EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Hyperbolinen funktio

Hyperboliset funktiot ovat eksponenttifunktion avulla määriteltyjä matemaattisia funktioita, jotka useilta ominaisuuksiltaan muistuttavat trigonometrisia funktioita. == Määritelmät == Hyperbolinen sini määritellään eksponenttifunktion avulla seuraavasti: :\sinh x = \frac{1}{2} \left( e^x - e^{-x} \right) Hyperbolinen kosini, joka tunnetaan myös ketjukäyränä, on vastaavasti: :\cosh x = \frac{1}{2} \left( e^x + e^{-x} \right) Näiden suhde on hyperbolinen tangentti :\tanh x = \frac{\sinh x}{\cosh x} = \frac{\left( e^x - e^{-x} \right)}{\left( e^x + e^{-x} \right)} Hyperbolinen kotangentti, sekantti ja kosekantti määritellään näiden avulla samalla tavalla kuin trigonometriset vastineensa: :\coth t = \frac{1}{\tanh t} = \frac{\cosh t}{\sinh t} :\operatorname{sech}\,t = \frac{1}{\cosh t} :\operatorname{csch}\,t = \frac{1}{\sinh t} == Muunnoskaavoja == Hyperbolisten funktioiden muunnoskaavat muistuttavat vastaavien trigonometristen funktioiden muunnoskaavoja: :\sinh \left( -x \right) = -\sinh x :\cosh \left(-x\right) = \cosh x, koska \cosh x on parillinen funktio. :\cosh^2(x) - \sinh^2 (x) = 1\, Hyperbolisten funktioiden käänteisfunktiot ovat areafunktioita. == Hyperboliset funktiot ja yksikköhyperbeli == Samaan tapaan kuin yksikköympyrän (x2 \+ y2 = 1) pisteillä (x, y) on trigonometrisiin funktioihin perustuva parametriesitys: :x = \cos t :y = \sin t, voidaan yksikköhyperbelin (x2 \- y2 = 1) pisteiden koordinaatit esittää muodossa :x = \cosh t :y = \sinh t. Tästä johtuukin nimitys hyperboliset funktiot. Toisin kuin trigonometriset funktiot, hyperboliset funktiot eivät kuitenkaan ole reaalilukualueessa jaksollisia. == Derivaatat == Hyperbolinen sini ja kosini ovat toistensa derivaattoja: : \frac{d}{dx}\sinh(x) = \cosh(x) \, : \frac{d}{dx}\cosh(x) = \sinh(x) \, Hyperbolisen tangentin derivaatta on : \frac{d}{dx}\tanh(x) = 1 - \tanh^2(x) = \hbox{sech}^2(x) = 1/\cosh^2(x) \, == Funktiot kompleksialueessa == Sekä trigonometriset että hyperboliset funktiot voidaan määritellä myös kompleksiluvuille. Koska Eulerin kaavojen mukaan eksponenttifunktio määritellään kompleksiluvuille trigonometristen funktioiden avulla seuraavasti: :e^{i x} = \cos x + i \;\sin x :e^{-i x} = \cos x - i \;\sin x saadaan tästä hyperbolisille funktioille lausekkeet: :\cosh ix = \frac{e^{i x} + e^{-i x}}{2} = \cos x :\sinh ix = \frac{e^{i x} - e^{-i x}}{2} = i \sin x :\tanh ix = i \tan x \, :\cosh x = \cos ix \, :\sinh x = -i \sin ix \, :\tanh x = -i \tan ix \, Täten kompleksialueessa trigonometriset ja hyperboliset funktiot liittyvät läheisesti toisiinsa. Kompleksialueessa myös hyperboliset funktiot ovat jaksollisia: hyperbolisen sinin ja kosinin jakso on 2 \pi i, hyperbolisen tangentin \pi i. ==Katso myös== * Alkeisfunktio == Lähteet == ==Kirjallisuutta== * * ==Aiheesta muualla== *GonioLab : Havainnollistamaittu trigometria Luokka:Funktiot Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Juha Kotilainen

Juha Kotilainen (s. 21. toukokuuta 1955 Raahe) Andante: Klassisen musiikin tietosanakirja. WSOY, 2002. ISBN 951-0-27134-9 on suomalainen oopperalaulaja, baritoni, bassobaritoni. Kotilainen opiskeli kirkkomusiikkia Sibelius- Akatemian Kuopion osastossa vuosina 1978–1982 Olavi Hautsalon johdollaSuomen musiikin historia: Esittävä säveltaide / Haapakoski, Matti et al. WSOY, 2002. ISBN 951-0-23564-4 ja Sibelius-Akatemiassa vuosina 1982–1985 Matti Tuloiselan johdolla. Lauludiplomin hän suoritti vuonna 1985.. Kotilainen on esiintynyt suurten kirkkomusiikkiteosten solistina sekä Suomen Kansallisoopperan ja muiden suomalaisten oopperoiden lavoilla. Kansallisoopperassa hän esiintyi ensi kerran vuonna 1986 ja on sen jälkeen ollut vakituinen vierailija siellä. Hänen ensimmäinen roolinsa siellä oli Tuhkimon Dandini. Vuosina 1992–1997 hän oli kiinnitettynä Essenin Aalto-teatteriin. Hän on vieraillut säännöllisesti Saksan, Belgian ja Ranskan oopperataloissa. Kotilainen laulaa myös liediä. Pianistina hänellä on usein ollut Tuula Hällström, Ilmo Ranta tai Gustav Djupsjöbacka. Kesällä 2010 Kotilainen lauloi pääroolin (Yrjö Jylhän roolin) Ilmajoen Musiikkijuhlilla kantaesitetyssä Ilkka Kuusiston oopperassa "Taipaleenjoki".Katsaus Ilmajoen Musiikkijuhlien historiaan Juha Kotilaisen soololevy, kansanlaulusovituksia sisältävä "Apilankukka" (FC Records) julkaistiin vuonna 2012.FC-Records ==Lähteet== * Andante: Klassisen musiikin tietosanakirja. WSOY, 2002. ISBN 951-0-27134-9 * Suomen musiikin historia: Esittävä säveltaide / Haapakoski, Matti et al. WSOY, 2002. ISBN 951-0-23564-4. ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset baritonit Luokka:Suomalaiset bassobaritonit Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kalevi Lamminen

Nils Paavo Kalevi Lamminen (22. maaliskuuta 1935 Ahlainen – 21. tammikuuta 2021 Tampere) oli suomalainen poliitikko, joka toimi kokoomuksen kansanedustajana vuosina 1987–1999 ja 2003–2007. Viimeisellä kaudellaan hän oli eduskunnan ikäpuhemies. Lamminen oli 16 vuotta puolustusvaliokunnan jäsenenä ja toimi myös kahdeksan vuotta sen puheenjohtajana. Hänen sotilasarvonsa oli majuri. Viitattu 19.12.2005. Ison kokonsa vuoksi Lamminen tunnettiin lempinimellä ”Korsto”. Jyväskylän yliopistosta vuonna 1970 erityisopettajaksi valmistunut Lamminen oli Porin kaupunginvaltuuston jäsen 1977–1996 ja 2000–2004. Vuonna 2004 Lamminen muutti Pohjois-Savoon Kiuruvedelle puolisonsa tultua valituksi paikkakunnan perusturvajohtajaksi. Vuonna 2005 hänet valittiin Kiuruveden kaupunginhallitukseen ja 2008 kunnallisvaaleissa myös kaupunginvaltuustoon. Hän toimi Kiuruveden kaupunginhallituksen puheenjohtajana muttei asettunut ehdolle enää 2012 vaaleissa. Presidentin valitsijamiehenä Lamminen oli vuoden 1988 vaaleissa. Kalevi Lamminen oli näkyvimpiä Suomen Nato-jäsenyyden kannattajia ja oli Naton jäsenyyden kannalla jo vuonna 1992. Nuoruudessaan Lamminen oli maaottelutason lentopalloilija. Porin Pyrinnössä pelannut Lamminen edusti Suomea kuudessa A-maaottelussa vuonna 1955. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Kalevi Lammisen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Kansanedustajat Luokka:Turun läänin pohjoinen vaalipiiri Luokka:Satakunnan vaalipiiri Luokka:Kansallisen Kokoomuksen poliitikot Luokka:Porin kaupunginvaltuutetut Luokka:Kiuruveden kaupunginvaltuutetut Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomalaiset lentopalloilijat Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Ljubov Jegorova

Ljubov Ivanovna Jegorova (, s. 5. toukokuuta 1966 Seversk) on venäläinen entinen maastohiihtäjä, jonka uran parhaat vuodet ajoittuivat 1990-luvun alkupuoliskolle. 1991 MM-hiihdoissa Val di Fiemmessä Jegorova voitti kaksi kultamitalia, 30 kilometrillä ja viestissä. Hän jatkoi hyviä otteitaan 1992 Albertvillen olympiakisoissa, joissa voitti kolme kultamitalia (15 km, takaa- ajo ja viesti) sekä kaksi hopeaa (5 km ja 30 km). 1993 MM-hiihdoista oli tuomisina yksi viestikulta, hopea ja kaksi pronssia. Samaisena vuonna hän voitti myös hiihdon maailmancupin kokonaiskilpailun. 1994 Lillehammerin olympiakisoissa Jegorova voitti kultaa 5 kilometrillä, takaa-ajossa ja viestissä sekä yhden hopean. Urheilusaavutustensa ansiosta Boris Jeltsin myönsi Jegorovalle korkeimman mahdollisen Venäjän kansalaiselleen myöntämän arvonimen, Venäjän federaation sankarin tähden. 1997 MM-hiihdoissa Norjan Trondheimissa Jegorova hiihti voittoon 5 kilometrillä, mutta jäi kiinni kielletyn Bromantan-piristeen käytöstä ja menetti kultamitalinsa. Hänelle langetettiin kahden vuoden kilpailukielto. Kärsittyään kilpailukieltonsa Jegorova palasi takaisin kilpaladuille, mutta ei enää kyennyt nousemaan entisaikojen tasolleen. Arvokisoissa hän hiihti vielä 2002 Salt Lake Cityn olympialaisissa ja oli parhaimmillaan 10 kilometrillä viides. Hän lopetti uransa ennen 2003 Val di Fiemmen MM-hiihtoja jouduttuaan erotetuksi maajoukkueesta, koska ei ollut osallistunut Venäjän joukkueen karsintakilpailuna pidettyyn Venäjän mestaruuskilpailujen 30 kilometrin hiihtoon. ==Lähteet== * Luokka:Neuvostoliittolaiset maastohiihtäjät Luokka:Venäläiset maastohiihtäjät Luokka:Venäläiset olympiavoittajat Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut venäläiset Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut hiihtäjät Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Neuvostoliiton vaakuna

Neuvostoliiton vaakuna eli Sosialististen neuvostotasavaltojen liiton vaakuna oli Neuvostoliiton tunnus lipun, moton ja hymnin ohella. Se otettiin käyttöön vuonna 1924. Vaakunassa on kahden olkikerän keskellä oleva sirpin ja vasaran koristama maapallo. Maapallon yläpuolella on kansainvälinen kommunismin symboli, punainen tähti. Punaista tähteä käytettiin myös Neuvostoliiton armeijan sekä sitä aiemmin puna-armeijan tunnuksena. Maapallon alareunassa on nouseva aurinko. Vaakunan alareunassa on venäjän kielellä kansainvälinen kommunistien tunnuslause, Kaikkien maiden proletaarit, liittykää yhteen!. 15:ssä sivuilla olevassa nauhassa on sama teksti 15:llä Neuvostoliiton liittotasavallan kielellä. Neuvostoliiton vaakunasta on muutamia erilaisia versioita. Ensimmäisessä 1922–1940 käytössä olleessa versiossa oli kuudella neuvostotasavallan kielellä teksti Kaikkien maiden proletaarit, liittykää yhteen!. Vuonna 1940 otettiin käyttöön versio, jossa teksti oli 16:lla Neuvostoliiton virallisella kielellä, vasemmalta kolmas alaspäin oli suomenkielinen teksti. Kun Suomalais-Karjalainen SNT alennettiin ASNT:ksi vuonna 1956, jäi suomenkielinen teksti pois, ja vuoteen 1991 asti teksti Kaikkien maiden proletaarit, liittykää yhteen! oli 15:llä Neuvostoliiton virallisella kielellä. Neuvostoliiton lakkauttamisen jälkeen Venäjän presidentti Boris Jeltsin otti käyttöön tsaarin Venäjän vaakunaan eli Romanovien sukuvaakunaan pohjautuvan vaakunan valtion tunnukseksi. == Neuvostotasavaltojen vaakunat == Kuva:Emblem_of_the_Armenian_SSR.svg|Armenian SNT:n vaakuna Kuva:Emblem of the Azerbaijan SSR.svg|Azerbaidžanin SNT:n vaakuna Kuva:Emblem_of_the_Georgian_SSR.svg|Georgian SNT:n vaakuna Kuva:Emblem of the Kazakh_SSR.svg|Kazakkien SNT:n vaakuna Kuva:Emblem of the Kirghiz SSR.svg|Kirgiisien SNT:n vaakuna Kuva:Emblem_of_the_Latvian_SSR.svg|Latvian SNT:n vaakuna Kuva:Emblem of the Lithuanian_SSR.svg|Liettuan SNT:n vaakuna Kuva:Emblem of the Moldavian_SSR.svg|Moldavian SNT:n vaakuna Kuva:Emblem_of_the_Tajik_SSR.svg|Tadžikistanin SNT:n vaakuna Kuva:Emblem_of_the_Turkmen_SSR.svg|Turkmenistanin SNT:n vaakuna Kuva:Emblem of the Ukrainian SSR.svg|Ukrainan SNT:n vaakuna Kuva:Emblem of the Uzbek_SSR.svg|Uzbekistanin SNT:n vaakuna Kuva:Emblem of the Byelorussian SSR (1981-1991).svg|Valko-Venäjän SNT:n vaakuna Kuva:Emblem of the Russian SFSR.svg|Venäjän SFNT:n vaakuna Kuva:Emblem of the Estonian SSR.svg|Viron SNT:n vaakuna == Aiheesta muualla == Luokka:Historiallisten valtioiden vaakunat Vaakuna
Corleonen perhe

Corleonen perhe on fiktiivinen perhe Mario Puzon menestysromaanissa Kummisetä. Perheen perusti Vito Andolini, joka muutti nuorena poikana Yhdysvaltoihin 1900-luvun vaihteessa Sisiliasta. Kirjassa Kummisetä mainitaan, että hän oli kotoisin Corleonen kaupungista, jonka nimen hän itselleen otti säilyttääkseen siteen kotikaupunkiinsa. Romaanista tehtiin kolme menestyselokuvaa Francis Ford Coppolan ohjaamana: *Kummisetä – 1972 *Kummisetä II – 1974 *Kummisetä III – 1990 ==Perheenjäsenet== *Vito Corleone – Isä; osan näytteli Marlon Brando elokuvassa Kummisetä ja Robert De Niro elokuvassa Kummisetä osa II *Santino Corleone – Sonny, Esikoinen; osan näytteli James Caan elokuvassa Kummisetä *Constanzia Corleone-Rizzi – Connie, Tytär; osan näytteli Talia Shire kaikissa elokuvissa *Fredo Corleone – Fred, Keskimmäinen poika; osan näytteli John Cazale kahdessa ensimmäisessä elokuvassa *Michael Corleone – Kuopus; osan näytteli Al Pacino kaikissa elokuvissa *Kay Adams – Michaelin vaimo; osan näytteli Diane Keaton kaikissa elokuvissa *Mary Corleone – Michaelin tytär; osan näytteli Sofia Coppola elokuvassa Kummisetä osa III *Anthony Corleone – Michaelin poika; osan näytteli Franc D’Ambrosio elokuvassa Kummisetä III *Carmella Corleone – Viton vaimo; osan näytteli Morgana King elokuvissa Kummisetä I ja Kummisetä II *Tom Hagen – Ottopoika; osan näytteli Robert Duvall elokuvissa Kummisetä I ja Kummisetä II *Vincent Mancini-Corleone – Vinnie, Sonnyn avioton poika; osan näytteli Andy Garcia elokuvassa Kummisetä III == Aiheesta muualla == *Aihepiirin aikajana, J. Geoff Malta Luokka:Kummisedän henkilöhahmot Luokka:Kuvitteelliset suvut
Itkonniemi

Itkonniemi on yksi Kuopion kaupunginosista, joka sijaitsee noin 2,5 kilometrin päässä keskustasta. Se on osa Itkonniemi–Männistö–Linnanpelto-aluetta, jonka asukasluku oli vuoden 2019 lopussa 6 049. Kuopion kaupungin vesilaitos sijaitsee Itkonniemen kärjessä. Honkalahden eteläpuolelta löytyy myös uimaranta leikkikenttineen, mattolaituri sekä nuotiopaikka. Itkonniemi–Männistö–Linnanpelto -alueelle on sijoittunut noin 2 200 työpaikkaa (2008). Itkonniemi on tunnettu yhtenä kuopiolaisen jalkapallon kehtona. Kaupunginosasta on kotoisin Kuopion Elo, joka nousi Itkonniemeltä mestaruussarjaan Olavi Rissasen ja Martti Räsäsen johdolla vuonna 1969. Elon lempinimi on ”Itkonniemen Everton”. == Katso myös == *Itkonniemen tehdas ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Itkonniemi-Männistö-Linnanpelto Kuopion kaupunginosat -sivustolla * Luokka:Suomen lähiöt
Curitiba

Curitiba on Paranán osavaltion pääkaupunki Brasiliassa. Kaupungissa on noin 1,9 miljoonaa asukasta (2015). Suurkaupunkialue käsittää 26 kuntaa, joiden yhteenlaskettu asukasluku on 3,7 miljoonaa (2011). Curitiba sijaitsee 930 metrin korkeudessa Brasilian ylänköalueen Atlantinpuoleisella reunalla, Iguaçu-joen lähteillä. Kaupungin nimi tulee tupi-intiaanien kielen sanoista curii tiba ’paljon mäntyjä’ johtuen alueella ennen kaupungin perustamista kasvaneista lukuisista araukariasukuun kuuluvista havupuista. Portugalilaiset antoivat vuonna 1693 perustamalleen kylällä nimeksi Vila da Nossa Senhora da Luz dos Pinhais (”Hieno valon naisemme mäntymetsässä”). Kylä sai nimen Curitiba vuonna 1721. Curitibaa pidetään yhtenä parhaista kaupunkisuunnittelun esimerkeistä ympäri maailmaa. Kaupungilla on tehokkaasti toimiva joukkoliikennesysteemi. Kaupungissa on onnistuttu myös säilyttämään ja pitämään huolta viheralueistaan, joita on peräti 54 neliömetriä asukasta kohti. 1960-luvulle tultaessa Curitiban asukasluku oli kasvanut 430 000 ihmiseen ja jatkoi nopeaa kasvuaan. Monet asukkaista pelkäsivät, että kaupunki menettää luonnettaan laajentuessaan. Vuonna 1964 pormestari Ivo Arzua pyysi suunnittelumalleja. Arkkitehti Jaime Lerner johti Paranán yliopistosta tullutta työryhmää, joka ehdotti tarkkaa kontrollia kaupungin leviämiselle, liikenteen vähentämistä keskustassa, Curitiban historiallisen alueen säilyttämistä sekä mukavaa ja halpaa ratkaisua julkiselle liikenteelle. Suunnitelma otettiin käyttöön vuonna 1968. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Paranán kunnat Luokka:Brasilian osavaltioiden pääkaupungit Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Männistö

Männistö on kaupunginosa Kuopiossa noin kaksi kilometriä torilta koilliseen. Männistö on osa Itkonniemi–Männistö–Linnanpelto-aluetta, jonka asukasluku oli vuoden 2019 lopussa 6 049. ==Palvelut== Suurin osa palveluista sijaitsee Männistön ostoskeskuksessa, jossa on ainakin K-Market, R-kioski, posti, pizzeria, kaksi baaria sekä joitakin pienyrityksiä. Ostoskeskuksen lähellä on lisäksi katolinen Pyhän Joosefin kirkko, päiväkoti ja nuorisotalo. Männistössä ollut Teboil-huoltoasema lopetti toimintansa 2023. Itkonniemi–Männistö–Linnanpelto-alueelle on sijoittunut noin 2 200 työpaikkaa . ==Asuminen== Männistössä on pääosin vanhoja 1950–1970-luvuilla rakennettuja kerrostaloja. Alueelta löytyy myös muutamia vanhoja pientaloja. ==Lähteet== * Luokka:Suomen lähiöt
Linnanpelto

Linnanpelto on kaupunginosa Kuopiossa noin kilometri torilta pohjoiseen. Linnanpelto on osa suurempaa Itkonniemi–Männistö–Linnanpelto -aluetta, jonka väkiluku on noin 5 800\. Linnanpelto alkaa heti rautatien pohjoispuolelta. Vesistöistä Maljalampi ja Pitkälampi ovat kaupunginosan sisällä. Linnanpelto on Kuopion ruutukaavakeskustan ensimmäinen itäinen kasvusuunta. Alue sisältää klassishenkisiä yhtenäisiä tyyppipientaloaluekatuja 1920-luvulta, ammatillisen aikuiskoulutuskeskuksen yhtenäisen kokonaisuuden sekä esipuutarhakaupunkimaista pientalo- ja kerrostalorakentamista lähinnä 1930-1950-luvuilta. Valtakunnallisesti merkittäviksi rakennetuksi kulttuuriympäristöiksi on luokiteltu Vanha asema-alue ympäristöineen sekä pientaloista muodostuneet Linnanpellon asuinalueet 1 (1920-luvun asuinrakennuksia) ja 2 (1940- ja 1950-lukujen rakennuksia). Lisäksi kaupunginosassa on monia maakunnan kulttuurihistorian kannalta merkittäviä rakennuksia. Kaupunginosassa sijaitsee Kalevalan koulu (luokka-asteiden 1-6 alakoulu, Pohjankatu 2). Myös Flodbergin hautausmaa siunauskappeleineen löytyy Linnanpellolta. Itkonniemi-Männistö-Linnanpelto -alueella väestön ikärakenne on kaupungin keskimääräistä vanhempi. Viidesosa talouksista on lapsiperheitä. Jo edesmennyt Pertti "Spede" Pasanen oli Linnanpellon tunnetuimpia asukkaita, hänen vuonna 1941 valmistunut lapsuudenkotinsa sijaitsi osoitteessa Päivärinteentie 21. Paikalle on sijoitettu myös muistolaatta, joka paljastettiin 10.4.2015. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *
Sammakko (kirjankustantamo)

Kustannusosakeyhtiö Sammakko on itsenäinen, turkulainen kustantamo. Seppo Lahtinen perusti kustantamon Halikossa vuonna 1996. Yhtiön toiminimi oli Kustannusliike Sammakko. Vielä samana vuonna yrityksen toimisto muutti Turkuun, Port Arthuriin, missä se toimii edelleen. Sammakon ensimmäinen julkaisu oli underground-lehti Napa syksyllä 1996. Ensimmäinen Sammakon julkaisema kirja, Charles Bukowskin Päivät karkaavat kuin villit hevoset yli vuorten, runoja 1957–1969, ilmestyi seuraavana vuonna. Vuonna 2001 kustantamo muuttui osakeyhtiöksi. Tuolloin toisena kustantajana Lahtisen ohella aloitti Riikka Majanen. Kustantajan työn ohella Majanen vastaa yhtiön graafisesta suunnittelusta sekä vegaanisiin leivonnaisiin erikoistuneen Kahvihuoneen toiminnasta. Sammakko tunnetaan laadukkaan kotimaisen sekä suomennetun kaunokirjallisuuden, tietokirjallisuuden ja sarjakuvien julkaisijana. Sammakko julkaisee myös Sammakon Sanomat -lehteä. Yhtiö on vuosien varrella saanut toiminnastaan lukuisia palkintoja. Kustannusosakeyhtiö Sammakolla on Turussa kahvila-kirjakauppa osoitteessa Yliopistonkatu 28. Alkuvuoteen 2022 saakka sillä oli myös toinen kivijalkamyymälä, Tarjouskirjakauppa Pikku-Sammakko, osoitteessa Kauppiaskatu 3. Yliopistonkadun liikkeessä toimii myös sammakko.com-nettikaupan varasto ja yhtiön talousosasto, jota johtaa kirjailijanakin tunnettu Henry Lehtonen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Sammakon verkkosivut Luokka:Suomalaiset kirjankustantamot Luokka:Suomalaiset kirjakaupat
Olga Danilova

Olga Valerjevna Danilova (; s. 10. kesäkuuta 1970 Bugulm) on venäläinen entinen hiihtäjä, moninkertainen arvokisavoittaja, jonka hiihtouran menestyksekkäimmät vuodet sijoittuivat 1990-luvun lopun ja 2000-luvun alun tietämille. Danilova oli arvokisoissa mukana jo 1992 Albertvillen olympialaisissa, joissa ei kuitenkaan saavuttanut mainittavampaa menestystä. Ensimmäiset arvokisamitalinsa Danilova saavutti 1995 Thunder Bayn MM- hiihdoista, joissa saaliina oli viestikulta ja pronssi takaa-ajokilpailusta. Danilova jatkoi hyviä otteitaan myös kaksi vuotta myöhemmin Trondheimin MM- hiihdoissa, joissa hän saavutti viestikullan lisäksi pronssia viiden kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa. 1998 Naganon olympialaisissa Danilova saavutti jo kolmannen arvokisojen viestikultansa lisäksi ensimmäisen henkilökohtaisten matkojen kultamitalinsa 15 kilometrin perinteisen tyylin kilpailussa. Tämän lisäksi hän hiihto takaa-ajokilpailussa hopealle. Kultamitaleita hän voitti lisää 1999 Ramsaun MM-hiihdoissa viestissä ja viiden kilometrin perinteisellä. Lisäksi hän saavutti hopeasijan 30 kilometrillä. 2001 Lahden MM-kisoissa Danilova voitti jo viidennen arvokisojen viestikultansa. Sen lisäksi tuomisina oli hopea 10 ja 15 kilometriltä ja pronssi takaa-ajosta. Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 Danilova hiihti takaa-ajokilpailussa ensimmäisenä maaliin ja saavutti toiseksi parhaan ajan 10 kilometrin perinteisellä. Hän kuitenkin jäi maannaisensa Larisa Lazutinan ja miesten hiihtoja hallinneen Espanjan Johan Mühleggin tavoin doping-testissä kiinni kielletyn darbepoetiini-hormonin käytöstä ja menetti kaikki ko. kisoissa voittamansa mitalit. Doping-kärynsä myötä Danilova lopetti hiihtouransa. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Venäläiset maastohiihtäjät Luokka:Venäläiset olympiavoittajat Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut venäläiset Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut hiihtäjät Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ilmatorjuntapanssarivaunu 90 Marksman

ITPSV 90 Marksman on Suomen puolustusvoimien käytössä ollut ilmatorjuntapanssarivaunu. ==Ominaisuudet== Marksman on rakennettu puolalaiselle T-55-panssarivaunun alustalle ja varustettu brittiläisellä Marksman-ilmatorjuntajärjestelmän tornilla. Siinä on kaksi sveitsiläisen Oerlikon Contravesin valmistamaa 35 mm KD-ilmatorjuntakanuunaa. Tykit ovat vyösyöttöisiä sarjatuliaseita. Niitä varten vaunussa on sirpalekranaatteja ilmamaalien tuhoamiseen ja alikaliiperiammuksia panssarintorjuntaan. Vaunussa on Marconin (nyk. osa BAE Systemsiä) valmistama yhdistetty valvonta- ja tulenjohtotutka, jonka mittausetäisyys on yli 10 kilometriä. Vaunussa on lisäksi hyrrävakavoitu optinen tähtäin sekä laseretäisyysmittari, jonka mittausetäisyys on noin kahdeksan kilometriä. Tyypillisesti vastaavissa ilmatorjuntapanssarivaunuissa, kuten saksalaisessa Gepardissa, on käytetty kahden erillisen tutkan ratkaisua. Marksmanin tykin tulinopeus on yhdeksän laukausta sekunnissa per putki. Sen tehokas vaikutusetäisyys on noin 4 kilometriä. 550 grammaa painavan sirpalekranaatin lähtönopeus on 1 175 m/s, ja alikaliiperiammuksen 1 385 m/s. Suurin ampumaetäisyys ilmamaaliin on noin neljä kilometriä. Tornissa on aseiden lisäksi suomalaisvalmisteiset suojasavunheittimet. Tornin kokonaispaino on 11 tonnia ja koko järjestelmän 41 tonnia. ==Käyttö Suomessa== Vaunuja on käytetty panssaroitujen ja mekanisoitujen joukkojen ilmatorjuntaan. Vaunun liikkuvuuden ja miehistölle antaman suojan vuoksi se soveltuu hyvin tähän käyttötarkoitukseen. Kalustoa käytettiin ampumaharjoituksissa viimeistä kertaa marras-joulukuun vaihteessa 2010, jonka jälkeen vaunut siirrettiin varmuusvarastointiin. Marksman- asejärjestelmän tykkitornit on sittemmin asennettu Leopard 2A4 -taistelupanssarivaunualustoille jotka vapautuvat uusien Leopard 2A6 -vaunujen tullessa käyttöön. Tällä saadaan järjestelmälle lisää käyttöikää. Alustamuutos suoritettiin vuoden 2015 aikana ja Panssariprikaatin kantahenkilökuntaa alettiin taas kouluttaa viisi vuotta käytöstä pois olleeseen asejärjestelmään. Ilmatorjuntaupseeri-lehdessä on Marksman-asejärjestelmästä käyty paljon keskustelua. Vuosien varrella Marksmania on luonnehdittu tarkaksi järjestelmäksi jolla pystytään tulittamaan jopa äänennopeudella matalalla liikkuvia maaleja. Tyytymättömyyttä on kuitenkin aiheuttanut järjestelmässä ilmenneet ns. lastentaudit, joiden korjaaminen on vienyt kohtuuttoman kauan. Käytännössä järjestelmän kenttäkelpoiseksi saaminen kesti kymmenen vuotta mikä nykyaikaisilla asejärjestelmillä on puolet niiden elinkaaresta. == Lähteet == Luokka:Suomen puolustusvoimien kalusto Luokka:Vickersin valmistamat aseet Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan ilmatorjuntapanssarivaunut
Viikkosavo

Viikkosavo on Kuopion alueella kerran viikossa ilmestyvä kaupunkilehti. Lehden kokonaistavoittavuus on 68 000 lukijaa (KMT 2022). Suurjakelulehti jaetaan myös Siilinjärvelle ja Kuopion liitoskuntiin. Viikkosavon ja Kuopion Kaupunkilehden toimitukset yhdistyivät alkuvuodesta 2015. Lehden päätoimittajana toimii Päivi Taskinen-Kekki. Viikkosavo kuuluu Savon Sanomien tavoin pörssissä noteerattuun Keskisuomalainen Oyj -konserniin. Viikkosavo on menestynyt kilpailuissa hyvin, se valittiin muun muassa vuoden kaupunkilehdeksi 2004.http://www.keskisuomalainen.fi/web/index.php?id=268 Vuoden 2006 kisan sijoitus oli puolestaan kolmas.http://www.kaupunkilehdet.fi/index.php?option=content&task;=view&id;=102 Vuonna 2021 lehden sijoitus oli toinen kaupunkilehtikisassa. ==Savo-lehden perinteiden jatkaja== Kaupunkilehti Viikkosavo perustettiin vuonna 1972 jatkamaan 1878 perustetun Savo-lehden kunniakasta uraa.http://www.viikkosavo.fi/?GRDS=2 Viikkosavo on ollut ilmaisjakelulehti vuodesta 1977."Viikko pinoon". Viikkosavo, 10. tammikuuta 2007. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Viikkosavo.fi, viralliset kotisivut Luokka:Suomalaiset kaupunkilehdet Luokka:Kuopion media
Guadalajara (Meksiko)

Guadalajara on Meksikon kolmanneksi suurin kaupunki 1,5 miljoonalla asukkaallaan. Metropolialueella on arvioitu olevan noin asukasta (2010). Se on myös Jaliscon osavaltion pääkaupunki. Guadalajara sijaitsee Meksikon länsiosassa noin 500 kilometrin päässä maan pääkaupungista, Méxicosta. Espanjalaiset perustivat kaupungin vuonna 1532 nimellä Espíritu Santo. Guadalajara on tuhoutunut kahdesti maanjäristyksessä: vuosina 1818 ja 1875. Don Miguel Hidalgo y Costillan kansainvälinen lentoasema palvelee kaupunkia. Hospicio Cabañas (Cabañasin sairaala) rakennettiin 1800-luvun alussa orpojen, vanhusten ja invalidien hoivakodiksi. Se on Unescon maailmanperintökohde vuodesta 1997. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Meksikon kaupungit Luokka:Jalisco Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit hu:Guadalajara
Juhani Aaltonen

Juhani Antero ”Junnu” Aaltonen (s. 12. joulukuuta 1935 Kouvola) on suomalainen jazzmuusikko. Hän on suomalaisen jazzmusiikin yksi merkittävimmistä tenorisaksofonisteista ja huilisteista. Aaltonen on UMO Jazz Orchestran ja Tasavallan Presidentti -yhtyeen perustajajäseniä. Aaltonen on 1960-luvulta alkaen soittanut useissa yhtyeissä muun muassa Edward Vesalan ja Heikki Sarmannon kanssa. Hän on työskennellyt myös ulkomaisten muusikoiden, kuten Arild Andersenin, Reggie Workmanin ja Andrew Cyrillen kanssa. Aaltonen sijoittui Gramexin studiomuusikkojen listalle sijalle 13. ==Tuotantoa== * * Nana (1970, Edward Vesalan kanssa) * Etiquette (1974) * Strings (1976, Otto Donnerin kanssa) * Shimri (1979, Arild Andersenin kanssa) * Springbird (1979) * Prana (1981) * Suomi (1983, Sarmannon ja Helsingin filharmonisen orkesterin kanssa) * Déja Vu (2000) * Mother Tongue (2003, Juhani Aaltonen trio) * Illusions of a Ballad (2006, Juhani Aaltonen trio) * Conclusions (2009, Juhani Aaltonen Quartet) == Palkinnot == Aaltonen on saanut musiikillisista ansioistaan lukuisia palkintoja: * Suomen Jazzliiton Yrjö-palkinto (1968) * Valtion 15-vuotinen taiteilija-apuraha (1986) * Vantaan kulttuuripalkinto (1987) * Säveltaiteen valtionpalkinto (2009) * Jazz-Emma (2004) * Golden Gospel (2012) ==Lähteet== * * Discogs: Juhani Aaltonen ===Viitteet=== == Kirjallisuutta == * ==Aiheesta muualla== * * Ylen Elävä arkisto: Junnu Aaltonen puhuu (1971) Luokka:Suomalaiset jazzsaksofonistit Luokka:Suomalaiset huilistit Luokka:Suomalaiset jazzmusiikin säveltäjät Luokka:Suomalaiset rockmuusikot Luokka:Tasavallan Presidentin jäsenet Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vantaan kulttuuripalkinto
Guadalajara

Guadalajara voi tarkoittaa seuraavia: *Guadalajara, maakunta Espanjassa *Guadalajara, Guadalajaran maakunnan pääkaupunki Espanjassa *Guadalajara, kaupunki Meksikossa.
Kaija Aarikka

Kaija Helena Aarikka-Ruokonen (3. helmikuuta 1929 Somero – 14. elokuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen muotoilija ja yrittäjä. Hän perusti vuonna 1954 miehensä Erkki Ruokosen kanssa Aarikka Oy:n ja toimi sen taiteellisena johtajana. Aarikka yhdisti suunnittelemissaan koruissa, leluissa ja kodin käyttö- ja koriste-esineissä leikkimielen ja vahvan muodontajun puun taitavaan ja monipuoliseen käyttöön.Suomi-Fakta (WSOY, 2002). ==Ura== Aarikka vietti lapsuutensa Somerolla yhdeksänlapsisen perheen kuopuksena. Keskikoulun käytyään hän hakeutui Hämeenlinnaan Ester Perheentuvan kutomakouluun, jonka tämä oli perustanut lähdettyään opettajan virasta Wetterhoffilta. Aarikka jatkoi opintoja Ateneumin eli Taideteollisen oppilaitoksen tekstiililinjalla Helsingissä vuodesta 1951 alkaen. Viimeisenä opiskeluvuonna hän tarvitsi napit ompelemaansa luonnonväriseen villapukuun. Kun sopivia ei löytynyt, hän päätti tehdä ne itse, Ruoholahden lautatarhasta löytämästään jakarandan palasesta. Valmistumisvuonnaan Aarikka avioitui kotipitäjästään kotoisin olevan Erkki Ruokosen kanssa, joka opiskeli Ateneumin iltalinjalla metallitöitä. Ruokonen ehdotti Aarikalle yrityksen perustamista suosiota saaneiden nappien valmistamiseksi. Näin sai alkunsa nappien, puukorujen ja muiden pienten puuesineiden ympärille rakentunut Aarikka Oy, jonka valmistusmenetelmien kehittämisessä Ruokosella oli merkittävä rooli. Päävastuu Aarikka Oy:stä on sittemmin siirtynyt heidän tyttärilleen: Pauliina Aarikka toimii suunnittelujohtajana ja Sarianna Partanen toimitusjohtajana. Kaija Aarikka oli oman yrityksensä pääsuunnittelija, mutta hän suunnitteli freelancerina myös muille yrityksille kuten Tampellalle, Humppilan lasitehtaalle ja A. Ahlströmille. Humppilalle Aarikka suunnitteli muun muassa Heiniä kainalossa -sarjan lautasia ja Lappi-lasisarjan. Aarikka sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1994. Kauppaneuvoksen arvon hän sai vuonna 1999. Taidehallissa oli Kaija Aarikka -näyttely 9.9.2023-7.1.2024. Näyttelyn pääosassa oli valtavan iso Pässi, mutta myös esineitä ja koruja useilta vuosikymmeniltä. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * == Aiheesta muualla == * Aarikka Oy * * Luokka:Suomalaiset muotoilijat Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Pro Finlandia -palkitut Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Tulikoe

Tulikoe (, ) oli eräs "Jumalan tuomion" tapa, jolla oikeustapaus voitiin ratkaista varhaiskeskiajalla Euroopassa. Sitä käytettiin, jos todistajia tai riittävän selviä todisteita ei ollut, ja tapaus oli vakava ja muuten ajautumassa umpikujaan. Tulikokeessa kannettiin muutamia askelia kuumaa rautaesinettä, mistä saadut palovammat sidottiin ja niiden paranemista tutkittiin. Jos vammat paranivat normaalisti, katsottiin Jumalan osoittaneen syytetyn viattomaksi. Jos taas vammat tulehtuivat, se tulkittiin merkiksi syyllisyydestä. Syytetty itse saattoi pyytää Jumalan tuomiota todistaakseen syyttömyytensä. Tahkokallio, Jaakko: Pimeä aika. Kymmenen myyttiä keskiajasta. Gaudeamus 2019, 202-203. Kirkko kielsi Jumalan tuomiot, tulikokeen ja samankaltaisen vesikokeen, jo vuonna 1215, koska kokeilla ei ollut pohjaa sen enempää kanonisessa kuin roomalaisessa oikeudessa. Niitä ei myöskään mainittu Raamatussa. Samoin kuuluisa noituustutkijan opaskirja Malleus Malificarum eli Noitavasara vuodelta 1487 tuomitsi vesi- ja tulikokeiden käytön. Paikallisesti tuli- ja vesikokeita voitiin kuitenkin käyttää edelleen ja muutamia mainintoja niistä on säilynyt 1400-luvulta etupäässä Reininmaalta. Tahkokallio, Jaakko: Pimeä aika. Kymmenen myyttiä keskiajasta. Gaudeamus 2019, 204-205. Nykyisin sanaa tulikoe käytetään ainoastaan kuvaannollisesti merkityksessä 'vaikea kelpoisuus-, pystyvyyskoe'. Esimerkiksi Putous-ohjelmassa nimitystä käytetään improvisaatiotehtävästä, ja Top Chef -ohjelmassa nopeasta ruoanlaittotehtävästä. ==Lähteet== Luokka:Noitavainot
Leo Aario

Leo Eino Aario (vuoteen 1928 Engman, 26. marraskuuta 1906 Pori – 8. kesäkuuta 1998 Espoo) oli suomalainen maantieteilijä ja geologi. Hän oli maantieteen professori Turun yliopistossa vuosina 1945–1953 ja Helsingin yliopistossa 1953–1970 eläkkeelle jäämiseensä asti. Aario tutki muun muassa Suomen kasvipeitteen ja vesistöjen historiaa, maatalousmaantiedettä ja kvartäärigeologiaa, sekä loi perustan suomalaiselle kaupunkimaantieteen tutkimukselle. Aario valmistui ylioppilaaksi vuonna 1925 Viipurin suomalaisesta lukiosta. Opinnoissaan hän keskittyi kasvitieteeseen, paleografiaan ja luonnonmaantieteeseen valmistuen filosofian kandidaatiksi vuonna 1931 ja maisteriksi vuonna 1932. Hän valmistui samana vuonna myös lisensiaatiksi ja väitteli tohtoriksi saksankielisellä väitöskirjalla PfIanzentopographische und paleogeographische Mooruntersuchungen in N-Satakunta. Vuonna 1934 hänestä tuli Helsingin yliopiston dosentti. Hän teki vuonna 1942 Alexander von Humboldt -säätiön ja Suomen opetusministeriön tuella opintomatkan Saksaan, missä hän kiinnostui Alppien itäosan jäätiköiden laajuusvaihteluista ja Rein-joen keskijuoksun talousmaantieteestä. Vuodesta 1954 Aario oli Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen. == Lähteet == * Suomi-Fakta (WSOY, 2002) ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset geologit Luokka:Suomalaiset maantieteilijät Luokka:Turun yliopiston matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan professorit Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1906 syntyneet Luokka:Vuonna 1998 kuolleet Luokka:Suomalaiset professorit
Fynin amt

Fynin amt () oli hallintoalue, joka sijaitsi Tanskan keskiosassa. Siihen kuuluivat Fynin, Langelandin, Tåsingen ja Ærøn saaret sekä noin 90 muuta saarta, joista 25 on asuttuja. Amtin pinta-ala oli 3 486 km² ja asukasluku 476 880 vuonna 2005. Amtin pääkaupunkina toimi Odense. Tanskan kuntauudistuksessa vuoden 2007 alussa amtit lakkautettiin, ja Fynin amtista tuli osa Etelä- Tanskan aluetta. == Kunnat== Lakkauttamishetkellä amtissa oli seuraavat 32 kuntaa: *Assensin kunta *Bogensen kunta *Brobyn kunta *Egebjergin kunta *Ejbyn kunta *Faaborgin kunta *Glamsbjergin kunta *Gudmen kunta *Haarbyn kunta *Kerteminden kunta *Langeskovin kunta *Marstalin kunta *Middelfartin kunta *Munkebon kunta *Nyborgin kunta *Nørre Aabyn kunta *Odensen kunta *Otterupin kunta *Ringen kunta *Rudkøbingin kunta *Ryslingen kunta *Svendborgin kunta *Sydlangelandin kunta *Søndersøn kunta *Tommerupin kunta *Tranekærin kunta *Ullerslevin kunta *Vissenbjergin kunta *Ærøskøbingin kunta *Ørbækin kunta *Årslevin kunta *Aarupin kunta == Pormestarit == Amtin pormestari on valittu vuodesta 1970 lähtien. Seuraavat henkilöt toimivat Fynin amtin pormestareina vuosina 1970–2006: * 1970–1974: Edvard Rasmussen * 1974–1993: Jens Peter Fisker * 1993–2001: Karen Nøhr * 2001–2005: Jan Boye * 2006: Poul Weber == Lähteet == Luokka:Tanskan amtit Luokka:Etelä-Tanskan alue
Aku Ahjolinna

Aku Antero Ahjolinna (s. 8. elokuuta 1946 Helsinki) on suomalainen balettitanssija ja koreografi. Ahjolinna pääsi Kansallisoopperan balettikouluun vuonna 1959. 17-vuotiaana vuonna 1963 hän sai kiinnityksen tanssijaksi Suomen Kansallisbalettiin ja eteni solistitanssijaksi vuonna 1969. Ahjolinna on opiskellut myös Leningradissa Vaganovan balettiakatemiassa, Englannissa, Ranskassa, Unkarissa ja Yhdysvalloissa ja tehnyt lukuisia kiertuita Suomessa ja ulkomailla. Koreografina Ahjolinna aloitti vuonna 1984 Paavo Heinisen Silkkirumpu-oopperassa. Hän jäi baletista eläkkeelle vuonna 1993. Ahjolinnan rooleja olivat muun muassa kaani Girei Bahtsisarain suihkulähteessä, Crassus Spartacuksessa, Jago Othellossa ja äiti baletissa Bernarda Alban talo. Ahjolinnan puoliso on balettitanssija ja -pedagogi Saga Eriksson. Ahjolinna on vakaumukseltaan ortodoksi. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Ylen Aamu-tv: Vanhan oopperatalon muistoja Yle Areena. Luokka:Suomalaiset balettitanssijat Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hannu Aho

Hannu Ilmari Aho (23. helmikuuta 1948 Nokia − 20. lokakuuta 2012 Tampere) oli suomalainen kirjailija. Aho kuvaa haltioituneen paisuttelevassa proosassaan usein sopeutumattomia tai epäonnistuneita ihmisiä. == Palkinnot ja tunnustukset == * 1976: WSOY:n nuortenkirjakilpailun voitto, romaanilla Kaukana vihreä meri * 1978: Kalevi Jäntin palkinto * 1993: Alex Matson -palkinto * 1997: Runeberg-palkinto (kirjasta Kello 4.17) * 5 × Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinto == Tuotanto == * Kello 4.17 (1996, romaani) * Visto (1993, romaani) * Elokuun yössä (1991, kuunnelma) * Taju taivaitten takana (1991, runo) * Taivaan valuuttaa (1990, novelleja) * Haaveet (1987, kuunnelma) * Sininen talo (1985, romaani) * Tuulikki (1985, kuunnelma) * Miehen monologi (1982, kuunnelma) * Pelistä pois (1982, romaani) * Taivaan mitalla (1979, romaani) * Saara (1977, romaani) * Kaukana vihreä meri (1976, nuortenkirja) == Lähteet == * Suomi-Fakta (WSOY, 2002) === Viitteet === ==Aiheesta muualla== * Hannu Ahon muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Kalevi Jäntin palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Illicium floridanum

Illicium floridanum on tähtianisten (Illicium) sukuun kuuluva kasvilaji. == Ulkonäkö == Illicium floridanum on ainavihanta pensas tai pieni puu. Se kasvaa tyypillisesti noin metriä korkeaksi.PFAF Sen lehdet ovat nahkeat, pehmeät ja kiiltäväpintaiset. Lehtilapa on 5–15 cm pitkä ja 2–6 cm leveä. Murskatut lehdet tuoksuvat anikselta. Kukka on punainen ja noin 5 cm leveä. == Levinneisyys == Illicium floridanum kasvaa luontaisena Pohjois-Amerikan kaakkoisosissa Floridasta Louisianaan.Plants.usda.gov Se suosii kosteita rotkoja ja jyrkänteitä. Floridassa kasvi on uhanalainen ja sen vuoksi rauhoitettu. == Käyttö == Illicium floridanumia voidaan viljellä koristekasvina USDA-vyöhykkeillä 7–10. Se viihtyy niin varjossa kuin täydessä auringossakin ja on vaatimaton kasvualustan suhteen. Kuivina kausina se vaatii kuitenkin lisäkastelua. Kasvi on myrkyllinen eikä sen hedelmiä siten voi käyttää ruoanlaitossa kuten samaan sukuun kuuluvan rusotähtianiksen (Illicium verum). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * ITIS floridanum Luokka:Myrkylliset kasvit
Pekka Ahmavaara

Pekka Ahmavaara (vuoteen 1906 Aulin, 28. lokakuuta 1862 Ylitornio – 26. joulukuuta 1929 Oulu) oli suomalainen poliitikko, valtiopäivämies ja kunnallisneuvos (1919). ==Henkilöhistoria== Pääosan elämästään Ahmavaara asui Iissä, mutta vuonna 1918 hän siirtyi Ouluun Suomen Maatalous-Osake-Pankin Oulun konttorin johtajaksi. Nuorsuomalaisiin ja myöhemmin Kokoomukseen lukeutuva Ahmavaara osallistui talonpoikaissäädyssä Kemin tuomiokunnan edustajana valtiopäiville 1894, 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906. Vuosina 1905–1906 hän toimi säätynsä puhemiehenä. Ensimmäisen sortokauden aikaan Bobrikovin hallinto karkotti hänet maasta. Hän oleskeli elokuusta 1903 lähtien Ruotsissa aina syksyyn 1905, jolloin maastakarkotetut saivat tulla takaisin. Ahmavaara oli eduskunnan jäsen useimmilla valtiopäivillä vuoteen 1919. Vuosina 1924–1925 Ahmavaara toimi Oulun kaupunginvaltuuston jäsenenä. Hän oli myös Oulun läänin Talousseuran (Pro Agria Oulun Maaseutukeskus ry:n edeltäjän) puheenjohtaja. ==Postimerkkejä== Punaisen Ristin postimerkkisarjassa julkaistiin Pekka Ahmavaarasta postimerkki 26. marraskuuta 1956. Sen arvo oli 5 markkaa, jonka lisäksi siitä maksettiin yksi markka lisää (5 markkaa + 1 markka) LAPE 2004, sivu 230 == Lähteet == Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan talonpoikaissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Oulun läänin pohjoinen vaalipiiri Luokka:Nuorsuomalaiset poliitikot Luokka:Kansallisen Kokoomuksen poliitikot Luokka:Oulun kaupunginvaltuutetut Luokka:Suomalaiset pankinjohtajat Luokka:Vuonna 1862 syntyneet Luokka:Vuonna 1929 kuolleet
Pekka Arvi Ahmavaara

Pekka Arvi Ahmavaara (s. 1944) on suomalainen ammattiyhdistysjohtaja ja filosofian kandidaatti. Vasemmistoliittoon kuuluva Ahmavaara toimi SAK:n sihteerinä vuosina 1985-1991,SAK:n puheenjohtajat, varapuheenjohtajat ja sihteerit SAK 10.3.2006 hallinto- ja kehittämisosaston päällikkönä 1991-1992 ja hallituksen varapuheenjohtajana 1996–2004. Vuosina 1995-1996 hän toimi ammattiyhdistysliikkeen edustajana Brysselissä. Ahmavaara oli Vasemmistoliiton ykkösmies SAK:ssa.Ahmavaara luottaa kolmikantaan MTV3 18.05.2003 Hän jäi eläkkeelle SAK:n hallituksen varapuheenjohtajan paikalta vappuna 2004.SAK:n Ahmavaaralle kolme seuraajaehdokasta Turun Sanomat 6.10.2003 Pekka Arvi Ahmavaaran vanhemmat olivat kauppalanjohtaja ja suomentaja Eero Ahmavaara sekä päätoimittaja Anna-Liisa Rekola. Hänen isovanhempiaan olivat poliitikko Arvi Ahmavaara, metsänhoitaja Jarl Sundqvist ja kirjailija Annikki Setälä.Kuka kukin on 1954, s. 21 Runeberg.org. Viitattu 7.3.2018. == Lähteet == * Suomi- Fakta (WSOY, 2002) === Viitteet === Luokka:Suomalaiset ammattiyhdistysjohtajat Luokka:Vasemmistoliiton poliitikot Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Käsikiria Castesta

Käsikiria Castesta ia Muista Christikunnan Menoista oli Mikael Agricolan kirjoittama kirkkokäsikirja, joka julkaistiin vuonna 1549. Siihen oli koottu ohjeita kirkollisia toimituksia, kuten kastetta ja vihkimistä varten. Ohjeiden lisäksi siihen sisältyi erilaisia rukouksia. Käsikirja perustui vastaavantapaisiin ruotsin- ja saksankielisiin kirkkokäsikirjoihin, joita olivat kirjoittaneet muun muassa Olaus Petri ja Martti Luther. == Aiheesta muualla == * Käsikiria Castesta Luokka:Vuoden 1549 kirjat Luokka:Kristillinen kirjallisuus Luokka:Mikael Agricolan teokset Luokka:Kaste Luokka:Kristinuskon historia Suomessa
Matti Ahola

Matti Tapani Ahola (s. 30. syyskuuta 1943 Asikkala) on suomalainen upseeri ja vakinaisesta palveluksesta eronnut kenraaliluutnantti. Ahola valmistui Kadettikoulun ilmasotalinjalta vuonna 1966. Hän on palvellut muun muassa Satakunnan lennostossa sekä Hämeen lennostossa lentueen päällikkönä. Ahola toimi 1984–1985 silloisen Ilmavoimien Viestikoulun komentajana, toimialapäällikkönä pääesikunnassa, Karjalan lennoston komentajana 1987–1991, ilmavoimien esikuntapäällikkönä 1991–1995 ja komentajana 1995–1998. Palvelusuransa lopulla, vuosina 2001–2005, hän toimi puolustusministeriön kansliapäällikkönä. Ennen puolustusministeriössä palvelemistaan hän osallistui hankkeeseen helikoptereiden siirtämiseksi maavoimien alaisuuteen. Tällä hetkellä Ahola on eläkkeellä. == Lähteet == * Suomi-Fakta (WSOY, 2002) ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset kenraalit Luokka:Suomen ilmavoimien komentajat Luokka:Puolustusministeriön kansliapäälliköt Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tuntematon sotilas (käsite)

Tuntematon sotilas on vertauskuvallinen edustaja sodissa kaatuneille oman maan sotilaille ja erityisesti niille, joiden kalmo on kadonnut taistelukentälle tai jäänyt tunnistamattaOtavan Iso tietosanakirja, osa 9, palsta 122. Helsinki: Otava, 1965. Ajatus tuntemattomasta sotilaasta syntyi ensimmäisen maailmansodan aikana. Tuntemattoman sotilaan käsite on oleellisessa yhteydessä tuntemattoman sotilaan hautamuistomerkkeihin, joista ensimmäinen pystytettiin Lontoon Westminster Abbeyyn vuonna 1920. Hautaan laskettiin 11. marraskuuta 1920 ensimmäisen maailmansodan länsirintamalla Arras’n luona kaatunut brittisotilas, jota ei kyetty tunnistamaan.Neil Hanson, The Unknown Soldier, luvut 23 & 24, 2005 Doubleday, London Westminster Abbeyyn haudattu tuntematon sotilas sijoittui 76. sijalle Britanniassa vuonna 2002 järjestetyssä 100 Greatest Britons -äänestyksessä.Suuret suomalaiset, s. 260. Helsinki: Otava, 2004. ISBN 951-1-19538-7. Tunnetuin tuntemattoman sotilaan hauta sijaitsee Pariisissa Riemukaaren alla. Tuntemattoman sotilaan ruumis valittiin kahdeksasta Ranskan eri taistelukentiltä kaatuneen ranskalaiseen sotilaspukuun puetun sotilaan ruumiista, jotka oli koottu Verdunin linnakkeeseen. Sijoitus Riemukaaren saliin tapahtui 11. marraskuuta 1920 ja hautaus 28. tammikuuta 1921. Sodassa kadonneiden omaiset voivat käydä muistamassa perheensä vainajaa esimerkiksi viemällä jouluna kynttilöitä tuntemattoman sotilaan haudalle. == Tuntematon sotilas Suomessa == Toisen maailmansodan aikana Suomen kotirintamalla organisoitiin kampanja Paketti tuntemattomalle sotilaalle. Siinä monet järjestöt ja yksityiset ihmiset tekivät joulupaketteja toimitettaviksi rintamasotilaille, jotka eivät saaneet postia omilta perheiltään. Monilla sankarihaudoilla, Helsingissä ainakin ortodoksisella hautausmaalla, on oma muistomerkkinsä – hautakivi tai risti – tuntemattomalle sotilaalle. == Tuntemattoman sotilaan hautoja == Tuntemattoman sotilaan hauta Valtio 100px Tirana Buenos Aires Rosario Jerevan Canberra Wien Dhaka 100px Bryssel Rio de Janeiro Pistoia Sofia Ottawa St. John's 100px Santiago Beijing 100px Bogotá Osijek 100px Praha Santo Domingo Kairo Aleksandria Tallinna Helsinki Pariisi 100px Banjul Berliini Ateena Budapest New Delhi Bandung Teheran Bagdad Jerusalem Rooma Tokio Kioto Osaka Kaunas Kuala Lumpur Valletta 100px Wellington Abuja. 100px Lima Taguig City Varsova Batalha Bukarest Moskova Belgrad Ljubljana Mogadishu Madrid 100px Barcelona Damascus 100px Gallipoli Kyiv Odessa Lontoo Arlington, Virginia Philadelphia 100px Arlington, Virginia Biloxi, Mississippi 100px Montevideo Tashkent 100px Carabobo 100x100px Hanoi Harare ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Miten amerikkalaisen tuntemattoman sotilaan valinta tapahtui. Neljä arkkua, joista yhdelle kukkakimppu, Ilta-Sanomat, 20.11.1933, nro 268, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Sotilaat
Martti Hetemäki

Martti Sakari Hetemäki (s. 14. syyskuuta 1956 Helsinki) on suomalainen virkamies,Kuka kukin on 2007, s. 214. Otava 2006. ISBN 951-1-20606-0 joka nimitettiin valtiovarainministeriön kansliapäälliköksi seitsemän vuoden määräajalle maaliskuusta 2013 lähtien. Hän jäi virastaan eläkkeelle vuonna 2020. Koulutukseltaan hän on valtiotieteen tohtori. == Ura== Hetemäki on työskennellyt eri tehtävissä valtiovarainministeriössä, muun muassa finanssineuvoksena 1994–1995, kansantalousosaston osastopäällikkönä (ylijohtaja) 1995–2003 ja vuodesta 2003 alivaltiosihteerinä. Hän oli sosiaaliturvan kokonaisuudistusta vuosina 2007–2009 valmistelleen Sata- komitean varapuheenjohtaja ja valtiovarainministeriön verotuksen kehittämistyöryhmän puheenjohtaja 2008–2010http://www.vm.fi/vm/fi/05_hankkeet/012_veroryhma/index.jsp . Hetemäki on Suomen itsenäisyyden juhlarahaston hallituksen puheenjohtaja.Martti Hetemäki on Sixten Korkmanin löytö – Uusi sarja läpivalaisee vallankäyttäjiä. Vihreä Lanka. Vuonna 2010 Hetemäen johtama verotuksen kehittämistyöryhmä esitti ansiotuloverotuksen rajaveroasteiden alentamista kautta linjan ja 50 prosentin kattoa ylimmälle rajaveroasteelle. Vuonna 2013 yhteisöveroa oltiin laskemassa 4,5 prosenttiyksiköllä 20 prosenttiin. Hetemäki laski veronalennuksen dynaamiset vaikutukset yläkanttiin, ja valtiovarainministeriö joutui pienentämään odotuksia dynaamisista vaikutuksista. Vuonna 2016 Hetemäki toimi työllisyysryhmän puheenjohtajana. Hän on ollut vetovastuussa aktiivimallia valmistelleessa työryhmässä ja puolusti kritiikkiä osakseen saanutta aktiivimallia valtiovarainministeriön kolumnissa 10. tammikuuta 2018.Valtiosihteeri lyttää kritiikin aktiivimallista: "Käsitykset kohtuullisuudesta ovat ehkä muuttuneet"Valtiovarainministeriö: kolumni Aktiivimallin toiminta, tausta ja kritiikki Hetemäki aloitti työelämäprofessorina Helsinki Graduate School of Economicsissa heinäkuun alussa 2020. Professuuri on puoliksi Helsingin yliopistossa ja puoliksi Aalto- yliopistossa. ==Näkemyksiä== Hetemäen mukaan ilman euroa ei olisi eurokriisiä, ja euromaat ovat euron ja Euroopan keskuspankin virheiden armoilla. Hetemäki on kirjoittanut kirjoituksen Eurokriisin syyt ja euroalueen tulevaisuus.Nyt sen sanoo ministeriö: EKP ja euro ovat kriisin syypäitä Taloussanomat 6.5.2015. Viitattu 28.4.2021 Hetemäen mielestä suomalaisten pitäisi hyväksyä palkkaerojen kasvu, jotta työllisyysaste nousisi. Hetemäen mukaan Suomen työllisyysaste on eteläeurooppalainen.https://www.hs.fi/kotimaa/art-2000002915098.html Hetemäki piti loppuvuodesta 2017 sote-uudistusta välttämättömänä palvelujen turvaamiseksi.https://vm.fi/artikkeli/-/asset_publisher/sote-jarjestelmaa- pitaa-uudistaa-palvelujen-turvaamiseksi Toukokuussa 2018 Hetemäki kannatti sote-uudistusta.https://yle.fi/uutiset/3-10222420 ==Yksityiselämä== Martti Hetemäki on Päiviö Hetemäen poika. Hetemäellä on kolme lasta. ==Julkaisuja== * * == Lähteet == ===Kirjallisuus=== * Suomi-Fakta (WSOY, 2002) ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset taloustieteilijät Luokka:Valtiovarainministeriön valtiosihteerit ja kansliapäälliköt Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Risto Hilpinen

Ilkka Risto Juhani Hilpinen (s. 9. maaliskuuta 1943 Lahti)Kuka kukin on 2007. Otava, 2006. on suomalainen filosofi. Hilpinen on toiminut Jyväskylän yliopiston filosofian professorina 1970-1971 ja Turun yliopiston filosofian professorina vuodesta 1972 vuoteen 1999. Nykyään Hilpinen työskentelee professorina University of Miamin filosofian laitoksella. Hän on tutkinut muun muassa induktiivisen tiedon teoriaa, ja hänen tutkimuksensa episteemisten ja deonttisten käsitteiden logiikan alalla ovat kansainvälisesti arvostettuja. Hilpinen valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1973. == Lähteet == * Suomi-Fakta. WSOY, 2002. === Viitteet === == Aiheesta muualla== *Hilpisen kotisivu University of Miamin sivuilla Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset filosofit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Jyväskylän yliopiston professorit Luokka:Turun yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1943 syntyneet