EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Gösta Björklund

Gustav Teofil (Gösta) Björklund (20. syyskuuta 1891 Oulu – 7. maaliskuuta 1967 Turku) oli suomalainen yrittäjä, kauppias ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Björklundin vanhemmat olivat rovasti Isak August Björklund ja Fredrika Mathilda Wichmann ja puoliso vuodesta 1919 Mary Wisén. Arkkitehti, kuvataiteilija Matti Visanti ja kenttäpiispa Johannes Björklund olivat hänen veljiään. Gösta Björklund kävi keskikoulun ja Turun kauppaopiston 1911. Hän oli Paraisten Kalkkivuori Oy:n konttoristi ja kirjeenvaihtaja 1911–1912, Toiminimi Tuomas Laurellin maanviljelyskoneliikkeen tukkuosastonhoitaja Vaasassa 1912–1917, Oy A. Wisén Ab:n konttoripäällikkö, tukkuosaston johtaja, kirjeenvaihtaja ja prokuristi 1917–1925, Suomen Osuuskauppojen Keskuskunnan Kokkolan konttorin rautaosaston hoitaja 1925–1931 ja Turun Rautakauppa Oy:n toimitusjohtaja 1931–1957, johtokunnan jäsen vuodesta 1932 ja omistaja vuodesta 1934. Hänellä oli myös useita luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Björklund sai 1954. Björklund muistetaan myös hänen tekemistään huomattavista lahjoituksista hyväntekeväisyyteen, koulutukseen ja tutkimukseen. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset lahjoittajat Luokka:Suomalaiset kauppiaat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1891 syntyneet Luokka:Vuonna 1967 kuolleet
Gunnar Erickson

Gunnar Arthur Erickson (3. toukokuuta 1894 Lapväärtti – 5. helmikuuta 1973 Vaasa) oli suomalainen sahaus- ja merenkulkualojen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Ericksonin vanhemmat olivat sahanomistaja John Erickson, aiemmin Johannes Teir, ja kauppias Ida Mathilda Carlsdotter Grannas ja puoliso vuodesta 1922 Elna Maria Forsnabba. Erickson kävi kansakoulun ja suoritti kirjanpitokursseja ja rannikkokapteenin tutkinnon. Hän oli John Ericksons Exportsågin isännöitsijä Sulvassa 1915–1920, Kronvik Träindustri Ab:n eli vuodesta 1938 Ab Kronvik Oy:n isännöitsijä 1920–1925, toimitusjohtaja 1925–1957 ja osakas ja hallituksen puheenjohtaja 1925–1962. Erickson oli myös Wasklot Stevedoring, Erickson och Co:n perustaja, toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1929, Ab Ostrobotnia Stevedore Oy:n toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1938, Ab Vasa Rederin toimitusjohtaja 1939–1948 ja hallituksen jäsen 1939–1952 sekä Ab Kronvik Shipping Co Oy:n toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1954. Hänellä oli lisäksi useita luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Erickson sai 1954. Suomen sisällissotaan hän osallistui valkoisten puolella ja haavoittui Tampereen taistelussa, hänen isänsä menehtyi sodassa. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Suomen sisällissodan valkoiset Luokka:Vuonna 1894 syntyneet Luokka:Vuonna 1973 kuolleet
Sarveissienet

Sarveissienet (Spongiidae) on sarveispiisieniin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan niin lauhkeista kuin trooppisistakin merivesistä. == Taksonomia ja anatomia == Sarveissieniin kuuluu 6 sukua ja yhteensä noin 90 lajia, muun muassa pesusieni. Heimon lajien tukiranka koostuu tiheistä spongiiniproteiinisäikeistä ja lajit vovat olla levymäisiä, maljamaisia, haarautuneita tai epämääräisiä. Rakenne on kokoonpuristuva, mutta silti kestävä. Sarveissienillä ei ole spikuleja. == Lähteet == Luokka:Sarveispiisienet
Speakers’ Corner

Speakers' Corner on perinteinen julkisten puheiden pitopaikka Lontoon Hyde Parkissa. Speakers' Corner sijaitsee Hyde Parkin koilliskulmassa, lähellä Marble Archia ja Oxford Streetia. Speakers' Corner on toiminut puheiden, väittelyiden ja mielenosoitusten pitopaikkana 1800-luvun puolivälistä lähtien, ja kuuluisuudet kuten Karl Marx, Vladimir Lenin ja George Orwell sekä muun muassa 1900-luvun alun suffragetit ovat pitäneet siellä kiihkeitä puheita. Sunnuntaisin onkin tavallista, että väkijoukot kerääntyvät kuuntelemaan innokkaita puhujia. Sana on vapaa, mutta puheet eivät saa sisältää laittomuuksia. Paikalla sijaitsi aikoinaan Tyburnin kylä, jossa oli pahamaineinen hirttopaikka. Jokainen kuolemaantuomittu sai luvan lausua viimeiset sanat ennen tuomion täytäntöönpanoa. Tästä alkoi julkisten puheiden perinne. Nykymuotoisen Speakers' Cornerin historia alkaa vuodesta 1866, jolloin paikalla oli hallitusta vastustavia marsseja, protesteja ja kolme päivää kestänyt mellakka. Vuonna 1872 Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentti sääti lopulta Parks Regulation Actissa, että Speakers' Corner varataan sananvapaudelle. == Lähteet == Luokka:Lontoon puistot
Hans Op de Beeck

Hans Op de Beeck (s. 1969 Turnhout, BelgiaHans Op de Beeck Biography Viitattu 16.9.2022) on belgialainen kuvataiteilija, joka asuu ja työskentelee Brysselissä. Hänellä on ollut näyttelyitä eri puolilla maailmaa kahdenkymmenen vuoden ajanHans Op de Beeck: Hiljainen paraati Viitattu 16.9.2022 Amos Rex. Hans Op de Beeckin taiteellinen tuotanto koostuu suurista installaatioista, veistoksista, elokuvista, piirustuksista, maalauksista, valokuvista ja teksteistä. Hänen taiteellinen työnsä muodostuu kuolevaisuuden, yhteiskunnan ja yleismaailmallisten kysymysten ja merkitysten pohdinnasta. Hän pitää ihmistä olentona, joka ”lavastaa” ympärillään olevaa maailmaa tragikoomisella tavalla. Op de Beeck haluaa ennen kaikkea stimuloida katsojien aisteja ja kutsua heidät todella kokemaan kuvan. Hän pyrkii luomaan visuaalista fiktiota, joka tuottaa hetken ihmeitä ja hiljaisuutta. Hans Op de Beeckin ensimmäinen yksityisnäyttely Suomessa avautui vuonna 2022 Amos Rexissä. Näyttelyssä taiteilijan harmaansävyiset installaatiot valtaavat museon näyttelytilat. Taiteilijan elokuva Staging Silence (3) esitettiin Rakkautta ja anarkiaa -elokuvafestivaaleilla näyttelyn avajaispäivänä 21.9.2022. Staging Silence (3) on kolmas ja viimeinen osa Hans Op de Beeckin toteuttamaa itsenäisten videoteosten sarjaa. Kolmessa videoteoksessa tunnistamattomat kädet rakentavat ja purkavat kuvitteellisia maisemia ja sisätiloja noin kolmen neliömetrin kokoisella pienoisnäyttämöllä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Virallinen verkkosivu Viitattu 16.9.2022 Luokka:Belgialaiset taiteilijat Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
MM-rallikausi 1977

MM-rallikausi 1977 oli järjestyksessään rallin maailmanmestaruussarjan viides kausi FIA:n MM-ohjelmassa (World Rally Championship, WRC). Kauden aikana ajettiin kuljettajien maailmanmestaruudesta nimellä FIA Cup, jonka voitti Sandro Munari. Kuljettajien mestaruussarja sisälsi kaikki WRC-sarjan kilpailut sekä ERC-sarjan tapahtumia. Kaudella ajettiin 11 kilpailua, mutta vain kahdeksan parasta laskettiin. Uutena kilpailuna mukana oli Uuden-Seelannin ralli, jolla oli yhteensä mittaa . Kauden aikana Safari-ralli oli pisimmillään, jossa oli yhteensä ajettavaa. Sanremo-rallin reitit olivat nyt päällystettyjä ja kaudella oli kaksi asfalttirallia. == Kilpailukalenteri == Nro Ajankohta Ralli Raportti 1\. 22.–28. tammikuuta Monte Carlo -ralli Raportti 2\. 11.–13. helmikuuta Ruotsin ralli Raportti 3\. 1.–6. maaliskuuta Portugalin ralli Raportti 4\. 7.–11. huhtikuuta Safari-ralli Raportti 5\. 1.–7. toukokuuta Uuden-Seelannin ralli Raportti 6\. 28. toukokuuta–3. kesäkuuta Akropolis-ralli Raportti 7\. 26.–28. elokuuta 1000 järven ralli Raportti 8\. 14.–18. syyskuuta Kanadan ralli Raportti 9\. 4.–8. lokakuuta Sanremon ralli Raportti 10\. 5.–6. marraskuuta Korsikan ralli Raportti 11\. 20.–24. marraskuuta RAC-ralli Raportti Lähde: Kuljettajien FIA Drivers’ Cupiin laskettiin lisäksi ERC-sarjan kilpailut Arctic Rally, Rajd Polski, Rally San Martino di Castrozza, Tour de France Automobile, Rally Catalunya, sekä näiden lisäksi Giro d’Italia Automobilistico, Southern Cross Rally ja Rally South Africa. ==Lähteet== *
Emma D’Arcy

Emma Zia D’Arcy (s. 27. kesäkuuta 1992 Lontoo) on englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa Rhaenyra Targaryenin roolista televisiosarjassa House of the Dragon (2022–). Rooli on saanut kriitikoilta ylistystä, ja D’Arcy sai siitä myös Golden Globe -ehdokkuuden. == Elämä ja ura == D’Arcy on syntynyt Boroughin kaupunginosassa Lontoossa. Hän näytteli ensimmäisiä roolejaan koulunäytelmissä 10–11-vuotiaana. D’Arcy on sukupuoli- identiteetiltään muunsukupuolinen. Vuonna 2022 video, jossa hän kertoi lempicocktailistaan (Negroni Sbagliato), levisi laajalti verkossa. == Filmografia == Elokuvat Vuosi Nimi Rooli 2015 United Strong Alone Sniper 2019 O Holy Ghost Stephanie 2020 Misbehavior Hazel 2021 Mothering Sunday Emma Hobday 2023 The Talent Tommy Televisiosarjat Televisiosarjat Televisiosarjat Televisiosarjat Televisiosarjat Vuosi Nimi Rooli Jaksot 2018 Wanderlust Naomi Richards pääosa 2019 Wild Bill Alma 1 jakso 2020 Hanna Sonia Richter 2 jaksoa 2020 Truth Seekers Astrid pääosa 2022– House of the Dragon Rhaenyra Targaryen pääosa == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Englantilaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Coniophis

Coniophis on sukupuuttoon kuollut käärmesuku, jonka lajeja eli liitukaudelta paleogeenikaudelle. Lajeista nykyään tunnetuin ja varmistetuin on Coniophis precedens, mutta muitakin on epäilemättä ollut. Yhdysvaltalainen dinosaurusten tutkija O. C. Marsh löysi lajin luurangon ja kuvasi sen tieteelle vuonna 1892. == Lähteet == Luokka:Esihistorialliset matelijat Luokka:Käärmeet Luokka:Liitukausi
Christian Christensen

Christian Christensen (20. tammikuuta 1925 – 30. syyskuuta 1988) oli tanskalainen kristillisdemokraattinen poliitikko. Hän istui kansakäräjillä vuosina 1973–1988 ja toimi Tanskan ympäristöministerinä 1982–1988 sekä pohjoismaaministerinä 1982–1987. Koulutukseltaan hän oli opettaja. ==Lähteet== Luokka:Tanskan ympäristöministerit Luokka:Tanskalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 1988 kuolleet
Brian Thompson

Brian Earl Thompson (s. 28. elokuuta 1959 Ellensburg, Washington) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen uransa alkoi pienestä roolista vuoden 1984 elokuvassa Terminator – tuhoaja. Sitten hän näytteli ilkeää "Night Slasher" vuoden 1986 elokuvassa Cobra Sylvester Stallonen kanssa. Hänet tunnetaan kulmikkaasta leuastaan, korkeasta pituudestaan ja vahvasta äänestä. == Varhainen elämä == Brian Thompson syntyi Ellensburgissa Washingtonissa ja kasvoi Longviewissa. Hän osallistui Central Washingtonin yliopistoon, jossa hän opiskeli liikkeenjohtoa, pelasi jalkapalloa ja esiintyi monissa koulutuotantoissa. Sitten hän muutti Kaliforniaan ja suoritti maisterin tutkinnon Kalifornian yliopistosta Irvinestä. == Yksityiselämä == Thompson harrastaa melontalautailua, purjelautailua ja leijalautailua ja opiskelee hapkidoa. Hänellä on kaksi lasta, Daphne ja Jordan. == Valittu filmografia == Vuosi Nimi Rooli 1984 Terminator – tuhoaja Street Punk 1986 Cobra "The Night Slasher" 1986 Kolme kaverusta saksalainen roisto 1988 Fright Night Part 2 Bozworth 1988 Alien Nation Trent Porter 1988 Miracle Mile helikopterilentäjä 1989 Three Fugitives toinen roisto 1990 Lionheart – liian kova kuolemaan Russell / Roc 1990 Nightwish Dean 1990 Rangaistussiirtola Moon 44 Jake O'Neal 1990 Hired to Kill Frank Ryan 1991 Life Stinks Mean Victor 1992 Doctor Mordrid Kabal 1992 Rage and Honor Conrad Drago 1993 The Naked Truth Bruno 1994 Star Trek – sukupolvet Klingon Helmsman 1996 Viimeinen lohikäärme Brok 1997 Mortal Kombat 2 – hävitys Shao Kahn 2001 Joe Dirt Bob 'Buffalo Bob' 2001 Epoch Captain Tower 2001 The Order Cyrus Jacob 2007 Fist of the Warrior Max 2007 Flight of the Living Dead: Outbreak on a Plane Kevin 2009 Dragonquest Kirill 2011 The Arcadian Agmundr 2014 The Extendables Vardell Duseldorfer 2017 Sunflower Captain Cody 2017 Dark Games Detective Joe Grimes 2017 Trafficked Max 2019 Hoax John Singer 2019 I Am That Man Halpin 2020 Big Muddy Wyatt Cooper 2021 The Tragedy of Macbeth nuori murhaaja == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen kotisivu * * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pavlo Fylypovytš

Pavlo Fylypovytš, salanimi Pavel Zorev, , (1. syyskuuta 1891 Kaitanivka, Kiovan kuvernementti – 3. marraskuuta 1937 Sandarmoh, Neuvostoliitto) oli ukrainalainen runoilija ja kirjallisuudentutkija. Fylypovytš opiskeli Kiovan yliopistossa 1910–1915 ja oli siellä 1917–1935 professorina. Hän julkaisi ensimmäiset runonsa vuodesta 1910 alkaen salanimellä Pavel Zorev venäläisissä lehdissä. Vuoden 1917 lokakuun vallankumouksen jälkeen Fylypovytš alkoi kirjoittaa ukrainaksi, ja runoja julkaistiin 1919 ilmestyneessä ukrainalaisessa symbolistien kirjallisessa kalenterissa Muzahetissa. Hän liittyi 1920-luvulla Neoklassikkojen ryhmään ja julkaisi kaksi runokokoelmaa Zemlja i viter (1922, ) ja Prostir (1925, ). Fylypovytš oli Ukrainan tiedeakatemian liitännäisjäsen ja sen Historiallis-kirjallisen seuran sihteeri. Hänen ensimmäinen merkittävä tieteellinen teoksensa oli venäläistä runoilijaa Jevgeni Baratynskia käsittelevä teos Žizni tvortšestvo Je. A. Boratynskogo (1917, ), ja lisäksi hän kirjoitti yli sata muuta tieteellistä artikkelia ja katsausta. Hän antoi merkittävän panoksen Ukrainan aikalaiskirjallisuuden tutkimukseen, ja erityisen merkittävää työtä hän teki Taras Ševtšenkon ja ukrainalaisen romantiikan tutkimuksessa. Kokoelma hänen tutkimuksiaan ilmestyi 1929. Fylypovytš pidätettiin elokuussa 1935 Stalinin vainojen aikana, oletettavasti sillä perusteella, että hän suhtautui kriittisesti neuvostoukrainalaiseen kulttuuripolitiikkaan. Hänet tuomittiin kymmeneksi vuodeksi pakkotyöleirille ja tapettiin Sandarmohissa joukkoteloituksessa, joka järjestettiin lokakuun vallankumouksen 20-vuotisjuhlan kunniaksi. Kootut runot Poezi ilmestyi 1959 ja tieteellisiä artikkeleita Melbournessa 1971. Kiovassa julkaistiin vuonna 1989 kokoelma Poezi ja kokoelma tieteellisiä tutkimuksia 1991. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ukrainalaiset runoilijat Luokka:Ukrainalaiset kirjallisuustieteilijät Luokka:Stalinin vainoissa kuolleet Luokka:Vuonna 1891 syntyneet Luokka:Vuonna 1937 kuolleet
Oskari Heikkilä (kauppaneuvos)

Oskari Heikkilä (30. syyskuuta 1886 Loimaa – 3. heinäkuuta 1954 Loimaa) oli suomalainen yrittäjä, kauppias ja yritysjohtaja, joka sai talousneuvoksen ja kauppaneuvoksen arvonimet. Heikkilän vanhemmat olivat maanviljelijä Kalle K. Heikkilä ja Anna Heikkilä ja puoliso vuodesta 1914 Anna Kallo. Heikkilä kävi kansakoulun Loimaalla ja suoritti kymmenen viikon mittaisen kaupallisen kurssin Helsingissä. Hän oli kauppa-apulainen Ivan Popoffin liikkeessä Karinaisten Kyrössä, Ivan Grigorjeffin (Juho Ritamaa) liikkeessä Loimaalla 1908–1910, Ky Sakkinen & Heikkilän osakas Alastarolla 1910 ja sitten oman liikkeen, vuodesta 1942 Oskari Heikkilä Oy, toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja Loimaalla. Heikkilä oli myös Loimaan Nahka Salminen & Kumpp. Ky:n, vuodesta 1930 Loimaan Nahka Oy, toinen perustaja 1918 ja johtokunnan puheenjohtaja, T:mi Loimaan Auton omistaja 1950–1952 sekä Valtimon ja Säkylän sahojen omistaja ja Mikkolan tilan omistaja vuodesta 1935. Heikkilä oli Loimaan kauppalanvaltuuston ja kauppalanhallituksen jäsen useaan otteeseen ja toimi valtuuston puheenjohtajana. Hänellä oli lisäksi merkittäviä kaupan alan ja muita luottamustehtäviä, kuten Keskon hallintoneuvoston puheenjohtajuus 1940–1946 ja 1954. Maakauppiaitten Oy:n johtokuntaan hänet oli valittu jo 1918 ja sen hallintoneuvoston puheenjohtajaksi 1932. Talousneuvoksen arvonimen Heikkilä sai 1936 ja kauppaneuvoksen arvonimen 1954, vain vähän ennen kuolemaansa. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset kauppiaat Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1886 syntyneet Luokka:Vuonna 1954 kuolleet
Paavo Juntunen

Paavo Johannes Juntunen (9. joulukuuta 1896 Tobolskin kuvernementti, Venäjä – 23. huhtikuuta 1973) oli suomalainen yritysjohtaja ja osuustoimintaliikkeen vaikuttaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Juntusen vanhemmat olivat katekeetta Vilho Juntunen ja Maria Aurora Lundén ja puoliso vuodesta 1923 Aune Aleksandra Tourunen. Juntunen tuli ylioppilaaksi Hämeenlinnan suomalaisesta yhteiskoulusta 1916. Hän oli Hankkijalla venäjän kielen kääntäjä 1917–1918, koneosaston palveluksessa Helsingissä 1919–1920, myyntikonttorin apulaisjohtaja Tampereella 1920–1924, toimistonhoitaja Hämeenlinnassa 1924–1925 ja konttorinjohtaja Kuopiossa 1925–1933. Kuopion Karjanmyyntiosuuskunnan, vuodesta 1937 Savo-Karjalan Osuusteurastamo ja vuodesta 1956 Lihakunta, toimitusjohtaja Juntunen oli 1933–1963. Hän oli Maalaisliiton edustajana Kuopion kaupunginvaltuuston jäsen 1937–1945 ja hänellä oli myös muita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Juntunen oli reservin kapteeni (1942). Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1954. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset osuustoimintaliikkeen vaikuttajat Luokka:Kuopion kaupunginvaltuutetut Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1896 syntyneet Luokka:Vuonna 1973 kuolleet
Wilhelm Jägerroos

Svante Wilhelm Jägerroos (10. kesäkuuta 1898 Pyhäjärvi Ul – 30. elokuuta 1956 Helsinki) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Jägerroosin vanhemmat olivat työnjohtaja Johan Wilhelm Jägerroos ja Emilia Sofia Isaksson ja puoliso vuodesta 1923 Elsa Lydia Korhonen. Jägerroos tuli ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1919 ja sai päästötodistuksen Helsingin kauppakorkeakoulusta 1922. Hän oli Högforsin Tehdas Oy:n harjoittelija Pyhäjärvellä 1920, Joh. Parviaisen Tehtaat Oy:n harjoittelija Jyväskylässä 1921, Suomen Ratapölkkykonttori Oy:n konttoripäällikkö Helsingissä 1922–1925 ja Viipurissa 1925–1927 sekä yhtiön toimitusjohtaja 1927–1930 ja osakas ja johtokunnan jäsen. Valtion Rikkihappo- ja superfosfaattitehtaiden, vuodesta 1933 Valtion Rikkihappo- ja Superfosfaattitehtaat Oy, konttoripäällikkö Lappeenrannassa Jägerroos oli 1930–1940 ja Helsingissä 1940–1945, hallinnollisen osaston johtaja 1945–1953 ja johtokunnan jäsen 1946–1952. Hän oli Vihtavuori Oy:n hallinnollisen osaston johtaja ja johtokunnan jäsen 1946–1950, Oy Helsingin Kyllästyslaitoksen perustajia ja johtokunnan jäsen vuodesta 1947 sekä Oy Impregno Ab:n perustajia ja johtokunnan jäsen samasta vuodesta. Lappeenrannan kaupunginvaltuuston jäsen Jägerroos oli 1934–1940 ja hänellä oli myös useita muita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan hän oli reservin luutnantti. Jägerroos sai kauppaneuvoksen arvonimen 1954. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Lappeenrannan kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1898 syntyneet Luokka:Vuonna 1956 kuolleet
Loudervielle

Loudervielle (oksitaaniksi: Lodervièla) on kunta Lounais-Ranskassa Hautes- Pyrénées'n departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee Vallée du Louronin laaksossa, noin 50 kilometriä Bagnères-de-Bigorren kaupungista kaakkoon. Kunnan linna Château de Moulor on rakennettu 1100-luvulla. Moulorin suvun viimeiset jäsenet kuolivat 1700-luvun puolivälissä. Nykyään linnasta on jäljellä vain neliön muotoinen vartiotorni. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Hautes-Pyrénées’n kunnat
MacOS Ventura

macOS Ventura (macOS 13) on Applen Mac-tietokoneille tarkoitetun käyttöjärjestelmän versio. Versio julkistettiin 6. kesäkuuta 2022 Applen WWDC 2022 -tapahtumassa ja se julkaistiin yleisön saataville 24. lokakuuta 2022. Se on nimetty Kalifornian Venturan piirikunnan mukaan. Ventura on macOS:n kymmenes julkaisu, joka on nimetty Applen kotiosavaltiossa Kaliforniassa olevan paikan mukaan. MacOS 13 Venturan logo, virallinen grafiikka ja oletustaustakuva muistuttavat abstraktia kaliforniantuliunikkoa. macOS Venturan seuraaja macOS Sonoma julkaistiin 26. syyskuuta 2023. Ensimmäinen sovelluskehittäjille suunnattu beetaversio julkaistiin 6. kesäkuuta 2022 ja ensimmäinen julkinen beetaversio 11. heinäkuuta 2022. == Uusia ominaisuuksia == * Sää -sovellus * Kello -sovellus * Sähköposti-sovellus tukee lähettämisen kumoamista ja viestin ajastamista * uudistettu Siri * parannettu tuki peliohjaimille == Järjestelmävaatimukset == macOS Ventura tukee Mac-malleja, joissa on Applen M1-prosessori tai Intelin vähintään 7. sukupolven Kaby Lake -prosessori, eikä se enää tue vuonna 2015 tai aikaisemmin julkaistuja Mac- malleja. macOS Venturan tukemat laitteet: * iMac ja iMac Pro (2017 ja uudempi) * MacBook Air (2018 ja uudempi) * MacBook Pro (2017 ja uudempi) * Mac Pro (2019 ja uudempi) * Mac Studio (2022) * Mac Mini (2018 ja uudempi) * MacBook (2017 ja uudempi) == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:macOS Luokka:Vuoden 2022 ohjelmistot
Turkin merivoimat

Turkin merivoimat () on Turkin asevoimien meripuolustuksesta vastaava puolustushaara. == Historia == Turkin merivoimien historia alkaa 10. heinäkuuta 1920, kun Turkin itsenäisyystaistelun aikana perustettiin laivastoministeriö. Heinäkuussa 1949 ministeriöstä muodostettiin merivoimat. == Laivasto == Turkin laivaston henkilöstövahvuus oli 48 600 henkeä vuonna 2008. Lukuun sisältyy merijalkaväkiprikaati sekä joitakin erikoisjoukkojen yksiköitä. Vuoden 2021 alussa merivoimilla oli runsaasti erilaisia aluksia ja noin 60 ilma-alusta. === Alukset === Turkin laivaston merkittävimmät aluksetYaylali 2010 s. 77 Luokka Lkm Uppouma Koko Propulsio Miehistö Pvm Fregatit Fregatit Fregatit Fregatit Fregatit Fregatit Fregatit Barbaros 4 3 400 118 x 15 x 4/6 CODOG, 32 solmua 195 1995 Yavuz 4 3 000 116 x 14 x 4/6 CODAD, 27 solmua 190 1987 G 8 4 100 136 x 14 x 5/8 COGAG, 30 solmua 220 1977 Burak 6 1 300 80 x 10 x 3/5 diesel, 23 solmua 90 1976 Ada 4 2 400 100 x 14 x 4 GODAG, 30 solmua 93 2011 Sukellusveneet Sukellusveneet Sukellusveneet Sukellusveneet Sukellusveneet Sukellusveneet Sukellusveneet Ay 4 1 200 61 x 6 x 6 dieselsähkö, 22 solmua 40 1976 Preveze 4 1 600 62 x 6 x 6 dieselsähkö, 22 solmua 45 1994 Gür 4 1 600 62 x 6 x 6 dieselsähkö, 22 solmua 45 2006 Ohjusveneet Ohjusveneet Ohjusveneet Ohjusveneet Ohjusveneet Ohjusveneet Ohjusveneet Kilic 9 550 62 x 9 x 3 diesel, 38+ solmua 45 1998 Yildiz 2 450 58 x 8 x 3 diesel, 38+ solmua 45 1996 Dogan 8 450 58 x 8 x 3 diesel, 38+ solmua 45 1977 Kartal 8 200 43 x 7 x 3 diesel, 42 solmua 35 1966 Miinantorjunta- alukset Miinantorjunta-alukset Miinantorjunta-alukset Miinantorjunta-alukset Miinantorjunta-alukset Miinantorjunta-alukset Miinantorjunta-alukset Aydin 6 700 55 x 10 x 3 diesel, 14 solmua 50 2005 Edincik 5 500 51 x 9 x 3 diesel, 15 solmua 50 1972 == Lähteet == * === Viitteet === *
Satoko Miyahara

Satoko Miyahara (; s. 26. maaliskuuta 1998 Kioto) on japanilainen taitoluistelija. Hän kilpaili vuoden 2018 talviolympialaisissa Pyeongchangissa sijoittuen neljänneksi pistein 222.38. Hän osallistui myös joukkuekilpailuun sijoittuen neljänneksi lyhytohjelmassa Japanin jäädessä viidenneksi kokonaiskilpailussa. Miyahara saavutti urallaan vuoden 2016 neljän maanosan mestaruuden, neljä Japanin-mestaruutta (2014–2017) ja kolme Grand Prix -kultamitalia. Hän kilpaili viisissä MM-kilpailuissa voittaen hopeaa 2015 ja pronssia 2018. Junioritasolla Miyahara saavutti yhden Grand Prix -kullan ja kaksi Japanin-mestaruutta sekä sijoittui MM-kilpailuissa parhaimmillaan neljänneksi. Hän eläköityi kilpaluistelusta vuonna 2022. ==Lähteet== * http://www.isuresults.com/bios/isufs00012461.htm * https://olympics.com/en/athletes/miyahara Luokka:Japanilaiset taitoluistelijat Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kolyma (alue)

Kolyma on alue Venäjällä Koillis-Siperiassa. Se on saanut nimensä Kolymajoesta ja käsittää osia Tšukotkasta ja Magadanin alueesta.Lagernoe kladbishche, cherepa, Library of Congress. Viitattu 17.9.2022 Alueella on kultaesiintymiä, ja siellä oli Neuvostoliiton pahamaineisimmat vankileirit, joiden muistoa ylläpitää paikallinen museo. Leirit olivat alkuun tuottavia laitoksia, mutta 1937–1938 alkuvaiheen johtajat teloitettiin ja uudet johtajat muuttivat leirit tuhoamisleireiksi. Leirien uhrimääräksi on arvioitu kolme miljoonaa.Yrjö Haila, Kolyma 1992 Tiede ja edistys 3/1992 Alueen tärkein kaupunki on Magadan, joka syntyi aikoinaan keskitysleirien verkoston hallinnolliseksi keskukseksi. Se oli alkuun kullankaivutukikohta. Toinen kaupunki alueella on Bilibino, jossa on maailman pohjoisin ydinvoimala. Kaupunki on perustettu Kolymajoen kullan 1917 löytäneen Juri Bilibinin kunniaksi. Kullankaivuyritys Dalstroi oli samalla vankileirien ylläpitäjä. Leirejä lakkautettiin 1952 ja 1954 Stalinin kuoleman jälkeen ja viimeiset Nikita Hruštšovin tultua valtaan 1956.Hannu Viranto, Kullankaivu Venäjän Jakutiassa ja Magadanissa, Kultahippu 11/2020 ==Katso myös== * Kolyman valtatie ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== * Ville Ropponen ja Ville-Juhani Sutinen, Luiden tie – Gulagin jäljillä, Like 2019 ISBN 978-952-01-1842-6 * Varlam Šalamov, Kolyman kertomuksia (Kolymskie rasskazy). Suom. Ulla-Liisa Heino Orient Express 1991 ISBN 951-615-730-0 * Hans Alviste, Antti Henttonen, Kolyman verinen kulta : virolainen Suomen-poika 10 vuotta Siperiassa. Mediapinta 2011 ISBN 978-952-235-286-6 ==Aiheesta muualla== Luokka:Siperia Luokka:Gulag
The Passage (kirjasarja)

The Passage on yhdysvaltalaiskirjailija Justin Croninin kolmiosainen postapokalyptinen kauhukirjasarja. Sarjaan kuuluvat romaanit Ensimmäinen siirtokunta (2010), Linnake (2012) ja Peilikaupunki (2016). Kirjasarjasta on tehty televisiosarja The Passage. == Sarjan osat == * Ensimmäinen siirtokunta (The Passage, 2010) * Linnake (The Twelve, 2012) * Peilikaupunki (The City of Mirrors, 2016) == Juoni == Sarja kertoo dystooppisesta maailmasta, jossa viraaleiksi kutsutut vampyyrimaiset olennot ovat ottaneet vallan epäonnistuneen kokeen seurauksena. Maailman pelastaminen on nuoren Amyn ja maailmanlopusta selviytyneen pienen ihmisjoukon vastuulla. Tapahtumia seurataan monesta näkökulmasta ja pitkällä aikavälillä. Kirjojen varsinaiseen tapahtuma-aikaan elävien kertojien kokemusten lisäksi tilanteen kehitystä kuvataan sekä katastrofin alusta kertovilla takaumilla että tuhannen vuoden päähän tulevaisuuteen ajoittuvilla etuumilla. == Televisiosarja == Kirjasarjan pohjalta on tehty samanniminen televisiosarja, jota esitettiin vuonna 2019. Sen pääosia näyttelevät Mark-Paul Gosselaar ja Saniyya Sidney. Sarja peruttiin ensimmäisen tuotantokauden jälkeen. == Lähteet == Luokka:Kauhukirjasarjat Luokka:Tieteiskirjasarjat Luokka:Fantasiakirjasarjat Luokka:Post-apocalypse- kirjallisuus Luokka:Vampyyrit kirjallisuudessa Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjasarjat
Red Herring

Red Herring on entinen uusmediaan keskittynyt aikakausilehti ja nykyinen uutissivusto, joka järjestää teknologiajohtajille suunnattuja tapahtumia ympäri maailmaa. Lehti on julkaissut vuodesta 1996 vuosittaisia top 100 -listoja mielenkiintoisista startup-yrityksistä. == Historia == Red Herring -lehden perusti entinen pankkiiri Anthony Perkins 1993, ja se oli yksi 1990-luvun teknologiaallon merkittävimpiä uusmediaan keskittyneitä lehtiä. Lehteä ei kuitenkaan saatu kannattavaksi ja se lopetettiin 2003 IT-kuplan puhjetessa. Lehti myytiin ranskalaiselle tietotekniikkayrittäjä Alex Vieuxelle, joka aloitti aikakausilehden julkaisun uudestaan vuonna 2004. Lehteä julkaistiin paperisena 2004 - 2007 minkä jälkeen siitä julkaistiin verkossa vuoteen 2011 saakka. Vuonna 2013 sivusto julkaisi enää muutaman uutisartikkelin viikossa ja toiminta oli top 100 startup tapahtumien järjestämistä. == Red Herring Top 100 -listat == Red Herring julkaisee vuosittaisia listoja top 100 innovatiivisimmista startup-yrityksistä Euroopassa, Aasia, Amerikoissa ja koko maailmassa. Vuonna 2013 TechCrunch- lehden selvittäessä listausten toimintaperiaatetta, niin niihin osallistuakseen yritysten piti hakea mukaan kilpailuun ja maksaa 2900€ osallistumismaksu. Kilpailuun hakeneista yrityksistä Red Herring valitsi 100 heidän mielestään parasta jotka se julkaisee aakkosjärjestyksessä. Valintaan vaikutti muun muassa kasvuvauhti, teknologinen innovatiivisuus, johdon toimintakyky ja markkina-asema. Vuosina 2012 ja 2013 Euroopasta kilpailussa oli Red Herringin mukaan loppuun asti mukana noin 500 yritystä. Kilpailuun sisältyy kaksipäiväinen palkintojenjakotilaisuudessa jossa yritykset voivat verkostoitua ja löytää esimerkiksi sijoittajia tai jälleenmyyjiä. Kauppalehti on uutisessaan vuonna 2009 pitänyt Red Herringin top100 listoja hyvänä keinona uusien ja innovatiivisten teknologia yritysten tunnistamiseen. Yleisradion Niko Antin kuvasi vuonna 2013 listalle päästyä kunnia-asiana startupeille ja, että ne hakevat sen kautta tunnustusta. Vuoden 2013 artikkelissaan TechCrunch kirjoitti kriittisesti siitä miten yritykset harvoin hakevat itsenäisesti kilpailuun ja, että Red Herring soittaa yrityksiä läpi tavalla joka vastaa myyntityötä, ja että tuomarointi ei ole läpinäkyvää. Suomalainen ArcticStartup kommentoi edelleen TechCrunchin artikkelia siten, että kilpailuissa startupit viimekädessä ostavat Red Herringiltä tunnustuksen antaakseen vaikutelman uskottavuudesta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Verkkosivusto Luokka:Yhdysvaltalaiset talouslehdet Luokka:Tekniikan_ja_teknologian_kilpailut
Chiedozie Ogbene

Chiedozie Ogbene (s. 1. toukokuuta 1997 Lagos, Nigeria) on nigerialais- irlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Luton Townia. Hän on pelannut Irlannin maajoukkueessa vuodesta 2021. Nigeriassa syntynyt Ogbene muutti vanhempiensa mukana Irlantiin vuonna 2005. Hän edusti Irlannin pääsarjassa Cork Cityä ja Limerickiä. Vuonna 2016 hän voitti Cork Cityn joukkueessa Irlannin cupin. Tammikuussa 2018 Ogbene siirtyi Englantiin, jossa hän on edustanut mestaruussarjassa Brentfordia, lainasopimuksella kakkosliigassa Exeter Cityä sekä elokuusta 2019 alkaen ykkösliigassa ja mestaruussarjassa Rotherham Untedia. Hän siirtyi Valioliigaan nousseeseen Lutoniin ilmaissiirrolla kesällä 2023. Ogbene pelasi Irlannin maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2021 ystävyysottelussa Unkaria vastaan. Hän on pelannut heinäkuun 27.päivään 2023 mennessä 15 maaottelua, joissa hän on ollut kyhdeksä kertaa avauskokoonpanossa. Maaotteluista kolme on kuulunut MM-kisojen karsintaan, yksi EM-karsintaan ja neljä Kansojen liigaan. Ogbene on tehnyt maaotteluissaan neljä maalia: lokakuussa 2021 MM-karsinnassa Azerbaidžania, marraskuussa 2021 MM-karsinnassa Luxemburgia, maaliskuussa 2022 ystävyysottelussa Belgiaa ja maaliskuussa 2023 ystävyysottelussa Latviaa vastaan. == Lähteet == Luokka:Irlantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Fliegende Blätter

Fliegende Blätter oli saksalainen viikoittain ilmestynyt pilalehti. Lehteä julkaistiin vuosina 1844–1944, ja se on yksi pisimpään yhtäjaksoisesti julkaistuista aikakauslehdistä. Kirjakauppias ja puupiirtäjä Kaspar Braun ja kirjailija Friedrich Schneider perustivat Fliegende Blätter -lehden vuonna 1844 Münchenissä. He olivat jo vuonna 1843 perustaneet kustannusyhtiö Braun & Schneiderin, joka keskittyi humoristisen kirjallisuuden julkaisuun. Fliegende Blätterin ensimmäinen numero ilmestyi 7. marraskuuta 1844. Aluksi lehti ilmestyi epäsäännöllisesti, ja yksittäisten numeroiden sivumäärä vaihteli. Numerosta neljä alkaen Fliegende Blätter alkoi ilmestyä kahdesta kolmeen kertaan kuukaudessa, ja vasta numerosta 60 alkaen lehti ilmestyi viikoittain. Siitä lähtien lehden joka numerossa oli yleensä kahdeksan sivua täynnä ironisia ja satiirisia kirjoituksia sekä taidokkaita pilapiirroksia. Fliegende Blätter -lehteä arvostettiin yleisesti, koska se kuvasi saksalaista porvaristoa purevan osuvasti. Viihdyttävän humoristisissa pilapiirroksissa ja sarjakertomuksissa tarkastellaan lähes kaikkia ammatteja, yhteiskuntaluokkia sekä elämänalueita. Sarjakertomuksissa oli vakiohahmoja, kuten byrokraattinen Staatshämorrhidarius, paroni Beisele ja hänen hovimiehensä tohtori Eisele. Lehti pilkkasi yhtä lailla niin baijerilaisten, saksalaisten kuin muidenkin eurooppalaisten asenteita. Myös lehden ulkoasu oli laadukas, ja sitä pidetään sekä taiteellisesti että painoteknisesti erittäin merkittävänä. Kustantaja varmisti kaivertajiensa huolellisen koulutuksen avulla, että kaikki vedokset painettiin suoraan alkuperäisistä puupiirroksista. Vuosien saatossa lehdellä oli avustajinaan satoja kirjoittajia ja kuvittajia. Fliegende Blätterin avustajiin kuuluivat muun muassa Wilhelm Busch, Adolf Oberländer, Franz Graf von Pocci, Moritz von Schwind ja Carl Spitzweg. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset aikakauslehdet Luokka:Pilalehdet
Georgie Kelly

George Martin "Georgie" Kelly (s. 12. marraskuuta 1996 Donegal) on irlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Rotherham Unitedia. Hän on pelannut Irlannin pääsarjassa 82 ottelua vuosina 2015–2021 ja tehnyt niissä 32 maalia. Kelly pelasi Irlannissa ensimmäiset pääsarjaottelunsa Derry Cityn joukkueessa maalis-kesäkuussa 2015. Vuoden 2016 alusta kesäkuun 2018 loppuun hän edusti Irlannin 1. divisioonassa University College Dublinia. Dundalkin joukkueessa hän voitti liigamestaruuden vuosina 2018 ja 2019, cupin vuonna 2018 ja liigacupin vuonna 2019. Hän pelasi vuoden 2020 loppupuolen lainalla St Patrick's Athleticissa ja siirtyi vuoden 2021 alussa Bohemiansiin. Hän teki kaudella 2021 pelaamissaan 31 liigaottelussa 21 maalia ja oli liigan paras maalintekijä. Hän siirtyi tammikuun 2022 lopulla Englannin ykkösliigassa tuolloin pelanneeseen ja kaudeksi 2022–2023 mestaruussarjaan nousseeseen Rotherham Unitediin. == Lähteet == Luokka:Irlantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ombilinin hiilikaivos

Ombilinin hiilikaivos Indonesialle kuuluvalla Sumatran saarella Länsi-Sumatran provinssissa lähellä Sawahlunton kaupunkia on teollisuushistoriallinen kokonaisuus, joka kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon vuodesta 2019. Siihen kuuluu kaivoskuiluja, hiilen käsittelylaitoksia, kaivosmiesten asuntoja, rautatie ja Emmahavenin satama Intian valtameren rannalla. Ombilin on Kaakkois-Aasian vanhin hiilikaivos. Hollantilainen geologi Willem Hendrik de Greve löysi alueen hiilivarat vuonna 1867. Kaivosyhtiö perustettiin 1888. == Lähteet == Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Indonesiassa Luokka:Kaivokset Luokka:Kivihiili
Wes Harding

Wesley Nathan Hylton Harding (s. 20. lokakuuta 1996 Leicester, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilais-jamaikalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Hän edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Rotherham Unitedia. Hän on pelannut Jamaikan maajoukkueessa vuodesta 2021. Harding nousi Birmingham Cityn junioreista edustusjoukkueeseen kaudella 2017–2018. Hän pelasi joukkueessa kolmen kauden aikana 51 mestaruussarjaottelua. Hän siirtyi elokuussa 2020 Rotherham Unitediin, jossa hän pelasi ensimmäisellä kaudellaan joukkueen kaikki 46 mestaruussarjaottelua ja niistä 41 ottelua avauskokoonpanossa. Kaudella 2021–2022 hän pelasi Rotherhamin joukkueessa 38 ykkösliigan ottelua. Kaudeksi 2022–2023 Rotherham palasi mestaruussarjaan, ja syyskuussa kotiottelussa Blackpoolia vastaan Harding teki uransa ensimmäisen mestaruussarjamaalin. Harding pelasi Jamaikan maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2021 ystävyysottelussa Serbiaa vastaan ja toisen kerran syyskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Panamaa vastaan. Hän pelasi molemmissa otteluissa avauskokoonpanossa. == Lähteet == Luokka:Jamaikalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Conor Washington

Conor James Washington (s. 18. toukokuuta 1992 Chatham, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on pohjoisirlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Rotherham Unitedia. Hän on pelannut Pohjois-Irlannin maajoukkueessa vuodesta 2016. Washington edusti aikuisuransa alkuvuosina Englannissa St Ives Townia, Newport Countya ja Peterborough Unitedia. Hän nousi mestaruussarjatasolle siirtyessään tammikuussa 2016 Queens Park Rangersiin. Hän edusti kaudella 2018–2019 Englannin mestaruussarjassa Sheffield Unitedia, kaudella 2019–2020 Skotlannin Valioliigassa Heart of Midlothiania ja kausilla 2020–2022 Englannin Ykkösliigassa Charlton Athleticia. Skotlannissa hän pelasi 15 liigaottelua ja teki niissä kolme maalia, yhden vierasottelussa Celticiä, yhden vierasottelussa Hiberniania ja yhden kotiottelussa Motherwellia vastaan. Heinäkuussa 2022 Washington siirtyi Englannin mestaruussarjassa pelaavaan Rotherham Unitediin. Washington pelasi Pohjois-Irlannin maajoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2016 ystävyysottelussa Walesia vastaan. Hän teki maalin kahdessa seuraavassa ottelussaan Sloveniaa ja Valko-Venäjää vastaan. Saman kesän Europan-mestaruuskilpailuissa hän pelasi joukkueensa kaikki neljä ottelua ja niistä toisen ja kolmannen avauskokoonpanossa. Hän on nostanut maaottelumaalimääränsä kuuteen tekemällä maalin maaliskuussa 2017 MM- karsintaottelussa Norjaa, kesäkuussa 2019 EM-karsintaottelussa Viroa, syyskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Liettuaa ja lokakuussa 2021 MM- karsintaottelussa Bulgariaa vastaan. Hän on pelannut elokuun 2022 loppuun mennessä 35 maaottelua, joissa 22 kertaa avauskokoonpanossa. == Lähteet == Luokka:Pohjoisirlantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Elizabet Tursynbajeva

Elizabet Tursynbajeva (kaz. Элизабет Тұрсынбаева; s. 14. helmikuuta 2000) on kazakstanilainen taitoluistelija. Hän on vuoden 2019 MM-kilpailuiden ja Neljän maanosan mestaruuskilpailuiden hopeamitalisti ja kolminkertainen Kazakstanin- mestari vuosilta 2015-2017. Tursynbajeva kilpaili vuoden 2018 talviolympialaissa PyeongChangissa sijoittuen 12. sijalle pistein 177,12. Junioritasolla hän saavutti vuoden 2016 nuorten olympialaisten henkilökohtaista pronssia ja joukkuekilpailun hopeaa. Nuorten MM-kilpailuissa hän ylsi parhaimmillaan neljänneksi. Tursynbajeva aloitti luistelemisen viisivuotiaana. Hänen ensimmäiset valmentajansa olivat Natalia Dubinskaya ja Alexander Shubin. Hän siirtyi Eteri Tutberizen oppilaaksi vuonna 2012, mutta muutti 2013 Kanadaan Brian Orserin ja Tracy Wilsonin valmennettavaksi. Vuonna 2018 hän palasi Tutberizen talliin ja saavutti samalla kaudella Neljän maanosan mestaruuksien ja MM-kilpailuiden hopeaa. Hän alkoi myös yrittämään nelois-salchowia kilpailuissa onnistuen siinä vuoden 2019 MM-kilpailuissa, mikä teki Tursynbajevasta historian ensimmäisen naisen joka on hypännyt neloishypyn seniorien kilpailussa. 2019-2020 kausi jäi hänen osaltaan rikkonaiseksi loukkaantumisten vuoksi. Hän lopetti uransa vuonna 2021 kroonisen selkävamman vuoksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * https://olympics.com/en/athletes/elizabet-tursynbaeva * http://www.isuresults.com/bios/isufs00034443.htm Luokka:Kazakstanilaiset taitoluistelijat Luokka:Vuonna 2000 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Magnesiumdivetyfosfaatti

Magnesiumdivetyfosfaatti (Mg(H2PO4)2) eli monomagnesiumfosfaatti on magnesium- ja divetyfosfaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään elintarvikkeiden lisäaineena. == Ominaisuudet, valmistus ja käyttö == Huoneenlämpötilassa magnesiumdivetyfosfaatti on valkoista kiteistä ja hygroskooppista ainetta. Yhdisteestä tunnetaan myös kidevedelliset di- ja tetrahydraatit (Mg(H2PO4)2·2H2O ja Mg(H2PO4)2·4H2O). Kidevesi poistuu rakenteesta kuumennettaessa, mutta voimakkaasti kuumennettaessa yhdiste hajoaa. Magnesiumdivetyfosfaatti liukenee veteen ja myös reagoi veden kanssa magnesiumvetyfosfaatiksi. David R. Gard :Phosphoric Acids and Phosphates, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2005.Klaus Schrödter, Gerhard Bettermann, Thomas Staffel, Friedrich Wahl, Thomas Klein & Thomas Hoffmann: Phosphoric Acid and Phosphates, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2008. Magnesiumdivetyfosfaattia valmistetaan magnesiumoksidin, -hydroksidin tai -karbonaatin ja fosforihapon reaktiolla. :MgO + 2 H3PO4 → Mg(H2PO4)2 \+ H2O Magnesiumdivetyfosfaattia käytetään elintarvikkeissa happamuudensäätöaineena ja puun sekä polymeerien palonestokäsittelyissä. ==Lähteet== Luokka:Fosfaatit Luokka:Magnesiumyhdisteet
Hockey Unterland Cavaliers

Hockey Unterland Cavaliers on italialainen jääkiekkojoukkue Egnan kaupungista. Joukkue on perustettu vuonna 2019 ja se pelaa monikansallisessa Alps Hockey Leaguessa. == Joukkue kaudella 2024–2025 == (Tilanne 10. elokuuta 2024) Maalivahdit Maalivahdit Maalivahdit Maalivahdit Maalivahdit Maalivahdit Maalivahdit Numero Pelaaja Hanskakäsi Sopimus Syntymäpaikka 25 Laurin Foppa L 2025 Bolzano, Italia 29 Tizian Giovanelli L 2025 Bolzano, Italia Manuel Bampi Juniori Merano, Italia Puolustajat Puolustajat Puolustajat Puolustajat Puolustajat Puolustajat Puolustajat Numero Pelaaja Kätisyys Sopimus Syntymäpaikka 14 Lukas Goldner L 2025 Bolzano, Italia 15 Alex Curti R Juniori Bolzano, Italia 18 Matteo Liprandi L 2025 Torino, Italia 19 Manuel Santer R 2025 San Candido, Italia 26 Tobias Brighenti (C) R 2025 Bolzano, Italia 96 Alexander Sullmann R 2025 Bolzano, Italia Matthias Bonazzo L Juniori Bolzano, Italia Alessio Guerra Juniori Bolzano, Italia Hyökkääjät Hyökkääjät Hyökkääjät Hyökkääjät Hyökkääjät Hyökkääjät Hyökkääjät Numero Pelaaja Kätisyys Pelipaikka Sopimus Syntymäpaikka 4 Moritz Kaufmann L KH 2025 Bolzano, Italia 7 Alex Egger R KH 2025 Bolzano, Italia 8 Nicolò Remolato R H 2025 Bolzano, Italia 11 Ruben Zerbetto L H 2025 Bolzano, Italia 12 Thomas Pisetta R H 2025 Merano, Italia 16 David Galassiti L H 2024 Bolzano, Italia 17 Gabriel Zerbetto R H 2025 Bolzano, Italia 93 Michael Sullmann R H 2025 Bolzano, Italia 95 Fabian Pichler L H Juniori Brixen, Italia 97 Davide Girardi R H 2025 Trento, Italia Patrick Cont L KH 2025 Bolzano, Italia Daniels Mūrnieks R KH 2025 Riika, Latvia Marian Pallabazzer L H 2025 Bolzano, Italia Giovanni Pertile L KH 2024 Asiago, Italia Villi Pisetta L H Juniori Merano, Italia Kristiāns Sāmītis R OLH 2025 Riika, Latvia Samuel Sanoll L H Juniori Bolzano, Italia Lähde: EliteProspectshttps://www.eliteprospects.com/team/28420/unterland Viitattu 17.9.2022. == Lähteet == Luokka:Italialaiset jääkiekkoseurat Luokka:Vuonna 2019 perustetut urheiluseurat Luokka:Etelä-Tiroli
Meriluikka

Meriluikka (Eleocharis uniglumis) on kosteikoissa kasvava monivuotinen sarakasvilaji. Se on 5–50 senttimetriä korkeaksi kasvava ruoho, jonka vaakasuorasta juurakosta kasvaa lehdettömiä, liereitä, jäykähköjä, vaaleanvihreitä ilmaversoja. Kukintona on pieni 5–12 millimetriä pitkä tummanruskean punertavasuomuinen tähkä, jossa on 10–30 kaksineuvoista kukkaa.Suomen Lajitietokeskus: Meriluikka – Eleocharis uniglumis Meriluikkaa esiintyy maailmassa laajasti pohjoisella puoliskolla, Euroopassa, Pohjois- Afrikassa, Aasiassa, Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Grönlannissa. Laji jaetaan kolmeen alalajiin. Suomessa meriluikka kasvaa yleisenä Ahvenanmaalla ja koko rannikkoalueella. Kahdesta muunnoksesta pikkumeriluikka (var. fennica) on yleisempi kuin isomeriluikka (var. vestergrenii). == Lähteet == Luokka:Luikat
Raul do Valle

Raul do Valle (s. 27. maaliskuuta 1936 Leme, São Paulon osavaltio) on brasilialainen säveltäjä.Raul do Valle Musica Brasilis Valle opiskeli Camargo Guarnierin johdolla sävellystä sekä orkesterinjohtoa ja valmistui hänen luokaltaan Conservatório Musical de Santosista vuonna 1973. Hän pääsi opettamaan Unicampiin, mutta matkusti Eurooppaan, jossa täydensi opintojaan Nadia Boulangerin johdolla Pariisissa ja Alberto Ginasteran johdolla Genevessä. Vuonna 1976 Valle muutti Pariisiin, jossa hänen opettajiaan olivat Olivier Messiaen, Pierre Boulez ja Iannis Xenakis. Hän työskenteli luovissa ateljeissa muiden muassa John Cagen, André Boucourechlievin ja Ton de Leeuwin kanssa. Groupe de recherches musicales'n toiminnan yhteydessä Valle erikoistui 1970-luvun loppupuolella elektroakustiseen musiikkiin Guy Reibelin ja Pierre Schaefferin kanssa.Raul do Valle Academia brasileira de música Valle osallistui vuosina 1979 ja 1981 UNESCO:n Kansainväliseen säveltäjärostrumiin. Hän on saanut useita palkintoja ja tunnustuksia, kuten Associação Paulista de Críticos de Arten palkinnot vuosina 1980 ja 1984. Hänet palkittiin myös Brasílian elokuvajuhlilla. Valle sai Unicampista musiikin tohtorin arvon ja työskenteli siellä professorina ennen eläkkeelle jäämistään. Hänet valittiin Brasilian musiikkiakatemian jäseneksi vuonna 1994. Vallen tuotantoon kuuluu sinfonisia teoksia, kamarimusiikkia, elektroakustisia teoksia ja elokuvamusiikkia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Brasilialaiset säveltäjät Luokka:Elokuvasäveltäjät Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ilia Malinin

Ilia Malinin (s. 2. joulukuuta 2004 Fairfax, Virginia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen taitoluistelija. Hän on historian ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa neloisakselin hypännyt luistelija. Hän on vuoden 2024 maailmanmestari, viisinkertainen Grand Prix voittaja ja kaksinkertainen Grand Prix finaalin voittaja. Hän on myös vuoden 2022 Amerikan-mestaruuskilpailuiden hopea- sekä 2023 ja 2024 kultamitalisti. Malinin on vuoden 2022 nuorten maailmanmestari ja kirjoitti samassa kilpailussa uusiksi juniorien maailmanennätyspisteet niin lyhyt- ja vapaaohjelmassa kuin kilpailun kokonaispisteissäkin. Hän pitää hallussaan myös miesten vapaaohjelman maailmanennätyspisteitä. Vuonna 2022 hän voitti molemmat aikuisten sarjan Grand Prix -kilpailunsa: Skate American ja GP Espoon. Grand Prix -finaalissa hän jäi pronssille luisteltuaan lyhytohjelman viidenneksi ja vapaaohjelman toiseksi. Häntä valmentaa Rafael Arutyunyan ja hänen omat vanhempansa, entiset yksinluistelijat Tatjana Malinina ja Roman Skorniakov. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset taitoluistelijat Luokka:Vuonna 2004 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Rondissone

Rondissone () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa.Rondissone Sapere.it Rondissone Enciclopedia Treccani Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 1 843 asukasta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Torinon metropolikaupungin kunnat
Lars Larsson

Lars Larsson voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä: * Lars Larsson, Porin pormestari * Lars Larsson (1862–1942), ruotsalaissyntyinen Suomeen muuttanut puutarhuri ja puutarha-alan tietokirjailija * Lars Larsson (1911–1993), ruotsalainen kestävyysjuoksija * Lars Larsson (1929–2020), suomalainen toimitusjohtaja ja teollisuusneuvos.
Robert Borenius

Robert Ferdinand Borenius (18. syyskuuta 1887 Turku – 7. tammikuuta 1966 Helsinki) oli suomalainen sähköinsinööri ja toimitusjohtaja.Geni.com : Robert Ferdinand BoreniusKuka kukin on 195450-vuotias. Ins. Robert Borenius, Helsingin Sanomat, 18.09.1937, nro 251, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Robert Boreniuksen vanhemmat olivat kauppias Johan Robert Optatus Borenius (1843–1890) ja Anna Maria Lindblom (1864–1940). Hän valmistui sähköinsinööriksi erikoisalanaan radiotekniikka vuonna 1913 Bingenissä (Rheinisches Technikum in Bingen Geschichte TH Bingen ). Harjoiteltuaan kotimaisissa sekä saksalaisissa ja venäläisissä alan liikkeissä Borenius tuli 1916 Oy af Forselles insinööritoimiston palvelukseen. Hän oli myös Suomen Radio Oy:n toimitusjohtajana vuodesta 1923, Patenttitoimisto Borenius & Co Oy:n toimitusjohtajana vuodesta 1928, Oy Toolsin toimitusjohtajana vuodesta 1938 ja kansainvälisen radiopatenttipoolin asiamiehenä vuodesta 1940. Borenius oli yksi Suomen Yleisradio Oy:n alkuunpanijoista ja hän oli Yleisradion hallituksen ja hallintoneuvoston jäsenenä. Borenius oli Suomen valtuutettuna mukana kansainvälisissä radioalan kongresseissa ja kuului asiantuntijajäsenenä useisiin komiteoihin. Hän julkaisi radioalaa käsitelelitä kirjoituksia sekä alan ammattilehdissä että sanomalehdissä. Borenius oli myös Suomen Patenttiasiamiesliiton varapuheenjohtaja, Helsingin Miekkailijat-yhdistyksen puheenjohtaja ja Helsingin Orkesteriyhdistyksen hallituksen jäsen. Robert Borenius oli naimisissa vuodesta 1916 Märta Augusta Alexandra Lagerströmin kanssa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1887 syntyneet Luokka:Vuonna 1966 kuolleet
King of the North

King of the North on suomalaisen melodisen death metal -yhtyeen Wolfheartin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 16. syyskuuta 2022 levymerkillä Napalm Records. Albumilta on julkaistu singlenä kappale "Ancestor". == Kappaleet == # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Tuomas Saukkonen – laulu, kitara * Vagelis Karzis – kitara, puhdas laulu * Lauri Silvonen – basso, taustalaulu * Joonas Kauppinen – rummut === Vierailijat === * Jesse Leach – laulu kappaleessa "Ancestor" * Karl Sanders – laulu kappaleessa "Cold Flame" * Saku Moilanen – koskettimet, orkestraatiot === Tuotanto === * Tuomas Saukkonen – tuottaja * Juho Räihä – äänittäjä (rummut, basso & rytmikitara), masterointi * Saku Moilanen – äänittäjä (laulu, kitaramelodiat & akustinen kitara), miksaaja * VisionBlack – kansitaide, asettelu * Teppo Ristola – valokuvat == Arvostelut == * Soundi: Arvio: Kotimainen Wolfheart ilmoittautuu pohjolan kuninkaaksi, ja julistus on helppo ottaa todesta Viitattu 10.11.2022. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2022 albumit Luokka:Wolfheartin albumit