EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Filesystem Hierarchy Standard

Filesystem Hierarchy Standard (FHS) eli standarditiedostohierarkia määrittelee joukon hakemistoja ja niiden pääasiallisen käyttötarkoituksen. Linuxissa ja muissa POSIX-järjestelmissä tiedostojärjestelmä noudattaa standardia melko tarkasti. FHS:n mukaisessa tiedostojärjestelmässä kaikki tiedostot ja hakemistot on tallennettu juurihakemiston (/) alle, vaikka ne olisivat erillisillä fyysisillä laitteilla. Hakemistorakenne on määritelty paljon tarkemmin kuin esimerkiksi eri Windows-käyttöjärjestelmissä. Se mahdollistaa mm. ohjelmien asennuksen ja päivityksen ilman kysymyksiä ennalta sovittuihin hakemistoihin. Tärkeimpiä FHS:n määrittelemiä hakemistoja ja niiden käyttötarkoitus: * /bin - kaikille käyttäjille välttämättömät komennot (cat, ls, cp...) * /sbin - välttämättömät järjestelmän ja pääkäyttäjän komennot (init, route, ifup..) * /lib - jaetut kirjastot välttämättömille komennoille (komennot ovat hakemistoissa /bin ja /sbin) * /dev - raa'at laitetiedostot (liitettäväksi /mnt/ alle, ja ajureiden käyttöön) * /home - käyttäjien kotihakemistot (paitsi pääkäyttäjän, joka on /root/) * /etc - koko järjestelmää koskevat asetustiedostot * /var - palvelinten kirjoittamat muuttuvat tiedostot (lokeja ja väliaikaistiedostoja) * /opt - staattiset ohjelmapaketit (ei yleensä käytetä) * /proc ja /sys - tietoa prosesseista ja ytimen tilasta (uptime, network...) * /mnt - väliaikaisesti liitetyt tiedostojärjestelmät (CD-ROM, levykkeet, USB-tikut..) FHS-projekti alkoi vuonna 1993 tavoitteena saada konsensus hakemistoista, jotta Linux-jakeluilla olisi yhtenäinen lähtökohta. Linuxissa eräiden juurihakemistojen alla olevien hakemistojen yhdistämistä /usr -hakemiston alle suunnitellaan paremman yhteensopivuuden vuoksi muun muassa Solaris-käyttöjärjestelmän kanssa. System V -perustaiset käyttöjärjestelmät ovat käyttäneet symbolista linkkiä /usr- hakemiston alle jo pidempään. Muun muassa Debian versio 10 Buster toteuttaa yhdistämisen. Yhdistämisen jälkeen aiemmat hakemistot viittaavat seuraaviin alihakemistoihin linkillä: * /bin → /usr/bin * /sbin → /usr/sbin * /lib → /usr/lib * /lib64 → /usr/lib64 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * FHS kotisivu englanniksi * Filesystem Hierarchy Standard versio 3.0 * Filesystem Hierarchy Standard versio 3.0 (PDF) Luokka:Linux Luokka:Standardit
C-esikääntäjä

C-esikääntäjä (, lyhyesti cpp) on C ja C++-kielten esikääntäjä, jonka kautta lähdekoodi käsitellään ennen varsinaista käännösvaihetta. Esikääntäjää ohjataan lähdekoodissa #-merkillä alkavilla direktiiveillä kuten #include ja #define. Esikääntäjän lisäämisen C-kieleen ehdotti Alan Snyder. Esikääntäjä ei ole muuta kuin erikoistunut tekstieditori. == Lähteet == Luokka:C
Ortodoksia

Ortodoksia ja ortodoksisuus (, ”oikea” ja ”ylistys”) tarkoittavat sananmukaisesti käännettynä oikeaa ylistystä, mutta ortodoksia on vakiintunut suomen kielessä tarkoittamaan (Suomen) ortodoksisen kirkon uskonkäsitystä. Aikaisemmin muiden kielten vastaavat ilmaukset on suomennettu sanoilla oikeauskoisuus ja puhdasoppisuus, joskus myös oikeaoppisuus. Sanaa ortodoksia käytetään myös puhuttaessa orientaaliortodoksisista kirkoista, joista vuonna 451 pidetyn Khalkedonin kirkolliskokouksen myötä tuli Rooman valtakunnan valtionkirkosta erillinen tunnustuskunta. == Katso myös == * Ortodoksijuutalaisuus * Luterilainen ortodoksia == Lähteet == Luokka:Kristillinen teologia Luokka:Uskonnolliset käsitykset Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Apraksia

Apraksia on neuropsykologinen häiriö, joka voi johtua synnynnäisestä kehitysvammasta, ilmetä aivohalvauksen jälkeen tai liittyä vanhuusiän dementiaan. Synnynnäinen vamma voi johtua monen eri geenin häiriötiloista. Apraksialla tarkoitetaan kykenemättömyyttä suorittaa liiketoimintoja, nimenomaan siinä mielessä, että liikkeiden ohjelmointi ei toimi, vaikka motoriikka itsessään olisi kunnossa. Apraksia jaetaan vielä useaan alaluokkaan sen perusteella, missä asiassa tai yhteydessä häiriö ilmenee. Keskeisimmät apraksian hoitomuodot ovat neuropsykologinen kuntoutus sekä toimintaterapia. Kuntoutusta varten häiriö on ensin perusteellisesti tutkittava, ja kuntoutuksen onnistuminen riippuu vamman laadusta ja asteesta. == Lähteet == Luokka:Neurologiset sairaudet
Chữ Quốc ngữ

Chữ Quốc ngữ (Chữ Nôm: 𡨸國語), sananmukaisesti käännettynä valtion kieli, on vietnamin nykyisin yleisimmässä käytössä oleva kirjoitusjärjestelmä. Se pohjautuu latinalaiseen aakkostoon ja sisältää 30 kirjainta ja viisi toonimerkkiä. Chữ Quốc ngữ -järjestelmän kehittivät pääasiallisesti ranskalaiset lähetyssaarnaajat 1600-luvulla tuolloin käytössä olleen kiinan kirjoitusjärjestelmään pohjautuvan Chữ Nômin rinnalle. Ranskalaisten lisäksi kirjoituksen muotoon vaikuttivat portugalilaiset, joilta on peräisin muun muassa kirjoituksen nh-yhdistelmän lausuminen. Järjestelmän kehittäjäksi mainitaan usein ranskalainen Alexandre de Rhodes. Chữ Quốc Ngữlla kirjoitettiin aluksi rukouskirjoja ja muuta uskonnollista materiaalia; laajempaan käyttöön se tuli eräissä kouluissa 1700-luvulla, mutta vasta 1900-luvun alussa se syrjäytti Chữ Nôm -kirjoituksen ja kiinan kirjoittamisen (Chữ Hán) Vietnamissa. Chữ Quốc ngữn kirjaimisto ja toonien merkintä on kuvattu artikkelissa vietnamin kieli. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Aakkostot Luokka:Vietnamin kielet
GNU Free Documentation License

GNU Free Documentation License (GFDL) on yhdysvaltalaisen Free Software Foundationin (FSF) luoma, dokumenteille tarkoitettu vapaa lisenssi. Hengeltään se muistuttaa useiden vapaiden ohjelmistojen käyttämää GNU GPL -lisenssiä. Lisenssi on suunniteltu ohjelmistodokumentointia ja muita viite- ja hakuteosmateriaalien kaltaisia aiheita ajatellen. GFDL julkistettiin ensi kerran syyskuussa 1999 yleisöpalautteen keräämiseksi. Muutosten jälkeen versio 1.1 julkaistiin maaliskuussa 2000, versio 1.2 marraskuussa 2002 ja versio 1.3 marraskuussa 2008. Lisenssin nykyinen versio on 1.3. Debian-projektin määritelmä vapaasta lisenssistä ei ollut yhtenevä FSF:n GNU-projektin käsityksen kanssa, ja Debian on päätynyt pitämään GFDL:ää epävapaana. Pääasiallisen ongelmana Debian pitää muuttumattomia kappaleita (invariant sections). Näitä voivat olla esimerkiksi kansitekstit, kiitokset tai tekstin omistaminen jollekulle, jota kirjoittaja ei halua muutettavan. Lisäksi GNU vaatii että dokumentaation lähdekoodi (transparent copies) on jaettava jokaisen lopullisen version mukana, ja sen on oltava jakelussa vielä vuoden sen jälkeen kun dokumentaatiota ei enää levitetä. GNU pyrkii myös vastustamaan käytönhallintamekanismeja (DRM) ja vaatii ettei kopioinnin estoon käytetä teknisiä menetelmiä. Debian-projektin mielestä tämä on epämääräisesti määritelty ja voi kieltää esimerkiksi salatut levyosiot tai jopa käyttöjärjestelmien käyttöoikeuksien käytön.https://www.debian.org/vote/2006/vote_001 == Wikimedia == Wikimedian projekteista mm. Wikipedian teksti on lisensoitu GFDL-lisenssillä, mikä tarkoittaa sitä, että Wikipedian artikkeleita saa vapaasti kopioida, levittää ja julkaista niin verkossa kuin paperillakin, muutettuna tai muuttamattomana sillä ehdolla että kaikki julkaistut versiot lisensoidaan myös GFDL- lisenssillä. Wikipediassa on erikseen kielletty kansitekstien ja vakiolukujen ("invariant sections") käyttö. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * GNU Free Documentation License * GFDL 1.3: Wikipedia's exit permit LWN.net -sivustolla Luokka:Tekijänoikeus Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit Luokka:Free Software Foundation
Lääni

Lääni (ruots. län) on valtion aluehallinnon ylimmästä tasosta Suomessa ja Ruotsissa käytetty nimitys. Lääni on osa valtionhallintoa, eikä sillä ole itsehallintoa, demokraattisesti valittua edustusta tai lainsäädäntövaltaa. Läänin johdossa on hallituksen nimittämä maaherra, joka johtaa lääninhallitusta. Maaherran asemaan on yleisesti nimitetty vanhempia ansioituneita poliitikkoja. Ruotsin läänit ovat edelleen olemassa, mutta Suomen läänit lakkautettiin vuoden 2010 alussa.Aluehallinnon kokonaisuudistus (alku) Valtiovarainministeriön kotisivut Läänien tilalle Suomessa tulivat aluehallintovirastot. Aikaisemmin lääni tarkoitti aluetta, jonka kuningas antoi palkaksi eli läänitykseksi aateliselle tämän valtakunnalle ja kuninkaalle suorittamista palveluksista. Keskiajalta uuden ajan alkuun Ruotsissa oli linnaläänejä valtionhallinon yksiköinä. Vuoden 1634 hallitusmuodossa määrättiin nykyisestä lääninhallinnosta. Lääninhallinnon tehtäviä ja historiaa on kuvattu tarkemmin Suomen ja Ruotsin läänejä käsittelevissä artikkeleissa. ==Norjan, Liettuan ja Tšekin läänit== Suomen ja Ruotsin lisäksi Norjan, Liettuan ja Tšekin ylimmän tason paikallishallintoalueita on saatettu suomenkielisissä yhteyksissä nimittää lääneiksi. Norjan läänit vastaavat kuitenkin lähinnä Ruotsin maakäräjäkuntia, sillä niillä ne vastaavat eräistä julkisista palveluista ja niitä johtaa vaaleilla valittu toimielin. Liettuan läänit ovat asemaltaan lähempänä Suomen ja Ruotsin läänejä, mutta liettuan kielessä niistä käytetään muuta nimitystä. * Norjan läänit (norj. fylke) * Liettuan läänit (liett. apskritis) * Tšekin läänit (tšek. kraj) ==Katso myös== * Suomen läänit * Ruotsin läänit * Tanskan läänit * Linnalääni * Läänitys == Lähteet == Luokka:Paikallishallinto Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Taksonomia

Taksonomia on tieteenala, joka tutkii eliöiden luokittelua ja luokittelee niitä taksoneihin. Sen synonyyminä esitetään yleensä nimitys tieteellinen luokittelu. Erään kuvauksen mukaan systematiikka tutkii biologisen luokittelun teoriaa ja menetelmiä ja taksonomia käytännön luokittelua. Taksonomia voi tarkoittaa myös jonkin muun alan luokittelujärjestelmää, jolloin termillä tarkoitetaan erilaisten asioiden hierarkkista luokittelua, luokittelujärjestelmää tai luokittelun periaatteita (esimerkiksi antropologiassa).Kulttuuri- ja sosiaaliantropologian erityistermiluettelo Tampereen yliopisto Melkein mitä tahansa, kuten elollisia ja elottomia objekteja, paikkoja tai tapahtumia voidaan luokitella jonkinlaisen taksonomisen järjestelmän mukaan. Taksonomia poikkeaa ontologiasta siinä, että ontologia tutkii, mitä kaikkea on, kun taas taksonomia pyrkii luokittelemaan kaiken tunnetun olemassa olevan täydellisen kattavaan luokitukseen – taksonomiaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Biologian taksonomian perusteita: Eliöiden ja eliöryhmien tieteelliset nimet ja taksonomian tasot Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Planeettatutkimus

Planeettatutkimus (myös planeettakuntatutkimus, aurinkokuntatutkimus tai planetologia, ) tutkii oman aurinkokuntamme planeettoja, niiden kuita sekä pienempiä aurinkokunnan kappaleita kuten kääpiöplaneettoja, asteroideja, komeettoja ja meteoroideja. Yksi tärkeimmistä kysymyksistä on se, kuinka aurinkokunnat ja niissä olevat kappaleet muodostuvat. Tieteenalan suuriin kysymyksiin kuuluvat muun muassa myös aurinkokuntien ja sen sisältämien kohteiden elinkaari, niiden fysikaaliset ja dynaamiset ominaisuudet, yleisyys maailmankaikkeudessa sekä astrobiologian keskeinen aihe: elämän synty ja kehittyminen planeetoilla. Eksoplaneettoja käsitellään alan suurimmissa konferensseissa. ==Tutkimuksen osa-alueet== Planeettatutkimus on huomattavan poikkitieteellinen tutkimusala, joka yhdistelee tähtitiedettä, planetaarista geologiaa, astrokemiaa ja ilmakehätieteitä (esim. hydrologia). Lisäksi aihetta sivuavat avaruusfysiikka, joka tutkii Auringon vaikutuksia Maan lähiavaruuteen, sekä astrobiologia. Tutkimukseen kuuluu sekä teoreettista että havaitsevaa työtä. Teoreettinen työ on pääasiallisesti tietokoneella tehtävää matemaattista mallinnusta. Havaitseva työ sisältää avaruusluotainten ja maanpäällisten tutkimuslaitosten tekemät havainnot ja niiden käsittelyn. Maanpäällisten havaintojen puolesta eniten havaitaan asteroideja. == Ammattilaistoiminta == === Julkaisut === * Geochimica et Cosmochimica Acta * Icarus * Journal of Geophysical Research * Meteoritics and Planetary Science * Planetary and Space Science. === Kokoukset === * Division for Planetary Sciences (DPS): Yhdysvaltain tähtitieteellisen seuran AAS:n planeettatutkimusjaoston kokous, vuosittain loka-marraskuussa. * Lunar and Planetary Science Conference (LPSC): Lunar and Planetary Instituten järjestämä kokous, vuosittain maaliskuussa. * European Planetary Science Conference (EPSC): Euroopan merkittävin planeettatutkimuskokous, vuosittain syyskuussa. * American Geophysical Union (AGU): Yhdysvaltain geofysikaalisen seuran kokous, vuosittain joulukuussa San Franciscossa. * European Geophysical Union (EGU): Euroopan geofysikaalisen seuran kokous, vuosittain huhtikuussa Wienissä. * Meteoritical Society Annual Meeting (MetSoc): Kansainvälisen Meteoriittitutkimusseuran kokous, heinä-syyskuussa vuorovuosin Euroopassa ja Yhdysvalloissa. * Planetary Defence Conference (PDC): Kansainvälisen astronautiikkajärjestön (IAA) kokous, kahden vuoden välein huhtikuussa. * Asteroids, Comets, Meteors (ACM): kolmen vuoden välein järjestettävä kokous. Järjestävä taho, maa ja ajankohta vaihtelevat. ==Aiheesta muualla== * Nasa.gov: Planetary Missions * The Planetary Society *
Irrationaaliluku

Irrationaaliluku on matematiikassa reaaliluku, jota ei voi esittää kahden kokonaisluvun suhteena, eli rationaalilukuna {m}/{n}, missä m ja n ovat kokonaislukuja. Irrationaalilukua ei voi esittää päättyvänä tai jaksollisena desimaalilukuna. Irrationaalilukuja ovat muun muassa ympyrän kehän ja halkaisijan suhde pii, Neperin luku, kultaisen leikkauksen suhde, useimpien kokonaislukujen juuret (esimerkiksi \sqrt{2}), useat logaritmit ja useat trigonometristen funktioiden arvot. == Historia == Ensimmäisen kerran länsimaisessa historiassa joutui irrationaalilukujen kanssa vastatusten Pythagoras ja hänen oppilaansa. Pythagoralaiset uskoivat kaikkien matemaattisten asioiden olevan käsiteltävissä pelkästään rationaalilukujen kautta, kunnes alkoivat miettiä sen neliön lävistäjän pituutta, jonka sivun pituus on yksi. He käyttivät Pythagoraan lausetta mutta huomasivat, ettei mikään rationaaliluku toteuta yhtälöä x² = 2. Toisin sanoen neliön lävistäjä ja sivu ovat keskenään yhteismitattomia. Ilman tätä havaintoa voitaisiin ajatella, että rationaaliluvuilla saadaan koko lukusuora katetuksi, sillä jokaisen kahden murtoluvun välissä on aina ääretön määrä rationaalilukuja. Kesti yli kaksituhatta vuotta ennen kuin saksalainen matemaatikko Richard Dedekind vuonna 1872 onnistui liittämään rationaali- ja irrationaaliluvut hyväksyttävin perustein yhdeksi suureksi lukujoukoksi, reaaliluvuiksi. Vaikka rationaalilukuja on ääretön määrä, on irrationaalilukuja tavallaan vieläkin enemmän, minkä todisti Georg Cantor muutamaa vuotta Dedekindin jälkeen. Hän osoitti, ettei irrationaalilukujen joukkoa voida järjestää loputtomaksi jonoksi, toisin kuin kokonaislukujen ja rationaalilukujen joukot. Tätä kutsutaan ylinumeroituvuudeksi. ==Irrationaaliluvuista ja rationaaliluvuista== Kahden rationaaliluvun summa tai erotus on aina rationaaliluku. Kahden irrationaaliluvun summa tai erotus voi kuitenkin olla niin irrationaali- kuin rationaalilukukin.Dunlap, Richard A.: The Golden Ratio and Fibonacci Numbers s. 12 Esimerkkinä kahden irrationaaliluvun summasta, joka on rationaaliluku, ovat luvut 1 + \sqrt{2} ja 1 - \sqrt{2}, joiden summa on 2. == Esimerkki irrationaalisuuden todistamisesta == Luku \sqrt{2} voidaan todistaa irrationaaliluvuksi epäsuorasti. Tehdään vastaoletus: oletetaan, että \sqrt{2} on rationaaliluku, eli että on olemassa kokonaisluvut m ja n siten, että m/n = \sqrt{2}. Ainakin toisen luvuista m ja n voidaan olettaa olevan pariton, koska muuten murtolukua {m}/{n} voidaan supistaa luvulla kaksi. Luvun neliö on {m^2}/{n^2} = 2, mistä saadaan kokonaislukujen neliöiden välinen yhtälö m^2 = 2n^2. Parittoman luvun neliö on selvästi pariton, joten tällöin m:n on oltava parillinen eli muotoa 2j, missä j on kokonaisluku. Koska luku m on parillinen, on luvun n oltava pariton. Toisaalta m^2 = 4j^2, jolloin neliöiden välinen yhtälö voidaan supistaa muotoon 2j^2 = n^2. Koska parittoman luvun neliö on pariton, on saatu ristiriita. Täten alkuperäinen väite pätee, eli \sqrt{2} on irrationaaliluku. ==Katso myös== *Algebrallinen luku *Transsendenttiluku ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== * * == Aiheesta muualla == Luokka:Reaaliluvut Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Kivinilkka

Kivinilkka (Zoarces viviparus) on 20–30 cm pitkäksi kasvava, Itämeressä elävä vihertävänharmaa pohjakala, joka esiintyy rakkolevävyöhykkeessä ja sitä syvemmillä pohjilla. == Ulkonäkö == Erikoista kalassa on erillisen pyrstöevän puuttuminen (perä on suippo, eväreunuksinen) sekä niskasta lähes pyrstöön ulottuva selkäevä. Suu on suuri ja huulet paksut. Rintaevät ovat suuret. Kala muistuttaa hieman pientä madetta (Lota lota), muttei ole sille mitään sukua. Muita kivinilkkaa muistuttavia Itämeren kaloja ovat elaska (Lumpenus lampretaeformis), ja teisti (Pholis gunnellus).Luontoportti: Kivinilkka (Zoarces viviparus) luontoportti.com Kivinilkka on aito pohjakala, eikä sillä ole lainkaan uimarakkoa. Suurin Suomessa 2000-luvulla pyydetty kivinilkka painoi 485 grammaa.Ennätyskalarekisteri. Viitattu 7.6.2009. == Levinneisyys == Kivinilkkaa tavataan Atlantin koillisosassa: Vienanmereltä Barentsinmerelle ja etelässa Englannin kanaaliin ja Britteinsaarten lähivesille ulottuvalla alueella, sekä Itämeren ja Pohjanmeren matalissa osissa. == Lisääntyminen ja elintavat == Kivinilkka on ainoa suomalainen kala, joka synnyttää eläviä poikasia. Parittelu tapahtuu elo–syyskuussa, ja poikaset kuoriutuvat naaraan munarauhasessa noin kuukauden kuluttua hedelmöityksestä. Kuoriutumisen jälkeen poikaset elelevät munarauhasessa vielä tammikuulle, jolloin ne syntyvät noin 4 cm:n mittaisina. Kivinilkat syövät pohjaeläimiä kuten siiroja ja katkoja. Kun kivinilkka otetaan käteen, se kietoutuu sen ympärille kuin pieni ankerias. == Kalastus ja käyttö == Kivinilkka on esimerkiksi Baltiassa suosittu ruokakalana. Kypsennettäessä sen selkäranka ja ruodot muuttuvat vihreiksi vivianiitti-nimisen väriaineen vaikutuksesta. Suomessa sitä ei erityisesti pyydetä eikä sillä ole taloudellista merkitystä. Se on tavallinen talvipilkinnän saaliskala. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Kivinilkka (Zoarces viviparus) *Suomalaisen kalastusmatkailun edistämisseura ry (SKES): Kivinilkka (Zoarces viviparus) *ITIS: Zoarces viviparus Luokka:Kivinilkat
Hilderik

Hilderik (k. 533) oli vandaalien kuningas vuosina 523–530. Hän oli vandaalikuningas Hunerikin (Honorikin) ja roomalaisen prinsessan Eudocian poika. Kuninkaana Hilderik omaksui Bysantille ystävällisen asenteen ja rikkoi liiton ostrogoottien Teoderik Suuren kanssa. Hän murhautti vuonna 525 Bysantille epämieluisan leskikuningattaren Amalafridan, Teoderik Suuren sisaren. Teoderik valmistautui kostamaan murhan, mutta ehti kuolla ennen aikeen toteuttamista. Lisäksi Hilderik oli katolisia kohtaan suvaitsevainen huolimatta siitä, että oli itse areiolainen. Hilderikin politiikka ei kuitenkaan miellyttänyt ylimyksiä, jotka kukistivat Hilderikin vuonna 530 ja asettivat valtaistuimelle Hilderikiä edeltäneen kuningas Trasamundin veljenpojan Gelimerin. == Lähteet == Luokka:Vandaalien kuninkaat Luokka:Syntymävuosi tuntematon Luokka:Vuonna 533 kuolleet
492

== Tapahtumia == * Paavi Gelasius (492-496) väitti kirjeessään keisari Anastasiukselle, että piispojen arvovalta on yhtä suuri kuin keisarin. == Syntyneitä == * == Kuolleita == * Luokka:400-luku
Sakramentti

thumb|250px|right|Rogier van der Weyden: Seitsemän sakramenttia, yksityiskohta alttaritaulusta, noin 1445–50. Kuvassa kaste, konfirmaatio ja rippi. Sakramentti on kristillisen kirkon pyhä toimitus. Eri kristillisillä kirkoilla on erilaisia sakramentin määritelmiä ja eri määrä sakramentteja. Katolisessa ja ortodoksisessa kirkossa on seitsemän sakramenttia: kaste, konfirmaatio (vahvistus, mirhavoitelu), pappisvihkimys, avioliitto, ehtoollinen (eukaristia), rippi (parannus, katumus) ja sairaiden voitelu. Protestanttisissa kirkoissa sakramentteja on kaksi tai kolme: kaste ja ehtoollinen ja mahdollisesti rippi.Hakusana sakramentti teoksessa == Alkuperä == Latinan kielen sana sacramentum tarkoitti alun perin sotilaan lippuvalaa tai riitapuolten pyhäkköön jättämää panttia. Vastaava kreikan sana on mysterion (μυστήριον), salaisuus. == Sakramentit eri kirkkokunnissa == === Katolisen kirkon sakramentit === Katolisessa kirkossa on seitsemän sakramenttia: kaste, vahvistus (konfirmaatio), palveluvirka (papiksi vihkiminen), avioliitto, eukaristia (ehtoollinen), parannuksen sakramentti (rippi) ja sairaiden voitelu. === Ortodoksisen kirkon sakramentit === Ortodoksisessa kirkossa sakramenttien lukumäärä ei ole vakiintunut, mutta sakramenteiksi luetaan samat toimitukset kuin katolisessa kirkossakin: kaste, mirhavoitelu (konfirmaatio), ehtoollinen, katumus (rippi), pappeus (pappisvihkimys eli vihkimyssakramentti), avioliitto ja sairaanvoitelu. Lisäksi sakramentteina on aiemmin pidetty muun muassa hautausta, vedenpyhitystä, mirhan valmistusta, munkiksi tai nunnaksi vihkimystä ja kirkon vihkimistä. Ortodoksisessa kirkossa sakramentit – joita nimitetään mysteerioiksi tai mysteereiksi – ovat armon näkyviä välikappaleita, joiden kautta ja avulla ihmiset saavat Pyhän Hengen lahjan. Mikään kirkolliskokous ei ole määritellyt eikä vahvistanut ortodoksisen kirkon mysteerioitten lukumäärää.Ortodoksinen sanasto, s. 193. === Evankelis-luterilaisen kirkon sakramentit === Luterilainen reformaatio piti sakramentteina kastetta ja ehtoollista. Luterilaisessa kirkossa sakramenteiksi on määritelty vain ne toimitukset, jotka kirkko katsoo Jeesuksen asettaneen. Augsburgin tunnustus mainitsee sakramenteista puhuessaan myös ripin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen evenkelis-luterilaisen kirkon katekismus: Sakramentit . * Suomen ortodoksinen kirkko, sakramentit. * Sakramentit. Ortodoksi.net. * Ev.lut. Tunnustuskirjat, Augsburgin tunnustuksen puolustus: Sakramenttien luku ja käyttö Luokka:Kirkolliset toimitukset Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit Luokka:Katolinen teologia Luokka:Spiritualiteetti
Intialainen musiikki

Intialainen musiikki on yksi vanhimmista, rikkaimmista ja kehittyneimmistä yhä elävistä musiikkikulttuureista, joka vaikuttaa nykyisen Intian, Pakistanin, Bangladeshin ja Nepalin alueella, sekä voimakkaana sisällöllisenä panoksena suuressa osassa Kaakkois-Aasiaa, paikoin kiinalaiseen musiikilliseen traditioon sekoittuneena. == Klassinen intialainen musiikki == Intialainen taidemusiikki, sellaisena kuin se kahdessa eri traditiossaan, eteläisessä ja pohjoisessa, nykyään tunnetaan, on pitkän historiallisen kehityksen ja lukemattomien kulttuurivaikutteiden tulos. 1100- ja 1200-luvulta alkaen islamilaiset vaikutteet maan pohjoisosassa johtivat hindustani-musiikin kehittymiseen. Eteläisillä alueilla kehittynyttä musiikkia kutsutaan karnaattiseksi. == Elokuvamusiikki == Intialainen elokuvamusiikki liittyy "Bollywood"-nimellä kutsuttuihin musikaalielokuviin, joissa on runsaasti tanssikohtauksia. == Intialaiset musiikilliset instrumentit ja instrumenttiluokitus == Intialaiseen musiikkitieteelliseen traditioon nojaava musiikillisten instrumenttien luokitusjärjestelmä jakaa soittimet (vadja / vadya) neljään eri pääluokkaan. Soitinluokat perustuvat käytettävien instrumenttien rakenteellisiin ominaisuuksiin, eli soittimet jaetaan ryhmiin sen perusteella, miten musiikillinen ääni niissä muodostuu. Tantu viittaa kielisoittimiin, susir puhallinsoittimiin, avanada kalvollisiin sekä muutamiin muuntyyppisiin lyömäsoittimiin ja ghana tiettyihin idiofoneihin. == Katso myös == *Luettelo intialaisista soittimista == Lähteet == == Aiheesta muualla == *
Ele

Ele on ihmisten välisessä viestinnässä keino korvata sanallinen viestintä tai vahvistaa tai muuten ohjata sen tulkintaa. Usein ihmiset eivät edes huomaa tekemiään eleitä vaan tekevät ne vaistonvaraisesti, samoin vastapuoli myös useimmiten tulkitsee eleet vaistonvaraisesti. Elekieleen kuuluu ruumiin eri osien asentoja ja liikkeitä. Elekielelle melko rinnasteisia ovat ilmeet ja äänensävyt. ==Eleet== Eleet ovat osa retoriikkaa. Eleet ovat osa ilmausta ja toimivat puheen kanssa yhteistyössä. Ne voivat esimerkiksi luoda tilanteeseen sävyjä, joita ei ilmaista pelkkien sanojen avulla. Elehtiminen on kulttuurisidonnaista: esimerkiksi ranskalaiset ja italialaiset elehtivät huomattavasti enemmän kuin suomalaiset. Elehtiminen ei ole vain ihmiselle ominaista. Ihminen on tosin ainoa eläin, joka käyttää osoittavia eleitä. Simpanssit, gorillat ja orangit voivat oppia viittomakieltäkin, mutta eivät käytä osoittavia eleitä. Ihmiset taas osoittelevat niin katseella, päällä, silmillä kuin sormillakin. Autismissa kommunikaatio eleillä ja ilmeillä on poikkeavaa. ==Eletyypit== Deiktiset eleet tarkoittavat osoittavia eleitä, joilla opastetaan ja kiinnitetään huomiota esineisiin ja asioihin. Abstraktit deiktiset eleet ovat vertauskuvallisia. Ikonisilla eleillä jäljitellään asioita, joista juuri puhutaan. Metaforiset eleet vetävät vastaavuuksia ajattelun ja konkretian välille. Kohesiiviset eleet tekevät yhteyksiä puheenaiheiden ja puheen osiin. Syke-eleet korostavat merkittäviä sanoja tai asioita ja ilmenevät esimerkiksi iskuina tai napautuksina sormilla ja käsillä. == Katso myös == * Ruumiinkieli ==Lähteet== *Tiede-lehti: Puhe ja ele pelaavat yhteen == Aiheesta muualla == *
Atsovärit

Atsovärit ovat synteettisiä väriaineita, joita käytetään tekstiilien, paperin ja elintarvikkeiden värjäämiseen. Atsovärit ovat monimutkaisia kemiallisia yhdisteitä, jotka sisältävät atsoryhmän (-N=N-), joka tekee aineesta värillisen. Atsovärejä käytetään muun muassa makeisissa, jäätelöissä, virvoitusjuomissa ja leivonnaisissa. Joidenkin värien nimissä on käyttötarkoitukseen viittaava kirjainkoodi: esimerkiksi ruskea FK:ta on käytetty savusilleihin () ja ruskea HT kestää korkeita lämpötiloja (). Atsovärien vaikutusta ei tarkkaan tunneta, mutta niiden uskotaan aiheuttavan herkille ihmiselle esimerkiksi iho-oireita, kuten ihottumaa ja punoitusta. Atsovärien vaikutusta lapsien ylivilkkauteen on pyritty tutkimaan, mutta tutkimus on osoittautunut erittäin vaikeaksi. Niiden käyttö elintarvikkeissa kiellettiin Suomessa 1970-luvulla, mutta eduskunta joutui sallimaan ne Euroopan unioniin liittymisen myötä, jottei kielto olisi aiheuttanut kaupan teknistä estettä. Suomalainen elintarviketeollisuus on suhtautunut sallimisenkin jälkeen atsovärien käyttöön nuivasti, jonka vuoksi niitä ei juuri käytetä. Atsovärejä voi kuitenkin löytää ulkomailta tuoduista elintarvikkeista, kuten esimerkiksi Yhdysvalloissa valmistetuista virvoitusjuomista. Suomessa elintarvikkeiden lisäaineina käytössä olevat atsovärit ja niiden E-koodit: *tartratsiini, E 102, CI 19140 *paraoranssi, E 110, CI 15985 *atsorubiini, E 122, CI 14720 *amarantti, E 123, CI 16185 *uuskokkiini, E 124, CI 16255 *punainen 2G, E 128, CI 18050 *alluranpunainen, E 129, CI 16035 *briljanttimusta, E 151, CI 28440 *ruskea HT, E 155 CI 20285 *litolirubiini BK, E 180 Atsoväri E128:n eli punaisen 2G:n käyttö kiellettiin Euroopassa 28. heinäkuuta 2007 ja ruskea FK eli E154 vuonna 2012. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): 4-Hydroxyazobenzene *IUPAC Gold Book: Azo compounds *Encyclopædia Britannica: Azo compound *
Alue

Alue on maanpinnan määräosa, joka jonkin tai joidenkin ominaisuuksien perusteella eroaa ympäristöstään. Alueen erottavat ominaisuudet ovat joko luonnonoloihin tai kulttuuriin liittyviä tekijöitä. Alueita voidaan rajata joko yhden ominaisuuden perusteella, analyyttinen alue, tai usean eri ominaisuuden perusteella, synteettinen alue. Maantiede, aluetiede ja geoinformatiikka ovat esimerkkejä alueita tutkivista tieteistä. Maantieteilijä J. G. Granö esitti Puhdas maantiede -teoksessaan, että on ensisijaisesti etsittävä yhtenäisiä alueita, eikä mahdollisimman jyrkkiä rajoja. Alueiden välillä voi olla selkeä raja, kuten valtiolla, tai niiden välillä voi olla vaihettumisvyöhyke, esimerkiksi boreaalisen metsän muuttuessa vähitellen tundraksi. Alueet voivat esiintyä myös kenttinä, joilla on arvo kaikkialla maailmassa, kuten ilmastolla lämpötilan tai ilmanpaineen suhteen. Alueet voidaan siis jakaa jatkuviin ja epäjatkuviin alueisiin. Yleensä alue on keskikokoinen osa maata tai vettä, joka on pienempi kuin kokonaiset maantieteelliset kiinnostuksen kohteet kuten valtio tai vuoristo. Alue on kokoelma pienempiä yksiköitä, kuten "Uuden Englannin osavaltiot" tai osa suurempaa kokonaisuutta, kuten "Yhdysvaltain Uuden Englannin alue". Alueet jaetaan maantieteessä hallinnollisiin, homogeenisiin, toiminnallisiin ja miellealueisiin. Fyysisessä maantieteessä, ekologiassa, eliömaantieteessä, eläinmaantieteessä ja ympäristömaantieteessä alueet perustuvat luonnollisiin seikkoihin kuten biotooppeihin, biomeihin, vesistöihin, vuoristoihin ja maalajeihin. Kulttuurimaantietessä alueet määrittää ihmisen toiminta ja muut inhimilliset tekijät, kuten elinkeinot, kieli, uskonto tai paikallinen kulttuuri ja traditiot, tai ne ovat kokonaan ihmisen rajaamia esimerkiksi hallinnollisesti, kuten kunnat ja valtiot. Alueeksi luetaan myös ihmisen mielessään muodostamat käsitykset alueista, miellealueet eli mentaalikartat. ==Esimerkkejä aluetyypeistä== * Hallinnollinen alue * Homogeeninen alue * Kannatusalue * Miellealue * Toiminnallinen alue * Nodaalialue ==Katso myös== * Aluetiede * Aluemaantiede * Paikkatieto * Kartta == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Aluemaantiede
Kaupunkitarina

Kaupunkitarina, nykytarina eli urbaanilegenda (myös urbaani legenda) on kaupungistuneessa yhteisössä kiertävä, totena pidetty mutta tavallisesti todellisuuspohjaa vailla oleva tarina. Kaupunkitarina voi olla uskottavan tuntuinen, mutta siihen saattaa sisältyä mahdottomiksi osoittautuvia yksityiskohtia. Usein kertomusten uskotaan tapahtuneen sellaiselle tutun tutulle, joka on vain niukasti kuulijan tuntemien ihmisten piirin ulkopuolella. Todellisuudessa tarina on usein kansainvälinen kiertotarina, joka on kiertänyt mantereelta toiselle. Nykytarina voi myös perustua tositapahtumaan, mutta yleensä se muuntuu ja kärjistyy matkalla saaden uusia yksityiskohtia, joita alkuperäiseen todelliseen tapahtumaan ei kuulunut. ==Tyypillinen kaupunkitarina== Kaupunkitarinan ei ole pakko olla totta, mutta se voi tuntua monelle mahdolliselta totuudelta. Esimerkkinä kaupunkitarinasta voi olla vaikka seuraava, joka kohdistuu viranomaisten toimintaan: Edellä oleva tarina on miltei mahdoton, koska viranomaisilla on määräykset siitä, miten kuolemantapauksista ilmoitetaan omaisille. Kuolleita ei myöskään säilytetä jätesäkissä poliisiaseman nurkassa. Kaupunkitarina voi rajoittua vain yhteen kaupunkiin, kuten jyväskyläläinen kaupunkitarina, jonka mukaan Mäki-Matti on nimetty Matti Nykäsen mukaan (todellisuudessa Mäki-Matti sai nimensä lähes sata vuotta ennen Nykäsen mäkihyppyuraa). Tunnettu kaupunkitarinatyyppi on Katoava liftari -kertomus. ==Kaupunkitarinoiden leviäminen== Aikaisemmin tarinat levisivät suusta suuhun esimerkiksi koulujen pihoilla ja työpaikoilla, mutta joskus lehdistökin syyllistyy niiden levittämiseen. Kaupunkitarinat leviävät nykyisin käännöksinä nopeasti ympäri maailman Internetin ja sähköpostin avulla; usein kyseessä on sanatarkka käännös toisesta kielestä virheineen päivineen. ==Samantapaisia ilmiöitä== Kaupunkitarinan kaltaisia ovat maaseututarinat, Puolustusvoimien tornihuhut sekä kalastajien kalavaleet. == Katso myös == * Faktantarkistus * Kummitusjuttu * Maaseututarina * Myytinmurtajat * Snopes * Tornihuhu == Lähteet == == Kirjallisuutta == * * * * * * == Aiheesta muualla == * Snopes.com. * The AFU & Urban Legends Archive. * Tom Harris: How Urban Legends Work. Howstuffworks.com. * Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Maaseututarina

Maaseututarina on kaupunkitarinan kaltainen kertomus, jossa näennäisen uskottavaa tarinaa levitetään totena, vaikka sitä ei mitenkään ole todennettu tai todistettu. Samankaltaiset aiheet liikkuvat ympäri maailmaa ja niissä yleensä korostuu "vanha hyvä" aika. Tyypillistä kertomuksille on passiivin käyttö, mikä ilmenee seuraavasta, lehdistössäkin lainatussa tarinassa: Arkistojen vanhoja asiakirjoja tutkittaessa mitään tuollaista pykälää ei löydy, ja tarinan tarkoituksena on korostaa sitä, miten arvokas kala lohi nykyään on. Samaa tarinaa hieman eri muodoissa kerrotaan muun muassa Ruotsissa, Skotlannissa ja muissa niin sanotuissa lohijokien maissa. Suomessa samaa tarinaa on kerrottu myös Perämeren kalastusalusten merimiesten työehtosopimuksista. Maalaistarinan kaltaisia ovat kaupunkitarina ("urbaani legenda") ja Puolustusvoimien tornihuhut. == Lähteet == Luokka:Kansanperinne Luokka:Populaarikulttuuri
Tornihuhu

Tornihuhu (tai tornari, aikaisemmin sotilashuhu) on Puolustusvoimain varusmiesten ja kantahenkilökunnan välityksellä leviävä kulkupuhe. Samat tarinat kerrotaan totena aina uudelle alokaserälle, ja kun varusmiehet sitten myöhemmin siirtyvät reserviin, kertomukset siirtyvät mukana. Osa tornihuhuista on hyvinkin vanhoja, jopa Puolustusvoimien alkuvuosikymmeniltä tai sodan ajalta, eikä ole harvinaista, että poika tai nykyisin myös tytär kertoo isälleen sellaisen huhun tai tarinan, jonka tämä on jo aikaisemmin kuullut omana varusmiesaikanaan. Seuraavat tarinat ovat melko suosittuja: Tapahtumien todennäköisyys on pieni, sillä henkilökuntaan kuuluvat eivät todennäköisesti ota riskiä ylenemismahdollisuuksiaan ojennettavalla tai rangaistavalla teolla. Kyseisistä teoista joutuisi myös rikosoikeudelliseen vastuuseen. Suomen armeijassa ei myöskään tunneta termiä ylenemiskielto. Ensimmäinen tarina elää muun muassa entisen kansanedustaja Tony Halmeen vuoden 1998 kirjassa Jumala armahtaa, minä en. Tarinat ovat esimerkkejä siitä, kuinka tornihuhut syntyvät, paisuvat ja leviävät varuskunta- ja armeijaympäristön ulkopuolella saadessaan jalansijan oikeanlaisen kohderyhmän keskuudessa. Yleinen tornihuhu on, että nelinkertainen olympiavoittaja Lasse Virén olisi juossut varuskunnan Cooperin testin ennätystuloksen. Tulos olisi ollut 4 700 m ja tuloksen rikkomisesta saisi kuntoisuusloman. Todellisuudessa Lasse Virén palveli Santahaminassa ja tuolloin käytössä ollut juoksutesti oli pituudeltaan 15 minuuttia. Tornihuhun kaltaisia ovat maaseututarinat sekä kaupunkitarinat eli urbaanit legendat. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Mitä oli sotilaiden ruokaan lisätty jarru? Tiede 5.6.2007 Luokka:Populaarikulttuuri Luokka:Kansanperinne Luokka:Varusmiespalvelus Suomessa
Euroopan rahapoliittinen instituutti

Euroopan rahapoliittinen instituutti (, EMI, ) toimi edeltäjänä Euroopan keskuspankille. Euroopan rahapoliittisen instituutin tehtävänä oli luoda perusta Euroopan keskuspankin ja Euroopan keskuspankkijärjestelmän toiminnalle. Euroopan rahapoliittinen instituutin perustamisesta sovittiin vuonna 1992 voimaan astuneella Maastrichtin sopimuksella. Instituutti perustettiin 1. tammikuuta 1994, jolloin käynnistyi Euroopan talous- ja rahaliiton (EMU) perustamisen toinen vaihe. Instituuttia johti Kansainvälisen järjestelypankin pääjohtaja Alexandre Lamfalussy, joka oli ollut myös talous- ja rahaliiton perustamiseen vaikuttaneen Delors'n komitean jäsen. Instituutilla ei ollut rahapoliittista päätöksentekovaltaa. Instituutti antoi myös esityksen Eurooppa-neuvostolle euroseteleiden ulkoasusta vuonna 1996. Euroopan rahapoliittinen instituutti toimi Frankfurtissa vuoden 1994 marraskuusta alkaen, ja se lakkautettiin rahaliiton myötä, kun Euroopan keskuspankki aloitti toimintansa vuoden 1998 kesäkuussa. == Lähteet == Luokka:Euroopan keskuspankki
Euroopan atomienergiayhteisö

Euroopan atomienergiayhteisö (EuratomLyhenneluettelo, Kotus) perustettiin vuonna 1957 Rooman sopimuksella. Yhteisö pyrki luomaan institutionaaliset puitteet ydinenergian hyödyntämiselle Euroopassa. Sopimus Euroopan atomienergiayhteisöstä on Euroopan hiili- ja teräsyhteisön, Euroopan talousyhteisön ja Maastrichtin sopimuksen ohella yksi neljästä Euroopan unionin perustamissopimuksesta. Vuonna 2009 voimaan tulleella Lissabonin sopimuksella sopimusjärjestelmä muutettiin kahden perussopimuksen muotoon. == Tehtävä == Euratomin tehtävänä on valvoa ydinvoimateollisuutta ja edistää ydinvoima-alan tutkimusta ja teknologiaa EU:ssa. Euratom keskittyy ainoastaan atomienergian rauhanomaiseen käyttöön. Euratomin tehtävä on valvoa ei- sotilaallista ydinvoimateollisuutta ja edistää ydinvoima-alan tutkimusta ja teknologiaa EU:ssa. Sen on varmistettava ydinvoimateollisuudessa työskentelevien ja muun väestön terveys ja turvallisuus laatimalla turvallisuusstandardeja. Ydinsulkusopimuksen mukaisesti Euratom on vastuussa ydinaineiden valvonnasta ja se antaa teknistä tukea Euroopan ulkopuolisille kehitysmaille. Kun sulautumissopimus tuli voimaan 1. heinäkuuta 1967, Euratomin, Euroopan hiili- ja teräsyhteisön ja Euroopan talousyhteisön toimielimet yhdistettiin. Tämä toimi siemenenä nykyiselle Euroopan unionille. Euratom toimii Euroopan maiden edustajana kansainvälisessä fuusioreaktorihankkeessa ITERissä. == Lähteet == Luokka:Energia Euroopan unionissa Luokka:Ydinvoima Luokka:Kansainväliset järjestöt
Vaihtoehtoiskustannus

Vaihtoehtoiskustannus tarkoittaa sitä hyötyä, joka jää saamatta, kun valitsee toiseksi parhaan vaihtoehdon parhaan sijaan. Vaihtoehtoiskustannus on tärkeä käsite taloustieteessä ja kustannuksen yleisimpiä hintamittareita. Kun ihminen pyrkii tyydyttämään tarpeitaan niukkuuden vallitessa, hänen täytyy tehdä valintoja eri vaihtoehtojen välillä. Tehdyillä valinnoilla on siten vaihtoehtoiskustannus. Tietyn valinnan vaihtoehtoiskustannus kertoo, mistä valinnan tehnyt päätöksentekijä joutuu luopumaan, kun hän päättää käyttää rajallisia voimavarojaan valitsemansa vaihtoehdon toteuttamiseksi Hyytinen & Maliranta 2015, s.4-5.. Vaihtoehtoiskustannus on siis parhaan ja toiseksi parhaan valinnan tuottaman hyödyn erotus. Vaihtoehtoiskustannuksen unohtaminen on tavallinen virhe päätöksenteossa. Esimerkki: "Yrityksemme saisi tontin uutta tilaa varten ilmaiseksi, sillä omistamme tyhjillään seisovan tontin kaupungin keskustassa." Tontti ei ole ilmainen, koska vaihtoehtona on tontin vuokraaminen ja vaihtoehtoiskustannuksena saamatta jäänyt vuokratulo. Ehdotettua vaihtoehtoa ei verrattu mihinkään: ikään kuin se olisi ollut vaihtoehdoista ainoa. Vaihtoehtoiskustannus miellettiin virheellisesti, niin kuin se olisi ollut nolla. Vapailla hyödykkeillä (esimerkiksi ilma tai pohjoisnavalla lumi) ei ole vaihtoehtoiskustannusta. Vaihtoehtoiskustannuksen käsitteen keksi Itävaltalaiseen koulukuntaan kuulunut Friedrich von Wieser. == Lähteet == ==Kirjallisuutta== * Luokka:Mikrotaloustiede Luokka:Taloustieteen käsitteet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Foobar

Foobar eli foo ja bar ovat suosittuja tietotekniikassa ja ohjelmoinnissa käytettäviä metasyntaktisia muuttujia eli esimerkkisanoja, joita käytetään lähdekoodissa myöhemmin korvattaviksi tarkoitettuina paikkamerkkeinä. Niitä käytetään usein korvaamaan jokin teksti tai nimi, kuten muuttujan nimi. Pidempää tekstiä esittämään käytetään usein lipsumia. ==Esimerkkejä== Esimerkkinä on Linux-ohjeita, jotka muotoillaan foobarin avulla: kun halutaan muuttaa tiedoston ”foo” nimeksi ”bar” mv-ohjelmalla, kirjoitetaan: mv foo bar Yksinkertainen Lualla koodattu päättymätön silmukka: while true do foo == Etymologia == Foobar tulee luultavasti amerikkalaisen sotilasslangin sanasta FUBAR, joka on lyhenne sanoista ”Fucked Up Beyond All Recognition”, s.o. tuhoutunut tunnistamiskelvottomaksi. == Katso myös == * Pseudokoodi * Syntaksi ==Lähteet== Luokka:Ohjelmointi
Ö

Ö (ö) on suomen aakkosten viimeinen eli 29. kirjain. Ö-kirjaimen nimi on suomen kielessä öö ja äännearvo . Ö on skandinaavinen erikoismerkki eli ääkkönen eli skandi. Muita skandeja ovat Ä ja Å. Kyrillisessä kirjaimistossa esiintyvä kyrillinen Ӧ (ӧ) on yhdennäköisyydestään huolimatta eri merkki Unicode-merkistössä. ==Ö suomen kielessä== Ö-kirjaimella merkitään suomen kielessä etuvokaalia, joka kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa (IPA) merkitään . Ö-kirjain on kuulunut suomen kirjakieleen jo sen alkuajoista 1500-luvulta lähtien. Aluksi ö:llä ei ollut pisteitä, vaan niiden paikalla oli pieni e-kirjain. Äänne tai lienee suomen kielessä suhteellisen nuori ja harvinainen. Diftongit yö ja öy sen sijaan ovat vanhempia. ==Ö muissa kielissä== Ö-kirjain sisältyy ruotsin, viron, unkarin, turkin, azerin, turkmeenin, tataarin ja krimintataarin aakkosiin ja näissä kielissä se vastaa äännettä . Lisäksi Ö sisältyy islannin aakkosiin. Ruotsin kielessä ö-kirjain kirjain vastaa äänteitä (sanassa öl), (sanassa kött) ja (sanassa dörr). Saksan kielessä Ö on umlaut-äännemuutoksen alainen O. Se ei ole erillinen kirjain eikä se kuulu aakkosiin muuna kuin O:n varianttina. Ö-kirjain voidaan saksassa korvata yhdistelmällä oe, joka kuitenkin on toissijainen merkintätapa. Ö-kirjaimen muoto on lainattu suomeen saksan umlaut-O:sta, mutta suomen Ö ei perustu umlaut-äännemuutokseen, joten se ei ole umlaut-merkki. Norjan ja tanskan kielissä Ö-kirjainta vastaa Ø-kirjain. ==Muita esitystapoja== Merkistölistauksissa kirjaimen nimi on O-treema. == Katso myös == *Ӧ (kyrillinen) *Õ (O + tilde) *Ő (O + kaksoisakuutti) *Ø == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Suomen kielen kirjaimet id:Umlaut#Öö he:אומלאוט#אותיות האומלאוט בגרמנית
Ä

Ä (ä) on suomen aakkosten 28. ja viimeistä edellinen kirjain. Ä-kirjaimen nimi on suomen kielessä ää ja äännearvo . Ä:n pisteet, (katso treema) ovat jäänne e-kirjaimesta, joka joskus merkittiin a-kirjaimen päälle. Ä on skandinaavinen erikoismerkki eli ääkkönen eli skandi. Muita skandeja ovat Å ja Ö. Kyrillisessä kirjaimistossa esiintyvä kyrillinen Ӓ (ӓ) on yhdennäköisyydestään huolimatta eri merkki Unicode-merkistössä. ==Ä suomen kielessä== Suomen kielessä Ä käsitetään omaksi kirjaimekseen. Ä-kirjaimella merkitään suomessa ja virossa laveaa lähes väljää etuvokaalia (). Ä-kirjain on alusta alkaen, jo 1500-luvulta asti kuulunut suomen kirjakieleen. Aluksi ä:llä ei ollut pisteitä, vaan niiden paikalla oli pieni e-kirjain. Vanhassa kirjasuomessa ä-kirjaimen käyttö ei ollut vakiintunutta: ä saattoi edustaa e:tä ja päin vastoin kuten sanassa käsekw (kesäkuu). Tätä on selitetty germaanisten kielten esikuvien lisäksi sillä, että e:n ja ä:n suhde oli vanhastaan hämärä eräissä lounaissuomalaisissa murteissa. Ä-äänteen merkkinä on vanhassa kirjasuomessa käytetty jonkin verran myös a-kirjainta. Vuoden 1642 Raamatussa ä:n ja e:n erottelu oli kuitenkin jo vakiintunut nykykieltä vastaavaksi. ==Ä muissa kielissä== Ä-kirjain esiintyy oman aakkospaikan omaavana kirjaimena myös ruotsin ja viron kielten aakkosissa. Ä:tä käytetään myös saksan ja slovakin kielissä. Niissä sillä ei kuitenkaan ole omaa paikkaa aakkosissa, vaan pisteet käsitetään diakriittiseksi merkiksi. Saksassa ä ääntyy e:nä ja sitä käytetään e-kirjaimen asemasta yleensä silloin, kun sanalla on taivutusmuotoja tai sukulaissanoja, joissa e-äänteen paikalla on a. Esim. adjektiivin alt (vanha) komparatiivi, joka lausutaan [eltər], kirjoitetaan älter. Poikkeus periaatteesta on, että die Eltern (vanhemmat) kuitenkin kirjoitetaan e:llä. Ruotsissa ä ääntyy r:n edellä ä:nä, muulloin e:nä. Sana är (verbinmuoto on) saatetaan ääntää sekä että (kaksoispiste vokaalin jäljessä tarkoittaa, että vokaali on äännettävä pitkänä). Norjassa ja tanskassa Ä-kirjainta vastaa Æ-kirjain. Turkkilaisessa tataarin kielessä ä-kirjainta käytetään sen latinalaisessa versiossa, joka kyrillisen ohella on rajatussa käytössä. Sittemmin sitä on kuitenkin alettu korvata azerista tutulla ə-kirjaimella, etenkin sosiaalisessa mediassa kieliaktivistien toimesta. ==Muita esitystapoja== Ä koodataan eri merkistöissä seuraavasti: ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Suomen kielen kirjaimet
Sh

Sh tarkoittaa seuraavia: * * š, teknisten rajoitusten vuoksi kirjoitetaan myös sh, latinalainen kirjain * (vuoteen 2009 asti vain Saint Helenan koodi) * sairaanhoitaja, SH, ammatti * * Thompson shell, sh, Unixin alkuperäinen komentotulkki ** Bourne shell, sh, myöhempi Unixin komentotulkki `/bin/sh` * šillinki, sh., englannin sanasta shilling, rahayksikkö * sosiaalihuoltaja, SH, ammatti * suomenhevonen, sh, kylmäverinen hevosrotu * suositushinta, sh., valmistajan tai alemman myyntiportaan suosittelema tuotteen hinta. * suihkuhuone, SH, tila asunnossa == Lähteet ==
Ohmin laki

Ohmin laki on saksalaisen Georg Simon Ohmin vuonna 1826 esittämä sähköopin laki, jonka mukaan johtimessa (vastuksessa) kulkeva sähkövirta I on suoraan verrannollinen johtimen päiden välillä vaikuttavaan jännitteeseen U. Verrannaisuuskerroin on johtimelle ominainen vakio, konduktanssi G eli sähkönjohtavuus. Tällöin Ohmin laki kirjoitetaan muotoon :I = G\cdot U, missä I on sähkövirta ampeereina, U jännite voltteina ja G konduktanssi, jonka yksikkö on siemens.Martti Valtonen & Anu Lehtovuori: Piirianalyysi osa 1 s. 13–14 Yleisimmin Ohmin laki kirjoitetaan kuitenkin muotoon :U = R\cdot I, missä U on jännite, R on johtimen (tai yleisemmin vastuksen) resistanssi eli sähkövastus ja I on piirissä kulkeva virta. Tätä muotoa käytetään, koska sähkötekniikassa puhutaan konduktanssin sijaan usein resistanssista, joka on konduktanssin käänteisarvo (R = 1 / G). Resistanssin yksikkö on ohmi (Ω). Ohmin lain mukaan resistiivisen virtapiirin läpi kulkeva virta on siis sitä suurempi, mitä suurempi jännite johtimen päiden välillä vaikuttaa - jännite on suoraan verrannollinen virran suuruuteen. Tällaisessa piirissä kulkeva sähkövirta taasen on sitä pienempi, mitä suurempi resistanssi piirissä on, eli sähkövirta on kääntäen verrannollinen resistanssin suuruuteen. ==Ohmin laki vaihtovirralle== Ohmin laki voidaan yleistää myös vaihtovirralle.Martti Valtonen & Anu Lehtovuori: Piirianalyysi osa 1 s. 111 Tällöin yleistetty Ohmin laki saa muodon :U=Z\cdot I, missä suure Z on piirin impedanssi. Vaihtosähkötekniikassa resistanssin sijaan puhutaan siis impedanssista, johon piirin resistanssin lisäksi vaikuttaa myös piirin reaktanssi. Vaihtovirran tapauksessa U, Z ja I kuvataan usein kompleksilukuina. Piirin laitteiden aiheuttama reaktanssi aiheuttaa virran ja jännitteen välille vaihe-eron, (vaihesiirtokulma). Reaktanssin suuruus riippuu komponenttien kapasitanssista ja induktanssista sekä vaihtovirran taajuudesta. == Ohmin laki epälineaarisilla komponenteilla == Ohmin laki on alun perin kokeellisesti johdettu yhtälö ja se pätee täsmällisesti vain ideaalisilla vastuksilla. Laki toimii hyvänä approksimaationa yleisimmille johdinmateriaaleille. Suureiden suhde on joissakin käytännön komponenteissa voimakkaankin epälineaarinen. Esimerkiksi puolijohdekomponentit kuten diodit ovat hyvin epälineaarisia eikä Ohmin laki päde siinä tapauksessa laajalla jännite- ja virta-alueella. Voidaan kuitenkin puhua dynaamisesta eli differentiaalisesta resistanssista Rd pienellä jännitevaihtelualueella: Rd = dU/dI.Resistanssi ja Ohmin laki. Sähköteho; Opettajien laboratoriokurssit, syksy 2015; Helsingin yliopisto == Lähteet == * === Viitteet === ==Kirjallisuutta== * == Aiheesta muualla == *Fluke.com: Mitä Ohmin laki tarkoittaa? Luokka:Fysiikan lait Luokka:Elektroniikka Luokka:Sähkötekniikka Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Trimmeri

Trimmeri on elektroniikassa pieni, piirilevylle juotettu elektroniikan komponentti, tavallisimmin vastus tai kondensaattori, jonka arvoa voidaan säätää ruuvimeisselin tai muun työkalun avulla irrottamatta komponenttia levyltä. Trimmerivastukset (eli trimmeripotentiometrit) voidaan jakaa yksikierrostrimmereihin ja monikierrostrimmereihin. Yksikierrostrimmeriä voi kiertää vain noin 300 astetta, joten sen arvoa ei voi säätää kovin tarkasti haluttuun arvoon. Monikierrostrimmeriä voi kiertää esimerkiksi kymmenen kierrosta, joten sen arvon voi asetella hyvinkin tarkasti. Säätö tapahtuu pienellä trimmeriin sopivalla työkalulla tai ruuvimeisselillä. Tavallisin työkalun muoto on taltta- tai ristipää. Säätämiseen on olemassa sitä varten valmistettuja työkaluja, jotka voivat olla kokonaan muovia tai niiden päässä voi olla pieni metallikärki. Näin työkalun itsensä vaikutus säätöön on mahdollisimman pieni. Pelkästä muovista tehdyn työkalun kestävyys on heikompi. Trimmeri on tarkoitettu säädettäväksi vain laitteen valmistusvaiheessa tai laitehuollossa. Valmistusvaiheessa trimmerillä voidaan kompensoida komponenttien toleranssista johtuva vaihtelu laiteyksilöiden välillä. Laitehuollossa trimmerillä voidaan kompensoida komponenttien vanhenemisesta johtuva arvojen ryömintä tai pienet erot rikki menneen alkuperäisen ja uuden komponentin välillä. Trimmeriä ei ole suunniteltu kestämään lukuisia säätökertoja. == Katso myös == * Potentiometri * Säätökondensaattori Luokka:Elektroniikan komponentit de:Potentiometer#Trimmpotentiometer