EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
GeForce 40 -sarja

GeForce RTX 40 -sarja on Nvidian kehittämä GeForce-näytönohjainsarja. Sarjan näytönohjaimet perustuvat Ada Lovelace -arkkitehtuuriin. Sarjan ensimmäinen näytönohjain, GeForce RTX 4090, julkaistiin 12. lokakuuta 2022. == Näytönohjaimet == === Pöytäkoneet === Nimi CUDA-ytimet Muisti Kellotaajuus GeForce RTX 4060 3072 8 Gt 1,83 GHz GeForce RTX 4060 Ti 4352 8 tai 16 Gt 2,31 GHz GeForce RTX 4070 5888 12 Gt 1,92 GHz GeForce RTX 4070 Super 7168 12 Gt 1,98 GHz GeForce RTX 4070 Ti 7680 12 Gt 2,31 GHz GeForce RTX 4070 Ti Super 8448 16 Gt 2,34 GHz GeForce RTX 4080 9728 16 Gt 2,21 GHz GeForce RTX 4080 Super 10240 16 Gt 2,21 GHz GeForce RTX 4090 D 14592 24 Gt 2,28 GHz GeForce RTX 4090 16384 24 Gt 2,23 GHz Lähde: === Kannettavat === Nimi CUDA-ytimet Muisti Kellotaajuus GeForce RTX 4050 Mobile 2560 6 Gt 1,14 GHz GeForce RTX 4060 Mobile 3072 8 Gt 1,14 GHz GeForce RTX 4070 Mobile 4608 8 Gt 0,74 GHz GeForce RTX 4080 Mobile 7424 12 Gt 0,80 GHz GeForce RTX 4090 Mobile 9728 16 Gt 0,93 GHz == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Nvidia Luokka:Grafiikkasuorittimet Luokka:Vuoden 2022 tekniikka
Yitzhak Yosef

Yitzhak Yosef (s. 16. tammikuuta 1952) on israelilainen rabbi, joka on vuodesta 2013 lähtien toiminut Israelin päärabbinaatin toisena johtavana rabbina. == Tausta ja yksityiselämä == Yosef syntyi Jerusalemissa vuonna 1952. Hänen isänsä, Ovadia Yosef, on myös toiminut aikaisemmin Israelin päärabbinaatin johtavana rabbina. 12-vuotiaana hän alkoi opiskella Porat Yosef -ješivassa. Kun Yosefin isä kuoli, hän jätti testamentissaan lähes koko omaisuutensa pojalleen Moshelle sivuuttaen tämän 10 muuta sisarusta. Hän myös kirjoitti testamenttiinsa, ettei sitä tulisi kyseenalaistaa. Yosef on naimisissa. Parilla on viisi lasta. == Rabbina == Yosef nimitettiin rabbiksi ja tuomariksi vuonna 1980. Hän oli jo 1970-luvun puolella perustanut isänsä kanssa Hazon Ovadia -kollelin, jossa hän toimi paitsi opettajana myös johtajana. Vuonna 1992 Yosef laajensi Hazon Ovadiania myös ješivaksi ja avasi sen sekä pojille että tytöille vahvistaakseen sefardijuutalaisten asemaa suhteessa aškenaseihin. === Päärabbinaatin johtavana rabbina === Yosef valittiin päärabbiksi yhdessä David Laun kanssa heinäkuussa 2013. Hän edustaa sefardijuutalaisia. Elokuussa 2013 Yosef antoi julkilausuman, jonka mukaan vanhemmilla on uskonnollinen velvollisuus rokottaa lapsensa poliota vastaan. === Kritiikkiä ja kiistanalaisuuksia === Päärabbinaatin kaksi johtavaa rabbia lasketaan Israelissa valtion viranhaltijoiksi, ja valtio myös maksaa heidän palkkansa. Näin ollen rabbien oletetaan olevan poliittisesti sitoutumattomia, vaikkakin Yosef on usein ottanut kantaa jopa melko kipeisinkiin kysymyksiin. Yosef on herättänyt myös kritiikkiä. Häntä on arvosteltu mm. juutalaisuuteen kääntyviä ja sekulaareja israelilaisia vastustavista lausunnoistaan. Yosef on sanonut myös, että Israelin puolustusvoimien sotilaiden tulee tappaa vihollinen kaikissa tilanteissa, myös mikäli tämä on jo nujerrettu, vaikka tämä on mm. kansainvälisen oikeuden vastaista. == Lähteet == Luokka:Israelilaiset rabbit Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Abdel Rahman El Bacha

Abdel Rahman El Bacha (; s. 23. lokakuuta 1958 Beirut, Libanon) on libanonilais-ranskalainen pianisti ja säveltäjä.Abdul Rachman El Bacha Bach- Cantatas.com El Bacha syntyi muusikkoperheeseen, jonka isä oli säveltäjä ja äiti laulaja. Hän aloitti vakavat pianonsoitonopinnot vuonna 1967 opettajanaan Marguerite Longin ja Jacques Févrierin johdolla opiskellut Zvart Sarkissian. Kymmenvuotiaana El Bacha piti ensimmäisen konserttinsa orkesterin solistina ja 13-vuotiaana Beirutin amerikkalaisen yliopiston salissa ensimmäisen resitaalinsa. Vuonna 1974 hän pääsi stipendillä Pariisin konservatorioon, jossa hän opiskeli Pierre Sancanin luokalla. Hän valmistui saaden ensimmäiset palkinnot pianonsoitossa, kamarimusiikissa, harmoniassa ja kontrapunktissa. El Bacha voitti useita kilpailuja, kuten kesäkuussa 1978 ensimmäisen palkinnon Kuningatar Elisabetin musiikkikilpailussa Belgiassa. Voitosta käynnistyi hänen kansainvälinen uransa. Hän on esiintynyt laajalti Euroopassa, Venäjällä, Japanissa, Lähi-idässä, Yhdysvalloissa, Väli-Amerikassa ja Etelä-Amerikassa. El Bachan ohjelmistossa keskeinen asema on ollut Johann Sebastian Bachin, Wolfgang Amadeus Mozartin, Ludwig van Beethovenin, Franz Schubertin, Frédéric Chopinin, Robert Schumannin, Sergei Rahmaninovin, Maurice Ravelin, Sergei Prokofjevin ja Béla Bartókin teoksilla. El Bacha on esiintynyt muiden muassa Berliinin filharmonikkojen, Royal Philharmonic Orchestran, Orchestre de Parisin, NHK:n sinfoniaorkesterin ja Orchestre de la Suisse Romanden solistina. Hän on tehnyt lukuisia levytyksiä, joista hän on myös saanut palkintoja. Levytysten joukossa ovat muiden muassa tulkinnat kaikista Beethovenin pianosonaateista ja kaikista Chopinin soolopianosävellyksistä. Myös El Bachan omia sävellyksiä on esitetty. El Bachasta tuli Ranskan ja Libanonin kaksoiskansalainen vuonna 1981. Hän sai vuonna 1998 Ranskalta ritarikunnan Ordre des Arts et des Lettres -kunniamerkin ja on lisäksi saanut Libanonin presidentin myöntämän maan korkeimman tunnustuksen, ansioritarikunnan mitalin Médaille de l’Ordre du mérite. == Lähteet == Luokka:Libanonilaiset pianistit Luokka:Libanonilaiset säveltäjät Luokka:Ranskalaiset pianistit Luokka:Ranskalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Korppoon pappila

Korppoon pappila (ruots. Korpo prästgård) on entinen kirkkoherran virka-asunto Korppoon saarella Paraisilla Varsinais-Suomessa. Pappilan nykyinen päärakennus on valmistunut vuonna 1922, ja sen omistaa Paraisten seurakuntayhtymä. Seurakuntayhtymän muodostamisen jälkeen pappila on toiminut muun muassa Korppoon kappalaisen asuntona. Vuonna 2021 seurakuntayhtymä suunnitteli kiinteistöstrategiaa. Korppoon pappila kuuluu strategiassa kiinteistöihin, joista luovutaan, ja se tullaan todennäköisesti myymään strategian mukaisesti myöhemmin. == Lähteet == Luokka:Korppoon kylät Luokka:Paraisten rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen pappilat
Ramzi Yassa

Ramzi Yassa (; s. 1948 Kairo) on egyptiläinen pianisti.Ramzi Yassa Mariinsky Theatre Yassa aloitti pianonsoiton opintonsa äitinsä johdolla. Myöhemmin hän valmistui Kairon konservatoriosta ja Moskovan konservatoriosta, joista jälkimmäisessä hän opiskeli Sergei Dorenskin johdolla. Vuonna 1977 Yassa voitti Kansainvälisessä Paloma O'Shea -pianokilpailussa Santanderissa ensimmäisen palkinnon ja E. Casanueva -erikoispalkinnon. Hän on saanut myös muun muassa Franz Liszt -satavuotismuistomitalin ja vuonna 2007 ensimmäisenä muusikkona Egyptin valtion ansiopalkinnon.Ramzi Yassa Arthur Rubinstein International Music Society Yassa asettui vuonna 1977 Pariisiin, jossa on toiminut professorina École normale de musique de Parisissa. Hän on ollut myös Kairon Manasterlyn palatsin kansainvälisen musiikkikeskuksen ja ranskalaisen Festival international de musique de Dinard'n taiteellisena johtajana. Yassa on esiintynyt lukuisissa huomattavissa saleissa, kuten Barbican Centressä, Berliinin filharmoniassa, Musikvereinissa, Théâtre des Champs-Elysées'ssä, Palau de la Música Catalanassa ja Pekingin konserttisalissa. Hänen kanssaan yhteistyötä ovat tehneet sellaiset kapellimestarit kuin Leonard Slatkin, Horst Stein, Vladimir Ashkenazy, Charles Groves, Yehudi Menuhin, Zubin Mehta ja Aleksandr Sladkovski. Yassa on esiintynyt soittajana ja puhujana myös UNESCO:n tapahtumissa. Hän on levyttänyt teoksia muiden muassa Pjotr Tšaikovskilta, Sergei Prokofjeviltä, Frédéric Chopinilta ja Ludwig van Beethovenilta. Hän on istunut kansainvälisten kilpailujen tuomaristojen jäsenenä Yhdysvalloissa, Euroopassa ja Lähi-idässä. == Lähteet == Luokka:Egyptiläiset pianistit Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jalmari Kivilahti

Jalmari Kivilahti (synt. Viksten, 10. huhtikuuta 1880 Mäntsälä – 20. marraskuuta 1952 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, joka toimi muun muassa Suomen Sosialistisen Työväenpuolueen varapuheenjohtajana. Kivilahti aloitti työnteon jo kymmenvuotiaana ja työskenteli myöhemmin puuseppänä ja kirvesmiehenä. Vuonna 1900 Kivilahti liittyi Mäntsälän työväenyhdistykseen. Muutettuaan Helsinkiin vuonna 1904 hän liittyi Sörnäisten työväenyhdistyksen jäseneksi ja toimi myös sen puheenjohtajana. Kivilahti kuului Työväen Sanomalehden johtokuntaan 1914–1920 ja sosialidemokraatit jätettyään kommunistisen Työn johtokuntaan 1920–1921. Vuonna 1920 hän oli perustamassa Suomen Sosialistista Työväenpuoluetta. Joulukuussa 1920 hänet valittiin SSTP:n puolueneuvostoon ja samalla puolueen varapuheenjohtajaksi. Kivilahti oli myös SSTP:n Uudenmaan piirijärjestön puheenjohtaja. Vuonna 1921 hänet valittiin Helsingin kaupunginvaltuustoon. Kivilahti sai vuonna 1922 kolmen vuoden kuritushuonetuomion niin sanotun rauhanjulistajien jutun yhteydessä. Kivilahti suoritti tuomionsa Tammisaaren pakkotyölaitoksessa. Hän kuului SKP:n niin sanottuun "vankilaoppositioon", jossa SSTP:n johdosta vaikuttivat myös Niilo Välläri, Kusti Kulo, Matti Väisänen ja Jalmari Kuusela. He kannattivat maltillisempaa politiikkaa, johon kuului muun muassa yhteistyö sosialidemokraattien kanssa sekä uuden julkisen puolueen luominen lakkautetun SSTP:n seuraajaksi. Myöhemmin 1930-luvulla Kivilahti toimi asioitsijana Helsingissä. Hän kuului muun muassa Elannon edustajistoon sekä Helsingin Työväen Säästöpankin isännistöön. Jatkosodan jälkeen Kivilahti oli perustamassa SKDL:n jäsenjärjestöä Helsingin Demokraattista Yhdistystä ja oli kustannusosakeyhtiö Yhteistyön hallituksen jäsen. == Lähteet == Luokka:Suomen sosialistisen työväenpuolueen poliitikot Luokka:SKDL:ssä vaikuttaneet henkilöt Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen jäsenet Luokka:Helsingin kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1880 syntyneet Luokka:Vuonna 1952 kuolleet
Gamal Abdel-Rahim

Gamal Abdel-Rahim (; 1924–1988) oli egyptiläinen säveltäjä.Gamal Abdel-Rahim International Opus Abdel-Rahim syntyi musikaaliseen perheeseen. Hänen äitinsä lauloi ja soitti pianoa, hänen isänsä instrumentteja olivat ney, ud ja viulu. Abdel-Rahim aloitti nuorella iällä itse pianonsoiton. Hän opiskeli historiaa nykyisessä Kairon yliopistossa. Vuonna 1950 Abdel-Rahim pääsi Egyptin hallituksen myöntämällä stipendillä opiskelemaan musiikkitiedettä Saksaan Heidelbergiin. Vuosina 1952–1957 hän opiskeli säveltämistä Harald Genzmerin johdolla Freiburgin musiikkiyliopistossa (Freiburg im Breisgau). Abdel-Rahim palasi Egyptiin vuoden 1952 vallankumouksen jälkeen. Kun Kairon konservatorio avattiin vuonna 1959, hänet nimitettiin sinne musiikin teorian ja harmonian opettajaksi. Vuonna 1971 hän perusti Kairon konservatorioon sävellyksen laitoksen, jonka johtajana hän toimi. Tämä sävellyksen laitos oli ensimmäinen laatuaan arabimaissa. Abdel-Rahim oli klassisen sävellyksen edelläkävijä arabimaailmassa. Hän yhdisteli teoksissaan Lähi-idän musiikin perinteisiä aineksia länsimaisiin sävellystekniikoihin.Gamal Abdel-Rahim Crossing Borders Music Häntä kutsuttiinkin "Egyptin Bartókiksi". Abdel-Rahim jäi emeritusprofessoriksi Kairon konservatoriosta vuonna 1984. Hän kuitenkin matkusti vielä vuonna 1987 Yhdysvaltoihin opettamaan Tampan Etelä-Floridan yliopistoon. == Lähteet == Luokka:Egyptiläiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 1988 kuolleet
Arajik Harutjunjan

Arajik Vladimiri Harutjunjan (; s. 14. joulukuuta 1973, Stepanakert, Vuoristo- Karabah, Azerbaidžanin SNT) on armenialainen poliitikko, joka on ollut Artsakhin presidentti vuodesta 2020. Hän oli aiemmin Artsakhin ensimmäinen valtioministeri vuodesta 2017 eroonsa asti vuonna 2018 sekä Artsakhin tasavallan kuudes ja viimeinen pääministeri vuodesta 2007 viran lakkauttamiseen uuden perustuslain myötä vuonna 2017. Azerbaidžanin turvallisuusviranomaiset pidättivät Harutjunjanin 3. lokakuuta 2023 ja hänet vietiin Bakuun syytettynä hyökkäyssodasta Azerbaidžania vastaan ja sotarikoksista. Myös aiemmat Artsakhin presidentit Bako Sahakjan ja Arkadi Ghukasjan sekä parlamentin puhemies David Ishhanjan pidätettiin.https://ria.ru/20231005/karabakh-1900606641.html == Katso myös == * Artsakhin presidentti * Artsakhin tasavalta * Vuoristo-Karabah == Lähteet == Luokka:Artsakhin tasavallan presidentit Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vaarallinen McCoy

Vaarallinen McCoy on vuonna 1993 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen elokuva jonka on ohjannut Russell Mulcahy, ja sen ovat käsikirjoittaneet William Davies ja William Osborne. Sen pääosia näyttelevät Kim Basinger, Val Kilmer ja Terence Stamp. == Juoni == Vaarallinen McCoy -elokuvassa taitava murtovaras pääsee ehdonalaiseen vapauteen oltuaan vankilassa kuusi vuotta Karen McCoy (Basinger), ja haluaa lopettaa rikollisen elämänsä jotta voi viettää aikaa poikansa kanssa, mutta Jack Schmidt (Terence Stamp) sieppaa hänen poikansa kiristääkseen hänet tekemään murron Atlantan pankkiin. == Näyttelijät == Lähde: == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Yhdysvaltalaiset jännityselokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset rikoselokuvat Luokka:Vuoden 1993 yhdysvaltalaiset elokuvat
Antony (jalkapalloilija)

Antony Matheus dos Santos, joka tunnetaan paremmin nimellä Antony, (s. 24. helmikuuta 2000 Osasco, São Paulon osavaltio) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän edustaa LaLigassa pelaavaa Real Betisia, lainalla Manchester Unitedista. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. == Seurajoukkueura == Osascosta kotoisin oleva Antony liittyi São Paulon junioriakatemiaan vuonna 2010. Hän teki ensiesiintymisensä São Paulon edustusjoukkueessa 15. marraskuuta 2018 Brasilian pääsarjan ottelussa Grêmiota vastaan.Antony Soccerway-sivustolla Hän pelasi seurassa kaikkiaan 32 Série A:n ottelua, joissa teki neljä ja syötti kuusi maalia. Copa Libertadoresissa hän pelasi kolme ottelua. Antony siirtyi kaudeksi 2020–2021 alankomaalaiseen AFC Ajaxiin viisivuotisella sopimuksella. Ensimmäisellä kaudellaan hän voitti Ajaxissa sekä Eredivisien mestaruuden että KNVB-cupin. Hän myös debytoi Mestarien liigassa 27. lokakuuta 2020 ottelussa Atalantaa vastaan. Hän voitti Alankomaiden-mestaruuden myös kaudella 2021–2022. Hän pelasi Ajaxissa kaikkiaan 57 Eredivisien ottelua, joissa hän teki 18 ja syötti 14 maalia. Mestarien liigan 11 ottelussa hän viimeisteli kolme maalia ja antoi neljä maalisyöttöä. 30\. elokuuta 2022 Antony siirtyi Englannin Valioliigassa pelaavaan Manchester Unitediin 95 miljoonan euron siirtosummalla. Hän debytoi seurassa 4. syyskuuta 2022 Valioliigan ottelussa Arsenalia vastaan ja teki ottelussa myös ensimmäisen maalinsa Manchester Unitedin pelaajana. Kaikkiaan hän pelasi kauden aikana 25 valioliigaottelua, joista 23 avauskokoonpanossa, ja teki neljä sekä syötti kaksi maalia. Eurooppa-liigan yhdeksässä ottelussa hän viimeisteli kaksi maalia. Unitedin voittamassa Englannin liigacupissa hän teki viidessä ottelussa yhden maalin. Kaudella 2023–2024 hän pelasi 29 valioliigaottelua, joista 15:ssä hän oli avauskokoonpanossa. Hän sekä teki että syötti yhden maalin. Mestarien liigassa hän pelasi neljä ottelua ilman tehomerkintöjä. Unitedin voittamassa FA Cupissa hän teki kaksi maalia pelaamissaan neljässä ottelussa. Hänen peliesityksiään on kritisoitu voimakkaasti. Tammikuussa 2025 ilmoitettiin Antonyn siirtyvän puolen vuoden lainalle Primera Divisiónissa pelaavaan Real Betisiin.. == Maajoukkueura == Antony pelasi vuonna 2021 pidetyissä Tokion olympialaisissa kultaa voittaneessa Brasilian olympiajoukkueessa kaikki kuusi ottelua. Brasilian miesten maajoukkueessa Antony debytoi 7. lokakuuta 2021 MM-karsintaottelussa Venezuelaa vastaan. Hän teki ottelussa myös ensimmäisen maajoukkuemaalinsa. MM-kilpailuissa 2022 hän oli Brasilian avauskokoonpanossa Kamerun-ottelussa ja tuli vaihdosta kentälle Serbiaa, Sveitsiä ja Kroatiaa vastaan. == Saavutukset == AFC Ajax * Eredivisie (2): 2020–2021, 2021–2022 * KNVB-cup: 2020–2021 Manchester United * Englannin liigacup (1): 2022–2023 * FA Cup (1): 2023–2024 Brasilia * Kultaa: Kesäolympialaiset 2020 == Lähteet == Luokka:Brasilialaiset jalkapalloilijat Luokka:Brasilialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 2000 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mchinji

Mchinji (aiemmalta nimeltään Fort Manning) on kaupunki Malawin keskiosissa maan länsirajan tuntumassa. Kaupunki sijaitsee samannimisessä piirikunnassa, ja alue on pääasiassa kumpuilevaa ruohostomaata. Ruohostomaan lisäksi alueella kohoavat Mchinjin kukkulat. Alueen väestö asuu harvassa ja elää suurelta osin omavaraistaloudessa. Mchinjin väkiluku oli vuonna 2008 etukäteisarvion mukaan lähes 16500 asukasta. Kaupunki toimi alun perin siirtomaa-aikana puolustusasemana. Nykyisin Mchinji on kuitenkin maatalouden keskus. Lisäksi siellä sijaitsee Malawin ja Sambian välinen raja-asema ja tullitoimipiste. == Lähteet == Luokka:Malawin kaupungit
Niku Aalto

Niku Aalto (22. lokakuuta 1919 Uhtua – 27. maaliskuuta 2005 Valkeakoski) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai talousneuvoksen ja kauppaneuvoksen arvonimet. Viitattu 25.11.2022. Uhtualla Vienan Karjalassa syntynyt Aalto kävi kansakoulun ja Kansanvalistusseuran kirjeopiston kauppa- apulaiskoulun ja suoritti kaupan alan ja johtamiskursseja. Hän oli tekstiilimyyjä kangaskaupassa, Aalto Oy:n perustajaosakas ja toimitusjohtaja Valkeakoskella 1945–1950, Vaatetusliike Niku Aallon perustaja ja omistaja vuodesta 1950, Tekstiiliyhtymä Aallon perustaja ja toimitusjohtaja Kyröskoskella 1956–1959, Niku-Pukimon perustaja ja toimitusjohtaja Toijalassa vuodesta 1958, Pukinetalo Nikun perustaja ja toimitusjohtaja Hämeenlinnassa vuodesta 1964, Niku-Asusteen perustaja ja omistaja, Niku-asuste Oy:n perustajaosakas Valkeakoskella vuodesta 1966, Muoti-Valinnan omistaja vuoteen 1971, Muoti-Valinta Oy:n perustajaosakas ja toimitusjohtaja Tampereella vuodesta 1971, Ky Niku Aallon, vuodesta 1974 Niku-Pukinetalo Oy, perustaja ja omistaja vuodesta 1964 ja toimitusjohtaja vuodesta 1976 sekä Finn-man Pukinekunnan perustajia 1962 ja yhtiön johtoelinten jäsen. Valkeakosken kauppalanvaltuuston jäsen Niku oli 1954–1956. Hänellä oli myös useita muita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Niku oli reservin kersantti. Hän sai talousneuvoksen arvonimen 1970 ja kauppaneuvoksen arvonimen 1978. Valkeakosken mitali hänelle myönnettiin 1971. Aallon puoliso oli Hilkka Orvokki Aalto (o.s. Rappe) (1920–1992). Hilkka Aalto toimi yritysten varatoimitusjohtajana. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kauppiaat Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Valkeakosken kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1919 syntyneet Luokka:Vuonna 2005 kuolleet
Hakamies

Hakamies on suomalainen sukunimi, joka on seuraavilla henkilöillä: * Erkki Hakamies (vuoteen 1926 Hackman, 1913–1998), yritysjohtaja, kauppaneuvos, Reinon veli * Helena Edgren (o.s. Hakamies, 1954–2014), keskiajan taiteen tutkija * Kaarlo Hakamies (s. 1976), juristi, korkeimman oikeuden oikeusneuvos * Pekka Hakamies (s. 1953), folkloristiikan emeritusprofessori * Reino Hakamies (vuoteen 1928 Hackman, 1917–1971), suomentaja, Erkin veli.
Väinö Jormakka

Väinö Paavo Aulis Jormakka (18. helmikuuta 1926 Sortavala – 23. lokakuuta 2001 Lappeenranta) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Viitattu 25.11.2022. Jormakan vanhemmat olivat maanviljelijä Simo Jormakka ja emäntä Helena Jormakka ja puolisot 1952–1994 Eila Irene Malmi ja vuodesta 1996 Tyyne Terovirta. Jormakka kävi Harjun maanviljelyskoulun 1947–1949 ja valmistui agrologiksi Mustialan maatalousopistosta 1953. Hän oli Valtionrautateiden ylimääräinen veturinlämmittäjä, Enso Gutzeitin Metsätehon metsäharjoittelija 1942–1946, Harjun maatalouskoulun kirjanpitäjä 1950–1951 ja Keskon Kotkan konttorin myyjä 1953–1955, pääkonttorin järjestelyosaston koulutuspäällikkö ja elintarvikeosaston markkinointipäällikkö 1955–1961, Riihimäen konttorin johtaja 1961–1970 ja Lappeenrannan konttorin johtaja 1970–1986. Jormakka oli Keskolaisen päätoimittaja 1957–1959. Hänellä oli myös useita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Sotilasarvoltaan Jormakka oli reservin ylikersantti. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1978. Jormakka tunnettiin myös vapaamuurarina vuodesta 1965. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Suomalaiset vapaamuurarit Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Aimo Klemetti

Aimo Kalervo Klemetti (11. marraskuuta 1924 Räisälä – 31. joulukuuta 2008 Kuopio) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Viitattu 25.11.2022. Klemetin vanhemmat olivat liikkeenhoitaja Tuomas Klemetti ja Hilma Kuronen ja puoliso vuodesta 1953 farmaseutti Liisa Uksila. Klemetti kävi Jyväskylän lyseota 1940–1941, tuli ylioppilaaksi Joensuun yhteiskoulusta 1945 ja sai päästötodistuksen Suomen Liikemiesten Kauppaopistosta 1948. Hän suoritti myös useita liikkeenjohdon kursseja. Klemetti oli Pohjoismaiden yhdyspankin Kuopion konttorin harjoittelija 1948, SOK:n pääkonttorin luottotarkastaja Helsingissä 1948–1949, Kuopion konttorin luottotarkastaja 1949–1956, Mikkelin konttorin johtaja 1956–1978 ja Kuopion konttorin johtaja 1978–1983. Klemetillä oli myös useita luottamustehtäviä. Hän oli sotilasarvoltaan reservin alikersantti. Kauppaneuvoksen arvonimen Klemetti sai 1978. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet
Svendelinin talo

__NOTOC__ Svendelinin talo on Oulussa, osoitteessa Rantakatu 3, sijaitseva kolmekerroksinen liiketalo, joka on rakennettu vuonna 1884. Rakennuksessa on sijainnut historiansa aikana Svendelinin kauppahuone, Oulun klassinen lyseo, Oulun ruotsalainen klassinen lyseo, sekä Oulun yliopiston arkkitehtuurin osasto. Nykyisin rakennus toimii lähinnä toimistotiloina. == Historia == Tontti tuli kauppias J.G. Svendelinin haltuun 1850-luvulla, jolloin tontilla oli useita pienempiä puutaloja. Vuoden 1882 Oulun palossa suurin osa rakennuksista tuhoutui, ja Svendelin rakennutti tontille nykyisen, uusrenessanssia edustavan kaksikerroksisen kivitalon. Rakennus siirtyi valtion omistukseen vuonna 1888, ja siinä aloitti toimintansa suomenkielinen lyseo. Suomenkielisen lyseon tilat kävivät pieniksi jo vuonna 1890, ja se vaihtoi paikkaa ruotsinkielisen lyseon kanssa, joka sijaitsi Pokkitörmällä Tuomiokirkkoa vastapäätä. Rakennusta laajennettiin vuosina 1900 ja 1922, jolloin siihen lisättiin myös kolmas kerros Pakkahuoneenkadun puolelle. Arkkitehtinä laajennustöissä toimi K. Sandelin. Vuonna 1959 talo siirtyi Oulun yliopiston käyttöön, aluksi kansliana ja sittemmin arkkitehtuurin osastona. === Voimistelusali === Svendelinin talon itäpuolella sijaitsee vuonna 1896 rakennettu Oulun ruotsalaisen klassisen lyseon voimistelusali, jonka on suunnitellut W.A. Tötterström == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Oulun Yliopiston arkkitehtuurin osaston kortteli - Rakennushistoriaselvitys ** https://www.kyppi.fi/palveluikkuna/raportti/read/asp/hae_liite.aspx?id=114748&ttyyppi;=pdf&kansio;_id=564 Luokka:Oulun rakennukset ja rakennelmat Luokka:Pokkinen
Iver Holter

Iver Holter (13. joulukuuta 1850 Gausdal, Oppland, Norja – 27. tammikuuta 1941 Oslo, Norja) oli norjalainen säveltäjä. Hän toimi vuodesta 1886 Kristianian musiikkiyhdistyksen kapellimestarina. Holterin sävellystuotantoon kuuluu muun muassa sinfonia, jousikvartetto ja kaksi kantaattia. Viitattu 25.11.2022. Holterin merkittävyys aikansa norjalaisessa musiikkielämässä perustuu hänen monipuoliseen toimintaansa, ei niinkään sävellystuotantoon. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjalaiset säveltäjät Luokka:Norjalaiset kapellimestarit Luokka:Vuonna 1850 syntyneet Luokka:Vuonna 1941 kuolleet
Omanin kansallismuseo

Omanin kansallismuseo on Masqatissa, Omanissa sijaitseva museo, joka esittelee Omanin kulttuuriperintöä varhaisimmasta asutuksesta nykyaikaan. Se perustettiin kuninkaallisella asetuksella 20. marraskuuta 2013.About The Museum The National Museum Se avattiin yleisölle vuonna 2016.National Museum of Oman opens in Muscat The Art Newspaper Ulkoisesti palatsia muistuttava Omanin kansallismuseo sijaitsee vastapäätä Al-Alamin palatsia (Qasr al-Alam). Sen pinta-ala on 13 700 neliömetriä, josta 4 000 neliömetriä on varattu neljälletoista pysyvälle gallerialle ja 400 neliömetriä tilapäisille näyttelyille. Omanin kansallismuseo oli ensimmäinen Lähi-idän museo, jossa otettiin käyttöön arabialainen pistekirjoitus näkövammaisia varten. == Lähteet == Kansallismuseo Luokka:Kansallismuseot
George Holyoake

George Jacob Holyoake (13. huhtikuuta 1817 Birmingham, Englanti – 22. tammikuuta 1906 Brighton, Englanti) oli englantilainen sosiaalipoliitikko ja vapaa-ajattelija. Viitattu 25.11.2022. Holyoake toimi vuodesta 1841 lähtien jonkin aikaa Robert Owenin sosialististen oppien levittäjänä työväestön keskuudessa. Hän kannatti erityisesti Owenin aatteisiin perustuvaa uskonnotonta, humaanis-siveellistä maailmankatsomusta, jolle hän antoi nimen sekularismi ja jota hän esitteli aikakauslehdissä The Reasoner (vuodesta 1846) ja Secular Review (vuodesta 1874) sekä teoksessa Secularism, Its Origin and Nature (1897). Hän oli viimeinen englantilainen, joka sai vankeustuomion ateismista. Holyoaken merkittävintä toimintaa oli kuitenkin osuustoiminta- aatteen levittäminen Englannin työväestön keskuuteen. Hän kirjoitti aiheesta kirjan The History of Co-Operation in Rochdale (1857; myöhemmin nimeltään The Rochdale Pioneers ja Self-help by the People), jonka ansiosta kahdessa vuodessa perustettiin 250 osuuskuntaa. Muita tärkeitä alan teoksia ovat History Of Co-Operation in England (1875–1879), Self-Help a Hundred Years Ago (1888) ja The Co-operative movement To-day (1891). Omaelämäkerta Sixty Years of an Agitator’s Life ilmestyi 1892. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Ateismiaktivistit Luokka:Englantilaiset henkilöt Luokka:Sosiaalipolitiikka Luokka:Osuustoimintaliikkeen vaikuttajat Luokka:Vuonna 1817 syntyneet Luokka:Vuonna 1906 kuolleet
Cihan Türkoğlu

Cihan Türkoğlu on turkkilainen muusikko, jonka instrumentti on kielisoittimiin kuuluva saz eli bağlama. Hän on työskennellyt myös säveltäjänä, pedagogina ja monikulttuuristen projektien järjestäjänä.Biography Cihan Türkoğlu Türkoğlu oli alun perin itseoppinut sazin soittajana. Hän opiskeli klassista musiikkia Marmaran yliopistossa Istanbulissa keskittyen sellonsoittoon. Vuonna 2005 hän päätti täydentää osaamistaan sazinsoitossa Mehmet Erenlerin johdolla. Türkoğlu asettui vuonna 2009 Ateenaan Kreikkaan. Hän on kansainvälinen konserttiesiintyjä, jonka yhteistyökumppaneiden joukossa ovat olleet María Farantoúri, Ross Daly, Kelly Thoma, Periklis Papapetropoulos, Anja Lechner, Bijan Chemirani, Ali Akbar Moradi, Metin & Kemal Kahraman, Sokratis Sinopoulos, Katerina Papadopoulou, Nikos Kypourgos ja Lydia Koniordou. Türkoğlun levytyksiin kuuluu Beyond The Borders (ECM Records, 2019). Sen pääesiintyjät ovat Türkoğlu ja María Farantoúri. Levyllä esitetään sekä Kreikan, Turkin, Libanonin ja Armenian perinteistä musiikkia että Türkoğlun omia alkuperäisiä sävellyksiä.Beyond The Borders ECM RecordsBeyond the Borders AllMusic == Lähteet == Luokka:Turkkilaiset muusikot Luokka:Turkkilaiset säveltäjät Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Liejukotilot

Liejukotilot (Valvatidae) on kotiloihin kuuluva nilviäisheimo. Heimon lajeja tavataan makeista vesistä. == Taksonomia ja anatomia == Elossa olevat liejukotilot jaetaan neljään sukuun. Lajeja on lähteestä riippuen 55-71\. Lajien tunnistaminen on perustunut pääasiassa kuoreen. Heimon lajit ovat pieniä, suurimmillaankin 0,8 cm pitkiä. Liejukotiloiden kuori on muodoltaan kiekkomainen ja kierteinen. Kuoren sulkulevy on ohut ja spiraalimainen. Lajien jalka on kaksiosainen, kuono on pitkä ja silmät sijaitsevat pitkien tuntosarvien päissä. Liejukotilot ovat sulkamaiset tai rihmamaiset. ==Elintavat== Liejukotilot elävät pehmeäpohjaisissa ja hitaasti virtaavissa makeissa vesissä. == Lähteet == Luokka:Kotilot
Houtskarin pappila

Houtskarin pappila (ruots. Houtskärs prästgård) on pappila Houtskarin saarella Paraisilla Varsinais-Suomen maakunnassa. Pappila on valmistunut vuonna 1874 ja nykyisin se toimii Houtskarin kappalaisen asuntona ja kappeliseurakunnan kansliana. Houtskarin pappilan salia käytetään joskus seurakunnan toimintaan ja piharakennuksissa sijaitsee seurakunnan kerhotiloja. Houtskarin pappila kuuluu osaksi Houtskarin kirkon ja kirkon ympäristön valtakunnallisesti merkittävää rakennettua kulttuuriympäristöä ja on siten suojeltu. == Historia == Nykyinen pappila on järjestyksessä toinen pappila Houtskarilla. Ensimmäinen pappila, Pyhän Andreaan kappalaisen puustelli, valmistui vuonna 1670. Puustelli valmistui niin kutsutulle Gamla tomtenille, jota myös kutsuttiin Hinders hemman -nimellä. 20 elokuuta 1871 Houtskarilla päätettiin uuden pappilan rakentamisesta talousrakennuksineen uudelle tontille Vitteluddiin. Uusi pappila valmistui 3 vuotta myöhemmin. Vuodenvaihteen 2008-2009 kuntaliitosten seurauksena Houtskarin pappila siirtyi Paraisten seurakuntayhtymän omistukseen. Pappilan keittiö ja kylpyhuone remontoitiin kesällä 2011. == Lähteet == Luokka:Suomen pappilat Luokka:Paraisten rakennukset ja rakennelmat Luokka:Houtskari Luokka:Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Nikolai Homjakov

Nikolai Aleksejevitš Homjakov (; 19. tammikuuta 1850 Moskova, Venäjä – 28. kesäkuuta 1925 Dubrovnik, Kroatia) oli venäläinen poliitikko. Hän opiskeli Moskovan yliopistossa. Hän oli 1896–1902 maatalousministeriön osastopäällikkö. Hänet valittiin 1906 valtakunnanneuvoston jäseneksi, mutta hän erosi tehtävästä päästäkseen valtakunnanduumaan, jonka puheenjohtaja hänestä tuli 1907. Hän oli tehtävässä vuoteen 1910, jolloin hän luopui siitä. Hän kuului lokakuulaispuolueen vasemmistoon. Ensimmäisen maailmansodan puhjettua hän toimi Punaisen Ristin palveluksessa mutta joutui 1920 lähtemään Venäjältä. Nikolai Homjakovin isä oli kirjailija Aleksei Homjakov. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Venäläiset poliitikot Luokka:Vuonna 1850 syntyneet Luokka:Vuonna 1925 kuolleet
Esa Määttä

Esa Määttä (s. 25. marraskuuta 1961) on suomalainen jääpallovalmentaja, joka toimii Bandyliigassa pelaavan Botnian päävalmentajana. Määttä teki pitkän pelaajauran kotimaan kentillä Oulun Luistinseuran ja Botnian pelaajana. Ruotsissa Määttä edusti neljän kauden ajan IFK Kungälviä. Määtän pojat Teemu, Tommi ja Tuomas ovat kaikki esiintyneet Suomen jääpallomaajoukkueessa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jääpallovalmentajat Luokka:Suomalaiset jääpalloilijat Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Dorothy Tangney

Dorothy Margaret Tangney (13. maaliskuuta 1907 – 3. kesäkuuta 1985) oli australialainen poliitikko. Hän oli Australian työväenpuolueen jäsen ja toimi senaattorina vuosina 1943–1968. Hän oli ensimmäinen Australian senaattiin valittu nainen ja yksi kahdesta ensimmäisestä naisesta, jotka valittiin Australian parlamenttiin Enid Lyonsin ohella, joka valittiin ensimmäisenä naisena Australian edustajainhuoneeseen samana vuonna kuin Tangley senaattiin.National Museum of Australia: First women in parliament Tangley ja Lyons valittiin ensimmäisinä naisina maan parlamenttiin yli 40 vuotta sen jälkeen kun naisille oli myönnetty maassa vaalikelpoisuus vuonna 1902.Parliament of Australia: Two parliamentary milestones for women— 75 years of women in the Commonwealth Parliament and Australia's 100th female senator ==Lähteet== Luokka:Australialaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1907 syntyneet Luokka:Vuonna 1985 kuolleet
Artur Mkrttšjan

Artur Aslani Mkrttšjan (; s. 16. helmikuuta 1959 Uhtadzor, Vuoristo-Karabah, Azerbaidžanin SNT – 14. huhtikuuta 1992 Stepanakert) oli Vuoristo-Karabahin tasavallan korkeimman neuvoston ensimmäinen puheenjohtaja, joka valittiin virkaansa 7. tammikuuta 1992. Hän vahvisti merkittävästi Vuoristo-Karabahin tasavallan puolustuskykyä, mutta joutui ammutuksi epäselvissä olosuhteissa huhtikuussa 1992. ==Elämä== Mkrttšjan syntyi vuonna 1959 Uhtadzorin kylässä, Hadrutin piirissä, Vuoristo-Karabahin autonomisella alueelle. Hän opiskeli historiaa Jerevanin yliopistossa, josta valmistuttuaan hän siirtyi suorittamaan ylempää korkeakoulututkintoa antropologian ja etnografian instituutissa Moskovassa. Vuosina 1981–1983 hän työskenteli Armenian etnografisessa museossa. Vuonna 1986 hän palasi kotikaupunkiinsa työskentelemään Hadrutin historiallis-geologisen museon johtajana ja vuonna 1988 hän puolusti väitöskirjaansa ja sai historiatieteiden kandidaatin tutkinnon. Mkrttšjan oli aktiivinen Karabah-liikkeen alkuaikona ja liittyi Armenian vallankumoukselliseen liittoon. Puolueen voitettua Vuoristo-Karabahin parlamenttivaalit vuonna 1991, hänet valittiin Vuoristo-Karabahin korkeimman neuvoston puheenjohtajaksi 7. tammikuuta 1992. Vuoristo-Karabahin sota alkoi muutama viikko myöhemmin. Sodassa Mkrttšjan pyrki puolustamaan Vuoristo- Karabahia Azerbaidžanilta. Mkrttšjan kuoli asunnossaan Stepanakertissa merkillisissä olosuhteissa 14. huhtikuuta 1992. Vaikka Vuoristo-Karabahin sisäministerin alustavassa raportissa todettiin, että tuntemattomat ”asemiehet” olivat tappaneet Mkrttšjanin, myöhemmässä virallisessa raportissa tapaus kuvattiin itsemurhaksi. Ketään ei ole koskaan asetettu syytteeseen hänen kuolemansa johdosta. Hänen seuraajansa korkeimman neuvoston puheenjohtajana oli Georgi Petrosjan. == Katso myös == * Artsakhin presidentti ==Lähteet== Luokka:Artsakhin tasavallan presidentit Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Vuonna 1992 kuolleet
Ali Akbar Moradi

thumb|right|Ali Akbar Moradi Ali Akbar Moradi (, , عەلی ئەکبەر مورادی; s. 1957 Guran) on iranilainen tunbūrinsoittaja.Ali Akbar Moradi Moradi Ensemble Moradi aloitti isänsä ja isoisänsä kannustamana tunbūrinsoiton opiskelun 7-vuotiaana. Hänen opettajiensa joukossa olivat Sayyed Hachem ja Sayyed Vali Hosseyni. Moradi syventyi kurdien maqamohjelmistoon ja piti ensimmäisen resitaalinsa 14-vuotiaana Kermānšāhissa. Vuosi myöhemmin hän perusti ensimmäisen tunbūrryhmän kaupungin kulttuurin laitoksen sisällä. Moradi aloitti kiertämisen Iranissa. Hänen maineensa kasvoi vuonna 1981 laulaja Shahram Nazerin kanssa tehdyn yhteistyön myötä, ja hän pääsi tekemään esiintymisiä Eurooppaan, Kanadaan sekä Yhdysvaltoihin. Vuonna 1991 hänelle myönnettiin ensimmäinen palkinto kielisoitinten festivaalissa. Moradi aloitti vuonna 1992 tutkimustyön muinaisista maqameista ja levytti useita kasetteja. Hän perusti vuonna 1998 Lavatch-kokoonpanon ja piti vuonna 2000 konsertin poikansa Kouroshin kanssa Lontoon Royal Festival Hallissa. Tätä seurasivat useat kiertueet eri puolilla maailmaa ja lukuisten CD-levyjen julkaisut. Moradi on myös opettanut tunbūrinsoittoa Teheranissa ja Kermānšāhissa. Hänen yhteistyökumppaneihinsa ovat lukeutuneet Cihan TürkoğluBiography Cihan Türkoğlu ja Kayhan Kalhor, jonka kanssa hän julkaisi vuonna 2004 albumin In The Mirror of the Sky.Kayhan Kalhor AllMusic.com == Lähteet == Luokka:Iranilaiset muusikot Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jens Otto Kragin I hallitus

Jens Otto Kragin I hallitus oli Tanskan hallitus 3.9.1962–26.9.1964. Se koostui Sosiaalidemokraattisesta puolueesta ja Radikaalista Venstrestä. ==Ministerit== Pääministeri * Jens Otto Krag (Sosiaalidemokraatit) Ulkoministeri * Per Hækkerup (Sosiaalidemokraatit) Valtiovarainministeri * Hans R. Knudsen (Sosiaalidemokraatit) 3.9.1962–3.11.1962 * Poul Hansen (Sosiaalidemokraatit) 3.11.1962–29.6.1964 Maatalousministeri * Karl Skytte (Radikaali Venstre) Kulttuuriministeri * Julius Bomholt (Sosiaalidemokraatit) Kirkkoministeri * Bodil Koch (Sosiaalidemokraatit) Oikeusministeri * Hans Erling Hækkerup (Sosiaalidemokraatit) Julkisten töiden ministeri (liikenneministeri) * Kai Lindberg (Sosiaalidemokraatit) Työ- ja sosiaaliministeri * Kaj Bundvad (Sosiaalidemokraatit) 3.9.1962–27.8.1963 Sosiaaliministeri * Kaj Bundvad (Sosiaalidemokraatit) 27.8.1963–29.6.1964 Työministeri * Erling Dinesen (Sosiaalidemokraatit) 27.8.1963–29.6.1964 Talousministeri * Kjeld Philip (Radikaali Venstre) Sisäministeri * Lars P. Jensen (Sosiaalidemokraatit) Kalastusministeri * A. C. Normann (Radikaali Venstre) Grönlanti-ministeri * Mikael Gam (sit.) Kauppaministeri * Hilmar Baunsgaard (Radikaali Venstre) Opetusministeri * Kristen Helveg Petersen (Radikaali Venstre) Puolustusministeri * Poul Hansen (Sosiaalidemokraatit) 3.9.1962–15.11.1962 * Victor Gram (Sosiaalidemokraatit) 15.11.1962–29.6.1964 ==Lähteet== Luokka:Tanskan hallitukset
Maxim Fedorov

Maxim Fedorov (s. 1985 Pietari) on toimittaja, joka tuli töihin Ylelle, kun se vuonna 2013 aloitti venäjänkieliset uutiset. Kun Venäjän hyökkäys Ukrainaan alkoi helmikuussa 2022, hän siirtyi toukokuussa sinne yhdeksi Ylen ulkomaankirjeenvaihtajista. Fedorov on syntynyt ja kasvanut Pietarissa, mutta lapsuudessaan hän vietti kesiään Ukrainassa, koska hänen äitinsä suku on Etelä-Ukrainasta Odessan alueelta Moldovan läheltä, minkä vuoksi hän ymmärtää ukrainan kieltä vaikka on venäjänkielinen. Hän on valmistunut Helsingin yliopistosta suomen kielen ja kulttuurin maisteriksi vuonna 2010 pro gradulla Sarjakuvaimitatiivit ja niiden käyttö. ==Teokset== * * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Ylen toimittajat Luokka:Ulkomaankirjeenvaihtajat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Hans R. Knudsen

Hans Rynkeby Knudsen (12. marraskuuta 1903 Løgstør – 4. marraskuuta 1962) oli tanskalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän istui kansankäräjillä vuosina 1950–1962 ja toimi Tanskan sisäministerinä 1960–1961 sekä valtiovarainministerinä 1961–1962. Hän kuoli sydänkohtaukseen kesken ministerinkautensa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Hans R. Knudsen Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla Luokka:Tanskan valtiovarainministerit Luokka:Tanskan sisäministerit Luokka:Vuonna 1903 syntyneet Luokka:Vuonna 1962 kuolleet
Hanna Alström

Hanna Alström (s. 5. maaliskuuta 1981 Tukholma) on ruotsalainen näyttelijä. Alström on esittänyt televisiotuottaja Klara Sandbergia Agatha Christien Hjerson -etsiväsarjassa, joka on kirjailija Agatha Christien luomaan suomalaishahmoon perustuva spin-off. Lisäksi Alströmillä on ollut keskeinen rooli Viaplayn yhteispohjoismaisessa jännityssarjassa Koneisto. Hän on mukana myös vuonna 2022 julkaistulla The Crown -sarjan viidennellä tuotantokaudella, jossa hän näyttelee suomalaista Heini Wathénia. Muita rooleja Alströmillä on ollut esimerkiksi televisiosarjassa Hubotit – melkein ihmisiä sekä elokuvissa Kingsman: Salainen palvelu, Kingsman: Kultainen kehä ja Saamelaisveri. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Ruotsalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Emil Rathenau

Emil Moritz Rathenau (11. joulukuuta 1838 Berliini – 20. kesäkuuta 1915 Berliini) oli saksalainen insinööri ja liikemies. Hän oli sähköalan AEG-yhtiön perustaja ja saksalaisen sähköteollisuuden tärkeimpiä edistäjiä. ==Elämä ja ura== Juutalaistaustainen Rathenau opiskeli insinööriksi Hannoverin polyteknillisessä opistossa ja Zürichin teknillisessä korkeakoulussa. Hän teki jonkin aikaa käytännön insinööritöitä Saksassa ja konetehtailla Englannissa. Vuosina 1866–1873 hän otti liikekumppaninsa kanssa haltuunsa pienen Weberin konetehtaan Berliinissä ja johti sitä soveltaen ulkomailla hankkimaansa kokemusta, mutta yritys asetettiin lopulta selvitystilaan. Rathenau matkusteli sen jälkeen jonkin aikaa Amerikassa ja Ranskassa, josta palattuaan toi puhelimen ja Thomas Edisonin sähkölampun oikeudet Saksaan. Hän oli mukana luomassa Saksan puhelinjärjestelmää ja perusti vuonna 1887 Allgemeine Elektrizitätsgesellschaftin (AEG), jonka teknisestä johtamisesta hän vastasi, samoin kuin hän oli alusta alkaen perustamansa Berliinin sähkölaitoksen johtaja. AEG-yritys toimi monipuolisesti eri sähkötekiikan aloilla, ja siitä tuli Rathenaun aikana alan markkinajohtajana. Ennen ensimmäisen maailmansodan puhkeamista AEG oli yksi maailman suurimmista alan yrityksistä, ja sillä oli noin 70 000 työntekijää. Rathenaun poika Walther Rathenau työskenteli isänsä yrityksessä, ja toimi myöhemmin Saksan ulkoministerinä Weimarin tasavallan aikana. ==Viitteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:saksalaiset liikemiehet Luokka:saksalaiset insinöörit Luokka:Vuonna 1838 syntyneet Luokka:Vuonna 1915 kuolleet
Kamil Semeniuk

Kamil Semeniuk (s. 16. heinäkuuta 1996 Kędzierzyn-Koźle) on puolalainen lentopalloilija, joka edustaa Puolan miesten lentopallomaajoukkuetta. Hän debytoi maajoukkueessa ystävyysottelussa Belgiaa vastaan 14. toukokuuta 2021. == Seurajoukkuesaavutukset == Puolan-mestaruus: * 2016, 2017, 2022 * 2018, 2021 Puolan cup: * 2017, 2021, 2022 Puolan supercup: * 2019, 2020 Mestareiden Liiga: * 2021, 2022 Italian-mestaruus * 2024 Italian cup: * 2024 Italian supercup: * 2023, 2023 == Maajoukkuesaavutukset == Kesäuniversiadit: * 2019 Kansojen liiga: * 2023 * 2021 * 2022, 2024 Euroopan-Mestaruuskilpailut: * 2023 * 2021 Maailmanmestaruuskilpailut: * 2022 Olympialaiset: * 2024 == Henkilökohtaiset palkinnot == * 2021: Arvokkain pelaaja (MVP) finaaliturnaus Puolan Coupon * 2022: Arvokkain pelaaja (MVP) superfinaali Mestarien Liigan * 2022: Parhaat vastaanotto Maailmanmestaruuskilpailut * 2022: Vuoden lentopalloilija mukaan CEV vuonna 2022 == Lähteet == Luokka:Puolalaiset lentopalloilijat Luokka:Puolalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Moscow Zero

Moscow Zero on kauhuelokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 2006. Sen on ohjannut Maria Lidon ja käsikirjoittanut Adela Ibanez. Sen pääosissa näyttelevät Rade Šerbedžija, Vincent Gallo, Oksana Akinšina, Joss Ackland ja Val Kilmer. == Juoni == Antropologi Sergei (Rade Šerbedžija) katoaa katujen alla olevaan Moskovan metroon ja sen alla oleviin salaisiin katakombeihin. Niissä toimii ryhmä, jonka johtaja Andrei (Val Kilmer) on, ja he vartioivat siellä sijaitsevaa sisäänkäyntiä helvettiin. Venäläinen pappi Owen (Vincent Gallo) johtaa ryhmää, joka lähtee etsimään Sergeitä katakombien sokkeloista. Horror News arvosteli elokuvan huonoksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Yhdysvaltalaiset kauhuelokuvat Luokka:Brittiläiset kauhuelokuvat Luokka:Espanjalaiset kauhuelokuvat Luokka:Vuoden 2006 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Vuoden 2006 brittiläiset elokuvat Luokka:Vuoden 2006 espanjalaiset elokuvat
Trent O’Dea

Trent O’Dea (s. 11. toukokuuta 1994 Sydney, Australia) on australialainen lentopalloilija, joka pelaa keskipelaajana. == Saavutuksia == === Seurajoukkue === Pohjoismaiden-Mestaruusturnaus: * 2015 Ruotsin Mestaruus: * 2015 * 2017 === Maajoukkue === Aasian, Australian ja Oseanian Mestaruuskilpailut: * 2019 == Lähteet == Luokka:Australialaiset lentopalloilijat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Youssoufa Moukoko

Youssoufa Moukoko (s. 20. marraskuuta 2004) on saksalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän edustaa Bundesliigassa pelaavaa Borussia Dortmundia. Viitattu 12.12.2022 Moukouko siirtyi Dortmundin akatemiaan FC St. Paulin akatemiasta heinäkuussa 2016 ja nousi Dortmundin edustusjoukkueeseen heinäkuussa 2020. Hän pelasi ensimmäiset Bundesliigan ottelunsa kaudella 2020–2021 ja teki myös ensimmäisen maalinsa. Hän on pelannut 44 Bundesliigan ottelua. Näissä otteluissa hän on tehnyt 11 maalia. Moukoko on pelannut kaksi A-maaottelua Saksan maajoukkueessa ilman tehtyjä maaleja. Hän kuului Saksan joukkueeseen Qatarin MM-kilpailuissa 2022 https://www.dfb.de/en/news/detail/germany-announce-26-man-squad- for-2022-world-cup-245981/?no_cache=1&cHash;=9241b158634fdfaa907abc0484246b69 mutta pelasi vain viime hetket ensimmäisessä alkulohko-ottelussa Japania vastaan. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 2004 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mike Kluge

Mike Kluge (s. 25. syyskuuta 1962 Berliini, Saksa) on saksalainen pyöräilijä. Kluge on moninkertainen Saksan mestari ja amatöörimaailmanmestari cyclocrossissa vuosina 1985 ja 1987 ja ammattilaisten maailmanmestari vuonna 1992. Vuonna 1992 Kluge perusti polkupyöriä valmistavan Focus Bikes -yrityksen Cloppenburgiin, Saksaan. Hän kilpaili myös miesten maastoajoissa vuoden 1996 kesäolympialaisissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Mike Klugen kotisivut Luokka:Saksalaiset cyclocross-pyöräilijät Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1962 syntyneet
Vetlanda-Posten

Vetlanda-Posten (lyh. VP; vuoteen 1931 muodossa Hvetlanda-Posten) on ruotsalainen vuonna 1893 perustettu paikallislehti, jonka kotikunta on Vetlanda. Se ilmestyy kolmesti viikossa, on poliittiselta linjaltaan sitoutumaton liberaali ja kuuluu Bonnier-konserniin. Lehti on ollut vuodesta 2013 tabloid-kokoinen. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Lehden verkkosivut Luokka:Ruotsalaiset sanomalehdet Luokka:Bonnier Luokka:Vetlandan kunta
Ähtärin helluntaiseurakunta

Ähtärin helluntaiseurakunta eli Ähtärin helluntailähetys on ähtäriläinen helluntaiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1938 ja rekisteröity yhdistykseksi vuonna 1986. Seurakunnan toimintamuotoihin kuuluvat lapsi- ja nuorisotyö, toritoiminta sekä lähetystyö. Seurakunnan pastori on Samuel Kuusela ja hallituksen puheenjohtaja Hanne-Mari Karjalainen. Seurakunnan tilaisuuksia lähetetään muun muassa TV7:n televisio- ja verkkokanavilla. == Lähteet == Ähtäri helluntaiseurakunta
Pohjanmaan kautta

Pohjanmaan kautta on Alfa-tv:n syksyllä 2022 esittämä yhdeksänosainen komediasarja, joka on leikattu amatöörivoimin ja minimibudjetilla tehdyistä kolmesta lyhytelokuvasta Muistoseurat: komedia eteläpohjalaisista (2017), Muistoseurat 2: Anteron aarteen jäljillä (2018) ja Muistoseurat 3: Haaveita ja harha-askelia (2019), jota venytettiin lisäkuvauksilla kesällä 2020 pitkän näytelmäelokuvan mittaiseksi ”versioksi 3.5”. Tarinat on tuottanut Evijärvellä, Kauhavalla ja Lappajärvellä toimiva Järvilakeuden kansalaisopisto ja käsikirjoittanut sen rehtori Leea Keto. Toisena ohjaajana on ollut maalaiskomediasarjojen erikoismies Jukka Mäkinen. Sarjan ensimmäinen jakso ensiesitettiin tiistaina 27. syyskuuta ja viimeinen tiistaina 22. marraskuuta 2022, muutamaa päivää ennen kuin Alfa-tv:n emoyhtiö ilmoitti konkurssihakemuksesta ja kanavan lopettamisesta. == Juoni == Eteläpohjalainen Antero on kuollut epäselvissä olosuhteissa venetsialaisten eli kesämökkikauden päättäjäisten aikaan. Hänen ystävänsä Pena ja Kale päättävät seuraavana kesänä toteuttaa Anteron muistoksi tämän pitkäaikaisen haaveen ajaa Kauhavan lentokentän juhannusjuhlille hienolla limusiinilla. Matkaan lähdetään pakettiauton rämällä, ja mukaan tulee muitakin kyydittäviä, kuten muuan oululainen runoilija Torsti. Myöhemmissä jaksoissa Anteron jäämistöstä löytyy salaperäinen aarteesta vihjaileva kirje, jonka perusteella leski Maire ja velipoika Kale lähtevät etsintöihin Lappajärven suunnalle. Kyytiin tulee myös varjoliitäjä Uskoon ihastunut äitee-Lempi, ja monien kommellusten jälkeen seurue pääseekin aarteen jäljille. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * * * Luokka:2020-luvun suomalaiset komediasarjat Luokka:Maalaiskomedia Luokka:AlfaTV:n televisio-ohjelmat
Teheranin nykytaiteen museo

Teheranin nykytaiteen museo () on Laleh-puiston viereen Teheraniin rakennettu kolmekerroksinen taidemuseo, joka on yksi Iranin suurimmista taidemuseoista.Tehran Museum of Contemporary Art Iran Tourism and Touring Organization Farah Pahlavin mukaan idea Teheranin nykytaiteen museon perustamisesta tuli hänen keskustellessaan taiteilija Iran Darroudin kanssa 1970-luvulla ja Darroudin kertoessa toiveestaan saada tila entistä pysyväisluonteisempaa teosten esittelyä varten. Farah Pahlavin serkku, arkkitehti Kamran Diba suunnitteli tilat, jotka vihittiin käyttöön vuonna 1977. Sekä perinteinen persialainen että moderni arkkitehtuuri innoittivat rakennuksen suunnittelutyötä.Museum of Contemporary Arts of Tehran Iran Chamber Society Iranin islamilaisen vallankumouksen (1979) jälkeen länsimaisten taiteilijoiden teokset siirrettiin museossa erityiseen säilytystilaan. Vuonna 1999 pidettiin ensimmäinen islamilaisen vallankumouksen jälkeinen länsimaisen taiteen näyttely. Teheranin nykytaiteen museossa on yhdeksän galleriaa, joista kolme on omistettu kansainvälisten taiteilijoiden maalauksille museon pysyvästä kokoelmasta. Näissä esitellään muiden muassa Claude Monet'n, Vincent van Goghin, Pablo Picasson, René Magritten ja Andy Warholin töitä. Tilapäisiä näyttelyitä järjestetään pitkin vuotta kuudessa muussa galleriassa. Paikalliset taiteilijat pitävät museossa välillä näyttelyitään. Teheranin nykytaiteen museossa on varattu veistoksille museokompleksin sisäpiha ja museon pohjoispuolella sijaitseva veistospuisto. Näissä on teoksia muiden muassa René Magrittelta, Alberto Giacomettilta, Marino Marinilta, Max Ernstiltä, Alexander Calderilta, Henry Moorelta, Eduardo Chillidalta, Max Billiltä ja Parviz Tanavolilta. Museossa on myös elokuva- arkisto, kirjasto, kahvila, kirjakauppa ja valokuvaukselle omistettu workshoptila. == Lähteet == Nykytaiteen museo Luokka:Taidemuseot