EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Wes Welker

Wesley Carter "Wes" Welker (s. 1. toukokuuta 1981 Oklahoma City, Oklahoma) on yhdysvaltalainen entinen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Welker pelasi 11 kautta NFL-liigassa, edustaen neljää eri seuraa. Hänet muistetaan erityisesti ajastaan New England Patriotsissa. Welker on ollut NFL:n loppuottelussa Super Bowlissa kolmesti häviävänä osapuolena, kahdesti Patriotsissa sekä kerran Broncosissa pelatessaan. Patriotsissa hän pelasi viiden kauden ajan, ja hänet valittiin jokaisella kaudella NFL:n tähdistöotteluun Pro Bowliin. Pelaajauransa jälkeen Welker on toiminut valmentajana. ==Pelaajaura== Ennen ammattilaisuraansa Welker pelasi yliopistojalkapalloa Texasin teknillisessä yliopistossa. Häntä ei varattu NFL:ään, vaan Welker teki varaamattomana vapaana pelaajana sopimuksen San Diego Chargersin kanssa vuonna 2004. Chargers vapautti Welkerin sopimuksestaan yhden ottelun jälkeen ja hän siirtyi Miami Dolphinsin kanssa. Dolphins kauppasi Welkerin New England Patriotsiin vaihdossa kahteen varaustilaisuuden varausvuoroon ennen kauden 2007 alkua. Welker pelasi kuusi kautta Patriotsissa ja oli joukkueen parhaimpia laitahyökkääjiä. Welker ja Patriots eivät päässeet yhteisymmärrykseen jatkosopimuksesta, joten Welker siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Denver Broncosiin kaudella 2013. Kaudeksi 2015 hän siirtyi St. Louis Ramsiin. Welker ilmoitti lopettavansa ammattilaisuransa tuohon kauteen. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset amerikkalaisen jalkapallon pelaajat Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
UEFA Euro 2004 (videopeli)

UEFA Euro 2004 on EA Canadan kehittämä ja EA Sportsin julkaisema jalkapallon EM-kilpailujen 2004 virallinen videopeli. Peli julkaistiin Pohjois-Amerikassa 5. toukokuuta 2004 ja Euroopassa 7. toukokuuta 2004. Peli on saatavilla Windows:lle, PlayStation 2:lle ja Xboxille. == Pelimuodot == * Exhibition Mode * UEFA Euro 2004 - Pääse valitsemallasi joukkueella karsinnoista kisoihin ja voita ne! * Fantasy Mode == Joukkueet == Pelissä on mukana kaikki UEFA:n maajoukkueet. * Albania * Andorra * Armenia * Itävalta * Azerbaidžan * Belgia * Bosnia ja Hertsegovina * Bulgaria * Kroatia * Kypros * Tšekki * Tanska * Englanti * Viro * Färsaaret * Suomi * Ranska * Georgia * Saksa * Kreikka * Unkari * Irlanti * Islanti * Israel * Italia * Latvia * Liechtenstein * Liettua * Luxemburg * Makedonia * Malta * Moldova * Alankomaat * Pohjois- Irlanti * Norja * Puola * Portugali * Romania * Venäjä * San Marino * Skotlanti * Serbia ja Montenegro * Slovakia * Slovenia * Espanja * Ruotsi * Sveitsi * Turkki * Ukraina * Wales == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 2004 videopelit Luokka:PlayStation 2 -pelit Luokka:Xbox-pelit Luokka:Windows-pelit Luokka:FIFA-pelit Luokka:Verkkomoninpelit Luokka:Jalkapallon Euroopan- mestaruuskilpailut 2004
Nick Young

Nicholas Aaron ”Nick” Young (s. 1. kesäkuuta 1985 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan heittävä takamies tai pieni laitahyökkääjä. Hän edustaa NBA:ssa:ssa Denver Nuggetsia kaudella 2018–2019. Young varattiin vuoden 2007 NBA:n varaustilaisuudessa ensimmäisen kierroksen 16. pelaajana. Ennen ammattilaisuraansa hän pelasi yliopistokoripalloa kotikaupunkinsa Los Angelesin maineikkaassa Etelä-Kalifornian yliopistossa. Ammattilaisurallaan Young on ehtinyt edustaa myös kotikaupunkinsa molempia NBA-joukkueita, Clippersiä sekä Lakersiä. Vuonna 2018 Young voitti Golden State Warriorsissa NBA:n mestaruuden. == Muuta == Youngin serkku Kendrick Lamar on tunnettu ja palkittu rap-artisti. Young seurusteli marraskuusta 2013 lähtien australialaisen rap-artisti Iggy Azalean kanssa, ja pari kihlautui kesällä 2015. He erosivat kesällä 2016http://www.iltasanomat.fi/viihde/art-2000001204332.html . == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltalaiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Wild – Villi vaellus

Wild – Villi vaellus on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut Jean-Marc Valléen ohjaama draamaelokuva. Se perustuu Cheryl Strayedin muistelmiin Villi vaellus vuodelta 2012. Elokuvan pääosassa on Reese Witherspoon. Elokuvan ensi-ilta oli Yhdysvalloissa 5. joulukuuta 2014. Suomessa elokuvan ensi-ilta oli 30. tammikuuta 2015. == Näyttelijät == == Vastaanotto == Variety-lehden Tim Gray ylisti Reese Witherspoonin ja Laura Dernin roolisuorituksia ja uskoo heidän mahdollisuuteensa saada Oscar-ehdokkuudet vuonna 2015. === Palkinnot ja ehdokkuudet === Palkinnot ja ehdokkuudet Palkinnot ja ehdokkuudet Palkinnot ja ehdokkuudet Palkinnot ja ehdokkuudet Palkinto Kategoria Kenelle Voitto / Ehdokkuus Oscar Paras naispääosa Reese Witherspoon Oscar Paras naissivuosa Laura Dern British Academy Film Awards Paras naispääosa Reese Witherspoon Golden Globe Paras naispääosa draamaelokuvassa Reese Witherspoon Screen Actors Guild Awards Paras naispääosa Reese Witherspoon == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto * * Wild – Villi vaellus Box Office Mojossa * Wild – Villi vaellus Rotten Tomatoesissa * Wild – Villi vaellus Metacriticissä Luokka:Vuoden 2014 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Jean-Marc Valléen ohjaamat elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat Luokka:Elämäkertoihin ja muistelmiin perustuvat elokuvat
Still Burning

Still Burning on suomalaisen Francine-yhtyeen kymmenes studioalbumi. Se julkaistiin 8. maaliskuuta 2013. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 18. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Keskisuomalainen: positiivinenKeskisuomalainen * Soundi: Soundi * V2.fi: V2.fi == Aiheesta muualla == * Francinen kotisivujen diskografia-osuus == Lähteet == Luokka:Vuoden 2013 albumit Luokka:Francinen albumit
Ålandsposten

Ålandsposten oli Helsingissä vuonna 1919 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti. Otto Emanuel Anderssonin nimissä julkaistu Ålandsposten perustettiin vastustamaan Åland-lehden ja sen päätoimittajan Julius Sundblomin edustamaa pyrkimystä liittää Ahvenanmaa Ruotsiin. Sen taustaryhmä halusi säilyttää ahvenanmaalaiset osana suomenruotsalaista kansakuntaa. Kerran viikossa ilmestynyt lehti lopetettiin tarpeettomana Ahvenanmaan kysymyksen siirryttyä valtioiden väliseksi asiaksi. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Ålandsposten digitoituna kansalliskirjastossa Luokka:Helsingin media Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset ruotsinkieliset sanomalehdet Luokka:Ahvenanmaan historia
Paras naissivuosa minisarjassa tai televisioelokuvassa (Primetime Emmy)

Paras naissivuosa minisarjassa tai televisioelokuvassa on yksi Primetime Emmy -palkinnon palkintokategorioista. ==Voittajat ja ehdokkaat== === 2010-luku === Vuosi Voittaja Ohjelma Muut ehdokkaat 2010 Julia Ormond Temple Grandin *Kathy Bates – Alice *Catherine O’Hara – Temple Grandin *Susan Sarandon – You Don't Know Jack *Brenda Vaccaro – You Don't Know Jack 2011 Maggie Smith Downton Abbey *Eileen Atkins – Kahden kerroksen väkeä *Melissa Leo – Mildred Pierce *Mare Winningham – Mildred Pierce *Evan Rachel Wood – Mildred Pierce 2012 Jessica Lange American Horror Story *Frances Conroy – American Horror Story *Judy Davis – Page Eight *Sarah Paulson – Pelin henki *Mare Winningham – Hatfields & McCoys 2013 Ellen Burstyn Political Animals *Sarah Paulson – American Horror Story *Charlotte Rampling – Restless *Imelda Staunton – The Girl *Alfre Woodard – Steel Magnolias 2014 Kathy Bates American Horror Story *Angela Bassett – American Horror Story *Ellen Burstyn – Flowers in the Attic *Frances Conroy – American Horror Story *Julia Roberts – The Normal Heart *Allison Tolman – Fargo Naissivuosa minisarjassa tai televisioelokuvassa
Nyland (sanomalehti)

Nyland oli Helsingissä vuosina 1922–1947 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti. RKP:n maatalousväki perusti Nylandin Uudellemaalle tarkoitetuksi maaseutulehdeksi. Vuodesta 1925 lähtien se oli lähellä maakunnan agraarifraktiota Allmogeförbundetia. Oma kirjapaino mahdollisti lehden sisällöllisen kehittämisen, mutta vuonna 1933 se oli vähällä tehdä konkurssin. Uudet omistajat pyrkivät luomaan Nylandista korkeatasoisen maakuntalehden, mutta toisen maailmansodan jälkeen se lakkautettiin taloudellisesti kannattamattomana. Vuonna 1948 lehden tilalle perustettiin Nya Nyland, joka lakkasi jo runsaan vuoden kuluttua. Nyland ilmestyi aluksi kahdesti ja vuodesta 1923 lähtien kolmesti viikossa. Sen levikki oli 1940-luvulla noin 4 500–5 500 kappaletta. Päätoimittajina työskentelivät Axel Grönvik (1922–1928), Helge Robert Söderström (1928–1933), Kurt Nordfors (1933–1941), Erik Lodenius (1941–1945) ja Harry Stenius (1945–1947). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Nyland digitoituna kansalliskirjastossa Luokka:Helsingin media Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset ruotsinkieliset sanomalehdet
Nya Tidningen

Nya Tidningen oli Helsingissä vuosina 1922–1926 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti. Kerran viikossa maanantaiaamuisin ilmestyneen Nya Tidningenin olemassaolo perustui siihen, että Helsingin suuret lehdet ilmestyivät maanantaisin vasta iltapäivällä. Se oli ulkoasultaan ja sisällöltään moderni uutis- ja viihdelehti, joka toimi RKP:n vasemmiston äänenkannattajana. Vuonna 1925, kun Hufvudstadsbladet alkoi ilmestyä maanantaiaamuisin, Nya Tidningen siirtyi lauantain iltapäivään ja menetti kannatuksensa. Sen vaikutus suomalaisen journalismin uudistumiseen ehti kuitenkin olla merkittävä. Lehden julkaisija ja ensimmäinen päätoimittaja vuosina 1922–1925 oli Hjalmar Dahl. Vuonna 1926 päätoimittajina työskentelivät Axel Cederberg ja Ernst von Wendt. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Nya Tidningen digitoituna kansalliskirjastossa Luokka:Helsingin media Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset ruotsinkieliset sanomalehdet
Dagens Press

Dagens Press oli Helsingissä vuosina 1914–1921 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti. Iltapäivälehtenä julkaistu Dagens Press perustettiin yhdistämällä taloudellisista vaikeuksista kärsinyt Dagens Tidning ja Hufvudstadsbladetin yhtiön Nya Pressen. Sen julkaisuyhtiöksi perustettiin Ab Dagens Press, jonka pääomistaja oli Hufvudstadsbladet. Lehti oli merkittävä mielipidevaikuttaja, joka Suomen itsenäistymisen jälkeen edusti lähinnä RKP:n vasemmistoa. Kansallisuusasiassa se oli kuitenkin taustaryhmäänsä maltillisempi. Tappiollinen Dagens Press yhdistettiin syksyllä 1921 Svenska Tidningenin kanssa lehdeksi, jonka nimenä oli aluksi Svenska Tidningen – Dagens Press ja vuoden 1922 alusta Svenska Pressen. Lehti ilmestyi aluksi seitsemän ja vuodesta 1916 lähtien kuusi kertaa viikossa. Sen vastaavana toimittajana oli Edvin Rautell, toimitusjohtajana Justus Grönmark ja johtokunnan puheenjohtajana Viktor Ek. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Dagens Press digitoituna kansalliskirjastossa (1914–1920) Luokka:Helsingin media Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset ruotsinkieliset sanomalehdet
Svenska Tidningen

Svenska Tidningen oli Helsingissä vuosina 1917–1921 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti. Itsenäisyysmieliset ruotsalaisuusmiehet perustivat Svenska Tidningenin Venäjän helmikuun vallankumouksen jälkeen muuttamalla Veckobladetin nelipäiväiseksi. Lehti suunnattiin lähinnä maaseudulle, kunnes se vuonna 1918 kuusipäiväiseksi muutettuna ryhtyi tavoittelemaan myös helsinkiläisiä lukijoita. Iltapäivälehtenä julkaistu Svenska Tidningen ei uutisvälittäjänä ollut kuitenkaan kilpailukykyinen ja syksyllä 1921 se liitettiin Hufvudstadsbladetin omistajien Dagens Pressiin. Uuden lehden nimeksi tuli ensin Svenska Tidningen – Dagens Press ja vuoden 1922 alusta Svenska Pressen. Kuusipäiväisen lehden rinnalla julkaistiin myös Svenska Tidningenin kolmipäiväistä painosta. Lehden päätoimittajina työskentelivät V. F. Johansson (vastaava toimittaja 1917), Hjalmar Dahl (1918–1919), Eirik Hornborg (1919) ja Fredrik Valros (1919–1921). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Svenska Tidningen digitoituna kansalliskirjastossa Luokka:Helsingin media Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset ruotsinkieliset sanomalehdet
Raahe (sanomalehti)

Raahe oli Raahen kaupungissa vuosina 1907–1918 ilmestynyt sanomalehti. Kaupungin nuorsuomalaiset perustivat Raahen vanhemman Raahen Lehden tilalle, koska he katsoivat sen kirjapainon omistajan Robert Rossanderin suosivan samassa painossa tehtyä vanhasuomalaisten Raahen Sanomia. Vuoden 1918 hallitusmuototaistelussa sekä Raahen että Raahen Sanomien julkaisijoiden enemmistö osoittautui monarkisteiksi ja ahtaalla markkina-alueella toimineet lehdet yhdistettiin Raahen Seuduksi. Lehti ilmestyi aluksi kahdesti ja vuodesta 1916 lähtien kolmesti viikossa. Sen päätoimittajina työskentelivät Lahja Marjola-Kaislaranta (1907–1908), Yrjö A. Valkonen (1909–1916) ja E. Valtamo (1916–1918). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Raahe digitoituna kansalliskirjastossa Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset sanomalehdet Luokka:Raahen media
Raahen Lehti

Raahen Lehti oli Raahessa vuosina 1896–1906 ilmestynyt sanomalehti. Kirjapainonomistaja Robert Rossanderin julkaisema Raahen Lehti oli sisällöltään paikallinen ja poliittisesti neutraali. Vuonna 1905 lehdestä tuli perustuslaillinen, jolloin vanhasuomalaiset perustivat sen kilpailijaksi samassa kirjapainossa painetun Raahen Sanomat. Nuorsuomalaiset katsoivat Rossanderin suosivan vanhasuomalaisten julkaisua, lopettivat Raahen Lehden ja perustivat sen tilalle uudessa kirjapainossa tehdyn Raahen. Raahen Lehti ilmestyi vuodesta 1897 lähtien kerran, vuodesta 1898 kahdesti ja vuodesta 1901 kolmesti viikossa. Sen levikki oli tuhat kappaletta vuonna 1900. Päätoimittajina työskentelivät Kaarlo Kauppila (1897), Vilho Jämsén (1898–1900), Hj. Räisänen (1900–1901), Robert Rossander (1902–1905) ja Ari Pitkänen (1906). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Raahen Lehti digitoituna kansalliskirjastossa Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset sanomalehdet Luokka:Raahen media
Savo-Karjala (Kuopio)

Savo-Karjala oli Kuopiossa vuosina 1888–1901 ilmestynyt sanomalehti. Kuopion vanhasuomalaiset perustivat Savo-Karjalan nuorsuomalaiseksi muuttuneen Savon kilpailijaksi. Erityisesti sen taustalla olleita pappeja ja opettajia ärsytti Savoa toimittaneiden Juhani ja Pekka Brofeldtin uskonnollinen vapaamielisyys. Savo-Karjala oli linjaltaan suomenmielinen ja hengeltään ankaran kirkollinen. Sortovuosina lehdestä tuli K. Onni G. Hannikaisen johdolla perustuslaillinen. Sensuuriviranomaiset lakkauttivat sen ensin määräajaksi vuonna 1899 ja sitten lopullisesti syyskuussa 1901. Lehti ilmestyi aluksi kahdesti ja vuodesta 1889 lähtien kolmesti viikossa. Savosta poiketen Savo-Karjala levisi myös Kuopion läänin itäosaan Pohjois-Karjalaan. Sen levikki oli 2500 kappaletta vuonna 1899. Päätoimittajina työskentelivät Bruno Granit-Ilmoniemi (1888, 1890–1893, 1899 ja 1901), Otto Julius Cantell (Kantele, 1889–1890), Aatu Leinonen (1894–1896), Samuli Koski (1896), Väinö Koivisto (vastaava toimittaja 1897 ja 1898) ja K. Onni G. Hannikainen (1897–1901). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Savo-Karjala digitoituna kansalliskirjastossa Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset sanomalehdet Luokka:Kuopion media
Mirja Karisto

Mirja Anita Karisto (22. tammikuuta 1929 Helsinki – 2. elokuuta 2020 Vantaa) oli suomalainen näyttelijä. Näyttelijäuran jälkeen hän ohjasi ja käsikirjoitti Yleisradion Tv 1:n Lasten- ja nuortenohjelmien tuottamia animaatioita. ==Filmografia== ;Näyttelijänä * Tukkijoella (1951) – kyläntyttö * Suomalaistyttöjä Tukholmassa (1952) – tarjoilija * Kuningas kulkureitten (1953) – mustalaistyttö * Me tulemme taas (1953) – kyläläisiä * Mitäs me taiteilijat (1952) – tyttö puiston penkillä * Yö on pitkä (1952) – ravintolalaulaja Rita Sten * Kasvot kuvastimessa (1953) – Ulla Rainto * Jälkeen syntiinlankeemuksen (1953) – koululainen * Säkkijärven polkka (1955) – 2. ateneumilainen * Villi Pohjola (1955) – ilotyttö * Jokin ihmisessä (1956) – 2. tyttö kapakassa * Juha (1956) – kesätyttö * Pekka ja Pätkä Suezilla (1958) – orjatar * Pieni luutatyttö (1958) – nuori rouva * Sotapojan heilat (1958) – laulusolisti * Äidittömät (1958) – nainen Kattakaa pöytä aistikkaasti -näyttelyssä * Kulkurin masurkka (1958) – sisar Teresia * Kolmas laukaus (1959) – rouva Margit Irene Sartimo * Kovaa peliä Pohjolassa (1959) – vieras kutsuilla * Ei ruumiita makuuhuoneeseen (1959) – tarjoilija * Kankkulan kaivolla (1960) – kyläläinen * Nina ja Erik (1960) – sairaanhoitaja * Tulipunainen kyyhkynen (1961) – vieras kutsuilla * Jaanan luottamus (1962, lyhyt valistuselokuva) * Gentlemanni Pekka (1965, lyhyt opetuselokuva) ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Suomalaiset televisiokäsikirjoittajat Luokka:Suomalaiset televisio-ohjaajat Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Luettelo Neuvostoliiton kommunistisen puolueen pääsihteereistä

Tämä on luettelo Neuvostoliiton kommunistisen puolueen pääsihteereistä. Neuvostoliiton kommunistisella puolueella (NKP) ei ollut puheenjohtajaa, joten puolueen korkein valta oli myöhemmin käytännössä sen keskuskomitean sihteeristöä johtaneella henkilöllä, pääsihteerillä. Jelena Stasova valittiin ensimmäisenä tähän tehtävään. Ensimmäisen kerran sihteeristö valittiin VII puoluekokouksessa maaliskuussa 1918, jolloin siihen kuuluivat puheenjohtajana Sverdlov ja toisena jäsenenä Stasova. Neuvostoliiton kommunistisen puolueen pääsihteerin asemalla oli olemassaolonsa aikana kaikkiaan eri nimikkeitä kuten sihteeristön puheenjohtaja, pääsihteeri ja ensimmäinen sihteeri. ==Pääsihteerit== Pääsihteeri (syntynyt–kuollut) Virka-aika Venäjän sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen (bolševikkien) keskuskomitean sihteeri Jelena Stasova (1873–1966) 28. helmikuuta (13. maaliskuuta) 1917 – 1918 Venäjän kommunistisen puolueen (bolševikkien) keskuskomitean sihteeristön puheenjohtaja Jakov Sverdlov (1885–1919) 8. maaliskuuta 1918 – 16. maaliskuuta 1919 Venäjän kommunistisen puolueen (bolševikkien) keskuskomitean sihteeristön puheenjohtaja (vt.) Jelena Stasova (1873–1966) maaliskuu–joulukuu 1919 Nikolai Krestinski (1883–1938) joulukuu 1919 – maaliskuu 1921 Vjatšeslav Molotov (1890–1986) 16. maaliskuuta 1921 – 3. huhtikuuta 1922 Yleisliittolaisen kommunistisen puolueen (bolševikkien) keskuskomitean pääsihteeri Josif Stalin (1878–1953) 3. huhtikuuta 1922 – 16. lokakuuta 1952 Neuvostoliiton kommunistisen puolueen keskuskomitean ensimmäinen sihteeri Nikita Hruštšov (1894–1971) 14. syyskuuta 1953 – 14. lokakuuta 1964 Leonid Brežnev (1906–1982) 14. lokakuuta 1964 – 8. huhtikuuta 1966 Neuvostoliiton kommunistisen puolueen keskuskomitean pääsihteeri Leonid Brežnev (1906–1982) 8. huhtikuuta 1966 – 10. marraskuuta 1982 Juri Andropov (1914–1984) 12. marraskuuta 1982 – 9. helmikuuta 1984 Konstantin Tšernenko (1911–1985) 13. helmikuuta 1984 – 10. maaliskuuta 1985 Mihail Gorbatšov (1931–2022) 11. maaliskuuta 1985 – 24. elokuuta 1991 Vladimir Ivaško vt. (1932–1994) 24.–29. elokuuta 1991 Luokka:Neuvostoliiton johtajat Luokka:Luettelot Neuvostoliitosta
Saturnus syö poikansa

Saturnus syö poikansa () on espanjalaisen taiteilijan Francisco de Goyan maalaus. Yleisen käsityksen mukaan teos esittää antiikin Kreikan jumalaa Kronosta, jota vastaa roomalaisten Saturnus. Maalauksessa Saturnus kuvataan syömässä lastaan. Saturnus syö poikansa kuuluu Goyan niin sanottuihin mustiin maalauksiin, jotka hän maalasi suoraan Quinta del Sordo -nimisen kesäasuntonsa huoneiden seinille vuosina 1820–1823. Nimitys ”mustat maalaukset” johtuu sekä maalausten synkästä aihepiiristä että niissä käytetystä runsaasta mustasta väristä. Maalaukset olivat myöhemmin Goyan perheen omistuksessa, eikä niitä juuri tunnettu julkisuudessa. Vuonna 1873 ranskalainen liikemies Émile d’Erlanger osti Quinta del Sordon talon, minkä jälkeen maalaukset siirrettiin kankaalle. Ne kärsivät vaurioita siirron yhteydessä. Teokset olivat näytteillä Pariisissa vuonna 1878.On-line gallery Museo Nacional del Prado. Viitattu 21.7.2014.Pinx. Maalaustaiteen mestareita: osa 3, Todellisuus ylittää ihanteet, s. 26. WSOY 2004. Maalaukset lahjoitettiin Espanjan valtiolle vuonna 1881. Vuodesta 1889 ne ovat olleet näytteillä Madridin Museo del Pradossa.Galería online Museo Nacional del Prado. Viitattu 21.7.2014. Saturnus syö poikansa -maalausta pidetään yhtenä sarjan ilmaisuvoimaisimmista teoksista. Maalauksen alkuperäistä nimeä ei tiedetä, sillä Goya ei nimennyt sarjan teoksia eikä jättänyt jälkeensä mitään selityksiä niistä. Taidemaalari Antonio Brugada, joka luetteloi Goyan pojan omistukseen päätyneet taideteokset joskus 1800-luvun puolivälissä, käytti tästä maalauksesta pelkästään nimeä Saturnus. Ensimmäisen kuvauksen ”mustista maalauksista” vuonna 1867 julkaissut ranskalainen Charles Yriarte taas käytti teoksesta monikkomuotoista nimeä Saturnus syö poikiansa. Prado-museon vuoden 1900 luettelossa nimi korjattiin yksikkömuotoon. Maalus on vertauskuvallinen ja kertoo valtansa menettämistä pelkäävän ihmisen ahdistuksesta. Tulkintamahdollisuuksia on muitakin, eikä ole edes varmaa, onko maalauksessa syödyksi joutuva ihminen miespuolinen. Maalauksen leveys on 81,4 senttimetriä ja korkeus 143,5 senttimetriä. Myös Peter Paul Rubensilla (1577–1640) on samaa aihetta esittävä maalaus Saturnus. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Francisco de Goyan maalaukset Luokka:Kannibalismi
Anna-Riikka Rajanen

Anna-Riikka Rajanen (s. 16. huhtikuuta 1986 Kemi) on suomalainen näyttelijä, joka on näytellyt muun muassa Törnävän kesäteatterissa ja Ryhmäteatterissa. Rajanen on käynyt Taideyliopiston Teatterikorkeakoulun ja asuu Helsingissä. Hänet nähtiin Nelosen televisiosarjassa Tripla Arses-joukkueessa lokakuussa 2015. Rajanen nähtiin Persilja-peikkona Tonttuakatemia-nimisessä joulukalenterissa joulukuussa 2019. == TV-työt == * Jukka Lindströmin Sivuhistoria – Aada Poulsen, 2022 * Tonttuakatemia – Persilja, 2019 * Tarinanmetsästäjät – oma itsensä ja useita rooleja eri lyhytelokuvissa, 2018 * Tripla – oma itsensä, 2015 == Näytelmät == *Häräntappoase, Harrastajateatteri Pinokkio ry, Vuokko, 2001 * Kevään herääminen, Kemin kaupunginteatteri, Wendla, 2002 *Oliver! (musikaali), Kemin kaupunginteatteri, Bet/Nancy, 2002 *Godspell (musikaali), Harrastajateatteri Pinokkio ry, Pheggy, 2002 *Velho ja leijona, Kemin kaupunginteatteri, Lucy, 2003 *Tohvelisankarin rouva, Kemin kaupunginteatteri, Piia, 2004 *Tukkijoella, Kemin kaupunginteatteri, Anni, 2005 *Solveigin laulu, Kemin kaupunginteatteri, Solveig, 2006 * Kultaiset hupsut, Kemin kaupunginteatteri, Fairy May, 2006 *Ronja Ryövärintytär, Törnävän kesäteatteri, Ronja, 2006 *Tuhkimo, Törnävän kesäteatteri, Rosina- hiiri, 2007 * Loppuun asti lystikkäät, Kemin kaupunginteatteri, Lotta, 2007 *Pieni merenneito, Kemin kaupunginteatteri, Pieni Merenneito, 2007 *Heinähattu ja Vilttitossu, Törnävän Kesäteatteri, Vilttitossu, 2008 *Piilomaan pikku aasi, Törnävän Kesäteatteri, Korppu-koira, 2009 * Poikkeus ja sääntö, ohj. Enrico Stolzenburg, useita rooleja, 2010 * Kaulapantapeli, ohj. Linda Wallgren, Tyttö, 2010 * Sotamies Jokisen vihkiloma, ohj. Vesa Vierikko & Kari- Pekka Toivonen, Jokisen vaimo, 2010 *Mustalaisleiri muuttaa taivaaseen, Törnävän Kesäteatteri, Rusalina, 2010 *Veljeni Leijonamieli, Törnävän Kesäteatteri, useita rooleja 2010 * Vastamuisto, intiimi tanssi- ja musiikkiteos, tanssi ja laulu, 2011 * Tori, koreografi Kati Korosuon (TaM) taiteellinen opinnäyte, tanssija, 2011 * Coriolanus, ohj. Lauri Mattila, Sicinius, 2011 *Siunattu hulluus, Törnävän Kesäteatteri, Ruusu, 2011 *Jäniksen vuosi, Ryhmäteatteri, ohj. Esa Leskinen, 2013 *Robin Hoodin sydän, Ryhmäteatteri, ohj. Juha Kukkonen, 2013 * Neljäs tie, Suomen Kansallisteatteri, ohj. Esa Leskinen, 2013 * Tipping Point, ohj. Alma Lehmuskallio, Dunjasha, 2012 * Vanhan rouvan lokikirja, monologi, teksti Kyllikki Villa, 2012 *Liisa Ihmemaassa – Tyttö, joka aikaan putosi (Liisa), ohj. Juha Kukkonen, Ryhmäteatteri 2014 *Peppi Pitkätossu, Helsingin Kaupunginteatteri, 2015 (päärooli) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Milton Glaser

Milton Glaser (26. kesäkuuta 1929 New York – 26. kesäkuuta 2020Milton Glaser, designer of iconic ‘I ♥ NY’ logo, dies at age 91) oli yhdysvaltalainen graafinen suunnittelija, joka tunnetaan parhaiten New Yorkin kaupungille suunnittelemastaan valtavan suositusta ja monia jäljittelijöitä saaneesta I Love New York -logostaMcGookin, Steve: Milton Glaser: Art And Design, Forbes.com 15.6.2010. Viitattu 21.7.2014. ja vuoden 1966 psykedeelisestä Bob Dylan -julisteestaan. Yhdessä Clay Felkerin kanssa hän perusti New York Magazine -aikakauslehden 1968.Kennedy, Randy: The Trippy ’60s, Courtesy of a Master, ‘Mad Men’ Enlists the Graphics Guru Milton Glaser, The New York Times 6.3.2014. Viitattu 21.7.2014. ==Elämä ja ura== Glaser valmistui graafiseksi suunnittelijaksi New Yorkin Cooper Union -oppilaitoksesta. Vuonna 1954 hän perusti Push Pin Studios -suunnittelutoimiston Edward Sorelin, Seymour Chwastin ja Reynold Ruffinsin kanssa. Glaser ja Chwast johtivat studiota parikymmentä vuotta, jona aikana siitä tuli kansainvälinen graafisen suunnittelun suunnannäyttäjä.Pushpin Group, viitattu 21.7.2014. Vuonna 1974 Glaser perusti Manhattanille oman yrityksensä Milton Glaser Inc., jonka kautta hän teki yritysgrafiikkaa, myymäläsuunnittelua, pakkauksia ja tuotemuotoilua asiakkainaan muiden muassa JetBlue Airways, Target-vähittäiskauppaketju, muotoiluyritys Alessi, Juilliard School -musiikkioppilaitos, monet muut oppilaitokset ja teatterit sekä aikakauslehdet. Vuonna 2004 Glaserille myönnettiin Cooper-Hewitt-museon National Design Award -elämäntyöpalkinto. Vuonna 2009 presidentti Barack Obama myönsi hänelle National Medal of Arts -kunniamerkin. Glaserin töitä on muun muassa Cooper Hewitt -museon, Lontoon Victoria and Albert Museumin ja Jerusalemin Israel-museon kokoelmissa. Glaserin töiden yksityisnäyttelyjä ovat järjestäneet muun muassa New Yorkin Museum of Modern Art 1975, Pariisin Pompidou-keskus 1977, New Yorkin Lincoln Center 1981, Cooper Union 1984 sekä Italiassa Vicenzan museo ja Bolognan Galleria Comunale d’Arte Moderna 1989 ja Nuages-galleria Venetsiassa 2000. Vuonna 1997 Japanin Suntory-museo järjesti Push Pin Studios -toimiston takautuvan näyttelyn. Glaserista tehtiin vuonna 2009 dokumenttielokuva To Inform and Delight: The World of Milton Glaser.Holden, Stephen Movie Review: "To Inform and Delight: The World of Milton Glaser"; Artist With His Signature on the City, The New York Times 22.5.2009, viitattu 21.7.2014. Vuonna 2014 Glaserilta tilattiin tunnusgrafiikka New Yorkin mainosmaailmasta kertovan Mad Men -televisiosarjan viimeistä tuotantokautta varten, joka sijoittuu 1960-luvun lopulle. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Milton Glaserin muotoilemia kirjasintyyppejä *Milton Glaserin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Yhdysvaltalaiset muotoilijat Luokka:Yhdysvaltalaiset graafiset suunnittelijat Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjainmuotoilijat
Postivaunu (täsmennyssivu)

Postivaunu tai postivaunut voi tarkoittaa ainakin seuraavia: *postivaunu, postin kuljettamiseen tarkoitettu junavaunu *postivaunut, entisaikana matkustajia ja postia kuljettaneet hevosvaunut *Postivaunut, Lucky Luke -sarjakuva-albumi *”postivaunu”, suomalaisten sota-aikana käyttämä lempinimi neuvostoliittolaisesta T-28-panssarivaunusta *postivaunu, konttorien sisäisessä postinjakelussa käytettävä ihmisen työntämä pieni vaunu Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Flaamilaisia sananlaskuja

Flaamilaisia sananlaskuja (tunnettu myös nimillä Alankomaalaisia sananlaskuja, , ja Sininen viitta) on alankomaalaisen taidemaalari Pieter Brueghel vanhemman maalaus vuodelta 1559. Maalaus esittää näkymää maalaiskylästä, mutta samalla siinä on humoristisella tavalla kuvitettu suuri joukko perinteisiä flaamilaisia sananlaskuja ja sanontoja, mahdollisesti yli sata."The Netherlandish Proverbs" by Pieter Brueghel the Younger Fleming Museum, Vermontin yliopisto. Viitattu 21.7.2014. Maalaukseen perehtyneet tutkijat ovat esittäneet erilaisia arvioita siitä, mitkä kaikki yksityiskohdat viittaavat johonkin erilliseen sananlaskuun.Bruegel: The Netherlandish Proverbs Columbia University: Media Center for Art History. Viitattu 21.7.2014. Osa maalauksen sanonnoista on edelleen yleisessä käytössä, osa on sittemmin jäänyt käytöstä pois. Osaa maalauksessa kuvatuista sanonnoista käytetään myös Suomessa. Kuvan oikeassa alakulmassa esimerkiksi mies kurkottaa kahteen leipään yhtä aikaa kuin aasi kahden heinätupon välissä saavuttamatta kumpaakaan. Hieman tästä vasemmalla toinen mies kylvää ruusuja (vrt. helmiä) sioille. Pieter Brueghel vanhemman poika Pieter Brueghel nuorempi teki tästä maalauksesta yli 20 kopiota. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Pieter Brueghel vanhemman maalaukset
Muamer Aissa Barshim

Muamer Aissa Barshim (myös muodossa Muamer Aissa Barsham; s. 3. tammikuuta 1994 Qatar) on qatarilainen korkeushyppääjä. Hänen ennätyksensä on heinäkuussa 2014 Puolan Sopotissa hypätty 228. Barshimin isoveli Mutaz Essa Barshim on korkeushypyssä olympia- ja MM-mitalisti. Vuonna 2012 Barshim voitti kultaa nuorten Aasian-mestaruuskisoissa Sri Lankan Colombossa. Vuonna 2014 hän voitti pronssia Aasian kisoista Incheonista tuloksella 225. == Kausien parhaat tulokset == * 2011 – 208 * 2012 – 220 * 2013 – 220 * 2014 – 228 == Lähteet == * http://www.iaaf.org/athletes/qatar/muamer-aissa-barsham-265503#progression * Ilta-Sanomat 21.7.2014 Luokka:Qatarilaiset korkeushyppääjät Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Harry Bertoia

Arieto ”Harry” Bertoia (10. maaliskuuta 1915 San Lorenzo, Friuli, ItaliaHarry Bertoia’s Birthplace -sivusto. Viitattu 21.7.2014. – 6. marraskuuta 1978 Barto, Pennsylvania) oli italialais-amerikkalainen muotoilija, kuvanveistäjä ja äänitaiteilija, joka tunnetaan erityisesti 1950-luvun alussa suunnittelemistaan teräsverkkotuoleista, koruistaan ja suurista liikkuvista seinäkoristeistaan. ==Elämä ja ura== Harry Bertoia matkusti 15-vuotiaana synnyinmaastaan Italiasta Yhdysvaltain Detroitiin tapaamaan isoaveljeään, päätti jäädä maahan ja aloitti opinnot teknillispainotteisessa high schoolissa. 1930-luvun lopulla hän opiskeli detroitilaisessa taidekoulussa sekä stipendiaattina Eliel Saarisen johtamassa Cranbrookin taideakatemiassa, jossa tutustui muiden muassa Walter Gropiukseen sekä Ray ja Charles Eamesiin. Vuonna 1950 Bertoia muutti Pennsylvaniaan työskentelemään yhdessä Hans ja Florence Knollin kanssa. Pian syntyi viiden metallilangasta hitsatun sisustusesineen kokoelma, josta kuuluisimmaksi tuli Diamond-nojatuoli. ===Ääniveistokset=== 1950-luvun puoliväliin mennessä Bertoia oli ansainnut niin paljon Knollin valmistamilla kalusteillaan, että saattoi keskittyä kuvanveistoon chicagolaisen Graham Foundationin jäsenenä. Hän otti veistoksiinsa mukaan äänen, jonka lähteinä hän käytti metallilevyjä. Hän jopa konsertoi ja levytti ääniveistostensa soittajana teemalla Sonambient. Bertoia kuoli keuhkosyöpään 63-vuotiaana 1978. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Bertoian virallinen sivusto Luokka:Yhdysvaltalaiset muotoilijat Luokka:Italialaiset muotoilijat Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 1978 kuolleet Luokka:Yhdysvaltalaiset muusikot Luokka:Amerikanitalialaiset
Risto Ojanen (toimittaja)

Risto Ojanen (s. 1949) on suomalainen toimittaja ja filosofian tohtori. Hän on toiminut Porin Teatterin johtajana vuosina 1997-1999. Ojanen on toiminut myös teatteriarvostelijana Satakunnan Kansaan ja kirjoittanut myös muun muassa Teatterilehteen. Ojanen oli myös Tyrvään Sanomien päätoimittajana vuodesta 2000 vuoteen 2005. Nykyisin hän toimii Porin Teatterikerhon puheenjohtajana. == Lähteet == * http://www.pori.fi/uutiset/2014/06/porinteatterinhistoriavalmistuuvuonna2017.html#.U81J7bFwwok Luokka:Suomalaiset teatterinjohtajat Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Katharina Molitor

Katharina Molitor (s. 8. marraskuuta 1983 Bedburg, Länsi-Saksa) on saksalainen keihäänheittäjä, joka edustaa TSV Bayer 04 Leverkusen -seuraa. Molitor voitti maailmanmestaruuden Pekingissä 2015 ennätystuloksellaan 67,69. Tulos syntyi viimeisellä kierroksella ja ohitti kiinalaisen Lü Huihuin. MM-kisoissa 2011 Daegussa Molitor sijoittui finaalissa viidenneksi ja Lontoossa 2017 seitsemänneksi. Hän on kilpaillut kaksissa kesäolympialaisissa, 2008 ja 2012. Molemmissa olympialaisissa hän on selviytynyt finaaliin, vuonna 2008 hän oli seitsemäs ja vuonna 2012 kuudes. EM-kilpailuissa hän on sijoittunut neljänneksi Barcelonassa 2010 ja Amsterdamissa 2016, viidenneksi Helsingissä 2012 ja yhdeksänneksi Zürichissä 2014. Alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa Erfurtissa 2005 Molitor heitti hopeaa. Saksan-mestaruuskilpailuissa Molitor on voittanut kultaa vuosina 2010, 2015 ja 2017 ja lisäksi sijoittunut neljästi hopealle (2011, 2014, 2016, 2018) ja kolmesti pronssille (2009, 2012, 2013). Molitor on 182 senttimetriä pitkä ja painaa 76 kilogrammaa. == Kausien parhaat heitot == * 2000 – 42,94 * 2001 – 48,53 * 2002 – 49,01 * 2003 – 48,03 * 2004 – 50,94 * 2005 – 57,01 * 2006 – 57,58 * 2007 – 58,87 * 2008 – 61,74 * 2009 – 62,69 * 2010 – 64,53 * 2011 – 64,67 * 2012 – 63,20 * 2013 – 63,55 * 2014 – 63,40 * 2015 – 67,69 * 2016 – 63,20 * 2017 – 65,37 * 2018 – 61,91 == Lähteet == * http://www.iaaf.org/athletes/germany/kathrina-molitor-206820#progression * http://www.european-athletics.org/athletes/group=M/athlete=124896-molitor- katharina/index.html ===Viitteet=== Luokka:Saksalaiset keihäänheittäjät Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Selamektiini

Selamektiini (C43H63NO11) on eläinten, erityisesti koirien ja kissojen hoitoon kehitetty lääke. Sitä käytetään erilaisiin matoihin kuten suolinkaiseen ja hakamatoon. Sitä annetaan loishäätönä myös erilaisiin tauteja levittäviin vektoreihin kuten punkkeihin, täihin, väiveisiin, sydänmatoa aiheuttaviin sääskiin sekä kirppuihin, jopa kirppuallergiaan. Kyseessä on puolisynteettinen yhdiste, joka luetaan avermektiiniluokkaan. Aine annostellaan iholle, mieluimmin niskaan, jota hoidettava eläin ei pääse nuolemaan. Hoito voidaan toistaa esimerkiksi kuukauden välein tarpeen vaatiessa. Riippuen taudinkuvasta tarvitaan tavallisesti myös muuta hoitoa kuten antibiootteja, kortisonia ja mekaanista hoitoa eli esimerkiksi harjausta, kampausta ja eläimen ulkoista tarkastelua päivittäin. Aine tunnetaan kauppanimillä Stronghold ja Revolution. Ainetta saa myydä muun muassa Suomessa eläinlääkärin reseptillä.ChemBlink: Selamectin == Lähteet == Luokka:Eläinlääkkeet Luokka:Loistautien lääkkeet
Risto Ojanen

Risto Ojanen on seuraavien henkilöiden nimi: * Risto Ojanen (s. 1927), suomalainen yritysjohtaja * Risto Ojanen (s. 1949), suomalainen toimittaja, Porin Teatterin johtaja 1997–1999 * Risto Ojanen (s. 1983), suomalainen jalkapalloilija
Xtv.fi

xtv.fi on suomalainen elokuvien ja pelien verkkojulkaisu. Sivusto sisältää musiikki-, elokuva- ja pelialan uutisia ja arvosteluita. Verkkojulkaisun toiminta perustuu mainostulorahoitukseen. xtv.fi on turkulaisen X-Media Entertainment Finland Oy:n omistama. Sivuston päätoimittaja on Kristian Eloluoto. Sivuston mediakotin mukaan sivusto tavoittaa noin tuhat 16–40-vuotiasta nuorta aikuista joka päivä. xtv.fi sisältää Blu-ray- arvosteluarkiston, joka sisältää elokuvia neljältä vuosikymmeneltä. Sivuston Blu-ray 3D -arvosteluissa on sini-puna 3D -laseille soveltuvia kuvia, jonka perusteella katsoja voi arvioida elokuvan syvyysvaikutuksia. Vuonna 2012 X-Media teki sopimuksen ensi-ilta arvostelujen soittamisesta radio Auran aaltojen ja Radio Melodian kanavilla. == Historia == xtv.fi on perustettu 1.8.2008. Perustajana toimi xtv.fi:n nykyinen päätoimittaja Kristian Eloluoto. xtv.fi tunnettiin aikaisemmin nimellä X-TeeVee.net. X-TeeVee.net toimi alun perin netti-tv-kanavana, jonka sisältönä olivat ekstremeurheiluun liittyvät videot. Sittemmin kava alkoi lähettää myös viikoittaista elokuva- ja musiikkiaiheista uutisohjelma X-Newsiä, jota juonsi nykyisin YleX- radiokanavalla työskentelevä Ninni Suomalainen. Vuonna 2009 pääasiallisena sisältönä olivat elokuva- ja musiikkiuutiset, videohaastattelut ja tiedotteet. Vielä vuonna 2010 X-TeeVee.net oli säännöllinen videojulkaisija ja juonnoista vastasi myös YleX:llä nykyisin työskentelevä Anne Lainto. Vuonna 2010 musiikkiaiheet alkoivat väistyä. Keväällä 2011 mukaan uutisointiin otettiin pelit. Vuonna 2013 5-vuotissynttäreiden kunniaksi uusi ulkoasu ja xtv.fi-nimi ja -domain otettiin käyttöön. == Lähteet == X-media Entertainment Finland Oy:n tietokanta. === Viitteet=== == Aiheesta muualla == * xtv.fi-verkkosivusto * X-Media Entertainment Finland Oy Luokka:Verkkojulkaisut Luokka:Suomalaiset verkkolehdet Luokka:Suomalaiset verkkosivustot
Maiju Saarinen

Maiju Saarinen (s. 1987) on suomalainen näyttelijä, joka on valmistunut teatteritaiteenmaisteriksi Tampereen yliopiston näyttelijäntyön laitokselta (Näty) vuonna 2011. Saarinen on työskennellyt muun muassa Tampereen Työväen Teatterissa, Lahden kaupunginteatterissa, Jyväskylän kaupunginteatterissa, Kotkan kaupunginteatterissa ja Pyynikin kesäteatterissa. Myrskyluodon Maija -musikaalin nimiroolin hän on tehnyt kaksi kertaa (Jyväskylän ja Lahden kaupunginteatterissa). ==Lähteet== * Näyttelijäliitto *https://www.tampereenfreet.net/maiju-saarinen.html ==Aiheesta muualla== * http://www.lahdenkaupunginteatteri.fi/esittely/nayttelijat/maiju-saarinen * http://teatterikarpanen.blogspot.fi/2014/01/haastattelussa-maiju-saarinen.html Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
S.O.S (Indilan kappale)

S.O.S on ranskalaisen laulajan, Indilan kappale, joka julkaistiin vuonna 2014. Kappale on hänen kolmas singlensä Mini World -debyyttialbumiltaan. Kappaleeseen tehty musiikkivideo kuvattiin Kreikassa. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2014 kappaleet Luokka:Ranskalaiset musiikkikappaleet Luokka:R&B;-kappaleet
Frozen River

Frozen River on vuonna 2008 ensi-iltansa saanut draamaelokuva, jonka pääosia näyttelevät Melissa Leo ja Misty Upham. Elokuva on Courtney Huntin esikoisohjaus, ja hän teki myös elokuvan Oscar-ehdokkuuden saaneen käsikirjoituksen. == Juoni == Elokuvan tapahtumat sijoittuvat Yhdysvaltain ja Kanadan rajalle Saint Lawrence -joelle. Eletään joulunalusaikaa, kun yksinhuoltajaäiti Ray kärsii talousvaikeuksista lasten isän kadottua perheen rahojen kanssa. Hän tapaa Mohawk-intiaaninaisen Lilan, joka kertoo nopeasta tavasta saada lisätienestäjä: heidän täytyy salakuljettaa laittomia siirtolaisia Kanadasta Yhdysvaltoihin jäätyneen joen ylitse. == Näyttelijät == == Vastaanotto == === Arvioita === Internet Movie Databasen 19 450 käyttäjää ovat antaneet elokuvalle keskiarvon 7,2/10, ja neljä IMDb:n henkilökuntaan kuuluvaa keskiarvon 8,0. Internetsivusto Rotten Tomatoesin mukaan 87 % kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan keskiarvolla 7,3/10. Keräys perustuu 127 arviointiin. Metacritic on laskenut 30 arvostelusta elokuvalle painotetun keskiarvon 82/100. === Palkintoja === Vuosi Palkinto Kategoria Ehdolla Tulos 2008 Gotham-palkinto Paras elokuva Paras elokuva Voitti 2008 Gotham-palkinto Paras läpimurron tehnyt esiintyjä Melissa Leo Voitti 2008 Satellite Award Paras draamaelokuva Paras draamaelokuva Ehdokkuus 2008 Satellite Award Paras naispääosa draamaelokuvassa Melissa Leo Ehdokkuus 2008 Satellite Award Paras alkuperäinen käsikirjoitus Courtney Hunt Ehdokkuus 2009 National Society of Film Critics -palkinto Paras naispääosa Melissa Leo Ehdokkuus 2009 Film Independent Spirit Award Paras naispääosa Melissa Leo Voitti 2009 Film Independent Spirit Award Paras elokuva Chip Hourihan Heather Rae Ehdokkuus 2009 Film Independent Spirit Award Paras miessivuosa Charlie McDermott Ehdokkuus 2009 Film Independent Spirit Award Paras naissivuosa Misty Upham Ehdokkuus 2009 Film Independent Spirit Award Paras ohjaaja Courtney Hunt Ehdokkuus 2009 Film Independent Spirit Award Paras ensimmäinen käsikirjoitus Courtney Hunt Ehdokkuus 2009 Critics' Choice Movie Award Paras naispääosa Melissa Leo Ehdokkuus 2009 SAG-palkinto Paras naispääosa Melissa Leo Ehdokkuus 2009 Oscar-palkinto Paras naispääosa Melissa Leo Ehdokkuus 2009 Oscar-palkinto Paras alkuperäinen käsikirjoitus Courtney Hunt Ehdokkuus == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 2008 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat
Tomblaine

Tomblaine on kunta Koillis-Ranskassa Meurthe-et-Mosellen departementissa Lorrainen alueella. Se sijaitsee Meurthejoen varrella. Joen toisella puolella oleva Nancyn kaupunki on alueen keskus. Tomblainessa sijaitsee myös alueen vanha päälentokenttä Aéroport de Nancy-Essey. Tour de France 2014 == Urheilu == Alueen johtavan jalkapallojoukkueen AS Nancy-Lorrainen kotistadion Stade Marcel-Picot sijaitsee Tomblainessa. Kaupunki on ollut Ranskan ympäriajon etappikaupunkina vuosina 2012 ja 2014. ==Aiheesta muualla== == Lähteet == Luokka:Meurthe-et-Mosellen kunnat
Tulukset (yhtye)

Tulukset on oululainen vuonna 2005 Kokkolassa perustettu punkrockia soittava yhtye. == Historia == Ensimmäiset demonsa yhtye äänitti 2006 ja 2007. Vuonna 2008 Tulukset äänitti ensimmäisen kokopitkän albuminsa omakustanteena. Vuonna 2009 yhtye julkaisi ensimmäisen musiikkivideonsa kappaleestaan "Kaatuu". 2010–2011 Tulukset vietti hiljaiseloa, ja yhtyeen perustaja Ilkka Kumpulainen kävi kokeilemassa äänialaansa Rattuksessa ja tästä intoutuneena innostui kasaamaan Tuluksien rivit uudelleen. 2012 Tulukset julkaisi kaksi demo-ep:tä, Myrkky ja Genital Riot. 2014 yhtye julkaisi esikoisensa Pohjoisen Pommikoneet yhteistyössä Secret Entertainmentin kanssa. Albumi kävi 24.–30. huhtikuuta 2014 Rumban albumilistalla sijalla 19. Yhtye on virallisilla kotisivuillaan helmikuussa 2018 ilmoittanut jäävänsä tauolle. == Kokoonpano == * Ilkka Kumpulainen – laulu / kitara / basso (2005–) * Jussi Paavola – rummut (2011–) * Janne Nygård – kitara (2011–) === Entiset jäsenet === * Ollijuhani Kujansivu – basso (2005–2006) * Patrik Paananen – rummut (2005–2007) * Pasi Hirvasoja – basso (2006–2011) * Juha-Pekka Parkas – rummut (2007–2008) * Erkka Voutila – rummut (2008–2011) * Arto Saukko – basso (2011–2013) * Janne Neuvonen – kitara (2014–2015) * Petri Hilli – basso (2015–2016) * Juha Bergman – basso (2014–2015) == Diskografia == * Ensi Kipinä (2006), demo-ep * Ensi Kipinä vol.2 (2007), demo-ep * Tulukset (2008), omakustannealbumi * Myrkky (2012), demo-ep * Genital Riot (2012), demo-ep * Pohjoisen Pommikoneet (2014), albumi == Lähteet == Luokka:Suomalaiset punkyhtyeet Luokka:Suomalaiset metalliyhtyeet
Kauhunkierre

Kauhunkierre () on vuonna 1973 valmistunut kauhuelokuva. Pääosia esittävät Julie Christie ja Donald Sutherland. Elokuvan on ohjannut Nicolas Roeg.Alanen, Antti & & Alanen, Asko, 1985, s. 233. Kauhunkierteen keskeisenä teemana on selvänäkeminen.Alanen, Antti & & Alanen, Asko, 1985, s. 154–156. Kauhunkierteessä käytetään monipuolisesti elokuvateknisiä teho- ja kerrontakeinoja, kuten punaisen värin ilmestymistä ja ristiinleikkaamista.Schneider, Steven Jay, 2009, s. 196–199. == Näyttelijöitä == == Vastaanotto ja jälkimaine == Vuonna 1999 British Film Instituten kyselyssä Kauhunkierre äänestettiin kaikkien aikojen kahdeksanneksi parhaaksi brittielokuvaksi. Vastaajina oli tuhat Ison-Britannian elokuva- ja televisioammattilaista. Helsingin Sanomien Paula Talaskivi luonnehti Kauhunkierrettä tuoreeltaan runollisen kauniiksi ja surumieliseksi kauhuelokuvaksi, joka on samalla rakkauskertomus. == Lähteet == * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 1973 brittiläiset elokuvat Luokka:Brittiläiset kauhuelokuvat Luokka:Italialaiset kauhuelokuvat Luokka:Vuoden 1973 italialaiset elokuvat
Louie

Louie on yhdysvaltalainen komediasarja, jonka on luonut Louis C.K.. Louie alkoi FX-kanavalla 29. kesäkuuta 2010. Suomessa MTV3 MAX aloitti sarjan esittämisen 22. lokakuuta 2012. == Aiheesta muualla == * Luokka:2010-luvun yhdysvaltalaiset draamakomediasarjat Luokka:Primetime Emmy -palkitut ohjelmat
Musée des Arts Décoratifs

Musée des Arts Décoratifs on taide-esineisiin, koristetaiteeseen ja taideteollisuuteen erikoistunut museo Pariisin Louvren taidemuseon länsisiivessä. Museon kokoelmat perustivat 1905 L’Union des Arts Décoratifs -seuran jäsenet. Kokoelmiin kuuluu huonekaluja, sisustustaidetta, kirkkotaidetta, taidetekstiilejä, tapetteja, keramiikkaa, lasiesineitä ja leluja keskiajalta nykypäivään. Pääosa kokoelmista muodostuu ranskalaisista huonekaluista, muun muassa Sèvres-astioista, aterimista ja matoista. Mukana on paljon René Laliquen ja Émile Gallén taidelasiesineitä. Tyylisuunnissa painottuu art nouveau ja art déco, mutta kokoelman varhaisimmat esineet ovat 1200-luvun Euroopasta. Museossa on eri tyylikausien tapaan toteutettuja kokonaisuuksia, monet niistä todellisia, tunnettujen henkilöiden asunnoista tallennettuja huonesisustuksia irtaimistoineen. Museo oli suljettuna tilojen ja esineistön kunnostuksen vuoksi vuosina 1996–2006. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Museon verkkosivusto ==Kirjallisuutta== * Chefs d'œuvre du Musée des Arts Décoratifs, Pariisi: Musée des Arts Décoratifs 1984, ISBN 2-08-012043-3 * Brunhammer, Yvonne. Le beau dans l'utile: Un musée pour les arts décoratifs, Paris: Gallimard 1992. ISBN 2-07-053196-1 Luokka:Muotoilu Luokka:Louvre
Tinidatsoli

Tinidatsoli, kemialliselta nimeltään 1-(2-etyylisulfonyylietyyli)-2-metyyli-5-nitroimidatsoli on nitroimidatsoleihin kuuluva lääke, joka on maailmalla käytössä ja muistuttaa metronidatsolia. Niden kliiniset erot ovat varsin vähäisiä. Tinidatsolia myytiin Suomessakin 1970-luvulta 2000-luvulle kauppanimellä Tinigyn, ja se oli suunnattu lähinnä siimaeläintautien eli trichomonasinfektioiden hoitoon. Se nautitaan suun kautta 500 mg tabletteina. Se auttaa myös eräisiin muihin alkueläintauteihin kuten giardiaasiin. Se auttaa myös anaerobisten bakteeritautien hoitoon. Haittavaikutuksena on tälläkin antabusvaikutus. Lääkettä toi Suomen lääketehdas Schering. Nykyään lääkettä käytetään monissa kehitysmaissa kuten sotaa käyvässä Syyriassa. Joissakin tapauksissa lääke saattaa aiheuttaa esimerkiksi huonovointisuutta tai ihottumaa. ==Lähteet== Luokka:Antibiootit Luokka:Loistautien lääkkeet