EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Deutschland Cup 2022

Deutschland Cup 2022 pelattiin 10.–13. marraskuuta 2022 Saksan, Slovakian, Tanskan ja Itävallan maajoukkueiden välillä. Kilpailupaikkana toimi Krefeldissa sijaitseva König Palast. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun Itävalta ottaa osaa turnaukseen. Turnauksen voitti yhdeksännen kerran isäntämaa Saksa. Pistepörssin voitti Tanskan Mathias From tehopisteillä 2+1=3. == Pistetaulukko == Lähde: == Ottelut == == Lähteet == Luokka:Deutschland Cup Luokka:Nordrhein-Westfalenin urheilu Luokka:Krefeld
Burštyn

Burštyn () on kaupunki Ukrainan länsiosassa sijaitsevan Ivano-Frankivskin alueen Ivano-Frankivskin piirin pohjoisosassa, 40 kilometriä aluekeskus Ivano- Frankivskista pohjoiseen. Kaupungin kautta kulkee Ivano-Frankivskista Lviviin johtava rautatie sekä samat aluekeskukset yhdistävä kansallinen maantie N09. Kaupungin asukasluvuksi arvioitiin 14 866 (2021). Nykyistä Burštynia edelsi 1400-luvulla perustettu Nove Selo (maininta 1436), joka sai virallisen aseman 1554. Paikkakunnan nykyinen nimi tuli käyttöön vuonna 1596. Se kuului pitkään Sinjavskyin suvun yksityisesti omistamiin maihin. Kaupunkityyppisen taajaman asema paikkakunta sai vuonna 1940. Piirikeskus se oli vuosina 1940–1962. Vuonna 1993 Burštynista tuli kaupunki. ==Burštynin voimalaitos == Kaupungin kaakkoispuolella on tekojärvi ja sen rannalla, kaupungin eteläpuolella suuri, hiiltä käyttävä 2 400 megawatin Burštynin lämpövoimalaitos (Бурштинська теплова електростанція, BTES). Se on Ukrainan ensimmäinen keskieurooppalaiseen ENTSO-E-kantaverkkoalueseen liittynyt saareke Ukrainassa, joka on tuottanut sähköä sekä Ukrainan länsiosiin että vientiin Slovakiaan ja Unkariin 220, 330 ja 400 kV:n suurjännitelinjoja pitkin. Osana pyrkimystään lamauttaa Ukrainan sähköntuotantoa ja -jakelua, Venäjä iski osana laitonta hyökkäyssotaansa ainakin 10. ja 19. lokakuuta 2022 useilla risteilyohjuksilla Burštynin voimalaitokseen vakavaa tuhoa aikeuttaen. Keväällä 2024 Venäjän uusi ilmaisku tuhosi voimalalaitosta ja sen sähkönsiirtoa aiempaa laajemmin, tuhoten voimalan suurelta osin korjauskelvottomaan tilaan. Будинок культури (Бурштин) 02.jpg|Kulttuuritalo. Burshtyn railway station.JPG|Rautatieasemaa. Костел (Бурштин).jpg|Pyhän kolminaisuuden kirkko, oikealla koulu. Церква Воздвиження Чесного Хреста, Бурштин.jpg|Pyhälle ristille omistettu kirkko. Україна Iвано- Франкiвська обл. мiсто Бурштин.jpg|Kolmas kirkko. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ivano-Frankivskin alueen kaupungit Luokka:Ivano-Frankivskin piiri
Byczyna (kunta)

Byczyna on kaupungin sisältävä maalaiskunta Kluczborkin piirikunnassa Opolen voivodikunnassa Puolassa. Sen väkiluku oli vuoden 2020 lopussa 8 929. Kunnan hallintokeskus on Byczynan kaupunki. == Maantiede ja liikenneyhteydet == Byczynan kunnan pinta-ala on noin 183 neliökilometriä. Se rajoittuu Bolesławiecin, Gorzów Śląskin, Kluczborkin, Łęka Opatowskan, Łubnicen, Trzcinican ja Wołczynin kuntiin. Sen pinta-alasta noin 74 % on maatalouskäytössä ja noin 12 % on metsää ja metsämaata. Prosna ja sen sivujoki Pratwa virtaavat kunnan alueella. Byczynan kunta jakautuu Byczynan kaupunkiin ja seuraaviin 23 kylään: * Kostów * Janówka * Miechowa * Ciecierzyn * Gołkowice * Proślice * Jakubowice * Polanowice * Kochłowice * Biskupice * Sarnów * Paruszowice * Dobiercice * Gosław * Roszkowice * Jaśkowice * Borek * Sierosławice * Nasale * Pszczonki * Pogorzałka * Wojsławice * Chudoba Valtatie 11 ja voivodikunnan tie 487 kulkevat Byczynan kunnan halki. == Väestö == Byczynan kunnan väestö on pienentynyt viimeisten vuosikymmenten aikana; vielä vuonna 1995 väkiluku oli 10 073. Vuoden 2021 joulukuussa 50,6 prosenttia kunnan asukkaista oli naisia ja 49,4 prosenttia miehiä. Alle 18-vuotiaat muodostivat kunnan väestöstä 16,7 prosenttia, työikäiset 62,7 prosenttia ja eläkeikäiset 20,7 prosenttia. Väestön keski-ikä oli 41,4 vuotta. Vuonna 2021 kunnan työttömyysaste oli 9,2 prosenttia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Opolen voivodikunnan kunnat
City of Industry

City of Industry on kaupunki Yhdysvalloissa Kalifornian osavaltiossa. Sen väkiluku oli 264 vuonna 2020. Kaupunki sijaitsee Los Angelesin piirikunnan itäosassa. City of Industry koostuu lähinnä teollisuusalueista. == Väestö == Vuonna 2020 City of Industryn 264 asukkaasta valkoisia oli 45,1 %, aasialaisia 14,0 % ja mustia 3,4 %. Asukkaista 20,8 % kuului johonkin muuhun rotuun ja 16,7 % asukkaista kuului kahteen tai useampaan rotuun. Asukkaista 41,6 % puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 17,8 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Los Angelesin piirikunnan kaupungit
Erämaaralli

Erämaaralli (rally raid tai cross-country rallying) on maastoajon tapaista rallikilpailua, jotka voivat kulkea useamman maan kautta. Yksittäinen kilpailut voi kestää kolmesta viiteentoista päivää, jolloin kilpailijat matkaavat 900 kilometriä joka päivä. Voittaja on valitaan pienimmän kokonaisajan perusteella. Kilpailuissa on useita eri luokkia kulkuneuvoja, jotka jaetaan useisiin ryhmiin. Suosituin erämaaralli on vuosittain järjestettävä Dakar-ralli. FIA:lla on erämaa-ajon maailmanmestaruussarja World Rally-Raid Championship. == Lähteet == *
Tulenjohtopäällikkö

Tulenjohtopäällikkö, eli TJPÄÄL, on tehtävänimike Suomen puolustusvoimissa. Tulenjohtopäällikkö, lähes poikkeuksetta upseeri, toimii komppaniansa tulenjohtajien esimiehenä, ja jakaa heidän partioilleen komppanian käytössä olevia tuliannoksia sekä tuliyksiköiden käytön etuoikeuksia. Tulenjohtopäällikkö saa tuliyksikkönsä käyttöön omalta esimieheltään, joka on lähes poikkeuksetta tulenjohtokomentaja. Tulenjohtopäällikkö johtaa myös itse tykistön tulta, ja tahdittaa esimerkiksi komppanian hyökkäystä komentoverkossa. Maatulenjohdossa tulenjohtopäällikön taistelijaparina toimii jalkaväkikomppanian päällikkö. Tulenjohtopäällikön tehtävä on yksi vastuullisimmista varusmiehen saavuttamista tehtävistä, sillä komppanian päällikkö on kantahenkilökuntaan kuuluva ammattisotilas. Lisäksi tulenjohtopäällikön on hallittava samanaikaisesti sekä komppanian käytössä olevien tuliyksiköiden että tuliannosten hallinta ja pystyttävä tahdittamaan komppanian etenemistä tukevan epäsuoran tulen käyttöä. Luokka:Tykistö Luokka:Suomen puolustusvoimien koulutushaarat
Software (yhtye)

Software oli saksalainen elektronisen musiikin duo, joka toimi vuosina 1984–1999 ja jonka muodostivat alun perin Peter Mergener ja Michael Weisser. Duo käytti aiemmin nimeä Mergener & Weisser. == Historia == Software julkaisi levynsä IC (Innovative Communication) -levymerkillä, joka julkaisi myös useita muita elektronisia muusikoita, kuten Klaus Schulzen ja Neue Deutsche Welle -yhtyeen Idealin. Lyhyen tauon aikana vuosina 1990–1992 Weisser tuotti neljä albumia Software-nimellä eri kokoonpanolla: Fragrance Klaus Schulzen ja Georg Stettnerin kanssa sekä Modesty-Blaze I, Modesty-Blaze II ja Cave Billy Byten (Stephan Töteberg) kanssa. Kun Software vuonna 1999 hajosi, muusikot lähtivät omille teilleen: Peter Mergener jatkaa elektronisen musiikin säveltämistä ja soittamista, kun taas Michael Weisser perusti ensin G.E.N.E.-yhtyeen (Grooving Electronic Natural Environments) ja toimii nykyään muun muassa mediataiteilijana. Duo julkaisi vielä yhden albumin vuonna 2007. Syyskuussa 2017 Weisser ilman Mergeneriä julkaisi kuusi albumia Software-nimellä. == Jäsenet == * Michael Weisser – (1984–1999, 2007, 2017) * Peter Mergener – (1984–1990, 1992–1999) * Billy Byte – (1990–1993) * Klaus Schulze – (1990–1992) * Georg Stettner – (1990–1992) == Diskografia == === Mergener & Weisser === * Beam Scape (1984) * Phancyful Fire (1985) * Chip Meditation I (1985) * Chip Meditation II (1985) * Electronic Universe I (1985) * Night- Light (1986) === Software === * Past-Present-Future I (1987) * Past-Present- Future II (1987) * Syn-Code (1987) * Digital Dance (1988) * Electronic Universe II (1988) * Software Visions (1988) * Kassettenbuch Dea Alba (1988) * Visions (1989) * Live-3rd Dimension (1989) * Ocean (1990) * Fragrance (1990) * Modesty-Blaze I (1991) * Modesty-Blaze II (1992) * Software Visions (1992) * Space Design (1993) * Cave (1993) * Ten Years (1994) * Brain Food Music (1994) * Heaven to Hell (1995) * Sky-Dive (1997) * Fire-Works (1998) * Mystic Millennium I (1999) * Mystic Millennium II (2000) * Spring Visions (2007) * Space World (2017) * Sacral World (2017) * Ocean World (2017) * Erotic World (2017) * Electronic World (2017) * Dea Alba (2017) Luokka:Saksalaiset duot Luokka:Saksalaiset elektronisen musiikin yhtyeet Luokka:Saksalaiset uuden aallon yhtyeet
Veikko Vehnämäki

Veikko August Vehnämäki (13. maaliskuuta 1919 Hauho – 28. joulukuuta 1992 Tampere) oli suomalainen meijerialan yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Vehnämäen vanhemmat olivat tilanhoitaja Nestori Vehnämäki ja Olga Maria Roos ja puoliso vuodesta 1943 Eeva Kaarina Köykkä. Vehnämäki tuli ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta 1939 ja valmistui agronomiksi Helsingin yliopistosta 1948. Hän oli Valion Tampereen konttorin isännöitsijä 1948–1955 ja apulais- ja tekninen johtaja 1955–1959 ja Osuuskunta Maito-Pirkan ensimmäinen, pitkäaikainen toimitusjohtaja 1959–1983. Vehnämäki oli myös Tampereen Valion keinosiemennyskeskuksen toiminnanjohtaja 1948–1951. Hänellä oli lisäksi useita liike-elämän ja muita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltan Vehnämäki oli reservin yliluutnantti (1956). Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1974. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1919 syntyneet Luokka:Vuonna 1992 kuolleet
Ina Durchman

Ina Durchman (26. marraskuuta 1854 Ruovesi – 5. marraskuuta 1937 Tampere) oli suomalainen pianonsoiton opettaja ja Suomen ensimmäinen naisurkuri.Kuolinilmoitus, Aamulehti, 07.11.1937, nro 301, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotOpettajatar Ina Durchmanin hautaus, Aamulehti, 12.11.1937, nro 306, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Ruoveden pappilassa syntynyt Ina Durchman kävi koulunsa Vaasassa. Hän oli sen jälkeen Helsingissä säveltäjä Richard Faltinin oppilaana useiden vuosien ajan. Durchman oli vuosina 1880–1882 urkurina Helsingin saksalaisessa kirkossa ja hän oli Suomen ensimmäinen naisurkuri. Vuonna 1893 hän muutti Helsingistä Tampereella ja toimi sitten siellä noin 30 vuoden ajan pianonsoiton opettajana. Kesät Durchman vietti Virroilla Herraskosken kanavan suulla sijainneessa Valkaman huvilassa.Kuolleita, Virtain, Ähtärin, Alavuden ja Töysän Sanomat, 12.11.1937, nro 45, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot J. A. Zachariassen rakensi Ina Durchmanille kamariurut, joiden jäänteet ovat säilyneet.Heikki Polso 31. tammikuuta 2021 : Urkuvuosi 2020 Lähes 83-vuotiaana kuollut Ina Durchman haudattiin Durchmanien perhehautaan Ruoveden hautausmaalle. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset musiikkipedagogit Luokka:Suomalaiset urkurit Luokka:Vuonna 1854 syntyneet Luokka:Vuonna 1937 kuolleet
Gerhard Eriksson

Gustaf Gerhard Eriksson (21. syyskuuta 1922 Finström – 27. helmikuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen merikapteeni, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Erikssonin vanhemmat olivat merikapteeni Erik William Eriksson ja Agnes Maria Jansson ja puoliso vuodesta 1947 Aili Kyllönen. Eriksson suoritti aliperämiehen tutkinnon 1943, perämiehen tutkinnon 1946 ja merikapteenin tutkinnon 1948. Hän toimi perämiehenä ja päällikkönä useilla eri aluksilla 1943–1955 ja oli Oy Wass & Lundbergin ahtaustarkastaja Raumalla 1955–1956, Oy Raumo Stevedoring Ltd:n palveluksessa 1956–1957, Blomberg & Co. Ab:n paikallisjohtaja Haminassa 1957–1962, Oy Blomberg Ab:n toimitusjohtaja 1962–1982 ja hallituksen jäsen 1974–1982, Oy Kotka Stevedoringin toimitusjohtaja 1973–1982 ja hallituksen jäsen 1973–1982 sekä Oy Gerhard Eriksson Ab:n perustaja ja toimitusjohtaja vuodesta 1977, Oy Blomberg Service Ab:n perustaja ja toimitusjohtaja vuodesta 1964, Oy Saimaa Terminals Ab:n perustaja ja toimitusjohtaja 1975–1979, Ham-Re Oy:n perustaja ja toimitusjohtaja vuodesta 1968 ja Haminan Satamaväen Osuusruokalan perustaja 1963. Eriksson oli myös lukuisten muiden yritysten johdossa, kuten Ahtaus Oy Promptin toimitusjohtaja vuodesta 1964, Oy Finnterminals Ab:n toimitusjohtaja 1964–1975, Oy Fredrikshamn Stevedoring Co:n toimitusjohtaja vuodesta 1964, Haminan Laivaus Oy:n toimitusjohtaja 1964–1979, Hamina Oy:n toimitusjohtaja 1969–1971, Oy John Dahlbergin toimitusjohtaja vuodesta 1969, Viipurin Hiili- ja Koksi Oy:n toimitusjohtaja 1969–1974, Ab Bruhn Co. Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1973, Oy Cadenius & Grahn Ab:n toimitusjohtaja 1973–1977 ja Kaukas- Hackman Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1974. Hänellä oli lisäksi useita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Norjan varakonsuli Haminassa Eriksson oli 1965–1967 ja konsuli 1968–1982. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1975.Kuka kukin on 1978, s. 126. Viitattu 12.11.2022. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset merikapteenit Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
Kauko Kartano

Kauko Juhani Kartano (2. syyskuuta 1923 Hausjärvi – 25. marraskuuta 2008 Helsinki) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Kartanon vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Kartano ja Fanny Brusila ja puoliso vuodesta 1949 Marja Raili Unnukka Lehmuskoski. Kartano tuli ylioppilaaksi Riihimäen lyseosta 1945, diplomi-insinööriksi hän valmistui Teknillisestä korkeakoulusta 1954 ja suoritti LIFIM:in liikkeenjohdon täydennyskoulutuskurssin 1967. Kartano oli Teknillisen korkeakoulun assistentti 1953, Oy Strömberg Ab:n työpajainsinööri Vaasassa 1954, käyttöinsinööri 1954–1956 ja tehtaan päällikkö 1956–1957 ja Keskon Vaatetustehtaan isännötsijä Lahdessa 1957–1966, Tampereen konttorin johtaja 1967, rautaryhmän johtaja Helsingissä 1967–1979, johtokunnan jäsen 1968–1983 ja maatalous- ja koneryhmän johtaja 1979–1983. Hän oli myös Invalidisäätiön huoltolaitoksen ammattikoulun tuntiopettaja 1951–1953 ja Vaasan teknillisen koulun tuntiopettaja 1954–1957 sekä Kauppa Käy -lehden päätoimittaja vuodesta 1967 ja Rautaviesti-lehden päätoimittaja 1970–1972. Kartanolla oli lisäksi lukuisia liike-elämän ja muita luottamustehtäviä, kuten Vaatetusteollisuusliiton hallituksen jäsenyys 1962–1966 ja Vatevan hallituksen jäsenyys 1964–1966 sekä Rautakauppa-alan Luottamusneuvoston johtokunnan jäsenyys vuodesta 1967 ja puheenjohtajuus 1970–1971. Sotilasarvoltaan Kartano oli reservin sotamies. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1975. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet
Väinö Lumme

Väinö Antti Lumme, sukunimi vuoteen 1906 Lius (11. marraskuuta 1887 Kuopio – 18. marraskuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen kihlakunnantuomari ja korkeimman oikeuden oikeusneuvos.Biografiasampo : Väinö LummeKautto, Timo: Lumme, Väinö. Kansallisbiografia-verkkojulkaisu. Studia Biographica 4. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1997– (viitattu 12.11.2022) Väinö Lumpeen vanhemmat olivat ylikonstaapeli Anders Gabriel Lius ja Amalia Matilda Nordberg. Hän pääsi ylioppilaaksi vuonna 1908 Viipurin suomalaisesta reaalilyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon 1912 sekä ylemmän hallintotutkinnon 1913. Lumme sai varatuomarin arvon 1915. Lumme oli Rannan tuomiokunnan vt. henkikirjoittajana 1913–1914 ja Viipurin hovioikeudessa ylimääräisenä virkamiehenä vuodesta 1914 ja kanslistina 1916–1917. Hän oli sitten Rannan tuomiokunnassa tuomarin apulaisena 1917–1918 ja myöhemmin vt. tuomarina 1923–1925 sekä asianajotoimiston Metsämies & Lumpeen osakkaana 1915–1917 ja Voipion asianajotoimistossa apulaisena 1918–1919. Lumme oli sen jälkeen Viipurin hovioikeudessa kanslistina 1919, notaarina vuodesta 1919, viskaalina 1921–1926 sekä apujäsenenä 1921–1923 ja 1925–1926. Hän oli Viipurin oikeuspormestarina 1926–1940 sekä lainvalmistelukunnan vanhempana jäsenenä 1940–1941. Korkeimman oikeuden oikeusneuvoksena Lumme oli 1941–1947. Viimeksi hän toimi Tammelan tuomiokunnan tuomarina 1947–1956. Lumme jäi eläkkeelle vuonna 1956. Lumme oli Suomalaisen Lakimiesyhdistyksen hallituksen jäsen 1941–1947, Viipurin Suomalaisen Säästöpankin hallituksen jäsen 1923–1942 ja hallituksen puheenjohtaja 1939–1942 sekä Suomen maistraattien ja raastuvanoikeuksien yhdistyksen hallituksen jäsen 1930–1939. Hän harrasti kuorolaulua ja kuului Karjalan Laulun perustajajäseniin. Väinö Lumme oli naimisissa vuodesta 1917 Esteri Ahlbergin (1900–1967) kanssa. Väinö Lumpeen hauta on Maunulan uurnalehdossa.Billion Graves : Väinö Antti Lumme == Lähteet == Luokka:Suomalaiset tuomarit Luokka:Korkeimman oikeuden jäsenet Luokka:Viipurin pormestarit ja kaupunginjohtajat Luokka:Vuonna 1887 syntyneet Luokka:Vuonna 1971 kuolleet
Meleti Smotrytskyi

Meleti (Meletius) Smotrytskyi, , maallikkonimi: Maksym, (1577 Smotrytš, Podilia, Hmelnytskyin alue – 27. joulukuuta 1633 Dermanin luostari, Volynia) oli ukrainalainen pappi ja poleemikko. Hänen isänsä oli kirjailija ja opettaja Herasym Smotrytskyi. Smotrytskyi opiskeli Ostrohin akatemiassa, Vilnan jesuiittakoulussa sekä vuodesta 1605 Leipzigissa, Nürnbergissä ja Wittenbergissä. Hän palasi 1608 Vilnaan ortodoksisen veljeskunnan koulun opettajaksi. Siellä hän kirjoitti puolaksi ortodoksisen kirkon maineikkaan puolustuksen Trenos, to iest lament iedyney ś. powszechnej apostolskiey wschodniey cerkwie (1610, ’Trenos eli valitusvirsi pyhän universaalin apostolisen itäisen kirkon puolesta’). Hän liittyi vilnalaiseen luostariin 1617. Hänen uskotaan olleen Kiovan Ilmestyksen veljeskunnan koulun opettajana ja rehtorina 1618–1620, ja vuonna 1620 hänestä tuli Polatskin arkkipiispa. Seuraavina vuosina hän kirjoitti poleemisia traktaatteja. Smotrytskyi kävi Konstantinopolissa ja Pyhässä maassa ja liittyi palattuaan 1627 uniaattikirkkoon ja Dermanin luostariin. Hän oli kääntynyt salaisesti ehkä jo aiemmin. Hän neuvotteli 1627–1628 Jov Boretskyin ja Petro Mohylan kanssa yhdistyneen ruteenien kirkon luomisesta Rooman kirkon yhteyteen mutta omana patriarkaattina. Neuvottelut päättyivät tuloksettomina. Ortodoksinen synodi tuomitsi hänet, ja hän joutui julkisesti perumaan kääntymisensä katolisuuteen. Poleemisessa teoksessaan Jevstahi Gizel tuomitsi hänen kääntymyksensä ja näkemyksensä, jolloin hän palasi Dermanin luostariin. Smotrytskyin merkittävin panos kielitieteeseen on Gramatiki slavenskija pravilnoe syntagma (1619, ’Slaavilaisen kieliopin oikea syntaksi’, julkaistu uudelleen 1974, liitteenä Oleksa Horbachin johdanto). Teos on vaikuttanut Ukrainassa, Venäjällä, Romaniassa, Serbiassa ja Kroatiassa käytettyyn kirkkoslaaviin. Oppikirjana käytetty lyhennetty versio on julkaistu 1638. Smotrytskyin kielioppia ovat tutkineet ukrainalaiset, venäläiset ja saksalaiset kielitieteilijät. Hänen tuotannostaan on julkaistu David Frickin toimittama näköispainos 1987. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ukrainalaiset piispat Luokka:Vuonna 1577 syntyneet Luokka:Vuonna 1633 kuolleet
Smart (täsmennyssivu)

Smart voi tarkoittaa seuraavia: * Smart, kääpiöautomerkki * SMART-1, Euroopan avaruusjärjestön ensimmäinen kuuluotain * Smart, savukemerkki * S.M.A.R.T, tietokoneen kiintolevyn kunnon seurantajärjestelmä * SMART-kriteerit, tavoitteiden ohjaamiseksi esimerkiksi projektinhallinnassa käytettyjä kriteerejä * Smart Park, teemapuisto Ahvenanmaan Eckerössä * Smart, sukunimenä: ** Amy Smart (s. 1976), yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli ** J. J. C. Smart (1920–2012), skotlantilais-australialainen filosofi ** Jean Smart (s. 1951), yhdysvaltalainen näyttelijä ** Marcus Smart (s. 1994), yhdysvaltalainen koripalloilija ** Ninian Smart (1927–2001), skotlantilainen uskontotieteilijä ** Paul Smart (1943–2021), brittiläinen ratamoottoripyöräilijä * Smart, kuvitteellisia henkilöitä: ** Maxwell Smart, tiedustelupalvelu CONTROL:in agentti televisiosarjassa Salainen agentti 86.
Agnes Müller von Brockhusen

Agnes Müller von Brockhusen (11. toukokuuta 1893 Kirchjesar, Mecklenburg, Saksan keisarikunta – 4. syyskuuta 1968 Wiesbaden, Saksan liittotasavalta) oli saksalainen Suomessa asunut opettaja ja kääntäjä.Pörssitieto G. Kock : Lisätietoja Ergo-varustamosta ym, Ab Libra Agnes Müller von Brockhusen toimi opettajan työn ohella myös toimittajana, arkistonhoitajana ja kääntäjänä. Hän kirjoitti runoja, joita julkaitiin antologioissa ja osallistui kansainvälisiin runoilijatapaamisiin. Von Brockhusen ystävystyi suomalaisen kirjailija Elsa Heporaudan kanssa ja käänsi tämän romaanin saksan kielelle. Palattuaan Saksaan toisen maailmansodan jälkeen hän piti Suomi-aiheisia esitelmiä Saksan liittotasavallan eri kaupungeissa. Müller von Brockhusen oli Helsingin saksalaisen koulun uskonnon ja saksan kielen opettajana 1930-1939. Hän oli NSDAP:n jäsen ja hän johti vuoteen 1938 saakka Helsingin saksalaisen siirtokunnan naisryhmää. Müller von Brockhusen kirjoitti lehtiartikkeleita ja käänsi suomalaisten kirjailijoiden teoksia saksan kielelle.Itsetehostuksesta nöyryyteen: suomensaksalaiset 1933-46, toim. Lars Westerlund. Kansallisarkisto, Helsinki 2011, sivu 49, 154 Agnes Müller von Brockhusen omisti vuonna 1924 perustetun Ab Libra-yhtiön (myöhemmin Ab Arbil), jolla oli markan kolikoilla toimineita mekaanisia ja sähköisiä henkilövaakoja kaikkiaan 36 kappaletta suomalaisilla rautatieasemilla. Jokaista vaakaa hoiti oman toimensa ohella valtion rautateiden henkilökuntaan kuulunut, joka sai palkkiona 10 prosenttia vaa'an bruttotuloista. Valtion rautatiet sai vuokrana 7 prosenttia vaakojen bruttotuloista. Lokakuussa 1944 yhtiö siirtyi Suomen valtion hallintaan kun von Brockhusen oli muuttanut Saksaan. Yhtiö siirtyi Neuvostoliitolle saksalaissaatavana vuonna 1947. Yhtiö purettiin vuonna 1966.Pörssitieto G. Kock 2011 : Neuvostoliitolle pakkoluovutetut saksalaisomisteiset yhtiöt Suomessa, liite 1, Ab Libra == Käännöksiä == * Elsa Heporauta : Auf der Handfläche Gottes : roman. Paul List Verlag, Leipzig 1943, 1944 (alkuteos Saaren Juhannus; Jumalan kämmenellä) * Martti Merenmaa : Jakob ringt mit dem Engel. Drei Eulen Verlag, Düsseldorf 1946 (alkuteos Jaakob painii enkelin kanssa) == Lähteet == Luokka:Saksalaiset opettajat Luokka:Saksalaiset kielenkääntäjät Luokka:Vuonna 1893 syntyneet Luokka:Vuonna 1968 kuolleet
August Liivik

August Liivik (vuoteen 1936 Liiver) (26. tammikuuta 1903 Särevere, Järvamaa, Vironmaan kuvernementti – 3. toukokuuta 1942 Vjatlag, Kirovin alue Neuvostoliitto) oli virolainen ampuja, joka menestyi 1930-luvun MM-kisoissa. Hänen aseensa olivat niin vapaakivääri kuin pienoiskivääri. August Liiver valmistui Paiden lukiosta 1925 ja kaksi vuotta myöhemmin sotakoulusta. Vuonna 1928 hän sai maanpuolustusopettajan pätevyyden. Hän aloitti ampumisen vuonna 1926 opiskellessaan sotakoulussa. Vuosina 1929–1940 hän oli Paiden Kaitseliiton ampumakerhon jäsen. Hän aloitti ammunnan Viron maajoukkueessa vuosina 1932–1939 ja voitti tuona aikana 16 MM-mitalia (10 kultaa, 4 hopeaa ja 2 pronssia). == Mitalit MM-kisoissa == === Henkilökohtainen kilpailu === ;Kultaa *300 m vapaakivääri, asennot (1939 Luzern) ;Hopeaa *300 m vapaakivääri, pysty (1935 Rooma) *300 m vapaakivääri, makuu (1939 Luzern) *50 m pienoiskivääri, asennot (1939 Luzern) ;Pronssia *50 m pienoiskivääri, pysty (1937 Helsinki) *50 m pienoiskivääri, pysty (1939 Luzern) === Joukkuekilpailu === ;Kultaa *300 m vapaakivääri, asennot (1937 Helsinki) *300 m vapaakivääri, makuu (1937 Helsinki) *300 m vapaakivääri, polvi (1937 Helsinki) *300 m vapaakivääri, pysty (1937 Helsinki) *50 m pienoiskivääri, polvi (1937 Helsinki) *50 m pienoiskivääri, pysty (1937 Helsinki) *300 m vapaakivääri, asennot (1939 Luzern) *50 m pienoiskivääri, makuu (1939 Luzern) *50 m pienoiskivääri, polvi (1939 Luzern) ;Hopeaa *300 m vapaakivääri, asennot (1935 Rooma) == Ennätykset ja tunnustukset == Vuosina 1933–39 Liiver voitti Viron mestaruuden seitsemän kertaa henkilökohtaisissa ja 11 joukkueissa. Henkilökohtaiset ennätykset: * 1138 pistettä vapaakivääri 3 x 40 laukausta, asennot (1939), * 562 pistettä 3 × 20 laukausta, sotilaskivääri (1938). Hän sai vuoden 1935 urheilusuorituksistaan palkinnon Viron vuoden parhaasta urheilusuorituksesta. Vuonna 1938 hänelle myönnettiin Maanpuolustusjärjestö Kaitseliitin Valkoisen Ristin III luokan sekä Kotkaristin ritarikunnan 5. luokan ansiomerkki. == Urheilu-uran ulkopuolinen elämä == Vuosina 1932-1940 Liiver toimi maanpuolustuksen opettajana Paiden ja Türin lukioissa sekä Paiden ja Vodjan ammattikouluissa . Vuosina 1932–1938 hän oli Paiden Kaitsellit- rykmentin komentaja ja 1934–1940 Järvamaan rykmentin ylipäällikkönä. Vuonna 1938 hänet ylennettiin luutnantiksi. Vuosina 1936-1940 hän oli Järvamaan läänin urheiluseuran hallituksen jäsen. Neuvostoliiton miehitettyä kesällä 1940 Viron Liivik pidätettiin 20. joulukuuta 1940 ja vietiin sotavankileirille. Hän kuoli toukokuussa 1942 Vjatlagin työleirillä Kirovin lähellä. Laulavan vallankumouksen aikaan 22.huhtikuuta 1989 Liivikin ansioiden kunniaksi paljastettiin muistolaatta hänen talonsa seinälle Paidessa, ja muistokivi pystytettiin 24. kesäkuussa 1992 hänen kotikaupunkiinsa Põikvaan. Vuodesta 1990 lähtien hänen mukaansa nimetyt ammuntakilpailut on pidetty Vodjassa ja Kaiussa. ==Viitteet== Luokka:Virolaiset ampujat Luokka:Virolaiset sotilaat Luokka:Stalinin vainoissa kuolleet Luokka:Vuonna 1903 syntyneet Luokka:Vuonna 1942 kuolleet
Vaahteraliigan kausi 2023

Vaahteraliigan kausi 2023 oli Vaahteraliigan 44. kausi. Kausi käynnistyi toukokuussa 2023 ja päättyi syyskuussa pelattuun Vaahteramalja XLIV:n. Hallitsevana mestarina kauteen lähti Kuopio Steelers. Wasa Royals nousi liigaan kaudelle 2023 voitettuaan I-divisioonan kaudella 2022. Kotka Eagles putosi I-divisioonaan. Seinäjoki Crocodiles voitti runkosarjan. Crocodiles eteni Seinäjoella pelattuun Vaahteramaljaan voittamalla välierässä Vaasa Royalsin. Toisena joukkueena Vaahteramaljaan eteni Porvoon Butchers joka puolestaan voitti välierässä kotonaan Helsinki Roostersin. Roosters palkittiin pronssimitaleilla runkosarjan parhaana finaalin ulkopuolelle jääneenä joukkueena. Liigan parhaana pelaajan palkittiin Butchersin takapuolustaja Zachary Wright. Vaahteramaljassa Butchers voitti Crocodilesin lukemin 27-7. == Joukkueet == Suomen amerikkalaisen jalkapallon liitto vahvisti liigapaikkaa hakeneiden lisenssit 9. marraskuuta 2022. Wasa Royals nousi Kotka Eaglesin tilalle kaudelle 2023, Eagles putosi I-Divisioonaan. Joukkue Paikkakunta Kotistadion Päävalmentaja Butchers Porvoo Porvoon keskuskenttä Lasse Voipio Crocodiles Seinäjoki Seinäjoen keskuskenttä Keary Iarussi Crusaders Lohja Harjun urheilukenttä Marko Vartiainen Roosters Helsinki Helsingin Velodromi Juha Hakala Royals Vaasa Kaarlen kenttä Juha-Matti Rajala Steelers Kuopio Väinölänniemen stadion Pekka Utriainen Wolverines Helsinki Helsingin Velodromi Pekka Lamminsalo ===Päävalmentajavaihdokset=== Joukkue Lähtevä valmentaja Lähdön päiväys Syy Sijoitus sarjataulukossa Tuleva valmentaja Tulon päiväys Crusaders 26. huhtikuuta 2023 Toimenkuvamuutos Ennen kauden alkua 26. huhtikuuta 2023 == Runkosarja == Runkosarjassa pelataan seitsemän joukkueen kaksinkertainen sarja eli jokainen joukkue pelasi 12 ottelua. Runkosarjan jälkeen neljä parasta etenivät pudotuspeleihin. Neljännen ja viidennen sijan välissä päädyttiin tasatilanteeseen, joten ensin tarkasteltiin keskinäisiä otteluita jotka olivat Royalsin ja Steelersin välillä tasan, yksi voitto kummallakin. Näin päädyttiin katsomaan seuraavana voittojen vahvuutta joka Royalsilla oli parempi ja näin Royals eteni pudotuspeleihin. === Sarjataulukko === OT V H TE PÄ MS Crocodiles 12 10 2 421 227 +194 Butchers 12 8 4 411 297 +114 Roosters 12 7 5 436 260 +176 Royals 12 6 6 369 329 +40 Steelers 12 6 6 315 265 +50 Crusaders 12 4 8 359 412 -53 Wolverines 12 0 12 66 638 -572 === Tulokset === † = Crocodiles tuomittiin häviämään ottelu edustuskelvottoman pelaajan peluuttamisen vuoksi. Kilpailusääntöjen mukaan ottelun tulokseksi jäi silti 35–14. == Pudotuspelit == Pudotuspeleihin eteni runkosarjan neljä parasta joukkuetta, välierien voittajat kohtaavat Vaahteramalja XLIV:ssä joka pelattiin Seinäjoella OmaSp Stadionilla 9. syyskuuta 2023. Voittajaksi, ja amerikkalaisen jalkapallon Suomen mestariksi, selvisi Porvoon Butchers joka voitti Vaahteramaljassa Seinäjoki Crocodilesin lukemin 27-7. {{Turnauspuu4 pronssiotteluton |2.9. Seinäjoen keskuskenttä|Crocodiles|28|Royals|14 |3.9. Porvoon keskuskenttä|Butchers|24|Roosters|14 |9.9. OmaSp Stadion, Seinäjoki|Crocodiles|7|Butchers|27}} == Lähteet == 2023 Luokka:Vuoden 2023 amerikkalainen jalkapallo
The Soloist

The Soloist on vuonna 2009 ensi-iltansa saanut draamaelokuva jonka on ohjannut Joe Wright. Sen pääosissa ovat Jamie Foxx ja Robert Downey Jr.. Elokuva perustuu tosi tarinaan Nathaniel Ayersista lahjakkaasta muusikosta joka sairastui nuorena skitsofreniaan, ja päätyi kadulle jossa eli epäsiistinä kodittomana ostoskärryä työntäen. Los Angeles Timesin kolumnisti Steve Lopez kirjoitti Ayersista kirjan tutustuttuaan häneen, ja sen pohjalta Susannah Grant teki elokuvan käsikirjoituksen. == Juoni == The Soloist -elokuva kertoo Los Angeles Timesin kolumnistista Steve Lopez (Robert Downey Jr.) joka kiertälee Los Angelesin katuja sen jälkeen kun on ollut pyöräilyonnettomuudessa, josta on toipumassa, ja kohtaa siellä kadulle mielenterveyongelmiensa takia joutuneen Nathaniel Ayersin (Jamie Foxx), joka soittaa kaksikielistä viulua. Lopez kiinnostuu soittajasta, ja tutustuttuaan tähän saa hän tietää että tämä on opiskellut Juilliardissa, mutta päätynyt Los Angelesin kadulle sairastuttuaan nuorena skitsofreniaan, ja elää siellä epäsiistinä, ostoskärryjä työntävänä kulkurina. Kun Lopez kirjoitti Ayersista ensimmäisen kolumninsa, sen lukenut vanha sellisti liikuuttuu siitä, ja lähettää postin kautta vanhan sellonsa Lopezille jotta tämä toimittaisi sen Ayersille, ja sen mukana on kirje jossa jossa lahjoittaja kertoo että soitin on ollut hänelle merkityksellinen. Elokuvassa on kohtaus jossa Ayers kutsuttu kuuntelemaan Los Angelesin filharmonikkojen Beethovenin Kolmannen sinfonian harjoituksia joita johtaa Esa-Pekka Salonen. == Näyttelijät == Lähde: == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * * Luokka:Ranskalaiset draamaelokuvat Luokka:Brittiläiset draamaelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat Luokka:Tositapahtumiin perustuvat elokuvat Luokka:Vuoden 2009 ranskalaiset elokuvat Luokka:Vuoden 2009 brittiläiset elokuvat Luokka:Vuoden 2009 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Elokuvat köyhyydestä
Toivon Tähti

Toivon Tähti: Raamatullisen uskon todistaja oli Pekka Brofeldtin julkaisema ja kustantama uskonnollinen lehti. Se ilmestyi 1910–1943Toivon tähti: Raamatullisen uskon todistaja Finna.fi. Viitattu 12.11.2022 kerran kuukaudessa. Brofeldt perusti lehden itse 1910,Antti Jörgensen, ”Hartaasti toivottu vapauden laki” s. 7, 44, 84, 85, 91 Pro gradu Helsingin yliopisto 2016Teemu T. Mantsinen, Helluntailaiset luokkakuvassa, s. 239 Väitöskirja. Turun yliopisto 2014 jolloin ilmestyivät näytenumerot, erottuaan Kotimaa- lehden palveluksesta linjaerimielisyyksien vuoksi,Historiaa, Keitä me olemme. Eelim.net. Viitattu 12.11.2022Leo Meller, Minä muistan johtajaa nimeltä William Uotinen, Patmos.fi 8.12.2020. Viitattu 12.11.2022 kun Kotimaata alettiin suunnata enemmän yhteiskunnalliseksi ja kirkolliseksi julkaisuksi. Toivon Tähti oli kirkoista ja uskontokunnista riippumaton, ja aluksi se ei ollut minkään erityisen suunnan kannattaja, kuten Brofeldt ensimmäisessä näytenumerossa vielä korosti, mutta Brofeldtin liityttyä helluntailiikkeeseen myös lehden linja muuttui 1912 ja se oli linjaltaan lähinnä helluntailainen, joskin jo lokakuun 1911 numero oli helluntaihenkinen.Liisa Penttinen, Vaivaishoidosta yhdistysmuotoiseen seurakuntadiakoniaan, s. 127 väitöskirja University of Eastern Finland, Joensuu 2018Ritva Salmi, Dopet inom pingströrelsen i Finlands. 2, 3. pro gradu Helsingfors 1973 Helluntailiikkeen jakauduttua 1920 lehti toimi helluntaiystävien äänenkannattajana. Lehti yhdistyi myöhemmin helluntailiikkeen yhteiseksi lehdeksi valitun Ristin Voitto -lehden kanssa.Teuvo Tikkanen, Pyhän Hengen tuli laskeutui Lapinlahdelle Rauli Lehtosen yksityinen blogi. Viitattu 12.11.2022. Kun uskonnonvapauslaki säädettiin, lehdessä otettiin asiaan voimakkaasti kantaa ja arvosteltiin evankelis-luterilaista kirkkoa. Brofeldt vältti ottamasta lehdessä poliittista kantaa ja varoitti lukijoitakin sekaantumasta ”tämän maailman kapina- ja valtaliittoihin tai muihin semmoisiin suojeluskuntiin”,Jouko Ruohomäki, Helluntailaisten pitkä tie poliittiseen osallistumiseen Teologia.fi 13.1.2017, viitattu 12.11.2022 vaikka hänellä yksityisesti oli voimakas kanta esimerkiksi sisällissotaan: eräässä kirjeessään hän kirjoitti, että syttyneen kapinan kautta sosialismi oli paljastanut pahuutensa.Heikki Salmela, ”Minun rakkaani on punainen ja valkoinen”, Seurakuntalainen 5.6.2018. Viitattu 12.11.2022 Brofeldt kustansi lehden nimissä myös kirjallisuutta, vuonna 1912 Kalle Korhosen kirjan Isän lupaus ja metodistipastori Thomas Ball Barrattin teoksen Jeesus: ensimmäinen ja viimeinen.Tapio Sopanen, Yhteys kantaa, Aikamedia. Viitattu 12.11.2022 sekä oman teoksensa Helluntai-herätys Suomessa: muistelmia 20 v. ajaltaHarri Veijonen, Daily Christian News . Viitattu 12.11.2022 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Toivon Tähti. Vuoteen 1939 asti digitoidut numerot vapaasti verkossa. Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset kristilliset aikakauslehdet Luokka:Helluntaiherätys Suomessa
Jousjärvi

Jousjärvi voi tarkoittaa seuraavia asioita: * Jousjärvi, järvi Jämsässä * Jousjärvi, järvi Mikkelissä * Jousjärvi, järvi Puumalassa == Katso myös == * Joutsijärvi * Joutsjärvi Luokka:Järvien täsmennyssivut
Björn Thunström

Björn Thunström (1904 Mänttä – 1973) oli suomalainen taidemaalari.Kuvataitelijamatrikkeli : Björn Thunström Thunström opiskeli Helsingin yliopiston piirustussalissa 1927–1929 ja Pariisissa Académie de la Grande Chaumièressä 1929–1930. Hänen taiteilijan debyyttinsä oli Helsingissä vuonna 1931. Thunström osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1931 ja 1933. Ulkomailla hänen töitään oli esillä Amsterdamissa ja Antwerpenissä 1931, Moskovassa 1934, Riiassa, Berliinissä, Hampurissa ja Düsseldorfissa 1935 sekä Oslossa 1936. Thunström sai I palkinnon Noormarkun kirkon seinämaalauskilpailussa 1932 ja hän toteutti seinämaalauksen seuraavana vuonna. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 1973 kuolleet
Kista Galleria

Kista Galleria on yksi Ruotsin suurimmista ja vierailluimmista kauppakeskuksista Kistan kaupunginosassa Tukholmassa. Kauppakeskuksessa on 180 liikettä sisältäen multiplex-elokuvateatterin, keilahallin, kartingradan sekä ravintolat ja kahvilat. Päävuokralaiset kauppakeskuksessa ovat H&M;, System Bolaget, ICA, ÖoB, Lidl, Filmstaden, KappAhl sekä Rusta. Kauppakeskuksessa toimii myös Kistan kirjasto, kuntosali, terveyskeskus ja toimistoja. Kauppakeskuksessa käy vuosittain noin 13 miljoonaa asiakasta. Kauppakeskus avattiin vuonna 1977, jonka jälkeen sitä on laajennettu kahteen kertaan; ensimmäisen kerran vuonna 2002 sekä toisen kerran vuonna 2009. Kauppakeskuksessa, joka sijaitsee moottoriteiden E18 ja E4 välillä, on 2500 autopaikkaa. Vieressä on myös Kistan metro- ja linja-autoasema. Kauppakeskuksen omistaa puoliksi suomalainen Citycon ja puoliksi Canada Pension Plan Investment Board (CPPIB). == Lähteet == Luokka:Ruotsin kauppa- ja ostoskeskukset Luokka:Tukholman rakennukset ja rakennelmat
Myyräncolo

Myyräncolo oli Vantaan Myyrmäessä sijaitsevassa vuonna 1975 valmistuneessa Myyrinpuhoksen liiketalossa sijaitseva yrittäjävetoinen kulttuuritalo, jossa toimii yli 80 kulttuurialan yrittäjää, ammatinharjoittajaa sekä muuta yhteisöä. Myyräncolon toiminta käynnistyi vuonna 2019 Kilterinmäellä Imatran Voiman entisessä keskuslaboratoriossa. Kyseisen rakennuksen purkutöiden siivittämänä Myyräncolo muutti kesällä 2021 nykyiseen kiinteistöön yhteensä noin 3 000 m2 tiloihin. Myyräncolossa toimi muun muassa nykytanssiteatteri Mamia Company, Jazzklubi Lobby Myyrmäki, kolme radioasemaa Roll FM länsistudio, SAYfm ja Finnradio.fm, rock-klubi Skenesali, Revolverstudio, Myyr York Times paikallislehti, MYYRMÄKI-liike, Louhela Jam, Vantaan Elävän musiikin yhdistys VELMU ry, tapahtumatuottajia, av-alan sekä äänentoistoalan yrityksiä, useampia kuoroja, big bändejä, muusikoita ja kuvataiteilijoita. Katutasosta löytyy vuokralaisia ja vieraita palveleva Myyr York Cafe, sekä kevään 2023 aikana avautuva cologalleria. Skenesalia, kokous- ja treenitiloja sekä osaa studiotiloista oli mahdollista vuokrata myös lyhytaikaiseen käyttöön. Kesinä 2022 - 2024 2022 Myyräncolon pysäköintialueella toimi Vantaan kaupungin tilaama urbaani puisto Myyr York Park, jossa järjestettiin kesän aikana 60 ilmaiskonserttia. Myyräncoloa hallinnoi Osuuskunta Myyrmäen kulttuuritalo Myyräncoloa ylläpitäneen osuuskunnan toiminta keskeytettiin toukokuun lopussa 2024. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * http://www.myyrancolo.fi Luokka:Myyrmäki Luokka:Kulttuurikeskukset Luokka:Vantaan kulttuuri
Vladimir Kukk

Vladimir Kukk (1. toukokuuta 1911 Riika, Liivinmaan kuvernementti – 11. tammikuuta 1990 Luzern Sveitsi) oli virolainen ampuja, joka on 1930-luvun MM- kisoissa menestynyt virolaisampuja. Hänen aseensa olivat niin vapaakivääri kuin pienoiskivääri. Toisen maailmansodan jälkeisen ajan Kukk asui kuolemaansa asti Sveitsin Luzernissa. Vladimir Kukk valmistui vuonna 1930 Pärnun poikalukiosta ja vuonna 1931 sotakoulusta nuorempana luutnanttina. Urheilussa hän ensiharrastuksiaan olivat Pärnu Tervis-seurassa palloilulajit, kuten lentopallo ja koripallo. Hän aloitti säännöllisen ampumisen vuonna 1938 työskennellessään Maanpuolustusjärjestö Kaitseliitissa. Hän oli Viron maajoukkueessa vuosina 1937-1939 ja voitti kisoissa 6 maailmanmestaruusmitalia (5 kultaa ja 2 pronssia). == Mitalit MM-kisoissa == === Joukkuekilpailu === ;Kultaa *300 m vapaakivääri, asennot (1937 Helsinki) *300 m vapaakivääri, makuu (1937 Helsinki) *300 m vapaakivääri, polvi (1937 Helsinki) *300 m vapaakivääri, pysty (1937 Helsinki) *50 m pienoiskivääri, pysty (1937 Helsinki) ;Pronssia *300 m sotilaskivääri, asennot (1939 Luzern) == Sotien aikainen ja jälkeinen elämä == Vladimir Kukkin onnistui jäädä Viroon neuvostomiehityksen aikaan, ja siirtyä Suomen Jatkosodan aikaan Suomen armeijaan ns. Suomen-pojat -yksikköön. Yksikkö siirrettiin elokuussa 1944 Viroon, jossa Kukk haavoittui Narvan rintamalla. Haavoittumisen myötä Kukk siirrettiin Saksaan ja edelleen Itävaltaan, josta päätyi myöhemmin Sveitsiin. Sveitsiin muutettuaan Kukk osallistui aktiivisti Sveitsin urheiluelämään. Hän voitti Sveitsin mestaruuden pienoiskiväärin pystyammunnassa. Länteen paenneet virolaiset ampuja-aktiivit kokoontuivat elokuussa 1947 Tukholmaan, jossa järjestettiin ensimmäiset sodanjälkeiset ammunnan MM-kisat, ja näin Vladimir Kukk myös matkusti Ruotsiin. Virolaiset osoittivat MM-kisoja edeltävissä ammunnoissa hyvää maailman tasoa, vaikka eivät päässeet itse MM-kilpailuun Neuvostoliiton miehitettyä Viron ja maan kansainvälinen osallistuminen urheilutapahtumiin oli näin lakkautettu. Kukkista tuli myöhemmin asuinpaikkansa Luzernin ampumaseuran Lucerne Shooting Clubin rahastonhoitaja. Vanhana lentopalloilijana hän oli perustamassa Luzerniin omaa lentopalloseuraa ja oli seuran ensimmäinen valmentaja. Kukk toimi Sveitsin virolaisten oman yhdistyksen eli Sveitsin Viro-seuran puheenjohtajana 20 vuoden ajan vuosina 1953-1973. Kukk kuoli Luzernissa tammikuussa 1990, ja hänet on haudattu Kriensin hautausmaalle Luzernissa. ==Lähteet== Luokka:Virolaiset ampujat Luokka:Virolaiset sotilaat Luokka:Sveitsinvirolaiset Luokka:Vuonna 1911 syntyneet Luokka:Vuonna 1990 kuolleet
Poul Sørensen

Poul Sørensen (25. kesäkuuta 1904 Roskilde – 29. kesäkuuta 1969) oli tanskalainen konservatiivisen kansanpuolueen poliitikko. Hän istui kansankäräjillä vuosina 1941–1947 ja 1950–1969 sekä toimi Tanskan työ- ja sosiaaliministerinä 1950–1953 ja sisäministerinä 1968–1969. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Poul Sørensen Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla Luokka:Tanskan sisäministerit Luokka:Tanskan työministerit Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 1969 kuolleet
H. C. Toft

Hans Carl Toft (7. tammikuuta 1914 Thisted – 29. syyskuuta 2001) oli tanskalainen konservatiivisen kansanpuolueen poliitikko. Hän istui kansankäräjillä vuosina 1957–1975 ja toimi Tanskan sisäministerinä 1969–1971. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * H. C. Toft Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla Luokka:Tanskan sisäministerit Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Gotlands Allehanda

Gotlands Allehanda (lyh. GA) on ruotsalainen vuonna 1872 perustettu sanomalehti, jonka toimitus on Visbyssä. Se ilmestyy kuudesti viikossa, on poliittiselta linjaltaan kokoomuslainen ja kuuluu NTM-konserniin. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Gotlands Allehandan ja Gotlands Tidningarin yhteiset verkkosivut Luokka:Ruotsalaiset sanomalehdet Luokka:Visby
Oleksa Horbach

Oleksa Horbach, myös Olexa Horbatsch tai Gorbach (; 5. helmikuuta 1918 Romaniv, Bibrkan piirikunta, Galitsia – 23. toukokuuta 1997 Reichelsheim- Berfurt, Saksa) oli ukrainalainen lingvisti ja filologi. Horbach valmistui Lvivin yliopistosta, jossa hän opiskeli opettajinaan Vasyl Simovytš, Jan Janów ja Zdzisław Stieber. Toisen maailmansodan päättyessä hän muutti 1945 Saksaan ja jatkoi opintoja Münchenin Ukrainalaisessa vapaassa yliopistossa. Hän opetti 1952–1965 länsisaksalaisissa yliopistoissa ja oli 1966–1979 slaavilaisen tutkimuksen professori Frankfurtin yliopistossa. Horbachin väitöskirja ja monet hänen artikkelinsa käsittelevät ukrainan kielen sosiaalisia murteita. Hän kirjoitti myös tutkimuksia 1500-1800-lukujen ukrainan-, kirkkoslaavin- ja puolankielisistä teksteistä, joista tärkeimmät ovat hänen tutkimuksensa Meleti Smotrytskyin kieliopista ja Pamva Beryndan sanakirjasta. Hän kirjoitti myös kuvauksia ukrainan kielen eri murteista sekä aiemmin julkaisemattomista tai muuten vaikeasti saatavilla olevista keskiukrainalaisista teksteistä sekä tutkimuksia historiallisesta leksikologiasta, erityisesti etymologian ongelmista. Hänen kunniakseen ilmestyi 1983 juhlakirja ja 1995 Jaroslava Zakrevskan kirjoittama elämäkerta ja bibliografia. Horbach julkaisi 1998 muistelmat Šljah’ zi sh’odu na zah’id ('Polku idästä lähteen'). ==Lähteet== Luokka:Ukrainalaiset kielitieteilijät Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 1997 kuolleet
Dimetomorfi

Dimetomorfi (C21H22NClO4) on aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään maataloudessa fungisidina. == Ominaisuudet, valmistus ja käyttö == Huoneenlämpötilassa dimetomorfi on väritöntä tai ruskehtavaa kiteistä ainetta. Yhdiste ei käytännöllisesti katsoen liukene veteen, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten metanoliin, asetoniin, tolueeniin ja dikloorimetaaniin. Dimetomorfilla on E- ja Z-isomeerit, joista Z-isomeeri on fungisidina tehokkaampi. Dimetomorfin valmistuksen ensimmäisessä vaiheessa veratroli reagoi Friedel–Crafts-asylointireaktiolla p-klooribentsoyylikloridin kanssa muodostaen 4-kloori-3',4'-dimetoksibentsofenonia. Seuraava vaihe on joko reaktio trietyylifosfonoasetaatin kanssa ja tämän jälkeen reaktio morfoliinin kanssa tai reaktio N-asetyylimorfoliinin kanssa emäksisissä olosuhteissa. Dimetomorfia käytetään perunan, tomaatin ja viiniköynnösten munasienitautien torjuntaan. Yhdiste on hyväksytty käytettäväksi kasvinsuojeluaineena muun muassa Euroopan unionin alueella. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * PubChem: Dimethomorph * PubChem: Z-Dimethomorph * Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Dimethomorph * Food and Agriculture Organization of the United Nations (FAO): Dimethomorph pdf Luokka:Sienentorjuntamyrkyt
Valkeinen (Rautalampi, Häkkilä)

Valkeinen on Pohjois-Savossa Rautalammella Häkkilän lähellä sijaitseva järvi. Noin kuusi kilometriä itään ja Myhinpään takana sijaitsee toinen Valkeinen. Rautalammin kolmas Valkeinen sijaitsee noin 20 kilometriä pohjoiseen Liimattalan Sääksjärven kyljessä. == Maantietoa == Valkeinen on 450 metriä pitkä, 400 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 12 hehtaaria. Se on muodostunut Kelpeenvuoren, Mustanlamminvuoren ja Vierunmäen väliseen notkoon. Mäkien huiput kohoavat järven ylle yli 60 metrin korkeuteen. Siinä ei ole kartan mukaan saaria. Valkeinen on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järvessä on yksi syvänne, jossa on 38,8 metriä syvää. Syvin kohta sijaitsee keskellä järveä . Noin puolet järvestä on vähintään 20 metriä syvä. Järven rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä. Sen metsäiset rannat ovat asumattomia. Järven länsipuolelta kulkee ohi maatilojen välinen metsäpolku ja Mustalamminvuorelta laskeutuu metsäautotiet rinteen puoliväliin. == Luontoarvoja == Itäpuolella sijaitseva Kelpeenvuori on karttoihin merkitty luonnonsuojelualueeksi. Suojeltu alue sijaitsee ylempänä vuorella, mutta pieni osa siitä ylettyy rantaan asti. == Vesistösuhteet == Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Konneveden alueella (14.71), jonka Konneveden lähialueeseen (14.711) järvi kuuluu. Järven valuma-alue muodostuu ympäröivien mäkien rinteistä eikä siihen tule puroja tai ojia. Järven eteläpäästä alkaa Hartikkaan johtava laskupuro, joka jatkaa Kotasen ja Pieni-Kotasen kautta Vahvaseen. Hartikan vedenpinta on 116,8 metriä mpy., joten kun Valkeisen pinta sijaitsee 125,5 metrin korkeudessa kertyy laskupurolle pudotusta 8,7 metriä. Vahvanen laskee Etelä- Konneveden etelärantaan. == Historiaa == Vuoden 1973 peruskartassa on Valkeajärven maatilalla vielä peltomaita viljelyssä. Järven pohjoispuolella sijaitsee niistä yksi pieni peltopalsta, joka on vuoden 1988 kartassa metsitetty. Samalla on maatilan peltomaasta kolmannes metsitetty. Vuoden 1997 kartoissa ovat kaikki maatilan pellot metsää. == Lähteet == Luokka:Rautalammin järvet Luokka:Konneveden lähialue
Perusvoima

Perusvoima tarkoittaa energiantuotannossa vakaasti samalla teholla energiaa tuottavia tuotantomuotoja, joita ovat ydinvoima, hiilivoima ja maakaasuvoima. Perusvoima muodostaa energiajärjestelmän pohjan, jonka lisäksi energiaa voidaan tuottaa uusiutuvilla energianlähteillä vastaamaan vaihtelevaan energiankulutukseen. Tuulivoima ja aurinkovoima eivät ole perusvoimaa siksi että niiden tuotanto vaihtelee suuresti säätilan ja vuorokaudenajan mukaan. Luokka:Energiantuotanto
Gallagher (koomikko)

Leo Anthony Gallagher Jr. (24. heinäkuuta 1946 – 11. marraskuuta 2022 Palm Springs, Kalifornia Gallagher, Watermelon-Smashing Comedian, Is Dead at 76), joka tunnetaan mononyymisti nimellä Gallagher, oli yhdysvaltalainen koomikko, josta tuli yksi 1980-luvun tunnetuimmista komediaesiintyjistä hänen rekvisiitta- ja havainnointirutiininsa ansiosta, joihin kuului mm. vesimelonin murskaaminen lavalla vasaralla. Hänellä teki urallaan 13 Comedy Special -standup-televisiointia Showtimelle ja useita suosittuja komediaspesiaaleja HBO:lla.Gallagher death updates — Cause of death revealed after legendary comedian dies at 76 Comedy Central valitsi Gallagherin vuonna 2004 kaikkien aikojen 100 parhaimman stand up -koomikon joukkoon, mutta Gallagher osoitti tyytymättömyytensä alhaisesta sijoituksestaan. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset stand up -koomikot Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet