Isto Lysmä

Isto Erkki Olavi Lysmä (15. marraskuuta 1936 Rauma – 11. syyskuuta 2012 Helsinki ) oli suomalainen populaarikulttuuriin erikoistunut toimittaja. Hän toimi 1960-luvulla nuortenlehti Suosikin päätoimittajana ennen Jyrki Hämäläistä. Isto Lysmä aloitti toimittajan uransa siirtymällä suoraan Tehtaanpuiston yhteiskoulun seitsemänneltä luokalta Helsingin Sanomien urheilutoimittajaksi. Vuonna 1963 Lysmä siirtyi kustantaja Mauri Linteran aloitteesta Suosikki-lehden päätoimittajaksi, ja Lysmän kaudella lehden levikki nousi parhaimmillaan 140 000 kappaleeseen. Lysmä siirtyi sitten 1968 toisen Linteran julkaiseman lehden Nyrkkipostin päätoimittajaksi ja jatkoi tässä tehtävässä aina vuoteen 1974 saakka jolloin Suomen Kuvalehdessä hänestä ollut juttu ”Sensaatiolehtien aika on ohi” tuotti Lysmälle potkut. Maarit Niiniluodon muistokirjoitus Isto Lysmästä (Helsingin Sanomat Muistot) Lysmän mukaan lehdestä saatettiin soittaa julkisuuden henkilölle ja pyytää haastattelua. Kun henkilö kieltäytyi, häntä uhattiin että ellei anna haastattelua, lehti kertoo että hänellä on avioton lapsi. Tämän henkilö tietenkin kiisti, jolloin puhelu päätettiin ja tehtiin juttu otsikolla ”NN kieltää aviottoman lapsensa”. Lysmä oli Nyrkkipostin jälkeen lyhyen aikaa yleisaikakauslehti PS:n päätoimittajana ja siirtyi sitten Seura-lehden toimittajaksi. 1980- ja 1990-luvuilla Lysmä toimi lehdessä Matti Nykäsen luottotoimittajana. Lysmä kirjoitti Nykäsen henkilökohtaisesta elämästä useita pitkiä juttuja Seuraan, ja heidän välilleen syntyi myös ystävyyssuhde. Lysmä jäi eläkkeelle 63-vuotiaana 1999. Seura-lehden vuoden 1989 juhannusnumeroa, jossa oli Lysmän kirjoittama artikkeli Nykäsen ja Pia Hynnisen häämatkasta, myytiin irtonumeroina 120 000 kappaletta, mikä oli lehden historian ennätys. llta-Sanomille vuonna 1989 antamassaan haastattelussa Lysmä sanoi Nykäsen ”onnistuvan ja epäonnistuvan muiden puolesta” ja vertasi tätä Lalliin, Seitsemän veljeksen Juhaniin ja Antti Rokkaan. Lysmän kuoltua vuonna 2012 Nykänen tunnusti hänet yhdeksi pitkäaikaisimmista ystävistään. Lokakuussa 1970 Lysmä kirjoitti Nyrkkipostiin jutun, jossa hän vihjaili näyttelijä Ville- Veikko Salmisen seurustelevan vuoden 1968 Miss Suomen Leena Brusiinin kanssa. Salmisen yhteistyökumppani Spede Pasanen närkästyi jutusta ja kutsui Lysmän toimistolleen, jossa hän työnsi Lysmän eteen kirjoituskoneen ja vaati tätä kirjoittamaan oikaisun. Muussa tapauksessa Pasanen uhkasi häntä perustamansa ”Musta käsi” -ryhmän kostolla. Lysmän saaman käsityksen mukaan ryhmään kuuluivat Pasasen lisäksi silloin paikalla olleet Ville-Veikko Salminen, Vesa- Matti Loiri, Simo Salminen ja Ere Kokkonen. Lysmä tunnusti jutun olleen täysin tuulesta temmattu ja selitti tarvinneensa lehteensä hyvän jutun etusivulle. Tämän jälkeen Pasasen nimi ei enää koskaan esiintynyt Nyrkkipostin sivuilla.Tuomas Marjamäki: Spede, nimittäin, s. 180–181. Jyväskylä: Docendo, 2017. ISBN 978-952-2951-405-7. Pasanen uhkasi "Musta käsi” -ryhmän kostolla myös Hymy-lehden toimittajaa Mika Lahtosta tämän jahdattua Pasasta ja Miss Suomen perintöprinsessaa Maria Drockilaa sensaatiojutun toivossa yli 25 vuotta myöhemmin.Marjamäki 2017, s. 359. Lysmä piti ohjenuoranaan kirjailija Kurt Vonnegutin lausetta ”Jos tosiasiat eivät ole hauskoja, viihteellisiä tai auta rikastumaan, niin hittoako niistä”. Lysmän vapaan suhtautumisen totuuteen kiteytti muuan työtoveri: ”Lysmän pahin painajainen on se, kun fakta tulee pimeällä kujalla vastaan.” ==Lähteet== l Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Musiikkitoimittajat Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet