EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Luettelo Hailuodon julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Hailuodon julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Hailuodon kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat. Julkinen teos Paikka Alue Kartalla Tekijä Paljastusvuosi Kuva WD Hailuodosta talvisotaan lähteneiden miesten muistokiviPohjois-Pohjanmaan rakennettu kulttuuriympäristö 2015, Hailuoto; Hailuodon nuorisoseuran talo Nuorisoseurantalon pihalla, Luovontie 280 1989 100px Hailuodon vanhan kirkon muistokivi Hailuodon hautausmaa, Luovontie 62 1987 Hailuoto Organum Petsamontie Ulkokarvo 2014 100px Majakka (myös Loisto) Kirjaston edessä, Luovontie 61 1997 100px Sankarimuistomerkki Hailuodon hautausmaa, Luovontie 62 1955 100px Vapaussodan v.1918 valkoisten muistomerkki Hailuodon hautausmaa, Luovontie 62 1923 ==Lähteet== Luokka:Hailuoto Hailuoto
Luhtiala

Luhtiala on Hämeenlinnan 31. kaupunginosa, joka sijaitsee kaupungin pohjoislaidalla Aulangonjärven rannalla. Noin neljän kilometrin etäisyydellä keskustasta sijaitseva alue on länsiosassaan sijaitsevaa golfkenttää sekä vähäisiä peltoalueita lukuun ottamatta pääosin metsää. Kaupunginosa rajautuu Aulangon, Sairion, Ruununmyllyn ja Taka-Hätilän kaupunginosiin ja Hattulan kuntaan. Luhtialassa sijaitsee lomakylä Aulangon Heikkilä sekä osaksi Aulanko Golfin golfkenttä Eversti. ==Lähteet== Luokka:Hämeenlinnan kaupunginosat Luokka:Hämeenlinnan maalaiskunnan kylät
Timo Kokkonen

Timo Kokkonen (s. 1963 Brisbane, Australia) on suomalainen balettitanssija ja balettipedagogi. Hän työskenteli Suomen Kansallisbaletissa vuodet 1982–2007 ja The Australian Ballet’n ensitanssijana vuosina 1991–1993. Kokkosen näyttämöuraan kuuluu monien klassisten balettien pää- ja solistitehtäviä. Tanssijan uransa jälkeen hän on opettanut Suomen Kansallisoopperan balettioppilaitoksessa. Kokkonen syntyi vuonna 1963 Australian Brisbanessa, jossa hänen isänsä Urpo Kokkonen toimi viimeisenä suomalaisena merimiespappina. Nelivuotiaana hän muutti perheensä kanssa Suomeen ja aloitti Kansallisoopperan balettikoulussa kymmenvuotiaana vuonna 1973. Valmistuttuaan vuonna 1982 Kokkonen sai kiinnityksen Kansallisbalettiin, mutta otti virkavapautta ja hakeutui 1990-luvun alussa pariksi vuodeksi Australian balettiin. Timo Kokkoselle on myönnetty Philip Morris -palkinto vuonna 1987. Suomen Kulttuurirahaston Edvard Fazer -palkinnon hän sai vuonna 2006. Myös Timo Kokkosen poika Aapo Kokkonen ja sisar Tiiu Kokkonen ovat balettitanssijoita. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset balettitanssijat Luokka:Suomalaiset balettipedagogit Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Andreas Johansson

Andreas Johansson -nimisiä henkilöitä ovat: * Andreas Johansson (s. 1973), ruotsalainen jääkiekkoilija * Andreas Johansson (s. 1979), ruotsalainen salibandyn pelaaja * Andreas Johansson (s. 1985), Vårdön kunnanjohtaja
Tellervo Pakarinen

Päivi Tellervo Pakarinen (s. 2. maaliskuuta 1959 Rääkkylä) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen viisiottelija. Hän edusti uransa aikana Kiteen Urheilijoita sekä Joensuun Katajaa ja hänen valmentajanaan toimi Pauli Pakarinen. Kalevan kisoista Pakarinen voitti viisiottelusta kaksi hopeaa vuosina 1979 ja 1980 sekä pronssia vuonna 1976. Sisäratojen SM-kilpailuista hän saavutti pituushypyn hopeaa vuonna 1981 sekä viisiottelusta kultaa vuonna 1981 ja hopeaa 1978. Ennätyksikseen Pakarinen otteli viisiottelussa pisteet 3683 vuonna 1980 ja seitsenottelussa pisteet 4485 vuonna 1981. Virallisiin kilpailuihin hän ei ole osallistunut vuoden 1983 jälkeen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yleisurheilun moniottelijat Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Soili Huotari

Soili Helena Huotari (s. 3. marraskuuta 1964 Kuhmo) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen viisiottelija. Hän edusti uransa aikana Kuhmon Kivaa sekä Sotkamon Jymyä ja hänen valmentajanaan toimi Mauno Piipponen. Kalevan kisoista Huotari voitti viisiottelusta pronssia vuonna 1980. Sisäratojen SM-kilpailuista hän saavutti hopeaa 60 metrin juoksusta vuonna 1979 sekä pronssia pituushypystä 1981. Ennätyksikseen Huotari otteli viisiottelussa pisteet 3533 vuonna 1980 ja seitsenottelussa pisteet 4640 vuonna 1981. Virallisiin kilpailuihin hän ei ole osallistunut vuoden 1987 jälkeen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yleisurheilun moniottelijat Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Erja Tulikanto

Erja Maritta Tulikanto (s. 26. toukokuuta 1959 Varkaus) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen kuulantyöntäjä. Hän edusti Varkauden Kenttä-Veikkoja ja hänen valmentajanaan toimi Unto Karvinen. Kalevan kisoista Tulikanto saavutti kuulantyönnön hopeaa vuonna 1978 ja pronssia 1979. Sisäratojen SM-kilpailuista hän voitti viisi hopeaa vuosina 1976–1980. Ennätyksekseen Tulikanto työnsi tuloksen 14,91 metriä vuonna 1980. Virallisiin kilpailuihin hän ei ole osallistunut vuoden 1983 jälkeen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kuulantyöntäjät Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Heli Saarinen

Heli Aulikki Saarinen (myöhemmin Parikka, s. 9. tammikuuta 1957 Paimio) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen pituushyppääjä. Hän edusti Paimion Urheilijoita ja hänen valmentajanaan toimi Heimo Tuononen. Kalevan kisoista Saarinen saavutti pituushypystä kaksi hopeaa vuosina 1976 ja 1978 sekä kaksi pronssia vuosina 1977 ja 1979. Sisäratojen SM-kilpailuista hän voitti pituushypyn kultaa vuonna 1979, hopeaa 1980 sekä pronssia 1978 ja 60 metrin aitajuoksusta pronssia vuonna 1980. Ennätyksekseen Saarinen hyppäsi tuloksen 612 cm vuonna 1979. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pituushyppääjät Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kaisa Alasaari

Kaisa Maria Alasaari (s. 13. tammikuuta 1960 Nivala) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen korkeushyppääjä. Hän edusti Nivalan Urheilijoita ja hänen valmentajanaan toimi Göran Brunell. Kalevan kisoista Alasaari saavutti korkeushypystä kultaa vuonna 1979, hopeaa 1977 ja pronssia 1975. Lisäksi hän saavutti 100 metrin aitajuoksusta pronssia vuonna 1975. Sisäratojen SM- kilpailuista Alasaari sai korkeushypyn hopeaa vuonna 1980. Ennätyksekseen Alasaari hyppäsi tuloksen 180 cm vuonna 1979. Virallisiin kilpailuihin hän ei ole osallistunut vuoden 2010 jälkeen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset korkeushyppääjät Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Birgitta Kalander

Linda Birgitta Kalander (s. 28. elokuuta 1955 Maksamaa) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edusti IF Drottia ja Gamlakarleby IF:ää. Kalevan kisoista Kalander saavutti hopeaa 3 000 metrin juoksusta vuonna 1979. Ennätyksikseen hän juoksi 1 500 metrillä ajan 4:25.79 vuonna 1979, 3 000 metrillä ajan 9:33.89 vuonna 1979 ja 5 000 metrillä ajan 18:43.2 vuonna 1976. Virallisiin kilpailuihin Kalander ei ole osallistunut vuoden 1981 jälkeen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Elina Pulkkinen

Aino Elina Pulkkinen (o.s. Jääskeläinen, s. 19. toukokuuta 1950 Keitele) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edusti Suonenjoen Vasamaa ja Vesannon Urheilijoita. Kalevan kisoista Pulkkinen saavutti 3 000 metrin juoksusta hopeaa vuonna 1978 sekä kolme pronssia vuosina 1976, 1977 ja 1979. Sisäratojen SM-kilpailuista hän voitti hopeaa 1 500 metrin juoksusta vuonna 1978 ja 3 000 metrin juoksusta vuonna 1982. Lisäksi Pulkkinen voitti maastojuoksun SM-kilpailuista viiden kilometrin matkalta kultaa vuonna 1978, kaksi hopeaa vuosina 1977 ja 1979 sekä kaksi pronssia vuosina 1976 ja 1981. Ennätyksikseen Pulkkinen juoksi 1 500 metrillä ajan 4.24,32 vuonna 1977, 3 000 metrillä ajan 9.08,22 vuonna 1978, 5 000 metrillä ajan 16.27,40 vuonna 1983, 10 000 metrillä ajan 34.28,4 vuonna 1987, puolimaratonilla 1.16.37 vuonna 1983 ja maratonilla ajan 2.49.32 vuonna 1984. Virallisiin kilpailuihin hän ei ole osallistunut vuoden 1987 jälkeen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Suomalaiset maastojuoksijat Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Painonnosto kesäolympialaisissa 1904 – käsipaino

Vuoden 1904 kesäolympialaisten painonnoston toinen kilpailutapahtuma oli käsipainokilpailu. Kilpailuun otti osaa kolme urheilijaa. Käsipainokilpailu oli epätavallinen kilpailu, joka oli lähinnä painonnoston kymmenottelu, jossa oli yhdeksän erilaista käsipainoliikettä. Jokaisessa kilpailuosiossa ensimmäinen sai viisi pistettä, toinen kolme ja kolmas yhden pisteen. Kymmenennellä kierroksella kaksi parasta saivat esittää vapaavalintaisen suorituksen. == Tulokset == == Lähteet == Luokka:Painonnosto kesäolympialaisissa 1904
Painonnosto kesäolympialaisissa 1904 – kahden käden painonnosto

Vuoden 1904 kesäolympialaisten painonnoston toinen kilpailutapahtuma oli kahden käden painonnosto. Kilpailuun otti osaa neljä urheilijaa. Kilpailun voitti Kreikan Periklis Kakousis selvällä erolla muihin kilpailijoihin. == Tulokset == == Lähteet == Luokka:Painonnosto kesäolympialaisissa 1904
Älykaiutin

Älykaiutin on virtuaaliavustajan sisältävä kaiutin, jota ohjataan puhekomennoilla. Älykaiutin paritetaan puhelimen kanssa Bluetoothin kautta. Älykaiuttimista tuli suosittuja vuonna 2017, jolloin ne olivat yksi joulumarkkinoiden hittilahjoista maailmalla. == Historia == Verkkokauppayhtiö Amazon.com julkisti Amazon Echo -älykaiuttimen, josta tuli älyttäen suosittu erityisesti Yhdysvalloissa. Tämän jälkeen muutkin suuret elektroniikkayhtiöt alkoivat suunnitella omia älykaiuttimiaan. Googlen oma älykaiutin Google Home tuli myyntiin lokakuussa 2016. Apple julkisti oman HomePod-älykaiuttimensa 6. kesäkuuta 2017 järjestemässään WWDC-konferenssissa. Microsoft antoi 14. joulukuuta 2017 Cortana-puheavustajansa muiden valmistajien käytettäväksi, ja Harman Kardon esitteli huhtikuussa 2017 oman Cortanaa käyttävän Harman Kardonin Invoke -älykaiuttimensa. ==Älykaiuttimien toiminta Suomessa== Loppuvuonna 2018 älykaiuttimien toiminnot olivat aika rajallisia Suomessa. Niiden avulla saattoi hallita kodin valaistusta, ohjata televisiota, kysyä päivän säätä tai toivoa lempikappaletta. Ulkomailla kauittimilla voi tilata taksin tai kukkia tai varata elokuvaliput. Suurin este puheohjattavien palveluiden kehittämiselle on kieli. Älykaiuttimet hyödyntävät samaa rajapintaa kuin verkkopalvelut tai mobiilisovellukset. Jos palvelun voi tilata tekstiviestillä, saman toiminnallisuuden tuominen älykaiuttimeen on varsin nopeata. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Tietotekniikka
Frank Teräskari

Frank Kullervo TeräskariSiukonen 2001, s. 333 (17. heinäkuuta 1921 Helsinki – 26. kesäkuuta 2004 PoriSports Reference) oli suomalainen painonnoston olympiaedustaja ja EM-mitalisti. Seuratasolla hän edusti Porin Pyrintöä, Porin Tarmoa ja Idrottsklubben-32:ta. Teräskari sijoittui Lontoon kesäolympialaisissa 1948 alle 67,5 kilogramman sarjassa 15:nneksi yhteistuloksella 307,5 kg sekä Helsingin kesäolympialaisissa 1952 alle 75 kilogramman sarjassa yhdeksänneksi yhteistuloksella 352,5 kg .Arponen, s. 144, 161 Vuonna 1947 hän sijoittui MM-kilpailuissa viidenneksi ja EM-kilpailuissa neljänneksi. Vuonna 1949 hän sijoittui MM-kilpailuissa viidenneksi ja saavutti EM-hopeaa alle 75 kilogramman sarjassa.Pihlaja, s. 521Raevuori & Oesch, s. 42 Vuonna 1950 hän oli MM-kilpailuissa kahdeksas ja EM-kilpailuissa viides. Vuonna 1953 hän sijoittui MM-kilpailuissa 12:nneksi ja EM-kilpailuissa seitsemänneksi. Teräskari voitti Suomen mestaruuden alle 75 kilogramman sarjassa vuosina 1947–1951, 1953 ja 1955.Pihlaja, s. 524Virtamo, s. 295 Hän voitti TUL:n mestaruuden vuonna 1953.Virtamo, s. 298 == Lähteet == * * * * * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset painonnostajat Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2004 kuolleet
Einar Sundström (painonnostaja)

Einar Alexander Sundström (11. syyskuuta 1919 Helsinki – 13. toukokuuta 2003 HelsinkiSiukonen 2004, s. 100) oli suomalainen painonnoston olympiaedustaja ja EM-mitalisti. Seuratasolla hän edusti Helsingin Paini-Miehiä sekä Heraklesta, jonka perustajajäseniin hän kuului.Siukonen 2001, s. 320 Sundström sijoittui Lontoon kesäolympialaisissa 1948 alle 56 kilogramman sarjassa 14:nneksi yhteistuloksella 267,5 kg.Arponen, s. 144 Vuonna 1947 hän sijoittui EM- kilpailuissa seitsemänneksi alle 60 kilogramman sarjassa. Vuonna 1949 hän saavutti alle 60 kilogramman sarjassa EM-pronssia ja sijoittui MM-kilpailuissa viidenneksi.Pihlaja, s. 521Raevuori & Oesch, s. 42 Vuonna 1947 hän voitti Pohjoismaiden mestaruuden. Suomen mestaruuden Sundström voitti Antwerpenin 3-ottelussa 1945 ja 1948 sekä kahden käden nostoissa 1947–1950.Virtamo, s. 294–295, 607 Sundströmin henkilökohtaiset ennätykset olivat punnerruksessa 90 kg, tempauksessa 105 kg, työnnössä 125 kg sekä yhteistuloksessa 310 kg. == Lähteet == * * * * * * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset painonnostajat Luokka:Vuonna 1919 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet
Aarne Vehkonen

Aarne Eino Henrik Vehkonen (16. heinäkuuta 1927 Kajaani – 29. maaliskuuta 2011 HämeenlinnaSiukonen & Tikander 2013, s. 334) oli suomalainen painonnoston olympiaedustaja ja EM-mitalisti.Siukonen 2001, s. 356 Seuratasolla hän edusti huippuvuosinaan Jyväskylän Veikkoja ja Tikkakosken Tikkaa.Pihlaja, s. 523 Vehkonen sijoittui Helsingin kesäolympialaisissa 1952 alle 56 kilogramman sarjassa 13:nneksi yhteistuloksella 267,5 kg.Arponen, s. 161 Vuonna 1951 hän sijoittui MM-kilpailuissa viidenneksi ja saavutti EM-hopeaa alle 56 kilogramman sarjassa. Vuonna 1954 hän oli MM-kilpailuissa kuudes ja saavutti EM-pronssia.Raevuori & Oesch, s. 43–44 Vuonna 1955 hän sijoittui MM- kilpailuissa 11:nneksi ja EM-kilpailuissa kuudenneksi. Vuonna 1956 EM-sijoitus oli kahdeksas. Vehkonen voitti Pohjoismaiden mestaruuden vuosina 1953, 1957–1959 ja 1963.Raevuori & Oesch, s. 146 Suomen mestaruuden hän voitti kahden käden nostoissa alle 56 kilogramman sarjassa vuosina 1951, 1953, 1954 ja 1963 sekä alle 60 kilogramman sarjassa vuosina 1956–1959. Antwerpenin 3-ottelussa hän voitti Suomen mestaruuden alle 56 kilogramman sarjassa vuonna 1950.Virtamo, s. 295–296 TUL:n mestaruuden hän voitti 13 kertaa.Virtamo, s. 621 == Lähteet == * * * * * * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset painonnostajat Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
Pentti Kotvio

Pentti Waldemar Kotvio (28. toukokuuta 1921 Tampere – 9. joulukuuta 2001 TornioSiukonen 2003, s. 301Sports Reference) oli suomalainen painonnoston olympiaedustaja. Seuratasolla hän edusti Tornion Pyryä, Tampereen Yritystä, Tampereen Kilpa-Veljiä sekä Hyvinkään Voima-Veikkoja, jonka puheenjohtajanakin hän on toiminut.Siukonen 2001, s. 143 Kotvio sijoittui Lontoon kesäolympialaisissa 1948 alle 56 kilogramman sarjassa 18:nneksi yhteistuloksella 247,5 kg.Arponen, s. 144 Hän saavutti kaksi SM-hopeaa ja voitti TUL:n mestaruuden vuosina 1947, 1948, 1950 ja 1952.Virtamo, s. 297–298 Hän teki tempauksessa alle 56 kilogramman sarjan Pohjoismaiden ennätyksen 85 kg. == Lähteet == * * * * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset painonnostajat Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
USS Leary (DD-879)

USS Leary (runkonumerot DD-879 ja DDR-879) oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1945 vesillelaskettu Gearing-luokan hävittäjä. == Valmistus == Alus tilattiin Consolidated Steel Corporationilta Orangesta Texasista, missä köli laskettiin 11. elokuuta 1945. Alus laskettiin vesille 20. tammikuuta kumminaan vara- amiraali Theodore S. Wilkinsonin puoliso ja otettiin palvelukseen 7. toukokuuta ensimmäisenä päällikkönään Ernest G. Campbell.Dictionary of American Naval Fighting Ships - USS Leary == Palvelus == Yhdysvaltain laivasto luovutti aluksen Espanjalle 1978. === Lángara === Espanja vastaanotti aluksen 17. toukokuuta 1978 ja liitti sen laivastoon nimellä Lángara. Alus poistettiin palveluksesta ja romutettiin vuonna 1992. ==Lähteet== * === Viitteet === Luokka:Gearing-luokan hävittäjät Luokka:Yhdysvaltalaiset toisen maailmansodan hävittäjät
Rudolf Ekström

Rudolf Edvard Ekström (14. huhtikuuta 1895 Helsinki – 16. tammikuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen painonnostaja. Hän oli ensimmäinen Suomea olympialaisissa edustanut painonnostaja. Seuratasolla hän edusti Helsingin Atleettiklubia.Siukonen, s. 32 Ekström kilpaili vuonna 1920 Antwerpenin kesäolympialaisissa alle 82,5 kg:n sarjassa vaikka olisi 76-kiloisena voinut laihduttaa itsensä helposti myös alempaan sarjaan (alle 75 kg). Vasemman käden tempauksessa hän nosti 75 kilogrammaa mutta ranskalaisen arvostelutuomarin aloitteesta kaikki hänen kolme suoritustaan hylättiin työntökäden oltua sääntöjenvastaisesti mutkalla eikä kielitaidoton ja ilman suomalaista joukkueenjohtoa paikalla ollut Ekström saanut selville, mikä hänen suorituksessaan oli vialla. Ranskan Ernest Cadine jäi tuossa osiossa 70 kilogrammaan mutta voitti lopulta kultaa.Raevuori & Oesch, s. 16–17Arponen, s. 74 Ekström teki vasemman käden punnerruksessa epävirallisen maailmanennätyksen 82,5 kilogrammaa. Hän voitti sarjansa balttilaisissa kisoissa Tallinnassa 1919. Hän voitti epävirallisen Suomen-mestaruuden vuonna 1918. == Lähteet == * * * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset painonnostajat Luokka:Vuonna 1895 syntyneet Luokka:Vuonna 1971 kuolleet
Anneli Haaranen

Asta Anneli Haaranen (myöh. Klemetti, 18. joulukuuta 1934 Helsinki – 12. joulukuuta 2020 EspooKuolinilmoitus, Helsingin Sanomat 17.1.2021, s. C 16) oli suomalainen uinnin olympiaedustaja. Haaranen kilpaili Helsingin kesäolympialaisissa 1952, joissa hän karsiutui 100 metrin selkäuinnin ja 4 × 100 metrin vapaauintiviestin alkuerissä. Hän saavutti Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa hopeaa 100 metrin selkäuinnissa 1951 ja 1953 sekä pronssia 1955. Viestissä hän saavutti kolme PM-pronssia. Suomen mestaruuden hän voitti 100 metrin selkäuinnissa vuosina 1950–1954 ja 400 metrin vapaauinnissa vuonna 1955 sekä lisäksi viestimestaruuksia. Suomen-ennätyksiä hän ui selkäuintien lisäksi 200 metrin vapaauinnissa. Seuratasolla hän edusti Helsingfors Simsällskapia. Hänet tunnettiin lempinimellä ”Ankka”. Urheilu- uransa jälkeen Haaranen väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi. == Henkilökohtaiset ennätykset (lyhyt rata) == * 200 metrin vapaauinti 2.40,5 * 100 metrin selkäuinti 1.19,0 * 200 metrin selkäuinti 2.52,3 == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset uimarit Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Raili Riuttala

Raili Anita Hillevi Riuttala (myöh. Laiho, 23. lokakuuta 1933 Ulvila – 9. maaliskuuta 2024 Pori) oli suomalainen kilpauimari. Riuttala kilpaili Helsingin kesäolympialaisissa 1952, joissa hän karsiutui 100 metrin vapaauinnin ja 4 × 100 metrin vapaauintiviestin alkuerissä. Riuttala voitti TUL:n mestaruuden 100 ja 400 metrin vapaauinnissa vuosina 1951–1953. Hän edusti Porin Pyrintöä. Riuttala tunnettiin lempinimellä ”Pimu”. Aktiiviuransa jälkeen hän oli perustamassa mastersuinnin erikoisseuraa Uintiklubi Nereusta. Viitattu 1.4.2024. Riuttala syntyi Ulvilan Toejoella ja asui myöhemmin Porin Ruosniemessä. Hän työskenteli 30 vuoden ajan Porin kaupungin elintarvikevirastossa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset uimarit Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Ritva Järvinen

Ritva Kaarina Järvinen (myöh. Ritvas, Jaakkola, s. 2. elokuuta 1932 Helsinki) on suomalainen uinnin olympiaedustaja. Hän pelasi myös koripalloa SM-sarjassa. Järvinen kilpaili Helsingin kesäolympialaisissa 1952, joissa hän karsiutui 100 ja 400 metrin vapaauinnin sekä 4 × 100 metrin vapaauintiviestin alkuerissä. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa hän saavutti viestissä pronssia vuosina 1949 ja 1953 sekä sijoittui 100 metrin vapaauinnissa neljänneksi vuosina 1951 ja 1955. Hän voitti Suomen mestaruuden 100 ja 400 metrin vapaauinnissa vuosina 1949–1952 sekä lisäksi viestimestaruuksia. Hän paransi useasti Suomen ennätyksiä. Seuratasolla Järvinen edusti Helsingin Uimareita. Hänet tunnettiin lempinimellä ”Ritu”. Koripallon SM-sarjassa Järvinen edusti Karhun Poikia. Ritva Järvisen isä Jalmari Järvinen ja setä Aarne Järvinen olivat vesipallon SM-mitalisteja, ja he sekä kolmas veljes Sulo Järvinen toimivat Helsingin Uimarien johtotehtävissä, Aarne ja Sulo myös Suomen Uimaliiton johtotehtävissä. Ritva Järvisen serkku Silja Järvinen (myöh. Larkio) oli vapaauintiviestin SM-pronssimitalisti vuonna 1951. == Suomen-ennätykset == * 50 metrin vapaauinti 33,0 * 100 metrin vapaauinti 1.11,3 * 200 metrin vapaauinti 2.45,6 * 400 metrin vapaauinti 5.48,6 * 500 metrin vapaauinti 7.19,8 == Lähteet == * * Luokka:Suomalaiset uimarit Luokka:Suomalaiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ritva Koivula

Ritva Anja Marika Koivula (myöh. Miinin, Ketonen, s. 18. tammikuuta 1933 Viipuri) on suomalainen uinnin olympiaedustaja. Koivula kilpaili Helsingin kesäolympialaisissa 1952, joissa hän karsiutui 100 metrin vapaauinnin ja 4 × 100 metrin vapaauintiviestin alkuerissä. Hän kilpaili Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa vuosina 1949 ja 1951. Hän voitti nuorten Suomen- mestaruuden 100 metrin vapaauinnissa ja 100 metrin selkäuinnissa vuosina 1948 ja 1949. == Henkilökohtaiset ennätykset == * 50 metrin vapaauinti: 33,8 * 100 metrin vapaauinti 1.15,0 * 400 metrin vapaauinti 6.25,0 * 100 metrin selkäuinti 1.27,0 == Lähteet == * Luokka:Suomalaiset uimarit Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Janne Vermasheinä

Janne Johannes Vermasheinä (s. 13. tammikuuta 1970 Kouvola) on suomalainen arvokisauimari ja moninkertainen Suomen-mestari. Vermasheinä kilpaili Barcelonan kesäolympialaisissa 1992 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä, jossa Suomen joukkue ui maansa ennätyksen 3.25,47 mutta ei selviytynyt loppukilpailuun. Hän kilpaili vapaauintimatkoilla MM-kilpailuissa 1991 sekä EM-kilpailuissa 1989 ja 1991 mutta jäi alkuerissä sijan 20 heikommalle puolelle. Suomen-mestaruuden hän voitti vapaa- ja perhosuintimatkoilla 50 metrin radalla 15 kertaa sekä lyhyellä radalla viisi kertaa vuosina 1987–1992. Suomen-ennätyksiä hän paransi useasti. Kotimaassa Vermasheinä edusti Vantaan Uimareita, Uintiklubi ÅSK:ta, Poseidonia ja Nummelan Kisaajia. == Suomen- mestaruudet == === Pitkä rata === * 50 metrin vapaauinti: 1987, 1988, 1989, 1990, 1991 * 100 metrin vapaauinti: 1987, 1988, 1989, 1990 * 50 metrin perhosuinti: 1989, 1990, 1991, 1992 * 100 metrin perhosuinti: 1989, 1991 === Lyhyt rata === * 50 metrin vapaauinti: 1988, 1989 * 100 metrin vapaauinti: 1989 * 50 metrin perhosuinti: 1990 * 100 metrin perhosuinti: 1988 == Henkilökohtaiset ennätykset == * 50 metrin perhosuinti 25,40 (vuonna 1991) * 100 metrin vapaauinti 51,87 (vuonna 1990) * 100 metrin perhosuinti 56,00 (vuonna 1991) == Lähteet == * * Luokka:Suomalaiset uimarit Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Juha Rannikko (ampumaurheilija)

Juha Aulis Rannikko (s. 7. kesäkuuta 1954 Muurla) on suomalainen ampuja. Hän voitti henkilökohtaisen maailmanmestaruuden villikarjuammunnassa vuonna 1978 ja joukkuemaailmanmestaruuden seuraavana vuonna. Olympialaisiin hän osallistui vuonna 1980.Siukonen 2001, s. 266 Etelä-Korean Soulissa järjestetyissä vuoden 1978 MM-kilpailuissa Rannikko voitti kultaa villikarjuammunnan normaalijuoksujen 30+30 laukauksen kilpailussa tuloksella 572, jolla hän voitti hopeamitalistin, Ison-Britannian John Goughin kahdella pisteellä. Joukkuekilpailussa Suomi sijoittui kuudenneksi. Toisessa villikarjulajissa, 20+20 laukauksen sekajuoksuissa Rannikko oli 25:s ja Suomi sai joukkuekilpailussa pronssia.Siukonen & Ahola 1979, s. 109–110 Kaikkiaan Suomi voitti kuusi kultamitalia noissa kisoissa, joita sosialistiset maat boikotoivat.Siukonen & Ahola 1979, s. 108 Vuonna 1979 Itävallan Linzissä kilpailtiin vain villikarjuammunnan maailmanmestaruuksista. Siellä Suomen joukkue voitti 30+30 laukauksen normaalijuoksuissa kultaa maailmanennätyksellä 1534. Rannikko saavutti normaalijuoksujen henkilökohtaisessa kilpailussa pronssia tuloksella 575 ja sijoittui 20+20 laukauksen sekajuoksuissa 18:nneksi tuloksella 377. Sekajuoksujen joukkuekilpailussa Suomi oli neljäs.Siukonen & Ahola 1979, s. 110–111 Moskovan kesäolympialaisissa 1980 Rannikko sijoittui 30+30 laukauksen villikarjuammunnassa 12:nneksi tuloksella 573. Neuvostoliiton Igor Sokolov ja Itä-Saksan Thomas Pfeffer paransivat vanhaa maailmanennätystä kahdeksalla pisteellä tuloksellaan 589.Siukonen & Ahola 1980, s. 90–91, 117 Seuratasolla Rannikko edusti Salon Seudun Ampujia. Hänen ennätyksensä 30+30 laukauksen kilpailussa oli 580. Hän voitti Suomen-mestaruuden villikarjuammunnan 40 laukauksen kilpailussa 1977, hirviammunnan kertalaukauksissa 1975, hirviammunnan parilaukauksissa 1978–1979, hirviammunnan kerta- ja parilaukauksissa 1977 sekä olympiakiväärissä 1981–1982.Pihlaja, s. 96–99 == Lähteet == * * * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset ampujat Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
USS Noa (DD-841)

USS Noa (runkonumero DD-841) oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1945 vesillelaskettu Gearing-luokan hävittäjä. == Valmistus == Alus tilattiin Bath Iron Worksiltä Bathista Mainesta, missä köli laskettiin 26. maaliskuuta 1945. Alus laskettiin vesille 30. heinäkuuta kumminaan kontra-amiraali James Cary Jones Jr.:n puoliso ja otettiin palvelukseen 2. marraskuuta ensimmäisenä päällikkönään R. L. Nolan Jr.Dictionary of American Naval Fighting Ships - USS Noa == Palvelus == Alus poistettiin palveluksesta 31. lokakuuta 1973 ja poistettiin alusluettelosta 2. kesäkuuta 1975. == Blas de Lezo == Alus liitettiin Espanjan laivastoon nimellä Blas de Lezo. Espanja osti 17. toukokuuta 1978 aluksen, joka poistettiin palveluksesta ja romutettiin vuonna 1991. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Gearing-luokan hävittäjät Luokka:Yhdysvaltalaiset toisen maailmansodan hävittäjät Luokka:Bath Iron Works
Jorma Lievonen

Jorma Ilkka Olavi Lievonen (s. 17. huhtikuuta 1956 Joensuu) on suomalainen ampuja. Hän voitti maailmanmestaruuden villikarjuammunnan joukkuekilpailussa vuonna 1979. Olympialaisiin hän osallistui vuosina 1980 ja 1984.Siukonen 2001, s. 178 Etelä-Korean Soulissa järjestetyissä vuoden 1978 MM-kilpailuissa Lievonen saavutti pronssia villikarjuammunnan 20+20 laukauksen sekajuoksujen joukkuekilpailussa ja sijoittui henkilökohtaisissa tuloksissa parhaana suomalaisena viidenneksi tuloksella 380, jolla hän hävisi maailmanennätyksen ampuneelle Italian Giovanni Mezzanille seitsemän pistettä. Toisessa villikarjulajissa, normaalijuoksujen 30+30 laukauksen kilpailussa Lievonen sijoittui 29:nneksi ja Suomi joukkuekilpailussa kuudenneksi.Siukonen & Ahola 1979, s. 109–110 Kaikkiaan Suomi voitti 19 mitalia noissa kisoissa, joita sosialistiset maat boikotoivat.Siukonen & Ahola 1979, s. 108 Vuonna 1979 Itävallan Linzissä kilpailtiin vain villikarjuammunnan maailmanmestaruuksista. Siellä Suomen joukkue voitti 30+30 laukauksen normaalijuoksuissa kultaa maailmanennätyksellä 1534. Lievonen sijoittui henkilökohtaisissa tuloksissa neljänneksi samalla pistemäärällä 575 pronssia ottaneen maanmiehensä Juha Rannikon kanssa. Lievonen sijoittui 20+20 laukauksen sekajuoksuissa 33:nneksi tuloksella 366. Sekajuoksujen joukkuekilpailussa Suomi oli neljäs.Siukonen & Ahola 1979, s. 110–111 Vuoden 1981 MM-kilpailuissa Dominikaanisen tasavallan Santo Domingossa Lievonen sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa seitsemänneksi.Siukonen & Ahola 1981, s. 175 Moskovan kesäolympialaisissa 1980 Lievonen sijoittui normaalijuoksujen 30+30 laukauksen villikarjuammunnassa kuudenneksi tuloksella 584, joka ylitti kolmella pisteellä aiemman maailmanennätyksen. Neuvostoliiton Igor Sokolov ja Itä-Saksan Thomas Pfeffer ampuivat uudeksi maailmanennätykseksi tuloksen 589. Pronssimitalitulos oli 587 ja mitalivauhdista Lievosen pudotti viimeisen kymmenen laukauksen sarjan kuudes laukaus, joka osui kuutoseen.Siukonen & Ahola 1980, s. 90–91, 117 Los Angelesin kesäolympialaisissa 1984 Lievonen sijoittui normaalijuoksujen 30+30 laukauksen kilpailussa seitsemänneksi tuloksella 576. Pronssimitalitulos oli viisi ja kultamitalitulos 11 pistettä parempi.Siukonen & Ahola 1985, s. 126 Seuratasolla Lievonen edusti Joensuun Ampujia. Hän voitti Suomen-mestaruuden villikarjuammunnan 60 laukauksen kilpailussa 1975 ja 1981, villikarjuammunnan 40 laukauksen kilpailussa 1975 ja 1979, hirviammunnan kertalaukauksissa 1982 sekä villikarjuammunnan 40 laukauksen joukkuekilpailussa 1974 ja 1979.Pihlaja, s. 96–97 == Lähteet == * * * * * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset ampujat Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Villa Skeppet

Villa Skeppet on kulttuurihistoriallisesti merkittävä rakennus Länsi- Uudellamaalla Tammisaaressa. Rakennus valmistui vuonna 1970, ja se on arkkitehti Alvar Aallon piirtämä. Villa Skeppet on suunniteltu kirjailija Göran Schildtille ja hänen vaimolleen Christine Schildtille. Rakennus on paitsi viimeinen myös pienin Aallon suunnittelemista yksityiskodeista. Villa Skeppetin omistaa Christine ja Göran Schildtin säätiö. Talo avattiin yleisölle joulukuussa 2020. == Kuvia == Villa Skeppet, Göran och Christine Schildts hus SLSA 1150 foto 519.jpg|alt=|Etupiha Villa Skeppet, Göran och Christine Schildts hus SLSA 1150 foto 4647.jpg|alt=|Takapiha Göran Schildt på gården till Villa SLSA 1150 foto 481.jpg|alt=|Takapiha ja Göran Schildt Interiör från Villa Skeppet SLSA 1150 foto 4617.jpg|alt=|Sisustus == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Villa Skeppet Christine ja Göran Schildtin säätiön kotisivuilla. Luokka:Tammisaaren rakennukset ja rakennelmat Luokka:Alvar Aallon suunnittelemat rakennukset
Säteensuuntaus

Säteensuuntaus () on kolmiulotteisessa grafiikassa käytetty renderöintimenetelmä. Menetelmän on esitellyt Arthur Appel vuonna 1968. Termiä on ensinnä käytetty Scott Rothin paperissa vuodelta 1982. Menetelmä eroaa säteenseurannasta (): säteenseuranta seuraa ja jäljittelee valoa valonlähteestä objekteihin; säteensuuntaus aloittaa katselukulmasta ja suuntaa säteitä katsottavaan alueeseen pikseli kerrallaan. Kappaleen pinnan varjostus toteutetaan tavanomaisilla tietokonegrafiikan varjostusmenetelmillä. Säteensuuntaus ja syvyyspuskuri ovat suosituimmat tavat oikean näkyvyyden varmistamiseen nykyään. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Some techniques for shading machine renderings of solids (PDF) Luokka:Tietokonegrafiikka
Aatto Nuora

Aatto Johannes Nuora (23. lokakuuta 1895 Virolahti – 18. heinäkuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen ampuja. Hän osallistui pistooliammunnassa olympialaisiin vuonna 1936 sekä kaksiin MM-kilpailuihin. Seuratasolla hän edusti muun muassa Suomen Metsästysyhdistystä.Siukonen, s. 227 Nuora sijoittui Berliinin olympialaisissa 1936 vapaapistooliammunnassa kahdeksanneksi.Arponen, s. 130 Hän sijoittui vuoden 1937 MM-kilpailuissa yhdeksänneksi ja osallistui myös vuoden 1947 MM-kilpailuihin. Lempinimellä "Naru" tunnettu Aatto Nuora voitti vapaapistoolin Suomen-mestaruuden vuosina 1936–1937. Helsingin olympialaisissa 1952 hän toimi pistoolikilpailun juryn ylituomarina. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset ampujat Luokka:Vuonna 1895 syntyneet Luokka:Vuonna 1990 kuolleet
Eino Saarnikko

Eino Antton Saarnikko (alk. Skyttä, 28. helmikuuta 1908 Viipurin maalaiskunta – 12. elokuuta 1971 Järvenpää) oli suomalainen ampuja. Hän osallistui pistooliampujana Lontoon olympialaisiin 1948 ja sijoittui vapaapistoolilla yhdeksänneksi. MM-kilpailuissa hän saavutti sotilaspistoolin henkilökohtaisessa kilpailussa hopeaa ja joukkuekilpailussa pronssia vuonna 1949.Siukonen, s. 289 Hän voitti vapaapistoolin Suomen-mestaruuden vuonna 1950.Pihlaja, s. 89 Seuratasolla hän edusti Suomen Metsästysyhdistystä. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset ampujat Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 1971 kuolleet
Jaakko Rintanen

Jaakko Eliel Rintanen (18. lokakuuta 1900 Ylistaro – 14. heinäkuuta 1971 Vaasa) oli suomalainen ampuja. Hän osallistui pistooliammunnassa kaksiin olympialaisiin ja voitti kaksi maailmanmestaruutta joukkuekilpailuissa. Seuratasolla hän edusti Vaasan Ampujia.Siukonen, s. 277 Rintanen sijoittui Berliinin olympialaisissa 1936 kuvioammunnassa 13:nneksi ja vapaapistooliammunnassa 15:nneksi.Arponen, s. 130 Lontoon olympialaisissa 1948 hän oli olympiapistoolikilpailussa 29:s.Arponen, s. 148 Vuoden 1937 MM- kilpailuissa hän voitti kultaa kaksintaisteluammunnan joukkuekilpailussa ja saavutti hopeaa vapaapistoolin joukkuekilpailussa. Vuoden 1947 MM-kilpailuissa hän voitti maailmanmestaruuden isopistoolin joukkuekilpailussa. Hänelle myönnettiin vuoden 1936 saavutuksista Vaasa-lehden kultamitali perusteluna voitto Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa vuonna 1936 Kaksintaisteluammunnassa. Rintanen toimi Suomen Ampujainliiton johtokunnan puheenjohtajana vuosina 1950–1971. Hän oli Vaasan Ampujien puheenjohtaja vuosina 1939–1970. Hän oli Vaasan Palloseuran perustajajäsen sekä vuosina 1945–1948 puheenjohtaja. Hänen poikansa Mauno Rintanen oli maajoukkuejalkapalloilija ja Suomen Squashliiton puheenjohtaja. Rintanen sai teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1967. Hän toimi Oy Rahkola Ab:n toimitusjohtajana vuodesta 1929 ja sen johtokunnan puheenjohtajana vuodesta 1945 sekä V. A. Hietikko Oy:n toimitusjohtajana ja johtokunnan puheenjohtajana vuodesta 1945. Rintanen oli Vaasan kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1948–1960 ja kaupunginhallituksessa hän oli vuosina 1948–1957. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset ampujat Luokka:Vaasan kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1900 syntyneet Luokka:Vuonna 1971 kuolleet
Leonard Ravilo

Leonard Ravilo (alk. Dufva, 25. syyskuuta 1907 Turku – 11. lokakuuta 1975 Lohja) oli suomalainen ampuja. Hän osallistui pistooliampujana Lontoon olympialaisiin 1948 ja saavutti useita MM-mitaleja.Siukonen, s. 271 Ravilo sijoittui Lontoon olympialaisissa 1948 pistoolin kuvioammunnassa viidenneksi. MM-kilpailuissa hän voitti kultaa Venezuela-pistoolin joukkuekilpailussa vuonna 1954 ja saavutti hopeaa kuvioammunnan joukkuekilpailussa 1947, hopeaa olympiapistoolin joukkuekilpailussa vuosina 1949 ja 1952, pronssia kuvioammunnan joukkuekilpailussa 1949, pronssia vapaapistoolin joukkuekilpailussa 1952 sekä pronssia olympiapistoolin joukkuekilpailussa 1954. Kuvioammunnan henkilökohtaisessa kilpailussa hän saavutti pronssia vuonna 1949.Pihlaja, s. 63–68 "Leo" Ravilo voitti Suomen-mestaruuden olympiapistoolilla vuonna 1950 ja kuvioammunnassa vuonna 1957. Hän edusti Suomen Metsästysyhdistystä, jonka sihteerinäkin hän toimi seitsemän vuoden ajan. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset ampujat Luokka:Vuonna 1907 syntyneet Luokka:Vuonna 1975 kuolleet
Free Press Unlimited

Free Press Unlimited (suom. 'rajoittamaton vapaa lehdistö') on hollantilainen vapaaseen tiedonvälitykseen keskittyvä kansalaisjärjestö. Free Press Unlimited pyrkii varmistamaan että luotettavat uutiset ja tieto on kaikkialla maailmassa yleisön saatavilla. Järjestö esim. jakaa lehdistöpalkintoja sekä tukee tiedonvälitystä kehitysmaissa. ==NetAidKit== NetAidKit on Free Press Unlimitedin avoimen lähdekoodin hanke, joka pyrkii turvaamaan internetinkäyttäjän yksityisyydensuojaa. ==Katso myös== * NetAidKit ==Aiheesta muualla== *Kotisivu Luokka:Internet-kulttuuri Luokka:Kansalaisjärjestöt Luokka:Sananvapaus Luokka:Journalismi
Väinö Heusala

Väinö Jalmar Heusala (16. toukokuuta 1914 Kalajoki – 17. toukokuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen ampuja, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.. ==Henkilöhistoria== Heusalan vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Emil (Janne) Heusala ja Hanna Elviira Saari ja puolisot 1944–1949 Aino Alasuvanto ja vuodesta 1954 Leena Kaisa Boman. Kalajoella syntynyt Heusala opiskeli Helsingin Teollisuuskoulussa ja valmistui rakennusmestariksi vuonna 1937. Sekä talvisotaan että jatkosotaan osallistunut Heusala työskenteli sotien jälkeen ensin setänsä kanssa perustamassaan rakennustoimistossa, mutta perusti sitten oman Rakennusliike Väinö Heusala -yrityksen. Iisalmelle sijoittunut rakennusliike oli alallaan merkittävä varsinkin Ylä-Savossa, Kainuussa, Pohjois-Pohjanmaalla ja Keski-Pohjanmaalla ja suurimpia kerrostalourakoitsijoita Iisalmessa. Heusala sai vuonna 1965 ensimmäisen teollisuusneuvoksen arvonimen Kuopion läänissä rakennusalan yrittäjänä. Heusala toimi Iisalmen kaupunginhallituksen puheenjohtajana vuosina 1979–1980. Hän oli kaupunginvaltuuston ja kaupunginhallituksen pitkäaikainen jäsen 1950-luvun lopulta alkaen. Heusala oli myös Kokoomuksen kansanedustajaehdokas vuosina 1975 ja 1979. ==Urheilu-ura== Heusala osallistui pistooliampujana Lontoon olympialaisiin 1948 ja saavutti useita MM- mitaleja.Siukonen, s. 64 Heusala sijoittui Lontoon olympialaisissa 1948 pistoolin kuvioammunnassa kuudenneksi. MM-kilpailuissa hän voitti kultaa Venezuela-pistoolin joukkuekilpailussa vuonna 1954.Pihlaja, s. 63 Hän saavutti MM-hopeaa kuvioammunnan joukkuekilpailussa 1947 ja olympiapistoolin joukkuekilpailussa 1952 sekä MM-pronssia olympiapistoolin joukkuekilpailussa 1954.Pihlaja, s. 65–68 Seuratasolla "Väiski" Heusala edusti Suomen Metsästysyhdistystä sekä Iisalmen Ampujia, jonka puheenjohtajana hän toimi useiden vuosien ajan. Väinö Heusalan setä Matti Hjalmar Heusala (1893–1966) voitti vapaapistooliammunnassa Suomen-mestaruuden vuonna 1940 ja oli tuomarina Lontoon olympialaisten ammuntakilpailuissa 1948.Siukonen, s. 389 == Lähteet == * * === Viitteet === == Kirjallisuutta == * Maailmanmestari Väinö Heusala ja hänen setänsä Matti, 2009. Lauri Järvinen == Aiheesta muualla == * Väinö Heusala – maailmanmestari Luokka:Suomalaiset ampujat Luokka:Kansallisen Kokoomuksen poliitikot Luokka:Iisalmen kaupunginvaltuutetut Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 1982 kuolleet
Väinö Skarp

Väinö Villiam Skarp (10. lokakuuta 1908 Helsinki – 18. kesäkuuta 1981 Helsinki) oli suomalainen ampuja ja jousiampuja.Siukonen, s. 311 Skarp osallistui pistooliampujana Lontoon olympialaisiin 1948 ja sijoittui vapaapistoolilla 20:nneksi. MM-kilpailuissa 1947 hän voitti kultaa isopistoolin joukkuekilpailussa.Pihlaja, s. 63 Jousiammunnan MM-kilpailuissa 1961 Skarp saavutti MM-pronssia joukkuekilpailussa ja vuoden 1959 MM- kilpailujen henkilökohtaisessa kisassa hän sijoittui seitsemänneksi. Hän voitti jousiammunnan kaikkien aikojen ensimmäisen henkilökohtaisen Suomen- mestaruuden vuonna 1947 ja nousi mestariksi vielä vuonna 1960. Hän toimi Suomen Jousiammuntaliiton puheenjohtajana vuosina 1948–1950 sekä myös seuransa Artemiksen puheenjohtajana. Väinö Skarpin poika Olavi Skarp oli käsipallon maajoukkuepelaaja ja Suomen-mestari. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset ampujat Luokka:Suomalaiset jousiampujat Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 1981 kuolleet
Veijo Kaakinen

Veijo Armas Kaakinen (10. joulukuuta 1907 Oulu – 19. marraskuuta 1976 Lempäälä) oli suomalainen ampuja.Siukonen, s. 104 Hän osallistui Lontoon olympialaisissa 1948 pienoiskivääriammunnan makuukilpailuun ja sijoittui 14:nneksi.Arponen, s. 148 Hän kilpaili Suomi-Viro-maaottelussa vuonna 1938 ja saavutti SM-pronssia vuonna 1939. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset ampujat Luokka:Vuonna 1907 syntyneet Luokka:Vuonna 1976 kuolleet
Radiositeetti

Radiositeetti () on kolmiulotteisen grafiikan renderöintimenetelmä, joka mallintaa diffuusia valaistusta riippumatta katselijan paikasta. Heijastusten mallintamisen jälkeen voidaan käyttää muita perinteisiä menetelmiä lopullisen kuvan tekemiseen. Menetelmä on sovellettu lämmön siirtymisestä tietokonegrafiikkaan vuonna 1984. Radiositeetti toimii hyvin diffuusin valaistuksen kanssa mutta huonosti peilimäisen () valaistuksen kanssa kun taas säteenseuranta on hyvä peilimäisen valaistuksen kanssa ja huono diffuusin valaistuksen kanssa. Tästä johtuen radiositeettia käytetään usein säteenseurannan kanssa kaksivaiheisessa ratkaisussa. Menetelmä tuottaa pehmeitä varjoja ilman erikoiskäsittelyitä, mutta laskenta-aika voi kasvaa eksponentiaalisesti laskettavien pintojen mukaan O(n2). Radiosity-no.jpg|Ilman radiositeettiä. Radiosity-yes.jpg|Radiositeetin kanssa. == Lähteet == Luokka:Grafiikka-algoritmit
Álvaro de Bazán (F101)

Álvaro de Bazán (runkonumero F101) on Espanjan laivaston vuonna 2000 vesillelaskettu Álvaro de Bazán -luokan fregatti. == Valmistus == Alus tilattiin 31. tammikuuta 1997 Izarilta Ferrolista. Alus laskettiin vesille 31. lokakuuta 2000 kumminaan Santa Cruzin markiisitar Casilda Silva Fernández de la Henestrona ja otettiin palvelukseen 19. syyskuuta 2002.Álvaro de Bazán == Palvelus == Alus kuului loppuvuodesta 2005 Persianlahdella Yhdysvaltain laivaston lentotukialus USS Theodore Rooseveltin ympärille koottuun laivasto- osastoon. Operaatio oli ensimmäinen jossa Espanjan laivaston alus kuului Yhdysvaltain laivaston taisteluosastoon. Maaliskuun alussa 2007 aluksesta tuli ensimmäinen espanjalainen sotalaiva, joka vieraili Australiassa 150 vuoteen. Vierailu sisälsi useita laivastovierailuita eri satamissa ja Navantian osaamisen esittelyä kilpailtaessa Hobart-luokan hävittäjien valmistuksesta. Purjehduksen aikana alus suoritti maapallonympäripurjehduksen ensimmäisenä espanjalaisena sotalaivana 142 vuoteen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Álvaro de Bazán -luokan fregatit
Almirante Juan de Borbón (F102)

Almirante Juan de Borbón (runkonumero F102) on Espanjan laivaston vuonna 2002 vesillelaskettu Álvaro de Bazán -luokan fregatti. == Valmistus == Alus tilattiin 31. tammikuuta 1997 Izarilta Ferrolista, missä köli laskettiin 27. lokakuuta 2000 telakkanumerolla 202. Alus laskettiin vesille 28. helmikuuta 2002 kumminaan Doña Pilar de Borbón y Battemberg ja otettiin palvelukseen 3. joulukuuta 2003.Almirante Juan de Borbón == Palvelus == Alus suojasi 8. syyskuuta 2006 Rotasta Espanjan asevoimien sotilaiden kuljetusta Libanoniin, mistä se palasi 12. marraskuuta Rotaan. Helmikuussa 2007 alus osallistui GALIBER 2007 -harjoitukseen, mistä se palasi satamaan maaliskuussa. Alus lähti toukokuussa koeajoihin Cartagenaan. Kesäkuussa se oli Norjan Stavangerissa sekä Kreikan Haniassa ja Iraklionissa, mistä se palasi kuun lopulla kotisatamaan. Tammikuussa 2008 alus lähti Cádiziin, mutta joutui palaamaan satamaan konevian vuoksi. Huhtikuussa alus lähti Brestiin yhteistoimintaharjoitukseen Ranskan laivaston kanssa. Kesäkuussa alus lähti Viroon, mistä se palasi joulukuussa. Tammikuussa 2010 alus lähti Portugaliin ja Cádiziin. Touko-kesäkuussa alus läpäisi operatiiviset testit. Alus saapui 12. tammikuuta 2011 Virginiaan Norfolkin laivastotukikohtaan liittyäkseen Carrier Strike Group Two:hon (CSG2) COMPTUEX ja JTFEX -harjoituksiin. Alus vieraili Helsingissä huhtikuussa 2024. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Álvaro de Bazán -luokan fregatit
Artemis (jousiammuntaseura)

Artemis on vuonna 1946 perustettu helsinkiläinen jousiammunnan erikoisseura.http://www.artemishelsinki.com/aloita-harrastus/seuran-esittely/ Seuran puheenjohtajana toimii Juuso Heikkilä.http://www.artemishelsinki.com/ota-yhteytta/yhteystiedot/ Seurassa on runsaat 200 jäsentä. Artemiksen jousiampujista Kirsti Partanen voitti tauluammunnassa joukkuemaailmanmestaruuden 1950 ja 1953.Pihlaja, s. 221 Jukka Virtanen voitti maastoammunnan vaistoluokan maailmanmestaruuden 1976.Pihlaja, s. 218–219 Seuran edustajista tähtäinjousen tauluammunnan henkilökohtaisen Suomen-mestaruuden ovat voittaneet miehistä Uljas Kandolin 1954 sekä naisista Kirsti Partanen 1950, Aino Yrjölä 1960 ja 1964, Leena Reinikainen 1972 ja Satu Toivakka 1990.Pihlaja, s. 225, 227 Joukkuemestaruuden Artemiksen miehet ovat voittaneet vuosina 1950–1951, 1953–1955, 1962–1963 ja 1992 sekä naiset vuosina 1951–1953, 1961, 1964–1966 ja 1990.Pihlaja, s. 225–226, 228 Maasto- ja metsästysammunnassa useampia mestaruuksia ovat voittaneet muun muassa Jukka Nurmi, Veijo Sarvi, Jukka Virtanen, Jouko Väänänen, Reijo Hytönen, Pirkko Hyryläinen, Rosa Pehrsson sekä varsijousiammunnassa Veikko Valanti ja Lasse Löfhjelm.Pihlaja, s. 226–229 == Lähteet == * * Seuran kotisivut === Viitteet === Luokka:Suomalaiset jousiammuntaseurat Luokka:Helsinkiläiset urheiluseurat Luokka:Vuonna 1946 perustetut urheiluseurat
Wilhelm Tell (jousiammuntaseura)

Wilhelm Tell on vuonna 1951 perustettu helsinkiläinen jousiammunnan erikoisseura.https://www.wilhelmtell.fi/wilhelm-tell/ Seuran puheenjohtajana kaudella 2017–2018 toimii Robert Koski.https://www.wilhelmtell.fi/wilhelm- tell/hallitus/ Seurassa on noin 200 jäsentä. Vuonna 1958 Wilhelm Tellin jousiampujat Tapio Rautavaara, Olavi Kallionpää ja Väinö Ansala voittivat Suomelle tähtäinjousen tauluammunnan joukkuemaailmanmestaruuden.Pihlaja, s. 219 Anna-Liisa Tuuttu voitti taljajousen Euroopan-mestaruuden Oulussa vuonna 2002.Siukonen, s. 191–192 Seuran edustajista tähtäinjousen tauluammunnan henkilökohtaisen Suomen-mestaruuden ovat voittaneet miehistä Ansala 1956, Veikko Virta 1957, Kallionpää 1959, Olli Tahvonen 1975 ja Jukka Inkeri 1976 sekä naisista Paula Virta 1963, 1967 ja 1970, Satu Toivakka 1989 sekä Laura Kourula 2009. Joukkuemestaruuden Wilhelm Tellin miehet ovat voittaneet vuosina 1956–1959 ja 1975–1976 sekä naiset 1956, 1958–1960, 1962–1963, 1968, 1972 ja 1989.Pihlaja, s. 225–228 Maastoammunnan vaistoluokassa Pekka Mertanen on voittanut kuusi sekä Kyllikki Ansala ja Anneli Immonen viisi henkilökohtaista Suomen-mestaruutta. Paula Virta on tauluammuntamestaruuksiensa lisäksi voittanut seitsemän henkilökohtaista mestaruutta maastoammunnan merkkiluokassa.Pihlaja, s. 226–228 == Lähteet == * * * Seuran kotisivut === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset jousiammuntaseurat Luokka:Helsinkiläiset urheiluseurat Luokka:Vuonna 1951 perustetut urheiluseurat
Espanjalainen rekisterikilpi

Espanjan rekisterikilpijärjestelmä on valtakunnallinen. Se koostuu tällä hetkellä formaatista `1234 ABC`. == Historia == === 1900–1971 === Ensimmäinen järjestelmä oli aluekohtainen. Alueet määräytyivät maakuntien mukaan. Se koostui enintään kahdesta kirjaimesta ja enintään kuudesta numerosta. (AB-123456). Kirjaimet muodostivat aluetunnuksen. Aluetunnus muodostui yleensä alueen nimen ensimmäisestä tai ensimmäisestä ja toisesta kirjaimesta. Joskus aluetunnus muodostui alueen pääkaupungin nimen alkukirjaimista, kuten Álavan VI, joka tarkoitti Álavan pääkaupunkia Vitoriá-Gasteizia. Tämä järjestelmä loppui lokakuun alussa 1971, kun sekä Madrid (960985) että Barcelona (918387) olivat lähellä numeroa 999999. === 1971–2000 === Toinen järjestelmä oli edellisen tapaan aluekohtainen. Siinä käytettiin enintään kahta kirjainta, aina neljää numeroa, ja enintään kahta kirjainta `(AB-1234-CD)`. `AB` oli aluetunnus, `1234` oli numerot `0000`:sta `9999`:ään ja `CD` oli aakkosittain juoksevat kirjaimet. Kaikkia muita kirjaimia käytettiin, paitsi Q:ta ja R:ää. Lisäksi kirjaimia A, E, I ja O käytettiin vain ensimmäisenä aakkosittain juoksevana kirjaimena, ei toisena. Näin ollen yhden aluetunnuksen alle mahtui 4 800 000 yhdistelmää (10 000*24*20). Tämä järjestelmä loppui syyskuun puolivälissä 2000. Madrid oltiin lähellä loppua tunnuksessa `ZX` ja Barcelonassakin tunnuksessa `XG`. Seuraavaksi pisimmälle oli päässyt Valencia, mutta se oli päässyt vain tunnukseen `HJ`. === 2000– === Kolmas ja nykyinen järjestelmä on valtakunnallinen ja muotoa `1234 ABC`. Sen ensimmäinen tunnus oli `0000 BBB`. Se käyttää kirjaimia B, C, D, F, G, H, J, K, L, M, N, P, R, S, T, V, W, X, Y ja Z. Viimeinen kirjain vaihtuu aina 10 000 myönnetyn kilven jälkeen, esimerkiksi kilpeä `9999 BBB` seuraa kilpi `0000 BBC`. Elokuun 2021 lopussa oli päästy aakkosissa kirjainyhdistelmään `LSM`. == Muut kilpityypit == Kaikissa näissä kilpityypeissä on kirjain, neljä numeroa (`0000`—`9999`) ja kolme kirjainta, jotka ovat samat kuin henkilöautoissa eli espanjan kielen kirjaimet ilman kirjaimia A, E, I, Ñ, O, Q ja U. === Mopot === Mopojen kilvissä ensimmäinen kirjain on C, sitten tulee neljä numeroa ja sitten kolme kirjainta. Pohja on keltainen ja kilpi kolmirivinen. Ensimmäisellä rivillä on kirjain C ja numero-osasta ensimmäinen numero, toisella rivillä numero-osasta loput kolme numeroa ja kolmannella rivillä kolme kirjainta. Ensimmäinen kilpi oli `C 0000 BBB`. Elokuun 2021 lopussa oli päästy aakkosissa kirjainyhdistelmään `BWM`. === Erityisautot === Erityisautojen (kuten traktorien ja moottorityökoneiden) rekisterikilvissä ensimmäinen kirjain on E, sitten seuraa neljä numeroa ja sitten kolme kirjainta. Ensimmäinen kilpi oli `E 0000 BBB`. Elokuun 2021 lopussa oli päästy aakkosissa kirjainyhdistelmään `BHL`. Luokka:Rekisterikilvet Rekisterikilpi
Audaz (D31)

Audaz (runkonumero D31) oli Espanjan laivaston vuonna 1951 vesillelaskettu Audaz-luokan hävittäjä. == Valmistus == Alus tilattiin Ferrolista, missä köli laskettiin 26. syyskuuta 1945. Alus laskettiin vesille 24. tammikuuta 1951 ja otettiin palvelukseen 30. kesäkuuta 1953.Gardiner, Robert s. 433 == Palvelus == Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1974. ==Lähteet== * === Viitteet === Luokka:Audaz-luokan hävittäjät (1945)
Audaz

Audaz voi tarkoittaa seuraavia Espanjan laivaston aluksia tai alusluokkia: *Audaz-luokka, laivaston toinen hävittäjäluokka **Audaz (1898), Audaz-luokan nimikkoalus *Audaz-luokka (1945), hävittäjäluokka **Audaz (D31), Audaz-luokan nimikkoalus *Audaz (P45), Meteoro-luokan ulkovartioalus.