EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Olli Hämäläinen

Olli Hämäläinen (19. toukokuuta 1924 Helsinki – 11. kesäkuuta 1984 Tampere) oli suomalainen jazzmuusikko, kontrabasisti, orkesterinjohtaja, musiikkikriitikko ja myöhemmin television ammattilainen. Taiteilijanimellä Olli Häme hän johti jazzyhtyettään 1940-luvulta 1950-luvun lopulle asti. Kriitikkona hän toimi Rytmi-lehdessä. Vuonna 1949 hän julkaisi taiteilijanimellään kirjan "Rytmin voittokulku - Kirja tanssimusiikista" (Fazer). Kirja käsittelee varsin perusteellisesti jazzia, mutta iskelmään se suhtautuu varauksellisesti. Hämäläinen suoritti Sibelius-akatemiassa kapellimestarin tutkinnon 1953 ja toimi Suomen Muusikkojen Liiton järjestösihteerinä (1952–1957) ja Musiikki-Fazerin osastopäällikkönä. 1950-luvun loppupuolella Olli Hämeen yhtye säesti muun muassa Brita Koivusta, Laila Kinnusta ja Seija Lampilaa. Ammattimainen muusikkokausi kesti vuoteen 1960. Vuonna 1962 Hämäläinen kutsuttiin Tesvision tuotantopäälliköksi, josta siirtyi TV2:n tuotantopäälliköksi 1964 ja edelleen ohjelmapäälliköksi 1967. Olli Hämäläisen isä oli taidemaalari Väinö Hämäläinen ja isoisä urkuri Lauri Hämäläinen. Olli Hämäläisen tytär on cembalisti Kati Hämäläinen. ==Olli Hämeen yhtye== Vuoden 1956 kokoonpano * Unto Haapa-aho * Erkki Melakoski * Eino Virtanen * Erkki Valaste * Olli Häme * Åke Granholm * Seppo Rannikko == Aiheesta muualla == * * Olli Hämäläinen Populaarimusiikin museon tietokannassa * Suomalaisen jazzin vuosisata: 1950-luku == Viitteet == Luokka:Suomalaiset basistit Luokka:Suomalaiset jazzmuusikot Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Suomalaiset musiikkikriitikot Luokka:Jazzkontrabasistit Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 1984 kuolleet
Northrop F-5 Freedom Fighter

Northrop F-5 Freedom Fighter on yhdysvaltalainen pienikokoinen, kaksimoottorinen hävittäjä, jonka valmistus aloitettiin vuonna 1962. Northrop kehitti F-5:n pohjalta myöhemmin muun muassa YF-17 Cobra -hävittäjän, joka puolestaan toimi lähtökohtana F/A-18 Hornetin suunnittelussa. == Historia == F-5:ttä edelsi Northropin kehittämä konetyyppi N-156, joka suunniteltiin pieneksi ja ketteräksi. N-156:n oli tarkoitus kyetä lentämään laivaston pienimmiltäkin lentotukialuksilta, mutta laivasto siirtyi suurempiin aluksiin. N-156 johti kuitenkin Northrop T-38 Talon koulutuskoneen kehitykseen ja F-5:n kehitykseen. Ensimmäinen prototyyppi YT-38 lensi vuonna 1959. Kennedyn kaudella käynnistynyt Military Assistance Program (Sotilaallinen avustusohjelma) pyrki varustamaan Yhdysvaltain liittolaisten armeijoita, mihin tarkoitukseen Northropin jatkojalostama N-156F-tyyppi soveltui erinomaisesti. N-156F nimettiin F-5A:ksi, ja ensimmäiset F-5A:t myytiin Norjan kuninkaallisille ilmavoimille vuonna 1964. Sveitsin ilmavoimat käytti tätä konetyyppiä ennen F-18 Hornetia. Sveitsiläinen Patrouille Suisse -taitolentoryhmä käyttänee sitä edelleen. Vietnamin sodan aikana Yhdysvaltain ilmavoimat kehitti F-5C-mallin, joka osallistui menestyksekkäästi taisteluihin, mutta jäi lähinnä kokeiluversioksi. ==Tekniset tiedot== ==Lähteet== *Crosby, Francis: Modern Fighter Aircraft – an illustrated history of war planes from 1945 to present day, Southwater Books/Anness Publishing, 2004, London England (s. 100) ISBN 1-84215-991-7 ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== F-05 Freedom Fighter Luokka:Yhdysvaltalaiset hävittäjälentokoneet Luokka:1950-luvun hävittäjälentokoneet
Lassen Peak

Lassen Peak on tulivuori Kalifornian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Lassen Peak on toimiva tulivuori jonka edellinen purkaus tapahtui vuonna 1917. Vuoren korkeus on 3 189 metriä. == Aiheesta muualla == *Lassen Volcanic National Park Luokka:Kalifornian tulivuoret Luokka:Kalifornian vuoret Luokka:Shastan piirikunta
Jari Sedergren

Jari Sedergren (s. 1959 Kajaani) on suomalainen valtiotieteiden tohtori, elokuva- ja televisiotutkimuksen dosentti ja elokuvaan sekä historiaan erikoistunut tutkija. Hän on työskennellyt vuodesta 2003 erikoistutkijana Kansallisessa audiovisuaalisessa instituutissa. ==Elämä ja ura== Sedergren valmistui valtiotieteiden maisteriksi 1991, lisensiaatiksi 1996 ja valtiotieteiden tohtoriksi poliittisesta historiasta 1999 Helsingin yliopistosta. Väitöskirja käsitteli poliittista elokuvasensuuria Suomessa 1939–1947. Sedergren toimi vuosina 1996–1998 tutkijana ja erikoistutkijana professori Hannu Salmen johtamassa Suomen Akatemian ”Kriisi, kritiikki, konsensus” -hankkeessa. Hankkeen yhteydessä julkaistiin myös kolmen kirjoittajan yhteisteos Kriisi, kritiikki, konsensus. Elokuva ja suomalainen yhteiskunta. Vuosina 2000–2001 Sedergren työskenteli tutkijatohtorina professori Seppo Hentilän johtamassa ”Kylmä sota” -hankkeessa. Sedergren oli Suomen kansallisfilmografian toimituskunnan jäsen vuosina 2003–2006. Sinä aikana ilmestyivät osat 11 ja 12. Hän oli toimituskunnan jäsen myös Kansallisessa audiovisuaalisen arkiston lähdejulkaisuissa Talvisodan katsaukset (2-dvd, Kava & Finnkino 2007), Jatkosodan katsaukset I: Hyökkäävät kamerat (4-dvd, Kava & Finnkino 2008) ja Jatkosodan katsaukset II: Kamerat asemissa (4-dvd, Kava & Finnkino 2009). Vuonna 2006 Sedergren julkaisi laajan tutkimuksen toisen maailmansodan jälkeen valtiollistetusta elokuvasensuurista Suomessa. Yhdessä Ilkka Kippolan kanssa kirjoitettu Suomen dokumentti- ja lyhytelokuvan historia neljältä ensi vuosikymmeneltä ilmestyi vuonna 2009. Toinen osa vuosilta 1944–1989 ilmestyi lokakuussa 2015. Sedergren on internetissä ilmestyvän Ennen & Nyt – Historian tietosanomien perustajajäsen ja sen alkuvuosien päätoimittaja 2001–2004, minkä jälkeen hän on jatkanut lehden toimittajana. Sedergren on luennoinut ja julkaissut kymmeniä tieteellisiä ja populaaritieteellisiä artikkeleita erikoisalueistaan sensuurista, elokuvasensuurista, propagandasta, nationalismista ja suomalaisesta elokuvasta sekä dokumenttielokuvasta. Aiemmin Sedergren on toiminut aktiivisesti Historiallisessa Yhdistyksessä (muun muassa puheenjohtajana vuosina 2001–2002) ja Suomen elokuvatutkimuksen seurassa. Hän on ollut DocPoint -dokumenttielokuvafestivaalia järjestävän yhdistyksen hallituksen jäsen (2002–2013) ja puheenjohtaja (2004–2008). Usean Valtion elokuvalautakuntakauden jälkeen Sedergren oli kuvaohjelmien ikärajavalituksia käsittelevän kuvaohjelmalautakunnan jäsen vuoden 2013 loppuun. == Kirjat == * * * * * * * ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Jari Sedergrenin blogi *Jari Sedergrenin elokuvaesittelyjä kokoava blogi *Jari Sedergrenin Helsingin historiaan liittyvä blogi Luokka:Suomalaiset historioitsijat Luokka:Suomalaiset bloginpitäjät Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Fred Karlsson

Fred Göran Karlsson (s. 17. helmikuuta 1946 Turku) on yleisen kielitieteen emeritusprofessori Helsingin yliopistossa ja suomen kielen dosentti. Hän oli 1978–1980 yleisen kielitieteen professori Turun yliopistossa. Karlsson on tehnyt työtä kieliteknologian sekä kielitieteen historian alalla ja julkaissut lukuisia teoksia.Uppslagsverket Finland Kieliteknologian alalla Karlsson on kehittänyt formalismin nimeltä rajoitekielioppi, joka tunnetaan ehkä paremmin englanninkielisellä nimellään Constraint Grammar (CG).ling.helsinki.fi Se on raakatekstin morfologisen pilkkomisen ja tulkinnan apuväline. Karlsson on aikamme merkittäviä suomen kielen tutkijoita, ja hänen englanninkielistä teostaan Finnish – an Essential Grammar (ensimmäinen painos ruotsiksi, Finsk grammatik, 1978) onkin käytetty usean avoimen lähdekoodin projektin suomen kielelle kääntämisessä. Karlssonin teos Yleinen kielitiede (1. painos 1994) on käytössä korkeakoulujen oppi- ja pääsykoekirjana. Hän on ollut Suomen Tiedeseuran jäsen vuodesta 1984 ja Academia Europæan jäsen vuodesta 1989. ==Julkaisuja== *Finnish – an Essential Grammar. Routledge 1999. ISBN 0-415-20705-3 *Yleinen kielitiede. Yliopistopaino 1994 (uud. laitos 1998, toinen painos 2003). ISBN 951-570-569-X *Constraint Grammar: A Language- Independent System for Parsing Unrestricted Text. Mouton De Gruyter 1995. ISBN 3-11-014179-5 * Hakulinen, Auli – Karlsson, Fred: Nykysuomen lauseoppia. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura 1979 (1. painos). ISBN 951-717-844-1 * Hovdhaugen, Even – Karlsson, Fred – Henriksen, Carol – Sigurd, Bengt: History of linguistics in the Nordic countries. Societas Scientiarum Fennica 2000. ISBN 951-653-305-1 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Kotisivut *Emeritusprof. Fred Karlsson Tuhat-tutkimustietokannassa (tuhat.helsinki.fi) *Fred Karlsson 375 humanistia -sivusto 8.11.2015, Helsingin yliopiston humanistinen tiedekunta. Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Turun yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset kielitieteilijät Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Academia Europæan jäsenet
Hermeetikko

Hermeetikko oli vuosina 2006-2012 ilmestynyt aikakauslehti, joka käsitteli politiikkaa, salatieteitä, historiaa ja kulttuuria. Lehden perustivat Kane Kanerva ja Jukka Nieminen. Nieminen toimi päätoimittajana useimpien numeroiden osalta vuosina 2006–2011, ja sen jälkeen päätoimittajana jatkoi Kane Kanerva. Lehti koostui vaihtuvien kirjoittajien artikkeleista. Vuoden 2013 alussa Hermeetikko lakkasi ilmestymästä aikakauslehtenä ja sen tilalle perustettiin samanniminen aikakauskirja.http://www.hermeetikko.net/ ==Artikkeleiden kirjoittajia== *Venu Gopala Das *Kane Kanerva *Kim Katami *Jussi Lehtonen *Sahban Mroueh *Jukka Nieminen *Leo Nygren *Anne Pöyhönen *Kati Sinenmaa *Jussi Sohlberg *Pekka Tamminen ==Kuvittajia== *Kane Kanerva *Swami Jokinen ==Lähteet== * Hermeetikko === Viitteet === ==Aiheesta muualla== *Lehden kotisivut *Kansallisbibliografian tietokanta Luokka:Suomalaiset rajatietolehdet
Playlife

Playlife on Trevisossa, Italiassa perustettu vaateyritys, jonka omistaa Benetton Group. Benetton nimesi Formula ykkösissä autojensa moottorit Playlifeksi vuosina 1998-2000. Playlife-moottorit olivat Renault-moottoreita, jotka oli hankittu Mecachromelta 1998 ja Supertecilta 1999 ja 2000. Muutkin tallit, kuten Williams, Arrows ja BAR käyttivät samoja moottoreita, mutta alkuperäisillä nimillään. Playlifen moottoreilla saavutettiin yhteensä 69 pistettä, 6 palkintokorokesijoitusta ja yksi paalupaikka, mutta voittoja ei saavutettu. == Formula 1 -tulokset == Kausi Talli Runko Moottori Renkaat Kuljettajat 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 Pisteet Sijoitus Benetton B198 GC37-01 3.0 V10 AUS BRA ARG SMR ESP MON CAN FRA GBR AUT GER HUN BEL ITA LUX JPN 33 5. Giancarlo Fisichella Kesk. 6 7 Kesk. Kesk. 2 2 9 5 Kesk. 7 8 Kesk. 8 6 8 Alexander Wurz 7 4 4 Kesk. 4 Kesk. 4 5 4 9 11 16† Kesk. Kesk. 7 9 Benetton B199 FB01 3.0 V10 AUS BRA SMR MON ESP CAN FRA GBR AUT GER HUN BEL ITA EUR MAL JPN 16 6. Giancarlo Fisichella 4 Kesk. 5 5 9 2 Kesk. 7 12† Kesk. Kesk. 11 Kesk. Kesk. 11 14† Alexander Wurz Kesk. 7 Kesk. 6 10 Kesk. Kesk. 10 5 7 7 14 Kesk. Kesk. 8 10 Benetton B200 FB02 3.0 V10 AUS BRA SMR GBR ESP EUR MON CAN FRA AUT GER HUN BEL ITA USA JPN MAL 20 4. Giancarlo Fisichella 5 2 11 7 9 5 3 3 9 Kesk. Kesk. Kesk. Kesk. 11 Kesk. 14 9 Alexander Wurz 7 Kesk. 9 9 10 12† Kesk. 9 Kesk. 10 Kesk. 11 13 5 10 Kesk. 7 ==Lähteet== Luokka:Italialaiset yritykset Luokka:Formula 1 -moottorit
Jääkiekon II-divisioona

II-divisioona (joskus myös Rautaliiga) on Suomen jääkiekon neljänneksi korkein sarjataso. Sarja on jaettu maantieteellisesti kuuteen lohkoon. Ensimmäistä kertaa vuonna 2008 ratkaistiin II-divisioonan virallinen mestari ja mestaruuden voitti Lohjan Ankat. Ankat nousivat Suomi-sarjaan. Ennen Suomi- sarjan perustamista vuosina 1975–1999 II-divisioona oli kolmanneksi korkein sarjataso. ==Sarjajärjestelmä== Pelataan alueiden järjestämänä kuudessa lohkossa (1. Etelä, 2. Häme, 3. Pohjanmaa, 4. Savo-Karjala, 5. Pohjois-Suomi, 6. Länsirannikko). Suomi-sarjan karsintaan pääsevät ne lohkojen voittajat, jotka ovat halukkuutensa nousuun ilmoittaneet. ==Alkusarjan lohkojaot 2024–2025== ===Lohko 1 - Etelä=== Nimi Paikkakunta EVU Vantaa GrIFK Kauniainen HAKI Lohja Jää-Ahmat Hyvinkää KelA Tuusula Kurra HT Nurmijärvi TuusKi Tuusula Viikingit Helsinki Wolfpack Tuusula ===Lohko 2 - Häme=== Nimi Paikkakunta HiHo Tampere Hokkarit Hämeenkyrö K-Ahma Valkeakoski Kisa-Eagles Kangasala KJK Kankaanpää KOOVEE Tampere KPK Mänttä-Vilppula Nikkarit Riihimäki Pyry Team Nokia Uplakers Ylöjärvi ===Lohko 3 - Keskimaa=== Nimi Paikkakunta APV Alavus He-Ki Kauhava Highsticks HT Pietarsaari IFK Lepplax Pedersöre IKK Kruunupyy JPK Alajärvi Kraft Närpiö KuRy Kurikka MIF Maalahti ===Lohko 4 - Savo-Karjala=== Nimi Paikkakunta Gladiators HT Laukaa LeKi-75 Leppävirta Parru HT Lappeenranta Peliitat Heinola Pelikaanit Jyväskylä Pesä Imatra SuKiKa Suonenjoki Urho Äänekoski Warkis Varkaus ===Lohko 5 - Pohjoinen=== Nimi Paikkakunta Ahmat Oulu Cowboys Nivala Et-Po Ylitornio KeKi Kemijärvi Kiva HT Kuhmo Laser HT Oulu LiKi Liminka TIHC Tornio UU Utajärvi YJK Ylivieska ===Lohko 6 - Länsirannikko=== Nimi Paikkakunta Chiefs Turku Haka Paimio Kiekkohait Salo KuKi Harjavalta LaJy Laitila LuKi-82 Eurajoki RNK Hoci Raisio Tigers Rauma VG-62 Naantali == Lähteet == *
Sami Haavisto

Sami Haavisto (s. 12. helmikuuta 1970) on suomalainen independent- elokuvaohjaaja ja -tuottaja, joka tunnetaan pienen budjetin kauhuelokuvistaan. Haavisto vaikuttaa Blood Ceremony Films -nimisessä independent- elokuvaryhmässä. Haaviston ohjaamia elokuvia ovat muun muassa Desire of the Innocent Blood, Rites of Blood, Succubus sekä tammikuussa 2009 valmistunut Black Blooded Brides of Satan. Blood Ceremony Films on solminut kolmesta ensimmäisestä elokuvastaan levityssopimuksen brittiläisen Redemptionin kanssa ja tämän myötä elokuvat ovat saaneet kansainvälisen levityksen DVD:llä. Hän on myös Blood Ceremony Magazine -lehden päätoimittaja, sekä Vääksyssä sijaitsevan Horror-Shop-myymälän omistaja. Myymälä muutti kylään helmikuussa 2023. Horror- Shop on underground musiikkiin ja eri skenejen sekä tyylilajien ympärille keskittyvä erikoisliike, jonka teemoina ovat muun muassa horror, black metal, gootti, okkultismi ja psychobilly. Kauppa on keskittynyt toimimaan pääasiassa tapahtumissa, joissa esiintyy jonkin musiikin alalajin toimijoita ja on yleensä hankkinut kyseistä tyylilajia varten materiaalia. Vuonna 2011 Haavisto julkaisi kirjan Suomifilmin alamaailma, joka kertoi Blood Ceremony Films -ryhmän ensimmäisestä kymmenestä vuodesta. Vuonna 2014 hän esitti Salatuissa elämissä Rampea. Haavistoa pidetään äärioikeistolaisena toimijana, joka myy väitetysti metallitapahtumissa uusfasistisia materiaaleja. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Blood Ceremony Films * Horror-Shop * Yle Areena, 1.11.2017, Nosto: "Kauhu on jäätävän upea tunne kun se yllättää!", sanoo kauhuharrastaja Sami Haavisto (Ylen haastattelu Halloweeniin liittyen) Luokka:Suomalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
AG 16

AG 16 (AG 13 vuoden 1917 heinäkuuhun) oli Electric Boat Companyn vuonna 1912 valmistama Venäjän keisarikunnan laivaston sukellusvene, joka oli tyypiltään Holland 9. Venäjä osti niitä kaksitoista kappaletta laivastoilleen. Veneet tulivat Yhdysvalloista osina ja niistä koottiin viisi kappaletta Pietarissa Putilovin telakalla Itämeren laivastolle. AG 13 upposi onnettomuudessa, mutta hylky nostettiin ja palautettiin palvelukseen nimellä AG 16 21. heinäkuuta 1917. Joulukuussa 1917 veneet asettuivat talvehtimaan Hankoon. Ne pidettiin normaalista poiketen koko ajan lähtövalmiudessa eli esimerkiksi akkuja ei viety talvisäilöön maihin. AG 16 upotettiin Hankoon 3. huhtikuuta 1918 AG 11:n, AG 12:n ja AG 15:n tavoin, juuri ennen saksalaisten maihinnousua.Gardiner, Robert 1906-1921 s. 317 Suomalaiset nostivat kaksi Hankoon upotetuista veneistä eli AG 16:n ja AG 12:n, jotta nämä veneet voitaisiin korjata ja liittää Suomen merivoimiin. AG 16 kuljetettiin Helsinkiin. Aluksen tutkinnassa todettiin että dieselit olivat niin vajavaisia että ne olisi uusittava, samoin akut ja sähkömoottorit olivat tuhoutuneet täydellisesti upottamisen johdosta; potkurit, niiden akselit ja ohjauslaitteet sen sijaan olivat kunnossa. Samoin painerungon vauriot olivat helpostikin korjattavia. Suomalainen amiraali suositteli sen ottamista koulutuskäyttöön suojeluskuntajärjestön Hakkapeliitta-lehdessä 1927. https://digi.kansalliskirjasto.fi/aikakausi/binding/1109466?page=16 Kaiken kaikkiaan alus oli yhteensä yhdestätoista Suomen rannikolle itse upotetusta venäläisestä ja englantilaisesta sukellusveneestä parhaassa kunnossa – Harmajan luo upotetut C- ja E-luokkien englantilaisveneet olivat täydellisesti romuttuneet. AG-16:n runko suojamaalattiin mönjällä estämään ruostumisen korjausta odotettaessa. Suomalaiset ottivat yhteyttä sukellusveneen korjaamisessa Electric Boat Co:hon ja Saksaan. Electric Boat Co:n hinnat olivat kuitenkin niin korkeat että päätettiin valita Saksa. Saksalaiset asiantuntijat tutkivat AG 16:n hylkyä ja tekivät kustannusarvion, johon ei kuitenkaan ikinä myönnetty varoja. Veneen korjauksen tiedettiin olevan kallista eikä yksikään telakka halunnut taata onnistunutta korjausta, joten alus poistettiin laivastosta ja romutettiin 1929, kun uusien sukellusveneiden rakentaminen päätettiin aloittaa. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla== * * Luokka:Suomen merivoimien sukellusveneet Luokka:AG-luokan sukellusveneet
Geoff Huegill

Geoff Huegill (s. 4. maaliskuuta 1979 Gove) on australialainen uimari. Hänen kotikaupunkinsa on Scarborough. Huegill edustaa Redcliff Leagues SC:tä, ja hänen valmentajanaan toimii Ken Wood. Huegill ilmoitti 17. helmikuuta 2007 jättävänsä kilpauinnin. Swimming World Magazinen haastattelussa hän mainitsi Ian Thorpen päätöksen vaikuttaneen hänen omaansa.Huegill Ready for Retirement Huegill palasi kuitenkin kilpailuihin ja saavutti 4 × 100 metrin sekauinnissa pronssia Tyynenmeren-mestaruuskilpailuissa 2010. == Saavutukset == * 1997: Lyhyen radan MM-kilpailut: hopeaa 100 metrin perhosuinnissa, kultaa 4 × 100 metrin sekauintiviestissä * 1998: Pitkän radan MM-kilpailut: kultaa 4 × 100 metrin sekauintiviestissä, pronssia 100 metrin perhosuinnissa; Kansainyhteisön kisat: kultaa 100 metrin perhosuinnissa, kultaa 4 × 100 metrin sekauintiviestissä * 1999: Tyynenmeren-mestaruuskilpailut : hopeaa 100 metrin perhosuinnissa; Pitkän radan MM-kilpailut: neljäs 100 metrin perhosuinnissa * 2000: Kesäolympialaiset: pronssia 100 metrin perhosuinnissa, hopeaa 4 × 100 metrin sekauintiviestissä * 2001: Pitkän radan MM-kilpailut: kultaa 50 metrin perhosuinnissa, pronssia 100 metrin perhosuinnissa, kultaa 4 × 100 metrin sekauintiviestissä * 2002: Lyhyen radan MM-kilpailut: kultaa 50 metrin perhosuinnissa, kultaa 100 metrin perhosuinnissa, hopeaa 4 × 100 metrin sekauintiviestissä; Tyynenmeren-mestaruuskilpailut : hopeaa 100 metrin perhosuinnissa, hopeaa 4 × 100 metrin sekauintiviestissä; Kansainyhteisön Kisat: kultaa 50 metrin perhosuinnissa, kultaa 100 metrin perhosuinnissa, kultaa 4 × 100 metrin sekauintiviestissä * 2003: Pitkän radan MM-kilpailut: neljäs 50 metrin perhosuinnissa, 13:s 100 metrin perhosuinnissa * 2004: Kesäolympialaiset: kahdeksas 100 metrin perhosuinnissa * 2010: Tyynenmeren- mestaruuskilpailut: pronssia 4 × 100 metrin sekauintiviestissä, Kansainyhteisön kisat: hopeaa 50 metrin perhosuinnissa, kultaa 100 metrin perhosuinnissa, kultaa 4 × 100 metrin sekauintiviestissä * 2011: Pitkän radan MM-kilpailut: pronssia 50 metrin perhosuinnissa, hopeaa 4 × 100 metrin sekauintiviestissä == Lähteet == *Profiili swimrankings.net-sivustolla === Viitteet === == Aiheesta muualla == *FINA Biography Luokka:Australialaiset uimarit Luokka:Australialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Too Fast for Love

Too Fast for Love on yhdysvaltalaisen rock-yhtye Mötley Crüen esikoisalbumi. Se julkaistiin marraskuussa 1981. Albumi on tyyliltään punkin, heavyn, glamin ja voimapopin sekoitus. Sitä pidetään merkittävänä uuden aikakauden aloittajana rock-musiikissa. == Albumin taustaa == Alkuperäinen levypainos on nauhoitettu sekä julkaistu yhtyeen itse perustamalla Leathür Records -levy- yhtiöllä vuonna 1981. Pian julkaisemisen jälkeen yhtye kirjoitti levytyssopimuksen levy-yhtiö Elektra Recordsin kanssa. Elektra vaati albumin uudelleenmiksaamista, sillä se oli riittämättömän laadukas radiosoittoon. Sekä yhtye että levy-yhtiön kykyjenetsijä Tom Zutaut olivat uudelleenmiksausta vastaan, mutta Roy Thomas Baker toteutti sen kuitenkin. Elektra julkaisi uudelleenmiksatun levyn vuonna 1982. Elektran julkaiseman levyn kappaleissa on erilaisia efektejä sekä tehosteita, ja kappaleet kuulostavat vähemmän tuoreilta sekä raaoilta kuin alkuperäiset Michael Wagenerin tuottamat. Lisäksi uudesta painoksesta on jätetty pois Leathür-painoksen kappale ”Stick to Your Guns”. Nimikkokappaleen ”Too Fast for Love” alkuperäinen alkuosa on leikattu lisäksi pois uudessa painoksessa. Albumi on julkaistu remasteroituna vuonna 2003. Siinä on mukana viisi bonuskappaletta sekä kappaleen ”Live Wire” musiikkivideo. == Kappaleluettelot == === Vuoden 1981 Leathür Records -painos === === Vuoden 1982 Elektra Records -painos === == Arvostelut == * AllMusic: == Kokoonpano == * Vince Neil – laulu * Nikki Sixx – basso * Mick Mars – kitara * Tommy Lee – rummut == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 1981 albumit Luokka:Vuoden 1981 esikoisalbumit Luokka:Mötley Crüen albumit
Live (Blind Guardianin albumi)

Live on Blind Guardianin vuonna 2003 julkaisema toinen livealbumi. Live koottiin useilta eri keikkapaikoilta A Night at the Opera -kiertueen aikana vuosina 2002–2003. Albumi on kaksilevyinen ja sisältöä paketilla onkin siksi runsaasti. Liveä kuuntelemalla saa oivan kuvan Blind Guardianin koko tuotannosta vuosina 1988–2002. Kiertueen aikana bändin rumpalilla, Thomen Stauchilla, oli välillä jonkinlaisia ongelmia käsiensä kanssa. Tästä syystä joillekin keikoille palkattiin häntä paikkaamaan keikkabasisti Oliver Holzwarthin veli Alex Holzwarth. Albumilta julkaistiin single The Bard's Song (in the Forest). == Kappaleet == ;CD 1 # # # # # # # # # # # ;CD 2 # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == ;Yhtye * Hansi Kürsch – laulu * André Olbrich – kitara * Marcus Siepen – kitara * Thomen Stauch – rummut ;Vierailevat muusikot * Oliver Holzwarth – basso * Michael Schüren – koskettimet * Alex Holzwarth – rummut Thomenin ollessa sivussa == Arvostelut == * Imperiumi: 9/10 == Lähteet == * http://www.blind-guardian.com * Blind Guardianin julkaisut === Viitteet === == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2003 konserttitallenteet Luokka:Blind Guardianin albumit
A Fever You Can’t Sweat Out

__NOTOC__ A Fever You Can’t Sweat Out on yhdysvaltalaisen Panic! at the Disco -yhtyeen esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 2005. Albumi nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalle 13. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Brendon Urie – laulu, rytmikitara, basso, kosketinsoitin, piano * Ryan Ross – soolokitara, kosketinsoitin, syntetisaattorit, musiikkiohjelmointi, urut, piano, haitari, taustalaulu * Spencer Smith – rummut, lyömäsoittimet, kellopeli, tamburiini, shaker, cabasa * Brent Wilson – basso == Arvostelut == * Allmusic: Allmusic review * Entertainment Weekly: BEntertainment Weekly: Album review * Pitchfork: 1.5/10Pitchfork Media: Album review * Rolling Stone: Rolling Stone: Album review == Lähteet == Luokka:Vuoden 2005 esikoisalbumit Luokka:Panic! at the Discon albumit
2\. divisioona

2\. divisioona voi tarkoittaa seuraavia asioita: ==Maavoimien yhtymät== Suomen puolustusvoimien yhtymiä eri aikakausilta: * Suomen 2. divisioona (1918−1939) * 2. divisioona (talvisota) * 2. divisioona (jatkosota) * Suomen 2. divisioona (1945−) Muiden maiden asevoimien yhtymiä: *Brittiläinen 2. panssaridivisioona * Saksan 2. jalkaväkidivisioona * Saksan 2. motorisoitu jalkaväkidivisioona * Saksan 2. panssaridivisioona * Saksan 2. vuoristodivisioona * Slovakian 2. jalkaväkidivisioona * Yhdysvaltain 2. jalkaväkidivisioona ==Urheilu== Eri palloilulajien sarjajaon 2. divisioonat: * Jääkiekon II divisioona, Suomen jääkiekon neljänneksi korkein sarjataso * II divisioona, Suomen jalkapallon toiseksi korkein sarjataso 1969–1972, sitä ennen nimellä Suomensarja * II divisioona, Suomen jalkapallon kolmanneksi korkein sarjataso vuosina 1973–1994, nykyinen Kakkonen * Englannin 2. divisioona (Football League Second Division), Englannin toiseksi korkein jalkapallon sarjataso vuosina 1892–1992.
Sirpa Kuronen

Sirpa Kuronen (s. 19. joulukuuta 1962) oli Vihreän liiton puoluesihteeri vuosina 1995–1997. Hän toimi myös Turun kunnallispolitiikassa. Hänet valittiin tähän tehtävään Tampereella kesäkuussa 1995 pidetyssä puoluekokouksessa. Ehdokkaita oli yhteensä viisi, joista toiselle kierrokselle pääsi Kurosen lisäksi Harriet Lonka. Kuronen toimi myös vuonna 1998 hyväksyttyä Vihreiden periaateohjelmaa valmistelleessa työryhmässä. ==Lähteet== * === Viitteet === Luokka:Vihreän liiton poliitikot Luokka:Vihreän liiton puoluesihteerit Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Katariina Poskiparta

Katariina Poskiparta (s. 30. heinäkuuta 1961 Lahti) on Ylioppilaiden terveydenhoitosäätiön (YTHS) toimitusjohtaja 1. lokakuuta 2014 alkaen. Hän toimi vuosina 2011–2014 vihreiden ympäristöministeri Ville Niinistön valtiosihteerinä. Vuosina 2008–2011 Poskiparta työskenteli Tarja Cronbergin ja Anni Sinnemäen valtiosihteerinä työ- ja elinkeinoministeriössä. ==Ura== Koulutukseltaan Poskiparta on yhteiskuntatieteiden maisteri. Vuonna 1989 Poskiparta toimi Suomen ylioppilaskuntien liiton puheenjohtajana. Hän on ollut myös Tampereen yliopiston ylioppilaskunnan puheenjohtaja. Poskiparta toimi vihreiden puoluesihteerinä vuosina 1993–1995. Puoluesihteerinä Poskiparran tuli remontoida puoluetoimiston talous ja organisaatio. Hän olikin asettanut ehdoksi, että puolueessa olisi hyväksyttävä sääntöuudistuspaketti, jos hänet valitaan toimeen. Sääntöuudistuksiin kuului muun muassa puoluehallituksen hallinnollisen ja valtuuskunnan poliittisen roolin erottaminen ja siirtyminen yhteen puoluekokoukseen vuodessa.Remes, Tanja (2007) Kohti "tavallista puoluetta"?. Teoksessa "Edellä - Vihreä liitto 20 vuotta". Remes, Tanja – Sohlstén, Jemina (toim.). Vuosina 1995–2002 Poskiparta oli vihreän ministeriryhmän erityisavustaja Paavo Lipposen ensimmäisessä ja toisessa hallituksessa. Hän on ollut myös Tampereen kaupunginvaltuuston jäsen. Vuosina 2004–2005 Poskiparta oli Suomen Lakimiesliiton viestintäpäällikkö. Vuosina 2005–2007 hän toimi Vantaan kaupungin asukaspalvelujohtajana. Virka vastasi apulaiskaupunginjohtajan tehtävää, ja Poskiparran vastuualueeseen kuuluivat muun muassa työllisyys- ja maahanmuuttoasiat. == Lähteet == * ===Viitteet=== Luokka:Vihreän liiton poliitikot Luokka:Vihreän liiton puoluesihteerit Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Erityisavustajat Luokka:Suomalaiset valtiosihteerit Luokka:Tampereen kaupunginvaltuutetut
David Pemberton

David Pemberton on Vihreän liiton entinen puoluesihteeri. Hänen puoluesihteerikaudellaan vuosina 1991–1993 Vihreää liittoa ohjattiin yleispuolueen suuntaan. 2000-luvulla Pemberton oli Vihreän liiton pää- äänenkannattaja Vihreän Langan kustantajan toimitusjohtaja. Pemberton aloitti ympäristötieteiden opinnot Kuopion yliopistossa vuonna 1979. Hän osallistui opiskeluaikanaan aktiivisesti ainejärjestö- ja ylioppilaskuntatoimintaan. Hänestä tuli Kuopion yliopiston ylioppilaskunnan edustajiston puheenjohtaja vuonna 1983 ja hän oli KYY:n hallituksen puheenjohtajana vuonna 1987. Pemberton toimi myös Kuopion ylioppilaslehti Stimuluksen päätoimittajana. Hän valmistui 1988.http://www.kyy.fi/stimulus/arkisto/8_02/30v/30v_8_02_pemberton.html ==Lähteet== Luokka:Vihreän liiton poliitikot Luokka:Vihreän liiton puoluesihteerit Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Joe Aiello

Joseph "Joe" Aiello (1891 – 23. lokakuuta 1930) oli amerikanitalialainen mafioso ja Al Caponen kanssa Chicagossa kilpailevan liigan johtaja. Caponen lähettämät miehet ampuivat Aiellon 23. lokakuuta 1930 Chicagossa. Aiellon takissa oli 37 reikää. Hän sai kaiken kaikkiaan 50–100 osumaa. Hänen ruumiinsa oli repeytynyt kahtia. Luokka:Amerikanitalialaiset mafiosot Luokka:Italialaiset henkirikosten uhrit Luokka:Yhdysvaltalaiset henkirikosten uhrit Luokka:Vuonna 1891 syntyneet Luokka:Vuonna 1930 kuolleet
Jeff Koons

Jeff Koons (s. 21. tammikuuta 1955) on yhdysvaltalainen kuvataiteilija. Häntä on kutsuttu kitschin kuninkaaksi ja hän on saanut paljon huomiota mediassa. Koons opiskeli Maryland Institute College of Artissa Baltimoressa ja Art Institute of Chicagossa.Jeff Koonsin verkkosivut, elämäkerta. Viitattu 30.3.2008. Hän toimi ennen ammattiuraansa muun muassa pörssimeklarina.Chicagon nykytaiteen museo, Jeff Koons. Viitattu 30.3.2008. Koons oli naimisissa italialaisen pornonäyttelijän ja parlamentaarikon Ilona ”Cicciolina” Stallerin kanssa lyhyen aikaa vuodesta 1991 alkaen. Heillä on yksi yhteinen poika. Parin yhteistyön tuloksena syntyi ”Made in Heaven” -sarja veistoksia, maalauksia ja valokuvia, jotka kuvaavat pariskuntaa harrastamassa seksiä eri asennoissa. Koons on herättänyt myös huomiota lausunnoillaan taiteensa tekemisestä. Hän teettää teoksensa eri alojen käsityöläisillä. Vuonna 2009 Koons aikoi rakentaa Los Angeles County Museum of Artsiin 25 miljoonan dollarin (noin 19 miljoonaa euroa) Train-junainstallaation. Teräksestä ja alumiinista rakennettava 20 metriä pitkä juna oli kunnianhimoinen hanke. Höyryä neljä kertaa päivässä päästelevän junan oli tarkoitus roikkua ilmassa punakeltaisesta nostokurjesta museon edustalla. Työn oli tarkoitus jäljitellä Baldwinin höyryveturia vuodelta 1943 ja sen tekemisen arveltiin kestävän noin neljä vuotta. Myöhemmin teoksen sijoituspaikaksi vaihtui New Yorkin High Line puisto, mutta teos jäi lukuisten syiden takia toteutumatta. == Koons Suomessa == Jeff Koonsin teoksia oli esillä Suomessa vuonna 1990 amerikkalaista 1980-luvun taidetta esittelevässä yhteisnäyttelyssä Ateneumin taidemuseossa. Koons kävi myös Helsingissä luennoimassa Kuvataideakatemiassa. Alkuvuodesta 2005 Koonsin yksityisnäyttely oli Helsingin kaupungin taidemuseossa Tennispalatsissa. == Teosten myynti == Kohutaiteilijanakin tunnettu Koons hoitaa julkisuuskuvaansa tarkoin, ja hän on verrannut itseään Michelangeloon. Hänet tunnetaan myös taloudellisesta menestyksestään. Esimerkiksi teos Jim Beam J. B. Turner myytiin keväällä 2005 5,5 miljoonalla Yhdysvaltain dollarilla.Heikki Kastemaa, Kritiikki aikomusten sulkutulessa, Kritiikin Uutiset 2/2005, s. 4–5 Koonsin teos Hanging Heart (Magenta/Gold) myytiin 14. marraskuuta 2007 New Yorkin Sotheby’sin huutokaupassa 21 miljoonalla dollarilla. Teos oli tuolloin kallein elävän taiteilijan myyty teos.Frankfurter Allgemeine Zeitung 15.11.2007 viitattu 17.11.2007 Marraskuussa 2013 myyty Jeff Koonsin Balloon Dog (Orange) tuli maailman kalleimmaksi elävän taiteilijan teokseksi 58,4 miljoonan dollarin hinnalla.Forbes 13.11.2013 viitattu 18.11.2014 == Teoksia == Tiedosto:Jeff Koons Puppy Bilbao small.jpg|Puppy, 2004. Tiedosto:Puppy Koons Bilbao detail.jpg|Puppy, yksityiskohta. Tiedosto:Bilbao - Guggenheim 35.jpg|Tulips Tiedosto:Balloon Flower Detail.jpg|Mirrored Bubble Sculpture Tiedosto:Kiepenkerl - Jeff Koons.JPG|Kiepenkerl, 1987 == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltalaiset taiteilijat Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vikinga

Vikinga () on Vaasan 19. kaupunginosa ja osa-alue Palosaarella, joka käsittää Varisselänkadun ja Alskatintien välisen alueen. Kaupunginosa jakautuu kahteen ilmeeltään selkeästi erottuvaan osaan. Luoteisosassa Isolahden rannalla on lähinnä huvilamaisia pientaloja, jotka on rakennettu 1900-luvun alussa. Monet uudetkin talot on mukautettu vanhaan tyyliin. Alueella on ruotsinkielinen peruskoulu Vikinga skola, jossa on luokat 1–6 sekä päiväkoti. Muita palveluita ovat uimaranta ja kaksi pienvenesatamaa. Kaakkoispuoli lähempänä Onkilahtea on kerrostalovaltaista aluetta, johon on 1970-luvulta alkaen rakennettu opiskelija-asuntoja Palosaarentien ja Ahventien varsille. Kaupunginosan perusti osakeyhtiö Wiking A. B. vuonna 1913. Se liitettiin Mustasaaresta Vaasaan vuonna 1935. Kaupunginosasta on joissain yhteyksissä käytetty suomenkielistä nimeä Viikinlohko.Svenska ortnamn i Finland, Kotus.fi Peruskartta 1:20000 "Karperö", Maanmittaushallitus 1960 ==Väestö== Vuonna 2013 Vikingassa oli noin 3 200 asukasta. Vikingan asukkaista äidinkielenään suomea puhui 65,7 %, ruotsia 22,7 % ja muita kieliä 11,6 % vuonna 2015. Alueen työvoimasta oli opiskelijoita 42,5 % ja työttömiä 9,4 % vuonna 2013. ==Kuvia== Tiedosto:Ahventie, Palosaari.jpg | Ahventietä Tiedosto:Palosaaren järjestötalo.jpg | Palosaaren järjestötalo == Lähteet == Luokka:Vaasan kaupunginosat Luokka:Palosaari
Antonio Lombardo

Antonio Lombardo (1892–1928) oli sisilialaissyntyinen yhdysvaltalainen rikollisjohtaja. Hän tuli seuraajaksi Unione Sicilianan johtoon, samoihin aikoihin kun Al Capone joutui pakenemaan Frank Yalen murhan seurauksia. Antonio Lombardon otaksuttiin osallistuneen Caponen kanssa Frank Yalen murhan suunnitteluun. 8. syyskuuta 1928 Lombardoa ammuttiin päähän hänen kävellessään kadulla. Luokka:Yhdysvaltalaiset rikolliset Luokka:Amerikanitalialaiset mafiosot Luokka:Vuonna 1892 syntyneet Luokka:Vuonna 1928 kuolleet
Kromi (albumi)

Kromi on Saran vuonna 2002 julkaistu toinen albumi. Levy nousi ilmestyessään Suomen virallisen albumilistan sijalle 9. Kromi on musiikillisesti raskaampi kuin edeltäjänsä Narupatsaat. Myös koneet ja syntetisaattorit ovat merkittävämmässä asemassa kuin debyyttialbumilla. Levyltä on julkaistu singlenä kappale ”Tanssiin”, josta kuvattiin myös musiikkivideo. Kappale KSK julkaistiin promosinglenä. ==Kappaleet== Kaikki sovitukset Sara. # # # # # # # # # # # ==Singlet== === Tanssiin === # # === KSK === # Radiosoittoon tarkoitettu promosingle. == Kokoonpano == * Tommi Koivikko – kitara, koneet * Antti Tuomivirta – kitara, koneet * Jorma Korhonen – laulu, kitara, koneet * Kristian Udd – basso, koneet * Niko Leminen – rummut, koneet === Vierailevat muusikot === * Martti Lindholm – kosketinsoittimet * Antti Pitkäjärvi – kosketinsoittimet, taustalaulu * Ari Laurila – koneet * Eetu Uusitalo – rummut (kappaleissa ”KSK” ja ”Pinta”) * Anu Keski-Saari – sello (kappaleessa ”Kooma”) === Muut === * Ari Laurila – äänitys ja miksaus (Oldbang Studio, Lapua) * Mika Jussila – masterointi (Finnvox) * Herra Ylppö – kansitaide == Arvostelut == * Soundi: Soundi == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kromi Discogsissa Luokka:Vuoden 2002 albumit Luokka:Saran albumit
RT-20

thumb|RT-20, SS-15 Scrooge RT-20 (RT-20P) eli Naton nimeämänä SS-15 Scrooge (SS-X-15, SS-XZ-15) oli Neuvostoliiton mannertenvälinen ohjus kylmän sodan aikana. Ohjuksessa oli sekä kiinteä ensimmäinen että nestemäinen rakettivaihe. Ohjus on nähty Punaisen torin paraatissa. Sen kehittely alkoi joskus vuonna 1964, mutta projekti keskeytettiin 1969 ennen ohjusten käyttöönottoa. Venäläisten mukaan ohjuksen tarkkuus oli 2 000–4 000 metriä, läntisten tietojen mukaan 600–1 800 metriä. Ydinkärki 0,55 tai 1,5 megatonnia, kärjen paino 545 tai 1 410 kg, vastaava kantomatka 11 000 tai 7 000–8 000 km kärjestä riippuen. == Aiheesta muualla == *FAS RT-20P *SS-X-15 *Globalsecurity RT-20P *RT20 Russianspaceweb *TR20P Astronautix *military.cz RT20p *Skyrocket RT20p Luokka:Mannertenväliset ballistiset ohjukset
Tampereen teknillisen yliopiston fysiikan laitos

Fysiikan laitos on kuulunut Tampereen teknillisen yliopiston organisaatioon oppilaitoksen vuonna 1972 tapahtuneesta itsenäistymisestä alkaen. TTKK oli vuosien 1965–1972 ajan Teknillisen korkeakoulun sivukorkeakoulu ja tällöin fysiikan sekä matematiikan perusopetus oli Yleisen osaston vastuulla. Fysiikan laitos kuului sähkötekniikan osastoon vuoteen 2002 saakka. Vuosina 2002–2007 laitos kuului teknis-luonnontieteelliseen osastoon ja tämän jälkeen yliopiston luonnontieteiden ja ympäristötekniikan tiedekuntaan. Fysiikan laitoksen johtajina ovat toimineet professorit Gunnar Graeffe (1970–1998), Rolf Hernberg (1998–2009), Martti Kauranen (2009–2010), Jorma Keskinen (2011-2013) sekä Jyrki Mäkelä (2014–2016). Jyrki Mäkelä jäi TTY:n Fysiikan laitoksen viimeiseksi johtajaksi, sillä TTY:n Fysiikan laitos lakkautettiin vuoden 2016 lopussa. Laitoksen tutkimus- ja opetustoiminta jatkui TTY:llä vuosina 2017-2018 nimellä Fysiikan laboratorio ja vuodesta 2019 eteenpäin Tampereen yliopistossa nimellä Fysiikan yksikkö. ==Fysiikan perusopetus== Fysiikan laitoksen näkyvin tehtävä on fysiikan perusopetuksen hoitaminen ja tämä tapahtuu noin 50–150 opiskelijan luentoryhmissä, joista kustakin vastaa pääsääntöisesti lehtori. Lehtorin apuna on laskuharjoitusten ohjaajina pää- tai sivutoimisia tuntiopettajia. Fysiikan laboratorioharjoitukset kuuluvat myös välttämättömänä osana perusopetukseen. Oppilaslaboratoriota johtaa lehtori ja hänen apunaan on noin 20 tuntiopettajaa. ==Fysiikan ammattiaineopetus ja tutkimus== Teknillisen fysiikan ammattiaineekseen valinnut opiskelija voi valita kiinnostuksensa kohteen useasta kokonaisuudesta. Laitos on jaettu laboratoriohin, joita johtaa pääsääntöisesti professori tai dosentti. Laboratoriot ovat *Aerosolifysiikka, johtajana professori Jorma Keskinen *Biofysiikka, johtajana professori Ilpo Vattulainen *Laskennallinen fysiikka, johtajina lehtori Matti Lindroos ja lehtori Jouko Nieminen (kvanttifysiikka) ja professori Adam Foster (Surfaces and Interfaces at the Nanoscale) *Optiikka, johtajana professori Martti Kauranen *Pintatiede, johtajana professori Mika Valden *Puolijohdefysiikka, johtajana professori Tapio Rantala Fysiikan laitoksen opiskelijat suorittavat ammattiaineopintonsa paneutuen johonkin näistä tutkimusalueista. Diplomi-insinöörejä laitokselta valmistuu vuosittain vajaa parikymmentä, tohtoreita muutamia. Laitoksen budjetti on vuosittain n. 4 miljoonaa euroa, joista suurin osa on peräisin ulkopuolisista projekteista. Tutkimusjulkaisuja kansainvälisiin, vertaisarvioituihin lehtiin laitos tuottaa vuosittain muutamia kymmeniä kappaleita. ==Katso myös== *Teknis-luonnontieteellinen osasto *Fysiikka ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Laitoksen sivut Fysiikan laitos
Mathieu Flamini

Mathieu Flamini (s. 7. maaliskuuta 1984 Marseille, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija, joka pelasi kotimaansa lisäksi Englannin, Italian ja Espanjan pääsarjoissa. Hänen viimeinen seuransa oli Primera Divisiónin Getafe. 178 senttimetrin pituinen Flamini oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Flamini aloitti uransa Olympique de Marseillessa, jossa hän teki debyyttinsä 20. joulukuuta 2003 1-0 voitto-ottelussa Toulousea vastaan. Marseillessa Flamini pelasi 14 ottelua ja tuli tunnetuksi UEFA Cupissa, jossa hän auttoi joukkueen hienoilla esityksillään loppuotteluun. Göteborgissa Nya Ullevi -stadionilla pelatun finaalin voitti kuitenkin espanjalaisjoukkue Valencia CF. Flamini siirtyi 23. heinäkuuta 2004 Englannin Valioliigaan Arsenaliin. Debyyttinsä Arsenalissa Flamini teki 15. elokuuta 2004. Hän pelasi neljän kauden aikana Arsenalissa 102 valioliigaottelua. Mestarien liigassa karsintoineen hän pelasi tuona aikana 30 ottelua. Kauden 2005–2006 loppuottelussa hän pelasi 16 minuuttia Arsenalin hävitessä FC Barcelonalle 1–2. Arsenalin voittaessa FA Cupin 2005 hän pelasi neljä ottelua, muttei välierässä eikä loppuottelussa. Flamini siirtyi vapaalla siirrolla AC Milaniin kesällä 2008. Hän pelasi italialaisseurassa 96 Serie A -ottelua, joissa teki seitsemän maalia. Hän voitti Italian-mestaruuden kaudella 2010–2011. Mestarien liigassa hän edusti Milania 13 ottelussa. Flamini palasi ilman siirtokorvausta uudelleen Arsenaliin kesällä 2013. Seuraavan kahden kauden aikana hän pelasi 50 valioliigaottelua ja 13 Mestarien liigan ottelua karsintoineen. Hän pelasi FA Cupin voittaneessa Arsenalin joukkueessa kolme ottelua 2014 ja kaksi ottelua 2015, muttei kummallakaan kaudella välierässä eikä loppuottelussa. Mathieu edusti kausilla 2017–2019 Primera Divisiónissa pelaavaa Getafea, minkä jälkeen hän lopetti pelaajauransa. Flamini on pelannut kolme maaottelua Ranskan maajoukkueessa. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi Marokkoa vastaan marraskuussa 2007. ==Saavutukset== Marseillessa: * UEFA Cup finalisti 2004 Arsenalissa: * Mestarien liiga finalisti 2006 * FA Cup 2005, 2014, 2015 * FA Community Shield 2005, 2014 Milanissa: * Serie A 2011 * Italian Supercup 2011 == Lähteet == *Profiili arsenal.comissa *Profiili 4thegame.comissa *Profiili sporting-heroes.netissä *Profiili soccerway.comissa *Profiili transfermarkt.co.ukssa Luokka:Ranskalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
MR-UR-100 Sotka

MR-UR-100 Sotka (UR-100MR) oli Neuvostoliiton mannertenvälinen ballistinen ohjus (ICBM). Sen Naton koodinimi oli SS-17 Spanker. Vuonna 2006 Venäjän asevoimat eivät käytä näitä ohjuksia vaan ne on poistettu käytöstä ja tuhottu aserajoitussopimusten mukaisesti. Ohjus kehiteltiin vuosina 1978–1983 Mihail Jangelin perustamassa OKB-586-suunnittelutoimistossa. Se käytti nestemäistä ajoainetta: UDMH/typpitetraoksidi. Se on varastoitavaa ilman jäähdytystä ja raketti on välittömästi lähtövalmis. Ensimmäisessä rakettivaiheessa on yksi RD-0229-päämoottori ja yksi nelisuuttiminen 15D167-moottori. Toisessa rakettivaiheessa moottorina yksi 15D169. Kolmas vaihe käyttää kiinteää ajoainetta: 15D171. Ohjuksen kantama oli 10 200 – 11 000 km. Sen osumistarkkuus oli venäläisten antamien tietojen mukaan 1080–920 metriä versioista riippuen, Naton arvioiden mukaan 500–220 metriä. Joidenkin tietojen mukaan tarkkuus olisi 1600 m 10 000 km lentomatkalta. Ohjuksen taistelukärki: Joko yksi 3,4 megatonnia tai neljä kpl 0,4 megatonnia. Kärjen paino 2 100 kg. == Tekniset tiedot == RS-16A on MR-UR-100 Sotkan kansainvälinen nimi. Järjestelmä RS-16A Sotka RS-16A Sotka RS-16B Sotka Teollisuustunnus (GRAU) 15A15 15A16 15A16M Nato-tunnus SS-17 Spanker modifikaatio 1 SS-17 Spanker modifikaatio 2 SS-17 Spanker modifikaatio 3 Otattu käyttöön 1975 ? 1980 Voimalaite 2 nesterakettivaihetta ja kiinteäajoainerakettivaihe 2 nesterakettivaihetta ja kiinteäajoainerakettivaihe 2 nesterakettivaihetta ja kiinteäajoainerakettivaihe Pituus 24,38 m 24,38 m 24,38 m Läpimitta 2 250 mm 2 250 mm 2 250 mm Paino 71 100 kg 71 100 kg 71 100 kg Hyötykuorma 2 550 kg 2 550 kg 2 550 kg Taistelukärki 3 MRV ydinkärki 200 kT 1 RV ydinkärki 3,6 MT 4 MIRV ydinkärki 750 kT ja harhautuslaitteita Kantomatka 10 000 km 11 000 km 10 000 km Tarkkuus (CEP) 400 m 400 m 400 m == Aiheesta muualla == *FAS UR-100MR *Globalsecurity UR-100MR *AstronautixMRUR100 *Missilethreat SS-17 Mod 1 *Missilethreat SS-17 Mod 2 Luokka:Venäläiset mannertenväliset ballistiset ohjukset Luokka:Neuvostoliittolaiset ohjukset
Hal

HAL on vuonna 2003 perustettu irlantilainen yhtye. Halin muodostavat veljekset Dave (laulu ja kitara) ja Paul Allen (basso ja laulu), Stephen O'Brien (kosketinsoittimet) sekä Steve Hogan (rummut). Rough Trade Records julkaisi Halin esikoisalbumin "Hal" vuonna 2005. == Diskografia == ===Albumit=== *Hal (2005) *Down In The Valley (EP) (2012) *The Time, The Hour (2012) ===Singlet=== *Worry About the Wind (2004) *What a Lovely Dance (2005) *Play the Hits (2005) *Don't Come Running/I Sat Down (2005) ==Lähteet== * http://www.halmusic.com == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut * Luokka:Irlantilaiset yhtyeet
Santa Maria in Organo

pienoiskuva|Interiöörinäkymä pienoiskuva|Julkisivu Santa Maria in Organo on Veronan vanhimpia kirkkoja. Se sijaitsee Adigejoen vasemmalla puolella Veronettaksi kutsutussa kaupunginosassa. Se on perustettu mahdollisesti 500-luvulla tai vähän myöhemmin langobardien valtakaudella, mutta vain kryptassa on säilynyt varhaiskeskiaikaista rakennetta. Kirkko sai romaanisen asun vuoden 1117 maanjäristyksen jälkeen ja uudistettiin jälleen renessanssiajalla. Keskeneräiseksi jääneen julkisivun suunnitteli Michele Sanmicheli. Vanhan roomalaisajan tornirakennuksen perustalta kohoava kellotorni on Fra Giovanni da Veronan suunnittelema. Kirkon interiööri muodostuu lyhyestä ja leveästä kolmilaivaisesta, kappeleiden reunustamasta länsiosasta ja suunnilleen saman pituisesta avarasta, muutamaa porrasaskelmaa ylempänä olevasta kuoriosasta, jonka alla on krypta. Kirkkotilan erityisen runsas taiteellinen korstelu periytyy pääosin renessanssiajalta. Kirkon sakaristoa Vasari piti koko Italian kauneimpana. Sen seinäpaneelit puuleikkauksineen ovat yksi Fra Gicondon päätöistä ja kuuluvat lajissaan Italian merkittävimpiin. Santa Maria in Organo oli aikanaan merkittävä ja vauras benediktiiniluostari, mutta näivettyi 1400-luvulla ja siirtyi 1444 olivetaaneille, joiden käsissä se alkoi uudelleen kukoistaa. Luostari lakkautettiin Napoleonin aikana. Kirkko toimii seurakuntakirkkona. ==Kirjallisuutta== * Luciano Rognini. La chiesa di S. Maria in Organo: Guida storico-artistica. Verona, 2002. ==Aiheesta muualla== * http://www.verona.com/guida/ Luokka:Veronan kirkot Luokka:Kivikirkot
Vortex-putki

Vortex-putki on laitteistojen jäähdytykseen tarkoitettu osa. ==Toimintaperiaate== Vortex-putkeen virtaava paineistettu ilma erotellaan pyörteen avulla kylmäksi ja kuumaksi ilmavirtaukseksi. ==Historia== Vortex periaatteen keksijänä pidetään Georges Ranqueta. == Aiheesta muualla == *Suomen Virtaustekniikka Oy *EXAIR * ITW Vortec Luokka:Pneumatiikka Luokka:Kylmätekniikka Luokka:Automaatio
Timo Kautonen

Timo Kautonen (s. 12. maaliskuuta 1945 Lahti, Suomi) on suomalainen jalkapalloilija, joka on toiminut peliuransa päätyttyä myös valmentajana ja joukkueenjohtajana. Siviiliammatteja 173 senttimetriä pitkällä Kautosella on ollut useita: hän on toiminut huoltoneuvojana, työnjohtajana, autonkorjaajana ja automestarina. Pelipaikaltaan hän oli keskuspuolustaja. "Tilli" Kautonen aloitti peliuransa Lahden Reippaassa, jota hän edusti vuosina 1963–1978 ja 1984. Hän pelasi koko uransa ajan synnyinkaupungissaan. Muita seuroja olivat Lahden Palloseura, jossa hän pelasi vuosina 1980–1982 ja 1985 sekä Lahden Kuusysi (1982–1983). Kautonen voitti Suomen mestaruuden neljä kertaa, vuosina 1963, 1967 ja 1970 Reippaassa sekä vuonna 1982 Kuusysissä. Yhteensä hän pelasi 384 ottelua SM-tasolla. Suomen Cupissa Kautonen oli vieläkin menestyksekkäämpi. Hän voitti cupin ennätykselliset kahdeksan kertaa: Reippaassa 1964, 1972–1976 ja 1978 sekä Kuusysissä vuonna 1983. Lisäksi hän oli kolme kertaa häviämässä cupin loppuottelua. Suomen A-maajoukkueessa Kautonen pelasi ensi kerran vuonna 1964 ollessaan 19-vuotias. Kyseessä oli Suomen ja Ruotsin välinen ottelu, jonka Suomi voitti maalein 1–0. A-maaotteluita kertyi lopulta 47 kappaletta, olympiajoukkueen maaotteluita neljä ja poikien maaotteluita kaksi. Hän oli Suomen A-maajoukkuehistorian ensimmäinen kentältä ulosajettu pelaaja. Kautonen sai Vuoden jalkapalloilija -palkinnon kahdesti, vuosina 1967 ja 1970. Jälkimmäisenä vuonna hän sai vastaavan tunnustuksen myös Urheilutoimittajain liitolta. Vuonna 2004 Timo Kautonen palkittiin Palloliiton Captain’s Ball palkinnolla. Suomalaisen jalkapalloilun Hall on Fameen Kautonen nimettiin vuonna 2005. Myös Kautosen veljet Mikko ja Olli ovat entisiä jalkapalloilijoita, ja kaikki kolme olivat voittamassa vuoden 1970 Suomen mestaruutta. Kautosen pojat Turo (s. 1969) ja Tommi (s. 1971) ovat niin ikään entisiä SM-tason pelaajia. == Lähteet == * * Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon Suomen mestarit Luokka:Jalkapallon Suomen Cupin mestarit Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tarja Helanen

Tarja Helanen (1955 — 5. kesäkuuta 2021 Hämeenlinna) oli Vihreän liiton ensimmäinen liittosihteeri yhdessä David Pembertonin kanssa 1988–1990. Hän toimi vihreiden ensimmäisen eduskuntaryhmän ryhmäsihteerin sijaisena ja projektisihteerinä. Hän toimi myös 1990-luvun alussa Vihreiden kansainvälisessä työryhmässä. Helanen oli vuoden 1995 eduskuntavaaleissa vihreiden ehdokas Hämeen vaalipiirissä. Hän sai vihreiden listalta eniten ääniä, mutta äänet eivät riittäneet kansanedustajan paikkaan. Helanen työskenteli Vihreän Sivistysliiton projektisihteerinä ja Suomen pakolaisavun hanketyöntekijänä. Vuonna 2002 hän oli tekemässä ulkoministeriölle selvitystä henkilöavusta kehitysyhteistyössä. Keväällä 2007 hän oli Pakolaisavun asiantuntijana Liberiassa. == Lähteet == Luokka:Vihreän liiton poliitikot Luokka:Vihreän liiton puoluesihteerit Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet