EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Sarkosiini

Sarkosiini eli N-metyyliglysiini (C3H7NO2) on aminohappo. Yhdiste on osa glysiinin ja koliinin aineenvaihduntaa. Aineesta käytetään myös nimiä N-metyyliaminoetaanihappo, N-metyyliaminoetikkahappo ja metyyliglykokolli. ==Aineenvaihdunta== Maksan entsyymit muuttavat koliinin betaiiniksi ja edelleen dimetyyliglysiiniksi. Dimetyyliglysiinistä muodostuu sarkosiinia dimetyyliglysiinidehydrogenaasientsyymin katalysoimana. Sarkosiinidehydrogenaasi muuttaa sarkosiinin glysiiniksi. Sarkosiinia muodostuu elimistössä myös glysiinistä glysiini-N-metyylitransferaasin katalysoimana. ==Synteesi== Synteettisesti sarkosiinia voidaan valmistaa joko Mannich-reaktion kaltaisella menetelmällä tai kloorietikkahapon ja metyyliamiinin välisellä reaktiolla. ==Käyttö== Kemianteollisuudessa sarkosiinista valmistetaan rasvahappojen kanssa kondensaatioreaktiolla yhdisteitä, joita käytetään kosteutusaineina. Sarkosiinista valmistetaan myös hammastahnoissa käytettäviä antientsyymejä. Yhdistettä voidaan käyttää myös stabiloimaan diatsoniumsuoloja ja atsoväriaineita.Stanley Pohl, Joseph Varco, Paul Wallace & Leszek J. Wolfram : Hair Preparations, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2001 Teoksen verkkoversio Viitattu 14.01.2011Klaus Forstinger & Hans Joachim Metz: Diazo Compounds and Diazo Reactions, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2002 Teoksen verkkoversio Viitattu 14.1.2011 ===Käyttö lääketieteessä=== Sarkosiinia voidaan käyttää merkkiaineena sairauksien tutkimisessa. Kohonnut virtsan sarkosiinikonsentraatio voi olla merkki alkavasta nopeasti leviävästä eturauhassyövästä. Parkinsonin tautia sairastavilla ihmisillä veren seerumin sarkosiinipitoisuus on usein tavallista korkeampi. Sarkosiinipitoisuus on korkea myös harvinaisessa perinnöllisessä sairaudessa sarkosinemiassa, joka johtuu sarkosiinidehydrogenaasientsyymin puutteesta. Sarkosiini muuntuu muun muassa aivoissa glysiiniksi, joka aktivoi NMDA-reseptoria. Tämän vuoksi sitä voidaan käyttää skitsofrenian hoitoon. Sarkosiinilääkityksen on todettu auttavan sekä psykoottisiin oireisiin ja masennukseen. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Human Metabolome Database: Sarcosine *Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Sarcosine *ChemBlink: Sarcosine Luokka:Aminohapot
Riitta Keiski

Riitta Liisa Keiski (s. Kalliokoski, s. 21. maaliskuuta 1956 Halsua) on suomalainen professori. Hän on Oulun yliopiston aineen- ja lämmönsiirtotekniikan professoriYmpäristö-ja kemiantekniikan tutkimusyksikkö. Viitattu 29.10.2020. sekä toiminut teknillisen tiedekunnan dekaanina vuodesta 2015 lähtien Keiski valmistui Oulun yliopistosta diplomi-insinööriksi vuonna 1981, tekniikan lisensiaatiksi vuonna 1984 ja tekniikan tohtoriksi vuonna 1991, tutkimusaiheenaan heterogeeninen katalyysi ja reaktorisuunnittelu. Sittemmin Keiskin keskeisiä tutkimusaiheita ovat olleet kestävään kehitykseen sekä vihreään kemiaan ja tekniikkaan liittyvät teemat. Hän on toiminut myös Oulun yliopiston vararehtorina vuosina 2006–2009. Professoriliitto valitsi vuoden 2011 alussa Keiskin Vuoden professoriksi 2010. Professoriliiton hallitus perusteli valintaa professori Keiskin ansioilla tutkijana, tutkijakoulutuksen kehittäjänä sekä tutkimusetiikkaan ja tasa-arvoon liittyvien kysymysten korostajana. Tutkimuskohteinaan Keiskillä on kestävään kehitykseen sekä vihreään kemiaan ja tekniikkaan liittyviä globaalisti tärkeitä tutkimusaiheita. Vuonna 2013 hänelle myönnettiin Tapani Järvisen ympäristöteknologiarahaston apurahaToimitusjohtaja Tapani Järvisen ympäristöteknologiarahaston apuraha professori Riitta Keiskille. Chem.aalto.fi. Viitattu 1.4.2020.. Keiski promovoitiin kunniatohtoriksi Åbo Akademissa (2018). Hän on saanut Doctor Honoris Causa -huomionosoitukset myös seuraavista yliopistoista National Engineering University in Lima Peru 2015 ja Corvinus University of Budapest, Unkari 2014 Riitta Keiski on toiminut NORDTEK:n presidenttinä vuosina 2017-2019 ja hallituksen jäsenenä vuosina 2016-2020. Suoman Akatetemian hallituksen jäsenenä hän on ollut vuosina 2001-2006 sekä 2014-2018. Lisäksi hän on toiminut Suomen Akatemian Luonnontieteiden ja Tekniikan tutkimuksen toimikunnan jäsenenä 1998-2000 sekä puheenjohtajana 2001-2006. Tutkimuseettisen neuvottelukunnan (TENK) varapuheenjohtaja 2007-2010, jäsen 2010-2013 ja puheenjohtaja 02.2019-01.2022. ==Lähteet== Luokka:Oulun yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Suomalaiset insinöörit
Ilpo Salo

Ilpo Juhani Salo (s. 1959) on suomalainen laulaja-lauluntekijä Helsingistä. Salo on työstänyt noin 1200 laulua elämänsä aikana, joista levyille on päätynyt satakunta. Salo on uudestisyntynyt kristitty ja se ilmenee vahvasti hänen lauluistaan. Salo tekee lastenmusiikkia ja ns. aikuistenmusiikkia. ==Ilpo & kumppanit== Ilpo & Kumppanit on lastenmusiikkia esittävä vuonna 1997 perustettu yhtye, jonka kokoonpano on vaihdellut vuosien varrella. Yhtyeen perustaja Ilpo Salo on kuitenkin ollut mukana alusta saakka. Salo myös säveltää ja sanoittaa yhtyeen laulut. ==Kuningaskalastaja== Kuningaskalastaja on iloista ja lämminhenkistä gospel-musiikkia soittava yhtye. Pääkaupunkiseudulta kotoisin oleva yhtye on soittanut yhdessä vaihtelevasti vuodesta 2004. Kokoonpano: * Riku Miettinen – Kitara * Simo Koskinen – Kitara * Ilpo Salo – Laulu, kitara * Olli Voltti – Basso * Jukka Untola – Rummut ==Aiheesta muualta== * http://ilposalo.com/ * http://kuningaskalastaja.com/ Luokka:Suomalaiset laulaja-lauluntekijät Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Frigyes Turán

Frigyes Turán (s. 10. tammikuuta 1974 Budapest) on unkarilainen ralliautoilija. Kilpailtuaan pitkään kotimaansa ralleissa, hän osallistui neljään rallin MM-sarjan kilpailuun kaudella 2010. Hän ajoi kahdeksanneksi Bulgarian rallissa saavuttaen neljä pistettä. Espanjan rallissa hän oli seitsemäntenä, mutta joutui keskeyttämään 13. erikoiskokeella kolarin seurauksena. == Rallin MM-sarjan tulokset == (Tulosselitteet) Kausi Talli Auto 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 Pisteet Sijoitus 2010 Synergon Turán Motorsport Peugeot 307 WRC SWE MEX JOR TUR NZL POR 23 BUL 8 FIN GER JPN FRA Kesk. 4 16. 2010 Synergon Turán Motorsport Ford Focus RS WRC 08 ESP Kesk. GBR 4 16. 2011 Turán Motorsport Ford Fiesta S2000 SWE MEX POR JOR Kesk. ITA 24 ARG GRE 13 FIN 17 GER 19 AUS FRA Kesk. ESP GBR 0 NC ==Lähteet== Luokka:Unkarilaiset ralliautoilijat Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ca-luokka

Ca-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuoden 1942 hätäohjelman () kahdeksan hävittäjän muodostama alusluokka, jonka alukset muodostivat aluksi saattuepalveluksessa niin kutsutun 11. hätälaivueen (). Luokka on myös ensimmäinen viidestä niin kutsutun C-luokan alaluokasta. == Alukset == Alukset olivat toisinto U-luokasta, mutta niissä oli uudistettu tulenjohtojärjestelmä. Kuninkaallisen laivaston Ca-luokan hävittäjätWhitley, M. J. s. 136 Nimi Telakka Kölinlasku Vesille Valmis Kohtalo HMS Caesar (ex-HMS Ranger) John Brown and Company, Clydeside 3. huhtikuuta 1943 14. helmikuuta 1944 5. lokakuuta 1944 romutettavaksi 6. tammikuuta 1967 HMS Cambrian (ex-HMS Spitfire) Scotts Shipbuilding and Engineering Company, Greenock 14. elokuuta 1942 10. joulukuuta 1943 14. heinäkuuta 1944 romutettavaksi 3. syyskuuta 1971 HMS Caprice (ex-HMS Swallow) Yarrow and Company, Scotstoun 28. syyskuuta 1942 16. syyskuuta 1943 5. huhtikuuta 1944 romutettavaksi 5. lokakuuta 1979 HMS Carron (ex-HMS Strenuous) Scotts 26. marraskuuta 1942 28. maaliskuuta 1944 6. marraskuuta 1944 romutettavaksi 4. huhtikuuta 1967 HMS Carysfort (ex-HMS Pique) J. Samuel White and Company, Cowes 12. toukokuuta 1943 25. heinäkuuta 1944 20. helmikuuta 1945 romutettavaksi marraskuussa 1970 HMS Cassandra (ex- HMS Tourmaline) Yarrow 3. tammikuuta 1943 29. marraskuuta 1943 28. heinäkuuta 1944 romutettavaksi 28. huhtikuuta 1967 HMS Cavalier (ex-HMS Pellew) White 28. helmikuuta 1943 7. huhtikuuta 1944 22. marraskuuta 1944 myyty museoitavaksi 21. lokakuuta 1977 Chatham Historic Dockyard museossa Kentissä HMS Cavendish (ex-HMS Sibyl) John Brown 19. toukokuuta 1943 12. huhtikuuta 1944 13. joulukuuta 1944 romutettavaksi 17. elokuuta 1967 ==Lähteet== * * * === Viitteet === *
Jan Długosz

Jan Długosz (1415 Brzeźnica – 19. toukokuuta 1480 Krakova) oli puolalainen 1400-luvulla elänyt oman aikansa merkittävimpiin kuulunut historioitsija. Długoszin tärkeimpiä töitä oli 12-osainen Historia Polonica eli Puolan historia. ==Elämäkerta== Długosz opiskeli nuorena liberaaleja taiteita Krakovan akatemiassa, mutta ei koskaan valmistunut opinnoistaan. Sittemmin hänestä tuli Krakovan arkkipiispan Zbigniew Oleśnickin oikea käsi. Arkkipiispa oli tuohon aikaan Puolan sijaishallitsija Jogailan poikien ollessa vielä alaikäisiä. Arkkipiispan kuoltua hänestä tuli kuningas Kasimir IV:n luottamusmies. Kuninkaan alaisuudessa hän toimi muun muassa eri kirkon ja valtakunnan luottamustoimissa. Niiden töiden lisäksi hän toimi Kasimirin poikien opettajana. Długosz tuotti myös historiallista kirjallisuutta pääteoksenaan 12-osainen Puolan historia. Hän valmisteli myös käsikirjoitusta Banderia Prutenorum, joka käsitteli Tannenbergin taistelussa Saksalaiselta ritarikunnalta saatuja sotalippuja. Käsikirjoituksesta on saatu tietoja taistelun kulusta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Puolalaiset historioitsijat Luokka:Keskiajan katoliset arkkipiispat Luokka:Heraldikot Luokka:Vuonna 1415 syntyneet Luokka:Vuonna 1480 kuolleet
Vladimir Eštrekov

Vladimir Eštrekov (, s. 16. toukokuuta 1947) on venäläinen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä. Tammikuusta kesäkuuhun 2011 hän toimi venäläisseura PFK Spartak Naltšikin päävalmentajana. ==Ura pelaajana== Eštrekov aloitti pelaajauransa PFK Spartak Naltšikin juniorijoukkueessa, mutta teki aikuisuransa debyytin FK Spartak Moskovassa kaudella 1965. Peliaika Moskovassa jäi kuitenkin niukaksi ja hän palasi jo seuraavana vuonna Naltšikiin, joka pelasi tuolloin Neuvostoliiton aluesarjan A-tasolla. Ura vei Eštrekovin takaisin Moskovaan jo 1968, tällä Dynamoon. Eštrekov edusti Neuvostoliiton sisäministeriön suojeluksessa ollutta seuraa kuusi kautta voittaen 1970 Neuvostoliiton cup-mestaruuden. Kaudeksi 1974 Eštrekov siirtyi FK Dynamo Minskiin, josta palasi Moskovaan jo 1975. Tällä kertaa hän edusti FK Lokomotiv Moskovaa, jossa pelasi kolmen kauden ajan. Eštrekov lopetti uransa kauteen 1978 FK Dynamo Vologdassa. Neuvostoliiton maajoukkueessa Eštrekov pelasi kaksi maaottelua vuonna 1971. Владимир ЭШТРЕКОВ ===Meriitit pelaajana=== * Neuvostoliiton cup: 1970 ==Ura valmentajana== Valmennusuransa Eštrekov aloitti FK Družba Maikopissa 1981. Kasvattajaseuransa Spartak Naltšikin peräsimeen Eštrekov siirtyi kaudeksi 1983. Hänen alaisuudessaan seura pelasi Neuvostoliiton toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Vuonna 1989 Eštrekov jätti seuran ja valmensi kahden vuoden ajan Algeriassa CS Constantinen joukkuetta. Vuonna 1992 Eštrekov palasi Venäjälle ja aloitti FK Lokomotiv Moskovan apuvalmentajana. Hän toimi Juri Sjominin aisaparina aina huhtikuuhun 2005 saakka, jolloin Sjomin sai potkut tehtävistään. Eštrekov nousi päävalmentajaksi ja luotsasi seuran kauden päätteeksi liigassa kolmanneksi. Kaikkiaan Eštrekovin ja Sjomin aika oli Lokomotiville menestyksestä. Seura voitti liigamestaruuden kahdesti ja cupin neljästi. Kolmen parhaan ulkopuolelle Lokomotiv jäi vain kolme kertaa. Eurokentillä kaksikko luotsasi Lokomotivin kahdesti Cup-voittajien cupin välieriin. Kauden 2005 jälkeen Eštrekov teki tilaa Slavoljub Muslinille ja siirtyi Lokomotivin urheilutoimenjohtajaksi toimien kaudella 2006 myös apulaisvalmentajana. Eštrekov jätti Lokomotivin kauden 2006 päätteeksi. Kaudella 2009 Eštrekov teki paluun valmennustehtäviin FK MVD Rossii Moskovan peräsimessä, mutta seuran ajauduttua talousvaikeuksiin Eštrekov lähti seurasta. Joulukuussa 2010 Eštrekov teki valmennussopimuksen Spartak Naltšikin kanssa. The former trainer of "Locomotive" has headed nаl'chikskij "Spartak" Kesäkuussa hän sai potkut. «Спартак-Нальчик» возглавил Сергей Ташуев ===Meriitit valmentajana=== * Venäjän mestaruus (2): 2002, 2004 (apuv.) * Venäjän cup (4): 1996, 1997, 2000, 2001 (apuv.) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * The profile for Vladimir Eshtrekov Luokka:Venäläiset jalkapallovalmentajat Luokka:Neuvostoliittolaiset jalkapalloilijat Luokka:Neuvostoliittolaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Buried Alive

Buried Alive tarkoittaa seuraavia asioita: ;Elokuvat * Buried Alive, Gérard Kikoïnen ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1990 * Elävänä haudattu (Buried Alive), Frank Darabontin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1990 * Buried Alive, yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 2007 ;Musiikki * Buried Alive, yhdysvaltalainen metalliyhtye * Buried Alive, Änglagårdin albumi * Buried Alive, suomalaisen Sentenced -yhtyeen 2006 julkaisema albumi * Buried Alive, Hanoi Rocksin live-DVD * ”Buried Alive”, yhdysvaltalaisen Avenged Sevenfold -yhtyeen vuonna 2010 julkaisema single.
Lezgi gazet

Lezgi gazet (Лезги газет) on Venäjällä Dagestanin pääkaupungissa Mahatškalassa ilmestyvä lezginkielinen sanomalehti. Ennen lezgin kirjakielen luomista lezgit lukivat Dagestanin azerinkielisiä lehtiä. Ensimmäinen lezginkielinen lehti Tsiji dunja (”Uusi maailma”) perustettiin NKP(b):n aluekomitean ja Dagestanin uuden kirjaimiston keskuskomitean toimesta Mahatškalassa vuonna 1928. Sen ensimmäinen numero painettiin Buinakskissa 1 500 kappaleen painoksena. Vuonna 1930 painosmäärä oli kohonnut 4 000 kappaleeseen, ja vuonna 1931 lehti muuttui viikkolehdestä kolmipäiväiseksi. Samana vuonna se siirrettiin Ahtyyn piirilehdeksi, jossa se ilmestyy vielä nykyäänkin. Kysymys lezginkielisen tasavallanlehden perustamisesta nostettiin tuloksetta esille vuosina 1934–1935. Se perustettiin vihdoin vuonna 1943 nimellä Sotsializmdin paidah (”Sosialismin lippu”). Lehti ilmestyi kahdesti viikossa kaksisivuisena ja A3-kokoisena 5 000 kappaleen painoksena. Vuodesta 1951 lähtien lehteä julkaistiin tasavallan muiden kansalliskielisten lehtien tavoin Dagestanskaja pravdan käännösversiona nimellä Dagustandin pravda. Lezgin kielen kehitystä haitannut ratkaisu kumottiin vuonna 1957, jolloin perustettiin itsenäinen Kommunist-niminen lehti. Kommunist oli NKP:n Dagestanin aluekomitean sekä tasavallan korkeimman neuvoston ja ministerineuvoston äänenkannattaja. Kolmesti viikossa ilmestyneen lehden painosmäärä oli 1970-luvun puolivälissä 20 000 kappaletta. Lehti sai nimen Lezgi gazet vuonna 1991. Se ilmestyy nykyään kerran viikossa Dagestanin kansalliskielisen lehtiöyhtiön kustantamana. Sen painosmäärä oli 6 200 kappaletta vuonna 2024. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Lehden sivusto Luokka:Neuvostoliittolaiset sanomalehdet Luokka:Dagestanilaiset sanomalehdet
Buried Alive (kappale)

"Buried Alive" on yhdysvaltalaisen Avenged Sevenfold -yhtyeen vuonna 2010 julkaisema kappale ja single. "Buried Alive" löytyy myös yhtyeen viidenneltä Nightmare-albumilta. Luokka:Avenged Sevenfoldin kappaleet Luokka:Vuoden 2011 kappaleet
Pyöräily kesäolympialaisissa 1952 – miesten tandem

Helsingin olympiakisojen miesten kahden kilometrin tandemajoon osallistui 14 paria eli 28 pyöräilijää. Kilpailu käytiin 28.–31. heinäkuuta 1952 Helsingin Velodromilla. Kilpailu oli pudotuskilpailu, jossa voittajat jatkoivat suoraan ja lisäksi ensimmäisen kierroksen hävinneet saivat keräilyerien kautta mahdollisuuden päästä kahdeksan parhaan joukkoon. ==Pudotuskilpailu== Ranska joutui luovuttamaan välieräajon Etelä-Afrikkaa ja pronssiajon Italiaa vastaan Le Normandin loukkaannuttua ja jouduttua sairaalaan aiemmin samana päivänä eräajossa sattuneen onnettomuuden vuoksi. Keräilyerien tulokset *1. erä: 1) Belgia 11,5 2) Suomi *2. erä: 1) Sveitsi 11,0 2) Itävalta *3. erä: 1) Unkari 11,3 2) Japani 3) Yhdysvallat *Keräilyfinaali: 1) Unkari 11,4 2) Sveitsi 3) Belgia – Unkari jatkoi kahdeksan parhaan joukkoon. ==Lopulliset sijoitukset== Sija Pyöräilijät Joukkue Lionel Cox Russell Mockridge Raymond Robinson Thomas Shardelow Etelä-Afrikka Cesare Pinarello Antonio Maspes 4\. Franck Le Normand Robert Vidal 5\. Juul Eriksen Olaf Holmstrup 5\. Alan Bannister Leslie Wilson 5\. Imre Furmen István Schillerwein Unkari 5\. Clarence Simpson Colin Dickinson 9\. Fredy Arber Fritz Siegenthaler 10\. Gabriel Glorieux Pierre Gosselin 11\. Kurt Nemetz Walter Bortel 11\. Ensio Nieminen Olavi Linnonmaa 11\. Kihei Tomioka Tamotsu Chikanari 11\. Frank Brilando Richard Cortright Yhdysvallat ==Lähteet== * Tulokset englanniksi Luokka:Pyöräily kesäolympialaisissa 1952
Leonid Krasin

Leonid Borisovitš Krasin (, 15. heinäkuuta (J: 3. heinäkuuta) 1870 Kurgan – 24. marraskuuta 1926 Lontoo) oli venäläinen ja neuvostoliittolainen poliitikko ja valtiomies. Leonid Krasin syntyi virkamiesperheeseen. Vuodesta 1887 lähtien hän opiskeli Pietarin teknologisessa instituutissa. Vuonna 1891 hänet erotettiin instituutista ja karkotettiin, minkä jälkeen hän työskenteli teknikkona ja insinöörinä Siperian radan rakennustyömaalla. Vuonna 1900 Krasin valmistui Harkovan teknologisesta instituutista ja työskenteli sen jälkeen Bakussa, Orehovo-Zujevossa ja Pietarissa. Krasin osallistui poliittiseen toimintaan vuodesta 1890 lähtien. Vuonna 1903 hänestä tuli Venäjän sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen keskuskomitean jäsen. Vuonna 1908 hän matkusti ulkomaille ja luopui politiikasta. Vuosina 1912–1918 hän työskenteli Siemensin johtajana Moskovassa ja Pietarissa. Krasin palasi politiikkaan joulukuussa 1917. Hän osallistui Brest-Litovskin rauhanneuvotteluihin ja johti Berliiniin matkustanutta neuvostovenäläistä valtuuskuntaa. Vuonna 1918 hän toimi Venäjän kansantalousneuvoston jäsenenä sekä kaupan ja teollisuuden kansankomissaarina. Vuonna 1919 hän oli liikenneasiain kansankomissaari. Joulukuussa 1919 Krasin johti Neuvosto-Venäjän valtuuskuntaa Viron kanssa käydyissä Tarton rauhansopimusneuvotteluissa. Vuosina 1920–1923 hän työskenteli ulkomaankaupan kansankomissaarina ja Neuvosto-Venäjän Britannian- lähettiläänä osallistuen Genovan ja Haagin konferensseihin. Vuonna 1924 hän toimi Neuvostoliiton lähettiläänä Ranskassa ja vuodesta 1925 Britanniassa. Vuosina 1924–1926 hän oli NKP(b):n keskuskomitean jäsen. Krasin on haudattu Punaiselle torille Kremlin muurin viereen. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Bolševikit Luokka:NKP:n keskuskomitean jäsenet Luokka:Yleisvenäläisen toimeenpanevan keskuskomitean jäsenet Luokka:Neuvostoliiton toimeenpanevan keskuskomitean jäsenet Luokka:Neuvostoliiton suurlähettiläät Luokka:Vuonna 1870 syntyneet Luokka:Vuonna 1926 kuolleet
Batulo Essak

Batulo Essak Mohamed (s. 16. huhtikuuta 1967 Mogadishu) on somalialaissyntyinen kätilö ja terveydenhoitaja sekä Vuoden pakolaisnainen vuodelta 2000. Hän toimii kansalaisjärjestö African Caren puheenjohtajana. Essak syntyi Mogadishussa vanhempiensa esikoisena. Perheen isä siirtyi diplomaattiuralle vuonna 1976 ja muutti työnsä mukana Mosambikiin, Moskovaan ja Etiopiaan. Perheen sihteeriäiti kantoi päävastuun lapsista. Vanhemmat kannustivat Batuloa opiskelemaan, ja valmistuttuaan ylioppilaaksi Mogadishussa vuonna 1985 Essak muutti Neuvostoliittoon opiskelemaan Moskovan lääketieteelliseen instituuttiin. Hän valmistui kätilöksi vuonna 1990. Somalian sisällissodan ja Neuvostoliiton hajoamisen myötä Essak haki turvapaikkaa Suomesta vuonna 1991. Hän vietti ensimmäiset kuukautensa maassa pakolaisten vastaanottokeskuksessa Lapinjärvellä, minkä jälkeen hän muutti Kemiin. Vuonna 1994 Essak muutti Helsinkiin ja suoritti jatko-opintoja Kätilöopistossa saadakseen ammattioikeuden. Hän valmistui vuonna 1995 ja sai työpaikan Naistenklinikalta. Hän valmistui terveydenhoitajaksi Laurea- ammattikorkeakoulusta vuonna 2004. Suomen kansalaisuuden hän sai vuonna 1998.http://www.sivistys.net/oppia_ika_kaikki/toimivaa_kumppanuutta.html Suomen Pakolaisapu valitsi Essakin Vuoden pakolaisnaiseksi 2000. Kunnallisvaaleissa 2004 hänet valittiin Vantaan kaupunginvaltuustoon. Essak sai Naisjärjestöjen Keskusliiton Aleksandra-palkinnon vuonna 2006. Hänet valittiin vuonna 2008 ulkoministeri Alexander Stubbin nimittämään ja Jorma Ollilan johtamaan maabrändivaltuuskuntaan.http://www.hs.fi/artikkeli/1135239664454 Essak on toiminut vuodesta 2002 kansalaisjärjestö African Caren puheenjohtajana ja vuodesta 2004 Hivpointissa monikulttuurisen työn suunnittelijana. Essak oli vuosina 1997–2006 naimisissa lindkoskelaisen maanviljelijä Robert Johanssonin kanssa. Heillä on vuonna 1998 syntynyt poika. Lisäksi Essakilla on vuonna 2017 syntyneet kaksoset. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Vihreän liiton poliitikot Luokka:Vantaan kaupunginvaltuutetut Luokka:Suomen somalit Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vuoden nuori muotoilija

Vuoden nuori muotoilija on Design Forum Finlandin vuosittain myöntämä palkinto nuorelle suunnittelijalle. Se voidaan myöntää yhdelle tai useammalle henkilöille tai ryhmälle, joka on osoittanut uutta luovaa näkemystä ja osaamista muotoilun alalla. Palkinnon tarkoituksena on kannustaa nuoria muotoilijoita tinkimättömään ja omaleimaiseen työskentelyyn. Palkinnon suuruus on 5 000 euroa ja siihen liittyy myös palkintonäyttely. Vuonna 2018 palkintoon kuului lisäksi ensimmäistä kertaa residenssijakso Suomen Ranskan instituutin IF Studios -residenssiohjelmassa. Palkintoa on jaettu vuodesta 2000 lähtien. == Palkitut == * 2000: muotoilijat Harri Koskinen ja Ilkka Suppanen * 2001: sisustusarkkitehti Karola Sahi ja arkkitehti Eeva Lithovius * 2002: muotoilija ja puuseppä Tuuli Autio ja muotoilija ja hopeaseppä Pyry Tamminen * 2005: graafiset suunnittelijat Antti Hinkula ja Teemu Suviala * 2006: teollinen muotoilija Jukka Korpihete ja kalustemuotoilija Mikko Paakkanen * 2007: kenkäsuunnittelija Julia Lundsten ja muotoilija Janne Kyttänen * 2008: muotoilijat Nathalie Lahdenmäki ja Naoto Niidome * 2009: muotoilijat Terhi Tuominen ja Mikko Laakkonen * 2010: muotoilijaryhmät Imu ja Aivan! * 2011: kuvittaja Laura Laine ja vaatesuunnittelija Heikki Salonen * 2012: muotoilija Linda Bergroth ja luova kollektiivi OK Do * 2013: muotoilijat Mari Isopahkala ja Iina Vuorivirta * 2014: kenkäsuunnittelija Minna Parikka * 2015: muotoilija Pyry Taanila * 2016: muotoilija, graafinen suunnittelija Laura Väinölä * 2017: tekstiili- ja pintasuunnittelija Reeta Ek * 2018: puuseppämestari Antrei Hartikainen * 2019: muotoilija Laura Väre * 2020: keraamikko Matias Liimatainen * 2021: muotoilija Hanna Anonen * 2022: muotoilija, vaatesuunnittelija Laura Juslin ja arkkitehti Lilli Maunula * 2023: palkintoa ei jaettu Lähde == Lähteet == Luokka:Suomalaiset muotoilupalkinnot
Adolf Joffe

Adolf Abramovitš Joffe (, 22. lokakuuta 1883 Simferopol – 17. marraskuuta 1927 Moskova) oli neuvostoliittolainen poliitikko ja valtiomies. ==Elämä== Adolf Joffe syntyi karaiimitaustaiseen kauppiasperheeseen.Albert S. Lindemann. Esau's Tears: Modern Anti-Semitism and the Rise of the Jews, Cambridge University Press, 1997; s. 430. Hän opiskeli Berliinin yliopiston lääketieteellisessä ja Zürichin yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa. Joffe liittyi Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen 1890-luvun lopussa, kuului menševikkeihin, työskenteli ulkomailla Lev Trotskin kanssa ja oli karkotettuna Siperiassa. Vuonna 1917 Joffe liittyi bolševikkipuolueeseen ja toimi Pietarin neuvoston, Venäjän toimeenpanevan keskuskomitean ja Pietarin sotilaallisen vallankumouskomitean jäsenenä. Hänet valittiin myös Perustuslakia säätävän kokouksen edustajaksi. Vuonna 1918 Joffe osallistui Brest-Litovskin rauhanneuvotteluihin ja toimi Neuvosto-Venäjän suurlähettiläänä Berliinissä. Vuonna 1919 hän oli Ukrainan sosialistisen neuvostotasavallan maanpuolustusneuvoston jäsen ja valtionkontrollin kansankomissaari. Vuonna 1920 hän osallistui Viron, Latvian, Liettuan ja Puolan kanssa käytyihin rauhanneuvotteluihin. Vuonna 1921 Joffe työskenteli Keski-Aasiassa ja myöhemmin suurlähettiläänä Kiinassa ja Itävallassa. Vuosina 1925–1927 hän toimi yhtenä trotskilaisen puolueopposition johtajista. Vakavasti sairaana hän teki itsemurhan. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Bolševikit Luokka:NKP:n keskuskomitean ehdokasjäsenet Luokka:Venäjän perustuslakia säätävän kansalliskokouksen jäsenet Luokka:Neuvostoliiton suurlähettiläät Luokka:Itsemurhan tehneet Luokka:Vuonna 1883 syntyneet Luokka:Vuonna 1927 kuolleet
CAB Madeira

CAB Madeira on madeiralainen koripalloseura Funchalista. == Historia == Seura perustettiin vuonna 1979, jolloin kaveripiiri päätti aloittaa harjoitteluseuran. Pian toiminta kuitenkin laajeni valtakunnalliseksi ja vuonna 1986 seuran naisten joukkue nousi valtakunnalliseen sarjaan. Vuonna 1989 CAB aloitti miesjoukkueen toiminnan ja vuonna 1997 se nousi pääsarjaan. Ensimmäistä kertaa joukkue osallistui miehissä eurosarjoihin kaudella 1999–2000, jolloin CAB pelasi Korać Cupissa. Vuonna 2003 joukkue pelasi maansa cup-finaalissa. Vuosina 2002–2006 seura osallistui EuroCup Challengeen. Kaudella 2008–2009 CAB selviytyi maassaan välieriin asti, mikä on seuran miesjoukkueen historian paras saavutus kotimaan sarjassa. Seuran naisten joukkue voitti maan mestaruuden vuonna 2006, jonka lisäksi se on osallistunut naisten EuroCupiin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut Cab Madeira Madeira Luokka:Vuonna 1979 perustetut urheiluseurat
Krasin

Krasin voi tarkoittaa seuraavia: * Juri Krasin (s. 1929), neuvostoliittolainen yhteiskuntatieteilijä * Leonid Krasin (1870–1926), venäläinen poliitikko * Krasin, vuonna 1917 valmistunut venäläinen jäänmurtaja * Krasin, vuonna 1976 valmistunut venäläinen jäänmurtaja
Henri (albumi)

__NOTOC__ Henri on rap-artisti Julma-Henrin ja rap-tuottaja RPK:n 16. helmikuuta 2011 julkaistu studioalbumi. Sen julkaisi Mörssi -levy-yhtiö. Henri nousi ilmestyttyään Suomen viralliselle listalle sijalle 23 ja pysyi listalla yhteensä kaksi viikkoa. == Taustaa == Albumi sisältää yhteensä 17 kappaletta, joista kuusi on myös Julma-Henrin ja RPK:n edellisellä julkaisulla Kutsu EP:llä (2010). Albumin ensimmäinen näytekappale ”Ongelma ristii kädet” julkaistiin heinäkuussa 2010 ja toinen ”Jumala on kuollu” marraskuussa 2010. Kappaleesta ”Kutsu” on myös kuvattu Otto Byströmin ja Ristomatti Myllylahden ohjaama musiikkivideo. Kappaleesta ”Pala” julkaistiin musiikkivideo helmikuussa 2011. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Redrum-187: Redrum-187 * Rumba: Rumba * Soundi: Soundi == Lähteet == == Aiheesta muualla == * ”Kutsu” -musiikkivideo YouTubessa * ”Pala” -musiikkivideo YouTubessa * Julma-Henrin haastattelu Redrum-187 -sivustolla, 2011 Luokka:Julma-Henrin albumit Luokka:RoopeK:n albumit Luokka:Vuoden 2011 albumit
Stala & SO.

Stala & SO. on Stalan (Sampsa Astala) ja Nick Goren vuonna 1997 perustama suomalainen glam rock -yhtye. Yhtye osallistui Suomen euroviisukarsintaan 2011 kappaleella "Pamela" päästen finaaliin. Finaalissa yhtyettä vahvisti vieraileva kosketinsoittaja Jani Wilund, joka myös soittaa useassa kappaleessa Stala & SO:n levyillä. Yhtyeen debyyttialbumilla It Is So. (2011) vierailevat muun muassa Lacu Lahtinen (Popeda) ja Twist Twist Erkinharju (Los Bastardos Finlandeses)http://satumaa.yle.fi/euroviisut/suomen-karsinta-2011/stala-so . Tällä hetkellä yhtye on tauolla Astalan keskittyessä suomenkieliseen soolotuotantoonsa. Lisäksi yhtyeellä on ollut vaikeuksia myydä itseään keikoille. == Biografia == === It Is So. (2011) === Japanilainen levy-yhtiö King Records julkaisi It Is So. -albumin Japanissa ja Kaukoidässä 24. elokuuta 2011 ja 16. syyskuuta se julkaistiin laajemmin myös Euroopan mantereella. Euroopan ja Etelä-Amerikan jakelun ja promotoimisen yhteistyökumppaniksi tuli saksalainen Music Buy Mail. Gimme Five -EP julkaistiin 14. syyskuuta 2011. EP julkaistiin muualla Euroopassa maaliskuun 2011 aikana. Euroopan versiossa on neljä akustista coverkappaletta sekä yhtyeen yhden uuden oman kappaleen. Samaan aikaan levyn julkaisun kanssa yhtye lähti ensimmäiselle Euroopan kiertueelleen. === Play Another Round (2013)=== Uusi albumi, Play Another Round julkaistiin 22. helmikuuta 2013. Levyn ensimmäinen single "Rock Until I'm Done" julkaistiin 7. marraskuuta 2012. Singlen on miksannut yhdysvaltalainen Beau Hill. Yhtye on jatkanut yhteistyötä Beau Hillin kanssa myös tällä albumilla. http://www.stalaso.com/fi/biografia.html Helmikuun alussa julkaistiin toinen single, "The Boys Are Having Fun" sekä musiikkivideo samasta kappaleesta. Uuden levyn julkaisukeikka oli 22. helmikuuta, jolloin myös yhtyeen Play Another Round Finland -kiertue alkoi. http://stalaso.fi == Kokoonpanot == === Nykyinen kokoonpano === * Stala – laulu * Nick Gore – basso, taustalaulu * Sami J. – soolokitara, taustalaulu * Pate Vaughn – rytmikitara, taustalaulu * Hank (Henkka Mannio) – rummut === Entiset jäsenet === * Sampo Leksis – kitara (1997) * Sir Mikko – rummut (1998) * Haza – kitara (1998) * Gröne – kitara (1999) * Pale – kitara (2001) * Gregorius "Renska" Primorsk – rummut http://www.5wwwww5.com/theshowbyso/viewforum.php?f=4&mforum;=theshowbyso == Diskografia == === Studioalbumit === * * * === EP:t === * * * === Singlet === * ”Everything for Money (2010, promo) * ”Life Goes On” (2012) * ”Rock Until I’m Done” (2012) * ”The Boys Are Having Fun” (2013) * ”Naughty or Nice” (2013) * ”When the Night Falls” (2015) === Musiikkivideot === * ”Boys Are Having Fun” (2013) * ”Hey What´s Going On?” (2011) * ”Bye Bye” (2011) * ”Got to Believe” * ”One Nite Stand” == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Yhtyeen virallinen kotisivu Luokka:Suomalaiset rockyhtyeet
Jeff Palmer

Jeff Palmer (oikealta nimeltään David Zuloaga) (s. 27. maaliskuuta 1975) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä, joka on esiintynyt sekä pornografisissa elokuvissa että pornolehdissä. David Zuloaga syntyi Los Angelesissa, mutta varttui Mendozassa, Argentiinassa evankelis-luterilaisten vanhempien kasvattamana. 14-vuotiaana Palmer näki ensimmäistä kertaa pornografista materiaalia, mikä lisäsi hänen kiinnostustaan pornonäyttelijän ammattia kohtaan. Zuloaga lähti kotoaan 16-vuotiaana ja muutti Brasiliaan. Siellä vietetyn vuoden jälkeen hän siirtyi Eurooppaan, missä hän koki ensimmäisen homoseksuaalisen kokemuksensa ystävänsä kanssa. Hän työskenteli jonkin aikaa Amsterdamissa prostituoituna.http://www.jeffpalmer.net/index.asp?pid=biography 19-vuotiaana Palmer muutti Miamiin ja esiintyi debyyttielokuvassaan Falcon Studiosilta. Vuonna 1997 Palmer diagnosoitiin HIV-positiiviseksi. Palmer on myös tunnettu popmusiikin saralla. Ensimmäinen singlekappale "Conectando" julkaistiin vuonna 1999. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset pornonäyttelijät Luokka:Homopornonäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset laulajat Luokka:Yhdysvaltalaiset sanoittajat Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Adolf Hamilton

thumb|right|Kreivi Adolf Hamilton Adolf Ludvig Knut Hamilton (30. lokakuuta 1882 – 22. helmikuuta 1919) oli ruotsalainen kreivi ja upseeri. Suomen sisällissodan aikana hän toimi Pietarsaaren tykistökoulun johtajana.Haapala & Hoppu 2009, 138 Yhdessä V. P. Nenosen kanssa hänellä oli keskeinen rooli Suomen tykistön luomisessa.fältartilleri Uppslagsverket Finland. == Ura == Hamiltonin isä oli kreivi ja poliitikko Hugo Hamilton. Hänen puolisonsa oli Ebba Maria Augusta Mörner af Morland. Ruotsissa Adolf Hamilton oli kapteeni Svean tykistörykmentin (Svea artilleriregemente) reservissä. Helmikuussa 1918 hän matkusti Suomeen ottamaan osaa Suomen sisällissotaan. Hamilton toimi Pietarsaaressa toimineen valkoisten tykistökoulun päällikkönä. Hän osallistui myös Tampereen taisteluun.Pieni Tietosanakirja (1925), s. 1101 Runeberg.org. Hamilton kuoli keuhkotulehdukseen 36-vuotiaana helmikuussa 1919. == Osallisuus Pietarsaaren tapahtumiin == Adolf Hamiltonin toimiessa Pietarsaaren tykistökoulun päällikkönä paikallinen suojeluskunta järjesti Pietarsaaren kaupunginhotellissa 28. helmikuuta ja 1. maaliskuuta 1918 juhlat kaupunkiin saapuneiden 97 tykistöjääkärin kunniaksi. Ennen juhlien alkua jääkärien edustajat olivat sopineet Adolf Hamiltonin kanssa tykistön tulevasta organisoimisesta. Juhlien toisena päivänä niiden jatkuessa iltamyöhään humaltuneet osanottajat päättivät aloittaa oikeudenkäynnin kaupungin raatihuoneen putkassa sisällissodan alusta saakka vangittuina olleita kuutta suomenkielisen työväenyhdistyksen johtohenkilöä vastaan. Kun vangit oli haettu hotelliin ja "oikeudenkäyntiä" oltiin aloittamassa, paikalla ollut insinööri, varatuomari ja Vaasan läänin lääninsihteeri Johannes Jääskeläinen esitti vastalauseensa toteamalla, että oikeudenkäynti on vastoin Suomen lakia ja että seurue ei ole sopivassa kunnossa jakamaan oikeutta. Tämän seurauksena Jääskeläinen joutui itse syytettyjen joukkoon. Jääskeläistä ja työväenyhdistyksen johtohenkilöitä syytettiin siitä, että he olivat suunnitelleet tykistökoulun räjäyttämistä. Yhteensä seitsemän henkilön kuolemantuomion allekirjoitti kreivi Adolf Hamilton, ja se pantiin täytäntöön heti samana yönä. Tuomitut, joita epäiltiin ammuttiin Strengbergin tupakkatehtaan seinää vasten, minkä jälkeen ruumiit vietiin kasaan työväentalon portaiden eteen. Adolf Hamilton kirjoitti kirjeessä isälleen: > ...kauan pelätty tihutyö ammusvarastoani vastaan oli kaikesta päättäen > tulossa. Klo 1 kokoontui kenttäoikeus ja klo 3 oli kaikki ohi. En olisi > koskaan uskonut, että pystyisin niin kepeällä kädellä allekirjoittamaan ja > toteuttamaan elämäni ensimmäiset kuolemantuomiot. ==Lähteet== * ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * * Marjatta Cronvall: Seitsemäs mies, toimittaneet Emilia Cronvall ja Janne Mäkelä. Edita Prima Oy ISBN 978-951-37-4781-7 Luokka:Ruotsalaiset kreivit Luokka:Ruotsalaiset upseerit Luokka:Suomen sisällissodan ruotsalaiset Luokka:Suomen sisällissodan terroriin osalliset henkilöt Luokka:Ruotsin skotlantilaiset Luokka:Vuonna 1882 syntyneet Luokka:Vuonna 1919 kuolleet
Reimar Lüst

Reimar Lüst (25. maaliskuuta 1923 Barmen, Saksa – 31. maaliskuuta 2020Souveräner Steuermann der Wissenschaft ) oli saksalainen tähtitieteilijä ja Euroopan avaruusjärjestön entinen pääjohtaja. Lüst syntyi papin pojaksi. Hän kävi keskikoulua ja lukiota vuodet 1933–1941 Wilhelmsgymnasium Kasselissa ja Humanistische Gymnasiumissa Kasselissa. Toisen maailmansodan aikana hän oli Saksan laivastoon kuuluneen sukellusveneen luutnantin arvoinen konepäällikkö. Vuodet 1943–1946 hän oli sotavankina Yhdysvalloissa Texasissa ja Englannissa. Lüst opiskeli vuodet 1946–1949 fysiikkaa Johann Wolfgang Goethe-Universität -yliopistossa Frankfurt am Mainissa. Hän väitteli vuonna 1951 teoreettisesta fysiikasta. Hän toimi Göttingenissä sijaitsevassa Max Planck -instituutissa. Vuodet 1955–1956 hän oli Fulbright-stipendiaattina Enrico Fermi Institutessa Chicagossa ja Princetonin yliopistossa. Vuonna 1959 hän alkoi opettaa Ludwig- Maximilians-Universität-yliopistossa Münchenissä. Hän toimi vierailevana professorina New Yorkin yliopistossa (1959) ja Massachusetts Institute of Technologyssa (1961) sekä California Institute of Technologyssä (1962). Lüst toimi teknisenä johtajana Euroopan avaruusjärjestön edeltäjäorganisaatiossa ESRO:ssa vuodet 1962–1964 ja ESRO:n johtokunnan varapuheenjohtajana vuodet 1968–1970. Vuodet 1963–1972 Lüst oli Max-Planck-Institut für extraterrestrische Physik -yksikön johtaja. Lüst toimi eräiden saksalaisten yliopistojen johtokunnissa 1960-luvun puolivälistä alkaen. Hän oli vastaavassa tehtävässä 1970-luvulta 1990-luvun loppuun saksalaisessa avaruusteollisuudessa. Hän toimi Euroopan avaruusjärjestön pääjohtajana vuodet 1984–1990ESA. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Hydrodynamik. Bibliographisches Institut, 1978, ISBN 3-411-01540-3 * Künstliche Wolken – ein Mittel der Weltraumforschung in: Jahrbuch der Max-Planck-Gesellschaft. 1968, S. 150–172 * Der Wissenschaftsmacher. Reimar Lüst im Gespräch mit Paul Nolte. C. H. Beck, München 2008 * Quelle für weite Teile: Pressemitteilung zur Verleihung der Ehrenbürgerschaft der Freien Hansestadt Bremen * Interview mit Reimar Lüst, das Hans von Storch und Klaus Hasselmann mit ihm geführt haben (PDF, 8 MB)Hans von Storch * Angela Grosse: Der Willy Brandt der Wissenschaft – Artikkeli Hamburger Abendblattissa 25.3.2008, vrt. Der Wissenschaftsmacher, DZ, 27.3.2008 * Reimar Lüst Max-Planck-Gesellschaftin sivustolla * Prof. Roland Zdeněk Bulirsch: Reimar Lüst – Leben und Werk Luokka:Saksalaiset tähtitieteilijät Luokka:Saksalaiset fyysikot Luokka:Astrofyysikot Luokka:ESA Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Sarjari

Sarjari on suomalainen sarjakuvalehti, jossa julkaistaan kotimaisten piirtäjien sarjakuvia. Sitä kustantaa Tampereen Sarjakuvaseura ry. Lehden pitkäaikainen päätoimittaja on Pekka A. Manninen. Vuonna 1981 ilmestymisensä aloittanutta lehteä julkaistaan 3–4 numeroa vuodessa. Lehti on mustavalkoinen, ja sen numerot käsittelevät aina jotakin tiettyä teemaa. ==Aiheesta muualla== * Sarjari Tampereen Sarjakuvaseura Ry:n sivuilla Luokka:Suomalaiset sarjakuvalehdet
Tarja Tornaeus

Tarja Tornaeus (o.s. Kilpeläinen, ent. Raninen, s. 1958) on suomalainen tietokirjailija. Hän valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi Turun yliopistosta vuonna 1982 ja filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1996. Tornaeus on työskennellyt järjestöissä tiedottajana ja mainostoimistoissa copywriterina. Vuonna 1995 hän perusti oman viestintätoimistonsa Texthousen, jonka toimialoina ovat yritysviestintä, tekstisuunnittelu ja käännöstyöt. 2000-luvulla Tornaeus on erikoistunut oppi- ja tietokirjojen käsikirjoittamiseen ja toimittamiseen. Vuonna 2010 ilmestyi Tornaeuksen (nimellä Tarja Raninen) kirjoittama ja toimittama tietoteos Paperitehtaan kasvattama kylä, joka kertoo lasten ja nuorten elämästä Myllykosken paperitehdaspaikkakunnalla 1960- ja 1970-luvuilla. Vuonna 2013 Tornaeus perusti Reuna-kustantamon. ==Teokset== *Paperitehtaan kasvattama kylä, Myllykosken kotiseutyhdistys, 2010 *Soivia kohtaamisia [toimittajat: Laura Huhtinen-Hildén, Tarja Raninen, Tuire Ranta-Meyer ; valokuvat: Teemu Malva, Heidi Söderholm]. Metropolia ammattikorkeakoulu, kulttuuri ja luova ala, 2010 *Tarja Raninen, Riitta Kittilä, Heti hätiin, WSOY, 2009. *Mathildan muodonmuutos : kansalais- ja vapaaehtoistoiminnan uudet kasvot, Anna Raninen, Tarja Raninen, Ilpo Toni, Göran Tornaeus. Helsinki : Sosiaali- ja terveysjärjestöjen yhteistyöyhdistys YTY : WSOY Oppimateriaalit, 2008. *Jukka- Pekka Asikainen, Tarja Raninen, Mainosvalokuvauksen ABC, WSOY, 2005. *Tarja Raninen, Jaana Rautio, Mainonnan ABC : harjoituksia, WSOY, 2004 *Tarja Raninen, Jaana Rautio, Mainonnan ABC : vastauksia, WSOY, 2004 *Tarja Raninen, Jaana Rautio, Mainonnan ABC : käsikirja, WSOY, 2003. * == Lähteet == Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Luettelo Euroopan avaruusjärjestön pääjohtajista

Tämä on luettelo Euroopan avaruusjärjestön ja sitä edeltäneiden länsieurooppalaisten avaruusorganisaatioiden ESROn ja ELDOn pääjohtajista. == ELDOn johto == Pääjohtaja Virassa Maa Renzo Carrobio di Carrobio 1964–1972 Robert Aubinière 1972–1975 George Van Reeth 1975 == ESROn johto== Pääjohtaja Virassa Maa Pierre Auger 1964–1967 Herman Bondi 1967–1971 Alexander Hocker 1971–1974 Roy Gibson 1974–1975 == ESAn johto == Pääjohtaja Virassa Maa Roy Gibson 1975–1980 Erik Quistgaard 1980–1984 Reimar Lüst 1984–1990 Jean-Marie Luton 1990–1997 Antonio Rodotà 1997–2003 Jean-Jacques Dordain 2003–2015 Johann-Dietrich Wörner 2015-2021 Josef Aschbacher 2021- (virassa) == Lähteet == Luokka:ESA Luokka:Luettelot henkilöistä
Insuliinivaste

Insuliinivaste määrittää insuliinin tarpeen muun muassa aikuisiän diabeteksen hoidossa. ==Lähteet== Luokka:Lääketiede Luokka:Diabetes
Elintarviketeollisuusliitto

Elintarviketeollisuusliitto ry (ETL) on elintarviketeollisuuden elinkeino- ja työmarkkinapoliittinen edunvalvontajärjestö, jonka tehtävänä on luoda Suomessa toimiville alan yrityksille kilpailukykyiset kasvun mahdollistavat toimintaedellytykset. Liitolla on 260 jäsenyritystä. Liiton jäsenistä noin 75 prosenttia on pieniä ja keskisuuria yrityksiä. Liiton hallituksen puheenjohtaja on Valion toimitusjohtaja Annikka Hurme. ==Muu toiminta== ETL:n järjestämä Elintarvikepäivä on alan suurin koulutustapahtuma ammattilaisille. Tapahtuma järjestetään Elintarvikkeiden Tutkimussäätiön nimissä, ja sen tuotolla tuetaan tutkimusta ja jatko-opintoja. Myös ETL:n vuosittain järjestämä Tähtiteko-kilpailu palkitsee vuoden vaikuttavimman elintarvikealalla tehdyn teon. Aiemmin kilpailu tunnettiin nimellä Vuoden Suomalainen Elintarvike, joka nosti esiin Suomessa kehitettyjä ja valmistettuja innovatiivisia tuoteuutuuksia. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Elintarviketeollisuusliiton kotisivut *ETL Twitterissä Luokka:Suomalaiset teknologiajärjestöt Luokka:Elinkeinoelämän järjestöt
Yesterdays (albumi)

Yesterdays on englantilaisen progressiivista rockia esittävän Yes-yhtyeen ensimmäinen kokoelma-albumi vuodelta 1975. Levyn on kustantanut New Yorkissa toimiva levy-yhtiö Atlantic Recording Corporation. Yhtiö on osa Warner Communicationsia. Kappaleet ovat Yesin albumeilta Yes (1969) ja Time and a Word (1970) sekä Atlantic Recordsin julkaisemalta eri tekijöiden kokoelmalta The Age of Atlantic (1972). Alkuperäisen LP:n levykannen kuvat on suunnitellut ja toteuttanut Roger Dean. Mukana ovat olleet myös Mike Allison ja Mansell Litho. Painatustyö on tehty Yhdysvalloissa. LP-levyn suojakuoressa on yhtyeen jäsenten kuvat, mukaan lukien rumpali Alan White, joka ei kuitenkaan ollut vielä kappaleiden tekoaikoina yhtyeessä mukana. == Kappaleet == A-puoli # # # # B-puoli # * # # # Kappaleiden sovitus on Yesin käsialaa. Time and a Word -albumilta peräisin olevien kappaleiden orkestroinnissa on ollut mukana myös Tony Cox. Julkaisijat ovat Cotillion, BMI / Yessongs, ASCAP paitsi avauskappaleen osalta Paul Simon, BMI. == Kokoonpano == Kappaleet "Looking Around" ja "Survival" ovat Yesin ensimmäiseltä albumilta Yes, joka julkaistiin marraskuussa 1969. Tuottajina ovat toimineet Paul Clay ja Yes sekä äänittäjänä Gerald Chevin. Kokoonpano: * Jon Anderson: laulu * Chris Squire: basso, laulu * Peter Banks: kitara, laulu * Tony Kaye: urut * Bill Bruford: rummut Kappaleet "Time and a Word", "Sweet Dreams", "Then" ja "Astral Traveller" ovat Yesin toiselta albumilta Time and a Word, joka julkaistiin heinäkuussa 1970. "Dear Father" on peräisin samoista äänityssessioista. Tuottajina ovat toimineet Tony Colton ja Yes sekä äänittäjänä Eddie Offord. Kappaleet "Sweet Dreams" ja "Dear Father" julkaistiin myös samalla singlellä. Kokoonpano: * Jon Anderson: laulu * Chris Squire: basso, laulu * Peter Banks: kitara, laulu (ei kappaleella "Then") * Tony Kaye: urut * Bill Bruford: rummut Aloituskappale "America" on albumilta The Age of Atlantic, joka julkaistiin heinäkuussa 1972. Tuottajina ovat toimineet Yes ja Eddie Offord. Kokoonpano: * Jon Anderson: laulu, * Chris Squire: basso, laulu * Steve Howe: kitara, laulu * Rick Wakeman: kosketinsoittimet * Bill Bruford: rummut == Lähteet == * Yes LP Yesterdays (Atlantic SD 18103, 1974) === Viitteet === Luokka:Vuoden 1975 kokoelma-albumit Luokka:Yesin albumit
Aimo Pere

Aimo Pere (14. kesäkuuta 1921 Laitila – 14. elokuuta 2010 Espoo) oli suomalainen konetekniikan diplomi-insinööri ja oppikirjailija. Aimo Pere valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1948. Pere toimi Teknillisen korkeakoulun koneenpiirustuksen opettajana 1940-luvun lopulta 1980-luvulle saakka. Hänen varsinainen päätyönsä oli Valtionrautateillä suunnittelu- ja esimiestehtävissä. Hän toimi myös pitkään Suomen standardisoimisliiton piirustuskomitean puheenjohtajana. Opettajana Pere oli tiukka ja vaativa. Opiskeluaikana Aimo Pere havaitsi kunnollisen opiskelumateriaalin puutteen, sillä palopommi oli tuhonnut Teknillisen korkeakoulun kirjaston. Pere otti tehtäväkseen laatia kunnollisen ja kohtuuhintaisen oppikirjan koneenpiirustuksesta. Pere on tunnettu juuri näistä koneenpiirustusta käsittelevistä oppikirjoistaan, jotka ovat laajasti käytössä suomalaisissa tekniikan alan oppilaitoksissa. Oppikirjojen päivittämistä jatkaa hänen perillistensä vetämä kustannusyhtiö. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet
Jan Nepomnjaštši

Jan Aleksandrovitš Nepomnjaštši (; s. 14. heinäkuuta 1990 Brjansk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen shakin suurmestari. ==Elämä ja ura== Nepomnjaštši syntyi Brjanskissa Moskovasta 400 kilometriä lounaaseen ja oppi shakin nelivuotiaana. Hän voitti vuosina 2000–2002 kolme Euroopan-mestaruutta juniorisarjoissa ja vuonna 2002 myös 12-vuotiaiden maailmanmestaruuden. Nepomnjaštši nosti vahvuuslukunsa 2400:aan vuonna 2003, 2500:aan vuonna 2005 ja 2600:aan vuonna 2007. Hän sai kansainvälisen mestarin arvonimen vuonna 2004 ja suurmestarin arvonimen vuonna 2007. Hän nousi maailman 100 vahvimman pelaajan listalle 18-vuotiaana vuonna 2008. Nepomnjaštši voitti ensimmäisen Venäjän-mestaruutensa vuonna 2010 ja toisen 10 vuotta myöhemmin. Vuonna 2010 Nepomnjaštši voitti myös Euroopan-mestaruuden ja nosti vahvuuslukunsa 2700:aan. Nepomnjaštši on urallaan voittanut useita suuria turnauksia. Vuosina 2020–2021 hän voitti MM-ehdokasturnauksen ja pääsi maailmanmestaruusotteluun, jonka hän hävisi hallitsevalle mestarille Magnus Carlsenille. Nepomnjaštši voitti myös vuoden 2022 ehdokasturnauksen, ja kun Carlsen luopui mestaruudesta, Nepomnjaštši pelasi maailmanmestaruudesta kiinalaista Ding Lireniä vastaan huhtikuussa 2023. Nepomnjaštši hävisi 7–7-tulokseen päättyneen ottelun nopean shakin jatkopeleissä. Parhaimmillaan Nepomnjaštši on ollut shakin maailmanlistalla sijalla 2, ja hänen vahvuuslukuennätyksensä on 2795. Hän pelaa avaussiirtonaan yleensä 1.e4, ja hänen pelityylinsä on hyökkäävä. Nepomnjaštši on vahva myös pikapelissä ja nopeassa shakissa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Venäläiset shakinpelaajat Luokka:Shakin suurmestarit Luokka:Shakin Venäjän-mestarit Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nikolai Popov

Nikolai Pavlovitš Popov (), kirjailijanimeltään Žugyľ (, suomeksi ”surullinen, ikävä”; 6. joulukuuta 1901 Ust-Sysolsk – 9. toukokuuta 1971) oli komilainen kirjailija. Nikolai Popov opiskeli Ust-Sysolskin opettajaseminaarissa ja osallistui Venäjän sisällissotaan. Hän liittyi NKP:hen vuonna 1924, työskenteli puoluetehtävissä ja toimittajana. Hänen pääteoksiaan ovat vallankumousta edeltävää komilaista maaseutua kuvaavat näytelmät Kodi myža? (”Kenen on syy?”, 1923), Olyštan da musa loö (”Kunhan elät, niin totut”, 1923) ja Čurka Nina (”Äpärä-Nina”, 1928). Popov oli perustamassa Komin proletaarikirjailijoiden yhdistystä ja kuului Neuvostoliiton kirjailijaliittoon vuodesta 1934. Hänet vangittiin vuonna 1937 ja vapautettiin Stalinin kuoltua. 1950- ja 1960-luvuilla hän kirjoitti kertomuksia, kuvauksia ja näytelmiä. Vuonna 1967 hänet palkittiin Punaisen tähden kunniamerkillä. ==Aiheesta muualla== * Nikolai Popovin lyhyt elämäkerta ja teoksia (komiksi), * Kratkaja literaturnaja entsiklopedija: Nikolai Popov Luokka:Kominkieliset kirjailijat Luokka:Vuonna 1901 syntyneet Luokka:Vuonna 1971 kuolleet