EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Itsenäinen Keskiluokka

Itsenäinen Keskiluokka oli professori Esa Kaitilan ja tämän liittolaisten perustama puolue, joka toimi vuosina 1949–1951. Monet puolueaktiivit olivat 1930-luvulla toimineet isänmaallisissa liikkeissä ja kansalaisjärjestöissä, kuten Akateemisessa Karjala-Seurassa. Puolueen kasvualusta oli sodan jälkeinen virkamiehistön syvä palkkakuoppa. Alkuvuonna 1950 Itsenäinen Keskiluokka osallistui presidentin valitsijamiesvaaleihin Paasikiven tukijoukoissa. Puolue asetti ehdokkaita Uudenmaan vaalipiirissä ja sai läpi johtajansa Kaitilan. Puolueen ehdokkaat keräsivät 9 152 ääntä. Itsenäinen Keskiluokka osallistui myös lokakuun 1950 kunnallisvaaleihin joillakin paikkakunnilla, ja se solmi vaaliliittoja ainakin edistyspuolueen kanssa. Varsinkin kokoomus hyökkäsi vaalikampanjassaan uutta puoluetta vastaan; korostaen, että se oli keskiluokan tärkein puolueVeli Junttila: Edistys kokoomuksen kokoiseksi (Turun Sanomat 2.10.2000). Helmikuussa 1951 puolue sulautui Suomen Kansanpuolueeseen, jossa se sai aluksi haltuunsa yhden varapuheenjohtajapaikan. Kesällä 1951 IK:n johtohenkilöt osallistuivat ensimmäistä kertaa eduskuntavaaleihin, ja Kaitila nousi kansanpuolueen edustajaksi. == Lähteet == Luokka:Suomen entiset puolueet
Liberaalinuoret

Liberaalinen Nuorisoliitto on vuonna 1952 perustettu liberaali poliittinen nuorisojärjestö. Yhdistys oli aikaisemmin Liberaalien (aiemmin Liberaalinen kansanpuolue) nuorisojärjestö, mutta se erotettiin puolueesta vuonna 2006. Sääntöjensä mukaan Liberaalinen Nuorisoliitto ajaa yksilönvapautta ja ihmisoikeuksia, julkisen vallan rajoittamista, hallinnon keventämistä ja holhouksen vähentämistä, mahdollisuuksien tasa-arvoa ja sosiaalista oikeudenmukaisuutta, vastuullista vapaata markkinataloutta, vastuullista ympäristöpolitiikkaa ja kestävää kehitystä, oikeusvaltiota ja laillisuusperiaatetta sekä avointa ja moniarvoista yhteiskuntaa. ==Historia== Järjestö perustettiin joulukuussa 1952 seuraajaksi Nuoren Suomen Liitolle ja Edistyspuolueen Nuorisoliitolle. Vuosina 1952–1968 järjestön nimi oli Nuorten Suomalaisten Liitto. NSL liittyi Liberaalisen kansanpuolueen jäsenjärjestöksi 29. joulukuuta 1965. Keväällä 1968 nimeksi vaihdettiin Liberaalinen Nuorisoliitto, kun opiskelijayhdistykset saivat enemmän valtaa ja pidettiin niin sanottu "muutosten liittokokous". Kyseisessä liittokokouksessa muuttui myös järjestön linja: nuorisoliitto siirtyi porvarilliseksi kulttuuriradikaaliksi voimaksi liberaaliopiskelijoiden ottaessa vallan "kansantanhutyypeiltä". Vuosina 1968–1980 LNL:n rinnalla toimi Liberaalinen ja Radikaalinen Opiskelijaliitto. ==Toiminta== Nuorisoliitto on usein ollut oppositiossa puoluejohtoa vastaan. Kiistat ovat koskeneet muun muassa vaaliliittoja ja Keskustapuolueeseen liittymistä. Eräs erotekijä Liberaalisen Nuorisoliiton ja LKP:n välillä oli suhtautuminen kirkon maalliseen valtaan. Puolueen yleisohjelma ei sisältänyt vaatimusta valtion ja kirkon välisten suhteiden muuttamisesta – nuorempien liberaalien aloitteista huolimatta. Asiasta keskusteltiin puolueessa runsaasti.Jaakko K. Kari Vapaa Ajattelija -lehdessä vuonna 1970 Nuorison osuus on ollut huomattava liberaalipuolueissa. Liberaalipuolueen nuoriso-osastoon kuului yleensä noin kolmannes koko puolueen jäsenistöstä. ==Johtohenkilöt== ===Puheenjohtajat=== * Juho Tenhiälä 1952–1956 * Kaarlo Kajatsalo * Juha Klemola 1968–? * Terhi Nieminen 1975–1977 * Antti Marttinen * Matti Sirkiä 1991–1994 * Toni HeinonenHallitus 2005 (Liberaalinuoret 2005) ===Pääsihteerit=== * Jaakko Kari 1967–1970 * Leif Wikholm 1970-1973 * Armi Mikkola 1973–197? * Kim Sjöström 2003–2004 == Lähteet == ==Kirjallisuutta== * Armi Mikkola, Kansanvallan puolesta LNL 25 vuotta, Liberaalinen nuorisoliitto 1977 Luokka:Liberaalit järjestöt Luokka:Liberalismi Suomessa Luokka:Suomen puolueiden nuorisojärjestöt
Tomi Riihimäki

Tomi Riihimäki (s. 4. elokuuta 1958 Helsinki) on suomalainen yrittäjä ja kaupunginvaltuutettu. Hän on ollut Järvenpään kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 2001 vuoteen 2013 asti, jolloin hän muutti pois paikkakunnaltaJärvenpään kaupunginvaltuusto (11.11.2013) § 89, ja on kuulunut vuodesta 2007 Kansalliseen Kokoomukseen. Ennen siirtymistään kokoomukseen Riihimäki kuului liberaaleihin. Hän toimi vuosina 2001–2005 Liberaalit r.p.:n puheenjohtajana ja pyrki puolueen ehdokkaana eduskuntaan vuoden 2003 eduskuntavaaleissa. Ennen liberaaleja Riihimäki kuului Remonttiryhmä- puolueeseen. Vuoden 2006 presidentinvaalissa hän toimi sitoutumattomana ehdokkaana presidentiksi pyrkineen professori Arto Lahden kampanjapäällikkönä. == Lähteet == Luokka:Kansallisen Kokoomuksen poliitikot Luokka:Suomalaiset liberaalit poliitikot Luokka:Liberaalisen kansanpuolueen puheenjohtajat Luokka:Järvenpään kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Risto Kuisma

Risto Martti Antero Kuisma (s. 1. tammikuuta 1947 Savonlinna) on suomalainen poliitikko, kansanedustaja ja ammattiyhdistysvaikuttaja. Hän toimi Auto- ja Kuljetusalan Työntekijäliitto AKT:n puheenjohtajana ja SDP:n ja oman puolueensa Remonttiryhmän kansanedustajana. == Koulutus ja työura == Kuisma on koulutukseltaan oikeustieteen kandidaatti ja on työskennellyt ammattiyhdistysliikkeessä ja lakimiehenä. Kuisma toimi AKT:n lakimiehenä vuosina 1975–1978 ja AKT:n puheenjohtajana 1978–1994.Edustajamatrikkeli, Eduskunta == Politiikassa == Kuisma valittiin eduskuntaan vuonna 1995. Vuonna 1997 Kuisma erosi SDP:stä ja teki yhteistyötä Nuorsuomalaisten kanssa. Vuonna 1998 Kuisma perusti oman puolueen, Remonttiryhmän. Hän toimi puolueen puheenjohtajana ja ainoana kansanedustajana. Vuoden 1999 eduskuntavaaleissa Kuisma keräsi noin kymmenentuhatta ääntä. Hän oli presidenttiehdokkaana vuoden 2000 vaaleissa. Sosialidemokraatteihin Kuisma palasi vuonna 2001. Kuisma valittiin eduskuntaan myös vuoden 2003 vaaleissa. Vuoden 2007 vaaleissa Kuisma putosi varasijalle, mutta nousi uudelleen eduskuntaan 1. heinäkuuta 2010 kuolleen Tommy Tabermannin tilalle syysistuntokauden 2010 alkaessa. Hän ei pystynyt uusimaan paikkaansa vuoden 2011 vaaleissa. Hän toimi Kouvolan kaupunginhallituksessa 1973–1975 ja oli Pornaisten kunnanvaltuutettu vuodesta 1997 alkaen. Vuosina 2009–2013 Kuisma toimi Pornaisten kunnanhallituksen puheenjohtajana. == Kirjat == * * * * * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Kansanedustajat Luokka:Uudenmaan vaalipiiri Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomalaiset ammattiyhdistysjohtajat Luokka:Suomen puolueiden puheenjohtajat Luokka:Pornaisten kunnanvaltuutetut Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Markkinaliberalismi

Markkinaliberalismi tarkoittaa samaa kuin liberalismi tai klassinen liberalismi aiemmin: sekä arvo- että talousliberalismin kattavaa aatetta,Kirkpatrick, Jerry. Montessori, Dewey, and Capitalism. TLJ Books, 2008, p. 35 siis vapaata markkinataloutta, yksilönvapautta ja ihmisoikeuksia. Useimmat markkinaliberaaleiksi kutsutut eivät ole puhtaita libertaristeja vaan kannattavat julkista sosiaaliturvaa sekä rajoitettua sääntelyä. Esimerkkejä tällaisesta ovat julkishyödykkeet, määräävän markkina-aseman väärinkäytön kieltäminen tai ympäristöhaittaverot. == Lähteet == Luokka:Liberalismin suuntaukset
Edistyspuolue

Edistyspuolue on useamman puolueen nimi: == Nykyisiä puolueita == * Edistyspuolue (), Etelä-Afrikassa * Edistyspuolue (), Islannissa * Edistyspuolue (), Norjassa * Edistyspuolue (), Tanskassa * Demokraattinen edistyspuolue (), Taiwanissa * Kansallinen edistyspuolue (), Liettuassa * Serbian edistyspuolue () == Entisiä puolueita == * Edistyspuolue (), Kreikassa 1954–1984 toiminut puolue * Edistyspuolue (), Saksassa 1861–1884 toiminut puolue * Kansallinen Edistyspuolue, Suomessa 1918–1951 toiminut puolue * Edistyspuolue (Yhdysvallat, 1912–1920) * Edistyspuolue (Yhdysvallat, 1924–1925) * Edistyspuolue (Yhdysvallat, 1948)
Iso Munamäki

Iso Munamäki, aiemmin suomeksi myös Suuri Munamäki, , on Viron korkein kohta lähellä Latvian rajaa, Haanjan ylängöllä, Rõugen kunnassa. Iso Munamäki on korkeudeltaan 318 metriä merenpinnastaWSOY Iso tietosanakirja 6, s. 277, WSOY 1997 ISBN 951-0-20163-4. Paikka on noin 60 metriä ympäristöään korkeammalla ja siellä on 29 metriä korkea näkötorni. Iso Munamäki on myös Baltian maiden korkein mäki. ==Kuvia== Tiedosto:Suur Munamagi Tower.jpg|Ison Munamäen näkötorni. Tiedosto:Haanja Upland.jpg|Keväinen näkymä näkötornista. Haanjan ylänköä. ==Katso myös== *Luettelo maiden korkeimmista kohdista == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Rõuge Luokka:Viron mäet Luokka:Haanjan ylänkö Luokka:Viron nähtävyydet
Hans-Hermann Hoppe

Hans-Hermann Hoppe (s. 2. syyskuuta 1949) on saksalainen libertaari anarkokapitalisti ja itävaltalaiseen koulukuntaan kuuluva taloustieteilijä. Hän asuu Yhdysvalloissa ja johtaa paleolibertaarista ajatushautomo Ludwig von Mises-instituuttia yhdessä ystävänsä Lew Rockwellin kanssa. Hoppe oli taloustieteiden professori Nevadan yliopistossa vuoteen 2008 asti ja on Journal of Libertarian Studies -lehden toimittaja. Aiemmin urallaan Hoppe opetti useissa eurooppalaisissa yliopistoissa. Hän muutti Saksasta Yhdysvaltoihin vuonna 1986 ja opiskeli siellä Murray Rothbardin alaisuudessa. Hän pysyi Rothbardin läheisenä ystävänä ja yhteistyökumppanina Rothbardin kuolemaan tammikuuhun 1995 asti. Hoppen tunnetuimpia teoksia ovat mm. Democracy: The God That Failed ja The Myth of Public Defense. == Kiistat == Hoppe on herättänyt huomiota demokratiaa ja maahanmuuttoa arvostelevilla mielipiteillään. Hän on perustellut niitä libertaareilla argumenteilla. Hoppen mukaan sosiaaliturva, yleinen äänioikeus ja vapaa maahanmuutto ovat kestämätön yhdistelmä. Hoppe on myös joutunut ongelmiin esitettyään luennoillaan käsityksiään homoseksuaalien korkeasta aikapreferenssistä. Hänen mukaansa homot arvostavat nykyhetkeä tulevaisuuteen verrattuna paljon voimakkaammin kuin heterot, koska homoilla ei yleensä ole lapsia. Hänen mukaansa "elämä loppuu homoon" kun taas oletettavasti heteroperheen lisääntyminen jatkaa elämää. Hoppen mielestä tämä on syy mm. sukupuolitautien yleisyyteen homojen keskuudessa: kun lapsettoman ihmisen ei tarvitse välittää pitkästä aikavälistä, mahdollinen kuolema keski-iässä esim. immuunikatoon ei välttämättä vaikuta homoseksuaalisen yksilön käyttäytymiseen juuri lainkaan. Homot kuulemma harrastavat estottomasti promiskuiteettista, irrallista seksiä sitoutumatta parisuhteeseen. Tätä aikapreferenssiteoriaa käsitelleellä luennolla läsnäollut opiskelija teki valituksen yliopiston johdolle. Tuloksena Hoppelta evättiin seuraavaan virkaikäänsä perustuva palkankorotus. Hoppe uhkasi sananvapausperustein ja kansalaisoikeusjärjestö ACLU:n Nevadan paikallisyhdistyksen tukemana haastaa yliopiston oikeuteen työsopimuksensa rikkomuksesta. Lopulta yliopisto taipui ennen kuin oikeudenkäyntiin jouduttiin. Silloisen rehtorinsa Carol Harterin mukaan yliopisto joutui lopulta arvottamaan akateemisen vapauden yli Hoppen lausuntojen kiistanalaisuuden. ==Aiheesta muualla== *Hans-Hermann Hoppen kotisivut *maahanmuuton kannattajien kritiikkiä Hoppen teoriaa vastaan *Hoppe on Immigration: neljä Hoppen kirjoittamaa maahanmuuton vastaista artikkelia * Hoppen esipuhe teoksensa Democracy: The God That Failed saksankieliseen laitokseen * Hoppen oma kuvaus homoseksuaaliepisodista] Luokka:Itävaltalaiset taloustieteilijät Luokka:Anarkokapitalismi Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Mises-instituutti
James Tobin

James Tobin (5. maaliskuuta 1918 – 11. maaliskuuta 2002) oli yhdysvaltalainen ekonomisti. Tobin valmistui Harvardin yliopistosta, palveli John F. Kennedyn hallinnon talousneuvonantajana ja opetti monia vuosia Yalen yliopistossa. 1981 hänelle myönnettiin Ruotsin keskuspankin jakama Nobelin palkinto taloustieteessä. Tobin kannatti ja kehitti keynesiläistä taloustiedettä. Hän uskoi, että hallituksien täytyy puuttua talouteen tuloksen tasapainottamiseksi ja taantumien välttämiseksi. Tobin tuli laajalti tunnetuksi ehdottamastaan ulkomaisten valuutansiirtojen verottamismallistaan. Veron tarkoitus oli vähentää spekulointia markkinoilla – Tobin piti spekulointia epätuottavana. Hän myös ehdotti, että verosta saatavat tulot käytettäisiin rahoittamaan kolmannen maailman hyväksi toteutettavia projekteja tai YK:n toimintaa. Valuutansiirtoveron idea sai tukea monilta erilaisilta organisaatioilta ja koulukunnilta kuten esimerkiksi globalisaatiokriittiseltä liikkeeltä (esimerkiksi Attac). Tosin Attacinkin kannattama niin sanottu Spahnin malli valuutansiirtoverosta ei Tobinin omasta mielestä olisi toteuttanut haluttuja tavoitteita. Lisäksi hän kehitti Tobin-mallin, joka on ekonometrinen malli sensuroituneille endogeenisille muuttujille. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Attac Luokka:Yhdysvaltalaiset taloustieteilijät Luokka:Nobelin taloustieteen palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 2002 kuolleet
Juurinimipalvelin

Juurinimipalvelin () on Internetissä ylimmän tason DNS-palvelin. Juurinimipalvelimista voidaan aloittaa verkkotunnusten käännös IP-osoitteiksi. Juurinimipalvelimen IP-osoitteen on oltava asiakasnimipalvelimien tiedossa sisäänrakennettuna ohjelmaan. Juurinimipalvelin sisältää tiedot seuraavan tason palvelinten osoitteista. Vasta seuraavan tason nimipalvelimet vastaavat konkreettisesti omasta alueesta (esimerkiksi .fi, .se, .com tai .net). Esimerkiksi etsittäessä verkkotunnuksen www.yritys.fi osoitetta kysytään ensin joltain juurinimipalvelimelta (IP-osoite sisäänrakennettu nimipalvelimeen) fi- alueesta vastaavan nimipalvelimen IP-osoitetta. Tältä nimipalvelimelta sitten kysytään yritys.fi:stä vastaavan nimipalvelimen IP-osoitetta. Tältä viimeiseltä sitten kysytään IP-osoitetta, joka vastaa www.yritys.fi- verkkotunnusta. On olemassa 13 samalla tavoin toimivaa juurinimipalvelinta. Yleensä asiakasnimipalvelimet tuntevat ne kaikki ja käyttävät niitä satunnaisessa järjestyksessä. Juurinimipalvelimia ovat: kirjain entinen nimi ylläpitäjä sijainti A ns.internic.net VeriSign Dulles, Virginia, USA B ns1.isi.edu Information Sciences Institute Marina del Rey, Kalifornia, USA C c.psi.net Cogent Herndon, Virginia, USA D terp.umd.edu University of Maryland College Park, Maryland, USA E ns.nasa.gov Nasa Mountain View, Santa Clara County, Kalifornia, USA F ns.isc.org ISC Palo Alto, Kalifornia, USA G ns.nic.ddn.mil USA, DoD (puolustusministeriö) Vienna, Virginia, USA H aos.arl.army.mil USA, maavoimien tutkimuslaitos Aberdeen, Maryland, USA I nic.nordu.net Netnod Tukholma J VeriSign Dulles, Virginia, USA K RIPE Lontoo L ICANN Los Angeles, Kalifornia, USA M WIDE-projekti Tokio C-, F-, I-, J- ja K- juurinimipalvelimet on monistettu useisiin paikkoihin jokulähetys (anycast) tekniikalla. Suomessa on paikalliset kopiot I-, J- ja K-juurinimipalvelimista (FICIX). Enemmistö fyysisistä juuripalvelimista on nykyisin USA:n ulkopuolella, vaikka "kirjaimista" vain kolmea ylläpitää muu kuin yhdysvaltalainen organisaatio. Internet-verkkotunnusten tulkinta riippuu siitä, mitkä juurinimipalvelimien osoitteet on määritelty asiakasohjelmiin. AlterNIC oli vaihtoehtoinen juurinimipalvelinjoukko, joka saatiin käyttöön vaihtamalla asiakasohjelmiin määriteltyjä juurinimipalvelimien IP-osoitteita. Asiakasohjelma, jossa juurinimipalvelinten osoitteet on vaihdettu, toimii aivan samalla tavalla kuin nytkin, mutta www.firma.fi voi tarkoittaa aivan toista IP-osoitetta kuin "virallisessa" verkkotunnusavaruudessa. IETF on määritellyt käytännöt siitä, miten verkkotunnuksia käytetään, mutta mitään virallista kansainvälistä sopimusta verkkotunnusavaruudesta ei ole. AlterNICin perustaja pidätettiin 1997 (ei suoranaisesti juurinimipalvelimien ylläpidosta) eikä järjestelmää ole sen jälkeen käytetty. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen K-juurinimipalvelimen sivut * I-juurinimipalvelimen sivut * FICIX ry, Finnish Communication and Internet Exchange * Root Server Technical Operations Association * DNS Root Server System Advisory Committee * - IAB Technical Comment on the Unique DNS Root Luokka:Internet Luokka:Nimipalvelujärjestelmä
Assembler

Assembler on tietokoneohjelma, jolla käännetään symbolisella konekielellä eli assembly-kielellä kirjoitettuja ohjelmia. Assembler kääntää kirjoitetusta symbolisesta konekielestä ohjelman konekielelle, jota tietokone suorittaa. Assembler-sanaa käytetään joskus myös yhteyksissä ”assembler-ohjelmointi” tai ”assembler-ohjelmointikieli”. Tällöin olisi kuitenkin selkeämpää käyttää ohjelmointikieliryhmän nimeä assembly. Assembler-ohjelman tuottama objektitiedosto ei yleensä ole vielä suorituskelpoinen ohjelmatiedosto, vaan linkkeriohjelma koostaa varsinaisen ohjelmatiedoston. == Historia == Vuonna 1949 EDSAC-tietokoneen ohjelmoinnissa käytettiin ”alkuohjeita”, jotka olivat yhden kirjaimen pituisia muistikkaita. Nathaniel Rochester kirjoitti vuonna 1954 ensimmäisen assemblerin IBM 701-koneella. == Ominaisuudet == Eri assembler-ohjelmien ominaisuuksia: * makrot: (nk. makro-assembler) tukee koodilohkojen käyttöä, jotka assembler korvaa varsinaisella toteutuksella * tyyppijärjestelmä: eräät välimuodon käännökset (esim. LLVM) sisältävät korkeamman tason tyyppitietoa kohdekohtaiselle assemblerille == Tunnettuja assembler-kääntäjiä == Unixissa ja Linuxissa käytetään assemblereita kuten as (Unixin alkuperäinen), GNU Assembler, Nasm, Yasm. DOS:ssa tai Windowsissa komentoriviltä toimivia assemblereita ovat MASM, TASM, WASM, A86 sekä FASM. Amigalle tunnettuja assemblereita ovat DevPac ja AsmOne. == Katso myös == * Luettelo assembler-ohjelmista ==Lähteet== Luokka:Ohjelmointi Luokka:Ohjelmointikielet
Bernoullin jakauma

| kurtosis =\frac{1-6pq}{pq}| entropy =-q\ln(q)-p\ln(p)\,| mgf =q+pe^t\,| char =q+pe^{it}\,| pgf =q+pz\,| fisher = \frac{1}{p(1-p)} | }} Bernoullin jakauma tai Bernoulli-jakauma on dikotomisen kokeen lopputuloksen jakauma. Se on nimetty sveitsiläisen matemaatikon Jakob Bernoullin mukaan. Bernoullin jakauma on diskreetti, ja sen arvojoukko on \\{ 0,1 \\} . Jos satunnaismuuttuja X on Bernoulli-jakautunut, merkitään X \sim \operatorname{B}(p) . Jakauman parametri p on tuloksen 1 todennäköisyys. Pistetodennäköisyysfunktio on \operatorname{P}(X=n) = p^n(1-p)^{1-n} . Odotusarvo ja varianssi ovat \operatorname{E}(X)=p ja \operatorname{Var}(X)=p(1-p) . ==Lähteet== == Katso myös == * Binomijakauma == Aiheesta muualla == * Mathworld: Bernoulli Distribution Luokka:Todennäköisyysjakaumat
Binomijakauma

| kurtosis = \frac{1-6p(1-p)}{np(1-p)} | entropy = \frac12 \log_2 \big( 2\pi e\, np(1-p) \big) + O \left( \frac{1}{n} \right) | mgf = (1-p + pe^t)^n \\! | char = (1-p + pe^{it})^n \\! | pgf = G(z) = \left[(1-p) + pz\right]^n. | fisher = g(p,n) = \frac{n}{p(1-p)} (vain jatkuvan parametrin tapauksessa) }} Binomijakauma on dikotomisen toistokokeen lopputulosten lukumäärän jakauma. Se siis kuvaa eri onnistumisten lukumäärien todennäköisyyttä toistettaessa koetta tietty määrä ja onnistumisen todennäköisyyden ollessa vakio. Binomijakauma on diskreetti. Jos satunnaismuuttuja X on binomijakautunut, merkitään X \sim \operatorname{Bin}(n,p) . Jakauman parametri 0 \leq p \leq 1 on toisen lopputuloksen todennäköisyys, ja parametri n \in \mathbb{N} on toistojen lukumäärä. Jakauman arvojoukko on \\{ 0,1,...,n \\}. Pistetodennäköisyysfunktio on \operatorname{P}(X=i) = {n \choose i} p^i (1-p)^{n-i} , missä i on onnistumisten lukumäärä toistokokeessa. Odotusarvo ja varianssi ovat \operatorname{E}(X)=np ja \operatorname{Var}(X)=np(1-p) . Jos X_1 \sim \operatorname{Bin}(n_1,p) ja X_2 \sim \operatorname{Bin}(n_2,p) ja jos X_1 ja X_2 ovat riippumattomia, niin X_1 + X_2 \sim \operatorname{Bin}(n_1+n_2,p). Binomijakauman yhteys Bernoullin jakaumaan on \operatorname{Bin}(1,p) = \operatorname{B} (p) . == Katso myös == * Binomikerroin * Binomitodennäköisyys * Poissonin jakauma ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Mathworld: Binomial Distribution Luokka:Todennäköisyysjakaumat Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Poissonin jakauma

Poissonin jakauma (tai Poisson-jakauma) on toden­näköisyys­laskennassa ja tilastotieteessä diskreetin satunnais­muuttujan todennäköisyysjakauma, joka ilmaisee todennäköisyydet tapahtumien lukumäärälle kiinteällä aikavälillä, kun tapahtumien todennäköisyys on ajassa vakio ja riippumaton edellisestä tapahtumasta. Poissonin jakauman tuottavaa stokastista prosessia kutsutaan Poisson-prosessiksi. Jakauma on peräisin ranskalaiselta matemaattisen fysiikan tutkijalta Siméon Denis Poissonilta (1781-1840). Tutkiessaan todennäköisyyslaskennassa toistokoetta hän päätyi jakaumaansa antamalla toistojen määrän kasvaa rajatta ja kytkemällä tarkasteltavan tapauksen todennäköisyyden yksittäisessä toistossa toistojen määrään siten, että määrän ja todennäköisyyden tulo pysyivät koko ajan vakiona. Jakaumaa nimitetään usein myös Poissonin suurten lukujen laiksi. Poissonin jakauma on diskreetti, ja sen arvojoukko on luonnollisten lukujen joukko. Jos satunnaismuuttuja X on Poisson-jakautunut, merkitään X \sim \operatorname{Poisson}(\lambda) . Parametri \lambda > 0 on Poisson-prosessin intensiteetti. Pistetodennäköisyysfunktio on \operatorname{P}(X=i) = \frac{\lambda^i}{i!} e^{-\lambda} . Kertymäfunktiota ei voi yleisessä tapauksessa esittää suljetussa muodossa. Odotusarvo ja varianssi ovat \operatorname{E}(X)=\lambda ja \operatorname{Var}(X)=\lambda. Jos X_1 \sim \operatorname{Poisson}(\lambda_1) ja X_2 \sim \operatorname{Poisson}(\lambda_2) sekä X_1 ja X_2 ovat riippumattomia, niin X_1 + X_2 \sim \operatorname{Poisson}(\lambda_1+\lambda_2). Poissonin jakauman yhteydet binomijakaumaan ja negatiiviseen binomijakaumaan: jos np_n \rightarrow \lambda kun n \rightarrow \infty, niin \operatorname{Bin}(n,p_n) \rightarrow \operatorname{Poisson}(\lambda) jakaumaltaan. jos n(1-p_n) \rightarrow \lambda kun n \rightarrow \infty, niin \operatorname{Negbin}(n,p_n) \rightarrow \operatorname{Poisson} (\lambda) jakaumaltaan. Painotettu Poissonin jakauma on Poissonin jakauma, jonka parametri on satunnaismuuttuja. Parametrin voi tulkita esimerkiksi kuvaavan sään vaihteluita, jos Poisson-jakautunut satunnaismuuttuja kuvaa päivässä tapahtuvia liikennevahinkoja. Oletetaan, että satunnaismuuttuja k toteuttaa ehdot k>0 ja \operatorname{E}(k)=1 ja X \sim \operatorname{Poisson}(\lambda k). Satunnaismuuttujaa k kutsutaan tällöin struktuurimuuttujaksi. Odotusarvo ja varianssi ovat \operatorname{E}(X)=\lambda ja \operatorname{Var}(X)=\lambda+\lambda^2\operatorname{Var}(k). == Katso myös == * Kertoma == Aiheesta muualla == * Mathworld: Poisson Distribution Luokka:Todennäköisyysjakaumat Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Hypergeometrinen jakauma

\,| pdf ={{{K \choose k} {{N-K} \choose {n-k}}}\over {N \choose n}}| cdf =1-{{{n \choose {k+1}}{{N-n} \choose {K-k-1}}}\over {N \choose K}} \,_3F_2\\!\\!\left[\begin{array}{c}1,\ k+1-K,\ k+1-n \\\ k+2,\ N+k+2-K-n\end{array};1\right]| mean =n {K\over N}| median =| mode =\left \lfloor \frac{(n+1)(K+1)}{N+2} \right \rfloor| variance =n{K\over N}{(N-K)\over N}{N-n\over N-1}| skewness =\frac{(N-2K)(N-1)^\frac{1}{2}(N-2n)}{[nK(N-K)(N-n)]^\frac{1}{2}(N-2)}| kurtosis = \left.\frac{1}{n K(N-K)(N-n)(N-2)(N-3)}\cdot\right. \Big[(N-1)N^{2}\Big(N(N+1)-6K(N-K)-6n(N-n)\Big)+ 6 n K (N-K)(N-n)(5N-6)\Big]| entropy =| mgf =\frac{{N-K \choose n} \scriptstyle{\,_2F_1(-n, -K; N - K - n + 1; e^{t}) } } \,\\!| char =\frac{{N-K \choose n} \scriptstyle{\,_2F_1(-n, -K; N - K - n + 1; e^{it}) }} }} Hypergeometrinen jakauma on palauttamattomassa otannassa määrätyn osajoukon esiintymisten jakauma. Hypergeometrinen jakauma on diskreetti. Jos satunnaismuuttuja X on hypergeometrisesti jakautunut, merkitään X \sim \operatorname{Hyperg}(N,M,n). Parametri N on perusjoukon alkioiden lukumäärä, M määrätyn osajoukon alkioiden lukumäärä ja n on ottojen lukumäärä. Jakauman arvojoukko on \\{ 0,1,...,n \\}. Pistetodennäköisyysfunktio on \operatorname{P}(X=i) = \frac{ {M \choose i} {N-M \choose n-i} }{ {N \choose n} }. Odotusarvo ja varianssi ovat \operatorname{E}(X)=\frac{nM}{N} ja \operatorname{Var}(X)=\frac{(N-n)nM(N-M)}{(N-1)N^2}. == Katso myös == * Binomikerroin == Aiheesta muualla == * Mathworld: Hypergeometric Distribution Luokka:Todennäköisyysjakaumat
Kvantittuminen

Kvantittuminen merkitsee ilmiötä, jossa fysikaalinen suure, kuten energia tai spin, voi saada vain diskreettejä arvoja jatkuvan jakauman sijaan, tai se ilmenee vain tietyn suuruisina paketteina, kvantteina. Pohjan teorialle kvantittumisesta loi saksalainen fyysikko Max Planck, joka tutki 1900-luvun alussa mustan kappaleen säteilyä. Mustalla kappaleella tarkoitetaan kohdetta, joka absorboi kaiken siihen osuvan säteilyn ilman heijastuksia, niin kuin musta pinta absorboi kaiken siihen osuvan valon. Täysin mustaa kappaletta ei tästä huolimatta ole olemassa. Kun kappale lämmitetään kuumaksi, se säteilee eri aallonpituuksilla tietyllä jakaumalla, jonka laskemiseen tunnettiin kaksi kaavaa. Ongelmana oli, että Wilhelm Wienin vuonna 1894 keksimä Wienin siirtymälakina tunnettu kaava toimi tarkasti korkeissa lämpötiloissa, jolloin kappaleen säteily oli suurienergistä ja lyhytaaltoista, kun taas Rayleigh- Jeansin lakina tunnettu klassisesta mekaniikasta johdettu kaava toimi hyvin matalissa lämpötiloissa ja suurilla aallonpituuksilla. Max Planck sai yhdistettyä nämä kaavat matemaattisesti ja kertoi tuloksestaan lokakuussa 1900 Berliinissä pitämässään esitelmässä. Planckin kaava perustui yksinomaan kokeellisiin tuloksiin, ja teoreettisen selityksen esittäminen havaitulle aallonpituusjakaumalle osoittautui suureksi ongelmaksi. Seuraavassa Saksan fyysikkoseuran kokouksessa saman vuoden joulukuussa Planck ilmoitti päätyneensä johtopäätökseen, että jostakin tuntemattomasta syystä kappaleen seinien värähtelijät eli atomit luovuttavat ja vastaanottavat energiaa vain tietynkokoisina paketteina, kvantteina, joiden energia on nhv (jossa v on taajuus ja n = 1, 2, 3, ...). Planckin vakioksi nimetylle vakiolle h on mitattu arvo h=6,626069×10-34 J·s. Planck sai energiakvantin keksimisestä Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1918. Vuonna 1905 Albert Einstein tutki Heinrich Hertzin vuonna 1887 keksimää valosähköistä ilmiötä, jossa metallista irtoaa elektroneja, kun sitä valaistaan tietyn aallonpituuden alittavalla valolla. Einstein keksi että tuleva valo absorboituu kvantteina, ja vain tietyn energian ylittävä valopaketti, fotoni, pystyy irrottamaan elektronin metallista. Tämä oli mielenkiintoinen ajatus, koska Thomas Young oli osoittanut jo 1803, että valon taipuminen hilassa todistaa sen olevan aaltoliikettä. Valon täytyy siis olla yhtä aikaa aaltoliikettä ja hiukkasia. (Katso: aalto-hiukkas-dualismi) Kokeet vahvistivat ilmiön, ja Einstein sai valosähköisen ilmiön selvittämisestä Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1921, kolme vuotta Planckin jälkeen. == Katso myös == *kvanttimekaniikka ==Lähteet== Luokka:Kvanttimekaniikka
Mika Gissler

Mika Veikko Juhani Gissler (s. 10. kesäkuuta 1966 Kotka) on THL:n tutkimusprofessori ja Pohjoismaisessa kansanterveystieteen korkeakoulun (NHV) professori. Oulun yliopiston tilastotieteellisen epidemiologian dosentti Gissler on koulutukseltaan valtiotieteen maisteri (tilastotiede, Helsingin yliopisto) ja filosofian tohtori (Tampereen yliopisto, epidemiologia, 1999). Gissler on Liberaalien entinen varapuheenjohtaja. Gissler on tehnyt pääosan työurastaan Stakesissa (nykyään Terveyden ja hyvinvoinnin laitos THL). Hän on myös toiminut kansainvälisissä tilastoihin ja rekisteritutkimukseen liittyvissä tehtävissä mm. EU:ssa ja WHO:ssa. Gissler on työskennellyt monissa kansallisissa ja kansainvälisissä asiantuntijaryhmissä ja julkaissut sadoissa tieteellisissä ja muissa julkaisuissa. Seppo Koskinen ja Mika Gissler THL:n tutkimusprofessoreiksi , THL, 18.3.2010 == Poliittinen toiminta == Mika Gissler valittiin Liberaalisen Nuorisoliiton varapuheenjohtajaksi vuonna 1993. Hän on ollut Liberaalien varapuheenjohtaja ainakin 2000-2001 sekä puoluehallituksen jäsen monen vuoden ajan, Liberaalien Helsingin piirin puheenjohtaja ainakin 2002-2003 (ainakin vuoden 2008 alusta hallituksen rivijäsenUudenmaan ja Helsingin liberaalit saivat uudet hallitukset , Liberaalit.fi: "17.1.2008 - - hallituksen jäseniksi Helsingin liberaaleihin valittiin - - Mika Gissler"). Vuoden 2009-2010 puoluehallituksessa Gissler on varajäsenHallitus , Liberaalit.fi, luettu 26.3.2010. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Mika Gissler, BiomedExperts profile Luokka:Suomalaiset liberaalit poliitikot Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Terveyden ja hyvinvoinnin laitos
Seppo Kanerva

Seppo Ahti Ilmari Kanerva (s. 5. tammikuuta 1941 Tornio) on suomalainen poliitikko. Hän nousi eduskuntaan varasijalta kokoomuksen edustajana vuonna 1996 Kirsi Pihan tultua valituksi Euroopan parlamenttiin. Joulukuussa 2002 hän loikkasi keskustan eduskuntaryhmään, mutta ehti olla ryhmässä vain kuukauden, kunnes loikkasi Liberaaleihin. Vuoden 2003 eduskuntavaaleissa hän putosi eduskunnasta. Kanerva oli Liberaalien ehdokas vuoden 2003 eduskuntavaaleissa ja 2004 europarlamenttivaaleissa. Keskustan ehdokkaana hän on ollut kunnallisvaaleissa 2004 ja eduskuntavaaleissa 2007. Vuoden 2008 kunnallisvaaleissa hänet valittiin Helsingin kaupunginvaltuustoon Perussuomalaisten ehdokkaana. Hän on ollut kaupunginvaltuutettuna myös vuosina 1993–2000. Eduskuntavaaleissa 2011 hän oli jälleen Perussuomalaisten ehdokkaana, samoin 2012 kunnallisvaaleissa. Vuoden 2017 vaaleissa häntä ei valittu kaupunginvaltuustoon. Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Kanerva oli Sininen tulevaisuus -puolueen ehdokkaana, mutta ei päässyt eduskuntaan.Tässä on uusi eduskunta! Ilta-Sanomat 15. huhtikuuta 2019, s. 30. Helsinki: Sanoma Media. Seppo Kanerva on puolustusvoimista eläkkeellä oleva kommodori evp. ja toimii vapaaehtoisissa maanpuolustusjärjestöissä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen Keskustan poliitikot Luokka:Kansallisen Kokoomuksen poliitikot Luokka:Perussuomalaiset poliitikot Luokka:Korjausliikkeen poliitikot Luokka:Helsingin vaalipiiri Luokka:Suomalaiset liberaalit poliitikot Luokka:Helsingin kaupunginvaltuutetut Luokka:Suomalaiset everstit Luokka:Suomalaiset vapaamuurarit Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jaakko Kari

Jaakko K. Kari (3. maaliskuuta 1947Kuolleita suomalaisia. Mitä Missä Milloin 1994 s. 147. Otava 1993 ISBN 951-1-12765-9 Turku – 22. kesäkuuta 1993 Espoo) oli Veronmaksajain Keskusliiton toimitusjohtaja vuosina 1983–1993. Tätä ennen hän työskenteli muun muassa Kenkäkauppiaiden liiton toimitusjohtajana 1974–1976 ja Liberaalisen Kansanpuolueen ministereiden erityisavustajana, kauppa- ja teollisuusministeri Arne Bernerin poliittisena sihteerinä 1976–1977 ja opetusministeri Jaakko Itälän poliittisena sihteerinä 1978–1979. Kari oli opiskeluaikanaan aktiivisesti mukana ylioppilaspolitiikassa ja toimi Liberaalisen Nuorisoliiton pääsihteerinä vuosina 1968–1970. Hän oli koulutukseltaan valtiotieteen maisteri. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset järjestöjohtajat Luokka:Suomalaiset liberaalit poliitikot Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Vuonna 1993 kuolleet Luokka:Erityisavustajat
Ruotsalainen vapaamielinen puolue

Ruotsalainen vapaamielinen puolue (RVP, ) oli suomalainen ruotsinkielisten puolue. Järjestö perustettiin vuonna 1919 nimellä Ruotsalainen vasemmisto (RV, ) Ruotsalaisen kansanpuolueen jakauduttua valtiomuotokysymyksen takia. RV kannatti tasavaltaa, RKP:n enemmistö monarkiaa. Ryhmittymä toimi RKP:n sisällä vuoteen 1931, jolloin se muodosti erillisen puolueensa. Vuonna 1947 nimeksi vaihdettiin RVP. Puolue lopetti toimintansa vuonna 1951.Onni Rantala: Suomen puolueiden muuttuminen 1945–1980. Valtio-opillisia tutkimuksia n:o 40 (Turun yliopisto / Politiikan tutkimuksen ja sosiologian laitos 1981), s. 14–15, 18, 326. Vuoden 1919 vaaleissa Ruotsalainen vasemmisto sai kaksi kansanedustajaa, professori Georg von Wendtin Vaasan vaalipiiristä ja fil.tri Georg Schaumanin Uudenmaan vaalipiiristä. Wendt istui eduskunnassa vuoteen 1922 ja Schauman vuoteen 1930. Vuonna 1926 eduskuntaan nousi varasijalta RV:n Maximilian Sergelius (Uusimaa), joka oli kansanedustajana vuosina 1926–1939 ja 1945–1948. ==Vaalit== Puolue osallistui eduskuntavaaleihin omalla listallaan vuosina 1930, 1939 ja 1945. Muissa vaaleissa se oli vaaliliitossa RKP:n kanssa. Vuoden 1937 presidentinvaaleissa puolue tuki K. J. StåhlbergiäSuomen virallinen tilasto 29 A 19. ja vuonna 1950 J. K. Paasikiveä.Suomen virallinen tilasto 29 A 22, s. 7. Tulokset Tulokset Tulokset Tulokset Eduskuntavaalit Eduskuntavaalit Eduskuntavaalit Eduskuntavaalit Vuosi Edustajat Äänet Äänet 1930 1 9 226 0,82 % 1939 0 5 980 0,46 % 1945 1 8 192 0,48 % 1951 0 1 195 0,07 % Presidentinvaalit Presidentinvaalit Presidentinvaalit Presidentinvaalit Vuosi Valitsija- miehet Äänet Äänet 1937 2 10 743 0,97 % 1950 1 2 109 0,13 % == Lähteet == Luokka:Suomen liberaalit puolueet Luokka:Suomen entiset puolueet
Indikaattorifunktio

Olkoon A joukko ja B \subset A. Indikaattorifunktio, matematiikassa lyhyemmin indikaattori, on kuvaus A \rightarrow \\{ 0,1 \\}, jota merkitään yleensä 1_B tai I_B, ja jonka arvo pisteellä a \in A on 1_B (a) = \left \\{ \begin{matrix} 1, & \mbox{kun } a \in B, \\\ 0, & \mbox{kun } a otin B. \end{matrix} \right . Indikaattorifunktiota kutsutaan joskus karakteristiseksi funktioksi. Tällöin sille tavataan käyttää merkintää \chi_B. Käyttö on kuitenkin vähenemässä, sillä symboli on varattu todennäköisyyslaskennassa muuhun käyttöön. == Indikaattorifunktion ominaisuuksia == Olkoon A joukko, ja B_1, B_2 \subset A. Tällöin 1_{B_1^c} = 1 - 1_{B_1} 1_{B_1 \cap B_2} = 1_{B_1} \cdot 1_{B_2} 1_{B_1 \cup B_2} = 1_{B_1} + 1_{B_2} - 1_{B_1} \cdot 1_{B_2} == Aiheesta muualla == * MathWorld. Characteristic Function Luokka:Funktiot Luokka:Integraalilaskenta Luokka:Mittateoria
Rolf B. Berner

Rolf Brostrup (Rolf B.) Berner (20. kesäkuuta 1894 Helsinki - 26\. elokuuta 1978 Lahti) oli suomalainen Edistyspuolueen kansanedustaja vuosina 1945–1951 ja hänet oli valittu Kymen läänin vaalipiiristä. Bernerin vanhemmat olivat kauppias Sören Berner ja Bertha Lagus. Bernerille myönnettiin kauppaneuvoksen arvonimi vuonna 1954. Berner kilpaili nuoruudessaan keskimatkojen juoksussa. Hän saavutti 800 metrin juoksussa SM-kultaa 1913 ja SM-hopeaa 1912. Lisäksi hän voitti HIFK:n joukkueessa SM-kultaa 4 × 100 metrin viestissä ja hopeaa 1 600 metrin viestissä vuonna 1911. Kansanedustajana ja ministerinä toiminut Arne Berner oli Rolf B. Bernerin poika. ==Luottamustoimet yms.== * Suomen elintarpeiden tuontikunnan apulaisjohtaja 1916–1920, Sören Berner & Co:n, myöhemmin Berner Oy:n toimitusjohtaja 1920–1958, johtokunnan puheenjohtaja 1945–1978 * Kansanhuoltoministeriön kaupallinen sihteeri 1939, kaupallisen osaston päällikkö 1939–1941, Liinahamarin merikuljetustoimikunnan jäsen 1940–1941 * Presidentin valitsijamies 1940, 1943, 1950 (Kansallinen Edistyspuolue) * Vapaamielisten Liiton varapuheenjohtaja * Maatilan omistaja Heinolan maalaiskunnassa * Liberal International -järjestön perustajajäseniä * Kauppaneuvos 1954 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Kansanedustajat Luokka:Kansallisen Edistyspuolueen poliitikot Luokka:Kymen vaalipiiri Luokka:Suomalaiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1894 syntyneet Luokka:Vuonna 1978 kuolleet
Arne Berner

Arne Morten Berner (15. marraskuuta 1927 Helsinki – 9. joulukuuta 1988 Helsinki) oli suomalainen Liberaalisen Kansanpuolueen ministeri ja kansanedustaja. Hän edusti vuosina 1966–1971 Kymen läänin vaalipiiriä. Berner toimi kauppa- ja teollisuusministerinä 1970–1971 ja 1976–1977, ministeri ulkoasiainministeriössä 1982–1983 ja II sosiaali- ja terveysministerinä 1970–1971. Presidentin valitsijamies hän oli 1968. == Elämä == Arne Bernerin vanhemmat olivat kansanedustaja ja kauppaneuvos Rolf B. Berner ja Ebba Elise Wilkman. Arne Berner toimi perheyhtiö Berner Osakeyhtiön auto-osaston johtajana 1950–1960-luvulla. Berner kävi seitsemän luokkaa oppikoulua ja hankki autoalan erikoiskoulutusta Yhdysvalloissa vuosina 1949–1950. == Poliittinen ura == Vuonna 1962 Arne Berner teki Suomen ensimmäisiin kuuluvan amerikkalaistyylisen vaalikampanjan Kymen vaalipiirissä tuolloin Vapaamielisten Liiton ehdokkaana. Liikkuva kampanja käsitti toritilaisuuksia ja paljon ihmisten tapaamista ja kättelyä. Vapaamielisten Liitolla ei vaalipiirissä ollut minkäänlaista jäsen- tai järjestöpohjaa tukena, vaan kampanjan tukikohtina palvelivat enemmänkin Berner-yhtymän autoliikkeet Kouvolassa ja Lappeenrannassa sekä liiketuttavat ja perheen aiemmat poliittiset tukijat. Vaikkei Berner, vaalipiirissä uuden pienpuolueen ehdokas, silloin päässytkään lävitse, hän keräsi yli kolmetuhatta henkilökohtaista ääntä. Vuoden 1966 eduskuntavaaleissa, yhdistyneen Liberaalisen Kansanpuolueen (joka yhteensä keräsi vaalipiirissä yhteen paikkaan suoraan oikeuttavat yli kymmenentuhatta ääntä) ehdokkaana ollessaan Arne Berner sitten keräsi itse vielä enemmän ääniä kuin neljä vuotta aiemmin ja sai listallaan eniten ääniä nousten eduskuntaan, jossa pysyi kaksi kautta. Eduskunnassa 1970-luvun alussa hän sai osakseen puolueensa uuden nuorison voimakastakin arvostelua joidenkin henkilökohtaisten konservatiivisten kantojensa ja äänestämistensä johdosta. == Lähteet == * * * Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomalaiset liberaalit poliitikot Luokka:Liberaalisen kansanpuolueen puheenjohtajat Luokka:Suomen kauppa- ja teollisuusministerit Luokka:Helsingin kaupunginvaltuutetut Luokka:Kymen vaalipiiri Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 1988 kuolleet
Oili Korkeamäki

Oili Inkeri Korkeamäki (1934 – marraskuu 2017) oli suomalainen filosofian maisteri, kansatieteilijä ja kuluttajansuoja-asiantuntija. Hän toimi Etelä- Hämeen Liberaalien puheenjohtajana sekä Liberaalisen Kansanpuolueen puoluehallituksen puheenjohtaja vuosina 2000 ja 2001. Korkeamäki oli Liberaalien ehdokkaana eduskuntavaaleissa 2003 Hämeen vaalipiirissä. Lisäksi Korkeamäki kirjoitti useita teoksia karjalaisesta kulttuurista ja pitäjistä, muun muassa Antrean pitäjästä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Vaalikone 2003 Luokka:Liberaalisen kansanpuolueen puheenjohtajat Luokka:Suomalaiset liberaalit poliitikot Luokka:Suomalaiset etnologit Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Janne Vainio

Janne Mikael Vainio (9. maaliskuuta 1966 – 25. huhtikuuta 2021Kuolinilmoitus. Helsingin Sanomat 15.7.2021, s. B 11.) oli suomalainen filosofian maisteri ja filosofian jatko-opiskelija. Hän toimi Vapaa ajattelija -lehden päätoimittajana ja Vapaa-ajattelijain liiton järjestösihteerinä. Tiedon ja etiikan välisissä suhteissa Vainio korosti Humen giljotiinin keskeistä merkitystä avoimen yhteiskunnan edellyttämän järkiperäisen keskustelun perustana. Hän kehitti eräitä filosofisia uudissanoja, kuten uskontofilosofisen tiedonto-käsitteen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Janne Vainion kirjoituksia. * Vainio, Janne: Tarvitaanko vapautuksen buddhologiaa? Toimenpide 1998. Luokka:Ateismiaktivistit Luokka:Suomalaiset uskontokriitikot Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
E. J. Paavola

Erkki Johannes (E. J.) Paavola (17. tammikuuta 1903 Mouhijärvi – 21. lokakuuta 1983 Helsinki) oli suomalainen radiotoimittaja ja vuodesta 1925 lähtien ammattijournalisti. Vuosina 1946–1961 hän toimi Yleisradion eduskuntapakinoitsijana, tästä television puolella 1957–1961. Paavola oli kansanedustaja vuosina 1962–1970 ja Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen 1957–1971. Vuonna 1962 hän pääsi eduskuntaan Kokoomuksen kanssa solmitun vaaliliiton ansiosta ja oli Vapaamielisten liiton ainoa kansanedustaja. Syksyllä 1965 Paavola vastusti Vapaamielisten Liiton yhdistymistä Suomen Kansanpuolueen kanssa. Yhdistyminen kuitenkin toteutui. Siitä eteenpäin hän kuului Liberaaliseen Kansanpuolueeseen. Paavola toimi muun muassa Edistyspuolueen kirjallisena sihteerinä, eduskuntaryhmän pöytäkirjurina 1932–1936 sekä Edistyspuolueen järjestölehden Nykypäivän päätoimittajana 1938–1939. Tämän jälkeen hän toimi maatalousministeriön asutusasiainosaston – myöhemmin asutushallituksen – tiedotussihteerinä ja esittelijänä 1940–1962. Hän oli myös Etelä-Helsingin Liberaalien ensimmäinen puheenjohtaja, ja vuonna 1962 hänet valittiin presidentin valitsijamieheksi. Koululaisena Paavola osallistui Aunuksen retkeen 1919. Paavola tunnettiin piipunpoltostaan, ja häntä kutsuttiin myös lempinimellä Piippu-Paavola. == Teoksia == * Edistysmielinen: 20.12.47. Helsinki 1947 (nimimerkillä Edistysmielinen) * Suomen kuva. Toimittanut Heikki Aho. Kuvat Heikki Aho ja Björn Soldan. Teksti Björn Soldan ja E. J. Paavola. Otava 1948 * Pikkuhitlereitä: Suomalaisen politiikan kinttupolkuja. Tammi, Helsinki 1959 * Piippu herrainpäivillä. Tammi, Helsinki 1966 * Ministerisavotta. Tammi, Helsinki 1970 ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Piippu. Suomen Kuvalehdelle kirjoittanut toimittaja E. J. Paavola, Suomen Kuvalehti, 01.02.1930, nro 5, s. 21, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomalaiset liberaalit poliitikot Luokka:Helsingin kaupunginvaltuutetut Luokka:Helsingin vaalipiiri Luokka:Suomalaiset radiotoimittajat Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Pakinoitsijat Luokka:Suomen sisällissodan valkoiset Luokka:Vuonna 1903 syntyneet Luokka:Vuonna 1983 kuolleet
Serbit

Serbit (Срби, Srbi) ovat eteläslaavilainen kansa. Serbejä asuu lähinnä Serbiassa, Montenegrossa ja Bosnia ja Hertsegovinassa ja Kroatiassa. Pienempiä serbivähemmistöjä asuu Unkarissa, Pohjois-Makedoniassa, Kosovossa ja Romaniassa. Serbian väestöstä on serbejä n. 63 prosenttia, 6 212 838 (2002)http://webrzs.statserb.sr.gov.yu/axd/Zip/NEP1.pdf . Yhteensä serbejä arvioidaan olevan noin 12.5 miljoonaa. Useimmat serbit puhuvat serbian kieltä, joka kuuluu slaavilaiseen kieliryhmään. Kyrillisten aakkosten käytöstä huolimatta kieli on samankaltainen kuin kroatian kieli ja bosnia, joten nämä kielet luokitellaan kielitieteellisesti yhdeksi serbokroatian kieleksi. Serbien identiteetti perustuu ortodoksiseen kristinuskoon. Uskonto onkin merkittävin erottava tekijä entisen Jugoslavian eri kansojen välillä. Sloveenit ja kroaatit ovat katolilaisia, bosniakit ja Kosovon albaanit islamilaisia ja serbit, montenegrolaiset sekä makedonialaiset ortodokseja. == Genetiikka == Serbit polveutuvat enimmäkseen aluetta heti jääkaudella asuttaneista ihmisistä ja varsinainen slaavilainen vaikutus heissä on suhteellisen pieni kun sitä verrataan länsislaavilaisiin kansoihin. Bosniakit ovat geenitutkimuksissa olleet serbeille varsin läheistä sukua, kun taas kroaatit ovat olleet melko kaukaista. == Väestösuhdekarttoja == Image:Serbia ethnic02.png|Serbejä (keltaisella) Serbiassa (2002 väestönlaskentatiedot Keski-Serbialle ja Vojvodinalle) Image:Kosovo ethnic 2005.png|Kosovon serbit (punaisella) (2005 ETYJ:n arvio) Image:Montenegroetno03.png|Montenegron serbit (sinisellä) (2003 väestönlaskenta) Image:South slavs romania.png|Romanian serbit (keltaisella) (2002 väestönlaskenta) Image: Serbs in Croatia, Bosnia, Montenegro and Serbia, 1981.png Image:SerbsInYugoslavia1992-1995.png Image:Balkans05.png Image:Balkans2010.png == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Kroaatit

Kroaatit ovat 8–9 miljoonan hengen laajuinen eteläslaavilainen kansa. Kroaatin määrittely ei ole yksiselitteinen. Kroaatit ovat etupäässä katolilaisia ja puhuvat kroatian kieltä. Uskonto onkin pääasiallinen tekijä, joka erottaa kroaatit muista entisen Jugoslavian alueen kansoista. ==Kroaattien alueellinen sijoittuminen== Pääasiassa kroaatit asuvat kansallisvaltiossaan Kroatiassa, ja heillä on myös perustuslaissa tunnustettu asema yhtenä Bosnia ja Hertsegovinan kansoista. Merkittäviä kroaattivähemmistöjä elää myös Vojvodinassa, Boka Kotorskassa Itä-Montenegrossa, Itävallan itäosan Burgenlandissa, sekä Burgenlandiin rajoittuvilla Unkarin ja Slovenian alueilla. Perinteisen asuinalueensa lisäksi kroaatteja asuu nykyisin ympäri maapalloa. Kroaattidiasporan yhdistävänä järjestönä toimii Pittsburghissa majaansa pitävä veljesliitto Hrvatska bratska zajednica. == Kroatialaisten diaspora == *Kroatia: n. 4 028 000 (2005) *Bosnia ja Hertsegovina: n. 575 000 (2005) *Chile: n. 380 000 (2008)Diaspora Croata Chile. *Saksa: n. 340 000 *Yhdysvallat: n. 300 000 (2005) *Argentiina: n. 250 000 (2008)Diaspora Croata Argentina. *Australia: n. 140 000 *Itävalta: n. 130 000 *Italia: n. 100 000 *Etelä-Afrikka: n. 80 000 *Serbia: n. 70 000 *Kanada: n. 70 000 *Ruotsi: n. 50 000 *Britannia: n. 40 000 *Uusi-Seelanti: n. 30 000 *Unkari: n. 20 000 == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Slaavit Luokka:Kroatian etniset ryhmät Luokka:Bosnia ja Hertsegovinan etniset ryhmät Luokka:Vojvodinan etniset ryhmät Luokka:Montenegron etniset ryhmät
Sloveenit

Sloveenit ovat Adrianmeren itärannalla asuva kansa. Nimitys slovenialainen tarkoittaa ihmisestä puhuttaessa lähinnä Slovenian kansalaista. Sloveeni taas kokee olevansa etninen slovenialainen, joka puhuu eteläslaavilaisiin kieliin luettavaa sloveniaa. Sloveenit ovat ilmaantuneet historiankirjoitukseen 500-luvulla, jolloin heidän kuninkaansa Samo alkoi hallita Elben ja Alppien välistä valtiota. Avaarien tullessa idästä sloveenit liittoutuivat baijerilaisten ja myöhemmin frankkien kanssa. Sittemmin sloveenit ovat säilyttäneet varsin yhtenäisen alueen, joka on hieman etelämpänä alkuperäistä seutua. Sloveenit kuuluivat Itävalta-Unkarin keisarikuntaan 1800-luvulla ja Jugoslaviaan 1900-luvulla. Sloveniassa asuu noin 1,6 miljoonaa sloveenia ja lähinaapureissa sekä Pohjois-Amerikassa joitain satoja tuhansia. == Katso myös == * Luettelo slovenialaisista olympiamitalisteista Luokka:Slaavit Luokka:Slovenian etniset ryhmät
Hertsegovina

Hertsegovina () on Pyhän Savan keskiaikaisista herttuoista nimensä saanut historiallinen maakunta eteläslaavialueella nykyisen Bosnia ja Hertsegovinan valtion alueella. Hertsegovinalla ja Bosnialla ei kummallakaan ole hallinnollista asemaa. Herzog tarkoittaa saksan kielessä herttuaa ja Hertsegovina siis ”herttuan maita”. Keskiajalla alueesta käytettiin nimeä Zahumlje ja Travunija tai ”Humin maa”. Bosnian ja Hertsegovinan välillä ei kulje selkeää rajaa. Rajat ovat epämääräiset ja kiistellyt. Karkeasti ottaen Hertsegovina on Bosnian ja Hertsegovinan Sarajevon eteläpuolinen alue, jolla sijaitsevat esimerkiksi kaupungit Foča, Trebinje, Konjic ja Stolac. Alueen suurin kaupunki on Mostar, jossa taisteltiin Bosnian sodassa pitkään. Nykyään Hertsegovinaa ovat Hertsegovina-Neretvan, Länsi-Hertsegovinan ja osittain Hertseg-Bosnian kantonit. == Aiheesta muualla == Luokka:Bosnia ja Hertsegovinan maantiede
Bosnia

Bosnia on alue Bosnia ja Hertsegovinan pohjoisosassa. Bosnialla ja Hertsegovinalla ei kummallakaan ole nykyään erikseen hallinnollista asemaa. Bosnia käsittää noin kaksi kolmasosaa Bosnia-Hertsegovinan pinta-alasta. Se on saanut nimensä Bosna-joesta. == Historia == Bosnia oli jo antiikin aikaan tärkeä kauttakulkumaa Adrianmeren ja Tonavan välissä ja sinne syntyi vauraita kaupunkeja kaupankäynnin ansiosta. 500–600-luvuilla tapahtuneen slaavien kansainvaelluksen jälkeen Bosnia oli lähinnä yksi Bysantin provinsseista, jolla oli omat ruhtinaansa. Nimi Bosnia mainitaan ensimmäisen kerran 900-luvulla, jolloin sillä tarkoitettiin vain Bosna-joen yläjuoksun ydinalueita. Vuosien 1154 ja 1463 välillä Bosnia oli itsenäinen keisarikunta ja loppupuolella kuningaskunta, minkä jälkeen siitä tuli osa Osmanien valtakuntaa. Keskiaikainen Bosnia oli pääosin katolinen. Vuonna 1878 Bosniasta tuli osa Itävalta-Unkaria. Tältä ajalta on peräisin käsite Bosnia- Hertsegovina. == Katso myös == * Bosnian sota == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Bosnia ja Hertsegovinan maantiede Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit