EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Keltalyhtytetra

Keltalyhtytetra eli harmaaevätetra (Hyphessobrycon luetkenii) on tetrojen (Characidae) heimoon kuuluva subtrooppisissa vesissä elävä kalalaji. Keltalyhtytetraa tavataan Etelä-Amerikassa Argentiinan, Brasilian, Paraguayn ja Uruguayn vesistöissä. Keltalyhtytetra on kooltaan melko pieni ja sen maksimipituus on 9,6 senttimetriä. Suurin tavattu paino on 12,4 grammaa. Kala on väritykseltään harmaa, ja sen kyljissä on kaksi mustaa pilkkua, toinen kiduksien takana ja toinen pyrstön tyvessä. == Lähteet == Luokka:Tetrat
A Warrior’s Call

A Warrior’s Call on tanskalaisen heavy metal -yhtye Volbeatin kappale, joka julkaistiin yhdeksäntenä singlenä yhtyeen kolmannelta studioalbumiltaan Beyond Hell / Above Heaven. Kappale on kirjoitettu tanskalaiselle uransa lopettaneelle ammattilaisnyrkkeilijä Mikkel Kesslerille. == Lähteet == Luokka:Volbeatin kappaleet Luokka:Vuoden 2011 kappaleet
Nuoli-imuri

Nuoli-imuri (Aspasmichthys ciconiae) on imurien (Gobiesocidae) heimoon ja imurien (Gobiesocinae) alaheimoon kuuluva lauhkeissa merivesissä elävä kalalaji. Sen levinneisyys kattaa luoteisen Tyynenmeren alueella Japanista Taiwaniin. Lajia tavataan vuorovesi-altaista veden neriittisellä vyöhykkeellä. Nuoli-imuri on melko pieni kalalaji ja voi kasvaa korkeintaan viiden senttimetrin mittaiseksi. David Starr Jordan ja Henry Weed Fowler kuvasivat lajin tieteelle vuonna 1902 Japanista läheltä Wakayamaa keräämiensä näytteiden perusteella. == Lähteet == Luokka:Imurikalat
Neillia affinis

Neillia affinis on ruusukasvien heimoon kuuluva pieni pensas, joka kasvaa luonnonvaraisena Keski-Aasiassa, Itä-Aasiassa ja Kaakkois-Aasiassa. Lajilla ei ole suomenkielistä nimeä. == Kuvaus == Neillia affinis on jopa kahden metrin korkuinen pensas, jolla on punaruskeat, kulmikkaat ja kaljut versot. Silmut ovat pitkiä, soikeita, purppuranpunaisia, terävä- tai tylppäkärkisiä; reunuksessa on 4–5 kevyesti karvaista silmusuomua. Lehdillä on 8–12 millimetriä pitkä, hieman karvainen tai melkein kalju lehtiruoti. Terävät, sahalaitaiset korvakkeet ovat noin 4 millimetriä pitkät, muodoltaan pitkiä tai soikeita, lähes kaljuja. Sahalaitainen lehtilapa on yksinkertainen, 3,5–6,8 senttimetriä pitkä ja 3–5 senttimetriä leveä, pitkähkö tai munanmuotoinen; lehtilavan pohja on enemmän tai vähemmän munanmuotoinen. Molemmat pohjalavat ovat usein pitkästi teräviä. Lehden alapinta on hieman karvainen lehtisuonien kohdalta. Tiheissä, terttumaisissa 3–8 senttimetriä pitkissä kukinnoissa on 5–15 kukkaa. Kukkien halkaisija on 4–5 millimetriä; kukkavarsi on karvainen, 3–5 millimetriä pitkä. Kukkapohjus on kellomainen tai uurnamainen, 2–5 millimetriä pitkä ja ulkopuolelta tiheäkarvainen. Verhiöputkea lyhyemmät verholehdet ovat kolmiomaisia, molemmin puolin karvaisia, kokoreunaisia ja pitkästi teräväkärkisiä. Soikeat terälehdet ovat vaaleanpunaisia, 2–5 millimetriä pitkiä. Jokaissa kukassa on noin 20 hedettä ja 1–5 emiä. Sikiäin on lieriömäinen ja hieman karvainen; siinä on 4–6, harvemmin jopa 10 siemenaihetta. Hedelmä on soikea, karvainen tuppilo; siemenet ovat soikeita. Laji kukkii toukokuusta kesäkuuhun, hedelmät kypsyvät heinäkuusta syyskuuhun. == Levinneisyys == Lajin luonnollinen levinneisyysalue on Kiinan Sichuanin, Tiibetin ja Yunnanin maakunnissa. Se kasvaa lajirikkaissa metsissä 1100–3500 metrin korkeudessa tuoreessa–kosteassa, happamassa–neutraalissa, hiekkaisessa tai savisessa humusmaassa aurinkoisilla tai puolivarjoisilla paikoilla. Laji on lämmönkestävä, enimmäkseen myös pakkasenkestävä. == Luokittelu == Neillia affinis kuuluu ruusukasvien (Rosaceae) heimoon, alaheimoon Spiraeoideae, tribukseen Neillieae ja neillioiden (Neillia) sukuun. Lajin kuvaili ensimmäisen kerran William Botting Hemsley vuonna 1892. Lajilla on kolme muunnosta: * Neillia affinis var. affinis: Muunnoksella on 1–2 hedelmälehteä, joissa on 4–6 siemenaihetta. 6–15-kukkaiset kukinnot ovat 3–8 senttimetriä pitkiä. Muunnos esiintyy sekametsissä 1100–3500 metrin korkeudessa Keski- Sichuanissa, Etelä-Xizangissa ja Luoteis-Yunnanissa. * Neillia affinis var. pauciflora: Muunnoksella on yksi hedelmälehti, jossa on 8–10 siemenaihetta. Kukinnot ovat 3–4 senttimetriä pitkiä; niissä on 5–10 kukkaa. Muunnos esiintyy Kaakkois-Yunnanissa 2000–2300 metrin korkeudessa. * Neillia affinis var. polygyna: Muunnoksella on 3–5 hedelmälehteä. Se esiintyy Luoteis-Yunnanin avoimissa metsissä noin 3400 metrin korkeudessa. == Käyttö == Neillia affinis -lajia käytetään joskus koristepuuna kauniiden kukkiensa vuoksi. == Lähteet == Luokka:Neilliat
Siroseppelvarpu

Siroseppelvarpu eli pikkuseppelvarpu, seppelvarpu (Neillia incisa) on ruusukasvien heimoon ja neillioiden sukuun kuuluva koristekasvi, joka aiemmin luokiteltiin kuuluvaksi seppelvarpujen (Stephanandra) sukuun. == Ulkonäkö ja koko == Siroseppelvarpu on 1,5–2,5 metriä korkea kesävihanta ja nopeakasvuinen pensas, jolla on ohuet, kaarevat, karmiininpunaiset versot. Kasvin lehdet ovat 2–4,5 senttimetriä pitkät, syvälohkoiset; syksyllä niissä on voimakas ruskaväri. Kaksineuvoiset, toukokuun loppupuolella tai alkukesällä puhkeavat kukat ovat valkoisia, halkaisijaltaan noin 5 millimetriä; ne ovat kerääntyneet kukkasarjoiksi versojen päihin. Karvainen, noin 2 millimetriä pitkä hedelmä kypsyy syys-lokakuussa. Siemenet ovat pallomaisia. == Levinneisyys == Siroseppelvarpu on kotoisin Kiinasta (Liaoning, Shandong) ja muualta Itä- Aasiasta Japanista (Hokkaidō, Honshū, Kyūshū, Shikoku), Koreasta ja Taiwanilta. Japanissa laji on erittäin yleinen. == Elinympäristö == Laji kasvaa luonnossa matalien vuorten rinteillä, usein purojen varsilla. == Käyttö == thumb|273px|right| Siroseppelvarpua on viljelty koristekasvina Pohjois- Amerikassa vuodesta 1872 lähtien. Nykyisin taimitarhat viljelevät lajia yleisesti koristeeksi Yhdysvalloissa ja laji on levinnyt luontoon Yhdysvaltain Virginian osavaltiossa. Lajin arvellaan tulevaisuudessa valtaavan kaikki Pohjois-Amerikan lauhkeat metsät. Venäjälle laji vietiin vuonna 1959; ensimmäisen yksilön korkeus oli 33-vuotiaana 1,5 metriä, latvan halkaisija 220 senttimetriä. === Lisääminen === Kasvia on helppo lisätä siemenistä ja pistokkaista, jotka juurtuvat hyvin ilman esikäsittelyä. === Talvenkestävyys === Talvenkestävyys on keskimääräinen. Vaikeina talvina kasvi jäätyy lumen yläpuolella, mutta toipuu nopeasti keväällä. Oksat on suositeltavaa taivuttaa maahan loppusyksyllä. Menestymisvyöhykkeet Venäjällä: 3a (-37,2 – -40 °C), 7b (-12,2 – -15 °C). === Lajikkeita === * Neillia incisa 'Crispa'. Korkeus 50–80, latvan halkaisija 150 senttimetriä. Ryppyiset lehdet ja pienet, huomaamattomat kukat. Käytetään maanpeitekasvina. == Lähteet == Luokka:Neilliat
Neillia ribesioides

Neillia ribesioides on neillioiden sukuun ja ruusukasvien heimoon kuuluva kasvilaji, joka on kotoisin Kiinasta. Sen kuvaili ensimmäisenä Alfred Rehder vuonna 1913. Catalogue of Lifen mukaan lajilla ei ole alalajeja. Sillä ei ole suomenkielistä nimeä. == Kuvia == Neillia ribesioides a2.jpg == Lähteet == Luokka:Neilliat
Kfar Rosh Hanikra

Kfar Rosh Hanikra () on kibbutsi Israelin Pohjoisella hallintoalueella lähellä Libanonin rajaa. Paikka tunnetaan etenkin Rosh Hanikran luolista. Kibbutsin asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 1 365\. ==Maantiede== thumb|vasen|Rosh Hanikran luolia. Kfar Rosh Hanikra sijaitsee Israelin pohjoisosassa Akkon tasangolla Israelin Libanonin vastaisen rajan tuntumassa Rosh Hanikran- Hanitahin harjanteen rinteellä. Kibbutsin vieressä sijaitsevat aaltojen, sadevesien ja maanjäristysten muovaamat Rosh Hanikran luolat. ==Historia== Nimi Rosh Hanikra on johdettu paikan arabiankielisestä nimestä Ras al-Naqura. Nykyisen Kfar Rosh Hanikran aluetta asuttivat aikanaan kanaanilaiset. Aikanaan alueella sijaitsi kivilouhoksia, joilta vietiin kiviä rakennustarpeiksi muihin rannikon asutuskeskuksiin. Kivilouhoksia käytettiin myös suolan keruuseen merivedestä. Alueella sijaitsevaa rannikkotietä käyttivät puolestaan monet alueella liikkuneet armeijat. Ristiretkeläiset linnoittivat viereisen Achzivin reittiä puolustaakseen. Britit valtasivat alueen Osmanien valtakunnalta ensimmäisessä maailmansodassa. Harjanteen läpi louhittiin tuolloin rautatie Haifasta Tripoliin. Kfar Rosh Hanikran kibbutsi perustettiin vuonna 1949. Paikalliset harjoittivat maanviljelyä ja vieressä sijaitsi rajan yhteyteen perustettu poliisiasema. Kibbuttsiin perustettiin myös lomakeskus ja kylpylä, sekä Israelin poliisin lomakeskus. Rosh Hanikran harjanteelta alas luolille kulkee nykyisin köysirata. ==Väestö== Kfar Rosh Hanikran asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 1 365. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 491 ja vuonna 1969 318. ==Lähteet== Luokka:Israelin kaupungit
Matti Oinonen

Niilo Matti Oinonen (23. joulukuuta 1897 Tampere – 25. syyskuuta 1946) oli suomalainen yleisesikuntaeversti, pioneeriupseeri ja pioneeritaktiikan opettaja ja uudistaja. Matti Oinosen hautakivi Lahden vanhalla hautausmaalla, Hautakirjoituksia ja hautakuvia, Suomen SukututkimusseuraKansaneläkelaitoksen henkilökortit -arkisto > Vuosina 1946-1949 kuolleiden henkilöiden hakemistokortit Matti Oinonen suoritti Viipurin upseerikokelaskurssin B-kurssin Markovillassa 1918–1919. Hän kävi Sotateknillisen koulun 1927–1929 ja Sotakorkeakoulun 1933–1935 saaden yleisesikuntaupseerin arvon 1937. Oinonen oli 1935–1939 Sotakorkeakoulun ja Sotateknillisen koulun linnoitusopin ja pioneeritaktiikan opettajana. Opettajana ollessaan hän uudisti pioneeritaktiikan opetuksen Suomessa. Sotavuosina Oinonen toimi muun muassa IV armeijakunnan ja Kannaksen Ryhmän pioneerikomentajana.Janne Mäkitalo : Räjähtävää voimaa 1 : suomalaisen pioneeritaktiikan kehittyminen itsenäisyyden aikana. Maanpuolustuskorkeakoulu - Edita 2019, Oinosesta s. 247-248 Oinonen joutui sotavuosien jälkeen syytteeseen ns. Oeschin-Neron tapauksessa, jonka yhteydessä oli vuosina 1941–1942 ammuttu laittomasti 51 venäläistä sotavankia Kannaksen Ryhmän alaisissa sotavankikomppanioissa. Oinosen allekirjoittama käsky linnoitustöissä käytettyjen vankien kohtelusta edellytti äärimmäistä ankaruutta ja välitöntä teloitusta niskurointitapauksissa. Oinonen tuomittiin 23. helmikuuta 1945 kahden vuoden ja kuuden kuukauden vankeusrangaistukseen tahallisesta virkarikoksesta. Oikeusministeri Urho Kekkonen piti tuomiota liian lievänä, ja korkein oikeus palautti jutun takaisin sotaylioikeuden uuteen käsittelyyn huhtikuussa 1945. Oinosta syytettiin nyt yllytyksestä 18 sotavangin murhaan. Tässä vaiheessa Oinonen ilmoitti, että aloite kyseisiin käskyihin oli tullut kenraaliluutnantti Lennart Oeschilta. Oinonen joutui jutun käsittelyn aikana syyskuussa 1945 sairaalahoitoon ruuansulatusvaivojen takia, ja hänellä todettiin kasvain. Sotaylioikeus tuomitsi Oinosen heinäkuussa 1946 11 vuoden kuritushuonerangaistukseen. Oinonen kuoli syyskuussa 1946 oltuaan vangittuna vuoden ja yhdeksän kuukauden ajan. Matti Oinonen on haudattu Lahden vanhalle hautausmaalle Radiomäelle. == Julkaisuja == * Kenttätyöohjesääntö II, Teknillinen osa. 1931, Väinö Vainion kanssa * Vesistötaisteluohjeita. 1939, Nordgrenin kanssa * Kenttätyöopas. 1939 * Taktillinen opas XII, Vesistötaistelu. 1940 * Kenttävarustustyöt. 1941 Nimellä N. M. Oinonen: * Kenttävarustus- ja tietöiden suunnitteleminen ja johtaminen divisioonassa, huomioon ottaen nykyiset esikunnan vahvuudet ja työnjaon. Tiede ja ase 3/1935 Viite julkaisuun == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Pioneerit historian kuvastimessa. Kirjoittanut majuri M. Oinonen, Hakkapeliitta, 23.06.1936, nro 25-26, s. 16, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Suomalaiset everstit Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Sotarikoksista vankeuteen tuomitut Luokka:Pioneerijoukot Luokka:Vuonna 1897 syntyneet Luokka:Vuonna 1946 kuolleet
Jean Moreau de Séchelles

Jean Moreau de Séchelles (10. toukokuuta 1690 Pariisi – 31. joulukuuta 1760)Les membres du passé dont le nom commence par S Académie des sciences. Viitattu 23.12.2019. oli ranskalainen virkamies ja poliitikko, joka toimi Ranskan valtiovarainministerinä Ludvig XV:n valtakautena. Hänen mukaansa on nimetty Intian valtamerellä sijaitsevat Seychellit.A brief history of Seychelles The National Assembly of Seychelles. Viitattu 23.12.2019. Séchelles oli Ranskan valtiovarainministerinä (contrôleur-général des finances) vuosina 1754–1756.Encyclopédie moderne (1824), s. 483. Google Books Hän oli Ranskan tiedeakatemian kunniajäsen vuodesta 1755 ja sen puheenjohtaja vuonna 1757.Présidents de l'Académie des sciences de 1699 à nos jours Académie des sciences. Viitattu 23.12.2019. Ranskan vallatessa Seychellit vuonna 1756 ne saivat nimekseen Séchelles hänen mukaansa. Kun saariryhmä siirtyi vuonna 1810 Isolle-Britannialle, nimi muutettiin muotoon Seychelles.Seychelles: History Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 23.12.2019. Ranskan vallankumouksen aikainen poliitikko Marie-Jean Hérault de Séchelles oli Séchellesin tyttärenpojanpoika. ==Lähteet== Luokka:Ranskan valtiovarainministerit Luokka:Ranskan tiedeakatemian jäsenet Luokka:Vuonna 1690 syntyneet Luokka:Vuonna 1760 kuolleet
Caenis

Caenis on päivänkorentojen (Ephemeroptera) lahkoon ja Caenidae-heimoon kuuluva hyönteissuku. Suvun lajit ovat kaikki hyvin pieniä, noin 3 millimetrin mittaisia. Monia Caenis-suvun lajeja käytetään syötteinä perhokalastuksessa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Päivänkorennot
Anastasija Hripunova

Anastasija Andrejevna Hripunova (, s. 2. heinäkuuta 1986 Moskova) on venäläinen karateka. Hän on Kyokushinin 11-kertainen maailmanmestari ja nelinkertainen Euroopan-mestari. Hripunova on voittanut myös Venäjän mestaruuden kuudesti. ==Kilpaura== Hripunova saavutti ensimmäisen kerran menestystä 2005 voitettuaan EM- ja MM-pronssia. Sittemmin vuodesta 2007 lähtien Hripunova hallitsi MM-kisoja voittaen myös naisten historian ensimmäisen World Openin 2011, joka käytiin avoimessasarjassa. Hän voitti 2007 MM-kisojen loppuottelussa Hitomi Fukuin ja vuoden 2008 MM-loppuottelussa Dobroslawa Soltysikin. Sittemmin vuodet 2009, 2010 ja 2012 Hripunova kohtasi jokaisella kerralla voitokkaasti Yuma Tazakin. Hän eteni 2009 ensimmäistä kertaa EM-kisojen loppuotteluun, mutta hävisi mestaruuden Dobroslova Habraszkalle. Sitä vastoin 2010 Hripunova voitti Marianna Verbitstkayaa vastaan käydyn EM-loppuottelun, joka oli samalla hänen ensimmäinen Euroopan mestaruus. 2013 Hripunovan loppuotteluputki katkesi, kun hän saavutti EM- pronssia avoimessasarjassa ja voitti myös MM-pronssia keskisarjassa.РЕЗУЛЬТАТЫ АБСОЛЮТНЫХ ЧЕМПИОНАТОВ ЕВРОПЫ ПО КИОКУШИН КАРАТЕ С 2000Г (IKO) kyokushinkarate.news Viitattu 23.12.2019 Vuodet 2014–2018 Hripunova jatkoi ylivoimaansa MM-kisoissa voittaen Chihiro Tanaka vuosien 2014 ja 2016 MM- loppuottelussa. Vuoden 2015 maailmanmestaruuden hän voitti Yuma Tazakia vastaan, kun kaksikko kohtasi neljännen kerran MM-loppuottelussa. 2017 puolestaan Hripunova voitti Aleksandra Matysiakin ja vei uransa yhdeksännen Euroopan-mestaruuden keskisarjassa. 2016 Hripunova saavutti kaksi Euroopan mestaruutta, aluksi keskisarjassa voitettuaan loppuottelussa Jelena Gulkon ja myöhemmin avoimessasarjassa voitettuaan Ksenija Zasorinan. Hän voitti loppuvuodesta myös kymmenennen maailmanmestaruuden. Hripunova voitti loppuottelussa Chihiro Tanakan. 2018 Hripunova siirtyi raskaaseen sarjaan ja eteni MM-kisoissa aina loppuotteluun saakka, jossa hän kohtasi viisinkertaisen raskaansarjan maailmanmestarin Uljana Grebenštšikovan. Hripunova voitti mestaruuden, joka oli samalla hänen uran yhdestoista maailmanmestaruus. ==Lähteet== Luokka:Venäläiset karatekat Luokka:Kyokushinin harjoittajat Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Teditsolidi

Teditsolidi (C17H15N6O3F) on oksatsolidinoneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä antibioottina erityisesti ihoinfektioiden hoidossa. ==Ominaisuudet ja käyttö== Teditsolidin antibioottiset ominaisuudet perustuvat siihen, että se sitoutuu oksatsolidinoniryhmästään bakteerien ribosomin 50S-alayksikköön ja estää proteiinisynteesin. Yhdisteen sitoutuessa tRNA ei kykene sitoutumaan ribosomiin ja lisäksi 50S-alayksikkö ja 30S-alayksikkö eivät kykene muodostamaan proteiinisynteesiin tarvittavaa 70S-kompleksia. Lääkeaine tehoaa erityisesti grampositiivisiin bakteereihin kuten streptokokkeihin, stafylokokkeihin ja enterokokkeihin. Se tehoaa myös MRSA-kantoihin. Teditsolidilla on tehoa mykobakteereihin ja muutamiin gramnegatiivisiin bakteereihin. Sitä käytetään MRSA:n aiheuttamiin ihotulehduksiin. Teditsolidi hyväksyttiin markkinoille Yhdysvalloissa vuonna 2014, ja usein sitä käytetään aihiolääkkeenään teditsolidifosfaattina.Axel Kleemann: Antiinfectives for Systemic Use, 1. Antibacterials, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2016. ==Haittavaikutukset== Haittavaikutuksinaan teditsolidi voi aiheuttaa huonovointisuutta, ripulia, pääkipua ja harvinaisesti luuydinsuppressiota. Teditsolidi ei ole yhtä myrkyllistä maksalle kuin ensimmäisen sukupolven oksatsolidinoniantibiootteihin kuuluva linetsolidi. ==Lähteet== Luokka:Antibiootit
Papu Gómez

Alejandro Darío Gómez eli Papu Gómez (s. 15. helmikuuta 1988 Buenos Aires) on argentiinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Italian Serie Assa pelaavaa AC Monzaa. Hän voitti maailmanmestaruuden 2022. Gómez edusti kotimaassaan Arsenal de Sarandía ja San Lorenzoa. Arsenalissa hän voitti Copa Sudamericanan. Kesällä 2010 hän siirtyi italialaisseura Cataniaan, jossa hän pelasi kolmen kauden aikana Serie A:ssa 106 ottelua ja teki niissä 16 maalia. Kauden 2013–2014 hän edusti ukrainalaisseura Metalist Harkovaa ja pelasi Ukrainan jalkapalloliigassa 23 ottelua, joissa hän teki kolme maalia. Elokuussa 2014 Gómez siirtyi italialaiseen Atalantaan. Kaudella 2016–2017 hän teki Serie A:ssa 37 ottelussaan 16 maalia, muun muassa hattutempun huhtikuussa Genoaa vastaan. Tuosta kaudesta alkaen hän toimi joukkueen kapteenina. Gómez pelasi Atalantassa kaikkiaan 209 pääsarjaottelua ja teki niissä 50 maalia. Kaudella 2018–2019 Atalanta ylsi Italian cupissa loppuotteluun ja Gómez teki molemmissa välieräotteluissa Fiorentinaa vastaan maalin. Gómez pelasi kaudella 2017–2018 Eurooppa-liigassa seitsemän ottelua ja teki maalin Evertonia sekä Lyonia vastaan. Kaudella 2019–2020 hän pelasi Mestarien liigan alkulohkossa joukkueensa kaikki kuusi ottelua sekä kolme pudotuspeliä ja teki maalin alkulohkon kotiottelussa Dinamo Zagrebia vastaan. Kaudella 2020–2021 hän pelasi Mestarien liigan alkulohkossa joukkueensa kaikki kuusi ottelua ja teki maalin vierasottelussa FC Midtjyllandia vastaan. Tammikuussa 2021 Gómez siirtyi espanjalaisseura Sevillaan. Loppukauden aikana hän pelasi 18 Primera Divisiónin ottelua ja teki kolme maalia. Mestarien liigassa hän pelasi kaksi ottelua. Kaudella 2021–2022 hän viimeisteli Espanjan pääsarjassa 29 ottelussa viisi maalia. Mestarien liigassa hän pelasi viisi ja Eurooppa-liigassa kaksi ottelua. Gómez pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2007 kaksi ottelua, joissa molemmissa hän tuli vaihtopelaajana kentälle. Argentiina voitti kisoissa kultaa. Argentiinan A-maajoukkueessa Gómez on pelannut 17 ottelua. Ensimmäisessä maaottelussaan kesäkuussa 2017 Singaporea vastaan hän teki maalin. Myöhemmin samana vuonna hän pelasi myös Perua, Venäjää ja Nigeriaa vastaan. Hän pelasi Argentiinan mestaruuteen päättyneessä vuoden 2021 Copa Américassa alkulohko-ottelut Paraguayta ja Boliviaa vastaan, ja teki molemmissa peleissä myös maalin. MM-kilpailuissa 2022 hän oli avauskokoonpanossa otteluissa Saudi-Arabiaa ja Australiaa vastaan, muttei pelannut muissa otteluissa Argentiinan voittaessa maailmanmestaruuden. == Saavutukset == Päivitetty 1. kesäkuuta 2023. Argentiina * Alle 20-vuotiaiden maailmanmestari: 2007 * Artemio Franchi Trophy: 2022 * Copa América: 2021 * Maailmanmestari: 2022 Sevilla FC * Eurooppa-liiga: 2022-2023 Arsenal Fútbol Club Copa Sudamericanan mestari: 2006-2007 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Papu Gómezin tilastot Soccerway-sivustolla Luokka:Argentiinalaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon maailmanmestarit Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Muinais-DNA

Muinais-DNA on muinaisista näytteistä eristettyä DNA:ta. Muinais-DNA:ta tutkimalla menneisyydestä voidaan saada selville asioita, joita arkeologian menetelmillä ei voi nähdä. ==Merkitys== Muinais-DNA:n avulla voidaan selvittää esimerkiksi yksilöiden alkukoti, muuttoliikkeet ja risteytymiset. Lisäksi voidaan saada tietoa muinaisten ihmisten geneettisesti määräytyvistä ominaisuuksista kuten silmien väristä tai laktoosi-intoleranssin esiintyvyydestä. Myös sukupuutoista, ruokavalioista, kotieläinten kesytyksistä ja taudinaiheuttajista voidaan saada tietoa. Muinais-DNA:n avulla on pystytty selkeyttämään esimerkiksi Euroopan asutushistoriaa. Maanviljelyksen on todettu tulleen Eurooppaan nimenomaan väestöliikkeen myötä eikä taitojen siirtymisen kautta. Denisovanihminen on pystytty erottamaan neandertalinihmisestä muinais- DNA:n avulla ja sen risteytyminen nykyihmisen kanssa saatu selvitettyä. ==Historia== Muinais-DNA-tutkimus on yleistynyt vuoden 2008 jälkeen voimakkaasti, kun menetelmien kehitys on tehnyt sen helpommaksi. Alan pioneereja ovat esimerkiksi Svante Pääbo ja David Reich. Vuonna 2009 muinais- DNA-tutkimus alkoi kehittyä suurin harppauksin. Max Planck -instituutin Svante Pääbon kehittämien tekniikoiden ansiosta alettiin voida tutkia muinaisten ihmisten koko perimiä eikä vain Y-DNA:ta ja mtDNA:ta. Näin voidaan selvittää tutkitun yksilön kaikkien esivanhempien vaiheita paljon laajemmin. Alle kymmenessä vuodessa oli saatu tutkittua jo tuhansia kokonaisia muinaisia perimiä, joita on verrattu kymmeniintuhansiin nykyisin eläviin ihmisiin. Tämän nopeasti laajenevan tutkimuksen myötä useat vanhat käsitykset ihmisen muinaisista muuttoliikkeistä ovat kumoutuneet tai tarkentuneet, ja muinais- DNA-tutkimus on jo ohittanut arkeologian syvän menneisyyden ihmisväestöjen muutosten paljastamisessa. ==Näytteiden otto== Muinais-DNA:ta eristetään vanhoista luista ja muista arkeologisista löydöistä. Eristäminen on vaikeaa, sillä ikivanhoissa näytteissä DNA:ta on jäljellä enää hyvin vähän. Tämän vuoksi sen on helppo kontaminoitua ulkopuolisella DNA:lla, minkä estämiseksi laboratoriotutkimukset tehdään hyvin suojatuissa olosuhteissa. Muinais-DNA esiintyy tyypillisesti hyvin lyhyinä pätkinä, sillä se on ajan kuluessa pilkkoutunut. Muinais-DNA tunnistetaankin muinaiseksi juuri pätkien lyhyydestä. Suurin osa muinais-DNA:sta on saatu alle 50 000 vuotta vanhoista näytteistä ja kylmän ilmaston alueilta. Vanhin vuoteen 2017 mennessä saatu kokonainen genomi oli hevoselta, joka oli elänyt Kanadan Yukonissa noin 650 000 vuotta sitten. Vanhin ihmisen suvun DNA-pätkä on neandertalilaiselta 430 000 vuoden takaa. Hyvin kylmässä paikassa DNA voisi teoriassa säilyä yhden miljoonan vuoden ajan. Paras paikka muinais-DNA:n löytämiseen on erityisen tiheä Pars petrosa ossis temporalis -luu, joka on ohimoluun osa. Siinä DNA voi säilyä kuumallakin seudulla jopa 12 000 vuotta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:DNA Luokka:Populaatiogenetiikka Luokka:Arkeologia
Dogs of War (täsmennyssivu)

Dogs of War voi tarkoittaa seuraavia: * Dogs of War, Saxonin albumi * Dogs of War, Adrian Tchaikovskyn kirja * The Dogs of War, Frederick Forsythin kirja * The Dogs of War, Frederick Forsythin kirjaan perustuva elokuva * Dogs of War, vuoden 1989 videopeli * Dogs of War, vuoden 2000 videopeli
Viipurin Rykmentti

Viipurin Rykmentti oli vuosina 1919–1940 toiminut Suomen armeijan rykmentti, joka perustettiin Suomen sisällissodan valkoiseen armeijaan kuuluneen Karjalan 2. rykmentin seuraajaksi. Sisällissodan päätyttyä Sortavalaan sijoitettu Karjalan 2. rykmentti nimettiin 30. elokuuta 1918 aluksi Laatokan jalkaväkirykmentiksi, kunnes se nimettiin uudelleen 15. maaliskuuta 1919 Haminaan sijoitettuna Viipurin rykmentiksi.Historialliset kohteet, Haminan kaupungin sivusto Viipurin rykmentti oli Haminan varuskuntarykmenttinä kokonaisuudessaan vuosina 1920–1933 ja se oli osaksi sijoitettuna Pampyölin huonokuntoisiin puukasarmeihin. Rykmenttiin kuului 1920-luvulla kolme pataljoonaa. Jokaisessa pataljoonassa oli kolme kiväärikomppaniaa ja konekiväärikomppania. Syksyllä 1933 rykmentin pääosat siirtyivät Haminasta Jaakkiman Huuhanmäkeen, jonne oli valmistunut uusi kasarmialue. Rykmentin II pataljoonan esikunta, 4. ja 5. komppania sekä soittokunta jäivät kuitenkin Haminaan, koska uudessa varuskunnassa ei ollut niille tiloja. Rykmentin viimeinen osasto 2. komppania poistui Haminasta syksyllä 1939. Talvisodan aikana rykmentin sotilaat taistelivat 3. Prikaatin joukoissa. Viipurin rykmentti lakkautettiin talvisodan jälkeen. Viipurin rykmentin muistolaatta sijaitsee Haminan vanhalla kasarmialueella. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen uudenaikaisin kasarmialue on Jaakkiman Rauhala. Lyhyt kuvaus Viipurin Rykmentin kasarmirakennuksista Palkjärven rannalla, Käkisalmen Sanomat 03.08.1933, nro 84, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * Viipurin rykmentti muuttanut Jaakkimaan, Käkisalmen Sanomat 07.09.1933, nro 99, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * Viipurin Rykmentin uusi koti, Hakkapeliitta, 12.09.1933, nro 37, s. 11, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Hamina Luokka:Suomen puolustusvoimien rykmentit Luokka:Viipurin historia
Mikko Tapio Tanner

Mikko Tanner (s. 27. maaliskuuta 1964) on suomalainen entinen koripalloilija. Tanner voitti 1980-luvulla neljä Suomen Mestaruutta HNMKY:n paidassa ja pelasi 54 miesten maaottelua. Luokka:Suomalaiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pasi Anttila

Pasi Heikki Mikael Anttila (s. 1972) on suomalainen yritysjohtaja. Hän aloitti Instru Optiikka Oy:n toimitusjohtajana vuoden 2018 lopussa. Ennen Instru Optiikkaa hän on työskennellyt johtotehtävissä useissa kansainvälisissä yrityksissä Suomessa, Ruotsissa, Tanskassa ja Saksassa, muun muassa Lantmännen Cerelialla ja tunnettujen brändien, kuten Gilletten (Procter&Gamblen;), Mondelez/Kraftin ja Polarican, Lumenen ja Danonen parissa. Joulukuussa 2019 toimitusjohtaja Anttilan koulutusmenetelmät nousivat julkisuuteen, kun osa niihin osallistuneista työntekijöistä koki koulutustilaisuuden olleen julkinen nöyryytys. Osaa työntekijöistä Pasi Anttila kehotti muun muassa hakeutumaan töihin kilpaileviin yrityksiin. Anttilan mukaan koulutustilaisuuden tarkoituksena ei missään tapauksessa ollut tarkoituksellinen nöyryytys. Hänen mukaansa ketään ei myöskään kategorisesti kehotettu irtisanoutumaan. Tarkoituksena oli kuitenkin käyttää suoraa puhetta, eikä kaunistella esimerkeissä. Toimitusjohtaja Anttilan käytöksen tultua julki tiedotusvälineiden kautta hän pyysi anteeksi ryhmäjaon toteutusta ja kovia sanavalintoja koko henkilökunnalta. Instru Optiikka ja Pasi Anttila kävi tapahtunutta läpi sisäisesti sekä tapaamisissa ammattiliitto Pamin ja Erton kanssa. Pasi Anttila on Näkeminen ja silmäterveys NÄE Ry:n hallituksen jäsen. Hän toimii myös Erikoiskaupan liiton hallituksen jäsenenä ja Silmäsairaala Valon hallituksessa. Helmikuussa 2023 Näkeminen ja silmäterveys NÄE ry myönsi Pasi Anttilalle Hopeisen ansiomerkin hallitustyöstä. Myöntämisperusteiden mukaan Pasi Anttila on vahvistanut alan asemaa osana erikoiskauppaa ja toiminut aktiivisesti lääkejakelun uudistamiseksi. ==Lähteet== Luokka:Elävät henkilöt Luokka:1970-luvulla syntyneet Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat
Mike Bäck

Mike Anton Sebastian Bäck (s. 21. kesäkuuta 1999) on suomalainen lasten- ja nuortenkirjailija, muusikko ja tubettaja. == Ura == === Tubettajana === Bäck loi YouTube-kanavansa 17. maaliskuuta 2016 nimellä ”Miklu YT” ja sai tubettamisensa alkuvaiheilla apua isoveljeltään Roni Bäckiltä. Elokuussa 2016 hän vaihtoi kanavansa nimen Mikluksi. Bäck voitti Tubeconissa Vuoden tähtilupaus -palkinnon vuonna 2017. Bäck perusti vuonna 2019 myös englanninkielisen kanavan. Bäck julkaisi 25. tammikuuta 2021 videon, jolla hän kertoi lopettavansa tubettamisen kokonaan. Hänen pääkanavallaan Youtubessa oli tuolloin lähes 300 000 tilaajaa. 21\. marraskuuta 2023 Bäck julkaisi videon, jossa kertoo voivansa paremmin ja että alkaisi tubettamaan harrastuksena ja tekevänsä videoita, kun siltä tuntuu. === Televisiossa === Bäck on kilpaillut kaksi kertaa Haluatko miljonääriksi? -ohjelmassa yhdessä veljensä Roni Bäckin kanssa. Hän on myös vieraillut useassa televisio-ohjelmassa, kuten Possessa ja Huomenta Suomessa. Bäck oli osallistujana Kultaisella Venlalla palkitussa Metsähaaste-sarjassa vuonna 2018. === Kirjailijana === Bäck on kirjoittanut kolme kirjaa taiteilijanimellä Miklu: Paras kirja ikinä, Kaikkien aikojen kirja ja Universumin paras kirja ja yhden kirjan omalla nimellään: Maailman mahtavin kirja. Hän kirjoitti ja kuvitti kirjansa itse. Bäck äänestettiin syyskuussa 2021 Lasten ja nuorten säätiön organisoiman Read Hour -palkinnon saajaksi. === Muusikkona === Bäck julkaisi artistinimellä Mike Back esikoissinglensä ”Bad On Purpose” tammikuussa 2021. Hänen toinen singlensä ”Eyeslie” julkaistiin toukokuussa 2021. Huhtikuussa 2022 hän julkaisi singlen ”Other Side”, toukokuussa singlen ”Alchemy” ja joulukuussa singlen ”Holding On”. 2023 marraskuun lopulla hän julkaisi singlen ”Savior”. == Yksityiselämä == Bäck valmistui ylioppilaaksi Munkkiniemen yhteiskoulun lukiosta vuonna 2018. Hänen vanhempansa ovat ammatiltaan lääkäreitä. Hänen pitkäaikainen kumppaninsa Sara Haapakoski teki myös aiemmin Youtube-sisältöä. == Filmografia == Televisiosarjat Televisiosarjat Televisiosarjat Televisiosarjat Vuosi Nimi Rooli Jakso(t) 2018 Metsähaaste Itsenään Kausi 2 2018 Posse Itsenään kausi 5 jakso 1 2019 Haluatko miljonääriksi? Itsenään Kaksi jaksoa === Dubbaukset === == Diskografia == Kappale Vierailija Vuosi Bad On Purpose 2021 Eyeslie 2021 Other Side LOLA 2022 Alchemy 2022 Forever 2022 Holding on 2022 Savior 2023 == Bibliografia == * * * * == Palkinnot ja ehdokkuudet == Vuosi Palkintogaala Kategoria Tulos Vastaanottajat Lähde 2021 Lasten ja nuorten säätiö Read Hour == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Mike Bäckin kanava Youtubessa Luokka:Suomalaiset tubettajat Luokka:Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Suomalaiset muusikot Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jonas Dassler

Jonas Dassler (s. 22. maaliskuuta 1996 Remscheid) on saksalainen näyttelijä. == Filmografia == * Uns geht es gut (2015) * LOMO – The Language of Many Others (2017) * Das schweigende Klassenzimmer (2017) * Never Look Away (2018) * Die Protokollantin (minisarja, 2018) * Kultainen hansikas (2019) == Aiheesta muualla == * Luokka: Saksalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Toimittajaliitto (vaihtoehtomedian yhdistys)

Suomen vapaa sana riippumaton toimittajayhdistys ry, joka käyttää nimeä Toimittajaliitto, on suomalainen yhdistys, jonka tavoitteena on parantaa niin sanottujen vastamedioiden tiedonvälittäjien oikeudellista ja taloudellista asemaa. Yhdistyksen perusti vuonna 2016 Johan Bäckman. Yhdistyksen puheenjohtaja on Juha Korhonen, joka on toiminut muun muassa MV-sivuston vastaavana, varapuheenjohtaja Janus Putkonen ja sihteeri Jarmo Ekman. Yhdistyksen verkkosivun nimi on Toimittajaliitto. Se ilmoitti yhdistysrekisterissä näkyväksi URL-osoitteekseen "journalistiliitto.com". Oman ilmoituksensa mukaan yhdistys antaa jäsenilleen oikeudellista neuvontaa, jakaa apurahoja, järjestää koulutustilaisuuksia ja myöntää pressikortteja. Se ilmoittaa tavoitteekseen niin sanotun vaihtoehtomedian yhdistämisen ja sen edun ajamisen. Yhdistyksen hallitus nimeää Sananvapausneuvoston (SVN), jonka tehtävänä on tutkia journalistin ohjeiden noudattamista mediassa ja puolustaa suomalaisten sananvapauteen liittyviä oikeuksia. Journalistiliiton puheenjohtaja Hanne Aho pitää erikoisena, että yhdistys käyttää "journalistiliitto.com" -nimistä domainia. Ahon mukaan tämä kertoo yhdistyksen halusta hämmentää ja levittää epävarmuutta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Yhdistyksen kotisivu Luokka:Suomalaiset toimittajajärjestöt Luokka:Vastamedia
George London

George London (30. toukokuuta 1920 Montreal, Kanada – 24. maaliskuuta 1985 Armonk, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen oopperalaulaja, äänialaltaan bassobaritoni.George London is Dead At 64; Met Singer Known for 'Boris' The New York Times London syntyi Yhdysvaltojen kansalaisuuden saaneiden venäläisten maahanmuuttajien pojaksi. Vanhemmat olivat asettuneet Kanadan Montrealiin liikesyistä, ja perhe muutti Los Angelesiin pojan ollessa 15-vuotias. Vuonna 1941 kapellimestari, säveltäjä Albert Coates valitsi Londonin esiintyjäksi oopperansa Gainsborough kantaesitykseen. Kuusi vuotta myöhemmin London teki Bel Canto Trio -kokoonpanossa laajan kiertueen sopraano Frances Yeendin ja tenori Mario Lanzan kanssa. Kansainvälisen uransa London aloitti vuonna 1949 tulkitsemalla Amonasron roolin Giuseppe Verdin Aidan esityksessä Wienissä. Metropolitan-oopperassa hän teki ensiesiintymisensä vuonna 1951. London tuli tunnetuksi nimiroolista Modest Mussorgskin Boris Godunovissa, jossa hän esiintyi ensimmäisen kerran Metropolitan-oopperassa maaliskuussa 1953. Hän oli ensimmäinen roolin Metropolitan-oopperassa tulkinnut yhdysvaltalainen, ja vuonna 1960 hänestä tuli ensimmäinen sen Bolšoi-teatterissa tulkinnut ei-venäläinen. Uran suurimpiin menestyksiin kuului myös esiintyminen Wotanin roolissa Richard Wagnerin Nibelungin sormuksessa Wieland Wagnerin valvomassa tuotannossa Kölnissä 1964. Vuonna 1956 London esiintyi Mandrykan roolissa Richard Straussin Arabellan ensimmäisessä Metropolitan-oopperassa pidetyssä esityksessä. Vuonna 1964 hän tulkitsi nimiroolin Gian Carlo Menottin Last Savagessa samassa oopperatalossa. Londonin muihin merkittäviin rooleihin kuuluvat nimiroolit Don Giovannissa (Mozart) ja Lentävässä hollantilaisessa (Wagner) sekä Scarpian rooli Giacomo Puccinin Toscassa. Säännöllisen Metropolitan-oopperassa esiintymisen ohella London esiintyi esimerkiksi La Scalassa sekä Glyndebournen ja Bayreuthin festivaaleilla. Hänen levytystensä joukossa ovat Lentävä hollantilainen (RCA Victor) ja Georg Soltin johtama Nibelungin sormuksen ensimmäinen kokonaislevytys. Londonin laulu-uran päätti äänihuulten halvaus vuonna 1967. Hän keskittyi sittemmin hallinnon tehtäviin, joita hän hoiti muun muassa Kennedy Centerissä (1968–1971). Vuonna 1977 hän joutui jäämään pysyvälle eläkkeelle vakavan sydäninfarktin jälkeen. Hän tarvitsi jatkuvaa hoitoa, ja marraskuussa 1981 hoitokuluissa auttamiseksi järjestettiin hyväntekeväisyyskonsertti, jonka emännöi Beverly Sills. Esiintyjien joukossa olivat Joan Sutherland, Leonie Rysanek, Nicolai Gedda ja Mstislav Rostropovitš. Londonin kuoltua 64-vuotiaana leskeksi jäi vaimo Nora. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset oopperalaulajat Luokka:Bassobaritonit Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 1985 kuolleet
Gustaf Vilhelm Arthur Armfelt

Gustaf Vilhelm Arthur Armfelt (1. helmikuuta 1821 Turku, Suomen suuriruhtinaskunta – 8. maaliskuuta 1880 Pietari, Venäjän keisarikunta) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri ja valtiopäivämies. Viitattu 24.12.2019. Armfeltin vanhemmat olivat kenraaliluutnantti Gustaf Magnus Armfelt ja Louise Cuthbert-Brooke (1801–1865). Puoliso vuodesta 1848 oli kreivitär Mariana Gustava Armfelt (1823–1921), ministerivaltiosihteeri Alexander Armfeltin tytär. Heidän lapsiaan olivat Gustaf Armfelt (1848–1887), kreivi Carl Alexander Armfelt (1850–1925) ja Hedvig Lovisa Armfelt von Knorring (1854–1923), joka nai Anton Leonard von Knorringin. Gustaf Vilhelm Arthur Armfelt tuli sotapalvelukseen aliupseerina vuonna 1837 ja ylennettiin alivänrikiksi ja porte-épée- vänrikiksi. Seuraavana vuonna hän siirtyi Mihail Pavlovitšin ulaanirykmenttiin, kornetiksi hänet ylennettiin vuonna 1839 ja luutnantiksi vuonna 1843. Henkivartioväen ulaanirykmentissä palveltuaan Armfelt erosi sotapalveluksesta vuonna 1845, mutta palasi 1. Turun ruotujakoisen tarkk’ampujapataljoonan palvelukseen vuonna 1854. Alikapteeni hänestä tuli vuonna 1855, Suomen kenraalikuvernöörin adjutantiksi hänet määrättiin vuonna 1856 ja ylennettiin kapteeniksi samana vuonna. Armfeltista tuli Venäjän keisari, Suomen suuriruhtinas Aleksanteri II:n sivusadjutantantti vuonna 1861, mitä tehtävää hän hoiti kuolemaansa asti. Everstiksi hänet ylennettiin vuonna 1862 ja kenraalimajuriksi vuonna 1870. Armfelt oli sukunsa edustaja valtiopäivillä 1863–1864, 1867, 1872 ja 1877–1878. == Ritarikunnat == * Pyhän Stanislauksen ritarikunta ensimmäisen luokan ritarimerkki (1876) * Pyhän Vladimirin ritarikunta neljännen luokan ritarimerkki (1873) * Miekkaritarikunta suurristi (1873) * Pyhän Vladimirin ritarikunta neljännen luokan ritarimerkki (1865) * Miekkaritarikunta ritari (1859) * Pyhän Annan ritarikunta kolmannen luokan ritarimerkki (1855) ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kenraalit Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1821 syntyneet Luokka:Vuonna 1880 kuolleet
Aremonia agrimonoides

Aremonia agrimonoides on ruusukasvien heimoon ja Rosoideae-alaheimoon kuuluvan suvun Aremonia ainoa laji. Aremonia agrimonoides on hemikryptofyytti. == Ulkonäkö ja koko == pienoiskuva|Kukka pienoiskuva|Aremonia muistuttaa ulkonäöltään jonkin verran mansikkaa. Aremonia agrimonoides on kesävihanta, monivuotinen ruohovartinen kasvi, jonka saavuttaa yleensä 5–40, harvemmin jopa 180 senttimetrin korkeuden. Alta hieman punertavan varren yläosassa on pitkiä peitekarvoja ja lukuisia rauhaskarvoja, joten kasvi tuoksuu aromaattiselta. Lehdet kasvavat maassa sijaitsevasta lehtiruusukkeesta, varressa on 1–3 suojuslehtimäistä lehteä. Tavalliset lehdet ovat 10–15 senttimetriä pitkiä; niiden välissä on 2–4 paria soikeita, karkeasti hammaslaitaisia osalehtiä; lisäksi kasvilla on alle 5 millimetriä pitkiä, enimmäkseen kokoreunaisia välilehtiä. Varsilehdet jakautuvat kolmeen osaan. Sulkamaiset lehdet ovat 10–30 senttimetriä pitkiä ja niissä on 5-9, harvemmin jopa 13 suurempaa ja 6–10 pienempää alta vihreää tai harmaanvihreää lehdykkää, joissa on 6–14 karkeaa, terävää hammasparia. Kasvi kukkii toukokuusta kesäkuuhun. 3–5 kaksineuvoista, säteittäissymmetristä, viisiteräistä kukkaa ovat yhdessä tiheissä terttumaisissa kukinnoissa. Viisi vapaata, keltaista terälehteä ovat soikeita; niiden pituus on 3–4 millimetriä. Kasvilla on kaksi kukkapohjukseen sulkeutunutta sikiäintä. Kukasta kehittyvä hedelmä sisältää yhden, harvemmin kaksi siementä. Kypsät hedelmät ovat sulkeutuneet kovan sisäverhiön sisälle. Kypsät hedelmät ovat vain puoliksi uritettuja, ja niissä on takertuvia piikkejä. Kromosomiluku on 2n = 42. == Levinneisyys == Aremonia agrimonoidesin levinneisyysalue ulottuu Etelä- ja Keski-Euroopasta (mm. Lounais-Saksasta ja Sisiliasta) itään Anatoliaan asti. Lajin päälevinneisyysalue on Etelä- ja Kaakkois-Euroopassa; laji onkin tyypillisesti itäisen Välimeren alueen kasvilaji. Keski-Euroopassa laji kasvaa harvinaisena Alppien etelärinteillä, mutta paikallisesti sitä voi löytää muualtakin, kuten Baijerin Planeggistä, Reinin varrelta Dangstettenistä sekä Baselin läheltä. Laji on merkitty Saksassa vuonna 1996 uhanalaisten kasvilajien punaiseen luetteloon luokkaan 3 = vaarantunut. == Elinympäristö == Keski-Euroopassa laji kasvaa lehtipuuvaltaisten sekametsien valoisissa kohdissa, etenkin poluilla ja metsänreunoissa. Aremonia vaatii hieman kostean, vähintään kalkkipitoisen, mielellään runsaskalkkisen savimaan, jossa on voimakas humussekoitus tai paljas multakerros. == Alalajit == Laji jakautuu seuraaviin alalajeihin (jotka joissain lähteissä luokitellaan myös omiksi lajeikseen): * A. a. subsp. agrimonoides * A. a. subsp. pouzarii == Kuvia == Aremonia agrimonoides Palsko jezero SI.jpg == Lähteet == Luokka:Ruusukasvit
Irene Dalis

Irene Dalis (alkujaan Yvonne Patricia Dalis; 8. lokakuuta 1925 San José – 14. joulukuuta 2014 Saratoga) oli yhdysvaltalainen oopperalaulaja (mezzosopraano) ja oopperanjohtaja. Hän debytoi Metropolitan-oopperassa vuonna 1957, työskenteli siellä parin vuosikymmenen ajan ja johti tämän jälkeen perustamaansa San Josén oopperaa. Kaikkiaan hän esiintyi Metropolitan- oopperassa yli 270 kertaa.Irene Dalis, Opera Singer and Company Founder, Dies at 89 The New York Times Dalis opiskeli alun perin pianonsoittoa ja musiikkikasvatusta. Hän sai maisterinarvon Columbian Teachers Collegesta 1940-luvun lopussa. Hän sai lisäksi laulunopetusta Edyth Walkerilta ja pääsi vuonna 1951 Fulbright-stipendin turvin Italiaan jatkamaan alan opiskelua. Kaksi vuotta myöhemmin hän teki oopperadebyyttinsä Prinsessa Ebolin roolissa Giuseppe Verdin Don Carloksen esityksessä Saksan Oldenburgissa. Neljä vuotta tämän jälkeen hän esiintyi samassa roolissa Metropolitan-oopperassa. Dalis esiintyi muiden muassa Birgit Nilssonin, Jussi Björlingin, Robert Merrillin, Leontyne Pricen, Plácido Domingon ja Leonie Rysanekin kanssa. Verdin mezzosopraanoroolien ohella hän tulkitsi rooleja muiden muassa Richard Wagnerin ja Richard Straussin oopperoissa. Dalis esiintyi Metropolitan- oopperan ohella sellaisissa paikoissa kuin San Franciscon oopperassa, Covent Gardenissa ja Bayreuthin musiikkijuhlilla. Yksi hänen suurimmista uramenestyksistään oli Kundryn roolin tulkinta Wagnerin Parsifalin esityksessä Bayreuthin juhlilla vuonna 1962. 1970-luvun puolessavälissä hän asettui kotiseudulleen Kaliforniaan tekemään opetustyötä. Vuonna 1984 hän perusti San Josén oopperan, joka antoi nuorille esiintyjille mahdollisuuden suurten roolien tulkitsemiseen uran varhaisessa vaiheessa. Dalis jatkoi oopperansa johtamista kesäkuuhun 2014. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset oopperalaulajat Luokka:Mezzosopraanot Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Reedley

Reedley on kaupunki Yhdysvaltojen Kalifornian osavaltion keskiosassa, Fresnon piirikunnassa. Vuoden 2010 väestönlaskennassa siellä oli 24 194 asukasta. Rusinanviljelystä ja hedelmätarhoistaan tunnetun Reedleyn asukkaista kolme neljäsosaa oli tuolloin etniseltä taustaltaan latinalaisamerikkalaisia (). 1900-luvun alussa Reedleyyn muutti myös suomalaisia. ==Suomalaisyhdyskunta== Kaupungin pieni suomalaisyhdyskunta sai alkunsa agronomi Axel Wahrenin aloitteesta vuonna 1905. Ryhmä suomalaisia oli lähtenyt ensimmäisen sortokauden venäläistämistoimien takia siirtolaisiksi ja päätyneet aluksi metsätöihin läheiseen Sierra Nevadan vuoristoon. Varoja näin kartutettuaan he ostivat Reedleyn alueelta maapalstoja aluksi vehnänviljelyä harjoittaakseen, mutta ryhtyivät pian rusinarypäleiden ja hedelmien tuottajiksi. Reedleyssä asui 1930-luvulla satoja suomalaisia. 1940-luvun alussa kaupunkiin muutti yhteisön keskeiseksi henkilöksi noussut John Hauli, Kuusjärvellä 1883 syntynyt räätäli Juho Hakkarainen, joka oli lähtenyt Suomesta New Yorkiin jo vuonna 1906 ja asunut sitten pitkään Havaijilla. ”Rusina-Jussiksi” kutsuttu Hauli toimi Reedleyssä rusinanviljelijänä kuolemaansa 1956 asti. Hänen rakentamansa Hauli Huvila on yhä Kalifornian amerikansuomalaisten kokoontumispaikkana. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *History: John Hauli's Lasting Legacy, Hauli Huvila -sivusto *The Reedley, California Finns: A Verdant Haven in the Sun. Finnish American Historical Society of the West, 1982. Luokka:Kalifornian kaupungit Luokka:Fresnon piirikunta Luokka:Suomalaisen siirtolaisuuden historia
Parti malien du travail

Parti malien du travail eli PMT oli poliittinen puolue Malissa. Malin työn puolue PMT sai alkunsa välitöntä itsenäisyyttä vuoden 1958 perustuslakiäänestyksessä vaatineesta Afrikan itsenäisyyspuolueesta PAI:stä. Marraskuussa 1959 osa PAI:n Ranskan Sudanin osastosta liittyi Sudanin liittoon ja osa jatkoi itsenäisenä puolueena. PMT oli linjaltaan marxilainen puolue, joka ei hyväksynyt Sudanin liiton ”afrikkalaista sosialismia”. Sen aktivistit koostuivat lähinnä sivistyneistöstä. Puolueen toiminta oli puolittain salaista 1960-luvun alusta lähtien. Vuoden 1968 vallankaappauksen jälkeen sen johtajat vangittiin lähes kahden vuoden ajaksi. Presidentti Moussa Traorén yksipuoluejärjestelmää vastustaneet järjestöt perustivat vuonna 1986 Dakarissa Front national démocratique et populaire -yhteenliittymän, jonka pohjalta muodostettiin lokakuussa 1990 Alliance pour la démocratie au Mali. PMT sulautui Adéma-PASJ:iin vuonna 1991. Abdrahamane Baba Tourén johtaman PMT:n aktivisteihin kuuluivat muun muassa myöhempi presidentti Alpha Oumar Konaré, pääministeri Soumeylou Boubèye Maïga, toimittaja Cheick Mouctary Diarra, ministerit Ousmane Sy ja N’Golo Traoré sekä puuvillayhtiö CMDT:n johtaja Boubacar Sada Sy, jotka olivat kaikki soluttautuneet Moussa Traorén hallinnon rakenteisiin. ==Lähteet== Luokka:Malin puolueet
Abdrahamane Baba Touré

Abdrahamane Baba Touré (1928 Doikorey, Dirén piiri – 14. helmikuuta 2003 Pariisi) oli malilainen luonnontieteilijä ja poliitikko. Touré opiskeli Bamakon teknikkokoulussa ja Senegalin William Ponty -normaalikoulussa ja suoritti fysiikan tutkinnon Montpellierin yliopistossa. Hän työskenteli opettajana Ranskassa, Bamakossa, Conakryssa ja Katibougoussa. Vuonna 1962 Touré nimitettiin Bamakon julkisten töiden koulun rehtoriksi. Hän suoritti mineraalikemian tohtorin tutkinnon Sorbonnessa vuonna 1967 ja toimi sen jälkeen Bamakon opettajakorkeakoulun rehtorina. Touré oli yksi Afrikan itsenäisyyspuolueen PAI:n Ranskan Sudanin osaston perustajista vuonna 1958. Hän toimi Malin työn puolueen PMT:n johtajana ja vietti vuoden 1968 vallankaappauksen jälkeen kaksi vuotta vankilassa. Vuonna 1971 Touré nimitettiin Malin insinöörikorkeakoulun opettajaksi ja keskikoulujen luonnontieteiden tarkastajaksi. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1987. Touré oli perustamassa presidentti Moussa Traorén vastaisen opposition yhteenliittymää Front national démocratique populairea vuonna 1986. Vuonna 1990 hänestä tuli Alliance pour la démocratie au Mali -demokratialiikkeen puheenjohtaja. Vuoden 1991 vallankaappauksen jälkeen Touré toimi hallitsevan siirtymävaiheen komitean jäsenenä. Touré nimitettiin Malin perustuslakituomioistuimen jäseneksi vuonna 1993. Hänet valittiin perustuslakituomioistuimen puheenjohtajaksi vuonna 2001. Malin insinöörikorkeakoulu nimettiin Abderhamane Baba Tourén mukaan vuonna 2006. ==Lähteet== Luokka:Malilaiset poliitikot Luokka:Luonnontieteilijät Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet
Jess Thomas

Jess Thomas (1927 Hot Springs, Etelä-Dakota – 11. lokakuuta 1993 San Francisco, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen oopperalaulaja, äänialaltaan tenori. Hän tuli tunnetuksi etenkin Richard Wagnerin teosten roolien tulkitsijana.Jess Thomas, 66, American Tenor Who Specialized in Wagner, Dies The New York Times Thomas opiskeli lapsipsykologiaa Stanfordin yliopistossa, kunnes omistautui päätoimiselle oopperauralle 1950-luvulla. Hän debytoi vuonna 1957 San Franciscon oopperassa ja vietti sitten vuosia Euroopassa. Vuonna 1961 hän tulkitsi Bayreuthin musiikkijuhlilla Parsifalin nimiroolin. Metropolitan- oopperassa hän esiintyi ensimmäistä kertaa vuonna 1962 Waltherina Nürnbergin mestarilaulajissa. Yksi Thomasin merkkirooleista oli myös Tristan, jona hän esiintyi 1960-luvun lopussa ja 1970-luvun alussa. Isoldena hänen kanssaan esiintyi Birgit Nilsson. Thomasin levytysten joukossa ovat Rudolf Kempen johtama Lohengrin, Herbert von Karajanin johtama Siegfried ja Hans Knappertsbuschin johtama Parsifal Bayreuthin juhlilta 1962. Wagnerin ohella muita säveltäjiä, joiden oopperoiden rooleja Thomas tulkitsi, olivat muiden muassa Ludwig van Beethoven ja Pjotr Tšaikovski. Thomas kuoli 66-vuotiaana sydäninfarktiin. Leskeksi jäi vaimo Violetta. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset oopperalaulajat Luokka:Tenorit Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 1993 kuolleet
Mustasaumataistelija

Mustasaumataistelija (Betta simplex) on rihmakalojen (Osphronemidae) heimoon ja paratiisikalojen (Macropodusinae) alaheimoon kuuluva trooppisissa vesissä elävä äärimmäisen uhanalainen kalalaji. Mustasaumataistelija elää kotoperäisenä Aasiassa Thaimaassa, jossa sitä tavataan pienellä alueella Krabin provinssissa lähellä Khao Thongin kylää. Sen elinalueen arvioidaan olevan alle 100 neliökilometrin kokoinen, ja sitä uhkaavat paikallinen kalastus ravinnoksi ja sen elinympäristön saastuminen. Lajin maksimipituus on kahdeksan senttimetriä. Sen evät ovat värikkään siniset. Vatsaevät ovat lyhyet. Mustasaumataistelijan ravintoa ovat eläinplankton ja hyönteiset. Kalan tieteellinen lajinimi simplex tulee latinan kielestä ja merkitsee "yksinkertaista" tai "tavallista". == Lähteet == Luokka:Rihmakalat