EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Pukarojärvi

Pukarojärvi eli Pukaronjärvi tai Pukarajärvi on Kanta-Hämeessä Tammelassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella Pyhäjärven alueeseen. Järvi kuuluu Myllyjoen valuma-alueella Pehkijärveen laskevaan Teuronjoen valuma-alueeseen, jonka keskusjärven eli Rautijärven pohjoiseen Kuorijoen reittiin se kuuluu. == Maantiede == Järven pinta-ala on 85 hehtaaria ja sen pituus on 1,6 kilometriä ja leveys 900 metriä. Siihen laskee useita suo- ja metsäojia. Järven luusua sijaitsee järven lounaisrannalla, josta saa alkunsa 450 metriä pitkä laskuoja Sotkajärven Taipaleenlahteen. Järven rantaviiva on 7,3 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa. Järven rannat ovat paikoin soistuneita. Järvellä on viisi saarta. Rannoille on rakennettu loma-asuntoja, joille johtaa tiet Tammelan Kuulammin ja Hattulan Myllykylän yhdistävältä tieltä. == Lähteet == Luokka:Jänhijoen valuma-alue Luokka:Tammelan järvet
Ojajärvi (järvi Tammelassa)

Ojajärvi on Kanta-Hämeessä Tammelassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella Pyhäjärven alueeseen. Järvi kuuluu Myllyjoen valuma-alueella Pehkijärveen laskevaan Teuronjoen valuma- alueeseen, jonka keskusjärven eli Rautijärven pohjoiseen Kuorijoen reittiin se kuuluu. == Maantiede == Järven pinta-ala on 129 hehtaaria ja sen pituus on 2,0 kilometriä ja leveys 1,0 kilometriä. Siihen laskee useita suo- ja metsäojia. Järven luusua sijaitsee järven keskivaiheilla itärannalla, josta saa alkunsa 1,2 kilometriä pitkä laskuoja Sotkajärveen. Järven rantaviiva on 9,2 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa. Järven rannat ovat paikoin soistuneita. Saaria on 12, joista Honkisaari, Isosaari ja Kyhkyssaari ovat suurimmat. Rannoille on rakennettu runsaasti loma-asuntoja, joille johtaa tiet Tammelan Kuulammin ja Hattulan Myllykylän yhdistävältä tieltä. == Historia == Vuoden 1884 Senaatin kartastossa Ojajärven rantaviivassa on nykyiseen verrattuna pieniä eroja. Selkeimpiä ovat seuraavat erot. Nykyinen Raatosaari niminen niemi oli Senaatin kartastossa saari. Nykyinen Honkisaari on piiretty Senaatin kartastossa kahdeksi saareksi. Nykyinen Salakkakärki puuttuu Senaatin kartasta kokonaan. Tällaiset erot on voinut syntyä laskuojan myöhemmissä perkauksissa. == Lähteet == Luokka:Teuronjoen valuma-alue (Pyhäjärven alue) Luokka:Tammelan järvet
Arja Pessa

Arja Pessa oik. Arja Eeva-Liisa Jurkka (8. helmikuuta 1943 Helsinki – 4. maaliskuuta 2015 HelsinkiKuolinilmoitus Helsingin Sanomat 3.4.2015 s. B18) oli suomalainen näyttelijä ja koreografi. Pessa oli näyttelijä Jussi Jurkan puoliso. Pessa menehtyi 72-vuotiaana syöpään Töölön sairaalassa Helsingissä. Pessa on haudattu Maunulan uurnalehtoon Helsinkiin. == Filmografia == * Lentävä lääkäri, 1-näytöksinen farssi (1965) Sabine, Lucilen serkku * Valtatiellä (1965) Marja Jegorovna * Ruukku (1965) Trisuzza ja maalaistyttö * Aamiainen motellissa (1966) Maritza * Kulkurivalssi (1966) navettatyttö Liisukka * Alaston kuningas (1967) II hovinainen * Madame de ... (1967) Espanjatar * Uhkapeli (1968) rähinöitsijä * Veren häät (1968) tyttö * Bernarda Alban talo (1968) Amelia * Lude (1968) * Katsokaa tuomaria (1969) kirjakaupan myyjä * Kahdeksas veljes (1971) Jallia tuuraava matkatoimistovirkailija * Se tavallinen tarina (1972) Marjatta * Metrokortti (1973) matkustaja * Polkkapari (1973) Marjut * Kolme naista (1975) tytär * Naistentanssit (1976) Hele * Onni (1977) Bingo-rakastettu * Amerikan Antti (1978) ilotyttö * Rakas peto (1979) Hannele Ruismaa * Kaikkein tärkein (1979) Poppea-Sabinai * Kerran kesällä (1981) * Aidankaatajat (1982) matam * Jäinen horisontti (1984) kaunis nainen * Aleksis Kiven elämä (2002) Annastina Stenvall == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Arja Pessan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa (Internet Archive 24.9.2015) Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Suomalaiset koreografit Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Vinetto

Vinetto oli appelsiininkukkauutteella, kanelilla ja neilikalla maustettu väkevä viini, jota Alko valmisti ja myi vuosina 1932–2006. Vinetto oli väriltään ruskeanpunaista, tuoksui mausteiselta ja oli maultaan katkeraa muistuttaen glögiä. Vinetto-pullon alkuperäisessä etiketissä oli viinirypäleterttu. == Lähteet == Luokka:Väkevät viinit Luokka:Suomalaiset alkoholijuomamerkit
Garissan yliopiston isku

Garissan yliopiston isku tapahtui 2. huhtikuuta 2015, kun ryhmä aseistautuneita miehiä hyökkäsi Kenian pohjoisosassa lähellä Somalian rajaa sijaitsevassa Garissan kaupungissa yliopiston kampukselle. Iskun tekijäksi ilmoittautui al-Shabaab. Hyökkääjät ottivat opiskelijoita panttivangeiksi. Eloonjääneiden mukaan hyökkääjät erottelivat opiskelijoiden joukosta kristityt ja ampuivat heidät heti. Kenian asevoimat hyökkäsivät terroristeja vastaan. Panttivangeista ainakin 147 sai surmansa. ==Tapahtumat== Naamioituneet hyökkääjät saapuivat Garissan yliopiston kampusalueelle aamulla 2. huhtikuuta ja ampuivat kaksi yliopistolle palkattua vartijaa. Tämän jälkeen he etenivät kampukselle huutaen silminnäkijöiden mukaan olevansa al-Shababista ja surmasivat valikoiden kristittyjä opiskelijoita. Osa opiskelijoista yllätettiin näiden ollessa valmistautumassa kokeisiin luokkahuoneissa. Osa heistä pääsi pakoon kampusaluetta ympäröivän aidan läpi. Iskuun vastanneet Kenian turvallisuusjoukot piirittivät lopulta hyökkääjät kampusalueella sijaitsevaan naisten asuntolaan. Neljä hyökkääjistä kuoli, kun heidän räjähteillä varustetut itsemurhavyönsä räjähtivät. Hyökkäyksen jälkeen viranomaiset ilmoittivat pidättäneensä yhteensä viisi henkilöä. ==Tekijät== Somaliainen terroristijärjestö al-Shabab otti vastuun iskusta. Kenian viranomaiset nimesivät iskun suunittelijaksi al-Shababiin kuuluvan Mohamed Kunon. Kuno tunnetaan myös nimellä Mohamed Dulyadin ja hän on taustaltaan Kenian somali, joka siirtyi Somalian puolelle ja liittyi sittemmin al-Shababin riveihin. Hänen vangitsemisestaan on luvattu 215 000 dollarin palkkio. Al- Shababin mukaan se on ollut sodassa Kenian kanssa lokakuusta 2011, jolloin Kenian armeija alkoi suorittaa operaatioita Somalian puolella al-Shababia vastaan. Al-Shabab oli tätä ennen ylittänyt Kenian ja Somalian vastaisen rajan useasti ja ottanut panttivankeja Kenian puolelta. Al-Shababin uskotaan värvänneet somalien lisäksi myös kenialaisia. Erään silminnäkijän mukaan hyökkääjät olivat puhuneet puhelimessa swahiliksi eli kielellä, jota ei juuri puhuta Somaliassa, mutta joka on Keniassa yleinen. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2015 terrori-iskut Luokka:Kenian historia Luokka:Koulusurmat
Prenocephale

Prenocephale on sukupuuttoon kuollut Pachycephalosauridae-heimoon kuuluva dinosaurussuku. Se eli liitukaudella Mongolian alueella. Se oli kasvinsyöjä ja noin 2,4 metriä pitkä. Sen nokka oli kapeampi kuin muiden samaan heimoon kuuluvien sukujen. Dinosauruslöydöt, joita on pidetty sukuina Homalocephale ja Sphaerothus, ovat ehkä Prenocephaleen poikasia tai nuoria. Tylocephale, joka kuului samaan heimoon Prenocephaleen kanssa, eli ehkä samoilla seuduilla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * HowStuffWorks: Prenocephale Luokka:Pachycephalosauria
Pertti Oksa

Pertti Oksa (24. huhtikuuta 1957 Mikkeli – 4. maaliskuuta 2015 Mikkeli) oli suomalainen ravintolaketjun ja panimon perustaja. Hän laajensi äitinsä Mikkeliin perustamaa ravintolaketjua ja oli suomalaisen pienpanimotoiminnan uranuurtajia. Hän hankki vuonna 2002 omistukseen Saimaan Juomatehtaan, joka aloitti nimellä Saimaan Panimo vuonna 1999. Hän perusti 2006 Helsinkiin Bruuveri-panimoravintolan. Hän sai alan ammattilaisilta vuoden olutkrouvari- tittelin ja panimon oluet menestyivät testeissä. Hän toimi alojensa liitoissa ja yrittäjäjärjestöissä Oksa vaikutti myös kunnallispolitiikassa kotikaupungissaan Mikkelissä. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Sorbus (viini)

Sorbus on pihjalanmarjoilla maustettu suomalainen cocktailjuoma. Sen alkoholiprosentti on 6,5. Sana sorbus tarkoittaa pihlajapuiden sukua. Juomaa on myyty vuodesta 2019. == Historiallinen Sorbus == Alko myi vuosina 1935–2010 Sorbus-nimistä aperitiiviksi tarkoitettua pihlajanmarjoilla maustettua väkevää viiniä, "pihlajanmarjaviiniä". Sen lempinimi oli ”soppa”. Juoma oli edullinen ja makea alkoholijuoma, joka oli – yhdessä Gambinan kanssa – erityisesti rappioalkoholistien suosiossa. Viimeiset Sorbus-pullot myytiin elokuussa 2010, kun merkki poistui Alkon valikoimista heikon kysynnän vuoksi.Alkon klassikkojuoma poistettiin myynnistä – lopullisesti, Stara.fi 22.8.2010 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset alkoholijuomamerkit
Pöytäviina

Pöytäviina on suomalainen alkoholimerkki, jota Alko valmisti ja myi huhtikuusta 1932 kesäkuuhun 2014. Pöytäviina oli väritöntä, ja sen alkoholipitoisuus oli 37 prosenttia. Nykymääritelmän mukaan Pöytäviina ei ollut värittömyydestään ja maustamattomuudestaan huolimatta votkaa, sillä votkan alkoholipitoisuuden alaraja on 37,5 prosenttia. Pöytäviinan nimi on saattanut juontua ajatuksesta, että se olisi alun perin tarkoitettu aterioiden yhteydessä nautittavaksi ruokaryypyksi. Altia ei kuitenkaan ole ottanut kantaa nimen alkuperään, joten sen todellista alkuperää ei tiedetäHelsingin kaupunginkirjaston kysymyspalvelu Kysy.fi: Pöytäviina ja pöytäviini, mistä tuo sana pöytä tulee mainittujen juomien... . Pöytäviina oli ensimmäinen Alkon Rajamäen tehtailla pullotettu tuotemerkki, ja se pysyi Alkon myyntitilastojen kärjessä aina 1970-luvulle saakka. Alun perin Pöytäviinaa valmistettiin sulfiittispriistä erottamalla siitä myrkyllinen metanoli. Sulffiittisprii valmistettiin sulffiittiselluloosatehtailta ylijääneestä puun sokereista käyttämällä ja tislaamalla. Pöytäviinan tuotannossa siirryttiin ohraetanoliin 1995. == Tikkuviina == Tikkuviina tuli Pöytäviinan nimitykseksi ehkä silloin, kun Alko valmisti Pöytäviinan sulfiittispriistä. Toinen nimen selitys on se, että sota-aikana Alko ei saanut enää Ranskasta korkkikapseleita, vaan korkkeja tehtiin koivusta ja puukorkkia kierrettäessä käsiin saattoi tulla tikkuja. Vaikka tämä selitys ei olisi oikea, se ainakin vahvisti tikkuviina-nimityksen käyttöä. Puukorkit eivät aina olleet täysin tiiviitä, ja sen vuoksi pullon etiketissä oli teksti "Säilytettävä pystyssä". == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Pöytäviina täyttää 80 vuotta, Suomen baarimestarien ja kannattajien kerho ry Luokka:Suomalaiset viinamerkit Luokka:Anora Groupin tuotteet
Infiniti Q50

Infiniti Q50 on Infinitin vuodesta 2013 lähtien valmistama ylemmän keskiluokan automalli. Se esiteltiin vuoden 2013 Detroitin autonäyttelyssä. Q50:n myynti alkoi Yhdysvalloissa samana vuonna. Japanissa mallia myydään Nissan Skyline -nimisenä. Vuoden 2013 Euro NCAP -kolaritestistä Q50 sai tulokseksi täydet viisi tähteä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Q50 Luokka:D-segmentin autot Luokka:2010-luvun autot Luokka:2020-luvun autot
Katri Pihlaja

Katri Emilia Pihlaja (1. syyskuuta 1893 Turku – 18. lokakuuta 1930 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. ==Elämä ja ura== Katri Pihlajan vanhemmat olivat leipurimestari Johan Henrik Lähteinen ja Emma Kristina Leppänen. Pihlaja valmistui ylioppilaaksi 1911 ja voimistelun opettajaksi 1916. Hän aloitti näyttelijänuransa Turun Työväen Teatterista keväällä 1917 ja oli kiinnitettynä Turun Suomalaiseen Teatteriin 1918–1923 ja edelleen Viipurin Näyttämöön 1923–1924, Oulun Työväen Teatteriin 1924–1926, Kotkan Näyttämöön 1926–1929 ja Kansan Näyttämöön vuodesta 1929 kuolemaansa syksyllä 1930.Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin, s. 236 ja 237. "Lupaavaksi, sympaattiseksi ja henkeväksi" luonnehditun Pihlajan näyttämötehtäviä olivat muiden muassa Regina näytelmässä Regina von Emmeritz, Elina tragediassa Elinan surma ja Miinan osa Maria Jotunin draamassa Miehen kylkiluu. Hänen roolejaan olivat niin ikään Portia klassikkonäytelmässä Venetsian kauppias ja Katherine Victorien Sardoun komediassa Rouva Suorasuu. Katri Pihlajan aviopuoliso oli näyttelijä Rafael Pihlaja (1893–1951). Pariskunnalla oli poika, Matti Pihlaja (1923–1973)Matti Pihlaja. Elonet. ja tytär Marja Salonen os. Pihlaja (1921–1994). ==Lähteet ja viitteet== *Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin, Kustannusliike Opas, Viipuri 1930 Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1893 syntyneet Luokka:Vuonna 1930 kuolleet
Terhi Juurinen

Terhi Juurinen, o.s. Lehto (28. lokakuuta 1945 Helsinki – 16. helmikuuta 2015 Helsinki), oli suomalainen keraamikko. Hänet tunnetaan erityisesti yhtenä Seenat-keramiikkayrityksen perustajista vuonna 1976. Vuodesta 1999 hän toimi sen nimissä yksin. Hän sai vaikutteita japanilaisesta estetiikasta. Juurinen sai taideteollisuuden valtionpalkinnon 1979 yhdessä Lea Klemolan ja Riitta Pensasen kanssa. Vuonna 2014 myönnetyn taiteilijaeläkkeen ansiosta hänen oli tarkoitus keskittyä uusiin ideoihin. == Palkinnot ja tunnustukset == * Valtion Taideteollisuuspalkinto 1979 * Teekannukilpailu, 1. palkinto, Oy Paulig Ab, Lappeenranta 1991 * Uudenmaan läänin taidepalkinto 1993 * Posio-kuppi suunnittelukilpailu: 2. palkinto 1996 * Uudenmaan Taito-käsityöyrittäjä 2006 * Jenny ja Antti Wihurin rahaston Käden taito -palkinto 2011 * Valtion taiteilijaeläke 2014 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Seenat * Yle Areena Pro arte utili 7.2.1981] * Proarte utili 3, Elävä arkisto *Terhi Juurisen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Suomalaiset keramiikkataiteilijat Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Reginaldo

Reginaldo Manoel da Silva Junior (eli Reginaldo, s. 8. heinäkuuta 1992http://www.ffjaro.fi/player/reginaldo-manoel-da-silva-junior?season_id=6 ) on brasilialainen jalkapalloilija, joka edusti Suomessa kaudella 2015 Veikkausliigassa pelannutta FF Jaroa lainasopimuksella Fluminensestä. Fluminensen riveissä hän pelasi ensimmäisen kerran kaudella 2017. Reginaldon pelipaikka on keskuspuolustaja. == Ura == Reginaldo on Fluminensen kasvatti. Hän ei ole pelannut seuran edustusjoukkueessa Série A:ssa vielä yhtään ottelua. Vuosina 2013-2014 Reginaldo oli lainassa Brasilian alasarjojen Resendessä, Esportivo Bento Gonçalvesissa ja Club Atlético Metropolitanossahttp://nr.soccerway.com/players/reginaldo-manoel-da-silva- junior/282243/. Yhteensä noissa seuroissa kertyi otteluita 12 ja maaleja kaksi. Vuonna 2014 Reginaldo palasi takaisin Fluminenseen, mutta ei tehnyt vieläkään debyyttiään seuran paidassa. Helmikuussa 2015 Reginaldo meni testiin Suomen Veikkausliigan FF Jaroonhttp://www.ffjaro.fi/news/reginaldo-vakuutti- sopimuksen-arvoisesti. Jaro tekikin vielä saman kuun aikana hänen kanssaan yhden kauden mittaisen lainasopimuksen. Debyytti Veikkausliigassa ja pääsarjatasolla tapahtui huhtikuussa 2015 IFK Mariehamnia vastaan. Kauden 2015 jälkeen Fluminense lainasi Reginaldon edelleen lainasopimuksella Goiásin FC Vila Novaa kaudeksi 2016. Kaudella 2017 Reginaldo pääsi vihdoin useiden lainakausien jälkeen pelaamaan Fluminensen riveissä. == Lähteet == Luokka:Brasilialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Infiniti Q70

Infiniti Q70 on Infinitin vuodesta 2010 lähtien valmistama edustusluokan sedan. Japanissa Q70:tä markkinoidaan Nissan Fuga -nimisenä. Automallin nimi oli vuoteen 2014 asti Infiniti M. Auton muotoilu on saanut vaikutteita Infiniti Essence -konseptiautosta. Q70 Luokka:E-segmentin autot Luokka:2010-luvun autot
Pirunkellari (Viiala)

Pirunkellari eli Varrasniemen luola on Akaan Viialassa sijaitseva luola. Lähinnä L-kirjainta muodoltaan muistuttavaan luolaan johtaa kaksi erikokoista sisäänkäyntiä. Luolan pinta-ala on useita kymmeniä neliömetrejä ja luolan pohjalla on harvassa suuria kivenlohkareita. Luolassa on joitakin pienempiä sivukammioita. Retkipaikka 3.11.2013 : Varrasniemen luola eli Viialan Pirunkellari Pirunkellari nimisiä luolia on Suomessa myös Nilsiän Pisavuorella Metsänpiian poluilla-blogi 30.9.2013 : Pisa – aina elämys ja NurmijärvelläLaitamailla-blogi 5.6.2010 : Nurmijärven Pirunkellari. Laukon kartanon pihassa Vesilahdella on pirunkellariksi kutsuttu kivinen kellari, joka on ollut osana 1400-luvulla paikalla sijainnutta kivilinnaa.Suomen Muinaispolut : Muinaisjäännökset == Lähteet == Luokka:Viiala Luokka:Suomen luolat Luokka:Suomen luonnonnähtävyydet
Walter Moore

Walter Andre Moore (s. 1. syyskuuta 1984, Georgetown) on guyanalainen jalkapalloilija, joka pelaa puolustajana Ykkösen FF Jarossa. Moore on pelannut Veikkausliigassa FF Jaron riveissä 29 ottelua. Lisäksi hän on pelannut Trinidad ja Tobagon liigassa, Guyanan liigassa sekä Kazakstanin liigassa. Moore on pelannut Guyanan A-maajoukkueessa yhteensä 68 maaottelua. Hän päätti maajoukkueuransa vuonna 2016. == Seurajoukkueet == Walter Mooren pelaajaura alkoi Trinidad ja Tobagon liigassa North East Starsin riveissä kaudella 2006. Moore siirtyi kaudeksi 2007 Trinidad ja Tobagon liigassa pelanneen Caledonian riveihin, jossa hän pelasi kauteen 2012–13 saakka. Vuonna 2010 Moore oli lainalla Guyanan liigan Alpha Unitedissa ja kaudella 2011 Yhdysvaltojen kolmostasolla USL:n Charlotte Eaglesissa. Moore pelasi vuosina 2007–2013 Caledonian riveissä yli 100 sarjaottelua. Moore siirtyi kaudeksi 2013 Kazakstanin liigassa pelanneeseen FC Vostokiin. Moore pelasi 31 liigaottelua ja oli sivussa vain yhdestä sarjapelistä. Vostok jäi sarjassa toiseksi viimeiseksi ja tippui kauden päätteeksi Kazakstanin liigasta. Kaudella 2014 Moore pelasi Kazakstanin kakkostasolla Astana-1964:n riveissä. Moore siirtyi kaudeksi 2015 Veikkausliigassa pelanneen FF Jaron riveihin. Moore debytoi Veikkausliigassa 12. huhtikuuta 2015 ottelussa FF Jaro–IFK Mariehamn. Moore pelasi kaudella 2015 yhteensä 29 liigaottelua, joissa teki kolme maalia. Jaro jäi kaudella 2015 Veikkausliigassa viimeiseksi ja joukkue putosi Ykköseen. Moore jatkoi Jaron luottopelaajana Ykkösessä. Hän pelasi kausina 2016–2017 yhteensä 47 Ykkösen ottelua. Kaudeksi 2018 Moore siirtyi Ykkösen AC Ouluun, jossa hän pelasi 26 Ykkösen ottelua. Moore palasi takaisin FF Jaron riveihin kaudeksi 2019. == Maajoukkue == Walter Moore debytoi Guyanan A-maajoukkueessa vuonna 2004, ja hän kuului Guyanan maajoukkueeseen vuosina 2004–2016. Moore päätti maajoukkueuransa vuonna 2016. Hän pelasi yhteensä 68 maaottelua ja teki niissä neljä maalia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Walter Moore Palloliiton sivuilla * Walter Moore Veikkausliigan sivuilla * Walter Moore Soccerwayn sivuilla Luokka:Guyanalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Into Ahonen

Into Artturi Ahonen (30. syyskuuta 1897 Turku – 30. tammikuuta 1968) oli Suomen Puolustusvoimien eversti. Ahonen valmistui ylioppilaaksi 1917. Hän liittyi samana vuonna Tampereen suojeluskuntaan ja osallistui Suomen sisällissodan Suinulan ja Viipurin taisteluihin. Ahonen kävi Kadettikoulun 1921 sekä Sotakorkeakoulun 1929. Uransa alussa hän toimi nuorempana upseerina sekä patterin päällikkönä KTR 3:ssa. Vuosina 1929–1936 hän palveli yleisesikuntaupseerina 3. divisioonan, Jääkäriprikaatin sekä 2. divisioonan esikunnissa. Pataljoonan komentajana Savon Jääkärirykmentissä hän oli 1936–1938. Ennen talvisotaa 1938–1939 hän oli taktiikan opettajana Taistelukoulussa. Talvisodassa Ahonen toimi esikuntapäällikkönä 9. divisioonassa, Lapin Ryhmässä, rannikkoryhmässä sekä 11. divisioonassa. Välirauhan aikana ja jatkosodan alussa hän komensi Petsamon erillisosastoa 1940-1941. Vuosina 1942–1943 Ahonen johti Sissipataljoona 3:a. Tämän jälkeen hän komensi pataljoonaa 15. prikaatissa vuonna 1943. Sodan jälkeen Ahonen oli toimistopäällikkönä pääesikunnassa 1945–1946. Hän toimi pääesikunnan sotatalousosaston päällikkönä 1947–1955 ja erikoistehtävissä 1955–1957. Ahonen oli myös eduskunnan puolustusasiainvaliokunnan sihteeri 1945–1947. Ylennykset: vänrikki 1921, luutnantti 1922, kapteeni 1928, majuri 1936, everstiluutnantti 1941, eversti 1948. ==Lähteet== * https://runeberg.org/kuka/1954/0023.html *Kadettiupseerit 1920–2010, s. 27. Kadettikunta/Upseeriliitto, Helsinki 2010. Luokka:Suomalaiset everstit Luokka:Suomalaiset toisen maailmansodan sotilaat Luokka:Vuonna 1897 syntyneet Luokka:Vuonna 1968 kuolleet
Rachel Skarsten

Rachel Skarsten (s. 23. huhtikuuta 1985 Toronto)Rachel Skarsten Northernstars.ca. Viitattu 3.4.2015. on kanadalainen näyttelijä, joka tunnetaan rooleistaan televisiosarjoissa Batmanin tytär (2002–2003), Lost Girl (2013–2015) ja Valtiatar (2015–2017). Vuonna 2015 hän esiintyi elokuvassa Fifty Shades of Grey. Skarsten esiintyi televisiossa ensimmäisen kerran yhdeksänvuotiaana - laulaessaan äkisti syöpään kuolleen isänsä hautajaisissa. Eräs näyttelijäagentti huomasi Skarstenin esiintymisen ja ehdotti tälle näyttelemistä. Pian Skarsten sai ensimmäisen roolinsa Honeycombs-mainoksesta. Hänen varhaisia roolejaan olivat muun muassa esiintymiset televisiosarjassa Little Men ja elokuvassa Virginia's Run. 17-vuotiaana hänet valittiin näyttelemään Mustaa Kanarialintua sarjakuviin perustuvassa televisiosarjassa Batmanin tytär. Los Angelesissa tapahtuneiden kuvausten yhdistäminen koulunkäyntiin Torontossa osoittautui kuitenkin raskaaksi, ja Batmanin tyttären päätyttyä yhden tuotantokauden jälkeen Skarsten päätti keskittyä täysipainoisesti yliopisto-opintoihin. Hän opiskeli Queen's Universityssä B.A.-tutkinnon historiasta ja kirjallisuudesta.Muster, Judith: The rise of Rachel Skarsten, Hollywood’s next it girl Post City Toronto, 30.8.2012. Viitattu 3.4.2015. Valmistuttuaan yliopistosta Skarsten työskenteli muun muassa myymäläpäällikkönä Abercrombie & Fitchin liikkeessä. Hän ei kuitenkaan ollut erityisen tyytyväinen elämäänsä, ja äitinsä neuvosta hän päätti lopulta palata näyttelemisen pariin. Viiden vuoden poissaolon jälkeen Skarstenin ei ollut yhtä helppo saada rooleja kuin lapsinäyttelijänä, mutta pikkuhiljaa hän sai itselleen suurempia rooleja. Vuonna 2012 hän näytteli independent- elokuvassa Two Hands to Mouth, ja samana vuonna hän pääsi televisiosarjoihin Lost Girl ja The L.A. Complex. Skarsten näytteli sivuroolissa Christianin avustajaa Andreaa vuonna 2015 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa Fifty Shades of Grey. Maaliskuussa 2015 Skarsten valittiin Elisabet I:n rooliin televisiosarjassa Valtiatar. Hänet esiteltiin toisen tuotantokauden päätösjaksossa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Rachel Skarstenin viralliset kotisivut * Luokka:Kanadalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Niccolò Campriani

Niccolò Campriani (s. 6. marraskuuta 1987 Firenze) on italialainen kivääriampuja ja kolminkertainen olympiavoittaja. 177 senttimetriä pitkä ja 75 kilogrammaa painava Campriani edustaa CS Esercitoahttp://www.sports- reference.com/olympics/athletes/ca/niccolo-campriani-1.html . == Ura == Campriani voitti olympiakultaa 50 metrin kiväärin asentokilpailusta vuoden 2012 kesäolympialaisista Lontoosta. Samoista kisoista hän saavutti myös hopeaa 10 metrin ilmakivääristä. Campriani oli mukana myös vuoden 2008 kesäolympialaisissa Pekingissä. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 Campriani voitti sekä 10 metrin ilmakiväärin että 50 metrin kiväärin asentokilpailun. MM-kilpailuista Camprianilla on yksi kulta 50 metrin kiväärin asentokilpailusta vuodelta 2010 Münchenistähttp://www.issf- sports.org/athletes/athlete.ashx?personissfid=SHITAM0611198701. EM- kilpailuista hänellä on aikuisten tasolta kaksi kultaa, yksi hopea ja yksi pronssi. Nuorten tasolta EM-kilpailuista hänellä on kolme hopeaa ja yksi pronssi. Campriani on voittanut ammunnan maailmancupin finaalin kerran, vuonna 2013 Münchenissä. Hänen valmentajanaan toimii Gaby Bullmann. == Lähteet == Luokka:Italialaiset ampujat Luokka:Italialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Viialan nahkatehdas

Viialan nahkatehdas oli Akaan Viialassa vuosina 1921–1995 toiminut nahkatehdas. Tehtaan perusti 1921 Viialan kartanon samana vuonna ostanut tehtailija Hugo Sandbacka ja vanhimmat tehdasrakennukset ovat peräisin tältä ajalta. Tehdas toimi aluksi nimellä Viiala Läderfabrik, Hugo Sandbacka kunnes se 1925 muutettiin Viialan Nahkatehdas Oy-nimiseksi osakeyhtiöksi. Tehdas siirtyi kuitenkin samana vuonna 1925 Aaltosen Kenkätehdas Oy:n omistukseen ja liittyi osaksi Aaltosyhtymää. Nahkatehdasta laajennettiin 1934 ja 1937 ja uudelleen 1950-luvulla. Viimeiset laajennukset tehtiin 1970- ja 1980-luvuilla. Viialan tehdas valmisti Aaltosyhtymään kuuluneille kenkätehtaille pohjanahkaa, reunoshihnaa ja vuodesta 1928 alkaen myös päällysnahkaa. Nahkatehtaan toiminta päättyi lopullisesti konkurssiin 1995. Tehtaalla työskennellyt Ismo Lumpiola osti 1996 tehdaskiinteistön konkurssipesältä ja perusti kiinteistöosakeyhtiön joka jakoi tehdastilat osakehuoneistoiksi joita myytiin sitten paikallisille yrityksille ja toimijoille. Nykyisin entisen nahkatehtaan tiloissa toimii yli 70 yritystä, harrastepajaa ja kulttuurialan laitosta. Jälkimmäisistä tunnettuja ovat Viialan teatteri ja Pyryn torvisoittokunta. Tehtaan tiilinen savupiippu kunnostettiin 2005–2008 Pirkanmaan ympäristökeskuksen avustuksella.Elinkeinoelämän keskusarkisto : Aaltosen Kenkätehdas Oy:n Viialan nahkatehdas (MS Word dokumentti) Viialan nahkatehtaan historiaa == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viialan nahkatehdas - Yritystalo Parkki Luokka:Suomen teollisuushistoria Luokka:Viiala
Raija Paananen

Raija Paananen (s. 1962 Iisalmen maalaiskunta) on suomalainen kirjailija ja sanataiteen opettaja.http://web.archive.org/web/20110608141443/http://www.tampere.fi/kirjasto/pirkanmaankirjailijat/kaunoko.htm#paananen Paanasen esikoisteos, Maria Maattoman elämät -romaani, ilmestyi 1999 WSOY:n julkaisemana. Hän on julkaissut myös runokokoelmat Pimeä äiti (2007) ja Ankh (2013). Paananen on suorittanut filosofian maisterin tutkinnon Oulun yliopistossa 1990 pääaineenaan yleinen kirjallisuustiede. Pro gradu -tutkielmassaan hän erikoistui 1700-luvun goottilaisen romaanin kehittäjän Ann Radcliffen tuotantoon. Valmistuttuaan hän työskenteli kirjallisuudentutkijana ja -opettajana Oulun yliopistossa ja sen jälkeen vuodesta 1994 alkaen sanataiteen opettajana Oriveden Opistossa. Vuodesta 2014 alkaen hän on ohjannut kirjailijuuteen valmentavaa Studio Orfeus -koulua yhdessä kirjailija Harri István Mäen kanssa. Kirjoittajakoulutuksia varten Paananen on laatinut Sanojen yömetsä -nimisen proosakurssikirjan, jota on käytetty muun muassa Kansanvalistusseuran Etäopiston ja Oriveden Opiston kursseilla. Hän on kääntänyt suomeksi Kjell Sundstedtin käsikirjoitusoppaan Att skriva för film (Kirjoita elokuvaksi, KVS 2007). == Tuotanto == === Romaanit === *Maria Maattoman elämät, WSOY 1999. === Runokokoelmat === *Pimeä äiti, Rajalla 2007. *Ankh, Sanasato 2013. === Elokuvakäsikirjoitukset === *Uljana - naisen tie, 2008 === Muu tuotanto === *Hullu herttuatar ja muita naisia: Sukupuolen konstruointia naiskirjallisuudessa, 1995.(Acta Universitatis Ouluensis. Series B, Humaniora, 18), Toim. Raija Paananen ja Nina Työlahti. *Sanojen yömetsä. Proosan jatkokurssi, KVS:n Etäopisto 2001. (Uudistettu laitos 2012). == Lähteet == *Pirkanmaalaista kaunokirjallisuutta *Raija Paananen. Kirjasampo. ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Satavuotias, joka karkasi ikkunasta ja katosi

Satavuotias, joka karkasi ikkunasta ja katosi () on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut ruotsalainen Felix Herngrenin ohjaama komediaelokuva. Elokuvan käsikirjoittivat Herngren ja Hans Ingemansson. Sen päärooleissa näyttelevät Robert Gustafsson, Iwar Wiklander, Mia Skäringer ja David Wiberg. Elokuva perustuu Jonas Jonassonin samannimiseen romaaniin. Ruotsissa elokuva sai ensi- iltansa 25. joulukuuta 2013 ja Suomessa kahta päivää myöhemmin. Elokuva sai Suomen elokuvateattereissa lähes sata tuhatta katsojaa ja se onkin Suomessa 2000-luvun toiseksi katsotuin ruotsalainen elokuva Solsidanin (2017) jälkeen. == Juoni == Elokuva kertoo satavuotiaasta, entisestä dynamiittiasiantuntijasta Allan Karlssonista (Robert Gustafsson), joka karkaa vanhainkodin ikkunasta ennen satavuotisjuhliaan. Allan on ikäänsä nähden vielä erittäin hyvässä kunnossa. Allan karkaa ikkunasta ja joutuu erikoiselle matkalle, jossa on mukana mm. rikolliskopla, murhaaja ja rahantäyteinen laukku. Allan muistelee matkan aikana elämäänsä tavatessaan uusia ystäviä, muun muassa Juliuksen (Iwar Wiklander), Gunillan (Mia Skäringer) ja Bennyn (David Wiberg). Tarinan aikana selviää, miten paljon Allan on vaikuttanut nykyiseen maailmaan muun muassa keksimällä atomipommin, pelastamalla Francisco Francon hengen, tutustumalla Yhdysvaltain presidentteihin, olemalla yksi maailman tunnetuimmista räjähdeasiantuntijoista ja ollen osasyyllinen Josif Stalinin kuolemaan. == Näyttelijät == == Tuotanto == Elokuvan tuottivat Felix Herngren, Patrick Nebout, Malte Forsell ja Henrik Jansson-Schweizer. Sen tuotantoryhmään kuuluivat myös NICE Scripted Entertainment ja FLX. Elokuvan budjetti oli 63 miljoonaa Ruotsin kruunua. Vuonna 2016 ilmestyi elokuvan jatko-osa, nimeltään Satayksivuotias, joka jätti laskun maksamatta ja katosi. == Vastaanotto == Elokuva sai hyvän vastaanoton. Sen lipputulot olivat 342 miljoonaa Ruotsin kruunua, eli voittoa on tehty lähes 280 miljoonaa. Elokuvaa on näytetty yli 40 maassa ja sen lipputulot tekevät siitä historian kolmanneksi eniten tuottaneen ruotsalaiselokuvan Stieg Larssonin kirjoihin perustuvien Miehet jotka vihaavat naisia ja Tyttö joka leikki tulella -elokuvien jälkeen. Elokuvaa on verrattu Oscar-palkittuun Forrest Gumpiin, sillä molemmissa päähenkilöillä on ollut suuri vaikutus maailman tapahtumiin. Elokuva on saanut kuusi eri palkintoa. Lisäksi se oli ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi parhaasta maskeerauksesta. Elokuva oli menestys Pohjoismaissa. Noin kolme kuukautta julkaisun jälkeen se oli kerännyt Ruotsissa yli 1,5 miljoonaa katsojaa, Norjassa 230 000 katsojaa ja Tanskassa noin 140 000 katsojaa. Suomessa elokuva sai 99 608 katsojaa ja nousi 2000-luvun katsotuimmaksi ruotsalaiseksi elokuvaksi Suomessa, kunnes ennätyksen vei vuonna 2017 Solsidan 184 636 katsojallaan. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2013 ruotsalaiset elokuvat Luokka:Ruotsalaiset komediaelokuvat
Pajarin hauta

Pajarin hauta on Kiteellä Pyhäjärven Pajarinselkään työntyvän pitkän ja kapean Pajarinniemen keskipaikkeilla sijaitseva kiviraunio. Sitä on paikallisessa kansanperinteessä pidetty Kiteen pahan pajarin hautapaikkana, johon pajari kivitettiin takaa-ajon jälkeen hevosineen. Kulttuuriympäristön palveluikkuna : Kitee : Pajarin hauta Museovirasto. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Pekka Timonen : Pahan pajarin palkka. Kansan suussa säilynyt muinaistieto 1600-luvulta, Hakkapeliitta, 29.11.1932, nro 48, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Kiteen luonto Luokka:Suomen luonnonnähtävyydet
Joe Hill – kapinallinen

Joe Hill – kapinallinen (VHS-julkaisuna Joe Hill – kapinallisesta legendaksi, Joe Hill tai The Ballad of Joe Hill) on Bo Widerbergin käsikirjoittama ja ohjaama ruotsalais-yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1971. Elämäkertaelokuva kertoo Ruotsin Gävlestä Amerikkaan lähteneestä Joel Emanuel Hägglundista, josta tuli Yhdysvalloissa Industrial Workers of the World -ammattijärjestön aktiivi nimeltä Joe Hill. Hän joutui syytetyksi murhasta, puolusti itseään oikeudessa mutta sai teloitustuomion. Elokuva voitti tuomariston palkinnon Cannesin elokuvajuhlilla 1971. Elokuvan tunnuslaulun esittää Joan Baez. ==Näyttelijät== ==Arvioita== Video-oppaassa vuodelta 1994 Markku Salmi piti elokuvaa sympaattisena mutta pinnallisena ja antoi sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 1971 ruotsalaiset elokuvat Luokka:Vuoden 1971 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Monikieliset elokuvat
Colindalen metroasema

Colindale on Lontoon metron asema Barnetissa, Lontoossa. Se on Northern-linjan Edgwaren haaralla, Oyster-vyöhykkeellä 4. == Historia == Asema avattiin 18. elokuuta 1924 Colindale Avenuen pohjoispuolelle, silloisen Hampstead and Highgate -linjan ensimmäiselle laajennukselle. Klassistyylisen asemarakennuksen suunnitteli Stanley Heaps. Aseman avaaminen aloitti Colindalen alueen kehityksen. T. E. Lawrence käytti asemaa säännöllisesti, kun hänen asemapaikkanaan oli läheinen Hendonin lentokenttä. Siitä on peräisin nimi ”Colin Dale”, jolla hän kirjoitti artikkeleita The Spectatoriin vuosina 1927 ja 1928. Colindalen metroasema kärsi pahoin Lontoon pommituksissa. 25. syyskuuta 1940 kello 20.45 asemaan osui suuri pommi. Asemalla oli kaksi junaa, joissa oli yhteensä 400 matkustajaa. Heistä 13 kuoli. Yhdeksän pelastusryhmää teki töitä läpi yön, ja seuraavana päivänä paikalla kävivät vierailemassa kuningas Yrjö VI ja kuningatar Elisabet. Tuhoutuneen asemarakennuksen tilalle rakennettiin yksinkertainen puurakennus, joka oli käytössä pidempään kuin alkuperäinen asema: vasta vuonna 1962 tilalle rakennettiin uusi rakennus, jossa on myös myymälöitä. == Kuvia == Colindale tube.JPG|Aseman sisäänkäynti Colindale Avenuen pohjoispuolella. Colindale station northbound.JPG|Näkymä laiturisaarekkeelta pohjoiseen. Sillalla kulkee Colindale Avenue. Colindale station southbound.JPG|Näkymä laiturisaarekkeelta etelään. Colindale station roundel.JPG|Aseman tunnuskyltti. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * London Transport Museumin valokuvakokoelma ** Colindalen alue vuonna 1922 ** Aseman rakennustyöt vuonna 1923 ** Alkuperäinen asemarakennus viikkoa ennen avaamista, 11. elokuuta 1924 ** Lipunmyyntiaula vuonna 1928 ** Pommituksen jälkeen pystytetty väliaikainen asemarakennus vuonna 1940 ** Uusi asemarakennus vuonna 1963 Luokka:Lontoon metroasemat
Indy de Vroome

Indy de Vroome (s. 16. toukokuuta 1996 Cromvoirt) on alankomaalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 177 heinäkuussa 2014. Junioreiden maailmanlistalla hän oli sijalla seitsemän tammikuussa 2012. De Vroome on voittanut kolme ITF-turnausta kaksinpelissä. Helmikuussa 2015 de Vroome voitti ensimmäisen ottelunsa WTA-tasolla, kun hän päihitti Antwerpenin turnauksen avauskierroksella Tsvetana Pironkovan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Alankomaalaiset tennispelaajat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lineweaver–Burk-yhtälö

Lineweaver–Burk-yhtälö on lineaarinen muunnos Michaelis–Menten-yhtälöstä. Yhtälön kuvaajassa Lineweaver–Burk-esitetään entsyymin katalysoiman reaktion nopeuden käänteisluku substraattikonsentraation käänteisluvun funktiona. Yhtälö on saanut nimensä kehittäjiensä Hans Lineweaverin ja Dean Burkin, jotka julkaisivat sen vuonna 1934, mukaan. Lineweaver–Burk-yhtälöä ja sen kuvaajaa käytetään biokemiassa kuvaamaan entsyymikinetiikkaa.Wolfgang Aehle, Richard N. Perham, Gerhard Michal, Alice J. Caddow & Beth Concoby: Enzymes, 1. General, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2008. Viitattu 3.4.2015 ==Lineweaver–Burk-yhtälön johto== Michaelis–Menten- yhtälön mukaan entsyymikatalysoidun reaktion reaktionopeus V on :V = \frac{V_{\max} [S]}{K_M + [S]} , missä Vmax on reaktion maksiminopeus, [S] on substraatin konsentraatio ja KM on Michaelis-vakio. Kun, tästä otetaan käänteisluku, saadaan Lineweaver–Burk-yhtälö :{1 \over V} = {{K_M + [S]} \over V_{\max}[S]} = {K_M \over V_\max} {1 \over [S]} + {1 \over V_\max} Kun reaktionopeuden käänteisluku piirretään substraattikonsentraation käänteisluvun funktiona, saadaan suora, jonka y-akselin leikkauspiste on 1/Vmax ja x-akselin leikkauspiste on -1/KM. Kilpailevan inhibiittorin länsäollessa Lineweaver–Burk-yhtälö saa muodon :{1 \over V} = {K_M \over V_\max} {1 \over [S]} \cdot (1+ \frac{[I]}{K_i}) + {1 \over V_\max} ,missä [I] on inhibiittorin konsentraatio ja Ki on inhibiittorin sitoutumista entsyymiin kuvaava nopeusvakio Ei-kilpailevan inhibiittorin läsnä ollessa Lineweaver–Burk-yhtälö on :{1 \over V} = {K_M \over V_\max} {1 \over [S]} + {1 \over V_\max} \cdot (1+ \frac{[I]}{K_i}) ==Lineweaver–Burk-yhtälön käyttö== Lineweaver–Burk-yhtälölle on tyypillistä, että pienillä substraattikonsentraatioille mitatuilla reaktionopeuksilla on suurempi tuloksia hieman vääristävä merkitys. Myös mittausvirheet aiheuttavat epävarmuutta tuloksiin. Nykyään sitä käytetäänkin lähinnä kineettisen datan havainnollistamiseen eikä kineettisten parametrien laskemiseen. Kineettisten parametrien määrittämiseen käytetään lineaarisista malleista joko Eadie–Hofstee-yhtälöä tai Hanes–Woolf-yhtälöä tai tietokoneilla laskettaessa epälineaarisia malleja. Lineweaver–Burk-kuvaajaa voidaan käyttää tutkittaessa entsyymien inhibiittoreita. Riippuen siitä onko inhibiittori kilpaileva vai ei-kilpaileva on inhibiittorin vaikutus entsyymin toimintaan ja tämä näkyy eri laisina muutoksina Lineweaver–Burk-kuvaajissa. Kilpaileva inhibiittori kasvattaa entsyymin näennäistä KM-arvoa, mutta Vmax-arvo pysyy entisellään. Lineweaver–Burk-kuvaajissa tämä näkyy kulmakertoimen kasvuna. Ei-kilpaileva inhibiittorin tapauksessa KM-ei muutu, mutta Vmax-arvo pienenee. Ei- kilpailevan inhibiittorin tapauksessa Lineweaver–Burk-kuvaajan kulmakerroin on pienempi kuin inhiboimattoman entsyymin tapauksessa. ==Lähteet== Luokka:Entsyymikinetiikka
Thommy Berggren

Thommy Berggren (oik. Tommy William BerggrenSveriges befolkning 1970, DC-ROM, Versio 1.04, Sveriges Släktforskarförbund (2002)., s. 12. elokuuta 1937 Mölndal) on ruotsalainen näyttelijä ja teatteriohjaaja. Hänet tunnetaan kansainvälisesti monista elokuvarooleistaan erityisesti Bo Widerbergin ohjaamissa elokuvissa. ==Elämä ja ura== Thommy Berggren varttui Göteborgin lähellä, työskenteli pari vuotta merillä ja sitten tehtaassa. Hän opiskeli teatteria Göteborgin Pickwickklubbenin teatterikoulussa ja näytteli sitten Atelierteaternissa kunnes tuli hyväksytyksi Göteborgin kaupunginteatterin oppilaskouluun. Vuosina 1959–1963 hän näytteli Göteborgissa, kunnes sai kiinnityksen Tukholman Dramateniin. Samoihin aikoihin hän aloitti elokuvauransa Widerbergin elokuvissa. Hän näyttelee pääosaa myös muun muassa Roy Anderssonin elokuvassa Giliap (1975). Teatteriohjaajana Berggren debytoi Dramatenissa vuonna 1993 Harold Pinterin näytelmällä Hemkomsten. Siitä lähtien hän on keskittynyt teatterityöhön ja ohjannut muun muassa Ibsenin, Strindbergin ja Beckettin tekstejä. Berggrenillä on kolme lasta avopuolisonsa, tv-kokki Monika Ahlbergin kanssa. Esikoisen syntyessä Berggren oli jo yli 50-vuotias.Hagen, Cecilia: Thommy Berggren: "Barnen är mina änglar" Expressen 16.10.2005, viitattu 3.4.2015. == Filmografia == *1961: Helmiäinen (Pärlemor) *1963: Lastenvaunut (Barnvagnen) *1963: Korppikortteli (Kvarteret Korpen) *1965: Rakkaus 65 (Kärlek 65) *1966: Hei Roland! (Heja Roland) *1967: Elvira Madigan *1968: Mustat palmupuut (Mustat palmupuut) *1969: Fröken Julie (tv) *1971: Joe Hill – kapinallinen (Joe Hill) *1975: Giliap *1979: Kristoffers hus *1983: Vuori kuun takana (Berget på månens baksida) *1985: August Strindberg: Ett liv (tv-sarja) *1986: Gösta Berlings saga (tv-sarja) *1987: Hjärtat *1988: En far *1992: Sunnuntailapsi (Söndagsbarn) *1998: Lasinpuhaltajan lapset (Glasblåsarns barn) *1998: Liv till varje pris *2002: Muraren, dokumentti Berggrenistä, ohj. Stefan Jarl *2003: Kontorstid ==Lähteet== Luokka:Parhaan miespääosan Guldbagge-palkinnon saajat Luokka:Parhaan miessivuosan Guldbagge- palkinnon saajat Luokka:Ruotsalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Ruotsalaiset teatteriohjaajat
Hugo Sandbacka

Hugo Gustav Sandbacka (5. kesäkuuta 1885 Alaveteli – 12. elokuuta 1960 Tampere) oli suomalainen kauppaneuvos ja nahanvalmistuksen piirissä toiminut tehtailija. Sandbackan vanhemmat olivat nahkuri, maanviljelijä Karl Johan Simonsbacka-Sandbacka (1858–1930) ja Maria Matilda Polo (1857–1931). Hän kävi kansakoulun ja kansanopiston. Sandbacka oli Oy Vuota- ja nahkakomppanian palveluksessa 1911–1916 ja omisti Nakkilan nahkatehtaan 1916–1921. Hän perusti 1921 Viialan nahkatehtaan ja omisti sen vuoteen 1925 saakka jolloin tehdas myytiin Aaltosen Kenkätehdas Oy:lle. Sandbacka osti tämän jälkeen 1925 vuonna 1916 Tampereen Epilänharjun kaupunginosaan perustetun Ab Krominahkatehdas Oy:n jonka uudeksi nimeksi tuli Epilän Nahkatehdas Oy. Epilän Nahkatehdas valmisti puku-, kenkä- ja käsinenahkaa ja lisäksi ainoana Suomessa kiiltonahkaa. Tehtaassa toimi sotien jälkeen myös rukkasneulomo. Sandbacka oli Epilän Nahkatehdas Oy:n toimitusjohtajana 1925–1960 ja hän omisti myös useita puuteollisuuden alalla toimineita yrityksiä. Sandbacka sai kauppaneuvoksen arvon 1951. Sandbacka oli Nakkilan kunnanvaltuuston jäsenenä 1918–1921 ja Tampereen ruotsalaisen seurakunnan kirkkovaltuuston jäsenenä 1927–1960. Wikiaineisto : Kuka kukin oli 1960Geni.com : Hugo SandbackaPunainen Pispala : Epilän teollisuuskeskus ja ammattiosastot Hugo Sandbackan veli kauppaneuvos Eliel Sandbacka (1882–1953) oli 36 vuoden ajan 1917–1953 Kokkolassa toimineen vuotien ja turkisten vientiä harjoittaneen Oy Vuota- ja Nahkakomppanian toimitusjohtajana. Hän omisti myös Kokkolan Seurahuoneen. Sandbacka oli naimisissa vuodesta 1910 Aina Johanna Savelan (1883–1965) kanssa. Heidän poikansa Lars Gustaf Sandbacka (1911–1994) oli Epilän Nahkatehdas Oy:n toimitusjohtajana isänsä jälkeen. Epilän nahkatehdas lopetti toimintansa 1965.Kuka kukin on 1978 (Projekt Runeberg) Kauppaneuvos Eliel Sandbacka (1882–1943) oli Hugo Sandbackan veli. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Nakkilan kunnanvaltuutetut Luokka:Vuonna 1885 syntyneet Luokka:Vuonna 1960 kuolleet
Nicole Cherry

Nicole Cherry, oikealta nimeltään Nicoleta Janina Ghinea (s. 5. joulukuuta 1998), on romanialainen poplaulaja. Cherry voitti vuonna 2014 Zu Music Award -palkinnon ”Paras läpimurto” -luokassa. Hänen vuonna 2013 julkaistu ”Memories”-kappaleensa soi paljon Romanian radioissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Romanialaiset laulajat Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bactrosaurus

Bactrosaurus oli liitukauden lopulla elänyt hadrosauri. Se oli kuusi metriä pitkä ja kaksi tonnia painava kasvinsyöjä. Se käveli kahdella jalalla. Sen raajoissa oli kolme varvasta ja sen nokka oli sarvimainen. Se eli Aasiassa. Se oli sukua Hadrosaurukselle ja Iguanodonille. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * http://animals.howstuffworks.com/dinosaurs/bactrosaurus.htm Luokka:Hadrosauridae
Reino Majala

Reino Aleksanteri Majala (s. 15. elokuuta 1934) on suomalainen taloustieteilijä. Hän on ollut Turun kauppakorkeakoulun liiketaloustieteen (laskentatoimen professori vuodesta 1983. Hänen tutkimusalaansa ovat olleet yritysten rahoitus ja rahoituskustannukset ja niiden yhteiskunnallisten vaikutusten miittaaminen ja raportointi.Facta 2001, WSOY 1981, 10. osa, palsta 729 Hän oli myös korkeakoulun vararehtori. Hän jäi eläkkeelle 1999 täysinpalvelleena ja lopetti lakisääteisesti KHT-tilintarkastajan työt täyttäessään 70. Majala oli kotoisin Tampereelta. Hän ei suorittanut ylioppilastutkintoa vaan pääsi kauppaopiston merkonomikoulutuksen kautta jatkamaan opintoja Turun kauppakorkeakouluun. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kauppatieteilijät Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Turun kauppakorkeakoulun professorit Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
I Crackle as I Grow

I Crackle as I Grow on vuonna 1997 ilmestynyt Moon Fog Prophetin EP, jonka yhtye julkaisi omalla Seeker-levymerkillään. Kaksi saman studiosession aikana äänitettyä kappaletta on myös mukana 1998 ilmestyneellä Metamorphos-yhtiön kokoelmalla Metazoon.History of the Prophet Kuusun Profeetta. Viitattu 3.4.2015. == Muusikot == *Mika Rättö – laulu, kosketinsoittimet *Teemu Majaluoma – kitara, laulu *Mikko I. Elo – basso *Veli Nuorsaari – rummut *Daniel Finley – rummut (A2) == Kappaleet == ;A-puoli # Puzzles & Knives # Daisy ;B-puoli # Garden of Shinai # Lullaby for the Violet == Lähteet == *MOON FOG PROPHET: I CRACKLE AS I GROW Finnmusic. ===Viitteet=== Luokka:Vuoden 1997 EP:t Luokka:Kuusumun Profeetan albumit
Vesa Majamaa

Vesa Veikko Majamaa (s. 1945) on suomalainen oikeustieteen tohtori, oikeustieteilijä ja Lapin yliopiston ympäristöoikeuden professori ja sittemmin Helsingin yliopiston professori. Hän on ollut Lapin yliopistossa vuodesta 1984 ja tutkinut kiinteistö- ja varallisuusoikeutta sekä kaavoitukseen ja rakentamiseen liittyviä kysymyksiä.Facta 2001, WSOY 1981, 10. osa, palsta 729 Helsingin yliopistossa hän oli ympäristöoikeuden dosentti 1982–1986, hänellä oli vuodesta 1987 henkilökohtainen ylimääräinen professuuri. Hän toimi Helsingin yliopistossa vuoteen 2009.Tuhat.halvi.helsinki.fi viitattu 3.4.2015Helsingin yliopiston virkamiehet ja opettajat, Oikeustiede Majamaa on öljysuojarahaston hallituksen puheenjohtaja. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset oikeustieteilijät Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Lapin yliopiston professorit Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Majamaa

Majamaa on suomalainen sukunimi esimerkiksi seuraavilla henkilöillä: * Jarno Majamaa (s. 1989), futsalpelaaja * Vesa Majamaa (s. 1945), oikeustieteilijä, professori * Ville Majamaa (s. 1976), näyttelijä * Yrjö Majamaa (s. 1957), kiekonheittäjä
Infiniti M (Y50)

Infiniti M (Y50) on Infiniti M:n kolmas sukupolvi, jota valmistettiin vuosina 2005–2010. Japanissa sitä myytiin Nissan Fuga -nimisenä. Auto esiteltiin yleisölle samana päivänä helmikuussa 2006, kun sen pääkilpailja Lexus esitteli uuden GS:n. == Aiheesta muualla == M (Y50) Luokka:E-segmentin autot Luokka:2000-vuosikymmenen autot Luokka:2010-luvun autot
Olli Makkonen

Olli Juhani Makkonen (16. huhtikuuta 1922 – 13. elokuuta 1993Kuolleita suomalaisia. Mitä Missä Milloin 1994 s. 148. Otava 1993 ISBN 951-1-12765-9) oli suomalainen metsätieteilijä ja Helsingin yliopiston Yksityismetsätalouden apulaisprofessori 1968–1974 ja metsähistorian henkilökohtainen ylimääräinen professori 1974–1989. Hänen tutkimusalaansa olivat muun muassa metsätyön palkkaperusteet ja antiikin metsätalous.Helsingin yliopiston virkamiehet ja opettajat, viitattu 3.4.2015Facta 2001, WSOY 1981, 10. osa, palsta 741 ==Julkaisuja== * Ancient Forestry, 2 osaa, Acta Forestalia Fennica Vol 82 (1967) ja Vol. 95 (1969) * Vuosisata metsätalouden myötä, 1977 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset metsätieteilijät Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 1993 kuolleet
Pylkönmäen kirkko

Pylkönmäen kirkko on Saarijärven Pylkönmäellä sijaitseva puinen päätytornillinen pitkäkirkko, joka rakennettiin Jaakko Kuorikosken johdolla rukoushuoneeksi 1860 ja vihittiin kirkoksi 1864. Kirkon alttaripäädyssä on matala sakasti, runkohuoneessa on aumakatto. Pitkien sivujen ikkunat ovat kahdessa vyöhykkeessä. Kellotornin kaksi kelloa ovat vuodelta 1900. Kirkko uusittiin perusteellisesti Alvar Aallon suunnitelman pohjalta 1927, mukaan lukien ulko- ja sisälaudoitus. Ulkoseinät saivat pystyvuorauksen, tornin huippua madallettiin ja sinne laitettiin ristin asemesta kukko. Sisäseinät vuorattiin vaakalaudoituksella, kirkkoon rakennettiin lehteri ja sinne asennettiin lämmitys. Sisäkatteena on sivuilta pyöristetty tasakatto. Kirkko peruskorjattiin 1968. Istumapaikkoja siellä on 350 hengelle. Kirkon 12-äänikertaiset urut rakensi Kangasalan urkutehdas 1952. Alttaritaulun Ehtoollisen asettaminen on maalannut Matias Annala 1941, peruskorjauksen yhteydessä aiemmat Urho Lehtisen alttariseinämaalaukset Jeesus siunaa lapsia ja Jeesus ruokkii 5000 miestä jäivät sisälaudoituksen alle. Kirkon alttarikaapin Madonna ja lapsi on tehnyt Hannes Autere 1927. Kirkossa on alkuperäinen Taavetti Pajusen veistämä saarnatuoli, myös kirkon vaivaisukko on alkuperäistä esineistöä. == Lähteet == Kirkko Luokka:Saarijärven rakennukset ja rakennelmat Luokka:Keski-Suomen kirkkorakennukset Luokka:Alvar Aallon suunnittelemat rakennukset Luokka:Suomen puiset pitkäkirkot Luokka:Suomen 1860-luvulla rakennetut kirkot
Veikko Makkonen

Urho Veikko Henrik Makkonen (1. huhtikuuta 1919Kuka kukin on 1978 (Runeberg.org) – 5. joulukuuta 1985) filosofian maisteri, oli Kansallis-Osake- Pankin pääjohtaja 1975–1983. Hän työskenteli ulkoasiainministeriön palveluksessa 1945–1957 ja sen jälkeen Kansallispankin palveluksessa.Facta 2001, WSOY 1981, 10. osa, palsta 741 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pankinjohtajat Luokka:Vuonna 1919 syntyneet Luokka:Vuonna 1985 kuolleet
Malkamäki

Malkamäki on suomalainen sukunimi muun muassa seuraavilla henkilöillä: * Aino Malkamäki (1895–1961), kansanedustaja * Jaakko Malkamäki (1897–1959), jääkäri * Juho Malkamäki (1844–1928), kansanedustaja * Matilda Malkamäki, suomalainen folk-popmuusikko, Emma & Matilda -duon jäsen * Matti Malkamäki (1867–1937), maanviljelijä ja Lapuan liikkeen valtuuskunnan jäsen * Miika Malkamäki (s. 1985), salibandyn pelaaja * Miko Malkamäki (s. 1988), jääkiekkoilija * Sari Malkamäki (s. 1962), kirjailija * Vilhelm Malkamäki (1896–1918), jääkäri.