linggan saariryhmä sijaitsee näistä vielä etelään. Anambassaaret ja Natunasaaret sijaitsevat Etelä-Kiinan merellä, Malakan niemimaan ja Borneon välissä. Yhteensä Riausaarten provinssiin kuuluu noin 3 000 saarta. Suurimmat saaret ovat Bintan ja Batam Singaporensalmen eteläpuolella. == Historia == Riausaaret olivat 600–1300-luvulla osa Srivijayan valtakuntaa, joka hallitsi laajimmillaan Malakan niemimaata, Sumatraa ja osia Borneosta. Srivijayan valtakunnan hajottua aluetta hallitsivat Majapahit aina 1500-luvulle saakka. 1600-luvulla Riausaarten pohjoispuolella sijaitsevaan Johoren sulttaanikuntaan muutti bugis- siirtolaisia Sulawesin saarelta. Johoren sisäisten kiistojen takia valta maassa siirtyi bugiseille, jotka siirsivät maan hallinnon Riausaarille, Bintaniin. Bugisien ansiosta Johore-Riausta tuli merkittävä gambiirin viljelyalue. Vuonna 1784 hollantilaiset valtasivat Riausaaret ja valtakunta jakautui kahtia. Riausaarten sijainti keskeisellä merireitillä vei alueen keskelle eurooppalaisten siirtomaavaltojen kilpailua Kaakkois-Aasian kaupasta. Malaijien saaristoa hallinneet sulttaanikunnat olivat poliittisesti heikkoja ja eurooppalaiset käyttivät alueen heikkoutta hyväkseen. Brittien ja hollantilaisten välisellä sopimuksella vuonna 1824 britit saivat hallintaansa Singaporen ja Malakan niemimaan ja Hollanti sai hallittavakseen nykyisen Indonesian alueen, mukaan lukien Riausaaret. Samalla murtui alueen poliittinen ja kulttuurillinen yhtenäisyys, joka oli ollut olemassa vuosisatoja ennen eurooppalaisten tuloa. Eurooppalaiset siirtomaavallat vetäytyivät alueelta toisen maailmansodan jälkeen, mutta kulttuurinen sidos Riausaarten ja Malakan niemimaan eteläosien välillä ei palannut, sillä brittien ja hollantilaisten 150 vuotta aiemmin sopima rajalinja jäi voimaan; brittialueista muodostui Malaijan liittovaltio ja hollantilaisten hallitsemista alueista Indonesia. == Talous == Riausaaret ovat nykyisin keskeinen osa Indonesian, Malesian ja Singaporen vuonna 1989 muodostamaa SIJORI-kasvukolmiota (Singapore–Johor–Riau). Alueen tavoitteena on vahvistaa taloudellista yhteistyötä. Riausaarten provinssiin muodostettiin vapaakauppa-alue vuonna 2009. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Indonesian provinssit
Keravanjoki

Keravanjoki on Vantaanjoen pisin sivujoki, jonka pituus on 65 kilometriä. Keravanjoki alkaa Hyvinkään Ridasjärvestä ja virtaa Hankotien ali Kaukasten kylän kautta Tuusulan Natura-alueen, Keravanjoki-kanjonin, kautta Kellokosken, Järvenpään, Keravan sekä Vantaan koillisten kaupunginosien halki. Joki on Vantaan ja Helsingin rajajokena Tikkurilasta Tammistoon, jossa se yhtyy Vantaanjokeen. Tavallisia saaliskaloja joessa on hauet, ahvenet ja erilaiset särkikalat. Istutusten ansiosta saaliiksi voi tarttua myös kirjolohi, lohi, taimen ja harjus. Kalastus, myös jokamiehenoikeuksiin kuuluvat onkiminen ja pilkkiminen, on alueella laajalti luvanvaraista etenkin koski- ja virtauspaikoissa. ==Keravanjoen kosket (alkaen pohjoisesta)== * Karankoski * Siltakoski * Sahakoski * Saunakoski * Myllykoski * Niinikoski * Rieskakoski * Lehmäkoski * Kaukastenkoski * Seppälänkoski * Santakoski * Kellokoski * Kaitarannankoski * Keravankoski * Jaakkolankoski * Matarinkoski * Hanabölen Pikkukoski * Hanabölenkoski * Tikkurilankoski * Kirkonkylänkoski Uudenmaan TE- keskus on määritellyt lohi- ja siikapitoisten vesistöjen koski- ja virtapaikat, joissa jokamiehenoikeuteen perustuva onkiminen ja pilkkiminen on kielletty. Keravanjokeen on siis hankittava erillinen kalastuslupa. ==Lähteet== * == Aiheesta muualla == * Kellokoski-Kaukas erityiskalastusalueen sivut Luokka:Hausjärven joet Luokka:Järvenpään luonto Luokka:Kerava Luokka:Suomen joet Luokka:Tuusulan joet Luokka:Hyvinkään joet Luokka:Vantaan joet Luokka:Keravanjoen valuma-alue
Haakon Hyvä

Haakon Hyvä (myös Haakon Adalsteninkasvatti, , , n. 920–961) oli Norjan kuninkaana vuosina 934–961 tai mahdollisesti noin 946–961. Hän oli Norjan ensimmäisen kuninkaan Harald Kaunotukan nuorin poika. Haakon oli nuorena Englannin kuningas Athelstanin (Ethelstan) kasvattipoikana. Athelstan tutustutti Haakonin kristinuskoon. Saatuaan tiedon isänsä kuolemasta Haakon varusti sotajoukon ja lähti Norjaan vastustaakseen velipuoltaan Eerik Verikirvestä. Haakon sai taakseen Norjan ylhäisön lupaamalla luopuvansa kuninkaan verotusoikeudesta maaomaisuuteen. Eerik joutui pakenemaan ja asettumaan Britteinsaarille. Eerikin pojat yrittivät vielä saada kruunua tanskalaisten avustuksella, mutta Haakon voitti heidät toistuvasti. Haakon pani alulle useita hallinnollisia uudistuksia. Hän ei kuitenkaan onnistunut käännyttämään norjalaisia kristinuskoon. Haakon kuoli tanskalaisia vastaan käydyssä Fitjarin meritaistelussa vuonna 961. == Lähteet == Luokka:Norjan kuninkaat Luokka:920-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 961 kuolleet
Aleksandr Ragulin

Aleksandr Pavlovitš Ragulin (; 5. toukokuuta 1941 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto – 17. marraskuuta 2004 Moskova, Venäjä) oli neuvostoliittolainen jääkiekkoilija, olympiavoittaja, maailmanmestari. Hän oli yksi parhaista Neuvostoliiton puolustajapelaajista kansainvälisellä tasolla. Ragulin tunnettiin isokokoisena pelaajana, sillä hänellä oli pituutta 185 cm ja painoa 100 kg. Hän aloitti jääkiekkouransa ollessaan 14-vuotias, vuonna 1955. Hän pelasi TsSKA-nimisessä joukkueessa vuodesta 1962. Parhaimmillaan hän oli 1960- ja 1970-luvulla. Hän kuoli sydäninfarktiin Moskovassa vuonna 2004. == Seuraura == Seurajoukkuetasolla Ragulin pelasi Moskovan TsSKA:ssa (vuosina 1962–1973) ja Himik Voskresenskissa. Ragulin voitti Neuvostoliiton liigamestaruuden yhdeksän kertaa vuosina 1963–66, 1968, 1970–73. == Saavutukset == Ragulin voitti olympiakultaa vuosina 1964, 1968, 1972. Ragulin voitti maailmanmestaruuden vuosina 1963–1971 ja 1973 – yhteensä kymmenen maailmanmestaruutta. Ragulin pelasi Neuvostoliiton jääkiekkomaajoukkueessa vuosina 1960-1973. Ragulin pelasi 239 maaottelua ja teki 29 maalia == Pelaajana == Ragulin oli vahva ja kookas pelaaja, puolustuksen organisoija ja lukko, korkean taktisen ja teknisen taitotason pelaaja. Ragulinin oli tunnettu nopeista ja tarkoista pelinavauksista vastahyökkäyksissä. Hänellä oli myös voimakas lyöntilaukaus. == Erikoispalkintoja == *Paras puolustaja jääkiekon MM-kisoissa vuonna 1966. *Valittu jääkiekon MM-kisojen All Stars -joukkueeseen vuosina 1963, 1964, 1965, 1966, 1967. *Neuvostoliiton Hall of Fame vuonna 1963. *IIHF Hall of Fame vuonna 1997. ==Lähteet== Luokka:Neuvostoliittolaiset jääkiekkoilijat Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiavoittajat Luokka:Jääkiekon maailmanmestarit Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Vuonna 2004 kuolleet
Ruutinkoski

thumb| Ruutinkoski Ruutinkoski () on Vantaanjoen koski Helsingin ja Vantaan rajalla. Se sijaitsee Helsingin keskuspuiston pohjoislaidalla, ja sen läheisyydessä ovat Helsingin puolella Haltialan kotieläintila, Vantaan puolella Kartanonkosken asuinalue. Kosken pituus on n. 300 metriä, ja se on Vantaanjoen alin luonnontilainen koski. Pudotusta koskella on noin kolme metriä. Joenrinteiden lehtometsät kuuluvat valtakunnalliseen lehtojensuojeluohjelmaan. Suojellun alueen pinta-ala on 8,56 hehtaaria, josta vesialuetta on 3,13 hehtaaria. == Kasvillisuus == Joen rannan lehtometsät ovat pääosin Etelä-Suomelle tyypillistä joenvarsiluhtaa, jossa kasvavat niin pajut, tuomet kuin tervalepätkin. Ruutinkosken suojelualueen länsi-osassa on lisäksi jalopuuvaltainen joenrantametsä, jossa valtalaji on metsävaahtera, joista muutamat ovat suuriakin. Siellä kasvaa myös pähkinäpensasta, tervaleppää ja tuomea. Ruutinkosken suojelualueen ylpeys on kuitenkin sen luonnonmuistomerkiksikin luokiteltu rauhoitettu noin 200-vuotias kynäjalava. Kosken alapuolella joki levenee laajaksi suvannoksi, josta on aikoinaan kuroutunut irti kaksi lampea. Suvannon rannoilla rehottavat osmankäämit, järvikortteet ja palpakot. Rantaniityt ovat laajalti pajuasterin, näyttävän viljelykarkulaisen valtaamia. Pajuasteri kukkii loppukesästä. Ruutinkosken alueella keväisin Vapun tienoilla runsaana kukkivia kasveja ovat muun muassa valkovuokko, keltavuokko, isokäenrieska, pystykiurunkannus ja tulvamailla viihtyvä mukulaleinikki. Keväinen kukkaloisto on mahtava, ja eräs pääsyistä alueen rauhoittamiseen. == Eläinlajit == Suojelualueen eräässä poukamassa sijaitsee sammakkoeläimille merkittävä kutulampare, jossa on hyvin suuri sammakkotiheys. Suojelualueella tavataan lähinnä vain sammakkoa ja viitasammakkoa, matelijoista sisiliskoa ja vaskitsaakin. Yöllä aktiivisia lintuja ovat muun muassa satakieli, luhta- ja viitakerttunen sekä pensas- ja viitasirkkalintu, päivällä kosken rannoilla kulkeva voi tavata esimerkiksi kultarinnan, pikkulepinkäisen tai ruisrääkän. Koskessa on rikas pohjaeläimistö ja siihen kuuluu muun muassa ancyluskotilo jäänteenä Itämeren jääkauden jälkeisestä järvivaiheesta. == Virkistyskäyttö == Ruutinkoski on myös suosittu kalastuspaikka, erityisesti sen alapuolinen suvantopaikka. Kosken kalalajistoon kuuluvat muun muassa taimen, lohi, harjus ja kirjolohi. Ruutinkoskella on kiellettyä kasvien poimiminen ja niiden vahingoittaminen sekä poikkeaminen merkityltä polulta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Helsingin luonto Luokka:Suomen kosket Luokka:Pääkaupunkiseudun luonnonsuojelualueet Luokka:Tuomarinkylä Luokka:Vantaan luonto Luokka:Vantaanjoen vesistö Luokka:Ylästö
Raunio

Rauniot ovat ihmisten tekemien rakennusten hylättyjä ja osittain tuhoutuneita jäännöksiä. Tunnetuimpia raunioita ovat antiikin Kreikan ja Rooman sekä muinaisen Egyptin aikaisten rakennelmien jäännökset. Tunnettuja rauniokohteita ovat muun muassa Ateenan Akropolis sekä Rooman Forum Romanum. == Katso myös == * Pittoreski * Raunioarvo == Aiheesta muualla == Luokka:Arkeologia Luokka:Arkkitehtuurin käsitteet Luokka:Rakennukset ja rakennelmat
Hyperbeli

Hyperbeli on toisen asteen käyrä, joka määritellään seuraavasti: Hyperbelin muodostavat ne tason pisteet, joiden kahdesta polttopisteestä mitattujen etäisyyksien erotus on vakio. Jos valitaan polttopisteet F1 ja F2, hyperbelin pisteellä X on ominaisuus \big| |X − F1| − |X − F2| \big| = vakio (vertaa ellipsiin). Hyperbeli syntyy myös, kun taso leikkaa kaksiosaisen kartion molempia osakartioita. == Hyperbelin yhtälö == === Origokeskinen hyperbeli === Kun suorien y = \frac{a}{b}x ja y = - \frac{a}{b}x leikkauspiste on origossa, on hyperbelin yhtälö \frac{x^2}{a^2} - \frac{y^2}{b^2} = 1, a, b \in\mathbb{R} ja a > 0. Tällöin hyperbelin huiput ovat (−a, 0) ja (a, 0). Myös käänteislukufunktion kuvaaja on origokeskeinen hyperbeli, jonka toinen haara sijaitsee ensimmäisessä ja toinen kolmannessa neljänneksessä. Suorat, jotka ovat hyperbelien asymptootit, ovat nyt koordinaattiakselit ja ne leikkaavat origossa. Hyperbelien huiput ovat (1,1) ja (-1,-1). Hyperbeli voidaan esittää hyperbolisten funktioiden avulla myös parametrimuodossa :\left\\{\begin{matrix}x = a\cosh{t} \\\ y = b\sinh{t}\end{matrix}\right. , jossa a,b,t\in\mathbb{R}. === Yleinen hyperbeli === Hyperbeli voidaan koordinaatiston muunnoksella muuttaa muotoon, jossa hyperbelin polttopisteet ovat koordinaattiakselilla. Tämä tapahtuu muodostamalla hyperbelin kertoimista matriisi ja soveltamalla matriisiin sopivaa muunnosta. == Liittohyperbeli == Liittohyperbeli on hyperbelin erikoistapaus, joka on muotoa \frac{x^2}{a^2} - \frac{y^2}{b^2} = -1. == Yksikköhyperbeli == Yksikköhyperbeli on hyperbeli, jossa a = b = 1, joten hyperbeli on muotoa x^2 - y^2 = 1. == Hyperboloidi == Hyperbeliä vastaava kolmiulotteinen kappale on hyperboloidi. == Katso myös == * Ympyrä * Ellipsi * Paraabeli * Kartioleikkaus * Hyperbelirata ==Kirjallisuutta== * Luokka:Kartioleikkaukset Luokka:Käyrät Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Cloaca maxima

Cloaca maxima () on maailman vanhimpia viemärijärjestelmiä. Tarinoiden mukaan se rakennettiin alun perin vuoden 600 eaa. paikkeilla kuivaamaan Rooman alueen suot ja kuljettamaan maailman väkilukuisimman kaupungin likavedet läheiseen Tiber-jokeen. Perimätiedon mukaan sen saattoi rakennuttaa kuningas Lucius Tarquinius Priscus. Cloaca maximan rakentamiseen käytettiin paljon osittain pakotettua työvoimaa. Apuna lienee ollut myös tuolloin rakennustaidon paremmin hallinneita etruskeja. Livius kuvasi rakennustyön olleen vain tunneleiden kaivamista maan alle, mutta hän kirjoitti huomattavasti tapahtuman jälkeen. Muista lähteistä ja Cloaca maximan kulkureitistä voidaan päätellä sen olleen alun perin avoin oja, joka muodostettiin läheisiltä kukkuloilta tulleista puroista. Nämä purot ohjattiin kulkemaan Forumin läpi ja sitten Tiberiin. Vähitellen tämä avoin oja joutui rakennusten alle, sillä ajan myötä tila Roomassa muuttui arvokkaammaksi ja rakennukset rakennettiin sen päälle. On mahdollista, että molemmat teoriat ovat totta ja on varmaa, että jotkin alhaisimmat viemärin osat on rakennettu suoraan maan alle muun viemäristön ollessa jo peittynyt. Pääviemäristä lähtee monia sivuhaaroja mutta kaikki näyttävät olevan "virallisia" viemäreitä, jotka palvelivat julkisia käymälöitä, kylpylöitä ja muita julkisia rakennuksia. Yksityiset rakennukset, jopa rikkaiden rakennukset, luottivat eräänlaisiin jätekuoppiin viemäreinään. Cloaca maximaa huollettiin hyvin koko Rooman valtakunnan olemassaolon ajan, ja on todisteita, että se oli käytössä vielä pitkään Länsi-Rooman romahtamisen jälkeen. Marcus Vipsanius Agrippan tiedetään tarkistaneen sen perinpohjaisesti vuonna 33 eaa., ja arkeologit ovat paljastaneet useita rakennustyylejä ja materiaaleja useilta aikakausilta, mikä osoittaa, että viemäristöä huollettiin ja korjattiin säännöllisesti. Viime aikoina jäljelle jääneet reitit on yhdistetty Rooman nykyiseen viemärijärjestelmään. Roomalaisten tiedetään myös – joskin kuvauksien todenmukaisuus on tapauskohtaista – heittäneen useita ruumiita viemäriin kunnollisten hautajaisten sijaan. Näiden joukossa olivat muun muassa keisari Elagabalus ja Pyhä Sebastian. Jälkimmäinen on Lodovico Carraccin maalauksen aiheena. Cloaca maximan suut Tiberiin ovat yhä näkyvillä lähellä Ponto Rotton ja Ponto Palatinon siltoja. Basilica Julian lähellä ovat näkyvissä myös portaat alas viemäriin. Osa Cloaca maximasta on myös näkyvissä maan päältä lähellä Pyhän Giorgion kirkkoa Velabrossa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Cloaca Maxima: Platner's Topographical Dictionary of Ancient Rome * Valokuvia Cloaca maximan sisältä (Archive.org) Luokka:Antiikin Rooman kaupungin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Jätevesihuolto
Edward Mulhare

Edward Mulhare (8. huhtikuuta 1923 Cork, Irlanti – 24. toukokuuta 1997 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli irlantilainen näyttelijä. Hän näytteli Devon Milesin roolin televisiosarjassa Ritari Ässä. Mulhare syntyi vuonna 1923 Irlannissa ja opiskeli koulunsa jälkeen muutaman kuukauden lääketiedettä yliopistossa, ja aloitti vuonna 1942 näyttelijänuransa teatterissa Irlannissa, mutta hän siirtyi sieltä näyttelemään Englantiin. Hän teki ensimmäisen elokuvaroolinsa vuonna 1955 elokuvassa Hill 24 Doesn’t Answer. Hän kuoli keuhkosyöpään Los Angelesissa vuonna 1997. == Filmografia == * Hill 24 Doesn’t Answer (1955) James Finnegan * Kauhujen ratas (Signpost to Murder, 1965) tohtori Mark Fleming * Kuolemanjuna (Von Ryan's Express, 1965) Constanzo * Derek Flint erikoistehtävissä (Our Man Flint, 1966) Malcolm Rodney * Caprice - vaarallinen oikku (Caprice, 1967) Sir Jason Fox * Pahan silmä (Eye of the Devil, 1967) Jean-Claude Ibert * The Bengal Tiger (1972) kertoja * Megaforce - aavikkosoturit (Megaforce, 1982) Byrne-White * Ritariässä 2000 (Knight Rider 2000, 1991) Devon Miles * Hart to Hart - Sydämen salat (Hart to Hart: Secrets of the Hart, 1995) * Vanhat herrat vesillä tai Merta päin (Out to Sea, 1997) Carswell Lähde: == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Irlantilaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 1997 kuolleet
Sony Mobile Communications

Sony Mobile Communications (aiemmalta nimeltään Sony Ericsson) oli Sonyn omistama tytäryhtiö. Yritys oli aiemmin Sonyn ja Ericssonin puoliksi omistama yhteisyritys, joka perustettiin lokakuussa 2001 yhdistämällä Ericssonin ja Sonyn matkapuhelinyksiköt. Yhdistämishetkellä Ericsson oli matkapuhelimissa merkittävästi suurempi tekijä ja Ericssonin markkinaosuus olikin moninkertainen Sonyyn nähden. Yhteisyrityksen osake- ja ääniosuudet jaettiin kuitenkin 50-50 suhteessa. Ericsson toi yhteisyritykseen mukaan osaamisensa matkapuhelinten osalta ja myöhemmin Sonyn elektroniikkaosaaminen etenkin musiikin ja kameratekniikan osalta olivat yhteisyritykselle hyödyksi. Yhteisyrityksen alkuvuosina Sony Ericsson oli maailman kolmanneksi suurin matkapuhelinvalmistaja. Vuonna 2008 Sony Ericsson oli pudonnut viidennelle sijalle 7,6 %:n markkinaosuudella. Tuolloin sen edellä olivat Nokia, Samsung, LG ja Motorola. Vuonna 2009 Sony Ericssonin markkinaosuus laski noin 4,5 %:iin, mutta yhtiö nousi neljännelle sijalle ohi Motorolan. Helmikuussa 2012 Ericsson myi osuutensa Sonylle ja yhtiöstä tuli täysin Sonyn omistama tytäryhtiö. Vuoden 2021 huhtikuussa Sony yhdisti matkapuhelintoimintonsa muun eletroniikkasektorinsa kanssa yhteisen nimen Sony Corporation alle. Koko konsernin nimeksi vaihtui samalla Sony Group Corporation. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Sony Mobilen kotisivut Luokka:Elektroniikkayhtiöt Luokka:Matkapuhelinvalmistajat Luokka:Sony Luokka:Ericsson
Forbidden

Forbidden on yhdysvaltalainen thrash metal -yhtye, joka on perustettu Haywardin alueella, Kaliforniassa vuonna 1985. Yhtyeen alkuperäinen nimi oli Forbidden Evil, joka myöhemmin lyhentyi pelkkään Forbidden nimeen. Ensimmäinen Forbidden levy ilmestyi vuonna 1988 Forbidden evil - nimellä. == Jäsenet == ===Alkuperäiset=== * Russ Anderson – laulu * Craig Locicero – kitara * Robb Flynn – kitara * John Tegio - basso * James Pittman - rummut ===Nykyiset=== * Russ Anderson – laulu * Craig Locicero – kitara * Steve Smyth – kitara * Matt Camacho – basso * Sasha Horn – rummut === Entiset jäsenet === * Glen Alvelais – kitara * Tim Calvert – kitara * Robb Flynn – kitara * John Tegio - basso * Paul Bostaph – rummut * Mark Hernandez – rummut * Steve Jacobs – rummut * James Pittman - rummut ===Aikajana=== * Glen Alvelais – kitara - ( 1987 - 1989 / 2001 / 2007 - 2009 ) * Russ Anderson – laulu - ( 1985 - ) * Paul Bostaph – rummut - ( 1987 - 1992/ 2001/ ) * Tim Calvert – kitara - ( 1989 - 1997 / 2001 ) * Matt Camacho – basso - ( 1987 - ) * Jeremy Colson – rummut - ( 2001 ) * Robb Flynn – kitara - ( 1985 - 1987 ) * Mark Hernandez – rummut - ( 2008 - 2011 ) * Gene Hoglan - rummut - ( 2007 - 2008 ) * Sasha Horn – rummut - ( 2011 - ) * Steve Jacobs – rummut - ( 1992 - 1997 ) * Craig Locicero – kitara - ( 1985 - ) * James Pittman - rummut ( 1985 - 1987 ) * Steve Smyth – kitara - ( 2001 / 2009 - ) * John Tegio - basso - ( 1985 - 1987 ) ==Diskografia== ===Albumit=== *Forbidden Evil ( 1988 ) *Twisted Into Form ( 1990 ) *The Best of Forbidden ( kokoelma, 1992 ) *Distortion ( 1995 ) *Green ( 1997 ) *Omega Wave ( 2010 ) ===EP:t=== *Raw Evil: Live at the Dynamo ( 1989 ) ===Demot=== * Endless Slaughter ( 1986 ) * Egypt Has Fallen ( 1986 ) ==Videografia== ===VHS=== * Ultimate Revenge 2 ( sis. Dark angel, Death, Faith or fear, Forbidden, Faith or fear, Raven. ) ( kokoelma, 1992 ) ===Musiikkivideot=== *Step By Step *No Reason *Omega Wave ==Aiheesta muualla== * Forbidden Facebook * Forbidden MySpace * Forbidden Youtube Luokka:Yhdysvaltalaiset metalliyhtyeet Luokka:Yhdysvaltalaiset thrash metal -yhtyeet
Moriori

Moriori voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita: *Chathamsaarten alkuperäisasukas, katso moriorit. *Heidän kielensä, katso moriorin kieli.
Moriorin kieli

Moriori on Chathamsaarten alkuperäisasukkaiden, moriorien puhuma austronesialainen kieli, joka on jo kuollut arkikäytöstä. Viimeinen tunnettu morioria sujuvasti puhunut henkilö, Hirawanu Tapu, kuoli vuonna 1900. Kieltä on sittemmin tutkittu ja siitä on muun muassa kerätty sanastotietokanta vuonna 2001. ==Historia ja elvytystyö== Kielen puhujat saapuivat Chathamsaarille luultavasti 1500-luvun paikkeilla Uudesta-Seelannista. Kieli on läheistä sukua maorin kielelle ja voidaan luokitella sen murteeksi. Kielen alamäki alkoi 1830-luvulla, jolloin Uudesta-Seelannista tulleet maorit orjuuttivat ja tappoivat moriorit. Vain pieni määrä kirjoitettua moriorin kieltä säilyi. Tärkeimpiin kielen kerääjiin kuului Hirawanu Tapu, joka keräsi aineistoa Alexander Shandin kirjaan The Moriori people of the Chatham Islands: their history and traditions. Arviolta 90% olemassa olevasta moriorin kielen tiedoista on tallennettu Tapun välityksellä. Maaliskuussa 2021 Hokotehi Moriori Trust -niminen järjestö julkaisi ilmaisen älypuhelinsovelluksen (Ta Re Moriori), jonka tarkoituksena on rohkaista ihmisiä opiskelemaan moriorin kieltä. Sovellus on osa laajempaa 10-vuotista projektia, jonka tarkoitus on elvyttää moriorin kieli. Vuonna 2024 Kate Preece julkaisi kolmikielisen lastenkirjan osana moriorin kielen elvytystä. == Fonologia == === Vokaalit === Etinen Keskinen Takainen Suppea i u Puoliavoin ɛ ɔ Avoin a Kaikki vokaalit voivat esiintyä niin lyhyinä kuin pitkinäkin. Lähde: === Konsonantit === Bilabiaalit Alveolaarit Velaarit Glottaalit Klusiilit Frikatiivit Nasaalit Tremulantit Approksimantit Lähde: ==Kielinäyte== *Puu: Rakau *Hylje: Puhina (mimiha) *Hiekka: One *Merenranta: Tatatei *Kunnioitus: Manawa reka (hokotuiho) Lähde: Lukusanat 1–10 morioriksi: 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 tehi teru toru tewha terima teono tewhitu tewaru teiwa meangauru ==Lähteet== Luokka:Moriorit Luokka:Oseanian kuolleet kielet Luokka:Uuden-Seelannin kielet Luokka:Tahitilaiset kielet