Anu Vehviläinen

Anu Helena Vehviläinen (s. 9. syyskuuta 1963 Leppävirta) on suomalainen keskustalainen poliitikko ja entinen kansanedustaja. Vehviläinen on toiminut Sipilän hallituksen kunta- ja uudistusministerinä toukokuusta 2015 kesäkuuhun 2019, liikenneministerinä 29.5.2019–6.6.2019 sekä eduskunnan puhemiehenä 2020–2022. Vehviläinen on ollut kansanedustaja Pohjois-Karjalan vaalipiiristä vuosina 1995–2003 ja uudelleen vuosina 2007–2023 (vuodesta 2013 lähtien Savo- Karjalan vaalipiiristä). Hän oli liikenneministeri Matti Vanhasen II hallituksessa 2007–2010 ja Kiviniemen hallituksessa 2010–2011. Anna-Liisa Hämäläisen kirjoittama Vehviläisen elämäkerta Rouva puhemies – Anu Vehviläisen elämä ja ura ilmestyi vuonna 2022. == Koulutus == Vehviläinen valmistui ylioppilaaksi Savonlinnan Taidelukiosta vuonna 1982 ja kulttuurisihteeriksi Alkio-opistosta vuonna 1984. Vuonna 1994 hän valmistui filosofian maisteriksi Joensuun yliopistosta. Vehviläinen on valmistellut myös väitöskirjaa, jonka aiheena ovat suurten ikäluokkien edustajat kuntatyössä ja heidän eläköitymisensä. Opiskeluaikoinaan Vehviläinen oli Joensuussa aktiivisesti mukana katuteatteritoiminnassa. == Poliittinen toiminta == Vehviläinen toimi Keskustan Opiskelijaliiton varapuheenjohtajana vuonna 1988 ja puheenjohtajana vuonna 1989. Nuoren Keskustan Liiton puheenjohtajana hän toimi 1989–1991. Vuosina 1991–1993 Vehviläinen työskenteli ulkoministerin avustajana. Vuonna 1993 hän oli Paavo Väyrysen presidentinvaalikampanjan tiedottaja. Vehviläinen oli Joensuun kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1993–2012. Vuosina 2005–2007 hän oli kaupunginhallituksen toinen varapuheenjohtaja. Vuoden 1995 eduskuntavaaleissa Vehviläinen valittiin ensimmäisen kerran kansanedustajaksi. Hän toimi keskustan eduskuntaryhmän ensimmäisenä varapuheenjohtajana vuosina 1995–1999 ja 2002–2003 sekä kuukauden ajan vuonna 2007. Vehviläinen palasi eduskuntaan vuoden 2007 vaaleissa. Hänet valittiin jatkamaan kansanedustajana vuoden 2011, 2015 ja 2019 vaaleissa. Kesän 2014 puoluekokouksessa Vehviläinen valittiin keskustan varapuheenjohtajaksi. Maaliskuussa 2016 Vehviläinen kertoi luopuvansa varapuheenjohtajuudesta kesän 2016 puoluekokouksessa. Kansanedustajana Vehviläinen on ollut muun muassa sivistysvaliokunnan (1995–1999) ja sosiaali- ja terveysvaliokunnan jäsen (2011–2015). Hän oli VR- Yhtymän hallintoneuvoston jäsen 1995–2000, Suomen Postin hallintoneuvoston jäsen 2004–2006 sekä lehdistötukilautakunnan jäsen 2006. == Yksityiselämä == Vehviläinen oli vuodesta 1998 naimisissa Keskusrikospoliisin rikosylikomisario Timo Hiltusen kanssa. Avioliittoon syntyi poika Tatu Hiltunen 2000. Vehviläinen jäi leskeksi Hiltusen ammuttua itsensä poliisien pikkujoulussa marraskuussa 2011. Vuonna 2021 Vehviläinen erosi evankelis-luterilaisesta kirkosta ja liittyi Suomen ortodoksisen kirkon jäseneksi. == Kunnianosoituksia == * Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan komentajamerkki (Suomi, 2008) * Suomen Leijonan ritarikunnan 1. luokan komentajamerkki (Suomi, 2022) * Viron Marianmaan ritarikunnan 1. luokan kunniamerkki eli suurristi (2016) * Moottoriliikenteen ansiomitali (Suomi, 2013) == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Anu Vehviläisen kotisivu * * Luokka:Eduskunnan puhemiehet Luokka:Suomen Keskustan poliitikot Luokka:Suomen liikenneministerit Luokka:Joensuun kaupunginvaltuutetut Luokka:Keskustanuorten puheenjohtajat Luokka:Pohjois-Karjalan vaalipiiri Luokka:Savo-Karjalan vaalipiiri Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt