EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Min Huifen

Min Huifen (; 1945Min hui fen er hu chuan qi Min Huifen. National Library Board, viitattu 24.4.2023 – 12. toukokuuta 2014 Shanghai) oli kiinalainen erhunsoittaja.People & Points No. 21, 2014 Beijing Review 19.5.2014, viitattu 24.4.2023 Min aloitti erhunsoiton opettelun 8-vuotiaana. Hän voitti kansallisen palkinnon Shanghain kevään taidefestivaalilla vuonna 1963. Min esitti Liu Wenjinin säveltämän neliosaisen ensimmäisen konserton erhulle ja orkesterille (Great Wall Capriccio) taiteiden festivaalilla Pekingissä vuonna 1987.Oliver Chou, Erhu master Min Huifen leaves musical legacy spanning half a century South China Morning Post 13.5.2014, viitattu 24.4.2023 Hän esiintyi laajalti sekä Kiinassa että ulkomailla ja levytti monia albumeita. Hän loi oman tyylinsä, jossa yhdistyivät monien perinteisen kiinalaisen musiikin tyylilajien, kuten Pekingin oopperan vaikutteet. Kuultuaan Minin esiintymisen Kiinassa vuonna 1973 The New York Timesin musiikkikriitikko Harold Schonberg kuvaili muusikkoa "erhun Jascha Heifetziksi". Vuonna 1989 Min soitti opiskelijoille, jotka lähtivät Shanghain kaduille solidaarisuuden osoituksena Pekingissä mieltä osoittaneita opiskelijoita kohtaan poikkeuslain julistamisen jälkeen. Min soitti Shanghain kiinalaisessa orkesterissa, kunnes muutti vuonna 2003 Hongkongiin. Hän soitti myös Hongkongin kiinalaisessa orkesterissa, jonka kanssa hän esiintyi viimeisen kerran vuonna 2009. Min toipui syöpätaudista 1980-luvulla. Hän kuoli 69-vuotiaana Shanghaissa toukokuussa 2014 pitkään sairastettuaan. == Lähteet == Luokka:Kiinalaiset muusikot Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Segenet Kelemu

Segenet Kelemu (s. 1957 Finote Selam, Etiopia) on etiopialainen kasvipatologi. Hän on toiminut International Centre of Insect Physiology and Ecology (ICIPE) -tutkimuslaitoksen johtajana vuodesta 2013 lähtien. Kelemu on toiminut useissa johtotehtävissä, kuten Biosciences eastern and central African (BecA) -johtajana, Alliance for a Green Revolution in Africa (AGRA) -ohjelmien varapuheenjohtajana ja International Center for Tropical Agriculture (CIAT) -johtajana. Hänet on palkittu useilla kansainvälisillä palkinnoilla, kuten L'Oréal-UNESCO Awards for Women in Science vuonna 2014. Samana vuonna Forbes nimesi hänet yhdeksi vaikutusvaltaisimmista afrikkalaisista naisista. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Heroes in the Field: Dr. Segenet Kelemu (Youtube) Luokka:Biologit Luokka:Etiopialaiset tieteilijät Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bee (laulaja)

Bee (oik. Bertta Seppälä) on suomalainen laulaja-lauluntekijä. ==Elämä== Seppälä osallistui The Voice of Finland -laulukilpailuun vuonna 2018, mutta putosi kisasta juuri ennen semifinaaleja. Hänen ensimmäinen singlensä ”Sun laulu” julkaistiin toukokuussa 2019. Kappale kertoo äidin menettämisestä ja se on omistettu Seppälän omalle äidille. Vuonna 2021 Seppälä solmi levytyssopimuksen Sony Musicin kanssa yhteistyössä toimivan Monopoli Music -levymerkin kanssa. Hänen esikoisalbuminsa Hupsis julkaistiin syyskuussa 2023. Helmikuussa 2023 Seppälä valittiin YleX:n vuoden Läpimurto-artistiksi. == Yksityiselämä == Seppälän äiti oli radiojuontaja Sari Seppälä. Hänen veljensä Womma Seppälä on myös radiojuontaja. == Diskografia == === Albumit === Nimi Julkaisutiedot Lista Myynti Albumilista Hupsis * Julkaistu: 15. syyskuuta 2023 *Formaatti: digitaalinen *Levy-yhtiö: Sony Music 1 === Singlet === Nimi Vuosi Listasijoitukset Albumi Single- lista Radio- lista ”Sun laulu” 2019 – – ”Ympyrää” 2022 – – Hupsis ”Omenapuita” – 84 ”Tequilakahvi” 1 63 ”Mustaa” – – ”Viimeisiä sanoja” 2023 9 1 ”Kolmatta linjaa” 21 47 ”Silkkiin verhoiltuna” (feat. Jambo) 3 48 ”Maljapuhe” 2024 14 4 ”Pysyvää” 16 – ”Ilmaa” 22 – === Muut listasijoitukset === Nimi Vuosi Listasijoitukset Albumi Single- lista ”Sä puhuit enkeleistä” 2023 6 Hupsis == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Bee: Ajatuksia kuolemasta, tiskaamisesta ja meditaatiosta | YleX Feat Luokka:Suomalaiset laulaja-lauluntekijät Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Ranskan Intian rupia

Ranskan Intian rupia () oli Ranskan Intian rahayksikkö vuoteen 1954 saakka, jolloin alue liitettiin Intiaan. Se jakautui aluksi 8 fanamiin (fanoniin), 22 dudduun ja 96 cacheen. Vuodesta 1871 lähtien rupia jakautui 16 annaan, 64 piceen ja 192 piehen. Ranskan hallitsemaan Pondichéryyn perustettiin vuonna 1700 rahapaja, joka löi hopea-, kupari- ja kultakolikoita ja vuodesta 1736 lähtien myös hopearupioita. Rahapaja suljettiin vuonna 1793, ja paikalliset kolikot poistettiin virallisesti käytöstä vuonna 1871. Ranskalainen Indokiinan pankki sai vuonna 1875 oikeuden laskea liikkeelle rupian seteleitä Pondichéryssa. Käytössä olivat myös Brittiläisen Intian setelit sekä vuosina 1918–1924 valtionvarainministeriön setelit, jotka korvattiin ranskalaisilla kolikoilla. Ranskalaisen rupian arvo oli koko ajan sama kuin Intian rupian, vaikka se periaatteessa oli sidottu Ranskan frangiin. ==Lähteet== Luokka:Aasian rahayksiköt Luokka:Historialliset rahayksiköt
Molly Seidel

Molly Seidel (s. 12. heinäkuuta 1994) on yhdysvaltalainen kestävyysjuoksija. Hän on maratonin olympiamitalisti. Seidel saavutti ensimmäisissä arvokilpailuissaan Tokion olympialaisissa kesällä 2021 pronssia maratonilla ajalla 2.27.46, edellään kaksi kenialaisjuoksijaa. Hän on sijoittunut vuonna 2020 Lontoon maratonilla kuudenneksi ajalla 2.25.13 ja vuonna 2021 New Yorkin maratonilla neljänneksi ennätysajallaan 2.24.42. Hän on voittanut Yhdysvaltain yliopistomestaruuden ulkoradoilla 10 000 metrin juoksussa vuonna 2015 sekä sisäradoilla 3 000 metrin ja 5 000 metrin juoksussa vuonna 2016. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Österhankmon baptistiseurakunta

Österhankmon baptistiseurakunta () oli vuosina 1889–1936 Koivulahden Österhankmossa toiminut baptistiseurakunta.Edén 1931, s. 365 Baptismi tuli Österhankmoon 1800-luvun lopulla. Österhankmon seurakunta perustettiin 16. kesäkuuta 1889 Pudemon saaressa 16 henkilön toimesta. Seurakunta levisi Västerhankmoon (1903) jonne rakennettiin kappeli 1900-luvun vaihteessa. Seurakunnat liittyivät yhteen 1930-luvulla Hankmon baptistiseurakunnaksi. Vuonna 1931 seurakunnan jäsenmäärä oli 42.Harald 2002, s. 323–324 Österhankmon kappeli rakennettiin vuonna 1897 ja siinä oli tilaa 125 henkilölle. Maksamaan ja Koivulahden vapaakirkollisen toiminnan juuret ovat Österhankmon baptistiseurakunnassa. Ensimmäiset baptistiset saarnaajat Österhankmossa olivat Erik Nygård Monåsta ja Mikael Eriksson Närpiöstä. Västerhankmon ja Österhankmon baptistiseurakunnat yhdistyivät vuonna 1936 Hankmon baptistiseurakunnaksi.Harald 2002, s. 323–324 == Seurakunnan johtajat == Seuraavat henkilöt toimivat seurakunnan johtajina: * 1889–1904: Jakob Åkerholm * 1904–1919: Mikael Backman * 1919–1921: S. E. Berg * 1921–1922: J. A. Komstadius * 1922–1926: Alfr. Iskasson * 1926–1929: J. P. Isaksson * 1929–1936: R. Nylund * 1936–1940: Hugo Holmlund == Katso myös == * Baptismi Suomessa * Finlands svenska baptistsamfund * Hankmon baptistiseurakunta == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Suomen entiset baptistiseurakunnat Luokka:Mustasaaren seurakunnat Luokka:Koivulahti
Nancy Dalberg

Nancy Dalberg (o.s. Hansen; 1881–1949) oli tanskalainen säveltäjä.Nancy Dalberg Dacapo Records, viitattu 24.4.2023 Dalberg syntyi vanhempiensa tilalla Sjællandilla lähellä Slagelsea, mutta varttui perheen toisella tilalla Gudbjergissä Fynin saarella. Hänen isänsä oli varakas farmaseutti ja teknillis-kemiallisen laboratorion perustaja. Dalberg opetteli lapsena pianonsoittoa. Hän meni 20-vuotiaana naimisiin Erik Dalbergin kanssa ja asettui Kööpenhaminaan, jossa jatkoi opintoja pianisti Ove Christensenin johdolla. Hän piti vuonna 1907 hyväntekeväisyysjärjestölle yksityisen konsertin, jossa tulkitsi vaativia Wolfgang Amadeus Mozartin, Ludwig van Beethovenin ja Frédéric Chopinin teoksia, mutta ei edennyt konserttipianistin uralle, koska sairastui krooniseen tenosynoviittiin. Vuonna 1909 Dalberg alkoi opiskella musiikin teoriaa ja sävellystä Johan Svendsenin johdolla. Tämän kuoltua vuonna 1911 Dalberg jatkoi opintojaan Carl Nielsenin johdolla. Tältä hän sai myös muun muassa orkestraation opetusta. Nielsenin teos Fynsk Foraar on osittain Dalbergin orkestroima. Dalbergin avioliitto oli lapseton ja onneton, vaikka molemmat osapuolet jakoivat intohimon musiikkiin. Erik Dalberg muun muassa kirjoitti tekstejä, joihin Nancy Dalberg sävelsi musiikin. Dalbergien tiedetään matkustaneen laajalti, vaikka dokumentaatio on säilynyt vain kolmesta matkasta. Näistä ensimmäinen suuntautui keväällä 1920 Espanjaan; tällä matkalla Nielsen oli mukana. Dalberg teki vuonna 1921 Nielsenin kanssa matkan Helsinkiin. Talven 1922–1923 hän vietti miehensä kanssa Biskrassa Algeriassa. Algerian-matkan tarkoituksena oli saada Pohjois-Afrikan ilmaston tuomaa helpotusta Dalbergin toistuviin virtsarakkoa, munuaisia ja reumaattisuutta koskeneisiin terveysongelmiin. Matkan aikana Dalberg kirjasi ylös kansanmusiikkia, jonka aineksia hän käytti omassa oboelle, alttoviululle ja rummulle säveltämässään triossa Arabisk musik fra Sahara (1928). Kotimatka Algeriasta alkoi toukokuussa 1923, ja pariskunta vietti sen aikana viikkoja Pariisissa. Myös Erik Dalberg kärsi terveyden ongelmista ja vietti viimeiset elinvuotensa eri psykiatrisilla klinikoilla. Avioliitto mitätöitiin joitain vuosia ennen miehen kuolemaa vuonna 1945. Dalbergin tuotantoon kuuluu orkesteri- ja kamarimusiikkia sekä lauluja. Hänen tuotantonsa ei ole laaja, ja se on luotu suhteellisen lyhyellä aikavälillä noin vuodesta 1909 1930-luvun loppuun. Dalbergin teosten joukossa erityinen asema on kolmella jousikvartetolla. Niistä ensimmäinen oli Dalbergin ensimmäinen julkisessa konsertissa esitetty soittimellinen teos. Toinen jousikvartetto oli Dalbergin ensimmäinen teos, jonka hän julkaisi ja joka soitettiin ulkomailla. Kolmas jousikvartetto kantaesitettiin kaksikymmentä vuotta ennen Dalbergin kuolemaa, mutta sitä ei julkaistu hänen elinaikanaan. == Lähteet == Luokka:Tanskalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1881 syntyneet Luokka:Vuonna 1949 kuolleet
Monika Maron

Monika Maron (3. kesäkuuta 1941 Berliini, Saksa) on saksalainen kirjailija. Maron syntyi Berliinissä 3. kesäkuuta 1941. Hän muutti vuonna 1951 Länsi- Berliinistä Itä-Berliiniin isäpuolensa, DDR:n tulevan sisäministerin Karl Maronin kanssa. Hän opiskeli teatteria ja toimi muun muassa journalistina. 1970-luvun lopulla hän alkoi kirjoittaa kokopäiväisesti ja asui Itä-Saksassa vuoteen 1988 jolloin hän muutti länteen. Asuttuaan Hampurissa vuoteen 1992 asti hän palasi jälleenyhdistyneeseen Berliiniin, jossa hän asuu edelleen. Sekä Maronin kirjat että hänen terävät artikkelinsa Der Spiegelissä ovat ollet suosittuja. Hänen teoksensa ilmaisevat konservatiivisia poliittisia näkemyksiä. Hänet palkittiin vuonna 1992 kuuluisalla Kleist-palkinnolla, joka myönnetään vuosittain merkittäville saksalaisille kirjailijoille, ja vuonna 2003 Friedrich Hölderlin-palkinnolla. Maronia on syytetty kytkennöistä Stasiin, joita hän ei ole kiistänyt. == Teokset== * Flugasche (1981) * Herr Aurich (1982) * Das Mißverständnis (1982) * Die Überläuferin (1986) * Stille Zeile Sechs (1991) * Nach Massgabe meiner Begreifungskraft: Essays und Artikel (1993) * Animal Triste (1996) ** suomennos: Animal triste – rakkauden jälkeen. Suomentaja Jukka-Pekka Pajunen. Isbn 978-951-1-14564-6 * Pawels Briefe (1999) * Endmoränen (2002) * Quer über die Gleise (2002) * Wie ich ein Buch nicht schreiben kann und es trotzdem versuche (2005) * Ach, Glück (2007) * Bitterfelder Bogen: Ein Bericht (2009) * Zwei Brüder: Gedanken zur Einheit (2010) * Zwischenspiel (2013) * Munin oder Chaos im Kopf (2018) * Krumme Gestalten, vom Wind gebissen (2020) * Artur Lanz (2020) == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Saksalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Adrianna Sułek

Adrianna Sułek (s. 3. huhtikuuta 1999) on puolalainen yleisurheilun moniottelija. Hän on arvokisamitalisti sekä ulko- että sisäradoilta. Sułek saavutti seitsenottelussa alle 20-vuotiaiden MM-pronssia 2018 ja voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2021. Yleisessä sarjassa hän sijoittui vuonna 2021 sisäratojen EM-kilpailuissa viisiottelussa yhdeksänneksi ja Tokion olympialaisissa seitsenottelussa 16:nneksi. Vuonna 2022 hän saavutti hopeaa sisäratojen MM-kilpailujen viisiottelussa 4 851 pisteellä ja ulkoratojen EM- kilpailujen seitsenottelussa 6 532 pisteellä. Niiden välissä hän sijoittui ulkoratojen MM-kilpailuissa seitsenottelussa neljänneksi Puolan-ennätyksellä 6 672 pistettä. Vuonna 2023 hän saavutti sisäratojen EM-kilpailuissa viisiottelussa hopeaa Puolan-ennätyksellä 5 014 pistettä. == Lähteet == Luokka:Puolalaiset yleisurheilun moniottelijat Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jalkapallon Maakuntasarjan kausi 1958

Jalkapallon Maakuntasarjan kausi 1958 oli Suomen kolmanneksi korkeimman sarjatason kausi jalkapallossa kaudella 1958. Sarjaan kelpuutettiin 70 joukkuetta. == Maakuntasarja == Sarjassa lohkoja oli kaikkiaan 9. Lohkoissa pelattiin kaksinkertainen sarja, ja kaikki lohkovoittajat nousivat Suomensarjaan. === Lohko 1 === === Lohko 2 === === Lohko 3 === === Lohko 4 === === Lohko 5 === Putoamisesta pelattiin uusintaottelu VaKP:n ja Ahmojen välillä, jonka VaKP voitti 1-0. === Lohko 6 === === Lohko 7 === === Lohko 8 === === Lohko 9 === == Lähteet == * Suomen Palloliiton toimintakertomus vuodelta 1958, sivut 68-75. Luokka:Vuoden 1958 jalkapallo Luokka:Jalkapallon Maakuntasarjan kaudet
Maalahden baptistiseurakunta

Maalahden baptistiseurakunta () on maalahtelainen baptistiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1901. Seurakunnan Betel-rukoushuone sijaitsee Maalahden Klockarbackenilla. Seurakunta on Finlands svenska baptistsamfund- kirkkokunnan jäsen. == Betel-kappeli == Seurakunnan Betel-kappeli rakennettiin vuonna 1901 ja siinä on tilaa 200 henkilölle. Lisäksi rakennukseen kuuluu pastorin asunto. Rakennus remontoitiin vuonna 1929 ja sitä on remontoitu myöhemmin useaan otteeseen. Viimeisin suuri peruskorjaus tehtiin vuonna 2004.Bonn 2007, s. 475 Seurakunta omisti vuoteen 2002 Betania-kappelin Havrasisssa, joka oli rakennettu vuosina 1931–1933. Samoin seurakunta omisti vuosina 1939–1944 rakennetu Salem-kappelin Åminnessä vuoteen 1998. == Historia == Seurakunta perustettiin helmikuussa 1901 Karolina Klockarsin kotona. Seurakuntaan liittyi 102 henkilöä, jotka olivat kuuluneet aikaisemmin Åmossan baptistiseurakuntaan. Seurakunta perustettiin paikallisista syistä ja sopusoinnussa äitiseurakunnan kanssa. Jakautuminen tapahtui Erik Janssonin johdolla. == Seurakunnan johtajat == Seuraavat henkilöt ovat toimineet seurakunnan johtajina:Eden 1931, s. 367–368 * 1901–1910: M. Westström * 1910–1921: A. Andersson * 1923–1928: A. R. Hallberg * 1928–1930: I. Almqvist * 1930–1931: Alfons Sundqvist * 1935–1942: Alwar Edström * 1942–1946: Alef Wikström * 1946–1949: Villard Wallin * 1955–1957: Holger Nystedt * 1963–1967: Villard Wallin * 1970: Samuel Högberg * 1970–1972: Göran Björk * 1972–: Max Söderberg == Katso myös == * Baptismi Suomessa * Finlands svenska baptistsamfund * Bergön Tabor-seurakunta * Maalahden seurakunta * Petolahden baptistiseurakunta * Pirttikylä-Petolahden helluntaiseurakunta == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Suomen baptistiseurakunnat Luokka:Maalahden seurakunnat
Carmelita Montaya Fox

Carmelita Montaya Fox on kuvitteellinen hahmo, joka esiintyy Sucker Punch Productionsin ja Sanzaru Gamesin Sly Cooper -pelisarjassa. Carmelita on poliisi, kettu, joka on vannonut saavansa Sly Cooperin telkien taakse. Hän on juossut Slyn perässä ympäri maailmaa jo monia vuosia, mutta ei ole yrityksistään huolimatta onnistunut saamaan tätä kiinni. Usein hän joutuu tahtomattaan osaksi Slyn keikkasuunnitelmia. Hän myös rakastaa Cooperia, vaikka siltä ei ihan ensi silmäyksellä näyttäisikään. == Ääninäyttelijät == Videopeleissä hahmoa ääninäyttelee suomeksi Elise Langenoja. Englantilaisissa versioissa Carmelitalla on ollut uusi ääninäyttelijä jokaisessa pelisarjan pelissä: Sly Raccoon -pelissä hahmoa ääninäyttelee Roxana Ortega, Sly 2: Konnakoplassa Alésia Glidewell, Sly 3: Konnien kunniassa Ruth Livier sekä pelissä Sly Cooper: Thieves in Time Gray DeLisle. == Lähteet == * Luokka:Sly Cooper Luokka:Kuvitteelliset ketut Luokka:Videopelihahmot Luokka:Kuvitteelliset poliisit
Annik Kälin

Annik Kälin (s. 27. huhtikuuta 2000) on sveitsiläinen yleisurheilun moniottelija. Hän on seitsenottelun EM-pronssimitalisti. Kälin sijoittui seitsenottelussa kuudenneksi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2018 ja saavutti pronssia alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019. Yleisessä sarjassa hän sijoittui 21:nneksi Berliinin EM-kilpailuissa 2018. Vuonna 2022 hän sijoittui Eugenen MM-kilpailuissa kuudenneksi 6 464 pisteen tuloksella ja saavutti pronssia Münchenin EM-kilpailuissa Sveitsin-ennätyksellä 6 515 pistettä oltuaan osalajeissa paras 100 metrin aitajuoksussa ajalla 13,23 s ja pituushypyssä ennätyksellään 673 cm. Istanbulin sisäratojen EM-kilpailuissa 2023 Kälin sijoittui pituushypyssä kuudenneksi tuloksella 661 cm. Kälin on voittanut Sveitsin-mestaruuden ulkoradoilla seitsenottelussa vuosina 2019 ja 2020 sekä pituushypyssä vuosina 2019, 2020, 2022 ja 2023. Sisäradoilta hänellä on Sveitsin-mestaruus viisiottelussa vuodelta 2021, pituushypystä vuosilta 2019, 2021 ja 2023 sekä 60 metrin aitajuoksusta vuodelta 2020. == Lähteet == Luokka:Sveitsiläiset yleisurheilun moniottelijat Luokka:Sveitsiläiset pituushyppääjät Luokka:Sveitsiläiset pika-aitajuoksijat Luokka:Vuonna 2000 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Josefina Benedetti

Josefina Benedetti (s. 1953 Yhdysvallat) on venezuelalainen säveltäjä.Josefina Benedetti Cayambis Music Press, viitattu 24.4.2023 Benedetti opiskeli pianonsoittoa Caracasissa ja Lontoossa. Hän valmistui Venezuelassa kuoronjohdossa, sävellyksessä ja musiikkitieteessä. Hän on saanut palkintoja kansallisissa ja kunnallisissa sävellyskilpailuissa Venezuelassa vuosina 1989, 1990, 1993 ja 1998. Hänen tuotantoonsa kuuluu kuoro-, orkesteri- ja kamarimusiikkiteoksia sekä elektroakustista musiikkia. Hänen sävellyksiään ovat esittäneet ja levyttäneet eri orkesterit ja solistit Venezuelassa, Yhdysvalloissa, Ecuadorissa, Espanjassa ja Ranskassa. Benedetti on osallistunut moniin installaatioihin yhteistyössä kuvataiteilijoiden kanssa. Benedetti on toiminut Venezuelassa Juventudes Musicales -järjestön ja Kansallisen filharmonisen orkesterin seuran johtajana. Hän on ollut myös Venezuelan keskusyliopiston kulttuurijohtaja ja toiminut siellä analyysin ja musiikin estetiikan professorina. Benedetti on kirjoittanut teoksen La estética postmoderna en la música venezolana. == Lähteet == Luokka:Venezuelalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Burman rupia

Burman rupia () oli Burman rahayksikkö vuosina 1937–1952. Se jakautui 16 annaan ja 192 piehen. Brittien miehittämässä Burmassa käytettiin 1800-luvulta lähtien Intian rahaa. Burma erotettiin Brittiläisestä Intiasta vuonna 1937, ja käyttöön otettiin oma rupia. Burman rupian kanssa samanarvoiset Intian rupiat poistettiin liikenteestä vuonna 1939. Japanin miehityksen aikana vuonna 1943 rupia sidottiin jeniin. Japanilaisten liikkeelle laskemat setelit mitätöitiin vuonna 1945 ja rupia sidottiin jälleen Englannin puntaan. Burman rupia irrotettiin Intian rahajärjestelmästä vuonna 1948. Vuonna 1948 perustettu Burman keskuspankki aloitti toimintansa vuonna 1952. Samana vuonna otettiin käyttöön uusi rahayksikkö kyat, joka vastasi yhtä rupiaa. ==Lähteet== Luokka:Aasian rahayksiköt Luokka:Historialliset rahayksiköt
Vikin ja Köpin matkailuohjelma

Vikin ja Köpin matkailuohjelma on suomalainen viihdeohjelma, jossa Ville ”Viki” Eerikkilä ja Juuso ”Köpi” Kallio tutustuvat tuotantokauden aikana kuuteen eurooppalaiseen kaupunkiin, jossa he kilpailevat siitä, kumpi suorittaa heille annetut tehtävät paremmin. Kohteeseen saavuttaessa arvotaan kumpi heistä saa suuremman ja kumpi pienemmän matkabudjetin. Ohjelmaa on julkaistu kaksi tuotantokautta vuosina 2023–2024. == Jaksot == === Ensimmäinen tuotantokausi === Jakso Matkakohde Julkaisu Yle Areenassa Ensiesitys Yle TV2:lla 1 München 21. huhtikuuta 2023 21. huhtikuuta 2023 2 Napoli 28. huhtikuuta 2023 3 Manchester 5. toukokuuta 2023 4 Marseille 12. toukokuuta 2023 5 Zagreb 19. toukokuuta 2023 6 Valencia 26. toukokuuta 2023 === Toinen tuotantokausi === Jakso Matkakohde Julkaisu Yle Areenassa Ensiesitys Yle TV2:lla 1 Varsova 26. huhtikuuta 2024 26. huhtikuuta 2024 2 Wien 3. toukokuuta 2024 3 Dublin 10. toukokuuta 2024 4 Ateena 17. toukokuuta 2024 5 Edinburgh 24. toukokuuta 2024 6 Lissabon 31. toukokuuta 2024 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Vikin ja Köpin matkailuohjelma Yle Areenassa Luokka:Viihdeohjelmat Luokka:Yle Areena -alkuperäissarjat Luokka:Yle TV2:n televisio-ohjelmat Luokka:2020-luvun suomalaiset televisiosarjat Luokka:Suomalaiset matkailuohjelmat
Luca Kozák

Luca Kozák (s. 1. kesäkuuta 1996) on unkarilainen pika-aitajuoksija. Hän on EM-hopeamitalisti vuodelta 2022. Kozák saavutti 100 metrin aitajuoksussa hopeaa alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015 ja pronssia alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017. Universiadeissa hän saavutti pronssia vuonna 2017. Yleisen sarjan arvokilpailuissa hän ylsi ensi kertaa loppukilpailuun Toruńin sisäratojen EM-kilpailuissa 2021, missä hän sijoittui 60 metrin aitajuoksussa kahdeksanneksi. Münchenin EM-kilpailuissa 2022 hän saavutti 100 metrin aitajuoksussa hopeaa Unkarin-ennätyksellä 12,69. Glasgow'n sisäratojen MM- kilpailuissa 2024 hän oli kahdeksas. Kozák on voittanut Unkarin-mestaruuden ulkoradoilla 100 metrin aitajuoksussa vuosina 2018–2023 ja 100 metrin juoksussa vuosina 2020–2021. Hänellä on sisäratojen Unkarin-mestaruus 60 metrin aitajuoksusta vuosilta 2020 ja 2022. == Lähteet == Luokka:Unkarilaiset pika-aitajuoksijat Luokka:Unkarilaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Reidar Carlsen

Reidar Carlsen (1. heinäkuuta 1908 Bodø – 2. toukokuuta 1987 Oslo) oli norjalainen työväenpuolueen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä 1945–1961 ja toimi Norjan kalastusministerinä 1946–1951. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Reidar Carlsen Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjan kalastusministerit Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 1987 kuolleet
Sarah Lavin

Sarah Lavin (s. 28. toukokuuta 1994) on irlantilainen pika-aitajuoksija. Lavin saavutti 100 metrin aitajuoksussa hopeaa alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2013. Yleisen sarjan arvokilpailuissa hän on sijoittunut parhaimmillaan 60 metrin aitajuoksussa sisäratojen MM-kilpailuissa viidenneksi 2024 ja seitsemänneksi 2022, kuudenneksi sisäratojen EM-kilpailuissa 2023 sekä 100 metrin aitajuoksussa viidenneksi Münchenin ulkoratojen EM-kilpailuissa 2022 juostuaan välierissä tuolloisen ennätyksensä 12,79. Universiadeissa hän sijoittui 100 metrin aitajuoksussa neljänneksi vuonna 2019. Lavin juoksi 100 metrin aitajuoksun Irlannin ennätyksen 12,62 karsiutuessaan Budapestin MM- kilpailujen 2023 välieräjuoksussa. 100 metrin juoksussa hän sivusi Irlannin ennätystä 11,27 Bellinzonassa syyskuussa 2023. 60 metrin aitajuoksuennätyksensä 7.90 hän juoksi Glasgow'n MM-hallikilpailujen alkuerissä maaliskuussa 2024. == Lähteet == Luokka:Irlantilaiset pika- aitajuoksijat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gerhardsenin I hallitus

Gerhardsenin I hallitus oli Norjan hallitus 25. kesäkuuta 1945 – 5. marraskuuta 1945. Se oli Työväenpuolueesta, Keskustapuolueesta, Høyrestä, Kommunistisesta puolueesta ja Venstrestä koostunut koalitiohallitus. Lisäksi siinä oli edustajia sodanaikaisesta Hjemmefronten-vastarintaliikkeestä. ==Ministerit== Pääministeri * Einar Gerhardsen (Työväenpuolue) Ulkoministeri * Trygve Lie (Työväenpuolue) Puolustusministeri * Oscar Torp (Työväenpuolue) Valtiovarainministeri * Gunnar Jahn (Hjemmefronten) Oikeusministeri * Johan Cappelen (Høyre) Kirkko- ja opetusministeri * Kaare Fostervoll (Työväenpuolue) Salkuton ministeri (kirkko- ja opetusministeriö) * Conrad Bonnevie-Svendsen (Hjemmefronten) Maatalousministeri * Einar Frogner (Keskustapuolue) Kauppaministeri * Lars Evensen (Työväenpuolue) Säännöstely- ja jälleenrakennusministeri * Egil Offenberg (Høyre) Salkuton ministeri (säännöstelyministeriö) * Hans Gabrielsen (Venstre) Merenkulkuministeri * Tor Skjønsberg (Hjemmefronten) Työministeri * Johan Strand Johansen (Norjan kommunistinen puolue) Sosiaaliministeri * Sven Oftedal (Työväenpuolue) Salkuton ministeri (sosiaaliministeriö) * Kirsten Hansteen (Norjan kommunistinen puolue) ==Lähteet== Luokka:Norjan hallitukset
Solabladet

Solabladet on norjalainen vuonna 1991 perustettu paikallislehti, jonka kotikunta on Sola. Lehti ilmestyy torstaisin ja kuuluu Amedia-konserniin. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Lehden verkkosivut Luokka:Norjalaiset sanomalehdet Luokka:Sola (Norja)
Hertta Tiitta

Hertta Inkeri Karttila (o.s. Tiitta, myöh. Saarinen; 30. lokakuuta 1923 Sortavala – 28. huhtikuuta 1996 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, kirjailija ja kääntäjä.Suomen Kirjailijat 1945–1980, Tiitta, Hertta, sivu 693, toimittajat Maija Hirvonen, Hannu Launonen, Anna Nybondas, Inger Bäcksbacka, Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 402, Helsinki 1985 Tiitta on suomentanut muun muassa yhdysvaltalaista Ursula-kirjasarjaa ja norjalaista Haukansilmä-intiaanisarjaa. Tiitta kävi keskikoulun. Hänellä oli opintoja Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa (Helsinki) vuosina 1949–1951. Hän oli toiminnanjohtajana kansainvälisessä vapaaehtoisessa työleirijärjestössä 1952–1953 sekä freelance-toimittajana Kotiliesi, Uusi Suomi, Eeva, ja Hopeapeili lehdissä 1953–1957. Päätoimittajana hän oli Perhepiiri lehdessä 1958–1959 ja mainostoimittajana Stockmannilla 1959–1961. Toimistosihteerinä hän oli Postipankissa 1961–1973 ja toimittajana Yhteishyvä lehdessä vuodesta 1973. Tiitta oli Suomen nuortenkirjaneuvoston sihteeri vuonna 1969. Tiitan vanhemmat olivat konttoripäällikkö Benjam Tiitta ja konttoristi Ingrid (Inkeri) Pelli. Ensimmäinen puoliso oli U. A. Saarinen 1955–1960, toinen puoliso oli Jaakko Olavi Karttila vuodesta 1970. ==Teoksia== * * * * ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Suomentajat Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 1996 kuolleet
Dionysias

Dionysias () voi viitata seuraaviin paikkoihin: * Dionysias eli Soada, antiikin aikainen kaupunki Arabiassa, nykyinen As-Suwayda Syyriassa * Dionysias, antiikin aikainen kylä ja linnoituspaikka Egyptissä, nykyinen Qasr Qarun * Suluada, antiikin Dionysias eli Krambusa, saari nykyisessä Turkissa
Helisson (kaupunki)

Helisson (, myös ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Arkadiassa Kreikassa. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta, mutta se sijoitetaan nykyisen Trípolin kunnan Alonístainan kylän lähelle. == Maantiede == Helissonin kaupunki sijaitsi Mainaliassa Arkadiassa länteen Mantineiasta ja lähellä Helisson-jokea (nyk. Elissónas), joka virtasi Mainalian läpi ja laski Alfeiokseen. Helissonin kaupunkikeskuksen tarkkaa sijaintia ei tunneta, mutta se sijoitetaan yleensä lähelle nykyistä Alonístainaa. Joskus se on sijoitettu etelämmäksi lähelle nykyistä Piánaa, mutta sinne sijoitetaan nykyisin yleensä antiikin ajan Anemosan kylä. Helissonin kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu alle 100 neliökilometriä. == Historia == Helissonin oletetaan kuuluneen Mainalian heimovaltion kautta ensin peloponnesolaisliittoon ja sitten Arkadian liittoon. 300-luvulla eaa. Helisson solmi eräänlaisen sympoliteia-sopimuksen Mantineian kanssa. Sen myötä kaupungista tuli Mantineian osa, vaikkakin se säilytti myös asemansa poliksena ainakin kaupungin jos ei kaupunkivaltion merkityksessä. Samalla Helissonista tuli valtiomuodoltaan demokratia Mantineian tavoin. Osa Helissonin asukkaista siirrettiin Megalopoliihin kaupungin perustamisen yhteydessä vuonna 371 eaa. Spartalaiset valtasivat Helissonin sodassaan arkadialaisia vastaan vuonna 352 eaa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Heliswasios () ja myöhemmin Helisfasios (). Polybioksen mainitseman monikollisen etnonyymin Elisfasioi () on joskus arveltu viittaavan helissonlaisiin vääntyneessä muodossa.Polybios: Historiai 11.11.6. == Lähteet == Luokka:Antiikin Arkadian kaupungit Luokka:Trípoli
Nikopolis

Nikopolis (, ; ”Voiton kaupunki”) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin yleensä sotavoittojen kunniaksi perustettuihin kaupunkeihin: * Nikopolis, kaupunki Bithyniassa * Nikopolis eli Juliopolis, kaupunki Egyptissä * Nikopolis, kaupunki Epeiroksessa Kreikassa * Nikopolis, kaupunki Kappadokiassa * Nikopolis, kaupunki Kilikiassa * Nikopolis (Nicopolis ad Istrum, Nicopolis ad Iatrum), kaupunki Traakiassa * Nikopolis (Nicopolis ad Nestum, Nicopolis ad Mestum), kaupunki Traakiassa * Emmaus, myöhemmin Nikopolis (Emmaus Nicopolis), kaupunki Palestiinassa == Lähteet ==
Zilia

Zilia voi viitata seuraaviin paikkoihin: * Zilia, kunta Korsikan saarella Ranskassa * Zilis eli Zilia, antiikin aikainen kaupunki Mauretaniassa
Ada Clare

Ada Clare (alun perin Jane McElhenney; 1836? Charleston, Etelä-Carolina – 4. maaliskuuta 1874 New York, New York) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, kolumnisti, runoilija, prosaisti ja näyttelijä.Ada Clare Britannica, viitattu 24.4.2023Clare, Ada The Walt Whitman Archive, viitattu 24.4.2023 Hänen kirjoituksiaan julkaistiin lukuisissa ajan lehdissä, ja hän julkaisi romaanin Only a Woman's Heart (1866). Clare syntyi hyvin toimeentulleeseen perheeseen. Häntä kasvatti noin 11-vuotiaasta lähtien hänen äidinisänsä. Hän muutti omilleen noin 19-vuotiaana ja lähti New Yorkiin, jossa hän elätti itsensä kirjoittamalla. Clare oli tuottelias esseiden, runojen ja novellien kirjoittajana. Hänen kirjoituksiaan seurattiin eri lehdissä, ja hänestä tuli julkisuuden henkilö newyorkilaisissa piireissä. Clare oli suhteessa pianisti, säveltäjä Louis Moreau Gottschalkin kanssa, kunnes matkusti Pariisiin, jossa synnytti vuonna 1857 pojan avioliiton ulkopuolella. Pojan isä oli todennäköisesti Gottschalk. Romaani Only a Woman's Heart (1866) käsittelee näitä tapahtumia. Clare lähetti Pariisista teatteria koskeneita kommentaareja Yhdysvaltoihin. Maaliskuussa 1859 hän oli jälleen New Yorkissa ja esiintyi William Shakespearen näytelmässä Antonius ja Kleopatra. Clare kirjoitti kolumneja aiheista, jotka vaihtelivat teatterista politiikkaan. Hän liittyi journalistiseen ja kirjalliseen ryhmään, johon kuuluivat myös muiden muassa Fitz James O'Brien, Charles Farrar Browne, George Arnold ja Adah Isaacs Menken. Clare sai ryhmän sisällä lempinimen "Queen of Bohemia". Ryhmä piti tapaamisiaan Pfaff's Cellarissa Manhattanilla. Clare ystävystyi Pfaff's Cellarissa Walt Whitmanin kanssa. Hän matkusti alkuvuodesta 1864 San Franciscoon, jossa hän jatkoi lehtiin kirjoittamista. San Francisco Bulletiniin hän lähetti merkittävän sarjan kirjeistään Havaijin-vierailulta. Joulukuussa 1864 Clare esiintyi Kamelianaisen tuotannossa, joka sai kuitenkin huonon vastaanoton. Tämän jälkeen hän palasi New Yorkiin. Clare jatkoi näyttelijänä esiintymistä, kunnes kuoli vuonna 1874 vesikauhuun, johon oli hän sairastunut teatteriagentin omistaman koiran puremasta. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset kolumnistit Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1836 syntyneet Luokka:Vuonna 1874 kuolleet
Kaatuneiden urheilijoiden muistokilpailut (uinti)

Kaatuneiden urheilijoiden muistokilpailut järjestettiin vuonna 1940 Helsingissä 20.–22. heinäkuuta. Uintitapahtumat olivat 20. heinäkuuta. Erikoista suomalaisessa urheilussa oli se, että SVUL:n ja TUL:n urheilijat kilpailivat nyt keskenään samassa kilpailussa. Kilpailut käytiin Uunisaaren merikylpylässä. == Mitalistit == === Miehet === Laji Kultaa Aika / tulos Hopeaa Aika / tulos Pronssia Aika / tulos 100 m vapaauinti Heikki Hietanen 1.02,7 Heinz Naumann 1.06,0 Ola Grahn 1.06,1 400 m vapaauinti Risto Pelttari 5.33,7 Toivo Elo 5.35,0 Jyry Puranen 5.37,2 200 m rintauinti Jarl Grahn 2.58,6 K.Suutari 3.03,5 V.Judén 3.03,8 100 m selkäuinti Åke Länsipohja 1.20,7 M.Ekholm 1.20,8 Altte Harma 1.21,0 ==== Viesti ==== Aika 1. osuus 2. osuus 3. osuus 4. osuus 5. osuus 6. osuus 6 × 50 metrin viesti 1\. HSS I 2.51,0 Blom Grahn Dsinnejs Naumann O.Grahn Tiitinen 2\. Helsingin Uimarit 2.56,9 Nurmi Länsipohja Suvanto Luhtinen Pelttari Hietanen 3\. HSS II 2.59,4 === Naiset === Laji Kultaa Aika / tulos Hopeaa Aika / tulos Pronssia Aika / tulos 100 m vapaauinti Anna-Lisa Silvennoinen 1.17,8 Asta Mäenpää 1.19,4 Lisa Hagelberg 1.20,1 200 m rintauinti Margit Hietamäki 3.13,2 Sirkka Raninen 3.18,0 Rauha Vihervaara 3.20,8 100 m selkäuinti Aino Mieskolainen 1.36,1 Rita Kahma 1.38,8 Maila Petrell 1.39,8 ==== Viesti ==== Aika 1. osuus 2. osuus 3. osuus 3 × 100 metrin viesti 1\. Helsingfors Simsällskap 4.38,0 Ruth Strömsholm Helvi Valkström Lisa Hagelberg 2\. Helsingin Työväen Uimarit 4.40,4 Pirkko Nieminen Margit Hietamäki Kerttu Siltalehto 3\. Kuopion Uimaseura 4.48,1 ==Lähteet== * Luokka:Vuoden 1940 urheilu Luokka:Helsingin urheilutapahtumat
Adah Isaacs Menken

Adah Isaacs Menken (kevät 1835 Milneburg, Louisiana – 10. elokuuta 1868 Pariisi, Ranska) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, runoilija ja esseisti. Hän saavutti kansainvälistä suosiota melodraaman Mazeppa pääosasta, joka oli kirjoitettu miehelle. Isaacs Menken tuli tunnetuksi aikansa sosiaalisia normeja rikkoneena julkisuuden henkilönä. Hän myös julkaisi runokokoelman.Alan Ackerman, Adah Isaacs Menken Jewish Women's Archive, viitattu 24.4.2023 Isaacs Menken syntyi vanhemmille nimeltään Auguste ja Marie Theodore. Hänen varhaisista vaiheistaan ei tiedetä paljon, koska hän kertoi eri yleisöille eri tarinoita taustoistaan. Isaacs Menken oli seitsemän vuoden aikana neljästi naimisissa. Hänen ensimmäinen miehensä Alexander Isaacs Menken oli juutalainen. Pariskunta muutti yhdessä Cincinnatiin, jossa Adah Isaacs Menken oppi käyttämään sujuvasti heprean kieltä, tutki klassisia juutalaisia kirjoituksia ja julkaisia monia juutalaisuusaiheisia runoja sekä esseitä rabbi Isaac Mayer Wisen perustamaan The Israelite -lehteen. Tutkijat ovat löytäneet viitteitä siitä, että Isaacs Menken olisi saanut katolisen kasvatuksen ja kääntynyt juutalaisuuteen vasta naimisiin mentyään, mutta hän itse kiisti väitteen käännynnäisyydestä. Isaacs Menken ajoi voimakkaasti juutalaisten asioita kansainvälisellä tasolla. Isaacs Menkenin The Israelite -lehdessä julkaisemia runoja ilmestyi postuumisti kokoelmassa Infelicia. Isaacs Menkenin toinen mies oli nyrkkeilymestari John C. Heenan, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1859. Isaacs Menken ja Heenan saivat pojan, joka kuoli varhaislapsuudessa. Isaacs Menken sai myös neljännen miehensä kanssa pojan, joka samoin kuoli varhaisella lapsuusiällä. Toisen lapsen kummi oli George Sand, jonka suostuttelemana lapsi sai kasteen. Sandin lisäksi Isaacs Menkenin ystäviin kuuluivat muiden muassa Charles Dickens ja Dante Gabriel Rossetti. Isaacs Menkenin huhuttiin olleen suhteessa Alexandre Dumas’n ja Algernon Swinburnen kanssa. Isaacs Menken sairasti mahdollisesti peritoniittia tai tuberkuloosia. Hänen kuolinvuoteellaan vieraili rabbi. Hän sai hoitoa Napoleon III:n henkilökohtaiselta lääkäriltä. Isaacs Menken on haudattu Cimetière du Montparnassen juutalaiseen sektioon. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset runoilijat Luokka:Yhdysvaltalaiset esseistit Luokka:Vuonna 1835 syntyneet Luokka:Vuonna 1868 kuolleet
Strade Bianche 2023

Strade Bianche 2023 oli järjestyksessään 17. miesten ja yhdeksäs naisten maantiepyöräilyn Strade Bianche -kilpailu. Siena toimi molemmissa kilpailuissa sekä lähtö- että maalipaikkana. Kilpailu käytiin 4. maaliskuuta 2023. == Miesten kilpailu == Miesten Strade Bianchen pituus oli 194 kilometriä. Reitillä oli 11 hiekkatieosuutta. Kilpailu kuului UCI World Touriin. Tom Pidcock voitti kilpailun pitkän sooloajon jälkeen. Hän vastasi Alberto Bettiolin ja Andrea Bagiolin iskuun 50 kilometriä ennen maalia, ja pudotti italialaiset kyydistään muutamaa kilometriä myöhemmin. Hän voitti kilpailun lopulta 20 sekunnin erolla Valentin Madouasiin, Tiesj Benoot sijoittui kolmanneksi. === Tulokset === === Osallistuneet joukkueet === == Naisten kilpailu == Naisten Strade Bianche oli pituudeltaan 136 kilometriä. Se sisälsi kahdeksan hiekkatieosuutta. Kilpailu kuului UCI Women's World Touriin. Demi Vollering voitti kilpailun kukistettuaan maalikamerakuvatarkastuksen jälkeen tallitoverinsa Lotte Kopeckyn. Team SD Worxin kaksikko oli 11 kilometrin vuorovedolla tavoittanut ja ohittanut karkumatkalla olleen Kristen Faulknerin puoli kilometriä ennen maalia. Hän sijoittui lopulta alun perin kolmanneksi, mutta hylättiin, koska hänen todettiin käyttäneen kilpailun aikana jatkuvaa glukoosinseurantaa, mikä on kielletty UCI:n säännöissä. === Tulokset === === Osallistuneet joukkueet === == Lähteet == Luokka:Strade Bianche Luokka:Pyöräilykausi 2023
Maarianhaminan baptistiseurakunta

Maarianhaminan baptistiseurakunta () oli Maarianhaminassa toiminut baptistiseurakunta Ahvenanmaalla. Seurakunta perustettiin 6. kesäkuuta 1878. Seurakunnan kuusi ensimmäistä jäsentä kastoi John Ulrik Lindström. Seurakunnalla oli toimintaa Maarianhaminan lisäksi Lemlandin Järsössä, Hindersbölessä, Skogbodassa ja Sottungassa sekä useilla muilla saarilla. Vuoteen 1931 mennessä seurakuntaan oli kastettu noin 60 jäsentä.Edén 1931, s. 343 Seurakunnan pastoreina toimivat muun muassa John Ulrik Lindström, J. Wennström, A. Gomér, J. Asplund, G. M. Giescke, Th. Wennström, J. A. Lindkvist, I. A. Sundell, M. Wennström ja John Swordson. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Suomen entiset baptistiseurakunnat Luokka:Maarianhaminan seurakunnat
Petolahden baptistiseurakunta

Petolahden baptistiseurakunta (, aik. Åmossa baptistförsamling) on Maalahden Petolahdessa toimiva baptistiseurakunta. Seurakunnan Elim-rukoushuone sijaitsee Åmossa-Skottvägenillä Petolahdessa. Seurakunta kuuluu Finlands svenska baptistsamfund -kirkkokuntaan. == Åmossan kappeli == Åmossan kappeli rakennettiin vuonna 1884 ja sitä laajennettiin vuonna 1896. Kappelissa oli vuonna 1931 paikkoja 200 henkilölle, minkä lisäksi rakennuksessa oli pienempi sali ja keititö. == Historia == Åmossan baptistiseurakunta syntyi Pietarsaaresta levinneen baptistiyhdyskunnan seurakuntana Vaasaan vuonna 1882. Seurakunnan perustava kokous järjestettiin 27 henkilön toimesta 26. syyskuuta 1882. Myöhemmin seurakunnan toiminta vakiintui Petolahden pitäjään. Seurakunnan jäseniä on asunut myös Korsnäsissä, Maalahdessa, Närpiössä, Pirttikylässä ja Ylimarkussa. Åmossan seurakunta oli 1880-luvulla useiden Pohjanmaan eteläisten seurakuntien äitikirkko. 1880- ja 1890-luvut olivat seurakunnassa suurta kasvun aikaa. Vuonna 1931 seurakunnan jäsenmäärä oli 128.Näsman 1979, s. 84–87Edén 1931, s. 348 == Seurakunnan johtajat == Seurakunnan johtajina ovat toimineet seuraavat henkilöt: * 1882–1902: Erik Jansson * 1902–1911: J. Ågren * 1911–1916: I. P. Isaksson * 1916–1918: Herman Asp * 1918–1919: J. P. Isaksson * 1919–1922: Herman Asp * 1922–1925: Gustav Jansson * 1925–1927: E. Sten * 1927–1928: A. Söderback * 1928–1930: Herman Asp * 1931–1933: Gunnar Backman * 1941–1944: Gustaf Uppgård * 1953–1956: Anders Nybacka * 1956–1961: Jakob Gunnar Nylund * 1962–1965: Reinhold Nylund * 1966–: Rurik Lindqvist == Katso myös == * Baptismi Suomessa * Finlands svenska baptistsamfund * Bergön Tabor-seurakunta * Maalahden seurakunta * Maalahden baptistiseurakunta * Pirttikylä-Petolahden helluntaiseurakunta == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Suomen baptistiseurakunnat Luokka:Maalahden seurakunnat Luokka:Petolahti
Bergön baptistiseurakunta

Bergön baptistiseurakunta () on entinen Bergössä toiminut baptistiseurakunta. Seurakunta perustettiin 18. toukokuuta 1901. Perustajina oli 26 Åmossan baptistiseurakunnan jäsentä.Edén 1931, s. 371–372 Ensimmäiset Bergön saarella vierailleet baptistisaarnaajat olivat Erik Åmossa ja Mikael Eriksson. Samana vuonna 1891 kastetiin Åmossassa ensimmäiset bergöläiset. Luterilaisen seurakunnan papit yrittivät estää baptistien toiminnan saarella kieltämällä heitä kokoontumasta. Seurakunnan ensimmäisenä saarnaajana toimi yli 30 vuoden ajan kalastaja G. Haglund. Seurakunnan kappeli rakennettiin vuonna 1901, ja siinä oli paikkoja sadalle hengelle. 1930-luvun vaihteessa seurakuntaan kuului 47 jäsentä. 1930-luvun alkuun mennessä pieni Bergön seurakunta oli kastanut yli 110 ihmistä. Useat jäsenet liittyivät helluntailaiseen Tabor-seurakuntaan. == Katso myös == * Baptismi Suomessa * Finlands svenska baptistsamfund * Bergön Tabor-seurakunta == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Suomen entiset baptistiseurakunnat Luokka:Maalahden seurakunnat Luokka:Bergö
Pentti A. Krogerus-Ritoniemi

Pentti Aatos Krogerus-Ritoniemi, vuoteen 1944 Ritoniemi, ent. Krogerus (22. elokuuta 1919 Konginkangas – 23. maaliskuuta 2011 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja ja virkamies, joka sai metsäneuvoksen arvonimen. Viitattu 25.4.2023. ==Henkilöhistoria== Krogerus-Ritoniemen vanhemmat olivat opettaja Aimo Juhana Ritoniemi, aiemmin Krogerus, ja kätilö Lempi Maria Vuorela, aiemmin Westerlund. Hänen puolisonsa 1949–1991 oli lehtori, käsityönopettaja Karin Matilda Sjöblom. Krogerus-Ritoniemi tuli ylioppilaaksi Jyväskylän yhteislyseosta 1942, kävi kadettikoulun 1943–1944 ja valmistui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta 1952. Metsätaloudellisen virkatutkinnon hän suoritti 1953 ja sittemmin myös useita ammatillisia kursseja. Krogerus-Ritoniemi oli suonkuivatustöissä kesinä 1935–1937 ja metsämaiden luokittelu- ja tyypittelyapulainen kesinä 1938–1939. Hän oli luutnantti, nuorempi upseeri ja tykkikomppanian päällikkö 21. Prikaatissa 1944 ja Jalkaväkirykmentti 5:ssä 1945–1946 ja Yhtyneet Paperitehtaat -yhtiön piiriesimiehen apulainen Saarijärven piirissä 1946–1948. Metsähallituksessa Krogerus-Ritoniemi oli harjoittelijametsänhoitaja Saarijärven hoitoalueella 1952–1953, ylimääräinen metsänhoitaja vuodesta 1953, maankäyttö- ja asutusosaston avustava metsänhoitaja 1953–1955, tilastokonttorin avustava metsänhoitaja 1956, Länsi-Suomen piirikunnan apulaismetsänhoitaja 1956–1961, ylimääräinen metsänhoitaja 1961–1967, metsänhoito-osaston metsänhoitotoimiston ylimääräinen toimistometsänhoitaja 1967–1969 ja metsänhoitotoimiston toimistopäällikkö ja ylimetsänhoitaja 1969–1982. Hän teki myös puistosuunnitelmia, muun muassa Kaunialan sotavammasairaalaan, ja hänellä oli lukuisia asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Metsäneuvoksen arvonimen Krogerus-Ritoniemi sai 1982. Saarijärveltä hankkimansa Ritolan tilan alueelle hän perusti yli sata puulajia käsittävän metsäpuiston. ==Julkaisuja== * Luonnon ehdoilla, 2000 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset metsänhoitajat Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Suomalaiset upseerit Luokka:Vuonna 1919 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
Lasta (väline)

Lasta on leveälapainen ja usein varrellinen työkalu, jolla on monia käyttötapoja muun muassa ruoanlaitossa, siivouksessa ja pintakäsittelyssä. Lastalla levitetään tai kaavitaan pois erilaisia nestemäisiä tai puolikiinteitä aineita tai käsitellään ruokia niiden valmistus- tai tarjoiluastiassa (paistinlasta, kaavin eli nuolija, voilasta eli voiveitsi). Eri aloilla lastamaisista työkaluista käytetään erilaisia nimiä, kuten lastain, spaatteli, pyyhkäisyveitsi, raakeli, raappa, ”skrapa”, tasoitin, liimanlevitin, muurarin muurauslasta, taidemaalarin palettiveitsi jne. Erilaisia suorareunaisia lastoja käytetään maalauksessa ja muussa tasomaisten pintojen käsittelyssä aineiden tasaiseen ja nopeaan levitykseen ja ylimääräisen aineen poistoon. Lastan reunalla eli terällä kaavitaan tai pyyhitään ainetta tasopinnalta esimerkiksi ikkunan- tai lattianpesussa (ikkunankuivain, lattialasta), seinän tasoituksessa (tasoituslasta) tai luistelukentän jäädytyksessä. Lastan terän materiaali voi olla kumia, muovia, metallia, puuta tai paksua nahkaa. Laastin tai tahnamaisen liiman levitykseen käytettävän lastan terä voi olla hammastettu niin, että levitettyyn kerrokseen muodostuu tasapaksuja harjanteita. Lastan varsi voi olla muovia, puuta tai metallia. Auton tuulilasinpyyhkimen tärkein osa on kuminen, lasipinnan muodon mukaan jousen avulla taipuva lasta eli pyyhkimen sulka. Myös autonlaseihin kertyneen jään kaapimiseen käytettävä raappa on eräänlainen lasta. Lumikolan ja rikkalapion etureuna on usein lastamaisesti ohennettu. Silkkipainotyössä lastamaisella raakelilla pakotetaan painoväritahna seulakankaan läpi, flekso- ja syväpainossa painopinnan rasterikuppeihin. Kemiallisen valokuvauksen pimiötyössä vastakehitetty filmi ja valokuvavedos kuivataan lastalla, jotta huuhteluvesi poistuu pinnoilta tehokkaasti jättämättä niihin kiinni kuivuvia roskia tai kalkkitahroja. Lastan avulla kiinnitetään myös kalvomaisia materiaaleja, esimerkiksi kontaktimuovia tai tarroja ryppyjen ja ilmakuplien välttämiseksi. Monia levymäisiä työkaluja ja muita esineitä voi käyttää varsinaisen tehtävänsä lisäksi myös lastana. Esimerkiksi lihakirveen tai leveäteräisen keittiöveitsen lappeella voi siirtää pilkotut palat leikkuulaudalta paistinpannuun. Soseutettua ainetta voi painaa ja kaapia pyöreäpohjaisen siivilän läpi käyttämällä lusikkaa tai kauhaa lastan tavoin. Lumikolan tai lumilapion lastamaisella etureunalla voi raaputtaa jäätä irti maanpinnasta. Paitsi käsityökalu, lasta voi olla myös laitteiston osa, kuten jäänhoitokoneen jäädytyslasta tai paperikoneen sylinteripintoja puhdistava kaavinterä. ==Lähteet== Luokka:Keittiövälineet Luokka:Maalausvälineet Luokka:Puhdistusvälineet
Karen Melchior

Karen Melchior (s. 15. lokakuuta 1980 Gentofte) on tanskalainen sitoutumaton poliitikko ja europarlamentaarikko Uudistuva Eurooppa -ryhmässä vuodesta 2019. Hän oli vuoteen 2022 saakka Radikaalin Venstren jäsen. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Tanskalaiset europarlamentaarikot Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kazakstanin maantiede

Kazakstanin maantiede kertoo Kazakstanin maantieteeseen liittyvistä asioista. Kazakstanin pohjoispuolella on Venäjä ja eteläpuolella ovat Turkmenistan, Uzbekistan, Kirgisia ja Kiina. == Pinnanmuodot ja vesistöt == Suuri osa maan pinta-alasta on aroa ja puoliaavikkoa. Maan eteläosassa on osa Tienšanin vuoristosta, missä on maan korkeimmat vuorenhuiput. Maan itäosassa osa Altain vuoristosta. Maan koillisosasta, Altaivuorilta saa alkunsa joki Irtyš ja maan eteläosassa virtaa joki Syrdarja. Kazakstanin ja Uzbekistanin rajalla sijainnut Araljärvi on kuivunut pahasti johtuen siihen laskeneiden jokien kuivumisesta kasteluveden runsaan käytön vuoksi. == Ilmasto == Kazakstanissa vallitsee mannerilmasto eli talvien ja kesien lämpötiloissa on jyrkät erot. Yleisesti ilmasto on kuivaa ja sateisinta on vuoristoissa. Pohjois- ja keskiosissa tammikuun keskilämpötila on −19...−16 astetta. Etelässä se on −5...−1,4 astetta. Heinäkuussa pohjoisen lämpötilat nousevat 20 asteeseen ja etelässä peräti 29 asteeseen. Kazakstanin vuotuinen sadanta on varsin vähäinen. Maan eteläosien vuoristolaaksoissa sadanta on 400–500 millimetriä, kun se pohjois- ja keskiosissa on 200–300 millimetriä. == Luonto == Kazakstan on suurelta osin tasankoa ja aavikkoa, ja metsät peittävät vain noin kolme prosenttia maan pinta-alasta. Tasangoilla ja aavikoilla kasvaa marunoita, tamariskeja ja kuivimmilla alueilla höyhenheinää. Tasankojen eläimiä ovat antiloopit ja vapiti, kun taas vuoristomailla elää muun muassa susia, karhuja, lumileopardeja, kärppiä ja soopeleita. == Maailmanperintö == Kazakstanissa on viisi kohdetta Unescon maailmanperintölistalla: Ahmed Jasawin mausoleumi, Läntinen Tienšan, Pohjois-Kazakstanin aro ja järvet, Silkkitie ja Tamgalyn arkeologisten alueen kalliopiirrokset. == Lähteet == *
Freie Sachsen

Freie Sachsen on saksalainen äärioikeistolainen pienpuolue. Se perustettiin vuonna 2021, ja sen puheenjohtaja on Martin Kohlmann. Monet puolueen jäsenistä ovat aiemmin toimineet Saksan kansallisdemokraattisessa puolueessa tai muissa äärioikeistolaisissa järjestöissä. Freie Sachsen on järjestänyt mielenosoituksia koronavirusepidemian torjumiseksi tehtyjä rajoituksia ja pakollisia rokotuksia vastaan. Puolue haluaa myös itsenäisempää asemaa Saksin osavaltiolle ja eroa liittotasavallasta, mikäli tyydyttäviä parannuksia ei saada aikaan. Lisäksi puolue vaatii humanitäärisen maahanmuuton lakkauttamista. Tärkein kanava, jota kautta puolue tavoittaa ihmisiä, on Telegram-pikaviestipalvelu. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Puolueen kotisivut Luokka:Äärioikeistolaiset puolueet Luokka:Saksan puolueet Luokka:Saksi