EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Jonathan Harris

Jonathan Harris (6. marraskuuta 1914 Bronx, New York – 3. marraskuuta 2002 Encino, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänellä oli yli 500 televisio- ja elokuvaroolia, joiden lisäksi hän esiintyi kertojanäänenä ja ääninäyttelijänä. Hän näytteli myös puheteatterissa ja radiossa. Hän oli tyyppinäyttelijä perushahmonaan "pahikset", joissa on usein koominen ulottuvuus. Harris näytteli muun muassa 1960-luvun televisiosarjoissa The Third Man ja Lost in Space. == Ura == Harris valmistui vuonna 1936 Fordhamin yliopistosta, jossa hän opiskeli farmakologiaa. Ennen näyttelijän uraansa hän työskenteli apteekeissa. Teatteriura urkeni 1942, jolloin hän sai pääroolin Broadway-tuotannossa The Heart of a City. Vuonna 1946 Harris teki roolin näytelmässä A Flag is Born Quentin Reynoldsia ja Marlon Brandoa vastaan. Harrisin pitkä televisioura alkoi 1949 vierailijana sarjassa The Chevrolet Tele-Theatre. 1950-luvulla hän näytteli sivurooleja useissa sarjoissa, kuten Westinghouse Studio One, The Adventures of Ozzie and Harriet ja Bonanza. Vuosina 1959–1965 Harris näytteli toisen päärooleista televisiosarjassa The Third Man, jota tehtiin kaikkiaan 77 jaksoa. Vuosina 1963–1965 hänellä oli yksi päärooleista komediasarjassa The Bill Dana Show. Televisiosarjassa Lost in Space Harris teki juonittelevan Zachary Smithin roolin. Sarjan edetessä Harris alkoi työstää roolinsa vuorosanoja oman näyttelijälaatunsa mukaisiksi, eli koomiseen suuntaan. Lopulta tohtori Smithin hahmo varasti koko shown. 1970-luvulla Harrisilla oli päärooli lapsille suunnatussa tieteissarjassa Space Academy. Lisäksi hän vieraili useissa televisiosarjoissa ja antoi äänensä Luciferin hahmolle sarjassa Taisteluplaneetta Galactica. Uransa myöhäisvaiheessa Harris teki useita äänirooleja, kuten lelutohtori Geri animaatioelokuvassa Toy Story 2 (1999). Jonathan Harris oli aviossa nuoruudenihastuksensa Gertrude Bregmanin kanssa vuodesta 1938 kuolemaansa saakka. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Battlestarwiki: Jonathan Harris Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 2002 kuolleet
Erik Johan Örnhielm

Erik Johan Örnhielm (1. huhtikuuta 1766 Adriansnäs, Ruotsi – 17. elokuuta 1836 Selkeen kartano) oli ruotsalaissyntyinen sotilas ja valtiopäivämies. Örnhielmin vanhemmat olivat Claes Erik Örnhielm and Gertrud Catarina Johansdotter Olofsson. Örnhielmin puoliso oli Kristina Fredrika WeissmanYrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Georg Fredrik Örnhielm. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 28.12.2020. Örnhielm oli laivastossa kersantti 1782 ja vänrikki 1784. Örnhielm osallistui Kustaa III:n sotaan 1788–1790 ja yleni luutnantiksi kesäkuussa 1790. Palveltuaan luutnanttina aatelislippuerykmentissä vuodesta 1795 hän erosi sotapalveluksesta ratsumestarina 1802 ja asettui asumaan Suomeen. Örnhielm oli edustaja aatelissäädyssä Porvoon valtiopäivillä 1809.Adelsvapen-Wiki: Örnhjelm nr 1064. Adliga ätten Örnhielm nr 1064 (tab 5). (ruots.) Viitattu 28.12.2020Kansallisarkisto. Digitaaliarkisto: Aatelissäädyn asiakirjat. Porvoon valtiopäivät 1809 (kokoelma). Viitattu 28.12.2020 ==Lähteet== Luokka: Suomalaiset sotilaat Luokka: Suomalaiset aateliset Luokka: Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet Luokka: Porvoon valtiopäivät Luokka: Vuonna 1766 syntyneet Luokka: Vuonna 1836 kuolleet
Pompeiuksen pylväs

”Pompeiuksen pylväs”, oikeammin Diocletianuksen pylväs, on antiikin aikainen pylväs Aleksandriassa Egyptissä. Se pystytettiin keisari Diocletianuksen kunniaksi vuonna 297. Nykyisin se on kaupungin harvoja edelleen pystyssä olevia muinaisjäänteitä. == Historia == Pylväs pystytettiin siinä olevan kreikankielisen piirtokirjoituksen mukaan Diocletianuksen kunniaksi Rooman myöhemmällä keisarikaudella vuonna 297. Se kunnioitti Diocletianuksen voittoa Rooman valtaa vastaan nousseesta kapinasta ja kaupungin valtausta kahdeksan kuukautta kestäneen piirityksen jälkeen. Nimestään huolimatta pylväs ei siis liity Pompeius Suureen, jonka mukaan se on perinteisesti mutta virheellisesti nimetty. Piirtokirjoitus kutsuu Diocletianusta termillä poliūkhos (, ”kaupunginsuojelija”), millä viitattiin yleensä kaupunkia suojelevaan jumalaan: Pylväs sai virheellisen nimityksensä keskiajalla, kun ristiretkeläiset luulivat, että sen huipulla sijaitsivat Pompeiuksen maalliset jäänteet. Arabit ovat kutsuneet pylvästä nimityksellä Amood é sowari, mikä viittaa mastoon. Pylväs on koko Egyptin ainoa roomalaisaikainen edelleen vapaasti pystyssä seisova pylväs. Aleksandriassa se oli pitkään käytännössä kaupungin ainoa näkyvillä ollut antiikin aikainen jäänne ennen Kom el-Dikkan alueen kaivauksia vuonna 1960. == Rakennelma == Pylväs sijaitsi antiikin Aleksandrian egyptiläiskaupunginosassa eli Rhakotiksessa lähellä Serapeionia. Nykyisin se sijaitsee nyky-Aleksandrian keskustan lounaisosassa olevalla arkeologisella alueella. Pylvään korkeus jalusta ja kapiteeli mukaan lukien on noin 26,9 metriä. Pylväänvarren pituus on 20,8 metriä, ja sen halkaisija on 2,7 metriä juuressa ja 2,3 metriä huipulla. Pylvään huipulla oli Diocletianuksen patsas, joka ei ole säilynyt. Kapiteeli, varsi ja jalusta ovat eri aikakausilta, ja ainakin jalustassa on käytetty uudelleen varhaisempien muistomerkkien osia. Yhdessä osassa on faarao Seti I:n nimi, kun taas toinen osa on peräisin Thestorin Satyroksen pojan kuningatar Arsinoe II:lle pystyttämästä muistomerkistä. Varsi on selvästi parempaa tekoa kuin muut osat. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin Aleksandrian rakennukset ja rakennelmat Luokka:Muistopylväät
Kent McCord

Kent Franklin McWhirter (s. 26. syyskuuta 1942 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan taiteilijanimellään Kent McCord. Hän näytteli lukuisissa toiminnallisissa televisiosarjoissa ja elokuvissa 1960-luvulta 2000-luvun alkuun. Hänen pitkäaikaisin roolinsa oli pääosa poliisisarjassa Adam-12. == Ura == Kent McCordin näyttelijän ura alkoi tilannekomediasarjassa The Adventures of Ozzie and Harriet vuonna 1962. Hän ystävystyi sarjan vakiokaartiin kuuluneen Ricky Nelsonin kanssa ja oli seuraavina vuosina mukana kaikkiaan 44 jaksossa. McCord teki sivurooleja myös kolmessa Elvis Presley -elokuvassa. Ensimmäisen pääroolinsa McCord sai 1968 television poliisisarjassa Adam-12 aisaparinaan Martin Milner. Sarja menestyi hyvin ja sitä esitettiin vuoteen 1975. McCordin seuraava päärooli oli Troy tieteissarjassa Taisteluplaneetta Galactica (1980) Barry Van Dyken rinnalla. McCordin televisionäyttelijän ura jatkui muun muassa sarjoissa UNSUB (1989) ja Seaquest DSV. McCord näytteli useita kreditoimattomia rooleja teatterielokuvissa 1960-luvun puolessavälissä. Vuonna 1967 hän teki kreditoidun luutnantin roolin sotaelokuvassa The Young Warriors. McCordin elokuvauraa kesti 2000-luvun alkuun, hänen roolinsa olivat tyypillisesti sivurooleja toimintaelokuvissa, kuten Hei, taas me lennetään! (1982) ja Predator 2 – Saalistaja (1990). Vuonna 1993 McCordilla oli merkittävä rooli romanttisessa kauhuelokuvassa Return of the Living Dead 3. McCord on näytellyt myös teatterissa, kuten John Kenleyn perustamassa kesäteatterissa Kenley Players. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Battlestarwiki: Kent McCord Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ihme juttu

Ihme juttu () on BBC:n ja Dorling Kindersleyn tuottamaEyewitness (Series) - TV Tropes, tvtropes.org, viitattu 28.12.2020. brittiläinen, lapsille suunnattu dokumenttisarja. Se perustuu Dorling Kindersleyn kirjasarjaan Tarkastelun kohteena (). Sarjaa tehtiin vuosina 1994–1997. Sarjan jaksot kertovat muun muassa erilaisista eläimistä, luonnosta, ihmiskehon toiminnasta, säästä ja avaruudesta. Sarjan tunnusomaisena piirteenä on tietokoneanimoitu virtuaalimuseo, josta aina siirrytään jakson aiheeseen liittyviin videopätkiin. Sarjan alkuperäisissä julkaisuissa kertojana oli Andrew Sachs.Sarjan tuotantoryhmän listaus Internet Movie Databasessa, imdb.com, viitattu 28.12.2020. Yhdysvalloissa levitetyissä julkaisuissa kertojana oli Martin Sheen. Suomenkielisen version kertojana oli Lars Svedberg. == Lähteet == Luokka:1990-luvun brittiläiset dokumenttiohjelmat Luokka:BBC:n televisio- ohjelmat
Kirjallisuusvuosi 1765

Kirjallisuusvuosi 1765 käsittelee vuoden 1765 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia. == Tapahtumia == * Anders Chydeniuksen pääteos Kansallinen voitto (alkukielellä Den Nationnale Winsten) ilmestyi heinäkuussa Tukholmassa. Se sisälsi vapaakaupan hyödyllisyydestä ajatuksia, jotka tulivat laajemman lukijakunnan tietoon kymmenen vuotta myöhemmin Adam Smithin teoksessa The Wealth of Nations. * Ison-Britannian parlamentti hyväksyi leimaverolain (), jonka alkuperäisenä tarkoituksena oli verottaa siirtomaissa käytettävää paperia. * Itävaltalainen kirjailija Joseph von Sonnenfels alkoi julkaista kirjallisuuslehteä Der Mann ohne Vorurtheil. * Ranskalainen kirjailija Denis Diderot myi kirjastonsa Venäjän keisarinna Katariina Suurelle. == Julkaisuja == * Dorothea Biehl - Den listige Optrækkerske * Anders Chydenius - Den Nationnale Winsten * Oliver Goldsmith - The History of Little Goody Two-Shoes (lastenkirja) * Carlo Gozzi - L'augellino bel verde (näytelmä) * James Macpherson - The Poems of Ossian (Ossianin laulut) * Joseph Priestley - Essay on a Course of Liberal Education for Civil and Active Life * Joseph Priestley - A Chart of Biography == Palkintoja == == Lähteet == 1765 Luokka:1765
Plédéliac

Plédéliac (bretoniksi Pledeliav) on kunta läntisessä Ranskassa Côtes-d'Armorin departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Arguenonjoen varrella noin 32 kilometriä Saint-Brieucin kaupungista itään. Plédéliacin nähtävyyksiin kuuluu keskiaikainen linna Château de la Hunaudaye. Linna on rakennettu noin vuonna 1220 suojelemaan bretagnelaisen herttuakunnan Penthièvren itärajaa, jonka takana oli toinen bretagnen historiallinen alue Poudouvre. Linna tuhoutui Bretagnen perimyssodan aikana 1300-luvulla, mutta rakennettiin uudelleen 1400-luvulla. Linna on nykyään osittain raunioitunut, mutta siinä on yhä jäljellä muun muassa vallihauta, nostosilta, viisi puolustustornia, sisäpiha sekä useita huoneita. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Côtes-d’Armorin kunnat
LaVar Ball

LaVar Christopher Ball (s. 23 lokakuuta 1967 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen liikemies ja entinen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Urallaan LaVar pelasi New York Jetsissä, Carolina Panthersissa ja London Monarchsissa. LaVarin pelipaikka oli sisempi laitahyökkääjä. LaVarin kolmesta pojasta LaMelo ja Lonzo pelaavat koripalloa NBA:ssa. LaVar Ball on Big Baller Brandin perustaja. == Lähteet == * Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Yhdysvaltalaiset amerikkalaisen jalkapallon pelaajat
Pirre

Pirre on naisen etunimi. Se on kansanomainen muunnos suomalaisista nimistä Pirjo ja Pirkko, joiden lähtömuotona voidaan pitää Birgittaa. Digi- ja väestötietoviraston mukaan Pirre on vuoteen 2020 mennessä ollut Suomessa virallisena etunimenä noin 130 naisella. Heistä suurin osa on syntynyt 1960- tai 1970-luvulla. Pirre-nimi ei ole mukana almanakassa, mutta se esiintyy Helsingin yliopiston almanakkatoimiston julkaisemissa koirien ja kissojen nimipäiväkalentereissa. Koirilla Pirren nimipäivä on 7. lokakuuta, kissoilla 9. elokuuta. ==Tunnettuja Pirrejä== * Pirre Alanen (s. 1965), Spede Pasasen tytär * Pirre Karvinen (s. 1975), nyk. Iiu Susiraja, suomalainen valokuvataiteilija ==Kuvitteellisia Pirrejä== * Pirjo ”Pirre” Kaasinen, yksi päähenkilöistä Fakta homma -televisiosarjassa ja samannimisessä elokuvassa ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Etunimien taivutus: Pirre (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu) Luokka:Etunimet
Matias Vainionpää

Matias Vainionpää (s. 2. lokakuuta 2001 Seinäjoki) on suomalainen jalkapalloilija, joka pelaa Seinäjoen Jalkapallokerhossa. Vainionpää teki Veikkausliiga-debyyttinsä vuonna 2020. Vainionpää valittiin myös Suomen alle 21-vuotiaiden maajoukkueeseen. Vainionpää on pelipaikaltaan puolustaja. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
John Kenley

John Kenley (alkuaan John Kremchek, 20. helmikuuta 1906 Denver, Colorado – 23. lokakuuta 2009 Cleveland, Ohio) oli yhdysvaltalainen teatterituottaja. Hän vei suuren luokan tuotantoja kaupunkeihin, joissa niitä ei liiemmin ollut esitetty. Kenley oli taitava arvioimaan näyttelijän tuottama kassavirta, toisin sanoen hän havaitsi tähtipotentiaalin. == Ura == Kenley tuotti sadoittain teatterinäytelmiä ja -musikaaleja. Hänen tunnetuin luomuksensa on Daytonin kaupungissa Ohiossa 1957 aloittanut kesäteatteri (summer stock circuit) Kenley Players, jossa näytteli useita Broadway- ja Hollywood-tähtiä, kuten Billy Crystal, Arthur Godfrey, Burt Reynolds, William Shatner, Gloria Swanson ja Mae West. Kenley aloitti uransa laulajana ja tanssijana New Yorkissa 1920-luvulla, seuraavalla vuosikymmenellä hän työskenteli teatterinjohtaja Lee Shubertin palveluksessa uusien näytelmien lukijana. Teatterituottajana hän aloitti 1940 Deer Lakessa Pennsylvaniassa. Kenley Playersin jälkeen John Kenley perusti teatterin Columbuksen, Warrenin ja Akronin kaupunkeihin, kunnes hän 1984 siirtyi Clevelandin Playhouse Squareen, joka on Yhdysvaltain merkittävimpiä esittävien taiteiden keskittymiä. Kenleyn työskentelytapa oli näyttelijäkeskeistä, ja tarvittaessa hän muokkasi näytöskappaleet kulloisenkin tähden näyttelijänlaadun mukaisiksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Kenley Playersin historia Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Teatterituottajat Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet yhdysvaltalaiset Luokka:Vuonna 1906 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
Diokletianopolis

Diokletianopolis (, myös ; ; ”Diocletianuksen kaupunki”) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin kaupunkeihin: * Diokletianopolis, kaupunki Traakiassa * Apollonopolis Mikra, myöhemmin myös Diokletianopolis, kaupunki Egyptissä * Askalon, myöhemmin myös Diokletianopolis, kaupunki Palestiinassa * Pella, myöhemmin myös Diokletianopolis, kaupunki Makedoniassa
Emmanuel Ledesma

Emmanuel Jorge Ledesma (s. 24. toukokuuta 1988 Quilmes, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija, joka pelasi viimeksi Seinäjoen Jalkapallokerhossa. Ledesma aloitti ammattilaisuransa vuonna 2008 ja on pelannut muun muassa Middlesbroughissa, Brighton & Hove Albionissa ja FC Cincinnatissa. Ledesma on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. ==Lähteet== Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Argentiinalaiset jalkapalloilijat
Duda

Duda voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä: * Barbosa Valente eli Duda (s. 1980), portugalilainen jalkapalloilija * Maria Eduarda Francelino da Silva eli Duda, brasilialainen jalkapalloilija == Sukunimi == *Andrzej Duda (s. 1972), Puolan presidentti 2015– *Mike Duda, yhdysvaltalainen basisti *Ondrej Duda (s. 1994), slovakialainen jalkapalloilija *Radek Duda (s. 1979), tšekkiläinen jääkiekkoilija.
TACAM T-60

TACAM T-60 oli toisen maailmansodan aikana Romaniassa suunniteltu ja valmistettu panssarintorjuntavaunu. Vuonna 1943 sitä valmistettiin 34 kappaletta. Vaunu rakennettiin käyttäen Neuvostoliitolta vallattuja kevyitä T-60-panssarivaunuja ja 76,2 mm tykkejä. ==Suunnittelu== Romania osallistui Saksan hyökkäykseen Neuvostoliittoon vuonna 1941 ja pian kävi selväksi, että maan asevoimilta puuttui tehokas aseistus Neuvostoliiton uudempia panssarivaunumalleja T-34 ja KV-1 vastaan. Käytössä olleet R-2-vaunuista tuli sodan kuluessa kelvottomia panssarivaunuja vastaan. Saksastakaan aseistusta ei saatu, kun maa tarvitsi niitä omille joukoilleen. Romaniassa kaavailtiin aluksi T-34-vaunun kopioimista, mutta lopulta maan teollisuuden todettiin olevan kykenemätön valmistamaan niitä. Vuoden 1942 lopulla ainut tehokas Romanian käytössä ollut ase Neuvostoliiton vaunuja vastaan olivat vallatut venäläiset vaunut ja 76,2 mm tykit. Everstiluutnantti Constantin Ghiulai sai tehtäväkseen suunnitella liikkuvan alustan tykille saatavilla olleista varusteista. Uutta panssarivaunu innoitti saksalainen Marder-vaunu. Romanialaiset upseerit ehdottivat T-60-vaunujen käyttöä, koska R-2 vaunuja oli jäljellä enää rajallisesti. T-60 oli neuvostojoukoilta vallattu kevyt panssarivaunu, joita oli valmiina Romanian asevoimilla 23. T-60-vaunun käyttöä puolsi vaunujen valmistamisen mahdollisuus Romaniassa. Vaunun GAZ 202 moottori oli lisenssivalmistettu versio amerikkalaisesta Dodge-Deretto-Fargo F.H.2-moottorista, johon oli varaosia Romaniassa ja Saksassa. Tykiksi valittiin samoin venäläinen 76,2 mm M1936, joita Romanialla oli 38. Tykki tunnettiin panssarin läpäisykyvystään. Lopputulos oli TACAM T-60 eli Tun Anticar Afet Mobil T-60. ==Valmistus ja käyttö== Vaunuja alettiin valmistaa Leonidan tehtaalla Romaniassa. T-60-vaunujen tykkitornit poistettiin ja korvattiin 15 mm panssarilevyin suojatulla päältä avoimella tilalla. Panssarilevyt saatiin muista vallatuista neuvostovaunuista, koska sodan runtelema romanialainen teollisuus ei pystynyt niitä itse valmistamaan. Moottorit korvattiin romanialaisvalmisteisilla moottoreilla, joiden osia saatiin Saksasta. Saksasta saatiin myös kojelaudan ja muiden välineiden osia. Vaunun paino nousi noin yhdeksään tonniin ja jousitusta jouduttiin muuttamaan myös tykin rekyylin takia. Tykit asennettiin vaunuihin armeijan asepajalla Bukarestissa. Vaunun prototyyppi valmistui marraskuun 1942 ja tammikuun 1943 välillä. Kesäkuussa 1943 vaunuja oli 17 ja ne lähetettiin 1. panssarirykmentille koulutuskäyttöön. Vuoden loppuun mennessä valmistettiin vielä toiset 17 vaunua, joiden valmistuttua vaunut asetettiin 1. panssaridivisioonan käyttöön. Sodan aikana niitä oli myös 8. motorisoidun ratsuväkidivisioonan käytössä. Suurin osa taisteluista säilyneistä vaunuista palautettiin puna-armeijalle lokakuussa 1944. ==Lähteet== Luokka:Romanian asevoimat Luokka:Romanialaiset toisen maailmansodan panssarivaunut Luokka:Romanialaiset panssarintorjuntavaunut
McCord

McCord on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * AnnaLynne McCord (s. 1987), yhdysvaltalainen näyttelijä * Kent McCord (s. 1942), yhdysvaltalainen näyttelijä * Marilyn McCord Adams (1943–2017), yhdysvaltalainen filosofi, teologi ja kirjailija * Scott McCord (s. 1971), englantilais-kanadalainen näyttelijä ja blueslaulaja * Tim McCord (s. 1979), yhdysvaltalainen basisti.
Edvard Halonen

Edvard Halonen (5. lokakuuta 1894 Kuopio – 10. maaliskuuta 1970) oli suomalainen toimittaja, joka työskenteli useissa sosialidemokraattisissa sanomalehdissä. == Elämä == Halonen kirjoitti ylioppilaaksi 1914, jonka jälkeen hän työskenteli Kuopiossa ilmestyneen Savon Työmiehen toimittajana vuodesta 1915 lähtien. Vuosina 1917–1918 Halonen toimi lehden vastaavana päätoimittajana. Sisällissodan aikana Halonen vangittiin Kuopion valtauksen yhteydessä, jonka jälkeen hän oli Kuopion ja Iso-Mjölön vankileireillä. Vuonna 1919 Halonen aloitti vastaperustetun Savon Kansan toimitussihteerinä, mutta erosi pian tehtävästään lehden siirryttyä kommunisteja kannattavalle linjalle. Vielä samana syksynä Halonen siirtyi Porissa ilmestyneen Uuden Ajan palvelukseen, jonka päätoimittaja hän oli 1921–1925. Vuonna 1921 Halonen toimi Koliahteen joukkomurhasta syytetyn Aksel Aarren oikeudenkäyntiavustajana. Kaksi vuotta myöhemmin hän sai itse 6 kuukautta vankeutta Uudessa Ajassa julkaistun kirjoituksen ”Kullaan porvariston veriteot” johdosta ja kärsi tuomionsa Turun lääninvankilassa. Vuosina 1923–1925 Halonen työskenteli myös Sosialistin toimituksessa Turussa, jonka jälkeen hän siirtyi Jyväskylässä ilmestyneen Työn Voiman toimittajaksi ja hoiti vielä Uuden Ajan päätoimittajan tehtäviä parin kuukauden ajan 1928. Vuodet 1929–1930 Halonen työskenteli Työn Voiman päätoimittajana. Hän kuului myös Suomen Sanomalehtimiesten Liiton hallitukseen. Halosen puoliso oli Martta Leinonen, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1917. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Suomen sisällissodan punaiset Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen jäsenet Luokka:Vuonna 1894 syntyneet Luokka:Vuonna 1970 kuolleet
Laru

Laru voi tarkoittaa seuraavia asioita: *Laru, sukunimi **Jari Laru (s. 1975), yliopistonlehtori ja kaupunginvaltuutettu **Okko Laru (s. 1969), muusikko *Laurinlahti, Espoon kaupunginosa *Lauttasaari, Helsingin kaupunginosa Luokka:Täsmennyssivut
Fréhel

Fréhel (bretoniksi Frehel) on kunta läntisessä Ranskassa Côtes-d'Armorin departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Englannin kanaalin rannikolla noin 36 kilometriä Dinanin kaupungista luoteeseen. Kunnan alueella sijaitsee lomakeskus Sables d'Or Les Pins, josta tosin osa sijaitsee naapurikunta Plurienin alueella. Sables d'Or Les Pinsin merenrantalomakohde on perustettu 1920-luvulla. Sen vetonaulana on yksi Bretagnen hienoimmista hiekkarannoista dyyneineen. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Côtes-d’Armorin kunnat
Destroyer of Worlds

Destroyer of Worlds on ruotsalaisen äärimetalliyhtye Bathoryn kymmenes studioalbumi. Albumi yhdistelee tyylissään yhtyeen aikaisempaa viikinki- sekä thrash metalia. Albumi sai ilmestyessään ristiriitaisen vastaanoton. Levy oli myös ensimmäinen, jonka Quorthon äänitti yksin. == Äänitykset & julkaisu == Destroyer of Worlds oli ensimmäinen Bathory-albumi, jonka perustajajäsen Thomas ”Quorthon” Forsberg n äänitti yksin: laulu ja kaikki instrumentit on merkitty hänen nimiinsä. Perinteiseen tapaan hän myös kirjoitti ja sanoitti kaikki albumin kappaleet. Destroyer of Worldsin musiikki yhdistelee yhtyeen aikaisempaa viikinki- ja thrash metalia. Forsberg kertoi Metal Rules -verkkojulkaisun haastattelussa työstäneen albumia pitkään ja halunneensa täyttää faniensa toiveet uuden albumin suhteen, ja kertoi äänittäneensä yhteensä 25 kappaletta. Hän pyrki Destroyer of Worldsillä yhdistämään tarkoituksella viikinki- ja thrash metalia, sillä hän ymmärsi fanikuntansa jakautuvan karkeasti näihin kahteen leiriin. Levyn julkaisi ruotsalainen Black Mark vinyylilevynä sekä CD-levyllä. Albumin takakannen kappalelista vaihtaa kappaleet 4 ja 5 keskenään, sekä kappaleet 8 ja 10. Artikkeli listaa kappaleet oikeassa kuuntelujärjestyksessä. Levy on omistettu yhtyeen faneille. == Vastaanotto ja jälkimaine == Aikalaisarviossa Chronicles of Chaos -verkkolehden Vincent Eldefors kehui albumia hyväksi ja suositteli sitä yhtyeen faneille, mutta katsoi ettei se noussut yhtyeen aikaisemman tuotannon tasolle. Encyclopaedia Metallum -tietokannassa albumin 9 käyttäjäarvioon perustuva keskimääräinen pistemäärä on 64 prosenttia (2020). == Kappaleet == == Kokoonpano == Muusikot * Thomas Forsberg - laulu, sähkökitara, bassokitara, rummut, sävellys ja sanoitukset, tuotanto, kannen suunnittelu ja kansitaide Muut * Mikael "Mimo" Moberg - äänitys == Lähteet == * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * * Luokka:Bathoryn albumit Luokka:Vuoden 2001 albumit
Eero Hyvönen (tietojenkäsittelytieteilijä)

Eero Antero Hyvönen (s. 19. toukokuuta 1957) on suomalainen tietojenkäsittelytieteilijä, joka on tutkinut tekoälyä, semanttista webiä, kansallisia tietoinfrastruktuureja ja älykkäitä verkkosovelluksia. Hän on Helsingin yliopiston digitaalisten ihmistieteiden keskuksen (HELDIG) johtaja ja Aalto-yliopiston tietotekniikan laitoksen semanttisen mediatekniikan professori. Hyvönen opiskeli Teknillisessä korkeakoulussa, josta hän valmistui diplomi-insinööriksi vuonna 1981, tekniikan lisensiaatiksi 1984 ja tekniikan tohtoriksi 1991. Väitöskirjan nimi on Constraint reasoning with incomplete knowledge: the tolerance propagation approach. 1980- ja 1990-luvuilla Hyvönen oli käynnistämässä Suomen tekoälytutkimusta Teknillisessä korkeakoulussa (TKK) ja VTT:llä. Hän oli mukana järjestämässä Suomen ensimmäisiä tekoälytutkimuksen päiviä (STeP 1984) vuonna 1984 ja toimi vuonna 1986 perustetunSuomen tekoälyseuran STeS hallituksessa ja puheenjohtajana 1980- ja 1990-luvuilla. Vuonna 2001 Hyvönen järjesti Helsingin yliopistossa ja HIIT- tutkimuskeskuksessa seminaarin Semantic Web Kick-off in Finland, ja hänen tutkimuksensa ovat keskittyneet sen jälkeen semanttiseen webiin. Hän johtaa vuonna 2002 perustettua Semanttisen laskennan tutkimusryhmää, jonka tuottamia sovelluksia ovat muun muassa Sampo-datapalveluiden ja -portaalien sarja, esimerkiksi Kirjasampo, Sotasampo, Nimisampo, Biografiasampo ja Parlamenttisampo. Keskeinen tavoite SeCo-ryhmän tutkimustyössä on ollut kansallisen semanttisen webin avoimen tietoifrastruktuurin kehittäminen, johon Sampo-järjestelmät perustuvat. SeCo-ryhmän johtamissa FinnONTO-hankeissa kehittämä ontologiainfrastruktuuri ja ONKI.fi-ontologiapalvelu on tuotteistettu Kansalliskirjaston toimesta kansalliseksi Finto.fi palveluksi. Hyvönen on saanut useita kansallisia ja kansainvälisiä tunnustuksia, kuten tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon 2014. Hänet valittiin Vuoden Norssiksi vuonna 2017. Samalla julkaistiin sovellus ”Vanhat Norssit uudessa semanttisessa webissä”, johon on digitoitu Norssin matrikkelit ja jossa voi hakea tietoja yli 10 000 norssista vuosilta 1867–1992. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset tietojenkäsittelytieteilijät Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Aalto-yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
D-4 Revoljutsioner

D-4 Revoljutsioner () oli Neuvostoliiton laivaston Dekabrist-luokan sukellusvene. Alus kuului vuoden 1926 laivasto-ohjelmaan. == Valmistus == Sukellusvene tilattiin vuoden 1926 laivasto-ohjelmassa Nikolajevista Nikolajevin eteläiseltä telakalta, missä köli laskettiin 14. huhtikuuta 1927 telakkanumerolla S-27. Vene laskettiin vesille 16. huhtikuuta 1929 ja otettiin palvelukseen 30. lokakuuta 1930.Budzbon, Przemyslaw & Radziemski, Jan 2020 s. 93 == Palvelus == Usein ilmoitetaan, että Saksan laivaston aseistetut troolarit Uj 102, Uj 103, Uj 307, Uj 2305 ja Uj-2308 upottivat D-4:n Jevpatorijan ulkopuolella Krimillä 4. joulukuuta 1943Polmar & Noot 1991 s. 346, mutta kyseinen hyökkäys ainoastaan vaurioitti sukellusvenettä Štš-209. D-4 upposi mahdollisesti osuttuaan miinaan Länsi-Krimillä 1. joulukuuta jälkeen.uboat.net == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Dekabrist-luokan sukellusveneet Luokka:Neuvostoliittolaiset toisen maailmansodan sukellusveneet
D-5 Spartakovets

D-5 Spartakovets (Спартаковец) oli Dekabrist-luokan sukellusvene. Alus kuului vuoden 1926 laivasto-ohjelmaan. == Valmistus == Sukellusvene tilattiin vuoden 1926 laivasto-ohjelmassa Nikolajevista Nikolajevin eteläiseltä telakalta, missä köli laskettiin 14. huhtikuuta 1927 telakkanumerolla S-28. Vene laskettiin vesille 28. syyskuuta 1929 ja otettiin palvelukseen 5. huhtikuuta 1931.Budzbon, Przemyslaw & Radziemski, Jan 2020 s. 93 == Palvelus == D-5 romutettiin 18. tammikuuta 1956 jälkeen Sevastopolissa.uboat.net == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Dekabrist-luokan sukellusveneet Luokka:Neuvostoliittolaiset toisen maailmansodan sukellusveneet
D-6 Jakobinets

D-6 Jakobinets (Якобинец) oli Dekabrist-luokan sukellusvene. Alus kuului vuoden 1926 laivasto-ohjelmaan. == Valmistus == Sukellusvene tilattiin vuoden 1926 laivasto-ohjelmassa Nikolajevista Nikolajevin eteläiseltä telakalta, missä köli laskettiin 14. huhtikuuta 1927 telakkanumerolla S-29. Vene laskettiin vesille 12. toukokuuta 1929 ja otettiin palvelukseen 15. kesäkuuta 1931.Budzbon, Przemyslaw & Radziemski, Jan 2020 s. 93 == Palvelus == D-6 tuhoutui pommituksessa Sevastopolin telakalla 12. marraskuuta 1941.Polmar & Noot 1991 s. 346 Saksan maavoimien lähestyessä Sevastopolia hylky hylättiin 26. kesäkuuta 1942 ja romutettiin sodan jälkeen.uboat.net == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Dekabrist-luokan sukellusveneet Luokka:Neuvostoliittolaiset toisen maailmansodan sukellusveneet
Koodin laskostus

Koodin laskostaminen on joidenkin tekstieditoreiden ja ohjelmointiympäristöjen ominaisuus, joka antaa mahdollisuuden piilottaa ja näyttää osia editoitavasta tiedostosta. Tämä auttaa käyttäjää käsittelemään suurempaa määrää tekstiä. Laskostuksien tunnistaminen voi olla automaattista, useimmiten perustuen ohjelmointikielen syntaksiin, sisennykseen tai manuaalista. Tekstin laskostus on samankaltainen ominaisuus jota käytetään laskostavassa editorissa, outlinereissa ja joissain tekstinkäsittelysovelluksissa. Luokka:Ohjelmointi
JM (yritys)

JM AB on ruotsalainen, vuonna 1945 perustettu rakennusalan yritys. JM-konserni rakentaa uusia asuntoja Ruotsissa, Norjassa ja Suomessa, erityisesti näiden pääkaupunkiseuduilla, mutta myös muissa isoissa kasvukeskuksissa. Ruotsissa sen projekteihin kuuluu myös liikekiinteistöt ja urakoinnit. Yhtiö kuuluu Pohjoismaiden suurimpiin asuntojen rakentajiin ja asuinalueiden kehittäjiin. JM AB on listattu Tukholman pörssiin. Yhtiö toimii Ruotsin lisäksi myös Norjassa ja Suomessa. == Historia == John Mattson perusti nimeään kantavan John Mattson Byggnads AB:n vuonna 1945. Tukholman pörssiin se listautui vuonna 1982. Yhtiö alkoi toimia Norjassa vuonna 1998 tehdyn yrityskaupan kautta. Seuraavana vuonna se aloitti myös Tanskassa. Suomeen yhtiö saapui vuonna 2006. Vuonna 2018 JM-konserni teki päätöksen rakentaa jatkossa kaikki alusta asti toteuttamansa kerrostalot Joutsenmerkin kriteerien mukaisesti. Toimitusjohtaja Johan Skoglundin jäi eläkkeelle kesällä 2024. Hänen seuraajakseen valittiin Mikael Åslund, joka oli työskennellyt konsernissa vuodesta 2000 lähtien. == Organisaatio == Vuonna 2024 JM-konsernilla oli noin 2100 työntekijää. Yhtiö pääkonttori sijaitsee Tukholman läänin Solnassa. Se koostui kuudesta liiketoiminta-alueesta, joista: *Ruotsissa toimivat JM Residential Stockholm, JM Residential Sweden, JM Property Development ja JM Construction *Norjassa JM Norway *Suomessa JM Suomi == Lähteet == == Aiheesta muualla == * JM AB:n kotisivut Luokka:Ruotsalaiset pörssiyhtiöt Luokka:Suomessa toimivat rakennusyritykset
Jevgeni Dolmatovski

Jevgeni Aronovitš Dolmatovski (, 5. toukokuuta 1915 Moskova – 10. syyskuuta 1994 Moskova) oli venäläinen neuvostorunoilija. Jevgeni Dolmatovski syntyi juutalaisen juristin perheeseen. Hän kävi opettajaopiston ja avusti jo varhain pioneerilehtiä. Vuonna 1933 Dolmatovski meni töihin Moskovan metron rakennustyömaalle ja pääsi opiskelemaan kirjallisuusinstituutin iltalinjalle. Hänen ensimmäinen runokokoelmansa ilmestyi vuonna 1934. Vuonna 1937 Dolmatovski valmistui kirjallisuusinstituutista ja hänet hyväksyttiin Neuvostoliiton kirjailijaliiton jäseneksi. Hänen isänsä ja muita perheenjäseniä menehtyi Stalinin vainoissa, mikä ei kuitenkaan häirinnyt nuoren runoilijan optimismia ja menestystä. Dolmatovski liittyi Neuvostoliiton kommunistisen puolueen jäseneksi vuonna 1941. Dolmatovski osallistui talvisotaan, josta hän kirjoitti joukon taiteellisesti korkeatasoisia runoja. Ne julkaistiin kokoelmana Tri vremeni goda (”Kolme vuodenaikaa”) vuonna 1940. Toisen maailmansodan aikana Dolmatovski oli sotakirjeenvaihtajana ja julkaisi useita runokokoelmia. Vuonna 1950 hän sai Stalin-palkinnon kokoelmasta Slovo o zavtrašnem dne (”Sana huomispäivästä”, 1949). Sota-aikana Dolmatovski laati useita suosittuja lauluja. Hän toimi myös kääntäjänä ja kirjoitti artikkeleita kirjailijatovereistaan. Dolmatovskin huomattavin teos on Moskovan metron rakentajista kertova runoromaani Dobrovoltsy (”Vapaaehtoiset”, 1956), jonka pohjalta tehtiin elokuva. 1970- ja 1980-luvulla ilmestyivät toisen maailmansodan alusta kertova proosakirja Zeljonaja brama ja muistelmateos Bylo. Dolmatovskin kolmiosaiset kootut teokset julkaistiin vuonna 1989. Dolmatovskin runot ovat sujuvia, yksinkertaisia ja aiheiltaan ajankohtaisia. Hän oli yksi stalinismin ajan runoilijoista, joka uhrasi lahjansa kommunistipuolueen palvelukseen. == Suomennettuja runoja== * Kello kuusi illalla sodan jälkeen, suom. Martti Larni, teoksessa: Venäjän runotar: valikoima venäläistä lyriikkaa, Helsinki: Otava 1946 * Näin elämme..., suom. Juhani Taari, Matti Rossi, julkaisussa: Kulttuurivihkot 1978 ; nro 4 * Peilaus, suom. Armas Äikiä, teoksessa: 20 Neuvostoliiton runoilijaa, Petroskoi: Valtion kustannusliike 1960 * Rakas ystävä, en minä tästä lähde, suom. Juhani Taari, Matti Rossi, julkaisussa: Kulttuurivihkot 1978 ; nro 4 * Reichstagin tuhopolttajat, suom. Armas Äikiä, teoksessa: 20 Neuvostoliiton runoilijaa * Sattuma, suom. Juhani Taari, Matti Rossi, julkaisussa: Kulttuurivihkot 1978 ; nro 4 * Sireeni, suom. Armas Äikiä, teoksessa: 20 Neuvostoliiton runoilijaa * Taipaleenjoki, suom. Valentin Kiparsky, teoksissa: Kiiltomadon testamentti: sodan ja rauhan tekstejä, Helsinki: Maaseudun sivistysliitto, 1984 ISBN 951-9436-29-4; Runon ääni: lausujain juhla- antologia, Helsinki: WSOY 1988 ISBN 951-0-15223-4, Venäjän runotar ja Yhdeksän sarjaa lyriikkaa, Helsinki: Weilin+Göös 1969 ==Lähteet== Luokka:Neuvostoliittolaiset runoilijat Luokka:Venäläiset runoilijat Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 1994 kuolleet
JM Suomi

JM Suomi Oy on suomalainen, ruotsalaiseen JM-konserniin kuuluva rakennusalan yritys. JM Suomi rakentaa uusia asuntoja pääkaupunkiseudulla ja Pirkanmaalla. == Historia == Ruotsissa vuonna 1945 perustettu yhtiö aloitti toimintansa Suomessa vuonna 2006 JM Suomi Oy -tytäryhtiön kautta. Markus Heino aloitti yhtiön toimitusjohtajana vuonna 2013. Vuodesta 2018 lähtien JM Suomi on rakentanut kaikki alusta asti toteuttamansa kerrostalot Joutsenmerkin kriteerien mukaisesti. Vuonna 2019 yhtiön liikevaihto oli 64 miljoonaa euroa. Kesällä 2022 yhtiö osti Gradina Tampere Oy -rakennusyhtiön. Gradinan liikevaihto oli noin 10 miljoonaa euroa. Nokia Oyj:ltä se osti Nokian kartanon ja kertoi aikovansa rakentaa Kartanonrannaksi nimetylle alueelle kerrostaloja noin 1500 asukkaalle. Loppuvuonna sillä oli rakenteilla 1337 asuntoa Espoon Finnoossa, Laurinlahdessa ja Leppävaarassa ja Helsingissä Haagassa ja Herttoniemessä. ja sen liikevaihto oli 163 miljoonaa euroa. Vuoden 2023 lopussa sillä oli rakenteilla 917 asuntoa. == Organisaatio == Vuonna 2024 JM- konsernilla oli noin 2100 työntekijää, joista Suomessa noin 200. Toimihenkilöitä työntekijöistä on noin 180. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Espoon Leppävaarassa. == Kohteita == Yhtiö on keskittynyt omaperusteisiin hankkeisiin, se ei siis osallistu kilpailu-urakointeihin vaan rakentaa kohteensa kokonaan itse. Prosessiin kuuluu kohteiden kaavoitus, suunnittelu, toteutus ja myyminen. Kohteita se myy instituutioasiakkaille, kuten asuntorahastoille, sekä suoraan kuluttajille. JM Suomi on rakentanut tai rakentamassa asuntoja muun muassa: *Hertttoniemeen G.W.Sohlbergin vanhalle tehdasalueelle *kahdeksaan kohteeseen Espoon Finnooseen. *Länsi-Pasilaan niin sanotun SVUL-talon paikalle Radiokadulle *Pasilan Triplan viereen *Itäväylän varteen Helsingin Herttoniemeen == Lähteet == == Aiheesta muualla == * JM Suomi Oy:n kotisivut Luokka:Suomessa toimivat rakennusyritykset
Valkoselkäutaka

Valkoselkäutaka (Copadichromis nkatae) on äärimmäisen uhanalainen kirjoahvenlaji. Se kasvaa noin 15 cm pitkäksi. Sitä on tavattu vain Malawijärvestä Nkhatan lahdelta vuonna 1960, myöhempiä havaintoja samalta alueelta tai mahdollisia havaintoja Mosambikista ei ole voitu täysin varmasti osoittaa tämän lajin yksilöiksi. Valkoselkäutakaa on kalastettu paikallisesti ruokakalaksi. == Lähteet == Luokka:Kirjoahvenet
Milan Trajkovic

Milan Trajkovic (, , s. 17. maaliskuuta 1992 Surdulica, Serbia) on serbialaissyntyinen pika-aitajuoksija, joka muutti vanhempiensa mukana yhdeksänvuotiaana Kyprokselle. Hän on Kyproksen ensimmäinen yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestari. == Suuret arvokilpailut == Trajkovic karsiutui 110 metrin aitajuoksun välierissä Tallinnan alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2011. Hän karsiutui 60 metrin aitajuoksun alkuerissä Göteborgin sisäratojen EM-kilpailuissa 2013. Tampereen alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2013 hän oli kahdeksas. Hän karsiutui seuraavana vuonna alkuerissä Glasgow'n Kansainyhteisön kisoissa ja Zürichin EM-kilpailuissa. Trajkovic karsiutui 60 metrin aitajuoksun alkuerissä Prahan EM-hallikilpailuissa 2015. Gwangjun Universiadeissa hän sijoittui 110 metrin aitajuoksussa kuudenneksi. Seuraavana vuonna hän sijoittui Amsterdamin EM-kilpailuissa viidenneksi ja Rio de Janeiron olympialaisissa seitsemänneksi. Belgradin sisäratojen EM-kilpailuissa 2017 hän oli 60 metrin aitajuoksussa kuudes. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän karsiutui 110 metrin aitajuoksun välierissä. Trajkovic hylättiin 60 metrin aitajuoksun loppukilpailussa Birminghamin MM-hallikilpailuissa 2018. Hän sijoittui saman vuoden Gold Coastin Kansainyhteisön kisoissa 110 metrin aitajuoksussa neljänneksi. Berliinin EM-kilpailuissa hän karsiutui välierissä. Hän voitti 60 metrin aitajuoksun sisäratojen Euroopan-mestaruuden Glasgow'ssa 2019 ajalla 7,60. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui 110 metrin aitajuoksussa kahdeksanneksi. Hän karsiutui 60 metrin aitajuoksun välierissä Toruńin EM-hallikilpailuissa 2021. Samana vuonna käydyissä Tokion olympialaisissa hän karsiutui 110 metrin aitajuoksun välierissä. Belgradin sisäratojen MM-kilpailuissa 2022 hän oli 60 metrin aitajuoksussa seitsemäs. Hän voitti samana vuonna Oranin Välimeren kisoissa kultaa 110 metrin aitajuoksussa ajalla 13,34. Lisäksi hän sijoittui kuudenneksi Birminghamin Kansainyhteisön kisoissa sekä karsiutui välierissä Eugenen MM-kilpailuissa ja Münchenin EM-kilpailuissa. Vuonna 2023 hän karsiutui välierissä sekä Istanbulin sisäratojen EM-kilpailuissa että Budapestin MM-kilpailuissa. == Muut kilpailut == Trajkovic voitti 110 metrin aitajuoksussa kultaa Euroopan pienten valtioiden kisoissa Luxemburgissa 2013 ajalla 14,03 ja Reykjavikissa 2015 ajalla 13,86. Balkanin-mestaruuskilpailuissa hän saavutti 110 metrin aitajuoksussa kultaa 2015, 2016 ja 2023 sekä sisäratojen Balkanin- mestaruuskilpailuissa 60 metrin aitajuoksussa kultaa 2015 ja 2017. Trajkovic on voittanut Kyproksen-mestaruuden 110 metrin aitajuoksussa 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2021, 2022 ja 2023 sekä 200 metrillä 2015. Sisäradoilla hän on voittanut maan mestaruuden 60 metrin aitajuoksussa 2016. Hän on parantanut Kyproksen pika-aitajuoksuennätyksiä useita kertoja vuodesta 2014 lähtien. Elokuussa 2023 hänen nimissään olivat maan ennätykset sisäratojen 60 metrin aitajuoksussa 7,51 (Birmingham 2018) ja ulkoradoilla 110 metrin aitajuoksussa 13,25 (Lontoo 2017). == Lähteet == Luokka:Kyproslaiset pika-aitajuoksijat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Moderna

Moderna on yhdysvaltalainen lääketeollisuusyhtiö, joka on muun muassa kehittänyt koronavirusrokotteen. Yhtiö perustettiin vuonna 2010 ja sen päämaja sijaitsee Cambridgessa, Massachusettsissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Yhtiön verkkosivut Luokka:Yhdysvaltalaiset pörssiyhtiöt Luokka:Yhdysvaltalaiset lääkealan yritykset Luokka:NASDAQ-100-indeksi
Zulfiqar

Zulfiqar (arabiaksi ذُو ٱلْفَقَار, Ḏū-l-Faqār) on miekka, joka islamilaisen perimätiedon mukaan kuului Ali ibn Abi Talibille. Profeetta Muhammedin kerrotaan antaneen Zulfiqarin ennen Uhudin taistelua Alille. Hänen taitonsa miekan kanssa olivat niin loistavat, että muslimien leirissä alkoi kiertää sanonta "Ei ole Alin vertaista sankaria tai miestä. Ei ole Zulfiqarin vertaista miekkaa." Kyseistä sanontaa alettiin sittemmin kaiverruttaa useisiin miekkoihin.. Alkuperäisen, Alin käyttämän Zulfiqarin uskotaan tänä päivänä olevan osa kokoelmaa, joka siirtyy imaamilta imaamille. == Ulkonäkö ja merkitys == Miekan silmiinpistävin ominaisuus on se, että se on kaksikärkinen miekka. Eri kuvauksista riippuen miekka haarautuu koko matkalta tai sitten vain kärjestä. Zulfiqar on melko yleinen uskonnollinen symboli islamissa, etenkin šiialaisuudessa. Miekan mukaan on nimetty Iranin armeijan käyttämä panssarivaunumalli. Lisäksi bosnialainen erikoisjoukko, joka oli osallisena Trusinan verilöylyyn vuonna 1993, oli nimeltään "Zulfikar". Iranin korkea- arvoisin kunniamerkki, Zulfiqarin ritarikunta, on nimetty miekan mukaan. Ritarikunta on perustettu jo vuonna 1856. Viimeisin kunniamerkin saaja on Qassem Suleimani. == Galleria == Tiedosto:Imperial Coat of Arms of Iran.svg|Pahlavi-dynastian vaakuna. Zulfiqar kuvattuna kilven vasemmassa alalaidassa. Tiedosto:Shahnameh illustration - IMJ O-S-B77-10-4013.jpeg|Ali ratsastaa Zulfiqarin kanssa. Maalaus 1800-luvulta. Tiedosto:Zulfikarsword.jpg|Sahalaitainen versio Zulfiqarista intialaisessa museossa. Tiedosto:Türkei Seidenfahne makffm.jpg|Zulfiqar kuvattuna osmanien käyttämässä lipussa 1800-luvulla. Tiedosto:Medal of Zulfaqar - Imperial Iran.svg|Zulfiqarin ritarikunnan mitali ennen islamistivallankumousta. == Lähteet == Luokka:Islamilainen mytologia Luokka:Miekat
Myllykylän kartano

Myllykylän kartano () on kartano Siuntiossa Uudellamaalla. Kartano kuului Suitian linnan alueisiin satojen vuosien ajan, kunnes se erotettiin Suitiasta vuonna 1815. Kartanon nykyinen päärakennus on vuoden 1800 ensimmäiseltä puoliskolta. Myllykylän kartano on vaihtanut useasti omistajaa Suitiasta erottamisen jälkeen. Pitkäaikaisimpina omistajina voidaan mainita vain C. J. Lannér, A. Wiens ja Johannes Räihä. Kartano on nykyisin yksityisomistuksessa. == Historia == Myllykylä mainitaan kirjallisissa lähteissä ensimmäistä kertaa vuonna 1529. Tuolloin talonpoika Myllykylästä kirjoittaa valittaen kuningas Kustaa Vaasalle, että Suitian Erik Fleming ei kunnioita Myllykylän ja Suitian välisiä rajoja. Myöhemmin Myllykylä mainitaan puhuttaessa Suitian ruukista (joskus myös Nybyn ruukki), joka on Suomen vanhin rautaruukki. Tohtori Tekla Hultinin mukaan Myllykylässä on sijainnut rautaruukkitoimintaan liittynyt vasara ja alasin, jotka ovat käyttäneet läheisen Sågarsin kosken vesivoimaa. Erik Fleming oli kiinnostunut rautamalmin jalostamisesta ja kuljetti malmia Lohjan Ojamon kaivoksesta jalostettavaksi Siuntioon muun muassa Myllykylään. Myllykylä erotettiin Suitiasta vuonna 1815 ja Myllykylästä puolestaan erotettiin Järvans vuonna 1914. == Kartanon päärakennus == Kun Myllykylän maat erotettiin Suitian linnan maista vuonna 1815, osti Myllykylän C. J. Lannér. Kartanon nykyinen päärakennus on myös rakennettu hänen aikanaan. Lannér myi Myllykylän kartanon vuonna 1843. Kartanorakennus on rakennettu puusta ja se on kaksikerroksinen. Kartano sijaitsee tammien ja muiden jalopuiden ympäröimän puiston keskellä jokilaakson varressa, niin, että kartanolta on näkymät jokilaaksoon ja Kirkkojokeen laskevaa Sågarsin koskea kohti. == Myllykylän omistajat == Listaus Myllykylän kartanon pitkäaikaisimmista omistajista: * Klaus Fleming * Hebla Sparre * Margareta Banérs * Claes Banérs * Erik Fleming * C. J. Lannér * A. Wiens * Johannes Räihä == Lähteet == Luokka:Siuntion kartanot Luokka:Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
MIREU

MIREU (Mining and Mineral Resources of European Union) on Euroopan unionin projekti, joka pyrkii mahdollisimman taitavasti kohottamaan kaivannais- ja mineraaliteollisuuden sosiaalista hyväksyttävyyttä. Se on käytännöllisesti katsoen sijoittaja- ja teollisuuspiirien sanelemaa, eikä siinä oteta huomioon kansallisia tarpeita. Se on ymmärrettävää, koska erityisesti kaivannanisteollisuuden haitat ovat pitkäkestoisia ja korvaamattomia, ja niiden kustannukset ovat suuret hyötyihin verrattuna. Juuri 2010-luvun loppu ja 2020-luku ovat erityisen sopivaa ajankohtaa tällaisen esilletuomiseen, koska sitä voidaan puolustella ilmastonmuutoksella eri jäsenvaltioille esimerkiksi teollisuuden murroksen kannalta. Kyseessä ei ole direktiivi, jota Euroopan valtioiden pitäisi lähestyä, mutta siitä toivotaan sellaista, jotta sitä tulisi noudattaa.. ==Lähteet== Luokka:Euroopan unioni Luokka:Kaivosteollisuus
Hebla Sparre

Hebla Siggesdotter Sparre af Rossvik (1490 Råda, Ruotsi − 1571 Kuitia, Parainen) oli muun muassa Suitian ja Kuitian kartanolinnojen rouva, valtaneuvos Erik Flemingin puoliso ja vapaaherra Klaus Flemingin äiti. Hebla (joskus myös Hebbla) kuului vanhaan ja merkittävään, keskiajalla aateloituun, ruotsalaiseen Sparre af Rossvik -sukuun. Erik Flemingin kuoltua Hebla Sparre hallinnoi useita laajoja maa-alueita, kartanoita ja maatiloja Suomessa. Sparre oli Uudenmaan suurin tilanomistaja 95 tilalla, joista 17 oli Ruotsissa. == Elämäkerta == Hebla Siggesdotter Sparre af Rossvik syntyi noin vuonna 1490 Rådassa, Lidköpingissä, Länsi-Götanmaalla, Ruotsissa. Hänen vanhempansa olivat valtaneuvos Sigge Larsson Sparre, sekä Kristina Magnusdotter "Natt och Dag" till Sundby. Hebla Sparre meni naimisiin valtaneuvos Erik Flemingin kanssa ja heille syntyi kolme lasta; Joakim Fleming, Klaus Fleming ja Filippa Fleming. Erik Fleming oli Suomen vaikutusvaltaisin mies omana aikanaan ja tämän kuoltua Kuitiassa vuonna 1548 jäi Hebla Sparre hallinnoimaan valtaisaa kartanoiden, läänitysten ja muiden maa-alueiden muodostamaa omaisuutta yksinään. Omaisuuden peri Flemingin ja Sparren lapset, mutta heidän ollessa niin nuoria jäi rouva Sparre af Rossvik vastuuseen omaisuudesta. Heblan kerrotaan hallinneen maa- alueitaan taidokkaasti ja hän muun muassa aloitti omenoiden viljelyn Suomessa Suitian kartanon puutarhassa. Vuonna 1555 Hebla Sparre emännöi Kuitian kartanolinnassa kuningas Kustaa Vaasaa tämän vierailulla Ruotsin kuningaskunnan itäosissa. Erik Flemingin kuoltua Hebla Sparre lahjoitti Siuntion Pyhän Pietarin kirkkoon kivisen kastemaljan vuonna 1550, johon on hakattu sukujen Fleming ja Sparre vaakunat. Kastemalja on yhä esillä kirkossa. Hebla Sparre kuoli säterinä pitämässään Kuitian kartanolinnassa Paraisilla noin vuoden 1571 tienoilla. == Kuvia == Tiedosto:Kuitia 2 AB.jpg|Kuitian kartanolinna. Tiedosto:Suitia Manor. Facade from the Garden.jpg|Suitian kartanolinna. Tiedosto:Sjundeå kyrka - Dopfunt.jpg|Siuntion Pyhän Pietarin kirkon kastemalja. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset aateliset Luokka:Vuonna 1490 syntyneet Luokka:Vuonna 1571 kuolleet Luokka:Siuntion historia
Calle Clang

Calle Gustaf Joel Clang (s. 20. toukokuuta 2002 Olofström, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa kotimaansa korkeimmalla sarjatasolla SHL-joukkue Rögle BK:ssa. == Ura == === Seuraura === Clang on Olofströms IK:n kasvatti. Hän debytoi seuran miesten joukkueessa vain 14-vuotiaana Ruotsin neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyTvåanissa kaudella 2016–2017, jolloin Clang pelasi siellä yhden ottelun. Kaudeksi 2017–2018 hän siirtyi Rögle BK:n organisaatioon. Kaudella 2018–2019 Clang nousi 16-vuotiaana seuran J20-junioreiden pääasialliseksi vastuunkantajaksi. Hän pelasi joukkueessa 24 runkosarja- ja kaksi playoff-ottelua torjuen kolme nollapeliä. Clang puki kauden aikana myös kolmeen SHL-otteluun, mutta hän ei saanut kuitenkin peliaikaa. Kaudella 2019–2020 Clang pelasi Röglen J20-junioreissa 34 runkosarjaottelua torjuen kaksi nollapeliä. Pittsburgh Penguins varasi Clangin kolmannella kierroksella 77. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2020. Aiemmin saman vuoden huhtikuussa Rögle lainasi hänet koko kauden 2020–2021 kattavalla sopimuksella sarjatasoa alemmas HockeyAllsvenskan-joukkue Kristianstads IK:hon. === Maajoukkueura === Clang edusti Ruotsia alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2021, jolloin hän toimi joukkueensa kolmosmaalivahtina ja puki vain yhteen otteluun. Clang edusti Ruotsia myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2019, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Clang toimi kuitenkin joukkueensa kolmosmaalivahtina ja hän puki vain yhteen otteluun. Clang pelasi myös alle 18-vuotiaiden Hlinka Gretzky Cupissa vuonna 2019, jolloin hän torjui Ruotsille pronssia. Hän pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2018, jolloin Clang toimi Ruotsin pääasiallisena kakkosmaalivahtina Jesper Wallstedtille ja voitti pronssia. Yhteensä hän on pelannut 16 poikien maaottelua. == Muuta == Clangin isä Ulf pelasi omalla urallaan hyökkääjänä Ruotsin alemmissa sarjoissa. == Tilastot == Runkosarja Pudotuspelit Kausi Joukkue Liiga O V H T MIN PM NP PMK TP% O V H MIN PM NP PMK TP% 2016–2017 Olofströms IK Ruotsi II 1 1 0 0 60 1 0 1.00 95,5 – – – – – – – – 2017–2018 Rögle BK J18 Elit 7 7 0 0 420 9 1 1.29 93,8 – – – – – – – – Rögle BK J18 Allsv. 11 3 6 0 588 31 0 3.16 89,4 4 2 1 202 11 0 3.27 90,4 2018–2019 Rögle BK J18 Elit 3 1 2 0 177 9 0 2.75 89,7 3 2 1 180 8 1 2.67 88,4 Rögle BK SuperElit 24 12 11 0 1336 63 3 2.83 90,7 2 0 2 118 9 0 4.58 86,6 2019–2020 Rögle BK J18 Elit 3 1 2 0 175 8 0 2.75 89,7 – – – – – – – – Rögle BK SuperElit 34 17 17 0 2042 90 2 2.64 91,3 – – – – – – – – 2020–2021 Kristianstads IK HockeyAllsvenskan 32 13 19 0 1924 79 0 2.46 91,9 – – – – – – – – Rögle BK SHL 1 0 0 0 1 0 0 0.00 100,0 – – – – – – – – 2021–2022 Rögle BK SHL 17 10 5 0 949 36 1 2.28 91,5 3 2 1 179 6 0 2.02 91,2 == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Ruotsalaiset jääkiekkomaalivahdit Luokka:Rögle BK:n pelaajat Luokka:Pittsburgh Penguinsin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 2002 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt