EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Baba Jaga

Baba Jaga on slaavilaisen mytologian noita-akka. Puolaksi hänen nimensä on Baba Jaga, sloveniaksi Jaga baba, serbiaksi Баба рога (Baba roga), venäjäksi Бáба-Ягá, bulgariaksi Баба Яга ja ukrainaksi Баба Яґа. Sana baba merkitsee useimmissa slaavilaisissa kielissä vanhempaa tai naimisissa olevaa alempiin sosiaaliluokkiin kuuluvaa naishenkilöä eli akkaa. Baba Jaga kuvataan usein metsässä eläväksi noidaksi tai syöjättäreksi, joka lentää huhmarella käyttäen survinta peräsimenä. Hän asuu hirsimökissä, joka seisoo kanan jaloilla ja voi siten liikkua ympäriinsä. Puutarhaa ympäröivä aita on tehty ihmisen luista ja pääkalloista, ja ulko-oven avaimenreikä on terävähampainen suu. Joidenkin tarinoiden mukaan talo ei paljasta sisäänkäyntiään ennen kuin sille sanoo taikalauseen: käänny selkä metsään, kasvot minuun päin. Baba Jaga auttaa kilttejä ja puhdassydämisiä mutta syö pahoja aikeita hautovat. Hänen sanotaan vartioivan elämän veden lähdettä. Tarinan kananjalkaisesta mökistä on ounasteltu saaneen alkunsa Siperian metsästäjien ja suomalais-ugrilaisten heimojen tolpan päähän rakennetuista riista-aitoista, jotka suojelivat ruokatarpeita villieläimiltä. Venäläinen noita-akka esiintyy paitsi venäläisissä kansantarinoissa, myös niiden innoittamissa kirjoissa, elokuvissa, kuvataiteessa, musiikkiteoksissa ja sarjakuvissa. Modest Musorgski sävelsi osan teoksestaan Näyttelykuvia Viktor Hartmannin piirrokseen Baba Jaga. Eduard Uspenskin lastenkirja Alas taikavirtaa (Vniz po volšebnoi reke 1971, suom. Martti Anhava 1980) perustuu venäläisiin kansantarinoihin ja siinä seikkailee Baba Jagan hahmo, vaikkakin eri nimellä. Guido Crepax piirsi Baba Yaga -teemaisia Valentina-sarjakuvia, joiden pohjalta Corrado Farina ohjasi vuonna 1973 Baba Yaga -nimisen elokuvan. Myös Neil Gaiman on saanut noidasta innoitusta sarjakuviinsa. Baba Jaga esiintyy ainakin Gaimanin käsikirjoittaman Books of Magic -sarjan kolmannessa osassa, joka on suomeksi julkaistu Magic Fantasy -lehden toisessa numerossa (Egmont-kustannus 2002, ISBN 951-876-928-1). Lisäksi noita esittää sivuosaa Mike Mignolan Hellboy- sarjakuvissa. Baba Jagaan perustuva hahmo esiintyy myös Patricia A. McKillipin romaanissa Serren metsissä. Fantasiakirjailija Naomi Novik on maininnut erääksi innoituksen lähteekseen isoäitinsä kertomat Baba Jaga -tarinat, ja Novikin romaani Uprooted (2015) kirjoittaa Baba Jagan hahmoa uudelleen tuoreesta näkökulmasta. The Witcher -pelisarjassa on Baba Jagaan perustava hahmo. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * == Aiheesta muualla == * Luokka:Slaavilainen mytologia Luokka:Venäläinen kansanperinne
Arrecife

Arrecife on kaupunki Lanzaroten saaren itäosassa Kanariansaarilla Espanjassa. Kaupunki on ollut saaren pääkaupunki vuodesta 1852 lähtien. Vuonna 2018 kaupungin väkiluku oli 61 351 asukasta 22,72 km²:n alueella, joten väestötiheys oli noin 2 700 as/km². Arrecifen satamasta on lauttayhteys muille Kanariansaarille sekä Eurooppaan ja Afrikkaan. Kaupungin lentokentältä on talvikuukausina useita suoria lomalentoyhteyksiä Helsinkiin. ==Galleria== Image:ES-lanz-arrec-promenade-2.jpg| Arrecifen kaupunkikuvaa Image:Iglesia de San Ginés.jpg| Iglesia de San Ginés -kirkko Image:Arrecife - Avenida Vargas - Ayuntamiento 02 ies.jpg| Arrecifen kaupungintalo Image:Castillo de San Gabriel Arrecife Lanzarote Canaries.jpg| San Gabrielin linna ==Lähteet== ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== *Kartta Mapquestistä *Google Maps Luokka:Lanzarote Luokka:Kanariansaarten kunnat Luokka:Kanariansaarten kaupungit
Raumanmeri

Raumanmeri on Rauman edustalla sijaitseva merialue, joka on osa Selkämerta. Raumanmeren rannikolla, Otanlahdella, järjestettiin vuosina 1999–2007 Raumanmeren Juhannus -musiikkifestivaalit. Merenkurkun eteläpuolella olevan Pohjanlahden osan (Selkämeren) nimi on perinteisesti ollut Raumanmeri. Näin historialliset lähteet 1700-luvulta: Rovasti Frosterus julkaisi 27. toukokuuta 1736 tiedon, että Pohjanlahden eteläpuolta noin 60 meripeninkulman laajuudelta kutsutaan Raumanmereksi. Sven Mellenius mainitsee julkaisussaan vuodelta 1770, että Rauma on saanut nimensä sen edustalla olevasta Raumanmerestä. Myös 1800-luvulla julkaistuissa kirjoissa puhutaan vain Raumanmerestä: Ahvenanmaan saarien ja Pohjoisen Merenkurkun välillä, eli siinä Pohjanlahden osassa, jota sanotaan Raumanmereksi ... ...tämän meren eteläistä ja avarampaa puolta, Raumanmerta kohden leviää Suomen länsiranta 30:n penikulman..... (Suomen Maantiede Kansalaisille) ...he kulkivat pitkin Suomenmaan etelärannikkoa Raumanmeren seuduille...(Y.Koskinen: Suomen Kansan Historia) Raumanmereksi sanotaan sitä Pohjanlahden osaa, joka huuhtelee Satakunnan rannikkoa (Maamme- kirja) Myös Elias Lönnrotin Suomalais-Ruotsalainen sanakirja tuntee Raumanmeri-nimityksen. Selittämättömästä syystä nimi Raumanmeri alkoi muuttua Selkämereksi. Karttoihin ilmestyi Raumanmeren ohella ensin suluissa nimi Selkämeri. Sitten sulut poistuivat, nimi vahvistui ja syrjäytti lopulta kokonaan Raumanmeren. 1900-luvun alun Tietosanakirjassa pidetään Raumanmeri- nimitystä yleisempänä, joskin siinä jo todetaan, että ”kirjallisuudessa joskus nimitetään Pohjanlahden eteläosaa Selkämereksi”. Myös Pieni tietosanakirja 1920-luvulta asettaa Raumanmeri-nimityksen Selkämeren edelle. Raumalla nimenmuutosta ei ole katsottu suopein silmin. Vuonna 1933 Rauman kaupunginhallitus kääntyi Suomen Maantieteellisen seuran puoleen ja pyysi sitä puuttumaan asiaan. Vastauskirjeessään Seura lupasi tehdä voitavansa. Mitään ei kuitenkaan tapahtunut. Vuonna 1944 yritettiin uudestaan. Nyt muutospyyntö osoitettiin suoraan Valtioneuvostolle. Tälläkin kerralla turhaan. Selkämeri on vakiintunut kaikkiin karttoihin Pohjanlahden keskiosan nimityksenä. Kuitenkin myös Raumanmeri elää, vaikkakin kituliaasti. 2000-luvulla Varsinais-Suomen ja Satakunnan rannikolle on ryhdytty suunnittelemaan uutta kansallispuistoa, jolle on ehdotettu nimeä Raumanmeren kansallispuisto. Luokka:Selkämeri Luokka:Rauman luonto Luokka:Suomenkieliset paikannimet
Excalibur (sarjakuva)

Excalibur on Marvel Comicsin sarjakuva, jonka tapahtumat sijoittuvat Isoon- Britanniaan. Se kertoo Excalibur-nimisestä supersankariryhmästä. Osa ryhmän hahmoista on lainattu Ryhmä-X -sarjakuvasta. Yksi näistä Ryhmä-X'n jäsenistä on Kolossi. Toinen melko tunnettu hahmo on Kapteeni Britannia. Alkuperäinen ryhmä koostuu kuitenkin seuraavista henkilöistä Varjokissa, Painajainen, Rachel Summers alias Feeniks, Meggan ja Kapteeni Britannia. Ensimmäinen Suomeen rantautunut Excalibur -lehti ilmestyi 1991. Sitä ei tullut muutamaa numeroa enempää, mutta lehden kotimaassa Amerikassa ryhmää käsiteltiin syvemminkin. Excaliburia kuvittamassa oli Alan Davis ja tarinankertojana toimi Chris Claremont Luokka:Marvel-universumin ryhmittymät
Armoton

Armoton (Unforgiven) on vuonna 1992 ensi-iltansa saanut Clint Eastwoodin ohjaama lännenelokuva. Armoton merkitsi Eastwoodin hyvästejä pyssysankarin hahmolle. Sen jälkeen ohjaaja-näyttelijä alkoi hakea sankaruutta arjesta ja ihmissuhteiden kuvaus tuli entistä tärkeämmäksi. == Juoni == Eastwood näyttelee Armottomassa pienen sikatilan omistavaa kahden lapsen yksinhuoltajaksi jäänyttä entistä väkivaltaista lainsuojatonta William Munnya, joka lähtee vielä kerran kostoretkelle erään pikkukaupungin prostituoitujen maksamien palkkiorahojen houkuttamana. Kaksi miestä oli pahoinpidellyt prostituoitujen kollegan muun muassa viiltelemällä tämän kasvoja. Hänet houkuttelee tehtävään Schofield Kidiksi itseään kutsuva, revolverisankarin mainetta havitteleva likinäköinen nuorukainen (Jaimz Woolvett), joka tuntee hänen vanhan maineensa. Munny epäröi ja lupaa palata asiaan. Raha houkuttaa, ja hän puhuu mukaan vanha kaverinsa Ned Loganin (Morgan Freeman). He käyvät hakemassa Schofield Kidin. Miehet saapuvat Big Whiskey -nimiseen kaupunkiin, jossa valtaa pitää šeriffi "Little Bill" Daggett (Gene Hackman), joka hakkaa ja karkottaa Munnyn kaupungista. Kolmikko löytää toisen prostituoidun pahoinpitelijöistä ja tappaa hänet. Tehtävästä vetäytynyt Ned jää kiinni, ja sheriffi ruoskituttaa hänet hengiltä. Kid ja Munny eivät kuitenkaan anna periksi, vaan metsästys jatkuu. Lopulta Kid ampuu toisen etsityistä istumassa haisevassa ulkokäymälässä housut kintuissa. Hän tunnustaa, ettei väitteistään huolimatta ole ennen ampunut ketään ja ilmoittaa ettei ammu toiste. Yksi ilotytöistä tuo rahat Kidille ja Munnylle kertoen samalla, että šeriffi on tappanut Nedin ja tämän ruumis on näytteillä saluunnan edessä. Munny lähettää Kidin rahojen kanssa Nedin vaimon luo viemään miehen osuutta ja lähtee itse kostamaan. Munny menee haulikon kanssa saluunaan, jonka kuistilla Nedin ruumis on pystyyn nostetussa ruumisarkussa. Munny ampuu ensin aseettoman saluunanomistajan, koska tämä on syyllinen Nedin ruumiinhäpäisyyn. Saluunassa seuraa tulitaistelu, jossa Munny surmaa useita vastustajia, myös šeriffi Daggettin. Munny ratsastaa pois ja käskee piileskeleviä kaupunkilaisia hautaamaan Nedin kunniallisesti, tai muuten hän palaa kostamaan. ==Palkinnot== Oscarit *Paras elokuva: Clint Eastwood *Paras ohjaus: Clint Eastwood *Paras miessivuosa: Gene Hackman *Paras leikkaus: Joel Cox Ehdokkuudet: *Paras miespääosa: Clint Eastwood *Paras alkuperäinen käsikirjoitus: David Webb Peoples *Parhaat äänet *Paras kuvaus *Paras lavastus ==Näyttelijät== == Lähteet == Luokka:Vuoden 1992 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset lännenelokuvat Luokka:Elokuvat prostituutiosta Luokka:Clint Eastwoodin ohjaamat elokuvat Luokka:Parhaan elokuvan Oscar- palkinnon saaneet elokuvat Luokka:Parhaan ohjauksen Oscar-palkinnon saaneet elokuvat Luokka:Parhaan miessivuosan Oscar-palkinnon saaneet elokuvat Luokka:Parhaan leikkauksen Oscar-palkinnon saaneet elokuvat Luokka:Golden Globe -palkitut elokuvat Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit Luokka:Warner Brosin elokuvat
Excalibur

Excalibur () on kelttiläisessä tarustossa taikamiekka, jonka vain kuningas Arthur kykeni vetämään kivestä. Se että hän kykeni tähän, paljasti että hänet on määrätty Britannian kuninkaaksi. Sekä miekalla että huotralla uskottiin olevan maagisia ominaisuuksia. Excalibur esiintyy jo varhaisessa Arthur- mytologiassa, walesilaisissa taruissa miekan nimi on Caledfwlch. Geoffrey Monmouthilainen puolestaan kutsui miekkaa nimellä Caliburnus, ja sen esikuva on ilmeisesti irlantilaisten legendojen Caladbolg-miekka. Joissakin Arthurista kertovissa tarinoissa Excalibur on sama miekka, jonka Arthur vetää nuorena kivestä, mutta useimmissa tarinoissa kyseessä on kuitenkin eri miekka. Monissa tarinoissa Arthur saa Järven neidolta uuden miekan huotrineen sen jälkeen, kun hänen kivestä vetämä miekkansa on hajonnut. Arthurin kuoltua Sir Bedivere palauttaa miekan Järven neidolle, koska Arthur oli näin käskenyt. Geoffreyn mukaan miekka oli taottu myyttisellä Avalonin saarella. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Taikamiekat Luokka:Tarut kuningas Arthurista
Litosfääri

Litosfääri eli kivikehä koostuu Maan kuoresta ja vaipan ylimmästä osasta. Litosfäärin paksuus on noin 100 kilometriä, josta kuoren osuus on mantereiden kohdalla 30-70 kilometriä ja merenpohjan alla keskimäärin vain kahdeksan kilometriä. Kiinteän kuoren ja vaipan ylimmän osan välissä on maanjäristysaaltoja heijastava niin sanottu Moho-pinta. Litosfäärin alapuolella on astenosfääri, joka käsittää osia ylävaipasta ja vaipan vaihettumiskerroksesta. Eri laskutapojen mukaan astenosfääri ulottuu 400-650 kilometrin syvyyteen. Maan litosfääri on jakaantunut jäykkiin laattoihin, jotka kelluvat ja liikkuvat astenosfäärissä eli ylävaipassa olevan sulan kiviaineksen päällä. Nämä manner- eli litosfäärilaatat liikkuvat joko toisiinsa törmäten, erkaantuen toistaan tai toisiaan sivuten. Laattojen reuna- alueilla ovat maanjäristykset ja tulivuoret yleisiä. Mannerlaatan kuorikerros on kevyempää graniitin tyyppistä kiveä, kun taas merilaatan kuorikerros on raskaampaa basaltin tyyppistä kiveä. Kiinteän kuoren alainen litosfääri on jäykkää ja lohkeilevaa kiveä. Maapallon litosfääri on jakautunut noin kahteenkymmeneen litosfäärilaattaan. Suurimmat niistä ovat: Euraasian laatta, Afrikan laatta, Pohjois-Amerikan laatta, Etelä-Amerikan laatta, Tyynenmeren laatta, Antarktiksen laatta ja Intian laatta. Muita laattoja ovat: Kookossaarten laatta, Karibian laatta, Arabian laatta, Nazcan laatta ja Filippiinien laatta. Laattojen liike aiheutuu osaksi astenosfäärissä tapahtuvista konvektiovirtauksista, joissa kuumaa sulaa kiviainesta nousee ylös litosfääriä kohti. Litosfäärin saavutettuaan virtaus kääntyy sen suuntaiseksi ja jäähdyttyään virtauksen suunta kääntyy kohti vaipan alakerroksia jossa se kuumenee jälleen ja nousee uudelleen kohti litosfääriä. Konvektiovirtaukset eivät kuitenkaan selitä täydellisesti mannerlaattojen liikkeitä. Nykyisin on vallalla käsitys, että merelliset litosfäärilaatat liikkuvat pääasiassa kahden voiman vaikutuksesta: keskiselänteillä tapahtuvan työnnön ja subduktiovyöhykkeillä tapahtuvan vedon vaikutuksesta. Subduktoituva kiviaines sulaa ja nousee kohti litosfääriä aiheuttaen intrusiivista ja ekstrusiivista magmatismia. ==Katso myös== * Litosfäärilaatta * Pedosfääri * Vesikehä * Mannerliikunnot * Kivien kiertokulku ==Lähteitä== * http://www.hartrao.ac.za/geodesy/tectonics.html Luokka:Maan rakenne Luokka:Vulkanologia Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Cagliari

Cagliari (sardiksi Casteddu, kirjaimellisesti ’linna’) on Sardinian hallinnollisen alueen ja Cagliarin metropolikaupungin pääkaupunki Sardinian saarella Italiassa. Kaupungissa on runsaat 150 000 asukasta. ==Historia== Kaupunki kuului nimellä Karalis foinikialaisten kauppasiirtokuntien ketjuun 600-luvulla eaa. Muun saaren mukana se siirtyi ensin Karthagon ja myöhemmin Rooman haltuun vuonna 238 eaa. 1000-luvulla Pisan tasavalta valloitti alueen ja jälleenrakensi kaupungin. Pisalaiset rakensivat suureksi osaksi Castellon (sardiksi Casteddu ’e susu) aluetta nykyisinkin ympäröivät linnoitukset; erityisesti jäljellä olevat kaksi Giovanni Capulan suunnittelemaa kalkkikivitornia ovat huomionarvoisia. Aragon valloitti alueen vuonna 1326 ja 1600-luvulla kaupunki sai espanjalaisen barokki-ilmeenThe Aragonese-Spanish Age. 1700-luvulla Piemonten hallussa Cagliari menetti asemansa linnoituksenaPiedmontese domination. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Cagliarin kaupunki * Cagliari turismo * Casteddu.com * Luokka:Katoliset pyhiinvaelluskohteet
M/S Aurella

M/S C.T.M.A. Vacancier on laiva, joka valmistui kesäkuussa 1973 nimellä M/S Aurella saksalaiselta J.J. Sietas Shiffswerft -telakalta. Aluksen oli tilannut Viking Linen suomalainen osakasvarustamo SF-Line Oy. Valmistuttuaan M/S Aurella asetettiin Naantali–Maarianhamina–Kapellskär-reitille, jolla se palveli aina 1980-luvun taitteeseen asti. Tämän jälkeen Aurella myytiin Irlantiin. 33 miljoonaa Saksan markkaa maksanut Aurella luovutettiin SF Linelle kesäkuussa 1973. Se oli kapasiteetiltaan Euroopan suurin. Laiva korvasi Naantali–Maarianhamina–Kapellskär-reitillä aiemman palvelleen M/S Marellan, joka siirrettiin Turku–Maarianhamina–Tukholma-reitille. Aurellan ensimmäinen reittimatka oli 3. heinäkuuta 1973. 21. syyskuuta 1973 se ajoi karille Ahvenanmaan saaristossa. M/S Kapella nouti sen matkustajat ja yritti kaksi päivää myöhemmin irrottaa sen karilta, mutta ei onnistunut. 24. syyskuuta myös Marella yritti irrottaa laivaa karilta siinä onnistumatta. Aurella irtosi karilta lopulta omin voimin 8. lokakuuta 1973. Se korjattiin ja palasi liikenteeseen 3. marraskuuta 1973. Aurella myytiin 16 miljoonalla dollarilla Irlantiin tammikuussa 1982. Tämän jälkeen laivan hyttipaikkojen määräksi nostettiin 450. Suomen liikenteeseen Aurella palasi vuonna 1992, jolloin se Viroon liputettuna ja Tallinkille aikarahdattuna palveli talvikauden Saint Patrick II -nimisenä Helsinki–Tallinna-välillä. Sama toistui ainakin seuraavana talvikautena. Tämän jälkeen Aurella liikkui muun muassa Välimerellä, Englannin ja Irlannin välillä sekä Kanadan merialueilla. Aurella liikennöi edelleenkin välillä Montreal–Cap-aux-Meules C.T.M.A Groupin alaisuudessa. == Kansikuvaus == Aluksen matkustajakansia on kolme ja ne ovat: * Hyttikansi: hyttejä. * Matkustajakansi: ravintola, lepotuoliosasto, neuvonta, julkiset WC-tilat ja baari. * Matkustajakansi: ruokailuhuone, hyttejä, salonki. ==Nimihistoria== Nimi Vuosina M/S Aurella 1973–1982 M/S Saint Patrick II 1982–1998 M/S Egnattia II 1998–2000 M/S Ville de Sete 2000–2001 M/S City of Cork 2001–2002 M/S C.T.M.A. Vacancier 2002– ==Lähteet== * Faktaomfartyg.se – Aurella ===Viitteet=== Aurella Luokka:Viking Linen entiset alukset
Kirjan ja ruusun päivä

thumb|220px| Kirjan ja ruusun päivä on kirjaa juhlistava vuosipäivä, jota on useimmiten vietetty 23. huhtikuuta. Ajankohta valittiin kirjallisen historiansa ansiosta: 23. huhtikuuta 1616 kaksi maailmankirjallisuuden klassikkokirjailijaa, Miguel de Cervantes sekä William Shakespeare kuolivat.Kirjan ja ruusun päivän perinne Kirja ja Ruusu Ajatuksen keksi valencialainen kirjailija Vicente Clavel Andrés, joka ehdotti virallisen kirjaston Barcelonan osastolle (Cámara Oficial del Libro de Barcelona) 2. maaliskuuta 1925, että juhlapäivä pitäisi järjestää vuosittain 7. lokakuuta, joka hänen käsityksensä mukaan oli Miguel de Cervantesin syntymäpäivä 1547. Ehdotus hyväksyttiin saman kuukauden aikana. Asetuksen Espanjan kirjan päivästä allekirjoitti seuraavana vuonna Espanjan kuningas Alfonso XIII 6. helmikuuta 1926. Samana vuonna järjestettiin 7. lokakuuta Espanjan kirjallisuuden päivä Argentiinan Buenos Airesissa. Vuodesta 1930 on kirjallisuuden päivä järjestetty 23. huhtikuuta, joka on myös Miguel de Cervantesin kuolinpäivä. Juhlan vietto levisi varsinkin yliopistokaupunkeihin ja Barcelonasta Kataloniaan. Päivä liitettiin myöhemmin myös Pyhään Yrjöön, joka Cervantesin tapaan kuoli 23. huhtikuuta. Juhlapäivän ajatus on, että miehet antaisivat naisille ruusuja ja naiset miehille kirjoja.Tietoa Kirjan ja ruusun päivästä Vuonna 1995 UNESCO julisti katalonialaisen Kirjan ja ruusun päivän kansainväliseksi kirjan ja tekijänoikeuden päiväksi. "Kirjat ansaitsevat erityisen päivänsä, jolloin niitä juhlitaan vapauden, yhteenkuuluvuuden ja rauhan symboleina", järjestön julistus kuului. Kirjan ja ruusun päivää on vietetty eri päivinä etenkin aiemmin, mutta viime vuosina Suomessa on palattu alkuperäiseen päivään ja lukemista on juhlittu huhtikuun 23. päivä. == Kirjan ja ruusun päivän kirjat == Suomessa on valittu Kirjan ja ruusun päivän kirjailija vuodesta 2012. Suuri osa suomalaisista kirjakaupoista on mukana tempauksessa, jossa ostaessa 15 eurolla kirjoja saa kaupan päälle tämän kyseisen kirjailijan teoksen, joka on kirjoitettu nimenomaan tätä päivää varten. Kirja on jaossa vain rajoitetun ajan, eikä sitä voi ostaa itsekseen. Se on pelkästään kaupanpäälinen. * 2012 Tuomas Kyrö: Miniä * 2013 Jari Tervo: Jarrusukka * 2014 Anna-Leena Härkönen: Takana puhumisen taito (saatavilla 3 päivää) Krista Kaitasuo: Anna-Leena Härkönen on kirjan ja ruusun päivän nimikkokirjailija Sydän-Hämeen Lehti 12.4.2014 * 2015 Kari Hotakainen: Kantaja * 2016 Ronja Salmi & Jami Nurminen: Onks noloo? * 2017 Roope Lipasti : Elovena-tyttö – suomalaisuuden käsikirja ulkomaalaisille * 2018 Leena Lehtolainen: Turmanluoti == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kirjan ja ruusun päivä, Kirjakauppiasliitto ry * Kirjan ja ruusun päivä -sivusto * World Book Day * Kansainvälinen kirjan ja tekijänoikeuksien päivä, Suomen YK-liitto Luokka:Huhtikuun juhlapäivät Luokka:Suomalaiset juhlapäivät Luokka:Yhdistyneiden kansakuntien päivät Luokka:Kirjallisuustapahtumat
Barentsinmeri

Barentsinmeri (, ) on Pohjoiseen jäämereen kuuluva reunameri Euroopassa, Norjan ja Venäjän rannikoista pohjoiseen. Se on suhteellisen syvä mannerjalustalla sijaitseva meri (keskisyvyys 230 m, suurin syvyys 450 m). Barentsinmerta rajaavat idässä Frans Joosefin maa ja Novaja Zemlja, pohjoisessa Huippuvuoret. Lännessä sen raja Norjanmerta vastaan seuraa mannerjalustan reunaa; toisen, käytännöllisemmän IHO:n määritelmän mukaan länsiraja kulkee Norjanmeren koillisrajassa eli kulkee Huippuvuorten eteläkärjestä Karhusaareen ja siitä edelleen Nordkappiin. Barentsinmeri on nimetty hollantilaisen, aluetta 1500-luvun lopulla kartoittaneen Willem Barentsin mukaan.Britannica.com, Viitattu 25.10.2013 Barentsinmeren kaakkoinen osa Venäjän Nenetsian rannikon ja Novaja Zemljan eteläosan välillä on nimeltään Petšoranmeri. Etelässä Barentsinmereen aukeaa Vienanmeri, joka on Pohjoisen jäämeren lahti (ajattelutavassa maailmanmeri jaetaan viiteen osaan), mutta jota ei lueta osaksi Barentsinmerta. Barentsinmeren ja Vienanmeren raja kulkee Kaninin niemimaan kärjestä Kuolan niemimaan Svjatyi Nos -niemeen. Barentsinmeren etelärannikon satamat, kuten Murmansk, Kirkkoniemi ja Vuoreija, pysyvät jäättöminä ympäri vuoden Golfvirran vuoksi. Sekä Venäjän että Norjan puolella on runsaasti maaöljy- ja -kaasuvaroja. Öljyä alettiin alueelta etsiä 1970-luvulla. Ensimmäinen tuotantoon päässyt kenttä oli norjalainen Snøhvit. Vuonna 1988 Venäjän puolelta löytynyt Štokmanin kaasukenttä on yksi maailman suurimpia. Sen hyödyntämistä on kuitenkin lykätty liuskekiveen varastoituneeseen maakaasuun pohjautuvan tuotannon muutettua maailmanmarkkinoita. Toukokuussa 2012 Statoil- ja Rosneft-yhtiöt sopivat yhteisestä toiminnasta öljyn poraamiseksi Barentsinmerellä ja Ohotanmerellä, niin että tuotanto olisi käynnissä vuodesta 2016 alkaen. Samaan aikaan Norja tarjosi kolmea suurta Barentsinmeren tuotantoaluetta öljy-yhtiöiden väliseen tarjouskilpailuun, jonka tulos on määrä julkistaa alkuvuonna 2015. == Katso myös == * Kuolanvuono == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
M/S Viking 6

M/S Viking 6 () oli vuonna 1966 nimellä Stena Britannica valmistunut matkustaja-autolautta. Alus rakennettiin norjalaisella A/S Langesund Mekaniske Verkstedillä Langesundissa. Se luovutettiin tilaajalleen Stena AB:lle 12. joulukuuta 1966 ja aloitti liikenteen välillä Göteborg–Frederikshavn. Ahvenanmaalainen Viking Line liikennöi aluksella vuosina 1974–1980 nimellä Viking 6, ja liikennöi myöhemmin yhden Viking Linen osakasvarustamon Rederi AB Sallyn käytössä vuonna 1982. == Historia Itämerellä == M/S Viking 6:ksi kastettu laiva hankittiin vuonna 1974 ahvenanmaalaiselle Rederi AB Sallylle käytettynä Yhdysvalloista. Alus oli alun perin toimitettu ruotsalaiselle Stena Rederille vuonna 1967, josta se oli edelleen myyty Yhdysvaltoihin vuonna 1968. Viking 6 asetettiin 16. heinäkuuta 1974 Viking Linen liikenteeseen, tuolloin vasta avatulle Helsinki–Tukholma reitille. Pääasiassa tässä tehtävässä alus palveli yhdessä M/S Viking 5:n kanssa aina vuoteen 1980, jolloin Rederi AB Sallyn vastavalmistuneet sisaralukset M/S Viking Saga ja M/S Viking Song korvasivat molemmat edellämainitut alukset. == Käyttöhistoria == *Stena Britannica luovutettiin ruotsalaiselle Stena AB:lle joulukuussa 1966. Liikenne aloitettiin Ruotsin ja Tanskan välillä reitillä Göteborg–Frederikshavn. *Laiva myytiin Yhdysvaltoihin vuonna 1968 ja rekisteröitiin Panamaan. *Laiva myytiin Suomeen vuonna 1974. Se asetettiin liikenteeseen Suomen ja Ruotsin välille reitille Helsinki–Tukholma. Kesäkuussa 1980 se asetettiin Ranskan ja Englannin väliseen liikenteeseen, mutta alus oli edelleen Rederi AB Sallyn omistuksessa. Rederi AB Sally myi aluksen vuonna 1982. Tämän jälkeen Viking 6 nimettiin vielä joitakin kertoja uudelleen ja sitä käytettiin eri puolilla Euroopan merialueita. * Vuodesta 1994 Sardegna Lines liikennöi aluksella välillä Livorno–Olbia nimellä Sardegna Bella. * M/S Sardegna Bella sai konerikon vuonna 1998. * Laiva romutettiin Turkissa syyskuussa 2001. == Lähteet == Luokka:Viking Linen entiset alukset
Ytterby (kaivos)

Ytterby on vanha kaivoskylä Vaxholmin kuntaan kuuluvassa Resarön saaressa Ruotsin Tukholman läänissä. Se on tullut kuuluisaksi sieltä löydetyistä kuudesta alkuaineesta: ytterbium, terbium, yttrium, erbium, holmium ja tulium. Nämä kaikki kuuluvat harvinaisten maametallien ryhmään, ja ensimmäiset neljä on nimetty Ytterbyn mukaan. Ytterbyssä on louhittu kvartsia jo 1600-luvulla ja maasälpää 1700-luvun lopulta alkaen.http://www.hembygd.se/index.asp?DocID=2785 Vuonna 1787 harrastelijageologi, luutnantti Carl Axel Arrhenius löysi louhokselta poikkeuksellisen raskaan mustan kiven, jonka hän lähetti geologien tutkittavaksi. Mineraalin kemiallisen koostumuksen onnistui selvittämään Turun akatemian professori Johan Gadolin, joka näin löysi uuden metallin, yttriumin. Kemian ja fysiikan Nobelin palkintojen saajat tekevät palkintojenjaon yhteydessä usein "pyhiinvaelluksen" Ytterbyhyn. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * http://www.hembygd.se/index.asp?DocID=2785 * http://www.ab.lst.se/templates/InformationPage____6816.asp Luokka:Vaxholmin kunta Luokka:Kaivokset
Oliviini

Oliviini on silikaattimineraali, jonka kemiallinen kaava on (Mg,Fe)2SiO4. Sitä esiintyy yleensä tummissa magmakivilajeissa. Magnesiumin ja raudan suhde vaihtelee magnesiumpitoisesta forsteriitista (Mg2SiO4) rautapitoiseen fayaliittiin (Fe2SiO4). Oliviini on lasikiiltoinen, läpinäkyvä tai samea ja sen väri vaihtelee vihreän eri sävyissä. Korukivenä käytetty oliviini on väriltään kirkkaan vihreä. Oliviinista käytetään myös nimeä peridootti. Peridootti-nimeä käytetään myös oliviinin korukivimuodosta, jota puolestaan toisinaan kutsutaan krysoliitiksi. Oliviinin kovuus on 6,5–7, ominaispaino 3,27–3,37. Forsteriitti Fo sulaa vasta epätavallisen korkeassa lämpötilassa, 1 900 asteessa, mutta fayaliitti Fa 1 200 asteessa. Oliviinia käytetään kiuaskivenä. Suomessa oliviinia louhitaan yhdestä Mäntyharjulla sijaitsevasta esiintymästä. == Oliviini kiuaskivenä == Geologian tutkimuskeskus on suorittanut erittäin perusteellisen tutkimuksen Mäntyharjun oliviiniesiintymästäseloste n:o M19/3132/-81/80. Kivi todettiin kemialliselta ja mineraaliselta koostumukseltaan varsin poikkeukselliseksi. Tällaista ei ole Suomesta muualta löydetty. Tutkimuskeskus on testannut kiven saunakiukaissa ja toteaa sen varsin sopivaksi kiuaskivimateriaaliksi. Teknillisen korkeakoulun taloudellisen geologian laboratoriossa suoritettujen tutkimusten mukaan (prof. Heikki Niini) oliviinikivi on tasalaatuista ja lujaa ja sen päämassan muodostaa harvinainen, poikkeuksellisen terve, kova ja erittäin hyvin kuumuutta kestävä oliviini. Valtion teknillisen tutkimuskeskuksen geotekniikan laboratorion kehittämän kivilaatuluokituksenVTT/GEO tiedonanto 25, 1976 mukaisesti arvioiden Mäntyharjun oliviinikivi on rapautuneisuudeltaan Rp0 (rapautumaton). Itse oliviiniesiintymässä on tiheässä mikroskooppisen ohuita kloriitti-serpentiinijuonia. Kiveä on siksi helppo murskata sopivankokoisiksi kiuaskiviksi. Kiven erityisen korkean ominaispainon sekä sen hyvän ominaislämpökapasiteetin ja lämmönjohtavuuden ansiosta kivi sitoo ja luovuttaa lämpöä tasaisesti ja pitkään. Tasainen lämpölaajeneminen hidastaa kaikille kiville ominaista rapautumista saunan lämpötilavaihteluissa. Oliviinikivestä ei aiheudu terveydelle haittaa sen rikittömyyden ja kivipölyttömyyden vuoksi, mutta myös siksi, että sen uraanipitoisuus on äärimmäisen vähäinen, toisin sanoen kivestä ei vapaudu syöpää aiheuttavaa radonkaasua, niin kuin tavanomaisesta kivestä, ennen kaikkea graniiteista ja gneisseistä. === Ominaisuudet === * Kovuus 6,5 * Puristuslujuus 240,0 MN/m2 * Vetolujuus 23,6 MN/m2 * Kimmoisuus 122 500 MN/m2 * Lämpökapasiteetti 2 760–3 050 kJ/m3 == Lähteet == Luokka:Silikaattimineraalit
Herman Gesellius

Herman Ernst Henrik Gesellius (16. tammikuuta 1874 Helsinki – 24. maaliskuuta 1916 Hvitträsk, Kirkkonummi) oli suomalainen arkkitehti, joka oli osakkaana arkkitehtitoimistossa yhdessä Eliel Saarisen ja Armas Lindgrenin kanssa vuodesta 1896 lähtien. Geselliuksen vanhemmat olivat kauppias Herman Otto Gesellius ja Emilia Caroline Auguste Struckmann. Hän pääsi ylioppilaaksi 1893 Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta. Gesellius suunnitteli aluksi insinöörin uraa: ennen arkkitehtiopintojen aloittamista 1893 hän oli harjoittelijana tehtaassa Pietarissa ja opiskeli koneenrakennustakin vuoden verran.Museovirasto Hän valmistui vuonna 1897 Polyteknillisestä opistosta (nyk. Teknillinen korkeakoulu). Gesellius kuoli verrattain nuorena kurkkusyöpään vuonna 1916, minkä vuoksi hänen tuotantonsa jäi suppeaksi. Hänet on haudattu Hvitträskiin. Geselliuksen rakennussuunnitelmista tunnetuimpia ovat 1913 valmistunut Viipurin rautatieasema sekä Wuorion talo Helsingin Unioninkadulla. Sisustuksia hän teki muun muassa Suur-Merijoen kartanoon ja Haus Remeriin. Gesellius suunnitteli vuonna 1910 myös kaksi liike- ja asuintaloa Annankatu 10 ja Annankatu 11 Helsinkiin (ns. Geselliuksen portti). Näistä Annankatu 10:n talo purettiin 1960-luvulla mutta Annankatu 11 on säilynyt.Unohdettu Herman Gesellius, Sofia Helsingin kaupunginmuseon asiakaslehti 1/2014 Gesellius oli naimisissa vuodesta 1904 Matilda Tony Charlotta Saarisen, o.s. Gyldén kanssa. Geselliuksen veli oli kauppaneuvos Rudolf Gesellius ja sisar tekstiilitaiteilija Loja Saarinen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Suomalaiset arkkitehdit Luokka:Vuonna 1874 syntyneet Luokka:Vuonna 1916 kuolleet
Eudes (Ranska)

Eudes I (usein myös Odo I, 858–860 – 1. tammikuuta 898) oli Pariisin, Ranskan ja Troyesin kreivi ja frankkien kuningas. Hänet voideltiin kaksi kertaa kuninkaaksi vuosina 888–898, jollainen toisto oli poikkeuksellista. Hän oli ensimmäinen hallitsija niin sanotusta Robertien dynastiasta, joka jatkui Kapetingien dynastiana. == Tausta == Kuningas Odon isä oli Neustrian herttua/rajakreivi ja Anjoun kreivi Robert Vahva ja eräiden lähteiden mukaan hänen äitinsä Adélaïde olisi ollut frankkien kuninkaan Ludvig I Hurskaan ja tämän puolison Ermengarden tytär. Robert Vahva oli Kaarle Kaljun taistelutoveri tämän taistellessa viikinkejä vastaan (missä hän sai myös surmansa vuonna 866). Robertin pojat Eudes ja Robert olivat liian nuoria seuraamaan häntä maa-alueiden lääninherrana, ja vasta kun Eudes tuli täysi- ikäiseksi hänelle annettiin – ikään kuin korvaukseksi – Pariisin kreivikunta. == Taistelu vallasta == Frankkien kuninkaana toimi Kaarle Paksu (884–887), joka lopulta joutui luovuttamaan valtansa Odolle. Tämä tapahtui viikinkejä vastaan käydyn Pariisin piirityksen (885–886) jälkeen. Piirityksen yhteydessä Odon onnistui päästä karkuun piiritetystä kaupungista ja lähteä hakemaan apua Kaarle Paksulta Saksasta. Tämä saapuikin vahvan armeijan kanssa Pariisin liepeille Montmartrelle, mutta ei uskaltanut lähteä taisteluun viikinkejä vastaan, vaan piti parempana neuvotella asiasta käyttäen keinoina rahaa ja Burgundin maakunnan ryöstämisen sallimista. == Valtaan tulo == Valtakunnan suuret vasallit kokoontuivat jo toisen kerran kolmen vuoden sisällä valitsemaan frankeille kuningasta. He päättivät Kaarle Paksun syrjäyttämisestä ja samalla he valitsivat Odon uudeksi frankkien kuninkaaksi vuonna 888 – Kaarle Yksinkertaisen sijasta, joka olisi tuolloin ollut ainoa niin sanotusti laillinen Frankkien valtakunnan perillinen. Eudes kruunattiin ensimmäisen kerran frankkien kuninkaaksi Compiègnessä helmikuussa 888. == Vallassa pysyminen == Eudes joutui uudelleen taistelemaan viikinkejä vastaan ja voitti heidät Montfauconin taistelussa Argonnessa. Tämän jälkeen hänen oli taisteltava valtakunnan suuria vasalleja vastaan. Heidätkin Eudes voitti, eikä perinteiseen tapaan ollut kovinkaan armelias kapinoijia kohtaan. Nyt olivat vuorossa Kaarle Yksinkertaisen kannattajat, jotka eivät voineet hyväksyä karolingisukuisen hallitsijan syrjäyttämistä. Eudes voitti heidätkin Burgundissa, mutta antoi heille hyvitystä ja luovutti Kaarlelle alueet Reinin ja Seinen väliltä ja piti itsellään kaiken muun. Lisäksi hän suostui tekemään Kaarlesta vallanperijän jälkeensä. Eudes kuoli lapsettomana 898 ja Kaarle Yksinkertainen seurasi häntä valtaistuimella. == Lähteet == *Lebalnc-Ginet, Henri: Les Rois de France. 1997. *Settipani, Christian: La préhistoire des Capétiens. 1993. Luokka:Ranskan hallitsijat Luokka:800-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 898 kuolleet
M/S Viking Saga

M/S Viking Saga oli Rederi AB Sallyn Wärtsilältä tilaama matkustaja- autolautta. Se liikennöi aluksi Viking Linen väreissä, mutta sai myöhemmin nimen M/S Sally Albatross. Alus tuhoutui tulipalossa vuonna 1990, ja sen rungon vedenalainen osa käytettiin uuden Sally Albatrossin (nyk. M/S Celestyal Crystal) rakentamiseen. Laivan sisaralus on alun perin Viking Song -nimisenä valmistunut M/S Regina Baltica. == Kansikuvaus == Tiedot ovat Viking Linen ajoilta. * Kansi 10: komentosilta. * Kansi 9: aurinkokansi, miehistön tiloja. * Kansi 8: kokoustilat, auditorio, yökerho, miehistön hyttejä ja tiloja. * Kansi 7: hyttejä, ravintoloita, baari. * Kansi 6: hyttejä, ravintoloita, kahvila, baari, disko, tax-free-myymälä, neuvonta, lepotuoliosasto, pelihuone, maihin- ja laivaannousu. * Kansi 5: autokansi (nostettava henkilöautokansi), hyttejä, pelastusveneet. * Kansi 4: ylempi autokansi, hyttejä. * Kansi 3: autokansi (nostettava henkilöautokansi), hyttejä. * Kansi 2: alempi autokansi, hyttejä. * Kansi 1: hyttejä, sauna- ja uima-allasosasto, konehuoneiden ylätasot ja konevalvomo. * Kansi 0: pää- ja apukonehuoneet, makeavesi-, harmaavesi- ja painolastitankit. ==Käyttöhistoria== M/S Viking Saga toimitettiin telakalta vuoden 1980 kesäliikenteeseen. Alus asetettiin Helsinki–Tukholma-reitille, korvaamaan saman osakasvarustamon vanhempi alus. Tässä tehtävässä Viking Linen markkinoimana Viking Saga palveli aina vuoden 1986 keväälle asti, jolloin Rederi AB Sallyn M/S Olympia (nyk. M/S SPL Princess Anastasia) korvasi sen Helsinki–Tukholma-reitillä. Aluksen poistuttua Helsinki–Tukholma-reittiliikenteestä se nimettiin uudelleen M/S Sally Albatrossiksi ja sitä käytettiin risteilyliikenteessä Itämerellä. Alus lähti loppuvuodesta 1987 Saksaan Schichau-Seebeck Werftin telakalle saneerattavaksi. Vuoden 1988 alkupuolella M/S Sally Albatross otettiin uudistettuna takaisin risteilyliikenteeseen. Tammikuussa 1990 aluksen ollessa vuosihuollossa Finnbodan telakalla Nackassa Tukholmassa aluksella syttyi tulipalo, jonka seurauksena se tuhoutui lähes täydellisesti. Alus hinattiin myöhemmin samana vuonna Poriin Mäntyluodon telakalle, jossa aluksen kaikki vesirajan yläpuoliset osat riisuttiin ja rungon vedenalainen osa siirrettiin Finnyardsin Rauman telakalle, jossa se käytettiin uuden Sally Albatrossin (nyk. M/S Celestyal Crystal) rakentamiseen. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Viking Saga Luokka:Wärtsilän valmistamat alukset
M/S Regina Baltica

M/S Regina Baltica () on Rederi AB Sallyn Wärtsilän telakalta M/S Viking Song -nimisenä tilaama matkustaja-autolautta. Tämän jälkeen alus liikennöi useilla eri nimillä ja reiteillä, kunnes se myytiin Tallinkille ja sai nykyisen nimensä. 2010-luvulla alus on ollut vuokrattuna usealle eri taholle ja toiminut muun muassa kelluvana hotellina. Vuodesta 2017 lähtien aluksen on omistanut espanjalainen Balearia-varustamo. Laivan sisaralus oli M/S Viking Saga, jonka runko käytettiin nykyisen M/S Celestyal Crystalin rakentamiseen alkuperäisen aluksen tuhouduttua telakalla tulipalossa. == Kansikuvaus == Tiedot ovat Viking Linen ajoilta. * Kansi 10: komentosilta. * Kansi 9: aurinkokansi, miehistön tiloja. * Kansi 8: kokoustilat, auditorio, yökerho, miehistön hyttejä ja tiloja. * Kansi 7: hyttejä, ravintoloita, baari. * Kansi 6: hyttejä, ravintoloita, kahvila, baari, disko, tax-free-myymälä, neuvonta, lepotuoliosasto, pelihuone, maihin- ja laivaannousu. * Kansi 5: autokansi (nostettava henkilöautokansi), hyttejä, pelastusveneet. * Kansi 4: ylempi autokansi, hyttejä. * Kansi 3: autokansi (nostettava henkilöautokansi), hyttejä. * Kansi 2: alempi autokansi, hyttejä. * Kansi 1: hyttejä, sauna- ja uima-allasosasto, konehuoneiden ylätasot ja konevalvomo. * Kansi 0: pää- ja apukonehuoneet, makeavesi-, harmaavesi- ja painolastitankit. == Käyttöhistoria == M/S Viking Song toimitettiin Pernon telakalta Viking Linelle loppukesästä 1980. Alus asetettiin Helsinki–Tukholma-reitille. Tässä tehtävässä Viking Song palveli aina vuoden 1985 keväälle asti, jolloin SF-Linen vasta valmistunut M/S Mariella korvasi sen. Aluksen siirryttyä pois Helsinki–Tukholma-reitiltä se myytiin norjalaiselle Fred Olson Lines -varustamolle, ja sen liikennöinti loppui Suomen lipun alla toukokuussa 1985. Lyhyen telakkakäynnin jälkeen alus siirtyi Norjaan palvelemaan uutta omistajaansa nimellä Braemar. Tämän jälkeen alus palveli Baltic Linen alaisuudessa nimillä Anna Karenina ja Anna K. Nykyään alus tunnetaan nimellä M/S Regina Baltica; se oli Tallinkin omistuksessa ja liikennöi toukokuuhun 2010 saakka reitillä Riika–Tukholma. Alus aikarahdattiin Acciona Trasmediterranea -yhtiölle kesäkuusta 2010 alkaen. Se seilasi Välimerellä Almería–Nador-reittiä Afrikan ja Euroopan välillä. Vuodesta 2012 vuoteen 2017 alus oli vuokrattuna kelluvaksi hotelliksi useille eri tahoille. Tallink myi Regina Baltican Sweoffshore Ltd:lle vuonna 2015. Helmikuussa 2017 alus myytiin espanjalaiselle Balearia Eurolineas Maritimas -varustamolle, joka liikennöi aluksella reitillä Valencia–Mostaganem. Alus on rekisteröity Kyproksen lipun alle, kotisatamanaan Limassol. Alus säilytti kuitenkin Tallinkin ajalta peräisin olevan nimensä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Regina Baltica Regina Baltica
Robert I

Robert I (865 – 15. kesäkuuta 923) oli toinen Robertien-dynastiaan kuulunut frankkien kuningas vuosina 922–923. Hän oli Anjoun kreivin Robert Vahvan toinen poika sekä Pariisin kreivin ja frankkien aiemman kuninkaan Eudes I:n nuorempi veli. == Valmistautuminen == Kuningas Eudes I nimitti nuoremman veljensä useiden kreivikuntien haltijaksi, yksi niistä oli Pariisi. Samoin hänet nimettiin useiden luostareiden johtajaksi eli abbé in commendam. Robert sai itselleen myös Ranskan herttuan arvon ja alueet, ja tämä oli sotilaallisesti erityisen tärkeä alue. Isoveljensä Eudes I:n kuoleman jälkeen vuonna 898 hän ei vaatinut kruunua itselleen, vaan kunnioitti tehtyä sopimusta ja hyväksyi karolinkikuninkaan Kaarle Yksinkertaisen tulemisen frankkien kuninkaaksi. Uusi kuningas kuitenkin tunnusti Robertin arvon ja aseman. Hän sai tehtäväkseen puolustaa koko pohjoista Ranskaa viikinkien hyökkäyksiä vastaan. == Nousu valtaan == Rauhanomainen tila Robertin ja Kaarle Yksinkertaisen välillä kesti vuoteen 921 saakka, eli 23 vuotta Eudesin kuoleman jälkeen. Korkea papisto ja valtakunnan herrat riitaantuivat Kaarle Yksinkertaisen kanssa ja eritoten tämän tavasta suosia Haganon kreiviä. Kaikkein vaikutusvaltaisimpien ja sotilaallisesti vahvimpien aatelisten kanssa Robert nousi kapinaan Kaarlea vastaan. Kapinan ja taistelun seurauksena Kaarle pakeni Lothringeniin. Tämän seurauksena Robert voideltiin ja kruunattiin frankkien kuninkaaksi 29. kesäkuuta 922. Kaarle kokosi itselleen suuren armeijan ja lähti hankkimaan takaisin menettämäänsä kruunua. Soissonsin taistelussa 15. kesäkuuta 923 Robertin joukot voittivat ja Kaarle pakeni paikalta, mutta Robert itse kuoli taistelun aikana. Eräiden lähteiden mukaan hän olisi hävinnyt kaksintaistelussa Kaarle Yksinkertaiselle, mutta totuus lienee, että hän sai surmansa tavallisten sotilaiden aseesta. == Robertin perintö == Robert I:n hallituskausi jäi hyvin lyhyeksi ja siksi hänen suunnitelmansa eivät ehtineet käydä toteen. Hän oli panostanut erityisesti avioliittojen myötä tapahtuvaan vallan pysymiseen. Hän oli itse mennyt naimisiin Kaarle Suuren jälkeläisen Béatrix Vermandoisilaisen kanssa, ja tyttärensä hän puolestaan naitti Burgundin herttualle Rudolfille. Robert I oli toinen kaikkiaan kolmesta Robertien-dynastiaan luettavasta frankkien hallitsijasta. Hänen jälkeensä hallitsijaksi tuli viimeinen Robertien- dynastian hallitsija, hänen tyttärensä Emmen aviopuoliso Rudolf, Burgundin herttua. Rudolfia kuninkaaksi seurasi karolingeihin kuulunut Ludvig IV. Muutamaa vuosikymmentä myöhemmin Robertin pojan, Hugo Suuren, poika Hugo Capet nousi valtaistuimelle 987. Hänestä lasketaan alkaneen niin sanottu kapetingien dynastia. == Lähteet == *Leblanc-Ginet, Henri; Les Rois de France (1997). *Settipani, Christian; La préhistoire des Capétiens (1993). *Tableau Généalogique des Rois de France (1975). *Wenzler, Claude; Généalogie des Rois de France (1994). Luokka:Ranskan hallitsijat Luokka:Vuonna 865 syntyneet Luokka:Vuonna 923 kuolleet
Édouard Daladier

Édouard Daladier (18. kesäkuuta 1884 - 10\. lokakuuta 1970) oli ranskalainen poliitikko, joka tunnetaan erityisesti siitä, että hän toimi maan pääministerinä toisen maailmansodan syttyessä. Pääministerinä häntä seurasi Paul Reynaud.Torbacke 2002, 233 Vuosina 1924-1928 Daladier oli ministerinä useissa Ranskan koalitiohallituksissa. Daladierilla oli myös merkittävä rooli Ranskan radikaalipuolueen ja sosialistipuolueen erossa vuonna 1926. Myöhemmin Daladierista tuli merkittävä hahmo radikaalipuolueessa ja hänestä tuli pääministeri ensimmäisen kerran vuonna 1933 ja uudestaan vuonna 1934 muutamaksi viikoksi Ranskan oikeistomellakoiden aikana. Nämä mellakat johtivat radikaalipuolueen joutumiseen pois vallasta. Daladierista tuli sotaministeri vuonna 1936 ja myöhemmin pääministeri 10. huhtikuuta 1938. Daladierin pääministerikauden aikana tehtiin nk. Münchenin sopimus, jossa Ranska perääntyi velvoitteistaan puolustaa Tšekkoslovakiaa. Saksan hyökättyä Puolaan vuonna 1939 Daladier vastusti sodan julistamista, mutta joutui kuitenkin taipumaan. Ranska julisti sodan Saksaa vastaan 3. syyskuuta 1939. Daladier ajoi Suomen tukemista talvisodassa vahvistaakseen hallituksensa asemaa ja erosi pääministerin tehtävistä tukihankkeen epäonnistuttua maaliskuussa vuonna 1940.Talvisodan pikkujättiläinen 1999, 30, 231, 837 Daladier pakeni Marokkoon, mutta hänet pidätettiin ja Vichyn hallitus tuomitsi hänet maanpetoksesta. Sodan loppuajan Daladier oli saksalaisten sotavanki. Sodan jälkeen Daladier oli Ranskan parlamentin jäsen ja hänet tunnettiin erityisesti Charles de Gaullen vastustajana. ==Lähteet== * * ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * Ranskan ankara isäntä - Edouard Daladier, Kuva, 04.01.1939, nro 1, s. 11, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Toisen maailmansodan henkilöt Luokka:Ranskan pääministerit Luokka:Vuonna 1884 syntyneet Luokka:Vuonna 1970 kuolleet
Kari Heiskari

Kari Heiskari (s. 17. maaliskuuta 1964) on porilainen basisti. Hän on soittanut bassoa muun muassa yhtyeissä Mamba, Juliet Jonesin Sydän, A. Aallon Rytmiorkesteri, Hurmio ja Yölintu. Nykyisin Heiskari soittaa Lemmenklaani- yhtyeessä. Lemmenklaanissa vaikuttaa myös muita Yölinnun entisiä jäseniä. Lemmenklaani on julkaissut singlen ”Mitä sen on väliä?”. Kari Heiskari on lisäksi toiminut lauluntekijänä. Esimerkiksi A. Aallon Rytmiorkesterin Kuumia aaltoja -albumin kappaleista osa oli kokonaan hänen tekemiään. Kari Heiskari toimi säveltäjänä Hurmio-yhtyeessä. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset basistit Luokka:Suomalaiset lauluntekijät Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mamba

Mamba tarkoittaa seuraavia: * mambat (Dendroaspis), afrikkalainen käärmesuku * Mamba, suomalainen yhtye * mamba, Ranskassa kehitetty lautapeli. * Mamba, sukunimenä: ** Pierre-Célestin Tshitoko Mamba (s. 1956), kinshasankongolainen katolinen piispa * Mamba, taiteilijanimenä: ** DJ-Mamba, Suomessa toimiva afrikkalaissyntyinen DJ ** Arto "Mamba" Koskinen, suomalainen muusikko ** Abdissa "Mamba" Assefan, etiopialaissyntyinen suomalainen lyömäsoittaja
Dodgeball – boltsit pelissä

Dodgeball - boltsit pelissä on yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 2004. Elokuvan ohjasi Rawson Marshall Thurber, ja sen pääosissa esiintyvät Vince Vaughn ja Ben Stiller. Stiller ja Christine Taylor ovat naimisissa ja heillä on kaksi lasta, Dodgeball oli heidän toinen yhteinen elokuvansa, jota ennen he esiintyivät elokuvassa Zoolander. Lance Armstrong, Chuck Norris, David Hasselhoff ja William Shatner esiintyvät elokuvassa cameorooleissa. ==Juoni== Elokuva kertoo Peter LaFleurista joka omistaa pienen kuntosalin. LaFleurin kuntosalin vieressä on White Goodmanin omistama suosittu sekä arvostettu huippukuntosali joka vetää Peteriltä asiakkaat. Peter elää velkakierteessä ja jos hän ei pysty maksamaan laskujaan hänen salinsa ulosotetaan ja salin oikeudet siirtyisivät lopulta Goodmanille. Peterillä on kuitenkin apunaan pieni ryhmä salinsa asiakkaita jotka ovat valmiita auttamaan Peteriä laskujen maksamisessa. He huomaavat lehdestä ilmoituksen polttopalloturnauksesta, jonka pääpalkintona on 50 000 dollaria. Voittosummalla he pystyisivät kuittamaan laskut ja pelastamaan salin. He ilmoittautuvat mukaan, mutta myös Goodman kuulee tästä ja ilmoittautuu omien miehiensä kanssa kisaan mukaan. ==Näyttelijät== == Arvioita == Turun Sanomien Päivi Valotien mukaan Dodgeball on typerä ja toteutukseltaan televisiomainen pölhökomedia, jonka juoni on sekä ennakoitava, pitkästyttävä että piinallisen lapsellinen. Hänestä sen juonikuviot ovat urheiluelokuvasta, mutta ne on istutettu ääliökomedian formaattiin jotta mukaan on voitu ympätä alapäähuumoria, aivan tarpeetonta mäiskintää ja liioiteltuja karikatyyrihahmoja. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat Luokka:Vuoden 2004 yhdysvaltalaiset elokuvat
Action Comics

Action Comics on yhdysvaltalaisen DC Comicsin julkaisema sarjakuvalehti. Sen ensimmäinen numero ilmestyi 1. kesäkuuta 1938. Lehti ylitti ensimmäisenä ns. supersankari-sarjakuvalehtenä 800 numeron rajan vuonna 2003, ja se on Detective Comicsin (Batman-lehti) ohella yksi maailman pitkäkestoisimmista sarjakuvajulkaisuista. Vaikka lehdessä on vuosien mittaan esiintynyt runsaasti erilaisia hahmoja, sitä on 1940-luvulta lähtien pidetty pääasiallisesti Teräsmies-lehtenä (Teräsmies oli ensimmäinen lehdessä esiintynyt sarjakuvahahmo). 22\. helmikuuta 2010 lehden ensimmäinen numero huutokaupattiin miljoonan dollarin hintaan. Vuonna 2013 hyväkuntoinen Action Comics -lehden ensimmäinen numero arvioitiin jo kahden miljoonan dollarin arvoiseksiComicsPriceGuide.com.; lehden ensimmäinen numero onkin nykyään arvokkain yksittäinen sarjakuvajulkaisu. == Lähteet == Luokka:DC Comics -sarjakuvalehdet Luokka:Teräsmies Luokka:Yhdysvaltalaiset aikakauslehdet
Iloko

Iloko (omakielinen nimi: ilokano) on Filippiinien kolmanneksi puhutuin kieli. Se kuuluu austronesialaisten kielten malaijilaispolynesialaiseen kieliryhmään. Kieltä puhuu äidinkielenään noin seitsemän miljoonaa ihmistä. Suurin osa puhujista asuu Luzonin saarella. Lisäksi kielen puhujat muodostavat merkittävän vähemmistön Havaijilla, jossa osavaltion laskelmien mukaan on 54 000 ilokon puhujaa. Ilokolla on kaksi murretta, pohjois- ja etelämurre. Ne eroavat toisistaan lähinnä ääntämiseltään. Kielessä on lainasanoja muun muassa espanjasta ja englannista. Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. == Fonologia == === Konsonantit === Bilabiaali Dentaali Alveolaari Palataali Velaari Glottaali Nasaali m n ŋ Klusiili b d g ʔ Frikatiivi s h Lateraali l Tremulantti r Approksimantti w j Lähde: === Vokaalit === Etinen Keskinen Takainen Suppea i u Puolisuppea o Puoliavoin ɛ Avoin a Lähde: == Lähteet == Luokka:Filippiinien kielet Luokka:Pohjoisluzonilaiset kielet Luokka:Havaijin kielet
Minangkabaun kieli

Minangkabau on Sumatran saarella, Indonesiassa puhuttava austronesialainen kieli. Kieltä puhuu 5,53 miljoonaa ihmistä.Ethnologue: Minangkabau Viitattu 25.7.2015. Sitä puhuvat pääasiassa Länsi-Sumatralla asuvat minangkabaut, mutta kieltä puhutaan myös muun muassa muualla Indonesiassa sekä Malesiassa. Kieltä pidetään joskus malaijin murteena, mutta minangkabaun ja malaijin välillä on eroja myös kieliopissa. Minangkabaulla on useita alueellisia murteita. ==Lähteet== Luokka:Indonesian kielet Luokka:Malaijilaiset kielet
Minangkabau

Minangkabau voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita: *Erään Sumatralla elävän etnisen ryhmän jäsen, katso minangkabaut. *Heidän kielensä, katso minangkabaun kieli.
Minangkabaut

Minangkabaut on indonesialainen etninen ryhmä. Länsi-Sumatralla elää noin neljä miljoonaa minangkabauta ja muualla Indonesiassa noin kolme miljoonaa lisää. Minangkabaut puhuvat minangkabaun kieltä ja ovat suurimmilta osin muslimeja. Heidän kielensä kuuluu austronesialaisiin kieliin. Ryhmän sukujärjestelmä on matrilineaarinen. Näin muodostuvasta ryhmästä käytetään minangkabaun kielistä sanaa "suku". Järjestelmä oli ristiriidassa islaminuskon patrilineaarisen järjestelmän kanssa.Lapidus, 2022. s. 445–446 Kun Indonesia islamisoitui, minangkabautien alueella syntyi vahvasti järjestyneitä suufilaisia veljeskuntia, jotka saivat aikaan konflikteja pyrkiessään saamaan islamilaiset normit voimaan.Lapidus, 2022, s. 495 Vuonna 1803 alkoi kansalaissota, missä wahhabilaiset minangkabautit pyrkivät yhteiskunnan uudistamiseen šarian pohjalta. Vaikka hollantilaiset kukistivat liikkeen, minangkabautien keskuuteen jäi lakikeskeisen ja oikeaoppisen islamin ihanne. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Jack O'Brien Hitching : Minangkabaun kukkotaistelut, Suomen Kuvalehti, 08.08.1925, nro 32, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Indonesian etniset ryhmät Luokka:Austronesialaiset kansat