EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Akazome Emon

Akazome Emon (; k. 1040-luvulla) oli japanilainen hovirunoilija. Hän kirjoitti tankarunoja. Kootuissa runoissaan Akazome Emon Shū hän kuvaa koko elämänsä. ==Suomennettuja runoja== ;LähdeAkazome Emon, Luettelo suomennetuista runoista. Lahden kaupunginkirjaston runotietokanta. Päivitetty 28.10.2021, viitattu 20.11.2021 * Odottamatta olisi ollut paras, suom. Tuomas Anhava julkaisuissa: ** Kuuntelen, vieras: valikoima klassillisia japanilaisia tanka-runoja, suom. ja valikoinut Tuomas Anhava, Helsinki: Otava 1960 (6. p. 1976) Suomennettu engl., ransk. ja saks. käännöksistä ** Runoni rakkaudesta toim. Salme Saure, Helsinki: Otava 1981 ISBN 951-1-06262-X ** Parnasso 1959; nro 4 * Kunpa olisin nukkunut yöni, teoksessa: Ogura Hyakunin Isshu: sata runoilijaa, sata runoa, suom. Wili Leikola, Jari Sutinen, Juhani Tikkanen, Turku: Kolmen mutkan maja 2005 ISBN 952-91-9230-4 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Japanilaiset runoilijat Luokka:Syntymävuosi tuntematon Luokka:1040-luvulla kuolleet
Suruttomain villat

Suruttomain villat olivat Helsingin Kallion kaupunginosassa Suruttomain kallioilla nykyisen Hämeentien ja silloisen Itäisen Viertotien varrella Torkkelinkadun ja Sakarinkadun välisellä alueella sijainneita huviloita, joissa asui pääasiassa työväestöä. Pääosin kaksikerroksiset puuhuvilat rakennettiin vuosien 1875–1909 välillä ja niitä oli arviolta 31. Ne rakennutti helsinkiläisten tehtailijoiden perustama yhtiö, Helsingfors Arbetarbostader Ab, joka samaan aikaan rakennutti myös Kampin villat Malminkadun varrelle. Huviloiden purkaminen alkoi 1930-luvun puolivälissä, jolloin paikalle alettiin rakentaa kivitaloja. Helsingin kaupunginkirjaston Kysy.fi-palvelu 26.03.2008 : Kjell Westön kirjassa "Missä kuljimme kerran" esiintyy useassa yhteydessä paikka tai alue, jonka nimenä on "suruton" tai "suruttomat" Mihinköhän tämä alue tai paikka sijoittuisi nyky- Helsingissä, ja mikä on kyseisen nimen tausta? Kysy kirjastonhoitajalta 12.10.2009 : Kuinka monta villaa oli 1800-luvun lopussa Kallion ja Harjun alueilla? Sörnäisten Työväen Näyttämö piti näytäntöjään vuosina 1900–1928 Vuorela-nimisessä huvilassa, joka oli yksi Suruttomain villoista. Täällä aloitti näyttelijänuransa muun muassa Tauno Palo, silloinen Tauno Brännäs. == Kirjallisuutta == * Tapani Halonen : Eräs yleishyödyllinen rakennusyritys Helsingissä vuosina 1875-1876 : n.s. suruttomain villat ja kampin villat. Pro gradu -tutkielma, Helsingin yliopisto, Valtiotieteellinen tiedekunta, Sosiaalipolitiikka. Helsinki 1949 == Lähteet == Luokka:Helsingin entiset rakennukset ja rakennelmat Luokka:Helsingin huvilat ja villat Luokka:Kallio
Mhère

Mhère on kunta Ranskassa Nièvren departementissa Burgundi-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee Yonnejoen varrella, noin 45 kilometriä Clamecyn kaupungista kaakkoon. Kunnan nähtävyyksiä on Notre-Dame du Morvanin kappeli. Kappeli tunnetaan myös nimellä Chapelle du Banquet, eli juhlakappeli, kyläläisten siellä järjestämien juhlien vuoksi. Se on rakennettu kukkulan laelle, mistä on näkymät ympäröivään laaksoon. Tämän romaanisen kappelin rakennutti poliitikko André Dupin vuonna 1858, ja sen suunnitteli arkkitehti Louis Lenormand. Kappeli hylättiin ja pääsi raunioitumaan maailmansodissa, mutta se kunnostettiin 1900-luvun loppupuolella. Kunta on osa Morvanin luonnonpuistoa (Parc naturel régional du Morvan). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Nièvren kunnat
Tiosyanaatit

Tiosyanaatit ovat orgaanisia yhdisteitä, joille tunnusomainen funktionaalinen ryhmä on R-S-C≡N, missä R on orgaaninen ryhmä. Tiosyanaatteja käytetään muun muassa orgaanisen kemian synteeseissä. == Ominaisuudet ja valmistus == Huoneenlämpötilassa tiosyanaatit ovat nesteitä tai kiinteitä aineita ja niillä on usein pistävä haju. Yhdisteet ovat veteen liukenemattomia, mutta liukenevat orgaanisiin liuottimiin. Emäksisissä olosuhteissa ne hydrolysoituvat disulfideiksi ja happamissa olosuhteissa tioleiksi. Kuumennettaessa tiosyanaatit isomeroituvat isotiosyanaateiksi. Tiosyanaatit ovat elektrofiilisiä ja nukleofiilit reagoivat niiden kanssa additioreaktioilla. Lisäksi ne voivat reagoida sykloadditioilla muodostaen heterosyklisiä yhdisteitä.Frank Romanowski & Herbert Klenk: Thiocyanates and Isothiocyanates, Organic, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2000. Tiosyanaattien valmistamiseen on useita tapoja. Käytettyjä ovat muun muassa alkyylihalidien ja tiosyanaattisuolojen välinen nukleofiilinen substituutio, Mitsunobu-reaktio käyttäen tetrabutyyliammoniumtiosyanaattia ja diatsoniumsuolojen ja tiosyanaattisuolojen välinen Sandmeyer-reaktio. == Lääketieteellinen käyttö == Tiosyanaatit ovet tyreostaatteja, koska ne estävät kilpirauhasen toimintaa estämällä jodin keräystä. Ne mös voivat aiheuttaa verenkuvamuutoksia, erityisesti agranulosytoosia. Niitä voidaan kuitenkin käyttää kilpirauhasen toiminnan, erityisesti jodinoton tutkimisessa. == Katso myös == * tiosyanaatti == Lähtee t== Luokka:Orgaaniset rikkiyhdisteet Luokka:Funktionaaliset ryhmät
Atayalin kieli

Atayal (myös tayal) on austronesialaisiin kielten, atajalikielten ryhmään, kuuluva kieli, jota puhuu samanniminen aboriginaalikansa Taiwanin pohjoisosissa sisämaassa. Kielen katsotaan olevan uhanalainen. Sen lähimpiä sukulaiskieliä ovat mm. seediq ja bunun. Toisinaan seediqia ja atayalia on pidetty yhtenä ja samana kielenä. Kielen maantieteellisesti melko laaja puhuma-alue on johtanut siihen, että eri alueilla atayal on joutunut elämään rinnakkain muiden kielten kanssa. Näitä kieliä ovat muut aboriginaalikielet, mandariinikiina (Taiwanin virallinen kieli) sekä japani. Jälkimmäistä puhuttiin yleisesti Taiwanin ollessa Japanin siirtomaa. Atayalia kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Raamattu käännettiin kokonaisuudessaan atayaliksi vuonna 2003. Atayalinkielinen Wikipedia aloitti toimintansa alkuvuodesta 2021. Aboriginaalikielten laajentumista Wikipediaan on hidastanut ennen kaikkea yhteisen ja säädellyn kirjoitusjärjestelmän puute. == Puhujamäärä ja asema == Kielen puhujamääräksi arvioidaan 84 000. 1990-luvulta alkaen atayalin puhuma- alueilla on alettu opettaa lähialueen kouluissa valinnaisena aineena. Vuonna 2017 Taiwanin parlamentti hyväksyi lain, jonka nojalla atayal, sekä muut paikalliset aboriginaalikielet, korotettiin kansallisen kielen asemaan. Tämä takaa niille mm. valtion tuen kielen edistämiseen ja opettamiseen. Atayal on yhdessä seediqin kanssa Yilanin kreolijapanin substraattikielistä. Kreolijapania on myös pidetty atayalin murteena, mutta osa atayaleista on suhtautunut tähän melko nuivasti. == Fonologia == === Konsonantit === Bilabiaali Alveolaari Palataali Velaari Uvulaari Faryngaali Glottaali Nasaali m n ŋ Klusiili Norm. p t k q ʔ Asp. pʰ tʰ kʰ qʰ Affrikaatta Norm. t͡s ~ t͡ʃ Asp. t͡sʰ Frikatiivi β s ʒ ɣ ħ Lateraali l Tremulantti r Approksimantti w j Lähde: === Vokaalit === Etinen Keskinen Takainen Suppea y u Puoliavoin ɛ ɔ Avoin a ~ æ Lähde: == Sanasto ja kielioppi == Lukusanat 1–10 atayaliksi (c'uli':n murteella): 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 utux sazing tugan/ cyugan payat magan mt'yu mpitu mspat m'isu mpuw == Lähteet == Luokka:Taiwanin kielet Luokka:Atajalikielet
Millay

Millay on kunta Ranskassa Nièvren departementissa Burgundi-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 34 kilometriä Château-Chinon (Ville)’n kaupungista kaakkoon. Kunnan keskustassa oleva Saint-Mauricen kirkko on rakennettu alun perin 1100-luvulla pakanallisen temppelin paikalle. Kirkko tuhoutui Ranskan uskonsodissa 1500-luvun lopulla ja se korjattiin 1600-luvulla. 1800-luvun puolivälissä kirkon julkisivu ja kellotorni uusittiin, sillä kellotorni uhkasi romahtaa. Kunta on osa Morvanin luonnonpuistoa (Parc naturel régional du Morvan). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Nièvren kunnat
Rusticana

Rusticana on sveitsiläisen kirjainmuotoilija Adrian Frutigerin vuonna 1993 suunnittelema kirjaintyyppi. Se kuuluu kirjasinvalimo Linotypen Type before Gutenberg -sarjaan, jossa julkaistiin kokeneiden kirjainmuotoilijoiden ja kalligrafien suunnittelemia uudelleentulkintoja kirjoitusmuodoista, jotka olivat yleisiä ennen painokirjainten aikakautta. Rusticana perustuu roomalaisille kapiteelikirjaimille, suuraakkosille, jotka hakattiin kiveen. Niiden huippukausi oli 100-luvulla. Näistä kirjaimista johdettiin muut roomalaiset kirjoitustyylit, ja Rusticanan esikuvana olivat kirjaimet, jotka toimivat parhaiten pronssiin kaiverrettuina. Rusticana on maanläheinen kirjaintyyppi, joka sopii parhaiten lehtien otsikoihin, kutsukortteihin ja mainoksiin. Kirjaintyyppiin kuuluu myös erillinen koristereunusten fontti. == Lähteet == Luokka:Kirjaintyypit
Kerros

Kerros tarkoittaa rakennuksen samalla tasolla olevia tiloja tai huoneita. Rakennuksen kerrosten lukumäärä on rakennuksen kerrosluku. == Rakennuksen kerrokset == Kellarikerros tarkoittaa kokonaan tai osittain maanalaista tai maantasossa olevaa kerrosta, jossa ei ole asuin- tai työhuoneita. Pohjakerros tarkoittaa rakennuksen ensimmäistä kerrosta eli maantasossa olevaa kerrosta. Se voi tarkoittaa myös asuinhuoneita sisältävää kellarikerrosta. Alakerros eli alakerta tarkoittaa pohjakerrosta talossa, jossa on vähintään kaksi kerrosta. Yläkerros eli yläkerta tarkoittaa pohjakerroksen yläpuolella olevaa kerrosta. Kerrosta, joka on maan kaltevuuden vuoksi joiltain osin maanpinnan alapuolella, kutsutaan osittain maanalaiseksi kerrokseksi. == Lähteet == Luokka:Arkkitehtuurin käsitteet
Semi Purhonen

Semi Purhonen (s. 12. toukokuuta 1975 Helsinki) on suomalainen sosiologi. Hän on toiminut sosiologian professorina Tampereen yliopistossa 1. joulukuuta 2018 alkaen. Purhonen opiskeli sosiologiaa, filosofiaa ja kansantaloustiedettä Helsingin yliopistossa ja valmistui maisteriksi 2001. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 2007 sosiologian alaan kuuluvalla väitöskirjalla Sukupolvien ongelma: tutkielmia sukupolven käsitteestä, sukupolvitietoisuudesta ja suurista ikäluokista. Hänet nimitettiin sosiologian dosentiksi Helsingin yliopistossa vuonna 2010. Vuosina 2013–2018 Purhonen työskenteli akatemiatutkijana. Hän siirtyi Tampereen yliopistoon sosiologian apulaisprofessoriksi vuonna 2014. Purhonen on tutkinut muun muassa yhteiskunnallisen muutoksen, eriarvoisuuden ja identiteetin kysymyksiä esimerkiksi Pierre Bourdieun sosiologista teoriaa hyödyntäen. Vuonna 2014 Purhosen työryhmänsä kanssa laatima teos Suomalainen maku: Kulttuuripääoma, kulutus ja elämäntyylien sosiaalinen eriytyminen oli Kanava-palkintoehdokkaana. Teos on laajan tutkimushankkeen yhteenveto suomalaisten kulttuurisista jakolinjoista. ==Teoksia== * * * * * ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Suomalaiset sosiologit Luokka:Elävät henkilöt
Jon Batiste

Jonathan Michael Batiste (s. 11. marraskuuta 1986) on yhdysvaltalainen muusikko, yhtyeen johtaja ja televisiopersoona. Hän on levyttänyt ja esiintynyt monien eri tyylisuuntien artistien kanssa (Stevie Wonder, Prince, Willie Nelson, Lenny Kravitz, Ed Sheeran, Roy Hargrove ja Mavis Staples), julkaissut omia levytyksiään ja esiintynyt yli 40 maassa. Batiste esiintyi The Late Show with Stephen Colbert -ohjelman studioyhtyeen kanssa vuosina 2015-2022. Batiste toimii myös The Atlantic-aikakauslehden musiikillisena johtajana ja Harlemin kansallisen jazzmuseon luovana johtajana. Vuonna 2020 hän toimi yhtenä säveltäjistä Pixarin animaatioelokuvassa Soul, josta hän sai parhaan musiikin Oscar-palkinnon, Golden Globe -palkinnon ja BAFTA-palkinnon (kaikki jaettu Trent Reznorin ja Atticus Rossin kanssa). Batiste sai 64. Grammy-gaalassa 11 ehdokkuutta, tehden hänestä eniten ehdokkuuksia saaneen artistin. Ehdokkuuksista kahdeksan meni hänen studioalbumilleen We Are ja kolme elokuvaan Soul sävelletylle musiikille. Näistä ehdokkuuksista hän voitti neljä studioalbumistaan ja yhden elokuvaan sävelletystä musiikista. We Are voitti vuoden albumin palkinnon. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * "Jon Batiste: Staying Human", Bob Kenselaarin tekemä haastattelu, All About Jazz, tammikuu 2013, * Batisten perhe Luokka:Yhdysvaltalaiset jazzpianistit Luokka:Yhdysvaltalaiset jazzmusiikin säveltäjät Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Taiwanilainen viittomakieli

Taiwanilainen viittomakieli () on Taiwanin pääsääntöisesti kuurojen yhteisön käyttämä viittomakieli. Kieli on läheistä sukua sekä japanilaiselle että korealaiselle viittomakielelle. Nämä kolme kieltä ovat arviolta 60-prosenttisesti keskenään ymmärrettäviä. Vuonna 2005 viittomakielen käyttäjien määräksi arvioitiin 30 000. Viittomakielellä on ollut kansallisen kielen asema vuodesta 2018 lähtien. Kiinan sisällissodan päätyttyä Taiwaniin muutti merkittävä määrä mannerkiinalaisia kiinalaisen viittomakielen käyttäjiä. Tämä vaikutti taiwanilaiseen viittomakieleen, joka on lainannut mannerkiinalaisilta paljon sanastoa ja jonkin verran myös kieliopillisia rakenteita. == Lähteet == Luokka:Viittomakielet Luokka:Taiwanin kielet
Parkanon kaupungintalo

Parkanon kaupungintalo on Arkkitehtitoimisto Veikko Voutilainen & Co.:n suunnittelema kaupungintalo Parkanossa. Sen rakennustyöt valmistuivat vuonna 1983.Parkanon historiaa Parkanon Kaupunki Parkanon kaupungintalon suunnitelma toi arkkitehtuurista vastanneelle toimistolle vuonna 1980 ensimmäisen palkinnon kaupungintaloista järjestetyssä arkkitehtuurikilpailussa.Kaupungintalot Arkkitehtuurimuseo == Lähteet == Luokka:Parkanon rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen kaupungintalot
Korealainen viittomakieli

Korealainen viittomakieli () on lähinnä Etelä-Korean kuurojen yhteisön käyttämä viittomakieli. Kieli on hyvin läheistä sukua sekä japanilaiselle että taiwanilaiselle viittomakielelle. Nämä kolme kieltä ovat 60-prosenttisesti yhtäläisiä. Etelä-Koreassa arvioidaan olevan noin 350 000 viittomakielen käyttäjää. Korean kansallinen hyvinvoinnin yliopisto tarjoaa mahdollisuuden kouluttautua viittomakielen opettajaksi. Korealainen viittomakieli on ollut Etelä-Korean toinen virallinen kieli 3. helmikuuta 2018 alkaen. Nykyään päivää juhlitaan korealaisen viittomakielen päivänä. == Lähteet == Luokka:Viittomakielet Luokka:Etelä-Korean kielet
Kellarin kätköistä

Kellarin kätköistä on dadaistisen ja surrealistisen ranskalaisen runoilijan Benjamin Péret’n runovalikoima. Kirjan on julkaissut Palladium Kirjat vuonna 2021. Kokoelman on suomentanut Janne Salo, joka sai vuonna 2021 André Breton -suomennoksistaan Yleisradion Kääntäjäkarhun.Jani Tanskanen, Vuosien intohimoinen käännöstyö sai runopalkinnon, Yle.fi 21.8.2021, viitattu 20.11.2021 Kirjan lopussa on vuosiin kiinnittyvä kirjoitus Péret’n elämänvaiheista.Merkintöjä Benjamin Péret’n elämästä, Kellarin kätköistä, s. 137–148 Timo Kaitaro kirjoittaa arviossaan, että Péret on surrealisteista lähinnä arkitodellisuutta, eikä tämän tuotannossa näy symbolismin utuisuutta. Hän näkee Jacques Prévertin tuotannossa vaikutteita Péret’ltä, esimerkiksi runoissa La pêche à la baleine ja L’orgue de barbarie. Péret’n runoissa on nonsense-tyyppistä huumoria.Timo Kaitaro, Surrealistin rakkaudentunnustuksia, huumoria ja pilkkaa, FAM 16.10.2021, viitattu 20.11.2021 Kokoelmassa on runojen lisäksi sananparsia Péret’n ja Paul Éluardin yhteisestä kokoelmasta Nykymakuun sovitettuja sananparsia (152 proverbes mis au goût du jour, 1925). Sananparsien pilkan kohde voi olla suomalaiselle lukijalle vieras, mutta Kaitaron mukaan ne ovat joka tapauksessa hauskoja. Poliittisissa pilkkarunoissa Péret’n pilkka ja herja kohdistuvat pyhiin isänmaallisiin (Jeanne d’Arc ja Ranskan ympäriajo) ja uskonnollisiin arvoihin. Ferdinand Alquié sanoo, että Péret’n osuus on ollut keskeinen, kun surrealismi on pyrkinyt luomaan runoutta, jonka tulkinta on näennäisesti mahdotonta.Lainaus kirjan takakannesta, Palladium Kirjat, viitattu 20.11.2021 Kaitaro kiittää valikoimaa ja pitää hyvänä ratkaisuna, että mukana on kokoelma Nukkua, nukkua kivissä (Dormir, dormir dans les pierres, 1927) kokonaisuudessaan. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2021 kirjat Luokka:Ranskalaiset kirjat Luokka:Runokokoelmat Luokka:Antologiat Luokka:Surrealismi
Jesper Petersen

Jesper Petersen (s. 25. elokuuta 1981 Haderslev) on tanskalainen sosiaalidemokraattisen puolueen poliitikko. Hän oli Tanskan koulutus- ja tutkimusministeri 2021–2022. Petersen on istunut kansankäräjillä vuodesta 2007. Vuoteen 2013 saakka hän edusti sosialistista kansanpuoluetta. ==Yksityiselämä== Petersen on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Jesper Petersen Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla * Jesper Petersen Tanskan sosiaalidemokraattisen puolueen verkkosivuilla Luokka:Tanskan ministerit Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Samuel Pierpont Langley

Samuel Pierpont Langley (22. elokuuta 1834 Boston, Massachusetts, Yhdysvallat – 27. helmikuuta 1906 Aiken, Etelä-Carolina, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen fyysikko ja tähtitieteilijä. Hän rakensi ensimmäisen bolometrin mittaamaan Auringon sähkömagneettista säteilyä. Langley on myös yksi aerodynamiikan pioneereista. ==Ura== Jätettyään insinööri- ja arkkitehtitoimensa Langley tuli Harvardin yliopiston observatorion apulaisastronomiksi vuonna 1865. Hänet nimitettiin vuonna 1866 Yhdysvaltain laivastoakatemian matematiikan apulaisprofessoriksi ja seuraavana vuonna Pittsburghin Allegheny-observatorion johtajaksi, ja hän toimi tässä tehtävässä siihen asti, kunnes hänet valittiin vuonna 1887 Smithsonian-instituutin sihteeriksi Washingtoniin. Langleyn vuonna 1870 aloittamat tutkimukset auringon säteilystä ovat toimitetut erityisen herkillä bolometreillä, sekä osaksi mahdollisimman soveliaissa olosuhteissa, ja johtivat huomattaviin tuloksiin. Muun muassa hän määritti vuonna 1883 aurinkovakion arvon. Myöskin kuun säteilyä Langley tutki samalla tapaa. Hänen lukuisista julkaisuista astrofysiikan alalla mainittakoon The new spectrum (1900). Smithsonian-instituutin sihteerinä Langley lisäsi tähän laitokseen muun muassa astrofysikaalisen observatorin vuonna 1891 sekä toimi tarmokkaasti koko laitoksen johtomiehenä, jättämättä kuitenkaan puhtaasti tieteellisiä harrastuksiaan, joihin myöskin ovat laskettavat hänen tekemänsä tutkimukset lentotekniikan alalla (julkaisu Aerodynamic Experiments, 1891). 6. toukokuuta 1896 hänen suunnittelemansa miehittämätön ja katapultilla laukaistu lentokone lensi noin 1 200 metriä. 7. lokakuuta 1903 Langleyn suunnittelema lentäjän ohjaama lentokone syöksyi lähes välittömästi laukaisun jälkeen Potomac-jokeen, mutta koelentäjä selviytyi syöksystä hengissä. Langleyn mukaan on nmetty muun muassa langley-mittayksikkö ja Yhdysvaltain laivaston USS Langley -lentotukialus. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Yhdysvaltalaiset fyysikot Luokka:Yhdysvaltalaiset tähtitieteilijät Luokka:Yhdysvaltalaiset insinöörit Luokka:Yhdysvaltalaiset professorit Luokka:Vuonna 1834 syntyneet Luokka:Vuonna 1906 kuolleet
Tianjinin murre

Tianjinin murre on mandariinikiinan Tianjinissä puhuttava murre, joka kuuluu mandariinikiinan Jilu-murteisiin. Huolimatta Tianjinin ja Pekingin läheisyydestä Tianjinin murre eroaa huomattavasti, joskaan ei kovin suuresti, Pekingin murteesta. == Äänteet == Mandariinikiinan retrofleksit zh ch sh ääntyvät Tianjinin murteessa useimmissa tapauksissa alveolaareina z c s ; joissakin sanoissa retrofleksinen ääntämys on kuitenkin yleisempi. Retrofleksien ja alveolaarien jakauma on perua keskikiinasta. Retrofleksien käytön ja puhujan koulutustason on arveltu korreloivan. Tavunalkaja r ääntyy useimmissa sanoissa y ; toisaalta yong -tavu ääntyy päinvastoin rong sanoissa . Alukkeettomat tavut ai an ang ao e en ou ääntyvät joskus n -alkuisina. Vanhempien puhujien on raportoitu käyttävän sen lisäksi joissakin sanoissa -aluketta. Tavunalkuinen w ääntyy , paitsi jos se esiintyy yksinään tai sitä seuraa toinen suppea takavokaali, kuten sanoissa wu tai wo . Tianjinin murteen toonit eroavat standardiääntämyksestä seuraavasti: 1 2 3 4 Standardi (55) (35) (214) (51) Tianjin (21) (45) (24) (53) == Lähteet == Luokka:Siniittiset kielet Luokka:Tianjin
USNS Harvey Milk (T-AO-206)

USNS Harvey Milk (runkonumero T-AO-206) on Yhdysvaltain laivaston John Lewis -luokan säiliölaiva, joka on nimetty murhatun HLBT-oikeuksien aktivisti ja poliitikko Harvey Milkin mukaan. == Valmistus == Alus tilattiin 30. kesäkuuta 2016 General Dynamicsilta San Diegosta, missä köli laskettiin 3. syyskuuta 2020. Alus laskettiin vesille 6. marraskuuta 2021. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:John Lewis -luokan säiliölaivat
USNS John Lewis (T-AO-205)

USNS John Lewis (runkonumero T-AO-205) on Yhdysvaltain laivaston John Lewis -luokan säiliölaiva, joka on nimetty mustien oikeuksia ajaneen ihmisoikeusaktivisti ja poliitikko John Lewisin mukaan. == Rakentaminen == Alus tilattiin 30. kesäkuuta 2016 General Dymaicsilta San Diegosta, missä köli laskettiin 13. toukokuuta 2019. Se laskettiin vesille 12. tammikuuta 2021 ja kastettiin 17. heinäkuuta 2021. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:John Lewis -luokan säiliölaivat
Anttinen

Anttinen on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä: *Erik Anttinen (1922−2009), lääkäri ja professori *Kaarlo Anttinen (1915−2005), ratsastaja, upseeri, urheiluvaikuttaja ja ravihevosten kasvattaja *Pekka Anttinen (s. 1941), lakimies, jääpallovaikuttaja ja liikuntaneuvos *Selina Anttinen (s. 1977), arkkitehti.
Blessed & Possessed

Blessed & Possessed on Powerwolfin studioalbumi, joka julkaistiin 17. heinäkuuta 2015. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # === Rajoitetun painoksen bonuslevy === # Touch Of Evil (Judas Priest cover) # Conquistadores (Running Wild cover) # Edge Of Thorns (Savatage cover) # Power And Glory (Chroming Rose cover) # Out In The Fields (Gary Moore cover) # Shot In The Dark (Ozzy Osbourne cover) # Gods Of War Arise (Amon Amarth cover) # The Evil That Men Do (Iron Maiden cover) # Headless Cross (Black Sabbath cover) # Night Crawler (Judas Priest cover) == Kokoonpano == * Attila Dorn -laulu * Matthew Greywolf - kitara * Charles Greywolf - kitara & basso * Roel van Helden - rummut * Falk Maria Schlegel - koskettimet == Arvostelut == * Imperiumi: 8-/10Levyarvostelu: Powerwolf – Blessed & Possessed Viitattu 21.11.2021. * Kaaoszine: 7½/10Powerwolf – Blessed & Possessed Viitattu 21.11.2021. * Metalliluola: 8½/10Powerwolf – Blessed & Possessed (2015) Viitattu 21.11.2021. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2015 albumit Luokka:Powerwolfin albumit
Matti Autio (motocrosskuljettaja)

Matti Juhani Autio (27. helmikuuta 1950 Ylivieska – 12. lokakuuta 2021 Lieto) oli suomalainen motocrossajaja ja yrittäjäHelsingin Sanomat, 21.11.2021, Muistokirjoitus. Motocrosskisoissa hän kilpaili pääasiassa 125cc-luokassa, josta hänellä on Suomen mestaruudet vuosilta 1977, 1978, 1979, 1980 ja 1981. Lisäksi vuodelta 1981 hänellä on Suomen mestaruuspronssi 250cc-luokassa Motocrossin Suomenmestarit (pdf). Moottoriliitto. Viitattu 19.4.2024.. MM- sarjassa hän sijoittui yhteispisteissä neljänneksi vuonna 1979 ja viidenneksi vuonna 1978. Hiihtäjä Asko Autio on Matti Aution veli. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset motocrosskuljettajat Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Seppo Kasanen

Seppo Kasanen (22. huhtikuuta 1932 Viipuri – 18. tammikuuta 1998 Espoo) oli suomalainen arkkitehti. Kouvolan lyseosta vuonna 1951 ylioppilaaksi päässyt Kasanen valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1959 ja hän perusti oman arkkitehtitoimiston. == Suunnittelutöitä == === Mukkulan asemakaava === Lahden kaupunki osti Mukkulan kartanon ja Mukkulan Tiilitehtaan maat vuonna 1959. Kaupunki toimeenpani asemakaavakilpailun, jonka tulokset julkistettiin keväällä 1961. Kilpailun voittajaksi valittiin Kasasen ehdotus ”Nurkkakunta”. Kilpailualueen pinta-ala oli noin 200 hehtaaria. === Anjalankosken kaupungintalo === Kasasen tunnettuja suunnittelutöitä on Sippolan kunnan virastotalo Keltakankaalla, nykyisessä Kouvolassa. Silloisen Sippolan kunnan hallintokeskuksen ja Myllykosken ammattikoulun rakentamiseksi järjestettiin arkkitehtikilpailu. Kilpailuun jätettiin 22 ehdotusta, joista voittajaksi ja suunnittelutyön pohjaksi valittiin Kasasen ehdotus ”Aivosiilo”. Kasasen avustajana kilpailussa oli arkkitehtiylioppilas Timo Sahanen. Kilpailutulokset julkistettiin marraskuussa 1962. Hallintokeskuksen tilat toteutettiin useassa vaiheessa. Rakennuksista toteutettiin ensin ammattikoulun tilat ja seuraavaksi virastotalo, joka vihittiin käyttöön 30. lokakuuta 1966. Virasto- eli kunnantalossa oli kahden kerroksen korkuinen keskushalli, ja sen ympärillä valtuuston istuntosali, kokoushuoneita, lounasruokala ja toimistotiloja. Hallintokeskuksen seuraavissa vaiheissa toteutettiin rakennustoimistolle varasto- ja korjaamotiloja. Viimeisenä rakennusvuorossa oli paloasema. === Muita suunnittelutöitä === * Entisen Teknillisen korkeakoulun, nykyisen Aalto-yliopiston rakennuksia Otaniemessä, Espoossa: ** Arkkitehtuuripaja, Metallimiehenkuja 4, 1964 ** Vesitalo (meritekniikka ja vesirakentaminen), Tietotie 1, 1968 * Kallion paloaseman laajennus Helsingin keskuspelastusasemaksi, Agricolankatu 15, Helsinki (1973 & 1978) Tässä korjauksessa rakennukseen lisättiin muun muassa tilat hälytyskeskukselle, sammakkomiesten koulutusallas, kalusto- ja huoltotiloja autoille, majoitustiloja, keittiö ja ruokala, voimistelu- ja juhlasali sekä toimisto- ja opetustiloja. Pelastusaseman katolle tuli helikopterikenttä ja vanha letkutorni korvattiin uudella harjoitustornilla * entisen Kulmakoulun muutos toimistotiloiksi, Meritullinkatu 33, Helsinki, 1982–1985 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset arkkitehdit Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 1998 kuolleet
Avenir

Avenir on sveitsiläisen kirjainmuotoilija Adrian Frutigerin suunnittelema groteski-kirjaintyyppi, jonka Linotype julkaisi vuonna 1988. Frutigerin mukaan hän halusi suunnitella perinteisen groteski-kirjaintyypin, joka on uskollinen Erbarin ja Futuran piirteille, mutta ottaa samalla huomioon 1900-luvun typografisen kehityksen. Kirjaintyypin nimi ”Avenir” on ranskaa ja merkitsee ”tulevaisuus”, joka viittaa siihen, että Futura on ollut vahva vaikuttaja. Avenir ei ole kuitenkaan yhtä puhtaan geometrinen kuin Futura. Avenirin pystyviivat ovat paksumpia kuin vaakaviivat, eikä o-kirjain ole täydellinen ympyrä. Avenirin yläpidennykset ovat myös lyhyemmät kuin esikuvallaan. Näillä ominaisuuksilla Frutiger on pyrkinyt parempaan luettavuuteen sekä varmistamaan sen, että Avenir soveltuu hyvin sekä leipätekstiin että otsikoihin. Vuonna 2004 Adrian Frutiger ja Linotypen kirjainsuunnittelija Akira Kobayashi suunnittelivat yhdessä Avenirin laajennetun kirjainperheen Avenir Nextin. == Lähteet == Luokka:Kirjaintyypit
Porokoski

Porokoski () on Karjalan tasavallassa Venäjällä sijaitseva Hirvaksen lähellä sijaitseva Suunujoen koski, joka ei ole vesimäärältään suuri patojen takia, mutta se on varsin korkea, suurimmalta pudotukseltaan jopa 16,8 metriä ollen jopa Kivatsua korkeampi. == Lähteet == Luokka:Karjalan tasavallan kosket Luokka:Suunujoen vesistö
Rosgidromet

Rosgidromet (, myös ), täydellisemmin Venäjän federaation hydrometeorologian ja ympäristövalvonnan palvelu () on Venäjän valtion Luonnonvara- ja ympäristöministeriön alaisuudessa toimiva keskusvirasto, joka vastaa valtiollisista hydrometeorologian ja lähialojen palveluista, ympäristön tilan (pilaantumisen) seurannasta, näiden toimintojen kiinteistöjen hallinnasta, sekä ilmatieteellisiin ja geofysikaalisiin prosessien muokkaustoimien julkisesta valvonnasta. Rosgidrometin päätoimipaikka sijaitsee Moskovassa. Organisaatio on laaja ja kattaa mittaus- ja havaintoasemien tasolla koko Venäjän. Rosgidrometin organisaatio jakautuu ylimmällä tasolla neljään eri sektoriin: 1. Alueelliset viranomaistoiminnot (7 toimipistettä eri federaatiopiireissä), 2. Hydrometeorologian ja ympäristönseurannan osasto (sisältäen 25 hydrometeorologian ja ympäristönseurannan aluekeskusta, esim. Pietarissa samassa rakennuksessa AARI:n kanssa toimiva Luoteis-Venäjän aluekeskus ja Murmanskissa sijaitseva Murmanskin aluekeskus; listan mukaan myös venäläisten miehittämän Ukrainan Krimin alueella olisi aluekeskus), 3. Tutkimuslaitokset (17 organisaatiota, esim. Venäjän arktinen ja antarktinen tutkimuslaitos AARI) ja 4. Muut alayksiköt (9 organisaatiota, esim. laskentakeskus, lentosääkeskus, Gidromettsentr Rossii, myös kolme puolisotilaallista yksikköä sään modifioimiseksi). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Rosgidrometin Luoteinen aluekeskus: Tuoreet lämpötilahavainnot mm. Karjalan tasavallasta ja Leningradin alueelta (meteo.nw.ru) * Prognos po Karelii (3 vrk ennuste/ Rosgidrometin Luoteisen aluekeskuksen Karjalan toimipiste) (kareliameteo.ru) * Prognos pogoda po Leningradskoi oblasti na troje sutok (3 vrk ennuste/ Rosgidrometin Luoteinen aluekeskus) (meteo.nw.ru) * Vaisala plays a major role in the biggest meteorological project in Russian history (pdf) (vaisala.com) Luokka:Venäjän tiede ja tekniikka Luokka:Kansalliset ilmatieteelliset laitokset
Sorinsilta

Sorin silta on vuonna 1959 valmistunutTampereen Kansi ja keskusareena - Rakentamistapaohje - Kulttuuriympäristön arvot ja hankkeen vaikutukset arvoihin; Liite 12, sivu 4 rautatien yli kulkeva silta Tampereen keskustassa Kalevantiellä rautatieaseman eteläpuolella. Se on Tampereen Kannen eteläisemmän ja tulevan pohjoisemman osan välissä. == Lähteet == Luokka:Tampereen sillat
Eino Mäkilä (teollisuusneuvos)

Eino Johannes Mäkilä (17. marraskuuta 1915 Turku – 12. maaliskuuta 1981 Turku) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen. Mäkilän vanhemmat olivat rikosetsivä Johan Anton Mäkilä ja Anna Maria Aaltonen ja puoliso vuodesta 1946 Toini Helvi Kumpulainen. Mäkilä tuli ylioppilaaksi 1934 ja valmistui diplomi-insinööriksi Åbo Akademista 1939. Sellutekniikkaa hän opiskeli Darmstadtissa 1943–1944. Mäkilä oli ensin Oulu- yhtiön tutkimusinsinööri vuodesta 1944 sitten Vuoksenniska-yhtiön palveluksessa Imatralla erityistehtävissä 1951–1952 ja Turussa käyttöinsinöörinä 1952–1957. Joutseno-Pulpin tekninen johtaja hänestä tuli 1957 ja tehtaanjohtaja 1959. Yhtiön toimitusjohtaja Mäkilä oli Kurt Swanljungin jälkeen vuodesta 1962. Sairastuttuaan vakavasti vuonna 1977 hän jäi eläkkeelle seuraavana vuonna, jolloin hän sai myös teollisuusneuvoksen arvonimen. Mäkilällä oli useita alansa luottamustoimia, sotilasarvoltaan hän oli reservin yliluutnantti.Kuka kukin on 1978, s. 615. Viitattu 21.11.2021.Kuolleita. Helsingin Sanomat, 28.3.1981, s. 16. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 1981 kuolleet
Laura Ertimo

Laura Ertimo (s. 1977 Kerava) on suomalainen tietokirjailija ja maantieteilijä. Suurin osa hänen teoksistaan on suunnattu lapsille. Ertimo on koulutukseltaan filosofian maisteri maantieteestä. Hän on työskennellyt vapaana kirjailijana vuodesta 2015. Aiemmin Ertimo työskenteli myös kartta- ja tietokirjojen kustannustoimittajana ja tuotepäällikkönä. Vuonna 2020 Ertimo sai Tietopöllö-palkinnon ja vuonna 2021 Tieto-Lauri-palkinnon. Vuonna 2021 Ertimon ja Mari Ahokoivun teos Aika matka! Lotta, Kasper ja luontokadon arvoitus oli lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandia-palkintoehdokkaana. ==Teoksia== * * * * * * * * * * * * ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Laura Ertimon verkkosivut * Laura Ertimo Kirjasampo.fi-sivustolla Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tähtipeikkokrotti

Tähtipeikkokrotti (Halieutaea stellata) on peikkokrotteihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan syvistä vesistä indopasifiselta merialueelta. ==Koko ja ulkonäkö== Tähtipeikkokrotti voi kasvaa suurimmillaan 22-30 cm pitkäksi. Laji on eturuumiistaan pyöreä, levymäinen ja suuripäinen. Ruumis kapenee pyrstöä kohden. Kalan rintaevät ovat varsien päässä. Tähtipeikkokrotin suomut ovat piikikkäät ja väriltään punaruskeat tai vaaleanpunaiset. Selässä on harmaa verkkokuvio. Tähtipeikkokrotin kuonossa on valoelin. ==Levinneisyys ja elintavat== Tähtipeikkokrottia tavataan Japanista etelään Ranskan Polynesiaan asti. Laji elää mannerjalustoilla lähellä pohjaa 50-600 metrin syvyydessä. ==Lähteet== Luokka:Krottikalat
Kouri

Kouri voi tarkoittaa seuraavaa: * Suomenkielinen sukunimi: **Erkki Kouri (s. 1940), suomalainen historioitsija **Kimmo Kouri (s. 1962), suomalainen iskelmälaulaja **Pentti Kouri (1949–2009), suomalainen taloustieteilijä ja pääomasijoittaja * Kouri eli ruutana, kala Luokka:Sukunimet
Helsingin Lähetysseurakunta

Helsingin Lähetysseurakunta on Helsingin Punavuoressa sijaitseva helluntaiseurakunta. Helsingin Lähetysseurakunta on perustettu vuonna 1960. Lähetysseurakunnan tilat ovat sijainneet vuodesta 1961 alkaen Isolla Roobertinkadulla. Vuonna 2017 Lähetysseurakuntaan kuului noin 800 jäsentä. Seurakunnan johtavana pastorina toimii Jukka Kakriainen. Seurakunnan toimintaan ovat kuuluneet muun muassa jumalanpalvelukset, vankilatyö, radiotyö, sielunhoito, koulutustyö, lapsi- ja nuorisotyö, musiikki sekä draama. Lähetystyötä seurakunta on tehnyt muun muassa Etiopiassa ja Bangladeshissa. Vuosina 2005–2010 seurakunnassa tuotettiin Elämän sykkeessä- ohjelmaa yhdessä muiden pääkaupunkiseudun helluntaiseurakuntien kanssa. Ohjelmaa lähetetään TV7:n televisio- ja verkkokanavilla. == Historia == Lähetysseurakunta kokoontui ensimmäisen toimintavuotensa aikana vuokratiloissa. Lähetysseurakunnan kokoontumispaikkoja olivat Suomalaisen Yhteiskoulun juhlasali Nervanderinkadulla, Kirjatyöntekijäinliiton juhlasali sekä Balderin sali Aleksanterikadulla. Nykyiset Ison Roobertinkadun tilat toimivat aikaisemmin elokuvateatterina, jotka remontoitiin seurakuntakäyttöön vuonna 1961. Vuonna 1990 tiloihin tehtiin remontti. == Seurakunnan johtajat == Listaa täydennettävä * Lauri Kuitunen (1977–?) * Jarmo Makkonen (1981–1988) * Pauli Runolinna (1994–2008) * Kai Ojala (2008–2010) * Markku Tuppurainen (2011–2015) * Petri Mäkilä (2015–2016) * Jukka Kakriainen (2017→) == Katso myös == * Uskonto Helsingissä * Helluntaiherätys Suomessa * Fila Helsinki * Helsingin Saalem-seurakunta * Helsingin Siion-seurakunta == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Lähetysseurakunnan verkkosivut * Lähetysseurakunnan tilaisuudet YouTube-kanavalla Luokka:Helsingin seurakunnat Luokka:Suomen helluntaiseurakunnat Luokka:Punavuori
Remove Kebab

Remove Kebab on lause, joka sai alkunsa Jugoslavian sotien aikaista serbinationalistista ja muslimien vastaista propagandamusiikkivideota ympäröivästä verkkoyhteisöstä. Lause on levinnyt maailmanlaajuisesti uusnatsiryhmien ja alt-rightin keskuudessa meeminä, joka viittaa muslimien uskonnolliseen puhdistukseen ja puolustaa sitä. Kappaleen alkuperäinen nimi oli ”Karadžić, johda serbejäsi” () viitaten Bosnian serbien sotilasjohtajaan ja tuomittuun sotarikolliseen Radovan Karadžićiin. Se tunnetaan myös nimillä ”Jumala on serbi ja hän suojelee meitä” () ja ”Serbia Strong”. == Lähteet == Luokka:Alt-right Luokka:Etniset ja uskonnolliset haukkumasanat Luokka:Internet-ilmiöt Luokka:Jugoslavian hajoamissodat Luokka:Nationalismi
Anssi Suhonen

Anssi Tapio Suhonen (s. 14. tammikuuta 2001 Järvenpää) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Saksan 2. Bundesligassa pelaavaa Jahn Regensburgia, lainasopimuksella Hamburger Sport-Vereinista. Pelipaikaltaan Suhonen on keskikenttäpelaaja. Suhonen on Järvenpään Palloseuran kasvatti. Hän siirtyi Käpylän Pallosta HSV:n junioriakatemiaan vuonna 2017. HSV:n edustusjoukkueessa Suhonen debytoi elokuussa 2021. Tammikuussa 2025 Suhonen siirtyi lainasopimuksella Jahn Regensburgiin. Suhonen on edustanut kaikkia Suomen ikäkausimaajoukkueita, ja ensimmäisen A-maajoukkuekutsunsa hän sai harjoitusmaaotteluihin Norjaa ja Pohjois-Makedoniaa vastaan marraskuussa 2022. Debyyttinsä hän teki 17. marraskuuta Pohjois-Makedoniaa vastaan. Suhonen on kärsinyt pahoista loukkaantumisista useasti urallaan: Polvivamma kesällä 2020, murtunut sääri kesällä 2022, sama loukkaantuminen kesällä ja syksyllä 2023. Suhonen oli pelaamatta virallista ottelua loukkaantumisien takia välillä kesäkuu 2023 - helmikuu 2024. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Rosvall

Rosvall tai Roswall on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Esa Rosvall (s. 1945), suomalainen jazzrumpali ja sirkustaiteilija * Jessika Roswall (s. 1972), ruotsalainen poliitikko ja ministeri * Kaisa-Maija Rosvall (s. 1992), suomalainen pesäpalloilija * Kaj Rosvall (1942–2023), suomalainen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja * Matti Rosvall (1941–2024), kääntäjä, televisiokäsikirjoittaja ja -toimittaja * Viljo Rosvall (1898–1929), kanadansuomalainen ammattiyhdistyaktiivi ja henkirikoksen uhri * Yrjö Rosvall, myöhemmin Yrjö Rosola (1904–1989), suomalainen kuvanveistäjä ja lasitaiteilija.
Venäjän arktinen ja antarktinen tutkimuslaitos

Venäjän arktinen ja antarktinen tutkimuslaitos (, osittain lyhentäen: , NII Arktiki i Antarktiki, lyhennys: , AANII; , lyh. AARI) on Venäjän kansallinen arktisen alueen ja Etelämantereen tutkimuslaitos. Laitoksen päätoimitalo sijaitsee Pietarissa. Alkujaan vuonna 1920 perustettu AARI on nykyään Rosgidrometin organisaatioon kuuluva kansallinen tutkimuslaitos. Tutkimuslaitoksen varustuksiin kuuluu Rauman telakalla 1987 rakennettu tutkimusalus Akademik Fjodorov. Pietarissa toimiva luonnontieteellinen Venäjän valtiollinen Arktikan ja Antarkikan museo perustettiin vuonna 1930 alkujaan AARI:n osastoksi. Instituutin aiemman nimen mukaan on nimetty Karanmerellä sijaitseva, tundrakasvillisuuden tai lumen peittämä saaristo: Arktisen instituutin saaret. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *AARI:n jääkartta Pohjoisesta jäämerestä ympäristöineen (aari.ru) *AARI-NIC-NMI:n yhteinen kokeellinen viikoittainen jääkartta Eteläisestä jäämerestä ympäristöineen (aari.ru) Luokka:Venäjän tiede ja tekniikka Luokka:Ympäristötieteelliset tutkimuslaitokset‎ Luokka:Pietari Luokka:Polaaritutkimus
Karstulan kotiseutumuseo

Karstulan kotiseutumuseo on kotiseutumuseo Karstulassa.Kotiseutumuseo Karstula Se sijaitsee vuonna 1858 rakennetussa viljamakasiinissa Karstulan kirkonkylässä.Karstulan kotiseutumuseo Luova paja Karstulan kotiseutumuseossa näytteillä olevien esineiden määrä on noin 2 000\. Esineet kuvaavat Karstulan alueella Suomen sodan ja myöhemmin 1800-luvun aikana vietettyä elämää. Perusnäyttely uudistettiin vuosina 2016–2020. Museota pidetään yleisesti avoinna kesäisin ja sopimuksen mukaan muulloinkin. == Lähteet == Luokka:Karstulan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen kotiseutumuseot
École nationale supérieure des mines de Nancy

École nationale supérieure des mines de Nancy on ranskalainen yliopisto, grande école, joka perustettiin vuonna 1919. Se on Conférence des Grandes Ecolesin jäsen.Mines Nancy quatrième meilleure école d'ingénieurs de France ! Poikkitieteellisellä opetussuunnitelmalla se kouluttaa kolmessa vuodessa insinöörejä, jotka sitten työskentelevät pääosin yritysmaailmassa: Koulutuksen tavoitteena on ns. Master Ingénieur Mines Nancy.Parution: L’Ecole des mines de Nancy (ENSMN) 1919-2012 == Kuuluisa opettaja == * Georges Matheron, tilastotieteen erityisalan geostatistiikan perustajia == Kuuluisia valmistuneita == * Jean-Claude Trichet, ranskalainen pankkiiri ja entinen Euroopan keskuspankin pääjohtaja == Lähteet== * Mines Nancy kotisivut === Viitteet === Luokka:Ranskan yliopistot Luokka:Nancy
Montigny-en-Morvan

Montigny-en-Morvan on kunta Ranskassa Nièvren departementissa Burgundi- Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee Yonnejoesta patoamalla muodostetun tekojärven Lac de Pannecièren rannalla, noin 13 kilometriä Château-Chinon (Ville)’n kaupungista luoteeseen. Kunnan keskustassa olevalla aukiolla on kirkko ja kunnantalo. Kunnantalo on 1600-luvulta peräisin oleva vanha pappila. Aukiolla olevan Saint-Légerin kirkon kuori on 1500-luvulta. Kirkon vanha kellotorni korvattiin nykyisellä vuonna 1840. Kunta on osa Morvanin luonnonpuistoa (Parc naturel régional du Morvan). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Nièvren kunnat
Digitaalinen video

Digitaalinen video on elektronisesti tallennettua ja käsiteltyä liikkuvaa kuvaa (video), joka on digitaalista (vastakohtana analogiselle). Ensimmäinen kaupallinen digitaalinen videomuoto oli Sony D-1 vuonna 1986. == Taustaa == Ennen digitaalista videota liikkuvaa kuvaa tallennettiin filmille. Myöhemmin tätä tuotiin digitoimalla elektronisiin laitteisiin.https://www.bbc.co.uk/bitesize/topics/zf2f9j6/articles/zyb72hv Nykyään useat kamerat ja äänen tallennuslaitteet käyttävät digitaalista muotoa, joka voidaan tuoda tietokoneelle sellaisenaan. Digitaalista videota voidaan editoida tietokoneella, sitä voidaan muuttaa toiseen muotoon ja sitä voidaan pakata pienempään tilaan. Nykyään digitaalista videota voidaan kuvata myös älypuhelimella ja ladata se suoratoistopalveluihin. Digitaalista videota on tallennettu magneettinauhalle (DV, Digital Betacam), mutta sen ovat korvanneet muun muassa muistikorttien kehittyminen. Digitaalista videota on jaettu optisilla levyillä (DVD) kuluttajille, mutta suoratoisto on jossain määrin korvannut fyysiset jakelumuodot. Elokuvien kuvauksessa on siirrytty myös digitaaliseen videokuvaan: useimmat modernit elokuvat kuvataan, leikataan ja levitetään teattereihin digitaalisesti. == Katso myös == * Digital Video - videomuotostandardi * Koodekki == Lähteet == Luokka:Digitaalinen media Luokka:Audiovisuaalinen tekniikka
Tomiokan silkkikehräämö

Tomiokan silkkikehräämö () on silkkikehräämö Tomiokan kaupungissa Gunman prefektuurissa. Tomiokan silkkikehräämö ja teollinen perintö valittiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2014. ==Historia== Edo-kaudella Japani eristäytyi ulkomaailmasta. Kun Edo-kausi päättyi ja Meiji-kausi alkoi, Japani aloitti jälleen ulkomaankaupan. Meiji-kauden alussa Japanin merkittävin vientituote oli raakasilkki, ja merkittävästi lisääntynyt ulkomaankauppa lisäsi silkin kysyntää. Tätä kysyntää varten Japanin hallinto päätti rakentaa maan ensimmäisen modernin silkkikehräämön. Tomiokan kehräämön rakennustyöt aloitettiin vuonna 1871 ja se valmistui vuotta myöhemmin. Käyttöön se otettiin 4. lokakuuta 1872. Se toimi aikansa mallitehtaana muille kehräämöille. Tehtaan rakentamisessa hyödynnettiin ranskalaista asiantuntijaa Paul Brunatia, ja tehtaassa otettiin käyttöön länsimaista teknologiaa. Samoin Tomiokan kehräämöön palkattiin ulkomaalaisia työnjohtajia sekä sinne palkattiin naisia. Ulkomaalaiset työnjohtajat poistuivat vuonna 1876. Kehräämö myytiin Mitsuille vuonna 1893, kun valtion tehtaita yksityistettiin. Vuonna 1902 kehräämö myytiin Hara Tomitarōlle. Vuonna 1938 kehräämöstä tuli itsenäinen Tomioka Silk Mill Co. Ltd., mutta vuotta myöhemmin siitä tuli osa Katakura Silk-reeling and Spinningia, joka oli Japanin suurin raakasilkin valmistaja. Toisen maailmansodan aikana kehräämöön rakennettiin automaattiset kehräimet. Silkin tuotanto lakkasi Tomiokassa maaliskuussa 1987. Huolimatta tehtaan alasajosta Katakura säilytti suurimman osan rakennuksista. Kehräämö siirtyi vuonna 2005 Tomiokan kaupungin omistukseen. Vuonna 2006 se valittiin osaksi Japanin tärkeää kulttuuriomaisuutta. ===Nykypäivä=== Nykyään Tomiokan silkkikehräämön omistaa Tomiokan kaupunki. Se toimii museona, jossa voi tutustua silkin valmistamisen historiaan. ==Valinta maailmanperintöluetteloon== Tomiokan silkkikehräämö valittiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2014. Se täyttää luettelon kaksi kriteeriä (II ja IV). Sen todettiin kuvastavan hyvin länsimaalaisen teknologian käyttöönottoa Japanissa. Samoin se kuvaa hyvin raakasilkin massatuotannon historiaa. Varsinaisen suojellun alueen koko on 7,2 hehtaaria ja puskurialueen 414,6 hehtaaria. Suojeltuun alueeseen kuuluu kehräämön lisäksi muita rakennuksia. ==Lähteet== Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Japanissa Luokka:Gunman prefektuuri
Pekka Kataja

Pekka Hannu Juhani Kataja (s. 1961) on Jämsässä asuva, poliittisen murhan yrityksen kohteeksi joutunut suomalainen poliitikko. ==Poliitikon ura== Kataja lähti politiikkaan vuonna 1983. Hän oli 1980–1990-luvuilla kotikuntansa Jämsänkosken kaupunginvaltuuston jäsen yhteensä 12 vuoden ajan perussuomalaisten edeltäjän SMP:n edustajana. Vuosituhannen vaihteessa Kataja jättäytyi pois poliittisesta toiminnasta mutta oli mukana Timo Soinin presidentinvaalikampanjan tukijoukoissa vuonna 2006 ja perussuomalaisten vuoden 2007 eduskuntavaalikampanjassa. Kunnallisvaaleissa 2008 Kataja oli jälleen perussuomalaisten ehdokkaana ja hänet valittiin Jämsän kaupunginvaltuustoon. Vuonna 2012 Kataja valittiin perussuomalaisten Keski- Suomen piirin piirisihteeriksi. Kataja edusti puolueessa niin sanottua vennamolaista siipeä, vaikkei kesän 2017 puoluekokouksen jälkeen siirtynytkään sinisten riveihin perussuomalaisten hajotessa. Vuodesta 2019 lähtien Kataja toimi niin ikään jämsäläisen kansanedustaja Jouni Kotiahon eduskunta- avustajana. Hän on toiminut perussuomalaisten Keski-Suomen piirin piirihallituksessa sekä useissa kunnallisissa ja maakunnallisissa luottamustehtävissä, muun muassa Jyväskylän koulutuskuntayhtymä Gradian tarkastuslautakunnan puheenjohtajana.https://www.gradia.fi/gradia/jyvaskylan- koulutuskuntayhtyma-gradia/tarkastuslautakunta Hän on lisäksi toiminut vuodesta 2024 Suomen Normaalien Seuran puheenjohtajana.https://www.jamsanseutu.fi/uutiset/art-2000010873751.html Katajalla on ollut myös telemarkkinointiyritys Jämsänkoskella vuoteen 2015. ==Murhayritys 2020== Kataja joutui kotonaan Jämsänkoskella 17. heinäkuuta 2020 henkirikoksen yrityksen kohteeksi.https://www.is.fi/kotimaa/art-2000009362553.html ==Erottaminen puolueesta== Kataja erotettiin marraskuussa 2024 perussuomalaisistahttps://www.ksml.fi/paikalliset/8054054 ja saman vuoden lopussa paikallisyhdistyksestä, jossa hän oli toiminut viimeksi varapuheenjohtajana.https://yle.fi/a/74-20134157 ==Yksityiselämä== Kataja on naimisissa vuodesta 2022https://www.is.fi/kotimaa/art-2000008762446.html thaimaalaissyntyisen Ann (Anny) Poojuntukin kanssa. https://www.ksml.fi/paikalliset/5264123 ==Lähteet== Luokka:Perussuomalaiset poliitikot Luokka:Jämsänkosken kaupunginvaltuutetut Luokka:Jämsän kaupunginvaltuutetut Luokka:Suomalaiset pahoinpitelytapaukset Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Dongding

Dongding () on taiwanilainen oolong-teelaatu. Sen nimi tarkoittaa sananmukaisesti "jäinen huippu". Teetä kasvatetaan pääsääntöisesti Nantoun piirikunnassa. Teelaadun kerrotaan saaneen alkunsa, kun tiedemies Ling Fong Chi, joka oli kotoisin Lu Gun kylästä Nantousta, muutti Manner-Kiinaan opiskelemaan vuonna 1885. Hänen palattua kotiin, hän toi mukanaan 36 teekasvia, joista suurimman osan hän antoi lahjaksi muille kyläläisille, jotka olivat keränneet rahaa tukeakseen hänen opintojaan mantereella. Kylä sijaitsee yli 700 m korkeudella, mikä oli ideaali ympäristö oolongin kasvattamiseen. Sadonkorjuun jälkeen dongding-teen annetaan hapettua 20–30 % kuihtumisen kautta. Tämän jälkeen sitä paahdetaan puuhiilellä, mikä jättää muuten makeaan teehen hienoisen aromin. Teen makua on kuvailtu hunajaiseksi ja paahdetuksi, jota seuraa makea jälkimaku. Valmis tee on väriltään hyvin vaalea. == Lähteet == Luokka:Oolong-tee Luokka:Taiwanilainen keittiö
Ylöjärven kotiseutumuseo

Ylöjärven kotiseutumuseo on Ylöjärven Hietastenmäellä sijaitseva kotiseutumuseo.Toiminta museolla Ylöjärvi-Seura ryYlöjärven museo Visit Tampere Ylöjärven kotiseutumuseo on avattu vuonna 1971. Ylöjärvi-Seura oli kerännyt esineitä museota varten vuodesta 1963. Museo siirtyi Ylöjärven silloisen kunnan hallintaan vuonna 1999. Museosta huolehtivaan museotoimikuntaan kuuluu sekä Ylöjärven kaupungin että Ylöjärvi-Seuran edustajia. Kotiseutumuseon kokoelmissa on yli 1 400 esinettä. Yleisesti avoinna museota pidetään kesäkuusta elokuuhun; sopimuksesta se voidaan avata myös tämän ajan ulkopuolella. == Lähteet == Luokka:Ylöjärven rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen kotiseutumuseot
Unico Areena

Unico Areena viittaa ainakin seuraaviin: * Kauhavan jäähalli, jonka sposorinimi on Unico Areena (marraskuusta 2015 lähtien) * Seinäjoen pesäpallostadion, jonka sposorinimi on Unico Areena (kesästä 2023 lähtien)
Aurinkokakku

Aurinkokakku () on taiwanilainen leivos, joka on alkujaan Taichungista. Leivoksen sisällä on makeaa täytettä. Itse kakku valmistetaan lehtitaikinasta. Kakkuja syödään yleensä teen kanssa ja niitä voi syödä myös osana aamupalaa. Nimitys "aurinkokakku" on oletettavasti peräisin leivoksen pyöreästä muodosta. Aurinkokakkujen historian uskotaan alkaneen Qing-dynastian ajoilta. Aurinkokakkuja ostetaan lahjoiksi ja pakataan kauniisiin paketteihin. Ne ovat myös suosittuja matkamuistoja. Taichungissa sijaitsee aurinkokakuille omistettu museo. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Taiwanilainen keittiö Luokka:Leivokset