EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
William Sancroft

William Sancroft (1616-1693), oli Canterburyn arkkipiispa ja yksi non juror -piispoista. Sancroftista tuli Emmanuel Collegen fellow Cambridgessa vuonna 1642, hän joutui matkustamaan ulkomaille rojalistina vuonna 1649, palasi restauraation jälkeen vuonna 1660 ja sitten hänestä tuli Kaarle II:n hovisaarnaaja, vuonna 1662 Emmanuel Collegen johtaja ja vuonna 1664 St. Paulin katedraalin tuomiorovasti. Sancroft työskenteli innokkaasti sen jälleenrakentamiseksi vuoden 1666 suuren tulipalon jälkeen. Hänestä tuli Canterburyn arkkipiispa vuonna 1677, ja hän johti anglikaanisen kirkon vastustusta Jaakko II:n vuonna 1687 antamaa katolilaisten ja eriuskolaisten hyväksi antamaa "myöntymisjulistusta" kohtaan. Kun hän ja kuusi muuta piispaa kieltäytyivät julkistamasta tätä julistusta kirkoissa, heidät vangittiin toukokuussa 1688 ja heidät tuomittiin, mutta heidät vapautettiin syytteistä. Jaakon hallituskauden viimeisten kuukausien aikana Sancroft yritti saada hänet muuttamaan uskonnollista politiikkaansa ja kutsumaan koolle vapaan parlamentin. Hän kuitenkin piti kiinni Jaakolle antamastaan uskollisuusvalastaan, epäonnistui koskien Williamia ja Marya vuoden 1688 vallankumouksen jälkeen, ja hänet erotettiin elokuussa 1689, koska hän kieltäytyi vannomasta uskollisuusvalaa uudelle kuninkaalliselle parille, mikä myöhemmin kehittyi nonjuror-skismaksi. Helmikuussa vuonna 1690 hänet erotettiin virastaan ja karkotettiin kesäkuussa 1691 arkkipiispan asunnosta Lambethin palatsista. Teologina Sancroft oli Andrewes’in ja Laudin opetuslapsi, ja häntä on kutsuttu "viimeiseksi Englannin vanhan koulukunnan kirkkopoliitikoiksi". Nordisk familjebok / Uggleupplagan. 24. Ryssläder - Sekretär ==Lähteet== Luokka:Canterburyn arkkipiispat Luokka:Vuonna 1616 syntyneet Luokka:Vuonna 1693 kuolleet
Molepolole

Molepolole () on kylä Botswanan Kwenengin alueella ja tämän alueen hallinnollinen keskus. Vuoden 2022 väestönlaskennan mukaan paikkakunnan asukasluku oli 74 861 (2011: 66 466 as.). Nähtävyyksiin kuuluu muun muassa kgosi Setshele I:n (1833-1892) museo. Setshele I oli heimopäällikkö, joka oppi lukemaan ja kääntyi kristinuskoon Kwenengin alueella työskennelleen lähetyssaarnaaja David Livingstonen johdatuksella. == Kuvia == Kgosi Sechele I Museum 20200725.jpg|Kgosi Setshele I:n museo. Kgari sechele secondary school.jpg|Valtiollinen yläkoulu (Kgari Sechele Secondary School). Scottish Livingstone Hospital 228.jpg|Molepololen sairaala (skotlantilainen Livingstonen sairaala). New Molepolole Shopping Mall.jpg| Kauppakeskus. Seven Years in South Africa, page 424, mission house in Molopolole.jpg|Lähetysasema (talo) Molopololessa vuonna 1881. Bakwena royal cemetery.jpg|Heimopäälliköiden (kuninkaallinen) hautausmaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Botswanan kaupungit
Rafael Hellström

Rafael Herman Hellström (21. joulukuuta 1880 Pori – 4. elokuuta 1954) oli suomalainen opettaja, virkamies ja meriliikennekysymysten tutkija. ==Henkilöhistoria== Hellströmin vanhemmat olivat oikeusneuvosmies Fredrik Wilhelm Hellström ja Hanna Elvira Roth. Hänen puolisonsa vuodesta 1907 oli Tyttö Margareta Kyrklund, lääketieteen ja kirurgian tohtori Karl Gustaf Kyrklundin tytär. Merenkulkuneuvos Rote Hellström oli heidän poikansa. Rafael Hellström tuli ylioppilaaksi 1900 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1904 ja lisensiaatiksi 1916, filosofian tohtoriksi hän väitteli 1919. Hellström oli kollega Vaasan reaalilyseossa 1905–1906 ja Uudenkaupungin yhteislyseossa 1905–1910. Oulun suomalaisen klassillisen lyseon nuorempi lehtori hän oli 1910–1915 ja Porin Lyseossa nuorempi lehtori 1915–1927 ja matematiikan ja fysiikan vanhempi lehtori 1927–1950. Hän oli myös Porin työnantokonttorin johtaja 1919–1931 ja Porin liikenneasiamies 1918–1936 ja hänellä oli useita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Meriliikennekysymyksiin kaksiosaisessa väitöskirjassaan perehtynyt Hellström julkaisi niistä useita kirjoja ja kirjasia. (ei-vapaa) ==Julkaisuja== * Bidrag till kännedomen av isförhållandena i Bottenhavet 1, Isförhållandena vintrarna 1899–1909, Helsinki: Helsingin yliopisto, 1913. (väitöskirja, osa 1) * Talviliikenne Pohjanlahdella: missä laajuudessa merenkulku talvisaikaan on mahdollinen Pohjanlahden eteläosassa ja mikä satama tarjoo suurimmat luonnolliset edellytykset sellaisen liikenteen palvelukseen, Pori, 1914 (32 s.) * Bidrag till kännedomen av isförhållandena i Bottenhavet 2, Inverkan av lufttemperaturen, vindförhållandena samt nederbörden på utvecklingen av isförhållandena i Bottenhavet vintrarna 1899–1909, Helsinki: Helsingin yliopisto, 1915. (väitöskirja, osa 2) * Vintertrafik på bottenhavet / 3 erfarenheter från vintern 1915, Pori, 1916 (24 s.) * Vintertrafik på bottenhavet / 2 packisen utanför hamnarna vid Bottenhavets finska kust, Pori, 1916 (30 s.) * Talviliikenne Pohjanlahdella 4, Kokemuksia talvena 1916, Helsinki: Suomen Maantieteellinen Seura, 1923 (29 s.) * Mäntyluoto, Porin ulkosatama, liikenteen välittäjänä Länsi-, Keski- ja Pohjois-Suomeen, Pori, 1923 * Kritik : K.W. Hoppu: Talviliikenne 1926–1929: kauppa- ja teollisuusministeriön toimenannosta suoritettu tutkimus, 1931 * Länsirannikon tuleva suursatama: Porin - Haapamäen rata valmistuu ja Mäntyluoto kehittyy suursatamaksi, Pori, 1935 * Länsi-Suomen satamapaikka kautta vuosisatojen : Mäntyluodon sataman laajentamissuunnitelma v:lta 1933, 1937 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1880 syntyneet Luokka:Vuonna 1954 kuolleet
Richard Montagu

Richard Montagu (tai Mountague, 1577–1641), oli englantilainen anglikaaniteologi ja piispa. Montagu syntyi Dorneyssa, Buckinghamshiressä, ja sai koulutuksensa Etonissa ja Cambridgessa. Vuonna 1613 hänet valittiin Etonin fellow'ksi ja hänestä tuli Stanford Riversin kirkkoherra Essexissä. Hänet nimitettiin Herefordin tuomiorovastiksi vuonna 1616, mutta hän vaihtoi sen seuraavana vuonna Windsorin kaniikin virkaan Petworthin pappilassa Sussexissa. Hän oli myös Jaakko I:n kappalainen. William Laudin tavoin hän ei pitänyt kalvinismin ja roomalaiskatolisuuden ääripäistä, ja tämä asenne sai hänet jatkuvasti vaikeuksiin. Noin vuonna 1619 hän joutui törmäyskurssille joidenkin roomalaiskatolisten kanssa seurakunnassaan, ja Matthew Kellison hyökkäsi hänen kimppuunsa pamfletissa nimeltä The Gagg of the Reformed Gospel (Douai, 1623). Montagu vastasi julkaisulla A Gagg for the New Gospell? No. A New Gagg for an Old Goose (Lontoo, 1624). Hänen julkaisunsa Immediate Addresse unto God alone (Lontoo, 1624) raivostutti puritaanit, jotka vetosivat alahuoneeseen, mutta kuningas suojeli Montagua. Kuuluisan Appello Caesarem (Lontoo, 1625) ilmestymisen jälkeen hänen tapauksensa joutui usein parlamenttiin ja piispainkonferensseihin, mutta hänen vaikutuksensa hovissa ja Laudin kanssa antoi hänelle mahdollisuuden pitää asemansa. Hänet vihittiin Chichesterin piispaksi vuonna 1628, ja hänestä tuli Norwichin piispa vuonna 1638. Hän kuoli 13. huhtikuuta 1641. 1911 Encyclopædia Britannica/Montagu, Richard ==Lähteet== Luokka:Chichesterin piispat Luokka:Englantilaiset teologit Luokka:Vuonna 1577 syntyneet Luokka:Vuonna 1641 kuolleet
Hosea Kutakon kansainvälinen lentoasema

Hosea Kutakon kansainvälinen lentoasema on Namibian tärkein ja vilkkain kansainvälinen lentoasema. Se sijaitsee hieman yli 40 km itään pääkaupuki Windhoekista. Windhoekissa on myös toinen lentoasema Eros, jota käytetään enimmäkseen maan sisäisiin lentoihin. == Historia == Etelä-Afrikan pääministerin J. G. Strijdomin mukaan nimetty lentoasema avattiin vuonna 1965, Etelä-Afrikan hallinnon aikana. Lentoasema nimettiin namibialaisen nationalistijohtajan Hosea Kutakon mukaan vuonna 1990, kun maa oli itsenäistynyt. 20\. huhtikuuta 1968 lentoasemalla tapahtui onnettomuus, kun välilaskun tehnyt South African Airwaysin lento 228 putosi pian lentoonlähdön jälkeen lentoaseman lähelle. Turmassa kuoli 123 henkilöä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Namibia Airports Companyn sivuilla Luokka:Namibian rakennukset ja rakennelmat Luokka:Afrikan lentoasemat
Francis Atterbury

Francis Atterbury (1662–1732), oli englantilainen anglikaanipiispa, poliitikko ja jakobiitti. Atterbury sai mainetta saarnaajana ja vuonna 1691 hänestä tuli kuningas Vilhelm III:n ja kuningatar Marian kappalainen. Kuningatar Annan hallituskaudella hän osallistui aktiivisesti tory-reaktioon ja vuonna 1713 hänestä tuli Rochesterin piispa. Yrjö I:n aikana Atterbury oli korkeakirkollisen puolueen johtaja ja osallistui vuonna 1720 syrjäytetyn Stuart-dynastian hyväksi tapahtuvaan salaliittoon, mutta suunnitelma paljastettiin, Atterbury heitettiin vankilaan ja parlamentti tuomitsi hänet vuonna 1722 viran menetykseen ja maastakarkotukseen. Myöhemmin hän oli Stuart- kruununtavoittelijan ("Jaakko III") uskollinen neuvonantaja, kunnes vuonna 1728 joutui epäsuosioon. Hän kuoli vuonna 1732. Hänen ruumiinsa tuotiin takaisin Englantiin ja haudattiin yksityisesti Westminster Abbey'nNordisk familjebok / Uggleupplagan. 2. Armatoler - Bergsund1911 Encyclopædia Britannica/Atterbury, FrancisNew Schaff-Herzog Encyclopedia of Religious Knowledge, Vol. I: Aachen - Basilians ==Teoksia== *An Answer to Some Considerations on the Spirit of Martin Luther and the Original of the Reformation (Oxford, 1687) *An Examination of Dr. Bentley’s Dissertations on the Epistles of Phalaris and the Fables of Aesop (London, 1698) *Rights and Privileges of an English Convocation Stated and Vindicated (1700) ==Lähteet== Luokka:Rochesterin piispat Luokka:Salaliittojen jäsenet Luokka:Vuonna 1662 syntyneet Luokka:Vuonna 1732 kuolleet
Denzil Haoseb

Denzil Haoseb (s. 25. helmikuuta 1991 Gobabis) on namibialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on pelannut urallaan Namibiassa Black African joukkueessa, vuosina 2016–2021 Etelä-Afrikassa Jomo Cosmosin, Highlands Parkin ja Polokwane Cityn joukkueissa sekä sen jälkeen Namibiassa Orlando Piratesin ja Khomas NAMPOLin joukkueissa. Haoseb on pelannut Namibian maajoukkueessa 83 maaottelua vuodesta 2011 alkaen. Maaleja hän ei ole maaotteluissaan tehnyt. Hän pelasi Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2019 täyden peliajan Namibian kaikissa kolmessa ottelussa ja tuli tammikuussa 2024 pelatuissa Afrikan-mestaruuskilpailuissa vaihdosta kentälle yhdessä ottelussa. == Lähteet == Luokka:Namibialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Impregno

Oy Impregno Ab oli Haminan Hillossa vuosina 1947–1991 toiminut puunkyllästämö, jonka tuotannosta valtaosa meni vientiin. 1960-luvun puolivälissä se oli Suomen suurin kyllästyslaitos, joka käsitti myös sahatavaran kuorimon, kuivaamon ja höyläämön. Oy Impregno Ab:n omistajia olivat tuolloin Alex Auer Oy, Oy Kaukas Ab ja Osuuskunta Metsäliitto. Ulkomaille Impregno toimitti vuodesta 1965 lähtien noin sata tuhatta painekyllästettyä sähkö- ja puhelinpylvästä vuosittain, kun taas kyllästetyn sahatavaran päämarkkina oli Suomessa. Impregnon laitos rakennettiin alun perin kreosoottikyllästämöksi, mutta painekyllästetyn puutavaran käytön kasvaessa Suomessa otettiin 1957 tuotanto-ohjelmaan myös lahonestokyllästys. Impregno, Enso-Gutzeit, Vierumäen Teollisuus ja Serlachius hoitivat kyllästettyjen pylväiden vientimarkkinointia yhteisyrityksen Finntrepo Oy:n kautta. Pylväitä vietiin lähinnä Pohjois- Afrikkaan ja Lähi-itään. ==Lähteet== Luokka:Entiset suomalaiset metsäteollisuusyhtiöt Luokka:Hamina
Fredrik Borg (vakuutusneuvos)

Adolf Fredrik August Borg (12. marraskuuta 1869 Raahe – 9. heinäkuuta 1944 Kauniainen) oli suomalainen insinööri, vakuutusneuvos ja Teollisuudenharjoittajien keskinäisen tapaturmavakuutusyhtiön toimitusjohtaja.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899Vakuutusneuvos Fredrik Borg 70-vuotias, Helsingin Sanomat, 12.11.1939, nro 306, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 10.11.2024Dödsfall, Hufvudstadsbladet, 12.07.1944, nro 184, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 10.11.2024Kuolinilmoitus, Hufvudstadsbladet, 12.07.1944, nro 184, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 10.11.2024 Borgin vanhemmat olivat kirkkoherra, rovasti Edvard Wilhelm Borg (1830–1910) ja Hilma Johanna Malmberg (k. 1877). Hän pääsi ylioppilaaksi 1889 Kuopion yksityislyseosta ja valmistui kemisti-insinööriksi Polyteknillisessä opistosta 1894. Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Edvard Vilhelm Borg. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 10.11.2024. Borg toimi aluksi insinöörinä Inkeroisten puuhiomossa ja teknillisenä johtajana S. J. Feiglin kemiallisessa tehtaassa Bakussa Venäjällä 1896–1903. Vuonna 1905 hän siirtyi Helsinkiin ja tuli 1907 Lehtoniemen konepajan isännöitsijäksi. Sittemmin hän oli ammattientarkastajana Helsingin piirissä ja myöhemmin Tampereen piirissä sekä teollisuushallituksen talouspäällikkönä. Hän oli Teollisuudenharjoittajien keskinäisen tapaturmavakuutusyhtiön toimitusjohtajana 1917–1944. Borg sai vakuutusneuvoksen arvon 1939. Borg oli Suomen Tapaturmavakuutuslaitosten Liiton hallituksen puheenjohtajana sekä Teollisuudenharjoittajain Keskinäisen Autovakuutusyhtiön johtokunnan sekä Suomen Vakuutusyhdistyksen hallituksen jäsenenä. Hän oli lisäksi Suomen Matkailijayhdistyksen sihteerinä sekä Kauniaisten kauppalan valtuutettuna ja kauppalanhallituksen jäsenenä.70-vuotias, Karjala, 12.11.1939, nro 306, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 10.11.2024 Borg oli naimisissa vuodesta 1901 Hildur Dagmar Maria Lindsay von Julinin kanssa. Borgin veljiä olivat Ahvenanmaan tuomiokunnan kihlakunnantuomari Carl Herman Edvard Borg (1863–1924), Oulun kaupungin- ja piirilääkäri Gabriel Gustaf Wilhelm Borg (1867–1952) ja Tuomarniemen metsäkoulun johtaja Johan Aron Arvid Borg (1878–1939). == Lähteet == Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kauniaisten kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1869 syntyneet Luokka:Vuonna 1944 kuolleet
Energia Lesothossa

Energia Lesothossa kuvaa Lesothon energian tuotantoa, jakelua ja kulututusta. Energiankulutus asukasta kohti vuonna 2022 oli 5,95 miljoonaa BTU:ta, maailman 195 valtion joukossa sijalla 166. Vain puolet asukkaista oli sähköverkon piirissä. Lesothossa on runsaasti vesivoimaa. Vuonna 2022 sen sähköntuotannosta 99,6 % perustuu vesivoimaan, 0,3 % aurinkoon ja 0,1 % fossiilisiiin polttoaineisiin. Katsen padon avulla varastoidaan vettä syvään mutta pienialaiseen tekojärveen. Se on keskeinen rakenne sekä Lesothon energiantarpeiden että Etelä-Afrikan käyttöveden kannalta. Vei kuljetetaan 45 km pitkää tunnelia pitkin Muelan vesivoimalaan, jonka teho on 72 MW. Talouskasvu on lisännyt ajoneuvojen kysyntää Lesothossa 2020-luvulla. Sähköajoneuvojen osuus on kasvanut merkittävästi puhtaan energian ja kestävyyttä edistävän hallituksen politiikan ansiosta. Lesothon hallitus on pannut täytäntöön säädöksiä ja myöntänyt tukea sähköautojen ostoon edistääkseen niiden käyttöönottoa. Useat autoyritykset ovat myös perustaneet paikallisia kokoonpanotehtaita, mikä antaa niille kilpailuetua sekä koti- että vientimarkkinoilla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Lesotho Luokka:Lesothon talous
Jwaneng

Jwaneng on timanttikaivoskaupunki Botswanan eteläosassa. Kaupunki on aluehallinnollisesti itsenäinen, alueista erillinen yksikkö, vaikka sijaitsee Southern Districtin pohjoisosan ympäröimänä. Kaupungin väkiluku oli 18 784 (VL2022; VL2011: 18 008 as.). Kaupungin pohjoispuolella sijaitsee eräs maailman suurimmista ja tuottoisimmista timanttikaivoksista. Timantteja sisältävä kimberliittijuoni löydettiin vuonna 1982, ja kaivos avattiin 1982. Se on toiminut pitkään avokaivoksena, mutta on laajentamassa maanalaiseksi kaivokseksi 2024 julkistetulla jätti-investoinnilla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Botswanan kaupungit
Deon Hotto

Deon Hotto Kavendji (s. 29. lokakuuta 1990 Swakopmund) on namibialainen jalkapalloilija, jonka pelipaikka on vasemmalla laidalla. Hän on pelannut urallaan Namibiassa Blue Boysin ja African Starsin joukkueissa sekä vuodesta 2014 alkaen Etelä-Afrikassa Golden Arrowsin, Bloemfontein Celticin, Bidvest Witsin ja Orlando Piratesin joukkueissa. Hotto on pelannut Namibian maajoukkueessa 79 maaottelua vuodesta 2013 alkaen ja tehnyt niissä 12 maalia. Hän pelasi Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2019 avauskokoonpanossa Namibian kaikissa kolmessa ottelussa. Tammikuussa 2024 pelatuissa Afrikan- mestaruuskilpailuissa hän pelasi täydet minuutit joukkueensa kaikissa neljässä ottelussa ja teki 1–0-voittomaalin alkulohko-ottelussa Tunisiaa vastaan. == Lähteet == Luokka:Namibialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Aprocius Petrus

Aprocius Petrus (s. 9. lokakuuta 1999 Walvis Bay) on namibialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja tai puolustava keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut urallaan Namibiassa Eleven Arrowsin ja Blue Watersin joukkueissa, vuosina 2022–2023 Kosovossa Lirian joukkueessa sekä maaliskuusta 2024 alkaen Etelä-Afrikassa Cape Town Cityn joukkueessa. Petrus on pelannut Namibian maajoukkueessa 44 maaottelua vuodesta 2018 alkaen. Maaleja hän ei ole maaotteluissaan tehnyt. Hän pelasi tammikuussa 2024 käydyissä Afrikan- mestaruuskilpailuissa täydet minuutit joukkueensa kaikissa neljässä ottelussa. == Lähteet == Luokka:Namibialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lloyd Kazapua

Lloyd Junior Jaseuavi Kazapua (s. 25. maaliskuuta 1989 Windhoek, Etelä- Afrikka) on namibialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän pelasi Namibiassa African Starsin ja Tigersin joukkueissa vuoteen 2018 saakka ja siirtyi sitten Etelä-Afrikkaan, jossa hänen seurojaan ovat olleet Highlands Park, Maccabi, Baroka, Cape Umoya United, Chippa United ja heinäkuusta 2024 alkaen Sekhukhune United. Kazapua on pelannut Namibian maajoukkueessa 44 maaottelua vuodesta 2014 alkaen. Hän oli maajoukkueen ykkösmaalivahti kesän 2019 Afrikan-mestaruuskilpailuissa ja tammikuussa 2024 pelatuissa Afrikan- mestaruuskilpailuissa, joista jälkimmäisissä Namibia ylsi neljännesvälieriin. == Lähteet == Luokka:Namibialaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ryan Nyambe

Ryan Nyambe (s. 4. joulukuuta 1997 Katima Mulilo) on namibialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan useimmiten oikea laitapuolustaja. Hän on pelannut jo juniorivuosistaan lähtien Englannissa. Hän on edustanut Englannin liigassa Blackburn Roversia, Wigan Athleticia ja syyskuusta 2023 alkaen Derby Countya. Nyambe nousi Blackburn Roversin junioreista edustusjoukkueeseen, jossa hän pelasi ensimmäisen ottelunsa elokuussa 2015 liigacupin ottelussa Shrewsbury Townia vastaan. Hän pelasi Blackburnissa kausina 2016–2022 mestaruussarjassa 154 ottelua ja ykkösliigassa 29 ottelua. Kaudella 2022–2023 hän pelasi Wiganissa 31 mestaruussarjan ottelua. Derbyssä hän on pelannut 19 ykkösliigan ottelua kaudella 2023–2024 ja yhdeksän mestaruussarjan ottelua kaudella 2024–2025 marraskuun alkuun mennessä. Hän ei ole tehnyt liiga- ja cupotteluissaan yhtään maalia. Nyambe on pelannut Namibian maajoukkueessa 18 maaottelua vuodesta 2019 alkaen. Hän pelasi kesällä 2019 Afrikan- mestaruuskilpailuissa täydet minuutit joukkueensa kaikissa kolmessa ottelussa. Tammikuussa 2024 käydyissä Afrikan-mestaruuskilpailuissa hän pelasi avauskokoonpanossa joukkueensa kaksi ensimmäistä alkulohko-ottelua mutta ei päässyt kahdessa muussa ottelussa kentälle. == Lähteet == Luokka:Namibialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Slovakian alueet

Slovakian tasavalta jakautuu kahdeksaan alueeseen (kraj). == Taulukko alueista == Alue Slovakinkielinen nimi (kraj) Pääkaupunki Väkiluku (2021) Banská Bystrican alue Banskobystrický Banská Bystrica 625 601 Bratislavan alue Bratislavský Bratislava 719 537 Košicen alue Košický Košice 782 216 Nitran alue Nitriansky Nitra 677 900 Prešovin alue Prešovský Prešov 808 931 Trenčínin alue Trenčiansky Trenčín 577 464 Trnavan alue Trnavský Trnava 566 008 Žilinan alue Žilinský Žilina 691 613 == Alueiden vaakunat == Tiedosto:Coat of Arms of Banská Bystrica Region.svg|Banská Bystrica Tiedosto:Coat of Arms of Bratislava Region.svg|Bratislava Tiedosto:Coat of Arms of Košice Region.svg|Košice Tiedosto:Coat of Arms of Nitra Region.svg|Nitra Tiedosto:Coat of Arms of Prešov Region.svg|Prešov Tiedosto:Coat of Arms of Trenčín Region.svg|Trenčín Tiedosto:Coat of Arms of Trnava Region.svg|Trnava Tiedosto:Coat of Arms of Žilina Region.svg|Žilina == Katso myös == * ISO 3166-2:SK * Slovakian NUTS-aluejako == Lähteet == *
Ivan Kamberipa

Ivan Kamberipa (s. 3. helmikuuta 1994 Okahandja) on namibialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on edustanut Namibiassa Rebelsiä ja African Starsia sekä helmikuusta 2022 alkaen Botswanassa Masitaokaa ja Orapa Unitedia. Kamberipa on pelannut Namibian maajoukkueessa 43 maaottelua vuodesta 2019 alkaen ja tehnyt niissä yhden maalin, heinäkuussa 2024 COSAFA Cupin ottelussa Lesothoa vastaan. Hän oli vaihtopelaajana mukana Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2019 ja pelasi tammikuussa 2024 käydyissä Afrikan-mestaruuskilpailuissa täydet minuutit joukkueensa viimeisessä alkulohko-ottelussa ja tappiollisessa neljännesvälieräottelussa. == Lähteet == Luokka:Namibialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Justin Metsing Lekhanya

Justin Metsing Lekhanya (7. huhtikuuta 1938 – 20. tammikuuta 2021) oli lesotholainen kenraali ja poliitikko. Hän toimi Lesothon hallituksen johdossa pääministerin paikalla vuosina 1986–1991. Lekhanya nousi valtaan kaatamalla BNP:n Leabua Jonathanin johtaman hallituksen tammikuussa 1986. Hänen kaudellaan solmittiin tärkeä Lesothon ylänköjen vesivaroja koskeva sopimus Etelä-Afrikan kanssa, ja organisoitiin Lesothon puolustusvoimat. Lekhanya syrjäytettiin seuraavassa sotilasvallankaappauksessa toukokuussa 1991. Myöhemmin hän toimi myös BNP:n johdossa. == Lähteet == Luokka:Lesothon pääministerit Luokka:Kenraalit Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Elias Phisoana Ramaema

Elias Phisoana Ramaema (10. marraskuuta 1933 – 11. joulukuuta 2015) oli lesotholainen kenraali ja poliitikko. Hän toimi Lesothon hallituksen johdossa pääministerin paikalla vuosina 1991–1993. Ramaema nousi valtaan syrjäyttämällä kenraali Justin Metsing Lekhanyan toukokuussa 1991. Hänen kaudellaan poliittiset puolueet sallittiin jälleen, ja hän väistyi vaalien jälkeen 1993. == Lähteet == Luokka:Lesothon pääministerit Luokka:Kenraalit Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Autuas (veistos)

Autuas on presidentti Martti Ahtisaaren hautamuistomerkki. Sen on suunnitellut arkkitehti Harri Pakarinen. Teos paljastettiin Hietaniemen hautausmaalla Helsingissä marraskuussa 2024. Pakarisen lähtökohta teokselle oli oliivipuun lehti, joka symboloi Ahtisaaren uraa rauhantekijänä. Autuas on veistetty Ylämaan vihreästä graniitista, ja se on 4,5 metriä pitkä ja varsin pelkistetty. Pakarinen voitti valtioneuvoston järjestämän kilpailun, jossa oli mukana 171 ehdotusta. == Kuvaus == Muistomerkin muodon lähtökohta on oliivipuun lehti. Oliivipuun oksa on ollut tunnettu rauhansymboli jo antiikin ajalta. Pakarinen halusi kunnioittaa Ahtisaaren uraa rauhanneuvottelijana valitsemalla veistoksen pohjaksi oliivipuun lehvän. Toisena inspiraationlähteenä on Matteuksen evankeliumin vuorisaarnan kohta ”Autuaita ovat rauhantekijät”. Vihreästä graniitista veistetty Autuas on on 4,5 metriä pitkä ja siten varsin kookas veistos. Veistos on varsin pelkistetty ja ilmeeltään rauhallinen. == Historia == Martti Ahtisaari kuoli lokakuussa 2023, ja valtioneuvosto järjesti keväällä 2024 kilpailun hautamuistomerkin suunnittelusta. Kilpailun yleiskuvauksen mukaan ”muistomerkin pitää soveltua käyttötarkoitukseensa” ja sen oltava ”mittasuhteiltaan ympäristöönsä sopiva, pysyvä ja ajaton.” Lisäksi muistomerkin luokse pitää voida tulla, ja sitä vasten voida laskea kukkalaite tai seppele. Sen pitää myös kestää aikaa ja luonnonolosuhteita. Kilpailuun osallistui 171 hyväksyttyä ehdotusta, ja useissa töissä oli pohjana Ahtisaaren maine rauhantekijänä. Kilpailun voitti arkkitehti Harri Pakarinen, joka kertoi saaneensa heti hautapaikan nähtyään mieleen venemäisen muodon. Siitä myöhemmin jalostui oliivipuun lehden muoto. Ensimmäinen palkinto oli 12 000 euron suuruinen, ja voittajan valitsi palkintolautakunta, johon kuului yhdeksän jäsentä valtioneuvoston kanslian asettaman hautamuistomerkkitoimikunnan jäsentä sekä kaksi Suomen Taiteilijaseuran nimeämää jäsentä. Hautamuistomerkin kivin louhittiin Palin Granitin louhokselta Ylämaalta. Sitä varten tarvittiin viisimetrinen kivi, jonka löytäminen ei ollut helppoa. Luonnonkivissä on epäpuhtauksia, mutta louhokselta löydettiin kaksi veistosta varten sopivaa kiveä. Louhokselta aine meni Loimaan Kivelle, jossa teos veistettiin. Teoksen veisti lähes kokonaan käsityönä Kari Laine. Autuas paljastettiin Martin päivänä 10. marraskuuta 2024, tasan vuosi Ahtisaaren hautajaisten jälkeen. Se sijaitsee Hietaniemen hautausmaan uuden kappelin läheisyydessä, ja alueella ovat myös Risto Rytin, Urho Kekkosen ja Mauno Koiviston hautamuistomerkit. Paljastustilaisuudessa oli musiikkiesityksiä sekä pääministeri Petteri Orpon ja tasavallan presidentti Alexander Stubbin puheet. Musiikista vastasivat Ylioppilaskunnan laulajat, Kaartin soittokunta, saksofonisti Jukka Perko ja kitaristi Marzi Nyman. == Lähteet == Luokka:Helsingin patsaat ja veistokset Luokka:Suomen haudat ja hautamuistomerkit Luokka:Martti Ahtisaari Luokka:Hietaniemen hautausmaa
Energia Botswanassa

Energia Botswanassa kuvaa Botswanan energian tuotantoa, jakelua ja kulututusta. Energiankulutus asukasta kohti vuonna 2022 oli 39,3 miljoonaa BTU:ta, maailman 195 valtion joukossa sijalla 102. Yli kolme neljäsosaa asukkaista oli sähköverkon piirissä, kaupungeissa 95 % ja maaseudulla neljännes. thumb|Orapan timanttikaivosalueella sijaitseva 90 MW:n turbiinivoimalaitos käyttää polttoaineenaan maakaasua ja dieseliä. Vuonna 2022 Botswanan sähköntuotannosta 99,8 % perustuu fossiilisiiin polttoaineisiin, 0,2% aurinkoenergiaan. Kaikesta energiasta kivihiili kattaa 33 %, öljy 37 % ja biopolttoaineet 30 %. Botswana tuottaa vuosittain 2,6 miljoonaa tonnia kivihiiltä ja käyttää siitä suurimman osan itse. Vaikka hiilen kysyntä maailmalla on vähenemään päin, maa on avannut uusia hiilikaivoksia alueille, joista hiiltä voidaan helposti kuljettaa Namibian, Zimbabwen ja Mosambikin kautta markkinoille. Botswanassa olisi runsaasti potentiaalia aurinkoenergian hyödyntämiselle. Maahan tulevan auringonsäteilyn määrä on maailman korkeimpia. Vuonna 2020 siitä hyödynnettiin vasta 6 megawattia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * International Renewable Energy Agency (IRENA), 2021: Renewables Readiness Assessment: Botswana (pdf) Botswana Luokka:Botswanan talous
Gilbert Burnet

Gilbert Burnet (1643 – 1715), oli skotlantilainen historioitsija ja Salisburyn piispa. Burnet syntyi Edinburghissa ja opiskeli Aberdeenissa oikeustiedettä, mutta antautui jo 18-vuotiaana kirkon palvelukseen. Näkemyksiltään hän oli maltillinen presbyteriaani. Jaakko II:n hallituskauden alkaessa hän pakeni Hollantiin ja asettui yhteyteen Vilhelm Oranialaisen kanssa, ja tämä noustuaan Englannin valtaistuimelle, nimitti Burnetin vuonna 1689 Salisburyn piispaksi. Burnetista tuli siten myös ylähuoneen jäsen, missä hän ajoi uskonnollisen suvaitsevaisuuden kannatusta. Kirkollisissa asioissa hän oli Vilhelm-kuninkaan vaikutusvaltaisin neuvonantaja. Hänen teoksistaan mainittakoon: History of the Reformation of the Church of England (3 nid. 1679-1714, uusi painos 1886); History of my own time (uusi painos 1897).Tietosanakirja / 1. A-Confort ==Lähteet== Luokka:Englannin kirkon piispat Luokka:Skotlantilaiset piispat Luokka:Skotlantilaiset historioitsijat Luokka:Vuonna 1643 syntyneet Luokka:Vuonna 1715 kuolleet
Ilmastonmuutos Botswanassa

Ilmastonmuutos näkyy Botswanassa lämpötilojen nousuna ja sateiden harvenemisena. Se johtaa pidempiin kuivuuskausiin ja mahdollisesti entistä niukempiin vesivarantoihin. Botswanassa vallitsee aavikkoilmasto, ja maassa on myös suuri aavikko. Aavikkoinen alue kattaa kolme neljäsosaa maapinta-alasta. Ilmastolle tavallista ovat kuivuuskaudet, arvaamattomat sateet, kuuma lämpötila ja veden niukkuus. Ilmastonmuutoksen odotetaan nostavan lämpötiloja ja harventavan sateita entisestään. 1970-lukuun verrattuna koko maan vuotuinen keskilämpötila on noussut jo 1,5 °C. Botswanassa on edelleen paljon köyhyyttä, ja monet ihmiset elättävät itsensä maataloudella. Maailmanpankin arvion mukaan lisääntyneet kuivuuskaudet aiheuttaisivat Botswanassa eroosiota ja haittaa maataloudelle. == Lähteet == BotswanaLuokka:Botswanan maantiede
Amudarjan piiri

Amudarjan piiri (karakalpakiksi Ámiwdárya rayonı, ) on paikallishallintoalue Uzbekistaniin kuuluvan Karakalpakstanin tasavallan eteläosassa. Sen pinta-ala on 1 020 neliökilometriä ja asukasmäärä 212 100 henkeä (vuonna 2024). Piirin hallinnollinen keskus on Mańǵıtin kaupunki. Amudarjan piiri rajoittuu luoteessa Nukusin piiriin ja kaupunkiin, pohjoisessa Qaraózekin ja idässä Beruniyn piireihin, kaakossa Xorazmin alueeseen sekä etelässä ja lännessä Turkmenistanin Daşoguzin maakuntaan. Piirin läpi virtaa Amudarjajoki, jonka itärannalla kohoaa Jumırtawin harjanne. Muutoin tasaisella alueella on kastelu- ja poistovesikanavia sekä järviä. Vuonna 1957 perustettuun piiriin kuuluu yksi kaupunki, neljä taajamaa, 16 maaseudun itsehallintoaluetta ja 129 maaseutuasutusta. Kaupunkiväestön osuus on 26 prosenttia (vuonna 2024). Asukkaat ovat etupäässä uzbekkeja. Piirin maatalous tuottaa puuvillaa, vehnää, riisiä, vihanneksia, perunaa, meloneja, hedelmiä, lihaa, maitoa, vuotia ja silkkikuitua. Mańǵıtissa on puuvilla- ja tekstiili- sekä rakennustarviketeollisuutta. Piirin alueella sijaitsee Ala-Amudarjan biosfäärialue. Nähtävyyksiin kuuluu ajanlaskun alussa rakennettu Shılpıqin zarathustralainen hiljaisuuden torni. ==Lähteet== Luokka:Karakalpakstanin piirit
Beruniyn piiri

Beruniyn piiri (karakalpakiksi Beruniy rayonı, ) on paikallishallintoalue Uzbekistaniin kuuluvan Karakalpakstanin tasavallan itäosassa. Sen pinta-ala on 3 950 neliökilometriä ja asukasmäärä 205 100 henkeä (vuonna 2024). Piirin hallinnollinen keskus on Beruniyn kaupunki. Beruniyn piiri rajoittuu lännessä Amudarjan ja Qaraózekin, pohjoisessa Taxtakópirin ja idässä Ellikqalan piireihin sekä etelässä Xorazmin alueeseen. Piirin pohjoisosa on Kyzylkumin aavikkoa. Lännessä on Badayn rantametsäalue ja Sultan Wáyisin vuori ja etelässä Amudarjajoki. Alueella on kastelukanavia ja muutamia järviä. Vuonna 1927 perustettuun piiriin kuuluu yksi kaupunki, yksi taajama, 13 maaseudun itsehallintoaluetta ja 68 maaseutuasutusta. Kaupunkiväestön osuus on 35 prosenttia (vuonna 2024). Asukkaat ovat etupäässä uzbekkeja. Piirin maatalous tuottaa puuvillaa, vehnää, riisiä, vihanneksia, perunaa, meloneja, hedelmiä, lihaa, maitoa ja vuotia. Beruniyssa on puuvilla-, rakennustarvike- ja elintarviketeollisuutta. Piirin läpi kulkee Tórtkúlin ja Nukusin välinen maantie. Amudarjalla on tavaraliikennettä. ==Lähteet== Luokka:Karakalpakstanin piirit
Ice Age 6

Ice Age 6 on vuonna 2026 ensi-iltansa saava yhdysvaltalainen tietokoneanimoitu komediaelokuva. Elokuvan pääosissa ovat Ray Romano, John Leguizamo, Denis Leary, Simon Pegg, ja Queen Latifah. Se on ensimmäinen teatterissa näytettävä Ice Age elokuva, jota Blue Sky Studios ei ole tuottanut sen sulkemisen jälkeen vuonna 2021. == Ääninäyttelijät == Alkuperäinen ääninäyttelijä Suomenkielinen ääninäyttelijä Rooli Ray Romano ? Manu Denis Leary ? Diego John Leguizamo ? Sid Queen Latifah ? Ellie Simon Pegg ? Buck == Lähteet == Luokka:Vuoden 2026 elokuvat Luokka:20th Century Foxin elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset animaatioelokuvat Luokka:Ice Age -elokuvat
Jälkeemme vedenpaisumus

Jälkeemme vedenpaisumus on Arto Halosen ohjaama suomalainen fiktioelokuva, joka tuli ensi-iltaan joulukuussa 2024. Elokuvassa nuori fyysikko Henrik ja hänen opiskelutoverinsa kehittävät loputtomasti puhdasta energiaa tuottavan fuusioreaktorin, joka voisi pelastaa maapallon ympäristökatastrofilta. Reaktori valjastetaan kuitenkin kaupalliseen käyttöön, minkä seuraukset maapallolle ja yhteiskunnalle ovat tuhoisat. Elokuvan käsikirjoittaja Ossi Hakala sai käsikirjoituksesta Sylvi-palkintoehdokkuuden. Elokuvan on tuottanut Arto Halosen Art Films Productions ja sen levittää elokuvateattereihin Storyhill. Elokuvan kotimaiset tv-oikeudet on ostanut Yle. ==Vastaanotto== Jälkeemme vedenpaisumus sai ensi-iltaviikonlopppunaan 1 147 katsojaa 59 salissa. Helsingin Sanomien Tero Kartastenpää pitää elokuvan ekopohdintaa haparoivana ja sen tulevaisuuskuvia kliseisenä, ”eikä pelastusjuoneen saada jännitystä". FilmFINin neljän tähden arviossa Jussi U. Pellonpää kirjoittaa, että" Ossi Hakalan esikoisenaan kirjoittama käsikirjoitus horjahtelee logiikassaan ja rämpii paikoin saippuaisen perhedraaman ja lapsellisen aikamatkustuskomiikan syvässä suossa, mutta lopputulema on kuitenkin siinä määrin sympaattinen ja hymyilyttävä seikkailu, että pikku lapsukset antaa helpolla anteeksi." Episodin Jouni Vikmanin mukaan ”Ossi Hakalan käsikirjoitus on kiehtova, ja huomattavasti kokeneempi Arto Halonen sen verran rutinoitunut tekijä, että hän pystyy peittämään niin loogiset kömmähdykset kuin resurssien rajallisuudetkin. Tärkeässä käännekohdassa olisi ollut helppo eksyä komedian puolelle, mutta kurssi pysyy vakaana ja tilanteen humoristisuus lähinnä korostaa mahdottoman tehtävän vakavuutta.” Muropakettiin elokuvan arvioinut Aki Lehti pitää elokuvan suurimpana ongelmana ”Ossi Hakalan reikiä täynnä” olevaa käsikirjoitusta. Hakala ”esittelee ideansa uskottavasti, mutta myös unohtaa detaljeja huimaan tahtiin. Useampi juonen ja hahmokehityksen kannalta merkittävä asia mainitaan ohimennen sivulauseissa.” Karjalaisen Jussi Virratvuoren mielestä ”dramaattisen ja dystooppisen alun jälkeen kerronta muuttuu teinimäiseksi ja kaavamaiseksi ihmissuhde-höpelyydeksi. Eri aikatasoilla etenevä kolmiodraama on vaivaannuttavaa tarinankerrontaa, joka on kuorrutettu erittäin tavanomaisella dialogilla.” ===Arvosteluja=== * Episodi, Jouni Vikman * Kulttuuritoimitus, Maija Kääntä * FilmFIN, Jussi U. Pellonpää * Seiska, Tuomas Riskala * Muropaketti, Aki Lehti * Helsingin Sanomat, Tero Kartastenpää * Karjalainen, Jussi Virratvuori * Turun Sanomat, Päivi Valotie * Film-o-holic, Juuso Kilpeläinen ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Jälkeemme vedenpaisumus -elokuvan traileri Youtubessa. Luokka:Vuoden 2024 suomalaiset elokuvat Luokka:Arto Halosen ohjaamat elokuvat Luokka:Suomalaiset tieteiselokuvat
Annelin aika

Annelin aika on Saara Cantellin ohjaama ja käsikirjoittama dokumenttielokuva näyttelijä Anneli Saulista. Elokuva tuli ensi-iltaan marraskuussa 2024. Elokuvassa käydään läpi Saulin elokuvanäyttelijän uraa Suomesta Saksaan ja takaisin. Samalla käsitellään suomalaisen naisnäyttelijän ja naisen paikkaa julkisessa keskustelussa 1950-luvulta 2020-luvulle saakka. Elokuvan on tuottanut Filmimaa tuottajanaan Markku Tuurna ja sen levittää elokuvateattereihin Pirkanmaan elokuvakeskus. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Annelin aika -elokuvan traileri Youtubessa. Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat Luokka:Vuoden 2024 suomalaiset elokuvat
Kriminologia Suomessa

Kriminologia on Suomessa ollut historiallisesti pieni tieteenala. Kriminologisen tutkimustoiminnan aloitti Suomessa sosiologi Veli Verkko (1893-1955), joka oli laajalti verkostoitunut silloisten johtavien kriminologien, kuten Edwin Sutherlandin kanssa. Rikostilastoja kerätessään hän huomasi, että viralliset rikostilastot kattavat vain osan tehdyistä rikoksista. Hän oli vaikuttamassa amerikkalaisen kriminologi Thorsten Sellinin kehittämän Sellinin lain muotoiluun, jossa esitettiin teoria siitä, miten suuri osa rikoksista jää rikostilastojen ulkopuolelle. Teorialla oli keskeinen rooli kriminologisen teorian luomisessa. Verkko oli kiinnostunut ennen kaikkea väkivaltarikollisuudesta, mikä oli tuolloin Suomessa muihin maihin nähden poikkeuksellisen laajaa. Verkon mukaan taustalla oli suomalaisen "rodun" perinnöllinen ominaisuus, mikä kytkee hänen tutkimuksensa myöhempään biososiaaliseen kriminologiaan. Myöhemmin biologinen tarkastelutapa jäi kuitenkin sivuun, kun suomalaisessa yhteiskuntatieteessä nousi valta-asemaan sosiologinen ympäristötekijöiden korostaminen. Verkon kuoleman jälkeen suomalaisessa kriminologiassa korostui kriminaalipolitiikan tutkimus ja kriminologia alkoi sijoittua tieteenalana lähemmäksi oikeustiedettä ja sosiologiaa, minkä seurauksena se jä iosin niiden varjoon. Tutkimusta tehtiin pääasiassa Kriminologian ja oikeuspolitiikan instituutissa. Tänä aikana vallalla ollut sosiologinen suuntaus sivuutti biologisten selitysmallien hyödyntämisen ja suhtautuminen niihin oli kriittistä. Kriminologia oli keskeisessä roolissa, kun Suomessa toteutettiin 1960-luvulta alkaen laaja oikeuspoliittinen reformi, missä rikoksista saatavia rangaistuksia lievennettiin tuntuvasti. Suomalainen kriminologia oli tällöin keskeinen kriminaalipolitiikan suunnittelun väline. 2000-luvulla suomalainen kriminologinen tutkimus on laajentunut merkittävästi ja kriminologiassa on pyritty monitieteisiin lähestymistapoihin erotuksena aikaisempien vuosien kriminologiaan. Aiemalle suomalaiselle kriminologialle tyypillinen kriittinen suhtautuminen biososiaalisiin selitysmalleihin on väistynyt ja Suomessa on tehty myös niihin liittyvää tutkimustyötä. Suomen yliopistoissa on kriminologian maisteriohjelmat Helsingin ja Tampereen yliopistoissa. Tampereen yliopiston vuonna 2024 alkanut Kriminologian ja kriminaalipolitiikan maisteriohjelma painottaa Helsingin yliopiston vastaavaa maisteriohjelmaa enemmän kriminaalipolitiikan tutkimista ja väkivaltatutkimusta. Lisäksi Itä- Suomen yliopistossa on kriminologian tutkimusta ja tieteenalan professuuri. Vuonna 2019 perustettiin Suomen Kriminologinen yhdistys, joka julkaisee vertaisarvioitua Kriminologia-lehteä ja järjestää ajoittain jäjestettäviä Kriminologian päiviä, joissa esitellään ajankohtaista kriminologista tutkimusta. ==Lähteet== Suomi Luokka:Suomen tiede ja tekniikka
Julia Hellqvist

Julia Hellqvist (12. marraskuuta 1874 – 6. toukokuuta 1947) oli suomalainen Pelastusarmeijan brigadööri, toimittaja, hengellinen runoilija, laulujen tekijä ja kääntäjä. Hän käytti nimimerkkiä H-kynä.Päivästä päivään. 60 v. täyttää tänään..., Helsingin Sanomat, 12.11.1934, nro 306, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 10.11.2024Elsa Könönen : Hengen miekka, auttava käsi : Pelastusarmeijan vaiheet Suomessa, 1964, s. 341-342, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 10.11.2024Kuolinilmoitus, Hufvudstadsbladet, 08.05.1947, nro 122, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 10.11.2024 Hellqvist toimi lähes 30 vuotta Pelastusarmeijan lehtien, etupäässä Sotahuuto-lehden, toimittajana ja tästä ajasta suurimman osan lehden päätoimittajana. Viiden vuoden ajan hän oli sosiaalisen naistyön sihteerinä. Hellqvist toimitti Pelastusarmeijan julkaisuja ja kirjoitti niihin kuvauksia, kertomuksia ja runoja. Hän suomensi paljon lauluja ja runoja, joita esitettiin sekä Pelastusarmeijan piirissä että muissakin kristillisissä piireissä. Hellqvist siirtyi eläkkeelle 1934. Eläkkeellä ollessaan hän keräsi ja merkitsi muistiin tietoja Pelastusarmeijan historiaa varten. == Suomennoksia == * Pelastusarmeijan laulukirja. Pelastusarmeijan päämaja, Hämeenlinna 1903 * Sven Lidman : Elävä tie ; tekijän luvalla suomentanut Julia Hellqvist. Ristin voitto, Helsinki 1939 (alkuteos Guds eviga nu) == Lähteet == Luokka:Pelastusarmeija Suomessa Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Suomentajat Luokka:Vuonna 1874 syntyneet Luokka:Vuonna 1947 kuolleet
Kaukainen jyrinä (vuoden 1988 elokuva)

Kaukainen jyrinä (Distant Thunder) on Rick Rosenthalin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1988. Sen pääosia, Vietnamin sodassa mieleltään järkkynyttä ja metsään erakoitunutta miestä ja tämän älykästä teinipoikaa näyttelevät John Lithgow ja Ralph Macchio. Naispääosassa on Kerrie Keane. ==Vastaanotto== Elokuva sai Yhdysvalloissa vain hyvin rajoitetun teatterilevityksen ja toi kahdeksan miljoonan dollarin tuotantobudjetistaan takaisin vain pari prosenttia. Helsingin Sanomien Mikael Fränti piti elokuvaa väkinäisenä ihmissuhdetarinana, josta jää kuitenkin mieleen John Lithgow’n hyvä roolityö. Video-oppaan Kari Salminen luonnehti Kaukaista jyrinää rauhalliseksi ja asialliseksi ongelmaelokuvaksi ja tavallista realistisemmaksi kuvaukseksi mielen järkkymisestä. Hän antoi elokuvalle kuitenkin vain kaksi tähteä viidestä, joka vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.”Distant Thunder – Kaukainen jyrinä”. Video-opas 95. WSOY 1994. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1988 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Elokuvat Vietnamin sodasta
Moottorilinnut

Moottorilinnut on suomalaisen heavy metal -yhtye Sarcofagusin vuonna 1982 julkaistu kolmas albumi. Levy-yhtiön vaatimuksesta sen esittäjäksi merkittiin yhtyeen johtohahmon mukaisesti Kimmo Kuusniemi Band. Albumin julkaisi JP- Musiikki Play-levymerkillään. Albumilla Kuusniemeä avustavat rumpali Upi Sorvali, kosketinsoittaja Esa Kotilainen, solisti Jukka Ritari ja Sarcofagusin basisti Juha Kiminki. Kirka Babitzin laulaa kappaleissa ”1000 megawatin totuus” ja ”Veistoksen ajatuksia” ja hänen sisarensa Muska Babitzin kappaleissa ”Metallinen sateenkaari”, ”Elävien hautausmaa” ja ”Megakone”.Kimmo Kuusniemi Band: Moottorilinnut-vinyylialbumin takakannen tiedot, PLAYLP 8008, 1982. Moottorilintujen jokaisesta kappaleesta kuvattiin musiikkivideo, ja albumi ilmestyi myös VHS-nauhana. Poptori julkaisi albumista vuonna 2007 CD- version. Svart Records julkaisi toukokuussa 2012 uuden vinyylipainoksen, jossa oli mukana myös bonus-DVD. == Kappaleet == * Kaikki sävellykset Kimmo Kuusniemi * Sanoitukset Kimmo Kuusniemi ja Linnea Hirvensalo, ellei toisin mainita. A-puoli # # # (san. Kuusniemi) # B-puoli # * # # (san. Hirvensalo) # Kimmo Kuusniemi Band: Moottorilinnut-vinyylialbumin etiketin tiedot, PLAYLP 8008, 1982. == Lähteet == Luokka:Sarcofaguksen albumit Luokka:Vuoden 1982 albumit
Jack Sels

Jack Sels (29. tammikuuta 1922 Berchem, Antwerpen – 21. maaliskuuta 1970 Antwerpen) oli belgialainen jazzmuusikko. Hän aloitti musisoinnin pianonsoitolla, mutta loi uransa saksofonistina. Lisäksi hän työskenteli säveltäjänä ja sovittajana.Jack Sels JazzInBelgium, viitattu 10.11.2024 Sels liittyi toisen maailmansodan jälkeen Roger Asselberghsin kanssa Mickey Bunnerin yhtyeeseen. Hän esiintyi Knokken jazzfestivaalilla vuonna 1948 ja debytoi oman big bandinsa kanssa vuonna 1949. Sels sävelsi musiikin elokuvaan Meeuwen sterven in de haven (1955). Hän esiintyi Brysselin maailmannäyttelyssä vuonna 1958. Sels sävelsi myös jazzvaikutteisia sinfonioita. Hän vaikutti merkittävästi belgialaiseen moderniin jazziin, mutta ei saanut suurta näkyvyyttä Belgian ulkopuolella, koska halusi pysyä Antwerpenissä.Jack Sels SDBAN Records, viitattu 10.11.2024 Hän kuitenkin soitti Belgiassa myös yhdysvaltalaisten muusikoiden kanssa. Selsin yhteistyökumppaneihin kuuluivat Dizzy Gillespie, Lester Young, Lou Bennett, Lucky Thompson, Bobby Jaspar, René Thomas, Benoît Quersin, Jean Warland, René Goldstein, Christian Kellens, Francis Coppieters, Fats Sadi, Toots Thielemans, Willy Rockin, Max Roach ja Milt Buckner. Sels kuoli sydäninfarktiin kotonaan Antwerpenissä. == Lähteet == Luokka:Belgialaiset jazzmuusikot Luokka:Jazzsaksofonistit Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 1970 kuolleet
Outokummun ja Polvijärven seurakunta

Outokummun ja Polvijärven seurakunta on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimii Outokummun kaupungissa ja Polvijärven kunnassa ja on osa Kuopion hiippakuntaa. Seurakunta perustettiin vuonna 2024, kun aiemmat itsenäiset Outokummun ja Polvijärven seurakunnat yhdistettiin vuonna 2024. Liitosvaiheessa etenkin Polvijärven seurakunnan taloustilanne oli vaikea. Seurakunnan kirkkoherrana toimii Satu Ruhanen. Kirkkoherran lisäksi seurakunnan papistoon kuuluu kolme seurakuntapastoria. Seurakuntaliitoksen yhteydessä uuteen seurakuntaan siirtyi yhteensä 21 työntekijää, joista suurin osa Outokummusta.https://www.outokummunjapolvijarvensrk.fi/info-ja-asiointi Viitattu 10.11.2024 Seurakunnalla on neljä kirkkoa, joista Polvijärven kirkko on pääkirkko. Lisäksi seurakunnalla on kirkot Kuusjärvellä, Outokummussa ja Polvijärvellä entisen leirikeskuksen mailla sijaitsee Koronniemen pirttikirkko. Lisäksi seurakunnalla on lukuisia muita kiinteistöjä, kuten Polvijärvellä seurakuntatalo ja pappila. Seurakunnalla on toimistot sekä Outokummussa että Polvijärvellä, joskin seurakunnan talouden ja hallinnon hoito on keskitetty Outokummun kirkon yhteyteen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Seurakunnan kotisivut Luokka:Kuopion hiippakunnan seurakunnat Luokka:Outokumpu Luokka:Polvijärvi
Tórtkúlin piiri

Tórtkúlin piiri (karakalpakiksi Tórtkúl rayonı, ) on paikallishallintoalue Uzbekistaniin kuuluvan Karakalpakstanin tasavallan kaakkoisosassa. Sen pinta- ala on 7 480 neliökilometriä ja asukasmäärä 228 800 henkeä (vuonna 2024). Piirin hallinnollinen keskus on Tórtkúlin kaupunki. Tórtkúlin piiri rajoittuu lännessä ja pohjoisessa Ellikqalan piiriin, idässä Navoiyn ja Buharan alueisiin ja etelässä Xorazmin alueeseen. Koillisessa ja kaakossa on Kyzylkumin aavikko ja etelässä Amudarjajoki. Alueella on kastelu- ja poistovesikanavia, suolajärviä ja laajoja suolaliejukoita. Vuonna 1927 perustettuun piiriin kuuluu yksi kaupunki, viisi taajamaa, 15 maaseudun itsehallintoaluetta ja 88 maaseutuasutusta. Kaupunkiväestön osuus on 37 prosenttia (vuonna 2024). Asukkaista kaksi kolmasosaa on uzbekkeja ja lähes neljäsosa turkmeeneja. Piirin maatalous tuottaa puuvillaa, vehnää, riisiä, vihanneksia, perunaa, meloneja, hedelmiä, lihaa, maitoa, vuotia ja silkkikuitua. Tórtkúlissa on puuvilla- ja tekstiili- sekä rakennustarvike- ja elintarviketeollisuutta. ==Lähteet== Luokka:Karakalpakstanin piirit
Samsung Galaxy Xcover 5

Samsung Galaxy Xcover 5 on Android-älypuhelin, jonka on suunnitellut, markkinoinut ja valmistanut Samsung Electronics. Se julkaistiin maaliskuussa 2021. == Tekniset tiedot == === Laitteisto === Lataamiseen ja muiden lisävarusteiden liittämiseen käytetään USB-C-porttia. Järjestelmäpiirinä Samsung Galaxy Xcover 5:ssä on Samsungin oma Exynos 850 -piiri, joka sisältää kahdeksan suoritinydintä 2,0 gigahertsin kellotajuudella. Laitteessa on 4G-RAM-käyttömuisti ja tallennuskapasiteettia 64 gigatavuun asti. Samsung Galaxy Xcover 5:ssä on 3000 mAh:n akku, joka on vaihdettavissa. === Kamerat ja multimedia === Samsung Galaxy Xcover 5 -laitteessa on 16 megapikselin takakamera, jonka alle on sijoitettu LED-salamavalo. Etukameran tarkkuus on 5 megapikseliä. === Ohjelmisto === Galaxy XCover 5 -älypuhelimessa on Samsungin One UI -käyttöliittymällä varustettu Android 11 -käyttöjärjestelmä, joka on päivitettävissä Android 14:een. === Lisäominaisuudet === Samsung Galaxy Xcover 5:n vesisuojaluokitus on IP68. Laite on veden- ja pölynkestävä. Lisäksi se kestää iskuja, värinää sekä myös korkeita ja matalia lämpötiloja. == Lähteet == Galaxy Xcover 5 Luokka:Android-pohjaiset laitteet Luokka:Vuoden 2021 matkapuhelimet
Irinja Arhipoff

Irinja Arhipoff eli Iro Arhipo (1864 – 9. marraskuuta 1934 Ilomantsi) oli suomalainen runolaulaja ja itkuvirsien taitaja. Ilomantsissa hänet tunnettiin Megrin mummon nimellä.Geni.com Irinja Arhipoffin hautakivi Kokonniemen kalmistossa IlomantsissaIro Arhipo kuollut, Karjalan Suunta, 15.11.1934, nro 60, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 10.11.2024Runonlaulaja Iro Arhipo kuollut, Helsingin Sanomat, 13.11.1934, nro 307, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 10.11.2024Karjalan hengenviljelijäin vanhaa polvea manan majoille, Toukomies N:o 11-12/1934 Irinja Arhipoff syntyi rajantakaisessa Aunuksen Karjalassa Porajärven Klyyssinvaaralla ja hän tuli Suomeen karjalaisten pakolaisten mukana. Hän tunsi laajalti vanhoja uskomuksia, tapoja ja taikoja ja oli yksi etevimpiä itkuvirsien taitajia ja hänet rinnastettiin suistamolaiseen Matjoi Plattoseen. Arhipoff keksittiin kesällä 1927 ja hänen esityksiään ja muistitietoaan alettiin kirjoitettaa talteen. Vuonna 1931 Irinja Arhipoff tuli laajemmalti tunnetuksi, kun hän oli Helsingin laulujuhlilla esittämässä itkuvirsiänsä ja runojansa. Saman vuoden kesällä hän esiintyi Ilomantsissa Karjalan Sivistysseuran Runonlaulajapatsaan paljastustilaisuudessa. Viimeiset vuotensa Irinja Arhipoff vietti Ilomantsin kirkonkylässä asuen erään lesken luona ja saaden kuukausiavustusta Karjalan Sivistysseuralta sekä pienen valtioneläkkeen. Hän kuoli 70-vuotiaana Ilomantsissa marraskuussa 1934. == Lähteet == Luokka:Runonlaulajat Luokka:Vuonna 1864 syntyneet Luokka:Vuonna 1934 kuolleet