EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Harjun nuorisotalo

Harjun nuorisotalo, entiseltä nimeltään Harjun paarihuone, on Dallapénpuistossa Vallilan kaupunginosassa Helsingissä sijaitseva entinen nuorisotalo. Se on valmistunut vuonna 1923, alun perin ruumishuoneeksi, mutta vuodesta 1986 lähtien se on toiminut nuoriso­talona. Harjun nuoriso­talon toiminta keskittyy erityisesti musiikkiin, kuvalliseen ilmaisuun, moni­kulttuuri­seen toimintaan ja alueelliseen vaikuttamiseen. Siellä järjestetään säännöllisesti musiikin ja kuva­taiteen opetusta, ja siellä on myös näyttely­tila ja kahvila. Nuorisotalon toiminta päättyi vuonna 2019 sisäilmaongelmien vuoksi. == Historia == Nykyinen nuorisotalo rakennettiin vuonna 1923 Albert Nybergin suunnittelemana ruumishuoneeksi. Talon ohi Teollisuus­kadun reunaa pitkin kulki tuolloin Sörnäisten satamarata, jonka vierellä oli myös ruumis­huoneen kohdalle päättyvä sivu­raide. Ruumis­huoneessa vainajat pestiin ja pantiin arkkuihin ja kuljetettiin sen jälkeen rauta­teitse Malmin hautausmaalle, jonne myös johti Malmin asemalta haarautunut sivu­raide. Vainajien lisäksi samassa junassa kuljetettiin tuolloin myös saattajia. Rakennuksen alku­peräisestä käyttö­tarkoituksesta muistuttavat yhä sen pääoven yläpuolelle hakattu latinankielinen lause: Statutum est hominibus mori ("Säädetty on ihmiselle kuolema") sekä julkisivussa olevat ristit. Rautatie­liikenne Malmin hautaus­maalle lopetettiin vuonna 1954, ja muutamaa vuotta myöhemmin lopetettiin myös Harjun ruumis­huoneen toiminta. Tämän jälkeen rakennus toimi pari­kymmentä vuotta maali­varastona. Vuonna 1978 se jäi sellaisenaan pois käytöstä ja päästettiin ränsistymään, mutta alueen kodittomat ja irtolaiset alkoivat pitää sitä maja­paikkanaan. Eräs nuoriso­ryhmä alkoi myös kokoontua sen kellarissa. Aloitteen käyttämättömäksi jääneen rakennuksen muuttamisesta nuoriso­taloksi tekivät eräät nuoret, jotka ottivat yhteyttä kaupungin nuoriso-ohjaaja Pirjo- Riitta Karppiseen. Helsingin kaupungin nuoriso­lauta­kunta saikin talon käyttöönsä vuonna 1984, ja nuorisotalona se avattiin vuonna 1986. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Helsingin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Vallila Luokka:Uudenmaan lakkautetut rautatieliikennepaikat
Riot

Riot voi tarkoittaa ainakin seuraavia: * Riot Games, yhdysvaltalainen videopeliyhtiö * Riot-E, suomalainen konkurssin tehnyt mobiiliviihdeyhtiö * Riot, yhdysvaltalainen televisioelokuva vuodelta 1997 == Musiikki == === Yhtyeet === * Riot, suomalainen yhtye * Riot, yhdysvaltalainen yhtye === Albumit === * Riot!, Paramore-yhtyeen studioalbumi vuodelta 2007 === Kappaleet === * ”Riot”, Three Days Gracen kappale vuodelta 2006 * ”Riot”, Bullet for My Valentinen kappale vuodelta 2012 * ”Riot”, Mandy Rainin kappale vuodelta 2014 * ”Riot”, Ola Svenssonin kappale vuodelta 2011 * ”Riot”, Rascal Flattsin kappale vuodelta 2014 * ”Riot”, Mikki Blancon kappale vuoden 2012 mixtapelta Cosmic Angel: The Illuminati Prince/ss * ”Riot”, Tedashiin kappale albumilta Blacklight * ”Riot!”, Cher Lloydin kappale albumilta Sticks and Stones. * ”Riot”, Hollywood Undeadin kappale vuoden 2017 albumilta Five.
HC Benátky nad Jizerou

HC Benátky nad Jizerou on tšekkiläinen jääkiekkojoukkue Benátky nad Jizeroun kaupungista. Joukkue on perustettu vuonna 1934 ja se pelaa Tšekin kolmanneksi korkeimalla sarjatasolla 2. česká hokejová ligassa. Joukkue tekee tiiviisti yhteistyötä Tšekin Extraligassa pelaavan Bílí Tygři Liberecin ja BK Mladá Boleslavin kanssa. == Joukkue kaudella 2023–2024 == Maalivahdit Maalivahdit Maalivahdit Maalivahdit Maalivahdit Maalivahdit # Pelaaja Hanskakäsi Sopimus Syntymäpaikka Jaroslav Brázdil L 2024 Daniel Hofman L 2024 Benátky nad Jizerou, Tšekki Radim Hradiský L 2024 Bradlec, Tšekki Ondřej Šuhájek L 2024 Milovice, Tšekki Puolustajat Puolustajat Puolustajat Puolustajat Puolustajat Puolustajat # Pelaaja Kätisyys Sopimus Syntymäpaikka Milan Antoš R 2024 Praha, Tšekki Lukáš Chalupa L 2025 Radonice, Tšekki Václav Čížek L 2024 Buřanovice, Tšekkoslovakia Michal Kliment R 2024 Jan Klodner L 2024 Polička, Tšekki Aleš Knesl L 2024 Ivan Litvinov L 2024 Mariupol, Ukraina Jan Mašek L 2025 Nymburk, Tšekki Michal Němeček L 2025 Miroslav Pokorný L Try-out Mělník, Tšekki Hyökkääjät Hyökkääjät Hyökkääjät Hyökkääjät Hyökkääjät Hyökkääjät Hyökkääjät # Pelaaja Kätisyys Pelipaikka Sopimus Syntymäpaikka Jan Dvořák R H 2024 Mladá Boleslav, Tšekki Vojtěch Havlas L H 2024 Pavel Hejňák L H 2024 Lysá nad Labem, Tšekki Jiří Hozák L VLH 2024 Praha, Tšekki Václav Jankovský R VLH 2024 Nymburk, Tšekkoslovakia Petr Král L H 2024 Lukáš Kučera L VLH 2024 Praha, Tšekki Jan Kusý L H 2024 Lysá nad Labem, Tšekki Viktor Martínek L OLH 2024 Praha, Tšekki Jan Matuška L H Try-out Kolín, Tšekki Pavel Mrňa L OLH / KH 2025 Praha, Tšekkoslovakia Jakub Peca L H 2024 Mladá Boleslav, Tšekki Radek Pilný L H Try-out Kolín, Tšekki Jindřich Plíšek L H 2024 Jičín, Tšekki Dominik Řepík R H 2024 Pelhřimov, Tšekki David Šafránek L KH 2024 Praha, Tšekkoslovakia Tomáš Václavík L H Try-out Praha, Tšekki Filip Vaňkovský R H Try-out Hradec Králové, Tšekki Dominik Zumr L H 2024 ===Joukkueenjohto=== * Päävalmentaja: Martin Novák * Apuvalmentaja: Luděk Škaloud * Apuvalmentaja: Petr Vorel * Puheenjohtaja: Karel Krinwald * Toimitusjohtaja: Jan Stehlík ==Aiheesta muualla== * HC Benátky nad Jizeroun verkkosivut Luokka:Tšekkiläiset jääkiekkoseurat Luokka:Vuonna 1934 perustetut urheiluseurat Luokka:Keski- Böömin lääni
RTF Auto

RTF Auto Oy oli Suomeen rekisteröity, Toyotan omistama ja vuosina 1999–2012 toiminut yritys, joka harjoitti autojen ja muiden kevyiden ajoneuvojen tukkukauppaa. Yrityksen päätoimintaa alkuvaiheessa oli Toyota- ja Lexus- autojen myynti ja kuljetus Hangon satamasta maanteitse Venäjän markkinoille. Myöhemmin yritys vei autoja yhä enemmän suoraan Venäjän omiin satamiin. RTF Auto Oy oli vuonna 2010 Suomen suurin autoliike 1,76 miljardin euron liikevaihdolla.sivu 28 teoksessa Henkilökuntaa sillä oli kolme. Suurimmillaan RTF Auton liikevaihto oli tilivuonna 2008, noin 3,25 miljardia euroa. Vuonna 2004 RTF Auto vei Venäjälle 48 000 autoa. Toyotan ja Lexuksen yhteinen markkinaosuus oli Venäjällä tuolloin yli 10 prosenttia. Yritys kasvoi 2000-luvun alkupuolella voimakkaasti, kaksinkertaistaen liikevaihtonsa joka vuosi 2000–2004. Vuonna 2012 RTF Auto oli 2 miljardin liikevaihdollaan Suomen 37. suurin yritys oltuaan edellisenä vuonna sijalla 24. Liikevaihto putosi 22 prosentilla vuodesta 2011. Yritys oli selvitystilassa joulukuun puolivälistä 2012 alkaen ja lakkautettiin seuraavana vuonna. ==Lähteet== Luokka:Entiset suomalaiset autoliikkeet Luokka:Entiset suomalaiset tukkukaupat Luokka:Toyota Motor Corporation
Pietro Luigi Carretto

Pietro Luigi Carretto (9. kesäkuuta 1912 Alessandria – 16. marraskuuta 1994) oli italialainen, Thaimaassa toiminut roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin salesiaanien papiksi 18. maaliskuuta 1939 ja nimitettiin Rajaburin apostoliseksi vikaariksi sekä Zenobiaksen titulaaripiispaksi 12. huhtikuuta 1951. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Louis-August Chorin, jota avustivat Claudius-Philippe Bayet ja Giacomo Luigi Cheng.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Pietro Luigi Carretto, S.D.B. 18\. joulukuuta 1965 Carretto sai nimityksen Ratburin (ent. Rajaburi) piispaksi, ja 26. kesäkuuta 1969 hänet nimitettiin Surat Thanin piispaksi. Hän jäi eläkkeelle 21. kesäkuuta 1988. Carretto osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. == Lähteet == Luokka:Italialaiset piispat Luokka:Katoliset piispat Luokka:Uskonto Thaimaassa Luokka:Vuonna 1912 syntyneet Luokka:Vuonna 1994 kuolleet
Minun jouluni 2

Minun jouluni 2 on Antti Tuiskun uran kahdeksas studioalbumi ja toinen joululevy, joka ilmestyi 9. marraskuuta 2011. Albumi ylsi Suomen virallisen listan viidennelle sijalle, ja se myi vielä julkaisuvuotenaan kultaa. Minun jouluni 2 on jatkoa Tuiskuin ensimmäiselle joululevylle, Minun jouluni, joka ilmestyi vuonna 2005. Singlenä julkaistiin kappale Rukous, joka on alun perin Maj Karma -yhtyeen kappale. Single ylsi parhaimmillaan radiolistan 19:nneksi. ==Kappaleet== # Tämä on jouluyö – 3:51 # Joulun tähti – 4:10 # Minun tähteni – 3:57 # Rukous – 4:11 # Valoista kirkkain – 3:51 # Varpunen jouluaamuna – 3:41 # Laske valot vaakaan – 3:22 # Elämä ikkunan takana – 3:27 # Avaruus – 3:56 # Joulun rauhaa – 3:26 # Pieni teko – 2:51 ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2011 joulualbumit Luokka:Antti Tuiskun albumit Luokka:Suomalaiset joulualbumit
Michael Praphon Chaicharoen

Michael Praphon Chaicharoen (7. toukokuuta 1930 – 20. toukokuuta 2003) oli thaimaalainen roomalaiskatolinen piispa. Hän liittyi salesiaaneihin 24. helmikuuta 1949 ja sai pappisvihkimyksen 11. helmikuuta 1960. Hänet nimitettiin 21. kesäkuuta 1988 Surat Thanin hiippakunnan johtoon, ja piispaksi vihkiminen seurasi 24. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Pietro Luigi Carretto, jota avustivat Alberto Tricarico ja Michael Michai Kitbunchu.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Michael Praphon Chaicharoen, S.D.B. Praphon Chaicharoen kuoli 73-vuotiaana virassa. == Lähteet == Luokka:Thaimaalaiset katoliset piispat Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet
Heikki Perho

Martti Heikki Perho (25. huhtikuuta 1926 Turku – 24. lokakuuta 2009 Loimaa) oli suomalainen maanviljelijä ja poliitikko. ==Työura ja kotitausta== Heikki Perhon kotikylä oli Kauhanoja Loimaan kunnassa, josta hänen Ypäjältä lähtöisin ollut isoisänsä oli 1890-luvulla hankkinut omistukseensa Perhon tilan. Viitattu 3.6.2013 Heikki Perho valmistui ylioppilaaksi vuonna 1945 Loimaan yhteiskoulusta ja agronomiksi vuonna 1950 Helsingin yliopistosta. Hän toimi maanviljelijänä Loimaan kunnassa ja Ypäjällä vuosina 1949–1991, työskenteli asutusneuvojana Loimaan kauppalassa 1953–1955 ja Loimaan kunnassa 1951–1969, toimi opettajana Loimaan kansalaiskoulussa vuosina 1952–1953 ja 1958–1959 sekä opettajana Loimaan maamieskoulussa vuosina 1959–1963. ==Poliittinen ura ja luottamustoimet== 1960-luvulta alkaen Heikki Perholla oli luottamustoimia ensin maakunnallisella ja sitten valtakunnallisella tasolla sekä maatalouden järjestöissä että puolueessaan Kansallisessa Kokoomuksessa ja lisäksi muun muassa maakuntasuunnittelun ja kunta-alan järjestöissä sekä suomalaisissa maatalouden suuryrityksissä. Loimaan kunnanvaltuuston jäsen hän oli vuosina 1961–1996 ja puheenjohtaja vuosina 1985–1991. Kunnallispolitiikassa Perhon eräs tärkeä tavoite oli Loimaan kunnan ja Loimaan kaupungin yhdistyminen, joka toteutui vuonna 2005. Kansanedustajana Heikki Perho toimi vuodesta 1975 vuoteen 1991. Tässä hän jatkoi vauraan Loimaan saviseudun kokoomuslaisten viljelijäkansanedustajien sarjaa, johon ennen häntä olivat kuuluneet kunnallisneuvos Kalle Saura Pöytyältä ja agronomi Tauno Vartia Alastarolta. Eduskunnassa Heikki Perho toimi pisimpään maa- ja metsätalousvaliokunnassa ja lakivaliokunnassa ja hänet valittiin myös eduskuntaryhmänsä varapuheenjohtajaksi. Perhon ajamiin maakunnallisiin hankkeisiin kuului muiden muassa Valtion siementarkastuslaitoksen sijoittaminen Loimaalle. Presidentin valitsijamiehenä Perho oli vuosina 1978, 1982 ja 1988. ==Harrastukset== Kotiseututyö ja historia kuuluivat Heikki Perhon harrastuksiin. Hän vaikutti keskeisesti siihen, että vuonna 2005 avattu Suomen maatalousmuseo Sarka sijoitettiin Loimaalle. Hän myös julkaisi kotikylänsä Kauhanojan koulun satavuotishistoriikin ja valikoiman murrepakinoita. ==Perhe== Heikki Perhon tytär on poliitikko Maija Perho. ==Huomionosoitukset== Heikki Perholle myönnettiin maanviljelysneuvoksen arvo vuonna 1979. ==Lähteet== Luokka:Kansallisen Kokoomuksen poliitikot Luokka:Kansanedustajat Luokka:Varsinais-Suomen vaalipiiri Luokka:Loimaan kaupunginvaltuutetut Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Maanviljelysneuvokset Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
Juan Nsue Edjang Mayé

Juan Nsue Edjang Mayé (s. 9. marraskuuta 1957) on päiväntasaajanguinealainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Malabon arkkihiippakuntaan 25. maaliskuuta 1995 ja nimitettiin Ebebiyinin hiippakunnan johtoon 19. helmikuuta 2011. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Piero Pioppo, jota avustivat Ildefonso Obama Obono ja Juan Matogo Oyana.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Juan Nsue Edjang Mayé == Lähteet == Luokka:Päiväntasaajanguinealaiset katoliset piispat Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Brunein miehitys

Brunein miehitys oli 16.-22\. joulukuuta 1941 Japanin joukkojen Brunein valtaus Hollannin Itä-Intian sotaretkellä toisessa maailmansodassa. == Taustaa == Malaijan niemimaahan kohdistui sotilaallinen uhka heti Japanin liityttyä sotaan ja Singaporeen sijoitettu aluejohto ei varannut joukkoja Borneon puolustamiseksi. Japanin Malaijan alueen suunnitelmaan sisällytettiin alusta alkaen Borneon valtaus Sarawakin Mirin ja Brunein Serian öljykenttien vuoksi.Dull, Paul S. s. 42 Britit siirsivät jo joulukuussa 1940 Miriin komppanian 15. Punjab-rykmentin II pataljoonasta, jonka tehtävänä oli suojata öljykenttien tuhoamista valmistelevia osastoja. Elokuussa 1941 laskettiin öljykenttien tuotantoa 70 prosenttia ja samalla tehtiin lopullinen päätös, ettei Brittiläistä Pohjois-Borneota, Bruneita ja Labuanin aluetta puolustettaisi. Pohjois-Borneon kuvernööri sai tehtäväksi tiedottaa päätöksestä alueen vapaaehtoisille joukoille ja poliisille.Woodburn, Hirby S. s. 222 == Valtaus == Vietnamista Cam Ranh Baystä lähti varhain aamulla 13. joulukuuta keisarillisen Japanin laivaston saattue Miriin ja Seriaan kuljettaen miehitysjoukkoja. Osastoon kuuluivat Fubuki-luokan hävittäjien Shinonome, Shirakumo ja Murakumo sekä sukellusveneentorjunta-aluksen suojaamina kymmenen kuljetusalusta. Myöhemmin osastoon liittyi kevyt risteilijä Yura ja vesilentokoneidenemäalus Kamikawamaru sekä raskaat risteilijät Kumano ja Suzuya ja niitä suojanneet hävittäjät Fubuki ja Sagiri. Maihinnousu alkoi 16. joulukuuta kohdaten vain vähäistä vastarintaa. 10 000 Cam Ranh Baylta Vietnamista lähtenyttä japanilaissotilasta nousi maihin Bruneihin Kuala Belaitissa 16. joulukuuta 1941. Japanilaisia oli vastassa Brittiläisen Intian 15. Punjab-rykmentin II pataljoona, joka oli sijoitettu Kuchingiin, Sarawakiin. Kuuden päivän jälkeen japanilaisten onnistui miehittää koko Brunei. Miehityksen jälkeen Brunein sulttaani Ahmad Tajuddin teki sopimuksen japanilaisten kanssa maan hallinnasta.The Japanese Interregnum..., Graham Saunders, A history of Brunei, Edition 2, illustrated, reprint, Routledge, 2002, page 129, ISBN 070071698X, 9780700716982 Brunei jaettiin viiteen prefektuuriin, jotka olivat Baram, Labuan, Lawas, Limbang ja Pohjois- Borneo. Pengiran Yusuf, joka johti yhtä prefektuuria oli Hiroshimassa koulutuksessa ja selviytyi atomipommista vuonna 1945. Bruneinlahdelle ja Labuaniin rakennettiin laivasto- ja lentotukikohta. Liittoutuneiden joukot pommittivat laivastotukikohtaa ja Kuala Betaitin kaupunkia useasti sodan aikana. Kampong Ayerin kylä säästyi pommituksilta sodan aikana. Jpaanilaiset miehittivät Bruneita, kunnes Australian 9. divisioona vapautti 10. kesäkuuta 1945 alueen Operaatio Oboe Sixissä, jolloin japanilaisjoukkojen komentaja Masao Baba antautui liittoutuneille. ==Lähteet== * * === Viitteet === Luokka:Tyynenmeren sodan taistelut toisessa maailmansodassa Luokka:Brunein historia Luokka:Vuoden 1941 sotahistoria
Juan Matogo Oyana

Juan Matogo Oyana CMF (s. 24. toukokuuta 1949) on päiväntasaajanguinealainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 19. joulukuuta 1976 ja nimitettiin Ebebiyinin hiippakunnan johtoon 11. lokakuuta 1991. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1992. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Giovanni Battista Re ja Giuseppe Uhac.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Juan Matogo Oyana, C.M.F. 11\. toukokuuta 2002 Matogo Oyana sai nimityksen Batan piispaksi. == Lähteet == Luokka:Päiväntasaajanguinealaiset katoliset piispat Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
John Bulaitis

John Bulaitis (26. kesäkuuta 1933 Lontoo – 25. joulukuuta 2010) oli liettualainen roomalaiskatolinen arkkipiispa, joka loi uran kirkon diplomaattisissa tehtävissä. Bulaitis vihittiin 2. helmikuuta 1958 papiksi Kaišiadoryksen hiippakuntaan. Hänet nimitettiin Naronan titulaariarkkipiispaksi sekä apostoliseksi pro-nuntiukseksi Kongon tasavaltaan ja Keski-Afrikan tasavaltaan 21. marraskuuta 1981. Samalla hän sai nimityksen apostoliseksi delegaatiksi Tšadiin. Bulaitiksen konsekroi piispaksi 6. tammikuuta 1982 paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Eduardo Martínez Somalo ja Lucas Moreira Neves. 11\. heinäkuuta 1987 Bulaitis sai nimityksen apostoliseksi pro-nuntiukseksi Iraniin ja 30. marraskuuta 1991 Koreaan. 8. syyskuuta 1992 hänet nimitettiin apostoliseksi nuntiukseksi Mongoliaan ja 25. maaliskuuta 1997 Albaniaan. Hän jäi eläkkeelle jälkimmäisestä virasta 26. heinäkuuta 2008. == Lähteet == Luokka:Liettualaiset papit Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Pyhän istuimen diplomaatit Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet
Esa Johansson

Esa Johansson (1. toukokuuta 1967 Turku) on suomalainen jalkapalloilija, joka pelasi puolustajana ja edusti parhaina pelivuosinaan Turun Palloseuraahttp://www.worldfootball.net/spieler_profil/esa-johansson/. Johansson pelasi TPS:ssä 153 pääsarjaottelua vuosina 1985–1992 saavuttaen kaksi SM-hopeaa ja yhden SM-pronssin.. Hän pelasi neljä nuorten ja 36 poikien maaottelua vuosina 1982–1986. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon Suomen Cupin mestarit Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
William Enrique Delgado Silva

William Enrique Delgado Silva (s. 27. helmikuuta 1951 Caracas) on venezuelalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 18. toukokuuta 1975 ja nimitettiin Maracaibon arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Vazi-Sarran titulaaripiispaksi 3. marraskuuta 1995. Piispaksi vihkiminen seurasi 16. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Ramón Ovidio Pérez Morales, jota avustivat Alfredo José Rodríguez Figueroa ja Mario del Valle Moronta Rodríguez.Catholic-Hierarchy.org: Bishop William Enrique Delgado Silva Delgado Silva sai 14. huhtikuuta 1999 nimityksen El Vigia-San Carlos del Zulian piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 19. kesäkuuta. Hän sai 26. heinäkuuta 2005 nimityksen Cabimasin piispaksi. == Lähteet == Luokka:Venezuelalaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
José Luis Azuaje Ayala

José Luis Azuaje Ayala (s. 6. joulukuuta 1957 Valera, Venezuela) on venezuelalainen roomalaiskatolinen piispa. Hän on toiminut vuodesta 2018 lähtien Maracaibon arkkihiippakunnan arkkipiispana. == Elämä == José Luis Azuaje Ayala syntyi 6. joulukuuta 1957 Valerassa, joka sijaitsee Venezuelan Trujillon osavaltiossa. 5. toukokuuta 1984 hänet vihittiin papiksi Trujillon hiippakuntaan. 18. maaliskuuta 1999 hänet nimitettiin Barquisimeton arkkihiippakunnan apulaispiispaksi sekä Italican titulaaripiispaksi, johon virkaan hänet vihittiin 29. toukokuuta 1999.Pääkonsekraattorina toimi Vicente Ramón Hernández Peña, jota avustivat Tulio Manuel Chirivella Varela ja Baltazar Enrique Porras Cardozo. 15\. heinäkuuta 2006 Azuaje Ayala nimitettiin El Vigia-San Carlos del Zulian hiippakunnan piispaksi, johon virkaan hänet asetettiin 23. syyskuuta 2006. Tässä virassa hän toimi vuoteen 2013, jolloin 30. elokuuta hänet asetettiin Barinasin hiippakunnan piispaksi. Tässä virassa hän toimi vuoteen 2018 asti. Vuonna 2017 katolinen kirkko kritisoi presidentti Nicolás Maduron aikeita muuttaa maan perustuslakia. Maduro syytti kirkkoa haluttomuudesta dialogiin. Piispa Azuaje Ayala, joka toimi myös Venezuelan piispainkokouksen varapresidenttinä, kommentoi tätä 8. elokuuta toteamalla hallituksen käyvän vain "teeskenneltyä dialogia", joka ei johda tuloksiin. Hänen mukaansa hallinto on pyytänyt dialogia aina silloin, kun se on ollut epäedullisessa tilanteessa, mutta että neuvotteluilla on aina sama käsikirjoitus, jossa dialogia käytetään ajan saamiseksi ja vallan lisäämisen ja totalitarismin edistämiseksi. Vaikka hän oli kiitollinen paavin halusta välittää tilanteessa oli kokemus Azuaje Ayalan mielestä opettanut, ettei neuvotteluista ole apua. Piispan mukaan väkivaltaisuuksissa on kuollut 121 ihmistä, joista neljäsosan ovat murhanneet valtion turvallisuusviranomaiset ja 40 prosenttia hallitusta tukevat aseistetut siviilit. Yli 1500 ihmisen loukkaantuminen ja tuhansien pidätys viimeisen kolmen kuukauden aikana antavat piispan mielestä "helvetillisen kuvan" ja että kansalaisten henki on "vaakalaudalla". Epäjärjestys, väkivalta ja elintarvikkeiden sekä lääkkeiden puute oli piispan mielestä seurausta hallinnon politiikasta ja pyrkimyksestä pystyttää sosialistinen järjestelmä. Hänen mielestään todellinen ratkaisu olisi ollut hallinnon vaihtaminen yleisillä vaaleilla ja mahdollisesti sitä ennen perustettava väliaikaishallitus. Piispan mielestä on myöskin saatettava oikeudelliseen vastuuseen ne, jotka ovat olleet osallisia korruptioon ja väkivaltaan. 24\. toukokuuta 2018 Azuaje Ayala nimitettiin Maracaibon arkkihiippakunnan arkkipiispaksi. == Lähteet == Luokka:Venezuelalaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Saúl Figueroa Albornoz

Saúl Figueroa Albornoz (s. 23. lokakuuta 1947 Caracas) on venezuelalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Caracas, Santiago de Venezuelan arkkihiippakuntaan José Alí Lebrún Moratinos 16. lokakuuta 1976. Hänet nimitettiin Caracas, Santiago de Venezuelan vihkipiispaksi ja Amudarsan titulaaripiispaksi 10. marraskuuta 1997. Piispaksi vihkiminen seurasi 10. tammikuuta 1998. Pääkonsekraattorina toimi Antonio Ignacio Velasco Garcia, jota avustivat Ramón Ovidio Pérez Morales ja William Enrique Delgado Silva.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Saúl Figueroa Albornoz Figueroa Albornoz sai 30. huhtikuuta 2011 nimityksen Puerto Cabellon piispaksi. == Lähteet == Luokka:Venezuelalaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jesús Moliné Labarta

Jesús Moliné Labarte (s. 29. tammikuuta 1939 Puebla de Alfindén, Espanja) on Perussa uransa luonut roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin 28. maaliskuuta 1965 papiksi perulaiseen Piuran hiippakuntaan (sittemmin arkkihiippakunta). Hänet nimitettiin 8. helmikuuta 1997 Chiclayon koadjuuttoripiispaksi, ja piispaksi vihkiminen seurasi 19. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Ignacio María de Orbegozo y Goicoechea, jota avustivat Fortunato Baldelli ja Oscar Rolando Cantuarias Pastor.Catholic- Hierarchy.org: Bishop Jesús Moliné Labarte Moliné Labartesta tuli 4. toukokuuta 1998 Chiclayon piispa. == Lähteet == Luokka:Espanjalaiset papit Luokka:Perulaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Dieter Scholz

Dieter Scholz (s. 2. kesäkuuta 1938 Berliini) on saksalainen, Zimbabwessa toimiva roomalaiskatolinen piispa. Hän liittyi jesuiittoihin 15. huhtikuuta 1958 ja sai pappisvihkimyksensä 13. heinäkuuta 1969. Hänet nimitettiin Chinhoyin hiippakunnan johtoon Zimbabween 6. huhtikuuta 2006, ja piispaksi vihkiminen seurasi 2. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Robert Christopher Ndlovu, jota avustivat Edward Joseph Adams ja Pius Alick Mvundla Ncube.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Dieter Scholz, S.J. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Jesuiitat Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Paul Vollmar

Paul Vollmar (11. lokakuuta 1934 Überlingen – 2. toukokuuta 2021 Zürich) oli sveitsiläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin Societas Mariaen papiksi 14. maaliskuuta 1964 ja nimitettiin Churin hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Missuan titulaaripiispaksi 4. maaliskuuta 1993. Piispaksi vihkiminen seurasi 31. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Bernardin Gantin, jota avustivat Pierre Mamie ja Wolfgang Haas.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Paul Vollmar, S. M. Vollmar jäi eläkkeelle 15. lokakuuta 2009. == Lähteet == Luokka:Sveitsiläiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Turkin mielenosoitukset 2013

Turkin mielenosoitukset 2013 alkoivat 28. toukokuuta 2013 Turkin suurimmissa kaupungeissa. Mielenosoitukset alkoivat Istanbulista ympäristöaktivistiryhmän johtamana, joka halusi estää keskuspuiston, Taksim Gezi Parkin, korvaamisen uudelleenrakennettavalla Ottoman Taksim-kasarmilla (purettu 1940), johon kaavaillaan ostoskeskusta. Mielenosoitukset muuttuivat mellakoiksi, kun poliisi hyökkäsi puiston vallanneen ryhmän kimppuun. Vaikka mielenosoituksella vastustettiin alun perin kauppakeskuksen rakentamista, muuttui se pian yleiseksi protestiksi hallitusta vastaan. Tämän jälkeen mielenosoitukset levisivät useisiin muihinkin turkkilaiskaupunkeihin ja muihin maihin, joissa on suuria turkkilaisvähemmistöjä. Mielenosoituksia järjestettiin Taksim- aukiolla Istanbulissa, Ankaran kaduilla, kuin myös monissa muissa kaupungeissa kuten Bursassa, Izmirissä, Samsunissa, Izmitissä, Konyassa, Antakyassa, Ispartassa, Adanassa, Eskişehirissä, Antalyassa, Diyarbakırissa, Trabzonissa ja Rizessä. Viimeksi mainittu on pääministeri Erdoğanin kotikaupunki. Luokka:Vuoden 2013 mielenosoitukset ja levottomuudet Luokka:Turkin historia
Raymond Roussin

Raymond Roussin (17. kesäkuuta 1939 Saint-Vital – 24. huhtikuuta 2015 Winnipeg) oli kanadalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hän liittyi Societas Mariaen jäseneksi 22. elokuuta 1961 ja sai pappisvihkimyksen 21. maaliskuuta 1970. Hänet nimitettiin 10. huhtikuuta 1995 Gravelbourgin hiippakunnan johtoon, ja piispaksi vihkiminen seurasi 14. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Noël Delaquis, jota avustivat Antoine Hacault ja Paul Vollmar.Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Raymond Roussin, S. M. Roussin sai 14. syyskuuta 1998 nimityksen Victorian koadjuuttoripiispaksi, ja 18. maaliskuuta 1999 hänestä tuli sen piispa. Tähän virkaan hänet asetettiin 28. kesäkuuta. Roussin nimitettiin 10. tammikuuta 2004 Vancouverin arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 17. helmikuuta. Hän erosi tehtävistään arkkihiippakunnan johdossa 2. tammikuuta 2009. Hän kertoi sairastaneensa masennusta.Archbishop Raymond Roussin of Vancouver, BC Battles Depression == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset papit Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
José Rafael Quirós Quirós

José Rafael Quirós Quirós (s. 1. toukokuuta 1955 Llano Grande) on costaricalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi San José de Costa Rican arkkihiippakuntaan 5. maaliskuuta 1981 ja nimitettiin Limónin hiippakunnan johtoon 2. joulukuuta 2005. Piispaksi vihkiminen seurasi 22. helmikuuta 2006. Pääkonsekraattorina toimi Hugo Barrantes Ureña, jota avustivat Osvaldo Padilla ja José Francisco Ulloa Rojas.Catholic- Hierarchy.org: Bishop José Rafael Quirós Quirós Quirós Quirósin edeltäjänä Limónin piispana oli toiminut Ulloa Rojas.Catholic-Hierarchy.org: Diocese of Limón Quirós Quirós sai 4. heinäkuuta 2013 nimityksen San José de Costa Rican arkkipiispaksi Hugo Barrantes Ureñan jäätyä eläkkeelle.Catholic-Hierarchy.org: Archdiocese of San José de Costa Rica == Lähteet == Luokka:Costaricalaiset papit Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
I liga

I liga eli Fortuna I liga on Puolan toiseksi korkein sarjataso jalkapallossa. Fortuna I liga on Puolan jalkapalloliiton vuodesta 1948 ylläpitämä sarja. Vuodesta 2002 sarjaan osallistuu 18 joukkuetta. Kaksi parasta joukkuetta nousee suoraan pääsarjaan Ekstraklasaan. Kolme viimeistä putoaa sarjatasoa alemmas II ligaan ja neljänneksi huonoin karsii putoamisesta. == Joukkueet kaudella 2021-2022 == Seurat Kaupunki Kotistadion Kotistadionin kapasiteetti Arka Gdynia Gdynia Stadion Miejski 15 139 Bruk-Bet Termalica Nieciecza Nieciecza Stadion Bruk-Bet Termaliki 4 666 Chrobry Głogów Głogów Stadion Miejski 2 817 GKS Bełchatów Bełchatów GIEKSA Arena 5,264 GKS Jastrzębie Jastrzębie-Zdrój Stadion Miejski 5,650 GKS Tychy Tychy Stadion Miejski 15,150 Górnik Łęczna Łęczna Stadion Górnika 7,456 Korona Kielce Kielce Suzuki Arena 15,550 ŁKS Łódź Łódź Stadion ŁKS 5,700 Miedź Legnica Legnica Stadion Miejski 6,864 Odra Opole Opole Stadion Miejski 4,560 Puszcza Niepołomice Niepołomice Stadion Miejski 2,118 Radomiak Radom Radom Stadion Miejski 4,066 Resovia Rzeszów Stadion Miejski 11,547 Sandecja Nowy Sącz Nowy Sącz Władysław Augustynek Stadium 2,988 Stomil Olsztyn Olsztyn Stadion Miejski 16,800 Widzew Łódź Łódź Stadion Widzewa 18,018 Zagłębie Sosnowiec Sosnowiec Stadion Ludowy 7,500 Lähde: == Lähteet == Luokka:Puolan jalkapallosarjat
Olaf Kjems

Olaf Nielsen Kjems (31. toukokuuta 1880 Odder – 11. huhtikuuta 1952 Vester Vedsted) oli tanskalainen voimistelija ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1912 kesäolympialaisissa Tukholmassa ja oli siellä mukana saamassa hopeaa ruotsalaisen järjestelmän joukkuekilpailussa.Olaf Kjems Bio, Stats, and Results | Olympics at Sports-Reference.com == Lähteet == Luokka:Tanskalaiset voimistelijat Luokka:Tanskalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1880 syntyneet Luokka:Vuonna 1952 kuolleet
Aksel Sørensen

Aksel Sørensen (5. lokakuuta 1891 Vig – 15. toukokuuta 1955 Roskilde) oli tanskalainen voimistelija ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1912 kesäolympialaisissa Tukholmassa ja oli siellä mukana saamassa hopeaa ruotsalaisen järjestelmän joukkuekilpailussa.Aksel Sørensen Bio, Stats, and Results | Olympics at Sports-Reference.com == Lähteet == Luokka:Tanskalaiset voimistelijat Luokka:Tanskalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1891 syntyneet Luokka:Vuonna 1955 kuolleet
Bogusław Plich

Bogusław Plich (s. 2. marraskuuta 1959 ŁódźHistoria Legii Warszawa Viitattu 4.6.2013.) on puolalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hän on toiminut muun muassa Naisten Liigassa pelanneen NiceFutiksen päävalmentajana. Plich pelasi urallaan yhteensä 47 ottelua Puolan pääsarjassa Legia Varsovan ja Zagłębie Sosnowiecin joukkueissa.90minut Viitattu 4.6.2013. Suomeen hän siirtyi 1989 ja edusti neljän kauden ajan Rauman Palloa. Plich palasi Raumalle vuonna 1999 ja alkoi valmentaa Pallo-Iirojen naisten joukkuetta luotsaten joukkueen Ykkösestä Naisten SM-sarjaan heti ensimmäisellä kaudella. Seuraavalla kaudella Plich onnistui pitämään Pallo-Iirojen naisten joukkueen Naisten SM-sarjassa. Plich on toiminut myös juniorivalmennuksen parissa sekä muun muassa Pallo-Iirojen päävalmentajana kaudella 2002. Vuonna 2013 Plich aloitti FC Rauman naisten joukkueen valmennusryhmässä, kunnes hänet valittiin kesäkuun alussa NiceFutiksen päävalmentajaksi Sami Rintasen tilalle. == Lähteet == Luokka:Puolalaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Puolalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Konepaja E. Virtanen

Konepaja E. Virtanen on Jokioisissa sijaitseva, vuonna 1969 Eino Virtasen perustama konepaja, joka valmistaa muun muassa särmäyspuristimia ja levyleikkureita. Yhtiön liikevaihto on noin kolme miljoonaa euroa. Luokka:Suomalaiset teollisuusyritykset
Rosseti

Rosseti () tai Rossijskije seti () on venäläinen valtioenemmistöinen sähköenergia-alan konserni, joka on tunnettu erityisesti miltei maanlaajuisesta, maailman suurimmasta sähkönsiirtoverkostaan. Yhtiö sai alkunsa vuonna 2007, kun Venäjän energia-alaa (RAO JeES Rossii) yhtiöitettiin edelleen alueellisesti ja toiminnallisesti erillisiin yhtiöihin. Yhtiö oli aluksi nimeltään Holding MRSK. Tämän alueiden välisiä ja alueellisia jakeluverkkoja hoitaneen energiakonsernin nimi muutettiin Venäjän presidentti Putinin antamalla asetuksella marraskuussa 2012, minkä nimenmuutoksen yhtiökokous vahvisti maaliskuussa 2013. thumb|left|170px|Venäjän useimpien alueiden sähkön jakeluverkot jännitealueella 0,4–220 kV kuuluvat Rossetin toimialaan. Rosseti on Venäjän tärkein sähkön jakeluverkkoyhtiö ja siksi keskeinen toimija maan perusrakenteiden kannalta. Se kuuluu maailman suurimpiin verkkoyhtiöihin niin asiakasmäärältään kuin jakeluverkon laajuuden osalta. Yhtiöllä on 97 erilaista tytäryritystä, joiden kautta se on läsnä Venäjän 69 federaatiosubjektissa. Konsernin sähkönjakeluverkosto, jonka yhteispituus on 2,1 miljoonaa kilometriä, ulottuu sekä alueiden välille että federaatiosubjektien sisäiselle tasolle. Verkostossa käytetään kymmentä eri siirtojännitettä väliltä 0,4–220 kilovolttia. Vuonna 2011 yhtiön verkostot siirsivät yhteensä 590 miljardia kWh sähköä. Konserni hankki marraskuussa 2012 alkupuolella osake-enemmistön (79,55 %) valtioenemmistöisestä kantaverkkoyhtiöstä FSK JeES:stä (Federalnaja setevaja kompanija), josta tuli näin sen tytäryritys. Kaupan toteuttamiseksi päätettiin suunnatusta osakeannista. Vaikka osake-enemmistö on Venäjän valtion hallinnassa, osa verkkoyhtiö Rossetin osakkeista noteerataan Moskovan pörssissä (MICEX-RTS). Vuoden 2012 lopussa esimerkiksi suomalainen eläkevakuutusyhtiö Ilmarinen kuului energiakonsernin vähemmistöomistajiin 0,16 % osuudella. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Video (flash video) (holding-mrsk.ru) * Luoteis- Venäjällä toimiva energiayhtiö Luokka:Venäläiset energiayhtiöt Luokka:MICEX Index Luokka:RTS Index Luokka:Sähkönsiirto
Stanisław Ignacy Witkiewicz

Stanisław Ignacy Witkiewicz eli ”Witkacy” (24. helmikuuta 1885 Varsova – 18. syyskuuta 1939), oli puolalainen runoilija, kirjailija, näytelmäkirjailija, taidemaalari, valokuvaaja ja filosofi. Witkiewicz oli Karol Szymanowskin ja Bronisław Malinowskin läheinen ystävä. Malinowski pyysi 1914 Witkiewicziä mukaan tutkimusmatkalleen Oseaniaan, Witkiewicz olisi toiminut valokuvaajana ja piirtäjänä. Hanke kuitenkin keskeytyi toisen maailmansodan puhjetessa. Sodan jälkeen Witkiewicz elätti itseään muotokuvamaalarina ja hän kirjoitti myös näytelmiä. Witkiewicz alkoi käyttää Witkacy-nimeä vuoden 1925 jälkeen. 1920-luvun loppupuolella hän kirjoitti kaksi romaania, joista toinen käsitteli muun muassa huumeita ja filosofiaa. Witkacy teki itsemurhan kuultuaan, että Neuvostoliitto oli miehittänyt Puolan 1939. Witkiewicz ei ollut kovin tunnettu kuollessaan, mutta toisen maailmansodan jälkeen hänen tuotantonsa alkoi saada huomiota Puolassa muun muassa teatterin ja kirjailijoiden keskuudessa. Nykyisin Witkiewicziä pidetään yhtenä Puolan merkittävimmistä moderneista kirjailijoista Witold Gombrowiczin ja Bruno Schulzin ohella. == Kirjallinen tuotanto == ;Romaanit * 622 upadki Bunga, czyli Demoniczna kobieta 1911 (Bungin 622 lankeemusta, eli demoninen nainen) * Pożegnanie jesieni 1927 (Jäähyväiset syksylle) * Nienasycenie 1930 (Kyltymättömyys) * Jedyne wyjście 1932 (keskenjäänyt romaani) ;Näytelmiä *W malym dworku 1921 (Pienessä kartanossa) *Matka 1924 (Äiti) *Szewcy 1934 (Suutarit) ;Teoreettisia teoksia *Nowe formy w malarstwie i wynikające stąd nieporozumienia 1919 *Szkice estetyczne 1922 *Teatr. Wstęp do teorii Czystej Formy w teatrze 1923 ==Kuvia teoksista== Tiedosto:Witkacy-Portret Neny Stachurskiej 3.jpg|Nena Stachurskan muotokuva 1920. Tiedosto:Witkacy Kuszenie sw A 2.jpg|Pyhän Antonioksen kiusaus 1921-1922. Tiedosto:Witkacy Kompozycja 1.jpg|Kompositio, 1922. Tiedosto:Witkacy Autoportret 1924.jpg|Omakuva, 1924. Tiedosto:Witkacy-Portret Michała Choromańskiego 2.jpg|Michal Choromanskin muotokuva, 1928. Tiedosto:Witkacy Portret Birulow.jpg|Birulan perhemuotokuva, 1930. Tiedosto:Witkacy-Portret Michała Choromańskiego 1.jpg|Michal Choromanskin muotokuva, 1930. Tiedosto:Witkacy-Rąbanie lasu. Walka.jpg|Metsän hakkuu, ennen vuotta 1939. Muzeum Sztuki, Łódź. ==Kirjallisuutta== * Łozińska Hempel, Maria, 1986. Z łańcucha wspomnień. Wydawnictwo Literackie. * Agneta Pleijel, Lord Nevermore, 2000 (romaani, perustuu löyhästi Witkiewiczin ja Bronisław Malinowskin elämään) Luokka:Puolalaiset kirjailijat Luokka:Puolalaiset taidemaalarit Luokka:Puolalaiset valokuvaajat Luokka:Puolalaiset näytelmäkirjailijat
Stanisław Przybyszewski

Stanisław Feliks Przybyszewski (1868 Łojewo, Kujawy, Puola – 1927 Jaronty, Puola) oli puolalainen kirjailija ja runoilija, joka kirjoitti sekä puolan että saksan kielellä. Przybyszewskin maine perustuu enemmän hänen henkilöönsä ja esiintymiseensä ekspressionismin profeettana kuin kirjalliseen tuotantoonsa. Hän opiskeli Berliinissä lääketiedettä ja hermosairauksia ja kirjoitti tutkielman Zur Psychologie des Individuums (1892). Hän muutti 1892 Krakovaan, jossa hän toimitti Zycie-nimistä kulttuurilehteä. Lehden ympärille syntyi puolalaisten modernistien piiri, joka julkaisi 1899 manifestin Confiteor. Hän julkaisi muistelmat, joita pidetään kirjallisuushistoriallisena dokumenttina. Lisäksi hän julkaisi romaaneja ja runoja. Przybyszewski kuului Nuori Puola -liikkeeseen ja edusti kirjallisuudessa dekadenttia ja naturalistista koulukuntaa. Hänen näytelmiään on yhdistetty myös symbolistiseen liikkeeseen. Przybyszeskin puoliso oli norjalainen kirjailija Dagny Juel. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Stanislaw Przybyszewski. Mainehikas puolalainen kirjailija, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 05.02.1928, nro 6, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Puolalaiset näytelmäkirjailijat Luokka:Puolalaiset kirjailijat Luokka:Symbolismi Luokka:Vuonna 1868 syntyneet Luokka:Vuonna 1927 kuolleet
Eino H. Laurila -kansantulomitali

Eino H. Laurila -kansantulomitali on tunnustus joka annetaan merkittävästä työstä kansantaloudellisen tutkimuksen ja etenkin kansantalouden kuvausjärjestelmien kehittämisen, soveltamisen ja tunnettuuden hyväksi. Mitali jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 1993 ja sen sai Eino Laurila työstään Suomen kansantalouden tilinpidon kehittäjänä. Mitalin saajan valitsevat Ekonomiska Samfundet i Finland, Suomen tilastoseura, Taloustieteellinen Yhdistys, Tilastokeskus ja Yrjö Jahnssonin säätiö. == Saajat == * 1993 Eino Laurila ja Mauno Koivisto (järjestyksessä 1. ja 2. mitali) * 1994 Osmo Forssell * 1995 Olavi E. Niitamo (tilaajille) * 1996 Riitta Hjerppe * 1998 Georg Luther * 2000 Pentti Vartia * 2002 Jussi Linnamo * 2003 * 2004 Pertti Kukkonen ja Martti Lehtonen * 2005 Reino Hjerppe ja Timo Relander * 2006 Jouko Paunio * 2007 Matti Pohjola ja Jukka Jalava * 2008 Lars-Erik Öller * 2009 Pirkko Aulin-Ahmavaara ja Hanna-Leena Männistö * 2010 Markku Suur-Kujala ja Tapio Korhonen * 2011 Pentti Saikkonen ja Timo Teräsvirta * 2012 Jukka Pekkarinen ja Heli Jeskanen-Sundström * 2013 Eeva Hamunen, Sixten Korkman ja Alpo Willman * 2015 Helvi Kinnunen, Ilmo Mäenpää ja Olli Savela * 2016 Kari Alho ja Paula Koistinen-Jokiniemi * 2017 Helka Jokinen, Pasi Sorjonen ja Lauri UotilaHelka Jokinen, Pasi Sorjonen ja Lauri Uotila palkittu Eino H. Laurila -kansantulomitalilla * 2018 Erkki Virtanen, Johnny Åkerholm ja Martti HetemäkiErkki Virtanen, Johnny Åkerholm ja Martti Hetemäki palkittu Eino H. Laurila -kansantulomitalilla * 2019 Seppo Varjonen * 2021 Antti Suvanto, Seija Ilmakunnas ja Vesa Vihriälä * 2022 Eero Lehto * 2023 Roger Wessman == Lähteet == Luokka:Suomalaiset tiedepalkinnot Luokka:Taloustieteiden palkinnot
Solidaarisuus (täsmennyssivu)

Solidaarisuus voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita: * solidaarisuus, solidaarisuuden (yhteisvastuullisuuden) käsite * Solidaarisuus, puolalainen poliittinen liike * Solidaarisuus, ukrainalainen puolue, nykyisin Petro Porošenkon blokki * Solidaarisuus, venäläinen järjestö, nykyisin osa RPR- PARNAS-puoluetta * Kansainvälinen solidaarisuussäätiö (lyh. Solidaarisuus), suomalainen kehitysyhteistyöjärjestö * Los Solidarios (suom. Solidaarisuus), espanjalainen anarkistinen ryhmä
Béla Jávorszky

Béla Jávorszky (s. 1940) on unkarilainen kirjailija, kääntäjä ja diplomaatti. Hän oli Unkarin suurlähettiläs Helsingissä 1990–1994 ja Tallinnassa 1999–2002.Ponkalan säätiön tunnustus Béla Jávorskylle, Helsingin Sanomat 4.6.2013 sivu C 6. Jávorszky on esseisti, ja hän on kääntänyt unkariksi suomalaista kirjallisuutta, sekä suomenkielistä että ruotsinkielistä, ja hän esittelee suomalaista kulttuuria Unkarissa. Tästä työstä hän sai neljä kertaa E. W. Ponkalan säätiön tunnustuspalkinnon sekä Antti Wihurin Säätiön pääpalkinnon. Vuonna 1976 Jávorszky sai Suomen valtion ulkomaisen kääntäjäpalkinnonValtion ulkomainen kääntäjäpalkinto , SKS, viitattu 4.6.2013.. Hänen töitään ovat muun muassa Ulla-Leena Lundbergin Isin ja Marsipansoldatenin, Kjell Westön Hägring 38:n, Rosa Liksomin teosten Hytti nro 6 ja Everstinna, Leena Krohnin romaanin Erehdys sekä monien suomalaisen runoantologioiden kääntäminen unkariksi.Filin tietokanta, haku Jávorszky Béla . ==Lähteet== Luokka:Unkarilaiset diplomaatit Luokka:Unkarilaiset kielenkääntäjät Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 1983

Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 1983 Jyväskylässä 29.–30. tammikuuta, Liedossa 4.–6. helmikuuta ja Lahdessa 6. maaliskuuta. ==Tulokset== ===Miehet=== ====15 kilometriä==== Sija Kilpailija Aika 1 Harri Kirvesniemi 26.55,1 2 Juha Mieto 27.09,4 3 Kari Härkönen 27.12,1 4 Aki Karvonen 27.24,5 5 Veijo Hämäläinen 27.42,5 6 Arto Koivisto 27.53,3 Jyväskylä, 29. tammikuuta Kilpailu oli alimittainen. ====30 kilometriä==== Sija Kilpailija Aika 1 Kari Härkönen 1.15.33,1 2 Aki Karvonen 1.16.09,0 3 Harri Kirvesniemi 1.16.19,7 4 Kari Ristanen 1.16.20,8 5 Juha Mieto 1.17.10,9 6 Kari Väänänen 1.17.11,1 Lieto, 6. helmikuuta ====50 kilometriä==== Sija Kilpailija Aika 1 Harri Kirvesniemi 2.35.55,5 2 Asko Autio 2.35.56,2 3 Antti Leppävuori 2.38.27,1 4 Kari Ristanen 2.38.33,8 5 Pertti Teurajärvi 2.38.56,4 6 Kari Väänänen 2.39.10,8 Kilpailu käytiin Salpausselän kisojen yhteydessä Lahdessa 6. maaliskuuta. Kilpailun nopein oli Ruotsin Thomas Wassberg ajalla 2.34.51,8, Kirvesniemi oli toinen ja Autio kolmas. ====4 × 10 kilometriä, viesti==== Sija Joukkue Kilpailijat Aika 1 Mikkelin Hiihtäjät Pentti Vahvaselkä Hannu Tiainen Veijo Hämäläinen Harri Kirvesniemi 1.59.17,4 2 Ilomantsin Urheilijat Rauno Ticklen Lauri Huttula Antti Ticklen Aki Karvonen 2.00.57,9 3 Suonenjoen Vasama Reijo Hämäläinen Raimo Hyvärinen Antti Väisänen Raimo Hämäläinen 2.01.05,6 4 Tampereen Poliisi-Urheilijat 2.01.20,5 5 Lapuan Virkiä 2.01.35,6 6 Viitasaaren Viesti 2.01.57,1 Lieto, 5. helmikuuta. ===Naiset=== ====5 kilometriä==== Sija Kilpailija Aika 1 Marja-Liisa Hämäläinen 15.43,9 2 Pirkko Määttä 15.48,8 3 Eija Hyytiäinen 16.17,2 4 Anne Piispanen 16.23,1 5 Eija Penttilä 16.34,0 6 Aila Piispanen 16.37,4 Jyväskylä, 29. tammikuuta. ====10 kilometriä==== Sija Kilpailija Aika 1 Marja-Liisa Hämäläinen 30.58,4 2 Pirkko Määttä 31.28,9 3 Eija Penttilä 32.06,7 4 Eija Hyytiäinen 32.06,8 5 Paula Kulmala 32.30,4 6 Marja Auroma 32.33,0 Jyväskylä, 30. tammikuuta. ====20 kilometriä==== Sija Kilpailija Aika 1 Marja-Liisa Hämäläinen 58.40,7 2 Pirkko Määttä 59.31,6 3 Eija Hyytiäinen 59.38,4 4 Marja Auroma 1.01.06,8 5 Aila Piispanen 1.01.17,3 6 Ulla Maaskola 1.01.20,6 Lieto, 6. helmikuuta. ====3 × 5 kilometriä, viesti==== Sija Joukkue Kilpailijat Aika 1 Saarijärven Pullistus Teija Hyytiäinen Seija Hyytiäinen Eija Hyytiäinen 50.40,9 2 Myrskylän Myrsky Marjut Vihtonen Anne Huovilainen Eija Penttilä 51.31,1 3 Simpeleen Urheilijat Heini Falck Eija Partinen Marja-Liisa Hämäläinen 52.19,9 4 Mikkelin Hiihtäjät 52.20,5 5 Reisjärven Pilke 52.21,1 6 Sievin Sisu 52.49,9 Lieto, 5. helmikuuta. ==Lähteet== * Luokka:Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut Luokka:Vuoden 1983 urheilu Luokka:Liedon urheilu Luokka:Jyväskylän urheilutapahtumat Luokka:Lahden urheilutapahtumat
Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 1984

Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 1984 Joutsassa 14.–15. tammikuuta, Lahdessa 4. maaliskuuta sekä Rovaniemellä 24.–25. maaliskuuta. ==Tulokset== ===Miehet=== ====15 kilometriä==== Sija Kilpailija Aika 1 Juha Mieto 42.11,6 2 Harri Kirvesniemi 42.32,1 3 Aki Karvonen 42.39,4 4 Asko Autio 43.03,3 5 Veijo Hämäläinen 43.16,0 6 Kari Härkönen 43.16,6 Joutsa, 14. tammikuuta. ====30 kilometriä==== Sija Kilpailija Aika 1 Kari Ristanen 1.30.04,1 2 Asko Autio 1.32.09,6 3 Veijo Hämäläinen 1.32.25,4 4 Juha Mieto 1.32.44,0 5 Antti Leppävuori 1.32.59,1 6 Aki Karvonen 1.33.02,1 Joutsa, 15. tammikuuta. ====50 kilometriä==== Sija Kilpailija Aika 1 Juha Mieto 2.53.39,5 2 Kari Härkönen 2.54.03,7 3 Kari Ristanen 2.55.52,0 4 Seppo Kolehmainen 2.54.29,9 5 Kalevi Leinonen 3.02.08,9 6 Kari Väänänen 3.03.33,2 Kilpailu käytiin Salpausselän kisojen yhteydessä Lahdessa 4. maaliskuuta. Kilpailun nopein oli Neuvostoliiton Vladimir Sahnov ajalla 2.49.14,51. Mieto oli kuudes ja Härkönen seitsemäs. ====4 × 10 kilometriä, viesti==== Sija Joukkue Kilpailijat Aika 1 Mikkelin Hiihtäjät Pentti Vahvaselkä Markku Sairanen Veijo Hämäläinen Harri Kirvesniemi 1.52.28,7 2 Ilomantsin Urheilijat Rauno Ticklen Raimo Hämäläinen Antti Ticklen Aki Karvonen 1.53.54,9 3 Viitasaaren Viesti Kauko Kanervo Tapani Ahonen Kauko Hämäläinen Jari Laukkanen 1.54.22,8 4 Kuusamon Erä-Veikot 1.55.11,9 5 Sodankylän Raju 1.55.12,3 6 Viensuun Viesti 1.55.28,5 Rovaniemi, 24. maaliskuuta. ===Naiset=== ====5 kilometriä==== Sija Kilpailija Aika 1 Pirkko Määttä 16.29,5 2 Marja-Liisa Hämäläinen 16.30,0 3 Marjo Matikainen 16.42,3 4 Eija Hyytiäinen 16.46,6 5 Erja Kuivalainen 17.02,4 6 Nina Haapanen 17.02,7 Joutsa, 14. tammikuuta. ====10 kilometriä==== Sija Kilpailija Aika 1 Marja-Liisa Hämäläinen 33.51,1 2 Pirkko Määttä 34.50,0 3 Eija Penttilä 34.59,4 4 Erja Kuivalainen 35.00,3 5 Tuula Erkkilä 35.27,1 6 Marjo Matikainen 35.39,0 Joutsa, 15. tammikuuta. ====20 kilometriä==== Sija Kilpailija Aika 1 Marja-Liisa Hämäläinen 1.00.55,5 2 Pirkko Määttä 1.02.29,9 3 Marja Auroma 1.04.05,0 4 Raija Riikonen 1.04.05,3 5 Eija Penttilä 1.04.55,7 6 Elli Teurajärvi 1.05.12,6 Rovaniemi, 25. maaliskuuta. ====3 × 5 kilometriä, viesti==== Sija Joukkue Kilpailijat Aika 1 Simpeleen Urheilijat Heini Falck Eija Partinen Marja-Liisa Hämäläinen 45.39,5 2 Mikkelin Hiihtäjät Sari Argillander Katariina Haikonen Riikka Salonen 46.16,5 3 Saarijärven Pullistus Teija Hyytiäinen Seija Hyytiäinen Eija Hyytiäinen 46.25,7 4 Myrskylän Myrsky 46.41,8 5 Jyväskylän Hiihtoseura 47.01,4 6 Alatornion Pirkat 47.31,3 Rovaniemi, 24. maaliskuuta. ==Lähteet== * Luokka:Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut Luokka:Vuoden 1984 urheilu Luokka:Lahden urheilutapahtumat Luokka:Rovaniemen urheilutapahtumat Luokka:Joutsa
Alfonso Coto Monge

Alfonso Coto Monge (5. elokuuta 1915 Cartago – 22. heinäkuuta 2006) oli costaricalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi San José de Costa Rican arkkihiippakuntaan 9. marraskuuta 1941 ja nimitettiin Limónin apostoliseksi vikaariksi sekä Bigastron titulaaripiispaksi 7. maaliskuuta 1980. Piispaksi vihkiminen seurasi 11. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Lajos Kada, jota avustivat Enrique Bolaños Quesada ja José Rafael Barquero Arce.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Alfonso Coto Monge Coto Monge erosi tehtävistään apostolisena vikaarina 30. joulukuuta 1994. == Lähteet == Luokka:Costaricalaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 2006 kuolleet
Edward Ilsley

Edward Ilsley (11. toukokuuta 1838 Stafford – 1. joulukuuta 1926) oli brittiläinen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 29. kesäkuuta 1861 ja nimitettiin Birminghamin vihkipiispaksi sekä Fesseën titulaaripiispaksi 21. marraskuuta 1879. Piispaksi vihkiminen seurasi 4. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi William Bernard Ullathorne, jota avustivat Francis Kerril Amherst ja Edmund Knight.Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Edward Ilsley 15\. helmikuuta 1888 Ilsley sai nimityksen Birminghamin piispaksi ja 28. lokakuuta 1911 arkkipiispaksi. Hän jäi eläkkeelle 15. tammikuuta 1921, mutta sai 13. kesäkuuta 1921 vielä nimityksen Macran titulaariarkkipiispaksi. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset piispat Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Vuonna 1838 syntyneet Luokka:Vuonna 1926 kuolleet
Franca Rame

Franca Rame (18. kesäkuuta 1928 Parabiago, Lombardia, Italia – 29. toukokuuta 2013 Milano, Italia) oli italialainen näyttelijä ja vasemmistolainen naisasia- aktiivi. Hänet tunnettiin Nobelin kirjallisuuspalkinnon voittaneen Dario Fon työtoverina ja puolisona. Franca Rame oli teatterisuvusta, jonka juuret lasketaan jopa 1600-luvulle. Ramen ja Fon avioliitto solmittiin vuonna 1954. Heillä on poika Jacopo. Rame ja Fo perustivat 1958 oman teatteriryhmänsä. He toimivat poliittisten vankien perheitä avustavassa järjestössä 1960-luvulla. He hylkäsivät perinteisen tavan tehdä teatteria 1968 Ranskan opiskelijalevottomuuksien aikana. He perustivat Associazione Nuova Scenan, joka esitti farssin keinoin poliittista teatteria, myös television välityksellä. Äärioikeisto oli uhannut pariskuntaa pommi-iskulla jo 1966. Vuonna 1973 Franca Rame kidnapattiin ja pahoinpideltiin sekä joukkoraiskattiin. Tekijöitä ei tavoitettu. Vuonna 1975 hän toteutti monologin Lo Stupro (Raiskaus), jossa purki kokemuksiaan. Monologi kesti julkisuudessa vuosikymmeniä. Vuonna 2006 Franca Rame valittiin Italian senaattiin Italia dei Valori -puolueesta. ==Lähteet== Luokka:Italialaiset näyttelijät Luokka:Italialaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet Luokka:Ihmisryöstön uhrit