EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Isto Hiltunen (albumi)

__NOTOC__ Isto Hiltunen on Isto Hiltusen esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 1994. Sen tekijöistä monet ovat kotoisin entisen Jugoslavian alueelta, keskeisimpinä tuottaja Michael Goodman (myös sovittajana salanimellä Mikko Mäkinen) sekä säveltäjä Edo Mulahalilovic. Sanoitukset on tehnyt Turkka Mali. Albumi myi platinaa ja pysyi Suomen virallisella listalla yhteensä 15 viikkoa, parhaimmillaan sijalla 20. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Isto Hiltunen discogs.com -sivustolla Luokka:Vuoden 1994 esikoisalbumit Luokka:Isto Hiltusen albumit
Rakkauden laulu

__NOTOC__ Rakkauden laulu on Isto Hiltusen toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1995. Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 28. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # == Lähteet == * Rakkauden laulu discogs.com -sivustolla ===Viitteet=== Luokka:Vuoden 1995 albumit Luokka:Isto Hiltusen albumit
Markus Hiekkanen

Markus Jorma Hiekkanen (s. 16. maaliskuuta 1949 Oulu) on suomalainen arkeologi ja keskiajan tutkija. Professori Hiekkanen on työskennellyt Helsingin yliopiston taidehistorian yliopistonlehtorina. Hän on historiallisen ajan arkeologian dosentti Turun yliopistossa sekä käytännöllisen teologian dosentti Helsingin yliopistossa. Vuonna 2013 hän sai tasavallan presidentin myöntämän professorin arvonimen. Hiekkanen on kartoittanut Suomen keskiaikaiset kivikirkot tarkkaan herättäen paljon keskustelua tiedeyhteisössä ja seurakunnissa, sillä hänen tutkimustensa perusteella moni keskiaikainen kirkko on osoittautunut luultua nuoremmaksi. Hiekkanen sai väitöskirjastaan Tieteellisten seurain valtuuskunnan Vuoden tiedekirja -palkinnon 1994. Hänet on palkittu myös teoksista Suomen kivikirkot keskiajalla (2003) ja Suomen keskiajan kivikirkot (2007). Markus Hiekkasen poika on muusikko Jimi Constantine. == Teoksia == * * * * * == Lähteet == Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset arkeologit Luokka:Suomalaiset taidehistorioitsijat Luokka:Suomalaiset keskiajantutkijat Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kolmas levy

__NOTOC__ Kolmas levy on Isto Hiltusen kolmas studioalbumi vuodelta 1997. Albumi nousi toisella listaviikollaan Suomen virallisen listan sijalle 24, ja pysyi listalla yhteensä kolme viikkoa. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # == Lähteet == * Kolmas levy discogs.com -sivustolla ===Viitteet=== Luokka:Vuoden 1997 albumit Luokka:Isto Hiltusen albumit
Dersu Uzala

Dersu Uzala () on venäläisen tutkimusmatkailijan Vladimir Arsenjevin vuonna 1923 julkaisema kirja, joka kertoo hänen matkoistaan Ussurin alueella Venäjällä. Kirjan päähenkilö on nanaimetsästäjä Dersu Uzala (1850–1908). Hän oli todellinen henkilö, joka ilmoitti ainakin Akira Kurosawan vuoden 1975 elokuvan perusteella kansallisuudekseen goldi. Uzala toimi Arsenjevin ryhmän oppaana vuosina 1902–1907. Myös kirjasta vuonna 1961 ja 1975 tehtyjen kahden elokuvan nimi on Dersu Uzala. Klet Vavrovan vuonna 1981 löytämä 4142 Dersu- Uzala on asteroidi, joka on nimetty Dersu Uzalan mukaan. ==Kirjallisuutta== ===Suomeksi=== * Arsenjev, Vladimir 1946: Lumen ja palmujen ihmemaassa: Dersu Uzala, metsästäjä ja erakko. Suomentanut E. K. O. Wuorela. Tammi, Helsinki. ISBN 951-643-433-9 (3. p. 1993.) ===Venäjäksi=== *Дерсу Узала. Сквозь тайгу Издательство: Терра - Книжный клуб (1997) Н. Е. Кабанова (ed.) EAN 9785300010973 ===Englanniksi=== *V. Shneerson (ca. 1950) Foreign Languages Publishing House, Moscow, USSR *G. Braziller (1965) ASIN B0007DZICU *Raduga (1990) ISBN 5-05-002822-1 *Malcolm Burr (1996) ISBN 0-929701-49-6 ==Elokuvia== *1961: Dersu Uzala (Дерсу Узала), Neuvostoliitto, ohjaaja Agasi Babajan *1975: Dersu Uzala (Дерсу Узала), Neuvostoliitto ja Japani, ohjaaja Akira Kurosawa. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Dersu Uzala 100th anniversary of death * Dersu Uzala at the Arts & Faith Top100 Spiritually Significant Films list * Kurosawa's film soon to be re-released by RUSCICO. Offers Russian, English, French, German, Dutch, Spanish, Italian, Portugese, Japanese, Herbew, Swedish, Chinese, and Arabic subtitles and various features Luokka:Venäläiset kirjat Luokka:Tutkimusmatkat Luokka:Vuoden 1923 kirjat Luokka:Nanait
Onnen oikotie

__NOTOC__ Onnen oikotie on Isto Hiltusen neljäs studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1998. Kun kolme aiempaa albumia olivat perustuneet pääosin entisen Jugoslavian alueen muusikoiden sävellyksiin ja Turkka Malin teksteihin, tällä albumilla Isto Hiltunen esiintyy ensi kertaa myös säveltäjänä ja sanoittajana. Valtaosan teksteistä on kuitenkin tehnyt Jari Salonen. Mukana on myös kaksi ulkomaista käännöskappaletta sekä coverversiot Pave Maijasen ja Veikko Lavin levytyksistä. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Lähteet == * Onnen oikotie discogs.com -sivustolla === Viitteet === Luokka:Vuoden 1998 albumit Luokka:Isto Hiltusen albumit
Täältä ikuisuuteen (albumi)

__NOTOC__ Täältä ikuisuuteen on Isto Hiltusen viides studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2000. Albumi ylsi kuudennella listaviikollaan Suomen virallisen albumilistan sijalle 16, ja pysyi listalla yhteensä seitsemän viikkoa. == Kappaleet == # (alkup. Miente) # # # # # # # # # # # == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Täältä ikuisuuteen discogs.com -sivustolla Luokka:Vuoden 2000 albumit Luokka:Isto Hiltusen albumit
Tosiviihde

Tosiviihde Oy on 1997 perustettu suomalainen levy-yhtiö ja jakelija. Tosiviihteen studiossa on tuotettu levyjä vuodesta 1998. Studiossa tehty myös paljon muuta äänituotantoa, kuten radiomainoksia tai TV-mainosten ääntä. Yrityksen tuottajana toimii Isto Hiltunen. == Aiheesta muualla == * Virallinen kotisivu Luokka:Suomalaiset levy-yhtiöt
Viktor Klima

Viktor Klima (s. 4. kesäkuuta 1947) on itävaltalainen Sosiaalidemokraattisen puolueen poliitikko. Hän toimi Itävallan liittokanslerina vuodesta 1997 eroonsa 4. helmikuuta 2000. Schwechatissa syntynyt Viktor Klima on ollut kolmesti naimisissa. Luokka:Eurooppa-neuvoston puheenjohtajat Luokka:Itävallan liittokanslerit Luokka:Itävaltalaiset sosiaalidemokraattiset poliitikot Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Franz Vranitzky

Franz Vranitzky (s. 4. lokakuuta 1937) on itävaltalainen Sosiaalidemokraattisen puolueen poliitikko, joka toimi maan liittokanslerina vuosina 1986–1997. Vranitzky syntyi Wienissä. Häntä edelsi liittokanslerin virassa Fred Sinowatz ja seurasi Viktor Klima. Vranitzky palkittiin vuonna 1995 Aachenin kaupungin Karlspreisillä. Vranitzky osallistui vuoden 1992 Bilderberg kokoukseen. Luokka:Itävallan liittokanslerit Luokka:Itävaltalaiset sosiaalidemokraattiset poliitikot Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Fred Sinowatz

Alfred "Fred" Sinowatz (5. helmikuuta 1929 Burgenland - 11\. elokuuta 2008 Wien) oli itävaltalainen sosiaalidemokraattisen puolueen poliitikko, joka toimi vuosina 1983–1986 maansa liittokanslerina. Neufeld an der Leithassa syntynyt Sinowatz oli opetus- ja taideministeri vuosina 1971–1983, vuodesta 1981 myös varakansleri. Häntä edelsi liittokanslerina Bruno Kreisky ja seurasi Franz Vranitzky. Sinowatzilla oli kroatialaisia sukujuuria. Hän oli iäkkäin elossa oleva entinen liittokansleri sen jälkeen, kun Josef Klaus kuoli 26. heinäkuuta 2001. Luokka:Itävallan liittokanslerit Luokka:Itävaltalaiset sosiaalidemokraattiset poliitikot Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet
Thomas Klestil

Thomas Klestil (4. marraskuuta 1932 – 6. heinäkuuta 2004) oli itävaltalainen kansanpuolueen poliitikko. Klestil syntyi Wienissä. Hän opiskeli Wirtschaftsuniversität Wienissä ja sai tohtorinarvonsa vuonna 1957. Englannintaidoiltaan hyvänä hän toimi Itävallan suurlähettiläänä YK:lle (1978–1982) ja Yhdysvaltoihin (1982–1987). Klestil toimi Itävallan liittopresidenttinä vuodesta 1992 kuolemaansa. Häntä edelsi Kurt Waldheim ja seurasi Heinz Fischer. Klestilin kolmas kausi olisi päättynyt 8. heinäkuuta, mutta hän joutui 5. heinäkuuta sydänvikansa johdosta kriittiseen tilaan ja kuoli seuraavana päivänä sairaalassa. Hänet haudattiin 9. heinäkuuta Zentralfriedhofiin. Klestilillä oli kolme lasta. Hän erosi ensimmäisestä vaimostaan vuonna 1992, mutta meni vuonna 1998 uusiin naimisiin. == Lähteet == Luokka:Itävallan presidentit Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2004 kuolleet
Markus Bollström

Markus Bollström (s. 4. tammikuuta 1985) on suomalainen peliuransa päättänyt salibandyn pelaaja. Bollström edusti Salibandyliigassa seuratasolla Esport Oilersia ja Tapanilan Erää. Hän oli myös Suomen salibandymaajoukkueessa MM- kisoissa 2006 ja kotikisoissa 2010. ==Saavutukset== === Maailmanmestaruuskilpailut === *Kultaa: 2010 *Hopeaa: 2006 === Salibandyliiga === * Kultaa: 2003 ja 2006 * Hopeaa: 2010 ja 2016 * Pronssia: 2004 ==Lähteet== *Salibandyliigan pelaajatilastot *Suomen salibandymaajoukkueen pelaajatilastot ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset salibandyn pelaajat Luokka:Suomen romanit Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Iobates

Iobates () oli kreikkalaisessa mytologiassa Lyykian kuningas ja Stheneboian ja Filonoen isä. Proitoksen paettua kaksoisveljeään Akrisiosta Lyykiaan Iobates otti hänet vastaan ja antoi hänelle tyttärensä Stheneboian puolisoksi.Apollodoros: Bibliotheke ('Kirjasto') 2.2.1 (engl. käännös). Myöhemmin, kun Bellerofon oli paennut Proitoksen luo, Stheneboia syytti valheellisesti tätä yrityksestä maata hänet väkisin, jolloin Proitos – uskaltamatta itse surmata tätä – lähetti tämän appensa Iobateen hoviin mukanaan kirje, jossa hän pyysi surmaamaan kirjeen tuojan. Iobates kuitenkin kestitsi Bellerofonia yhdeksän päivää ennen kirjeen avaamista. Tässä vaiheessa Iobates ei enää halunnut tappaa vierastaan – vieraanvaraisuussäännös kielsi tappamista miestä, jonka kanssa on aterioinut – joten Iobates päätti lähettää vieraansa mahdottomiin tehtäviin. Näissä Bellerofon kuitenkin surmasi Khimairan, voitti solymilaiset ja amatsonit taistelussa ja löi vielä Iobateen häntä tappamaan palkkaamat Lyykian urhot. Vakuuttuneena vieraansa kyvykkyydestä Iobates näytti Bellerofonille saamansa kirjeen ja pyysi vierastaan jäämään.Hyginus: Fabulae lvii (engl. käännös). Samalla hän antoi tälle tyttärensä Filonoen vaimoksi ja kuoltuaan jätti valtakuntansa tämän hallittavaksi.Apollodoros: Bibliotheke ('Kirjasto') 2.3.2 (engl. käännös). == Lähteet == Luokka:Kreikkalainen mytologia
Parhaat (Isto Hiltunen/Poptori)

__NOTOC__ Parhaat on Isto Hiltusen kokoelmalevy, joka julkaistiin vuonna 2002. == Kappaleet == # Koivukuja # Vaahteranlehti # Tuuli tartu purjeisiin # Rakkauden laulu # Niin monta kukkaa # Raikuli # Ilman rakkautta # Nuku vain # Sydänpuolikas # Kosketa mua # Kotiinpäin # Humpan kohtalo # Unta vain # Vaarin vanha haitari # Juhannustanssit # Kotimaa # Illasta aamuun # Natalie (Et saapunut uudestaan) == Aiheesta muualla == * Parhaat discogs.com -sivustolla Luokka:Vuoden 2002 kokoelma-albumit Luokka:Isto Hiltusen albumit
Alois Mock

Alois Mock (10. kesäkuuta 1934 – 1. kesäkuuta 2017) oli itävaltalainen Kansanpuolueen (ÖVP) poliitikko. Mock syntyi Euratsfeldissä. Hän opiskeli oikeustiedettä Wienin yliopistossa ja sitten kansainvälistä oikeutta Bolognassa ja Brysselissä. Mock toimi uransa varhaisessa vaiheessa muun muassa Itävallan opetusministerinä vuosina 1969–1970. Vuonna 1971 hänet valittiin parlamentin jäseneksi ja Euratsfeldin pormestariksi. Vuonna 1979 hänestä tuli Euroopan demokraattisen unionin (EDU) puheenjohtaja, ja vuosina 1983–1987 hän johti Kansainvälistä demokraattista unionia (IDU). Mock oli Itävallan varaliittokanslerina vuosina 1987–1989. Hänen ulkoministerikautensa 1987–1995 päätteeksi maasta tuli EU:n jäsenvaltio. Hän vetäytyi vuonna 1999 parlamentista Parkinsonin taudin johdosta; hänellä oli sairaus vuodesta 1995. == Lähteet == Luokka:Itävallan ulkoministerit Luokka:Opetusministerit Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Chris Witty

Christine "Chris" Diane Witty (s. 23. kesäkuuta 1975 West Allis, Wisconsin) on yhdysvaltalainen pikaluistelija ja ratapyöräilijä. Hän on kilpaillut olympiatasolla molemmissa lajeissa mutta on menestyneempi luistelijana. Witty on erikoistunut lyhyisiin ja keskipitkiin matkoihin (1 000 ja 1 500 metriä). Ensimmäisen kerran hän osallistui olympialaisiin Lillehammerissa 1994 mutta ei vielä menestynyt. Naganossa 1998 hän saavutti hopeaa 1 000 metrillä ja pronssia 1 500 metrillä. Olympiakultaa hän voitti 1 000 metrillä Salt Lake Cityssä 2002 maailmanennätysajalla. Hän osallistui vielä Torinon olympialaisiin 2006 ja kantoi avajaisissa Yhdysvaltain lippua. Witty voitti vuonna 1996 sprinttereiden maailmanmestaruuden. Vuosina 1997 ja 1998 hän saavutti pronssia sekä vuonna 2000 hopeaa. Witty voitti matkakohtaisissa MM- kilpailuissa kultaa 1 000 metrillä vuonna 1998. Samalla matkalla hän sai hopeaa vuonna 1996 sekä pronssia vuonna 2000. Witty sijoittui viidenneksi ratapyöräilyn 500 metrin aika-ajossa Sydneyn olympialaisissa 2000. Hän on yhdeksäs yhdysvaltalainen, joka on kilpaillut sekä talvi- että kesäolympialaisissa. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset pikaluistelijat Luokka:Yhdysvaltalaiset ratapyöräilijät Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Saavatko he joskus toisensa

__NOTOC__ 20 suosikkia – Saavatko he joskus toisensa on iskelmälaulaja Isto Hiltusen kokoelma-albumi, joka julkaistiin vuonna 1997. Levy on osa 20 suosikkia -kokoelmasarjaa. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # Luokka:Vuoden 1997 kokoelma-albumit Luokka:Isto Hiltusen albumit
Sondra Locke

Sondra Locke (28. toukokuuta 1944 – 3. marraskuuta 2018https://www.theguardian.com/film/2018/dec/14/sondra-locke-actor-and- former-partner-of-clint-eastwood-dies- at-74https://variety.com/2018/film/news/sondra-locke-dead-dies-heart-is-a- lonely-hunter-1203089402/) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän teki yhteistyötä Clint Eastwoodin kanssa useissa elokuvissa, kuten Ratkaisevassa iskussa (1983). Locke oli vuonna 1969 ehdolla Parhaan naissivuosan Oscar- palkinnon ja kahden Golden Globen saajaksi roolillaan elokuvassa Sydän on yksinäinen harhailija (1968). Vuonna 1981 ja 1988 hän oli ehdolla Golden Raspberry - eli Razzie-palkintojen saajaksi. Locke ohjasi myös muutaman elokuvan. Hän meni vuonna 1968 naimisiin lapsuudenystävänsä Gordon Andersonin kanssa. Andersonin homoseksuaalisuus kerrottiin julkisuuteen 1996. Locke kohtasi Clint Eastwoodin ensimmäistä kertaa vuonna 1972. Tuttavuus kehittyi myöhemmin lähes 14 vuotta kestäneeksi seurustelusuhteeksi, joka päättyi 1989. Lockella havaittiin vuonna 1990 rintasyöpä, josta hän sittemmin toipui. Hän kuitenkin kuoli 2018 rinta- ja luusyöpään. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Kate Ziegler

Kate Marie Ziegler (s. 27. kesäkuuta 1988 Fairfax, Virginia) on yhdysvaltalainen uimari. Ziegler voitti 800 ja 1500 metrin vapaauinnin maailmanmestaruuden sekä Montrealissa 2005 että Melbournessa 2007. Shanghaissa 2011 hän sai 1 500 metrillä hopeaa ja 800 metrillä pronssia. Lyhyiden ratojen MM-kilpailuissa hän on voittanut kultaa 400 metrin vapaauinnissa Shanghaissa 2006 ja saanut lisäksi kaksi hopea- ja kaksi pronssimitalia. Hän on 1500 metrin vapaauinnin maailmanennätyksen haltija pitkällä radalla. Aiemmin hänen nimissään ovat olleet myös 800 ja 1 500 metrin vapaauinnin maailmanennätykset lyhyellä radalla. Zieglerin valmentajana toimii Ray Benecki, ja hän opiskelee George Masonin yliopistossa. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset uimarit Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Samsun

Samsun () on Samsunin maakunnan pääkaupunki Turkissa, Mustanmeren rannikolla. Siellä on noin 553 000 asukasta, joten se on Turkin kahdenneksitoista suurin kaupunki.irantour.org Se oli Turkin suurin Mustanmeren rannikkokaupunki LexOrient siihen asti kun Istanbul vuonna 2004 laajeni kattamaan koko aiemman Istanbulin maakunnan. Samsunin ympäristö on viljavaa maata, ja siellä tuotetaan suuri osa Turkin tupakasta. Samsunin yliopisto on perustettu 1975. Nykyisin siellä on 30 000 opiskelijaa.Ondokuz Mayis Universiyt == Historia == === Antiikki === Antiikin aikana paikalla sijaitsi Amisoksen kaupunki, johon nykykaupungin nimi perustuu. Se oli Vähän-Aasian Mustanmeren puoleisen rannikon merkittävin kreikkalaissiirtokunta Sinopen jälkeen. Hellenistisellä kaudella Amisos tuli osaksi Pontoksen kuningaskuntaa. Rooman vallan alle se tuli ensimmäisen kerran vuonna 71 eaa. Antiikin aikainen kaupunkikeskus sijaitsi niemessä noin kolme kilometriä nykykaupungin keskustasta luoteeseen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Turkin kaupungit Luokka:Samsunin maakunta
Yamato

Yamato voi tarkoittaa seuraavia asioita: == Historia == *Yamato-kansa, Japanin suurin etninen ryhmä *Yamato-kausi, Japanin historiassa aika 250-710 *Yamaton provinssi, historiallinen provinssi Japanissa *Yamatotakeru, legendaarinen Yamato-dynastian prinssi *Yamaton valtio, historiallinen valtio Honshun saarella Japanissa == Paikkoja == *Yamato, suurkaupunki Kanagawan prefektuurissa *Yamato, kaupunki Fukuokan prefektuurissa *Yamato, kaupunki Fukushiman prefektuurissa *Yamato, kaupunki Sagan prefektuurissa *Yamato, kaupunki Kumamoton prefektuurissa *Yamato, kylä Ibarakin prefektuurissa *Yamato, kylä Kagoshiman prefektuurissa *Yamato, kylä Yamanashin prefektuurissa *Yamato, entinen kaupunki Gifun prefektuurissa *Yamato, entinen kaupunki Niigatan prefektuurissa *Yamato, entinen kaupunki Yamaguchin prefektuurissa *Yamaton kaupunki, nykyään Wakō Saitaman prefektuurissa *Yamaton kylä, nykyinen Higashiyamato Tokion prefektuurissa == Laivoja == *Yamato 1, prototyyppilaiva *Yamato-luokka, japanilainen taistelulaivojen luokka *Yamato, luokan lippulaiva *Yamato, Katsuragi-luokan alus == Henkilöitä == *Waki Yamato, mangapiirtäjä *Yamato Gō, sumopainija == Muuta == *Yamato Transport, japanilainen kuljetusyritys *Yamato, japanilainen rumpuyhtye *Yamato, japanilainen sotaelokuva *Uchū senkan Yamato, animesarja *Shiroi senshi Yamato, mangasarja *Yamato-e, maalaustaiteen tyylisuunta *Yamato-uta, Waka, japanilainen runouden tyylisuunta
Siperiankurppa

Siperiankurppa (Gallinago megala) on siperialainen kahlaajalintu. Lajin nimesi englantilainen lintutieteilijä Robert Swinhoe vuonna 1861. == Koko ja ulkonäkö == Linnun pituus on 27–29 senttimetriä, siipien kärkiväli 38–44 senttimetriä ja paino keskimäärin 120 grammaa. Laji muistuttaa suuresti suippopyrstökurppaa, joka on 10 prosenttia pienempi, lyhytnokkaisempi ja -jalkaisempi sekä höyhenpuvultaan hieman erivärinen. Sukupuolet ovat samannäköisiä. == Esiintyminen == Siperiankurpan pesimäaluetta on keskinen Siperia ja Mongolian pohjoisosa. Maailmanpopulaation koko on 25 000–100 000 yksilöä. Lajin kanta on elinvoimainen. Siperiankurppa on muuttolintu, joka talvehtii Indonesiassa, Papua-Uudessa-Guineassa ja Australiassa. Laji havaittiin Suomessa Tohmajärven Niiralasta 13. kesäkuuta – 6. heinäkuuta 2008; kyseessä on vasta toinen havainto Euroopasta, ensimmäinen tehtiin Venäjällä 2002.. == Elinympäristö == Siperiankurpan elinympäristöä ovat taigan niityt, ahot ja muut aukeat maisemat. Muutto- ja talvehtimisalueilla laji viihtyy erilaisilla kosteikoilla. == Ravinto == Laji syö maassa eläviä hyönteisiä, matoja ja muita pieniä selkärangattomia. == Lähteet == * Cramp, Stanley (päätoim.) 1985: Handbook of the Birds of Europe, the Middle East and North Africa. Vol. III. – Oxford University Press. Hong Kong. ISBN 0-19-857506-8 === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Valokuvia Tohmajärven siperiankurpasta Tarsiger.com -sivustolla, sivustolta löytyy myös äänitteitä. * Luokka:Kurpat
Heathenreel

__NOTOC__ Heathenreel on Elvenkingin esikoisalbumi, joka julkaistiin 23. heinäkuuta 2001. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Damnagoras – laulu * Jarpen – kitara, kuolo & tausta laulu * Aydan – kitara, tausta laulu * Gorlan – basso === Vierailevat muusikot === * Pauline Tacey – sopraanolaulu * Laura De Luca – taustalaulu (kappale 11) * Christiano Bergamo – kosketinsoittimet (kappaleet 4, 6, 7, 9 ja 10) * Paolo Torresani – kosketinsoittimet (kappaleet 2, 3 ja 5) * Umberto Corazza – huilut * Paolo Polesel – pillit == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2001 esikoisalbumit Luokka:Elvenkingin albumit
Victoria and Albert Museum

Victoria and Albert Museum, usein lyhennettynä V&A;, on Lontoon Kensingtonissa sijaitseva maailman suurin sisustusesineiden museo. Erilaisten käsi- ja taideteollisuuden tuotteiden lisäksi siellä on muun muassa vanhaa maalaustaidetta ja jäljennöksiä antiikin rakennuksista. Museossa on 150 galleriaa ja yli neljä miljoonaa esinettä.MTV3 Matkailu Museo sai alkunsa vuoden 1851 Lontoon maailmannäyttelystä. V&A; on yksi kolmesta suuresta museosta Exhibition Roadin varrella Etelä-Kensingtonissa. Kaksi muuta ovat Science Museum ja Natural History Museum. Museossa on madonnaveistos, jonka tekijäksi on väitetty Leonardo da Vinciä. Leonardolta ei ole tiettävästi säilynyt muita veistoksia.Italian scholars unveil Leonardo da Vinci's 'only surviving sculpture', The Guardian 9.3.2019 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virtual Collection of Masterpieces (VCM) Luokka:Grade I -luokan rakennukset Kensington and Chelseassa Luokka:Lontoon taidemuseot Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Predrag Stojaković

Predrag ”Peja” Stojaković (; s. 9. kesäkuuta 1977 Požega, Jugoslavia) on serbialais-kreikkalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Tarkkakätisenä heittäjänä tunnettu Stojaković on NBA:n kaikkien aikojen kolmanneksi tarkin vapaaheittäjä ja neljänneksi eniten kolmen pisteen koreja heittänyt pelaaja. Hän voitti urallaan yhden NBA-mestaruuden. == Ammattilaisura == === Eurooppa === Stojaković muutti 16-vuotiaana Kreikkaan pelatakseen koripalloa. Hän pelasi PAOK Thessalonikissa neljä kautta, joista viimeisenä hänet valittiin sarjan arvokkaimmaksi pelaajaksi. === NBA === NBA-uransa Stojaković aloitti Sacramento Kingsissä, jossa hän pelasi lähes kahdeksan kauden ajan. Kings varasi hänet vuoden 1996 varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella, mutta NBA:han hän siirtyi vasta kaudeksi 1998–1999. Kahden hieman heikomman kauden jälkeen Stojaković löi itsensä lopullisesti läpi kaudella 2000–2001 ja tuli toiseksi äänestyksessä kauden kehittyneimmästä pelaajasta. Kahtena seuraavana kautena Stojaković jatkoi samaa tahtia. Hän pelasi molempina vuosina tähdistöottelussa sekä voitti kolmen pisteen heittokilpailun. Kausi 2003–2004 oli tilastollisesti Stojakovićin uran paras. Sacramenton paras pistemies Chris Webber oli sivussa lähes koko kauden, jolloin Stojaković nousi joukkueen tärkeimmäksi hyökkäyspään pelaajaksi. Runkosarjan jälkeen hän johti liigaa tehdyissä kolmen pisteen koreissa (240) sekä vapaaheittotarkkuudessa (92,7 %) ja oli pistetilaston toinen 24,2 pisteellä ottelua kohden. Vuoden 2006 alussa Stojaković kaupattiin Indiana Pacersille vaihdossa Ron Artestiin. Pacers-pesti jäi kuitenkin lopulta vain puolen vuoden mittaiseksi. Ennen kauden 2006–2007 alkua Stojaković vaihdettiin New Orleans Hornetsiin vaihdossa Andrew Bettsin varausoikeuksiin. Kahdeksannessa pelissään uuden joukkueensa riveissä hän teki uudeksi ottelukohtaiseksi ennätyksekseen 42 pistettä. Suuri osa kaudesta meni kuitenkin sivuun loukkaantumisten ja selkäleikkauksen takia. Kaudella 2007–2008 Stojaković palasi lähes huippuvuosiensa kuntoon ja oli joukkueensa tärkeimpiä pelaajia. Stojaković edusti Hornetseja vielä kauden 2010–2011 alussa, jonka jälkeen hänet myytiin Toronto Raptorsille. Hän pelasi Raptorsissa vain kaksi ottelua loukkaantumisten takia, ja lopulta Toronto osti hänet ulos sopimuksesta. Pian tämän jälkeen Stojaković siirtyi Dallas Maverickseihin. Kauden päätteeksi Stojaković voitti ensimmäisen NBA- mestaruutensa. Joulukuussa 2011 hän ilmoitti lopettavansa ammattilaiskoripalloilun. Lopettamiseen vaikuttivat hänen jatkuneet selkä- ja niskaongelmansa. === Maajoukkueura === Stojaković voitti Jugoslavian paidassa EM-pronssia vuonna 1999. EM-kultaa hän voitti vuonna 2001 ja MM-kisoista hän voitti kultaa vuonna 2002. Vuoden 2001 EM-kisoissa hänet valittiin turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi. ==Lähteet== *NBA:n pelaajaprofiili === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Kreikkalaiset koripalloilijat Luokka:Serbialaiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Wyrd

__NOTOC__ Wyrd Elvenkingin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 19. huhtikuuta 2004. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == === Yhtye === * Kleid – laulu * Jarpen – kitara, kuolo ja taustalaulu * Aydan – kitara ja taustalaulu * Gorlan – basso * Elyghen – viulu ja kosketinsoittimet * Zender – rummut === Vierailevat muusikot === * Pauline Tacey – kuoro, naislaulu kappaleissa 1, 3 * Laura De Luca – kuoro, naislaulu kappaleessa 11 * Giada Etro – kuoro, naislaulu kappaleissa 4, 5 * Metti Zimmer – laulu kappaleessa 7 * Umberto Corazza – huilu == Arvostelut == * Imperiumi: 8/10 * Metal Temple: 9/10Metal Temple: Album review == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * luokka:Vuoden 2004 albumit Luokka:Elvenkingin albumit
Norman Whiteside

Norman Whiteside (s. 7. toukokuuta 1965 Belfast) on pohjoisirlantilainen jalkapalloilija, joka edusti maataan kaksissa MM-kisoissa. Urallaan hän edusti Manchester Unitedia ja Evertonia ennen kuin joutui lopettamaan uransa loukkaantumisten takia 26-vuotiaana. Manchester Unitedissa Whiteside debytoi kaudella 1981–1982, ollen nuorin debytoinut ManUssa sitten Duncan Edwardsin. Seuraavalla kaudella Whiteside pelasi liigacupin ja FA Cupin loppuottelussa. Belfastilainen teki nuorimpana pelaajana molemmissa finaaleissa maalin. Liigacupin finaalin ManU hävisi, mutta FA Cupissa se kukisti Brighton & Hove Albionin 4–0. Vuoden 1982 MM-kisoissa Whiteside rikkoi Pelén ennätyksen nuorimpana pelaajana MM-kisoissa. Hän oli debytoidessaan 17-vuotias ja 41 vuorokauden ikäinen. Kisoissa Whiteside oli Pohjois-Irlannin aloituskokoonpanossa jokaisessa viidessä ottelussa, mukaan lukien historiallisessa 1–0-voitossa Espanjaa vastaan. Alkulohkonsa voittanut Pohjois-Irlanti putosi toisella kierroksella. Vuoden 1986 MM-kisoissa Pohjois- Irlannin tie katkesi jo alkulohkoon. Alkulohkon ottelussa Algeriaa vastaan Whiteside onnistui maalinteossa, kun Pohjois-Irlanti jäi 1–1-tasapeliin. Yhteensä Whiteside pelasi 38 maaottelua, joissa hän teki 9 maalia. Keskushyökkääjänä uransa aloittanutta Whitesidea ryhdyttiin myöhemmin peluuttamaan keskikentällä. Whiteside oli muun muassa monipuolisuutensa ansiosta pidetty pelaaja fanien keskuudessa. Vuonna 1989 Norman Whiteside sai lähteä Manchester Unitedista ja siirtyi Evertoniin. Evertonissa hän pelasi vain 29 ottelua ennen kuin päätti vuonna 1991 lopettaa uransa kun lääkäri oli sanonut ettei hän enää mahdollisesti kävelisi jos jatkaisi pelaamista. Whitesiden polvi oli operoitu uran aikana 13 kertaa. == Lähteet == Luokka:Pohjoisirlantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Science Museum

Science Museum on Lontoon Kensingtonissa sijaitseva tiede- ja tekniikkamuseo. Museo on perustettu vuonna 1857. Sinne sijoitettiin osa vuoden 1851 Lontoon maailmannäyttelyn esineistöstä. Välillä museon nimi oli Suuri Patenttimuseo, mikä viittaa siihen, että museon kokoelmissa on lähinnä keksintöjä. Museon kokoelmissa on yli esinettä, joiden joukossa on maailman vanhin höyrykone, ensimmäinen suihkumoottori, jäljennös Francis Crickin ja James Watsonin DNA:n rakennemallista sekä Mika Häkkisen kolaroima Formula 1 -auto. Museossa on erityisiä osastoja eri-ikäisille lapsille.MTV3 Matkailu Science Museum on yksi kolmesta suuresta museosta Exhibition Roadin varrella Etelä- Kensingtonissa. Kaksi muuta ovat Victoria and Albert Museum ja Natural History Museum. == Lähteet == Luokka:Kensingtonin ja Chelsean rakennukset ja rakennelmat Luokka:Lontoon museot Luokka:Tiedemuseot
Live in the U.K.

Live in the UK on saksalaisen power metal -yhtye Helloweenin ensimmäinen livealbumi, joka ilmestyi vuonna 1989. Muutamissa maissa albumi julkaistiin nimellä Keepers Live. Yhdysvalloissa albumin nimenä oli I Want Out – Live. Kappaleet nauhoitettiin Edinburghissa, Skotlannissa ja Manchesterissa, Englannissa marraskuussa 1988. == Kappaleet == == Kokoonpano == * Michael Kiske – laulu * Kai Hansen – kitara * Michael Weikath – kitara * Markus Grosskopf – basso * Ingo Schwichtenberg – rummut ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 1989 konserttitallenteet Luokka:Helloweenin albumit
Haste the Day

Haste the Day on yhdysvaltalainen kristillinen metalcore-yhtye, joka perustettiin vuonna 2001. Yhtye on kotoisin Indianapoliksesta, Indianasta, ja sillä on levytyssopimus Solid State Recordsin kanssa. Yhtyeen nimi on peräisin virrestä ”It is Well with My Soul”. Metalcore-tyylistään huolimatta Haste the Day pitää itseään enemmänkin rock and roll -yhtyeenä. ==Historia== Laulaja Jimmy Ryan jätti yhtyeen sen jälkeen, kun hän otti vastaan työn levy- yhtiössään, Tooth & Nail Recondsissa. Ryanin viimeinen konsertti Haste the Dayn kokoonpanossa tapahtui yhtyeen kotikaupungissa Indianapoliksessa 30. joulukuuta 2005. Jäljellä olleet jäsenet jatkoivat Euroopan kiertuetta The Juliana Theoryn kanssa, ja yhtyeen kokoonpanossa lauloi Stephen Keech, joka soittaa Denveristä kotoisin olevassa New Day Awakeningissa. 23\. helmikuuta 2006 Haste the Day ilmoitti lehdistötiedotteessaan, että Keech oli virallisesti liittynyt yhtyeen laulajaksi. Haste the Dayn DVD julkaistiin osana yhtyeen kolmannen albumin Pressure the Hinges erikoispainosta. DVD sisältää yhtyeen siihen saakka ilmestyneet musiikkivideot ”The Closest Thing to Closure”, ”American Love” ja ”When Everything Falls”. Lisäksi se sisältää kuva-aineistoa Jimmy Ryanin viimeisestä konsertista, Stephen Keechin mukana olevan The Truth Tour -konsertin (mukana Bleeding Through, Between the Buried and Me ja Every Time I Die -yhtyeet), sekä näyttämön takana -aineistoa. DVD:n tuotti Full Lock Media. Julkaistuaan Pressure the Hingesin ja päätettyään ”12 Days Of Christmas” -kiertueen Calico System, Heavy Heavy Low Low ja Flee the Seen -yhtyeiden kanssa, Haste the Day aloitti toisen kiertueensa From Autumn to Ashesin ja Maylene and the Sons of Disasterin kanssa. Vuoden 2007 kiertueellaan Atreyun kanssa, Marc McKnight, Atreyun basisti, soitti bassoa Haste the Dayssa. Heinäkuussa 2008 yhtye ilmoitti pyytäneensä kitaristi Jason Barnesia jättämään tehtävänsä tämän ilmoitettua luopuneensa kristinuskosta. Kokopäiväiseksi kiertuekitaristiksi pestattiin vanha ystävä Dave Krysl. Yhtyeen uusimman albumin Dreamer julkaisupäiväksi on ilmoitettu 14. lokakuuta 2008. ==Albumit== * * * * * * * ==Jäsenet== ===Nykyiset=== *Stephen Keech – laulu (2006–) *Brennan Chaulk – kitara, taustalaulu (2001–) *Mike Murphy – basso, taustalaulu (2001–) *Devin Chaulk – rummut, taustalaulu (2001–) ===Entiset=== *Jimmy Ryan – laulu (2001–2005) (nykyisin yhtyeessä Trenches) *Jason Barnes – kitara (2001–2008) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Official site *Haste the Day PureVolume-sivustolla * *Haste The Day haastattelu *Trenches -yhtye Myspace-sivustolla Luokka:Yhdysvaltalaiset kristilliset metalliyhtyeet
Jenni Vähämaa

Jenni Kaarina Vähämaa (s. 26. toukokuuta 1992 Lohja) on suomalainen kilpauransa lopettanut taitoluistelija. Hän aloitti taitoluistelun nelivuotiaana vuonna 1996. Vähämaan paras suoritus oli voitto vuoden 2007 Finlandia Trophyssa, jossa hän voitti muun muassa Euroopan mestari Carolina Kostnerin luistellen 163,29 pistettä. Finlandia Trophy oli Vähämaan ensimmäinen kilpailu aikuisten sarjassa, ja hänen tällöin saavuttamansa pistemäärä oli kaikkien aikojen toiseksi paras suomalaistulos jääden Susanna Pöykiön silloisesta Suomen ennätyksestä 0,69 pistettä. Vähämaa sijoittui kymmenenneksi ensimmäisissä aikuisten arvokisoissaan, EM-kilpailuissa Zagrebissa 2008. Hän menestyi hyvin myös nuorten MM-kisoissa. Vuonna 2006 hän oli kahdeksas, vuonna 2007 neljäs ja vuonna 2008 myös neljäs. Helsingin Urheilutoimittajat r.y. valitsi Jenni Vähämaan vuoden 2007 pääkaupungin urheiluteon tekijäksi. Vähämaa oli myös Helsingin Sanomien Vuoden lupaus. Vähämaa loukkasi nilkkansa joulukuussa 2008. Hän ilmoitti syksyllä 2009 ottavansa aikalisän harjoittelussaan motivaatio-ongelmien vuoksi ja päätti huhtikuussa 2010, ettei ura enää jatku. Vähämaa pelaa squashia ESRC-nimisessä seurassa. == Parhaat saavutukset == Kilpailu 2005–2006 2006–2007 2007–2008 Euroopan-mestaruuskilpailut 10. Junioreiden maailmanmestaruus 8. 4. 4. Suomen mestaruus 2. J. 1. J. Pohjoismaiden mestaruus 1. J. 1. J. Finlandia Trophy 1. 2007–2008 ISU Junior Grand Prix -finaali, Puola 5. 2007–2008 ISU Junior Grand Prix, Kroatia 2. 2007–2008 ISU Junior Grand Prix, Itävalta 3. 2006–2007 ISU Junior Grand Prix, Tšekki 10. 2006–2007 ISU Junior Grand Prix, Norja 5. 2005–2006 ISU Junior Grand Prix, Puola 19. * J = Junioreissa == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Jenni Vähämaa ISU:n sivuilla Luokka:Suomalaiset taitoluistelijat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
William Hyde Wollaston

William Hyde Wollaston FRS (6. elokuuta 1766 – 22. joulukuuta 1828) oli brittiläinen tiedemies, joka löysi alkuaine palladiumin vuonna 1802 sekä toisen platinametallin rodiumin vuonna 1804. Wollaston oli vuonna 1802 ensimmäinen, joka havaitsi Auringon spektrissä tummia viivoja, jotka myöhemmin tunnetaan nimellä Fraunhoferin viivat. Wollastonista tuli Royal Societyn jäsen vuonna 1793 ja hän toimi lyhyesti sen puheenjohtajana vuonna 1820. Hän sai vuonna 1802 arvostetun Copley-mitalin, jota on jaettu yhtämittaisesti vuodesta 1731. Wollastonille myönnettiin myös RS:n Royal Medal vuonna 1828. Hänen itsensä mukaan on nimetty vuodesta 1831 jaettu Wollaston-mitali. John Franklin nimesi vuonna 1821 hänen mukaansa Wollaston-järven Saskatchewanissa, Kanadassa. Myös mineraali wollastoniitti on nimetty hänen mukaansa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Brittiläiset kemistit Luokka:Royal Societyn jäsenet Luokka:Englantilaiset tähtitieteilijät Luokka:Copley-mitalin saajat Luokka:Vuonna 1766 syntyneet Luokka:Vuonna 1828 kuolleet
Iakkhos

Iakkhos () oli kreikkalaisessa mytologiassa Dionysoksen epiteetti erityisesti Eleusiin mysteereihin liittyen. Hänestä muodostui henkilöitymä rituaaliselle ilon huudahdukselle iakkhe, jota käytettiin Eleusiksen kulkueissaHerodotos, Herodotoksen historia 8.65.1 (engl. käännös) Iakkhos kuvattiin nuorukaisena, joka kantaa kädessään soihtuaPausanias: Periegesis tes Hellados ('Kreikan kuvaus') 1.2.4 (engl. käännös) ja johtaa juhlijoita. Joidenkin lähteiden mukaan Iakkhos oli Bacchuksen eli Dionysoksen synonyymi. Toisen tarinan mukaan Iakkhos oli Zeuksen ja Demeterin poika ja oli näin selkeästi eri henkilöitymä Dionysoksen kanssa, joka oli samalla tavalla Zeuksen poika, mutta jonka äitinä pidettiin Semeleä. Tarinasta on olemassa myös versioita, joissa Iakkhos on Dionysoksen ja Koren eli Persefonen poika. == Lähteet == Luokka:Antiikin Kreikan jumalat
Iavnana

Iavnana () on georgialaisen kansanmusiikin laulutyyppi, joka on perinteisesti tarkoitettu tuutulauluksi mutta jota on käytetty myös parantavana lauluna sairaille lapsille. Jotkut iavnana-sanoitukset ovat kuitenkin opetuksellisia tai niissä on sankaritarina. Genren nimi tulee lauluissa käytetystä kertosäkeestä iavnana (tai iavnaninao, nana naninao jne.), johon sisältyy sana nana (ნანა). Sen on sanottu olevan peräisin esikristillisen äitijumalan nimestä. Jotkut säkeen muunnelmat, kuten iavnana vardo nana, yhdistävät kahden eri kukan, orvokin (ia) ja ruusun (vardi), nimet. Ne ovat yleinen aihe georgialaisessa kansanperinteessä sekä klassisessa kirjallisuudessa ja yhdistetään yleisesti feminiinin ja maskuliinin symboleihin. Iavnana-lauluista on tallennettu yli 60 eri versiota.Tuite s. 3. Suurin osa näistä tuutulauluista lauletaan suoraan lapselle, ja ne ovat säilyneet käytössä myös nyky-Georgiassa. Monet iavnana-variantit olivat kuitenkin sairaalle lapselle laulettuja tervehdyttämislauluja, jotka osoitettiin lapsen sijaan "herroille" (batonebi) tai "enkeleille" (angelozebi). Näiden henkien uskottiin ottaneen isorokosta, tuhkarokosta, tulirokosta tai muusta tarttuvasta taudista kärsivän potilaan haltuunsa.Tuite s. 3, 8. Useat georgialaiset runoilijat, kuten Ilia Tšavtšavadze, Akaki Tsereteli ja Galaktion Tabidze, ovat käyttäneet teoksissaan iavnana-motiiveja. == Lähteet == Luokka:Georgialainen musiikki Luokka:Kansanmusiikki
Ikarios

Ikarios () viittaa kreikkalaisessa mytologiassa kahteen eri hahmoon: * Ikarios, Spartan kuninkaan Oibaloksen poika * Ikarios, ateenalainen, joka oppi Dionysokselta taidon tehdä viiniä.
Museum of London

Museum of London on Lontoon kaupunginmuseo, joka esittelee Lontoon historiaa kivikaudelta nykypäivään. Sen ulkopuolella on pala roomalaisten rakentamaa kaupunginmuuria. Museo sijaitsee 1970-luvulla rakennetuissa tiloissa, ja se on ensimmäisiä museoita, joka pyrki luomaan kokonaisvaltaisen elämyksen pitkien lasivitriinien sijaan. Museon tiloissa on huoneita eri aikakausilta, esimerkiksi kokonainen kadunpätkä Viktorian ajalta. Sisäänpääsy on ilmainen. Lähin metroasema on St. Paul's. == Lähteet == Luokka:Lontoon Cityn rakennukset ja rakennelmat Luokka:Lontoon museot Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan historialliset museot
M/S Bothniaborg

M/S Bothniaborg () on alankomaalaisen Wagenborg Shipping B.V. -varustamon omistuksessa oleva oleva ro-ro-rahtialus. Aluksen runko on rakennettu vuonna 2004 Daewoo Mangalia Heavy Industriesin telakalla Romaniassa, josta se hinattiin varustettavaksi Volharding Shipyard Harlingenin telakalle Alankomaihin. Kuollutta painoa Bothniaborgilla on 8 600 tonnia. Alus on rekisteröity Alankomaiden lipun alle ja sen kotisatama on Delfzijl. Bothniaborgin sisaralus on M/S Balticborg. == Käyttöhistoria == Maaliskuussa 2002 alus tilattiin Pohjois-Ruotsista Keski-Eurooppaan suuntautuvia metsäteollisuuden tuotteiden kuljetuksia varten. Huhtikuussa 2004 aluksen runko saapui Romaniasta Alankomaihin, jossa se varustettiin. 3. marraskuuta alus sai nimen. 8\. marraskuuta alus luovutettiin C.V. Scheepvaartonderneming “Balticborg”:in (Wagenborg Shipping B.V.) omistukseen, joka rekisteröi aluksen Alankomaiden lipun alle. Kotisatamaksi tuli Delfzijl. Tämän jälkeen laiva aikarahdattiin Kappa Kraftlinerin liikenteeseen reitille Haraholmen–Bremen–Terneuzen–Sherness (joskus myös Södertälje sisältyy reittiin). == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Fakta om Fartyg – M/S Bothniaborg *Wagenborg: MV Bothniaborg *Mann Lines: Aluksen sijainti Bothniaborg
10 (Harri Marstion albumi)

__NOTOC__ 10 on suomalaisen laulajan Harri Marstion 10. ja viimeiseksi jäänyt studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2006. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Harri Marstio – laulu * Keimo Hirvonen – rummut (kappaleet 1, 2, 5, 9, 10), tamburiini (8) * Jukka Gustavson – hammond (1, 5, 9, 10) * Pekka Gröhn – sähköpiano (1, 9, 10), mellotron (2), flyygeli (3, 5, 8), syna (3, 10), urut (8) * Heikki "Häkä" Virtanen – basso (1, 3, 8, 9, 10), kontrabasso (2, 5, 6, 7) * Miikka Paatelainen – akustinen kitara (1, 5), sähkökitara (1), kitarat ja lap steel (10) * Abdissa Assefa – lyömäsoittimet (1, 5, 6, 9), congat (2), rummut (3), lyömäsoittimet (3, 10) * Mika Kuokkanen – taustalaulu (1, 2, 5, 8, 10) * Ninni Poijärvi – taustalaulu (1, 2, 5, 7, 8, 10) * Arto Piispanen – flyygeli (1, 2, 6, 12), urut (2) * Nipa Niilola – kitarasoolo (1), kitarat (4), sähkökitara ja jousisovitus (5), akustinen kitara (11) * Antero Jakoila – nylonkielinen kitara (2, 6), tres-kitara (6) * Verneri Pohjola – trumpetti (2, 7, 12), flyygelitorvi (7) * Mikko Mustonen – pasuuna (2, 7) * Henrik Perello – 1. viulu (2, 4, 5, 9) * Tuuli Talvitie – 1. viulu (2, 4, 5, 9) * Heikki Hannikainen – 2. viulu (2, 4, 5, 9) * Anne Korhonen – alttoviulu (2, 4, 5, 9) * Panu Saari – sello (2, 4, 5) * Tommi Viksten – kitarat (3, 8, 9), taustalaulut (3) * Timo Kiiskinen – taustalaulut (3) * Safka Pekkonen – flyygeli (4) * Jaan Wessman – basso ja lyömäsoittimet (4), jousisovitus (4, 9) * Sami Pöyhönen – trumpetti (6) * Jari "Heinä" Nieminen – kitarat (7) * Markku Lepistö – haitari (7) * Minna Pensola – viulu (7, 12) * Lilli Maijala – alttoviulu (7, 12) * Tomas Djupsjöbacka – sello (7, 12) * Juha Tikka – jousisovitus (7) * Juuso Nordlund – nauhaton basso (11) * Olli Haavisto – pedal steel (11) * Anna Tanskanen – 1. viulu (11) * Marjukka Pola – 2. viulu ja sooloviulu (11) * Jussi Tuhkanen – alttoviulu (11) * Marjukka Kesseli – sello (11) * Sara Lahdenranta – sello (11) * Jani Pola – jousiorkesterin johto (11) * Mongo Aaltonen – lyömäsoittimet (11) * Heikki Nikula – klarinetti, bassoklarinetti (12) === Tuotanto === * Nipa Niilola – tuottaja (kappale 11) * Tom Nyman – tuottaja, äänittäjä * Pauli Saastamoinen – masteroija (Finnvox) * Janne Viksten – äänittäjä (kappaleet 7, 8 ja 12, Arabia), miksaaja (kappaleet 6, 7, 8 ja 12, Arabian studiot) * Dan Tigerstedt – miksaaja (kappaleet 1, 3, 5 ja 10) – miksaaja * Risto Hemmi – miksaaja (kappaleet 2 ja 9) (Finnvox) * Juuso Nordlund – miksaaja (kappale 4, JJ-studio * Teropekka Virtanen – äänittäjä, miksaaja (kappale 11, Inkfish) * Mikko Oinonen – äänittäjä (kappaleet 1, 2, 5, 6, 9 ja 10, Soundtrack Studios) * Juuso Nordlund – äänittäjä (kappale 4, JJ-studio) * Tommi Viksten – äänittäjä (Hitsville IV, Ydin, on-location) * Miikka Paatelainen – (Hitsville IV, Ydin, on-location) * Magnus Weckström – kuvat * Antti Heikkinen – kannet (Neo-Geo) * Laura Frey – styling == Singlet == * ”Vanha mies” * ”Tämä maa” ==Lähteet== Luokka:Harri Marstion albumit Luokka:Vuoden 2006 albumit
San Marinon Grand Prix 1981

San Marinon Grand Prix 1981 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 3. toukokuuta 1981 Imolan radalla Italiassa. Kilpailun voitti Brabhamilla ajanut Nelson Piquet, jolle voitto oli kauden toinen. Kyseessä oli ensimmäinen San Marinon Grand Prix. Radalla oli edellisenä vuonna ajettu Italian Grand Prix. == Tulokset == Sija Nro Kuljettaja Talli Kierrokset Aika/keskeytys Lähtöruutu Pisteet 1 5 Nelson Piquet Brabham-Ford 60 1.51.23,97 5 9 2 29 Riccardo Patrese Arrows-Ford 60 + 4,58 9 6 3 2 Carlos Reutemann Williams-Ford 60 + 6,34 2 4 4 6 Hector Rebaque Brabham-Ford 60 + 22,89 13 3 5 28 Didier Pironi Ferrari 60 + 25,87 6 2 6 8 Andrea de Cesaris McLaren-Ford 60 + 1.06,61 14 1 7 27 Gilles Villeneuve Ferrari 60 + 1.41,97 1 8 16 René Arnoux Renault 59 + 1 krs. 3 9 14 Marc Surer Ensign-Ford 59 + 1 krs. 21 10 7 John Watson McLaren-Ford 58 + 2 krs. 7 11 33 Patrick Tambay Theodore-Ford 58 + 2 krs. 16 12 1 Alan Jones Williams-Ford 58 + 2 krs. 8 13 10 Slim Borgudd ATS-Ford 57 + 3 krs. 24 NC 25 Jean-Pierre Jabouille Ligier-Matra 45 Ei sijoittunut 18 Kesk. 17 Eliseo Salazar March-Ford 38 Ulosajo 23 Kesk. 4 Michele Alboreto Tyrrell-Ford 31 Kolari (Gabbiani) 17 Kesk. 32 Beppe Gabbiani Osella-Ford 31 Kolari (Alboreto) 20 Kesk. 23 Bruno Giacomelli Alfa Romeo 28 Kolari (Cheever) 11 Kesk. 3 Eddie Cheever Tyrrell-Ford 28 Kolari (Giacomelli) 19 Kesk. 22 Mario Andretti Alfa Romeo 26 Vaihdelaatikko 12 Kesk. 20 Keke Rosberg Fittipaldi-Ford 14 Moottori 15 Kesk. 26 Jacques Laffite Ligier-Matra 7 Jousitus 10 Kesk. 15 Alain Prost Renault 3 Vaihdelaatikko 4 Kesk. 31 Miguel Angel Guerra Osella-Ford 0 Kolari (Salazar) 22 DNQ 30 Siegfried Stohr Arrows-Ford DNQ 18 Derek Daly March-Ford DNQ 9 Jan Lammers ATS-Ford DNQ 21 Chico Serra Fittipaldi-Ford DNQ 36 Derek Warwick Toleman-Hart DNQ 35 Brian Henton Toleman-Hart W 11 Elio de Angelis Lotus-Ford W 12 Nigel Mansell Lotus-Ford == Muuta == *Paalupaikka: Gilles Villeneuve – 1.34,523 *Nopein kierros: Gilles Villeneuve – 1.48,064 (kierroksella 46) *ensimmäinen San Marinon Grand Prix *Michele Alboreton, Miguel Angel Guerran ja Eliseo Salazarin ensimmäinen Grand Prix *Andrea de Cesarisin ensimmäinen MM-piste *Renault'n 50:s Grand Prix *Ferrarin 90:s paalupaikka *Tolemanin ensimmäinen kilpailu *Hector Rebaquen paras sijoitus (4. sija) ==Tilanne kuljettajien MM-sarjassa== Sija Kuljettaja Pisteet 1 Carlos Reutemann 25 2 Nelson Piquet 22 3 Alan Jones 18 4 Riccardo Patrese 10 5 Alain Prost 4 6 Mario Andretti 3 Elio de Angelis 3 Hector Rebaque 3 Marc Surer 3 10 René Arnoux 2 Eddie Cheever 2 Didier Pironi 2 13 Andrea de Cesaris 1 Jacques Laffite 1 Patrick Tambay 1 == Lähteet == Luokka:Formula 1 -kausi 1981 Luokka:San Marinon Grand Prix
Uusluterilaisuus

Uusluterilaisuus on aluksi Saksassa 1800-luvulla kehittynyt luterilainen reformivirtaus, joka korostaa tunnustuskirjojen, dogman, kirkon ja viran merkitystä. Uusluterilaisuus syntyi vastareaktioksi valistuksen rationalismille, 1800-luvun liberalismille ja unionismille, ja se on ollut yhteydessä herätysliikkeisiin. Uusluterilaisuutta ovat edustaneet muun muassa Wilhelm Löhe ja C. F. W. Walther sekä Suomessa Fredrik Gabriel Hedberg. Uusluterilaisuuteen laajemmassa merkityksessä luetaan kuuluvaksi myös Erlangenin koulukunta. == Kirjallisuus == *Sihvonen, Matti: Kirkon uudistuksen suuntaviivoja 1800-luvun uusluterilaisuudessa. Ego sum qui sum: Jouko Martikaisen juhlakirja. Studier i systematisk teologi vid Åbo Akademi nr 29. Åbo 2006: Åbo Akademi. 431 s. toim. Tuomas Martikainen. s. 107-113. ISBN 952-12-1678-6 == Lähteet == *Uusluterilaisuus (Teinonen, Seppo A.: Teologian sanakirja) Luokka:Luterilainen teologia Luokka:Kirkkohistoria
M/S Balticborg

M/S Balticborg () on alankomaalaisen Wagenborg Shipping B.V. -varustamon omistuksessa oleva oleva ro-ro-rahtialus. Aluksen runko on rakennettu vuonna 2003 Daewoo Mangalia Heavy Industriesin telakalla Romaniassa, josta se hinattiin vuonna 2004 varustettavaksi Volharding Shipyard Harlingenin telakalle Alankomaihin. Kuollutta painoa Balticborgilla on 8 600 tonnia. Alus on rekisteröity Alankomaiden lipun alle ja sen kotisatama on Delfzijl. Balticborgin sisaralus on M/S Bothniaborg. == Käyttöhistoria == Maaliskuussa 2002 alus tilattiin. Huhtikuussa 2004 aluksen runko saapui Romaniasta Alankomaihin, jossa se varustettiin. 3. marraskuuta alus sai nimen. 8\. marraskuuta alus luovutettiin C.V. Scheepvaartonderneming “Balticborg”:in (Wagenborg Shipping B.V.) omistukseen, joka rekisteröi aluksen Alankomaiden lipun alle. Kotisatamaksi tuli Delfzijl. Tämän jälkeen laiva aikarahdattiin Kappa Kraftlinerin liikenteeseen reitille Haraholmen–Bremen–Terneuzen–Sherness (joskus myös Södertälje sisältyy reittiin). == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Fakta om Fartyg – M/S Balticborg *Wagenborg: MV Balticborg *Mann Lines: Aluksen sijainti Balticborg
Ikarios (Ateena)

Ikarios () oli kreikkalaisessa mytologiassa ateenalainen mies, joka Pandionin ollessa kuninkaana otti sydämellisesti vastaan DionysoksenApollodoros, Bibliotheke ('Kirjasto') 3.14.7 (engl. käännös). Ikarios sai tältä viiniköynnöksen ja oppi viinin valmistamisen, ja Dionysos kehotti häntä jakamaan tietonsa myös naapureidensa kanssaPlutarkhos, Moralia iv.9 (engl. käännös). Niin Ikarios meni eräiden paimenien luokse ja antoi näiden maistaa viiniä. Runsaan juomisen tuloksena paimenet juopuivat, ja luullen Ikarioksen myrkyttäneen heidät, kivittivät tämän kuoliaaksi; Hyginus tosin kertoo surman tapahtuneen nuijilla ja ruumiin jääneen hautaamattaHyginus, Fabulae cxxx (engl. käännös). Päivän taas valjettua ja paimenten selvittyä he ymmärsivät asioiden laidan ja hautasivat Ikarioksen. Ikarioksen tytär Erigone löysi koiransa Mairan avulla isänsä haudan. Suruissaan isänsä kohtalosta hän hirtti itsensä. Rangaistukseksi tästä Dionysos sai ateenalaisten tyttäret vimmaan käyttäytyä samalla tavoin. Kun nämä tiedustelivat Apollonilta itsemurhien syytä, saivat he vastaukseksi piittaamattomuutensa Ikarioksen ja Erigonen kohtalosta. Näin sai alkunsa vuosittainen juhla, jossa puihin ripustettiin hirtettyjä nukkeja ja annettiin juomauhreja näiden kahden muistolle. Dionysoksen kerrotaan nostaneen Ikarioksen taivaalle Karhunvartijan tähdistöksiHyginus, Astronomica ii.4 (engl. käännös) tai sen kirkkaimmaksi tähdeksi, Arcturukseksi (karhunmetsästäjä)Hyginus, Fabulae ccxxiv (engl. käännös). == Lähteet == Luokka:Kreikkalainen mytologia