EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Höylä

Höylä on kone tai käsityökalu, jolla tehdään lastuavaa työstöä. Höylän osia ovat terä, murtolevy, kita ja kiila. Teriä on yksi tai useampi, ja ne irrottavat kappaleen pinnasta lastua. Terän laskeminen ja nostaminen vaikuttaa lastujen paksuuteen. Murtolevyn etäisyyttä terästä säätämällä voidaan valita murtuuko lastu nopeammin vai myöhemmin, puulajin kovuudesta riippuen. Kiilalla säädetään höylänterää ja murtolevyä kidassa. . Makita kehitti ensimmäisenä vuonna 1958 sarjatuotantona käsisähköhöyliä. Höyläystä käytetään pintojen viimeistelytekniikkana, kappaleen ohentamisessa, pintakerroksen poistossa ja jopa kappaleen muotoiluissa. Tunnetuimpia höylän käyttökohteita on puuntyöstö. Puuntyöstössä höylääminen vaatii vähemmän energiaa kuin hiominen, koska kappaletta voidaan työstää hajottamatta sitä karkeaksi tai hienoksi puruksi. Metalleja, esimerkiksi alumiinia tai terästä, voidaan höylätä pikateräs- ja kovametalliterillä. Kava ja koveli ovat erityismallisia käsihöyliä puuntyöstöön. Kavahöylää käytetään koverien pintojen tai kourujen höyläämiseen, kovelilla tehdään V-uraa. Kuva:Surface planer.jpg|Oikohöylä. Kuva:Jointer.svg|Oikohöylän periaatekuva. Kuva:Thicknessing planer.jpg|Tasohöylä. ==Katso myös== * Valmistustekniikka * Partahöylä * * Joseph Whitworth * Juustohöylä == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Puuntyöstötyökalut Luokka:Rakennustyökalut es:Guillame
Seinäjoen vapaaseurakunta

Seinäjoen Vapaaseurakunta on Suomen vapaakirkon jäsenseurakunta, joka toimii Seinäjoella ja sen ympäristössä. Seurakunta on perustettu vuonna 1907. Seurakunnan johtaja on Ari Urhonen. Seurakunnan vuonna 2018 valmistunut konferenssikeskus Valkea sijaitsee Upan kaupunginosassa. Seurakunta kuuluu Suomen Vapaakirkko -kirkkokuntaan. Seurakunnan tilaisuuksia lähetetään muun muassa TV7:n televisio- ja verkkokanavilla. Seinäjoen vapaaseurakunta tuottaa myös Valoa elämään-ohjelmaa, jota lähetetään Radio Deissä. == Historia == 1890-luvun alkupuolella piti vapaakirkollinen saarnaaja Fredrik Nyreen hengellisiä kokouksia Seinäjoen asemanseudulla kaasumestari Buurin keittiössä. Muutama vuosi myöhemmin pidettiin samanlaisia kokouksia ruotsiksi ruotsinkielisellä koululla. Tuolloin puhujina olivat Alex Hällis ja A. Hector. Hällisin toiminnan vaikutuksesta tuli vuonna 1903 uskoon postinhoitaja Hildur Petterson. Samoihin aikoihin Seinäjoelle tulivat evankelistat Hanna Hoffren ja Julia Koskela. 17. maaliskuuta 1907 kahdeksan naista perusti Seinäjoen postitalolla Seinäjoen vapaaseurakunnan. Nämä valitsivat joukostaan seurakunnan johtajaksi Hildur Pettersonin. Jo aiemmin, vuonna 1906, oli alettu suunnitella oman rukoushuoneen hankkimista. Pääasiassa rautatieläisten omistama "Torfvan" -yhtiö lahjoitti seurakunnalle tontin. 7. maaliskuuta 1908 vihittiin käyttöön seurakunnan ensimmäinen rukoushuone. Sen yläkerrassa oli tilat vierailevien saarnaajien yöpymiseen. Vuodesta 1916 lähtien alkoivat seurakunnalle levottomat ja vaikeat ajat, jolloin rukoushuone jouduttiin milloin vuokraamaan, milloin luovuttamaan rautatieläisten lukusaliksi, ruotsinkieliseksi kansakouluksi tai sotilaiden majoituspaikaksi. Sotilaiden jäljiltä rukoushuone oli huonossa kunnossa ja se vuokrattiin myöhemmin Vaasan pelastusarmeijalle. Tuolloin seurakunta itse kokoontui yhteiskoululla ja yhdessä Törnävän kartanon huoneessa. Vuonna 1936 vanha rukoushuone kunnostettiin ja sen kylkeen rakennettiin varsinainen kirkkosali. Tämän jälkeen rukoushuone oli käytössä 1960-luvun alkuun saakka. 12. toukokuuta 1963 vihittiin käyttöön arkkitehti Touko Saaren suunnittelema kirkkorakennus. == Toiminta == Seinäjoen Vapaaseurakuntaan kuuluu useita satoja jäseniä. Seurakunnan johtavana pastorina toimii Ari Urhonen, nuorisotyöntekijänä Juha- Pekka Niemelä, seurakuntatyöntekijänä Jonna Mäntylä, lapsityöntekijänä Terhi Pernaa, vanhimmiston puheenjohtajana Kati Nummensalo ja toimistotyöntekijänä Jarno Halonen. Seurakunnan toimintaan kuuluu mm. rukouskokouksia, jumalanpalveluksia, lapsi- ja nuorisotyötä, partiotoimintaa sekä nuorille aikuisille ja muille ryhmille suunnattua toimintaa. Seurakunta avustaa Radio Deitä. Seinäjoen vapaaseurakunnalla on ystävyysseurakuntatoimintaa Israelissa sijaitsevan seurakunnan kanssa. == Katso myös == * Vapaakirkollisuus Suomessa * Seinäjoen helluntaiseurakunta * Seinäjoen seurakunta == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Seurakunnan sivu *Suomen Vapaakirkon kotisivu Luokka:Suomen vapaaseurakunnat Luokka:Seinäjoen seurakunnat
Jekaterina Volkova

Jekaterina Gennadievna Volkova (, s. 16. helmikuuta 1978) on venäläinen este-, maasto- ja keskimatkojen juoksija. Volkova voitti 2005 Venäjän-mestaruuden 3 000 metrin estejuoksussa ajalla 9.36,12.http://www.rusathletics.com/sbo/athletes.1334.htm Hän osallistui ensimmäisen kerran arvokisoihin samana vuonna Helsingin MM-kisoissa, joissa hän voitti 3 000 metrin esteissä MM-hopeaa ajalla 9.20,49. Seuraavana vuonna hän sijoittui Fukuokan maastojuoksun MM-kisoissa lyhyellä matkalla kuudenneksikymmenenneksiensimmäiseksi. Vuonna 2007 hän voitti Venäjän- mestaruudet 3 000 metrin esteissä sekä 5 000 metrin juoksussa. Osakan MM- kisoissa hän voitti esteiden MM-kultaa ajalla 9.06,57. Pekingin olympialaisissa 2008 Volkova sijoittui alun perin kolmanneksi, mutta hän menetti mitalinsa vuonna 2016 kun hänen Pekingissä antamansa dopingnäyte osoittautui uusintatutkimuksessa positiiviseksi. Hän sai tapauksesta kahden vuoden kilpailukiellon ajalle 15.12.2016–14.12.2018.Latest sanctions for doping and non-doping violations – July and August 2018 athleticsintegrity.org (pdf) ==Henkilökohtaiset ennätykset== :Lähde: IAAF * 1 500 metrin juoksu: 4.09,03 (2005) * Mailin juoksu: 4.29,60 (2005) * 2 000 metrin juoksu: 5.41,61 (2007) * 3 000 metrin juoksu: 8.54,64 (2005) * 5 000 metrin juoksu: 15.00,02 (2007) * 3 000 metrin estejuoksu: 9.06,57 (2007) ==Lähteet== Luokka:Venäläiset estejuoksijat Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut yleisurheilijat Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut venäläiset Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ryta Turava

Marharyta (Ryta) Mikalajeuna Turava (, , s. 28. joulukuuta 1980 Vitsebsk, Neuvostoliitto) on valkovenäläinen kilpakävelijä. Turava sijoittui vuoden 1998 Annecyn nuorten MM-kisoissa 5 000 metrin ratakävelyssä kuudenneksi ajalla 22.06,06 ja vuoden 1999 Riian nuorten EM-kisoissa kolmanneksi ajalla 21.48,11European Junior Championships (Women) . Hänen ensimmäiset arvokisansa olivat vuoden 2004 Ateenan kesäolympialaiset, joissa hän sijoittui 20 kilometrin kävelyssä neljänneksi ajalla 1.29.39. Seuraavana vuonna hän voitti Helsingin MM-kisoissa hopeaa ajalla 1.27.05. Vuonna 2006 Turava voitti kävelyn maailmancupin ajalla 1.26.27 ja kultaa Göteborgin EM-kisoissa ajalla 1.27.08. Hänen siskonsa Alesja on tunnettu kestävyysjuoksija. ==Ennätykset== * 5 000 metrin kävely: 21.32,14 (1998) * 10 000 metrin kävely: 46.01,2 (1999) * 10 kilometrin kävely: 42.27 (2005) * 20 kilometrin kävely: 1.26.11 (2006) ==Lähteet== * Luokka:Valkovenäläiset kävelijät Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gregg Valentino

Gregg Valentino (s. 5. elokuuta 1960, New York) on amerikkalainen kehonrakentaja. Hänet tunnetaan maailman suurimmista hauiksistaan, jotka hän on kasvattanut käyttämällä treenaamisen tehostamiseksi muun muassa anabolisia steroideja sekä syntholia Dokumenttielokuva The Man Whose Arms Exploded (Kun hauis halkeaa), Firecracker Films, Iso-Britannia 2005. Valentino sai laajan mustelman oikeaan hauikseen, ja hän yritti itse parantaa mustelmaa poistamalla verta. Sen sijaan hän sai vakavan infektion, todennäköisesti puutteellisen ruiskuhygienian takia. Hän hakeutui lopuksi sairaalahoitoon, ja hauiksesta poistettiin suuri osa käden säilyttämiseksi. Valentino on itse tunnustanut myyneensä steroideja ja myöhemmin muitakin laittomia aineita, ja hän istui siitä vuoden vankilassa. Eräiden asiantuntijoiden mukaan Valentino ei ainoastaan käyttänyt lihaksien kasvatuksessa anabolisia steroideja, vaan hänen väitetään myös väärinkäyttäneen syntholia (hän myy ainetta internetsivuillaanhttp://www.greggvalentino.net/index.cfm?pageID=6 ). Valentino on itse kiistänyt tämän. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *GreggValentino.net * Luokka:Yhdysvaltalaiset kehonrakentajat Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Per Albin Hansson

Per Albin Hansson (28. lokakuuta 1885 Malmö – 6. lokakuuta 1946 Tukholma) oli ruotsalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko, joka pääministerinä johti maansa toipumista 1930-luvun alun lamasta, aloitti hyvinvointiyhteiskunnan keskeisen lainsäädännön valmistelut ja oli mukana pitämässä Ruotsia toisen maailmansodan ulkopuolella. Hansson toimi Ruotsin sosiaalidemokraattisen puolueen johtajana 1930- ja 1940-luvuilla. Hansson toimi Ruotsin pääministerinä neljän hallituksen aikana vuosina 1932–1936 ja 1936–1946. Ensimmäiset hallitukset olivat sosiaalidemokraattien ja talonpoikaispuolueen punamultahallituksia. Toisen maailmansodan aikana vuosina 1939–1945 Hansson oli kaikki pääpuolueet paitsi kommunistit sisältäneen koalitiohallituksen pääministeri. Sodan jälkeen 1945–1946 hallitus koostui pelkistä sosiaalidemokraateista. Välttääkseen Saksan hyökkäyksen Hansson antoi Adolf Hitlerin vaatimuksesta Saksan sotavoimille sodan alussa Ruotsin rautateillä kauttakulkuluvan Suomeen ja miehitettyyn Norjaan. Sodan aikana hallitus edisti muun muassa teräksen ja kuulalaakereiden vientiä kolmanteen valtakuntaan. Yhdysvaltain ilmavoimien pommitettua Saksan Schweinfurtin kuulalaakeritehtaat Ruotsin kuulalaakerivienti kolminkertaistui, ja asia nousi länsiliittoutuneiden kritiikin kohteeksi. Ruotsi sai tuotteistaan erinomaisen hinnan. Tästä yhteistoiminnasta tuli pysyvä tahra Hanssonin maineeseen. Toinen tahra syntyi kesällä 1945 2500 balttipakolaisen luovuttamisesta Neuvostoliittoon. Poliittisesti Hansson suosi ja työskenteli kehittääkseen hyvinvointivaltiota, jota hän kutsui kansankodiksi kuuluisassa puheessaan 1928: :"Hyvässä kodissa ei ole etuoikeutettuja eikä syrjäytettyjä perheenjäseniä, ei lellikkejä eikä kaltoinkohdeltujakaan. Siellä kukaan ei katso toiseen ylhäältä alaspäin, siellä kukaan ei yritä tavoitella itselleen etua toisten kustannuksella, vahva ei polje jalkoihinsa eikä ryöstä heikkoa. Hyvässä kodissa vallitsevat tasa-arvoisuus, toisista huolehtiminen, yhteistyö, avuliaisuus." Hanssonin yhteistyösuhde kuningas Kustaa V:n kanssa läheni henkilökohtaiseksi ystävyydeksi. Hansson kuoli sydänkohtaukseen raitiovaunupysäkillä 6. lokakuuta 1946. Hänet on haudattu Norra begravningsplatsenille Tukholmaan. == Lähteet == ==Kirjallisuutta== * Anders Isaksson, Per Albin. Del 1: Vägen till folkhemmet, (1985) ISBN 91-46-15026-9 * Anders Isaksson, Per Albin. Del 2: Revolutionären, (1990) ISBN 91-46-15295-4 * Anders Isaksson, Per Albin. Del 3: Partiledaren, (1995) ISBN 91-46-16886-9 * Anders Isaksson, Per Albin. Del 4: Landsfadern, (2000) ISBN 91-46-17683-7 ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsin pääministerit Luokka:Ruotsin sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen poliitikot Luokka:Ruotsin puolueiden puheenjohtajat Luokka:Vuonna 1885 syntyneet Luokka:Vuonna 1946 kuolleet
Malmitalo

Malmitalo () on yksi Helsingin kulttuurikeskuksen alueellisista toimipaikoista. Se avattiin vuonna 1994. Malmitalo sijaitsee Helsingin pohjois- ja koillisosien aluekeskuksessa, Malmilla. Osoite on Ala-Malmin tori 1, 00700 Helsinki. == Historia == Malmitalo avattiin elokuussa 1994. Vuonna 2010 Suomen Kansallisoopperasta tuli Malmin kaupunginosan kummi. Kummivuoden toimintaan kuului esimerkiksi pieniä ooppera- ja balettiaiheisia näyttelyitä uimahallissa ja Malmitalolla sekä lapsille suunnattu tanssiesitys. == Rakennus == Malmitalo-rakennuksen ovat suunnitelleet arkkitehti Reino Huhtiniemi ja Kimmo Söderholm. Talon sisustuksen pääsuunnittelijana toimi sisustusarkkitehti Kaarina Huhtiniemi. Malmitalon tilavuus on 39 700 kuutiota ja kokonaiskerrosala 7 765 neliötä, josta hyötyalaa on noin 5 000\. Talon yleisilme on ilmava, valoisa ja avoin. Malmitalossa toimivat kulttuurikeskuksen lisäksi Malmin kirjasto, Helsingin kaupungin suomenkielisen työväenopiston alueopisto ja Pohjois-Helsingin musiikkiopisto. Malmitalossa sijaitsevat myös Pohjois-Helsingin kuvataidekoulun, Helsingin käsi- ja taideteollisuus ry:n käsityökoulun ja Helsingin tanssiopiston opetuspisteet. Malmitalossa on myös ravintola Zoppa. == Toiminta == Helsingin kulttuurikeskus järjestää kahdessa esityssalissa, Malmisalissa (201 katsojapaikkaa) ja Juhlasalissa (120 paikkaa), konsertteja, elokuva-, teatteri- ja tanssiesityksiä. Kulttuurikeskus myös vuokraa saleja tapahtumien järjestäjille. Malmitalon gallerian näyttelyt kulttuurikeskus järjestää yhteistyössä Helsingin Taiteilijaseuran kanssa. Lisäksi näyttelyparvella on mahdollista järjestää pienimuotoisia näyttelyitä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Malmitalon kotisivu Luokka: Helsingin kulttuurikeskus Luokka:Malmi Luokka:Suomen konserttitalot
Spencer Smythe

Spencer Smythe oli kuvitteellinen rikollinen Marvelin sarjakuvissa. Hän kehitti Tappajarobotti- robotit tappamaan Hämähäkkimies J. Jonah Jamesonin toimiessa hankkeen rahoittajana. Hänen ensiesiintymisensä oli Amazing Spider- Man #25-lehdessä, ja hänet loivat Stan Lee ja Steve Ditko. == Spencer Smythe muissa medioissa == Spencer esiintyi Hämähäkkimies-animaatiosarjassa ensimmäisen kauden kolmannessa jaksossa "Tappajarobotti", jossa Norman Osborn (toimi Kingpinin liikekumppanina, koska oli tälle velkaa) palkkasi tämän tuhoamaan Hämähäkkimies roboteillaan. Hämähäkkimies onnistui tuhoamaan Spencerin robotin ja paeta Hämähäkkimieheksi naamioituneen Flash Thompsonin kanssa laboratoriosta, ennen kuin se räjähti. Räjähdyksen jälkeen kaikki luulivat hänen kuolleen. Myöhemmin Kingpinin löysi Spencerin laboratorionin jäänteistä huonokuntoisena, ja laittoi hänet syväjäädytykseen, koska halusi säästää noin hyvän keksijän hengen (eikä halunnut toimittaa tätä sairaalahoitoon, koska Alistair olisi saanut asiasta tietää, eikä silloin olisi työskennellyt tämän jälkeen Kingpinille). Alistair sai tästä kuitenkin tietää, kiitos Hämähäkkimiehen. Ja lopetti yhteistyönsä Kingpinin kanssa ja siirtyi Silvermainin palvelukseen saadakseen isänsä eloon ja saadakseen kostonsa suoritettua (jota sarjassa ei koskaan tapahtunut). Spencerin äänenä oli Edward Mulhare. Luokka:Marvel-universumin superroistot Luokka:Hämähäkkimiehen vastustajat Luokka:Kuvitteelliset tieteilijät Luokka:Kuvitteelliset keksijät
Luettelo Neuvostoliiton Suomen-suurlähettiläistä

Tämä on luettelo Neuvosto-Venäjän (vuoteen 1922) ja Neuvostoliiton Suomen- suurlähettiläistä (vuoteen 1954 saakka nimike oli lähettiläs). (suur)lähettiläs vuodet 1918 (vain punaisessa Suomessa) 1918 (Suomen hallitus ei tunnustanut) 1921 1921–1925 1925–1927 1927–1929 1929–1932 1933–1934 1935–1937 1938–1939 1939–1940: talvisota 1940–1941 1941 1941–1944: jatkosota 1945–1946 1946–1948 1948–1951 1951–1958 1958–1959: yöpakkaskriisi 1959–1965 1965–1970 1970–1971 1971–1973 1973–1979 1979–1988 1988–1991 (–1992 Venäjän suurl.) ==Katso myös== *Venäjän Helsingin-suurlähetystö Neuvostoliiton Suomen- suurlähettiläät Suomen suurlähettiläät, luettelo Luokka:Suomen ja Neuvostoliiton väliset suhteet
Delfiinit (suku)

Delfiinit (Delphinus) on delfiinien (Delphinidae) heimoon kuuluva valassuku. Suvun edustajat laskettiin pitkään yhdeksi ja samaksi lajiksi, mutta 1960-luvulta alkaen on katsottu, että kyseessä on kaksi eri lajia: pitempinokkainen ”nimilaji” Delphinus delphis eli delfiini ja harvinaisempana pidetty eteläiselle pallonpuoliskolle painottuva Delphinus capensis. On myös esitetty, että Punaisenmeren ja Intian valtameren hyvin pitkänokkainen delfiini olisi oma lajinsa Delphinus tropicalis, mutta kyse voi olla alueellisesta vaihtelusta. Varsinaiset delfiinit eivät ole maailmanlaajuisesti uhanalaisia. Suomessa havaittiin syksyllä 2006 kaksi delfiiniä, emo ja poikanen, jotka liikkuivat marraskuun alussa Turun saaristossa ja hukkuivat sitten vapaa-ajankalastajan lohiverkkoon Kemiön saaren tuntumassa. == Levinneisyys == pienoiskuva|none|D. delphis pienoiskuva|none|D. capensis == Lähteet == Luokka:Delfiinit
Gay Byrne

thumb|Gay Byrne Gabriel Mary Byrne, tunnetuin nimellä Gay Byrne (5. elokuuta 1934 – 4. marraskuuta 2019) oli irlantilainen tv-juontaja. Hän juonsi Late Late Show’ta vuodesta 1962 vuoteen 1999 yhtä vuotta lukuun ottamatta.Rte.ie → history Hän juonsi myös suosittua radio-ohjelmaa RTÉ:llä. Byrneä pidetään yhtenä tärkeimmistä irlantilaisen yhteiskunnan muokkaajista 1960-luvulta lähtien, sillä hän rikkoi useita tabuja tuodessaan julkiseen keskusteluun aiheita kuten ehkäisy, abortti ja maastamuutto. ==Lähteet== Luokka:Irlantilaiset juontajat Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Haagin tuomioistuin

Haagissa sijaitsevat seuraavat kansainväliset tuomioistuimet: * Kansainvälinen tuomioistuin, Yhdistyneiden kansakuntien tärkein oikeudellinen elin. * Kansainvälinen rikostuomioistuin, sota- ja muihin vakaviin kansainvälisiin rikoksiin syyllistyneitä käsittelevä tuomioistuin. * Pysyvä välitystuomioistuin käsittelee riitoja, joissa valtio on osapuolena.
Bo Kaspers Orkester

Bo Kaspers Orkester on ruotsalainen popjazzyhtye. Yhtye on perustettu vuonna 1991, ja se on nimetty solistinsa Bo Sundströmin mukaan. Yhtyeen muut jäsenet ovat rumpali Fredrik Dahl, basisti Michael Malmgren ja pianisti Mats Schubert. Orkesterin albumeja on myyty yhteensä yli miljoona, ja se on palkittu Grammis- palkinnolla vuonna 1998. Orkesteri on esiintynyt Suomessa muun muassa Taiteiden yössä 21. elokuuta 2014 Finlandia-talossa. == Diskografia == === Studioalbumit === * * * * * * * * * * * * * ===Kokoelma-albumit=== * * * === Videoalbumit === * * ==Aiheesta muualla== * Yhtyeen kotisivut Luokka:Ruotsalaiset popyhtyeet Luokka:Ruotsalaiset rockyhtyeet Luokka:Ruotsalaiset jazzyhtyeet
Keltaisessa talossa

__NOTOC__ Keltaisessa talossa on J. Karjalaisen sooloalbumi, joka on julkaistu vuonna 1991. ==Kappaleet== Kaikki kappaleet säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut sekä tuottanut J. Karjalainen. # # # # # # # # # # # # ==Muusikot== * J. Karjalainen – laulu, kitarat, syntetisaattori, ohjelmointi, piano, huuliharppu, mandoliini, bassokitara, haitari, kalimba * Mongo Aaltonen – lyömäsoittimet * Kati Bergman – taustalaulu (A2, B2) * Janne Haavisto – rummut * Olli Haavisto – dobro (A5) * Seppo Kantonen – kosketinsoittimet, haitari (A6) * Pekka Lehti – bassokitara * Ufo Mustonen – viulu (B5) * Miikka Paatelainen – kitara (B1) * Arto Tamminen – kitara (B1, B2, B4) * Jukka Tuovinen – saksofoni (A3, B1) ==Huomioitavaa== J. Karjalainen vedosti kaivertamastaan levyn kansikuvan tekemiseen käytetystä alkuperäisestä lino- laatasta 100 kappaleen signeeratun ja numeroidun sarjan. Kunkin vedoksen kuva- ala on noin 25x25 cm. Numerot 1–10/100 jäivät tekijälle, numerot 11–25/100 levy-yhtiölle ja numerot 26–100/100 myytiin levykotelossa olevan tarjouksen mukaan 900 markan kappalehintaan. Vedosten myynnistä saatava nettotuotto ilmoitettiin luovutettavaksi kokonaisuudessaan Suomen Greenpeace- yhdistykselle. Kansilehden mukaan levy on äänitetty Fostex-merkkisellä 8-raitanauhurilla Helsingissä ja "maalla Kosken asemalla" vuosina 1988–1990. Levyn rumpu- ja saksofoniosuudet äänitettiin Pitäjänmäen Finnvox-studiossa, jossa levy myös miksattiin, masteroitiin ja kaiverrettiin. ==Lähteet== * CD- levyn (POKOCD 34) kansivihkonen Luokka: Vuoden 1991 albumit Luokka:J. Karjalaisen albumit
Laurent Fabius

Laurent Fabius O.Q. (s. 20. elokuuta 1946 Pariisi) on ranskalainen sosialistipuolueen poliitikko. Hän oli maan pääministeri 17. heinäkuuta 1984 – 20. maaliskuuta 1986. Vuonna 2012 Fabius valittiin ulkoministeriksi Jean-Marc Ayrault’n hallitukseen. Hän jatkoi tehtävässä myös Manuel Vallsin hallituksessa vuonna 2014. Fabius siirtyi ulkoministerin tehtävästä perustuslakineuvoston jäseneksi helmikuussa 2016. ==Elämä ja ura== Fabius on kotoisin Pariisista ja on varakkaan juutalaisen taidekauppiaan, André Fabiuksen poika. Hänen äitinsä oli yhdysvaltalainen Louise Mortimer, joka oli maallinen katolilainen. Fabius opiskeli Institut d'études politiques de Paris’ssa ja Kansallisessa hallintokoulussa (École nationale d'administration), minkä jälkeen ryhtyi Conseil d'Étatin auditoijaksi. Vuonna 1978 hänet valittiin Ranskan kansalliskokoukseen Seine-Maritimesta sosialistipuolueen edustajana. Kun François Mitterrand valittiin presidentiksi vuonna 1981, Fabius nimitettiin budjetista vastaavaksi ministeriksi. Vuodesta 1983 hän oli teollisuusministeri ja 1984 pääministeri. Pääministeriksi tullessaan hän oli vain 37-vuotias ja viidennen tasavallan nuorin pääministeri. Fabius ajoi markkinatalouden hyväksyvää sosialismia, Euroopan yhdentymistä ja uudistuksia. Kun sosialistipuolue hävisi vaalit 1986, hän erosi. Fabius nähtiin Lionel Jospinin kilpailijana Mitterrandin manttelinperijäksi. Hän ei päässyt puolueen johtoon 1988 eikä 1990 Mitterrandin tuesta huolimatta. Hänet nimitettiin 1988 kuitenkin kansalliskokouksen puhemieheksi (1988–1992) ja valittiin Euroopan parlamenttiin 1989–1992. Vuonna 1992 hänestä tuli viimein puoluejohtaja, mutta hän erosi 1993 katastrofaalisen vaalitappion jälkeen. Fabius palasi kansalliskokouksen puhemieheksi 1997–2000 ja talous- ja teollisuusministeriksi 2000–2002. Myöhemmin Fabius on muuttanut politiikkaansa vasemmistolaisemmaksi ja euroskeptiseksi. Vuonna 2006 Fabius oli ehdolla sosialistipuolueen presidenttiehdokkaaksi vuoden 2007 vaaleihin. Fabius kuitenkin hävisi sekä Dominique Strauss-Kahnille että puolueen ehdokkaaksi valitulle Ségolène Royalille. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Luokka:Ranskan pääministerit Luokka:Ranskan ulkoministerit Luokka:Ranskan valtiovarainministerit Luokka:Ranskalaiset europarlamentaarikot Luokka:Officer of the National Order of Quebec Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pierre Mauroy

Pierre Mauroy O.Q. (5. heinäkuuta 1928 Cartignies, Ranska – 7. kesäkuuta 2013 Clamart, Ranska) oli ranskalainen sosialistipoliitikko. Hän oli Lillen pormestari 1973–2001, parlamentin jäsen 1973–1981 ja 1986–1992, senaattori vuodesta 1992. Hän oli Ranskan pääministeri François Mitterrandin presidenttikaudella vuosina 1981–1984, Parti Socialisten johdossa 1988–1992 ja sosialistisen internationaalin presidentti 1992–1999. ==Elämä== Mauroy opiskeli École National d'Apprentissage de Cachanissa ja oli opettaja ja puolueen aktiivi 1960-luvulla. 1970-luvulla hän oli François Mitterrandin kakkosmies. Mauroyn pääministerikaudella työviikko lyhennettiin 39 tuntiin ja eläkeikä laskettiin 60 vuoteen. Hän vastusti kuitenkin sosialistista politiikkaa, jonka Mitterrand oli vahvistanut maaliskuussa 1983. Hän erosi pääministerin tehtävästä 1984, koska ei saanut rajoittaa yksityiskoulujen rahoitusta ja Mitterrandin hyväksyttyä oikeistolaisemman politiikan. Mauroy valittiin Fabiuksen jälkeen puolueen johtoon 1988 ja hän yritti sovitella rocardienistien ja Lionel Jospinin mitterrandistien välejä. Bukarestin kaupunki nimitti hänet kunniakansalaiseksi 6. maaliskuuta vuonna 1997. == Lähteet == Luokka:Ranskan pääministerit Luokka:Ranskalaiset europarlamentaarikot Luokka:Officer of the National Order of Quebec Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Gerry Cheevers

pienoiskuva|Gerry Cheevers vuonna 1983 Gerald Michael "Gerry" Cheevers (s. 7. joulukuuta 1940 St. Catharines, Ontario, Kanada) on entinen National Hockey League ja World Hockey Association -liigoissa pelannut jääkiekkoilija. Vuosina 1961–1980 ammattilaisena pelanneen Cheeversin pelipaikka oli maalivahti. Pelaajauransa jälkeen hän valmensi muutaman vuoden ajan. 16 vuoden ikäisenä 1956 hän pelasi St. Michael's Majors -joukkueessa Ontario Hockey Association -sarjassa. NHL:ssä Toronto Maple Leafs omisti hänen oikeutensa, kunnes Boston Bruins varasi Cheeversin 1965. Vuonna 1967 hän saavutti ykkösmaalivahdin aseman. Gerry Cheevers oli keskeisessä roolissa Bruinsin voittaessa Stanley Cupin 1970 ja 1972. Kaudella 1971–1972 hän pelasi 33 peräkkäisen tappiottomien ottelujen putken. Vuonna 1972 hän siirtyi kilpailevan World Hockey Association -liigan leipiin ja pelasi kolme ja puoli kautta Cleveland Crusadersissa ja oli koko ajan liigan parhaita vahteja. Crusadersin ajauduttua talousvaikeuksiin Cheevers palasi Bostoniin 1976 ja pelasi siellä kauden 1980 loppuun, jolloin päätti pelaajauransa. Cheevers pelasi 1974 Team Canadan joukkueessa Summit-74 series -sarjassa Neuvostoliittoa vastaan. 1976 hän oli varamaalivahti Kanada- cupissa. Vuonna 1979 Gerry Cheevers pelasi NHL All Starsin riveissä Challenge Cupissa. Maalivahtina Cheevers oli tyyppiä "kolmas puolustaja"; rohkeasti ulos tuleva pelaaja. Hän oli aggressiivinen alueelleen tunkeilevia vastustajan pelaajia kohtaan. Hän meni usein polvilleen tai jopa kyljelleen torjuessaan. Hänen NHL:ssä päästämiensä maalien ottelukeskiarvo on 2,89. Hän saavutti liigassa 230 voittoa kaikkiaan 419 ottelussa. Nollapelin hän pelasi NHL:ssä 26 kertaa. 1980–1985 hän oli Boston Bruinsin päävalmentaja. Sittemmin hän siirtyi Bruinsin kykyjenetsintäorganisaatioon ja omistautui intohimolleen hevosurheilulle. ==Saavutuksia== * 1964–65 Harry (Hap) Holmes Memorial Award -palkinto AHL-liigan parhaalle maalivahdille * Pelasi 1969 NHL:n tähdistöottelussa * 1973 WHA:n ykköstähtikentällisessä ja Ben Hatskin Awardin saaja liigan parhaana maalivahtina * 1974 ja 1975 WHA:n kakkostähtikentällisessä * 1979–80 ehdolla NHL:n Vezina Memorial Trophyn saajaksi (paras maalivahti) * Hyväksyttiin Hockey Hall of Fameen 1985 Luokka:Kanadalaiset jääkiekkomaalivahdit Luokka:Kanadalaiset jääkiekkovalmentajat Luokka:Hockey Hall of Fame Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Michel Rocard

Michel Louis Léon Rocard O.Q. (23. elokuuta 1930 – 2. heinäkuuta 2016) oli ranskalainen sosialistipoliitikko, pääministeri 1988–1991 ja Euroopan parlamentin jäsen vuosina 1994–2009. Hän kuului Euroopan parlamentin sosialidemokraattinen ryhmään. Rocard opiskeli École Nationale d’Administration’ssa ja Institut d’Études Politiquesissa ja ryhtyi virkamieheksi. Opiskelijana hän oli SFIO:hon kytköksissä olleen sosialistisen opiskelijajärjestön johdossa. Antikolonialistina hän matkusti Algeriaan ja kirjoitti raportin Algerian sodan unohdetuista pakolaisleireistä, joka vuosi Le Mondeen ja France Observateuriin huhtikuussa 1959 ja lähes maksoi hänen työpaikkansa. Hän otti osaa myös vuoden 1968 opiskelijalevottomuuksiin. Hän erosi SFIO:sta sen tuettua Algerian sotaa ja johti Parti socialiste unifiéta 1967–1973. Hänet valittiin kansalliskokoukseen 1969 ja hän oli myös presidenttiehdokkaana 1969. Vuonna 1974 hän liittyi François Mitterrandin rinnalla uuteen Parti Socialisteen, joka korvasi SFIO:n 1971. Hän kannatti Mitterrandin presidenttiehdokkuutta 1974, mutta johti puolueessa Mitterrandin vastaista oppositiota. Rocard valittiin Conflans-Sainte-Honorinen pormestariksi 1977. 1970–1990-luvuilla les rocardiens ajoivat ranskalaisen sosialismin uudistamista ja näkyvämpää markkinatalouden hyväksymistä, hajauttamista ja vähempää valtiokeskeisyyttä. He saivat vaikutteita pohjoismaisesta sosiaalidemokratiasta. Mitterrandin alaisuudessa Rocard oli alueiden kehitysministeri ja suunnitteluministeri 1981–1983 ja maatalousministeri 1983–1985. Mitterrandin uudelleenvalinnan jälkeen hän oli pääministeri 1988–1991, vaikka hänen suhteensa Mitterrandiin olivat huonot. Vuoden 1993 vaalitappion jälkeen Rocard valittiin puolueen johtoon, mutta hän erosi vuoden kuluttua, kun PS:n kannatus oli matala myös 1994 Euroopan parlamentin vaaleissa. Rocard menetti viimeisen mahdollisuutensa päästä presidenttiehdokkaaksi 1995. Hänet valittiin 1995 senaattoriksi Yvelinesista, mistä tehtävästä hän erosi kahden vuoden kuluttua. Rocardin seuraajat puolueessa ryhtyivät kannattamaan Lionel Jospinia ja myöhemmin Dominique Strauss-Kahnia. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Luokka:Ranskan pääministerit Luokka:Maatalousministerit Luokka:Ranskalaiset europarlamentaarikot Luokka:Officer of the National Order of Quebec Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
Etelä-Karjalan keskussairaala

Etelä-Karjalan keskussairaala on Etelä-Karjalan hyvinvointialueen ylläpitämä keskussairaala joka sijaitsee Lappeenrannassa, noin 1,5 kilometrin päässä keskustasta, Saimaan rannan läheisyydessä. Sairaalan osoite on Valto Käkelän katu 1, 53130 Lappeenranta. Tämä keskussairaala on merkittävin Etelä- Karjalassa toimiva sairaala. Siihen kuuluvia yksiköitä ja toimintoja on myös muualla Lappeenrannan alueella. Sairaalassa toimii Etelä-Karjalan keskussairaalan päivystys, joka vastaa hyvinvointialueen ilta-, yö- ja viikonloppupäivyksestä sekä useita erikoissairaanhoidon poliklinikoita. Keskussairaala toimi harjoittelupaikkana lääketieteen ja sosiaali- ja terveysalan opiskelijoille. Sairaalan yhteydessä toimii Lappeenrannan kaupungin ylläpitämä perusopetusta tarjoava sairaalakoulu, Saimaan koulu. == Historia == Valto Käkelän katu 1:n sairaalarakennuksen rakennustyöt alkoivat vuonna 1952, kun alueelle sodan jälkeen tarvittiin uusi sairaala. Sairaalasta tuli sen ajan Suomen kolmas keskussairaala eli Etelä-Saimaan keskussairaala. Sairaala edusti valmistuessaan 1955 oman aikansa huippua. Hallintouudistuksen myötä vuonna 1989 sairaala nimettiin Etelä-Karjalan keskussairaalaksi. Pian sen jälkeen, vuonna 1991 alkoivat laajennustyöt, jonka seurauksena 1992 leikkausosasto ja teho-osasto saivat uudet tilat. Päiväkirurgia sai oman uuden siipensä vuonna 1998, jota vielä laajennettiin 2005. Erittäin merkittävä sairaalan toimintaan vaikuttanut hallinnollinen uudistus tapahtui 2000-luvun ensikymmenen aikana, jolloin erikoissairaanhoito, perusterveydenhuolto ja sosiaalipuoli päätettiin yhdistää. Tämän seurauksena 2010 muodostettiin Etelä- Karjalan sosiaali- ja terveyspiiri eli Eksote. Sairaalakompleksin viimeisin laajennus on vuonna 2018 valmistunut K-siipi, johon on keskitetty esimerkiksi päivystys ja eri erikoissairaanhoidon osastoja. == Katso myös == * Luettelo Suomen sairaaloista ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Etelä-Karjalan keskussairaala (Etelä-Karjalan hyvinvointialue) Luokka:Lappeenrannan sairaalat Luokka:Etelä-Karjalan hyvinvointialue Luokka:Suomen terveysasemat, terveyskeskukset ja terveyskeskuspäivystykset Luokka:Etelä-Karjalan sosiaali- ja terveydenhuollon kuntayhtymä
Lonkeroporno

Lonkeroporno () on eräs japanilaisen hentain muodoista, jossa tärkeässä osassa ovat lonkeroiset oliot tai hirviöt. Tyypillisesti lonkeropornossa helvetistä, toisesta ulottuvuudesta tai avaruudesta peräisin olevat lonkerohirviöt ottavat koulutyttöjä tai muita naisia vangikseen ja raiskaavat nämä. Hirviöt saattavat aluksi vaikuttaa normaaleilta ihmisiltä, eläimiltä tai jopa esineltä, mutta paljastavat myöhemmin oikean muotonsa. Tärkeänä osana lonkeropornoa on raiskaustematiikka ja seksiin pakottaminen. Joissakin teoksissa hirviöitä vastaan taistellaan ja ne saatetaan voittaa tarinan lopussa. Tiedosto:Dream of the fishermans wife hokusai.jpg|Katsushika Hokusain piirros. == Aiheesta muualla == * * * * * Luokka:Hentai
Tuulihattu

Tuulihattu on vesihöyryn voimasta uunissa kohoava kuohkea leivonnainen, jonka sisälle jää onnistuessaan tyhjä kolo. Sen valmistus on verraten helppoa, mutta vaatii huolellisuutta joissain perusasioissa. Uunia ei saa avata paiston aikana, vaan leivonnaisten kypsyys on arvioitava ulkopuolelta käsin. Jäähtyneet tuulihatut täytetään suolaisella tai makealla täytteellä. Täyttämiseen voidaan tehdä ruiskun tai pursottimen avulla työntämällä sopivaa tahnamaista täytettä reiän läpi tai esimerkiksi kermavaahtoa ja hilloa, tai tuulihatut voidaan leikata halki, jolloin muunkinlaisia täytteitä voidaan käyttää. Kuuluisa muunnos on lehtitaikinasta ja tuulihattutaikinasta tehty leivonnainen, ranskalaisella nimellä Vol-au-vent (tuulessa lentävä), suomeksi vannike. Kaupoissa myydään valmiita tuulihattuja, joita voi tarjota heti sulattamisen jälkeen. == Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Suolaiset ja makeat tuulihatut (kotiliesi.fi) *Suolainen täyte tuulihattuihin (kotiliesi.fi) Luokka:Leivokset fr:Chouquette
Pukkitaistelu

Pukkitaistelu on peli, jossa osanottajat taistelevat toisiaan vastaan matalalla sijaitsevan kapean, yleensä neliskulmaiseksi muotoillun pukin päällä. Osanottajat saavat yleensä käyttää vain käsiään taistelussa. Ja useissa säännöissä käytetäänkin vain yhtä kättä toisen ollessa selän takana. Iskuja on tarkoitus käyttää vain avokämmenellä sivaltaen tai työntäen, nyrkillä hakkaamisen sijaan. Samoin päähän tai vyötärön alle kohdistuvat iskut ovat useimmiten kiellettyjä. Tosin myös kickboxing-versiona lajia voi harrastaa. Peli päättyy kun toinen osapuoli putoaa pukilta maahan ja samalla häviää ottelun. Keskeisessä asemassa pelissä on tasapainon ylläpito hankalissakin tilanteissa. Pukkitaistelua pelataan usein koulun välitunneilla siten, että edellisen ottelun voittaja jää pukin voittajalle tarkoitettuun päätyyn, ja saa sitten vastaansa jonossa seuraavan taistelijan. Tässä ottelussa taas voittaja jää voittajan paikalle ja häviäjä joutuu jonon hännille. Kaikki peliin osallistuvat jonottavat vuoroaan. Luokka: Leikit Luokka: Kamppailulajit
Fernando Gago

Fernando Rubén Gago (s. 10. huhtikuuta 1986 Ciudadela, Buenos Airesin maakunta, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut muun muassa argentiinalaisessa Boca Juniorsissa ja espanjalaisessa Real Madridissa. Gago on Boca Juniorsin kasvatti ja debytoi seuran edustusjoukkueessa vuonna 2004 ollessaan 17-vuotias. Tammikuussa 2007 hän siirtyi espanjalaiseen Real Madridiin, jonka kanssa hän teki heinäkuuhun 2013 ulottuvan sopimuksen. Ensimmäisen ottelunsa uudessa seurassaan Gago pelasi 7. tammikuuta 2007 Deportivo La Coruñaa vastaan. Hän vakiinnutti pian asemansa joukkueessa ja pelasi ensimmäisellä täydellä kaudellaan 2007–2008 yhteensä 31 liigaottelussa, kun Real Madrid voitti mestaruuden. Ura jatkui nousujohteisena myös kaudella 2008–2009, mutta sittemmin hän menetti paikkansa loukkaantumisten ja uusien hankintojen Lassana Diarran, Xabi Alonson ja Sami Khediran saapumisen myötä. Kaudeksi 2011–2012 Gago lainattiin italialaiseen Romaan. Kaudella 2012–2013 hän pelasi espanjalaisessa Valenciassa ja lainalla argentiinalaisessa Vélez Sarsfieldissa. Kesällä 2013 Gago siirtyi Boca Juniorsiin. Gago pelasi Argentiinan nuorten maajoukkueessa, joka voitti maailmanmestaruuden vuoden 2005 MM-kilpailuissa Alankomaissa. Ensimmäisen ottelunsa Argentiinan maajoukkueessa Gago pelasi 7. helmikuuta 2007 Ranskaa vastaan. Hän kuului joukkueeseen vuosien 2007, 2011 ja 2015 Etelä-Amerikan-mestaruusturnauksessa Copa Américassa sekä vuoden 2014 MM-kilpailuissa. Kaikkiaan hän on pelannut 61 maaottelua. == Saavutukset == Seurajoukkueet * Argentiinan pääsarjamestaruus: 2005 (Apertura), 2006 (Clausura) * Copa Sudamericana: 2005 * Recopa Sudamericana: 2005, 2006 * Espanjan pääsarjamestaruus: 2007, 2008 * Espanjan supercup: 2008 Maajoukkueet * Nuorten maailmanmestaruus: 2005 * Olympiakulta: 2008 == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Argentiinalaiset jalkapalloilijat Luokka:Argentiinalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kotitehtävä

Kotitehtävä eli läksy tai tavallisemmin läksyt ovat kouluissa oppilaille annettavia vapaa-aikana suoritettavia oppimistehtäviä. Läksyssä on usein luettava opettelemalla tekstiä ja mahdollisesti tehdä siihen liittyviä tehtäviä. Läksyjen tekoa voidaan kontrolloida joko ennalta ilmoittaen tai ilmoittamatta pistokokeilla eli pistokkailla, jotka ovat pienimuotoisia kokeita. Niiden vaikutus arvosanoihin on yleensä vähäinen. Toisen asteen kouluissa kotitehtäviä sanotaan etätehtäviksi. Etätehtävien palautusta kontrolloidaan tavallisesti kotitehtäviä tarkemmin ja ne pisteytetään. Etätehtävillä on yleensä vaikutusta arvosanoihin ja niiden osittainen tekeminen voi olla edellytys kurssin kokeisiin osallistumiseen. Etätehtävillä voidaan korvata myös lähiopetustunteja. ==Muita merkityksiä== Läksyksi voidaan sanoa myös tapahtumaa, jossa jokin huono tai epämiellyttävä asia tapahtuu tekijälle siksi, että hänellä ei ole tietoa tai kokemusta asiasta eikä hän osaa varoa sitä. Tämän kokemuksen jälkeen hän ei enää tee samaa asiaa. Toinen ihminen sanoo tässä mielessä opettamista läksytykseksi. == Aiheesta muualla == Luokka:Opiskelu Luokka:Opetusmenetelmät
Hansje Bunschoten

Hansje Bunschoten (3. toukokuuta 1958 Hilversum, Pohjois-Hollanti – 1. lokakuuta 2017 Almere, Flevoland) oli alankomaalainen vapaauimari, joka osallistui kotimaansa riveissä kesäolympialaisiin 1972 Münchenissä. Hän osallistui olympialaisissa 100 metrin vapaauintiin (12. sija, aika 1.00,79, karsiutui välierissä), 200 metrin vapaauintiin (6. sija, aika 2.08,40), 400 metrin vapaauintiin (7. sija, aika 4.29,70), 800 metrin vapaauintiin (7. sija, aika 9.16,69), 4 × 100 metrin vapaauintiviestiin (joukkueella Enith Brigitha, Anke Rijnders, Bunschoten, ja Josien Elzerman, 5. sija, aika 4.01,49), ja 4 × 100 metrin sekauintiviestiin (joukkueella Brigitha, Alie te Riet, Rijnders, ja Bunschoten, 5. sija, aika 4.29,99). 1980-luvulla Bunschoten toimi televisiossa uintikommentattorina. ==Lähteet== Luokka:Alankomaalaiset uimarit Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Saksan Grand Prix 1994

Saksan Grand Prix 1994 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 31. heinäkuuta 1994 Hockenheimringillä. Kilpailun voitti paalulta kisaan lähtenyt Ferrarin Gerhard Berger.Ferrari saavutti ensimmäisen voiton sitten vuoden 1990 Espanjan GP:n. Kilpailun lähdössä pääsuoralla tapahtui valtava kolari, jossa peräti kymmenen autoa joutui keskeyttämään. Mika Häkkinen todettiin syyliseksi joukkokolariin ja hänelle langetettiin yhden kilpailun mittainen osallistumiskielto. Ensimmäisen mutkan jälkeen tultaessa pitkälle suoralle Jean Alesin auto alkoi hyytyä radan varteen sähköongelmien takia. Kierroksella 15 Benettonin Jos Verstappen tuli varikolle. Tankatessa bensaletku irtosi autosta ja polttoainetta lensi auton päälle. Syntyi valtava tulipalo, kun roiskunut polttoaine syttyi tuleen. Liekit olivat valtavat, mutta tulipalo oli pian ohi. Kukaan ei loukkaantunut tilanteessa vakavasti, koska kaikilla oli tulenkestävät vaatteet päällä. Tilanteesta selvittiin muutamalla palovammalla. Ligier-tallille kilpailu oli hyvä, sillä Olivier Panis sijoittui toiseksi ja Éric Bernard kolmanneksi. == Tulokset == Sija Nro Kuljettaja Talli Kierrokset Aika/keskeytys Lähtöruutu Pisteet 1 28 Gerhard Berger Ferrari 45 1'22:37.2 1 10 2 26 Olivier Panis Ligier-Renault 45 +54.779 12 6 3 25 Éric Bernard Ligier- Renault 45 +1:05.0421 14 4 4 9 Christian Fittipaldi Footwork-Ford 45 +1:21.609 17 3 5 10 Gianni Morbidelli Footwork-Ford 45 +1:30.544 16 2 6 20 Érik Comas Larrousse-Ford 45 +1:45.445 22 1 7 19 Olivier Beretta Larrousse-Ford 44 +1 krs. 24 8 0 Damon Hill Williams-Renault 44 +1 krs. 3 Kesk. 32 Jean-Marc Gounon Simtek-Ford 39 Moottori 26 Kesk. 31 David Brabham Simtek-Ford 37 Kytkin 25 Kesk. 5 Michael Schumacher Benetton-Ford 20 Moottori 4 Kesk. 8 Martin Brundle McLaren-Peugeot 19 Moottori 13 Kesk. 2 David Coulthard Williams-Renault 17 Sähköt 6 Kesk. 6 Jos Verstappen Benetton-Ford 15 Varikkopalo 19 Kesk. 3 Ukyo Katayama Tyrrell-Yamaha 6 Kaasu 5 Kesk. 27 Jean Alesi Ferrari 1 Sähköt 2 Kesk. 4 Mark Blundell Tyrrell-Yamaha 0 Lähtökolari 7 Kesk. 7 Mika Häkkinen McLaren-Peugeot 0 Lähtökolari 8 Kesk. 30 Heinz-Harald Frentzen Sauber-Mercedes 0 Lähtökolari 9 Kesk. 15 Eddie Irvine Jordan-Hart 0 Lähtökolari 10 Kesk. 14 Rubens Barrichello Jordan-Hart 0 Lähtökolari 11 Kesk. 12 Johnny Herbert Lotus-Mugen-Honda 0 Lähtökolari 15 Kesk. 29 Andrea de Cesaris Sauber-Mercedes 0 Lähtökolari 18 Kesk. 23 Pierluigi Martini Minardi-Ford 0 Lähtökolari 20 Kesk. 11 Alessandro Zanardi Lotus-Mugen-Honda 0 Lähtökolari 21 Kesk. 24 Michele Alboreto Minardi-Ford 0 Lähtökolari 23 DNQ 33 Paul Belmondo Pacific-Ilmor DNQ 34 Bertrand Gachot Pacific-Ilmor == Muuta == *Nopein kierros: David Coulthard 1m 46.211s (hänen ensimmäisensä) *Ensimmäinen palkintosijoitus: Olivier Panis, Eric Bernard *Viimeiset pisteet: Eric Bernard, Erik Comas, Christian Fittipaldi *Olivier Berettan paras sijoitus ==Lähteet== Luokka:Formula 1 -kausi 1994 Luokka:Saksan Grand Prix
Unkarin Grand Prix 1994

Unkarin Grand Prix 1994 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 14. elokuuta 1994 Hungaroringillä. Kilpailu oli kauden kymmenes, ja sen voitti paalupaikalta kilpailuun lähtenyt Michael Schumacher. Voitto oli Schumacherille kauden seitsemäs. Mika Häkkinen puuttui joukosta saatuaan yhden kilpailun rangaistuksen aiheutettuaan kolarin Hockenheimin kilpailussa ensimmäisessä mutkassa. Hänet korvasi ranskalainen Philippe Alliot. == Tulokset == Sija Nro Kuljettaja Talli Kierrokset Aika/keskeytys Lähtöruutu Pisteet 1 5 Michael Schumacher Benetton-Ford 77 1'48:00.185 1 10 2 0 Damon Hill Williams-Renault 77 +20.827 2 6 3 6 Jos Verstappen Benetton-Ford 77 +1:10.329 12 4 4 8 Martin Brundle McLaren-Peugeot 76 Moottori 6 3 5 4 Mark Blundell Tyrrell-Yamaha 76 +1 krs. 11 2 6 26 Olivier Panis Ligier-Renault 76 +1 krs. 9 1 7 24 Michele Alboreto Minardi-Ford 75 +2 krs. 20 8 20 Érik Comas Larrousse-Ford 75 +2 krs. 21 9 19 Olivier Beretta Larrousse-Ford 75 +2 krs. 25 10 25 Éric Bernard Ligier-Renault 75 +2 krs. 18 11 31 David Brabham Simtek-Ford 74 +3 krs. 23 12 28 Gerhard Berger Ferrari 72 Moottori 4 13 11 Alessandro Zanardi Lotus-Mugen-Honda 72 +5 krs. 22 14 9 Christian Fittipaldi Footwork-Ford 69 Voimansiirto 16 Kesk. 2 David Coulthard Williams-Renault 59 Ulosajo 3 Kesk. 27 Jean Alesi Ferrari 58 Vaihdelaatikko 13 Kesk. 23 Pierluigi Martini Minardi-Ford 58 Ulosajo 15 Kesk. 30 Heinz-Harald Frentzen Sauber-Mercedes 39 Vaihdelaatikko 8 Kesk. 12 Johnny Herbert Lotus-Mugen- Honda 34 Sähköt 24 Kesk. 29 Andrea de Cesaris Sauber-Mercedes 30 Kolari 17 Kesk. 10 Gianni Morbidelli Footwork-Ford 30 Kolari 19 Kesk. 7 Philippe Alliot McLaren-Peugeot 21 Vesivuoto 14 Kesk. 32 Jean-Marc Gounon Simtek-Ford 9 Ohjattavuus 26 Kesk. 3 Ukyo Katayama Tyrrell-Yamaha 0 Kolari 5 Kesk. 15 Eddie Irvine Jordan-Hart 0 Kolari 7 Kesk. 14 Rubens Barrichello Jordan-Hart 0 Kolari 10 DNQ 34 Bertrand Gachot Pacific-Ilmor DNQ 33 Paul Belmondo Pacific-Ilmor == Muuta == *Nopein kierros: Michael Schumacher 1,20.881 *Kyseessä oli ennen Australian GP:tä 2025 viimeinen kilpailu jossa mukana ei ollut yhtään suomalaista kuljettajaa. *Jos Verstappenin ensimmäinen piste -ja palkintosija ==Lähteet== Luokka:Formula 1 -kausi 1994 Luokka:Unkarin Grand Prix
Belgian Grand Prix 1994

Belgian Grand Prix 1994 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 28. elokuuta 1994 Spa-Francorchamps'n radalla Belgiassa. Kilpailun voitti Damon Hill. Michael Schumacher hylättiin liian kuluneen pohjalevyn takia. Hän sai myös ajokiellon kahteen seuraavaan kilpailuun, mikä oli seurausta Britannian Grand Prix'n tapahtumista. Ilman hylkäystä Schumacher olisi voittanut kilpailun. == Tulokset == Sija Nro Kuljettaja Talli Kierrokset Aika/keskeytys Lähtöruutu Pisteet 1 0 Damon Hill Williams-Renault 44 1:28:47.1 3 10 2 7 Mika Häkkinen McLaren-Peugeot 44 +51.381 8 6 3 6 Jos Verstappen Benetton-Ford 44 +1:10.453 6 4 4 2 David Coulthard Williams-Renault 44 +1:45.787 7 3 5 4 Mark Blundell Tyrrell-Yamaha 43 +1 krs. 12 2 6 10 Gianni Morbidelli Footwork-Ford 43 +1 krs. 14 1 7 26 Olivier Panis Ligier-Renault 43 +1 krs. 17 8 23 Pierluigi Martini Minardi-Ford 43 +1 krs. 10 9 24 Michele Alboreto Minardi- Ford 43 +1 krs. 18 10 25 Éric Bernard Ligier-Renault 42 +2 krs. 16 11 32 Jean-Marc Gounon Simtek-Ford 42 +2 krs. 25 12 12 Johnny Herbert Lotus-Mugen- Honda 41 +3 krs. 20 13 15 Eddie Irvine Jordan-Hart 40 Sähköt 4 DSQ 5 Michael Schumacher Benetton-Ford 44 Hylätty 2 Kesk. 9 Christian Fittipaldi Footwork-Ford 33 Moottori 24 Kesk. 31 David Brabham Simtek-Ford 29 Rengas 21 Kesk. 29 Andrea de Cesaris Sauber-Mercedes 27 Kaasu 15 Kesk. 8 Martin Brundle McLaren-Peugeot 24 Ulosajo 13 Kesk. 14 Rubens Barrichello Jordan- Hart 19 Ulosajo 1 Kesk. 3 Ukyo Katayama Tyrrell-Yamaha 18 Moottori 23 Kesk. 11 Philippe Adams Lotus-Mugen-Honda 15 Ulosajo 26 Kesk. 28 Gerhard Berger Ferrari 11 Moottori 11 Kesk. 19 Philippe Alliot Larrousse-Ford 11 Moottori 19 Kesk. 30 Heinz-Harald Frentzen Sauber-Mercedes 10 Vetoakseli 9 Kesk. 20 Érik Comas Larrousse-Ford 3 Moottori 22 Kesk. 27 Jean Alesi Ferrari 2 Moottori 5 DNQ 34 Bertrand Gachot Pacific-Ilmor DNQ 33 Paul Belmondo Pacific-Ilmor == Muuta == * Nopein kierros: Damon Hill 1,57.117 * Eau Rouge -mutkaan lisättiin shikaani Sennan ja Ratzenbergerin kuolemien takia Luokka:Belgian Grand Prix Luokka:Formula 1 -kausi 1994
Reggie de Jong

Regina ”Reggie” Constance de Jong (s. 7. tammikuuta 1964 Hilversum, Pohjois- Hollanti), on alankomaalainen vapaauimari, joka osallistui vuoden 1980 kesäolympialaisiin. Siellä hän saavutti 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä pronssia (joukkueella Conny van Bentum, Wilma van Velsen, de Jong, ja Annelies Maas, aika 3.49,51). Lisäksi hän osallistui 200 metrin vapaauintiin (5. sija, aika 2.02,76), 400 metrin vapaauintiin (7. sija, aika 4.15,95) ja 800 metrin vapaauintiin (ei sijoittunut, aika 8.54,49). == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset uimarit Luokka:Alankomaalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Portugalin Grand Prix 1994

Portugalin Grand Prix 1994 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 25. syyskuuta 1994 Estorilin radalla. Kilpailun voitti Damon Hill, jolle voitto oli kauden viides ja kolmas perättäinen. == Tulokset == Sija Nro Kuljettaja Talli Kierrokset Aika/keskeytys Lähtöruutu Pisteet 1 0 Damon Hill Williams-Renault 71 1'45:10.1 2 10 2 2 David Coulthard Williams-Renault 71 +0.603 3 6 3 7 Mika Häkkinen McLaren-Peugeot 71 +20.193 4 4 4 14 Rubens Barrichello Jordan-Hart 71 +28.003 8 3 5 6 Jos Verstappen Benetton-Ford 71 +29.385 10 2 6 8 Martin Brundle McLaren-Peugeot 71 +52.702 7 1 7 15 Eddie Irvine Jordan-Hart 70 +1 krs. 13 8 9 Christian Fittipaldi Footwork-Ford 70 +1 krs. 11 9 10 Gianni Morbidelli Footwork-Ford 70 +1 krs. 16 10 25 Éric Bernard Ligier-Renault 70 +1 krs. 21 11 12 Johnny Herbert Lotus-Mugen-Honda 70 +1 krs. 20 12 23 Pierluigi Martini Minardi-Ford 69 +2 krs. 18 13 24 Michele Alboreto Minardi-Ford 69 +2 krs. 19 14 19 Yannick Dalmas Larrousse- Ford 69 +2 krs. 23 15 32 Jean-Marc Gounon Simtek-Ford 67 +4 krs. 26 16 11 Philippe Adams Lotus-Mugen-Honda 67 +4 krs. 25 DSQ 26 Olivier Panis Ligier- Renault 70 Hylätty 15 Kesk. 4 Mark Blundell Tyrrell-Yamaha 61 Moottori 12 Kesk. 5 Jyrki Järvilehto Benetton-Ford 60 Ulosajo 14 Kesk. 29 Andrea de Cesaris Sauber-Mercedes 54 Ulosajo 17 Kesk. 27 Jean Alesi Ferrari 38 Kolari 5 Kesk. 31 David Brabham Simtek-Ford 36 Kolari 24 Kesk. 30 Heinz-Harald Frentzen Sauber-Mercedes 31 Vaihteet 9 Kesk. 20 Érik Comas Larrousse-Ford 27 Ripustukset 22 Kesk. 3 Ukyo Katayama Tyrrell-Yamaha 26 Vaihdelaatikko 6 Kesk. 28 Gerhard Berger Ferrari 7 Vaihdelaatikko 1 DNQ 34 Bertrand Gachot Pacific-Ilmor DNQ 33 Paul Belmondo Pacific-Ilmor == Muuta == *Nopein kierros: David Coulthard 1,24.466 *David Coulthardin ensimmäinen palkintosija *Olivier Panis hylättiin liian kuluneen pohjalevyn takia Luokka:Formula 1 -kausi 1994 Luokka:Portugalin Grand Prix
Tenchi Muyō!

Tenchi Muyō! on japanilainen animesarja. Se julkaistiin alun perin Japanissa suoraan videolle, mutta myöhemmin ilmestynyt jatko-osa Tenchi Universe esitettiin myös televisiossa. Tenchi Muyō kertoo Tenchi-nimisestä pojasta, joka asuu isänsä ja isoisänsä kanssa. ==Juoni== Eräänä päivänä Tenchi löytää salaperäisen portin ja saa kuulla isoisältään, että portin takana on miekka. Hän menee portista sisään luolaan ja ottaa miekan, mutta lyö sen melkein heti kahtia. Hän vapauttaa tietämättään Ryoko-nimisen naisdemonin. Ryoko ei kuitenkaan ilahdu vapautumisestaan ja alkaa vainota Tenchiä. Ryoko hajottaa koulun ajaessaan Tenchiä takaa, mutta vähitellen heidän välilleen syntyy sopu. Mukaan ilmestyvät myös prinsessa Ayeka ja hänen pikkusiskonsa Sasami. Ayeka etsii veljeään Yoshoa, joka katosi taistellessaan Ryokoa vastaan. Ayeka vie aluksi Tenchiltä tämän miekan, mutta antaa kuitenkin sen takaisin, kun tämä lupaa auttaa etsimään Yoshoa. Lopulta Ayeka löytää veljensä. Yosho osoittautuu Tenchin isoisäksi, mikä tarkoittaa, että Tenchi on kuninkaallista sukua. Ryoko ja Ayeka alkavat kilpailla Tenchistä. Myöhemmin mukaan sarjaan tulee tiedenero professori Washu, joka on Ryokon äiti. Joitakin mukana olevia hahmoja, kuten Ryo-oh-ki, Mihoshi ja Kiyone, ei nähdä sarjan video-versiossa, vaan ainoastaan Tenchi Universe -sarjassa. Luokka:Animesarjat Luokka:Mangasarjat Luokka:Shōnen Luokka:Seikkailuanime ja -manga Luokka:Fantasia-anime ja -manga Luokka:1990-luvun anime ja manga