EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
HMS Aphis

HMS Aphis oli Britannian kuninkaallisen laivaston Insect-luokan tykkivene. == Valmistus == Alus tilattiin Ailsa Shipbuilding Companyltä. Se laskettiin vesille 15. syyskuuta 1915 ja valmistui vielä saman vuoden marraskuussa.Naval- history.net - HMS Aphis == Palvelus == Alus tuki 1917 tykkitulella maavoimien operaatioita Tonavalla, jolloin sen tukikohtana oli Bukarest. Se oli Tonavalla aina vuoteen 1919, jolloin tykkivene siirrettiin Kiinan laivastoasemalle. Kiinassa alus liitettiin Jangtsen laivueeseen () esittelemään brittiläisen imperiumin läsnäoloa joella. Alus oli Kiinassa aina kesäkuuhun 1940, jolloin se siirrettiin Välimeren laivastoon. Alus tuki 9. joulukuuta 1940 monitorin HMS Terror ja tykkiveneiden HMS Ladybird ja HMS Gnat kanssa brittiläisen 8. armeijan etenemistä tulittamalla Tobrukissa olevia Italian armeijan kohteita. Alukset toistivat Tobrukin sataman tulittamisen 12. joulukuuta. Alus tulitti 21. helmikuuta yhdessä Australian laivaston hävittäjien HMAS Stuart, HMAS Vampire ja HMAS Voyager kanssa Tobrukia. Se tuki 9. huhtikuuta 8. armeijan vetäytymistä tulittamalla Bombaa ja Gazalaa. Huhtikuussa 1943 alus siirrettiin Maltalle. Alus tuki 31. toukokuuta hyökkäystä Pantellarialle (operaatio Corkscrew). Se vapautettiin 13. kesäkuuta operaatiosta, minkä jälkeen se palasi Maltalle valmistautumaan Sisilian maihinnousuun. Elokuussa alus määrättiin tukemaan Calabrian maihinnousua. Alus liitettiin 13. elokuuta tukiosastoksi yhdessä tykkivene HMS Scarabin sekä monitoreiden HMS Erebus, HMS Roberts ja HMS Abercrombie kanssa tulittamaan rannikkoa Reggio Calabriasta Passaroon (operaatio Baytown). Tulitukiosasto ampui 2. syyskuuta tulivalmistelun brittiläisen XIII armeijakunnan maihinnousualueelle. Seuraavana päivänä osasto tuki varsinaista maihinnousua. Alus palasi toiminnan päätyttyä Maltalle. Aphis määrättiin Yhdysvaltain laivaston alaisuuteen Etelä- Ranskaan tehtävään maihinnousuun (operaatio Dragoon). Alus vapautettiin 18. elokuuta operaatiosta, minkä jälkeen se oli vuoden lopun Adrianmerellä tukikohtanaan Ancona. Kesäkuussa 1945 alus määrättiin Tyynelle valtamerelle. Se saapui elokuussa Manukseen, missä se liittyi brittiläiseen Tyynenmeren laivastoon vasta Japanin antauduttua. Se lähetettiin Singaporeen, jossa alus poistettiin palveluksesta. Alus sijoitettiin 1946 poistolistalle ja myytiin romutettavaksi toukokuussa 1946 Singaporessa. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Insect-luokan tykkiveneet Luokka:Ailsa Shipbuilding Company
Heimo Taskinen

Heimo Allan Taskinen (s. 25. helmikuuta 1947 Varpaisjärvi) on suomalainen hiihtosuunnistaja. Seuratasolla hän on edustanut Hankasalmen Hankaa ja Kangasniemen Kalsketta. Hyvinkäällä 1975 ensimmäisissä hiihtosuunnistuksen MM- kilpailuissa Taskinen voitti viestikultaa ja henkilökohtaisessa kilpailussa pronssia. Viestissä hänen kanssaan hiihtosuunnistivat Pekka Pökälä, Jorma Karvonen ja Olavi Svanberg. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset hiihtosuunnistajat Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Alda Merini

Alda Merini (21. maaliskuuta 1931 – 1. marraskuuta 2009) oli italialainen runoilija. Hän julkaisi ensimmäiset kirjansa 1950-luvulla ja oli ehdolla Nobel-palkinnon saajaksi vuosina 1996 ja 2001Love Lessons: Selected Poems of Alda Merini. . Merini kuoli sairaalassa, jossa oli potenut luukasvaintaE’ morta la poetessa Alda Merini cantò il dolore degli esclusi. . == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kotisivut. Luokka:Italialaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
Om Begrebet Ironi med stadigt Hensyn til Socrates

Om Begrebet Ironi med stadigt Hensyn til Socrates (”Ironian käsitteestä Sokratesta alituisesti silmällä pitäen”) on Søren Kierkegaardin maisterinväitös, joka valmistui Kööpenhaminan yliopistolle vuonna 1841. Teos on Kierkegaardin kolme vuotta kestäneen laajan Sokratesta koskeneen tutkimustyön tulos, ja siinä aihetta käsitellään sellaisena kuin se näyttäytyy Ksenofonin, Aristofaneen ja Platonin teoksissa. Kierkegaardin opinnäyte käsittelee ironiaa ja erityisesti sokraattista ironiaa. Ensimmäisessä osassa Kierkegaard katsoo Aristofaneen kuvauksen Sokrateesta näytelmässään Pilvet olevan oikeellisin kuva tästä filosofista. Siinä missä Ksenofon ja Platon esittivät Sokrateen vakavamielisesti, Kierkegaard katsoi Aristofaneen ymmärtäneen parhaiten sokraattiseen ironiaan sisältyneen monisyisyyden. Lisäksi Kierkegaard käsittelee Sokrateen ajatusta omasta daimonionistaan sekä filosofin saamaa tuomiota. Lyhemmässä toisessa osassa Kierkegaard vertaa sokraattista ironiaa oman aikansa ironiatulkintoihin. Hän analysoi 1800-luvun merkittävien kirjailijoiden ja filosofien teoksia, mukaan lukien J. G. Fichte, Friedrich Schlegel ja G. W. F. Hegel. == Kirjallisuutta == * Harold Sarf, Reflections on Kierkegaard's Socrates, in: «Journal of the History of Ideas», volume number 44, issue number 2, April-June 1983, pages 255-276. == Aiheesta muualla == * Kierkegaard, Søren: Om Begrebet Ironi med stadigt Hensyn til Socrates, 1861. Google-kirjat Luokka:Kirjat mannermaisesta filosofiasta Luokka:Väitöskirjat
Sepän Soitto

Sepän Soitto oli Mäntsälässä vuodesta 1974 järjestetty valtakunnallinen kansanmusiikki- ja tanssitapahtuma. Sepän Soiton yhteydessä pidettiin vuodesta 1976 alkaen Pelimanniyhtyeiden SM-kilpailut, jotka olivat ainoat tällaiset kilpailut Suomessa. Vuosien varrella kilpailuissa nähtiin ja kuultiin lähes kaikkia kansanmusiikkialan parhaimmistoon kuuluvia yhtyeitä. Sepän Soitto -tapahtumaa ja Pelimanniyhtyeiden SM-kilpailua järjesti vuonna 1975 perustettu Sepän Soitto ry. Talvisaikaan yhdistys järjestää Sepän Sävelet -konserttisarjaa. Viimeinen Sepän Soitto -tapahtuma järjestettiin 27.–29. toukokuuta 2016. Sepän Soitto ry. ilmoitti lopettavansa toimintansa lokakuussa 2016, ja samalla myös Sepän Soitto -tapahtuma lakkautettiin. == Pelimanniyhtyeiden SM-kilpailujen voittajat == * 1976 Tastulan Pelimannit, Kaustinen * 1977 Jylhän Serkukset, Kaustinen * 1978 Esse Spelmanslag, Ähtävä * 1979 Leikarit, Espoo ja Euran Pelimannit, Eura * 1980 Esse Spelmanslag, Ähtävä * 1981 Pispalan Pelimannit, Tampere * 1982 Järvelän Pikkupelimannit, Kaustinen * 1983 Brages Spelmanslag, Helsinki * 1984 Halsbrytarna, Kauniainen * 1985 Iipulit, Kangasala * 1986 Leikarit, Espoo * 1987 Esselåtar, Pietarsaari mlk * 1988 Lohjan Pelimannit, Lohja * 1989 Koinurit, Helsinki * 1990 Irtolaiset, Forssan seutu * 1991 Pispalan Pelimannit, Tampere * 1992 Yleinen sarja: Leuhu- Leevi, Kangasala; Nuorten sarja: Soittavat Saarat, Helsinki * 1993 Yleinen sarja: Troka, Kaustinen; Nuorten sarja: Spontaani Vire, Pirkkala * 1994 Yleinen sarja: Vinku, Virrat; Nuorten sarja: Jälkisytytys, Suolahti-Äänekoski * 1995 Yleinen sarja: PPP/Alusvasara, Jyväskylä; Nuorten sarja: T. Vänkä, Kerava * 1996 Yleinen sarja: Spelarit, Vantaa; Luskuttajat, Hankasalmi * 1997 Yleinen sarja: Tötterssön, Kaustinen; Nuorten sarja: Maanitus, Jyväskylä * 1999 Yleinen sarja: Thalamus, Helsinki-Vantaa-Tampere-Porvoo; Nuorten sarja: Viriaremmi, Veteli * 2001 Yleinen sarja: Mööbeli, Haapavesi; Nuorten sarja: Höppärit, Espoo * 2003 Yleinen sarja: Snekka, Kaustinen; Nuorten sarja: Höröt, Espoo * 2005 Yleinen sarja: Blatentsaine, Vantaa; Nuorten sarja: Haka, Alavus; Veteraanisarja: Espoon Pelimannit, Espoo * 2007 Yleinen sarja: Piiskaajat, Helsinki; Nuorten sarja: Nastolan Pikkupelimannit, Nastola ja Kaamos, Mäntsälä; Veteraanisarja: Espoon Pelimannit, Espoo * 2010 Yleinen sarja: Haka, Helsinki/Etelä-Pohjanmaa; Nuorten sarja: The Dalton Bros., Haapavesi; Seniorisarja: Sibbo Spelmanslag, Sipoo * 2011 Yleinen sarja: Kopla, Saarijärvi; Nuorten sarja: Ruska, Mäntsälä; Seniorisarja: Halsbrytarna, Helsinki * 2012 Yleinen sarja: Erkki ja tytöt, Kokkola; Nuorten sarja: Halla, Mäntsälä; Seniorisarja: Puruveden pelimannit, Savonlinna * 2013 Yleinen sarja: Tradikaali, Helsinki. == Lähteet == * Sepän Soiton kotisivu === Viitteet === Luokka:Tanssitapahtumat Luokka:Entiset kansanmusiikkitapahtumat Suomessa Luokka:Mäntsälä
A Day in the Life

”A Day in the Life” on vuonna 1967 julkaistun The Beatles -albumin Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band kolmastoista ja samalla viimeinen kappale. Laulu toimi eräänlaisena encorena noudattaen normaalin konsertin kaavaa, jossa aplodien jälkeen seuraa vielä loppufinaali. Kappale on saanut osakseen eniten huomiota albumilla ja musiikkikriitikot ovat viidellä vuosikymmenellä pitäneet sitä yhtenä Beatlesien parhaista lauluista. Muun muassa verkkosivusto ”Acclaimed Musicin” tilastoimilla listoilla ”A Day in the Life” on menestynyt erinomaisesti.Acclaimed Music - A Day in the Life BBC asetti aikoinaan ”A Day in the Lifen” soittokieltoon, koska osaa sen lyriikasta epäiltiin yllyttävän kuuntelijoita huumeiden käyttöön. ==Tausta ja tuotanto== Laulun sanoitusaihe tuli John Lennonin lukemasta lehtiuutisesta, jossa kerrottiin Guinnessin olutpanimon rikkaan perijän Tara Brownen kuolemaan johtaneesta auto- onnettomuudesta.Tara Browne John Lennonin raakaversioon yhdistettiin Paul McCartneyn myös keskeneräinen laulu, sillä kaksikosta ne sopivat yhteen. McCartneyn säveltämä osuus alkaa herätyskellon äänellä ja sanoilla "Woke up, fell out the bed." Herätyskello oli alkujaan merkki, joka ilmoitti nauhoitukseen jätetyn kohdan päättymisen, jonka sekunnit yhtyeen avustaja Mal Evans laski nauhalle. McCartney hyödynsi kellon sanoituksessaan. Lisäksi Lennon ja McCartney laativat tuottaja George Martinin avulla pienen orkesterisovituksen. Siinä orkesterille kerrottiin aloitusnuotiksi kunkin instrumentin matalin ääni sekä lopetukseksi korkein ääni. Orkesterin jäsenet saivat ohjeeksi siirtyä annetun ajan kuluessa mielivaltaisesti, samalla lisäten soiton voimakkuutta, korkeimpaan nuottiin. Tulos lisättiin laskettuun nauhoituksen kohtaan. Laulu tehtiin muista albumin kappaleista poiketen 8-raita-äänityksenä. Rolling Stone Magazine: Sgt. Pepper... Kappaleessa soittaa suuri, mutta hyvin yksinkertaisesti jaoteltu orkesteri. Kappaleen lopusta vastasivat McCartney, Lennon ja Ringo Starr ja Beatlesien roudari Mel Evans soittamalla kolmella pianolla samanaikaisesti E-duuria. Tämä rysähdys oli lopetus itse kappaleelle kuten myös Sgt. Peppers Lonely Hearts Club Band -albumille. Mukaan laitettiin Lennonin toivomuksesta niin korkea ääni, että sen kykenevät erottamaan vain koirat. Kappale ei ole erityisen monimutkainen sävellys, mutta äänitys oli monimutkainen ja siitä huolimatta äänitykseen meni vain viisi päivää. Lennonin toivoman korkean äänen jälkeen on vielä puheäänistä koostettu äänisilmukka, joka alkuperäisessä muodossaan oli tarkoitettu toistumaan loputtomiin levysoittimissa, joissa ei ollut automaattista katkaisua ja äänirasian palautusta. :Yleensä kriittiseltä John Lennonilta :harvinainen tunnustus. ==Lähteet== Luokka:The Beatlesin kappaleet Luokka:Vuoden 1967 kappaleet
HMS Havant

HMS Havant (viirinumero H32) oli Britannian kuninkaallisen laivaston H-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa. == Valmistus == Brasilian laivasto tilasi 8. joulukuuta 1937 Javaryn J. Samuel White and Companyltä, missä köli laskettiin 30. maaliskuuta 1938. Münchenin kriisin aikana syyskuussa 1938 Amiraliteetti esitti aluksen ja sen sisaralusten ostamista. Alukselle asennettiin tulenjohtojärjestelmät ja sen aseiden sijoitusta muutettiin, jotta se ei poikkeaisi liikaa muista Kuninkaallisen laivaston aluksista. Britannian hallitus osti lopulta 5. syyskuuta 1939 aluksen. Alus laskettiin vesille 17. heinäkuuta 1939 ja otettiin palvelukseen 19. joulukuuta.English, John s. 127 == Palvelus == Vastaanottotestien päätyttyä alus siirrettiin 8. tammikuuta 1940 koulutukseen Portlandiin. Alus liitettiin 9. hävittäjälaivueeseen Plymouthiin suojaamaan Kanaalin saattueita. Aluksen ensimmäinen tehtävä oli 4.-9. helmikuuta 1940 HMS Ardentin ja HMS Whitshedin kanssa sukellusveneentorjuntapartio.English, John s. 129 Maaliskuun loppuun alus oli Devonportin telakalla degaussianjärjestelmän korjaamiseksi. Vikojen epäiltiin johtuneen sabotaasista, mutta sitä ei kyetty osoittamaan todeksi. Palvelukseen palattuaan alus aloitti saattueiden suojaamisen. Alus suojasi 7. huhtikuuta saattueen Greenockista Gibraltarille, mutta siirtyessään Greenockiin se sai määräyksen liittyä Norjan operaatioihin. Se suojasi HMS Hesperuksen kanssa merijalkaväkeä kuljettanutta risteilijä HMS Suffolkia Färsaarille, jonne saavuttiin 13. huhtikuuta. Seuraavana päivänä alus palasi Scapa Flowhun, minkä jälkeen se suojasi saattueita Narvikiin 7. toukokuuta saakka. Alus suojasi Norjan rannikolta palattuaan miehitysjoukkoja Islantiin kuljettaneita RMS Franconiaa ja RMS Lancastriaa. Se palasi 25. toukokuuta Greenockiin. Alus määrättiin evakuoimaan joukkoja Ranskasta (operaatio Dynamo) ja se saapui 29. toukokuuta Doveriin. Alus kuljetti parin seuraavan päivän aikana yhteensä yli 2 300 miestä Ranskasta Doveriin. Alus joutui 1. kesäkuuta ilmahyökkäykseen ollessaan paluumatkalla Dunkerquesta kannellaan lähes 500 maavoimien miestä. Alukseen osui kolme pommia, jotka tuhosivat aluksen konehuoneen. Hyökkäyksessä sai surmansa kahdeksan ja haavoittui 25 miehistönjäsentä lisäksi runsaasti aluksella olleita evakuoituja sotilaita sai surmansa. Miinanraivaaja HMS Saltash otti aluksen hinaukseen, mutta se osoittautui mahdottomaksi. Touvi irrotettiin ja Saltash upotti aluksen tykkitulella. ==Lähteet== * * * ===Viitteet=== Luokka:Kuninkaallisen laivaston H-luokan hävittäjät Luokka:Whiten valmistamat alukset Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan toisen maailmansodan hävittäjät
Kongonkahvi

Kongonkahvi (Coffea canephora, myös Coffea robusta) on 1800-luvun lopulla löydetty Kongosta peräisin oleva kahvipensaslaji. Se on maailman toiseksi viljellyin kahvilaji arabiankahvin (Coffea arabica) jälkeen. Kongonkahvi on maultaan arabiankahvia voimakkaampaa, ja sitä käytetään usein kaupallisissa kahvisekoituksissa. Sen pavut myös sisältävät enemmän kofeiinia kuin perinteinen arabiankahvi. Robustan maulle on ominaista on arabiankahvia voimakkaampi kitkeryys. Kongonkahvipensas on tuottoisa ja sopeutuu paremmin erilaisiin ilmasto-oloihin kuin arabiankahvi, mistä johtuen sen sadot ovat suurempia ja maailmanmarkkinahinnat arabicaa edullisempia. == Kuvia == File:Coffea canephora 1 at Aanakkulam.jpg|Kukkia File:Coffea canephora 2 at Aanakkulam.jpg|Marjoja == Lähteet == == Aiheesta muualla == * ITIS: Coffea canephora * Flora of China: Coffea canephora * Food Component Database (FooDB): Robusta coffee (Coffea canephora) * Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Coffea canephora (robusta coffee) Luokka:Kahvipensaat Luokka:Viljeltävät ravintokasvit
Bysantin–arabien sodat

Bysantin–arabien sodat olivat sarja sotia, jotka käytiin islaminuskoisten arabikalifaattien ja Bysantin valtakunnan välillä. Sodat käytiin vuosien 634 ja 1180 välillä. Sodan tuloksena Levantti, Mesopotamia ja Pohjois-Afrikka siirtyivät arabeille osana arabien laajempaa ekspansiota. * Bysantin–muslimien sota (634–646), arabit valloittavat Syyrian, Palestiinan, Mesopotamian ja Egyptin. Jarmukin taistelu vuonna 636. Vuodesta 644 eteenpäin arabit tekivät useita ryöstöretkiä Bysantin alueelle Vähässä-Aasiassa.Haldon s. 19 * Vuosina 674–678 arabit saartoivat ja piirittivät vuosittain Konstantinopolia. Ensimmäinen kerta kun kreikkalaista tulta käytetään. * Vuosina 685–693 Bysantin ja kalifaatin välinen rauha.Haldon s. 20 *Rauhan päätyttyä kalifi Abd al-Malikin veli Muhammad voitti Justiianus II:n armeijan ja ryösteli Anatoliaa.Hoyland, 2017, s. 142 * Arabit valtasivat Karthagon vuonna 698. * Konstantinos V teki useita hyökkäyksiä muslimien alueille 750-, 760- ja 770-luvuilla. * Vuodesta 824 eteenpäin arabit valloittivat Sisilian ja Kreetan. Sisilia menetettiin lopullisesti vuoden 900 jälkeen. * Vuonna 838 arabit hyökkäsivät Vähään-Aasiaan. Amorionin ryöstö. * Vuonna 863 bysanttilaiset saavuttivat suuren voiton arabeista Posonin taistelussa Vähässä-Aasiassa. * Vuosina 923–944 Johannes Kourkouas valtasi takaisin alueita idässä. * Vuosina 960–961 Nikeforos Fokas valtasi takaisin Kreetan. * Vuodesta 963 eteenpäin Bysantti valtasi alueita idässä. Vuonna 965 keisari Nikeforos II Fokasin joukot valtasivat Tarsoksen ja Kyproksen. Vuonna 969 hän valtasi Aleppon ja Antiokian. Laajentuminen jatkui Johannes I Tzimiskesin ollessa keisarina vuosian 969–976. == Lähteet == * * ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == Luokka:Bysantin sodat Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Erik Schüller

Erik Runar Schüller (5. joulukuuta 1944 Helsinki – 28. huhtikuuta 1984 Helsinki) oli suomalainen oikeustieteen ylioppilas ja 1960-luvun lopun niin sanottujen yllytysoikeudenkäyntien avainhenkilö. Aseistakieltäytyminen oli tuolloin sallittua, mutta siihen yllyttäminen ei. Schüller ilmoitti vuonna 1966 kieltäytyvänsä aseellisesta palveluksesta, mutta sai kieltäytymiseensä kielteisen päätöksen, mitä hän protestoi helmikuussa 1969 Vanhalla ylioppilastalolla pitämässään puheessa, jossa hän yllytti kaikkia vakaumuksentutkintalautakunnan hylkäämiä kieltäytymään aseista lautakunnan päätöksestä huolimatta. Suojelupoliisin pääjohtaja Armas Alhava teki hänestä rikosilmoituksen. Tapaus synnytti paljon lehtikirjoittelua, ja Schülleria puolustamaan nousi kansanliike. Schüller tuomittiin toukokuussa 1969 yllyttämisestä 14 kuukauden vankeusrangaistukseen. Asian vesittämiseksi yli 1 200 henkeä kirjoitti nimensä suojelupoliisille toimitettuun niin sanottuun Schüllerin listaan, jossa he vakuuttivat yllyttäneensä muita kieltäytymään aseista. Vuonna 1970 Schüller tuomittiin Korkeimmassa oikeudessa sataan päiväsakkoon. Saman vuoden helmikuussa hänet vietiin Dragsvikin varuskuntaan, jossa hän edelleen kieltäytyi pukemasta asepukua päälleen. Kahden viikon kuluttua hänen tapauksensa käsiteltiin uudelleen ja hänelle myönnettiin vapautus asepalveluksesta eettisen vakaumuksen perusteella. Yllytysoikeudenkäynnit vaikuttivat siihen, että lakien ja käytännön muutoksilla helpotettiin siviilipalvelukseen hakeutumista poliittisen vakaumuksen perusteella, kun aiemmin ainoastaan uskonnollinen ja eettinen vakaumus oli kelpuutettu perusteiksi. Schüllerista itsestään tuli myöhemmin taistolaisuuden kannattaja, ja vuoden 1970 lopussa hän kehotti Tiedonantajassa vasemmistolaisesti ajattelevia käymään armeijan hankkiakseen hyödylliset aseenkäsittelytaidot tulevaa vallankumousta varten. Schüller kuului Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan edustajistoon vuosina 1971–1972 ja toimi myöhemmin oikeusavustajana, vaikkei valmistunutkaan lakimieheksi. Hän kuoli dramaattisesti huhtikuussa 1984 ravintolaillan aikana tukehtumalla pihvinpalaseen. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Halonen, Ilpo & Mykkänen, Matti (toim.): Tapaus Schüller. Helsinki: Tammi, 1970 * Saaritsa & Kari Teräs (toim.): Työväen verkostot. Väki voimakas 16. Helsinki: Työväen historian ja perinteen seura, 96–132 == Aiheesta muualla == * Tapaus Schüller. Ylen Elävä arkisto. Luokka:Suomalaiset pasifistit Luokka:Aseistakieltäytyminen Suomessa Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Vuonna 1984 kuolleet
Benedictus Granroth

Benedictus Granroth oli suomalainen pappi ja lintutieteilijä. Granrothin syntymäaika ja -paikka eivät ole tiedossa, mutta todennäköisesti hänen isänsä oli räätäli Gustaf Jönsson ja äitinsä Anna Sigfridsdotter Bonelius, molemmat Pietarsaaresta. Benedictus Granroth opiskeli Turun Akatemiassa 1699–1706. Hänen joutsenen laulua käsittelevä väitöksensä (pro exercitio) tarkastettiin 31. toukokuuta 1703 (Exercitium academicum, De cantu cycnorum) ja aatelisvaakuna-aiheinen väitöksensä (pro gradu) kesäkuussa 1706. Professori Torsten Rudeen toimi ohjaajana kummassakin väitöksessä. Filosofian maisteriksi hänet nimitettiin kesäkuussa 1707. 4. toukokuuta 1706 Granroth vihittiin papiksi, ja hän pääsi heti apulaispapiksi Uuteenkaarlepyyhyn. Sittemmin hän oli Oulun kappalainen vuosina 1710–1715. Oulusta Granroth, hänen vaimonsa Margareta Forsman ja heidän poikansa Gustav pakenivat isovihan venäläisvalloittajia Ruotsin Piitimeen, missä sekä Benedictus että Margareta kuolivat 1715. Gustav oli silloin noin viisivuotias. Hänkin meni sittemmin opiskelemaan Turun Akatemiaan ja toimi kappalaisena Pietarsaaressa. == Lähteet == * Lehikoinen, Esa ym.: Suomen lintutieteen synty – Turun Akatemian aika. Turku Faros 2009 ISBN 978-952-5710-04-5 *Granroth eli Junes suku *Granroth Luokka:Suomalaiset ornitologit Luokka:1600-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 1715 kuolleet
Robert Lamoureux

Robert ”Bobby” Lamoureux (s. 31. toukokuuta 1950 Longueuil, Québec, Kanada) on entinen kanadalainen jääkiekkoilija. Lamoreux pelasi juniorijääkiekkoa QMJHL:n Drummondville Rangersissä. Hän pelasi Suomessa vuosina 1971–1975 Turun Palloseurassa ja kaudella 1978–1979 Kiekko-67:ssa. ==Lähteet== * * ==Aiheesta muualla== * Äijämatkat: NHL-Jääkiekkomatka Montrealiin Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Seinäraunioinen

Seinäraunioinen (Asplenium ruta-muraria) on Euroopassa ja Aasiassa kasvava kalkkikallioiden saniainen. Suomessa laji on harvinainen ja se on luokiteltu vaarantuneeksi. Se on rauhoitettu Kainuun, Lapin ja Pohjois-Pohjanmaan maakuntien alueella sekä Ahvenanmaalla.Ålands flora 2010, s. 100. == Ulkonäkö ja koko == pienoiskuva|vasen|Seinäraunioisen itiöpesäkkeistöjä. Seinäraunioisen maavarsi on lyhyt ja tummasuomuinen. Lehdet kasvavat 6–24 cm korkeiksi ja kasvavat yleensä pieninä, tiheinä kimppuina. Lehden ruoti on vihreä tummaa tyveä lukuun ottamatta. Ruoti on 1–2 kertaa lehtilavan pituinen. Lapa on leveänpuikea, 3–8 cm pitkä ja 2–3 kertaa parilehdykkäinen. Pikkulehdykät ovat vastapuikeita tai vinoneliömäisiä sekä hammaslaitaisia tai säännöttömästi liuskaisia. Tasasoukat, katesuomuiset itiöpesäkeryhmät sijaitsevat lehtilavan alapinnalla lehtisuonten sivussa. Seinäraunioisen itiöt kypsyvät Suomessa heinä-elokuussa. Kypsinä itiöpesäkeryhmät peittävät koko liuskan alapinnan.Retkeilykasvio 1998, s. 56. Seinäraunioinen voi risteytyä joskus liuskaraunioisen (A. septentrionale) kanssa.Den virtuella floran: Murruta (myös levinneisyyskartat) Viitattu 10.10.2011. == Levinneisyys == Seinäraunioista tavataan laajalla alueella Marokosta ja Algeriasta Eurooppaan, jossa lajia kasvaa lähes koko mantereella. Suomessa, Baltian maissa ja Venäjällä esiintyminen muuttuu kuitenkin varsin laikuttaiseksi. Kaukasukselta seinäraunioisen levinneisyysalue jatkuu läpi Aasian Himalajalle ja Kiinaan asti. Suomessa seinäraunioisen kanta on vahvimmillaan Varsinais-Suomessa sekä Koillismaalla Kuusamon ja Sallan alueilla Venäjän rajan tuntumassa. Muualla maassa laji tunnetaan Ahvenanmaalta, jossa se on hyvin harvinainen, sekä yksittäinen esiintymä Etelä-Savosta.Lampinen, R. & Lahti, T. 2011: Kasviatlas 2010: Seinäraunioisen levinneisyys Suomessa. Helsingin Yliopisto, Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki. Viitattu 10.10.2011. == Elinympäristö == Seinäraunioinen kasvaa kalkkikivikallioilla ja -soraikoilla. == Lähteet == * Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998. * Ålands flora. Toim. Hæggström, Carl-Adam & Hæggström, Eeva. Toinen laajennettu painos. Ekenäs Tryckeri, Ekenäs 2010. === Viitteet === == Aiheesta muualla == *Kasviatlas 2020: Seinäraunioisen levinneisyys Suomessa. *Pohjolan kasvien pauloissa: Asplenium ruta-muraria - seinäraunioinen *ITIS: Asplenium ruta-muraria *United States Department of Agriculture (USDA): Asplenium ruta-muraria *Flora of North America: Asplenium ruta-muraria Luokka:Raunioiskasvit Luokka:Suomen vaarantuneet kasvit
Boeing X-37

X-37B on Boeingin, NASAn ja Yhdysvaltain ilmavoimien rahoituksella 1990- ja 2000-luvuilla kehittämä miehittämätön pienikokoinen uudelleenkäytettävä avaruuslentokone. X-37B muistuttaa avaruussukkulaa, mutta on sitä paljon pienempi. X-37 on Yhdysvaltain asevoimien projekti eivätkä sen lentojen tarkoitukset ole julkista tietoa. == Tekniikka == Aluksen massa on 4 990 kilogrammaa, ja sen kyky kuljettaa hyötykuormaa on hyvin rajallinen. Sen siipien kärkiväli on 4,5 metriä ja aluksen pituus on 8,9 metriä. Alus on uudelleenkäytettävä. X-37B-aluksen liikkumista varten siinä piti olla AR-2/3-moottori, joka käyttäisi hydratsiinia ja JP-8-kerosiinia, mutta ajoaine muutettiin hypergoliseksi typpitetraoksidiksi ja hydratsiiniksi. Alus laukaistaan kantoraketilla pystysuoraan mutta se laskeutuu vaakaan kiitotielle. Kantorakettina on käytetty Atlas V -sarjan raketteja sekä Falcon 9 -rakettia. == Kehitysohjelma == X-37B-alus on kooltaan 1,2-kertainen malli Yhdysvaltain ilmavoimien kehittelemästä X-40A-aluksesta. Tämä on edullista Boeingille, joka on toiminut molempien alusten pääurakoitsijana. X-40A:ta testattiin ilmakehässä pudottamalla se helikopterista vuonna 1998 ja vuonna 2001. NASA kutisti kehitysohjelmaa vähentämällä sen rahoitusta. Vuonna 2004 ohjelma siirtyi DARPAlle, jolloin sen käyttötarkoitus muuttui myös sotilaalliseksi. Prototyyppiä on sen jälkeen kuljetettu White Knight -lentokoneella. X-37B:n kehitys kulkee myös nimikkeellä X-37B OTV1 (Orbital Test Vehicle). Boeing on valmistanut X-37B:tä aluksi kaksi kappaletta. == Lennot == Aluksen ensimmäisen laukaisukokeen ilmakehään piti tapahtua Atlas V -kantoraketilla vuonna 2006. X-37B laukaistiin ensimmäiselle lennolleen kuitenkin vasta 23. huhtikuuta 2010 Floridan Cape Canaveralista Ensilentonsa yhteydessä alus nousi noin 400 km:n korkuiselle radalla, jonka inklinaatio oli noin 40 astetta. Alus laskeutui Vandenberg Air Force Baseen Kaliforniassa 3. joulukuuta 2010 09.16 UTC. Toinen X-37B laukaistiin 5. maaliskuuta 2011 Atlas V:n kyydissä Cape Caneveralista. Se laskeutui 469 päivää kestäneeltä lennoltaan Vandenbergin lentotukikohtaan 16. kesäkuuta 2012. Kolmas X-37B lähetettiin Maan kiertoradalle 11. joulukuuta 2012 Atlas V -kantoraketin mukana Cape Canaveralin lentotukikohdasta. Sukkula palasi Maahan 18. lokakuuta 2014 ja laskeutui Vandenbergin lehtotukikohtaan. Sen varsinaisesta tehtävästä ei ole annettu tietoa. Neljäs X-37B:n lento laukaistiin 20. toukokuuta 2015. Salaisten tehtävien lisäksi mukana on kymmenen NASA:n ja NRO:n cubesat- satelliittikoetta, joihin kuuluu myös aurinkopurje-demonstraatio Planetary Societylle. Tällä lennolla painopistettä siirretään itse aluksen testaamisesta hyötykuorman testaamiseen. Neljäs lento laskeutui toukokuussa 2017 Kennedyn avaruuskeskuksen kiitotielle Floridassa. Viides X-37B-lento laukaistiin 7. syyskuuta 2017 SpaceX Falcon 9 -kantoraketilla ja se laskeutui 27. lokakuuta 2019. Kuudes X-37-laukaisu laukaistiin 17.5.2020 Atlas V 501 -kantoraketilla ja se laskeutui 12. lokakuuta 2022. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * X-37 Luokka:Avaruussukkulat Luokka:Yhdysvaltalaiset experimental-ilma-alukset Luokka:2000-vuosikymmenen experimental-ilma-alukset
Jaakko Perheentupa

Jaakko Pentti Perheentupa (s. 7. maaliskuuta 1934) on suomalainen pediatri ja suomalaisen tautiperinnön tutkija. Perheentuvan isä oli rovasti Antti Perheentupa ja äiti Suoma Augusta Wikström. Hänen veljensä oli kansanedustaja Antti-Veikko Perheentupa. Perheentupa kirjoitti ylioppilaaksi Porin suomalaisesta yhteislyseosta 1951 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1959. Hän on HYKSin Lasten- ja nuortensairaalan entinen ylilääkäri ja toimi Helsingin yliopiston professorina 1973–1999. Perheentupa on tutkinut Mulibrey- nanismia eli Perheentuvan oireyhtymää. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset lääkärit Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Rico Suave

Rico Suave (Moises Arias) on kuvitteellinen hahmo Disney Channelin televisiosarjassa Hannah Montana. Hän omistaa pienen rantabaarin (Rico's Surf Shop), joka sijaitsee lähellä Stewartsien kotia. Rico on usein vuorovaikutuksessa Jacksonin kanssa hänen pomonaan huolimatta siitä, että Jackson on häntä monta vuotta vanhempi. Sarjan toisessa tuotantokaudessa Rico ilmestyy samaan kouluun kuin sarjan muut nuoret Miley Stewart, Lilly Truscott ja Oliver Oken. Rico on sarjan "arkkivihollinen". Ricon ensimmäinen esiintyminen tapahtui ensimmäisen tuotantokauden viidennessä jaksossa "Bile- etiketti hakusessa" (It's My Party and I'll Lie if I Want To). Hän tekee yhteensä viisi esiintymistä ensimmäisellä tuotantokaudella. Hänen suosionsa kasvu johti siihen, että hänestä tehtiin yksi sarjan päähenkilöistä toisesta tuotantokaudesta alkaen. Yhteensä Rico on esiintynyt 58 jaksossa ja hän tekee myös lyhyen esiintymisen Hannah Montana -elokuvassa. == Tausta == Rico tulee varakkaasta latinolaisperheestä. Hänen miljonäärivanhempansa on mainittu sarjassa usein, mutta heitä ei ole koskaan nähty. Hänellä on sisko, veli nimeltä Mateo (Mateo Arias), serkku nimeltä Teresa ja australialainen/meksikolainen serkku lempinimeltään "Angus", jonka oikea nimi on Alejandro Nuñez Gonzales Uberto Sifuentes (Moises Arias). == Persoonallisuus == Rico on manipuloiva, ylimielinen ja hemmoteltu lapsi, jotkut sarjan henkilöt ovat kuvailleet häntä jopa "pahaksi". Hänen itsekeskeisyytensä johtaa hänet jatkuvasti etsimään keinoja, joilla voisi lisätä omia tulojaan vaikkakin muiden kustannuksella. Hänen iskulauseensa sisältää tervehdyksen, "Hey-O!", ja naurun ,"Mwah-ha-ha!", jonka hän tekee usein. Rico on todella lahjakas akateemisesti. Hän hyppää pari luokkaa koulussa ja päätyy samalle luokalle kuin Miley, Lilly ja Oliver, vaikka hän on kaksi vuotta nuorempi. Opiskelu on hänelle helppoa, koska hänellä on valokuvamuisti. Hän on erityisen hyvä biologiassa ja matematiikassa. Suave, Rico en:List of Hannah Montana main characters#Rico Suave
Homo sovieticus

Homo sovieticus (näennäislatinaa: ’neuvostoihminen’) on sarkastinen ja kriittinen termi. Se viittaa mieleltään tietynlaiseen ihmistyyppiin, joksi itäblokin bolševistiset ja sittemmin sosialistiset hallitukset pyrkivät ihmisen muokkaamaan. Termi syntyi 1970- ja 1980-luvuilla neuvostoihmisestä. == Historia == Homo sovieticus on toisinajattelijoiden 1970-luvulla kehittämä ironinen versio neuvostoihmisestä. Filosofi Aleksandr Zinovjev popularisoi sen kirjoittamalla samannimisen kirjan. Hän oli ensin Neuvostoliiton, sitten karkotettuna Suomen tiedeakatemian jäsen. Homo sovieticuksen ominaisuuksia olivat juopottelu, täydellinen passiivisuus sekä työn ja yhteisen omaisuuden halveksiminen. Ajatuksen, että neuvostojärjestelmä loisi uuden, paremman ihmisen, esittivät ensimmäisinä neuvostojärjestelmän kannattajat. He käyttivät termiä ”uusi neuvostoihminen”. Homo sovieticus kuitenkin omaa negatiivisia konnotaatioita ja se yhdistetään muun muassa seuraaviin: *Piittaamaton työnsä tuloksista (vertaa sanonta ”He ovat maksavinaan meille, ja me olemme tekevinämme töitä”), ei tee aloitteita. *Ei piittaa yhteisestä omaisuudesta, tekee pikkuvarkauksia työpaikaltaan omaan käyttöön ja myytäväksi. Suositun venäläisen laulun säe ”Kaikki kuuluu kolhoosille, kaikki kuuluu minulle” tarkoittaa, että yhteismaatilojen väki omi tilan omaisuutta; edes laki kymmenen vuoden rangaistuksesta (ks. Laki tähkylöistä) yhteisomaisuuden varastamisesta ei onnistunut murtamaan tätä asennetta. *Eristäytyminen maailmankulttuurista, jonka Neuvostoliiton matkustusrajoitukset, läntisten viestinten sensurointi sekä ylenmääräinen neuvostopropaganda loivat. Tosin tämäkin johti siihen, että kielletty läntinen kulttuuri muuttui sitäkin houkuttelevammaksi, mistä käytettiin englanninkielistä termiä western idolatry (, idolopoklonnitšestvo pered Zapadom). *Kaiken hallituksen määräämän totteleminen tai passiivinen hyväksyntä (katso autoritarismi). Kaiken yksilöllisen vastuunoton välttäminen kaikessa. Monien Neuvostoliiton romahduksen jälkeisiä taloudellisten ja sosiaalisten sopeutumisongelmien on sanottu johtuneen homo sovieticuksen vaikeuksista sopeutua kapitalistiseen yhteiskuntaan. == Lähteet == * * * * * === Viitteet === Luokka:Poliittiset käsitteet Luokka:Neuvostoliitto Luokka:Latinankieliset fraasit
Zwentendorfin ydinvoimalaitos

thumb|200px|right|Zwentendorfin voimalarakennus vuonna 2011 Zwentendorfin ydinvoimalaitos on Itävaltaan vuosina 1972–1977 rakennettu ydinvoimala, jonka käyttöönotto peruttiin. AEG ja Siemens aloittivat voimalan rakentamisen vuonna 1972 Tonavan yläjuoksulle 30 km Wienistä Ala-Itävaltaan. Voimalan suunniteltu koko oli 700 MW, mikä olisi ollut 10 prosenttia Itävallan kokonaissähkönkäytöstä.Austria's no to nuclear power ==Ydinvoiman vastustus Itävallassa== Itävallan puolueista 1970-luvulla sosiaalidemokraatit sekä konseravatiivit kannattivat ja pienempi liberaalinen puolue vastusti ydinvoimaa. Vuoden 1975 viralliset suunnitelmat kattoivat kolme uutta ydinvoimalaa, teholtaan yhteensä 3 000 MW. Sähkön lisätarpeen väheneminen lykkäsi suunnitelmia. Syksyllä 1976 hallitus tiedotti suunnitelmistaan. Ympäristöliikkeet aktivoituivat vastustamaan hankkeita ja mediassa julkaistiin tietoja myös ydinvoiman haitoista. Ensimmäisenä valmistuvaksi suunniteltua Zwentendorfin ydinvoimalaa vastaan järjestettiin mielenosoituksia useissa kaupungeissa. Ydinvoimasta päätettiin järjestää kansanäänestys 5. marraskuuta 1978. Äänestäjistä 50,47 % vastusti ydinvoimaa. Itävallan päätös ydinvoimarakentamisesta luopumisesta oli merkittävä ydinvoiman vastaisille liikkeille eri maissa, sillä se osoitti, että vaatimattomillakin resursseilla aktivistit voivat vaikuttaa päätöksentekoon. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Ala-Itävalta Luokka:Energia Itävallassa Luokka:Itävallan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Ydinvoimalaitokset
Höyhenjärvi

Höyhenjärvi (, ) on suvantojärvi Paatsjoen keskijuoksulla Venäjän ja Norjan rajalla. Venäjän puoleinen osa kuuluu Petsamon piirin Nikelin kuntaan ja Norjan puoleinen osa Finnmarkin läänin Etelä-Varangin kuntaan. Venäjälle kuuluva itäosa oli osa Suomelle kuulunutta Petsamon kuntaa vuosina 1920-1944. Paatsjoki virtaa Hevoskoskea myöten järven eteläpäähän ja jatkaa matkaansa järven pohjoispäästä. Höyhenjärveen laskee idästä Kornettijoki. Ivalosta Petsamoon johtava entinen Jäämerentie (nykyinen tie P-10) kulkee järven itäpuolitse. Järven länsirantaa kulkee Norjan Paatsjokilaakson tie 885. Järven Norjan puoleisella rannikolla sijaitsevat Nyrudin ja Noatunin kylät. Järven itärannalla sijaitsi Suomen aikana Höyhenjärven kylä, mutta se on nykyisin autio. == Lähteet == Luokka:Paatsjoen alaosan alue (Norjan tai Venäjän puolella) Luokka:Norjan järvet Luokka:Petsamon järvet Luokka:Norjan ja Venäjän raja Luokka:Etelä-Varanki
Gedrosia

Gedrosia oli satraappikunta muinaisessa Persiassa. Se käsitti alueen Arabianmerestä pohjoiseen, nykyisen Pakistanin eteläosan ja Iranin kaakkoisosan. Alueen satraappi antautui Aleksanteri Suurelle vuonna 330/329 eaa. Myöhemmin alue liitettiin Parthian valtakuntaan.Adkins s. 141 == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Persian maakunnat
Marie NDiaye

Marie NDiaye (s. 4. kesäkuuta 1967 Pithiviers, Loiret) on ranskalainen kirjailija ja yksi huomattavimpia Ranskan nykykirjailijoita. NDiayeta on pidetty nouveau roman -tyylisuunnan perillisenä, ja hänen ensimmäiset teoksensa ilmestyivät mm. Marguerite Durasin ja Claude Simonin kustantajana tunnetulta Éditions de Minuit'lta. NDiaye yhdistää kunnianhimoiseen, kokeilevaan tyyliinsä myös yliluonnollisia ja maagisia elementtejä. Hänen teoksensa ovat sisältäneet viiltävää yhteiskuntakritiikkiä ja psykologisesti syväluotaavaa analyysiä. Niille on usein leimallista hyytävä tunnelma. == Elämä ja ura == Ndiaye varttui pariisilaisessa lähiössä. Hänen isänsä on senegalilainen ja palasi Senegaliin pian NDiayen syntymän jälkeen. NDiaye tapasi isänsä seuraavan kerran vasta aikuisiällä. Hän aloitti kirjoittamisen 12-vuotiaana, ja esikoisromaani Quant au riche avenir ilmestyi hänen ollessaan 17-vuotias. Sen jälkeen hän on kirjoittanut romaanien lisäksi elokuvakäsikirjoituksia, näytelmiä ja lastenkirjoja. NDiaye oli 20-vuotias julkaistessaan romaanin Comédie classique, joka koostuu vain yhdestä virkkeestä. Hänen näytelmänsä Papa doit manger kuuluu Comédie-Française- teatterin ohjelmistoon. Teos on ainoa elossa olevan ranskalaisen naisen kirjoittama näytelmä, joka on päässyt Comédie-Françaisen ohjelmistoon. NDiaye on naimisissa kirjailija Jean-Yves Cendreyn kanssa, ja he tekevät yhteistyössä näytelmiä. Heillä on kolme lasta. Perhe asuu Berliinissä.Jérome Garcin, Berlin-des-Prés Syy Berliiniin muuttoon oli Nicolas Sarkozyn valinta presidentiksi.Marie NDiaye: "Je ne veux plus que la magie soit une ficelle" == Palkinnot == Vuonna 2001 NDiaye sai ranskalaisen Prix Femina -kirjallisuuspalkinnon romaanista Rosie Carpe. NDiayelle myönnettiin vuoden 2009 Goncourt-palkinto teoksesta Trois femmes puissantes. NDiaye oli ensimmäinen palkinnon saanut musta nainen ja ensimmäinen kirjailija, jolle on myönnetty sekä Prix Femina että Goncourt. Teos synnytti ilmestyttyään kiivaan sananvapauskeskustelun, joka piti sen loppuvuonna myyntilistojen kärjessä. Vuonna 2016 hänen teoksensa Ladivinen englanninnos oli kansainvälisen Booker- palkinnon 13 ehdokkaan listalla. Vuonna 2020 NDiayelle myönnettiin hänen koko tuotantonsa perusteella Prix Marguerite Yourcenar -kirjallisuuspalkinto. == Suomennetut teokset == * == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Haimansiirto

Haimansiirto on elinsiirto, jossa yleensä siirretään tyypin 1 diabeetikolle insuliinia tuottava haima. Haimansiirto tehdään lähinnä munuaisten vajaatoiminnasta kärsiville diabeetikoille samalla, kun heille suoritetaan munuaisensiirto, tai sen jälkeen. Siirron saaneen tulee käyttää loppuelämänsä ajan hyljinnänestolääkkeitä. Ensimmäinen haimansiirto tehtiin vuonna 1966 Yhdysvalloissa.About Kidney and Pancreas Transplantation Suomessa ensimmäinen haimansiirto tehtiin HYKSissä keväällä 2010. Siirto tehtiin tyypin 1 diabetespotilaalle yhdistettynä munuaissiirtoon. Siirron tekivät erikoislääkärit Arno Nordin ja Marko Lempinen, osastonylilääkäri Agneta Ekstrand ja professori emeritus Krister Höckerstedt.http://www.hus.fi/default.asp?path=1,46,616,617,618,30429,31863 Yleensä turvallisempaa on diabeteksen tavanomainen hoito kuin haimansiirron jälkeinen immunosuppressiivinen hoito.Diabetes ja lääkäri Immunosuppressiivinen hoito paitsi estää hyljintää, myös lisää infektio- ja syöpäriskejä. Haimasyövän hoidossa elinsiirtoa ei käytetä, koska on hyvin todennäköistä, että pahanlaatuiset solut ovat levinneet. Immunosuppressioon ryhtyminen syöpäpotilaan kohdalla ei myöskään ole järkevää.Living with advanced pancreatic cancer == Lähteet == Luokka:Elinsiirtokirurgia Luokka:Diabetes Luokka:Haima
Cécile de France

Cécile de France (s. 17. heinäkuuta 1975 Namur, Belgia) on belgialainen näyttelijä. Hänet tunnetaan elokuvista Espanjalainen kimppakämppä (2002), Haute tension – Switchblade Romance (2003), Sinkkuuden huuma (2005), The Singer (2006), Orchestera Seats (2006), Bad Faith (2006) ja A Secret (2007). Hän näyttelee myös vuonna 2010 valmistuneessa elokuvassa Hereafter, jonka ohjasi Clint Eastwood. == Yksityiselämä == De France elää avoliitossa Guillaume Sironin kanssa. Heillä on kaksi lasta, nimeltään Lino (s. 24. heinäkuuta 2007) ja Joy. De France muutti Ranskaan opiskellakseen näyttelemistä Jean-Paul Denzionin johdolla. == Palkinnot == * Étoile d'or (2003, 2007) * César (2003, 2006) * Prix Romy Schneider (2005) * Best Actress Catalaonian International Film Festival (2003) == Ehdokkuudet == * César (2007, 2008) ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * * Cécile de Francen kotisivut Luokka:Belgialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Töllevinjärvi

Töllevinjärvi (myös Valasjärvi, , ) on suvantojärvi Paatsjoen alajuoksulla Norjan ja Venäjän rajalla. Venäjän puoleinen osa kuuluu Petsamon piirin Nikelin kuntaan ja Norjan puoleinen osa Finnmarkin läänin Etelä-Varangin kuntaan. Venäjälle kuuluva itäosa oli osa Suomelle kuulunutta Petsamon kuntaa vuosina 1920–1944. Paatsjoki virtaa Kontiojärvestä Töllevinjärven eteläpäähän ja jatkaa matkaansa järven pohjoispäästä. Töllevinjärven pinta on 17 metriä merenpinnan yläpuolella. Töllevinjärveen laskee idästä Ryssäjärvestä tuleva Ryssäjoki. Salmijärveltä Kolttakönkäälle johtava tie kulkee järven itäpuolitse. Järven Norjan puoleisella rannikolla sijaitsevat Holmvikin ja Bekkevolin kylät. Järven itärannalla sijaitsi Suomen aikana Valasjärven kylä (kutsuttiin myös Tölleviksi), mutta se on nykyisin autio. == Lähteet == Luokka:Paatsjoen alaosan alue (Norjan tai Venäjän puolella)‎ Luokka:Norjan järvet Luokka:Petsamon järvet Luokka:Norjan ja Venäjän raja Luokka:Etelä- Varanki
Pithiviers

Pithiviers on Ranskan kunta ja kaupunki Centre-Val de Loiren alueella Loiret’n departementissa. Sen pinta-ala on 6,94 neliökilometriä ja siellä on arviolta 9 027 asukasta (vuonna 2016). Kaupunki sijaitsee 48 kilometriä Orléansista pohjoiseen ja 90 kilometriä Pariisista etelään, Beaucen ja Gâtinais’n välissä, Essonnejoen laaksossa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ranskan kaupungit Luokka:Loiret’n kunnat
Kolme vahvaa naista

Kolme vahvaa naista (Trois Femmes puissantes) on Marie NDiayen kirjoittama romaani, joka ilmestyi 20. elokuuta Gallimardin kustantamana. Se on saanut vuoden 2009 Goncourt-palkinnon. Marie NDiaye on omistanut kirjansa kolmelle lapselleen Laurènelle, Silvèrelle ja Romaricille. Teokselle myönnettiin 2. marraskuuta 2009 Goncourt-palkinto. Muina ehdokkaina olivat Jean-Philippe Toussaintin teos La Vérité sur Marie ja Delphine de Viganin teos Les Heures souterraines Le prix Goncourt à Marie NDiaye, le Renaudot à Frédéric Beigbeder , Libération, 2.11.2009. Kirja oli voittajasuosikki jo varsin varhaisessa vaiheessaGoncourt et Renaudot : ultimes rumeurs et pronostics Le Figaro, 2.11.2009 ja kriitikoiden yksimielinen suosikkiPierre Assouline, Le Monde, 21.10.2009. Romaanissa on kolme kertomusta, jotka kertovat kolmen naisen, Norah'n, Fantan ja Khadyn, tarinat. He torjuvat nöyryytyksen ja tarttuvat elämään. Ensimmäinen tarina pohjautuu kirjailijan omaan elämään. Ensimmäinen ja kolmas tarina tapahtuvat Dakarissa, toinen Girondessa, jossa Marie Ndiayella ja hänen perheellään on talo. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset romaanit Luokka:Vuoden 2009 kirjat
Parikkalan vaakuna

Parikkalan vaakuna on Parikkalan kunnan tunnus, joka suunniteltiin Parikkalan, Saaren ja Uukuniemen kuntaliitoksessa syntyneelle kunnalle vuonna 2005. Vaakunan hopea-puna-musta väritys on perinteinen Karjalan alueen vaakunoille, ja sen pykäläristit viittaavat yhdistyneisiin kuntiin. Ristien voidaan ajatella myös liittyvän rajoihin, jotka lukuisissa rauhansopimuksissa ovat pilkkoneet kunnan aluetta. Vaakunan vallikoroinen pieli viittaa samaan asiaan kuvaten kuntaa rajaseutuna kolmen valtakunnan – Suomen, Ruotsin ja Venäjän – välillä. Vaakunan selitys on ”hopeisella kilvellä musta linnakekoroinen vastapieli ja kolme punaista pykäläristiä paaluttain”. Vaakunan on suunnitellut Seppo Siitonen, ja Parikkalan kunnanvaltuusto hyväksyi sen 21. kesäkuuta 2005 tekemällään päätöksellä. Alkuperäinen Parikkalan kunnanvaltuuston 3. syyskuuta hyväksymä ja sisäasiainministeriön 14. marraskuuta 1956 vahvistama vaakuna oli Aarno Karimon ja Ahti Hammarin suunnittelema. Sen vaakunaselitys oli ”mustassa kentässä uiva punavaruksinen hopeasiika, saatteena kolme hopeista pykäläristiä, kaksi siian ylä- ja yksi alapuolella”. Siinä kolme pykäläristiä viittasivat kolmeen pitäjään (Parikkala, Saari ja Simpele), jotka on muodostettu Parikkalan emäpitäjästä. Siika symboloi puolestaan alueen kalavesiä. == Lähteet == * * * Luokka:Suomen kuntien vaakunat Vaakuna
Ulvilan vaakuna

Ulvilan vaakuna on Ulvilan kaupungin tunnus, joka on saanut aiheensa kaupungin nimikosta. Pyhä Olavi oli myös Ulvilan keskiaikaisen kivikirkon suojeluspyhimys. Vaakunan selitys kuuluu ”vihreässä kentässä kultainen Pyhän Olavin kuva, käsissään sotakirves ja valtakunnanomena, istumassa hopeisella valtaistuimella”. Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar, ja Ulvilan kunnanvaltuusto hyväksyi sen 30. kesäkuuta 1952. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 29. lokakuuta samana vuonna. == Ulvilan keskiaikainen vaakuna == Keskijalla Ulvilan kaupungin sinetissä esiintyi W-kirjain lyhenteenä kaupungin ruotsinkielisestä nimestä Wlpsby (Ulfsby).Hausen 1900: s.28 Sinetti on säilynyt vuodelta 1419. == Lähteet == * * * ===Viitteet=== Ulvila Vaakuna
Pyhän juopon legenda

Pyhän juopon legenda eli Juopon legenda () on vuonna 1988 valmistunut Ermanno Olmin ohjaama italiankielinen elokuva. Miespääosassa näyttelee Rutger Hauer. Muiden esittäjien joukossa ovat Anthony Quayle ja Dominique Pinon. Elokuva sai Venetsian elokuvajuhlilla vuoden 1988 Kultaisen leijonan. Elokuvan ovat Joseph Rothin romaanin Pyhän juomarin legenda (Die Legende vom heiligen Trinker) pohjalta käsikirjoittaneet Ermanno Olmi ja Tullio Kezich. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Kultainen leijona -palkitut elokuvat Luokka:Vuoden 1988 italialaiset elokuvat Luokka:Ermanno Olmin ohjaamat elokuvat
Mäntsälän vaakuna

Mäntsälän vaakuna on Mäntsälän kunnan tunnus, joka on saanut aiheensa seudun perinteisistä elinkeinoista. Hirven pää viittaa seudun jahtimaihin, ja apilat symboloivat maataloutta. Vaakunan selitys kuuluu ”sinisessä kentässä kultainen, edestäpäinen hirvenpää, jonka varuksetkin kultaa; saatteena kolme hopea-apilaa asetettuina 1+2”. Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja Mäntsälän kunnanvaltuusto hyväksyi sen 16. joulukuuta 1950. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 20. helmikuuta 1951. == Lähteet == * * Mäntsälä Vaakuna
Sinfonia nro 9 (Bruckner)

Sinfonia nro 9 d-molli on Anton Brucknerin viimeinen sinfonia. Teos on sävelletty vuosina 1887–1896. Kantaesitys oli vuonna 1903. Bruckner omisti sinfonian "rakkaalle Jumalalle" ("den lieben Gott"). Sinfonian finaali jäi keskeneräiseksi. Sinfoniassa on scherzo toisena osana ennen adagiota. Teoksessa on rohkeaa muunnesointujen käyttöä, esimerkiksi scherzon ja adagion alussa. Laajassa, syvämietteisessä adagiossa on muistumia aikaisemmista sinfonioista. Säveltäjä on kuvaillut osaa "jäähyväisiksi elämälle". Sinfoniaa esitetään yleensä kolmiosaisena. Sinfonian finaalina on esitetty täydennettyjä versioita, jotka perustuvat Brucknerin säilyneisiin käsikirjoituksiin. Brucknerin teosta Te Deum on myös esitetty sinfonian finaalina Brucknerin oman ehdotuksen perusteella. ==Osat== #Feierlich, misterioso #Scherzo. Bewegt, lebhaft #Adagio. Langsam, feierlich ==Lähteet== Luokka:1890-luvun musiikkiteokset Luokka:Sinfoniat Luokka:Anton Brucknerin teokset
Hammer (yhtye)

Hammer on suomalainen black metallia soittava yhtye, joka on perustettu vuonna 2004 Lappeenrannassa. Lappeenrantalainen Werewolf Records julkaisi Hammerin debyyttialbumin Shoax vuonna 2008. Lyriikoissa esiintyy vahvasti muun muassa kansallissosialismi ja antisemitismi, joten useimmat luokittelevat yhtyeen kansallissosialistiseksi black metalliksi. ==Nykyinen kokoonpano== * Verflucht – laulu, basso * Ravenum – kitara, basso, rummut * A.V. – sessiorumpali ==Diskografia== * * * ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * * Luokka:Lappeenrannan musiikki Luokka:Suomalaiset black metal -yhtyeet