EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Gonzalo Rojas

Gonzalo Rojas Pizarro (20. joulukuuta 1917 Lebu, Chile – 25. huhtikuuta 2011 Santiago de Chile Chile) oli chileläinen runoilija. Hänen tuotantonsa kuuluu yhä jatkuvan 1900-luvun latinalaisen avantgarde-kirjallisuuden perinteeseen. == Elämäkerta == Rojas oli hiilikaivostyöläisen seitsemäs poika. Myöhemmin hänestä tuli Santiago de Chilessä ilmestyvän Antarctica-lehden toimittaja ja opettaja Valparaisoon. Vuosina 1938–1941 hän kuului surrealistiseen Mandrágora-ryhmään, jonka perustivat Braulio Arenas, Teófilo Cid ja Enrique Gómez Correa. Hänen ensimmäinen runokokoelmansa ilmestyi 1948 Santiagossa. Chilen sotilasvallankaappauksen aikana 1973 hän lähti maanpakoon. Hän menetti diplomaatin asemansa, eikä hän saanut opettaa missään chileläisessä yliopistossa. DDR:n Rostockin yliopisto tarjosi hänelle opettajanpaikan. Hän opetti yliopistoissa Saksassa, Yhdysvalloissa, Espanjassa ja Meksikossa. Guggenheim-stipiendin ansiosta Rojas palasi 1979 Chileen Chillániin 400 kilometrin päähän pääkaupungista, tosin vieläkään hänelle ei sallittu opetustehtäviä. Rojas asui Yhdysvalloissa 1980–1994. Vuodet 1980–1985 hän oli Columbian yliopistossa Chicagon yliopistossa vieraileva professori, vuodet 1985–1994 professorina Brigham Young Universityssa. Myöhemmin hän palasi kotimaahan. Rojas on saanut Chilen valtion kirjallisuuspalkinnon ja Kuningatar Sofian iberoamerikkalaisen runopalkinnon, molemmat 1992. Lisäksi hän on saanut Meksikon Octavio Paz -palkinnon ja Argentiinan José Hernández palkinnon. Hän on saanut myös vuoden 2003 Cervantes-palkinnon. Häntä pidettiin Chilen merkittävimpiin kuuluvana kirjailijana.Runoilija Gonzalo Rojas on kuollut Yle.fi viitattu 26.4.2011 == Teokset (valikoima) == * La miseria del hombre (1948) * Contra la muerte (1964) * Oscuro (1977) * Transtierro (1979) * Del relámpago (1981) * 50 poemas (1982) * El alumbrado (1986) * Antología personal (1988) * Materia de testamento (1988) * Antología de aire (1991) * Desocupado lector (1990) * Las hermosas (1991), Zumbido (1991) * Río turbio (1996) * América es la casa y otros poemas (1998) * Obra selecta (1999) ===Suomennettua tuotantoa=== Rojasin runoja on ilmestynyt Jukka Koskelaisen suomennoksina antologiassa Aavistuksia rituaalipuvussa (WSOY, 2000) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Alles Nahe werde fern y otros poemas Poesía de Gonzalo Rojas * Discurso íntegro de Gonzalo Rojas al recibir el Cervantes * Rojas Poetry translation.org -sivustolla (mukana englanniksi käännetty runo) * What Do We Love When We Love: Gonzalo Rojasin runo Luokka:Chileläiset runoilijat Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
Dariush Mehrjui

Dariush Mehrjui (; 8. joulukuuta 1939 Teheran, Iranin keisarikunta – 2023 Karaj, Iran) oli iranilainen elokuvaohjaaja. Mehrjui muutti vuonna 1959 Yhdysvaltoihin, jossa hän opiskeli elokuvataidetta Kalifornian yliopistossa. Valmistuttuaan vuonna 1964 Mehrjui perusti yhdessä muiden iranilaisten kanssa kirjallisuuslehden, jonka tarkoituksena oli tehdä iranilaista nykykirjallisuutta tunnetuksi länsimaissa. Mehrjui palasi Iraniin kirjoitettuaan ensimmäisen elokuvakäsikirjoituksensa. Alkuperäinen iranilaiseen kansantarustoon pohjautuva elokuvaprojekti kaatui ja hän päätyi ohjaamaan kaupallisesti epäonnistuneen James Bond -parodian Almaas 33. Mehrjuin toinen pitkä elokuva oli vuonna 1969 valmistunut Lehmä. Se oli Iranin valtion rahoittama, mutta siitä huolimatta se kiellettiin kotimaassaan synkän maaseutukuvauksen johdosta. Elokuva palkittiin Venetsian elokuvajuhlien kriitikkopalkinnolla. Myöhemmin elokuva on valittu parhaaksi iranilaiseksi elokuvaksi useissa iranilaisten kriitikoiden järjestämissä äänestyksissä. Mehrjuin Lehmän jälkeisiin palkittuihin elokuviin kuuluu muun muassa vuonna 1993 valmistunut Sara, joka pohjautuu Henrik Ibsenin näytelmään Nukkekoti. Iranin ulkopuolella Mehrjuin elokuvia on nähty pääasiassa elokuvafestivaaleilla. Hänen elokuvansa saivat 49 kotimaista ja kansainvälistä palkintoa. Mehrjui ja hänen vaimonsa Vahideh Mohammadifar löydettiin 14. lokakuuta 2023 murhattuina kotoaan. Heillä kummallakin oli puukoniskuja niskassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Iranilaiset elokuvaohjaajat Luokka:Iranilaiset elokuvatuottajat Luokka:Iranilaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Jakub Černý

Jakub Černý (s. 5. maaliskuuta 1987 Český Krumlov, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen entinen jääkiekkoilija. Černý pelasi urallaan lähinnä Tšekin pääsarjassa HC Litvínovissa, mutta myös Slovakiassa, Suomessa, Valko-Venäjällä ja Ranskassa. Hän voitti urallaan kerran Valko-Venäjän mestaruuden. ==Ura== Černý on HC Litvínovin kasvatti. Hän edusti joukkuetta 16-vuotiaaksi asti kevääseen 2003 saakka, jonka jälkeen Černý siirtyi HC České Budějoviceen. Siellä kolmannella kaudellaan 2005–2006 hän teki myös debyyttinsä miesten peleissä pelaamalla neljä ottelua 2. Národní hokejová ligan HC Strakonicessa. Kaudeksi 2006–2007 Černý palasi HC Litvínoviin, jossa hän pelasi Extraliigan tulokaskautensa. Černý teki liigan runkosarjassa 28 ottelussa kaksi syöttöpistettä. Hän pelasi ison osan kaudestaan myös kaksi sarjatasoa alempana SK HC Baník Mostin riveissä, joita Černý edusti kauden loppuun ja oli nostamassa seuraavaksi kaudeksi 1. Národní Hokejová Ligaan. Joukkue tuli hänelle kolmen ottelun verran tutuksi myös kaudella 2007–2008, joka oli Černýn ensimmäinen kokonainen Extraliigassa. Hän HC Litvínovissa 51 runkosarjaottelussa tehot 5+3=8. Kausi 2008–2009 oli Černýlle pisteiden valossa paras Extraliigassa tehdessään 48 ottelussa tehot 17+9=26. Hän oli HC Litvínovin kolmanneksi paras maalintekijä František Lukešin ja Viktor Hüblin jälkeen. Huhtikuussa 2011 Černý teki vuoden mittaisen sopimuksen SM- liigajoukkue TPS:n kanssa. Černý epäonnistui TPS:ssa, ja hän teki 30 ottelussa vain neljä pistettä. Hän tippui kolmos- ja nelosketjuihin, ja hänen sopimuksensa lopulta purettiin. Joulukuussa Černý palasi Litvínoviin. ==Maajoukkue== Černý pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2007 ja alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2005. ==Tilastot== 2005–2006 HC Strakonice Tšekki II 4 0 1 1 0 – – – – – 2006–2007 SK HC Baník Most Tšekki II 8 3 4 7 6 12 1 4 5 10 JMM 6 0 0 0 4 HC Litvínov ČEL 28 0 2 2 12 – – – – – 2007–2008 SK HC Baník Most Tšekki I 3 1 0 1 14 – – – – – HC Litvínov ČEL 51 5 3 8 36 5 2 0 2 4 2008–2009 HC Litvínov ČEL 48 17 9 26 32 – – – – – 2009–2010 HC Litvínov ČEL 42 8 10 18 26 – – – – – 2010–2011 HC Litvínov ČEL 51 7 7 14 30 7 2 1 3 2 2011–2012 TPS SM-liiga 30 1 3 4 35 – – – – – HC Litvínov ČEL 19 4 7 11 6 – – – – – 2012–2013 HC Litvínov ČEL 51 9 9 18 40 7 1 1 2 18 2013–2014 HC Litvínov ČEL 51 9 9 18 38 – – – – – 2014–2015 Junost Minsk Valko-Venäjä 54 28 32 60 89 11 0 11 11 24 2015–2016 Junost Minsk Valko-Venäjä 26 7 11 18 20 13 3 6 9 26 2016–2017 HC Litvínov ČEL 48 13 9 22 42 5 0 1 1 22 2017–2018 HC Litvínov ČEL 35 7 6 13 18 – – – – – 2018–2019 HC Litvínov ČEL 18 1 1 2 14 – – – – – HC Energie Karlovy Vary ČEL 19 0 4 4 2 – – – – – 2019–2020 Piráti Chomutov Tšekki I 14 0 8 8 8 – – – – – 2020–2021 HK Spišská Nová Ves SloEL 30 8 20 28 20 15 3 10 13 22 2021–2022 HK Spišská Nová Ves SloEL 11 2 4 6 4 – – – – – Chamonix HC Ranska 25 2 8 10 8 4 1 0 1 4 2022–2023 Chamonix HC Ranska 39 11 12 23 16 – – – – – 11 kautta yhteensä ČEL 461 80 76 156 296 24 5 3 8 46 2 kautta yhteensä Valko-Venäjä 80 35 43 78 109 24 3 17 20 50 ==Lähteet== * * * * ===Viitteet=== Luokka:Tšekkiläiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Barbara McLean

Barbara McLean (1909 – 28. maaliskuuta 1996) oli yhdysvaltalainen elokuvaleikkaaja. Hän halusi alun perin näyttelijäksi ja työskenteli isänsä elokuvalaboratoriossa. Näyttelijänuran kariuduttua McLean päätyi elokuvaleikkaajaksi. Hänen ensimmäinen leikkaustyönsä oli vuonna 1929 valmistunut Keimailija. McLean kuului Hollywoodin harvoihin naiselokuvaleikkaajiin ja uransa huipulla hänen vuosiansionsa olivat ennennäkemättömät 25 000 dollaria. McLean oli tuottajana aviomiehensä Robert D. Webbin ohjaamassa elokuvassa Miekalla ja ristillä (1955). McLean sai parhaan leikkauksen Oscar-palkinnon vuoden 1944 elokuvasta Wilson. Sen lisäksi hän oli kuudesti ehdolla palkinnon saajaksi. == Valikoitu filmografia == * Alexanderin jazzyhtye (Alexander's Ragtime Band, 1938) * Jesse James – suuri seikkailija (Jesse James, 1939) * Bernadetten laulu (The Song of Bernadette, 1943) * Wilson (1944) * Ilmojen kotkat (Twelve O'Clock High, 1949) * Kaikki Eevasta (All About Eve, 1950) * Niagara (1953) * Sinuhe, egyptiläinen (The Egyptian, 1954) * Miekalla ja ristillä (Seven Cities of Gold, 1955) tuottajana == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaleikkaajat Luokka:Oscar-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Vuonna 1996 kuolleet
Itsenäisyyspuolue (Islanti)

Itsenäisyyspuolue () on islantilainen liberaalikonservatiivinen ja euroskeptinen puolue, joka on ollut vuoden 2021 vaalien jälkeen 16 paikallaan Islannin parlamentin Alltingin suurin puolue. Itsenäisyyspuolue perustettiin vuonna 1929 Konservatiivipuolueen ja Liberaalipuolueen yhdistyessä. Itsenäisyyspuolue alkoi ajaa Islannin itsenäistymistä Tanskasta maiden välisen unionilain puitteissa. Itsenäisyyspuolue on ollut äänimäärällä mitattuna kaikissa Islannin vaaleissa maan suurin puolue aina perustamisestaan lähtien vuoden 2009 vaaleihin asti, jolloin sosiaalidemokraatit nousivat sen edelle. Seuraavissa vuoden 2013 vaaleissa Itsenäisyyspuolue palasi jälleen Islannin suurimmaksi puolueeksi, ja pysyi sellaisena myös seuraavissa vaaleissa vuosina 2016, 2017 ja 2021. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Itsenäisyyspuolueen sivusto Luokka:Euroopan kansanpuolueen jäsenpuolueet Luokka:Islannin puolueet Luokka:EU-kriittiset puolueet Luokka:Konservatiiviset puolueet
Malmin kirkko

Malmin kirkko on Kristian Gullichsenin suunnittelema kirkkorakennus Helsingin Malmilla. Se kuuluu Malmin seurakuntaan ja on sen pääkirkko. Kirkon vihki käyttöön piispa Aimo T. Nikolainen 13. syyskuuta 1981. Rakennuksen kirkkosaliin mahtuu 300 henkeä, mutta tämä nousee 800 henkeen mikäli kirkkosali, seurakuntasali ja musiikkisali yhdistetään tilaan. Kirkkosalin lattia, saarnatuoli ja alttarikoroke ovat Nunnalahden vuolukiveä, katto mäntypaneelia ja penkit oregonmäntyä. Alttari ja kastemaljan alusta on Lapin marmoria. Kosteusvaurioista kärsinyt kirkko korjataan perusteellisesti vuosina 2023–2025. Rakennuksen talotekniikka uusitaan, ulkoseinien tiiliverhous vaihdetaan, sisätiloista tehdään muunneltavia, kirkkosalin äänentoistoa ja valaistusta parannetaan sekä osa kiinteistä penkeistä korvataan irrallisilla tuoleilla. Samalla paikalla sijaitsi aiemmin Malmin vanha kirkko, joka purettiin nykyisen tieltä vuonna 1980. ==Kuvia== Malmi Church interior (2).jpg|Näkymä kohti alttaria Malmin kirkko (14795044560).jpg|Kirkon eteissali Malmi Church interior (5).jpg|Saarnastuoli Malmi Church interior (4).jpg|Raamattu Malmin kirkossa Malmi Church under renovation.jpg|Malmin kirkon remonttia syyskuussa 2023 Malmi Church renovation 2024-06-14.jpg|Remontissa uusittua ulkoseinää kesäkuussa 2024 ==Lähteet== * ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * Malmin seurakunnan sivut Luokka:Helsingin kirkot Luokka:Malmi Luokka:Suomen kivikirkot
Voimistelu kesäolympialaisissa 1952 – naisten permanto

Naisten permantovoimisteluun Helsingin olympiakisoissa 1952 osallistui 134 urheilijaa ja he edustvat 18 eri kansakuntaa. ==Permanto== # Kilpailija Pist 1 2 1 Ágnes Keleti 19,36 9,50 9,86 2 Marija Gorohovskaja 19,20 9,50 9,70 3 Margit Korondi 19,00 9,40 9,60 4 Galina Urbanovitš 18,99 9,43 9.56 4 Erszébet Guláysn'e Köteles 18,99 9,26 9,73 6 Galina Minaitševa 18,96 9,36 9,60 ==Lähteet== * Tulokset puolan kielellä Luokka:Voimistelu kesäolympialaisissa 1952
Ammunnan maailmanmestaruuskilpailut 1910

Vuoden 1910 ammunnan maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Loosduinenissa (Haag, Alankomaat). Kilpailut olivat neljännettoista maailmanmestaruuskilpailut ammunnassa. Ohjelmassa oli vapaakivääri ja vapaapistooliammunta. ==Mitalistit== Laji: Kultaa: Kultaa: Hopeaa: Hopeaa: Pronssia: Pronssia: 300 m vapaakivääri, asennot Jean Reich 1 018 Konrad Stäheli 1 016 Charles Paumier du Verger 1 004 300 m vapaakivääri, asennot, joukkueet Marcel Meyer de Stadelhofen Jean Reich Konrad Stäheli Ernst Stumpf Caspar Widmer 4 918 Albert Courquin Leon Johnson Husson Achille Paroche Andre Parmentier 4 844 Paul van Asbroeck Jules Bury Charles Paumier du Verger Charles Cheirlinckx Henri Sauveur Fils 4 786 300 m vapaakivääri, makuu Achille Paroche 352 Jean Reich 351 Charles Paumier du Verger 349 300 m vapaakivääri, polvi Konrad Stäheli 363 Caspar Widmer 351 Jean Reich 339 300 m vapaakivääri, pysty Jean Reich 328 Emil Pachmayer Saksa 325 Charles Paumier du Verger 322 50 m vapaapistooli Paul van Asbroeck 528 Eduard Ehricht Saksa 523 Charles Paumier du Verger 518 50 m vapaapistooli, joukkueet Rene Englebert Charles Paumier du Verger Paul van Asbroeck Norbert van Molle A. Wullemans 2 480 Raffaele Frasca Giuseppe Mussino Aventino Righini Riccardo Ticchi Carlo Vercellone 2 458 Saksa Gerhard Bock Eduard Ehricht Richard Fischer Eduard Schmeisser Joachim Vogel ==Lähteet== * Kansainvälisen ampumaurheiluliiton (ISSF) tietokanta * Martti Jukola: Urheilun Pikkujättiläinen Luokka:Vuoden 1910 urheilu 1910 Maailmanmestaruuskilpailut 1910
Argentiinan jalkapalloliitto

Argentiinan jalkapalloliitto (, AFA) on Argentiinan jalkapallon kattojärjestö. Se on perustettu 1893 ja kansainväliseen jalkapalloliitto Fifaan se liittyi 1912. Liiton puheenjohtaja on Claudio Tapia ja varapuheenjohtaja Daniel Angelici. Tapia on toiminut liiton puheenjohtajana vuodesta 2017.. Liitto hallinnoi muun muassa Argentiinan jalkapallomaajoukkueita ja maan jalkapallosarjoja pääsarjatasoa, Superliga Argentinaa, lukuun ottamatta. Vuoteen 2017 asti myös pääsarjataso, silloinen Primera División, oli liiton hallinnassa. Lisäksi liitto hallinoi Copa Argentinaa ja Supercopa Argentinaa. Argentiinan jalkapalloliiton viime vuosikymmenet ovat olleet korruption varjostamat. Erityisesti liittoa vuodesta 1979 aina kuolemaansa 2014 asti johtanut Julio Grondona on ollut syytösten kohteena. Sveitsiläinen pankkiiri myönsi 2017 auttaneensa Grondonaa 25 miljoonan dollarin lahjuksien kanavoinnissa, minkä uskotaan olevan vain osa vuosien varrella tapahtuneesta korruptiosta. Grondonan kuoleman jälkeen puheenjohtajaksi noussut Luis Segura joutui myös myöhemmin luopumaan puheenjohtajuudestaan korruptio- ja väärinkäyttösyytösten vuoksi. Kesällä 2016 kansainvälinen jalkapalloliitto otti liiton toiminnan hallintaansa sekasortoisen tilanteen vuoksi kunnes Claudio Tapia valittiin uudeksi puheenjohtajaksi keväällä 2017. == Katso myös == * Argentiinan jalkapallomaajoukkue * Argentiinan naisten jalkapallomaajoukkue ==Lähteet== Luokka:Kansalliset jalkapalloliitot Luokka:Argentiinan jalkapallo Luokka:Argentiinalaiset järjestöt
Ilpo Mikkonen

Ilpo Mikkonen (s. 12. marraskuuta 1960 Oulu) on suomalainen näyttelijä. Hän on tehnyt paljon rooleja teatterissa ja toiminut dubbaajana. Hän osaa sujuvasti suomea ja englantia, sekä kohtalaisesti ruotsia ja viroa. == Filmografia == === Elokuvat === * Vääpeli Sadon tapaus === Tv-sarjat === * Tohelon ja Torvelon joulukalenteri * Salatut elämät – Aarne Koskinen (2005) === Dubbaukset === ==Lähteet== * Ilpo Mikkonen Helsingin Freelancenäyttelijäyhdistys (arkistoitu sivu) * Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pädi

Pädi on patja, jota käytetään ulkona boulderoitaessa. Pädin tarkoituksena on varmistaa kiipeilijän turvallisempi alastulo ja estää loukkaantumisia pudotessa. Turvallisuuden parantamiseksi kiipeilijällä on usein spottaaja. Spottaajan tarkoitus on ohjata putoava kiipeilijä niin, että tämä putoaa pädille. Pädejä on olemassa erikokoisia ja niiden täytteenä käytetään vaahtomuovia. Yleisin koko on noin 130 × 130 × 10 senttimetriä, mutta isompia ja pienempiä löytyy myös. Pädi voidaan yleensä taittaa vähintään kaksin kerroin, jolloin sitä on helpompi kuljettaa. Pädissä on usein myös olkaimet, joista sen saa repun tavoin asetettua selkään. Joissakin pädeissä on erikseen läppä, jonka saa kietaistua taitetun pädin alaosan yli. Tällöin pädin sisälle muodostuu tasku, johon voi laittaa tavaraa. ==Aiheesta muualla== *Crash Pads for Climbing and Bouldering Luokka:Kiipeily
Anders Burius

Erik Anders Burius, alkujaan Jonsson (2. elokuuta 1956 Eskilstuna, Ruotsi – 7. joulukuuta 2004 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen aatehistorioitsija ja vuodet 1995–2004 Kuninkaallisen kirjaston käsikirjoitusosaston johtaja. Hänet tunnetaan niin sanottuna "KB-miehenä" hänen varastettuaan ja myytyään kirjaston kokoelmista 20–30 arvokasta kirjaaHarri Römpötti Arvoniteiden anastaja yrittää vaihtaa yhteiskuntaluokkaa Helsingin Sanomat 27.4.2011 sivu D 7. Burius opiskeli Uppsalan yliopistossa, jossa hän väitteli 1984 aatehistoriasta aiheenaan Ömhet om friheten – Studier i frihetstidens censurpolitik. Hän suoritti myös oikeustieteen, kirjastonhoitajan ja kiinteistönvälittäjän tutkinnot. Valmistuttuaan hän työskenteli muun muassa Karoliinisen instituutin kirjastossa. 1980-luvun lopulla hän haki Lundin yliopistosta kirjahistorian professuuria, mutta ei tullut valituksi, vaikka teki nimitysprosessista valituksen. Niinpä hän oli jonkin aikaa juristin uralla, ennen kuin palasi 1995 kirjastoalan tehtäviin Kuninkaallisen kirjaston käsikirjoitusosastolle.Jesper Huor: "Boktjuven som svek alla - och sig själv", Vi-lehti nro 10 2008 Burius kirjoitti Ruotsin akatemian toimeksiannosta Akatemian Nobel-kirjaston historian.Högtidssammankomst 20.12.2002 Svenska Akademien Kirjassa Biblioteken, kulturen och den sociala intelligensen (1995 toim. Lars Höglund) Burius kirjoitti artikkelissaan näkemyksensä, että kaiken kirjastohistoriallisen tutkimuksen ei tarvitse olla tieteellistä sen ankarassa merkityksessä. Sen sijaan Burius tähdensi käytännön kokemuksen merkitystä ja kokoelmien tuntemusta ammatillisessa toiminnassaan.Mi Brötegård & Clas Karlsson "Äldre boksamlingar på kommunala bibliotek - resurs eller belastning?", Magisteruppsats i biblioteks- och informationsvetenskap. Bibliotekshögskolan (2004:25) Sveriges Radio P1:ssä esitettiin vuonna 2009 Buriuksesta Jesper Huorin dokumentti BibliotekarienRadiodokumentären Bibliotekarien Sveriges Radio P1, 2009, joka on saanut palkinnon Stora radiopriset. Daniel Lind Lagerlöf on vuonna 2010 tehnyt televisiolle draamasarjan Kirjavaras (Bibliotekstjuven), joka on saanut aiheensa "KB- mieheen" liittyvistä tapahtumista. Sen esittää Suomessa FST huhtikuussa 2011. Ohjaaja luonnehtii sarjaa, että se on "tositapahtumiin perustuva draama", "ei draamadokumentti".Beryktad boktjuv blir till tv-serie Svenska Dagbladet, 26.5.2010 Varkauksien paljastuttua 2004 Burius räjäytti itsensä ja asuntonsa. ==Teokset== *Hundra år i litteraturprisets tjänst (2002) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Ander Burius Libris-tietokannassa * Café, Dokument: Sanningen om KB-mannen * Karolinska Institutet, "Bibliotekstjuven" stal även ur KIs boksamlingar Luokka:Ruotsalaiset juristit Luokka:Ruotsalaiset historioitsijat Luokka:Itsemurhan tehneet Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Vuonna 2004 kuolleet
Pyörösähkörauskut

Pyörösähkörauskut (Narcinidae) on sähkörauskukaloihin kuuluva rustokalaheimo, jonka lajeja tavataan valtameristä. ==Lajit== Pyörösähkörauskuihin kuuluu lähteestä riippuen 37-41 lajia ja useita lajeja on vielä todennäköisesti tieteelle kuvailemattomia. Heimo voidaan jakaa kahteen alaheimoon Narcininae ja Narkinae, joissa on yhteensä 9 sukua. Eräät iktyologit luokittelevat Narkinae-alaheimon omaksi heimokseen Narkidae. ==Anatomia== Pyörösähkörauskujen heimon lajit ovat pieniä tai keskikokoisia rauskuja ja suurikokoisimmat saavuttavat noin 75 cm:n pituuden. Eturuumis on kiekkomainen ja muodoltaan pyöreä tai soikea. Leveissä rintaevissä on sähköelimiä, jotka kykenevät aiheuttamaan suurimmillaan 37 V:n jännitteen. Pyrstö on pitkähkö ja pyrstöevä hyvin kehittynyt Narcininae-alaheimon lajeilla selkäeviä on kaksi samankokoista ja Narkinae-alaheimon lajeilla niitä on vain yksi. Alaheimojen lajit eroavat toisistaan myös suun perusteella. Narcinidae-alaheimon kaloilla suun ympäristössä on syvä uurre ja kala kykenee työntämään pitkät leukansa ulospäin, kun Narkinae-alaheimoon kuuluvilla lajeilla uurre on matalampi ja leuat lyhyemmät. Vinossa suussa on useita pieniä teräväkärkisiä hampaita. Pyörösähkörauskut lisääntyvät ovovivipaarisesti. ==Levinneisyys ja elinympäristö== Pyörösähkörauskuja tavataan lauhkeista ja lämpimistä meristä. Narcininae-alaheimoon kuuluvia lajeja tavataan Atlantista, Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä. Narkinae-alaheimon levinneisyys rajoittuu indoläntiselle Tyynellemerelle. Lajit elävät hiekka ja mutapohjilla ja toisinaan niitä tavataan myös koralliriutoilla. Pyörösähkörauskut elävät yleensä 250-1 000 metrin syvyydessä merenpinnasta. Heimon lajien ravintoa ovat pienet kalat, äyriäiset ja monisukasmadot. Niitä saadaan toisinaan trooleilla sivusaaliiksi ja pyrstön liha on syötävää. ==Lähteet== Luokka:Rauskut
Kirjavaras

Kirjavaras (Bibliotekstjuven) on ruotsalainen television minidraamasarja, jonka on vuonna 2010 ohjannut Daniel Lind Lagerlöf ja käsikirjoittanut Malin Lagerlöf. Sarja perustuu tositapahtumiin, Kuninkaallisen kirjaston käsikirjoitusosaston johtajan Anders Buriuksen tekemiin kirjavarkauksiin, mutta ei ole dokumentti.Harri Römpötti Arvoniteiden anastaja yrittää vaihtaa yhteiskuntaluokkaa Helsingin Sanomat 27.4.2011 sivu D 7 Sarja heijastaa ruotsalaista luokkayhteiskuntaa. Päähenkilö, kirjallisuudentutkija John Johnsson kokee jäävänsä taustansa ja nimensä vuoksi syrjään virkanimityksissä. Hän ottaa uuden nimen Manneus ja pääsee Kuninkaallisen kirjaston assistentiksi, joskin ansiot pienenevät. Hän yrittää käytöstapojaan ja pukeutumistaan kehittämällä päästä haikailemiinsa piireihin. Tiukka taloudellinen tilanne ajaa hänet ahtaalle, ja hän alkaa myydä kirjaston kirjoja. Kriitikko Harri Römpötin mukaan sarja on laadukasta draamaa ja sykähdyttävä sivistynyt jännäri. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * SVT: Bibliotekstjuven * SR: Bibliotekarien Luokka:Ruotsalaiset televisiosarjat Luokka:Minisarjat Luokka:2010-luvun televisiosarjat Luokka:SVT:n televisio- ohjelmat
ARA Veinticinco de Mayo (C-2)

ARA Veinticinco de Mayo (runkonumero C-2) oli Argentiinan laivaston vuonna 1931 valmistunut Almirante Brown -luokan raskas risteilijä toisessa maailmansodassa ja kylmässä sodassa, kunnes se romutettiin 1960. == Valmistus == Alus tilattiin Italiasta Odero Terni Orlandolta, missä köli laskettiin 29. marraskuuta 1927. Alus laskettiin vesille 11. elokuuta 1929 ja valmistui 11. heinäkuuta 1931. Veinticinco de Mayo luovutettiin 5. heinäkuuta 1931 Argentiinan laivastolle. Alus lähti 27. heinäkuuta sisaraluksensa ARA Almirante Brownin kanssa Genovasta Argentiinaan La Plataan, jonne ne saapuivat 15. syyskuuta. Seuraavana päivänä alukset liitettiin virallisesti laivastoon.Whitley, M. J. s. 13 == Palvelus == Ennen toista maailmansotaa aluksen palvelus oli normaalia rauhanajan palvelusta naapurimaihin tehtyine laivastovierailuineen. Espanjan epävakaisuuden vuoksi alus määrättiin Espanjaan Alicanteen, jonne se saapui 22. elokuuta 1936 evakuoiden Argentiinan kansalaisia ja muita maasta pois pyrkiviä. Alus palasi Argentiinan 14. joulukuuta. Alus osallistui 1947-1948 etelänapamantereen valloitukseen, minkä jälkeen sen palvelus jatkui rauhanajan tehtävissä. Se siirrettiin 1959 reserviin. Alus asetettiin seuraavana vuonna myyntiin ja poistettiin laivastoluettelosta seuraavana 31. heinäkuuta 1961. Se myytiin romutettavaksi italialaiselle Soc. Com. Trasimeno Spalle Milanoon, jonne alus lähti 2. maaliskuuta 1962 hinattuna. ==Lähteet== * * === Viitteet === Luokka:Almirante Brown -luokan risteilijät Luokka:Argentiinalaiset toisen maailmansodan risteilijät
ARA Almirante Brown (C-1)

ARA Almirante Brown (runkonumero C-1) oli Argentiinan laivaston Almirante Brown -luokan raskas risteilijä toisessa maailmansodassa ja kylmässä sodassa, kunnes se poistettiin palveluksesta 27. kesäkuuta 1961. Alus romutettiin 1962 Italiassa. == Valmistus == Alus tilattiin Italiasta Odero Terni Orlandolta, missä köli laskettiin 12. lokakuuta 1927. Alus laskettiin vesille 28. syyskuuta 1929 ja valmistui 18. heinäkuuta 1931. == Palvelus == Almirante Brown luovutettiin 5. heinäkuuta 1931 Argentiinan laivastolle. Alus lähti 27. heinäkuuta Genovasta sisaraluksensa ARA Veinticinco de Mayon kanssa Argentiinan La Plataan, jonne ne saapuivat 15. syyskuuta. Seuraavana päivänä alukset liitettiin virallisesti laivastoon.Whitley, M. J. s. 13 Ennen toista maailmansotaa aluksen palvelus oli normaalia rauhanajan palvelusta naapurimaihin tehtyine laivastovierailuineen. Alus kolaroi 3. lokakuuta 1941 sotaharjoituksissa hävittäjä ARA Corientesin kanssa. Hävittäjä upposi. Alus jäi samassa yhteydessä taistelulaiva ARA Rivadavian alle, mikä aiheutti kolmen kuukauden korjaukset telakalla Puerto Belgranossa. Alus osallistui 1947-1948 etelänapamantereen valloitukseen, minkä jälkeen sen palvelus jatkui rauhanajan tehtävissä. Se teki 1949 laivastovierailun New Yorkiin. Alukselle teki 20. huhtikuuta 1950 Bellin helikopteri onnistuneen laskun, mikä oli ensimmäinen helikopterin laskeutuminen Argentiinan laivaston alukselle. Alus riisuttiin aseista 1960 ja poistettiin laivastoluettelosta 31. heinäkuuta 1961. Se myytiin romutettavaksi italialaiselle Soc. Com. Trasimeno Spalle Milanoon, jonne alus lähti 2. maaliskuuta 1962 hinattuna. ==Lähteet== * * === Viitteet === Luokka:Almirante Brown -luokan risteilijät Luokka:Argentiinalaiset toisen maailmansodan risteilijät
Fréjus

Fréjus () on kunta Varin departementissa Provence-Alpit-Rivieran alueella Ranskan kaakkoisosassa. Se on Saint-Raphaëlin kunnan naapuri ja niiden keskustat muodostavat käytännössä yhtenäisen kaupungin. Kunnasta pohjoiseen on Massif de l'Esterel. Vuonna 2006 kunnassa asui 52 389 asukasta. == Historia == === Antiikki === Kaupunki perustettiin roomalaisella ajalla nimellä Forum Julii. Sen perustamisajankohtaa ei tunneta tarkasti, mutta yleensä arvellaan, että sen olisi perustanut Julius Caesar vuonna 49 eaa. Augustuksen aikana ja myöhemminkin kaupunki toimi merkittävänä laivastotukikohtana. === Myöhempi historia === Kaupunki menetti merkitystään keskiajalla ja merovingilaiselta tai karolingilaiselta ajalta kaupungista ei ole juurikaan säilyneitä tietoja. Saraseenit tuhosivat kaupungin vuonna 940 ja sen asukkaat pakenivat. Asukkaat tulivat kuitenkin myöhemmin takaisin ja kaupungin ympärille rakennettiin muuri. Riculfe-niminen piispa avusti kaupunkia uuden katedraalin rakentamisessa ja kun satamakin korjattiin kaupunki kehittyi merkittäväksi kauppakaupungiksi. Kauppa kuitenkin hiljeni jo 1300-luvulla. Taantumiseen vaikutti yhtenä tekijänä rutto. Fréjusissa oli piispanistuin vuodesta 374 vuoteen 1957, jolloin se siirrettiin Touloniin.Bennewitz, Cacoveanu, Kurtz, Mehling ja Summerer 1984, s. 88 == Ystävyyskaupungit == * Fredericksburg * Paola * Triberg == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Varin kunnat
Daniel Gimeno-Traver

Daniel Gimeno-Traver (s. 7. elokuuta 1985 Valencia) on espanjalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut ATP-listan sijalla 52 toukokuussa 2011. Junioriurallaan Gimeno-Traver voitti vuonna 2003 Euroopan mestaruuden. Samana vuonna hän oli parhaimmillaan junioreiden rankinglistalla neljäntenä. Grand Slam -turnauksissa Gimeno-Traver on päässyt parhaimmillaan kolmannelle kierrokselle Yhdysvaltain avoimissa 2010. Ensimmäisellä kierroksella hän voitti Jarkko Niemisen ja toisella kierroksella Jérémy Chardyn. Kolmannella kierroksella hän hävisi David Ferrerille. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Daniel Gimeno-Traverin kotisivut * Daniel Gimeno-Traver profiili ATP:n kotisivuilla Luokka:Espanjalaiset tennispelaajat Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lääkintäupseeri

Lääkintäupseeri on puolustusvoimissa palveleva upseeri, jolla on lääkärin koulutus tavallisen upseerin tutkinnon sijasta. Lääkintäupseeriksi voi hakeutua suoritettuaan ensin lääketieteen lisensiaatin tutkinnon yliopistossa. Rauhanaikana lääkintäupseerit toimivat pääosin Sotilaslääketieteen keskuksessa hallinnollisissa tehtävissä ja varuskuntien terveysasemilla kliinisissä töissä. Reservin lääkintäupseerit ovat tyypillisesti sijoitettuna mm. ensihoitoasemille tai ensihoitopaikoille. Luokka:Sotilastehtävät Luokka:Sotilaslääketiede
Vietnamin pääministeri

Vietnamin pääministeri () johtaa Vietnamin hallitusta. Pääministerin nimittää presidentti kansalliskokouksen edustajista. Nykyinen pääministeri on Phạm Minh Chính vuodesta 2021 lähtien. Vietnamin sodan jälkeen Vietnamin sosialistisen tasavallan pääministereinä ovat olleet: Kuva Nimi Kausi Phạm Văn Đồng (1906–2000) 2\. heinäkuuta 1976 – 18. kesäkuuta 1987 Phạm Hùng (1912–1988) 18. kesäkuuta 1987 – 10. maaliskuuta 1988 Võ Văn Kiệt (1922–2008) 10\. maaliskuuta 1988 – 22. kesäkuuta 1988 Đỗ Mười (1917–2018) 22\. kesäkuuta 1988 – 9. elokuuta 1991 Võ Văn Kiệt (1922–2008) 9\. elokuuta 1991 – 22. syyskuuta 1992 Phan Văn Khải (1933–2018) 25\. syyskuuta 1997 – 27. kesäkuuta 2006 Nguyễn Tấn Dũng (1949–) 27\. kesäkuuta 2006 – 6. huhtikuuta 2016 Nguyễn Xuân Phúc (1954–) 7\. huhtikuuta 2016 – 5. huhtikuuta 2021 Phạm Minh Chính (1958–) 5\. huhtikuuta 2021 – virassa *
Kapsäkki

Musiikkiteatteri Kapsäkki on vuonna 2000 perustettu osuuskuntamuotoinen ammattiteatteri, joka sijaitsee Helsingin Vallilassa. Kapsäkin monipuolinen ohjelmisto koostuu kaiken ikäisille katsojille suunnatuista musiikkinäytelmistä ja konserteista. Kapsäkki on suomalainen musiikkiteatteri. Sillä on ollut oma teatteritila Helsingissä vuodesta 2009, mitä ennen se toimi kiertävänä teatterina. Musiikkiteatteri Kapsäkki on osuuskunta ja sen ylimmäistä päätäntävaltaa käyttää jäsenistö, joka kokoontuu sekä keväällä että syksyllä päättämään lakisääteisten asioiden lisäksi muun muassa ohjelmistosta. Jäsenistö koostuu pitkälti alalle korkeakoulutetuista ja meritoituneista pitkän linjan ammattilaisista. Osuuskunta Kapsäkki syntyi vuonna 2000 tarpeesta luoda omintakeista, laadukasta suomalaista musiikkiteatteria yhdistämällä tasapainoisesti teatterin ja musiikin freelance-ammattilaisten voimat. Kapsäkin tuotannosta noin puolet on lapsille ja perheille ja puolet aikuisille suunnattua ohjelmistoa. Kiertuetoiminta levittää näyttämöteoksia sekä kiertue- ja konserttiohjelmistoa ympäri Suomen. Ensimmäinen Kapsäkin oma teatteritila otettiin käyttöön syksyllä 2009 Helsingin Vallilassa. Musiikkiteatteri Kapsäkki toteuttaa vuosittain 1–3 kantaesitysteosta ja tarjoaa työtilaisuuksia esittävien taiteilijoiden lisäksi suomalaisille säveltäjille, ohjaajille ja tekstintekijöille. Painopiste on uuden luomisessa. Vuonna 2010 Suomen Muusikkojen Liitto myönsi Kapsäkin teatterinjohtajalle Reetta Ristimäelle tunnustuspalkinnon hänen ansioistaan suomalaisten muusikkojen työllistämiseksi. Vuosina 2015–2022 Kapsäkki oli velkasaneerauksessa Vuonna 2022 teatterille myönnettiin kolmen vuoden valtionosuusrahoitus. Myös Helsingin kaupunki on rahoittunut sitä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Kapsäkin kotisivut. Luokka:Helsingin teatterit Luokka:Suomalaiset osuuskunnat
Tampereen akateeminen sinfoniaorkesteri

Tampereen akateeminen sinfoniaorkesteri (TASO) on keväällä 2003 perustettu Tampereen ensimmäinen opiskelijasinfoniaorkesteri. TASO on esiintynyt kotikaupunkinsa lisäksi mm. Helsingissä, Turussa, Tallinnassa, Jyväskylässä ja Seinäjoella. Orkesteri järjestää vuosittain vähintään kaksi sinfoniaorkesterikonserttia, joiden lisäksi toimintaan kuuluvat mm. viihde- ja joulukonsertit, tilausesiintymiset ja juhlatanssiaiset. TASO esiintyy myös kamariorkesterina, ja orkesterin jäsenten perustamat kamarimusiikkiyhtyeet konsertoivat aktiivisesti. Vuonna 2009 Tampereen yliopiston ylioppilaskunta myönsi orkesterille Vappulakki-palkinnon tunnustuksena monivuotisesta työstä opiskelijakulttuurin hyväksi. TASO on tehnyt yhteistyötä taiteilijoiden kanssa, joista mainittakoon pianisti Antti Siirala, sellisti Samuli Peltonen, viihdetaiteilija Simo Frangén ja näyttelijä Eila Roine. == Historia == Orkesteri syntyi jatkumona vuonna 1998 perustetulle jousiorkesteri TYVI:lle (Tampereen yliopiston viulistit), ja vuoteen 2008 asti orkesteri toimi nimellä Tampereen yliopiston sinfoniaorkesteri. Ensimmäisen konserttinsa nykyinen sinfoniaorkesteri TASO piti 7.5.2003 Tampereen yliopiston juhlasalissa. == Kapellimestari == TASOn perustamisesta lähtien orkesterin taiteellisena johtajana on toiminut kapellimestari Kimmo Tullila, jonka johdolla orkesteri on esittänyt useita orkesterikirjallisuuden suurteoksia. Tullila oli perustamassa TASOa vuonna 2003. == Aiheesta muualla == * TASOn kotisivut Luokka:Suomalaiset sinfoniaorkesterit Akateeminen sinfoniaorkesteri
Festivals of Atonement

Festivals of Atonement on yhdysvaltalaisen death metal -yhtye Nilen vuonna 1995 julkaistu EP-levy. ==Kappaleet== # # # # # ==Kokoonpano== * Karl Sanders – laulu, kitara, kosketinsoittimet * Chief Spires – laulu, basso * Pete Hammoura – rummut == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Vuoden 1995 EP:t Luokka:Nilen albumit en:Festivals of Atonement
Ammunnan maailmanmestaruuskilpailut 1911

Vuoden 1911 ammunnan maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Roomassa. Kilpailut olivat viidennettoista maailmanmestaruuskilpailut ammunnassa. Ohjelmassa oli entiseen malliin vapaakivääri ja vapaapistooliammunta sekä ensimmäistä kertaa sotilaskiväärikilpailut. Vapaakiväärillä Sveitsin Konrad Stäheli oli ylivoimainen voittaen joukkuekilpailun lisäksi kaikki henkilökohtaiset mestaruudet. Pistooliammunnassa hän kuului Sveitsin pronssia saaneeseen joukkueeseen. ==Mitalistit== Laji: Kultaa: Kultaa: Hopeaa: Hopeaa: Pronssia: Pronssia: 300 m vapaakivääri, asennot Konrad Stäheli 1 052 Jakob Bryner 1 008 Jean Reich 992 300 m vapaakivääri, asennot, joukkueet Jakob Bryner Mathias Brunner Jean Reich Konrad Stäheli Caspar Widmer 5 014 Paul Colas Albert Courquin Husson Achille Paroche Andre Parmentier 4 705 Paul van Asbroeck Joseph Geens Charles Paumier du Verger Henri Sauveur Fils Charles Cheirlinckx 4 603 300 m vapaakivääri, makuu Konrad Stäheli 355 Jakob Bryner 352 Charles Cheirlinckx 345 300 m vapaakivääri, polvi Konrad Stäheli 365 Jean Reich 344 Jakob Bryner 340 300 m vapaakivääri, pysty Konrad Stäheli 332 Lars Jørgen Madsen 317 Jakob Bryner 316 300 m sotilaskivääri, asennot 3 x 30 Louis Percy 698 Maurice Lecoq Aix Bouwens 300 m sotilaskivääri, makuu Carlo Panza 248 Gerard van den Bergh Leon Moreaux 300 m sotilaskivääri, polvi Caspar Widmer 243 Uylke Vuurman R. Burchell 300 m sotilaskivääri, pysty Auguste Marion 239 V. L. Lommel Attilio Conti 50 m vapaapistooli Charles Paumier du Verger 528 Jean Carrere 510 Norbert van Molle 510 50 m vapaapistooli, joukkueet Norbert van Molle Serruys Philippe Cammaerts Paul van Asbroeck Charles Paumier du Verger 2 473 Saksa Gassmann Eduard Ehricht Richard Fischer Eduard Schmeisser Joachim Vogel 2 456 Mathias Brunner Jules Landry Conrad Roderer Konrad Stäheli Caspar Widmer ==Lähteet== * Kansainvälisen ampumaurheiluliiton (ISSF) tietokanta * Martti Jukola: Urheilun Pikkujättiläinen Luokka:Vuoden 1911 urheilu 1911 Luokka:Rooman urheilu Maailmanmestaruuskilpailut 1911
Italian kroaatit

Italian kroaatit ovat Italiassa asuvia kroaatteja. Historiallista kroaattiasutusta on Campobasson provinsissa Molisen alueella Etelä-Italiassa. Alueella asuu 2 000–2 400 kroaatin puhujaa, mutta etnisiä kroaatteja arvioidaan olevan vähintään 25 000. Kroaatit ovat Italian pienimpiä kielivähemmistöjä. Kroaatteja asuu yhteensä yhdeksässä yhteisössä, mutta kieltä puhutaan vain kolmessa. ==Historia== Kroaatit tulivat alueelle ilmeisesti 1400- tai 1500-luvulla pakoon Ottomaaneja. Joidenkin tutkijoiden mukaan he tulivat Istriasta ja joidenkin toisten mukaan taas Herzegovinasta. Kroaatien puhuma kieli säilyi eristyksissä muista slaavilaisista kielistä lähes 500 vuoden ajan. Kirjallisuutta alettiin tuottaa paikallisella murteella 1800-luvulla. Seuraavalla vuosisadalla alkoi joukkomuutto Yhdysvaltoihin ja Etelä-Amerikkaan. Toinen muuttoaalto tapahtui 1950-luvulla kun suuri joukko kroaatteja muutti muualle Eurooppaan sekä Australiaan. Samalla vuosikymmenellä alkoi myös kiihtynyt sulautuminen italialaisiin. Kielivähemmistöt saivat suojan vuoden 1947 perustuslaissa ja Molisen alueesta tuli autonominen vuonna 1963. Vähemmistöjen suojelemiseksi vuonna 1999 tehdyssä laissa mainitaan kroaatit. Italia ja Kroatia sopivat kroaattivähemmistön tukemisesta ja Kroatia avasi konsulaatin Montemitrossa vuonna 2004. ==Nykypäivä== Kroaatin kieltä voi opiskella valinnaisena aineena muutamissa alueen peruskouluissa. Kroaattien asuma-alueen kunnissa ei ole velvoitetta julkaista asiakirjoja kroaatiksi, mutta niitä julkaistaan esimerkiksi kunnanvaltuustojen keskusteluista. Kroaattien asuma-alueella on myös paikoittain kroaatin ja italiankielisiä tienviittoja. Kroaatin kielisiä radiolähetyksiä tai lehtiä ei ole, mutta paikalliset voivat seurata Kroatialaisia julkaisuja. Kroaattiyhteisön pitkän eristäytyneisyyden vuoksi he ovat herättäneet kiinnostusta geenien tutkijoissa ja tutkimuksia on tehnyt esimerkiksi Rooman yliopisto. Lähes 90 % kroaateista käy säännöllisesti kirkossa. Italian ja kroaatin lisäksi osa puhuu albaniaa, jonka puhujia asuu samalla alueella kroaattien kanssa. ==Lähteet== Luokka:Italian etniset ryhmät
K.O.

K.O. on Radiopuhelimet-yhtyeen albumi vuodelta 1990. Albumi julkaistiin LP-, CD- ja C-kasettimuodoissa. Levyn äänimaailmaa ja sanoituksia voisi luonnehtia aggressiivisiksi ja tiiviiksi, jopa kiihkeiksi. Levy on yhtyeen arvostetuimpia, ja siitä on muodostunut pieni harvinaisuus. Albumin tuotti ja äänitti Riku Mattila. == Kappaleet == Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Jarno Mällinen, ellei toisin mainittu. # # # (san. J.A. Mäki) # # (säv. Mällinen & Mäki) # # # # # (san. Mäki) # # (san. Jyrki Raatikainen) # (san. J.A. Mäki) == Lähteet == * Luokka:Radiopuhelimien albumit Luokka:Vuoden 1990 albumit Luokka:Riku Mattilan tuottamat albumit
Koskisenkylä

Koskisenkylä (, ) on kylä Venäjällä Leningradin alueen Jaaman piirin Viistinän kunnassa. Se sijaitsee Soikkolan niemen läntisessä tyviosassa Suomenlahden Laukaanlahteen laskevan Haapalanjoen alajuoksulla. Kylästä on maantieyhteys Viistinään, Jaamaan sekä Kattilan kautta Pietarin ja Tallinnan väliselle valtatielle. Kylän vieressä sijaitsee Laukaansuun satama. Vuonna 2007 Koskisenkylässä oli yhdeksän vakituista asukasta. Seudun kylät mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1499/1500. Koskisenkylä esiintyy ensimmäisen kerran muodossa Koschola vuosina 1618–1623 laaditussa ruotsalaisessa verokirjassa. Vuonna 1848 kylässä asui 291 inkerikkoa ja 68 saksalaista. Jälkimmäiset olivat Venäjälle muuttaneita uskonnoltaan luterilaisia siirtolaisia, jotka työskentelivät Haapalanjoen suuhun 1700-luvun lopulla perustetussa lasitehtaassa. Vuonna 1862 kylä jakautui kahteen osaan, joista toinen kuului hoville ja toinen tilanomistajalle. Lisäksi oli tilanomistajan kartano. 1800-luvun lopussa Koskisenkylään perustettiin zemstvolaitoksen ylläpitämä koulu. 1900-luvun alussa toinen kylänosista toimi Jaaman kihlakunnan Laukaan volostin sekä poliisipiirin keskuksena. Ilmeisesti näihin aikoihin Soikkolan ortodoksiseen seurakuntaan kuuluneeseen kylään rakennettiin oma tšasouna. Vuonna 1926 Koskisenkylän kyläneuvostoalue käsitti 119 taloutta ja 497 asukasta. Siihen kuului kolme kylänosaa, kaksi pienempää asutusta, saha, mylly sekä neljä huuttoria. Väestönlaskennan mukaan alueen asukkaista 381 oli inkerikkoja, 82 venäläisiä, 7 virolaisia, 3 suomalaisia ja 2 lättejä. Vuonna 1936 Koskisenkylä sai kansallisen inkeroisen kyläneuvoston statuksen. Vuonna 1939 se lakkautettiin ja liitettiin Soikkolan kyläneuvostoon. Vuonna 1934 Koskisenkylän pohjoispuolelle Ruutsiaan alettiin rakentaa laivastotukikohtaa, joka tunnettiin myös nimillä Stroitelstvo-200 ja Komsomolsk-na-Baltike. Koskisenkylän tienoilla toimi vuosina 1937–1941 Lužlagin vankileiri. Vangit ja palkattu työvoima rakensivat Laukaanlahden rantoja myöten kulkeneen rautatien, jonka varrelle perustettiin Koskisenkylän asema. Haapalanjoelle rakennettiin sähkövoimala ja kylän eteläpuolelle tiilitehdas. Rakennelmat tuhottiin puna- armeijan vetäytyessä elokuussa 1941. Toisen maailmansodan aikana saksalaiset siirsivät Koskisenkylän asukkaat Viron kautta Suomeen. Sodan jälkeen heidät palautettiin Neuvostoliittoon, mutta vain osa onnistui palaamaan kotikyläänsä. Sodan jälkeen Koskisenkylän väkiluku väheni, mutta samalla siitä muodostui suosittu lomanviettopaikka. Vakituisia asukkaita oli 101 vuonna 1966, 78 vuonna 1975, 33 vuonna 1989 ja 27 vuonna 2002. 1990-luvun alussa kylään rakennettiin kymmeniä uusia huviloita. Laukaansuun sataman perustaminen kylän viereen on muuttanut voimakkaasti ympäristöä ja pakottanut monet kesäasukkaat siirtymään muualle. Kylän tulevaisuus riippuu sataman kehityksestä. Toistaiseksi ei tiedetä, nielaiseeko sen sataman laajeneva teollisuusalue, tuleeko siitä sataman henkilökunnan asuinpaikka tai missä määrin se voi säilyä perinteisenä maalaiskylänä. ==Lähteet== Luokka:Soikkolan kylät Luokka:Jaaman piiri
Haapalanjoki

Haapalanjoki (, myös Хобаловка, Hobalovka) on joki Venäjällä Leningradin alueen Jaaman piirissä. Se saa alkunsa Haapalanjärvestä, virtaa pohjoiseen Koskisenkylän ohi ja laskee Suomenlahden Laukaanlahteen Laukaansuun sataman alueella. Haapalanjoen pituus on 10 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 330 neliökilometriä. Sen sivujokia ovat Tšornaja (ven. Чёрная) ja Belaja (Белая). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Haapalanjoki Venäjän vesistörekisterissä * Luokka:Leningradin alueen joet
Pärspäänjärvi

Pärspäänjärvi (, myös Липово, Lipovo ja Липовое, Lipovoje) on järvi Venäjällä Leningradin alueen Jaaman piirin Laukaansuun kunnassa. Se sijaitsee Kurkolanniemen pohjoisosassa. Vedeltään suolapitoinen järvi on yhteydessä Suomenlahteen Lipovka (ven. Липовка) -nimisen kanavan kautta. Niemimaan keskiosassa sijaitseva Valkeajärvi laskee Pärspäänjärveen pienen puron kautta. Järven pinta-ala on 5,3 neliökilometriä ja valuma-alueen laajuus 44,6 neliökilometriä. Järven pohjoispäässä on aikaisemmin inkerinsuomalaisten asuttama Kurkulan kylä. Hävinneitä kyliä ovat länsirannalla sijainnut Vena ja etelärannalla sijainnut Peräkylä (ven. Перкале, Perkale). Inkerikkojen asuttama Pärspää on kauempana Suomenlahden rannalla. Alue kuuluu Kurkolanniemen rauhoitusalueeseen. Pärspäänjärven rannoilla on runsaasti ennen toista maailmansotaa rakennetun sotilastukikohdan jäänteitä. Kurkulassa toimii rajavartiosto. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Pärspäänjärvi Venäjän vesistörekisterissä Luokka:Inkerin järvet Luokka:Jaaman piiri Luokka:Leningradin alueen järvet
Valkeajärvi (Jaaman piiri)

Valkeajärvi () on järvi Venäjällä Leningradin alueen Jaaman piirin Laukaansuun kunnassa. Se sijaitsee Kurkolanniemen keskiosassa. Matala ja hiekkapohjainen, vedeltään kirkas Valkeajärvi laskee Pärspäänjärveen pienen puron kautta. Järven pinta-ala on 3,2 neliökilometriä ja valuma-alueen laajuus 9,2 neliökilometriä. Järven länsipäässä on aikoinaan sijainnut inkerikkojen asuttama Hamalan kylä. Nykyään alue kuuluu Kurkolanniemen rauhoitusalueeseen. ==Aiheesta muualla== * Valkeajärvi Venäjän vesistörekisterissä Luokka:Inkerin järvet Luokka:Jaaman piiri Luokka:Leningradin alueen järvet
Reginaldo Ndong

Reginaldo Micha Ndong (s. 14. lokakuuta 1986) on päiväntasaajanguinealainen yleisurheilija, joka kilpailee pikajuoksussa. Hän on osallistunut 100 metrin matkalla MM-kisoihin kolmesti vuosina 2003-2007, muttei ole päässyt kertaakaan alkueristä jatkoon. Ndong osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa Pekingissä 2008, jossa hän putosi ensimmäisellä kierroksella oltuaan eränsä kahdeksas eli viimeinen. Hän on juossut ennätyksensä 10,96 sekuntia Malabossa 2005. == Lähteet == Luokka:Päiväntasaajanguinealaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Petr Kalus

Petr Kalus (s. 29. kesäkuuta 1987 Ostrava, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Luokka:Tšekkiläiset jääkiekkoilijat Luokka:Boston Bruinsin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tamara Drewe

Tamara Drewe on brittiläisen kirjailija Posy Simmondsin viikoittain ilmestyvä sarjakuvastrippi. Sitä julkaistaan The Guardian -sanomalehdessä. Sarjakuvan tarinasta on tehty samanniminen elokuva, jossa pääosaa näyttelee Gemma Arterton. == Palkinnot == Vuonna 2009 Tamara Drewe voitti ranskalaisen Prix de la critique -palkinnon parhaasta sarjakuva-albumista Ranskassa. == Aiheesta muualla == * Tamara Drewe The Guardian -lehden kotisivuilla == Lähteet == Luokka:Brittiläinen sarjakuva Luokka:Sunnuntaistrippisarjakuva Drewe, Tamara
Latvijas Basketbola līga

Latvijas Basketbola līga (LBL) on Latvian korkein koripallosarja. == Joukkueet kaudella 2010–2011 == * Barons LMT * VEF Rīga * Ventspils * Valmiera * Liepājas lauvas * Zemgale * Turība * Latvijas Universitāte == Mestarit == * 1992 BK Brocēni * 1992–1993 BK Brocēni * 1993–1994 BK Brocēni * 1994–1995 BK Brocēni * 1995–1996 BK Brocēni * 1996–1997 BK Brocēni * 1997–1998 BK Brocēni * 1998–1999 BK Brocēni * 1999–2000 BK Ventspils * 2000–2001 BK Ventspils * 2001–2002 BK Ventspils * 2002–2003 BK Ventspils * 2003–2004 BK Ventspils * 2004–2005 BK Ventspils * 2005–2006 BK Ventspils * 2006–2007 ASK Rīga * 2007–2008 Barons LMT * 2008–2009 BK Ventspils * 2009–2010 Barons LMT == Aiheesta muualla == *Virallinen kotisivu Luokka:Latvian koripallosarjat
Varmaa hapuilua 1987–2002

Varmaa hapuilua 1987–2002 on Radiopuhelimet-yhtyeen kahden CD:n kokoelmalevy vuodelta 2006. == Kappaleet == Levyn kansilehden mukaan kappalelista on muodostettu eräällä Radiopuhelimien keikkareissulla helmikuussa 2006 yhtyeen jäsenten välisellä avoimella huutoäänestyksellä. === CD 1 === #Seiväsmiehen paluu (säv. Mällinen, san. Mäki) #Hygienia ja moraali (säv. Mällinen, san. Turunen) #Säälimättömän ovela mies (säv. Mällinen, san. Raatikainen) #Vitsit vähissä (säv. ja san. Mällinen) #Ajattele (säv. ja san. Mällinen) #Sahatkaa! (säv. ja san. Mällinen) #Palaan pohjoiseen (säv. Mällinen, Mäki, san. Mällinen) #Tapio (säv. ja san. Mällinen) #Ei mitään (säv. Mällinen, san. Mäki) #Nahkajeesus (säv. ja san. Mällinen) #Taas ja taas (säv. Mällinen, san. Mäki) #Jäämeri (säv. Mällinen, san. Mäki) #Tänä iltana (säv. Mällinen, san. Raatikainen) #Hei hei (säv. ja san. Mällinen) #Jokapaikan mies (säv. ja san. Mällinen) #Alamäkeen (säv. Mällinen, san. Mäki) #Ei riitä! (säv. Mällinen, san. Mäki) #Tulva (säv. Mällinen, san. Mäki) #Varmaa hapuilua (säv. Mällinen, san. Mäki) #Oulu on kaupungin nimi (säv. Mällinen, san. Mäki) #Hailuoto (säv. Mällinen ja Mäki, san. Mällinen) #Jäätie (säv. Katz, san. Mäki) #Mulla menee liian lujaa (säv. Mällinen ja Radiopuhelimet, san. Mällinen ja Mäki) === CD 2 === #Mustan mullan juhannus (säv. ja san. Mällinen) #Etelän vetelät (säv. Mällinen, san. Mäki) #Herra Seksi (säv. Mällinen, san. Raatikainen, Mäki, Sirviö) #Hetki (säv. Mällinen, san. Mäki) #Viime yönä (säv. ja san. Mällinen) #Seinät (säv. Mällinen, san. Mäki) #Betonia (säv. Mällinen, san. Mäki) #Yksi harvoista unelmista (säv. Mällinen, san. Mäki) #Noora (säv. Mällinen, san. Mäki) #Sakramentti-Jaakko (säv. Mällinen, san. Mäki) #Tirkistelijä (säv. ja san. Mällinen) #Tervetuloa (säv. Mällinen, san. Turunen) #Merellä (säv. Mällinen, san. Mäki) #Vanhana (säv. Mällinen ja Mäki, san. Mällinen) #Hän katoaa (säv. ja san. Mällinen) #Syvemmälle (säv. Mällinen, san. Mäki) #Eläintarhaan! (säv. Mällinen) #Mikä planeetta? (säv. Mällinen, san. Mäki) #Maanantaita! (säv. Mällinen ja Mäki, san. Mäki) == Arvostelut == * Desibeli.net: Radiopuhelimet: Varmaa hapuilua Viitattu 6.1.2023. * Imperiumi: 10/10Radiopuhelimet: Varmaa Hapuilua 1987-2002 Viitattu 6.1.2023. * Soundi: Radiopuhelimet: Varmaa hapuilua 1987-2002 Viitattu 6.1.2023. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Vuoden 2006 kokoelma-albumit Luokka:Radiopuhelimien albumit
Tamara Drewe (elokuva)

Tamara Drewe on vuonna 2010 ensi-iltansa saanut romanttinen komedia, jonka on ohjannut Stephen Frears. Käsikirjoituksen elokuvaan teki Moira Buffini brittikirjailija Posy Simmondsin samannimisen sarjakuvastripin pohjalta (joka on julkaistu myös sarjakuvaromaanina). Elokuvan ensi-esitys oli Cannesin elokuvajuhlilla toukokuussa 2010. == Näyttelijät == == Arvioita == Iltalehden Tuomas Riskalan mukaan Frearsin elokuva on parhaimmillaan nokkela ja särmikäs kolmiodraamafarssi. Heikoimmillaan se tuo mieleen Emmerdalen kaltaisen, kuivahkon brittiläisen maaseutusaippuasarjan. Nyt-liitteessä neljä kriitikkoa antoi elokuvalle pistekeskiarvon 2,3. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2010 brittiläiset elokuvat Luokka:Romanttiset komediat Luokka:Stephen Frearsin ohjaamat elokuvat Luokka:Sarjakuviin pohjautuvat elokuvat