EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Maria Leopoldine

Maria Leopoldine (6. huhtikuuta 1632 Innsbruck, Tirolin herttuakunta – 7. elokuuta 1649 Wien, Itävallan arkkiherttuakunta) oli Habsburg-suvun itävaltalaiseen tirolaiseen haaraan kuulunut prinsessa, josta tuli serkkunsa Ferdinand III:n toisena puolisona Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarinna, Böömin ja Unkarin kuningatar. == Suku == Maria Leopoldinen vanhemmat olivat Itävallan (Vorderösterreich) arkkiherttua Leopold V (1586–1632), joka oli Sisä-Itävallan arkkiherttua Kaarle II:n poika ja Claudia de' Medici (1604–1648), joka oli Toscanan suurherttuan Ferdinand I:n tytär. Hän oli viidestä lapsesta nuorin, isä kuoli kun Maria Leopoldina oli kolme kuukautta vanha. Arkkiherttuatar Claudia toimi tämän jälkeen sijaishallitsijana. == Avioliitto ja kuolema == Hän avioitui Ferdinand III:n kanssa 2. heinäkuuta 1648. He olivat pikkuserkkuja Sisä-Itävallan arkkiherttua Kaarle II:n ja Baijerin prinsessa Maria Annan miespuolisen linjan lapsenlapsina. Maria Leopoldine kuoli 17-vuotiaana, 13 kuukautta häiden jälkeen, vaikean synnytyksen jälkeisiin komplikaatioihin. Hänellä oli yksi lapsi, arkkiherttua Karl Josef (7. elokuuta 1649 – 27. tammikuuta 1664), joka oli Saksalaisen ritarikunnan suurmestari vuodesta 1662, hän kuoli 14- vuotiaan naimattomana. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1632 syntyneet Luokka:Vuonna 1649 kuolleet
12 tuolia

12 tuolia () on Leonid Gaidain ohjaama neuvostoliittolainen komediaelokuva vuodelta 1971. Sen käsikirjoituksen laativat yhdessä ohjaaja ja Vladlen Bahnov, ja tarina perustuu Ilja Ilfin ja Jevgeni Petrovin veijariromaaniin Kaksitoista tuolia. Pääosia näyttelevät Sergei Filippov ja Artšil Gomiašvili. ==Juoni== Yli kaksi ja puoli tuntia kestävä farssimainen, mykkäelokuvankin keinoja käyttävä tarina kertoo 1920-luvun Neuvostoliitossa elävästä huijari Ostap Benderistä, joka pettää ihmisiä hyötyäkseen. Entinen aatelismies Vorobjaninov kuulee anoppinsa piilottaneen sukunsa omistamia jalokiviä bolševikeilta yhteen kahdestatoista ruokasalin tuolista. Tuolit on myyty pois, ja niin Vorobjaninov pestaa huijari Benderin kanssaan etsimään tuota yhtä tuolia. ==Rooleissa== ==Vastaanotto== Elokuvasta tuli valtavan suosittu kotimaassaan Neuvostoliitossa, ja siitä on jäänyt kansan suussa elämään monta repliikkiä. Suomessa 12 tuolia tuotiin ensi-iltaan 10. maaliskuuta 1972 ja se sai 12 674 teatterikatsojaa, millä se sijoittuu ensi-iltavuotensa 282 uutuuselokuvasta sijalle 153. Vuoden 1988 televisioesityksen alla Helsingin Sanomien Mikael Fränti pitää elokuvaa hersyvänä veijaritarinana ja hyvänä satiirina ahneudesta, mutta sanoo ohjaaja Gaidain sortuvan hänelle ominaiseen tyypittelyyn, liioitteluun ja kikkailuun. Fränti moittii myös elokuvan liiallista pituutta. ==Aiempi Hollywood-versio== Yhdysvaltalainen komediaohjaaja Mel Brooks teki Kaksitoista tuolia -romaanista vain vuotta Gaidaita aiemmin elokuvasovituksen 12 pallia eli kevät koittaa anopille (1970). ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1971 neuvostoliittolaiset elokuvat Luokka:Neuvostoliittolaiset komediaelokuvat Luokka:Romaaneihin perustuvat elokuvat Luokka:Neuvostoliitossa tapahtuvat elokuvat
Olga Danilović

Olga Danilović (s. 23. tammikuuta 2001 Belgrad) on serbialainen tennispelaaja. Hän on sijoittunut parhaimmillaan kaksinpelissä WTA-listan sijalle 253 huhtikuussa 2018. Hän on voittanut urallaan kolme ITF-turnausta kaksinpelissä. Junioreiden maailmanlistalla hän on ollut parhaimmillaan viidentenä tammikuussa 2018. Danilović edusti Serbiaa Fed Cupissa ensimmäisen kerran vuonna 2018. Danilović on voittanut kolme Grand Slam -nelinpeliturnausta junioreiden puolella: Ranskan avoimet 2016 Paula Arias Manjónin kanssa, Wimbledonin 2017 Kaja Juvanin kanssa ja Yhdysvaltain avoimet 2017 Marta Kostjukin kanssa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Serbialaiset tennispelaajat Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Palina Seranosava

Palina Alehauna Seranosava (; s. 22. tammikuuta 1993) on valkovenäläinen maastohiihtäjä. Lahden MM-kilpailuissa 2017 Seranosava sijoittui parisprintissä 11:nneksi, vapaan hiihtotavan sprintissä 41:nneksi ja 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 52:nneksi. Seranosava osallistui Pyeongchangin olympialaisiin 2018, missä hän sijoittui viestijoukkueen mukana 14:nneksi, parisprintissä 16:nneksi, 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 40:nneksi, perinteisen hiihtotavan sprintissä 41:nneksi, 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 46:nneksi ja 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 48:nneksi. Maastohiihdon maailmancupissa Seranosava kilpaili ensimmäisen kerran Davosissa joulukuussa 2016. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Pyeongchangissa helmikuussa 2017 oltuaan perinteisen hiihtotavan sprintissä 23:s. Se on myös toistaiseksi hänen paras sijoituksensa maailmancupissa. == Lähteet == Luokka:Valkovenäläiset maastohiihtäjät Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Francine Van Hove

Francine Van Hove, alkujaan van Nieuwenhove, (s. 5. toukokuuta 1942 Saint- Mandé Ranska) on ranskalainen taidemaalari. Van Hove opiskeli ensin kuvaamataidon opettajaksi ja työskenteli yhden lukuvuoden tyttökoulussa Strasbourgissa. Lukuvuoden päätyttyä hän lähti takaisin Pariisiin, missä hän on asunut vuodesta 1964. Van Hove tunnetaan nukkuvia nuoria naisia esittävistä maalauksistaan. Hän tekniikkansa muistuttaa Italian renessanssimaalareita ja alankomaalaisia 1600-luvun taiteilijoita. Hän on maalannut yli 400 maalausta, jotka kaikki ovat yksityiskokoelmissa. == Aiheesta muualla == * http://www.debellefeuille.com/van-hove-francine-2/ Luokka:Ranskalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Kuvaamataidonopettajat
Vera Lapko

Vera Lapko (s. 29. syyskuuta 1998 Minsk) on valkovenäläinen tennispelaaja. Hän on sijoittunut parhaimmillaan kaksinpelissä WTA-listan sijalle 60 lokakuussa 2018. Hän oli junioreiden maailmanlistan ykkösenä helmikuussa 2016. Lapko voitti tyttöjen kaksinpelin Australian avoimissa 2016. Huhtikuussa 2018 Lapko eteni välieriin Luganon WTA-turnauksessa. Välierissä hän hävisi maailmanlistan sijalla 20 olleelle Elise Mertensille. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Valkovenäläiset tennispelaajat Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Marry Ailonieida Somby

Marry Ailonieida Somby (s. 1953 Tana) on saamelainen kirjailija. Somby opiskeli Tromssan yliopistossa ja työskenteli uransa alkuajan nukketeatterin parissa. Hän on asunut Pohjois- ja Etelä-Amerikassa ennen kuin palasi Norjaan. Sombyn esikoisteos vuonna 1976 Ámmul ja alit oarbmælli oli ensimmäinen pohjoissaamenkielinen lastenkirja. Sombyn lastenkirjoissa toistuvat saamelainen kansanusko ja myytit. Useita hänen kirjojaan on käännetty norjaksi. Hänen ensimmäinen runokokoelmansa 1994 Mu Apache ráhkesvuohta./Krigeren, elskeren og klovnen oli kirjoitettu kaksikielisenä. == Biografia == * Ráiddostallan (1983) / Raiden går (1993) * Solens datter : et samisk eventyr / Beaivvas nieida (1990) (også svensk utgave) * Uhcastáloš (1993) * Guovžža gazza ; ja Guovssahasa lávlla (1993) * Krigeren, elskeren og klovnen = Mu apache ràhkesvuohta (1994) * Ráhkisvuoða soahki; Beaivváš sámi teáhter , 1996 * Samisk skyggespill; Med Anne Helgesen, 1998 * Okto = Alene; et drama om John Andreas Savio; Beaivváš sámi teáhter , 2002 * Bajándávgi (2004) * Onkel Gunnar koker saus (2012) * Čerbmen Bizi : girdipilohtta (2013) * Stáinnak : mánaid/nuoraidromána (2016) == Lähteet == Luokka:Saamelaiskirjailijat Luokka:Elävät henkilöt Luokka:vuonna 1953 syntyneet
Maria Luisa (Espanjan kuningatar, 1662–1689)

Marie-Louise d’Orleans (; 27. maaliskuuta tai 26. huhtikuuta 1662 – 12. helmikuuta 1689) oli ranskalainen prinsessa, josta tuli Kaarle II:n ensimmäisenä puolisona Espanjan kuningatar. == Elämä == Marie-Louise oli Orléansin herttua Filip I:n ja Henrietta Englantilaisen tytär. Ranskan kuningas Ludvig XIV oli hänen setänsä ja Englannin Kaarle I hänen äidinisänsä. Marie-Louise sisar Anne Marie oli Sardinian kuningatar ja Savoijin herttuan Viktor Amadeus II:n puoliso. Marie-Louisen setä Ludvig XIV kihlasi hänet 17-vuotiaana vuonna 1679 Espanjan kuningas Kaarle II:lle vahvistaakseen rauhaa Ranskan ja Espanjan välillä. Maria Luisan asema oli hankala. Aviomies, liikanimeltään Kaarle Noiduttu, oli henkisesti jälkeenjäänyt, fyysisesti vammainen ja hedelmätön. Koska liitosta ei syntynyt lapsia, Maria Luisa vetäytyi arvokkaaseen hurskauteen. Maria Luisa kuoli vuonna 1689 vain 27-vuotiaana. Kuoleman huhuttiin olleen myrkytys, mutta siitä ei ole mitään todisteita. Hänen oireistaan päätellen nykylääketieen valossa on lähes varmaa, että hän kuoli puhjenneen umpilisäkkeen tulehdukseen.Rule, John: Teoksessa: Onnekink, David; Mijers, Esther (toim.). The Partition Treaties, 1698-1700; A European View in Redefining William III: The Impact of the King-Stadholder in International Context. Routledge, 2017. ISBN 978-1138257962. s. 97 Hänet on haudattu El Escorialin palatsikirkon Kuninkaallisen kryptaan. == Lähteet == Luokka:Espanjan kuninkaalliset Luokka:Ranskan kuninkaalliset Luokka:Prinsessat Luokka:Vuonna 1662 syntyneet Luokka:Vuonna 1689 kuolleet
Lucile Morat

Lucile Morat (s. 15. kesäkuuta 2001) on ranskalainen mäkihyppääjä. Hänen seuransa on Courchevel. Morat sijoittui Lahden MM-kilpailuissa 2017 normaalimäessä 24:nneksi ja sekajoukkuemäessä kymmenenneksi. Vuoden 2018 talviolympialaisissa hän hyppäsi normaalimäessä 21:nneksi. Maailmancupissa Morat esiintyi ensimmäisen kerran joulukuussa 2016 Lillehammerissa sijoittuen 12:nneksi. Parhaimmillaan hän on sijoittunut kuudenneksi joulukuussa 2016 Nižni Tagilissa. Vuoden 2018 nuorten MM-kilpailuissa Morat sai joukkuemäestä pronssia ja oli normaalimäessä neljäs. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset mäkihyppääjät Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Huguette Tourangeau

pienoiskuva|Huguette Tourangeau vuonna 1970. Marie Jeannine Huguette Tourangeau (12. elokuuta 1938 Montreal – 21. huhtikuuta 2018) oli kanadalainen oopperalaulaja, äänialaltaan mezzosopraano. Hän valmistui pedagogiikassa sekä pianonsoitossa Marguerite–Bourgeoys-opistosta ja pääsi vuonna 1958 CMM:iin, jossa hänen opettajiinsa kuului Ruzena Herlinger. Hän debytoi vuonna 1964 Mercèdèsin roolissa Georges Bizet'n oopperassa Carmen Zubin Mehtan johtamassa esityksessä. Vuonna 1964 hän esiintyi Cherubinon roolissa Wolfgang Amadeus Mozartin Figaron häissä Richard Bonyngen johdolla Stratfordin festivaalilla.The Canadian Encyclopedia: Huguette Tourangeau Metropolitan- oopperassa Tourangeau esiintyi ensimmäistä kertaa 28. marraskuuta 1973 Nicklaussen roolissa Hoffmannin kertomuksissa. Lisäksi hän on esiintynyt muun muassa Sydneyn oopperatalossa Carmenin nimiroolissa ja tulkinnut kevyttäkin oopperaa. Vuonna 1977 Tourangeausta tehtiin ensimmäinen Kanadan musiikkineuvoston vuoden taiteilijapalkinnon saaja. Heinäkuussa 1997 hänet nimitettiin Kanadan ritarikunnan jäseneksi. Hänen miehensä Barry Thompson johti Vancouverin oopperaa ja Edmontonin oopperayhdistystä. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset oopperalaulajat Luokka:Mezzosopraanot Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Helga Pedersen

Helga Pedersen (s. 13. tammikuuta 1973 Etelä-Varanki) on norjalainen työväenpuolueen poliitikko. Hän toimi puolueensa varapuheenjohtajana vuosina 2007–2015, istui suurkäräjillä vuosina 2009–2017 ja oli Norjan kalastusministeri vuosina 2005–2009. ==Ura== Pedersen on kotoisin Tenosta, hän on taustaltaan merisaamelainen ja hänen kotikielensä on pohjoissaame. Hän aloitti lukion Tenossa, mutta kävi sen loppuun Bayeux'ssa Ranskassa. Sen jälkeen hän opiskeli Bergenin yliopistossa venäjää vuosina 1993–1996 ja Tromssan yliopistossa historiaa vuosina 1996–1998. Pedersen liittyi työväennuorten toimintaan mukaan 1990-luvulla, ja vuonna 2002 nousi työväenpuolueen Tenon osaston puheenjohtajaksi. Vuodesta 2019 hän on toiminut Tenon pormestarina. == Lähteet == Luokka:Saamelaiset henkilöt Luokka:Norjan kalastusministerit Luokka:Elävät henkilöt Luokka:vuonna 1973 syntyneet Luokka:Norjalaiset saamelaispoliitikot
Pistoke (tietotekniikka)

Pistoke () on ohjelmointirajapinta tiedon lähettämiseen ja vastaanottamiseen päätepisteiden välillä joko verkossa tai prosessien välisessä kommunikaatiossa (IPC). Varhainen socket-termin käyttö on peräisin dokumentista The Definition of a Socket (1971), jossa kuvattiin ARPANETin ratkaisua. Berkeley sockets on de facto standardi, joka on myös POSIX-standardi. Unix System V:ssä oli vastaavaan tarkoitukseen suunnattu rajapinta Transport Layer Interface (TLI), josta kehitettiin X/Open Transport Interface (XTI).https://www.oreilly.com/library/view/unix- system-v/9780133893021/ch04.html `socket()`-kutsulla avattavaa rajapintaa voidaan käyttää useille eri protokollille. `socket()`-rajapinta ilmeni ensi kertaa 4.2BSD:ssä. Rajapinta tukee useita protokollaperheitä. Eräs IPC-muoto on Unix domain sockets, jota käytetään Berkeley sockets -rajapinnan kautta kuten TCP/IP-kommunikaatiota, mutta osoitemuotona on polku IP-osoitteen sijaan.https://developer.apple.com/library/archive/technotes/tn2083/_index.html#//apple_ref/doc/uid/DTS10003794-CH1-SUBSECTION32 Unix domain sockets -kommunikaatiossa protokollaperhe on AF_UNIX (tai AF_LOCAL) ja sitä voidaan käyttää ilman nimeä tai sidottuna tiedostojärjestelmän polkuihin. == Katso myös == * Windows Sockets == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Sockets Interfaces Luokka:Dataliikenne Luokka:Ohjelmointirajapinnat
Priscilla Gneto

Priscilla Gneto (s. 3. elokuuta 1991 Yopougon, Lagunes, Norsunluurannikko) on ranskalainen judon olympiamitalisti sekä maailman- ja Euroopan-mestari. Gneto saavutti pronssia alle 20-vuotiaiden MM-kilpalujen 52 kg:n painoluokassa 2010. Hän voitti joukkuekilpailun Euroopan-mestaruuden Istanbulissa 2011. Saman vuoden Pariisin MM-kilpailuissa hän sijoittui 52-kiloisissa viidenneksi. Hän sai EM-kilpailujen joukkuekilpailussa hopeaa Tšeljabinskissa 2012. Gneto saavutti Lontoon olympialaisissa 2012 pronssia 52 kg:n painoluokassa. Hän sai EM-joukkuekilpailussa hopeaa Budapestissa 2013 ja voitti joukkuekilpailun maailmanmestaruuden Tšeljabinskissa 2014. Hän saavutti Kazanin EM-kilpailuissa 2016 hopeaa 52-kiloisissa. Hän voitti Euroopan-mestaruuden sekä 57 kg:n painoluokassa että joukkuekilpailussa Varsovassa 2017. Hän sai MM- joukkuekilpailussa pronssia Budapestissa 2017 ja hopeaa Bakussa 2018. Minskin Euroopan kisoissa 2019 hän saavutti sekajoukkuekilpailussa pronssia. Hän oli 57-kiloisissa seitsemäs Sofian EM-kilpailuissa 2022. Gneto sai Välimeren kilpailuissa pronssia 57 kg:n sarjassa 2018. Hän on saavuttanut Masters-, Grand Slam- ja Grand Prix -kilpailuissa neljä tunausvoittoa, viisi kakkossijaa ja yksitoista kolmossijaa. Maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa hänellä on kolme turnausvoittoa ja yksi kolmossija. Hän on voittanut aikuisten sarjassa kolme Ranskan-mestaruutta. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset judokat Luokka:Ranskalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Alexis Pritchard

Alexis Pritchard (s. 24. syyskuuta 1983 Bellville, Etelä-Afrikka) on eteläafrikkalaissyntyinen uusiseelantilainen nyrkkeilijä. == Ura == Pritchard muutti Uuteen-Seelantiin 16-vuotiaana äitinsä Cherien kanssa ja alkoi harrastaa nyrkkeilyä 19-vuotiaana. Hän on edustanut Uutta-Seelantia useissa arvokisoissa, kahdessa eri painoluokassa. MM-kilpailuihin 2010 hän osallistui vielä höyhensarjassa, alle 57-kiloisissa, jossa oli aloittanut uransa, mutta siirtyi niiden jälkeen kevytsarjaan, alle 60-kiloisiin. Vuonna 2012 hän osallistui Lontoon olympialaisiin, kun naisten nyrkkeily oli mukana olympialaisissa ensimmäistä kertaa. Pritchard voitti olympialaisten ensimmäisellä kierroksella tunisialaisen Rim Jouinin, mutta hävisi toisella, puolivälierissä, venäläiselle Sofja Otšigavalle. Vuonna 2016 Pritchard ei onnistunut pääsemään Rion olympialaisiin. Saman vuoden heinäkuussa hän ilmoitti lopettavansa kilpauransa, muutama päivä sen jälkeen, kun oli voittanut yhdennentoista Uuden-Seelannin-mestaruutensa. Hän kuitenkin pyörsi lopettamispäätöksensä seuraavana vuonna, saatuaan tietää, että hänelle kevytsarjaa mieluisampi painoluokka, höyhensarja, tulisi olemaan mukana Kansainyhteisön kisojen 2018 ohjelmassa. Pritchard voitti kisoissa pronssia, voitettuaan ensimmäisellä kierroksella lesotholaisen Mantoa Ranonen ja puolivälierissä srilankalaisen Keshani Hansikan, mutta hävittyään välierissä pohjoisirlantilaiselle Michaela Walshille. == Yksityiselämä == Pritchard on ammatiltaan fysioterapeutti ja personal trainer. Hän opiskeli fysioterapiaa Aucklandin teknisessä yliopistossa ja liikuntatieteitä Aucklandin yliopistossa. Pritchard on naimisissa nyrkkeilyvalmentajansa Cameron Toddin kanssa. He avioituivat vuonna 2008. == Lähteet == Luokka:Uusiseelantilaiset nyrkkeilijät Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lidija Mordkovitš

Lidija Mordkovitš (; 30. huhtikuuta 1944 – 9. joulukuuta 2014) oli venäläinen viulisti, joka loi uransa Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Hänen perheensä ei kyennyt hankkimaan tytölle pianoa, joten hän aloittikin viulunsoiton seitsemänvuotiaana. Pian hän opiskeli Odessassa, ja vuonna 1967 hänet nimitettiin vuoden nuoreksi muusikoksi Kiovassa. Sittemmin hän opiskeli Moskovan konservatoriossa David Oistrahin johdolla.The Telegraph: Lydia Mordkovitch - obituary Mordkovitš voitti vuonna 1969 Marguerite Longin ja Jacques Thibaud'n kilpailun Pariisissa. Vuonna 1974 hän muutti Israeliin, josta hän sittemmin siirtyi Yhdistyneeseen kuningaskuntaan. Siellä hän debytoi Hallé-orkesterin kanssa Manchesterissa vuonna 1979. Yhdysvaltain-debyyttinsä hän toteutti Georg Soltin johtaman Chicagon sinfoniaorkesterin kanssa vuonna 1982. Hän esiintyi Promsilla vuosina 1985 ja 1988. Mordkovitš tulkitsi venäläisten säveltäjien, kuten Sergei Prokofjevin ja Dmitri Šostakovitšin, mutta myös muiden muassa Arthur Blissin, Johannes Brahmsin ja Karol Szymanowskin tuotantoa. Hän kuoli syöpätautiin. Häntä jäivät kaipaamaan tytär ja tyttärentytär. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * AllMusic.com: Lydia Mordkovitch Luokka:Venäläiset viulistit Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Lajla Mattsson Magga

Lajla Mattsson Magga (s. 4. marraskuuta 1942 Kali, Åre, Ruotsi) on eteläsaamenkielen opettaja, lastenkirjailija ja kielentutkija. Hän on naimisissa myös kielitieteilijänä toimivan Ole Henrik Maggan kanssa. He asuvat Kautokeinossa, Finnmarkin läänissä Pohjois-Norjassa. Magga julkaisi ensimmäisen lastenkirjansa Maahke ryöknie vuonna 1984, jonka jälkeen hän on julkaissut lasten- ja oppikirjoja. Magga on tutkinut eteläsaamenkieltä ja hänen työnsä on johtanut muun muassa paikannimien kirjoitusasun standardisointiin. Magga on myös yhdessä muiden tutkijoiden kanssa tehnyt saamenkielen sanakirjoja. Yhdessä miehensä kanssa he työstävät eteläsaamenkielen kielioppia. Lajla Mattsson Magga on saanut työstään pohjoismaisen saamenkielen palkinnon, Gollegiellan, vuonna 2010. == Bibliografia == * Lajla Mattsson Magga 1984: Govne-boetske / saemiegielese. Tana: Jår'galæd'dji * Lajla Mattsson Magga 1984: Maahke ryöknie = Máhtte rehkenasta Tana: Jår'galæd'dji * Lajla Mattsson Magga 1984: Daate lea Piere. Tana: Jår'galæd'dji * Knut Bergsland og Lajla Mattson Magga 1993: Åarjelsaemien-daaron bakoegärja Sydsamisk-norsk ordbok. Iđut * Lajla Mattsson Magga 2008: Meerke. Idut. * Lajla Mattsson Magga 2009: Norsk-sydsamisk ordbok. * Ole Henrik Magga ja Lajla Mattsson Magga 2012: Sørsamisk grammatikk. Davvi girji, 2012 ISBN 978-82-7374-855-3 == Lähteet == Luokka:Saamelaiset kielitieteilijät Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Saamelaiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Saamelaiset opettajat
Jennie Tourel

Jennie Tourel (oikealta nimeltään Davidovitš; 22. kesäkuuta 1900 Vitebsk, Venäjä – 23. marraskuuta 1973 New York, New York, Yhdysvallat) oli venäläissyntyinen, yhdysvaltalaistunut oopperalaulaja, äänialaltaan mezzosopraano. Hän opiskeli aluksi huilun- ja sitten pianonsoittoa. Hänen perheensä lähti kotimaastaan Venäjän vallankumouksen jälkeen ja asettui lähelle Gdanskia. Sieltä perhe muutti Pariisiin, jossa Tourel jatkoi pianonsoiton opiskelua ja pohdiskeli konserttipianistin uran. Hän alkoi kuitenkin ottaa laulutunteja Anna El-Tourilta ja päätti omistautua ammattimaisen laulajan uralle. Käyttöön valitsemansa sukunimen Tourel otti El-Tourin nimestä.Bach-Cantatas.com: Jennie Tourel (Mezzo-soprano) Tourel teki oopperadebyyttinsä Pariisissa vuonna 1931. Metropolitan-oopperassa, New Yorkissa hän esiintyi ensimmäistä kertaa toukokuussa 1937 Mignonin roolissa. Vuonna 1937 Tourel lähti Lissaboniin, josta hän lopulta muutti Yhdysvaltoihin. Hänestä tuli maan kansalainen vuonna 1946. Vuonna 1951 hän loi Baban roolin Igor Stravinskin Hulttion tiessä Venetsiassa. Sittemmin Tourel omistautui pitkälti resitaaleihin ja orkesterin kanssa työskentelyyn; hänen erikoisalakseen vakiintui ranskalainen ohjelmisto. Hän myös toimi opetustehtävissä New Yorkissa ja Coloradossa. Tourelilla oli läheiset välit Leonard Bernsteiniin. Hän kuoli keuhkosyöpään Lenox Hillin sairaalassa New Yorkissa sairastettuaan myös emfyseemaa.Jennie Tourel | Jewish Women's Archive == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset oopperalaulajat Luokka:Mezzosopraanot Luokka:Vuonna 1900 syntyneet Luokka:Vuonna 1973 kuolleet
Kristine Jepson

Kristine Jepson (1962–2017) oli yhdysvaltalainen oopperalaulaja, äänialaltaan mezzosopraano. Hän tulkitsi viisitoista eri roolia yli sadassa esityksessä Metropolitan-oopperassa luomansa kaksitoistavuotisen uran aikana.The Metropolitan Opera: Remembering Kristine Jepson (1962-2017) Jepson esiintyi myös monissa muissa oopperataloissa, kuten San Franciscon oopperassa. Hänen ohjelmistoonsa kuului muiden muassa Wolfgang Amadeus Mozartin, Charles Gounod'n ja Richard Straussin rooleja.OperaWire.com: Obituary: Remembering Mezzo-Soprano Kristine Jepson Jepson oli lähtöisin Iowasta ja opiskeli Indianan yliopistossa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * AllMusic.com: Kristine Jepson * Naxos Records: Kristine Jepson Luokka:Yhdysvaltalaiset oopperalaulajat Luokka:Mezzosopraanot Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Tatiana Troyanos

Tatiana Troyanos (12. syyskuuta 1938 New York – 21. elokuuta 1993 New York) oli yhdysvaltalainen oopperalaulaja, äänialaltaan mezzosopraano. Hänet tunnettiin valtavasta ohjelmistostaan, joka kattoi koko oopperan historian Claudio Monteverdistä Philip Glassiin. Hän oli saksalaisen äidin sekä kreikkalaisen isän tytär ja identifioitui kreikkalais-yhdysvaltalaiseksi. Hän debytoi vuonna 1963 Hippolytan roolissa Benjamin Brittenin Kesäyön unelmassa.The New York Times: Tatiana Troyanos Is Dead at 54; Mezzo Star of Diverse Repertory Troyanos kuoli 54-vuotiaana syöpään Lenox Hillin sairaalassa. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset oopperalaulajat Luokka:Mezzosopraanot Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Vuonna 1993 kuolleet
Ophélie Gaillard

Ophélie Gaillard (s. 13. kesäkuuta 1974 Pariisi) on sveitsiläis–ranskalainen sellisti ja kapellimestari. Hän opiskeli Pariisin konservatoriossa, jossa voitti kolme ensipalkintoa (kamarimusiikissa, sellonsoitossa ja barokkisellossa). Hän sai myös Sorbonnesta oppiarvon musiikkitieteessä ja opetusdiplomin. Hän on toiminut opetustehtävissä vuodesta 2000.Bach- Cantatas.com: Ophélie Gaillard (Cello, Conductor) Gaillard on hyvin kiinnostunut varhaisesta musiikista ja on usein osallistunut Christophe Rousset'n ja Emmanuelle Haïmin johtamiin barokkiteosten esityksiin. Hän perusti Amarillis- ja Ensemble Pulcinella -kokoonpanot. Jälkimmäisen levytys Antonio Vivaldin sellosonaateista sai kansainvälisesti suosiollisia arvosteluja. Gaillard myös yhdistelee eri taiteenaloja; hän on tehnyt yhteistyötä sellaisten tanssijoiden kuin Daniel Larrieun ja Sidi Larbi Cherkaouin kanssa. Gaillard on levyttänyt muun muassa Johann Sebastian Bachin, Benjamin Brittenin, Gabriel Faurén ja Antonio Vivaldin tuotantoa. Hän on esiintynyt Puolan radion orkesterin, Japanin filharmonikkojen, Euroopan Cameratan ja muiden orkesterien solistina. Helmikuussa 2018 Gaillardilta ryöstettiin Pariisin ulkopuolella puukolla uhaten yli miljoonan euron arvoinen sello, jonka hän kuitenkin onnistui saamaan takaisin.DW: Stolen million-euro cello returned to French musician Ophelie Gaillard == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset sellistit Luokka:Sveitsiläiset sellistit Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Polixeni Papapetrou

Polixeni Papapetrou (21. marraskuuta 1960 Melbourne – 11. huhtikuuta 2018 Fitzroy) oli australialainen valokuvaaja. Hänen vanhempansa olivat kreikkalaisia maahanmuuttajia, ja hänen miehensä Robert Nelson on Monash- yliopiston professori ja taidearvostelija.The New York Times: Polixeni Papapetrou, Photographer With an Eerie Eye, Dies at 57 Papapetrou kuvasi teoksissaan usein lapsiaan ja näiden ystäviä oudoissa asuissa. Ehkä eniten huomiota kuitenkin sai hänen alastonta 5- tai 6-vuotiasta tytärtään Olympiaa esittänyt kuva, joka herätti vuonna 2008 kiistan siitä, erotisoiko teos lapsia. Papapetrou kuoli 57-vuotiaana rintasyöpään. == Lähteet == Luokka:Australialaiset valokuvaajat Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Elisa Orlandi

Elisa Orlandi (1811–1834)Oxford Music Online: Orlandi, Elisa oli italialainen oopperalaulaja, äänialaltaan mezzosopraano. Hän aloitti uransa 18-vuotiaana ja tulkitsi 26. joulukuuta 1830 Milanon Teatro Carcanossa Gaetano Donizettin oopperan Anna Bolenan kantaesityksessä Giovanna Seymourin roolin. Hän loi myös Donizettin oopperan Il furioso nell' Isola di San Domingo Eleanoran roolin 2. tammikuuta 1833 Teatro Vallessa, Roomassa. Orlandi tulkitsi lisäksi Gioacchino Rossinin, Vincenzo Bellinin ja Giacomo Meyerbeerin oopperarooleja.Operissimo: Orlandi Elisa Orlandi kuoli jo 23-vuotiaana näyttämön takana, kun hänellä oli tarkoituksenaan esiintyä Bellinin Normassa. == Lähteet == Luokka:Italialaiset oopperalaulajat Luokka:Mezzosopraanot Luokka:Vuonna 1811 syntyneet Luokka:Vuonna 1834 kuolleet
Xan de Waard

Xan de Waard (s. 8. marraskuuta 1995 Renkum) on alankomaalainen maahockeypelaaja ja olympiamitalisti. Hän oli mukana Alankomaiden olympiahopeaa saavuttaneessa joukkueessa Rio de Janeirossa 2016. Hän voitti olympiakultaa Tokion olympialaisissa 2020. De Waard pelasi Alankomaiden maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa helmikuussa 2013. Hän on huhtikuuhun 2018 mennessä pelannut 104 maaottelua ja tehnyt niissä yhdeksän maalia. Hän on MM-kilpailuissa voittanut kultaa kotikisoissa Den Haagissa 2014. Champions Trophyssa saavutuksina on hopeaa vuonna 2016 ja pronssia vuonna 2014. EM- kilpailuissa hän on voittanut kultaa vuonna 2017 sekä saanut hopeaa vuonna 2015. De Waard edustaa vuonna 2018 seuratasolla SCHC:tä. Aiemmin hän on pelannut SV Kampongissa. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset maahockeypelaajat Luokka:Alankomaalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Laurien Leurink

Laurien Leurink (s. 13. marraskuuta 1994 Utrecht) on alankomaalainen maahockeypelaaja ja olympiavoittaja. Hän oli mukana Alankomaiden olympiahopeaa saavuttaneessa joukkueessa Rio de Janeirossa 2016. Hän voitti olympiakultaa Tokion olympialaisissa 2020. Leurink pelasi Alankomaiden maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa vuonna 2015. Hän on huhtikuuhun 2018 mennessä pelannut 54 maaottelua ja tehnyt niissä 14 maalia. EM-kilpailuissa hän on voittanut kultaa vuonna 2017. Leurink edustaa vuonna 2018 seuratasolla Larenia. Aiemmin hän on pelannut SV Kampongissa. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset maahockeypelaajat Luokka:Alankomaalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tom Axberg

Tom Erik Axberg (s. 21. heinäkuuta 1951 Turku) on suomalainen virkamies, joka on toiminut Kaskisten ja Hangon kaupunginjohtajana.Tom Axbergista Hangon uusi kaupunginjohtaja. HS, 19.4.1996. (Viitattu 28.4.2018) Tom Axberg syntyi ylikonemestari Erik Alfred Axbergin ja lastenhoitaja Hagar Helena Lindblomin perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1980 on sairaanhoitaja Kaarina Margareta Reijonen. Axberg tuli ylioppilaaksi 1971 ja valmistui valtiotieteen maisteriksi Åbo Akademista 1978. Hän toimi opetusministeriön tutkijana 1979–1980 ja Brändön kunnansihteerinä 1980–1986. Kaskisen kaupunginjohtajaksi hänet valittiin 1986. Hangon kaupunginjohtajaksi Axberg tuli viran pitkäaikaisen haltijan Arvi Suvannon jälkeen vuonna 1996. Hän siirtyi tästä tehtävästä terveydenhuolto-organisaation hallintojohtajaksi Ahvenanmaalle vuonna 2009.Axberg lähtee töihin Ahvenanmaalle. Turun Sanomat, 4.12.2008. (Viitattu 28.4.2018) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Kaskisten pormestarit ja kaupunginjohtajat Luokka:Hangon kaupunginjohtajat Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Maria Verschoor

Maria Verschoor (s. 22. huhtikuuta 1994 Dordrecht) on alankomaalainen maahockeypelaaja ja olympiamitalisti. Hän oli mukana Alankomaiden olympiahopeaa saavuttaneessa joukkueessa Rio de Janeirossa 2016. Hän voitti olympiakultaa Tokion olympialaisissa 2020. Verschoor pelasi Alankomaiden maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa helmikuussa 2013. Hän on huhtikuuhun 2018 mennessä pelannut 93 maaottelua ja tehnyt niissä kymmenen maalia. Hän on EM-kilpailuissa voittanut kultaa vuonna 2017 sekä saanut hopeaa vuonna 2015. Champions Trophyssa saavutuksena on hopeaa vuonna 2016. Verschoor edustaa vuonna 2018 seuratasolla Amsterdamia. Aiemmin hän on pelannut HC Hoeksche Waardissa ja HC Rotterdamissa. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset maahockeypelaajat Luokka:Alankomaalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Automne Pavia

Automne Pavia (s. 3. tammikuuta 1989 Péronne, Somme) on ranskalainen judon olympiamitalisti sekä maailman- ja Euroopan-mestari. Hän on kilpaillut koko kansainvälisen uransa 57 kg:n painoluokassa.. Pavia saavutti alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa pronssia 2006 ja kultaa 2007. Saman ikäluokan MM-kilpailuissa hän sai hopeaa 2008. Hän voitti Istanbulin EM-kilpailuissa 2011 kultaa joukkuekilpailussa ja sijoittui 57-kiloisissa seitsemänneksi. Hän sai Tšeljabinskin EM-kilpailuissa 2012 pronssia 57 kg:n sarjassa ja hopeaa joukkuekilpailussa. Pavia saavutti Lontoon olympialaisissa 2012 pronssia 57 kg:n painoluokassa. Hän voitti Budapestissa 2013 Euroopan-mestaruuden 57-kiloisissa ja sai joukkuekilpailussa hopeaa. Saman vuoden Rio de Janeiron MM-kilpailuissa hän saavutti joukkuepronssia ja oli 57-kiloisissa viides. Pavia voitti Montpellier’ssa 2014 Euroopan-mestaruuden 57 kg:n painoluokassa ja joukkuekilpailussa. Saman vuoden Tšeljabinskin MM-kilpailuissa hän saavutti kultaa joukkuekilpailussa ja pronssia 57-kiloisissa. Bakun Euroopan kisoissa 2015 hän voitti kultaa joukkuekilpailussa ja oli viides 57 kg:n sarjassa. Pavia saavutti Astanan MM-kilpailuissa 2015 pronssia 57 kg:n painoluokassa. Hän voitti saman sarjan Euroopan-mestaruuden Kazanissa 2016. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sijoittui seitsemänneksi. Pavia on saavuttanut Masters-, Grand Slam- ja Grand Prix -kilpailuissa kuusi turnausvoittoa, neljä kakkossijaa ja seitsemän kolmossijaa. Maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa hänellä on yksi turnausvoitto ja yksi kolmossija. Hän on voittanut aikuisten sarjassa kaksi Ranskan-mestaruutta. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset judokat Luokka:Ranskalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ben Heppner

Ben Heppner (s. 14. tammikuuta 1956 Murrayville, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen oopperalaulaja, äänialaltaan tenori. Hän syntyi mennoniittaperheeseen ja opiskeli muiden muassa French Ticknerin johdolla. Hän kuului Canadian Opera Companyn kokoonpanoon vuosina 1982–84.The Canadian Encyclopedia: Ben Heppner Varhaisella urallaan Heppner oli lyyrinen tenori; hän muun muassa voitti CBC:n lahjakkuuskilpailun Don Ottavion aarialla "Il mio tesoro" Wolfgang Amadeus Mozartin oopperasta Don Giovanni. Muihin varhaisiin rooleihin lukeutuivat Don Pasqualen Ernesto ja La bohèmen Rodolfo. Vuonna 1987 siirtyi William Neillin ja Dixie Ross Neillin opastamana spinto-äänityyppin ja erikoistui germaaniseen ohjelmistoon. Hän pääsi ensin esiintymään Ariadne Naxoksella -oopperassa Australiassa ja teki sitten Euroopan-ensiesiintymisensä Lohengrinina Ruotsin kuninkaallisessa oopperassa Tukholmassa maaliskuussa 1989. Yhdysvalloissa Heppner esiintyi ensimmäistä kertaa syksyllä 1988 Walter von der Vogelweiden roolissa Tannhäuserissa. Tämä esiintyminen suoritettiin Chicagon lyyrisessä oopperassa. Metropolitan-oopperassa Heppner debytoi Idomeneon esityksessä joulukuussa 1991. Hän on esiintynyt myös muun muassa La Scalassa ja Covent Gardenissa. Heppner on ollut tuottelias levyttäjä. Hän on saanut useita tunnustuksia, kuten Kanadan ritarikunnan Companion-arvon (2008), kaksi Juno-palkintoa ja Grammyn. Hän on urastaan huolimatta pysynyt perhekeskeisenä ja vahvasti uskonnollisena. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset oopperalaulajat Luokka:Tenorit Luokka:Grammy-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Brigitte Rolland

Brigitte Rolland (s. 8. lokakuuta 1964 Montreal) on kanadalainen viulisti.The Canadian Encyclopedia: Brigitte Rolland Rolland opiskeli aluksi Montrealissa Maurice Onderet'n (1969–70), Mildred Goodmanin (1971–80) ja Mauricio Fuksin (McGillin yliopisto, 1981–82) johdolla. Tämän jälkeen hän siirtyi Rodney Friendin opiskelijaksi Royal College of Musiciin, Lontooseen, jossa hän opiskeli vuoteen 1987 saakka. Opiskeluaikoinaan Rolland voitti lukuisia palkintoja. Vuonna 1988 hänelle myönnettiin Prix d'Europe, ja hän sijoittui toiseksi Lontoon filharmonikkojen kilpailussa. Rolland on vieraillut useiden kanadalaisten orkestereiden solistina ja esiintynyt useilla festivaaleilla. Hän on myös esiintynyt resitalistina Ranskassa ja Espanjassa. Myös Rollandin isä Pierre ja sisar Sophie Rolland ovat tulleet tunnetuiksi musiikin alalta. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset viulistit Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Minke Smeets

Minke Smeets (o.s. Smabers, s. 22. maaliskuuta 1979 Den Haag) on alankomaalainen maahockeypelaaja ja olympiavoittaja. Smeets voitti Alankomaiden maajoukkueessa olympiakultaa Pekingissä 2008 sekä saavutti olympiahopeaa Ateenassa 2004 ja olympiapronssia Sydneyssä 2000. Hän voitti maailmanmestaruuden Madridissa 2006. Hän pelasi 312 maaottelua, mikä on alankomaalaisista naispelaajista eniten vuoden 2017 loppuun mennessä. Minke Smeetsin sisko on maahockeypelaaja Hanneke Smabers ja puoliso baseballpelaaja Tjerk Smeets, molemmat olympiaedustajia. == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset maahockeypelaajat Luokka:Alankomaalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Audrey Tcheuméo

Audrey Tcheuméo (s. 20. huhtikuuta 1990 Bondy, Ranska) on ranskalainen judon olympiamitalisti sekä maailman- ja Euroopan-mestari. Hän on kilpaillut lähes koko kansainvälisen uransa alle 78 kg:n painoluokassa.. Tcheuméo saavutti alle 78 kg:n sarjassa alle 20-vuotiaiden MM-hopeaa 2008. Hän voitti alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2008 ja 2009 sekä alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2009. Tcheuméo voitti vuonna 2011 alle 78-kiloisten Euroopan-mestaruuden Istanbulissa ja maailmanmestaruuden Pariisissa. Seuraavana vuonna hän sai EM-hopeaa Tšeljabinskissa ja olympiapronssia Lontoossa. Budapestin EM-kilpailuissa 2013 hän saavutti joukkuehopeaa ja sijoittui alle 78-kiloisissa viidenneksi. Saman vuoden Rio de Janeiron MM- kilpaiuissa hän sai pronssia alle 78 kg:n sarjassa. Tcheuméo voitti Montpellier’ssa 2014 Euroopan-mestaruuden alle 78 kg:n painoluokassa ja joukkuekilpailussa. Saman vuoden Tšeljabinskin MM-kilpailuissa hän saavutti kultaa joukkuekilpailussa ja hopeaa alle 78-kiloisissa. Vuonna 2015 hän oli viides sekä Bakun Euroopan kisoissa että Astanan MM-kilpailuissa. Tcheuméo voitti alle 78-kiloisten Euroopan-mestaruuden Kazanissa 2016. Rio de Janeiron olympialaisissa hän sai hopeaa hävittyään loppuottelussa yhdysvaltalaiselle Kayla Harrisonille. Hän voitti alle 78-kiloisten Euroopan-mestaruuden jälleen Varsovassa 2017. Saman vuoden Budapestin MM-kilpailuissa hän oli seitsemäs. Hän sai hopeaa Tel Avivin EM-kilpailuissa 2018. Saman vuoden Bakun MM- kilpailuissa hän saavutti joukkuekilpailussa hopeaa. Lissabonin EM- kilpailuissa 2021 hän sijoittui viidenneksi. Hän saavutti MM-hopeaa Dohassa 2023. Saman vuoden Montpellier'n EM-kilpailuissa hän oli seitsemäs. Hän voitti 78-kiloisten Euroopan-mestaruuden Zagrebissa 2024. Kuukautta myöhemmin hän oli viides Abu Dhabin MM-kilpailuissa. Tcheuméo on saavuttanut Masters-, Grand Slam- ja Grand Prix -kilpailuissa kuusitoista turnausvoittoa, kahdeksan kakkossijaa ja kaksitoista kolmossijaa. Maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa hänellä on kolme turnausvoittoa ja yksi kakkossija. Hän on voittanut aikuisten sarjassa neljä Ranskan-mestaruutta. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset judokat Luokka:Ranskalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Fatima Moreira de Melo

Fatima Moreira de Melo (s. 4. heinäkuuta 1978 Rotterdam) on alankomaalainen maahockeypelaaja ja olympiavoittaja. Moreira de Melo voitti Alankomaiden maajoukkueessa olympiakultaa Pekingissä 2008 sekä saavutti olympiahopeaa Ateenassa 2004 ja olympiapronssia Sydneyssä 2000. Hän voitti maailmanmestaruuden Madridissa 2006. Hän pelasi 257 maaottelua, mikä on alankomaalaisista naispelaajista toiseksi eniten vuoden 2017 loppuun mennessä. == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset maahockeypelaajat Luokka:Alankomaalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Synnøve Persen

Synnøve Persen (22. helmikuuta 1950 Porsanger, Norja) on pohjoissaameksi kirjoittava runoilija ja kuvataiteilija. Urallaan Persen laajasti edistänyt saamelaisen taiteen järjestäytymistä. == Ura == Persen oli 1970-luvulla yksi kahdeksasta Masi-ryhmän, Mázejoavkku, jäsenestä. Ryhmä edusti uutta ja nykyaikaista suuntausta saamelaisessa taiteessa ja toimi saamelaisten taiteilijaseuran esiasteena. Hän valmistui Norjan Statens kunstakademi -taideoppilaitokosesta 1978. Saamen lipun ensimmäinen versio vuodelta 1977, joka oli kolmivärinen ja ilman ympyrää, on Persenin oppilastyökseen tekemä. Persenin esikoisrunoteos Alit lottit girdilit julkaistiin 1981. Runokirjoilleen on tyypillistä kirjojen vahva visuaalinen ulkoasu. Kirjat Biekkakeahtes bálggis ja šuvas bohcciidit sága on julkaistu myös äänikirjoina joissa runoille rinnalle on sävelletty musiikkia. Vuosina 1997-2001 Synnøve Persen oli Norjan kulttuurineuvoston jäsen ja hänellä on ollut myös muita saamelaisten taiteeseen liittyviä luottamustehtäviä. Hän on ollut keskeisessä roolissa mm. saamelaisten-taideteollisen korkeakoulun ja taidekoulun, Kaarasjoen taidekeskuksen perustamisessa ja saamelaisten taidemuseon perustamisessa. == Tunnustukset == Persen on ollut Pohjoismaiden kirjallisuuspalkintoehdokkaana vuosina 1993 ja 2008. Biret Elle Memorial Prize -palkinnon vuonna 2000 ja Saamelaisneuvoston kirjallisuuspalkinnon vuonna 2006. == Bibliografia == * Alit lottit girdilit (1981) * Ábiid eadni (1994) * Muora II galgga sojahit eambbo go gierdá (2000) * Meahci šuvas bohciidit ságat (2005) * ruoná rieggá vuol váccašit (2017) == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Synnøve Persen tildeles Kulturrådets ærespris 2018 Luokka:Saamelaiset henkilöt Luokka:Norjalaiset runoilijat Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1950 syntyneet
Ranzania

Ranzania voi tarkoittaa seuraavia asioita: * Ranzania, möhkäkaloihin kuuluva kalasuku, jonka ainoa laji on pikkumöhkäkala (Ranzania laevis) * sinikatveet (Ranzania), happomarjakasveihin kuuluva kasvisuku * Rhamphorrhina, syn. Ranzania, lehtisarvisiin kuuluva kovakuoriaissuku.
Georgie Twigg

Georgina Sophie "Georgie" Twigg (s. 21. marraskuuta 1990 Lincoln) on brittiläinen, maajoukkuetasolla myös Englantia edustanut maahockeypelaaja ja olympiavoittaja. Twigg voitti Ison-Britannian maajoukkueessa olympiakultaa Rio de Janeirossa 2016 sekä saavutti olympiapronssia Lontoossa 2012. Englannin maajoukkueen pelaajana Twigg on saavuttanut MM-pronssia vuonna 2010. Champions Trophyssa saavutuksina on hopeaa vuonna 2012 Ison-Britannian joukkueessa ja pronssia vuonna 2010 Englannin joukkueessa. EM-kilpailuissa hän on voittanut kultaa vuonna 2015 sekä saavuttanut hopeaa vuonna 2013 ja pronssia vuonna 2011. Kansainyhteisön kisoissa hän on saavuttanut hopeaa vuonna 2014 ja pronssia vuonna 2010. Twigg on pelannut Englannin maajoukkueessa 79 maaottelua ja tehnyt niissä seitsemän maalia. Ison-Britannian joukkueessa hän on esiintynyt 68 kertaa ja tehnyt viisi maalia. Pelipaikaltaan hän on keskikenttäpelaaja. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset maahockeypelaajat Luokka:Brittiläiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Éva Csernoviczki

Éva Csernoviczki (s. 16. lokakuuta 1986 Tatabánya, Komárom-Esztergom, Unkari) on unkarilainen judon olympia- ja MM-mitalisti sekä Euroopan-mestari. Hän on kilpaillut lähes koko kansainvälisen uransa alle 48 kg:n painoluokassa.. Csernoviczki saavutti Lontoon olympialaisissa 2012 pronssia 48 kg:n painoluokassa. Pekingin 2008 ja Rio de Janeiron 2016 olympialaisissa hän sijoittui seitsemänneksi. MM-kilpailuissa hän saavutti samassa sarjassa pronssia Pariisissa 2011 sekä sijoittui seitsemänneksi Rio de Janeirossa 2007, Tšeljabinskissa 2014 ja Astanassa 2015. Csernoviczki on saavuttanut EM-mitalin alle 48 kg:n sarjassa yksitoista kertaa peräkkäin vuosina 2008–2018. Kultaa hän sai Budapestissa 2013 ja Montpellier’ssa 2014, hopeaa Tbilisissä 2009, Wienissä 2010, Istanbulissa 2011 ja Kazanissa 2016 sekä pronssia Lissabonissa 2008, Tšeljabinskissa 2012, Bakun Euroopan kisoissa 2015, Varsovassa 2017 ja Tel Avivissa 2018. EM-joukkuekilpailussa hän sai pronssia Miskolcissa 2009. Csernoviczki saavutti Belgradin universiadeissa 2009 pronssia 48-kiloisissa. Hän voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2003, 2006 ja 2008 sekä sai hopeaa 2007. Alle 20-vuotiaiden EM-hopeaa hän saavutti 2005 ja alle 17-vuotiaiden EM-pronssia 2002. Csernoviczki on saavuttanut Masters-, Grand Slam- ja Grand Prix -kilpailuissa kolme turnausvoittoa, kuusi kakkossijaa ja kuusi kolmossijaa. Maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa hänellä on kaksi turnausvoittoa, kaksi kakkossijaa ja viisi kakkossijaa. == Lähteet == Luokka:Unkarilaiset judokat Luokka:Unkarilaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Virginia Balistrieri

Virginia Balistrieri (15. tammikuuta 1888 Trapani – 3. elokuuta 1960 Rooma) oli italialainen näyttelijä. == Ura == Balistrieri näytteli sekä teatterissa että elokuvissa. Hän aloitti Giovanni Grasson vastaparina Nino Martoglion ohjaamissa mykkäelokuvissa 1910-luvulla. Vuonna 1914 Balistrieri tulkitsi naispääosan elokuvassa Sperduti nel buio, jota pidetään eräänä italialaisen neorealismin edeltäjistä. Balistrierin aviopuoliso oli Giovanni Grasso jr. (1888–1963), joka oli edellä mainitun Giovanni Grasson (1873–1930) serkku. Balistrierin sisko Desdemona Balistrieri (1889–1976) oli niin ikään näyttelijä. == Filmografia == * Sperduti nel buio, ohj. Nino Martoglio (1914) * Capitan Blanco, ohj. Nino Martoglio (1914) * Cavalleria rusticana, ohj. Mario Gargiulo (1924) * Terra di nessuno, ohj. Mario Baffico (1939) * Mare, ohj. Mario Baffico (1940) * Malia, ohj. Giuseppe Amato (1946) * Sono io l'assassino, ohj. Roberto Bianchi Montero (1947) * I fuorilegge, ohj. Aldo Vergano (1949) * Lo sparviero del Nilo, ohj. Giacomo Gentilomo (1950) * Margherita da Cortona, ohj. Mario Bonnard (1950) * Benvenuto reverendo!, ohj. Aldo Fabrizi (1950) * Auguri e figli maschi, ohj. Giorgio Simonelli (1951) * C'era una volta Angelo Musco, ohj. Giorgio Walter Chili - dokumentti (1953) * Anni facili, ohj. Luigi Zampa (1953) * Maruzzella, ohj. Luigi Capuano (1956) * Onore e sangue, ohj. Luigi Capuano (1957) * Ascoltami, ohj. Carlo Campogalliani (1957) * Il mondo dei miracoli, ohj. Luigi Capuano (1958) == Aiheesta muualla == *Sperduti nel buio : Virginia Balistrieri Luokka:Italialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1888 syntyneet Luokka:Vuonna 1960 kuolleet
Distria Krasniqi

Distria Krasniqi (s. 10. joulukuuta 1995) on kosovolainen judon olympiavoittaja, Euroopan-mestari ja MM-mitalisti. Hän kilpailee 52 kg:n sarjassa kilpailtuaan välillä, syksystä 2018 vuoteen 2021, 48-kiloisissa. Krasniqi saavutti 52 kg:n painoluokassa alle 23-vuotiaiden EM-pronssia 2012 ja 2013 sekä alle 21-vuotiaiden EM-pronssia 2013 ja 2015. Hän voitti alle 21-vuotiaiden maailmanmestaruuden 2015 sekä alle 23-vuotiaiden Euroopan- mestaruuden 2016 ja 2017. Krasniqi sijoittui vuonna 2017 seitsemänneksi sekä Varsovan EM-kilpailuissa että Budapestin MM-kilpailuissa. Hän saavutti Tel Avivin EM-kilpailuissa 2018 hopeaa hävittyään 52-kiloisten loppuottelussa venäläiselle Natalja Kuzjutinalle. Hän voitti samana vuonna kultaa Välimeren kilpailuissa. Krasniqi saavutti 48 kg:n painoluokassa MM-pronssia Tokiossa 2019 ja EM-pronssia Prahassa 2020. Hän voitti saman sarjan Euroopan- mestaruuden Lissabonissa 2021 kukistettuaan loppuottelussa ukrainalaisen Darja Bilodidin. Budapestin MM-kilpailuissa hän oli samana vuonna viides. Tokion olympialaisissa hän voitti kultaa kukistamalla loppuottelussa japanilaisen Funa Tonakin. Krasniqi saavutti 52 kg:n painoluokassa vuonna 2022 EM-pronssia Sofiassa ja MM-pronssia Taškentissa. Välimeren kilpailuissa hän voitti kultaa. Dohan MM-kilpailuissa 2023 hän oli viides. Hän sai samana vuonna EM-hopeaa Montpellier’ssä hävittyään loppuottelussa Amandine Buchardlle. Hän voitti 52-kiloisten Euroopan-mestaruuden Zagrebissa 2024 kukistettuaan finaalissa Odette Giuffridan. Pariisin olympialaisissa 2024 sijoittui 52-kiloisissa toiseksi hävittyään finaalissa Diyora Keldiyorovalle. Krasniqi on saavuttanut IJF World Tourin kilpailuissa kuusitoista turnausvoittoa, yksitoista kakkossijaa ja yhdeksän kolmossijaa. Maailmancupeissa / Continental Open -kilpailuissa hän on ollut kerran ensimmäinen, toinen ja kolmas. == Lähteet == Luokka:Kosovolaiset judokat Luokka:Kosovolaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Alex Danson

Alexandra Mary L. "Alex" Danson (s. 21. toukokuuta 1985 Southampton) on brittiläinen, maajoukkuetasolla myös Englantia edustanut maahockeypelaaja ja olympiavoittaja. Danson voitti Ison-Britannian maajoukkueessa olympiakultaa Rio de Janeirossa 2016 sekä saavutti olympiapronssia Lontoossa 2012. Hän pelasi myös Pekingin olympialaisissa 2008 Ison-Britannian sijoittuessa kuudenneksi. Englannin maajoukkueen pelaajana Danson on saavuttanut MM- pronssia vuonna 2010. Champions Trophyssa saavutuksina on hopeaa vuonna 2012 Ison-Britannian joukkueessa ja pronssia vuonna 2010 Englannin joukkueessa. EM- kilpailuissa hän on voittanut kultaa vuonna 2015 sekä saavuttanut hopeaa vuonna 2013 ja pronssia vuosina 2005, 2007, 2009, 2011 ja 2017. Kansainyhteisön kisoissa hän on saavuttanut hopeaa vuonna 2014 sekä pronssia vuosina 2006, 2010 ja 2018. Danson on pelannut Englannin maajoukkueessa 203 maaottelua ja tehnyt niissä 62 maalia. Ison-Britannian joukkueessa hän on esiintynyt 103 kertaa ja tehnyt 53 maalia. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset maahockeypelaajat Luokka:Brittiläiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Coraxo

Coraxo on syksyllä 2013 perustettu suomalainen melodinen death metal -yhtye. Se on julkaissut kaksi studioalbumia. Yhtyeen nimi tarkoittaa ukkosia, joka on otettu okkultistisesta eenokin kielestä. Yhtyeen kappaleet ovat englanninkielisiä. Sen sanoitukset käsittelevät tieteiskirjallisuutta ja kauhua. == Historia == Coraxon ensimmäinen demo, Starlit Flame, julkaistiin syksyllä 2013. Samana vuonna julkaistiin yhtyeen toinen EP, Starlit Flame II, joka poiki levysopimuksen saksalaisen Massacre Recordsin kanssa. Vuonna 2016 yhtye kiersi Saksaa ja muita Euroopan maita sekä esiintyi Findustry- klubifestivaaleilla Suomessa. Yhtye julkaisi death metalia ja industrialia yhdistelevän, science fiction -vaikutteisen debyyttialbuminsa Neptune Massacre Recordsin kautta vuonna 2015. Vuoden 2016 aikana yhtye nauhoitti toisen täyspitkän levynsä nimeltään Sol, joka julkaistiin vuonna 2017 tamperelaisen Snow Wave Recordsin kautta. Albumilla vieraili useita kansainvälisiä muusikoita, kuten kitarasooloissa Christopher Amott, joka on tunnettu Arch Enemy -yhtyeestä, sekä Peter Huss joka on soittanut muun muassa yhtyeissä Sinergy ja Shining. Levyn on masteroinut ruotsalainen metallituottaja Dan Swanö. == Kokoonpano == * Tomi Toivonen – laulu, kitara, koskettimet * Ville Vistbacka – rummut === Sessiojäsenet levyllä Neptune === * Ilkka Ferm – saksofoni === Sessiojäsenet levyllä Sol === * Christopher Amott – kitara * Elena Cor Tauri – laulu * Ilkka Ferm – saksofoni * Peter Huss – kitara * Sebastian Jensen – laulu * Nikke Kuki – laulu == Diskografia == === Studioalbumit === * * * === Demot === * * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:2010-luvun yhtyeet ja sooloartistit Luokka:Suomalaiset death metal -yhtyeet