EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Aasian yleisurheiluliitto

Aasian yleisurheiluliitto, AAA (Asian Athletics Association) on aasialaisen yleisurheilun kattojärjestö. AAA toimii IAAF:n alueellisena liittona. Alueellisia liittoja on yhteensä kuusi. AAA koostuu kansallisista yleisurheiluliitoista, jotka ovat IAAF:n jäseniä. Ainoastaan IAAF:n hyväksymät liitot voivat liittyä AAA:n jäseniksi. Tällä hetkellä AAA:an kuuluu 45 kansallista liittoa. Aasian yleisurheiluliiton päämaja on Singaporessa. AAA:n presidenttinä toimii qatarilainen Dahlan Al Hamad. AAA järjestää Aasian alueellisia mestaruuskilpailuja mm. Yleisurheilun Aasian mestaruuskilpailut. == Historia == Aasian yleisurheiluliitto kokoontui ensimmäisen kerran Manilassa 20. marraskuuta 1973 nimellä Asian Amateur Athletic Association, AAAA. IAAF hyväksyi AAAA:n peruskirjan elokuussa vuonna 1974. Vuoden 2002 kokouksessa pudotettiin nimestä Amateur sana pois ja nimeksi vakiintui Asian Athletics Association, AAA. == Aiheesta muualla == * Virallinen sivu AAA
It’s All About Love

It’s All About Love on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut Thomas Vinterbergin ohjaama science fiction -elementtejä sisältävä draamaelokuva. Pääosissa esiintyvät Joaquin Phoenix ja Claire Danes. Elokuva rikkoo kaikkia Dogma 95 -manifestin sääntöjä, jotka Vinterberg laati muun muassa Lars von Trierin kanssa. == Juoni == Elokuva sijoittuu tulevaisuuteen vuoteen 2021. Johnin (Joaquin Phoenix) on tarkoitus tavata vaimonsa taitoluistelija Elena (Claire Danes) lentokentällä ja allekirjoittaa eropaperit. Elena ei kuitenkaan saavu ja John saatetaan limusiinilla manhattanilaiseen hotelliin tapaamaan häntä. Elena pyytää Johnilta apua ja John joutuukin mukaan salailun ja juonittelun vyyhteen, josta ei ole enää paluuta. Luokka:Vuoden 2003 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset tieteiselokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat
Emmanuel Petit

thumb|Emmanuel Petit kuvassa keskellä Emmanuel Petit (s. 22. syyskuuta 1970 Dieppe, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Petit pelasi Ranskan maajoukkueessa 63 ottelua ja teki niissä kuusi maalia. Hän edusti Ranskaa EM-kisoissa vuosina 1992 ja 2000 sekä MM-kisoissa vuosina 1998 ja 2002. Petit saavutti Ranskan riveissä MM-kultaa vuonna 1998 ja EM-kultaa vuonna 2000. Hän teki vuoden 1998 MM-loppuottelun viime hetkillä Ranskan 3–0-voiton sinetöineen maalin. Seuratasolla hän edusti AS Monacoa, Arsenalia, FC Barcelonaa ja Chelseaa. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon maailmanmestarit Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Jalkapallon Euroopan mestarit
Afrikan yleisurheiluliitto

Afrikan yleisurheiluliitto, CAA (Confédération Africaine d'Athlétisme) on afrikkalaisen yleisurheilun kattojärjestö. CAA toimii IAAF:n alueellisena liittona. Alueellisia liittoja on yhteensä kuusi. CAA koostuu kansallisista yleisurheiluliitoista, jotka ovat IAAF:n jäseniä. Ainoastaan IAAF:n hyväksymät liitot voivat liittyä CAA:n jäseniksi. Tällä hetkellä CAA:an kuuluu 53 kansallista liittoa. Afrikan yleisurheiluliiton päämaja on Dakarissa Senegalissa. CAA:n presidenttinä toimii kamerunilainen Hamad Kalkaba Malboum. CAA järjestää Afrikan alueellisia mestaruuskilpailuja. == Aiheesta muualla == * Virallinen sivu CAA
Józef Maria Bocheński

Józef Franciszek Emanuel Lansdorff de Rawicz Bochenski (katolisella nimeltään Innocentius Maria Bochenski, 30. elokuuta 1902 Czuszów, Puola – 8. tammikuuta 1995 Fribourg, Sveitsi) oli puolalainen dominikaanimunkki, loogikko ja katolinen filosofi. Bochenski opiskeli lakia Lwów’ssa ja taloustiedettä Poznańissa vuosina 1920–1926. Vuonna 1927 hänestä tuli dominikaanimunkki. Vuosina 1928–1931 hän opiskeli filosofiaa Fribourgissa Sveitsissä, 1931–1934 teologiaa Roomassa ja suoritti molemmista aineista loppututkinnon. Vuosina 1934–1940 hän opetti logiikkaa Collegium Angelicumissa Roomassa. Toisen maailmansodan aikana 1939 hän toimi sotilaspappina Puolan armeijassa. Hän joutui sotavangiksi mutta onnistui pakenemaan Roomaan. Hän toimi sotilaspappina ensin Ranskassa ja myöhemmin Englannissa sekä taisteli sotilaana Italiassa vuonna 1944. Vuosina 1945–1972 hän toimi 1900-luvun filosofian professorina Fribourgin yliopistossa. Yliopiston rehtorina hän toimi vuosina 1964–1966. Bochenskin erikoistumisalueita olivat logiikan historia ja neuvostoliittolainen filosofia. Hän kirjoitti useita teoksia 1900-luvun filosofiasta. Hän perusti Fribourgin yliopistoon Itä-Euroopan instituutin. Hän julkaisi neuvostoliittolaista filosofiaa käsittelevää lehteä sekä marxilaista filosofiaa käsittelevää Sovietica-kirjasarjaa. == Teoksia == * De cognitione Exist, 1936 * Elementa logicae Graecae, 1937 * Nove Lezione di Logica Symbiolica, 1938 * S. Thomae Aq., 1940 * De modalibus, 1940 * La logique de Théophraste, 1947 * Europäische Philosophie der Gegenwart, 1947 * On Analogy, 1948 * Précis de logique mathématique, 1949 * Der sowjetrussische dialektische Materialismus, 1950 * Ancient Formal Logic, 1951 * Die zeitgenössischen Denkmethoden, 1954 (10. Aufl. 1993, UTB Nr. 6; ISBN 3-7720-1202-7) * Formale Logik, 1956 * The Logic of Religion, 1965 * Die dogmatischen Grundlagen der sowjetischen Philosophie, 1958 * Wege zum philosophischen Denken, 1959 * Logisch-philosophische Studien, 1959 * Bibliographie der sowjetischen Philosophie, 1959 * Grundriß der Logistik, 1954 * Philosophy: An Introduction, 1962 * Logik der Religion, 1968 * Marxismus- Leninismus: Wissenschaft oder Glaube, 1973 * Sto zabobonów: Krótki filozoficzny słownik zabobonów, 1987. == Käännöksiä == * * == Aiheesta muualla == * Literatur von und über Joseph Maria Bocheński. Saksan kansalliskirjaston luettelo. Luokka:Katoliset filosofit Luokka:Kielifilosofit Luokka:Loogikot Luokka:Puolalaiset matemaatikot Luokka:Puolalaiset filosofit Luokka:Dominikaanit Luokka:Vuonna 1902 syntyneet Luokka:Vuonna 1995 kuolleet Luokka:Kristityt munkit
Oseanian yleisurheiluliitto

Oseanian yleisurheiluliitto, OAA (Oceania Athletic Association) on Oseanian alueen yleisurheilun kattojärjestö. OAA toimii IAAF:n alueellisena liittona. Alueellisia liittoja on yhteensä kuusi. OAA koostuu kansallisista yleisurheiluliitoista, jotka ovat IAAF:n jäseniä. Ainoastaan IAAF:n hyväksymät liitot voivat liittyä OAA:n jäseniksi. Tällä hetkellä OAA:han kuuluu 19 kansallista liittoa. Oseanian yleisurheiluliiton päämaja sijaitsee Hermit Parkissa (Queensland) Australiassa. OAA:n puheenjohtajana toimii Norfolkinsaarelta kotoisin oleva Geoffrey Gardner. OAA järjestää Oseanian alueellisia mestaruuskilpailuja. == Historia == Oseanian alueen yleisurheilujärjestöt kokoontuivat ensimmäisen kerran yhteiseen kongressiin 21. elokuuta vuonna 1969 Papua-Uudessa-Guineassa nimellä Australasian Area Group. Tuolloin alueella oli vain yhdeksän IAAF:n jäsenmaata ja niistäkin kaksi (Fidži ja Uusi-Seelanti) ei halunnut liittyä liittoon. Liiton organisaatio muodostuikin virallisesti vasta kaksi vuotta myöhemmin, nyt nimellä Oceania Amateur Athletic Association. == Aiheesta muualla == * Virallinen sivu OAA
Etelä-Amerikan yleisurheiluliitto

Etelä-Amerikan yleisurheiluliitto, CONSUDATLE (Confederacion Sudamericana de Atletismo) on Etelä-Amerikan yleisurheilun kattojärjestö. CONSUDATLE toimii IAAF:n alueellisena liittona. Alueellisia liittoja on yhteensä kuusi. CONSUDATLE koostuu kansallisista yleisurheiluliitoista, jotka ovat IAAF:n jäseniä. Ainoastaan IAAF:n hyväksymät liitot voivat liittyä CONSUDATLE:n jäseniksi. Tällä hetkellä CONSUDATLE:en kuuluu 13 kansallista liittoa. Etelä- Amerikan yleisurheiluliiton päämaja sijaitsee Brasiliassa ja sen presidenttinä toimii brasilialainen Roberto Gesta De Melo. CONSUDATLE järjestää Etelä- Amerikan alueellisia mestaruuskilpailuja. == Presidentit == Nimi Maa Presidenttikausi Carlos Fanta T. 1918–1919 Francisco Ghigliani 1919–1920 Alfredo W. Betteley 1920–1921 Francisco Ghigliani 1921–1926 Alfredo W. Betteley 1927–1928 Alfredo Benavides Canseco 1929–1930 Próspero Alemandri 1930–1931 Juan Astengo 1931–1933 Luis Mandujano Tobar 1934–1935 Luis Aranha 1936–1937 Luis Gálvez Chipoco 1937–1960 Pedro J. Gálvez Velarde 1960–1989 Jacobo Bucaram 1989–1993 Roberto Gesta de Melo 1993– == Jäsenliitot == Valtio Organisaatio Linkki Confederación Argentina de Atletismo Federación Atlética de Bolivia Confederação Brasileira de Atletismo Federación Atlética de Chile Federación Colombiana de Atletismo Federación Ecuatoriana de Atletismo Athletics Association of Guyana Federación Panameña de Atletismo Federación Paraguaya de Atletismo Federación Deportiva Peruana de Atletismo Surinaamse Atletiek Bond Confederación Atlética del Uruguay Federación Venezolana de Atletismo == Aiheesta muualla == * Virallinen sivu CONSUDATLE
NACAC

NACAC eli Pohjois-Amerikan, Keski-Amerikan ja Karibian yleisurheiluliitto (North American, Central American and Caribbean Athletic Association) on Pohjois-Amerikan, Keski-Amerikan ja Karibian alueen yleisurheilun kattojärjestö. NACAC toimii kansainvälisen yleisurheiluliiton WA:n (ent. IAAF) alueellisena liittona. Alueellisia liittoja on yhteensä kuusi. NACAC koostuu kansallisista yleisurheiluliitoista, jotka ovat WA:n jäseniä. Ainoastaan WA:n hyväksymät liitot voivat liittyä NACAC:n jäseniksi. Tällä hetkellä NACAC:iin kuuluu 31 kansallista liittoa. NACAC:n päämaja sijaitsee Bahamalla ja sen presidenttinä toimii bahamalainen Mike Sands. NACAC järjestää alueellisia mestaruuskilpailuja. == Historia == NACAC perustettiin 10. joulukuuta 1988 San Juanissa Puerto Ricossa. IAAF ratifioi peruskirjan vuonna 1989. NACAC on nuorin IAAF:n kuudesta alueellisesta liitosta. == Lähteet== == Aiheesta muualla == * Virallinen sivu NACAC
Jean Asselborn

Jean Asselborn (s. 27. huhtikuuta 1949 Steinfort) on Luxemburgin nykyinen ulkoministeri vuodesta 2004, joka toimi myös maan varapääministerinä vuosina 2004–2013 Jean-Claude Junckerin ollessa pääministerinä. Asselborn edustaa Luxemburgin sosialistista työväenpuoluetta, jonka johdossa hän oli vuosina 1997–2004. == Aiheesta muualla == Luokka:Luxemburgin ministerit Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jesse Spencer

Jesse Gordon Spencer (s. 12. helmikuuta 1979 Melbourne, Victoria) on australialainen näyttelijä. Spencerin ensimmäinen iso roolityö oli Billy Kennedyn rooli australialaisessa saippuasarjassa Neighbours. Hän esiintyi sarjassa vakituisesti vuodesta 1994 vuoteen 2000 saakka. Hän esiintyi 1990-luvulla myös pienissä rooleissa sarjoissa Time Trax ja Hercules (äänirooli piirrossarjassa). Neighboursin jälkeen Spencer on esiintynyt muun muassa elokuvissa London Cats (Winning London, 2001), Vastavirtaan (Swimming Upstream, 2003) ja Uptown Girls (2003). Hän myös esitti kolme kappaletta viimeksi mainitun soundtrackilla. Vuosina 2004–2012 hän esitti lääkäri Robert Chaseä yhdysvaltalaisen Foxin draamasarjassa House ja vuodesta 2012 hän on esittänyt palomies Matthew Caseyä NBC:n draamasarjassa Chicago Fire. Elokuvien ja television lisäksi Spencer on näytellyt myös teatterissa. Hän on esittänyt muun muassa Terrenceä Sheffield Crucible Theatren esittämässä näytelmässä The Modernists ja Peter Pania White Rock Theatren samannimisessä näytelmässä. Spencerin vanhemmat ovat Rodney ja Robyn Spencer, jotka perustivat 1980-luvun lopulla nationalistisen poliittisen puolueen nimeltä Australians Against Further Immigration. Spencerillä on kaksi veljeä ja yksi sisko. Spencer on seurustellut niin ikään sarjassa House näytelleen Jennifer Morrisonin kanssa. He kihlautuivat joulukuussa 2006 Pariisissa, mutta purkivat kihlauksensa elokuussa 2007. Spencer on näytellyt Morrisonin kanssa myös vuonna 2006 ilmestyneessä elokuvassa Flourish. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Australialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vera Rózsa

Vera Rózsa [ˈro:ža] (oik. Vera Rózsa-Nordell; 16. toukokuuta 1917 Budapest – 15. lokakuuta 2010 Lontoo) oli unkarilainen laulaja (altto), lauluopettaja ja äänenkäytön konsultti. Hän opiskeli Franz Lisztin musiikkiakatemiassa Budapestissa muun muassa Zoltán Kodályn johdolla. Vuodesta 1955 lähtien hän asui Englannissa. Rózsan oppilaisiin kuuluivat muun muassa Sarah Walker, Kiri Te Kanawa, Agathe Martel, Karita Mattila, Tom Krause, Jyrki Niskanen, Martina Bovet, Anne Sofie von Otter, Marie-Adele McArthur, Ildikó Komlósi ja monet muut. Hän oli vaativa opettaja, mutta hän halusi vilpittömästi kehittää opiskelijoidensa lahjoja ja kykyjä huippuunsa. Rózsa piti mestarikursseja Suomessakin. Yleisradio on tehnyt dokumenttielokuvan Vera Rózsa – tähtien äiti vuonna 1997. Elokuvan ohjasi Tiina-Maija Lehtonen ja tuotti Yle. Sen kesto on 50 minuuttia. ==Katso myös== * Unkarin valtionooppera * Wienin valtionooppera == Lähteet == Luokka:Unkarilaiset laulajat Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet
Juha-Pekka Pantsu

Juha-Pekka Pantsu (s. 1. helmikuuta 1978) on suomalainen futsal-pelaaja. Hän pelasi kaudella 2006-2007 ensimmäisen kautensa Futsal-liigassa espoolaisen GFT:n joukkueessa saavuttaen SM-hopeaa sekä Futsal-cupin voiton. Lisäksi Pantsu on pelannut maalivahtina jalkapalloa, jossa hän oli kaudella 2006 nostamassa pitkäaikaista seuraansa FC Viikinkejä Ykkösestä Veikkausliigaan. Kaudella 2010 hän toimi Viikinkien maalivahtivalmentajana. Yksitoista kautta Viikingeissä pelannut Pantsu edusti juniorivuosinaan myös FC Kontua sekä HJK:ta. Hän ilmoitti jo ennen kauden 2006 päättymistä jättävänsä Viikingit oltuaan nostamassa seuraa Kolmosesta Veikkausliigaan ja keskittyvänsä yhä enemmän maalivahtivalmennustehtäviin. Kaikkiaan Pantsu pelasi Ykköstä Viikingeissä 69 ottelua. Pantsu siirtyi elokuun 2007 lopussa loppukaudeksi lainalle Ykkösessä pelaavan Atlantiksen joukkueeseen Adam Highfieldin siirryttyä talvikaudeksi kotimaansa Uuden-Seelannin liigaan ja Unisa Banguran kärsiessä polvivammasta. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset futsalpelaajat Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vuosaaren liikuntapuisto

Vuosaaren liikuntapuisto on Helsingissä Nordsjön kartanon pohjoispuolelle suunniteltu ja osittain rakennettu liikuntapuisto. Alueella on kaksi tonttia urheiluhalleja varten. Puistossa on useampi jalkapallokenttä, skeittipuisto, ulkokuntosali ja alue katukoripalloa varten. Alueelle aiotaan vielä rakentaa pysäköintialue ja muutama uusi kenttä. Puiston vieressä on jäähalli, Aimo Mäkinen Areena sekä Planmeca Golf Areena. Puiston rakentaminen aloitettiin vuonna 2007. Alueelle rakennettiin vuosina 2009–2011 kaksi kumirouhetekonurmikenttää. Liikuntapuiston koillispuolella oli Vuosaaren vedenpuhdistamo. Staran tukikohta on entisen puhdistamoalueen pohjoisosassa liikuntapuiston ja golfkentän välissä. Tukikohta käyttää entisiä puhdistamorakennuksia. Helsingin kaupungin tavoitteena oli saada urheilupuisto valmiiksi vuoden 2019 loppuun mennessä. ==Laajennus== Puiston laajennuksessa on tarkoitus lisätä puistoon pysäköintialue ja sen viereen kivituhkainen kenttä. Puiston reuna-alueet uusitaan ja alueelle olisi tarkoitus rakentaa ylipainehalli. Alueelle vuosina 2009-2011 rakennetut tekonurmikentät saivat seuraksi yhden tekonurmikentän, johon mahtuu täysimittainen jalkapallokenttä. Puiston yhteydessä sijaitsevassa jäähallissa on pukusuojat.https://www.helsinginuutiset.fi/paikalliset/1323126 == Lähteet == *https://www.helsinginuutiset.fi/paikalliset/1323126 ===Viitteet=== Luokka:Vuosaari Luokka:Helsingin urheilupaikat
Jari Europaeus

Jari Europaeus (s. 29. joulukuuta 1962 Helsinki) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Europaeus edusti Helsingin Jalkapalloklubia, Rovaniemen Palloseuraa, Gefleä ja Östersiä. Suomen A-maajoukkueessa hän pelasi 56 ottelua ja toimi välillä joukkueen kapteeninakin. Europaeus on suorittanut Suomen Palloliiton korkeimman valmentajatutkinnon pro-JVK:n. Hän valmensi Atlantista lokakuuhun 2000 asti, kunnes hänet korvattiin Markku Palmroosilla. Kaudesta 2005 hän valmensi Viikinkejä, ja kauden 2006 päätteeksi seura nousi hänen johdollaan Veikkausliigaan. Europaeuksella oli seuran kanssa sopimus kausista 2007–2008.Jari Europaeus jatkaa Viikinkien valmentajana Suomen Palloliitto, 26. lokakuuta 2006. Viikinkien kausi liigassa päättyi kuitenkin karsinnoissa putoamiseen Rovaniemen Palloseuralle, joten kauden 2007 päätyttyä Viikingit ja Europaeus sopivat sopimuksensa purkamisesta. == Saavutukset == * Vuoden lupaava pelaaja 1981 * Vuoden jalkapalloilija (Suomen Palloliiton valinta) 1989 * Suomen mestaruus 1981, 1990, 1992 * SM-hopea 1982, 1983 * SM-pronssi 1989, 1993, 1994, 1995 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * FC Viikingit * Europaeus Urheilumuseon sivustolla Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Suomalaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Jalkapallon Suomen mestarit Luokka:Jalkapallon Suomen Cupin mestarit Luokka:Veikkausliigan legendat Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Uno von Schrowe

Uno Otto Gabriel von Schrowe (28. tammikuuta 1853 Hartola – 1. lokakuuta 1886 Görbersdorf, Sleesia, Saksa) oli Itä-Hämeen ensimmäinen nimeltä tunnettu taiderunoilija. ==Henkilöhistoria== Von Schrowen vanhemmat olivat nimismies Johan Henrik von Schrowe ja Charlotta Sjöholm. Lääkäri ja valtiopäivämies J. G. von Schrowe oli hänen veljensä. Von Schrowe pääsi ylioppilaaksi 1872 Jyväskylän suomalaisesta alkeisopistosta, suoritti jumaluusopin ja humanististen ainiden opintoja Helsingin yliopistossa ja valmistui opettajakandidaatiksi 1881. Hän työskenteli toimittajana Suomen Kuvalehdessä (1876–1880), valtiopäivien pikakirjoittajana (1877–1878), opettajana Porin yksityislyseossa (1882–1885) sekä Turussa, Heinolassa ja lyhyen aikaa Porvoossa, ennen kuin sairastui keuhkotautiin. Von Schrowe osallistui aatelissäädyssä valtiopäiville 1882.Förteckning öfver Ridderskapet och AdelnsmedlemmarVonScrowe Landtdagen i Helsingfors år 1882. Protokoll fördt hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen år 1882. Tredje häftet. Helsingfors: Finska Litteratur-Sällskapets Tryckeri, 1885, ss. 1489–1493. ==Kirjallinen tuotanto== Von Schrowe julkaisi runoja sanoma- ja aikakauslehdissä ja suomensi saksalaisia runoja. Häneltä ilmestyi postuumina WSOY:n julkaisemana runokirja Runoja vuonna 1913. Kokoelmassa on noin 80 alkuperäistä ja suomennettua runoa. Von Schrowe oli ensimmäinen itähämäläinen kotiseutuaiheita käsitellyt runoilija, tunnetuimpia hänen runoistaan lienevät Oi terve, Magyar, Pieni mierolainen sekä balladi Morsian. ===Teokset=== * Syntymäpäiväkirja: värsy kullekin vuoden päivälle suomalaisesta runoudesta poimittu, Turku: Allardt 1885. * Runoja, alkulause: Viljo Tarkiainen, Porvoo: Werner Söderström 1913. ===Suomennos=== * Lars Dilling, Jutelmia, suom. Uno von Schrowe. Helsinki: Wickström 1885 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Ellilä, E. J.: Itähämäläisiä kirjailijoita. Heinola, 1966, s. 12–14. * * Vellamon vinkit (Lahden kaupunginkirjasto) * Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1853 syntyneet Luokka:Vuonna 1886 kuolleet
Sinihoki

Sinihoki eli hoki (Macruronus novaezelandiae) on kaupallisesti tärkeä avomeren turskakala. == Koko ja ulkonäkö == Täysikasvuisen sinihokin pituus on 60–120 cm ja paino 7 kiloa. Hoki voi elää 20–25 vuoden ikäiseksi, mutta runsaasta kalastuksesta johtuen vain harvat selviävät yli 15-vuotiaiksi. Sinihokin koko ruumis on siniharmaa. Toinen selkäevä, pyrstöevä ja peräevä ovat sulautuneet yhteen teräväksi pyrstöksi. Ruumis on ohut, ja leuat ovat isot. == Levinneisyys == Sinihokia tavataan Tyynellämerellä Uuden-Seelannin ja eteläisen Australian vesissä. Ne elävät 10–1 000 metrin syvyydessä. Nuoret kalat suosivat matalampaa vettä, joten niitä voi nähdä parvina jokien edustalla ja lahdissa. Aikuisten kalojen elinalue on n. 400 metrin syvyydessä. == Ravinto == Sinihoki syö enimmäkseen äyriäisiä, pieniä kaloja ja mustekaloja. == Lisääntyminen == Sinihokien kutuaika kestää kesäkuusta syyskuuhun, jolloin naaraskalat voivat laskea jopa miljoona mätimunaa. Hokikala saavuttaa sukukypsyyden 4–7 vuoden iässä eli melko myöhään. Sinihokeja pyydetään pohjatroolilla 300–600 metrin syvyydessä. Kutuaikana niitä troolataan myös ylempää. Suurin osa kalasta myydään tuoreena, pakastettuna tai kalapuikkoina, ja sen voi valmistaa monella eri menetelmällä. Sen lihaa saa myös MSC-sertifioituna pakasteena. WWF Suomi ja monet kansainväliset yhdistykset kuten Greenpeace ovat listanneet sinihokin ns. punaiselle listalle: sen syömistä tulisi välttää. Syynä tähän on ylikalastus ja kalastustapa eli pohjatroolaaminen, joka tuhoaa merenpohjan ekosysteemejä ja ottaa suuret määrät sivusaalista. == Lähteet == * Antal Vida, Tamás Kótai, 365 kalaa: h.f.ullmann, 2006. ISBN 978-3-8331-2547-8. === Viitteet === ==Aiheesta muualla== * * Hokin ravintosisältö Luokka:Turskakalat
Otsola (Kotka)

Otsola on Kotkan kaupunginosa, joka sijaitsee kaupungin itäosassa valtatien 7 eteläpuolella. Otsolaan kuuluu myös Mäntykankaan asuinalue. Kaupunginosan alueella sijaitsee Kumparepuisto, joka toimii laskettelu- ja näköalapaikkana. Otsola on pääosin omakotitaloaluetta, mutta siellä on myös joitakin rivitaloalueita. Otsola oli Karhulan kauppalanosa vuosina 1951–1976, jolloin alue on pääosin rakennettu. Kumparepuiston itäpuolella on kaupunginosan uusinta pientaloaluetta. ==Lähteet== Luokka:Kotkan kaupunginosat
Avard Moncur

Avard Moncur (s. 2. marraskuuta 1978 Nassau, Bahama) on bahamalainen pikajuoksija. Moncur osallistui Sydneyn olympialaisiin 2000, joissa karsiutui 400 metrin juoksun välierissä. Bahaman pitkän viestin joukkueessa hän sijoittui alun perin neljänneksi. Viestin voittanut Yhdysvallat hylättiin myöhemmin Antonio Pettigrew'n dopingtapauksen vuoksi ja Bahama nousi kolmanneksi. Vuonna 2001 Moncur voitti matkan maailmanmestaruuden Edmontonin MM-kisoissa ajalla 44,64. Hän oli samoissa kisoissa mukana Bahaman 4 × 400 metrin viestijuoksujoukkueessa. Joukkue juoksi alun perin toiseksi, mutta myöhemmin Yhdysvaltain joukkueen hylkäyksen takia nousi voittajaksi. Seuraavana vuonna hän juoksi Kansainyhteisön kisoissa kolmanneksi ja GP- finaalissa neljänneksi. Hän karsiutui Pariisin MM-kisoissa henkilökohtaisen matkan välierissä, mutta viestissä Bahama juoksi maaliin neljäntenä. Myöhemmin Yhdysvaltojen ensimmäisenä maaliin tullut joukkue hylättiin jälleen doping- rikkeen takia, ja Bahama nousi näin pronssille. Helsingin MM-kisoissa 2005 Moncur oli mukana Bahaman MM-hopeaa voittaneessa viestijoukkueessa. Kansainyhteisön kisoissa 2006 hän karsiutui 400 metrin välierissä. Osakan MM- kisoissa 2007 Moncur sijoittui 400 metrillä kahdeksanneksi ja saavutti jälleen MM-hopeaa viestissä. Pekingin olympialaisissa 2008 hän juoksi alkuerissä Bahaman pitkän viestin joukkueessa ja saavutti hopeaa, kun Bahama juoksi loppukilpailussa toiseksi. ==Henkilökohtaiset ennätykset== * 200 metrin juoksu: 20,89 (2005) * 400 metrin juoksu: 44,45 (2001) ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Bahamalaiset pikajuoksijat Luokka:Bahamalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Unkarin Grand Prix 1999

Unkarin Grand Prix 1999 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 15. elokuuta 1999 Hungaroringillä, Unkarissa. Kilpailun voitti paalulta kisaan startannut Mika Häkkinen, joka johti kilpailua alusta loppuun. Kilpailun nopeimman kierroksen ajoi David Coulthard ajalla 1,20.699. == Tulokset == 1999 Hungarian Grand Prix Sija Nro Kuljettajat Talli Kierrokset Aika/keskeytys Lähtöruutu Pisteet 1 1 Mika Häkkinen McLaren-Mercedes 77 1'46:23.536 1 10 2 2 David Coulthard McLaren-Mercedes 77 9.706 3 6 3 4 Eddie Irvine Ferrari 77 27.228 2 4 4 8 Heinz-Harald Frentzen Jordan-Mugen-Honda 77 31.815 5 3 5 16 Rubens Barrichello Stewart-Ford 77 43.808 8 2 6 7 Damon Hill Jordan-Mugen- Honda 77 55.726 6 1 7 10 Alexander Wurz Benetton-Playlife 77 +1:01.012 7 8 19 Jarno Trulli Prost-Peugeot 76 +1 krs. 13 9 6 Ralf Schumacher Williams- Supertec 76 +1 krs. 16 10 18 Olivier Panis Prost-Peugeot 76 +1 krs. 14 11 17 Johnny Herbert Stewart-Ford 76 +1 krs. 10 12 3 Mika Salo Ferrari 75 +2 krs. 18 13 23 Ricardo Zonta BAR-Supertec 75 +2 krs. 17 14 20 Luca Badoer Minardi-Ford 75 +2 krs. 19 15 14 Pedro de la Rosa Arrows 75 +2 krs. 20 16 11 Jean Alesi Sauber-Petronas 74 Polttoaine loppu 11 17 21 Marc Gené Minardi-Ford 74 +3 krs. 22 Kesk. 22 Jacques Villeneuve BAR-Supertec 60 Kytkin 9 Kesk. 9 Giancarlo Fisichella Benetton-Playlife 52 Moottori 4 Kesk. 15 Toranosuke Takagi Arrows 26 Voimansiirto 21 Kesk. 12 Pedro Diniz Sauber-Petronas 19 Ulosajo 12 Kesk. 5 Alessandro Zanardi Williams-Supertec 10 Sähköt 15 ==Lähteet== Luokka:Formula 1 -kausi 1999 Luokka:Unkarin Grand Prix
Turun Pyrkivä

Turun Pyrkivä (aiemmin Maarian Pyrkivä) on vuonna 1906 perustettu turkulainen urheiluseura. Sen lajeja ovat nykyisin jalkapallo, kaukalopallo, koripallo, telinevoimistelu, sulkapallo, pöytätennis, yleisurheilu ja joukkuevoimistelu. Seuran perustivat alun perin telinevoimistelijat. == Voimistelu == Turun Pyrkivän telinevoimistelijat ovat sittemmin menestyneet sekä valtakunnallisella että kansainvälisellä tasolla varsin hyvin. Kaino Lempinen kuului Suomen joukkueeseen, joka voitti Helsingin olympialaisten joukkuekilpailussa olympiapronssia. Lähihistorian menestynein Pyrkivää edustanut telinevoimistelija on Annukka Almenoksa, joka voitti urallaan 18 Suomen mestaruutta vuosina 1998–2004. Hän on edelleen ainut suomalaisnainen, joka on saavuttanut arvokisoissa finaalipaikan (EM-kisat 2002). Joukkuevoimistelun puolella viime vuosina Turun Pyrkivä on menestynyt kansainvälisesti hyvin. Sanix-joukkue on ollut lajin MM-kilpailuissa vuosina 2012 ja 2013. Nuoremmat joukkueet ovat pärjänneet hyvin kotimaassa sekä kansainvälisissä kilpailuissa. Lisäksi Turun Pyrkivän Sudenkorennot -joukkue edusti vuonna 2005 Suomea IFAGG:n historian ensimmäisissä nuorten MM- kilpailuissa (juniorisarja) Tšekissä. == Jääurheilu == Kaukalopallossa Pyrkivä pelasi kauden 2007–2008 loppuun asti pääsarjatasolla Kaukalopalloliigassa. Seuralla on ollut aikoinaan toimintaa myös jääkiekossa ja jääpallossa, josta sillä on myös 11 TUL:n mestaruutta. SM-sarjassa joukkue pelasi kaudella 1945. Vuosina 1948–1952 se pelasi SM-otteluissa Palloliiton mestaria vastaan mutta hävisi kuitenkin jokaisella kerralla. == Jalkapallo == Pyrkivä on pelannut jalkapallon mestaruussarjassa kahteen otteeseen: viisi kautta vuosina 1952–1956 sekä kaudet 1978 ja 1979. Seura voitti jalkapallon Suomen mestaruuden vuonna 1954 ja SM-pronssia vuonna 1952. Pyrkivä on lisäksi pelannut 17 kautta jalkapallon I divisioonassa. Turun Pyrkivän naisten joukkue on esiintynyt pääsarjatasolla vuosina 1979–1984 sekä 1986–2000. Seura saavutti yhteensä kuusi naisten SM-mitalia sekä Suomen Cupin voiton 1994. Suomen Cupin ja SM-hopean voittanutta vuoden 1994 joukkuetta valmensi turkulainen Harri Ekroos. Joukkueen nuori tähti oli myöhemmin Suomen maajoukkueessa pelannut Anna-Kaisa Rantanen.Finland – List of Women League First Level Tables. Viitattu 20.3.2013. == Muu toiminta == Syksyllä 1956 Turun Pyrkivä järjesti Turun konserttitalossa Suomen ensimmäisenä rock and roll -konserttina mainostetun nuorisotapahtuman. Esiintyjät kuten Erik Lindströmin yhtye ja Gusse Rössi soittivat kuitenkin lähinnä itselleen tutumpaa jazzia, ja musiikki peittyi yleisön vihellykseen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloseurat Pyrkivä Luokka:Suomalaiset kaukalopalloseurat Luokka:Vuonna 1906 perustetut urheiluseurat Luokka:Suomen Työväen Urheiluliiton jäsenseurat
Ristinkallio

Ristinkallio on Kotkan kaupunginosa kaupungin itäosassa valtatien 7 pohjoispuolella. Rakennuskanta on suurimmaksi osaksi omakotitaloja, mutta kaupunginosassa on myös joitakin rivitaloalueita sekä Pahkakadun ja Kääpäkadun alueella kahdeksan elementtikerrostalon ryhmä. Kaupunginosan itäosissa on Keltakallion pienteollisuusalue. Myös Ristinkallion pohjoisosia on kaavoitettu pienteollisuusalueeksi. Kaupunginosan alueella sijaitsevat Otsolan koulu (luokat 1–5). Kotkan vuokrataloyhtiö Kotkan Asunnot Oy on päättänyt purkaa Ristinkallion Pahkakadulta kaksi kerrostaloa rakennusten huonokuntoisuuden vuoksi. Purkutyö tapahtuu vuosina 2020–2021. Osoitteessa Pahkakatu 9 oleva rakennus on valmistunut vuonna 1968 ja Pahkakatu 11 vuonna 1971. Kyseessä on ensimmäinen asuinkerrostalojen purkupäätös Kotkassa. ==Historia== Ristinkallio kuului Kymin kuntaan vuoteen 1950 saakka ja Karhulan kauppalaan vuosina 1951–1976, jolloin alue on pääosin rakennettu. Nykyisen Ristinkallion eteläosat valtatien 7 pohjoispuolella kuuluivat Karhulan kauppalan aikana Otsolan kauppalanosaan. Ristinkalliolla tarkoitettiin alun perin pohjoisempana sijaitsevaa Vanhan Viipurintien varren asutusta, joka oli vielä 1950-luvun alussa vähäistä. Vanha Viipurintie eli Kuninkaantie kulkee kaupunginosan pohjoisosien läpi. Matkailussa Kuninkaantieksi on merkitty kaupunginosan eteläosien läpi kulkeva seututie 170, joka on rakennettu 1900-luvun lopulla moottoritien rinnakkaistieksi. ==Lähteet== Luokka:Kotkan kaupunginosat Luokka:Suomen lähiöt
Kotkan Jäntevä

Kotkan Jäntevä on vuonna 1940 perustettu kotkalainen urheiluseura. Seura tunnetaan jalkapallotoiminnastaan; se pelasi Suomen Palloliiton korkeimmalla sarjatasolla SM-sarjassa vuosina 1947/1948 ja 1952–1954. Kaudella 1947/1948 sijoitus oli kahdeksas. 1952 sijoitus oli neljäs ja kaudella 1953 seura saavutti SM-hopeaa. Hopeakaudella mestaruus ratkaistiin uusintaottelulla, jossa Vasa IFK oli parempi maalein 3–1. Kaudella 1954 joukkue sijoittui kymmenjoukkueisen SM-sarjan yhdeksänneksi ja putosi. Kausina 1952–1953 Jäntevää edustanut Nils Rikberg siirtyi toisena suomalaisjalkapalloilijana ulkomaille ammattilaiseksi vuonna 1953. Palloliitto valitsi Jäntevää edustaneen Pekka Kupiaisen vuoden jalkapalloilijaksi vuonna 1954. Jäntevä on pelannut myös 16 kautta toiseksi korkeimmalla sarjatasolla, ja 1980-luvun alussa se pelasi vielä kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla. Kaudella 2010 Jäntevä pelasi jalkapalloa Kaakkois-Suomen piirin Kolmosessa ja Vitosessa. Se sai paikan Kolmosesta Kotkan Työväen Palloilijoiden kakkosjoukkueen siirryttyä seuran alaisuuteen. KTP/2 nousi sarjaan täydennysmenettelyn kautta Voikkaan Potkupallokerhon luovuttua paikastaan, mutta ei voinut osallistua omalla nimellään, sillä sarjassa pelaa myös KTP:n edustusjoukkue. Jäntevän ikämiehet voittivat kaakkoissuomen piirinmestaruuden 2012. Jäntevällä on ollut myös jääkiekkotoimintaa. Se on voittanut jääkiekon kolmanneksi korkeimman sarjatason mestaruuden vuonna 1953. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Seuran sivusto Luokka:Suomalaiset jalkapalloseurat Luokka:Kotkalaiset urheiluseurat Luokka:Vuonna 1940 perustetut urheiluseurat
Kelontekemä

Kelontekemä on kylä Kittilän kunnan kaakkoisosassa Lapin maakunnassa. Kylä sijaitsee noin 48 kilometriä Kittilän kirkonkylältä kaakkoon, Kittilän suurimman järven, kalaisan Kelontekemäjärven kaakkoisrannalla. Kelontekemäjärvi laskee Jeesiöjokeen. Kylän asukasluku on noin 105 (2013). Naapurikylä Tepsa sijaitsee Kelontekemästä noin kahdeksan kilometriä kaakkoon, Kittilä–Sodankylä-maantien varrella. Kelontekemäjärvessä sijaitsee myös Karipahta, joka on ollut Kittilän ja Sodankylän lapinkylien rajana. Sitä kutsutaan vieläkin Rajakiveksi. Kelontekemä säästyi Lapin sodan tuhoilta, koska silloin se sijaitsi tiettömän taipaleen takana. Kelontekemä on esiintynyt kirjallisissa lähteissä: Kelådokie Träsk (1642), Kehlontäkämä järfwi (1672), Kellontekemä (kylä, 1771, 1828–1846). Kelontekemä ei ole nykymuodossaan kielellisesti luonteva. Kansanperinne ja vanhat kirkonkirjat liittävät nimen (kirkon)kelloon: Kellontekemä. Nimi on kuitenkin ilmeinen mukaelma jostakin saamenkielisestä nimestä, jonka loppuosana on sama johdin kuin → Enontekiön saamelaisessa vastineessa Eanodat (< -dat < *-nte ̆k, historiallisesti sama kuin suomen johdin -nne esimerkiksi sanassa alanne). Nimen alkuosa on jäänyt tuntemattomaksi. ==Lähteet== ===Kirjallisuutta=== *Ollikainen, Aki ym. (toim.): Kelontekemä ja Tepsa : kylien historiasta ja suvuista. Kelontekemän kyläyhdistys, 2011. ISBN 978-952-92-9206-6. Luokka:Kittilän kylät
Belgian Grand Prix 1999

Belgian Grand Prix 1999 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin Spa- Francorchamps'n radalla 29. elokuuta 1999. Kilpailun voitti David Coulthard. Toiseksi tullut Mika Häkkinen varmisti McLarenille kaksoisvoiton. Häkkinen ajoi kilpailun nopeimman kierroksen ajalla 1,53.955. == Tulokset == 1999 Belgian Grand Prix Sija Nro Kuljettaja Talli Kierrokset Aika/keskeytys Lähtöruutu Pisteet 1 2 David Coulthard McLaren-Mercedes 44 1'25:43.057 2 10 2 1 Mika Häkkinen McLaren-Mercedes 44 10.469 1 6 3 8 Heinz-Harald Frentzen Jordan-Mugen-Honda 44 33.433 3 4 4 4 Eddie Irvine Ferrari 44 44.948 6 3 5 6 Ralf Schumacher Williams-Supertec 44 48.067 5 2 6 7 Damon Hill Jordan-Mugen- Honda 44 54.916 4 1 7 3 Mika Salo Ferrari 44 56.249 9 8 5 Alessandro Zanardi Williams-Supertec 44 +1:07.022 8 9 11 Jean Alesi Sauber-Petronas 44 +1:13.848 16 10 16 Rubens Barrichello Stewart-Ford 44 +1:20.742 7 11 9 Giancarlo Fisichella Benetton-Playlife 44 +1:32.195 13 12 19 Jarno Trulli Prost-Peugeot 44 +1:36.154 21 13 18 Olivier Panis Prost-Peugeot 44 +1:41.543 17 14 10 Alexander Wurz Benetton-Playlife 44 +1:57.745 15 15 22 Jacques Villeneuve BAR-Supertec 43 +1 krs. 11 16 21 Marc Gené Minardi-Ford 43 +1 krs. 22 Kesk. 14 Pedro de la Rosa Arrows-Renault 35 Voimansiirto 12 Kesk. 20 Luca Badoer Minardi-Ford 33 Ripustukset 20 Kesk. 23 Ricardo Zonta BAR- Supertec 33 Vaihdelaatikko 14 Kesk. 17 Johnny Herbert Stewart-Ford 27 Jarrut 10 Kesk. 12 Pedro Diniz Sauber-Petronas 19 Ulosajo 18 Kesk. 15 Toranosuke Takagi Arrows-Renault 0 Kytkin 19 ==Lähteet== Luokka:Belgian Grand Prix Luokka:Formula 1 -kausi 1999
Italian Grand Prix 1999

Italian Grand Prix 1999 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin Monzassa 12. syyskuuta 1999. Kilpailun voitti Jordan-tallin Heinz-Harald Frentzen. Voitto oli tallin ainoa, joka saavutettiin kuivalla kelillä. Mika Häkkinen johti kilpailua melko turvallisella erolla muihin, mutta pyörähti radan ensimmäisessä shikaanissa ja keskeytti ja purskahti itkuun läheisessä metsässä. MM-pisteissä Eddie Irvine nousi kilpailun jälkeen Häkkisen kanssa tasoihin. Suomalaisten huomion keräsi myös kolmanneksi ajanut Mika Salo. Nopeimman kierroksen kilpailussa ajoi Ralf Schumacher ajalla 1,25.579. == Tulokset == 1999 Italian Grand Prix Sija Nro Kuljettaja Talli Kierrokset Aika/keskeytys Lähtöruutu Pisteet 1 8 Heinz-Harald Frentzen Jordan-Mugen-Honda 53 1'17:02.923 2 10 2 6 Ralf Schumacher Williams-Supertec 53 3.272 5 6 3 3 Mika Salo Ferrari 53 11.932 6 4 4 16 Rubens Barrichello Stewart-Ford 53 17.63 7 3 5 2 David Coulthard McLaren-Mercedes 53 18.142 3 2 6 4 Eddie Irvine Ferrari 53 27.402 8 1 7 5 Alessandro Zanardi Williams-Supertec 53 28.047 4 8 22 Jacques Villeneuve BAR-Supertec 53 41.797 11 9 11 Jean Alesi Sauber- Petronas 53 42.198 13 10 7 Damon Hill Jordan-Mugen-Honda 53 56.259 9 11 18 Olivier Panis Prost-Peugeot 52 Moottori 10 Kesk. 17 Johnny Herbert Stewart- Ford 40 Kytkin 15 Kesk. 15 Toranosuke Takagi Arrows 35 Ulosajo 22 Kesk. 14 Pedro de la Rosa Arrows 35 Ripustukset 21 Kesk. 1 Mika Häkkinen McLaren- Mercedes 29 Ulosajo 1 Kesk. 19 Jarno Trulli Prost-Peugeot 29 Vaihteet 12 Kesk. 23 Ricardo Zonta BAR-Supertec 25 Renkaankiinnitys 18 Kesk. 20 Luca Badoer Minardi-Ford 23 Kolari 19 Kesk. 10 Alexander Wurz Benetton-Playlife 11 Sähköt 14 Kesk. 12 Pedro Diniz Sauber-Petronas 1 Ulosajo 16 Kesk. 9 Giancarlo Fisichella Benetton-Playlife 1 Ulosajo 17 Kesk. 21 Marc Gené Minardi-Ford 0 Kolari 20 ==Lähteet== Luokka:Formula 1 -kausi 1999 Luokka:Italian Grand Prix
Toyota Corona

Toyota Corona on japanilainen vuosina 1957–2001 valmistettu automalli. Se oli Toyotan ensimmäinen suurmenestys vientimarkkinoilla niin Euroopassa kuin Amerikassakin. Samalla se toimi japanilaisen teknisen laadun käyntikorttina muillekin merkeille. Nimeä Corona käytettiin eri maissa eri malleista, ja monet Aasiassa nimellä Corona-myytävät mallit tulivat Euroopassa myyntiin nimellä Carina. Sen lisäksi samantapaiset nimet Corona ja Corolla sekoitettiin usein keskenään. Ja kaiken päälle oli myös malli Crown, joka tarkoittaa kruunua kuten Coronakin. == Sukupolvet == Tiedosto:1957 Toyopet Corona 01.jpg|Toyota Corona T10 (1957–1960) Tiedosto:1960 Toyopet Corona 01.jpg|Toyota Corona T20/T30 (1960–1964) Tiedosto:1966-1967 Toyopet Corona.jpg|Toyota Corona T40/T50 (1964–1970) Tiedosto:1973ToyotaCorona.jpg|Toyota Corona T80/T90 (1970–1973) Tiedosto:1973 Toyota Corona 01.jpg|Toyota Corona T100/T110/T120 (1973–1979) Tiedosto:1981 Toyota Corona (XT130) SE sedan (2016-01-04) 01.jpg|Toyota Corona T130 (1978–1983) Tiedosto:1983 Toyota Corona (ST141) CS-X sedan (2010-07-21) 01.jpg|Toyota Corona T140 (1982–1987) Tiedosto:Toyota Corona 1985.JPG|Toyota Corona T150 (1983–1987) Tiedosto:Corona T170.JPG|Toyota Corona T170 (1987–1992) Tiedosto:Toyota Corona 2.0 GLi (ST191) front.jpg|Toyota Corona T190 (1992–1996) Tiedosto:Toyota Corona Premio 1998.JPG|Toyota Corona T210 (1996–2001) Suomessa myyntiin tullut Toyota Corona oli vuonna 1966 japanilainen tulokas keskihintaluokan autojen markkinoilla. Se oli viiden hengen auto, jossa oli 1,5 litran ja 74 hv:n moottori. Huippunopeudeksi ilmoitettiin 145 km/h. Auto oli hintaluokassa 10 000 mk. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Corona Luokka:D-segmentin autot Luokka:1950-luvun autot Luokka:1960-luvun autot Luokka:1970-luvun autot Luokka:1980-luvun autot Luokka:1990-luvun autot Luokka:2000-vuosikymmenen autot
The Reincarnation of Benjamin Breeg

The Reincarnation of Benjamin Breeg on Iron Maidenin vuonna 2006 julkaistun albumin A Matter of Life and Death raita numero 7 ja ensimmäinen albumilta irrotettu single. Kappale julkaistiin Suomessa 16. elokuuta http://www.emi.fi/julkaisut/99/thereincarnationofbenjaminbreeg ja se meni viikolla 34 Suomen virallisella singlelistalla heti sijalle 1. Single meni myös ainakin Ruotsissa ja Espanjassa suoraan listakärkeen. The Reincarnation of Benjamin Breeg on kitaristi Dave Murrayn säveltämä ja Steve Harrisin sanoittama, 7:22 pitkä ja sellaisenaan poikkeuksellisen pitkä single- julkaisuksi. Yhtyeen basisti ja keulahahmo Steve Harris selostaa tätä päätöstä yhtyeen kotisivuilla näin: "Levy on monella tapaa erittäin tiivistunnelmainen, joten halusimme ensimmäisen singlen kuvastavan sitä parhaalla mahdollisella tavalla sen sijaan, että olisimme tyytyneet julkaisemaan jonkun lyhyemmän raidan vain tyydyttääksemme single-listojen toiveet. Benjamin Breeg on mainio esimerkki tämän levyn tunnelmista todella raskaine riffeineen ja synkkine, tunnelmallisine ja voimakkaine sanoituksineen, jotka saavat sen edustamaan sitä, mitä levy meille merkitsee. Niinpä se oli meille luonnollinen valinta." http://www.ironmaiden.com/article.php?section=1&subsection;=1&article;_type=&article;_id=1316 Singlestä julkaistiin kaksi eri versiota, jotka koostumuksensa puolesta eivät sovellu Britannian single-listalle. Iron Maidenin manageri Rod Smallwood kommentoi asiaa seuraavasti: "Listalla on erinäisiä sääntöjä, jotka säätelevät kappaleiden lukumäärää, enimmäispituutta, hintarakennetta ja kaikkea muuta mahdollista. Uutena Maiden-singlenä me yksinkertaisesti julkaisemme kahden kappaleen CD:n, The Reincarnation of Benjamin Breeg ja Hallowed Be Thy Name (Legends Sessions -versio) ja jos se on liian pitkä tullakseen hyväksytyksi listoille, niin sittenhän on. Meille ei ole ongelma, jos meitä ei hyväksytä listoille." Levy-yhtiö EMI julkaisi lisäksi erityisen 10-tuumaisen vinyylin. Sen mukana tulee keräilykuva 'Crossed Guns' -logo, joka on sama, kuin A Matter of Life and Death -levyn kansikuvassa näkyvän panssarivaunun katolla hulmuavassa lipussa. Kummankin painoksen B-puolena olevat kappaleet ovat peräisin vuoden 2005 "Radio 1 legends" -nauhoituksista, jotka tehtiin varta vasten Zane Lowen show'ta varten. == Kappaleet == === CD === # The Reincarnation of Benjamin Breeg (Murray, Harris) – 7:21 # Hallowed Be Thy Name (Radio 1 'Legends' nauhoitus) (Harris) – 7:13 === Promo edition === # The Reincarnation of Benjamin Breeg (Murray, Harris) – 7:21 # The Reincarnation of Benjamin Breeg (Rock club versio) (Murray, Harris) – 5:25 === 10" vinyyli === # The Reincarnation of Benjamin Breeg (Murray, Harris) – 7:21 # Run To The Hills (Radio 1 'Legends' nauhoitus) (Harris) – 3:59 # The Trooper (Radio 1 'Legends' nauhoitus) (Harris) – 3:56 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Sivusto Benjamin Breegistä Reincarnation of Benjamin Breeg, The Reincarnation of Benjamin Breeg, The
OAK

OAK (, , UAC) on venäläisen ilmailuteollisuuden valtiollinen suuryhtiö. Yhtiön kotipaikka on Moskova ja sen osake noteerataan Moskovan pörssissä. OAK:n tytäryrityksiä ovat maan tärkeimmät sotilas- ja siviili-ilmailualan yritykset kuten MiG, Suhoi, Irkut (Jakovlev ja Berijev), Iljušin ja Tupolev. Venäläisistä sotateollisuusyrityksistä OAK on toiseksi suurin (2012) ohjusvalmistaja Almaz-Antein jälkeen. Joissain yhteenvedossa OAK:n tytäryrityksiä tarkastellaan erikseen, jolloin lentokonevalmistaja Suhoi nousee neljän suurimman venäläisen sotateollisuusyrityksen joukkoon. Presidentti Putin allekirjoitti 21. helmikuuta 2006 asetuksen yhtiön muodostamisesta. Yrityksen arvo tuolloin oli 96 miljardia ruplaa (3,6 miljardia dollaria) ja liikevaihto 8,2–8,5 miljardia dollaria. Yhtiö rekisteröitiin marraskuun 2006 lopussa ja omistusten siirto oli valmis huhtikuussa 2007. Valtio pitää siitä hallussaan kuitenkin vähintään 75 % eikä ulkomaisilla sijoittajilla ole pääsyä puolustusmateriaalisektorille. Vuonna 2009 valtion omistus oli yli 91 %. Venäjän puolustusministeri Sergei Ivanov nimitettiin yhtiön johtokunnan puheenjohtajaksi ja entinen MiG-yhtiön johtaja ja Irkutin osaomistaja Aleksei Fjodorov sen toimitusjohtajaksi. ==Lähteet== ===Lähteet joihin ei viitata=== * Russian aircraft makers to unite * Aircraft construction corp. to be formed by April - Russian minister * Russia's United Aircraft Building Corp. to be registered in Sept. * Russian defense minister to chair united aircraft corp. board ==Aiheesta muualla== *Russia's United Aircraft reaches maturity. FlightGlobal Luokka:Neuvostoliittolaiset ja venäläiset lentokonevalmistajat Luokka:Venäläiset pörssiyhtiöt Luokka:Venäläiset aseteollisuusyritykset Luokka:Venäläiset valtionyhtiöt
Marleen Veldhuis

Magdalena ”Marleen” Veldhuis (s. 29. kesäkuuta 1979 Borne, Alankomaat) on alankomaalainen uimari ja entinen vesipalloilija. Veldhuis voitti Ateenan kesäolympialaisissa 2004 pronssia naisten 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä. Joukkueessa uivat myös Inge de Bruijn, Inge Dekker ja Chantal Groot. Pekingissä 2008 Veldhuis ui ankkuriosuuden Alankomaiden voittaessa samassa lajissa kultaa. Lontoossa 2012 hän sai hopeaa 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä ja pronssia 50 metrin vapaauinnissa. Veldhuis on voittanut pitkän radan maailmanmestaruuden 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä Roomassa 2009 ja Shanghaissa 2011. Lisäksi hänellä on kaksi MM-hopeaa ja neljä pronssia. Lyhyen radan MM-kilpailuissa hän on voittanut kultaa 50 metrin vapaauinnissa Indianapolisissa 2004, 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä Shanghaissa 2006 sekä 100 metrin vapaauinnissa ja molemmissa vapaauintiviesteissä Manchesterissa 2008. Lisäksi hänellä on yksi hopea ja kaksi pronssia. Veldhuis voitti Euroopan-mestaruuden 50 ja 100 metrin vapaauinnissa sekä 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä Eindhovenissa 2008. Lisäksi hänellä on pitkän radan EM-kilpailuissa neljä hopeaa ja neljä pronssia. Lyhyen radan EM-kilpailuissa hän on voittanut lukuisia mestaruuksia. Veldhuisilla on nimissään 50 metrin vapaauinnin lyhyen radan maailmanennätys 23,35 Manchesterista vuodelta 2008. Hänellä oli aiemmin myös 50 metrin vapaauinnin pitkän radan ME, jota hän paransi kahdesti: hän ui 24,09 Eindhovenissa 2008 ja 23,96 Amsterdamissa 2009. == Lähteet == *Saavutukset swimrankings.net-sivustolla === Viitteet === Luokka:Alankomaalaiset uimarit Luokka:Alankomaalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Malesian Grand Prix 1999

Malesian Grand Prix 1999 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 17. lokakuuta 1999 ensimmäisen kerran Sepangissa, Malesiassa. Kilpailun voitti Eddie Irvine, joka voitollaan siirtyi MM-sarjan johtoon. Voitto jäi Irvinen uran viimeiseksi. Kilpailu oli ensimmäinen Malesian Grand Prix. Ferrarit hylättiin aluksi sääntöjenvastaisten ilmanohjaimien takia, mutta myöhemmin hylkäys kumottiin. Hylkäys ja Mika Häkkisen nousu kilpailun voittajaksi olisi tarkoittanut Häkkisen toisen maailmanmestaruuden varmistumista jo ennen kauden viimeistä osakilpailua. == Tulokset == 1999 Malaysian Grand Prix Sija Nro Kuljettaja Talli Kierrokset Aika/keskeytys Lähtöruutu Pisteet 1 4 Eddie Irvine Ferrari 56 1.36.38,494 2 10 2 3 Michael Schumacher Ferrari 56 +1,040 1 6 3 1 Mika Häkkinen McLaren-Mercedes 56 +9,743 4 4 4 17 Johnny Herbert Stewart-Ford 56 +17,538 5 3 5 16 Rubens Barrichello Stewart-Ford 56 +32,296 6 2 6 8 Heinz- Harald Frentzen Jordan-Mugen-Honda 56 +34,884 14 1 7 11 Jean Alesi Sauber- Petronas 56 +54,408 15 8 10 Alexander Wurz Benetton-Playlife 56 +1.00,934 7 9 21 Marc Gené Minardi-Ford 55 +1 krs. 19 10 5 Alessandro Zanardi Williams- Supertec 55 +1 krs. 16 11 9 Giancarlo Fisichella Benetton-Playlife 52 +4 krs. 11 Kesk. 22 Jacques Villeneuve BAR-Supertec 48 Hydrauliikka 10 Kesk. 12 Pedro Diniz Sauber-Petronas 44 Ulosajo 17 Kesk. 14 Pedro de la Rosa Arrows 30 Moottori 20 Kesk. 20 Luca Badoer Minardi-Ford 15 Ulosajo 21 Kesk. 2 David Coulthard McLaren-Mercedes 14 Polttoaineen syöttö 3 Kesk. 6 Ralf Schumacher Williams-Supertec 7 Ulosajo 8 Kesk. 15 Toranosuke Takagi Arrows 7 Voimansiirto 22 Kesk. 23 Ricardo Zonta BAR-Supertec 6 Moottori 13 Kesk. 18 Olivier Panis Prost-Peugeot 5 Moottori 12 Kesk. 7 Damon Hill Jordan-Mugen-Honda 0 Kolari 9 Kesk. 19 Jarno Trulli Prost-Peugeot 0 Moottori 18 ==Lähteet== Luokka:Formula 1 -kausi 1999 Luokka:Malesian Grand Prix
Digitaalipiano

Digitaalipiano on elektroninen soitin, joka pyrkii jäljittelemään akustista pianoa äänensä ja soittotuntumansa puolesta, joskus myös ulkonäöltään. Vaikka digitaalipianoja kutsutaan myös sähköpianoiksi, perinteinen sähköpiano on eri soitin. Digitaalipianon ääni perustuu tallennettujen ääninäytteiden toistoon. Useimmat kuuntelijat eivät erota digitaalipianon ja akustisen pianon ääntä toisistaan. Digitaalipianoissa on useimmiten vasaramekanismi, joka tekee soittamisen saman tuntuiseksi kuin perinteisellä pianolla. Vasarat eivät digitaalipianossa kuitenkaan liity äänen tuottamiseen. Digitaalipianolla on useita etuja akustiseen pianoon verrattuna. Niiden hinta on huomattavasti halvempi (mainittakoon kuitenkin, että myös digitaalipianoilla on melko laaja hintahaitari), sekä niiden koko ja paino ovat huomattavasti pienempiä. Digitaalipianot eivät myöskään tarvitse kallista viritystä ja lisäksi monissa digitaalipianoissa voidaan viritysjärjestelmä kätevästi valita erikseen useasta vaihtoehdosta. Myös digitaalipianon liitännät ovat kattavia; niissä on muun muassa linjaulostulo-, kuuloke- ja MIDI-liitäntä, eivätkä ne tarvitse mikrofonia äänen voimistamiseksi. Mikrofonien puuttuminen auttaa nauhoituksessa ja estää feedback-ongelman. Myös soitto-ominaisuuksissa on joitakin etuja, kuten mahdollisuus harjoitella hiljempaa äänenvoimakkuuden säädön ja kuulokeliitännän ansiosta. Digitaalipianosta on usein mahdollisuus myös valita erilaisten pianojen ääniä ja tämän lisäksi myös esimerkiksi äänen transponointi on usein mahdollista. == Katso myös == * Syntetisaattori Luokka:Piano Luokka: Kosketinsoittimet Luokka: Sähköiset soittimet