EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Ken Uston

Ken Uston (12. tammikuuta 1935 New York City, Yhdysvallat – 19. syyskuuta 1987 Pariisi, Ranska) oli yhdysvaltalainen blackjack-ammattilainen, liikemies ja kirjailija. Hänen on arvioitu olleen yksi kaikkien aikojen menestyneimpiä kortinlaskijoita, mutta hänen aggressiivinen ja huomiota herättävä pelityylinsä vaikeutti muiden blackjack-ammattilaisten menestystä. ==Ura== Uston aloitti yliopisto-opinnot 16-vuotiaana Yalen yliopistossa ja suoritti sitten MBA-tutkinnon Harvardin yliopistossa. Hän työskenteli aluksi liikkeenjohdon konsulttina ja siirtyi sitten Pacific Stock Exchange -pörssin varatoimitusjohtajaksi. Vuonna 1974 Uston tapasi blackjack-ammattilaisen Al Francescon ja kiinnostui korttien laskemisesta. Francesco oli kehittänyt korttien laskemiseen "big player" -strategian, jossa ryhmä kortinlaskijoita seuraa pakasta pelattuja kortteja ja kutsuu salaa pöytään ryhmään kuuluvan, isoja panoksia pelaavan pelaajan pakan koostumuksen käännyttyä tilastollisesti pelaajille otolliseksi. Uston omaksui strategian nopeasti ja siirtyi täyspäiväiseksi blackjack-ammattilaiseksi. Uransa ensimmäisen kuuden kuukauden aikana Uston voitti Nevadan kasinoissa ryhmänsä kanssa 150 000 dollaria (nykyrahassa noin 660 000 euroa). Eräänä iltana hän voitti 27 600 dollaria (nykyrahassa noin 122 000 euroa) 45 minuutissa. Ustonin suuret panokset, voitot ja pöydästä pöytään siirtyminen herättivät kasinon työntekijöiden huomion. Hänelle annettiin pian porttikielto Nevadan kasinoihin. Uston jatkoi pelaamista Atlantic Cityn kasinoilla, joihin hän myös sai pian porttikiellon. Uston yritti kiertää porttikieltoja naamioitumalla ja käyttämällä peitenimiä. Toisinaan hän joutui kasinon turvamiesten pahoinpitelemäksi kiinni jäätyään. Ustonin voittojen vuoksi kasinot alkoivat kiinnittää enemmän huomiota kortinlaskijoihin ja pyrkivät vaikeuttamaan näiden pelaamista sääntömuutoksilla ja tarkkailulla. Uston kirjoitti useita kirjoja blackjackista. Hän oli myös jazz-muusikko ja soitti pianoa ja bassoa hotelleissa. Uston kuoli sydänkohtaukseen Pariisissa 19. syyskuuta 1987. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Yhdysvaltalaiset liikemiehet Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Vuonna 1987 kuolleet
Stay (Don’t Go Away)

Stay (Don’t Go Away) on ranskalaisen DJ-tuottaja David Guettan kappale, jolla vierailee myös brittiläislaulaja Raye. Sen julkaisivat What a Music ja Parlophone digitaalisesti ladattavana ja suoratoistettavana singlenä 9. toukokuuta 2019. Kappaleen ovat sanoittaneet Guetta, Carl Falk, Cameron Gower Poole, ja Kennedi Lykken, joista kaksi ensimmäistä myös tuottivat sen yhdessä Timofey Reznikovin kanssa. Kappaleelle on toteutettu myös musiikkivideo, joka julkaistiin 28. toukokuuta 2019. Julkaisunsa jälkeen kappaleesta tuli Guettan kahdeksas sekä Rayen ensimmäinen single, joka on noussut Billboardin Dance/Mix Show Airplay -listan kärkeen. Kappaleesta on muodostunut kohtalainen menestys sen päästyä singlejulkaisun jälkeen listoille 16 eri valtiossa, joista kolmessa kymmenen parhaan joukkoon. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2019 kappaleet Luokka:David Guettan kappaleet
Raye

Rachel Agatha Keen (s. 24. lokakuuta 1997 Lontoo, Englanti, taiteilijanimeltään Raye) on brittiläinen laulaja-lauluntekijä. Hänet tunnetaan parhaiten esiintymisestään Jonas Bluen kappaleella "By Your Side" sekä Jax Jonesin kappaleella "You Don’t Know Me", joista jälkimmäinen saavutti Britannian singlelistan kolmannen sijan. Vuonna 2017 hän oli ehdolla BBC Musicin Sound of... palkinnon saajaksi. Rayella on kertomansa mukaan ghanansveitsiläinen äiti ja englantilainen isä. ==Diskografia== ===Albumit=== * My 21st Century Blues (3. helmikuuta 2023) ===Live-albumit=== * My 21st Century Symphony (16. elokuuta 2023) * Live at Montreux Jazz Festival (13. syyskuuta 2024) ===Mini-albumit=== * Euphoric Sad Songs (20. marraskuuta 2020) ===EP-levyt=== * Welcome to the Winter (11. joulukuuta 2014) * Second (11. elokuuta 2016) * Side Tape (4. toukokuuta 2018) ===Singlet=== Pääartistina * I, U, Us (2016) * The Line (2017) * Decline (Mr Eazin kanssa, 2017) * Check (Kojo Fundsin kanssa, 2018) * Cigarette (Mabelin & Stefflon Donin kanssa, 2018) * Friends (2018) * Love Me Again (soolo tai Jess Glynnen kanssa, 2019) * Make It to Heaven (David Guettan & Mortenin kanssa, 2019) * Tequila (Jax Jonesin & Martin Solveigin kanssa, 2020) * Secrets (Regardin kanssa, 2020) * Natalie Don’t (2020) * Love of Your Life (2020) * Regardless (Rudimentalin kanssa, 2020) * Bed (Joel Corryn & David Guettan kanssa, 2021) * Call On Me (2021) * I Don't Want You (Ritonin kanssa, 2021) * Summer Love (Cassper Nyovestin kanssa, 2021) * Waterfall (Disclosuren kanssa, 2022) * Hard Out Here (2022) * Black Mascara (2022) * Escapism (mukana 070 Shake, 2022) * The Thrill Is Gone (2022) * Ice Cream Man (2023) * Flip a Switch (soolo tai mukana Coi Leray, 2023) * The Weekend (Stormzyn kanssa, 2023) * Prada (Cassön & D-Block Europen kanssa, 2023) * Worth It (2023) * Genesis (2024) * Moi (Central Ceen kanssa, 2024) * Oscar Winning Tears (2024) Vierailevana artistina * By Your Side (Jonas Blue, mukana Raye) (2016) * You Don’t Know Me (Jax Jones, mukana Raye) (2016) * Bridge over Troubled Water (osana Artists for Grenfelliä) (2017) * Tied Up (Major Lazer, mukana Mr Eazi & Raye) (2018) * Tipsy (Odunsi (The Engine), mukana Raye) (2019) * Stay (Don't Go Away) (David Guetta, mukana Raye) (2019) * Thank You (Pvris, mukana Raye) (2020) * Ferrari Horses (D-Block Europe, mukana Raye) (2021) * Go Girl (Miraa May, mukana Raye) (2021) * Money Calling (Da Beatfreaks, mukana Russ Millions, Raye & wewantwraiths) (2021) * You Can't Change Me (David Guetta & Morten, mukana Raye) (2023) ====Promo- singlet==== * Bet U Wish (2014) * Flowers (2015) * Alien (mukana Avelino, 2015) * Shine (2015) * Distraction (2016) * Ambition (mukana Stormzy, 2016) * Sober (Stripped) (2017) * Confidence (Maleek Berryn ja Nana Roguesin kanssa, 2018) * Please Don't Touch (2019) * All of My Love (Young Adzin kanssa, 2020) * Mother Nature (Hans Zimmerin kanssa, 2023) * Fly Me to the Moon (2024) ==Lähteet== Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Brittiläiset laulaja-lauluntekijät
Tequila (Jax Jonesin, Martin Solveigin ja Rayen kappale)

Tequila on brittiläisen DJ-tuottaja Jax Jonesin, ranskalaisen DJ-tuottaja Martin Solveigin sekä brittiläislaulaja Rayen kappale. Sen julkaisi Polydor Records digitaalisesti ladattavana ja suoratoistettavana singlenä 21. helmikuuta 2020. Se on osana Jonesin ja Solveigin tulevaa Europa-projektia. Kappale on päässyt julkaisunsa jälkeen listoille Irlannissa, Isossa- Britanniassa, Skotlannissa, Uudessa-Seelannissa, Venäjällä ja Yhdysvalloissa. Kappaleesta on tehty myös musiikkivideo, joka julkaistiin videopalvelu YouTubessa singlen julkaisupäivänä. Videolla koko esiintyjäkolmikosta tulee juontajia 1980-luvun peliohjelmassa. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2020 kappaleet
Kamerunin Pasteur-keskus

Kamerunin Pasteur-keskus (, lyhennys CPC) on Kamerunin pääkaupunki Yaoundéissa toimiva biolääketieteellinen tutkimuskeskus. Se kuuluu kansainväliseen runsaan 30 tutkimuslaitoksen Pasteur-instituuttien verkostoon. Vuonna 1959 perustettu keskus on hallinnollisesti Kamerunin julkisen terveyden ministeriön alaisuudessa. CPC:n alaisuuteen kuuluvat myös sivutoimipaikat Garouassa Kamerunin pohjoisprovinssissa (1985) ja Doualassa maan lounaisosan Littoralin maakunnassa (2004). Pasteur-keskuksella on bioriskien hallitsemiseksi kymmenen bioturvallisuusluokan 2 (BSL 2) laboratoriotilaa tai biosuojakaappia, viisi bioturvaluokan 2+ tilaa ja Kamerunin ainoa bioturvaluokan 3 tila (BSL 3). Keskus hoitaa maaliskuussa 2020 esitetyn suunnitelman mukaisesti koronaviruspandemian covid-19-näytteiden laboratoriotestaukset Kamerunissa. Kamerunin ensimmäinen laboratoriovahvistettu covid-19-sairastunut raportoitiin 6. maaliskuuta 2020. Sittemmin Kamerunissa testattujen sairastuneiden määrä on kasvanut yhdeksi Afrikan korkeimmista (Etelä-Afrikan, Egyptin, Algerian ja Marokon jälkeen) niin, etteivät sairaalat enää pysty ottamaan kaikkia sairastuneita vastaan ja stadioneita ja kouluja valmisteltiin potilastiloiksi. Maassa on (jopa 35 asteen helteistä huolimatta) määrätty pakolliseksi hengityksen suojaaminen maskilla tai muulla tavoin pisaratartuntojen vähentämiseksi. Lisäksi on hallitus on määrännyt malarialääke klorokiinin valmistamisen aloitettavaksi covid-19-potilaita varten, kunhan Kiinasta tai Intiasta saadaan tarvittavat lääkeaineet. Lääkkeestä ehdittiin kansainvälisissä tiedotusvälineissä julkaista varovaisen toiveikkaita lausuntoja mahdollisena covid-19-sairauden lääkkeenä ennen varsinaista ja luotettavaa tieteellistä näyttöä. Klorokiinia on viime vuosikymmeninä esitetty useasti viruslääkkeeksi, ja Kamerunissa on jo aiemmin takavarikoitu yli 300 apteekista tai sairaalasta väärennettyjä "klorokiini"tabletteja. Keskusta johtaa professori Elisabeth Carniel. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Centre Pasteur du Cameroun (pasteur-yaounde.org) * Ch. 15 The Intimate Rules of the French Coopération: Morality, Race and the Postcolonial Division of Scientific Work at the Pasteur Institute of Cameroon - by Guillaume Lachenal - p. 373-402 in (book) P. Wenzel Geissler & Catherine Molyneux: Evidence, Ethos and Experiment: The Anthropology and History of Medical Research in Africa (2011) *Africa CDC Dashboard (Africa CDC:n Covid-19 -yleiskatsaussivu, sisältäen maakohtaiset, esille klikattavat arvot) (africacdc.org) Luokka:Kansanterveyslaitokset Luokka:Tutkimuslaitokset Luokka:Kamerunin tiede ja tekniikka Luokka:Yaoundé
Artemis (albumi)

Artemis on yhdysvaltalaisviulisti Lindsey Stirlingin viides studioalbumi. Sen julkaisi BMG Rights Management 6. syyskuuta 2019. Kertomansa mukaan Stirling sai inspiraation albumin teemaan sekä nimeen hänen piirtämistä sarjakuvista ja kuun jumalattaresta. Albumilta on julkaistu toistaiseksi kolme singleä. Albumi on päässyt julkaisunsa jälkeen albumilistan kymmenen parhaan joukkoon Isossa- Britanniassa ja Yhdysvalloissa. ==Kappalelista== # # # # # # # # # # # # # ===Bonuskappaleet=== # * # ==Arvostelut== * AllMusic: AllMusic review * The Edge: Review: Lindsey Stirling – Artemis - The Edge ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2019 albumit Luokka:Lindsey Stirlingin albumit
Jess Glynne

Jessica Hannah Glynne (s. 20. lokakuuta 1989 Lontoo, Englanti, taiteilijanimeltään Jess Glynne) on brittiläinen laulaja-lauluntekijä. Hän nousi suuren yleisön tietoon vuonna 2014 esiinnyttyään Clean Banditin kappaleella "Rather Be" sekä Route 94:n kappaleella "My Love", jotka pääsivät Britannian singlelistan kärkeen. Vuonna 2019 aikakauslehti Forbes listasi hänet yhdeksi kolmestakymmenestä maailman vaikutusvaltaisimmista alle 30-vuotiaista naisista. Hänen debyyttistudioalbumi "I Cry When I Laugh" pääsi jo ensimmäisellä listaviikolla Britannian albumilistan kärkeen ja siltä julkaistut singlet "Hold My Hand" ja "Don't Be So Hard on Yourself" saavuttivat suuren kansainvälisen menestyksen. Glynnen toinen studioalbumi "Always In Between" saavutti myös jo ensimmäisellä listaviikollaan Britannian albumilistan kärkisijan ja hänen menestyksensä sai jatkumoa kappaleilla "I'll Be There", "These Days", "All I Am", "Thursday" ja "No One". Niistä viimeisin teki Glynnestä kaikkien aikojen ensimmäisen naisartistin jolla on seitsemän Britannian singlelistan kärjen saavuttanutta singleä. Jess Glynnellä on kertomansa mukaan juutalaisvanhemmat. Hänen isänsä Laurence Glynne on kiinteistövälittäjä ja äiti Alexandra työskenteli puolestaan A&R;:ssa musiikkiteollisuuden parissa. Perheen sukunimi oli alun perin Goldstein mutta hänen isoisänsä vaihtoi sen Glynneksi. ==Diskografia== ====Albumit==== * I Cry When I Laugh (21. elokuuta 2015) * Always In Between (12. lokakuuta 2018) ====Singlet==== Pääartistina * Right Here (2014) * Real Love (Clean Banditin kanssa) (2014) * Hold My Hand (2015) * Don't Be So Hard on Yourself (2015) * Take Me Home (2015) * Ain't Got Far to Go (2016) * If I Can't Have You (2016) * I'll Be There (2018) * All I Am (2018) * Thursday (2018) * No One (2019) * One Touch (Jax Jonesin kanssa) (2019) Vierailevana artistina * Rather Be (Clean Bandit, mukana Jess Glynne) (2014) * My Love (Route 94, mukana Jess Glynne) (2014) * Not Letting Go (Tinie Tempah, mukana Jess Glynne) (2015) * Kill the Lights (Alex Newell, DJ Cassidy ja Jess Glynne, mukana Nile Rodgers) (2016) * I Can Feel It (DJ Serge Wood, mukana Jess Glynne) (2016) * These Days (Rudimental, mukana Jess Glynne, Macklemore ja Dan Caplen) (2018) * Mind on It (Yungen, mukana Jess Glynne) (2018) * So Real (Warriors) (Too Many Zooz & KDA, mukana Jess Glynne) (2018) Promosinglet * 123 (2018) ==Lähteet== Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Brittiläiset laulaja- lauluntekijät
Elle King

Tanner Elle Schneider (s. 3. heinäkuuta 1989 Los Angeles, Kalifornia, taiteilijanimeltään Elle King) on yhdysvaltalainen laulaja, lauluntekijä, TV- persoona ja näyttelijä. Hänen musiikkityylinsä on sekoitus countrya, soulia, rockia ja bluesia. Vuonna 2012 King julkaisi debyytti-EP-levynsä The Elle King EP. Levyn kappaletta "Playing for Keeps" on käytetty tunnuskappaleena VH1:n televisiosarjassa Mob Wives Chicago. Elle julkaisi Love Stuff -debyyttistudioalbuminsa 17. helmikuuta 2015. Albumilta julkaistiin kansainväliseksi menestykseksi noussut single "Ex's and Oh's", joka nousi kotimaassaan Yhdysvalloissa Billboard Hot 100 -listan kymmenen parhaan joukkoon ja oli ehdolla kahdelle Grammy-palkinnolle. King on tehnyt myös kiertueita Of Monsters and Menin, Trainin, James Bayn, Dixie Chicksin, Heartin, Joan Jettin, Michael Kiwanukan ja Miranda Lambertin kanssa. Hän on näyttelijä-koomikko Rob Schneiderin sekä ex-malli London Kingin tytär. Hän asuu Los Angelesissa. ==Diskografia== ====Albumit==== * Love Stuff (17. helmikuuta 2015) * Shake the Spirit (19. lokakuuta 2018) ====EP-levyt==== * The Elle King EP (12. kesäkuuta 2012) ====Singlet==== Pääartistina * Ex's and Oh's (2014) * Under the Influence (2015) * America's Sweetheart (2016) * Good Girls (2016) * Wild Love (2017) * Shame (2018) * Baby Outlaw (2018) * Best of You (mukana Andy Grammer) (2020) Vierailevana artistina * I Don't Mind (Epick, mukana Elle King) (2013) * Different for Girls (Dierks Bentley, mukana Elle King) (2016) * Not Easy (Alex Da Kid, mukana X Ambassadors, Elle King ja Wiz Khalifa) (2016) * The Upside (Lindsey Stirling, mukana Elle King) (2019) Promosinglet * Good to Be a Man (2012) * Playing for Keeps (2012) * Catch Us If You Can (2015) * American Girl (2015) * Fooled Around and Fell in Love (Miranda Lambert & Friends) (2019) ==Lähteet== Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Yhdysvaltalaiset laulaja-lauluntekijät Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Hekinan

Hekinan () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Tōkain alueella Aichin prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin eteläosassa Tyynenmeren Kinuuranlahden rannikolla. Kaupunki on rakentunut Yahagijoen suun oikealle rannalle. Hekinanissa on 73 180 asukasta (maaliskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 36,68 neliökilometriä. Hekinanin kaupunki perustettiin vuonna 1948 liittämällä yhteen kolme maaseutukaupunkia ja yksi kyläkunta. Niistä Ōhama kehittyi historiallisesti satamakaupunkina ja Numazun daimiokunnan paikallisena hallintokeskuksena. Se oli yksi Edoon johtaneen laivareitin satamista, josta vietiin esimerkiksi kattotiiliä, sakea ja miriniä. Siellä tuotettiin myös suolaa. 1950-luvulta lähtien kaupungin rannikkoalue on teollistunut voimakkaasti osana laajempaa Kinuuranlahden teollisuusvyöhykettä. Sinne on sijoittunut muun muassa elintarvike- ja metalliteollisuutta. Maaseutumaisilla alueilla viljellään koristekukkia ja vihanneksia, kuten porkkanoita. Hekinanin kulttuuriperintöön kuuluvat esimerkiksi Myōfuku-jin buddhalainen temppeli ja japaninsinisateistaan tunnettu Kōtō-enin puutarha. Kaupunkia palvelee Nagoya-rautateiden Mikawa-linja. Tunneli liittää Hekinanin Handan kaupunkiin Kinuuranlahden toisella puolella. == Kuvia == Tiedosto:Ohama-Kumano-Ou-jinja-Hekinan-002.jpg|Ōhama Kumano-ōjinja Tiedosto:Hekinan City Akashi Park.jpg|Akashin puistoa Tiedosto:Hekinan city center area Aerial photograph.1987.jpg|Hekinan vuoden 1987 ilmakuvassa Tiedosto:Meitetsu Mikawa Line 031.JPG|Hekinanin rautatieasemalla == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Aichin prefektuurin kaupungit
A Pale Tour Named Death

A Pale Tour Named Death oli ruotsalaisen rockyhtye Ghostin järjestämä konserttikiertue, joka alkoi syyskuussa 2018 ja päättyi maaliskuussa 2020. Kiertue alkoi 9. syyskuuta 2018 Lontoossa, Royal Albert Hallissa. Kiertue päättyi uuden Papa Emeritus IV:n paljastamiseen Mexico Cityn Palacio de los Deportesissa kiertueen viimeisessä esityksessä 3. maaliskuuta 2020. Luokka:Vuoden 2018 konserttikiertueet Luokka:Vuoden 2019 konserttikiertueet Luokka:Vuoden 2020 konserttikiertueet
Merja Ranki

thumb|upright|Merja Ranki: Tarinapuu, 2017, Vantaa. Merja Ranki (5. huhtikuuta 1955 Helsinki – 16. lokakuuta 2019 Tuusula) oli suomalainen kuvanveistäjä. Ranki valmistui taiteen maisteriksi vuonna 1998 Taideteollisesta korkeakoulusta. Hän oli opiskellut keramiikka- ja lasitaidetta. Hän oli opiskellut myös kuvanveistoa ja maalausta Suomessa, lasinpuhallusta Ruotsissa ja kuvanveistoa ja keramiikkaa Espanjassa. Hän oli suorittanut myös kuvataideopettajan pedagogiset opinnot ja toimi vuosina 1998–2010 kuvataiteen sivutoimisena opettajana. Merja Rankille tärkein työskentelymateriaali oli keramiikka, mutta hän käytti myös lasia ja pronssia. Ranki piti noin kaksikymmentä yksityisnäyttelyä ja osallistui kymmeniin yhteis- ja ryhmänäyttelyihin Suomessa ja Euroopassa. Hän järjesti myös työpajoja. Merja Ranki kuoli vaikeaan sairauteen vuonna 2019. == Julkisia teoksia == Rankin julkisia töitä on muun muassa hänen yhdessä Outi Turpeisen kanssa toteuttamansa moniosainen teos Apaja Vantaan kaupungintalon edustan heijastusaltaassa. Teokseen kuuluvat valokalat ja niitä kalastava pronssinen tyttöhahmo ja altaan reunuksella olevat pronssiset hattu, takki ja salkku. Teos valmistui vuonna 2016. Rankin teos Tarinapuu paljastettiin Tikkurilan Kirjastopuistossa vuonna 2017. Kuusi metriä korkea veistos on corten-terästä. Tiedosto:Merja Ranki ja Outi Turpeinen Apaja 2016.JPG|Merja Ranki ja Outi Turpeinen: Apaja (osa teoksesta), 2016, Vantaa. File:Vantaan kaupungintalo.jpg|Merja Ranki ja Outi Turpeinen: Apaja (osa teoksesta), 2016, Vantaa ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Merja Ranki Kuvataiteilijamatrikkelissa Luokka:Suomalaiset kuvanveistäjät Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Lukman Niode

Lukman Niode (21. lokakuuta 1963 Jakarta – 17. huhtikuuta 2020) oli indonesialainen uimari. Hän kilpaili kolmella uintimatkalla vuoden 1984 kesäolympialaisissa. Lukman kuoli 17. huhtikuuta 2020 Pelnin sairaalassa Jakartassa 56-vuotiaana covid-19-tautiin. ==Lähteet== Luokka:Indonesialaiset uimarit Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Robert Salomon Savander

Robert Salomon Savander (5. syyskuuta 1833 Jaakkimavaara – 14. toukokuuta 1901 Mikkeli) oli suomalainen Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut kenraalimajuri. (Viitattu 18.4.2020) Savanderin vanhemmat olivat kruununvouti Per Gerhard Savander ja Johanna Cedervaller ja puoliso vuodesta 1861 Matilda Ahrenberg. Savander tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1846 ja määrättiin sieltä 1854 valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen 1. krenatööritykistöprikaatiin. Hänet ylennettiin aliluutnantiksi 1856 ja komennettiin 1857 palvelukseen Haminan kadettikouluun merkittynä kenttätykistön upseeriluetteloihin. Savander toimi 1857–1859 kadettikoulussa kertaajana ja 1860–1880 muun muassa kalligrafian, piirustuksen ja käytännöllisen rekonstruoinnin opettajana. Hän oli 1860–1861 myös luokantarkastajan apulainen ja 1870–1880 voimistelunopettaja sekä 1860–1870 kadettikouluun valmistavan koulun johtaja, taloudenhoitaja ja matematiikan opettaja. Savander vakinaistettiin opettajan virkaan 1861 ja ylennettiin alikapteeniksi 1867 ja kapteeniksi 1868. Vuonna 1871 hänet siirrettiin Venäjän sotilasopetuslaitosten ylihallituksen alaisuuteen. Savander ylennettiin everstiluutnantiksi 1872 ja everstiksi 1875. Eron sotapalveluksesta hän sai 1880 kenraalimajurina, mutta toimi vielä sen jälkeen 1880–1894 Mikkelin läänin sotakomissaarina. Savander vaikutti sekä Haminassa että Mikkelissä hallinto- ja kulttuurielämään. Haminassa hän kuului kaupunginvaltuustoon, opetti voimistelua tyttökoulussa ja toimi Suomen Yhdyspankin Haminan konttorin edustajana. Hän johti ns. Työkotia, jonka merkitys korostui suurina nälkävuosina 1867–1868. Mikkelissä Savander oli 1882–1885 kaupunginhallituksen jäsen ja toimi 1882–1888 Mikkelin anniskelu- ja myyntiosakeyhtiön johtajana. Hänet valittiin vuoden 1899 suureen lähetystöön Mikkelin edustajana, mutta hän siirsi valtakirjalla tehtävän Juho Jalkaselle.Päiviö Tommila: Suuri adressi, s. 308. WSOY, 1999. ==Lähteet== Luokka: Suomalaiset kenraalit Luokka: Suomalaiset virkamiehet Luokka: Suomalaiset opettajat Luokka: Haminan kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1833 syntyneet Luokka:Vuonna 1901 kuolleet
Without You

Without You voi tarkoittaa seuraavia: * Without You, Badfinger-yhtyeen kappale vuodelta 1970 * Without You, David Guettan kappale vuodelta 2011 * Without You, Aviciin kappale vuodelta 2017 * Without You, The Kid Laroin kappale vuodelta 2020.
Sammon ryöstö (Gallen-Kallela)

Sammon ryöstö on Akseli Gallen-Kallelan vuonna 1905 valmistunut maalaus. Sen omistaa Suomen valtio ja se on osa Suomen Säästöpankki Oy:n taidekokoelmaa. == Lähteet == Luokka:Akseli Gallen-Kallelan maalaukset Luokka:Kalevala taiteessa Luokka:Ateneumin kokoelmat
Carl Eberhard von Schantz

Carl Eberhard von Schantz (20. joulukuuta 1816 Kauhajoki – 6. maaliskuuta 1878 Turku) oli suomalainen Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut kenraalimajuri. (Viitattu 18.4.2020) Von Schantzin vanhemmat olivat kapteeni, tilanomistaja Bernt Ludvig von Schantz ja Catarina Sofia Brunnius. Von Schantz ylennettiin vänrikiksi 5. suomenmaalaiseen linjapataljoonaan 1837, mitä ennen hän oli palvellut vapaaehtoisena 3. suomenmaalaisessa linjapataljoonassa. Vuonna 1839 hänet ylennettiin aliluutnantiksi, vuonna 1841 siirrettiin Tallinnan jääkärirykmenttiin ja vuonna 1842 ylennettiin luutnantiksi. Von Schantz tuli 1843 aliluutnanttina Henkivartioväen Suomen tarkk’ampujapataljoonaan. Hänet ylennettiin luutnantiksi 1847 ja alikapteeniksi 1852, jolloin hänet määrättiin pataljoonansa 2. komppanian päälliköksi. Kapteeniksi von Schantz yleni 1854 ja everstiluutnantiksi seuraavana vuonna, jolloin hänet määrättiin nuoremmaksi esikuntaupseeriksi pataljoonan esikuntaan. Everstiksi von Schantz ylennettiin 1861, nimityksen 1. Turun ruotujakoisen tarkk’ampujapataljoonan komentajaksi hän sai 1863. Von Schantz asetettiin armeijan jalkaväen reserviin 1868, eron sotapalveluksesta hän sai lokakuussa 1869 kenraalimajurina. Von Schantz nimitettiin Turun postitarkastajaksi 1875. Itsemurhan hirttäytymällä hän teki maaliskuussa 1878. ==Lähteet== Luokka: Suomalaiset kenraalit Luokka: Suomalaiset virkamiehet Luokka: Itsemurhan tehneet Luokka:Vuonna 1816 syntyneet Luokka:Vuonna 1878 kuolleet
Eira Huurinainen

Eira Huurinainen (s. 22. elokuuta 1936) on suomalainen yleisurheilija, joka saavutti yhden SM-mitalin pituushypyssä. Hän edusti Jääsken Kirijöitä. Huurinainen saavutti pituushypyssä SM-kilpailuissa pronssia vuonna 1956 ja sijoittui kuudenneksi vuonna 1953. Huurinaisen pituushyppyennätys on 517 cm, jonka hän teki Imatralla elokuussa 1955. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pituushyppääjät Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Johan Fredrik von Schantz

Johan Fredrik von Schantz (30. joulukuuta 1836 Loviisa – 13. joulukuuta 1907 Helsinki) oli suomalainen Venäjän keisarillisen armeijan useissa eri laivastojoukoissa palvellut kenraali. (Viitattu 18.4.2020) Von Schantzin vanhemmat olivat everstiluutnantti Sebastian Ferdinand von Schantz ja Louisa Magdalena Tawaststjerna. Von Schantz tuli oppilaaksi Pietarin merikadettikouluun 1850, ylennettiin 1852 gardemariniksi ja määrättiin koulusta 1854 valmistuttuaan midshipsmaniksi 1. Suomen meriekipaasin 4. komppaniaan. Krimin sodan aikana 1854–1855 von Schantz palveli Andrei- aluksella ja tykkivene 17:llä, jotka puolustivat Viaporia. Hän osallistui 1856–1858 merenmittaustöihin Riianlahdella ja purjehti 1859–1863 korvetti Posadnikilla Kronstadtista Tyynellemerelle ja takaisin. Luutnantiksi von Schantz ylennettiin 1860 1. Suomen meriekipaasin 2. komppaniassa ja siirrettiin samana vuonna 28. meriekipaasiin. Vuonna 1864 hänet määrättiin höyrylaiva Velikij Knjaz Vladimirin päälliköksi Näsijärvelle, 1866–1867 hän palveli höyrykuunari Kompassilla ja kuljetusalus Artelštšikilla Itämerellä ja 1868–1869 monitorialus Kaldunin vanhimpana upseerina Suomenlahden saaristossa. Hänet ylennettiin kapteeniluutnantiksi 1870 ja nimitettiin seuraavana vuonna panssarifregatti Admiral Tšitšagovin vanhimmaksi upseeriksi, mutta siirrettiin sitten Siperian laivastoon klipperi Abrekin päälliköksi. Aluksella hän risteili Tyynellämerellä 1871–1878. Von Schantz ylennettiin 2. luokan kapteeniksi vuoden 1878 alussa. Von Schantz siirrettiin 1. kenraaliamiraalin meriekipaasiin Itämeren laivastoon 1881 ja määrättiin panssarifregatti Knjaz Požarskin päälliköksi. Seuraavana vuonna hänet ylennettiin 1. luokan kapteeniksi. Hän sai eron Knjas Požarskin päällikkyydestä 1885, vuonna 1886 hänet määrättiin Admiral Tšitšagovin päälliköksi. Von Schantz nimitettiin 3. meriekipaasin komentajaksi Itämeren laivastoon 1888 ja määrättiin Kronstadtin satamakapteeniksi 1889. Hän yleni kontra-amiraaliksi 1889, vuonna 1893 hänet määrättiin ensin Itämeren laivastossa nuoremmaksi lippukomentajaksi ja nimitettiin sitten Pietarin erillisen meriekipaasin komentajaksi. Vara- amiraaliksi von Schantz ylennettiin 1896. Kesällä 1898 hänet nimitettiin Obuhovin teräsvalimon johtokunnan puheenjohtajaksi ja siirrettiin 1902 Venäjän laivaston reserviin. Von Schantz sai eron sotapalveluksesta sairauden takia heinäkuussa 1905, ylennettynä kenraaliksi Venäjän laivaston amiraliteetissa. ==Lähteet== Luokka: Suomalaiset kenraalit Luokka:Vuonna 1836 syntyneet Luokka:Vuonna 1907 kuolleet
Ivan Schavoronkoff

Ivan Schavoronkoff (; 29. elokuuta 1859 Viipuri (Viitattu 18.4.2020) – 1918 Kaluga) oli suomalainen Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut kenraalimajuri. Ivan Schavoronkoffin vanhemmat olivat viipurilainen kauppias Ivan Ivanovitš Schavoronkoff ja Elisabeth Vikarjeva. Ivan Schavoronkoff tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1874 ja määrättiin sieltä 1881 valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen henkivartioväen krenatöörijoukkojen tykistöprikaatiin. Hänet ylennettiin aliluutnantiksi 1884, luutnantiksi 1885, alikapteeniksi 1892 ja kapteeniksi 1897. Vuonna 1898 Schavoronkoff siirrettiin everstiluutnanttina patterinpäälliköksi Turkestanin tykistöprikaatiin. Everstiksi hänet ylennettiin 1904 ja kenraalimajuriksi 1911, jolloin hänet nimitettiin 3. tykistöprikaatin komentajaksi. Schavoronkoff komensi 3. tykistöprikaatia ensimmäisessä maailmansodassa syyskuuhun 1916 saakka ja toimi sen jälkeen jonkin aikaa 21. armeijakunnan tykistön tarkastajana. Venäjän armeijan hajotessa hän palasi perheensä luokse Kalugaan, jossa hän sairastui ja kuoli. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kenraalit Luokka:Venäläiset kenraalit Luokka:Vuonna 1859 syntyneet Luokka:Vuonna 1915 kuolleet
Pirkko Raikas

Anja Pirkko Raikas (10. marraskuuta 1924 Viipuri – 30. marraskuuta 1998) oli suomalainen yleisurheilija, joka voitti Suomen-mestaruuksia viestijuoksussa ja pituushypyssä. Hän edusti Helsingin Naisurheilijoita. Raikas voitti pituushypyssä SM-kilpailuissa kultaa vuonna 1947 uransa parhaalla tuloksella 521 cm ja saavutti pronssia vuonna 1952 sekä sijoittui neljänneksi vuonna 1950 ja viidenneksi vuosina 1945, 1948 ja 1956. Hän saavutti 400 metrin juoksussa SM-hopeaa vuonna 1957, jolloin laji oli ensi kertaa SM-kilpailujen ohjelmassa, ja sijoittui neljänneksi vuonna 1958 sekä sijoittui 200 metrin juoksussa viidenneksi vuonna 1953. Hän voitti Suomen-mestaruuden 4 × 100 metrin viestijuoksussa Helsingin Naisurheilijoiden joukkueessa vuosina 1951, 1956, 1957, 1958 ja 1959 sekä saavutti SM-hopeaa vuosina 1954 ja 1955. Hän saavutti SM-hopeaa myös 3 × 800 metrin viestijuoksussa vuonna 1955. Raikkaan ennätys pituushypyssä on 521 cm vuodelta 1947, 200 metrin juoksussa 27,6 s vuodelta 1953 ja 400 metrin juoksussa 63,3 s vuodelta 1957. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pikajuoksijat Luokka:Suomalaiset pituushyppääjät Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 1998 kuolleet
Johan Richard Alfred Schleussner

Johan Richard Alfred Schleussner (4. joulukuuta 1831 Pietari – 26. elokuuta 1908 Vilna) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut kenraalimajuri. (Viitattu 18.4.2020) Avioliiton ulkopuolella syntyneen Schleussnerin isä oli kenraalimajuri Clas Alfred Stjernvall ja äiti Karolina Charlotta Nyman. Johan Richard Alfred Stjernvall, myöhemmin Schleussner, suoritti ylioppilastutkinnon 1851 ja kirjoittautui sitten Suomen Keisarilliseen Aleksanterin Yliopistoon. Krimin sodan aikana 1855 hänet otettiin aliupseeriksi 6. Hämeenlinnan ruotujakoiseen tarkk’ampujapataljoonaan, sodan jälkeen hän aloitti opinnot yliopiston sotilastieteellisessä tiedekunnassa ja valmistui sieltä 1856, suorittaen myös kameraalitutkinnon. Schleussner ylennettiin vänrikiksi 1857 ja määrättiin palvelukseen kenraalisotamarsalkka, ruhtinas Kutuzov-Smolenskin jalkaväkirykmenttiin. Hänen uraansa 1857–1888 ei tunneta, mutta 1888 hänet ylennettiin everstiksi ja määrättiin 39. jalkaväkidivisioonan esikuntapäälliköksi, joten hän on suorittanut 1860-luvulla Nikolain yleisesikunta-akatemian kurssin. Vuonna 1890 Schleussner määrättiin Nikolain yleisesikunta-akatemian opiskelijoiden tarkastajaksi, vuonna 1893 hänet siirrettiin yleisesikunta-akatemian kirjastonjohtajaksi. Hän sai eron tästä tehtävästä kenraalimajurina joulukuussa 1899.Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Johan Richard Alfred Schleussner. (Viitattu 18.4.2020) ==Lähteet== Luokka: Suomalaiset kenraalit Luokka: Suomalaiset kirjastonhoitajat Luokka:Vuonna 1831 syntyneet Luokka:Vuonna 1908 kuolleet
Lola Harjunheimo

Lola Terése Harjunheimo (o.s. Smidtslund, 11. syyskuuta 1928 Helsinki – 17. elokuuta 1985 Leppävirta)Kuolinilmoitus, Helsingin Sanomat 25.8.1985, s. 5 oli suomalainen yleisurheilija, joka saavutti SM-mitaleja pituushypyssä, 100 metrin juoksussa ja viestijuoksuissa. Hän edusti Turun Rientoa vuoteen 1952 ja sen jälkeen Helsingin Naisurheilijoita. Harjunheimo saavutti pituushypyssä SM- kilpailuissa hopeaa vuonna 1949 ja pronssia vuonna 1950 sekä sijoittui viidenneksi vuonna 1952. Hän saavutti 100 metrin juoksussa SM-pronssia vuonna 1955 sekä sijoittui neljänneksi vuonna 1954 ja kuudenneksi vuonna 1948. Hän sijoittui SM-kilpailuissa 80 metrin aitajuoksussa neljänneksi vuonna 1953 ja kuudenneksi vuonna 1956 sekä 200 metrin juoksussa viidenneksi vuonna 1954. Hän voitti Suomen-mestaruuden 4 × 100 metrin viestijuoksussa Helsingin Naisurheilijoiden joukkueessa vuonna 1956 sekä saavutti SM-hopeaa vuosina 1954 ja 1955. Hän saavutti SM-hopeaa myös 3 × 800 metrin viestijuoksussa vuonna 1955. Harjunheimon ennätys 100 metrin juoksussa on 12,9 s, 200 metrin juoksussa 27,4 s ja 80 metrin aitajuoksussa 12,1 s, kaikki vuodelta 1954. Hänen pituushyppyennätyksensä on 519 cm vuodelta 1952. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pikajuoksijat Luokka:Suomalaiset pituushyppääjät Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 1985 kuolleet
Southwestern University

Southwestern University on yksityinen korkeakoulu Yhdysvaltojen Texasissa. Se toimii Georgetownissa, noin 50 kilometriä pohjoiseen Austinista. Se on Texasin vanhin yliopisto, perustettu vuonna 1840. Yliopiston taustaorganisaatio on Yhdistynyt metodistikirkko. Yliopisto tarjoaa opetusta 40 pääaineessa ja 36 sivuaineessa. Suosituimmat pääaineet ovat kauppatieteet, psykologia ja viestintä. Southwestern Universityssä on noin 1 400 perustutkinto-opiskelijaa ja 150 jatko-opiskelijaa. Vuonna 2017 43 % hakijoista sai opiskelupaikan. == Lähteet == Luokka:Texasin yliopistot ja korkeakoulut Luokka:Metodistiset oppilaitokset Luokka:Yhdysvaltalaiset kristilliset oppilaitokset
Albert Holmström

Albert Holmström (21. lokakuuta 1876 Pietari, Venäjän keisarikunta – 16. huhtikuuta 1925 Helsinki) oli pietarinsuomalainen jalokiviseppä, joka omisti Pietarissa työhuoneen, joka valmisti Fabergén koruja muun muassa keisarilliselle perheelle. Hän oli isänsä August Holmströmin työn jatkaja. == Nuoruus ja verstas Venäjällä == Albert Holmström syntyi vuonna 1876. Hän oli jalokiviseppämiesteri August Holmströmin ja Hilma Rosalien lapsi. Albertista tuli jo nuorena isänsä oppi-poika, valmistui kisälliksi ja sitten suoritti mestarintutkinnon. Albert olisi ilmeisesti halunnut tulla muusikoksi. Hän oli taitava viulinisti, mutta hän päätyi kuitenkin isänsä tuottavan verstaan johtajaksi isänsä seuraajaksi. Ei ole tiedossa, kuinka kiivasta kamppailua uravaihtoehdoista käytiin, mutta joka tapauksessa August Holmströmin toive täyttyi, ja hänen pojastaan tuli hänen työnsä jatkaja.Tillander-Godenhielm, s. 139. Albert Holmström otti vastuun perheyrityksestä isänsä kuoltua vuonna 1903.Seppälä, s. 28.Albert Holmström oli tarmokas johtaja, jonka ansiosta työhuone kukoisti. Siellä suunniteltiin ja valmistettiin monia laadukkaita töitä hänen ollessaan Fabergén jalokiviseppämestarina. Hyvinä vuosina työhuoneessa työskenteli 60 kisälliä ja oppipoikaa. Holmströmin lähin apulainen oli jalokiviseppämestari Lauri Antinpoika Ryynänen, joka oli työskennellyt Holmströmien yrityksessä vuodesta 1887. Holmströmin työhuoneen toiminta oli varsin laajaa. Siellä valmistettiin muun muassa erilaisia jalokivikoruja: diadeemeja, kaulakoruja, rannekoruja ja riipuksia. Monet esineistä oli tilattu lahjaksi keisarilliselle perheelle.Tillander-Godenhielm, s. 140–141. Holmström yritti lokakuun vallankumouksen jälkeen työskennellä jonkin aikaa uudelle hallinnolle. Hänen tavoitteenaan oli sopeuttaa työhuone lääkeruiskujen valmistukseen, mutta yritys epäonnistui.Tillander-Godenhielm, s. 148. == Suomessa == Holmström pakeni lopulta perheensä kanssa Suomeen. Hän oli naimisissa jalkaväen kenraali Aleksander Protsenkon tyttären Lidian kanssa. Holmströmin nuoruuden liitto Saara Maršakin kanssa oli päättynyt eroon. Albertin ja Lidian poika Edgar oli syntynyt vuonna 1918. Suomeen perhe pääsi vuonna 1921. Samana vuonna Albert Holmström perusti Väinö Hollmingin kanssa kultaseppäliikkeen Helsinkiin. Yrityksen tarkoituksena oli jatkaa korujen valmistusta. Toiminta oli kuitenkin vaatimatonta, ja se päättyi Holmströmin kuoltua äkillisesti vuonna 1925.Tillander-Godenhielm, s. 149. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset kultasepät Luokka:Venäläiset kultasepät Luokka:Pietarinsuomalaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1876 syntyneet Luokka:Vuonna 1925 kuolleet
Nozomi Okuhara

Nozomi Okuhara (, 13. maaliskuuta 1995 Ōmachi) on japanilainen sulkapalloilija, olympiamitalisti ja maailmanmestari. Okuhara on osallistunut urallaan kertaalleen olympialaisiin. Tämä tapahtui Rio de Janeiron olympialaisissa 2016, kun hän kilpaili kaksinpelissä. Hän voitti alkuerässään vietnamilaisen Vũ Thị Trangin ja indonesialaisen Lindaweni Fanetrin ja eteni pudotuspeleihin. Neljännesvälierissä Okuhara voitti eteläkorealaisen Bae Yeon- jun erin 2–0. Puolivälierissä hän kohtasi maannaisensa Akane Yamaguchi, jonka Okuhara voitti erin 2–1. Välierissä intialainen P. V. Sindhu oli parempi. Pronssiottelua ei koskaan pelattu kiinalaisen Li Xueruin vetäydyttyä turnauksesta polvivamman takia, joten Okuhara saavutti olympiapronssia. Okuhara on voittanut urallaan maailmanmestaruuden vuonna 2017. Hänellä on myös MM-hopeaa vuodelta 2019. Kumpikin mitali on kaksinpelistä. ==Lähteet== Luokka:Japanilaiset sulkapalloilijat Luokka:Japanilaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Marita Fossum

Marita Fossum (s. 14. maaliskuuta 1965) on norjalainen kirjailija. Hänen debyyttiteoksensa oli romaani Verden utenfor (2002). Hänet palkittiin norjalaisella Brage-palkinnolla kaunokirjallisuuden sarjassa vuonna 2005 romaanista Forestill deg. (Web Archive ) Fossum varttui Trondheimissa ja sai koulutuksen sairaanhoitajaksi. Hän muutti varhain Osloon ja työskenteli siellä terveydenhuollossa. Hän asui jonkin aikaa Aix-en-Provencessa Ranskassa ja aloitti siellä kirjoittamisen. Hän työskenteli kahdeksan vuotta ensimmäisen romaaninsa parissa, joka myöhemmin sai kolmannen sijan Cappelen-kilpailussa, mutta hän ei ole julkaissut tätä ensimmäistä kirjaansa. Fossumin kirjojen teema on tumma. Hänen kirjansa eivät ole paksuja, mutta niiden tekstit ovat vaativia. Ne koskettavat olemassaolon mysteerien syviä kerroksia (Fredrik Wandrup, Dagbladet). Kjell Askildsen, Albert Camus ja Marguerite Duras ovat kirjoittajia, joita hän arvostaa suuresti. Silti hänen kirjoissaan on huumoria. Hänen ensimmäinen kirjansa Verden utenfor käsittelee aids-sairaita Chisiä ja Lizaa. Toisen kirjan Å drepe en drage päähenkilö Miss Hammer saa tietää poikansa kuolleen, jolloin hän itse sairastuu stressin takia ja joutuu psykiatriseen sairaalahoitoon. ==Teokset== * Verden utenfor, romaani Oslo: Oktober 2002 ISBN 82-495-0123-3 * Å drepe en drage, romaani Oslo: Oktober 2004 ISBN 82-495-0231-0 * Forestill deg, romaani Oslo: Oktober 2005 ISBN 82-495-0375-9 * Kjære gjetergutt; romaani Oslo: Oktober 2006 * Lykksalighet; romaani Oslo: Oktober 2011 * Et siste kyss; romaani Oslo: Oktober 2012 ISBN 978-82-495-1065-8 * Singularitet; romaani Oslo: Oktober 2018 ISBN 978 82 495 1978 1 ==Lähteet== Luokka:Norjalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ranki

Ranki on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä: *Annamari Ranki (1955–2024), lääkäri ja iho- ja sukupuolitautiopin professori *Matti Ranki (1926–2013), pankinjohtaja ja professori *Merja Ranki (1955–2019), kuvanveistäjä *Risto Ranki (s. 1948), kokoomuslainen kunnallispoliitikko ja sosiologi.
Syke (8. tuotantokausi)

Suomalaisen sairaalan traumaosastolle sijoittuvan Syke-draamasarjan kahdeksannen tuotantokauden julkaiseminen alkoi Nelonen Median maksullisessa suoratoistopalvelussa Ruutu+:ssa 12. kesäkuuta 2020. Kaudella on 24 jaksoa, jotka muodostavat 6 jaksokokonaisuutta. Kauden kaksi ensimmäistä jaksoa esitettiin 12. kesäkuuta 2020 televisiossa Nelosella samana päivänä, kun maksullisena Ruudussa julkaistiin ensimmäiset neljä jaksoa. Sen jälkeen kauden esitys jatkui Ruudussa niin, että perjantaisin julkaistiin kaksi uutta jaksoa. Jaksojen julkaisu maksuttomassa Ruutu-palvelussa alkoi 14. joulukuuta 2020. Televisiossa jaksot esitettiin maalis-kesäkuussa 2021 Livillä. == Rooleissa == === Keskeisissä rooleissa === === Sivurooleissa === === Vierailevissa rooleissa === == Jaksot == Jakso Nimi Julkaisu Ruutu+:ssa Julkaisu Ruudussa Ensiesitys Livillä Ikäraja / Sisältörajoitukset 1 Maailmanparantaja 12. kesäkuuta 2020 12. kesäkuuta 2020 12. kesäkuuta 2020 (Nelonen) 24\. maaliskuuta 2021 (Liv) / / 14\. joulukuuta 2020 31. maaliskuuta 2021 / / 2 Katkeamispiste 19. kesäkuuta 2020 7. huhtikuuta 2021 / / 26\. kesäkuuta 2020 14. huhtikuuta 2021 / 15\. joulukuuta 2020 / 3 Tulehdustila 3. heinäkuuta 2020 16. joulukuuta 2020 21. huhtikuuta 2021 / 17\. joulukuuta 2020 / 10\. heinäkuuta 2020 18. joulukuuta 2020 28. huhtikuuta 2021 / 19\. joulukuuta 2020 / 4 Kipukynnys 17. heinäkuuta 2020 20. joulukuuta 2020 5. toukokuuta 2021 / 21\. joulukuuta 2020 / 24\. heinäkuuta 2020 22. joulukuuta 2020 12. toukokuuta 2021 / 23\. joulukuuta 2020 / 5 Tapojen uhri 31. heinäkuuta 2020 24. joulukuuta 2020 19. toukokuuta 2021 / 25\. joulukuuta 2020 / 7\. elokuuta 2020 26. joulukuuta 2020 26. toukokuuta 2021 / 27\. joulukuuta 2020 / 6 Maan matoset 14. elokuuta 2020 28. joulukuuta 2020 2. kesäkuuta 2021 / 29\. joulukuuta 2020 / 21\. elokuuta 2020 30. joulukuuta 2020 9. kesäkuuta 2021 / 31\. joulukuuta 2020 / == Keskeiset tekijät == * Ohjaajat: Toni Laine ja Annika Grof * Pääkäsikirjoittajat: Anne Prokofjeff ja Hanna Leivonniemi * Käsikirjoittajat: Antero Arjatsalo, Hannamaija Matila, Solina Riekkola, Ninni Saajola, Heikki Veijola ja Susanna Åke * Stooritiimi: Antero Arjatsalo, Hannamaija Matila, Solina Riekkola, Ninni Saajola, Heikki Veijola ja Susanna Åke * Kuvaaja: Antti Ruusuvuori * Lavastaja: Pirjo Rossi * Leikkaajat: Meri Itäkodes ja Jerem Tonteri * Äänisuunnittelija: Tuukka Nikkilä * Tuottaja: Lotta Westerberg * Vastaavat tuottajat: Olli Haikka, Marko Talli ja Tea Panula (Nelonen Media) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Syke Ruutu-palvelussa Luokka:Syke-tuotantokaudet
Sahar Khodayari

Sahar Khodayari (persia: سحر خدایاری; persialainen ääntäminen: [sæhær xodɒjɒriː]; 1990 – 9. syyskuuta 2019) oli iranilainen nainen, joka tunnettaan mediassa nimellä sininen tyttö. Hän oli Esteghlal-jalkapallomaajoukkueen fani, joka yritti päästä joukkueen peliin naamioituneena mieheksi. 2. syyskuuta 2019 Khodayari sai oikeudessa tietää, että häntä uhkaa kuuden kuukauden vankeustuomio. Kun hän poistui oikeustalosta, hän sytytti itsensä tuleen talon edessä protestina. Hän kuoli vammoihinsa viikkoa myöhemmin 9. syyskuuta 2019. Khodayari nousi kuolemansa jälkeen symboliksi protestoinnille naisten alistamista vastaan Islamilaisissa tasavalloissa. Khodayarin kuolema herätti keskustelua ympäri maailmaa jalkapallofanien keskuudessa. Kuukausi Khodayarin kuoleman jälkeen Iran salli iranilaisten naisten pääsyn kansainvälisiin tapahtumiin jalkapallostadioneilla, kun Kansainvälinen jalkapalloliitto ilmoitti erottavansa maan liitosta, jos tilannetta ei muutettaisi. Naiset pääsivät ennen tätä viimeksi katsomaan pelejä ennen vuoden 1979 vallankumousta. ==Lähteet== Luokka:Iranilaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Destiny (kappale)

Destiny on alankomaalaisen DJ-tuottaja Nicky Romeron sekä turkinsaksalaisen DJ-tuottaja Deniz Koyun kappale, jolla vierailee myös ruotsalainen laulaja- lauluntekijä Alexander Tidebrink. Sen julkaisi Protocol Recordings digitaalisesti ladattavana ja suoratoistettavana singlenä 17. huhtikuuta 2020. Kappaleen olemassaolo julistettiin heinäkuussa 2019, kun Romero soitti sen Tomorrowland 2019-tapahtumassa. Ennen singlejulkaisua Romero on soittanut kappaleen myös muun muassa Aviciin muistokonsertissa joulukuussa 2019. "Destiny" on tyylisuuntaukseltaan saanut vaikutteita lukuisista 2010-luvun alussa julkaistuista EDM-kappaleista. ==Kappalelista== Digitaalinen lataus # Destiny (mukana Alexander Tidebrink) \- 4:13 # Destiny (mukana Alexander Tidebrink)(Extended Mix) - 5:57 ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2020 kappaleet Luokka:Alankomaalaiset musiikkikappaleet Luokka:Saksalaiset musiikkikappaleet
Marjukka Korhonen

Marjukka Korhonen (s. 1968 Lappeenranta) on suomalainen kuvanveistäjä. Hän on valmistunut kuvataiteen maisteriksi vuonna 2001 Kuvataideakatemiasta, jossa hän opiskeli vuosina 1988–1993. Korhonen opiskeli myös Repin-instituutissa Pietarissa vuonna 1994. Korhosen tuotannon skaala on laaja. Se ulottuu yksittäisistä veistoksista laajoihin julkisen ympäristön suunnittelutöihin. == Julkisia teoksia == Korhosen ympäristöteoksiin kuuluu muun muassa vuonna 1997 Imatralle valmistunut Imandra Idäntie, joka ulottuu noin kymmenen kilometrin matkalle Vuoksenniskan moottoritien varrella eli valtatiellä 6 Mansikkakosken ja Kaukopään välillä. Ympäristöteoksen tilasi Kaakkois-Suomen tiepiiri. Imandra Idäntie -projekti alkoi vuonna 1994. Sen kanssa osittain samaan aikaan vuosina 1996–1998 valmistuivat myös (silloisen) maantie 396:n (Pietarintien) ympäristötaideteokset Imatralle. Korhonen sai näistä molemmista töistä vuonna 1996 Kaakkois-Suomen rakennus- ja ympäristötaidepalkinnon, jonka myöntää Kaakkois-Suomen taidetoimikunta ja Kaakkois-Suomen Arkkitehdit SAFA. Vuonna 2010 valmistuivat Liikenneviraston tilaamat kaksi ympäristökohdetta Kemissä valtatie 4:llä: Valoportti-teos, jonka Korhonen suunnitteli yhteistyössä TaM Mari Siikosen, valosuunnittelija Ari Peltolan ja DI Antti Karjalaisen kanssa ja Korhosen suunnittelema Hetki Kemissä, joka käsitti kolme valtatie 4:n alikulkukäytävää. Osana Tampereen Vuoreksen asuinalueen taideohjelmaa paljastettiin vuonna 2012 teos Kuusen Silmu, jonka Korhonen suunnitteli yhdessä WSP Groupin työryhmän kanssa Lappeenrannan Vapaudenaukio–Paasikivenpuiston uudistamisen yhteydessä paljastettiin vuonna 2016 teos Ydinperhe; sisko- ja velipuoli Viimeisimpiä teoksia on Vantaan Keimolanmäkeen toteutettu ympäristöteos. Hankkeessa Keimolan moottoriradan ilkivallan runtelema valvontatorni muuntui interaktiiviseksi valo- äänitaideteokseksi, jota yleisö voi ”soittaa”. Teoksen nimi on Ombra ja se paljastettiin vuonna 2019. Valvontatornin uudistamiseksi järjestettiin suunnittelukilpailu, ja toteutunut teos on Marjukka Korhosen johtaman WSP Groupin suunnitteluryhmän ehdotus. Teoksen äänisuunnittelusta vastasi Markus Raivio. Keimolan valvontatorni valmistui vuonna 1966 ja sen suunnitteli arkkitehti Dag Englund. ==Kuvia julkisista teoksista== Tiedosto:Marjukka Korhonen ja Kuusen silmu 2012.JPG|Kuusen Silmu, 2012, Tampere. Tiedosto:Marjukka Korhonen+Markus Raivio - Ombra - 2019 - Lincolninaukio, Keimolanmäki - Vantaa - 2.jpg|yhdessä Markus Raivion kanssaa, Ombra, 2019, Vantaa. Tiedosto:Marjukka Korhonen+Markus Raivio - Ombra - 2019 - Lincolninaukio, Keimolanmäki - Vantaa - 3.jpg|Ombra, 2019, Vantaa. Osakuva: Ombran äänien ohjauslaitteet. Tiedosto:Marjukka Korhonen Istuinveistokset 2016 2019.jpg|Istuinveistokset (osa) 2016-2019, Helsinki. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kuvanveistäjät Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Love You Forever

Love You Forever on alankomaalaisen DJ-tuottaja Nicky Romeron ja unkarilaisen DJ-tuottajaduo Stadiumxin kappale, jolla vierailee myös yhdysvaltalaislaulaja Sam Martin. Sen julkaisi Protocol Recordings digitaalisesti ladattavana ja suoratoistettavana singlenä 21. kesäkuuta 2019. Kappaleelle on toteutettu myös musiikkivideo, joka julkaistiin videopalvelu YouTubessa 9. heinäkuuta 2019. Videolla seurataan kolmea eri tarinaa, jotka kertovat siitä miten jo pienet hyvät teot voivat muuttaa elämää. Kappale ei ole toistaiseksi päässyt lainkaan listoille. ==Kappalelista== Digitaalinen lataus # Love You Forever (mukana Sam Martin) \- 3:54 # Love You Forever (mukana Sam Martin)(Extended Mix) - 4:58 ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2019 kappaleet Luokka:Alankomaalaiset musiikkikappaleet Luokka:Unkarilaiset musiikkikappaleet
Stadiumx

Stadiumx on unkarilainen DJ-tuottajaduo, joka soittaa ja tuottaa progressiivista housemusiikkia. Duon jäsenet ovat David (Dávid Nagy) ja Sully (Zsolt Milichovszki). Heidät tunnetaan parhaiten vuonna 2014 julkaistusta kappaleesta "Howl At The Moon" josta tuli Nicky Romeron avustuksella kansainvälinen menestys. Oman tuotantonsa lisäksi he ovat tehneet miksauksia muun muassa David Guettan, Cash Cashin ja Sultanin kappaleille. ==Diskografia== ====Singlet==== * Howl At The Moon (Taylr Reneen kanssa) (2014) * Rollerkraft (Muzzaikin kanssa) (2014) * Ghost (Tom Swoon kanssa, mukana Rico & Miella) (2014) * Wonderland (mukana Angelika Wee) (2015) * Time Is On Your Side (Dzaskon kanssa, mukana Delaney Jane) (2015) * Glare (Metrushin kanssa) (2015) * Harmony (Nicky Romeron kanssa) (2015) * Mombasa (2016) * So Much Love (Muzzaikin kanssa) (2016) * Another Life - Official Balaton Sound 2016 Anthem (Baha & Markquisin kanssa, mukana Delaney Jane) (2016) * Deeper (Syskeyn kanssa) (2016) * MASS (Metrushin kanssa) (2016) * I Feel It All (Dzaskon kanssa) (2017) * Last Night A D.J. Saved My Life (Muzzaikin kanssa) (2017) * The Fall (mukana Bishop) (2017) * Those Were The Days (Marc Scibilian kanssa) (2017) * Spacebird (Metrushin kanssa) (2017) * It's Not Right But It's Okay (2017) * Dangerous Vibes (Going Deeperin kanssa, mukana MC Flipside) (2018) * Thinking Of You (2018) * Legend (2018) * Do It Again (Metrushin kanssa, mukana BISHØP) (2018) * Rise (Nicky Romeron kanssa, mukana Matluck) (2018) * Want You (2018) * Overload (Minguen kanssa) (2019) * Love You Forever (Nicky Romeron kanssa, mukana Sam Martin) (2019) * Getting Late (mukana Bishøp) (2019) * Touch My Soul (2019) * Where Are You Now (2019) * We Are Life (Sebastian Wiben kanssa, mukana Mingue) (2019) * Sweet Harmony (Luxin kanssa) (2020) ==Lähteet== Luokka:Unkarilaiset muusikot Luokka:Duot