EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Barisanvuoret

Barisanvuoret (Bukit Barisan) on vuoristo Sumatran saarella Indonesiassa. Vuoristo sijaitsee saaren länsirannikolla. Vuoret muodostavat pitkin koko saarta kulkevan vuorijonon, jonka pituus on 1 700 kilometriä. Läntisillä rinteillä Barisanvuoristo laskee nopeasti kohti Intian valtamerta, ja rannikkokaistale on vain noin 32 kilometriä leveä. Vuoret ovat lähinnä tulivuoria, joita peittää taaja viidakko. Suurin osa alueesta on muodostunut nuorista magmakivistä ja vulkaanisesta tuhkasta. Vuoriston korkein huippu on Gunung Kerinci; se nousee 3 800 metrin korkeuteen ja on kerrostulivuori. Tulivuori on purkautunut viimeksi 21. elokuuta 2020. Marapi-vuori on Barisanin aktiivisin tulivuori ja sen ensimmäisen rekisteröity purkaus oli vuonna 1838 jonka jälkeen se on purkautunut kymmeniä kertoja. Vuorijonon eteläpäässä on Bukit Barisan Selatanin kansallispuisto. Indonesian ja malaijin kielillä Bukit Barisan tarkoittaa 'vuorijonoa'. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Indonesian maantiede Luokka:Aasian vuoristot Luokka:Sumatra
Hans Sarpei

Hans Adu Sarpei (s. 28. kesäkuuta 1976, Tema, Ghana) on ghanalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustava keskikenttä tai oikea laitapuolustaja ja pelaa tällä hetkellä saksalaisessa Bayer Leverkusenissa. Sarpei, joka omistaa myös Saksan passin, kuului vuoden 2006 MM-kisoissa Ghanan joukkueeseen. Ghana oli tuolloin ensimmäistä kertaa maan historiassa MM- lopputurnauksessa. Hän pelasi ensimmäisen maaottelunsa 7. marraskuuta 2000 Zimbabwea vastaan. Sarpei pelasi Ghanan joukkueessa myös vuoden 2010 MM- kisoissa. == Lähteet == * == Aiheesta muualla == Luokka:Ghanalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tansania olympialaisissa

Tansania osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Tokion 1964 kesäolympialaisissa, tuolloin nimellä Tanganjika. Sen jälkeen se on osallistunut kaikkiin kesäolympialaisiin lukuun ottamatta Montréalin 1976 kisoja, joita se boikotoi. Ainoat kaksi olympiamitaliaan maa on saavuttanut Moskovan 1980 kesäolympialaisissa. Talviolympialaisiin se ei ole osallistunut. Tansania on saavuttanut ainoat olympiamitalinsa yleisurheilussa. Moskovan 1980 kisoissa Filbert Bayi sai hopeaa 3 000 metrin estejuoksussa ja Suleiman Nyambui hopeaa 5 000 metrin juoksussa. == Mitalit lajeittain == == Mitalit olympialaisittain == == Olympiamitalistit == == Lähteet == Luokka:Tansania olympialaisissa
Nikolai Rezanov

Nikolai Petrovitš Rezanov (; 8. huhtikuuta (J: 28. maaliskuuta) 1764 Pietari – 13. maaliskuuta (J: 1. maaliskuuta) 1807 Krasnojarsk) oli venäläinen aatelismies, joka edisti Venäjän siirtomaaherruutta Alaskassa ja Kaliforniassa. Hän oli Venäjän ensimmäinen Japanin-suurlähettiläs vuonna 1804 ja keskeinen henkilö Venäjän hankkeessa purjehtia maailman ympäri vuonna 1803. Hän toimi Adam Johann von Krusensternin rinnalla retkikunnan komentajana Kamtšatkan niemimaalle saakka. Hän kirjoitti japanin sanakirjan ja useita muita teoksia, joita säilytetään Venäjän tiedeakatemian, jonka jäsen hän myös oli, kirjastossa Pietarissa. ==Aiheesta muualla== *Kasper Schlie: Suuruudenhulluus romutti Venäjän valloitusretken Amerikkaan Historia 28.7.2017. Luokka:Venäläiset aateliset Luokka:Venäläiset poliitikot Luokka:Venäläiset diplomaatit Luokka:Suurlähettiläät Luokka:Venäläiset tutkimusmatkailijat Luokka:Vuonna 1764 syntyneet Luokka:Vuonna 1807 kuolleet
Isän paluu

Isän paluu (Возвращение) on vuonna 2003 valmistunut venäläinen draamaelokuva, jonka on ohjannut Andrei Zvjagintsev. Elokuva kertoo kahdesta pojasta, joiden isä palaa kotiin 12 vuoden jälkeen. Elokuva on voittanut useita palkintoja, muun muassa Kultaisen leijonan Venetsian elokuvajuhlilla. Vuonna 2016 Isän paluu äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan 100 parhaan elokuvan joukkoon. Vastaajina oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa. == Näyttelijät == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Venäläiset elokuvat Luokka:Draamaelokuvat Luokka:Vuoden 2003 elokuvat Luokka:Kultainen leijona -palkitut elokuvat
James Garner

James Scott Garner (7. huhtikuuta 1928 Norman, Oklahoma, Yhdysvallat – 19. heinäkuuta 2014 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. == Elämäkerta == Garner syntyi Weldon Warren Bumgarnerin ja Mildred Meekin kolmesta lapsesta nuorimpana. Hän menetti äitinsä jo varhaislapsuudessaan. Veljet asuivat äidin kuoleman jälkeen jonkin aikaa muiden sukulaistensa luona mutta palasivat isän huomaan tämän mentyä uusiin naimisiin vuonna 1934. Uusi puoliso oli lapsia kohtaan väkivaltainen ja ankara; avioliitto päättyikin sittemmin eroon. Garner oli Korean sodan palkittu veteraani. Garner esitti keskeisiä rooleja lukuisissa televisiosarjoissa. Uraan mahtui kuitenkin myös merkittäviä esiintymisiä elokuvissa, joiden joukkoon lukeutuvat Kaikki alkoi saippuasta (1963), Sodassa ja rakkaudessa (1964), Salainen tehtävä Lissabonissa (1965), Älkää tappako taiteilijaa (1965), Tappajakoirat (1972), Pieni intiaani (1973), Murphyn romanssi (1985), Nimeni on Bill W. (1989), Uusi alku (1990), Angelan skandaali (1998), Kieroa peliä (2000) ja Atlantis – kadonnut kaupunki (2001). Tuotteliaalla, pitkän uran luoneella Garnerilla on tähti Hollywood Walk of Famella. Hänelle myönnettiin kaksi Emmy-palkintoa vuosina 1977 ja 1987 ja kolme Golden Globea vuosina 1958, 1991 ja 1994. Hän oli lisäksi vuonna 1986 ehdolla parhaan miespääosan Oscar-palkinnon saajaksi roolista elokuvassa Murphyn romanssi. Garner oli 17. elokuuta 1956 lähtien naimisissa Lois Clarken kanssa, ja pari sai kaksi lasta. James Garner oli vahva demokraattien kannattaja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Golden Globe -palkinnon saajat Luokka:Primetime Emmy -palkinnon saajat Luokka:SAG-palkinnon saajat Luokka:Hollywood Walk of Fame Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Guillaume LeBlanc

Guillaume LeBlanc (s. 14. huhtikuuta 1962 Sept-Iles, Quebec) on entinen kanadalainen yleisurheilija, joka erikoistui 20 kilometrin kävelyyn. Hän voitti olympiahopeaa vuoden 1992 kesäolympialaisissa Barcelonassa Luokka:Kanadalaiset kävelijät Luokka:Kanadalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Senegal olympialaisissa

Senegal osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Tokion 1964 kesäolympialaisissa. Sen jälkeen se on osallistunut kaikkiin kesäolympialaisiin. Se oli Norsunluurannikon ohella ainoa Afrikan maa, joka ei boikotoinut Montréalin 1976 kisoja. Ainoan olympiamitalinsa maa on saavuttanut Soulin 1988 kesäolympialaisissa. Talviolympialaisissa se ei ole menestynyt. Senegalin ainoa olympiamitalisti on yleisurheilija Amadou Dia Ba. Hän sijoittui hopealle Soulin 1988 olympialaisten 400 metrin aitajuoksussa. == Mitalit lajeittain == == Mitalit olympialaisittain == == Olympiamitalistit == == Lähteet == *
Sleepers – katuvarpuset

Sleepers – katuvarpuset on vuonna 1996 ensi-iltansa saanut draamaelokuva. Elokuvan ohjasi Barry Levinson ja pääosissa ovat Kevin Bacon, Billy Crudup, Robert De Niro, Dustin Hoffman, Jason Patric ja Brad Pitt. Elokuva perustuu kirjailija Lorenzo Carcaterran samannimiseen teokseen. Kirjailija itse väittää tarinan olevan totta, mutta riittävää näyttöä asialle ei ole. Elokuva kertoo neljästä nuoresta pojasta Johnista, Michaelista, Tommysta ja Lorenzosta, jotka ovat kasvaneet huonoissa olosuhteissa. Pojat ovat tottuneet perheväkivaltaan ja viettävät usein aikaansa tehden jos jonkinlaisia kepposia isä Bobby Carillonin kielloista huolimatta. Tavallisena ja kuumana päivänä, poikien yrittäessä varastaa nakkisämpylöitä eräästä kärrystä, saa harmiton näpistys suuremmat suhteet sen seurauksena kun eräs mies jää kärryn alle, jonka pojat vahingossa sysäsivät häntä kohti. Pojat joutuvat vuodeksi Wilkinsonin poikakotiin ja siellä osastolle, jota johtaa perverssi Sean Nokes. Nokesin julmat teot jättävät poikiin ikuiset arvet, jotka kostautuvat vielä tulevaisuudessa. == Näyttelijät == Luokka:Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat Luokka:Vuoden 1996 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Vankilaelokuvat Luokka:Barry Levinsonin ohjaamat elokuvat Luokka:Kirjoihin perustuvat elokuvat Luokka:Elokuvat ystävyydestä
Hôpital d’instruction des armées Percy

Hôpital d’instruction des armées Percy on sairaala Pariisin lounaisessa esikaupungissa Clamartissa. Sairaala on siviili- ja sotilassairaala. Sairaalassa on hyvin laaja hätäapukeskus. Sairaalassa hoidetaan vakavia palovammoja, säteilysairauksia sekä hematologiaa. Sairaalassa on hoidettu monia kuuluisia ihmisiä. Palestiinalaishallinnon presidentti Jasser Arafat lennätettiin 29. lokakuuta 2004 Percyn sairaalaan hoidettavaksi. Hänen sairautensa laatua ei ole vielä kyetty selvittämään. Aluksi Arafatin huhuttiin sairastavan verisyöpää, mutta sairaala kiisti huhut. Sairaalan mukaan Arafat vajosi koomaan 3. marraskuuta. Arafat kuoli sairaalassa 11. marraskuuta 2004. Sambian presidentti Levy Mwanawasa joutui Percyn sairaalaan 29. kesäkuuta vuonna 2008 aivoverenkiertohäiriön takia. Hän kuoli sairaalassa 19. elokuuta. == Lähteet == Luokka:Ranskan sairaalat Luokka:Hauts-de-Seine
Niilo Jämsä

Niilo Johannes Juhonpoika Jämsä () oli suomalainen jääkärivänrikki. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Johan Kemilä-Jämsä ja Reeta Kristiina Kauppila.Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975 ==Opinnot== Jämsä kävi kansakoulun. ==Jääkärikausi== Jämsä työskenteli maanviljelijänä Haukiputaalla ja osallistui jääkäriliikkeen värvärinä liikkeen toimintaan ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 21. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse- joella Riianlahdella ja Aa-joella. ==Suomen sisällissota== Jämsä saapui takaisin Suomeen (Vaasaan) vänrikiksi ylennettynä jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918. Suomen sisällissotaan hänet komennettiin joukkueenjohtajaksi 1. Jääkärirykmentin 2. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan ja otti osaa sisällissodan taisteluihin Lempäälässä, missä hän haavoittui pahasti 3. huhtikuuta 1918 johtamallaan partiomatkalla Kelhossa kansakoulun luona käydyssä kahakassa. Hän menehtyi saamiinsa vammoihin jo seuraavana päivänä Lempäälän kenttäsairaalassa. Hän oli kuollessaan naimaton ja kirjoilla Haukiputaalla. Hänet on haudattu Haukiputaan valkoisten sankarihautaan.Suomen sotasurmat 1914–1922 ==Lähteet== * Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938. *Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9. * Toim. J. Suomalainen, J. Sundvall, E. Olsoni ja A. Jaatinen: Suomen jääkärit osa I, Oy Sotakuvia Kuopio 1933. * Suomen sotasurmat 1914–1922 © 2001- Valtioneuvoston kanslia, Suomi Finlan.d * Ragnar Nordström: Voitto tai kuolema. Jääkärieverstin elämä ja perintö. WSOY 1996. ISBN 951-0-21250-4. ===Viitteet=== Luokka:Jääkärit Luokka:Vuonna 1895 syntyneet Luokka:Vuonna 1918 kuolleet
Knut Kaskinen

Knut Yrjö Kaskinen ()Suomen sotasurmat 1914–1922 oli suomalainen jääkärivänrikki. Hänen vanhempansa olivat tilanomistaja Knut Kaskinen ja Aini Josefina Perttala.Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975 ==Opinnot== Kaskinen opiskeli Uudenkaupungin yhteislyseossa, mistä hän erosi kuudennelta luokalta liittyäkseen vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 29. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. ==Suomen sisällissota== Kaskinen saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana vänrikiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 2. Jääkärirykmentin 6. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Kalevankankaalla, missä hän kaatui taistelussa 28. maaliskuuta 1918 vihollisen luodin lävistäessä hänen päänsä. Hänet haudattiin Lokalahdelle. ==Lähteet== * Toim. J. Suomalainen, J. Sundvall, E. Olsoni ja A. Jaatinen: Suomen jääkärit osa I, Oy Sotakuvia Kuopio 1933. * Suomen sotasurmat 1914–1922 © 2001- Valtioneuvoston kanslia, Suomi Finland * Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938. *Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9. ===Viitteet=== Luokka:Jääkärit Luokka:Vuonna 1897 syntyneet Luokka:Vuonna 1918 kuolleet
Kaarlo Kari (jääkäri)

Kaarlo Kalervo Kari (23. heinäkuuta 1890 Kalvola – 9. toukokuuta 1918 Savonlinna)Suomen sotasurmat 1914–1922 oli suomalainen jääkärikapteeni. Hänen vanhempansa olivat kappalainen Kaarlo Kustaa Kari ja Maria Pohja. Kapteeni Karin hahmon mukaan kirjoitettiin päähenkilö vuoden 1938 elokuvaan Jääkärin morsian.Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975 ==Opinnot== Kari kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta reaalilyseosta vuonna 1911 ja liittyi Hämäläisosakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan fyysis-matemaattisella osastolla vuosina 1911–1915. ==Jääkärikausi== Kari liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 8. maaliskuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 1. komppaniaan. Myöhemmin hänet sijoitettiin Kuninkaallisen, Preussin Jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. ==Suomen sisällissota== Kari saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana kapteeniksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan komppanianpäälliköksi 8. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 6. maaliskuuta 1918 komppaniansa kera 4. Jääkärirykmentin 9. jääkäripataljoonaan, missä komppania järjestysnumeroksi tuli aluksi 3:s ja 25. maaliskuuta 1918 alkaen l:nen. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Viipurissa, missä hän haavoittui taistelussa 28. huhtikuuta 1918. Kari kuoli haavoihinsa sotilassairaalassa Savonlinnassa olkavarren murtumasta aiheutuneeseen jäykkäkouristukseen 9. toukokuuta 1918. Hän oli kuollessaan naimaton ja kirjoilla Helsingin pohjoisessa seurakunnassa. Hänet haudattiin Kuhmalahden hautausmaan sankarihautaan. ==Lähteet== * Jernström E: Jääkärit maailmansodassa. Sotateos oy: Helsinki 1933. * Toim. J. Suomalainen, J. Sundvall, E. Olsoni ja A. Jaatinen: Suomen jääkärit osa I, Oy Sotakuvia Kuopio 1933. * Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938. * Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9. * Suomen sotasurmat 1914–1922 © 2001- Valtioneuvoston kanslia, Suomi Finland. ===Viitteet=== Luokka:Jääkärit Luokka:Suomen sisällissodan valkoiset Luokka:Vuonna 1890 syntyneet Luokka:Vuonna 1918 kuolleet
Eero Ilván

Eero Julius Ilván (10. elokuuta 1894 Salo – 24. huhtikuuta 1918 Tampere)Suomen sotasurmat 1914–1922 oli suomalainen jääkärivaravahtimestari. Hänen vanhempansa olivat kelloseppämestari Ernst Mikael Ilván ja Hilma Augusta Mattsson.Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975 ==Opinnot== Ilván kävi kansakoulun ja Billnäsin puutarhakoulun vuosina 1911–1912. ==Jääkäriaika== Ilván toimi konttoristina, kun liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 25. elokuuta 1915, josta hänet siirrettiin myöhemmin pataljoonan ratsuosastoon. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. ==Suomen sisällissota== :Katso myös: Suomen sisällissota Ilván saapui takaisin Suomeen (Vaasaan) varavahtimestariksi ylennettynä jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918. Suomen sisällissotaan hänet komennettiin joukkueenjohtajaksi Uudenmaan rakuunarykmentin 3. eskadroonaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Länkipohjassa, Kuhmalahdella, Eräjärvellä, Orivedellä ja Vesilahdella, missä haavoittui 23. huhtikuuta 1918 saatuaan kiväärin luodin rintaansa ja kuoli haavoihinsa seuraavana päivänä. Hänet haudattiin Turun valkoisten sankarihautaan. Kuollessaan hän oli naimaton ja kirjoilla Turussa. ==Lähteet== *Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938. *Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9. * Toim. J. Suomalainen, J. Sundvall, E. Olsoni ja A. Jaatinen: Suomen jääkärit osa I, Oy Sotakuvia Kuopio 1933. * Suomen sotasurmat 1914–1922 © 2001– Valtioneuvoston kanslia, Suomi Finland. ===Viitteet=== Luokka:Jääkärit Luokka:Vuonna 1894 syntyneet Luokka:Vuonna 1918 kuolleet
Kaarlo Ikonen

Kaarlo Henrik Ikonen (27. kesäkuuta 1894 Sortavala – 5. huhtikuuta 1918 Maaselkä Rautu) oli suomalainen jääkärialiupseeri. Hänen vanhempansa olivat suutari Paavo Ikonen ja Anna Lintunen. Hän kävi viisi luokkaa Sortavalan lyseota.Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975 Tämä paperitehtaan harjoittelija liittyi Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:ään 4. heinäkuuta 1916 ja sijoitettiin pataljoonan täydennysjoukkoon, josta hänet siirrettiin 5. lokakuuta 1916 pataljoonan 3. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Riianlahden rannikkoasemissa sekä Aa-joen talvitaisteluissa. Hän astui Suomen armeijan palvelukseen 11. helmikuuta 1918 aliupseeriksi ylennettynä ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan kiväärijohtajaksi 4. Jääkärirykmentin 8. Jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan, missä joukko-osastossa otti osaa taisteluihin Raudussa, missä hän kaatui 5. huhtikuuta 1918 ja haudattiin Sortavalan sankarihautaan. Hän oli kuollessaan naimaton.Suomen sotasurmat 1914–1922 == Lähteet == * Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938. * Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9. * Toim. J. Suomalainen, J. Sundvall, E. Olsoni ja A. Jaatinen: Suomen jääkärit osa I, Oy Sotakuvia Kuopio 1933. * Suomen sotasurmat 1914–1922 © 2001- Valtioneuvoston kanslia, Suomi Finland. ===Viitteet=== Luokka:Jääkärit Luokka:Vuonna 1894 syntyneet Luokka:Vuonna 1918 kuolleet
Tyko Vesa

Tyko Valfrid Vesa () oli suomalainen jääkärivääpeli. Hän sai sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa, missä hän sai tulikasteensa taistelussa Saksan itärintamalla Misse-joella. Myöhemmin hän kaatui Suomen sisällissodassa Kolikkoinmäellä Viipurissa.Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975 ==Perhetausta ja opinnot== Vesan vanhemmat olivat kirvesmies Valfrid Åkerblom ja Edla Matilda Lehtonen. Vesa kävi viisi luokkaa Turun suomalaista klassillista lyseota ja kävi Saksassa sotakoulun B-kurssin vuonna 1917. ==Jääkärikausi== Vesa työskenteli konttoristina Turussa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 4. joulukuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Pataljoonan rintamalta paluun jälkeen hänet siirrettiin 10. heinäkuuta 1917 alkaen pataljoonan 1. konekiväärikomppaniaan. Hän suoritti konekiväärikomppaniasta käsin Libaussa kärjestetyn sotakoulun B-kurssin. ==Suomen sisällissota== Vesa saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana vääpeliksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 1. Jääkärirykmentin 1. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Lempäälässä ja Säiniöllä sekä Viipurissa, missä hän kaatui taistelussa 28. huhtikuuta 1918 Kolikkoinmäellä. Hän oli kuollessaan naimaton ja kirjoilla Turussa. Hänet on haudattu Turun valkoisten sankarihautaan. ==Lähteet== * Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938. *Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9. * Toim. J. Suomalainen, J. Sundvall, E. Olsoni ja A. Jaatinen: Suomen jääkärit osa I, Oy Sotakuvia Kuopio 1933. * Suomen sotasurmat 1914–1922 © 2001- Valtioneuvoston kanslia, Suomi Finland. ===Viitteet=== Luokka:Jääkärit Luokka:Vuonna 1893 syntyneet Luokka:Vuonna 1918 kuolleet
Kalle Vainionpää

Kalle Eemili Eliaanpoika Vainionpää (6. tammikuuta 1891 Kortesjärvi – 4. huhtikuuta 1918 Rautu)Suomen sotasurmat 1914–1922 oli suomalainen jääkärivaravääpeli. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Eljas Vainionpää ja Josefina Jaakontytär. Tämä kortesjärveläinen maanviljelijä liittyi Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:ään 19. lokakuuta 1915 ja sijoitettiin pataljoonan 1. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Riianlahden rannikkoasemissa sekä Aa-joen talvitaisteluissa. Hän astui Suomen armeijan palvelukseen 11. helmikuuta 1918 aliupseeriksi ylennettynä ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan joukkueenjohtajaksi 4. Jääkärirykmentin 8. Jääkäripataljoonan 1. komppaniaan, missä joukko-osastossa otti osaa taisteluihin Raudussa, missä hän kaatui 4. huhtikuuta 1918 ja haudattiin Kortesjärven sankarihautaan. Hän oli kuollessaan naimaton ja kirjoilla Kortesjärvellä.Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975 ==Lähteet== * Toim. J. Suomalainen, J. Sundvall, E. Olsoni ja A. Jaatinen: Suomen jääkärit osa I, Oy Sotakuvia Kuopio 1933. * Suomen sotasurmat 1914–1922 © 2001- Valtioneuvoston kanslia, Suomi Finland *Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938. * Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9. ===Viitteet=== Luokka:Jääkärit Luokka:Vuonna 1891 syntyneet Luokka:Vuonna 1918 kuolleet
Paavo Teukku

Juho Paul ”Paavo” Teukku () oli suomalainen jääkärivaravääpeli ja teknikko. Hänen vanhempansa olivat poliisikonstaapeli Herman Paul Teukku ja Pauliina Vilhelmiina Jussila. Ennen jääkärikoulutukseen lähtemistään Teukku toimi Laitilan nuorisoseuran johtohenkilönä sekä voimistelu- ja urheiluseura Jyskeen perustajana ja johtajana.Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975 == Opinnot ja urheilu == Teukku kävi viisi luokkaa Uudenkaupungin yhteiskoulua ja Tampereen teknillisessä opistoa yhden luokan ja erosi sen toiselta luokalta liittyäkseen jääkäriliikkeeseen. Paavo Teukku teki seiväshypyssä Vakka-Suomen piirinennätyksen 320 vuonna 1915 ja juoksi 400 metriä 53,4 kesällä 1913. Aika oikeutti kauden päätteeksi Suomen vuositilaston kahdeksanteen sijaan.He antoivat kaikkensa s. 34 == Jääkärikausi == Teukku liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 5. toukokuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. == Suomen sisällissota == Teukku saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana varavääpeliksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 2. jääkärirykmentin 4. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Kalevankankaalla, missä hän kaatui taistelussa 28. maaliskuuta 1918. Hän oli kuollessaan naimaton ja kirjoilla Laitilassa. Hänet haudattiin Laitilaan sukuhautaan. == Lähteet == * Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938. *Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9. * Toim. J. Suomalainen, J. Sundvall, E. Olsoni ja A. Jaatinen: Suomen jääkärit osa I, Oy Sotakuvia Kuopio 1933. * Suomen sotasurmat 1914–1922 © 2001– Valtioneuvoston kanslia, Suomi Finland. * === Viitteet === Luokka:Jääkärit Luokka:Suomalaiset seiväshyppääjät Luokka:Vuonna 1891 syntyneet Luokka:Vuonna 1918 kuolleet
Elias Teppola

Elias Teppola (25. joulukuuta 1895 Alatornio – 4. huhtikuuta 1918 Tampere rautatieasema) oli suomalainen jääkärialiupseeri. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Iisakki Teppola ja Stiina Kaisa Möksä.Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975 ==Jääkärikausi== Teppola kävi kolme luokkaa kansakoulua ja työskenteli maatyöläisenä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 17. tammikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella. Rintamakomennuksensa jälkeen hänet siirrettiin pataljoonan 1. konekiväärikomppaniaan 10. heinäkuuta 1917. ==Suomen sisällissota== Teppola saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan aluksi kiväärinjohtajaksi 1. jääkärirykmentin 2. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan, mistä hänet siirrettiin jo 11. maaliskuuta 1918 samaan tehtävään 3. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan. Teppola otti osaa sisällissodan taisteluihin Tampereella, missä hänen kohtalokseen tuli kaatua taistelussa 4. huhtikuuta 1918. Teppola oli kuollessaan naimaton ja kirjoilla Alatorniolla, jonne hänet haudattiin paikalliseen valkoisten sankarihautaan. ==Lähteet== * Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938. *Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9. * Toim. J. Suomalainen, J. Sundvall, E. Olsoni ja A. Jaatinen: Suomen jääkärit osa I, Oy Sotakuvia Kuopio 1933. * Suomen sotasurmat 1914–1922 © 2001- Valtioneuvoston kanslia, Suomi Finland. ===Viitteet=== Luokka:Jääkärit Luokka:Vuonna 1895 syntyneet Luokka:Vuonna 1918 kuolleet
Roland Wieser

Roland Wieser (s. 6. toukokuuta 1956 Zschopau) on itäsaksalainen yleisurheilija, joka voitti 20 kilometrin kävelyssä kultaa Prahan EM- kilpailuissa 1978 ja saavutti pronssia vuoden 1980 kesäolympialaisissa Moskovassa. Hän piti hallussaan 20 km kävelyn maailmanennätystä 30. elokuuta 1978 - 13\. toukokuuta 1979. Wieser oli menestyksekäs jo nuorena, hänestä tuli Itä-Saksan mestari 10 kilometrin kävelyssä vuonna 1971. Vuonna 1975 hän voitti juniorien Euroopan-mestaruuden samoin 10 kilometrin matkalla. Hän voitti myös Itä-Saksan mestaruuden 50 kilometrin matkalla vuonna 1978. Olympiamenestyksen jälkeen hän ei kuitenkaan kyennyt voittamaan mitaleja kansainvälisissä kilpailuissa. Vuoden 1982 yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän oli yhdeksäs. Hän lopetti uransa vuonna 1987. Urheilu-uransa jälkeen hän ryhtyi automekaanikoksi. == Lähteet == Luokka:Itäsaksalaiset kävelijät Luokka:Itäsaksalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Conrad Bain

thumb|Conrad Bain vuonna 1975. Conrad Stafford Bain (4. helmikuuta 1923 Lethbridge, Alberta, Kanada – 14. tammikuuta 2013 Livermore, Kalifornia) oli Kanadassa syntynyt, vuonna 1946 Yhdysvaltain kansalaisuuden saanut näyttelijä. Hän opiskeli Banff School of Fine Artsissa ja American Academy of Dramatic Artsissa. Hän oli toisen maailmansodan veteraani. Tunnetuimpia Bainin esittämiä rooleja oli Phillip Drummond televisiosarjassa Diff'rent Strokes (1978–1986). Hänellä oli myös monia muita televisiorooleja. Hän eli vuodesta 1945 avioliitossa Monica Sloanin kanssa; pari sai kolme yhteistä lasta. Bain tuli tunnetuksi television lisäksi Broadway-teatterista ja elokuvista. Eräs jälkimmäisistä on Pää pilvissä (1972). Myös hänen identtinen kaksosveljensä Bonar on työskennellyt näyttelijänä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Kanadalaiset televisionäyttelijät Luokka:Kanadalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Norsunluurannikko olympialaisissa

Norsunluurannikko osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Tokion 1964 kesäolympialaisissa. Sen jälkeen se on osallistunut kaikkiin kesäolympialaisiin lukuun ottamatta Moskovan 1980 kisoja, joita se boikotoi. Talviolympialaisiin se ei ole osallistunut. == Mitalit lajeittain == == Mitalit olympialaisittain == == Olympiamitalistit == == Lähteet == *
João Vieira

João Vieira (s. 20. helmikuuta 1976) on portugalilainen kävelijä. Hän on 50 kilometrin kävelyn MM-hopeamitalisti Dohasta 2019 ja 20 kilometrin kävelyn MM- pronssimitalisti Moskovasta 2013, EM-hopeamitalisti Barcelonasta 2010 ja EM- pronssimitalisti Göteborgista 2006. Moskovan MM-kilpailuissa hän oli alun perin neljäs, mutta nousi vuonna 2019 pronssimitalistiksi Aleksandr Ivanovin dopinghylkäyksen jälkeen. Barcelonan EM-kilpailuissa hän oli alun perin kolmas, mutta nousi vuonna 2014 hopealle Stanislav Jemeljanovin dopinghylkäyksen takia. Kesäolympialaisissa Vieira on sijoittunut 20 kilometrin kävelyssä Ateenassa 2004 kymmenenneksi, Lontoossa 2012 11:nneksi, Rio de Janeirossa 2016 31:nneksi ja Pekingissä 2008 32:nneksi. 50 kilometrillä hän oli viides vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa. MM- kilpailuissa hän on ollut yhdeksäs Berliinissä 2009, 12:s Daegussa 2011, 17:s Pariisissa 2003, 25:s Osakassa 2007 ,33:s Budapestissa 2023 ja 36:s Pekingissä 2015. Sevillan MM-kilpailuissa 1999 ja Edmontonissa 2001 hänet hylättiin ja Helsingissä 2005 hän keskeytti. Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän on mitalien lisäksi sijoittunut 12:nneksi vuonna 2002 ja 20:nneksi vuonna 1998 sekä keskeyttänyt vuosina 2014 ja 2018. 50 kilometrin kävelyssä Vieira sijoittui 11:nneksi Lontoon MM-kilpailuissa 2017 ja sai hopeaa Dohan MM-kilpailuissa 2019. Hän keskeytti matkan Lontoon 2012 ja Rio de Janeiron 2016 olympialaisissa. Dohan MM-kisoissa Vieirasta tuli 43-vuotiaana yleisurheilun MM-kisahistorian vanhin mitalisti. Hän keskeytti 35 kilometrin kävelyn MM- kilpailuissa Eugenessa 2022 ja Budapestissa 2023. Portugalin mestaruuden hän on voittanut 3 000 metrin kävelyssä 2020, 10 000 metrin kävelyssä 2011–2013, 2015–2019, 2022 ja 2023, 20 000 metrin ratakävelyssä 1999, 2000–2007 ja 2009, 20 kilometrin tiekävelyssä vuosina 1996, 2011, 2013, 2014, 2017 ja 2018, 35 kilometrin kävelyssä 2018, 2020 ja 2023, 50 kilometrin kävelyssä vuosina 2004, 2008 ja 2012 sekä sisäradoilla 5 000 metrin kävelyssä 1996, 1997, 2000–2009, 2011–2014, 2017−2020 ja 2023.Campeonatos de Portugal - Ar Livre (Portugalin mestarit), Portugalin yleisurheiluliitto. PDF. s. 57–59. Viitattu 3.4.2016Campeonatos de Portugal - Pista Coberta (Portugalin hallimestarit), Portugalin yleisurheiluliitto. PDF. s. 9. Viitattu 3.4.2016 Hänen kaksoisveljensä Sérgio Vieira on myös kävelijä. ==Lähteet== * * European Athletics Championships • Biographical Entry, 2014, EAA ===Viitteet=== Luokka:Portugalilaiset kävelijät Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lepakkoluola

Lepakkoluola voi tarkoittaa ainakin seuraavia: *Lepakkoluola (), kuvitteellinen paikka Batman-sarjakuvissa ja niihin perustuvissa elokuvissa ja tv-sarjoissa *Lepakko eli Lepakkoluola, entinen rakennus Helsingissä
Elisabetta Perrone

Elisabetta Perrone (s. 9. heinäkuuta 1968 Camburzano) on italialainen kävelijä, joka voitti hopeaa 10 kilometrin kävelyssä vuoden 1996 kesäolympialaisissa Atlantassa. Hän on myös voittanut hopeaa vuoden 1995 yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa Göteborgissa 10 kilometrin matkalla ja pronssia vuoden 2001 maailmanmestaruuskilpailuissa Edmontonissa. ==Aiheesta muualla== * Luokka:Italialaiset kävelijät Luokka:Italialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Djibouti olympialaisissa

Djibouti osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Los Angelesin 1984 kesäolympialaisissa. Siitä lähtien se on osallistunut kaikkiin kesäolympialaisiin. Ainoan olympiamitalinsa maa on saavuttanut Soulin 1988 kesäolympialaisissa, missä Ahmed Salah sijoittui pronssille maratonjuoksussa. Talviolympialaisiin Djibouti ei ole osallistunut. == Olympiamitalit urheilumuodoittain == == Mitalit kesäolympialaisittain == == Olympiamitalistit == == Lähteet == *
Eritrea olympialaisissa

Eritrea osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Sydneyn vuoden 2000 kesäolympialaisissa ja on osallistunut kaikkiin kesäolympialaisiin siitä lähtien. Talviolympialaisiin se osallistui ensimmäisen kerran Pyeongchangissa 2018. Eritrean ainoa olympiamitalisti on yleisurheilija Zersenay Tadese. Hän sijoittui pronssille Ateenan 2004 olympialaisten 10 000 metrin juoksussa. == Olympiamitalit urheilumuodoittain == == Mitalit kesäolympialaisittain == == Olympiamitalistit == == Lähteet == Luokka:Eritrea olympialaisissa
Niger olympialaisissa

Niger osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Tokion 1964 kesäolympialaisissa. Sen urheilijat ovat toistaiseksi voittaneet kaksi olympiamitalia; pronssia Münchenin kesäolympialaisista 1972 ja hopeaa Rio de Janeiron kesäolympialaisista 2016. Talviolympialaisiin se ei ole osallistunut. == Mitalit lajeittain == == Mitalit olympialaisittain == == Olympiamitalistit == == Lähteet == *
Jari Hietanen

Jari Hietanen (s. 1962) on suomalainen näyttelijä ja ohjaaja. Hietanen on näytellyt sekä teatterissa, televisiossa että elokuvissa. Hänen muistetaan epäonnisen venäläisen rosvon roolista elokuvassa Raid (2003). Tämän lisäksi hän on näytellyt elokuvissa Lunastus (1997), Neitoperho (1997) ja Populäärimusiikkia Vittulajänkältä (2004). Hietanen on yksi tamperelaisen Teatteri Telakan vakionäyttelijöistä sekä Yövieraat-teatteriryhmän perustajajäsen ja Juha Hurmeen pitkäaikainen työpari. Hietanen on näytellyt useissa kuunnelmissa, muun muassa Yleisradion dramatisoimassa Väinö Linnan Täällä Pohjantähden alla -sarjassa Anttoo Laurilaa. Elokuvantekijänä, ohjaajana ja kirjoittajana, Hietanen on ollut mieluummin yhteistyökumppani kuin ottanut töitä omiin nimiinsä – niitä ovat vain lyhytelokuva Virkistysalue (1994) sekä dramatisointi Elmer Diktoniuksen romaanista Janne Kuutio (1989), televisioelokuva Janne Kuutio (1990, yhdessä Timo Harakan kanssa). Hietanen on ollut apulaisohjaajana ja toisena käsikirjoittajana useissa Tero Jartin elokuvissa. Lisäksi hän on ollut apulaisohjaaja Auli Mantilan elokuvassa Neitoperho (1997) ja Olli Saarelan elokuvassa Bad Luck Love (2000). ==Jumalan teatteri -skandaalissa== Hietanen oli myös yksi nelihenkisen Jumalan teatteri -ryhmän jäsen. Ryhmä muistetaan Oulun teatteripäivien 1987 esityksestä, johon kuului ulosteen heittely teatteriammattilaisista koostuvan seminaariyleisön päälle.YLEn Elävä arkisto Jari Hietanen työskentelee Vaasan kaupunginteatterin kiinnitettynä näyttelijänä. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Suomalaiset teatteriohjaajat Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
The New Encyclopedia of Unbelief

The New Encyclopedia of Unbelief on Tom Flynnin toimittama uskonnottomuuden historian ja ajattelun lähdeteokseksi tarkoitettu artikkelikokoelma. Teos on seuraaja Gordon Steinin toimittamalle teokselle Encyclopedia of Unbelief (1985). Kirjan artikkelit käsittelevät ateismia, agnostisismia, sekulaaria humanismia, sekularismia ja skeptismiä. Uusiin aiheisiin kuuluvat uskonnoton moraali, Jeesuksen historiallisuuden kyseenalaistaminen, älykkään suunnittelun kritiikki, uskonnottomuus ja seksuaalimoraali sekä katsaukset uskonnottomuuden tilaan eri puolilla maailmaa. Uuteen laitokseen on myös lisätty tietoja uskonnottomuuden ja 1800- ja 1900-lukujen yhteiskunnallisten uudistusliikkeiden kuten työväenliikkeen, anarkismin ja feminismin välisistä yhteyksistä. Kirjan toimituskuntaan on kuulunut 130 tutkijaa ja aktivistia eri maista. Kirja sisältää yli 500 artikkelia 100 kirjoittajalta. Kirjoittajien joukkoon kuuluvat muun muassa filosofit ja tutkijat Joe Barnhart, David Berman, Hermann Bondi, Vern Bullough, Daniel Dennett, Taner Edis, Paul Edwards, Antony Flew, Annie Laurie Gaylor, Peter Hare, Van Harvey, R. Joseph Hoffmann, Susan Jacoby, Paul Kurtz, Gerd Lüdemann, Michael Martin, Kai Nielsen, Robert M. Price, Peter Singer, Victor J. Stenger, Ibn Warraq, G. A. Wells, David Tribe ja Sherwin Wine. Esipuheen on kirjoittanut Richard Dawkins. == Lähteet == * == Kirjallisuutta == * * Luokka:Kirjat ateismista Luokka:Vuoden 2007 kirjat Luokka:Yhdysvaltalaiset tietokirjat
Manchester-koodaus

Manchester-koodaus on tietoliikenteessä käytettävä linjakoodausmenetelmä. Koodaus kuuluu phase-koodauksiin, joille yhteistä on se, että kello voidaan muodostaa tulevasta bittivirrasta. Manchester-koodaus on laajasti käytetty linjakoodausmenetelmä esimerkiksi Ethernet-verkoissa. Manchester-koodauksen muunnelmaa Differential-Manchester-koodausta käytetään Token Ring -verkoissa. Manchester-koodauksessa "1-bitti" esitetään laskevana tilamuutoksena ja "0-bitti" nousevana tilamuutoksena. Esimerkkinä, jos tiedon siirrossa jännite 1V esittää ylintä jännitettä ja 0V alinta jännitettä, niin lähettäessä "1-bitti" muutetaan jännitteen tila 1V:sta 0V:iin ja lähettäessä "0-bitti" muutetaan jännitteen tila 0V:sta 1V:iin. Manchester-koodauksessa tarvitaankin yhden bitin siirtämiseen enimmällään kaksi tilamuutosta linjalla, tämä kasvattaa siirrettävän signaalin tarvitsemaa kaistanleveyttä. ==Lähteet== *Kaj Granlund, Tietoliikenne. Tietoliikennetekniikan peruskirja. Jyväskylä Teknolit Oy. 1999. ISBN 952-5159-80-9 Luokka:Linjakoodaus
Theodor Decker

Aleksander (Alexander) Theodor Decker (1. joulukuuta 1838 Helsinki – 3. huhtikuuta 1899 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. Hänen vanhempansa olivat raatimies, kauppias Johan Alexander Decker (1802–1856) ja Therèse Johanna Sofia Weckman (1818–1903). Theodor Deckerin sisar oli laulajatar Therèse Hahl. Decker opiskeli arkkitehdiksi Tukholman taideakatemiassa vuosina 1858–1863. Ennen opintojaan Decker oli ehtinyt olla arkkitehtioppilaana sekä intendentin konttorissa että Turun lääninarkkitehdin Georg Theodor von Chiewitzin luona. Opintojensa jälkeen 1865 Decker nimitettiin Turkuun vt. lääninarkkitehdiksi. Hän jatkoi yleisten rakennusten ylihallituksen palveluksessa vuoteen 1875, jolloin hän erosi ja työskenteli jonkin aikaa yksityisenä arkkitehtina. Hän oli mm. osakkaana Theodor Höijerin ja Frans Sjöströmin Suomen ensimmäisessä yksityisessä arkkitehtitoimistossa. Decker palasi ylihallituksen arkkitehdiksi vuonna 1883. == Theodor Deckerin suunnittelemia rakennuksia == * Haminan Varuskuntakerho (Haminan Upseerikerho), alun perin Haminan kadettikoulun johtajan asunto, Hamina – 1863 *Leivonmäen kirkko – 1873 (paloi 1958)Hannu Tarmio, Pentti Papunen ja Kalevi Korpela (toim.): Suomenmaa 4: maantieteellis- yhteiskunnallinen tieto- ja hakuteos, s. 376. Porvoo-Helsinki: WSOY, 1971. *Kivijärven kirkko Jaakko Kuorikosken suunnitelmien pohjalta – 1874Finnica.fi * Aino Acktén huvila, Laajasalo, Helsinki – 1877 * Östersundomin kartanon päärakennus – 1878Rky * Aleksanterin kirkko, Tampere – 1881 *Entinen Suomen Pankin talo, Torikatu 10, Oulu – 1883 * Kalliolinnantie 7, Helsinki – 1883 * Sipoon uusi kirkko – 1885 * Turun Lääninvankila L. I. Lindqvistin kanssa – 1885–1890Utu.fi kulttuurientutkimus * Liljendalin kirkko – 1886 * Savonlinnan vanha lyseo, Olavinkatu 25, 1888. *Kuopion lääninvankilan laajennus- ja muutostyöt L. I. Lindqvistin kanssa – 1889Kuopio.fi * Joensuun taidemuseo – 1894 * Kleinehin huvila, Itäinen Puistotie 7, Helsinki, laajennus ja korotus yhdessä Jean Wiikin kanssa, myöhempiä muutoksia tehnyt Birger Federley *Forssan teollisuusalueen vanhoista rakennuksista suuri osaRakennusperintö * Mariankatu 5, Helsinki, korotus ja ulkonäköHS *Helsingin ruotsalainen reaalilyseo (nyk. Sibelius-lukio), Liisankatu 13HS *Tullisaaren ulkoilupuiston vaalea rakennusHel.fi *Korkeasaari, laiturin odotushuone ja pesutupa == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Suomalaiset arkkitehdit Luokka:Kirkkojen suunnittelijat Luokka:Vuonna 1838 syntyneet Luokka:Vuonna 1899 kuolleet
Tomi Kärkkäinen

Tomi Kärkkäinen (s. 22. lokakuuta 1969 Sulkava) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija, joka toimii Kansallisessa liigassa kaudella 2025 pelaavan Vasa IFK:n päävalmentajana. Hän oli pelipaikaltaan oikea laitalinkki tai laitapuolustaja, mutta kykeni myös pelaamaan vasemmalla laidalla. Pelaajana Kärkkäinen edusti FF Jaroa 1990–92, Vaasan Palloseuraa 1993–96,http://www.mtv3.fi/urheilu/futis/uutiset.shtml/arkistot/futis/2007/11/580704 Norjan kakkosdivisioonassa Skjetteniä 1997–98, Närpes Kraftia 1999–2000 Ykkösessä ja FC Kiistoa sekä Jakobstads Bollklubbia Kakkosessa 2001–2002. Veikkausliigassa hän pelasi yhteensä neljän kauden ajan, saaden tililleen 43 ottelua ja 3 maalia. Valmentajana Kärkkäinen siirtyi Vasa IFK:n peräsimeen vuonna 2003. Hän nosti joukkueen Ykköseen kauden 2005 päätteeksi.http://www.veikkausliiga.hs.prewise.com/News.aspx?type=1$ID=27377 Kauden 2007 jälkeen Kärkkäisen ilmoitettiin siirtyvän VPS:n uudeksi päävalmentajaksi. Kärkkäinen erosi tehtävästään kauden 2009 alussa VPS:n saatua vain yhden pisteen viidestä ensimmäisestä ottelusta. == Tilastot Veikkausliigasta == Vuodet Ottelut Voitot Tasapelit Tappiot Voittoprosentti 2008–2009 31 6 12 13 19,4 % * Päivitetty 15. toukokuuta 2009. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Suomalaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Fulco di Verdura

Fulco di Verdura, koko nimeltään Fulco Santostefano della Cerda, Verduran herttua (1899 Sisilia – 1978 Lontoo), oli italialaissyntyinen korusuunnittelija, jonka huippukautta oli 1930-luvulta 1950-luvulle. Alun perin Verdura kouluttautui taidemaalariksi Italiassa. Säveltäjä Cole Porterin vaimo Linda houkutteli Verduran vuonna 1926 Pariisiin, jossa aloitti ensin tekstiilisuunnittelijana ja myöhemmin korusuunnittelijana Chanelin Muotitalossa. Vuonna 1934 Verdura siirtyi New Yorkiin Paul Flaton jalokiviliikkeen suunnittelijaksi ja 1938 Paul Flaton Los Angelesin sivuliikkeen suunnittelijaksi. Jo seuraavana vuonna hän perusti, Cole Porterin avustamana, omaa nimeään kantavan liikkeen New Yorkiin osoitteeseen 712 Fifth Avenue. Toisen liikkeensä hän perusti Pariisiin vuonna 1947. Vedura oli kuuluisa savukerasioistaan, joita suunnitteli Cole Porterille ja hänen vaimolleen Lindalle, joka tilasi aina yhden uuden savukerasian miehensä musikaalien ensi-iltoihin. Verdura valmisti myös lukuisia luontoaiheisia koruja sekä historiallisia taidetyylejä mukailevia koruja, joita mielellään istutti kultaan eikä suositumpaan platinaan niin kuin kilpailijafirmat. Vuonna 1972 Verduran herttua myi liikkeensä Joseph G. Alfanolle ja muutti Lontooseen, jossa vietti viimeiset vuotensa mm. kirjoittaen omaelämäkerran, The Happy Summer Days - A Sicilian Childhood. Verduran jalokiviliikkeen osti Walter Landrigan 1985 ja se nousi jälleen uuteen suosioon ollen edelleen toiminnassa osoitteessa 745 Fifth Avenue, New York. ==Lähteet== * Fasel, M., Healy, D., Proddow, P., Hollywood Jewels, Abrams, 1996 * www.lifeinitaly.com * www.Christies.com Luokka:Italialaiset herttuat Luokka:Korusuunnittelu Luokka:Vuonna 1899 syntyneet Luokka:Vuonna 1978 kuolleet
AMI-koodaus

AMI-koodaus, Alternate Mark Inversion, on tietoliikenteessä käytettävä linjakoodaus. Koodaus kuuluu bipolar-koodauksiin, joilla on "kaksinapainen" esitystila toiselle bitille eli polariteetti vaihtelee. AMI-koodauksella bipolar-ominaisuudella poistetaan tasavirtakomponentti. AMI-koodauksesta on muunnelma, pseudoternary, jossa "1-bitti" edustaa perustasoa ja "0-bitti" vaihtaa polariteettia joka toiselle "0-bitille". Muuten koodaus on identtinen AMI-koodauksen kanssa. == AMI-koodaus == AMI-koodauksessa "0-bitti" esitetään perustasolla ja "1-bitti" vuoron perään vastakkaisina tasoina. Esimerkkinä, jos tiedon siirrossa jännite 0V esittää "0-bittiä" ja yhden voltin jännite "1-bittiä", niin ensimmäinen "1-bitti" on +1V ja seuraava -1V. Tästä seuraa, että bittijonon jännitteiden summa on 0 Volttia. AMI-koodauksessa kellon synkronoinnin ylläpito on vaikeaa jos bittijonossa on useampi "0-bitti" peräkkäin. ==Lähteet== *Kaj Granlund, Tietoliikenne. Tietoliikennetekniikan peruskirja. Jyväskylä Teknolit Oy. 1999. ISBN 952-5159-80-9 Luokka:Linjakoodaus
Albert Cossery

Albert Cossery (3. marraskuuta 1913 Kairo – 22. kesäkuuta 2008 Pariisi) oli suurimman osan elämästään Ranskassa asunut egyptiläissyntyinen kirjailija. Pitkästä urastaan huolimatta hän julkaisi vain kahdeksan romaania. Ne ovat ranskankielisiä, mutta sijoittuvat kirjailijan kotiseuduille arabimaailmaan. == Julkaisuja == * Les hommes oubliés de Dieu (1940) * La maison de la mort certaine (1944) * Les fainéants dans la vallée fertile (1948) * Mendiants et orgueilleux (1955) * La violence et la dérision (1964) * Un complot de saltimbanques (1975) * Une ambition dans le désert (1984) * Les couleurs de l'infamie (1999) Luokka:Ranskankieliset kirjailijat Luokka:Ranskalaiset kirjailijat Luokka:Egyptiläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet
Laykin et Cie

Laykin et Cie oli jalokiviliike, jonka perusti Sol Laykin vuonna 1932 Los Angelesiin. Liikkeen huippukautta olivat 1930- ja 1940-luku. Firman pääliike sijaitsi aluksi Alexandria Hotelissa, mutta muutti jo seuraavana vuonna osoitteeseen 8635 Sunset Boulevard, jolloin siitä tuli monen filmitähden suosima liike. Korujen valmistuksen lisäksi Laykin et Cie myi ja osti jalokiviä. Tarinan mukaan Sol Laykin vei näyttelijä Mae Westille nähtäväksi 30 karaatin painoisen keltaisen timantin, jonka Mae Westin lemmikkiapina nielaisi. Laykin et Cie panosti mainontaan ajan suurissa muoti- ja sisustuslehdissä kuten Voguessa, Harper’s Bazaarissa ja Town and Countryssa. ==Lähteet== *Fasel, M., Healy, D., Proddow, P., Hollywood Jewels, Abrams, 1996 Luokka:Yhdysvaltalaiset yritykset
DaMarcus Beasley

DaMarcus Lamont Beasley (s. 24. toukokuuta 1982 Fort Wayne, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan laitalinkki tai -puolustaja ja on pelannut Euroopassakin alankomaalaisessa PSV Eindhovenissa, englantilaisessa Manchester Cityssä, skotlantilaisessa Rangersissa ja saksalaisessa Hannover 96:ssa. Beasley on tunnettu muun muassa nopeudestaan. Beasley on pelannut Yhdysvaltain maajoukkueessa 126 ottelua ja tehnyt niissä 17 maalia. Hän pelasi MM-kilpailuissa 2006 kahdessa ottelussa avauskokoonpanossa ja tuli yhdessä ottelussa vaihtopelaajana kentälle. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * DaMarcus Beasley Transfermarkt-sivustolla Luokka:Yhdysvaltalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
2B1Q-koodaus

2B1Q-koodaus, Two-binary - one-quaternary, on tietoliikenteessä käytettävä linjakoodausmenetelmä. Koodausta käytetään mm. ISDN-liittymän ANSI T1.601 -suosituksen mukaisessa U-rajapinnassa. 2B1Q -koodauksessa kaksi peräkkäistä bittiä koodataan yhdeksi tilaksi. Tiloja on 4 kappaletta. Esimerkkinä, jos tiloja esittävät jännitetasot +3V,+1V,-1V ja -3V, niin voidaan bittijono 00 esittää jännitetasona +3V. 1-bitti 2-bitti Jännitetaso V 0 0 +3 0 1 +1 1 0 -1 1 1 -3 ==Lähteet== * Luokka:Linjakoodaus