EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Cecilia Brækhus

Cecilia Brækhus (s. 28. syyskuuta 1981 Cartagena, Kolumbia) on norjalainen nyrkkeilijä, hallitseva WBA- ja WBC-liittojen naisten maailmanmestari välisarjassa. Brækhus on myös potkunyrkkeillyt. == Nyrkkeilyura == Brækhus aloitti nyrkkeilyn vuonna 2007 saksalaisen Wilfried Sauerlandin tallin ottelijana. Vuoden 2009 maaliskuussa hän voitti WBA- ja WBC-liittojen väliaikaisen mestaruuden ottelussa Vinni Skovgaardia vastaan. Ottelussa haettiin seuraajaa vöistä luopuneelle Holly Holmille. Brækhus on puolustanut mestaruuttaan menestyksellisesti useaan otteeseen. Ensimmäisen kerran hän puolusti mestaruutta Revenge of the Giant -tapahtumassa Helsingissä, Suomessa. Ottelussa hän voitti Amy Yuratovacin kaikin tuomariäänin. Toisen kerran Brækhus puolusti mestaruutta Lucia Morellia vastaan. Tämäkin ottelu päättyi Brækhusin voittoon kaikin tuomariäänin. Seitsemännen kerran Brækhus puolusti mestaruutta 3. joulukuuta 2011 käydyssä ottelussa, jossa haastaja Kuulei Kupihea hävisi kymmenennen erän teknisellä tyrmäyksellä. Kamppailu käytiin Hartwall Areenalla. Vuonna 2013 Brækhus puolusti mestaruutta Mia St.John vastaan voittaen tämän kolmannessa erässä tuomarin keskeyttäessä ottelun.http://www.boxingnews24.com/2013/04/cecilia-braekhus-crushes-mia-st- john/ == Aiheesta muualla == * Cecilia Brækhus Boxrec.com-sivustolla == Viitteet == Luokka:Norjalaiset nyrkkeilijät Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kapmaan hollantilaiset

Kapmaan hollantilaiset olivat Etelä-Afrikkaan 1600-luvulta alkaen tulleiden etupäässä hollantilaisten siirtolaisten jälkeläisiä, jotka asuivat Kapmaan siirtokunnassa. Termiä käyttivät ennen kaikkea britit erotellakseen Kapmaan "sivistyneemmät" hollantilaiset sisämaassa asuneista buureista, joita he pitivät sivistymättöminä. == Lähteet == Luokka:Etelä-Afrikan etniset ryhmät Luokka:Etelä-Afrikan historia
Guayananaratti

Guayananaratti (Brotogeris versicolurus) on eteläamerikkalainen papukaija. Se elää Amazonin alueella Kaakkois-Kolumbiasta ja Koillis-Perusta Brasilian itärannikolle ja Ranskan Guyananaan saakka. Karanneista häkkilinnuista syntyneitä populaatioita elää muun muassa Limassa, Puerto Ricossa ja Yhdysvalloissa. Lajin holotyypin kuvaili Philipp Ludwig Statius Müller Cayennesta 1776.IBC == Lähteet == Luokka:Pikkuaratit
Harmaaposkiaratti

Harmaaposkiaratti (Brotogeris pyrrhoptera) on eteläamerikkalainen uhanalainen papukaija. Se elää Ecuadorin länsi- ja lounaisosissa sekä Perun luoteiskolkassa. Lajin holotyypin kuvaili John Latham Guayaquilista Ecuadorista 1801.IBC == Lähteet == Luokka:Pikkuaratit Luokka:Uhanalaiset linnut
Papakouli Diop

Papakouli Diop (s. 19. maaliskuuta 1986 Kaolack, Senegal) on senegalilainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Levantea ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. == Ura == 25\. kesäkuuta 2009 Diop siirtyi Racing Santanderiin. Virallisen ensiesiintymisensä joukkueessa hän teki 12. syyskuuta 2009 vierasottelussa Atlético Madridia vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki 21. tammikuuta 2010 Copa del Reyn ottelussa Osasunaa vastaan. == Aiheesta muualla == * Papakouli Diopin tilastot BDFutbol- sivustolla Luokka:Senegalilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mikko-Pekka Heikkinen

pienoiskuva|Mikko-Pekka Heikkinen Suomalaisessa kirjakaupassa Helsingin Taiteiden yössä 2012 Mikko-Pekka Heikkinen (s. 1974 Kajaani) on suomalainen toimittaja ja kirjailija. Heikkinen työskentelee kirjoittavana toimittajana Helsingin Sanomissa, jossa hän on toiminut 1990-luvun lopulta lähtien eri tehtävissä. Hän on työskennellyt useita vuosia muun muassa Nyt-liitteen elokuva-arvostelijana ja toimitussihteerinä sekä kotimaan- ja kaupunkitoimitusten reportterina. Viimeksi hän on työskennellyt sunnuntaitoimituksessa ja Kuukausiliitteessä. Usein luonto- ja metsäaiheista kirjoittava Heikkinen tunnetaan myös Helsingin Sanomien kolumnistina. Mikko- Pekka Heikkinen on kirjoittanut ylioppilaaksi Suomussalmen lukiosta 1993. Hän on opiskellut Helsingin yliopiston valtiotieteellisessä tiedekunnassa filosofiaa. Heikkinen harrastaa retkeilyä, juoksemista, purjehdusta ja elokuvia. Mikko-Pekka Heikkinen on journalisti jo toisessa polvessa: hänen edesmennyt isänsä Eino K. Heikkinen teki pitkän uran paikallislehti Ylä- Kainuun päätoimittajana. Vuonna 2010 julkaistiin Mikko-Pekka Heikkisen kaunokirjallinen esikoisteos, novellikokoelma Nuorgamin Alkon tuho - ja muutama erätarina. Heikkisen esikoisromaani Terveiset Kutturasta julkaistiin 2012. ==Teokset== * Nuorgamin Alkon tuho - ja muutama erätarina (Johnny Kniga 2010). * Terveiset Kutturasta (Johnny Kniga 2012) * Jääräpää (Johnny Kniga 2014) * Poromafia (2016) * Betoniporsas (Johnny Kniga 2018) * Sähkömies (Johnny Kniga 2020) * Poromafia osa 2 (Johnny Kniga 2023) * == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Mikko-Pekka Heikkinen Prosak-proosaklubilla, Kirjastokaista-video, 2.12.2014 * "Oi Saame synnyinmaa", Turun Sanomien arvio Jääräpää-romaanista 14. 9. 2014 * Keskisuomalainen-lehden arvio Jääräpää- romaanista 13. 8. 2014 * "Vivahteikas satiiri mustien silmien kylästä", Jääräpää-romaanin arvio Helsingin Sanomissa 13. 8. 2014 * "Masturbointia männyn juurella", esikoiskirjan arvostelu Kymen Sanomissa 9. 3. 2010 * "Mikko- Pekka Heikkinen - Nuorgamin Alkon tuho", esikoiskirjan arvostelu Keskisuomalaisessa 29. 3. 2010 * "Suomussalmen ajattelija", haastattelu Ylioppilaslehdessä 5. 2. 2010 * "Suomen pohjoinen ja etelä sotivat kirjassa", Ylen Lapin radion haastattelu 16. 8. 2012 * "Terävänäköinen kuvaus fiktiivisestä sodasta", Pohjalaisen arvostelu romaanista Terveiset Kutturasta, 19. 8. 2012 * Vihreän Langan arvostelu romaanista Terveiset Kutturasta, 27. 8. 2012 * "Saamelaiset jyrää meitin", Kouvolan Sanomien arvostelu romaanista Terveiset Kutturasta, 1. 9. 2012 * Ylen Lapin radion arvostelu esikoisromaanista, 5. 9. 2012 * Fifi-lehden arvostelu romaanista Terveiset Kutturasta, 7. 9. 2012 * "Terveiset Kutturasta", Savon Sanomien arvostelu romaanista, 10. 9. 2012 * "Suomeen syttyy uusi sisällissota", Helsingin Sanomien arvostelu romaanista Terveiset Kutturasta, 23. 9. 2012 Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Suomalaiset kolumnistit Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Helsingin Sanomien toimittajat
Keltajuova-aratti

Keltajuova-aratti (Brotogeris chiriri) on eteläamerikkalainen papukaija. Sen elinympäristö käsittää mantereen keskiosia Boliviasta Paraguayhin, Pohjois- Argentiinaan ja Brasiliaan. Lajista tunnetaan kaksi alalajia. Sen holotyypin kuvaili Louis Jean Pierre Vieillot Paraguaysta 1818.IBC Keltajuova-aratti on saanut nimensä keltaisista siipijuovistaan, jotka näkyvät hyvin lennossa. Lajille kertyy pituutta 22 cm. Sen ravintoon kuuluu siemenet, hedelmät, kukat ja versot. Pesimäajan ulkopuolella keltajuova-aratit elävät parvissa, jotka havaitsee helpoiten kimeistä huudoista. Pesä sijaitsee kolossa puussa tai oksassa. == Lähteet == * Harrison C. & Greensmith A., Koko maailman linnut, Helsinki Media 1995, 416 s. ===Viitteet=== Luokka:Pikkuaratit
Kobolttiaratti

Kobolttiaratti (Brotogeris cyanoptera) on eteläamerikkalainen papukaija, joka elää mantereen sisäosissa Amazonin latvoilla Kaakkois-Kolumbiasta ja Etelä- Venezuelasta Ecuadoriin, Peruun, läntiseen Brasiliaan ja Pohjois-Boliviaan ulottuvalla alueella. Sen holotyypin kuvaili Tommaso Salvadori Mission de Sarayacusta ja Amazonilta 1891.IBC == Lähteet == Luokka:Pikkuaratit
Ambrogio Traversari

Ambrosius Camaldulensis, syntymänimeltään Ambrogio Traversari (Ambrosius Traversarius) (1386 – 20. lokakuuta 1439) oli italialainen teologi ja oppinut. == Elämä == Ambrosius syntyi Portico di Romagnan kylässä lähellä Forlìa. 14-vuotiaana hän liittyi camaldolese-sääntökuntaan Santa Maria degli Angelin luostarissa Firenzessä silloisessa Firenzen tasavallassa. Ambrosius kiinnostui erityisesti kreikkalaisesta kirjallisuudesta, jolla alalla häntä opetti Manuel Khrysoloras. Ambrosiuksesta tuli sääntökunnan johtaja vuonna 1431. Ambrosius oli merkittävä Rooman piispan ensisijaisuuden puolestapuhuja. Tämä ilmeni muun muassa Baselin kirkolliskokouksessa, jossa hän toimi paavi Eugenius IV:n legaattina. Myöhemmin paavi lähetti hänet Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarin Sigismundin luokse pyytämään tämän apua paaville pyrkimyksissä lopettaa kokous. Ambrosius teki työtä katolisen ja ortodoksisen kirkon saattamiseksi yhteen tässä sekä seuranneessa Firenzen kokouksessa. Hän kuoli pian kokouksen jälkeen. == Teokset == Ambrosius kirjoitti teoksen Hodoeporicon, joka on päiväkirja Italian luostareiden kiertomatkasta. Epistolarium sisältää hänen kirjeenvaihtonsa. Lisäksi Ambrosius kirjoitti muun muassa ehtoollisesta, Pyhän Hengen lähtemisestä, pyhimyksien elämäkertoja sekä sääntökuntansa johtajien historian. Pyhän Markuksen kirjastossa Venetsiassa säilytetään joukkoa alkuperäisiä käsikirjoituksia. Ambrosius myös käänsi teoksia kreikasta latinan kielelle. Näihin kuuluvat Johannes Siinailaisen Portaat (Venetsia, 1531), Palladioksen kirjoittama teos Johannes Krystostomoksen elämästä (Venetsia, 1533), Johannes Moskhoksen Pratum spirituale, Basileios Kesarealeisen Neitsyydestä, Efraim Syyrialaisen yhdeksäntoista saarnaa sekä Pseudo-Dionysios Areopagitan teos Taivaallisesta hierarkiasta (1436). Vuosina 1424–1433 Ambrosius käänsi Diogenes Laertioksen teoksen Merkittävien filosofien elämät ja opit kreikasta latinan kielelle. Käännös levisi käsikirjoituksina laajalle, ja se julkaistiin Roomassa vuonna 1472. Ensimmäinen painettu laitos teoksesta ilmestyi vasta vuonna 1533. == Lähteet == * * == Aiheesta muualla == * Ambrosii Traversarii, Latinae Epistolae in libros XXV – kirjeitä * Luokka:Italialaiset teologit Luokka:Keskiajan henkilöt
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1950

Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1950 järjestettiin Lontoossa 13.–22. maaliskuuta. Kisojen järjestäjämaaksi kysyttiin myös Suomea. Hallitseva mestari Tšekkoslovakia ei saanut lähetetyksi joukkuetta kisoihin, koska lähes koko joukkue vangittiin. Syynä oli maan petos ja vangitseminen tapahtui juuri joukkueen lähdön kynnyksellä. Vangittujen joukossa oli muun muassa Gustav Bubník. Puolestaan Suomessa syksyllä 1949 käyty keskustelu johti siihen, että Suomen Jääkiekkoliitto ei lähettänyt maajoukkuetta kisoihin. Päätös katkeroitti muutaman vanhan polven maajoukkuekiekkoilijan siinä määrin, että he lopettivat pelaajauransa. Suomea turnauksessa edustivat vain tarkkailija Risto Lindroos ja kokousedustaja Harry Lindblad. Kanada saavutti kisoissa kultaa ja Yhdysvallat hopeaa. Euroopan-mestaruuden voitti Sveitsi. == Karsintaryhmä 1 == joukkue Ot. V T H Maalit Pst GBR NOR FRA Iso-Britannia 2 2 0 0 11–0 4 2–0 9–0 2 1 0 1 11–2 2 11–0 align=left 2 0 0 2 0–20 0 == Karsintaryhmä 2 == joukkue Ot. V T H Maalit Pst CAN SUI BEL Kanada 2 2 0 0 46–2 4 13–2 33–0 2 1 0 1 26–16 2 24–3 align=left 2 0 0 2 3–57 0 == Karsintaryhmä 3 == joukkue Ot. V T H Maalit Pst SWE USA NED 2 2 0 0 18–3 4 8–3 10–0 2 1 0 1 20–9 2 17–1 align=left 2 0 0 2 1–27 0 == Mitalisarja == Joukkue O V T H Maalit Pts CAN USA SUI GBR SWE NOR Kanada 5 5 0 0 42–3 10 5–0 11–1 12–0 3–1 11–1 align=left 5 4 0 1 29–20 8 10–5 3–2 4–2 12–6 align=left 5 3 0 2 31–30 6 10–3 3–2 12–4 Iso-Britannia 5 2 0 3 14–32 4 5–4 4–3 align=left 5 1 0 4 15–16 2 6–1 align=left 5 0 0 5 15–45 0 ===Euroopan-mestaruuskilpailut=== EM Joukkue 1\. Sveitsi 2\. Iso-Britannia 3\. Ruotsi 4\. Norja == Alempi loppusarja == joukkue Ot. V T H Maalit Pst BEL NED FRA 2 2 0 0 11–3 4 4–2 7–1 2 1 0 1 6–6 2 4–2 align=left 2 0 0 2 3–11 0 == Mestarijoukkue == Joukkue Pelaajat 1\. CAN Edmonton Mercury: Harry Allen, March Darling, Billie Dawe, Jack Davis, Robert Davis, Wilburn Delaney, Donald Gauf, Doug Gilburn, Leo Lucchini, Jack Manson, Doug McAuley, Ab Newsome, Al Purvis, Don Stanley, Bob Watt, Pete Wright, Nassic Young == Lähteet == * http://hockey365.celeonet.fr/hockeyarchives/mondial1950.htm * Top 100 tarinat, Tarina #48 === Viitteet === 1950 Luokka:Jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut Luokka:Vuoden 1950 jääkiekko Luokka:Lontoon urheilu Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan jääkiekko
Pikkuaratti

Pikkuaratti (Brotogeris chrysoptera) on eteläamerikkalainen papukaija. Sen elinympäristö käsittää mantereen koillisosaa Koillis-Venezuelasta Guyanaan, Ranskan Guyanaan sekä Brasilian Maranhãoon ja Mato Grossoon. Lajista tunnetaan viisi alalajia. Sen holotyypin kuvaili Carl von Linné Guyanasta 1766.IBC == Lähteet == Luokka:Pikkuaratit
Miguel Ángel Revilla Roiz

Miguel Ángel Revilla Roiz (s. 23. tammikuuta 1943) Parlamento de Cantabria. Viitattu 9.9.2018 on espanjalainen poliitikko. Revilla edustaa Kantabrian alueellista puoluetta. Hän toimi Kantabrian maakuntahallituksen johtajana vuosina 2003–2011 ja valittiin uudestaan kesäkuussa 2015. Revilla on koulutukseltaan ekonomi. Hän oli taloustieteen professori vuosina 1979–1982 (Escuela Superior de Dirección de Empresas de Santander) ja julkisen talouden ja talouspolitiikan professori vuoteen 1995 saakka (Cantabrian yliopisto). == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Espanjalaiset poliitikot Luokka:Espanjan puolueiden puheenjohtajat Luokka:Espanjalaiset professorit Luokka:Kantabria Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Naisten Divari

Naisten Divari , sponsorinimeltään kaudesta 2024-2025 alkaen Inssi-Divari, on naisten toiseksi korkein salibandyn sarjataso Suomessa. Divari pelataan valtakunnallisena yhdessä 10 joukkueen lohkossa. Kaudella 2023-24 divarin runkosarjan voitti Helsingin Jokerit. Sarjan nimi muuttui Inssi-Divari:Ksi kauden 2024-2025 alusta, kun salibandyliito halusi yhdenmukaista kahden korkeiman sarjatason nimet miehissä ja naisissa. == Sarjajärjestelmä == == Runkosarja== Kaksinkertainen sarja yksittäisinä otteluina. Peliaika 3 x 20 min tehokasta peliaikaa. Jos varsinainen peliaika päättyy tasan, pelataan 5 minuutin jatkoaika, joka päättyy ensimmäiseen hyväksyttyyn maaliin. Mikäli ratkaisua ei synny jatkoajalla ratkaistaan voittaja viiden laukojan rangaistuslaukauskilpailussa. Ottelun voitosta varsinaisella peliajalla saa kolme (3) sarjapistettä. Jatkoajalla tai rangaistuslaukauskilpailussa ratkenneessa ottelussa voitosta saa kaksi (2) sarjapistettä ja häviöstä yhden (1) sarjapisteen. Varsinaisella peliajalla hävitystä ottelusta ei saa pisteitä (0). ==F-Liiga karsinta== Sarjan 1.–6. sijoittuneet joukkueet jatkavat F-liigakarsintaan. ==Divarikarsinnat== Sarjan 7.–8. sijoittuneet joukkueet jatkavat Divarikarsintojen 1. vaiheeseen. ==Putoamiskarsinta== Sarjan 9.–10. sijoittuneet joukkueet karsivat suorasta putoamisesta Suomisarjaan. Otteluparissa kotietu on runkosarjassa paremmin sijoittuneella joukkueella. Pelataan paras kolmesta systeemillä (kaksi voittoa) yksittäisinä otteluina. Peliaika 3 x 20 min tehokasta peliaikaa. Jos varsinainen peliaika päättyy tasan, pelataan 20 minuutin jatkoaika, joka päättyy ensimmäiseen hyväksyttyyn maaliin. Mikäli ratkaisua ei synny jatkoajalla ratkaistaan voittaja viiden laukojan rangaistuslaukauskilpailussa. Varsinaisen peliajan ja jatkoajan välillä on 5 min tauko. Otteluparin voittaja jatkaa Divarikarsintojen 2. vaiheeseen ja häviäjä putoaa Suomisarjaan kaudelle 2024–25. == Joukkueet 2024–2025 == Joukkue Kunta Kotihalli Perustettu Päävalmentaja Jokerit Helsinki Lehto Areena 2013 Marko Lundsten SBS Wirmo Mynämäki HaNi-Halli 1993 Riku Niemi Pirkat Pirkkala Pirkkalan vapaa-aikakeskus Jorma Vilonen HaHe Oulu Kastellin monitoimitalo Pasi Soronen Northern Stars Espoo Kameleonten 2014 Ville Turunen Blue Fox Uusikaarlepyy Tähtihalli 1989 Celine Hellström SB Nivala Nivala Championdoor Areena 2019 Kaisu Vähäsöyrinki SalBa Rauma Jaakko Arena 1993 Jesse Salonen FB Factor Kontiolahti Lehmon liikuntahalli 2016 Markus Holopainen Häme Stars Hämeenlinna Nummikeskus 2019 Jani Järvinen == Lähteet == * Tulospalvelu * Naisten 1. divisioona * https://salibandy.fi/fi/uutiset/naisten-1-divisioona-miesten-suomisarja- seka-p21-sm-sarja-laajenevat-nain-paikat-maaraytyvat/ Luokka:Salibandyn I-divisioona Luokka:Suomen salibandysarjat
Ümürbek Bazarbaýew

Ümürbek Bazarbaýew (s. 17. syyskuuta 1981) on turkmenistanilainen painonnostaja. Hän on osallistunut neljiin olympialaisiin, Sydneyssä 2000, Ateenassa 2004, Pekingissä 2008 ja Lontoossa 2012. Bazarbaýewin paras sijoitus olympialaisista on kuudes alle 62-kiloisten sarjassa, mutta Aasian- mestaruuskisoissa hän on saanut pronssia vuonna 2008 Kanazawasta omalla ennätyksellään 296 kiloa. == Lähteet == * == Aiheesta muualla == * Luokka:Turkmenistanilaiset painonnostajat Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Biblioteca Nazionale Vittorio Emanuele III

Biblioteca nazionale Vittorio Emanuele III on yksi Italian kansalliskirjastoista. Se sijaitsee 1700-luvulla rakennetun Napolin kuninkaallisen palatsin itäsiivessä ja se on perustettu 1790-luvulla. Kirjasto on nimetty Italian kuninkaan Viktor Emanuel III:n mukaan. Kirjasto on Italian kolmanneksi suurin Rooman ja Firenzen kansalliskirjastojen jälkeen. Se käsittää yli 1,4 miljoonaa teosta, yli 18 000 käsikirjoitusta, 4 500 inkunaabelia ja 1 800 Papyrusten huvilasta Herculaneumista löydettyä papyrusta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Biblioteca Nazionale Vittorio Emanuele III Luokka:Italian kansalliskirjastot Luokka:Napolin rakennukset ja rakennelmat
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1951

Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1951 pelattiin Pariisissa. Joukkueet jaettiin ensimmäistä kertaa suoraan kahteen erilliseen sarjaan tason mukaan. Kanada voitti maailmanmestaruuden. Ruotsi voitti Euroopan-mestaruuden maalieron turvin ennen Sveitsiä. Norja voitti ensimmäisen mitalinsa, eli Euroopan-mestaruuskilpailujen pronssia, vaikka hävisi Suomelle. Suomen voitto Norjasta jäi Suomen ainoaksi, joten Suomi oli turnauksen viimeinen. == A-sarja == Joukkue O V T H Maalit Pts CAN SWE SUI NOR GBR USA FIN Kanada 6 6 0 0 62-6 12 5-1 5-1 8-0 17-1 16-2 11-1 align=left 6 4 1 1 33-14 9 3-3 5-2 5-1 8-0 11-3 align=left 6 4 1 1 28-12 9 8-1 7-1 5-1 4-1 align=left 6 2 0 4 10-27 4 4-3 3-0 0-3 Iso-Britannia 6 1 1 4 18-42 3 6-6 6-3 align=left 6 1 1 4 14-42 3 5-4 align=left 6 1 0 5 15-37 2 ===Euroopan-mestaruuskilpailut=== EM Joukkue 1\. 2\. 3\. 4\. 5\. == B-sarja == B-sarja pelattiin nimellä Critérium Européen. Joukkue O V T H Maalit Pts ITA FRA NED AUT BEL YUG align=left 5 5 0 0 26-8 10 4-1 3-1 7-2 6-3 6-1 align=left 5 4 0 1 35-15 8 7-5 7-3 10-0 10-3 align=left 5 3 0 2 17-16 6 4-3 2-1 5-2 align=left 5 1 0 4 20-25 2 9-3 3-4 align=left 5 1 0 4 20-30 2 13-3 align=left 5 1 0 4 13-37 2 == Mestarijoukkue == Joukkue Pelaajat 1\. CAN Mallie Hughes, Carl Sorokoski, Jim „Shorty“ Malacko, Don Vogan, Walter „Whitey“ Rimstad, William Gibson, Don McLean, Hector Negrello (C), Stan Obodiac, Tom Wood, Bill Chandler, Bert Knibbs, Andrew „Nap“ Milroy, Lou Siray, Denny Flannigan, Bill Flick, Mickey Roth, Dick Gray; Valmentaja: Dick Gray == Lähteet == === Viitteet === * http://hockey365.celeonet.fr/hockeyarchives/mondial1951.htm * http://www.todor66.com/hockey/world/index.html 1951 Luokka:Jääkiekon Euroopan- mestaruuskilpailut Luokka:Vuoden 1951 jääkiekko Luokka:Pariisin urheilutapahtumat Luokka:Ranskan jääkiekko
Iván Marcano

Iván Marcano Sierra (s. 23. kesäkuuta 1987 Santander, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, joka edustaa portugalilaista Portoa. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja, mutta kykenee pelaamaan myös vasempana laitapuolustajana. == Ura == Marcano on kotikaupunkinsa Racing Santanderin kasvatti. Hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa 30. syyskuuta 2007 ottelussa Almeríaa vastaan, jossa hän kuitenkin loukkaantui ja joutui sivuun kolmeksi kuukaudeksi. Kaudeksi 2009–2010 uusi päävalmentaja Juan Ramón Muñiz nosti Marcanon vakituisesti Racingin edustusjoukkueeseen. Viidennessä pelissä kotiottelussa Mallorcaa vastaan hän teki ensimmäisen liigamaalinsa. Hän pelasi lähes koko kauden vasempana laitapuolustajana. Heinäkuussa 2009 Marcano siirtyi kuuden miljoonan euron kaupassa Villarrealiin, jonka kanssa hän teki kuusivuotisen sopimuksen. Hän kuului kauden 2009–2010 alussa joukkueen avauskokoonpanoon, mutta joutui helmikuussa valmentajaksi tulleen Juan Carlos Garridon epäsuosioon ja pelasi loppukaudesta vain muutamassa ottelussa. Kaudeksi 2010–2011 hän siirtyi lainasopimuksella madridilaisseura Getafeen. 15\. kesäkuuta 2011 hän siirtyi yhden kauden kestävällä lainasopimuksella kreikkalaisseura Olympiakosiin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Iván Marcanon tilastot BDFutbol-sivustolla Luokka:Espanjalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Telkkälä (Muolaa)

Telkkälä (v:sta 1948 ) on kylä Kirkkojärven itärannalla Punnuksen kunnassa Käkisalmen piirissä Venäjällä. Telkkälä kuuluu Suomen Neuvostoliitolle luovuttamiin alueisiin ja se oli Suomelle kuuluessaan osa Muolaan kuntaa. == Historia == === Kyläkuva === Suomelle kuuluessaan Telkkälä sijaitsi Muolaan itäosassa Valkjärven kunnan rajalla noin kolme kilometriä Muolaan kirkonkylästä Kirkkorannasta itään. Telkkälän naapurikyliä olivat etelässä Lehtokylä, lännessä Kirkkojärven toisella puolella Kirkkoranta, Hattula ja Retukylä, pohjoisessa Passila ja Punnus, idässä Himala, Myhkyrilä ja Heimala sekä Valkjärven puolella Pentsilä. Punnuksen ja Passilan kylien vastaisen rajan muodosti Punnusjärvestä Kirkkojärveen laskeva Punnusjoki. Telkälän asutus ja pellot olivat keskittyneet kylän pohjoisosaan Kirkkojärven rannalle. Telkkälän halki kulki Punnuksesta Lehtokylään johtanut maantie, josta erkani kylätie länteen Telkkälän kyläkeskustaan Kirkkojärven rantaan ja itään Saustalaan. Vuonna 1936 Telkkälän kylän pinta-ala oli 13,53 neliökilometriä, josta oli peltoa 407 hehtaaria, niittyä 46 hehtaaria ja metsää 871 hehtaaria.Luukka, Sarkanen & Repo 1952, s. 195-196 Telkkälän peltopinta-ala oli lisääntynyt Kirkko- ja Punnusjärvien laskun myötä.Repo 1952, s. 490-491 Maanviljelyksen ohella kylässä harjoitettiin myös huomattavassa määrin kalastusta. Kylässä oli Suomen Luterilaisen Evankeliumiyhdistyksen rukoushuone.. Telkklälän koulu aloitti toimintansa vuokratiloissa vuonna 1907 ja koulutalo valmistui vuonna 1910. Koulupiiriin kuului Telkkälän lisäksi Himalan kylä sekä Saustalaksi kutsutut Myhkyrilän, Saavolan ja Oravalan kylät. Telkklän koulu sijaitsi kylätien varressa metsätaipaleella Himalan ja Telkkälän kylien välimaastossa. Ennen vuotta 1907 koulupiirin alue oli kuulunut Punnuksen koulupiiriin. Telkkälän koulu tuhoutui talvisodassa vuonna 1939. === Sota-aika === Telkklän asukkaat evakuoitiin läntisempään Suomeen heti talvisodan alettua vuonna 1939.Luukka & Sarkanen 1952, s. 400 Moskovan rauhassa 1940 alue luovutettiin Neuvostoliitolle, mutta Suomi valtasi alueen takaisin jatkosodan alussa 1941 ja kylän asukkaat pääsivät palaamaan raunioituneeseen kotikyläänsä. Jälleenrakennus keskeytyi vuonna 1944 Neuvostoliiton suurhyökkäyksen alettua ja kylien asukkaat evakuoitiin uudelleen. Rauhanteossa kylä jäi taas Neuvostoliiton puolelle. Sodan jälkeen Muolaan siirtoväki asutettiin Lounais-Hämeeseen ja Etelä-Pirkanmaalle, jossa Telkklän asukkaat asutettiin pääasiassa Somerolle ja jonkin verran myös Somerniemelle. == Lähteet == * === Viitteet === == Kirjallisuutta == * Luokka:Muolaan kylät Luokka:Käkisalmen piiri
Sokeriaratti

Sokeriaratti (Brotogeris sanctithomae) on eteläamerikkalainen papukaija. Se elää lähinnä Amazonin rantametsissä Brasiliassa, itäisessä Perussa, Pohjois- Boliviassa ja Kaakkois-Kolumbiassa. Lajista tunnetaan kaksi alalajia. Sen holotyypin kuvaili Philipp Ludwig Statius Müller Brasilian Amazonilta 1776.IBC == Lähteet == Luokka:Pikkuaratit
Sinilakkiaranen

Sinilakkiaranen (Nannopsittaca dachilleae) on eteläamerikkalainen papukaija. Sen elinympäristö käsittää Kaakkois-Perun ja Luoteis-Bolivian, mahdollisesti myös läheisiä alueita Länsi-Brasiliasta. Lajin holotyypin kuvailivat John Patton O'Neill, Charles A. Munn ja Irma Franke Perun Ucayalista 1991.IBC ITIS Zoonomen == Lähteet == Luokka:Papukaijat
Sheerness

Sheerness on noin asukkaan kaupunki Kentin kreivikuntaan kuuluvassa Swalen kaupunkipiirissä (borough) Kaakkois-Englannissa. Sillä ole kunnallista itsehallintoa (unparished area), vaan se on suoraan kaupunkipiirin alaisuudessa. Kaupunki sijaitsee Medwayjoen suulla Isle of Sheppey -saaren luoteiskulmassa. Sheerness alkoi kehittyä, kun Medwayjoen suulle rakennettiin 1500-luvulla linnoitus laivastohyökkäyksien varalta. Kaupungissa toimi myöhemmin kuninkaallinen laivatelakka. Kun Sheernessiin valmistui 1800-luvulla laivalaituri ja rantapromenadi, se alkoi kiinnostaa rantalomakohteena. Teollisuus säilytti silti yhä tärkeän asemansa, etenkin vuoteen 1960 saakka, jolloin laivaston telakka suljettiin. Kaupunki on yhä maan tärkeimpiä autojen tuontisatamia. Kaupunkiin johtava tärkein maantieyhteys on A249-maantie, junayhteys Lontooseen vie aikaa tunnin ja 45 minuuttia. Aikaisemmin Sheernessistä oli laivayhteys Alankomaiden Vlissingeniin mutta se on lopetettu. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Asutut paikat Kentin kreivikunnassa Luokka:Englannin kaupungit
Tepuiaranen

Tepuiaranen (Nannopsittaca panychlora) on eteläamerikkalainen papukaija. Sen elinympäristö käsittää Venezuelan, Etelä-Guyanan ja Pohjois-Brasilian. Lajin holotyypin kuvailivat Osbert Salvin ja Frederick DuCane Godman Mount Roraimalta Guyanasta 1883.IBC == Lähteet == Luokka:Papukaijat
Senegalin alueet

Senegalin alueet () ovat Senegalin aluehallinnollisia yksiköitä. Maa jakautuu 14 alueeseen. Alueet jakautuvat edelleen departementeiksi, joita on 34. Maakunta Väkiluku 2005 Pääkaupunki Pinta-ala (km2) Dakarin alue 2 459 292 Dakar 550 Diourbelin alue 1 183 095 Diourbel 3 359 Fatickin alue 652 361 Fatick 7 935 Kaffrinen alue 467 748 Kaffrine 11 853 Kaolackin alue 664 959 Kaolack 4 157 Kédougoun alue 111 207 Kédougou 16 896 Koldan alue 513 138 Kolda 13 718 Lougan alue 729 606 Louga 29 188 Matamin alue 478 573 Matam 25 083 Saint-Louisin alue 763 347 Saint-Louis 19 054 Sédhioun alue 399 365 Sédhiou 7 293 Tambacoundan alue 557 884 Tambacounda 42 706 Thiès'n alue 1 385 227 Thiès 6 601 Ziguinchorin alue 453 448 Ziguinchor 7 339 ==Historia== Siirtomaa-aikana Senegal oli jaettu cerlcles'hin, jotka oli jaettu edelleen kantoneihin. Itsenäistymisen jälkeen maa jaettiin seitsemään alueeseen, 27 depardementtiin ja 85 arrondisementtiin. Senegalin alueet olivat tuolloin Cap Vert, Casamance, Diourbel, Fleuve, Sénégal Oriental, Sine-Saloum ja Thiès. Vuonna 1976 Diourbelin alueesta erotettiin Lougan alue. Vuonna 1984 jaettiin Casamance Koldan ja Ziguinchon alueiksi, Sine-Saloum Fatickin ja Kaolackin alueiksi ja Cap Vertin nimi muutettiin Dakariksi, Fleuven Saint-Louisiksi ja Sénégal Orientalin Tambacoundaksi. Vuonna 2002 Saint-Louisin alueesta erotettiin Matam. Vuonna 2008 Kaolackista erotettiin Kaffrine, Tambacoundasta Kédougou ja Sédhiou Koldasta. ==Katso myös== *Senegalin departementit ==Lähteet== *
Unabomber presidentiksi

Unabomber presidentiksi () oli poliittinen kampanja Yhdysvalloissa vuoden 1996 presidentinvaalien aikana.A Star on Your Computer Screen - NYTimes.com (Viitattu 4.2.2010) Kampanjan tarkoituksena oli saada kirjepommeista vangittu ja sittemmin elinkautiseen vankeuteen tuomittu Unabomber eli Theodore Kaczynski Yhdysvaltain presidentiksi. Sen aloitti Bostonissa Lydia Eccles vuonna 1995. Kampanjan tunnuslauseena oli If elected, he will not serve (”Jos hänet valitaan, hän ei tule toimimaan virassa”). == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltain politiikka Luokka:Unabomber Luokka:Toteutumattomat suunnitelmat ja hankkeet
Eetu Kaipio

Eetu Kaipio (s. 29. maaliskuuta 1989 Hyvinkää) on suomalainen jalkapalloilija, jonka seura on Kakkosessa pelaava Pallo-Iirot. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Kaipio aloitti jalkapallon Nurmijärven Nappulaliigassa. Hän edusti juniorina FC Jokereita ja Helsingin Jalkapalloklubia. Hän pelasi kausina 2008–2009 HJK:n reservijoukkueessa Klubi 04:ssä Kakkosta ja Ykköstä. Kauden 2010 alussa hän oli koeajalla Veikkausliigan Vaasan Palloseurassa, mutta ei lopulta saanut sopimusta ja siirtyi Ykkösen Viikinkeihin. Hän kuului kauden päätteeksi Veikkausliigan nousukarsintoihin yltäneen itähelsinkiläisjoukkueen runkopelaajiin. Kaudeksi 2011 Kaipio siirtyi Viikinkien valmentajan Toni Korkeakunnaksen mukana Veikkausliigan Myllykosken Palloon, jonka kanssa hän teki 1 + 1 -vuotisen sopimuksen. Hän debytoi Veikkausliigassa 2. toukokuuta 2011 ottelussa IFK Mariehamnia vastaan. Debyyttikaudellaan liigassa Kaipio sai runsaasti vastuuta ja pelasi 27 ottelussa, mutta sittemmin loukkaantumiset rajoittivat hänen pelaamistaan. Kausilla 2012–2013 hän pelasi muutaman ottelun myös lainalla Kakkosen Mikkelin Palloilijoista. Kaudeksi 2014 Kaipio siirtyi Ykkösen Valkeakosken Hakaan. == Tilastot == Päivitetty 30. syyskuuta 2017.Eetu Kaipio Soccerway-sivustolla Eetu Kaipion tilastot Palloliiton Tulospalvelussa Kausi Seura Sarja O M 2008 Klubi 04 Kakkonen 22 6 2009 Klubi 04 Ykkönen 14 1 2010 Viikingit Ykkönen 25 4 2011 MyPa Veikkausliiga 27 0 2012 MyPa Veikkausliiga 6 0 MP Kakkonen 2 0 2013 MyPa Veikkausliiga 10 0 MP Kakkonen 3 1 2014 Haka Ykkönen 14 0 Viikingit Ykkönen 6 0 2015 Haka Ykkönen 16 3 2016 NJS Kolmonen 16 6 P-Iirot Kolmonen 3 1 2017 P-Iirot Kolmonen 19 10 Yhteensä 183 32 * Veikkausliiga yht. 43/0 * Ykkönen yht. 75/8 * Kakkonen yht. 27/7 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Eetu Kaipio Veikkausliigan sivustolla Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Matti Rautiainen

Matti Kalevi Rautiainen (7. lokakuuta 1955 Tampere) on entinen suomalainen jääkiekkoilija. Rautiainen aloitti uransa Koo-Veessa, ja pelasi joukkueessa kevääseen 1980 asti. Hän voitti Koo-Veessä SM-pronssia kauden 1976–1977 päätteeksi. Seuraavalla kaudella hänet palkittiin SM-liigan herrasmiespelaajana. Ilvekseen Rautiainen siirtyi seurafuusion seurauksena kaudeksi 1980–1981. Ilveksessä hän sai toisen SM-pronssinsa kaudella 1982–1983. Rautiainen lopetti uransa kauden 1983–1984 päätteeksi. Rautiainen palasi kuitenkin vielä SM-liigaan. Kauden 1985–1986 hän pelasi Koo-Veessa 1-divisioonassa. Seuraavalla kaudella hän pelasi Tapparassa, jossa hän voitti Suomen-mestaruuden. Lopullisesti pelaajauransa Rautiainen lopetti mestaruuskautensa jälkeen. SM-liigassa Rautiainen pelasi kaikkiaan 445 ottelua, ja tehopisteitä hän sai 190+211. Pudotuspeleissä Rautiainen pelasi 17 ottelua, ja teki niissä 5+7 tehopistettä. Suomea Rautiainen edusti neljässä arvoturnauksessa. Hänet valittiin ensimmäisen kerran arvokisajoukkueeseen vuoden 1976 talviolympialaisiin. Ottelussa Japania vastaan Rautiainen teki viisi maalia. Seuraavan kerran vastaavaan olympiatasolla pystyi Pavel Bure Naganossa 1998. Samana vuonna Rautiainen pelasi vielä Kanada-cupissa. Rautiaisen ensimmäiset MM-kilpailut oli vuoden 1978 turnaus. Rautiainen valittiin toistamiseen MM-turnaukseen vuonna 1979. Yhteensä hän pelasi 76 A-maaottelua, ja teki niissä 26+16 tehopistettä. Suomen Jääkiekkomuseo aateloi Rautiaisen jääkiekkoleijonaksi vuonna 2010. == Saavutukset == * Suomen- mestaruus (1987) * 2 SM-pronssia (1977, 1983) * SM-liigan herrasmiespelaaja (1978) * Jääkiekkoleijona (2010) * Kooveen jääkiekon kunnianumero 26 (2011) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Raimo Kilpiö -palkinnon voittajat Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Välimerensypressi

Välimerensypressi (Cupressus sempervirens) on Välimeren itäosasta kotoisin oleva sypressilaji. Sitä kasvatetaan koristekasvina monin paikoin ympäri maailmaa. == Kuvaus == Välimerensypressi kasvaa 20–30 metriä korkeaksi. Sen runko kasvaa suorana. Oksat ovat luonnossa tavallisesti siirottavia tai kohenevia, mutta koristepuuna kasvatetulla kapealatvuksisella muodolla pystyn luutamaisia. Kaarna on ohut ja pysyy pitkään sileänä, vanhemmiten se alkaa halkeilla pystysuunnassa. Versot ovat ohuita ja niitä kasvaa kaikkiin suuntiin. Ristikkäin vastakkain kiinnittyneet pienet lehdet ovat suomumaisia ja uloimmissa oksanhaaroissa 1–1,8 millimetriä pitkiä. Kävyt ovat 2–3 cm pitkiä, pyöreähköjä, ja muodostuvat 8–14 käpysuomusta.Cupressus sempervirens The Gymnosperm Database Carcassonne - Combes Marty - 20150108 (1).jpg|Luonnossa esiintyvä siirottavaoksainen muoto. Cupressus sempervirens textura del tronco.jpg|Rungon kuori halkeilee pitkittäin. Med Cypress.jpg|Versot ovat pienten suomumaisten lehtien peittämiä. (ALB) C. sempervirens - flow male - 1.jpg|Hedekäpyjä. Ab plant 1245.jpg|Käpy. == Merkitys ihmiselle == Välimerensypressin lahonkestävää puuainesta arvostettiin useissa Välimeren alueen muinaisissa kulttuureissa. Välimerensypressiä on myös kasvatettu koristepuuna ainakin antiikin Roomasta lähtien. Koristepuuna kasvatetut välimerensypressit edustavat yleensä puun kapealatvuksisia pystyoksaisia muotoja. FarmhouseCreteTuscany.jpg|Välimerensypressin pystyoksainen muoto on yleinen koristepuu. Stylized Trees and Flowers on the Apadana Staircase (Best Viewed Size "Large") (4688859421).jpg|Sypressejä persialaisessa reliefissä Persepoliissa. Escudo Espinosa de los Monteros (Burgos).svg|Sypressejä espanjalaisen Espinosa de los Monterosin vaakunassa. Vincent van Gogh - Road with Cypress and Star - c. 12-15 May 1890.jpg|Välimerensypressi Vincent van Goghin maalauksessa vuodelta 1890. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Sypressit
Pisarakilpikonna

Pisarakilpikonna (Clemmys guttata) on erittäin uhanalainen suokilpikonnalaji, joka elää Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Sen elinympäristöä ovat suot, marskimaat ja metsäpurot. Pisarakilpikonna on 9-12 cm pitkä ja painaa enimmillään 230 grammaa. Sen kilpi on pohjaväriltään musta tai sinimusta, ja siinä on keltaisia tai kellertäviä pilkkuja. == Lähteet == Luokka:Kilpikonnat Luokka:Uhanalaiset matelijat
Neulakinnas

thumb|Neulakintaat Neulakintaalla tarkoitetaan lapasta, joka on ommeltu villalangasta isokokoisella neulalla. Neulakinnastekniikkaa on käytetty Suomessa ainakin keskiajalta asti. Vanhimmat Suomesta löydetyt neulakinnasfragmentit ovat peräisin 1000-luvun ensimmäisiltä vuosikymmeniltä. Neulakinnastekniikka on ollut ainoa tapa valmistaa sukkia ja lapasia ennen 1600-lukua, jolloin puikolla neulomisen taito levisi Suomeen. Neulakintaan neulomistaito säilyi 1950-luvulle saakka erityisesti Itä- ja Pohjois-Suomessa, ja paikoitellen aivan nykypäiviin saakka. Työvälineinä on käytetty luusta, kuparista, raudasta tai hopeasta valmistettuja neuloja ja lanka on ollut paksuhkoa löyhäkierteistä villalankaa. Tosin Museoviraston keruuarkistossa on Suomen kansallismuseon vuoden 1957 neulakinnaskyselyn aineistossa myös neulakinnasnäytteitä, joiden lanka on tiukkakierteistä. Tällä tekniikalla on valmistettu lapasia, sukkia, siivilöitä ja myssyjä. Tekniikkaa kutsutaan neulakinnastekniikaksi, koska sillä on enimmäkseen valmistettu kintaita ja työvälineenä on ollut neula. Tämän tekniikan perustana on se, että lankaa pujotetaan silmukoiden läpi tietyssä järjestyksessä neulan avulla. Eri pujottelutavoista Suomessa on tunnettu ns. suomeksi neulominen, venäjäksi neulominen ja pyöräyttäen tai punaltaen neulominen, vaikka ne kaikki eivät joka puolella Suomea olekaan olleet tunnettuja. Lisäksi näistä pujottelutavoista on käytetty myös muunnoksia, joten erilaisten pujottelutapojen todellinen määrä on suurempi. Perinteisesti neulakintaat on vanutettu, jotta niistä on saatu tiiviitä. Vanutuksen suosiossa on ollut paikkakuntakohtaisia eroja, sillä Kansallismuseon vuoden 1957 neulakinnaskyselyyn vastattiin vanutuksen osalta yleensä kielteisesti, ja todettiin kintaiden vanuttuvan käytössä. Neulakintaita on käytetty nimenomaan ulkotöissä talvella, nahkarukkasten alla. Valmiin kinnasparin suuhun on tavattu neuloa kinnasneulalla tai virkata 1–2 kerrosta erivärisellä langalla, jotta kukin tunnistaisi omat kintaansa. Muita neulakinnastekniikasta käytettyjä nimityksiä ovat kinnasneulatekniikka, yhdellä neulalla neulominen ja kinnasompelu. == Lähteet == * * http://www.tkukoulu.fi/~kleinone/neulakinnas/ominais.html viitattu 4.2.2010 ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * Kinnasneulatekniikka Punomo. * Neulakintaat.fi Pihlajapiha. * Neulakintaiden ohje Kulttuurien museo. Luokka:Käsityötekniikat
Squalius ghigii

Squalius ghigii (myös Ladigesocypris ghigii) on pienikokoinen makeanveden särkikala, jota tavataan Kreikan Ródoksella. == Ulkonäkö ja koko == Squalius ghigii kasvaa 6,5 cm pitkäksi. Se on hopeankiiltoinen ja vartaloltaan pitkulainen. == Levinneisyys ja elintavat == Squalius ghigii elää makeassa vedessä: joissa ja lammikoissa. Sen katsotaan esiintyvän vain Ródoksella. Gizani EU-Life-Nature -projektin sivu. National Centre for Marine Research. Turkin puolella on kuitenkin yksittäisinä esiintyminä samankaltaisia mutta huonosti tunnettuja kaloja, joita on joskus myös pidetty S. ghigiinä, joskus sen alalajeina, joskus taas erillisinä lajeina S. irideus ja Ladigesocypris meremere.Bogutskaya, N. 2005. Ladigesocypris irideus. IUCN Red List. 2011.Crivelli, A.J. 2005. Ladigesocypris mermere. IUCN Red List. 2011. == Uhanalaisuus == Squalius ghigii elää sellaisissa pienissä vesistöissä, jotka kuivuvat vähäsateisina vuosina. Sen pahimpia uhkia ovat veden käyttö ja kesäinen kuivuus. Sen on sanottu olleen yksi Euroopan vaarantuneimmista makean veden kalalajeista. Lajia on suojeltu EU-projektina ja suurin osa sen elinympäristöistä on nykyisin Natura 2000 -alueena. Alueilla jossa lajia tavataan, on vedenottamista ja muuta lajia häiritsevää toimintaa rajoitettu määräyksin. Viimeaikaisissa seurantatutkimuksissa on todettu lajin kannan elpyvän ja vakiintuvan suojelutoimien ansiosta. Lajin kunniaksi on perustettu opastuskeskus. == Lähteet == Luokka:Kreikan kotoperäiset eläimet Luokka:Särjet (alaheimo) Luokka:Uhanalaiset kalat
Blasinhevosenkenkäyökkö

Blasinhevosenkenkäyökkö (Rhinolophus blasii) on lepakko, joka elää Välimerellä, Pohjois-Afrikassa ja Lähi-idässä. Lepakon pituus on noin viisi senttiä, ja siipien kärkiväli noin 28 cm. Se painaa noin kymmenen grammaa.cooper, c. and S. Frost. 2009. Rhinolophus blasii Animal Diversity Web Blasinhevosenkenkäyököt viihtyvät pienissä 3-4 yksilön ryhmissä. Ravinnokseen laji käyttää hyönteisiä. == Lähteet == Luokka:Hevosenkenkäyököt
Isohevosenkenkäyökkö

Isohevosenkenkäyökkö eli euroopanisoherkko (Rhinolophus ferrumequinum) on lepakko, joka elää Etelä-Euroopassa, Pohjois-Afrikassa ja Aasiassa. Laji voi elää jopa 30-vuotiaaksi ja se on saanut nimensä hevosenkengän muotoisesta osasesta nenässään. == Anatomia == Lepakon pituus on noin 6,5 senttiä ja siipien kärkiväli noin 35–40 cm. Se painaa 17–34 grammaa. University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Rhinolophus ferrumequinum Isohevosenkenkäyökön nenän rakenne on monimutkainen ja se koostuu kolmionmuotoisesta kärjestä, satulanmuotoisesta keskikohdasta ja hevosenkengän muotoisesta alaosasta. == Elintavat == Laji viihtyy luolissa ja maanalaisissa onkaloissa. Isohevosenkenkäyököt viettävät horrosta lokakuusta huhtikuuhun, mutta heräävät pari kertaa viikossa. == Lisääntyminen == Isohevosenkenkäyökkönaaraat saavuttavat sukukypsyyden 3 vuoden iässä. Pariutuminen tapahtuu syksyllä ja naaras synnyttää poikasen kesäkuun lopussa tai heinäkuun alussa. Laji synnyttää kerralla vain yhden poikasen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Euroopanisoherkko (Rhinolophus ferrumequinum) *ITIS: Rhinolophus ferrumequinum Luokka:Hevosenkenkäyököt
Jorma Vennola

Jorma Vennola (s. 1943 Helsinki) on suomalainen teollinen muotoilija. Hän on työskennellyt vuodesta 1970 alkaen erilaisten teollisten muotoiluprojektien parissa. Työuransa hän aloitti Princetonissa Yhdysvalloissa Creative Playthings -yhtiön lelusuunnittelijana. Vennola on myös suunnitellut muun muassa Oraksen ensimmäisiä muovikuorisia ja kosketusvapaita hanoja. Yle: Arjen designia: Oras Electra - kosketusvapaa hana, 8.8.09 Lisäksi hän on muotoillut lasia ja suunnitellut kotitalouskoneita. Vennola on saanut seuraavat tunnustukset työstään: * Valtion taideteollisuuspalkinto, 1978 * Vuoden teollinen muotoilija 1990, Teolliset muotoilijat TKO Ry * Kaj Franck -muotoilupalkinto, 1999 ==Lähteet== *Oras oy:n sivu *Franck-palkinto *Artikkeli Rakennuslehdessä ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset muotoilijat Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Texasin yliopisto, San Antonio

Texasin yliopisto, San Antonio (engl. The University of Texas at San Antonio, käytetään lyhenteitä UT San Antonio tai UTSA) on osavaltiollinen julkinen yliopisto San Antoniossa Texasissa. Se kuuluu laajempaan niin kutsuttuun University of Texas Systemiin. Yliopisto on perustettu 5. kesäkuuta 1969 ja siellä on lähes 30 000 opiskelijaa. ==Aiheesta muualla== * Yliopiston sivut Luokka:San Antonio Luokka:Texasin yliopistot ja korkeakoulut
Vasamasiilikäs

Vasamasiilikäs (Euplagia quadripunctaria) on värikäs ja melko isokokoinen perhonen. Se kuuluu Euroopan unionin luontodirektiivin II liitteessä mainittuihin lajeihin, joiden suojelemiseksi on perustettava erityisten suojelutoimien alueita ja kuuluu liitteen ensisijaisesti suojeltaviin lajeihin.Euroopan unionin luontodirektiivi == Koko ja ulkonäkö == Melko kookas perhonen, jonka siipiväli on 46-62 mm ja naaraat ovat hieman koiraita kookkaampia. Etusiivet ovat tummanruskeat, vihertävällä metallisella hohteella. Siiven etureunasta siiven poikki suuntautuu kolme leveää, vaaleankeltaista juovaa, joista kaksi uloimmaista yhtyvät muodostaen Y-kirjaimen muotoisen kuvion. Perhosen vanhetessa vaalea väri haalistuu. Takasiivet ovat ruosteenpunaiset ja niissä on muutamia tummia laikkuja.UK Moths Moths and Butterflies of Europe and North Africa == Levinneisyys ja lentoaika == Enimmäkseen eurooppalainen perhoslaji, jota tavataan Euroopassa Espanjasta Alpeille ja Turkkiin ja edelleen Lähi-idässä aina Iraniin asti. Pohjoismaissa vasamasiilikäs on tavattu vain kahdesti: Suomessa Kotkassa vuonna 1972 ja Tanskassa Fynin saarella vuonna 2003. Lentoaika on heinäkuusta elokuuhun, joskus aina syyskuuhun saakka.Nationalnyckeln till Sverges flora och fauna. Fjärilar: Ädelspinnare–tofsspinnare Lepidoptera: Lasiocampidae–Lymantriidae. ISBN 978-91-88506-58-0 s. 418-419 Rodoksen Petalúdhesissa sijaitseva Perhoslaakso on tunnettu useiden perhoslajien, myös vasamasiilikkäiden, massaesiintymistä.Joukkosielu: vasamasiilikäs (Euplagia quadripunctaria) == Elinympäristö ja elintavat == Vasamasiilikäs on metsäisten ympäristöjen laji. Perhoset lentävät pääasiassa iltapäivästä yöhön ja monista muista siilikkäistä poiketen käyvät ahkerasti kukilla. Naaras munii noin 250 munaa ravintokasvin lehtien alapinnoille. Toukka talvehtii. == Ravintokasvi == Polyfagisen toukan ravintokasveihin kuuluu etenkin nokkonen (Urtica dioica), mutta myös ratamot, vadelma, kuusamat, voikukka, peipit, horsmat, euroopanpähkinäpensas sekä jalavat.P.Pakkanen Vasamasiilikäs == Lähteet == == Aiheesta muualla == * P. Pakkanen: Euplagia quadripunctaria * Perhoswiki * Bestimmungshilfe des Lepiforums Luokka:Siilikkäät
Turkinmänty

Turkinmänty (Pinus brutia) on Välimeren itäosassa, Lähi-idässä ja Kaukasuksella kasvava havupuulaji. Sitä tavataan rannikkoalueilla 0–1500 metrin korkeudella merenpinnasta. Turkinmänty kasvaa 20–35 metriä korkeaksi. Sen oksat ovat epäsäännöllisiä. Neulaset ovat 10–18 senttimetriä pitkiä ja kasvavat useimmiten kaksittain. Kävyt ovat 6–11 senttimetriä pitkiä. == Lähteet == Luokka:Männyt
Idänambrapuu

Idänambrapuu (Liquidambar orientalis) on ambrapuiden sukuun kuuluva suurikokoinen lehtipuu, jota tavataan luonnonvaraisena pienellä alueella Vähässä-Aasiassa.Euroopan puulajit 2009, s. 170. == Ulkonäkö ja koko == Idänambrapuu kasvaa tavallisesti 6–12 metriä korkeaksi, mutta voi saavuttaa jopa 30 metrin korkeuden.Itäisen Välimeren kasviopas 2008, s. 113. Puun runkoa peittää paksu, punertavanharmaa kaarna. Lehdet muistuttavat muodoltaan hieman vaahteranlehtiä ja asettuvat oksaan kierteisesti. Lehdet ovat kourasuonisia, sormijakoisia, 3–5-liuskaisia ja hammaslaitaisia. 5-liuskaiset lehdet ovat usein toiseen kertaan sormihalkoisia ja 3-liuskaisia. Idänambrapuun pallomaiset emikukat ovat valkoisia ja ovat yksittäiskukinnoissa. Hedekukat ovat keltaisia ja kukkivat pienissä tertuissa. Laji kukkii huhti-toukokuussa. Hedelmät ovat piikikkäitä ja pallomaisia. Hedelmät sisältävät runsaasti lenninsiivellisiä siemeniä. == Levinneisyys == Luonnonvaraisena idänambrapuuta tavataan Turkin lounaisosissa ja Kreikan Rodoksella. Lajia viljellään muun muassa Etelä-Euroopassa. == Elinympäristö == Idänambrapuun tyypillisiä kasvupaikkoja ovat kosteat laaksot, joissa pohjavesi on korkealla. == Käyttö == thumb|vasen|240px|Idänambrapuun runkoja, joita on kuorittu storaksin valmistusta varten. Idänambrapuun pihkasta, sisäkuoresta ja puuaineksesta valmistetaan hartsinkaltaista tuoksuvaa ainetta, storaksia, jolla on käyttöä rohdoksena ja hajusteteollisuudessa.FAO Forestry Department: Sap and Resin: Styrax Viitattu 20.6.2015. Storaksia on käytetty ulkoisena lääkkeenä syyhyyn, haavoihin ja haavaumiin. Storaksibalsamihöyryllä on hengitettynä limaa irroittava vaikutus henkitorvessa. Puun siemenet sisältävät huomattavia määriä sikimihappoa. == Lähteet == * Itäisen Välimeren kasviopas. Toim. Perttula, Pentti, Perttula, Heli & Fragman-Spir, Ori. Multikustannus Oy, Porvoo 2008. * Mitchell, Alan & Wilkinson, John: Euroopan puuopas. Suom. Arto Kurtto. Kustannusosakeyhtiö Otava, Helsinki 2009 (1997). ISBN 951-1-14705-6. * Liquidambar orientalis. The IUCN Red List of Threatened Species 2018. (uhanalaisluokitus) === Viitteet === Luokka:Altingiaceae Luokka:Puut Luokka:Uhanalaiset kasvit
MC Alger

Mouloudia Club d'Alger () on algerialainen jalkapalloseura, joka perustettiin vuonna 1921. Sen kotistadionina toimii Stade 5 Juillet 1962, joka sijaitsee Algerissa. Joukkue on voittanut kuusi kertaa Algerian-mestaruuden, joista viimeisin on vuodelta 2010. Se on voittanut myös kerran Afrikan Mestarien liigan vuonna 1976. ==Saavutukset== ===Kansalliset=== * Algerian-mestaruus (8): 1972, 1975, 1976, 1978, 1979, 1999, 2010, 2024 * Algerian cup (7): 1971, 1973, 1976, 1983, 2006, 2007, 2014 * Algerian Super Cup (2): 2006, 2007 ===Kansainväliset=== * Afrikan Mestarien liiga: 1976 * Maghreb Cup-voittajien cup: 1972, 1974 ==Päävalmentajat== Kausi Valmentaja 1971–1972 Abdelhamid Kermali 1998–1999 Abdelhamid Kermali 2005–2006 Robert Nouzaret (2005–12/2005) Noureddine Saadi (12/2005–3/2006) François Bracci (3/2006–2006) 2006–2007 François Bracci (2006–10/2006) Hacène Matallah (10/2006–11/2006) Enrico Fabbro (11/2006–2007) 2007–2008 Enrico Fabbro (2007–11/2007) Jean Thissen (11/2007–1/2008) Enrico Fabbro (1/2008–2/2008) Mohamed Mekhazni (2/2008–3/2008) Ameur Djamil (3/2008–2008) 2008–2009 Ameur Djamil (2008–9/2008) Alain Michel (9/2008–2009) 2009–2010 Alain Michel (2009–12/2009) François Bracci (12/2009–2010) 2010–2011 Alain Michel (6/2010–3/2011) Noureddine Zekri (3/2011–6/2011) 2011–2012 Abdelhak Menguellati (6/2011–8/2011) Abdelhak Ben Chikha (8/2011–9/2011) François Bracci (10/2011–) ==Aiheesta muualla== * mouloudia.org Luokka:Algerialaiset jalkapalloseurat Luokka:Alger
Yōkō Gushiken

Yōkō Gushiken (, s. 26. kesäkuuta 1955 Ishigaki) on japanilainen nyrkkeilijä, joka piti vuosina 1976–1981 hallussaan WBA-ammattilaisliiton alemman kärpässarjan maailmanmestaruutta. Nyrkkeilyuran jälkeen Gushiken on tullut tunnetuksi TV persoonana.http://www.japantimes.co.jp/sports/2015/07/02/more- sports/boxing-2/gushiken-comes-terms-boxing-legacy/#.WSFl3Mb-vIU == Ura == Vasenkätinen Gushiken ryhtyi ammattilaiseksi menestyksekkään amatööriuran jälkeen vuonna 1974. Ensimmäisestä kahdeksasta ottelustaan ammattilaisena hän voitti viisi tyrmäyksellä. 10. lokakuuta 1976 Gushiken pääsi iskemään WBA- liiton alemman kärpässarjan maailmanmestaruudesta Juan José Guzmánia vastaan. Ottelu päättyi Gushikenin voittoon seitsemännen erän tyrmäyksellä. Gushiken puolusti mestaruuttaan menestyksekkäästi 13 kertaa, joista kahdeksan voittoa tuli tyrmäyksellä. Valtakausi mestarina päättyi vasta 8. maaliskuuta 1981, kun Gushiken kärsi uransa ensimmäisen ja ainoan tappion tittelinpuolustuksessa Pedro Floresia vastaan 12. erässä teknisellä tyrmäyksellä. Saman vuoden elokuussa Gushiken ilmoitti lopettavansa uransa ja ryhtyi manageriksi. == Lähteet == * * Ammattilaistilastot BoxRec-tietokannassa === Viitteet === Gushiken, Yoko Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Amos Tutuola

Amos Tutuola (20. kesäkuuta 1922 Abeokuta – 8. kesäkuuta 1997) oli nigerialainen kirjailija. Hän sovelsi naivistista, koomista tyyliä romaaneissa, joista ylivoimaisesti tunnetuin on vuonna 1952 ilmestynyt esikoisromaani Palmuviinijuoppo. Teoksen kerronta nojaa joruboiden kansantarinoihin. == Suomennettu teos == * ;Novelli * "Kenttäolennot", antologiassa Afrikka kertoo, toim. Per Wästberg Tammi 1962 == Lähteet == Luokka:Nigerialaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 1997 kuolleet