EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Ivan Senkin

thumb|upright|Ivan Senkinin muistomerkki Petroskoissa. Ivan Iljitš Senkin (, 16. elokuuta 1915 Naamoila – 20. helmikuuta 1986 Moskova) oli karjalaissyntyinen neuvostoliittolainen poliitikko, joka toimi pitkään Neuvosto-Karjalan puoluejohtajana. Ivan Senkin syntyi karjalaiseen talonpoikaisperheeseen. Hän kävi Suunun seitsenvuotisen tehdaskoulun, opiskeli Petroskoin metsäteknikumissa vuosina 1930–1932 ja Moskovan Timirjazeville nimetyssä maatalousakatemiassa vuosina 1933–1939. Senkin työskenteli agronomina, liittyi kommunistiseen puolueeseen vuonna 1940 ja osallistui toiseen maailmansotaan. Vuosina 1946–1955 hän työskenteli puoluetehtävissä Sverdlovskin alueella ja kohosi NKP:n aluekomitean sihteeriksi. Senkin työskenteli Karjalais-suomalaisen SNT:n ministerineuvoston varapuheenjohtajana vuosina 1955–1956, NKP:n Karjalan aluekomitean toisena sihteerinä vuosina 1956–1958 ja ensimmäisenä sihteerinä vuosina 1958–1984. Vuosina 1984–1986 hän toimi Karjalan ASNT:n korkeimman neuvoston puhemiehistön puheenjohtajana. Vuosina 1971–1986 hän oli myös NKP:n keskuskomitean jäsen. Senkin muistetaan tehokkaana talousmiehenä, jonka aikana Neuvosto-Karjala kehittyi voimakkaasti. Hänelle pystytettiin muistomerkki Petroskoihin vuonna 2007. ==Lähteet== Luokka:Karjalaiset henkilöt Luokka:Neuvostoliittolaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 1986 kuolleet
Esquelbecq

Esquelbecq on kunta Pohjois-Ranskassa Nordin departementissa Hauts-de-Francen alueella. Se sijaitsee Yserjoen varrella, noin 19 kilometriä Dunkerquen kaupungista etelään. Kunnan keskustassa oleva Saint-Folquinin kirkko on vanha. Sen alku juontaa 900-luvulle. Kirkkoa on uudistettu jatkuvasti 1600-luvulle saakka. Se on tyyliltään flanderilainen hallikirkko. Kirkko on omistettu Saint-Folquinille, Kaarle Suuren serkulle ja Thérouannen 15. piispalle, joka kuoli Esquelbecqissä 14. joulukuuta 855. Kirkko paloi palmusunnuntaina 11. huhtikuuta 1976 tuhoutuen kokonaan. Vain kasteallas ja sakasti säästyivät. Kirkko avattiin uudelleen jumalanpalvelukseen jouluaattona 1978. Kunnan linna Château d'Esquelbecq on muodoltaan suuri nelikulmio, jota reunustavat kahdeksan tornia. Linnaa ympäröi vallihauta jonka yli pääsee kahta siltaa pitkin. Nykyinen linna on rakennettu 1600-luvulla. Esquelbecqissa on ollut puulinna jo 800-luvulla suojaamassa normannien hyökkäyksiä vastaan. Linna ja sen ulkorakennukset listattiin historiallisten monumenttien lisäluetteloon 24. heinäkuuta 1944. Linnan sisäpihalla ollut 126-portainen torni tuhoutui maanvyörymässä vuonna 1984. Puutarhat ovat avoinna yleisölle kesäkuusta lokakuuhun. Tiedosto:Esquelbecq_Eglise_R05.jpg|Saint-Folquinin kirkko Tiedosto:Chateau d'esquelbecq.jpg|Château d'Esquelbecq ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Nordin kunnat
Maitoauto

Maitoauto on kuorma-auto, joka keräilee elintarviketeollisuuden käyttämän maidon lypsykarjatiloilta meijeriin. ==Maitoautot Suomessa== Vanhimmat maitoautot Suomessa olivat avolavaisia kuorma-autoja. Niissä maito kuljetettiin maitotonkissa eli pystöissä, jotka koottiin tien varressa olleilta matolaitureilta kuorma-auton lavalle ja purettiin lavalta meijerin lastauslaiturilla. Ennen maitoautojen tuloa maitoa koottiin meijeriin vastaavasti hevosvetoisilla ajoneuvoilla. Suomessa noin 1970-luvulta alkaen, kun tilasäiliöt lypsykarjatiloilla tulivat käyttöön, maitoautot muuttuivat säiliöautoiksi. Tyypillisesti on käytössä ajoneuvoneuvoyhdistelmä, jossa maitoa kerätään yhden vuoron aikana useita kuormia vetoauton tankkiin ja tyhjennetään kuormat perävaunun suurempaan tankkiin. Kullakin tilalla maitoauto käy Suomen nykyisessä järjestelmässä joka toinen päivä. Hevosvaunuja Helsingin Meijeriliikkeen pihalla, toisessa kerroksessa konttori - - hkm.HKMS000005-km003lbl.jpg|Hevosvetoista maidonkuljetusta Helsingissä 1900-luvun alkupuolella Kulutusosuuskuntien Keskusliiton kokoelma D1974 9013 (30278448294).jpg|Maitoauto Helsingissä 1920-30-luvulla Kulutusosuuskuntien Keskusliiton kokoelma D1974 9936A (30611674200).jpg|Elannon Läyliäisten meijerin maitoauto 1957 Mjölkkannor lastas vid mjölkbrygga i Pålsböle.jpg|Maitoauto Finströmissä Ahvenanmaalla noin 1968 Kulutusosuuskuntien Keskusliiton kokoelma D1974 10451C (30278258444).jpg|Tyhjiä maitotonkkia lastataan maitoautoon meijerin laiturilla Jyväskylässä 1958 Old milk truck Finland.jpg|Vanha maitoauto museoautona Inkeroisissa 2008 Maitoauto.JPG|thumb|Satamaidon maitoauto 2009 Valio milk tank.JPG|Valion maitoauton perävaunu 2016 ==Maitoautoja muualla== Historiallinen kehitys maidon keräilyssä ja jakelussa on ollut samansuuntaista muuallakin. Joissakin maissa autoja on Suomea enemmän käytetty vanhastaan myös maidon myynnissä ja jakelussa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Lypsykarjatalous Luokka:Maito Luokka:Erikoisajoneuvot
Asla

Asla voi tarkoittaa seuraavia: *suomalainen naisen tai miehen etunimi, mm. **Asla Pitkänen, epilepsiatutkija **Asla Kangasniemi, jännityskirjailija *suomalainen sukunimi, mm. **Matti Asla, laulaja *Asla, kunta Algeriassa *ASLA-Fulbright-stipendi, lyhenne sanoista Amerikan Suomen lainan apuraha *ASLA, Asukaslähtöinen arviointi lähiöiden peruskorjauksessa, kehittämishanke 2008–2011 *ASLA, American Society of Landscape Architects, yhdysvaltalainen maisema-arkkitehtien järjestö.
Zoran Sretenović

Zoran Sretenović (5. elokuuta 1964 Belgrad, Serbian ST, Jugoslavia – 28. huhtikuuta 2022 Belgrad, Serbia) oli serbialainen koripallovalmentaja ja pelaajaurallaan maajoukkuetasolla Jugoslaviaa edustanut ja kaksi Euroopan mestaruutta voittanut koripalloilija. == Elämä ja urheilu-ura == Sretenović voitti pelaajana Jugoslavian miesten maajoukkueessa Euroopan mestaruuden Italiassa 1991 ja Kreikassa 1995. Seuratasolla Sretenović voitti KK Jugoplastikassa seurajoukkueiden Euroopan mestaruuden vuosina 1989, 1990 ja 1991. Hän voitti myös neljä Jugoslavian mestaruutta, kolme Jugoslavian cup- mestaruutta ja vuonna 1992 Saksan cup-mestaruuden. Jugoslavian ja Saksan ohella hän pelasi urallaan Ranskassa ja Puolassa. Pelaajauransa jälkeen Sretenović työskenteli koripallovalmentajana. Hän kuoli Belgradissa 57-vuotiaana 28. huhtikuuta 2022 saatuaan sydäninfarktin.https://www.eurohoops.net/en/national-teams/1338824/zoran- sretenovic-dies-at-57/https://www.aba-liga.com/news/46949/zoran-sretenovic- passed-away-at-the-age-of-57/ == Lähteet == Luokka:Jugoslavialaiset koripalloilijat Luokka:Serbialaiset koripallovalmentajat Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Pavlo Zahrebelnyi

Pavlo Arh’ypovytš Zahrebelnyi (; 25\. elokuuta 1924 Sološyne, Pultavan alue, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto – 3. helmikuuta 2009 Kiova, Ukraina) oli ukrainalainen kirjailija ja poliitikko. Zahrebelnyin ensimmäinen kirjoitus ilmestyi 1949. Ensimmäisen kertomuskokoelman Kah’ovski opovidannja (”Kahovkan kertomuksi”) hän kirjoitti yhdessä Ju. Ponomarenkon kanssa, ja se ilmestyi 1953. Lisäksi hän julkaisi muitakin kertomuskokoelmia. Romaanit sijoittuvat toisen maailmansodan aikaan ja ovat Ivan Košelivetsin mukaan sisällöltään enimmäkseen propagandistisia, kuten ovat myös hänen omaan aikaansa sijoittuvat romaaninsa. Ne ovat epätasaisia ja täynnä irrallista tietoa. Zahrebelnyi kirjoitti muutamia historiallisia romaaneja, joissa historian tulkinta on jokseenkin vapaata. Hänen parhain teoksensa on monologimuotoinen historiallinen romaani Ja, Bohdan (1983, ”Minä Bohdan”), joka kertoo hetmani Bohdan H’melnytskyistä. Se on Košelivetsin mukaan sanastoltaan rikas ja tyyliltään mestarillinen. Hän kirjoitti sen virallisen ”kansojen yhdistämisen” neuvostoteeman paineessa, ja siinä on historian vääristelyä. Hänen tunnetuimpiin teoksiinsa kuuluva Roksolana (1980) kertoo galitsialaisesta ruteenitytöstä Anastasija Lisovskasta, josta tuli sulttaani Suleiman Suuren vaimo ja jolla oli merkittävä asema 1500-luvulla Osmanien valtakunnassa. Zahrebelnyi kirjoitti myös esseitä, näytelmiä ja elokuvakäsikirjoituksia. Hän toimi Ukrainan kirjailijaliiton hallinnossa ja oli sen ”ensimmäinen sihteeri” 1979–1986. Hänen teoksiaan on käännetty 23 kielelle. ==Palkinnot ja tunnustukset== * Ukrainan valtionpalkinto 1974Outstanding Ukrainian writer Pavlo Zagrebelnyi died, Forum * Neuvostoliiton valtionpalkinto 1980 * Ukrainan sankari 2004 (teoksistaan) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ukrainalaiset kirjailijat Luokka:Ukrainan sankarit Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
John Parlett

Harold John Parlett (19. huhtikuuta 1925 Bromley – 6. maaliskuuta 2022) oli brittiläinen keskimatkan juoksija ja Euroopan mestari. Parlett voitti 800 metrillä Euroopan mestaruuden Brysselissä 1950 kisaennätyksellä ja uransa ennätysajalla 1.50,5. Lontoon kesäolympialaisissa 1948 hän sijoittui samalla matkalla kahdeksanneksi. Parlett avioitui 1970-luvulla pikajuoksun olympiamitalisti ja Euroopan mestari Dorothy Manleyn (1927–2021) kanssa. Parlett kuoli 96-vuotiaana 6. maaliskuuta 2022.Olympediahttps://www.teamgb.com/article/john-parlett-and-dorothy- manley/di2i7uHN0xkuE58fNM7Pm == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Brittiläiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Taubilan kartano

Taubila eli Touvila on Viipurin läänin Pyhäjärvellä Valkeamäellä eli Touvilassa sijainnut suurtila, joka on tunnettu myös Taubilan hovina. Se lienee saanut nimensä 1700-luvun alussa maita vuokranneelta kapteeni B. J. Taubelta. Taubila tuli historiassa tunnetuksi venäläisen Freedricksz- aatelissuvun omistuksesta ja kiistoista lahjoitusmaiden viljelijöiden kanssa. Suurimmillaan Taubilan lahjoitusmaat käsittivät 149 manttaalia Pyhäjärvellä ja Valkjärvellä.Suomen maatilat 1932. Vuonna 1875 valtio lunasti suurimman osan Freedricksz-suvun lahjoitusmaista. Itse kantatila myytiin suvulta vuonna 1918 helsinkiläiselle kauppaneuvos Karl Fazerille. Hänen kuoltuaan 1932 omistajaksi jäi perikunta, jonka pääosakas oli Fazerin leski Bertha Fazer. Vuonna 1944 Pyhäjärvi jäi pysyvästi Neuvostoliiton puolelle rajaa. Sveitsistä Suomeen muuttanut juustomeijeristi Christian Oesch toimi tilanhoitajana ja vuokralaisena Taubilassa 1890-luvun alkuvuosina, missä syntyi 8.8.1892 hänen kuudes poikansa, jääkäri ja kenraaliluutnantti Karl Lennart Oesch (1892–1978).Oesch-suvun historiasta kerrotaan yksityiskohtaisesti sukuhistoriikissa "Oesch-suku Suomessa" (1994). Taubilan tilakeskus sijaitsi Pyhäjärven luoteisrannalla Pyhälahden vieressä. Pyhäjärven vielä kuuluessa Suomeen sijaitsi kartano suunnilleen Pyhäjärven asemakylän ja Pyhäjärven pitäjän kirkonkylä Pyhäkylän puolimatkassa, edellisestä noin kaksi kilometriä itään ja jälkimmäisestä pari kilometriä länteen. Neuvostoaikana Taubilan alueelle perustettiin Plodovojen taajama, ja pelloille rakennettiin neuvostotyylisiä kerrostaloja. Nykyisin Plodovoje on Leningradin alueen, Käkisalmen piirin Pyhäjärven maalaiskunnan hallinnollinen keskus. Plodovojen keskusta (yksi kauppa ja pankki) sijaitsee nykyisin jokseenkin samalla paikalla, mistä 1930-luvulla erkani maantieltä peltoaukean halki Taubilan puistoon johtanut sisääntulotie. Kartanon puiston ja rakennusten paikalla sijaitsee 2020-luvulla asuintontteja ja Jumalan äidin esirukoukselle omistettu pieni kirkkorakennus.Sijaintitiedot haettu alueen kartoista: 1900-luvun alkupuolen kartta vrt. nykyinen 2020-luvun kartta. == Taubilan kartano Fazerien aikaan == 1930-luvun alussa laaditun tilaselostuksen mukaan Taubilaan kuului maata lähes 1100 hehtaaria, josta viljelysmaita ja laitumia 260 ha. Puinen 21 huoneen päärakennus oli rakennettu 1800-luvun alkupuolella ja siihen kuului venäläisaikainen rokokoosisustus ja Freedrickszien maalauskokoelma. Päärakennusta ympäröi 2,5 hehtaarin puutarha, jossa kasvoi 500 omenapuuta, 1350 herukkapensasta, taimisto ja kaksi kasvihuonetta. Kotieläiminä Taubilassa oli lypsylehmiä, hevosia, sikoja, lampaita, mehiläispesiä ja lisäksi siipikarjaa, muutaman sadan kanan lisäksi myös kalkkunoita, ankkoja, hanhia ja fasaaneja. == Lähteet == * Suomen maatilat. Werner Söderström osakeyhtiö, Porvoo, 1932. Luku Viipurin lääni, palsta 214. === Viitteet === Luokka:Suomen kartanot Luokka:Pyhäjärvi Vpl
Agnes Rask

Agnes Selinda Rask (23. kesäkuuta 1922 Jomala – 13. kesäkuuta 2005 Tukholma) oli suomenruotsalainen Ahvenanmaalta kotoisin ollut kirjailija.Uppslagsverket Finland : Agnes Rask Rask kirjoitti Ahvenanmaan pohjoiseen saaristoon sijoittuneita kansanelämän kuvauksia. Kirjassaan Fotspår i sanden (1998) hän kuvasi kotikylänsä Jomalan Ytternäsin ihmisiä ja perinteitä. == Teoksia == * Erika. Söderström, Helsingfors 1974 * Erika och Albert. Söderström, Helsingfors 1975 * Jungfrudansen. Söderström, Helsingfors 1982 * Ödesmättade dagar. Ålands tidnings-tryckeri, Mariehamn 1984 * Frostnatten. Ålands tidnings-tryckeri, Mariehamn 1995 * Fotspår i sanden: minnen från min barndoms bygd. Ålands tidnings-tryckeri, Mariehamn 1998 == Lähteet == Luokka:Suomenruotsalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 2005 kuolleet
Jerbolat Kanapin

Jerbolat Kanapin (s. 1993) on kazakstanilainen karateka. Hän saavutti Kyokushinin EM-pronssia 2017. Kanapin oli myös mukana vuoden 2015 MM- kilpailuissa. ==Kilpaura== Kanapin oli mukana vuoden 2015 MM-kilpailuissa. Hän hävisi ensimmäisellä kierroksella houmattavasti kookkaammalle vastustajalleen Ruslan Akhmedoville tuomariäänin.Ruslan Akhmedov (Russia) vs. Yerbolat Kanapin (Kazakhstan). 7 бой (019-020) superkarate.ru 14.12.2015 Viitattu 18.6.2022 Kanapin saavutti EM-pronssia 2017, kun hän oli mukana Ranskan EM-kilpailuissa. Kanapin eteni pronssiotteluun, jossa hän voitti Ivan Tejeron. IKO European Championships kyokushinresults.com Viitattu 16.6.2022 ==Lähteet== Luokka:Kazakstanilaiset karatekat Luokka:Kyokushinin harjoittajat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Seksuaalinen sadismi

Seksuaalinen sadismi on parafilia tai seksuaalinen erityismieltymys, jossa henkilö kiihottuu seksuaalisesti toisen ihmisen kokemasta kivusta, kärsimyksestä tai nöyryyttämisestä. Seksuaalinen sadismi alkaa usein nuorella aikuisiällä. Taipumus säilyy usein vuosien tai vuosikymmenien ajan. Jotkut sadistit jättävät sadisminsa vain mielikuvien asteelle rakastelun aikana. Jotkut sadistit onnistuvat toteuttamaan taipumustaan masokistisen kumppanin kanssa, joka kiihottuu itseensä kohdistuvasta sadismista. Osa sadisteista kuitenkin kiihottuu vain vastentahtoisen kumppanin kärsimyksistä. Tällöin sadistin käytös jatkuu usein pakonomaisesti siihen asti, kunnes hän jää kiinni ja joutuu vastuuseen rikoksistaan. ==Katso myös== * Sadomasokismi ==Lähteet== Luokka:Parafiliat
Haapaniemen hiippakuntakartano

Haapaniemen hiippakuntakartano on Kuortaneenjärven rannalla sijaitseva Lapuan hiippakunnan seurakuntien koulutuskeskus. Haapaniemi on ollut Lapuan hiippakunnan omistuksessa vuodesta 1968. Hiippakuntakartanon alueella sijaitsee neuvottelu- ja majoitustiloja sekä ruokailurakennus. Haapaniemen pappila on osa valtakunnallisesti arvokasta Kuortaneenjärven maisema-aluetta. == Historia == === Kuortaneen pappien virkatalo === Ensimmäinen Haapaniemen pappila rakennettiin vuonna 1663. Nykyinen Haapaniemen tila rakennuksinen on peräisin 1770-luvulta ja rakennus toimi lähes 300 vuoden ajan Kuortaneen pappien virkatalona. === Vapaussodan invalidien hoitokoti === Vuodesta 1940 pappila oli Etelä-Pohjanmaan Naisten Huoltosäätiön (ent. Etelä-Pohjanmaan Lottapiiri) ylläpitämä vapaussodan invalidien hoitokoti. Hoidokkien vähennettyä ja säätiön velkaannuttua se tarjosi kiinteistöä Lapuan hiippakunnalle.Välimäki 2006, s. 48 === Lapuan hiippakuntakartano === Hanke Lapuan hiippakunnan leiri- ja opintokeskuksesta syntyi vuoden hiippakunnan taloudellisilla opintopäivillä vuonna 1960 piispa Eero Lehtisen toimesta. Opintokeskuksen esikuvana olivat Ruotsin koulutus-, neuvottelu- ja virkistyskäytössä toimivat hiippakuntatalot. Alkujaan käyttöön pidettiin mahdollisena Lappajärven kappalaispappilaa, mutta asia ei kuitenkaan edennyt. Etelä-Pohjanmaan Naisten Huoltosäätiö tarjosi Haapaniemen tilaa hiippakunnalle. Hiippakuntatalosäätiö osti kiinteistön 1. helmikuuta 1968 42 000 markalla, jota on pidetty ilmeisenä lahjoitushintana. Myyjät halusivat kiinteistön maakuntaa palvelevaan yleishyödylliseen käyttöön. Kiinteistöön kuului 7,7 hehtaarin tontti, 18 hehtaaria metsää, päärakennus ja väentupa. Rakennuksissa oli 65 majoituspaikkaa ja keittiö 150 hengen tarpeisiin. Jäljellä olevat asukit tuli hoitaa ja säätiön sääntöhiin lisättiin opintokeskuksen ylläpitäminen osana hiippakunnallista koulutustoimintaa. == Rakennus == Haapaniemen pappilarakennus on vuodelta 1779 ja on tyypillinen karoliininen keskeissalirakennus. Pappilan pihapiirissä sijaitsee kaksikerroksinen koulutuparakennus, aittarivistö sekä kivinavetta. Kuortaneenjärven puoleiselle rinteelle on istutettu puisto. Rakennuskokonaisuuteen kuuluvat myös uudet rakennuskantaan sovitetut kurssirakennukset. == Muuta == Haapaniemen pappilassa on viettänyt lapsuutensa runoilija Karl Fredrik Stenbäck. Pappilan historiaan liittyvät myös Chydenius-, Rislakki-, Klemetti- ja Kansanaho-suvut. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Hiippakuntakartanon verkkosivut Luokka:Kuortaneen rakennukset ja rakennelmat Luokka:Lapuan hiippakunta Luokka:Valtakunnallisesti arvokkaat maisema-alueet Suomessa
Pääesikunnan päällikkö (Suomi)

Pääesikunnan päällikkö Suomessa johtaa Pääesikuntaa eli puolustusvoimain komentajan johtoesikuntaa. Pääesikunnan päällikkö on puolustusvoimain komentajan lähin alainen ja toimii myös tämän virainsijaisena.Liimatta, s. 134 Pääesikunnan päällikkö on Suomen puolustusvoimien toiseksi korkein virka. Pääesikunnan päällikkö on nykyisin sotilasarvoltaan kenraaliluutnantti tai vara-amiraali.Liimatta, s. 354–366 Useat puolustusvoimain komentajat ovat palvelleet aiemmin pääesikunnan päällikköinä.Liimatta, s. 140 == Pääesikunnan päälliköt == === Suomen tasavallan joukkojen Päämaja (1918) === * eversti Martin Wetzer * eversti Karl Emil Berg * eversti Gösta Theslöff * kenraalimajuri Hannes Ignatius * eversti Nils Procopé === Suomen sotajoukkojen Päämaja (1918) === * eversti Nils Procopé * eversti Konrad von Redern === Suomen sotajoukkojen päällikön esikunta ja ylipäällikön esikunta (1918) === * eversti Alexander Tunzelman von Adlerflug === Suomen armeijan päällikön esikunta ja ylipäällikön esikunta (1919) === * eversti Alexander Tunzelman von Adlerflug === Sotaväen esikunta === * kenraalimajuri Hannes Ignatius (1919) * kenraalimajuri Oscar Enckell (1919–1922) === Puolustuslaitoksen esikunta === * kenraalimajuri Oscar Enckell (1922–1924) * everstiluutnantti Erik Heinrichs (1924–1925) === Yleisesikunta === * kenraalimajuri Kurt Wallenius (1925–1930) * kenraaliluutnantti Lennart Oesch (1930–1939) === Päämaja === * kenraaliluutnantti Lennart Oesch (1939–1940) === Puolustusvoimain pääesikunta === * kenraaliluutnantti Edvard Hanell (1940) * kenraali Erik Heinrichs (1940–1941) === Päämaja === * kenraaliluutnantti Edvard Hanell (1941–1942) * kenraali Erik Heinrichs (1942–1944) === Puolustusvoimain pääesikunta === * kenraaliluutnantti Aksel Airo (1944–1949) ** viransijaisena kenraaliluutnantti Einar Mäkinen (1945–1946) ** viransijaisena kenraalimajuri Väinö Oinonen (1947–1949) * kenraaliluutnantti Alonzo Sundman (1949–1952) === Pääesikunta === * kenraaliluutnantti Alonzo Sundman (1952–1955) * kenraaliluutnantti Tauno Viljanen (1955–1961) * kenraaliluutnantti Aatos Maunula (1961–1966) * kenraaliluutnantti Reino Arimo (1966–1968) * kenraaliluutnantti Kaarlo Leinonen (1968–1969) * kenraaliluutnantti Paavo Ilmola (1969–1971) * kenraaliluutnantti Lauri Sutela (1971–1974) * kenraaliluutnantti Paavo Junttila (1974–1978) * kenraaliluutnantti Ermei Kanninen (1978–1982) * kenraaliluutnantti Jaakko Valtanen (1982–1983) * vara-amiraali Jan Klenberg (1983–1990) * kenraaliluutnantti Gustav Hägglund (1990–1994) * kenraaliluutnantti Matti Kopra (1994–1999) * kenraaliluutnantti Ilkka Hollo (2000–2002) * kenraaliluutnantti Kari Rimpi (2003–2005) * kenraaliluutnantti Esa Tarvainen (2006–2007) * kenraaliluutnantti Ari Puheloinen (2007–2009) * kenraaliluutnantti Markku Koli (2009–2011) * vara-amiraali Juha Rannikko (2011–2015) * vara-amiraali Kari Takanen (2016–2017) * kenraaliluutnantti Timo Kivinen (2017–2019) * kenraaliluutnantti Eero Pyötsiä (2019–2022) * kenraaliluutnantti Vesa Virtanen (2022–) == Lähteet == * (pdf) ===Viitteet=== Luokka:Suomen puolustusvoimat
Ategnatos

Ategnatos on sveitsiläisen folk metal -yhtye Eluveitien studioalbumi, joka julkaistiin 5. huhtikuuta 2019. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Jonas Wolf - kitara * Matteo Sisti - pillit, säkkipilli, mandola, bodhran * Nicole Ansperger - viulu * Alain Ackermann - rummut * Chrigel Glanzmann - laulu, pillit, mandola, säkkipilli * Fabienne Erni - laulu, kelttiläinen harppu * Kay Brem - basso * Michalina Malisz - kampiliira * Rafael Salzmann - kitara == Arvostelut == * Imperiumi: 9½/10Levyarvostelu: Eluveitie - Ategnatos Viitattu 18.6.2022. * Inferno: Paluu raskaaseen jyrinään: Arviossa Eluveitien ”Ategnatos” Viitattu 18.6.2022. * Soundi: == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Eluveitien albumit Luokka:Vuoden 2019 albumit
Liimatan kartano

Liimatta on Viipurissa sijainnut kartano. Se sijaitsi samannimisessä kylässä viisi–kuusi kilometriä Viipurin keskustasta kaakkoon Pietarin radan varrella ennen Viipurin maalaiskunnan Yläsäiniön taajamaa. Sen eteläpuolelta virtaa Säiniönjoki Käremäenlahteen. Liimatasta ensimmäiset maininta asiakirjoissa on 1370-luvulta ja se oli yksi vanhimmista Suur-Viipurin kartanoista. Tila oli Hornin suvun omistuksessa 1600-luvun lopulle, jolloin se luovutettiin Ruotsin kruunulle. 1700-luvun alussa Liimatta oli pantattuna kenraalimajuri Pjotr Alabardeille ja Venäjän valtio osti sen vuonna 1783. 1800-luvun alussa Liimatta siirtyi Thesleff-suvulle ja oli viimeksi Wilhelm Thesleffin omistuksessa. Vuonna 1912 tilan osti kauppaneuvos ja mesenaatti Juho Lallukka, joka kuoli seuraavana vuonna. Hänen leskensä Maria Lallukan jälkeen Liimatta myytiin 1920-luvulla Viipurin kaupungille.Suomen maatilat 1932. Liimatassa oli komea kaksikerroksinen uusklassinen päärakennus, joka rakennettiin vuonna 1824 Carl Ludvig Engelin (nimissä tehtyjen) piirustusten mukaan. Liimatan päärakennus kuitenkin tuhoutui talvisodassa ja jatkosodan aikaan talosta oli enää rauniot jäljellä. Rakennuksen kivijalka on yhä jäljellä. == Lähteet == * Suomen maatilat osa IV. Luku Viipurin lääni, palsta 365. Werner Söderström osakeyhtiö, Porvoo, 1932. === Viitteet === Luokka:Viipurin entiset rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen kartanot
Sansa

Sansa voi tarkoittaa seuraavia: * Sansa, oik. Sannaliisa Ilkka (s. 1980), suomalainen laulaja ja lauluntekijä * Sansa, Medialähetys Sanansaattajat, Suomen evankelis-luterilaisen kirkon lähetysjärjestö * Sansa Stark, kuvitteellinen hahmo kirjasarjassa Tulen ja jään laulu ja siihen perustuvassa televisiosarjassa Game of Thrones * Sansa, sukunimenä: ** Hon’inbō Sansa (1559–1623), japanilainen gon pelaaja
Strauss Mann

Strauss Mann (s. 18. elokuuta 1998 Greenwich, Connecticut) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SHL:ssä pelaavaa Skellefteå AIK:ta. Hän pelaa myös Yhdysvaltain jääkiekkomaajoukkueessa. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ivan Košelivets

Ivan Košelivets, , myös: Iwan Koszeliwec, (10. marraskuuta 1907 Velyka Košelivka, Tšernihivin kuvernementti – 5. helmikuuta 1999 München, Saksa) oli ukrainalaissyntyinen tieteilijä, johtavia kirjallisuuden alan emigranttitutkijoita ja -kriitikkoja. Hän oli Ševtšenkon tieteellisen seuran ja Ukrainan tiedeakatemian täysjäsen. Hänen puolisonsa oli kirjailija Emma Andijevska (Andijewska). Košelivets valmistui Nižynin kansanopetusinstituutista 1930 ja työskenteli 1930-luvulla opettajana Krementšukissa ja Nižynissä. Hän oli jatko-opiskelijana Ukrainan SNT:n tiedeakatemian kirjallisuusinstituutissa 1940–1941. Toisen maailmansodan jälkeen hän loikkasi länteen ja asui vuodesta 1947 Münchenissä. Hän oli päätoimittajana kuukausilehdissä Ukraijnska literaturna hazeta (1955–1960) ja Sutšasnist (1961–1966, 1976–1977, 1983–1984) sekä lyhyitä katkoja lukuun ottamatta jälkimmäisessä myös toimittajana. Hän kuului 1950-luvun lopulta lähtien Entsyklopedija ukraijnoznavstvan (Encyclopedia of Ukraine) toimituskuntaan. Košelivets kirjoitti siihen artikkeleita kirjallisuudesta ja taiteesta. Hän osallistui myös muiden kirjallisuutta käsittelevien hakuteosten kirjoittamiseen ja kirjoitti tutkimuksia kirjailijoista. Hän toimitti puolalaisen kokoelman Neuvosto-Ukrainan toisinajattelijoiden asiakirjoista ja käänsi kirjallisuutta ukrainaksi. Hänen muistelmateoksensa Rozmovy v dorozi do sebe ('Keskusteluja matkalla minäksi') ilmestyi 1985. ==Lähteet== Luokka:Ukrainalaiset tieteilijät Luokka:Kirjallisuudentutkijat Luokka:Vuonna 1907 syntyneet Luokka:Vuonna 1999 kuolleet
Jordan Poole

Jordan Anthony Poole (s. 19. kesäkuuta 1999) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan pelintekijä tai heittävä takamies. Hän on pelannut NBA:ssa vuodesta 2019 lähtien. Vuonna 2022 hän voitti Golden State Warriorsissa NBA:n mestaruuden. Poole on tunnettu pelitavastaan, joka muistuttaa joukkuetoveriaan Stephen Currya, sillä heitä pidetään molempia tarkkoina kolmen pisteen heittäjinä sekä hyvinä pallonkuljettajina ja syöttelijöinä. == Elämä ja ura == Poole pelasi yliopistokoripalloa Michiganin yliopistossa kaksi vuotta. Hän ilmoittautui vuoden 2019 NBA: varaustilaisuuteen ja hänet varattiin 28. varauksella Golden State Warriorsiin. Poole pelasi kaksi ensimmäistä kauttaan NBA:ssa suurilta osin penkiltä. Hän pelasi hieman myös Warriorsin farmiliigajoukkueessa Santa Cruz Warriorsissa. Poolen purkautumiskausi oli kausi 2021–2022, jossa hän aloitti kauden alussa suurimman osan peleistä Warriorsin tähtipelaajan Klay Thompsonin olleen loukkaantunut. Thompsonin palatessa Poole joutui takaisin penkille, mutta hän pelasi silti tarpeeksi hyvin saadakseen neljänneksi eniten ääniä NBA:n vuoden kehittyineimmän pelaajan äänestyksessä, hävitessään vain Ja Morantille, Darius Garlandille ja Dejounte Murraylle. Hänellä oli myös koko liigan korkein vapaaheittojen onnistumisprosentti. Pudotuspelidebyytissään Poole teki 30 pistettä 123–107 voitossa Denver Nuggetsia vastaan. Hän voitti kaudella Warriorsin kanssa ensimmäisen NBA-mestaruutensa. == Lähteet == Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Yhdysvaltalaiset koripalloilijat
Jani-Matti Salo

Jani-Matti Salo (s. 1984 Huittinen) on helsinkiläinen mediataiteilija. Salo on opiskellut Taideyliopistossa sekä Tampereen Ammattikorkeakoulun taiteen ja viestinnän oppilaitoksesta (TTVO). Vuodesta 2015 alkaen Salo on työskennellyt yhdessä Mark Niskasen kanssa osana Niskanen & Salo -taiteilijakaksikkoa. Niskanen & Salon installaatioita on ollut esillä muun muassa Nykytaiteen museo Kiasmassa, HAM Helsingin taidemuseossa, Helsinki Biennaalissa, Forum Box -galleriassa, Helsingin juhlaviikoilla sekä Yhdysvalloissa Mana Contemporaryssa ja Brooklyn Bridge Parkissa. Salo on Forum Box -taideosuuskunnan ja WAUHAUS-taidekollektiivin jäsen. Salo on myös toiminut valo-, video- ja tilasuunnittelijana esimerkiksi useissa nykytanssiteoksissa. == Julkiset teokset == * A Scene II (Niskanen & Salo), Kaivopuisto, Helsinki 2021 * Ohikulkijalle (Niskanen & Salo), Baana, Helsinki, 2019 == Palkinnot == * Säde-palkinto 2018 * Gold Medal PQ 2015 for Use of Media in Scenography * Säde-palkinto 2014 ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Niskanen & Salon verkkosivusto Luokka:Suomalaiset taiteilijat (taiteen uudet alueet) Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1984 syntyneet
Hautaniemi

Hautaniemi on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi: * Eero Hautaniemi (s. 1965), yritysjohtaja * Harri Hautaniemi (s. 1989), laulaja, Seinäjoen tangomarkkinoiden tangokuningas 2024 * Janne Hautaniemi (s. 1973), pikajuoksija * Katja Hautaniemi (o.s. Kangas, s. 1978), 7-ottelija ja korkeushyppääjä * Mikko Hautaniemi (s. 1989), salibandyn pelaaja * Päivi Hautaniemi (s. 1971), kiekonheittäjä.
Johanne Stockmarr

Johanne Amalie Stockmarr (21. huhtikuuta 1869 Kööpenhamina – 2. helmikuuta 1944 Kööpenhamina) oli tanskalainen pianisti.Johanne Stockmarr (1869 - 1944) Dansk kvindebiografisk leksikon Stockmarrin isä oli viulisti Ferdinand Tycho Nicolai Stockmarr ja äiti Ane Emilie Raun. Stockmarrin serkku Anna Stockmarr oli pianisti ja serkku Sophus Stockmarr viulisti. Varhaisimman musiikkikasvatuksensa Stockmarr sai sukulaisiltaan. Vuosina 1885–1887 hän opiskeli Tanskan kuninkaallisessa musiikkikonservatoriossa Edvard Helstedin johdolla. Stipendillä Stockmarr pääsi opiskelemaan vuodeksi Pariisiin pianisti Alexis-Henri Fissot'n johdolla. Palattuaan hän pääsi Franz Xaver Nerudan opiskelijaksi. Lisäksi Stockmarr sai opetusta säveltäjä Niels Gadelta.JOHANNE AMALIE STOCKMARR (1869-1944) Forte Piano Pianissimo 1890-luvulla Stockmarr kiersi lapsuudenystävänsä, viulisti Frida Scottan kanssa. Hän teki esiintymisiä myös viulisti Wilma Nerudan kanssa. Uransa aikana hän sai muiksi yhteistyökumppaneikseen muiden muassa laulaja Ellen Beckin sekä viulistit Anton Svendsenin ja Gunna Breuning-Stormin. Stockmarrin ensimmäisessä julkisessa esiintymisessä Lontoossa kuulijoiden joukossa oli kuningatar Alexandra. Stockmarr esiintyi usein solistina myös kruununprinssi Fredrikin, myöhemmän kuningas Fredrik IX:n johtaessa kapellimestarina. Hän opetti pianonsoittoa kuningatar Alexandrinelle ja prinsessa Dagmarille. Vuonna 1909 hän sai nimityksen hovipianistiksi. Stockmarr esiintyi vuonna 1906 solistina Edvard Griegin johtaessa oman pianokonserttonsa esityksen Lontoon Queen's Hallissa. Hän soitti usein Griegin musiikkia ja tulkitsi pianokonserton myös Griegin syntymän satavuotisjuhlassa (1943) Tivolin konserttisalissa. Stockmarr teki useita esiintymisiä Henry Woodin johdolla. Hän myös opetti vuodesta 1914 kuolemaansa Tanskan kuninkaallisessa musiikkikonservatoriossa. Stockmarrille oli tarjottu virkaa jo vuonna 1899, mutta hän oli silloin pian ymmärtänyt, ettei olisi voinut sovittaa työtä yhteen monien konserttikiertueidensa kanssa. Siksi paikka oli sillä kerralla mennyt Agnes Adlerille. Stockmarrin saamia palkintoja ja tunnustuksia olivat Ingenio et arti (1918), kultainen Den Kongelige Belønningsmedalje (1939) ja (kolmantena saajana) Den kulturelle Fondin kunniastipendi (1943). Säveltäjiä, joiden teoksia Stockmarr levytti, olivat Wolfgang Amadeus Mozart, Ludwig van Beethoven, Frédéric Chopin ja Ernő Dohnányi. Hänen ohjelmistoonsa kuului myös muiden muassa Robert Schumannin, Pjotr Tšaikovskin ja Camille Saint-Saënsin teoksia. == Lähteet == Luokka:Tanskalaiset pianistit Luokka:Vuonna 1869 syntyneet Luokka:Vuonna 1944 kuolleet
Kristian Jensen

Kristian Jensen (s. 21. toukokuuta 1971 Middelfart) on tanskalainen Venstren poliitikko. Hän on istunut kansankäräjillä vuosina 1998–2021 ja toiminut Tanskan veroministerinä vuosina 2004–2010, ulkoministerinä 2015–2016 sekä valtiovarainministerinä 2016–2019. Jensen johti puolueensa nuorisojärjestöä vuosina 1995–1997 ja oli puolueensa varapuheenjohtaja 2009–2019. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kristian Jensen Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla Luokka:Tanskan valtiovarainministerit Luokka:Tanskan ulkoministerit Luokka:Tanskalaisten poliittisten nuorisojärjestöjen puheenjohtajat Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Joulen laki

Joulen laki on sähköopissa esiintyvä luonnonlaki, jonka mukaan sähköteho on suoraan verrannollinen jännitehäviöön ja sähkövirtaan. Lain kaava on P=UI, jossa U on jännitehäviö ja I on sähkövirta. Joulen laki voidaan esittää myös kaavana P = RI2. R tarkoittaa resistanssia. Joulen lain löysi James Prescott Joule vuonna 1840. == Aiheesta muualla == * Joulen laki Encyclopædia Britannican sivustolla * Joulen laki Electrical engineering portal -sivustolla Luokka:Fysiikan lait Luokka:Sähköiset ilmiöt
Greenville (Wisconsin)

Greenville on kylä Wisconsinin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli 12 687 vuonna 2020. Kylä sijaitsee Outagamien piirikunnan eteläosassa. == Väestö == Vuonna 2020 Greenvillen 12 687 asukkaasta valkoisia oli 96,3 %, aasialaisia 1,0 %, mustia 0,6 % ja alkuperäisasukkaita 0,4 %. 1,6 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 0,8 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Wisconsinin kunnat
Ella Balinska

Ella Pascale Balinska-Emmott (s. 4. lokakuuta 1996 Lontoo, Englanti) on englantilainen näyttelijä. Balinska on näytellyt useissa sarjoissa sekä elokuvissa, mutta hänet tunnetaan erityisesti Jane Kanon roolista, vuoden 2019 elokuvassa Charlien enkelit. ==Nuoruus ja koulutus== Balinska syntyi 4. lokakuuta 1996 Westminsterissä Lontoossa yrittäjä Kaz Balinski-Jundzillille ja kokki Lorraine Pascalelle. Hän on kuvaillut taustaansa sekoitukseksi "brittiläistä, puolalaista ja karibialaista". Balinskan vanhemmat erosivat vuonna 2000. Hänen isänsä on naimisissa malli Sophie Andertonin kanssa. Balinska pelasi maakuntatason verkkopalloa ja kilpaili yleisurheilussa kansallisella tasolla, kun hän oli keihäänheittäjä Team Londonissa. Balinska kävi James Allen's Girls' Schoolia Lontoon Dulwichissa vuoteen 2015 saakka. Tämän jälkeen hän opiskeli Guildford School of Actingissa. Balinska lähti viimeisellä lukukaudellaan vuonna 2018 töihin ja palasi vuonna 2020 suorittamaan tutkintonsa ja valmistui virallisesti näyttelijätieteen kandidaatiksi vuonna 2021. == Ura == Vuonna 2017 Balinska sai pääroolin televisiosarjata The Athena Nyela Malikina. Hän näytteli Kristen Stewartin ja Naomi Scottin rinnalla toimintakomediassa Charlien enkelit, joka on jatkoa vuoden 1976 samannimiselle televisiosarjalle ja kahdelle aikaisemmalle teatterielokuvalle. Se julkaistiin marraskuussa 2019, ja elokuva keräsi ristiriitaisia ​​arvosteluja. Balinska näytteli trillerielokuvassa Run Sweetheart Run, joka sai ensi-iltansa vuoden 2020 Sundancen elokuvajuhlilla. Hän lainasi äänensä Frey Hollandille, toimintaroolipelin Forspokenin päähenkilölle. Vuonna 2022 Balinska esiintyi Resident Evilissä, Netflixin televisiosarjassa, joka perustuu samannimiseen videopelisarjaan. == Yksityiselämä == Balinska on voittoa tavoittelemattoman järjestön British Fashion Councilin tukija. == Aiheesta muualla == * Luokka:Englantilaiset näyttelijät Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1996 syntyneet
Mätäsaaloe

Mätäsaaloe (Aloe brevifolia) on soihtukasvien heimoon kuuluva lyhytlehtinen, kukkiva kasvilaji. Se on pieni monivuotinen ainavihanta mehikasvi, joka on kotoisin Länsi-Kapin alueelta Etelä-Afrikasta. Mätäsaaloe luokitellaan uhanalaiseksi luonnollisessa elinympäristössään, mutta se on laajalti suosittu koristekasvina kivikko- ja aavikkopuutarhoissa. Talvilämmön tarpeensa vuoksi sitä kasvatetaan lauhkeilla alueilla kasvihuoneissa tai huonekasvina. Ensimmäisen lajikuvauksen mätäsaaloesta teki kasvitieteilijä Philip Miller vuonna 1768. == Levinneisyys == Luonnossa tämä pieni laji on täysin rajoittunut Renosterveldin kriittisesti uhanalaiseen ja nopeasti katoavaan ekoalueeseen. Pienet populaatiot kasvavat yleensä saavuttamattomilla kivisillä rinteillä ja kallioilla, erityisesti lähellä rannikkoa, mutta uskotaan, että nämä ovat vain jäänteitä aikoinaan paljon laajemmasta levinneisyydestä. == Ulkonäkö == Vaikka mätäsaaloe on vain 10 cm korkea, sen kyljestä on taipumus itää tyviversoja, joista tulee uusia ruusukkeita. Tämän seurauksena se voi muodostaa suuria rykelmiä. Lehdet ovat lyhyitä ja paksuja ja niiden reunoissa on pehmeät, valkoiset piikit. Itse asiassa nimi "brevifolia" tarkoittaa latinaksi "lyhytlehtistä". Kukkiessaan se kasvattaa suhteellisen korkean kukinnon kirkkaan punaisine kukkineen. == Viljely == Mätäsaaloeta käytetään koristekasvina ruukuissa ja kivikoissa. Se tulee istuttaa kohtuullisen aurinkoiseen paikkaan. Se vaatii vain kohtuullista kastelua eikä sitä tule pitää jatkuvasti kosteana. On muistettava, että se on sopeutunut Länsi-Kapin välimerelliseen ilmastoon ja sen talvisateisiin. Kasvi saadaan levittäytymään helposti yksinkertaisesti istuttamalla haarautuvat tyviversot uudelleen. Mätäsaaloe on saanut Award of Garden Merit -palkinnon. == Muunnokset == Mätäsaaloeta on kahta eri muunnosta: Aloe brevifolia var. brevifolia ja Aloe brevifolia var. depressa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Mätäsaaloe (Aloe brevifolia) * iNaturalist: Aloe brevifolia * UniProt: Taxonomy - Aloe brevifolia * ITIS: Aloe brevifolia * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Aloe brevifolia * Aloe Brevifolia Guide: How to Grow & Care for “Short-leaved Aloe” Luokka:Soihtukasvit
Nikolai Ivanov (puoluevirkailija)

Nikolai Ivanovitš Ivanov (, 1896 Ludina Gora, Volokolamskin kihlakunta, Moskovan kuvernementti – 1956) oli neuvostoliittolainen kommunistipuolueen virkailija, joka toimi Neuvosto-Karjalan puoluejohtajana vuosina 1937–1938. Nikolai Ivanov syntyi talonpoikaisperheeseen. Hän oli kansallisuudeltaan venäläinen. Ivanov työskenteli tehtaissa, liittyi bolševikkipuolueeseen lokakuussa 1917 ja osallistui Venäjän sisällissotaan. Vuodesta 1922 lähtien hän työskenteli puoluetehtävissä Volokolamskissa, vuodesta 1926 Keski-Aasiassa ja vuonna 1929 Rjazanissa. Vuosina 1929–1930 hän oli NKP(b):n Mihailovin piirikomitean vastaava sihteeri. Ivanov opiskeli Leningradissa Stalinille nimetyssä yleisliittolaisessa kommunistisessa maatalousyliopistossa vuosina 1930–1932. Vuodesta 1932 lähtien hän työskenteli NKP(b):n Leningradin kaupunkikomitean vastaavana instruktorina ja vuodesta 1936 kaupunkikomitean puoluekaaderiosaston varajohtajana. Ivanov toimi Mihail Nikolskin jälkeen NKP(b):n Karjalan aluekomitean ensimmäisen sihteerin viransijaisena syyskuusta 1937 kesäkuuhun 1938. Hän kuului Stalinin vainoissa tuomioita jakaneeseen NKVD:n ”troikkaan”. Ivanovin aikana Neuvosto-Karjalassa vietiin loppuun tasavallan puhdistaminen suomalaisista ja muista ”vastavallankumouksellisista aineksista”. Ivanov työskenteli sittemmin sovhoosin johtajana Tatarstanissa ja osallistui toiseen maailmansotaan. Vuodesta 1946 lähtien hän työskenteli hallintovirkailijana Leningradissa. ==Lähteet== Luokka:Neuvostoliittolaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1896 syntyneet Luokka:Vuonna 1956 kuolleet
Kobolttifosfaatti

Kobolttifosfaatti (Co3(PO4)2) on koboltti- ja fosfaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään korroosiota estävänä väriaineena ja katalyyttinä. == Ominaisuudet, valmistus ja käyttö == Huoneenlämpötilassa kobolttifosfaatti on violettia kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on monokliininen. Aineesta tunnetaan myös kidevedelliset di-, tetra- ja oktahydraatit (Co3(PO4)2·2H2O, Co3(PO4)2·4H2O ja Co3(PO4)2·8H2O). Kidevesi poistuu rakenteesta kuumennettaessa. Kobolttifosfaatti on veteen liukenematonta, mutta liukenee happoihin.H. Wayne Richardson: Cobalt compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2003.John Dallas Donaldson & Detmar Beyersmann: Cobalt and Cobalt Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2005. Kobolttifosfaattia valmistetaan saostamalla kobolttiyhdisteiden vesiliuoksista alkalimetallifosfaattien avulla. Kobolttifosfaattia käytetään väriaineena kobolttivioletin nimellä muun muassa keramiikassa ja maaleissa. Yhdistettä käyttää myös teräksen käsittelyissä. ==Lähteet== Luokka:Fosfaatit Luokka:Kobolttiyhdisteet
Pop Metal

__NOTOC__ Pop Metal on Memoremainsin 17. kesäkuuta 2022 julkaisema toinen studioalbumi. Albumilta on julkaistu singlet ”Not My Fault”, ”Sympathy”, ”Back Off”, ”Paralyze” ja ”Psycho”. == Kappaleet == Kaikki kappaleet säveltänyt Mikko Kujanpää ja sanoittanut Johanna Ahonen, ellei toisin mainita. Sovitukset Memoremains. == Arvostelut == * Imperiumi: 4½/10 * Kaaoszine: Pop metalia puhtaimmillaan – arviossa Memoremainsin toinen pitkäsoitto ”Pop Metal” Viitattu 23.7.2022. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset metallialbumit Luokka:Vuoden 2022 albumit
Mihail Nikolski

Mihail Nikolajevitš Nikolski (, 20. joulukuuta 1902 Valasmo, Porajärvi – 18. toukokuuta 1938 Leningrad) oli karjalaissyntyinen neuvostoliittolainen kommunistipuolueen virkailija, joka toimi Neuvosto-Karjalan puoluejohtajana vuonna 1937. Mihail Nikolski syntyi lukkarin perheeseen. Hän kävi Suurenmäen kyläkoulun, opiskeli opettajaseminaarissa ja suoritti toisen asteen koulun Petroskoissa vuonna 1920. Nikolski työskenteli opettajana Pyhäjärvellä vuosina 1920–1923, Krasnaja Karelijan toimittajana vuosina 1923–1924 ja palveli puna- armeijassa vuosina 1924–1925. Hän liittyi Komsomoliin vuonna 1919 ja kommunistiseen puolueeseen vuonna 1926. Nikolski työskenteli Petroskoissa armeija- ja puoluetehtävissä vuodesta 1925. Hän oli NKP(b):n Aunuksen piirikomitean sihteeri vuonna 1934, Petroskoin kaupunkikomitean ensimmäinen sihteeri vuosina 1934–1935 ja Aunuksen piirikomitean ensimmäinen sihteeri vuosina 1935–1936. Nikolskista tuli NKP(b):n Karjalan aluekomitean toinen sihteeri huhtikuussa 1936 ja hän toimi sen ensimmäisenä sihteerinä Pjotr Irklisin jälkeen heinä-syyskuussa 1937. Nikolski toimi Stalinin vainoissa tuomioita jakaneen NKVD:n ”troikan” jäsenenä elo-syyskuussa 1937, mutta hänet pidätettiin jo saman vuoden lokakuussa. Nikolski tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin syytettynä vakoilusta, aseellisen kapinan valmistelusta, terrorismista ja porvarillis-nationalistisen vastavallankumouksellisen järjestön jäsenyydestä. Hänet rehabilitoitiin vuonna 1956. ==Lähteet== Luokka:Karjalaiset henkilöt Luokka:Neuvostoliittolaiset poliitikot Luokka:Stalinin vainoissa kuolleet Luokka:Vuonna 1902 syntyneet Luokka:Vuonna 1938 kuolleet
Luettelo Suomen sähkönjakeluyhtiöistä

*Alajärven Sähkö Oy *Alva Sähköverkko Oy (ent. JE-Siirto Oy) *Asikkalan Voima Oy *Caruna Oy (ent. Fortum Sähkönsiirto Oy) *Caruna Espoo Oy (ent. Fortum Espoo Distribution Oy) *Ekenäs Energi *Elenia Verkko Oy *Enontekiön Sähkö Oy *ESE-Verkko Oy *Esse Elektrokraft Ab *Etelä-Suomen Energia Oy *Forssan Verkkopalvelut Oy *Haminan Energia Oy *Haukiputaan Sähköosuuskunta *Helen Sähköverkko Oy *Herrfors Oy Ab *Hiirikosken Energia Oy *Iin Energia Oy *Iitin Sähkö Oy *Imatran Seudun Sähkönsiirto Oy *Jakobstads Energiverk *Järvi-Suomen Energia Oy *Jeppo Kraft Andelslag *Joroisten Energialaitos *Joutsenon Energia Oy *Jylhän Sähköosuuskunta *Kemin Energia Oy *Keminmaan Energia Oy *Keravan Energia Oy *Keuruun Sähkö Oy *Koillis-Lapin Sähkö Oy *Koillis-Satakunnan Sähkö Oy *Kokemäen Sähkö Oy *Kokkolan Energiaverkot Oy *Korpelan Voima Kuntayhtymä *Köyliön-Säkylän Sähkö Oy *Kronoby Elverk *KSS Verkko Oy *Kuopion Energia *Kuoreveden Sähkö Oy *Kymenlaakson Sähkö Oy *Lammaisten Energia Oy *Lankosken Sähkö Oy *Lappeenrannan Energiaverkot Oy *LE-Sähköverkko Oy *Lehtimäen Sähkö Oy *Leppäkosken Sähkö Oy *Loiste Oy (ent. E.ON Kainuun Sähköverkko) *Muonion Sähköosuuskunta *Naantalin Energia Oy *Nivos Energia Oy *Nurmijärven Sähkö Oy *Nykarleby Kraftverk *Oulun Energia *Oulun Seudun Sähkö *Outokummun Energia Oy *Paneliakosken Voima Oy *Vatajankoski Sähköverkko Oy *Parikkalan Valo Oy *Pellon Sähkö Oy *Pohjois-Karjalan Sähkö Oy *Pori Energia *Porvoon Sähköverkko Oy *Raahen Energia Oy *Rantakairan Sähkö Oy *Rauman Energia Oy *Rovakaira Oy *Rovaniemen Verkko Oy *Sallila Energia Oy *Savon Voima Verkko Oy *Seinäjoen Energia Oy *Tampereen Sähköverkko Oy *Tenergia Oy *Tornion Energia Oy *Tornionlaakson Sähkö Oy *Tunturiverkko Oy *Turku Energia Sähköverkot Oy *Vaasan Sähköverkko Oy *Vakka-Suomen Voima Oy *Valkeakosken Energia Oy *Vetelin Sähkölaitos Oy *Vimpelin Voima Oy *Yli-Iin Sähkö Oy *Äänekosken Energia Oy https://energiakilpailu.fi/artikkelit/sahkonsiirtoyhtiot-suomessa/ ==Katso myös== *Suomen sähköverkko ==Lähteet== Luokka:Energiatekniikka Luokka:Sähkövoima Luokka:Sähkönsiirto Luokka:Luettelot energiasta
George Phillips Bond

Georg Phillips Bond (20. toukokuuta 1825 Dorchester, Massachusetts, Yhdysvallat – 17. helmikuuta 1865 Cambridge, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen tähtitieteilijä, jota on kutsuttu tähtivalokuvauksen isäksi. Hän oli tähtitieteilijä William Cranch Bondin poika. ==Elämä ja ura== Hänen isänsä oli Harvardin observatorion ensimmäinen johtaja. Bond työskenteli läheisessä yhteistyössä isänsä kanssa aurinkokunnan tutkimuksissa ja tähtivalokuvauksen kehittämisessä. Kaksikymmentäkolmen vuoden ikäisenä hän avusti Saturnuksen havainnoissa, jotka johtivat Hyperion-kuun löytämiseen. Kaksi vuotta myöhemmin hän löysi Saturnuksen C-renkaan. Vuonna 1850 he ottivat ensimmäiset hyvälaatuiset valokuvat Kuusta, ja sen jälkeen he ottivat ensimmäisen valokuvan tähdestä (Vega). Bond itse tutki Auringon, Kuun ja Jupiterin kirkkauksien vertailua, jonka ansiosta Bondin albedo on nimetty hänen mukaansa. Hän laati merkittävän raportin Donatin komeetasta vuonna 1858. Se sai laajaa suosiota ja toi hänelle vuonna 1865 Royal Astronomical Societyn kultamitalin. Bond nousi Harvardin observatorion johtajaksi, kun hänen isänsä kuoli vuonna 1859. Valinta ei kuitenkaan ollut kiistaton, sillä myös tähtitieteilijä Benjamin Peirce tavoitteli johtajan paikkaa. Tästä seurannut vastakkainasettelu Peircen ja hänen kannattajien kanssa haittasi Bondin uraa, eikä Bondia valittu National Academy of Sciences -tiedeyhteisöön kun se perustettiin vuonna 1863. Bond kuoli tuberkuloosiin 39-vuotiaana. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset tähtitieteilijät Luokka:Vuonna 1825 syntyneet Luokka:Vuonna 1865 kuolleet
Niilo Mäkinen

Niilo Mäkinen (, 1893 Prömpeli – 14. huhtikuuta 1938 Habarovsk) oli inkeriläissyntyinen kommunistipuolueen virkailija, joka toimi Kaukoidän alueiden puoluejohtajana. Mäkinen syntyi talonpoikaisperheeseen. Hän kävi Opoljan kyläkoulun ja valmistui autonkuljettajaksi Pietarissa vuonna 1910. Mäkinen työskenteli autokoulussa ja palveli ensimmäisessä maailmansodan aikana Venäjän armeijassa. Vuosina 1917–1923 hän toimi rajavartijana Valkeasaaren asemalla, rajavartioston komissaarina Outovassa ja Pietarissa, puna-armeijan ratsuväkirykmentin varakomissaarina Smolenskissa ja ilmapuolustusjoukkojen tehtävissä Pietarissa. Mäkinen liittyi bolševikkipuolueeseen vuonna 1919. Vuosina 1923–1930 Mäkinen työskenteli puoluevirkailijana Kattilassa, Jaamassa, Hatsinassa ja Lugassa. Vuonna 1930 hän siirtyi Aleksandrovsk-Sahalinskiin, vuonna 1932 Vladivostokiin ja vuonna 1934 Habarovskiin. Mäkinen toimi NKP(b):n Kaukoidän aluepiirin Ala-Amurin aluekomitean ensimmäisenä sihteerinä vuosina 1935–1936 ja Primorjen aluekomitean sekä Vladivostokin kaupunkikomitean ensimmäisenä sihteerinä vuosina 1936–1937. Heinä-elokuussa 1937 hän oli Habarovskin aluepiirikomitean teollisuus- ja liikenneosaston johtaja. Mäkinen pidätettiin syyskuussa 1937. Hänet tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin syytettynä maanpetoksesta, aseellisen kapinan valmistelusta, terrorismista ja vastavallankumouksellisen järjestön jäsenyydestä. Mäkinen rehabilitoitiin vuonna 1956. ==Lähteet== Luokka:Inkeriläiset henkilöt Luokka:Neuvostoliittolaiset poliitikot Luokka:Stalinin vainoissa kuolleet Luokka:Vuonna 1893 syntyneet Luokka:Vuonna 1938 kuolleet
Pertti Vuorio

Pertti Pauli Uolevi Vuorio (s. 5. tammikuuta 1944 Salo) on suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka on saanut viestintäneuvoksen arvonimen. Viitattu 19.6.2022. Vuorion vanhemmat olivat Pauli Edvard ja Rakel Maria Vuorio. Hänen puolisonsa vuodesta 1967 on sairaanhoitaja Leena Talvikki Varonen. Vuorio kävi keskikoulun ja valmistui insinööriksi Turun teknillisestä opistosta vuonna 1967. Hän oli Saloran radiopuhelinosaston suunnitteluinsinööri Salossa 1967–1970, tuotantopäällikkö 1970–1973, televisio- ja radiovalmistusosaston valmistuspäällikkö 1973–1975, TV- tuotantojohtaja 1975–1979, Salcompin toimitusjohtaja 1979–1982, Salora Oy Salcompin ja Salora Oy kulutuselektroniikan johtaja 1982–1983 sekä Salon Seudun Puhelimen toimitusjohtaja 1983–2004. Vuorio oli myös Salon Alueradion toimitusjohtaja vuonna 1990. Hänellä oli ammattiuransa aikana myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Vuorio oli Kokoomuksen edustajana Salon kaupunginvaltuuston jäsen 2009–2012. Viestintäneuvoksen arvonimen Vuorio sai vuonna 2000. Hän on sotilasarvoltaan reservin kapteeni. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Salon kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt