EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Anne Charlotte Leffler

Anne Charlotte Gustava Leffler Edgren (1849 Tukholma, Ruotsi – 1892 Napoli, Italia) oli ruotsalainen kirjailija. Hän piti kirjallista salonkia. Lefflerin salanimellä julkaisemat näytelmät, kuten Skådespelerskan (1873) ja Elfvan (1880), saavuttivat luontevuutensa ja persoonallisen aatesisällyksensä takia paljon suosiota. Hänen kirjailijamaineensa perustuu kuitenkin ennen kaikkea novellikokoelmiin Ur lifvet, joita ilmestyi viisi nidettä ja joissa hänen todellisuudentajunsa, älykäs ihmisymmärryksensä ja sielullinen erittelykykynsä sekä yksinkertaisen selkeä tyylinsä pääsevät täysiin oikeuksiinsa. Erikoisen taitavasti hän kuvaa ruotsalaista koti- ja seuraelämää. Aikoinaan muutamat hänen novelleistaan (esimerkiksi Aurora Bunge) herättivät paheksuntaa peittelemättömän realisminsa takia, jolla muutamat naiskohtalot oli kuvattu. Hänen muista teoksistaan mainittavia ovat näytelmät Sanna kvinnor (1883) ja Hur man gör godt (1885) sekä vuodelta 1892 Sonja Kovalevskin elämäkerta.Leffler 3. Anne Charlotte L., Tietosanakirja osa 5, palsta 720, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1913 Oltuaan kirjailijauransa alussa etupäässä ulkokohtainen kiivailija ja analysoija, hän on myöhemmässä tuotannossaan jossain määrin tavoitteellisempi: hän kuvaa yhteiskunnallisia epäkohtia sekä sovinnaisuutta, joka kahlehtii yksilön ja varsinkin naisen vapautta. Lefflerin ensimmäinen puoliso oli Gustaf Edgren, toinen italialainen matemaatikko Pasquale del Pezzo.Anna Charlotta (Anne Charlotte) Gustava Leffler, Svenskt kvinnobiografiskt lexikon, viitattu 4.7.2020 Leffler käytti salanimiä A., A. Ch. E—n, Alrun Leifsson, C., Carla, Carlot. Hänen muita käyttämiään nimiä olivat Anne Charlotte di Cajanello, Anne Charlotte Edgren, Anna-Carlotta Leffler, d:ssa di Cajanello.Anne Charlotte Leffler (1849-1892), Litteraturbanken, viitattu 4.7.2020 Lefflerin veli oli matemaatikko Gösta Mittag-Leffler. ==Suomennetut teokset== * A. Ch. Edgren: "Lapsi": Häät, suom. Aatto S. K. E. Holm'in kustantama. 1883. Sarja: Helppohintainen novelli- ja romani-jakso, 2 sarja, 5. ** Lapsi Projekt Gutenbergissa, Häät Projekt Gutenbergissa * A. Ch. Edgren: Häät ja Lapsi, suom. Aatto S. Teoksessa: Margery Beade ja Beden armeliaisuus, K. E. Holm'in kustantama. 1883 * A. Char. Edgren: Tohtorin waimo, suom. Maiju [Olga Maria Slottsberg], [Oulussa]: E. P.-K:n (E. Paavo-Kallio) kustantama 1885, Sarja: 'Pohjan Leimun' kirjanen, n:o 3. * Anne Charlotte Edgren-Leffler: Oikeita naisia: näytelmä 3:ssa näytöksessä (Sanna kvinnor), suom. Väinö Andelin (=Hämeen-Anttila). Hämeenlinna: Andelin 1900. Sarja: Pieni yleiskirjasto, 5. * Anne Charlotte Edgren-Leffler: Kesäsatu: romaani (En sommarsaga), suom. Esteri Paalanen, Porvoo: WSOY 1922 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Anne Charlotte Lefflerin teoksia Projekt Runebergissa * Anne Charlotte Lefflerin teoksia Projekt Gutenbergissa Luokka:Ruotsalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1849 syntyneet Luokka:Vuonna 1892 kuolleet
Lucasfilm Animation

Lucasfilm Animation on vuonna 2003 perustettu yhdysvaltalainen elokuva- ja tietokoneanimaatiostudio. Se on Lucasfilmin tytäryhtiö, joka taas on The Walt Disney Companyn tytäryhtiö. Lucasfilm Animationille perustettiin sivukonttori Singaporeen vuonna 2005, ja vuonna 2014 konttori muutti vanhasta rakennuksesta uuteen. == Filmografia == ===Elokuvat=== * Star Wars: The Clone Wars (2008) * Strange Magic (2015) ===Televisiosarjat=== * Star Wars: The Clone Wars (2008–2020) * Star Wars Rebels (2014–2018) * Lego Star Wars: The Freemaker Adventures (2016–2017) * Star Wars: Forces of Destiny (2017–2019) * Star Wars Resistance (2018–2020) * Star Wars: The Bad Batch (2021) * Star Wars: Visions (2021) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Lucasfilm Animation Internet Movie Databasessa Luokka:Yhdysvaltalaiset animaatiostudiot Luokka:Lucasfilm
Joonas Timonen

Joonas Ville Verneri Timonen (s. 13. lokakuuta 2000 Kuopio) on suomalainen koripalloilija, pelipaikaltaan pääasiassa pelintekijä. == Pelaajaura == Timonen syntyi Kuopiossa, mutta hänen perheensä muutti pääkaupunkiseudulle jo noin vuosi tämän jälkeen. Hänen Tommi-isänsä pelasi koripalloa I-divisioonassa ja sedät, Jussi Timonen ja neljän olympiamitalin Kimmo Timonen, jääkiekkoa.https://kymensanomat.fi/uutiset/urheilu/08cfc870-0687-4803-866a-a360cc5795fc Monista sukulaisistaan poiketen Timonen ei harrastanut jääkiekkoa, ja hänen isänsä ohjasi hänet pelaamaan koripalloaUrheilulehti 12.8.2020, 38–41. Timonen aloitti koripallon harjoittelun Vantaan Pussihukissa. Hän pelasi juniorina Munkkiniemen Kisapoikien joukkueissahttps://www.ktpbasket.fi/uutinen/joonas- timoselle-jatkopesti-ktp-ssa B-poikien SM-sarjaa kaudella 2015–2016 ja A-poikien SM-sarjassa vuosina 2015–2019. B-poikien SM-sarjakaudellaan Timonen voitti ikäluokan Suomen mestaruuden, ja hänet valittiin sarjan vuoden pelaajaksihttps://www.mukibasket.fi/?x103997=809218. A-pojissa hän voitti kolme ikäluokan Suomen mestaruutta.Joonas Timonen – Suomen Koripalloliitto Timonen nousi MuKin M1DB:tä pelanneeseen miesten edustusjoukkueeseen syksyllä 2016. Kaudella 2019–2020 joukkue pelasi toiseksi korkeimmalla sarjatasolla M1DA:ssa. Syksystä 2019 lähtien Timonen on pelannut myös Korisliigaa MuKin yhteistyöseura KTP-Basketin joukkueessa. Huhtikuussa 2020 Timonen ja KTP tekivät 1+1-vuotisen jatkosopimuksenhttps://kymensanomat.fi/uutiset/urheilu/a5cc0261-19a8-4175-adb7-64e26b300f81. Samoihin aikoihin Timonen astui varusmiespalvelukseen Puolustusvoimien urheilukoulussa Santahaminassa. Timonen pelasi myös Suomen nuorisomaajoukkueissa. Hän kuului muun muassa alle 16-vuotiaiden maajoukkueeseen ikäluokan vuoden 2016 EM-kilpailuissa, missä Suomi sijoittui viidenneksi, ja alle 18-vuotiaiden maajoukkueeseen ikäluokan EM-kilpailuissa vuonna 2018.https://www.basket.fi/basket/maajoukkueet/pelaajat-ja- valmentajat/pelaaja/?season_id=null&player;_id=4963577 Hänen viimeinen kautensa nuorisomaajoukkueikäisenä kärsi koronaviruspandemiasta. == Pelityyli ja ominaisuudet == Timonen on parhaimmillaan heittävänä takamiehenä. Kesällä 2020 Timonen listasi kehityskohteikseen muun muassa lähtönopeuden, heittotarkkuuden ja fyysisen voiman sekä palloscreenien käytön. == Lähteet == * Joonas Timonen Suomen Koripalloliitto * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Joonas Timonen Basketball Player Profile eurobasket.com Luokka:Suomalaiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 2000 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Prisoner (Cherin albumi)

Prisoner on Cherin studioalbumi, joka julkaistiin 22. lokakuuta 1979. ==Kappaleet== === A-puoli === # # # # === B-puoli === # * # # # Luokka:Vuoden 1979 albumit Luokka:Cherin albumit
Orava (Võru)

Orava on kylä Võrun kunnassa, Võrumaan maakunnassa kaakkoisessa Virossa. Oravan rautatieasema Tartto-Petseri -radalla sijaitsee noin 3 km kylän pohjoispuolella. Se on toinen rautatieasema Edelaraudteen Koidula-Tartto -reitillä. Orava kool.JPG|Oravan koulu Orava vallamaja küljelt.JPG| Orava bussipeatus.JPG| Orava mõisa teenijatemaja mantelkorsten.JPG| Orava Vabadussõja mälestussammas.JPG| Luokka:Viron kylät
Hum

Hum (saks. Cholm, ital. Colm) on kylä tai hallinnollinen alue Kroatiassa, Buzetin kaupungin lähellä. Se on tunnettu "maailman pienimmäksi kyläksi". Asukkaita siellä on noin 30. Luokka:Kroatian kylät
Stefan Lainer

Stefan Lainer (s. 27. elokuuta 1992 Salzburg) on itävaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Hän on pituudeltaan 175-senttimetrinen. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Borussia Mönchengladbachia. Lainer pelasi kotimaansa toisella sarjatasolla Grödigin ja Lieferingin joukkueissa kunnes aloitti pääsarjauransa kaudella 2014–2015 Riedissä. Neljä seuraavaa kautta hän pelasi Red Bull Salzburgissa. Itävallan liigan lisäksi hän pelasi Eurooppa-liigassa 29 ottelua ja teki maalin huhtikuussa 2018 toisessa puolivälieräottelussa italialaisseura Laziota vastaan. Lainer siirtyi kesällä 2019 saksalaisseura Borussia Mönchengladbachiin. Hän pelasi kaudella 2019–2020 Bundesliigassa 31 ottelua, jotka kaikki avauskokoonpanossa, ja teki maalin elokuussa 2019 Mainzia vastaan toisessa liigaottelussaan. Eurooppa-liigassa hän pelasi kuusi ottelua. Kaudella 2020–2021 hän pelasi 33 bundesliigaottelua, joista 31 ottelua avauskokoonpanossa, ja teki maalin lokakuussa Kölniä ja maaliskuussa Schalkea vastaan. Mestarien liigassa hän pelasi kahdeksan ottelua. Kaudella 2021–2022 alkupuolella Lainer oli nilkkavamman vuoksi kolmisen kuukautta poissa kentiltä ja pelasi kauden aikana 21 bundesliigaottelua, joissa hän teki yhden maalin, tammikuussa voitokkaassa vierasottelussa Bayern Müncheniä vastaan. Kaudella 2022–2023 hän pelasi 17 ja seuraavalla kaudella 15 bundesliigaottelua tekemättä maaleja. Lainerilta löydettiin heinäkuussa 2023 imusolmukesyöpä, ja hän palasi kaudella 2023–2024 otteluihin vasta tammikuussa 2024. Lainer pelasi Itävallan nuorisomaajoukkueissa. Ensimmäisen ottelunsa Itävallan A-maajoukkueessa hän pelasi maaliskuussa 2017 ystävyysottelussa Suomea vastaan. Hän pelasi kesällä 2021 käydyissä EM-kilpailuissa joukkueensa kaikki neljä ottelua avauskokoonpanossa ja teki yhden maalin. Hän on toukokuun 2024 loppuun mennessä pelannut 39 A-maaottelua, joissa 35 kertaa avauskokoonpanossa. Hän teki ensimmäisen maaottelumaalinsa 18. maaottelussaan marraskuussa 2019 EM-karsinnassa Pohjois-Makedoniaa vastaan. Toisen maaottelumaalinsa hän teki kesän 2021 EM-kilpailujen ensimmäisessä alkulohko- ottelussa, ja vastustajana oli jälleen Pohjois-Makedonia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Itävaltalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Uno Zeipel

Uno Zeipel (1867 – 22. tammikuuta 1925) oli suomalainen kuvittaja ja pilapiirtäjä.Uno Zeipelin kuolinilmoitus, Hufvudstadsbladet, 25.01.1925, nro 25, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotGeni.com : Uno Zeipel Zeipel toimi Ruotsalaisen teatterin kanslian ja eläkekassan sihteerinä. Tämän toimen ohella hän toimi myös lehtien kuvittajana ja hänen karrikatyyrejään julkaistiin muun muassa Fyren- ja Lucifer-lehdissä. Zeipelin muihin harrastuksiin kuului urheilukalastus.Uno Zeipel, Svenska Pressen, 22.01.1925, nro 17, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Uno Zeipel oli naimisissa Sophie Blondina (Polly) Mellinin (s. 1880) kanssa. Uno Zeipel kuoli tammikuussa 1925 57-vuotiaana halvauskohtauksen seurauksena. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kuvakokoelmat.fi : Uno Zeipelin pilapiirroksia * Suomalaisen kuvataiteen bibliografia : Uno Zeipel Luokka:Suomalaiset pilapiirtäjät Luokka:Vuonna 1867 syntyneet Luokka:Vuonna 1925 kuolleet
Florian Neuhaus

Florian Neuhaus (s. 16. maaliskuuta 1997 Landsberg am Lech) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Borussia Mönchengladbachia. Neuhaus nousi TSV 1860 Münchenin junioreista 2. Bundesliigassa pelanneeseen edustusjoukkueeseen kaudella 2016–2017. Kesällä 2017 hän siirtyi Borussia Mönchengladbachiin mutta pelasi kauden 2017–2018 lainalla Fortuna Düsseldorfin joukkueessa 2. Bundesliigassa. Kaudella 2018–2019 hän pelasi Mönchengladbachissa 32 bundesliigaottelua ja teki niissä kolme maalia. Kaudella 2019–2020 hän pelasi Bundesliigassa 30 ottelua, joissa hän teki neljä maalia, ja Eurooppa-liigassa viisi ottelua. Kaudella 2020–2021 pelaamissaan 33 bundesliigaottelussa hän teki kuusi maalia, joista yksi oli voittomaali tammikuisessa ottelussa sarjan kärjessä ollutta ja sittemmin mestaruuden voittanutta Bayern Müncheniä vastaan. Mestarien liigassa hän pelasi Mönchengladbachin kaikki kahdeksan ottelua avauskokoonpanossa. Neuhaus on pelannut Saksan alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän saavutti hopeaa alle 21-vuotiaiden EM- kilpailuissa 2019 ja pelasi turnauksessa Saksan kaikki viisi ottelua, joista kolme avauskokoonpanossa. Saksan A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran lokakuussa 2020 ystävyysottelussa Turkkia vastaan ja teki ottelussa maalin. Kesäkuun 8. päivään 2021 mennessä hän on pelannut kuusi A-maaottelua, joista kolme ottelua avauskokoonpanossa. Toisen maaottelumaalinsa hän teki kesäkuussa 2021 ystävyysottelussa Tanskaa vastaan. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Anisosticta

Anisosticta on kovakuoriaisten (Coleoptera) lahkoon kuuluva leppäkerttusuku. Sukuun kuuluu maailmanlaajuisesti ainakin neljä lajia. Lajimäärä vaihtelee eri lähteissä. Suomessa on tavattu ainakin kaksi Anisosticta-suvun lajia.Laji.fi: Anisosticta Suvun lajeja esiintyy lähinnä Euroopassa ja Pohjois- Amerikassa.iNaturalist: Suku Anisosticta == Sukuun kuuluvia lajeja == *Anisosticta bitriangularis *Anisosticta borealis *Kosteikkopirkko (Anisosticta novemdecimpunctata) *Jänkäpirkko (Anisosticta strigata) == Lähteet == == Aiheesta muualla == *ITIS: Anisosticta *University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Anisosticta *Iowa State University, Bug Guide: Genus Anisosticta *Pherobase: Semiochemicals of Genus Anisosticta Luokka:Leppäkertut
Vai Passar Mal

Vai Passar Mal on brasilialaisen laulaja ja drag queen Pabblo Vittar'in ensimmäinen albumi. Se julkaistiin lokakuussa 2017. == Kappaleet == # # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Vuoden 2017 esikoisalbumit Luokka:Brasilialaiset popalbumit
SocialBlade

SocialBlade on 2008 avattu verkkosivusto, joka käsittelee useimmiten YouTube- suoratoistopalvelun tietoja, kuten näyttökertoja ja tykkäyksiä. Se jakaa myös tietoja palveluista Twitch, Instagram, Facebook, Mixer, Dailymotion, DLive ja Tiktok. == Historia == Jason Urgo aloitti SocialBladen 8. helmikuuta 2008 luomaan tilastoja Digg-sivustosta. Palvelun oli tarkoitus olla vapaa-ajan harrastus. SocialBlade siirtyi YouTube-tilastoihin vuonna 2010 ja analysoi nykyään yli 23 miljoonaa tubekanavaa. Suosion kasvaessa Twitch-tilastot lisättiin vuonna 2013, Instagram-tilastot vuotta myöhemmin, Twitter-tilastot 2016, DailyMotion-tilastot 2017 ja viimeisimpänä Mixerin tilastot vuonna 2018. == Lähteet == Luokka:Verkkosivustot
Ēriks Ešenvalds

Ēriks Ešenvalds (s. 26. tammikuuta 1977 Priekule) on latvialainen säveltäjä.Ēriks Ešenvalds Musica Baltica == Koulutus ja ura == Ešenvalds opiskeli baptistien teologisessa seminaarissa vuosina 1995–1997 ennen maisteriksi kouluttautumista sävellyksessä Latvian musiikkiakatemiassa, josta valmistui vuonna 2004. Hänen pääopettajansa oli Selga Mence. Hän osallistui myös muiden muassa Michael Finnissyn, Klaus Huberin, Philippe Manouryn ja Jonathan Harveyn pitämille mestarikursseille. Ešenvalds on sittemmin opettanut sävellystä Latvian musiikkiakatemiassa. Hän on saanut useampaan otteeseen Latvian suuren musiikkipalkinnon. Vuonna 2006 hän sai Kansainvälisen säveltäjärostrumin ensipalkinnon teoksestaan The Legend of the Walled-in Woman. Ešenvaldsin teosten levytyksiä on julkaistu esimerkiksi Hyperionilla, Deccalla, Deutsche Grammophonilla, Ondinella ja Naxoksella. Suurin osa Ešenvaldsin tuotannosta koostuu kuoromusiikistaĒriks Ešenvalds Ondine, mutta hän on säveltänyt myös esimerkiksi multimediasinfonioita ja oopperaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut Luokka:Latvialaiset säveltäjät Luokka:Oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Oskar Holmström

Frans Oskar Holmström (2. helmikuuta 1862 Lapinjärvi – 12. syyskuuta 1912 Porvoo) oli suomalainen filosofian maisteri ja päätoimittaja.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899Dödsfall : Oskar Holmström, Åbo Underrättelser, 13.09.1912, nro 250, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Oskar Holmströmin vanhemmat olivat nimismies Gustaf Alexander Holmström (1815–1886) ja Emilia Sofia Dahlström. Hän pääsi ylioppilaaksi 1881 Porvoon lyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1890. Holmström oli oikolukijana ja toimittajana Nya Pressen- lehdessä 1890–1898, uutisosaston hoitajana ja toimitussihteerinä Åbo Underrättelser-lehdessä 1898–1909, päätoimittajana Gamlakarleby-lehdessä 1910–1911 ja toimittajana Suomen Tietotoimistossa 1911–1912. Vuonna 1912 hänestä tuli Porvoossa ilmestyneen Borgåbladet-lehden päätoimittaja mutta tätä tointa hän ei ehtinyt hoitaa pitkään.Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Gustaf Alexander Holmström. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 4.7.2020. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Vuonna 1862 syntyneet Luokka:Vuonna 1912 kuolleet
Lebut

Lebut ovat wolofin murretta puhuva etninen ryhmä Senegalissa. He asuvat Kap Verden niemellä ja Atlantin rannikolla Kayarista M’Bouriin. Lebuja on noin 50 000 henkeä. Kayoriin kuuluneet lebut muodostivat 1790-luvulta lähtien pienen feodaalitasavallan, jota johti Njamburista saapunut muslimipappien suku. Suurin osa lebuista on kääntynyt islamiin melko hiljattain. Dakarin kaupunki on kasvanut lebujen maille, ja he kiistelivät pitkään ranskalaisten kanssa maaoikeuksistaan. Nykyään lebut ovat pieni, mutta taloudellisesti ja poliittisesti tärkeä kaupunkilaisryhmä. Osa heistä harjoittaa yhä perinteistä kalastusta. Lebut solmivat avioliittoja wolofien kanssa, mutta he ovat säilyttäneet identiteettinsä. ==Lähteet== Luokka:Senegalin etniset ryhmät
Johan Wilhelm Åkerstedt

Johan Wilhelm Åkerstedt (3. maaliskuuta 1838 Tammisaari – 6. tammikuuta 1909 Tukholma) oli suomalainen kauppias ja kauppaneuvos.BiografiaSampo : Johan Wilhelm Åkerstedt Åkerstedt syntyi Tammisaaressa Jacobina Theresia Wilhelmina Åkerstedtin aviottomana lapsena. Hän kävi koulun siellä ja oli sitten notaarina laamanninoikeudessa. Vuonna 1861 hänet valittiin Joensuun kaupungin kasööriksi ja hänen virkatehtäviinsä kuului Joensuussa myös tuulaakimaksujen keräys ja vaakamestarin tehtävät. Åkerstedt toimi myös kruununkasöörinä Joensuussa. Hän alkoi toimia lisäksi ulkomaisten vakuutusyhtiöiden asiamiehenä ja paikallisen sahan kirjanpitäjänä. Åkerstedt meni naimisiin 1866 joensuulaisen, Kiihtelysvaarasta kotoisin olleen kauppias Simon Parviaisen (1812–1877) tyttären Anna Johanna Parviaisen kanssa. Vuonna 1873 hän muutti vaimonsa kanssa Pietariin jossa he alkoivat hoitaa Simon Parviaisen 1866 Pietariin perustamaa ensimmäisen luokan kauppaliikettä yhdessä Åkerstedtin langon Janne Parviaisen (1840–1902) kanssa. Ostrovin saarella Pietarissa toiminut toiminimi Parviainen & Co harjoitti leipätukkukauppaa ja vaatekauppaa sekä Suomeen suuntautunutta viljakauppaa. Parviaiset olivat myös osaomistajina Joensuun ja Pietarin välillä liikennöineissä laivoissa. Åkerstedtistä tuli ajan myötä Parviainen & Co:n yksi osakas. Åkerstedt pääsi Pietarissa ensimmäisen luokan kauppakillan jäseneksi. Hän toimi jonkin aikaa vuonna 1883 Suomen kauppa-asiamiehenä Pietarissa ja vuonna 1884 hän sai kauppaneuvoksen arvonimen. 1800-luvun lopulla Parviainen & Co aloitti rakennustarvikkeiden valmistuksen ja perusti oman konepajan. Åkerstedtin vaimo kuoli vuonna 1902 ja hän itse muutti takaisin Suomen puolelle Viipuriin vuonna 1908. Hän kuoli tammikuun alussa 1909 ollessaan Tukholmassa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kauppiaat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Pietarinsuomalaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1838 syntyneet Luokka:Vuonna 1909 kuolleet
FLIF

FLIF (Free Lossless Image Format) on kuvatiedostomuoto, jonka pakkaa kuvan tiiviimmin kuin mikään muu tunnettu menetelmä vuonna 2020. Tiedostomuoto julkaistiin 2015, ja ensimmäinen toteutus vuonna 2015. FLIF:iä käsittelevä kooderi pakkaa bittikartan pienempään tilaan kuin WebP tai BPG. FLIF- tiedostomuoto tukee sekä häviötöntä että häviöllistä kuvan pakkausta. Nimensä mukaisesti FLIF:n lähdekoodi on vapaasti levitettävä. FLIF ei ikinä yleistynyt huolimatta hyvästä pakkauskyvystä. Windowsin kuvankatselijoista XnView ja IrfanView tukevat FLIF:iä. Mutta esimerkiksi GIMP ja verkkoselaimet eivät. FLIF:n kehitystä johti Cloudinary.http://flif.info/ FLIF:n seuraajaksi kehitettiin FUIF (Free Universal Image Format), joka sisältää lisäksi vaikutteita JPEG:stä ja häviöttömästä WebP- muodosta.https://github.com/cloudinary/fuif/blob/master/README.md FUIF yhdistettiin Pik:in kanssa, joka on modernisoitu JPEG, näin syntyi Joint Photographic Experts Group -ryhmän JPEG XL, joka standardoitiin standardiksi ISO/IEC 18181.https://jpeg.org/jpegxl/ FLIF:n kehitys on lopetettu. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * http://flif.info/ Luokka:Bittikarttatiedostomuodot
Gunārs Rozenbergs

Gunārs Rozenbergs (23. maaliskuuta 1947 – 10. toukokuuta 2009) oli latvialainen jazztrumpetisti, -lauluntekijä ja -sovittaja.Gunārs Rozenbergs. 23.III 1947.-10.V 2009. Diena Rozenbergs toimi esimerkiksi 2R+2B-kokoonpanon jäsenenä Raimonds Raubiškon kanssa ja soitti Latvian radion big bandissa. Rozenbergsin ensimmäisenä sooloalbuminaTrompetista Gunāra Rozenberga albums "Laura" LSM Klasika ilmestyi vuonna 1978 Laura, joka oli äänitetty jo vuonna 1976.Gunārs Rozenbergs «Laura» TVnet.lv CD-muodossa levy julkaistiin vuonna 2003. Rozenbergs esiintyi vuonna 2001 Satellites LV -yhtyeen Kind of Glue -albumilla. == Lähteet == Luokka:Latvialaiset jazzmuusikot Luokka:Trumpetistit Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
Jean-Jacques Guyon

Jean-Jacques Guyon (1. joulukuuta 1932 Pariisi – 20. joulukuuta 2017 Fontainebleau) oli ranskalainen kenttäratsastaja ja olympiavoittaja. Guyon voitti yksilökilpailun olympiakultaa Méxicossa 1968 ja sijoittui joukkuekilpailussa neljänneksi. Hän voitti joukkuekilpailun EM-pronssia vuonna 1967. Guyon kuoli 85-vuotiaana 20. joulukuuta 2017.https://actu.fr/ile-de- france/fontainebleau_77186/fontainebleau-guyon-mexico-jeux-olympiques- equitation_14608716.htmlOlympedia == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Ranskalaiset ratsastajat Luokka:Ranskalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
21\. prikaati (jatkosota)

21\. Prikaati oli Suomen maavoimien vuonna 1943 perustettu yhtymä jatkosodassa. Vetäytyessään Itä-Karjalasta kesällä 1944 se taisteli tiensä Karhumäestä Ilomantsiin viivyttäen ja kuluttaen vihollista. == Perustaminen == Prikaati käskettiin perustaa päämajan päiväkäskyllä 31.10.1943. Sen kokoaminen kesti koko marraskuun, ja varsinaisena perustamispäivänä pidetään 6.12.1943. Prikaatin oli yksi samalla hetkellä perustetusta prikaatista, muiden ollessa 19. ja 20. Prikaati. Prikaatin kokoonpano: * Prikaatinkomentajana toimi eversti Torvald Ekman * Esikunta ** Esikuntapäällikkönä majuri Osmo Rysä ** Operattivisen osaston päällikkönä kapteeni Heikki Virtanen ** Tykistökomentajana everstiluutnantti Holger Kraemer ** Viestikomentajana kapteeni Eelis Mönkkönen ** Pioneerikomentajana majuri Paavo Keinänen ** Huoltopäällikkönä majuri Bengt Auer * I Pataljoona, komentajana everstiluutnantti Hakanen (-12.2.1944) ja everstiluutnantti Carl-Gustaf Wahren (12.2.-26.6.1944) ja majuri S.O. Lindgren (26.6.-) (jalkaväkirykmentti 54:n I pataljoona) * II Pataljoona, komentajana majuri/everstiluutnantti Toivo Luukko (jalkaväkirykmentti 5:n III pataljoona) * III Pataljoona, komentajana majuri/everstiluutnantti Ilmari Koponen (jalkaväkirykmentti 56:n III pataljoona) * IV Pataljoona, komentajana majuri Teuvo Turtiainen (erillinen pataljoona 24/jalkaväkirykmentti 101) * prikaatin tykistö **Kevyt patteristo 21 komentajana kapteeni E.K.E.Sallamaa **Raskas patteristo 41 komentajana kapteeni P.Hirsso. Rykmentin runkona toimineen jalkaväkirykmentti 101 miehistö koostui pääasiassa rintamalle palvelukseen otetuista vankikarkureista, joka laski merkittävästi rykmentin taisteluarvoa (prikaatinkomentaja eversti Ekmanin arvio prikaatin SPK:ssa). == Prikaatin toiminta == Asemasotavaiheessa joulukuussa 1943 prikaatin tehtävänä oli tehdä kenttävarustelutöitä, mistä se siirrettiin 10. helmikuuta 1944 etulinjaan Krivin lohkolle korvaten 3. prikaatin. Prikaatille alistettiin 3. prikaatin tykistö vahvistettuna linnoituspatteristo 1:llä. Prikaati sai oman tykistönsä käyttövalmiiksi maalis-huhtikuussa 1944, ja raskas patteristo 41 saatiin valmiiksi 25. toukokuuta. Prikaati irrottautui 20. kesäkuuta 1944 etulinjasta. Tällöin prikaatille alistettiin JR 33, joka perääntyi Poventsan suunnasta kohti Karhumäkeä. JR 33:n alistussuhde prikaatille päättyi 2.7. Prikaati vetäytyi 24. kesäkuuta Itä-Karjalan pääpuolustusasemastaan Karhumäessä taistellen ja saapui Juustjärvelle 30. kesäkuuta. Neljä päivää myöhemmin joukot olivat Savastilassa. Porajärvellä prikaati oli 10. heinäkuuta ja vanha raja ylitettiin Kuolismaan suunnalla 17. heinäkuuta. Heinäkuun lopulla prikaati oli asemissa Ilomantsin Sysmäjärven ja Alavieksijärven välisellä kannaksella, missä se osallistui Ilomantsin suureen saarrostusoperaatioon. Rintama jähmettyi 9. elokuuta Ilomantsissa, kunnes aselepo astui voimaan 5. syyskuuta 1944. ===Lähteet=== Luokka:Jatkosodan suomalaiset maavoimat Luokka:prikaatit
Otto Ruge

thumb|Otto Ruge 1930-luvulla. Otto Ruge (9. tammikuuta 1882 Kristiania – 15. elokuuta 1961 Oslo)Otto Ruge Store norske leksikon. Viitattu 5.7.2020. oli norjalainen kenraaliluutnantti, joka johti Norjan puolustustaistelua Saksan hyökkäystä vastaan toisen maailmansodan aikana huhti–kesäkuussa 1940. Ruge valmistui upseeriksi vuonna 1902, kävi Norjan sotakorkeakoulun 1905 ja suoritti yleisesikuntaupseerin tutkinnon 1915, minkä jälkeen hän toimi eri joukko-osastojen komentajana sekä vuosina 1929–1933 strategian ja sotahistorian opettajana sotakorkeakoulussa. Ruge oli Norjan pääesikunnan päällikkönä 1933–1938 ja jalkaväen ylitarkastajana 1938–1940. Hän sai vuonna 1933 everstin ja 1940 kenraalimajurin arvon. Hän osallistui 1930-luvulla Norjan puolustusvoimien kehittämiseen ja puolustussuunnitelmien laatimiseen. Ruge määrättiin armeijan komentavaksi kenraaliksi Kristian Laaken tilalle Saksan hyökkäyksen toisena päivänä 10. huhtikuuta 1940, jolloin Etelä-Norjan suurimmat kaupungit olivat jo saksalaisten hallussa. Ruge kävi viivytystaisteluja vetäen samalla joukkojaan pohjoiseen. Hän sai tuekseen liittoutuneiden apujoukot, jotka nousivat 15. huhtikuuta maihin Keski-Norjassa ja 28. toukokuuta Narvikissa.Samuel J. Watson: ”Norway” teoksessa International Encyclopedia of Military History (James C. Bradford). Routledge 2004. Google Books Pohjois-Norjassa puolustustaistelua johti kenraali Carl Gustav Fleischer. Toukokuun alussa Ruge, maan hallitus ja kuningas Haakon VII siirtyivät Pohjois-Norjan Tromssaan ja edelleen Målselviin. Virallisesti Ruge nimettiin uuteen virkaan puolustusvoimien komentajaksi (Forsvarssjefen) 18. toukokuuta. Liittoutuneiden apujoukkojen vetäydyttyä Norjan armeija antautui 10. kesäkuuta 1940. Ruge ei lähtenyt kuninkaan ja hallituksen mukana maanpakoon, vaan jäi saksalaisten vangiksi. Ruge oli koko lopun maailmansodan ajan sotavankina, lokakuuhun 1940 asti Norjassa, sen jälkeen joulukuuhun 1943 saakka Königsteinin linnoituksessa Dresdenissä, vuosina 1943–1944 eri sotavankileireillä Puolassa ja lopuksi Luckenwaldessa. Palattuaan sodan jälkeen Norjaan Ruge ylennettiin kenraaliluutnantiksi ja hänet nimitettiin uudelleen puolustusvoimien komentajaksi heinäkuussa 1945. Hän erosi 1. tammikuuta 1946 ajauduttuaan erimielisyyksiin puolustusministeri Jens Christian Haugen kanssa. Ruge on haudattu Oslon Vestre gravlund -hautausmaalle. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjalaiset kenraalit Luokka:Toisen maailmansodan henkilöt Luokka:Vuonna 1882 syntyneet Luokka:Vuonna 1961 kuolleet
Sucupira

Sucupira on televisioyhtiö TVNin esittämä chileläinen TV-sarja. Sen päärooleissa ovat Héctor Noguera, Ángela Contreras ja Francisco Reyes. == Aiheesta muualla == * IMDB Luokka:1990-luvun draamasarjat Luokka:Chileläiset televisiosarjat Luokka:Telenovelat
La fiera (vuoden 1999 televisiosarja)

La fiera on televisioyhtiö TVNin esittämä chileläinen TV-sarja. Sen päärooleissa ovat Claudia Di Girolamo, Francisco Reyes ja Luis Alarcón. == Aiheesta muualla == * IMDB Luokka:1990-luvun draamasarjat Luokka:Chileläiset televisiosarjat Luokka:Telenovelat
Jēkabs Kazaks

Jēkabs Roberts Kazaks (18. helmikuuta 1895 Riika – 30. marraskuuta 1920 Riika) oli latvialainen taidemaalari.Jēkabs Kazaks Virtual Art GalleryJēkabs Kazaks Nacionālā enciklopēdija Kazaks opiskeli Jūlijs Madernieksin johdolla teknillisessä koulussa ja sitten taidekouluissa Riiassa (1913–1915, opettaja: Vilhelms PurvītisGleznotāja Jēkaba Kazaka (1895–1920) glezna „Bēgļi”, 1917 Latvijas kultūras kanons) sekä Penzassa (1915–1917). Hän sai varhain vaikutteita impressionismista ja sittemmin esimerkiksi André Derainin työstä. Kazaksin teoksiin kuuluu esimerkiksi pakolaisten arkea kuvaavia teoksia, muotokuvia ja omakuvia. Latvian kansallisessa taidemuseossa on yli neljäkymmentä Kazaksin öljyvärimaalausta ja noin 250 vesivärityötä sekä piirrosta. Kazaks kuului Latvian modernistisen taiteen edelläkävijöihin. Hän kuoli tuberkuloosiin. == Lähteet == Luokka:Latvialaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1895 syntyneet Luokka:Vuonna 1920 kuolleet
Romané

Romané on televisioyhtiö TVNin esittämä chileläinen TV-sarja. Sen päärooleissa ovat Claudia Di Girolamo, Francisco Reyes ja Francisco Melo. == Aiheesta muualla == * IMDB Luokka:Chileläiset televisiosarjat Luokka:2000-vuosikymmenen televisiosarjat Luokka:Draamasarjat Luokka:Telenovelat
Amores de mercado

Amores de mercado on televisioyhtiö TVNin esittämä chileläinen TV-sarja. Sen päärooleissa ovat Álvaro Rudolphy, Ángela Contreras, Luciano Cruz-Coke ja Alejandra Fosalba. == Aiheesta muualla == * IMDB Luokka:Chileläiset televisiosarjat Luokka:2000-vuosikymmenen televisiosarjat Luokka:Draamasarjat Luokka:Telenovelat
¿Dónde está Elisa

¿Dónde está Elisa? on televisioyhtiö TVNin esittämä chileläinen TV-sarja. Sen päärooleissa ovat Álvaro Rudolphy, Ángela Contreras, Luciano Cruz-Coke ja Alejandra Fosalba. == Aiheesta muualla == * IMDB Luokka:Chileläiset televisiosarjat Luokka:2000-vuosikymmenen televisiosarjat Luokka:Draamasarjat Luokka:Telenovelat
La familia de al lado

La familia de al lado on televisioyhtiö TVNin esittämä chileläinen TV-sarja. Sen päärooleissa ovat Álvaro Rudolphy, María Elena Swett ja Francisca Lewin. == Aiheesta muualla == * IMDB Luokka:2010-luvun draamasarjat Luokka:Chileläiset televisiosarjat Luokka:Telenovelat
Aquí mando yo

Aquí mando yo on televisioyhtiö TVNin esittämä chileläinen TV-sarja. Sen päärooleissa ovat Jorge Zabaleta ja María Elena Swett. == Aiheesta muualla == * IMDB Luokka:2010-luvun draamakomediasarjat Luokka:Chileläiset televisiosarjat Luokka:Telenovelat
Pobre rico

Pobre rico on televisioyhtiö TVNin esittämä chileläinen TV-sarja. Sen päärooleissa ovat Simón Pesutic ja Alonso Quintero. == Aiheesta muualla == * IMDB Luokka:Chileläiset televisiosarjat Luokka:2010-luvun draamasarjat Luokka:2010-luvun komediasarjat Luokka:Telenovelat
La chúcara

La chúcara on televisioyhtiö TVNin esittämä chileläinen TV-sarja. Sen päärooleissa ovat Antonia Santa María, Felipe Braun ja Bárbara Ruiz-Tagle. == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut Luokka:Chileläiset televisiosarjat Luokka:2010-luvun draamasarjat Luokka:Telenovelat
Wena profe

Wena profe on televisioyhtiö TVNin esittämä chileläinen TV-sarja. Sen päärooleissa ovat Marcelo Alonso, María Elena Swett, Néstor Cantillana, Belén Soto ja Francisco Dañobeitía. == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut Luokka:2010-luvun draamasarjat Luokka:Chileläiset televisiosarjat Luokka:Telenovelat
Ernest Legouvé

Ernest Legouvé (1807–1903) oli ranskalainen näytelmäkirjailija. Hänet valittiin 1855 Ranskan akatemian jäseneksi. Hän aloitti kirjailijauransa romaaneilla saavuttamatta menestystä.Legouvé, Ernest, Tietosanakirja osa 5, palsta 726, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1913 Legouvé piti Collège de Francen dosenttina naisten kehityshistoriasta luentoja, jotka hän sittemmin julkaisi teoksina Histoire morale des femmes (1848) ja La femme en France au XIX. siècle (1864). Niillä hän saavutti yleisön, varsinkin ylhäissäätyisten naisten, myötätuntoisuuden. Tällä välin Legouvé oli esiintynyt näytelmäkirjailijana, ja hänellä oli se onni, että kolme suurta ranskalaista tragediennea menestyi hänen näytelmiensä pääosissa, nimittäin Mademoiselle Mars (Louise de Lignerolles), Elisa Rachel (Adrianne Lecouvreur) ja Adelaïde Ristori (Médée). Legouvén muista näytelmistä mainittavia ovat Bataille des dames, Les contes de la reine de Navarre (1851, molemmat yhdessä Eugène Scriben kanssa), Beatrix (1861), Les deux reines de France (1865, useana vuonna sensuurin kieltämä), Miss Suzanne (1867), Anne de Kerviler (1880), La Considération (1880). Hän julkaisi myös etevän kaunoluvun oppikirjan L’art de la lecture. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Ranskalaiset näytelmäkirjailijat Luokka:Ranskan akatemian jäsenet Luokka:Vuonna 1807 syntyneet Luokka:Vuonna 1903 kuolleet
Skindredin diskografia

Skindred on Walesin Newportissa vuonna 1998 perustettu rock-yhtye. Skindredin musiikkinen tyyli sekoittaa heavy metallia, punk rockia ja reggaeta. Itse yhtye nimittää tyyliä "Ragga metallina". ==Studiolbumit== *Babylon (2002) *Roots Rock Riot (2007) *Shark Bites and Dog Fights (2009) *Union Black (2011) *Kill the Power (2014) *Volume (2015) *Big Tings (2018) *Smile (2023) ==Singlet== *Nobody (2005) *Pressure (2006) *Rat Race (2007) *Trouble (2008) *Electric Avenue (2009) *Stand for Something (2009) *You Can't Stop It (2009) *Warning (feat. Jacoby Shaddix) (2011) *Cut Dem (2011) *Ninja (2013) *Kill the Power (2013) *Under Attack (2015) *Machine (feat. Phil Campbell) (2018) *That's My Jam (2018) *Gimme That Boom (2023) ==Musiikkivideot== *Set it Off (2003) *Nobody (2005) *Pressure (2006) *Rat Race (2007) *Trouble (2008) *Stand For Something (2009) *Warning (2011) *Cut Dem (2011) *You Can't Stop It (2011) *Doom Riff (2012) *Game Over (2012) *Ninja (2013) *Kill the Power (2013) *The Kids Are Right Now (2014) *Under Attack (2015) *Volume (2015) *Sound the Siren (2016) *Machine (2018) *That's My Jam (2018) Luokka:Diskografiat
Francisco Ibáñez

Francisco Ibáñez Talavera (15. maaliskuuta 1936 – 15. heinäkuuta 2023) oli espanjalainen sarjakuvataiteilija. Parhaiten hänet tunnetaan käsikirjoittamistaan Älli ja Tälli -sarjakuvista. ==Elämä ja ura== Barcelonassa syntynyt Ibáñez loi elämänsä aikana useita sarjakuvasarjoja, joista tunnetuin on Älli ja Tälli. Hän työskenteli pankissa julkaistessaan ensimmäisiä kuvituksiaan, ennen kuin siirtyi täysipäiväisesti alalle vuonna 1957. Vuotta myöhemmin Älli ja Tälli esiintyivät ensimmäistä kertaa espanjalaisessa Pulgarcito-lehdessä. Sen koommin Ibáñez loi lukuisia eri hahmoja. Vuodesta 1988 lähtien hän kuvitti kuusi uutta Älli ja Tälli -albumia vuodessa, joista monet käsittelevät ajankohtaisia aiheita. Hän sai vuonna 1994 Salón del Cómic de Barcelona -palkinnon ja vuonna 2001 hänelle myönnettiin Medalla de Oro al Mérito en las Bellas Artes -palkinto. Hän sai Universitat d'Alacant -yliopiston Premios Notario del Humor -arvonimen vuonna 2008. == Lähteet == Luokka:Espanjalaiset sarjakuvantekijät Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Camille Lemonnier

Camille Lemonnier (1841–1913Lemonnier, Camille, Bibliotheque nationale de France, viitattu 5.7.2020 ) oli belgialainen kirjailija. Hän ihaili nuorena Charles Baudelairea. Isänsä kuoltua hän vuokrasi syrjäisen Namurin tienoilla olevan linnan, missä hän vietti vuoteen 1869 vapaata luonnonelämää, ja tuloksena syntyi teos Nos Flamands, jossa hän Rubensin ja Rousseaun ihailijana ylistää terveen luonnon uskontoa.Lemonnier, Camille, Tietosanakirja osa 5, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1913 Yleistä huomiota herätti Sedan (Les Charniers) (1871), jossa hän taistelukentällä käytyään tulkitsi vastenmielisyyttään sotaa kohtaan. Vuonna 1875 ilmestyi Contes flamands et wallons ja 1881 Lemonnierin pääteos Un Màle, joka on salametsästäjän ja talonpoikaistytön traaginen lemmentarina. Taiteellisesti yhtä korkealla on murhatarina Le Mort (1882). Kun Lemonnier ei saanut valtion viisivuotispalkintoa, piti belgialainen runoilijaryhmä La Jeune Belgique Lemonnierin kunniaksi Brysselissä loistavan juhlan, joka muodostui belgialaisen kirjallisuuden todelliseksi passah- juhlaksi. Romaanissa Happe-Chair (1886) Lemonnier loi ennen Zolan Germinalia liikuttavan kuvan kaivostyöläisten elämästä. Vuonna 1888 ilmestyi Lemonnierin suuri kuvailuteos La Belgique, josta hän vihdoin sai viisivuotispalkinnon.s Lemonnierin muut tärkeimmät teokset ovat L’Arche, journal d’une maman (1894), L’Ile vierge (1894), Adam et Ève (1899). Teos L’Homme en amour (1897), joka oli naturalistinen seksuaaliaiheinen kirja, aiheutti oikeudenkäynnin, joka kuitenkin päättyi Lemonnierin vapauttamiseen. Vakavia uskonnollisia ja yhteiskunnallisia kysymyksiä pohtivat romaanit Le vent dans les moulins (1901), Les deux consciences (1902), Le petit homme de Dieu (1902) ja Comme va le Ruisseau (1903). Romaanissaan Le droit au bonheur (1905) Lemonnier puolustaa avioeroa. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Belgialaiset kirjailijat Luokka:Kirjallisuuskriitikot Luokka:Vuonna 1841 syntyneet Luokka:Vuonna 1913 kuolleet
Neuchâtelin yliopisto

Neuchâtelin yliopisto (, UNINE) on valtaosin ranskankielinen julkinen yliopisto läntisessä Sveitsissä. Oppilaitos perustettiin alun perin akatemiaksi vuonna 1838. Yliopistossa on 4 000 opiskelijaa ja neljä tiedekuntaa. == Tiedekunnat == Yliopiston tiedekunnat ovat: * humanistinen tiedekunta (FLSH – Faculté des lettres et sciences humaines) * kauppatieteellinen tiedekunta (FSE – Faculté des sciences économiques) * luonnontieteellinen tiedekunta (FS – Faculté des sciences) * oikeustieteellinen tiedekunta (FD – Faculté de droit). == Opiskelijat ja henkilökunta == Lukuvuonna 2019–2020 yliopistossa oli 4 180 opiskelijaa. Lukuvuonna 2018–2019 suurin osa opiskeli kandidaatin tutkintoa (2 100) tai maisterin tutkintoa (1 400). Tohtori- ja jatko-opiskelijoita oli yhteensä 600. Opiskelijoita oli eniten humanistisessa tiedekunnassa (2 000). Henkilökuntaa yliopistolla oli lukuvuonna 2018–2019 yhteensä 1 070, täysaikaisiksi muutettuna 750 henkilötyövuotta. == Kampukset == Yliopistolla on kaksi kampusta, UniLac ja UniMail. UniLac on pääkampus. Se sijaitsee Neuchâtelinjärven rannan tuntumassa, ja siellä toimii kolme tiedekuntaa: humanistinen, kauppatieteellinen ja oikeustieteellinen tiedekunta. Unimail on luonnontieteellisen tiedekunnan kampus keskustan pohjoisosassa. == Taloustietoja == Vuonna 2018 yliopiston kulut olivat 132 milj. Sfr. Toiminnan rahoittajat olivat Neuchâtelin kantoni (36 %), liittovaltio (35 %) ja muut kantonit (19 %). Kymmenesosa tuloista (10 %) tuli muualta kuten opiskelumaksuista, tilaustöistä ja palvelumyynnistä. == Vertailua == Neuchâtelin yliopisto on maailmanlaajuisissa vertailuissa vuosina 2017–2019 luokiteltu sijoille 400–1 000. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut , * Luokka:Neuchâtel Luokka:Sveitsin yliopistot
Horst Beyer

Horst Beyer (5. tammikuuta 1940 Neumünster – 9. joulukuuta 2017 Hampuri) oli saksalainen kymmenottelija. Beyer voitti EM-pronssia Budapestissa 1966, missä Länsi-Saksa otti kolmoisvoiton. Tokion kesäolympialaisissa 1964 Beyer sijoittui Saksojen yhteisessä joukkueessa kuudenneksi, ja Münchenin kesäolympialaisissa 1972 hän keskeytti Länsi-Saksaa edustaen kuulantyönnön jälkeen. Beyer kuoli pitkään sairastettuaan Hampurissa 77-vuotiaana 9. joulukuuta 2017.https://web.archive.org/web/20171214094529/https://www.leichtathletik.de/news/news/detail/flash- news-des-tages-14c6c3138b/Olympedia == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Saksalaiset yleisurheilun moniottelijat Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Kārlis Padegs

Kārlis Padegs (8. lokakuuta 1911 Riika – 19. huhtikuuta 1940 Riika) oli latvialainen taidemaalari ja -graafikko.Kārlis Padegs Latvijas kultūras kanonsKārlis Padegs Virtuālā mākslas galerijaKārlis Padegs Nacionālā enciklopēdija Padegs menetti isänsä varhaisessa lapsuudessaan. Hän pakeni sotaa perheineen 4-vuotiaana Tarttoon, mutta palasi kotikaupunkiinsa Riikaan ensimmäisen maailmansodan jälkeen. Padegs opiskeli vuosina 1928–1934 Latvian taideakatemiassa. Hänen opettajiensa joukossa oli Vilhelms Purvītis. Padegs edusti aikansa modernismia. Hänen teostensa joukossa on esimerkiksi sodan tuottamia kärsimyksiä ja nykyaikaista kaupunkielämää kuvaavia töitä. Padegs teki myös muotokuvia Knut Hamsunin kirjallisuuden hahmoista. Hän kuoli tuberkuloosiin 28-vuotiaana. Padegsin taide oli pitkään piilossa yleisöltä, mutta vuonna 1981 hänen kunniakseen järjestettiin näyttely Latvian kansallisessa taidemuseossa. Taiteilijan satavuotissyntymäjuhlan kunniaksi siellä järjestettiin vuonna 2011 kaksi Padegsiin keskittynyttä näyttelyä. Vuonna 2015 Varis Piņķis ja Ivo Briedis tekivät Padegsista näytelmän Padegs un Padegs.Padegs un Padegs Latvijas Nacionālais mākslas muzejs == Teoksia == File:Padegs - Self-portrait.jpg|Omakuva , vuodelta 1932. File:Kabare.jpg|Cabaret vuodelta 1935 File:Pavada.jpg|Tuntemattomien sotilaiden hautaus vuodelta 1939 == Lähteet == == Lisää aiheesta == * http://www.gallery.lv/classic/En/Padegs/Default.htm Luokka:Latvialaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1911 syntyneet Luokka:Vuonna 1940 kuolleet
Jean Castex

Jean Castex (s. 25. kesäkuuta 1965 Vic-Fezensac, Ranska) on ranskalainen poliitikko, joka toimi Ranskan pääministerinä 3. heinäkuuta 2020 toukokuuhun 2022 asti. Castex erosi tehtävästään 16.5.2022, ja presidentti Emmanuel Macron nimesi uudeksi pääministeriksi Élisabeth Bornen. Castex on opiskellut hallintotieteitä Institut d’études politiques de Paris’ssa ja Kansallisessa hallintokoulussa (École nationale d’administration). Hän on toiminut korkan tason virkamiehenä useissa eri ministeriöissä, ja nousi julkisuuteen johtaessaan Ranskan toimia koronaviruspandemian hillitsemiseksi. == Yksityiselämä == Castex on naimisissa Sandra Castexin kanssa. Parilla on neljä tytärtä. Castex on kertonut katalonialaisen kulttuurin olevan lähellä sydäntään.. Castex on ollut vuodesta 2006 Ordre National du Mérite -ritarikunnan jäsen. == Lähteet == Luokka:Ranskan pääministerit Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jacob Jernberg

Jacob (Jaakko) Jernberg, sukunimi aik. Rautio (14. joulukuuta 1824 Oulu – 26. toukokuuta 1889 Kuopio) oli suomalainen kauppias, laivanvarustaja, sahanomistaja ja kauppaneuvos.BiografiaSampo : Jaakko Jernberg Jernbergin vanhemmat olivat työmies Johan Rautio ja Brita Kuorila. Hän kävi Oulussa ruotsinkielistä koulua ja tässä yhteydessä hänen sukunimensä muuttui Jernbergiksi. Lopetettuaan koulun 12-vuotiaana Jernberg työskenteli kauppa- apulaisena. Hän siirtyi sitten Raaheen kauppaneuvos Zachris Franzénin palvelukseen. Franzén lähetti hänet vuonna 1843 hoitamaan omistamaansa Jyrkkäkosken rautaruukkia, joka sijaitsi Pohjois-Savossa Sonkajärvellä. Jernberg toimi täällä ruukinhoitajana vuoteen 1851 saakka. Vuonna 1854 Jernberg siirtyi pietarilaisen hovineuvoksettaren Anastasia Ponomarevan omistaman Juantehtaan ruukinhoitajaksi Juankoskelle. Jernbergin aloitteesta ruukki perusti rautakaupan Kuopioon vuonna 1859, tästä kaupasta kehittyi myöhemmin tavaratalo Carlson Kuopioon. Juantehtaalle perustettiin 1860-luvulla myös ruukin koulu ja tehdasseurakunta. Jernberg osti itselleen Juankoskelta metsäosuuksia ja vuoden 1871 alussa hän hankki omistukseensa Juantehtaan vesisahan viipurilaiselta Hackmanin kauppahuoneelta. Jernberg toimi ruukinhoitajana aina vuoteen 1874, jolloin hän muutti Kuopioon. Jernberg perusti Kuopion lähelle Karhonsaareen höyrysahan vuonna 1875 ja höyrymyllyn 1880. Karhonsaaren saha oli Pohjois-Savon ensimmäinen höyrysaha, ja sen tuottamasta puutavarasta suurin osa meni vientiin. Saha oli toiminnassa aina vuoteen 1911 saakka. Jernberg oli osakkaana Kuopion seudun laivayhtiöissä jo 1860-luvulta alkaen, ja parhaimmillaan hän omisti kymmenen lotjaa ja höyryveneen. Jernberg toimi myös Kuopion kaupunginvaltuuston puheenjohtajana 1870-luvun lopulla. Kauppaneuvoksen arvon hän sai 1886.SKS Biografiakeskus : Suomalaiset talouden alan arvonimellä palkitut == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kauppiaat Luokka:Suomalaiset laivanvarustajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Kuopion kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1824 syntyneet Luokka:Vuonna 1889 kuolleet
Kōshū

Kōshū () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Kōshin’etsun alueella Yamanashin prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin koillisosassa Kōfun altaan koillisreunalla. Asutus on keskittynyt kaupungin eteläosiin Fuefukijoen ja sen sivujokien varsille, kun taas pohjoisessa ja idässä kaupunkiin kuuluu laajoja vuoristoalueita. Pohjoisessa kaupunki rajautuu Saitaman prefektuuriin. Kōshūssa on 30 909 asukasta (heinäkuussa 2020) ja sen pinta-ala on 264,01 neliökilometriä. Kōshū on kaupunkina suhteellisen nuori: se perustettiin vuonna 2005 liittämällä yhteen Enzanin kaupunki, Katsunuman maaseutukaupunki ja Yamaton kyläkunta. Kaupungin keskusta sijaitsee Enzanissa, joka kehittyi Edo-kaudella yhtenä Ōme-kaidō-tiereitin postiasemista. Ennen toista maailmansotaa se toimi ympäröivän silkinviljelyalueen markkinapaikkana, mutta sodan jälkeen seudulla alettiin viljellä etenkin hedelmiä, kuten kakeja, persikoita ja viinirypäleitä. Kōshū tunnetaan myös viinin tuotannosta, joka houkuttelee kaupunkiin turisteja. Katsunuma nykyisen kaupungin lounaisosassa oli vuorostaan aiemmin yksi Kōshū-kaidō-tien postiasemista. Kōshūn rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluvat esimerkiksi Daizen-jin buddhalainen temppeli, jonka päähalli on valittu kansallisaarteeksi, ja Takeda-klaanin historiaan kiinteästi kytkeytyvä Erin-ji. Muita historiallisesti tärkeitä temppeleitä ovat Seiun-ji, Unpei-ji ja Rinzai-koulukunnan Kōgaku-ji. Niiden lisäksi entinen Takano-suvun asuintalo on valittu yhdeksi Japanin tärkeän kulttuuriomaisuuden kohteista. Kaupungissa toimii myös useita kuumia lähteitä (onsen). Osa kaupungin alueesta kuuluu Chichibun–Taman–Kain kansallispuistoon. Kōshūta palvelee JR Higashi-Nihonin Chūō-päälinja. == Kuvia == Tiedosto:Daizen-ji-2a.jpg|Daizen-jin portti Tiedosto:The side of Jiunji-Temple Prunus pendula.JPG|Jiun-jin kirsikkapuu Tiedosto:Katsunuma vineyard 02.jpg|Kōshūn viinirypäleitä Tiedosto:Katsunuma Winery 190807a.jpg|Katsunuman viinitila Tiedosto:勝沼ぶどう郷の甚六桜 04.jpg|Katsunuma-budōkyōn rautatieasema == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Yamanashin prefektuurin kaupungit
Nicholas Britell

Nicholas Britell (s. 17. lokakuuta 1980 New York, New York) on yhdysvaltalainen säveltäjä, pianisti ja elokuvatuottaja. Hän on säveltänyt musiikit muun muassa Barry Jenkinsin elokuviin Moonlight (2016) ja If Beale Street Could Talk (2018), joista molemmista hän sai parhaan musiikin Oscar- ehdokkuuden. Hän on myös säveltänyt musiikit Adam McKayn elokuviin The Big Short (2015) ja Vice – vallan oikeat kasvot (2018). == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut * Luokka:Yhdysvaltalaiset säveltäjät Luokka:Yhdysvaltalaiset muusikot Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvatuottajat Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt