EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Jussi Tiitola

Heikki Juhani (Jussi) Tiitola (12. lokakuuta 1910 Tampere – 20. joulukuuta 1939 Suurselkä) oli suomalainen jääkiekkohyökkääjä ja varatuomari. == Perhe ja koulutus == Tiitolan vanhemmat olivat kunnallisneuvos ja rakennusmestari Heikki Tiitola ja Hanna Maria o.s. Helander. Hänen puolisonsa oli Eeva o.s. Kyröhonka, jonka kanssa hän sai yhden lapsen. Tiitola kirjoitti ylioppilaaksi Tampereen suomalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1928, jonka jälkeen hän lähti jatkamaan opintoja Helsingin yliopiston lainopilliseen tiedekuntaan. Ylemmän oikeustutkinnon hän suoritti vuonna 1936. Tiitolan poika Olli Tiitola pelasi koripalloa miesten SM-sarjassa, ja tämän Petri-poika voitti kaksi Suomen mestaruutta uintiviesteissä.https://sut.azurewebsites.net/tekstit/Sotavainajakirjakorjauksia.pdf == Oikeusoppinut urheilumies == Tiitola työskenteli opintojensa jälkeen Pirkkalan kihlakunnan notaarina vuosina 1937–1938 ja omisti Hannu J. Vuorion asianajotoimiston Tampereelta. Tiitola oli jo nuorena koulupoikana kiinnostunut erilaisista pallopeleistä. Hän saavuttikin jo nuorella iällä ensimmäisen Tampereen mestaruutensa verkkopallossa, jota hän harrasti myöhemmin menestyksellisesti myös kansallisella tasolla. Hän harrasti myös jääpalloa ja jääkiekkoa. Jääkiekossa Tiitola pelasi koko uransa, kaikkiaan kuusi kautta Tampereen Ilveksessä ja toimi joukkueen kapteenina vuosina 1937–1939. Hän oli SM-sarjan paras maalintekijä kolmena vuonna peräkkäin, kausina 1934–1935, 1935–1936 ja 1936–1937. Lisäksi hän voitti Ilveksen kanssa kaksi SM-pronssia, yhden hopean ja kolme Suomen mestaruutta. Tiitolan harrastuksiin kuului vielä kaikkien urheiluharrastusten lisäksi mieskuorolaulu. Ylioppilasaikoinaan hän lauloi Ylioppilaslaulajissa ja myöhemmin Tampereella mieskuoro Laulajissa. Tiitolan veljet Martti, Jaakko, Matti ja Risto pelasivat myös jääkiekon SM-sarjaa Ilveksessä ja muissa seuroissa. == Talvisota == Tiitola liittyi Suojeluskuntajärjestöön jo nuorena ja suoritti asevelvollisuutensa vuosina 1930–1931 Tampereen rykmentissä, jona aikana hän kävi Reserviupseerikoulun kurssin numero 20. Talvisotaan hän sai kutsun ja hänet sijoitettiin joukkueenjohtajaksi Jalkaväkirykmentti 16:n VI pataljoonaan. Hän johti joukkueensa taisteluihin Tolvajärvellä, Ristisalmella, Ignoinaholla, Jylmäkänsalmella ja viimein Suurselässä, jossa Tiitolan lupaava urheilijan ura katkesi 20. joulukuuta 1939 Suurselän metsätaisteluissa kaatumiseen. Hänet haudattiin sukunsa hautaan Tampereelle. == Lähteet == *Isänmaan puolesta, talvisodan 1939–1940 kaatuneiden upseerien elämäkerrasto. Porvoo: WSOY 1949. === Viitteet === ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomalaiset toisessa maailmansodassa kaatuneet Luokka:Vuonna 1910 syntyneet Luokka:Vuonna 1939 kuolleet
Tuomas Timonen

Tuomas Timonen (s. 1975) on suomalainen kirjailija ja ohjaaja ja dramaturgi. Timonen on syntynyt Pohjois-Karjalassa. Hän on valmistunut ammattikoulusta talonrakentajaksi ja Teatterikorkeakoulusta dramaturgiksi. Timonen työskentelee Taideyliopiston Teatterikorkeakoulussa dramaturgian ja näytelmän kirjoittamisen koulutusohjelman lehtorina. Timosen ensimmäinen runokokoelma Vuosi oli kaatuneita puita ilmestyi vuonna 2003 Tammen ja toinen, Oodi rakkaudelle, vuonna 2007 Teoksen kustantamana. Timonen sai vuonna 2007 Tanssiva karhu -palkinnon, jonka Yleisradio myöntää korkeatasoisesta kotimaisesta runoudesta. Hänen kolmas runokokoelmansa on vuonna 2013 ilmestynyt Asetelmia. Timonen on kirjoittanut useita näytelmiä, esimerkiksi Minun poikani tarina, Elämänmäki ja Suklaa, suklaa. ==Teokset== * Vuosi oli kaatuneita puita (Tammi, 2003) * Oodi rakkaudelle (Teos, 2007) * Asetelmia (Teos, 2013) ==Palkinnot== * Tanssiva karhu -palkinto, 2007 ==Lähteet== * Tuomas Timosen haastattelu 25.7.2023 ==Aiheesta muualla== * Tuomas Timonen Teoksen sivuilla * Toisto on se mikä toimii! - Timosen toisessa runokokoelmassa on kepeä ja älykäs ilmapiiri (HS 12.3.2007) Luokka:Suomalaiset näytelmäkirjailijat Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Marjo Niemi

Marjo Niemi (s. 3. syyskuuta 1978 Eura) on suomalainen kirjailija ja dramaturgi. Viiden romaanin ja lukuisten näytelmien lisäksi hän on liikkunut kirjoittajana kuvataiteen, radion, musiikin ja esitystaiteen parissa. Niemi valmistui dramaturgiksi Teatterikorkeakoulusta vuonna 2004. Samana vuonna ilmestyi hänen esikoisromaaninsa Juostu maa, joka sai Tiiliskivi-palkinnon. Vuonna 2008 Niemen teos Miten niin valo oli ehdolla Runeberg-palkintoehdokas. Hänen näytelmänsä Näytät vieraalta rakas oli ehdolla Lea-palkinnon saajaksi 2009. Vuonna 2018 Niemen teos Kaikkien menetysten äiti (2017) sai Runeberg- palkinnon. Niemen romaani Kuuleminen (2021) oli ehdolla Finlandia-palkinnon saajaksi. Niemi on toiminut myös radiokolumnistina Ylellä. Kirjoittamisen lisäksi Niemi on tehnyt musiikkia yhtyeissä Hope Comes in Many Forms ja Ihmissyöjän ystävät. == Tuotanto == === Romaanit === * Juostu maa. Teos, 2004. * Miten niin valo, Teos, 2008. * Ihmissyöjän ystävyys, Teos, 2012. * Ihmiskokeita - proseduraalinen kollektiiviromaani (kollektiivissa 14 kirjailijaa), MKS, 2016 * Kaikkien menetysten äiti, Teos, 2017 * === Näytelmät === * Siperia lopettaa, kantaesitys Teak 2003 * Juakse ko hullu!, kantaesitys Jyväskylän kaupunginteatteri 2004 * Suuri Pölynimuri, kantaesitys Teatteri Hevosenkenkä 2005 * Ei aina käy niin, kantaesitys Turun Ylioppilasteatteri 2005 * Kaikki se rakkaus mikä sinulle kuuluu, yhdessä työryhmän kanssa, kantaesitys 2006 Teatteri Siperia * Odotusaika on maksullista puheaikaa, kantaesitys KOM-teatteri 2006 * Pikku Piru, kantaesitys Ahaa Teatteri 2006 * Ennen kuolemaa 2007 * Elämänkerjuu, kantaesitys Teatteri Siperia 2007 * Näytät vieraalta rakas, kantaesitys Teatteri Jurkka 2009 * Keskellä ruuhkaa juoksee nainen, kantaesitys Teatteri Avoimet Ovet 2017 * Se saattaa olla ihminen, kantaesitys Ryhmäteatteri 2025. Näytelmä pohjautuu Niemen romaaniin Ihmissyöjän ystävyys. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Marjo Niemen haastattelu Prosak-proosaklubilla, video. * Hope Comes in Many Formsin musiikkia * Ihmissyöjän ystävien kuusi livelevyä Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka: Suomalaiset näytelmäkirjailijat Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Anna Maria Mäki

Anna Maria Mäki (s. 1976) on suomalainen kirjailija. Hän on julkaissut vuonna 2005 novellikokoelman Suljetun paikan lumo, ja hän oli samana vuonna ehdolla Olvi-, Runeberg- ja Tiiliskivi-palkintojen sekä Helsingin Sanomain kirjallisuuspalkinnon saajaksi. Sen jälkeen hän on julkaissut lyhytproosaa, romaaneja ja lastenkirjan. Vuonna 2007 häneltä ilmestyi yhdessä Mervi Lehmusoksan ja Esko Kuokkasen kanssa kirjoitettu Puutarha parvekkeella -tietokirja. Mäki on voittanut Poetry Slam -lavarunokilpailun neljä kertaa ja harrastaa aktiivisesti lavarunoutta. Koulutukseltaan Anna Maria Mäki on filosofian maisteri pääaineenaan suomen kieli. == Teokset == *Suljetun paikan lumo, ISBN 951-851-034-2 (Teos, 2005) *Puutarha parvekkeella, ISBN 978-951-851-087-4 (Teos, 2007) *Virginian vaatteet, ISBN 978-951-851-182-6 (Teos, 2011) *Manna ja mahaluu, ISBN 978-952-202-789-4 (Myllylahti, 2017) *Äänenkantama, ISBN 978-952-363-067-3 (Teos, 2021) *Uudessa valossa, ISBN 978-952-363-458-9 (Teos, 2024) == Aiheesta muualla == *Anna Maria Mäki Teoksen sivuilla *Risto Niemi-Pynttäri:Yksittäinen lause voimanlähteenä Virginian vaatteet-teoksen arvostelu Kirjallisuuskritiikin verkkolehti Kiiltomato.netissä. 26.4.2011 * Rantama, Vesa: Työn ja kodin noidankehässä nainen joutuu negatiivisen minäpuheen tulitukseen, Helsingin Sanomat. 20.3.2021 Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Neutraali monismi

Neutraali monismi on ontologinen näkemys, jonka mukaan todellisuus koostuu yhdentyyppisestä (monismi) perussubstanssista, joka itsessään ei ole olemukseltaan sen enempää henkistä kuin aineellistakaan, mutta voi ilmetä sekä henkisinä että aineellisina aspekteina tai ominaisuuksina. Neutraali monismi on näin kaksoisaspektiteorian mukainen. Neutraali monismi sijoittuu kahden muun keskeisimmän monistisen näkemyksen, idealismin ja materialismin, väliin. Neutraalin monismin esitteli Baruch Spinoza 1600-luvulla. William James kannatti sitä esseessään Onko ”tietoisuutta” olemassa? (1904). Bertrand Russell kannatti näkemystä jonkin aikaa. Näkemys ilmenee myös Alfred J. Ayerin teoksessa Language, Truth and Logic. Myös David Bohmin näkemys todellisuuden kokonaisvaltaisesta prosessiluonteesta on sukua neutraalille monismille. Myöhemmin Donald Davidson on kannattanut mielen ja ruumiin ongelman suhteen niin kutsuttua anomaalista monismia, joka on sukua aiemmille neutraalin monismin teorioille, mutta ei kokonaan yhtenevä. Emergentti materialismi on toinen ontologisen monismin muoto, joka hyväksyy sekä mielen että aineen olemassaolon. == Katso myös == * Kaksoisaspektiteoria == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Filosofiset opit Luokka:Mielenfilosofia Luokka:Ontologia
Olli Löytty

Olli Löytty (s. 4. elokuuta 1966 Swakopmund, Namibia) on suomalainen tutkija ja tietokirjailija. Löytty on julkaissut ja toimittanut lukuisia kulttuuria ja kansallista identiteettiä koskevia kirjoituksia ja tutkimuksia. Väitöskirjassaan hän käsitteli suomalaisten mielikuvia Ambomaasta. Löytty on myös opettanut tieteellistä ja tietokirjoittamista useissa eri oppilaitoksissa. Vuosina 2008–2013 Löytty oli Suomen tietokirjailijat ry:n hallituksen jäsen. Vuonna 2014 Suomen tietokirjailijat ry palkitsi Löytyn Tietokirjailijapalkinnolla tunnustuksena laajasta ja ansiokkaasta tietokirjatuotannosta. Olli Löytyn isä on Seppo Löytty ja äiti Kirsti Löytty. Olli Löytty on gospelmuusikko Jaakko Löytyn, rumpali Sakari Löytyn ja basisti Mikko Löytyn veli. == Teokset == * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Olli Löytty Teoksen sivuilla Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset tieteilijät Luokka:Suomen evankelis- luterilaisen kirkon kirkolliskokousedustajat
Oktanoli

Oktanoli eli 1-oktanoli eli n-oktanoli eli oktyylialkoholi eli heptyylikarbinoli on kahdeksanatomisesta hiiliketjusta koostunut väritön normaaliolosuhteissa nestemäinen alkoholi, jota esiintyy luonnossa estereissä. Oktanoli on primäärinen alkoholi. Harvinaisempia muotoja ovat 2-, 3- ja 4-oktanolit, jotka ovat sekundäärisiä alkoholeja. Yhdistettä esiintyy myös kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä. Oktanolia valmistetaan vedyttämällä kookosöljyn estereitä. Yhdistettä käytetään hajusteena, liuottimena, muiden yhdisteiden valmistukseen ja vaahdotusprosessien apuaineena.Richard A. Peters: "Alcohols, Higher Aliphatic, Survey and Natural Alcohols Manufacture", teoksessa Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2000.Jürgen Falbe, Helmut Bahrmann, Wolfgang Lipps, Dieter Mayer & Guido D. Frey: "Alcohols, Aliphatic", teoksessa Ullmann’s Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2013. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * *PubChem: 1-Octanol *Human Metabolome Database (HMDB): Octanol *Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): 1-Octanol *ChemBlink: 1-Octanol *Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Octanol *Pherobase: Floral Compound – 8OH *Pherobase: Semiochemical – 8OH Luokka:Primääriset alkoholit
Kaksoisaspektiteoria

Kaksoisaspektiteoria on mielenfilosofinen näkemys, jonka mukaan henkinen (mentaalinen) ja aineellinen (fysikaalinen) ovat saman substanssin kaksi eri aspektia. Kaksoisaspektiteorian suhde neutraaliin monismiin ei ole selkeä, ja neutraali monismi voidaan lukea yhdeksi kaksoisaspektiteorian mukaiseksi näkemykseksi. Voidaan kuitenkin katsoa, että siinä missä neutraali monismi sallii neutraalien entiteettien asiayhteyden määrittää sen, ovatko entiteetit henkisiä, aineellisia, kumpaakin vai ei kumpaakaan, kaksoisaspektiteoria vaatii, että henkinen ja aineellinen ovat erottamattomia ja redusoimattomia, mutta kuitenkin erillisiä. Kaksoisaspektiteoriaa ovat kannattaneet muiden muassa Baruch Spinoza, Gustav Fechner, Arthur Schopenhauer, George Henry Lewes, P. F. Strawson, Thomas Nagel ja David Chalmers. Kaikkien mukaan on olemassa joku sellainen perustava substanssi, jota ei voida pitää luonteeltaan sen enempää henkisenä kuin aineellisenakaan: esimerkiksi Spinozan mukaan tämä oli Jumala tai luonto, Strawsonin mukaan henkilöt ja Chalmersin mukaan informaatio. == Lähteet == Luokka:Mielenfilosofia
Juhana Vähänen

Juhana Vähänen (s. 1982 Jyväskylä) on suomalainen runoilija ja prosaisti. Vähäsen esikoisteos Cantorin pölyä (Savukeidas) julkaistiin vuonna 2005. Toinen runokokoelma Avaa tule (Teos) ilmestyi tammikuussa 2008. Lisäksi Vähäseltä on julkaistu pienoisromaanit Kakadu (ntamo 2007) ja Nilkka (ntamo 2010). Hänen runojaan on julkaistu muun muassa Books from Finland -lehdessä, Kerberoksessa, Nokturnossa, Nuoressa Voimassa, ruotsalaisessa OEI- runouslehdessä, australialaisessa Otoliths-runouslehdessä, Parnassossa ja Tuli&Savussa.; Vähänen on pitänyt suosittua runoblogiaan, BigSur ja Surreal, jo vuodesta 2003. == Teokset == *Cantorin pölyä (Savukeidas 2005) *Kakadu (ntamo 2007) *Avaa tule (Teos, 2008) *Nilkka (ntamo, 2010) *Nymfaion-trilogia (Poesia, 2014) == Aiheesta muualla == *Juhana Vähänen Teoksen sivuilla *Juhana Vähäsen runoblogi BigSur ja Surreal Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
AC Ace

AC Ace on AC:n valmistama roadster, jota valmistettiin vuosina 1952–1962. Autossa oli Bristolin 6-sylinterinen moottori, jonka valmistamisen lopettaminen on todennäköisin syy myös mallin valmistuksen lopettamiseen. Vaihteisto oli 4-vaihteinen manuaali ja moottorivaihtoehtoina olivat 2 litran ja 2,6 litran moottorit. Alussa AC käytti omaa moottoriaan, ja vaihtoi muutaman vuoden jälkeen Bristolin valmistamaan, BMW-pohjaiseen moottoriin. Viimeisissä autoissa oli Ford Zephyr-pohjainen, Ruddspeedin virittämä voimanlähde. Kaikki olivat 6-sylinterisiä rivikoneita. Luokka:1950-luvun autot Luokka:1960-luvun autot
Somalianruohikkokiuru

Somalianruohikkokiuru (Heteromirafra archeri) on äärimmäisen uhanalainen luoteisessa Somaliassa elävä lintu. Somalianruohikkokiuru on kooltaan noin 14 cm. Laji on isopäinen, pullea ja pyrstöltään lyhyt. Väritykseltään lintu on ruskeankirjava. Vatsa ja pää ovat muuta ruumista vaaleammat. Somalianruohikkokiurulla on valkea silmäkulmajuova. Savannikiuru (Mirarfa cantillans) on hyvin samannäköinen lukuun ottamatta pidempää pyrstöä ja ruosteenruskeita siivenreunuksia. Lajin äänistä ei ole tietoa. Laji elää ruohikkomailla tai ruohikkoisilla ja pensaikkoisilla kivikkoseuduilla. Varmistettuja havaintoja lajista ei ole ollut vuoden 1955 jälkeen. Kannan kooksi arvioidaan kuitenkin 50–250 yksilöä . Suurin uhka somalianruohikkokiuruille on ruohikkomaiden otto viljelyskäyttöön . == Lähteet == Luokka:Kiurut Luokka:Uhanalaiset linnut
Eileen Davidson

Eileen Marie Davidson (s. 15. kesäkuuta 1959 Artesia, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Ashley Abbottin roolista saippuasarjassa Tunteita ja tuoksuja, jossa hän on näytellyt vuodesta 1982 lähtien ja josta hän oli vuonna 2003 Daytime Emmy -pääosapalkinnon ehdokkaana. Hän näytteli Ashleyta myös sisarsarja Kauniissa ja rohkeissa 2007–2008, jolloin hän palasi jälleen Tunteita ja tuoksuja -sarjaan. Davidsonin toinen tunnettu rooli on Kristen Blake DiMera vuosina 1993–1998, 2012–2013, 2014, 2015 ja 2017– Päivien viemää (Days of Our Lives) -saippuasarjassa, josta hän oli Daytime Emmy -pääosapalkinnon ehdokkaana 1998, sekä 2014, jolloin hän voitti palkinnon(). Lokakuussa 2014 julkistettiin Davidsonin liittyneen myös Suomessa esitettävään Beverly Hillsin täydelliset naiset (The Real Housewives Of Beverly Hills) -sarjan 18. marraskuuta Yhdysvalloissa alkaneen viidennen kauden henkilökaartiin. Suomessa jaksot nähtiin syksyllä 2015. Davidson on mukana myös sarjan kuudennella ja seitsemännellä tuotantokaudella, jotka alkoivat Yhdysvalloissa joulukuussa 2015 ja joulukuussa 2016. Sarjan kahdeksannen kauden kuvaukset ovat alkaneet kesäkuussa 2017. Davidson on myös kirjailija ja on kirjoittanut neljä jännityskirjaa, jotka on julkaistu pehmeäkantisina: Death In Daytime (2008), Dial Emmy For Murder (2009), Diva Las Vegas (2010), ja Swinging In The Rain (2011). Elokuvaoikeuksista pohjautuen näihin kirjoihin on myös keskusteltu. Vuosina 2017–2018 kuvattiin Davidsonin ja Vincent Van Pattenin tähdittämää elokuvaa Walk to Vegas, jonka on ohjannut Eric Balfour, ja jossa esiintyy myös mm. Jennifer Tilly. Elokuva esitettiin Palm Springsin elokuvajuhlilla 2018. Davidson on naimisissa näyttelijä, tennisammattilainen ja World Poker Tour -juontaja Vincent Van Pattenin kanssa, joka on tunnetun Van Pattenin näyttelijäsuvun jäsen. Vincent Van Pattenin isä on edesmennyt näyttelijä Dick Van Patten, täti Joyce Van Patten ja serkku Talia Balsam. Aiemmin Davidson on ollut naimisissa niin ikään päiväsarjoissa näytelleiden Jon Lindstromin (General Hospital) ja Christopher Mayerin (Santa Barbara) kanssa. Davidsonilla on Van Pattenin kanssa yksi poika, ja kaksi poikapuolta. == Televisiosarjat == * Tunteita ja tuoksuja – Ashley Abbott (1982–1989, 1999–2007, 2008–2012, 2013, 2014–2018, 2019) * Päivien viemää – Kristen Blake DiMera (1993–1998, 2012–2013, 2014, 2015, 2017), Susan Banks (1996–1998, 2014, 2017), Sisar Mary Moira Banks (1997–1998, 2017), Penelope Kent (1998), Thomas Banks (1998) * Kauniit ja rohkeat – Ashley Abbott (2007–2008) * Santa Barbara – Kelly Capwell (1991–1993) == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jouko Sirola

Jouko Sirola (s. 30. toukokuuta 1963) on suomalainen kirjailija. Sirolalta ovat ilmestynyt novellikokoelmat Sisustus (Tammi 2000) ja Käveltävä takaperin (Tammi 2003), romaani Mitään pelättävää ei ole (Teos 2006), episodiromaani Etsijä ja hänen neljätoista elämäänsä (Teos 2011) ja tieto- ja kaunokirjallisuutta yhdistelevä teos Lumottu niitty – erään tien tarinoita (Teos 2012). Hänen novellejaan on käännetty unkariksi ja englanniksi. Sirolan novelli on julkaistu Johanna Sinisalon toimittamassa fantasia-antologiassa The Dedalus Book of Finnish Fantasy (2005). Sirolan pakinoita on julkaistu Parnassossa ja kokoelmana Toniemi ja Huvuori, ylimmät ystävykset (Teos 2008). Kaunokirjallisuuden lisäksi Sirola on julkaissut kulttuurihistoriallisia matkaesseitä Hiidenkivi-lehdessä sekä lehtiartikkeleita, kolumneja ja kirja- arvioita. == Teokset == *Sisustus (Tammi, 2000) *Käveltävä takaperin (Tammi, 2003) *Mitään pelättävää ei ole (Teos, 2006) *Toniemi ja Huvuori, ylimmät ystävykset, kuvittanut Jyrki Heikkinen (Teos, 2008) * * * Palanneiden vuoksi , kuvittanut Jyrki Heikkinen (Teos 2016) ISBN 978-951-851-683-8. * * ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Jouko Sirola Teoksen sivuilla . * Kuikka, Kirsti: Matematiikka ratkaisee rakkauden ja kuoleman (arvio teoksesta Mitään pelättävää ei ole) Helsingin Sanomat. 19.10.2006. * Nyqvist, Sanna: Kävelyretkellä muistin maisemissa (arvio teoksesta Lumottu niitty) Kiiltomato.net. 19.9.2012. Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Iskelmä (lehti, 2000-luku)

Iskelmä oli populaari, musiikkiin painottunut aikakauslehti. Ensimmäinen numero ilmestyi 30. toukokuuta 2008. Lehden oli tarkoitus ilmestyä 2008 kolme kertaa ja myöhemmin kuusi kertaa vuodessa. Lehden viimeinen numero ilmestyi joulukuussa 2008. Uutta Iskelmä-lehteä julkaisi ja kustansi Acacom Media, yhteistyökumppanina Iskelmä-radio. Lehden päätoimittaja oli Sanna Wikström. Lehdessä oli sata sivua. Lehdellä ei ollut kytköksiä 1960-luvun kaimaansa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Acacom.com Luokka:Suomalaiset musiikkilehdet Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset aikakauslehdet
Risto Tiitola

Risto Tapani Tiitola (24. huhtikuuta 1915 Tampere – 20. marraskuuta 2015 TampereIlves.com ) oli diplomi-insinööriKuolinilmoitus, Helsingin Sanomat 12.12.2015 s. 31 ja suomalainen jääkiekkohyökkääjä. Hän pelasi suurimman osan uraansa Tampereen Ilveksessä ja toimi joukkueen kapteenina kaudella 1940–1941. Uransa Tiitola aloitti kuitenkin TaPassa jo ennen Ilveksen perustamista, kaudella 1930–1931 ja voitti TaPassa jo mestaruuden. Sotien jälkeen hän pelasi vielä yhden kauden Helsingin Karhu-Kissoissa. Tiitola voitti Ilveksen riveissä neljä Suomen mestaruutta, yhden hopean ja kolme pronssia. Tiitola edusti Suomea jääkiekon MM-kilpailuissa vuonna 1939, missä hän pelasi kolme ottelua. Tiitola toimi joukkueen kapteenina. Samaan aikaan hän toimi vuosina 1936-1939 Suomen jääkiekkoliiton hallituksessa. Tiitolan veljet Martti, Jaakko, Matti ja Jussi pelasivat myös jääkiekon SM-sarjaa Ilveksessä ja muissa seuroissa. Risto Tiitola valmistui diplomi-insinööriksi 1942. Toimi Karhulassa A. Ahlström Oy:n lasitehtaan palveluksessa vuosina 1946-1967, josta tehtaan käyttöpäällikkönä 1946-1955, teknisenä johtajana 1955-1958 ja teknisenä ja kaupallisena johtajana 1958-1967. Sen jälkeen hän johti yrityksen lasiteollisuutta vuosina 1967-1972 ja sen jälkeen lasi- ja muoviteollisuutta 1972-1975. Sen jälkeen hän toimi useissa alan yritysten hallituksissa ja toimialajärjestöissä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Suomalaiset elinkeinoelämän vaikuttajat Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet suomalaiset Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Pontiac Solstice

Pontiac Solstice on Pontiacin urheiluautomalli, joka ulkomuoto perustui Solstice conceptiin (2002), ja tuli tuotantoon North American Auto show’ssa esittelyn jälkeen2004. Auton korimalli on roadster. Autossa on nelisylinterinen rivimoottori (R4) ja sen voimanvälitys on takaveto. Solstice sai vuonna 2006 North American Car of the Year ja Design of the Year -palkinnon samana vuonna. Alkuun autoa sai vain avomallina, 2008 jälkeen myös umpinaisena. Pontiac Solsticen hintaluokka on 20 490 Yhdysvaltain dollaria. Solsticessa on vakiovarusteena 5-vaihteinen manuaalivaihteisto ja lisävarusteen saa 5-vaihteisen automaatin. Autoa myytiin n.10 000 kappaletta kunnes Pontiacin merkki lakkautettiin 2008 alkaneen laman seurauksena, tehdas suljettiin heinäkuussa 2009. Autoa valmistettiin myös Opel GT ja Daewoo G2X- nimisinä eri markkina-alueille. == Muita tietoja == * Kiihtyvyys: 5,5 / 5,7 s (100 km/h). * Huippunopeus: 200–230 km/h. * Tehot: 170-264 hv * Turboahtimen tehot: 260 hv == Aiheesta muualla == Solstice Luokka:S-segmentin autot Luokka:2000-vuosikymmenen autot
Charterhouse School

Charterhouse School on englantilainen alun perin erityisesti pojille tarkoitettu yksityiskoulu (public school). Se on yksi alkuperäisistä yhdeksästä yksityiskoulusta, jotka määriteltiin vuoden 1868 yksityiskouluasetuksessa. Koulun perusti Thomas Sutton vuonna 1611 entisen Carthuisin luostarin paikalle Lontooseen, mutta koulu muutti Lontoosta Godalmingiin Surreyn kreivikuntaan 1872. Koulun nimi on muunnos ranskankielisestä sanasta Chartreuse, joka viittaa Chartreusen laaksoon, jonne kartusiaanit perustivat ensimmäisen luostarinsa. Lontoon Charterhousessa oli kartusiaanisveljeskunnan luostari keskiajalla, mutta se lakkautettiin 1535. Kiinteistö vaihtoi sen jälkeen omistajaa useita kertoja, kunnes vuonna 1671 silloinen omistaja perusti säätiön ja testamenttasi rahaa kappelia, sairaalaa ja koulua varten. Charterhousen koulu tarjosi alun perin koulutusta vähävaraisille mutta lahjakkaille nuorille. Nykyisin oppilaita kutsutaan vielä carthuisilaisiksi ja vanhoja oppilaita "Old Carthusians" tai "OC". Charterhouse on yksi Britannian kalleimmista kouluista. Vuonna 2021 lukukausimaksut ovat 34 000 puntaa oppilaille, jotka eivät asuu koulussa ja yli 41 000 puntaa vuodessa sisäoppilaille. Charterhousen entisiä oppilaita ovat muun muassa Roger Williams, Rhode Islandin siirtokunnan perustaja, kirjallisuuskriitikko Joseph Addison, kirjailija Sir Richard Steele, teologi John Wesley, lakimies Sir William Blackstone, kirjailija William Makepeace Thackeray ja partioliikkeen perustaja, kenraali Robert Baden-Powell. == Nykyisin == Koulussa harrastetaan nykyisin useita urheilulajeja, kuten jalkapalloa, maahockeya, krikettiä, maastojuoksua, tennistä, uintia, squashia, ammuntaa, rugbya, sulkapalloa ja kiipeilyä. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Charterhousen viralliset verkkosivut Luokka:Englannin koulutus Luokka:Brittiläiset oppilaitokset Luokka:Surrey
Miia Toivio

Miia Toivio (s. 1974 Ilmajoki) on suomalainen runoilija. Hän toimii kirjoittamisen lehtorina Teatterikorkeakoulussa. Toivio on opiskellut kirjallisuutta Helsingin yliopistossa. Hänen esikoisrunokokoelmansa Loistaen olet ilmestyi vuonna 2007. Se oli ehdolla Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon ja Tiiliskivi-palkinnon saajaksi. Toivion runoja on julkaistu myös muun muassa Elävien runoilijoiden Klubin vuosikirjassa (MotMot 2004), Nokturnossa ja Nuoressa Voimassa. Runoja on julkaistu myös ruotsalaisessa runouslehdessä OEI:ssa. Toivio on työskennellyt runoklubien järjestäjänä, kirjallisuusarvostelijana ja runouslehti Tuli & Savun päätoimittajana vuosina 2003–2006. Hän on toiminut myös runoyhdistys Nihil Interitin hallituksen puheenjohtajana. Toivio on Poesian perustajajäseniä. Hän on myös opettanut kirjoittamista Kriittisessä korkeakoulussa ja Työväen Akatemiassa. Vuonna 2021 Toiviolle myönnettiin Eino Leinon palkinto. == Teokset == * Loistaen olet (Teos, 2007) * Suut, yhdessä Marko Niemen kanssa (Poesia, 2012) * Pysty hiljaisuus (Teos, 2013) * Sukupuutot (Teos, 2019) * Hukka nukka tukka (Teos, 2024) ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Miia Toivio Poesian sivuilla Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kongō Gumi

oli maailman vanhin jatkuvasti toiminut yritys, joka toimi yli 1400 vuotta. Tämän Osakassa pääkonttoriaan pitävän rakennusalan perheyrityksen katsotaan syntyneen vuonna 578, jolloin Prinssi Shotoku toi Kongō-suvun jäseniä Japaniin rakentamaan buddhalaista Shitennō-ji temppeliä, joka on edelleen pystyssä. Vuosisatojen ajan Kongō Gumi on osallistunut monien kuuluisien rakennusten pystytykseen, kuten 1500-luvulla Osakan linna sekä Hōryū-ji Narassa. Kolmimetrinen käärö 1600-luvulta kuvaa 40 sukupolvea yrityksen alkuun saakka. Kuten monissa arvostetuissa japanilaisissa suvuissa, vävyt liittyivät klaaniin ja ottivat Kongō-sukunimen. Täten vuosien saatossa sukulinja on jatkunut joko pojan tai tyttären kautta. Yritys joutui vaikeuksiin ja lopulta likvidointiin tammikuussa 2006, jolloin Takamatsu Corporation otti haltuunsa sen omaisuuden. Announcement of business transfer from Kongo Gumi Takamatsu Corporation IR Topics, 14 December 2005"End of the Road for World's Oldest Firm" Digital Chosunilbo (English Edition), 15 December 2005 Ennen selvitystilaa yrityksellä oli yli sata työntekijää ja sen liikevaihto oli 7,5 miljardia jeniä (70 miljoonaa dollaria) vuonna 2005. Se oli edelleen erikoistunut buddhalaisten temppelien rakentamiseen. Yrityksen viimeinen presidentti Masakazu Kongō oli 40:s Kongō-yrityksen johdossa. Joulukuussa 2006 Kongō Gumi jatkaa toimintaansa Takamatsun kokonaan omistamana tytäryhtiönä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kongo Gumi Co., Ltd. * Businessweek - The End of a 1,400-Year-Old Business Luokka:Japanin taloushistoria Luokka:Japanilaiset yritykset Luokka:Osakan historia
Amanda ja Caitlin Fein

Amanda ja Caitlin Fein (s. 4. syyskuuta 1992 Kalifornia, Yhdysvallat) ovat yhdysvaltalaiset näyttelijäkaksoset. Heidät tunnetaan vuoden 1999 elokuvasta Vaippahousut vauhdissa. He ovat tehneet myös jonkin verran äänirooleja, kuten muun muassa animaatioelokuvassa Pikku kananen vuonna 2005. He ovat esiintyneet myös sarjassa Salaiset kansiot. Tytöt aloittivat näyttelemisen 4-vuotiaina, vuonna 1996. ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Näyttelijätyngät Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Sisarukset Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bodomin kartano

Bodomin kartano (ruots. Bodom gård) on Espoon Bodomissa sijaitseva historiallinen kartano. Kartanon historia tunnetaan vuodesta 1492. Päärakennuksen rakennutti kenraalimajuri Karl Johan Jägerskjöld 1797. Rakennuksessa on tehty perusteellisia uudistustöitä pietarilaisen omistajan Nikolai Johann Heimbürgerin aikana 1885 ja vuosina 1929–30 arkkitehti Alexis Stierncreutzin johdolla. Myös kartanon puiston runko on 1700-luvulta. Puutarha-arkkitehti Bengt Schalin uudisti sen 1919. Bodomin kartano on yksi kolmesta Bodominjärven ympärille syntyneestä historiallisesta kartanosta. Kokonaisuuteen kuuluvat myös Backbyn ja Oittaan kartanot. Päärakennus oli keskeytyksettä asuinkäytössä aina vuoteen 2002 saakka, jolloin viimeinen Heimbürgerin suvun edustaja muutti pois. Master Golf Course Oy osti Bodomin kartanon 2000-luvun alussa. Kartanorakennus toimii nykyisin Master Golfin klubirakennuksena ja ravintolana. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Espoon kartanot Luokka:Bodom Luokka:Suomen 1700-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Silja Järventausta

Silja Järventausta (s. 29. tammikuuta 1977 Seinäjoki) on suomalainen runoilija. Järventaustan esikoisteos Patjalla meren yli (Teos) julkaistiin vuonna 2006 ja oli ehdolla Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon saajaksi. Toinen kokoelma Liputettu päivä oli Yleisradion Tanssiva karhu -runopalkintoehdokas 2009. Kolmas kokoelma Hyvän yön puisto (2012) oli Einari Vuorela -palkintoehdokas ja voitti Mahdollisen Kirjallisuuden Seuran kirjallisuuspalkinnon. Hänen kokoelmansa Iltapäivä isolla kirjaimelle valittiin Tanssiva karhu -ehdokkaaksi 2022. Järventaustan tekstejä on julkaistu myös Elävien runoilijoiden klubin vuosikirjassa (MotMot 2000), Tuli & Savu -lehdessä, Nuoressa Voimassa ja Parnassossa. Järventausta on koulutukseltaan kasvatustieteen maisteri. Hän on opiskellut Helsingin yliopistossa, Snellman-korkeakoulussa ja Kriittisessä korkeakoulussa (2000–2002). Järventausta on työskennellyt Helsingin yliopistossa ja Lastentarhamuseossa ja suunnitellut Kansallismuseon lasten satureitin. == Teokset == * * * * * * ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Silja Järventausta Teoksen sivuilla Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Emmy Clarke

Mary Elizabeth ”Emmy” Clarke (s. 25. syyskuuta 1991) on yhdysvaltalainen näyttelijä. == Nuoruus ja ura == Clarke syntyi Mineolassa, New Yorkissa, mutta muutti vuoden ikäisenä vanhempiensa mukana Houstoniin, Texasiin ja kuusivuotiaana Wokingiin, Englantiin, missä hän meni amerikkalaiseen kouluun ennen paluuta New Yorkiin. Lempinimi ”Emmy” tulee Clarken etunimien alkukirjaimista. Hänellä on keskimmäinen kolmesta lapsesta ja hänellä on vanhempi veli Patrick ja sekä nuorempi sisko Bridget. Clarke asuu nykyään Connecticutissa. Clarken ensimmäinen rooli oli vuonna 2003 elokuvassa My House in Umbria. Vuosina 2005–2009 hän näytteli Julie Teegeriä televisiosarjassa Monk. == Lähteet == === Viitteet === ==Aiheesta muualla== * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Yhdysvaltalaiset lapsinäyttelijät
Disco (Pet Shop Boys)

Disco on Pet Shop Boysin remix-albumi, joka valittiin Pleasen seuraajaksi vuonna 1986. Se sisälsi Pleaselta hittibiisejä, ja pari b-puolen mixausta. Se ei päässyt korkeille listasijoille, koska se ei ollut virallinen albumi. == Kappaleet == # # # # # # == Arviot == * Allmusic: http://www.allmusic.com/album/r15115 == Lähteet == Luokka:Vuoden 1986 remix- albumit Luokka:Pet Shop Boysin albumit
Eddie Richardson

Eddie Richardson ( Fort Worth, Texas) on yhdysvaltalainen entinen raskaan sarjan nyrkkeilijä. Richardsonin debyyttiottelu raskaassa sarjassa oli tappiollisen listan omaavaa Zack Fergusonia vastaan. Richardson voitti ottelun toisessa erässä tuomarin keskeytettyä sen. Ensimmäinen kova ottelu hänelle tuli vuonna 1984 tuntematonta Sylvester Leetä vastaan, joka oli siihen mennessä voittanut kaikki ottelunsa. Richardson voitti ottelun pistein kuuden erän jälkeen. Menestystä ei kestänyt pitkään, sillä heti seuraavassa ottelussaan Richardson kärsi pistetappion tuntemattomalle Tony Anthonylle kahdeksan erän kamppailun jälkeen. Tappioputki jatkui hänen kohdatessa tulevan suuruuden, Tyrell Biggsin vuonna 1985. Tuomari keskeytti ottelun kolmannessa erässä. Seuraavan ottelunsa Richardson voitti, mutta sitä seuraavassa ottelussa vastaan asettui siihen aikaan voittamaton yhdysvaltalainen Mike Tyson. Tyson tyrmäsi Richardsonin ensimmäisessä erässä. Richardson jatkoi uraansa vielä monen vuoden ajan kohdaten aikansa huippuiskijöitä kuten Tony Tuckerin, Jimmy Yongin ja Donovan Ruddockin, joille kaikille hän hävisi. Richardson otteli vuonna 1988 Michael Dokesia vastaan ja kohtasi vielä samana vuonna nuoren Alex Stevardin. Richardson palasi vielä niinkin myöhään kuin vuonna 1999 kehään otellen enää kahdesti. Otteluissa hän hävisi Attila Levinille ja Jameel McClinelle. Tämän jälkeen hän lopetti uransa. == Aiheesta muualla == * boxrec.com Luokka:Yhdysvaltalaiset nyrkkeilijät Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jimmy Ellis

James Albert ”Jimmy” Ellis (24. helmikuuta 1940 Louisville, Kentucky – 6. toukokuuta 2014 Louisville, Kentucky) oli yhdysvaltalainen nyrkkeilijä. Hän oli WBA-liiton raskaansarjan maailmanmestari vuodesta 1968 vuoteen 1970. Amatöörinä Ellisin valmentajana Louisvillessä toimi Joe Elsby Martin Sr. Hän ryhtyi ammattilaiseksi vuonna 1961. Hänen valmentajanaan ja managerinaan toimi Bud Bruner, jonka aikana hän voitti 20 ottelustaan 15 (viisi tyrmäyksellä). Hänet arvostettiin maailman kymmenenneksi parhaaksi keskisarjan nyrkkeilijäksi. Vuonna 1965 Ellisin valmentajaksi ja manageriksi tuli Angelo Dundee, joka valmensi myös Muhammad Alia. Ellis oli voittanut Alin heidän otellessaan amatööreinä Louisvillessä. Vuodesta 1966 Ellis otteli raskaassa sarjassa ja pääsi vuonna 1968 ottelemaan maailmanmestaruudesta, joka oli viety Alilta tämän kieltäydyttyä asepalveluksesta. WBA järjesti kahdeksalle raskaan sarjan huippunyrkkeilijälle mestaruusturnauksen, jossa Ellis voitti ensin Leotis Martinin yhdeksässä erässä ja otti sitten helpon pistevoiton Oscar Bonavenasta. Lopuksi hän voitti 27. huhtikuuta 1968 Oaklandissa, Kaliforniassa käydyssä ottelussa Jerry Quarryn ja hänet julistettiin maailmanmestariksi. Syyskuussa 1968 Ellis puolusti menestyksekkäästi titteliään Floyd Pattersonia vastaan. Hän sai 16. helmikuuta 1970 vastaansa Joe Frazierin, joka oli New Yorkin nyrkkeilykomission tunnustama maailmanmestari. Frazier löi neljännessä erässä Ellisin kanveesiin kahdesti, ja ennen viidennen erän alkua Angelo Dundee ilmoitti Ellisin luovuttavan. Ellis voitti kolme seuraavaa otteluaan. Hän sai vastaansa Muhammad Alin 26. heinäkuuta 1971 Houstonin Astrodomessa ja luovutti ottelun 12. erässä. Tämä oli Alin uran ainoa ottelu, jossa Dundee ei toiminut hänen kulmamiehenään. Tämän jälkeen Ellis hävisi Earnie Shaversille, Ron Lylelle ja maaliskuussa 1975 yhdeksännessä erässä Joe Frazierille. Ellis otteli viimeisen kerran 6. toukokuuta 1975 ja voitti tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä. Koko uran ottelusaldo oli 40 voittoa (24 tyrmäystä), 12 tappiota ja yksi ratkaisematon. Ellis kärsi dementiasta yli kymmenen vuoden ajan ennen kuolemaansa. Hän toimi kuitenkin Louisvillessa aktiivisesti nuorison, eläkeläisten ja lupaavien nuorten nyrkkeilijöiden parissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *http://www.cyberboxingzone.com/boxing/jellis.htm *http://www.boxrec.com/list_bouts.php?cat=boxer&human;_id=16178 Luokka:Yhdysvaltalaiset nyrkkeilijät Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Joe Erskine

Joseph "Joe" Erskine (26. tammikuuta 1934 – 2. helmikuuta 1990) oli walesilainen raskaansarjan nyrkkeilijä Cardiffin kaupungin Butetownin alueelta. Hänen valmentajanaan toimi Archie Rule. Hän piti hallussaan Ison- Britannian raskaansarjan mestaruutta elokuusta 1956 kesäkuuhun 1958. Kaikkiaan hän voitti 54 ottelustaan 45, hävisi kahdeksan ja otteli kerran ratkaisemattoman. Erskine oli raskaansarjan nyrkkeilijäksi lyhyt. Hän oli kuitenkin teknisesti erittäin taitava, ja hänen iskunsa olivat kovia. Hän oli amatöörinyrkkeilyn mestari, Inter-Services Champion ja Britannian armeijan mestari vuonna 1953. Hän siirtyi ammattilaiseksi vuonna 1954. Erskine otteli 15. joulukuuta 1955 Harringay Arenalla Henry Cooperia vastaan pääsystä ottelemaan Britannian raskaan sarjan mestaruudesta. Hän voitti kymmeneräisen ottelun pistein. Elokuussa 1956 Erskine voitti Britannian raskaan sarjan mestaruuden, joka oli jäänyt avoimeksi Don Cockellin lopetettua uransa. Erskine voitti Johnny Williamsin pisteillä 15-eräisessä kamppailussa Maindy Stadiumilla. Syyskuussa 1957 hän voitti Brittiläisen imperiumin mestaruuden kukistamalla jälleen Henry Cooperin. Mestaruuttaan hän puolusti onnistuneesti pistevoitolla jamaikalaissyntyistä Joe Bygravesia vastaan 25. marraskuuta 1957. Erskine otteli Euroopan raskaansarjan mestaruudesta Ingemar Johanssonia vastaan 21. helmikuuta 1958 Göteborgissa, Ruotsissa ja hävisi teknisellä tyrmäyksellä 13. erässä. Hän puolusti molempia mestaruuksiaan Brian Londonia vastaan 3. kesäkuuta 1958 mutta tuli tyrmätyksi kahdeksannessa erässä. Erskine voitti 24. helmikuuta 1959 yhdysvaltalaisen Willie Pastranon pisteillä kymmeneräisessä ottelussa Wembleyllä. Hän otteli 24. kesäkuuta 1959 Dick Richardsonia vastaan Coney Beach Arenalla, Porthcawlissa, Walesissa ja voitti kymmeneräisen kamppailun pisteillä. Hän otteli Britannian ja Brittiläisen imperiumin mestaruuksista Henry Cooperia vastaan marraskuussa 1959, maaliskuussa 1961 ja huhtikuussa 1962 mutta hävisi jokaisen kohtaamisen. Erskine matkusti lokakuussa 1961 Torontoon Kanadaan nyrkkeilemään George Chuvaloa vastaan osoittaakseen valmiuttaan otella maailmanmestaruudesta Floyd Pattersonia vastaan. Ottelu päättyi Chuvalon hylkäämiseen jo viidennessä erässä. Jälkikäteen Erskine väitti, että häntä puskettiin kahdeksan kertaa ottelun aikana. Erskine otteli 13. lokakuuta 1963 saksalaista Karl Mildenbergeria vastaan Dortmundissa ja hävisi kymmeneräisen kohtaamisen pistein. Vuoden 1964 maaliskuussa Erskine nyrkkeili Jack Bodellia vastaan ja voitti hänet pistein. Erskine kävi viimeisen ottelunsa Billy Walkeria vastaan lokakuun 27. päivänä 1964 Empire Poolissa, Wembleyllä. Hän hävisi kymmeneräisen ottelun pistein. == Lähteet == Luokka:Walesilaiset nyrkkeilijät Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 1990 kuolleet
Carl Johan Bergman

Carl Johan Bergman (s. 14. maaliskuuta 1978 Ekshärard, Värmlanti, Ruotsi) on ruotsalainen ampumahiihtäjä. Bergman hiihti ankkuriosuuden Ruotsin voittaessa sekaviestin maailmanmestaruuden Anterselvan MM-kilpailuissa 2007. Pyeongchangin MM-kisoissa 2009 hän toi Ruotsin sekaviestijoukkueen toisena maaliin 6,2 sekuntia Ranskalle hävinneenä. Hanty-Mansijskin sekaviestin MM- kilpailuissa 2010 hän hiihti ankkuriosuuden Ruotsin pronssijoukkueessa. Torinon olympialaisissa 2006 hän hiihti niin ikään viimeisen osuuden Ruotsin miesten viestijoukkueessa, joka jäi neljänneksi vain kolme sadasosasekuntia pronssia saaneelle Ranskalle hävinneenä. Ensimmäiset henkilökohtaiset arvokisamitalisa hän saavutti oltuaan Ruhpoldingin MM-kilpailuissa 2012 kolmas sprintissä ja toinen takaa-ajossa. Lisäksi hän oli kuudes yhteislähtökilpailussa. Hän on ollut lisäksi Oberhofin MM-kisoissa 2004 normaalimatkalla yhdeksäs sekä Hochfilzenin MM-kilpailuissa 2005 sprintissä kahdeksas. Bergman on kilpaillut maailmancupissa kaudesta 2000–2001 lähtien ja voittanut kolme osakilpailua, sprintin Kontiolahdella 2005 sekä Östersundissa ja Hochfilzenissä 2011. Hän on ollut lisäksi kolme kertaa toinen ja kuusi kertaa kolmas (kauden 2011–2012 loppuun mennessä). Kokonaiskilpailussa hän on ollut kuudes kaudella 2011–2012 ja kahdeksas kaudella 2008–2009. Bergmanin ampumatarkkuus on yleensä ollut noin 80 prosenttia. Tahdissa on ollut vain kaksi selvää poikkeusta: hänen paras ampumakautensa on ollut kausi 2001–2002, jolloin hänen tarkkuutensa oli 87 prosenttia. Kaksi vuotta aiemmin hänen ampumatarkkuutensa oli vain 73 prosenttia, kun hän ampui pystystä vain 64 prosentin tarkkuudella. Bergman seurustelee norjalaisen ampumahiihtäjän Liv Kjersti Eikelandin kanssa. Bergman lopetti uransa keväällä 2014. == Lähteet == * ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == *Virallinen sivu Luokka:Ruotsalaiset ampumahiihtäjät Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sielun miljonääri

Sielun miljonääri on suomalaisen laulajan Mikko Alatalon 11. albumi. Se julkaistiin Finnscandian Hi-Hat-levymerkillä vuonna 1983. Albumi oli levymyynnin suhteen jo alamäessä. Alatalon takki oli tyhjänä hektisten Syksyn sävel -voittovuosien jälkeen; voitot vuosina 1978, 1980 ja 1981 aiheuttivat valtavan 300 keikan putken per vuosi. Siirtomaa-Suomi -trilogia oli tehty, siitä oli kaikki sanottu. Lisäksi suuri yleisö sai tarpeekseen Alatalon jatkuvasta esilläolosta mediassa; tv-ohjelmat "Iltatähti California Special", "Hittimittari" ym. Uudet tuulet puhalsivat suomalaisella musiikkirintamallakin. Dingo-ilmiö alkoi levitä, Eppu Normaali tehtaili hittejä, iskelmätähtiä tuli ja meni, ja uudeksi hittimestariksi nousi Pave Maijanen. 70-luvulla ylistetystä laulaja-lauluntekijästä tuli kirottu "Syksyn sävel -pelle". Sielun miljonääri sisältää Harri Rinteen ideoimia kupletteja ajankohtaisista aiheista; saastelaulu "Myrkkyä taivaasta", Paavo Väyrys- parodia "Keminmaa", poikamiehen elämästä kertova "Se on ressi" sekä suomalaisuuden kuvaus "Ei me olla mittään mettäläisiä". Albumin muistettavimmat laulut ovat "Lihava, kalju ja keski-ikäinen", koskettava nuoruuden rakastuneiden jälleennäkemistarina, sekä nimikappale "Sielun miljonääri". Nimilaulusta ei koskaan tullut suurta hittiä, mutta sitä pidetään silti yleisesti Alatalo - Rinteen parhaimmistona. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # == Lähteet == * Sielun miljonääri -albumi Mikko Alatalon artistisivuilla Luokka:Mikko Alatalon albumit Luokka:Vuoden 1983 albumit
Mithridates V

Mithridates V Euergetes () oli Pontoksen kuningas noin 150–120 eaa. Pontoksen kuningas Farnakes I oli luultavasti Mithridates V:n isä. Mithridates IV oli puolestaan Farnakeen nuorempi veli ja näin ollen Mithridates V:n setä. Mithridates V:n poika Mithridates VI Eupator ”Suuri” (hallitsi 120–63 eaa.) oli Pontoksen tunnetuimpia kuninkaita. Mithridates V auttoi Roomaa kolmannessa puunilaissodassa noin vuonna 149 eaa. Attalos II:n kuoleman jälkeen Mithridates V auttoi jälleen Roomaa, tällä kertaa Pergamonin vallanhavittelija Eumenes III Aristonikosta vastaan. Palkinnoksi tästä avusta Rooma antoi Mithridateen liittää Frygia Maiorin Pontokseen. Kerrottiin että Mithridates maksoi roomalaisten komentajalle Aquilliukselle hulppeat lunnaat. Mithridates V peri myös osan Paflagoniasta sen kuninkaalta. Myös Galatia liitettiin Pontokseen. Mithridates antoi tyttärensä Laodiken vaimoksi Kappadokian kuninkaalle Ariarathes VI:lle. Mithridates V salamurhattiin joskus vuoden 120 eaa. tienoilla. Takana oli ehkä roomalaismielinen ryhmittymä, joka pelkäsi Mithridateen kasvavaa valtaa. Pontoksen hallitsijaksi tuli Mithridateen vaimo Laodike, joka hallitsi kahden alaikäisen poikansa nimissä. == Lähde == * Luokka:120-luvulla eaa. kuolleet Luokka:Ennen ajanlaskun alkua syntyneet Luokka:Henkirikosten uhrit Luokka:Pontoksen kuninkaat
Gata Kamski

Gata Rustemovitš Kamski (, , s. 2. kesäkuuta 1974) on yhdysvaltalainen shakin suurmestari, joka syntyi Neuvostoliitossa. Hän on viisinkertainen Yhdysvaltain mestari. Kamski oli parhaimmillaan FIDE:n listalla sijalla neljä, mutta hän ei pelannut lähes ollenkaan vuodesta 1997 vuoden 2004 loppuun. Kamski pelasi helmikuussa 2009 MM-ehdokasottelun bulgarialaista Veselin Topalovia vastaan. Ottelu pelattiin Sofiassa, Bulgariassa. Ottelun tarkoitus oli valita haastaja maailmanmestari Viswanathan Anandille. Topalov voitti ottelun. Vuoden 2011 MM- ehdokasotteluissa pelaajat kohtasivat uudelleen. Tuolloin Kamski meni jatkoon pistein 2½–1½. Hän kuitenkin hävisi semifinaalissa Boris Gelfandille. Tilanne oli pitkien pelien ja nopean shakin jälkeen tasan, mutta Gelfand oli parempi pikashakissa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Shakin suurmestarit Luokka:Yhdysvaltalaiset shakinpelaajat Luokka:Shakin Yhdysvaltain-mestarit Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Shitennō-ji

Shitennō-ji () on buddhalainen temppeli Osakassa, Japanissa. Prinssi Shōtoku rakennutti temppelin vuonna 593 käyttäen rakentajana Kongō Gumi -yritystä. Monet temppelirakennukset ovat tuhoutuneet ajan saatossa, mutta ne on kuitenkin rakennettu tarkasti vastaamaan 600-luvun tyyliä. Temppelissä toimi suuri kirpputori joka kuukauden 21. ja 22. päivänä. Shitennō-ji on noin 10 minuutin kävelymatkan päässä Tennōjin rautatieasemalta. Lähellä on myös Osakan metron Shitennōji-mae Yūhigaokan asema. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Shitennō-ji Luokka:Japanin buddhalaiset temppelit Luokka:Osakan rakennukset ja rakennelmat
Kvietismi

Kvietismillä on filosofiassa useita merkityksiä: * Kvietismi on kristillisen filosofian suuntaus, joka vaikutti Ranskassa, Italiassa ja Espanjassa 1600-luvulla. Sen alkuperä oli kuitenkin paljon varhaisempi. Kvietistit olivat mystikkoja, jotka kannattivat omien toiveiden ja oman tahdon kuolettamista. Katolinen kirkko julisti kvietismin lopulta harhaopiksi. * Kvietismi on filosofinen lähestymistapa, jossa filosofian rooli nähdään ensisijassa terapeuttisena ja parantavana. Kvietistin mukaan filosofialla ei ole tarjottavanaan positiivisia oppilauseita, vaan sen arvo on kielellisten ja käsitteellisten järjestelmien aiheuttamien epäselvyyksien ja sekaannusten purkamisessa. Tunnetuin kvietisti tässä merkityksessä on ollut Ludwig Wittgenstein. * Kvietismi tarkoitti Arthur Schopenhauerille oppia itsensä tyhjentämisestä, mikä johti kärsimyksestä vapautumiseen. * Kvietismi oli yksi kveekariliikkeen läpikäymistä vaiheista 1700-luvulla. * Kvietismi on šiialaisuudessa vaikuttava virtaus, jonka mukaan uskontoa ja politiikkaa ei tulisi sekoittaa toisiinsa. * Normatiivinen kvietismi on oikeusrealistinen näkemys, jonka mukaan ei ole järkevää antaa tuomareille normatiivisia ohjeita siitä, mitä heidän tulisi tehdä, koska tuomarit tekevät oikeustapauksiin liittyviä päätöksiä kussakin tapauksessa vaikuttavien tosiseikkojen perusteella. == Lähteet ==
Fritz (shakkiohjelma)

Fritz on kaupallinen saksalainen shakin tietokoneohjelma, jonka ovat kehittäneet Frans Morsch ja Mathias Feist ja sen on julkaissut Chessbase- yhtiö. Ohjelmasta on myös Deep Fritz -niminen versio, joka on tarkoitettu moniytimisille suorittimille. Ohjelman uusimmat kuluttajille tarkoitetut versiot ovat Deep Fritz 12 ja Fritz 12. Deep Fritz ja silloinen shakin maailmanmestari Vladimir Kramnik pelasivat Bahrainissa vuonna 2002 ottelun, joka päättyi tasan pistein 4–4. Marraskuussa 2003 X3D Fritz, 3D-käyttöliittymällä varustettu versio Deep Fritzistä, pelasi neljän pelin ottelun tasan Garri Kasparovia vastaan. Deep Fritz pelasi Vladimir Kramnikia vastaan kuuden pelin ottelun Bonnissa 25. marraskuuta – 5. joulukuuta 2006. Ohjelma kukisti Kramnikin pistein 4–2. ==Lähteet== Luokka:Tietokoneshakki Luokka:Tekoäly