EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Uimaharjun kansantalo

Uimaharjun kansantalo oli Joensuun kaupunkiin liittyneen entisen Enon kunnan Uimaharjun taajamassa sijainnut työväentalo. Talon nykyisestä tilanteesta ei ole tietoa. ==Historiaa== Uimaharjun järjestöyhdistys rakensi Uimaharjun kansantalon talkoilla yleislakon aikaan vuonna 1956. Taloa on laajennettu vuonna 1963. Talon pinta-ala oli 306 m², ja se sijaitsi 5 000 m²:n tontilla. Talon rakentamiseen osallistui myös Uimaharjun sahalla työssä olleita Neuvostoliiton kansalaisia. Talo oli pääasiassa järjestöyhdistyksen omassa käytössä, jasiellä järjestettiin kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja, elokuvia, bingoa ja juhlia. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Joensuun rakennukset ja rakennelmat Luokka:Eno
Uuden-Värtsilän työväentalo

Uuden-Värtsilän työväentalo oli Tohmajärven kunnan Uuden-Värtsilän kyläyhteisössä sijainnut työväentalo. Talon nykyisestä tilanteesta ei ole tietoa. ==Historiaa== Värtsilän työväenyhdistys osti paikalliselta kauppiaalta talon työväentaloksi. Talon pinta-ala oli 286 m², ja se sijaitsi 0,16 hehtaarin tontilla. Talossa oli kokoushuone, keittiö, eteinen, asunto ja varasto. Talo oli uunilämmitteinen. Talossa oli vesijohto, mutta ei viemäröintiä 1970-luvun lopulla. Talo oli pääasiassa työväenyhdistyksen omassa käytössä. Haastateltua Olavi Tanskasta lainaten historillista tiedoista "Ne on jääneet rajan taakse Vanhaan Värtsilään". == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Tohmajärven rakennukset ja rakennelmat
Polvijärven kansantalo

Polvijärven kansantalo oli Polvijärven kunnan kyläkeskuksessa sijainnut työväentalo. Talon nykyisestä tilanteesta ei ole tietoa. ==Historiaa== Polvijärven kansantalo rakennettiin talkoilla vuonna 1963. Talossa oli juhlasali, keittiö, eteinen ja asunto. Talo oli öljylämmitteinen, ja se oli kunnallistekniikan piirissä. Talo oli sekä yhdistyksen omassa käytössä että vuokrattuna. Siellä järjestettiin kokouksia, nuorisotoimintaa, urheiluharjoituksia ja juhlia. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Polvijärven rakennukset ja rakennelmat
Käärijän diskografia

Tämä artikkeli on suomalaisen rap-artistin Käärijän diskografiasta. Hän on julkaissut urallaan kaksi albumia, kaksi EP:tä sekä useita singlejä. == Studioalbumit == Nimi Julkaisutiedot Lista Myynti Albumilista Fantastista *Julkaistu: 7. helmikuuta 2020 *Formaatti: digitaalinen / CD / LP *Levy-yhtiö: Monsp Records 4 People’s Champion *Julkaistu: 1. marraskuuta 2024 *Formaatti: CD / LP / digitaalinen *Levy-yhtiö: Warner Music 2 triplaplatinaa == EP:t == Nimi Julkaisutiedot Lista Albumilista Peliä *Julkaistu: 27. heinäkuuta 2018 *Formaatti: digitaalinen *Levy-yhtiö: Monsp Records 22 Cha Cha Cha Mixtape *Julkaistu: 5. toukokuuta 2023 *Formaatti: CD / LP / digitaalinen *Levy-yhtiö: Monsp Records 2 == Singlet == Nimi Vuosi Listasijoitukset Albumi Single- lista Radio- lista ”Heila” (feat. Urho Ghettonen) 2016 — — ”Urheilujätkä” (feat. Jeskiedes) — — ”Puun takaa” — — ”Tuuliviiri” 2017 — — ”AJOA” — — ”Koppi tules” (feat. EPP, Nick-E Maggz, Matias Deep & ODE) — — ”Klo23” 2018 — — Peliä-EP ”Puuta heinää” — — ”Viulunkieli” 30 — Fantastista ”ROCK ROCK” 2019 — — ”Hirttää kiinni” — — ”Mic Mac” 44 — ”Paidaton riehuja” 2020 — — ”Menestynyt yksilö” 2021 — — ”Siitä viis” — — ”Välikuolema” 2022 19 — Cha Cha Cha Mixtape ”Cha Cha Cha” 2023 1 1 Cha Cha Cha Mixtape / People’s Champion ”It’s Crazy It’s Party” (feat. Tommy Cash) 4 17 People’s Champion ”Huhhahhei” 5 — ”Ruoska” (Käärijä & Erika Vikman) 2024 1 4 ”Kot Kot” 8 68 ”TRAFIK!” (Käärijä & Joost Klein) 5 — ”Sex = Money” 15 — People’s Champion ”Autiomaa” 23 28 ”San Francisco Boy” (Käärijä x Hooja) 2024 8 67 == Vierailijana == * 2019: Lazy & Siho – ”Shutdown” (feat. Käärijä) * 2019: Matias Deep – ”Slowmo” (feat. Käärijä) * 2023: Antti Tuisku – “Auto jää“ (feat. Käärijä) * 2023: Xmies – "Peltiseppä" (feat. Käärijä, Solonen, Kosola & Matti8) * 2023: Elastinen – "Toiset samanlaiset" (feat. Käärijä) == Lähteet == Luokka:Diskografiat diskografia
Samuli Juvonen

Juha Samuli Juvonen (24. syyskuuta 1952 Kannus – 3. kesäkuuta 1994 Helsinki) oli suomalainen muusikko, kääntäjä ja tietokirjailija. == Elämä == Juvonen kirjoitti ylioppilaaksi Kannuksen yhteiskoulusta 1971 ja siirtyi opiskelemaan Helsingin yliopistoon suomen kieltä, kirjallisuustiedettä ja psykologiaa. Samalla hän opiskeli klassista kitaransoittoa Ivan Putilinin johdolla. Juvonen hyväksyttiin vuonna 1973 Sibelius-Akatemiaan, mistä hän valmistui soitonopettajaksi 1979 ja diplomikitarististiksi 1987. Juvonen antoi kitaransoiton yksityistunteja ja toimi opettajana Vantaan musiikkiopistossa. Hän osallistui myös aktiivisesti Pohjalaisten Osakuntien Laulajien toimintaan. == Tietokirjailija ja kääntäjä == Vuonna 1990 Juvonen julkaisi yhdessä Hannu Annalan kanssa klassisen kitaran etydihakemiston. Jo opiskeluaikoinaan 1970-luvulla Juvonen oli solminut kiinteät suhteet Viroon, mikä johti virolaisen kirjallisuuden kääntämiseen. Hän oli myös mukana kirjoittamassa kolmea Tallinnan ja yhtä Helsingin matkaopasta sekä yhtä viron kielen alkeiskirjaa. == Teokset == * * * * * * == Käännökset == * * * * * == Lähteet == Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Vuonna 1994 kuolleet
Victor Martins

Victor Martins (s. 16. kesäkuuta 2001 Quincy-sous-Sénart, Ranska) on ranskalais-portugalilainen autourheilija. Hän ajaa FIA Formula 2 Championship -sarjassa. Martins voitti vuonna 2022 FIA Formula 3 Championship -sarjan mestaruuden. Martins kuuluu Alpine Academy -ohjelmaan. Hänellä on portugalilaisia sukujuuria, sillä hänen isänsä on portugalilainen ja äiti on ranskalainen. == Ura == Martins aloitti Karting-uransa vuonna 2014 ja saavutti vuonna 2016 CIK-FIA World Junior Championship - OK Junior ja WSK Final Cup - OKJ -luokkien mestaruudet. Vuonna 2016 Martins aloitti kilpauransa Ranskan Formula 4 -sarjassa ajaen neljä kilpailua saavuttaen kaksi palkintosijoitusta. Vuonna 2017 Martins ajoi täyden kauden sarjassa saavuttaen neljä voittoa, yhdeksän paalupaikkaa ja 11 palkintosijoitusta sijoittuen sarjassa toiseksi. Vuonna 2018 Martins siirtyi Formula Renault Eurocup -sarjaan. Hän saavutti kaksi voittoa, kaksi paalupaikkaa ja kuusi palkintosijoitusta ja oli sarjapisteissä viides. Samana vuonna hän ajoi Formula Renault NEC -sarjaa josta keräsi yhden voiton, yhden paalupaikan ja kaksi palkintosijoitusta sijoittuen sarjassa kuudenneksi. Vuonna 2019 Martins jatkoi Eurocup -sarjassa saavuttaen kauden aikana kuusi voittoa, yhdeksän paalupaikkaa ja 14 palkintosijoitusta ja oli sarjapisteissä toisena. Samana vuonna hän ajoi kolme kilpailua F3 Asian Winter Series -sarjassa ja saavutti kaksi palkintosijaa. Vuonna 2020 Martins ajoi kolmannen kauden Formula Renault Eurocup -sarjassa ja voitti sarjan mestaruuden saavuttaen kaudella seitsemän voittoa, kymmenen paalupaikkaa ja 14 palkintosijoitusta. Vuonna 2021 Martins kilpaili FIA Formula 3 Championship -sarjassa MP Motorsport -tallin väreissä. Hän keräsi kauden aikana yhden voiton ja kuusi palkintosijoitusta sijoittuen sarjapisteissä viidenneksi. Vuonna 2022 Martins jatkoi F3-sarjassa ja siirtyi ART Grand Prix -talliin. Hän saavutti kaksi voittoa ja kuusi palkintosijoitusta voittaen lopulta sarjan mestaruuden. Vuonna 2023 Martins siirtyi FIA Formula 2 Championship -sarjaan jatkaen ART -tallissa. == Lähteet == *Victor Martins Driver Databasessa Luokka:Ranskalaiset autourheilijat Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tališien assimilaatio

Tališien assimilaatio on Azerbaidžanin tasavallassa (ja sen edeltäjässä, Neuvostoliiton Azerbaidžanin SSR:ssä) tapahtuva sosiokulttuurinen prosessi, jossa tališit lakkaavat identifioitumasta osana tališien etnistä ja kulttuurista yhteisöä. Assimilaatioon liittyy samaistuminen assimiloituvan ympäristön kulttuuriin, uskontoon, kansallisiin tai poliittisiin ihanteisiin tai seka-avioliittojen kautta. == Assimilaatio == Etnisten prosessien, ennen kaikkea luonnollisen assimilaatioprosessin, vaikutus väestön etnisen koostumuksen kehitykseen oli jopa suurempi kuin edellisellä kaudella. Azerbaidžanilaisten Shahdagh-, Tats-, Talysh- ja muiden ryhmien kansojen assimilaatio lisäsi azerbaidžanilaisten absoluuttista määrää ja heidän osuuttaan tasavallan koko väestöstä. Niinpä vuoden 1959 väestönlaskennassa ja sitä seuranneissa väestönlaskennoissa tališit nimesivät äidinkielekseen azerin. Osa tališeista piti kuitenkin edelleen tališia äidinkielenään.СОВЕТСКАЯ ЭТНОГРАФИЯ • №5-1982 / Соболь Н. С.. — Москва: Наука, 1982. — С. 67—68. — 178 с. Vuoden 1897 väestönlaskennan mukaan Venäjän valtakunnassa asui 35 219 tališia ja vuoden 1926 väestönlaskennan mukaan Azerbaidžanin SSR:ssä 77 039 talyshia. Vuodesta 1959 vuoteen 1989 tališeja ei sisällytetty mihinkään väestönlaskentaan erillisenä etnisenä ryhmänä, vaan heitä pidettiin osana Azerbaidžanin turkkilaisia, vaikka tališit puhuvat iranilaista kieltä. Vuonna 1999 Azerbaidžanin hallitus ilmoitti, että Azerbaidžanin tasavallassa oli vain 76 800 tališia, mutta tämän määrän katsotaan olevan todellista pienempi, kun otetaan huomioon tališin rekisteröintiongelmat. Jotkut väittävät, että Azerbaidžanin eteläisillä alueilla asuvien tališien lukumäärä on 500 000.Hema Kotecha. Islamic and Ethnic Identities in Azerbaijan: Emerging trends and tensions ==Lähteet== Luokka:Azerbaidžanin politiikka Luokka:Etnologia
Guillermo Rodríguez

Guillermo Rodríguez (s. 4. marraskuuta 1923) on ecuadorilainen poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä vuosina 1972–1976. Hän nousi sotilasvallankaappauksella valtaan presidentti José María Velasco Ibarran valtakauden jälkeen. Ecuadorin armeija poisti hänet vallasta vuonna 1976. ==Lähteet== Luokka:Ecuadorin presidentit Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet ecuadorilaiset Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jyväskylän suurajot 1980

Suomen ralli 1980 (viralliselta nimeltään 30. Jyväskylän Suurajot – Rally of the 1000 Lakes 1980) oli rallin maailmanmestaruussarjan seitsemäs kilpailu kaudella 1980. Kilpailu järjestettiin 29.-31\. elokuuta 1980 Jyväskylässä. == Reitti == Erikoiskokeita oli 48 ja niiden yhteispituus oli . Kilpailureitti oli rakenteeltaan samankaltainen kuin edellisenä vuonna, mutta erikoiskokeista 40 % oli uusia. Reitti Perjantai Lauantai Sunnuntai Jyväskylä–Hämeenlinna Hämeenlinna–Jyväskylä Jyväskylä Jyväskylä–Suonenjoki Suonenjoki–Saarijärvi Saarijärvi–Jyväskylä 10 EK:ta 11 EK:ta Tauko 8 EK:ta 7 EK:ta 11 EK:ta 116,0 km 83,0 km 47,3 km 61,6 km 164,0 km Edellisvuoden tapaan ensimmäinen lenkki kiersi Päijänteen vastapäivään. Edellisvuoteen erona oli, että nyt reitti kiersi Kangasalan kautta, uusien Sahalahden ja Laitikkalan erikoiskokeiden kautta. Toisen lenkin alkajaisiksi ajettiin Harjun erikoiskoe, ensimmäistä kertaa sitten vuoden 1970, eli ensimmäistä kertaa Suurajojen MM-arvon aikana. Suonenjoen rallicross-radalla ajettiin toinen yleisöerikoiskoe ja kaupungissa oli myös kokoomatauko lauantai-iltana. Matkalla keskiyön kokoomatauolle Summassaareen ajettiin ensimmäistä kertaa Kalliokosken erikoiskoe. Viimeisellä etapilla ajettiin rallin pisin erikoiskoe Muittari, joka oli 32 kilometriä pitkä. Saalahti ajettiin poikkeuksellisen pitkänä, nykypäivän tehdastallien testeissä käyttämälle tielle ulottuvana versiona. Rallin päätti 6 km pitkä versio Seppälänkankaan soramonttuerikoiskokeesta. == Kilpailun tapahtumia == Pentti Airikkala keskeytti EK1 Laajavuoreen teknisiin vikoihin. Henri Toivonen puolestaan sai minuutin aikasakon vilppilähdöstä. Henri Toivonen keskeytti EK11:llä Montolassa ulosajoon. Hannu Mikkola keskeytti lauantai-iltana vetoakselin katkeamiseen EK31:llä Myhinpäässä. Samalla erikoiskokeella ajoi ulos Anders Kulläng. == Tulokset == Sija Kuljettaja Kartanlukija Auto Aika Ero 1\. Markku Alén Ilkka Kivimäki Fiat 131 Abarth 4:24.11 0.0 2\. Ari Vatanen David Richards Ford Escort RS 1800 MKII 4:25.07 +0.56 3\. Per Eklund Hans Sylvan Triumph TR7 V8 4:35.25 +11.14 4\. Björn Johansson Ragnar Spjuth Opel Ascona 400 4:36.43 +12.32 5\. Lasse Lampi Pentti Kuukkala Ford Escort RS 1800 MKII 4:37.02 +12.51 6\. Timo Salonen Seppo Harjanne Datsun 160J 4:39.00 +14.49 7\. Tapio Rainio Erkki Nyman Toyota Celica 2000 GT 4:44.23 +20.12 8\. Erkki Pitkänen Roman Fehrmann Datsun 160J 4:47.43 +23.32 9\. Heikki Enomaa Jyrki Ahava Talbot Sunbeam Lotus 4:50.22 +26.11 10\. Peter Geitel Rolf Mesterton Datsun 160J 4:57.59 +33.48 Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: == Muuta == * Markku Alén johti rallia alusta loppuun ja voitti rallin kolmatta kertaa peräkkäin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Rally-Maps.com, erikoiskokeiden reitit kartalla Luokka:MM-rallikausi 1980 Luokka:Suomen ralli
Rohtokuntio

Rohtokuntio (Gratiola officinalis) on ratamokasvien heimoon kuuluva ruohovartinen kasvi. Se kasvaa 20–60 cm korkeaksi. Kukat ovat valkoisia, keltaisen tai vaaleanpunaisen sävyisiä. Kasvia on käytetty harvinaisena rohdoskasvina homeopatiassa. Rohtokuntiota tavataan Keski- ja Etelä-Euroopassa sekä Aasiassa ja Pohjois-Afrikassa. Se kasvaa kosteissa ruohikoissa kuten ojissa ja joenvarsilla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Rohtokuntio (Gratiola officinalis) * ITIS: Gratiola officinalis * UniProt: Taxonomy - Gratiola officinalis * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Gratiola officinalis Luokka:Ratamokasvit
Tauno Järveläinen

Tauno Adolf Järveläinen (11. helmikuuta 1901 Tampere – 4. tammikuuta 1965 Kuopio) oli suomalainen metsänhoitaja ja yksityismetsätalouden asiantuntija, joka sai ylimetsänhoitajan ja metsäneuvoksen arvonimet. Viitattu 21.3.2023. ==Henkilöhistoria== Järveläisen vanhemmat olivat kauppias Kustaa Wilhelm Järveläinen ja Elin Aleksandra Erling ja puoliso vuodesta 1931 talousopettaja Eeva Ilona Peltonen. Järveläinen tuli ylioppilaaksi Tampereen lyseosta 1920 ja valmistui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta 1924. Hän oli Aitolahden kunnan palveluksessa metsätaloudellisissa tehtävissä 1924, Yrjö Tapiovaaran metsätoimiston palveluksessa Lahdessa 1924–1925 ja 1927, Pohjolan Puutavaran Vienti Oy:n palveluksessa Oulussa ja Kemissä 1927–1928, Jämsän kansanopiston maatalousaineiden opettaja 1929–1931, Metsäsanakirjan toimittaja 1932, harjoittelijametsänhoitaja Tuomarniemen normaalimetsäkoulussa Ähtärissä 1932–1933, Keskusmetsäseura Tapion palveluksessa Metsälehden toimittaja 1933–1935 ja Pohjois-Savon metsänhoitolautakunnan apulaismetsänhoitaja Kuopiossa 1935–1943 ja metsänhoitaja 1943–1964. Järveläinen oli myös maatalousministeriön raakapuun hankintatehtävissä 1942–1943, kansanhuoltoministeriö osastosihteeri 1943 ja Pohjois-Savon hankintapiirin päällikkö 1943–1945. Hänellä oli lisäksi useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä, Kuopion kaupunginvaltuuston varajäsen hän oli 1953–1955 ja jäsen 1955–1956. Ylimetsänhoitajan arvonimen Järveläinen sai 1954 ja metsäneuvoksen arvonimen 1961. Metsäalan tietokirjan ja asiantuntijajulkaisuja kirjoittanut Järveläinen oli myös pakinoitsija, Savon Sanomiin hän pakinoi nimimerkillä "Käpykankaan Jussi".Kuka kukin on 1954, s. 296. Viitattu 21.3.2023. ==Julkaisuja== * Yksityismetsätalouden edistämistoiminta Pohjois- Savossa 1899–1938, 1940 * Metsänomistajan tietokirja, 1949 * 20 vuotta työtä Pohjois-Savon metsätalouden hyväksi: Pohjois-Savon metsänhoitolautakunnan toiminta 1929–48, 1949 * Arkimetsänhoidon avaimet, 1952 ==Viitteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset metsänhoitajat Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Pakinoitsijat Luokka:Kuopion kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1901 syntyneet Luokka:Vuonna 1965 kuolleet
Håverud

Håverud on pientaajama Mellerudin kunnassa Dalslandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Håverudissa oli 71 asukasta vuonna 2020. ==Akvedukti== Håverud tunnetaan erityisesti Dalslandin kanavaan kuuluvasta akveduktista, jota pitkin kulkevat matkustajalaivat. Akveduktin suunnitteli Nils Ericson ja se valmistui 1868. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsin pientaajamat Luokka:Mellerudin kunta
Vistrorio

Vistrorio () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa.Vistrorio Sapere.it Vistrorio Turismo Torino Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 506 asukasta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Torinon metropolikaupungin kunnat
Frank Trentmann

Frank Trentmann (s. 18. heinäkuuta 1965, Hampuri, Länsi-Saksa) on saksalainen historioitsija, joka toimii historian professorina Lontoon yliopiston Birkbeck Collegessa.Prof Frank Trentmann, Birkbeck, viitattu 21.3.2023. "I have written about consumer culture; energy and water; everyday life; trade and political economy." Trentmann valmistui kandidaatiksi London School of Economics -yliopistossa vuonna 1988. Hän valmistui maisteriksi Harvardin yliopistossa vuonna 1991 ja väitteli tohtoriksi Harvardissa vuonna 1999. Hän on myös vieraileva professori Helsingin yliopiston Kuluttajatutkimuskeskuksessa.Frank Trentmann: Curriculum Vitae, Humboldt-Universität zu Berlin, viitattu 21.3.2023.Frank Trentmann, Helsingin yliopiston tutkimusportaali, viitattu 21.3.2023. Trentmann kertoo tutkivansa kulutuskulttuurin, energian, veden, arkielämän, kaupan ja kansantalouden historiaa. == Julkaisut == * Mark Bevir ja Frank Trentmann (toim.): Markets in Historical Contexts: Ideas and Politics in the Modern World. Cambridge University Press, 2004. * Frank Trentmann (toim.): The Making of the Consumer: Knowledge, Power and Identity in the Modern World. Berg Publishers, 2005. * John A. Hall ja Frank Trentmann (toim.): Civil Society: A Reader in History, Theory and Global Politics. Palgrave Macmillan, 2005. * Frank Trentmann ja Flemming Just (toim.): Food and Conflict in Europe in the Age of the Two World Wars. Palgrave Macmillan, 2006. * John Brewer ja Frank Trentmann (toim.): Consuming cultures, global perspectives: historical trajectories, transnational exchanges. Berg Publishers, 2006. * Kevin Grant, Philippa Levine ja Frank Trentmann (toim.): Beyond Sovereignty: Britain, Empire and Transnationalism, c. 1880–1950. Palgrave Macmillan, 2007. * Mark Bevir ja Frank Trentmann (toim.): Governance, Consumers and Citizens: Agency and Resistance in Contemporary Politics. Palgrave Macmillan, 2007. * Frank Trentmann: Free Trade Nation: Commerce, Consumption, and Civil Society in Modern Britain. Oxford University Press, 2008. * Alexander Nützenadel ja Frank Trentmann (toim.): Food and Globalization: Consumption, Markets and Politics in the Modern World. Berg Publishers, 2008. * Kate Soper ja Frank Trentmann (toim.): Citizenship and consumption. Palgrave Macmillan, 2008. * Elizabeth Shove, Frank Trentmann ja Richard Wilk (toim.): Time, Consumption and Everyday Life: Practice, Materiality and Culture. Berg Publishers, 2009. * Frank Trentmann: Empire of Things: How We Became a World of Consumers, from the Fifteenth Century to the Twenty-First. Allen Lane, 2016. * John Brewer, Neil Fromer, Fredrik Albritton Jonsson ja Frank Trentmann (toim.): Scarcity in the Modern World: History, Politics, Society and Sustainability, 1800–2075. Bloomsbury Publishing, 2019. * Elizabeth Shove ja Frank Trentmann (toim.): Infrastructures in Practice: The Dynamics of Demand in Networked Societies. Routledge, 2019. * Frank Trentmann: Out of the Darkness: The Germans, 1942–2022. Penguin Books, 2023. == Lähteet == luokka:Saksalaiset historioitsijat luokka:Saksalaiset professorit luokka:Vuonna 1965 syntyneet luokka:Elävät henkilöt
Bengt Magnusson

Bengt Magnusson -nimisiä henkilöitä ovat olleet: * Bengt Magnusson (k. 1226 tai 1227), ruotsalainen piispa * Bengt Magnusson (k. 1294), ruotsalainen magnaatti, valtaneuvos ja laamanni.
Lauri Tuomi

Lauri Tuomi (20. syyskuuta 1908 Ylivieska – 28. kesäkuuta 1977Kuka kukin on 1978 Helsinki) oli suomalainen rovasti ja sosiaalineuvos. Päätyönsä Lauri Tuomi suoritti kirkollisissa järjestöissä, mutta oli myös seurakuntapappina mm. Nivalassa sotavuosina ja Ristijärvellä, jossa hän toimi monissa kunnan luottamustehtävissä. Ristijärven kirkkoherran virasta Tuomi siirtyi 1947 vastaperustettuun Suomen kirkon sosiaalisihteerin virkaan. Yhdessä esimiehensä, sittemmin kenttäpiispa Toivo Laitisen kanssa Tuomi organisoi Yhteisvastuukeräyksen sodanjälkeisen laman vähentämiseksi. Tuomi oli myös Yhteisvastuukeräyksen ensimmäinen johtaja. Helsingistä Tuomi siirtyi 1955 Raudaskylän kristillisen opiston johtajaksi. Lauri Tuomen aikana opiston tiloja laajennettiin ja modernisoitiin ja uusia opetuslinjoja luotiin. Opistosta tuli nopeasti oppilasluvultaan alansa suurimpia. Raudaskylän jälkeen Tuomi toimi Suomen Kirkon Sisälähetysseuran toiminnanjohtajana eläkkeelle 1975 siirtymiseensä asti. Tuomi luotti nykyaikaiseen tiedottamiseen, ja sen ansiosta Sisälähetysseura profiloitui, talous koheni, ja voitiin toteuttaa monia rakennusprojekteja, mm. kehitysvammalaitos Vaalijalan uudelleenrakentaminen. Lauri Tuomi oli kansainvälisen diakoniayhdistyksen johtokunnan jäsen 1965-1975. Sosiaalineuvoksen arvon hän sai 1974. Tuomi oli haluttu julistaja, ja hänen puheitaan on julkaistu kokoomateoksessa "Saan avun parhaan sulta". Eläkevuosina syntyivät muistelmat "Aika tallettaa", joka ilmestyi postuumisti vuonna 1977. Lauri Tuomen tytär on kirjailija Rakel Liehu. ==Teoksia== * Palvelkaa toisianne: piirteitä kristillisen rakkauden työkentältä, Toivo Laitinen & Lauri Tuomi. Agricola-seura 1950 * Opinto- ohjeita teokseen Laitinen-Tuomi, Palvelkaa toisianne, 1950 * Saan avun parhaan Sulta: Puhetta matkatovereille. 1967 * Nyt on sisälähetyksen aika : Suomen kirkon sisälähetysseuran työtä, Tuomi, Lauri et al. 1974 * Aika on tallettaa, 1978 ==Lähteet== * Pappismatrikkeli. * Kuka kukin on, Otava 1974. ISBN 951-1-01334-3 * Keskipohjalaisia elämäkertoja 1995. Kokkola: Keskipohjanmaa- säätiö, 1995 ISBN 951-97331-0-8 * Turpeinen, Oiva, Ristijärven historia, 1995. * Murtorinne,Eino,Suomen kirkon historia 4, WSOY 1995. * Huhta, Ilkka, Malkavaara, Mikko, Suomen kirkon Sisälähetyksen historia, 2005. ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset järjestöjohtajat Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 1977 kuolleet
Nightmare Alley

Nightmare Alley voi viitata: * Painajaiskuja (Nightmare Alley), William Lindsay Greshaminin romaani vuodelta 1946 * Painajaiskuja (Nightmare Alley), Edmund Gouldingin ohjaama elokuva vuodelta 1947 * Nightmare Alley, Guillermo del Toron ohjaama elokuva vuodelta 2021
Odoardo Beccari

Odoardo Beccari (1843–1920) oli italialainen kasvitieteilijä ja tutkimusmatkailija. Hänet tunnetaan erityisesti jättipökkövehkan (Amorphophallus titanum) löytäjänä. Beccari löysi kasvin lyhyellä tutkimusmatkallaan Sumatran keskiosiin vuonna 1878. Beccari syntyi marraskuussa 1843 Firenzessä. Hän opiskeli ensin Pisan ja Bolognan yliopistoissa, mutta lähti sitten Lontooseen, jossa hän opiskeli luonnonhistoriaa Kewin kasvitieteellisellä puutarhalla. Siellä ollessaan Beccari tapasi tunnettuja brittiläisiä luonnontieteilijöitä Hookereista Darwiniin. Erityisesti James Brookesta ja Beccarista tuli läheiset ystävät, ja Brooke järjesti Beccarin tutkimusmatkalle Malaijien saaristoon. Vuonna 1865 Beccari lähti Sarawakin alueelle yhdessä italialaisen kollegansa Giacomo Dorian kanssa ja kaksikko matkaili alueella seuraavien kolmen vuoden ajan keräten näytteitä alueen kasveista ja eläimistä. Beccari lähti Sarawakista 1868 ja palasi lyhyeksi ajaksi Eurooppaan, kunnes hän matkusti Etiopiaan, jossa hän avusti Italian siirtomaahallintoa hankkimaan nykyisen Eritrean alueen hallintaansa. Vuonna 1877 Beccari palasi Malaijien saaristoon ja teki siellä uusia tutkimusmatkoja. Malaijien saariston lisäksi Beccari teki tutkimusmatkoja Intiassa, Malesiassa ja Uudessa-Seelannissa yhdessä ornitologi Luigi d’Albertisin kanssa. Vuonna 1902 Beccari julkaisi tutkimusmatkoistaan kokoomateoksen Nelle Foreste di Borneo – Viaggi e Richerche di un Naturalista. Teos sisälsi kuvauksia alueen kasveista ja eläimistä, minkä lisäksi siinä oli mustavalkokuvia alueen alkuperäisasukkaista. Kuvia on myöhemmin kritisoitu rasistisiksi, sillä alkuperäisasukkaita käsitellään teoksessa tutkimuskohteina kasvi- ja eläinlajien tapaan. Vuonna 1878 tekemänsä tutkimusmatkan jälkeen Beccari palasi Firenzeen ja toimi vähän aikaa Firenzen kasvitieteellisen puutarhan johtajana. Lopun elämänsä Beccari vietti Italiassa ja kirjoitti useita kirjoja ja artikkeleita Kaakkois-Aasian kasveista, erityisesti palmuista. Beccari kuoli lokakuussa 1920. == Lähteet == * Linda Hall Library: Odoardo Beccari == Aiheesta muualla == Luokka:Italialaiset kasvitieteilijät Luokka:Italialaiset tutkimusmatkailijat Luokka:Vuonna 1843 syntyneet Luokka:Vuonna 1920 kuolleet
Belgian parlamenttivaalit 1946

Belgiassa järjestettiin parlamenttivaalit 17. helmikuuta 1946. Vaaleissa valittiin edustajainhuoneen 202 jäsentä ja senaatin 101 jäsentä. Ne olivat Belgian ensimmäiset parlamenttivaalit toisen maailmansodan ja Belgian miehityksen jälkeen. Edelliset vaalit järjestettiin 12. huhtikuuta 1939. == Tulokset == === Edustajainhuone === Puolue Äänimäärä Ääniosuus Paikat Muutos Kristillissosiaalinen puolue 1 006 293 42,54 % 92 19 Belgian sosialistinen puolue 746 738 31,57 % 66 2 Belgian kommunistinen puolue 300 099 12,69 % 23 14 Liberaalipuolue 211 143 8,93 % 16 17 Belgian demokraattinen unioni 51 095 2,16 % 1 Uusi puolue Liberaalien ja sosialistien vaaliliitto 37 844 1,60 % 4 Uusi ryhmä Muut ryhmät 12 426 0,53 % 0 23 Kaikki yhteensä 2 365 638 100,00 % 202 0 Ergebnis Abgeordnetenkammer 17 Februar 1946, viitattu 21.3.2023. Ergebnis Abgeordnetenkammer 12 April 1939, viitattu 21.3.2023. Flaamien kansallinen liitto, Rexistipuolue, Teknokraattipuolue ja yksi muu ryhmä voittivat paikkoja edustajainhuoneeseen vuoden 1939 vaaleissa mutta eivät osallistuneet vuoden 1946 vaaleihin. === Senaatti === Puolue Paikat Muutos Kristillissosiaalinen puolue 51 13 Belgian sosialistinen puolue 34 1 Belgian kommunistinen puolue 11 8 Liberaalipuolue 4 12 Liberaalien ja sosialistien vaaliliitto 1 Uusi ryhmä Muut ryhmät 0 9 Kaikki yhteensä 101 0 Ergebnis Senat 17 Februar 1946, viitattu 21.3.2023. Ergebnis Senat 12 April 1939, viitattu 21.3.2023. Flaamien kansallinen liitto ja Rexistipuolue voittivat paikkoja senaatiin vuoden 1939 vaaleissa mutta eivät osallistuneet vuoden 1946 vaaleihin. == Lähteet == Parlamenttivaalit 1946 Luokka:Vuoden 1946 vaalit
Kokkolan työväentalo

Kokkolan työväentalo on Kokkolan kaupungissa sijaitseva työväentalo. Työväentalo sijaitsee Kokkolan kaupungin puutalomiljöössä, ja se on aktiivisessa käytössä. ==Historiaa== Kokkolan työväentalon vanhin osa on rakennettu 1800-luvun lopulla. Rakennuksessa toimi alun perin kauppa. Kokkolan työväenyhdistys osti talon vuonna 1905. Sali ja näyttämö ovat valmistuneet vuonna 1917 ja kokoushuone vuonna 1956. Sota-aikana talossa toimi sotavankisairaala. ==Rakennus== Työväentalon koko on noin 750 m², ja oman tontin pinta-ala on 1 452 m². Talo on kaukolämmössä. Tiloina ovat juhlasali, kahvio, biljardisali, kaksi kokoushuonetta, keittiö, vaatesäilytys, eteiset, toimistotila ja asunto. ==Toimintaa työväentalolla== Vuonna 1905 talossa alkoi muun muassa työväenyhdistyksen teatteritoiminta, josta sai alkunsa Kokkolan kaupunginteatterin toiminta. Ensimmäiset tanssit talossa pidettiin 24.1.1920. Poliisilupa tilaisuudesta on kahvion seinällä. Toiminta työväentalolla on edelleen aktiivista ja monipuolista, ja siellä toimii monia yhdistyksiä ja harrasteseuroja. Tiloja vuokrataan juhliin ja muihin tilaisuuksiin. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Kokkolan rakennukset ja rakennelmat
Pieninyn kansallispuisto (Puola)

Pieninyn kansallispuisto Puolassa sisältää 21 kilometriä polkuja, missä retkeilijät voivat patikoida. Puiston läheisyydessä sijaitsevat Czorsztynin ja Niedzian linnat. Puiston alueella on vuoristossa Sokolican ja Trzyn huiput, joilta avautuvat hyvät näköalat. Alueen vuoristossa on paljon karstimaata sekä kalkkikivikallioita, joihin on muodostunut kalkkikiviluolia. Pystysuorien kallioseinämien keskellä virtaa joki nimeltä Dunajec. Puistossa esiintyy ilveksiä ja kyykäärmeitä. Puiston linnustoon kuuluu kalliokiipijä ja perhosista puiston alueella esiintyy isoapolloperhonen. Puistossa esiintyviä putkilokasveja on yhteensä yli 1000 lajia. Puiston alueella olevia kalliomuodostumia ovat Trzy Koronyn massiivi ja Pieninki Czorsztynskie. == Lähteet == Luokka:Puolan kansallispuistot
La Pazin vesiputous

La Pazin vesiputous on Costa Rican suosituimpia matkailunähtävyyksistä. Paikka sijaitsee noin 25 kilometriä Alajuelasta pohjoiseen. Vesiputous sijaitsee noin 28 hehtaarin suuruisessa Jardines de la Catarata La Pazin luonnonpuistossa, joka sijaitsee noin 1 250–1 600 metrin korkeudella merenpinnasta. Puiston läpi virtaa La Paz -joki, jossa on viisi vesiputousta, ja La Pazin putous on näistä tunnetuin. Alueella on myös pilvimetsiä ja sademetsiä.Jardines de la Catarata La Paz, Costa Rica Gides. Viitattu 26.3.2023 == Lähteet == Luokka:Vesiputoukset Luokka:Costa Rican maantiede
Sarvisaku

Sarvisaku (Oreophasis derbianus) on hokkoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan uhanalaisena Keski-Amerikassa. == Koko ja ulkonäkö == Sarvisaku voi kasvaa 75-85 cm pitkäksi. Lajin ruumiinrakenne on tukevahko ja pää on pieni. Lintu on päästään, selästään ja siivistään sinertävän musta. Päässä on punainen sarvea muistuttava uloke. Sarvisakun kaula, rinta ja ylävatsa ovat harmahtavan valkoiset. Kyljet ja perä ovat ruskeat. Mustassa pyrstössä on valkoinen poikkijuova. == Levinneisyys ja elintavat == Sarvisakua tavataan Meksikossa ja Guatemalassa. Lajin elinympäristöä ovat pilvimetsät tavanomaisesti 1 500-3 500 metrin korkeudella merenpinnasta, mutta paikoitellen myös alempana. Sarvisaku liikkuu yksin tai pieninä ryhminä. Linnun ravintoa ovat erityisesti hedelmät, mutta myös muut kasvinosat ja toisinaan selkärangattomat eläimet. Pesimäkausi kestää tammikuulta kesäkuulle, ja naaras munii yksi tai kaksi munaa korkealla puussa olevaan pesään. Sarvisaku luokitellaan erittäin uhanalaiseksi, ja kannan kooksi arvioidaan 1 000-2 500 yksilöä. Kantaa uhkaavat elinympäristön häviäminen hakkuiden ja metsäpalojen vuoksi sekä metsästys. == Lähteet == Luokka:Hokot Luokka:Uhanalaiset linnut
Kelkkalan seisake

Kelkkalan seisake (ratakm 112+865) oli rantaradan rautatieliikennepaikka Kelkkalan kylässä Tenholassa. Seisake avattiin vuonna 1961 ja osa junavuoroista pysähtyi siellä tarpeen vaatiessa. Seisake suljettiin vuonna 1977 Karjaa–Salo-välin paikallisliikenteen päättyessä. Rantaradan oikaisun myötä raiteet eivät kulje enää Kelkkalan läpi vaan kylän pohjoispuolelta metsän halki. ==Lähteet== Luokka:Tenhola Luokka:Uudenmaan lakkautetut rautatieliikennepaikat Luokka:Raaseporin rautatieliikennepaikat
Mäntsälän pitäjäntupa

Mäntsälän pitäjäntupa on entinen pitäjäntupa eli rakennus, jossa pitäjänkokouksia pidettiin. Mäntsälän pitäjäntupa on valmistunut vuonna 1854 ja se sijaitsee kirkonmäellä lähellä Mäntsälän kirkkoa. Pitäjäntupa on yksi Mäntsälän kirkonmäen vanhimmista ja kulttuurihistoriallisesti arvokkaimmista rakennuksista. Pitäjäntuvan omistaa Mäntsälän kunta ja sitä vuokraa kunnalta kotiseutuyhdistys Mäntsälä-Seura. == Historia ja arkkitehtuuri == Toisen maailmansodan jälkeen Mäntsälän hirrestä rakennettu pitäjäntupa alkoi rapistua käytön puutteen vuoksi. 2000-luvun alussa Mäntsälän paikallislehdissä keskusteltiin jopa rakennuksen purkamisesta tai siirtämisestä sen huonon kunnon vuoksi. Mäntsälän kunta teetti rakennuksesta kuntoarvion, jonka mukaan pitäjäntuvan korjaaminen olisi tullut kohtuuttoman kalliiksi ja oltaisiin toteutettu nykyrakentamisen menetelmin eikä periennerakentamista kunnioittaen. Mäntsälä-Seura puolestaan laati oman kunnostusarvion pitäjäntuvasta perinnerakentamiseen erikoistuneen Saatsi Arkkitehdit Oy:n kanssa. Saatsi Arkkitehdit havaitsivat kaksi keskeistä ongelmaa rakennuksen suhteen; pintaveden valuminen rakennuksen perustuksiin ja rakennuksen ränsistyneestä ulkoasusta aiheutuvat asenneongelmat. Mäntsälän pitäjäntuvan restaurointi aloitettiin perinteisin menetelmin syksyllä 2009. Pitäjäntuvan julkisivu restauroitiin ja Mäntsälän kunta muokkasi ympäristön maa-aluetta niin että sadevesi ei enää valunut rakennuksen kellariin. Samalla rakennuksen viereltä poistettiin puustoa. Keväällä 2012 aloitettiin pitäjäntuvan sisätilojen restaurointi, jossa vanhat tiilirakenteet ja tiilestä muuratut ruumiskellarit kunnostettiin. Pitäjäntupaan palautettiin pönttöuunit savupiippuineen keväällä 2013. Vanhat pönttöuunit saatiin Mäntsälän kirkonkylältä puretusta rakennuksesta. == Lähteet == Luokka:Mäntsälän rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat Luokka:Pitäjäntuvat
Pieninyn kansallispuisto (Slovakia)

Pieninyn kansallispuisto Slovakiassa on edustava esimerkki Slovakian luonnosta. Se sijaitsee lähellä Puolan rajaa. Puiston läpi virtaa Dunajec niminen joki, joka virtaa myös Puolan puolella olevan Pieniny nimisen kansallispuiston alueella. Puiston opastuskeskus on Červený Kláštorin kylässä. Puiston alueella on retkeilypolkuja, joita pitkin pääsee muun muassa näkemään Haligovské skalyn kalkkikivikalliot. Puiston alueella on useita luolia. Alueella esiintyy 766 perhoslajia, 99 nilviäislajia ja selkärankaisia on yhteensä yli 200 lajia. Eläimistöön kuuluvia lajeja ovat saukko ja ilves. Pieninyn kansallispuisto on Slovakian kansallispuistoista toiseksi vanhin. == Lähteet == Luokka:Slovakian kansallispuistot Luokka:Prešovin alue
Maurice Philippe

Maurice Peter Philippe (toisinaan muodossa Phillippe, 30. huhtikuuta 1932 - 5. kesäkuuta 1989) oli brittiläinen lentokoneiden ja autojen suunnittelija. Philippe työskenteli De Havillandille ja suunnitteli oman autonsa vuonna 1955, jota kutsuttiin nimellä MPS (Maurice Philippe Special). Vuonna 1965 siirtyi töihin Colin Chapmanin suunnitteluryhmään Team Lotus -talliin. Kuuluisan Lotus 49 -auton monokokki on hänen suunnittelemansa. Hän työskenteli myös Lotus 39, Lotus 43 ja Lotus 72 -autojen parissa. Vuonna 1972 hän muutti Yhdysvaltoihin ja työskenteli Parnelli-tallissa, jossa hän suunnitteli Parnelli VPJ4 -auton. Vuonna 1978 hän siirtyi Tyrrell-talliin, jossa hänen ensimmäinen projektinsa oli Tyrrell 008. Vuonna 1988 hän siirtyi March-talliin, jossa hän suunnitteli Indycar-sarjaan March 89CR -auton. Philippe teki itsemurhan vuonna 1989 57 vuotiaana. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset insinöörit Luokka:Autonsuunnittelijat Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 1989 kuolleet
Santa-Sanna

Santa-Sanna () on yksi Paavo Pesusieni -animaatiosarjan hahmoista. Hän on orava, joka on muuttanut Tangalaan Texasista. Hän pukeutuu avaruuspukumaiseen pukuun hengittääkseen veden alla. Hän asuu lasikuvussa, joka on täynnä ilmaa, minkä takia sinne tulevat hahmot joutuvat pukemaan vettä täynnä olevan lasisen kypärän. Sanna harrastaa karatea. Paavo tapaa Sannan ensi kertaa jaksossa Teetä puun katveessa hänen löydettyä tämän taistelemasta simpukkaa vastaan. Paavo menee auttamaan, mutta Sanna ei tarvitse apua. Tämän jälkeen Sanna kutsuu Paavon vierailulle kotiinsa ja he ystävystyvät. == Lähteet == Luokka:Paavo Pesusieni -hahmot Luokka:Kuvitteelliset kamppailulajien harrastajat Luokka:Kuvitteelliset keksijät Luokka:Kuvitteelliset eläimet
Pâte de verre

Pâte de verre on lasinmuotoilutekniikka. Lasijauhe sekoitetaan veteen tai liimaan tai molempiin, ja syntyneestä lasitahnasta muotoillaan joko ohuita tai muottiin valettuja esineitä. Art nouveau- ja art deco -kausilla suosittiin värikkäitä pâte de verre -lasivaaseja ja -veistoksia. Sen jälkeen tekniikan suosio hiipui 1960-luvulle asti, jolloin Daumin lasitehdas herätti sen uuteen eloon. Käytetyimmät menetelmät ovat ohutseinäiset pâte de verre -lasityöt sekä massiiviset pâte de verre -valut.Väisänen 2012, s. 25 Tekniikka kehittyi alkujaan muinaisessa Mesopotamiassa, mutta se jäi unohduksiin lasinpuhalluksen kehittyessä. 1800-luvulla ranskalainen kuvanveistäjä Henri Cros (1840–1907) keksi tekniikan uudelleen.Väisänen 2012, s. 26 ==Lähteet== * Johanna Väisänen, Huba – Pâte de verre -tekniikalla valmistettu uniikki lasiveistos. Opinnäytetyö. Savonia-ammattikorkeakoulu 2012 Verkossa ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * * Huba – Pâte de verre -tekniikalla valmistettu uniikki lasiveistos Savonia-ammattikorkeakoulu Tiivistelmä Luokka:Lasitaide
Mestiksen opiskelijapalkinto

Mestiksen opiskelijapalkinto on Suomen Jääkiekkoliiton vuosittain jakama palkinto, joka annetaan sellaiselle Mestis-pelaajalle, joka on onnistunut yhdistämään jääkiekon pelaamisen ja opiskelun ansiokkaasti. Palkinto on myönnetty kaudesta 2010–2011 alkaen ja ensimmäinen palkinnon saaja oli Jokipoikien Jarkko Immonen. ==Palkinnon saajat== Kausi Pelaaja Joukkue 2010–2011 Jarkko Immonen Jokipojat 2011–2012 Tommi Virtanen TUTO Hockey 2012–2013 Veli-Antti Leinonen Hokki 2013–2014 Teemu Suhonen SaPKo 2014–2015 Taneli Maasalo KeuPa HT 2015–2016 Juuso Mörsky KeuPa HT 2016–2017 Olli-Pekka Heinimäki TUTO Hockey 2017–2018 Juuso Perttilä Kiekko-Vantaa 2018–2019 Ville Paalanen Ketterä 2019–2020 Jesse Pelamo KeuPa HT 2020–2021 Henri Limma Hermes 2021–2022 Anton Troshin Hokki 2022–2023 Jesse Leppikoski TUTO Hockey ==Lähteet== Luokka:Mestispalkinnot
Amabie

Amabie (jap.アマビエ) on japanilaisen mytologian merenneito tai merenmies, jolla on linnunnokkamainen suu ja kolme jalkaa tai pyrstöevää. Amabie nousi merestä ennustamaan ihmisille runsasta satoa tai epidemiaa, se esitti profeetan: "hyvä sato jatkuu kuusi vuotta tästä vuodesta; jos tauti leviää, piirrä kuva minusta ja näytä se niille, jotka sairastuvat." == Lähteet == Luokka:Japanilainen mytologia
Villa Skogshyddan

Villa Skogshyddan on Kauniaisissa, Uudellamaalla sijaitseva historiallinen puuhuvila. Huvila on valmistunut vuonna 1907 arkkitehti Harald Smedbergin ja rakennusmestari Vilho Lekmanin suunnittelemana. Villa Skogdshyddan on kulttuurihistoriallisesti ja ympäristön kannalta arvokas rakennus ja siten suojeltu Kauniaisten asemakaavassa. Huvilaa tai sen osaa ei saa purkaa eikä siinä saa tehdä rakennuksen historiallisia arvoja heikentäviä korjaus-, muutos- tai lisärakentamistöitä. == Historia ja arkkitehtuuri == Villa Skogshyddanin tontin osti 1900-luvun alussa ruotsalainen konttoripäällikkö Gustaf Borin, joka rakennutti tontille jämtlantilaistyylisen kesämökin. Hirsinen pieni mökki valmistui vuonna 1907. Vuonna 1917 mökin tontteineen osti Fridolf Fredrik Ekberg. Samana vuonna hän laajensi mökin suuremmaksi huvilaksi. Villa Skogshyddan toimi kesähuvilana vuoteen 1942. Talvisin Ekbergit asuivat Helsingissä Bulevardilla samassa rakennuksessa, jossa perheyritys Ekbergin leipomo sijaitsi. Villa Skogdshyddan edustaa tyylisuunnaltaan kansallisromanttista tyyliä. Huvilan pääsisäänkäynti rakennettiin luultavimmin uudelleen 1920-luvulla, jolloin huvila sai myös kansallistyylisen katon ja joonialaiset pylväät. Huvilan eteläpuolelle rakennettiin lasikuisti, jolta oli näkymä läheiselle järvelle. Villa Skogshyddania ympäriöi aikoinaan myös laaja hedelmäpuutarha, josta nykyisin on jäljellä vain suuri omenapuu keittiön sisäänkäynnin lähellä sekä muutamia vanhoja marjapensaita. Huvilan puutarhan on suunnitteli Paul Olsson ja siellä on sijainnut muun muassa myös kolme kaivoa. Villa SKogdshyddan toimi päiväkotina 1989-2013. Sen jälkeen huvila oli tyhjillää vuoteen 2016, jolloin sen osti perhe Lindqvist. Vuonna 2018 Villa Skogshyddanin restauroitiin arkkitehtitoimisto Saatsi Arkkitehdit Oy:n toimesta. Ennen päiväkotina toimineeseen huvilaan remontoitiin kolme asuntoa, joilla on omat sisäänkäyntinsä. Huvilan hirsirunko kunnostettiin ja pinnat sekä lämpöeristeet vaihdettiin hengittäviin materiaaleihin. Vanhat ilmanvaihtokoneet ja kanavat päiväkotiajoilta purettiin ja ilmanvaihto toeutettiin huvilan alkuperäisen suunnitelman mukaisesti painovoimaisena. Myös Villa Skogshyddanissa säilyneet alkuperäiset kalkuuniuunit ja ikkunat kunnostettiin ja julkisivut maalattiin pellavaöljymaalilla. == Lähteet == Luokka:Kauniaisten rakennukset ja rakennelmat Luokka:Huvilat
Ole Myrvoll

Ole Myrvoll (18. toukokuuta 1911 Kragerø – 16. heinäkuuta 1988 Bergen) oli norjalainen sosiaalitaloustieteilijä ja poliitikko. Hän istui suurkäräjillä 1973–1977 ja toimi Norjan palkka- ja hintaministerinä 1963 sekä valtiovarainministerinä 1965–1971. Vuosina 1972–1973 hän oli Bergenin pormestari. Myrvoll kuului ensin Venstreen, mutta liittyi 1970-luvulla puolueesta irtautuneeseen Uuteen kansanpuolueeseen. Hän työskenteli professorina Norjan kauppakorkeakoulussa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Ole Myrvoll Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjan valtiovarainministerit Luokka:Norjalaiset professorit Luokka:Bergenin pormestarit Luokka:Vuonna 1911 syntyneet Luokka:Vuonna 1988 kuolleet
Kjell Bondevik

Kjell Bondevik (11. maaliskuuta 1901 Leikanger – 21. joulukuuta 1983 Oslo) oli norjalainen folkloristi ja kristillisen kansanpuolueen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä 1950–1965 ja toimi Norjan sosiaaliministerinä 1963 sekä kirkko- ja opetusministerinä 1965–1971. Kjell Bondevikin sisaren- tai veljenpoika on Kjell Magne Bondevik. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kjell Bondevik Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjan opetusministerit Luokka:Norjalaiset folkloristit Luokka:Vuonna 1901 syntyneet Luokka:Vuonna 1983 kuolleet
Kewatec AluBoat

Kewatec Aluboat on suomalainen Kokkolassa sijaitseva venevalmistaja, joka on erikoistunut viranomais- ja työveneisiin. Se on perustettu vuonna 1998. Yrityksellä on toimipaikat Kokkolan lisäksi Porvoossa ja Norjan Bergenissä. Yhtiöllä on yli 30 perusmallia veneille, ja se valmistaa muun muassa luotsiveneitä, partio- ja pelastusaluksia sekä poliisien ja puolustusvoimien aluksia. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset veneenvalmistajat Luokka:Kokkolalaiset yritykset
Finnmarksposten

Finnmarksposten on norjalainen vuonna 1866 perustettu paikallislehti, jonka toimitus on Honningsvågissa Nordkappin kunnassa. Lehti ilmestyy torstaisin ja kuuluu Amedia-konserniin. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Lehden verkkosivut Luokka:Norjalaiset sanomalehdet Luokka:Nordkapp
Aquileia (täsmennyssivu)

Aquileia voi viitata seuraaviin: * Aquileia, antiikin aikainen kaupunki Venetiassa ** Aquileia, kaupunki Italiassa * Aquileia, antiikin aikainen kaupunki Raetiassa
Germa

Germa voi viitata seuraaviin: * Germa, antiikin aikainen kaupunki Galatiassa * Germa, kaupunki Libyassa
Alabamantrumpettipuu

Alabamantrumpettipuu (Catalpa bignonioides) on bignoniakasvien heimoon kuuluva valkokukkainen lehtipuu. Se kasvaa noin 15 metriä korkeaksi. Alabamantrumpettipuu on kotoisin Yhdysvaltojen kaakkoisosista. == Lähteet == Luokka:Bignoniakasvit Luokka:Puut
Saint-Aignan-le-Jaillard

Saint-Aignan-le-Jaillard on kunta Ranskassa Loiret’n departementissa Centre- Val de Loiren alueella. Se sijaitsee Loirejoen varrella, noin 48 kilometriä Orléansin kaupungista itään. Kunnan keskustassa oleva Saint-Nicolasin kirkko on peräisin 1000-luvulta. Keskustan läpi virtaa myös Loiren pieni sivujoki Sange, jota pitkin saa vetensä kuuden kilometrin päässä Sully-sur-Loiressa olevan linnan Château de Sully-sur-Loiren vallihaudat. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Loiret’n kunnat
Bolesławiec

Bolesławiec on kaupunki, joka sijaitsee Bóbr-joen varrella Lounais-Puolassa Ala-Sleesian voivodikunnassa. Kaupunki tunnetaan erityisesti keramiiikanvalmistuksestaan, jota on harjoitettu kaupungissa jo satojen vuosien ajan. Kaupungissa on noin 38 000 asukasta. ==Historia== Bolesławiecin historia ulottuu aina 1200-luvulle asti, ja kaupunki vietti 750-vuotisjuhliaan vuonna 2001. Nimi Bolesławiec on johdettu Sleesian herttuasta Bolesław I Pitkästä. Kaupunki kuului Sleesian, Legnican ja Jaworin herttuakuntiin vuoteen 1392 asti. Vuoden 1241 mongolien hyökkäyksen jälkeen muurien ympäröimä kaupunki alkoi muotoutua. Jaworin herttuakunnan hajoamisen jälkeen kaupunki liitettiin Böömin kuningaskuntaan. Myöhemmin Bolesławiecista tuli tärkeä protestanttisen uskonpuhdistuksen keskus. Kenraali Lennart Torstenssonin johtamat ruotsalaiset joukot ryöstivät ja tuhosivat kaupungin kolmikymmenvuotisessa sodassa vuonna 1642, ja vuonna 1742 kaupunki ja suurin osa Sleesiaa joutuivat osaksi laajentuvaa Preussin kuningaskuntaa. Toisessa maailmansodassa suuri osa kaupungista raunioitui, kun puna-armeija valloitti sen 12. helmikuuta 1945. Sodan jälkeen kaupunki liitettiin Puolan tasavaltaan. Bolesławiecin keramiikanvalmistus on tärkeä osa kaupungin historiaa ja kulttuuria 1800-luvun alusta asti. Bolesławiecin keramiikka on kuuluisaa ympäri maailman. == Lähteet == Luokka:Ala-Sleesian voivodikunnan kaupungit
Oleśnica

Oleśnica on kaupunki Sleesiassa, Lounais-Puolassa. Se on tunnettu kauniista arkkitehtuuristaan, historiallisesta linnoituksestaan ​​ja viehättävästä ilmapiiristään. Olesnica on myös yksi Sleesian vanhimmista kaupungeista ja sen historia ulottuu yli 800 vuoden taakse. Olesnican historia on monivaiheinen. Kaupunki oli alun perin osa Böömin kuningaskuntaa, kunnes se siirtyi Puolan hallintaan vuonna 1335. Myöhemmin aluetta ovat hallinneet muun muassa Preussi ja Itävalta. Olesnican linnoitus rakennettiin 1200-luvulla ja siitä tuli tärkeä strateginen tukikohta, joka suojeli kaupunkia hyökkäyksiltä. Nykyään linnoitus on yksi Olesnican suosituimmista nähtävyyksistä ja siellä järjestetään usein kulttuuritapahtumia. Olesnican kauniita rakennuksia ja historiallista arkkitehtuuria voi ihailla ympäri kaupunkia. Kaupunki on täynnä kauniita kirkkoja ja muita uskonnollisia rakennuksia, jotka heijastavat sen rikasta kulttuurihistoriaa. Olesnican keskusta-alueella on monia kauniita puistoja, jotka ovat erityisen suosittuja paikallisten asukkaiden ja matkailijoiden keskuudessa. Kaupunki on myös täynnä kauniita katuja ja kapeita kujia, jotka kutsuvat kävelyretkille. Olesnica on myös suosittu matkailukohde, joka tarjoaa monia aktiviteetteja ja elämyksiä matkailijoille. Olesnican ympärillä on myös kauniita metsäalueita ja kävelypolkuja, jotka houkuttelevat ulkoilijoita ja luonnonystäviä. == Lähteet == Luokka:Ala-Sleesian voivodikunnan kaupungit
Zgorzelec

Zgorzelec on noin 30 000 asukkaan kaupunki Lounais-Puolassa lähellä Saksan rajaa. Se sijaitsee Neisse-joen varrella Puolan ja Saksan rajalla Saksan Görlitzin kaupungin vieressä, jonka itäosan se muodosti vuoteen 1945 asti. == Kaupungin historia == Kaupunki on mainittu nimellä Gorelić vuonna 1071. Se sai kaupunkioikeudet 1303 osana Böömin valtakuntaa. Se liittyi Lausitzin kaupunkien liittoon vuonna 1346 ja siitä tuli Ylä-Lausitzin pääkaupunki. Sittemmin kaupunki on kuulunut vuorollaan muun muassa Böömille, Unkarille, Saksille ja Preussille, kunnes siitä tuli vuonna 1871 osa yhdistynyttä Saksan keisarikuntaa. Toisen maailmansodan jälkeen kaupunki siirtyi Puolalle, ja saksalaiset asukkaat karkotettiin puolalaisten ja kreikkalaisten uudisasukkaiden tieltä. Zgorzelec kärsi sodanjälkeisistä tuhoista ja sen jälleenrakentaminen kesti useita vuosikymmeniä. Nykyään kaupunki on kuitenkin kukoistava ja moderneja palveluita tarjoava kaupunki. == Nykyinen kaupunki == Yksi Zgorzelecin tunnetuimmista nähtävyyksistä on sen historiallinen vanhakaupunki, joka on täynnä kauniita rakennuksia ja kapeita katuja. Vanhankaupungin sydämessä sijaitsee Ratusz, kaunis historiallinen raatihuone. Kaupungin muut merkittävät nähtävyydet ovat muun muassa suuri Puolan ja Saksan rajalla sijaitseva silta, joka yhdistää Zgorzelecin Saksan puolella sijaitsevaan Görlitziin, sekä Saint Josephin kirkko, joka on kaupungin suurin kirkko. Zgorzelec on myös vilkas kulttuurikaupunki. Kaupungissa järjestetään säännöllisesti erilaisia kulttuuritapahtumia, kuten musiikkikonsertteja, teatteriesityksiä ja taidenäyttelyitä. == Lähteet == Luokka:Ala-Sleesian voivodikunnan kaupungit
Bielawa

Bielawa on kaupunki Puolassa Ala-Sleesian voivodikunnassa noin 70 kilometrin päässä Wrocławista. Kaupungin väkiluku oli joulukuussa 2021 29 232. Bielawica- joen varrella sijaitseva kaupunki on perustettu keskiajalla ja se oli osa Saksaa vuoteen 1945 asti. Bielawassa on lukuisia historiallisia rakennuksia. Sen keskellä on 1800-luvulta peräisin oleva uusgoottilainen Neitsyt Marian taivaaseenastumisen kirkko, jonka 101 metriä korkea torni on Puolan kolmanneksi korkein kirkontorni. Muita rakennuksia ovat myöhäisrenessanssityylinen palatsi, joka rakennettiin alun perin linnoitetuksi kartanoksi, vuonna 1743 pystytetty Corpus Christin kirkko ja lukuisat 1700-luvun barokkitalot, jotka kunnostettiin 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa. Se on myös koti useille keskiaikaisille katumusristeille. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * https://um.bielawa.pl/en Luokka:Ala-Sleesian voivodikunnan kaupungit