EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Pitsimissikilpailu

Pitsimissikilpailu on Raumalla heinäkuussa Rauman Pitsiviikolla järjestettävä kauneuskilpailu. Kilpailu on järjestetty vuodesta 1978 alkaen. Aluksi kilpailun järjesti Suomen Punainen Risti, sen jälkeen useamman vuoden Cassiopeia Collection, nykyään sitä luotsaa Dentelle Rauma / Riikka ja Hans Lehtinen. Kilpailu on tunnettu ja suosittu Raumalla, ja finaalia seuraamassa on poikkeuksetta tuhansia ihmisiä. Pitsiaiheisesta nimestään huolimatta kyseessä on nykyaikainen kauneuskilpailu, jossa etsitään kaunista ja esiintymiskykyistä nuorta naista. Kilpailussa valitaan Pitsimissi, kaksi perintöprinsessaa ja yleisöäänestyksen voittaja. Ehdokkaiden kuvat julkaistaan etukäteen paikallisessa lehdessä sekä Pitsimissin kotisivuilla. Yleisö voi äänestää suosikkiaan näiden kuvien perusteella. Hallitseva, vuoden 2024 Pitsimissi on Milla Antikainen. ==Lähteet== *http://www.pitsimissi.fi/ ==Aiheesta muualla== *Cassiopeia Collection Luokka:Rauman tapahtumat Luokka:Suomen kauneuskilpailut
Kuivilla susta

Kuivilla susta on Kristiina Braskin syyskuussa 2009 julkaistu toinen studioalbumi. Albumi sijoittui Suomen viralliselle albumilistalle neljäksi viikoksi, parhaimmillaan 11:nneksi. Albumilla on yhteensä seitsemän tuottajaa, Asko Kallosen toimiessa vastaavana tuottajana. Albumin kansikuva, jossa Brask esiintyy yläosattomissa, herätti mediassa jonkin verran huomiota. == Kappaleet == == Arvostelut == * Savon Sanomat: suopea == Lähteet == Luokka:Vuoden 2009 albumit Luokka:Kristiina Braskin albumit Luokka:Ilkka Wirtasen tuottamat albumit Luokka:MGI:n tuottamat albumit Luokka:Risto Asikaisen tuottamat albumit
Vaasan kaupunginorkesteri

Vaasan kaupunginorkesteri on Vaasan kaupungin ylläpitämä kunnallinen sinfoniaorkesteri, jossa soittaa 31 muusikkoa. Orkesterin ylikapellimestarina on toiminut vuodesta 2016 lähtien James Lowe. Vaasan kaupunginorkesterin intendentti on Mia Huhta. == Vaasan kaupunginorkesteri == Vaasan kaupunginorkesteri aloitti toimintansa alun perin jo vuonna 1930 Orkesteriyhdistyksen perustamana. Orkesterin ensimmäisiä kapellimestareita olivat Alfred Holm, Ernst Franz Hase ja Eino Haipus. Vuonna 1974 orkesteri kunnallistettiin ja se sai nimekseen Vaasan kaupunginorkesteri. Nykyään Vaasan kaupunginorkesterissa soittaa 31 muusikkoa. Orkesterin kapellimestareita ovat olleet muun muassa Pertti Pekkanen, Hannu Norjanen, Hannu Koivulan sekä Jin Wang. Tammikuusta 2016 lähtien orkesterin ylikapellimestarina on toiminut James Lowe. Orkesterin työ- ja konserttipaikka on Vaasan kaupungintalo, joka sijaitsee Vaasan keskustassa. Sinfoniakonserttien lisäksi orkesteri tekee muun muassa viihde- ja koululaiskonsertteja sekä eri musiikinlajeja yhdisteleviä konsertteja. Yhteiskonsertit muiden lähiseudun orkesterien kanssa kaupunginorkesterin toimintaan. Omien konserttiensa lisäksi Vaasan kaupunginorkesteri on antanut yhteiskonsertteja Seinäjoen kaupunginorkesterin, Umeå Symfoniorkesterin, Pori Sinfonietan ja Keski-Pohjanmaan Kamariorkesterin kanssa. Ulkomailla orkesteri on konsertoinut muun muassa Pohjoismaissa, Italiassa ja Yhdysvalloissa. Kesäisin orkesteri konsertoi musiikkijuhlilla ja festivaaleilla. Vaasan kaupunginorkesteri esiintyy Ilmajoen Musiikkijuhlilla, Korsholman Musiikkijuhlilla sekä Lohtajan kirkkomusiikkijuhlilla. Kesästä 2018 lähtien orkesteri on myös esiintynyt Vaasa Festivalilla kansainvälisten artistien kanssa. Vaasan kaupunginorkesteri tekee oopperayhteistyötä Vaasan Oopperasäätiön ja Vaasan kaupunginteatterin kanssa. Vuodesta 2012 kaupunginorkesteri on ollut mukana Viljo ja Maire Vuorion säätiön järjestämässä Kansainvälisessä Jorma Panula Kapellimestarikilpailussa, joka pidetään joka kolmas vuosi. Vaasan kaupunginorkesteri toimii myös Jorma Panulan kapellimestarikurssin orkesterina. Orkesterin nimikkosäveltäjä on Markus Fagerudd. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * == Aiheesta muualla == * Orkesterin verkkosivut * Orkesterin historia (Referoitu Ilmari Laukkosen kirjoittaman historiikin pohjalta) Luokka:Suomalaiset sinfoniaorkesterit Luokka:Vaasan musiikki
Languedocinpaimenkoira

Languedocinpaimenkoira () on ranskalainen koirarotu. == Ulkomuoto == Languedocinpaimenkoira on suurisilmäinen, teräväkuonoinen ja pitkäpäinen. Sillä on vähäinen otsapenger, eloisa ilme, tummankeltaiset silmät ja syvä rintakehä. Kannukset ovat pakolliset, ja toisinaan esiintyy myös kaksoiskannuksia.Godrexon, A. & Browne, Ives. Maailman koiraopas. Normaalisti häntä ja korvat typistetään. Säänkestävän karvapeitteen pituus on useimmiten lyhyt, mutta se voi olla myös puolipitkä. Jälkimmäisellä vaihtoehdolla se on laadultaan karhean "takkuinen" ja myös tämän muunnoksen pään ja kasvojen alueella karva on lyhyttä – ilmiasu on toisin sanoen samanlainen kuin pitkäkarvaisella pyreneittenpaimenkoiralla. Sallitut värit ovat punainen mustin merkein, musta keltaisin merkein (black & tan) sekä punainen ja kellanruskea (fawn). Jotkin lähteet väittävät rodun olevan kaikista ranskalaisista paimenkoirista voimakkain ja kookkain, vaikka rotumääritelmän mukaan uroksen säkäkorkeus on vain 40–56 cm ja nartun 38–50 cm. Myös Bonnie Wilcox ja Chris Walkowicz kuvaavat sitä teoksessaan The Atlas of Dog Breeds of the World (1995) "pienemmäksi ja suippokuonoisemmaksi kuin pohjoisranskalaiset lammaskoirat", joita sen todetaan kylläkin muilta osin muistuttavan paljon. "Pohjoisranskalaisilla lammaskoirilla" viitataan mitä todennäköisimmin beaucen-, brien- ja picardienpaimenkoiraan. == Luonne ja käyttäytyminen == Languedocinpaimenkoira on valpas ja voimakasluonteinen. Paimentamisen lisäksi sitä käytetään laumanvartiointiin ja suojeluun susia vastaan. == Alkuperä == Rotu jalostettiin Etelä-Ranskassa Languedoc-Roussillonin alueella, jonka kukkuloilla ja vuoristoissa sitä käytettiin lammaskoirana. Se paimensi yksin ja jokaisen yksittäisen koiran vastuulla oli 450 lammasta. Alun perin tunnettiin peräti 5 eri paikallismuunnosta: * Camarguenpaimenkoira * Carriguesinpaimenkoira * Farounpaimenkoira * Graunpaimenkoira * Larzacinpaimenkoira Vielä 1800-luvulla languedocinpaimenkoira oli kotiseudullaan erittäin yleinen, mutta toinen maailmansota vaikutti erittäin tuhoisasti sen kantaan eikä jäljelle jääneille yksilöille maanviljelyn modernisoituessa ollut enää käyttöä. FCI oli alun perin tunnustanut sen viralliseksi roduksi mutta poisti sen listoiltaan 1980- ja 1990-lukujen vaihteessa rekisteröintimäärien hiivuttua. == Lähteet == === Viitteet === Luokka:FCI:n ulkopuoliset rodut Luokka:Paimenkoirat Luokka:Ranskalaiset koirarodut
Barb

Barb on australialainen koirarotu. == Ulkomuoto == Barb muistuttaa australiankelpietä, paitsi että se on aina musta, se on raskasrakenteisempi ja sen säkäkorkeus on enimillään 61 senttimetriä eli se on 10 senttiä kelpietä kookkaampi. Toiset pitävät sen maksimipainona 20 ja toiset 25 kilogrammaa. == Alkuperä == Rotu on saanut nimensä Melbournen kisat vuonna 1869 voittaneesta ravihevosesta. Sen lähin sukulainen on australiankelpie. Vaikka ne muistuttavat paljon toisiaan, Clifford Hubbard, yksi maailman suurimmista koira-asiantuntijoista, väitti että näillä kahdella on eri kantaisä ja että barbin takana on mahdollisesti myös australianvinttikoiraa. == Lähteet == *Gondrexon, A. & Browne, Ives: Maailman koiraopas. Weilin+Göös, 1974. *Morris, Desmond: Dogs – The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds. Ebury Press, 2001. Luokka:FCI:n ulkopuoliset rodut Luokka:Paimenkoirat Luokka:Australialaiset koirarodut
Käsipallo kesäolympialaisissa 1980

Moskovan vuoden 1980 kesäolympialaisissa pelattiin käsipalloa sekä miehissä että naisissa. Neuvostoliitto ja Itä-Saksa onnistuivat saavuttamaan tästä lajista kaksi mitalia. Kilpailuareenoja käsipalloturnauksella oli kaksi: Sokolniki-urheilupalatsi ja Dynamo-urheilupalatsi. 51 ottelua seurasi yli 100 000 katsojaa. == Mitalistit == Sarja Kultaa Hopeaa Pronssia Miehet Hans-Georg Beyer Lothar Doering Günter Dreibrodt Ernst Gerlach Klaus Gruner Rainer Höft Hans-Georg Jaunich Hartmut Krüger Peter Rost Dietmar Schmidt Wieland Schmidt Siegfried Voigt Frank-Michael Wahl Ingolf Wiegert Aleksandr Anpilogov Vladimir Belov Jevgeni Tšernišov Anatoli Fedjukin Myh’ailo Ištšenko Aleksandr Karšakevitš Juri Kidjajev Vladimir Kravtsov Serhi Kušnirjuk Viktor Mahorin Voldemaras Novickis Vladimir Repjev Mykola Tomyn Aleksei Žuk Romania Ștefan Birtalan Iosif Boroș Adrian Cosma Cezar Drăgăniță Marian Dumitru Cornel Durău Alexandru Fölker Claudiu Ionescu Nicolae Munteanu Vasile Stîngă Lucian Vasilache Neculai Vasilcă Radu Voina Maricel Voinea Naiset Larysa Karlova Tetjana Kotšerhina Valentyna Lutajeva Aldona Nenėnienė Ljubov Odynokova Iryna Paltšykova Ljudmila Poradnyk Julija Safina Larisa Savkina Sigita Strečen Natalija Tymoškina Zinajida Turtšyna Olha Zubarjeva Svetlana Anastasovska Mirjana Đurica Radmila Drljača Katica Ileš Slavica Jeremić Svetlana Kitić Jasna Merdan Vesna Milosević Mirjana Ognjenović Vesna Radović Radmila Savić Ana Titlić Biserka Višnjić Zorica Vojinović Birgit Heinecke Roswitha Krause Waltraud Kretzschmar Katrin Krüger Kornelia Kunisch Evelyn Matz Kristina Richter Christina Rost Sabine Röther Renate Rudolph Marion Tietz Petra Uhlig Claudia Wunderlich Hannelore Zober == Mitalitaulukko == 1 1 1 0 2 2 1 0 1 2 3 0 1 0 1 4 Romania 0 0 1 1 == Lähteet == * Olympiamitalistitietokanta Olympic.org:issa 1980 Luokka:Kesäolympialaiset 1980
Paimenpystykorva

Paimenpystykorva (Hütespitz) on saksalainen koirarotu. == Ulkonäkö == Paimenpystykorva on lyhytkuonoinen, pyöreäkalloinen ja pystykorvainen koira. Sillä ei ole lainkaan otsapengertä ja sen silmät ovat tummanruskeat. Se on pitkäraajainen, lyhytkaulainen ja pitkähäntäinen. Rintakehä on syvä ja pitkä, runko lyhyt ja selkä leveä. Peitinkarva on kovaa ja suhteellisen pitkää ja pohjavilla pehmeää ja tiheää. Karvapeite muodostaa kaulaan tuuhean harjan ja häntään tuuhean töyhtön. Väritys on valkoinen, jossa on toisinaan kellertävät merkit. Desmond Morriksen mukaan keskimääräinen säkäkorkeus vaihtelee 51-58 cm:n välillä, kun taas Gondrexonin ja Brownen mukaan uroksen säkäkorkeus on 50–60 cm ja nartun 50–55 cmGondrexon, A. & Browne, Ives. Maailman koiraopas.. == Luonne ja käyttäytyminen == Rotu on lauhkea ja älykäs. Paimentamisen lisäksi sitä on käytetty laumanvartiointiin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:FCI:n ulkopuoliset rodut Luokka:Paimenkoirat Luokka:Saksalaiset koirarodut
Barcelonan metron linja 3

Barcelonan metron linja 3 on Transports Metropolitans de Barcelonan liikennöimä 18,4 kilometriä pitkä metrolinja Barcelonan kaupungissa Espanjan Kataloniassa. Se alkaa kaupungin länsiosista yhdeltä Barcelonan yliopiston kampusalueista, tekee v-kirjaimen muotoisen lenkin kaupungin keskustan kautta ja päätyy lopulta pohjoiseen Nou Barrisin alueelle. Linjaa merkitään metrokartoissa vihreällä värillä. Linja on Barcelonan metrojärjestelmän vanhin. Se avattiin vuonna 1924 nimellä Gran Metro de Barcelona. Alun perin se kulki Plaça de Catalunyan ja Lessepsin välillä. Nykyään linjan varella onkin useita metrojärjestelmän vanhimmista, 1920-luvun puolivälin tienoilla rakennetuista asemista. Linja 3 sai nykyisen muotonsa 1980-luvulla, kun se yhdistettiin L3B-linjaan. Viimeisin lisäys on vuonna 2008 valmistunut linjan jatko Trinitat Novan asemalle. Tämä avasi yhteyden linjalta 3 metrojärjestelmän uusimmalle linjalle 11. Zona Universitàrian ja Lessepsin asemia aiotaan myös käyttää tällä hetkellä rakennusvaiheessa olevien linjojen 9 ja 10 asemina. ==Asemat== Asemien yhteydessä näkyvät vaihtomahdollisuudet muihin metrolinjoihin, Trambaix-pikaraitiotiehen ja Renfen juniin. Myös rakennusvaiheessa olevat metrolinjat 9 ja 10 on merkitty. *Zona Universitària 30px|link=Trambaix 30px|link=Trambaix 30px|link=Trambaix *Palau Reial 30px|link=Trambaix 30px|link=Trambaix 30px|link=Trambaix *Maria Cristina 30px|link=Trambaix 30px|link=Trambaix 30px|link=Trambaix *Les Corts *Plaça del Centre *Sants Estació *Tarragona *Espanya *Poble Sec *Paral·lel *Drassanes *Liceu *Catalunya *Passeig de Gràcia *Diagonal *Fontana *Lesseps *Vallcarca *Penitents *Vall d'Hebron *Montbau *Mundet *Valldaura *Canyelles *Roquetes *Trinitat Nova ==Aiheesta muualla== *Linja 3 Trens de Catalunya -sivustolla Luokka:Barcelonan metro
Paul Biedermann

Paul Biedermann (s. 7. elokuuta 1986 Halle, Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen uimari, kaksinkertainen vapaauinnin maailmanmestari. Biedermann saavutti junioreiden EM-kilpailuissa kultaa 200, 400 ja 1 500 metrin vapaauinnissa Lissabonissa 2004. Ensimmäisen aikuisten arvokisamitalinsa hän sai Triesten lyhyiden ratojen EM-kilpailuissa 2005 oltuaan 400 metrin vapaauinnissa kolmas. Melbournen MM-kilpailuissa 2007 hän sijoittui 200 metrin vapaauinnissa seitsemänneksi. Debrecenin lyhyiden ratojen EM-kilpailuissa 2007 hän sai hopeaa 200 ja 400 metrin vapaauinneissa. Biedermann voitti 200 metrin vapaauinnin Euroopan-mestaruuden Eindhovenissa 2008 ajalla 1.46,59. Pekingin olympialaisissa hän sijoittui samassa lajissa viidenneksi. Rijekan lyhyiden ratojen EM-kilpailuissa 2008 hän voitti kultaa 400 metrin vapaauinnissa ajalla 3.37,73. Rooman MM-kilpailuissa 2009 hän voitti kaksi maailmanmestaruutta, molemmat maailmanennätysajoilla: 200 metrin vapaauinnin ajalla 1.42,00 ja 400 metrin vapaauinnin ajalla 3.40,07. Lisäksi hän ui ankkuriosuuden hopeaa saavuttaneessa Saksan 4×100 metrin sekauintiviestijoukkueessa. Biedermann voitti Istanbulin lyhyen radan EM-kilpailuissa 2009 kultaa 200 ja 400 metrin vapaauinnissa. Budapestin pitkän radan EM-kilpailuissa 2010 hän voitti kultaa 200 metrin vapaauinnissa sekä sai hopeaa 400 metrin vapaauinnissa ja 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä. Saman vuoden Eindhovenin lyhyen radan EM- kilpailuissa hän voitti mestaruuden 400 metrin vapaauinnissa ja sai hopeaa 200 metrillä. Kolme viikkoa myöhemmin hän voitti Dubain lyhyen radan MM- kilpailuissa kultaa 400 metrin vapaauinnissa ajalla 3.37.06. Shanghain MM- kilpailuissa 2011 hän oli kolmas 200 ja 400 metrin vapaauinnissa sekä 4×100 metrin sekauintiviestissä. Saman vuoden Szczecinin lyhyen radan EM- kilpailuissa hän voitti 200 ja 400 metrin vapaauinnin. Biedermann voitti Debrecenin pitkän radan EM-kilpailuissa 2012 kultaa 200 metrin vapaauinnissa ajalla 1.46,27, 400 metrin vapaauinnissa ajalla 3.47,84 ja 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä. Lontoon olympialaisissa hän sijoittui 200 metrin vapaauinnissa viidenneksi. Saman vuoden Istanbulin lyhyen radan MM- kilpailuissa hän sai kultaa 400 metrin vapaauinnissa ajalla 3.39.15, hopeaa 200 metrin vapaauinnissa ja pronssia 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä. Berliinin pitkän radan EM-kilpailuissa 2014 hän saavutti kultaa 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä ja hopeaa 200 metrin vapaauinnissa. Kazanin MM- kilpailuissa 2015 hän oli kolmas 200 metrin vapaauinnissa. Saman vuoden Netanyan lyhyen radan EM-kilpailuissa hän voitti 200 metrin vapaauinnin ja sai hopeaa 400 metrin vapaauinnissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Virallinen sivusto *Tulokset ja ennätykset swimrankings.net -sivustolla Luokka:Saksalaiset uimarit Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Roberto Locatelli

Roberto Locatelli (s. 5. heinäkuuta 1974 Bergamo) on italialainen ratamoottoripyöräilijä. Hän voitti 125cc-luokan maailmanmestaruuden vuonna 2000. Locatelli ajaa kaudella 2009 250cc-luokassa Gileralla. Locatelli aloitti kilpauransa enduron puolella ja siirtyi sitten ratapyöräilyyn sopeutuen yllättävänkin hyvin asfalttikilpailuihin. Ajettuaan Italian ja Euroopan 125cc- sarjoissa, Locatelli pääsi vuonna 1994 villillä kortilla ajamaan MM-sarjan Italian GP:ssä 125cc-luokassa. Seuraavana kautena Locatelli kiersi MM-sarjaa jo vakituisena kuskina Aprilialla, mutta 250cc-luokassa. Tavanomaisesti kuljettajat aloittavat piikkiluokassa ja nousevat kilpaluokissa ylöspäin. Kahden vaisun kauden jälkeen Roberto Locatelli siirtyi luokkaa alaspäin Hondalle. Locatellin suoritukset paranivat ja kaudella 1998 hän saavutti uransa ensimmäisen palkintopallisijan. Läpimurto tapahtui seuraavalla kaudella, kun hän siirtyi takaisin Aprilialle pysyen 125cc-luokassa. Kaudella 1999 Locatelli saavutti ensimmäisen MM-voiton ja seuraavana kautena tuli maailmanmestaruus. Mestaruuskauden jälkeen Locatelli siirtyi 250 kuutioisiin, mutta jälleen ilman suurta menestystä. Hän oli parhaimmillaan MM-sarjan kahdeksas ja saavutti kolme palkintopallisijaa. Locatelli kilpaili jälleen 125 kuutioisissa kausina 2003 ja 2004, joista jälkimmäinen on ollut Locatellin uran toiseksi paras, kun hän oli MM-sarjan kolmas. Kaudesta 2005 lähtien Locatelli on kilpaillut 250cc-luokassa. Kausi 2006 on ollut Locatellin paras kyseisessä luokassa, kun hän oli MM-sarjan viides ja sarjan paras yksityistallin kuski. Suorituksen ansiosta Locatelli pääsi Gileran tehdaskuljettajaksi. Roberto Locatelli ajoi rajusti ulos kaudella 2007 Jerezin osakilpailun harjoitusjaksolla saaden hengenvaarallisia vammoja. Locatelli toipui kuitenkin hämmästyttävän nopeasti ja häneltä jäi vain kolme osakilpailua väliin. Ulosajon jälkeen Locatelli on pystynyt vain kerran ajamaan palkintopallille ollen kolmas kaudella 2009 Ranskan osakilpailussa. Locatelli oli kaudella 2008 maailmanmestaruuden voittaneen Marco Simoncellin tallikaveri. ==Saavutukset== ===125cc-luokka=== *Maailmanmestaruus 2000 *MM- sarjan kolmas 2004 *Italian mestaruus 1993 *9 osakilpailuvoittoa, 5 kakkossijaa, 5 kolmossijaa ===250cc-luokka=== *2 kakkossijaa MM- osakilpailuissa, 4 kolmossijaa ==Lähteet== Luokka:Italialaiset ratamoottoripyöräilijät Luokka:Ratamoottoripyöräilyn maailmanmestarit Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Romanianpaimenpystykorva

Romanianpaimenpystykorva (rumänische hütespitz) on romanialainen koirarotu. Siitä on kaksi eri muunnosta, kiharakarvainen ja sileäkarvainen. == Ulkomuoto == Romanianpaimenpystykorvan rungon tulee olla korkeuttaan pidempi. Pää on pieni. Säkäkorkeus on noin 35 cm ja paino 7–10 kg. === Kiharakarvainen === Korvat ovat kärjistään eteenpäin taittuneet, ja häntä voi olla selän päälle kiertynyt tai riippuva. Kaikki värit sallitaan kunhan valkoinen osuus eli ylitä 30 %. === Sileäkarvainen === Korvat ovat pystyt ja koira kantaa häntänsä vaakasuorassa aina selän yli. Karvapeite tarjoaa suojaa sekä lämmintä että kylmää säätä vastaan. Väritys on puhtaanvalkoinen. == Luonne ja käyttäytyminen == Rotu on ystävällinen ja miellyttämishaluinen, mutta vaatii määrätietoista koulutusta. Se tulee hyvin toimeen lasten ja muiden koirien kanssa. Pienen koon ansiosta se soveltuu myös kaupunkiin. Sileäkarvaisella muunnoksella on kiharakarvaista suurempi metsästys- ja vahtivietti eikä se päästä vieraita yhtä helposti pihalle. Sileäkarvaisella muunnoksella onkin hyvä hajuaisti. == Katso myös == *Buhund *Kroatianpaimenkoira *Mudi *Paimenpystykorva == Lähteet == *Saksalaiset romanianpaimenpystykorvat Luokka:FCI:n ulkopuoliset rodut Luokka:Paimenkoirat Luokka:Romanialaiset koirarodut
Ringo (albumi)

Ringo on Ringo Starrin vuonna 1973 julkaistu studioalbumi. Albumi on Starrin parhaiten menestynyt. Sillä ovat mukana kaikki The Beatles-yhtyeen jäsenet sekä monia muita vierailevia muusikoita, kuten Marc Bolan, The Band-yhtyeen jäseniä, Billy Preston, Klaus Voormann, Nicky Hopkins, Harry Nilsson, Jim Keltner ja Linda McCartney. Albumi on ainoa The Beatlesin hajoamisen jälkeen, jonka tekoon osallistuivat kaikki yhtyeen jäsenet, tosin eri kappaleilla. John Lennonin "I'm the Greatest" on harvoja kappaleita, joissa The Beatlesin hajoamisen jälkeen kolme yhtyeen jäsentä on mukana samalla kappaleella. ==Kappaleet== # I'm the Greatest (John Lennon) – 3:21 # Have You Seen My Baby (Randy Newman) – 3:44 # Photograph (George Harrison/Richard Starkey) – 3:56 # Sunshine Life For Me (Sail Away Raymond) (George Harrison) – 2:45 # You're Sixteen (Bob Sherman/Dick Sherman) – 2:48 # Oh My My (Vini Poncia/Richard Starkey) – 4:16 # Step Lightly (Richard Starkey) – 3:15 # Six O'Clock (Paul McCartney) – 4:06 # Devil Woman (Vini Poncia/Richard Starkey) – 3:50 # You and Me (Babe) (George Harrison/Mal Evans) – 4:59 ;Bonusraidat vuoden 1991 CD- julkaisussa # * It Don't Come Easy (Richard Starkey) – 3:02, alun perin julkaistu singlenä vuonna 1971. # Early 1970 (Richard Starkey) – 2:20, alun perin julkaistu singlen "It Don't Come Easy" B-puolena vuonna 1971. # Down and Out (Richard Starkey) – 3:04, alun perin julkaistu singlen "Photograph" B-puolena vuonna 1973. ==Singlet== *Photograph *You're Sixteen *Oh My My Luokka:Vuoden 1973 albumit Luokka:Brittiläiset rockalbumit
Roy Bittan

Roy J. Bittan (s. 2. heinäkuuta 1949 Rockaway Beach, Queens, New York City) on yhdysvaltalainen muusikko ja lauluntekijä. Hänet tunnetaan parhaiten Bruce Springsteenin E Street Bandin kosketinsoittajana vuodesta 1974 lähtien. Bittan soittaa pianoa, urkuja, harmonikkaa sekä syntetisaattoria.CelebrityNetWorth.com: Roy Bittan Net Worth Bittan on soittanut Springsteenin lisäksi myös monien muiden artistien, kuten David Bowien, Jackson Brownen, Tracy Chapmanin, Chicagon, Dire Straitsin, Peter Gabrielin, Meat Loafin, Stevie Nicksin, Bob Segerin, Celine Dionin, Patti Smithin, Jim Steinmanin sekä Bonnie Tylerin kanssa. ==The E Street Bandin jäsenenä== Roy Bittan on Bruce Springsteenin E Street Bandin pitkäaikainen jäsen. Hän on soittanut suurimmalla osalla Springsteenin albumeista vuoden 1975 Born to Runista alkaen. Bittan lauloi myös taustalauluja osaan kappaleista Steve Van Zandtin kanssa Born in the U.S.A. -kiertueeseen saakka. Springsteenin päätettyä (väliaikaisesti) lopettaa yhteistyönsä E Street Bandin kanssa Bittan oli ainoa yhtyeen jäsen, joka soitti vielä Springsteenin kanssa niin studiossa kuin "Other Band" -kiertueellakin. The E Street Bandin kanssa soittaessaan Bittan käyttää Yamahan flyygeliä, jonka kirkas ääni tulee paremmin esiin yhtyeen takaa verrattuna muihin flyygelimalleihin. Hänen myös tiedetään käyttävän Yamahan, Korgin sekä Kurzweilin kosketinsoittimia osana livesettiään. Bittanin riffit ja melodiat ovat tunnusomaisia koko E Street Bandin soundille. Bittan on myös innokas harmonikan soittaja. Hän kuitenkin käytti taitojaan harvoin E Street Bandin kanssa ennen kuin yhtye otti Magic- kiertueella American Land -kappaleen päätösnumeroksi. ==Lähteet== Luokka:Bruce Springsteen Luokka:Yhdysvaltalaiset kosketinsoittajat Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tommy Vance

Tommy Vance (oik. Richard Anthony Crispian Francis Prew Hope-Weston, 11. heinäkuuta 1943 Eynsham, Oxfordshire - 6\. maaliskuuta 2005 Dartford, Kent) oli brittiläinen DJ, joka muistetaan parhaiten BBC Radio 1:n Friday Rock Show'sta. Taiteilijanimensä Vance sai työskennellessään Yhdysvalloissa 1960-luvun alussa. Asema, jolla hän työskenteli, oli jo etukäteen mainostanut uutta DJ:tään Tommy Vancea, joka kuitenkin perui tulonsa. Hänen tilalleen tullut, tuolloin vielä taiteilijanimeä Rick West käyttänyt Hope-Weston, otti Vancen nimen itselleen. Takaisin Britanniaan Vance palasi 1966, jouduttuaan Yhdysvaltain asevoimien kutsuntoihin. Palattuaan hän työskenteli muun muassa Radio Carolinella ja Radio Londonilla.. BBC Radio 1:lle Vance siirtyi 1967, piraattiradioiden muuttuessa laittomiksi. Hän kuitenkin jätti BBC:n pettyneenä urakehitykseensä, ja työskenteli muun muassa Capital Radiossa. Takaisin BBC:lle Vance palasi 1979, ja hän sai juonnettavakseen Friday Rock Show -ohjelman. Vuonna 1993 Vance siirtyi Virgin Radiolle, ja viimeisinä vuosinaan hän työskenteli digitaalisella VH1-televisiokanavalla ja Virgin Classic Rockilla. Vance kuoli sairauskohtaukseen vuonna 2005. ==Lähteet== Luokka:Brittiläiset DJ:t
Pål Arne Fagernes

Pål Arne Fagernes (8. kesäkuuta 1974 – 4. elokuuta 2003) oli norjalainen keihäänheittäjä. Atlantan olympialaisissa 1996 hän sijoittui karsinnassa kolmanneksitoista tuloksella 79,78 m ja hävisi 10 senttimetriä viimeisenä loppukilpailuun selviytyneelle Zhang Lianbiaolle.http://todor66.com/olim/1996/Athletics/Men_Javelin_Throw.html Ateenan MM-kilpailuissa 1997 ja Budapestin EM-kilpailuissa 1998 hän karsiutui myös loppukilpailusta. Sevillan MM-kilpailuissa 1999 Fagernes heitti neljänneksi Norjan ennätystuloksella 86,24 m. Hän hävisi pronssimitalisti Jan Železnýlle 43 senttimetriä.Sevilla 1999 – Miesten keihäänheiton tulokset IAAF Sydneyn olympialaisissa 2000 hän heitti karsintakilpailussa kolmanneksi parhaan tuloksen 86,74 m, joka oli uusi Norjan ennätys ja jäi hänen ennätykseksi. Loppukilpailussa hän sijoittui yhdeksänneksi tuloksella 83,04 m.Sydney 2000 – tulokset IAAF Norjan-mestaruuskilpailuissa Fagernes voitti kultaa vuosina 1996, 1998, 1999 ja 2002 ja hopeaa vuosina 1994 ja 1995.Miesten keihäänheiton Norjan mestarit Fagernesin Norjan ennätyksen rikkoi Andreas Thorkildsen vuonna 2005 heittäessään 86,82 m. Fagernes otteli myös yhden ammattilaisnyrkkeilyottelun. Huhtikuussa 2003 hän kohtasi slovakialaisen Peter Simkon ja voitti hänet teknisellä tyrmäyksellä 25 sekunnissa.Fagernes boxrec.com -tietokannassa Fagernas herätti Norjassa huomiota alkoholin ja huumeiden käytöllään. Vuonna 1997 hän sai 50 päivän vankeustuomion ruumiinvamman tuottamisesta ja varomattomuudesta liikenteessä. Vuonna 2000 hän sai 18 päivän vankeustuomion yleisen rauhan häiritsemisestä. Edmontonin MM- kilpailuiden 2001 kisajoukkueesta hänet pudotettiin pois hänen esiinnyttyään haastattelussa humalassa. Vuonna 2001 hän jäi kiinni huumeiden käytöstä käytettyään kokaiinia ja amfetamiinia. Fagernes kuoli auto-onnettomuudessa 4. elokuuta 2003. Hänen ajamansa henkilöauto ajautui vastaantulevien kaistalle ja törmäsi rekkaan. ==Kausien parhaat heitot== * 1994 74,10 Bergen 26.5. * 1995 77,46 Oslo 21.7. * 1996 85,06 Oslo 5.7. * 1997 82,80 Karlstad 15.6. * 1998 84,46 Askøy 2.8. * 1999 86,24 Sevilla 29.8. *2000 86,74 Sydney 22.9. * 2001 84,30 Monaco 20.7. * 2002 81,25 Sandnes 18.8. * 2003 74,82 Oslo 27.6. ==Lähteet== Luokka:Norjalaiset keihäänheittäjät Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet
Enstenin kummeli

Enstenin kummeli tai merirasti on vuonna 1856 rakennettuMerenkulun rakennusperintö merenkulun turvalaite samannimisellä luodolla Hangon edustalla Suomenlahdella. Se rakennettiin Skomakaren kummelin pariksi opastamaan aluksia Hankoniemen ja Jungfrusundin väliselle väylälle. Merkit kuuluvat Krimin sodan jälkeen rakennetun noin kolmenkymmenen samanlaisen puukummelin ryhmään, joista kaikki muut ovat tuhoutuneet. Enstenin kummeli on kahdesta jäljellä olevasta parempikuntoinen. Enstenin kummeli muodostui pohjapiirrokseltaan neliönmuotoisesta avoimesta hirsisalvoksesta, jonka laelle oli nostettu huippumerkiksi risti. Kummeli maalattiin alun perin punavalkoiseksi. Rakennelman korkeudeksi ilmoitettiin 24,4 Englannin jalkaa eli 7,43 metriä, ja sen huippumerkki kohosi 9,45 metriin merenpinnan yläpuolelle.Majakkamestarit ry ==Lähteet== * * Majakkamestarit ry: Enstenin merirasti ===Viitteet=== Luokka:Hangon rakennukset ja rakennelmat Luokka:Merimerkit Luokka:Suomenlahti Luokka:Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Svettgrund

Svettgrund (myös Svetgrund) on puuton moreeniharjanneluoto Korsnäsin kunnassa Pohjanlahden rannikolla. Saari on asumaton, ja merimerkkejä lukuun ottamatta saarella ei ole muita rakennelmia. ==Svettgrundin sauvamerkki== Vuonna 1860 saarelle rakennettiin suurikokoinen puurakenteinen sauvamerkki opastamaan aluksia Pohjanlahden rannikkoväylältä Bergön kautta Vaasan satamaan poikkeavan väylän lähtöpisteeseen. Sauvamerkki muodostuu keskuspylvään ympärille asetetuista vinotuista, ja rakennelman huipulla on lautaverhoiltu rombinmuotoinen huippumerkki. Svettgrundin sauvamerkki on rakennustyyppinsä viimeinen edustaja Suomessa. Merimerkki on maisemallisesti ja historiallisesti huomattava rakennelma. Kaukaa katsottuna se näyttää vinoneliöltä, joka leijuu horisontin yläpuolella. ==Lähteet== Luokka:Korsnäs Luokka:Merenkurkku Luokka:Merimerkit
Vision City

Vision City () on vuonna 2007 valmistunut pilvenpiirtäjä ja asuinrakennuskompleksi Tsuen Wanin piirissä Uusien territorioiden alueella Hongkongissa. Vision City koostuu viidestä tornista, joista jokainen kuuluu Hongkongin sadan korkeimman rakennuksen joukkoon. Vaikka torneja on viisi, niiden numerot ovat 1, 2, 3, 5 ja 6. Tämä johtuu aasialaiskulttuurissa yleisestä tetrafobiasta, pelosta lukua 4 kohtaan. Nämä viisi tornia kohoavat yhtenäisen, liiketiloista koostuvan korokkeen päälle. Vision Cityssä on kaikkiaan 1 446 huoneistoa ja ne kattavat 138 000 neliömetrin lattia-alan. Vision City maksoi kaikkiaan noin 6,4 miljardia Hongkongin dollaria, josta neljä miljardia kului paikalla aiemmin sijainneiden rakennusten ostamiseen, 400 miljoonaa asukkaille maksettuihin korvauksiin ja noin 1,9 miljardia itse rakentamiseen. == Kompleksin osat == Rakennuksen osan nimi Korkeus (metriä) Kerrosten määrä Sijoitus korkeimpien hongkongilaisrakennusten listalla Vision City 1 192 52 70. Vision City 2 195 52 67. Vision City 3 195 52 67. Vision City 5 192 52 70. Vision City 6 183 50 90. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Hongkongin pilvenpiirtäjät Luokka:Uudet territoriot
SC KuFu-98

Soccer Club KuopioFutis-98 (SC KuFu-98) oli kuopiolainen jalkapalloseura. Sen kotikenttä on Kuopion keskuskenttä. SC KuFu-98 perustettiin vuonna 1998. Se aloitti pelit Nelosesta, josta se nousi yhden kauden jälkeen Kolmoseen, joka on sittemmin vakiintunut sen sarjatasoksi. Kaudella 2003 joukkue vieraili Kakkosessa ja kaudeksi 2014 joukkue nousi jälleen tälle sarjatasolle. Tunnettuja seuran entisiä pelaajia ovat Yrjö Happonen, Atik Ismail, Pele Koljonen, Janne Savolainen ja Freddy Adu. SC KuFu-98 toimi vuoteen 2021 Kuopion Palloseuran reservijoukkueena. Joulukuussa 2021 ilmoitettiin, että KuFun sarjapaikat siirretään KuPS Akatemialle vuodesta 2022 alkaen.KuPS Aka­te­mia ot­taa Ku­Fu-98:n sar­ja­pai­kat == Lähteet == Luokka:Kuopiolaiset urheiluseurat Kufu Kufu
Sinkkibromidi

Sinkkibromidi (ZnBr2) on sinkki- ja bromidi-ionien muodostama ioniyhdiste. Sinkkibromidi liukenee erittäin hyvin veteen ja muodostaa liuetessaan happaman liuoksen. Yhdiste liukenee myös moniin orgaanisiin liuottimiin. == Valmistus ja käyttö == Sinkkibromidia voidaan valmistaa sekoittamalla bariumbromidi- ja sinkkisulfaattivesiliuokset keskenään. Tällöin saostuu niukkaliukoista bariumsulfaattia, joka voidaan erottaa suodattamalla. Suodos haihdutetaan ja sinkkibromidikiteet voidaan kerätä. :BaBr2(aq) + ZnSO4(aq) → BaSO4(s) + ZnBr2(aq) Sinkkibromidia voidaan valmistaa myös sinkkimetallin ja vetybromidin välisellä reaktiolla. : Zn(s) + 2 HBr(aq) → ZnBr2(aq) + H2(g) Sinkkibromidia käytetään valokuvauksessa ja viskoosin valmistuksessa. Väkeviä sinkkibromidiliuoksia käytetään valmistettaessa säteilyltä suojaavia ikkunalaseja. Sinkki-bromi-paristoissa syntyy sinkkibromidia. Positiivisena elektrodina on bromi ja negatiivisena sinkki. Paristossa tapahtuvat puolireaktiot ja kokonaisreaktio ovat: :Br2 \+ 2 e- → 2 Br- :Zn → Zn2+ \+ 2 e- :Br2 \+ Zn → ZnBr2 Orgaanisessa kemiassa sinkkibromidia käytetään Lewis- happona. == Lähteet == Luokka:Bromidit Luokka:Sinkkiyhdisteet
Piparminttu

pienoiskuva|oikea|Kukkiva piparminttu. Piparminttu (Mentha × piperita) on isohko, monivuotinen yrttikasvi. Se on vesimintun (Mentha aquatica) ja vihermintun (Mentha spicata) risteymä, joka kukkii normaalisti, mutta ei tuota itäviä siemeniä. Se kasvattaa kuitenkin pitkiä, maanmyötäisiä rönsyjä, joista sitä voi lisätä.Blamey, s. 135. Piparminttu kasvaa keskimäärin 60 cm korkeaksi ja kukkii heinä–syyskuussa. Sen neliskulmainen varsi on pistäväkarvainen ja yleensä punertava. Sillä on vaaleanpunaiset kukat, pitkät latvatähkät ja voimakkaantuoksuiset lehdet. Piparminttua käytetään lammas- ja riistaruokien maustamiseen ja erilaisten juomien, kuten teen, valmistuksessa. Sen maku on muita minttuja voimakkaampi. Piparmintusta eristettävä mentoli on makeis-, kosmetiikka- ja tupakkateollisuuden tärkeä raaka-aine. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Piparminttu (Mentha × piperita) * Kasviatlas 2021: Piparmintun (Mentha × piperita) levinneisyys Suomessa. * Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Mentha x piperita * Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Mentha piperita (Peppermint) * Gernot Katzer's spice pages: Peppermint (Mentha piperita) Luokka:Mintut Luokka:Risteymät Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Be Yourself Tonight

__NOTOC__ Be Yourself Tonight on brittiläisen pop-duo Eurythmicsin neljäs albumi, joka julkaistiin vuonna 1985. Kappaleet "There Must Be an Angel (Playing with My Heart)", "Would I Lie to You?", "Sisters Are Doin' It for Themselves" ja "It's Alright (Baby's Coming Back)" julkaistiin singleinä. Albumi nousi kotimaassaan Britannian albumilistan kolmannelle sijalle. Suomessa se ylsi niin ikään virallisen albumilistan kolmannelle sijalle, ja pysyi listalla yhteensä 22 viikkoa. Yhdysvalloissa albumi debytoi Billboard 200 -listan yhdeksännellä sijalla. == Kappaleet == Kaikki kappaleet kirjoittaneet Annie Lennox ja Dave Stewart, ellei toisin mainittu. # # # # # # # # # === Vuoden 2005 uudelleenjulkaisu === # * # # # # # == Arvostelut == * Allmusic: Allmusic review * Robert Christgau: B+Robert Christgau: Album review == Lähteet == Luokka:Vuoden 1985 albumit Luokka:Eurythmicsin albumit
Työpiste

Työpiste on Työterveyslaitoksen julkaisema verkkolehti, jossa on muun muassa tutkimustietoon pohjautuvia uutisia ja artikkeleita, työelämää luotaavia blogikirjoituksia, lukijagallupeja sekä kysymys-vastaus-palsta. Työpiste kansantajuistaa alan tutkimusta jokaisen ymmärrettäväksi ja toimii lukijoiden ja asiantuntijoiden kohtaamispaikkana. ==Aiheesta muualla== * Työpiste- verkkolehti Luokka:Työ Luokka:Suomalaiset verkkolehdet
Pistokalastus

Pistokalastus on kalastustapa, jossa saaliskalaa pistetään. Pistokalastustapoja ovat atrainkalastus, koukkukalastus ja ammuntakalastus (ammuntapyynti). ==Atrainkalastus== Atrainkalastuksessa eli tuulastuksessa kalaa isketään monipiikkisellä talikkoa muistuttavalla atraimella, jonka piikit läpäisevät kalan. Tämä edellyttää suhteellisen matalaa ja kirkasta vettä, jollainen voi olla kalojen nousupaikoissa. Järvellä tuulastaminen tapahtuu siten, että veneessä oleva kalastaja vaanii kaloja pitkävartisella atraimella ja yrittää veneen nokasta käsin iskeä järvessä uivia kaloja selkään. Atraimet jaetaan pistoatraimiin ja lyöntiatraimiin. Lyöntiatraimeksi katsotaan myös kalakirves. ==Koukkukalastus== Koukkukalastuksessa käytetään koukkua. Koukkukalastamista kutsutaan onkimiseksi. Pitkäsiima on onkimismenetelmä, jossa pitkään siimaan, kannatuslankaan, kiinnitetään useita onkia siimojen päähän. Uistelemiseksi kutsutaan koukkujen pitämistä liikkeessä veneen avulla. ==Ammuntakalastus== Ammunnassa kalaa ammutaan aseella. Luokka:Kalastusmenetelmät
Tom Seeberg

Tom Seeberg (17. helmikuuta 1860 Drammen – 27. maaliskuuta 1938 Drammen) oli norjalainen ampuja ja olympiamitalisti. Hän osallistui Pariisin olympialaisissa 1900 kaikkiin 300 metrin sotilaskiväärin kilpailuihin ja voitti hopeaa joukkuekilpailussa. == Lähteet == Luokka:Norjalaiset olympiamitalistit Luokka:Norjalaiset ampujat Luokka:Vuonna 1860 syntyneet Luokka:Vuonna 1938 kuolleet
Auguste Cavadini

Auguste Cavadini oli ranskalainen ampuja ja olympiamitalisti. Hän osallistui Pariisin olympialaisissa 1900 viiteen eri 300 metrin sotilaskiväärin kilpailuun. Cavadini voitti niissä yhden mitalin, pronssia joukkuekilpailusta. == Lähteet == *Cavadinin profiili sports-reference.com-sivustolla Luokka:Ranskalaiset olympiamitalistit Luokka:Ranskalaiset ampujat
Saartokalastus

Saartokalastus on kalastustapa, jolla kalan liikkumista rajoitetaan siten, että saaliskala voidaan ottaa kiinni. Saartokalastusmuotoja ovat haavikalastaminen ja nuottakalastaminen. ==Haavikalastaminen== Haavikalastamisessa kala nostetaan haavin avulla veneeseen tai rannalle. Haavia käytetään myös muiden kalastuslajien pyydysten kokemisessa eli kalan poistamisessa pyydyksestä. Varretonta narulla nostettavaa haavia kutsutaan liipiksi. Liipiä käytetään Suomessa järvillä turoilla eli onkirisuilla kalastettaessa. ==Nuottakalastaminen== Nuotta on kalaverkko, joka nostetaan vedestä kääntämällä, jolloin kalat jäävät nuottaan. Nuottakalastusta harjoitetaan myös järvenjäillä talvella. Kulteet ovat tasaliinaisia virtanuottia, joilla kalastetaan lohia ja siikoja. Vedat ovat pieniä nuottia, joilla kaksi tai kolme henkilöä voivat kalastaa kahlaten. Vedojen avulla saadaan lähinnä vain pikkukaloja. Kuuritsa on kolmen henkilön jäällä jalaksin vedettävä nuotta. Havaspussi tai toiselta nimeltään havaspovi on suuri nuotta, jota myötävirtaan kalojen takaa vetäen voidaan saada lohia ja siikoja. Keskipovisia nuottia käytetään sekä avovesissä että talvella jään alla. Kohonuotalla voidaan pyytää kesällä muikkuja. Kohonuotta pysyy pinnalla kannattimien avulla. Luokka:Kalastusmenetelmät
Kleofon

Kleofon (, ) voi viitata seuraaviin: * Kleofon (400-luvun loppupuoli eaa.), ateenalainen poliitikko * Kleofon (300-luku eaa.), ateenalainen tragediarunoilija * Kleofon-maalari (400-luku eaa.), nimeltä tuntematon ateenalainen vaasimaalari
Maurice Lecoq

Maurice Lecoq (26. maaliskuuta 1854 – 16. joulukuuta 1925) oli ranskalainen ampuja ja olympiamitalisti. Hän osallistui Pariisin olympialaisiin 1900, Ateenan välikisoihin 1906 ja Lontoon olympialaisiin 1908. Lecoq voitti kolme olympiamitalia ja kolme mitalia välikisoista. == Lähteet == * Maurice Lecoq Sports-referencessa Luokka:Ranskalaiset olympiamitalistit Luokka:Ranskalaiset ampujat Luokka:Vuonna 1854 syntyneet Luokka:Vuonna 1925 kuolleet
Liisa Vuoristo

Liisa Mirjami Vuoristo (17. lokakuuta 1927 Tampere – 28. kesäkuuta 2009 EspooHenkilötiedot hautakivessä Espoon Gräsan uurnalehdossa) oli suomalainen kirjailija. Hän käsikirjoitti useita televisiosarjoja ja kuunnelmasarjaa Kantolan perhe. Vuoristo oli postin palveluksessa, kunnes 1960-luvun alussa ryhtyi vapaaksi kirjailijaksi. Hänen esikoisteoksensa on nuortenkirja Tytti ja rakkaus. Hän kirjoitti televisiolle useita lastennäytelmiä. Sittemmin hän kirjoitti erityisesti televisiosarjojen käsikirjoituksia. Hän asui New Yorkissa 1975–1986, mutta työskenteli sieltä käsin yhtenä Kantolan perheen käsikirjoittajista. Vuoristolle myönnettiin 1988 taiteilijaeläke. == Teokset == *Villikot ja vieras Olli, WSOY, 1959. *Tytti ja rakkaus, WSOY, 1960. *Silta joen yli, WSOY, 1961. *Rajaportti. WSOY, 1967 *Kantolan talossa : romaani, Gummerus, 1979. ISBN 951-20-1684-2 == Sarjat ja näytelmät == * Tuttavamme Tarkat, 12 jaksoa, 1961–1962 (tv) * Tikankolo, 10 jaksoa, 1963 (tv) * 'Mä tahtoisin olla... ', 1965 (tv) * Jouluaatto myllytuvassa, 1965 (tv) * Ei koskaan mitään jännää, 1966 (tv) * Talvileikki, 1967 (tv) * Vintillä vilisee, 1968 (tv) * Kiurunkulma, 12 jaksoa, 1966–1969 (tv) * Tyttö ja ovi, 1969 (tv) * Mustat ja punaiset vuodet, 1973 (tv) *Kantolan perhe (kuunnelmasarja) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Suomalaiset käsikirjoittajat Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
René Thomas (ampuja)

René Thomas oli ranskalainen ampuja ja olympiamitalisti. Hän osallistui Pariisin olympialaisissa 1900 viiteen eri 300 metrin sotilaskiväärin kilpailuun. Thomas voitti yhden mitalin, pronssia joukkuekilpailusta. == Lähteet == *Thomasin profiili sports-reference.com-sivustolla Luokka:Ranskalaiset olympiamitalistit Luokka:Ranskalaiset ampujat
René Thomas

René Thomas voi viitata seuraaviin henkilöihin: *René Thomas, ranskalainen ampuja *René Thomas, belgialainen tiedemies *René Thomas, ranskalainen moottoriurheilija *René Thomas, belgialainen jazz-kitaristi
Bill Cheesbourg

William "Bill" Cheesbourg (12. kesäkuuta 1927 Tucson, Arizona, Yhdysvallat – 6. marraskuuta 1995 Tucson, Arizona, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen Indianapolis 500 -kuljettaja. Hän osallistui kuuteen Indianapolis 500 -kilpailuun kausina 1957–1959, 1961 ja 1964–1965. Hän pääsi maaliin asti ainoastaan vuoden 1958 kilpailussa, jossa hän oli kymmenes. Häntä auttoi kilpailun alussa sattunut lähtökolari, jossa Pat O'Connor menehtyi. Cheesbourg kilpaili USAC-sarjoissa vuosina 1956–1962 ja 1964–1966 ollen kahdesti seitsemäs Daytonassa 1959 ja Fujissa 1966. Cheesbourg siirtyi Stock Car -sarjaan Indy uransa jälkeen voittaen useita mestaruuksia. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset Formula 1 -kuljettajat Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 1995 kuolleet
George Connor

Charles George Connor (16. elokuuta 1906 Rialto, Kalifornia, Yhdysvallat – 28. maaliskuuta 2001 Hesperia, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen Indianapolis 500 -kuljettaja. Hän osallistui peräti 14 Indianapolis 500 -kilpailuun vuosina 1935–1941 ja 1946–1952. Hän oli parhaimmillaan kolmas vuoden 1949 kilpailussa saavuttaen neljä pistettä, joita ei ole laskettu F1-tuloksiin. Hän ajoi kilpailuissaan yhteensä 1 703 kierrosta ja 6 851 kilometriä johtamatta kertaakaan kilpailua. Hän on kaikkien aikojen kuljettajien listalla viidentenä tällä tuloksella. Connor oli 95-vuotiaana yksi vanhimmista Indy 500 -kuljettajista aikanaan. ==Tilastot ja saavutukset F1-sarjassa== (avain) Vuosi Talli Malli Moottori 1 2 3 4 5 6 7 8 9 Sijoitus Pisteet Blue Crown Spark Plug / Moore Lesovsky Offenhauser Straight-4 GBR MON 500 SWI BEL FRA ITA - 0 Blue Crown Spark Plug / Marant Lesovsky Offenhauser Straight-4 SWI 500 BEL FRA GBR GER ITA ESP - 0 Federal Engineering Kurtis Kraft 3000 Offenhauser Straight-4 SWI 500 BEL FRA GBR GER NED ITA - 0 Chrysler / Wolcott Kurtis Kraft 500A Chrysler V8 ARG 500 NED BEL FRA GBR GER SUI ITA - 0 == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset Formula 1 -kuljettajat Luokka:Vuonna 1906 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Rice River Road

River River Road on Winnipegjärven itärantaa seuraileva talvi- ja metsäautotie. Tie alkaa Manigotaganin kylän pohjoispuolelta Wanipigowjoen rannalta tieltä 304, ja johtaa pohjoiseen, päättyen lähelle Bloodveinjoen rantaa noin 14 kilometriä ennen Bloodvein First Nation -intiaanireservaattia. Tien pituus on noin 74 kilometriä.Environment Act Proposal Notification, sivu 6. Tien rakensivat puutavaran kuljetusreitiksi 1970-luvulla Pine Falls Paper Company (myöh. Tembec) ja Abitibi Price. Se muodostaa osan Manitoban pohjoisten alueiden talvitieverkostoa, joka palvelee Winnipegjärven itäpuolisia osia aina Ontarion rajalle saakka. Tietä käytetään vähäisissä määrin myös kesäaikaan, jolloin sitä ei ylläpidetä. Vuonna 2007 Manitoban provinssi budjetoi 15 miljoonaa Kanadan dollaria tavoitteena parantaa Rice River Road ympärivuotiseksi soratieksi, sekä tulevaisuudessa jatkaa tietä pohjoispäästä aina Berens Riveriin saakka. Tavoitesuunnitelman mukaan tietä tulee kaksikaistainen 9,4 metrin levyinen sorapintainen tie.Environment Act Proposal Notification, sivu 7. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Manitoban tiet
Boulevard Saint-Germain

Boulevard Saint-Germain on hieman yli kolmen kilometrin pituinen puistokatu Pariisissa. Se kulkee 5., 6. ja 7. arrondissementin alueella pääosin Seinen suuntaisena noin puoli kilometriä joesta etelään, mutta kaartuu molemmissa päissään siten, että sen molemmat päät ovat joen varressa. Kadun itäpäästä johtaa silta Seinessä olevan saaren, Île Saint-Louis'n itäpäähän, josta sen jatkeena johtaa Boulevard Henri IV Bastiljin aukiolle. Kadun länsipää sijaitsee Ranskan kansalliskokouksen käytössä olevan Palais Bourbon'in luona vastapäätä Seinen pohjoispuolella sijaitsevaa Place de la Concordea. Boulevard Saint-Germainin itäosa kulkee Quartier latinin kautta. Siellä se leikkaa Boulevard Saint-Michelin jokseenkin kohtisuorasti. Näiden katujen risteyksessä sijaitsee Musée de Cluny, jonka alueella on myös roomalaisaikaisen kylpylän rauniot. Kadun länsiosa kulkee Saint-Germain-des-Prés'n, länsiosa Faubourg Saint-Germainin halki. Katu ja nämä molemmat kaupunginosat ovat saaneet nimensä Saint-Germain-des-Prés'n kirkosta, joka on nimetty piispa Germanus Pariisilaisen mukaan. == Historia == Boulevard Saint-Germain rakennettiin 1860-luvulla Napoleon III:n hallituskaudella Georges Eugène Haussmannin suunnitelmien mukaisesti, jolloin se puhkaistiin vanhojen rakennuskorttelien läpi purkamalla rakennuksia.Colin Jones: Paris, Biography of a City, s. 356, Penguin Books 2006, ISBN 978-0-140-28292-4 Toisin kuin Pariisin vanhoja keskiosia Seinen pohjoispuolella kiertävät, jo 1670-luvulla rakennetutJones, s. 185-186 ns. suuret bulevardit, se ei siis Boulevard-nimityksestä huolimatta sijaitse vanhojen kaupunginmuurien paikalla. Seinen eteläpuolella keskiaikaisten muurien paikalla on nykyisin vain kapeita katuja. Boulevard Saint-Germain rakennettiin kuitenkin siten, että sen voidaan katsoa täydentävän tämän Place Bastillelta Place de la Concordelle johtavan bulevardiketjun täydeksi ympyräksi. Kadun varrella sijaitseva Café de Flore tuli 1940-luvun lopulla tunnetuksi aikakauden älymystön kokoontumispaikkana, jonka kanta-asiakkaita olivat muun muassa Jean-Paul Sartre ja Simone de Beauvoir.Jones, s. 496 == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Pariisin kadut
Chris Biotti

Christopher J. Biottihttp://www.fanbase.com/Christopher-J-Biotti (s. , Massachusetts) on yhdysvaltalainen pankkiiri, lakimies ja entinen jääkiekkoilija. Calgary Flames varasi Biottin NHL:än varausnumerolla 17, mutta hän ei pelannut liigassa yhtäkään ottelua. ==Jääkiekkoura== Biotti pelasi juniorijääkiekkoa kotikaupunkinsa Belmontin Belmont Hill Schoolin jääkiekkojoukkueessa high school -sarjaa. Hän pelasi myös koulun baseball- joukkueessa. Biotti pelasi vuoden 1985 jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa. NHL:n Central Scouting Bureau piti häntä vuoden 1985 varaustilaisuuden 20. lupaavimpana pelaajana. Calgary Flames varasi hänet kesällä 1985 vuorolla 17. High schoolin jälkeen Biotti siirtyi Harvardin yliopistoon, jossa hän pelasi jääkiekkoa yliopiston joukkueessa vuosina 1985–1987. Vuonna 1985 hän loukkasi olkapäänsä, ja oli sivussa kauden 1985–1986 ensimmäisen puoliskon. Olkapään korjaamiseksi tehtiin iso leikkaus. Biotti pelasi jälleen vuosina 1986 ja 1987 Yhdysvaltojen joukkueessa nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa. Vuonna 1986 joukkue sai pronssia. Biotti oli vuonna 1987 eniten nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa pelejä (21 peliä) pelannut yhdysvaltalainen. Myöhemmin ennätys on rikottu. Biotti jätti Harvardin vuonna 1987 ja ryhtyi jääkiekkoammattilaiseksi. Tosin hän suoritti yliopistotutkinnon loppuun pelikausien välissä. Biotti pelasi vuodet 1987–1990 Calgary Flamesin farmijoukkue Salt Lake Golden Eaglesissä IHL:ssä. Vuonna 1990 hän siirtyi Italian pääsarjaan pelaamaan HC Brunico -seuraan. Hän pelasi seurassa vuoteen 1993, jolloin lopetti uransa. ==Ura liike-elämässä== Biotti lopetti jääkiekkouransa vuonna 1993 ja ryhtyi opiskelemaan lakia. Hän valmistui vuonna 1997 Suffolkin yliopistosta. Biotti työskenteli lakimiehenä Bostonissa vuosina 1997–2001. Hän muutti vuonna 2001 San Franciscoon ja aloitti työskentelyn piirisyyttäjän toimistossa. Myöhemmin hän siirtyi Bank of American palvelukseen ja vuonna 2006 Deutsche Bank Private Wealth Managementin San Franciscon toimiston varajohtajaksi ja pankkiiriksi. ==Lähteet== * * * ===Viitteet=== Luokka:Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Calgary Flamesin varaamat pelaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset liikemiehet Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ojanukkasammal

Ojanukkasammal (Dicranella cerviculata) on nukkasammalten sukuun kuuluva sammal, jota tavataan koko Suomessa. == Ulkonäkö == Ojanukkasammal on pieni (0,5 - 2 cm) ja sen lehdet ovat hyvin kapeat, ehytlaitaiset ja niissä on keskisuoni. Pesäkeperä on sammalen kokoon nähden pitkä ja väriltään kellertävä. Pesäke on melko lyhyt, pysty ja liereä. Lisäksi sen kaulassa on pieni kyhmy. == Levinneisyys == Ojanukkasammalta kasvaa pohjoisella pallonpuoliskolla lauhkealla ja viileällä vyöhykkeellä. Suomessa se on yleinen koko maassa. == Elinympäristö == Ojanukkasammal kasvaa paljastuneella turpeella esim. ojien ja teiden penkoissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *ITIS: Dicranella cerviculata *United States Department of Agriculture (USDA): Dicranella cerviculata *Moss Flora of China: Dicranella cerviculata Luokka:Kynsisammalet (heimo)
Vait

Vait ovat luoteisessa Liberiassa, Sierra Leonen pohjoisosassa ja lähialueilla Guineassa asuva kansa. Vuonna 1980 heitä arvioitiin olevan 350 000 henkeä. Vait puhuvat mandelaista kieltä. 1800-luvulla sen kirjoittamista varten laadittiin omaperäinen vai-kirjoitus. Kansan pääelinkeino on maanviljely. Peruselintarvikkeena on riisi, ja sen lisäksi vait viljelevät muun muassa puuvillaa, maissia, kurpitsaa, inkivääriä, kahvia ja kaakaota. Palmupuukin on tärkeä hyödyke, josta vait saavat muun muassa pähkinöitä, voita, viiniä, polttoainetta, saippuaa ja koreja. Koulutus jakautuu kolmeen eri tyyppiin lapsien iästä riippuen: ”maaseutukoulu” (jossa lapset opettelevat vain kansan tapoja, sosiaalisia taitoja ynnä muuta), englanninkielinen koulu sekä arabiankielinen koraanikoulu. Käsityöammatit ovat kehittyneitä. Suurin osa vaista on sunnalaisia muslimeja. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Guinean etniset ryhmät Luokka:Liberian etniset ryhmät Luokka:Sierra Leonen etniset ryhmät