EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Isovarrasheinä

Isovarrasheinä (Andropogon gerardii) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, varrasheinien (Andropogon) sukuun kuuluva kasvilaji. Isovarrasheinä on monivuotinen ja voi kasvaa noin 120–180 cm korkeaksi. Kasvutavaltaan se on mätästävä, mutta laajan juuristonsa myötä voi aikaa myöten muodostaa laajojakin kasvustoja. Kukkivat varret nousevat mättäästä lehtien yläpuolelle loppukesällä ja laji kukkii syyskuusta helmikuulle. Yksittäiset kukat ovat hyvin pieniä ja punertavia tai purppuranvärisiä. Isovarrasheinää kasvaa luontaisena Pohjois-Amerikassa Kanadasta Meksikoon ulottuvalla alueella ja se on pääheinälaji korkearuohoisella preerialla. Isovarrasheinää kasvatetaan jonkin verran myös koristeheinänä. Koristekasvina se sopii täyteen auringon valoon ja monenlaiselle maaperälle. Kasvupaikalle vakiintuminen saattaa kestää jonkin aikaa, mutta vakiinnuttuaan kasvupaikalleen laji kestää hyvin kuivuutta sekä ehkäisee eroosiota. Vakiinnuttuaan kasvupaikalleen isovarrasheinä on myös helppohoitoinen. Varret voi leikata mataliksi lopputalvella ennen kuin seuraavan kasvukauden varret alkavat nousta maasta. Isovarrasheinän tieteellisen nimen lajinimi (gerardii) viittaa 1733–1819 eläneeseen ranskalaiseen fyysikkoon ja kasvitieteilijään Louis Gerardiin. == Lähteet == * Missouri Botanical Garden: Andropogon gerardii == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Isovarrasheinä (Andropogon gerardi) * Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Andropogon gerardii * United States Department of Agriculture (USDA): Andropogon gerardii * Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Andropogon gerardii (Big bluestem) * Flora of North America: Andropogon gerardii Luokka:Varrasheinät
Rajalta Rajalle -hiihto

Rajalta Rajalle -hiihto (RR) on Suomessa vuosittain järjestettävä urheilutapahtuma. Rajalta Rajalle -hiihdossa hiihdetään Suomen ja Venäjän rajalta 420 kilometriä aina Suomen ja Ruotsin rajalle asti. Hiihto etenee 40–90 kilometrin pätkissä. == Historia == Vuonna 1983 esitettiin ensimmäinen idea Venäjän rajalta Ruotsin rajalle hiihdettävästä hiihdosta. Idean esitti silloinen Ranuan kunnanjohtaja Kauno Harju Lapin liikuntasihteeri Tapio Leppäkoskelle ja matkailulautakunnan puheenjohtajalle Jorma Törnille. Idea oli lähtöisin Kanadassa järjestettävästä Canadian Ski Marathonista, jonka kesto on kaksi päivää ja matka 160 kilometriä. Alkuperäinen matka oli 320 kilometriä. Rajalta Rajalle -hiihto toimi tällä 320 kilometrin reitillä aina vuoteen 1993 asti. Rajalta rajalle hiihto järjestettiin ensimmäisen kerran jo heti vuonna 1983. Tapahtuman suosio ei ollut suuri alkuvuosina, mutta ensimmäiset kansainväliset osallistujat tulivat mukaan jo vuonna 1985 Länsi-Saksasta. Vuonna 1994 reitti muuttui ja piteni 440 kilometriin. Kun hiihdon suosio kasvoi, lisättiin hiihtoon toinen ryhmä. Hiihdon suosio kasvoi tasaisesti tästä eteenpäin, ja vuonna 2001 lisättiin tapahtumaan jo kolmas ryhmä. Vuonna 2001 ryhmissä hiihti nyt yhteensä 154 ulkomaalaista ja 56 kotimaista hiihtäjää. == Reitti == Hiihto lähtee Kuusamon Suorajärveltä ja päättyy Tornion Karunkiin. == Hiihtoreitit päivittäin == Lähdöt ja lopetuspaikat voivat muuttua Päivä Hiihtomatka (km) Lähtö ja lopetus 1\. päivä 0 km Siirtyminen ensimmäiselle lähtöpaikalle 2\. päivä 42 km Suorajärvi – Petäjälampi 3\. päivä 53 km Oijusluoma – Matovaara 4\. päivä 58 km Matovaara – Pikku-Syöte 5\. päivä 88 km Pikku-Syöte – Ranua 6\. päivä 46 km Ranua – Hosio 7\. päivä 60 km Hosio – Honkamaa 8\. päivä 54 km Honkamaa – Karunki 9\. päivä 0 km Siirtyminen Tornio – Kemi – Oulu – Kuusamo == Lähteet == Luokka:Suomen hiihtokilpailut
Viktor Astafjev

Viktor Petrovitš Astafjev (; 1924 Ovsjanka, Krasnojarskin aluepiiri, Neuvostoliitto – 2001Astafjev, Viktor, Kirjasampo.fi. Viitattu 21.12.2020) oli neuvostoliittolainen kirjailija ja toimittaja. Hänellä oli talonpoikainen tausta. Hän haavoittui vaikeasti toisessa maailmansodassa. Hän kirjoitti muun ohella useita sotaromaaneja. Muissa hän kuvaa maaseudun ihmisiä, jota edustavat moraalisesti puhdasta perivenäläisyyttä. Astafjev käsittelee Kuningaskalassa luonnonsuojelua. Petšalnyi detektiv (1984, 'Murheellinen dekkari') enteilee glasnostia Neuvostoliiton kirjallisuudessa ja synnytti keskustelua. ==Suomennetut teokset== * Paimenlaulu (Pastuh i pastuška – sovremennaja pastoral), suom. Ulla-Liisa Heino, Espoo: Weilin + Göös 1979 Sarja: Neuvostokirjallisuutta ISBN 951-35-1847-7 * Kuningaskala: romaani (Tsar-ryba), suom. Ulla-Liisa Heino, Espoo: Weilin + Göös 1980 Sarja: Neuvostokirjallisuutta ISBN 951-35-1952-X * Selville vesille (Pereval), suom. Ulla-Liisa Heino, WSOY 1982 ISBN 951-0-10927-4 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Fanny Waterman

Fanny Waterman (22. maaliskuuta 1920 Leeds – 20. joulukuuta 2020 Ilkley, Yorkshire) oli brittiläinen pianisti ja pianopedagogi.Dame Fanny Waterman, 22 March 1920 – 20 December 2020 Leeds International Piano Competition Waterman pääsi vuonna 1941 stipendillä opiskelemaan Lontoon Royal College of Musiciin.Dame Fanny Waterman: Piano legend 'hurt' over being asked to retire BBC Hänen opettajiaan olivat Tobias Matthay ja Cyril Smith. Waterman loi aluksi uran konserttipianistina ja esiintyi esimerkiksi Promsissa Henry Woodin kanssa vuonna 1942. Sittemmin hän päätti keskittyä opetustyöhön ja piti mestarikursseja eri maanosissa. Hän oli mukana tekemässä nuottivihkosarjoja, joiden osia on myyty miljoonittain. Watermanin oppilaisiin kuuluivat Allan Schiller, Wendy Waterman (Fannyn sisaruksen tytär), Kathleen Jones ja Michael Roll. Waterman perusti vuonna 1961 Leedsin kansainvälisen pianokilpailun miehensä Geoffrey de Keyserin ja Marion Thorpen kanssa. Hän toimi sen taiteellisena johtajana, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 2015. Waterman oli Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseeri vuodesta 1971, komentaja vuodesta 1999 ja ritarikomentaja vuodesta 2005. Hänestä tuli vuonna 2010 Royal Philharmonic Societyn kunniajäsen. Watermanin maaliskuussa 2020 viettämän satavuotispäivän kunniaksi suunniteltiin erikoistapahtumien päivää, mutta juhlallisuudet pidettiin koronaviruspandemian johdosta yksityisinä. Waterman kuoli hoivakodissa saman vuoden joulukuussa. Hänellä oli kaksi poikaa. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset pianistit Luokka:Musiikkipedagogit Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet brittiläiset
Major

Major voi tarkoittaa seuraavia: == Ajoneuvot == * Fordson Major, Ford Motor Companyn vuosina 1945–1964 valmistama traktori * Zetor Major, Zetor Tractors a. s.:n vuodesta 2019 alkaen valmistama traktori == Musiikkitermit == * englanninkielinen nimi sävellajille duuri == Sotilasarvot == * englanninkielinen nimi esiupseeriarvolle majuri == Ihmiset == * István Major (1949–2014), unkarilainen korkeushyppääjä * Jean Major (s. 1957), kanadalainen maahockeypelaaja * John Major, Sir John Major, KG, CH (s. 1943), brittiläinen poliitikko ja ministeri, pääministeri 1990–1997 * Sarah Major (s. 1988), uusiseelantilainen näyttelijä * Tom Major-Ball, Abraham Thomas Ball (1879–1962), brittiläinen music hall -koomikko ja trapetsitaiteilija.
Nemo propheta in patria

Nemo propheta in patria (sua) on latinankielinen sananparsi, joka tarkoittaa "kukaan ei ole profeetta omalla maallaan". == Alkuperä == Lause on peräisin Raamatun latinankielisestä käännöksestä Vulgata, missä se esiintyy kaikissa neljässä evankeliumissa (Matteus 13:57, Markus 6:4, Luukas 4:24 ja Johannes 4:44) muodossa nemo propheta acceptus est in patria sua . Puhuja on Jeesus Nasaretilainen, joka näillä sanoilla kommentoi maanmiehiltään saamaansa kylmää kohtelua. == Merkitys == Ilmaisu viittaa siihen, että henkilön on vaikea saada tunnustusta ympäristössä, joka tuntee hänet hyvin. == Käyttö == Arkkitehti Alvar Aalto antoi Säynätsalossa rakentamalleen veneelle nimeksi Nemo propheta in patria. Nimen on tulkittu viittaavan väheksyntään, jota Aalto koki saaneensa osakseen kotimaassaan. Ranskalainen salonnière Anne-Marie Bigot de Cornuel (1605–1694) käytti lausetta muunnetussa muodossa: Kukaan ei ole sankari kamaripalvelijalleen. ==Kritiikkiä== Martti Päivänsalo kirjassa Taistelu Raamatusta kritisoi sitä, että virallisessa vuoden 1992 suomalaisessa raamatunkäännöksessä on edellisen virallisen käännöksen 1938 kohta kukaan profeetta ei ole omalla maallaan otollinen korvattu lentävällä lauseella "kukaan ei ole profeetta omalla maallaan." Hänen mukaansa sen merkitys ei ole sama, ja lisäksi hän väittää, että se latistaa tekstin kevyelle tasolle, sillä sitä käytetään jos jonkinlaisissa yhteyksissä tarkoittamattakaan todellista profeettaa. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Vulgata. The Latin Library. Luokka:Latinankieliset fraasit Luokka:Lentävät lauseet Luokka:Tunnuslauseet
Jacques Audiberti

Jacques Audiberti (1899 Antibes, Ranska – 1965 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen kirjailija ja toimittaja. Hän kirjoitti näytelmiä, romaaneja, esseitä, kuunnelmia ja elokuvakäsikirjoituksia. Audibertia on sanottu viimeiseksi symbolistiksi mutta samalla myös avantgardistiksi. Hän hyödyntää näytelmissään historian henkilöhahmoja ja käsittelee hyvän ja pahan teemoja. ==Suomennetut näytelmät== * Agenttilaiva: 2-kuvaelmainen näytelmä (Quoat- Quoat); suom. Ulla Jokinen. Suomen Teatteriliitto * Paha kulkee (Le mal court, 1947), suom. Ritva Arvelo. Sovitettu televisionäytelmäksi, esitetty Yle TV1:n Torstaiteatterissa 1967 * Vuokraemäntä, suom. Esko Elstelä, esitetty 1962 Suomen Televisio ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Ranskalaiset kirjailijat Luokka:Ranskalaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1899 syntyneet Luokka:Vuonna 1965 kuolleet
Lisen

Lisen on ruotsalainen naisen etunimi, joka on syntynyt lyhentymällä Elisabetista. Sitä on käytetty myös Louisen ruotsalaisena kutsumamuotona. Lisen-etunimeä on tavattu Ruotsissa 1800-luvun puolivälistä alkaen. Se oli aikoinaan hyvin harvinainen nimi, kunnes yleistyi huomattavasti 1990-luvulla. Vuoden 2022 lopussa Ruotsissa oli kirjoilla yhteensä 1 469 Lisen-nimistä naista. Suomessa tämännimisiä naisia on vuoteen 2023 mennessä tilastoitu noin 250–260. == Nimipäivät == Lisen-nimi sisältyi Ruotsin almanakkaan vuosina 1986–1992. Nimipäivä oli Lucian päivänä 13. joulukuuta.Lindgren, Birgitta: Namnlängden och namnens placering under olika tider. – Malmsten 2000, s. 76. Vuodesta 2000 alkaen Lisenillä on ollut nimipäivä suomenruotsalaisessa almanakassa 19. marraskuuta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Etunimien taivutus: Lisen (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu) Luokka:Etunimet
Matvei Komarov

Matvei Komarov () (1730-luvun alku / viimeistään 1738 – 1812 / 1815 (?) Moskova) oli yksi Venäjän ensimmäisistä romaanikirjailijoista. == Tausta == Komarov oli Moskovassa taloudenhoitajana toiminut maaorja, joka vapautettiin hänen emäntänsä A. L. Štšerbatševa Zotova Eichlerin kuoltua vuonna 1785. Itseoppineen kirjailijan elämästä tiedetään hyvin vähän. Tarinan mukaan hän kuoli iäkkäänä Napoleonin joukkojen valloittaessa Moskovaa. == Kirjallinen ura == Komarovin teoksissa yhdistyvät venäläisten kansantarinoiden ja eurooppalaisen kaunokirjallisuuden ainekset. Niistä tunnetuimmat ovat kuuluisasta ryöväristä kertova Vanka Kain (ven. Обстоятельное и верное описание добрых и злых дел российского мошенника, вора, разбойника и бывшего московского сыщика Ваньки Каина, всей его жизни и странных похождений; Seikkaperäinen ja tosi kuvaus Vanka Kainin, venäläisen roiston, varkaan, ryövärin ja entisen moskovalaisen varjostajan hyvistä ja pahoista teoista, 1779) ja anonyymiin käsikirjoitukseen perustuva Milord Georg (ven. Повесть о приключении аглинского милорда Георга и о бранденбургской маркграфине Фридерике Луизе; Kertomus englantilaisen lordi Georgen seikkailuista sekä brandenburgilaisesta markiisittaresta Friederike Luisesta, 1782). Seuraava teos Nevidimka (Näkymättömyysesine: Fèsin prinssi Aridesin ja hänen veljensä Polumedesin tarina sekä muita mielenkiintoisia kertomuksia, 1789) ei ollut enää yhtä suosittu kuin Komarovin ensimmäiset romaanit. Laajalle yleisölle suunnattuja, tyyliltään kansanomaisia romaaneja julkaistiin uusintapainoksina aina 1900-luvun alkuun saakka. Niiden akateeminen laitos ilmestyi vuonna 2019. Komarovin tuotanto kiinnosti muun muassa Vissarion Belinskiä ja Leo Tolstoita. Venäläisen kirjallisuuden historiassa hänen rinnalleen on asetettu Fjodor Emin ja Mihail Tšulkov. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Matvei Komarovin teoksia Lib.ru -sivustolla Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:1730-luvulla syntyneet Luokka:1800-luvulla kuolleet
Neiti Etsivä kummitustalossa

Neiti Etsivä kummitustalossa () on vuonna 2019 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen teinikomediaelokuva, jonka on ohjannut Katt Shea sekä tuottanut Ellen DeGeneres. Elokuvassa Neiti Etsivää esittää Sophia Lillis. == Näyttelijät == == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto * Luokka:Vuoden 2019 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset draamakomediaelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset seikkailuelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset nuortenelokuvat
Lauren Boebert

Lauren Opal Boebert (o.s. Roberts, s. 15. joulukuuta 1986 Altamonte Springs, Florida) on yhdysvaltalainen yrittäjä ja republikaanisen puolueen poliitikko, joka on edustanut Coloradon 3. vaalipiiriä Yhdysvaltain edustajainhuoneessa tammikuusta 2021 lähtien. Hän voitti marraskuun 2020 vaalit demokraattien Diane Mitsch Bushia vastaan. Ennen vaaleja Boebert voitti republikaanien esivaalit, jossa hänen vastustajansa oli kongressiedustaja Scott Tipton. Boebert kannattaa vapaata aseenkanto-oikeutta ja vastustaa aborttia. Boebert omistaa Shooters Grill -ravintolan Riflessä, Coloradossa. Ravintolan työntekijöitä kannustetaan kantamaan aseita työpaikallaan. Boebertilla on neljä lasta puolisonsa Jaysonin kanssa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Boebertin viralliset kotisivut * Lauren Boebert Gab-sivustolla Luokka:Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenet Luokka:Yhdysvaltalaiset republikaanipoliitikot Luokka:Coloradolaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Waterman

Waterman on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Dennis Waterman (1948–2022), englantilainen näyttelijä * Fanny Waterman (1920–2020), brittiläinen pianisti ja pianopedagogi * Pete Waterman, brittiläinen laulunkirjoittaja- ja levytuottajakolmikko Stock Aitken Watermanin jäsen * Rhoda Elizabeth Waterman White, Uncle Ben of Rouses Point (1815-1898), yhdysvaltalainen kirjailija * Robert Waterman (1826–1891), yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko, Kalifornian kuvernööri * Ron Waterman (s. 1965), yhdysvaltalainen vapaaottelija ja showpainija * Willard Waterman (1914–1995), yhdysvaltalainen näyttelijä.
Ammoniumrautasulfaatti

Ammoniumrautasulfaatti voi viitata ainakin seuraaviin yhdisteisiin: * Ammoniumrauta(II)sulfaatti (NH4)2Fe(SO4)2 * Ammoniumrauta(III)sulfaatti NH4Fe(SO4)2 Luokka:Rautayhdisteet
Madison Cawthorn

David Madison Cawthorn (s. 1. elokuuta 1995 Asheville, Pohjois-Carolina) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän edusti Pohjois- Carolinan 11. vaalipiiriä Yhdysvaltain edustajainhuoneessa tammikuusta 2021 tammikuuhun 2023. Cawthorn on kongressin nuorin edustaja sitten Jed Johnson juniorin (1965–1967). Hän on myös kongressin ensimmäinen 1990-luvulla syntynyt jäsen. == Elämäkerta == Cawthorn on sanonut olevansa kahdeksannen sukupolven asukas Pohjois-Carolinan 11. vaalipiirin alueella. Hän kävi oman ilmoituksensa mukaan kotikoulua. Cawthorn halvaantui osittain vuonna 2014 tapahtuneessa auto-onnettomuudessa. Ennen tätä hän oli pyrkinyt epäonnistuneesti Yhdysvaltain laivastoakatemiaan. Joissakin myöhemmissä lausunnoissaan Cawthorn on antanut ymmärtää, että hänen valintansa laivastoakatemiaan olisi peruuntunut onnettomuuden johdosta. Hän on myöhemmin käyttänyt liikkumiseen pyörätuolia. Vuosina 2016–2017 Cawthorn opiskeli Patrick Henry Collegessa. Hänen kanssaopiskelijansa kertoivat myöhemmin hänen häirinneen useita naisopiskelijoita seksuaalisesti. Cawthorn valittiin edustajainhuoneeseen vuoden 2020 vaaleissa republikaanien edustajana. Hänen vastaehdokkaanaan oli demokraattien Moe Davis, joka oli aiemmin toiminut ilmavoimissa syyttäjänä. Cawthornia ei valittu toukokuussa 2022 pidetyissä republikaanien esivaaleissa uudelleen ehdokkaaksi, vaan hän hävisi ne Pohjois-Carolinan osavaltion senaatin jäsenelle Chuck Edwardsille. Cawthorn oli ennen tätä ollut huonoissa väleissä useiden Pohjois-Carolinan republikaanipoliitikkojen kanssa. Erityisesti senaattori Thom Tillisin kanssa Cawthornilla oli ollut toistuvaa sanaharkkaa. Edwards voitti myös varsinaiset vaalit ja seurasi Cawthornia vaalipiirin edustajana. == Näkemyksiä == Edustajainhuoneen vähemmistöjohtaja Kevin McCarthy tuomitsi julkisesti Cawthornin väitteet siitä, että edustajainhuoneen republikaanijäsenet osallistuisivat orgioihin ja käyttäisivät kokaiinia. Cawthorn ei ole koskaan julkisesti esittänyt anteeksipyyntöä kyseisistä väitteistä. Cawthorn saavutti huomiota kommenteillaan Venäjän hyökättyä Ukrainaan vuonna 2022. Kannattajilleen pitämässään puheessa Cawthorn kutsui Ukrainan presidentti Volodymyr Zelenskyiä ”roistoksi” ja Ukrainan hallitusta ”ennenkuulumattoman pahaksi” sekä ”woke- ideologian tuputtajaksi”. Republikaanisen puolueen pitkäaikainen vaalikampanjajohtaja Karl Rove luonnehti The Wall Street Journal -lehdelle kirjoittamassaan vastineessa Cawthornin ja muiden Venäjä-myönteisten republikaanien näkemyksiä todellisuudesta sekä puolueen äänestäjien valtavirrasta vieraantuneiksi. Presidentti Donald Trumpia Cawthorn on nimittänyt "neroksi" ja "isähahmoksi". Cawthorn myös esiintyi tilaisuudessa, jonka Trump piti 6. tammikuuta 2021 ennen kongressitalon valtausta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Cawthornin kotisivut Luokka:Yhdysvaltalaiset vammaiset poliitikot Luokka:Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenet Luokka:Yhdysvaltalaiset republikaanipoliitikot Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
D-1 Dekabrist

D-1 Dekabrist (Декабрист) oli Dekabrist-luokan sukellusveneiden nimikkoalus. Alus kuului vuoden 1926 laivasto-ohjelmaan. == Valmistus == Sukellusvene tilattiin vuoden 1926 laivasto-ohjelmassa Leningradista Itämeren telakalta, missä köli laskettiin 5. maaliskuuta 1927 telakkanumerolla 177. Vene laskettiin vesille 3. marraskuuta 1928 ja otettiin palvelukseen 12. marraskuuta 1930.Budzbon, Przemyslaw & Radziemski, Jan 2020 s. 93 == Palvelus == Alus lähti 18. toukokuuta 1933 sisaraluksensa D-2:n sekä kahden hävittäjän ja kahden partioveneen kanssa Kronstadtista Neva-jokea pitkin läpi Leningradin ja edelleen Valkoiselle merelle johtavaan kanavajärjestelmään. Osaston viimeinen alus läpäisi 21. heinäkuuta viimeisen yhdeksännentoista sulun. Osasto saapui 5. elokuuta 1933 Murmanskiin, missä ne liitettiin 21. heinäkuuta perustettavaan Pohjoiseen laivastoon.Polmar & Noot 1991 s. 82 Alus upposi miehistöineen harjoituksessa marraskuussa 1940 Molotovskinlahdella.Polmar & Noot 1991 s. 249 == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Dekabrist-luokan sukellusveneet Luokka:Neuvostoliittolaiset toisen maailmansodan sukellusveneet
Asheville

Asheville on kaupunki Pohjois-Carolinan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 83 393. Kaupunki on Buncomben piirikunnan hallintokeskus. Ashevillen pormestarina toimii Esther Manheimer. == Väestö == Kaupungin asukkaista 83,01 prosenttia on valkoisia, 11,69 prosenttia afroamerikkalaisia, 1,84 prosenttia aasialaisia ja 0,33 prosenttia intiaaneja. 4,17 prosenttia asukkaista eivät ole Yhdysvaltain kansalaisia. Kaupungin väestön keski-ikä on 39,1 vuotta. ==Kuvia kaupungista== Tiedosto:Water Basin at Vance Memorial Asheville 2.jpg|Ashevillen keskustaa. Tiedosto:Asheville City Hall, Asheville, NC (46691736032).jpg|Kaupungintalo. Tiedosto:Pritchard Park Asheville 3.jpg|Pritchardin puisto. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kaupungin kotisivut Luokka:Pohjois-Carolinan kaupungit
Joulupukki ja noitarumpu

Joulupukki ja noitarumpu on Otavan vuonna 1995 julkaisema Mauri Kunnaksen ja Tarja Kunnaksen jouluaiheinen lastenkirja. Sen pohjalta on tehty samanniminen animaatioelokuva. Kirjassa Joulupukkia vainoaa nimetön hämärässä kulkeva hahmo, joka kiusaa pukkia aiheuttamalla kaikenlaista harmia. Harminkappaleeksi paljastuu lapinpukuinen saamelainen lapinnoita, ruma, ilkeä ja matalakasvuinen mies, joka lopussa pääsee pukin apuriksi. Noitarumpua soittava samaanihahmo on herättänyt keskustelua, sillä hän luopuu puvustaan ja taikavoimistaan ollakseen samanlainen tonttu kuin muut. Sanna Nyqvist ottaa kirjan yhteydessä esille kulttuurisen omimisen käsitteen. Hän toteaa, että ”vähemmistöjä koskevien kulttuuristen stereotypioiden vahvistaminen ja vähemmistökulttuurin poispyyhkiminen Kunnasten tapaan ei enää ole hyväksyttävää”. Nyqvist muistuttaa, että muille kielille käännettynä kirja välittää käsityksiä saamelaisesta kulttuurista. ==Lähteet== Luokka:Mauri Kunnaksen lastenkirjat Luokka:Vuoden 1995 kirjat
Ernst Pepping

Ernst Pepping (12. syyskuuta 1901 Duisburg – 1. helmikuuta 1981 Spandau, Berliini) oli saksalainen säveltäjä.Ernst Pepping Ernst Pepping-Gesellschaft e. V. == Elämä ja ura == Pepping suoritti opettajan tutkinnon ennen sävellysopintojen aloittamista vuonna 1922 Walther Gmeindlin johdolla. Valmistuessaan vuonna 1926 hän sai Ignace Strasfogelin kanssa Mendelssohn- seuran sävellyspalkinnon. Hänen sävellyksiään esitettiin uuden musiikin tapahtumissa, ja kustantamot julkaisivat hänen teoksiaan ensimmäisiä kertoja vuosina 1929 ja 1930. Samoihin aikoihin Pepping työskenteli elokuvamusiikin säveltäjänä ja sovittajana; näistä töistä ainoastaan musiikki elokuvaan La Marche des machines on säilynyt. Vuonna 1934 Pepping sai työpaikan Spandaun kirkkomusiikkikoulun opettajana. Hän pääsi myös luennoimaan Berliinin musiikkikorkeakouluun, mutta hän kieltäytyi vuonna 1938 professorin asemasta siellä. Vuodesta 1937 Pepping oli naimisissa säveltäjä Paul Scheinpflugin tyttären Mariannen kanssa. Vuosina 1943–1945 Pepping vastasi Spandaun kirkkomusiikkikoulun johdosta sen vakituisen johtaja Gottfried Groten ollessa Wehrmachtin palveluksessa. Vuonna 1947 Pepping sai nimityksen kirkkomusiikin professoriksi Preussin kirkkounioniin. Vuonna 1953 hän sai nimityksen Berliinin musiikkikorkeakoulun professoriksi, ja vuodesta 1954 hän johti sen sävellyksen laitosta. Pepping työskenteli korkeakoulussa vuoteen 1968, mutta ei lopettanut opetustyötä kokonaan tämänkään jälkeen. Hän sai urallaan useita palkintoja, kuten Berliinin taidepalkinnon musiikista (1948) ja Baijerin taideakatemian musiikkipalkinnon (1964). Peppingistä tuli vuonna 1961 Freie Universität Berlinin filosofian kunniatohtori ja vuonna 1971 Berliinin kirkkoyliopiston kunniatohtori. == Tuotanto == Pepping tuli tunnetuksi protestanttisen kirkkomusiikin säveltäjänä. Hänen hengelliseen tuotantoonsa kuuluu messuja, motetteja ja virsiä. Pepping sävelsi myös maallista vokaalimusiikkia sekä urku-, kamari- ja orkesteriteoksia.Ernst Pepping Schott Music == Lähteet == Luokka:Saksalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1901 syntyneet Luokka:Vuonna 1981 kuolleet
Tuulensieppaajat

Tuulensieppaajat on Amir Escandarin ohjaama dokumenttielokuva vuodelta 2014. Elokuva kertoo Sao Paulon faveloissa asuvista nuorista, jotka maalaavat yhteiskunnallisesti kantaaottavia graffitteja ja heidän kutsumisestaan Berliinin biennaaliin. Elokuva on Escandarin esikoiselokuva. ja se on kuvattu São Paulossa ja Berliinissä. == Palkinnot == * Tampereen elokuvajuhlat (2014): Erikoispalkinto yli 30-minuuttisten elokuvien sarjassa. * Docs Against Gravity Film Festival (2015): Paras kuvaus: Peter Flinckenberg. * Festival International du Film d'Aubagne (2015): Paras ohjaus: Amir Escandari. * Jussi- palkinnot 2015: Paras kuvaus: Peter Flinckenberg. * São Paulo International Film Festival (2015): Parhaan dokumenttielokuvan yleisöpalkinto. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2014 suomalaiset elokuvat Luokka:Vuoden 2014 tanskalaiset elokuvat Luokka:Vuoden 2014 ruotsalaiset elokuvat Luokka:Jussi-palkitut elokuvat
Rolf Liebermann

Rolf Liebermann (14. syyskuuta 1910 Zürich – 2. tammikuuta 1999 Pariisi) oli sveitsiläinen säveltäjä ja oopperajohtaja.Rolf Liebermann Universal Edition == Elämä ja ura == Liebermann opiskeli oikeustiedettä Zürichin yliopistossa vuosina 1929–1933 ja suoritti musiikkiopintoja José Berrin yksityisessä konservatoriossa. Hänen varhaisimmat sävellyksensä ovat vuosilta 1933–1936, jolloin hän sai orkesterinjohdon opetusta Hermann Schercheniltä. Vuosina 1937–1938 Liebermann työskenteli juutalaisten pakolaisten Musica Viva -orkesterin perustaneen Scherchenin sihteerinä Budapestissa ja Wienissä. Liebermann myös opetti pakolaislapsia Sveitsissä ja kirjoitti musiikkikritiikkiä. Asepalveluksensa hän suoritti Asconassa, jossa hän sai vuodesta 1940 sävellysopetusta Vladimir Vogelilta. Vuosina 1945–1950 Liebermann työskenteli Zürichin radion äänitysinsinöörinä, ja vuosina 1950–1957 hän johti Sveitsin radion orkesteriosastoa. Vuosina 1957–1959 Liebermann oli Norddeutscher Rundfunkin musiikkijohtaja ja vuosina 1959–1973 Hampurin valtionoopperan pääjohtaja. Jälkimmäisessä asemassaan hän tuki uutta näyttämömusiikkia 23:lla kantaesityksellä; näistä kantaesitetyistä teoksista 21 oli tilaustöitä. Vuosina 1985–1988 Liebermann toimi uudemman kerran Hampurin valtionoopperan pääjohtajana oltuaan välillä vastaavassa asemassa Pariisin oopperassa. Vuonna 1979 Liebermann teki ohjaaja Joseph Loseyn kanssa Mozartin Don Giovanni -oopperasta elokuvaversion (Don Giovanni), jolla kapellimestarina oli Lorin Maazel. Vuosina 1983–1987 Liebermann johti Salzburgin Mozarteumin kansainvälistä kesäakatemiaa. Hän oli Mozarteumin ja Lontoon Royal Society of Artsin kunniajäsen sekä Kunnialegioonan ja Ordre des Arts et des Lettres'n komentaja. Hänelle myönnettiin Bundesverdienstkreuz. Liebermann oli kaikkien aikojen ensimmäisen Eurovision laulukilpailun (1956) valvoja.Events: Lugano 1956 Eurovision Song Contest == Tuotanto == Liebermann saavutti kansainvälistä arvostusta etenkin oopperasäveltäjänä. Hänen oopperoitaan ovat Leonore 40/45 (1952), Penelope (1954), Die Schule der Frauen (1955), La Forêt (1987) ja Freispruch für Medea (1995). Liebermann yhdisti eräissä teoksissaan jazzia klassiseen musiikkiin. Hän sävelsi George Gruntzin kanssa jazzoopperan Cosmopolitan Greetings ja hyödynsi kaksitoistasäveljärjestelmää konsertossaan jazzyhtyeelle sekä sinfoniaorkesterille. Liebermannin viimeisiin teoksiin kuuluvat viulukonsertto (1994), pianokonsertto (1995) sekä Mouvance yhdeksälle lyömäsoittajalle ja pianolle (1998). Hänen sävellystensä joukossa on myös chansoneita. == Lähteet == Luokka:Sveitsiläiset säveltäjät Luokka:Sveitsiläiset oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1910 syntyneet Luokka:Vuonna 1999 kuolleet
Täpläkotiloahven

Täpläkotiloahven (Lamprologus kungweensis) on yksi afrikkalaisen Tanganjikajärven endeemisistä kirjoahvenlajeista. Täpläkotiloahvenen maksimipituus on kahdeksan senttimetriä. Täpläkotiloahven elää Tanganjikajärven koillisosassa Kungwen lahdella. Laji on luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi. Elinympäristön muutokset järven pohjalle kertyvän sedimentin takia ovat johtaneet lajin uhanalaisuuteen. == Lähteet == Luokka:Kirjoahvenet
Île-de-Bréhat

Île-de-Bréhat (bretoniksi Enez Vriad) on kunta läntisessä Ranskassa Côtes-d'Armorin departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Englannin kanaalin rannikolla ja koostuu Bréhatin saaristosta, joista suurin saari on Bréhat. Bréhatin saari koostuu taas kahdesta saaresta, eteläisestä ja pohjoisesta, joita silta yhdistää. Saarelle on noin kymmenen minuutin pituinen lauttayhteys mantereelta Port-Closiin, joka on eteläisellä saarella. Saari on autoton, joten useat matkailijat vuokraavat polkupyörän saapuessaan saarelle. Kunnan tarkein keskus on kylä Le Bourg, missä on hotelleja, ravintoloita ja kahviloita sekä säännölliset markkinat. Golfvirran ansiosta saaren ilmasto on lauha. Useat Välimeren kasvit, kuten palmut, eukalyptus, sinisarjat, hortensiat ja pelargonit, kukoistavat täällä. Eteläisen saaren nähtävyyksiä on entinen linnoitus La citadelle. Linnoituksessa toimii nykyään lasitehdas Verreries de Bréhat, missä voi seurata lasinpuhaltajien työskentelyä. Saarella on myös 1600-luvulta peräisin oleva vuorovesimylly. Mylly ennallistettiin 1990-luvulla, ja nykyään siellä esitellään myllyn toimintaa tattaria jauhamalla. Pohjoisella saarella on Île-de-Bréhatin kaksi majakkaa: Paon ja Rosédo. Tiedosto:Brehat_Island_harbour_fisheye.jpg|Port-Clos Tiedosto:Ile_de_Bréhat_(Enez_Vriad)_(17).JPG|Île-de-Bréhatin rannikkoa Tiedosto:Brehat_,_l'entrée_de_la_citadelle_-_panoramio.jpg|La citadelle Tiedosto:Bretagne_Brehat_Moulin_Birlot_02.jpg|Vuorovesimylly ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Côtes-d’Armorin kunnat
Patrick Williams (koripalloilija)

Patrick Lee Williams (s. 26. elokuuta 2001 Charlotte, Pohjois-Carolina) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan pieni laitahyökkääjä. Williams pelasi yliopistokoripalloa Floridan osavaltionyliopiston joukkueessa kauden 2019–2020. Hänet valittiin kauden päätteeksi konferenssinsa parhaaksi kuudenneksi mieheksi ja tulokkaiden tähdistöviisikkoon.College Basketball at Sports-Reference.com Chicago Bulls varasi Williamsin NBA:han neljännellä vuorolla vuoden 2020 varaustilaisuudessa.https://www.forbes.com/sites/jasonpatt/2020/12/17/patrick- williams-hype-train-already-leaving-station-for-chicago-bullsBasketball- Reference.com == Lähteet == * Patrick Williams Stats Basketball-Reference.com * Patrick Williams College Stats College Basketball at Sports-Reference.com * Profiili Florida State Seminoles === Viitteet === Luokka:Yhdysvaltalaiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Johann Gottfried Walther

Johann Gottfried Walther (18. syyskuuta 1684 Erfurt – 23. maaliskuuta 1748 Weimar) oli saksalainen urkuri, säveltäjä, musiikkiteoreetikko ja musiikkikirjailija.Johann Gottfried Walther Britannica Walther opiskeli lapsena Erfurtissa urkujensoittoa ja kävi laulutunneilla. Vuonna 1702 hänestä tuli Erfurtin Tuomaskirkon urkuri. Vuonna 1707 hänet nimitettiin Weimarin kaupunginkirkon urkuriksi, jona hän toimi kuolemaansa saakka. Walther syventyi musiikin teoriaan Andreas Werckmeisterin tuella ja kirjoitti teoreettisen tutkielman Praecepta der musicalischen Composition, johon on vuosiluvuksi merkitty 1708. Tutkielma saattoi saada alkunsa ohjemateriaalina Waltherin johdolla opiskelleelle prinssi Johann Ernstille. Vuodesta 1721 Walther johti herttua Wilhelm Ernstin orkesteria. Vuonna 1732 valmistui hänen kirjansa Musicalisches Lexikon, joka oli ensimmäinen saksaksi julkaistu laaja musiikin tietosanakirja. Waltherin sävellystuotantoon kuuluu muun muassa preludeja ja muunnelmateoksia uruille. Hän myös sovitti Tomaso Albinonin, Giuseppe Torellin ja muiden italialaissäveltäjien konserttoja uruille. Walther oli Johann Sebastian Bachin pikkuserkku ja ystävä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: nuotteja Luokka:Saksalaiset urkurit Luokka:Saksalaiset säveltäjät Luokka:Barokkisäveltäjät Luokka:Musiikkiteoreetikot Luokka:Ensyklopedistit Luokka:Saksalaiset musiikkikirjailijat Luokka:Vuonna 1684 syntyneet Luokka:Vuonna 1748 kuolleet
Friedrich Wilhelm Zachow

Friedrich Wilhelm Zachow (13. marraskuuta 1663 Leipzig – 7. elokuuta 1712 Halle) oli saksalainen urkuri ja säveltäjä.Friedrich Wilhelm Zachow AllMusic Zachow asettui 20-vuotiaana Halleen, jossa hänet nimitettiin Marienkirchen urkuriksi. Muiden toimiensa ohessa hän opetti nuoria oppilaita, kuten Georg Friedrich Händeliä. Zachowin teoksista huomattava osa on kadonnut. Säilyneeseen tuotantoon kuuluu urkumusiikkia ja kirkkokantaatteja. Zachowin teoksissa on sekä Heinrich Schützin vanhan että Johann Sebastian Bachin ajalle ominaisen uudemman tyylin piirteitä. Zachowin fuugat ovat saattaneet innoittaa nuorta Johann Sebastian Bachia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: nuotteja Luokka:Saksalaiset säveltäjät Luokka:Saksalaiset urkurit Luokka:Barokkisäveltäjät Luokka:Vuonna 1663 syntyneet Luokka:Vuonna 1712 kuolleet
Dmitri Aleksejev

Dmitri Konstantinovitš Aleksejev (; s. 10. elokuuta 1947 Moskova) on venäläissyntyinen, Englantiin asettunut pianisti.Dmitri Alexeev AllMusicHistorical Dictionary of Russian Music Daniel Jaffé Aleksejev pääsi 6-vuotiaana Moskovan keskusmusiikkikouluun ja opiskeli myöhemmin Dmitri Baškirovin johdolla Moskovan konservatoriossa, josta valmistui vuonna 1973. Hän voitti kansainvälisen George Enescu -kilpailun vuonna 1970 ja ensimmäisenä venäläisenä Leedsin kansainvälisen pianokilpailun vuonna 1975. Aleksejev aloitti kansainvälisen kiertueuran ja teki ensimmäisen esiintymisensä Yhdysvalloissa Chicagon sinfoniaorkesterin kanssa vuonna 1976. Hän on Englannissa asuessaankin usein konsertoinut Venäjällä. Hän on levyttänyt useille levymerkeille, kuten EMI:lle, Virgin Recordsille, RCA Recordsille, Hyperionille ja venäläisille yhtiöille. Elokuussa 2004Professor Dmitri Alexeev Royal College of Music Aleksejev kantaesitti Krzysztof Pendereckin Ylösnousemus-pianokonserton. Kapellimestareita, joiden johdolla Aleksejev on soittanut, ovat olleet Vladimir Ashkenazy, Pierre Boulez, Semjon Bytškov, Antal Doráti, Valeri Gergijev, Carlo Maria Giulini, Mariss Jansons, Riccardo Muti, Gennadi Roždestvenski, Esa-Pekka Salonen, Michael Tilson Thomas ja Klaus Tennstedt. Aleksejev on saanut osakseen tunnustusta varsinkin tulkinnoillaan Sergei Prokofjevin ja Dmitri Šostakovitšin teoksista. Esiintymis- ja levytysuransa ohella hän on opettanut Royal College of Musicissa. == Lähteet == Luokka:Venäläiset pianistit Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jaya Prada

Jaya Prada (oik. Lalita Rani; s. 3. huhtikuuta 1962 Rajahmundry, Andhra Pradesh, Intia) on intialainen näyttelijä ja poliitikko. Hän on näytellyt telugun-, hindin-, tamilin-, malajalamin-, kannadan-, bengalin- ja marathinkielisissä elokuvissa. == Valikoitu filmografia == * Anthuleni Katha (1976) * Seeta Kalyanam (1976) * Siri Siri Muvva (1976) * Adavi Ramudu (1977) * Yamagola (1977) * Sanaadi Appanna (1977) * Sargam (1979) * Kaamchor (1982) * Kaviratna Kalidasa (1983) * Sagara Sangamam (1983) * Tohfa (1984) * Sharaabi (1984) * Maqsad (1984) * Sanjog (1985) * Aakhree Raasta (1986) * Simhasanam (1986) * Sindoor (1987) * Samsaram (1988) * Elaan-E-Jung (1989) * Aaj Ka Arjun (1990) * Thanedaar (1990) * Maa (1991) * Devadoothan (2000) * Dasavathaaram (2007) * Pranayam (2011) * Krantiveera Sangolli Rayanna (2012) == Palkinnot == * Nandi Awards ** 1976: Paras naispääosa – Anthuleni Katha * Filmfare Awards South ** 1976: Erikoispalkinto – Siri Siri Muvva, Anthuleni Katha ** 1983: Paras telugunkielinen naispääosa – Sagara Sangamam ** 2007: Elämäntyöpalkinto == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Intialaiset näyttelijät Luokka:Intian kansanpuolueen poliitikot Luokka:Lok Sabhan jäsenet Luokka:Rajya Sabhan jäsenet Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lukas Hagen

Lukas Hagen (s. 1962 Salzburg) on itävaltalainen viulisti.Kaisers Klassik: 100 Meisterwerke der Musik Joachim KaiserLUKAS HAGEN, O.UNIV.PROF. Mozarteum Hagen opiskeli Mozarteumissa Helmut Zehetmairin johdolla ja valmistui vuonna 1983. Tämän jälkeen hän sai vuoden ajan täydentävää opetusta Gidon Kremeriltä. Lisäksi häntä opettivat Nikolaus Harnoncourt ja Walter Levin. Hagen perusti sisarustensa kanssa Hagen-kvartetin, jonka ensiviulisti hänestä tuli.Hagen Quartett spielt Bartoks Sechstes Doris Kösterke Kvartetti solmi Deutsche Grammophonin kanssa eksklusiivisen levytyssopimuksen vuonna 1985. Hagen on esiintynyt solistina Salzburgin Mozart-viikolla ja Salzburger Festspielessä. Hän on konsertoinut myös Italiassa, Saksassa, Englannissa ja Japanissa. Hän on toiminut Chamber Orchestra of Europen konserttimestarina. Vuonna 1999 Hagen sai nimityksen Mozarteumin professoriksi. Hän on usein pitänyt mestarikursseja ja tullut kutsutuksi kansainvälisten kilpailujen tuomaristoihin. == Lähteet == Luokka:Itävaltalaiset viulistit Luokka:Konserttimestarit Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Itämeren ruokavalio

Itämeren ruokavalio on pohjoismaisten ravitsemustieteilijöiden kehittämä runsaasti leipää ja marjoja sisältävä ruokavalio, jossa käytetään hyvin vähän maitorasvaa sekä tavallista enemmän kalaa ja vähärasvaista siipikarjanlihaa. Vähintään neljännes kokonaisenergiansaannista tulee kokojyvistä, joissa suositaan erityisesti ruista, ohraa ja kauraa. Lisäksi nautitaan 2-3 aterialla viikossa täysjyväpastaa tai -riisiä. Marjoja ja sesongin aikana myös kotimaisia hedelmiä nautitaan päivittäin yhteensä vähintään 350 grammaa ja vihanneksia vähintään 175 grammaa. Päivittäin nautitaan lisäksi vähintään kuusi palaa leipää sekä rypsi-, auringonkukka- tai soijaöljyä sisältävää margariinia ja rypsiöljyä. Vähintään kaksi kolmannesta päivittäin nautituista rasvahapoista on oltava tyydyttämättömiä, joita voidaan saada margariinin ja rypsiöljyn lisäksi myös suolaamattomista pähkinöistä ja siemenistä. Maitotuotteita nautitaan vähintään kaksi annosta päivässä. Juusto saa sisältää korkeintaan 17 prosenttia rasvaa, nestemäiset maitotuotteet, viili ja jugurtti korkeintaan yhden prosentin. Kermaa sisältäviä maitotuotteita kuten jäätelöä ei nautita lainkaan, ei myöskään voita. Makeutettuja maitotuotteita ja sokerilla makeutettuja juomia pyritään välttämään, ja tuoremehua juodaan korkeintaan 1,5 desilitraa päivässä. Viikoittain nautitaan lisäksi vähintään kolme kala-ateriaa, joista kaksi sisältää rasvaista kalaa. Lihoista taas suositaan vähärasvaista siipikarjaa. Itämeren ruokavaliota luonnehtii toisen määritelmän mukaan runsas rukiin, ohran, kauran, omenoiden, päärynöiden, marjojen, tomaatin, kurkun, salaatin, juuresten, kaalin, herneiden, rasvattomien tai vähärasvaisten maitotuotteiden, lohen ja järvikalojen käyttö sekä vähäinen sian- ja naudanlihan, lihajalosteiden, rasvan ja alkoholin käyttöThe healthy Nordic diet, obesity and obesity-related metabolic risk factors. https://www.julkari.fi/bitstream/handle/10024/120376/URN_ISBN_978-952-302-327-7.pdf?sequence=1. == Lähteet == Luokka:Ruokavaliot
Aleksandr Uninski

Aleksandr Uninski (15. helmikuuta 1910 Kiova – 19. joulukuuta 1972 Dallas) oli ukrainalaissyntyinen, yhdysvaltalaistunut pianisti.Alexandre Uninsky The Fryderyk Chopin Institute Uninski syntyi puolalais-venäläis-ukrainalaiseen perheeseen. Hän opiskeli pianonsoittoa aluksi Kiovan konservatoriossa Sergei Tarnovskin johdolla ja jatkoi opintojaan Pariisin konservatoriossa Lazare Lévyn johdolla muutettuaan perheineen. Uninski valmistui vuonna 1927 kunniamaininnoin ja teki Pariisin-debyyttinsä vuonna 1928. Menestyksekäs esiintyminen johti esiintymiskutsuihin Espanjaan ja Etelä-Amerikkaan. Vuonna 1932 Uninski voitti toisen Frédéric Chopin -pianokilpailun. Uninski sai yhtä paljon pisteitä kuin Imre Ungár, joten lopputulos ratkesi vasta arvalla hänen hyväkseen. Kilpailun ensipalkinnon lisäksi hän sai Puolan radion palkinnon parhaasta masurkkaesityksestä. Uninski oli kiertuematkalla Kaukoidässä toisen maailmansodan puhjetessa. Hän palasi Ranskaan ja liittyi armeijaan, jonka antauduttua hän matkusti Lissabonin kautta Etelä-Amerikkaan ja jatkoi konserttien pitämistä Latinalaisen Amerikan maissa. Vuonna 1942 Uninski saapui New Yorkiin, jossa piti ensimmäisen resitaalinsa Carnegie Hallissa Brahmsin, Lisztin ja Chopinin teoksista koostuneella ohjelmistolla. Vuodesta 1955 hän keskittyi opetustyöhön Torontossa ja Dallasissa. Hänen oppilaidensa joukossa oli Jeffrey Swann. == Lähteet == Luokka:Ukrainalaiset pianistit Luokka:Yhdysvaltalaiset pianistit Luokka:Vuonna 1910 syntyneet Luokka:Vuonna 1972 kuolleet
Biontech

Biontech (virallisesti BioNTech SE, ), on keskikokoinen saksalainen lääkkeitä ja bioteknologisia tuotteita valmistava eurooppayhtiö. Vuonna 2008 perustetun yrityksen palveluksessa on noin 1 300 työntekijää. Yhtiön päätoimipiste sijaitsee Mainzissa Saksassa. Yritys nousi vuonna 2020 laajempaan julkisuuteen yhdessä Pfizer-lääkeyhtiön kanssa kehittämänsä tehokkaaksi testatun, lähetti- RNA-han pohjautuvan SARS-CoV-2-rokotteen (BNT162b2) johdosta. Tälle rokotteelle myönnettiin rajoitettu myyntilupa Britanniassa, Yhdysvalloissa ja Euroopan unionin alueella ensimmäisten koronarokotteiden joukossa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *BioNTech SE:n kotisivut (biontech.de) Luokka:Saksalaiset lääkealan yritykset Luokka:Saksalaiset pörssiyhtiöt
Kristian Adolf Verner von Rehausen

Kristian Adolf Verner von Rehausen (17. lokakuuta 1803 Pusula – 15. huhtikuuta 1878 Helsinki) oli suomalainen juristi ja virka- ja valtiopäivämies. Von Rehausenin vanhemmat olivat kapteeni Adolf Gotthard von Rehausen ja Karolina Sofia Richter ja puoliso vuodesta 1844 Aurora Richter (k. 1897). Juristi, Suomen Pankin asiamies ja valtiopäivämies Ernst Viktor von Rehausen ja juristi, virka- ja valtiopäivämies Karl Gotthard Werner von Rehausen olivat heidän poikiaan. Kristian Adolf Verner von Rehausen tuli ylioppilaaksi 1817 ja suoritti tuomarintutkinnon 1822. Laamannin arvon hän sai 1859. Hänestä tuli Turun hovioikeuden ylimääräinen notaari 1825, senaatin talousosaston ylimääräinen kopisti 1826, päätullijohtokunnan kanslisti 1826, senaatin yleisen kanslian kopisti 1829, kansliatoimituskunnan kopisti 1831 ja sotilastoimituskunnan kanslisti 1836. Von Rehausen oli samalla Suomen vaihto-, laina- ja talletuskonttorin asiamies 1830. Uudenmaan läänin lääninsihteerinä hän toimi 1841–1877. Valtiopäiväedustaja aatelissäädyssä von Rehausen oli 1863–1864, 1867 ja 1872.Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Kristian Adolf Verner von Rehausen. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 22.12.2020 ==Lähteet== Luokka: Suomalaiset juristit Luokka: Suomen suuriruhtinaskunnan virkamiehet Luokka: Suomalaiset aateliset Luokka: Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet Luokka: Vuonna 1803 syntyneet Luokka: Vuonna 1878 kuolleet
Lars Olof Prytz

Lars Olof Prytz (4. heinäkuuta 1793 Turku – 7. elokuuta 1867 Espoo) oli suomalainen virka- ja valtiopäivämies. Lars Olof Prytzin vanhemmat olivat kapteeni Anders Johan Pryss, 1799 aateloituna Prytz, ja Hedvig Maria von Mell ja puoliso vuodesta 1835 Helena Rosalie Franzén (k. 1851). Laamanni, valtiopäivämies Lars Knut Prytz oli heidän poikansa. Lars Olof Prytz tuli ylioppilaaksi 1811. Hän oli Turun hovioikeuden auskultantti 1814. Hovioikeuden ylimääräinen notaari hänestä tuli 1816 ja samana vuonna senaatin talousosaston ylimääräinen kopisti. Prytzistä tuli senaatin kansliatoimituskunnan kopisti 1817, kanslisti 1821 ja talousosaston anomusasiain kirjaaja 1829. Leimapaperikonttorin kamreerina hän toimi 1845–1866. Prytz sai protokollasihteerin arvonimen 1832 ja kamarineuvoksen arvonimen 1859. Hän oli aatelissäädyssä sukunsa edustaja valtiopäivillä 1863–1864 ja 1867.Kotivuori, Yrjö: Lars Olof Prytz. Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 22.12.2020 ==Lähteet== Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan virkamiehet Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1793 syntyneet Luokka:Vuonna 1867 kuolleet
Hirvenkirjoheltta

Hirvenkirjoheltta (Panaeolus alcis, syn. Panaeolus alcidis) on kirjohelttojen sukuun kuuluva sienilaji. Sen lakki on 0,4–1 senttimetriä leveä ja muodoltaan kellomainen tai kartiomainen. Väriltään se on vaaleanharmaa. Sienen heltat ovat melko tiheät ja tummanharmaat. Itiöpöly on mustanruskeaa. Jalka on ontto, 2–9 senttimetriä pitkä ja 0,05–0,15 senttimetriä paksu. Väriltään se on harmaa tai ruskea. Hirvenkirjohelttaa tavataan koko Suomessa. Se kasvaa yleensä hirven, mutta myös poron tai peuran jätöksillä. Kasvuaika on syyskuusta lokakuuhun. Laji on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Hirvenkirjoheltta (Panaeolus alcis) Luokka:Kirjoheltat
Olav Aukrust

Olav Aukrust (21. tammikuuta 1883 Lom, Gudbrandsdalen, Norja – 3. marraskuuta 1929 Lom, Gudbrandsdalen, NorjaOlav Aukrust Britannica.com, viitattu 22.12.2020 ) oli norjalainen runoilija ja antroposofi. Hän työskenteli opettajana ja kansanopistonjohtajana. Hän käytti mietelyriikkaa kirjoittaessaan uusnorjaa. Aukrust julkaisi eläessään kaksi runokokoelmaa, mutta hänen kuolemansa jälkeen ilmestyi vielä toiset kaksi sekä kaksiosainen kootut runot Dikt i samling. ==Teokset== * Himmelvarden, 1916. * Hamar i Hellom, 1926. * Emne, Gyldendal, 1926. * Solrenning, Gyldendal, 1930. * Norske terningar, Gyldendal, 1931. * Dikt i samling, I–II, Gyldendal, 1942. * Nigards-Truls, Mittet, 1951. Illustrert bok om den norske gardsnissen. Kuvitus Kjell Aukrust. * Skaldespor. Artikler, taler og brev i utvalg, Gyldendal, 1952. Julk. Leif Mæhle, joka on kirjoittanut teokseen perusteellisen Aukrustin elämäkerran. * Dikt i utval, Gyldendal, 1999. ISBN 82-05-26257-8 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1883 syntyneet Luokka:Vuonna 1929 kuolleet
Ljungan

Ljungan () on Ruotsissa Jämtlannin- ja Taalainmaan lääneissä sijaitseva 405 kilometriä pitkä Pohjanlahden Perämereen Sundsvallissa laskeva joki. Se muodostaa samalla Ljunganin vesistön lähes koko pääuoman, joka saa alkunsa Ljungsjöarnasta Helagsfjälletin ympäristössä. == Vesivoima == Ljunganin uomassa on 14 vesivoimalaitosta: Viforsen, Matfors, Skallböle, Nederede, Ljunga, Hermansboda, Parteboda, Järnvägsforsen, Kölsillre, Bursnäs, Turinge, Rätan, Trångforsen ja Flåsjö. Näiden voimaloiden yhteisteho on 479 megawattia ja vuosituotanto noin 2040 gigawattituntia. Storsjönistä ylöspäin, osuus Havernista Holmsjöniin ja Viforsenista alaspäin ovat vesivoimalta suojeltuja osuuksia. == Historiaa == Vesivoiman hyödyntämisessä on Ljunganin vesistössä pitkät perinteet. Jo keskiajalla käytettiin joessa vesimyllyjä ja myöhemmin vesimyllyt pyörittivät muitakin koneita kuten sahoja, pajavasaroita ja puimakoneita. Puunuitto alkoi 1820-luvulla ja jokea perattiin soveltubin osin tätä varten. Sahat sijaitsivat alajuoksulla lähellä vientisatamaa. Ensimmäiset vesivoimalaitokset olivat vuonna 1898 valmistunut Albyn- ja vuonna 1900 Viforsenin vesivoimalaitos. == Lähteet == === Huomautuksia === === Viitteet === * Luokka:Ruotsin joet
Erth

Erth, myös Erc tai Pyhä Erth, (k. noin 512) oli irlantilainen pyhimys ja Lilcachin piispa. Erth oli alun perin druidi. Kerrotaan, että kelttiläiset druidit ja heidän hallitsijansa kutsuivat Irlannin apostolin pyhän Patrickin luokseen Slanen ylängölle voidakseen haastaa hänet. Pyhän Patrickin saapuessa Erth näki tulisia säteitä, jotka tulivat Patrickin huulilta häntä kohti. Erth nousi silloin seisomaan kunnioituksesta Patrickia ja hänen Jumalaansa kohtaan. Patrick kastoi Erthin ja vihki hänet myöhemmin papiksi ja piispaksi. Pyhä Erth toimi piispana Irlannin Lilcachissa ja perusti Slaneen koulun. Pyhä Erth kuoli vuoden 512 tienoilla ja haudattiin Slaneen. == Lähteet == Luokka:Irlantilaiset pyhimykset Luokka:Piispat Luokka:Druidit Luokka:Irlannin historia