EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Éva Földes

Éva Földes (6. heinäkuuta 1914 Szombathely - 9\. heinäkuuta 1981 Balatonalmádi) oli unkarilainen kirjailija ja olympiamitalisti. Földes opiskeli kielitieteitä, historiaa ja pedagogiikkaa Budapestin yliopistossa, josta valmistui italian kielen, taidehistorian ja pedagogiikan tohtoriksi vuonna 1937. Valmistumisensa jälkeen hänet tunnettiin erityisesti työstään urheilun parissa, missä hän työskenteli toimittajana, luennoitsijana sekä naisten urheilun oikeuksien puolestapuhujana 1930-luvulla. Hänet vangittiin ja lähetettiin Ravensbrückin, Flossenbürgin ja Mauthausen-Gusenin keskitysleireille Toisen maailmansodan aikana, mutta selviytyi erityisesti juutalaisiin kohdistuneesta holokaustista. Sodan jälkeen hän osallistui vuoden 1948 Lontoon olympialaisiin, joissa voitti pronssia epiikassa teoksellaan "Nuoruuden lähde" ("The Well of Youth"). Toimittajan ja kirjailijan työnsä lisäksi Földes toimi myös opettajana sekä Unkarin eri tiede- ja kulttuuriyhteisöjen jäsenenä, kunnes kuoli Balaton-järvellä tapahtuneessa laivaonnettomuudessa vuonna 1981. thumb|right|250px|Földesin hauta (keskirivi oikealla) Farkasréti temetőssa. ==Lähteet== Luokka:Unkarilaiset kirjailijat Luokka:Unkarilaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 1981 kuolleet
Yuka Nishida

Yuka Nishida (, s. 27. joulukuuta 1985 on japanilainen judon maailmanmestari. Nishida voitti 52 kg:n painoluokassa maailmanmestaruuden Tokiossa 2010 kukistettuaan loppuottelussa maannaisensa Misato Nakamuran. Hän sai samassa sarjassa MM-hopeaa Pariisissa 2011, jossa puolestaan hävisi Nakamuralle loppuottelussa. Hän oli saanut 52-kiloisissa MM-pronssia jo Rio de Janeirossa 2007. MM-joukkuekilpailussa hän saavutti kultaa 2008 sekä pronssia 2006, 2007 ja 2010. Nishida voitti Aasian-mestaruuden 52 kg:n painoluokassa 2011 ja 2012 sekä sai samassa sarjassa pronssia 2015. Hän voitti 52-kiloisissa nuorten maailmanmestaruuden 2004 sekä alle 20-vuotiaiden Aasian-mestaruuden 2003. Nishida saavutti IJF World Tourin kilpailuissa kahdeksan turnausvoittoa, neljä kakkossijaa ja yhden kolmossijan. Maailmancupeissa / Continental Cupin kilpailuissa hän voitti kolme turnausta, oli kerran toinen ja kolme kertaa kolmas. == Lähteet == Luokka:Japanilaiset judokat Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mariella Mularoni

Mariella Mularoni (s. 15. lokakuuta 1962) on sanmarinolainen poliitikko, joka on toiminut maansa kapteenivaltionhoitajana lokakuusta 2019 huhtikuuhun 2020 yhdessä Luca Boschin kanssa. Mularonilla on kaksi tytärtä. Siviiliammatiltaan Mularoni on englanninopettaja.. Mularoni on ollut myös aktiivinen San Marinon Rotary-klubissa. Mularoni liittyi San Marinon kristillisdemokraattiseen puolueeseen vuonna 1994. Hänet valittiin maan parlamenttiin ensimmäisen kerran vuonna 2013.. Hänet valiittin kapteenivaltionhoitajaksi yhdessä Luca Boschin kanssa syyskuussa 2019. He aloittivat puolen vuoden virassaan 1. lokakuuta.. == Lähteet == Luokka:Sanmarinolaiset poliitikot Luokka:San Marinon kapteenivaltionhoitajat Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nooshi Dadgostar

Mehrnoosh ”Nooshi” Dadgostar (s. 20. kesäkuuta 1985 Ängelholm) on ruotsalainen poliitikko, joka on vasemmistopuolueen puheenjohtaja ja valtiopäiväedustaja. == Elämä ja ura == Dadgostarin vanhemmat muuttivat Ruotsiin poliittisina pakolaisina Iranista 1980-luvun alussa. Göteborgissa koulunsa käynyt Dadgostar on opiskellut oikeustiedettä Tukholman yliopistossa sekä liikejuridiikkaa Southamptonin yliopistossa. Dadgostar liittyi vasemmistopuolueen jäseneksi vuonna 1999. Hän on aikaisemmin toiminut puolueen nuorisojärjestön Ung Vänsterin varapuheenjohtajana 2006–2009 sekä Botkyrkan kunnanvaltuutettuna 2010–2013. Valtiopäiväedustajaksi hänet valittiin vuoden 2014 valtiopäivävaaleissa Tukholman vaalipiiristä. Vuonna 2018 Dadgostar valittiin vasemmistopuolueen varapuheenjohtajaksi ja lokakuussa 2020 puheenjohtajaksi Jonas Sjöstedtin seuraajaksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ruotsin puolueiden puheenjohtajat Luokka:Ruotsin Vasemmistopuolueen poliitikot Luokka:Ruotsin kansanedustajat Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mattkärr

Mattkärr on kylä Kemiönsaaren kunnassa. Kylä sijaitsee kunnan sisäosissa Kemiön eteläosassa. Mattkärrin kyläalueen läpi kulkee harjuselänne, jota myötäilee Kemiön kirkonkylän ja Taalintehtaan yhdistävä tie. Mattkärrin kyläkeskus sijaitsee tien pohjoispuolella Lövbölentien varrella. Pääosa kyläalueesta on peltoa, joita pienet metsäsaarekkeet rikkovat. Mattkärrissä on ollut 1500-luvulla veroluetteloiden perusteella kahdeksan taloa. 1600-luvun alun katovuodet johtivat yhden talon autioitumiseen ja viisi taloa on päätynyt kruunun haltuun maksamattomien verojen vuoksi. Isoviha autioitti koko kylän, minkä jälkeen kylään syntyi kaksi lähikylien talojen aputilaa. Isojako on toteutettu vuonna 1761, jolloin kylässä oli ainoastaan torppariasustusta. 1900-luvun alkuvuosina torpat ovat itsenäistyneet ja kylään on syntynyt runsaasti pientiloja. Kylä on tuolloin saanut nykyisen rakenteensa. Mattkärrin rakennuskanta on pitkälti sotia edeltävältä ajalta. Kylän läpi kulkevaa maantietä on oikaistu 1970-luvulla. ==Lähteet== Luokka:Kemiön kylät
Najwa Zebian

Najwa Zebian (s. 27. huhtikuuta 1990) on libanonilais-kanadalainen runoilija, kirjailija ja aktivisti. == Tausta == Zebian saapui Kanadaan ensimmäisen kerran 16-vuotiaana. Perhe vieraili ensin maassa turisteina mutta joutui myöhemmin pakenemaan Libanonista sotaa. Zebian oli jo nuorena kiinnostunut arabiankielisestä runoudesta. Myöhemmin hän koki Kanadaan sopeutumisen vaikeaksi ja tuhosi suurimman osa tuotannostaan vannoen, ettei ikinä enää kirjoita runoja harrastemielessä. Koulutukseltaan Zebian on lukion opettaja, ja lisäksi hän opiskellut opetushallintoa Western University -yliopistossa. == Ura == Zebianin esikoisteos Mind Platter ilmestyi vuonna 2016. Siitä tuli myyntimenestys Amazonissa kahdessa eri kategoriassa: arabialainen runous ja naispuoliset kirjailijat. Seuraava kirja oli nimeltään The Nectar of Pain. Sen ensimmäisen kuukauden myyntivoitot lahjoitettiin lontoolaiselle säätiölle, joka auttaa syyrialaisia pakolaisia. Zebian lahjoitti myös osan palkastaan nuorten kesäaktiviteettien tukemiseksi. Kirjasta julkaistiin uudistettu ja laajennettu versio vuonna 2018. Zebianin maine levisi erityisesti sosiaalisessa mediassa julkkisten, esimerkiksi Mathieu Kassovitzin, Lisa Rinnan, LeAnn Rimesin ja Hilary Swankin, avulla. Zebian on ollut aktiivisesti mukana #metoo-liikkeessä. Seksuaalisen ahdistelun lisäksi hän on käsitellyt kirjoissaan rasismia ja yksinäisyyttä. Hän on kertonut, että runous oli keino käsitellä omia tunteita maahanmuuttajana. Vuonna 2018 Zebian pani alulle yhdessä muiden koulun opettajien ja entisten oppilaiden kanssa joukkokanteen seksuaalisesta ahdistelusta paikallista koulun rehtoria vastaan. Vuonna 2019 Zebianin nettoarvoksi arvioitiin miljoona dollaria. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Kanadalaiset runoilijat Luokka:Libanonilaiset henkilöt Luokka:Elävät henkilöt
Kaarlo Kristian Mäkinen

Kaarlo (Kaarle) Kristian Mäkinen (10. tammikuuta 1864 Ähtäri – 4. huhtikuuta 1949 Tammela) oli suomalainen opettaja, virkamies ja valtiopäivämies. Mäkisen vanhemmat olivat talollinen Kaarle Mäkinen ja Henrika Tylli ja puoliso vuodesta 1892 opettaja Amalia Serafia Pinni. Mäkinen valmistui opettajaksi Jyväskylän seminaarista ja oli opettaja Virolahdella 1888, Nurmeksessa 1889 ja Tampereella 1890–1901. Hän suoritti vielä ylioppilastutkinnon ja valmistui filosofian maisteriksi 1900. Kansakouluntarkastajana Mäkinen toimi 1901–1930 Mikkelin ja Hämeenlinnan ja Forssan piireissä sekä Tampereella ja Salossa. Hän sai kouluneuvoksen arvon 1934. Mäkinen oli porvarissäädyssä Mikkelin edustaja valtiopäivillä 1905–1906. Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Kaarle Kristian Mäkinen Viitattu 3.4.2021. Juristi, virkamies ja opettaja Aune Mäkinen-Ollinen oli Kaarlo Kristian Mäkisen tytär. Kaarlo Kristian Mäkisen veli oli toimittaja, kirjailija, pasifisti ja suomentaja Juho Aatto Mäkinen.Pikipäinsä Ähtärissä, Vaasa, 04.11.1937, nro 298, s. 11, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 04.01.2025 ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan virkamiehet Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1864 syntyneet Luokka:Vuonna 1949 kuolleet
Isak Oivanen

Isak Erland Oivanen (20. joulukuuta 1861 Säkylä – 10. heinäkuuta 1932 Mäntyharju) oli suomalainen opettaja, kirjastonhoitaja ja valtiopäivämies. Oivanen toimi kiertävänä pikkulasten opettajana Säkylässä ja vuodesta 1880 Köyliönkartanossa. A. Cedercreutzin tuella Oivanen kävi Jyväskylän seminaarin 1882–1886. Hän toimi sitten Kotkassa kansakoulun opettajana vuodesta 1886 ja samalla käsityökoulun opettajana vuodesta 1889. Kaupungin kirjastonhoitaja Oivanen oli yli 20 vuotta ja Kotkan kaupunginvaltuuston jäsen 15 vuotta, valtuuston puheenjohtajana hän toimi 1907–1908. Oivanen oli porvarissäädyssä Kotkan edustaja valtiopäivillä 1905–1906. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Kotkan kaupunginvaltuutetut Luokka:Suomalaiset kirjastonhoitajat Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1861 syntyneet Luokka:Vuonna 1932 kuolleet
Jekaterina Svanidze

Jekaterina Svanidze (; 2. huhtikuuta 1885 – 5. joulukuuta 1907) oli Josif Stalinin ensimmäinen vaimo. Hänen etunimenään käytetään myös lempinimeä Kato ja georgialaista muotoa Ketevan. Hän oli köyhän aatelisperheen tytär. Svanidze ja Stalin tutustuivat Svanidzen veljen kautta. Tämä oli Stalinin vallankumouksellinen toveri. Stalin luopui hetkeksi ateismistaan, ja pari vihittiin avioliittoon Tbilisin ortodoksisessa kirkossa vuonna 1906. Poika Jakov Džugašvili syntyi seuraavana vuonna. Perhe pakeni tsaarin kannattajia Azerbaidžanin pääkaupunkiin Bakuun. Jekaterina menehtyi saman vuoden marraskuussa 22-vuotiaana pilkkukuumeeseen. Poika jäi hänen vanhempiensa kasvatettavaksi. Stalin oli vaimonsa kuoleman jälkeen murheen murtama, ja toverit ottivat hänen pistoolinsa talteen pelätessään itsemurhaa. Hautajaisissa Stalin sanoi, että Katon mukana kuolivat hänen viimeiset lämpimät tunteensa ihmiskuntaa kohtaan. ==Lähteet== Luokka:Neuvostoliiton johtajien puolisot Luokka:Vuonna 1885 syntyneet Luokka:Vuonna 1907 kuolleet
Simo Frithiof Parviainen

Simo Frithiof Parviainen (15. maaliskuuta 1864 Joensuu – 22. lokakuuta 1912 Joensuu) oli suomalainen lääkäri ja valtiopäivämies. Parviaisen vanhemmat olivat kauppias, valtiopäivämies Henrik Parviainen ja Katarina Maria Sofia Cajander ja puolisot vuodesta 1894 Elin Emerentia Margareta Neppenström (k. 1898) ja vuodesta 1905 Märtha Matilda Alopaeus. Parviainen tuli ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1882 ja valmistui filosofian maisteriksi 1886 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1891. Parviainen toimi piirilääkärinä Joensuussa vuodesta 1903, oltuaan sitä ennen sekä kaupungin että sen yleisen sairashuoneen ja rautatielääkärinä, samoin kuin Joensuun reservikomppanian lääkärinä. Joensuun kaupunginvaltuuston jäsen Parviainen oli 1904–1906. Hän oli porvarissäädyssä Joensuun edustaja valtiopäivillä 1905–1906. Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Parviainen Simo Frithiof Viitattu 3.4.2021. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset lääkärit Luokka:Joensuun kaupunginvaltuutetut Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1864 syntyneet Luokka:Vuonna 1912 kuolleet
Jette Drewsen

Jette Drewsen (1943 Hvejsel, Tanska) on tanskalainen kirjailija. Hänen esikoisteoksena Hvad tænkte egentlig Arendse ilmestyi 1972. Teos kertoo elämästä vieraantuneesta perheenäidistä. Seuraavissa teoksissa Drewsen jatkaa samantyyppisillä naisen roolia käsittelevillä aiheilla. Drewsen sai Beatrice- palkinnon 1994.Drewsen, Jette, Kvinfo, viitattu 6.3.2021, 7.4.2021 ==Lähteet== Luokka:Tanskalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Evert Woldemar Walldén

Evert Woldemar Walldén (19. kesäkuuta 1869 Tohmajärvi – 22. lokakuuta 1921 Helsinki) oli suomalainen juristi, asianajaja, yritysjohtaja ja virka- ja valtiopäivämies. Walldénin vanhemmat olivat kruununvouti Klas Mortimer Walldén ja Maria Fredrika Lagerstam ja puoliso vuodesta 1895 Elin Mathilda Bergström. Walldén tuli ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1888 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1891 ja molempien oikeuksien kandidaatiksi 1894, varatuomarin arvon hän sai 1896. Walldén oli senaatin palveluksessa 1897–1903 ja vuodesta 1903 asianajaja Helsingissä. Henkivakuutusyhtiö Suomen johtajana hän toimi vuodesta 1906. Walldén oli Helsingin kaupunginvaltuuston sihteeri 1903–1906 ja jäsen 1911–1918. Hän oli porvarissäädyssä Helsingin edustaja valtiopäivillä 1905–1906.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Walldén Evert Woldemar Viitattu 3.4.2021. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset asianajajat Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan virkamiehet Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Helsingin kaupunginvaltuutetut Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1869 syntyneet Luokka:Vuonna 1921 kuolleet
Yemanján tyttäret

Yemanján tyttäret on Pia Tikan ohjaama suomalais-brasilialainen draamaelokuva vuodelta 1995. Elokuvan päähenkilönä on Sini-niminen nainen, joka matkustaa Brasiliaan tapaamaan siskoaan Sissiä, joka on aiemmin rikkonut Sinin avioliiton. Sini tapaa Sissin miehen, Jorgen, joka kertoo Sissin kadonneen. Sini ryhtyy etsimään Sissiä yhdessä Jorgen palvelijan Tiagon kanssa. == Lähteet == Luokka:Vuoden 1995 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset draamaelokuvat
Kvanttilogiikka

Kvanttilogiikka on looginen järjestelmä, jossa propositiot (asiantilat) vaikuttavat keskenään (interferenssi). Se on kvanttimekaniikkaa sovellettuna logiikkaan. Kvanttilogiikasta on monia erilaisia toteutustapoja tai versioita, ja niiden järjestelmät eroavat paljon klassisesta Boolen algebrasta. Tämä tutkimusalue ja sen nimi saivat alkunsa Garrett Birkhoffin ja John von Neumannin artikkelista vuodelta 1936. Merkittävin ero kvanttilogiikan ja klassisen logiikan välillä on propositionaalisen distributiivisen lain noudattamatta jättäminen. Kvanttilogiikan paras mahdollisuus elpymiseen on kvanttilaskennan kehitys, joka on tuottanut runsaasti uusia logiikoita kvanttiprotokollien ja -algoritmien muodolliseen analyysiin. == Katso myös == * Kvanttiohjelmointi * Kvanttitietokone ==Lähteet== == Kirjallisuutta == * * * * * * * * * * * * * Luokka:Kvanttimekaniikka Luokka:Matemaattinen logiikka
Edith Margaret Garrud

Edith Margaret Garrud (1872–1971) oli englantilainen aasialaisten kamppailulajien opettaja. Hän opetti suffrageteille eli naisten äänioikeuden puolustajille itsepuolustusta. Garrud syntyi Bathissa, vietti lapsuutensa Walesissa ja palasi vuonna 1888 Bathiin, missä hän tapasi liikunnanohjaaja William Garrudin ja meni tämän kanssa naimisiin. He muuttivat Lontooseen, missä William Garrud sai töitä yliopiston liikunnanopettajana. He kävivät kamppailulajien näytöksissä ja liittyivät japanilaisten ohjaajien jujutsuseuraan. Jujutsusalin perustajan palattua Japaniin Garrudit ostivat yrityksen, ja Edith piti salissa naisten ja lasten tunnit. Hän antoi myös erillistunteja itsepuolustuksesta Women’s Social and Political Unionin jäsenille. Tuohon aikaan kamppailulajeja harrastava nainen oli nähtävyys, ja Garraud esiintyi taisteluesityksissä punaisessa puvussaan. Hän sai suunnitella koreografian osaan Yrjö :n kruunajaiskulkuetta ja näytelmään, jossa vaimo puolustautuu juoppoa aviomiestään vastaan. WSPA:n toiminta muuttui aggressiivisemmaksi vuoden 1909 vaiheilla. Edith Garraud valmensi sille henkivartiokaartin, joka saattoi kätkeä pesäpallomailaa muistuttavia intialaisia voimistelukeiloja aseiksi pitkien hameidensa suojaan. WSPU lopetti kaikki kampanjansa ensimmäisen maailmansodan puhjettua vuonna 1914, sillä Emmeline Pankhurstista tuli kiivas sotapolitiikan kannattaja. Garraud palasi perheenäidin ja perheyrittäjän rooliinsa. Garraudien jujutsusali jatkoi toimintaansa vuoteen 1925. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset feministit Luokka:Vuonna 1872 syntyneet Luokka:Vuonna 1971 kuolleet
Reino Hallaperä

Reino Juhani Hallaperä, sukunimi aik. Hallberg (13. elokuuta 1901 – 1. lokakuuta 1991) oli suomalainen virkamies ja laulaja, äänialaltaan basso.Bassolaulaja Reino Hallaperä, Karjala, 06.10.1939, nro 269, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Hallaperä oli 1940-luvulla osastosihteerinä kansanhuoltoministeriössä.Kansanhuoltoministeriö 1.1.49 (Doria) Hallaperä teki 26 levytystä vuosina 1945, 1947, 1948 ja 1950 yhdessä muun muassa George de Godzinskyn, Pentti Koskimiehen ja Jouko Tolosen kanssa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Reino Hallaperän levytyksiä Doriassa Luokka:Suomalaiset laulajat Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Vuonna 1901 syntyneet Luokka:Vuonna 1991 kuolleet
Hiekkamorsian

Hiekkamorsian on Pia Tikan ohjaama suomalainen draamaelokuva vuodelta 1998. Elokuvan aiheena on Rui-nimisen merimiehen ja Salla-nimisen suomalaisen lähetyssaarnaajan välinen rakkaustarina. == Lähteet == Luokka:Vuoden 1998 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset draamaelokuvat
Marija Bakalova

Marija Bakalova (; s. 4. kesäkuuta 1996 Burgas, Bulgaria) on bulgarialainen näyttelijä, joka aloitti uransa Bulgariassa ja teki kansainvälisen läpimurtonsa komediaelokuvassa Borat Subsequent Moviefilm. Hän sai elokuvasta ensimmäisen bulgarialaisnäyttelijänä Oscar-palkintoehdokkuuden. == Elämä == === Nuoruus ja opiskelu === Marija Bakalova syntyi Burgasissa vuonna 1996. Hän kiinnostui lapsena musiikista ja harjoittelu sekä laulua että huilua. Bakalova halusi kuitenkin paeta todellisuutta, mikä johdatti hänet elokuvien pariin. Hän on kertonut haastattelussa olleensa erittäin innostunut skandinavialaisesta elokuvasta ja Dogma 95 -liikkeestä. Näyttelijöistä häntä inspiroivat Meryl Streep, Nicole Kidman ja Natalie Portman. Bakalova opiskeli näyttämötaidetta Teatteri- ja elokuvataitaiden kansallisakatemiassa, missä näytteleminen on keskittynyt vahvasti teatterin puolelle. Bakalova valmistui akatemiasta vuonna 2019. === Ura === Kansallisakatemian ainoata kurssia elokuvanäyttelemisestä vetivät bulgarialaiset elokuvaohjaajat Kristina Grozeva ja Petăr Văltšanov. Bakalova rakasti kurssia ja tarjoutui auttamaan ohjaajia aikatauluttamisessa ja monissa muissa juoksevissa asioissa. Hän opiskeli kolmatta vuottansa, kun toinen ohjaajista tarjosi pientä sivuosaa tulevassa elokuvassa. Baštata menestyi kansainvälisesti, ja se palkittiin muun muassa Karlovy Varyn elokuvajuhlien pääpalkinnolla. Se oli myös Bulgarian ehdokas vuoden 2021 parhaan kansainvälisen elokuvan Oscar-palkintoon. Boratin jatko- osan Borat Subsequent Moviefilm roolittaja Nancy Bishop näki Bakalovan suorituksen Baštatassa ja kutsui Bakalovan koe-esiintymisiin. Salaperäisen komediaelokuvan koe-esiintymiset olivat yleisesti tuolloin puheenaihe Bakalovan kurssikavereissa, ja käytännössä kaikki lähettivät videohakemuksen. Bakalova kutsuttiin koekuvauksiin Lontooseen, mutta hän epäili koko projektin todenperäisyyttä, sillä se oli niin salamyhkäinen. Hän sai kuitenkin paikan Tutarina, kazakstanilaisen toimittajan Boratin 15-vuotiaana tyttärenä. Bakalova sai suotuisan vastaanoton roolistansa mokumentissa, ja hän oli siitä muun muassa Golden Globe-, Bafta-, SAG-palkinto- ja Oscar-ehdokkaana. Hän on ensimmäinen bulgarialainen näyttelijä, joka on ollut ehdolla Golden Globeen ja Oscariin. Borat-elokuvan jälkeen Bakalova alkoi kuvata metakomediaa The Bubble, joka kertoo näyttelijöistä, jotka yrittävät tehdä elokuvaa keskellä pandemiaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Bulgarialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Marissa Meyer

Marissa Meyer () on yhdysvaltalainen nuortenkirjailija. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat fantasiakirjasarja The Lunar Chronicles ja Heartless-romaani. Monet Meyerin teoksista mukailevat vanhoja satuja. The Lunar Chronicles -sarjan teokset pohjautuvat Tuhkimoon, Punahilkkaan, Tähkäpäähän sekä Lumikkiin. Heartless-romaanin päähenkilö on puolestaan Herttakuningatar, joka esiintyy Lewis Carrollin romaanissa Liisan seikkailut ihmemaassa. Meyerin uusin teos, marraskuussa 2021 julkaistava Gilded, kertoo Tittelintuuresta. == Teokset == === The Lunar Chronicles === * * * * ==== Wires and Nerve ==== * * ==== Muut liittyvät teokset ==== * * === The Renegades Trilogy === * * * === Muut teokset === * * * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kotisivut * Marissa Meyer Goodreads-sivustolla Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Yhdysvaltalaiset fantasiakirjailijat Luokka:Yhdysvaltalaiset nuortenkirjailijat Luokka:Yhdysvaltalaiset tieteiskirjailijat
Komańczan tasavalta

Komantšan tasavalta oli lyhytikäiseksi jäänyt yritys ensimmäisen maailmansodan lopulla perustaa tasavalta lemkojen asuttaman alueen itäosiin nykyisessä Puolassa. Tasavalta tuli tunnetuksi puolalaisen Komańczan (ruteeniksi Komantša) kylän mukaan ja se perustettiin marraskuussa 1918. Tarkoituksena oli liittää tasavalta Länsi-Ukrainan kansantasavaltaan. Puolalaiset joukot kuitenkin päättivät tasavallan toiminnan tammikuussa 1919 väkivaltaisten yhteenottojen saattelemana. ==Tasavallan vaiheet== Komantšan tasavaltan alue kuului Itävalta-Unkariin, joka hajosi ensimmäisen maailmansodan yhteydessä. 4. marraskuuta 1918 nykyisin Puolassa sijaitsevassa Wisłok Dolnyn kylässä järjestettiin kokous, johon saapui 70 edustajaa lähialueen 35. lemkojen asuttamasta kylästä. Kokouksessa perustettiin niin sanottu Sanokin piirikunnan ukrainalainen kansallisneuvosto, jota johti kreikkalaiskatolinen pappi Panteleimon Špylka. Neuvoston keskus oli sittemmin Wisłok Dolnyn kylässä ja Sanokin piirikunnan komissaari toimi Wisłok Wielkissä. Sittemmässä kirjallisuudessa tasavalta on kuitenkin esiintynyt lähellä sijainneen Komańczan (ruteeniksi Komantša) kylän nimen mukaan. Neuvoston ohella tasavallan toimintaan kuuluivat myös sen omat poliisivoimat, joilla oli noin 800–1 000 jäsentä. Tasavallan poliisivoimia johti A. Kir. Tasavallan perustamisen lähtöidea oli ollut sen liittyminen 1. marraskuuta 1918 Lvivissä perustettuun Länsi-Ukrainan kansantasavaltaan. Tapahtumien kulkuun puuttuivat kuitenkin puolalaiset. Puolalaisia joukkoja oli alkanut saapua lemkojen alueiden itäosiin marraskuun lopulla. Puolalaiset joukot päättivät tasavallan toiminnan 23. tammikuuta 1919. Tämän yhteydessä käytiin yhteenottoja, joiden seurauksena kuoli useita henkilöjä ja paikallisia kyliä vaurioitui. Florynkan tasavalta oli samantapainen ja samoihin aikoihin perustettu, mutta aina vuoteen 1921 saakka kestänyt lemkojen tasavalta. ==Lähteet== Luokka:Euroopan entiset valtiot Luokka:Puolan historia Luokka:Ala-Karpatian voivodikunta
Vaipo

Vaipo on neljäntoista hehtaarin laajuinen tummavetinen ja varsin luonnontilainen suojärvi Kirkkonummen länsiosassa läntisellä Uudellamaalla. Etäisyys Helsingin keskustasta on 31 kilometriä länteen. == Maantiede == Vaipon pituus on 500 metriä. Järven itäosassa on useita luotoja. Järveä ympäröi suo ja metsä, joten siihen kohdistuu ainoastaan luonnonkuormitusta. Vaipoa ei ole suojeltu, mutta sen rannat kuuluvat suurimmalta osin Meikon luonnonsuojelualueeseen. Meikon järvi sijaitsee 800 metriä Vaiposta luoteeseen, Vaipon eteläpuolella sijaitsee kolmen hehtaarin laajuinen Bergträsk. Vaipon koilliskulmasta lähtee Vaipobäcken itään. Vaipo (81.061.1.006) kuuluu Estbyån valuma-alueeseen (81.061), joka on kolmannen jakovaiheen vesistöalue Suomenlahden rannikkoalueen (81) päävesistössä. Vaipo on Estbyån alueen laajin vakavesi Humaljärven, Meikon ja Djupströmin jälkeen. Se on Estbyån alueen luoteisia vakavesiä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Kirkkonummi.fi: Meikon luonnonsuojelualueet Luokka:Kirkkonummen järvet Luokka:Estbyån vesistö
Jessica Carter

Jessica Carter (s. 27. lokakuuta 1997 Warwick) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pituudeltaan 167-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Superliigassa pelaavaa Chelseaa. Hän on pelannut Englannin maajoukkueessa vuoden 2022 EM-kilpailujen päättyessä 11 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin. Carter aloitti liigauransa Birmingham Cityssä. Hän pelasi joukkueessa 67 liigaottelua ja teki yhden maalin, maaliskuussa 2018 Liverpoolia vastaan. Kesällä 2018 hän siirtyi Chelseaan, jossa hän on kolmen kauden aikana pelannut 26 liigaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin, tammikuussa 2020 Bristol Cityä vastaan. Hän on voittanut liigacupin vuosina 2020 ja 2021. Carter on pelannut Englannin nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Englannin naisten maajoukkueessa ensimmäisen kerran, kun hän tuli vaihtopelaajana kentälle MM-karsintaottelussa Kazakstania vastaan marraskuussa 2017. EM-kilpailuissa 2022 hän tuli yhdessä ottelussa vaihdosta kentälle ja voitti kultaa. == Lähteet == Luokka:Englantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bethany England

Bethany "Beth" England (s. 3. kesäkuuta 1994 Barnsley) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 166-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Superliigassa pelaavaa Tottenhamia ja on pelannut Englannin maajoukkueessa vuodesta 2019 alkaen. England pelasi nuorempana Sheffield Unitedin akatemiassa. Hän aloitti liigauransa Doncasterin joukkueessa vuonna 2011. Vuoden 2016 alussa hän siirtyi Chelseaan. Kauden 2017–2018 hän pelasi lainalla Liverpoolissa. Hän on pelannut Englannin pääsarjassa 128 ottelua ja tehnyt niissä 55 maalia, joista neljätoista kaudella 2019–2020. Hän on voittanut liigamestaruuden vuosina 2018, 2020 ja 2022, FA Cupin vuonna 2022 sekä liigacupin vuosina 2020 ja 2021. England valittiin kaudella 2019–2020 Superliigan vuoden pelaajaksi. England on pelannut Englannin nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Englannin naisten maajoukkueessa ensimmäisen kerran elokuussa 2019 ystävyysottelussa Belgiaa vastaan. Hän on pelannut vuoden 2022 EM-kilpailujen päättyessä 19 maaottelua ja tehnyt niissä yhdeksän maalia,, joista ensimmäiset lokakuussa 2019 Brasiliaa ja marraskuussa 2019 Tšekkiä vastaan. EM-kilpailuissa 2022 hän kuului kultaa voittaneeseen Englannin joukkueeseen mutta ei päässyt lopputurnauksessa kentälle. Bethany Englandin kaksossisko Laura pelasi nuorempana jalkapalloa mutta keskittyi sittemmin keihäänheittoon. == Lähteet == Luokka:Englantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Drew Spence

Drew Spence (s. 23. lokakuuta 1992 Lontoo) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 164-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Superliigassa pelaavaa Chelseaa ja on pelannut Englannin maajoukkueessa kaksi maaottelua. Spence on edustanut koko liigauransa ajan Chelseaa. Hän on pelannut pääsarjassa 119 ottelua ja tehnyt niissä 16 maalia. Hän on voittanut liigamestaruuden vuosina 2015, 2018 ja 2020, FA Cupin vuosina 2015 ja 2018 sekä liigacupin vuosina 2020 ja 2021. Maaliskuussa 2020 hän solmi Chelsean kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Spence on pelannut Englannin naisten maajoukkueessa kaksi ottelua lokakuussa 2015, vastustajina Kiina ja Australia. Vuonna 2017 Spence ja hänen joukkuetoverinsa Eniola Aluko olivat maajoukkueenkin valmentajana toimineen Mark Sampsonin rasististen kommenttien kohteena. == Lähteet == Luokka:Englantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ngila Dickson

Ngila Dickson (s. 1958 Dunedin, Uusi-Seelanti) on uusiseelantilainen pukusuunnittelija. Hänet tunnetaan parhaiten työstään puvustajana Taru sormusten herrasta -elokuvatrilogiassa. Dickson voitti Oscarin työstään trilogian viimeisessä osassa Taru sormusten herrasta: Kuninkaan paluu (2003), ja on saanut myös ehdokkuudet elokuvista Taru sormusten herrasta: Sormuksen ritarit (2001) sekä Viimeinen samurai (2003). == Filmografia == * Terminator: Dark Fate (2019) * Hiipivä tiikeri, piilotettu lohikäärme: Kohtalon miekka (2016) *Dracula Untold (2014) *Green Lantern (2011) *The International (2009) *Fool's Gold - kultaakin kalliimpaa (2008) *Blood Diamond - veritimantti (2006) *Silmänkääntäjä (2006) *Taru sormusten herrasta: Kuninkaan paluu (2003) *Viimeinen samurai (2003) *Taru sormusten herrasta: Kaksi tornia (2002) *Taru sormusten herrasta: Sormuksen ritarit (2001) *Young Hercules (1998) *Xena (1995-1999) *Hercules (1995) *Taivaalliset olennot (1994) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka: Vuonna 1958 syntyneet Luokka: Oscar-palkinnon saajat Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Elokuvapukusuunnittelijat Luokka:Uusiseelantilaiset taiteilijat
Niamh Charles

Niamh Charles (s. 21. kesäkuuta 1999) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 172-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Superliigassa pelaavaa Chelseaa. Charles aloitti liigauransa Liverpoolissa vuonna 2016. Hän pelasi joukkueessa 48 liigaottelua ja teki niissä kuusi maalia. Liverpoolin pudottua pääsarjasta Charles siirtyi Chelseaan kesäkuussa 2020. Hän on voittanut liigacupin vuonna 2021. Charles on pelannut useissa Englannin nuorisomaajoukkueissa. == Lähteet == Luokka:Englantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sophie Ingle

Sophie Ingle (s. 2. syyskuuta 1991 Llandough) on walesilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 173-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Superliigassa pelaavaa Chelseaa. Hän on pelannut Walesin maajoukkueessa yli sata maaottelua. Ingle edusti Chelseaa vuosina 2012–2013 ja palasi seuraan vuonna 2018 pelattuaan välillä Bristol Cityssä ja Liverpoolissa. Hän on pelannut 135 liigaottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia, joista neljä kaudella 2019–2020. Hänen maalinsa Arsenalia vastaan oli vuoden hienoimmasta maalista myönnettävän Puskás-palkinnon ehdokkaana kaudelta 2019–2020. Ingle pelasi sadannen maaottelunsa syyskuussa 2020. Hän saavutti sadan maaottelun rajan kolmantena walesilaisena naispelaajana. Hän ei ole tehnyt maaotteluissaan yhtään maalia. Hän pelasi ensimmäisen maaottelunsa vuonna 2009 Azerbaidžania vastaan. Vuonna 2015 hänet nimitettiin maajoukkueen kapteeniksi. == Lähteet == Luokka:Walesilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Anzeiger-Hochhaus

Anzeiger-Hochhaus on arkkitehti Fritz Högerin suunnittelema tiiliekspressionismia edustava rakennus Hannoverissa. Rakennus on 51 metriä korkea, ja se on yksi ensimmäisistä Saksaan rakennetuista pilvenpiirtäjistä. Anzeiger-Hochhaus rakennettiin vuosina 1927–1928. Rakennuksen tilaaja oli kustantaja Madsack, Hannover Allgemeine Zeitung -lehden julkaisija. Rakennuksessa ovat alusta lähtien työskennellet lehden toimitus ja paino. Myöhemmin talossa ovat toimineet myös mediayhtiö RTL sekä muutamat radioasemat. Rakennuksen ala-aulassa esitellään nykyisin Madsack-mediayhtiön tuotteita. Rakennuksen kupolissa sijaitsi alun perin planetaario, mutta toisen maailmansodan jälkeen sinne rakennettiin elokuvateatteri. Anzeiger-Hochhausin runko on teräsbetonia, ja julkisivut ovat tummanpunaista tiiltä. Osa tiilistä on kullattu, ja tiilet muodostavat tiiliekspressionismille tyypillisiä koristeellisia geometrisia kuvioita. Anzeiger-Hochhausin pääjulkisivussa on rakennuksen vertikaalisuutta korostavat pystysuorat ulkonemat. Vaikutelmaa voimistavat yöaikaan ulkonemissa syttyvät loisteputket. Rakennus huipentuu 12 metriä korkeaan vihreään kupoliin. == Lähteet == Luokka:Hannoverin rakennukset ja rakennelmat
Saarlammi (Kirkkonummi)

Saarlammi () on yhdentoista hehtaarin laajuinen kirkas ja vähähumuksinen kalliojärvi Kirkkonummen luoteisosassa läntisellä Uudellamaalla. Etäisyys Helsingin keskustasta on 33 kilometriä länteen. == Maantiede == Saarlammin pituus on 550 metriä. Pohjoisrannalla on asutusta ja peltotilkkuja, eteläranta on metsämaata. Saarlammi on saanut nimensä järven eteläosan noin 70 aarin laajuisesta saaresta. Saarlammin lounaispuolella sijaitsee Stora Lonoks ja koillispuolella Petäjärvi. Saarlammi (22.008.1.009) kuuluu Harvsån valuma- alueeseen (22.008), joka on kolmannen jakovaiheen vesistöalue Siuntionjoen päävesistössä (22). Saarlammi on Siuntionjoen alueen itäisiä vakavesiä. == Lähteet == Luokka:Kirkkonummen järvet Luokka:Siuntionjoen vesistö
Maku

Maku on aineen tai esineen ominaisuus, joka tunnetaan tai aistitaan makuaistilla. Ihminen aistii maut makusoluilla, joita on kielessä, kitalaessa ja nielussa. Erilaisia makuja aistivien kielen makusolujen määrä vaihtelee kielen eri osissa. Mauksi koetut aistimukset ovat ihmisellä usein todellisuudessa hajuja, joita ihminen pystyykin aistimaan paljon enemmän kuin makuja. Ruoan makuun vaikuttaa myös sen tarjoilulämpötila. ==Perusmaut== Ihmisen aistimia perusmakuja on viisi. Happaman maun aiheuttaa vetyioni (H+), ja sen havaitsevina reseptoreina toimivat vetyionikanavat. Hapan maku syntyy muun muassa sitruunahapon tai maitohapon vaikutuksesta. Happamia ruokia ovat esimerkiksi sitruuna, karpalo, piimä ja hapatettu ruisleipä. Hapan maku myös varoittaa happamasta kemiallisesta liuoksesta. Pienet lapset eivät pidä happamasta mausta, vaan siihen joutuu totuttelemaan. Karvas maku syntyy esimerkiksi kofeiinista tai kiniinistä. Se aistitaan 25 proteiinikytkentäisellä reseptorilla. Karvaita ruokia ovat esimerkiksi kahvi, greippi ja tonic-vesi. Karvasta makua pidetään yleensä epämiellyttävänä ja pistävänä, ja se voi varoittaa ihmistä myrkyllisyydestä. Ihminen oppii pitämään karvaasta mausta vasta myöhemmällä iällä. Makea koetaan usein miellyttäväksi mauksi, josta pitävät jo vastasyntyneet lapset. Makeus kertoo hiilihydraatin, turvallisen energian läsnäolosta ruoassa. Makeuden maistamiseen tarvitaan kahden tyyppisiä G-proteiinireseptoreita. Puhtaimmillaan makeus esiintyy tavallisessa sokerissa. Makeita ruokia ovat esimerkiksi hunaja, makeiset, jäätelö ja mansikka. Suolainen maku esiintyy puhtaimmillaan ruokasuolassa. Se aistitaan pääasiallisesti natriumionien läsnäollessa, ja reseptoreina toimivat kielessä olevat ionikanavat. Suolaista makua on suolapitoisissa ruoissa, kuten perunalastuissa ja meetvurstissa. Vauva oppii pitämään suolan mausta vedessä neljän kuukauden iässä. Umami on täyteläinen, lihaliemimäinen maku. Siihen reagoivat kielen G-proteiinireseptorit. Umamia esiintyy muun muassa lihassa, mausteissa kuten natriumglutamaatissa, sekä sienissä, tomaatissa ja äidinmaidossa. ==Makuaineet== Makuaine on ruokaan lisättävä aine, jonka tarkoitus on antaa sille lisää makua. Makuaineena toimivat mausteet. ==Lähteet== Luokka:Aistit
John Dos Passos

John Dos Passos (14. tammikuuta 1896 Chicago, Yhdysvallat – 28. syyskuuta 1970 Baltimore, YhdysvallatJorma O. Tiainen (toim.): Vuosisatamme Kronikka, s. 997. Jyväskylä: Gummerus, 1987. ISBN 951-20-2893-X.) oli yhdysvaltalainen kirjailija, syntyperältään portugalilainen. Hän tuli tunnetuksi yhteiskuntakriittisistä romaaneistaan.Vuosisatamme Kronikka, s. 998. Teosten kantavana teemana on sodanvastaisuus, ja sävyltään ne ovat usein satiirisia.Salla Hirvinen (toim.): Maailman kirjailijat, s. 127. Helsinki: Otava, 1972. Dos Passosin isä oli ammatiltaan asianajaja. Dos Passos opiskeli kirjailijanuransa alussa Harvardin yliopistossa ja kirjoitti faktapohjaisia artikkeleita. Vuonna 1916 hän matkusti Espanjaan opiskellakseen arkkitehtuuria ja sieltä Ranskaan sekä osallistui vapaaehtoisena ensimmäiseen maailmansotaan. Hän kirjoitti reportaaseja esimerkiksi Espanjasta ja murhatuomion saaneiden ja teloitettujen ammattiyhdistysaktiivien Saccon ja Vanzettin oikeudenkäynnistä. Hänen läpimurtoteoksensa oli Suurkaupungin kasvot (Manhattan Transfer, 1925). Sen jälkeen ilmestyivät hänen pääteoksensa U.S.A.-trilogian osat The 42nd Parallel (1930), 1919 (1932) ja The Big Money (1936). Hän sovelsi teoksiinsa elokuvan menetelmiä. Häntä arvostettiin varsinkin 1930-luvulla, ja Jean-Paul Sartre piti häntä aikakauden merkittävimpänä kirjailijana. Hän hylkäsi aiemmin kannattamansa marxilaisuuden ja oli 1960-luvulla poliittisesti republikaani. 1950–1960-luvulla hän julkaisi kirjan lähes vuosittain ja kirjoitti runsaasti myös lehtiin. ==Suomennettu teos== * Suurkaupungin kasvot (Manhattan Transfer); suom. Toini Aaltonen. Helsinki: Tammi 1945. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1896 syntyneet Luokka:Vuonna 1970 kuolleet
Rauni Heinonen

Rauni Heinonen on suomalainen yleisurheilija, joka edusti Tampereen Yritystä. Hänen päälajeinaan olivat korkeushyppy ja pituushyppy. Aikuisten SM- kilpailuista Heinonen saavutti vuonna 1953 pronssia sekä pituushypystä että korkeushypystä. Ennätyksikseen hän hyppäsi korkeudessa tuloksen 145 cm ja pituudessa tuloksen 528 cm, molemmat vuonna 1953. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pituushyppääjät Luokka:Suomalaiset korkeushyppääjät Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Mahdollisesti elävät henkilöt
Einar von Bonsdorff

Gustaf Einar von Bonsdorff (31. elokuuta 1882 Tampere – 10. marraskuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen juristi, hallitussihteeri ja Postisäästöpankin toimitusjohtaja.Ylioppilasmatrikkeli 1902, matrikkelinumero 27740 Toimitusjohtaja G. E. von Bonsdorff, Aamulehti, 11.11.1939, nro 305, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Einar von Bonsdorffin vanhemmat olivat Tampereen piirilääkäri Carl Edvard von Bonsdorff (1829–1894) ja Sofie Johanna Ahonius. Hän pääsi ylioppilaaksi 1902 Helsingin uudesta yhteiskoulusta ja suoritti Helsingin yliopistossa ylemmän hallintotutkinnon 1906 ja oikeustutkinnon 1912. Von Bonsdorff sai varatuomarin arvon 1916.Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Karl Edvard von Bonsdorff. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 3.4.2021. Von Bonsdorff oli tie- ja vesirakennusten ylihallituksessa kanslistina 1907–1917. Hän oli sitten senaatin kulkulaitosten ja yleisten töiden toimituskunnan, sittemmin ministeriön kanslistina 1918–1919 ja sen jälkeen protokollasihteerinä 1919–1922 ja vanhempana hallitussihteerinä 1922–1933. Vuonna 1933 von Bonsdorff nimitettiin Postisäästöpankin toimitusjohtajaksi. Einar von Bonsdorff oli naimisissa vuodesta 1908 Ellen Alma Natalie Geitelin kanssa. Hänen veljiään olivat toimitusjohtaja John Waldemar von Bonsdorff (1878–1956) ja hammaslääkäri, professori Per Adolf von Bonsdorff (1885–1965) ja velipuoliaan Suomen ja Skandinavian historian professori Carl Gabriel von Bonsdorff (1862–1951), Nummelan keuhkotautiparantolan ylilääkäri, professori Axel Robert von Bonsdorff (1869–1945) ja Turun kunnallissairaalan sisätautiosaston johtaja, professori Artur Edvard von Bonsdorff (1872–1959). == Julkaisuja == * Tielainsäädäntö selityksineen tielakiin; toim. E. v. Bonsdorff ja Olli Martikainen. WSOY 1931 * Kylätiet. WSOY 1933, 2. korj. ja täyd. painos 1935 * Postisäästöpankki 1886-1936. Postisäästöpankki, Helsinki 1936 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pankinjohtajat Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Vuonna 1882 syntyneet Luokka:Vuonna 1939 kuolleet
Ritva Hyvönen

Ritva Hyvönen (s. 2. joulukuuta 1938) on uransa päättänyt suomalainen korkeushyppääjä. Hänen viimeisenä seuranaan oli Varkauden Kenttä-Veikot, minkä lisäksi hän edusti muun muassa Warkauden Urheilijoita. Kalevan kisoista Hyvönen saavutti korkeushypyn pronssia vuonna 1959. Ennätyksekseen hän hyppäsi korkeudessa tuloksen 154 cm vuonna 1958. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset korkeushyppääjät Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pälvi Jaatinen

Pälvi Kaarina Jaatinen (myöh. Vuola, 16. helmikuuta 1936 Vehmaa – 4. helmikuuta 2020) oli suomalainen korkeushyppääjä, joka edusti Vehmaan Kiistoa. Aikuisten SM-kilpailuista Jaatinen saavutti korkeushypyn pronssia vuonna 1953. Ennätyksekseen hän hyppäsi korkeudessa tuloksen 150 cm vuonna 1953. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset korkeushyppääjät Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Andrei Kutorkin

Andrei Dmitrijevitš Kutorkin (, kirjailijanimi Andrei Jondol, Андрей Ёндол; 25. elokuuta 1906 nykyisen Tšuvassian tasavallan Poretskojen piirin Studenetsin kylä – 12. toukokuuta 1991 Saransk) oli ersämordvalainen kirjailija. Andrei Kutorkin syntyi talonpoikaisperheeseen. Hän kävi keskikoulun, valmistui Uljanovskin neuvostopuoluekoulusta vuonna 1927 ja toimi kirjastonhoitajana ja kolhoosin puheenjohtajana. Vuodesta 1932 lähtien Kutorkin työskenteli ersänkielisen sanoma- ja kirjallisuuslehden sekä Mordvan kirjakustantamon toimittajana. Kutorkinin ensimmäiset teokset ilmestyivät vuonna 1924. Hänen kertomuksistaan suosituin on Keremet, joka kertoo uuden elämäntävan juurtumisesta mordvalaiseen perheeseen. Vuonna 1934 ilmestyi vallankumoushistoriallinen romaani Raužo palman (”Musta pylväs”). Sankarirunoelma Lamzur (1941) kertoo mordvalaisten kapinasta vuosina 1743–1745. Leonti Kirjukov sävelsi sen pohjalta ensimmäisen mordvalaisen oopperan Nesmejan i Lamzur (1944). Vuonna 1958 Kutorkin julkaisi runoromaanin Pokš ki langso umarina (”Omenapuu maantien varressa”). Sen aiheena ovat vuosien 1905–1907 vallankumoustapahtumat mordvalaisten keskuudessa. Kirjailijan suurin teos on trilogia Lažnytsja Sura (”Kuohuva Sura”, 1969, 1976, 1987), joka kuvaa mordvalaisten elämää 1900-luvun vaihteessa yhden perheen kohtaloiden kautta. Trilogia sai Mordvan ASNT:n valtionpalkinnon vuonna 1987. Kutorkin hyväksyttiin Neuvostoliiton kirjailijaliiton jäseneksi vuonna 1934. Hän johti Mordvan kirjailijaliiton hallitusta vuosina 1945–1951. Kutorkin sai Mordvan kansankirjailijan arvonimen vuonna 1984. ==Lähteet== Luokka:Ersänkieliset kirjailijat Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1906 syntyneet Luokka:Vuonna 1991 kuolleet
European Textile Network

European Textile Network (ETN) on järjestö, joka kokoaa yhteen erilaisia tekstiilikulttuurin toimijoita tietojen ja kokemusten vaihdon sekä yhteistyön edistämiseksi. ETN järjestää dokumentointi-, tiedotus- ja koordinointipalveluja. ETN on voittoa tavoittelematon järjestö, joka perustettiin vuonna 1991 Erfurtissa ja rekisteröitiin kansainvälisenä järjestönä vuonna 1993. Vuodesta 2020 lähtien verkoston kotipaikka on Tekstiilikeskus Haslach Itävallassa, ja verkkoa hoidetaan Itävallan lainsäädännön mukaisesti. == Lähteet == Luokka:Kansainväliset järjestöt Luokka:Tekstiilikulttuuri
Aarne Saarialho

Aarne William Saarialho, sukunimi aik. Sikiö (28. helmikuuta 1891 Impilahti – 13. toukokuuta 1953 Helsinki) oli suomalainen korkeimman hallinto-oikeuden jäsen ja lainvalmistelukunnan jäsen.Aikalaiskirja 1934Forsström, Johanna: Saarialho, Aarne. Kansallisbiografia-verkkojulkaisu. Studia Biographica 4. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1997– (viitattu 3.4.2021)Geni.com : Aarne William Saarialho (Sikiö) Saarialhon vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Matti Sikiö ja tämän ensimmäinen puoliso Olivia Sofia Tallberg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1910 ja suoritti oikeustutkinnon 1914. Saarialho oli korkeimmassa hallinto-oikeudessa ylimääräisenä virkamiehenä vuodesta 1918, notaarina vuodesta 1920 ja nuorempana hallintosihteerinä vuodesta 1928. Hän oli lainvalmistelukunnan 2. jaoston vt. nuorempana jäsenenä vuodesta 1928 ja 3. jaoston nuorempana jäsenenä vuodesta 1930. == Julkaisuja == * Laki tulo- ja omaisuusverosta, annettu Helsingissä, 5 päivänä joulukuuta 1924 sekä sen soveltamisesta 11 päivänä joulukuuta 1924 annettu valtioneuvoston päätös; selityksillä ja ennakkopäätöksillä varustanut Aarne Saarialho. WSOY 1925 * Köyhäinhoidollisesta kotipaikkaoikeudesta. Helsinki 1932 * Köyhäinhoitolainsäädäntö. WSOY 1935 * Komiteanmietintö Valtioneuvostolle komitealta, joka on asetettu laatimaan ehdotusta henkikirjoitusasetuksen uudistamiseksi; laatineet Aarne Saarialho ym. Valtioneuvosto, Helsinki 1936 * Ennakkopäätöksestä sekä sen merkityksestä ja noudattamisesta teoksessa Korkein hallinto-oikeus 1918-1943 - Högsta förvaltningsdomstolen. Korkein hallinto-oikeus, Helsinki 1943 ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Vuonna 1891 syntyneet Luokka:Vuonna 1953 kuolleet
Riitta Lahdensuo

Riitta Lahdensuo (s. 4. toukokuuta 1943 Lapua) on uransa lopettanut suomalainen korkeushyppääjä, joka viimeisenä seurana oli Porrassalmen Urheilijat -62. Uransa aikana hän edusti myös Tampereen Pyrintöä ja Lapuan Virkiää. Kalevan kisoista Lahdensuo saavutti korkeushypyn hopeaa vuosina 1960 ja 1962 sekä pronssia vuosina 1961 ja 1966. Ennätyksekseen hän hyppäsi korkeudessa tuloksen 163 cm vuonna 1962. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset korkeushyppääjät Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Terttu Laine

Terttu Aira Laine (10. joulukuuta 1930 Helsinki – 1. elokuuta 2022)Kuolinilmoitus, Terttu Aira Laine, Helsingin Sanomat, 2022, No 227, sivu 55, julkaistu 24.8.2022 oli suomalainen lentopalloilija, koripalloilija ja yleisurheilija, joka edusti Helsingin Ponnistusta, Helsingin Kotkia, Helsingin Tarmoa ja Helsingin Visaa.Urheilumme Kasvot Osa 3, Laine, Terttu Aira, sivu 1027, vastaavat toimittajat Risto Rantala, Markku Siukonen, Seppo Tukiainen, Oy Scandia Kirjat Ab, Keuruu 1978 Laine aloitti lentopalloilun vuonna 1955 harrastettuaan sitä ennen yleisurheilua ja koripalloa. Vuonna 1957 hän saavutti SM-pronssia ja vuonna 1962 kultaa (Ponnistus). Koripallossa Laine pelasi vuosina 1952–1957 Tarmon mestaruussarjajoukkueessa, jossa tuli Suomen mestaruus vuonna 1954, hopea vuonna 1953 ja pronssi vuonna 1955. TUL:n koripallomestaruus Laineella on vuodelta 1953 ja muita mitaleita vuosilta 1952–1957 kaikkiaan viisi. Hän pelasi myös TUL:n liittojoukkueessa useana vuonna. Kauden 1956 hän pelasi Helsingin Visassa ja voitti Suomen mestaruuden. Yleisurheilussa SM-kilpailuista hän saavutti korkeushypyn pronssia vuosina 1950 ja 1951. Lisäksi Laine oli mukana viestijuoksun SM-kilpailuissa 4 x 100 metrin viestijuoksusta vuonna 1951 pronssia saaneessa Helsingin Tarmon joukkueessa. Ennätyksekseen hän hyppäsi korkeudessa tuloksen 145 cm vuonna 1951. Laine oli ammatiltaan tarkastaja ja hän harrasti kuntoliikuntaa ja käsitöitä. Hänen kotikuntansa oli Helsinki. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset korkeushyppääjät Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet Luokka:Suomalaiset lentopalloilijat Luokka:Suomalaiset koripalloilijat
John Henry Newman

John Henry Newman (21. helmikuuta 1801 – 11. elokuuta 1890) oli englantilainen pappi ja runoilija, John Keblen alkuun paneman oxfordilaisen liikkeen innokkaimpia kannattajia. Newman oli lontoolaisen pankkiirin poika, pappi. Hän oli kuulemassa Keblen Oxfordissa 1833 pitämää saarnaa, jonka aiheena oli ”kansakunnan uskosta luopuminen”, ja aloitti sen johdosta sarjajulkaisun Tracts for the Times. Sarjan julkaisujen tarkoituksena oli tukea anglikaanisen kirkon auktoriteettia, vaatia sen piispoille apostolisen perimyksen oikeutta, korostaa ankaran siveellisen kurin, oikean opin ja sakramenttien merkitystä ja suojella kirkon jumalallista rituaalia. Sarjan mukaan liikettä on myös sanottu ”traktaattiliikkeeksi”. Tehtyään lopuksi sen hengestä ja pyrkimyksistä loogisen johtopäätöksen Newman kääntyi 1845 roomalaiskatolisuuteen. Newman oli lahjakas runoilija ja julkaisi 1834 runokokoelman Lyra Apostolica, johon sisältyy hänen tunnettu virtensä ”Lead Kindly Light” , ja 1865 runoelman ”The Dream of Gerontius”. Uskonnollisen sielunelämän kuvauksena on huomattava hänen Apologia pro vita sua (1864, 'Elämän puolustuskirjoitus', suom. Tilinteko uskostani, Kirjaneliö 1990). Newman oli alkuaan anglikaanisen kirkon pappi. Hän liittyi korkeakirkolliseen Oxfordin liikkeeseen, jonka johtaviin hahmoihin hän kuului. Vähitellen hän lähestyi katolista kirkkoa, johon liittyi 44-vuotiaana. Rooman kirkko antoi hänelle 1879 kardinaalin arvon. Tähän ratkaisuun johtaneesta kehityksestään Newman tekee selkoa omaelämäkerrallisessa teoksessaan Apologia pro vita sua. Newmanin 16, kesäkuuta 1864 Sisilasta Marseihin matkalla olleella laivalla kirjoittama runo ”Lead, kindly Light, amid the encircling gloom” on Suomen evankelis- luterilaisen kirkon virsikirjassa virsi numero ”Valkeus kirkas päällä synkän maan” ja Ruotsin kirkon virsikirjassa virsi 275 (suom. Hilja Haahti 1915, Anna-Maija Raittila 1984). Se on myös Hengellisen laulukirjan laulu 482 ja Seurakunta laulaa -kirjan laulu 345. Helsingin katolisen hiippakunnan laulukirjassa Cantemus on siitä toinen suomennos, ”Oi valo kirjas yössä maailman” (suom. Outi Kecskeméti 2001). Newmanin kirjoittama runo, jota hän ei itse pitänyt virtenä, on vuonna 1097 ilmestyneessä sanakirjassa ”A Dictionary of Hymnology” arvioitu 1800-luvun hienoimpaan lyriikkaan kuuluvaksi runoksi. Toivo Lyyn suomentama Newmanin runo Lead, kindly Light, (”Mua johtaos”) sisältyy antologiaan Englantilaisen kirjallisuuden kultainen kirja. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Seppänen, Arvi: Nuoren Newmanin teologia. STKS 102 Luokka:Englantilaiset runoilijat Luokka:Englantilaiset virsirunoilijat Luokka:Englantilaiset teologit Luokka:Englantilaiset kardinaalit Luokka:Kristilliset apologistit Luokka:Brittiläiset pyhimykset Luokka:Vuonna 1801 syntyneet Luokka:Vuonna 1890 kuolleet