EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Brotherhood of Man

Brotherhood of Man oli brittiläinen pop-yhtye. Sen perusti vuonna 1969 tuottaja ja säveltäjä Tony Hiller, joka toi yhtyeeseen viisi sessiolaulajaa. He olivat Roger Greenaway, Tony Burrows (s. 1942), Johnny Goodison, Sunny Leslie ja Sue Glover. He esiintyivät nimellä The Brotherhood of Man vuoteen 1973 saakka. Kaikki jäsenet esiintyivät myös muissa yhtyeissä ja sooloesiintyjinä. Tunnetuin kokoonpano Martin Lee, Lee Sheriden, Nicky Stevens ja Sandra Stevens syntyi vuonna 1974. Yhtye lainasi kahden mies- ja kahden naisesiintyjän tyylin ruotsalaiselta ABBA-yhtyeeltä, joka oli voittanut Eurovision laulukilpailun vuonna 1974. Tällä kokoonpanolla yhtye voitti vuoden 1976 Eurovision laulukilpailun kappaleellaan Save Your Kisses for Me. Euroviisuvoiton jälkeen yhtyeellä oli Isossa-Britanniassa kaksi listaykköstä ja joukko muita hittejä, mutta ei pitkäkestoista suosiota. Euroviisujen voittokappaletta myytiin kuitenkin singlenä yli kuusi miljoona kappaletta. Euroviisukeväänä kappale oli 33 eri maan listojen kärjissä. Yhtye esiintyy edelleen, mutta listahittejä ei ole tullut vuoden 1982 hitin "Lightning flashin" jälkeen. ==Jäsenet== Jäsenet vuoden 1974 jälkeen. Brittiläinen muusikko ja tuottaja Barry Upton oli lisäksi yhtyeen jäsenenä 1980-luvun alussa. *Nicky Stevens, (s. 3. joulukuuta 1951) *Sandra Stevens, (s. 23. marraskuuta 1949) *Martin Lee, (s. 26. marraskuuta 1949) *Lee Sheriden, (s. 11. huhtikuuta 1949) ==Diskografia== ===Albumit=== * United We Stand (Deram, 1970) * We're the Brotherhood of Man (Deram, 1972) * The World of the Brotherhood of Man (Decca, 1973) * Good Things Happening (Dawn, 1974) * Love and Kisses (Pye, 1976) * Oh Boy! (Pye, 1977) * Images (Pye, 1977) * B for Brotherhood (Pye, 1978) * Twenty Greatest (K-tel/Pye, 1978) * Higher Than High (Pye, 1979) * Singing a Song (Pye, 1979) * Good Fortune (Dazzle, 1980) * Sing 20 Number One Hits (Warwick, 1980) * 20 Disco Greats / 20 Love Songs (Warwick, 1981) * Lightning Flash (EMI, 1983) * The Butterfly Children (1992) * Greenhouse (1997) * The Seventies Story (2002) ===Singlet=== Kappaleen jälkeen korkein listasijoitus Isossa-Britanniassa. * "United We Stand" (1970) #10 * "Where Are You Going to My Love" (1970) #22 * "Reach Out Your Hand" * "Lady" * "Kiss Me, Kiss Your Baby" * "Save Your Kisses for Me" (1976) #1 * "My Sweet Rosalie" (1976) #30 * "New York City" * "Oh Boy (The Mood I'm In)" (1977) #8 * "Angelo" (1977) #1 * "Highwayman" * "Figaro" (1978) #1 * "Beautiful Lover" (1978) #15 * "Middle of the Night" (1978) #41 * "Papa Louis" * "Lightning Flash" (1982) #67 ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Brotherhood of Man - virallinen kotisivu * Brotherhood of Man - The Facts Luokka:Brittiläiset popyhtyeet Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan euroviisuedustajat Luokka:Euroviisuvoittajat Luokka:Vuoden 1976 euroviisuedustajat
Sønderborgin kunta

Sønderborg on Etelä-Tanskan alueella Tanskassa sijaitseva kunta. Vuoden 2020 alussa kunnassa oli 74 150 asukasta, ja sen pinta-ala oli 496,5 neliökilometriä. Kunnan keskustaajama on myös nimeltään Sønderborg. Kuntaan liitettiin vuonna 1970 Dybbøl ja Ulkebøl sekä vuonna 2007 Augustenborg, Broager, Gråsten, Nordborg, Sundeved ja Sydals. Sønderborg on Porin ystävyyskaupunki. Sønderborgin kaupungissa sijaitsee Sønderborgin linna sekä kartano, joka lahjoitettiin Aarhusin yliopistolle vuonna 1954. Kuva:Harbour of Sønderborg.jpg|Sønderborgin satamaa. ==Seurakunnat== Seuraavassa on esitetty luettelo kunnan alueella sijaitsevista seurakunnista (). Luettelon numerot viittaavat oheisen kartan numeroihin. * 1: Nordborg Sogn * 2: Oksbøl Sogn * 3: Havnberg Sogn * 4: Svenstrup Sogn * 5: Egen Sogn * 6: Notmark Sogn * 7: Ullerup Sogn * 8: Sottrup Sogn * 9: Ulkebøl Sogn * 10: Augustenborg Sogn * 11: Ketting Sogn * 12: Asserbølle Sogn * 13: Kværs Sogn * 14: Rinkenæs Sogn * 15: Gråsten-Adsbøl Sogn * 16: Nybøl Sogn * 17: Dybbøl Sogn * 18: Sankt Marie Sogn * 19: Christians Sogn * 20: Hørup Sogn * 21: Tandslet Sogn * 22: Egernsund Sogn * 23: Broager Sogn * 24: Kegnæs Sogn * 25: Lysabild Sogn ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Sønderborgin kunnan kotisivut *
Nenäsyöpä

Nenäsyöpä on nenän pahanlaatuinen kasvain. Sen merkittävin riskitekijä on tupakointi. Puusepillä ja kirvesmiehillä on lisääntynyt riski saada nenäsyöpä puupölyn hengittämisen seurauksena. Sairastumisriskiin vaikuttava altistuminen on vuosikymmeniä kestävää ja säännöllistäPuupölyn syöpävaikutukset . Nenäsyövän esiintymisen suvussa ei ole todettu nostavan riskiä. Nenäsyöpä on puolitoista kertaa yleisempi miehillä kuin naisilla. Nenäsyöpä on yleisin eteläisessä Afrikassa ja Japanissa. Länsimaissa kaikista syöpätaudeista nenäsyöpiä on noin puoli prosenttia. Sairautta esiintyy lähinnä vanhoilla ihmisillä. Suomessa tapauksia todetaan vuosittain 30–40. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *All About Nasal Cavity and Paranasal Cancer *Nasal Cavity Cancer Luokka:Syöpätaudit Luokka:Nenä Luokka:Työtoksikologia
Lotta Lindroos

Lotta Lindroos (s. 25. helmikuuta 1978 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt elokuvien ja sarjojen ohella muun muassa KOM-teatterissa. Hän on myös valmentajana mukana Artsense-hankkeessa. == Filmografia == Elokuvat Elokuvat Elokuvat Vuosi Elokuva Rooli 1997 Palkkasoturi asiakas ravintolassa 1998 Säädyllinen murhenäytelmä Sirkka 2003 Tahaton tuhlaajapoika Jasmin 2006 Matti Melinda 2007 V2 – Jäätynyt enkeli Lila Haapala 2009 Rööperi hakattu vaimo 2012 Valtatie 13 Mari 2017 Kuudes kerta Rickyn hoito 2018 Kaikki oikein Hanna 2019 Täydellinen joulu Eeva Televisiosarjat Televisiosarjat Televisiosarjat Vuosi Sarja Rooli 1999 Salatut elämät nainen kahvilassa 2002 Kylmäverisesti sinun Tiksu 2003 Kaverille ei jätetä 2004–2012 Kätevä emäntä useita rooleja 2005 Tahdon asia hoitaja 2005–2006 Käenpesä Mona Sederberg 2006 Studio Impossible useita rooleja 2008 Joku kaltaiseni 2014 Klikkaa mua Minna 2015 Kätevän emännän juhlat useita rooleja 2017 Presidentti Annika Pitkänen 2017–2019 Konttori Maarit 2019 Rehtori Ullis Maanantai Sari 2020 Jönneli Jekaterina Silvia von Superluxus 2021 Syke Taina Käyhkö 2023 Sunnuntailounas Johanna ;Äänirooleja == Aiheesta muualla == * * == Lähteet == Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jouko Keskinen

Jouko Olavi Keskinen (s. 22. lokakuuta 1950 Helsinki) on suomalainen näyttelijä ja ohjaaja. Hän on muun muassa ollut mukana Suomen Kansallisteatterin näytelmässä Tuntematon sotilas. Keskinen näytteli Salatut elämät -saippuasarjassa arkkitehti Jukka Salinia sarjan ensimmäisinä vuosina. Hänen viimeinen kohtauksensa sarjassa kuvattiin syksyllä 2003, ja hänen roolihahmonsa poistui sarjasta keväällä 2004. Sarjassa Joukon roolihahmon tytärtä esitti hänen oma tyttärensä Jonna Keskinen. Salattujen elämien jälkeen Keskinen perusti vaimonsa Jarna Jalava-Keskisen kanssa Mustion linnan kesäteatterin. Kesäteatterissa esitetään näytelmä Parittain, jonka Keskinen on sovittanut ja ohjannut. Joukon ja Jarnan yritys Culturehouse Oy kuitenkin luopui vuonna 2016 kesäteatteritoiminnasta ja Mustion linnan kesäteatteria vetää nykyään Suomisen perhe. Keskinen näytteli Salattujen elämien spin-off- sarjassa Pihlajasatu vuonna 2019. == Filmografia == === Elokuvat === Vuosi Elokuva / Televisioelokuva / Lyhytelokuva Rooli 1979 Ljubov Jarovaja 1981 Ameriikan morsian Anastasius Salonsävel Soitannollinen ilta Viipurissa 1918 1983 Viikonloppuna vapaata Saku 1987 Reilu peli 2009 Tuntematon sotilas pappi / Mäkilä ===Televisiosarjat=== Vuosi Nimi Rooli 1980 Suomalainen rakkaus Lauri Rajuilma viinintuoja 1982 Presidentti siviilihenkilö 1983 Tasavallan ihmisiä Jokke Naimisissa, naimisista, naimisiin 1987 Satumainen Onni 1990 Elämän rouva, rouva Glad Åke Nygren 1994 Kultainen salama opettaja 1997 Ihmeidentekijät Kautonen Sydän toivoa täynnä Asianajaja 1998 Tuliportaat Liikenneministerin sihteeri 1999–2004 Salatut elämät Jukka Salin 2009 Salatut elämät 10v 2019 Pihlajasatu 2020 Paratiisi Markus Forss 2022 Harjunpää ukki ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jonna Keskinen

Jonna Keskinen (s. 11. huhtikuuta 1982) on suomalainen näyttelijä. Hän esitti Silja Salinia saippuasarjassa Salatut elämät vuosina 1999–2000, 2001 ja 2002 sekä sen spin-offissa Pihlajasatu vuonna 2019. Hänen isänsä Jouko Keskinen näytteli sarjassa Siljan isää Jukka Salinia. Vuonna 2001 Jonna nähtiin Runosielut-yhtyeen musiikkivideolla "Sairaan kaunis maailma". Nykyisin Keskinen on naimisissa ja asuu miehensä Arthur de Jongin kanssa Alankomaissa. Vuonna 2015 pariskunta sai ensimmäisen lapsensa. == Filmografia == Ilmestymisvuosi/ Ensiesiintyminen Nimi Tyyli Rooli 1999–2000, 2001, 2002 Salatut elämät Televisiosarja Silja Hickley o.s. Salin 2001 Kokkisota Televisiosarja oma itsensä 2005 Madventures Matkailuohjelma oma itsensä 2019 Pihlajasatu Televisiosarja Silja Salin == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset televisionäyttelijät Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Buusteri

Buusteri oli Nelosella vuosina 2003–2007 esitetty kouluaiheinen televisio- ohjelma, jota juonsivat Isa-Eerika Lehto, Minna Lamppu ja Miska Toiviainen. Vuonna 2004 Toiviaisen tilalle tuli Aleksi Sariola, joka oli näytellyt Salatut elämät -sarjassa. Ohjelmassa juontajat vierailivat eri kouluissa ympäri Suomea haastattelemassa oppilaita. Lisäksi nähtiin raportteja muun muassa aiheista elokuvat, muoti, eläimet, ruoka ja jopa showpaini. Ohjelma lopetettiin keväällä 2007. Buusteria edelsi samankaltainen ohjelma nimeltä Breikki. == Katso myös == *Buusterin kotisivu Nelosen verkkosivuilla Luokka:Nuortensarjat Luokka:2000-vuosikymmenen suomalaiset televisiosarjat
Anu Hälvä

Anu Kristiina Hälvä ent. Sallinen, (s. 30. kesäkuuta 1964 Hyvinkää) on suomalainen laulaja, ohjaaja ja näyttelijä. Hälvällä on takanaan pitkä teatteri- ja televisioura. Hän on näytellyt muun muassa televisiosarjoissa Metsolat, Blondi tuli taloon, Ihmeidentekijät ja Parhaat vuodet. Hälvä sai vuoden suosituimman naisesiintyjän Telvis-palkinnon 1995. Varsinaiselta koulutukseltaan hän on oopperalaulaja (sopraano), joksi hän valmistui vuonna 1996. Hänen opettajinaan olivat muun muassa Anita Välkki, Tom Krause ja Vera Rózsa. Hälvä on valmistunut musiikin maisteriksi ja diplomilaulajaksi vuonna 2000 ja filosofian maisteriksi vuonna 2019. Lisäksi hän on suorittanut laulupedagogiikan diplomin Helsingin konservatoriossa vuonna 2002.Keijo Virtamo (toim.): Otavan musiikkitieto (2. painos), s. 151. Helsinki: Otava, 1997. Hän aloitti musiikkiopintonsa Tampereen konservatoriossa vuonna 1981 pianonsoitolla, mutta vaihtoi pääaineekseen laulun. Hälvältä on julkaistu kolme musiikkialbumia: elokuvasävelmiä sisältävä Valkokankaalla (1996), sävellyksiä Eino Leinon runoihin sisältävä Heinäkuun lapsi (1997) sekä joululevy Lumiviittaan peittyy maa (2004). Hän teki kaksi jälkimmäistä yhdessä pianisti Jouni Someron kanssa. Hälvä toimi Kokkolan kaupunginteatterin toisena johtajana vuosina 2007–2008 ja jatkoi yksin teatterin taiteellisena johtajana vielä kevätkauden 2009. Hän oli naimisissa näyttelijä-ohjaaja Petteri Sallisen kanssa vuosina 1996–2018. Heillä on vuonna 1997 syntynyt tytär ja vuonna 2001 syntynyt poika Kristian Sallinen, joka opiskelee Taideyliopiston Sibelius- Akatemiassa kapellimestariksi. Vuonna 2016 Hälvä suoritti lkv-tutkinnon, joka pätevöittää kiinteistönvälittäjäksi. == Diskografia == * Valkokankaalla (1996) * Heinäkuun lapsi (1997) * Lumiviittaan peittyy maa (2004) == Valikoitu filmografia == === Elokuvat === * Pekka Puupää poliisina (1986) – Sairaanhoitaja * Uuno Turhapuron poika (1993) – Neiti Nou, gangsteripomo * Uuno Turhapuron veli (1994) – Tarmon vaimo === Televisiosarjat === * Sisko ja sen veli (1986) – Nuori nainen ravintolassa, 1. jakso * Metsolat (1993–1995) – Helena Metsola * Metsolat –mietteitä EU:sta (1994) - Helena Metsola * Blondi tuli taloon (1994–1995) – Johanna Tähtinen * Ihmeidentekijät (1996–1998) – Maija Lehmus * Parhaat vuodet (2000–2002) – Maija Lehmus * Hyvät katsojat (2018) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Redonda

Redonda on Karibianmerellä sijaitseva asumaton saari, joka sijaitsee suunnilleen Nevisin ja Montserratin puolivälissä noin 35 kilometriä Antigualta länteen. Saari kuuluu virallisesti Antiguaan ja Barbudan valtioon, jonka erillishallintoalue se on. Kooltaan saari on noin 1,5 km pitkä ja 0,5 km leveä, pinta-ala on noin 1,3 neliökilometriä. Redondan korkein kohta on noin 300 metriä merenpinnan yläpuolella, ja sen kaikilla sivuilla on jyrkkiä kallioseinämiä. Saaren löysi Kristoffer Kolumbus vuonna 1493, joka nimesikin sen, mutta ei astunut maihin. Todistetusti ensimmäinen maihinnousu tapahtui vuonna 1687. 1860-luvulla saarella aloitettiin fosfaatin kaivuu, joka päättyi ensimmäisen maailmansodan syttymisen jälkeen. Redondalla elää useita lajeja, joita ei tavata muualla, kuten viisi eri matelijaa. Tämän lisäksi se on monille merilinnuille tärkeä pesimispaikka. Ihmisen toiminnan seurauksena saarelle levinneet mustarotat ja muut ulkoperäiset lajit ovat uhanneet sen alkuperäistä ekosysteemiä. Saarella käynnistetyt ennallistamistoimet ovat tuottaneet tulosta, ja alkuperäinen lajisto on palautunut nopeaan tahtiin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Redondan mikrovaltion kotisivut Luokka:Antiguan ja Barbudan saaret
Taivutusmomentti

Taivutusmomentti (tunnus Mt) on lujuusopissa käytettävä suure, joka kuvaa ulkoisen voiman kappaleeseen tuottamaa sisäistä momenttijakaumaa. Esimerkiksi teknisessä taivutusteoriassa palkin taivutusmomentti M_z määritellään yhtälöllä :M_z = \int_A \sigma_x ydA, jossa A on poikkileikkauspinta, \sigma_x on palkin pituusakselin suuntainen normaalijännitys ja y on kuormituksen suuntainen koordinaatti, joka on nolla keskiviivan kohdalla. Taivutusmomentin yksikkö on newtonmetri (Nm). Taivutusmomentille on monissa malleissa johdettavissa differentiaaliyhtälömuotoinen lauseke, jonka avulla reunaehdot voidaan tuoda mukaan tehtävään. Esimerkiksi palkin tapauksessa taivutusmomentille voidaan johtaa yhtälö :M(x) = -v(x)EI, jossa M(x) on taivutusmomentti pituuskoordinaatin x funktiona, v(x) on taipumaviiva, E on materiaalin kimmokerroin ja I on palkin jäyhyysmomentti. Luokka:Suureet
Klooga-Rannan rautatieseisake

Klooga-Rannan rautatieseisake (viroksi Klooga-Ranna raudteepeatus, asemalla Klooga-Rand, rataverkkokartassa Klooga Rand, aikatauluissa Kloogaranna) on rautatieseisake Kloogarannan kylässä Lääne-Harjun kunnassa Pohjois-Virossa. Se on Tallinna–Paldiski-radalta erkanevan Kloogarannan radan pääteasema. Seisake ja 3,4 kilometriä pitkä haararata valmistuivat vuonna 1960. Seisake sijaitsee aivan meren rannalla, ja se rakennettiin palvelemaan erityisesti matkailijoita. Alkuaikoina edestakaisia junavuoroja oli jopa kymmenen päivässä, mutta myöhemmin vuorojen määrä on vähentynyt.. Klooga-Rannan seisakkeen ja Tallinnan Baltian rautatieaseman välistä liikennettä hoitaa sähköjunilla Eesti Liinirongid eli Elron. Edestakaisia vuoroja on 3–4 päivässä (aikataulu 31.5.2015 alkaen). Kloogalta on vaihtoyhteys Paldiskiin. Tallinnaan on matkaa 39,3 kilometriä ja Kloogaan 3,4 kilometriä. == Lähteet == Luokka:Viron rautatieliikennepaikat Luokka:Lääne-Harju
Navigaattorit

Navigaattorit ry oli kristillinen palvelujärjestö, joka toimi Suomessa lähinnä korkeakouluopiskelijoiden parissa vuosina 1970–1995. Järjestö edusti evankelikaalista tunnustustenvälistä liikettä. Kansainvälisen Navigators- järjestön perusti amerikkalainen Dawson Trotman. Palvellessaan toisen maailmansodan aikana Yhdysvaltain laivastossa hän alkoi pitää merisotilaille raamattupiirejä, mistä järjestö sai nimensä. Suomessa Navigaattorien toiminnan aloitti amerikkalainen Tom Heeb vuonna 1970. Toiminta keskittyi lähinnä korkeakouluopiskelijoiden pariin korkeakoulupaikkakunnilla, mutta myös koululaistyö oli merkittävää. Pojille järjestettiin Kotkakallio-leirejä yhdessä Kansan Raamattuseuran kanssa. Lisäksi harjoitettiin julkaisutoimintaa. Navigaattorien toiminta Suomessa päättyi vuonna 1995, mutta kansainvälisesti toiminta jatkuu edelleen. Toimintaa on muun muassa Ruotsissa, Norjassa ja Virossa. Järjestön päämaja on Colorado Springsissä Yhdysvalloissa. == Aiheesta muualla == *Navigaattorien kansainvälinen kotisivu Luokka:Evankelis- kristilliset järjestöt
Antti Viitikko

Antti Viitikko (s. 29. marraskuuta 1976) on suomalainen sulkapalloilija. Viitikko pelasi Ateenan 2004 olympialaisissa mutta putosi jatkosta hävittyään ainoassa ottelussaan Etelä-Korean Shon Meung-molle. Suomen mestaruuden Viitikko on voittanut kaksinpelissä 2003 ja nelinpelissä 2000 (parina Ilkka Nyqvist), 2001 ja 2002 (parina Alexander Böök) sekä 2006 (parina Tuomas Karhula), 2008 sekanelinpelissä yhdessä Anu Niemisen kanssa. Antti Viitikko on lopettanut sulkapalloilun selkäongelmiensa takia. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset sulkapalloilijat Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Filip Dewinter

Philip Michel Frans ”Filip” Dewinter (s. 11. syyskuuta 1962 Brugge) on flaamilainen kansallismielinen poliitikko Belgiassa. Hän on Flanderin eroa Belgian liittovaltiosta ajavan Vlaams Belangin johtohahmoja. Dewinter pyrki Antwerpenin pormestariksi 2006. Dewinter on ollut VB:n ja Vlaams Belangin edustajana Flanderin parlamentissa vuodesta 1995. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Virallinen sivusto *Vlaams Belang puolueen sivusto Luokka:Belgialaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sadekausi

Sadekausi on trooppisen ja subtrooppisen alueen vuodenaika, jolloin sataa eniten. Yleensä sadekausi on kesällä, mutta talvisateisessa eli välimerenilmastossa talvella. Koska trooppinen ja subtrooppinen vyöhyke sijaitsevat lähellä päiväntasaajaa, vuodenaikojen vaihtelu on vähäistä. Sadekautta seuraa kuiva kausi, jolloin vedestä voi olla pulaa. Aurinko paistaa kohtisuoraan vuorotellen Kravun kääntöpiirille ja vuorotellen Kauriin kääntöpiirille. Kun Aurinko paistaa kesäkuussa kohtisuoraan Kravun kääntöpiirille, myös matalapaineen alue siirtyy hieman pohjoispuolelle. Samalla matalapaineen mukana tulevat sateet aiheuttavat siellä sadekauden. Eteläisellä pallonpuoliskolla on samaan aikaan kuivakausi. ==Katso myös== * Kuivakausi Luokka:Ilmasto Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Pelkovaara

Pelkovaara on keväällä 2004 Yle TV1 -kanavalla esitetty suomalainen televisiosarja. Komediallinen sarja kertoo elämästä kuvitteellisessa Pelkovaaran varuskunnassa Lapissa, kun Suomi on liittynyt Natoon. Pasifistissävyinen sarja sisälsi myös tieteistarinamaisia elementtejä – mukana ollut ionosfäärin tutkimuslaitteisto osoittautui asejärjestelmäksi, joka mukaili maailmalla pitkään aiheesta esiintyneitä salaliittoteorioita. Sarjassa näyttelivät mm. Satu Silvo, Joonas Saartamo ja Taisto Reimaluoto. Kriitikot arvostelivat sarjaa muun muassa sotilaselämään liittyvän epärealistisuuden, ”puskakomediamaisuuden” ja tuotantoyhtiönsä Fremantle Productions Oy:n takia. Sarja on kuvattu Sodankylän Syväjärvellä. == Jaksot == Jakso Nimi Ensiesitys 1\. Tervetuloa aurinkoiseen Pelkovaaraan 26.1.2004 2\. The Valkiat Show 2.2.2004 3\. Tiede, kehitys ja kesäyö 9.2.2004 4\. Maaseudun tulevaisuus 16.2.2004 5\. Sotilasvala 23.2.2004 6\. Kuumennuskoe 1.3.2004 7\. Lopunajan enteet 8.3.2004 8\. Armin huono päivä 15.3.2004 9\. Naisasia 22.3.2004 10\. Pelkovaaran pelastajat 29.3.2004 11\. Totuus Pelkovaarasta 5.4.2004 12\. Maailmanpolitiikan arkipäivää 12.4.2004 ==Aiheesta muualla== *Sarjan kotisivut , Yle (Vintti/arkistoitu sivu) * Luokka:2000-vuosikymmenen suomalaiset komediasarjat
Mastika

Mastika on muun muassa kreikkalainen mastiksipistaasipuun (pistacia lentiscus) pihkalla maustettu 20-30% likööri. Mastiksipistaasipuun pihkaa kerätään vain Chíosin saarelta, sillä se on ainoa paikka jossa pensas hikoilee pihkansa ulos. Mastikaa valmistetaan useisa Balkanin maissa, ja ainakin Bulgariassa se on kansallisjuoman asemassa. Siellä se tislataan vahvaksi, vähintään 47-prosenttiseksi. Juoman perusaineena on hedelmä, yleensä viinirypäle. Siihen voidaan lisätä mastiksipistaasia sekä muun muassa tähtianista ja muita yrttejä sekä sokeria. Juomaan sisältyvää anista pidetään myös lemmenrohtona, mikä selittää mastikan suosion miesten tislauskohteena. Mastika nautitaan usein kylmänä ja se sopii kreikkalaisen tavan mukaan esimerkiksi ruokajuomaksi kalaruokien kanssa tai vain kuumalla säällä helpotukseen. Pohjois-Makedoniassa sitä käytetään lähinnä digestiiviksi. Romaniassa se on etenkin hääjuoma. == Lähteet == Luokka:Viinat Luokka:Eurooppalaiset juomat
Fortune 500

Fortune 500 on yhdysvaltalaisen Fortune-talouslehden vuosittain julkaisema luettelo yhdysvaltalaisista julkisista yhtiöistä järjestettynä liikevaihdon mukaiseen suuruusjärjestykseen. Luetteloa voidaan tarkastella yhtiön web- sivuilla useilla valintaperusteilla. Yhtiö julkaisee myös maailmanlaajuista Fortune Global 500 -listaa, johon lehti listaa yhdysvaltalaisia ja kansainvälisiä pörssiyrityksiä liikevaihdon mukaan. ==Fortune 500 (2021)== Sija Yhtiön nimi Liikevaihto (mrd. USD) 1\. Walmart 2\. Amazon 3\. Apple 4\. CVS Health 5\. UnitedHealth Group 6\. Berkshire Hathaway 7\. McKesson 8\. AmerisourceBergen 9\. Alphabet 10\. Exxon Mobil ==Fortune Global 500 lista (2017)== Fortune Global 500 on vastaava maailmanlaajuinen lista suuryrityksistä. Listalla on myös joitain valtionyhtiöitä esimerkiksi Kiinasta, jos näiden konsernirakenteeseen kuuluu julkisesti noteerattuja tytäryhtiöitä. Sija Yhtiön nimi Yhtiön logo Maa Liikevaihto (mrd. USD) 1\. Walmart 2\. State Grid 3\. Sinopec Group 4\. China National Petroleum 5\. Toyota Motor 6\. Volkswagen Group 7\. Royal Dutch Shell 8\. Berkshire Hathaway 9\. Apple 10\. Exxon Mobil 11\. McKesson 12\. BP 13\. UnitedHealth Group 14\. CVS Health 15\. Samsung Electronics ==Muut samankaltaiset listat== Toinen yhdysvaltalainen talouslehti Forbes julkaisee vastaavanlaista luetteloa julkisesti noteeratuista pörssiyhtiöistä (Forbes Global 2000), jossa suuruuden kriteereinä käytetään liikevaihtoa, tilikauden tulosta, taseen loppusummaa ja yhtiön markkina-arvoa. Lisäksi esimerkiksi luottoluokitusyhtiö S&P; Global Ratings ylläpitää S&P; 500 -listaa (osakeindeksiä) 500 markkina-arvoltaan suurimmasta yhdysvaltalaisesta pörssiyhtiöstä. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset yritykset Luokka:Luettelot taloudesta ru:Fortune 1000#Fortune 500
Deathspell Omega

Deathspell Omega on ranskalainen black metal -yhtye (suomalaisella laulajalla), joka perustettiin vuonna 1998. Yhtyeen nykyinen musiikillinen suuntaus on lähempänä avantgardempaa ilmaisua, kuin aivan perinteistä black metallia. Yhtyeen lyyrinen sisältö käsittelee ensisijaisesti satanismia metafyysisellä tasolla sekä muita teologisia aihepiirejä. Viime vuosina Deathspell Omega on luonut kolmiosaista sarjaa Jumalan, Saatanan ja ihmisen suhteista toisiinsa. Tämän vuoksi yhtye on siis erottunut tyypillisemmistä black metal -yhtyeistä, jotka käyttävät selvästi suorempaa ilmausta. Vuonna 2000 julkaistu debyytti Infernal Battles ja sitä seurannut vuoden 2002 Inquisitors of Satan ovat suoraviivaisempia levyjä sekä sanoituksellisesti että musiikillisesti, mutta vuonna 2004 julkaistu Si Monumentum Requires, Circumspice on paljon poikkeavampi levy, sekä teologisemman tyylin että hieman progressiivisemman rakenteen vuoksi, sisältäen esimerkiksi ortodoksista kirkkolaulua ja kuoroja. Kyseinen levy on saanut suurta huomiota pienemmissä underground-piireissä, joissa levyä on ylistetty yhdeksi parhaista ikinä. Albumia seurasi vuonna 2005 julkaistu EP Kénôse, joka on muun muassa musiikkilehti Revolverin mukaan ”yksi voimakkaimmista, ideologisesti kiehtovimmista black metal -julkaisuista kautta aikojen”. Yhtyeen vuonna 2005 julkaistut kappaleet, joita on viisi, ovat yhteiskestoltaan yli kahdeksankymmentä minuuttia. Deathspell Omegalta on vuosien varrella julkaistu lukuisia split-levyjä muiden yhtyeiden kanssa, viime aikoina lähinnä vain vokalisti Mikko Aspan toisten projektien kanssa (esimerkiksi Clandestine Blaze). Muista yhtyeen jäsenistä ei ole paljoakaan tietoa, vain nimet ja tiedot muista yhtyeistä. Hasjarl on yhtyeen kitaristi ja pyörittää myös levy- yhtiötään End All Life Productions, ja on osa toista levy-yhtiötä Norma Evangelium Diaboli. Khaos on yhtyeen basisti. Jo aiemmin mainittu Mikko Aspa pitää myös omaa levy-yhtiötään Northern Heritage. Deathspell Omegan neljäs kokopitkä albumi, Fas – Ite, Maledicti, in Ignem Aeternum, julkaistiin 16. heinäkuuta 2007. Levy on toinen osa edellä mainitusta kolmiosaisesta sarjasta, ja sen rakenne on siirtynyt vielä paljon edellistä albumia avantgardemmaksi. Levy on saanut erinomaisen vastaanoton monissa black metal-piireissä. Viides kokopitkä albumi ja albumi-trilogian viimeinen osa Paracletus julkaistiin 8. marraskuuta 2010. Yhtyeen split-julkaisuista ja ennenjulkaisemattomasta materiaalista on tehty kaksi kokoelmalevyä, Manifestations 2000–2001 ja Manifestations 2002. == Diskografia == === Studioalbumit === * * * * * * * * === EP:t === * * * * * === Kokoelma-albumit === * – Sisältää materiaalia Moonbloodin ja Mütiilationin kanssa julkaistuilta spliteiltä sekä Black Metal Blitzkrieg -kokoelmalevyltä * – Kahdeksan ennenjulkaisematonta kappaletta, jotka tehtiin alun perin Crushing the Holy Trinity -albumisarjaa varten === Split-julkaisut === * * * * * * === Demot === * == Aiheesta muualla == * Haastattelu * Tarkka diskografia * * Luokka:Ranskalaiset black metal -yhtyeet
Tommi Taurula

Tommi Petterihttps://www.asiakastieto.fi/yritykset/fi/villa-lehtola- oy/22204354/paattajat Taurula (s. 7. syyskuuta 1967 Punkaharju) on suomalainen itseoppinut näyttelijä. Taurula on aloitellut uraansa ylioppilasteatterilla. Hänen tunnetuin roolinsa on saippuasarjassa Salatut elämät, jossa hänen roolihahmonsa Kari Taalasmaa on esiintynyt vuosina 1999, 2001–2004, 2005, 2007–2010, 2014, 2015–2018 sekä 2019 alkaen. Alun perin Taurula haki sarjaan Toni Veijalaisen rooliin mutta päätyi lopulta Kariksi. Taurula on näytellyt suomalaisissa pienemmissä elokuvissa sekä teattereissa. Hän on opiskellut sähköasentajaksi ennen näyttelijän uraansa. == Yksityiselämä == Tommi Taurula elää avioliitossa, ja hänellä on kaksi vuosina 2004 ja 2006 syntynyttä lasta. Taurula perheineen asuu Helsingin Oulunkylässä. Vapaa-ajallaan Taurula esiintyy yhtyeessä Umpikujan pojat sekä urheilee. == Filmografia == === Elokuvat === Vuosi Elokuva Rooli 1994 Rondaus eestiläinen 1999 Pikkusisar saksalainen sotilas 2003 Syöksylasku 2007 Raja 1918 suomalainen sotilas 2014 Nightmare 2 – Painajainen jatkuu Kari Taalasmaa 2016 Teit meistä kauniin Matti Temonen === Televisio- ja nettisarjat === Vuosi Televisiosarja Rooli / Tehtävä 1999 Ugrilampaat käsikirjoitus 1999, 2001–2004, 2005, 2007–2010, 2014, 2015–2018, 2019– Salatut elämät Kari Taalasmaa 2012 Elämää suurempaa Hänninen 2015 Satula Torsti 2016 Pihlajakadun tuhmat tädit Kari Taalasmaa 2017 Putous 2018 Pihlajasatu Soppatykkimiehet 2019 Kämppä tyhjänä MC Taalasbiili === Dubbaukset === == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Atif Abaid

Atif Abaid (, egyptiläisittäin ʿAtif Muḥammad ʿAbaid; 14. huhtikuuta 1932 – 12. syyskuuta 2014) oli Egyptin pääministerinä lokakuusta 1999 heinäkuuhun 2004. Hän oli Sidqin hallituksen kotimaan kehitysministeri ja Ganzurin hallituksen suunnitteluministeri. Ennen poliittista uraansa hän oli Kairon yliopiston professorina. Myöhemmin Atif Abaid johti kansainvälistä arabipankkia. ==Lähteet== Luokka:Egyptin pääministerit Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Avantgardemetalli

Avantgardemetalli on yksi metallimusiikin tyylilajeista, jossa rikotaan perinteistä äänimaailmaa ja totuttuja kappalerakenteita. Musiikille on tyypillistä teatraalisuus ja mahtipontisuus, luova uuden ja erilaisen etsiminen. Toisin kuin progressiivisessa metallissa, joka myös on kokeilevaa ja rajoja rikkovaa, avantgardemetallissa käytetään vielä radikaalimpia ratkaisuja, kuten aivan uudenlaisia ääniä, kappalerakenteita, sointukulkuja ja soittimia. Progressiivinen metalli keskittyy pikemminkin luomaan erikoisuutta uudentyyppisillä rytmeillä ja rakenteilla eikä niinkään äänellä. Yleensä avantgardemetalliin liitetään synkkä tunnelma ja alakuloinen äänimaailma. Moni avantgarde-yhtye onkin aloittanut black metalilla ja siirtynyt myöhemmin kokeilemaan uusia tyylejä. Tällaisia yhtyeitä ovat esimerkiksi Arcturus, Dødheimsgard ja Sigh. Ensimmäisenä avantgardemetalli-yhtyeenä voidaan pitää sveitsiläistä Celtic Frostia, joka toi etenkin vuoden 1987 Into the Pandemonium -levyllään hyvin kokeellisia elementtejä esiin musiikissaan. Myös tšekkiläinen Master's Hammer on vaikuttanut osaltaan tyylin syntyyn. == Avantgardemetal -yhtyeitä == * Avatar (yhtye) * Arcturus * Celtic Frost * Deathspell Omega * Fantômas * Kekal * Mr. Bungle * Ram-Zet * Secret Chiefs 3 * Solefald * Sturmgeist * Waltari * iwrestledabearonce * Pinkly Smooth * Dir en grey * Slipknot (albumi Mate. Feed. Kill. Repeat) * Meshuggah * Mastodon * The Dillinger Escape Plan ==Aiheesta muualla== * Avantgarde-Metal.com *
Johanna Raunio

Riitta Johanna Raunio (s. 5. marraskuuta 1954 Forssa) on suomalainen malli, näyttelijä, laulaja, juontaja ja kiinteistönvälittäjä. Raunio on vuoden 1974 Miss Suomi == Ura == Ylioppilaaksi valmistuttuaan Raunio aloitti kieliopinnot Turun yliopistossa syksyllä 1973 tavoitteenaan kieltenopettajan ammatti. Vuonna 1973 hän voitti Miss Cinema Europe -kilpailun ja oli aiemmin osallistunut myös Seura-lehden Aurinkotyttö-kisoihin. Miss Suomeksi hänet kruunattiin vuonna 1974. Raunio oli myös lehdistön ihannetyttö. Raunio sijoittui hyvin myös kansainvälisissä kauneuskilpailuissa. Hän sijoittui kolmanneksi Miss Universum-, Miss Eurooppa- ja Miss International Beauty -kilpailuissa. Vuonna 1989 Raunio vieraili Turun Kesäteatterissa Lumikin roolissa, ja vuonna 2001 Heinolan kesäteatterin Piukoissa paikoissa Sugar Kanen roolissa, jonka Marilyn Monroe aikoinaan teki tunnetuksi. Raunio on näytellyt myös teattereissa, neljässä filippiiniläisessä elokuvassa (Kumander agimat, Lorelei, Postcards from China ja Balakyot) vuonna 1975, Spede Pasasen elokuvissa (esimerkiksi Uuno Turhapuro muuttaa maalle ja Hei kliffaa hei) ja esiintynyt televisiosarjoissa Painajainen ja Tähtitehdas. Vuonna 1993 Raunio alkoi keikkailla Atlas-yhtyeen kanssa ja vuonna 1994 Audiovox julkaisi Raunion nimeä kantavan albumin. Vuonna 2005 Raunio sai Tanja Jääskeläisen roolin MTV3-kanavan saippuasarjassa Salatut elämät. Alun perin hänen tarkoituksenaan oli tehdä sarjaan seitsemän viikon mittainen vierailu, mutta rooli venyi lopulta neljän vuoden mittaiseksi. Raunio jätti sarjan kuvaukset toukokuussa 2009 ja hänen roolihahmonsa poistui sarjasta loppuvuonna 2009. Sittemmin Raunio on työskennellyt kiinteistönvälittäjänä. == Yksityiselämä == Raunio avioitui vuonna 1976 Erkki Hakkaraisen kanssa, jonka kanssa hänellä on kaksi tytärtä. Avioliitto päättyi eroon vuonna 1989. Johanna Raunio asuu Vääksyssä. == Diskografia == * Johanna Raunio (1994) == Filmografia == * Hustler Squad (1975) == Lähteet == * Latva - Tuunainen: Iskelmän tähtitaivas. 500 suomalaista viihdetaiteilijaa. WSOY, 2004 * Suomen missit 1933–2014 === Viitteet === ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Miss Suomi -kilpailun voittajat Luokka:Suomalaiset juontajat Luokka:Suomalaiset mallit Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset yrittäjät
The Tahitian Choir

The Tahitian Choir on ranskanpolynesialainen kansanmusiikkia esittävä soitinsäestyksetön kuoro. Yhtye on kotoisin Rapan saarelta, Ranskan Polynesian eteläosista. Kuorossa on 126 laulajaa, joka on noin kolmannes koko saaren asukkaista. The Tahitian Choirin perustamisajasta ei ole tietoa. Se aloitti kaupallisen uransa 1990-luvun alussa, jolloin ranskalainen Pascal Nabet Meyer aloitti sen levytysten julkaisun. Meyer antoi yhtyeelle myös nimen The Tahitian Choir. Kaikki yhtyeen sanoitukset ovat paikallisella rapan kielellä. == Diskografia == *Rapa Iti (1992) : Iaorana / Oparo E Oparo E / Morotiri Nei / Himene Tatou / Tarema / Ei Reka E / Ratou Ki Ota / Te Vahine Ororagni / Te Matamua / I Te Fenua / Tamaki A Te Mau Ariki / Oparo / Tevaitau / Va Hiti / Tau Matamua / Te Parau O Eri Rama *Rapa Iti, Vol. 2 (2000) : Tamaiti Hunahia / Ua Putuputu Tatou E / Tangi Maha Te / Te Ture A Te Ariki / Te Poti Varua / Tineifara / Te Kuri / Te Tia Mamoe / Te Pure A Te Fatu / Eifiti Fenua Herehia / To Na Tere / Te Moko / Neki Neki / I O Nei Matou E Haamaitai Ai / Te Aito No Tevaitau Ra E / I Roto I Te Are Nei / O Itamina Te Vahine ==Aiheesta muualla== *Global Rhythm, CD rewiew Tahitian Choir, The
Stamitz

Stamitz tai Stamic on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: *Jan Stamic, Johann Stamitz (1717-1757), tšekkiläissyntyinen säveltäjä *Karel Stamic, Carl Stamitz (1745-1801), säveltäjä, Johann Stamitzin poika *Anton Stamitz (1750-n. 1800), säveltäjä, Johann Stamitzin poika
Vesuvianiitti

Vesuvianiitti (Ca10(Mg,Fe)2Al4(SiO4)5(Si2O7)2(OH,F)4) eli toiselta nimeltään idokraasi. Vesuvianiitti kuuluu sorosilikaatteihin kuten myös esimerkiksi epidootti, hemimorfiitti, ilvaiitti ja zoisiitti. Kidejärjestelmältään vesuvianiitti on tetragonaalinen. Kiteet ovat usein lyhyitä ja poikkileikkaukseltaan neliömäisiä pilareita. Vesuvianiitti on taipuvainen omamuotoisuuteen. Vesuvianiittia esiintyy myös ei-kidemuotoisena, kuten tiiviinä kasoina tai rakeisina massoina. Vesuvianiitti on väriltään tavallisemmin tummanruskea, joskus myös vihreä. Viiru on valkoinen. Kiilto on lasikiilto tai rasvakiilto. Kovuus on 6,5 Mohsin asteikolla ja ominaispaino on 3,3–3,5 g/cm³. Vesuvianiittia esiintyy metamorfisissa kalkkikivissä epidootin, wollastoniitin, skapoliitin, diopsidin, grossulaarin, kalsiitin kanssa. Vesuvianiittipitoisiin karsikiviin liittyy usein scheeliittiä. Vesuvianiittiesiintymiä on muun muassa Norjassa, Yhdysvalloissa ja Suomessa Paraisilla. Monenvärisiä vesuvianiittimuunnoksia käytetään korukivinä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Silikaattimineraalit Luokka:Kalsiummineraalit Luokka:Korukivet
Rikkikiisu

Rikkikiisu eli pyriitti eli katinkulta on raudan sulfidi, kemiallisesti FeS2 eli rautadisulfidi. Se on yleisin kaikista sulfidimineraaleista. Rikkikiisusta käytetty nimi pyriitti, on johdettu kreikan kielen sanasta πυρίτης (pyritēs), joka tarkoittaa "tulesta" tai "tulessa". Nimi on todennäköisesti peräisin siitä, että rikkikiisu kipinöi, kun sitä iskee terästä tai piikiveä vasten. Tätä rikkikiisun ominaisuutta on hyödynnetty esimerkiksi rataslukolla varustetuissa varhaisissa tuliaseissa Rikkikiisu sekoitetaan hyvin helposti markasiittiin, jonka kemiallinen koostumus on sama FeS2, mutta sen kiderakenne on rikkikiisun kuutiollisesta poiketen ortorombinen. Siinä voi olla hivenaineena pieniä määriä kuparia tai kultaa. == Ominaisuuksia == Rikkikiisua tavataan esimerkiksi kvartsijuonissa, sedimenttikivissä, metamorfisissa kivilajeissa ja malmiesiintymissä, joissa se esiintyy usein yhdessä muiden sulfidi- ja oksidimineraalien kanssa. Rikkikiisu itse ei kuitenkaan ole varsinainen malmimineraali, mutta siitä voidaan valmistaa ferrosulfaattia ja rikkihappoa, joka on maailman eniten käytetty kemikaali. Rikkikiisu on tärkeä rikin lähde, ja jalostettaessa siitä syntyy myös jonkin verran rautarikastetta. === Konkreetiot === Rautasulfidit, niin rikkikiisu kuin markasiittikin, muodostavat joskus pallomaisia konkreetioita (ks. kuva alhaalla). Konkreetiot kiteytyvät säteittäisesti keskeltä suoraan pintaa kohti, ja muodostavat näin kauniita palloja. Konkreetion säteittäinen kiderakenne tulee parhaiten esille, kun konkreetio halkaistaan. Kuvan konkreetioiden läpimitta on noin 3 cm. Konkreetiot ovat yleensä tämän kokoisia, mutta toisinaan löytyy myös joitakin senttimetrejä suurempia konkreetioita. Joidenkin uskomusten mukaan rikkikiisu- ja markasiittikonkreetiot ovat niin sanottuja "energiakiviä". == Esiintymiä == Rikkikiisu on hyvin yleinen mineraali kaikkialla maailmassa ja tärkeitä esiintymiä on löydetty muun muassa seuraavilta paikkakunnilta ja maista: Meggen, Sveitsi; Kärnten, Itävalta; Norja; Ruotsi; Elba, Italia; Espanja; Ural, Venäjä; Colorado, Yhdysvallat; Etelä-Afrikka ja Kanada. Suomessa on merkittävä esiintymä Pyhäjärvellä. == Käyttö == Inkat käyttivät suuria, tasapintaisia rikkikiisukiteitä peileinä.Schumann, Walter, 1989: Jalokivet ja korukivet: Rikkikiisu == Kuvia rikkikiisusta eri muodoissa == Tiedosto:Cubicpyrite.jpg|Kaksi omamuotoista, erillistä rikkikiisukidettä. Tiedosto:Kwarc, piryt, 2chalkopiryt, Rumunia.jpg|Rikkikiisukiteitä kvartsikiteiden lomassa. Romania. Tiedosto:KansasPopRock1.jpg|Rikkikiisukonkreetioita. Kansas, Yhdysvallat. == Lähteet == * Schumann, Walter, 1993: Kivet ja mineraalit. Helsinki: Otava. ISBN 951-1-10207-9 * Schumann, Walter, 1989: Jalokivet ja korukivet. Helsinki: Otava. ISBN 951-1-10837-9 * Brocardo, G., 1994: Minerals & Gemstones. ISBN 0-7153-0197-7 * Hamilton, Woolley, Bishop; 1996: Minerals, Rocks and Fossils. Hamlyn, Lontoo. ISBN 0-600-57512-8 === Viitteet === Luokka:Sulfidimineraalit Luokka:Malmimineraalit Luokka:Rautamineraalit Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Räisälän kirkko

Räisälän kirkko sijaitsee entisessä Räisälän kunnassa Karjalankannaksella Suomen luovuttamalla alueella. ==Rakentaminen ja ulkoasu== Räisälän edellisen kirkon tuhouduttua salaman sytyttämänä vuonna 1910 tilattiin uuden kirkon piirustukset Josef Stenbäckiltä. Uusi ristin muotoinen kirkko valmistui 1912. Kirkon alttariosassa on puolipyöreä aspis ja kuoriosan vieressä on kellotorni, joka kohoaa 37 metrin korkeuteen. Kellotornin alaosassa on urkuparvi, joka avautuu kirkkosaliin alttarin vasemmalla puolella. Kirkon seinät tehtiin Räisälän alueen omasta punaisesta graniitista ja ristivarsien päätykolmiot puolestaan tiilestä. Tyyliltään kirkko edustaa suomalaista kansallisromanttista jugendia, jossa on vaikutteita keskiaikaisista kivikirkoista. ==Irtaimisto== Kirkossa oli noin tuhat istumapaikkaa. Kirkon alttaritaulu oli Robert Wilhelm Ekmanin vuonna 1872 maalaama ja sen aiheena oli ”Jeesus siunaa lapsia”. Alttaritaulun kirkkoon lahjoitti Räisälän rouvasväenyhdistys. Kirkon tornissa oli kaksi kelloa. Kirkon urut olivat 25-äänikertaiset. ==Sota-aika== Räisälän alueella ei käyty talvisodassa taisteluita, mutta Moskovan rauhan jälkeen oli Räisälä kuitenkin jätettävä. Kirkon irtaimisto evakuoitiin supistuneen Suomen alueelle. Jatkosodan alussa Räisälä vallattiin takaisin, jonka yhteydessä kirkko sai kranaattiosuman. Kranaatin aiheuttama vaurio kuitenkin korjattiin jatkosodan aikana. Vuonna 1944 Räisälä ja sen kirkko oli taas luovutettava Neuvostoliitolle. ==Nykytila== Neuvostoliitossa kirkko oli monessa käyttötarkoituksessa, jopa hevostallina. Nykyisin kirkko toimii venäläisten kulttuuritalona ja siellä on myös toimistoja. Kirkon ympärillä olleen hautausmaan venäläiset ovat tuhonneet täysin. Entiset räisäläiset ovat kuitenkin päässeet viettämään kirkossaan jumalanpalveluksia. Tuhotun sankaripatsaan tilalle pystytettiin uusi muistomerkki vuonna 1992. ==Irtaimiston kohtalo== Räisälän kirkon irtaimistoa, muun muassa alttaritaulu, lahjoitettiin Kokemäen seurakunnalle, sillä kunta oli yksi räisäläläisten sijoituspaikoista. Kirkon pieni kello oli pitkään Koomankankaan hautausmaan kappelissa, kunnes se elokuussa 2014 siirrettiin Köyliön Kepolassa sijaitsevaan Räisälä-keskukseen, jota ylläpitää Räisäläisten Säätiö. ==Aiemmat kirkot== Räisälän nykyinen kirkko on Räisälän seurakunnan neljäs kirkko. Ensimmäinen maininta Räisälän kirkosta on vuodelta 1635, jolloin seurakuntakin muodostettiin. Tämän Räisälän ensimmäisen kirkon polttivat venäläiset vuonna 1656. Seuraavan kirkon rakentamiseen on pyydetty lupaa vasta 1663. Tämä kirkko puolestaan korvattiin uudella vuonna 1763. Tämä Räisälän kolmas kirkko ja erillinen kellotorni paloivat salaman sytyttäminä vuonna 1910. ==Lähteet== * Koponen, Paavo: Karjalan kirkkokummut. Tammi, Sulkava 1999. ISBN 951-31-1431-7 * Rinno, Soile & Laukkanen, Minna (toim.): Karjalan luterilaiset kirkot ja seurakuntien pyhät esineet. Etelä-Karjalan taidemuseon julkaisuja 18:1a, Jyväskylä 1997. ISBN 951-785-012-3 == Aiheesta muualla == *Kuva Räisälän kirkosta ennen sotia. *Sankarihautajaiset Räisälässä 1943. Luokka:Räisälä Luokka:Josef Stenbäckin suunnittelemat rakennukset Luokka:Luovutettujen alueiden kirkkorakennukset
Juhani Peltonen (jalkapalloilija)

Voitto Matti Juhani Peltonen (s. 16. kesäkuuta 1936 Sääksmäki) on suomalainen jalkapalloilija, joka pelasi maajoukkueessa 68 ottelua ja ensimmäisenä suomalaisena Saksan Bundesliigassa. Hän oli pelipaikaltaan laitahyökkääjä mutta pelasi myös keskikentän rakentajana. Peltonen oli ensimmäinen suomalaispelaaja, joka pelasi Saksan Bundesliigassa. Hän pelasi vuosina 1964–1966 Hamburger SV:n riveissä 38 ottelua tehden niissä kuusi maalia. Suomessa Peltonen edusti vain Valkeakosken Hakaa, jonka riveissä hän voitti kaksi Suomen mestaruutta ja viisi Suomen Cupia. Maajoukkueessa Peltonen pelasi 68 ottelua tehden niissä 10 maalia. Suomen Palloliitto valitsi Peltosen vuoden jalkapalloilijaksi Suomessa vuosina 1960, 1962 ja 1964. Urheilutoimittajain liitto myönsi hänelle saman tittelin edellä mainittujen lisäksi vuonna 1965. Joukkuetoveri Matti Pitko kirjoitti Juhani Peltosesta kirjan Hakasta Hampuriin (Weilin+Göös 1971). Muun työnuransa Peltonen toimi Yhtyneet Paperitehtaat Oy:llä, viimeksi myyntimiehenä. Espanjassa Jussi Peltonen innostui taidemaalauksesta, ja hänellä on Valkeakoskella ateljee. Peltosella on ollut kuusi taidenäyttelyä. Peltonen nimettiin Suomen Palloliiton Gladiaattorit -kunniakerhoon 20. elokuuta 2008. == Saavutukset == * Suomen mestaruus 1960, 1962 * Suomen Cup 1955, 1959, 1960, 1963, 1969 * Vuoden jalkapalloilija (urheilutoimittajien valinta) 1960, 1962, 1964, 1965 * Vuoden jalkapalloilija (Palloliiton valinta) 1960, 1962, 1964 == Lähteet == == Aiheesta muualla == *YLE Elävä arkisto: Juhani Peltonen - palloilupioneeri Saksassa *MNR:n ETUPENKKI: Juhani Peltonen "jalkapallolegenda" (YouTube) Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon Suomen mestarit Luokka:Jalkapallon Suomen Cupin mestarit Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Raimo Tammilehto

Raimo Kauko Juhani Tammilehto (s. 5. helmikuuta 1943 Tuusula) on suomalainen pankinjohtaja. Hän toimi maa- ja metsätalousministerinä (ammattiministeri) Paavo Lipposen II hallituksessa 1. helmikuuta 2002 – 31. toukokuuta 2002. Tammilehdon ministeriys kesti neljä kuukautta (120 päivää), jonka jälkeen maa- ja metsätalousministeriksi nousi kokoomuslainen Jari Koskinen. Raimo Tammilehto valmistui ylioppilaaksi Hyvinkään yhteiskoulusta vuonna 1962 ja agronomiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1969 pääaineenaan maatalouspolitiikka. Hän toimi tutkimussihteerinä MTK:n tutkimusosastolla vuosina 1969–1977 ja MTK:n talouspoliittisen osaston johtajana vuosina 1977–1985. Tämän jälkeen hän on toiminut johtajana Osuuspankkikeskuksessa vuosina 1985–2006 vastuualueinaan maaseuturahoituspalvelut ja niihin liittyvä poliittinen seuranta. Vuosina 1978–1986 hän toimi Markkinatuomioistuimen jäsenenä. Hän on ollut myös Pellervon Taloustutkimuksen johtokunnan jäsenenä vuodesta 1979. Hän on julkaissut lukuisia ammattiartikkeleita eri julkaisuissa vuodesta 1970 lähtien. Agronomiliiton matrikkeli 2010, s. 642–643. Helsinki: Agronomiliitto ry, 2010. Tammilehto on toiminut myös Kuhmon Kamarimusiikin Kannatusyhdistyksen puheenjohtajana vuodesta 2002. Raimo Tammilehto sai maanviljelysneuvoksen arvonimen vuonna 2005. Sotilasarvoltaan hän on reservin kapteeni. == Lähteet == Luokka:Suomen maa- ja metsätalousministerit Luokka:Suomalaiset pankinjohtajat Luokka:Maanviljelysneuvokset Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kuparikiisu

Kuparikiisu (CuFeS2, rautakuparisulfidi) (ennen kalkopyriitti) on messinginkeltainen, hieman vihreään vivahtava metallikiiltoinen sulfidimineraali. Se on maankuoren yleisin kuparimalmimineraali. Kuparikiisu sisältää noin 35 % kuparia, mutta sen, rikin ja raudan lisäksi kuparikiisu sisältää usein pieniä määriä mm. kobolttia, sinkkiä, nikkeliä, hopeaa, kultaa, platinaa, lyijyä, arseenia ja seleeniä. Kuparikiisun kidejärjestelmä on tetragoninen. Kiteet ovat kuitenkin suhteellisen harvinaisia ja pieniä, useimmiten kuparikiisu esiintyykin massamaisina kasaumina ja lohkareina (ks. kuvat). Kuparikiisu hapettuu nopeasti ja saa jo tunneissa lohkaisun jälkeen sateenkaaren väreissä kimaltelevan hapettumakerroksen (ks. kuva). == Fysikaaliset ominaisuudet == Kuparikiisu sulaa herkästi asetyleeniliekillä, ja liukenee typpihappoon. Muiden happojen kanssa kuparikiisu reagoi erittäin heikosti. Kuparikiisulle voi kuitenkin keinotekoisesti tehdä kauniinvärisen hapettumakerroksen upottamalla näytteen suolahappoon. Kuivuessaan kuparikiisu on hapettunut värikkääksi. (ks. kuva) Liekkikokeessa kuparikiisu värjää liekin vihreäksi, samaten kuin puhdas kupari ja monet paljon kuparia sisältävät mineraalit. Kidejärjestelmältään kuparikiisu on tetragoninen. Kovuus on 3,5–4 Mohsin asteikolla ja ominaispaino on 4,2 g/cm³. Viiru on hieman vihertävän musta. == Esiintyminen == Kuparikiisu esiintyy tavallisesti rikkikiisun, magneettikiisun, lyijyhohteen, sinkkivälkkeen kanssa ja muodostaa usein aggregaatteja (geol. termi) kvartsin, kalsiitin ja dolomiitin kanssa (ks. kuva). Suomessa kuparikiisun tärkeimpiä esiintymiä on Pyhäsalmen kaivos ja Outokumpu, ja ylipäätään rekisteröityjä esiintymiä noin kolmensadan kunnan alueella. == Lähteet == * Schumann, Walter, 1993: Kivet ja mineraalit. Helsinki: Otava ISBN 951-1-10207-9 * Hamilton, Woolley, Bishop; 1996: Minerals, Rocks and Fossils. Hamlyn, London. ISBN 0-600-57512-8 * Hytönen, Kai 1999: Suomen mineraalit. Geologian tutkimuskeskus, Helsinki. ISBN 951-690-745-8 * Brocardo, G., 1994: Minerals & Gemstones. ISBN 0-7153-0197-7 === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Sari Grönholm (toim.), Reijo Alviola, Kari A. Kinnunen, Kari Kojonen, Niilo Kärkkäinen ja Hannu Mäkitie: Retkeilijän kiviopas, sivu 16, Kuparikiisu, Geologian tutkimuskeskus (pdf) Luokka:Malmimineraalit Luokka:Sulfidimineraalit Luokka:Kupari
Juhani Peltonen

Juhani Peltonen voi tarkoittaa seuraavia suomalaisia: * Juhani Peltonen (s. 1936), jalkapalloilija * Juhani Peltonen (1941–1998), kirjailija * Juhani Peltonen (s. 1945), kasvatustieteilijä
Prääsän kansallinen piiri

Prääsän kansallinen piiri (, ) on kunnallinen itsehallintoalue Karjalan tasavallan eteläosassa Venäjällä. Prääsän kansallinen piiri rajoittuu pohjoisessa Kontupohjan piiriin, idässä Äänisenrannan piiriin, etelässä Leningradin alueeseen ja Aunuksen kansalliseen piiriin, lounaassa Pitkärannan piiriin ja luoteessa Suojärven piiriin. Piirin pinta-ala on 6 389 km² ==Väestö== Vuonna 2010 Prääsän kansallisessa piirissä oli 16 882 asukasta. Väestöstä 36,8 % oli karjalaisia, 6,3 % suomalaisia, 46,1 % venäläisiä ja 10,8 % muita. Vuonna 1996 asukasluku oli 20 300, vuonna 1999 19 600. ==Vesistöt== Prääsän alue sijaitsee eteläisen Karjalan järvirikkaassa keskiosassa. Piirin alueella on noin 600 järveä, joista mainittavimmat ovat Säämäjärvi, Šotjärvi, Vieljärvi ja Vahatjärvi. Alueella virtaavista joista suurin on Suojoki. ==Elinkeinot== Prääsän piirin tärkeimmät elinkeinot ovat metsäteollisuus ja maataloustuotanto. Maatalous tuottaa pääasiassa maitoa, lihaa ja perunaa. Metsäteollisuus sahatavaraa. Myös turkistarhausta harjoitetaan. Piirissä on viisi sairaalaa, 15 koulua ja parantolatyyppinen sisäoppilaitos. Prääsän piirin halkaisee kansainvälinen Sininen tie. ==Kunnat== Prääsän kansallisessa kuntapiirissä on yksi kaupunkikunta ja kuusi maalaiskuntaa ja näissä yhteensä 82 asutuskeskusta: Prääsän kansallinen kuntapiiri Karjalan tasavallan palvelin * Prääsä (kaupunkikunta) * Jessoila * Matrossa * Nuosjärvi - Krošnozero * Pyhäjärvi - Svjatozero * Tšalna * Vieljärvi - Vedlozero Ennen kuntauudistusta piirissä oli 13 kuntaa, joihin kuuluivat edellisten lisäksi Lahti, Pultseila, Savinovo, Sotka, Kinalahti ja Kolatselkä. ==Historia== Hallintopiiri muodostettiin vuonna 1930. Jatkosodan aikana piiri oli Suomen miehittämä 1941–1944. Vuosina 1962–1966 piiri oli lakkautettuna, ja sen alue oli jaettuna Äänisenrannan piirin ja Kontupohjan piirin kesken. Piiri perustettiin uudelleen 1966, ja sen keskukseksi tuli Prääsä. ==Lähteet== * Karjalan tasavalta vuonna 1997, Yrityspalvelu Karelski. Jyväskylä 1997. ISBN 952-90-8324-6 * Lehtipuu Markus. Karjala: Matkaopas, Helsinki : Suomalainen Matkaopas Finnish Guidebooks Oy, 2001. ISBN 952-9715-13-7 ==Viitteet== ==Aiheesta muualla== *Piirin viralliset sivut *Пряжинский национальный муниципальный район (Республика Карелия) vedlozero.ru *