EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Beatrix Schuba

Beatrix ("Trixi") Schuba (s. 15. huhtikuuta 1951 Wien) on itävaltalainen taitoluistelija. Hän voitti naisten yksinluistelussa kultaa vuoden 1972 talviolympialaisissa Sapporossa. Tätä ennen hän oli vuoden 1968 talviolympialaisissa Grenoblessa jäänyt yksinluistelussa viidennelle sijalle.Trixi Schuba Bio, Stats, and Results | Olympics at Sports-Reference.com Schuba voitti taitoluistelun maailmanmestaruuden vuosina 1971 ja 1972; lisäksi hän sai maailmanmestaruuskilpailuissa hopeaa vuosina 1969 ja 1970. Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän voitti kultamitalit myös vuosina 1971 ja 1972, ja niiden lisäksi hän sai hopeaa 1970 ja pronssia 1968 ja 1969. == Lähteet == Luokka:Itävaltalaiset taitoluistelijat Luokka:Itävaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Oltion Luli

Oltion Luli (s. 18. elokuuta 1969 Shkodër) on albanialainen entinen pikajuoksija. Hän kilpaili vuoden 2000 kesäolympialaisissa Sydneyssä, mutta putosi miesten 100 metrin juoksussa ensimmäisellä kierroksella jäätyään eränsä kahdeksanneksi ajalla 11.08. Hänen henkilökohtainen ennätyksensä on 10.3 (1998).Oltion Luli Bio, Stats, and Results | Olympics at Sports-Reference.com == Lähteet == Luokka:Albanialaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Karaj

Karaj [karadž] () on Ālborzin maakunnan pääkaupunki Pohjois-Iranissa. Vuonna 2016 se oli Iranin neljänneksi suurin kaupunki. Se on käytännössä Teheranin lähiö, matkaa pääkaupunkiin on noin 30 km. Karaj, winter.jpg|Kaupunki ja läheisiä vuoria talvella. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Iranin kaupungit Luokka:Ālborz Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Mike McLeod

Michael James "Mike" McLeod (s. 25. tammikuuta 1952 Dilston, Northumberland) on brittiläinen entinen kestävyysjuoksija. Hän sai vuoden 1984 kesäolympialaisissa Los Angelesissa hopeaa miesten 10 000 metrin juoksussa ajalla 28.06,22. McLeod kilpaili lisäksi vuoden 1980 kesäolympialaisissa Moskovassa ja vuoden 1988 kesäolympialaisissa Soulissa. Myös hänen veljensä Tony McLeod on olympiaurheilija.Mike McLeod Bio, Stats, and Results | Olympics at Sports-Reference.com McLeodin henkilökohtainen ennätysaika 10 000 metrin juoksussa on 27.39,76 (1979). == Lähteet == Luokka:Brittiläiset kestävyysjuoksijat Luokka:Brittiläiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Albert Ireton

Albert Ireton (15. toukokuuta 1879 Baldock, Hertfordshire – 4. tammikuuta 1947 Stevenage, Hertfordshire) oli brittiläinen köydenvetäjä. Hän kuului vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa kultaa voittaneeseen London City Police -joukkueeseen. Lisäksi hän osallistui samoissa kisoissa raskaansarjan nyrkkeilyyn.Albert Ireton Bio, Stats, and Results | Olympics at Sports-Reference.com == Lähteet == Luokka:Brittiläiset köydenvetäjät Luokka:Brittiläiset nyrkkeilijät Luokka:Brittiläiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1879 syntyneet Luokka:Vuonna 1947 kuolleet
Frederick Goodfellow

Frederick William Goodfellow (7. maaliskuuta 1874 Walsall – 22. marraskuuta 1960 Croydon) oli brittiläinen köydenvetäjä. Hän kuului vuoden 1908 kesäolympialaisissa kultaa voittaneeseen London City Police -joukkueeseen.Frederick Goodfellow Bio, Stats, and Results | Olympics at Sports-Reference.com == Lähteet == Luokka:Brittiläiset köydenvetäjät Luokka:Brittiläiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1874 syntyneet Luokka:Vuonna 1960 kuolleet
Thomas Swindlehurst

Thomas Swindlehurst (21. toukokuuta 1874 Whittington – 15. maaliskuuta 1959 Liverpool) oli brittiläinen köydenvetäjä. Hän kilpaili vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa ja kuului siellä hopeaa saaneeseen Liverpool Police -joukkueeseen.Thomas Swindlehurst Bio, Stats, and Results | Olympics at Sports-Reference.com == Lähteet == Luokka:Brittiläiset köydenvetäjät Luokka:Brittiläiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1874 syntyneet Luokka:Vuonna 1959 kuolleet
Gildo Arena

Ermenegildo "Gildo" Arena (25. helmikuuta 1921 Napoli – 8. helmikuuta 2005 Napoli) oli italialainen vesipalloilija. Hän voitti joukkueineen kultaa vuoden 1948 kesäolympialaisissa Lontoossa ja sai lisäksi pronssia kesäolympialaisissa 1952 Helsingissä.Gildo Arena Bio, Stats, and Results | Olympics at Sports-Reference.com Arena voitti Italian joukkueen jäsenenä vesipallon Euroopan-mestaruuden 1947, ja lisäksi hän sai kuusi kansallista titteliä (1939, 1941, 1942, 1949, 1950, 1951). Hän voitti Italian-mestaruuksia myös uinnissa. == Lähteet == Luokka:Italialaiset vesipalloilijat Luokka:Italialaiset uimarit Luokka:Italialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2005 kuolleet
Renato Traiola

Renato Traiola (19. joulukuuta 1924 Savigliano – 18. tammikuuta 1988 Latina) oli italialainen vesipalloilija. Hän kilpaili vuoden 1952 kesäolympialaisissa Helsingissä ja kuului pronssia saaneeseen Italian miesten joukkueeseen. == Lähteet == Luokka:Italialaiset vesipalloilijat Luokka:Italialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 1988 kuolleet
Daniel Sundén-Cullberg

Daniel Alrik Sundén-Cullberg (6. huhtikuuta 1907 Tukholma – 27. tammikuuta 1982 Veinge) oli ruotsalainen purjehtija. Hän kilpaili vuoden 1932 kesäolympialaisissa Los Angelesissa ja oli siellä mukana saamassa Star-luokassa pronssia Swedish Starilla.Daniel Sundén-Cullberg Biography and Olympic Results | Olympics at Sports-Reference.com == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset kilpapurjehtijat Luokka:Ruotsalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1907 syntyneet Luokka:Vuonna 1982 kuolleet
Donetskin kansainvälinen lentoasema

Donetskin kansainvälinen lentoasema tai Donetskin Sergei Prokofjevin kansainvälinen lentoasema (, ) on kansainvälinen lentoasema Ukrainan itäosissa, noin 10 kilometriä Donetskin keskustasta luoteeseen. Lentokenttä tuhoutui taisteluissa vuonna 2014. Kenttä on nimetty ukrainalaissyntyisen säveltäjä Sergei Prokofjevin mukaan. Vuonna 2012 se oli matkustajamäärältään Ukrainan kolmanneksi suurin lentoasema Kiovan Boryspilin ja Krimin Simferopolin lentoaseman jälkeen; Donetskin lentoaseman kautta kulki vuonna 2012 yhteensä miljoona matkustajaa. Vuoden 2013 tilastoissa Kiova-Žuljanyn kansainvälinen lentoasema kiilasi kakkossijalle, ja Donetsin lentoasema putosi Ukrainan 4. suurimmaksi lentoasemaksi. Lentoasemalla tehtiin laajoja uudistustöitä vuosina 2009–2012, muun muassa rakennettiin uusi terminaalirakennus. Myös kentän aiemman 2 484-metrinen kiitotien rinnalle rakennettiin ennen jalkapallon vuoden 2012 Euroopan-mestaruuskilpailuja 4 000 metriä pitkäksi ja 60 metriä leveä suurkiitotie, jolle kaikentyyppiset laajarunkokoneet voisivat laskeutua. Aiempi kiitotie purettiin ja poistettiin käytöstä. == Onnettomuuksia == === Lento-onnettomuus helmikuun 13. päivänä 2013 === Keskiviikkona, helmikuun 13. päivänä 2013 kello 18:24 paikallista aikaa lentoaseman kiitotielle 08 sumussa laskeumassa ollut Antonov An-24 -tyyppinen ukrainalaisen South Airlines-lentoyhtiön potkuriturbiinikone joutui lento-onnettomuuteen. Laskeutuminen epäonnistui. Kuvaukset tapahtumien kulusta laskeutumisen aikana ovat aluksi osin ristiriitaisia. Joidenkin arvioiden mukaan koneen vasen siipi osui lähestymisen aikana lentokenttäalueen automaattisen sääaseman mastoon, sitten oikea siipi osui maahan, koneen runko katkesi kahteen osaan. Ainakin keulaosa koneesta päätyi maahan ylösalaisin. Onnettomuudessa kuoli 5 henkeä. === Lentokoneen putoaminen heinäkuun 14. päivänä 2014 === Keskiviikkona, helmikuun 13. päivänä 2014, ammuttiin alas Ukrainan asevoimien sotilaskuljetuskone Iljušin Il-76 lähellä Donetskin kansainvälistä lentoasemaa. Yhdeksän miehistön jäsentä ja 40 maahanlaskujoukkojen sotilasta 25. prikaatista kuoli. == Kuvia == Kuva:Donezk Airport 3.JPG|Aerosvit lentoyhtiön Antonov AN-148 suihkukone Donetskin lentoasemalla (2010) ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Donetsk kansainvälisen lentoaseman kotisivut (airport.dn.ua) * Donetsk Airport profile (aviation-safety.net) * Plane crash landing in Donetsk kills 5 fans of Shakhtar (2013-02-14 (kyivpost.com) Kansainvälinen lentoasema Luokka:Ukrainan lentoasemat Luokka:Kiovan piiri (Donetsk)
Haldeman

Haldeman on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Harry Robbins Haldeman (1926 1993), yhdysvaltalainen liikemies ja poliittinen neuvonantaja * Edith Haldeman (1905 1984), yhdysvaltalainen näyttelijä * Jack C. Haldeman II (1941 2002), yhdysvaltalainen biologi ja tieteiskirjailija * Joe (William) Haldeman (s. 1943), yhdysvaltalainen tieteiskirjailija, * Samuel Stehman Haldeman (1812 1880), yhdysvaltalainen luonnontieteilijä ja kielitieteilijä == Katso myös == * Halden
Arare

Arare () oli keisarillisen Japanin laivaston Asashio-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa. == Valmistus == Alus tilattiin vuoden 1934 Maru-2-ohjelmassa Maizurun laivastontelakalta, missä köli laskettiin 5. maaliskuuta 1937. Alus laskettiin vesille vielä saman vuoden lopulla 16. marraskuuta ja valmistui 15. huhtikuuta 1938.Whitley 1988 s. 199 == Palvelus == Alus lähti 18. marraskuuta 1941 Saekista Etorofuun Kuriileille päällikkönään Ogata Tomoe. Se kuului 2. laivaston 2. hävittäjälaivueen 18. hävittäjäviirikköön, jonka muut alukset olivat Shiranui, Kagerō ja Kasumi. Osasto saapui 1. hävittäjälaivueen kanssa määränpäähänsä 22. marraskuuta. Keisarillisen Japanin laivaston hyökätessä Pearl Harboriin alus oli Etorofussa, mistä se lähti 7. joulukuuta amiraali Nagumon lentotukialusosaston suojueeseen. Alus suojasi osastoon liitettyjä tankkereita, mistä tehtävästä se palasi myöhemmin Nagumon laivasto-osastoon. Alus palasi 24. joulukuuta Kureen. Alus suojasi 8.–14. tammikuuta 1942 viirikkönsä mukana lentotukialusosaston Japanista Trukille, mistä osasto jatkoi edelleen Rabauliin 20. tammikuuta. Se suojasi 23. tammikuuta 1942 lentotukialuksia Akagi ja Kaga Rabaulin ja Kaviengin maihinnousuissa, mistä Arare palasi viirikkönsä mukana 27. tammikuuta Trukille. Alus suojasi 1.–8. helmikuuta Yhdysvaltain laivastoa takaa-ajavia lentotukialuksia. Alus lähti 9. helmikuuta Akigumon kanssa merelle suojaten Zuikakua, joka lähti Palaun kautta Yokosukaan, jonne alukset saapuivat 13. helmikuuta. Arare oli seuraavan kuukauden koulutettavana ja partioimassa Japanissa. Alus lähti 17. maaliskuuta Yokosukasta Kagerōn ja Akigumon kanssa suojaten Shōkakua ja Zuikakua Staring- baai’hin Sulawesiin Alankomaiden Itä-Intiaan, jonne osasto saapui 24. maaliskuuta. Arare lähti viirikkönsä mukana 27. maaliskuuta suojaten lentotukialusosastoa Intian valtamerelle tehtävää iskua varten. Osaston iskettyä 5. huhtikuuta Colomboon ja 9. huhtikuuta Trincomaleehen alus palasi 23. huhtikuuta Kureen, jossa se siirrettiin telakalle. Alus lähti viirikkönsä ja 2. hävittäjälaivueen mukana 21. toukokuuta Kuresta Saipanille, jonne ne saapuivat 25. toukokuuta. Alus lähti viirikkönsä mukana Saipanilta 3. kesäkuuta suojaten joukkojenkuljetussaattuetta, missä tehtävässä se oli Midwayn taistelun aikana. Taistelun jälkeen alus suojasi 17.–23. kesäkuuta Kumanon, Suzuyan ja Nichieimarun Trukilta Kureen. Alus lähti 28. kesäkuuta Kasumin ja Shiranuin kanssa suojaamaan täydennysmatkalla olevan Chiyodan Yokosukasta Aleuteille Kiskalle, jonne ne saapuivat 4. heinäkuuta. Ollessaan seuraavana päivänä noin seitsemän merimailia Kiskan itäpuolella, aluksen keskilaivaan osui Yhdysvaltain laivaston sukellusvene USS Growlerin laukaisema torpedo. Alus upposi vieden mukanaan 104 merimiestä. Shiranui pelasti aluksen päällikön Ogatan sekä 42 eloonjäänyttä. Arare poistettiin alusluettelosta 31. heinäkuuta 1942. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Asashio-luokan hävittäjät Luokka:Japanilaiset toisen maailmansodan hävittäjät
Sigfrid

Sigfrid on germaaninen miehen etunimi. Nimi on yhdistetty voittoa tarkoittavasta sanasta sig ja rauhaa tarkoittavasta sanasta frid. Saksassa nimi esiintyy muodossa Siegfried, joka tunnetaan parhaiten Niebelungen laulun sankarin nimenä. Ruotsissa nimen on kuitenkin tehnyt suosituksi erityisesti Pyhä Sigfrid, Ruotsin apostolina tunnettu keski­aikainen lähetyssaarnaaja, josta tuli myös Ruotsin ensimmäinen piispa. Hänen muisto­päivänsä on vanhastaan 15. helmikuuta, joka on samalla Sigfridin nimipäivä sekä Ruotsissa että myös suomen­ruotsalaissa kalenterissa. Sipi ja Sippo saattavat olla suomenkielisiä muunnelmia ruotsin kautta tulleesta Sigfridistä. Sukunimenä Sippola on länsisuomalaista perua ja esiintynyt erityisesti Etelä-Pohjanmaalla ja Satakunnassa. Sen varhaisimpia mainintoja kirjallisissa lähteissä on Arvi Sippola Ulvilassa vuonna 1639. Länsi-Suomessa talon tai tilan nimi on siirtynyt viittaamaan sen asukkaisiin, mutta Sippola on vanhempaa perua. Se on viitannut Sipi-, Sipo- tai Sippo-nimiseen henkilöön, ja saattaa siten olla Sigfridiä huomattavasti vanhempaa perua. Suomessa nimi Sigfrid on helmikuuhun 2025 mennessä annettu 1 676 miehelle ja muutamalle naiselle. Suurin osa Sigfrideistä on 1900-luvun alkupuolella syntyneitä. == Tunnettuja Sigfridejä == * Pyhä Sigfrid (k. 1045), englantilaissyntyinen munkki, Ruotsissa toiminut lähetyssaarnaaja ja Ruotsin ensimmäinen piispa * Sigfrid Edström (1870–1964), ruotsalainen tehtailija, Kansainvälisen Olympiakomitean puheenjohtaja 1942-1952 * Sigfrid Ericson (1879–1958), ruotsalainen arkkitehti * Sigfrid Karg-Elert (1877–1933), saksalainen säveltäjä, pianisti ja urkuri * Sigfrid Aronus Forsius (n. 1560–1624), suomalainen pappi, tähtitieteilijä, astrologi, almanakkojen julkaisija, luonnonfilosofi ja runoilija * Sigfrid Friis (s. 1994), tanskalainen poliitikko ja europarlamentaarikko * Sigfrid Keinänen (1841–1914), suomalainen taidemaalari ja piirustuksenopettaja * Sigfrid Kullhem (1847–1910), suomalainen vakuutus- ja pankinjohtaja ja valtiopäivämies * Sigfrid Sirenius (1877–1961), suomalainen pappi ja setlementtiliikkeen vaikuttaja * Sigfrid Siwertz (1882–1970), ruotsalainen kirjailija * Sigfrid Jönsinpoika Vilken (n. 1514–1584), suomalaissyntyinen amiraali ja Öölannin vouti * Sigfrid Wieselgren (kirjailijanimi Horatio) (1843–1910), ruotsalainen virkamies, poliitikko ja kirjailija == Lähteet == Luokka:Etunimet
Eero Tammi

Eero Tammi (s. 1983) on helsinkiläinen elokuvantekijä. Tammi on valmistunut taiteen maisteriksi Aalto-yliopiston elokuva- ja lavastustaiteen laitokselta, pääaineenaan elokuvaleikkaus. Hän on työskennellyt paitsi leikkaajana, myös tuottajana, käsikirjoittajana ja ohjaajana. Viitattu 28.12.2024 Vuodesta 2020 Tammi on työskennellyt tukiesittelijänä Suomen elokuvasäätiössä, vastuualueenaan dokumentti- ja lyhytelokuvat. Tammi on toiminut myös muun muassa elokuvakriitikkona, toimittajana sekä vastuutehtävissä kulttuurialan järjestöissä. , Suomen elokuvasäätiö. Viitattu 27.3.2023. Tammi kuului Filmihullu-lehden toimituskuntaan vuosina 2004-2023. Hän on kirjoittanut myös STT:lle, Ilta-Sanomat. Viitattu 21.1.2018., Etelä-Suomen Sanomiin, Etelä- Suomen Sanomat. Viitattu 21.1.2018., Film-O-Holic.comiinEero Tammi, Film-O- Holic.com. Viitattu 26.7.2017. (vuosina 2000-2007), Kansan UutisiinTami, Eero: Risaisen elämän äärellä, Kansan Uutiset 23.2.2013. Viitattu 26.7.2017. ja englantilaiseen Sight & SoundiinUkraine-mirror-doc-days-2016-film-festival, Sight & Sound. Viitattu 21.1.2018.. Tammi toimi vuosina 2006-2010 Fipresci- tuomaristojen jäsenenä monilla elokuvafestivaaleilla, kuten Mannheimissa ja Göteborgissa 2006, Cottbusissa ja Tromssassa 2008 ja Karlovy Varyn elokuvajuhlilla 2010.Eero Tammi, Fédération Internationale de la Presse Cinématographique International Federation of Film Critics Fipresci. Viitattu 26.7.2017. Hän oli pitkään mukana Sodankylän elokuvajuhlien järjestelyissä.Avelin, Jouni: Tie primitiiviseen elokuvaan, Kulttuurivihkot 16.7.2012. Viitattu 26.7.2017. Tammi on perustanut koulujen elokuvakasvatukseen tarkoitetun IhmeFilmi-hankkeen.Eero Tammi, DocuDays UA. Viitattu 26.7.2017.Yhteystiedot , IhmeFilmi ry. Viitattu 26.7.2017. ==Lähteet== ==Aiheesta mjuualla== * * Luokka:Suomalaiset elokuvaajat Luokka:Suomalaiset elokuvakriitikot Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Punkaharjun lukio

Punkaharjun lukio oli Punkaharjulla, Itä-Suomessa sijainnut vuonna 1974 perustettu lukio. Se oli ennen lopettamistaan liitetty hallinnollisesti osaksi Savonlinnan lyseon lukiota. Vuonna 2012 muodollisesti Savonlinnan lyseon Punkaharjun toimipisteeksi nimetyssä lukiossa opiskeli 51 lukiolaista. Vuodesta 2013 lähtien Punkaharjun kunta lakkasi ja Punkaharjusta tuli Savonlinnaan kuuluva pitäjä. Punkaharjun lukiossa opetti vuonna 2013 neljätoista lehtoria. Lukio lakkautettiin 1. elokuuta 2016. Punkaharjun keskustassa sijainneeseen lukioon ei ollut hakukynnystä eli keskiarvon minimivaatimusta. Lukio toimi samassa rakennuksessa Punkaharjun koulun sekä Punkaharjun päiväkodin kanssa. Sittemmin tiloissa (Palomäentie 2) on jatkanut Punkaharjun koulun yläkoulu. Lukio oli perustettu vuonna 1975 ja se toimi samassa rakennuksessa lakkauttamiseen asti. Juuri perustamisen aikoihin silloisessa Mikkelin läänissä siirryttiin peruskoulujärjestelmään. Opiskelussa panostettiin yksilökohtaiseen opetukseen. ==Lähteet== Luokka:Savonlinnan lukiot Luokka:Punkaharju
Syysmaisema Pielisjärveltä

Syysmaisema Pielisjärveltä on suomalaisen taiteilijan Eero Järnefeltin öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1899. Kooltaan tämä yhdeksi suomalaisuuden ikoneiksi noussut maalaus on 61 cm × 198 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin. Maalaus esittää Pohjois-Karjalassa silloisessa Pielisjärven kunnassa (nykyisin Lieksa) sijaitsevaa Pielinen-nimistä järveä kuvattuna Mäkrä-nimiseltä vaaralta. Ennen tätä panoraamamaalausta Eero Järnefelt teki myös muita maalauksia Kolista. Hän oli käynyt siellä kaksi kertaa: vuonna 1892 ja vuonna 1895. Noilla käynneillään Järnefelt teki Kolilla luonnoksia ja otti valokuvia. Näiden luonnosten ja valokuvien pohjalta taiteilija teki vuonna 1899 tämän panoraamamaalauksen, josta tuli yksi Suomen taiteen kultakauden avainteoksista. Ajankohtaan liittyi Suomen kokema venäläistämispolitiikka ja suomalaisten vastareaktiot niihin. Kolin maisemiin yhdistettiin tästä lähtien voimakkaasti isänmaallisuus.Ojanperä Riitta: Luonnon lumo -näyttelykirja. Ateneumin taidemuseo, 2006, s. 258 Syysmaisema Pielisjärveltä ei vastaa täydellisesti todellista näkymää kaikilta yksityiskohdiltaan. Tärkeä tunnelmanluoja työssä on taivas sen veteen heijastuvine pilvineen. Ilma kirkastuu kohteessa järveltä päin ja sadepilvet väistyvät kallioisen syksyisen vaaran yltä. Taivas on tärkeä tekijä monessa muussakin Järnefeltin maalauksessa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Syysmaisema Pielisjärveltä. Luokka:Eero Järnefeltin maalaukset Luokka:Maisemamaalaukset Luokka:Ateneumin kokoelmat Luokka:Lieksan kulttuuri
Putkikuonot

Putkikuonot (Aulorhynchidae) on piikkikaloihin kuuluva heimo. ==Lajit ja anatomia== Putkikuonojen heimoon kuuluu 1 suku ja 1 laji, putkikuono (Aulorhynchus flavidus). Kooltaan se on pienehkö ja voi saavuttaa 17 cm:n pituuden. Putkikuonolla on pitkulainen ruumis, melko takana sijaitseva selkäevä, jota edeltää noin 25 yksittäistä piikkiä, myös vatsaevissä on piikki. Suu on pienikokoinen ja pitkän putkimaisen kuonon päässä. Hyvin saman näköisen japaninputkikuonon (Aulichthys japonicus) on joskus katsottu kuuluvan samaan heimoon, mutta nykyään se luetaan hietakaloihin (Hypoptychidae). Japaninputkikuono on aasialainen kala, jota tavataan lähellä Japanin ja Korean niemimaan rannikkoa. ==Levinneisyys== Putkikuonoa tavataan Tyynenmeren pohjoisosien rannikkoseuduilta alueelta, joka ulottuu Alaskasta Kaliforniaan. Heimon kalojen ravintoa on plankton. ==Lähteet== Luokka:Piikkikalat
Suomen Regions’ Cup 2013

Suomen Regions’ Cup 2013 on Suomen Regions’ Cupin toinen järjestämisvuosi. Cupiin ilmoittautui 177 joukkuetta. Kilpailun voittaja saa paikan UEFA Regions’ Cupissa sekä 5 000 euroa. Toiseksi sijoittunut saa 1 000 euroa. ==Joukkueet ja kierrokset== Kierros Pelipäivät viimeistään Arvontapäivä Joukkueita 1\. kierros 20.4. 8.2. 98 2\. kierros 4.5. 8.2. 128 3\. kierros 25.5. 7.5. 64 4\. kierros 15.6. 28.5. 32 5\. kierros 6.7. 18.6. 16 Puolivälierät 27.7. 9.7. 8 Välierät 17.8 30.7. 4 Finaali 28.9. - 2 == 1. kierros == 1\. kierrokselta aloitti 98 joukkuetta, 79 joukkuetta arvottiin suoraan 2. kierrokselle. Kierroksen pelit oli pelattava 20.4. mennessä (viimeinen peli pelattiin kuitenkin 28.4.) ja otteluparit arvottiin 8.2. === 1. kori (Helsinki) === ===2. kori (Itä-Suomi)=== ===3. kori (Kaakkois- Suomi)=== ===4. kori (Keski-Pohjanmaa)=== ===5. kori (Keski-Suomi)=== ===6. kori (Pohjois-Suomi)=== ===7. kori (Satakunta)=== ===8. kori (Tampere)=== ===9. kori (Turku)=== ===10. kori (Uusimaa)=== ===11. kori (Vaasa)=== ==2. kierros== 2\. kierroksella pelasivat 49 edellisellä kierroksella voittanutta joukkuetta, sekä 79 suoraan tälle kierrokselle arvottua joukkuetta. Kierroksen pelit oli pelattava 4.5. mennessä (pelattiin kuitenkin 11.5.) ja otteluparit arvottiin 8.2. ===1. kori (Helsinki)=== ===2. kori (Uusimaa)=== ===3. kori (Kaakkois- & Itä-Suomi(1))=== ===4. kori (Itä-Suomi)=== ===5. kori (Keski- Suomi)=== ===6. kori (Turku)=== ===7. kori (Tampere)=== ===9. kori (Satakunta+Turku(1))=== ===9. kori (Vaasa + Keski-Pohjanmaa(2) + Pohjois- Suomi(1))=== ===10. kori (Pohjois-Suomi)=== ==3. kierros== 3\. kierroksella pelaavat 64 edellisellä kierroksella voittanutta joukkuetta. Kierroksen pelit on pelattava 25.5. mennessä ja otteluparit arvottiin 7.5. Korien joukkuemäärien tasaamiseksi Vaasan piirin joukkueista Kauhajoen Karhu on siirretty koriin 2. ===1. kori (Helsinki (14) ja Kaakkois-Suomi (4))=== ===2. kori (Uusimaa (10), Turku (7), Satakunta (4) ja Vaasa (1))=== ===3. kori (Keski-Suomi (4), Itä-Suomi (5) ja Tampere (7))=== ===4. kori (Pohjois-Suomi (3) ja Vaasa (5))=== ==4. kierros== 4\. kierroksella pelaavat 32 edellisellä kierroksella voittanutta joukkuetta. Kierroksen pelit on pelattava 15.6. mennessä ja otteluparit arvotaan 28.5. ==5. kierros== 5\. kierroksella pelaavat 16 edellisellä kierroksella voittanutta joukkuetta. Kierroksen pelit on pelattava 6.7. mennessä ja otteluparit arvotaan 18.6. ==Puolivälierät== Välierissä pelaavat 8 edellisellä kierroksella voittanutta joukkuetta. Kierroksen pelit on pelattava 27.7. mennessä ja otteluparit arvotaan 9.7. ==Välierät== Välierissä pelaavat 4 edellisellä kierroksella voittanutta joukkuetta. Kierroksen pelit on pelattava 17.8. mennessä ja otteluparit arvotaan 30.7. ==Finaalit== Finaali pelataan 28.9. Suomen Cupin finaalin yhteydessä. == Lähteet == Luokka:Suomen jalkapallocupit Luokka:Vuoden 2013 jalkapallo
Mun maailma

Mun maailma on suomalaisen rap-artisti Mikael Gabrielin kolmas studioalbumi. Se julkaistiin Universalin kautta 10. toukokuuta 2013. Mun maailma oli Suomen virallisella albumilistalla 11 viikkoa, parhaimmillaan 20. sijalla viikolla 20/2013. == Kappaleet == # Déjà-vu - 3.36 # Päästä mut pois (mukana Diandra) (säv. Kim Wennerström & Ellen T., san. Mikael Gabriel & Ellen T.)Fono.fi \- 3.21 # Mökille - 3.08 # Elämästä irti - 3.47 # Mun maailma - 4.12 # Meijän äijii (mukana Uniikki) - 3.03 # Kipua (mukana Kristiina Brask) - 4.14 # Ykspuolista rakkautta (mukana Heikki Kuula) - 2.58 # [Skit] - 3.18 # Filmi poikki (mukana JVG) - 3.16 # Mitä mä teen tääl (mukana Cheek) - 3.23 # Se tyttö - 3.40 # Veden alla - 4.24 "Kipua" sisältää samplen Kristiina Braskin kappaleesta "Tuulilasin nurkkaan". == Lähteet == Luokka:Mikael Gabrielin albumit Luokka:Sakke Aallon tuottamat albumit Luokka:Vuoden 2013 albumit
Kari Aro

Kari Aro (28. joulukuuta 1935 Forssa – 21. lokakuuta 2003 Forssa) oli suomalainen jääkiekkoilija, jalkapalloilija ja liikemies, joka tunnetaan Koho- jääkiekkomailoja valmistaneen Koho-tuote Oy:n perustajana. Koulutukseltaan hän oli ekonomi. == Jääkiekko == Aro pelasi jääkiekkoa HJK:ssa 1957-1962 ja TPS:ssä 1962-1968. Aro pelasi yhteensä 174 SM-sarjan ottelua ja keräsi niissä 175 tehopistettä. Kaudella 1966-1967 hän saavutti SM-hopeaa. Aro pelasi myös 17 A-maaottelua ja oli mukana MM-kisoissa 1958 ja 1962. Opiskeluaikanaan Helsingissä Aro kehitti Koho-jääkiekkomailan puuseppä Yrjö Sartokarin verstaalla. Vuonna 1964 perustettiin mailoja valmistamaan Koho-tuote Oy, jonka toimipaikka sijaitsi Forssassa. Vuonna 1974 Koho-tuote valmisti jo 1,5 miljoonaa mailaa vuodessa ja mailoja vietiin 20 maahan. Samana vuonna Koho- tuotteen osake-enemmistö siirtyi Amer-yhtymälle ja pari vuotta myöhemmin Aro luopui osakkuudestaan yhtiössä. Aro rakennutti myös Forssan jäähallin vuonna 1971. == Jalkapallo == Jalkapallossa Aro edusti pääsarjatasolla Helsingin Jalkapalloklubia ja Turun Palloseuraa. Hän pelasi 55 SM-sarjan ottelua vuosina 1958 ja 1960-1963 ja teki niissä 12 maalia. Lisäksi Aro edusti TPS:aa Suomensarjassa ja Forssan Palloseuraa Maakuntasarjassa. == Muuta == Aro julkaisi myös kirjan Kansansosialismi vesimiehen aikaan (1976), jossa hän esitti perustelut ja rakennekaavan tulevaisuuden talousjärjestelmälle, joka vallitsisi Vesimiehen aikaan vuonna 2176. Aro piti 1980-luvun lopulla ufoja käsitelleitä näyttelyitä Forssassa, teki avaruusaiheisia sävellyksiä ja sanoituksia sekä Vesimiehen ajan avaruuskabareen. Hän uskoi avaruuden sivilisaatioiden pyrkivän pelastamaan ihmiskunnan ydinsodalta ja liittämään heidät osaksi galaktisten sivilisaatioiden liittoa. Aro kuoli sairauskohtaukseen 67-vuotiaana. Vuonna 2021 valmistui Sakari Suurosen ohjaama dokumentti Koho – utopia Forssasta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kari Aron UFO-asioita käsitellyt Elämän sankarit -niminen radiohaastattelu (Haastattelija: Timo Pietilä) vuodelta 1990 YouTube. Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Raimo Kilpiö -palkinnon voittajat Luokka:Suomalaiset ufotutkijat Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet
Vallinkoski (maalaus)

Vallinkoski on suomalaisen taiteilijan Victor Westerholmin öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1913. Kooltaan tämä maalaus on 86×206 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin. Teosta Vallinkoski pidetään Victor Westerholmin uusromanttisen kauden viimeisenä voimannäytteenä. Tämän monumentaalisen teoksensa hän loi dekoratiivisin keinoin, jossa harmaassa talvisäässä Vallinkoski vyöryy voimallisena lähes koko maalauksen levyisenä keltamustana virtana maalauksen alanurkkaan asti. Taustalla on näkyvissä Vuoksen rauhallisia rantapenkereitä ja keskeisesti esiin työntyvä niemenkärki. Westerholm teki aiheesta ensin version, jossa korostuivat värit, mutta viimeiseksi versioksi jäi tämä leveä maalaus. Westerholm oli kuvannut Kymijoen virtaa jo usein, vuodesta 1897 saakka. Yleensä kaikki hänen talviset jokimaisemansa ilmentävät luonnon ja luonnonvoimien ihailua, lähes haltioitumiseen saakka. Hän on yksi skandinaavisen kansallisromantiikan ja symbolismin edustaja. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Vallinkoski. Luokka:Victor Westerholmin maalaukset Luokka:Ateneumin kokoelmat Luokka:Maisemamaalaukset
Salehardin lentoasema

Salehardin lentoasema (, ) on Luoteis-Siperiassa sijaitsevan Venäjän federaation Jamalin nenetsien autonomisen piirikunnan pääkaupunki Salehardin lentoasema. Ensimmäiset lennot Salehardista tehtiin helmikuussa 1933. Nykyään Salehardin lentoasemalle operoivat lentoyhtiöt tarjoavat Venäjän alueiden ja kaupunkien välisiä lentoja. Matkustajamääriltään hieman suuremman Novyi Urengoin lentoaseman rinnalla se kertoi vuonna 2012 haluavansa saada kansainvälisen lentoaseman aseman. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Venäjän lentoasemat Luokka:Salehard Luokka:Arktisen alueen lentoasemat
Talvimaisema, iltarusko

Talvimaisema, iltarusko eli Rantatie talvella on suomalaisen taiteilijan Fanny Churbergin vuodelta 1878 oleva öljyvärimaalaus kankaalle, joka on kiinnitetty levylle. Kooltaan työ on 26×40,5 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin, jonne se lahjoitettiin vuonna 1940. Churberg suhtautui intohimoisesti maalaamiseen ja Pohjolan pimeään vuodenaikaan. Vauhtiin päästyään hän maalasi ja läiski värejä ilmaisuvoimallisesti kankaalleen luoden niistä oman tavaramerkkinsä aiheita ikuistaessaan. Maalaus Talvimaisema, iltarusko on ekspressiivisesti toteutettu.Ahtola-Moorhouse Leena. Ateneumin taidemuseon Luonnon lumo- näyttelykirja, 2006, s.264. Siinä korostuvat siveltimenvedot ja niiden rytmi. Aihetta ja sommittelua joku saattaa pitää peräti vanhakantaisena.Leena Ahtola-Moorhouse, 2000, Tuntematon horisontti - Suomen taidetta 1870-1920, Ateneumin taidemuseon näyttelyteos, s.84, Helsinki: Ateneumin taidemuseo ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Talvimaisema, iltarusko. Luokka:Fanny Churbergin maalaukset Luokka:Ateneumin kokoelmat Luokka:Maisemamaalaukset Luokka:Ekspressionistiset maalaukset
Antti Hartikainen (pääjohtaja)

Antti Hartikainen (s. 21. helmikuuta 1963 TohmajärviSyntymäpäivät, Suomen Kuvalehti nro 7/15.2.2013, sivu 69) on suomalainen virkamies, eversti evp. ja Tullin entinen pääjohtaja. Hän johti Euroopan unionin EUAM Ukraine -siviilikriisinhallintaoperaatiota Ukrainassa heinäkuusta 2019 toukokuuhun 2023 saakka. Hartikainen nimitettiin Tullin pääjohtajan virkaan 1. toukokuuta 2012 alkaen seitsemän vuoden määräajaksi. Aiemmin hän on työskennellyt Rajavartiolaitoksessa ja kansainvälisissä tehtävissä, vuodesta 2010 alkaen EU:n Armenian neuvonantajaryhmän päällikkönä ja yhdennetyn rajaturvallisuuden neuvonantajana Armeniassa.Valtioministeriön tiedote 8.3.2012, viitattu 15.2.2013 Hartikainen oli kesästä 2013 virkavapaalla EU:n Libyan kriisinhallintaoperaatioon osallistumisen vuoksi. Tullin sisällä Hartikaisen paluuseen suhtauduttiin hyin ristiriitaisesti, ja hänen sijaisensa Leo Nissinen lähetti valtiovarainministeriöön Hartikaista hyvin voimakkaasti arvostelevan kirjeen. Sisäministeri Päivi Räsänen antoi Hartikaiselle vakavan huomautuksen, mutta hän voi palata tehtäviinsä. Hartikaisesta tehtiin tammikuussa 2016 rikosilmoitus, jonka aiheena oli viestintäsalaisuuden rikkominen.Helsingin Sanomat 30.1.2016 Se todettiin kuitenkin aiheettomaksi, sillä näyttöä siitä, että sähköpostin välitystietoja olisi hankittu laittomasti teknisin keinoin, ei löytynyt, eikä häntä pidätetä virasta. Hän oli lähettänyt viestin väärälle henkilölle, joka lähetti sen eteenpäin, vaikka Hartikainen pyysi tuhoamaan sen. Tieto viestin eteenpäin välittymisestä tuli hänelle suullisesti kolmannelta henkilöltä.Helsingin Sanomat 6.2.2016Helsingin Sanomat 8.2.2016 Syyttäjä nosti tammikuussa 2017 Hartikaista vastaan syytteen virkarikoksesta Helsingin käräjäoikeudessa. Hartikainen on marraskuussa 2015 osallistunut kokoukseen, jossa oli käsitelty epäsuorasti hänen puolisonsa määräaikaista virkasuhdetta. Hartikainen jääväsi itsensä asian käsittelystä, mutta ei poistunut kokouksesta asian käsittelyn ajaksi. Eduskunnan oikeusasiamies katsoi nimettömän kirjeen perusteella tehdyn selvityksen jälkeen, että Hartikainen menetteli asiassa hallintolain vastaisesti. Käräjäoikeus tuomitsi Hartikaisen 4.5.2018 kymmeneen päiväsakkoon virkavelvollisuuden rikkomisesta. ==Lähteet== Luokka:Valtionlaitosten johtajat‎ Luokka:Suomalaiset EU-virkamiehet Luokka:Suomalaiset everstit Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gertrude Liebhart

Gertrude Liebhart (s. 26. lokakuuta 1928) on itävaltalainen kilpauransa päättänyt ratameloja. Liebhart saavutti olympiahopeaa naisten 500 metrin kajakkiyksiköissä Helsingissä 1952. Lisäksi hän saavutti Fritzi Schwinglin kanssa ratamelonnan MM-kilpailuissa 500 metrin kajakkikaksikoissa hopeaa (1950) ja pronssia (1948).Gertrude Liebhart Bio, Stats, and Results | Olympics at Sports-Reference.com == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Itävaltalaiset melojat Luokka:Itävaltalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Mahdollisesti elävät henkilöt
Haapoja (maalaus)

Haapoja on suomalaisen taiteilijan, Ellen Thesleffin, öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1893. Se on kooltaan 54,5×27,5 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin. Ellen Thesleff maalasi Haapoja- teoksen varhain keväällä 1893 Pohjois-Hämeessä, Muroleella. Siellä oli hänen perheensä maaseutupaikka. Haapoja-työ on korkea ja kapea. Se muodostuu kahdesta ylöspäin nousevasta valiomuotoisesta neliöstä. Teoksen toinen haapa sijaitsee keskellä teosta jakaen sen kahteen yhtä suureen pystykaiteeseen. Se luo teokselle katkelmallisuutta ja illuusiota talven väistymisestä, kevään odotuksesta. Haapojan vaikutelma on eksoottinen kertoen Thesleffin perehtyneen Pariisissa japanilaiseen taiteeseen. Thesleff oli ollut Pariisissa edellisenä vuonna,1892, ja tutustunut siellä muun muassa toukokuussa avattuun Puvis de Chavannesin näyttelyyn (Hôtel de Ville). Varsinkin de Chavannesin suuren Talvi-maalauksen katsotaan heijastuneen tähän Thesleffin virikemaalaukseensa nähden miniatyyrimaiseen maalaukseen; kuten myös hänen muihin talven 1893 maalauksiinsa. Ne kuvaavat Thesleffin näkemää hopeanhohtoista pohjoista talvea ja sen talven hyydyttämiä maisemia. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Haapoja. Luokka:Ellen Thesleffin maalaukset Luokka:Ateneumin kokoelmat Luokka:Maisemamaalaukset
Tšeljabinskin meteori

Tšeljabinskin meteori oli asteroidiräjähdys, joka tapahtui 15. helmikuuta 2013 noin kello 9.26 aamulla Venäjällä Uralin alueella sijaitsevan Tšeljabinskin kaupungin lähistöllä. NASAn asiantuntijoiden arvion mukaan Maan ilmakehään syöksyi jopa 10 000 tonnin painoinen, halkaisijaltaan 15–17 metrin kokoinen kappale, joka räjähti noin 30–50 kilometrin korkeudessa. Räjähdyksessä vapautui energiaa 500 kilotonnia, joka vastaa noin 30:tä Hiroshimaan toisessa maailmansodassa pudotettua atomipommia. Räjähdys oli suurin sitten vuonna 1908 Tunguskaan osuneen asteroidin. Asteroidin jäänteitä putosi ainakin kolmeen eri paikkaan, ja räjähdys aiheutti yli tuhannen ihmisen loukkaantumisen. Suurin osa heistä sai lieviä vammoja hajonneista ikkunoista lentäneistä lasinsiruista. Asteroidi vaurioitti myös Tšeljabinskissa sijaitsevaa teollisuuslaitosta. Kaikkiaan noin 3 000 rakennuksen arvioidaan vahingoittuneen räjähdyksessä. Taloudellisten vahinkojen arvoksi on alustavasti laskettu yli 400 miljoonaa ruplaa eli 10 miljoonaa euroa. Asteroidi 2012 DA14 ohitti Maan läheltä samana päivänä vain 16 tuntia tapauksen jälkeen, mutta asioilla ei ollut syy-seuraussuhdetta vaan kyseessä oli sattuma. ==Lähteet== Luokka:Meteoriitit Luokka:Luonnonmullistukset Venäjällä Meteoriittiräjähdys Luokka:Vuoden 2013 luonnonmullistukset
John Milton Yinger

John Milton Yinger (6. heinäkuuta 1916 – 28. heinäkuuta 2011) oli yhdysvaltalainen sosiologi ja American Sociological Associationin puheenjohtaja vuosina 1976–1977. Luokka:Yhdysvaltalaiset sosiologit Luokka:Vuonna 1916 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
Aito Kajaus Oulu

Aito Kajaus Oulu oli Pohjois-Pohjanmaalla toiminut paikallisradio, jonka omisti Sanoma Media Finland Oy. Elokuussa 2019 Sanoma Media Finland ilmoitti ostavansa Kevyt Kanavan. == Historia == Aito Kajaus Oulu aloitti toimintansa vuonna 2007 nimellä Iskelmätoive Oulu ja sen taajuus oli 98,7 MHz.Toimiluvanvarainen radiotarjonta 2009, sivu 99; Liikenne- ja viestintäministeriön julkaisuja 4/2010 Aito Kajaus-radioiden toiminta alkoi 1. syyskuuta 2016. == Lähteet == Luokka:Oulun media Luokka:Nelonen Median radiokanavat
Rudolf Kolster

Karl Rudolf Fredrik Kolster (2. heinäkuuta 1865 Helsinki – 14. helmikuuta 1918 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja anatomi. Rudolf Kolsterin isä oli samanniminen insinööri, professorin arvonimen saanut Rudolf Kolster. Hänen äitinsä oli Emma Angelika Ohrt ja puolisonsa vuodesta 1892 Signe Ingeberg Törnudd, Gustaf Törnuddin tytär. Kolster tuli ylioppilaaksi 1883, valmistui filosofian kandidaatiksi 1885 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1891. Seuraavana vuonna hän väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi. Helsingin yliopiston patologisen anatomian dosentti hänestä tuli 1893 ja mikroskooppisen anatomian opettaja 1899.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 Viitattu 2.11.2019. Kolster oli Helsingin yliopiston mikroskooppisen anatomian ylimääräinen professori 1905–1918. Hän tutki patologista anatomiaa, sikiönravitsemusta ja hermoston mikroskooppista anatomiaa ja sikiönkehitystä.Otavan Iso tietosanakirja, osa 4, p. 1235. Otava 1968. Insinööri ja professori Hermann Kolster oli Rudolf Kolsterin veli.Kolster, Herman Johannes. Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899. Viitattu 22.8.2021. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset lääkärit Luokka:Suomalaiset anatomit Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Vuonna 1865 syntyneet Luokka:Vuonna 1918 kuolleet
Rudolf Kolster (vanhempi)

Rudolf Kolster (13. maaliskuuta 1837 Hampuri – 28. lokakuuta 1901 Helsinki) oli saksalaissyntyinen insinööri, joka eli Suomessa. Kolster valmistui insinööriksi Hannoverin polyteknillisestä koulusta ja sai 1860 paikan Helsingistä Teknillisestä reaalikoulusta (myöh. Polyteknillinen instituutti ja sitten Teknillinen korkeakoulu). Hän opetti vuodesta 1862 koneenrakennusta. Kolster perusti 1874 konsultoivan insinööritoimiston, Kolsterin, jonka yhteyteen luotiin myöhemmin patenttiosasto. Hänelle myönnettiin 1893 professorin arvonimi. Kolsterin ja hänen puolisonsa Emma Angelika Ohrtin poikia olivat lääkäri, professori Rudolf Kolster ja diplomi-insinööri, professori Hermann Kolster.Kolster, Karl Fredrik Rudolf. Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899. Viitattu 22.8.2021.Kolster, Hermann Johannes. Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899. Viitattu 22.8.2021. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Saksalaiset insinöörit Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset professorin arvonimen saaneet Luokka:Vuonna 1837 syntyneet Luokka:Vuonna 1901 kuolleet
Kharmadas

Kharmadas (; tai Kharmides, ; noin 168/167–95 eaa.) oli antiikin kreikkalainen Platonin Akatemiaan kuulunut filosofi. Hän oli mahdollisesti kotoisin Vähästä- Aasiasta. Kharmadas saapui Ateenaan 22-vuotiaana vuonna 146/145 eaa. Akatemiassa hän toimi niin kutsutun Uuden Akatemian aikana. Hän oli Kleitomakhoksen oppilas ja opiskeli Akatemiassa samaan aikaan Filon Larissalaisen kanssa. Kharmadas palasi välillä takaisin Aasiaan. Palattuaan Ateenaan hän aloitti oman opetustoiminnan noin vuonna 130 eaa. Opetuspaikkanaan hän käytti kaupunginmuurien sisäpuolella sijainnutta gymnasionia nimeltä Ptolemaion. Kharmadas opetti Ateenassa ainakin vielä vuonna 110 eaa., ja Cicero antaa ymmärtää hänen olleen merkittävä filosofi.Cicero: Puhujasta I.45–47. Hän eli vielä vuonna 103 eaa.Cicero: Puhujasta I.82–84. mutta oli kuollut vuonna 91 eaa.Cicero: Puhujasta II.360. Ciceron mukaan Kharmadas oli taitava puhuja, jolla oli erityisen hyvä muisti. Kharmadaan filosofiset näkemykset ovat todennäköisesti olleet samat kuin Filonilla. == Lähteet == Luokka:Akatemialaiset
Ville Korhonen (ilmatieteilijä)

Ville Vihtori Korhonen (10. tammikuuta 1885 Joroinen – 6. elokuuta 1958 Helsinki) oli suomalainen ilmatieteilijä. Hän sai professorin arvonimen 1949. Hän tutki Suomen sade-, lumi- ja jääoloja ja teki sillä alueella uraauurtavaa ja kansainvälisesti arvostettua työtä.Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1968, osa 4, p. 1341 Korhosen puoliso oli filosofian maisteri Berta Sigrid Rühling, lastentauteihin ja lastenpsykiatriaan erikoistunut lääkäri Katri Marjatta Malmivaara (s. 1916) oli heidän tyttärensä.Ylioppilasmatrikkeli 1903, matrikkelinumero 2853050-vuotias. Tri V. V. Korhonen, Helsingin Sanomat, 10.01.1935, nro 8, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 06.01.2025 Korhosen vanhemmat olivat maanviljelijä Aapram Juhana Korhonen ja Eeva Suhonen. Hän pääsi ylioppilaaksi Savonlinnan reaalilyseosta 1903 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1907 sekä filosofian lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1948. Korhonen toimi Meteorologisen keskuslaitoksen amanuenssina vuonna 1908 ja assistenttina 1909–1918. Korhonen oli Ilmatieteellisen keskuslaitoksen sadeosaston johtaja 1919–1945. Koko toimintansa ajan Korhonen johti keskuslaitoksen sade- ja lumitutkimusta laajentamalla tutkimusohjelmaa sekä kehittämällä ja laajentamalla alkuperäisen havaintoverkon noin kymmenkertaiseksi. Havaintoverkkonsa tuloksia Korhonen käsitteli lukuisissa tutkimuksissa, joissa otettiin käytäntöön useita uusia ja sittemmin muuallakin omaksuttuja menettelytapoja. Korhonen oli myös Helsingin Suomalaisen lyseon matematiikan ja luonnonopin sijais- ja tuntiopettajana vuosina 1927–1939. Kirkolliskokouksen jäsen hän oli vuonna 1948 ja 1951. Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen hän oli vuodesta 1926. Korhonen oli kansainvälisen maatalousmeteorologisen komissionin jäsen, Maantieteellisen Seuran työjäsen, Geofyysillisen Seuran perustajia sekä Suomen Maataloustieteellisen ja Metsätieteellisen ynnä muiden seurojen jäsen. Korhonen harjoitti maanviljelyä Rantasalmella omistamallaan tilalla. ==Lähteet== Luokka: Suomalaiset meteorologit‎ Luokka:Suomalaiset professorin arvonimen saaneet Luokka:Ilmatieteen laitos Luokka:Vuonna 1885 syntyneet Luokka:Vuonna 1958 kuolleet
Korppoon vapaaherrakunta

Korppoon vapaaherrakunta oli vapaaherrakunta, jonka Nils Bielke sai 1649 esi- isiensä ansioiden perusteella. Siihen kuului 139 manttaalia. Se peruutettiin 1680.Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1968, osa 4, p. 1366 ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== *Mauno Jokipii: Suomen kreivi- ja vapaaherrakunnat, 1-2, Suomen historiallinen seura 1956–1960, Historiallisia tutkimuksia Luokka:Suomen kreivi- ja vapaaherrakunnat Luokka:Korppoon historia Luokka:Varsinais-Suomen historia
Baltimore Thunder

Baltimore Thunder oli vuosina 1987–1999 toiminut sisälacrossen ammattilaisseura, joka voitti ensimmäisenä National Lacrosse Leaguen mestaruuden vuonna 1987 (silloin vielä Eagle Pro Box Lacrosse League). Vuoden 1999 jälkeen joukkue muutti kolmesti: vuonna 2000 joukkueesta tuli Pittsburgh CrosseFire, vuonna 2001 Washington Power ja lopulta vuonna 2003 Colorado Mammoth. Joukkueen kotipaikka oli Baltimore Marylandin osavaltiossa ja se pelasi kotiottelunsa Baltimore Arenalla. == Palkinnot == * 1987 Buzz Sheain mestaruusottelun arvokkain pelaaja * 1998 Gary Gait arvokkain pelaaja == Tilastot == Kausi Divisioona V–H Sijoitus Kotona Vieraissa Maalierotus Valmentaja Pudotuspelit 1987 – 2–4 4. 1–2 1–2 79–82 Bob Griebe Mestaruus 1988 – 2–6 4. 2–2 0–4 98–122 John Stewart Ei päässyt 1989 – 4–4 4. 2–2 2–2 99–96 John Stewart Ei päässyt 1990 – 4–4 4. 2–2 2–2 96–95 John Stewart Ei päässyt 1991 American 6–4 1. 3–2 3–2 156–157 John Stewart hävisi loppuottelun 1992 American 3–5 3. 2–2 1–3 117–147 John Stewart hävisi divisioonan välierissä 1993 American 2–6 3. 1–3 1–3 122–147 John Stewart Ei päässyt 1994 American 1–7 3. 1–3 0–4 93–113 Skip Lichtfuss Ei päässyt 1995 – 3–5 5. 2–2 1–3 98–117 Skip Lichtfuss Ei päässyt 1996 – 4–6 5. 3–2 1–4 144–163 Skip Lichtfuss Ei päässyt 1997 – 2–8 6. 1–4 1–4 125–165 John Tucker Ei päässyt 1998 – 8–4 2. 4–2 4–2 184–160 John Tucker hävisi loppuottelun 1999 – 8–4 2. 5–1 3–3 211–175 John Tucker hävisi välierän Yhteensä 13 kautta 49–67 29–29 20–38 1 622 – 1 739 == Pudotuspelit == Kausi Vaihe Koti Tulos Vieras 1987 Välierä New Jersey Saints 9 – 14 Baltimore Thunder 1987 Loppuottelu Washington Wave 10 – 11 Baltimore Thunder 1991 Loppuottelu Baltimore Thunder 12 – 14 Detroit Turbos 1992 Divisioonan välierä Philadelphia Wings 14 – 12 Baltimore Thunder 1998 Välierät Baltimore Thunder 15 – 14 Rochester Knighthawks 1998 1. loppuottelu Philadelphia Wings 16 – 12 Baltimore Thunder 1998 2. loppuottelu Baltimore Thunder 12 – 17 Philadelphia Wings 1999 Välierät Baltimore Thunder 12 – 14 Rochester Knighthawks == Lähteet == * Luokka:Yhdysvaltalaiset haavipalloseurat Luokka:Baltimoren urheilu
Korsman

Korsman on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi: * Carl Johan Korsman (1829–1907), laivanvarustaja ja liikemies * Kalevi Korsman (1939–2019), geologi ==Entinen nimi== * Arvo Korsimo (vuoteen 1934 Korsman, 1901–1969), kanslianeuvos, puoluesihteeri, ministeri
Matti Koskenniemi

Matti Koskenniemi (19. joulukuuta 1908 Iida, Japani – 11. joulukuuta 2001 Helsinki) oli suomalainen kasvatustieteilijä ja kasvatusopin professori. Hän oli Jyväskylän kasvatusopillisen korkeakoulun kasvatusopin professori 1944–1948, Helsingin yliopiston dosentti 1938–1955 ja professori vuodesta 1955Otavan Iso tietosanakirja, osa 4, p. 1382. Otava 1968. vuoteen 1972. Hänen poikansa on professori Kimmo Koskenniemi. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * * Elämäkerta. Helsingin yliopiston kasvatustieteellinen tiedekunta. Luokka:Suomalaiset kasvatustieteilijät Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Jyväskylän yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
John Westerholm

John Odert Westerholm (s. 1950) on suomalainen maantieteilijä ja Helsingin yliopiston maantieteen emeritusprofessori. Hän toimi Helsingin yliopiston ruotsinkielisessä maantieteen professorin tehtävässä vuodesta 1999 vuoteen 2014. Westerholmin tieteellisen kiinnostuksen kohteisiin kuuluvat historiallinen maantiede, talousmaantiede ja aluemaantiede. Vuonna 2013 hän toimi Helsingin yliopiston geotieteiden ja maantieteen laitoksen johtajana. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset maantieteilijät Luokka:Helsingin yliopiston ruotsinkieliset professorit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Onni Koskikallio

Onni Koskikallio (vuoteen 1906 Forsberg; 12. toukokuuta 1892 Nastola – 30. lokakuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, oppiarvoltaan maatalous- ja metsätieteiden tohtori. Koskikallion vanhemmat olivat maanviljelijä Kaarle Forsberg ja Matilda Pippo ja puoliso vuodesta 1923 Rauha Esteri Willamo (Vilander). Hän tuli ylioppilaaksi Helsingin maanviljelyslukiosta 1914 ja suoritti Helsingin yliopistossa agronomin tutkinnon 1919, filosofian kandidaatin tutkinnon 1921 ja metsänhoitotutkinnon 1923. Maatalous- ja metsätieteiden tohtoriksi Koskikallio väitteli 1931 tutkielmalla Maatalouskiinteistöjen eläkerasituksesta Pirkkalan ja Ruoveden tuomiokunnissa 1800–1913 (1927). Ennen varsinaista sanomalehtiuraansa hän toimi tutkijana, asutustarkastajana ja opettajana mutta työskenteli Aamulehden toimittajana jo 1924–1926. Koskikallio oli Maaseudun Tulevaisuuden pitkäaikainen päätoimittaja 1930–1959, Suomen Sanomalehtimiesten Liiton hallituksen puheenjohtaja 1935–1946 sekä Kemi Oy:n hallintoneuvoston puheenjohtaja vuodesta 1953.Otavan Iso tietosanakirja, osa 4, p. 1385. Otava 1968. Onni Koskikallion poika oli kemian professori Jouko Koskikallio. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Suomalaiset metsänhoitajat Luokka:Vuonna 1892 syntyneet Luokka:Vuonna 1976 kuolleet
Toivo Koskikallio

Juho Toivo Koskikallio (sukunimi aik. Forsberg; 26. lokakuuta 1889 Nastola – 27. kesäkuuta 1967 Helsingin maalaiskuntaOtavan Iso tietosanakirja, Otava 1967, osa 10, Kuolleita (ei sivunumeroa)) oli suomalainen lähetyssaarnaaja ja sinologi. Hän toimi lähetystyössä Kiinassa useaan otteeseen 1920-luvulta 1940-luvun lopulle. Sen jälkeen hän oli Hongkongin luterilaisen pappisseminaarin opettaja ja rehtori 1952–1956.Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1968, osa 4, p. 1385 Taiwanissa hän työskenteli 1962–1964. Hän suomensi merkittävimmät Kiinan klassisen filosofian teokset. Ennen lähetystyöhön lähtöä hän toimi Suomessa seurakuntapastorina ja Suomenlinnan vankileirillä 1918.Lähetysjuhlat.fi Hänen veljensä oli päätoimittaja Onni Koskikallio. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Serp ihmettelee lähetyssaarnaajia, Suomen Kuvalehti, 20.10.1934, nro 43, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka:Suomentajat Luokka:Suomen Lähetysseuran lähetystyöntekijät Luokka:Suomalaiset sinologit Luokka:Vuonna 1889 syntyneet Luokka:Vuonna 1967 kuolleet
Akseli Koskimies

Akseli Yrjö Koskimies (vuoteen 1906 Forsman; 16. helmikuuta 1869 Turku – 24. maaliskuuta 1943 Helsinki) oli suomalainen lääkäri.Aikalaiskirja 1941, s. 356–357. Helsinki 1941. Kuka kukin on 1950, s. 903. Helsinki 1949. Koskimiehen vanhemmat olivat varalääninsihteeri Carl Julian Forsman ja Johanna Teresia Alander. Hän pääsi ylioppilaaksi Hämeenlinnan normaalilyseosta 1887 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1890, lääketieteen kandidaatiksi 1892 sekä lääketieteen lisensiaatiksi 1896.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 Koskimies oli Lääkintöhallituksen pääjohtaja 1920–1927, henkivakuutusyhtiö Salaman ylilääkäri 1910–1941, Tuberkuloosin Vastustamisyhdistyksen puheenjohtaja 1928–1937. Hänelle myönnettiin professorin arvo 1927.Otavan Iso tietosanakirja, osa 4, p. 1386. Otava 1968. Akseli Koskimies oli naimisissa vuodesta 1894 Aino Karolina Forsmanin kanssa. Hänen veljensä oli historioitsija Jaakko Forsman. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset lääkärit Luokka:Suomalaiset professorin arvonimen saaneet Luokka:Vuonna 1869 syntyneet Luokka:Vuonna 1943 kuolleet
Ibiza Racing Team

Ibiza Racing Team on italialainen pikkuformulatalli. Tallin perusti italialainen Giuseppe Cipriani. Talli debytoi Auto GP -sarjassa kaudella 2013, jolloin sen kuljettajina toimivat Cipriani itse, italialaiset Sergio Campana, Fabrizio Crestani, Francesco Dracone sekä unkarilainen Tamás Pál Kiss. ==Aiheesta muualla== *http://www.autogp.org/en/news.php?id=0883 Luokka:Italialaiset autourheilutallit