EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Ulleung

Ulleung eli Ulleunginsaari on Korean tasavaltaan kuuluva saari (Ulleung-do) ja kunta (Ulleung-gun) Japaninmerellä Korean niemimaalta itään. Kunnan alueeseen kuuluvat myös esimerkiksi Liancourtinluodot. Vuonna 2016 kunnan asukasluku oli 10 124\. ==Maantiede== Ulleungin saari (Ulleung-do) on Etelä-Koreaan kuuluva saari Japaninmerellä noin 178 kilometriä Gangneungin rannikkokaupungista merelle päin. Saari on kooltaan idästä länteen noin 10 kilometriä ja etelästä pohjoiseen 9,5 kilometriä. Saaren keskellä kohoaa merenpinnasta mitattuna 984 metriin nouseva Seonginbong. Noin 76 % saaresta on metsää ja 18 % viljeltyä aluetta. Saari on tuliperäinen ja muodostunut mahdollisesti tulivuorenpurkauksen seurauksena noin 2,5 miljoonaa vuotta sitten. Hallinnollisesti Ulleungin kuntaan kuuluvat myös pienemmät Liancourtinluodot (Dokdo ri). Kaikkiaan kuntaan kuuluvia eri saaria on 43, mutta vain kolme niistä on asuttuja. Saarella tavataan 62 eri eläinlajia ja 750 eri kasvilajia. Ympäröivällä merialueella on myös runsaita kalakantoja. Vuoden keskimääräinen lämpötila Ulleungilla on 12°C ja keskimääräinen sadanta 1193 mm. Alueella esiintyy ajoittain taifuuneja ja pienempiä myrskyjä. Ulleung on myös yksi Etelä-Korean lumisimmista seuduista. ==Historia== Ulleungilta on tehty joitakin arkeologisia löytöjä, jotka viittaavat ihmisasutukseen saarella pronssikaudella 1 000–300 vuotta ennen ajanlaskun alkua ja rautakaudella pronssikauden jälkeen ajanlaskun alun paikkeille saakka. Saareen on tehty mahdollisesti viittauksia Goguryeo-dynastian aikaisissa asiakirjoissa. Ensimmäinen varma maininta korealaisissa lähteissä on kuitenkin vasta vuodelta 513 Korean Sillan kuningaskunnan kaudelta, jolloin saari liitettiin kuningaskunnan alueeseen. Vuosien 1400 ja 1882 välillä saaret olivat aumattomia, kun Korean Joseon-dynastian hallitsijat tyhjensivät saaren sen asukkaista japanilaisten muodostaman uhan takia. 1880-luvulla Japani alkoi esittää vaatimuksia saaren suhteen ja se päätettiin asuttaa uudelleen Japanin vaikutusvallan hillitsemiseksi. Ensimmäiset 54 siirtolaista saapuivat saarelle vuonna 1883. Vuonna 1900 perustettiin Gangwoniin kuulunut Ulleungin kunta. ==Väestö== Syyskuussa 2016 Ulleungin kunnassa oli 10 124 asukasta. Asukasluku on pienentynyt sitten vuoden 1974, jolloin kunnan asukasluku oli vielä 29 810. ==Kulttuuri== Ulleungilla syödään runsaasti meren antimia. Esimerkiksi kalmareja pyydystetään kesäkuun ja tammikuun välisenä aikana. Kalmarit kuivataan ja niitä käytetään muiden ruoka-lajien valmistukseen. Paikallisista kurpitsoista valmistetaan esimerkiksi hilloa. Myös monet saarella luonnostaan kasvavat kasvit ovat syömäkelpoisia. Kerättäviä ja käytettäviä luonnonvaraisia kasveja ovat esimerkiksi ginseng, ukonkauriit ja Allium ochotense. ==Lähteet== Luokka:Etelä-Korean kaupungit Luokka:Etelä-Korean saaret
Cho Young-jeung

Cho Young-jeung (s. 18. elokuuta 1954 Paju) on eteläkorealainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli puolustaja. Cho pelasi seuratasolla kotimaansa lisäksi Yhdysvalloissa 1980-luvun alussa Portland Timbersin ja Chicago Stingin joukkueissa. Etelä-Korean maajoukkueessa Cho pelasi 92 ottelua ja teki niissä kaksi maalia vuosina 1975–1986. Hän pelasi kaksi ottelua vuoden 1986 MM-kilpailuissa. Cho oli Etelä-Korean valmentajana alle 20-vuotiaiden MM- kilpailuissa 1999. == Lähteet == Luokka:Eteläkorealaiset jalkapalloilijat Luokka:Eteläkorealaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Park Sung-hwa

Park Sung-hwa (s. 7. toukokuuta 1955 Ulsan) on eteläkorealainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Pelipaikaltaan hän oli puolustaja. Park pelasi seuratasolla kotimaassaan. Etelä-Korean maajoukkueessa hän pelasi 92 ottelua ja teki niissä 24 maalia vuosina 1974–1984. Park oli Etelä-Korean alle 20-vuotiaiden maajoukkueen valmentajana ikäluokan MM-kilpailuissa vuosina 2003 ja 2005. Hän valmensi Etelä-Korean olympiajoukkuetta Pekingin olympialaisissa 2008. Hän on toiminut myös Etelä-Korean A-maajoukkueen päävalmentajana. == Lähteet == Luokka:Eteläkorealaiset jalkapalloilijat Luokka:Eteläkorealaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lintuhäkki

Lintuhäkki (Bird Box) on Josh Malermanin kirjoittama kauhuromaani, joka julkaistiin vuonna 2014. Kirja kertoo post-apokalyptisestä maailmasta, jossa ihmiset joutuvat elämään pääasiassa sisätiloissa ja kulkemaan ulkona sideharso silmillään. Lintuhäkki on Malermanin esikoisromaani. Teoksen on julkaissut suomeksi Karisto ja suomentanut Pekka J. Mäkelä. Kirjaan perustuva Netflix- elokuva Bird Box sai ensi-iltansa vuonna 2018. Kirjan jatko-osa Malorie julkaistiin heinäkuussa 2020. Suomennos Malorie – Älä katso, älä kosketa ilmestyi 21. maaliskuuta 2021. == Juoni == Yllättävä itsemurhien aalto on ajanut maailman kaaokseen. Selviytyneet tajuavat, että jokainen itsemurhan tehnyt on nähnyt jotain – jonkin selittämättömän olennon tai ilmiön, jonka alkuperää ei tunneta. Ihmiset peittävät talonsa ikkunat, jotta eivät näkisi ulos, ja lukitsevat ovensa, jotta olento ei pääsisi sisään. Ulkona selviytyneet ovat turvassa niin kauan, kun pitävät silmänsä kiinni. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset kauhuromaanit Luokka:Post-apocalypse-kirjallisuus Luokka:Vuoden 2014 kirjat
Félix Vallotton

Félix Edouard Vallotton, (28. joulukuuta 1865 Lausanne, Sveitsi – 28. joulukuuta 1925 Pariisi, Ranska) oli sveitsiläissyntyinen ranskalainen taidegraafikko ja taidemaalari, joka tunnettiin ennen kaikkea alastontutkielmistaan ja omaperäisistä puupiirroksistaan. Vallotton kasvoi perinteisessä protestanttisessa porvariskodissa. Hän opiskeli maalausta Pariisin Académie Julian -taidekoulussa ja perehtyi myös taidegrafiikkaan ja useisiin painomenetelmiin, muun muassa litografiaan. Vallottonin ensimmäinen näyttely oli vuonna 1885 Salon des Artistes Français -galleriassa. Vallotton viihtyi Montmartren kahviloissa ja kabareissa, joissa hän tutustui muun muassa Henri de Toulouse-Lautreciin. Uransa alussa hän ansaitsi elantonsa myymällä Rembrandtin ja Milletin töiden pohjalta tekemiensä piirrosten painokuvia sekä kirjoittamalla taidearvosteluja Gazette de Lausanne -lehteen. Vallotton keskittyi 1890-luvulla puupiirrosten tekoon ja liittyi Nabis- taiteilijaryhmään, johon kuului muun muassa Pierre Bonnard. Vallottonia innoittivat symbolismi ja japanilaiset puupiirrokset, ja hänestä tuli myös poliittisesti aktiivinen. Vallotton esimerkiksi tuki voimakkaasti Alfred Dreyfusia Ranskaa kuohuttaneessa Dreyfusin tapauksessa. Vallottonin grafiikkaa julkaistiin useissa ranskalaisissa lehdissä sekä myös saksalaisissa Pan- ja Die Jugend -aikakauslehdissä. Vuonna 1899 Vallotton meni naimisiin taidekauppias Alexandre Bernheimin tyttären Gabrielle Rodrigues-Henriquesin kanssa. Avioliitto oli Vallottonin uran kannalta suotuisa, sillä hän sai pitää useita näyttelyitä appensa galleriassa. Vallotton sai Ranskan kansalaisuuden vuonna 1900. Vallotton palasi maalaustaiteen pariin 1900-luvun alussa. Hän maalasi selkeän yksinkertaisella realistisella tyylillä, jota on verrattu Courbetiin ja Ingresiin. Vallottonin aiheet ulottuivat alastonkuvista maisemiin ja asetelmiin. Hän maalasi myös useita muotokuvia Pariisin kulttuurieliitin keskeisistä henkilöistä. Vallotton teki vuonna 1915 sodanvastaisen C’est la guerre! -puupiirrossarjan, ja hänet hyväksyttiin seuraavana vuonna taiteilijoiden ryhmään, joka pääsi seuraamaan ensimmäisen maailmansodan tapahtumia rintamalla. Vallotton maalasi kokemustensa pohjalta vuonna 1917 öljyvärityöt Ruins at Souain ja Verdun ja kirjoitti esseen Art et Guerre. Vallottonin viime vuosia varjosti heikkenevä terveys ja hänen teostensa suosion hiipuminen. Hän kuoli syöpään 60 vuoden iässä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ranskalaiset taidemaalarit Luokka:Sveitsiläiset taidemaalarit Luokka:Ranskalaiset taidegraafikot Luokka:Sveitsiläiset taidegraafikot Luokka:Vuonna 1865 syntyneet Luokka:Vuonna 1925 kuolleet
Yhdistyneen kuningaskunnan europarlamenttivaalit 2019

Yhdistyneen kuningaskunnan europarlamenttivaalit 2019 järjestettiin 23. toukokuuta 2019. Alun perin Britanniassa ei pitänyt järjestää europarlamenttivaaleja, sillä brexit oli suunniteltu päivämäärälle 29. maaliskuuta 2019. Kuitenkin huhtikuussa Britannian EU-ero lykättiin lokakuulle 2019, joten vaalit järjestettiin. Vain muutamaa kuukautta aikaisemmin perustettu Brexit Party sai vaaleissa eniten paikkoja 29 paikalla. Verrattuna edellisiin, vuoden 2014 vaaleihin, liberaalidemokraatit paransivat merkittävästi, kun taas konservatiivien ja työväenpuolueen paikkamäärä putosi huomattavasti eikä viime vaalien voittaja UKIP saanut yhtään paikkaa. Myös vihreät ja SNP paransivat edellisvaaleista. ==Lähteet== Yhdistynyt kuningaskunta Europarlamenttivaalit 2019
Shockwave (kappale)

Shockwave on brittiläisen laulaja Liam Gallagherin kappale, joka julkaistiin singlenä 7. kesäkuuta 2019. Kappale on Liam Gallagherin, Greg Kurstinin ja Andrew Wyattin kirjoittama. Gallagher esitti kappaleen ensimmäistä kertaa livenä 5. kesäkuuta Lontoon Hackney’s Round Chapelissä. == Kappaleet == === Digitaalinen lataus ja suoratoisto === == Kokoonpano ja henkilöstö == === Muusikot === * Liam Gallagher – laulu * Greg Kurstin – tuottaja, kitara, basso, rummut, urut, tamburiini, huuliharppu === Tuotanto === * Miksaus – Dave Emery, Mark ”Spike” Stent, Michael Freeman * Masterointi – Randy Merrill * Tekniikka – Julian Burg == Lähteet == Luokka:Liam Gallagherin kappaleet Luokka:Vuoden 2019 kappaleet Luokka:Greg Kurstinin tuottamat kappaleet
Acrophylla titan

Acrophylla titan on kummitussirkkalaji joka elää Australian itärannikolla. Se naamioituu oksaksi ja sitä on vaikea erottaa oikeiden seasta. Sitä pidettiin aiemmin maailman ja Australian pisimpänä hyöteislajina, mutta myöhemmin löydetty Ctenomorpha gargantua on sitä pidempi. == Kuvaus == A. titanin vartalon pituus on uroksilla lyhyempi noin 15 senttimetriä ja naarailla pituus on 22–27 senttiä. Sen yleisväri on violetinpunertavan, ruskean ja vaaleanharmaan kirjava. Uroksilla ja naarailla on molemmilla kaksi siipiparia. Siivet ovat ruskeanharmaan kirjavia päältä ja alapuolelta violetteja. Taaempi lenninsiipi on läpikuultava, kirjavan ruudullinen. Urokset pystyvät lentämään siipiensä avulla. Naarailla siivet ovat surkastuneita ja ne ovat lentokyvyttömiä. == Ravinto == A. titan syö kasvien lehtiä. Ravinnoksi se käyttää muun muassa eukalyptyksia, akaasioita ja sädesypressejä joiden lisäksi se syö myös joitakin puutarhassa kasvatettavia lajeja kuten raparperia ja ruusuja. == Levinneisyys == A. titania tavataan Australian itä-rannikolta New South Walesistä Queenslandiin uloittuvalta alueelta. == Lisääntyminen == A. titan naaraat saattaa munia elinaikanaan jopa 2 000 munaa. Muiden kummitussirkkalajien tavoin se pystyy lisääntymään sekä suvullisesti tai neitseellisesti. Neitsellisesti lisääntyessään sen kaikki jälkeläiset ovat naaraita kun urosten kanssa lisäännyneiden jälkeläisistä kehittyy on molempia sukupuolia. Munat ovat soikeita, ruskeanharmaita noin 2 millimetriä halkaisijaltaan. Munat putoavat maahan karikkeeseen. Munista kuorituvat nymfit ovat väriltään vihertäviä tai ruskeita. Ne käyvät läpi osittaisen muodonvaihdoksen ennen aikuisiksi yksilöiksi kehittymistään. == Kuvia == Tiedosto:Acrophylla titan eggs.jpg|Acrophylla titanin munia. Tiedosto:2nd last instar of Titan stick insect.JPG|Acrophylla titanin nymfin toiseksi viimeinen muodonvaihdos. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * * Luokka:Kummitussirkat
Viljasepät

Viljasepät (Agriotes) ovat seppien (Elateridae) heimoon kuuluva kovakuoriaissuku. Sukuun kuuluu maailmanlaajuisesti yli 150 lajiaIowa State University, Bug Guide: Genus Agriotes ja Suomessakin on tavattu ainakin kolme lajia. Kovapintaiset, kiiltävän kellertävät toukat eli juurimadot elävät maassa syömällä viljelykasvien juuria. Viljasepät haittaavat erityisesti viljojen, perunan ja mansikan viljelyä. Ongelma korostuu, jos viljely aloitetaan peltoon, jossa on ollut vanhaa nurmea tai siellä on kasvanut rikkana juolavehnää. Viljaseppien esiintymistä voi rajoittaa pellon aurauksella sekä viljelykierrolla. == Sukuun kuuluvia lajeja == *Agriotes pilosellus *Agriotes acuminatus *Agriotes sputator *Juovaviljaseppä (Agriotes lineatus) *Tummaviljaseppä (Agriotes obscurus) *Varjoviljaseppä (Agriotes ustulatus) == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Viljasepät (Agriotes) *Funet: Agriotes *ITIS: Agriotes *Iowa State University, Bug Guide: Genus Agriotes *Pherobase: Semiochemicals of Genus Agriotes Luokka:Sepät Luokka:Kasvien tuhohyönteiset
Yoshi’s Crafted World

Yoshi’s Crafted World on Good-Feelin kehittämä ja Nintendon julkaisema tasohyppelypeli. Peli on julkaistu Nintendo Switchille vuonna . Peli on kahdeksas osa Yoshi-pelien sarjassa. == Pelattavuus == Yoshi’s Crafted Worldin pelattavuus on hyvin samankaltaista kuin Yoshi’s Woolly Worldin, mutta siinä missä edeltäjänsä pyöri tekstiilien ympärillä Yoshi’s Crafted World hyödyntää pahvia ja askartelumateriaaleja ulkoasussaan ja pelattavuudessaa. Peli on lineaarinen 2.5D tasohyppelypeli, jossa on paljon keräiltävää ja muutamia pulmia. Pelaaja ohjaa Yoshia, joka voi syödä vastustajansa, muuttaa nämä muniksi ja heittää munat. Pelissä on myös kaksinpelimuoto, jossa molemmat pelaajat ohjaavat omia Yoshejaan. == Vastaanotto == Metacritic-sivuston laskema painotettu keskiarvo valikoiduista 90 arvostelusta on 79/100. == Myynti == Peliä myytiin 1,11 miljoonaa kopiota maailmanlaajuisesti kolmen päivän aikana, joka teki siitä yhden eniten myydyistä peleistä alustalla.https://gematsu.com/2019/04/switch-worldwide-sales- top-34-74-million-yoshis-crafted-world-sales-top-1-11-million-in-three-days == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Pelin viralliset sivut Luokka:Vuoden 2019 videopelit Luokka:Tasohyppelyt Luokka:Nintendon julkaisemat videopelit Luokka:Nintendo Switch -pelit Luokka:Yoshi-pelit
Lee Young-ju

Lee Young-ju (s. 22. huhtikuuta 1992) on eteläkorealainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän pelasi alle 17-vuotiaiden MM- kilpailuissa vuonna 2008 sekä alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2010 ja 2012. Vuoden 2010 turnauksessa Etelä-Korea saavutti MM-pronssia. Lee kuului Etelä-Korean naisten maajoukkueeseen vuoden 2019 MM-kilpailuissa ja pelasi turnauksessa yhden ottelun. MM-kisojen 2019 päättyessä hän on pelannut kaikkiaan 30 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia. == Lähteet == Luokka:Eteläkorealaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kadidiatou Diani

Kadidiatou Diani (s. 1. huhtikuuta 1995) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Ranskan naisten maajoukkueessa ennen EM-kilpailujen 2022 alkua 71 ottelua ja tehnyt niissä 18 maalia. MM- kilpailuissa 2019 hän pelasi avauskokoonpanossa neljässä ottelussa ja tuli vaihtopelaajana kentälle viimeisessä alkulohko-ottelussa. Vuonna 2012 hän oli voittamassa alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruutta. Diani edustaa kotimaassaan Paris Saint-Germainia, johon hän siirtyi vuonna 2017 FCF Juvisysta. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Amel Majri

Amel Majri (s. 25. tammikuuta 1993) on tunisialaissyntyinen ranskalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Ranskan naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 51 ottelua ja tehnyt niissä neljä maalia. MM-kilpailuissa 2019 hän pelasi avauskokoonpanossa Ranskan kaikissa viidessä ottelussa. Majri on edustanut Olympique Lyonnais'ta kaudesta 2010–2011 alkaen. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Delphine Cascarino

Delphine Cascarino (s. 5. helmikuuta 1997) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Ranskan naisten maajoukkueessa ennen EM-kilpailujen 2022 alkua 42 ottelua ja tehnyt niissä kymmenen maalia. MM-kilpailuissa 2019 hän pelasi avauskokoonpanossa kahdessa ottelussa ja tuli vaihtopelaajana kentälle kolmessa ottelussa. Vuonna 2012 hän oli voittamassa alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruutta. Cascarino edustaa seuratasolla Olympique Lyonnais'ta. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Griedge Mbock Bathy

Griedge Mbock Bathy (s. 26. helmikuuta 1995) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Ranskan naisten maajoukkueessa ennen EM-kilpailujen 2022 alkua 67 ottelua ja tehnyt niissä seitsemän maalia. MM-kilpailuissa 2019 hän pelasi Ranskan kaikki viisi ottelua alusta loppuun. Vuonna 2012 hän oli voittamassa alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruutta ja hänet palkittiin Kultaisella pallolla turnauksen parhaana pelaajana. Mbock Bathy on edustanut EA Guingampia kausina 2010–2015 ja Olympique Lyonnais'ta kesästä 2015 alkaen. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Marion Torrent

Marion Torrent (s. 17. huhtikuuta 1992) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Ranskan naisten maajoukkueessa ennen EM-kilpailujen 2022 alkua 46 ottelua ja tehnyt niissä yhden maalin. MM- kilpailuissa 2019 hän pelasi avauskokoonpanossa Ranskan muissa otteluissa paitsi viimeisessä alkulohko-ottelussa. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
GP2 Espanjan Grand Prix

GP2 Espanjan Grand Prix oli GP2-sarjan osakilpailu, joka ajettiin vuosina 2005–2016 Circuit de Catalunyan moottoriradalla Espanjassa. == Voittajat == Kausi Lähtö Kuljettaja Talli Raportti 2005 1. lähtö Gianmaria Bruni Coloni Motorsport Raportti 2005 2. lähtö José María López DAMS Raportti 2006 1. lähtö Alexandre Prémat ART Grand Prix Raportti 2006 2. lähtö Ernesto Viso iSport International Raportti 2007 1. lähtö Bruno Senna Arden International Raportti 2007 2. lähtö Timo Glock iSport International Raportti 2008 1. lähtö Álvaro Parente Super Nova Racing Raportti 2008 2. lähtö Kamui Kobayashi DAMS Raportti 2009 1. lähtö Romain Grosjean Barwa Campos Team Raportti 2009 2. lähtö Edoardo Mortara Telmex Arden International Raportti 2010 1. lähtö Charles Pic Arden International Raportti 2010 2. lähtö Fabio Leimer Ocean Racing Technology Raportti 2011 1. lähtö Charles Pic Barwa Addax Team Raportti 2011 2. lähtö Fabio Leimer Rapax Raportti 2012 1. lähtö Giedo van der Garde Caterham Racing Raportti 2012 2. lähtö Luiz Razia Arden International Raportti 2013 1. lähtö Robin Frijns Hilmer Motorsport Raportti 2013 2. lähtö Stefano Coletti Rapax Raportti 2014 1. lähtö Johnny Cecotto Trident Raportti 2014 2. lähtö Felipe Nasr Carlin Raportti 2015 1. lähtö Stoffel Vandoorne ART Grand Prix Raportti 2015 2. lähtö Alex Lynn DAMS Raportti 2016 1. lähtö Norman Nato Racing Engineering Raportti 2016 2. lähtö Alex Lynn DAMS Raportti
Kang Chae-rim

Kang Chae-rim (s. 23. maaliskuuta 1998) on eteläkorealainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän pelasi ensimmäisen maaottelunsa Etelä-Korean naisten maajoukkueessa huhtikuussa 2019 Islantia vastaan. Vuoden 2019 MM-kilpailuissa hän pelasi Etelä-Korean kaikissa kolmessa ottelussa. Kisojen päättyessä hänen tilillään on neljä maaottelua. == Lähteet == Luokka:Eteläkorealaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
GP2 Monacon Grand Prix

GP2 Monacon Grand Prix oli GP2-sarjan osakilpailu, joka ajettiin vuosina 2005–2016 Circuit de Monacon katuradalla Monacossa. == Voittajat == Kausi Lähtö Kuljettaja Talli Raportti 2005 1. lähtö Adam Carroll Super Nova International Raportti 2006 1. lähtö Lewis Hamilton ART Grand Prix Raportti 2007 1. lähtö Pastor Maldonado Trident Racing Raportti 2008 1. lähtö Bruno Senna iSport International Raportti 2008 2. lähtö Mike Conway Trident Racing Raportti 2009 1. lähtö Romain Grosjean Barwa Addax Team Raportti 2009 2. lähtö Pastor Maldonado ART Grand Prix Raportti 2010 1. lähtö Sergio Pérez Barwa Addax Team Raportti 2010 2. lähtö Jérôme d’Ambrosio DAMS Raportti 2011 1. lähtö Davide Valsecchi Team AirAsia Raportti 2011 2. lähtö Charles Pic Barwa Addax Team Raportti 2012 1. lähtö Johnny Cecotto Barwa Addax Team Raportti 2012 2. lähtö Jolyon Palmer iSport International Raportti 2013 1. lähtö Sam Bird Russian Time Raportti 2013 2. lähtö Stefano Coletti Rapax Raportti 2014 1. lähtö Jolyon Palmer DAMS Raportti 2014 2. lähtö Stéphane Richelmi DAMS Raportti 2015 1. lähtö Stoffel Vandoorne ART Grand Prix Raportti 2015 2. lähtö Richie Stanaway Status Grand Prix Raportti 2016 1. lähtö Artjom Markelov Russian Time Raportti 2016 2. lähtö Nobuharu Matsushita ART Grand Prix Raportti
Kim Min-jung

Kim Min-jung (s. 12. syyskuuta 1996) on eteläkorealainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan maalivahti. Hän pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2016. Hän oli ennen vuoden 2019 MM-kilpailuja pelannut kolme maaottelua Etelä- Korean naisten maajoukkueessa mutta pääsi MM-kilpailuihin ykkösmaalivahdiksi muiden loukkaantumisten vuoksi ja pelasi turnauksessa joukkueen kaikki kolme ottelua. == Lähteet == Luokka:Eteläkorealaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kymen pioneeripataljoona

Kymen pioneeripataljoona on Suomen maavoimien valmiusyhtymään Karjalan prikaatiin kuuluva pioneeriaselajin joukkoyksikkö Vekaranjärvellä Kouvolassa. Yksikkö sotilasopettaa taistelupioneereja, raivaajapioneereja ja erilaisten pioneeriaselajiin kuuluvien koneiden käyttäjiä. Suomen puolustusvoimien maavoimissa suojelupioneerien sotilasopetuksesta huolehtii Porin prikaati Säkylän varuskunnassa. Suojeluala, nykyinen suojelupioneerien tehtävä, kuului Suomen puolustusvoimissa aikaisemmin huoltoaselajiin. https://maavoimat.fi/karjalan-prikaati/varusmiehena-meilla == Historia == Kymen pioneeripataljoona perustuu Viipurissa olleeseen pioneeripataljoona 1:een, joka siirrettiin Elimäen Korialle joulukuussa 1920. Jo ennen joulukuuta 1920 siirrettiin Korialle 1919 Suomenlinnassa perustettu ponttoonikomennuskunta. Komennuskunta yhdistettiin pioneeripataljoona 1:een. 1922 tuli pioneeripataljoona 1:stä pelkkä pioneeripataljoona. Talvisodan aikana Korian ympäristössä Myllykoskea, Kuusankoskea ja Uuttakylää myöten toimi pioneerikoulutuskeskus. Välirauhan aikana toimi Korialla pioneeripataljoona 2, josta perustettiin jatkosodan pioneeripataljoona 14. Sotien lopussa Lapin sodan varsinaisen hyökkäysvaiheen jälkeen 19. marraskuuta 1944 pioneeripataljoona 14 siirrettiin Korialle. 4. joulukuuta 1944 perustettiin Pioneerirykmentti, joka lakkautettiin 15. heinäkuuta 1967 ja perustettiin Kymen pioneeripataljoona sekä Keski-Suomen Pioneeripataljoona Keuruulle siirrettäväksi. Keski-Suomen Pioneeripataljoonaa perustava etukomennuskunta siirtyi samana päivänä Korialta Keuruulle. 1. heinäkuuta 1994 Kymen pioneeripataljoona liitettiin Karjalan prikaatiin Vekaranjärvelle Valkealaan komentajineen, esikuntineen, teknisine komppanioineen, kaksine pioneerikomppanioineen ja aliupseerikouluineen. ==Toiminta== Kymen pioneeripataljoona kouluttaa taistelupioneereja, raivaajapioneereja ja erilaisten pioneeriaselajiin kuuluvien koneiden käyttäjiä. Suomen puolustusvoimien maavoimissa suojelupioneerien koulutuksesta huolehtii Porin prikaati Säkylän varuskunnassa. Suojeluala, nykyinen suojelupioneerien tehtävä, kuului Suomen puolustusvoimissa aikaisemmin huoltoaselajiin. ==Killat== Karjalan prikaatiin liittyen toimii Kouvolassa Korian pioneerikilta ry. ==Museot== Suomen valtakunnallinen pioneerimuseo toimi Korialla, mutta siirtyi Miehikkälään, kun Korialla olleesta entisestä varuskunnasta kiinteistökehitettiin Pioneeripuisto. Miehikkälästä museo siirrettiin osaksi Suomen tykistömuseon, Suomen valtakunnallisen viestimuseon ja pioneerimuseon yhdessä muodostamaa kokonaisuutta, Museo Militariaa Suomen kasarmille. == Lähteet == Luokka:Karjalan prikaati
Ève Périsset

Ève Périsset (s. 24. joulukuuta 1994) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Ranskan naisten maajoukkueessa ennen EM-kilpailujen 2022 alkua 36 ottelua ja tehnyt niissä kolme maalia. MM- kilpailuissa 2019 hän pelasi yhden ottelun avauskokoonpanossa ja pääsi kahdessa ottelussa vaihtopelaajana kentälle. Périsset edustaa kaudella 2022–2023 englantilaisseura Chelseaa, johon hän siirtyi kesällä 2022 kotimaansa Bordeaux'sta. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Valérie Gauvin

Valérie Gauvin (s. 1. kesäkuuta 1996) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Ranskan naisten maajoukkueessa vuoden 2020 loppuun mennessä 33 ottelua ja tehnyt niissä 16 maalia. MM- kilpailuissa 2019 hän pelasi neljä ottelua avauskokoonpanossa ja tuli yhdessä ottelussa vaihtopelaajana kentälle. Hän teki turnauksessa kaksi maalia. Gauvin siirtyi vuonna 2008 Toulouse FC:n organisaatioon ja vuonna 2014 Montpellieriin. Kesällä 2020 hän siirtyi englantilaisseura Evertoniin. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Grace Geyoro

Grace Geyoro (s. 2. heinäkuuta 1997) on ranskalainen, Kongon demokraattisessa tasavallassa syntynyt jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Ranskan naisten maajoukkueessa huhtikuun 2023 puoliväliin mennessä 64 ottelua ja tehnyt niissä 15 maalia. MM- kilpailuissa 2019 hän pääsi vaihtopelaajana kentälle kahdessa ottelussa. EM- kilpailuissa 2022 hän pelasi joukkueensa kaikki viisi ottelua ja teki kolme maalia ensimmäisessä alkulohko-ottelussa Italiaa vastaan. Geyoro voitti Ranskan joukkueessa alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruuden 2012 ja alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2016. Geyoro on pelannut Paris Saint- Germainissa vuodesta 2012 lähtien. Hän voitti Ranskan liigamestaruuden vuonna 2021 ja cupmestaruuden vuosina 2018 ja 2022. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
GP2 Britannian Grand Prix

GP2 Britannian Grand Prix oli GP2-sarjan osakilpailu, joka ajettiin vuosina 2005–2016 Silverstone Circuitin moottoriradalla Englannissa. == Voittajat == Kausi Lähtö Kuljettaja Talli Raportti 2005 1. lähtö Nico Rosberg ART Grand Prix Raportti 2005 2. lähtö Olivier Pla DPR Raportti 2006 1. lähtö Lewis Hamilton ART Grand Prix Raportti 2006 2. lähtö Lewis Hamilton ART Grand Prix Raportti 2007 1. lähtö Andreas Zuber iSport International Raportti 2007 2. lähtö Adam Carroll Petrol Ofisi FMS International Raportti 2008 1. lähtö Giorgio Pantano Racing Engineering Raportti 2008 2. lähtö Bruno Senna iSport International Raportti 2009 1. lähtö Alberto Valerio Piquet GP Raportti 2009 2. lähtö Pastor Maldonado ART Grand Prix Raportti 2010 1. lähtö Pastor Maldonado Rapax Raportti 2010 2. lähtö Sergio Pérez Barwa Addax Team Raportti 2011 1. lähtö Jules Bianchi Lotus ART Raportti 2011 2. lähtö Romain Grosjean DAMS Raportti 2012 1. lähtö Esteban Gutiérrez Lotus GP Raportti 2012 2. lähtö Luiz Razia Arden International Raportti 2013 1. lähtö Sam Bird Russian Time Raportti 2013 2. lähtö Jon Lancaster Hilmer Motorsport Raportti 2014 1. lähtö Mitch Evans RT Russian Time Raportti 2014 2. lähtö Felipe Nasr Carlin Raportti 2015 1. lähtö Sergei Sirotkin Rapax Raportti 2015 2. lähtö Rio Haryanto Campos Racing Raportti 2016 1. lähtö Pierre Gasly Prema Racing Raportti 2016 2. lähtö Jordan King Racing Engineering Raportti
Korian pioneerikilta

Korian pioneerikilta, kirjoitusmuoto Korian Pioneerikilta ry on pioneeriaselajin perinteitä vaaliva maanpuolustuskilta, mikä kuuluu Maanpuolustuskiltojen liittoon. Se on Suomen vanhin pioneeriaselajin killoista. Kilta tutustuu aselajin kehitykseen sotaharjoituksissa, järjestää esittelyjä yleisötilaisuuksissa, pitää seminaareja jne. sekä kuuluu Kymen maanpuolustuskiltojen kiltapiiriin. https://mpkl.fi/jasenyhdistys/korian- pioneerikilta-ry == Lahden alaosasto == Yhdistyksellä on myös alaosasto Lahdessa. Korian pioneerikillan Lahden alaosaston puheenjohtaja on Arto Koistinen, varapuheenjohtaja Eero Laakso ja sihteeri Pekka Ylöstalo. Lahden alaosasto järjestää yhdistyksen näyttelyitä mm. Lahdessa. == Lähteet == Luokka:Kouvola Luokka:Maanpuolustuskillat
Boris Kowerda

Boris Kowerda (; 21. elokuuta 1907 Vilna, Venäjän keisarikunta – 18. helmikuuta 1987 Hyattsville, Maryland, Yhdysvallat) oli venäläinen valkoinen emigrantti, joka tuomittiin Neuvostoliiton suurlähettilään Pjotr Voikovin murhasta Varsovassa vuonna 1927. Voikov murhattiin, koska hän oli henkilökohtaisesti määränyt tsaari Nikolai II:n ja Venäjän keisarillisen perheen murhan vuonna 1918. Kowerdalle myönnetiin oikeus siirtyä Yhdysvaltoihin Saksassa sijainneesta turvapaikastaan."Shot Down by Assassin — Soviet Ambassador at Warsaw", Wellington Evening Post, 8 June 1927, p. 9 "RUSSIA: Nest of Murderers" , Time Magazine, 20 June 1927 Kowerda kuoli Hyattsvillessä, Marylandissa 79-vuotiaana. Hänet haudattiin ortodoksiseen luostariin Novo-Diveevoon, Nanuetiin, New Yorkiin. ==Lähteet== Luokka:Venäläiset murhaajat Luokka:Vuonna 1907 syntyneet Luokka:Vuonna 1987 kuolleet
Air Algérien lento 6289

Air Algérie lento 6289 oli Air Algérien kotimaan reittilento, joka syöksyi maahan Aguenar – Hadj Bey Akhamokin lentoasemalla Tamanrassetin kaupungissa Algeriassa 6. maaliskuuta 2003. Onnettomuudessa kuoli 102 ja loukkaantui yksi. Onnettomuus johtui yhden moottorin vikaantumisesta, jota lentäjän virhe pahensi. Kapteeni otti koneen ohjaimet haltuunsa ilman keskustelua perämiehen kanssa, ja kone pyrki edelleen nousemaan sakkaamiseen ja siitä johtuvaan putoamiseen asti. 102 koneessa olevasta ihmisestä 103 kuoli. Ainoa eloonjäänyt oli 28-vuotias mies, joka istui takarivissä ilman turvavyötä. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2003 lento-onnettomuudet Luokka:Lento-onnettomuudet Algeriassa
GP2 Unkarin Grand Prix

GP2 Unkarin Grand Prix oli GP2-sarjan osakilpailu, joka ajettiin vuosina 2005–2016 Hungaroringin moottoriradalla Unkarissa. == Voittajat == Kausi Lähtö Kuljettaja Talli Raportti 2005 1. lähtö Neel Jani Racing Engineering Raportti 2005 2. lähtö Alexandre Prémat ART Grand Prix Raportti 2006 1. lähtö Nelson Piquet Jr. Piquet Sports Raportti 2006 2. lähtö Nelson Piquet Jr. Piquet Sports Raportti 2007 1. lähtö Adam Carroll Petrol Ofisi FMS International Raportti 2007 2. lähtö Javier Villa Racing Engineering Raportti 2008 1. lähtö Lucas di Grassi Barwa International Campos Team Raportti 2008 2. lähtö Sébastien Buemi Trust Team Arden Raportti 2009 1. lähtö Nico Hülkenberg ART Grand Prix Raportti 2009 2. lähtö Giedo van der Garde iSport International Raportti 2010 1. lähtö Pastor Maldonado Rapax Raportti 2010 2. lähtö Giacomo Ricci DPR Raportti 2011 1. lähtö Romain Grosjean DAMS Raportti 2011 2. lähtö Stefano Coletti Trident Racing Raportti 2012 1. lähtö Max Chilton Carlin Raportti 2012 2. lähtö Esteban Gutiérrez Lotus GP Raportti 2013 1. lähtö Jolyon Palmer DAMS Raportti 2013 2. lähtö Nathanaël Berthon Trident Racing Raportti 2014 1. lähtö Arthur Pic Campos Racing Raportti 2014 2. lähtö Stoffel Vandoorne ART Grand Prix Raportti 2015 1. lähtö Alex Lynn DAMS Raportti 2015 2. lähtö Nobuharu Matsushita ART Grand Prix Raportti 2016 1. lähtö Pierre Gasly Prema Racing Raportti 2016 2. lähtö Sergei Sirotkin ART Grand Prix Raportti
GP2 Saksan Grand Prix

GP2 Saksan Grand Prix oli GP2-sarjan osakilpailu, joka ajettiin vuosina 2005–2006, 2008–2014 ja 2016 kahdella eri radalla. == Voittajat == Kausi Lähtö Kuljettaja Talli Rata Raportti 2005 1. lähtö Nico Rosberg ART Grand Prix Hockenheimring Raportti 2005 2. lähtö Olivier Pla DPR Hockenheimring Raportti 2006 1. lähtö Gianmaria Bruni Trident Racing Hockenheimring Raportti 2006 2. lähtö Timo Glock iSport International Hockenheimring Raportti 2008 1. lähtö Giorgio Pantano Racing Engineering Hockenheimring Raportti 2008 2. lähtö Karun Chandhok iSport International Hockenheimring Raportti 2009 1. lähtö Nico Hülkenberg ART Grand Prix Nürburgring Raportti 2009 2. lähtö Nico Hülkenberg ART Grand Prix Nürburgring Raportti 2010 1. lähtö Pastor Maldonado Rapax Hockenheimring Raportti 2010 2. lähtö Sergio Pérez Barwa Addax Team Hockenheimring Raportti 2011 1. lähtö Luca Filippi Scuderia Coloni Nürburgring Raportti 2011 2. lähtö Romain Grosjean DAMS Nürburgring Raportti 2012 1. lähtö Johnny Cecotto Barwa Addax Team Hockenheimring Raportti 2012 2. lähtö James Calado Lotus GP Hockenheimring Raportti 2013 1. lähtö Marcus Ericsson DAMS Nürburgring Raportti 2013 2. lähtö Jon Lancaster Hilmer Motorsport Nürburgring Raportti 2014 1. lähtö Mitch Evans Russian Time Hockenheimring Raportti 2014 2. lähtö Stefano Coletti Racing Engineering Hockenheimring Raportti 2016 1. lähtö Sergei Sirotkin ART Grand Prix Hockenheimring Raportti 2016 2. lähtö Alex Lynn DAMS Hockenheimring Raportti
GP2 Malesian Grand Prix

GP2 Malesian Grand Prix oli GP2-sarjan osakilpailu, joka ajettiin vuosina 2012–2013 ja 2016 Sepang International Circuitin moottoriradalla Malesiassa. == Voittajat == Kausi Lähtö Kuljettaja Talli Raportti 2012 1. lähtö Luiz Razia Arden International Raportti 2012 2. lähtö James Calado Lotus GP Raportti 2013 1. lähtö Fabio Leimer Racing Engineering Raportti 2013 2. lähtö Stefano Coletti Rapax Raportti 2016 1. lähtö Antonio Giovinazzi Prema Racing Raportti 2016 2. lähtö Luca Ghiotto Trident Raportti
GP2 Abu Dhabin Grand Prix

GP2 Abu Dhabin Grand Prix oli GP2-sarjan osakilpailu, joka ajettiin vuosina 2010–2011 ja 2013–2016 Yas Marina Circuitin moottoriradalla Abu Dhabissa. == Voittajat == Kausi Lähtö Kuljettaja Talli Raportti 2010 1. lähtö Sergio Pérez Barwa Addax Team Raportti 2010 2. lähtö Luiz Razia Rapax Raportti 2011 1. lähtö Fabio Leimer Racing Engineering Raportti 2011 2. lähtö James Calado Lotus ART Raportti 2013 1. lähtö Alexander Rossi Caterham Racing Raportti 2013 2. lähtö James Calado ART Grand Prix Raportti 2014 1. lähtö Stoffel Vandoorne ART Grand Prix Raportti 2014 2. lähtö Stefano Coletti Racing Engineering Raportti 2015 1. lähtö Stoffel Vandoorne ART Grand Prix Raportti 2015 2. lähtö Kilpailu keskeytettiin. Kilpailu keskeytettiin. Raportti 2016 1. lähtö Pierre Gasly Prema Racing Raportti 2016 2. lähtö Alex Lynn DAMS Raportti
GP2 Singaporen Grand Prix

GP2 Singaporen Grand Prix oli GP2-sarjan osakilpailu, joka ajettiin vuosina 2012–2013 Marina Bay Street Circuitin katuradalla Singaporessa. == Voittajat == Kausi Lähtö Kuljettaja Talli Raportti 2012 1. lähtö Max Chilton Carlin Raportti 2012 2. lähtö Giedo van der Garde Caterham Racing Raportti 2013 1. lähtö Jolyon Palmer Carlin Raportti 2013 2. lähtö Sam Bird Russian Time Raportti
GP2 Venäjän Grand Prix

GP2 Venäjän Grand Prix oli GP2-sarjan osakilpailu, joka ajettiin vuosina 2014–2015 Sotši Autodromen katuradalla Venäjällä. == Voittajat == Kausi Lähtö Kuljettaja Talli Raportti 2014 1. lähtö Jolyon Palmer DAMS Raportti 2014 2. lähtö Marco Sørensen MP Motorsport Raportti 2015 1. lähtö Alexander Rossi Racing Engineering Raportti 2015 2. lähtö Richie Stanaway Status Grand Prix Raportti
GP2 Itävallan Grand Prix

GP2 Itävallan Grand Prix oli GP2-sarjan osakilpailu, joka ajettiin vuosina 2014–2016 Red Bull Ringin moottoriradalla Itävallassa. == Voittajat == Kausi Lähtö Kuljettaja Talli Raportti 2014 1. lähtö Felipe Nasr Carlin Raportti 2014 2. lähtö Johnny Cecotto Trident Raportti 2015 1. lähtö Stoffel Vandoorne ART Grand Prix Raportti 2015 2. lähtö Rio Haryanto Campos Racing Raportti 2016 1. lähtö Mitch Evans Pertamina Campos Racing Raportti 2016 2. lähtö Jordan King Racing Engineering Raportti
Ella ja Pukari

Ella ja Pukari on Timo Parvelan kirjoittama Ella-sarjaan kuuluva lastenkirja. Kirja julkaistiin Kirjava kukko -sarjassa vuonna 2000. ==Juoni== Ellan ja kavereiden luokalle saapuu uusi oppilas, joka ei ole kovin kiva muille kuin Patelle. Hänen nimensä on Pertti, tosin muut kutsuvat häntä ”Pukariksi”. Ella ja kaverit päättävät, että Pukari on ulkoavaruudesta, ja kohta he tajuavat, että Pate sekä koko koulu ovat myös. Pian olisi koulujenvälisen jalkapallo- ottelun aika. Niinpä Ella ja kaverit keksivät suunnitelman, jolla koko maailma pelastuu. ==Lähteet== Luokka:Ella ja kaverit Luokka:Vuoden 2000 kirjat
Choi Jong-duk

Choi Jong-duk (s. 24. kesäkuuta 1954) on eteläkorealainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli puolustaja. Choi pelasi Etelä-Korean maajoukkueessa 89 ottelua ja teki niissä 12 maalia vuosina 1975–1986. == Lähteet == Luokka:Eteläkorealaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Seo Jung-won

Seo Jung-won (s. 17. joulukuuta 1970) on eteläkorealainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Pelipaikaltaan hän oli keskikenttäpelaaja. Seo pelasi seuratasolla kotimaansa lisäksi Ranskassa ja Itävallassa. Etelä-Korean maajoukkueessa Seo pelasi 89 ottelua ja teki niissä 16 maalia vuosina 1990–2001. Hän pelasi kolme ottelua vuoden 1992 kesäolympialaisissa ja teki niissä yhden maalin. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän pelasi kolme ottelua sekä vuoden 1994 että 1998 lopputurnauksessa ja teki ensin mainitussa 2–2-tasoitusmaalin ottelussa Espanjaa vastaan. == Lähteet == Luokka:Eteläkorealaiset jalkapalloilijat Luokka:Eteläkorealaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Park Kyung-hoon

Park Kyung-hoon (s. 19. tammikuuta 1961) on eteläkorealainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Pelipaikaltaan hän oli puolustaja. Park pelasi Etelä- Korean maajoukkueessa 88 ottelua ja teki niissä yhden maalin vuosina 1981–1990. Hän pelasi kolme ottelua vuoden 1988 kesäolympialaisissa. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän pelasi kolme ottelua sekä vuoden 1986 että 1990 lopputurnauksessa. == Lähteet == Luokka:Eteläkorealaiset jalkapalloilijat Luokka:Eteläkorealaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ericus Birgeri

Erik Birgersson, syntynyt 1390-luvulla, kuollut 1449, oli ruotsalainen katolinen pappi ja Strängnäsin hiippakunnan piispa vuosina 1443-1449. Luokka:Vuonna 1449 kuolleet Luokka:1390-luvulla syntyneet Luokka:Strängnäsin hiippakunnan piispat Luokka:Keskiajan henkilöt
Christopher Ewart-Biggs

Christopher Thomas Ewart Ewart-Biggs (5. elokuuta 1921 – 21. heinäkuuta 1976) oli Britannian suurlähettiläs Irlannin tasavallassa, kirjailija ja ulkoministeriön yhteyshenkilö MI6:n kanssa. Väliaikainen IRA murhasi hänet Dublinissa vuonna 1976. Ewart-Biggsin leski Janesta tuli Yhdistyneen kuningaskunnan ylähuoneen elinikäiseksi pääriksi, ja hän kampanjoi anglo- irlantilaisten suhteiden parantamisen puolesta ja perusti Christopher Ewart- Biggsin muistopalkinnon kirjallisuudelle. == Tausta == Christopher Thomas Ewart-Biggs syntyi Kentissä Thanetin piirikunnassa kapteeni Henry Ewart- Biggsin ja hänen vaimonsa Mollie Bricen perheeseen. Hän opiskeli Wellington Collagessa ja Oxfordin University Collegessa. Ewart-Biggs osallistui toiseen maailmansotaan Britannian armeijan Royal West Kent Regimentissä. Hän menetti oikean silmänsä vuoden 1942 El Alameinin taistelussa, ja käytti sen jälkeen savulasista monokkelia keinotekoisena silmän päällä. Ewart-Biggs liittyi ulkoministeriön palvelukseen vuonna 1949 työskennellen Libanonissa, Qatarissa ja Algeriassa, sekä Manilaassa, Brysselissä ja Pariisissa.Devoted diplomat who abhorred violence, Irish Times, July 25, 2001 Ewart-Biggs kuului Order of St Michael and St George -kunniaritarikuntaan ja oli Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseeri (OBE). == Kuolema == Ewart-Biggs oli 55-vuotias, kun IRA murhasi hänet maamiinalla 21. heinäkuuta 1976.Ireland and the death of the ambassador, Daily Telegraph, December 29, 2006 Hän oli pyrkinyt varatumaan IRA:n hyökkäyksiin muuttamalla kulkemiaan reittejä useita kertoja viikossa. Kotikatunsa ja päätien risteyksessä suuntia oli kuitenkin vain kaksi, oikea ja vasen, joista Ewart-Biggs valitsi 21. heinäkuuta oikean ja astui noin 140 metrin päähän viritettyyn maamiinaan. Miina-ansan arvioitiin myöhemmin pitäneen sisällään satoja kiloja räjähteitä. Räjähdyksessä kuoli lisäksi ajoneuvon matkustajana ollut virkamies Judith Cooke. Kuljettaja Brian O'Driscoll ja kolmas matkustaja Brian Cubbon, tuolloinen korkein Pohjois- Irlannissa palvellut virkamies loukkaantuivat, mutta säilyivät hengissä. == Murhaajan etsinnät == Irlannin hallitus käynnisti muthaajien etsinnät, joihin osallistui 4 000 Gardaían poliisia ja 2 000 sotilasta.Trial by Fire in Dublin, TIME, 2 August 1976 Taoiseach Liam CosgraveBritain's Envoy in Dublin Killed by Mine, The New York Times, July 22, 1976 ja Britannian pääministeri James Callaghan tuomitsivat salamurhan. Etsinnöissä pidätettiin 13 IRA:n epäiltyä jäsentä, mutta ketään ei saatu tuomittua Ewart-Biggsin muhasta. Vuonna 2006 julkistettiin Foreign and Commonwealth Officen asiakirjoja, joissa kävi ilmi, että Garda Síochána oli tunnistanut yhden murhatutkintaan liittyneen sormenjäljen IRA:n jäsen Martin Taylorille kuuluneeksi. Tayloria on epäilty aseiden salakuljettamisesta Yhdysvalloista. == Lähteet == Luokka:Suurlähettiläät Luokka:Brittiläiset diplomaatit Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 1976 kuolleet Luokka:Brittiläiset henkirikosten uhrit
Jamal al-Jamal

Jamal al-Jamal (; 3. huhtikuuta 1957 – 1. tammikuuta 2014) oli palestiinalainen diplomaatti. Hän oli suurlähettiläs Tšekissä 11. lokakuuta 2013 kuolemaansa saakka. == Diplomaattinen ura == Jamal al-Jamal syntyi vuonna 1957 Beirutissa Shatilan pakolaisleirillä. Hänen perheensä oli alun perin Jaffasta nykyisestä Israelista. Hän liittyi Fatahiin vuonna 1975 ja nimitettiin suurlähettilääksi Bulgariaan vuonna 1979. Vuodesta 1984 hän toimi diplomaattina Prahassa, lopulta vt suurlähettiläänä. Vuosina 2005–2013 hän toimi pääkonsulina Aleksandriassa, Egyptissä. Lokakuussa 2013 hänet nimitettiin suurlähettilääksi Tšekin tasavaltaan. == Kuolema == Tšekin poliisin mukaan al-Jamal loukkaantui kuolettavasti räjähdyksessä, joka ravisti hänen virallista residenssiään uudenvuodenpäivänä 2014. Hän kuoli useita tunteja myöhemmin sairaalaan viemisen jälkeen. Tšekin poliisin mukaan räjähdys aiheutui räjähdysvaarallisesta laitteesta, joka oli kassakaapissa, eikä se ollut ennakkoon suunniteltu hyökkäys. Myöhemmin Tšekin poliisi löysi laittomat aseet ja ampumatarvikkeet Prahan suurlähetystöstä. Tšekin ulkoministeri Jan Kohout sanoi myöhemmin, että tapahtuma on "vakava diplomaattisia suhteita koskevan Wienin yleissopimuksen rikkominen". Suchdolin pormestari Petr Hejl on vaatinut suurlähetystön siirtämistä alueelta. ==Lähteet== Luokka:Palestiinalaiset henkirikosten uhrit Luokka:Suurlähettiläät Luokka:diplomaatit Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Ilpo Hakala

Ilpo Juhani Hakala (12. tammikuuta 1956 Pori – 11. tammikuuta 2021 Tampere) oli suomalainen näyttelijä ja Tampereen Teatterin hallintojohtaja. Hän työskenteli Tampereen Teatterissa vuodesta 1981. == Ura == Sähköasentaja Lasse Hakalan ja Elvi Lamminpään perheeseen syntynyt Ilpo Hakala työskenteli alkuun sähkömiehenä, mutta päätyi veljensä Kari Hakalan innoittamana näyttelijäksi. Ilpo Hakala opiskeli näyttämötaiteita Tampereen yliopistossa 1977–1981. Sittemmin hän on myös opettanut näyttelijöitä samaisessa opinahjossa. Hakala on työskennellyt muun muassa Tampereen Teatterin Niskavuoren Aarnet -tuotannoissa sekä ohjaajana että esiintyjänä. Vuonna 2003 sai ensi-iltansa Heikki Vihisen ja Timo Kahilaisen Alivuokralainen, jossa Hakalalla oli Leo Amurin rooli. Farssi sai vuosien varrella 134 000 katsojaa. Aleksis Kiven komediassa Nummisuutarit (2007) Hakala näytteli kaksi roolia: Sepeteus ja Eemeli. Bertolt Brechtin musiikkinäytelmässä Kolmen pennin ooppera hänellä oli niin ikään kaksi roolia: Isä Kimball ja poliisi Smith. Kaudella 2010–2011 esitetty tuotanto sai lähes 13 000 katsojaa. Hakalalla oli useita roolitehtäviä myös Charles Dickensin näytelmässä Saiturin joulu, jonka ohjasi Tommi Auvinen, ja joka keräsi 2010-luvulla lähes 38 000 katsojaa. Teatterityönsä ohella Hakala on näytellyt muutamissa elokuvissa ja televisiotuotannoissa. Vuonna 1987 hänellä oli Iso-Martin rooli Kalle Pursiaisen Yleisradiolle ohjaamassa Niskavuori-filmatisoinnissa Niskavuoren nuori emäntä. Uransa alussa, vuonna 1981, Hakalalla oli pieni sivuosa Tapio Parkkisen lastenelokuvassa Hullu kesä. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == *Yle.fi: Työväen kesäsaaressa ei puoluekirjoja kysellä (30.7.2013) Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Giulia Gwinn

Giulia Gwinn (s. 2. heinäkuuta 1999) on saksalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Saksan maajoukkueessa elokuun 2022 loppuun mennessä 33 maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia. Hän esiintyi ensimmäisen kerran maajoukkueessa marraskuussa 2017 Ranskaa vastaan. MM- kilpailuissa 2019 Gwinn pelasi Saksan kaikki viisi ottelua alusta loppuun ja teki alkulohko-ottelussa Kiinaa vastaan ottelun ainoan maalin. EM-kilpailuissa 2022 hän pelasi Saksan kaikki kuusi ottelua ja saavutti hopeaa Englannille loppuottelussa kärsityn jatkoaikatappion jälkeen. Hänet valittiin turnauksen tähdistökentälliseen. Gwinn siirtyi vuonna 2019 Freiburgin joukkueesta Bayern Müncheniin. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset jalkapalloilijat Luokka:Saksalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Marina Hegering

Marina Hegering (s. 14. huhtikuuta 1990) on saksalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Saksan maajoukkueessa elokuun 2022 loppuun mennessä 26 maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia. Hän esiintyi ensimmäisen kerran naisten maajoukkueessa huhtikuussa 2019 Ruotsia vastaan. MM-kilpailuissa 2019 Hegering pelasi Saksan kaikki viisi ottelua alusta loppuun. EM-kilpailuissa 2022 hän pelasi Saksan kaikki kuusi ottelua ja saavutti hopeaa Englannille loppuottelussa kärsityn jatkoaikatappion jälkeen. Hänet valittiin turnauksen tähdistökentälliseen. Hän oli Saksan alle 20-vuotiaiden maajoukkueen kapteeni, kun se voitti maailmanmestaruuden vuonna 2010, mutta sen jälkeen loukkaantumiset ovat vaikeuttaneet Hegeringin peliuraa. Hegering on edustanut kotimaassaan Duisburgia vuosina 2007–2010, Leverkusenia vuosina 2013–2017, Esseniä vuosina 2017–2020 ja Bayern Müncheniä vuodesta 2020. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset jalkapalloilijat Luokka:Saksalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lea Schüller

Lea Schüller (s. 12. marraskuuta 1997) on saksalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Saksan maajoukkueessa syyskuun 2022 puoliväliin mennessä 43 maaottelua ja tehnyt niissä 30 maalia. MM- karsintaotteluissa hän on tehnyt muun muassa neljä maalia Tšekkiä vastaan huhtikuussa 2018, neljä maalia Serbiaa vastaan syyskuussa 2021, kolme maalia Turkkia vastaan marraskuussa 2021 ja kolme maalia Bulgariaa vastaan syyskuussa 2022. MM-kilpailuissa 2019 Schüller pelasi avauskokoonpanossa kahdessa ottelussa ja tuli vaihtopelaajana kentälle kahdessa ottelussa. Hän teki maalin puolivälieräottelussa Nigeriaa vastaan. Hän pelasi EM-kilpailuissa 2022 kaksi ottelua, teki yhden maalin alkulohko-ottelussa Tanskaa vastaan ja saavutti hopeaa Englannille loppuottelussa kärsityn jatkoaikatappion jälkeen. Schüller esiintyi ensimmäisen kerran maajoukkueessa lokakuussa 2017 Islantia vastaan. Schüller edustaa Bundesliigassa Bayern Müncheniä, johon hän siirtyi kesällä 2020 Essenistä. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset jalkapalloilijat Luokka:Saksalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Carolin Simon

Carolin Simon (s. 24. marraskuuta 1992) on saksalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Saksan maajoukkueessa kesäkuun 2020 loppuun mennessä 20 maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia. Hän esiintyi ensimmäisen kerran maajoukkueessa marraskuussa 2016 Norjaa vastaan. MM- kilpailuissa 2019 hän pelasi avauskokoonpanossa kahdessa ottelussa ja tuli vaihtopelaajana kentälle kahdessa ottelussa. Simon edustaa Bayern Münchenia. Hän on aiemmin edustanut kotimaassaan Hampurin, Wolfsburgin, Leverkusenin ja Freiburgin joukkueita sekä Ranskassa kaudella 2018–2019 Olympique Lyonia. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Almuth Schult

Almuth Schult (s. 9. helmikuuta 1991) on saksalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan maalivahti. Hän on pelannut Saksan maajoukkueessa syyskuun 2022 puoliväliin mennessä 65 maaottelua. Maajoukkueen ykkösmaalivahdiksi hän nousi vuonna 2015 Nadine Angererin lopetettua uransa. Schult voitti olympiakultaa Rio de Janeirossa 2016. MM-kilpailuissa 2019 hän oli Saksan ykkösmaalivahti joukkueen yltäessä puolivälieriin. EM-kilpailuissa 2022 hän saavutti varamaalivahtina hopeaa. Schult edustaa kotimaassaan VfL Wolfsburgia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Saksalaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Saksalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt