EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Viron paperiteollisuus

Viron paperiteollisuus muodostuu Kehrassa olevasta intilais-singaporelaisen Tolaram Groupin omistamasta säkkipaperitehtaasta (Horizon Pulp and Paper Ltd), Räpinan keräyspaperia jalostavasta tehtaasta (AS Räpina Paberivabrik) ja Kundassa sijaitsevasta itävaltalaisen Heinzel Holding GmbH:n omistamasta selluloosatehtaasta (AS Estonian Cell). Puuraaka-aineesta huolimatta Viroon ei rakennettu Neuvostoliiton aikana paperiteollisuutta, sillä Baltian talousalueelle osoitettiin valtion tuotantosuunnitelmissa lähinnä kevyen teollisuuden ja elintarviketeollisuuden tuotantovelvoitteita. Baltian katsottiin muodostavan perinteiseen tapaan alueen, joka voi tuottaa Leningradin tarvitsemia elintarvikkeita merkittävässä määrin. ==Historia== Viron ensimmäinen maininta paperitehtaasta on vuodelta 1644. ==Rakenne== Virossa ei ole sanomalehti- tai hienopaperitehtaita. Viron paperinjalostus perustuukin siihen, että ulkomailta tuotua paperia ostetaan tukkuerinä ja jalostetaan ne paikallisesti paperituotteiksi, kuten pienempikokoisiksi papereiksi ja kartonkipakkauksiksi, tai raaka-aineena käytetään keräyspaperia, jota jalostetaan lähinnä pakkausmateriaaleiksi. Paperituotteita myös viedään. Kehran säkkipaperitehdas vie tuotannostaan 99 % ulkomaille. ==Lähteet== * Horizon Pulp and Paper * AS Räpina Paberivabrik * AS Estonian Cell *
LOVEppears

LOVEppears on japanilaisen Ayumi Hamasakin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 10. marraskuuta 1999. Albumi nousi Oricon-albumilistan kärkeen ja pysyi listalla kaikkiaan 62 viikkoa. Albumilta on julkaistu kahdeksan singleä: WHATEVER, LOVE ~Destiny~, TO BE, Boys & Girls, A, appears, kanariya ja Fly high. Kolme ensimmäistä singleä on myös julkaistu uudelleen uusilla remix- kappaleilla täydennettynä 28. helmikuuta 2001. == Kappaleet == === CD 1 === # # # # # # # # # # # # # # # # # (piiloraita kappaleen 16 lopussa) === CD 2 === # # # # # == Tekijätiedot == Kappaleen 1 on säveltänyt HΛL. Kappaleet 2, 3, 6, 7, 8, 11 ja 13 on säveltänyt D・A・I. Kappaleen 4 on säveltänyt Yasuhiko Hoshino (). Kappaleet 5, 10, 12 ja 16 on säveltänyt Kazuhito Kikuchi (). Kappaleen 9 on säveltänyt Hideaki Kuwabara (). Kappaleen 14 on säveltänyt Naoto Suzuki () ja kappaleen 15 TSUNKU. Kappaleet 1, 2, 5, 9 ja 12 on sovittanut HΛL. Kappaleet 3, 6, 7, 8, 11 ja 13 ovat säveltäneet Naoto Suzuki ja D・A・I. Kappaleen 4 on säveltänyt 菊池圭介. Kappaleen 10 on säveltänyt Izumi "D・M・X" Miyazaki (). Kappaleet 14, 15 ja 16 on sovittanut Naoto Suzuki. Kaikki kappaleet on sanoittanut Ayumi Hamasaki. Levyn on tuottanut Max Matsuura. == Lähteet == Luokka:Ayumi Hamasakin albumit Luokka:Vuoden 1999 albumit
Viides vuosituhat eaa.

Viides vuosituhat eaa. oli tuhannen vuoden ajanjakso, joka kesti matemaattisessa mielessä vuoden 5000 eaa. alusta vuoden 4001 eaa. loppuun. Tämän vuosituhannen aikana maanviljely levisi Lähi-idästä läpi Etelä- ja Keski-Euroopan. Mesopotamian ja Anatolian kaupunkikulttuurit kukoistivat. Karjankasvatus levisi läpi Euraasian aina Kiinaan asti. Irlantilaisen piispan James Usherin Raamattuun perustuvien laskelmien mukaan maailmankaikkeus luotiin sunnuntaina 23. lokakuuta vuonna 4004 eaa.BISHOP USSHER DATES THE WORLD: 4004 BC tai ehkä sittenkin edellisenä iltana. Lainaus: "Which beginning of time according to our Chronologie, fell upon the entrance of the night preceding the twenty-third day of October in the year of the Julian Calendar, 710 [BCE 4004]. James Ussher, The Annals of the World (1658)" ==Lähteet== ===Viitteet=== -95
Brittiläinen (kissa)

Brittiläinen lyhytkarva on kissarotu. Rodusta käytetään usein myös nimitystä brittiläinen tai pelkästään britti. Ne ovat jämerärakenteisia, säyseitä ja luonteeltaan vaatimattomia. Paksu turkki ja tuuhea aluskarva on myös ominaista briteille. __NOTOC__ ==Rakenne== *Vartalo: Pyöreämuotoinen, massiivinen, lihaksikas. Lyhyet, vahvat jalat. *Pää: Leveä ja pyöreä, posket pulleat. Vahva alaleuka. Kuono lyhyt ja leveä. *Silmät: Suuret ja pyöreät. Väri yleensä oranssi tai kuparinvärinen, mutta esim. shaded silver -värisillä kissoilla vihreä ja naamiovärisillä kissoilla sininen. *Korvat: Pienet ja pyöreäkärkiset, leveästi erillään toisistaan. ==Luonne== Tyypilliset brittiläiset ovat rauhallisia ja hiljaisia, mutta kuitenkin määrätietoisia metsästäjiä. Brittiläinen nauttii saadessaan ulkoilla, mutta sopeutuvaisena kissana se tyytyy myös sisäkissan elämään, kunhan sille tarjotaan sopivasti virikkeitä. Britit ovat maltillisia, itsevarmoja, vaatimattomia ja ystävällisiä. ==Historia== Brittiläinen lyhytkarva kehitettiin 1880-luvulla englantilaisista koti- ja maatiaiskissoista. 1950-luvulla rotu melkein katosi, mutta elpyi pian, sillä sitten jalostamiseen käytettiin persialaisia. 1970-luvulla brittiläisiä vietiin Yhdysvaltoihin, jossa rodusta tuli nopeasti suosittu. Brittikissa on nykyisin Britannian rekisteröidyistä rotukissoista kolmanneksi yleisin. ==Muuta== Noin 40 prosenttia brittiläisistä kuuluu veriryhmään B, joka on lyhytkarvaisilla kissoilla harvinainen. Sininen on brittikissojen suosituin väri. Hyväksyttyjä värejä on toistasataa, mm. valkoinen, musta, suklaa, lila, creme, kilpikonna, punainen, shaded silver ja golden sekä naamiovärit (colourpoint). Brittiläisiä on myös tabby-, täplikäs- ja tiikerikuvioisia. ==Aiheesta muualla== * Suomen brittikissat ry. * Suomen Kissaliitto ry Luokka:Kissarodut Luokka:Brittiläiset eläinrodut Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Kuudes vuosituhat eaa.

Kuudes vuosituhat eaa. oli tuhannen vuoden ajanjakso, joka kesti matemaattisessa mielessä vuoden 6000 eaa. alusta vuoden 5001 eaa. loppuun. Tämän vuosituhannen aikana maanviljely levisi Balkanilta Italiaan ja itäiseen Eurooppaan sekä Mesopotamiasta Egyptiin. Ihmispopulaatio pysyi noin 5 miljoonassa. -94
Feleti Sevele

Frederick Vaka'uta (Feleti) Sevele (s. 7. heinäkuuta 1944) on tongalainen poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä vuosina 2006–2010. Feleti Sevele opiskeli Apifo'ou Collegessa Tongalla ja myöhemmin Fidžillä. Hän opiskeli myös Uudessa-Seelannissa ja valmistui Canterburyn yliopistosta. Hänet valittiin lakiasäätävään neuvostoon Fale Aleaan vuonna 1999 ja uudelleen 2002 ja 2005. Hänet nimitettiin Tongan pääministeriksi prinssi Lavaka Ata 'Ulukalalan erottua 11. helmikuuta 2006. Sevele oli Tongan ensimmäinen ei-kuninkaallinen pääministeri. == Lähteet == Luokka:Tongan pääministerit Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Seitsemäs vuosituhat eaa.

Seitsemäs vuosituhat eaa. oli tuhannen vuoden ajanjakso, joka kesti matemaattisessa mielessä vuoden 7000 eaa. alusta vuoden 6001 eaa. loppuun. Tämän vuosituhannen aikana maanviljely levisi Anatoliasta Balkanille. Ihmispopulaatio pysytteli noin 5 miljoonassa. Itämerellä alkoi Litorinameri- vaihe. == Lähteet == -93
Rihtniemi

Rihtniemi (ruots. Verknäs) on varsinaissuomalaisessa Pyhärannan kunnassa sijaitseva kylä. Rihtniemi-nimen alkuperästä ei ole tarkkaa tietoa. Vanhimmat nimitykset niemelle ovat peräisin vuodelta 1650 olevasta kirjoituksesta, jossa sitä kutsutaan nimillä Rictaniemi ja Wärknäsudd. Tohtori Arvo Loppmeren mukaan niemi olisi ollut alun perin nimeltään Rihtimäki. Kylä sijaitsee nimestäänkin päätellen niemen päällä. Rihtniemen editse on vuosisatojen ajan kulkenut Raumalle kulkeva laivaliikenne. Niemen karikkoisuuden vuoksi alueella on sattunut useita merionnettomuuksia. Rihtniemellä sijaitsee muun muassa Pyhärannan seurakunnan, Pyhärannan kotiseutuyhdistyksen ja Marttojen omistuksessa oleva leirikeskus sekä hyvällä paikalla sijaitseva lintutorni. Niemen keskiosassa on noin 4,5 hehtaarin kokoinen, Lounais-Suomen ympäristökeskuksen rauhoittama luonnonsuojelualue. Rihtniemen kylä sijaitsee noin 10 kilometrin päässä Rauman kaupungista, ja Ruotsin rannikolle on niemeltä vain noin 200 kilometrin matka. Rihtniemi on myös Varsinais-Suomen maakunnan pohjoisin ja Etelä-Suomen mantereen läntisin kohta. Museovirasto on vuonna 2009 määritellyt Rihtniemen kylän yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä. ==Yhdistystoiminta== Pro Rihtniemi ry toimii Rihtniemen asukkaiden yhteisen hyvän puolesta. Yhdistys perustettiin alunperin vastustamaan alueelle suunniteltuja tuulivoimaloita vuonna 2009. Rihtniemen Nuorisoseura on paikallinen suunnistuksen erikoisseura, joka on osallistunut Jukolan viestiin vuosina 2022, 2023 ja 2024. ==Lähteet== Luokka:Pyhärannan kylät Luokka:Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa
Pentakloorietaani

Pentakloorietaani (C2HCl5), josta käytetään myös nimiä etaanipentakloridi ja pentaliini, joka normaaliolosuhteissa on olomuodoltaan väritön neste, jolla tunnusomainen haju. Pentakloorietaanin rakennekaava on CHCl2CCl3, moolimassa 202,3 g/mol, sulamispiste −29 °C, kiehumispiste 162 °C, tiheys 1,68 g/cm3 ja CAS-numero 76-01-7. Pentakloorietaani liukenee huonosti veteen. Ensimmäisen kerran pentakloorietaania valmisti vuonna 1840 Henri Victor Regnault kloorimetaanin klorinolyysillä. Sitä voidaan valmistaa klooraamalla trikloorieteeniä käyttäen katalyyttinä rauta(III)kloridia tai UV-säteilytystä. Sitä muodostuu myös epätoivottuna sivutuotteena valmistettaessa muita kloorattuja etaanijohdannaisia. Pentakloorietaania voidaan käyttää liuottimena, mutta sen myrkyllisyyden vuoksi tämä käyttö on vähentymässä. Nykyään suurin osa tuotetusta tai sivutuotteena muodostuneesta pentakloorietaanista käytetään tetrakloorieteenin tai klorinolyysillä saatavan tetrakloorimetaanin valmistamiseen.Eberhard-Ludwig Dreher, Theodore R. Torkelson & Klaus K. Beutel: Chlorethanes and Chloroethylenes, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2011. Viitattu 06.08.2013 == Lähteet == == Muita kloorietaaneja == *1-kloorietaani eli etyylikloridi *1,1-dikloorietaani *1,2-dikloorietaani *1,1,1-trikloorietaani *1,1,2-trikloorietaani *1,1,1,2-tetrakloorietaani *1,1,2,2-tetrakloorietaani *heksakloorietaani == Aiheesta muualla == * Luokka:Alkaanit Luokka:Organohalidit Luokka:Klooriyhdisteet
Kymmenes vuosituhat eaa.

Kymmenes vuosituhat eaa. oli tuhannen vuoden ajanjakso, joka kesti matemaattisessa mielessä vuoden 10 000 eaa. alusta vuoden 9001 eaa. loppuun. == Tapahtumia == * Ihmispopulaation koko alle 5 miljoonaa. Pohjois-Euroopassa Veiksel-jääkausi päättyi ja Itämerellä oli Yoldiameri-vaihe. == Lähteet == -90
Sojuz TM-14

Sojuz TM-14 oli 14. avaruuslento Mir-avaruusasemalle. Se oli ensimmäinen Venäjän avaruusjärjestön Sojuz-lento. Laukaisu tapahtui Baikonurista 17. maaliskuuta 1992 kello 10:54:30 UTC. Lento kesti 145 päivää. Sen radiokutsu oli Vitjaz (Витязь) eli Ritari. Saksan liittotasavallasta kotoisin olevasta Klaus-Dietrich Fladesta tuli toinen saksalainen, joka vieraili Mir-asemalla. Flade suoritti 14 koetta avaruusasemalla valmistellen Saksan osallistumista ISS-avaruusasemaan, joka kulki silloin nimellä Avaruusasema Freedom. Lasku oli ikävä, koska Sojuz-alus jäi ylösalaisin. ==Miehistöt== Avaruuteen laukaistut *Aleksandr Viktorenko, Venäjä *Aleksandr Kaleri, Venäjä *Klaus-Dietrich Flade, Saksa Maahan palanneet *Aleksandr Viktorenko, Venäjä *Aleksandr Kaleri, Venäjä *Michel Tognini, Ranska ==Rataparametreja== *Massa 7 150 kg *Perigeum 373 km *Apogeum 394 km *Inklinaatio 51,6° *Periodi 92,2 minuuttia ==Lähteet== Luokka: Miehitetyt avaruuslennot Luokka:Sojuz-ohjelma Luokka:1992
Maali (urheiluväline)

Maali on urheilukentällä esine, johon lajin peliväline yritetään siirtää sääntöjen mukaisesti eli tehdä maali. Maali koostuu usein rautakehikosta ja verkosta, mutta esimerkiksi amerikkalaisessa jalkapallossa maalina toimii eräänlainen maalihaarukka, jonka läpi soikea pallo yritetään potkaista. Useissa joukkuepeleissä vastustajana olevan joukkueen maalintekoa pyrkii estämään maalivahti. == Eri pallopelien maaleja == === Amerikkalainen jalkapallo === Amerikkalaisen jalkapallon maali on Y-kirjainta muistuttava maalihaarukka, jonka poikkipuu on 3,05 metrin korkeudella ja pystypuiden väli 5,6 metriä. === Jalkapallo === Jalkapallomaali on 7,32 metriä leveä ja 2,44 metriä korkea. === Jääkiekko === Jääkiekossa maali on 1,22 metriä korkea, 1,83 metriä leveä ja pituus maaliviivan etureunasta verkon takareunaan 1,12 metriä. Tuon pituuden on kuitenkin oltava vähintään 60 senttimetriä (Suomen jääkiekkoliiton virallinen sääntökirja). Maalin sisäpuoliset tukirakenteet maalipylväitä lukuun ottamatta päällystetään valkoisella pehmusteella. Pohjakehikon sisäpinnan osalta pehmustuksen päät eivät saa ulottua 10 senttimetriä lähemmäksi tolppia ja pehmusteet täytyy kiinnittää siten, etteivät ne estä kiekon menemistä kokonaan maaliviivan ylitse. === Salibandy === Salibandymaalin koko on 160 × 115 ja syvyys 65 senttimetriä ja sen täytyy turvallisuussyistä olla irtonainen. Luokka:Urheiluvälineet
Maali (täsmennyssivu)

Maali voi viitata seuraaviin: * maali, aine, jota käytetään esineiden pinnan värin muuttamiseen tai suojaamiseen. * maali urheilussa: ** maali, juoksuissa, hiihdossa, autourheilussa ym. urheilulajeissa sekä eräissä lautapeleissä: kilpailun päätekohta, johon ensimmäisenä saapunut kilpailija voittaa ** maali, ammunnassa ja sotatekniikassa kohde, johon tähdätään, maalitaulu. ** maali, maaliverkko, useissa peleissä, esimerkiksi jalkapallossa ja jääkiekossa paikka, johon peliväline (pallo, kiekko tms.) yritetään saattaa ** maali, suoritus, jossa peliväline onnistutaan saattamaan maaliin (edellisessä merkityksessä)
Alcazar

Alcazar voi tarkoittaa seuraavia asioita: *Alcazar, ruotsalainen yhtye *Sevillan Alcázar, palatsi Sevillassa *Alcázar de los Reyes Cristianos, linna Córdobassa *Hyundai Alcazar, automalli *Alcázar de San Juan, kaupunki Espanjassa *Alcazar, sukunimenä: ** Joseph Alcazar (1911–1979), algerialais- ranskalainen jalkapalloilija *kuvitteellisia henkilöitä: **Kenraali Alcazar, Tintin seikkailut -sarjakuvissa. .
1-kloorietaani

1-kloorietaani, josta käytetään myös nimiä etyylikloridi, kloorietaani ja monokloorietaani. Se on huoneenlämmössä olomuodoltaan väritön kaasu ja sillä on eetterimäinen haju. 1-kloorietaanin rakennekaava on CH3CH2Cl, leimahduspiste –50 °C c.c. ja itsesyttymislämpötila 519 °C. 1-kloorietaania käytetään tetraetyylilyijyn sekä etyyliselluloosan tuotannossa. Ainetta on käytetty myös paikallispuudutuksessa. == Muita kloorietaaneja == *1,1-dikloorietaani *1,2-dikloorietaani *1,1,1-trikloorietaani *1,1,2-trikloorietaani *1,1,1,2-tetrakloorietaani *1,1,2,2-tetrakloorietaani *pentakloorietaani *heksakloorietaani == Lähteet == == Aiheesta muualla == * *Kemian työsuojeluneuvottelukunta (KETSU): 1-kloorietaani eli kloorietaani *Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Ethyl chloride Luokka:Alkaanit Luokka:Organohalidit Luokka:Klooriyhdisteet Luokka:Anestesiologia
Armas Maasalo

Armas Toivo Valdemar Maasalo (vuoteen 1905 Masalin; 28. elokuuta 1885 Rautavaara – 9. syyskuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen säveltäjä ja urkuri. Armas Maasalo opiskeli urkujensoittoa Viipurin lukkari- ja urkurikoulussa lukuvuoden 1905–1906. Vuonna 1907 hän ilmoittautui sekä Helsingin Musiikkiopistoon että Helsingin yliopistoon, josta valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1911. Samaan aikaan hän opiskeli musiikkia Helsingin Filharmonisen seuran orkesterikoulussa. Maasalo täydensi opintojaan Ranskaan ja Saksaan vuosina 1919−1925 tekemillään opintomatkoilla. Maasalo työskenteli muun muassa Helsingin normaalilyseon musiikinopettajana vuosina 1916–1952, Kansallis-Kuoron johtajana vuosina 1915–1949, Helsingin Johanneksenkirkon urkurina 1926–1958, Helsingin kirkkomusiikkiopiston johtajana 1923–1951, Suomen Kirkkokuoroliiton ensimmäisenä johtajana 1931–1960 ja Sibelius- Akatemian kirkkomusiikin osaston johtajana vuosina 1951–1955. Hän oli myös virsikirjakomitean jäsen 1930-luvulla. Maasalo toimitti yhdessä Taneli Kuusiston ja Aleksi Lehtosen kanssa vuonna 1943 käyttöön otetun Suomen evankelisluterilaisen kirkon koraalikirjan, joka korvasi Richard Faltinin vuonna 1871 toimittaman koraalikirjan. Maasalolla oli lukuisia luottamustehtäviä kirkkomusiikin alalla; hän toimi mm. Suomen Kanttori- urkuriliiton ja Suomen Kirkkokuoroliiton puheenjohtajana sekä monien laulujuhlien johtajana ja palkintotuomarina. Professorin arvonimi myönnettiin hänelle 1947. Toivo Haapanen ym. (toim.): Musiikin tietokirja (2. painos), s. 297 ja täydennysliite s. 36. Helsinki: Otava, 1957. Armas Maasalon tuotanto sisältää muun muassa kaksi orkesterisarjaa, pianokonserton, urku- ja kuoroteoksia, liturgista ja hengellistä musiikkia. Hän on säveltänyt myös joululauluja sekä lauluja koululaulukirjoja varten. Vuonna 1932 hän julkaisi Helsingin kirkkomusiikkiopiston 50-vuotishistoriikin. Maasalo on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin. Säveltäjälle nimetty Maasalonpolku sijaitsee Helsingin Pukinmäessä. Maasalolla oli huvila Nuasjärven rannalla Sotkamossa. Armas Maasalon poika oli Yleisradion musiikkipäällikkö ja musiikkikirjailija, filosofian maisteri Kai Maasalo (1922–2000). ==Sävellyksiä== *"Joulun kellot" ("Hiljaa, hiljaa"), san. Helmi Auvinen *"Mä kanssa enkelten" (osana Jouluvesper-teosta), san. K. V. Tamminen *"Tule kanssani, Herra Jeesus", san. Hilja Haahti. *"Jeesus, kuule rukoukset", san. Jenny Pohjola *"Tuhansin kielin", san. Lauri Pohjanpää *"Genesis". Armas Maasalo voitti tällä kappaleella Viipurin Lauluveikot -mieskuoron sävellyskilpailun II palkinnon vuonna 1927Viipurin Lauluveikot 100 v.ISBN 952-90-8638-5. Copyright Viipurin Lauluveikot Tammer-Paino 1997. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Maasalo, Kai: Armas Maasalo (1885–1960). Johdatus hänen elämäänsä ja musiikkiuraansa. 1998. * * Armas Maasalo : Uruista ja urkureista. Pikakuvia matkalta, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 29.07.1928, nro 31, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Suomalaiset taidemusiikin säveltäjät Luokka:Suomalaiset urkurit Luokka:Suomalaiset professorin arvonimen saaneet Luokka:Vuonna 1885 syntyneet Luokka:Vuonna 1960 kuolleet
Suolankukka

thumb|Vielä keräämätöntä suolankukkaa veden pinnalla. Suolankukka (, ) on kiteinen, hiutalemainen, kivennäisaineita sisältävä, tavallista ruokasuolaa hienojakoisempi valmiin ruoan maustamiseen käytettävä merisuola. Sitä ei ole keräämisen jälkeen pesty, eikä se sisällä lisäaineita.Neuvoston asetus (EY) N:o 510/2006 (Päivitetty linkki) ==Valmistus== Hienoimpana suolankukkana pidetään Etelä-Bretagnessa, Ranskassa sijaitsevassa Guérandessa tuotettua Fleur de sel de Guérandea. Muita tunnettuja tuotantopaikkoja on muun muassa Camarguessa Rhônen alueella, Algarvessa Portugalissa,Kielikampus: Jean-Michel Kalmbach 24.1.2013 Kanadan länsirannikolla ja Espanjassa. Sitä syntyy niin kutsuttujen œillet-altaiden pinnalle meren, auringon ja tuulen vaikutuksesta iltapäivisin, jolloin haihtuminen on voimakkainta. Suolankukka koostuu valkoisista kiteistä, jotka muodostuvat altaiden pinnalle. Tuuli kuljettaa pieniä kiteitä, ja ne kerääntyvät ohueksi kerrokseksi altaan nurkkaan, Fleur de sel de Guéranden tapauksessa altaan keskelle. Suolankukka kerätään käsin veden pinnalta haravaa muistuttavalla puisella työvälineellä nimeltä lousse, Fleur de sel de Guéranden tapauksessa las-työvälineellä. Tarkkuutta vaativa keruu on perinteisesti ollut naisten työtä. Suola kuivataan auringossa; muuta käsittelyä ei tarvita. Hidas, käsityötä vaativa keräystapa selittää osin tuotteen suhteellisen kalliin hinnan. ==Koostumus ja käyttö== Suolankukka on hienojakoisempaa kuin tavallinen ruokasuola. Sitä arvostetaan ulkonäön ja maun lisäksi mikroskooppisen Dunaliella salina -levän aiheuttaman orvokkimaisen tuoksun takia. Levän sisältämät karotenoidit antavat suolankukalle toisinaan myös kauniin vaaleanpunertavan sävyn. Suolankukka sisältää muun merisuolan tavoin natriumkloridin lisäksi magnesiumia, kalsiumia, kaliumia ja muita kivennäisaineita. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * https://www.inao.gouv.fr/fichier/CDCIGPSelDeGuerandeFleurDeSelDeGuerande.pdf Luokka:Mausteet
Pescara

250px|thumb|Pescaran eteläosa Pescara on kaupunki Keski-Italiassa, Abruzzon alueella. Sen halki virtaa samanniminen joki. Kaupungissa on runsaat 120 000 asukasta. Pescara on Abruzzon asukasluvultaan suurin kaupunki. Se on koko Italialle kuuluvan Adrianmeren rannikon tärkeä talouden, kaupan sekä matkailun keskus. Kaupungille kuuluu yli 20 kilometriä rantaviivaa, ja se on kesäisin merkittävä lomakaupunki. Kaupungin lähistöllä on Pescara Circuit, jolla on ajettu F1-kilpailu vuonna 1957. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *
Prato

Prato on kaupunki Italian Toscanassa. Se on Praton maakunnan pääkaupunki. Kaupungissa on vajaat 200 000 asukasta, ja se on väkiluvultaan Toscanan alueen toiseksi suurin kaupunki. Kaupungin halki virtaa Arnojoen sivujoki Bisenzio. Prato on perinteinen tekstiiliteollisuuskaupunki, ja keskiajalla se oli villakaupan keskus. Prato on Slow Food -liikkeen syntypaikka. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Toscanan kaupungit Luokka:Praton maakunnan kunnat
České Budějovice

České Budějovice () on kaupunki Tšekin tasavallassa. Se on Etelä-Böömin läänin pääkaupunki ja suurin kaupunki. Kaupungissa asui vuoden 2020 arvion mukaan 94 463 asukasta. České Budějovice sijaitsee Vltava-joen varrella kohdassa, jossa Malše yhtyy jokeen. České Budějovicen perusti Ottokar II Přemyslin ritari Hirzo, ja se sai kaupunginoikeudet 1265. Kaupungissa oli sen perustamisesta asti merkittävä saksalaisväestö, joka oli noin vuoteen 1880 enemmistönä. Teollistumisen myötä kaupunkiin muutti paljon tšekkejä ja saksalaiset jäivät vähemmistöksi (15,5 prosenttia vuonna 1930). Toisen maailmansodan jälkeen lähes kaikki saksalaiset karkotettiin Tšekkoslovakiasta. České Budějovice on kauan tunnettu oluistaan. Merkittävin panimo on Pivovar Budějovický Budvar, joka omistaa oikeudet Budweiser-merkkiin suurimmassa osassa Eurooppaa. Kaupunki on tunnettu myös jääkiekosta: sieltä on tullut tunnettuja pelaajia, muun muassa Vaclav Prospal HC České Budějovice -jääkiekkoseurasta. České Budějovice on katolisen České Budějovicen hiippakunnan keskus. České Budějovicessa on mielenkiintoista keskiaikais- ja barokkiarkkitehtuuria kaupungin torin läheisyydessä. Merkittävin rakennus lienee noin vuonna 1300 valmistunut dominikaaniluostari, jossa on goottilainen Kostel Obětování Panny Marie. Kansallissankari Jan Žižkan kotilinna sijaitsee noin kymmenen kilometrin päässä ja Český Krumlov noin 30 kilometrin päässä. Rautatieinsinööri Franz Anton von Gerstner rakennutti České Budějovicesta Linziin vuosina 1824–1830 hevosvetoisen rautatien, joka oli ensimmäinen merkittävä manner-Euroopassa sijainnut rautatie. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virtual show Luokka:Tšekin kaupungit Luokka:Etelä-Böömin lääni
Juri Simonov

Juri Ivanovitš Simonov (, s. 1941 Saratov) on venäläinen kapellimestari. Simonov opiskeli orkesterinjohtoa Leningradin konservatoriossa Nikolai Rabinovitšin johdolla ja toimi Jevgeni Mravinskin assistenttina Leningradin filharmonisessa orkesterissa. Vuonna 1968 hän voitti Santa Cecilia kapellimestarikilpailun Roomassa. Simonov toimi Moskovan Bolšoi-teatterin ylikapellimestarina vuodesta 1970 vuoteen 1985, minkä jälkeen hänen uransa on ollut yhä kansainvälisempi. Belgian kansallisen orkesterin kapellimestarina hän toimi vuosina 1994–2002. Vuodesta 1998 Simonov on ollut Moskovan filharmonisen orkesterin ylikapellimestari. Viime aikoina hän on myös omistanut aikaansa opetustyölle. Suomessa tunnetuista kapellimestareista esimerkiksi Tibor Bogányi ja Sasha Mäkilä ovat käyneet hänen opissaan. Luokka:Venäläiset kapellimestarit Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nikolai Rabinovitš

Nikolai Semjonovitš Rabinovitš (, 7. lokakuuta 1908 – 26. kesäkuuta 1972) oli venäläinen kapellimestari ja merkittävä pedagogi. Hän opiskeli orkesterinjohtoa Leningradissa Nikolai Malkon johdolla ja teki debyyttinsä vuonna 1931 Leningradin filharmonikkojen kanssa. Rabinovitš opetti orkesterinjohtoa Leningradin konservatoriossa, jossa hänen oppilainaan olivat esimerkiksi Juri Simonov, Eri Klas, Neeme Järvi ja Mariss Jansons. Häntä voidaan pitää Ilja Musinin ohella yhtenä 1900-luvun merkittävimmistä kapellimestarikouluttajista. Luokka:Venäläiset kapellimestarit Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 1972 kuolleet
Outova

thumb|250px|Karl Marxin katu, Outovan pääkatu. Kuva vuodelta 2010. OutovaOutova, Eksonyymit, Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisuja 58. Päivitetty 3.6.2024, viitattu 7..9.2024 eli Audova (, tai Oudva) on kaupunki Pihkovan alueella Venäjällä. Se on Outovan piirin keskus. Kaupunki sijaitsee lähellä Peipsijärveä noin kaksi kilometriä järveen laskevan, pienehkön Gdovkajoen suulta. Kaupungissa oli 4 379 asukasta vuonna 2010 (koko kaupunkikunnassa 6 263 as.). Kaupungista 14 kilometriä pohjoiseen sijaitsee Smuravjovon sotilaslentokenttä. Kaupungin asemalta kulkee matkustajajuna päivittäin Pietariin. ==Historia== Outova perustettiin 1300-luvulla Pihkovan suojaksi. Vuosina 1431–1434 pihkovalaiset rakensivat sinne linnoituksen, jonka rauniot ovat edelleen jäljellä. Ruotsi ja Puola ovat hyökänneet kaupunkiin monta kertaa, mutta vuodesta 1617 lähtien se on ollut Venäjän hallussa. Outova sai kaupunginoikeudet vuonna 1780. Kaupungilla oli omat postimerkit vuosina 1874–1912. Postimerkkien julkaisu päättyi ensimmäisen maailmansodan seurauksena. Toisessa maailmansodassa kaupunki tuhoutui lähes kokonaan. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Kaupungin virallinen sivusto (Vanhentunut linkki, ei arkistoitu) *Гдов– город, история Kaupungin historiasta. zadavay.ru *Gdov EKI paikannimitietokanta Luokka:Pihkovan alueen kaupungit *
Juri Temirkanov

Juri Hatujevitš Temirkanov (, 10. joulukuuta 1938 Naltšik, Neuvostoliitto – 2. marraskuuta 2023 Pietari, Venäjä) oli venäläinen Pietarin Filharmonikkojen ylikapellimestari. Hän oli Valeri Gergijevin edeltäjä Pietarin Mariinski- teatterin johdossa. Koulutuksensa hän sai Leningradin konservatoriossa Ilja Musinin oppilaana. == Elämäkerta == === Nuoruus ja opinnot === Juri Temirkanov syntyi 1938 Kabardi-Balkarian pääkaupungissa Naltšikissa. Hänen isänsä Hatu Termirkanov oli Kabardi-Balkarian tasavallan kulttuuriministeri, jonka saksalaiset valloittajat teloittivat ampuen 1941. Perheen äiti vei Jurin ja tämän kolme sisarusta turvaan Kaukasukselle. Temirkanov aloitti yhdeksänvuotiaana musiikinharjoittelun, ja 13-vuotiaana hän pääsi Leningradin konservatorion lahjakkaiden lasten kouluun, missä hän opiskeli viulua ja alttoviulua. Temirkanov suuntautui myöhemmin konservatoriossa kapellimestariopintoihin, ja hän valmistui sieltä 1965. === Ura === Temirkanov debytoi valmistumisensa jälkeen Pienen oopperateatterin La traviatassa. Hän voitti 1966 Neuvostoliiton kansallisen kapellimestarikilpailun, ja hänet kutsuttiin sen jälkeen kiertämään Eurooppaa ja Amerikkaa Moskovan kamariorkesterin ja viulisti David Oistrahin kanssa. Temirkanov johti ensimmäisen kerran 1967 Leningradin filharmonia ja toimi sen jälkeen sen ylikapellimestarin Jevgeni Mravinskin apulaiskapellimestarina. Temirkanov toimi vuodesta 1968 vuoteen 1976 Leningradin sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina. Sen jälkeen hän oli Kirovin oopperan ja baletin musiikillinen johtaja. Temirkanovista tuli 1988 Mravinskin seuraaja Pietarin filharmonian ylikapellimestarina. Mravinski oli johtanut sitä noin 50 vuoden ajan, ja orkestarista tuli 1992 Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen Pietarin filharmoninen orkesteri. Temirkanov työskenteli orkesterin kanssa aina vuoteen 2022 asti. Temirkanovista tuli 1992 Britannian kuninkaallisen filharmonisen orkesterin ylikapellimestari. Hän toimi tehtävässä vuoteen 1998, ja vuosina 1998–2008 hän oli Tanskan kansallisen sinfoniaorkesterin vierailevana kapellimestarina. Temirkanov toimi vuosina 2000–2006 Baltimoren sinfoniaorkesterin musiikillisena johtajana, ja vuosina 2010–2012 Parman Teatro Region musiikillisena johtajana. == Tyyli ja musiikki == Temirkanov tunnettiin suureellisesta ja värikkäistä esiintymisistään, eikä hän käyttänyt ikinä tahtipuikkoa. Hän uskoi, että pystyi olemaan täsmällisempi ilman sitä. Temirkanov keskittyi erityisesti venäläisten Pjotr Tšaikovskin, Sergei Rahmaninovin, Sergei Prokofjevin ja Dmitri Šostakovitšin töihin. Hän muun muassa levytti Tšaikovski jokaisen sinfonian sekä tämän tunnetuimman oopperan, Jevgeni Oneginin. == Lähteet == Luokka:Venäläiset kapellimestarit Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Hradec Králové

Hradec Králové () on kaupunki Hradec Královén läänissä Tšekissä. Se sijaitsee tasangolla Elben () ja Orlicen yhtymäkohdassa. Vuoden 2020 arvion mukaan Hradec Královéssa asui 92 939 asukasta. Hradec Králové sai kaupunkioikeudet vuonna 1225. Itävallan ja Preussin välisen sodan ratkaiseva Königgrätzin taistelu käytiin kaupungin lähellä 3. heinäkuuta 1866. Hradec Králové on yliopistokaupunki. Hradec Královén yliopisto perustettiin 2000 erottamalla kaupungissa sijaitsevat Kaarlen yliopiston lääketieteen (perustettu 1945) ja farmaseuttinen laitos (perustettu 1970) omaksi yliopistokseen. Yliopistossa on noin 4 000 opiskelijaa. Kaupungin tunnetuin teollisuudenala on pianojen valmistus Petrofin tehtaalla. Kaupungissa on myös elintarvike- ja teknistä teollisuutta. == Merkittävät asukkaat == *František Plesnivý, itävalta- unkarilainen arkkitehti *Kateřina Siniaková, tennispelaaja *Otakar Vávra, arkkitehti *Sonja Vectomov, tšekkiläis-suomalainen elektronisen musiikin artisti ja säveltäjä == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin kotisivut * VirtualCzech.cz Hradec Kralove Luokka:Hradec Královén lääni
Gennadi Roždestvenski

Gennadi Roždestvenski (4. toukokuuta 1931 – 16. kesäkuuta 2018Renowned Russian conductor Gennady Rozhdestevsky dies at 88 ) oli venäläinen kapellimestari ja opettaja Moskovan konservatoriossa. Hän johti pitkään Moskovan Bolšoi- teatterin orkesteria. Gennadi Roždestvenski on tehnyt yli 500 klassista levytystä, ja hänellä on laaja kansainvälinen ura vierailukapellimestarina. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Gennadi Roždestvenskin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Venäläiset kapellimestarit Luokka:Sosialistisen työn sankarit Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Revelations

Revelations on rock-yhtye Audioslaven kolmas albumi. Se julkaistiin 5. syyskuuta 2006. Albumi meni ilmestyttään Yhdysvalloissa listan toiselle sijalle samoin kuin myös Suomen virallisen listan sijalle 2. Albumi nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan toiselle sijalle. Suomessa se debytoi niin ikään virallisen albumilistan toisella sijalla, ja se pysyi listalla yhteensä 8 viikkoa. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # === Japanin bonuskappaleet === # * # # # === iTunes bonuskappale === # * == Arvostelut == * Allmusic: Allmusic review * Entertainment Weekly: BEntertainment Weekly: Album review * Imperiumi: 7/10AUDIOSLAVE - Revelations Viitattu 28.11.2022. * Rolling Stone: Rolling Stone: Album review * Soundi: AUDIOSLAVE: Revelations Viitattu 28.11.2022. == Listasijoitukset == === Albumi === Vuosi Albumi Lista Sijoitus 2006 Revelations The Billboard 200 2 2006 Revelations Kanadan albumilista 1 2006 Revelations Internetin albumilista 2 2006 Revelations Britannian albumilista 12 ===Singlet=== Vuosi Single Lista Sijoitus 2006 "Original Fire" The Billboard Hot 100 79 2006 "Original Fire" Mainstream Rock Tracks 4 2006 "Original Fire" Modern Rock Tracks 3 2006 "Revelations" Mainstream Rock Tracks 6 2006 "Revelations" Modern Rock Tracks 38 ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2006 albumit Luokka:Audioslaven albumit Luokka:Brendan O’Brienin tuottamat albumit
Leonid Kortšmar

Leonid Ovšijevitš Kortšmar (s. 9. marraskuuta 1943;Sasha Mäkilä, Leevi Madetojan ensimmäinen sinfonia taiteellisen ja tieteellisen tutkimuksen risteyksessä s. 89 ) on venäläinen kapellimestari. Hän opiskeli Moskovan konservatoriossa Leo Ginsburgin oppilaana ja Leningradin konservatoriossa Ilja Musinin oppilaana. Hän on toiminut Voronežin ja Jekaterinburgin sinfoniaorkestereiden kapellimestarina sekä Saratovin valtionorkesterin ylikapellimestarina. Kortšmar on Pietarin Mariinski-teatterin kapellimestari ja opettaa orkesterinjohtoa Pietarin konservatoriossa. Hänen oppilaistaan Suomessa tunnetaan virolainen Anu Tali ja suomalainen Sasha Mäkilä. Suomessa hän on vieraillut muun muassa Vox Artis -kamariorkesterin johtajana. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Kortšmar Mariinski-teatterin sivustolla Luokka:Venäläiset kapellimestarit Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Nikolai Malko

Nikolai Andrejevitš Malko (, , 4. toukokuuta 1883 Brajiliv, Podolian kuvernementti, Venäjän keisarikunta (nyk. Vinnytsjan alue, Ukraina) - 23\. kesäkuuta 1961 Sydney, Australia) oli ukrainalainen kapellimestari. Hän opiskeli Pietarin konservatoriossa ja opetti siellä myöhemmin mm. Jevgeni Mravinskia ja Ilja Musinia. Malko on kirjoittanut merkittävän oppikirjan orkesterinjohdosta, "The Conductor and his Baton". Vuosina 1930-1937 hän toimi Tanskan radion sinfoniaorkesterin kapellimestarina, minkä kunniaksi orkesteri järjestää joka kolmas vuosi Kööpenhaminassa Nikolai Malko -kapellimestarikilpailun. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *http://www.dr.dk/malko/ Luokka:Neuvostoliittolaiset kapellimestarit Luokka:Ukrainalaiset kapellimestarit Luokka:Vuonna 1883 syntyneet Luokka:Vuonna 1961 kuolleet
Jevgeni Mravinski

Jevgeni Aleksandrovitš Mravinski (; 4. kesäkuuta (J: 22. toukokuuta) 1903 Pietari - 19\. tammikuuta 1988 Leningrad) oli neuvostoliittolainen kapellimestari. Hän toimi Leningradin filharmonisen orkesterin ylikapellimestarina 50 vuoden ajan, vuodesta 1938 kuolemaansa 1988 asti. Gramophone Good Classical CD Guide 2002 valitsi Mravinskin johtaman Tšaikovskin sinfonioiden 4 - 6 levytyksen vuodelta 1960 "100 suuren levytyksen" joukkoon. Luokka:Venäläiset kapellimestarit Luokka:Neuvostoliittolaiset kapellimestarit Luokka:Vuonna 1903 syntyneet Luokka:Vuonna 1988 kuolleet
Michael Caton-Jones

Michael Caton-Jones (s. 15. lokakuuta 1957 Skotlanti, Iso-Britannia) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Catonin ura ohjaajana alkoi 1980-luvun lopulla televisioelokuvien parissa. Vuonna 1989 hän sai ohjattavaksi ensimmäisen teatterielokuvansa Skandaali, jonka pääosissa nähtiin John Hurt ja Bridget Fonda. Seuraavana vuonna hän monikansallisen sotaelokuvan Memphis Belle, jonka taloudellinen menestys jäi heikoksi. Vuonna 1991 valmistunut Doc Hollywood oli Caton-Jonesin ensimmäinen reilusti näkyvyyttä julkaisuaikanaan saanut ohjaustyö. Yli 54 miljoonaa dollaria tuottaneen elokuvan pääroolissa nähtiin 1980-luvun lopun ja 1990-luvun alun suosituin uusi nimi, Michael J. Fox. Vuonna 1993 ensi-iltansa saanut Tämän pojan elämä ei ollut taloudellinen menestys, mutta keräsi varsin hyvät arvosanat. Elämäkertaelokuva Rob Roy (1995) toi sivuosaa esittäneelle Tim Rothille Oscar-ehdokkuuden, mutta tunnetuista näyttelijöistä huolimatta elokuva pääsi vain niukasti voitolle. Uusintafilmaus Sakaali käänsi uuden lehden Caton-Jonesin elämässä. Keskinkertainen toimintaelokuva oli taloudellinen menestys päätähtiensä Bruce Willisin ja Richard Geren ansiosta. Lipputulot kohosivat aina 159 miljoonaan dollariin asti. Menestyksen ansiosta hän sai vuonna 2002 ohjattavakseen 60 miljoonan dollaria maksaneen City by the Sea -rikoselokuvan, joka floppasi pahasti lipputulojen jäädessä alle puoleen tuotantokustannuksista. Shooting Dogs julkaistiin vuonna 2005 ilman suurempaa huomiota. Huomiota sai sen sijaan Caton-Jonesin viimeisin ohjaustyö Basic Instinct 2, joka oli jatkoa vuoden 1992 kassamagneetille. Elokuvan ohjaaja vaihtui useampaan kertaan; David Cronenberg, John McTiernan, ykkösosan ohjannut Paul Verhoeven, Jan de Bont. Lopulta Caton-Jones valittiin ohjaajaksi, ja budjetiksi määrättiin 70 miljoonaa dollaria. Esiosan erinomaisesta menestyksestä huolimatta jatko-osa jäi selkeästi tappiolliseksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Andrei Vlasov

Andrei Andrejevitš Vlasov (, , 14. syyskuuta (1. syyskuuta vanhaa lukua) 1900 – 2. elokuuta 1946) oli toisen maailmansodan puna-armeijan kenraaliluutnantti, joka loikkasi saksalaisten puolelle. ==Ura== Vlasov oli varakkaan maanviljelijän poika. Vlasov otettiin puna-armeijan palvelukseen vuonna 1919, ja hänestä tuli ammattiupseeri. Hän liittyi kommunistisen puolueen jäseneksi vuonna 1930.It's Too Early To Forgive Vlasov - The St. Petersburg Times - The leading English-language newspaper in St. Petersburg Vlasov oli tärkeä komentaja Kiovan ja Moskovan puolustuksessa itärintamalla. Heinäkuussa 1942 hän loikkasi saksalaisten puolelle. On epäselvää loikkasiko Vlasov itse oma- aloitteisesti saksalaisten puolelle, vai jäikö hän sotavangiksi. Vankeudessa Vlasov perusti saksalaisten alaisuudessa Venäjän väliaikaisen hallituksen ja kirjoitti propagandalentolehtisiä, jota pudotettiin puna-armeijan joukoille. Useat sadat tuhannet loikkarit palvelivat Saksan armeijassa nimellisesti Vlasovin alaisina, vaikka eivät koskaan hänen komennossaan. Nämä niin sanotut vapaaehtoisjoukot (Hilfswilligen) toimivat harvoin todellisissa taistelutehtävissä. He toimivat muun muassa huoltomiehinä, kuljettajina, varikkotyöläisinä ja lähetteinä.Lt. Gen. Władysław Anders & Antonio Muňoz: Russian Volunteers in the German Wehrmacht in WorldWar II Luettu 17.12.2007 Sodan loppuvaiheessa marraskuussa 1944 Adolf Hitler antoi Vlasovin perustaa Prahassa Venäjän kansojen vapautuskomitean ja Venäjän vapautusarmeijan, jonka yksi divisioona sijoitettiin Oderille. Venäjän vapautusarmeija kääntyi kuitenkin Prahan kansannousua tukahduttamaan lähetettyjä SS-joukkoja vastaan ja esti niitä tuhoamasta kaupunkia. Vlasov pyrki pakenemaan joukkoineen länteen ja antautui länsiliittoutuneille toukokuussa 1945. Länsiliittoutuneilla ei kuitenkaan ollut kiinnostusta antaa turvapaikkaa natsien kanssa yhteistyötä tehneille. Vlasov ja muut yksikköön kuuluneet sotilaat palautettiin Neuvostoliittoon Operaatio Keelhaulissa. Vlasov hirtettiin 2. elokuuta 1946 yhdentoista muun vapautusarmeijan johtajan kanssa.Histomil.com • View topic - 1946: Andrei Vlasov, turncoat Soviet general == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Neuvostoliittolaiset kenraalit Luokka:Neuvostoliittolaiset teloitetut Luokka:Vuonna 1900 syntyneet Luokka:Vuonna 1946 kuolleet
Frank Sinatra’s Welcome Home Party for Elvis Presley

Frank Sinatra’s Welcome Home Party for Elvis Presley, ”Frank Sinatran kotiinpaluujuhlat Elvis Presleylle”, on Timex-televisio-ohjelman erikoisjakso vuodelta 1960. Vuonna 1960 Elvis Presley oli palaamassa vuonna 1958 alkaneelta armeijareissultaan Saksasta. Presleyn manageri Tom Parker oli pitänyt tähtensä nimen niin sanotusti kuumana, minkä vuoksi Presleyn nimi näkyi levymyyntilistojen kärjessä, vaikkei uutta materiaalia levytettykään. Presleylle oli luotu valmis suunnitelma armeijasta paluun jälkeen: elokuvia ja kasa uusia levyjä. Tätä ennen kuitenkin televisio halusi hyödyntää musiikkimaailman ja Hollywoodin kuuminta nimeä. Tarjouskilpailun voitti Frank Sinatran isännöimä Timex-televisioshow, johon Presley palkattiin kuudeksi minuutiksi ennenkuulumattomaan hintaan 125 000 dollaria. Summa oli suurempi kuin lukuisten elokuvatähtien palkkio, mutta sijoitus oli kannattava, sillä Presleyn näkyminen kanavalla tarkoitti suurta katsojalukua ja rahakasta mainosmyyntiä. Sinatra oli aikaisemmin herättänyt närää Presleyn ihailijoiden keskuudessa haukkumalla rock & rollin, joka tuli pudottamaan hänet nuorison suosiosta. Myöhemmin Sinatra ja Presley ystävystyivät, ja Sinatran silloinen tyttöystävä nähtiin naispääosassa Presleyn Café Europa -elokuvassa ja Sinatran tytär Nancy Sinatra Presleyn elokuvassa Speedway – vauhtihullut. Frank Sinatra’s Welcome Home Party for Elvis Presley lähetettiin valtakunnallisessa televisiossa 12. toukokuuta 1960 ABC-kanavalla. Lähetys oli ylivoimaisesti katsotuin ja jäi Presleyn viimeiseksi vierailuksi televisioshow’ssa (lukuun ottamatta hänen omia TV-spesiaalejaan). Show on julkaistu DVD:llä remasteroidulla kuvanlaadulla, mutta sen saatavuus on erittäin vaikeaa pienen painosmäärän vuoksi. Luokka:Televisiojaksot Luokka:Musiikki-DVD:t Luokka:Televisio-ohjelmat Elvis Presleystä
Ústí nad Labem

Ústí nad Labem () on kaupunki Tšekin pohjoisosassa, Ústí nad Labemin läänissä. Sen asukasluku on 95 289 (2009). Kaupunki sijaitsee Elben ja Bílinan yhtymäkohdassa ja on jokisataman lisäksi rautateiden risteysasema. Ústí on mainittu kauppapaikkana 993. Kuningas Otokar II Přemysl perusti sen 1200-luvulla. Vuonna 1423 keisari Sigismund luovutti sen Meissenin vaaliruhtinas Fredrik I:lle. Vuonna 1426 sitä piirittäneet hussiitit löivät moninkertaisen saksalaisarmeijan ja ryöstivät kaupungin, joka rakennettiin uudelleen vasta kolmen vuoden kuluttua. Se kärsi merkittävästi myös kolmikymmenvuotisessa sodassa ja seitsemän vuoden sodassa. 1800-luvulla kaupunki teollistui. Se oli myös varhaisen ja sudeettisaksalaisten kansallissosialismin kehto. Suurin osa saksalaisista pakeni puna-armeijaa ja kaupunkia pommitettiin raskaasti 17.–19. huhtikuuta 1945, jolloin 500 sai surmansa. Monet asukkaat palasivat sodan jälkeen, jolloin kaupungissa järjestettiin verilöyly saksalaisia siviilejä vastaan ja 1946–1948 yli 53 000 karkotettiin alueelta. 1970–1980-luvuilla kaupunkia rakennettiin uudelleen tuttuun itäeurooppalaiseen tyyliin betonielementtikerrostaloilla, jotka tšekiksi tunnetaan nimellä panelák. Itäblokin hajoamisen jälkeen kaupungin raskas teollisuus ajautui vaikeuksiin ja ajettiin alas. Elben eteläistä rantaa hallitsee 1318 rakennettu Střekovin linna, joka on osittain raunioina. Vain kuuden kilometrin päässä ovat Blanskon linnan rauniot. Uusgoottilaista tudorilaista tyyliä edustaa vuosina 1856–1863 rakennettu Nosticzin suvun Trmicen kartano, myöhäistä empireä 1842–1845 rakennettu Velké Březno kartano ja renessanssityyliä Krásné Březnon kartano. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin kotisivu Usti nad Labem Luokka:Ústín lääni
Lusohispaaninen maailma

Lusohispaanisella maailmalla tarkoitetaan niitä itsenäisiä maita, erillisalueita tai väestökeskittymiä joissa espanjan tai portugalin kieli ovat joko hallitsevina tai merkittävinä käytössä. Laajimmillaan lusohispaaniseen maailmaan voidaan lukea myös ne Espanjan ja Portugalin entiset siirtomaat, jotka on sulautettu naapurimaahan (esimerkiksi Goa). Läheisiä käsitteitä ovat muun muassa Ibero-Amerikka sekä Iberian niemimaa. ==Aiheesta muualla== *Iberosäätiö Luokka:Kielimaantiede
Mariss Jansons

Mariss Jansons (14. tammikuuta 1943 Riika – 30. marraskuuta 2019 PietariKlassisen musiikin supertähti Mariss Jansons on kuollut. Yle.fi 1.12.2019.Conductor Mariss Jansons dies aged 76. Latvian Public Broadcasting.) oli latvialainen kapellimestari. Hänen isänsä Arvīds Jansons oli tunnettu latvialainen kapellimestari ja Leningradin sinfoniaorkesterin johtaja. Mariss Jansons opiskeli orkesterinjohtoa ensin Leningradin konservatoriossa Nikolai Rabinovitšin johdolla ja myöhemmin Wienissä Hans Swarowskyn ja Salzburgissa Herbert von Karajanin johdolla. Jansons toimi Oslon filharmonisen orkesterin musiikillisena johtajana vuosina 1979–2000, Pittsburghin sinfoniaorkesterin kapellimestarina 1997–2004, Concertgebouw-orkesterin 2004–2015 ylikapellimestarina ja Baijerin radion sinfoniaorkesterin ylikapellimesterina vuodesta 2003 kuolemaansa saakka. Hän johti myös Wienin Filharmonikkojen uuden vuoden konsertin kolmesti vuosina 2006, 2012 ja 2016. Mariss Jansons opetti Pietarin konservatoriossa orkesterinjohtamista isänsä rinnalla vuodesta 1970 alkaen, ja professoriksi hänet nimitettiin vuonna 1992. Suomalainen kapellimestari Alf Nybo opiskeli Mariss ja Arvīds Jansonsin johdolla 1979–1980. ==Lähteet== Luokka:Latvialaiset kapellimestarit Luokka:Grammy- palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Sněžka

Sněžka (tšekiksi) eli Śnieżka (puolaksi) () on Sudeetteihin lukeutuvan Krkonoše/Karkonosze-vuoriston korkein vuori Tšekin ja Puolan rajalla. 1 603 metriä korkea vuori on Tšekin korkein kohta. == Katso myös == *Luettelo maiden korkeimmista kohdista == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Puolan vuoret Luokka:Tšekin vuoret Luokka:Puolan ja Tšekin raja Luokka:Ala-Sleesian voivodikunta Luokka:Hradec Královén lääni
Vox Artis

Vox Artis on kamariorkesteri, joka aloitti toimintansa Espoossa vuonna 1984. Yhtyeen muusikot työskentelevät päätoimisesti eri orkestereissa ja musiikkioppilaitoksissa. Vox Artis on konsertoinut runsaasti kotimaassa sekä tehnyt kiertueita Ruotsissa, Saksassa, Venäjällä ja Virossa. Orkesteri on tehnyt yhteistyötä monien koti- ja ulkomaisten huipputaiteilijoiden kanssa, kuten Eli Goren, Ralf Gothóni, Kreeta-Maria Kentala, Leonid Kortšmar, Jaakko ja Pekka Kuusisto, Lev Markiz, Karita Mattila, Heikki Rautasalo, Erkki Rautio, Izumi Tateno sekä Marko Ylönen. Vox Artis on tehnyt kolme levyä. Luokka:Suomalaiset kamariorkesterit Luokka:Espoon musiikki
Bazovyi element

Bazovyi element (, ) on investointirahasto, jota kontrolloi miljardööri Oleg Deripaska.Basic Element - Company Yhtiö muodostui Siperian alumiiniryhmästä, mutta nimettiin uudelleen 2001. Rahasto toimii kaivos-, metalli- ja energia- alalla (En+ Group), koneenrakennuksessa, rakennusteollisuudessa, kiinteistönjalostuksessa, rahoituspalveluissa sekä metsäsektorilla. ==Pohjoismaissa== Basic Element in the World * Suomessa Vuokatti Hirsitalot Oy * Ruotsissa RUSAL-yhtymän alumiinitehdas Kubikenborg Aluminium (Sundsvallin lähistö, Bazovyi element on RUSAL:in pääomistajia En+ Groupin runsaan 47% osuudella). ==Metsäsektori== Paperiteollisuudessa hallinnoivana yrityksenä toimii OOO LPK Kontinental Menedžment, joka on yhteinen OOO Kontinentalinvestin kanssa. Toimialaa johtaa Andrei Nikolajevitš Vološin. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Bazovyi Elementin kotisivut Luokka:Venäläiset yritykset Luokka:Venäjän paperiteollisuus
Tuutori

Tuutori tai tutori () tarkoittaa opiskelijaa tai opettajaa, jonka tehtävänä on ohjata ja opastaa nuorempia opiskelijoita. Kouluissa tutori toimii ohjaajana, esimerkkinä ja tietopankkina varsinkin uusille opiskelijoille tai oppilaille. Useissa kouluissa tutoritoimintaa on kehitetty hyvin pitkälle, ja heidät koulutetaan tehtävään huolellisesti. Luokka:Opiskelu ms:Tuisyen
Pikku Nemo Höyhensaarilla

Pikku Nemo Höyhensaarilla () on yhdysvaltalaisen Winsor McCayn luoma uraauurtava sarjakuva, joka ilmestyi ensin The New York Herald -sanomalehdessä 15. lokakuuta 1905 – 23. huhtikuuta 1911 ja sitten New York American -sanomalehdessä 30. huhtikuuta 1911 – 1913. Sarjan nimi muuttui sanomalehden vaihtuessa muotoon In the Land of Wonderful Dreams. Tämän jälkeen sarja heräsi vielä hetkeksi eloon vuosiksi 1924–1927. Pikku Nemot ovat pikkupojan unifantasiaa, mutta niiden sävy on usein uhkaava, surrealistinen ja jopa pelottava. Viimeisessä ruudussa Nemo (jonka nimi tarkoittaa latinaksi ”ei kukaan”) putoaa aina sängystään lattialle ja herää unestaan. Unissa hän joutuu yleensä pahaan ahdinkoon, kuten jää jättimäisten sienten alle tai muuttuu apinaksi. Höyhensaarille hänet kutsuu kuningas Morfeus ja Nemon ”leikkitoverina” on kuninkaan tytär, jota kutsutaan vain prinsessaksi. Yksi Nemon kuuluisimmista uninäyistä on kävelevä sänky. Suomeksi Nemon seikkailuja on julkaistu kaksi kirjaa: I osa: 1905–1907 ja II osa: 1907–1908 (Otava 1991). Kattava kokoelma Nemon seikkailuja on julkaistu yhtenä niteenä englanniksi (Little Nemo 1905–1914, ISBN 3-8228-6300-9) sarjakuvan tultua vapaaksi yleiseen käyttöön asetetuksi teokseksi, kun McCayn kuolemasta oli kulunut 70 vuotta. Pikku Nemo Höyhensaarilla on graafisesti taidokas. Sen piirrostyyli on jugend-henkistä ja koristeellista. Suomalaisista sarjakuvapiirtäjistä Hjalmar Löfving sai tuoreeltaan vaikutteita McCayltä. == Lähteet == Luokka:Fantasiasarjakuvat Luokka:Yhdysvaltalainen sarjakuva