EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Sara Francis

Sara Cecilia Francis (s. 22. marraskuuta 2000) on suomalainen uransa lopettanut pikajuoksija. Hän edusti vuoteen 2020 asti Kiuruveden Urheilijoita, vuosina 2021–2022 Jyväskylän Kenttäurheilijoita ja vuonna 2023 HIFK:ta. Häntä valmensivat uransa aikana Tapani Turunen, Petteri Jouste ja Mervi Brandenburg. Francis voitti Kalevan kisoissa pronssia vuonna 2018 Jyväskylässä 200 metrillä ennätyksellään 24,06 s. Sisäratojen SM-kilpailuissa Francis on saanut vuonna 2018 60 metrillä hopeaa ja 200 metrillä pronssia molemmat ennätysajallaan. Viestissä hän voitti kultaa 2021. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän saavutti 4 × 100 metrin viestissä kultaa 2022. Francis osallistui vuoden 2016 alle 18-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuihin 100 metrillä jääden alkueriin. Seuraavan vuoden alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän pääsi 100 metrillä välieriin ja jäi 4 × 100 metrin viestijuoksussa alkueriin. Vuoden 2018 alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa Francis juoksi 100 metrillä välieriin, mutta jäi 200 metrillä alkueriin. Suomi–Ruotsi- maaottelussa Francis on juossut vuosina 2017, 2018 ja 2020. Francis lopetti uransa kauden 2023 jälkeen. == Henkilökohtaiset ennätykset == === Ulkoradat === Laji Aika Paikka Päivä 100 m 11,72 Jyväskylä 13. kesäkuuta 2022 200 m 24,06 Jyväskylä 22. heinäkuuta 2018 === Sisäradat === Laji Aika Paikka Päivä 60 m 7,45 Helsinki 17. helmikuuta 2018 200 m 24,39 Helsinki 18. helmikuuta 2018 Lähde == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 2000 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Erratiivi

Erratiivi (cacography) on sanan, vastikkeen tai lauseen tahallisesti väärä kirjoitusasu, jolla syntyy humoristinen vaikutelma. Sana erratiivi johtuu latinan sanasta errare, suomeksi tehdä virhe. Termi cacography johtuu kreikan kielestä sanoista kακός — huono ja γραφή — kirjoittaa. Tämä on etymologinen antonyymi sanalle kalligrafia. Sitä käytetään tyylikeinona karrikoitaessa puhetaidottomia puhujia. Erratiivi jaetaan ensisijaiseen ja toissijaiseen. Ensisijainen erratiivi vääristää kirjoitettua muotoa toistamalla sanan suullista muotoa (ruo. tycka — tykätä, safkata (ven. чавкать) — syödä, lonkero — eng. long drink, suom. fiils guud män). Toissijainen erratiivi tavallisesti on oletetun erratiivin vaikeasti lausuttava hyperkorrektio. (PrEvEd, ven. привет — terve, suom. ebin vidsi — epic (eng) vitsi). Erratiiveja käytetään usein tuotemerkkien ja nimien luomisessa (Mortal Kombat, Kamelot), usein siksi, että sanan normatiivista muotoa ei voida rekisteröidä (Blu-Ray, KoЯn, Linkin Park jne.) === Ironinen erratiivi === Ironinen erratiivi on sanan tai tekstin virheellinen oikeinkirjoitus, koska ei pidä kunnioitusta sanalle, tekstille tai jopa tekstin kirjoittamalle objektille, mitä tämä sana tarkoittaa, ja halua ironisoida sen merkityksestä (eng. OK — Oll Korrect, Skyclad, «Desperanto» — «Euromisery» sijaan «Euroministry». ven. деатх металл — death metal, suom. bolisiauto — poliisiauto, onklema — ongelma, siitos — kiitos, ebin vidsi — eeppinen vitsi, tyhäm — tyhmä, bian — pian, gova boika — kova poika) Toinen esimerkki — virhemattomat yhdyssanat, joiden eteen tulee (ei vältämättä) hashtagia: sheismother, savetheplanetkillyourself. == Lähteet == Luokka:Sanasto-oppi
Jax Jones

Jax Jones (oikelta nimeltään Timucin Lam, s. 25. heinäkuuta 1987 Lontoo, Englanti) on brittiläinen DJ, levytuottaja ja lauluntekijä. Hänen tunnetuimmat kappaleensa ovat ”You Don’t Know Me” (mukana Raye) ja ”Instruction” (mukana Demi Lovato ja Stefflon Don). Jones aloitti musiikkiuransa tekemällä yhteistyötä Duke Dumontin kanssa. Hän oli mukana Dumontin vuonna 2014 julkaistulla menestyssinglellä ”I Got U”. Jones julkaisi vuonna 2016 kappaleet ”House Work” ja ”You Don’t Know Me”, josta tuli maailmanlaajuisesti menestynyt hitti. Marraskuussa 2018 julkaistiin Jonesin debyytti-EP Snacks. Lam on syntyperältään turkkilainen ja kiinalainen."Jax Jones" BBC. Viitattu 6.3.2019. == Diskografia == === Studioalbumit === * Snacks (Supersize) (2019) === EP:t === * Snacks (2018) * Midnight Snacks (Part 1) (2019) * Deep Joy (2021) === Singlet === * ”House Work” (feat. MNEK, 2016) * ”You Don’t Know Me” (feat. Raye, 2016) * ”Instruction” (feat. Demi Lovato & Stefflon Don, 2017) * ”Breathe” (feat. Ina Wroldsen, 2017) * ”Ring Ring” (Mabelin kanssa, 2018) * ”Play” (Years & Yearsin kanssa, 2018) * ”All Day and Night” (Martin Solveigin ja Madison Beerin kanssa, 2019) * ”Tequila” (Martin Solveigin ja Rayen kanssa, 2020) === Vierailevana artistina === * ”I Got U” (Duke Dumont, 2014) == Lähteet == Luokka:Brittiläiset elektronisen musiikin artistit Luokka:Brittiläiset DJ:t Luokka:Brittiläiset lauluntekijät Luokka:House- artistit Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Matalajärvi

Matalajärvi -nimisiä järviä ovat: * Matalajärvi, järvi Espoossa * Matalajärvi, järvi Sastamalan Mouhijärvellä * Matalajärvi, järvi Kouvolassa * Matalajärvi, järvi Kouvolassa ja Mäntyharjulla * Matalajärvi, järvi Luumäen Joentauksella * Matalajärvi, järvi Pellossa * Matalajärvi, järvi Savitaipaleella * Matalajärvi, järvi Sodankylässä, osa Kelujärveä * Matalajärvi, järvi Tampereella * Matalajärvi, järvi Ylitornion Meltosjärvellä * Matalajärvi, järvi Ylitornion Väystäjällä * Iso Matalajärvi, järvi Ylitornion Mellakoskella * Pieni Matalajärvi, järvi Ylitornion Mellakoskella. Luokka:Järvien täsmennyssivut
Iso katekismus

Iso katekismus (, alun perin ) on saksalaisen teologin Martin Lutherin huhtikuussa 1529 julkaistu katekismus. Sana ”katekismus” tarkoittaa lyhyttä esitystä kirkon opista. Keskiajalla katsottiin, että kansalle piti opettaa kristinuskon keskeinen sisältö. Tämä kirja osoitettiin erityisesti pappeille, joita se auttoi opettamaan seurakuntiaan. Lutherin Iso katekismus on jaettu viiteen osaan: Kymmenen käskyä , uskontunnustus , Isä meidän- rukous , pyhä kaste ja ehtoollisen sakramentti. Katekismukset ja siihen liittyvät asiakirjat julkaistiin osana Tunnustuskirjoja vuonna 1580. Iso katekismus kuvaa sitä painotusta, jolla Augsburgin tunnustuksen kirkot korostivat kristillisen uskon artikkeleiden tuntemisen ja ymmärtämisen tärkeydestä. Kirjoittaja esimerkiksi määrittelee esipuheessa: > Siksipä on jokaisen perheenisänkin velvollisuus on ainakin kerran viikossa > lapsiltaan ja palvelusväeltään järjestään kysellen kuullustella ja > selvittää, mitä he tietävät tai ovat oppineet, ja jos he eivät tiedä, > vakaasti pakottaa heitä oppimaan. > Yksimielisyyden ohje luonnehtii Lutherin katekismukset > "maallikkoraamatuiksi, joissa esitetään lyhyesti kaikki se, mitä Raamattu > käsittelee laveammin ja minkä tunteminen on kristityille välttämätöntä > iankaikkiseksi autuudeksi. ==Katso myös== *Lutherin Vähä katekismus ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Lutherin Iso katekismus (bookofconcord.org-versio) *Lutherin Iso katekismus, kääntäneet Bente ja Dau (projekti Gutenberg) *Lutherin Iso katekismus (Suomen evankelis-luterilainen kirkko) Luokka:Katekismukset Luokka:Tunnustuskirjat Luokka:Vuoden 1529 kirjat Luokka:Martti Lutherin teokset
Ursula Bechtolsheimer-Kipp

Ursula Bechtolsheimer-Kipp tai Ursula Bechtolsheimer (s. marraskuu 1951) on saksalainen, Sveitsissä tai toisen lähteen mukaan Britanniassa asuva yritysjohtaja, perijätär ja miljardööri. Hän on edesmenneen hotellimiljardööri Karl-Heinz Kippin (1924–2017) tytär, joka peri isänsä jälkeen huomattavan omaisuuden. Maaliskuussa 2019 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes arvioi Bechtolsheimer-Kippin omistusten arvoksi 3,5 miljardia dollaria. Ursula Bechtolsheimer muutti nuorempana Britanniaan aviomiehensä, hevoskasvattaja Wilfriedin kanssa. Heidän neljä lastaan pääsivät muuton seurauksena brittiläiseen kouluun. Perhe hankki hevostilan siittoloineen Gloucestershiresta. Perheen tyttärestä Laura Tomlinsonista (s. Laura Bechtolsheimer) kehittyi huipputason kouluratsastaja, joka edusti Britanniaa esimerkiksi Lontoon olympialaisissa 2012 kultaa voittaneessa kouluratsastusjoukkueessa (Carl Hester, Laura Bechtolsheimer ja Charlotte Dujardin). Bechtolsheimer-Kipp peri isältään merkittävän osuuden muun muassa Sveitsissä luksushotelleja omistava Tschuggen-hotelliyhtymästä. Yhtymän hotelleja ovat Tschuggen Grand Hotel Arosassa, Hotel Eden Roc Asconassa ja Carlton Hotel St. Moritzissa. Bechtolsheimer-Kipp on toiminut vuodesta 2016 tämän luksushotelliketjun hallituksen puheenjohtajana. Hän myös muutti asumaan Sveitsin Arosaan. ==Lähteet== Luokka:Saksalaiset yritysjohtajat Luokka:Saksalaiset miljardöörit Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Chasmosaurus

Chasmosaurus (”halkeamalisko”) oli myöhäisellä liitukaudella elänyt sarvinaamoihin kuulunut kasvinsyöjädinosaurus, joka eli noin 76–75 miljonaa vuotta sitten. == Fossiilit == Chasmosauruksen löysi ensimmäisenä Lawrence Lamben tutkimusryhmä vuonna 1902 Albertan lähellä sijaitsevasta Red Deer -joelta, Kanadasta ja antoi sille nimen Monoclonius belli. Lambe kuvasi lajin tieteelle vasta vuonna 1914 ja antoi tuolloin sen nimeksi Chasmosaurus belli. == Kuvaus == Chasmosauruksella oli muiden sarvinaamojen tapaan kaksi sarvea ja yksi pieni sarvi kuonon päällä. Chasmosauruksen pitkän suorakulmiomainen luinen kauluri oli pidempi kuin esimerkiksi Triceratopsilla. Kaulurissa oli kaksi suurta aukkoa, jotka tekivät rakenteesta kevyemmän. Kaulurissakin oli pienempiä koristeellisia sarvia. Chasmosaurukset olivat 4–5 metrin pituisia ja noin 2,5 metrin korkuisia, sekä painoivat noin 3 220 kilogrammaa. == Ravinto == Chasmosaurus oli kasvinsyöjä. Se käytti kovaa nokkaansa tarttuakseen kasveihin ja sitten se hienonsi ne poskihampailla. Se söi muun muassa saniaisia. == Liikkuminen == Chasmosaurukset liikkuivat neljällä jalalla. Ne ovat olleet suunnilleen yhtä nopeita kuin nykyajan sarvikuonot, ja ovat pystyneet kävelemään noin 56 kilometrin tuntinopeudella. Chasmosaurus oli laumaeläin. == Luokittelu == Lawrence Lambe kuvasi Kanadan Albertasta löydettyjen fossiilien perusteella suvun Chasmosaurus sekä sen tyyppilajin Chasmosaurus belli vuonna 1914. Tämän jälkeen sukuun kuvattiin toinenkin kanadalainen laji, Chasmosaurus russelli. Sittemmin samaan sukuun on kuvattu myös Yhdysvaltain Texasista löydetty Chasmosaurus mariscalensis vuonna 1989 sekä jälleen Albertasta löydetty Chasmosaurus irvinensis vuonna 2001. Näitä neljää lajia yhdistää pitkä, suuriaukkoinen ja luupiikkien reunustama suorakulmiomainen kaulus, mutta lajeissa on myös eroavaisuuksia. Lajilla C. irvinensis ei ole lainkaan kulmasarvia, ja lajin C. mariscalensis lyhytsarvisen kuonon rakenne eroaa muista suvun lajeista. Eroavaisuuksien perusteella eräät tutkijat ovat esittäneet lajin C. mariscalensis olevan läheisemmin sukua Pentaceratops-suvun dinosauruksille kuin muille Chasmosaurus-suvun lajeille, ja eräs tutkijaryhmä onkin ehdottanut lajin siirtämistä erilliseen sukuun Agujaceratops. == Lähteet == Luokka:Ceratopsidae
Saksalaistaminen

Saksalaistaminen on saksan kielen, Saksan kansan tai saksalaisen kulttuurin leviämistä. Se oli osa saksalaisten konservatiivien ajattelua 1800–1900-luvuilla. Kielitieteessä saksalaistaminen tarkoittaa myös sitä, että vieras kieli adoptoi saksalaisen sanan. == Lähteet == Luokka:Saksan kieli Luokka:Kielihistoria Luokka:Euroopan historia Luokka:Saksan poliittinen historia Luokka:Translitterointi
Anna Söderberg

Anna Therese Söderberg (s. 11. kesäkuuta 1973 Örebro) on ruotsalainen uransa päättänyt yleisurheilija, jonka päälajina oli kiekonheitto. Hän heitti oman ennätyksensä 64,54 Norjan Aremarkissa heinäkuussa 1999. Tulos oli vuoteen 2024 asti Ruotsin ennätys. Seuratasolla Söderberg edusti göteborgilaista Ullevi FK:ta. Söderberg edusti Ruotsia naisten kiekonheitossa kolmissa olympialaisissa 2000, 2004 ja 2008. Hän osallistui myös Yleisurheilun MM- kisoihin vuosina 1997–2009 poislukien vuosi 2001. Euroopanmestaruuskisoihin Söderberg osallistui neljästi. Ruotsin mestaruuden hän voitti kiekonheitossa 20 kertaa putkeen vuosina 1993–2012. ==Lähteet== * === Viitteet === Luokka:Ruotsalaiset kiekonheittäjät Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vida Beselienė

Vida Beselienė (o.s. Šulskytė, , s. 17. elokuuta 1956 Šiauliai, Liettuan SNT) on liettualaistaustainen Neuvostoliittoa edustanut koripalloilija, olympiavoittaja, maailman- ja euroopanmestari. Beselienė voitti Neuvostoliiton naisten maajoukkueessa olympiakultaa Moskovassa 1980,Olympics at Sports- Reference.com maailmanmestaruuden Brasiliassa 1983 sekä Euroopan mestaruuden Ranskassa 1976, Puolassa 1978 ja Jugoslaviassa 1980. == Lähteet == * Vida Beselienė Bio, Stats and Results Olympics at Sports-Reference.com === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Profiili FIBA Archive * Profiili FIBA Archive Luokka:Neuvostoliittolaiset koripalloilijat Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tamāra Dauniene

Tamāra Dauniene (o.s. Kaļagina, , s. 22. syyskuuta 1951 Joškar-Ola, Marin ASNT) on latvialaistaustainen Neuvostoliittoa edustanut koripalloilija, olympiavoittaja, maailman- ja euroopanmestari. Dauniene voitti Neuvostoliiton naisten maajoukkueessa olympiakultaa Montréalissa 1976,Olympics at Sports- Reference.com maailmanmestaruuden Brasiliassa 1971 sekä Euroopan mestaruuden Italiassa 1974 ja Ranskassa 1976.Latvian olympiakomitea == Lähteet == * Profiili Latvian olympiakomitea * Tamāra Dauniene Bio, Stats and Results Olympics at Sports-Reference.com === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Profiili FIBA Archive * Profiili FIBA Archive * Profiili FIBA Archive Luokka:Neuvostoliittolaiset koripalloilijat Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Saurolophus

Saurolophus (suom. "harjanteellinen lisko") oli dinosaurussuku, joka eli myöhäisellä liitukaudella noin 74-70 miljoonaa vuotta sitten. == Fossiilit == Saurolophuksen löysi Barnum Brown Kanadasta vuonna 1911, eteläisen Albertan Horseshoe Canyonista. Brown nimesi lajin vuonna 1921 kokonaisen luurangon perusteella Saurolophus osborniksi, joka suomeksi tarkoittaa "harjanteellista liskoa." Niitä löydettiin myöhemmin Kiinasta. Vuonna 1952 venäläinen paleontologi A. Rozhdestvensky nimesi toisen Saurolophus-lajin, Saurolophus angustirostrisin. Päätös perustui Mongoliasta löydettyyn luurankoon. Fossiileita on löydetty myöhemmin lisää Albertasta, Kaliforniasta, Kiinasta ja Mongoliasta. === Hyvin säilyneet jäänteet === Jotkut Saurolophus-yksilöt ovat fossiloituneet niin hyvin, että niissä on huomattu ihon jättämiä painaumia, joiden avulla saatin selville lajin nahan olevan hienosuomuinen. == Kuvaus == Saurolophus saa nimensä sen terävästä luuheltasta, joka sijaitsi sen päälaella. Saurolophus saattoi pullistaa helttansa ilmalla saadakseen aikaan "törähdyksiä", jollia se saattoi kommunikoida muiden lajitovereiden kanssa. Se käytti tätä menetelmää myös parittelumenoissa. Saurolophukset saattoivat kasvaa noin 9-12 metrin pituisiksi ja 4,5 metrin korkuisiksi. Ne painoivat noin 11 tonnia, painosta suurin osa keskittyen takaraajoihin. Saurolophus kykeni juoksemaan kahdella jalalla, mutta laiduntaessaan eläin seisoi yleensä neljällä. Niiden etujalat olivat lyhyemmät kuin takajalat. Saurolophus saattoi kävellä jopa 32 kilometriä tunnissa. == Ravinto == Saurolophus söi ravinnokseen muun muassa saniaisia ja havupuita. Saurolophuksen hampaat soveltuivat hyvin kasvien pureskeluun, sillä niillä oli tiivis hammasrivistö. == Lähteet == Luokka:Hadrosauridae
Tampereen yliopiston johtamisen ja talouden tiedekunta

Johtamisen ja talouden tiedekunta (lyhenne MAB) on yksi Tampereen yliopiston seitsemästä tiedekunnasta. Tiedekunta aloitti toimintansa vuoden 2019 alusta, kun aikaisemmat Tampereen yliopisto ja Tampereen teknillinen yliopisto yhdistyivät uudeksi Tampereen yliopistoksi. Tiedekunta on jatkoa aiemmalle Tampereen yliopiston johtamiskorkeakoululle (JKK). Johtamisen ja talouden tiedekunnassa opetetaan sekä tutkitaan kauppatieteitä, hallintotieteitä ja politiikan tutkimusta, tietojohtamista ja tuotantotaloutta. Tietojohtamisen ja tuotantotalouden opetus kuului kuitenkin aluksi tekniikan ja luonnontieteiden tiedekunnan alaisuuteen, mutta siirtyi sittemin johtamisen ja talouden tiedekuntaan. Tiedekuntaan kuuluu noin 3500 opiskelijaa ja yli 300 henkilökunnan edustajaa (2019). == Tutkinto-ohjelmat ja oppiaineet == * Hallintotieteiden tutkinto-ohjelma (hallintotiede, julkinen talousjohtaminen, julkisoikeus, kunta- ja aluejohtaminen, ympäristöpolitiikka ja aluetiede) * Kauppatieteiden tutkinto-ohjelma (kansainvälinen vakuutustoiminta ja riskienhallinta, markkinointi, taloustiede, vastuullinen liiketoiminta, yrityksen johtaminen, yrityksen laskentatoimi, yritysjuridiikka ja vero- oikeus) * Politiikan tutkimuksen tutkinto-ohjelma (kansainvälinen politiikka, valtio-oppi) * Tuotantotalouden tutkinto-ohjelma * Tietojohtamisen tutkinto- ohjelma == Lähteet == J
Eve Brenner

Eve Brenner (s. 11. syyskuuta 1941, Saint-Chartier, Ranska) on ranskalainen oopperalaulaja. Hänen äänensä kattaa jopa viisi oktaavia. Eve Brenner syntyi Saint-Chartierissa Ranskassa. Hänen vanhempansa olivat molemmat muusikoita. Isä, Ludwig Brenner, karkotettiin vuonna 1942 ja hän jätti vaimonsa, Jeannen huolehtimaan lapsista yksin. Perhe palasi Pariisiin sodan loputtua, missä Jeanne liittyi orkesteriin ja jätti lapset vanhempiensa luokse hoitoon. 14-vuotiaana Eve Brenner lopetti koulun ja liittyi äitinsä orkesteriin. Brenner opiskeli oopperaa Pariisin konservatoriossa 20-vuotiaasta asti. Hän lauloi useissa elokuvissa, mukaan lukien Rakkauden lähde. Brenner julkaisi useita singlejä ja EP:itä 1970-luvulta lähtien. ==Singlet ja EP:t== * Le Matin Sur La Riviere, 1976, Pathe * La Siciliene, 1977, Pathe * L'enfant, 1979, Pathe * A Comme Amour, 1979, Delphine Records * Memories, 1980, Pathe * "Hymne", 1980, Kebec-Disque * Amoureuse, 1981, Philips/Phonogram * Au nom de l'amour, Delphine Records * Le reve d'Eve, 1984, Philip/Phonogram * Ave Maria Norma, 1985, Carrier * Keep going, 1987, CBS ==Yksityiselämä== Brennerillä on kaksi lasta, laulaja Aude Brenner ja ohjaaja-käsikirjoittaja Gilles Paquet- Brenner. Luokka:Ranskalaiset oopperalaulajat Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Dona Bertarelli

Dona Bertarelli (s. 1968, Rooma, Italia; myös nimellä Donata Guichard Bertarelli ja Donata Bertarelli Späth) on sveitsiläinen yritysjohtaja, hyväntekijä, kilpapurjehtija ja miljardööriperijätär. Hän asuu Sveitsin Gstaadissa, josta hän on hankkinut huipputason hotellin omistukseensa. Hänen ja veljensä Ernesto Bertarelli varallisuus on peräisin alkujaan Vatikaanin pääosin omistamasta Serono-lääkeyhtiöstä, jonka määräävän osakekannan hänen isänsä hankki 1970-luvulla ja jonka pääkonttorin hän siirsi Geneveen. Lapset perivät Serenon omistuksen isänsä jälkeen ja myivät yhtiön vuonna 2007 lääkejätti Merckille yli 13 miljardilla Yhdysvaltain dollarilla. Maaliskuussa 2019 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes arvioi Dona Bertarellin omistusten arvoksi 4,6 miljardia dollaria. Bertarelli suoritti alemman korkeakoulututkinnon (B.A.) Yhdysvalloissa Babson Collegessa ja MBA-tutkinnon Harvardin yliopistossa. Bertanelli tunnetaan myös kilpapurjehtijana. Bertarelli omistaa muun muassa suuren osan maailman nopeimpiin purjeveneisiin kuuluvasta 40-metriä (131 jalkaa) pitkästä trimaraani Spindrift 2:sta (aiempi Banque Populaire V). Sillä hän on yhdessä muun muassa olympiapurjehtija Yann Guichardin kanssa voittanut Rolex Fastnet purjehduksen vuonna 2013. Miehistönsä kanssa Bertarelli saavutti myös maailman nopeimman naispurjehtijan ajan maailman ympäri - vajaa 47 vuorokautta ja 11 tuntia. ==Lähteet== Luokka:Yritysjohtajat Luokka:Sveitsiläiset miljardöörit Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pye

Pye Ltd. [pai] oli brittiläinen elektroniikkavalmistaja, joka perustettiin vuonna 1896 Cambridgessa. Tutkimuslaitteista aloittanut Pye alkoi valmistaa radiovastaanottimia 1920-luvulla, ja televisiovastaanottimien valmistuksen se aloitti 1930-luvun keskivaiheilla. 1960-luvulla Pye oli Britannian suurin tv- valmistaja jonka tuotteita myytiin ympäri maailmaa, mutta yritys oli silti tappiollinen. Vuonna 1976 Pye siirtyi kokonaan Philipsin omistukseen. 1970-luvun taitteessa Pye valmisti radio- ja televisiovastaanottimien ohella tietoliikennevälineitä, kojeita, säätimiä ja sähkötarvikkeita 20 tehtaassa Englannissa ja 20 kokoonpanotehtaassa eri puolilla maailmaa. Pye-merkkisiä radioita, televisioita ja yleisötilojen valvontatelevisiojärjestelmiä markkinoitiin Suomessakin. Pyella oli vuodesta 1953 lähtien myös oma levymerkki Pye Records. ==Historiaa== Pye-yhtiön perusti omaksi sivuansiokseen vuonna 1896 William Pye, Cambridgen yliopiston Cavendish-laboratorion johtaja, aikomuksenaan valmistaa tieteellisiä tutkimuslaitteita. 1920-luvulta alkaen yhtiö alkoi valmistaa radiovastaanottimia ja seuraavalla vuosikymmenellä myös televisiovastanottimia sekä lähetystekniikkaa kuten tv-kameroita. Televisiovastaanottimien suosiosta huolimatta Pye ajautui 1960-luvulla taloudellisiin ongelmiin. Vuonna 1966 hollantilainen Philips osti 60 prosenttia yhtiön osakkeista ja kymmenen vuotta myöhemmin loputkin. 2000-luvun keskivaiheilla Pyen entisessä tehtaassa Lowestoftissa valmistettiin Sanyo- televisioita. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Introduction to Pye Group History, Pye Museum Luokka:Brittiläiset teollisuusyritykset Luokka:Viihde- elektroniikan tuotemerkit
Sylvestre Amoussou

Sylvestre Amoussou (s. 31. joulukuuta 1964 Benin) on beniniläinen näyttelijä ja elokuvaohjaaja, joka tunnetaan parhaiten elokuvastaan Africa Paradis (2006). == Elämä == Amoussou syntyi vuonna 1964 Beninissä. Asuttuaan Ranskassa kaksikymmentä vuotta hän koki, että mielenkiintoisia rooleja ei tarjottu mustille näyttelijöille Ranskassa. Hän päätti tehdä omia elokuviaan. Africa Paradisissa maahanmuuttopolitiikka kääntyy päälaelleen. Euroopan ja Afrikan taloudelliset omaisuudet vaihtuvat päinvastaisiksi ja maahanmuuttajat kamppailevat päästäkseen Afrikkaan Euroopasta. Amoussoun kolonialismin vastainen elokuva The African Storm (2017) sai innostuneen vastaanoton yleisöiltä Ouagadougoun Panafrican elokuva- ja televisiofestivaaleilla ja se sai festivaalin Golden Stallion of Yennega -palkinnon. == Filmografia == * Les Scorpionnes, lyhytelokuva, 1997 * Achille, kolmen episodin sarja, 1999 * L’Argent Sale, 2003 * Africa Paradis, 2006 * Un pas en avant - Les dessous de la corruption [Askel eteenpäin - korruption pohja], 2011 * L'Orage africain: Un continent sous influence [Afrikan myrsky], 2017 == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Africa Paradis traileri *L'Orage africain: Un continent sous influence traileri * Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Beniniläiset näyttelijät Luokka:Elokuvaohjaajat
The Neville Brothers

The Neville Brothers on yhdysvaltalainen rhythm and blues -yhtye, jonka perustivat Nevillen veljekset Arthur, Charles, Aaron ja Cyril vuonna 1977 New Orleansissa. Yhtye piti jäähyväiskonserttinsa vuonna 2015. ==Historia== Nevillen veljekset olivat tehneet musiikkia jo kauan ennen veljesyhtyeensä perustamista. Kolme vanhinta veljestä kuuluivat 1950-luvun lopulla The Hawkettesiin ja vuodesta 1967 alkaen Art Neville & the Soundsiin, josta tuli The Meters. Yhtyeen laulusolisti Aaron Neville saavutti vuonna 1966 soolona listamenestystä balladilla “Tell It Like It Is”. Veljekset perustivat The Neville Brothersin New Orleansissa 1977. Esikoisalbumi The Neville Brothers oli tyyliltään diskoa ja myi huonosti. Yhtye siirtyi Capitolilta A&M;:lle ja julkaisi toisen albuminsa Fiyo on the Bayo vuonna 1981. Se sai kriitikoilta kiitosta mutta myi jälleen huonosti, ja levy-yhtye hylkäsi heidät. Livealbumi Neville-ization (1984) julkaistiin Black Top -levymerkillä. Myös sitä seurannut Live at Tipitina’s (1987) oli livealbumi. Sen jälkeen yhtye sai sopimuksen EMI:ltä ja julkaisi studioalbumin Uptown (1987). Sen jälkeen yhtye siirtyi takaisin A&M;:lle. The Neville Brothersin kuudes albumi Yellow Moon (1989) oli yhtyeen ensimmäinen menestyslevy. Myös Brother’s Keeper (1990) menestyi myyntilistoilla, kuten myös siitä otettu single “Don’t Know Much”. Aaron Neville julkaisi 1990-luvulla sooloalbumeja mutta levytti edelleen myös veljiensä kanssa. Myös Aaron Nevillen poika Ivan Neville on soittanut yhtyeessä. Yhtyeen seuraavat albumit olivat Family Groove (1992), Live on Planet Earth (1994), Mitakuye Oyasin Oyasin/All My Relations (1995), Valence Street (1999) ja Walkin’ in the Shadows of Life (2004). The Neville Brothers ilmoitti hajoamisestaan vuonna 2012. Kolme vuotta myöhemmin veljekset esiintyivät yhdessä jäähyväiskonsertissaan “Nevilles Forever” New Orleans Jazz and Heritage -festivaalilla. Charles Neville kuoli vuonna 2018 ja Art Neville 2019. ==Diskografia== ===Studioalbumit=== * The Neville Brothers (Capitol, 1978) * Fiyo on the Bayou (A&M;, 1981) * Uptown (EMI, 1987) * Yellow Moon (A&M;, 1989) * Brother's Keeper (A&M;, 1990) * Family Groove (A&M;, 1992) * Mitakuye Oyasin Oyasin/All My Relations (A&M;, 1995) * Valence Street (Columbia, 1999) * Walkin' in the Shadow of Life (Back Porch/EMI, 2004) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Virallinen kotisivu * Art Nevillen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Yhdysvaltalaiset rhythm and blues -yhtyeet
Charlotte Stuart

Charlotte Stuart (29. lokakuuta 1753 – 17. marraskuuta 1789) oli Charles Edward Stuartin avioton tytär. Charlotten äiti oli Clementine Walkinshaw. Kun tämä oli eronnut Charlesista vuonna 1760, Charlotte kasvoi Ranskassa. Vuonna 1784 Charles Stuart tunnusti tyttärensä. Stuartien suku jatkuu hänen kolmen lapsensa kautta. ==Lähteet == == Aiheesta muualla == * https://www.nationalgalleries.org/art-and-artists/1689/charlotte-stuart- duchess-albany-1753-1789-daughter-prince-charles-edward-stuart Luokka:Skotlantilaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1753 syntyneet Luokka:Vuonna 1789 kuolleet
Naisten Salibandyliigan kausi 2018–2019

Naisten Salibandyliigan kausi 2018–2019 on järjestyksessään 31. naisten Salibandyliigan kausi. Edellisistä kausista poiketen runkosarjan jälkeen pelataan sijoitussarjat ja pudotuspelikarsinnat, jotka ratkaisevat lopulliset sijoitukset ennen pudotuspelejä. Seuraavalle kaudelle tapahtuvan uudistuksen myötä liigan 10 joukkueesta kahdeksan pääsee ensi kaudella pelattavaan naisten liiga A:han. Sarjan kaksi viimeistä pelaa seuraavalla kaudella naisten liiga B:ssä. == Joukkueet == Joukkue Kotikaupunki Kotikenttä Perustettu Päävalmentaja Classic Tampere Tampere Areena 1990 Katriina Saarinen SSRA Oulu Kastellin monitoimihalli 2002 Arttu Arffman EräViikingit Helsinki Mosahalli 2016 Markus Huhtimo ÅIF Sipoo Ingman Areena 1978 Sami Vidgren Koovee Tampere AutoCenter Areena 1996 Kari Lehtisalo NST Lappeenranta Lappeenrannan Urheilutalo 1994 Joonas Haapala Pelicans SB Lahti Lahden suurhalli 2012 Kimmo Hyttinen PSS Porvoo Aurora-halli 2003 Jukka Kouvalainen SB-Pro Nurmijärvi Arkadia-halli 1996 Sami Saarikoski TPS Turku Leaf-Areena 1995 Aki Vilander == Sarjajärjestelmä == Joukkueet pelaavat kaksinkertaisen runkosarjan (18 ottelua). Runkosarjan 1.-3. ja 4.-6. pelaavat keskenään kaksinkertaiset sijoitussarjat (4 ottelua), jotka ratkaisevat näiden kolmen joukkueen lopulliset keskenäiset sijoitukset. Sijoitussarjoissa runkosarjan pisteet jäävät voimaan. Kaikki sijoilta 1.-6. varmistavat paikkansa ensi kauden naisten liiga A:han. Joukkueet runkosarjan viimeisiltä sijoilta pelaavat pudotuspelikarsinnat paras viidestä. Otteluparit ovat 7. vastaan 10. ja 8. vastaan 9. Otteluparien voittajat etenevät puolivälieriin ja pääsevät seuraavalle kaudelle naisten liiga A:han. Häviäjät pelaavat kaudella 2019–2020 naisten liiga B:ssä. Puolivälierät ja välierät pelataan paras viidestä ja finaalit paras seitsemästä. Pronssista pelataan vain yksi ottelu. == Runkosarja == == Sijoitussarjat == (Päivitetty 11.3.2019) === Sijoitussarja A === === Sijoitussarja B === == Pudotuspelikarsinnat == Pudotuspelikarsinnat pelataan paras viidestä ottelusarjoina. Otteluparien voittajat lunastavat paikan naisten liiga A:han kaudelle 2019–2020. == Lähteet == Naisten 2018–2019 Luokka:Salibandysarjojen kausi 2018–2019
Anna Julin

Anna Julin (s. 27. maaliskuuta 1985 Inkoo) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelasi naisten SM-sarjassa kymmenen kauttaJääkiekkokirja 2017–2018, s. 524 ja esiintyi myös Suomen maajoukkueessa.Jääkiekkokirja 2017–2018, s. 350 Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä. Julin edusti naisten SM-sarjassa Karhu-Kissoja kausina 2000–2002, Espoo Bluesia 2002–2005, 2006–2008 ja 2010–2011, Hämeenlinnan Pallokerhoa 2008–2009 sekä Lohjan Kisa-Veikkoja kausina 2009–2010 ja 2010–2011. Hän pelasi SM-sarjassa kaikkiaan 197 runkosarjaottelua, joissa hänen tehopisteensä ovat 41 + 60 = 101, sekä 45 pudotuspeliä tehopistein 9 + 5 = 14. Hän voitti viisi Suomen-mestaruutta vuosina 2003–2005 ja 2007–2008Jääkiekkokirja 2017–2018, s. 217 sekä saavutti yhden SM-pronssin. Suomen maajoukkueessa Julin pelasi 13 maaottelua. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ilmari Karttunen

Ilmari Karttunen (4. lokakuuta 1914 Helsinki Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1954, s. 340 (Viitattu 7.3.2019) – 23. tammikuuta 1974 Hämeenlinna) oli diplomi-insinööri, joka toimi Vanajan Autotehtaan suunnittelijana, isännöitsijänä ja toimitusjohtajana. Ilmari Karttusen kasvatusvanhemmat olivat Aleksander Karttunen ja Olga Maria Möykkynen ja puoliso vuodesta 1941 Lahja Maria Onerva. Karttunen tuli ylioppilaaksi 1935 ja valmistui diplomi- insinööriksi 1940. Hän oli Valtion Sytytintehtaan työpaja- ja rationalisointi- insinööri 1942–1944 ja samalla tehtaan ammattikoulun rehtori, Vanajan Autotehdas Oy:n suunnittelija 1944–1945, isännöitsijä vuodesta 1945 ja toimitusjohtaja 1962–1967. Hän toimi vielä tämän jälkeen Hämeenlinnan teknillisen koulun tuntiopettajana. Karttusella oli useita alansa luottamustoimia, sotilasarvoltaan hän oli insinööriyliluutnantti.Kuolleita. Helsingin Sanomat, 27.1.1974, s. 11. ==Lähteet== Luokka: Suomalaiset insinöörit Luokka: Suomalaiset yritysjohtajat Luokka: Suomen oppilaitosten rehtorit Luokka: Suomalaiset opettajat Luokka: Vuonna 1914 syntyneet Luokka: Vuonna 1974 kuolleet
Heli Romu

Heli Romu (s. 4. tammikuuta 1971 Somero) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelasi naisten SM-sarjassa yli 20 vuottaJääkiekkokirja 2017–2018, s. 531 ja esiintyi myös Suomen maajoukkueessa.Jääkiekkokirja 2017–2018, s. 351 Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä. Romu edusti naisten SM-sarjassa Kerava Shakersia ja Espoo Bluesia (alk. Kiekko-Espoo). Hän pelasi SM-sarjassa kaikkiaan 316 runkosarjaottelua, joissa hänen tehopisteensä ovat 94 + 108 = 202, sekä 109 pudotuspeliä tehopistein 13 + 16 = 29. Hän voitti 12 Suomen-mestaruutta vuosina 1994–1996, 1999–2004 ja 2007–2009Jääkiekkokirja 2017–2018, s. 216–217 sekä saavutti neljä SM-hopeaa ja kaksi SM-pronssia. Hän pelasi myös Kanadassa ja uransa loppupuolella Itävallassa. Suomen maajoukkueessa Romu pelasi kahdeksan maaottelua ja teki niissä yhden maalin. Hän on kuuro ja on toiminut Suomen Kuurojen Urheiluliiton johtotehtävissä. Heli Romun toinen menestyslaji oli yleisurheilu, jossa hän edusti Someron Esaa sekä kuurojen erikoisseuroja Jaloa, MKU:ta, Häliä, Vakulia ja Heroa. Romu saavutti kuurojen maailmankisojen pituushopeaa Uuden Seelannin Christchurchissa vuonna 1989 sekä oli neljäs Melbournen Deaflympics -kisojen 7-ottelussa vuonna 2005. Lisäksi hänellä on EM-tasolta 5-ottelun ja pikaviestin neljäs sija, kaksi viestien viidettä sijaa, 100 m ja kuulan kuudennet sijat sekä pituuden seitsemäs sija. Pohjoismaiden mestaruuskilpailujen osalta hänellä on yhteensä 16 kultamitalia ja 10 hopeaa. Kuurojen yleisurheilun SM-mitaleita Romulla on 30 kultaa, 11 hopeaa ja yksi pronssi sekä yksi SM-kulta myös hiihdosta ja maastojuoksusta sekä hopea erikoispujottelusta. Lisäksi Romulla on myös yksi salibandyn SM- kulta. Yleisurheilussa hänellä on yhä nimissään naisten Suomen ennätykset 60 m (8,2), 100 m (12,8), 200 m (26,9), 400 m (63,53), pituudessa (543), 7-ottelussa nykylajein (4001) sekä maajoukkue-ennätykset 4x100 m, 4x400 m ja 1000 metrin viesteissä. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Suomalaiset kuurot henkilöt Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Wetzer-Welte Kirchenlexikon

Wetzerin ja Welten Kirchenlexikon on ensyklopedinen teos katolilaisuuden historiasta, biografioista ja teologiasta. Se oli ensimmäinen yritys koota yhteen teokseen kaikki vähänkään teologiaan viittaava aineisto. Sen toimittivat alkujaan Heinrich Joseph Wetzer ja Benedict Welte. Ensimmäinen 13-osainen painos julkaistiin 1847–1860 Verlag Herderin kustantamana. Tietosanakirja inspiroi protestantteja aloittamaan vastaavan teossarjan Real- Encyklopädie für protestantische Theologie.Meister, F. (1910): Karl Raphael Herder, teoksessa Catholic Encyclopedia. New York: Robert Appleton Company. Viitattu 7. maaliskuuta 2019 Toinen painos, jonka toimittivat Joseph Hergenröther ja Franz Philip Kaulen, oli alaotsikoltaan Encylopädie der katholischen Theologie und ihrer Hülfswissenschaften, ja se julkaistiin Freiburgissa vuosina 1883–1903. == Katso myös == * Encyklopedia Kościelna == Lähteet == == Aiheesta muualla == * archive.org: Digitoitu versio 2. painoksesta * mgh.de: Digitoitu versio 2. painoksesta Luokka:Saksalaiset tietosanakirjat Luokka:1800-luvun kirjat Luokka:Kirjat kristillisestä teologiasta ja uskonnonfilosofiasta Luokka:Katolinen kulttuuri
Breach

Breach voi tarkoittaa jotain seuraavista: * Breach, vuoden 2007 elokuva * Breach, vuoden 2020 elokuva * Breach, vuoden 2011 videopeli * Breach, ruotsalainen yhtye * Breach (Walk Alone), Martin Garrixin kappale * Breach, vuoden 1987 taktiikkapeli ** Breach 2, vuoden 1990 seuraaja edelliseen ** Breach 3, vuoden 1995 seuraaja edelliseen * BREACH, hyökkäysmenetelmä HTTPS- protokollan haavoittuvuuteen
Breach (vuoden 1987 videopeli)

Breach on Omnitrend Softwaren kehittämä ja julkaisema vuoropohjainen taktiikkapeli. Peli on julkaistu vuonna Amigalle, Atari ST:lle, DOS:lle ja Macintoshille. Pelille on julkaistu seuraajat Breach 2 (1990) ja Breach 3 (1995). == Pelaaminen == Peli on vuoropohjainen ryhmän ohjaamiseen keskittyvä taktiikkapeli. Pelissä on ryhmäkohtaiset tehtävät ja roolipelin kaltainen hahmokehitys. == Vastaanotto == Peli on saanut ACE-lehden arvostelussa arvosanaksi 761/1000. Peli on saanut INFO-lehden arvostelussa arvosanaksi 3.5/5 tähteä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 1987 videopelit Luokka:Vuoropohjaiset taktiikkapelit Luokka:Amiga-pelit Luokka:Atari ST -pelit Luokka:MS-DOS-pelit Luokka:Mac OS -pelit Luokka:Yhdysvalloissa kehitetyt videopelit‎
Katariina Soikkanen

Katariina Soikkanen (s. 7. huhtikuuta 1987 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelasi pääsarja- ja maajoukkuetasolla 2000-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä.Jääkiekkokirja 2017–2018, s. 351Jääkiekkokirja 2017–2018, s. 533 Hän oli pelipaikaltaan puolustaja. Soikkanen edusti naisten SM-sarjassa Espoo Bluesia kausina 2002–2003, 2004–2006 ja 2007–2008. Hän pelasi SM-sarjassa kaikkiaan 80 runkosarjaottelua, joissa hänen tehopisteensä ovat 5 + 20 = 25, sekä 27 pudotuspeliä tehopistein 2 + 1 = 3. Hän voitti kolme Suomen-mestaruutta vuosina 2003, 2005 ja 2008Jääkiekkokirja 2017–2018, s. 217 sekä saavutti yhden SM-pronssin. Kauden 2006–2007 hän pelasi Yhdysvalloissa Mercyhurstin yliopistossa. Suomen maajoukkueessa Soikkanen pelasi 31 maaottelua ja teki niissä yhden maalin sekä sai kaksi syöttöpistettä. MM- kilpailuissa hän pelasi vuonna 2007, jolloin Suomi sijoittui neljänneksi.Jääkiekkokirja 2017–2018, s. 321 == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Al-Eizariya

Al-Eizariya on kaupunki Palestiinan Länsirannalla Jerusalemin vieressä. Paikkaa pidetään raamatun Betaniana ja nimensä mukaan Lasaruksen hautapaikkana. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2018 arvion mukaan 21 458\. ==Maantiede== Al-Eizariya sijaitsee Palestiinan Länsirannalla Jerusalemin kuvernoraatissa noin 5 kilometriä Jerusalemin kaupungista itään. Jerusalemin ohella Al-Eizariyan naapuripaikkakuntia ovat An Nabu Musa idässä, Az Za'ayyem pohjoisessa ja Abu Dis etelässä. Nykyisin Al-Eizariyan alue sisältää myös A' Ka'abinan beduiinialueen. Al-Eizariyan korkeus merenpinnasta on 553 metriä. Keskimääräinen vuotuinen sadanta Al-Eizariyan seudulla on noin 264,4 mm ja vuoden keskimääräinen lämpötila 18°C. ==Historia== Nimi al-Eizariya on johdettu nimestä Lasarus. Lasarus asui puolestaan Betaniassa, joka on raamtussa ja Toorassa esiintyvä paikannimi. Kristillisen perinteen mukaan kylässä asuivat siskokset Martta ja Maria, joiden luona vieraillessaan Jeesus herätti heidän veljensä Lasaruksen kuolleista. Lasaruksen haudan uskotaan sijaitsevan al-Eizariyassa Lasaruksen hautana tunnetulla paikalla. Bysantin kaudella 300-luvun lopulla paikalle rakennettiin kirkko ja luostari, jotka saivat nimensä Lasaruksen mukaan. Ristirekien aikana kirkko kuului Pyhän haudan kirkolle. Alkuperäinen kirkko tuhoutui 1500-luvulla, mutta sen päälle rakennettiin edelleen pystyssä oleva luostari. Nykyiset asukkaat polveutuvat pitkälti alkuperäisistä asukkaista, mutta vuoden 1948 jälkeen paikalle asettui myös pakolaisia Israelin valtaamista osista Palestiinaa. Oman kunnallisvaltuustonsa paikka sai vuonna 1965. ==Talous== Vuonna 2012 al- Eizariyan työssäkäyvästä väestöstä arviolta 30 % oli työllistynyt hallinnossa tai yksityisellä alalla, 30 % Israelin työmarkkinoilla, 15 % kaupanalalla, 10 % palveluissa, 10 % teollisuudessa ja 5 % maataloudessa. Työttömyysaste oli 60 %. ==Väestö== Al-Eizariyan asukasluku oli Palestiinan tilastokeskuksen arvion mukaan vuonna 2018 21 458. Vuonna 2007 vastaava lukema oli 16 500\. Kaupungissa on 11 moskeijaa ja 10 kirkkoa tai luostaria. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Palestiinan kaupungit
Rules of Engagement (videopeli)

Rules of Engagement on Omnitrend Softwaren kehittämä ja Mindcraft Softwaren julkaisema strategiapeli. Peli on julkaistu vuonna Amigalle ja DOS:lle. Pelille on julkaistu seuraaja Rules of Engagement 2 (1993). == Vastaanotto == Peli on saanut CU Amiga -lehden arvostelussa arvosanaksi 87/100. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 1991 videopelit Luokka:Strategiapelit Luokka:Amiga-pelit Luokka:DOS-pelit
Omnitrend Software

Omnitrend Software on Thomas R. Carbonen vuonna 1979 perustama ohjelmistoyritys, joka kehitti myös videopelejä. Yritys lopetti videopelien kehityksen 1990-luvulla. Yrityksen muita ohjelmistoja ovat PageMaster ja ServScan. == Pelit == Yrityksen pelisarjat Universe, Breach ja Rules of Engagement sijoittuvat samaan universumiin. * Universe (1983) * Universe II (1986) * Breach (1987) * Paladin (1988) * Paladin Quest Disk: The Scrolls of Talmouth (1988) * Universe 3 (1989) * Breach 2 (1990) * Rules of Engagement (1991) * Omnitrend's Paladin II (1992) * Rules of Engagement 2 (1993) * Breach 3 (1995) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Profiili MobyGamesissä Luokka:Yhdysvaltalaiset ohjelmistoyritykset Luokka:Yhdysvaltalaiset videopeliyritykset
Burntwood

Burntwood on noin asukkaan kaupunki Staffordshiren kreivikunnassa läntisessä Keski-Englannissa, Birminghamista pohjoiseen. Se kuuluu Lichfieldin hallintopiiriin ja käsittää Boney Hayn, Burntwoodin, Chase Terracen ja Chasetownin asuinalueet. Kaupungin alueelta louhittiin aikaisemmin hiiltä, mutta viimeinen hiilikaivos lopetti toimintansa 1959. Burntwood (’poltettu metsä’) on saanut nimensä metsäpalosta, jonka Hammerwichin kylän asukkaat sytyttivät Cannock Chasen nummella. Tapahtuma on kirjattu vuonna 1296 laadittuun asiakirjaan, ja se on vanhin tunnettu maininta kaupungista. Vuodelta 1298 on säilynyt toinen asiakirja, jonka mukaan Lichfieldin piispa omisti 300 eekkeriä laidunmaata ’Brendewoodessa’. Englannin luostarilaitoksen lakkauttamisen (1536–1541) jälkeen piispan maat päätyivät paroni William Pagetille, jonka jälkeläiset omistivat merkittävän osan kaupungin maista 1900-luvulle asti. Vuonna 1848 Angelseyn markiisi perusti Burntwoodin ensimmäisen hiilikaivoksen, ja 1860-lukuun mennessä Cannockiin johtavan tien eteläpuolelle oli avattu uusia kaivoksia. Kaivostoiminnan myötä kaupungin lähistölle syntyivät Chasetownin ja Chase Terracen kylät. Kaivosteollisuus kuitenkin hiipui 1900-luvulla ja viimeinen hiilikaivos suljettiin vuonna 1959. Kaupungin väkiluku kasvoi vielä 1960-luvulla, jolloin sinne ohjattiin väestöä Birminghamista ja Black Countryn alueelta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Asutut paikat Staffordshiressä Luokka:Englannin kaupungit Luokka:Englannin kunnat
Ritva Ketola

Ritva Ketola (s. 1953) on suomalainen kirjailija. Hän on julkaissut runoteoksen Laulumaablues (2006). Ritva Ketola on myös julkaissut runokirjat Läpinäkyvää (2008), Varjonyrkkeilyä (2013) ja Lyhyestä virsi kaunis (2016). == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hurrikaanin silmässä

Hurrikaanin silmässä () on Clive Cusslerin vuonna 2003 julkaistu jännitysromaani. Suomeksi kirja julkaistiin vuonna 2004 WSOY:n kustantamana ja Anu Niroman suomentamana. == Lähteet == Luokka:Clive Cusslerin romaanit Luokka:Jännitysromaanit Luokka:Vuoden 2003 kirjat
Christine Posa

Christine Posa (s. 21. helmikuuta 1988 Hyvinkää) on suomalainen jääkiekkoilija, joka on pelannut naisten SM-sarjassa ja liigassa toistakymmentä vuottaJääkiekkokirja 2017–2018, s. 531 sekä esiintynyt myös Suomen maajoukkueessa.Jääkiekkokirja 2017–2018, s. 350 Hän oli pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Posa on edustanut pääsarjassa Itä-Helsingin Kiekkoa vuosina 2005–2008 ja sen jälkeen Espoo Bluesia, joka kaudella 2016–2017 pelasi nimellä Espoo United. Kaudella 2015–2016 Posa ei pelannut. Ennen kautta 2018–2019 hän on pelannut pääsarjassa 274 runkosarjaottelua ja 81 pudotuspeliä. Hän on voittanut neljä Suomen-mestaruutta vuosina 2009 ja 2013–2015.Jääkiekkokirja 2017–2018, s. 217 Suomen maajoukkueessa Posa on pelannut 14 maaottelua ja saanut niissä yhden syöttöpisteen. Christine Posan kaksossisar Mariia Posa on jääkiekon olympia- ja MM-mitalisti.Jääkiekkokirja 2017–2018, s. 320–321 == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ebba Bielke

Ebba Bielke (1570–1618) oli ruotsalainen aatelinen, joka tuomittiin petoksesta kuningas Kaarle IX vastaan. Hän oli Hogenskild Bielken ja Anna Sturen tytär. Hän avioitui vuonna 1598 setänsä langon, kuningatar Gunilla Bielken veljen Axel Bielken (k. 1597) kanssa, joka oli Tukholman linnan käskynhaltija ja Itä- Götanmaan laamanni. Ebba Bielke oli kirjeenvaihdossa isänsä kanssa, joka oli vangittuna vuodesta 1599 Sigismundin tukijana. Isä antoi hänelle tehtäväksi pitää hänet ajan tasalla Sigismundin seuraajien laatimista juonista Kaarle IX vastaan ja kerätä todisteita ristiriitaisuuksista Kaarlen ja neuvoston välillä. Heidän kirjeenvaihtonsa esitettiin myöhemmin osana isää vastaan esitettyjä todisteita. Hänet teloitettiin Tukholmassa tuestaan Sigismundille kuningas Kaarle IX vastaan vuonna 1605. Ebba Bielke tuomittiin vankeuteen osasyyllisenä isänsä rikoksesta ja hänen omaisuutensa takavarikointiin. == Lähteet == * * * Luokka:Vuonna 1618 kuolleet Luokka:Vuonna 1570 syntyneet Luokka:Ruotsalaiset aateliset
Elisabet Wittfooth

Marie Elisabeth Wittfooth (synt. Tottie 1716 Tukholma – 3. lokakuuta 1791 Turku) oli suomalainen yrittäjä, laivanvarustaja ja kauppahuoneen johtaja. Hän otti haltuunsa edesmenneen puolisonsa Wittfoothska-yhtiöt ja hoiti niitä kuolemaansa asti. Hän myös perusti useita yrityksiä. == Elämä == Elisabet Wittfooth oli merkittävään tukholmalaiseen Tottien kauppahuonesukuun kuuluvan tupakkatehtailija ja tukkukauppias Thomas Tottien ja Christina Schönmanin tytär. Sisarusparven kymmenestä lapsesta kahdeksan toimi joko itse tukkukauppiaana tai meni naimisiin tukkukauppiaan kanssa. Elisabet muutti Tukholmasta Turkuun avioiduttuaan Gustaf Adolf Wittfoothin kanssa. Hänen miehensä hampurilaista alkuperää oleva suku oli muuttanut Tukholmasta Turkuun jo 1600-luvulla. Miehen äiti Catharina Havemann oli kuitenkin Viipurista. Perheeseen kuului kolme lasta miehen ensimmäisestä avioliitosta ja yhdessä pariskunta sai viisi poikaa. Miehensä kuoleman jälkeen hän sai vuonna 1758 luvan ottaa miehensä liiketoiminnan haltuunsa. Naisena Elisabet Wittfooth ei voinut suorittaa kauppatutkintoa eikä saada omissa nimissään porvarisoikeuksia. Sen sijaan hän kävi kauppaa mieheltään perimiensä oikeuksien varassa ja säilyttämällä kuolinpesän jakamattomana yli 30 vuoden ajan. Viimeisten vuosiensa aikana hänen poikansa Tomas Wittfooth (1742–1804) auttoi häntä liiketoimissa ja otti ne haltuunsa hänen kuolemansa jälkeen. Elisabet Wittfoothin omaisuuden arvo oli kuolinhetkellä 34 594 riksiä. == Liiketoiminta == Elisabet Wittfooth omisti kaupunkikiinteistöjä, osuuksia suolavarastossa, satamalaituripaikan Beckholmenin satamassa Tukholmassa, varaston, osuuksia kaupungin ensimmäisestä sokeritehtaasta, osuuksia perustamastaan purjekangastehtaasta sekä useita aluksia, sahoja ja osuuksia useissa turkulaisissa laivanvarustusyhtymissä. Kauppatavarana tuotiin suolaa, raakasokeria, tupakanlehtiä, raakahamppua ja viljaa; vientitavarana oli hyvinä satovuosina viljaa ja puutavaraa. Hän huolehti Turun maistraatin omistamasta anniskelupaikasta eli kaupunginkellarista raatihuoneella ja sen alkoholijuomavarastoista Turussa vuosina 1758–1777, vuodesta 1770 yhdessä Anna Elisabeth Baerin kanssa. Hän perusti 16 muun osakkaan kanssa vuonna 1763 tupakkatehtaan, joka oli kaupungin toinen ja menestyksekkäin. Sillä oli 70 työntekijää 1780-luvulla. Elisabet Wittfooth hankki osuudet 1763 valmistuneeseen fregatti Printz Friedericiin, 1764 valmistuneeseen priki Stor- Fursten af Finlandiin, 1773 valmistuneeseen fregatti Libertas Gustavianaan, 1774 rakennettuun fregatti Sophia Christinaan ja 1780 valmistuneeseen fregatti Marsiin. Näillä tuotiin kauppatavaraa Espanjasta. Lisäksi hän oli perinyt mieheltään osuudet ainakin kolmeen fregattiin. Vanhin poika Arvid Wittfooth (s. 1738) oli kauppa-agenttina ja Venäjän konsulina Bordeaux'ssa, jonka kautta tuotiin raakasokeria. Sinne hän oli perustanut perheen. Arvid palasi Turkuun 1794 äitinsä kuoleman jälkeen selvittelemään perintöasioitaan. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kauppiaat Luokka:Suomalaiset laivanvarustajat Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Vuonna 1716 syntyneet Luokka:Vuonna 1791 kuolleet
Varpu Tuovinen

Varpu Johanna Tuovinen (21. joulukuuta 1936 Eno – 17. maaliskuuta 2020 Joensuu) oli suomalainen kuulantyöntäjä ja kiekonheittäjä. Tuovinen edusti urallaan Enon Kisa-Poikia, Uimaharjun Karia ja Joensuun Katajaa. Tuovinen oli ammatiltaan poliisi; hänet nimitettiin Joensuun ensimmäiseksi naiskonstaapeliksi vuonna 1965. Tuovinen sai kuulantyönnöstä viisi SM-hopeaa vuosina 1958, 1959, 1960, 1963 ja 1964 ja yhden SM-pronssin vuonna 1965. Kiekonheitossa hän oli parhaimmillaan neljäs vuosina 1962 ja 1963. Sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuissa Tuovinen sai kuulantyönnöstä hopeaa vuosina 1963 ja 1965. Tuovinen edusti Suomea maaotteluissa vuosien 1958 ja 1966 välillä. Tuovinen pelasi myös pesäpalloa ja heitti keihästä. Hän asui viimeiset vuodet Joensuussa. __NOTOC__ == Henkilökohtaiset ennätykset == === Ulkoradat === Laji Tulos Paikka Päivä kuulantyöntö 13,63 Joensuu 6. elokuuta 1964 kiekonheitto 38,90 Eno 18. syyskuuta 1960 === Sisäradat === Laji Tulos Paikka Päivä kuulantyöntö 12,72 Otaniemi 20. maaliskuuta 1965 Lähde == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kuulantyöntäjät Luokka:Suomalaiset kiekonheittäjät Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Johanna Koivula

Johanna Koivula (s. 15. lokakuuta 1980 Tampere) on entinen suomalainen jääkiekkoilija, joka pelasi naisten SM-sarjassa ja liigassa yli 20 vuottaJääkiekkokirja 2017–2018, s. 526 sekä esiintyi myös Suomen maajoukkueessa.Jääkiekkokirja 2017–2018, s. 350 Hän oli pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Koivula on edustanut naisten pääsarjassa Tampereen Ilvestä kaudesta 1997–1998 alkaen lukuun ottamatta kautta 2015–2016, jolloin hän pelasi Hämeenlinnan Pallokerhossa. Lokakuussa 2017 hän pelasi 500. pääsarjaottelunsa ja teki 200. pääsarjamaalinsa. Hän on voittanut Suomen- mestaruuden vuosina 2006 ja 2010Jääkiekkokirja 2017–2018, s. 217 sekä saavuttanut toistakymmentä muuta SM-mitalia. Johanna "Hojo" Koivulan pelinumero #15 jäädytettiin ja hänen paitansa on nostettiin Tesoman jäähallin kattoon muiden Ilves-legendojen, Anne Haanpään ja Marianne Ihalaisen paitojen viereen.Pauli Hanhiniemi yllätti naisurheilijalegenda Johanna Koivulan – pölähti olohuoneeseen, ja sitten… Ilves kunnioitti Koivulan peliuraa nimeämällä hänet Ilves Hockey Legends -aatelistoon 3. tammikuuta 2025. Suomen maajoukkueessa Koivula on pelannut 19 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin sekä saanut kaksi syöttöpistettä. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt