EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Kevätpiippo

Kevätpiippo (Luzula pilosa) on aikaisin keväällä kukkiva vaatimaton, monivuotinen vihviläkasvi. == Ulkonäkö ja koko == thumb|vasen|Kukkiva kevätpiippomätäs Keravalla. Kevätpiippo kasvaa löyhinä mättäinä ja kasvaa 15–30 cm korkeaksi. Lehtitupet ovat umpinaisia. Lehdet ovat noin senttimetrin leveitä ja talvivihreitä. Lehtien reunat ovat pitkän, harvan karvan peittämät. Kukinto on sarjamainen, harsu ja harittavahaarainen. Tähtimäiset kukat ovat tavallisesti yksittäin pitkien jäykkien haarojen päissä. Kukan kehälehdet ovat tummanruskeita. Kasvi on tuulipölytteinen. Suomessa kevätpiippo kukkii touko- kesäkuussa.Retkeilykasvio 1998, s. 530, 533.Oulun kasvit 2005, s. 164–165. Kevätpiipon hedelmä on kolmesiemeninen, kartiomainen kota. Siemenet ovat munanmuotoisia ja pari millimetriä pitkiä. Siemenissä on käyrä, valkoinen ja öljypitoinen rasvalisäke. Ne sisältävät rasvaa, joten muurahaiset keräävät niitä ravinnokseen ja levittävät samalla siemeniä laajemmalle. == Levinneisyys == Kevätpiippoa tavataan lähes koko Euroopassa lukuun ottamatta suurinta osa Pyreneiden niemimaata, Etelä-Ranskaa, Italiaa ja Kreikkaa. Venäjällä levinneisyysalue jatkuu Keski-Siperiaan saakka. Lisäksi lajia kasvaa erillisenä esiintymänä Kaukasuksen alueella.Den virtuella floran: Vårfryle. Viitattu 26.8.2011. Suomessa kevätpiippo on hyvin yleinen laji koko maassa aivan pohjoisinta Lappia lukuun ottamatta.Lampinen, R. & Lahti, T. 2011: Kasviatlas 2010: Kevätpiipon levinneisyys Suomessa. Helsingin Yliopisto, Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki. Viitattu 26.8.2011. == Elinympäristö == Kevätpiippo viihtyy monenlaisissa metsäympäristöissä, kuten erilaisissa kangasmetsissä, lehdoissa, lehtokorvissa ja -niityillä. Lisäksi sitä tavataan metsänreunoissa, pensaikoissa sekä koivuletoilla.Retkeilykasvio 1998, s. 533. == Lähteet == * Oulun kasvit. Piimäperältä Pilpasuolle. Toim. Kalleinen, Lassi & Ulvinen, Tauno & Vilpa, Erkki & Väre, Henry. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Norrlinia 11 / Oulun kaupunki, Oulun seudun ympäristövirasto, julkaisu 2/2005. Yliopistopaino, Helsinki 2005. * Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998. === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Kasviatlas 2022: Kevätpiipon levinneisyys Suomessa. * Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Kevätpiippo (Luzula pilosa) Luokka:Piipot
Dikarboksyylihapot

Dikarboksyylihapot ovat orgaanisia yhdisteitä, joissa funktionaalisena ryhmänä on kaksi karboksyyliryhmää -COOH. Molekyylikaavoissa dikarboksyylihapot voidaan ilmaista yleisessä muodossa ”HOOC-R-COOH”, jossa R kuvaa jotain hiilivetyketjua. == Esimerkkejä dikarboksyylihapoista == Triviaalinimi IUPAC- nimi Kemiallinen kaava Rakenne Oksaalihappo etaanidihappo HOOC-COOH Malonihappo propaanidihappo HOOC-(CH2)-COOH Meripihkahappo Sukkiinihappo butaanidihappo HOOC-(CH2)2-COOH Glutaarihappo pentaanidihappo HOOC-(CH2)3-COOH Adipiinihappo heksaanidihappo HOOC-(CH2)4-COOH Pimeliinihappo heptaanidihappo HOOC-(CH2)5-COOH Suberiinihappo Korkkihappo oktaanidihappo HOOC-(CH2)6-COOH Atselaiinihappo nonaanidihappo HOOC-(CH2)7-COOH Sebasiinihappo dekaanidihappo HOOC-(CH2)8-COOH dodekaanidihappo HOOC-(CH2)10-COOH Fumaarihappo (E)-buteenidihappo trans-1,2-etyleenidikarboksyylihappo HOOC-(CH)2-COOH Maleiinihappo (Z)-buteenidihappo cis-1,2-etyleenidikarboksyylihappo HOOC-(CH)2-COOH 125px Ftaalihappo 1,2-bentseenidikarboksyylihappo orto-ftaalihappo C6H4(COOH)2 Isoftaalihappo 1,3-bentseenidikarboksyylihappo meta-ftaalihappo C6H4(COOH)2 Tereftaalihappo 1,4-bentseenidikarboksyylihappo para-ftaalihappo C6H4(COOH)2 *
Järvikaisla

Järvikaisla (Schoenoplectus lacustris, entinen Scirpus lacustris) on rantavedessä kasvava tuulipölytteinen sarakasveihin kuuluva kasvi, jota usein sekoitetaan järviruokoon. == Ulkonäkö ja koko == Järvikaisla kasvaa 1–2 metriä korkeaksi. Sen varsi on täyteinen ja lehdetön.Ympäristö.fi Sen kukinnot ovat ruskeita tähkiä, jotka sijaitsevat tavallisesti 2–5 tähkän ryhminä.Taivalkosken koulu == Levinneisyys == Järvikaislaa tavataan Euroopassa suunnilleen Oulun korkeudelta etelään, sekä Siperian länsiosissa.Levinneisyyskartta - Den virtuella floran Suomen sisävesissä järvikaisla on yleinen Ahvenanmaata ja Lappia lukuun ottamatta. Piisami on hävittänyt järvikaislaa paikoittain. == Elinympäristö == Järvikaisla kasvaa järvissä ja vähäsuolaisessa murtovedessä kuten Suomenlahdessa ja Pohjanlahdessa kahden metrin syvyyteen asti.Ruoko.fi == Käyttö == Järvikaislan varsista on valmistettu koreja, mattoja ja kattokatetta. Rautatorvissa sydeksi poltetut varret ovat sopineet musteen valmistukseen. Syksyisin järvikaislaa on niitetty karjan rehuksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Suomen Lajitietokeskus: Järvikaisla (Schoenoplectus lacustris) *Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Järvikaisla (Schoenoplectus lacustris) *Nettikasvio: Järvikaisla (Schoenoplectus lacustris) *ITIS: Schoenoplectus lacustris *United States Department of Agriculture (USDA): Schoenoplectus lacustris *Flora of China: Schoenoplectus lacustris Luokka:Järvikaislat
Pålsjön linna

Pålsjön linna () on linna Helsingborgin kaupungissa samannimisessä Helsingborgin kunnassa, Etelä-Ruotsin Skånessa. Se rakennettiin vuosina 1676–1679. Linnan ranskalaistyylinen puisto on puolestaan peräisin 1760-luvulta. Suuren Pohjan sodan Helsingborgin taistelussa kreivi Magnus Stenbock käytti linnaa päämajanaan. ==Aiheesta muualla== * Helsingborgs Dagblad: Pålsjö slott säljs till företagare Luokka:Helsingborgin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Skånen läänin linnat
Sirius B (albumi)

Sirius B on sinfonista metallia soittavan Therionin vuonna 2004 julkaisema kahdestoista studioalbumi. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Imperiumi: 9-/10 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Therionin albumit Luokka:Vuoden 2004 albumit
Hjularödin linna

Hjularödin linna () on linna Eslövin kunnassa, Skånessa, Ruotsissa. Varhaisin maininta linnasta löytyy vuodelta 1391, mutta nykyinen linnarakennus on rakennettu vuosina 1894–1897.Eslövs kommun: Hjularöds slott Viitattu 13.7.2014. Linnan esikuva oli keskiaikainen ranskalaislinna, ja sen rakennutti Hans Gustav Toll. Linnan suunnittelivat arkkitehdit I. G. Clason ja L. I. Wahlman. Linna on edelleen yksityisomistuksessa. Vuosina 1917–1926 Hjularödin linnan omistaja oli suomalainen aatelismies ja teollisuusjohtaja Hjalmar Linder (1862–1921) ja hänen perheensä. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Tietoa Hjularödin linnasta * Linnan kotisivut Luokka:Eslövin kunta Luokka:Skånen läänin linnat
Jokapaikansara

Jokapaikansara (Carex nigra) on sarakasvien heimoon kuuluva tuulipölytteinen siemenkasvi. == Ulkonäkö ja koko == Jokapaikansara kasvaa 15–50 cm korkeaksi mättäinä tai yksittäin. Sen varsi on kolmisärmäinen ja lehdet jäävät vartta lyhyemmiksi. Jokapaikansaralla on erikseen hede- ja emitähkiä, emitähkien tähkäsolmut ovat mustat.Limingan lajiopas Jokapaikansaralla voi esiintyä valtasarannoki (Anthracoidea heterospora) -nokisientä. == Elinympäristö == Jokapaikansara kasvaa yleisenä Suomessa kaikkialla, missä maa on ainakin aika ajoin kostea. == Levinneisyys == Jokapaikansaraa tavataan koko Euroopassa Italiaa ja Etelä-Espanjaa lukuun ottamatta.Levinneisyyskartta – Den virtuella floran Suomessa se on hyvin yleinen koko maassa.Kasviatlas 2018: Jokapaikansara (Carex nigra) Suomessa Jokapaikansara voidaan jakaa kolmeen muunnokseen: juolasara (C. nigra var. nigra), kankeasara (C. nigra var. recta) ja tupassara (C. nigra var. juncea). Juolasara (C. nigra subsp. nigra) ja tupassara (C. nigra subsp. juncella) voidaan luokitella myös alalajeiksi.Kurtto, A., Lampinen, R., Piirainen, M. & Uotila, P. 2019: Checklist of the vascular plants of Finland. Suomen putkilokasvien luettelo — Norrlinia 34:1–206. (s. 38.) Tupassaran tiheitä mättäitä on toisinaan kutsuttu "ryssänpäiksi". == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Jokapaikansara (Carex nigra) * Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Jokapaikansara (Carex nigra) * Den virtuella floran: Hundstarr (Carex nigra) * ITIS: Carex nigra * United States Department of Agriculture (USDA): Carex nigra Luokka:Sarat
Silakkamarkkinat

Silakkamarkkinat on Helsingissä yleensä lokakuun alussa järjestettävä tapahtuma, jonka aikana Helsingin Eteläsatamaan saapuu runsaasti saaristolaisia myymään suoraan veneistään kalaa ja muita saaristolaistuotteita. Markkinat ovat alun perin 1700-luvulla olleet helsinkiläisille tärkeä tilaisuus ostaa suolasilakkaa talven varalle. Nykymuotoisessa tapahtumassa tarjonta on laajentunut, ja tarjolla on säilöttyjen kalatuotteiden lisäksi myös muita saaristolaishenkisiä ruokia. Tapahtuman on järjestänyt vuodesta 2019 alkaen Helsingin tapahtumasäätiö nimellä Stadin Silakkamarkkinat. Aiempia tapahtuman järjestäjiä ovat olleet mm. Helsingin tukkutori ja Espa ry. Silakkamarkkinoihin on kuulunut 1970-luvulta alkaen erilaista ohjelmaa kuten Silakkaraati, vanhalta nimeltään maustekalakilpailu. Nykymuotoisessa kilpailussa vuosittain vaihtuvista jäsenistä koostuva Silakkaraati maistelee kalastajien tuotteita kahdessa sarjassa, joita ovat Vuoden maustekala ja Silakkayllätys. Silakkamarkkinoita järjestetään myös muualla Suomessa, esimerkiksi Turussa ja Raumalla. ==Historia== Silakkamarkkinat on järjestetty Helsingissä joka vuosi vuodesta 1743 lähtien, alun perin mikkelinpäivän markkinoiden yhteydessä. Silloin Helsinki sai kuninkaallisella päätöksellä oikeuden järjestää vuosittain kahdet vapaa­markkinat, Paavalin päivänä 25. tammikuuta ja mikkelinpäivänä 29. syyskuuta. Mikkelinpäivän markkinat siirrettiin vuonna 1819 lokakuun alkuun. Vuonna 1820 niiden yhteydessä pidettyjen silakkamarkkinoiden paikaksi vakiintui Eteläsatama. Vuonna 1891 kuvernööri päätti kaupungin­valtuuston esityksestä, että Helsingin vuotuiset markkinat lakkautettiin muilta osin paitsi suolatun kalan kaupan osalta. Näin ollen aikaisemmista markkinoista jäivät Helsingissä jäljelle ainoastaan silakka­markkinat. Toisen maailman­sodan jälkeen silakka­markkinat menettivät pitkälti aikaisemman merkityksensä, koska kalaa tuotiin kaupunkiin ympäri vuoden. Monelta muulta paikka­kunnalla silakkamarkkinoita lakattiinkin järjestämästä, mutta Helsingissä ne säilyivät. Vuodesta 1976 lähtien Esplanadin kauppiaat herättivät hiipumassa olleen perinteen eloon. Tämän jälkeen tapahtuma on säilyttänyt suosionsa ja sitä on myös aktiivisesti kehitetty vastaamaan muuttuvan yhteiskunnan tarpeita. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Silakkajahdit saapuivat eilen ja niiden paikat määrättiin ensi kerran arpomalla. 94 alusta satamassa - Suursaaresta ja Seiskarista tänä vuonna 6, Helsingin Sanomat, 01.10.1933, nro 263, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Helsingin tapahtumat Luokka:Markkinat
Athamas

Athamas () oli kreikkalaisessa mytologiassa Orkhomenoksen kuningas. Ensimmäisestä avioliitostaan Nefele-jumalattaren kanssa hänellä oli kaksoset Friksos ja Helle. Myöhemmin tästä erottuaan hän nai Inon, Kadmoksen tyttären. Inon kanssa hänellä oli kaksi lasta, Learkhos ja Melikertes. Athamaksella oli myös veli Salmoneus, joka puolestaan oli Tyron isä. Ino vihasi lapsipuoliaan Friksosta ja Helleä, minkä vuoksi hän kehitti kavalan suunnitelman päästäkseen heistä eroon. Hän paahtoi kaupungin siemenviljan, jotta se ei itäisi. Paikalliset maanviljelijät päättivät nälänhätää peläten kysyä neuvoa läheiseltä oraakkelilta. Ino kuitenkin lahjoi oraakkelin luo lähetetyt miehet kertomaan, että oraakkeli vaatisi Friksoksen uhraamista. Tähän neuvoon Athamas vastentahtoisesti suostui. Ennen kuin Friksos ehdittiin uhrata, hänet ja Hellen pelasti heidän äitinsä Nefelen paikalle lähettämä lentävä kultainen oinas. Helle kuitenkin putosi oinaan selästä Hellespontoksen kohdalla ja kuoli, antaen salmelle nimensä. Friksos selvisi kuitenkin lentomatkasta aina Kolkhikseen saakka Hyginus: Fabulae 2, 3, missä Aietes otti hänet vastaan ja kohteli häntä ystävällisesti, antaen tyttärensä Khalkiopen hänelle vaimoksi. Kiitollisena Friksos antoi Aietekselle oinaan kultaisen taljan, jonka kuningas ripusti temppeliin.Hyginus: Astronomica 2.20 Myöhemmin Ino kasvatti Dionysoksen, sisarensa Semelen pojan. Tämä sai Heran syvän mustasukkaisuuden valtaan. Kostoksi Hera kirosi Athamaksen hulluudella. Hulluudenpuuskassaan Athamas löi kuoliaaksi yhden pojistaan, Learkhoksen. Ino, paeten miehensä raivoa, heittäytyi mereen poikansa Melikerteksen kanssa. Molempia palvottiin myöhemmin meren jumaluuksina – Inoa Leukotheana ja Melikertesta Palaimonina. Athamas joutui pakenemaan Boiotiasta poikansa murhan aiheuttaman syyllisyyden vuoksi. Oraakkeli käski hänen asettua paikkaan, jossa hän voisi nauttia villipetojen vieraanvaraisuudesta. Tämän paikan hän löysi Fthiotiista Thessaliasta, jossa hän yllätti joukon susia syömästä lammasta. Hänen lähestyessään pedot pakenivat jättäen luut jälkeensä. Athamas tulkitsi ennustuksen täyttyneen ja asettui tänne asumaan, naiden kolmannen vaimonsa Themiston. Paikkaa kutsuttiin myöhemmin Athamaksen tasangoksi. Athamaksesta ovat saaneet nimensä myös Athamaniká-vuoret, joita pidettiin Athamaksen pakopaikkana. Kun Athamas palasi toisen vaimonsa Inon luo, Themisto haki kostoa pukemalla omat lapsensa valkoisiin ja Inon mustiin vaatteisiin, käskien murhamiehen tappamaan mustiin pukeutuneet. Ino kuitenkin vaihtoi vaatteet Themiston tietämättä, jolloin tämä tuli murhauttaneeksi omat lapsensa. ==Lähteet== Luokka:Kreikkalainen mytologia
Annika Grahn

Annika Grahn (s. 7. helmikuuta 1983 Espoo) on suomalainen toimittaja, kirjailija ja markkinointijohtaja. Grahn työskenteli Aller-julkaisujen palveluksessa vuosina 2001–2007 ja on sen jälkeen toiminut vapaana kirjoittajana, teatterialan markkinointi- ja tiedotustehtävissä sekä myyntijohtajana. Toimittajana Grahn on keskittynyt teatteritaiteen lehtijuttuihin ja kriitikkona toimimiseen. Hän on kirjoittanut näyttelijä Tuija Piepposen elämäkerran. Grahn toimii myös kolumnistina Kirkkonummen Sanomissa. Syksyllä 2009 Finepress julkaisi Grahnin kirjoittaman lastenkirjan Siili ja taikakorut, joka käsittelee avioerolapsen elämää. Teos on käännetty myös ruotsiksi nimellä Kotte Igelkott och de förtrollade smyckena. Grahn on myös ohjannut teatterineuvos Tapani Pertun musiikillisen DVD-julkaisun Oon sun mies (Poptori 2010). Syksyllä 2014 julkaistiin kaksi Grahnin uutuuskirjaa, jotka käsittelevät suomalaisen teatterin suurmiehiä; Esko Roinetta ja Tapani Perttua. Keväästä 2015 lähtien Grahn on työskennellyt Suomen Komediateatterin markkinointijohtajana. == Teokset == *Piepponen? Piepponen! (Like 2007) *Siili ja Taikakorut (Finepress 2009) *Kotte Igelkott och de förtrollade smyckena (Finepress 2009) * Esko Roine (yhdessä Eija Mäkisen kanssa, Like 2014) * Tapani Perttu (Like 2014) == Lähteet == * http://like.fi/kirjailijat/annika- grahn/ * http://www.suomenkomediateatteri.fi Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Rahkasara

Rahkasara (Carex pauciflora) on sarakasvien heimoon kuuluva tuulipölytteinen siemenkasvi. Kasvi on yleinen lähes koko Suomen alueella. Se kasvaa 7–20 cm korkeaksi ja kukkii kesä-heinäkuussa. Rahkasara kasvaa suolla, missä se maatuessaan muodostaa turvetta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Rahkasara (Carex pauciflora) * Kasviatlas 2022: Rahkasaran (Carex pauciflora) levinneisyys Suomessa. * Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Rahkasara (Carex pauciflora) Luokka:Sarat
Sormisara

Sormisara (Carex digitata) on sarakasvien heimoon kuuluva monivuotinen tuulipölytteinen siemenkasvi. == Ulkonäkö ja koko == Sormisara kasvaa mättäinä. Se kasvaa 10–30 cm korkeaksi. Sen lehtien tupet ovat viininpunaisia, lehdet tummanvihreitä, ja talvehtivat lumen alla. Kukinnossa on kaksi tai kolme emitähkää ja yksi perätön hedetähkä. Hedelmät eli pullakot ovat päärynänmuotoisia, noin 4 mm pitkiä. Sormisaran siemenissä on rasvaa, ja muurahaiset keräävät niitä ravinnokseen ja samalla kuljettelevat niitä pitkin metsää. Sormisaran lähisukulaislaji on hyvin samannäköinen harjusormisara (Carex pallidula). Sormisaralla voi esiintyä sormisarannoki (Anthracoidea irregularis) -nokisientä. == Levinneisyys == Sormisaraa kasvaa Baltiassa ja Keski-Euroopassa sekä Pohjoismaissa Lappia lukuun ottamatta. == Elinympäristö == Sormisara kasvaa lehdoissa ja tuoreissa kangasmetsissä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kasviatlas 2020: Sormisaran (Carex digitata) levinneisyys Suomessa. * Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Sormisara (Carex digitata) Luokka:Sarat
Pullosara

Pullosara (Carex rostrata) on sarakasvien heimoon kuuluva monivuotinen tuulipölytteinen kasvilaji. == Ulkonäkö == Pullosara kasvaa 25–100 cm korkeaksi ja kasvaa monenlaisilla kosteilla paikoilla, kuten rannoilla ja soilla. Pullosaran lehdet ovat tummanvihreitä ja 3–4 mm leveitä. Pullosaran kukinnossa on kahdenlaisia tähkiä: ruskehtavia, hoikkia hedetähkiä, joissa sijaitsevat hedekukat, ja kellanvihreitä, pulleita emitähkiä, joissa sijaitsevat emikukat. Hedetähkiä kehittyy aivan kasvin latvaan 2–4 kappaletta. Emitähkät, joita on niin ikään 2–4 kappaletta, sijaitsevat hedetähkien alapuolella. Kypsä emitähkä hajoaa helposti joukoksi kellertäviä pullakoita. Pullakot kapenevat jyrkästi ja muistuttavat muodoltaan viinipulloa. Pullosara muistuttaa paljolti luhtasaraa, mutta pullosaran pullakot kapenevat kärjestä jyrkemmin kuin luhtasaralla. Pullosara levittäytyy suikertavan juurakkonsa avulla mätästen muodostamiksi saraikoiksi. Laajoja kasvustoja kutsutaan suursaroiksi. Ne erottuvat ympäristöstään sinertävän harmaina alueina. == Elinympäristö == Pullosara viihtyy järvien ja lampien rannoilla tai matalassa vedessä sekä karunpuoleisilla nevoilla. == Levinneisyys == Pullosara on yleinen koko Suomessa. Pullosara on monimuotoinen, ja se voi risteytyä lähilajiensa kanssa. Risteymiin kuuluu Pohjois-Lapissa yleinen saamenmaansara (Carex × saamica). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Pullosara (Carex rostrata) * Kasviatlas 2022: Pullosaran (Carex rostrata) levinneisyys Suomessa. * Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Pullosara (Carex rostrata) Luokka:Sarat
Irmeli

Irmeli on suomalainen naisen etunimi. Suomalaisessa kalenterissa Irmelin ja Irman nimipäivä on 31. maaliskuuta. Muun muassa Saksassa ja Ruotsissa nimi esiintyy muodossa Irmelin, joka esiintyy myös suomen­ruotsalaisessa kalenterissa. Nimi on germaanista alku­perää ja johtuu mahtavaa tai suurta tarkoittavasta sanasta irmin. Nimi Emma on muunnos samasta nimestä.Lempiäinen, s. 81 Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Suomessa on 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä 33 760 naista saanut nimekseen Irmeli ja noin 180 nimen Irmelin. ==Tunnettuja Irmeleitä ja Irmelinejä == Listan henkilöt ovat suomalaisia. *Irmeli Castrén, toimittaja *Irmeli Heinänen, näyttelijä *Irmeli Jung, valokuvaaja *Irmeli Kaunisto, kuvataiteilija *Irmeli Leskinen, jalkapalloilija *Irmeli Mäkelä, laulaja *Irmeli Mäkipää, keihäänheittäjä *Irmeli Niemi, kirjallisuuden tutkija *Irmeli Ruponen, kestävyysjuoksija *Irmelin Sandman Lilius, suomenruotsalainen kirjailija *Irmeli Takala, lääkäri ja Kokoomuksen ent. kansanedustaja *Irmeli Visanti, arkkitehti *Irmeli Vuorela, geologi ==Kuvitteellisia Irmeleitä== * Irmeli, Sinikka Nopolan luoma hahmo, esimerkiksi kuunnelmassa Päivi ja Irmeli kohtaavat Jorma Ollilan (2004) * Irmeli, Ville Salmisen elokuvan Irmeli, seitsentoistavuotias (1947) päähenkilö * Irmeli Laakso, Virtauksen kaupunginhallituksen puheenjohtaja tv-sarjassa Uusi päivä * Irmeli Venes, nuori sihteeri, Mieheke-elokuvan naispäähenkilö ==Lähteet== Luokka:Etunimet
Amerikanvaris

Amerikanvaris (Corvus brachyrhynchos) on variksen amerikkalainen sukulainen ja se kuuluu varpuslintuihin. Lajin nimesi Christian Ludwig Brehm 1822. == Koko ja ulkonäkö == Linnun pituus on noin 50 cm ja paino 450 g, eli se on variksen kokoinen. Sen puku on kokonaan musta. Korpista sen erottaa muun muassa pienempi koko ja erilaiset äänet. Myös äänet ja käyttäytyminen ovat saman tapaisia kuin variksella. Nuoren amerikanvariksen silmät ovat siniset ja kita vaaleanpunainen. Amerikanvaris on vankeudessa elänyt 30-vuotiaaksi, vanhin luonnossa elänyt 14 vuotta 7 kuukautta vanhaksi. == Esiintyminen == Pohjoisamerikkalainen laji, joka on levittäytynyt Kanadan keskiosista lähes kaikkialle Yhdysvaltoihin ja osaan Pohjois-Meksikoa. Lajin populaation koko on noin 31 miljoonaa yksilöä. Pohjoisimmat populaatiot ovat lyhyen matkan muuttajia. Lajia ei ole tavattu Suomessa. == Elinympäristö == Kuten varis, myös amerikanvaris pesii lähes kaikenlaisissa ympäristöissä kaupungeista maaseudulle ja metsäalueille. Muuttoaikoina ja talvella ne parveilevat viljelyksillä, kaatopaikoilla ja muualla ihmisen luomilla helpon ravinnon lähteillä. Talviparvet yöpyvät uskollisesti samoissa metsiköissä ja on todettu niiden käyttäneen samaa metsikköä 100 vuoden ajan. Joskus yöpymisparvet voivat olla valtavia, jopa 1–2 miljoonaa yksilöä käsittäviä. == Lisääntyminen == Amerikanvaris on yksiavioinen ja pesii löyhinä yhdyskuntina, todennäköisesti perhekunnittain. Se on lisääntymiskykyinen 2 tai 3 vuoden ikäisenä. Risupesä rakennetaan puun latvaan, joskus myös pensaaseen ja hyvin harvoin maahan. Pari voi rakennella myös joitakin valepesiä ihmisten hämäämiseksi, sillä lajia on vainottu ankarasti. Munia on 3–6 ja naaras hautoo noin 18 päivää. Koiras käy ruokkimassa hautovaa naarasta. Molemmat emot huolehtivat poikasten ruokkimisesta, ja usein myös joku ulkopuolinen varis, joka saattaa olla parin edellisen pesinnän lintuja. Poikaset lähtevät pesästä noin 5 viikon ikäisinä. == Ravinto == Kaikkiruokainen. Syö muun muassa raatoja, selkärangattomia, linnunmunia ja -poikasia, sammakoita, kaloja, kaatopaikkajätteitä ja niin edelleen. == Lähteet == * Perrins, Christopher M. (päätoim.) 1992: Otavan lintutieto - Maailman linnut. Otava. Italia. ISBN 951-1-12001-8 * ADW * All About Birds === Viitteet === Luokka:Varikset
Rahkonen

Rahkonen on kylä Kokkolassa, Keski-Pohjanmaalla, entisen Ullavan kunnan alueella. Kylän piiriin kuuluvat Honkala, Kallinki ja Ojansuu. Rahkonen sijaitsee kaksi kilometriä kaakkoon (Sykäräisten suuntaan) kantatie 63:sta. Kylä on Rahkosenharjun kupeessa ja Ullavanjärven rannalla. Ullavan kirkonkylään on noin 15 kilometriä, Kaustiselle noin 20 kilometriä, Toholammille noin 27 kilometriä ja Kokkolaan noin 65 kilometriä. Rahkosessa oli 192 asukasta ja noin 70 taloutta vuonna 2003. Kylässä on 46 omakotitaloa, kaksi rivitaloa, 16 maatilaa ja 21 loma-asuntoa. Asukasmäärä kasvaa loma- asukkaista etenkin kesällä. Kylässä sijaitseva Veikko Keski-Rahkosen talo on arviolta 1700-luvulta. == Talous == Kylän pääelinkeino oli maatalous vuonna 2003. == Palvelut == Rahkosessa on monitoimitalo, kampaamopalvelut ja sivukirjasto. Lähimmät pankki- ja terveydenhuoltopalvelut ovat Ullavan kirkonkylällä. Kyläläiset käyttävät myös lähikuntien palveluita, muun muassa kauppaa ja apteekkia. Rahkosen monitoimitalossa sijaitsee muun muassa peruskoulun ala-aste, liikuntasali, kuntosali ja kahvila, ja siellä toimii muun muassa kansalaisopiston piirejä. Rahkosessa on päiväkoti Päivänpaiste, esikoulu (seitsemän oppilasta) ja ala-aste (60 oppilasta vuonna 2003), jossa oli kolme opettajaa vuonna 2003. Läheisellä Toholammilla sijaitsee lähin yläaste ja lukio. Toholammin lukion lisäksi muita kylässä suosittuja toisen asteen oppilaitoksia ovat Kaustisen musiikkilukio, Kannuksen maaseutuoppilaitos ja Kokkolan ammattioppilaitos. Kylässä kulkee taksit ja linja-autot. Lähin rautatieasema on Kannuksen rautatieasema ja lentoasema Kruunupyyn lentoasema. Lähin linja-autoasema on Kaustisella. Rahkosessa on valaistut hiihtoladut. == Lähteet == * ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * * Luokka:Ullavan kylät
Sopron

Sopron [] () on kaupunki Győr-Moson-Sopronin läänissä Unkarissa lähellä Itävallan rajaa. Se on pinta-alaltaan 169,06 neliökilometrin suuruinen, ja sen asukasluku on 59 036 (vuonna 2009). Sopron tunnetaan viineistään, sillä se on yksi harvoista unkarilaisista alueista, joilla tuotetaan sekä punaviiniä että valkoviiniä. Kaupungista tulee myös jalkapallojoukkue MFC Sopron. Sopronin paikalla oli jo roomalaisaikaan Scarabantian kaupunki. == Ystävyyskaupungit == * Bad Wimpfen, Saksa * Banská Štiavnica, Slovakia * Bolzano, Italia * Eilat, Israel * Eisenstadt, Itävalta * Kazuno, Japani * Kempten, Saksa * Mediaș, Romania * Rorschach, Sveitsi * Seinäjoki, Suomi * Spárti, Kreikka Lähde: == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut * Sopron Chat Luokka:Unkarin kaupungit Luokka:Győr-Moson-Sopron
Harmaasara

Harmaasara (Carex canescens, syn. Carex curta, Carex cinerea, Vignea cinerea) on sarakasvien heimoon kuuluva monivuotinen tuulipölytteinen siemenkasvi. Harmaasara voi muodostaa risteymiä useiden muiden sarojen kanssa. == Ulkonäkö ja koko == Harmaasara kasvaa 20–50 senttimetriä korkeaksi. Harmaanvihreät lehdet ovat litteitä ja melkein varren mittaisia. Kukinnossa on 3–7 tähkää, joissa kussakin on hedekukkia alhaalla, emikukkia ylhäällä. Tähkäsuomut ovat vaaleita ja niiden pinta on kalvomainen. Kasvissa on rusehtavia pullakoita. Se kukkii kesäkuulta heinäkuulle. == Levinneisyys == Harmaasaraa tavataan Pohjois- ja Keski-Euroopassa, Siperiassa sekä Pohjois-Amerikassa samoilla leveysasteilla. == Elinympäristö == Harmaasara kasvaa rannoilla ja soilla, etenkin räme- ja nevatyypin soilla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Harmaasara (Carex canescens) * Kasviatlas 2022: Harmaasaran (Carex canescens) levinneisyys Suomessa. * Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Harmaasara (Carex canescens) * Valokki – Nettikasvio: Harmaasara (Carex canescens) * ITIS: Carex canescens * United States Department of Agriculture (USDA): Carex canescens * Flora of China: Carex canescens Luokka:Sarat
Juurtosara

Juurtosara (Carex chordorrhiza) on sarakasvien heimoon kuuluva monivuotinen tuulipölytteinen siemenkasvi. Juurtosara ei kasva mättäinä, kuten monet muut saralajit, vaan leviää maavarsien avulla laajoiksi matoiksi. Se kasvaa 10–30 senttimetriä korkeaksi. == Levinneisyys == Juurtosaraa tavataan Pohjoismaissa, Baltiassa ja Venäjällä. == Elinympäristö == Juurtosaran kasvupaikkoja ovat märät suot, etenkin keskiravinteiset nevat. Se kasvaa myös ohutturpeisilla soistumilla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Juurtosara (Carex chordorrhiza) * Kasviatlas 2022: Juurtosaran (Carex chordorrhiza) levinneisyys Suomessa. * Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Juurtosara (Carex chordorrhiza) * Luopioisten kasvisto: Juurtosara (Carex chordorrhiza) Luokka:Sarat
Luhtavilla

Luhtavilla (Eriophorum angustifolium) on soilla kasvava monivuotinen, tuulipölytteinen sarakasveihin kuuluva kasvi, jonka tähkät muuttuvat kuihduttuaan villaviksi tupsuiksi. == Ulkonäkö ja koko == Luhtavilla kasvaa 40–60 cm korkeaksi. Varsi alaosasta liereä, täyteinen ja jäykkä, noin 1,5 mm paksu. Juurakko rönsylevä, löyhästi mätästävä ja laajoja kasvustoja muodostava. Tyvitupet ovat ruskeat tai mustat, useimmiten selvästi punertavat. Lehdet ovat tummanvihreät, ruodittomat, tupelliset, vartta lyhyemmät, 2–4 mm leveät ja hiukan kourumaiset. Kärkiosasta kolmisärmäiset. Ylin kasvulehti varren puolivälissä tai ylempänä, kukinnon tyvellä on 1–2 tukilehteä. Kukinnossa on tavallisesti 3–5 tähkää; luhtavillaa kutsutaankin joissakin murteissa monitähkävillaksi. Kukinnon asento on nuokkuva, ja kuihtuneen kukinnon valkeat haituvat ovat 3–5 cm pitkät. Tähkäperät ovat jopa 3 cm pitkät ja sileät. Tähkäsuomut ovat ruskehtavia, kalvolaitaisia ja noin 6 mm pitkiä. Kaksineuvoisessa kukassa heteitä on kolme ja emissä on kolme luottia. Kukissa on karvamaisia kehäsukasia yli kymmenen, sukaset ovat jopa 5 cm pituiset, sileät ja valkoiset. Luhtavilla kukkii kesä-heinäkuussa. Hedelmä on pähkylä, joka on kolmisärmäinen. Luhtavilla muistuttaa tupasvillaa, mutta tupasvillalla on kukinnossaan vain yksi tähkä. == Levinneisyys == Luhtavillan nimialalajia tavataan koko Euroopassa, alalajia subarcticum Pohjoismaissa, Siperiassa ja Alaskassa, ja kolmatta alalajia scabriusculum Aasian koillisosassa sekä Pohjois-Amerikassa. Suomessa se on yleinen koko maassa.Lampinen, R. & Lahti, T. 2017: Kasviatlas 2016. Helsingin Yliopisto, Luonnontieteellinen keskusmuseo, Helsinki. Viitattu 11.11.2017. == Kasvupaikka == Luhtavillaa tavataan runsaana erilaisilla kosteilla ja märillä paikoilla, kuten ojissa, nevoilla, avosoiden rimpipinnoilla ja luhtarannoilla, missä kasvualusta pysyy kosteana koko kasvukauden. == Käyttö == Luhtavillan juuria on kokeiltu hätäravintona. Sen haituvat toimivat sytykkeinä.Björn (Nalle) Corander - Luhtavilla - Eriophorum angustifolium Ainakin Ruotsissa sitä on käytetty myös tyynyjen täytteenä. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Luhtavilla (Eriophorum angustifolium) * Valokki - Nettikasvio: Luhtavilla (Eriophorum angustifolium) * Kasviatlas 2023: Luhtavillan (Eriophorum angustifolium) levinneisyys Suomessa * ITIS: Eriophorum angustifolium * United States Department of Agriculture (USDA): Eriophorum angustifolium * Flora of China: Eriophorum angustifolium Luokka:Suovillat
Elisenvaaran pommitus

Elisenvaaran pommitus 20. kesäkuuta 1944 oli jatko- ja koko toisen maailmansodan tuhoisin lentopommitus Suomen hallitsemalla alueella. Pommituksessa kuoli yli sata siviiliä sekä sotilasta ja lottaa. Moskovan rauhassa 1940 Neuvostoliitolle luovutetun Kurkijoen Elisenvaaran rautatieasemalla seisonut siirtoväkeä kuljettanut juna joutui neuvostoliittolaisten ilmapommituksen kohteeksi. Monet uhreista olivat kotoisin Räisälästä. Pommitus tapahtui jatkosodan perääntymisvaiheessa, samana päivänä, kun Neuvostoliitto valtasi takaisin Viipurin. Neuvostoilmavoimat oli saanut käskyn tuhota Elisenvaaran aseman, koska suomalaisten joukkojenkuljetukset Kannaksen torjuntataisteluihin kulkivat Elisenvaaran kautta. Asemalla oli puoliltapäivin yli tuhat ihmistä, Karjalankannakselle meneviä sotilaita sekä evakkoon matkaavia karjalaisia. Neuvostoliittolaiset moukaroivat yli 80 pommikoneen voimin asemaa kolmessa pommitusaallossa neljännestunnin ajan. Vilkkaalla risteysasemalla ei ollut ilmapuolustusta eikä ilmahälytystä annettu. Räisäläläisiä evakkoja kuljettanut juna koki kovimman kohtalon. Kaksi härkävaunua sai täysosuman ja lähes kaikki näissä vaunuissa olleet kuolivat. Kaksi kolmasosaa kuolleista oli naisia ja lapsia. Tuoreeltaan pommitus sensuroitiin ja vaiettiin, minkä vuoksi siitä lähti liikkeelle toinen toistaan hurjempia huhuja.* == Katso myös == * Simolan pommitus == Lähteet == * * * ===Viitteet=== Luokka:Kurkijoki Luokka:Jatkosodan taistelut Luokka:Toisen maailmansodan lentopommitukset Luokka:Vuoden 1944 sotahistoria Luokka:Luovutettujen alueiden historia
Rikaste

Rikaste on malmin puhdistetun osan käsittävä, tavallisesti jauhemainen aine, jota syntyy rikastuksen tuloksena. ==Rautamalmirikaste== Useimmiten rikasteella tarkoitetaan rautamalmirikastetta; sitä valmistetaan kaivoksissa, koska rauta louhitaan kalliosta ja malmin mukana tulee runsaasti sivukiveä, joka on siirtokuljetuksessa turhaa painoa ja joka on yhtä kaikki poistettava ennen jalostusta. Malmilohkareet, joita kaivostyöllä on irrotettu, kuljetetaan kaivosvaunuilla murskainkuilulle; se on parikymmentä metriä syvä kuilu, johon on sijoitettu allekkain kymmenkunta leukamurskainta, jotka pilkkovat isot lohkareet lopulta noin kymmenen sentin läpimittaisiksi. Nämä kappaleet putoavat hihnakuljettimelle, joka vie ne edelleen varsinaiseen murskaukseen; seuraavaksi malmi menee useammankin erikokoisen myllyn läpi veteen sekoitettuna, kunnes seos on jauhautunut karkeasyiseksi liejuksi, pulpiksi. Tämä aine pumpataan rikastamoon; siellä seos juoksutetaan sähkömagneettisten pyörivien lieriöiden yli, jolloin puhdas rautamalmi jää magneettikenttään ja sivukivi virtaa veden mukana pois. Sivukiviliuos menee nyt toiseen rikastamoon, jossa siitä erotetaan mahdolliset muut mineraalit vaahdotuksella ja muin keinoin. Loppu menee erityiskaatopaikalle. Tätä rikastusjätettä käytettiin joskus kasuunien täyteaineena. Määräajoin prosessi pysäytetään, sähkömagneetit suljetaan jolloin rautarikaste voidaan huuhtoa irti niistä; seos menee kuivaamoon ja sitten se onkin jo valmista lastattavaksi kuljetukseen; joskus harvoin rikaste jalostetaan paikan päällä; aine on sintrattava eli muutettava kappalemuotoon, ennen kuin se voidaan syöttää masuuniin. Tällaisia kappaleita sanotaan rautamalmipelleteiksi; muun muassa venäläiset suosivat tätä käytäntöä eli esimerkiksi Vartiuksesta Raaheen rautateitse tuotava rikaste on juuri pellettimuodossa. Koverhariin tuotiin rikaste sen sijaan jauhemuodossa ja se sintrattiin tehtaan omassa sintrauslaitoksessa. == Muita rikasteita == Pulpiksi jauhaminen veden seassa on oikeastaan tärkein yhteinen menetelmä eri rikastuksissa: kupari, sinkki ja eräät muut metallit rikastettiin kauan niin sanotulla vaahdotuksella ja kulta ja hopea taas elohopean ja syanidin avulla. ==Lähteet== * Teräksen synty, artikkeli APU-lehdessä vuonna 1964 * Arvi Talvitie: Lyhyt kemian oppikirja * Rautaruukki Oy, tiedotus * Metallit, diplomityöhön liittyvä tutkielma, TTY Luokka:Metallit
Agnosia

Agnosia on aivoperäinen havaitsemishäiriö. Agnosiasta kärsivä menettää kykynsä tunnistaa esineitä, henkilöitä, ääniä, hajuja tai muotoja, vaikka hänen aistinsa eivät ole vioittuneet eikä hän ole kärsinyt merkittävää muistinmenetystä. Hänen näköhavaintonsa jäsennys on normaalia.Agnosiat liittyvät yleensä aivovaurioihin tai neurologisiin sairauksiin, erityisesti ohimolohkon vaurioihin. ==Tyypit== Agnosiaa on kolmea eri tyyppistä: *Visuaalinen agnosia, eli vaikeus tunnistaa näkemäänsä *Auditiivinen agnosia, eli vaikeus tunnistaa kuulemaansa *Taktiilinen agnosia, eli vaikeus tunnistaa koskettamaansa == Katso myös == * Prosopagnosia eli kasvosokeus ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== * Luokka:Neurologia
Ohimolohko

Ohimo- eli temporaalilohkot ovat osa isoaivoja. Ne sijaitsevat pään sivuilla. Ohimolohkot liittyvät äänien käsittelyyn ja merkittävästi myös puheen ja näön merkityksien käsittelyyn. Ne sisältävät hippokampuksen, joten ne liittyvät myös muistitoimintoihin. ==Aiheesta muualla== Luokka:Aivot Luokka:Kognitiivinen neurotiede
Glutaarihappo

Glutaarihappo on orgaaninen yhdiste (dikarboksyylihappo), joka on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan kiinteää, värittömiä kiteitä. Sen kemiallinen kaava on C5H8O4 ja rakennekaava COOH(CH2)3COOH. Glutaarihapposta käytetään myös nimityksiä pentaanidihappo, 1,5-pentaanidihappo ja 1,3-propaanidikarboksyylihappo. Glutaarihapon moolimassa on 132,1 g/mol, sulamispiste 98 °C, kiehumispiste 302–304 °C (hajoaa), tiheys 1,4 g/cm3 ja CAS-numero 110-94-1. Glutaarihapon liukoisuus veteen (20 °C) on 63,9 g/100 ml. Glutaarihappo hajoaa kuumennettaessa vedeksi (H2O) ja rengasrakenteiseksi glutaarihappoanhydridiksi (C5H6O3, CAS-numero 108-55-4). Glutaarihappo osallistuu soluissa lysiini ja tryptofaani nimisten aminohappojen aineenvaihduntaan. == Valmistus ja käyttö == Glutaarihappoa valmistetaan pääasiassa hapettamalla syklopentaania, syklopentanolia tai syklopentanonia hapen avulla kobolttikatalyytin läsnä ollessa tai typpihapolla. Muita valmistustapoja ovat pentaanidinitriilin ja gammabutyrolaktonin hydrolyysi. Glutaarihappoa käytetään eräiden orgaanisten synteesien lähtöaineena, mutta sillä ei ole suurta kaupallista merkitystä.Robert W. Johnson, Charles M. Pollock & Robert R. Cantrell:Dicarboxylic Acids, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2010. Viitattu 7.5.2013Boy Cornils & Peter Lappe:Dicarboxylic Acids, Aliphatic, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2010. Viitattu 07.05.2013 == Ympäristö- ja terveysvaikutukset == Ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä. == Lähteet == * * ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * *PubChem: Glutaric acid *Human Metabolome Database (HMDB): Glutaric acid *DrugBank: Glutaric Acid *Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Glutaric acid Luokka:Dikarboksyylihapot
Sidoarjon mutapurkaus

right|300px Sidoarjon mutapurkaus, joka tunnetaan myös paikallisella nimellä Lusi (Lumpur Sidoarjo), on 28.5.2006 alkanut ja edelleen jatkuvahttp://news.indahnesia.com/event/43/sidoarjo_mudflow.php kaasu- ja mutapurkaus Porongissa itäisellä Jaavalla. Yritykset pysäyttää purkaus eivät ole onnistuneet. Vulkaanisen ja geologisen toiminnan seurauksena maankuoreen kertynyt vesi ja muta oli kuumentunut ja korkeassa paineessa, kun öljyn- ja kaasunetsinnässä käytettävä pora osui siihen. Ylipaine maan sisällä aiheutti murtumia maankuoressa, ja muta alkoi purkautua porauspaikan lähellä. Vastaava tapaus on sattunut aiemmin Bruneissa vuonna 1979. Siellä purkaus kesti liki 30 vuotta. Kuumaa mutaa syökseviä lähteitä on muualla maailmassa muun muassa Mustanmeren ympäristössä. Helmikuuhun 2007 mennessä purkautunut muta oli peittänyt 360 hehtaaria, neljä kylää ja 25 yritystä, ja 11 000 ihmistä oli joutunut muuttamaan pois purkauksen tieltä. Osa mudasta on ohjattu kulkemaan läheiseen jokeen ja sitä kautta mereen. Maaliskuuhun 2008 mennessä muta oli edennyt 3,2 km päähän Sidoarjon kaupungista, ja purkausnopeudeksi arvioitiin edelleen 50 000 kuutiometriä päivässä. Tähän mennessä 10 277 perhettä on kärsinyt vahinkoja purkauksen johdosta. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Portal of Lapindo's Victims Luokka:Onnettomuudet Jaavassa Luokka:Ympäristökatastrofit Luokka:Vuoden 2006 onnettomuudet
Denys Pervov

Denys Pervov (s. 26. marraskuuta 1983) on ukrainalainen jalkapallomaalivahti, syntynyt Mykolayivissä. Hän on pelannut urallaan muun muassa Ukrainan pääsarjassa Arsenal Kiovassa, Ukrainan Kakkosessa Olimpik Donetskissa, Indianapolisin yliopistossa Yhdysvalloissa sekä oululaisissa AC Oulussa, Tervareissa ja FC OPA:ssa, FC OLS:ssa. Vuodesta 2009 on pelannut Spartak Helsingissä, Kolmosessa ja Nelosessa. Vuonna 2016 hän aloitti maalivahtivalmennuksen FC Jokerissa, Viitosessa. Hän pelasi tuolloin muun muassa muutamia otteluita Jokereiden maalissa. Vuodesta 2017 lähtien hän on pelannut ja valmentanut Vuosaaren Viikareissä, Kakkosessa. == Katso myös == * Luettelo AC Oulussa pelanneista jalkapalloilijoista == Aiheesta muualla == * Luettelo FC OPA:ssa pelanneista jalkapalloilijoista Luokka:Ukrainalaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Umberto Boccioni

Umberto Boccioni (19. lokakuuta 1882 Reggio di Calabria – 17. elokuuta 1916 Verona) oli italialainen futuristinen taidemaalari ja kuvanveistäjä. Hän, kuten yleensäkin futuristit, kuvasi taiteessaan liikettä, vauhtia ja tekniikkaa. Boccioni opiskeli vuodesta 1901 lähtien sekä Italiassa että Ranskassa. Kun hän 1907 muutti Milanoon hän tutustui futuristeihin ja erityisesti tunnettuun runoilijaan Filippo Tommaso Marinettiin, ja yhdessä he myöhemmin kirjoittivat futurismia koskevia julistuksia. Boccionista tuli taidesuuntauksen pääteoreetikkoja. Hän värväytyi ensimmäisen maailmansodan aikana heinäkuussa 1915 armeijaan useiden taiteilijatovereidensa kanssa, ja joutui kuolemaan johtaneeseen ratsastusonnettomuuteen lähellä Veronaa 17. elokuuta 1916. Boccioni oli sekä maalari että kuvanveistäjä. Hänen tunnetuimpia maalauksiaan Kadun elämää tunkeutuu sisälle (1911) on Sprengelin museossa Hannoverissa, jossa oli vuonna 2001 futurisminäyttely. Veistoksista tunnetuimpia on Jatkuvuuden ainutkertaisia muotoja tilassa (1913). Kuva:Umberto-Boccioni.jpg|Umberto Boccionin omakuva. Kuva:'Unique Forms of Continuity in Space', 1913 bronze by Umberto Boccioni.jpg|Umberto Boccioni: Jatkuvuuden ainutkertaisia muotoja tilassa, 1913. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Italialaiset taidemaalarit Luokka:Italialaiset kuvanveistäjät Luokka:Futuristit Luokka:Italialaiset ensimmäisessä maailmansodassa kaatuneet Luokka:Vuonna 1882 syntyneet Luokka:Vuonna 1916 kuolleet
Kaisu Vuoristo

Kaisu Anneli Vuoristo (4. syyskuuta 1947 Laihia – 12. huhtikuuta 1969 Landstuhl) oli suomalainen näyttelijä ja malli. Oulusta kotoisin olleen Vuoriston ura alkoi vuonna 1968 Apu-lehden järjestämästä Speden filmityttö -kilpailusta, jonka voittaja sai linnanneito Helenan roolin Spede Pasasen elokuvasta Noin 7 veljestä. Tämän jälkeen Vuoristo oli Coca-Colan sponsoroimana kiertue-emäntänä Dannyn kevään 1968 show'ssa. Vuoristolla ja Dannylla oli kiertueen aikana myös lyhyeksi jäänyt suhde. Hieman myöhemmin hän muutti uuden miesystävänsä mukana Länsi-Saksaan. Huhtikuussa 1969 pariskunta joutui auto-onnettomuuteen, jossa Vuoristo kuoli vain 21-vuotiaana. == Filmografia == *Noin 7 veljestä (1968) == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Kaisu Vuoristo Lempimissit-blogissa. Luokka:Suomalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Suomalaiset mallit Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Vuonna 1969 kuolleet
Assosiaatioalue

Assosiaatioalueita ovat ne alueet isoaivokuoresta, jotka eivät ole tunto- tai liikehermokeskuksia. Assosiaatioalueilla tapahtuu eri aistien informaation yhdistämistä ja tulevaisuuden suunnittelua. ==Lähteet== Luokka:Aivot Luokka:Kognitiivinen neurotiede
Finlands svenska publicistförbund

Finlands svenska publicistförbund on suomenruotsalaisten journalistien järjestö. Se on perustettu vuonna 1907. Järjestö järjestää vuosittain vuosikokouksen, jossa keskustellaan ajankohtaisista suomenruotsalaisia koskevista kysymyksistä. Järjestö myös jakaa joka vuosi 14. tammikuuta Topeliuspriset-palkinnon, suomenruotsalaisen journalistipalkinnon.Topeliuspriset == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Finlands svenska publicistförbund - Internet-sivut Luokka:Suomalaiset toimittajajärjestöt Luokka:Suomenruotsalaiset järjestöt
Om Bobbo Viking

Om Bobbo Viking on ruotsalaisen Magnus Ugglan esikoisalbumi vuodelta 1975. Albumi äänitettiin Ljudkopia-studiossa, Tukholmassa ja CBS julkaisi sen. Kaikki levyn kappaleet ovat Ugglan kirjoittamia. Levyn kannessa on Ugglan veljen, Gabriel Ugglan, ottama kuva Ugglasta. Albumi sai vaihtelevan vastaanoton: maakuntalehdet olivat enemmän sen puolesta ja tukholmalaislehdet sitä vastaan. Vuonna 2009 Om Bobbo Viking pääsi mukaan kirjaan Tusen svenska klassiker, johon koottiin tuhat Ruotsissa julkaistujen kirjojen, elokuvien, äänilevyjen ja tv-ohjelmien klassikkoa.Gradvall, Jan ym. (2009). Tusen svenska klassiker: böcker, filmer, skivor, tv-program från 1956 till i dag. Tukholma: Norstedt. ISBN 978-91-1-301717-4. == Kappaleet == # # # # # # # # # # ==Muusikot== * Magnus Uggla (laulu) * Anders (Olle) Olander (koskettimet) * Kjell Jeppsson (rummut) * Roland Hermin (basso) * Finn Sjöberg (kitara, huilu) * Christer Eklund (saksofoni) ==Lähteet== * Magnus Uggla – The Uggly Strix- Site ===Viitteet=== Luokka:Magnus Ugglan albumit Luokka:Vuoden 1975 esikoisalbumit
Het Bildt

Het Bildt on kunta Friisinmaan provinssissa, Alankomaissa. Pinta-alaa kunnalla on 116,51 neliökilometriä, josta vettä on 24,23 km². Asukkaita kunnassa on 10 975 (1.2.2008). Sint Annaparochie on kunnan keskus. Kunnalla on 15,4 kilometriä merenrantaa. Het Bildtin maaperä on hyvin hedelmällistä ja maanviljely onkin tärkeä osa sen taloutta. Kunnassa kasvatetaan sipuleita ja perunoita. Het Bildtissä puhutaan pääasiassa "bildtsiä". Tämä murre on hollanninkielen, erityisesti Etelä-Hollannissa puhuttavan hollannin ja friisinkielen sekoitus. Ainoastaan Minnertsgassa friisi on vallitseva kieli. Het Bildt on yleisesti ottaen kaksikielinen, jossa nimet ovat sekä hollanniksi että bildtsiksi. == Asutuskeskukset == Asukasluvut 1. tammikuuta 2004: Hollanninkielinen nimi Bildtsinkielinen nimi Friisinkielinen nimi Asukasluku Sint Annaparochie Sint-Anne - 3990 Minnertsga - Minnertsgea 1640 Sint Jacobiparochie Sint-Jabik - 1370 Oudebildtzijl Ouwe-Syl - 740 Vrouwenparochie Froubuurt Froubuorren 620 Nij Altoenae Nij Altoenae - 280 Westhoek De Westhoek - ? Lähde: CBS == Aiheesta muualla == *Virallinen kotisivu *'t Bildt 500 vuotta Luokka:Friisinmaan kunnat
Välikarsina

Välikarsina () on keuhkojen välinen sidekudostila, jossa sijaitsevat kaikki rintaontelon elimet keuhkoja ja keuhkopusseja lukuun ottamatta. Välikarsinassa sijaitsevat sydän, kateenkorva, aortta, ylä- ja alaonttolaskimo, ruokatorvi, henkitorvi, keuhkoputket ja rintatiehyt.WSOY Iso tietosanakirja 10, s. 334, WSOY 1997 ISBN 951-0-20163-4 == Lähteet == Luokka:Rintaontelo
Ruotsin Itä-Intian kauppakomppania

Ruotsin Itä-Intian kauppakomppania () oli Ruotsin ja Kaukoidän välistä kaupankäyntiä varten perustettu kauppaseura. Se perustettiin Göteborgissa 14. kesäkuuta 1731 Kaakkois-Aasian kauppaa varten portugalilaisten, hollantilaisten, tanskalaisten, ranskalaisten ja brittien Itä- Intiankomppanioiden vanavedessä. Kauppakomppania sai viidentoista vuoden monopolin Itä-Intian kauppaan, jossa ruotsalaista sahatavaraa, tervaa, rautaa ja kuparia vaihdettiin hopeaan, teehen, posliiniin ja silkkiin. Kauppakomppanian kotipaikka oli Göteborg, ja useimmat sen aluksista rakennettiin Tukholmassa. Ruotsin Itä-Intian kauppakomppania toimi kaikkiaan 82 vuoden ajan ja se suoritti 38 aluksellaan yhteensä 132 matkaa. Kauppaseura lakkasi käytännössä olemasta vuonna 1813. Vaikka kauppakomppania lopulta menikin vararikkoon, se tuotti suurimman osan ajasta suuria voittoja omistajilleen. Tuottoisinta oli raudan vienti sekä erityisesti teen ja posliinin tuonti Kiinasta. Ruotsin Itä-Intian kauppakomppania ei perustanut pysyviä siirtokuntia Intiaan, mutta niillä oli hetken aikaa hallussaan tehdas ja linnoitus Porto Novossa (nykyään Parangipettai, Tamil Nadu). Ranskan ja Ison-Britannian joukot tuhosivat linnoituksen kuukausi sen rakentamisen jälkeen. == Katso myös == * Itä-Intian komppania * Ruotsin Länsi-Intian kauppakomppania * Götheborg ==Lähteet== == Kirjallisuutta == * == Aiheesta muualla == Luokka:Ruotsin taloushistoria Luokka:Kauppakomppaniat
Nurestanin maakunta

Nurestanin maakunta (myös: Nouristan, Nuristan ja Nooristan, ) on yksi Afganistanin 34 maakunnasta. Se sijaitsee maan koillisosassa Pakistanin rajalla. Vuonna 2012 tehdyn väestönlaskennan mukaan sen väkiluku on 140 407. Myös maakunnan pääkaupunki nimeltään Nurestan. Nurestan muodostettiin vuonna 2001 Laghmanin ja Konarin maakuntien pohjoisosista. Se sijaitsee Hindukuš- vuoriston etelärinteillä. Seudun nimi oli 1890-luvulle Kafiristan (persiaksi 'uskottomien maa'), koska siellä asui nuristan-kansaa, joka oli säilyttänyt perinteisen animismi-uskonnon. Heidät pakkokäännytettiin 1890-luvulla islamiin, ja maan nimeksi tuli Nuristan, "valistettujen maa". Paikallisen kansanperinteen mukaan nuristanilaiset ovat Aleksanteri Suuren makedonialaisten sotilaiden jälkeläisiä ja siksi vaaleampia kuin noiden seutujen asukkaat muuten.Jesper Huor, I väntan på talibanerna, Ordfront 2010, sivu 31 ==Alueet== Nuristanin maakunnan alueet Alue Keskus VäkilukuNuristan provincial profile Pinta-alaAfghanistan Geographic & Thematic Layers Huomautuksia Bargi Matal Du Ab Perustettu 2004, kuului aiemmin osittain Nuristanin alueeseen ja osittain Mangolin alueeseen Kamdesh Kamdish Mandol Menetti vuonna 2004 maa-alaa Du Abin alueelle Nurgram Perustettu 2004, kuului aiemmin osittain Nuristanin alueeseen ja osittain Waman alueeseen Parun Perustettu 2004, kuului aiemmin osittain Waman alueeseen Wama Menetti vuonna 2004 maa-alaa Parunin alueelle ja Nurgramin alueelle Waygal == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Afganistanin maakunnat