EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Yksinkeltainen on kaksinkeltaista

Yksinkeltainen on kaksinkeltaista on Olli-Pekka Tennilän runokokoelma. Se julkaistiin vuonna 2012 Poesian kustantamana. Teos sai Runeberg-palkinnon vuonna 2013. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Poesia: Yksinkeltainen on kaksinkeltaista *Teoksen verkkoversio (PDF) Luokka:Suomalaiset runokokoelmat Luokka:Vuoden 2012 kirjat
Voitto Koskela (kauppaneuvos)

Voitto Arvo Aaret Koskela (23. tammikuuta 1922 Nurmijärvi – 23. tammikuuta 1993) oli suomalainen insinööri, yrittäjä yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Viitattu 29.11.2022. Koskelan vanhemmat olivat samanniminen isä, Arvo Koskela, ja Hilma Sundström ja puolisot 1947–1982 Kaarina Linnea Vilhelmiina Halonen ja vuodesta 1982 Kaarina Tytti Viinikainen. Koskela kävi Nurmijärven yhteiskoulua 1935–1939 ja rintamalukiota 1944 ja valmistui sähköinsinööriksi Helsingin teknillisestä opistosta 1947. Hän oli Valmet Oy:n Helsingin telakan sähköinsinööri 1947–1948, Hankkijan sähköinsinööri 1948–1953, Sähkö Oy AEG:n osastopäällikkö 1953–1954, Itä-Suomen Sähkö- ja Insinööritoimisto Issi Oy:n toimitusjohtaja 1954–1966 ja pääomistaja 1955–1966 ja Issi Ky V. Koskelan omistaja ja toimitusjohtaja 1967–1986. Koskelalla oli myös useita sähköalan ja muita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan hän oli reservin luutnantti. Koskela sai kauppaneuvoksen arvonimen 1979. taiteilija Jaakko Sievänen maalasi hänen muotokuvansa 1986. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 1993 kuolleet
Alpo Neuvonen

Alpo Ensio Neuvonen (16. kesäkuuta 1927 Parikkala – 3. toukokuuta 2013 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Viitattu 29.11.2022. Neuvosen vanhemmat olivat kauppias Matti Johannes Neuvonen ja Sofia Puolakka ja puoliso vuodesta 1952 Terttu Sanelma Vaisto. Neuvonen tuli ylioppilaaksi Parikkalan yhteiskoulusta 1947 ja valmistui ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1952. Hän oli Keskon Savonlinnan konttorin kesäharjoittelija 1947, 1948 ja 1949, Helsingin konttorin siirtomaatavaraosaston myynti- ja ostotehtävissä 1950–1956, konttorinjohtajan apulainen ja vt. konttoripäällikkö 1956–1959, pääkonttorissa neuvontaosaston johtajan apulainen 1959, hallintojohtajan apulainen 1959–1961, elintarvikekonttorin konttorinjohtaja 1961–1967, elintarvikeryhmän johtaja 1967–1987, johtokunnan ja sittemmin hallituksen jäsen 1968–1987 sekä Keskon varapääjohtaja 1983–1987. Neuvosella oli myös useita liike-elämän ja muita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan hän oli reservin alikersantti. Neuvonen sai kauppaneuvoksen arvonimen 1979. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Bernt Starckjohann

Bernt Hermann Carsten Starckjohann (10. kesäkuuta 1923 Viipuri – 13. heinäkuuta 1997 Lahti) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Viitattu 29.11.2022. Starckjohannin vanhemmat olivat johtaja Hermann Heinrich Starckjohann ja Eleonore Johanna Auguste Nerst ja puoliso pianisti Sirkka-Liisa Hyvärinen. Starckjohann tuli ylioppilaaksi Lahden lyseosta 1945 ja suoritti tutkinnon Suomen Liikemiesten Kauppaopistossa 1946. Hän oli Oy Starckjohann & Co Ab:n eri tehtävissä 1947–1952, johtokunnan jäsen 1952–1981, varapuheenjohtaja 1973–1975 ja päätoiminen puheenjohtaja 1975–1981, Oy Telko Ab:n hallituksen puheenjohtaja 1978–1981 ja Starckjohann-Telko Oy:n, vuodesta 1990 Starckjohann Oy, hallituksen päätoiminen puheenjohtaja 1981–1988, puheenjohtaja 1988–1990 ja jäsen 1990–1994. Starckjohannilla oli myös useita liike-elämän ja muita luottamustehtäviä. Ruotsin varakonsuli Lahdessa hän oli 1970–1989. Molempiin sotiin osallistunut Starckjohann oli sotilasarvoltaan reservin majuri. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1979. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 1997 kuolleet
Vuoden käsikirjoittaja

Vuoden käsikirjoittaja -palkinto on jaettu vuodesta 2022. Palkinnon jakaa Suomen Näytelmäkirjailijat ja Käsikirjoittajat ry. == Palkitut == * 2022: Daniela Hakulinen ja Ilona Ahti elokuvasta Tytöt tytöt tytöt. * 2023: Reeta Ruotsalainen elokuvakäsikirjoituksesta elokuvaan Kupla ja Mia Ylönen sarjakäsikirjoituksesta tv-sarjaan Koodinimi: Annika. * 2024: Jemina Jokisalo sarjakäsikirjoituksesta tv-sarjaan Toinen tuleminen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset elokuvapalkinnot
Tuulianna Tola

Tuulianna Maria Tola (s. 1979https://www.instagram.com/p/Ch7zoR8tdsP/ Helsinki) on suomalainen tv-toimittaja ja juontaja. Tällä hetkellä hän työskentelee Ylen Puoli seitsemän -ohjelmassa toimittajana ja toimii perjantaisin ohjelman juontajana yhdessä Anniina Valtosen ja Olli-Pekka Kursin kanssa. Uransa hän aloitti Suuri kupla -sarjakuvatietokilpailun juontajana. Hän on juontanut myös ohjelmia Katso pois, Koiralle koti, Karamelli, Aamu-tv ja Strada. Lisäksi hän on toiminut juontajana Radio Novalla ja Radio Suomessa. Puoli seitsemän -ohjelmassa hän aloitti vuonna 2016. == Yksityiselämä == Tola on naimisissa ja hänellä on kolme lasta. Hänen vanhempansa ovat Olli Tola ja Heini Tola. Näyttelijä-ohjaaja Pamela Tola ja kirjailija Joonatan Tola ovat Tuulianna Tolan serkkuja. == Lähteet == * Tolan profiili Yle.fi * Tolan ja Valtosen Halloween ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset televisiojuontajat Luokka:Suomalaiset televisiokasvot Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Matti Peltola

Matti Peltola (s. 3. heinäkuuta 2002 Espoo) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Yhdysvaltain MLS-liigan D.C. Unitedia. Pelipaikaltaan Peltola on puolustaja tai keskikenttäpelaaja. == Seurajoukkueura == Nuorempana Peltola pelasi jalkapallon lisäksi jääkiekkoa HIFK:ssa. Lapsena Peltola asui perheineen muutaman vuoden ajan Belgiassa ja jalkapallon Peltola aloitti belgialaisessa jalkapallokoulussa. Perheen palattua Suomeen Peltolan ollessa viisivuotias, jatkoi Peltola pelaamista Keimolan Kaiussa, josta hän siirtyi HJK:n akatemiaan kahdeksanvuotiaana. Aikuisten tasolla Peltola debytoi Klubi 04:n paidassa Ykkösessä AC Oulua vastaan lokakuussa 2018. Seuraavalla kaudella 2019 Peltola pelasi 21 ottelua Kakkosessa Klubi 04:n riveissä, mutta pääsi Veikkausliigan päätöskierroksella Ilvestä vastaan tekemään myös edustusjoukkuedebyyttinsä HJK:ssa. Seuraava kausi 2020 jäi Peltolalta pääasiassa selän rasitusmurtuman pitkälti välistä, mutta hän onnistui kuitenkin avaamaan maalitilinsä HJK:n paidassa Suomen cupin ottelussa TPS:ää vastaan. Kaudella 2021 Peltola nousi vakiokasvoksi HJK:n edustusjoukkueen kokoonpanossa. Peltola kirjautti tililleen 16 liigaottelua, kun HJK eteni aina mestaruuteen asti. Peltola pelasi myös neljässä HJK:n Konferenssiliigan lohkovaiheen ottelussa. Alkukauden 2022 Peltola oli sivussa sydänoperaation vuoksi ja hän pääsi tositoimiin vasta kymmenennellä sarjakierroksella AC Oulua vastaan. Elokuussa 2022 HJK käytti Peltolan sopimuksessa olleen option kaudesta 2023. Kauden toisella puoliskolla Peltola vakiinnutti paikkansa avauskokoonpanossa ja pelasi lopulta 15 ottelua Veikkausliigassa, joista 12 avauksessa. HJK päätti kautensa mestaruuteen. Eurooppa-liigassa Peltola pääsi pelaamaan kaikissa kuudessa lohkovaiheen ottelussa. Peltola teki ensimmäisen maalinsa Veikkausliigassa 9. toukokuuta 2023 KTP:n verkkoon. Kaudella 2023 hän kuului jälleen HJK:n mestaruusjoukkueen luottopelaajiin, saaden tililleen 21 ottelua Veikkausliigassa ja neljä ottelua Konferenssiliigan lohkovaiheessa. Helmikuun alussa 2024 Peltola siirtyi ilmaisella siirrolla MLS-seura D.C. Unitediin. == Maajoukkueura == Peltola on edustanut useita Suomen maajoukkueita junioritasolla. Alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa hän debytoi syyskuussa 2021. A-maajoukkuedebyyttinsä Peltola teki harjoitusottelussa Viroa vastaan tammikuussa 2023. == Saavutukset == * HJK ** Veikkausliigan mestaruus: 2021, 2022, 2023 ** Suomen cupin mestaruus: 2020 ** Suomen liigacupin mestaruus: 2023 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 2002 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hauhon kirkonkylän työväentalo

Hauhon kirkonkylän työväentalo oli Hauhon kunnan (vuodesta 2009 lähtien osa Hämeenlinnaa) kirkonkylässä sijainnut työväentalo. ==Historiaa== Hauhon kirkonkylän työväenyhdistys perustettiin tammikuussa 1906. Perustamistilaisuudessa yhdistykseen liittyi 44 jäsentä, ja vuoden lopulla jäsenluku lähestyi jo sataa. Heti seuraavana vuonna yhdistykselle alettiin rakentaa omaa toimitaloa, ja vuoden 1907 juhannusjuhlat vietettiin jo oman katon alla. Rakennushankkeesta syntynyttä velkaa lyhennettiin muun muassa arpajaisia järjestämällä. Vuonna 1917 yhdistyksen jäsenmäärä nousi nopeasti 124:ään Venäjän vallankumouksen aiheuttaman innostuksen seurauksena. Sisällissodan aikaan talo ja yhdistyksen muu omaisuus takavarikoitiin. Yhdistys aloitteli vuonna 1919 toimintaansa uudelleen ja sai alkukesästä talonkin takaisin. Vuonna 1931 kirkonkylän työväenyhdistys oli ”Hauhon johtava yhdistys” ja sen jäsenluku oli noin 30. Vuoteen 1936 mennessä yhdistys oli velaton, ja sille oli kertynyt melko runsaasti omaisuuttakin. Yhdistyksen tai talon myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa. ==Toimintaa työväentalolla== Talolla järjestettiin juhlia, iltamia, kokouksia sekä luento- ja puhetilaisuuksia. Yhdistyksellä oli myös pieni kirjasto jäsenten käyttöön. Lisäksi talolla järjestettiin piiritoimikunnan avustuksella luento- ja opastuskursseja. Yhdistyksen alla toimi myös näytelmäseura. Vuonna 1951 talolla pidettiin SKDL:n ja sosialidemokraattien yhteinen kokous. == Lähteet == Luokka:Hämeenlinnan työväentalot Luokka:Hauho
Ilmoilan työväentalo

Ilmoilan työväentalo oli Hauhon kunnan (vuodesta 2009 lähtien osa Hämeenlinnaa) Ilmoilan kylässä sijainnut työväentalo. ==Historiaa== Ilmoilan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1907. Jo vuoden 1908 lopulla yhdistyksen valitettiin olevan ”nukkumistilassa”, jota oli kestänyt saman vuoden kesästä lähtien. Vuonna 1910 yhdistyksessä olikin vain 7 jäsentä. Sisällissodan jälkeen yhdistyksen jäsenluku lähti nousuun, ja vuonna 1928 se oli 16. Tuolloin yhdistys omisti myös talon, jota ei vielä vuosien 1921–1924 puoluetilastossa ollut. Vuonna 1931 yhdistyksen jäsenluku oli noin 15. Yhdistyksen tai talon myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa. == Lähteet == Luokka:Hämeenlinnan työväentalot Luokka:Hauho
Hans Schönrath

Hans Schönrath (8. marraskuuta 1902 Gronau, Westfalen, Saksan keisarikunta – 10. helmikuuta 1945 Pillau, Saksa) oli saksalainen raskaansarjan nyrkkeilijä. Hän saavutti amatöörien EM-hopeaa ja teki 1928 alkaneen ammattilaisuran, joka kesti vuoteen 1939. Hans Schönrath aloitti nyrkkeilyuransa Krefeldin paikallisessa nyrkkeilyseurassa. Ensimmäisen Saksan raskaansarjan amatöörimestaruutensa hän voitti vuonna 1925. Vuonna 1927 hän edusti Saksaa Berliinin EM-kisoissa, jossa hän hävisi loppuottelussa Ruotsin Nils Rammille. Seuraava vuonna hän voitti toisen Saksan mestaruutensa ja edusti myös maataan Amsterdamin olympialaisissa. Schönrath hävisi kuitenkin heti ensimmäisessä ottelussaan, jossa vastustajana oli jälleen Ruotsin Ramm, joka eteni kisoissa olympiahopealle. Olympialaisten jälkeen Hans Schönrath aloitti ammattilaisuransa. Vuoden 1929 loppuun mennessä hän oli nyrkkeillyt 11 ottelua, joista 10 voitokkaasti. Vuoden 1930 alkupuolella hän koki kolme peräkkäistä tappiota aikansa vahvoille amerikkalaisille raskassarjalaisille, kuten Larry Gains ja Young Stribling. Sen jälkeen Schönrathin menestys oli vaihteleva, ja tappioita tuli mm. Tanskan Søren Petersenille ja Belgian Pierre Charlesille sekä ratkaisematon maanmiehen Walter Neuselin kanssa. Vuodenvaihteessa 1931/1932 Schönrath otteli Yhdysvalloissa New Yorkin Madison Square Gardenin kehässä, mutta koki niissä tappiot. Sen jälkeen Schönrath jatkoi uraansa Euroopassa, jossa tappiot Italian Primo Carneralle, Saksan Vincenz Howerille, uudelleen Walter Neuselille, Espanjan Paulino Uzcudunille, Norjan Otto von Poratille, Etelä-Afrikan Ben Foordille, Saksan Arno Kölblinille. Helmikuusaa 1936 Schönrath otteli Suomen nousevaa tähteä Gunnar Bärlundia vastaan, mutta koki selvän tappion. Vuosina 1936-1937 Schönrathille tuli pitempi voittojen putki eli yhdeksän voittoa. Voittojen ketjun katkaisi jälleen Yhdysvaltojen Larry Gains marraskuussa 1937. Ura jatkui vielä sen jälkeen aina kesäkuuhun 1939, jolloin hän otteli viimeisen ottelunsa maanmiestään Werner Selleä vastaan. Hans Schönrathin elämä päättyi helmikuussa 1945, kun hän oli mukana Itä-Preussista matkustajana evakuiointia tehneessä SS General von Steubenissa, jonka venäläinen sukellusvene upotti Pillaun edustalla. ==Lähteet== Luokka:Saksalaiset nyrkkeilijät Luokka:Saksalaiset toisessa maailmansodassa kaatuneet Luokka:Vuonna 1902 syntyneet Luokka:Vuonna 1945 kuolleet
Lehmusvaahtera

Lehmusvaahtera (Acer distylum) on vaahteroiden (Acer) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on kausivihanta puu, joka voi kasvaa noin 15 metriä korkeaksi. Lajin kukat ovat yksineuvoisia, mutta kasvit ovat kuitenkin yksikotisia. Lehmusvaahtera kukkii kesäkuussa ja sen siemenet kypsyvät lokakuussa. Lehmusvaahtera kasvaa luontaisena Japanissa. Sitä tavataan temperaattisista kausivihannista metsistä 700–1600 metrin korkeudella merenpinnasta. Lehmusvaahteraa voi kasvattaa koristepuuna. Lisäksi lehmusvaahteran sokeripitoisesta maitiaisnesteestä voi valmistaa juomia tai sitä voi konsentroida siirapiksi keittämällä siitä vettä pois ja valmistettua siirappia voi sitten käyttää makeutusaineena erilaisiin ruokiin. Lehmusvaahteran maitiaisnesteen sokeripitoisuus on kuitenkin selvästi matalampi kuin sokerivaahteralla (Acer saccharum). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Trees and Shrubs Online: Acer distylum * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Acer distylum Luokka:Vaahterat Luokka:Aasian puut
André Holland

André Holland (s. 28. joulukuuta 1979 Bessemer, Alabama) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan Kevininä Oscar-palkitussa draamaelokuvassa Moonlight (2016). Hollandin muita rooleja ovat muun muassa tohtori Algernon Edwards draamasarjassa The Knick (2014–2015), Matt Miller kauhusarja American Horror Storyn kuudennella tuotantokaudella (2016), Henry Deaver kauhusarjassa Castle Rock (2018), Elliot Udo musikaalisarjassa The Eddy (2020), Wendell Smith elämäkertaelokuvassa 42 (2013), Andrew Young historiallisessa draamaelokuvassa Selma (2014), James Jenkins fantasiaelokuvassa Hyppy ajassa (2018) ja Frank Yearly kannibaalielokuvassa Bones and All (2022). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Afroamerikkalaiset Luokka:Elävät henkilöt
Kapeakielikotilot

Kapeakielikotilot (Neogastropoda) on kotiloihin kuuluva nilviäislahko. Lahkon lajeja tavataan sekä merivesistä että makeista vesistä. == Taksonomia ja anatomia == Kapeakielikotilot jaetaan seitsemään alalahkoon, ja heimoja on useita. Lahkon lajimääräksi on arvioitu 12 600-16 000\. Kapeakielikotiloiden luokittelu on perustunut ensisijaisesti raspikielen ja ruuansulatuselimistön rakenteeseen, ja niiden asema on osittain epäselvä. Molekyylifylogeneettisissä analyyseissä on lahkon todettu olevan vaihtelevasti joko monofyleettinen tai parafyleettinen. Kapeakielikotilot on monimuotoinen lahko, ja tavanomaisia ovat esimerkiksi kuoren sifonikanava, pitkä sifoni, kuoren sulkulevy, yksi tai kaksi kidusta ja hampainen raspikieli. ==Elintavat == Suurin osa kapeakielikotiloista elää meressä, mutta muutamia sukuja tavataan makeista vesistä. Kapeakielikotilot ovat petoja, ja niiden ravintoa ovat nilviäiset, merisiilit, monisukasmadot ja kalat. == Lähteet == *
Carmarthenin musta kirja

Carmarthenin musta kirja on vanhin tunnettu pelkästään kymrin kielellä kirjoitettu käsikirjoitus. Kymri on kelttiläinen kieli, jota puhutaan Walesissa. Kirja on kirjoitettu 1200-luvulla. Siihen on talletettu muistoja vuosisadoilta, jotka jo tuolloin olivat historiaa. Kirjassa on muun muassa yksi varhainen versio kelttien kuninkaasta Arthurista ja hänen hovivelhostaan Merlinistä. Lisäksi siinä on taru Cantre'r Gwaelodin valtakunnasta. Musta-sana kirjan nimessä johtuu sen mustasta selkämyksestä. == Lähteet == Luokka:Kelttiläiset kielet Luokka:Wales
Viggo Kampmannin I hallitus

Viggo Kampmannin I hallitus oli Tanskan hallitus 21.2.1960–18.11.1960. Se koostui Sosiaalidemokraattisesta puolueesta, Radikaalista Venstrestä sekä Retsforbundetista. ==Ministerit== Pääministeri * Viggo Kampmann (Sosiaalidemokraatit) Ulkoministeri * Jens Otto Krag (Sosiaalidemokraatit) Valtiovarainministeri * Viggo Kampmann (Sosiaalidemokraatit) 21.2.1960–31.3.1960 * Kjeld Philip (Radikaali Venstre) 31.3.1960–18.11.1960 Opetusministeri * Jørgen Jørgensen (Radikaali Venstre) Salkuton ministeri * Viggo Starcke (Retsforbundet) Talous- ja Pohjoismaaministeri * Bertel Dahlgaard (Radikaali Venstre) Sosiaaliministeri * Julius Bomholt (Sosiaalidemokraatit) Kirkkoministeri * Bodil Koch (Sosiaalidemokraatit) Oikeusministeri * Hans Erling Hækkerup (Sosiaalidemokraatit) Julkisten töiden ministeri (liikenneministeri) ja Grönlanti-ministeri * Kai Lindberg (Sosiaalidemokraatit) Puolustusministeri * Poul Hansen (Sosiaalidemokraatit) Kalastusministeri * Oluf Pedersen (Retsforbundet) Työ- ja asuntoministeri * Kaj Bundvad (Sosiaalidemokraatit) 21.2.1960–31.3.1960 Työministeri * Kaj Bundvad (Sosiaalidemokraatit) 31.3.1960–18.11.1960 Asuntoministeri * Carl P. Jensen (Sosiaalidemokraatit) 31.3.1960–18.11.1960 Maatalousministeri * Karl Skytte (Radikaali Venstre) Sisäministeri * Søren Olesen (Retsforbundet) Kauppaministeri * Kjeld Philip (Radikaali Venstre) 21.2.1960–31.3.1960 * Lars P. Jensen (Sosiaalidemokraatit) 31.3.1960–18.11.1960 ==Lähteet== Luokka:Tanskan hallitukset
Retsforbundet

Retsforbundet (virallisesti Retsforbundet - Danmarks bæredygtige parti; vuoteen 2012 Danmarks Retsforbund) on tanskalainen vuonna 1919 perustettu poliittiseen keskustaan sijoittuva puolue, jonka ideologia perustuu georgismiin. ==Historia== Puolue perustettiin vuonna 1919 nimellä Danmarks Retsforbund, tosin vasta vuonna 1922 se päätti ryhtyä varsinaiseksi puolueeksi. Ensimmäistä kertaa se pääsi kansankäräjille vuonna 1926, ja oli siellä edustettuna vuoteen 1960. Korkeimmillaan kannatus oli vuoden 1950 vaaleissa, jolloin puolue sai 8,2 prosenttia äänistä ja 12 paikkaa. Puolueen johtajana toimi 1950-luvulla Viggo Starcke. Vuosina 1957–1960 puolue osallistui Hans Christian Hansenin ja Viggo Kampmannin johtamiin niin kutsuttuin kolmiohallituksiin yhdessä Sosiaalidemokraattien ja Radikaalin Venstren kanssa. Vuonna 1960 puolue kuitenkin menetti edustuksensa kansankäräjillä. Sittemmin Retsforbundet on ollut kansankäräjillä vuosina 1973–1975 sekä 1977–1981. Puolueen edustaja Ib Christensen toimi Euroopan parlamentin jäsenenä 1978–1979 ja 1984–1984. Vuonna 2012 puolue vaihtoi nimensä muotoon Retsforbundet - Danmarks bæredygtige parti. ==Ideologia== Puolueen ideologiassa keskeistä on georgismin ajatus, että ihmisellä on oikeus omistaa oman työnsä tulokset, mutta ei yhteistä maata. Puolue korostaa myös ihmisten vapautta suhteessa valtioon sekä vapaakauppaa. Euroopan unionia se vastustaa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Puolueen verkkosivut Luokka:Tanskan puolueet
Kirjohiekkahautoja

Kirjohiekkahautoja (Xenotilapia melanogenys) on kirjoahventen heimoon ja hiekkahautojien sukuun kuuluva kalalaji. Sitä kalastetaan ja pidetään akvaariokalana. == Koko ja ulkonäkö == Kirjohiekkahautoja voi kasvaa enintään 15 senttimetrin mittaiseksi. Lajilla on pitkänomainen ruumis ja melko pitkä kuono. Koiraat ovat naaraita kookkaampia ja lisäksi koirailla on pidempi selkäevä ja peräevä. == Levinneisyys ja elinympäristö == Kirjohiekkahautoja on pohjakala, jota tavataan kotoperäisenä Tanganjikajärvessä. Laji elää melko syvissä, korkeimmillaan 40 metrin syvyisissä vesissä, mutta kutuaikana se siirtyy huomattavasti matalampiin vesiin. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut kirjohiekkahautojan vuonna 2006 puutteellisesti tunnetuksi lajiksi. == Ravinto ja elintavat == Kirjohiekkahautoja etsii ravintoa suurissa parvissa seuloen syötävää pohjahiekasta. Lajin vatsasta on löydetty ainakin hankajalkaisia, raakkuäyriäisiä ja katkarapuja. Naaras hautoo mätimunia suussaan. == Lähteet == Luokka:Hiekkahautojat Luokka:Akvaariokalat
Lanu-festivaali

LANU!-festivaali on keväisin järjestettävä virtuaalinen kirjallisuustapahtuma, joka keskittyy lasten, nuorten ja nuorten aikuisten kirjallisuuteen. LANU! järjestettiin ensimmäisen kerran huhtikuussa 2020, jonka jälkeen tapahtuma- ajankohdaksi vakiintui toukokuun ensimmäinen viikonloppu. Festivaalin nimi tulee lyhenteestä lanu, joka tarkoittaa lasten ja nuorten kirjallisuutta. Kaikki festivaalin ohjelmat esitetään sosiaalisen median eri kanavissa. Ohjelmistoon kuuluu dokumentteja, studiokeskusteluja ja Instagram Live -lähetyksiä. Vuosina 2021 ja 2022 järjestettiin myös lukupiiri. Lisäksi tapahtuman sivustolta voi ladata kirjallisuusaiheisia tehtäväpaketteja. Toukokuussa 2024 tapahtuma järjestettiin ensimmäistä kertaa avoimena yleisölle Keskustakirjasto Oodin Maijansalissa Helsingissä. Tapahtumaa järjestävälle Lanu ry:lle myönnettiin vuonna 2022 Suomen Messusäätiön rahoittama Kirja-alan edistämispalkinto, joka on suuruudeltaan 15 000 euroa. Vuonna 2021 tapahtuma sai Onnimanni-palkinnon ja se huomioitiin myös Read Hour -ehdokkuudella lasten ja nuorten lukutaidon sekä heille suunnatun kirjallisuuden näkyvyyden eteen tehdystä ansiokkaasta työstä. ==Lähteet== Luokka:Suomen kirjallisuustapahtumat
Tami Mauriello

Stefano "Tami" Mauriello (24. toukokuuta 1923 Helsinki – 3. joulukuuta 1999 Florida, Yhdysvallat) oli italialaiset sukujuuret omaava amerikkalainen ammattinyrkkeilijä ja näyttelijä, joka sijoittui kahdessa sarjassa 1940-luvulla. Hän haastoi kolmesti maailmanmestaruudesta, taistellen Gus Lesnevichiä ja Joe Louisia vastaan ​​maailman kevyen ja raskaansarjan mestaruudesta. Suomalaisille Mauriello tuli tunnetuksi Gunnar Bärlund kolminkertaisena vastustajana, joka voitti kaikki kolme otteluaan Bärlundia vastaan. == Kohti kevyen raskaansarjan MM-ottelua == Tami Mauriello aloitti nyrkkeilyuransa heinäkuussa 1939. Sen jälkeen hän eteni 33 ottelussa vain yhdellä tappiolla vasta 17-vuotiaana kevyen raskaansarjan MM-otteluun Gus Lesnevichiä vastaan elokuussa 1941, mutta koki pistetappion 15-eräisessä ottelussa. Marraskuussa käydyssä uusintaottelussa kävi samoin eli Mauriellolle tappio. == Kohti raskaan sarjan MM-ottelua == Mauriellon voitokas nyrkkeilyura sai kuitenkin jatkoa raskaassa sarjassa, sillä seuraavassa 11 ottelussa hän otti 10 voittoa. Niistä yksi oli tammikuussa 1942 Suomen Gunnar Bärlundia vastaan käyty ottelu, jossa Mauriello otti voiton keskeytyksellä 8. erässä. Muut Mauriellon voittamat nimekkäät nyrkkeilijät olivat Tony Musto ja Red Burman. Lisäksi Bob Pastorin kanssa tuli ratkaisematon. Syyskuussa 1942 Mauriellolle tuli pistehäviö Jimmy Bivinsiä vastaan. Sen jälkeen Mauriellolle tuli nimekkäitä voittoja, kuten Lee Savoldista ja Lou Novasta, mutta maaliskuussa 1943 jälleen tappio Bivinsille. Voitokas ura sai sen jälkeen jatkoa kahdeksan ottelussa, joissa hän voitti mm. Bärlundin ja Savoldin uudelleen. Helmikuussa 1944 Mauriello koki selvän pistehäviön Joe Baksille. Tässä vaiheessa Mauriello oli nimetty Louisin 2. haastajaksi eli tappio lykkäsi Mauriellon MM-ottelua. Sen jälkeen 16 ottelussa 15 voittoa nosti hänet lähemmäs MM-ottelua, ja tyrmäysvoitto Britannian Bruce Woodcockista nosti hänet MM-otteluun. Syyskuussa 1946 käyty MM-ottelu Joe Louisia vastaan päättyi 1. erässä tapahtuneeseen tyrmäykseen. MM-ottelun jälkeinen ura eteni vielä varsin voitokkaasti, sillä hänen käymissään 18 ottelussa hän koki viisi tappiota. Mauriellon ura päättyi lokakuussa 1949. == Elokuvanäyttelijänä == Nyrkkeilyuransa päätyttyä hän sai muutamia pieniä rooleja Hollywood- elokuvissa: *1954: Alaston satama, (Elia Kazanin ohjaus) == Loppuvuodet == Mauriello sairasti elämänsä loppuvuosina nyrkkeilystä aiheutunutta dementiaa. Hän kuoli New Yorkissa 76-vuotiaana joulukuussa 1999. == Viitteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset nyrkkeilijät Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Amerikanitalialaiset Luokka:Vuonna 1911 syntyneet Luokka:Vuonna 1999 kuolleet
Havaijinkielinen Wikipedia

Havaijinkielinen Wikipedia on Wikipedian havaijinkielinen versio, jossa oli 2 468 artikkelia marraskuun lopulla 2022. Havaijinkielinen Wikipedia aloitti toimintansa syyskuussa 2004. == Lähteet == Luokka:Wikipediat kielittäin Wikipedia
Iliman Ndiaye

Iliman Cheikh Baroy Ndiaye (s. 6. maaliskuuta 2000 Rouen, Ranska) on senegalilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Evertonia. Hän on pelannut Senegalin maajoukkueessa vuodesta 2022. Ndiaye siirtyi Englantiin Boreham Woodin junioreihin kesällä 2016. Hän siirtyi Sheffield Unitediin kesällä 2019 ja pelasi ensimmäisen valioliigaottelunsa vieraskentällä Leicester Cityä vastaan maaliskuussa 2021, jolloin hän pääsi vaihdosta kentälle runsaaksi kymmeneksi minuutiksi. Kaudella 2021–2022 Ndiayelle kertyi Sheffield Unitedin joukkueessa 30 mestaruussarjaottelua, joissa hän pelasi 23 kertaa avauskokoonpanossa ja teki seitsemän maalia, kaksi kauden ensimmäisessä ottelussaan Peterborough Unitedia vastaan ja neljä kauden viidessä viimeisessä ottelussa. Kaudella 2022–2023 hän pelasi mestaruussarjassa kaikki 46 ottelua, joissa 43 kertaa avauskokoonpanossa, ja teki niissä 14 maalia, joista kaksi elokuussa Blackburn Roversia vastaan. Lisäksi hän syötti 11 maalia. Ndiaye siirtyi Ligue 1:n Olympique de Marseilleen 17 miljoonalla eurolla elokuussa 2023. Hän pelasi seuraavalla kaudella Ranskan pääsarjassa 30 ottelua, joissa teki kolme ja syötti viisi maalia. Eurooppa-liigan 14 ottelussa hän teki yhden maalin. Hän siirtyi Englannin Valioliigan Evertoniin 18 miljoonalla eurolla kesällä 2024. Ndiaye pelasi Senegalin maajoukkueessa ensimmäisen ottelunsa kesäkuussa 2022 Afrikan- mestaruuskilpailujen karsinnassa Beniniä vastaan ja toisen syyskuussa 2022 ystävyysottelussa Irania vastaan. Molemmissa hän tuli vaihdosta kentälle. MM- kilpailuissa 2022 hän tuli toisessa alkulohko-ottelussa Qataria vastaan vaihdosta kentälle 75. minuutilla ja syötti joukkueensa kolmannen maalin. Hän pelasi avauskokoonpanossa kolmannessa alkulohko-ottelussa Ecuadoria ja tappiollisessa neljännesvälieräottelussa Englantia vastaan. Ensimmäisen maajoukkuemaalinsa hän teki kuudennessa maaottelussaan, Afrikan- mestaruuskilpailujen karsintaottelussa Mosambikia vastaan maaliskuussa 2023. Hän tuli vaihdosta kentälle Senegalin kaikissa neljässä ottelussa vuonna 2024 järjestetyissä Afrikan-mestaruuskilpailuissa ja teki maalin alkulohko- ottelussa Guineaa vastaan. Kaikkiaan hän on 31. lokakuuta 2024 mennessä pelannut 20 maaottelua ja tehnyt kaksi maalia. == Lähteet == Luokka:Senegalilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 2000 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Olli Naukkarinen

Olli Naukkarinen (s. 1979 Pihtipudas) oli Järvenpään kaupunginjohtaja vuosina 2018–2022. Järvenpään kaupunginvaltuuston valitessa kaupunginjohtajan keväällä 2018 hän voitti Päivi Rahkosen, äänin 35–16. Naukkarinen erosi Järvenpään kaupunginjohtajan virasta keväällä 2022, jolloin hänet valittiin Kanta-Hämeen hyvinvointialueen johtoon. == Lähteet == Luokka:Järvenpään kauppalan- ja kaupunginjohtajat Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Kanta-Hämeen hyvinvointialue
Iiris Laukkanen

Iiris Laukkanen on Järvenpään kaupunginjohtaja vuodesta 2022. Aiemmin hän on toiminut Järvenpään hallintojohtajana sekä vt. kaupunginjohtajana. == Lähteet == Luokka:Järvenpään kauppalan- ja kaupunginjohtajat Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Syntymävuosi puuttuu
Move Again

Move Again on eteläkorealaisen Karan kahdeksas EP-levy, joka julkaistiin 29. marraskuuta 2022. Albumi juhlistaa yhtyeen 15-vuotisjuhlapäivää, ja on yhtyeen ensimmäinen julkaisu seitsemään vuoteen. Albumin nauhoittamiseen osallistuivat kaikki yhtyeen jäsenet, pois lukien edesmennyt Goo Hara ja yhtyeen aikaisin jättänyt Sunghee. EP:stä julkaistaan japaninkielinen versio 21. joulukuuta 2022. == Taustaa == Kara ilmoitti syyskuussa 2022, että tekisi paluun viisijäsenisenä RBW levy-yhtiön alaisuudessa. Albumin tarkoitus on juhlistaa yhtyeen 15-vuotisjuhlapäivää. Albumin nimi ja julkaisupäivä julkistettiin lokakuun lopussa. Marraskuun alussa yhtye ilmoitti, että oli kuvannut nimikkosinglen ”When I Move” musiikkivideon. Paluualbumin virallinen aikataulu julkaistiin pian Twitterin kautta. Kara esiintyi MAMA 2022 -musiikkigaalassa albumin julkaisupäivänä. Yhtye pitää fanitapaamisia Japanissa helmikuussa 2023. == Kappaleet == # # # # == Lähteet == Luokka:Vuoden 2022 EP:t
Häiveripoheinä

Häiveripoheinä eli ripoheinä (Piptatherum miliaceum) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, ripoheinien (Piptatherum) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on monivuotinen heinälaji, joka voi kasvaa korkeimmillaan noin 150 cm korkeaksi. Korret ovat kasvutavaltaan pystyjä ja kasvavat tiiviinä mättäinä. Lehdet ovat kaljuja ja lehtien kielekkeet ovat kalvomaisia sekä 0,5–2,5 mm pitkiä. Kukintoina olevat röyhyt ovat suuria. Tähkylät ovat 2,5–3,5 mm pitkiä ja yksikukkaisia. Kukkien ulkohelpeissä on 3–4 mm pitkä vihne. Häiveripoheinä lisääntyy vain siemenistä. Häiveripoheinä kasvaa luontaisena Euraasiassa, mutta sitä kasvaa myös tulokaslajina ja viljelykarkulaisena Pohjois- Amerikassa. Laji on tuotu Pohjois-Amerikkaan eläinten rehuksi ja sitä on käytetty myös raskasmetallien sitojana kaivosalueilla. == Lähteet == * Weed Report: Smilograss == Aiheesta muualla == * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Piptatherum miliaceum * JSTOR Global Plants: Piptatherum miliaceum * Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Piptatherum miliaceum * Flora of North America: Piptatherum miliaceum Luokka:Heinäkasvit
Hankmon baptistiseurakunta

Hankmon baptistiseurakunta () on Mustasaaren Koivulahden Hankmon kylässä toimiva ruotsinkielinen baptistiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1936 kun Hankmon kylän kaksi baptistiseurakuntaa yhdistyivät.Harald 2002, s. 323–324 == Historia == Vapaakirkolliset vaikutteet tavoittivat varhain Vassoriin, josta ne levisivät Koivulahteen kahtena aaltona. Baptismi tuli Österhankmoon 1800-luvun lopulla, josta se levisi Västerhankmoon (1903) jonne rakennettiin kappeli 1900-luvun vaihteessa. Seurakunnat liittyivät yhteen 1930-luvulla Hankmon baptistiseurakunnaksi. Vuosien varrella Österhankmon rukoushuone on purettu, mutta Västerhankmon rukoushuone on säilynyt käytössä. Heti jatkosodan jälkeen Koivulahden baptistit, helluntailaiset ja lähetysseurakuntalaiset keskustelivat yhden yhteisen seurakunnan muodostamisesta, mutta suunnitelma raukesi. == Seurakunnan johtajat == * 1929–1933: Reinhold Nylund * 1938–1940: Johannes Klemetz * 1959–1961: Ruben Johansson * 1966–1967: Anders Sandberg == Katso myös == * Baptismi Suomessa * Finlands svenska baptistsamfund * Österhankmon baptistiseurakunta * Västerhankmon baptistiseurakunta * Koivulahden Elim-seurakunta * Koivulahden lähetysseurakunta * Kunin Betesda-seurakunta == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Suomen entiset baptistiseurakunnat Luokka:Mustasaaren seurakunnat Luokka:Koivulahti
Koivulahden lähetysseurakunta

Koivulahden lähetysseurakunta () on vuonna 1897 perustettu Mustasaaren Koivulahdessa toimiva vapaaseurakunta. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Koivulahden keskustassa. Seurakunnan johtaja on Karl Granberg. Seurakunta on osa Missionskyrkan i Finland -kirkkokuntaa. Seurakunnalla on runsasta lapsi- ja nuorisotyötä mm. partion, pyhäkoulun ja raamattuopetusten kautta. Seurakunta on osallistunut lähetystyöhön Ecuadorissa ja Guyanassa. Seurakunnalla on myös ystävyysseurakunta Pihkovassa. == Historia == Koivulahden kylät ovat ensimmäisiä suomenruotsalaisia alueita, jossa vapaakirkollisuus vaikutti 1800-luvun lopulla. Ensin lähetyskirkon työ saapui Vassorin kylään, josta se levisi myös muualle.Harald 2002, s. 324 Koivulahden lähetysseurakunta kasvoi 1920-luvulla Frank Mangsin herätyksen ansiosta. Heti jatkosodan jälkeen Koivulahden baptistit, helluntailaiset ja lähetysseurakuntalaiset keskustelivat yhden yhteisen seurakunnan muodostamisesta, mutta suunnitelma raukesi.Harald 2002, s. 323 Seurakunnan lähetyskirkko paloi vuonna 1970. Uusi Funisbackenille rakennettu kirkko vihittiin käyttöön vuonna 1972. Seurakunnalla on ollut lähetyshuoneita myös Österhankmossa ja Västerhankmossa. == Seurakunnan johtajat == * 1936–1937: John Lundberg == Katso myös == * Missionskyrkan i Finland * Koivulahden seurakunta * Hankmon baptistiseurakunta * Koivulahden Elim-seurakunta * Kunin Betesda-seurakunta == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Suomen vapaaseurakunnat Luokka:Mustasaaren seurakunnat Luokka:Koivulahti
Ukrainan puolustajien päivä

Ukrainan puolustajien päivä () on Ukrainassa vuosittain 1. lokakuuta järjestettävä kansallishenkinen juhlapäivä ja kansallinen vapaapäivä. Sen ensimmäinen juhla oli vuonna 2015 (mutta sitten vuoteen 2023 asti sitä vietettiin 14. lokakuuta).Ukraine marks first 'Defenders Day' with harsh words for Putin, Fox News Channel (14 October 2015)"Ukraine honours servicemen during celebrations of first-ever Defenders' Day", Ukraine Today (14 October 2015) Tällöin kunnioitetaan Ukrainaa puolustavia, sotaveteraaneja ja maan puolesta kaatuneita. Perinteisesti 1. lokakuuta on Ukrainassa ollut ukrainalaisen toisen maailmansodan aikaisen vastarintaliikkeen symbolinen perustamispäivä, ukrainalaisten kasakkojen juhlapäivä, ja ortodoksisen pokrovan päivä (eli Neitsyt Marian, Jumalanäidin suojeluksen juhlapäivä). Juhlapäivän perusti presidentti Petro Porošenko lokakuussa 2014. Tämä oli eräs Venäjän saman vuoden keväällä Krimillä aloittaman miehityksen ja Ukrainan itäosissa käynnistämän Itä-Ukrainan sodan seurauksista: Neuvostoliittoon viittaavista perinteestä haluttiin Ukrainassa kasvavassa määrin eroon. Siksi luovuttiin venäläisperäisen, Pietarin puolustamiseen kytketyneen, 23. helmikuuta vietetyn ja Ukrainassa epävirallisessa asemassa olleen Isänmaan puolustajan päivän viettämisestä. Vuodesta 2015 lähtien Ukrainan puolustajien päivä on ollut kansallinen vapaapäivä (asetus tästä annettiin 14. lokakuuta 2014). Vuonna 2021 juhlapäivän ukrainankielinen nimi muutettiin sukupuolineutraalimmaksi lisäämällä naissukupuoli aiemmin vain miessukupuoliseen maanpuolustajaan viitanneeseen päivän nimeen; tämän johdosta juhlapäivän on usealla kielillä nykyisin monikkomuodossa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Lokakuun juhlapäivät Luokka:Ukrainalaiset juhlapäivät
Marvel Studios Special Presentations

Marvel Studios Special Presentations on sarja Marvel Studiosin tuottamia Disney+:ssa julkaistuja televisiospesiaaleja, jotka sijoittuvat Marvel Cinematic Universeen (MCU), jakaen tarinallisen jatkumonsa elokuvien ja televisiosarjojen kanssa. Nimitystä Marvel Studios Special Presentation käytettiin ensi kertaa ensimmäisen televisiospesiaalin, Werewolf by Nightin (2022), julkistamisen yhteydessä, D23 Expo -messuilla syyskuussa 2022. Spesiaaleista julkaistiin MCU:n neljänteen vaiheeseen Werewolf by Night ja The Guardians of the Galaxy Holiday Special (2022), ensin mainitun ollessa halloween-teemainen ja jälkimmäisen ollessa jouluteemainen. == Neljäs vaihe == Kaikki neljännen vaiheen televisiospesiaalit julkaistiin Disney+:aan. Spesiaali Alkuperäinen julkaisu Käsikirjoittaja(t) Ohjaaja(t) == Näyttelijät ja hahmot == Lyhenteiden merkitykset *Harmaa laatikko tarkoittaa, että hahmon ei ainakaan toistaiseksi tiedetä esiintyvän elokuvassa. *V tarkoittaa ääniroolia. Hahmo 2022 Werewolf by Night The Guardians of the Galaxy Holiday Special === Ensiesiintyminen elokuvissa === Cosmo Maria BakalovaV Drax Tuhoaja Dave BautistaS Groot Vin DieselV S Mantis Pom KlementieffS Nebula Karen GillanS Kraglin Obfonteri Sean GunnS Peter Quill Tähtilordi Chris PrattS Rocket Bradley CooperV S Yondu Udonta Michael RookerV === Ensiesiintyminen: Werewolf by Night === Azarel Eugenie Bondurant Barasso Daniel J. Watts Elsa Bloodstone Laura DonnellyS Ulysses Bloodstone Richard DixonV Verussa Bloodstone Harriet Sansom HarrisS Joshua Jovan Kirk R. Thatcher Liorn Leonardo Nam Jack Russell Ihmissusi yössä Gael García BernalS Ted Sallis Otus Carey Jones * * * Jeffrey FordV Billy Swan Al Hamacher === Ensiesiintyminen: The Guardians of the Holiday Special === Kevin Bacon Kevin BaconS Steemie BlueliverF Stephen Blackehart BzermikitokolakF Rhett MillerS Kortolbookalia Murry HammondS Phloko Philip PeeplesS Kyra Sedgwick Kyra SedgwickCV Sliyavastojoo Ken BetheaS ==Vastaanotto== Spesiaali Rotten Tomatoes Metacritic Neljäs vaihe ==Lähteet== *
Yingji (ohjus)

Yingji eli YJ-83 (; ) on Kiinassa valmistettu meritorjuntaohjus, jonka käyttö aloitettiin vuonna 1998. Tuotanto jatkui ainakin vuoteen 2022.https://weaponsystems.net/system/548-YJ-83 Viitattu 30.11.2022. Ohjuksesta on olemassa ainakin kaksi eri versiota, joissa on toisistaan poikkeavat räjähdeainemassat: toisessa on 190 kilogramman ja toisessa 165 kilogramman räjähdelataus. Suunnistusjärjestelminä maaliinhakeutumiseen toimivat inertiasuunnistus sekä aktiivinen tutkahaku.thumb|Houbei-luokan ohjusvene (Tyyppi 22). Kiina on myynyt Yingji-ohjuksia muun muassa Afrikan, Lähi-idän ja Etelä-Amerikan maihin. Ohjus voidaan laukaista joko pinta- aluksesta tai lentokoneesta (kuten Xi’an H-6) sekä sukellusveneiden torpedoputkesta.https://www.china-arms.com/2021/01/yj83-anti-ship-missile- turning/ Viitattu 7.12.2022. Kiina onkin vuodesta 2010 aseistanut myös Houbei- luokan ohjusveneitään (Tyyppi 022) ohjustyypillä.https://www.globalsecurity.org/military/world/china/c-803.htm Viitattu 30.11.2022. Matkamoottorina on turbojetti.https://weaponsystems.net/system/548-YJ-83. Viitattu 2.12.2022. Risteilynopeus on 0,9 machia ja suurin lähestymisnopeus on 1,4 machia. Kantama vaihtelee alatyypistä riippuen välillä 120–230 kilometriä. ==Lähteet== Luokka:Meritorjuntaohjukset
Fagersta-Posten

Fagersta-Posten on ruotsalainen vuonna 1943 perustettu paikallislehti, jonka kotikunta on Fagersta. Lehti ilmestyy kolmesti viikossa, on poliittiselta linjaltaan sitoutumaton ja kuuluu Bonnier-konserniin. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Lehden verkkosivut Luokka:Ruotsalaiset sanomalehdet Luokka:Bonnier Luokka:Fagerstan kunta
Jalkapallon alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2012

Jalkapallon alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2012 olivat järjestyksessään 11. alle 19-vuotiaiden EM-kilpailut sen jälkeen, kun ikärajaa nostettiin 19:ään vuodesta 2002 alkaen. Karsinnoista selviytyi kahdeksan joukkuetta lopputurnaukseen, joka pelattiin Virossa 3.–15. heinäkuuta. Kahdesta neljän joukkueen alkulohkosta kaksi parasta joukkuetta pääsivät välieriin, joiden voittajat pelasivat loppuottelun. Pronssiottelua ei pelattu. Mestaruuden voitti Espanja, jolle mestaruus oli yhdeksäs, kun mukaan lasketaan turnauksen aiemmat versiot vuodesta 1948 alkaen, ja kuudes vuonna 2002 alkaneissa alle 19-vuotiaiden kilpailuissa. Välieräjoukkueet ja lohkokolmoset eli Espanja, Kreikka, Englanti, Ranska, Kroatia ja Portugali saivat paikan seuraavana vuonna pelattavaan alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuihin. == Ottelut == === Alkulohkot === Lähde: Merkkien selitykset: V = voitot T = tasapelit H = häviöt TM = tehdyt maalit PM = päästetyt maalit === Lohko A === Joukkue Ottelut V T H TM PM Pisteet style="text-align:left" 3 2 1 0 7 4 7 style="text-align:left" 3 2 0 1 8 5 6 style="text-align:left" 3 1 1 1 8 6 4 style="text-align:left" 3 0 0 3 1 9 0 === Lohko B === Joukkue Ottelut V T H TM PM Pisteet style="text-align:left" 3 2 1 0 5 3 7 style="text-align:left" 3 2 0 1 5 2 6 style="text-align:left" 3 1 1 1 4 2 4 style="text-align:left" 3 0 0 3 1 8 0 === Välierät === === Loppuottelu === == Lähteet == Alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2012 Alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut Luokka:Viron urheilutapahtumat Alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2012
Zoe Kazan

Zoe Swicord Kazan (s. 9. syyskuuta 1983 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, näytelmäkirjailija ja käsikirjoittaja. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa Revolutionary Road (2008), Pientä säätöä (2009), Rakkautta New Yorkissa (2010), Meek’s Cutoff – kadonnut vankkurikaravaani (2010), Ruby Sparks (2012), What If (2013), The Big Sick (2017) ja The Ballad of Buster Scruggs (2018). Vuonna 2014 hän esiintyi HBO:n minisarjassa Olive Kitteridge, josta hän oli ehdolla parhaan minisarjan tai televisioelokuvan naissivuosan Primetime Emmy -palkintoon. Zoe Kazan on Oscar- palkitun elokuvantekijä Elia Kazanin lapsenlapsi. Vuodesta 2007 lähtien Kazan on seurustellut näyttelijä Paul Danon kanssa. Heillä on kaksi yhteistä lasta: vuonna 2018 syntynyt tytär sekä vuonna 2022 syntynyt poika. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset näytelmäkirjailijat Luokka:Yhdysvaltalaiset käsikirjoittajat Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Amerikanenglantilaiset Luokka:Amerikansaksalaiset Luokka:Amerikankreikkalaiset Luokka:Elävät henkilöt
Jalkapallon alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2015

Jalkapallon alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2015 olivat järjestyksessään 14. alle 19-vuotiaiden EM-kilpailut sen jälkeen, kun ikärajaa nostettiin 19:ään vuodesta 2002 alkaen. Karsinnoista selviytyi kahdeksan joukkuetta lopputurnaukseen, joka pelattiin Kreikassa 6.–19. heinäkuuta. Isäntäkaupunkeina olivat Kateríni, Lárisa ja Véroia. Kahdesta neljän joukkueen alkulohkosta kaksi parasta joukkuetta pääsivät välieriin, joiden voittajat pelasivat loppuottelun. Pronssiottelua ei pelattu. Mestaruuden voitti Espanja, jolle mestaruus oli kymmenes, kun mukaan lasketaan turnauksen aiemmat versiot vuodesta 1948 alkaen, ja seitsemäs vuonna 2002 alkaneissa alle 19-vuotiaiden kilpailuissa. Hopeaa saavutti Venäjä, ja hävinneet välieräjoukkueet olivat Ranska ja Kreikka. == Ottelut == === Alkulohkot === Lähde: Merkkien selitykset: V = voitot T = tasapelit H = häviöt TM = tehdyt maalit PM = päästetyt maalit === Lohko A === Joukkue Ottelut V T H TM PM Pisteet style="text-align:left" 3 3 0 0 6 1 9 style="text-align:left" 3 1 1 1 2 2 4 style="text-align:left" 3 0 2 1 2 3 2 style="text-align:left" 3 0 1 2 3 7 1 === Lohko B === Joukkue Ottelut V T H TM PM Pisteet style="text-align:left" 3 1 1 1 5 4 4 style="text-align:left" 3 1 1 1 5 4 4 style="text-align:left" 3 1 1 1 2 2 4 style="text-align:left" 3 1 1 1 3 5 4 === Välierät === === Loppuottelu === == Lähteet == Alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2015 Alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut Alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2015
Pasi Sydänlammi

Pasi Sydänlammi (s. 1974) on suomalainen yritysjohtaja. Sydänlammi toimi Oma Säästöpankki-yhtiön toimitusjohtajana. Koultuukseltaan Sydänlammi on hallintotieteiden maisteri julkisoikeuden oppianeesta Tampereen yliopistossa. Vuonna 2007 Sydänlammi aloitti toimitusjohtajana Töysän säästöpankissa, joka yhdistyi Kuortaneen Säästöpankkiin. Yhdistymiskuvoiden jälkeen syntyi Oma Säästöpankki vuonna 2009, jonka toimitusjohtajana Sydänlammi on toiminut alusta alkaen. Sydänlammi jätti tehtävänsä Oma Säästöpankin toimitusjohtajana 19. kesäkuuta 2024. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Xv6

Xv6 on Unixin kaltainen käyttöjärjestelmä, joka on suunnattu opetuskäyttöön. Xv6 on saanut inspiraatiota John Lionsin kuuluisasta kirjasta Commentary on UNIX 6th Edition, joka kuvailee Unixin kuudetta versiota ("Sixth Edition"). Xv6 on kehitetty kesällä 2006 MIT:ssä ja se on siirretty RISC-V-suorittimille. Xv6:n lähdekoodit on julkaistu MIT-lisenssillä. == Historia == MIT:ssä ei ollut vuosiin käyttöjärjestelmätekniikan kurssia ja vuonna 2002 kurssi aloitettiin käyttöjärjestelmien suunnitteluun liittyen. Kurssilla käytettiin Lionsin kirjaa Unix V6:sta. Unix V6 oli opetuksen kannalta hankala, koska se oli tehty vanhalla versiolla C-kielestä, joka edelsi K&R; C -versiota, ja se oli tehty vanhentuneelle PDP-11:sta, jonka arkkitehtuurin ymmärtäminen oli yksi haaste. Kesällä 2006 V6 korvattiin uudella ANSI C:llä kirjoitetulla käyttöjärjestelmällä, jota voitiin käyttää x86-suoritinta käyttävillä koneilla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Conception des Systèmes d’Exploitation (PDF) * CS 4414 Spring 2022 Luokka:Unix Luokka:Massachusetts Institute of Technology
Merrie Monarch Festival

Merrie Monarch Festival () on havaijilainen festivaali, joka järjestetään vuosittain pääsääntöisesti viikko pääsiaisen jälkeen. Se keskittyy ennen kaikkea hula-tanssiin, ja siihen liittyvien perinteiden säilyttämiseen, ja sitä onkin kutsuttu hulan olympialaisiksi. Festivaali järjestetään Hilossa. Festivaali järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1963 ja sen perustajat olivat Dottie Thompson sekä George Naope. Tarkoituksena oli kunnioittaa kuningas Kalākauan hulan hyväksi tekemää työtä hallintokaudellaan. Kalākauaan viitataan lempinimellä Merrie Monarch, josta festivaali saa nimensä. 1970-luvulle tultaessa festivaalin rooli oli jo laajentunut havaijilaisen kulttuurin turvaamiseksi. Vuosikymmenen aikana havaijilainen kulttuuri ja havaijin kieli kokivat ylipäänsä renessanssinsa, jonka yhtenä osana Merrie Monarch Festival toimi. Festivaalin tuloilla rahoitetaan mm. havaijilaiseen kulttuuriin liittyviä stipendejä, seminaareja ja työpajoja. Vuoden 2022 festivaaleilla ohjelmaan kuului hula-kilpailuiden lisäksi myös hula-esityksiä ja Miss Aloha Hula -kauneuskilpailu. Vuodesta 2010 lähtien festivaalin televisioinnista on vastannut KFVE (nyk. KHII-TV). == Lähteet == Luokka:Festivaalit Luokka:Hilo Luokka:Hula Luokka:Yhdysvaltain tapahtumat
Herääminen

Herääminen tarkoittaa unen, unitilan päättymistä, valveille havahtumista. Se tarkoittaa myös uskonnollisen herätyksen saamista.Herätä Kielitoimiston sanakirja Lisäksi sillä on seuraavanlaisia merkityksiä: * Herääminen, Magnus Enckellin maalaus * Herääminen, Sakari Tohkan veistos == Kirjat == * Herääminen, Stephen Kingin romaani * Herääminen, Risto Isomäen kirja * Herääminen, Ester Ahokainen kirja * Herääminen, Kate Chopinin kirja * Herääminen, Mabel Collinsin kirja * Herääminen, Jude Deverauxin kirja * Herääminen, Laura Gallego Garcían kirja * Herääminen, Meri Hokkasen kirja == Lähteet ==
Yrjö Tykkyläinen

Yrjö Tykkyläinen (20. heinäkuuta 1925 Eno – 22. elokuuta 2000 Lappeenranta) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Viitattu 30.11.2022. Tykkyläisen vanhemmat olivat maanviljelijä Mikko Tykkyläinen ja emäntä Riitta Alina Tirronen ja puoliso vuodesta 1947 Riitta Nousiainen. Tykkyläinen tuli ylioppilaaksi Nurmijärven yhteiskoulusta 1946 ja valmistui merkonomiksi Suomen Liikemiesten Kauppaopistosta 1948. Kauppateknikko hänestä tuli 1953. Tykkyläinen oli Oy Vuoksenniska Ab:n työsuunnittelija Imatralla 1948–1952, Osuusliike Liiton konttoripäällikkö Kotkassa 1952–1953 sekä Lappeenrannan Seudun Osuusmeijerin, vuodesta 1955 Lappeenrannan Ympäristön Osuusmeijeri ja vuodesta 1984 Etelä-Karjalan Osuusmeijeri, konttoripäällikkö 1953–1956 ja toimitusjohtaja 1956–1988. Lappeenrannan kaupunginvaltuuston jäsen hän oli 1961–1966, minkä lisäksi hänellä oli useita liike-elämän ja muita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Sotilasarvoltaan Tykkyläinen oli reservin korpraali. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1979. == Lähteet == Luokka:Lappeenrannan kaupunginvaltuutetut Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 2000 kuolleet
Aimo Vihervuori

Aimo Yrjö Paavali Vihervuori (25. tammikuuta 1922 Hämeenlinna – 16. syyskuuta 2007 Hämeenlinna) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Viitattu 30.11.2022. Vihervuoren vanhemmat olivat asemapäällikkö Yrjö Vihervuori ja Lempi Thulin ja puoliso vuodesta 1949 Viivi Karin Lemmikki (Pipsa) Nieminen. Juristi Pekka Vihervuori on heidän poikansa. Aimo Vihervuori tuli ylioppilaaksi Hämeenlinnan yhteiskoulusta 1945 ja valmistui agronomiksi 1951 ja mainoshoitajaksi Myynti- ja mainoskoulusta 1960. Hän oli Hämeen läänin maanviljelysseuran viljelysmaiden luokittelija 1950–1951, Etelä-Hämeen Kansallisliiton nuorisosihteeri 1952–1954 ja Hämeen Sanomia julkaisevan Hämeen Sanomat Oy:n ilmoitus- ja mainospäällikkö 1954–1962, apulaisjohtaja 1962–1964, toimitusjohtaja 1964–1987 ja hallituksen jäsen 1979–1993. Hämeenlinnan kaupunginvaltuuston jäsen hän oli 1957–1996, varapuheenjohtaja 1968, 1976–1984 ja 1987–1988 ja puheenjohtaja 1985–1986 sekä kaupunginhallituksen jäsen 1958–1962, 1967 ja 1969–1972. Vihervuorella oli lisäksi lukuisia muita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan hän oli reservin majuri (1978). Kauppaneuvoksen arvonimen Vihervuori sai 1979.Kuka kukin on 1978, s. 1082. Viitattu 30.11.2022. == Lähteet == Luokka:Hämeenlinnan kaupunginvaltuutetut Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet