EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Martin Erlić

Martin Erlić (s. 24. tammikuuta 1998 Zadar) on kroatialainen jalkapalloilija, joka edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Bolognaa. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on pelannut Kroatian A-maajoukkueessa vuodesta 2022. Erlićin kyvyt huomattiin 12-vuotiaana, kun Kroatian suurseura Dinamo Zagreb poimi hänet riveihinsä. Sieltä hän siirtyi Rijekan kautta Parmaan ja sieltä seuraavaksi Sassuoloon. Erlić lainattiin Sassuolosta FC Südtiroliin Serie C:hen, missä hän teki edustusjoukkuedebyyttinsä. Kaudet 2018–2022 hän pelasi Speziassa. Ensimmäisellä kaudella hän pelasi Spezian edustusjoukkueessa vain yhden Italian cupin ottelun, mutta seuraavalla kaudella hän pelasi Serie B:ssä nousukarsinta mukana lukien 27 ottelua. Kaudella 2020–2021 hän pelasi Serie A:ssa 27 ottelua ja teki kolme maalia, joista ensimmäisen Sassuoloa vastaan. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 30 Serie A -ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Kaudella 2022–2023 Erlić pelasi vihdoin Sassuolon Serie A -joukkueessa. Tuolla kaudella hänelle kertyi 28 liigaottelua. Kaudella 2023–2024 hän pelasi 32 Serie A -ottelua ja teki niissä yhden maalin. Elokuussa 2024 Erlić siirtyi jatkamaan Serie A-pelejään Bolognaan. https://www.bolognafc.it/en/martin- erlic-joins-bologna/ Erlić pelasi useissa Kroatian nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi kaksi ottelua alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015, kolme ottelua alle 17-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2015, kaksi ottelua alle 19-vuotiaiden EM- kilpailuissa 2016 ja kaksi ottelua alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2021. Erlić pelasi ensimmäisen A-maaottelunsa kesäkuussa 2022 Kansojen liigassa Ranskaa vastaan. Hän kuului pronssia saavuttaneeseen Kroatian joukkueeseen MM- kilpailuissa 2022 mutta ei pelannut turnauksessa minuuttiakaan. Kesäkuussa 2023 hän pelasi täydet minuutit Kansojen liigan tappiollisessa loppuottelussa Espanjaa vastaan. Hän on pelannut kesäkuun 5. päivään 2024 mennessä yhdeksän A-maaottelua, joissa hän on ollut kahdeksan kertaa avauskokoonpanossa. == Lähteet == Luokka:Kroatialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Brandon Williams

Brandon Williams (s. 3. syyskuuta 2000 Manchester, Iso-Britannia) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Valioliigassa pelaavaa kotikaupunkinsa Manchester Unitedia. Hänen pelipaikkansa on pääasiassa vasen laitapuolustaja, mutta hän kykenee pelaamaan myös oikealla. Hän on aloittanut uransa ManU:n junioreissa ja nousi sieltä nuorisoakatemiaan. Ensimmäisen virallisen ottelunsa edustusjoukkueessa hän pelasi 2019–20 Englannin liigacupissa. Hän pelasi kauden aikana 17 valioliigaottelua, joissa teki yhden ja syötti yhden maalin. Eurooppa-liigassa hän pelasi kahdeksan, FA Cupissa kuusi ja liigacupissa viisi ottelua. Kaudella 2020–2021 hän pelasi neljä ottelua Valioliigassa, kaksi Mestarien liigassa, neljä Eurooppa-liigassa sekä neljä peliä kansallisissa cupeissa. Williams pelasi kauden 2021–22 lainalla Norwich Cityssä, jossa hän oli kentällä 29 ottelussa, joista 26 oli valioliigaotteluita. Kaudeksi 2022–23 hän palasi takaisin Unitediin, mutta pääsi pelaamaan ykkösjoukkueessa vain viisi minuuttia yhdessä liigacupin ottelussa. Maajoukkuetasolla hän on edustanut Englannin U20- ja U21-joukkueita. == Lähteet == Luokka:Englantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 2000 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Joseph-Antoine Bell

Joseph-Antoine (JoJo) Bell (s. 8. lokakuuta 1954 Mouandé, Kamerun) on uransa lopettanut kamerunlainen jalkapallomaalivahti. Hän oli pelityyliltään aikakaudelleen harvinainen liberomainen paljon liikkuva ja jalalla pelaava maalivahti. Hän pelasi vuoteen 1981 asti Kamerunlaisessa Union Doualassa, siirtyi sieltä Norsunluurannikolle Africa Sportsin joukkueeseen kahdeksi kaudeksi ja sen jälkeen Egyptiin El Mokawlooniin myön kahdeksi kaudeksi. Bell siirtyi Egyptistä Ranskan pääsarjaan. Hän oli siirtyessään jo 31 -vuotias. Ranskassa hän pelasi Marseillen, Toulonin, Bordeauxin ja Saint-Étiennen joukkueissa ja lopetti uransa liki nelikymppisenä Saint-Etiennessä. Hänet valittiin Kamerunin maajoukkueeseen sekä vuosien 1982, että 1990 maailmanmestaruuskilpailuihin, mutta hän ei pelannut näissä yhtään ottelua. Hän pääsi pelaamaan ensimmäisen MM-ottelunsa vasta vuoden 1994 kilpailuissa. Hän oli mukana myös 1984 Olympialaisten joukkueessa sekä 1984 ja 1988 kultaa voittaneissa African mestaruuskilpailujen joukkueissa. Monen mielestä hän jäi toisen Kamerunin huippuvahdin Thomas N'Konon varjoon maajoukkueurallaan. Jalkapallon historiayhteisö IFFHS valitsi Bellin African goalkeeper of the century:ksi yhtenä tekemiään vuosisadan pelaajien valintoja. ==Lähteet== Luokka:Kamerunilaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon Afrikan mestarit Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Niilo Seljanti

Niilo Antero Seljanti, aiemmin Suutari (28. lokakuuta 1928 Räisälä – 15. tammikuuta 2019 Pori) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Viitattu 17.12.2022. ==Henkilöhistoria== Seljannin vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Suutari ja Ida Poskiparta ja puoliso vuodesta 1956 ekonomi Lilli Vieno Käyhkö. Seljanti kävi Osuuskauppakoulun 1950–1951 ja SOK:n liikkeenjohdollinen kenttäkoulutuksen 1955–1957 ja jatkokoulutuksen 1968–1969. Hän oli Räisälän Maidonmyyntiosuuskunnan maitolanhoitaja 1943–1944, Kokemäen Osuuskaupan myyjä 1947–1951 ja myymälän tarkastaja ja mainonnanhoitaja 1951–1955, SOK:n Porin konttorin säästökassatarkastaja 1957–1959, Maanviljelijäin Osuuskaupan, sittemmin Kauppakunta Sataharju, toimitusjohtaja Säkylässä 1959–1965, Osuuskauppa Yhtymän toimitusjohtaja Lappeenrannassa 1965–1968 ja Keski-Pohjanmaan Osuuskaupan markkinointijohtaja Kokkolassa 1968–1972 ja toimitusjohtaja 1972–1987. Seljannilla oli myös useita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan hän oli reservin sotamies. Kauppaneuvoksen arvonimen Seljanti sai 1986. ==Julkaisuja== * Minä, missä, milloin: vuosikymmenieni kronikka, 2004 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Jukka R. Heino

Jukka Rafael Heino (5. toukokuuta 1930 Turku – 13. maaliskuuta 2014) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Viitattu 17.12.2022. Heinon vanhemmat olivat verojohtaja, maanviljelijä Emil Heino ja pankkivirkailija Eeva Gylden ja puoliso vuodesta 1954 kotitalousopettaja Aira Lempi Aliisa Kause. Heino kävi keskikoulun Perniön yhteiskoulussa ja Maatalousnormaalikoulun maamieskoulun Järvenpäässä ja valmistui agrologiksi Mustialan maamiesopistosta. Hän suoritti lisäksi kaupan alan kursseja ja teki useita opintomatkoja ulkomaille. Heino oli Maataloustuottajain Varsinais- Suomen liiton järjestökonsultti 1954–1955 ja Tuottajain Maidon kuljetuspäällikkö 1956–1957, hankintapäällikkö 1958–1963, apulaisjohtaja 1963–1975, toimitusjohtajan varamies vuodesta 1975, hankintajohtaja 1976, vt. toimitusjohtaja 1976–1977 ja toimitusjohtaja 1977–1991. Hänellä oli lisäksi lukuisia asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Heino oli reservin yliluutnantti (1983). Hän sai kauppaneuvoksen arvon 1987, samoin kuin useita ansiomerkkejä. Taiteilija Valentin Tsekzmasov maalasi hänen muotokuvansa 1992. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Paavo Siurua

Paavo Juhani Siurua (9. toukokuuta 1931 Oulu – 29. maaliskuuta 1989 Oulu) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Viitattu 17.12.2022. Siuruan vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Niilo Bernhard Siurua ja kauppa-apulainen Aino Elina Lipponen ja puoliso vuodesta 1962 Leila Kiviharju. Siurua tuli ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1949 ja valmistui ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1953. Hän oli Pohjanmaan Kauppiaiden Oy:n konttoripäällikkö Vaasassa 1954–1957 ja osastopäällikkö Oulussa 1959–1964, Noiro Oy:n osastopäällikkö Helsingissä 1965–1966, A & O -ryhmän toiminnanjohtaja 1966–1967, Oy Kerilon Ltd:n toimitusjohtaja Torniossa 1967–1972, Säteri Oy Kerilonin johtaja 1972–1974, Suurmarkkinat Oy:n varatoimitusjohtaja Helsingissä 1974–1975 ja Pohjanmaa Oy:n toimitusjohtaja Oulussa 1976–1987 ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1976. Siurualla oli myös lukuisia luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan hän oli reservin kersantti. Siurua sai kauppaneuvoksen arvonimen 1987. Taiteilija Erkki Koponen maalasi hänen muotokuvansa 1981.Kuka kukin on 1978, s. 915. Viitattu 17.12.2022. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 1989 kuolleet
Volodymyr Popovytš

Volodymyr Popovytš, myös Volodymyr Popovych, (; 7. joulukuuta 1922 Olszany (Vilšany), Lwówin voidovikunta, Galitsia, Puola – 8. joulukuuta 2015 Saint- Denis, Ranska) oli Belgiassa asunut ukrainalaissyntyinen lääkäri, päätoimittaja, taiteen keräilijä ja paikallispoliitikko. Popovytš opiskeli Lvivin yliopistossa 1942–1944 ja Louvainin katolisessa yliopistossa 1945–1950. Hän johti 1951–1986 Belgian Ukrainan-apukomiteaa (UDK) ja oli sen julkaiseman Visti-lehden päätoimittaja 1972–1989. Hän keräsi ukrainalaista taidetta ja julkaisi ukrainalaisten taiteilijoiden tuotannon luetteloita ja heitä käsitteleviä artikkeleita useissa lehdissä. Popovytšin kokoelmissa on muun muassa Oleksa Hryštšenkon teoksia. ==Lähteet== Luokka:Ukrainalaiset lääkärit Luokka:Ukrainalaiset toimittajat‎ Luokka:Belgialaiset lääkärit Luokka:Belgialaiset toimittajat Luokka:Taidehistorioitsijat Luokka:Taiteen keräilijät Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Horodok (Hmelnytskyin alue)

Horodok () on kaupunki Ukrainan Hmelnytskyin alueen H’melnytskyin piirissä. Horodok sijaitsee Dnestrin vesistöön kuuluvan Smotrytšjoen varrella, 50 kilometriä alue- ja piirikeskus H’melnytskyistä lounaaseen. Alueellinen maantie R-50 kulkee kaupungin kautta, siellä on linja-autoasema. Kaupungin kautta kulkee myös rautatie. Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 15 835 asukasta vuoden 2021 alussa. Vuonna 2001 väkiluku oli 16 484 ja väestö oli etnisesti valtaosin ukrainalaisia. Horodok mainiaan kirjallisissa lähteissä vuonna 1392. Kaupunginoikeudet paikkakunta sai 1786. Puolan jaossa vuonna 1793 paikkakunta tuli Venäjän keisarikunnan piiriin. Neuvostoliiton aikana Horodokilla oli kaupunkityyppisen taajaman asema, vuodesta 1957 kaupungin asema. Ukrainan vuonna 2020 tehdyn aluehallintouudistuksen jälkeen kaupunki kuulunut H’melnytskyin piiriin; tätä ennen se oli vuodesta 1923 ollut Horodokin piirin piirikeskus. Horodok, Khmelnytskyi Oblast.jpg|Horodokin kaupunkia. Church in Horodok, Khmelnytskyi Oblast.jpg|Kirkko Horodokissa. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Hmelnytskyin alueen kaupungit Luokka:H’melnytskyin piiri
Josip Šutalo

Josip Šutalo (s. 28. helmikuuta 2000 Čapljina, Bosnia ja Hertsegovina) on kroatialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Alankomaiden Eredivisiessä pelaavaa Ajaxia. Hän on pelannut Kroatian A-maajoukkueessa vuodesta 2022. Šutalo siirtyi Dinamo Zagrebin junioreihin vuonna 2014 ja pelasi edustusjoukkueessa ensimmäisen kerran kaudella 2019–2020. Tammi-kesäkuussa 2021 hän pelasi lainalla Istrassa. Hän on pelannut Kroatian ykkösliigassa Dinamo Zagrebin joukkueessa 65 ottelua, joissa hän on tehnyt neljä maalia, ja Istrassa 22 ottelua. Hän pelasi muutaman ottelun Dinamo Zagrebin mestaruuskausilla 2019–2020 ja 2023–2024 sekä kuului vakiokokoonpanoon mestaruuskausilla 2021–2022 ja 2022–2023. Kaudella 2021–2022 Šutalo pelasi Eurooppa-liigassa seitsemän ottelua ja teki maalin kotikentällä alkulohko-ottelussa Rapid Wieniä vastaan. Kaudella 2022–2023 hän pelasi Mestarien liigassa joukkueensa kaikki kuusi ottelua alusta loppuun. Šutalo siirtyi alankomaalaisseura Ajaxiin elokuussa 2023. Hän pelasi kaudella 2023–2024 Eredivisiessa 23 ottelua, jotka yhtä lukuun ottamatta avauskokoonpanossa, ja teki maalin kauden viimeisessä liigaottelussa Vitesseä vastaan. Hän pelasi Eurooppa-liigassa viisi ja Konferenssiliigassa kolme ottelua. Šutalo on pelannut Kroatian nuorisomaajoukkueissa kaikissa ikäluokissa 15-vuotiaista 21-vuotiaisiin. Hän pelasi Kroatian A-maajoukkueessa ensimmäiset ottelunsa kesäkuussa 2022 Kansojen liigassa Tanskaa ja Ranskaa vastaan sekä syyskuussa vielä uudelleen Tanskaa vastaan. Näissä kolmessa ottelussa hän pelasi täydet minuutit. MM-kilpailuissa 2022 hän pelasi täydet minuutit pronssiottelussa Marokkoa vastaan jäätyään aiemmissa otteluissa ilman peliaikaa. Kesäkuussa 2023 hän loukkaantui Kansojen liigan välieräottelussa Alankomaita vastaan ja joutui tulemaan jatkoajan alussa vaihtoon mutta pystyi pelaamaan Kroatian tappioon päättyneessä loppuottelussa Espanjaa vastaan. Hän on pelannut toukokuun 2024 loppuun mennessä 13 A-maaottelua, joissa yhtä lukuun ottamatta täydet minuutit. == Lähteet == Luokka:Kroatialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 2000 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Josip Stanišić

Josip Stanišić (s. 2. huhtikuuta 2000 München, Saksa) on kroatialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja ja pituudeltaan 187-senttimetrinen. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa Bayern Müncheniä, jonka junioreihin hän siirtyi tammikuussa 2017. Hän on pelannut koko uransa Saksassa. Stanišić pelasi Bayern Münchenin edustusjoukkueessa ensimmäisen kerran huhtikuussa 2021 Bundesliigassa Union Berliniä vastaan. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 13 bundesliigaottelua ja teki maalin kauden viimeisessä ottelussa Wolfsburgia vastaan. Mestarien liigassa hän pääsi vaihdosta kentälle kahteen otteluun. Kaudella 2022–2023 hän pelasi 14 bundesliigaottelua ja kahdeksan Mestarien liigan ottelua. Stanišić siirtyi elokuussa 2023 yhden kauden mittaiselle lainalle Bayer Leverkuseniin. Hän voitti Bayern Münchenin bundesliigamestaruuksien jatkoksi myös Leverkusenissa liigamestaruuden ja lisäksi Saksan cupin. Hän pelasi kauden aikana 20 bundesliigaottelua, joissa hän teki kolme maalia, muun muassa yhden helmikuussa Bayern Müncheniä vastaan Leverkusenin voittaessa 3–0. Eurooppa-liigassa Leverkusen ylsi loppuotteluun ja Stanišić pelasi 13 ottelua, joissa hän teki yhden maalin, 2–2-tasoitusmaalin toisessa välierässä AS Romaa vastaan. Stanišić pelasi marraskuussa 2018 kaksi ottelua Saksan alle 19-vuotiaiden maajoukkueessa mutta siirtyi sitten edustamaan Kroatiaa, jonka alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa hän pelasi kolme ottelua maalis-kesäkuussa 2022. Hän pelasi Kroatian A-maajoukkueessa ensimmäiset ottelunsa MM-karsinnoissa loka-marraskuussa 2021. Hän on pelannut heinäkuun 2024 loppuun mennessä 20 A-maaottelua, joista 15:ssä hän on ollut avauskokoonpanossa. Hän pelasi MM-kilpailuissa 2022 täydet minuutit pronssiottelussa Marokkoa vastaan jäätyään aiemmissa otteluissa ilman peliaikaa. EM-kilpailuissa 2024 hän pelasi täydet minuutit alkulohko- otteluissa Espanjaa ja Italiaa vastaan. == Saavutukset == Päivitetty 5. kesäkuuta 2024. FC Bayern München * Bundesliigan mestari: 2020–2021, 2021–2022 ja 2022–2023 * DFL-Supercup: 2021 ja 2022 Bayer 04 Leverkusen * Bundesliigan mestari: 2023–2024 * Saksan cup: 2023–2024 == Lähteet == Luokka:Kroatialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 2000 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jean-Baptiste Bourguignon d'Anville

Jean-Baptiste Bourguignon d'Anville (11. heinäkuuta 1697 Pariisi – 28. tammikuuta 1782 Pariisi) oli ranskalainen maantieteilijä ja kartografi. Häntä on kutsuttu ehkä 1700-luvun suurimmaksi maantieteilijäksi. ==Elämä ja ura== D'Anvillen aloitti maantieteellisen tutkimuksen lapsena. Myöhemmin hänen ystävyyssuhteensa antikvariaatti Abbé Longueruen kanssa auttoi suuresti hänen opintojaan. Hänen ensimmäinen vakavasti otettava karttansa, antiikin Kreikan kartta, julkaistiin hänen ollessaan 15-vuotias, ja 22-vuotiaana hänet nimitettiin yhdeksi kuninkaan maantieteilijöistä, ja hän alkoi herättää Ranskan hallinnon huomiota. D'Anvillen tutkimukset kattoivat kaikki maantieteen aihealueet. Hän ei tutkinut ainoastaan antiikin ja nykyajan historioitsijoita ja tutkimusmatkailijoita, vaan myös runoilijoita ja filosofeja. Yksi hänen tavoitteistaan oli kriittisesti uudistaa maantiedettä lopettamalla vanhojen karttojen sokea kopiointi, arvioimalla uudelleen yleisesti hyväksyttyjen paikkojen sijainnit tarkastelemalla kaikkia kuvailuun liittyviä auktoriteetteja ja jättämällä kartografiasta pois kaikki nimet, joiden tueksi ei ole riittävästi todisteita. Laajat alueet, jotka ennen olivat olleet maiden ja kaupunkien peitossa, olivat siten D'Anvillen kartoissa tyhjiä. D'Anvillea työllisti aluksi tutkimusmatkailijoiden, kuten Marchais'n, Charlevoix'n, Labat'n ja Duhalden, saavutusten havainnollistaminen kartoilla. Viimeksi mainitun kirjailijan Kiinan historiikkia varten hänet palkattiin tekemään atlas, joka julkaistiin erikseen Haagissa vuonna 1737 (Atlas général). Vuosina 1735 ja 1736 hän julkaisi kaksi tutkielmaa maapallon muodosta. D'Anvillen vuonna 1743 laatima Italian kartta osoitti ensimmäisenä lukuisat virheet maan kartoituksessa, ja kartan yhteydessä oli ensimmäistä kertaa arvokas muistio, jossa esitettiin yksityiskohtaisesti kartan lähteet. Myöhempinä vuosinaan d'Anville kartoitti uudelleen kaikki antiikin sivilisaatioiden tärkeimmät maat (erityisesti Egyptin) ja julkaisi työn pohjalta teokset Mémoire et abrégé de géographie ancienne et générale (1768) ja États formés en Europe après la chute de l'empire romain en occident (1771). Vuonna 1754 hänestä tuli Académie des Inscriptions et Belles Lettres -akatemian jäsen ja vuonna 1775 hän sai Académie des Sciencesin ainoan maantieteelle varatun paikan, ja samana vuonna hänet nimitettiin kuninkaan johtavaksi maantieteilijäksi. Hänen viimeinen työnsä oli karttojen ja maantieteellisen aineiston kokoelman järjestäminen, joka on nykyään Ranskan kansalliskirjastossa. D'Anville julkaisi elinaikanaan 78 teosta ja 211 karttaa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:ranskalaiset maantieteilijät Luokka:Ranskan tiedeakatemian jäsenet Luokka:Vuonna 1697 syntyneet Luokka:Vuonna 1782 kuolleet
Conor Gallagher

Conor John Gallagher (s. 6. helmikuuta 2000 Epsom, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija. Gallagherin edustama seura on Primera Divisiónissa pelaava Atlético Madrid, jonne hän siirtyi 42 miljoonan euron siirtosummalla elokuussa 2024. Tätä ennen hän pelasi Englannin Valioliigan Chelseassa, jonka akatemian kasvattama pelaaja hän on. Hän on pelipaikaltaan keskikentän keskustan pelaaja. Gallagher pelasi Chelsean-vuosinaan lainasopimuksilla kaudella 2019–2020 mestaruussarjan Charlton Athleticissa ja Swansea Cityssä, kaudella 2020–2021 Valioliigan West Bromwich Albionissa (30 liigaottelua, kaksi maalia) sekä kaudella 2021–2022 Valioliigan Crystal Palacessa, jossa teki 34 valioliigaottelussa kahdeksan maalia. Hän on pelannut 136 Valioliigan ottelua ja tehnyt niissä 18 maalia. Näistä hän on Chelseassa pelannut 35 ottelua ja tehnyt kolme maalia kaudella 2022–2023 sekä 37 ottelua ja viisi maalia kaudella 2023–2024. Mestarien liigassa hän pelasi Chelseassa kahdeksan ottelua kaudella 2022–2023. Gallagher on pelannut 18 A-maaottelua Englannin maajoukkueessa ilman tehtyjä maaleja. Hän pelasi ensimmäisen A-maaottelunsa marraskuussa 2021. Hän kuului Englannin joukkueeseen MM-kilpailuissa 2022 mutta ei saanut peliaikaa. EM-kilpailuissa 2024 hän tuli kahdessa ensimmäisessä ottelussa vaihdosta kentälle ja pelasi kolmannesta ottelusta ensimmäisen puoliskon avauskokoonpanossa. Hän tuli vaihdosta kentälle neljännesvälierän jatkoajalla ja välieräottelun viime hetkillä. Tappiollisen loppuottelun hän istui vaihtopenkillä. Gallagher on pelannut aiemmin Englannin nuorisomaajoukkueissa alle 17-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Hän kuului alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruuden vuonna 2017 voittaneeseen joukkueeseen. Hän pelasi turnauksessa viimeisen alkulohko-ottelun kokonaan ja tuli kolmessa ottelussa vaihdosta kentälle. == Lähteet == Luokka:Englantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 2000 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Berghemin uhrikivi

Berghemin uhrikivi (ruots. Berghem offersten) on Siuntiossa, Uudellamaalla sijaitseva rautakautinen uhrikivi. Uhrikivessä on seitsemän kuppia, ja se sijaitsee yksityisellä pihamaalla Backan kylässä Flaggbergetin tuntumassa. Berghemin uhrikivi on Museoviraston lailla suojaama kiinteä muinaisjäännös. == Lähteet == Luokka:Kulttikivet Luokka:Pyhät luonnonkohteet Luokka:Siuntion historia Luokka:Suomen rautakautiset muinaisjäännökset Luokka:Uhripaikat Suomessa
Wednesday Addams

Wednesday Addams on Charles Addamsin luoma kuvitteellinen hahmo, joka kuuluu Addamsin perheeseen. Hahmo esiintyi ensimmäistä kertaa vuonna 1938 The New Yorker -lehdessä julkaistussa strippisarjakuvassa ja sen jälkeen monissa televisiosarjoissa ja elokuvissa. Häntä ovat näytelleet muun muassa Lisa Loring ja Christina Ricci. Wednesday on pääosassa Netflixin vuonna 2022 alkaneessa samannimisessä televisiosarjassa, jossa hahmoa esittää Jenna Ortega. == Addamsin perhe == Wednesday on osa Charles Addamsin luomaa kuvitteellista Addamsin perhettä. Hän on Gomez ja Morticia Addamsin tytär. Ydinperheeseen kuuluu myös Pugsley, joka esitetään vaihtelevasti joko Wednesdayn iso- tai pikkuveljenä. == Hahmo == === Kehitys === Wednesdayn nimesi Charles Addamsin ystävä, kirjailija ja runoilija Joan Blake. Nimi on peräisin ”Maanantain lapsi on kaunis piltti” -lastenlorun säkeestä ”keskiviikon lapsi murheita saa” (). Hahmo mainittiin ensimmäistä kertaa nimeltä vuonna 1964 alkaneessa televisiosarjassa The Addams Family. === Ominaisuudet === Alkuperäisissä sarjakuvissa Wednesday esitetään 6–8 vuotiaana karmivana pikkutyttönä. Myöhemmin julkaistuissa elokuvissa ja televisiosarjoissa hahmo on joko lapsi tai teini-ikäinen. Broadwayn näytelmissä Wednesday on esitetty aikuisena. Wednesday pitää tyypillisesti hiuksiaan kahdella letillä ja pukeutuu mustaan mekkoon. Hahmoa kuvataan tavallista lasta älykkäämmäksi ja ovelammaksi. Vuoden 1964 televisiosarjassa Wednesday esitetään outona mutta optimistisena lapsena, joka pitää hämähäkeistä ja päättömistä nukeista. Myöhemmissä sovituksissa Wednesday on synkempi ja väkivaltaisampi, mutta hän rakastaa edelleen kaameita asioita. Vuoden 2022 televisiosarjassa Wednesdayllä on selvännäkijän kykyjä. Aiemmin hahmolla ei ole ollut yliluonnollisia voimia, vaikka yliluonnollisuutta on muuten perheestä kertovissa sarjoissa tai elokuvissa esiintynytkin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Wednesday Addams The Addams Family Wikissä Luokka:The Addams Family Luokka:Kuvitteelliset lapset Luokka:Sarjakuvahahmot Luokka:Televisiohahmot Luokka:Elokuvahahmot
Ruslan Neštšeret

Ruslan Oleksijovytš Neštšeret (; s. 22. tammikuuta 2002) on ukrainalainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Ukrainan jalkapalloliigassa pelaavaa FK Dynamo Kiovaa. Neštšeret syntyi Länsi-Ukrainan Mukatševossa. Hän liittyi Dynamon akatemiaan 12-vuotiaana. Hän pelasi seuran juniorijoukkueissa sekä Ukrainan nuorten maajoukkueissa, joissa hänet tunnettiin hyvänä rangaistuspotkujen torjujana. Vuosina 2018–2020 Neštšeret pelasi Dynamon alle 19-vuotiaiden joukkueessa, joka osallistui muun muassa UEFA Youth Leagueen. Elokuussa 2019 hän debytoi seuran alle 21-vuotiaiden joukkueessa. Lokakuussa 2020 Neštšeret pelasi ensimmäisen ottelunsa Dynamon ykkösjoukkueessa. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Vuonna 2002 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Ukrainalaiset jalkapallomaalivahdit
Frans Laurisilta

Frans Fredrik Laurisilta, sukunimi aik. Heino (5. helmikuuta 1878 Nurmijärvi – 16. marraskuuta 1942 Helsinki) oli suomalainen filosofian maisteri ja Eiran yhteiskoulun perustaja ja johtaja.Ylioppilasmatrikkeli 1904, matrikkelinumero 28914 Päivästä päivään, Helsingin Sanomat, 05.02.1938, nro 34, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Frans Laurisilta pääsi ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta 1904 ja hän valmistui Helsingin yliopistosta opettajakandidaatiksi 1915 sekä filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1923. Laurisilta oli virkailijana rautatiehallituksen kontrollikonttorissa 1916–1919 ja tilastokonttorissa 1921–1924. Hän oli opettajana Lahden yhteiskoulussa, Pieksämäen yhteiskoulussa ja Viipurin reaalikoulussa. Laurisilta oli opettajana Porin lyseossa 1929–1931. Vuonna 1931 hän perusti Eiran yhteiskoulun Helsinkiin. Kouluhallituksen tarkastuksessa 1933 koulun toiminnassa havaittiin useita puutteita muun muassa kouluhuoneiston ja opetusvälineiden suhteen eikä koululle sen vuoksi myönnetty valtionapua. Koulu jatkoi silti toimintaansa mutta osa koulun opettajista ja oppilaista siirtyi 1934 pastori Hannes Anttilan perustamaan uuteen Tehtaanpuiston yhteiskouluun. Eiran yhteiskoulu toimi aluksi Pietarinkatu 23:ssa mutta 1934 koulu siirtyi Kasarminkatu 1:een. Vuonna 1936 ja 1937 pidetyissä uusissa tarkastuksissa koulun tilanne ei ollut parantunut. Kouluhallitus ehdotti sen vuoksi koulun lakkauttamista. Koulun toiminta päättyi vuoden 1937 lopussa.Kouluskandaali Helsingissä. Eiran Yhteiskoulu ehdotetaan lakkautettavaksi kesken lukuvuotta, Helsingin Sanomat, 18.12.1937, nro 341, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotSuomen yksityisten oppikoulujen digitaalinen matrikkeli : Eiran yhteiskoulu (Helsinki) 1931-1937 Frans Laurisilta on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.Hautahaku.fi == Julkaisuja == * Luukalojen sukuelinten kehitys. Pro gradu-tutkielma, Helsingin yliopisto 1915 Helda : Opinnäytteet ja väitöskirjat * Litorinameren rannat Viipurinlahden ympärillä Viipurin ympäristö: maisematieteellinen kuvaus, perustuva topografiseen karttaan. Opinnäyte, Helsingin yliopisto 1928 == Lähteet == Luokka:Suomen koulujen rehtorit Luokka:Vuonna 1878 syntyneet Luokka:Vuonna 1942 kuolleet
Milka Hakkarainen

Milka Hakkarainen (s. 1984) on ruotsinsuomalainen kirjailija, toimittaja ja suomen kielen opettaja. Hän on syntynyt Suomen Raaseporissa, mutta on asunut Ruotsissa jo toistakymmentä vuotta. Hakkarainen julkaisi esikoisteoksensa Ei verta rantaa rakkaampaa vuonna 2021. Seuraava teos Maa kauhein isien julkaistiin 2022, ja kolmas teos Hiidenjumi ilmestyy keväällä 2023. Ei verta rantaa rakkaampaa palkittiin Suomen dekkariseuran Vuoden esikoisdekkari -kunniakirjalla. Kirja oli myös Vuoden johtolanka -palkintoehdokkaana ja kilpaili näin ilmestymisvuotensa parhaan dekkarin arvonimestä Suomessa. == Tuotanto == Ei verta rantaa rakkaampaa -dekkarin (2021) tapahtumat sijoittuvat ruotsinsuomalaiseen yhteisöön Skutskärin taajamassa Gävlen lähellä Ruotsissa. Pienellä tehdaspaikkakunnalla kaikki ruotsinsuomalaiset tuntevat toisensa. Yhteisön tasapaino kokee kovia, kun tapahtuu selittämättömiä kuolemia ja katoamisia. Päähenkilöt poliisi Jani Peranto sekä toimittaja ja true crime -kirjailija Rosa Riemunen ovat kirjan näkökulmahenkilöitä. Maa kauhein isien (2022) on jatkoa Hakkaraisen esikoisdekkarille. Siinä samat päähenkilöt jatkavat rikosten selvittämistä Ruotsin maaperällä, mutta miljöönä ovat nyt erityisesti Gävle ja Tukholma. Hakkaraisen dekkareissa käsitellään usein koomiseenkin sävyyn ruotsinsuomalaisuutta, kulttuurisia ennakkoluuloja ja sitä, minkälaisia identiteettiongelmia ruotsinsuomalaisella maahanmuuttajalla voi olla Ruotsissa. == Teokset == ===Dekkarit=== * Ei verta rantaa rakkaampaa: jännitysromaani, Myllylahti (2021) ISBN 978-952-356-168-7 * Maa kauhein isien: jännitysromaani, Myllylahti (2022) ISBN 978-952-356-267-7 * Hiidenjumi, Myllylahti (2023) ISBN 978-952-356-372-8 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset rikoskirjailijat Luokka:Ruotsinsuomalaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bullakotilot

Bullakotilot (Bullidae) on kotiloihin kuuluva nilviäisheimo. Heimon lajeja tavataan merivesistä. == Taksonomia ja anatomia == Bullakotiloiden heimossa on vain yksi suku Bulla. Lajimäärä vaihtelee 12-30 lajin välillä, ja lajinmääritys on perustunut pitkälti kuoreen. Heimon lajien kuori on paksu ja muodoltaan pyöreähköjä, munanmuotoisia tai pitkänomaisia. Kuori on usein kiiltävä ja pilkullinen, sulkulevyä ei ole. Bullakotiloiden jalka on kookas. ==Levinneisyys ja elintavat== Bullakotiloita tavataan maailmanlaajuisesti erityisesti lämpimiltä alueilta, mutta muutamia lajeja esiintyy myös lauhkeissa vesissä. Ne ovat yöaktiivisia ja kaivautuvat päivisin pehmeään hiekka- tai mutapohjaan. Heimon lajien ravintoa ovat levät. == Lähteet == Luokka:Kotilot
CONCACAF Gold Cup 2021

CONCACAF Gold Cup 2021 oli järjestyksessään 16. CONCACAF Gold Cup -jalkapalloturnaus. Turnaus alkoi 10. heinäkuuta ja loppuottelu pelattiin 1. elokuuta 2021. Meksiko lähti turnaukseen hallitsevana mestarina. Turnauksen voitti isäntämaa Yhdysvallat, joka voitti loppuottelussa Meksikon 1–0 jatkoajalla. == Pelipaikat == CONCACAF vahvisti 22. huhtikuuta, että turnaus järjestetään yhdeksässä kaupungissa. Dallas Arlington Houston Houston Cotton Bowl AT&T; Stadium NRG Stadium BBVA Stadium Kapasiteetti: 92 100 Kapasiteetti: 80 000 Kapasiteetti: 71 795 Kapasiteetti: 22 039 center Glendale Paradise State Farm Stadium Allegiant Stadium Kapasiteetti: 63 400 Kapasiteetti: 61 000 Orlando Austin Frisco Kansas City Exploria Stadium Q2 Stadium Toyota Stadium Children's Mercy Park Kapasiteetti: 25 500 Kapasiteetti: 20 500 Kapasiteetti: 20 500 Kapasiteetti: 18 467 == Joukkueet == Kaksitoista joukkuetta karsiutui suoraan kauden 2019–2020 CONCACAF Nations Leaguen kautta. Nämä olivat A-liigan neljä lohkovoittajaa, A-liigan neljä lohkon toista ja B-liigan neljä lohkovoittajaa. Joukkue Karsintatapa Karsintapäivä Aiempia esiintymisiä Edellinen Edellinen paras sijoitus CNL Liiga A:n A-lohkon toinen 14 2019 Voittaja (2000) CNL Liiga A:n A-lohkon voittaja 14 2019 Toinen (1991) CNL Liiga B:n A-lohkon voittaja 2 2011 Lohkovaihe (2009, 2011) CNL Liiga B:n C-lohkon voittaja 11 2019 Toinen (2015, 2017) CNL Liiga A:n A-lohkon voittaja 15 2019 Voittaja (1991, 2002, 2005, 2007, 2013, 2017) CNL Liiga A:n B-lohkon voittaja 15 2019 Voittaja (1993, 1996, 1998, 2003, 2009, 2011, 2015, 2019) CNL Liiga B:n B-lohkon voittaja 11 2019 Puolivälierät (2002, 2003, 2011, 2013, 2019) CNL Liiga A:n D-lohkon voittaja 14 2019 Toinen (2002) CNL Liiga A:n C-lohkon toinen 6 2019 Puolivälierät (2002) CNL Liiga B:n D-lohkon toinen 0 — — CNL Liiga A:n B-lohkon voittaja 9 2019 Toinen (2005, 2013) Kutsuttu vierasjoukkue 0 — — Karsintojen voittaja 10 2019 Kolmas (2000) Karsintojen voittaja 7 2019 Välierät (2019) Karsintojen voittaja 3 2011 Välierät (2007) Karsintojen toiseksi parhaiten sijoittunut joukkue 10 2015 Neljäs (1996) == Lohkovaihe == == Pudotuspelit == === Puolivälierät === \---- \---- \---- === Välierät === \---- === Loppuottelu === == Lähteet == Luokka:CONCACAF Gold Cup Luokka:Vuoden 2021 jalkapallo Luokka:Yhdysvaltain jalkapallo
Frank R. Paul

Frank Rudolph Paul, alun perin Franz Rudolphe Paul (18. huhtikuuta 1884 Radkersburg, Itävalta-Unkari – 29. kesäkuuta 1963 New Jersey) oli kuvittaja, joka tuli tunnetuksi varhaisiin pulp-lehtiin tekemistään kansikuvista ja kuvituksista. Paul syntyi Radkersburgissa 1884 ja opiskeli nuorena arkkitehtuuria ja kuvataidetta Wienissä, Pariisissa sekä New Yorkissa. Paul työskenteli paikallislehdessä New Jerseyssä vuonna 1914, kun lehtikustantaja Hugo Gernsback palkkasi hänet tekemään kansikuvia ja kuvituksia lehteensä The Electrical Experimenter. Vuonna 1926 Gernsback perusti tieteiskirjallisuuteen keskittyneen Amazing Stories -lehden, johon Paul teki kansikuvat ja kuvitukset seuraavan kolmen vuoden ajan. Paul teki kuvituksia myös useisiin muihin pulp- lehtiin mukaan lukien Science Wonder, Air Wonder, Wonder Quarterly ja Astounding Stories. Kuvituksissaan Paul nojasi arkkitehti-koulutukseensa ja erikoistui valtavien kaupunkien sekä jättiläismäisten avaruusalusten kuvaamiseen. Hän piirsi myös karmaisevia avaruusolioita. Paulin työt olivat usein kirkasvärisiä, ja hän käytti perusvärejä, yleensä punaisen ja keltaisen sävyjä. Värivalinnat saneli Gernsback, joka käytti säästösyistä kolmiväripainoa neliväripainon sijaan. Uransa aikana Paul teki yli 200 lehtien kansikuvaa sekä lukemattoman määrän kuvituksia. Paul piti kuitenkin niitä pelkkänä sivutyönä, sillä hän elätti perheensä lähinnä oppikirjojen kuvituksilla. Vuonna 1939 Paul teki Marvel Comics -lehden ensimmäisen numeron kansikuvan. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset kuvittajat Luokka:Vuonna 1884 syntyneet Luokka:Vuonna 1963 kuolleet
Sovetskajavuori

Sovetskajavuori on vuori Jäämerellä Venäjään kuuluvalla Wrangelinsaarella Manner-Siperian rannikolla.Gora Sovetskaya: Russia Geographical Names. Viitattu 17.12.2022 Vuori on 1 096 metriä korkea, ja se on saaren korkein kohta.Gora Sovetskaya, Russia Peakbagger. Viitattu 17.12.2022 Vuoren nimi oli alun perin Peak Berry luutnantti Robert M. Berryn mukaan, joka oli USS Rodgersin päällikkö. Berry oli noussut maihin saarelle 1881 etsimään kadonneelta USS Jeannettelta mahdollisesti hengissä selvinneitä. Pelastusretkikunnan arvion mukaan vuoren korkeus oli 2 500 jalkaa, joka myöhemmin tarkennettiin 3 596 jalkaan. Vuori nimettiin uudestaan Sovjetskajavuoreksi.Buddy Levy: Empire of Ice and Stone: The Disastrous and Heroic Voyage of the Karluk (Google Books) == Lähteet == Luokka:Venäjän vuoret Luokka:Tšukotka
Pyhän Kaarlen ritarikunta

Pyhän Kaarlen ritarikunta () on monacolainen ritarikunta, joka on perustettu vuonna 1858 ruhtinas Kaarle III:n käskystä. Ritarikunnan nimi viittaa kuitenkin eri henkilöön: Carlo Borromeoon. Ritarikuntaan tehtiin muutoksia vuonna 1966, ja sitä myönnetään kunnianosoituksena ruhtinaskunnan tai ruhtinaan hyväksi tehdyistä ansioista. Ritarikunnan ketju on kuvattuna Monacon vaakunassa. Kunnianosoitusta jaetaan viidessä luokassa: * suurristi * suurupseeri * komentaja * upseeri * ritari == Lähteet == Luokka:Monacolaiset ritarikunnat
Tehtaanpuiston yhteiskoulu

Tehtaanpuiston yhteiskoulu oli Helsingissä vuosina 1934–1977 toiminut yksityinen oppikoulu.Suomen yksityisten oppikoulujen digitaalinen matrikkeli : Tehtaanpuiston yhteiskoulu (Helsinki) 1934-1977 Frans Laurisillan vuonna 1931 perustaman yksityisen Eiran yhteiskoulun toiminnassa ilmenneiden ongelmien vuoksi osa koulun oppilaiden vanhemmista perusti syksyllä 1934 8-luokkaisen Tehtaanpuiston yhteiskoulun. Koulu oli alun perin tarkoitus perustaa Uusi yhteislyseo-nimisenä, mutta kouluhallitus ei tähän suostunut koska lyseo-nimeä saattoivat käyttää valtion koulut. Tehtaanpuiston yhteiskoulu toimi aluksi Simonkadun varrella entisessä Turun sotilaskasarmissa. Vuonna 1935 koulu siirtyi Ehrensvärdintie 31–33:een. Koulurakennusta laajennettiin 1940 ja vuonna 1961 koulu hankki omistukseensa Ehrensvärdintie 31–35:n kiinteistön. Uusi koulutalo valmistui syksyllä 1976 Vuosaaren kaupunginosaan Vuosaarentie 7:ään. Koulun rehtorina toimi vuosina 1934–1954 Hannes Anttila ja 1954–1977 Samuli Apajalahti. Koulun toiminta yksityisenä oppikouluna päättyi kesällä 1977, kun Helsinki siirtyi peruskoulujärjestelmään. Koulun toimintaa jatkoivat Tehtaanpuiston yläaste ja Tehtaanpuiston lukio. Tehtaanpuiston lukio ja Vuosaaren lukio yhdistettiin vuonna 1993 uudeksi Vuosaaren lukioksi. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Kimmo Aula : Tehtaanpuiston yhteiskoulu. Historiikkia ja muistelmia. Helsinki 1987 * Kimmo Aula : Tehtaanpuiston yhteiskoulu 65, Kuvia ja tarinoita 30-luvulta 70-luvulle. Helsinki 1999 == Aiheesta muualla == * Kimmo Aula : Tehtaanpuiston Yhteiskoulun perustamisesta 80 vuotta Luokka:Entiset suomalaiset oppilaitokset Luokka:Helsingin oppilaitokset Luokka:Eira Luokka:Vuosaari
Jorma Ilonen

Jorma Ilonen (14. tammikuuta 1952) on suomalainen lääkäri, lääketieteen tohtori ja Turun yliopiston immunogenetiikan emeritusprofessori. Hän on selvitellyt työurallaan muun muassa geenien merkitystä MS-taudissa sekä diabeteksessa. Hän on tutkinut myös esimerkiksi sitä, missä laajuudessa äitien bakteerikanta siirtyy vauvoille lapsen ensimmäisten elinkuukausien aikana. Ilonen on valmistunut Oulun yliopistosta lääkäriksi (LL 1976) ja väitellyt samassa yliopistossa. Hänen englanninkielinen artikkeliväitöskirjansa (1980) käsitteli HLA-geenien roolia MS-taudissa. Tutkimustyö oli otsikoitu HLA antigens and viral immunity in multiple sclerosis : with special reference to lymphocyte blast transformations. Ilonen on tuottelias tieteentekijä, jonka julkaisuluettelossa oli joulukuussa 2022 yli 320 nimikettä. Hän on ollut Suomen Tiedeseuran jäsen vuodesta 2013. Ilonen nousi marraskuussa 2022 tiedeanalytiikkayhtiö Clarivaten vuosittain kokoamalle maailman viitatuimpien tutkijoiden listalle yhtenä noin kahdestakymmenestä Suomessa työskentelevästä tutkijasta (Highly Cited Researchers, 2022). Vuoden 2022 Clarivaten viitatuimpien tutkijoiden lista tarkasteli vuosina 2011–2021 julkaistuja tutkimuksia. Viitatuimman prosentin joukkoon ylsi maailmanlaajuisesti noin 7 200 (tai 6 938) tutkijaa. Heistä noin 4 000 ryhmiteltiin aihepiirin mukaan johonkin 21 aiheluokasta, ja noin 3 200 tutkijan tutkimustyö arvioitiin monialaiseksi (cross-field). Ilosen kanssa yhteistyötä tehnyt ja esimerkiksi lapsuusiän diabetestä selvittänyt professori Mikael Knip on yltänyt samalle listalle jo edellisvuonna (2021-2022). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Jorma Ilonen. University of Turku, Institute of Biomedicine (researchgate.net) Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Suomalaiset lääkärit Luokka:Suomalaiset tieteilijät Luokka:Turun yliopiston professorit Luokka:Viitatuimmat tutkijat Clarivaten mukaan
Léolo

Léolo on kanadanranskalaisen Jean-Claude Lauzonin käsikirjoittama ja ohjaama draamaelokuva vuodelta 1992. Omaelämäkerrallisessa lapsuuskuvauksessa Lauzon yhdistelee maagista realismia ja groteskia naturalismia. Päähenkilö, noin 12-vuotias Leo pitää koko muuta perhettään mielenvikaisena ja turvautuu fantasioihin, joissa hän on italialaisen isän poika.Leolo (1993), Roger Ebert 9.4.1993. Viitattu 17.12.2022. Elokuva oli Cannesissa ehdolla Kultaisen leijonan saajaksiLéolo, festival-cannes.com. Viitattu 17.12.2022. ja sai muilla festivaaleilla useita palkintoja. Léolo oli Jean-Claude Lauzonin toinen pitkän elokuvan ohjaus ja jäi hänen viimeisekseen. Hän kuoli vuonna 1997 pienkoneonnettomuudessaJean-Claude Lauzon, Variety 12.8.1997. Viitattu 17.12.2022.. ==Lähteet== Luokka:Kanadalaiset elokuvat Luokka:Vuoden 1992 elokuvat
Borgberget

Borgberget on Siuntiossa Uudellamaalla aivan Siuntion ja Inkoon rajalla sijaitseva kukkula, joka tunnetaan sen päällä sijaitsevasta mahdollisesta pronssikautisesta hautarauniosta. Kivilatomus sijaitsee Borgbergetin huipulla noin 1,8 kilometriä Siuntion rautatieasemalta lounaaseen. Latomus on noin 12 metriä pitkä ja 2–3 metriä leveä. Siuntion kunnan alueella tavataan monia pronssikautisia hautaröykkiöitä kunnan korkeiden mäkien huipuilla. Borgberget on lain suojaama kiinteä muinaisjäännös. == Katso myös == * Krejansberget * Skällberget * Luntoberget == Lähteet == Luokka:Siuntion historia Luokka:Suomen muinaisjäännökset Luokka:Siuntion mäet
Rafael Cadenas

Rafael Cadenas (s. 8. huhtikuuta 1930 Barquisimeto, Venezuela) on venezuelalainen runoilija ja esseisti. Hän toimi useiden vuosien ajan luennoitsijana Universidad Central de Venezuelassa. Hänelle myönnettiin kansallinen kirjallisuuspalkinto (1985), kansainvälinen Guadalajaran kirjallisuuspalkinto (Meksiko, 2009), García Lorca-palkinto (2015) ja Cervantes-palkinto (2022). == Työ == === Runot === * Cantos iniciales (1946) * Una isla (1958) * Los cuadernos del destierro (1960, 2001) * Falsas maniobras (1966) * Intemperie (1977) * Memorial (1977) (kaksikielinen painos espanjaksi ja englanniksi) (2007) * Amante (1983). Amante (2002). Amant (2004), «Amante» . Lover (2004, 2009) kaksikielinen painos espanjaksi ja ranskaksi * Dichos (1992) * Gestiones (1992). Premio Internacional Juan Antonio Pérez Bonalde * En torno a Basho y otros asuntos (2016) * Ilman Aikomusta Osua, käännös suomeksi (2016) * Contestaciones (2018) === Esseet === * Literatura y vida (1972) * Realidad y literatura (1979) * Apuntes sobre San Juan de la Cruz y la mística (1977, 1995) * La barbarie civilizada (1981) * Anotaciones (1983) * Reflexiones sobre la ciudad moderna (1983) * En torno al lenguaje (1984) * Sobre la enseñanza de la literatura en la Educación Media (1998) == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Tekijän sivusto *Suomenkielinen runokokoelma Luokka:Venezuelalaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Fjällbacka

Fjällbacka on Siuntiossa Uudellamaalla sijaitseva kukkula, joka on tunnettu sen laella sijaitsevasta kahdesta pronssikautisesta hautaröykkiöstä eli hiidenkiukaasta. Hautaröykkiöt sijaitsevat lähellä Siuntion kirkonkylää puoli kilometriä länteen Suitian linnasta. Hautaryökkiöistä pohjoisempi on halkaisijaltaan noin 8 metriä, ja se sijaitsee 80 metrin korkeudessa. Röykkiö on osittain sortunut reunoilta. Etelämmässä sijaitsevaa toista hautaröykkiötä on vahingoitettu pahasti. Se on kooltaan nykyisin vain noin 4 x 9 metriä. Alkuperäisen hautaröykkiön kokoa on vaikea arvioida. Paikalta aukeaa näkymä Siuntion kirkonkylään ja Kirkkojoen jokilaaksoon. Siuntiossa sijaitsee useita pronssikautisia hautaröykkiöitä. Fjällbacka on lain suojaama kiinteä muinaisjäännös. == Katso myös == * Krejansberget * Skällberget * Borgberget * Luntoberget == Lähteet == Luokka:Siuntion historia Luokka:Siuntion mäet Luokka:Suomen muinaisjäännökset
LAB-yhtyeen diskografia

Tämä artikkeli on suomalaisen rockyhtyeen LAB:n diskografiasta. Yhtye on julkaissut kolme albumia vuosina 2000–2005. Vuonna 2005 julkaistiin myös yhtyeen viimeiset singlet ennen yhtyeen toiminnan loppumista. Syksyllä 2022 yhtye julkaisi 17 vuoden tauon jälkeen uuden singlen. == Studioalbumit == Nimi Julkaisutiedot Lista Albumilista Porn Beautiful *Julkaistu: 13. maaliskuuta 2000 *Formaatti: CD / digitaalinen *Levy-yhtiö: BMG 34 Devil Is a Girl *Julkaistu: 21. lokakuuta 2002 *Formaatti: CD / digitaalinen *Levy-yhtiö: BMG 14 Where Heaven Ends *Julkaistu: 28. helmikuuta 2005 *Formaatti: CD / digitaalinen *Levy-yhtiö: Sony BMG 24 == Singlet == Nimi Vuosi Listasijoitukset Albumi Single- lista Radio- lista ”Get Me a Name” 1999 — — Porn Beautiful ”’Til You’re Numb” — — ”Isn’t He Beautiful” 2000 — — ”Killing Me” — — ”Beat the Boys” 2002 12 17 Devil Is a Girl ”Machine Girl” 2003 — — ”When Heaven Gets Dirty” 2005 9 1 Where Heaven Ends ”Love Like Hell!” — — ”The Pianist 1910–2016” 2022 — — ”Please Killinn” 2023 — — == Musiikkivideot == * 'Til You're Numb (ohj. Pasi Pauni) * Beat the Boys (ohj. Miikka Lommi) * Machine Girl * When Heaven Gets Dirty (ohj. Alex Diezinger) * The Pianist 1910–2016 (ohj. Teemu Myöhänen) == Lähteet == Luokka:Diskografiat
Göran Högnäs

Göran Högnäs (s. 12. kesäkuuta 1946) on suomalainen filosofian tohtori ja sovelletun matematiikan professori emeritus Åbo Akademissa.Jäsenluettelo s. 195 Sphinx, vuosikirja 2019-2020. Högnäs on antanut Arunava Mukherjean kanssa merkittävän panoksen aiheeseen teoksellaan Probability Measures on Semigroups George Willis, SIAM Review, Vol. 54 (2), 2012 siteerattu: Probability Measures on Semigroups. Springer Books. Viitattu 17.12.2022. Högnäs aikoi alkuaan opiskelemaan valtiotieteitä. Jäätyään 2013 eläkkeelle hän ryhtyi johtamaan Magnus Ehrnroothin säätiön rahoittamaa kolmivuotista projektia ja ohjaamaan väitöskirjantekijöitä.Niclas Hägen: Att utbilda bra lärare betalar sig Meddelanden från Åbo akademi 11/2013, viitattu 23.9.2013 ==Julkaisut== * Marches aléatoires sur un demi-groupe compact, väitöskirja 1974 (Åbo akademi). * Göran Högnäs & Arunava Mukherjea: Probability Measures on Semigroups, 1. p. New York : Plenum 1995. ISBN 0-306-44964-1 – 2. p. Springer 2010 ISBN 978-0-387-77547-0 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset matemaatikot Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Burman liiton sosialistinen tasavalta

Burman liiton sosialistinen tasavalta (vuosina 1962–1974 Burman liitto) oli Ne Winin johtama sotilasdiktatuuri nykyisen Myanmarin alueella vuosien 1962 ja 1988 välillä. Vuonna 1962 tapahtuneen vallankumouksen jälkeen sen toteuttanut Liiton vallankumouksellinen neuvosto julisti valtion uuden ideologian, "Burman tien sosialismiin". Ne Win perusti Burman sosialistisen ohjelman puolueen, josta tuli Burman ainoa sallittu puolue. == Historia == Burmassa tapahtui vallankaappaus vuonna 1962, jonka jälkeen Ne Win ryhtyi johtamaan valtiota diktaattorina. Tämän lisäksi hän toimi myös Burman sosialistisen ohjelman puolueen pääsihteerinä ja maan pääministerinä. Vuonna 1988 monet burmalaiset ryhtyivät protestoimaan demokratian puolesta. Heidän painostuksensa takia Win ja muut puolueen jäsenet erosivat vallastaan ja uusi monipuoluejärjestelmä otettiin käyttöön. Kuitenkin pian tämän jälkeen maan armeija kaappasi vallan johtavalta puolueelta, lopetti protestit verisesti ja perusti uuden sotilasjuntan. == Lähteet == Luokka:Myanmarin historia Luokka:Kommunismi Aasiassa
Flaggberget

Flaggberget on Siuntiossa Uudellamaalla sijaitseva kukkula. Kukkula on tunnettu sen päällä sijaitsevista neljästä pronssikautisesta hautaröykkiöstä eli hiidenkiukaasta. Lisäksi siuntiolaiset ovat ennen polttaneet Flaggbergetin huipulla helluntai- ja juhannuskokkoja. Näihin rientoihin osallistui myös aikanaan Aleksis Kivi asuessaan Siuntiossa. Flaggbergetin haudat on lain suojaama kiinteä muinaisjäännös. == Hautaröykkiöt == Flaggbergetin huipulla sijaitsee neljä pronssikautista hautaröykkiötä kahdessa eri rykelmässä. Eteläisin hautaröykkiö sijaitsee noin 60 metrin korkeudessa. Röykkiö on osin hajotettu, ja sen mitat ovat 11 x 9 x 0,5 metriä. Toinen hautaröykkiö sijaitsee ensimmäisestä röykkiöstä noin 30 metriä luoteeseen hieman matalamman äkkijyrkän kallion reunalla. Hautaröykkiötä on hajotettu pahoin. Vuoden 2002 inventoinnin mukaan sen mitat olivat 2 x 2,5 metriä, ja muodoltaan se oli epämääräinen. Näistä haudoista noin 200 metriä koilliseen noin 75 metrin korkeudessa sijaitsee kaksi osittain tuhoutunutta hautaröykkiötä. Hautojen halkaisija on noin 6 metriä. Flaggbergetillä kerrotaan myös olevan niin kutsuttu keijukaisten luola kivien peitossa. Luolasta on löydetty mahdollinen kivinen hioin, mutta sitä ei enää löytynyt inventoinnissa vuonna 1984. == Katso myös == * Krejansberget * Skällberget * Borgberget * Fjällbacka == Lähteet == Luokka:Siuntion historia Luokka:Siuntion mäet Luokka:Suomen muinaisjäännökset
Portugalin ralli 1987

Portugalin ralli 1987 (viralliselta nimeltään 21. Rallye de Portugal) oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1987. Kilpailu järjestettiin 11. - 14\. maaliskuuta vuonna 1987 Estorilissa. Kilpailu oli kauden kolmas ja erikoiskokeiden yhteispituus oli . Edeltävän vuoden onnettomuuden johdosta Sintran ympäristössä olevat erikoiskokeet otettiin pois rallista, opastusta turvallisiin katselupaikkoihin kerrottiin ja erikoiskokeille asetettiin muovinauhat kertomaan paikat, joita katsojat eivät saaneet ylittää. Eräiden erikoiskokeiden sijaan Autódromo do Estoril -radalla oli kilpalähtöjä, joita FISA kutsui "super-erikoiskokeiksi". == Tulokset == Sija Kuljettaja Kartanlukija Auto Aika Ero 1 Markku Alén Ilkka Kivimäki Lancia Delta HF 4WD 7:09.39 0.0 2\. Jean Ragnotti Pierre Thimonier Renault 11 Turbo 7:12.32 +2.53 3\. Kenneth Eriksson Peter Diekmann Volkswagen Golf GTI 16V 7:14.37 +4.58 4\. Juha Kankkunen Juha Piironen Lancia Delta HF 4WD 7:20.46 +11.07 5\. François Chatriot Michel Périn Renault 11 Turbo 7:25.14 +15.53 6\. Georg Fischer Thomas Zeltner Audi Coupé Quattro 7:29.07 +19.28 7\. Rudi Stohl Ernst Röhringer Audi Coupé Quattro 7:38.18 +28.39 8\. Miki Biasion Tiziano Siviero Lancia Delta HF 4WD 7:44.05 +34.26 9\. Joaquim Santos Miguel Oliveira Ford Sierra RS Cosworth 7:52.59 +42.20 10\. Jorge Recalde Jorge del Buono Fiat Uno Turbo 7:55.09 +45.30 Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Portuguese Rally 1987 Luokka:MM-rallikausi 1987 Luokka:Portugalin ralli
Christina Egelund

Christina Egelund (s. 9. joulukuuta 1977 Hjørring) on tanskalainen poliitikko ja Tanskan nykyinen koulutus- ja tutkimusministeri joulukuusta 2022. Hän istui kansankäräjillä vuosina 2015–2019. Egelund aloitti poliittisen uransa Konservatiivisessa kansanpuolueessa mutta siirtyi vuonna 2010 Liberaaliin allianssiin. Vuonna 2019 hän perusti Simon Emil Ammitzbøll-Billen kanssa Fremad-puolueen, joka lakkautettiin jo seuraavana vuonna. Vuonna 2022 Egelund liittyi uuteen Moderaatit-puolueeseen. Egelund opiskeli kielitiedettä ja kirjallisuutta Pariisin yliopistossa 2000–2003. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Christina Egelund Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla Luokka:Tanskan ministerit Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Alankomaiden leijonan ritarikunta

Alankomaiden leijonan ritarikunta () on alankomaalainen ritarikunta, joka on perustettu vuonna 1815 kuningas Vilhelm I:n käskystä, mikä tekee siitä maan vanhimman siviileille myönnettävän ritarikunnan. Ritarikunnan suurmestarina toimii Alankomaiden hallitseva monarkki. Kunniamerkkiä myönnetään tunnustuksenä poikkeuksellisista ansioista sellaisilla aloilla kuten esim. taide, tekniikka ja innovatiivinen yrittäjyys. Saajan ei tarvitse olla Alankomaiden kansalainen, vaikkakin ulkomaalaisille kunnianosoitusta myönnetään harvakseltaan. Kunniamerkkiä jaetaan kolmessa luokassa, joiden lisäksi on olemassa myös kunnialuokka, eli veli: * suurristin ritari * komentaja * ritari * veli == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset ritarikunnat