EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Jaakko Ihamuotila

Jaakko Veikko Artturi Ihamuotila ( HelsinkiJaakko Ihamuotilan kuolinilmoitus, Helsingin Sanomat 4.11.2023, s. B 29.) oli suomalainen vuorineuvos.Kuka kukin on 2007, s. 274. Helsinki 2006. ISBN 951-1-20606-0 Hän työskenteli Fortum Oyj:n ja sitä ennen Neste Oyj:n palveluksessa yhteensä yli 20 vuotta. Ihamuotila toimi Valmet Oy:n toimitusjohtajana 1973–1980, Neste Oyj:n toimitusjohtajana 1980–1998, Fortum Oyj:n päätoimisena hallituksen jäsenenä 1998–2000 ja Raisio Oyj:n hallituksen jäsenenä 2000–2005. Hän oli Nordea Pankki Suomi Oyj:n neuvottelukunnan jäsen ja Millennium-palkinnon myöntävän Suomen Teknologiapalkintosäätiön hallituksen puheenjohtaja. Koulutukseltaan Ihamuotila oli diplomi-insinööri. Hän toimi Teknillisessä Korkeakoulussa reaktoritekniikan assistenttina sekä heti valmistumisensa jälkeen 1964 vt. apulaisprofessorina. Ihamuotilan isä oli MTK:n puheenjohtaja Veikko Ihamuotila. Hänen veljensä Risto Ihamuotila on toiminut Helsingin yliopiston rehtorina ja kanslerina. Jaakko Ihamuotilan puoliso oli Tuula o.s. Turja, jonka isä oli toimittaja Ilmari Turja. Heidän kolmesta lapsestaan Timo Ihamuotila toimii Nokian johtotehtävissä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Suomalaiset elinkeinoelämän vaikuttajat Luokka:Vuorineuvokset Luokka:Nesteen henkilöstö Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Georg Ehrnrooth (vuorineuvos, s. 1940)

Georg Larsson Ehrnrooth (s. 20. marraskuuta 1940 Helsinki) on suomalainen yritysjohtaja ja vuorineuvos, joka on työskennellyt Oy Wärtsilä Ab:n tehtävissä 1965–1979, Oy Lohja Ab:n toimitusjohtajana 1979–1991 ja Metra Oyj Abp:n konsernijohtajana 1991–2000. Ehrnroothin vanhemmat ovat everstiluutnantti Lars ja Brita Ehrnrooth. Hän valmistui ylioppilaaksi Grankulla samskolasta 1959 ja Teknillisestä korkeakoulusta diplomi- insinööriksi 1965. Hänen puolisonsa on Anna Kristina van Gilse van der Pals. Ehrnroothilla on ollut ja on runsaasti luottamustoimia. Hän oli TT:n puheenjohtaja vuodesta 1994, Elinkeinoelämän Valtuuskunnan EVA:n hallituksen puheenjohtaja vuodesta 2005 ja sitä ennen sen varapuheenjohtaja (2000–2004) sekä Elinkeinoelämän Tutkimuslaitoksen ETLA:n hallituksen varapuheenjohtaja vuodesta 2005. Hänelle on myönnetty vuorineuvoksen arvo 1993 ja tekniikan kunniatohtorin arvo 1998. == Katso myös == * Ehrnrooth == Lähteet == Luokka:Suomalaiset elinkeinoelämän vaikuttajat Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Vuorineuvokset Luokka:Nokian henkilöstö Luokka:Wärtsilä Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Matti Louekoski

Matti Kalevi Louekoski (s. 14. huhtikuuta 1941 Oulu) on suomalainen pitkäaikainen poliitikko ja Suomen Pankin johtokunnan varapuheenjohtaja. Hänen virkakautensa Suomen Pankissa päättyi vuodenvaihteessa 2008. Louekoski on koulutukseltaan varatuomari ja työskennellyt omassa toimistossaan lakimiehenä. Louekoski toimi kansanedustajana (SDP) vuosina 1976–1979 ja 1983–1996. Auran II hallituksessa hän toimi 1971 opetusministerinä, Paasion II hallituksessa kansliaministerinä 1972, Sorsan hallituksen oikeusministerinä ja kansliaministerinä 1972–1975, Holkerin hallituksen oikeusministerinä 1987–1990 ja valtiovarainministerinä 1990–1991. Louekoski on ollut kaikkiaan 2 782 päivää ministerinä. Lisäksi Louekoski on ollut Espoon kaupunginvaltuutettuna 1977–2002. Hän on ollut Imatran Voiman hallintoneuvoston jäsenenä vuosina 1974–1990 ja Suomen Pankin johtokunnan jäsenenä vuosina 1996–2008 sekä Kansainvälisen valuuttarahaston hallintoneuvoston varajäsenenä vuodesta 2000. Urheilun alalla Louekoski on ollut muun muassa Suomen Olympiakomitean jäsen 1988–1993, sekä erinäisissä luottamustehtävissä maanpuolustuksen ja kulttuurin aloilla. ==Lähteet== * * * ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen valtiovarainministerit Luokka:Suomen oikeusministerit Luokka:Suomen opetusministerit Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Espoon kaupunginvaltuutetut Luokka:Uudenmaan vaalipiiri Luokka:Suomalaiset elinkeinoelämän vaikuttajat Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomen Pankin johtajat Luokka:Suomalaiset ministerin arvonimen saaneet Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hilmar Thate

Hilmar Thate (17. huhtikuuta 1931 Dölau – 14. syyskuuta 2016 Berliini) oli saksalainen teatteri- ja elokuvanäyttelijä. Thate eli Saksojen jakautumisen jälkeen Itä-Saksassa. Hänet valittiin teatteriurallaan kaksi kertaa valtion vuoden näyttelijäksi. 1970-luvun lopussa hänen uransa koki kuitenkin äkkistopin, kun hän allekirjoitti protestin lauluntekijä Wolf Biermannin karkotusta vastaan. Thate ei luopunut kannastaan ja anoi pääsyä länteen. Thate muutti vaimonsa, näyttelijä Angelica Domrösen kanssa vuonna 1980 Länsi- Berliiniin, jossa pariskunta liittyi Schiller-teatteriin. Teatterissa Thate esiintyi mm. Peter Zadekin ja Ingmar Bergmanin ohjauksessa. Vuonna 1982 hän esitti miespääosaa Rainer Werner Fassbinderin elokuvassa Veronika Vossin kaipuu. ==Lähteet== Luokka:Saksalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
Metallic K.O.

Metallic K.O. on yhdysvaltalaisen protopunkyhtye Iggy & The Stoogesin vuonna 1976 julkaistu livealbumi. Albumi sisältää yhtyeen kaksi esiintymistä. Toinen niistä on vuoden 1974 helmikuussa esitetty yhtyeen jäähyväiskonsertti, jonka jälkeen kului lähes 30 vuotta yhtyeen comebackiin. Albumi on tullut kuuluisaksi osittain sen takia, että konserttien aikana vihamielinen yleisö buuasi yhtyeelle ja heitti tätä kananmunilla ja pulloilla. Laulaja Iggy Pop puolestaan pilkkasi yleisöä. Tästä huolimatta Stooges esitti konsertit loppuun. Silminnäkijöiden mukaan laulaja Iggy Pop näytti yleisölle toistuvasti keskisormea. Yleisön vihamielinen reaktio on kuultavissa levyllä. Suurelta osin albumi sisältää sellaisia The Stoogesin kappaleita, joita ei ole koskaan nauhoitettu studioalbumille. Kappaleiden demoversioita on tosin julkaistu Heavy Liquid -kokoelmalevyllä. ==Kappaleet== # # # # # # # # # # # # == Muusikot == * Iggy Pop - laulu * James Williamson - kitara * Ron Asheton - basso ja taustalaulu * Scott Asheton - rummut * Scott Thurston - piano ja huuliharppu ==Arvostelut== *AllMusic: *Robert Christgau: C+ ==Lähteet== Luokka:The Stoogesin albumit Luokka:Vuoden 1976 albumit Luokka:Iggy Popin albumit
Lee Jong-wook

Lee Jong-wook (; 12. huhtikuuta 1945 Soul – 22. toukokuuta 2006) oli eteläkorealainen Maailman terveysjärjestön pääjohtaja. Ennen valintaansa Maailman terveysjärjestön johtoon vuonna 2003 Lee toimi järjestön eri tehtävissä yli 20 vuotta. Erityisesti hän keskittyi tuberkuloosin hävittämiseen ja rokotusten edistämiseen. Koulutukseltaan Lee Jong-wook oli lääkäri. == Lähteet == Luokka:Eteläkorealaiset lääkärit Luokka:YK:n virkamiehet Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Vuonna 2006 kuolleet
Leijonat

Leijonat voi tarkoittaa seuraavia asioita: * leijona, suurikokoinen kissaeläin * Suomen jääkiekkomaajoukkue Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Bernd Rosemeyer

Bernd Rosemeyer (14. lokakuuta 1909 Lingen, Saksa – 28. tammikuuta 1938 Frankfurtin-Darmstadtin moottoritie, Saksa) oli saksalainen kilpa-autoilija. Bernd Rosemeyer oli moottoriurheilutähti, joka aloitti uransa moottoripyörillä ja siirtyi vähitellen autoihin. Hän kilpaili vuosina 1935–1937 Auto Unionin tallissa ja saavutti GP-autojen Euroopan mestaruuden 1936. Rosemeyer osallistui 31 Grand Prix -kisaan ja voitti niistä kymmenen. Hän kuoli onnettomuudessa, joka sattui Frankfurtin ja Darmstadtin välisellä moottoritiellä järjestetyssä nopeuskilpailussa. Rosemeyer oli myös niitä harvoja kuljettajia, jotka osasivat hallita vuosien 1936–1937 hankalat Auto Union Type C:t. Bernd Rosemeyer oli SS-Hauptsturmführer. Arvovaltainen Autosport-lehti asetti vuonna 2004 paremmuusjärjestykseen maailman kaikkien aikojen parhaat autourheilijat. Ykköseksi sijoitettiin Formula 1 -kuljettaja Gilles Villeneuve. Bernd Rosemeyer oli toinen ja kaksinkertainen F1-maailmanmestari Jim Clark kolmas. Vertailun vuoksi: listan kuudes oli Ayrton Senna, kahdeksas Mika Häkkinen ja yhdeksäs Michael Schumacher. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Grand Pirx History / Rosemeyer * Forix.com / Rosemeyer Luokka:Saksalaiset autourheilijat Luokka:Moottoriurheilussa surmansa saaneet kuljettajat Luokka:Grand Prix -kuljettajat Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Vuonna 1938 kuolleet
Filip Vujanović

Filip Vujanović (montenegroksi: Филип Вујановић, s. 1. syyskuuta 1954 Belgrad) on Montenegron entinen presidentti. Hänet valittiin virkaansa 11. toukokuuta 2003. Tätä ennen hän on toiminut muun muassa oikeus- ja sisäministerinä Đukanovićin hallituksissa ja pääministerinä 1998–2003. Vuosina 2003–2006 Montenegro muodosti Serbian kanssa Serbia ja Montenegron valtioliiton. Vuodesta 2006 hän on itsenäisen, Serbiasta eronneen Montenegron ensimmäinen presidentti. Vujanovićin seuraajaksi valittiin huhtikuussa entinen presidentti ja entinen moninkertainen pääministeri Milo Đukanović. Vujanović opiskeli Belgradin yliopistossa oikeustiedettä ja työskenteli lakimiehenä vuoteen 1993. Hän on naimisissa ja hänellä on kaksi tytärtä ja poika. Vujanović liittyi Demokraattiseen sosialistipuolueeseen 1993 presidentti Momir Bulatovićin kutsusta Jugoslavian lopettamisen jälkeen ja Serbia ja Montenegron muodostamisen aikaan. Toimittuaan Milo Đukanovićin nimittämänä pääministerinä Vujanović nimitettiin 5. marraskuuta 2002 parlamentin puhemieheksi, jolloin hän sai presidentinviran Đukanovićin erottua ennenaikaisesti. Vujanović sai joulukuun 2002 vaaleissa 86 % äänistä. Vaalit uusittiin kahteen kertaan, koska äänestysprosentti jäi alle laissa vaaditun 50 %. Viimeisellä kerralla tämä rajoitus poistettiin ja viimein toukokuussa 2003 valittiin presidentiksi 63 %:lla äänistä. Vujanović valittiin toiselle kaudelle huhtikuussa 2008 ja kolmannelle huhtikuussa 2013. Hänen seuraajakseen tuli toukokuussa 2018 Montenegron politiikan keskeinen vaikuttaja, entinen presidentti ja entinen moninkertainen pääministeri Milo Đukanović. == Lähteet == Luokka:Montenegron presidentit Luokka:Montenegron pääministerit Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ranskalaisen elokuvan uusi aalto

Ranskalaisen elokuvan uusi aalto () henkilöityy joukkoon 1950- ja 1960-luvun tietämillä toimineita elokuvantekijöitä. Uuden aallon varsinaisen ytimen katsotaan muodostaneen Cahiers du cinéma -lehden kriitikoinakin toimineet François Truffaut, Jean-Luc Godard, Claude Chabrol, Jacques Rivette ja Éric Rohmer; tärkeänä taustahahmona vaikutti teoreetikko André Bazin (1918–1958). He ihailivat 1930-luvun ranskalaisohjaajia, kuten Jean Renoiria ja Jean Vigota, 1940-luvun italialaisia neorealisteja ja Hollywood-elokuvia (ohjaajista erityisesti Alfred Hitchcockia), joita Ranskassa taas näki Saksan miehitysvallan jälkeen. Muita vähintään merkittäviä uuden aallon ohjaajia olivat Alain Resnais, Jacques Demy ja Louis Malle. Uuden aallon elokuvantekijöiden keskuudessa syntyi ajatus "auteurista", itsenäisesti toimivasta ohjaajasta, jonka henkilökohtainen näkemys tuottaisi omakohtaisia elokuvia. Tämä ilmeentyy mm. siinä, että ohjaajat käsikirjoittivat itse elokuvansa. Ohjaajat halusivat korostaa sitä, että jokaisella heistä on oma tyylinsä ja tapansa tehdä elokuvia. Nimensä mukaisesti uusi aalto mullisti ranskalaisen elokuvateollisuuden. Ennen uutta aaltoa Ranskan elokuvateollisuus oli hyvin hierarkkinen ja suhtautui torjuvasti uusiin vaikutteisiin. Sen sijaan uusi aalto tarjosi pienen budjetin elokuvia ja uusia näyttelijöitä. Studioista siirryttiin Pariisin kaduille, ja ohjaajat vangitsivat uuden sukupolven elintavat, mm. kielenkäytön ja muodin. Uusi aalto laukaisi samankaltaisia reaktioita myös muiden maiden elokuvateollisuudessa. == Historia == Uuden aallon aloituksena on pidetty nuoren ranskalaisen elokuvakriitikon François Truffaut'n esikoiselokuvaa 400 kepposta, nimenomaan sen ensi-iltaa Cannesin elokuvajuhlilla 4. toukokuuta 1959. Samana vuonna valmistui myös kaksi muuta elokuvaa, jotka yhdessä muodostivat tukevan pohjan uudelle aallolle. Nämä elokuvat olivat Jean-Luc Godardin Viimeiseen hengenvetoon ja Alain Resnais'n Hiroshima, rakastettuni. Kuitenkaan Resnais'ta ei yleensä, syystä tai toisesta, lueta uuden aallon ohjaajaksi. Kuitenkin hänen elokuvansa vaikutus oli ja on yhtä huomattava kuin muidenkin, lukuun ottamatta Godardia ja Truffaut'ta, jotka olivat uuden aallon keskeisimpiä vaikuttajia. == Uuden aallon vaikutus nykyisin == Uusi aalto korosti ohjaajan asemaa, ja edelleenkin ohjaajalla on suurin valta elokuvaa tehdessä, mikä auttaa ohjaajaa toteuttamaan haluamansa vision. Osa ohjaajista, aidon auteur- ohjaajien tavoin, myös käsikirjoittaa yhä elokuvansa itse. Uusi aalto myös vaikutti elokuva-alan asenteisiin. Keskeistä ei ole enää se, että elokuvan tarvitsisi noudattaa tai rikkoa sääntöjä. Elokuvan ei tarvitse välittää niistä. Kaikki on sallittua. Tämäkin on antanut vapautta elokuville. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * YLE Elävä arkisto: Elokuvan uusi aalto * * Kansallinen audiovisuaalinen arkisto Uuden aallon kesä. Luokka:Ranskan elokuva Luokka:Elokuvateoria
Kaakeliuuni

Kaakeliuuni eli kakluuni on tulisija, joka muurataan perinteisesti kuppikaakeleista ja tiilistä. Ensimmäiset kaakeliuunit olivat rakenteeltaan avoimien tulisijojen tapaan muurattuja ja niiden savukanavat johtivat suoraan piippuun. Niitä alettiin rakentaa Euroopan saksankielisellä alueella 1300-luvulla ja pohjoismaissa 1400-luvun jälkipuoliskolla. Suomen ensimmäisenä kaakeliuunina on pidetty uunia, joka rakennettiin Turun linnan linnantupaan vuonna 1543. On kuitenkin mahdollista, että kaakeliuuneja oli jo aiemmin esimerkiksi Laukon kartanossa Vesilahdella. 1700-luvun loppupuolella Ruotsissa huolestuttiin polttopuiden riittämisestä, joten ruotsalaiset kenraali Fabian Wrede ja arkkitehti Carl Johan Cronstedt saivat tehtävän 1775 ja kehittivät jo samana vuonna uuneihin kiertävän hormiston. Savu kiertää uunin sisällä, jolloin tiilet varastoivat lämpöä itseensä ja luovuttavat ne hitaasti ja tasaisesti huoneeseen. Kuppikaakelit ovat osa uunin rakennetta ja niin ikään myös ne varastoivat lämpöä. Kuppikaakelien ansiosta perinteinen kaakeliuuni voidaan purkaa ja pystyttää uudelleen rikkomatta kaakeleita. Uunien tiilisisus kestää yleensä säännöllisessä käytössä 20–30 vuotta, mutta vanhoja toimivia kaakeliuuneja löytyy sadankin vuoden takaa. Suomessa kaakeliuuniteollisuus kukoisti 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa. Suomessa toimineita kaakelitehtaita olivat mm. Turun kaakelitehdas Oy (nykyään Pukkila), Wilh. Andsténin Tehdas Oy (1842–1915), Arabia (uunien valmistus 1873–1916), Rakkolanjoen kaakelitehdas Oy (1877–1930), Oy Ruoholahden kaakelitehdas (1870–1908) sekä Tampereen kaakelitehdas Oy (1896–1912) ja tiettävästi myös Herttoniemen fajanssitehdas (1762–1845). Ennen rakennuksia lämmitettiin ainoastaan kaakeliuuneilla. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen kuitenkin erilaiset lämmitysjärjestelmät kehittyivät vaihtoehdoiksi uunien rinnalle, ja 1930-luvulla kaakeliuuneja alettiinkin purkaa taloista. Kaakeliuunit ovat aina seuranneet aikansa tyylisuuntauksia. 1700-luvulla rokokoon aikana sisustuksia alettiin suunnitella kokonaisvaltaisesti ja kaakeliuunistakin tuli entistä vahvemmin osa koko sisustusta. Kaakeliuuni on siis lämmitysjärjestelmän lisäksi sisustuselementti. Nykyään kaakeliuuneiksi kutsutaan myös kaakeleilla (pelkillä sileillä laatoilla) päällystettyjä tulisijoja, mutta näissä kaakelit eivät ole osa uunin rakennetta. Kaakelointi on kuin missä tahansa muualla sisustuksessa, seinissä jne. Kaakeleita ei saa irti ehjinä. Nykyisin kaakeliuuni voi olla varalämmön lähde, sen avulla voidaan säästää lämmityskustannuksissa ja se on edelleen tärkeä sisustuselementti. ==Katso myös== * takka * uuni * vuolukiviuuni * leivinuuni ==Aiheesta muualla== * Tietoa kaakeliuuneista, Kaakelitehdas.fi * Kaakeliuunien Suomen Perinneyhdistys Ry* Luokka:Tulisijat
Tsimši

Tsimši (omakielinen nimi: Sm’algyax) on penutikieliin kuuluva tsimši- intiaanien puhuma kieli. Tsimši muodostaa yhdessä gitksanin ja nisga'an kielten kanssa tsimšikielten ryhmän. Kielen katsotaan olevan lähes kadonnut. Se jakautuu kahteen murteeseen. Äidinkielisiä puhujia kielellä on 48, minkä lisäksi 275 ihmistä osasi kieltä edes jonkin verran. Kielen puhujat asuvat Brittiläisen Kolumbian pohjoisrannikolla Kanadassa sekä Alaskassa. Vuodesta 2014 lähtien tsimšilla on ollut virallisen kielen asema Alaskan osavaltiossa. Tsimšia kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Raamatun osia on käännetty tsimšiksi, mutta kokonaiset Uuden testamentin tai Raamatun käännökset puuttuvat. Tsimšia opetetaan Kaakkois-Alaskan yliopistossa, joka tekee yhteistyötä Sealaska Heritage Institute -nimisen organisaation kanssa. == Aiheesta muualla == * http://www.ydli.org/bcother/bclist.htm#tsim * Sm'algyax - "The Real Language" == Lähteet == Luokka:Tsimšikielet Luokka:Kanadan kielet Luokka:Alaskan kielet
Taitekerroin

Taitekerroin kuvaa sitä, miten aine vaikuttaa sähkömagneettiseen säteilyyn. Taitekerroin riippuu materiaalista ja hieman myös sähkömagneettisen säteilyn aallonpituudesta. Ainetta, jonka taitekerroin on suuri sanotaan optisesti tiheäksi ja vastaavasti pienen taitekertoimen aine on optisesti harva. Väliaineessa sähkömagneettisen säteilyn vaihenopeus muuttuu. Taitekertoimen symbolina käytetään kirjainta n, jonka arvo on valonnopeuden c suhde väliaineessa etenevän sähkömagneettisen säteilyn vaihenopeuteen v. :n=\frac{c}{v}, Tyhjiön taitekerroin on yksi ja ilman taitekerroin on hieman yli yhden (noin 1,0003 normaaliolosuhteissa). Valon etenemisnopeus väliaineessa on kääntäen verrannollinen taitekertoimen reaaliosaan. Taitekertoimen imaginääriosa kertoo miten valo absorboituu eli muuttuu lämmöksi aineessa. Häviöttömän aineen taitekerroin on reaalinen. Kahden aineen rajapinnalla valon vaihenopeus muuttuu, mistä johtuu myös valon taittuminen. Valon taittuminen riippuu väliaineiden taitekertoimista Snellin lain mukaisesti: tulo- ja taitekulmien (\alpha_1 ja \alpha_2) sinien suhde on sama kuin aineiden taitekerrointen (n_1 ja n_2) suhteen käänteisarvo: :\frac{\sin \alpha_1}{\sin \alpha_2} = \frac{n_2}{n_1} Osa valosta kuitenkin aina myös heijastuu takaisin. Heijastuminen on sitä voimakkaampaa, mitä suurempi taitekerroinmuutos rajapinnassa on. Kun valonsäde tulee optisesti tiheämmästä aineesta harvempaan, tietyillä edellytyksillä tapahtuu kokonaisheijastus, jolloin kaikki valo heijastuu. Näin tapahtuu, jos tulo­kulman sini on suurempi kuin aineiden taite­kerrointen suhde: :\sin \alpha_1 > \frac{n_2}{n_1}. Tällöin Snellin lain mukaista taite­kulmaa ei voida laskea, koska minkään kulman sini ei ole suurempi kuin 1. Tämä tapahtuu sitä pienemmillä tulokulmilla, mitä suurempi on sen aineen taitekerroin, josta valo tulee rajapinnalle. Tavallisen ikkunalasin taitekerroin on 1,5, veden noin 1,33 ja eräiden raskaiden metallioksidien 2. Jalokivien taitekerroin on erityisen suuri, minkä vuoksi ne välkehtivät voimakkaasti. Useimmilla muilla kuin ferromagneettisilla aineilla taitekerroin on suhteellisen permittiivisyyden neliöjuuri. Permittiivisyys on mitta aineen sähköiselle polarisoituvuudelle sähkökentässä. Tämä ei kuitenkaan päde aineille, joiden molekyylit ovat vahvasti poolisia kuten vesi, jonka suhteellinen permittiivisyys on noin 81, mutta taitekerroin 1,33. == Katso myös == *Heijastuminen *Kokonaisheijastuminen *Prisma (optiikka) == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Turun yliopisto: Taitekerroin Luokka:Optiikka Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Lapaluu

Lapaluu () on hartian luihin kuuluva luu. Se on kolmikulmainen litteä luu, joka sijaitsee selässä kylkiluiden takana ja niveltyy solisluuhun sekä olkaluuhun. Lapaluu toimii useamman yläraajaa liikuttavan lihaksen lähtöalueena. == Lapaluun rakenne == Kavio- ja sorkkaeläinten lapaluuhun on liittyneenä suurehko lapaluun rusto () ja se lisää lihasten kiinnittymispinta- alaa sekä toimii tärinänvaimentimena. Lihansyöjien lapaluun rusto on vain pieni kaistale lapaluun päällä. Lapaluun rusto kalkkeutuu ja haurastuu iän myötä. Lapaluun lateraalisella puolella on lapaluun harjanne (), jonka keskellä oleva kyhmy () puuttuu lihansyöjiltä. Harjanteen alaosassa on olkalisäke (), joka puuttuu hevoselta ja sialta. Lihansyöjillä olkalisäkkeessä on ventraalinen uloke (), mutta kissoilla on myös kaudaalinen uloke (). Lapaluun harjanne jakaa lapaluun lateraalisen puolen kaudaaliseen ja kranialiseen osaan. Päänpuoleinen harjanteen viereinen kuoppa on fossa infraspinata ja hännänpuoleinen kuoppa fossa supraspinata. Ihmisillä lapaluun yläosasta lähtee myös korppilisäke (processus coracoideus), johon solisluu kiinnittyy kahdella ligamentilla (ligamentum trapezoideum ja ligamentum conoideum). Lapaluun alaosassa on nivelkuoppa, johon olkaluu niveltyy. == Kuvia == Kuva:Scapula ant.jpg|Vasen lapaluu edestä (fac. costalis) Kuva:Scapula post.jpg|Vasen lapaluu takaa (fac. dorsalis) Kuva:Gray202.png|Vasemman lapaluun osat Kuva:Gray205 left scapula lateral view.png|Lapaluun poikkileikkaus == Aiheesta muualla == Luokka:Eturaajan luusto Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Ohutkalvo-optiikka

Ohutkalvo-optiikka on tekniikka, jota tarvitaan useimmissa optisissa laitteissa. Valon kulkiessa linssin tai lasilevyn läpi osa valosta heijastuu esineen kummaltakin pinnalta. Tämä heijastunut valo vähentää valonläpäisyä, mutta yleensä vielä pahempi ongelma on, että tämä heijastunut valo kulkeutuu hallitsemattomasti epätoivottuun paikkaan. Kiikareissa ja kameroissa tämä valo heikentää kuvan kontrastia ja erotuskykyä. Päällystämällä optisten elementtien pinta sopivalla ohutkalvolla voidaan valon heijastusta vähentää. Jos ohutkalvon taitekerroin on neliöjuuri linssin taitekertoimesta, niin heijastus katoaa aallonpituudella, joka on neljä kertaa kalvon paksuus. Käytännössä heijastus on minimoitava jollakin aallonpituusvälillä (esimerkiksi kiikareissa koko näkyvän valon alueella) ja se saadaan aikaan käyttämällä päällekkäin useita ohutkalvokerroksia, joissa on eri taitekerroin ja paksuus. Tällöin heijastus ei mene täysin nollaksi, mutta se saadaan hyvin pieneksi laajalla aallonpituusalueella. Ohutkalvojen paksuus on 50–500 nm ja ne kasvatetaan höyrystämällä tai sputteroimalla materiaali optisen elementin pinnalle. Höyrystämisessä ainetta kuumennetaan niin paljon, että siitä irtoaa molekyylejä kaasufaasiin. Sputteroinnissa ainetta pommitetaan nopeilla jalokaasuioneilla, jotka irrottavat molekyylejä kaasuksi. Tyhjiössä (paine luokkaa 1 Pa) nämä molekyylit lentävät pinnalle, joka halutaan pinnoittaa. Kasvavan ohutkalvon paksuutta seurataan yleensä optisella interferometrillä. Valonheijastumisen lisäksi ohutkalvo-optiikalla voidaan valmistaa optisia suodattimia ja peilejä. ==Katso myös== * CVD-pinnoitus Luokka:Optiikka
Malcolm David Kelley

Malcolm David Kelley (s. 12. toukokuuta 1992 Bellflower, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja, joka aloitti uransa viisivuotiaana. Hän on muun muassa esiintynyt elokuvissa Tapaus Antwone Fisher ja You Got Served sekä televisiosarjoissa Amyn lailla ja Kovan onnen kundi. Malcom esiintyi myös televisiosarjassa Lost Walt Lloydina, joka on yksi päähahmoista ensimmäisellä tuotantokaudella (2004–2005). Toisella kaudella (2005–2006) hänet nähtiin roolissaan satunnaisesti. Hän palasi rooliinsa kolmannen tuotantokauden viimeisessä jaksossa Peili, neljännen tuotantokauden jaksoissa Tapaa Kevin Johnson ja Ei ole kodin voittanutta sekä viidennen tuotantokauden jaksossa Benthamin elämä ja kuolema. Vuonna 2012 Kelley ja hänen entinen näyttelijäkollegansa Tony Oller perustivat popduo MKTO:n. Yhtye sai levytyssopimuksen Columbia Recordsin kanssa ja julkaisi duon nimeä kantavan esikoisalbumin vuoden 2014 tammikuussa. Malcolm David Kelley oli elämästään ensimmäiset 11 kuukautta orpokodissa, jolloin Kelleyn perhe adoptoi hänet. Pienikokoisuudestaan huolimatta hän harrastaa jalkapalloa ja koripalloa. == Filmografia == Elokuvat Elokuvat Elokuvat Elokuvat Vuosi Nimi Rooli 2002 Tapaus Antwone Fisher Antwone Fisher viisivuotiaana 2004 You Got Served Li’l Sain 2004 Knights of the South Bronx Jimmy 2009 The Kings of Appletown Cliff 2009 Mississippi Damned Sammy nuorena 2011 Detroit Michael Clark 2017 True to the Gamed Black Televisiosarjat Televisiosarjat Televisiosarjat Televisiosarjat Televisiosarjat Vuosi Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Rooli Jaksot 1998 For Your Love For Your Love Reggie viisivuotiaana ”The Brother’s Day” 2001 Veljemme on nero Malcolm in the Middle poika ”Malcolm’s Girlfriend” 2002 Girlfriends Girlfriends Malcolm ”I Have a Dream House” 2002 Amyn lailla Judging Amy' Rudy Spruell ”Nobody Expects the Spanish Inquisition” 2004 Eve Eve Martin ”They’ve Come Undone: Part 2” 2004–2010 Lost Lost Walt Lloyd 33 jaksoa 2006 Kova laki: Erikoisyksikkö Law & Order: Special Victims Unit Nathan Phelps ”Infected” 2006 Kovan onnen kundi My Name Is Earl Alby ”Boogeyman” 2007–2010 Hyvässä uskossa Saving Grace Benjamin Cooley 4 jaksoa 2010–2011 Gigantic Gigantic Finn Katins 18 jaksoa 2011 Ratkaisija The Closer Curtis Hill ”Necessary Evil” 2015 Bones Bones Preston ”The Resurrection in the Remains” 2017 Blindspot Blindspot Keith Rhodes ”Adoring Suspect” ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka: Yhdysvaltalaiset laulajat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Väliaine

Väliaine on fysiikassa ja tekniikassa käytetty käsite, jolla kuvataan ympäristöä, jossa jokin ilmiö (yleensä aallon eteneminen) tapahtuu. Yksinkertaisin väliaine on tyhjiö, jolla on vain kaksi ominaisuutta: sähköinen permittiivisyys, ε0, ja magneettinen permeabiliteetti, μ0, jotka yhdessä määräävät valon nopeuden. Kaasuilla, nesteillä ja kiinteillä väliaineilla on myös tiheys ja mekaanisia ominaisuuksia sekä virtausnopeus ja suuntaominaisuuksia. Nämä tekevät erityisesti kiinteästä väliaineesta hyvin monimutkaisen. Historiallisesti, ennen modernin fysiikan aikakautta, kuviteltiin, että valo tarvitsisi materiaalisen väliaineen edetäkseen avaruudessa. Tästä kuvitteellisesta väliaineesta käytettiin nimitystä eetteri. Luokka:Aine
North Battleford

North Battleford on kaupunki Kanadan Saskatchewanin provinssissa. Se sijaitsee pohjoisen Saskatchewanjoen varrella suoraan vastapäätä Battlefordin kaupunkia. Kaupungin asukasluku on 13 888 (2010). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Saskatchewanin kaupungit
Ensio Tiira

Ensio Tiira (1929–1981) oli suomalainen merimies ja muukalaislegioonalainen, joka selviytyi hengissä ajelehdittuaan 32 vuorokautta lautalla Intian valtamerellä vuonna 1953. Tiira liittyi muukalaislegioonaan vuonna 1952. Hän pakeni 23. helmikuuta 1953 yhdessä ruotsalaisen Fred Ericssonin kanssa Skaubryn-nimiseltä laivalta, joka kuljetti Tiiran sotilasyksikköä sotatoimialueelle Indokiinaan. Laivalta lähtiessään kaksikolla oli varusteinaan kahdet pelastusliivit, pullollinen viiniä, ruokaa, muovipussi, peili, kaksi melaa, kampa, taskulamppu ja kaksi linkkuveistä. Kaksikko lähti pakomatkalleen Sumatran saaren lähettyviltä. Heillä oli näköyhteys Sumatran kärkeen mutta merivirrat veivät lautan kauemmas merelle. Ruoka loppui heiltä jo matkan toisen päivän iltana. Sen jälkeen he yrittivät pysytellä hengissä pyydystäen vedessä olevia kaloja ja äyriäisiä ja keräämällä sadevettä juomapulloon. Suurimman osan ajastaan he käyttivät riidellen suunnasta ja tähyillen laivoja. Matkan kahdeksantenatoista päivänä Fred Ericsson kuoli kuumuuteen, nälkään ja janoon. Tiira säilytti hänen ruumiistaan mahdollisimman kauan lautalla, sillä ennen Ericssonin kuolemaa he olivat tehneet sopimuksen, että jos toinen heistä kuolisi, jäljelle jäänyt hautaisi hänen ruumiinsa päästyään maihin. Kaksi päivää myöhemmin ruumis alkoi mädätä, ja matkan 25. päivänä Tiira joutui pudottamaan ruumiin veteen ja se joutui haiden syömäksi. Tiira oli kuolemaisillaan nälkään ja janoon, kun englantilainen Alendi Hill -niminen laiva löysi hänet 27. maaliskuuta 1953. Normaalipainoltaan 57-kiloinen Tiira oli kuihtunut 25,2-kiloiseksi. Aluksi Tiira eli pelkällä vedellä, maidolla ja munanmurusilla. Ensimmäisen ateriansa, kulhollisen keittoa, hän nautti 1. huhtikuuta 1953 Singaporen sairaalassa. Toukokuussa hän matkusti takaisin Suomeen Wiima-nimisellä laivalla. Ensio Tiira kirjoitti kokemuksistaan kirjan nimeltä Epätoivon lautta, joka ilmestyi ensimmäisen kerran vuonna 1954 kustannusosakeyhtiö Tammen kustantamana. Epätoivon lautta on saavuttanut menestystä monilla kielillä, esimerkiksi englanniksi, espanjaksi, saksaksi ja italiaksi. Radioteatteri on tehnyt kirjasta 23-osaisen luentasarjan. Se esitettiin Radio Suomessa vuonna 2006 ja uusintana yleisön pyynnöstä kesällä 2007. Ensio Tiira kuoli Ruotsissa 1981. ==Lähteet== * ==Aiheesta muualla== *Noyce, They Survived, Heinemann, London 1962 *Tiira, Ensio 1957. Raft of Despair; London: Hutchinson *YLEn elävä arkisto – Palkkasoturin pakomatka Luokka:Suomalaiset merimiehet Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Ranskan muukalaislegioonan sotilaat Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 1981 kuolleet
Atom Heart Mother

Atom Heart Mother on Pink Floydin albumi vuodelta 1970. Tyylilajiltaan se on progressiivista rockia. Albumi on nimetty Ron Geesinin kanssa sävelletyn kuusiosaisen, koko vinyylilevyn ykköspuolen kestävän teoksen mukaan, jonka nimi oli alun perin ”The Amazing Pudding”. Nimi kuitenkin vaihdettiin, kun yhtyeen basisti Roger Waters löysi lehdestä artikkelin äidistä, jolla oli atomikäyttöinen sydämentahdistin. Albumi levytettiin Abbey Roadin studioilla Lontoossa. Se nousi albumilistan kärkeen Isossa-Britanniassa ja myi kultaa Yhdysvalloissa maaliskuussa 1994. Remasteroitu CD julkaistiin Isossa- Britanniassa vuonna 1994 ja Yhdysvalloissa vuonna 1995. == Musiikki == Kuusiosaisessa, Geesinin kanssa sävelletyssä ja vaihtelevia tunnelmia luovassa nimiteoksessa oli mukana myös isompi orkesteri sekä moniääninen sekakuoro (John Aldiss Choir). Tätä seuraa kolme lyhyempää kappaletta; yksi kultakin yhtyeen pääasialliselta lauluntekijältä: Roger Watersin folk-balladi ”If”, Richard Wrightin ”Summer '68” ja David Gilmourin ”Fat Old Sun”, joka säilyi pitkään mukana yhtyeen live-esiintymisissä sekä albumin päättävä 13-minuuttinen ”Alan's Psychedelic Breakfast”, joka nimettiin roudari Alan Stilesin kunniaksi. Kappaleessa kuullaan perinteisillä instrumenteilla soitetun musiikin lisäksi runsaasti keittiöstä ja aamiaispöydästä lähtöisin olevia ääniä, kuten paistinpannun tirinää ja veden tippumista hanasta. == Kansi == Albumin alkuperäiseen Hipgnosiksen suunnittelemaan kanteen on kuvattu lehmä seisomassa laidunmaata vasten, ilman mitään tekstiä tai muuta viittausta albumin sisältöön. Tätä voitaneen pitää eräänlaisena kommenttina ”space rock” -nimitykselle, joka albumin julkaisun aikoihin monesti yhdistettiin Pink Floydiin; yhtye halusi tutkia kaiken tyyppistä musiikkia olematta rajoittunut vain tietynlaiseen musiikkityyliin tai esiintymistapaan. Näin ollen he halusivat uuden albuminsa kanteen ”jotakin vaatimatonta”, lopulta lehmän maalaismaisemaa vasten. == Kappaleet == # #*”Father’s Shout” #*”Breast Milky” #*”Mother Fore” #*”Funky Dung” #*”Mind Your Throats Please” #*”Remergence” # # # # #*”Rise and Shine” #*”Sunny Side Up” #*”Morning Glory” *”Atom Heart Mother” ja ”Alan’s Psychedelic Breakfast” ovat instrumentaaleja. ”If” on Roger Watersin laulama, ”Summer ’68” Richard Wrightin ja ”Fat Old Sun” David Gilmourin. == Lähteet == Luokka:Pink Floydin albumit Luokka:Vuoden 1970 albumit
Jarmo Jylhä

Jarmo Voitto Ilari Jylhä (s. 19. tammikuuta 1951 Loppi) on suomalainen säveltäjä, sanoittaja, sovittaja, tuottaja ja muusikko. Jylhän kiinnostus musiikkiin virisi 1950-1960 -lukujen taitteessa Elviksen, Tommy Steelen ja rautalankayhtyeiden ansiosta. Tärkein vaikuttaja oli The Beatles ja ensimmäinen kitara hankittiin osamaksulla v. 1964 lopulla. 1968 ilmestyi Shokki-levymerkillä Jarmo Jylhän laulama single Samantekevää / Nyt Kaiken toisin nään, jonka sävellykset ja sanoitukset olivat hämeenlinnalaiskaksikon Irwin Goodman ja Vexi Salmi käsialaa, nimimerkeillä William White – Leo Länsi. PSO (Pohjoismainen Sähkö Oy) julkaisi 1970-luvun alussa kaksi omista sävellyksistä/sanoituksista koostuvaa singleä Noutaja / Takaa-ajettu sekä Ilo Irti / Ei ole onnesi yhdestä kiinni, joiden jälkeen Jylhä vetäytyi laulu- uralta. Armeijanpalveluksen jälkeen vuonna 1972 Jarmo Jylhä siirtyi päätoimisesti musiikin pariin ensimmäisen työpaikan ollessa Henry Haapalaisen Fonovox. Samoihin aikoihin jatkuivat musiikin sovitusopiskelut jazzkitaristi Tommy Nordströmin opastuksella. Vuonna 1979 yhdessä Erkki Puumalaisen kanssa perustettu JP-Musiikki teki mittavan tuotannon Suomalaiseen kevyeen musiikkiin suurimman menestyksen ollessa Jaakko Teppo, hänen kolme ensimmäistä albumia, joista jokaista on myyty kasetit ja CD-versiot mukaan lukien yli 100 000 kpl. JP-Musiikin jälkeen Jarmo Jylhä oli perustamatta uutta Overdisc-yhtiötä, jonka toiminta jäi kuitenkin lyhytaikaiseksi. Myöhemmin hän on jatkanut pienimuotoista levynjulkaisutoimintaa Finedit-yrityksensä puitteissa. Jarmo Jylhä on toiminut säveltäjänä, sanoittajana, sovittajana ja tuottajana lukuisille artisteille, joista mainittakoon muun muassa Berit, Tapio Heinonen, Sonja Lumme, Jaska Mäkynen, Esko Rahkonen, Salomon, Jarno Sarjanen, Reijo Taipale ja Jaakko Teppo. Sävellyksiä ovat mm. Alla etelän taivaan, Casablanca, Ilo Irti, Kadotettu onni ja Kaunis maa, joista kaikista on useita levytyksiä, sekä Jaakko Tepon 1992 levyttämät Lenita ja Sammakkoprinssi. Jylhä sanoitti mm. käännöstekstin lastenlauluun Pingviinitanssi ja sovitti Jaakko Tepon kappaleen Pamela. Jarmo Jylhä on toiminut myös tuottajana kahdessa Suomen Euroviisuedustajassa: Eläköön elämä – Sonja Lumme, Göteborg 1985 ja Bye Bye baby – CatCat, Dublin 1994. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * * Luokka:Suomalaiset lauluntekijät Luokka:Suomalaiset sanoittajat Luokka:Suomalaiset laulajat Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Demonologia

Demonologia on oppi pahoista hengistä eli demoneista. Demonologia syntyi keskiaikaisten ja varhaisen uuden ajan teologien pyrkimyksistä kerätä ja järjestää Saatanaan ja demoneihin liittyviä käsityksiä. Myöhemmin demonioppi on vaikuttanut okkultismiin. Demonologiaa tunnetaan myös muissa uskonnoissa. == Demonologia nykyajan kristinuskossa == Periaatteessa demonologia kuuluu angelologian tavoin luterilaisen kirkon oppiin, joskaan se ei ole keskeisellä sijallaMusta enkeli. Suomen evankelis-luterilainen kirkko, Kirkon lähetystyön keskus, evl.fi. Viitattu 28.10.2009.. Vuodesta 1886 alkaen Suomessa luterilainen kirkko on väittänyt, että kaste ei poistakaan demoneja vauvoista. Katolinen kirkko kuitenkin väittää harjoittavansa demonien poistamista niiden valtaamista eli riivaamista ihmisistä. Ensin kuitenkin ”suljetaan pois” muut vaihtoehdot kuten harhat ja päihteet. Katolinen kirkko sertifioi demonologeja (eksorkisteja), mutta sertifiointi vaatii katolisuuden laajaa tuntemusta ja vuosien koulutusta. Koska demoneita pidetään nykyisin yleensä taikauskona, kristillisten demonologien rooli on pienentynyt dramaattisesti valistusajan alusta lähtien. Eksorkismista eli demonien poistamisesta käytetään myös termiä manaus, joka on sikäli sekaannusta aiheuttava, että toisaalta sillä tarkoitetaan myös demonien esiin kutsumista näkyvään todellisuuteen. == Lähteet == Luokka:Demonit Luokka:Katolinen teologia
Rosie Douglas

Roosevelt "Rosie" Douglas (15. lokakuuta 1941 – 1. lokakuuta 2000) oli dominicalainen poliitikko, joka toimi vuonna 2000 Dominican pääministerinä kahdeksan kuukauden ajan, aina kuolemaansa saakka. Hän toimi tällöin myös ulkoministerinä. Roosevelt Douglas opiskeli Montrealissa ja oli mukana liikkeissä, jotka vastustivat väitettyä rasismia yliopistoissa. Hän oli yksi Kanadan kaikkien aikojen suurimman ja tuhoisimman opiskelijamellakan johtajista 1969. Tuolloin päättyi lähes kaksi viikkoa kestänyt yli 200 opiskelijaa koonnut tietokoneluokkien valtaus. Tulipalo pääsi valloilleen tuhoten yli kahden miljoonan dollarin arvosta laitteistoa, ja mellakkapoliisi pidätti opiskelijat, joista useimmat saivat joidenkin kuukausien mittaiset vankeusrangaistukset. Vankilasta vapauduttuaan Douglas palasi Dominicalle auttaakseen tuolloin vielä Ison-Britannian provinssina olleen maan itsenäistymisessä. Kun saari itsenäistyi 1978, palkittiin hänet senaattorinpaikalla, joka tosin meni heti seuraavana vuonna. Hän toimi Dominican työväenpuolueessa, joka hävisi seuraavan vuosikymmenen ajan kaikissa vaaleissa Karibian ensimmäisen naispääministerin Eugenia Charlesin johtamalle Dominican vapauspuolueelle. Rosie Douglas nousi työväenpuolueen johtoon veljensä Michaelin kuoltua 1992. Vuonna 1995 valtaan nousi puolestaan Edison Jamesin Yhdistynyt työläisten puolue, joten työväenpuolue jäi edelleen oppositioon. Douglas sai poliittisella urallaan mainetta radikaalien sosialististen uudistusten kannattajana. Tosin hän lienee ainakin loppuvaiheessa pyrkinyt enemmänkin vain voittamaan radikaalit uudistajat puolelleen kuin varsinaisesti itse ajanut reformeja. Joka tapauksessa Dominican työväenpuolue voitti vaalit 31. tammikuuta 2000. Rosie Douglas muodosti koalitiohallituksen maltillisen vapauspuolueen kanssa, ja astui pääministerinvirkaan 3. helmikuuta 2000. Douglasin vaalivoitto ja erityisesti hänen menneisyytensä sosialistiradikaalina huolestutti monia, hänen pelättiin ajavan talouden lamaan. Käytännössä nämä pelot eivät toteutuneet, ja lisäksi hallituskumppaniksi tuli hyvin maltillisella linjalla pysyttelevä vapauspuolue. Douglasin kauden radikaalein ehdotus olikin pian hänen valtaannousunsa jälkeen esittämä kunnianhimoinen suunnitelma, jonka mukaan Dominica voisi pian liittyä Euroopan unioniin täysjäsenenä. Douglas ajoi innokkaasti tätä ajatusta, joka sai Euroopassa vain vähän huomiota ja lähinnä kohteliasta hämmennystä, mutta josta tuli yleinen pilkanteon aihe muualla Karibialla. Dominican "banaanitasavallan" yritys liittyä EU:hun ei siten edennyt ehdotusta pidemmälle. Rosie Douglas matkusteli pääministeriaikanaankin kohtuullisen paljon, ja oli vielä syyskuussa 2000 valtiovierailuilla Australiassa, Taiwanissa, Kanadassa ja Jamaikalla, palaten vain päivää ennen kuolemaansa. Hänet löydettiin kotoaan ilmeisesti sydänkohtaukseen menehtyneenä 1. lokakuuta 2000. Hänen seuraajakseen nimettiin Pierre Charles. Douglasilla oli kolme poikaa ja tytär. Hänen poikansa piti isänsä kuolemaa epäilyttävänä, mahdollisesti murhana. == Lähteet== Luokka:Dominican pääministerit Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Vuonna 2000 kuolleet
In case of emergency

In case of emergency (ICE) on tunniste, jonka avulla voidaan löytää hätätilanteeseen joutuneen henkilön kännykän puhelinluettelosta sen henkilön tiedot, jolle hätätapauksesta on ilmoitettava. ICE-tunnisteen kehitti englantilainen sairaankuljettaja Bob Brotchie toukokuussa 2005. Hän alkoi levittää tietoa tunnisteesta. Lontoon pommi-iskujen tapahduttua 7. heinäkuuta 2005 tunniste nousi suuren yleisön tietoisuuteen, kun pelastushenkilöstö etsi uhrien puhelimista omaisten numeroita juuri ICE-tunnisteella. ICE on levinnyt tehokkaasti ympäri Eurooppaa. Myös Pohjois-Amerikassa tiedotetaan tunnisteesta. Yhteys lähiomaiseen on hätätapauksessa erityisen tärkeää, jos tällä lähiomaisella on hallussaan hätätilanteeseen joutuneen hoitamisen kannalta tärkeää tietoa. Tällaista tietoa voi olla esimerkiksi tieto sairauksista ja niiden lääkityksestä. == Käyttötavat == ICE:n voi kukin laatia itse omaan kännykkäänsä. Suositeltu käyttötapa on lisätä lähiomaisen yhteystietojen yhteyteen aakkostavan nimitiedon eteen kirjaimet ICE. Nykyisin myös useat älypuhelinvalmistajat ovat lisänneet käyttöjärjestelmiinsä mahdollisuuden avata ennalta asetetut hätäyhteystiedot ilman että puhelimen lukitsevaa suojakoodia on avattava. Joidenkien puhelinmallien lukitusnäyttöön voi asettaa info-tekstiä, kuten esimerkiksi oman nimen ja yhteystiedot tai ICE-kontaktin tiedot. ICE-koodien tallentamisesta yhteystietoihin ei kuitenkaan ole hyötyä silloin, jos puhelin on lukittu esimerkiksi pin- koodilla, jota pelastuslaitos ei pysty avaamaan.Pelastuskouluttaja: ICE-tunnus puhelimessa on turha Yle Uutiset 11.2.2014 Mikäli puhelinta pitää lukittuna, voi tulostaa erityisen ICE-kortin, jota kannetaan lompakossa. Korttiin voi kirjata oman nimen ja yhteystietojen lisäksi myös hoitoon vaikuttavista terveystiedoista ja ICE-kontakteja. == Lähteet == * Helsingin Sanomat 22.5.2006 s. A 8: Hätäkeskuslaitos haluaa hätäkoodin kännykoihin. === Viitteet === == Aiheesta muualla == * ICE-tiedot saa kännykkään monella tavalla – myös lukittuun luuriin, Yle 18.4.2016 * Puhelimesi yhteystietojen ICE-lyhenteistä on tuskin mitään hyötyä, toimi sen sijaan näin – "Kun ensihoitajat tulevat paikalle...", MTV3 15.9.2021 * Käytätkö ICE-lyhennettä puhelimesi yhteystiedoissa? Tätä et ole ehkä ajatellut, Iltalehti 17.8.2024 Luokka:Turvallisuus Luokka:Tietoliikenne
Edward Andersson

Edward Wilhelm Andersson (31. joulukuuta 1933 Helsinki – 14. kesäkuuta 2012 Kauniainen) oli suomalainen professori. Hän toimi Helsingin yliopiston julkisoikeuden professorina (ruotsinkielinen professuuri) vuosina 1965–1998. Andersson oli Kauniaisten kaupunginvaltuuston puheenjohtaja (RKP) 1977–2003, ja sen jälkeen varapuheenjohtaja. Hän oli myös Veronmaksajain keskusliiton puheenjohtaja vuosina 1996–2007. Andersson oli Nokian hallituksen jäsen 1973–2000 ja Nordea AB:n vuoteen 2003. Hän oli yksi Nokian suurimmista yksityisistä osakkeenomistajista. Jäädessään eläkkeelle vuoden 1999 alusta hän lahjoitti yliopistolle noin 10 miljoonan markan arvosta Nokian osakkeita. Lahjoituksen tuotolla on tarkoitus perustaa oikeustieteelliseen tiedekuntaan ruotsinkielinen opetusvirka (professori tai yliopistonlehtori). Vuonna 1993 Edward Andersson oli jäsenenä valtakunnanoikeudessa sen käsitellessä Kauko Juhantaloon kohdistettua syytettä. Andersson jätti tuomioon eriävän mielipiteensä; hän olisi tuominnut Juhantalon lievempään rangaistukseen vain osasta syytteitä. Suomen Lakimiesliitto myönsi Anderssonille K. J. Ståhlberg -mitalin vuonna 2005. Anderssonin vanhemmat olivat merenkulkuneuvos Herbert Andersson ja Gundel Norah Granit.Biografia-sampo: Herbert Andersson Viitattu 6.9.2021. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Edward Anderssonin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Helsingin yliopiston ruotsinkieliset professorit Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Nokian henkilöstö Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet Luokka:Suomalaiset professorit
Voodoo You

Voodoo You on suomalaisen Zero Nine -yhtyeen kuudes levy. Se julkaistiin vuonna 1988 Polarvoxin rock-musiikkiin keskittyvällä Amulet-merkillä. Musiikillisesti yhtye siirtyi albumilla aiempaa raskaampaan ilmaisuun, kuten osoittavat esimerkiksi power metal -henkinen avauskappale "Total Blackout" sekä nimikappale "Voodoo You". Yhtyeen jäsenten lisäksi kappaleita ovat olleet tekemässä Esa Kaartamo sekä Harry Bent. Coverina albumilla on Mike Oldfieldin "Shadow on the Wall". Singlenä albumilta julkaistiin kappale "Hold Your Punches" b-puolenaan "Baby Don't Stop". Suomen listoilla albumi nousi sijalle 6. ja yhtye keikkaili albumin julkaisun jälkeen parisen vuotta, kunnes jäi 1990-luvun puoliväliin asti kestäneelle tauolle. == Kappaleet == # # # # # # # # # # == Kokoonpano == *Kepa - laulu *Mara - kitarat *Tim - kitarat *Elmo - basso *Iro - koskettimet *Borno – rummut == Tuotanto == * T.T. Oksala ja Peto Niemelä - tuotanto * Mika Jussila - masterointi * Riipinen - kannen suunnittelu == Julkaisuhistoria == * 1988: Amulet, WISH 25, vinyyli, tekstillinen sisäpussi * 1988: Amulet, WISHCD 8, CD * 1988: Amulet, WISHC 25, kasetti * 1996: Polarvox, WISHCD 8, CD, remasteroitu * 2004: Warner Music Finland, 5050467-2007-2-2, CD, remasteroitu == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Artikkeli albumista Kaaoszine-sivustolla * * Luokka:Vuoden 1988 albumit Luokka:Zero Ninen albumit
Komin aarniometsät

Komin aarniometsät on Pohjois-Uralilla Komin tasavallassa Venäjällä sijaitseva UNESCOn maailmanperintökohde, joka on Euroopan suurin aarniometsä. Metsien pinta-ala on 32 800 neliökilometriä. Kohde koostuu kahdesta luonnonsuojelualueesta, Petšoro-Ilytšin luonnonpuistosta ja Jugyd van kansallispuistosta. Maailmanperintökohteeksi aarniometsät valittiin vuonna 1995, Venäjän ensimmäisenä maailmanperintökohteena. Tämä tunnustus toi kohteeseen lisärahoitusta ulkomailta ja säästi sen ranskalaisen HUET Holding -yhtiön suunnittelemilta hakkuilta. Alueen luonto on silti laittomien hakkuiden ja kullankaivun uhkaama. Komin aarniometsät kuuluvat pohjoiseen havumetsävyöhykkeeseen taigaan. Yleisimmät puulajit ovat siperiankuusi, siperianpihta ja siperianlehtikuusi. Alueellinen hallitus ja kaivosyhtiöt ovat yrittäneet muuttaa maailmanperintökohteen rajausta siten, että kullankaivuun soveltuvat osat rajattaisiin suojelun ulkopuolelle. Komin korkein oikeus on kuitenkin hylännyt nämä aloitteet. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *UNESCOn maailmanperintöluettelo. *Virgin Komi Forests. UNEP World Conservation Monitoring Centre. *Jugyd van kansallispuiston kartta , (yugydva.komi.com) *Natsionalnyi park Jugyd va , (yugydva.komi.com) Luokka:Komin tasavallan luonnonsuojelualueet Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Venäjällä Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Park Ji-seong

Park Ji-Sung (hangul 박지성, hanja 朴智星, Bak Ji-seong, kirjoitetaan myös Park Ji- Sung; s. 25. helmikuuta 1981 Suwon, Etelä-Korea) on uransa lopettanut eteläkorealainen jalkapalloilija, joka nykyisin toimii Manchester Unitedin seuran suurlähettiläänä. Pelipaikaltaan hän on keskikenttäpelaaja. ==Seurajoukkueura== Park aloitti ammattilaisuransa vuonna 2000, kun hän teki sopimuksen Japanin J. Leaguen 2. divisioonassa pelanneen Kyoto Purple Sangan kanssa. Park nousi nopeasti joukkueensa parhaimmistoon. Hänen nousunsa kansainvälisen tason huipulle tapahtui vuoden 2002 MM-kisoissa, joissa hän teki Portugalia vastaan käydyssä alkusarjan ottelussa voittomaalin. MM-kisojen jälkeen Park seurasi Etelä-Korean jalkapallomaajoukkueen valmentajaa Guus Hiddinkiä PSV Eindhoveniin. Hänen ensimmäinen kautensa Eindhovenissa oli pettymys, mutta vuonna 2003 hän alkoi tottua Eredivisien pelityyliin. Kaudelle 2004–2005 Eindhoven menetti Arjen Robbenin Chelseaan, jolloin Park sai lisää vastuuta ja teki muun muassa maalin Mestarien liigan välierässä AC Milania vastaan. Heinäkuussa 2005 Park solmi neljän vuoden sopimuksen Manchester Unitedin kanssa. Heinäkuussa 2012 Park siirtyi Queens Park Rangersiin kolmen vuoden sopimuksella. Siirtosumma oli 2 miljoonaa puntaa. == Maajoukkueura == Park pelasi ensimmäisen maaottelunsa vuonna 2000. Hän on edustanut Etelä- Koreaa Sydneyn olympialaisissa sekä vuosien 2002, 2006 ja 2010 MM-kisoissa. Hän pelasi kaikkiaan sata maaottelua ja teki niissä 13 maalia. == Lähteet == * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Parkin profiili footballdatabase.comissa Luokka:Eteläkorealaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Eyes on the Rear View Mirror

__NOTOC__ Eyes on the Rear View Mirror on hard rock -yhtye Zero Ninen vuonna 2006 julkaisema kokoelma-albumi, joka käsittää 18 kappaletta yhtyeen uran varrelta. Vanhin kappale on vuodelta 1980 ja uusimmat edelliseltä N. E. Files -levyltä. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Desibeli.net: Desibeli.net: Levyarvio * Imperiumi.net: Imperiumi.net: Levyarvio * Smackthejack.net: Smackthejack.net: Musiikkiarvostelu (CD) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2006 kokoelma-albumit Luokka:Zero Ninen albumit
Markku Pohjola (ekonomi)

Markku Pohjola (s. 1948) on suomalainen ekonomi, joka toimi vuosina 2017–2020 Posti Groupin hallituksen puheenjohtajana. Hän on ollut Nordean varakonsernijohtaja ja vuonna 2002 perustetun Konserniprosessit ja -teknologia -yksikön johtaja, Nordean Suomen maajohtaja, Nordea Pankki Suomi Oyj:n toimitusjohtaja ja Nordea Bank AB (publ) Group Executive Managementin jäsen. Pohjola on koulutukseltaan kauppatieteiden maisteri. Hän on hallituksen jäsenenä: Nordea Pankki Suomi, Nordea Bank Sverige, Nordea Bank Danmark, Nordea Bank Norge, OMX AB (2000–), Eläkevakuutusyhtiö Varma ja Suomen keskuskauppakamari, sekä Elinkeinoelämän valtuuskunnan EVAn ja Elinkeinoelämän tutkimuslaitoksen ETLAn varapuheenjohtaja, ja Luottokunnan hallintoneuvoston jäsen. Hallituksen puheenjohtajana hän on kansainvälisen kauppakamarin (ICC) Suomen osastolla. == Lähteet == * Hallituksen jäsenet OMX Group * New composition of Nordea's Group Executive Management === Viitteet === Luokka:Suomalaiset pankinjohtajat Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Markku Pohjola

Markku Pohjola -nimisiä henkilöitä ovat ainakin: * Markku Pohjola, Nordean Suomen maajohtaja * Markku Pohjola, entinen SDP:n kansanedustaja, käräjätuomari