EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Mustarousku

Mustarousku (Lactarius turpis, syn. L. necator ja L. plumbeus) on koivu- ja kuusimetsissä kasvava rousku. Mustarousku ei ole myrkyllinen, mutta sen on epäilty olevan mutaatioita aiheuttava. Nykytiedon mukaan mustarousku on ryöpättynä hyvä ruokasieni, mutta sitä ei kuitenkaan suositella syötäväksi useita perättäisiä kertoja. ==Koko ja ulkonäkö== Mustarouskun laakea lakki on melko leveä ja suppilon muotoinen. Suurimmillaan sen halkaisija voi olla jopa 20 senttiä. Lakki on väriltään vihertävän ruskea tai jopa musta, riippuen sienen kasvupaikasta: koivikoissa kasvavat sienet ovat kuusikoissa kasvavia tummempia. Lakin reuna on alaspäin kiertynyt. Sienen tiheässä kasvavat heltat ovat väriltään kellertävän valkoisia, mutta sienen vanhetessa niihin ilmestyy ruskeita laikkuja. Lyhyt ja tanakka jalka on lakin värinen, mutta vaaleampi. Sienen malto on kovaa ja sen runsas maitiaisneste on pysyvästi valkoista, eikä se muuta väriään ilman vaikutuksesta. Mustarouskua ei saa sekoittaa myrkylliseen pulkkosieneen, jonka heltoista ei tule lainkaan maitiaisnestettä, ja jotka tummuvat melkein heti kosketettaessa. ==Kasvuaika ja -paikka== Mustarouskua tavataan elokuusta aina marraskuuhun asti. Se on yleinen sieni ja kasvaa usein ryhminä rehevillä mailla, mutta sitä voi olla vaikea havaita sen värin ja matalan kasvutavan vuoksi. Kasvupaikkoja ovat esimerkiksi lehdot, peltojen laidat, puistot ja tiheät kuusikot. ==Käyttö ravinnoksi== Mustarouskua pidettiin 1980-luvulle asti hyvänä ruokasienenä, mutta se poistettiin kauppasieniluettelosta siitä löydetyn nekatoriinin vuoksi. Aine aiheuttaa bakteereilla mutaatioita, joten se saattaa olla siksi myös karsinogeeninen eli syöpää aiheuttava. Tästä huolimatta ainakin vuonna 1985 ilmestynyt Käytännön sieniopas suosittelee edelleen sienen käyttöä erinomaisena ruokasienenä, jos se esikäsitellään keittämällä runsaassa vedessä noin viiden minuutin ajan. Suhtautumista mustarouskun myrkyllisyyteen on myös lievennetty 2000-luvulla. Sienitutkija Pertti Salon mukaan se hyväksytään nykyään ruokasieneksi, tosin tietyin rajoituksin. Salon mukaan mustarousku on keitettävä kunnolla, eikä sitä senkään jälkeen suositella lasten ja lasten hankkimista aikovien naisten ravinnoksi. Toisten näkemysten mukaan taas sienen myrkyllisyyttä on vahvasti liioiteltu, eikä mustarouskun syömistä tarvitse juuri rajoittaa. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Laji.fi: mustarousku (Lactarius turpis) *Luontoportti: Mustarousku Lactarius turpis *Peda.net: Mustarousku (Lactarius turpis) Luokka:Rouskut Luokka:Suomalaiset ruokasienet
Karvarousku

Karvarousku (Lactarius torminosus) eli karvalaukku on koivumetsissä kasvava vaaleanpunertava rousku. == Koko ja ulkonäkö == Karvarouskun lakki on vaaleanpunertava, ja sen värissä on punertavia vöitä. Lakin pinnalla ja erityisesti reunassa on nukkamaista karvaa. Nuorena lakki on muodoltaan tasainen, mutta vanhemmiten se kasvaa jopa 15 senttiä leveäksi ja muuttuu muodoltaan suppilomaiseksi. Lakin pinta tuntuu kosketettaessa kuivalta tai vain hieman tahmealta. Sienen tanakka jalka on väriltään lakin kaltainen ja vanhemmiten ontto. Sienen heltat ovat vaaleat ja maku polttavan kirpeä. Maitiaisneste on valkoista, eikä se muuta väriään joutuessaan tekemisiin ilman kanssa. === Samankaltaiset lajit === Karvarouskua muistuttavia sieniä ovat soilla kasvava valkokarvarousku (L. scoticus) sekä pihanurmilla ja teiden varsilla kasvava villakarvarousku (L. pubescens), jotka ovat karvarouskua pienempiä ja ohutmaltoisempia. Myös keltarousku (L. repraesentaneus), männynleppärousku (L. deliciosus) ja kuusenleppärousku (L. deterrimus) voivat muistuttaa karvarouskua. == Kasvuaika ja -paikka == Karvarouskun paras satoaika on syyskuu. Satoaika venyy Etelä-Suomessa aina lokakuulle, mutta Pohjois-Suomessa sitä ei enää juuri silloin tapaa. Laji kasvaa yleisenä koivun seurassa koko maassa, mutta runsaimmillaan laji on avoimilla hakamailla. == Käyttö ravinnoksi == Suomessa karvarouskua pidetään 5–10 minuutin ryöppäämisen jälkeen hyvänä ja suosittuna ruokasienenä. Keski- ja Etelä-Euroopassa karvarouskuja ei syödä. Sieni sopii sekä suolasieneksi että paistamiseen. Venäläisessä keittiössä karvarouskua esikäsitellään suolasieneksi keittämisen sijaan liottamalla kolme päivää. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luontonetti: Karvarousku * Pinkka, Lajituntemuksen oppimisympäristö: Karvarousku (Lactarius torminosus) * Luontoportti: Karvarousku (Lactarius torminosus) * Rogers Mushrooms: Lactarius torminosus Luokka:Rouskut Luokka:Suomalaiset ruokasienet Luokka:Suomalaiset kauppasienet
Imatran rautatieasema

Imatran rautatieasema eli Imatran keskusliikenneasema () sijaitsee Imatralla, Mansikkalan ja Tainionkosken kaupunginosan välisellä rajalla, Koskitien varrella. Asemalla on huoltoasema, kioski ja lippuautomaatti. Lisäksi kiinteistössä sijaitsee Imatran kaupungin ja eri yritysten toimistoja. Rautatieasemalla on vain yksi raide, sillä itse asemalla ei ole rahtitoimintoja. Imatralla on ollut kolme asemaa: Imatrankosken asema, Vuoksenniskan asema ja nykyinen keskusliikenneasema. Imatran vanha asemalaituri poistettiin käytöstä 26. kesäkuuta 2021, ja seuraavana päivänä avautui vuodeksi väliaikainen asemalaituri uuden Mansikkakosken ratasillan päälle. Imatran rautatieasema jakaantuu kahteen osaan, Imatran henkilöasemaan sekä Imatran tavararatapihaan. Tavararatapiha sijaitsee 2,7 kilometriä henkilöasemalta Joensuun suuntaan. Keskusliikenneasema toimii myös linja- autoliikenteen paikallisena keskusasemana ja Matkahuollon toimipisteenä, ja yhdessä ne muodostavat matkakeskuksen. Vuonna 1977 valmistunutta huonoon kuntoon päässyttä asemarakennusta harkitaan purettavaksi ja korvattavaksi uudisrakennuksella. Aseman lipunmyynti lakkautettiin 2. elokuuta 2014, mutta asemalla on lippuautomaatti. == Lähteet == Rautatieasema Luokka:Etelä-Karjalan henkilöliikenteen rautatieliikennepaikat Luokka:Imatran liikenne
Adolfo Pérez Esquivel

Adolfo Pérez Esquivel (s. 26. marraskuuta 1931) on argentiinalainen kansalaisaktivisti ja arkkitehti. Hänet tunnetaan globalisaation ja etenkin Amerikkojen vapaakauppa-alueen vastustajana sekä väitteistään, että Argentiinan poliisi värvää lapsia puolisotilaallisiin joukkoihin, jotka hän rinnastaa Hitler-Jugendiin. Adolfo Pérez Esquivel kannattaa väkivallattomia protestoinnin keinoja. Tätä varten hän on perustanut järjestön Servicio Paz y Justicia América Latina (Latinalaisen Amerikan rauhan ja oikeuden palvelu). Järjestö toimii Latinalaisessa Amerikassa läheisessä yhteistyössä kristillisten pasifistiryhmien kanssa tukien maatyöläisiä ja ammattiyhdistysliikettä näiden taistelussa ihmisoikeuksien puolesta. Hän on ollut toimintansa vuoksi vankeudessa yli vuoden.Mitä Missä Milloin 1982, Otava, s. 109 Pérez Esquivelille myönnettiin Nobelin rauhanpalkinto vuonna 1980. Vastaanottopuheessaan hän totesi, että palkinnon todelliset saajat ovat ”latinalaisen Amerikan kansat, ensi sijassa pienimmät ryhmät – alkuasukkaat, maa- ja tehdastyöläiset, hiljaa työtä tekevät ihmiset, joista moni on uskovainen”. Esikuvikseen hän mainitsi Mahatma Gandhin ja Martin Luther Kingin.Kari Kyheröinen (toim.): Vuoden kuvat 1981, s. 96. Helsinki: Suomen Kuvalehti ja Kustannusyhtiö Otava, 1981. ISBN 951-1-06599-8. == Lähteet == Luokka:Nobelin rauhanpalkinnon saajat Luokka:Argentiinalaiset arkkitehdit Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kim Dae-jung

Kim Dae-jung (; 3. joulukuuta 1925 Haui-do, Korea – 18. elokuuta 2009 Soul, Etelä-Korea) oli Korean tasavallan presidentti vuosina 1997–2003. Hän sai Nobelin rauhanpalkinnon vuonna 2000 lähestymisestään Pohjois-Korean kanssa. Kim Dae-jung nousi presidentiksi keskellä talouskriisiä, ja hänen aikanaan Etelä-Korea onnistui elvyttämään taloutensa uuteen nousuun. == Elämä ennen presidenttiyttä == Kim lähti politiikkaan 1954 vastustamaan Syngman Rheeta. Hänet valittiin kansalliskokoukseen 1961, mutta Park Chung-heen vallankaappaus mitätöi vaalit. Hänet valittiin uudelleen 1962 ja 1967 vaaleissa ja hän pyrki presidentiksikin 1971. Korean keskustiedustelupalvelun (KCIA) agentit kaappasivat Kim'in hotellista Tokiosta elokuussa 1973, ja häntä oltiin kuljettamassa sidottuna merelle, mutta Japanin meri-itsepuolustusvoimat ilmeisesti havaitsi veneen ja hänet vapautettiin Soulissa viiden päivän kuluttua. Hänet kuitenkin tuomittiin 1976 viiden vuodeksi vankilaan, joka muutettiin kotiarestiksi 1978. Hänet vapautettiin Parkin salamurhan jälkeen 1979. Hänet kuitenkin pidätettiin uudelleen Chun Doo-hwanin valtaannousun ja Gwangjun tapahtumien jälkeen ja tuomittiin kuolemaan. Yhdysvaltain painostuksesta tuomio muutettiin vankeudeksi ja Kim pääsi maanpakoon. Hän asettui Bostoniin ja opetti Harvardin yliopistossa mutta palasi 1985 Koreaan, jossa hänet jälleen asetettiin kotiarestiin. Kim pyrki presidentiksi ensimmäisissä vapaissa vaaleissa 1987. Hän sai 27 % äänistä, toinen opposition ehdokas Kim Young-sam 28 %, jolloin voittajaksi nousi Chunin seuraajakseen valitsema kenraali Roh Tae-woo. Kim oli ehdolla myös 1992 vaaleissa Kim Young- samia vastaan mutta hävisi tälle. Tämän jälkeen hän lähti Britanniaan, jossa hän opetti Clare Hallissa Cambridgen yliopistossa. Hän palasi jälleen Koreaan 1995 ja pyrki neljännen kerran presidentiksi. Maan talous oli juuri romahtanut Aasian talouskriisiin, ja hallitukseen oltiin tyytymättömiä. Oikeiston äänet jakautuivat myös kahden ehdokkaan kesken. Kimin nousu presidentiksi oli ensimmäinen kerta, kun valtapuolue luovutti rauhanomaisesti vallan oppositiosta valitulle ehdokkaalle. == Politiikka == Kimin valinta keskellä Aasian talouskriisiä johti suuriin muutoksiin maan talouselämässä. Taloutta järjesteltiin kansainvälisen valuuttarahaston ohjeiden mukaan. Ulkopolitiikassa Kim aloitti niin sanotun päivänpaistepolitiikan Pohjois- Koreaa kohtaan, mihin sisältyi vastikkeeton talous- ja humanitaarinen apu. Maiden välien paraneminen johti Kimin ja Kim Jong-ilin väliseen kesäkuun 2000 historialliseen kokoukseen, mistä Kimille myönnettiin myöhemmin Nobelin rauhanpalkinto. Maiden suhteet pysyivät kuitenkin kireinä ja vuonna 2002 niiden kiistelemällä merialueella käytiin taistelu laivaston alusten kesken. Pohjois-Korea jatkoi myös ydinaseohjelmaansa. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Kim Dae-jungin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Etelä- Korean presidentit Luokka:Nobelin rauhanpalkinnon saajat Luokka:Ihmisryöstön uhrit Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet Luokka:Demokratia-aktivistit
David Trimble

David Trimble (15. lokakuuta 1944 – 25. heinäkuuta 2022) oli pohjoisirlantilainen poliitikko, joka sai 1998 Nobelin rauhanpalkinnon yhdessä John Humen kanssa. Trimble oli Ulster Unionist Partyn puheenjohtaja vuosina 1995–2005. Hän oli puolueensa edustajana neuvottelemassa Pohjois-Irlannin konfliktin päättänyttä pitkänperjantain sopimusta. Trimblea pidettiin kovan linjan unionistina, mutta hän lähti silti sopimaan nationalistien kanssa sopimusta konfliktin päättämiseksi. Koulutukseltaan hän oli lakimies. Hän tuli politiikkaan Ulsterin unionistien lainopillisena neuvonantajana. Hänellä oli yhteyksiä kiisteltyyn Oranialaisveljeskuntaan, joka on protestanttishenkinen järjestö, joka vastustaa liiallisia yhteyksiä Irlannin tasavaltaan. == Lähteet == Luokka:Nobelin rauhanpalkinnon saajat Luokka:Pohjoisirlantilaiset poliitikot Luokka:Brittiläisten puolueiden puheenjohtajat Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet Luokka:Pohjois-Irlannin pääministerit
Viira

Viira tarkoittaa seuraavia asioita: * Viira, kylä Kaarman kunnassa Saarenmaalla Virossa * Kuivatusviira, paperikoneessa käytetty teollinen kudottu tekstiili * Märkäviira, paperikoneessa käytetty teollinen kudottu tekstiili * Viira, sukunimenä: ** Liis Viira (s. 1983), virolainen säveltäjä, harpisti, improvisoija ja animaattori
International Campaign to Ban Landmines

International Campaign to Ban Landmines (ICBL) eli Kansainvälinen kampanja maamiinojen kieltämiseksi on useiden kansalaisjärjestöjen yhteistyöelin, joka pyrkii kieltämään maamiinat. Se on perustettu 1992, nykyisin siihen kuuluu yli 1100 paikallista järjestöä. Järjestön suurin saavutus on ollut Ottawan sopimus 1999. Sille myönnettiin Nobelin rauhanpalkinto vuonna 1997 yhdessä koordinaattori Jody Williamsin kanssa.The Nobel Peace Prize 1997 nobel.org Walesin Prinsessa Diana toi järjestölle näkyvyyttä 1997 kävellessään miinakentällä Angolassa.Cautious optimism for landmine ban BBC 2007 == Lähteet == == Aiheesta muualla == Kotisivut englanniksi, saksaksi, espanjaksi, venäjäksi, italiaksi, portugaliksi, kiinaksi ja arabiaksi ICBL Luokka:Rauhanjärjestöt
Ellen MacArthur

Ellen Patricia MacArthur (s. 8. heinäkuuta 1976 Whatstandwell) on brittiläinen kilpapurjehtija, joka on nopeimmin yksin maailman ympäri purjehtinut nainen. Hän tuli kuuluisaksi vuonna 2001 purjehdittuaan toiseksi Kingfisher-veneellään Vendée Globe -maailmanympäriyksinpurjehduskilpailussa ja sai MBE-kunniamerkin. Erityisesti yksinpurjehdusennätyksiä varten rakennettu B&Q;/Castorama- trimaraani valmistui tammikuussa 2004. Se on 23 metriä pitkä ja suunniteltu erityisesti MacArthuria varten esimerkiksi ottaen huomioon hänen pituutensa 157 cm. MacArthur yritti ensin rikkoa Atlantin ylittämisen yksinpurjehdusennätystä vuonna 2004, mutta epäonnistui. Sen jälkeen hän otti tavoitteekseen rikkoa maailmanympäriyksinpurjehduksen ennätyksen ja lähti matkaan 28. marraskuuta 2004. Tämä maailmanennätyspurjehdus päättyi 7. helmikuuta 2005. Ennätysaika oli 71 päivää, 14 tuntia, 18 minuuttia ja 33 sekuntia, ja siinä ajassa hän purjehti 27 354 meripeninkulmaa 15,9 solmun keskinopeudella, lyöden Francis Joyonin ennätyksen vajaalla puolellatoista vuorokaudella. Joyon otti kuitenkin ennätyksen takaisin nimiinsä tammikuussa 2008, tällä kertaa noin kaksi viikkoa paremmalla ajalla. Ennätyksestään MacArthur sai DBE-ritariarvon, ja poikkeuksellisena huomionosoituksena hän sai tämän arvon saapuessaan satamaan eikä vasta myöhemmin. Hän lienee nuorin tämän arvon saanut henkilö. Maaliskuussa 2008 hän sai ranskalaisen kunnialegioonan merkin. == Aiheesta muualla == * Ellen MacArthurin kotisivut Luokka:Brittiläiset kilpapurjehtijat Luokka:Maailmanympärimatkaajat Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Brittiläisen imperiumin ritarikunta Luokka:Elävät henkilöt
Sosikrates

Sosikrates (kr. Σωσικράτης) (n. 200-128 eaa.) oli kreikkalainen historioitsija. Hän oli kotoisin Rodokselta. Hän vaikutti Hermippoksen (jälkeen 200 eaa.) ja Apollodoroksen (ennen 128 eaa.) välisenä aikana. Hän kirjoitti muun muassa filosofien ja filosofikoulukuntien perimysjärjestyksistä kertoneen teoksen Perimysjärjestyksistä (), jota Diogenes Laertios ja Athenaios lainaavat usein. Hän kirjoitti myös Kreetan historiaa käsittelevän teoksen Krētika (), jota Strabon on lainannut. Luokka:Antiikin kreikkalaiset historioitsijat
Syndikaatti

Syndikaatti on termi, jolla kuvataan erimuotoisia yhteisöjä. Nimitys voi viitata esimerkiksi rikollisjärjestöön, myyntikartelliin tai -yhtymään sekä ammattiliittoon. Syndikaatti voi muodostua yksittäisistä henkilöistä tai erillisistä yhteisöistä kuten liikeyrityksistä. Erityisesti rikollisyndikaatit ovat yritysryppäitä, joilla on rikollisen toiminnan lisäksi myös laillista liiketoimintaa. Sanaa käytetään viittaamaan yhteisöihin usein silloin, kun niihin on olemassa kytkös negatiivisessa tai hämäräperäisessä mielessä. == Sarjakuvasyndikaatteja == Sarjakuvasyndikaatit toimivat sarjakuvien levittäjinä. * DC Comics * King Features Syndicate * Royal Comics Syndicate * United Features Syndicate Suomessa toimii kolme merkittävää sarjakuvasyndikaattia: ruotsalainen Bulls Press, tanskalainen PIB Features ja suomalaisen Oksialan perheen omistama Tekstikuva Oy.Vesa Kataisto: ”Mustanaamio ei kuole koskaan – sarajkuvasivulla”, Sarjainfo 2/2018, s. 23–25. ==Lähteet== Luokka:Sosiaaliset suhteet
Champagne-Ardenne

Champagne-Ardenne [] on entinen hallintoalue Koillis-Ranskassa. Champagne- Ardennen pääkaupunki oli Châlons-en-Champagne. Champagne-Ardennessa asui 1 342 363 ihmistä (1999). Samppanjan tuotannosta kuuluisa Champagnen historiallinen maakunta on osa Champagne-Ardennea. Alue on ollut vuoden 2016 alusta lähtien osa Grand Estin hallinnollista aluetta . Champagne-Ardenne koostuu neljästä departementista: *Ardennes (08) *Aube (10) *Marne (51) *Haute-Marne (52) == Lähteet == Luokka:Grand Est
Savonlinnan Taidelukio

Savonlinnan Taidelukio eli "Taikkari" on Savonlinnassa toimiva Suomen ja myös Pohjoismaiden ensimmäinen erikoislukio, joka aloitti toimintansa vuonna 1967. Taidelukiossa opiskellaan tavanomaisten lukioaineiden ohella kuvataiteen ja musiikin erikoiskursseja. Noin kolmasosa kurssitarjonnasta on taidetta. Aluksi lukiossa toimi vain kuvataidelinja, mutta vuonna 1979 sen rinnalle perustettiin musiikkilinja. Vuonna 2002 musiikkilinjalla alkoi ooppera- ja musiikkiteatterikoulutus. Ooppera- ja musiikkiteatterisuuntausta johtaa oopperalaulaja Chieko Okabe-Silvasti miehensä, oopperalaulaja Jorma Silvastin tukemana. Tunnettuja taikkarilaisia ovat muun muassa Emma Ainala, Joose Keskitalo, Ville Löppönen, Jani Ruscica, Viivi Maria Saarenkylä, Teemu Takanen, Tarja Turunen, Teemu Muurimäki, YUP-yhtyeen jäsenet, Timo Väänänen ja Tellu Turkka. Taidelukion ensimmäinen rehtori (1967–1978) oli Pertti Pulkkinen. Taidelukion nykyinen rehtori on Reima Härkönen. Ensimmäiset ylioppilaat valmistuivat vuonna 1971, ja heitä oli yhteensä 69. ==Lähteet== Luokka:Savonlinnan lukiot
Franz Jonas

Franz Jonas (4. lokakuuta 1899 – 24. huhtikuuta 1974) oli itävaltalainen poliitikko, joka toimi Itävallan presidenttinä vuosina 1965-1974. Jonas oli Itävallan sosiaalidemokraattisen puolueen jäsen ja ammatiltaan latoja. Toisen maailmansodan jälkeen hän osallistui Wienin kunnallispolitiikkaan ja toimi Wienin kaupunginjohtajana vuosina 1951-1965\. Vuonna 1965 hänestä tuli valtion presidentti, ja hänet valittiin uudelleen virkaan vuonna 1971. Hän kuoli kesken virkakauden vuonna 1974. Jonas on myös yksi tunnetuimmista esperantisteista. == Lähteet == Luokka:Itävallan presidentit Luokka:Itävaltalaiset sosiaalidemokraattiset poliitikot Luokka:Pormestarit Luokka:Esperantistit Luokka:Vuonna 1899 syntyneet Luokka:Vuonna 1974 kuolleet
Ingušian vaakuna

Ingušian vaakuna otettiin käyttöön 26. elokuuta 1994. Vaakunakilpi on ympyrän muotoinen. Vaakunan keskellä on kotka ja taistelutorni. Kotka kuvaa jaloutta, rohkeutta, viisautta ja uskoa. Torni puolestaan kuvaa vanhaa ja uutta Ingušiaa. Tornin vasemmalla puolella on Stolovajavuori (Matloam) ja oikealla puolella Kazbekvuori (Bašloam). Vuorten yläpuolella on aurinko. Luokka:Venäjän tasavaltojen vaakunat Luokka:Ingušia
Polygeeninen ominaisuus

Polygeeniset ominaisuudet ovat eliöillä ominaisuuksia, joiden kehitystä säätelevät useat vuorovaikutuksessa olevat geenit. Toisin kuin yhden geenin määrittelemät kvalitatiiviset ominaisuudet (kuten Gregor Mendelin tutkimat suora- tai angorakarvaisuus ja kelta- tai vihersiemenisyys), polygeeniset ominaisuudet ovat usein kvantitatiivisia (kuten pituus ja paino). Tällaisten ominaisuuksien muuntelu ole ryhmiteltävissä selvästi toisistaan erottuviin tyyppeihin, koska sen lisäksi että niiden syntyyn vaikuttaa useampia geenejä, ei useinkaan mikään geenien alleeleista ole epistaattinen, vaan niiden vaikutus on summautuva. ==Esimerkki polygeenisestä periytymisestä== Tavallinen esimerkki polygeenisestä ominaisuudesta on kasvin pituus. Esimerkkikasvin pituuteen vaikuttaa vain kaksi eri lokuksissa olevaa geeniä (A ja B) ja kaksi alleeliparia (Al, Ap ja Bl, Bp). Näistä Al ja Bl ovat lyhytkasvuisuuden ja Ap ja Bp pitkäkasvuisuuden alleeleja. Yksilö AlAlBlBl on noin 40 senttimetriä pitkä. Se edustaa lajin lyhintä tyyppiä. Ap ja Bp lisäävät yksilön 40 senttimetrin peruuspitutta kymmenellä sentillä. Näin yksilöt, joiden perimä on ApApBpBp ovat 80 senttimetrin mittaisia, ja pisimpiä lajissaan. Kun kaksi ääripään tyyppiä risteytetään keskenään, ovat kaikki ensimmäisen polven yksilöt perimältään AlApBlBp, jotka kaikki edustavat keskiarvotyyppiä, eli ovat 60 senttimetriä pitkiä. Kun kaksi ensimmäisen polven yksilöä risteytetään, voidaan niiden jälkeläiset ryhmitellä viiteen eri pituusluokkaan. Jälkeläiset muodostavat ominaisuuksiltaan normaalin muuntelukäyrän eli Gaussin käyrän, jossa kummankin pään äärityyppejä on vähiten ja ensimmäisen polven kaltaisia keskiarvotyyppejä eniten. Jos pituuskasvuun vaikuttavia geenejä olisi enemmän kuin kaksi, kuten todellisuudessa useimmiten on, olisi pituusluokkia vielä enemmän ja pituus muuntelisi vielä liukuvammin. Myös samassa lokuksessa olevia alleeleja voi populaatiossa segregoitua useampia kuin kaksi. Toki myös ympäristötekijät vaikuttavat kasvin kasvuun. Tyypillistä kvantitatiivisille ominaisuuksille kuitenkin on, että niiden yleisyyttä kuvaa Gaussin käyrä. ==Lähteet== *Internetix-opinnot ==Aiheesta muualla== Luokka:Perinnöllisyystiede
Matthias Castrén

Matthias Eriksson Castrén, ven. Матиас Кастрен, (29. toukokuuta 1764 Pudasjärvi – 15. toukokuuta 1845 Kemi) oli Kemin kirkkoherra ja Pohjois-Suomen lääninrovasti. == Henkilöhistoria == === Perhetausta === Mattias Castrénin vanhemmat olivat Kemin kirkkoherra Erik Mattsson Castrén sr. ja Katarina Elisabet Castrén. Aviopuoliso oli Elsa Beata Jacocsdotter Elfving. Heidän perheeseen kuului viisi lasta: Maria Vilhelmina Castrén, Gustava Matilda Castrén, Erik Vilhelm Castrén, Matthias Ulric Castrén ja Carolina Jacobina Castrén. Mattiaksen veljen Kristian Castrénin (1779–1825) pojanpoika oli historioitsija ja valtiopäivämies Robert Castrén, jonka teoksiin lukeutuu muun muassa Finska deputationen 1808–1809 (1879). === Historia === Turun akatemian opintojen ja pappisvihkimyksen jälkeen vuonna 1786 Castrén oli aluksi isänsä Kemin kirkkoherran Eric Castrénin apulaisena. Tämän kuoltua hänet nimitettiin kaksi vuotta myöhemmin kirkkoherraksi. Koko Pohjois-Suomesta vastaavaksi lääninrovastiksi hän tuli 1791. Castrén edisti kansanopetusta seurakunnassaan, mutta vastusti saamen kielen käyttöä opetuksessa. Vuonna 1808 hän oli mukana Suomen lähetyskunnan jäsenenä Aleksanteri I:n luona. Seuraavina vuosina hän järjesti kirkolliset olot Suomeen liitetyssä Länsi-Pohjassa. Keisari myönsi 1817 hänelle ansioistaan teologian kunniatohtorin arvon. Castrén harrasti kasvi- ja eläintiedettä. Hänen lukuisia kasvitieteellisiä havaintojaan ilmestyi Suomen Talousseuran julkaisuissa. == Huomionosoitukset == Pyhän Vladimirin ritarikunta IV. luokan kunniamerkki, Suomen lähetyskunta 1808. Pyhän Annan ritarikunta II. luokan, kunniamerkki 1811. Arvonimet * Teologian kunniatohtori 1817 == Katso myös == * Castrén-suku == Lähteet == Luokka:Pudasjärvi Luokka:Suomalaiset papit Luokka:Suomen lähetyskunta 1808 Luokka:vuonna 1764 syntyneet Luokka:Vuonna 1845 kuolleet
Nils Nordenskiöld

Nils Gustav Nordenskiöld (12. lokakuuta 1792 – 21. helmikuuta 1866) oli suomalainen mineralogi ja valtioneuvos. Häntä voi sanoa "Suomen mineralogian isäksi." Hän teki suunnitelman Suomen geologisesta tutkimuksesta ja hänellä oli merkittävä rooli Suomen malmivarojen etsinnässä ja hyödyntämisen aloittamisessa. Nordenskiöld nimitettiin vuorimestariksi vuonna 1818, ja hän oli vuorihallituksen yli-intendentti vuosina 1824–1855. Hän käynnisti laajat malminetsinnät ja paransi metallurgisia menetelmiä. Nordenskiöld teki aloitteen koko Suomen laajuisista geologisista tutkimuksista, jotka aloitettiin vuonna 1865. Hän teki aloitteen myös Suomen Tiedeseuran perustamisesta. Hän sai filosofian kunniatohtorin arvon vuonna 1840 ja hänestä tuli valtioneuvos vuonna 1845. Nils Nordenskiöld, joka kuului Nordenskiöldin aatelissukuun, oli naimisissa Lars Gabriel von Haartmanin sisaren Margaretha von Haartmanin kanssa. Tutkimusmatkailija Adolf Erik Nordenskiöld oli heidän poikansa. Toinen poika oli metsänhoitaja, meteorologi Nils Karl Nordenskiöld (1837–1889) ja kolmas juristi, tilanomistaja ja valtiopäivämies Nils Otto NordenskiöldYrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Nils Otto Nordenskiöld. Verkkojulkaisu 2005. (Viitattu 20.11.2020) . ==Lähteet== * ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset mineralogit Luokka: Suomalaiset virkamiehet Luokka:Vuonna 1792 syntyneet Luokka:Vuonna 1866 kuolleet
Lohikäärmeen silmät

Lohikäärmeen silmät () on Stephen Kingin romaani. Alkuteoksen julkaisi vuonna 1984 Philtrum Press rajallisena painoksena, mutta laajempaan levitykseen teos päätyi Viking Pressin kustantamana vuonna 1987. Tapio Tammisen suomennoksen julkaisi Book Studiol vuonna 1993. Kirja poikkeaa Kingin kauhutuotannosta kerronnaltaan ja tarinaltaan. Se on fantasiaromaani, jonka King kirjoitti tyttärelleen Naomille, koska tämä ei pitänyt isänsä pelottavista ja väkivaltaisista tarinoista. Kirja on omistettu myös Stephen Kingin ystävälle Ben Straubille. == Henkilöitä == * Flagg – kuninkaan neuvonantaja (Velho) * Kuningas Roland – Delainin kuningas * Kuningatar Sasha – Rolandin vaimo ja Peterin ja Thomasin äiti * Peter – Rolandin vanhempi poika ja kruununperillinen * Thomas – Rolandin nuorempi poika * Ben Staad – Peterin paras ystävä * Dennis – Thomasin hovimestari * Naomi – talonpoikaistyttö * Peyna – tuomari == Juoni == Kuningas Rolandilla on kaksi poikaa, Peter ja Thomas. Peterillä vaikuttaa olevan loistava tulevaisuus edessään; hän on Delainin valtakunnan rakastettu prinssi ja kruununperijä. Sen sijaan Thomas tuntuu olevan Peteriä heikompi monessa asiassa - hänestä jopa tuntuu, että hänen isänsäkin rakastaa Peteriä enemmän kuin Thomasia. Vanhalla kuninkaalla on neuvonantajana velho nimeltään Flagg, kavala juonittelija, joka on yliluonnollisen pitkän iän ja yksinkertaisen Rolandin manipuloinnin avulla yrittänyt sytyttää Delainissa verisen kapinan ja syöstä koko kuningaskunnan tuhatvuotiseen pimeyteen. Flagg pelkää pian epäonnistuvansa aikeissaan, jos rehti ja suoraselkäinen Peter nousisi uudeksi hallitsijaksi. Flagg laatii suunnitelman tämän raivaamiseksi tieltä. Hän murhauttaa salaa kuninkaan polttavalla myrkyllä ja lavastaa Peterin syylliseksi. Peter suljetaan korkeaan Neulan huipulle virumaan loppuiäkseen, ja Thomas, joka Flaggin mieleen on enemmän isänsä kaltainen, kruunataan kuninkaaksi ja Flagg aikoo Thomasin neuvonantajana jatkamaan pelottavan suunnitelmansa toteuttamista. Mutta Peter aikoo paljastaa oikean syyllisen ja paeta nokkeluutensa ja uskollisten ystäviensä avustuksella pelastaakseen Delainin. == Triviaa == * Flagg on tavattu muissakin Kingin kertomuksissa, kuten Tukikohdassa ja Mustassa tornissa. * Kirjassa Musta torni II: Kolme korttia pakasta Roland Deschain muistelee nähneensä Gileadin lopun tienoilla Flaggin ja häntä seuranneet kaksi miestä, jotka olivat Thomas ja Dennis. * Kirjassa mainitaan noita nimeltään Rhiannon, joka tunnetaan Cöosin Rheana Musta torni -sarjassa. == Toteutumattomia suunnitelmia== Aikoinaan ranskalaisen elokuvayhtiön WAMC Entertainmentin piti tuottaa tarinaan pohjautuva 45 miljoonan dollarin budjetin animaatioelokuva vuodeksi 2001 tai 2002, mutta suunnitelma kariutui ennen alkuun pääsyä. Hulu suunnitteli vuonna 2019 tuottavansa kirjan pohjalta televisiosarjan,https://www.ign.com/articles/2019/05/18/stephen-kings-the- eyes-of-the-dragon-aims-to-be-hulus-answer-to-game-of-thrones joka sekin peruuntui. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset fantasiaromaanit Luokka:Stephen Kingin romaanit Luokka:Vuoden 1984 kirjat
M.O.T.

M.O.T. on lyhenne sanoista ”mikä oli todistettava” tai ”mikä on todistettu” (, ). M.O.T. on alun perin matematiikassa käytetty termi, ja kirjoitettuna matemaattisen todistuksen loppuun se tarkoittaa, että kyseinen todistus on suoritettu. Vaihtoehtoinen esitystapa on piirtää todistuksen loppuun neliö □. Nykyään termiä käytetään muidenkin todistusten tai väittämien yhteydessä, kun halutaan vakuuttaa tai väittää, että asia tuli lopullisesti todistetuksi oikeaksi. Alun perin termiä käyttivät varhaiset kreikkalaiset matemaatikot, kuten Eukleides ja Arkhimedes. Latinankielinen termi on käännös kreikankielisestä ilmaisusta ὅπερ ἔδει δεῖξαι (hóper édei deĩxai). Vuodesta 1996 Yleisradion TV1-kanavalla esitetyn MOT-ohjelman nimi on lyhenne sanoista ”mikä oli tutkittava”. == Lähteet== Luokka:Lentävät lauseet Luokka:Matemaattiset symbolit Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
MOT-kielipalvelut

MOT on Kielikone Oy:n kielipalveluiden tuotenimi. MOT-kielipalveluihin kuuluvat sanakirja-, konekäännös- ja kielentarkistuspalvelut, jotka on tehty yhteistyössä sanakirjakustantajien ja kieliasiantuntijoiden kanssa. MOT- tuotteita ja -palveluita on saatavilla Windows-, Internet-, intranet- ja mobiiliympäristöihin. MOT ilmoittaa olevansa digitaalisten sanakirjojen osalta Suomen markkinajohtaja. MOT-tuotteita ja -palveluita käytetään yrityksissä, julkishallinnossa, oppilaitoksissa ja yksityistalouksissa. Kielikoneella on sivujensa mukaan ollut asiakkaita yli 100 maassa. ==Tuotteet== * MOT Online: Internetin kautta käytettävät MOT-kielipalvelut. MOT Onlinen palveluita ovat MOT Dictionaries -sanakirjapalvelu, MOT Proofing kielentarkistuspalvelu sekä MOT Translation -konekäännöspalvelu. * MOT Dictionaries: Internet, Windows, intranet, Nokia S60 -alustoille kehitetty sanakirjapalvelu. * MOT Professional: Windowsille ja Linuxille kehitetty sanakirjaohjelmisto. * MOT Proofing: Internetin kautta käytettävä kielentarkistuspalvelu. * MOT Translation: Internetin kautta käytettävä konekäännöspalvelu. * MOTTravel: Mobiilipuhelimille kehitetty ilmainen matkasanakirja. * MOT Workstation: Windows -alustalle kehitetty asennettava sanakirjaohjelmisto. * MOT Mobile: Nokia S60, Nokia Series 80, Pocket PC -alustoille kehitetty asennettava sanakirja. * MOT Compact: Matkapuhelimeen asennettavat tai tietokoneilla käytettävät kompaktit sanakirjat. Kukin MOT Compact -sanakirja sisältää noin 30 000 hakusanaa per kieli sekä englanninkielisen määritelmän hakusanoille. * MOT Sanakirjapalvelu: Internetin kautta käytettävä sanakirjapalvelu. ==Lähteet== Luokka:Sanakirjat
Eino Penttilä

Eino Penttilä (27. elokuuta 1906 Joutseno – 24. marraskuuta 1982 Pori) oli suomalainen keihäänheittäjä, olympiamitalisti sekä upseeri. Seuratasolla Penttilä edusti muun muassa Lahden Ahkeraa ja Lappeenrannan Urheilu-Miehiä. == Urheilu-uran saavutuksia == * olympiapronssia Los Angeles 1932 (keihäänheitto) * kuudes tila olympialaiset Amsterdam 1928 * keihäänheiton maailmanennätys 69,88 metriä vuonna 1927 (rikkoi Ruotsin Erik Lundqvist vuonna 1928) * kymmenen maaotteluedustusta ==Sotilasura== Penttilä suoritti varusmiespalveluksensa 1924-1926 sekä reserviupseerikurssin 1927. Hän valmistui Kadettikoulun 12. kurssilta vuonna 1930 ja kävi tämän lisäksi kapteenikurssin vuonna 1937 sekä komentajakurssin 1951. Ennen sotaa Penttilä toimi suojeluskuntajärjestössä aluepäällikkönä Pohjois-Hämeen suojeluskuntapiirissä 1935-1939. Talvisodassa hän oli eskadroonanpäällikkönä Kevyt Osasto 3:ssa. Jatkosodassa Penttilä komensi pataljoonaa JR 15:ssä, Kevyt Osasto 16:a sekä Erillistä Pataljoonaa 20. Sodan jälkeen Penttilä toimi toimistoupseerina armeijakunnan esikunnassa 1944-1947 sekä Satakunnan sotilasläänin esikunnassa 1947-1952. 3.prikaatissa hän oli pataljoonankomentajana 1953-1954 sekä toimistopäällikkönä 1955-1956. == Lähteet == * * Suomen kadettiupseerit 1920-1985.Kadettikunta, Upseeriliitto ry 1985. Luokka:Suomalaiset keihäänheittäjät Luokka:Suomalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1906 syntyneet Luokka:Vuonna 1982 kuolleet
Antonio Stradivari

Antonio Stradivari (n. 1644 Cremona Milanon herttuakunta – 18. joulukuuta 1737 Cremona) oli italialainen viulujen ja muiden jousisoittimien rakentaja. Stradivarin tekemien soittimien nimenä käytetään usein hänen nimensä latinankielistä muotoa Stradivarius. Stradivari oli Nicolò Amatin oppilas noin vuodesta 1666 lähtien, minkä jälkeen hän perusti oman verstaansa Cremonaan työskennellen poikiensa Francescon (1671–1743) ja Omobonon (1679–1742) kanssa. Jousisoitinten lisäksi Stradivarin pajassa valmistettiin harppuja, luuttuja, kitaroita ja mandoliineja, joista vain harvat ovat säilyneet. Vuoden 1680 jälkeen hän keskittyi viulunrakennukseen. Hän siirtyi pois Amati-tyylistä ja kehitti noin vuonna 1690 oman, ääneltään täyteläisemmän mallinsa. Arvostetuin Stradivarius-viulu on vuonna 1716 valmistunut Messias. Stradivarin viulurakennus asetti mittapuun myöhemmälle viulunrakennukselle. Hän myös kehitti nykyviulun tallan rakenteen ja hänen aikanaan viulun mittasuhteet kehittyivät nykyiselleen, matalammaksi rungoksi, joka antoi voimakkaamman äänen kuin aikaisemmat mallit. Hänen viulunrakennuksensa tuotannon ja laadun huippukausi oli vuosina 1700–1720. Hän rakensi yhteensä noin 1 100 soitinta, joista kaikki eivät ole säilyneet nykypäiviin saakka. == Katso myös == *Luettelo Stradivari-soittimista ==Lähteet== Luokka:Viulu Luokka:Italialaiset soitinrakentajat Luokka:Cremonan historia Luokka:1640-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 1737 kuolleet
Karjalan tasavallan lippu

Karjalan tasavallan lippu on Venäjään kuuluvan Karjalan tasavallan virallinen lippu. Se otettiin käyttöön 16. helmikuuta 1993 pidetyssä Karjalan tasavallan korkeimman neuvoston istunnossa hyväksymällä perustuslain 158. pykälä. Nykyisessä perustuslaissa valtiolippua käsittelee 12. pykälä. Lipun on suunnitellut Aleksandr Kinner. Kun lippu otettiin käyttöön karjalaisten, suomalaisten ja vepsäläisten kansalliskongressin toimikunta esitti vastalauseensa lipusta, joka muistutti heistä liikaa Gambian valtionlippua. Kansalliskongressi kannatti kansalliseksi lipuksi Akseli Gallen-Kallelan aikanaan suunnittelemaa Karjalan lippua. ==Värit ja muoto== === Karjalan tasavallan === Karjalan tasavallan valtiolippu koostuu kolmesta vaakasuorasta kentästä, jotka ovat ylhäältä alas lueteltuna punainen, sininen ja vihreä. Vihreä kuvaa toivetta ja onnenuskoa. Sininen kuvaa suuruutta ja kauneutta. Punainen puolestaan kuvaa kansan voimaa ja rohkeutta. Se on myös perinteinen karjalaisen kirjonnan väri. Lipun leveyden suhde pituuteen on 2:3. === Uhtuan tasavallan === Uhtuan tasavallan lipun värien merkitykset: vihreä kuvaa tasavallan metsää ja luontoa, punainen kuvaa isänmaan puolesta vuodatettua verta sekä iloa ja tulta ja musta kuvaa kotimaata ja surua. == Historia == Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen syntyi Karjalan tasavallassa erimielisyyttä siitä, että pitäisikö säilyttää Karjalan autonomisen sosialistisen neuvostotasavallan lippu vai pitäisikö palauttaa Uhtuan tasavallan eli itäkarjalaisten lippu. Itäkarjalaisten lipussa on vihreällä pohjalla musta risti, jota ympäröi punainen viiva. Lippu toimii myös nykyisin karjalankielisen väestön tunnuslippuna. Karjalan ASNT:n lippu puolestaan on muuten punainen, paitsi että siinä on tangon vieressä koko lipun levyinen sininen viiva. Näiden ehdotusten välillä tehtiin sovitteluratkaisu, valitsemalla nykyinen lippu, joka perustui Karjalais-suomalaisen neuvostotasavallan lippuun, joka on muuten samanlainen kuin nykyinen valtiolippu, paitsi että sininen keskikenttä on vain 1/6 osa lipun leveydestä ja vihreä alaosa vain 1/5 osa lipun leveydestä. Karjalan tasavallalla ja sen edeltäjillä on ollut kaikkiaan yhdeksän lippua. Näistä kaksi ensimmäistä olivat käytössä heimosotien aikana, siinä osassa Karjalaa, joka pyrki liittymään Suomeen. Itäkarjalaisten lippua käytettiin myös jatkosodan aikana Suomen lipun rinnalla Suomen miehittämässä osassa Itä-Karjalaa. Neuvostoliiton aikana oli käytössä neljä erilaista Karjalan ASNT:n lippua ja kaksi erilaista Karjalais-suomalaisen SNT:n lippua. Ja nykyinen lippu on siis yhdeksäs. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Karjalan tasavallan virallinen kotisivu, valtiolippu * Heninen.net: Karjalan liput Luokka:Karjalan tasavalta Luokka:Venäjän tasavaltojen liput
Korkalovaaran lukio

Korkalovaaran lukio on Rovaniemellä, Lapinkävijäntien entisellä postiautovarikolla sijaitseva lukio. Syksyllä 2006 Korkalovaaran lukio yhdistyi hallinnollisesti Lyseonpuiston lukion erilliseksi toimipisteeksihttp://www.laaninhallitus.fi/lh/lappi/sivistys/home.nsf/files/95612812D411EF7BC22575BC0046F293/$file/Lakk_koulu%202006.xls . Lukio perustettiin Rovaniemen yhteiskoulun nimellä vuonna 1954 ja vuonna 1959 se muutti väliaikaistiloista Korkalovaaran kaupunginosaan, Miehentielle, silloisen Korkalovaaran kansakoulun viereen rakennettuun koulurakennukseen. Koulun nimi muuttui Korkalovaaran yläasteeksi ja lukioksi peruskoulujärjestelmään siirtymisen myötä vuonna 1972.http://ktweb.rovaniemi.fi/ktwebbin/ktproxy2.dll?doctype=0&docid;=31363031383a31&dalid;=8.4.2009%2016:05:16&extension;=pdf Lukion toiminnot siirrettiin keskustaan Lapinkävijäntielle vuonna 2005. Seuraavana vuonna Korkalovaaran lukio sulautettiin Lyseonpuiston lukioon.http://www.rovaniemi.fi/loader.aspx?id=2b9cea20-d8de-4db4-b320-58fc5d83d9e2 Nykyisin Korkalovaaran yläasteen ja lukion entisissä tiloissa Miehentiellä toimii Korkalovaaran yhtenäinen peruskouluhttp://www.rovaniemi.fi/suomeksi/Palveluhakemisto/Koulutus-ja- opiskelu/Koulujen-yhteystiedot-ja-sijainnit/Keskusta-Ounasjoen- alue/Korkalovaaran-peruskoulu. Korkalovaaran lukiossa saattoi suorittaa normaalin ylioppilastutkinnon lisäksi tietotekniikkapainotteisen tai luonnontiedelinjan. Lukiosta kirjoitti vuonna 1978 ylioppilaaksi kirjailija Jari TervoSpes Patriae, 1978. ==Lähteet== ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * Korkalovaaran lukio Rovaniemen sivuilla Luokka:Rovaniemen lukiot Luokka:Korkalovaara
Karjalan tasavallan vaakuna

Karjalan tasavallan vaakuna on Venäjällä sijaitsevan Karjalan tasavallan tunnus lipun ja hymnin ohella. Se otettiin käyttöön 28. syyskuuta 1993. Sen on suunnitellut Juri S. Nivin.http://www.gov.karelia.ru/Different/Symbolics/gerb_hist_f.html Varsinaisessa vaakunakilvessä on musta karhu takajaloillaan. Karhu perustuu Akseli Gallen-Kallelan vuonna 1920 suunnitteleman Karjalan riippumattoman tasavallan vaakunaan. Uudessa vaakunassa karhu ei pitele käsissään vesuria.http://heninen.net/gerb/suomeksi.htm#1920 Vaakunakilven pohjana ovat Karjalan tasavallan lipun värit punainen, sininen ja vihreä. Kilven ympärillä on kultaiset koristeet, oikealla männyn ja vasemmalla kuusen kuvio. Kilven yläpuolella on kultainen kahdeksankulmainen tähti, kannuksenpyörä. Karjalan tasavallan vaakunasta on säädetty tasavallan perustuslain 13. pykälässä. == Katso myös == *Luettelo Karjalan tasavallan vaakunoista == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Karjalan tasavallan virallinen kotisivu, valtiovaakuna Luokka:Karjalan tasavalta Luokka:Venäjän tasavaltojen vaakunat
Ounasvaaran lukio

Ounasvaaran lukio on Rovaniemen Ounasmetsän kaupunginosassa Porokadulla toimiva lukio. Ounasvaaran lukion normaalilinjan lisäksi lukiossa toimii urheilulinja (erikoislukio), jonne oppilaat valitaan soveltuvuuskokeiden kautta. Se on ainoa urheilupainotteisen opetustehtävän saanut urheilulukio Lapin maakunnassa ja yksi 15:stä tämän erityistehtävän saaneista lukioista Suomessa. Ounasvaaran urheilulukio on urheilijoille suunnattu lukio, jossa oppilaan opiskelu- ja harjoittelu/kilpailuaikataulut pyritään laatimaan yhteensopiviksi. Urheilulukiossa valmennettavia päälajeja ovat alppihiihto, maastohiihto, jalkapallo, jääkiekko, lentopallo, mäkihyppy/yhdistetty sekä yleisurheilu. Lisäksi uinnilla on lajivalmentaja. Valmennukset toteutetaan yhteistyössä Lapin urheiluakatemian kanssa. Ounasvaaran urheilulukiota ovat käyneet muun muassa Antti Autti, Janne Lahtela, Harri Olli sekä Hannu ja Pirjo Manninen. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Ounasvaaran lukio (google.com) Luokka:Rovaniemen lukiot
Sumuvalo

__NOTOC__ Sumuvalot ovat moottoriajoneuvojen valaisimia, joita käytetään parantamaan lähialueen näkyvyyttä. Suomen laki hyväksyy niiden käytön vain sumussa, rankkasateessa tai lumisateessa. Sumuvaloja saa tällöin käyttää lähivalojen asemasta, jos seisontavalot ovat samanaikaisesti kytkettynä. Etusumuvalojen toimintaperiaate on luoda sumun alle laaja, valaiseva valokeila parantamaan lähialueen valaistusta. Takasumuvalo taas parantaa auton näkyvyyttä taaksepäin ja vähentää näin peräänajon vaaraa sakeassa sumussa. Etusumuvalojen virheellinen käyttö on haitallista. Sumuvalot muodostavat auton eteen kirkkaan alueen, jonka valoisuuteen kuljettajan silmä sopeutuu. Tällöin kuljettajan hämäränäkö sumuvalojen keilan ulkopuolelle heikkenee. Etusumuvalojen käyttö voi myös haitata muita tiellä liikkujia. Rankkasade tai sumu imee tehokkaasti sumuvalojen ylimääräistä valotehoa, mutta hyvällä säällä lisävaloteho häikäisee vastaantulijoita. Myös takasumuvalon virheellinen käyttö häikäisee takana ajavia ja kirkas punainen valopiste on kauempaakin katsottuna epämiellyttävä. Takasumuvalo voi aiheuttaa kirkkaudellaan senkin, ettei takana tuleva havaitse jarruvalojen syttymistä, varsinkin siinä tapauksessa jos autossa on kaksi takasumuvaloa. == Laki sumuvaloista == ===Etusumuvalot=== Etusumuvalot eivät ole pakollinen varuste autoissa. Niitä saa olla autossa kaksi kappaletta ja niiden on annettava valkoista tai vaaleankeltaista valoa. Sijainnin tulee olla enintään 40 senttimetriä auton kylkilinjasta keskelle ja korkeuden maasta vähintään 25 senttiä. Etusumuvalot on kytkettävä siten, että niitä voi käyttää vain ajovalojen tai seisontavalojen ollessa päällä. Sumuvaloja saa käyttää vain sumun taikka rankan vesi- tai lumisateen aikana. Niitä saa lain mukaan tällöin käyttää lähivalojen asemasta, jos seisontavalot ovat samanaikaisesti kytkettynä. Kuva:A05 Front fog light.svg|Etusumuvalojen merkkivalo auton kojelaudassa (eräs merkintätapa). Kuva:Toreador Red 1998 Ford Contour SVT 2.jpg|Puskurin alaosassa palavat etusumuvalot vuosimallin 1998 Ford Contourissa. ===Takasumuvalot=== Vähintään yksi punaista valoa lähettävä takasumuvalaisin on 1. tammikuuta 1993 jälkeen käyttöönotetussa autossa pakollinen ja niitä saa olla enintään kaksi. Takasumuvalaisimelle on oltava ohjaamossa merkkivalo. Takasumuvalaisimen on sijaittava vähintään 250 ja enintään 1 000 millimetrin korkeudella. Jos valaisimia on vain yksi, on sen sijaittava keskilinjan vasemmalla puolella. Mikäli valaisimia on kaksi, on niiden sijaittava symmetrisesti, mikä aiheuttaa niiden välille vähimmäisetäisyysvaatimuksen, jotta niitä ei voida tulkita yhdeksi ajoneuvon keskilinjalle asennetuksi valaisimeksi. Valaisimen tulee olla vähintään 10 senttimetrin etäisyydellä jarruvalaisimesta. Takasumuvalaisimen tulee olla taaksepäin suunnattu ja sen tulee näkyä vaakatasossa 25 astetta ulos- ja sisäänpäin sekä vaakatasosta viisi astetta ylös- ja alaspäin. Tiedosto:A06 Rear fog light.svg|Takasumuvalojen merkkivalo auton kojelaudassa (eräs merkintätapa). Tiedosto:RearFogLightMercedes.png|Takasumuvalo (vasemmalla puolella) Mercedes Benz M-sarjassa. == Lähteet == Luokka:Auton sähköjärjestelmät
Kuusenleppärousku

Kuusenleppärousku (Lactarius deterrimus) on rouskuihin kuuluva syötävä sieni. == Koko ja ulkonäkö == Kuusenleppärouskun lakki on 5–15 cm leveä ja oranssinkeltainen, vanhemmiten lakin väri tosin vihertyy. Jalka on yksivärinen, eikä siinä ole täpliä. Jalka on pitkä ja hoikka. === Samankaltaiset lajit === Maitiaisnesteen vahvan värin vuoksi kuusenleppärouskua ei ole helppo sekoittaa muihin lajeihin, vaikka lakin väri yksilöiden välillä vaihtelee paljon. Sen harvinaisempi lähilaji männynleppärousku (Lactarius deliciosus) on kuitenkin hyvin samankaltainen. Männynleppärouskun maitiaisneste on kuitenkin aluksi porkkananpunaista ja kuivuessaan vihertyvää, kuusenleppärouskun maitiaisneste taas on aluksi porkkananpunaista, sitten viinipunaista ja lopuksi vihreää. Kuusenleppärouskun jalassa ei myöskään ole männynleppärouskulle tyypillisiä oransseja täpliä ja kuusenleppärouskun jalka on männynleppärouskua pidempi ja ohuempi. == Kasvuaika ja -paikka == Kuusenleppärousku kasvaa tyypillisesti tuoreissa kuusi- ja kuusivaltaisissa sekametsissä ja korvissa. Erityisesti paksusammaleiset tai istutetut kuusikot ovat sen kasvupaikkoja. == Käyttö ravinnoksi == Kuusenleppärousku on hyvä ruokasieni, mutta varsinkin alkusyksyisin usein täynnä sienisääskien toukkia. Sienen voi valmistaa suoraan ruoaksi, eikä sitä tule ryöpätä. == Nimen tausta == Sana leppärousku on muinaissuomalainen eikä tarkoita sitä, että leppärouskut eläisivät symbioosissa lepän kanssa, vaan sana leppä tarkoittaa verta, jolloin kyse on verirouskusta. Kuusenleppärousku on kuusen juurisieni. == Lähteet == ==Aiheesta muualla == * Laji.fi: kuusenleppärousku (Lactarius deterrimus) * Arktiset Aromit: Leppärouskut (Lactarius deterrimus ja L.deliciosus) * Luontoportti: Kuusenleppärousku (Lactarius deterrimus) * Puutarha.net: Leppärousku Luokka:Rouskut Luokka:Suomalaiset ruokasienet Luokka:Suomalaiset kauppasienet
Koivuhapero

Koivuhapero (Russula aeruginea) on vihreälakkinen haperolaji ja erinomainen ruokasieni. == Tuntomerkit == Koivuhaperon 4–12 senttimetriä leveä lakki on oliivinvihreä ja reunasta haalistuva. Nuorena se on kupera, mutta vanhemmiten kuopalla. Heltat ovat tiheät, tasatyviset ja nuorena valkoiset, mutta myöhemmin vaaleankellertävät ja ruskealaikkuiset. Sienen 4–10 senttimetriä pitkä jalka on valkoinen, varsinkin tyvestä ruskealaikkuinen, renkaaton ja tasapaksu. Malto on valkoista ja haurasta, vioittuneihin kohtiin ilmestyy ruosteenruskeita laikkuja. Koivuhaperolla ei ole erityistä tuoksua. === Samannäköisiä lajeja === Koivuhaperoa muistuttavia lajeja ovat esimerkiksi toiset vihertävät haperot kuten kyyhkyhapero ja sillihapero, mutta koivuhapero muistuttaa myös erehdyttävästi tappavan myrkyllistä kavalakärpässientä. Kavalakärpässienen jalassa on ohut, usein repeytynyt rengas, ja sen jalan tyvi on turvonnut ja tupellinen, toisin kuin koivuhaperolla. Kavalakärpässienen heltat ovat pysyvästi täysin valkoiset, mutta koivuhaperolla ne ovat usein lievästi kellertävät. Kavalakärpässieni kasvaa Suomessa vain lounaisrannikolla, Turun saaristossa ja Ahvenanmaalla. == Kasvupaikka ja -aika == Koivuhapero on hyvin yleinen koko Suomessa. Se on koivun ja kuusen juurisieni, jota tavataan koivikoissa, kuusikoissa, sekametsissä, puistoissa, polkujen varsilla ja hakamailla. Kasvuaika on kesäkuusta lokakuuhun. == Käyttö ravintona == Koivuhapero on erinomainen, miedon makuinen ruokasieni. Se ei vaadi ryöppäystä. Se voidaan säilöä kuivaamalla ja pakastamalla. Varsinkin nuorten sienten helttojen maku saattaa olla vähän kirpeä, mutta kirpeys katoaa kypsennettäessä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Laji.fi: koivuhapero (Russula aeruginea) * Luonnossa: Koivuhapero (Russula aeruginea) * Luontoportti: Koivuhapero (Russula aeruginea) * MushroomExpert: Russula aeruginea * First Nature: Russula aeruginea Fr. - Green Brittlegill * iNaturalist: Green Brittlegill Russula aeruginea * Encyclopedia of Life: Green Brittlegill - Russula aeruginea Luokka:Haperot Luokka:Suomalaiset ruokasienet
Aatos Yli-Jaskari

Tuomas Aatos Yli-Jaskari (ent. Jaskari, 26. huhtikuuta 1904 Nurmo – 16. maaliskuuta 1962 Nurmo) oli suomalainen kilpapainija ja olympiamitalisti. Seuratasolla hän edusti Nurmon Jymyä. == Saavutuksia == * olympiapronssia Los Angeles 1932 (vapaapaini, sarja 56 kg) * olympialaisissa viides sija Berliini 1936 (vapaapaini, sarja 56 kg) * SM-kultaa 1931, 1932, 1933, 1935, 1937 (vapaapaini, sarja 56 kg)Pihlaja, s. 503Virtamo, s. 277–278 * SM-kultaa 1931 (kr.room.)Pihlaja, s. 498Virtamo, s. 277 == Lähteet == * * * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset olympiamitalistit Luokka:Suomalaiset vapaapainijat Luokka:Suomalaiset kreikkalais-roomalaisen tyylin painijat Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 1962 kuolleet