EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Karvamansikka

Karvamansikka (Fragaria viridis) on pienimarjainen mansikkalaji, jota tavataan Euroopassa ja Keski-Aasiassa. Suomessa laji on uhanalainen.Uhanalaiset putkilokasvit luonnonsuojeluasetuksessa Viitattu 4.1.2010. == Ulkonäkö ja koko == Karvamansikka kasvaa 5–20 cm korkeaksi. Rönsyjä on runsaasti, ja ne voivat kasvaa parikin metriä pitkiksi. Varsi, lehtiruodit ja kukkaperät ovat ulospäin tai alaviistoon sirottavien karvojen peitossa. Lehdet ovat kolmesormisia ja alta tiheään lyhytkarvaisia. Lehdykät ovat soikeita tai vinoneliömäisiä ja sahalaitaisia, ja lehdykän kärkihammas selvästi muita pienempi. Kukan valkeat terälehdet ovat 8–10 mm pituisia, vastapuikeita, suippoja ja eivät kosketa toisiaan. Verholehdet ovat marjanmyötäisiä. Karvamansikka kukkii touko- kesäkuussa. Marja on karvainen ja vaikeasti irtoava.Retkeilykasvio 1998, s. 258. Karvamansikka muistuttaa ulkonäöltään ahomansikkaa (F. vesca). Tärkein tuntomerkki on marjan ulkonäkö; karvamansikat ovat usein kypsinäkin osittain vihertäviä, ja niiden siemenet ovat hiukan sisäänpainuneita. Keskimmäisen lehdykän hampaat ovat kärjestä lyhyemmät kuin sivuilta, kun taas ahomansikalla pisimmät hampaat ovat lehdykän kärjessä. Karvamansikka voi risteytyä ahomansikan kanssa lajien yhteisillä kasvupaikoilla. == Levinneisyys == Karvamansikkaa tavataan Euroopassa Keski-Ranskasta itään läpi Etelä-, Keski- ja Itä-Euroopan aina Keski-Aasiaan saakka. Pohjoisessa lajin esiintymisalue ulottuu Etelä-Norjaan, -Ruotsiin ja -Suomeen. Lisäksi sitä tavataan Kaukasuksen alueella. Suomessa laji on melko harvinainen, ja sitä tavataan Ahvenanmaalla sekä muutamin paikoin Etelä-Suomessa.Lampinen, R. & Lahti, T. 2009: Kasviatlas 2008. Helsingin Yliopisto, Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki. Kasviatlas 2008: Karvamansikan levinneisyys Suomessa Viitattu 4.1.2010. == Elinympäristö == Karvamansikkaa tavataan tyypillisesti kedoilla, pientareilla ja kuivilla niittytöyräillä. Laji on kalkinsuosija. == Lähteet == * Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998. === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Kasviatlas 2020: Karvamansikan (Fragaria viridis) levinneisyys Suomessa. * Luontoportti: Karvamansikka (Fragaria viridis) * Pohjolan kasvien pauloissa: Fragaria viridis - karvamansikka Luokka:Mansikat Luokka:Suomen vaarantuneet kasvit
Pälviperhokala

Pälviperhokala (Chaetodon ulietensis) on perhokaloihin kuuluva kala. Se syö sekä pehmyt- että kivikoralleja, eikä siksi sovi riutta-akvaarioon. == Koko ja ulkonäkö == Pälviperhokala kasvaa 15 cm korkeaksi. Sen vartalo on litteä ja valko-harmaa-keltakuvioinen. Silmän läpi kulkee musta juova. == Alkuperä == Pälviperhokala elää Fidžillä ja Indopasifisella merialueella. == Käyttäytyminen == Pälviperhokala tarvitsee akvaariossa sekä paljon piilopaikkoja että avointa uintitilaa. Luonnossa sitä tavataan yleensä pareittain koralliriutoilla. == Ravinto == Pälviperhokala syö sienikoralleja, merivuokkoja ja kivikoralleja sekä levää. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Meriakvaariokalat Luokka:Perhokalat
Die So Fluid

Die So Fluid on englantilainen yhtye, johon kuuluivat alun perin laulaja- basisti Grog, kitaristi Drew Richards ja rumpali Al Fletcher. Al Flecther menehtyi 25.7.2016. Yhtyeen debyyttialbumi Spawn of Dysfunction julkaistiin vuonna 2004 ja toinen albumi Not Everybody Gets A Happy Ending helmikuussa 2008. Die So Fluid on keikkaillut useasti Suomessa ja yhtyeen toisen albumin julkaisi suomalainen levy-yhtiö Parole Records. ==Julkaisut== ===Albumit=== * Spawn of Dysfunction (2004) * Not Everybody Gets A Happy Ending (2008) * The World Is Too Big For One Lifetime (2010) * The Opposites Of Light (2014) * One Bullet From Paradise (2017) ===Singlet=== * Operation Hypocrite (2001) * Suck Me Dry (2002) * Disconnected (2002) * Spawn Of Dysfunction (2005) * Happy Hallowe’en (2007) * Existential Baby (2008) * Mercury (2010) ==Aiheesta muualla== * Yhtyeen kotisivu * MySpace Luokka:Brittiläiset rockyhtyeet
Juhani Linnovaara

Pertti Ensio Juhani Linnovaara (7. tammikuuta 1934 Hämeenlinna – 17. heinäkuuta 2022 PorvooLinnovaaran kuolinilmoitus, Helsingin Sanomat 2.10.2022, s. B 30.) oli suomalainen kuvataiteilija. Hänet tunnetaan surrealistisista töistään, joissa on usein huumoria. Hän oli Helsingin juhlaviikkojen Vuoden taiteilija 1978 ja edusti Suomea Venetsian biennaalissa vuonna 1970. Linnovaara kävi Suomen Taideakatemian koulun vuosina 1951–1953. Linnovaaran ensimmäinen yksityisnäyttely oli Porvoossa vuonna 1953. Linnovaara aloitti 1950-luvulla lähes fotorealistisilla asetelma- ja maisemamaalauksilla. 1970-luvun alussa hän teki sarjan ”historiallisia muotokuvia” joiden tyyli ja värimaailma olivat menneiltä aikakausilta, mutta hahmoina esiintyi sammakkomaisia sarjakuvasankareihin rinnastuvia olioita. Yksi hänen tyylipiirteistään onkin huumori. Taidehistoria kuvastuu muutenkin Linnovaaran tuotannossa. Hän käytti vanhoja klassikoita teostensa aiheina ironisoiden ja parodioiden. Hän ei kuitenkaan tyytynyt viihteelliseen taiteen kommentointiin vaan toteutti työnsä omalla taidokkaalla ilmaisutavallaan ja saattoi katsojan mielikuvituksen liikkeelle. Ennen Kuvataideakatemiaa Linnovaara opiskeli vuosina 1948–1950 kultaseppäkoulussa Helsingissä ja suunnitteli myös koruja Lapponia Jewelrylle. Maalausten lisäksi hän teki veistoksia. Veistos Kävelyllä herätti huomiota Venetsian biennaalissa 1970. Hänelle myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1971 ja professorin arvonimi 1994. Pariisin nuorten biennaalin pääpalkinnon hän sai 1969. Juhani Linnovaaralla on kaksi lasta, poika kuvataiteilija Antti Linnovaara (s. 1960) ja tytär Laura Linnovaara (entinen Lauritsalo) (s. 1963). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * * Luokka:Pro Finlandia -palkitut Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Surrealistit Luokka:Suomalaiset professorin arvonimen saaneet Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Nasida Ria

Nasida Ria on yhdeksän naisen muodostama indonesialainen qasidah modern -yhtye Semarangista, Keski-Jaavalta. Yhtye on perustettu vuonna 1975 ja tullut kansainvälisesti tunnetuksi levystä Keadilan (1994). Kokoonpanoa johtaa H. Mudrikah Zain. Luokka:Indonesialaiset yhtyeet
Robert Evans

Robert Evans (alk. Robert J. Shapera; 29. kesäkuuta 1930 New York City, New York, Yhdysvallat – 26. lokakuuta 2019Robert Evans, ’Chinatown’ Producer and Paramount Chief, Dies at 89 Beverly Hills, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvatuottaja, joka tunnetaan parhaiten Paramount-yhtiölle 1960-luvun lopussa ja 1970-luvun alussa tuottamastaan ”tetralogiasta” Rosemaryn painajainen, Love Story, Kummisetä ja Chinatown. Kaikkiaan Evans tuotti yli 300 elokuvaa. Lisäksi hän on saanut kuuluisuutta hedonistisen elämäntapansa ja seitsemän avioliittonsa kautta. Hän julkaisi vuonna 1997 omaelämäkerrallisen äänikirjan The Kid Stays in the Picture, jonka pohjalta tuotettiin samanniminen dokumenttielokuva. Evansilla on tähti Hollywoodin Walk of Famella. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * * Robert Evansin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvatuottajat Luokka:Hollywood Walk of Fame Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Olav Jordet

Olav Jordet (s. 27. joulukuuta 1939) on entinen norjalainen ampumahiihtäjä ja maailmanmestari. Olav Jordet on ensimmäinen norjalainen ampumahiihdon maailmanmestari. MM-kisoissa 1965 hän ampui 20 kilometrin kilpailussa ensimmäisellä ampumapaikalla yhden ohilaukauksen ja oli väliajoissa kolmantena, mutta jatkossa hän osui kaikki laukauksensa tauluun ja voitti kultaa 22 sekunnin erolla Neuvostoliiton Nikolai Puzanoviin. Toinen kultamitali tuli joukkuekilpailussa. Jordet on myös ensimmäinen norjalainen ampumahiihdon olympiamitalisti saatuaan pronssia Innsbruckissa 1964. Toisen olympiamitalinsa hän sai viestissä Grenoblessa 1968. ==Saavutuksia== * Olympiahopeaa viestissä 1968 * Olympiapronssia 20 kilometrillä 1964 * MM- kultaa 20 kilometrillä ja joukkuekilpailussa 1965 sekä viestissä 1966 ja 1967 * MM-pronssia joukkuekilpailussa 1962 ja 1963 * MM-kisoissa kymmenes 20 kilometrillä 1963 * PM-kultaa 20 kilometrillä 1967 sekä viestissä 1966 ja 1967 ==Lähteet== * Luokka:Norjalaiset ampumahiihtäjät Luokka:Norjalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Louis B. Mayer

Louis Burt Mayer (oik. Eliezer (Lazar) Meir ) oli yhdysvaltalainen elokuvatuottaja. Mayer oli 1930- ja 1940-luvuilla yksi Hollywoodin vaikutusvaltaisimmista henkilöistä. Hän johti lähes 30 vuotta Metro-Goldwyn- Mayer-studiota. MGM syntyi, kun Marcus Loew fuusioi Mayerin perustamat Metro Pictures- ja Louis B. Mayer Pictures -yhtiöt Goldwyn Pictures -yhtiön kanssa. Mayer perusti 1927 Yhdysvaltain elokuva-akatemian, joka jakaa vuotuiset Oscar- palkinnot. Uransa huippuvuosinaan Mayer ansaitsi yli miljoona dollaria vuodessa ja oli siten Yhdysvaltojen parhaiten palkattu henkilö. Mayer oli myös aktiivisesti mukana republikaanisen puolueen toiminnassa ja oli 1930-luvulla kaksi vuotta Kalifornian republikaanisen puolueen puheenjohtajana. Lazar Meir syntyi Minskissä, aškenasijuutalaiseen perheeseen joka muutti ensin New Yorkiin ja sieltä Kanadaan. Kanadassa hänen isällään oli hyvin menestyvä jäte- ja romumetalliyritys. Mayer menestyi itse samalla alalla Bostonissa ennen kuin osti elokuvateatterin Massachusettsistä 1904. Mayerista tuli pian Uuden- Englannin suurin elokuvateattereiden omistaja. 1914 Mayer ryhtyi levittämään elokuvia ja perusti pian sen jälkeen kaksi elokuvien tuotantoyhtiötä: Metro Pictures ja Louis B. Mayer Pictures. Marcus Loew fuusioi Mayerin perustamat yhtiöt Goldwyn Pictures -yhtiön kanssa ja uuden yhtiön nimeksi tuli Metro- Goldwyn-Mayer. Mayerista tuli myös samalla yhtiön johtaja, jossa virassa hän toimi vuoteen 1951 asti, jolloin hänet erotettiin. MGM:n johtajana Mayer tuli tunnetuksi kyvystään tuottaa menestyselokuvia ja löytää parhaat ihmiset tekemään niitä. Hänen ensimmäinen tuotantopäällikkönsä oli Irving Thalberg. Mayer pyrki myös ylläpitämään elokuvissa tiukkoja konservatiivisia moraaliarvoja, minkä takia monet MGM:n elokuvat hänen aikanaan olivatkin perhe-elokuvia. Dore Schary, tuolloin MGM:n tuotantopäällikkö, syrjäytti Mayerin 1951. Viimeiset vuotensa Mayer työskenteli Cinerama-yhtiölle. == Lähteet == Mayer, Louis B. Mayer, Louis B. Luokka:Vuonna 1885 syntyneet Luokka:Vuonna 1957 kuolleet Luokka:Amerikanjuutalaiset
Jon Istad

Jon Istad (29. heinäkuuta 1937 Voss – 17. toukokuuta 2012) oli norjalainen ampumahiihtäjä, olympiamitalisti ja maailmanmestari. Istad osallistui ampumahiihdon arvokisoihin jo Squaw Valleyn talviolympialaisissa 1960, mutta vasta vuoden 1966 MM-kilpailuissa hän ylsi henkilökohtaisella matkalla mitaleille. Tuolloin hän voitti 20 kilometrin kilpailun neljästä sakkominuutistaan huolimatta. Toisen kultamitalinsa hän saavutti viestissä. Seuraavana vuonna hän kuului jälleen Norjan voittoisaan viestijoukkueeseen, mutta henkilökohtaisella matkalla hän jäi pronssille ammuttuaan 12 sakkoa. Olympiamitalin hän saavutti Grenoblesta 1968 Norjan sijoituttua 4 × 7,5 kilometrin viestissä hopealle. Istad oli Norjan parhaimmistoa myös sotilaskivääriampujana. Hänen poikansa Sverre Istad on ampumahiihdon MM- mitalisti, ja hän oli ampumahiihdon maailmanmestari Gro Marit Istad- Kristiansenin eno tai setä.http://www.sports- reference.com/olympics/athletes/is/jon-istad-1.html Istad kuoli 17. toukokuuta 2012.Ein høvding er borte. Hordaland,18. toukokuuta 2012, s. 1 == Saavutuksia == Lähde:http://sports123.com/bia/index.html * Olympiahopeaa viestissä 1968 * Olympiakisoissa 20 kilometrillä 1960, 1964 ja 1968: 11. sija * MM-kultaa 20 kilometrillä 1966 sekä viestissä 1966 ja 1967 * MM-hopeaa viestissä 1969 * MM-pronssia 20 kilometrillä 1967 sekä joukkuekilpailussa 1962 ja 1963 * MM-kisoissa 20 kilometrillä 1961: 21. sija, 1962: 6. sija ja 1963: 5. sija * PM-kultaa 20 kilometrillä 1969 sekä viestissä 1966, 1967 ja 1969 == Lähteet == * Jon Istad Biography and Olympic Results Olympics at Sports- Reference.com * === Viitteet === Luokka:Norjalaiset ampumahiihtäjät Luokka:Norjalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Surrealismin manifesti

Surrealismin manifesti () on surrealistisen taidesuuntauksen piirissä julkaistujen kahden julistuksen nimitys. Manifestin on suomentanut Väinö Kirstinä. Suomennos sisältää Kirstinän johdannon ja uudistettu painos myös jälkisanat.Surrealismin manifesti: ensimmäinen manifesti 1924, Finna.fi ==Ensimmäinen manifesti== Ensimmäisen manifestin kirjoitti ranskalainen kirjailija André Breton vuonna 1924, ja se julkaistiin 1925. Manifestissa luetellaan surrealismin edelläkävijöitä, kuten markiisi de Sade, Charles Baudelaire, Arthur Rimbaud, Comte de Lautréamont, Raymond Roussel ja jopa Dante. Manifestissa kuvataan surrealismin olemusta ja siteerataan runoudessa surrealismia kehittäneiden runoilijoiden teoksia, kuten Philippe Soupaultin, Paul Éluardin, Robert Desnos'n ja Louis Aragonin. Tekstissä Breton käytti absurdia huumoria havainnollistamaan dada-suuntausta, joka Ranskassa edelsi surrealismia ja jossa siinäkin Breton oli keskushenkilönä. Tekstissä vakuutetaan, että surrealismi ei noudata mitään tiettyä suunnitelmaa eikä perinteistä mallia ja että surrealistit ovat nonkonformisteja. Manifestin allekirjoittivat muun muassa Louis Aragon, Antonin Artaud, Jacques Baron, Joe Bousquet, Jacques-André Boiffard, Jean Carrive, Rene Crevel, Robert Desnos, Paul Éluard, Max Ernst ja Breton. ==Toinen manifesti== Vuonna 1929 Breton julkaisi muiden teoreettisten erittelyjen ohella surrealismin toisen manifestin. Julistuksessa suljettiin surrealismin ulkopuolelle taiteilijoita, jotka eivät halunneet osallistua kollektiiviseen toimintaan: Leiris, Limbour, Morise, Baron, Queneau, Prévert, Desnos, Masson ja Boiffard. He siirtyivät aikakauskirjan Documents piiriin. Lehteä julkaisi Georges Bataille. ==Kolmas manifesti== Breton luonnosteli kolmannenkin manifestin, mutta se jäi julkaisematta. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Manifesto of surrealism . * Tere Vadén: ”Surrealismin manifesti”. Kirja-arvostelu Niin & Näin ­lehdessä 4/1996 Luokka:Manifestit * Luokka:1920-luku
Sanchi

Sanchi on kylä Intiassa, Madhya Pradeshin osavaltiossa, 45 kilometriä Bhopalin kaupungista. Kylä on kuuluisa buddhalaisista monumenteistään, jotka rakennettiin 200-luvun eaa. ja 1100-luvun välisenä aikana. Sanchi on merkittävä ja ainutlaatuinen paikka, jossa on parhaiten säilyneitä stupia. Vuonna 1989 Sanchin buddhalaiset monumentit listattiin Unescon maailmanperintöluetteloon. Ašoka, joka oli kääntynyt buddhalaisuuteen luultavasti vuonna 258 eaa. aloitti pyhäkön rakentamisen. Hän rakennutti alueelle kahdeksan stupaa sekä 12 metriä korkean pylvään, johon on kaiverrettu hänen julistuksiaan. Kuuluisin näistä stupista on Stupa 1, eli ns. "suuri stupa". Suuri stupa on 36,6 metriä halkaisijaltaan ja korkeudeltaan 16,46 metriä. Sen kupoli on lähes täydellisen puolipallon muotoinen. Sitä on laajennettu kolmeen otteeseen, viimeisen kerran 400-luvun puolivälissä. Erityisen kuuluisa Suuri stupa on neljästä monumentaalisesta portistaan, torana, jotka on koristeltu näyttävästi. Sanchi hylättiin 1300-luvulla. Sanchin monumentteihin kiinnitettiin uudelleen huomiota vuonna 1818, kun brittiläinen kenraali tuli alueelle. Kasvillisuus oli jo tällöin pitkälti peittänyt rakennukset. Monumentit kärsivät tämän jälkeen amatööriarkeologien ja aarteenmetsästäjien käsissä, ja vasta 1910-luvulla arkeologi John Marshallin johdolla Sanchi sai nykyisen kuntonsa. == Lähteet == * * * == Aiheesta muualla == *Sanchi UNESCOn sivuilla Luokka:Madhya Pradeshin historia Luokka:Arkeologiset kohteet Intiassa Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Intiassa
Eirik Kvalfoss

Eirik Kvalfoss (s. 25. joulukuuta 1959) on entinen norjalainen ampumahiihtäjä ja olympiavoittaja. Eirik Kvalfoss oli Norjan paras ampumahiihtäjä 1980-luvulla ja 1990-luvun alussa. Hän voitti urallaan 16 arvokisamitalia. Niistä neljä oli henkilökohtaisia kultamitaleja, arvokkaimpana olympiakulta 10 kilometrillä Sarajevon 1984 kisoissa. Kvalfoss on kotoisin Vossin kaupungista kuten toinen ampumahiihdon maailmanmestari Odd Lirhuskin. == Saavutuksia == * Olympiakultaa 10 kilometrillä 1984 * Olympiahopeaa viestissä 1984 * Olympiapronssia 20 kilometrillä 1984 * MM-kultaa 10 kilometrillä 1982 ja 1983 sekä 20 kilometrillä 1989 * MM-hopeaa 10 kilometrillä 1985, 1989 ja 1990 sekä 20 kilometrillä ja viestissä 1982 * MM-pronssia 10 ja 20 kilometrillä 1991 sekä viestissä 1983, 1989 ja 1991 * Maailmancupin kokonaiskilpailun voitto 1989 == Lähteet == * Luokka:Norjalaiset ampumahiihtäjät Luokka:Norjalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Antje Kempe

Antje Zöllkau s. Kempe (s. 22. kesäkuuta 1963 Saalfeld) on entinen itäsaksalainen keihäänheittäjä. Antje Kempe saavutti juniorien Euroopan- mestaruuskisoissa toisen sijan vuonna 1981. Vuotta myöhemmin hän oli aikuisten Euroopan-mestaruuskisojen hopealla. Maailmanmestaruuskisat 1983 olivat hänelle verrattaen kova pettymys hänen jäädessään 11. sijalle, eikä hänen yleisurheilu-uransa kestänyt vanhemmalle iälle huipputasolla. Omassa maassaan hän jäi pari vuotta vanhemman ja raamikkaamman Petra Felken varjoon. Vuonna 1983 Antje Kempe heitti kuitenkin tuloksen 71,00 vanhanmallisella keihäällä ylittäen 70 metrin haamurajan ensimmäisenä saksalaisnaisena. Hänen ennätyksensä keihäänheitossa on 72,16. Antje Kempe edusti ensin Jenan joukkuetta, siirtyi OSC Berliniin ja myöhemmin länteen Mannheimiin. Antjella on poika Max Zöllkau, joka on syntynyt 1989. == Lähteet == Luokka:Itäsaksalaiset keihäänheittäjät Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vladimir Melanin

Vladimir Mihailovitš Melanin (, 1. joulukuuta 1933 – 10. elokuuta 1994) oli Neuvostoliittoa edustanut ampumahiihtäjä ja olympiavoittaja. Vladimir Melanin oli Neuvostoliiton ensimmäinen ampumahiihdon maailmanmestari ja olympiavoittaja. Maailmanmestariksi hän ylsi ensimmäisen kerran Courmayeurissa 1959, jossa hänen maanmiehensä Dmitri Sokolov jäi 20 kilometrin matkalla vain 10 sekuntia. Hämeenlinnan 1962 MM-kisoissa Melanin teki kaksi ohilaukausta ensimmäisellä ampumapaikalla mutta ampui sen jälkeen puhtaasti ja oli lopputuloksissa 38 sekuntia edellä Suomen Antti Tyrväistä. Kolmannen maailmanmestaruutensa hän otti 1963 Seefeldissä, jossa Tyrväinen hävisi tällä kertaa noin minuutin ja 40 sekuntia. Ensimmäisissä olympiakisoissaan Squaw Valleyssa 1960 Melanin epäonnistui ammunnassa. Hän sai kahdeksan sakkominuuttia ja sijoittui neljänneksi noin 2,5 minuutin päässä voittajasta. Innsbruckin 1964 olympiakisoissa Melanin ampui nollille ja sai kultaa yli 3 minuutin erolla Aleksandr Privaloviin. Hiihtoajoissa hän hävisi Veikko Hakuliselle 49 sekuntia. == Saavutuksia == * Olympiakultaa 20 kilometrillä 1964 * Olympiakisoissa neljäs 20 kilometrillä 1960 * MM-kultaa 20 kilometrillä ja joukkuekilpailussa 1959, 1962 ja 1963 * MM-hopeaa joukkuekilpailussa 1965 * MM-kisoissa 20 kilometrillä seitsemäs 1965 ja 21:s 1966 == Lähteet == * Luokka:Neuvostoliittolaiset ampumahiihtäjät Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 1994 kuolleet
Natalia Makarova

Natalia Romanovna Makarova (s. 21. marraskuuta 1940 Leningrad, Neuvostoliitto) on venäläinen balettitanssija, koreografi ja näyttelijä. Hän oli Kirovin baletin vakituinen tähti vuosina 1956–1970. Makarova loikkasi länteen 1970, ja kansainvälisellä urallaan hän menestyi American Ballet Theatren ja Lontoon Royal Balletin tähtenä. Hän on tunnetuin rooleistaan Gisellen ja Joutsenlammen kaltaisissa baleteissa, vaikka oli alun perin kiinnostunut nykyaikaisten koreografien teoksista. Makarova sai 1983 Tony-palkinnon. Hän palasi 1989 Neuvostoliittoon, ja hänen paluunsa dokumentoitiin elokuvassa. Makarova vetäytyi lopulta Kirovin baletista. Hänellä on liikemies Edward Karkarin kanssa vuonna 1978 syntynyt poika. Hänen omaelämäkertansa ilmestyi vuonna 1979. ==Omaelämäkerta== * A Dance Autobiography. New York: Alfred A. Knopf, 1979. ISBN 0394501411. == Lähteet == Luokka:Venäläiset balettitanssijat Luokka:Venäläiset koreografit Luokka:Venäläiset näyttelijät Luokka:Tony- palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Maija Plisetskaja

Maija Mihailovna Plisetskaja (; 20. marraskuuta 1925 Moskova – 2. toukokuuta 2015 München (Internet Archive)) oli venäläinen balettitanssija ja koreografi. Plisetskaja syntyi Moskovassa juutalaiseen taiteilijasukuun. Hän aloitti koulunkäynnin Huippuvuorilla, missä hänen isänsä työskenteli kaivoksen johtajana ja diplomaattina. Kun isä joutui teloitetuksi Stalinin vainojen yhteydessä vuonna 1938 ja äiti, elokuvanäyttelijä Rahil Messerer, karkotettiin Kazakstaniin, Maijan huoltajaksi ryhtyi hänen tätinsä, maineikas balettitanssija Sulamit Messerer. Moskovassa Plisetskaja sai opetusta Jelizaveta Gerdtiltä. Ensiesiintymisensä Bolšoi-teatterissa hän teki 11-vuotiaana. Hän valmistui koreografiakoulusta vuonna 1943 ja liittyi Bolšoin balettiin, jossa hän nousi sittemmin ensitanssijattareksi ja esiintyi aina vuoteen 1990 saakka. Hänet nimitettiin Neuvostoliiton kansantaiteilijaksi vuonna 1959, ja hän sai myöhemmin kolmesti Leninin kunniamerkin. Vuonna 1958 hän avioitui säveltäjä Rodion Štšedrinin kanssa. Plisetskaja sai kansainvälistä mainetta klassisista rooleistaan muun muassa baleteissa Joutsenlampi ja Prinsessa Ruusunen. Hän työskenteli baletinjohtajana Roomassa 1983–1984 ja Madridissa 1988–1990. Vuonna 2006 Japanin keisari Akihito myönsi hänelle Praemium Imperialen. ==Kirjallisuutta== * ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Плисецкая Майя Михайловна 20.11.1925–. Герой Соц. Труда. Geroi strany -sivusto Luokka:Venäläiset balettitanssijat Luokka:Venäläiset koreografit Luokka:Sosialistisen työn sankarit Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Hasselt

Hasselt on kaupunki flaaminkielisessä osassa Belgiaa. Se on Limburgin provinssin pääkaupunki. Se sijaitsee Demerjoen varrella ja lähellä Albertin kanavaa. Kaupungin pinta-ala on 102,24 neliökilometriä ja väkiluku vuoden 2017 alussa 77 124. Hasselt on perustettu jo 600-luvulla. Se on ollut vuosisatojen ajan hallintokeskus ja kauppakaupunki. Kun Kempenistä Hasseltin pohjoispuolelta alettiin 1900-luvun alussa kaivaa hiiltä, Hasseltin teollisuus alkoi kehittyä. Kaupunki on tärkeä liikenneristeys. Kaupungin sisäinen julkinen liikenne oli vuosina 1997–2013 ilmaista. Tuona aikana bussien matkustajamäärät kasvoivat selvästi, vuonna 1997 matkustajia oli 1,5 miljoonaa ja vuonna 2006 4,6 miljoonaa. Käyttökustannuksetkin kasvoivat koko ajan, minkä takia kaupunginhallitus lakkautti ilmaisen liikenteen vuonna 2013. Kaupungin taloudellinen tilanne ei mahdollistanut liikenneyhtiö De Lijnin pyytämää suurempaa vuosittaista korvausta. Hasseltin kerrotaan olleen ensimmäinen kaupunki maailmassa, joka päätyi nollataksaan linja-autoliikenteessä. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Kaupungin kotisivu Luokka:Belgian kaupungit Luokka:Limburgin (Belgia) kunnat
Mechelen

Mechelen on kaupunki Belgian Flanderissa Dylejoen varrella. Sen pinta-ala on 65,19 neliökilometriä ja väkiluku vuoden 2017 alussa 85 665. Kaupunki sijaitsee Brysselin ja Antwerpenin välillä, kumpaankin kaupunkiin on noin 25 kilometrin matka. Kaupunkiin on tämän vuoksi sijoittunut yrityksiä, koska ne haluavat olla lähellä EU:n pääkaupunkia Brysseliä sekä Antwerpeniä, jossa on yksi Euroopan suurimmista satamista. == Historia == Mechelen on kasvanut Dylejoen vasemmalle rannalle roomalaiskaudella perustetun kylän ympärille. Germaaniheimot valtasivat alueen 200- ja 300-luvuilla. Heidät käännytti myöhemmin kristinuskoon pyhä Rombout. Mechelen kuului vuonna 915–1333 Liègen ruhtinaspiispakuntaan ja Flanderin kreivikuntaan vuosina 1333–1369. Kaupunki kasvoi ja vaurastui 1200- ja 1300-luvuilla tekstiiliteollisuuskeskuksena. Burgundin Alankomaiden hallitsija Kaarle Rohkea teki Mechelenistä Alankomaiden oikeuslaitoksen päämajan. Mechelenin huippukausi osui Margareeta Itävaltalaisen aikaan. Hän teki kaupungista Alankomaiden hallituskaupungin vuosiksi 1507–1517 ja 1519–1530. Mechelenin tiede, kirjallisuus ja taide kukoistivat, ja kaupunkiin rakennettiin monia suuria rakennuksia. Kaarle V siirsi pian Margareetan kuoleman jälkeen pääkaupunkinsa Brysseliin. Mechelen kärsi pahoin 1500–1700 -luvuilla käytyjen sotien aikana. Kaupunki teollistui 1800-luvulla, ja Euroopan mantereen ensimmäinen rautatie kulki Brysselistä Mecheleniin. Kaupunkiin alkoi sen jälkeen kehittyä metalliteollisuutta. Tiedosto:Mechelen Sint-Rombouts.JPG|Grote Markt -aukio ja Mechelenin tuomiokirkko == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin kotisivut Luokka:Belgian kaupungit Luokka:Antwerpenin kunnat
Kortrijk

Kortrijk () on kaupunki hollanninkielisessä Belgiassa, Länsi-Flanderin provinssissa. Se sijaitsee Leiejoen varrella. Kaupungin pinta-ala on 80,02 km² ja väkiluku vuoden 2017 alussa 75 736. Lähialueineen siellä asuu noin 277 000 asukasta. == Historia == Roomalaiset perustivat Kortrijkin paikalle Cortracumin. Kaupunginoikeudet Kortrijk sai vuonna 1190, ja se oli keskiajalla pellavasta tehtyjen damastien keskus. Ranskalaiset valtasivat kaupungin 1297, mutta aivan Kortrijkin kaupunginmuurien ulkopuolella heikosti varustautuneet flanderilaiset kukistivat vuonna 1302 ranskalaiset kultaisten kannusten taistelussa. Saksalaiset valtasivat Kortrijkin ensimmäisessä maailmansodassa, ja se kärsi pahoin niin ensimmäisen kuin toisenkin maailmansodan pommituksissa. == Kulttuuri ja arkkitehtuuri == Kortrijkin tunnetuimpia maamerkkejä ovat muun muassa vuosina 1191–1211 rakennettu Neitsyt Marialle pyhitetty Onze-Lieve-Vrouwekerk, jossa on Antoon van Dyckin maalaus, Broelbrugin silta noin vuodelta 1400, Pyhän Martinuksen kirkko ja flamboyant- tyyliä edustava kaupungintalo. Kaupungin läheisyydessä on Merkuriukselle omistettu ikivanha kellotorni, joka kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Viralliset sivut Luokka:Länsi-Flanderin kunnat Luokka:Belgian kaupungit
Vija Artmane

Alīda "Vija" Artmane (21. elokuuta 1929 - 11\. lokakuuta 2008) oli latvialainen näyttelijä. Häntä pidetään maassaan teatterialan legendana, mutta hänellä oli myös merkittäviä elokuvarooleja. Hänet nimitettiin Neuvostoliiton kansantaiteilijaksi vuonna 1969. Artmanen baltiansaksalainen isä Franz "Fritz" Artmann kuoli tapaturmaisesti 19-vuotiaana, neljä kuukautta ennen tyttärensä syntymää. Hänen äitinsä oli puolalainen ja tuli toimeen yksinhuoltajana tekemällä ajoittaisia maataloustöitä. Myös Vija Artmane itse harjoitti maataloutta toisen maailmansodan ajan; sodan jälkeen hän kaavaili itselleen juristin uraa. Artmane oli vuosina 1949–1998 Riian Daile-teatterin johtava tähti. Hänellä oli useita klassisia rooleja muun muassa William Shakespearen näytelmissä Hamlet ja Romeo ja Julia, mutta hän menestyi myös venäläisten ja latvialaisten teosten tulkitsijana. Hän teki elokuvadebyyttinsä vuonna 1956 ja työskenteli Riian Uudessa Teatterissa vuosina 1998–2000. Artmane sai erilaisia tunnustuksia Latvian kulttuuriministeriöltä vielä 2000-luvun puolella. Hän oli leski ja kahden lapsen – pojan ja tyttären – äiti. Näyttelijämies Artur Dimitresin kuoltua vuonna 1986 Artmane kärsi henkisen romahduksen ja sai myöhemmin aivoverenkiertohäiriökohtauksen. 1990-luvulla hän muutti Riian ulkopuolelle, ja hän asui Murianissa lähellä pääkaupunkia. Hän julkaisi vuonna 2004 muistelmateoksen. Luokka:Latvialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet
Loue (Tervola)

Loue on kylä Tervolan kunnassa. Se sijaitsee nelostien varrella, noin kolmentoista kilometrin päässä Tervolan kuntakeskuksesta pohjoiseen. Matkaa Rovaniemelle on kylästä noin 65 kilometriä. Kylän asutus rajoittuu Kemijoen, Louejoen, Vaajoen sekä vanhan ja nykyisen Nelostien varsille. Sana loue tarkoittaa retkeilymajoitetta. Sanan toinen merkitys on joessa olevan kosken poukama. Louen kylän alueella virtaavat Louejoki sekä Vaajoki. Louella on aikoinaan sijainnut rautatieasema, jonka liikenne loppui lättähattuliikenteen loputtua. Suurimmat työllistäjät kylässä ovat maatalous sekä Lapin Marmori. Ammattiopisto Lappian maatalous- ja käsityöalan toimipiste sijaitsee Louella. Louella järjestetään elokuun viimeisenä viikonloppuna Maaseudulta käsin -messut. Louella on vuonna 1910 perustettu koulu, jossa on vuosiluokat 0–6. S-ryhmän Sale-kauppa, jossa sijaitsi asiamiesposti sekä Tervolan Apteekin lääkekaappi. S-ryhmä lopetti toimintansa 30.12.2023, ja tilalle tuli Louen Kehitys-järjestön oma lähikauppa. ABC-automaattiasema jatkaa kyläkaupan pihalla. == Lähteet == ==Kirjallisuutta== *Alatolonen, Elsa ym. (toim.): Loue, Horma, Kurvila ja seitsemän kesänavettaa. Louen kylähistoriapiiri, 1998. ISBN 952-91-0143-0. Luokka:Tervolan kylät
Oranssiperhokala

Oranssiperhokala (Chaetodon declivis) on perhokaloihin kuuluva kala. == Koko ja ulkonäkö == Oranssiperhokala kasvaa 12 cm korkeaksi. Sen vartalo on litteä, valko-harmaa-keltakuvioinen. Silmän läpi kulkee keltainen juova. Selkäevä ja takapuoli ovat joko kirkkaankeltaiset tai likaisen oranssinsävyiset – tummempaa värimuotoa tavataan vain Kiribatin saaren läheisyydessä. == Alkuperä == Oranssiperhokala elää luonnossa Joulusaaren ympäristössä. == Käyttäytyminen == Oranssiperhokala on arka ja tarvitsee akvaariossa paljon piilopaikkoja. Se kaipaa myös elävää kiveä, josta nyppii ruokaa itselleen. Samalla lailla se nyppii myös korallien polyyppejä ja merivuokkoja, ja siksi se ei sovi riutta-akvaarioon. == Vesiolot == Oranssiperhokalaa pidetään suolavedessä meriakvaariossa. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Meriakvaariokalat Luokka:Perhokalat
Verviers

Verviers on kaupunki Belgiassa ranskankielisessä Liègen maakunnassa. Kaupunki on maakunnan kolmanneksi suurin ja se on tärkeä alueellinen keskus. Kaupunki sijaitsee noin puolivälissä Liègeä ja Saksan rajaa. Kaupungin pinta-ala 33,07 km² ja väkiluku on 53 597 asukasta. Kaupunki on ollut aikaisemmin merkittävä tekstiiliteollisuuskeskus. == Aiheesta muualla == * Kaupungin kotisivut Luokka:Belgian kaupungit Luokka:Liègen kunnat
Carlisle Floyd

Carlisle Floyd (11. kesäkuuta 1926 Latta, Etelä-Carolina – 30. syyskuuta 2021 Tallahassee, Florida) oli yhdysvaltalainen säveltäjä. Hänen pääteoksenaan pidetään oopperaa Susannah (1955). Hänelle myönnettiin vuonna 2004 Yhdysvaltain National Medal of Arts. Floydia on pidetty yhdysvaltalaisen oopperan perustajana, sillä hänen tuotantonsa avasi oopperatalojen ohjelmistoon yhdysvaltalaisia sävellyksiä. Floydin teokset linkkittyivät usein Etelä-Yhdysvaltojen kulttuuriin, ja ne käsittelivät sisällissodan jälkeistä aikaa, 1930-luvun lamaa ja pikkukaupunkien elämää. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset säveltäjät Luokka:Oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Frédéric Déhu

Frédéric Déhu (s. 24. lokakuuta 1972 Villeparisis, Seine-et-Marne, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija, joka edustaa espanjalaista Levantea. 186 senttimetriä pitkän Déhun pelipaikka on puolustaja. Déhu on edustanut ammattilaisuransa aikana myös Lensiä (1991–1999), Barcelonaa (1999–2000), PSG:tä (2000–2004) ja Marseillea (2004–2006). Nykyiseen seuraansa hän siirtyi vuonna 2006. Déhun uran parhaita saavutuksia ovat Ranskan mestaruus (Ligue 1:n voitto) vuodelta 1998 (Lens) sekä Ranskan cupin voitot vuosilta 1999 (Lens) ja 2004 (PSG). Ranskan maajoukkueessa Déhu debytoi 19. elokuuta 1998 Wienissä pelatussa ottelussa Itävaltaa vastaan. Hän on pelannut viisi A-maaottelua. Luokka:Ranskalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mons

Mons () on kaupunki Hainaut’n provinssissa Belgiassa ranskankielisessä Valloniassa. Se sijaitsee 55 kilometriä lounaaseen Brysselistä. Kaupungin pinta-ala on 146,56 km² ja väkiluku 92 008 asukasta (1. tammikuuta 2010). Mons on keskellä hiilialuetta, ja kaupungista tuli hiilikaivosten takia tärkeä raskaan teollisuuden keskus 1800-luvulta alkaen. Tekstiiliteollisuus nousi jo 1800-luvulla merkittäväksi teollisuuden haaraksi. Mons joutui raskaiden pommitusten kohteeksi toisessa maailmansodasta. Nykyisin kaivostoiminta on lopetettu ja kaupunki on tärkeä yliopisto- ja kauppakeskus. == Nähtävyyksiä == Mons on keskiaikainen kaupunki, ja kaupungissa on kuusi museota sekä goottilainen katedraali. Mundaneum-museo sijaitsee Monsissa. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Monsin viralliset kotisivut Luokka:Belgian kaupungit Luokka:Hainaut'n kunnat
Tohelo suojelusenkeli

Tohelo suojelusenkeli on Arto Paasilinnan vuonna 2004 kirjoittama humoristinen kirja, jonka on julkaissut WSOY. Teos on julkaistu myös Esa Saarion lukemana äänikirjana. Kirja kertoo uskonnonopettaja Sulo Auvisesta, joka kuoltuaan päätyy Aaro "Aaretti" Korhosen suojelusenkeliksi. Suojelusenkelin työ ei ole helpoimmasta päästä Sulolle, jolle sattuu vahinkoja, tarkoituksen ollessa kuitenkin hyvä. Kirjan tapahtumapaikkoina ovat muun muassa Helsinki sekä Kerimäen suuri puukirkko, jossa kirjan mukaan sijaitsee taivas, koska kirkko on kokoonsa nähden vähäisessä käytössä. == Aiheesta muualla == * Vesa Karonen: Suojelusenkelin tarina menee ryminäksi . Helsingin sanomat 24.6.2004. Luokka: Vuoden 2004 kirjat Luokka: Arto Paasilinnan teokset
Lukas Foss

Lukas Foss, alkuperäinen nimi Lukas Fuchs (15. elokuuta 1922 – 1. helmikuuta 2009) oli saksalais-yhdysvaltalainen nykysäveltäjä. Hän syntyi Berliinissä mutta asui vuodesta 1937 Yhdysvalloissa. Foss sai opetusta muiden muassa Lazare Lévyltä, Sergei Koussevitzkyltä ja Paul Hindemithiltä. Hänet nimitettiin vuonna 1953 Kalifornian yliopiston (Los Angeles) musiikinprofessoriksi. Vuodesta 1991 hän oli professori Bostonin yliopistossa. Hänen tunnettuihin oppilaisiinsa lukeutui edesmennyt säveltäjä Claire Polin. Fossin varhaiset teokset ovat tyyliltään uusklassistisia, mutta tuoreemmassa tuotannossaan hän hyödynsi useita tyylejä. Hän sävelsi muun muassa konserttoja ja elegian Anne Frankille. Hän oli vuodesta 1962 American Academy of Arts and Lettersin jäsen. Lukas Foss kuuluu yhdessä Arthur Bergerin, Irving Finen, Alexei Haieffin, Harold Shaperon ja Claudio Spiesin kanssa niin kutsuttuun Bostonin koulukuntaan. Luokka:Yhdysvaltalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
Sint-Niklaas

Sint-Niklaas on kaupunki Itä-Flanderissa hollanninkielisessä Belgiassa. Kaupungin pinta-ala on 83,80 neliökilometriä ja väkiluku vuoden 2017 alussa 76 028. Kaupungin historia alkaa vuodesta 1217, jolloin se irrotettiin Waasmunsterista omaksi seurakunnakseen. Johannan lahjoituksesta uudelle seurakunnalle saatiin oma kirkko, joka omistettiin pyhälle Nikolaukselle. Kaupunki sai koko nimensä kirkon mukaan. Kaupunki oli aikaisemmin merkittävä tekstiiliteollisuuskeskus. Siitä todistaa 1800-luvulla rakennettu kaupungintalo, joka edustaa uusgotiikkaa. Kaupungintalo sijaitsee kauppatorin laidalla. Grote Markt on 3,19 hehtaarin laajuinen, ja se on Belgian suuri kauppatori. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * www.sint-niklaas.be Luokka:Belgian kaupungit Luokka:Itä-Flanderin kunnat
Andrew Imbrie

Andrew Walsh Imbrie (6. huhtikuuta 1921 – 5. joulukuuta 2007) oli yhdysvaltalainen nykytaidemusiikin säveltäjä. Hän opiskeli vuonna 1937 lyhyesti Pariisissa Nadia Boulangerin johdolla, sitten Princetonin yliopistossa ja Kalifornian yliopistossa. Imbrie opetti sävellystä sekä musiikin teoriaa ja analyysiä Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä vuosina 1949–1991. Hän oli vierailevana professorina muun muassa Chicagon yliopistossa, Brandeisin yliopistossa, Northwestern Universityssä, New Yorkin yliopistossa, Alabaman yliopistossa ja Harvardin yliopistossa. Hänen maineikkaimpia oppilaitaan oli Neil Rolnick. Imbrien pitkäaikainen musiikillinen vaikuttaja oli säveltäjä Roger Sessions. Hänen tuotantoonsa kuuluvat lukuisten orkesteri-, kamari-, vokaali- ja soitinsävellysten lisäksi oopperat Three Against Christmas (1970) ja Angle of Repose (1976). Hän oli American Academy of Arts and Lettersin jäsen vuodesta 1969 kuolemaansa 86-vuotiaana. Luokka:Yhdysvaltalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet
Tulitokko

Tulitokko (Lythrypnus dalli) on tokkoihin kuuluva kala. == Koko ja ulkonäkö == Tulitokko kasvaa noin viisi senttiä pitkäksi. Sen pää on tummanpunainen ja väri muuttuu vaiheittain keltaisemmaksi pyrstöä kohti. Lisäksi siinä on kapeita violetteja pystyjuovia jotka harvenevat pyrstöä kohti. Evät ovat läpikuultavat. == Alkuperä == Tulitokko elää luonnossa meressä Meksikon ja Kalifornian lähivesillä, kallioisilla alueilla 0–76 metrin syvyydessä. == Käyttäytyminen == Tulitokko on vilkas kala joka puikkelehtii kivenkoloissa. Se on parhaimmillaan pienenä parvena. Se puolustaa reviiriään, ja tyypillisesti nöpöttää rintaeviensä varassa kalliopinnalla lähellä suojaisaa koloa, johon se voi vetäytyä vaaran uhatessa. Se voi hakea turvapaikkaa myös merisiilin piikkien välistä. == Vesiolot ja ravinto == Tulitokko syö monenlaista akvaarioruokaa, ja sitä tulisi ruokkia kahdesti päivässä. Luonnossa se elää 15–18 °C:n lämpötilassa, mutta pärjää akvaarion trooppisissa vesissä. == Lähteet == Luokka:Meriakvaariokalat Luokka:Tokot
Hirnuva maailmanloppu

Hirnuva maailmanloppu on Arto Paasilinnan vuonna 1999 kirjoittama humoristinen kirja, jonka on julkaissut WSOY. Kirja kertoo Huru-Aaroni nimisestä suomenhevosesta, joka rääkättynä suivaantuu ja oppii puhumaan. Huru-Aaronin isäntä kauhistuneena myy hevosen Ossi Huikkolalle, joka on yksi Suomen pätevimpiä hevosjalostajia. Piirieläinlääkäri Tarmo Saamakorpi ryhtyy juopottelun ja uhkapelin ohessa kouluttamaan varsoista puhujia. Kirjoitetaanpa myös oma hevosten sanakirja. Kirja on kirjoitettu Arto Paasilinnan ylistyksenä suomenhevosille ja hevosmiehille. == Aiheesta muualla == * M. G. Soikkeli: Konikapina ja millennium. Aikakone 8.10.1999. Luokka:Vuoden 1999 kirjat Luokka:Arto Paasilinnan teokset
Ned Rorem

Ned Rorem (23. lokakuuta 1923 Richmond, Indiana – 18. marraskuuta 2022) oli yhdysvaltalainen säveltäjä. Arvostettujen laulujensa lisäksi hän sävelsi kolme sinfoniaa, täysmittaiset oopperat Miss Julie ja Our Town, konserttoja, jousikvartettoja sekä muita teoksia. Rorem opiskeli Chicagossa, American Conservatoryssä ja Northwestern-yliopistossa. Hän pääsi myöhemmin Philadelphian Curtis-instituuttiin ja New Yorkin Juilliard Schooliin. Hän asui vuodet 1949–1957 Marokossa ja Pariisissa. Rorem julkaisi useita kirjoja, kuten päiväkirjansa, jossa hän avoimesti kertoi homoseksuaalisista rakkaussuhteistaan. Hän oli vuodesta 1979 Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemian jäsen. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Musiikin Pulitzer-palkinnon saaneet Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Jack Levine

Jack Levine (3. tammikuuta 1915 Boston – 8. marraskuuta 2010) oli yhdysvaltalainen ekspressionistinen taidemaalari, joka tunnettiin parhaiten Yhdysvaltain nykyelämää satirisoivista töistään. Levinen työt edustavat yhteiskunnallista realismia.Jack Levine Britannica Onlinessa Levine opiskeli Harvardin yliopistossa. Hän sai vaikutteita Hyman Bloomilta, Chaim Soutinelta, Georges Rouaultilta, Oskar Kokoschkalta ja El Grecolta.Frankel, Robert Stephen, Jack Levine, s. 9, 23, 127. Rizzoli, 1989. ISBN 0-8478-0977-3 Levine oli American Academy of Arts and Lettersin jäsen vuodesta 1956. Levine kuoli marraskuussa 2010 95-vuotiaana. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Jack Levinen verkkosivut Web archivessa *Levinen töitä Smithsonian museum of American artin kokoelmissa Luokka:Yhdysvaltalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet
Louis Auchincloss

Louis Stanton Auchincloss (27. syyskuuta 1917 – 26. tammikuuta 2010) oli tuottelias yhdysvaltalainen kirjailija, historioitsija ja esseisti. Hän oli Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemian jäsen vuodesta 1965, ja hänelle myönnettiin National Medal of Arts vuonna 2005. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet
De La Soul

De La Soul on yhdysvaltalainen, New Yorkin Long Islandilla perustettu, Grammy- palkittu hip hop -yhtye, joka perustettiin vuonna 1987. Yhtyeen jäseniin kuuluvat Kelvin Mercer (Posdnuos, Mercenary, Plug Wonder Why, Plug One), David Jude Jolicoeur (Trugoy the Dove, Dave, Plug Two) sekä Vincent Mason (P.A. Pasemaster Mase, Maseo, Plug Three). Yhtye on innoittanut monia nykypäivän hip hop -yhtyeitä, esimerkiksi The Black Eyed Peasia ja se edelleen toimii aktiivisesti. Erityisesti yhtyeen debyyttialbumia 3 Feet High and Rising arvostetaan korkealle hip hop-albumeiden joukossa ja eräs sen singleistä, Me Myself & I oli erittäin suosittu. Vuonna 2010 albumi valittiin mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä.Complete National Recording Registry Listing, Library of Congress. Viitattu 7.9.2020. 3 Feet High and Rising, De La Soul Is Dead, Buhloone Mindstate, Stakes Is High, Art Official Intelligence: Mosaic Thump sekä AOI: Bionix ilmestyivät suoratoistopalveluihin 3. maaliskuuta 2023. ==Diskografia== * 3 Feet High and Rising, 1989 (Tommy Boy Records) * De La Soul Is Dead, 1991 (Tommy Boy Records) * Buhloone Mindstate, 1993 (Tommy Boy Records) * Clearlake Audiotorium (EP), 1994 (Tommy Boy Records) * Stakes Is High, 1996 (Tommy Boy Records) * Art Official Intelligence: Mosaic Thump, 2000 (Tommy Boy Records) * AOI: Bionix, 2001 (Tommy Boy Records) * Live at Tramps, NYC, 1996, 2004 (Rhino) * The Grind Date, 2004 (Sanctuary Records) * The Impossible Mission, 2006 (AOI) * Plug 1 & Plug 2 Present... First Serve (2012) * and the Anonymous Nobody... (2016) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Yhdysvaltalaiset hip hop -yhtyeet
Jonathan de Guzmán

Jonathan de Guzmán (s. 12. syyskuuta 1987 Toronto, Ontario, Kanada) on kanadalaissyntyinen alankomaalainen jalkapalloilija, joka edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Eintracht Frankfurtia. Hän on Alankomaiden ja Saksan lisäksi pelannut Espanjan, Englannin ja Italian sarjoissa. Jamaikalais- filippiiniläiset juuret omaava, 175 senttimetriä pitkä de Guzmán on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. == Seurajoukkueura == De Guzmán jätti synnyinmaansa Kanadan ollessaan vain 12-vuotias ja liittyi Feyenoordin juniorijoukkueeseen. Sääntöjen mukaan alle 18-vuotias pelaaja ei voi pelata edustusjoukkueessa, joten hän teki debyyttinsä ykkösjoukkueessa vuonna 2005 Heerenveeniä vastaan pelatussa ottelussa. Pian ensiesiintymisensä jälkeen hän nousi yhdeksi joukkueen avainpelaajista. De Guzmánin ammattilaisuran ensimmäinen maali syntyi 30. syyskuuta 2005 Willem II:n verkkoon ottelun yhdeksännellä minuutilla. Hän kuului seuransa suurimpiin tulevaisuuden lupauksiin. Pelinumerolla 33 pelanneen de Guzmánin sopimus Feyenoordin kanssa päättyi vuonna 2010. Sopimuksen päätyttyä Feyenoordissa de Guzmán siirtyi Mallorcaan. Pelattuaan Mallorcassa kauden 2010–2011 hän siirtyi Villarrealiin. == Maajoukkueura == De Guzmán on pelannut Alankomaiden A-maajoukkueessa 14 ottelua vuosina 2013–2015. Maaleja hän ei ole näissä otteluissa tehnyt. MM- kilpailuissa 2014 hän pelasi kaksi ensimmäistä alkulohko-ottelua ja Alankomaiden voittoon päättyneen pronssiottelun.Transfermarkt Pekingin olympialaisissa 2008 hän pelasi avauskokoonpanossa joukkueensa kaikki neljä ottelua. == Muuta == Myös de Guzmánin isoveli Julián on tullut tunnetuksi ammattilaisjalkapalloilijana. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Alankomaalaiset jalkapalloilijat Luokka:Kanadalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vaasan rautatieasema

Vaasan rautatieasema () on rautatieasema Vaasan kaupungissa rataosalla . Asema on rakennettu vuonna 1882 ja sitä on laajennettu 1908, ja uusi pihakatos sekä linja-autolaiturit ovat valmistuneet 2008. Rautatieasema ja sen ympäristö muodostaa valtakunnallisesti merkittävän kulttuurihistoriallisen kokonaisuuden. ==Historia== Vaasan II luokan asema rakennettiin vuosina 1881–1883. Virallisesti se ja rata vihittiin käyttöön 29. syyskuuta 1883 eli vuosi sen jälkeen kun asemarakennus oli valmistunut. Asemalla oli I, II ja III luokan odotussalit.http://www.pohjalainen.fi/teemat/teemat.jsp?category=55&p;=5&kw;=135 Vaasan asema on ainoa kaupunkiasema, jossa on säilynyt asemaan kiinteästi liittyvä puinen laiturikatos. Arkkitehtia ei tiedetä, piirustukset ovat hukkaantuneet lisärakennusta suunniteltaessa. Asemaa laajennettiin vuonna 1908 Bruno Granholmin piirustusten mukaan. Laajennuksen yhteydessä katon saumaukset poistettiin. Muita muutoksia ulkoasussa on muun muassa kadun puoleisen, pääjulkisivun keskellä olevan katoksen muuttaminen umpikuistiksi ilmeisesti vuonna 1908 muutos- ja lisätöitä tehdessä. Myös joitakin yksityiskohtia on kadonnut. Kesällä 2008 valmistui matkakeskuksen laajennus, ja se avattiin vuonna 2008. Asema sai puisen laiturikatoksen eteen uuden ja suuremman laiturikatoksen. ==Lähteet== Luokka:Pohjanmaan henkilöliikenteen rautatieliikennepaikat Rautatieasema Luokka:Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa Luokka:Keskusta (Vaasa) Luokka:Bruno Granholmin suunnittelemat rakennukset Luokka:Suomen 1880-luvulla rakennetut rautatieliikennepaikat
Richard Dunne

Richard Dunne (s. 21. syyskuuta 1979 Dublin, Irlanti) on irlantilainen jalkapalloilija, joka edusti Englannin Valioliigassa muun muassa Manchester Cityä ja Aston Villaa. Dunne oli pelipaikaltaan puolustaja. Dunne aloitti uransa 16-vuotiaana Evertonissa vuonna 1996. Syksyllä 2000 hän siirtyi Manchester Cityyn kolmen miljoonan siirtosummalla. Dunne hankittiin korvaamaan yhdessä Laurent Charvet'n kanssa Richard Edghilliä. Hänestä tuli nopeasti vakiokokoonpanon pelaaja ja hänet valittiin useasti Manchester Cityn kauden parhaaksi pelaajaksi. Kesällä 2006 Dunnesta tuli Cityn kapteeni Sylvain Distinin siirtyessä pois seurasta. Vuonna 2009 Dunne siirtyi Aston Villan riveihin kuudella miljoonalla punnalla. Irlannin maajoukkuetta Dunne edusti 80 kertaa ja teki kahdeksan maalia. Hänet valittiin Irlannin joukkueeseen vuoden 2002 MM-kisoihin ja vuoden 2012 EM-kisoihin. Dunne on tehnyt eniten omia maaleja Englannin Valioliigassa (10). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Profiili Luokka:Irlantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Alan Hutton

Alan Hutton (s. 30. marraskuuta 1984 Glasgow, Skotlanti) on skotlantilainen jalkapalloilija, joka edusti vuoteen 2019 saakka Englannin Valioliigassa ja lopuksi Englannin mestaruussarjassa pelannutta Aston Villaa. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Oikea pakki Hutton teki Rangers-debyyttinsä 22. joulukuuta 2002 ottelussa Partick Thistlea vastaan. Se oli hänen ainoa ottelunsa sillä kaudella. Kaudella 2003–2004 hän sai peliaikaa jo 11 ottelun verran ja teki myös ensimmäisen maalinsa 23. maaliskuuta 2004 ottelussa Dunfermline Athleticia vastaan. Seuraavana kautena hän oli joukkueen mukana voittamassa sekä liiga- ja liigacupmestaruutta. Otteluita Huttonille kertyi kauden aikana 12. Kaudella 2005–2006 Hutton pelasi 23 ottelussa ja sai arvokasta kokemusta eurokentiltä, kun hän pelasi mestarien liigaa. 30\. tammikuuta 2008 Hutton siirtyi Rangersista Englannin Valioliigaan Tottenham Hotspuriin. Siirtokorvaus oli arviolta 9 miljoonaa puntaa. Hutton oli Tottenhamiin Sevillasta siirtyneen manageri Juande Ramosin kolmas hankinta tammikuun 2008 siirtoikkunassa. Hutton tuli taistelemaan peliajasta toisen oikean laitapuolustajan Pascal Chimbondan kanssa kevätkaudella 2008.Hutton siirtyy Tottenhamiin (Luettu 31.tammikuuta 2008) Keväällä 2010 hän kävi lainalla Sunderlandissa, josta palasi kaudeksi 2010–2011 takaisin Tottenhamiin. Kaudeksi 2011–2012 hän siirtyi Aston Villaan. Skotlannin maajoukkuetta Hutton on edustanut 50 kertaa. == Lähteet == * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == *Huttonin uratilastot *Hutton Skotlannin jalkapalloliiton sivuilla Luokka:Skotlantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jon Inge Høiland

Jon Inge Høiland (s. 20. syyskuuta 1977 Fåberg, Norja) on norjalainen ammattilaisuransa lopettanut jalkapalloilija. Høiland on edustanut peliuransa aikana myös kasvattajaseuraansa Fåbergiä, Bryneä (1995–1996), Kongsvingeriä (1997–1998), IFK Göteborgia (1999–2002), Malmö FF:ää (2003–2007), 1. FC Kaiserslauternia (lainalla 2006) ja Stabækia (2007–2010). Norjan maajoukkueessa Høiland on pelannut 25 ottelua. == Lähteet == Luokka:Norjalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt