Keltainen kuningas

Keltainen kuningas () on Robert W. Chambersin kirjoittama 1895 julkaistu novellikokoelma, jonka tarinat yhdistelevät kauhua ja fantasiaa. Osa kertomuksista edustaa myös dekadenssia. Osaa kokoelman novelleja yhdistää toistuvana elementtinä Keltainen kuningas -niminen näytelmä, jonka lukeminen ajaa hulluuteen.Juri Nummelin: Keltaisen kuninkaan isä. Parnasso 3/2015 s. 56–57 Kertomukset ovat saaneet vaikutteita kahdelta taholta, joista toinen on symbolismia lähellä oleva ranskalainen kirjailija Théophile Gautier. Toinen on yhdysvaltalainen kyyninen kauhuklassikko Ambrose Bierce, jonka tarinoista ovat peräisin "Garcoise" ja "Hali". Mutta Chambers on kuitenkin omaperäinen kirjailija. Parnasson artikkelisssaan Juri Nummelin pitää parhaana aiemminkin suomeksi julkaistua "Maineiden paikkaajaa" (nimellä "Maineen korjaaja" kauhukokoelmassa Amerikkalaiset aaveet, WSOY 1995), tulevaisuuskuvitelmaa, jossa Yhdysvalloista on tullut aristokratia. Kirja nousi odottamattomaan suosioon 2014, kun True Detective -televisiosarja lainasi siitä juonielementtejä, kuten Keltaisen kuninkaan sekä salaperäisen Carcosan kuningaskunnan. Teoksesta otettiin uusia painoksia, ja suomennos ilmestyi samana vuonna. Nummelin kiittää Korhosen suomennosta sujuvaksi ja sävykkääksi, tylsissäkin novelleissa. == Sisältö == Keltainen kuningas sisältää kymmenen novellia, joista neljää ensimmäistä yhdistää viittaukset Keltaiseen kuninkaaseen, hänestä kertovaan näytelmään sekä salaperäiseen Carcosan kuningaskuntaan. Muut tarinat käsittelevät muun muassa nuorta ja boheemia kaupunkielämää Pariisin Latinalaiskorttelissa. Niitä Nummelin luonnehtii romantiikkaan kallistuviksi novelleiksi, jotka muistuttavat Chambersin myöhempiä romanttisia tarinoita, ja niiden "sävyt ja henkilöt maistuvat väljähtyneiltä", kuten Nummelin sanoo. Kokoelman halkaisijana on proosarunosikermä Profeetan paratiisi, joka sijoittuu tyylillisesti symbolismiin ja jossa hän käyttää tyylikeinoina toistoa ja symmetriaa. Siinä vastakohtaisuudet, kuolema ja rakkaus, kasvot ja peili, tunnustukset ja valheet, käyvät kisailua. Vaikutteita runot ovat saaneet Charles Baudelairen Pariisin ikävästä, ja Juri Nummelinin mukaan lyhyet runot tuntuvat ennakoivan Franz Kafkaa. === Novellit ja runosarja === * ”Maineiden paikkaaja” (”The Repairer of Reputations”) * ”Naamio” (”The Mask”) * ”Lohikäärmeen pihalla” (”In the Court of the Dragon”) * ”Keltainen Merkki” (”The Yellow Sign”) * ”Demoiselle d'Ys” (”The Demoiselle d'Ys”) * ”Profeetan paratiisi” (”The Prophets’ Paradise”) proosarunoja * ”Neljän tuulen katu” (”The Street of the Four Winds”) * ”Ensimmäisen ammuksen katu” (”The Street of the First Shell”) * ”Niittyjen neidon katu” (”The Street of Our Lady of the Fields”) * ”Rue Barrée” (”Rue Barrée”) == Kirjoittaminen == === Vaikutteet === Chambers lainasi Carcosan, Halin sekä Hasturin nimet Ambrose Biercen novelleista ”An Inhabitant of Carcosa” ja ”Haïta the Shepherd”. Nimien lisäksi Chambers ei ilmeisesti lainannut tarinoista muita elementtejä. ”Haïta the Shepherdissä” Hastur on paimenten jumala, mutta paikannimi Chambersin tarinassa ”Maineiden paikkaaja”.Joshi 2000, s. xiv. Kirjailija ja tutkija Brian Stableford huomauttaa, että novelli ”Demoiselle d'Ys” on saanut vaikutteita Théophile Gautierin tarinoista, kuten ”Arria Marcellasta” (1852). Molemmissa tarinoissa esiintyy aikamatkustuksen mahdollistama romanssi.Stableford 1983, s. 844–847. == Vastaanotto ja vaikutus == Keltainen kuningas oli tuttu teos kauhukirjailija H. P. Lovecraftille ja tämän tuttavapiirille, jotka yhteistoimin yhdistivät novellien elementtejä omiin tarinoihinsa. Lovecraft luki teoksen 1927,Joshi & Schultz 2001, s. 38. ja lainasi siitä tapahtumapaikkoja ja motiiveja novelliinsa ”Kuiskaus pimeässä” (1931), mainiten Halin järven sekä Keltaisen merkin.Pearsall 2001, s. 436. Esseessään Yliluonnollinen kauhu kirjallisuudessa (1945) Lovecraft kirjoittaa, että Keltainen kuningas ”saavuttaa aidon kosmisen pelon merkittäviä korkeuksia huolimatta sen epätasaisesta toteutuksesta.”Lovecraft 1945, s. 279–280. Novellikokoelma nousi odottamattomaan uuteen suosioon 2014, kun HBO:n tuottama True Detective -rikossarja käytti hyväkseen sen kauhuelementtejä, nimittäin Keltaista kuningasta sekä salamyhkäistä, ”taivaan mustien tähtien peittämää” Carcosan kaupunkia. Tähtivaeltajan (1/2015) arviossa Shimo Suntio kuvaa Keltaista kuningasta sukellukseksi ”19. vuosisadan lopun boheemielämään”. Hän arvioi, ettei sitä suotta kutsuta yhdeksi kauhukirjallisuuden klassikoista. Suntiosta novelleista puuttuu kuitenkin jonkin verran ”potkua”, jota voisi nykykirjallisuudelta odottaa, mutta arvostelu on kuitenkin myönteinen. Novellien miljöö ja hahmot ovat antaneet innoitusta heavy metal -muusikoille. Esimerkiksi ruotsalainen black metal -yhtye Bathory lainasi ”Maineiden paikkaajan” alussa esiintyvän ”Cassildan laulun” säkeistöjä albumillaan Blood Fire Death. Raymond Chandler on kunnianosoitukseksi Chambersille nimennyt yhden novellinsa Keltaiseksi kuninkaaksi. == Suomennos == Keltaisen kuninkaan on suomentanut Jussi Korhonen, ja käännöksen on julkaissut Basam Books vuonna 2014. Käännös oli Tähtifantasia-palkintoehdokas vuonna 2015. == Lähteet == * * * * Lovecraft, H. P, ”Yliluonnollinen kauhu kirjallisuudessa” (1945) teoksessa * === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Kauhunovellikokoelmat Luokka:Fantasianovellikokoelmat Luokka:Vuoden 1895 kirjat