EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Juhani Iivari

Pekka Toivo Juhani Iivari (s. 28. syyskuuta 1947) on Oulun yliopiston tietojenkäsittelytieteen professori emeritus. ==Henkilötiedot ja opinnot== Juhani Iivari syntyi Kolarissa 1947. Hänen vanhempansa olivat rakennustyömies Väinö Oja ja puhelunvälittäjä Emmi Iivari. Ylioppilaaksi Iivari valmistui Pellon yhteiskoulusta vuonna 1967 ja sitten Oulun yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1974, filosofian lisensiaatiksi 1978 ja filosofian tohtoriksi 1983. ==Ammatillinen ja muu toiminta== Iivari toimi Oulun yliopiston kansanterveystieteen laitoksen väliaikaisena laboraattorina 1974, sitten tietojenkäsittelyopin laitoksen assistenttina ja vt. yliassistenttina 1974-1979, vt. apulaisprofessorina 1979 sekä 1980-1984, vt. professorina 1979-1980, tietojenkäsittelyopin lehtorina 1982-1987, vs. professorina 1985 ja 1986-1987 sekä apulaisprofessorina (tietojärjestelmät) 1987-1991\. Iivari toimi Jyväskylän yliopiston professorina 1992-1996, samalla kun oli Oulun yliopiston dosentti. Tietojenkäsittelytieteen professori Oulun yliopistossa Iivari oli vuodesta 1996 vuoteen 2011, jolloin hän jäi eläkkeelle. Uransa aikana Iivari on ollut vierailevana tutkijana State University of New Yorkissa Binghamtonissa ja Houstonin yliopistossa 1988-1989\. Pentti Kerola ja Juhani Iivari olivat ensimmäiset tietojenkäsittelytieteen professorit Oulun yliopistossa. Iivari on ollut tietojärjestelmätieteen koulutusohjelman koordinaattori, lisäksi hän on toiminut IFIP- ja ACM-järjestöissä sekä ollut kahteen otteeseen Tietojenkäsittelytieteiden Seuran hallituksen jäsen. AIS (Association for Information Systems) - järjestö myönsi Iivarille AIS Fellow -arvonimen vuonna 2012. AIS on tietojärjestelmätieteen tutkijoiden maailmanlaajuinen järjestö, jolla on noin 4000 jäsentä. Juhani Iivarilla on julkaisuja tietojenkäsittely- ja tietojärjestelmätieteen, tietojenkäsittelyteorian sekä systemoinnin alueelta. Hänen väitöskirjansa vuodelta 1983 käsitteli ns. PIOCO-mallia. Hän on myös julkaissut omakerrallisen e-kirjan "En olisi saanut syntyä nykyaikaan: Sattumia ja tabuja elämäni varrelta". ==Lähteet== * Autio, V.-M. (toim.) Suomen professorit. Finlands professorer. Professoriliitto 2000. ISBN 951-95189-6-7 ==Aiheesta muualla== * Oulun yliopiston tietojenkäsittelytieteiden laitos * Iivari, J. 2003. Akateemisia aivoituksia systeemityöstä, sen koulutuksesta ja tutkimuksesta. Sytyke-lehti, numero 3/04, s. 2-5. Iivarin artikkeli systeemityöstä (Viitattu 20.2.2008) * Iivari, J. 2007. Miljardin euron puhallus. Suomen Kuvalehti, 30.5.2007. Iivarin kannanotto huippuyliopistokeskusteluun (Viitattu 20.2.2008) * Iivarista AIS Fellow (Viitattu 31.3.2012) * Iivari, J. 2015. En olisi saanut syntyä nykyaikaan: Sattumia ja tabuja elämäni varrelta. Elisa Kirja, Google Play. ISBN 978-952-6613-29-1 Luokka:Suomalaiset tietojenkäsittelytieteilijät Luokka:Oulun yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset professorit
Satakerta

Satakerta eli lehtimaha () on yksi märehtijöiden etumahoista ja se sijaitsee vatsaontelon oikealla puolella heti maksan takana. Nimensä satakerta saa lihaskerroksen muodostamista suurista lehtimäisistä poimuista, joita on satakerrassa yhteensä noin sata. Satakerran pintaepiteeli on muiden etumahan osien tapaan kerrostunutta levyepiteeliä, joka ei sisällä rauhasia. Satakerta muodostaa aukon pötsin ja verkkomahan kanssa sekä juoksutusmahan kanssa. Näitä aukkoja yhdistää toisiinsa satakerran uurre. Satakerran ja juoksutusmahan välistä aukkoa reunustaa kaksi lihaskerroksen muodostamaa poimua, joiden tehtävänä arvellaan olevan estää ruokaa palaamasta juoksutusmahasta takaisin satakertaan. Satakerrassa ruokamassasta absorboidaan suurin osa vedestä, jonka jälkeen ruokamassa siirretään juoksutusmahaan. ==Lähteet== Luokka:Märehtijöiden anatomia Luokka:Ruoansulatuselimistö
Steven Dewick

Steven Dewick (2. helmikuuta 1976, Sydney, Uusi Etelä-Wales) on australialainen entinen uimari ja olympiamitalisti. Hän oli erikoistunut selkäuintiin. Dewick teki kansainvälisen tason arvokilpailudebyyttinsä vuonna 1994 Kansainyhteisön kisoissa. Hän voitti kilpailuissa kultaa 4 × 100 metrin sekauintiviestistä ja hopeaa 100 metrin selkäuinnista.http://www.gbrathletics.com/commonwealth/swimming.htm Vuoden 1996 kesäolympialaisissa Yhdysvaltain Atlantassa Dewick voitti yhdessä Phil Rogersin, Scott Millerin sekä Michael Kliminhttp://corporate.olympics.com.au/popup/sportmedals.cfm?SportID=1&DisciplineID;=14 kanssa pronssia 4 × 100 metrin sekauintiviestistä.http://www.wilmap.com.au/medals.html Heidän edelleen sijoittuivat Yhdysvaltain sekä Venäjän joukkueet. Dewick osallistui Atlantassa myös 100 metrin selkäuintiin, mutta hän ei selviytynyt siinä välieriin.http://users.skynet.be/hermandw/olymp/stswima1.html == Lähteet == Luokka:Australialaiset uimarit Luokka:Australialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Chiricahuat

Chiricahuat asuivat 1600-luvulla laajoilla alueilla Rio Granden lännenpuoleisissa vuoristoissa nykyisten Uuden-Meksikon ja Arizonan seuduilla. He lukeutuivat niihin athabaskankielisiin intiaaneihin, jotka olivat kulkeutuneet edellisten vuosisatojen aikana Kanadasta ja joita alettiin kutsua apasseiksi. Chiricahuain nimi tarkoitti "suurta vuoristoa", joka kuvasi hyvin heidän asuinympäristöään. Heidän omakielinen nimensä oli Aiaha.Chiricahua Indian History Chiricahuat terrorisoivat ympäristöään suorittaen toistuvia ryöstöretkiä niin muiden heimojen kuin alueelle muuttaneiden espanjalaistenkin asutuksille. He valtasivat paikallisten intiaanien pueblokyliä ja perustivat niihin pyhiä rakennuksia. 1600-luvun lopulta eteenpäin he olivat pelottavassa maineessa kaukana asuinalueittensa ulkopuolella. Chiricahuat noudattivat muiden apassien hyväksi havaitsemaa käytäntöä eläen pienissä yhteisöissä. Mahdollisten kostoiskujen vuoksi oli helpompaa liikkua vähälukuisissa ryhmissä valmiina pakenemaan vihollisia vaikeakulkuisiin vuoristolaaksoihin ja kanjoneihin, joista heitä oli mahdotonta tavoittaa. Kun vaara oli, ohi chiricahuat kokoontuivat uudelleen yhteen. 1840-luvulla osa chiricahuoista auttoi Yhdysvaltain armeijaa hyökkäyksissä Meksikoa vastaan, mutta jo seuraavan vuosikymmenen alussa välit viilenivät muuttuen avoimeksi sodaksi. Chiricahuat johtajinaan Mangas Coloradas ja Cochise vetivät mukaansa muita apassien ryhmiä käyden katkeraa sotaa Yhdysvaltoja vastaan, joka yritti anastaa kaikki heidän maansa. Suurimmaksi chiricahuain johtajaksi nousi Geronimo, josta tuli eräs kuuluisimista intiaaneista kautta koko historian. Hänen antautumiseensa vuonna 1886 päättyi apassien käymä yli 200 vuotta kestänyt sissisota maittensa valtaajia vastaan. Chiricahuat vetäytyivät heille osoitettuun reservaattiin, mutta sekoittautuivat 1900-luvulla suurimmaksi osaksi lähisukulaisiinsa mescaleroihin. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltain alkuperäiskansat Luokka:Apassit
Franz Göring

Franz Göring (s. 22. lokakuuta 1984 Suhl) on saksalainen entinen maastohiihtäjä. Göring hiihti ensimmäisen maailmancupin kilpailunsa 8. joulukuuta 2002. Ensimmäisen palkintosijoituksensa maailmancupissa hän sai sijoituttuaan 18. marraskuuta 2006 Jällivaaran 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa kolmanneksi. Tour de Skin osakilpailuissa hän on saavuttanut voiton 15 kilometrin perinteisen tyylin kilpailussa Oberstdorfissa 3. tammikuuta 2007 sekä ollut kolmas Val di Fiemmen 20 kilometrin perinteisen yhteislähdössä 5. tammikuuta 2008. Hänen paras henkilökohtainen sijoituksensa arvokisoissa on Sapporon 2007 MM-kisojen 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kuudes tila. Liberecin MM-kilpailuissa 2009 hän hiihti kolmannen osuuden hopeaa saaneessa Saksan viestijoukkueessa ja Oslossa 2011 niin ikään kolmannen osuuden Saksan saadessa pronssia. Göring lopetti uransa vuonna 2014 terveydellisten syiden takia, jotka estivät täysimittaisen harjoittelun. ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Saksalaiset maastohiihtäjät Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Khyber Pakhtunkhwa

Khyber Pakhtunkhwa (, ), aiemmin Luoteisprovinssi () on Pakistanin provinssi. Sen pinta-ala on 74 521 km², joten se on Pakistanin varsinaisista provinsseista pienin. Asukkaita on vajaat kaksikymmentä miljoonaa. Provinssin pääkaupunki on Peshawar. Muita yli sadantuhannen asukkaan kaupunkeja ovat Mardan ja Abbottabad. Provinssi sijaitsee Indus-joen molemmilla rannoilla ja ulottuu pohjoisen Himalajalta etelässä Balochistanin ja Punjabin provinssien rajalla levittyville aavikoille asti. Lännessä naapurina on Afganistan, jonne pääsee Khaibarsolan kautta. Provinssin pohjoisosissa on talvella kylmää ja lumisateita, kesällä viileää paitsi Peshawaria ympäröivissä laakoissa, joissa voi olla kesällä helteistä. Sateita saadaan myös kesäpuolella vuotta, ja laaksot ovat vehmaita. Eteläosa on kuivaa, ja siellä kesät ovat kuumia, talvet melko kylmiä.Luoteisprovinssin viralliset kotisivut Provinssi on pataanien tärkeää aluetta. Sen asukkaista noin kaksi kolmannesta on pataaneita. Luoteisprovinssin viralliset kotisivut: People and Culture Koska historiallinen Silkkitie kulki provinssin läpi, se on saanut vaikutteita monista kulttuureista. Entinen niin sanottu Liittovaltion hallinnoima heimoalue liitettiin Khyber Pakhtuwaan vuonna 2018. == Lähteet == == Aiheesta muualla ==
Antti Honkkila

Antti Honkkila (s. 17. kesäkuuta 1968 Brisbane, Australia) on tamperelainen kitaristi ja kirkon nuorisotyönohjaaja. Hän on rock-yhtye Teran säestyskitaristi. Honkkila soitti aikaisemmin kristillisessä suomalaisen raskaan rockin pioneeriyhtyeessä Terapiassa. Honkkila oli laulaja-kitaristi Petri Lassilan kanssa yhtyeen perustajajäsen. Ammatiltaan Honkkila on nuorisotyöntekijä ja on töissä Ylöjärven seurakunnassa oltuaan välillä joitakin vuosia varhaiseläkkeellä. Honkkilan poika Matti soittaa Terassa rumpuja. Muut Teran jäsenet ovat Lassila ja basistivaihdoksen jälkeen Jesse Riikonen. Erityisesti mainittakoon, että Honkkila on pitänyt sanansa, jonka antoi Terapian alkuaikana, eikä ole soittanut lainkaan sooloja. == Aiheesta muualla == *Terapian kotisivut *Teran kotisivut *Sana-lehden haastattelu. Luokka:Suomalaiset kitaristit Luokka:Suomalaiset rockmuusikot Luokka:Terapia (yhtye) Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tenpō-uudistukset

Tenpō-uudistukset () olivat sarja uudistuksia 1800-luvun alkupuolen Japanissa Edo-kaudella. Ne ovat saaneet nimensä Tenpō-aikakausinimestä. Niiden syynä olivat 1830-luvun huonot sadot, jotka johtivat levottomuuksiin ensin Osakassa vuonna 1837 ja myöhemmin muualla Japanissa. Tenpō-uudistuksista oli vastuussa Tokugawa-bakufun rōjū-neuvostoon kuulunut Mizuno Tadakuni. Uudistuksiin kuului useita erilaisia taantumuksellisia ja puritaanisia toimia. Mizunon talousuudistuksiin kuuluivat muun muassa kauppiasmonopolien lakkauttaminen, yritys säädellä hintoja, kaupankäynnin rajoittaminen, uusien rahojen lyöminen ja talonpoikien palauttaminen kyliinsä kaupungeista. Lisäksi Mizuno määräsi esimerkiksi vahvistamaan Japanin puolustuksia. Tenpō-uudistukset olivat Kyōhō- ja Kansei-uudistusten jälkeen kolmas yritys uudistaa jäykkää Tokugawa- hallintoa ja Japanin vaikeuksissa olevaa taloutta. Uudistukset onnistuivat vain osittain. == Lähteet == * Tenpo-uudistukset
Halikon pappilat

Halikon pappiloilla tarkoitetaan kolmea pappilaa, jotka sijaitsevat Halikossa, kaksi kirkonkylällä ja Angelniemen vanha pappila Kemiön saaressa. Pienintä kirkonkylällä sijaitsevaa pappilaa lukuun ottamatta pappilat on myyty yksityisomistukseen. ==Isopappila== Isopappila eli Vanha pappila on ollut Halikon kirkkoherran virka-asuntona 2000-luvun alkuun saakka. Seurakunta myi pappilan käyttämättömänä Salon MLP-Ravintolat Oy:lle, joka teki pappilasta ravintolan. Nykyinen pappilan rakennus on vuodelta 1889, ja sen yhteyteen kuuluu 1800-luvulla rakennettu navetta. Halikon pappila on luultavasti aina sijainnut nykyisellä paikallaan kirkkorinteen pohjoisreunalla. Ainakin vuonna 1678 pappila on tuhoutunut tulipalossa. ==Pikkupappila== Pikkupappila valmistui 1900-luvun alussa. Se sijaitsee Halikon keskustassa kirkon vieressä. Alkuun se oli kappalaisen virka-asuntona, mutta myöhemmin seurakunta vuokrasi sitä yksityishenkilöille. Vuonna 1985 siitä tehtiin seurakunnan päiväkerho. Pikkupappila uusittiin sisältä vuonna 2006. ==Angelniemen pappila== Angelniemen nykyinen pappila valmistui 1900-luvun alussa. Pappila jäi tarpeettomaksi kun Angelniemen seurakunta yhdistettiin Halikon seurakuntaan vuonna 1967. Pappila myytiin 1970-luvun loppupuolella rakennusliike Heinäselle, joka korjasi rakennuksen perusteellisesti. ==Lähteet== Luokka:Halikko Luokka:Suomen pappilat Luokka:Salon rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Jesu

Jesu on walesilainen kokeellinen rockyhtye, jonka musiikissa on vaikutteita doom metalista, ambientista, post-rockista, post-metallista, downtemposta ja industrialista. Yhtye perustettiin Abergelessa vuonna 2003 ja kaksi sen jäsenistä, Justin Broadrick ja Ted Parsons ovat vuonna 2002 hajonneen Godflesh-metalliyhtyeen entisiä jäseniä. Yhtye on ollut kiertueella mm. Isiksen ja japanilaisen post-rockyhtye Monon kanssa. == Jäsenet == * Justin Broadrick – kitara, laulu * Diarmuid Dalton – basso * Ted Parsons – rummut, perkussiot === Kiertuejäsenet === * Danny Walker – rummut * Dave Cochrane – basso * Phil Petrocelli – rummut * Roderic Mounir – rummut == Diskografia == === Studioalbumit === * * * * * * Everyday I Get Closer to the Light from Which I Came (2013) * Jesu/Sun Kil Moon (2016) * Terminus (2019) === EP:t === * * * * * * === Split-julkaisut === * * * * Christmas (2010) === Kokoelmilla === * Luokka:Brittiläiset rockyhtyeet Luokka:Post-metal-yhtyeet
Tuvalu (yhtye)

Tuvalu on tamperelainen progressiivista rock-musiikkia soittava yhtye, joka on perustettu vuonna 2003. Ensimmäisen ep-levynsä yhteydessä vuonna 2004 yhtye julkaisi niin sanotun Dogma04-julistuksen, joka muun muassa kieltää heidän musiikkinsa soittamisen radiossa. == Julkaisut == * * * * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Suomalaiset progressiivisen rockin yhtyeet Luokka:2000-vuosikymmenen yhtyeet ja sooloartistit Luokka:2010-luvun yhtyeet ja sooloartistit
Viimeiset hetket ovat käsillä!

Viimeiset hetket ovat käsillä! on Tuvalun vuonna 2008 julkaistu toinen studioalbumi. == Kappaleet == # # # # # # # # # Albumin kaikki kappaleet on säveltänyt ja sovittanut Tuvalu sekä sanoittanut Annina Antinranta. Albumi on tuottanut Tuvalu. ==Luomistyö== ===Teema=== Yhtyeen jäsenten mukaan levy on "sarkastinen kannanotto scifin dystooppisiin stereotypioihin ja yleiseen keskusteluun." Kitaristi Antti Harmaisen mukaan yhtye ei halunnut tehdä teemalevyä "intergalaktisessa viitat ja tikarit -hengessä" vaan ideana oli tarkastella tiettyä tilannetta eri näkökulmista. ==Julkaisu== Levy julkaistiin ilmaiseksi ladattava versiona internetissä. ==Vastaanotto== Soundin arvostelussa Petri Silas antoi levylle kaksi tähteä viidestä. Hän moitti levyä huumorittomuudesta, kolkoista lauluosuuksista ja "suorittavan ulkokohtaisesta soitosta". Noise.fi-sivuston arvostelussa Jukka Kastinen kutsui levyä eheäksi kokonaisuudeksi, joka ei kuitenkaan "onnistu luomaan sitä lopullista kokemisen ja välittämisen tunnetta". Hän sanoi, että "kertakäyttöisen viihdeteollisuuden tasapainoksi kaivataan Tuvalun kaltaisia orkestereita, jotka eivät aliarvioi kuulijaa". Mika Roth antoi levylle neljä tähteä viidestä Desibeli.net-sivuston arvostelussa. Hänen mukaansa levy avautuu hitaasti, sillä "albumin syvimmällä uivat juonteet paljastavat itsensä kaikessa rikkaudessaan vastentahtoisesti". Antti Klemi anto arvosanaksi 7/10 Imperiumi-sivuston arvostelussa. Albumin kappale "Viimeiset hetket ovat käsillä!" pääsi nrgm.fi-musiikkiverkkolehden "2000-luvun kotimaiset pophelmet" -listalle kesäkuussa 2012. Niina Virtanen sanoi arviossaan, että "nopeat kitarat, kiihkeät elektroniset kilkatukset ja kirskahdukset ja kuin ydinpommia pakoon laukkaava rytmi luovat biisistä juuri oikealla tavalla painostavan ja ahdistavan teoksen." ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Yhtyeen viralliset sivut Luokka:Vuoden 2008 albumit Luokka:Tuvalun albumit
Taloustutkimus

Taloustutkimus Oy on vuonna 1971 perustettu suomalainen markkinatutkimusyritys, jolla on liiketoimintaa Suomessa ja Baltian maissa. Suomessa Taloustutkimus toimii Helsingissä, Tampereella ja Oulussa. Markkinatutkimusliiton tilastojen mukaan Taloustutkimus Oy on Suomen toiseksi suurin markkinatutkimusyritys ja alan suurin suomalaisomisteinen yritys. Suomessa Taloustutkimus työllistää vakituisesti noin 70 henkilöä ja lisäksi osa-aikaisesti noin 300 tutkimushaastattelijaa eri paikkakunnilla. Taloustutkimus on ollut 1.6.2010 alkaen WIN (Worldwide Independent Network of Market Research) -verkoston jäsen. Taloustutkimuksen tutkimustuotteet ja -palvelut voidaan jakaa karkeasti kolmeen luokkaan: räätälöityihin tutkimuksiin, tutkimuskonsepteihin sekä valmiisiin tutkimuksiin. Tutkimusten teemoja ovat muun muassa asiakassuhde, mediat ja mainonta, yritys- tai tuotekuva, puolueiden kannatusarviot, yhteiskunnalliset tutkimukset sekä arvo- ja asennetutkimukset. Juha Aalto oli Taloustutkimuksen toimitusjohtajana vuosina 1997–2016, minkä jälkeen hänen seuraajanaan aloitti Jari Pajunen. Yhtiön omistaa sen perustaja Eero Lehti. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Taloustutkimus Oy * (Taloustutkimuksen Ylelle tekemät puoluekannatusarviot vuodesta 1994) Luokka:Suomalaiset markkinatutkimusyhtiöt Luokka:Helsinkiläiset yritykset
Branikald

Branikald oli vuonna 1993 perustettu venäläinen NSBM-yhtye. Sen lyriikoihin kuuluu läheisesti kansallissosialismin, slaavilaisuuden ja valkoisen ylivallan ylistäminen sekä misantropia ja luonto. Tällä hetkellä yhtyeeseen kuuluu kaksi jäsentä, Kaldrad ja Wizard. Se kuuluu yhdessä Nitbergin, Raven Darkin, Forestin ja Rundagorin kanssa BlazeBirth Halliin. Yhtyeen tuottoisinta aikaa oli 1990-luvun puolivälistä 2000-luvun alkuun, jolloin yhtye julkaisi peräti kymmenen kokopitkää albumia. Tyyliltään Branikaldin musiikki on tyypillistä black metalia säröisine kitaroineen ja karjahtelevine lauluineen. Myöhemmissä levytyksistä havaittavissa on myös hieman RAC-vaikutteita, joskaan ne eivät ole kovinkaan suuressa roolissa. == Diskografia == === Demot === * Stormheit (2004) * To Kampf (2005) === Kokopitkät === * Kveldulv (1995) * Rdjandalir (1996) * Varg Fjerne A Tornet (1996) * Av VinterKald (1997) * The Mead of Misanthropy (1998) * Frost Vision (1999) * The Strings Of Inspiration Sing (2000) * Rising up the Thing of the Winds (2000) * Tingov Naslazhdajas Rasprej (2000) * Triumf Voli (2001) === Splitit === * Hammerkrieg (2004) ==Aiheesta muualla== * * *Yhtyeen sivut The Pagan Frontissa Luokka:1990-luvun yhtyeet ja sooloartistit Luokka:2000-vuosikymmenen yhtyeet ja sooloartistit Luokka:Venäläiset black metal -yhtyeet
Karyotyyppi

Karyotyyppi on genetiikassa eukaryoottisen solun, lajin tai yksilön tyypillinen kromosomien lukumäärä ja rakenne. Normaalissa diploidisessa kromosomistossa autosomaaliset kromosomit muodostuvat identtisistä pareista; näitä edustavat ihmisellä kromosomit 1–22. Autosomien lisäksi eliöllä voi olla sukupuolikromosomeja, joita ihmisellä on kaksi: X ja Y. Polyploidisissa soluissa on useampi kopio kutakin kromosomia, ja haploidisissa soluissa vain yksi. Ihmisen normaali karyotyyppi on miehellä 46,XY ja naisella 46,XX. Ylimääräiset autosomit merkitään sukupuolikromosomien jälkeen; esimerkiksi 21-trisomiassa eli Downin oireyhtymässä karyotyyppi on 46,XY+21 (tai 46,XX+21). == Lähteet == Luokka:Kromosomit
Novomoskovsk

Novomoskovsk (), ennen vuotta 1934 myös Bobriki ja vuosien 1934 ja 1961 välillä Stalinogorsk (Сталиного́рск) on kaupunki Tulan alueella, Venäjällä. Se sijaitsee Don- ja Šatjokien lähteillä, noin 230 kilometriä Moskovasta etelään. Sen asukasluvuksi laskettiin vuoden 2010 väestönlaskennassa 131 247 henkeä. Kaupunki perustettiin 1700-luvulla kartanoksi Bobrinskyin kreivisuvulle, jotka myöhemmin teollistivat sitä 1800-luvun lopulla. Neuvostoliiton valtakaudella kaupunki jatkoi kehittymistään hiilenkaivukeskuksena. Kaupungille myönnettiin 14. tammikuuta 1971 Työn punaisen viirin merkki. ==Aiheesta muualla== Luokka:Tulan alueen kaupungit
Luettelo suomalaisista poliittisista naisjärjestöistä

Luettelo suomalaisista poliittisista naisjärjestöistä sisältää Suomessa toimineet (puolue)poliittiset naisjärjestöt. Sarakkeessa "sitoutuneisuus" on ilmoitettu puolue ja kansainvälinen järjestö, joihin järjestö on kuulunut tai, joiden kanssa se on tehnyt läheistä yhteistyötä. Luettelo on järjestetty perustamisvuosittain. Nimi Toimintavuodet Sitoutuneisuus Muuta Suomen Sosialidemokraattinen Naisliitto – Työläisnaisten Liitto (1900–1906) 1900–1923 SSTP (1920–1923) SDP (1900–1920) viranomaiset lakkauttivat järjestön Nuorsuomalainen Naisklubi 1902–1918 Nuors. Suomalaisen Puolueen Naisvaliokunta 1906–1919 Suom. Svenska Kvinnoförbundet 1907→ RKP RKP:n jäsenjärjestöksi 1946 Suomen Kristillisen Työväen Naisliitto 1909–? KTL Kokoomuksen Naisten Liitto – Kansallisen Kokoomuspuolueen Naisjärjestöjen Liitto (1925–1951) – Kansallisen Kokoomuspuolueen Naisvaliokunta (1919–1925) 1919→ Kok. Kansallisen Edistyspuolueen Naistenvaltuusto Ed. Sosialidemokraattinen Naisliitto (Sos.-Dem. Naisliitto) – Suomen Sosialidemokraattinen Työläisnaisliitto (1921–1941) – Sosiaalidemokraattinen Työläisnaisliitto (1941–1950) 1921–1979 STP (1973–1979) TPSL (1959–1973) SDP (1921–1959) \---- SI:n naisten neuvosto irtautui sd-naisliitosta ? 1930-luku IKP Uusi Huomen 1938–1944 IKL Suomen Keskustanaiset – Keskustapuolueen Naiset (1965–1989) – Maalaisliiton Naiset (1941–1965) 1941→ ML/Kesk. SKS-naiset 1942–? SKS Suomen Naisten Demokraattinen Liitto (SNDL) 1944–1990 SKDL \---- NKDL yhdistyi Vasemmistoliittoon Suomen Liberaalinaiset – Liberaalisen Kansanpuolueen Naiset – Kansanpuolueen Naiset 1951→ LKP/Lib. KP (1951–1965) Sosialidemokraattisten Naisten Keskusliitto 1959–1979 SDP irtautui sd-naisliitosta Suomen Maaseudun Puolueen Naiset – Kehittyvän Suomen Naiset (KESNA 1972–1988) 1972–? SMP Suomen Kristillisdemokraattiset Naiset (KD-naiset) – Suomen Kristillisen Liiton Naiset 1973→ SKL/KD Suomen Kansan Yhtenäisyyden Puolueen Naisten Liitto 1973–? SKYP Perustuslaillinen Naistenliitto – Perustuslaillisen kansanpuolueen naisten liitto PKP/POP Sosialidemokraattiset Naiset 1979→ SDP perustettiin sd-naisten keskusliiton ja sd-naisliiton yhdistyessä Naisten demokraattinen toimintakeskus 1986–1990 Deva irtautui SNDL:stä Vasemmistonaiset 1990→ Vas. rekisteröimätön järjestö, edeltäjä SNDL Vihreät Naiset 1993→ Vihr. Perussuomalaiset Naiset 1996→ PS Naisremmi 1998–? Rem. Demokraattinen naisverkosto 2005→ lähellä SKP:tä Siniset Naiset 2017→ Sin. Liberaalinaiset 2018→ Lib. == Ahvenanmaa == Nimi Sitoutuneisuus Törnrosorna (2002-) S Liberala Kvinnogruppen Lib. Centerkvinnorna C Evorna ÅF ==Katso myös== *Luettelo suomalaisista poliittisista nuorisojärjestöistä *Luettelo Suomen puolueista *Naisjärjestöt Yhteistyössä – Nytkis Poliittiset naisjärjestöt
Kulkunen

Kulkunen eli peltru eli malamari on ontto metallinen pallo, jonka sisällä on jotakin helisevää ainetta. Palloja voidaan liittää usein yhteen vaikkapa erilaisiin kädensijoihin tai hihnoihin, jolloin aikaan saatua astiaidiofonista soitinta kutsutaan monikossa kulkusiksi. Kulkuset ovat tavallisesti läpimitaltaan 1–5 cm. Soittimen arvellaan olevan aasialaista alkuperää, mutta se on ollut pitkään tunnettu myös muissa sivilisaatioissa. Euroopassa jo kivikautisista hautapaikoista on löydetty savisia kulkusia. Suomessa on muinaisjäännösten yhteydestä löydetty satoja rautakautisia kulkusia, jotka on arkeologisten ajoitusmenetelmien perusteella ajoitettu 400–1200-luvuille. Rautakautisten löytöjen kulkusissa valmistusaineena on tavallisimmin lyijy- tai lyijytinapronssi, mutta joskus myös rautapelti. Kulkusia on aluksi käytetty lähinnä koristeina tai eräänlaisina suojeluvälineinä. Musiikkiin niitä alettiin käyttää keskiajalla. Soitinta käytetään erityisesti maalaistunnelman symbolina ja se kuvaa musiikissa usein hevosreellä ajamista. Pieniä kulkusia sanotaan joskus tiu'uiksi. Kulkusia on perinteen mukaan myös esimerkiksi tonttujen päähineissä ja joulupukin porojen kaulapannassa. == Lähteet == Luokka: Idiofonit
Dušan Kožíšek

Dušan Kožíšek (s. 25. huhtikuuta 1983) on tšekkiläinen maastohiihtäjä, joka tunnetaan sprinttihiihtäjänä. Hän on parisprintin kaksinkertainen MM- mitalisti. Kožíšek oli Martin Koukalin kanssa voittamassa Tšekille MM-pronssia ensimmäistä kertaa kisojen ohjelmassa olleesta parisprintistä Oberstorfin MM- kisoista 2005. Hän saavutti saman mitalin myös Sapporon kisoista 2007 Milan Sperlin parina. Hänen paras henkilökohtainen sijoituksensa arvokisoissa on perinteisen sprintin kuudestoista tila Sapporon MM-kisoista 2007. Kozisek hiihti maailmancupissa ensimmäisen kerran 26. tammikuuta 2003 Oberhofissa. Ensimmäisen henkilökohtaisen pistesijansa hän sai oltuaan 30:s Kuusamon 15 kilometrin kilpailuissa marraskuussa 2004. Kymmenen parhaan joukossa hän debytoi oltuaan kahdeksas Nove Meston sprinttikilpailussa joulukuussa 2005. Ensimmäisen palkintosijansa hän sai oltuaan kolmas Liberecin vapaan hiihtotavan sprintissä tammikuussa 2011. Hän edustaa seuratasolla Dukla Libereciä. == Lähteet == Luokka:Tšekkiläiset maastohiihtäjät Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Svetlana Sleptsova

Svetlana Jurjevna Sleptsova (, s. 31. heinäkuuta 1986) on venäläinen uransa lopettanut ampumahiihtäjä. Sleptsova on hiihtänyt juniorien MM-kilpailuissa sekä 2005 että 2006 pronssia voittaneessa Venäjän joukkueessa. Henkilökohtaisesta kilpailuista hän on voittanut juniorien MM-kisoista kultaa normaalimatkalta 2005, hopeaa takaa-ajosta 2005, kultaa sprintistä ja takaa- ajosta vuonna 2007. Sleptsova debytoi aikuisten arvokisoissa Östersundin MM- kilpailuissa 2008, jossa hän sijoittui sprintissä kuudenneksi, takaa-ajossa kahdeksanneksi, yhteislähdössä seitsemänneksitoista ja hiihti avausosuuden Venäjän joukkueessa sekä sekaviestissä ja viestissä. Sekaviestissä hänen joukkueensa sijoittui pronssille ja viestissä neljänneksi. Pyeongchangin MM- kilpailuissa 2009 hän hiihti avausosuuden kultaa voittaneessa Venäjän naisten viestijoukkueessa. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän hiihti avausosuuden Venäjän kultaa voittaneessa viestijoukkueessa. Henkilökohtaisilla matkoilla Sleptsova oli sprinttikilpailussa kolmastoista ja yhteislähdössä neljästoista. Ruhpoldingin MM-kilpailuissa 2012 hän sijoittui sprintissä ja normaalimatkalla seitsemänneksi sekä takaa-ajossa 16:nneksi. Maailmancupissa Sleptsova saavutti ensimmäisen palkintosijansa oltuaan toinen Oberhofin sprintissä 5. tammikuuta 2008. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Ruhpoldingin sprintissä 11. tammikuuta 2008. ==Maailmancupin palkintosijat== * Kausi 2007–2008: Oberhof sprintissä toinen, Ruhpolding sprintissä voitto, Antholz takaa-ajon toinen, Antholz sprintissä kolmas, Hanti-Mansijsk yhteislähtökilpailussa kolmas, Oslo sprintissä voitto, Oslo takaa-ajossa voitto; kokonaiskilpailussa kahdeksas * Kausi 2008–2009: Östersund takaa-ajossa toinen, Hochfilzen sprintissä voitto, sprintissä, takaa-ajossa ja normaalimatkalla toinen * Kausi 2009–2010: Hochfilzen takaa-ajossa toinen, Pokljuka sprintissä ja takaa-ajossa voitto * Kausi 2010–2011: Oberhof yhteislähdössä kolmas ==Lähteet== * Luokka:Venäläiset ampumahiihtäjät Luokka:Venäläiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Thomas Blaschek

Thomas Blaschek (s. 5. huhtikuuta 1981 Gera) on saksalainen aitajuoksija. Hän lopetti yleisurheilu-uransa vuonna 2010. Blaschek voitti hopeaa 110 metrin aitajuoksussa Göteborgin EM-kisoissa 2006 ajalla 13,46. Helsingin MM-kisoissa 2005 hän sijoittui välierässään viidenneksi ja Osakan MM-kisoissa 2007 välierässään kahdeksanneksi ja putosi molemmilla kerroilla jatkosta. Vuonna 1999 Blaschek saavutti pronssia junioreiden EM-kilpailuissa RiiassaEuropean Junior Championships (Men) ja vuonna 2000 hopeaa junioreiden MM-kilpailuissa Santiago de Chilessä. Vuonna 2005 hän sijoittui toiseksi Euroopan cupissa Firenzessä. Blaschek on sijoittunut 60 metrin aitajuoksussa viidenneksi EM- hallikisoissa Madridissa 2005 ja kuudenneksi MM-hallikisoissa Moskovassa 2006. Valencian MM-hallikisoissa 2008 hän sijoittui viidenneksi. Blaschek on Saksan mestari aitajuoksussa hallissa ja ulkoradalla vuosina 2005–2008.Blaschek Saksan yleisurheiluliiton sivuilla, viitattu 6.7.2009 Hänen ennätyksensä 110 metrin aidoissa on Cuxhavenista 9. heinäkuuta 2005 juostu 13,31. Vuonna 2010 Blaschek ilmoitti lopettavansa yleisurheilu-uransa loukkaantumisten ja motivaation puutteen takia sekä alkavansa kilpailla rattikelkkailussa. ==Lähteet== * Luokka:Saksalaiset pika-aitajuoksijat Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ward Kimball

Ward Walrath Kimball (4. maaliskuuta 1914 – 8. heinäkuuta 2002) oli yhdysvaltalainen animaattori. Hän kuului Disneyn Nine Old Men -ryhmään. Kimball oli etevä piirtäjä, mutta työskenteli itse mieluummin koomisten hahmojen kuin realististen ihmishahmojen parissa. Animointi oli Kimballille helppoa ja hän pyrki jatkuvasti tekemään asiat eri tavoin kuin muut. Kimball on tunnettu myös osuvista karikatyyreistään. Kimballin luomia klassisia Disney-hahmoja ovat muun muassa Pinokkion Samu Sirkka; Dumbon varikset; Tuhkimon hiiret ja Lucifer-kissa sekä Hullu Hatuntekijä, Irvikissa, Tittelityy ja Tittelitom elokuvasta Liisa Ihmemaassa. Kimball myös animoi kuuluisan musiikkinumeron elokuvaan Kolme caballeroa. 1950-luvun puolivälissä Kimball siirtyi ohjaajaksi ja oli vastuussa Oscar-palkitusta lyhytanimaatiosta "Toot, Whistle, Plunk and Boom". Kimball sai Oscar-palkinnon myös toisesta lyhytanimaatiosta "It's Tough to be a Bird" (1969). Luokka:Yhdysvaltalaiset animaattorit Luokka:Annie-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 2002 kuolleet
Matthau Mikojan (albumi)

Matthau Mikojan on suomalaismuusikko Matthau Mikojanin esikoisalbumi sooloartistina. Se julkaistiin 12. maaliskuuta 2008. Levyn ensimmäisen erän mukana sai postikortin Mikojanin nimikirjoituksella. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 21. == Kappaleet == # From My Mouth to Me and to You # Too Fortunate to Cry # Welcome & Goodbye # Stiletto Heels # Ditch # No Hard Feelings # A Girl on Her Own # Come Clean # April Song # Bring You Back # Then She Cried == Kokoonpano == * Simo Stenman – rummut * Matthau Mikojan – laulu, kaikki muut instrumentit === Tuotanto === * Antti Suomalainen ("Lex Luthor") – tuottaja * J. Karelius – kannet == Arvostelut == * Rumba: ristiriitainenRumba: Levyarvio * Soundi: Soundi: Levyarvio == Lähteet == Luokka:Vuoden 2008 esikoisalbumit Luokka:Matthau Mikojanin albumit Luokka:Antti Suomalaisen tuottamat albumit
Paul Eiding

Paul A. Eiding (s. 28. maaliskuuta 1957 Cleveland, Ohio) on yhdysvaltalainen näyttelijä. ==Ura== Eidingin ura sai varsinaisen alun vuonna 1983, jolloin hän muutti Los Angelesiin. Hän on toiminut käsikirjoittajana ja ohjaajana muun muassa radiokuunnelmissa ja lyhytelokuvissa. Eidingin ensimmäinen merkittävä rooli oli televisiosarjassa The Charmings vuosina 1987–1988. Sittemmin hän on tehnyt useita vieraileviarooleja muun muassa televisiosarjoissa Keskiyön kauhutarinoita, Tyttökullat, Rooman sheriffi, West Wing ja CSI: Miami. Eiding on tehnyt myös äänirooleja animaatioihin ja videopeleihin 1980-luvulta lähtien. == Aiheesta muualla == * TV.com * Voice Chasers Luokka:Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset ääninäyttelijät Luokka:Videopelien ääninäyttelijät Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Maikki Friberg

Maria Elisabeth (Maikki) Friberg (5. tammikuuta 1861 Kankaanpää – 6. marraskuuta 1927 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, opettaja ja naisasianainen. ==Elämä== Fribergin vanhemmat olivat nimismies Karl Arvid Friberg ja Fanny Adelaide Boijer. Hän kävi Helsingin ruotsalaisen tyttökoulun opettajatarluokan kurssin ja opiskeli sitten Berliinissä Saksassa ja Bernin yliopistossa Sveitsissä. Friberg suoritti 1897 filosofian tohtorin tutkinnon Bernissä. Hänen väitöskirjansa aiheena oli pohjoismaisen kansanopistoliikkeen kehittyminen. Väitöksen jälkeen hän paransi ranskantaitojaan Ranskassa ja Belgiassa. Hän matkusteli laajalti Euroopassa verkostoitui eri maiden naisasianaisten kanssa. Friberg luennoi eri maissa suomalaisista yhteiskouluista ja yhteisopetuksen ideasta, Uno Cygnaeuksesta ja Suomen kansankoulujärjestelmästä sekä suomalaisten perustuslaillisesta taistelusta venäläistämistoimia vastaan. Friberg keräsi myös nimiä suureen addresssiin, jolla vastustettiin Venäjän hallituksen Suomen autonomiaa rajoittavaa politiikkaa. Hänen laajat kontaktinsa olivat tässä suureksi avuksi. Friberg toimi kansakoulunopettajana Helsingissä vuosina 1883–1912. Hän oli perustamansa Naisten Ääni -lehden toimittajana 1905–1927 ja toimi Naisasialiitto Unionin puheenjohtajana 1920–1927. Vuonna 1926 Friberg perusti Naisten kansainvälisen rauhan ja vapauden liiton Suomen osaston. == Teoksia == * Entstehung und Entwickelung der VoIkshochsehulen in den nordischen Ländern, väitöskirja. 1897 * Uuno Cygnaeus, Suomen kansakoulun isä. Kansanvalistusseura 1898 * Kolme esitelmää palvelijoille, kirjoittajat Maria Elisabeth Friberg, Juho Walve ja Vihtori Lähde. Raittiuden ystävät 1901 * Maantieteellinen käsikirja, osa 1: Eurooppa. Otava 1905 * Koti ja kotitavat. 1918 * Tieni varrelta tapaamiani I. Naisten ääni, Helsinki 1920 * Tieni varrelta tapaamiani II. Naisten ääni, Helsinki 1922 == Lähteet == * Suomen kirjailijat tietokanta * Kuka kukin oli (Wikiaineisto) === Viitteet === == Kirjallisuutta == * Ester Hjelt: Lannistumaton. Maikki Fribergin elämäkerta. Gummerus 1945 == Aiheesta muualla == * Vapaasti ladattavia Maikki Fribergin e-kirjoja Projekti Lönnrotilta sekä Project Gutenbergiltä * Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Suomalaiset feministit Luokka:Vuonna 1861 syntyneet Luokka:Vuonna 1927 kuolleet
Bloom (albumi)

Bloom on yhdysvaltalaisen kitaristi Eric Johnsonin vuonna 2005 julkaistu studioalbumi. == Kappaleet == # "Bloom" – 3:10 # "Summer Jam" – 2:11 # "My Back Pages" (Bob Dylan cover) – 3:47 # "Good to Me" – 4:31 # "Columbia" – 2:22 # "12 to 12 Vibe" – 2:21 # "Sea Secret" – 1:57 # "Sad Legacy" – 4:06 # "From My Heart" - 7:26 # "Cruise the Nile" - 2:13 # "Tribute to Jerry Reed" – 2:27 # "Your Sweet Eyes" – 6:08 # "Hesitant" – 6:28 # "Sunnaround You" – 3:07 # "Magnetized" – 3:21 # "Ciel" – 3:26 == Kokoonpano == * Eric Johnson - kitarat, laulu, piano, Pedal steel-kitara ja sähkösitar * Adrian Legg - kitara * Chris Maresh - basso * C. Roscoe Beck - basso * Bill Maddox - rummut ja perkussio * James Fenner - perkussio * Tal Bergman - rummut * Tony Phillips - rummut, basso ja syntetisaattori * Tommy Taylor - pekussio ja rummut * Tom Brechtlein - rummut * Barry "Frosty" Smith - rummut * Tom Burrit - perkussio * Brad Evilsizer - perkussio * Steve Barber - piano, laulu ja Moog-syntetisaattori * Rich Harvey - piano * Salvatore Banzai La Rocca - harppu * Jody Lazo - laulu * Shaun Colvin - laulu * Lisa Tingle - laulu == Lähteet == * Guitar9 Luokka:Eric Johnsonin albumit Luokka:Vuoden 2005 albumit
Erik Heijblok

Erik Heijblok (s. 29. toukokuuta 1977) on alankomaalainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Eredivisie-seura AZ:aa. Heijblok aloitti seurauransa Eerste Divisiessä pelaavassa HFC Haarlemissa kaudella 2003/2004. Hän pelasi Haarlemissa neljä kautta ja 126 ottelua kauteen 2006/2007 asti, ennen kuin allekirjoitti vuoden sopimuksen AFC Ajaxin kanssa. Hän toimii nykyseurassaan enimmäkseen varamaalivahdin roolissa eikä ole ollut kertaakaan joukkueensa avauskokoonpanossa eikä pelannut yhtään ottelua. Kesällä 2008 Heijblok siirtyi Ajaxista De Graafschapiin. ==Seuratilastot== Kausi Seura Sarjataso Ottelut Maalit 2003/04 HFC Haarlem Eerste Divisie 31 0 2004/05 HFC Haarlem Eerste Divisie 27 0 2005/06 HFC Haarlem Eerste Divisie 33 0 2006/07 HFC Haarlem Eerste Divisie 35 0 2007/08 Ajax Eredivisie 0 0 2008- De Graafschap Eredivisie - - Yhteensä 126 0 == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tulikannus

Henry Percy eli Harry Hotspur (suomennettuna Tulikannus, s. 20. toukokuuta 1364/1366 Alnwickin linna – 21. heinäkuuta 1403) oli englantilainen aatelinen ja kapinallinen. Harry Hotspur oli Henry Percyn, Northumberlandin ensimmäisen jaarlin, vanhin poika ja Alnwickin neljäs lordi Percy. Harryn äiti oli Margaret Neville, Neville de Rabyn paronin tytär. Harry Hotspur sai lempinimensä kiivaan luonteensa johdosta. Harry syntyi Alnwickissa ja sai varhain maineen taitavana sotilaana taisteltuaan skotteja ja ranskalaisia vastaan. Hän taisteli Douglasin jaarlia James Douglasia vastaan Otterburnin taistelussa elokuussa 1388 ja hänet vangittiin, mutta vapautettiin myöhemmin lunnaita vastaanhttp://www.bbc.co.uk/shropshire/history/2003/02/battle_of_shrewsbury/who_was_who.shtml. Harry muutti Calais’hin vuonna 1391 ja toimi Bordeaux’n kuvernöörinä vuosina 1393–1395. Palattuaan Ranskasta Harry auttoi isäänsä kukistamaan kuningas Rikhard II:n. Valtaan nousi Henry Bolingbroke, josta kruunattiin Henrik IV. Vuonna 1403 Harry johti Henrik IV:n vastaista kapinaa yhdessä setänsä Worcesterin jaarlin Thomas Percyn kanssa. He liittoutuivat yhdessä walesilaisen kapinallisen Owain Glyndŵrin kanssa. Ennen kuin he saivat yhdistettyä voimansa Harry Hotspur kukistettiin Shrewsburyn taistelussa 21. heinäkuuta. Hän sai surmansa avattuaan visiirinsä saadakseen raitista ilmaa (hänellä oli yllään peltinen haarniska), kun nuoli iskeytyi hänen suuhunsa. Harry haudattiin Shropshiren Whitchurchiin, mutta myöhemmin hänet kaivettiin haudasta ja ruumis paloiteltiin osiin.http://www.bbc.co.uk/legacies/heritage/england/tyne/article_3.shtml ==Perhe== Harry Hotspur oli naimisissa Lady Elizabeth Mortimerin kanssa. Elizabeth Mortimer oli Marchin kolmannen jaarlin Edmund Mortimerin ja Philippa Plantagenetin tytär. Philippa oli Antwerpenin Lionelin tytär, Lionel taasen oli Edvard III:n poika. Harrylla ja Elizabethillä oli kolme lasta: Henry Percy, Northumberlandin kolmas jaarli (1392/1393–1455), Lady Elizabeth Percy (k. 1437, hän oli Jane Seymourin isoisoisoäiti) ja ilmeisesti nuorena kuollut Matilda Percy (hänen puolisonsa oli Edvard III:n poika Sir John de Southeray). ==Hotspur kirjallisuudessa== Harryn aseenkantaja John Harding (tai Hardyng) kirjoitti Englannin historiaa käsittelevän teoksen, joka oli pääosin kertomus Percyn suvun suuruudesta. Tämä kirjoitus oli yksi Shakespearen näytelmän Henrik IV: Ensimmäinen osa lähteistä. Näytelmän alaotsikkona oli Life and Death of Henry surnamed Hotspur (”Henryn, sukunimeltään Hotspur, elämä ja kuolema”). Näytelmässä Tulikannus kuvataan samanikäiseksi kuin päävihollisensa prinssi Hal (eli Henrik V). Todellisuudessa Harry oli paljon vanhempi kuin 16-vuotias prinssi. Jalkapalloseura Tottenham Hotspur on saanut nimensä Harry Hotspurin mukaan. ==Lähteet== Luokka:Brittiläiset aateliset Luokka:Englannin keskiaika Luokka:Keskiajan henkilöt Luokka:Kapinajohtajat
Tarcisio Bertone

Tarcisio Pietro Evasio Bertone (s. 2. joulukuuta 1934) on katolisen kirkon kardinaali (2003), kardinaalivaltiosihteeri 2006–2013 ja camerlengo 2007–2014. Hän oli aiemmin Genovan arkkipiispa 2002–2006. Bertone on kotoisin Romano Canavesesta Piemontesta. Hänet vihittiin papiksi 1960 ja hän oli myöhemmin Università Pontificia Salesianan moraaliteologian ja kanonisen lain professorina. Johannes Paavali II nimitti hänet 1991 Vercellin arkkipiispaksi, kunnes hänet nimettiin 1995 Uskonopin kongregaation jäseneksi. Hänestä tuli Genovan arkkipiispa 2002 ja kardinaali 2003. Bertone kuuluu Salesiaanien sääntökuntaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kardinaalivaltiosihteerit Luokka:Italialaiset kardinaalit Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hartikka Speitz

Hartvig (Hartikka) Henrikinpoika Speitz (1591 Liuttulan kartano, Rantoo, Sääksmäki – 1651) oli suomalainen lainlukija, joka käänsi suomeksi asetuksia. Tiettävästi hän sai valmiiksi myös koko Ruotsin valtakunnan lain suomentamisen, mutta työ jäi käsikirjoitukseksi, joka on kadonnut. Speitzin vanhemmat olivat hyvin suomen kieltä taitava lainlukija ja alilaamanni Henrik Jakobinpoika ja Margareta Thomasintytär. Hän opiskeli Wittenbergin yliopistossa, mutta hänen ei tiedetä suorittaneen yliopistotutkintoa. Speitz toimi 1623–1624 Vehmaan ja Maskun lainlukijana, mutta joutui laamanni Petrus Wigeliuksen kanssa kiisteltyään erotetuksi virasta ja hankki sen jälkeen elantonsa perintötiloiltaan, joita oli Sääksmäellä, Paraisilla ja Lempäälässä. Virkaeron jälkeen Speitz paneutui lainsuomennostyöhön. Ensimmäiseksi hän suomensi 1620-luvulla Kustaa II Aadolfin vuonna 1621 antamat sota-artiklat. Hän painatti vuonna 1642 omalla kustannuksellaan artikloista laitoksen, jossa olivat rinnakkain ruotsinkielinen alkuteksti ja hänen oma suomennoksensa. Seuraavana vuonna hän julkaisi samanlaisen kaksikielisen laitoksen eräistä vuoritoimeen liittyvistä asetuksista. Pian Speitz hävisi perintöriidan Turun hovioikeudessa ja julkaisi katkeroituneena hovioikeutta vastaan suunnatun kirjelmän vuonna 1645. Hän sai siitä kuolemantuomion, jonka kuningatar Kristiina kuitenkin muutti kuuden vuoden vankeudeksi. Loppujen lopuksi Speitz istui tuomiostaan vain pari vuotta. Vankeusaikanaan hän suomensi kirkkokaarta lukuun ottamatta koko Ruotsin valtakunnan lain. Sitä ei julkaistu, ja käsikirjoituskin on kadonnut. Hartikka Speitz esiintyy Väinö Voipion näytelmässä Aateloitu.Väinö Voipio, Aateloitu == Lähteet == ==Asiasta muualla== * Tietoa eduskunnasta, Eduskunta Luokka:Suomentajat Luokka:Vuonna 1591 syntyneet Luokka:Vuonna 1651 kuolleet
Kilpailuvaltio

Kilpailuvaltio () on yhteiskuntapoliittinen käsite, jolla kuvataan kansallisvaltion roolin muuttumista hyvinvointipalvelujen tuottajasta ja interventionistisesta toimijasta markkinatoimijaksi sekä valtion kilpailukyvyn tehostajaksi. Kehitystä pidetään hyvinvointivaltion luonnollisena seurauksena talouden ja politiikan globalisoitumiselle sekä niin kutsutulle kolmannelle teolliselle vallankumoukselle. Kilpailuvaltiossa rahamarkkinat ovat kansainväliset ja työllisyyspolitiikka on välillistä: työllisyyspolitiikka hoidetaan promootiolla ja koulutuksella. Yrityksiä palvelevan tutkimus- ja kehitystoiminnan tukemista pidetään kilpailuvaltion merkittävimpiä tehtävänä. Kilpailuvaltioon kuuluvat julkisen hallinnon rationalisointi ja managerialismi; valtion yritysten yksityistäminen ja tuottavuusmittarit. ==Katso myös== * Hyvinvointivaltio * Uusi julkisjohtamisen oppi * Näennäismarkkinat * Markkinaistaminen == Lähteet ja lisää aiheesta == * Cerny, Philipi G. (1990): The Changing Architecture of Politics – Structure, Agency, and the Future of the State. Sage Publications. * Martikainen, Tuomo (1999): Hyvinvoinnista kilpailuun. Valtio-opin johdantokurssi. viitattu 20.2.2008. Kilpailuvaltio
Johan Vilhelm Ronimus

Johan Vilhelm Ronimus (3. syyskuuta 1865 Viipuri – 22. helmikuuta 1909 Viipuri) oli suomalainen lyseon lehtori, kirjailija ja päätoimittaja. Hän käytti myös nimimerkkiä J. V. R. Ronimuksen vanhemmat olivat lukkari Filip Ronimus ja Maria Pullinen. Hän pääsi ylioppilaaksi Viipurin ruotsalaisesta lyseosta vuonna 1884 ja opiskeli Helsingin yliopistossa pääaineinaan Suomen, Venäjän ja Pohjoismaiden historia. Ronimus valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1887 ja maisteriksi vuonna 1904. Vuonna 1889 hän teki opintomatkat Saksaan, Sveitsiin ja Pietariin, joiden tuloksena syntyi väitöskirja Voltairesta Pietari Suuren historioitsijana ja pieni tutkielma Maria Stuartista Viipurilaisen osakunnan albumissa. Hoidettuaan vähän aikaa latinan ja kreikan kielten opetusta Viipurin ruotsalaisessa tyttökoulussa Ronimus nimitettiin vuonna 1893 Joensuun lyseon historian, maantieteen ja suomen kielen lehtoriksi. Hän hoiti virkaa kuolemaansa saakka. Ronimus julkaisi vuonna 1894 historiallisen romaanin Antonio Bröijer ja toimi sanomalehti Karjalattaren päätoimittajana vuosina 1898–1905. Hänen väitöskirjansa Novgorodin Vatjalaisen viidenneksen verokirja v. 1500 ja Karjalan silloinen asutus ilmestyi vuonna 1906. Samana vuonna Ronimus valmistui lisensiaatiksi ja sai tohtorin arvon. Ronimus oli Joensuun kaupunginvaltuuston jäsen ja sen puheenjohtaja vuosina 1900–1901 ja 1909. Hän toimi kaupungin koulujen, kirjaston, työväenyhdistyksen ja monissa muissa luottamustehtävissä. Hänet tunnettiin myös etevänä juhlapuhujana. Ronimus oli naimisissa vuodesta 1896 ruotsalaissyntyisen Matilda Nicolayn kanssa. Hän kuoli munuaistautiin. Ronimus haudattiin Viipuriin Sorvalin hautausmaalle. ==Teoksia== * Voltaire som Peter den stores historieskrifvare, väitöskirja. Wiborg, 1890. * Sininen torni Kyöpenhaminassa: kertomus eräästä vangitusta prinsessasta, suomentanut J. Ronimus. Viipuri: G. A. Ekholm, 1892. * Antonio Bröijer: historiallis- romantillinen kertomus vuodelta 1599. Porvoo: WSOY, 1894. * Novgorodin Vatjalaisen viidenneksen verokirja v. 1500 ja Karjalan silloinen asutus. Joensuu, Suomen Historiallinen seura, 1906 (Historiallinen arkisto, 20, 1). * Asiakirjoja, jotka valaisevat Suomen kameralisia oloja osa 6: Novgorodin vatjalaisen viidenneksen henki- ja verokirja v. 1500, suomentanut J. V. Ronimus. Helsinki: Suomen historiallinen seura, 1908. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Vapaasti ladattavia Johan Vilhelm Ronimuksen e-kirjoja Project Gutenbergiltä ja Projekti Lönnrotilta Luokka:Joensuun kaupunginvaltuutetut Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Vuonna 1865 syntyneet Luokka:Vuonna 1909 kuolleet
Ilya Prigogine

Ilya Prigogine (, 25. tammikuuta 1917 Moskova − 28. toukokuuta 2003 Bryssel)britannica.com: Ilya Prigogine, kreivi, oli belgialainen fyysikko ja kemisti. Hän sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1977 häilyvien rakenteiden tutkimisesta. Prigogine syntyi Moskovassa. Hänen isänsä Roman Prigogine oli kemiantekniikan insinööri. Perhe muutti lokakuun vallankumouksen jälkeen ensin Saksaan ja vuonna 1929 Belgiaan, koska perheen isä suhtautui kielteisesti sosialismiin. Prigogine sai 1949 Belgian kansalaisuuden. Prigogine opiskeli kemiaa Brysselin vapaassa yliopistossa. Vuodesta 1950 hän toimi siellä professorina. Vuonna 1959 hänet nimitettiin Solvay-konferenssin johtajaksi. Samana vuonna hän aloitti opettajana Austinin yliopistossa Teksasissa mutta palasi 1967 Belgiaan. Prigogine tunnetaan termodynaamisen epätasapainon tilassa olevien häilyvien rakenteiden käyttäytymistä selittävästä teoriastaan. Lisäksi Prigonine suunnitteli tietoliikennejärjestelmämalleja, jotka perustuivat Bosen–Einsteinin kondensaatti -teoriaan ja tutki kaaosteorian determinismiä sekä klassisen fysiikan että kvanttifysiikan näkökulmasta. Prigogine sai töistään Nobelin lisäksi muitakin huomionosoituksia, muun muassa Francqui Prize -tiedepalkinnon vuonna 1955 ja Rumford-mitalin vuonna 1976. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Prigoginen omaelämäkerta Nobel-säätiön sivuilla Luokka:Belgialaiset fyysikot Luokka:Belgialaiset kemistit Luokka:Nobelin kemianpalkinnon saajat Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet