EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Cualejoki

Cualejoki () on yksi joista, jotka saavat alkunsa Sierra Madre Occidentalin vuorilta ja laskeutuvat Bahía de Banderasiin Tyynen valtameren rannikolla Meksikossa. Se halkaisee Puerto Vallartan kaupungin Jaliscon osavaltiossa. Sen pohjoispuolella sijaitsee kaupungin keskusta (El Centro) ja eteläpuolella "Romanttiseksi vyöhykkeeksi" (Zona Romántica) kutsuttu alue.Jorge Chávez, +5 Datos Curiosos sobre El Río Cuale Vallarta Lifestyles 7.12.2021, viitattu 25.11.2023 Paikka, josta Cualejoki saa alkunsa, sijaitsee noin 2 500 metrin korkeudessa merenpinnasta. Noin viiden kilometrin päässä lähtöpaikasta sijaitsee pieni asutuskeskus nimeltään Cuale. Joki virtaa epätasaisessa ja rotkoisessa maastossa ennen laskemista mereen Puerto Vallartan kohdalla. Joki kuuluu Huicicilan vesistöalueeseen. Sen pituus on 35–40 kilometriä. Cualejoen suulla sijaitsee hiekkainen saari Isla del Río CualeIsla Río Cuale Lonely Planet, viitattu 25.11.2023, jossa toimii liikkeitä.Isla Río Cuale U.S. News Travel, viitattu 25.11.2023 Saarelle johtaa kaksi pääasiallista siltaa, joiden lisäksi jalankulkijoita varten on rakennettu sinne vieviä riippusiltoja.Cuale River Island Puerto Vallarta, viitattu 25.11.2023 == Lähteet == Luokka:Meksikon joet Luokka:Jalisco
Joanna Hoffmann

Joanna Hoffmann (s. 27. heinäkuuta 1955 Puola) on puolalais-yhdysvaltalainen ohjelmistosuunnittelija ja markkinoinnin johtaja, joka tunnetaan parhaiten työstään Apple Inc.:n Macintosh-projektissa.Joanna Hoffman public record accessed 11-7-2015 == Elämäkerta == Joanna Hoffmann syntyi Puolassa vuonna 1955. Hän muutti Yhdysvaltoihin opiskelemaan ja valmistui Massachusetts Institute of Technology (MIT) -yliopistosta. Hoffmann liittyi Apple Inc.:n palvelukseen vuonna 1980 ja työskenteli Macintosh-projektissa, jossa hän oli yksi keskeisistä jäsenistä. Hän toimi myös markkinoinnin johtajana ja oli merkittävässä roolissa Macintosh-tietokoneen menestyksessä. Hoffmannin työ Macintosh-projektissa on saanut tunnustusta, ja hän on usein mainittu yhtenä Apple Inc.:n tärkeimmistä työntekijöistä. Hän on myös työskennellyt muissa teknologiayrityksissä ja on tunnettu innovatiivisesta ajattelustaan ja johtajuudestaan. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Virolaiset taiteilijat Luokka:Taidehistorioitsijat Luokka:Taidemuseonjohtajat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Esko Suuperko

Esko Olavi Johannes Suuperko (30. elokuuta 1937 Kiikka – 13. lokakuuta 2024 EspooKuolinilmoitus. Helsingin Sanomat 2.11.2024, s. B 46.) oli suomalainen diplomi-insinööri ja rakennusalan yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen. Viitattu 25.11.2023. Suuperkon vanhemmat olivat maanviljelijä Akseli Suuperko ja Johanna Lappalainen. Hän avioitui 1962 Auli Tuulikki Aallon kanssa. Suuperko tuli ylioppilaaksi Tyrvään yhteislyseosta 1956 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1961. Hän oli Insinööritoimisto J. Packalénin toimistoinsinööri 1961–1963, Oy Rastor Ab:n neuvotteleva tutkija 1963–1965, Rakennus Oy Hartelan teknillinen johtaja 1965–1971 ja Helsingin Asuntokeskuskunta Hakan, vuodesta 1974 Rakennuskunta Haka ja vuodesta 1988 Haka Oy, rakennuspäällikkö 1971–1972, tuotantolinjan johtaja 1972–1974, Etelä-Suomen alueyksikön johtaja 1974–1984, johtaja keskushallinnossa ja johtoryhmän jäsen 1984–1985 sekä varatoimitusjohtaja ja toimitusjohtajan varamies 1985–1992. Suuperkolla oli myös useita oman alansa ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai 1990. (ei-vapaa) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Dansk Melodi Grand Prix 1986

Dansk Melodi Grand Prix 1986 oli Tanskassa järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Tanskan edustaja Eurovision laulukilpailuun 1986. Kilpailuun lähetettiin yhteensä 82 ehdokaskappaletta, joista kolme oli tullut Tanskan yleisradioyhtiö DR:n kutsumilta säveltäjiltä. Lähetetyistä kappaleista raati, jonka muodostivat Lene Andersen, Jannie Høeg, Henrik Krogsgaard, Michael Juel Sørensen, Klaus Reitov ja Jørgen de Mylius, valitsi kymmenen finaalikappaletta. Finaali pidettiin 22. helmikuuta DR:n studiossa Kööpenhaminassa. Voittajan valitsivat viisi ympäri Tanskaa kokoontunutta alueraatia kaksikierroksisessa äänestyksessä. Ensimmäisellä kierroksella valittiin viisi kappaletta toiselle kierrokselle. Toisella kierroksella kukin alueraati pisteytti kappaleet kaavalla 8-6-4-2-1. Kilpailun voitti Lise Haavik kappaleella "Du er fuld af løgn". ==Tulos== ===Ensimmäinen kierros=== :Esiintymisjärjestys, ensimmäisen kierroksen tarkempaa tulosta ei julkaistu Numero Artisti Kappale Lauluntekijä(t) Tulos 1 Keld Heick & Hilda Heick "Mirakler" Carsten Lehn, Hilda Heick, Keld Heick Toinen kierros 2 Lise Haavik "Du er fuld af løgn" John Hatting Toinen kierros 3 J.P. West "Si' det er mig" J.P. West, Sys Westerlund Putosi 4 Lotte Rømer "Dig og mig" Lotte Rømer Putosi 5 Olsen Brothers "Fællessang i parken" Jørgen Olsen Putosi 6 Lecia Jønsson "Hvis nu lykken findes" Lecia Jønsson Putosi 7 Kirsten & Søren "Sig det som det er" Søren Bundgaard, Keld Heick Toinen kierros 8 Lørdagskyllingerne "Syng en sang" Michael Hardinger Putosi 9 Fenders "Vild med eventyr" Helge Engelbrecht, Jacob Jonia Svendsen Toinen kierros 10 Birthe Kjær "Vil du med" Leif Pedersen, Per Mejlstrup Nielsen, Keld Heick Toinen kierros ===Toinen kierros=== Numero Artisti Kappale Pisteet Sija 1 Keld Heick & Hilda Heick "Mirakler" 14 5 2 Lise Haavik "Du er fuld af løgn" 29 1 3 Kirsten & Søren "Sig det som det er" 17 4 4 Fenders "Vild med eventyr" 20 3 5 Birthe Kjær "Vil du med" 25 2 Pistetaulukko Pistetaulukko Pistetaulukko Pistetaulukko Pistetaulukko Pistetaulukko Pistetaulukko Pistetaulukko Numero Kappale Pohjois- ja Länsi-Jyllanti Sjælland, Lolland, Falster & Bornholm Itä- ja Etelä-Jyllanti Kööpenhamina Fyn Yht. 1 "Mirakler" 2 1 1 6 4 14 2 "Du er fuld af løgn" 8 6 6 8 1 29 3 "Sig det som det er" 1 8 4 2 2 17 4 "Vild med eventyr" 6 2 2 4 6 20 5 "Vil du med" 4 4 8 1 8 25 ==Lähteet== * *https://www.hesselholdt.dk/03-dk/gamle/1986.html *http://natfinals.50webs.com/70s_80s/Denmark1986.html ==Aiheesta muualla== *Koko karsintafinaali DR:n sivuilla: Osa 1, Osa 2 Luokka:Eurovision laulukilpailu 1986 Luokka:Dansk Melodi Grand Prix
Puikkonokkakala

Puikkonokkakala (Tondanichthys kottelati) on nokkakalojen (Beloniformes) lahkoon kuuluva kala. Se on sukunsa ainoa laji. Puikkonokkakalan pituus on noin 6 cm. Sitä tavataan vain Tondano-järvessä, joka sijaitsee Indonesiassa Pohjois-Sulawesin provinssissa. Järven pohjaan kertyy jatkuvasti sedimenttiä, saasteita ja raskasmetalleja. Huuhtoutuminen rannoilta on kiihtynyt metsänraivauksen aiheuttaman eroosion takia. Rannoilta huuhtoutuu myös lannoitteita, ihmisten ja kotieläinten ulosteita ja kalanviljelyn päästöjä. Järven rannalla kasvatetaan tuhansia ankkoja. Laskuojaa on säännöstelty vesivoimalalla. == Lähteet == Luokka:Nokkakalat
Vinyylifluoridi

Vinyylifluoridi (C2H3F) eli fluorieteeni fluorattuihin alkeeneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää polymeerien valmistamiseen. == Ominaisuudet== Huoneenlämpötilassa vinyylifluoridi on väritöntä kaasua, joka voidaan nesteyttää paineenalaisena. Yhdiste ei käytännöllisesti katsoen liukene veteen, mutta liukenee esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin ja asetoniin. Vinyylifluoridin joukkoon lisätään polymeroitumista estäviä aineita. Aine saattaa olla karsinogeenistä.Günter Siegemund, Werner Schwertfeger, Andrew Feiring, Bruce Smart, Fred Behr, Herward Vogel, Blaine McKusick & Peer Kirsch: "Fluorine Compounds, Organic", teoksessa Ullmann’s Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2016. Viitattu 25.11.2023 == Valmistus ja käyttö == Vinyylifluoridia valmistetaan etyynin ja vetyfluoridin reaktiolla, jota katalysoivat muun muassa elohopean, alumiinin ja sinkin fluoridit. Muita menetelmiä ovat 1,1-difluorietaanin kuumentaminen tai 1-fluori-1-kloorietaanin tai 1-fluori-2-kloorietaanin dehydroklooraus kuparinikkelikatalyytin läsnä ollessa.William X. Bajzer: "Hydrofluorocarbons", teoksessa Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2004. Vinyylifluoridia käytetään fluorattujen polymeeri, esimerkiksi polyvinyylifluoridin valmistukseen. == Lähteet == Luokka:Alkeenit Luokka:Organohalidit Luokka:Fluoriyhdisteet
Painijakalat

Painijakalat (Zenarchopteridae) on nokkakalojen (Beloniformes) lahkoon kuuluva kalaheimo. Painijakalat jaetaan viiteen sukuun: * Dermogenys Kuhl & van Hasselt, 1823 * Hemirhamphodon Bleeker, 1865 * Nomorhamphus Weber & de Beaufort, 1922 (synonyymi Rhamphodermogenys) * Tondanichthys Collette, 1995 (vain yksi laji) * Zenarchopterus Gill, 1864 (synonyymit Grecarchopterus ja Labidorhamphus) Kuusitoista lajia on kotoperäisiä Indonesian Sulawesin saaren vesistöissä. Joitakin lajeja pidetään akvaariokaloina. == Lähteet == Luokka:Nokkakalat
Tummamuntjakki

Tummamuntjakki eli mustamuntjakki (Muntiacus crinifrons) on aasialainen hirvieläinlaji. Sitä esiintyy Kiinassa metsissä ja pensaikoissa ja vuorten rinteillä 1000 m korkeuteen saakka. Tummamunjakki on luokiteltu vaarantuneeksi lajiksi. Sen kantaa uhkaavat elinympäristön häviäminen ja metsälstys. == Lähteet == Luokka:Jalohirvet Luokka:Uhanalaiset nisäkkäät
Nordex N117/3000

Nordex N117/3000 on saksalaisen Nordexin valmistama Delta-luokan tuulivoimalaitos, jonka nimellisteho on 3,0 megawattia, ja joka oli sarjatuotannossa vuodesta 2014 alkaen vielä vuoteen 2021 asti . Sitä on myyty eri puolille maailmaa arviolta yli 80 tuulivoimapuistoon . == Yleistä == N117/3000 on suunniteltu keskituulisiin olosuhteisiin (IEC 2), joka tarkoittaa vuotuista tuulten keskinopeutta 8,5 metriä sekunnissa . Siinä on sama tuuliturbiinin siipien profiili kuin mallissa N117/2400, mutta turbiinin siivet on vahvistettu ylimääräisillä hiilikuitukerroksilla kestämään suurempia kuormituksia. Tuulivoimalaitokseen on valittavissa jopa 200 metrin korkuisia torneja, kunhan tuuliolosuhteet ovat maltilliset. Tornit voivat olla betoni- teräs-torneja tai teräsputkitorneja. Esimerkiksi matalampaa 120-metrin tornia sopii tuuliolosuhteisiin IEC 2A (keskinopeus 8,5 m/s ja paljon turbulenssia), mutta 141-metriseen torniin sopii vain tuuliolosuhteisiin IEC 3A (keskinopeus 7,5 m/s ja paljon turbulenssia). Tuulivoimalaitoksesta on olemassa kylmän ilmanalan versio, jonka voimalan toimintaa voi jatkaa jopa 30 asteen pakkasilla talviolosuhteisiin suunnitelluilla lisävarusteilla. Siihen sisältyy mahdollisuus käyttää siivissä jäänsulatusjärjestelmää, joka säilyttää siipien aerodynaamiset ominaisuudet pitempään. == Tekniset ominaisuudet == Tuulivoimalan tuuliturbiini eli roottori on kolmisiipinen. Siipien pyyhkäisyala on 10 715 neliömetriä ja pyyhkäisyalan halkaisija on 116,8 metriä. Turbiinin pyörimisnopeudet tulisi pysytellä välillä 7,9–14,1 kierrosta minuutissa. Nimellisteholla se toimii 12,6 kierrosta minuutissa, jolloin siiven kärki kulkee 77 m/s. Pyörimisnopeutta säädetään automaattisesti. Voimalan toimintaa kuvataan tuulennopeuksilla: käynnistymisnopeus on 2,5–3,0 metriä sekunnissa (m/s), nimellistuulennopeus on 12,5 m/s ja sammutusnopeus on 25 m/s. Tuulen kasvaessa nimellistuulennopeuteen, kasvaa myös sähkön tuotantoteho, mutta sitä suuremmilla tuulennopeuksilla tuotantoteho säilyy 3,0 megawatissa. Myrskytuulella turbiini pysäytetään siipiä kiertämällä pysäytysasentoon ja lukitsemalla akseli levyjarrulla. Tuulivoiman tuotannossa hyödynnetään siipien kierrettävyyttä ja vaihteiston kolmiportaisuutta. Vaihteisto pyörittää kaksoissyötettyä asynkronista sähkögeneraattoria (ASYNC DF) pyrkien tuottamaan 660 voltin jännitteen 50 tai 60 Hz taajuudella. Tornin juurella on oma muuntaja, jolla voidaan jännite nostaa tuulivoimapuiston vaatimalle jännitetasolle. Se on yleensä 20–30 kilovolttia. == Suomessa == Suomessa on toiminnassa kyseistä mallia seuraavissa kohteissa (lukumäärä, valmistuminen, kunta): * Raahen sataman tuulivoimapuisto: 2 kpl, 2014, Raahe * Jokelan tuulivoimapuisto: 12 kpl, 2015, Kalajoki * Mäkikankaan tuulivoimapuisto: 11 kpl, 2015, Pyhäjoki * Joukhaisselän tuulivoimapuisto: 9 kpl, 2015, Sodankylä * Myllykankaan tuulivoimapuisto, 2 kpl, 2015, Ii * Kuolavaara-Keulakkopään tuulivoimapuisto: 17 kpl, 2016, Kittilä == Huomioita == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Nordex SE (verkkosivut) Luokka:Tuulivoimalaitos
Oligosoma albornense

Oligosoma albornense on skinkkien heimoon kuuluva liskolaji. Aikaisemmin Uuden-Seelannin täplikkäiden skinkkien luultiin kaikkien kuuluvan lajiin Oligosoma infrapunctatum, mutta vuonna 2019 sen huomattiin olevan ainakin kuuden lajin ryhmä. Tuolloin määritettiin kolme uutta lajia, joista kaksi on uhanalaisia. Oligosoma albornense voidaan erottaa muista lajiryhmän lajeista suomujen lukumäärän avulla. Sillä on myös tyypillisesti lyhyempi häntä kuin muilla. Oligosoma albornense viihtyy viileillä, kosteilla alueilla. Se löydettiin ensimmäisen kerran hylätyn kaivoksen laitteiston seasta, mutta sitä on myöhemmin tavattu myös läheisestä kosteikosta ja metsäaukeilta. Se on saanut tieteellisen lajinimensä Albornin hiilikaivoksen mukaan. Lajia on tavattu vain Uuden-Seelannin Eteläsaaren länsirannikolla lähellä Reeftonin kaupunkia. IUCN on luokitellut sen äärimmäisen uhanalaiseksi, koska sitä tavataan alle sadan neliökilometrin alueella. Aikuisia yksilöitä on jäljellä alle 250, mahdollisesti jopa alle 50. Niitä saalistavat haitalliset vieraslajit. == Lähteet == Luokka:Skinkit
Kiinanmyskikauris

Kiinanmyskikauris (Moschus berezovskii)Kiinanmyskikauris – Moschus berezovskii laji.fi Suomen Lajitietokeskus on myskikauriiden heimoon kuuluva aasialainen sorkkaeläinlaji. Sitä esiintyy Kiinan keski- ja eteläosissa sekä Vietnamissa. Se elää vuoristossa 2000 - 3800 metrin korkeudessa. Elinympäristöjä ovat lehti- ja sekametsät ja pensaikkomaat. Eläin liikkuu enimmäkseen hämäränä ja pimeänä aikana. Kiinanmyskikauris on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi lajiksi. Kantaa uhkaa tappaminen eläimen tuottaman halutun myskin vuoksi ja metsästys perinteiseen lääkintään. == Lähteet == Luokka:Myskihirvet Luokka:Uhanalaiset nisäkkäät
Oligosoma salmo

Oligosoma salmo on skinkkien heimoon kuuluva liskolaji. Oligosoma salmo kasvaa noin 85 mm pitkäksi, häntä on yli puolet sen kokonaispituudesta. Se painaa enimmillään kymmenen grammaa. Se on selkäpuolelta kiiltävän punaruskea, vatsapuolelta vaaleampi. Kyljissä on vaakasuuntaiset vaaleanruskeat raidat, joita reunustaa tummempien täplien rivi. Silmät ovat suuret ja tummat. Aikaisemmin Uuden-Seelannin täplikkäiden skinkkien luultiin kaikkien kuuluvan lajiin Oligosoma infrapunctatum, mutta vuonna 2019 sen huomattiin olevan ainakin kuuden lajin ryhmä. Tuolloin määritettiin kolme uutta lajia, joista kaksi on uhanalaisia. Oligosoma salmo sai silloin tieteellisen nimensä, jonka loppuosa salmo viittaa lohenpunaisiin suomuihin sen hännän alapinnalla. Oligosoma salmo voidaan erottaa tarkasti muista lajiryhmän lajeista suomujen lukumäärän avulla. Lajia on tavattu vain Chesterfieldissä Uuden-Seelannin Eteläsaaren länsirannikolla. IUCN on luokitellut sen äärimmäisen uhanalaiseksi, koska sitä tavataan alle hehtaarin alueella. Aikuisia yksilöitä on jäljellä alle 50. Niitä saalistavat haitalliset vieraslajit. Rannikon eroosio on pienentänyt lajin elinaluetta. Vuonna 2018 trooppinen sykloni tuhosi osan lajin elinalueesta. Silloin niitä pyydystettiin Aucklandin eläintarhaan, missä laji on lisääntynyt vankeudessa. == Lähteet == Luokka:Skinkit
Heikki Hietanen (jääkiekkovaikuttaja)

Heikki Hietanen (s. 7. heinäkuuta 1959) on suomalainen jääkiekkovaikuttaja. Hän on toiminut Suomen Jääkiekkoliiton toimitusjohtajana vuosina 2001–2009, Kansainvälisen Jääkiekkoliiton hallituksen jäsenenä vuodesta 2021 sekä Tampereella järjestettyjen vuosien 2022 ja 2023 maailmanmestaruuskilpailujen pääsihteerinä. Hänet valittiin Suomen Jääkiekkoliiton puheenjohtajaksi vuoden 2024 alusta alkaen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jääkiekkovaikuttajat Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Heikki Hietanen

Heikki Hietanen voi tarkoittaa seuraavia suomalaisia henkilöitä: * Heikki Hietanen (1914–2000), uimari * Pedro Hietanen (1949–2023, alk. Heikki Hietanen), muusikko * Heikki Hietanen (s. 1959), jääkiekkovaikuttaja * Heikki Hietanen (s. 1965), raviohjastaja
Himalajanmyskikauris

Himalajanmyskikauris eli intianmyskihirvi (Moschus chrysogaster)Himalajanmyskikauris (intianmyskihirvi) – Moschus chrysogaster laji.fi Suomen Lajitietokeskus on myskikauriiden heimoon kuuluva aasialainen sorkkaeläinlaji. Sitä esiintyy Kiinan keskiosista itäiseen Nepaliin, Bhutaniin ja koilliseen Intiaan. Se elää vuoristossa 2000 metristä 5000 metriin korkeilla alueilla. Sen elinympäristöjä ovat metsät, pensaikot, ruohostomaat, kuivat vuoristotasangot ja niityt. Himalajanmyskikauris on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi lajiksi. Himalajanmyskikauriista on tehty havaintoja Tiibetin ylängöllä ja Himalajan vuoristossa. Se elää korkeilla niityillä, paljakoilla, pensaikoissa ja pihtametsissä. Himalajanmyskikauris syö pensaita, ruohoja, sammleita, jäkäliä, versoja ja varpuja. Keväällä ja kesällä lehtien ja versojen osuus on suuri, mutta myöhäiskesällä laji käyttää ravinnokseen erityisesti nuppuja ja kukkia. Himalajanmyskikauris lisääntyy pääsääntöisesti marras-joulukuussa. Tiineysaika on 150–195 päivää, ja vasa syntyy touko- kesäkuussa. Nuori himalajanmyskikauris elää kahden kuukauden ajan suojaisessa piilopaikassa ja on emonsa ruokittavana. Himalajanmyskikauris elää rajatussa elinpiirissä, joka naarailla on noin 50 hehtaaria. Koiraiden piiri käsittää useiden naaraiden alueen, ja koiraat todennäköisesti puolustuvat aluettaan muita koiraita vastaan. == Lähteet == Luokka:Myskihirvet Luokka:Uhanalaiset nisäkkäät
Oʻzbekiston ovozi

Oʻzbekiston ovozi (”Uzbekistanin ääni”) on Uzbekistanin pääkaupungissa Taškentissa ilmestyvä uzbekinkielinen sanomalehti. Lehti perustettiin vuonna 1918 nimellä Ishtirokiyun (”Kommunisti”). Sen nimenä oli Qizil bayroq (”Punalippu”) vuodesta 1920, Turkiston (”Turkestan”) vuodesta 1922, Qizil Oʻzbekiston (”Punainen Uzbekistan”) vuodesta 1924 ja Sovet Oʻzbekistoni (”Neuvosto-Uzbekistan”) vuodesta 1964. Sovet Oʻzbekistoni oli neuvostoaikana Uzbekistanin kommunistisen puolueen ja Uzbekistanin sosialistisen neuvostotasavallan korkeimman neuvoston ja ministerineuvoston äänenkannattaja. Se oli tasavallan tärkein uzbekinkielinen päivälehti, jonka rinnalla ilmestyivät muun muassa venäjänkielinen Pravda Vostoka ja tadžikinkielinen Haqiqati Ūzbekiston. Lehden levikki oli 683 000 kappaletta vuonna 1975. Vuonna 1991 lehti sai nimen Oʻzbekiston ovozi ja siitä tuli Uzbekistanin kansan demokraattisen puolueen äänenkannattaja. Se ilmestyi sittemmin kolmesti viikossa ja julkaisi venäjänkielistä viikkolehteä Golos Uzbekistana. Nykyään lehti ilmestyy kerran viikossa kahdeksansivuisena ja A2-kokoisena. Sen painos oli 7 000 kappaletta toukokuussa 2023. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Lehden sivusto Luokka:Neuvostoliittolaiset sanomalehdet Luokka:Uzbekistanilaiset sanomalehdet
Luettelo Strängnäsin hiippakunnan piispoista

Tämä on luettelo Ruotsin kirkon Strängnäsin hiippakunnan piispoista. == Piispat == === Katolinen hiippakunta === * 1129: Gerðar * 1171–1190: Vilhelmus * 1208–1210: Uffe * 1219–1224: Olov Basatömer * 1233–1241: Throgillius * 1253–1257: Kol * 1267–1275: Finvid * 1275–1291: Anund Jonsson * 1292–1308: Isarus * 1308–1343: Styrbjörn * 1343–1345: Frenderus * 1345–1355: Sigmundus * 1355–1378: Thyrgillus Johannis * 1378–1401: Tord Gunnarsson * 1401–1408: Petrus Johannis * 1409–1410: Gjord Petersson Rumpa * 1410–1419: Andreas Johannis * 1420–1428: Arnoldus Johannis * 1429–1443: Thomas Simonsson * 1443–1449: Ericus Birgeri * 1449–1463: Siggo Ulphonis * 1463–1479: Johannes Magni * 1479–1501: Kort Rogge * 1501–1520: Mattias Gregersson (Lillie) * 1520–1521: Jens Andersen Beldenak * 1522–1536: Magnus Sommar === Luterilainen hiippakunta === * 1536–1555: Botuidis Sunonis * 1557–1561: Ericus Nicolai Swart * 1561–1562: Botuidis Sunonis * 1563–1585: Nicolaus Olai Helsingius * 1586–1607: Petrus Jonae Helsingus * 1608–1609: Petrus Kenicius * 1609–1637: Laurentius Paulinus Gothus * 1637–1638: Laurentius Olai Wallius * 1639–1642: Jacobus Johannis Zebrozynthius * 1643–1664: Johannes Matthiae Gothus * 1664–1674: Erik Gabrielsson Emporagrius * 1674–1686: Carolus Lithman * 1687–1700: Erik Benzelius vanhempi * 1701–1717: Johannes Bilberg * 1717–1728: Daniel Norlindh * 1731–1747: Daniel Lundius * 1749–1762: Erik Alstrin * 1763–1776: Jacob Serenius * 1776–1793: Carl Jesper Benzelius * 1793–1803: Stefan Insulin * 1803–1827: Johan Adam Tingstadius * 1829–1838: Pehr Thyselius * 1839–1852: Hans Olov Holmström * 1852–1880: Thure Annerstedt * 1881–1889: Adam Teodor Strömberg * 1889–1927: Uddo Lechard Ullman * 1927–1933: Sam Stadener * 1933–1952: Gustaf Aulén * 1952–1954: Dick Helander * 1955–1972: Gösta Lundström * 1972–1982: Åke Kastlund * 1982–1989: Tord Simonsson * 1989–2005: Jonas Jonson === 2000-luku=== Kuva Nimi Vuodet Huomautuksia Hans- Erik Nordin 2005–2015 Johan Dalman 2015 -- ylihovisaarnaaja vuodesta 2015 == Aiheesta muualla == * Svenska kyrkan - Strängnäs stift * Luokka:Luettelot piispoista
Magnus Sommar

Magnus Sommar (noin 1480–1542) oli ruotsalainen piispa. Hän oli tuomiorovasti ennen kuin hänet valittiin 1522 Strängnäsin hiippakunnan piispaksi. Vaikka hän suhtautui myönteisesti uskonpuhdistukseen, hän ei kuitenkaan saavuttanut Kustaa Vaasan luottamusta, ja hänet erotettiin 1536 piispanvirasta.Sommar, Magnus, Tietosanakirja. Osa 8, palsta 1608. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1917 ==Lähteet== Luokka:Strängnäsin hiippakunnan piispat Luokka:Vuonna 1480 syntyneet Luokka:Vuonna 1542 kuolleet
Kentälle jääneet – Kannaksella 1944 kadonneet sotilaat ja heidän etsintänsä

Kentälle jääneet – Kannaksella 1944 kadonneet sotilaat ja heidän etsintänsä on vuonna 2023 julkaistu jatkosodan historiaa koskeva tietokirja, joka käsittelee sodassa kadonneita suomalaissotilaita ja ponnistuksia heidän löytämisekseen. Vjatšeslav Skokovin ja sotahistorioitsija Mikko Porvalin teos kulkee kahdessa ajassa, jatkosodassa ja vainajien etsinnöissä. Kannaksen suurhyökkäyksessä kesällä 1944 katosi tuhansia suomalaissotilaita. Perääntyessä kaatuneet suomalaissotilaat jäivät puna-armeijan haltuun. Osa suomalaisista päätyi joukkohautoihin, mutta osa jäi taistelumaastoihin. Kadonneiden palauttaminen Suomeen aloitettiin 1990-luvulla. Merkittävimpiä sotavainajien etsijöiden ryhmiä on Karjalan Valli, joka on Skokovin johtama sota-arkeologiaan erikoistunut venäläisryhmä. Se on löytänyt 135 suomalaista sankarivainajaa, joista jo puolet on tunnistettu DNA-testein. Skokov on itse taustaltaan osin inkeriläinen, ja hänen ammattinsa on ydinfyysikko. Hän puhuu sujuvaa suomea ja on paennut Venäjän presidentin Vladimir Putinin hallintoa Suomeen. Teokseen on tehnyt suomennoksia Mikko Harjula ja sen kannen on laatinut Jussi Karjalainen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset sotahistorian tietokirjat Luokka:Vuoden 2023 kirjat
R. A. Karhumies

R. A. Karhumies on kahden kirjailijan yhteinen kirjailijanimi: * Annikki Bärman * Raimo Bärman Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Salanimet
Helvi Rintala

Helvi Annikki Rintala (21. heinäkuuta 1916 Somero – 18. joulukuuta 2010 New York, Yhdysvallat)"United States Social Security Death Index," database, FamilySearch (https://familysearch.org/ark:/61903/1:1:JTLV-23V : 12 January 2021), Helvi R Kalman, 18 Dec 2010; citing U.S. Social Security Administration, Death Master File, database (Alexandria, Virginia: National Technical Information Service, ongoing)."United States Public Records, 1970-2009", database, FamilySearch (https://familysearch.org/ark:/61903/1:1:KPLP-GXZ : 23 November 2019), Helvi A Kalman, 2001-2007. oli suomalainen nainen, joka tuli 1930-luvun lopulla tunnetuksi revyytähtenä Lontoossa.Norjalaisnainen yrittää selvittää suomalaisen isoäitinsä tarinan: tiskaajasta tuli Lontoon kuumin revyytähti, Yle Kotimaa 10.1.2016Ensin pieni palvelustyttö - nyt lupaava revyykaunotar. Suomalaisen "piian" ihmeellinen vaellus Lontossa, Helsingin Sanomat, 12.11.1938, nro 306, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotKati Kivimäki : Kun forssanlikka Lontooseen lähti, Forssan museon blogi 18.12.2015Forssalainen tyttö revyytähtenä Lontoossa, Forssan Lehti, 28.11.1938, nro 137, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Helvi Rintala muutti perheensä mukana Somerolta Forssaan Tölönkatu 1:een. Hänen isänsä J. A. Rintala oli Forssassa osuuskaupanjohtajana ja oli Forssan kauppalanhallituksen jäsenenä vuosina 1923–1938. Helvi Rintala kävi Kuhalan kansakoulua ja sen jälkeen Forssan yhteiskoulua. Helsingissä hän opiskeli Suomen Liikemiesten Kauppaopistossa vuosina 1932–1933. Rintala lähti joskus vuosien 1934 ja 1936 välillä Lontooseen ja pääsi siellä Lontoon West Endissä erääseen perheeseen keittiöpalvelijaksi työnään astioiden pesu. Eräs hänen emäntänsä vieraana ollut teatterinjohtaja sattui kuulemaan Helvin lauleskelevan astioita pestessään ja johtaja palkkasi hänet esiintymään London Casinoon 10 punnan viikkopalkalla. Daily Mirror-lehdessä ilmestyneen artikkelin mukaan Helvi oli syksyllä 1938 Lontoon ykköstähti revyyrintamalla. Lontoossa Helvi Rintala avioitui vuonna 1947 Arnold Hartpencen kanssa. Heillä oli kaksi lasta, joista toinen varttui Helvin vanhempien luona Helsingissä ja toinen lapsen isän Arnoldin perheessä Lontoossa. Helvi Rintala toimi Lontoossa asuessaan myös Daily Mailin, Keystone Pressin, United Pressin sekä Century Pressin avustajana. Hän muutti sitten vuonna 1947 New Yorkiin, avioitui pian Victor Kalmanin kanssa, ja ehti olla elämänsä aikana kolme kertaa naimisissa."New York, New York Passenger and Crew Lists, 1909, 1925-1957", , FamilySearch (https://www.familysearch.org/ark:/61903/1:1:24B2-4VB : Sat Mar 09 09:18:39 UTC 2024), Entry for Helvi Kalman, 1951. Helvi Rintala-Hartpence- Kalman kuoli vuonna 2010 yli 90-vuotiaana Yhdysvalloissa. == Lähteet == Luokka:Britanniansuomalaiset Luokka:Amerikansuomalaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1916 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet
Suzanne Shepherd

Suzanne Shepherd (31. lokakuuta 1934 – 17. marraskuuta 2023) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten rooleistaan televisiosarjassa Sopranos ja elokuvassa Mafiaveljet. Näyttelijäntyönsä lisäksi Shepherd toimi teatteriohjaajana ja valmensi näyttelijöitä. Hänen tyttärensä mukaan Shepherd sairasti keuhkoahtaumatautia, joka olisi mahdollisesti aiheuttanut äitinsä kuoleman. Kuolinsyytä ei kuitenkaan ole varmistettu. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Merikonsuli

Merikonsuli on Jukka M. Heikkilän vuonna 1995 ilmestynyt esikoisteos. Merikonsuli kertoo Rooman tasavallasta ja antiikin merisodankäynnistä. Kirjan päähenkilönä on historiallinen hahmo Gaius Lutatius Catulus, roomalainen homo novus. Sivuhenkilöitä ovat muun muassa Hieron II, Arkhimedes, Hamilkar Barka ja Hannibal. Autenttisen tuntuinen minäkerronta avaa vaaleilla valitun sotapäällikön näkökulman roomalaiseen ja kreikkalaiseen maailmaan. Tapahtumat sijoittuvat vuosiin 245–241 eaa. Helsingin Sanomat julkaisi kirjasta arvostelun. Kirja on myöhemmin julkaistu suomeksi e-kirjana ja siitä on otettu uusintapainos. Kirjan englanninkielinen re-write The Marine Consul on saatavana Amazon Kindlelle. Teoksen ilmestymisen jälkeen kirjassa kuvatun Egadisaarten meritaistelun tapahtumapaikka on löydetty ja se on meriarkeologinen aarreaitta. Löydöt vahvistavat romaanissa kuvattujen tapahtumien historiallisuuden. == Lähteet == Luokka:Historialliset romaanit Luokka:Suomalaiset kirjat Luokka:Vuoden 1995 kirjat
Vantaan kaupunginjohtaja

Vantaan kaupunginjohtaja () on Vantaan kaupungin ylin virkamies. Vanha virkanimike oli Helsingin maalaiskunnan kunnanjohtaja. Nykyinen kaupunginjohtaja Pekka Timonen (sit.) on toiminut virassa 1.9.2023 lähtien. ==Luettelo== Kaupunginjohtaja Kaupunginjohtaja Kausi Puoluekanta Lauri Korpinen (1896–1975) 1957–1961 Lauri Lairala (1926–2012) 1961–1989 kokoomuslainen Pirjo Ala-Kapee (s. 1944) 1989–1997 sosiaalidemokraatti Erkki Rantala (1946–2014) 1997–2003 sosiaalidemokraatti Juhani Paajanen (s. 1947) 2003–2011 sosiaalidemokraatti Jukka Peltomäki (1949–2025) 2011 sosiaalidemokraatti 100px Kari Nenonen (s. 1953) 2012–2018 sosiaalidemokraatti Ritva Viljanen (s. 1958) 2018–2023 sosiaalidemokraatti Pekka Timonen (s. 1966) 2023– sitoutumaton *
Space Traveller Lost

Space Traveller Lost on kitaristi Juha Björnisen yhtyeen Björninen Bandin debyyttialbumi, joka julkaistiin helmikuussa 1985. Albumi sisältää elektronista jazzrock-musiikkia pääosin syntetisaattoreilla ja kitaroilla soitettuna. Albumin muutamilla raidoilla laulaa brittiläinen muusikko Paul "Tubbs" Williams. Williams tulkitsee mm. Oskar Merikannon laulun Soi vienosti murheeni soitto Erkka "Edu" Kettusen kääntämänä nimellä "I Wonder". Albumi julkaistiin Music Makers -levymerkillä vinyylilevynä ja C-kasettina. == Kappaleet == === A-puoli === # # # # === B-puoli === # # # # # == Kokoonpano == * Juha Björninen - kitarat, Roland-synth.kitara (1, 6), Simmons-sähkörummut (5) * Paul Williams - laulu (1-2, 4-5, 6, 8), syntetisaattorit (1), Linn- rummut (1, 6), lyömäsoitinefektit (1), basso (8-9) * Vesa Aaltonen - rummut (3, 8), Simmons-sähkörummut ja symbaalit (6) * Olli Ahvenlahti - syntetisaattorisoolo (1), sähköpiano (3, 8-9) ja piano (4) * Jartsa Karvonen - lyömäsoittimet (2, 4-5, 7-9) * Jari Laasanen - taustalaulu (1), syntetisaattorit (1-2, 4, 6), synth.ohjelmointi (1, 5-6), Simmons- sähkörumpujen ohjelmointi (1), efektit (1) ja Linn-rummut (5) * Peter Lerche - kitara (3, 8) * Jussi Liski - syntetisaattorit (3-4, 9) * Timo Pratskin - syntetisaattorit (2-3, 5, 7-8, soolo: 8) * Lauri Valjakka - rummut (2, 4, 9), Simmons-sähkörummut (5, 8) ja symbaalit (5) * Heikki Virtanen - basso (3) ja nauhaton basso (4) === Tuotanto === * Juha Björninen - tuottaja (2-9) * Paul "Tubs" Williams - tuottaja (1) *Private Eye - kansi * Tapsa Rantanen - taiteellinen johtaja == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jazzalbumit Luokka:Vuoden 1985 esikoisalbumit Luokka:Juha Björnisen tuottamat albumit
Leonid Osyka

Leonid Myh’ailovytš Osyka (; 8. maaliskuuta 1940 Kiova – 16. syyskuuta 2001 Kiova) oli ukrainalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hänen saamiin tunnustuksiin lukeutuu Ukrainan kansantaiteilijan arvonimi (1998). Hänelle myönnettiin myös Oleksandr Dovženkon valtionpalkinto (2001). Hänen tunnetuimpiin ohjaustöihinsä lukeutuu Ukrainan elokuvahistorian sadan paraan elokuvan listan sijalle 5/100 arvostettu Kiviristi () (1968). Mustavalkoista teosta on luonnehdittu ukrainalaisen runollisen elokuvan parhaimmistoon kuuluvaksi, maailman elokuvataiteen työksi jolle ei ukrainaisen elokuvan joukosta löydy vertaista. Filmografiaa, ote : * Та, що входить у море (1965) * Хто повернеться — долюбить (1966) * Камінний хрест (1968) - Kiviristi * Захар Беркут (1971) - Zahar Berkut * Дід лівого крайнього (1973) * Тривожний місяць вересень (1976) Trevozhnyi mesjats veresen * Море (1978) * Вклонися до землі (1985) - Poklonis do zemli * Увійдіть, стражденні! (1987) * Етюди про Врубеля (1989) - Etjudy o Vrubele * Подарунок на іменини (1991) * Гетьманські клейноди (1993) == Lähteet == ==Aiheesta muualla == Luokka:Ukrainalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Ukrainalaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Sounds Afro!

Sounds Afro! on kitaristi Hasse Wallin soolouran toinen studioalbumi, joka ilmestyi vuonna 1982. Albumi sisältää pääosin albumia varten tehtyjä maailmanmusiikkikappaleita, joita ovat tehneet mm. Marie-Alponse Liwata sekä Piirpauke-yhtyeessä vaikuttanut Badou N'Djay. Liwata on kongolainen ja laulaa levyllä omalla kotikielellään likouba-lingalalla sekä englanniksi ja ranskaksi. B-puolen kappaleiden inspiraation kohteena on ollut Dagar- sukukansan yhtyeet N'Djayn kotimaassa Senegalissa. B-puolen päättää kuitenkin suomalainen folklaulun klassikko Juokse sinä humma. Albumi on julkaistu vinyylilevynä ja C-kasettina Kompass Records -levymerkillä. == Kappaleet == === A-puoli === Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Marie-Alponse Liwata. Kaikki kappaleet sovittaneet Hasse Walli ja Marie-Alponse Liwata, ellei toisin mainita. # # # # === B-puoli === Kaikki kappaleet sovittanut Hasse Walli. # # # # == Kokoonpano == * Hasse Walli - lead- ja rytmikitarat, basso ja marakassit (7) sekä lehmänkello (8) * m-by gay - lausunta (6) * Keijo Hirvonen - rummut (1-4) * Antero Jakoila - rytmikitara (1-2) * Abdel Kabirr - marakassit (5-6, 8) * Sakari Kukko - timbaalit (5-6) * Marie-Alphonse Liwata - laulu (1-4) * Tom Nekljudow - congat (1-3) * Pekka Nissilä - alttosaksofoni (5-7) * Pepa Päivinen - sopraanosaksofoni (8) * Junior Simola - basso (1-6, 8) * Ari Valtonen - congat (5-8) === Tuotanto === Albumi on omistettu Badou N'Djaylle, mestarikitaristille Senegalista. * Hasse Walli - tuottaja (Kompass Records) ja uudelleenmiksaus * Timo Toikka - äänitys (A-puoli, joulukuu 1981, Tacca-Studio, Vantaa, Suomi) * Jope Heliander - äänitys (A-puoli, joulukuu 1981, Tacca-Studio, Vantaa, Suomi) * Rene Sirén - äänitys (B-puoli, elo- syyskuu 1982, Tacca-Studio, Vantaa, Suomi) ja uudelleenmiksaus * Peter Strindberg - masterointi (The Cutting Room AB, Solna, Ruotsi) * Ben Kaila - kansi (SAFTRA) == Lähteet == Luokka:Vuoden 1982 albumit Luokka:Hasse Wallin albumit
Christer Somme

Christer Somme oli ruotsalainen sotilas. Hän oli 1602 Narvan päällikkönä ja johti talvella 1609 Jakob De la Gardien lähtiessä Venäjän-retkelleen ruotsalais-suomalaisen armeijan etujoukkoa. Hän valloitti Perejaslavlin ja muun muassa harjoitti venäläisiä äkseeraamaan alankomaalaisella tavalla. Vuoden lopulla hän kuitenkin joutui vakavasti haavoittuneena palaamaan kotiin. Seuraavana vuonna (1610) Somme määrättiin Kalmarin linnan isännäksi, mutta kun tanskalaiset 1611 tulivat sitä piirittämään, hän luovutti linnan heille vapaaehtoisesti ja siirtyi Tanskan palvelukseen. Hän oli syystä tai toisesta suuttunut Kaarle IX:lle, jolle hän lähetti kirjeen, ettei voinut sietää kuninkaan kirjurien valtaa eikä kuninkaan korvapuusteja. Hänen kuolinvuottansa ei tunneta.Somme, Christer, Tietosanakirja. Osa 8, palsta 1610. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1917 ==Lähteet== Luokka:Ruotsalaiset sotilaat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Kuolinvuosi puuttuu
Geilo

Geilo on taajama Holin kunnassa Buskerudin läänissä Norjassa. Taajaman pinta- ala on 2,8 neliökilometriä ja asukasluku 2 020 vuonna 2022. Geilossa on suosittu talviurheilukeskus, ja taajama sijaitsee liikenteen solmukohdassa; muun muassa lyhin Oslon ja Bergenin välinen reitti kulkee sen kautta. Geilo Bahnhof.jpg|Geilon rautatieasema Bergenin radan varrella. ==Tunnettuja henkilöitä== * Vetle Sjåstad Christiansen (s. 1992), ampumahiihtäjä * Terje Isungset (s. 1964), muusikko * Daniel Kvammen (s. 1988), muusikko * Olav Sletto (1886–1963), kirjailija ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Hol Luokka:Norjan taajamat
Holin vanha kirkko

Holin vanha kirkko () on Holin kunnassa Buskerudin läänissä Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko, joka rakennettiin alun perin sauvakirkoksi 1200-luvulla. Rakennukseen on vuosisatojen mittaan tehty useita muutoksia, ja alkuperäisestä kirkosta on säilynyt vain apsis. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot vanha kirkko
Holin kirkko (Hol)

Holin kirkko () on Holin kunnassa Buskerudin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko. Se valmistui vuonna 1924 arkkitehti Ole Steinin suunnittelemana. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot kirkko
Pekka Toropainen

Pekka Toropainen (17. elokuuta 1890 Rääkkylä – 7. huhtikuuta 1957 Helsinki)Kuolinilmoitus, ravintoloitsija Pekka Toropainen, Helsingin Sanomat, 1957, No 97, sivu 2, julkaistu 9.4.1957 oli suomalainen ravintoloitsija.Pekka Toropainen 60 vuotta, Laatokka, 13.08.1950, nro 183, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotMuistokirjoitus, Kuolleita: Johtaja Pekka Toropainen, Uusi Suomi, 1957, No 97, sivu 16, julkaistu 9.4.1957 Toropainen aloitti ravintola-alalla Viipurissa jo vuonna 1905. Viipuriin Toropainen saapui synnyinpaikastaan Rääkkylästä. Tehtyään sekalaisia töitä muutamia vuosia hän tuli eteisvahtimestariksi Kansallisklubille vuonna 1908 ja vuotta myöhemmin biljardimarkööriksi samaan paikkaan ja sitten lähivuosiksi Hotel Viborgiin. Tarjoilijaksi hän siirtyi vuonna 1915. Vuonna 1919 Toropaiselle tarjoutui tilaisuus Viipurin Seurahuoneen ostamiseen, hän myös hankki sen ja piti sitä hallussaan neljä ja puoli vuotta. Ravintolanpidon hän aloitti vappuna 1920. Hän omisti muun muassa Viipurissa ravintola Espilän, Pyöreän tornin ravintolan (vuodet 1925–1927) ja Viipurin Kaupunginteatterin ravintolan (vuodesta 1936) sekä Sortavalassa Seurahuoneen. Toropainen muutti talvisodan jälkeen Helsinkiin. Täällä hän osti vuonna 1940 hotelliravintola Hansan ja piti siinä liikettä noin viisi vuotta. Hän myös jatkoi helmikuusta 1941 alkaen Pohjoisella Rautatienkadulla Viipurista siirretyn ravintola Espilän toimintaa.Huomioita, Laatokka, 05.05.1945, nro 102, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotJubilerande restauratör, Hufvudstadsbladet, 03.05.1945, nro 117, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Fennia oli myös hänen hallussaan vuodesta 1945 noin viisi vuotta. Jatkosodan aikana Toropainen alkoi kunnostuttamaan Viipuriin uutta hotellia ja ravintolaa, Knut Possea. Sitä ei kuitenkaan ehditty koskaan avaamaan yleisölle. Toropaisen liikeyrityksiä oli myös Kajaanin Seurahuone, joka avautui kesäkuussa 1947. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset ravintoloitsijat Luokka:Vuonna 1890 syntyneet Luokka:Vuonna 1957 kuolleet
Richard Bergh

Sven Richard Bergh (28. joulukuuta 1858 – 29. tammikuuta 1919) oli ruotsalainen taidemaalari ja Ruotsin kansallismuseon yli-intendentti vuodesta 1915. Hän edusti naturalismia ja romantiikkaa. Bergh opiskeli kolme vuotta Tukholman taideakatemiassa ja matkusti sitten Pariisiin, jossa hänen opettajinaan olivat muun muassa Jean-Paul Laurens ja Filippo Colarossi. ==Kuvia== Villa Richard Bergh 2013.jpg|Berghin ateljee Nackassa. Nordisk sommarkväll - Richard Berg.jpg|Nordisk sommarkväll (1900) on yksi Berghin tunnetuimmista maalauksista. Se on esillä Göteborgin taidemuseossa. The Council of the Society of Artists (Richard Bergh) - Nationalmuseum - 18606.tif|Konstnärsförbundets styrelse (1903) Avslutad seans by Richard Bergh 1884.jpg|Avslutad seans (1884) Fröding av bergh2.jpg|Gustaf Fröding (1909) Portrait of August Strindberg by Richard Bergh 1905.jpg|August Strindberg (1905) Konstnärinnan Eva Bonnier av Richard Bergh 1889.jpg|Konstnärinnan Eva Bonnier (1889) Richard Bergh The Knight and the Maiden Thielska 22.tif|Riddaren och jungfrun (1897) Hjalmar Brantings porträtt av Richard Bergh.jpg|Hjalmar Branting ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1858 syntyneet Luokka:Vuonna 1919 kuolleet
Oligosoma awakopaka

Oligosoma awakopaka on skinkkien heimoon kuuluva liskolaji. Oligosoma awakopaka voi kasvaa ainakin 7,7 cm pitkäksi kuononpäästä hännäntyveen mitattuna. Häntä on vartalon mittainen tai vähän pidempi. Aikuinen painaa reilut seitsemän grammaa. Selkä on kirkkaan kellanruskea, vatsapuoli kirkkaankeltainen ja molemmin puolin on mustia täpliä. Kyljissä on vaaleampi, mustareunainen raita. Oligosoma awakopaka on tavattu kivikkoisella vuoristoniityllä Uuden-Seelannin Eteläsaarella Fiordlandin kansallispuistossa. Se on aktiivinen päiväaikaan. Oligosoma awakopaka tunnetaan vain yhdeltä alueelta, jossa viiden vuoden aikana on tavattu vain kaksi yksilöä. Niinpä sen kannan arvioidaan olevan alle 50 yksilöä, ja IUCN on luokitellut sen äärimmäisen uhanalaiseksi lajiksi. == Lähteet == Luokka:Skinkit
Stephen Sommier

Stephen Sommier (20. toukokuuta 1848 Firenze – 3. tammikuuta 1922 Firenze, ItaliaSommier, Stéphen Bibliothèque nationale de France, viitattu 25.11.2023 ) oli italialainen kansatieteilijä ja luonnontutkija, sukutaustaltaan ranskalainen. Hän matkusteli 1878–1879 Norjassa ja Lapissa, 1885 Länsi- Siperiassa (etupäässä Obin alajuoksulla) ja 1887 Uralin seuduilla, Volgan yläjuoksulla ja Kaspianmeren ympäristössä. Hänen julkaisuistaan useat koskettelevat suomensukuisia kansoja.Sommier, Stephen Tietosanakirja. Osa 8, palsta 1609. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1917 ==Teokset (valikoima)== * Viaggio in Norvegia ed in Lapponia (1881) * Un’ estate in Siberia fra Ostiacchi. Samoiedi, Siriéni, Tartari, Kirghisi e Baskiri (1885) * Prima ascensione invernale af Capo Nord e ritorno attraverso la Lapponia e la Finlandia (1886) * Due comunicazioni fatte alla Società d’antropologia sui Lapponi e sui Finlandesi settentrionali (1886), * Un viaggio d’inverno in Lapponia (1887) * Siriéni, Ostiacchi e Samoiedi dell’Ob (1887) * Note di viaggio: I. Esposizione Uralo Siberiana di Ekaterinenburg; II. Mordva. Popolazione di Astrakan Kalmucchi (1887) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Italialaiset kasvitieteilijät Luokka:Etnologit Luokka:Vuonna 1848 syntyneet Luokka:Vuonna 1922 kuolleet
Oligosoma burganae

Oligosoma burganae on skinkkien heimoon kuuluva liskolaji. Tämä lisko kasvaa 7 cm pitkäksi, häntä on suunnilleen samanpituinen tai vähän pidempi kuin vartalo. Lajia on tavattu Uuden-Seelannin Eteläsaarella Otagon vuoristossa. Se on muuttunut selvästi harvinaisemmaksi 1980-luvulta alkaen. Kaikkia syitä ei tunneta, mutta ainakin elinympäristön muutokset ovat vaikuttaneet asiaan. IUCN on luokitellut sen äärimmäisen uhanalaiseksi lajiksi. == Lähteet == Luokka:Skinkit Luokka:Uhanalaiset matelijat
Damian Evans

Damian Evans (1979 – 12. syyskuuta 2023 Pariisi) oli australialais- kanadalainen arkeologi, joka tunnetaan Angkorissa tekemistään laserkeilausteknologiaa hyödyntäneistä tutkimuksistaan. Hän aloitti alueen tutkimisen 1990-luvulla, jonka jälkeen löydettiin useita aiemmin tuntemattomia kaupunkeja. Hän johti Sydneyn yliopiston Siĕm Réab–Angkorissa sijainnutta tutkimuslaitosta vuosina 2007–2015 yhdessä professori Roland Fletcherin kanssa. Sittemmin hän siirtyi Ranskan École Française d’Extrême-Orient -tutkimuslaitokseen saatuaan Euroopan tiedeneuvoston rahoituksen. Väitöskirjatutkijana Evans hyödynsi Airsar-satelliittitutkakuvia kartoittaakseen Angkorin temppelialuetta. Tutkakuvat paljastivat tuhansia uusia kohteita, mukaan lukien 94 temppeliä. Perinteisempää kartoitus- ja kenttätyötä vuosikymmeniä tehnyt Christophe Pottier arvosteli väitöskirjaa ankarasti, mutta muualla sitä arvostettiin huomattavasti enemmän. Sen seurauksena Evans pääsi kirjoittamaan arvostettuun PNAS-julkaisuun. Evansin johtama kansainvälinen tutkimusryhmä kartoitti Angkoria vuonna 2013 lidar- laitteella. Tutkimus toteutettiin helikopterilla, joka lensi edestakaisin laitteen kanssa tallentaen tietoa alueen maastosta. Maastossa havaittiin merkkejä laajasta rakennustoiminnasta ja tulvan aiheuttamista katastrofaalisista vahingoista. BBC valmisti vuotta myöhemmin Jungle Atlantis -televisiosarjan tutkimuksesta. Tutkimukset osoittivat temppelialueen olleen huomattavasti suurempi kuin aikaisemmin oli tiedetty. Alueella osoitettiin myös sijainneen asutusta ja tieverkosto, joita hyödynsivät mahdollisesti temppelissä työskennellyt palvelusväki. Antiquity-tutkimusjulkaisu palkitsi Damian Evansin ja Roland Fletcherin The landscape of Angkor Wat redefined -artikkelin vuonna 2016 Ben Cullen -palkinnolla vuoden parhaana arkeologian tutkimuksena. == Lähteet == Luokka:Australialaiset tieteilijät Luokka:Kanadalaiset tieteilijät Luokka:Arkeologit Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Tikarikärpäset

Tikarikärpäset (Therevidae) on kaksisiipisten (Diptera) lahkoon kuuluva hyönteisheimo. Suomessa on tavattu 19 heimon kärpäslajia s. 7, 152–185. Heimon nimen perustana toimiva kreikan thereva tarkoittaa petoa, mikä lienee väärinkäsitys, sillä aikuiset kärpäset eivät ole petoja eikä toukkien elintavoista liene ollut vielä tietoa. Sekä sukunimi Acrosathe että heimon suomenkielinen nimi vittaavat aikuisen kärpäsen tikarimaiseen muotoon. Vaikka heimoon kuuluvat kärpäset ovat ulkonäöltään tunnusomaisia ja siksi helppo tunnistaa tikarikärpäsiksi, tarkat lajimääritykset ovat varsin haasteellisia. Sukupuolidimorfia on erittäin yleistä, eli koiraat ja naaraat eroavat tuntomerkeiltään toisistaan, ja lajien sisäisen muuntelun vuoksi lajinmääritys ei yleensä voi perustua yksittäisiin tuntomerkkeihin. == Elintavat == Aurinkoisina päivinä aikuiset yksilöt liikkuvat aktiivisesti ja voivat paistatella hyvinkin näkyvästi elinympäristöstä riippuen maanpinnalla, kasvien lehdillä tai puiden rungoilla. Paikka on yleensä mahdollisimman lämmin. Muutoin ne piilottelevat kasvillisuuden joukossa. Joidenkin lajien koirailla esiintyy parveilua, jossa koiraat mittelevät keskenään naaraista. Naaraat munivat munansa yleensä maaperään tai karikkeen joukkoon. Aikuistuneet tikarikärpäset eivät luultavasti nauti lainkaan ravintoa ja niiden elämä kestänee vain muutaman päivän. Niillä on kuitenkin toimivat suuosat ja joidenkin lajien on havaittu juovan tarvittaessa vettä. Matomaisen ohuet toukat elävät vapaasti saalistavina petoina yleensä maaperässä, joillakin lajeilla lahoavassa puussa. Niiden elintavoista ja saalistuskäyttäytymisestä tiedetään vain vähän. Maaperässä elävä toukka pysyttelee yleensä 5–15 cm syvyydessä mahdollisesti pyrkien säilyttämään vakioiset kosteusolot ympärillään. Joskus toukkia on löydetty lantakasoista ja juureksista, joihin ne lienevät päätyneet saalistaessaan muita toukkia. == Lajit Suomessa == Suomesta on tavattu 19 tikarikärpäslajia. Vuoden 2019 kansallisessa uhanalaisarvioinnissa näistä kolmella oli varsinainen uhanalaisuusluokitus (CR, EN tai VU) ja yksi katsottiin silmälläpidettäväksi (NT). * Therevinae – varsinaiset tikarikärpäset ** Acrosathe annulata hopeatikarikärpänen ** Acrosathe baltica meritikarikärpänen (CR) ** Spiriverpa lunulata kuutikarikärpänen ** Dialineura anilis sarvitikarikärpänen ** Cliorismia rustica jokitikarikärpänen ** Dichoglena nigripennis korpitikarikärpänen (NT) ** Pandivirillia eximia pilvitikarikärpänen ** Psilocephala imberbis neidontikarikärpänen ** Thereva cinifera tuhkatikarikärpänen (EN) ** Thereva fuscinervis lapintikarikärpänen ** Thereva handlirschi metsätikarikärpänen ** Thereva inornata valjutikarikärpänen ** Thereva lanata villatikarikärpänen ** Thereva microcephala katkotikarikärpänen ** Thereva nobilitata jalotikarikärpänen (VU) ** Thereva plebeja raitatikarikärpänen ** Thereva strigata juovatikarikärpänen ** Thereva unica kenttätikarikärpänen ** Thereva valida tummatikarikärpänen == Lähteet == Luokka:Kärpäset
Göteborgin taidemuseo

Göteborgin taidemuseo () on Göteborgin Götaplatsenilla sijaitseva Ruotsin merkittävimpiin kuuluva taidemuseo, joka tunnetaan erityisesti 1880- ja 1890-lukujen pohjoismaisen taiteen kokoelmistaan. Museon juuret ovat Göteborgin museon taideosastossa, jota ovat täydentäneet monet lahjoitukset. Nykyinen päärakennus vihittiin käyttöön vuonna 1925. Sen suunnittelivat arkkitehdit Sigfrid Ericson ja Arvid Bjerke. ==Teoksia== Nordisk sommarkväll (1889-1900), målning av Richard Bergh.jpg|Nordisk sommarkväll (Richard Bergh, 1900) Cat hunting Birds (Bruno Liljefors) - Gothenburg Museum of Art - F 87.tif|Katt på fågeljakt (Bruno Liljefors, 1883) Outdoors (Anders Zorn) - Gothenburg Museum of Art - GKM 0256.tif|Ute (Anders Zorn, 1888) The Knight with the Falcon (Rembrandt van Rijn) - Gothenburg Museum of Art - GKM 0698.tif|Riddaren med falken (Rembrandt, 1660-luku) Vincent Willem van Gogh 078.jpg|Olivenhain (Vincent van Gogh, 1889) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== taidemuseo Luokka:Ruotsin taidemuseot
Ilmaisku

Ilmaisku on ilma-aluksen suorittama sotatoimi, jossa hyökätään vihollisen kohteita vastaan ilmasta. Laajemman mittakaavan strategisista pommituksista voidaan puhua esimerkiksi mattopommituksina, pienimmillään taas ilmaiskut voivat liittyä maajoukkojen taktiseen lähi-ilmatukeen. Ilmaiskun voi suorittaa esimerkiksi ilmalaiva, hävittäjälentokone, pommikone, helikopteri tai drone. Itse aseena voi olla esimerkiksi lentokoneen konekiväärit tai -tykit, raketit, lentopommit tai täsmäaseet, kuten liitopommit ja ohjukset. Nykyään terroripommitukset ja ilmaiskut siviilejä kohtaan luokitellaan sotarikoksiksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Lentopommitukset
Alherd Bah’arevitš

Alherd Ivanavitš Bah’arevitš (, ; s. 1975 Minsk, Valko-Venäjä) on valkovenäläinen kirjailija. Hän on kirjoittanut romaaneja sekä essee- ja novellikokelmia. Bah’arevitšin teoksia on käännetty saksaksi, ranskaksi, puolaksi ja venäjäksi. Hänelle myönnettiin Erwin Piscator -palkinto vuonna 2021. Bah’arevitšin romaani Dogs of Europe palkittiin Valko-Venäjällä vuoden kirjana. == Lähteet == Luokka:Valkovenäläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt