EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
L’Avenir (parkki)

L'Avenir oli suomalainen Gustaf Eriksonin varustamon nelimastoinen teräsparkki, joka oli rakennettu 1908. Parkki oli Eriksonin omistuksessa 1932–1937. Laiva myytiin Saksaan 1937 ja se sai uudeksi nimekseen Admiral Karpfanger. Laiva katosi 1938 jäljettömiin ollessaan viljalastissa matkalla Australiasta Eurooppaan.Jukka Mikkolan Suurten purjelaivojen bibliografia : L'Avenir Wrecksite.eu : SV Admiral Karpfanger L'Avenirin oli rakentanut R. C. Rickmers Geestemündessä Saksassa vuonna 1908. Laivan vetoisuus oli 2 754 bruttorekisteritonnia ja kantavuus 3 650 kuollutpainotonnia. Laivan pituus oli 92,80 metriä, leveys 13,62 metriä ja syväys 7,55 metriä. Valmistuttuaan L'Avenir toimi belgialaisena koululaivana. Vuonna 1911 laivalle asennettiin ensimmäisenä purjelaivana maailmassa radiolähetin ja -vastaanotin. Ahvenanmaalle L'Avenir ostettiin Soc. Anon. Maritime de Belge-varustamolla Antwerpenista vuonna 1932. Laiva kuljetti pääasiassa vehnälasteja Australiasta Eurooppaan. Kesällä 1931 L'Avenir teki risteilyn 70 matkustajan kanssa Tukholmasta Itämerelle. Vuonna 1937 L'Avenir myytiin Hampuriin Hamburg- Amerika- linjalle ja sen uudeksi nimeksi tuli Admiral Karpfanger. Parkki katosi jäljettömiin maaliskuussa 1938 ollessaan viljalastissa matkalla Australiasta Eurooppaan. Laivalla oli tällöin 61 hengen miehistö ja 12 matkustajaa. Laivan hylynkappaleita löydettiin 1939 Tulimaan itärannikolta ja laivan hylky löytyi maaliskuussa 1939 Kap Hornin lähistöltä.Viime kesänä kadonneen saksalaisen koululaivan hylynkappaleita löydetty Kap Hornin lähellä. Alus oli entinen suomalainen parkki, Aamulehti, 05.03.1939, nro 62, s. 13, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotAdmiral Karpfangerin hylky löydetty. Entinen suomalainen parkki hylkynä Kap Hornin lähellä, Ilta-Sanomat, 04.03.1939, nro 53, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Suomalaiset purjelaivat
Mu isamaa on minu arm

Mu isamaa on minu arm () on virolaisen Lydia Koidulan runo, joka ilmestyi vuonna 1866 julkaistussa runokokoelmassa Emmajöe Öpik (suom. Emajoen satakieli). Hilkka Norkamo on kääntänyt runon suomeksi nimellä Oi sinä armas isänmaa. Aleksander Kunileid sävelsi runon lauluksi, joka esitettiin ensimmäisen kerran Viron laulujuhlien perinteen aloittaneilla Tarton laulujuhilla vuonna 1869. Laulujuhlien olennaiseksi osaksi on noussut runon myöhempi laulusovitus, jonka sävelsi Gustav Ernesaks vuonna 1944. Sävelmä esitettiin laulujuhlilla ensimmäisen kerran vuonna 1947, ja myöhemmin se on usein laulettu juhlien viimeisenä kappaleena. Sävelmästä kasvoi Viron epävirallinen kansallislaulu neuvostomiehityksen aikana, kun miehittäjät kielsivät Viron varsinaisen kansallislaulun Mu isamaa, mu õnn ja rõõm (suom. Isänmaani, onneni ja riemuni) esittämisen. Ernesaksin sävelmää on esitetty myös viralliseksi Viron kansallislauluksi, vaikka säveltäjä itse tiettävästi vastusti ehdotusta. == Katso myös == * Laulava vallankumous == Lähteet == Luokka:Runot Luokka:Virolaiset isänmaalliset laulut
Melbourne (parkki)

Melbourne oli suomalainen Gustaf Eriksonin varustamon nelimastoinen teräsparkki joka oli rakennettu 1892. Parkki oli Eriksonin omistuksessa 1929–1932. Melbourne upposi 30. kesäkuuta 1932 törmättyään yhteen englantilaisen Anglo-American Oil Company-yhtiön tankkilaivan Seminolen kanssa 30 meripeninkulmaa Irlannin eteläkärjessä sijaitsevan Fastnet Rockin eteläpuolella. Laivan päällikkö ja 10 miestä hukkui, 15 miestä pelastettiin tankkialaiva Seminoleen. Jukka Mikkolan Suurten purjelaivojen bibliografia : Melbourne ex Gustav ex Austrasia Wrecksite.eu : SV Melbourne Parkki Melbournen oli rakentanut Russell & Co. Port Glasgowissa Skotlannissa vuonna 1892 liverpoolilaiselle J. & W. Goffey-varustamolle. Laivan vetoisuus oli 2 691 bruttorekisteritonnia ja kantavuus 4 250 kuollutpainotonnia. Laivan pituus oli 93,00 metriä, leveys 13,43 metriä ja syväys 7,31 metriä. Laiva menetti myrskyssä mastonsa ja sai vaurioita neitsytmatkallaan Liverpoolista Kalkuttaan ollessaan Etelä-Atlantilla Tristan da Cunhan tienoilla. Ahvenanmaalle Melbourne ostettiin H.W.F.M. Engeliltä Hampurin Altonasta vuonna 1929. Laiva kuljetti pääasiassa vehnälasteja Australiasta Eurooppaan. Melbourne lähti 4 250 tonnin vehnälastissa 14. maaliskuuta 1932 Port Victoriasta Australiasta Eurooppaan. Se törmäsi 30. kesäkuuta yhteen englantilaisen tankkilaivan Seminolan kanssa 30 meripeninkulmaa Fastnetin eteläpuolella. Seminole törmäsi Melbournnen kylkeen ja parkki upposi nopeasti noin neljässä minuutissa. Laivan päällikkö ja 10 miehistön jäsentä kuoli onnettomuudessa, 15 miestä pelastettiin tankkilaiva Seminolelle.Silminnäkijän kertomus Melbournen haaksirikosta, Käkisalmen Sanomat 07.07.1932, nro 74, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot == Lähteet == Luokka:Suomalaiset purjelaivat Luokka:Vuoden 1932 onnettomuudet
Kitsuki

Kitsuki () on Japanin kaupunki Kyūshūn saarella Ōitan prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin pohjoisosassa Kunisakin niemimaalla Beppunlahden rannikolla. Kaupungin alue on maastonmuodoiltaan vaihtelevaa ja suurimmaksi osaksi metsäistä vuoristoa. Kitsukissa on 29 031 asukasta (elokuussa 2019) ja sen pinta-ala on 280,08 neliökilometriä. 1600-luvun puolivälistä lähtien Kitsuki kehittyi Kitsukin daimiokunnan linnanaluskaupunkina Matsudaira-klaanin hallinnassa. Kitsukin linnaa ympäröivällä alueella on säilynyt jäänteitä ajan samurai-sotilasluokan asuintaloista. Kaupunkioikeudet aiemmalle Kitsukin maaseutukaupungille myönnettiin vuonna 1955 kuntaliitoksen myötä. Vuonna 2005 kaupunki laajeni huomattavasti, kun siihen liitettiin Yamagan maaseutukaupunki ja Ōtan kyläkunta. Perinteisiä elinkeinoja ovat Cyperus monophyllus -ruohon (shichitō), mikan-mandariinien, teen ja muun muassa kukkien viljely. 1960-luvulta lähtien kaupunkiin kehittyi elintarvike- ja koneteollisuutta, myöhemmin korkeateknologista teollisuutta. Kitsukia palvelee JR Kyūshūn Nippō- päälinja. == Kuvia == Tiedosto:Kitsuki_castle.jpg|Kitsukin linna Tiedosto:Sirahigetahara.jpg|Shirahige-Tawara-jinja == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Ōitan prefektuurin kaupungit
Badenin evankelinen maakirkko

Badenin evankelinen maakirkko () on yksi Saksan evankelisen kirkon jäsenkirkoista. Sen pääpaikka on Karlsruhe. Kirkolla on 640 seurakuntaa. Vuoden 2019 lopussa kirkolla oli 1 116 079 jäsentä. Badenin alueella toimii myös Badenin evankelis-luterilainen kirkko (Evangelisch-Lutherische Kirche in Baden), joka on Saksan evankelisen kirkon ulkopuolella toimiva luterilainen vapaakirkko. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kirkon kotisivut Luokka:Saksan evankelinen kirkko
Berliinin, Brandenburgin ja Sleesian Ylä-Lausitzin evankelinen kirkko

Berliinin, Brandenburgin ja Sleesian Ylä-Lausitzin evankelinen kirkko (, lyh. EKBO) on yksi Saksan evankelisen kirkon jäsenkirkoista. Sen pääpaikka on Berliini. Kirkolla on noin 1 300 seurakuntaa. Vuoden 2019 lopussa kirkolla oli 914 260 jäsentä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Evangelische Kirche Berlin-Brandenburg-schlesische Oberlausitz Luokka:Saksan evankelinen kirkko
Bremenin evankelinen kirkko

Bremenin evankelinen maakirkko () on yksi Saksan evankelisen kirkon jäsenkirkoista. Sen pääpaikka on Bremen. Kirkolla on 61 seurakuntaa. Vuoden 2019 lopussa kirkolla oli 180 955 jäsentä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kirkon kotisivut Luokka:Saksan evankelinen kirkko
Wilson Phillips

Wilson Phillips on yhdysvaltalainen poplauluyhtye, jonka muodostavat Wendy Wilson, Carnie Wilson ja Chynna Phillips. ==Historia== Wilson Phillipsin perustivat vuonna 1989 kalifornialaiset Wilsonin siskokset, Beach Boys -muusikko Brian Wilsonin tyttäret Carnie Wilson (s. 29.4.1968) ja Wendy Wilson (16.10.1969) sekä muuskko John Phillipsin tytär Chynna Phillips (s. 12.2.1968). Ennen laulajanuransa alkua tytöt olivat työskennelleet näyttelijöinä ja malleina. Wilsonin siskokset olivat myös laulaneet taustoja isänsä levyillä. Chynna Phillips ehdotti Wilsoneille yhteistä hyväntekeväisyyslevyä muiden kuuluisien artistien lasten kanssa. Levystä ei tullut mitään, mutta projekti johti Wilson Phillipsin perustamiseen.AllMusic, yhtyeen ja sen jäsenten biografiat Yhtyeen esikoisalbumi Wilson Phillips (1990) sisältää balladeja ja keskitempoisia pop- ja rocklauluja. Albumi oli myyntimenestys, siltä nousi kolme Yhdysvaltain listaykkössingleä ja se saavutti Grammy-ehdokkuuden. Yhtyeen toinen albumi Shadows & Light (1992) myi sekin platinaa mutta ei tuottanut enää yhtään top 10 -singlehittiä. Chynna Phillips ilmoitti suunnittelevansa soolouraa, ja vuonna 1993 yhtye hajosi. Phillipsiltä julkaistiin sooloalbumi, ja Wilsonin siskokset tekivät yhteistyötä isänsä Brian Wilsonin kanssa. Carnie Wilsonilla oli oma talk show. Yhtye palasi yhteen vuonna 2003 ja äänitti albumin California (2004). Seuraavan kerran jäsenet tekivät yhteistyötä vuonna 2008 esiintyessään kahdesti Kaliforniassa. Vuonna 2010 he julkaisivat joulualbumin Christmas in Harmony. Vuonna 2012 yhtye julkaisi isiensä yhtyeiden The Beach Boysin ja The Mamas & the Papasin musiikkia albumillaan Dedicated. ==Diskografia== * Wilson Phillips (1990) * Shadows & Light (1992) * California (2004) * Christmas in Harmony (2010) * Dedicated (2012) ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltalaiset lauluyhtyeet
Karhu-Korhosen kirjasto

Karhu-Korhosen kirjasto (myös Jäkäläpään kulttuurikeskus) on Inarin kunnassa Lemmenjoen kansallispuiston Jäkäläpään tunturilla sijaitseva pieni kirjasto, joka palvelee alueella toimivia kullankaivajia ja siellä liikkuvia matkailijoita. Kirjasto sijaitsee kansallispuistossa kulkevan Kultareitti- vaellusreitin varrella kultakaivantoja palvelleen Jäkäläpään lentopaikan huoltorakennuksessa, joka on jäänyt vähemmälle käytölle mönkijöiden yleistymisen myötä. Kirjastolla on sivutoimipiste noin kuuden kilometrin päässä sijaitsevalla Martin Iskon palo -tunturilla, missä kirjastorakennus on niin ikään entinen erämaalentopaikan huoltorakennus. Suomen syrjäisimmäksi nimitetty kirjasto on kaksihuoneinen rakennus, joista vasemmanpuoleisessa on noin 25 hyllymetrinen, muutamasta tuhannesta niteestä koostuva kirjakokoelma. Kirjaston peruskokoelma on Oulun kaupunginkirjastolta lahjoituksena saatuja poistoja, ja se on myöhemmin laajentunut alueen kullankaivajien jättämillä teoksilla. Oikeanpuoleinen huone on kirjaston lukusali, jossa sijaitsi aiemmin lentopaikan erämaapuhelin. Oululainen kultaseppä Janne Kannisto kunnosti molemmat rakennukset kirjastoiksi vuonna 2002. Projekti oli 80-vuotislahja Lemmenjoella pitkällisesti kullankaivajana toimineelle Yrjö ”Karhu” Korhoselle. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Inarin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Inarin nähtävyydet Luokka:Suomen kirjastot
Lippen maakirkko

Lippen maakirkko () on yksi Saksan evankelisen kirkon jäsenkirkoista. Sen pääpaikka on Detmold. Kirkolla on 58 reformoitua ja 10 luterilaista seurakuntaa. Vuoden 2019 lopussa kirkolla oli 152 409 jäsentä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kirkon kotisivut Luokka:Saksan evankelinen kirkko
Hessenin ja Nassaun evankelinen kirkko

Hessenin ja Nassaun evankelinen kirkko () on yksi Saksan evankelisen kirkon jäsenkirkoista. Sen pääpaikka on Darmstadt. Kirkolla on 1151 seurakuntaa. Vuoden 2019 lopussa kirkolla oli 1 483 767 jäsentä. Kirkko kuuluu Kirkkojen maailmanneuvostoon. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kirkon kotisivut Luokka:Saksan evankelinen kirkko
Níki Keraméos

Níki Keraméos (, s. 18. heinäkuuta 1980) on kreikkalainen juristi ja poliitikko. Hänet valittiin Kreikan parlamenttiin vuonna 2015. Keraméos on Kyriákos Mitsotákisin hallituksen opetusministeri. == Lähteet == Luokka:Kreikan ministerit‎ Luokka:Opetusministerit Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kurhessen-Waldeckin evankelinen kirkko

Kurhessen-Waldeckin evankelinen kirkko () on yksi Saksan evankelisen kirkon jäsenkirkoista. Sen pääpaikka on Kassel. Kirkolla oli 756 seurakuntaa vuoden 2017 alussa. Vuoden 2019 lopussa kirkolla oli 783 980 jäsentä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kirkon kotisivut Luokka:Saksan evankelinen kirkko
Keski-Saksan evankelinen kirkko

Keski-Saksan evankelinen kirkko () on yksi Saksan evankelisen kirkon jäsenkirkoista. Sen pääpaikka on Magdeburg. Kirkolla oli 3139 seurakuntaa vuonna 2017. Vuoden 2019 lopussa kirkolla oli 677 436 jäsentä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kirkon kotisivut Luokka:Evankelis-luterilaiset kirkot Luokka:Saksan evankelinen kirkko
Yrjö Nykänen (pormestari)

Yrjö Albin Nykänen (31. toukokuuta 1902 Viipuri – 11. kesäkuuta 1974 Nokia) oli juristi, joka toimi Nokian kauppalanjohtajana ja sai pormestarin arvonimen. ==Henkilöhistoria== Yrjö Nykäsen vanhemmat olivat veturinkuljettaja Albin Nykänen ja Amanda Karoliina Salonen ja puoliso vuodesta 1929 Irja Orasmaa. Nykänen tuli ylioppilaaksi 1921 ja suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1926, varatuomarin arvon hän sai 1929. Hän oli Koiviston kauppalanjohtaja 1930–1933, Viipurin kaupunginsihteeri 1933–1940 ja Nokian kauppalanjohtaja 1940–1965. Pormestarin arvonimen hän sai vuonna 1957.Kuolleita. Helsingin Sanomat, 28.6.1974, s.4 ==Julkaisuja== * Kuusankosken kuntamuoto, 1953, Reino Kuuskoski, Sigfrid Törnqvist, Yrjö Nykänen * Nokian kauppala 20-vuotias: katsaus Nokian kauppalan vaiheisiin vv. 1937–1956, 1957 * Selvitys Porin maalaiskunnan Porin kaupunkiin liittämiseksi, 1965 * Harjavallan kuntamuoto, 1965 * Selvitys Tottijärven ja Suoniemen kuntien liittämisestä Nokian kauppalaan, 1965 == Lähteet == Luokka:Nokian kaupunginjohtajat Luokka: Suomalaiset juristit Luokka: Suomalaiset virkamiehet Luokka: Vuonna 1902 syntyneet Luokka: Vuonna 1974 kuolleet
Loch Linnhe (parkki)

Loch Linnhe oli suomalainen kolmimastoinen rautaparkki, joka oli rakennettu 1876. Parkki oli suomalaisen Gustaf Eriksonin varustamon omistuksessa 1922–1933. Laiva ajoi karille Kökarsörenin pohjoispuolella marraskuussa 1933 ja se jätettiin hylyksi.Jukka Mikkolan Suurten purjelaivojen bibliografia : Loch Linnhe Loch Linnhen rakensi James & George Thomson Port Glasgowissa Skotlannissa vuonna 1876 glasgowlaiselle J. & R. Wilson-varustamolle alun perin fregatiksi. Laivan vetoisuus oli 1 346 bruttorekisteritonnia ja kantavuus 2 200 kuollutpainotonnia. Laivan pituus oli 73,06 metriä, leveys 11,25 metriä ja syväys 6,55 metriä. Suomeen Loch Linnhe ostettiin Glasgow Shipping Company (J. & R. Wilson)-varustamolta vuonna 1892. Se oli uusikaupunkilaisten laivanvarustajien omistuksessa vuoteen 1919 saakka ja sitten se omistivat 1919-1922 turkulaiset varustamot Rederi Ab Standard Laiva ja Åbo Nya Rederi Ab ennen kuin se siirtyi Gustaf Eriksonin omistukseen. Loch Linnhe muutettiin fregatista parkiksi vuonna 1909. Vuonna 1900 Loch Linnhe ajoi karille ollessaan puutavaralastissa matkalla Floridan Pensacolasta Kieliin ja se korjattiin sitten telakalla Kielissä. Vuonna 1904 laivan ollessa puutavaralastissa matkalla Mississippin Gulfportista Buenos Airesiin lähes koko miehistö sairastui keripukkiin ja laiva joutui hakeutumaan hätäsataman Brasilian Cearáan. Kaksi miehistön jäsentä kuoli tautiin jo merellä ja viisi myöhemmin sairaalassa. Huhtikuussa 1919 amerikkalainen höyrylaiva Cokato törmäsi Loch Linnhen Azoreilla jolloin parkki kärsi vaurioita. Loch Linnhe ajoi karille 5. marraskuuta 1933 Kökarsörenin pohjoispuolella ollessaan painolastissa matkalla Gravesendista Maarianhaminaan. Parkki jätettiin hylyksi sen jälkeen siitä oli evakuoitu kaikki arvokas materiaali. Loch Linnhen keulakuva on esillä Ahvenanmaan merenkulkumuseossa Maarianhaminassa. == Kirjallisuutta == * Olavi Simola : Loch Linnhen vanavesi : erään suomalaisen valtameripurjehtijan vaiheet vuosina 1898-1933. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 915. Helsinki 2003 ISBN 9517464843 * Merenkulkuperinnettä Pröttikarvialta Ämpärporiin ; toimittaneet Outi Kivimäki, Susanna Sallinen ja Hannu Vartiainen. Selkämeren merenkulkuperinne -hanke. Rauman merimuseo, Rauma 2008 ISBN 9789526715506 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset purjelaivat
Grace Harwar

Grace Harwar oli suomalainen kolmimastoinen teräsfregatti, joka oli rakennettu 1889. Fregatti oli suomalaisen Gustaf Eriksonin varustamon omistuksessa 1916–1935. Laiva myytiin romutettavaksi 1935. Se oli silloin maailman viimeinen kaupallisessa käytössä ollut rahtifregatti.Jukka Mikkolan Suurten purjelaivojen bibliografia : Grace Harwar Bruzelius.info : Grace Harwar Grace Harwarin rakensi William Hamilton & Co. Port Glasgowissa Skotlannissa vuonna 1889 lontoolaiselle William Montgomery & Co-varustamolle. Laivan vetoisuus oli 1 816 bruttorekisteritonnia ja kantavuus 2 970 kuollutpainotonnia. Laivan pituus oli 84,30 metriä, leveys 11,64 metriä ja syväys 7,09 metriä. Suomeen Grace Harwar ostettiin vuonna 1913 ja se toimi aluksi koululaivana. Se oli helsinkiläisen Rederi Ab, Delfin-varustamon omistuksessa vuoteen 1916 saakka jolloin se siirtyi Gustaf Eriksonin omistukseen. Fregatti kärsi vaurioita Mobilen satamassa Alabamassa heinäkuussa 1916 kun satamaan iski hirmumyrsky. Kesäkuussa 1919 Grace Harwar kärsi suuria vaurioita hirmumyrskyssä Kap Hornin länsipuolella ollessaan vehnälastissa matkalla Melbournesta Helsingöriin. Laivaa korjattiin sitten useita kuukausia Montevideossa Uruguayssa. Vuonna 1929 Allan Villiers teki dokumenttielokuvan The Cape Horn Road Australian vehnäreitin purjelaivoista Parma, Grace Harwar ja Joseph Conrad. Viimeisen vehnälastinsa Grace Harwar toi Port Broughtonista Australiasta Falmouthiin ja edelleen Lontooseen kesällä 1935. Sen jälkeen kun laivan vehnälasti oli purettu Lontoossa se hinattiin heinäkuun puolivälissä 1935 Lontoosta Charlestowniin, Firth of Forthiin romutettavaksi. == Kirjallisuutta == * Viimeiset tuulten laivat : otteita Alan Villiersin teoksista ; teksti ja valokuvat Alan Villiers; suomentanut Renne Nikupaavola. Tammi 2000 ISBN 9513118940 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Cape Horn Road, 1928-1936, film about clipper ships Grace Harwar & Joseph Conrad (Youtube) Luokka:Suomalaiset purjelaivat
Thomas Zajac

Thomas Zajac (s. 22. syyskuuta 1985 Wien) on itävaltalainen purjehtija ja olympiamitalisti. Zajac saavutti olympiapronssia Rio de Janeirossa 2016 Nacra 17 -luokassa Tanja Frankin kanssa. Hänellä on myös MM-hopeaa Tornado- katamaraanista vuodelta 2009. ==Lähteet== Luokka:Itävaltalaiset kilpapurjehtijat Luokka:Itävaltalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
De Doctrina Christiana (Milton)

De Doctrina Christiana (”Kristillinen oppi”) on englantilaisen runoilijan ja ajattelijan John Miltonin (1608–1674) kirjoittama teologinen tutkielma, joka sisältää systemaattisen kuvauksen hänen uskonnollisesta ajattelustaan. Latinankielinen käsikirjoitus De Doctrina löydettiin vuonna 1823 ja julkaistiin vuonna 1825. Kirjan tekijästä on kiistelty. Muun kirjoittajan puolesta puhuu se, että teos on ristiriidassa Miltonin muiden teosten kanssa, esimerkiksi runoteosten Kadotettu paratiisi ja Paradise Regained. Sen lisäksi on ollut vaikea kuvitella, että sokea henkilö voisi kirjoittaa näin monimutkaisen tekstin. Milton oli teoksen kirjoitusaikana sokea, ja hänen oletetaankin käyttäneen avustajaa. Pitkän keskustelun ja laajan tutkimustyön jälkeen on nykyään kuitenkin yleisesti hyväksyttyä, että käsikirjoitus on John Miltonin tuotantoa. Käsikirjoituksen työvaiheet, sen liikkeet kirjailijan kuoleman jälkeen sekä syyt sille, ettei sitä julkaistu kirjailijan elinaikana, ovat saaneet vakiintuneet selitykset. Nykään De Doctrina Christianaa pidetään Miltonin runojen teologisena kommentaarina. Charles R. Sumner ja John Carey ovat kääntäneet teoksen englanniksi. Sumnerin versio painettiin ensimmäisen kerran vuonna 1825. Se oli ainut englanninkielinen käännös ennen Careyn vuonna 1973 tekemää käännöstä. Teosta ei ole käännetty suomeksi. Luokka:Kirjat kristillisestä teologiasta ja uskonnonfilosofiasta Luokka:Englantilaiset kirjat Luokka:Latinankieliset kirjat Luokka:1600-luvun kirjat Luokka:John Miltonin teokset
Lingard

Lingard oli suomalainen kolmimastoinen teräsparkki, joka oli rakennettu 1893. Parkki oli suomalaisen Gustaf Eriksonin varustamon omistuksessa 1925–1935. Laiva myytiin Norjaan 1935 ja se oli sittemmin varastolaivana.Jukka Mikkolan Suurten purjelaivojen bibliografia : Lingard ex Wathara ex Lingard Lingardin rakensi Fevig Jernskibsbyggeri Grimstadissa Arendalissa Norjassa vuonna 1893 lontoolaiselle William Montgomery & Co-varustamolle. Laivan vetoisuus oli 1 039 bruttorekisteritonnia ja kantavuus 1 600 kuollutpainotonnia. Laivan pituus oli 69,05 metriä, leveys 10,32 metriä ja syväys 5,40 metriä. Ahvenanmaalle Grace Harwar ostettiin Alf Monsenilta Tönsbergistä Norjasta vuonna 1925. Parkki oli Länsi-Intian ja Itämeren puutavaraliikenteessä. Se joutui hirmumyrskyyn Pohjanmerellä marraskuussa 1929 ja vaurioitui törmättyään yhteen ruotsalaisen höyrylaivan S/S Gerdin kanssa Kattegatissa 2. marraskuuta 1935 ollessaan puutavaralastissa matkalla Lontooseen. Törmäyksen jälkeen Gerd upposi vieden 21 hengen miehistönsä mukanaan. Pahoin vaurioitunut Lingard hinattiin Göteborgiin. Tuntematon laiva ajanut maarianhaminalaisen purjealuksen päälle, Laatokka 05.11.1935, nro 130, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotKattegatin hirvittävä haaksirikko, Laatokka 07.11.1935, nro 131, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Lingard myytiin 1935 Norjaan. Laiva toimi myöhemmin Norjassa varastolaivana ja muun muassa viljavarastona. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset purjelaivat Luokka:Vuoden 1935 onnettomuudet
Salford City FC

Salford City Football Club on englantilainen jalkapalloseura Salfordista, Suur-Manchesterin alueelta. Seura pelaa Englannin sarjajärjestelmän neljännellä tasolla, Kakkosliigassa. Seuran omistavat Manchester Unitedin entiset pelaajat Ryan Giggs, Gary Neville, Phil Neville, Paul Scholes, Nicky Butt ja David Beckham sekä liikemies Peter Lim. == Historia == Seura perustettiin 1940 nimellä Salford Central. Salford pelasi paikallisarjoissa vuoteen 1963 asti, jolloin se liittyi Manchester Leagueen ja muutti nimekeen Salford Amateurs. 1970-luvulla seura voitti Lancashire Amateur Cupin kolmesti ja Manchester Premier Cupin kahdesti. Vuonna 1980 Salford sirrtyi ylemmäs, Cheshire County Leagueen, ja kaksi vuotta myöhemmin North West Counties Football Leagueen, Englannin sarjajärjestelmän yhdeksännellä tasolle. Vuonna 1989 Salford Amateurs vaihtoi nimekseen Salford City. Seura vietti 1990-luvun ja 2000-luvun alun pääasiassa yhdeksännellä sarjatasolla kunnes Salford kauden 2007–2008 päätteeksi nousi kahdeksannelle tasolle, Northern Premier Leaguen 1. divisioonaan. Vuonna 2014 Manchester Unitedin entiset pelaajat Ryan Giggs, Gary Neville, Phil Neville, Paul Scholes ja Nicky Butt sekä liikemies Peter Lim hankkivat seuran omistukseensa. Uusien omistajien panostusten myötä Salford nousi heti kauden 2014–2015 päätteeksi Northern Premier Leaguen ylimmälle tasolle ja heti seuraavalla kaudella kuudennelle sarjaportaalle, National League Northiin. Kaudella 2015–2016 Salford eteni myös ensimmäistä kertaa FA Cupin toiselle kierrokselle. Kaudella 2016–2017 kolmas perättäinen nousu jäi saavuttamatta, mutta sitä seurasi jälleen kaksi perättäistä nousua. Ensin Salford voitti National League Northin mestaruuden 2018 ja seuraavana vuonna se sijoittui kolmanneksi, mutta voitti nousukarsinnat ja nousi Kakkosliigaan. Vuonna 2019 David Beckham liittyi mukaan yhdeksi seuran omistajaksi. == Lähteet == Luokka:Englantilaiset jalkapalloseurat Luokka:Manchesterin urheilu
Lalla Rookh (parkki)

Lalla Rookh oli suomalainen kolmimastoinen rautaparkki, joka oli rakennettu 1876. Parkki oli suomalaisen Gustaf Eriksonin varustamon omistuksessa 1926–1928. Laiva myytiin romutettavaksi Belgiaan 1928.Jukka Mikkolan Suurten purjelaivojen bibliografia : Lalla Rookh ex Karhu ex Belona ex Efjendi ex Lalla Rookh Lalla Rookhin rakensi R.J. Evans & Co. Liverpoolssa vuonna 1876 liverpoolilaiselle Lever Brothersille joka käytti laivaa kopran kuljetukseen Etelämerellä sijainneilta plantaaseiltaan. Laivan vetoisuus oli 825 bruttorekisteritonnia ja kantavuus 1 250 kuollutpainotonnia. Laivan pituus oli 63,00 metriä, leveys 9,70 metriä ja syväys 5,70 metriä. Suomeen Lalla Rookh ostettiin Norjasta vuonna 1923. Parkin omistivat Werner Hacklin ja muut porilaiset laivanvarustajat vuoteen 1926 saakka jolloin sen omistajaksi tuli Gustaf Erikson. Porilaisomistuksessa laivan nimenä oli Karhu mutta Erikson palautti sille alkuperäisen nimen. Ollessaan helmikuussa 1925 painolastissa matkalla Kööpenhaminasta Jamaikan Savanna-la-Mariin Lalla Rookh kärsi vaurioita myrskyssä ja se hinattiin Norjan Haugesundiin korjattavaksi. Viimeisen puutavaralastinsa Lalla Rookh kuljetti Porvoosta Lontooseen lokakuussa 1928. Se myytiin marraskuussa 1928 romutettavaksi Belgiaan ja se saapui Belgian Brüggeen joulukuun alussa 1928. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset purjelaivat
Kunisaki

Kunisaki () on Japanin kaupunki Kyūshūn saarella Ōitan prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin pohjoisosassa Kunisakin niemimaalla Seton sisämeren rannikolla. Niemimaan keskiosassa kaupungin länsirajalla kohoaa Futagovuori, jolta säteittäisesti virtaavat joet ovat muodostaneet kapeita ja pitkänomaisia laaksoja. Kunisakissa on 27 790 asukasta (elokuussa 2019) ja sen pinta-ala on 318,10 neliökilometriä. Yhteydet Kunisakin niemimaalta Seton sisämeren kautta Japanin keskiosiin ovat historiallisesti olleet vahvat. Heian-kaudella alueelle kehittyi vuoristobuddhalainen kulttuuri (Rokugō manzan), josta muistona on säilynyt useita temppeleitä, kuten Futago-ji ja Monjusen-ji, ja lukuisia buddhalaisia kiviveistoksia. Edo-kaudella valtaosa nykyisen kaupungin alueesta kuului Kitsukin daimiokuntaan ja oli Matsudaira-klaanin hallinnassa. Kunisakin kaupunki perustettiin vuonna 2006, kun aiempi Kunisakin maaseutukaupunki ja kolme muuta maaseutukaupunkia, Aki, Kunimi ja Musashi, liitettiin toisiinsa. Merkittäviä elinkeinoja ovat riisin, mikan-mandariinien, mansikoiden ja kukkien viljely, kalastus ja nykyisin myös korkeateknologinen teollisuus. Kaupungin kaakkoisosassa meren rannalla toimii Ōitan lentoasema, joka avattiin vuonna 1971. == Kuvia == Tiedosto:Ankokuji (Kunisaki, Oita) Main Temple Building.jpg|Ankoku-jin temppeli Tiedosto:Oita Airport Terminal Building.jpg|Ōitan lentoasema == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Ōitan prefektuurin kaupungit
Professor Koch

Professor Koch oli suomalainen kolmimastoinen teräsparkki, joka oli rakennettu 1891. Parkki oli suomalaisen Gustaf Eriksonin varustamon omistuksessa 1916–1922. Laiva myytiin vuonna 1922 hiiliproomuksi Argentiinaan sen jälkeen kun se oli törmännyt jäävuoreen.Jukka Mikkolan Suurten purjelaivojen bibliografia : Professor Koch Bruzelius.info : Professor Koch Parkki Professor Kochin rakensi Russell & Co. Port Glasgowssa Skotlannissa vuonna 1891 Elsflethissä Saksassa toimineelle Reederei Carl Winters-varustamolle. Laivan vetoisuus oli 1 398 bruttorekisteritonnia ja kantavuus 2 350 kuollutpainotonnia. Laivan pituus oli 68,90 metriä, leveys 10,80 metriä ja syväys 6,70 metriä. Suomeen Lalla Rookh ostettiin Reederei Carl Winters- varustamolta vuonna 1908. Parkin omisti vårdölainen Mathias August Troberg (1855-1935) vuoteen 1916 saakka jolloin sen omistajaksi tuli Gustaf Erikson. Ollessaan villalastissa matkalla Etelä-Afrikan East Londonista Bostoniin parkki ajoi karille lähellä Scituaten satamaa Massachusettsissa huhtikuun lopulla 1919 ja se hinattiin Bostoniin korjattavaksi. Parkki törmäsi suureen jäävuoreen 6. helmikuuta 1922 Falklandin saarista itäkaakkoon ollessaan salpietarilastissa matkalla Chilen Iquiquesta Etelä-Afrikan Delagoa Bayhin ja ajelehti sitten ohjauskyvyttömänä 70 vuorokauden ajan kunnes englantilainen höyrylaiva S/S Junin havaitsi parkin ja hinasi sen Montevideoon Uruguayhin. Parkki myytiin sitten hiiliproomuksi Buenos Airesiin ja se sai nimekseen Constancia, myöhemmin nimeksi muuttui Don Juan V. Proomu oli olemassa vielä vuonna 1954. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset purjelaivat
Pohjois-Saksan evankelis-luterilainen kirkko

Pohjois-Saksan evankelis-luterilainen kirkko () tai Nordkirche on yksi Saksan evankelisen kirkon jäsenkirkoista. Kirkon hallinto sijaitsee Schwerinissä. Kirkolla on 884 seurakuntaa, ja vuoden 2023 lopussa kirkolla oli 1 708 631 jäsentä. Kirkko syntyi vuonna 2012, kun entiset Mecklenburgin evankelisluterilainen maakirkko, Pohjois-Elben evankelisluterilainen kirkko sekä Pommerin evankelinen kirkko yhdistyivät yhdeksi kirkoksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kirkon kotisivut Luokka:Evankelis-luterilaiset kirkot Luokka:Saksan evankelinen kirkko
Shuanghuan Auto

thumb|Shuanghuan Laibao SRV Shuanghuan Auto oli kiinalainen autonvalmistaja. Yhtiön pääkonttori sijaitsi Shijiazhuangissa, Hebein maakunnassa. Shuanghuan Auto oli toiminnassa vuosina 1988–2016, minkä jälkeen valtion hallinto lakkautti yhtiön tämän tuotteiden huonon laadun vuoksi. Shuanghuan Auto sai kansainvälistä huomiota kopioidessaan muiden autonvalmistajien automalleja. Muun muassa Honda haastoi yhtiön oikeuteen Honda CR-V-mallin kopioimisesta Laibao SRV-automallissa. ==Lähteet== Luokka:Autonvalmistajat Luokka:Kiinalaiset yritykset
Lugdunaami

Lugdunaami on keinotekoinen N-alkyyliguanidiini. Vesiliuoksessa se maistuu ihmisille 230 000-kertaa makeammalta kuin 2 massaprosenttinen (58.4 mmol/l) sakkaroosin vesiliuos. Se eräs kaikkein makeimmista tunnetuista aineista. Sitä ei käytetä kaupallisesti, mutta sen on ehdotettu sopivan tiettyjen eläinten ruokien makeuttamiseen niiden ruokahalun lisäämiseksi. Monet muut makeutusaineet, kuten aspartaami, ovat tässä tarkoituksessa heikkotehoisia. Lugdunaamin keksivät Claude Nofre ja Jean-Marie Tinti 1990-luvulla. Muita lähes yhtä makeita aineita ovat karrelaami, sukrononihappo ja bernardaami. Ihmisille nämä maistuvat vastaavasti 200 000-, 200 000- ja 188 000-kertaa makeammilta kuin 58.4 mmol/l sakkaroosin vesiliuos. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *PubChem: Lugduname Luokka:Makeutusaineet
Sannikka & Ukkola

Sannikka & Ukkola oli Yle TV1:llä perjantaisin klo 20 esitetty ajankohtaisohjelma. Ohjelmaa juonsivat Marja Sannikka ja Sanna Ukkola. Ohjelman ensimmäinen lähetys oli 14. syyskuuta 2018. Ohjelman viimeinen jakso esitettiin 29. marraskuuta 2019. ==Lähteet== Luokka:Yle TV1:n ajankohtaisohjelmat
SHL-kausi 2019–2020

SHL-kausi 2019–2020 oli SHL:n 45. kausi. Kausi alkoi 14. syyskuuta 2019 ja runkosarja päättyi 12. maaliskuuta 2020. Koronaviruspandemian takia pudotuspelejä ei pelattu. Runkosarja ehdittiin kuitenkin pelata loppuun asti. == Runkosarja == === Tilastojen kärjessä === Lähde: Tilasto Nimi Seura Tulos Maalit Broc Little Linköping 24 Maalisyötöt Marcus Nilsson Färjestad 42 Tehopisteet Marcus Nilsson Färjestad 54 Tehopisteet (puolustaja) Kodie Curran Rögle 49 Rangaistus- minuutit Oscar Engsund Luleå 80 min == Lähteet == 2019–2020 Luokka:Jääkiekkosarjojen kausi 2019–2020
Woodburn (parkki)

Woodburn oli suomalainen kolmimastoinen teräsparkki, joka oli rakennettu 1896. Parkki oli suomalaisen Gustaf Eriksonin varustamon omistuksessa 1919–1926. Laiva myytiin hiiliproomuksi vuonna 1926.Jukka Mikkolan Suurten purjelaivojen bibliografia : Woodburn Woodburnin rakensi Russell & Co. Greenockissa Skotlannissa vuonna 1896 Greenockissa toimineelle Robert Shankland & Co.-varustamolle. Laivan vetoisuus oli 1 519 bruttorekisteritonnia ja kantavuus 2 600 kuollutpainotonnia. Laivan pituus oli 70,80 metriä, leveys 11,30 metriä ja syväys 6,70 metriä. Suomeen Woodburn ostettiin Robert Shankland & Co.-varustamolta vuonna 1906. Se oli uusikaupunkilaisten laivanvarustajien omistuksessa vuoteen 1919 saakka ennen kuin se siirtyi Gustaf Eriksonin omistukseen. Parkki oli nopea purjehtija ja se teki muun muassa 14 vuorokaudessa matkan Kanadan Pictousta Englannin Milford Haveniin. Syyskuun alussa 1919 Woodburn purjehti vehnälastissa Sydneystä Malmöhön, kun se ajoi karille Kattegatissa Läsön saaren luona. Viimeisen matkansa Woodburn teki kivihiililastissa Australian Newcastlesta Fidžin Levukaan syyskuussa 1926. Parkki myytiin sen jälkeen hiiliproomuksi. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset purjelaivat
William Beckford

William Thomas Beckford (myös William Beckford nuorempi, 1. lokakuuta 1760 Soho Square, Lontoo – 2. toukokuuta 1844 Bath, Somerset) oli englantilainen keräilijä, poliitikko, harrastelijaorientalisti ja kirjailija. Hän oli aikansa julkisuuden henkilö, joka tuli tunnetuksi eksentrisestä käytöksestään, suuresta peritystä omaisuudestaan sekä seksuaalisesta vapaamielisyydestään. Beckfordin kirjallinen tuotanto käsittää romaaneja, satiireja ja matkakertomuksia sekä käännöksiä arabiankielisistä teksteistä. Hänet muistetaan parhaiten itämaisesta romaanistaan Hirmuvaltias (Vathek, 1786) sekä mittavista rakennusprojekteistaan, joista kuuluisin oli uusvanha goottilainen katedraali Fonthill Abbey. == Bibliografia == Bibliografia ei ole täydellinen. * L’Esplendente (novelli, säilynyt katkelmallisena, kirjoitettu ennen vuotta 1777) * The Long Story (myös The Vision, julkaisematon romaani, kirjoitettu 1777) * Biographical Memoirs of Extraordinary Painters (satiiri, 1780) * Dreams, Waking Thoughts and Incidents (matkakertomus, 1783) * An Arabian Tale, from an Unpublished Manuscript: With Notes Critical and Explanatory (romaani, 1786) ** Histoire des deux Princes amis, Alasi et Firouz, enfermés dans le palais du feu souterrain (novelli, kirjoitettu 1780-luvulla, julkaistu 2001) ** Histoire du Prince Barkiarokh enfermé dans le palais du feu souterrain (novelli, kirjoitettu 1780-luvulla, julkaistu 1909–1910) ** Histoire du Prince Kalilah et de la Princesse Zulkaïs enfermés dans le palais du feu souterrain (keskeneräinen novelli, kirjoitettu 1780-luvulla, julkaistu 1912) ** Histoire du Prince Alasi et de la Princesse Firouzka (novelli, kirjoitettu 1834, julkaistu 1909–1910) * Modern Novel Writing, or The Elegant Enthusiast; and The Interesting Emotions of Arabella Bloomville: A Rhapsodical Romance (nimellä Lady Harriet Marlow, 1796) * Azemia: A Description and Sentimental Novel (nimellä Agneta Mariana Jenks, 1797, 2 osaa) * The Story of Al Raoui: A Tale from the Arabic (anonyymi, kirjoittajasta ei varmuutta, 1799) * Letters from Italy with Sketches of Spain and Portugal (kirjeitä, koottu 1835) == Lähteet == * * * * * * == Aiheesta muualla == Luokka:Englantilaiset kirjailijat Luokka:Eksentrikot Luokka:Goottilaisten romaanien kirjoittajat Luokka:Vuonna 1760 syntyneet Luokka:Vuonna 1844 kuolleet
Kylemore (parkki)

Kylemore oli suomalainen kolmimastoinen teräsparkki, joka oli rakennettu 1880. Parkki oli suomalaisen Gustaf Eriksonin varustamon omistuksessa 1934–1937. Laiva myytiin romutettavaksi Hampuriin 1937.Jukka Mikkolan Suurten purjelaivojen bibliografia : Kylemore ex Suzanne ex Kylemore Kylemoren rakensi John Reid & Co. Port Glasgowssa Skotlannissa vuonna 1880 liverpoolilaiselle Nicholson & M’Gill-varustamolle. Laivan vetoisuus oli 1 219 bruttorekisteritonnia ja kantavuus 1 900 kuollutpainotonnia. Laivan pituus oli 72,94 metriä, leveys 11,02 metriä ja syväys 6,73 metriä. Suomeen Kylemore ostettiin R.H. Bagerilta Marstalilta Tanskasta vuonna 1934. Parkki oli Uudenkaupungin satamassa vuosina 1934 ja 1935 eikä ollut rahtiliikenteessä. Vuonna 1936 se kuljetti puutavaraa Suomesta Tanskan Esbjergiin. Viimeisen matkansa Kylemore teki tammikuussa 1937 painolastissa Maarianhaminasta Hampuriin jonne se myytiin romutettavaksi. Kylemoren kaljuunakuva on esillä Ahvenanmaan merenkulkumuseossa Maarianhaminassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Teräsparkki Kylemore, Suomen merimuseon kuvakokoelma (Finna) Luokka:Suomalaiset purjelaivat
Inkakääpiöahven

Inkakääpiöahven (Apistogramma baenschi) on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva akvaariossakin pidetty kalalaji. Se on melko pieni kalalaji, korkeimmillaankin vain 5,3 senttimetrin mittainen. Muista Apistogramma-suvun lajeista se eroaa ainakin kylkiensä viiden tumman pystyraidan ansiosta. Inkakääpiöahventa tavataan villinä Etelä-Amerikan Perussa. Inkakääpiöahvenen lajinimi baenschi on annettu saksalaisen kirjailijan Hans A. Baenschin kunniaksi. == Lähteet == Luokka:Kirjoahvenet
Kultakoruahven

Kultakoruahven (Julidochromis ornatus) on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva akvaariossakin pidetty kalalaji. George Albert Boulenger kuvasi sen tieteelle vuonna 1898. Kultakoruahven on melko pieni kalalaji, enimmilläänkin vain 8,5 senttimetrin mittainen. Sitä tavataan kansallisena Burundissa, Kongon tasavallassa, Tansaniassa ja Zambiassa.https://www.fishbase.se/Country/CountryList.php?ID=8609&GenusName;=Julidochromis&SpeciesName;=ornatus == Lähteet == Luokka:Kirjoahvenet
Nakatsu

Nakatsu () on Japanin kaupunki Kyūshūn saarella Ōitan prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin luoteisosassa Suōnmeren rannikolla ja rajautuu lännessä Fukuokan prefektuuriin. Asutus on keskittynyt pienelle rannikkotasangolle Yamakunijoen alajuoksulle; noin 80 prosenttia kaupungin alueesta on metsäistä vuoristoa ja lännessä se ulottuu Hikovuorelle saakka. Nakatsussa on 84 040 asukasta (elokuussa 2019) ja sen pinta-ala on 491,53 neliökilometriä. Kaupungin ydinalue sijaitsee Yamakunijoen suulla ja kehittyi Edo-kaudella Nakatsun daimiokunnan linnanaluskaupunkina. Nakatsulle myönnettiin kaupunkioikeudet vuonna 1929, minkä jälkeen se on laajentunut useiden kuntaliitosten kautta. Vuonna 2005 kaupunkiin liitettiin Yamakunin, Hon’yabakein ja Yabakein maaseutukaupungit sekä Sankōn kyläkunta. Perinteisiä elinkeinoja ovat sateenvarjojen ja viuhkojen tuotanto sekä erityisesti tekstiiliteollisuus. Myöhemmin kaupunkiin on kehittynyt terästeollisuutta ja korkeateknologista teollisuutta. Maaseudulla viljellään riisiä, vihanneksia ja hedelmiä, vuoristoalueilla siitakesieniä. Nakatsun merkittävimpiin nähtävyyksiin kuuluvat esimerkiksi Nakatsun linna, Fukuzawa Yukichin entinen asuintalo sekä Yabakein kanjoni ja siellä sijaitseva Aonodōmonin tunneli. Kaupunkia palvelee JR Kyūshūn Nippō-päälinja. == Kuvia == Tiedosto:Kyushu Railway - Nakatsu Station - 01.JPG|Nakatsun rautatieasema Tiedosto:Yamakunigawa River and Mount Kyoshuho from Zenkaibashi Bridge 3.jpg|Yamakunijoki ja Kyōshūvuori Yabakein kanjonissa Tiedosto:View of Sammon Gate of Goganji Temple.jpg|Gōgan-jin temppeli == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Ōitan prefektuurin kaupungit
George Albert Boulenger

George Albert Boulenger (19. lokakuuta 1858 Bryssel, Belgia – 23. marraskuuta 1937) oli belgialais-brittiläinen eläintieteilijä. Hän kuvasi eläessään yli eläinlajia.http://people.wku.edu/charles.smith/chronob/BOUL1858.htm Hän toimi myös kasvitieteilijänä vuodesta 1907 alkaen.https://www.biodiversitylibrary.org/page/33265581#page/394/mode/1up == Lähteet == Luokka:Brittiläiset eläintieteilijät Luokka:Belgialaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1858 syntyneet Luokka:Vuonna 1937 kuolleet
Oldenburgin evankelisluterilainen kirkko

Oldenburgin evankelisluterilainen kirkko () on yksi Saksan evankelisen kirkon jäsenkirkoista. Sen pääpaikka on Oldenburg. Kirkolla on 116 seurakuntaa. Vuoden 2019 lopussa kirkolla oli 397 903 jäsentä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kirkon kotisivut Luokka:Evankelis-luterilaiset kirkot Luokka:Saksan evankelinen kirkko
Saksin evankelisluterilainen maakirkko

Saksin evankelisluterilainen maakirkko () on yksi Saksan evankelisen kirkon jäsenkirkoista. Sen pääpaikka on Dresden. Kirkolla on 702 seurakuntaa. Vuoden 2019 lopussa kirkolla oli 663 525 jäsentä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kirkon kotisivut Luokka:Evankelis-luterilaiset kirkot Luokka:Saksan evankelinen kirkko Luokka:Saksi
Taavi Kilpi

Taavi Kilpi (1917–2008) oli suomalainen Kustavissa Koilan kylässä Isokartanon tilalla asunut maanviljelijä ja Kustavin merenkulkuperinteen tuntija joka julkaisi aiheesta useita artikkeleita Uudenkaupungin Sanomissa. Hän oli kirjailija Volter Kilven veljenpoika.Areopagus : Pirtusalakuljettajien Kustavissa - Taavi Kilpi, Pirtusaarron särkijät Anne Moilanen : Kirjailijan veljenpoika Taavi Kilpi muistaa : Alastaloa kuunneltiin isolla joukolla, Helsingin Sanomat Kulttuuri 28.7.1999 (Tilaajille)Vakkasuomalaisia purjealuksia ja laivanvarustajia : David Ericsson 1843-1919 == Julkaisuja == * Kustavin kaukomerenkulun kehitysvaiheet. Uusikaupunki 1967 * Kustavin talonpoikaisretarien reiteillä : 1. Kustavin kaukomerenkulun kehitysvaiheet ; 2. Kuunariparkki Saaren purjehdukset. Uusikaupunki 1968 * Matin kapteenin perhepiiri : elämää vuosisadan vaihteessa. Uusikaupunki 1969 * Parkki Kaitaisen rakennusvaiheita : Vanhojen tilikirjojen kertomaa. Uusikaupunki 1969 * Parrupurjehtijasta parkinpatruunaksi : Piirteitä laivuri J. S. Janssonista. Uusikaupunki 1971 * Kylä väylän varrella. Tekijä, Lypyrtti 1973 * Kustavin kunnan 100-vuotiset vaiheet : esitetty Kustavin kunnan 100-vuotisjuhlassa 1.11.1974. Kustavin kunta, Uusikaupunki 1975 * Pirtusaarron särkijät. Uusikaupunki 1976, uusi painos Areopagus, Turku 2010 * Historian kuteita : eteläisen Vakka-Suomen talonpoikaispurjehduksen vaiheita ; Uudenkaupungin Sanomissa v. 1986-87 julkaistuja kirjoituksia. Uudenkaupungin kirjapaino, Uusikaupunki 1987 * Kustavin maamiesseuran 100-vuotisjulkaisu : 1987. Kustavin maamiesseura, Kustavi 1987 * Volter Kilpi ja vanha Kustavi. Volter Kilven seura, Uusikaupunki 1989, 2. painos 1999 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Taavi Kilpi : Kustavin kaukomerenkulun kehitysvaiheet, artikkeli vuodelta 1997 Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Suomalaiset kotiseututyön vaikuttajat Luokka:Suomalaiset kansanperinteen kerääjät Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet
Schaumburg-Lippen evankelisluterilainen maakirkko

Schaumburg-Lippen evankelisluterilainen maakirkko () on yksi Saksan evankelisen kirkon jäsenkirkoista. Sen pääpaikka on Bückeburg. Kirkolla on 22 seurakuntaa. Vuoden 2022 lopussa kirkolla oli 45 764 jäsentä. == Historia == Vuonna 1559 alueella sijainnut Schaumburgin kreivikunta kääntyi luterilaisuuteen. Kreivikunta jakautui vuonna 1647, jolloin syntyi Schaumburg- Lippen kreivikunta, joka vuonna 1807 kohosi ruhtinaskunnaksi. Alueen kirkkoa johtivat aiemmin superintendentit, joista kuuluisimpia on tehtävässä vuosina 1771-1776 toiminut Johann Gottfried Herder. 1700-luvulla kirkkoon vaikutti paitsi luterilainen ortodoksia Nikolaus Ludwig von Zinzendorfin opetuksien mukaisen pietismin pehmentämänä sekä myös valistus. 1800-luvulla kirkko koki luterilaisen identiteetin uudistumisen ja voimistumisen. Vuonna 1991 Schaumburg-Lippen maakirkko hyväksyi naispappeuden, viimeisenä Saksan evankelisen kirkon jäsenkirkoista. Vuonna 2020 kirkko hyväksyi samaa sukupuolta olevien avioliiton siunaamisen viimeisenä Saksan evankelisen kirkon jäsenkirkoista. Kirkolliskokouksen äänet jakautuivat päätöksessä niin, että 31 äänesti puolesta, yksi vastaan ja kaksi äänesti tyhjää. Samalla päätettiin, että kirkon pastoreilla on omantunnonvapaus siunata tai olla siunaamatta näitä pareja. == Hallinto == Maakirkolla on oma kirkolliskokous (Landessynode), jonka seurakuntaneuvostot valitsevat. Se muun muassa valitsee maapiispan (Landesbischof) ja maakirkkoviraston presidentin. Kirkolliskokous valitsee aina vaalikaudeksi maakirkkoraadin (Landeskirchenrat). Lisäksi on maakirkkovirasto (Landeskirchenamt), johon myös maapiispa kuuluu. Nämä toimielimet huolehtivat yhdessä kirkon hallinnosta. Kirkon 22 seurakuntaa on jaettu kahteen kirkkopiiriin (Kirchenbezirk), läntiseen ja itäiseen. Näillä molemmilla on oma superintendenttinsä. Kirkon jäsenmäärä oli vuoden 2022 lopussa 45 764. Se oli tuolloin jäsenmäärältään Saksan evankelisen kirkon jäsenkirkoista toiseksi pienin pienimmän ollessa Anhaltin evankelinen maakirkko 26 236 jäsenellään. Schaumburg-Lippen maakirkkoon kuuluu kuitenkin suurempi osuus alueensa väestöstä kuin missään muussa jäsenkirkossa. Vuoden 2022 lopussa kirkkoon kuului sen alueella 49% väestöstä, kun koko Saksassa Saksan evankeliseen kirkkoon kuului 22,7% väestöstä. === Seurakunnat === ==== Läntinen kirkkopiiri ==== * Bad Eilsen / Luhden * Bückeburg * Frille * Lauenhagen * Meerbeck * Meinsen * Petzen * Pollhagen * Seggebruch * Steinbergen / Engern * Sülbeck * Vehlen ==== Itäinen kirkkopiiri ==== * Altenhagen-Hagenburg * Bergkirchen * Großenheidorn * Heuerßen * Lindhorst * Probsthagen * Sachsenhagen * Stadthagen * Steinhude * Wendthagen == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kirkon kotisivut Luokka:Evankelis-luterilaiset kirkot Luokka:Saksan evankelinen kirkko
Pekka Vuoristo

Pekka Vuoristo (s. 1950) on eläkkeellä olevaArkadianmäen kirstunvartija, sivu 312. Pertti J. Rosilan teos Google Booksissa. Viitattu 21.9.2019. Helsingin Sanomien politiikan toimittaja ja kolumnisti. Hän aloitti lehden toimittajana vuonna 1990. Vuoriston pakinat ovat pääasiassa analyysiä poliittisista ja yhteiskunnallisista asioista. Hänen pakinoitaan on lehden lisäksi ilmestynyt kokoelmissa Karlssonin vuosi 2006, Karlssonin vuosi 2007 ja Karlssonin vuosi 2008, jotka ovat pilapiirtäjä Henrik Karlssonin kuvittamia. ==Lähteet== Luokka:Pakinoitsijat Luokka:Helsingin Sanomien toimittajat Luokka:Suomalaiset politiikantoimittajat Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Clarence Barlow

Clarence Barlow (myös Klarenz B; 27. joulukuuta 1945 Kalkutta – kesäkuu 2023) oli intialaissyntyinen säveltäjä. Hänestä tuli yksi merkittävistä saksankielisen kulttuuriympäristön avantgardistisen musiikin säveltäjistä.Richard Kostelanetz: A Dictionary of the Avant-Gardes (2018), s. 89 Barlow syntyi anglointialaiseen vähemmistöön kuuluneeseen perheeseen jolla oli englantilais-ranskalais-ja portugalilainen tausta . Hänen varhaisimmat sävellyksensä ovat vuodelta 1957. Hän opiskeli musiikillisten oppiaineiden lisäksi luonnontieteitä, jonka opinnoissa valmistui vuonna 1965 Kalkutan yliopistosta. Tämän jälkeen hän työskenteli kapellimestarina ja musiikin teorian opettajana Kalkutan musiikkikoulussa. Vuonna 1968 Barlow muutti Kölniin, jossa opiskeli vuoteen 1973 saakka sävellystä ja elektronista musiikkia Kölnin musiikkiyliopistossa. Hän suoritti vuosina 1971–1972 myös opintoja Alankomaiden Sonologian instituutissa. Hän aloitti vuonna 1971 tietokoneiden käyttämisen sävellystyönsä apuvälineinä.Clarence Barlow: Biography Barlow oli vuonna 1986 mukana perustamassa GIMIK-järjestöä (Initiative Musik und Informatik Köln), jonka puheenjohtajana toimi vuosina 1986–1993 ja 1996–2002. Vuosina 1982–1994 hän vastasi tietokonemusiikin opetuksesta Darmstadtin uuden musiikin kesäkursseila. Hän toimi vuosina 1984–2005 luennoitsijana tietokonemusiikissa Kölnin musiikkiyliopistossa. Vuonna 1988 Barlow oli Kölnissä pidetyn 14. Kansainvälisen tietokonemusiikin konferenssin musiikillinen johtaja. Hän vieraili vuosina 1990–1991 sävellysprofessorina Essenin Folkwang-taideyliopistossa. Vuosina 1990–1994 hän toimi Alankomaissa Sonologian instituutin johtajana ja vuosina 1994–2006 saman opinahjon sävellyksen ja sonologian professorina. Vuosina 1994–2010 hän lisäksi oli Académie internationale de musique électroacoustiquen jäsenenä Bourgesissa. Vuosina 2005–2006 hän oli vierailevana sävellysprofessorina Porton ESMAE:ssa (Escola superior de música e artes do espectáculo). Vuonna 2006 hänestä tuli Kalifornian yliopiston (Santa Barbara) Corwin-professori ja sävellysopetuksen johtaja. == Lähteet == Luokka:Intialaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Warma (parkki)

Warma oli suomalainen kolmimastoinen puinen parkkilaiva, joka oli rakennettu 1922. Parkki oli suomalaisen Gustaf Eriksonin varustamon omistuksessa 1933–1937. Laiva myytiin romutettavaksi Hampuriin 1937. Warma oli todennäköisesti viimeinen puusta rakennettu parkkilaiva maailmassa. Jukka Mikkolan Suurten purjelaivojen bibliografia Warma Vakkasuomalaisia purjealuksia ja laivanvarustajia : Parkkilaiva Warma Parkki Warma rakennettiin laivanrakennusmestari J. Lehtosen johdolla Uudenkaupungin Varvinmäellä 1920–1922 Uudenkaupungin Laiva Oy-varustamolle. Laivan vetoisuus oli 718 bruttorekisteritonnia ja kantavuus 1 400 kuollutpainotonnia. Laivan pituus oli 61,50 metriä, leveys 10,66 metriä ja syväys 5,23 metriä. Georg Kåhren mukaan parkki Warman vuonna 1930 tekemä matka Foweystä kaoliinilastissa Genovaan ja sieltä Sisiliaan hakemaan suolalasti Göteborgiin oli viimeinen eurooppalaisen puisen kolmimastoparkin kaupallisessa liikenteessä tekemä matka. Kirjavinkit : Matti Jussila : Parkkilaiva Warma : lajinsa viimeinen Viimeisen matkansa Warma teki joulukuussa 1936 puutavaralastissa Uuraasta Lontooseen. Laiva joutui myrskyyn Pohjamerellä 3. joulukuuta 1936 ja pääsi hätäsatamaan Cuxhaveniin. Warma myytiin romutettavksi Hampurissa huhtikuussa 1937. Parkki Warman sisarlaiva oli parkki Eläköön. Åke Sandvall on tehnyt Warmasta kaksi votiivilaivaa joista toinen on Uudenkaupungin uudessa kirkossa ja toinen Turun Mikaelinkirkossa. Warman suurikokoinen pienoismalli oli esillä Uudessakaupungissa Pakkahuoneen rannassa Rakennusklinikka Vasossa. == Kirjallisuutta == * Matti Jussila : Parkkilaiva Warma : lajinsa viimeinen. Uudenkaupungin merihistoriallinen yhdistys, Uusikaupunki 2003 ISBN 9519774521 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Parkkilaiva Warmasta ilmestyi kirja, Vakkamedia uutisia Luokka:Suomalaiset purjelaivat