EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Pariisin rauha (1763)

Pariisin rauha oli 10. helmikuuta 1763 voimaan tullut sopimus, joka päätti yhdessä Hubertusburgin rauhan kanssa seitsenvuotisen sodan. Sen allekirjoittivat Ison-Britannian kuningaskunta, Ranskan kuningaskunta, Espanja ja lisäksi sopimuksessa oli mukana Portugali. == Tausta ja neuvottelut == Ranska oli menettänyt seitsenvuotisen sodan aikana Kanadan, ja britit olivat vallanneet lisäksi ranskalaisia siirtokuntia Karibialla ja Intiassa. Ludvig XV pyysi maaliskuussa 1762 virallisten rauhanneuvotteluiden aloittamista. Britanniassakin oltiin halukkaita rauhaan, sillä sota oli maksanut jo paljon ja vuonna 1760 valtaan noussut Yrjö III oli edeltäjäänsä Yrjö II:sta valmiimpi rauhaan. Ensimmäiset tunnustelut keskeytyivät, kun Ranska ja Espanja tekivät perhesopimuksen, joka ajoi Espanjan mukaan sotaan. Ison-Britannian pääministeri John Stuart ja ranskalainen diplomaatti Étienne François de Choiseul jatkoivat kuitenkin salaisia neuvotteluita. He tekivät kesäkuussa 1762 epävirallisen sopimuksen. Sodan tilanne oli muuttunut selvästi, kun viralliset neuvottelut käynnistyivät. Britit olivat vallanneet Espanjalta Havannan. Espanjan Kaarle III ei suostuisi luovuttamaan Kuubaa, mutta britit vaativat, että heidän sotasaavutustensa tulisi jotenkin näkyä sopimuksessa. Choiseul ehdotti Amerikan jakoa Ison-Britannian, Ranskan ja Espanjan kesken. Iso-Britannia saisi sen mukaan Ranskalta koko Uuden-Ranskan Mississippijoesta itään ja Espanjalta Floridan vastineeksi Kuubasta. Espanjalle puolestaan siirtyisivät Ranskan alueet Mississippistä länteen, ja näiden luovutusten ansiosta Ranska saisi pitää Isolle-Britannialle sodassa menettäneensä Karibianmeren saaret. Choiseul halusi pitää sokerintuotannon kannalta tärkeät Martiniquen, Guadeloupen ja Saint Lucian saaret. Isossa-Britanniassa kansa oli voimakkaasti sopimusta vastaan, vaikka Yrjö ja hänen ministerinsä sitä kannattivatkin, mutta Ison-Britannian parlamentti hyväksyi sopimuksen äänin 319–64. Diplomaatit allekirjoittivat alustavan sopimuksen 3. marraskuuta 1762, ja sopimus astui voimaan 10. helmikuuta 1763. == Aluemuutokset == Alue Muutos Minorca Siirtyi Isolle-Britannialle Intia Ranska säilytti suurimman osan tukikohdistaan, mutta varsinkin Bengalissa valta siirtyi Isolle-Britannialle Senegal Ranskalta Isolle-Britannialle Grenada ja Grenadiinit Ranskalta Isolle- Britannialle Guadeloupe ja Martinique Ranska sai saaret takaisin Isolta- Britannialta, joka oli vallannut ne sodan aikana Kuuba ja Filippiinit Espanja sai saaret takaisin Isolta-Britannialta, joka oli vallannut ne sodan aikana Saint-Pierre ja Miquelon Ranska sai pitää Mississippijoen itäpuoliset alueet Ranskalta Isolle-Britannialle Mississippijoen länsipuoliset alueet ja New Orleans Ranskalta Espanjalle Florida Espanjalta Isolle-Britannialle == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Seitsenvuotinen sota Luokka:Rauhansopimukset Luokka:1763
J. V. Snellmanin muistomerkki (Kokkola)

J. V. Snellmanin muistomerkki sijaitsee kaupungin keskustassa. Pekka Jylhän suunnittelema, vuonna 2006 paljastettu teoskokonaisuus kuvaa kivellä istuvaa, lukevaa poikaa. Teos sijaitsee jääkauden aikaisella siirtolohkareella, joka tunnetaan Kokkokivenä. Lapsuutensa Kokkolassa viettäneellä Snellmanilla oli tapana kiivetä kirjat mukanaan lukemaan. Teos koostuu omenapuusta, jonka varjossa istuu lukeva poika. Teoksen erikoisuus ovat poikkeavan kirkkaat värit. Poika, kirja ja omena ovat terästä. Omenapuun rungon muottina on käytetty oikeaa omenapuuta. Teos on valettu Taidevalimo P. Venäläisellä Lapinlahdella ja maalaustyö tehty yhdessä Lainosalo Oy:n kanssa. Teoksen pohja- ja pintamaali sekä pintalakka ovat Tikkurila Oy:n tuotantoa. Kallion seinässä on metallisin gemenakirjaimin: ”nuori sielu avoimena / ung själ öppet sinne”. ==Katso myös== *J. V. Snellmanin patsaat ja muistomerkit ==Lähteet== Luokka:Kokkolan patsaat ja veistokset Luokka:Kokkolan kulttuuri Luokka:Johan Vilhelm Snellman
Tzedaka

Tzedaka () merkitsee juutalaista hyväntekeväisyyttä. Sana tulee hepreankielisestä sanasta tzedek (צדק‎), joka merkitsee vanhurskautta ja oikeudenmukaisuutta. Tzedakaa pidetään juutalaisen tärkeimpänä velvollisuutena. Talmudin mukaan jokainen juutalainen on velvollinen antamaan kymmenesosan nettotuloistaan hyvään tarkoitukseen; alkuperäinen Tooran vaatimus kymmenyksistä koski joka kolmatta vuotta (5. Moos. 26:12) ja vuosittaista lisäosuutta (3. Moos. 19:9–10), kunnes veronkanto keskeytyi temppelin tuhon seurauksena. Myös pienituloisilla on tämä velvollisuus, kunhan se ei rasita heitä liiaksi. Tzedakan kohteena voi olla esimerkiksi köyhät, terveydenhuolto, synagogat tai koulut, eikä kohteen tarvitse olla juutalaisten ylläpitämä. Juutalaiset ovat myös velvollisia välttämään joutumasta itse hyväntekeväisyyden tarpeeseen esimerkiksi kieltäytymällä alentavalta tuntuvasta työstä. Aiheellisen tzedakan vastaanottamista ei pidetä häpeällisenä, vaan suotavana. Talmudin mukaan arvokkainta tzedakaa on sellainen lahjoitus, joka auttaa vastaanottajaa seisomaan omilla jaloillaan. Myös anonyymiä tzedakaa arvostetaan Talmudissa enemmän kuin julkisesti annettua, pyytämättä annettua enemmän kuin pyydettäessä annettua, sekä mielellään annettua enemmän kuin vastahakoisesti annettua. Yhdysvalloissa juutalaisia on nykyisin suhteellisesti merkittävä osuus maan suurimmista hyväntekijöistä. Vuonna 2008 Yhdysvaltain 50 suurimmasta lahjoittajasta 30 % oli juutalaisia, ja vuonna 2003 neljäsosa. ==Lähteet== Luokka:Juutalainen laki Luokka:Juutalainen usko ja oppi Luokka:Juutalaisuuden käytännöt Luokka:Hyväntekeväisyys
Dagda

Dagda voi tarkoittaa muun muassa seuraavia asioita: ==Jumala== *Dagda, Irlannin kelttiläisen mytologian hyvä jumala ==Kaupunki== *Dagda, kaupunki ja sitä ympäröivä kunta Latviassa
Tom Jones & Jools Holland

Tom Jones & Jools Holland on Tom Jonesin ja Jools Hollandin tekemä yhteisalbumi. Albumi sisältää 19 kappaletta. ==Albumi== Levy sisältää sekalaisen valikoiman covereita muun muassa Willie Dixonin ja Jerry Lee Lewisin tuotannosta, mutta mukana on myös kolme tämän kaksikon oma tekemää kappaletta. Ison bändin säestämänä ja vanhanaikaisen analogisesti tuotetulla levyllä Jones ja Holland esittävät vanhoja suosikkikappaleitaan ja joukon uusia sävellyksiä. Arvostelijan mukaan Hollandin ansiota levyllä riittää boogie woogie -pianoa ja jumpin’ jivea. Jonesin juurille palaavan musiikin aineksia ovat myös väkevä rhythm & blues, blues ja jazz. St. James’ Infirmary Blues, The Animalsin muinoin hienosti levyttämä Roberta ja puhki kalutut ”My Babe” ja ”Slow Down” heräävät Jonesin ja Hollandin esityksissä eloon.Soundi.fi == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # # # # # # ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Tom Jones & Jools Holland discogs.com -sivustolla Luokka:Tom Jonesin albumit Luokka:Vuoden 1989 albumit
Smoothie King

Smoothie King on alkuaan yhdysvaltalainen smoothie-juomien ja terveellisten ruokien jälleenmyyjä. Steve Kuhnau perusti vuonna 1973 New Orleansissa toimipaikan nimellä The Original Smoothie Bar. Yritys avasi vähitellen uusia toimipaikkoja. Nimi muuttui Smoothie Kingiksi vuonna 1989. Vuonna 2003 Smoothie King laajeni kansainvälisesti. Vuonna 2012 Smoothie Kingin johtava toimiluvan haltija Wan Kim osti yrityksen Steve Kuhnaulta; Wan Kim oli perustanut ensimmäisen Smoothie King -toimipaikan franchising-sopimuksella Etelä-Koreaan vuonna 2003. Toimipaikkoja on yhteensä 680 (vuosi 2014). Etelä- Koreassa on yli 130 toimipaikkaa (2014). Etelä-Korean lisäksi toimipaikkoja on Yhdysvalloissa, Singaporessa ja Caymansaarilla (2014). Vuonna 2014 yrityksen liikemerkki uudistettiin. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset pikaruokaketjut
From the Vaults (Tom Jonesin albumi)

From The Vaults on Tom Jonesin albumi joka sisältää ennenjulkaisemattomia kappaleita 1980-luvun alkupuolelta. Albumi julkaistiin 28. huhtikuuta 1998. ==Kappalelista== # # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Tom Jonesin albumit Luokka:Vuoden 1998 albumit
At This Moment

At This Moment on Tom Jonesin albumi joka julkaistiin vuonna 1989. Albumi sisältää massiivisen suosion saanen ”Kiss”-kappaleen.http://www.tomjones.com/discography/at-this-moment/ == Kappaleet == # # # # # # # # # # == Aiheesta muualla == * At This Moment discogs.com -sivustolla == Lähteet == Luokka:Tom Jonesin albumit Luokka:Vuoden 1989 albumit
Minna Canthin patsaat ja muistomerkit

Minna Canthin patsaita ja muistomerkkejä on useilla paikkakunnilla. Tampereella vuonna 1844 syntynyt kirjailija Minna Canth opiskeli ja perusti perheen Jyväskylässä ja muutti leskeksi jäätyään Kuopioon, jossa hän kuoli vuonna 1897. Teoksen nimi Paikka Paikkakunta Kartalla Tekijä Paljastusvuosi Kuva WD Minna Canthin patsas Minna Canthin puisto Kuopio 1937 100px Minna (seinäreliefi) Minna Canthin katu 22 (Kanttila, Kuninkaantien puoleinen seinä) Väinölänniemi, Kuopio 2007 Minna Canthin muistomerkkiKuva teoksesta Lauri Leppänen, Minna Canthin muistomerkki, 1951. Tampereen Hämeenpuisto. Hämeenpuisto Tampere 1951 Nuori Minna Canth Kirkkopuisto Jyväskylä 1962 Nousee, Kauppalopo-reliefi Koulupuisto Kuopio 1972 100px Ehdotus Minna Canthin patsaaksi, luonnos Emil Cedercreutzin museo Harjavalta 1912 == Muut == Norjalainen lentoyhtiö Norwegian on maalauttanut lentokoneiden sivuperäsimiin pohjoismaalaisten merkkihenkilöiden kuvia. Minna Canthin kuva on maalautettu yhtiön Boeing 737-800 -koneen peräsimeen vuonna 2013. Maalaus on pyrstössä niin kauan, kunnes kone myydään tai siitä luovutaan muuten. == Lähteet == * Canth, Minna Patsaat ja muistomerkit
Jonas Leandersson

Jonas Leandersson (s. 22. tammikuuta 1990) on ruotsalainen suunnistuksen maailmanmestari ja Euroopan mestari. Hän edustaa seuratasolla ruotsalaista Södertälje-Nykvarn Orienteringia. Leandersson saavutti viimeisenä juniorivuotenaan Tanskassa nuorten MM-kisoissa 2010 kaksi mitalia, hopeaa keskimatkalta ja pronssia sprintistä. Todellisen läpimurtonsa aikuisten sarjassa hän teki vuoden 2012 EM-kisoissa Ruotsissa, kun hän voitti yllättäen kultaa sprintissä ja suunnisti avausosuuden hopeaa voittaneessa viestijoukkueessa. Myöhemmin samana vuonna Sveitsissä järjestetyissä MM- kisoissa Leandersson oli jälleen Ruotsin viestijoukkueen avaajana ja tällä kertaa tuloksena oli pronssi. MM-kisojen sprintissä hän sijoittui 15:nneksi. Tämän jälkeenkin Leandersson on ollut joka vuosi arvokisamitaleilla. Vuoden 2013 MM-kilpailuissa Sotkamossa hän saavutti sprintissä pronssiahttp://yle.fi/urheilu/bostrom_suunnisti_sprintin_mm-kultaa/6724138. Vuonna 2014 hän voitti EM-kultaa sprintissä ja viestissä. Saman vuoden MM- kilpailuissa Trentinossa hän voitti kultaa viestissä Gustav Bergmanin ja Fredrik Johanssonin kanssa sekä sijoittui neljänneksi sprinttiviestissä ja kuudenneksi henkilökohtaisessa sprintissä. Vuoden 2015 MM-kilpailuissa Invernessissä hän voitti kultaa sprintissä ja sijoittui viidenneksi sprinttiviestissä ja seitsemänneksi viestissä sekä tuli hylätyksi pitkällä matkalla. Vuoden 2016 EM-kilpailuissa Jeseníkissä Leandersson oli neljäs viestissä, kahdestoista sprintissä ja kuudestoista keskimatkalla sprinttiviestin päättyessä hylkäämiseen. Saman vuoden MM-kilpailuissa Strömstadissa tuloksena oli pronssi sprinttiviestissä ja viides sija henkilökohtaisessa sprintissä. Tarton MM-kilpailuissa 2017 Leandersson suunnisti sprinttiviestissä kultaa yhdessä Jerker Lysellin, Helena Janssonin ja Lina Strandin kanssa sekä sijoittui sprintissä viidenneksi. Riian MM- kilpailuissa 2018 hän voitti jälleen sprinttiviestissä kultaa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa Leandersson on parhaimmillaan ollut neljäs vuonna 2012, viides vuonna 2016, kuudes vuonna 2014 sekä kahdeksas vuonna 2013. Osakilpailuvoittoja hänellä on kuusi, joista kolme on arvokilpailuista sekä lisäksi yksi Suomesta 2012, yksi Suomesta 2014 sekä yksi Sveitsistä 2016. Leandersson on kilpaillut myös kestävyysjuoksussa. Euroopan- mestaruuskilpailuissa hän sijoittui maratonilla 28:nneksi vuonna 2022. Ruotsin-mestaruuskilpailuissa hän on sijoittunut 10 000 metrillä kolmanneksi vuosina 2018 ja 2021 ja puolimaratonilla kolmanneksi vuonna 2019. Yleisurheilun Suomi–Ruotsi-maaottelussa hän sijoittui 10 000 metrillä toiseksi vuonna 2020 ja kuudenneksi 2018. == Lähteet == * Saavutukset Runners World of O -sivustolla === Viitteet === Luokka:Ruotsalaiset suunnistajat Luokka:Ruotsalaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sonni Ali Ber

thumb|250px|Songhaivaltakunta laajimmillaan 1500-luvun alussa. Sonni Ali Ber (”Ali Suuri”, myös Sunni Ali, Sii Ali Beeri) oli Songhaivaltakunnan hallitsija vuosina 1464–1492.. Songhaihallitsijoiden nimityksenä 1200–1400-luvuilla käytetty mandelaisperäinen sana sonni (”alainen”, ”valtuutettu”, kirjallisuudessa myös sii) ilmaisi alun perin vasallisuhdetta Malin valtakuntaan. Songhaidynastiaan syntynyt Ali Ber oli nuorena ilmeisesti panttivankina Malissa. Palattuaan valtakunnan pääkaupunkiin Gaoon hän ryhtyi järjestämään ratsuväkeä ja Nigerjoen laivastoa. Heikentyneen Malin lisäksi Ali Ber teki sotaretkiä naapurikansoja tuaregeja, moseja ja fulbeja vastaan. Vuonna 1469 hän valloitti tuaregeilta kukoistavan Timbuktun kauppakaupungin ja 1470-luvun alussa toisen tärkeän kauppapaikan Djennen.. Hän valtasi fulbeilta Dendin alueen, mutta epäonnistui yrityksissään kukistaa mosit. Ali Berin kuollessa Songhai oli Länsi-Afrikan laajin valtio. Hallitsijana Ali Beriä seurasi hänen poikansa Baru, mutta jo viiden kuukauden kuluttua vallan anasti armeijan komentaja Askia Muhammad Ture, josta alkoi uusi dynastia.. Timbuktulaisten historioitsijoiden teoksissa Ali Ber kuvataan julmaksi ja epäoikeudenmukaiseksi itsevaltiaaksi. Nimellisesti muslimina hän suosi myös songhaiden perinteistä uskontoa. Songhaiden kansanperinteessä Ali Ber esiintyy ylistettynä sotapäällikkönä ja voimakkaana hallitsijana. ==Lähteet== Luokka:Hallitsijat Luokka:Songhaivaltakunta
Armat

Armat ovat Malin songhaikansaan kuuluva ryhmä. He ovat songhaivaltakunnan 1500-luvun lopulla valloittaneiden marokkolaisten sotilaiden ja songhainaisten jälkeläisiä. Armojen esi-isien joukossa on Marokon sulttaanin sodassa vangitsemia ja armeijaansa värväämiä eurooppalaisia. Nimitys juontuu arabiankielisestä sanasta al-ruma ’ampujat, muskettisoturit’. Armat hallitsivat 1600-luvun alusta lähtien Nigerjoen keskijuoksun käsittänyttä Timbuktun paššakuntaa, joka aluksi ulottui Djennestä Gaon seudulle. Heidän pääkaupunkinsa oli Timbuktu. 1700-luvulla alue joutui bambaroiden ja tuaregien hyökkäysten kohteeksi ja vuonna 1826 fulbevaltio Macina valtasi Timbuktun. Nykyään armoja asuu Timbuktussa ja sen lähiseudulla, Nigerjoen mutkassa ja sisämaan suistoalueella. Heitä on noin 20 000 henkeä. Uskonnoltaan armat ovat muslimeja. ==Lähteet== Luokka:Songhait
Jegor Podomatski

Jegor Gennadjevitš Podomatski (, s. 22. marraskuuta 1976 Rybinsk) on venäläinen jääkiekkomaalivahti. Podomatski on pelannut Venäjän jääkiekkomaajoukkueessa. == Maajoukkuesaavutukset == * Jääkiekon olympiapronssi Salt Lake Cityn olympiakisoissa 2002 * Jääkiekon MM-hopeaa 2002 == Lähteet == Luokka:Venäläiset jääkiekkomaalivahdit Luokka:Venäläiset olympiamitalistit Luokka:Venäläiset jääkiekkovalmentajat Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kylmälänkylän kappeli

Kylmälänkylän kappeli on Muhoksen Kylmälänkylässä sijaitseva kappeli. Kappeli sijaitsee Kylmälänkyläntien varressa, 33 kilometriä kunnan keskustaajamasta etelään. Muhoksen seurakunnan rakennuttama kappeli valmistui vuonna 1962. Vuoden 1997 lopussa kappeliin on tehty peruskorjaus. Tiloissa on satapaikkainen kirkkosali, jossa on artesaani Esa Holopaisen suunnittelema alttari. Tiloissa on myös pieni keittiö ja kerhohuone. Kappelissa järjestetään jumalanpalveluksia ja muita erilaisia tilaisuuksia. Tiloissa järjestetään myös kerhoja. Kappeli soveltuu myös pienten perhejuhlien, kuten syntymäpäivien ja hautajaisten järjestämiseen. ==Lähteet== Luokka:Muhoksen rakennukset ja rakennelmat Luokka:Pohjois-Pohjanmaan kirkkorakennukset Luokka:Suomen puukirkot
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1924 – miesten maastojuoksun joukkuekilpailu

Miesten maastojuoksun joukkuekilpailuun Pariisin olympiakisoissa 1924 sai kuusi joukkuetta mukaan vähintään kolme juoksijaa. Joukkueeseen sai kuulua kuusi urheilijaa, mutta lopputuloksiin huomioitiin vain kolmen parhaan sijoitukset. Kilpailu käytiin 12. heinäkuuta ja samassa yhteydessä suoritettiin myös henkilökohtainen kilpailu. Laji oli olympiakisojen ohjelmassa kolmatta kertaa. Ensimmäisenä kolme juoksijaansa maaliin sai Yhdysvallat ja vaikka Suomi sai henkilökohtaisessa kilpailussa kaksoisvoiton, tarvittiin myös kolmas kilpailija maaliin joukkuetuloksen aikaansaamiseksi. Kolme suomalaista oli jo joutunut keskeyttämään, mutta lopulta Heikki Liimatainen saapui stadionille ja vaikka alkoi aluksi kiertää väärään suuntaan, onnistui kuitenkin lopulta taistelemaan itsensä maaliin saakka sijalla, joka riitti olympiavoittoon. Myöhemmin vielä Ranskan joukkue sai kolmannen juoksijansa maaliin ja näin mitalistit olivat selvillä. Muut kolme joukkuetta eivät saaneet riittävästi urheilijoita maaliin. ==Lopputulokset== Sija Joukkue Kilpailijat Sijat Yhteensä 1 Paavo Nurmi 1 11 1 Ville Ritola 2 11 1 Heikki Liimatainen 8 11 2 Earl Johnson 3 14 2 Arthur Studenroth 5 14 2 August Fager 6 14 3 Henri Lauvaux 4 20 3 Gaston Heuet 7 20 3 Maurice Norland 9 20 ==Lähteet== * Puolankielinen tulossivusto Luokka:Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1924
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1924 – miesten maastojuoksun henkilökohtainen
kilpailu

Miesten maastojuoksuun Pariisin olympiakisoissa 1924 osallistui 38 juoksijaa kymmenestä eri maasta. Kilpailu käytiin 12. heinäkuuta ja samassa yhteydessä suoritettiin myös joukkuekilpailu, johon laskettiin mukaan joukkueen kolmen parhaan jäsenen sijoitus. Laji oli olympiakisojen ohjelmassa kolmatta kertaa. Kilpailun voitti Paavo Nurmi ja Suomi oli paras myös joukkuekilpailussa. Olosuhteet kilpailun aikana olivat äärimmäisen raskaat, lämpöä varjossa 36 celsiusastetta ja itse kilpailupaikalla 55 astetta. Niinpä vain 15 miestä saapui lopulta maaliin 10 650 metriä juostuaan.Martti Jukola: Suuri Olympiakirja, WSOYFokus Urheilu 2 ==Lopputulokset== Sija Nimi Maa Aika 1 Paavo Nurmi 32.54,8 2 Ville Ritola 34.19,4 3 Earl Johnson 35.21,0 4 Ernest Harper 35.45,4 5 Henri Lauvaux 36.44,8 6 Arthur Studenroth 36.45,4 7 Carlo Martinenghi 37.01,0 8 August Fager 37.40,6 9 Leonard Richardson 37.46,0 10 Gaston Heuet 37.52,0 11 James Henigan 38.00,0 12 Heikki Liimatainen 38.18,0 13 Fabián Velasco Espanja 39.07,6 14 Miguel Peña Espanja 41.34,0 15 Maurice Norland 41.48,3 ==Lähteet== * Puolankielinen tulosjulkaisu Luokka:Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1924
Dante (jalkapalloilija)

Dante Bonfim Costa Santos, joka tunnetaan paremmin nimellä Dante (s. 18. lokakuuta 1983 Salvador, Bahian osavaltio, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Ranskan Ligue 1:ssä pelaavaa OGC Nicea. Dante kuului Brasilian joukkueeseen MM-kilpailuissa 2014 ja pelasi kokonaan tappiollisen välieräottelun Saksaa vastaan. Se on hänen viimeisin maaottelunsa. Hän on tehnyt maalin kesäkuussa 2013 Maanosaliittojen cupin ottelussa Italiaa vastaan ja marraskuussa 2013 ystävyysottelussa Hondurasia vastaan. == Lähteet == * http://www.fifa.com/worldcup/players/player=367913/index.html === Viitteet === Luokka:Brasilialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nuorittan koulu

Nuorittan koulu oli Ylikiimingin kunnan Nuorittan kylässä sijainnut 1.–6. vuosiluokkien peruskoulu. Koulu perustettiin vuonna 1918 ja se toimi aluksi kansakouluna sekä myöhemmin peruskouluna aina vuoteen 2005, jolloin se lakkautettiin. Nuorittan koulu perustettiin kansakouluna Nuorittan koulupiirissä vuonna 1918. Aluksi kansakoulu toimi Matti Paasolalta luokkahuoneeksi vuokratussa pirtissä. Lisäksi koulun opettajalle vuokrattiin asuintilat sekä muita taloushuoneita ja -rakennuksia. Toukokuussa 1919 tehtiin varsinaisen koulurakennuksen rakentamisurakka, rakentajana toimi Matti Wesa ja rakennuksen hinnaksi muodostui 15 000 markkaa. Rakennuksen valmistuminen viivästyi mm. hirsien huonon saatavuuden vuoksi ja se valmistui vasta vuonna 1920. Ensimmäiseksi naisopettajaksi valittiin toisella hakukierroksella kahdesta hakijasta Aino Viljanen ja poikien veistonopettajaksi Matti Kirvesoja. Naisopettajien saapuminen Nuorittalle kuitenkin ilmeisesti peruuntui sillä myöhemmin väliaikaiseksi opettajattareksi palkattiin Aino Säävälä. Koulutoiminta alkoi 22. lokakuuta 1920 kahdenkymmenenkahden oppilaan voimin. Alakoulun toiminta alkoi vuonna 1928. Opettajien saanti Nuorittalle tuntui olevan ongelma, ja koulun alkutaipaleella useat valituiksi tulleista opettajista eivät saapuneet lainkaan Nuorittalle, pakottaen koululautakunnan turvautumaan väliaikaisiin opettajiin. Opintokerhotoiminta aloitettiin Nuorittan kansakoululla lokakuussa 1938, ja sen toimintaan ilmoittautui mukaan 17 jäsentä. Vuonna 1941 koulun johtokunta teki päätöksen, että syksyllä jokaiselle oppilaalle tullaan tarjoamaan lämmin kouluateria päivittäin. Koulun asiakirjoista ei kuitenkaan löydy mainintaa toteutuiko kouluateriointi. Vuonna 1943 koululle valittiin keittäjä-vahtimestari ja kouluateria päätettiin maksuttomaksi. Kansakoulu jatkoi supistettuna kansakouluna aina vuoteen 1949 saakka, vaikka täydellisen kansakoulun 25 oppilaan raja oli ylittynyt jo aiemmin. Tällöin perustettiin myös erilliset ylä- ja alakansakoulunopettajan virat, joihin jouduttiin nimittämään henkilöt hakijoiden puutteen vuoksi. Koulun muuttamista kolmiopettajaiseksi ehdotettiin 1957, sillä koulussa opiskeli jo 68 oppilasta ja oppilasmäärä kasvaisi kahdeksaankymmeneen seuraavana vuonna. Uusi koulurakennus valmistui ja vihittiin käyttöön 17. marraskuuta 1957, ja vuonna 1964 koulun kerhohuoneessa aloitti toimintansa Ylikiimingin kirjaston sivukirjasto. Koulurakennuksen peruskorjaus aloitettiin 1984 ja se valmistui 1986. Vuonna 1993 Alavuoton koulu lakkautettiin ja se liitettiin Nuorittan koulupiiriin, johon kuului näiden lisäksi myös Jokikokko. Koulupiirin oppilasmäärä oli pudonnut 1960-luvun suurten ikäluokkien vuosista, ollen enää yli kolmekymmentä. Koululle rakennettiin liikuntahalli vuonna 1996 ja se vihittiin käyttöön 1. joulukuuta samana vuonna. Vuonna 1997 koulun oppilasmäärä oli 36, joista 3.–6. luokilla 24. Lukuvuonna 1998–1999 oppilasmäärä putosi 34:ään. Nuorittan koulu lakkautettiin lukuvuoden päättyessä 4. kesäkuuta 2005. ==Lähteet== Luokka:Nuoritta Luokka:Oulun peruskoulut Luokka:Entiset suomalaiset oppilaitokset
Pensassembra

Pensassembra (Pinus pumila) on mäntyjen (Pinus) sukuun ja mäntykasvien heimoon kuuluva ainavihanta havupensas. Se kasvaa luonnonvaraisena itäisessä Aasiassa, sitä myös kasvatetaan koristekasvina laajalti. == Kuvaus == Pensassembra on suurehko havupensas, se voi kasvaa noin 6 metriä korkeaksi, ja yksittäiset, usein maata myötäilevät oksat voivat olla 10 metriä pitkiä. Kaarna on harmaanruskeaa ja hilseilevää. Versot ovat ruskeat tai punaruskeat ja tiheään karvoittuneet. Silmut ovat pyöreän kartiomaisia. Lehdet ovat neulasmaiset, 4–6 senttimetriä pitkät ja väritykseltään sinivihreät. Neulaset ovat viisittäin. Kävyt ovat pystyjä, eivätkä aukea täysin kypsyessään. Kolmiomaiset siemenet ovat 7–10 mm pitkiä ja siivettömiä. ==Levinneisyys ja elinympäristö== Pensassembra esiintyy itäisessä Aasiassa; Kiinassa, Japanissa, Koreassa, Mongoliassa, Venäjän kaukoidässä ja Siperiassa. Se kasvaa vuoristoalueilla, 1000–2300 metrin korkeudessa, ja viihtyy avoimilla paikoilla. ==Käyttö== Pensassembraa käytetään koristekasvina, varsinkin Japanissa. Euroopassa se on harvinaisempi, kasvutavaltaan samankaltaista vuorimäntyä käytetään selvästi enemmän. Pensassembra menestyy myös Suomessa koristekasvina Pohjois-Suomea myöten. == Lähteet == === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Pensassembra (Pinus pumila) Luokka:Männyt
HMS Erne (1903)

HMS Erne oli Britannian kuninkaallisen laivaston River-luokan torpedovenehävittäjä. == Valmistus == Alus tilattiin osana vuosien 1901-1902 laivasto-ohjelmaa Palmers Shipbuilding and Iron Companyltä Yarrowista, missä köli laskettiin 3. heinäkuuta 1902. Alus laskettiin vesille 14. tammikuuta 1903 ja valmistui helmikuussa 1904.Gardiner, Robert s. 99 == Palvelus == Alus haaksirikkoutui 1915. == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:River-luokan hävittäjät (1903) Luokka:Palmersin valmistamat alukset Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan ensimmäisen maailmansodan hävittäjät
HMS Ettrick (1903)

HMS Ettrick oli Britannian kuninkaallisen laivaston River-luokan torpedovenehävittäjä. == Valmistus == Alus tilattiin osana vuosien 1901-1902 laivasto-ohjelmaa Palmers Shipbuilding and Iron Companyltä Yarrowista, missä köli laskettiin 9. heinäkuuta 1902. Alus laskettiin vesille 28. helmikuuta 1903 ja valmistui helmikuussa 1904.Gardiner, Robert s. 99 == Palvelus == Alus myytiin romutettavaksi 1919. == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:River-luokan hävittäjät (1903) Luokka:Palmersin valmistamat alukset Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan ensimmäisen maailmansodan hävittäjät
HMS Exe (1903)

HMS Exe oli Britannian kuninkaallisen laivaston River-luokan torpedovenehävittäjä. == Valmistus == Alus tilattiin osana vuosien 1901-1902 laivasto-ohjelmaa Palmers Shipbuilding and Iron Companyltä Yarrowista, missä köli laskettiin 14. heinäkuuta 1902. Alus laskettiin vesille 27. huhtikuuta 1903 ja valmistui maaliskuussa 1904.Gardiner, Robert s. 99 == Palvelus == Alus myytiin romutettavaksi 1920. == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:River-luokan hävittäjät (1903) Luokka:Palmersin valmistamat alukset Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan ensimmäisen maailmansodan hävittäjät
HMS Cherwell (1903)

HMS Cherwell oli Britannian kuninkaallisen laivaston River-luokan torpedovenehävittäjä. == Valmistus == Alus tilattiin osana vuosien 1902-1903 laivasto-ohjelmaa Palmers Shipbuilding and Iron Companyltä Yarrowista, missä köli laskettiin 20. tammikuuta 1903. Alus laskettiin vesille 23. heinäkuuta ja valmistui maaliskuussa 1904.Gardiner, Robert s. 100 == Palvelus == Alus myytiin romutettavaksi 1904. == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:River-luokan hävittäjät (1903) Luokka:Palmersin valmistamat alukset
HMS Dee (1903)

HMS Dee oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1904 valmistunut River- luokan torpedovenehävittäjä. == Valmistus == Alus tilattiin Palmers Shipbuilding and Iron Companyltä Yarrowista osana vuosien 1902-1903 laivasto- ohjelmaa ja sen köli laskettiin 5. maaliskuuta 1903. Alus laskettiin vesille 10. syyskuuta ja se valmistui toukokuussa 1904.Gardiner, Robert s. 100 == Palvelus == HMS Dee myytiin romutettavaksi 1904. == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:River-luokan hävittäjät (1903) Luokka:Palmersin valmistamat alukset
Henry Lee III

Henry Lee III (s. 29. tammikuuta 1756 Dumfries, Virginian siirtokunta, Iso- Britannia – k. 25. maaliskuuta 1818 Cumberland Island, Georgia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen poliitikko ja sotilas. Hän opiskeli New Jerseyn collegessa (nykyinen Princetonin yliopisto) ja liittyi heti Amerikan vallankumouksen alkamisen jälkeen armeijaan. Yhdysvaltain vapaussodan aikaan hän toimi Siirtokuntien armeijassa ratsuväen upseerina, jossa hän sai myös lempinimensä Light-Horse Harry.http://www.britannica.com/EBchecked/topic/334542/Henry-Lee Yhdysvaltain itsenäistymisen jälkeen hän toimi Virginian yhdeksäntenä kuvernöörinä (1791–94) ja Virginian edustajana Yhdysvaltain edustajainhuoneessa (1799–1801). Henry Lee III oli Amerikan konfederaation tunnetuimman kenraalin Robert E. Leen isä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Virginian kuvernöörit Luokka:Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenet Luokka:Yhdysvaltain vapaussota Luokka:Yhdysvaltalaiset sotilaat Luokka:Vuonna 1756 syntyneet Luokka:Vuonna 1818 kuolleet
Kniivilän kotiseutumuseo

Kniivilän kotiseutumuseo on Hailuodossa sijaitseva kulttuurihistoriallinen ja paikallismuseo, joka muodostuu 20 rakennusta käsittävästä kokonaisuudesta alueineen ja sen esineistöön kuuluu noin 3 000 esinettä. Alue on säilytetty sellaisena, kuin se oli viimeisten asukkaiden asuessa siellä 1900–1970-luvuilla. Museo sijaitsee Hailuodon kuntakeskuksessa Marjaniementien varrella. Museo perustettiin vuonna 1978 kun Kniivilän tilan viimeinen perillinen kuoli. Päärakennus ja pihapiiri on säilytetty lähes sellaisina, kuin ne olivat viimeisten asukkaiden eläessä. Alun perin museon alueella oli yhdeksän rakennusta, ja sinne on myöhemmin siirretty yksitoista muuta rakennusta eri puolilta Hailuotoa. Museoidut rakennukset käsittävät mm. tuulimyllyn, aittoja, riihiä sekä torpan piharakennuksineen. Museon kokoelmat esittelevät perinteisiä hailuotolaisia elinkeinoja maa- ja karjataloudesta metsästykseen ja kalastukseen. Suurin osa kokoelmien esineistöstä on alkuperäistä Kniivilän tilan esineistöä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Hailuodon kunta: Kniivilän kotiseutumuseo Luokka:Hailuodon rakennukset ja rakennelmat Luokka:Hailuodon nähtävyydet Luokka:Suomen kotiseutumuseot
Ulla Lax

Ulla Helena Lax (o.s. Karjaluoto, s. 8. maaliskuuta 1950 Kaarlela) on suomalainen pikajuoksija, joka juoksi Suomen ennätyksen 4 × 100 metrin viestijuoksussa syyskuussa 1973 ajalla 44,3. Viestijoukkue koostui Tuula Rautasesta, Mona-Lisa Pursiaisesta, Pirjo Wilmistä ja Ulla Laxista. Laxin ennätys 100 metrin juoksussa on käsiajalla 11,8 ja sähköajalla 12,03. Hän edusti Gamlakarleby Idrottsföreningiä. == Lähteet == * Luokka:Suomalaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Seija-Liisa Laavi

Seija-Liisa Hannele Laavi (s. 16. joulukuuta 1947 Pornainen) on suomalainen pikajuoksija, joka juoksi 4 × 100 metrillä Suomen ennätyksen 46,2 koostumuksella Seija-Liisa Laavi, Mona-Lisa Strandvall, Riitta Hagman ja Marika Eklund syyskuussa 1973 Leipzigissa. Hän edusti Mäntsälän Urheilijoita. == Lähteet == * Luokka:Suomalaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Juhani Jaakkola

Matti Juhani Jaakkola (16. heinäkuuta 1945 Orimattila – 27. helmikuuta 2023 Helsinki)Kuolinilmoitus. Helsingin Sanomat 19.3.2023, s. B 29. oli suomalainen pikajuoksija. Jaakkola oli juoksemassa Suomen maajoukkueessa 4 × 100 metrin viestin Suomen ennätystä 39,6 s Helsingissä 25.7.1972 (joukkueessa Jaakkola, Raimo Vilén, Erik Gustafsson, Markku Juhola). Aika oli ensimmäinen 40 sekunnin alitus suomalaisittain pikaviestissä. Saman kesän olympiajoukkueessa Jaakkola oli pikaviestin kotimaahan jäänyt varamies. Kalevan kisoissa Jaakkola sijoittui parhaimmillaan neljänneksi sekä 100 metrin (1972 ja 1973) että 200 metrin juoksussa (1973). Sisäratojen SM-kilpailuissa hän oli 400 metrin juoksussa kolmas vuonna 1972. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän saavutti HKV:n joukkueessa 4 × 100 metrin viestissä kultaa 1973 ja hopeaa 1974, 1975 ja 1976. Jaakkola edusti vuoteen 1969 Orimattilan Jymyä, vuosina 1970–1971 Lahden Sampoa, vuonna 1972 Lahden Ahkeraa ja sen jälkeen Helsingin Kisa-Veikkoja. Jaakkolan ennätys 100 metrillä oli 10,5 s (1972) ja 200 metrillä 21,4 s (1971). == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Florencio Llorente y Montón

Florencio Llorente y Montón (7. marraskuuta 1797 Teruel – 17. tammikuuta 1862) oli espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hän sai pappisvihkimyksensä mahdollisesti vuonna 1822. Hänet valittiin Geronan hiippakunnan johtoon 12. syyskuuta 1847, ja valinta vahvistettiin 17. joulukuuta. Piispaksi konsekrointi suoritettiin 5. maaliskuuta 1848. Llorente y Montón toimi hiippakuntansa johdossa, kunnes kuoli 64-vuotiaana virassa.Catholic- Hierarchy.org: Bishop Florencio Llorente y Montón == Lähteet == Luokka:Espanjalaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1797 syntyneet Luokka:Vuonna 1862 kuolleet
Aki Choklat

Aki Choklat (s. 17. toukokuuta 1963 Jyväskylä) on kansainvälisesti menestynyt suomalais-marokkolainen kenkäsuunnittelija.Päämääränä tuntematon Anna nro 25-26/2012 s. 112 Choklat on opiskellut Yhdysvalloissa tähtäimenä diplomaatin ura. Hän oli harjoittelijana senaattori Dan Coatsin avustajana, kun hän tajusi olevansa väärällä alalla. Hän siirtyi American Expressin palvelukseen ja työskenteli siellä yksitoista vuotta. Elämänmuutos tapahtui kun Choklatin sisarukset muuttivat New Yorkiin. Vuonna 2001 hän teki oman kenkämalliston Jubakin, ja se pääsi tavarataloketju Barneysin valikoimiin. 39-vuotiaana hän aloitti opinnot Royal College of Artsissa. Sen jälkeen hän on suunnitellut omia mallistoja ja opettanut alan oppilaitoksissa Italiassa ja Britanniassa sekä toiminut trendiennustajana. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Aki Choclat -verkkosivut * Aki Choklat Ylen Elävässä arkistossa Luokka:Suomalaiset muotisuunnittelijat Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Luciano Gasadevall y Durán

Luciano Gasadevall y Durán (22. marraskuuta 1785 Vic – 11. maaliskuuta 1852) oli espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Vicin hiippakuntaan 23. joulukuuta 1809. Hänet valittiin hiippakuntansa johtoon 16. maaliskuuta 1848, ja valinta vahvistettiin 3. heinäkuuta. Piispaksi konsekroinnin suoritti 15. lokakuuta Florencio Llorente y Montón.Catholic- Hierarchy.org: Bishop Luciano Gasadevall y Durán Gasadevall y Durán kuoli 66-vuotiaana virassa. == Lähteet == Luokka:Espanjalaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1785 syntyneet Luokka:Vuonna 1852 kuolleet
Kärpännahkaviitta

Kärpännahkaviitta () on yhdysvaltalainen Technicolor-menetelmällä kuvattu elokuvamusikaali vuodelta 1948. Musikaalikomedian pääosissa ovat Betty Grable kaksoisroolissa, Douglas Fairbanks Jr. ja Cesar Romero. Samson Raphaelson laati käsikirjoituksen, joka pohjautuu Rudolph Schanzerin ja Ernst Welischin operettiin Die Frau im Hermelin. Kärpännahkaviitta on 20th Century Foxin tuottama. Vaikka Ernst Lubitsch on merkattu ainoaksi elokuvan ohjaajaksi, hän kuitenkin kuoli sydäninfarktiin 55-vuotiaana vain kahdeksan kuvauspäivän jälkeen. Elokuvan ohjasi loppuun Otto Preminger. == Näyttelijät == == Vastaanotto == Kärpännahkaviitta sai ensi-iltansa kotimaassaan 24. elokuuta 1948 New Yorkissa. Suomen ensi-ilta oli 24. marraskuuta vuonna 1950. Elokuva sai ilmestyessään paljon positiivista palautetta. Kärpännahkaviitta sai vuonna 1949 kaksi palkintoehdokkuutta: Oscar-ehdokkuuden parhaasta laulusta (Friedrich Hollaender (musiikki) ja Leo Robin (sanat); laulusta "This Is the Moment") ja Writers Guild of America -ehdokkuuden parhaasta kirjoitetusta amerikkalaisesta musikaalista (Samson Raphaelson). Parhaan musiikin Oscarin elokuva hävisi Jay Livingstonille ja Ray Evansille; he voittivat parhaan musiikin Oscarin kappaleella "Buttons and Bows" elokuvasta Valkonaama, jonka pääosissa ovat Bob Hope ja Jane Russell. === Palkintoehdokkuudet === Vuosi Palkinto Kategoria Kenelle 1949 Oscar-palkinto Paras laulu Friedrich Hollaender (musiikki) Leo Robin (sanat) Laulusta "This Is the Moment" Writers Guild of America -palkinto Paras kirjoitettu amerikkalainen musikaali Samson Raphaelson == Muuta == Kärpännahkaviitta julkaistiin DVD:lle 25. syyskuuta vuonna 2006 Ernst Lubitschin vuoden 1946 elokuvan Piika, joka ei tiennyt paikkaansa kanssa, jotka ovat osa Hollywood Highlights 1 - Comedy -kokoelmaa. Kärpännahkaviitta on kolmas elokuva, joka perustuu Rudolph Schanzerin ja Ernst Welischin operettiin Die Frau im Hermelin. Muut elokuvat ovat Nainen kärpännahoissa (The Lady in Ermine, 1927) ja Bride of the Regiment (1930). Teatterimusikaali Lady in Ermine (1922) perustuu myös Die Frau im Hermelin -operettiin. Lady in Ermine -musikaalin ovat kirjoittaneet Al Goodman, Harry Graham ja Cyrus Wood. Kärpännahkaviitta oli ohjaaja Lubitschin ensimmäinen musikaaliprojekti sitten Iloinen leski -elokuvan (1934) Metro-Goldwyn-Mayerille. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 1948 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvamusikaalit Luokka:Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat Luokka:Ernst Lubitschin ohjaamat elokuvat Luokka:Otto Premingerin ohjaamat elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset näytelmiin perustuvat elokuvat Luokka:20th Century Foxin elokuvat
Rontti (saari)

Rontti on saari Iijokisuistossa Perämerellä Iin kunnassa. Se sijaitsee Karhun saaren pohjoispuolella ja on jokisuiston uloimpia saaria. Lehtimetsän peittämä saari on kapea ja pitkä, pisimmillään noin 850 metriä ja leveimmältä kohdaltaan noin 200 metriä. Sen korkein kohta nousee noin kolme metriä merenpinnan yläpuolelle. Saarella on kesäasuntoja. Saarella sijaitsee Struven ketjun mittauspiste, Rontti. Piste on merkitty maastoon hakkaamalla paikka kahteen kiveen. Piste ei kuulu Unescon maailmanperintökohteeseen. ==Lähteet== Luokka:Iin saaret Luokka:Struven ketju
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1924 – miesten 3 000 metrin joukkuejuoksu

Miesten 3 000 metrin joukkuejuoksukilpailuun Pariisin olympiakisoissa 1924 osallistui yhdeksän joukkuetta ja kaikkiaan 44 juoksijaa. Joukkueeseen sai kuulua kuusi urheilijaa, mutta lopputuloksiin huomioitiin vain kolmen parhaan sijoitukset. Alkuerät käytiin 11. heinäkuuta ja loppukilpailu 13. heinäkuuta. ==Alkuerät== 1.erä Sija Joukkue Kilpailijat Sija Sijapisteet Yhteensä 1 Paavo Nurmi 1 1 6 1 Ville Ritola 2 2 6 1 Sameli Tala 3 3 6 1 Frej Liewendahl 12 - 6 1 Elias Katz 13 - 6 1 Eino Seppälä 20 - 6 2 Walter Porter 4 4 15 2 Bert Johnston 5 5 15 2 Bertram MacDonald 6 6 15 2 William Seagrove 9 - 15 2 Arthur Clark 21 - 15 2 George Webber 22 - 15 3 Hans Gundhus 8 8 27 3 Nils Andersen 10 9 27 3 Haakon Jansen 11 10 27 3 Johan Badendyck 15 - 27 4 Angelo Davoli 7 7 31 4 Ferruccio Bruni 14 11 31 4 Giovanni Garaventa 17 13 31 4 Ernesto Ambrosini DNF - 31 5 Stanisław Ziffer 16 12 41 5 Stefan Szelestowski 18 14 41 5 Julian Łukaszewicz 19 15 41 2.erä Sija Joukkue Kilpailijat Sija Sijapisteet Yhteensä 1 William Cox 2 2 9 1 Edward Kirby 3 3 9 1 Willard Tibbetts 4 4 9 1 James Connolly 8 - 9 1 Joie Ray 11 - 9 1 Leo Larrivee 20 - 9 2 Paul Bontemps 5 5 18 2 Lucien Duquesne 6 6 18 2 Camille Barbaud 7 7 18 2 Armand Burtin 10 - 18 2 Léonard Mascaux 14 - 18 2 Paul Keller 16 - 18 3 Edvin Wide 1 1 21 3 Axel Eriksson 9 8 21 3 Sven Lundgren 19 12 21 3 Stig Reuterswärd 21 - 21 4 Espanja Jesús Diéguez 12 9 30 4 Espanja José Andía 13 10 30 4 Espanja Fabián Velasco 15 11 30 4 Espanja Miguel Palau 17 - 30 4 Espanja Joaquín Miquel 18 - 30 ==Loppukilpailu== Sija Joukkue Kilpailijat Aika Sija Sijapisteet Yhteensä 1 Paavo Nurmi 8.32,0 (OE) 1 1 8 1 Ville Ritola 8.40,6 2 2 8 1 Elias Katz 8.45,4 5 5 8 1 Sameli Tala 9.01,5 13 - 8 1 Frej Liewendahl DNF - - 8 2 Bertram MacDonald 8.44,0 3 3 14 2 Bert Johnston 4 4 14 2 George Webber 7 7 14 2 Walter Porter 10 - 14 2 Arthur Clark 14 - 14 2 William Seagrove 16 - 14 3 Edward Kirby 6 6 25 3 William Cox 8 8 25 3 Willard Tibbetts 12 11 25 3 Leo Larrivee 17 - 25 3 Joie Ray 18 - 25 3 James Connolly DNF - - 25 4 Paul Bontemps 9 9 31 4 Armand Burtin 11 10 31 4 Léonard Mascaux 15 12 31 4 Camille Barbaud 19 - 31 4 Paul Keller DNF - - 31 4 Lucien Duquesne DNF - - 31 ==Lähteet== * Puolankielinen tulossivusto * sports-reference * Fokus Urheilu 2 Luokka:Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1924
Johann Nepomuk von Wolf

Johann Nepomuk von Wolf (29. maaliskuuta 1743 Oettingen – 23. elokuuta 1829) oli saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Regensburgin hiippakuntaan 15. maaliskuuta 1766 ja nimitettiin Freisingin hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Dorylaëumin titulaaripiispaksi 15. joulukuuta 1788. Piispaksi konsekroinnin suoritti 15. tammikuuta 1789 Giulio Cesare Zoglio.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Johann Nepomuk von Wolf 30\. joulukuuta 1802 von Wolf sai nimityksen Regensburgin vihkipiispaksi. 7. toukokuuta 1817 hänet nimitettiin Regensburgin apostoliseksi hallitsijaksi ja 13. syyskuuta 1821 sen piispaksi. Valinta piispaksi vahvistettiin 4. marraskuuta, ja von Wolf asetettiin virkaansa 1. tammikuuta 1822. Hän kuoli 86-vuotiaana virassa. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Regensburgin historia Luokka:Vuonna 1743 syntyneet Luokka:Vuonna 1829 kuolleet
Kotiluoto

Kotiluoto () on Helsingissä Kallahdenselällä, Laajasalon itäpuolella sijaitseva Helsingin kaupungin omistama ulkoilusaari. Sen pinta-ala on noin 3,1 hehtaaria, pituus 290 metriä ja leveys 190 metriä. Saarella on vuonna 1920 valmistunut Toivo Robert Tikkasen suunnittelema kivirakenteinen huvila. Huvilan on aikanaan rakennuttanut insinööri Björn Runeberg. Päärakennus on nykyisin suojelukohde. Runebergin perilliset myivät saaren Helsingin kaupungille vuonna 1966. Huvila rantoineen ja pihapiireineen on vuokrattu Helsingin navigaatioseuralle ja Itä-Helsingin Pursiseuralle. Rannassa on näiden seurojen jäsenille tarkoitettu laituri ja grillipaikka. Saaren pohjoisella niemellä on kaikkien käyttöön veneiden kiinnittymisrenkaita. Saarella on myös saunarakennus, jonka vuokraustoiminnasta vastaa Cardinal Marine -niminen yhtiö, joka huolehtii myös kuljetuksista saunalle. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Luokka:Helsingin saaret Luokka:Vartiosaari
Auguste Perret

Auguste Perret (12. helmikuuta 1874 – 25. helmikuuta 1954) oli ranskalainen arkkitehti. Hän oli syntynyt Belgiassa. Perret oli maailman johtava asiantuntija betonirakentamisessa sekä funktionalismin edelläkävijöitä. Hänen suurimmaksi työkseen tuli Le Havren uudelleenrakennuttaminen toisen maailmansodan jälkeen. == Le Havre == Sodan aikana Le Havre oli pommitettu melkein kokonaan raunioiksi ja noin 80 000 sen asukasta oli jäänyt kodittomaksi. Kaupungin rakentaminen entiselleen ei ollut mahdollista, joten Perretille annettiin tehtäväksi suunnitella kokonaan uusi kaupunki tuhoutuneen tilalle. Tästä tuli Ranskan sodanjälkeisen jälleenrakentamisen suurin hanke. Perret suunnitteli kaupungista ihanteidensa mukaisen, ilmavan ja avaran. Uusien talojen betoniin käytettiin kiviainesta, joka murskattiin tuhoutuneista taloista. Perret suunnitteli Le Havreen henkilökohtaisesti kaksi rakennusta, kaupungintalon sekä Pyhän Joosefin kirkon (Église Saint-Joseph du Havre). == Muita töitä == * Théâtre des Champs-Élysées == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ranskalaiset arkkitehdit Luokka:Vuonna 1874 syntyneet Luokka:Vuonna 1954 kuolleet
Alfonso Ferrandina

Alfonso Ferrandina (28. kesäkuuta 1869 Napoli – 1952) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Napolin arkkihiippakuntaan 3. huhtikuuta 1893 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Leptis Magnan titulaaripiispaksi 13. huhtikuuta 1938. Piispaksi vihkiminen seurasi 1. toukokuuta, ja Ferrandina oli itse mukana konsekroimassa Giuseppe De Nicolaa. Hän kuoli virassa.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Alfonso Ferrandina == Lähteet == Luokka:Italialaiset piispat Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1869 syntyneet Luokka:Vuonna 1952 kuolleet
Tommaso Caputo

Tommaso Caputo (s. 17. lokakuuta 1950 Afragola) on italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja Vatikaanin diplomaatti. Hänet vihki papiksi Napolin arkkihiippakuntaan Corrado Ursi 10. huhtikuuta 1974. Hänet nimitettiin Otriculumin titulaariarkkipiispaksi sekä apostoliseksi nuntiukseksi Maltalle ja Libyaan 3. syyskuuta 2007. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi paavi Benedictus XVI, jota avustivat Tarcisio Bertone ja Marian Jaworski. == Lähteet == Luokka:Italialaiset piispat Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Pyhän istuimen diplomaatit Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tuomilampi (Juorkuna)

Tuomilampi on järvi Utajärven Juorkunassa, Olvakselta Pudasjärven Hetekylän Kuikkaperälle menevän Viinivaaran metsäautotien eteläpuolella Viinivaaran kohdalla. Järvelle tulee tieltä kuutisensataa metriä pitkä polku Järvessä ei ole tulo- eikä laskuojia, se saanee vetensä ennen muuta etelän puolen Isolta Särkisuolta. Pohjoisen Viinivaaran lisäksi järven ympärillä on muutamia muita kangasmaita, luoteessa Hanganvaara, lounaassa Patamaa, etelässä pieni Tuomilamminaho ja idässä Viiniselkä. Järvi on reilun kilometrin mittainen ja leveimmillään noin 700 metriä. Vesi on varsin kirkasta, rannat ovat paikoitellen hiekkamaata. Järven ympäristö on asumaton. Luokka:Utajärven järvet
Giuseppe De Nicola

Giuseppe De Nicola (24. maaliskuuta 1876 Napoli – 16. toukokuuta 1958) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Napolin arkkihiippakuntaan 27. toukokuuta 1899 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Pergamumin titulaaripiispaksi 3. lokakuuta 1941. Piispaksi vihkiminen seurasi 26. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Alessio Ascalesi, jota avustivat Giuseppe d'Alessio ja Alfonso Ferrandina. De Nicola nimitettiin 6. syyskuuta 1955 Rhoinan titulaariarkkipiispaksi. Hän kuoli 82-vuotiaana toimiessaan yhä Napolin vihkipiispana.Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Giuseppe De Nicola == Lähteet == Luokka:Italialaiset piispat Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Vuonna 1876 syntyneet Luokka:Vuonna 1958 kuolleet
Pyhän Joosefin kirkko (Le Havre)

Pyhän Joosefin kirkko () on Le Havressa Ranskassa sijaitseva vuonna 1957 valmistunut kirkko. Kirkon on suunnitellut Auguste Perret. Kirkon torni on 107 metriä korkea, ja se on muodoltaan kahdeksankulmainen. Tornin sivut on tehty värillisistä laseista, jotka heijastavat näyttävästi valoa korkean tornin sisään. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Ranskan kirkot Luokka:Le Havre Luokka:Kivikirkot
Kahteen rakastunut (vuoden 1955 elokuva)

Kahteen rakastunut () on H. C. Potterin ohjaama yhdysvaltalainen musikaalikomediaelokuva vuodelta 1955. Sen pääosia näyttelevät Betty Grable, Jack Lemmon, Gower Champion ja Marge Champion. Kahteen rakastunut on kuvattu Technicolor- ja CinemaScope-menetelmillä. Kahteen rakastunut perustuu W. Somerset Maughamin kirjoittamaan näytelmään Too Many Husbands, josta Edward Hope ja Leonard Stern laativat käsikirjoituksen. 20th Century Fox -studio tuotti elokuvan. Kahteen rakastunut sai kotimaan ensi-iltansa New Yorkissa 24. helmikuuta vuonna 1955. Suomen ensi-illan elokuva sai 15. heinäkuuta vuonna 1955. Kahteen rakastunut on uudelleenfilmatisointi elokuvasta Liian monta isäntää (Too Many Husbands, 1940), jonka pääosissa ovat Jean Arthur ja Fred MacMurray. Kahteen rakastunut oli Betty Grablen viimeinen musikaalielokuva ja toiseksi viimeinen elokuva. Jack Lemmonille se oli ensimmäinen musikaalielokuva ja värielokuva. Elokuvan tanssinumeroiden koreografioina toimivat Betty Grable ja Jack Cole. Kahteen rakastunut julkaistiin DVD:lle 1. helmikuuta vuonna 2011. == Rooleissa == == Lauluja == * "How Come You Do Me Like You Do?" (Betty Grable) * "Down Boy" (Betty Grable, Gower Champion ja Jack Lemmon) * "I've Got A Crush On You" (Betty Grable ja Jack Lemmon; lopussa myös Marge Champion ja Gower Champion) * "Someone to Watch Over Me" (Marge Champion ja Gower Champion alussa; myöhemmin vain Marge Champion) * "Just One of Those Things" (Betty Grable, Marge Champion ja Gower Champion) * "Which One" (Marge Champion) * "I've Been Kissed Before" (Betty Grable) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Vuoden 1955 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvamusikaalit Luokka:Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset uudelleenfilmatisoinnit Luokka:Yhdysvaltalaiset näytelmiin perustuvat elokuvat Luokka:Columbia Picturesin elokuvat
Aurelio Marena

Aurelio Marena (25. elokuuta 1893 Napoli – 24. maaliskuuta 1983) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Napolin arkkihiippakuntaan 25. elokuuta 1917, ja 25. elokuuta 1946 hänet nimitettiin Napolin vihkipiispaksi ja Lampsacuksen titulaaripiispaksi 25. elokuuta 1946. Piispaksi konsekroinnin suoritti 27. lokakuuta Alessio Ascalesi, jota avustivat Gaetano De Cicco ja Giuseppe De Nicola.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Aurelio Marena 16\. maaliskuuta 1950 Marena sai nimityksen Ruvo e Bitonton piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 21. maaliskuuta 1978. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. == Lähteet == Luokka:Italialaiset piispat Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1893 syntyneet Luokka:Vuonna 1983 kuolleet
Gaetano De Cicco

Gaetano De Cicco (17. toukokuuta 1880 Napoli – 14. marraskuuta 1962) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 19. maaliskuuta 1904 ja nimitettiin Sessa Auruncan hiippakunnan johtoon 30. tammikuuta 1939. Piispaksi vihkiminen seurasi 16. huhtikuuta. De Cicco oli mukana konsekroimassa Aurelio Marenaa. Hän jäi eläkkeelle 22. maaliskuuta 1962, jolloin hän sai nimityksen Aezanin titulaaripiispaksi.Catholic- Hierarchy.org: Bishop Gaetano De Cicco == Lähteet == Luokka:Italialaiset piispat Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1880 syntyneet Luokka:Vuonna 1962 kuolleet
Jouni Törrönen

Jouni Törrönen (s. 4. tammikuuta 1963) on suomalainen pikajuoksija, joka sijoittui pronssille nuorten alle 20-vuotiaiden Euroopan mestaruuskilpailuissa 1981 4x100 metrin pikaviestissä. Hän edusti Joensuun Katajaa. Hänen ennätyksensä 100 metrillä on 10,8 käsiajanotolla ja 11,08 sähköisesti. == Lähteet == * Luokka:Suomalaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt