EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
August Bohman

August Bohman (3. huhtikuuta 1871 Folkärna, Taalainmaa, Ruotsi – 6. helmikuuta 1928 Tukholma) oli ruotsalainen vapaakirkollinen kirjailija ja toimittaja. Bohman jäi nelivuotiaana orvoksi ja sai sukulaistensa luona ankaran kasvatuksen. Hän koki uskonnollisen herätyksen teini-iässä ja olisi halunnut päästä opiskelemaan Uppsalan Fjellstedin kouluun (Fjellstedska skolan), mutta häntä ei päästetty. Täysi-ikäiseksi tultuaan hän kävi Ruotsin Lähetysliiton (Svenska Missionsförbudet) lähetyskoulun Tukholmassa vuosina 1894–1897 ja hänestä tuli Lähetysseurakunnan pastori Avestassa. Vuonna 1898 hän muutti Tukholmaan Svenska Morgonbladet -lehden toimittajaksi. Lehti oli ensimmäinen kristillinen sanomalehti Ruotsissa. Vuosina 1900–1906 hän toimi Rörstrandin lähetysseurakunnan pastorina ja sen jälkeen Sanningsvittnet-lehden toimitussihteerinä ja päätoimittajana. Bohman kirjoitti useita hengellisiä lauluja ja virsiä. Niitä julkaistiin hänen toimittamissaan lehdissä, nuorille tarkoitetuissa laulukirjoissa sekä Ruotsin Lähetysliiton laulukirjassa SMF:s sångbok (1920). Ruotsin kirkon virsikirjassa on yksi hänen kirjoittamansa virsi, 578 "Jesus, låt din kärklekslåga" vuodelta 1905. Virsikirjaan se on tullut vuonna 1937. Virsi on suomennettu Luulajan virsikirjaan 1940 suomentajana Per Boreman ("Jeesus, liekki rakkautes Sieluhuni sytytä"). Ruotsin kirkon virsikirjan suomennos "Jeesus, anna sydämeeni kirkas liekki loistamaan" on Anna-Mari Kaskisen vuonna 1999 tekemä. == Lähteet == Luokka: Ruotsalaiset virsirunoilijat Luokka: Vuonna 1871 syntyneet Luokka: Vuonna 1928 kuolleet
Veikko Sorsakivi

Veikko Islam Sorsakivi (18. huhtikuuta 1914 Rauma – 7. joulukuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja kirjallinen järjestäjä. Hän työskenteli Helsingin Kaupunginteatterin ja sen edeltäjäteatterin palveluksessa vuodesta 1945 alkaen. Sorsakiven roolit niin teatterissa, elokuvissa kuin televisiossakin olivat enimmäkseen sivuosia. == Ura == Sorsakiven vanhemmat olivat veturinkuljettaja Einar Sorsakivi ja Hilda Kaulio. Hän työskenteli iltanäyttelijänä Rauman Kaupunginteatterissa 1937–1943 ja kirjallisena järjestäjänä ja näyttelijänä Porin Teatterissa 1943–1945. Sorsakivi aloitti pitkän uransa kirjallisena järjestäjänä ja näyttelijänä Helsingin Työväen Teatterissa 1945 ja jatkoi sen seuraajassa Helsingin Kaupunginteatterissa vuodesta 1965. Sorsakiven teatterirooleja olivat muun muassa Simeoni (Seitsemän veljestä), Juha (Pitkäjärveläiset), Antti (Pohjalaisia), Karatajev (Sota ja rauha), Ferry (Viktorian husaari) ja Boni (Mustalaisruhtinatar).Teatterin maailma, s. 232Teatterin maailma 1965, s. 373 Sorsakivi näytteli sivurooleja noin 30 suomalaisessa elokuvassa vuosina 1945–1962. Hänen roolejaan ovat esimerkiksi Henrikki sotaelokuvassa Sven Tuuva (1958) ja etsivä Malkanen rikoskomediassa Tähdet kertovat, komisario Palmu (1962). Sorsakivi näytteli niin ikään useissa televisiotuotannoissa 1960-luvulla. Sorsakivi työskenteli raumalaisen Länsi-Suomi-lehden toimittajana 1937–1943 ja Teatterilehden toimitussihteerinä 1950–1972 (nimimerkit Isidor ja Vesku). == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 1982 kuolleet
Tapio Yrjä

Tapio Kustaa Yrjä (11. syyskuuta 1927 Pertteli – 24. joulukuuta 2011 Salo) oli suomalainen kapellimestari, säveltäjä ja maanviljelijä. Hän työskenteli Helsingin Kaupunginteatterin ja sen edeltäjäteatterin palveluksessa vuodesta 1962 alkaen. == Ura == Yrjän vanhemmat olivat maanviljelijä Kyösti Nikolaus Yrjä ja Tyyne Katariina Seppälä. Hän opiskeli Sibelius-Akatemiassa vuosina 1947–1949. Yrjän soittimet olivat piano ja harmonikka. Hän aloitti pitkän kapellimestarin uransa Helsingin Kaupunginteatterissa 1962. Yrjä johti musiikkia muun muassa näytelmissä Kerjäläisooppera, Perintöruhtinas, Fantasticks, Viulunsoittaja katolla, Don Quijote, Loppiaisaatto ja Seis maailma – tahdon ulos.Teatterin maailma 1974, s. 532Teatterin maailma 1965, s. 414 Hänellä oli musiikillinen sivurooli elokuvissa Me tulemme taas (1953), Varsovan laulu (1953), Jälkeen syntiinlankeemuksen (1953) ja Kovaa peliä Pohjolassa (1959). Yrjä sävelsi musiikkia useisiin televisiotuotantoihin sekä Yleisradioon 1960-luvulla. Hän toimi pianistina sekä orkesterin johtajana monissa visailuissa ja ohjelmissa, kuten muun muassa Niilo Tarvajärven ohjelmissa Laatikkoleikki ja Tervetuloa aamukahville. Tapio Yrjä oli Suomen Harmonikkaliiton puheenjohtaja vuosina 1976–1985. Tätä ennen hän oli jo työskennellyt pitkään liiton hallituksessa. Yrjä oli Suomen Harmonikkaliiton Kunniapuheenjohtaja 1986. Yrjä soitti useilla äänilevyillä. Häneltä ilmestyi 1970-luvulla myös oma LP-levy Pietarin tietä pitkin, jolla esiintyivät laulaja Mauno Blomqvist ja kuoro Salon Viihdelaulajat. == Lähteet == * * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == *Finna: Tapio Yrjän tangoyhtye Luokka:Suomalaiset kapellimestarit Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Suomalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
Svante Alin

Svante Alin (19. toukokuuta 1852 Skarstad, Länsi-Götanmaa, Ruotsi – 20. syyskuuta 1930) oli ruotsalainen luterilainen pappi ja virsirunoilija. Alin sai kotonaan kristillisen kasvatuksen ja tuli ylioppilaaksi Uppsalassa, Fjellstedtin koulussa (Fjellstedtska skolan). Hän opiskeli teologiaa ja vihittiin papiksi vuonna 1879. Hän toimi pappina Fågelåsissa ja Svenstorpissa Skaran hiippakunnassa. Vuoden 1917 reformaation juhlavuoden juhlan yhteydessä hänestä tuli teologian tohtori. Alin oli kiinnostunut virsikirjan uudistamisesta ja hän julkaisi oman virsikirjaehdotuksensa vuonna 1903, jossa hän jätti sivuun kaikki virret, joissa oli neologian vaikutteita ja hän oli liittänyt ehdotukseensa useita vuoden 1695 virsikirjan virsiä joita ei ollut vuoden 1819 virsikirjassa. Hymnologiaa käsittelevien kirjoitustensa ja runojensa ohella hän julkaisi useita kirkollisia ja teologisia kirjoituksia, jotka edustivat selvästi ortodoksista, puhdasoppista ajattelua. Alin on kirjoittanut muutamia virsiä, joista yksi on Ruotsin kirkon vuoden 1986 virsikirjassa, virsi 375, "Upp, Sion, att prisa och lova din Gud". Se on vuodelta 1906 ja julkaistu Edvard Eversin Tillägg till 1819 års psalmbok -kirjassa reformaation päivän virtenä. Virsikirjaan se tuli 1937 lyhennettynä ja muokattuna. Se oli suomeksi Luulajan virsikirjassa, virsi 161 "Yö synkkä nyt väistyi, mi peitti tään maan, Ja taas sana Herran meill' luo valoaan" Per Boremanin ja O. H. Jussilan suomentamana 1944. Vuoden 2002 suomenkielisessä virsikirjassa sen teksti "Oi riemuitse, kiitä nyt taas Jumalaa" on Niilo Rauhalan käännös vuodelta 1997. == Lähteet == Luokka: Ruotsalaiset virsirunoilijat Luokka: Vuonna 1852 syntyneet Luokka: Vuonna 1930 kuolleet Luokka: Ruotsalaiset papit
Iryna Vereštšuk

Iryna Andrijivna Vereštšuk (; s. 30. marraskuuta 1979 Rava-Ruska, Lvivin aluehttps://ukr.vote/en/persons/12074 ) on ukrainalainen poliitikko ja juristi.Vereshchuk Iryna Кабінет Міністрів України Vereštšuk opiskeli vuosina 1997–2002 kansainvälistä informaatiota Lvivin polyteknisen yliopiston sotilasinstituutissa. Vuosina 2002–2006 hän suoritti lakiopinnot Lvivin yliopistossa. Vuosina 2008–2010 hän jatkoi opiskelua Julkishallinnon kansallisakatemian Lvivin julkishallinnon alueinstituutissa. Vereštšuk palveli viiden vuoden ajan upseerina Ukrainan asevoimissa. Hän on työskennellyt myös juristina ja vuosina 2016–2019 "Itä- ja Mustanmeren tutkimusten ja konsensuskäytäntöjen kansainvälinen keskus" -nimisen kansalaisjärjestön puheenjohtajana. Vereštšuk pääsi vuonna 2019 Ukrainan lainsäädäntöelin Verh’ovna Radan jäseneksi. 4. marraskuuta 2021 hänet nimitettiin Ukrainan varapääministeriksi sekä tilapäisesti miehitettyjen Ukrainan territorioiden jälleenintegroinnin ministeriksi. == Lähteet == Luokka:Ukrainalaiset poliitikot Luokka:Ukrainan ministerit Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sivakkajärvi (Kaavi)

Sivakkajärvi on metsäjärvi Kaavissa Pohjois-Savon itäisimmässä osassa. Sen pinta-ala on 3,4 neliökilometriä. Etäisyys Kuopiosta on 57 kilometriä itään.Sivakkajärvi. Järviwiki. Viitattu 12.3.2022. == Maantiede == Sivakkajärven pituus kaakosta luoteeseen on noin neljä kilometriä. Järven eteläosa on melko tasaleveä. Pohjoisosa on eteläosaa leveämpi ja muodokkaampi. Lyhin etäisyys luoteisrannan Sormusniemen kärjestä itäisen rannan Sivakkaniemen kärkeen on noin kilometrin. Järven länsirannalla sijaitsee haarautuva niemimaa (Juurikkaniemi, Vuoriniemi, Jussinniemi), joka jakaa järven keskiosaa useisiin mataliin lahtiin. Noin kahdeksasosa Sivakkajärvestä on vähintään 10 metriä syvä. Syvin kohta, 17 metriä, sijaitsee järven keskiosassa. Sivakkajärven pohjoisosan selkäveden keskellä on matalikko, jolla sijaitsee pieni Selkäsaari. Sivakkajärven saariluku on 12. Laajimmat saaret (Suuri-Kärrys, Ahosaari, Nissisaari) sijaitsevat järven matalassa luoteisosassa. Järven etelärannan Sivakkavuorten laki on noin 190 metriä merenpinnan yläpuolella eli yli 70 metriä järven pintaa korkeammalla. Rannat ovat suurelta osin metsämaata, pohjoisrannalla levittätyy Joenniskasuo, jonka halki Sivakkajärvi laskee Sivakkajokea luoteeseen Suuri-Kortteiseen ja edelleen länteen Saarijärven (101,6 metriä mpy) Telyselälle. Sivakkajärveen virtaa koillisesta Välijärveltä (117,4 metriä mpy) Rovesalmi. Sivakkajärveä ja Välijärveä erottaa Huhmarisenniemi. Sivakkajärven vesitilavuus on 16 667 000 kuutiometriä. Sivakkajärvi (04.771.1.001) kuuluu Sivakkajärven alueeseen (04.771), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Sivakkajärven valuma-alue (04.77) ja ensimmäinen on Juojärven reitin valuma-alue (04.7). Sivakkajärvi on Sivakkajärven alueen laajin vakavesi. Seuraavaksi laajin on noin 80-hehtaarinen Välijärvi. Alueen kahdeksan muuta järveä ovat alle 15 hehtaarin laajuisia.Sivakkajärven alue (04.771). Järviwiki. Viitattu 12.3.2022. Kaavin Sivakkajärvi on laajin Suomen viidestä Sivakkajärvestä. Se on viidenneksi laajin Kaavin yli 270:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä.Sivakkajärvi. Järviwiki. Viitattu 12.3.2022.Kaavi. Järviwiki. Viitattu 12.3.2022. == Lähteet == Luokka:Kaavin järvet Luokka:Juojärven reitin valuma-alue
Volodymyr

Volodymyr ( ennen vuotta 1795 ja vuodesta 2021 lähtien; vuosina 1944-2021 Volodymyr-Volynskyi ; aiemmin vuosina 1795–1944 Volodymyr-Volynsk ) on kaupunki Volynian alueella Ukrainan luoteisosassa. Kaupunki on Volodymyr- Volynskyin piirin (171 264 as., 2021) hallinnollinen keskus. Kaupungin asukasluvuksi arvioitiin 38 070 (2021). Volodymyr sijaitsee Luhajoen rannalla, maanteitse 76 kilometriä aluekeskus Lutskstä ja noin 500 kilometriä Kiovasta länteen; läntisen Ukrainan keskuskaupunki Lviv sijaitsee 130 kilometrin ja Puolan raja 10 kilometrin päässä. Arkeologit ovat löytäneet asutuksia muinaisajalta (3 000 eaa.), varhaiselta rautakaudelta (1 000 eaa.) ja ajanlaskun jälkeisiltä ensimmäisiltä vuosisadoilta. Paikkakunnan eteläpuolella ja nykyisen kaupungin alueella sijaitsi eräs Kiovan Rusjin varhaisimmista kaupungeista. Se mainitaan vanhoissa kronikoissa vuodelta 988 linnoitettuna kauppakaupunkina ja Volodymirin hiippakunnan (piispanistuimen) kotipaikkana. Володимир-Волинський (205) Комплекс Успенського собору.jpg| Володимир Волинський. Миколаївська церква. Загальний вигляд.jpg| ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Volodymyrin piiri Luokka:Volynian alueen kaupungit
Tatjana Borodina

Tatjana Borodina () on venäläinen oopperalaulaja, joka on äänialaltaan sopraano.Tatiana Borodina Mariinsky Theatre Borodina syntyi Permissä ja valmistui ensin Permin musiikkikoulusta, sitten vuonna 2000 Pietarin konservatoriosta. Hän esiintyi Pietarin konservatorion musiikkiteattereissa Olgan (Rusalka), Tatjanan (Jevgeni Onegin), Iolantan (Iolanta), Margueriten (Faust) ja Mimìn (La bohème) rooleissa. Vuonna 1998 Borodinasta tuli Mariinski-teatterin nuorten laulajien akatemian solisti ja vuonna 2001 Mariinski-teatterin solisti. Vuonna 1997 hän sai diplomin Rooman kansainvälisessä New Voices of the East -kilpailussa. Vuonna 1998 hänet palkittiin Pietarin kansainvälisessä Nikolai Rimski-Korsakov -kilpailussa. Borodinan ohjelmistoon on kuulunut rooleja muiden muassa Rimski-Korsakovin, Pjotr Tšaikovskin, Wolfgang Amadeus Mozartin, Giuseppe Verdin, Ruggero Leoncavallon, Richard Wagnerin ja Giacomo Puccinin oopperoissa. Borodina on esiintynyt Mariinski-teatterin kanssa Italiassa, Isossa-Britanniassa, Saksassa, Itävallassa, Kiinassa, Israelissa, Suomessa ja Alankomaissa. Vuonna 2002 hän oli mukana Mariinski-teatterin ja La Scalan yhteistuotannossa Modest Mussorgskin oopperasta Boris Godunov. Siinä hän tulkitsi Ksenijan roolin. == Lähteet == Luokka:Venäläiset oopperalaulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Iso Kortejärvi (Kouvola)

Iso Kortejärvi on pitkäviipymäinen ja melko tasaleveä metsäjärvi Kouvolan pohjoisosassa Kymenlaakson maakunnassa. Etäisyys Kouvolan keskustasta on 23 kilometriä pohjoisluoteeseen. == Maantietoa == Iso Kortejärvi on 3,0 kilometriä pitkä, 1,2 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 228 hehtaaria eli 2,3 neliökilometriä. Varsin leveät niemet jakavat järven koillista osaa lahdiksi (Pohjanlahti, Myllylahti). Järven eteläisimmän osan muodostaa leveä Saarenalastenlahti. Siinä on neljä yli aarin kokoista saarta, joiden pinta-ala on 0,32 hehtaaria. Saaret sijaitsevat aivan rannan tuntumassa. Asuttuun Kivisaareen tulee rannasta silta, mutta muut saaret ovat autiot. Palosaari on yhdistetty rantaan penkereellä. Rannoilla on monta niemeä, jolla on saaren nimi. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on määritetty 11,94 miljoonaa kuutiometriä eli 0,01194 kuutiokilometriä ja sen keskisyvyydeksi on saatu 5,2 metriä. Isossa Kortejärvessä sijaitsee kolme vähintään 10 metriä syvää vyöhykettä, niiden pinta-ala on noin yhdeksäsosa järven pinta-alasta. Syvin kohta, 15,8 metriä, sijaitsee järven koillisosassa . Järven rantaviivan pituus on 9,5 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituuden osuus siitä on 400 metriä. Ison Kortejärven eteläosa on matala, itärannalla on jonkin verran epämääräistä suorantaa. == Luontoarvoja == Järvi on karu ja kirkasvetinen, sen kemiallinen tila on hyvä ja ekologinen tila erinomainen. == Vesistösuhteet == Iso Kortejärvi (14.944.1.009) kuuluu Johdasjärven valuma-alueeseen (14.944), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen vesistössä (14). Toinen jakovaihe on Karijärven valuma-alue (14.94) ja ensimmäinen on Mäntyharjun reitin valuma- alue (14.9). Iso Kortejärvi on Johdasjärven valuma-alueen toiseksi laajin vakavesi. Laajin on Iso-Ruhmas. Johdasjärven valuma-alueeseen kuuluu kolmetoista vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.Johdasjärven valuma-alue (14.944). Järviwiki. Viitattu 15.3.2022. Ison Kortejärven luusua sijaitsee järven länsikolkassa, josta alkaa Salmensuon eli Kortesuon halki virtaava vähäinen laskuoja, joka virtaa lounaaseen Vähä Kortejärveen, jonka korkeustaso on vain hieman Isoa Kortejärveä alempi. Vähä Kortejärvi laskee lyhyttä laskuojaa luoteeseen Iso-Ruhmakseen, jonka korkeustaso on 0,1 metriä Vähä Kortejärveä alempi. Iso-Ruhmas laskee Ison Kortejärven pohjoispuolitse koillisessa sijaitsevaan Niskajärveen (73,1 metriä mpy). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Vesijättömaa-asioita, Korkein hallinto-oikeus, 2016 Luokka:Kouvolan järvet Luokka:Karijärven valuma-alue
Iso-Ruhmas

Iso-Ruhmas on vähähumuksinen ja rantaviivaltaan polveileva järvi Kouvolan pohjoisosassa Kymenlaakson maakunnassa. Sen pinta-ala on 4,3 neliökilometriä. Etäisyys Kouvolan keskustasta on 25 kilometriä pohjoisluoteeseen. Iso- Ruhmaksen eteläpuolella sijaitsee Jaalan kirkonkylä. == Maantietoa == Iso- Ruhmas on 4,4 kilometriä pitkä, 2,7 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 426 hehtaaria eli 4,3 neliökilometriä. Järven useista lahdista luoteisosan Anttilanlahti ja itäosan Vitsaojanlahti ovat kuroutuneet lähes erilleen pääaltaasta. Isoimmat niemimaat ovat Martinniemi lännessä, Haravaniemi koillisessa ja pohjoisrannan niemi, jolla sijaitsee Siikavan kylä. Iso- Ruhmaksen läntisestä rannasta suuri osa on kannasta, jonka toisella puolen sijaitsee Iso Tervajärvi ja Relusjärvi. Itärannan Pitkätkallion korkeustaso on noin 125 metriä merenpinnan yläpuolella. Sen lounaispuolisen Vasemmankallion korkeus on noin 110 metriä mpy. Haravaniemenvuori järven koillisrannalla kohoaa noin 140 metriä merenpinnan yläpuolelle. Korpisaaren korkein kohta on noin 25 metriä Iso-Ruhmaksen pintaa ylempänä. Iso-Rumaksessa on 10 saarta, joiden pinta-ala on 16,62 hehtaaria eli noin noin 3,8 prosenttia järven kokonaispinta-alasta. Saarista kolme on yli hehtaarin suuruisia, 6 yli aarin ja yksi on alle aarin kokoinen. Laajimmat saaret ovat Korpisaari ja Morsiussaari järven pohjoisosassa sekä Keskisaaret järven keskiosassa. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on määritetty 41,19 miljoonaa kuutiometriä eli 0,04119 kuutiokilometriä ja sen keskisyvyydeksi on saatu 9,7 metriä. Noin seitsemäsosa Iso-Ruhmaksesta on vähintään 20 metriä syvä. Järven itäiset ja pohjoiset osat ovat eteläosaa syvempiä. Syvin kohta, 29,3 metriä, sijaitsee järven itäosassa . Myös järven pohjoisosassa on yli 20 metriä syviä kohtia. Järven rantaviivan pituus on 21,1 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituuden osuus siitä on 3,7 kilometriä. Iso-Ruhmaksen rannat ovat pääosin metsää, pohjoisessa on myös peltoalueita. Pientaloja on melko taajaan. == Vesistösuhteet == Iso-Ruhmas (14.944.1.007) kuuluu Johdasjärven valuma-alueeseen (14.944), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen vesistössä (14). Toinen jakovaihe on Karijärven valuma-alue (14.94) ja ensimmäinen on Mäntyharjun reitin valuma- alue (14.9). Iso-Ruhmas on Johdasjärven valuma-alueen laajin vakavesi. Toiseksi laajin on Iso Kortejärvi ja kolmanneksi laajin on Johdasjärvi. Johdasjärven valuma-alueeseen kuuluu kolmetoista vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.Johdasjärven valuma-alue (14.944). Järviwiki. Viitattu 15.3.2022. Iso-Ruhmas laskee Vähä-Ruhmaksen ja Johdasjärven kautta koillisessa sijaitsevaan Niskajärveen (73,1 metriä mpy). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Vesijättömaa-asioita, Korkein hallinto-oikeus, 2016 Luokka:Kouvolan järvet Luokka:Karijärven valuma-alue
Svetlana Prokopjeva

Svetlana Vladimirovna Prokopjeva (; s. 1. lokakuuta 1979 Pihkova) on venäläinen toimittaja.Прокопьева Светлана Владимировна Правозащитный центр МЕМОРИАЛ Hän on työskennellyt muun muassa vapaana toimittajana Radio Free Europelle/Radio Libertylle.Journalist Svetlana Prokopyeva found guilty of 'inciting terrorism' Deustche Welle 6\. heinäkuuta 2020 Prokopjeva sai 500 000 Venäjän ruplan sakot "terrorismiin kehottamisesta tai terrorismin oikeuttamisesta tai propagoimisesta". Hänet myös lisättiin terroristien ja ekstremistien luetteloon. Hänen pankkitilinsä jäädytettiin ja hänet asetettiin kotiarestiin.Labelled as “terrorist”, Russian journalist Svetlana Prokopieva had her bank accounts blocked European Federation of Journalists Prokopjeva oli marraskuussa 2018 laatimassaan kommentaarissa yhdistänyt FSB:n toimistotilojen ulkopuolella Arkangelissa tehdyn itsemurhapommituksen Venäjällä vallinneen poliittisen ilmapiirin synnyttämään epätoivoon.Russian Journalist To Appeal Ruling By Russian Court In Controversial Case Radio Free Europe/Radio Liberty Prokopjevalle myönnettiin vuonna 2020 Committee to Protect Journalistsin (CPJ) kansainvälinen lehdistönvapauspalkinto.Svetlana Prokopyeva, Russia Committee to Protect Journalists Kesäkuussa 2023 Venäjän oikeusministeriö lisäsi hänet ulkomaisten poliittisten toimijoiden listalle.”Российское министерство юстиции в пятницу пополнило список так называемых иностранных агентов.” Радио Свобода == Lähteet == Luokka:Venäläiset toimittajat Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Aleksandr Boritševski

Aleksandr Jaroslavovitš Boritševski (, s. 25. kesäkuuta 1970 Murmansk) on venäläinen kiekonheittäjä. Hänen ennätyksensä on 65,08 metriä toukokuulta 1999. Boritševski edusti Venäjää Atlantan kesäolympialaisissa 1996, Sydneyn kesäolympialaisissa 2000 sekä Ateenan kesäolympialaisissa 2004 muttei selviytynyt kertaakaan finaaliin. MM-kilpailuissa hän kilpaili Ateenassa 1997, Sevillassa 1999 päästen finaaliin sekä Pariisissa 2003. Boritševski voitti neljä Venäjän mestaruutta vuosina 1997–1999 sekä 2004. == Lähteet == Luokka:Venäläiset kiekonheittäjät Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Aurora OS

Aurora OS eli Russian Open mobile platform (OMP) on venäläinen Linux-pohjainen yritys- ja viranomaiskäyttöön Rostelecomin kehittämä älypuhelinkäyttöjärjestelmä. Käyttöjärjestelmä on pohjautuu Jollan Sailfish- alustaan josta se on haarautui omaksi versiokseen 2019. Erona Sailfish- alustaan käyttöjärjestelmässä on oma sovelluskauppa ja viranomaisverkko ERA käyttää alustaa. == Historia == Vuonna 2016 Jolla aloitti kehitysprojektin jonka tavoitteena oli lokalisoida Sailfish alusta Venäjälle. Tätä varten perustettiin oma yrityksensä ja venäjänkielinen versio sai nimen Sailfish Mobile OS RUS. Alustan ensimmäisiä käyttäjiä oli Venäjän posti. Vuonna 2018 Venäjän valtio haki itselleen turvallista matkapuhelinkäyttöjärjestelmää viranomaiskäyttöön. Sailfish Mobile OS RUS tuli valituksi ja Rostelecom sitä kehittäneen yhtiön. Vuonna 2019 alusta uudelleen nimettiin Aurora OS:ksi. Vuonna 2021 Jolla ilmoitti irtautuneensa projektista ja ettei enää kehittänyt sitä. Vuoden 2021 marraskuussa Nokiamob.net:n mukaan sitä käyttäviä laitteita olisi noin 400000. == Laitteet == Nimi Julkaistu Piirisarja Näytön koko RAM Aquarius Cmp NS208 8.0" Aquarius CMP NS220 10.1" Qtech QMP-M1-N 5.99" Qtech QMP-M1-N IP68 5.71" MIG С55 INOI 5i pro МВК-2020 10,1" F+ R570 5.7" F+ Life Tab Plus AYYA T1 6.55" == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Tadadviser, Rostelecom has integrated devices based on the Aurora OS into the O2O - Infrastructure Operator for Operators project * https://auroraos.ru/devices Luokka:Linux-mobiilikäyttöjärjestelmät Luokka:Venäjän tiede ja tekniikka
Odessan kansallinen akateeminen ooppera- ja balettiteatteri

Odessan kansallinen akateeminen ooppera- ja balettiteatteri () on Odessan kaupungissa Ukrainassa toimiva ooppera- ja balettiteatteri.History of the Theatre Odessa National Academic Opera and Ballet Theatre == Historia == Ooppera- ja balettiteatteri perustettiin valtiomies Armand Emmanuel du Plessis de Richelieun aloitteesta vuonna 1810. Alkuperäisen rakennuksen suunnitteli Francesco Frapolli, mutta suunnitelmaan vaikuttivat huomattavasti myös Tom de Tomonin siihen tekemät muutokset. Kun rakennus vihittiin käyttöön 10. helmikuuta 1810, käytössä oli 800 paikkaa. Vuonna 1873 alkuperäinen teatteri tuhoutui täysin tulipalossa. Wieniläiset arkkitehdit Ferdinand Fellner ja Hermann Helmer suunnittelivat uuden rakennuksen. Rakennustyöt kestivät kolme vuotta, ja ne saatettiin päätökseen syyskuussa 1887. Yleisölle järjestettiin ensimmäinen esitys uudessa rakennuksessa 1. lokakuuta 1887. Vuodesta 1894 Odessan ooppera- ja balettiteatterin pääkapellimestarina toimi Josef Přibík, josta sittemmin neuvostoaikoina tuli yksi ensimmäisistä Ukrainan kansantaiteilijan ja sosialistisen työn sankarin arvonimet saaneista. Přibík toimi pääkapellimestarin tehtävissään vuoteen 1937. Ooppera- ja balettiteatteri siirrettiin lokakuun vallankumouksen jälkeen valtion omistukseen, ja vuonna 1926 se sai akateemisen statuksen. 15. maaliskuuta 1925 teatterissa sattui huolimattoman tulenkäsittelyn seurauksena toinen vakava tulipalo Giacomo Meyerbeerin oopperan Le prophète esityksen jälkeen. Esityksiä päästiin kuitenkin jatkamaan jo vuoden kuluttua. Teatterirakennuksessa tehtiin huomattavia kunnostustöitä vuosina 1955–1967 ja uudemman kerran vuosina 1996–2007. Vuonna 2007 kunnostuksen jälkeisenä avajaispäivänä ooppera- ja balettiteatteri sai kansallisen statuksen. == Lähteet == Kansallinen akateeminen ooppera- ja balettiteatteri Luokka:Oopperatalot Luokka:Teatterit
Galina Gortšakova

Galina Vladimirovna Gortšakova (; s. 1. maaliskuuta 1961 Novokuznetsk) on venäläinen oopperalaulaja, joka on äänialaltaan sopraano.Artist Profile: Galina Gorchakova, A Famed Russian Soprano Opera Wire Gortšakova syntyi oopperalaulajien perheeseen. Perhe muutti Novosibirskiin, jossa Gortšakova suoritti keskeiset opintonsa. Hän saavutti mainetta Sverdlovskissa ja nousi sitten yhdeksi 1990-luvun johtavista venäläisistä sopraanoista. Hän teki ensimmäisen esiintymisensä länsimaissa tulkitsemalla Renatan roolin Sergei Prokofjevin oopperassa Tulienkeli Lontoossa vuonna 1991. Hän loi merkittävän uran Mariinski-teatterissa ja teki kansainvälisesti yhteistyötä Valeri Gergijevin kanssa, vaikka on arvostellut tätä voimakkaasti. Gortšakova sai Neuvostoliiton kansantaiteilijan arvonimen. Hän on esiintynyt levytyksillä muun muassa Pjotr Tšaikovskin oopperasta Iolanta. Hän on kuitenkin tulkinnut ansiokkaasti myös italialaista ohjelmistoa, kuten lukuisia rooleja Giuseppe Verdin ja Giacomo Puccinin oopperoista. == Lähteet == Luokka:Venäläiset oopperalaulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nuoret ritarit

Nuoret ritarit (Young Blades) on 2005 valmistunut 13 jaksoa pitkä televisiosarja. Sarjassa seikkailee hahmoja teoksesta Kolme muskettisoturia (d'Artagnan, Jacqueline, Siroc ja Ramon). Sarja kuvattiin Vancouverissa Brittiläisessä Kolumbiassa ja sarjan tuotti The Hatchery ja kanadalainen yhtiö Shavick Entertainment, jossa sarjaa esitettiin ensi kerran Yhdysvalloissa 23. tammikuuta vuonna 2005, ja Suomessa sarjaa on esittänyt Nelonen. == Näyttelijät == == Luettelo jaksoista == # Wanted # Rub-a-Dub Sub # Enchanted # The Exile # DaVinci's Notebook # Secrets of the Father # Four Musketters and a Baby # Coat of Arms # The Girl from Upper Gaborski # The Invincible Sword # To Heir Is Human # Chameleon # Secrets == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Young Blades - TVTropes Luokka:2000-vuosikymmenen yhdysvaltalaiset draamasarjat Luokka:Kanadalaiset televisiosarjat
Olof Johannes Arbman

Olof Johannes Arbman (Olof (Olle) Johannes Arbman) (16. heinäkuuta 1887 Sundsvall, Ruotsi – 8. marraskuuta 1955 Ragunda, Jämtlanti) oli ruotsalainen luterilainen pappi ja virsirunoilija. Arbman kävi koulua Sundsvallissa ja Östersundissa ja opiskeli teologiaa Uppsalassa. Hänet vihittiin papiksi vuonna 1912. Hän toimi kirkkoherran virka-apulaisena Borgsjössä ja Sundsvallissa. 1920 hänet nimitettiin Ragundan seurakunnan komministeriksi ja kirkkoherraksi vuonna 1927. Hän on kirjoittanut useita runokokoelmia ja kotiseutukuvauksia. Yksi hänen virtensä on Ruotsin kirkon vuoden 1986 virsikirjassa, virsi 471 "Om Kristus däljes nu för dig" vuodelta 1927. Virsi julkaistiin Sundsvalls Posten -lehdessä vuonna 1927 ja Arbmanin runokirjassa Stämda strängar (1931) . Virsikirjaan se tuli vuonna 1937 Emil Liedgrenin muokkaamana ja se on varovasti muokattuna virsikirjan pääsiäisvirsien osastossa. Virren sävelmä on Burkhard Waldiksen sävelmä vuodelta 1553. Luulajan virsikirjassa virsi oli William Snellin 1966 kääntämänä "Jos Kristusta ei missään näy Kun vaivaa sielunhätä". Vuoden 2002 virsikirjan suomennos on Anna-Maija Raittilan käännös "Voi Kristus olla kätkössä, vaan milloinkaan ei poissa" vuodelta 1999. == Lähteet == Luokka: Ruotsalaiset virsirunoilijat Luokka: Vuonna 1887 syntyneet Luokka: Vuonna 1953 kuolleet Luokka: Ruotsalaiset papit
Viktor Tatarintsev

Viktor Ivanovitš Tatarintsev (; s. 23. lokakuuta 1954) on venäläinen diplomaatti.Татаринцев, Виктор Иванович TASS Tatarintsev syntyi Neuvostoliiton asevoimien upseerin perheeseen. Hän valmistui vuonna 1980 Neuvostoliiton ulkoministeriön alaisesta Moskovan valtiollisesta kansainvälisten suhteiden instituutista. Samana vuonna hän aloitti työskentelemisen Neuvostoliiton suurlähetystössä Ruotsissa. Hän pysyi sen henkilökunnan jäsenenä vuoteen 1986. Huhtikuusta 2006 tammikuuhun 2010 Tatarintsev työskenteli Venäjän federaation suurlähettiläänä Islantiin. Tämän jälkeen hän johti helmikuusta 2010 toukokuuhun 2014 Venäjän ulkoministeriön toista Euroopan laitosta. 7. toukokuuta 2014 hänestä tuli Venäjän federaation suurlähettiläs Ruotsin kuningaskuntaan. Tatarintsev sai vuonna 2010 Venäjän federaation ulkoministeriön kunniatyöntekijän arvonimen ja vuonna 2012 Venäjän kunniamerkin. 12\. helmikuuta 2022 julkaistussa Aftonbladetin haastattelussa Tatarintsev totesi, ettei Venäjä välittäisi "paskan vertaa" länsimaiden asettamista lisäpakotteista sitä vastaan.Russia does not give 's***' about Western sanctions, says its ambassador to Sweden World Is One News Hänen mukaansa pakotteet olivat tehneet Venäjälle suorastaan hyvää, koska Venäjästä oli tullut "omavaraisempi". Italialaisten ja sveitsiläisten juustojen sijaan Venäjä oli hänen mukaansa oppinut tekemään yhtä hyviä juustoja italialaisten ja sveitsiläisten reseptien pohjalta. Tatarintsev myös syytti länsimaita ymmärtämättömyydestä Venäjän näkökulmaa kohtaan.Venäjän Ruotsin-suurlähettiläs Aftonbladetille: Venäjää eivät kiinnosta lännen mahdolliset lisäpakotteet Helsingin Sanomat Tatarintsev totesi lisäksi, ettei Venäjä hyväksyisi Ruotsin mahdollista Nato-jäsenyyttä, mikäli maa sitä hakisi. Hän nimesi Naton laajenemisen merkittävimmäksi Venäjää kohtaavaksi uhaksi. Sen sijaan hän olisi toivonut sotilaallista yhteistyötä Ruotsin ja Venäjän välillä. Hän väitti Venäjän poliittisen johdon syvimmän toiveen olevan Ukrainaa kohtaavan sodan välttäminen.Venäjän Ruotsin suurlähettiläs: "Me paskomme lännen pakotteiden päälle" MTV Uutiset Tatarintsev puhuu englannin ja ruotsin kieliä. Hän on naimisissa, ja hänellä on poika. == Lähteet == Luokka:Venäjän federaation suurlähettiläät Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Stanislav Medvedenko

Stanislav Jurijovytš ”Slava” Medvedenko (, s. 4. huhtikuuta 1979 Karapyši, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Medvedenko pelasi ammattilaisuransa ensimmäiset vuodet kotimaassaan ja Liettuassa. Vuonna 2000 hän siirtyi NBA-seura Los Angeles Lakersiin jossa voitti NBA:n mestaruuden vuosina 2001 ja 2002. Viimeisellä NBA-kaudellaan 2006–2007 Medvedenko pelasi Atlanta Hawksissa. Hän edusti urallaan myös Ukrainan miesten maajoukkuetta muun muassa vuoden 2005 EM- kilpailuissa.Basketball-Reference.com == Lähteet == * Stanislav Medvedenko Stats Basketball-Reference.com === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Ukrainalaiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Verh’nodniprovsk

Verh’nodniprovsk (, ),on kaupunki Kamjansken piirissä Dnipropetrovskin alueella Ukrainassa, Dneprin etelärannalla. Se sijaitsee 25 km luoteeseen Kamjanskesta ja 73 km luoteeseen Dniprosta. Samotkan-joki laskee kaupungin läpi Kamjansken tekojärveen. Aina 18. heinäkuuta 2020 asti Verh’nodniprovsk oli Verh’nodniprovskin piirin keskus. Piiri lakkautettiin aluehallintouudistuksessa, ja se liitettiin Kamjansken piiriin. ==Historia== Vuonna 1775 ruhtinas Grigori Potjomkin, jolle oli annettu Samotkan-jokea ympäröivät maat sen jälkeen kun Zaporižžjan kasakat oli alistettu Venäjän hallintaan, perusti kasakoiden talvileirin paikalle asutuksen nimeltä Grigorjevskaja. Potjomkin luovutti kaupungin 1785 Venäjän valtiolle, ja sen nimeksi tuli 1787 Novo-Grigorjevka. Vuonna 1806 siitä tuli piirin keskus ja sen nimeksi tuli Verkhnodneprovsk. Kaupunki alkoi kehittyä maaorjien vapauttamisen jälkeen 1861, mutta pysyi 1900-luvulle asti takapajuisena. Kaupunki joutui saksalaisten miehittämäksi toisessa maailmansodassa ja osaksi Ukrainan valtakunnankomissariaattia. Kaupunki on Volodymyr Štšerbytskyin synnyinpaikka. Tämä toimi Ukrainan neuvostotasavallan kommunistisen puolueen puoluejohtajana vuosina 1972–1989. Runoilijat Aleksandr Puškin (1820) ja Taras Ševtšenko (1843) vierailivat kaupungissa. == Kuvia == File:Dnipr.JPG|Dnepr- jokea Ver'hnodniprovskin kohdalla File:Verkhodniprovsk tserkov.JPG|Kirkko Ver'hnodniprovskissa File:Werhniodniprowsk-1.JPG|Ver'hnodniprovskin keskustaa File:Zhiliščje v verkhnodniprovskje.JPG|Vanha talo File:Памятник 10-й гвардейской воздушно-десантной дивизии.jpg|Lentojoukkojen muistomerkki ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Dnipropetrovskin alueen kaupungit Luokka:Kamjansken piiri
Raahen keskustaajama

Raahen keskustaajama on Raahen kaupungin hallinnollinen keskus ja vuoden 2019 lopussa Suomen 31. suurin taajama, joka sijaitsee Pohjois-Pohjanmaan maakunnan länsiosassa Raahessa. Vuoden 2022 lopussa Raahen keskustaajaman väkiluku oli 18 523 ja pinta-ala 41,54 neliökilometriä. Suurin osa raahelaisista asuu keskustaajamassa. Viimeisen 30 vuoden aikana Raahen keskustaajama on laajentunut ja samalla taajaman sisäinen rakenne on tiivistynyt. Raahen työpaikat ja palvelut keskittyvät keskustaajaman alueelle, erityisesti SSAB:n Raahen terästehtaan ja sairaalan alueille sekä ydinkeskustaan. == Lähteet == Luokka:Pohjois-Pohjanmaan maakunnan taajamat Luokka:Raahe Luokka:Suomen kuntakeskukset
Black Crab

Black Crab (Svart krabba) on vuonna 2022 ensi-iltansa saanut ruotsalainen toimintatrilleri, jonka on ohjannut Adam Berg. Hän on myös käsikirjoittanut sen yhdessä Pelle Rådströmin kanssa. Sen pääosissa ovat pääosissa Noomi Rapace, Jakob Oftebro ja Erik Enge. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Ruotsalaiset jännityselokuvat Luokka:Vuoden 2022 ruotsalaiset elokuvat
Natalija Burdeina

Natalija Andrijivna Burdeina (, s. 30. tammikuuta 1974 Odessa, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen kilpauransa päättänyt jousiampuja ja olympiamitalisti. Burdeina saavutti joukkuekilpailussa olympiahopeaa Sydneyssä 2000, MM-hopeaa Madridissa 2005 ja MM-pronssia New York Cityssä 2003. Hän kilpaili myös Ateenan kesäolympialaisissa 2004. Sisäjousiammunnan MM- kilpailuista Burdeina voitti neljä mitalia.OlympediaWorld Archery == Lähteet == * * Nataliya Burdeyna World Archery === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Ukrainalaiset jousiampujat Luokka:Ukrainalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mihail Šuiski

Mihail Grigorjevitš Šuiski (; 13. marraskuuta 1883 Novogeorgijevsk – 11. syyskuuta 1953 Perm) oli venäläinen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan baritoni.МИХАИЛ ШУЙСКИЙ Kino-teatr.ru Šuiski valmistui kaupallisen alan oppilaitoksesta Harkovassa vuonna 1904. Tämän jälkeen hän opiskeli Pietarin konservatoriossa (1904–1905), professori M. A. Petzin johdolla Kiovassa ja professori Gabekin johdolla Wienissä (1909–1911). Šuiski debytoi vuonna 1909 konsertoimalla Lvivissä. Vuonna 1911 hän esiintyi Wienissä Escamillon roolissa Georges Bizet'n oopperassa Carmen. Vuosina 1911–1912 hän oli esiintyjänä Linzissä; hän osallistui myös Leipzigin oopperan esityksiin. Vuonna 1913 Šuiski palasi Venäjälle, jossa työskenteli vuoteen 1916 saakka laulajana teatterissa Pietarissa. Vuosina 1917–1923 hän teki taiteellista ja pedagogista työtä Jekaterinoslavissa eli nykyisessä Dnepropetrovskissa. Šuiski lauloi Kiovan oopperassa vuosina 1923–1926 ja matkusti sen kanssa Žytomyriin vuonna 1930. Vuosina 1926–1927 hän lauloi oopperassa Harkovassa. Hän myös opetti musiikkioppilaitoksissa Kiovassa ja sitten vuosina 1931–1932 Odessassa. Vuosina 1930–1931 ja 1933–1949 Šuiski työskenteli Permin ooppera- ja balettiteatterissa. Aikalaistodistusten perusteella häntä pidettiin yhtenä Permin ooppera- ja balettiteatterin virtuoosisimmista esiintyjistä. Permin ooppera- ja balettiteatterissa luomansa uran jälkeen Šuiski omistautui opetustyölle. Hän sai vuonna 1945 Neuvosto-Venäjän kunniataiteilijan arvonimen. Työn punalipun kunniamerkki hänelle myönnettiin vuonna 1946. Šuiskilla oli rooleja muiden muassa Aleksandr Borodinin, Gioacchino Rossinin, Bizet'n, Giuseppe Verdin, Giacomo Puccinin, Ruggero Leoncavallon, Jacques Offenbachin, Pjotr Tšaikovskin, Mykola Lysenkon ja Marian Kovalin säveltämissä teoksissa. Šuiski esiintyi myös harvinaisemmissa oopperoissa esimerkiksi sellaisilta säveltäjiltä kuin Daniel-François-Esprit Auberilta, Lev Knipperiltä, Borys Ljatošynskyiltä ja Aleksandr Jurasovskilta. Myös Šuiskin poika Jevgeni Mihailovitš Šuiski kuului Permin ooppera- ja balettiteatterin taiteilijoihin. == Lähteet == Luokka:Venäläiset oopperalaulajat Luokka:Vuonna 1883 syntyneet Luokka:Vuonna 1953 kuolleet
Berehove

Berehove (, ) on kaupunki Taka-Karpatian alueella Ukrainan länsiosassa, maanteitse 70 kilometriä aluekeskus Užhorodista kaakkoon. Unkarin raja sijaitsee noin seitsemän kilometriä kaupungista lounaaseen. Kaupunki on maaseutuvaltaisen Berehoven piirin (207 719 as., 2021) hallinnollinen keskus. Kaupungin asukasluvuksi arvioitiin 23 485 (2021). Paikkakunta on perustettu 1000-luvulla, erään tulkinnan mukaan Saksin herttuakunnan kolonia-asutuksena. Kaupungin vaakunassa esitetään vuosiluku 1063. Kirjallinen maininta vuodelta 1247, Magdeburgin kaupunginoikeudet se sai vuonna 1342. В центрі Берегово.jpg|Berehoven keskustaa. Станция Берегово (2021, 1).jpg|Berehoven rautatieasema. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *History (epävirallisen sivuston näkemys kaupungin historiasta) (bereg.net.ua) Luokka:Taka-Karpatian alueen kaupungit
Trana

Trana () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa.Trana Sapere.it Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 3 835 asukasta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Torinon metropolikaupungin kunnat
Shaun

Shaun on englanninkielinen miehen etunimi. Alkuperältään se on irlantilainen Seán. Suomessa Shaun-nimen on Digi- ja väestötietoviraston tilastojen mukaan saanut vuoden 2021 loppuun mennessä alle 99 miestä ja alle 15 naista. == Kuuluisia Shaun-nimisiä == * Shaun, brittiläinen vasemmistolainen tubettaja * Shaun Bartlett, eteläafrikkalainen jalkapalloilija * Shaun Bownes, eteläafrikkalainen aitajuoksija * Shaun Cashman, yhdysvaltalainen animaattori ja ohjaaja * Shaun Donovan, yhdysvaltalainen poliitikko * Shaun Evans, englantilainen näyttelijä * Shaun Heshka, kanadalainen jääkiekkoilija * Shaun Keeling, eteläafrikkalainen soutaja * Shaun Livingston, yhdysvaltalainen koripalloilija * Shaun Maloney, skotlantilainen jalkapalloilija * Shaun Marsh, australialainen kriketin pelaaja * Shaun Morgan, eteläafrikkalainen muusikko * Shaun Murphy, englantilainen snookerin pelaaja * Shaun O’Hara, amerikkalaisen jalkapallon pelaaja * Shaun Tan, australialainen kirjailija ja kuvittaja * Shaun Torrente, yhdysvaltalainen F1-veneilijä * Shaun White, yhdysvaltalainen lumilautailija * Shaun Wright-Phillips, englantilainen jalkapalloilija == Lähteet == Luokka:Etunimet
Mihail Gubski

Mihail Gubski () on venäläinen ooppera- ja konserttilaulaja, joka on äänialaltaan tenori.Mikhail Gubsky Bolshoi Theatre Gubski syntyi Magnitogorskissa ja valmistui Samaran teknillisestä valtionyliopistosta vuonna 1993. Vuonna 1997 hän valmistui Samaran kulttuurin ja taiteiden valtionakatemiasta, jossa häntä oli opettanut professori Galina Sorokina. Vuonna 1994 Gubskista tuli Samaran akateemisen ooppera- ja balettiteatterin solisti, ja vuonna 1997 hän liittyi solistina Moskovan Novaja-oopperateatterin palvelukseen. Vuonna 2001 hän aloitti esiintymisen Moskovan Bolšoi- teatterissa. Gubskilla on ollut rooleja oopperoissa sellaisilta säveltäjiltä kuin Pjotr Tšaikovskilta, Modest Mussorgskilta, Nikolai Rimski-Korsakovilta, Giuseppe Verdiltä, Sergei Prokofjevilta, Alban Bergiltä, Igor Stravinskylta, Stanisław Moniuszkolta, Giacomo Puccinilta, Sergei Rahmaninovilta, Alexander von Zemlinskylta, Gaetano Donizettilta, Charles Gounod'lta, Alfredo Catalanilta, Sergei Slonimskilta ja Pietro Mascagnilta. Gubskin konserttiohjelmistoon ovat kuuluneet muiden muassa Stravinskyn Les noces, Rahmaninovin Kellot, Verdin Requiem ja Johann Sebastian Bachin H-mollimessu. Kansainvälisillä kiertueilla Gubski on esiintynyt Yhdysvalloissa, Kanadassa, Japanissa, Ranskassa, Saksassa, Itävallassa, Italiassa, Sveitsissä, Suomessa, Sloveniassa ja Puolassa. Vuonna 2007 Gubski sai nimityksen Samaran akateemisen ooppera- ja balettiteatterin taiteelliseksi johtajaksi. Hän on saanut urallaan lukuisia palkintoja ja tunnustuksia Venäjällä ja muissa maissa. == Lähteet == Luokka:Venäläiset oopperalaulajat Luokka:Tenorit Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Heorhi Leontšuk

Heorhi Ihorovytš Leontšuk (, s. 24. toukokuuta 1974 Potsdam, Itä-Saksa) on ukrainalainen kilpauransa päättänyt purjehtija ja olympiamitalisti. Leontšuk saavutti Rodion Lukan kanssa 49er-luokan olympiahopeaa Ateenassa 2004. Hän kilpaili myös Sydneyn 2000 ja Pekingin 2008 kesäolympialaisissa ja voitti useamman MM-mitalin.OlympediaWorld Sailing == Lähteet == * * George Leonchuk World Sailing === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Ukrainalaiset kilpapurjehtijat Luokka:Ukrainalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Andrei Denisov

Andrei Ivanovitš Denisov (; s. 3. lokakuuta 1952 Harkova) on venäläinen poliitikko ja diplomaatti.Денисов, Андрей Иванович TASS Denisov valmistui vuonna 1974 Neuvostoliiton ulkoministeriön alaisesta Moskovan valtiollisesta kansainvälisten suhteiden instituutista. Hän on toiminut Venäjän varaulkoministerinä vuosina 2001–2004 ja 2006–2013. Vuosina 2000–2001 Denisov oli Venäjän suurlähettiläänä Egyptissä. Vuosina 2004–2006 hän toimi Venäjän federaation pysyvänä YK-edustajana ja edustajana YK:n turvallisuusneuvostossa. Tässä asemassa häntä oli edeltänyt Sergei Lavrov. 22. huhtikuuta 2013 Denisovista tuli Venäjän suurlähettiläs Kiinaan. Hän on toiminut myös Venäjän kansainvälisten asioiden neuvostossa. Denisov on naimisissa, ja hänellä on tytär. Hän puhuu kiinan ja englannin kieliä. Hänelle on myönnetty Kunniamerkki ansioista isänmaalle (neljännessä luokassa, 2007), Venäjän kunniamerkki (2010) ja Ystävyyden kunniamerkki (2012). Vuonna 2005 Denisov sai Venäjän federaation diplomaattisen palvelun kunniatyöntekijän arvonimen. == Lähteet == Luokka:Venäjän federaation suurlähettiläät Luokka:Venäläiset poliitikot Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lauri Läänemets

Lauri Läänemets (s. 31. tammikuuta 1983 Tallinna) on virolainen poliitikko, Sosiaalidemokraattisen puolueen puheenjohtaja helmikuusta 2022 ja Viron nykyinen sisäministeri heinäkuusta 2022. Hän on istunut riigikogussa vuodesta 2019. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Lauri Läänemets Riigikogun verkkosivuilla Luokka:Viron Sosiaalidemokraattisen puolueen poliitikot Luokka:Viron sisäministerit Luokka:Riigikogun jäsenet Luokka:Viron puolueiden puheenjohtajat Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Monthelie

Monthelie on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche- Comtén alueella. Se sijaitsee noin 8 kilometriä Beaunen kaupungista lounaaseen. Kunnan keskustassa on alkujaan 1100-luvun lopulla rakennettu romaaninen Saint-Germain l'Auxerrois’n kirkko. Kirkkoa on kuitenkin muutettu useasti 1300- ja 1500-luvuilla. Kirkontornin kattoon on käytetty värikkäitä burgundilaisia kattotiiliä. Kirkon vieressä on 1700-luvulla rakennettu linna Château de Monthelie. Se rakennettiin samalla paikalla olleen Clunyn luostarin omistuksessa olleen rakennuksen paikalle. ==Viinintuotanto== Kunta sijaitsee Côte de Beaunen viinintuotantoalueella, ja siellä tuotetut viinit saavat käyttää Monthelie (AOC) laatumerkintää. Tiedosto:Monthelie.JPG|Saint-Germain l'Auxerrois’n kirkko Tiedosto:Monthelie Château 1.jpg|Château de Monthelie ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Côte-d’Orin kunnat
Rodion Luka

Rodion Myh’ailovytš Luka (, s. 29. lokakuuta 1972 Vyšhorod, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen kilpauransa päättänyt purjehtija ja olympiamitalisti. Luka saavutti Heorhi Leontšukin kanssa 49er-luokan olympiahopeaa Ateenassa 2004. Hän kilpaili myös Atlantan 1996, Sydneyn 2000 ja Pekingin 2008 kesäolympialaisissa ja voitti useamman MM-mitalin.OlympediaWorld Sailing == Lähteet == * * Rodion Luka World Sailing === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Ukrainalaiset kilpapurjehtijat Luokka:Ukrainalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mihail Zygar

Mihail Viktorovitš Zygar (; s. 1981) on venäläinen toimittaja ja kirjailija.Kirjailijat: Mihail Zygar OtavaZygarʹ, Mikhail 1981- WorldCat Identities Hän toimi vuosina 2010–2015 Dožd-televisiokanavan päätoimittajana. Hänen julkaisujensa joukossa on Putinin sisäpiiri – Nyky-Venäjän lyhyt historia (Vsja kremlevskaja rat, 2015; suomentanut Jukka Mallinen Otavalle 2016). Zygarille myönnettiin vuonna 2014 Committee to Protect Journalists -järjestön (CPJ) kansainvälinen lehdistönvapauspalkinto.Mikhail Zygar, Russia Committee to Protect Journalists Ennen uraansa itsenäisellä Dožd-kanavalla Zygar työskenteli Russki Newsweekin ja Kommersantin palveluksessa. Tuolloin hän kuvasi konflikteja Palestiinassa, Libanonissa, Irakissa, Serbiassa ja Kosovossa.Mikhail Zygar TED == Kirjat == * Putinin sisäpiiri: Nyky-Venäjän lyhyt historia (suom. Jukka Mallinen) Helsingissä: Kustannusosakeyhtiö Otava, 2016. ISBN 978-951-1-30173-8 * Sota ja rangaistus – Putin, Zelenskyi ja Venäjän hyökkäys Ukrainaan. (suom. Kyösti Karvonen) Helsinki: Otava, 2023. ISBN 978-951-1-46237-8 == Lähteet == Luokka:Venäläiset toimittajat Luokka:Venäläiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tjatšiv

Tjatšiv () on kaupunki Taka-Karpatian alueella Ukrainan länsiosassa, Tysajoen rannalla, maanteitse noin linnuntietä noin 115 kilometriä aluekeskus Užhorodstä itäkaakkoon. Kaupunki on maaseutuvaltaisen Tjatšivin piirin (184 532 as., 2021) hallinnollinen keskus. Kaupungin asukasluvuksi arvioitiin 8 943 (2021). Kaupunki on perustettu 1200-luvun puolivälissä. Unkarin kuningas myönsi sille kaupunginoikeudet vuonna 1329. Tyachiv, Zakarpats'ka oblast, Ukraine - panoramio - tokarivan.jpg|Tjatšivin hallintorakennuksia. Church in Tiachiv (5674).jpg|Kirkko Tjatšivissa. Tecso kozpont - Tiachiv main street.png|Katunäkymä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Taka-Karpatian alueen kaupungit
Polina Bogusevitš

Polina Sergejevna Bogusevitš (; s. heinäkuu 2003 Moskova) on venäläinen poplaulaja.Tbilisi 2017 / Participants: Polina Bogusevich Junior Eurovision Song Contest Hän voitti viidennentoista lasten Eurovision laulukilpailun 2017 Tbilisissä kappaleellaan "Wings" 188:lla pisteellä. Toiseksi sijoittui Georgian Grigol Kipshidze (185 pistettä) ja kolmanneksi Australian Isabella Clarke. Bogusevitš oli toinen lasten Eurovision laulukilpailun voittanut Venäjän edustaja.Russia's Polina Bogusevich wins Junior Eurovision Contest Euronews Bogusevitš osallistui vuonna 2014 Golos. Deti -ohjelman ensimmäiselle tuotantokaudelle. Hän myös sai toisen palkinnon New Wave Junior -kilpailussa. Vuonna 2015 Bogusevitš voitti San Remon kansainvälisen juniorikilpailun, ja vuonna 2016 hän pääsi Bitva talantov -laulukilpailun superfinaaliin. Vuonna 2016 Bogusevitš myös osallistui Fonograf-orkesterin Sergei Žilinin 50-vuotisjuhlakonserttiin Moskovan Kremlissä. Bogusevitšille lasten Eurovision laulukilpailun voiton vuonna 2017 tuonut "Wings"-kappale oli alkuperäiseltä venäjänkieliseltä nimeltään "Krylja". Sen tekijä oli Taras Demtšuk. == Lähteet == Luokka:Venäläiset poplaulajat Luokka:Vuonna 2003 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt