EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Kari Pietilä

Kari Edvin Ilmari Pietilä, vuoteen 1929 Laine (21. elokuuta 1911 Sortavala Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1954, s. 645 (Viitattu 18.4.2019) – 31. maaliskuuta 2005 Helsinki) oli pappi ja toimittaja, joka toimi vuosikymmeniä NMKY:n tehtävissä, mukaan lukien Suomen NMKY:n Liiton pääsihteerin tehtävä. Kari Pietilän vanhemmat olivat vahtimestari Villiam Pietilä ja Martta Erikson ja puoliso vuodesta 1940 Sirkka Tanttu. Pietilä tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta lyseosta 1930 ja vihittiin papiksi Tampereella 1940. Opintomatkoja hän teki Englantiin, Keski-Eurooppaan ja Yhdysvaltoihin. Pietilä toimi Sörnäisten NMKY:n sihteerinä 1933–1934 ja 1945–1948, Helsingin NMKY:n apulaissihteerinä 1934–1937 ja 1944–1945 ja pääsihteerinä 1947, Pasilan NMKY:n sihteerinä 1938–1944, Suomen NMKY:n Urheiluliiton sihteerinä vuodesta 1938 ja Suomen NMKY:n Liiton pääsihteerinä vuodesta 1947. Hän oli Helsingin NMKY:n Kuukauslehden toimitussihteeri 1934–1937, Urheiluviestin päätoimittaja vuodesta 1938 ja Nuori Mies -lehden toimitussihteeri vuodesta 1953. Sota- aikana Pietilä toimi sotilaspastorina. Itsekin urheilua harrastanut Pietilä oli nuorena palkintoja voittanut pikajuoksija, myöhemmin muun muassa Helsingin NMKY:n mieskuoron perustaja ja ensimmäinen puheenjohtaja.Muistot. Kari Pietilä. HS, 31.3.2005 (Tilaajille).Pastori Kari Pietilä 50-vuotias. Helsingin Sanomat, 21.8.1961, s. 6. ==Lähteet== Luokka: Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka: Suomalaiset järjestöjohtajat Luokka: Suomalaiset päätoimittajat Luokka: Vuonna 1911 syntyneet Luokka: Vuonna 2005 kuolleet
Kesäolympialaiset 2032

Vuoden 2032 kesäolympialaiset järjestetään vuonna 2032 Brisbanessa, Australiassa. Tämä on kolmas kerta, kun Australiassa järjestetään kesäolympialaiset. Aikaisemmin maassa kesäolympialaisia on järjestetty vuonna 1956 Melbournessa ja vuonna 2000 Sydneyssä. Australiasta tulee Yhdysvaltain jälkeen toinen maa, jossa kesäkisat on pidetty kolmessa eri kaupungissa. Kisojen isäntäkaupunki valittiin Kansainvälisen olympiakomitean kokouksessa 21. heinäkuuta 2021. Kisat myönnettiin Brisbanelle yksimielisesti. Edellisen kerran näin oli tapahtunut, kun Los Angeles sai vuoden 1984 kesäolympialaiset. Brisbanen lisäksi vakavasti ehdolla olivat olleet Intian Ahmedabad, Indonesian Jakarta ja Qatarin Doha, mutta KOK:n johtokunta ei kannattanut yhtäkään niistä isäntäehdokkaaksi. == Lähteet == 2032 Luokka:2030-luvun urheilu Luokka:Australian urheilu Luokka:Brisbane
Eteläisen Tyynenmeren mandaatti

Eteläisen Tyynenmeren mandaatti oli Kansainliiton mandaattialue, joka annettiin Japanin haltuun ensimmäisen maailmansodan jälkeen. Eteläisen Tyynenmeren mandaatti koostui Saksan Uuteen-Guineaan kuuluneista saarista, jotka Japani miehitti ensimmäisessä maailmansodassa. Japani hallitsi mandaattia toiseen maailmansotaan asti, jolloin Yhdysvallat valtasi saaret. Saarista tuli Yhdysvaltojen hallitsema Tyynenmeren saarten huoltohallintoalue. Nykyään saaret kuuluvat Palauhun, Pohjois-Mariaaneihin, Mikronesian liittovaltioon ja Marshallinsaariin. Luokka:Kansainliiton mandaattialueet
Paula Werning

Hanna Paula Helena Werning (s. 25. huhtikuuta 1976 Mikkelihttps://www.eduskunta.fi/FI/kansanedustajat/Sivut/1429.aspx) on suomalainen sairaanhoitaja ja poliitikko, joka valittiin vuoden 2019 eduskuntavaaleissa sosiaalidemokraattisen puolueen kansanedustajaksi Kaakkois- Suomen vaalipiiristä. Hän on tullut politiikkaan ammattiyhdistysliikkeen kautta. Werning oli Pohjois-Kymen sairaalassa ammattiliitto Tehyn luottamusmies. Werning toimii eduskunnassa varsinaisena jäsenenä liikenne- ja viestintävaliokunnassa sekä lakivaliokunnassa. Werning on toiminut Kouvolan kaupunginvaltuustossa kaupunginvaltuutettuna vuodesta 2017 alkaen ja hänet valittiin kaupunginvaltuuston puheenjohtajaksi kaudelle 2021−2025. Edellisellä kaudella Werning toimi valtuuston ensimmäisenä varapuheenjohtajana. Werning valittiin syyskuussa 2023 Suomen Sopimuspalokuntien Liiton puheenjohtajaksi.Kansanedustaja Paula Werning SSPL:n uusi puheenjohtaja – ilman vapaaehtoisia ala ei pärjää Werning avioitui vuonna 2012 Tuomas Weckströmin kanssa ja he hakivat yhdessä avioeroa 14. kesäkuuta 2024 Kymenlaakson käräjäoikeudesta.https://www.iltalehti.fi/politiikka/a/9f66dc5d-0f5e-4f62-8adc-91eca1a5b998 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Haastattelu Kouvolan Sanomissa Luokka:Nykyiset kansanedustajat Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Kouvolan kaupunginvaltuutetut Luokka:Kaakkois-Suomen vaalipiiri Luokka:Suomalaiset sairaanhoitajat Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Kymenlaakson aluevaltuutetut
Niina Malm

Niina Maria Onerva Malm (s. 3. toukokuuta 1982 Imatra) on suomalainen poliitikko, joka valittiin vuoden 2019 eduskuntavaaleissa sosiaalidemokraattisen puolueen kansanedustajaksi Kaakkois-Suomen vaalipiiristä. Malm toimii eduskunnassa työelämä- ja tasa-arvovaliokunnan jäsenenä (19.4.2023–), tulevaisuusvaliokunnan (28.6.2023–) jäsenenä ja puolustusvaliokunnan varajäsenenä. Lisäksi Malm toimii Arktisen alueen parlamentaarikkokonferenssin Suomen valtuuskunnan jäsenenä. Hän on toiminut Imatran kaupunginvaltuuston puheenjohtajana ja sitä ennen pääluottamusmiehenä Ovakon terästehtaalla. Malm on sosiaalidemokraattien toinen varapuheenjohtaja. Hänet valittiin 2020 sosialidemokraattien puoluekokouksessa Tampereella puolueen 1. varapuheenjohtajaksi 629 äänellä. Malm on myös toiminut Metalliliiton liittokokousedustajana sekä liittovaltuutettuna. Myöhemmin samoissa tehtävissä Teollisuusliitossa. Hän on myös SDP:n puoluevaltuuston jäsen. Malm oli myös Etelä-Karjalan liiton hallituksen varapuheenjohtaja. Malmilla diagnosoitiin alkuvuodesta 2023 rintasyöpä. == Lähteet == Luokka:Nykyiset kansanedustajat Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Imatran kaupunginvaltuutetut Luokka:Kaakkois-Suomen vaalipiiri Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Etelä- Karjalan aluevaltuutetut
Piritta Rantanen

Piritta Maria Katariina Rantanen (s. 19. heinäkuuta 1979 Jämsä) on suomalainen sairaanhoitaja ja poliitikko. Hänet valittiin vuoden 2019 eduskuntavaaleissa sosiaalidemokraattisen puolueen kansanedustajaksi Keski-Suomen vaalipiiristä. Rantanen on työelämä- ja tasa-arvovaliokunnan ja maa- ja metsätalousvaliokunnan jäsen. Lisäksi hän ympäristövaliokunnan varajäsen. Hän toiminut Jämsän kaupungin­hallituksen puheenjohtajana ja sitä ennen pitkään paikallis­politiikassa ja puoluevaltuustossa. == Lähteet == Luokka:Nykyiset kansanedustajat Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Jämsän kaupunginvaltuutetut Luokka:Keski-Suomen vaalipiiri Luokka:Suomalaiset sairaanhoitajat Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Juhani Karjomaa

Juhani Karjomaa (s. 21. kesäkuuta 1966) on suomalainen kommodori ja entinen puolustusvoimien tiedustelulaitoksen (PVTIEDL) johtaja. ==Koulutus== Juhani Karjomaa on suorittanut yleisesikuntaupseerin tutkinnon vuonna 1998. ==Ura== * Suomenlinnan rannikkorykmentin komentajana Suomenlahden meripuolustusalueella * Vanhempana osastoesiupseerina puolustusministeriössä * Apulaissotilasedustajana Suomen edustustossa Brysselissä, Belgiassa * Vanhempana osastoesiupseerina puolustusvoimien tiedustelulaitoksen esikunnassa * Puolustusvoimien tiedustelulaitoksen (PVTIEDL) johtaja 1.4.2018–29.2.2020 ==Ylennykset== * Kommodori 2014 ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset upseerit Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Seppo Ruotsalainen

Seppo Ruotsalainen (s. 1964) on suomalainen virkamies ja suojelupoliisin operatiivinen apulaispäällikkö. Hän on koulutukseltaan hallintotieteiden maisteri, ja on toiminut muun muassa Supon apulaispäällikkönä ja vastatiedustelupäällikkönä. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Susanne Ringell

Susanne Gun Emilia Ringell (28. helmikuuta 1955 Helsinki) on suomalainen kirjailija ja näyttelijä. Hän valmistui näyttelijäksi Teatterikorkeakoulusta vuonna 1981 ja on työskennellyt pääosin freelance-näyttelijänä ja kirjailijana. Hänen ainoa vakituinen työsuhteensa on ollut Svenska Teaternissa vuosina 1981–1983. Ringellin puoliso oli näyttelijä-kirjailija Anders Larsson (1952–2021).}} Ringellille myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2019. ==Teoksia== *Det förlovade barnet (novelleja, 1993) *Vestalen: Ett radioporträtt med störningar (1994) *Gall eller Våra osynliga väntrum: En berättelse i sviter (1994) *Vara sten (1996) *Åtta kroppar (1998) *Av blygsel blev Adele fet: Alfabetiska nedslag (novelleja, 2000) *Katt begraven (romaani, 2003) *En god Havanna: Besläktat (novelleja, 2006) *Ryggens nymåne: Prosalyrisk svit (2009) *Simma näck: En pjäs (2009) *Vattnen (novelleja, 2010) *På utvägen var jag en annan (2012) *Guiden (2014) *Tärnornas station (2014) *God morgon (2017) * Frimärken (2019) * Kroppens kalligrafi (2022) * Att avskalas ett liv (2024) ==Palkintoja ja tunnustuksia == *1994 – Granberg- Sumeliuska -palkinto teoksesta Det förlovade barnet *1995 – Prix Italia -pääpalkinto kuunnelmasta Vestalen *1998 – Svenska Litteratursällskapet i Finland -seuran palkinto novellikokoelmasta Åtta kroppar *2004 – Prix Europa Radio France kuunnelmasta Och om bettlare och vägmän *2004 – Svenska Litteratursällskapet -seuran palkinto romaanista Katt begraven *2008 – Hugo Bergroth -palkinto *2010 – Svenska Ylen kirjallisuuspalkinto teoksesta Vattnen *2010 – Svenska Litteratursällskapet i Finland -seuran Bergbomin palkinto *2015 – Svenska Litteratursällskapet i Finland -seuran palkinto ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Olli Kolstela

Olli Kolstela (s. 1957) on suomalainen virkamies ja suojelupoliisin apulaispäällikkö, jonka vastuualueena on strategiset asiat. ==Koulutus== Olli Kolstela on koulutukseltaan hallintotieteiden maisteri. == Ura == Olli Kolstela aloitti suojelupoliisin strategisena apulaispäällikkönä lokakuussa 2010. Kolstela työskenteli aiemmin keskusrikospoliisissa (KRP), missä hän toimi tiedusteluosaston apulaisosastopäällikkönä vastuualueenaan toiminnan suunnittelu ja kehittäminen. Hän työskenteli lähes kymmenen vuotta KRP:n rikostietopalvelussa, joka toimii poliisin kansainvälisen toiminnan kansallisena keskuksena. Hän johti lähes viisi vuotta rahanpesun selvittelykeskusta, joka vastaa rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjunnasta. Lisäksi Kolstela oli käynnistämässä KRP:n tsunamioperaatiota Thaimaassa 2004–2005. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tarja Mankkinen

Tarja Mankkinen on suomalainen virkamies ja sisäministeriön poliisiosaston kehittämispäällikkö. ==Koulutus== Tarja Mankkinen valmistui valtiotieteen maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1986. Hän teki poliittisen historian pro gradu -työnsä Englannin radikaalista älymystöstä ja Neuvostoliitosta 1930-luvulla. == Virkaura == Tarja Mankkinen on toiminut Suomen sisäministeriön poliisiosaston kehittämispäällikkönä poliisitoiminnan ohjausyksikössä, sisäministeriön sisäisen turvallisuuden sihteeristön päällikkönä, ekstremismin kansallisen yhteistyöverkoston puheenjohtajana sekä väkivaltaisen radikalisoitumisen kansallisena koordinaattorina. Tarja Mankkinen tuo työssään esille väkivaltaisen ekstremismin ja radikalisoitumisen ennalta ehkäisyn merkitystä. Hänen työnsä käsittelee väkivaltaista radikalisoitumista ja ekstremismiä, niiden muodostamaa uhkaa ihmisille ja yhteiskuntien turvallisuudelle, väkivaltaista äärioikeistoa, uusnatsismia, väkivaltaista äärivasemmistoa, radikaalia vaihtoehtoliikehdintää, anarkismia, uskonnolla perusteltua väkivaltaista ekstremismiä, yksittäisiä toimijoita, terrorismia, islamofobiaa, rasismia, syrjintää ja vihapuhetta. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Sajah

Sajah bint Al-Harith ibn Suayd () oli arabialainen profeetta. Hän kuului Arabian niemimaalla eläneeseen Bani Tamim -heimoon ja äitinsä puolelta irakilaiseen kristittyyn Banu Taghlib -heimoon. Sajah oli profeetta Muhammedin aikalainen, joka nousi itse profeetaksi Muhammedin kuoleman jälkeen. Muhammedin kuoltua vuonna 632 useat heimot ryhtyivät seuraamaan eri profeettoja, joista Sajah on ainoa tunnettu nainen. Sajah johti yhtä Ridda- sotiin kuuluvaa kapinaa. Myöhemmin Sajah meni naimisiin profeetta Musailiman kanssa, jonka kanssa hän loi voimakkaan kapinallisen liittouman. Musailiman kuoltua Yamaman taistelussa vuonna 633 Sajah kääntyi islamin uskoon. Myöhemmin Sajahia ja Musailimaa on nimitetty islamilaisessa kirjallisuudessa valeprofeetoiksi. == Lähteet == Luokka:Profeetat Luokka:Keskiajan arabit
Risto Lammi

Risto Reino Tapio Lammi (s. 12. huhtikuuta 1961) on suomalainen poliisi. Hän toimi vuosina 2017–2019 sisäministeriön poliisiosaston ylijohtajana. Vuoden 2019 lopusta Lammi nimitettiin Lounais-Suomen poliisilaitoksen päälliköksi. ==Elämä ja ura== Ilmajoelta kotoisin oleva poliisin poika Risto Lammi on koulutukseltaan valtiotieteiden maisteri. Risto Lammi toimi vuodesta 2015 Pohjanmaan poliisilaitoksen poliisipäällikkönä Vaasassa. Lammi on työskennellyt myös Keski-Suomen poliisilaitoksessa, Länsi-Suomen lääninhallituksessa ja Poliisiammattikorkeakoulussa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset poliisit Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Julia Spetsmark

Julia Spetsmark (s. 30. kesäkuuta 1989 Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän pelaa nykyisin North Carolina Courage-seurassa National Women’s Soccer Leaguessa. Spetsmark on pelannut paljon otteluita myös Damallsvenskanin KIF Örebrossa, jossa hän pelasi vuodet 2014–2017. Viimeksi mainitun joukkueen riveissä hän saavutti Damallsvenskanin finaalipaikan, jossa hävisivät Rosengårdille. Hän on edustanut Ruotsin naisten jalkapallomaajoukkuetta vuodesta 2016 lähtien. Yhteensä Spetsmark on pelannut Damallsvenskanissa 117 ottelua joissa on tehnyt 21 maalia. Spetsmark on 165 senttimetriä pitkä ja painaa 58 kilogrammaa. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pajuluoma

Pajuluoma on kaupunginosa Seinäjoella.Seinäjoki (2015): Seinäjoen kantakaupungin kaupunginosat . Se on osa Östermyran suuraluetta.Tietoa Taskuun (2016) Vuonna 2022 Pajuluomassa oli 3 097 asukasta. Alueella sijaitsee koulu ja päiväkoti. == Kuvia == Tiedosto:Houses in Pajuluoma.jpg|Taloja Pajuluomassa. Tiedosto:Street Savottatie in Seinäjoki.jpg|Näkymää Savottatieltä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Seinäjoen kaupunginosat Luokka:Östermyra
Jorge Chávezin kansainvälinen lentoasema

Jorge Chávezin kansainvälinen lentoasema (Aeropuerto Internacional Jorge Chávez) on Perun tärkein lentoasema. Se sijaitsee Callaossa 11 kilometriä maan pääkaupungista Limasta. Satamakaupunki Callaon liikenneyhteydet on integroitu Liman kanssa. Vuoden 2018 aikana lentokentän läpi kulki 23 723 193 matkustajaa. Lentokenttä oli historiallisten lentoyhtiöiden Compañía de Aviación Faucettin ja Aeroperún keskuslentoasema. Lentokenttä on nimetty perulaisen lentäjän Jorge Chávezin (1887–1910) mukaan. == Lähteet == Luokka:Perun lentoasemat
Mari Rantanen (poliitikko)

Mari Rantanen (s. 29. maaliskuuta 1976) on suomalainen perussuomalainen poliitikko, kansanedustaja ja ministeri. Hän on toiminut Orpon hallituksen sisäministerinä 20. kesäkuuta 2023 lähtien. Rantanen oli poissa ministerin tehtävästä syyskuusta marraskuuhun 2024. ==Tausta== Ennen poliittista uraansa Rantanen on työskennellyt sekä ensihoitajana että poliisina. == Poliittinen ura == Rantanen edusti sosiaalidemokraatteja vuoden 2012 kunnallisvaaleissa mutta siirtyi perussuomalaisiin vuonna 2014. Hän on ollut kaupunginvaltuutettu sekä kaupunginhallituksen ja sosiaali- ja terveyslautakunnan jäsen. === Kansanedustajana === Rantanen valittiin vuoden 2019 eduskuntavaaleissa perussuomalaisten kansanedustajaksi Helsingin vaalipiiristä 2 924 äänellä.Yle - Vaalikone - Mari Rantanen - Helsingin vaalipiiri - Eduskuntavaalit 2019 Kansanedustajana hän on toiminut lakivaliokunnan jäsenenä vuodet 2019–2022. Rantanen nousi hallintovaliokunnan puheenjohtajaksi marraskuussa 2022.Mari Rantanen valittiin hallintovaliokunnan puheenjohtajaksi Eduskunta.fi Rantanen valittiin uudelle kaudelle eduskuntaan vuonna 2023 äänimäärällä 3 826 Helsingin vaalipiiristä.Mari Rantanen | Tulospalvelu | Eduskuntavaalit 2023 | yle.fi Rantanen oli hetkellisesti myös Perussuomalaisten eduskuntaryhmän toinen varapuheenjohtaja vuonna 2023. == Näkemyksiä == Kevään 2023 eduskuntavaaleja varten Rantanen kirjoitti itseään kuvaavaan esittelytekstiin lauseen: "Meidän ei pidä olla niin sinisilmäisiä, että pian emme ole sinisilmäisiä." Iltalehden toimittajan Ida Erämaan mukaan kirjoitus viittaa rotuoppiin ja väestönvaihtoteoriaan. Rantanen poisti virkkeen sivultaan kesäkuussa 2023. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Mari Rantasen kotisivut * Luokka:Nykyiset kansanedustajat Luokka:Perussuomalaiset poliitikot Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Nykyiset Helsingin kaupunginvaltuutetut Luokka:Helsingin vaalipiiri Luokka:Suomen sisäministerit Luokka:Suomen nykyiset ministerit Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Marjaana Niemi

Marjaana Niemi (s. 19. lokakuuta 1963 Vammala)Veli-Matti Autio: Suomen Historiallisen Seuran matrikkeli 1875–2007, s. 141. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 2007. on suomalainen historian tutkija ja Tampereen yliopiston kansainvälisen historian professori. Niemi valmistui maisteriksi Helsingin yliopistosta ja tohtoriksi (Ph.D.) englantilaisesta Leicesterin yliopistosta. Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen Niemi on ollut vuodesta 2017. ==Teokset== (valikoima) * * * ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * ICHT active national members (historiaurbium.org) Luokka:Suomalaiset historioitsijat Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Tampereen yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ari Mölsä

Ari Mölsä on suomalainen oikeustoimittaja ja varatuomari. Mölsä on yhteiskuntatieteiden maisteri (sosiaalipsykologia), oikeustieteen kandidaatti (rikosoikeus) ja varatuomari. Hän on ollut Yleisradion uutistoimittajana 1985–2023. Hän oli osa-aikaisena työelämäprofessorina Turun yliopistossa ajalla 1.8.2018–31.7.2020.Ari Mölsä ja Tiina Raevaara Turun yliopiston työelämäprofessoreiksi. Turun yliopisto 20.7.2018. Viitattu 19.4.2019 Mölsä on työskennellyt aiemmin eduskunnan oikeusasiamiehen kansliassa tiedottajana, päivystävänä lakimiehenä ja esittelijänä sekä Viitasaaren tuomiokunnassa hovioikeudenauskultanttina, notaarina ja vs. käräjätuomarina. Mölsä on saanut vuonna 1997 Suomen Asianajajaliiton ensimmäisen oikeusalan toimittajapalkinnon.Ari Mölsälle ensimmäinen oikeusalan toimittajapalkinto. Helsingin Sanomat 14.1.1997. viitattu 19.4.2019 == Julkaisut == *Muutoksen tekijä: kunnanvaltuutettu 1993–1996. toimittanut Ari Mölsä. Helsinki: Kunnallisalan kehittämissäätiö, 1993 ISBN 952-9740-04-2. *Tuntematon valtionhallinto: miehet kertovat. toimittanut Ari Mölsä. Helsinki: Kunnallisalan kehittämissäätiö, 1994 ISBN 952-9740-09-3. *Rakentamassa Suomea – SKF. Helsinki: Edita, 1997. ISBN 951-37-2217-1. *Kuntarakennekirja: oikeusoppineet puhuvat. Ari Mölsä (toim.). Helsinki: Kunnallisalan kehittämissäätiö, 2012 – (Kunnallisalan kehittämissäätiön Polemia-sarja, ISSN 1235-6964 ; nro 84.). ISBN 978-952-5801-47-7. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Työelämäprofessorit Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Manal al-Sharif

Manal al-Sharif (s. 25. huhtikuuta 1979) on saudiarabialainen naisten oikeuksien puolustaja. Luentokiertueillaan hän pyrkii kiinnittämään Saudi- Arabian liittolaismaiden huomion siihen, että nainen tarvitsee miespuolisen holhoojan luvan moniin arkielämän asioihin. Vuonna 2011 hän joutui pidätetyksi julkaistuaan videon, jossa ajaa autoa. Hän julkaisi myös kirjan, Daring to drive. Naiset saivat luvan ajaa autoa vuonna 2018. Vuonna 2012 Time-lehti nosti al-Sharifin listalleen maailman vaikutusvaltaisimmista naisista. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Saudiarabialaiset ihmisoikeusaktivistit
Sylvia Earle

Sylvia Alice Earle (s. 30. elokuuta 1935) on yhdysvaltalainen meribiologi ja tutkimusmatkailija. Hänen tieteellinen työnsä on keskittynyt merileviin. Hän on myös kirjoittanut kirjoja ja dokumentteja, joissa varoitetaan liikakalastuksen ja merten saastumisen vaaroista. Earle kuului laitesukelluksen uranuurtajiin. Yli 40 vuotta kestäneellä urallaan hän johti yli 50 tutkimusmatkaa ja vietti yli 7000 tuntia sukelluksissa. Hän on yksi vedenalaisia kulkuneuvoja kehittävän yrityksen perustajista. 1990-luvun alussa hän oli NOAA:ssa johtavana tutkijana. Earle oppi laitesukelluta opiskellessaan Floridan osavaltionyliopistossa. Hän suoritti siellä kandidaatin tutkinnon kasvitieteessä vuonna 1955. Maisteriksi hän jatkoi Pohjois-Carolinassa Duken yliopistossa, ja väitöstyössään hän tutki Meksikonlahden leviä, joista hän keräsi yli 20 000 näytettä. 1970-luvulta alkaen Earle osallistui National Geographic Societyn vedenalaisten dokumenttien ja kirjojen tuotantoon. Tutkijanurallaan hän julkaisi yli sata artikkelia. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset biologit Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Roosa Söderholm

Roosa Söderholm (s. 23. toukokuuta 1994CV) on suomalainen näyttelijä. Hän valmistui vuoden 2019 keväällä Teatterikorkeakoulusta teatteritaiteen maisteriksi. == Opiskelu == Ensimmäisen elokuvansa jälkeen Söderholm osallistui Teatterikorkeakoulun pääsykokeisiin ja pääsi sinne opiskelemaan. Hän opiskeli siellä vuosina 2014–2019 ja valmistui teatteritaiteen maisteriksi keväällä 2019. Vuonna 2019 hän oli Ryhmäteatterissa näytelmässä Harriet, jonka ensi-ilta oli 13. helmikuuta 2019. Näytelmä oli samalla hänen taiteellinen opinäytetyönsä, jolla hän valmistui Teatterikorkeakoulusta teatteritaiteen maisteriksi. == Filmografia == Söderholmin ensimmäinen elokuvarooli oli elokuvassa He ovat paenneet vuonna 2014. Hän esitti elokuvassa koulukodissa asuvaa Raisaa. Raisa karkaa sinne siviilipalvelustaan suorittamaan tulleen ja häneen ihastuneen Jonin (Teppo Manner) kanssa, kun tämä auttaa hänet pakoon. Elokuva esitettiin myös Venetsian elokuvajuhlilla ja Toronton elokuvajuhlilla. Ennen esikoisrooliaan Söderholm oli näytellyt lähinnä harrastajateattereissa pienissä rooleissa sekä tehnyt vaatimattomia sivuosia joissakin Vares- elokuvissa. Hänen toinen elokuvansa oli vuonna 2016 Lunastus, joka on pienellä budjetilla tehty kuvaus ihmiskaupasta. Hän näytteli siinä Katalinia, jonka veli Tomas (Lauri Tanskanen) ryhtyy selvittämään rikollisten ihmiskauppaa Itä- Suomessa ja soluttautuu rikollisjärjestöön. Söderholmin kolmas elokuva on Sofi Oksasen kirjan pohjalta tehtyyn samannimiseen elokuvaan Baby Jane. Sen ensi- ilta oli vuonna 2019. Elokuva on tarina kahden naisen kiihkeästä rakkaussuhteesta. Elokuvat Vuosi Elokuva Rooli Ohjaaja 2013 Apeiron tyttö lavalla Maria Ruotsala 2014 He ovat paenneet Raisa Jukka-Pekka Valkeapää 2016 Lunastus Katalin Marton Jelinko 2019 Baby Jane Jonna Katja Gauriloff Televisiosarjat Vuosi Televisiosarja Rooli 2021– Maria Kallio Susanna Honkanen 2022 Musta valo Mira Leino 2023 Syke Siru Liimatainen == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:1990-luvulla syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pauli Piispanen

Pauli Pellervo Piispanen (26. elokuuta 1903 Kuopio Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1954, ss. 648–649. (Viitattu 19.4.2019) – 19. joulukuuta 1977 Helsinki) oli juristi ja kanslianeuvos, joka työskenteli tuomiokapitulien palveluksessa ja julkaisi useita kirkollisen lainkäytön ja hallinnon teoksia. ==Henkilöhistoria== Pauli Piispasen vanhemmat olivat postimestari Taavi Juho Piispanen ja Emilia Karvinen ja puoliso vuodesta 1934 Aino Lovisa Hietanen. Piispanen tuli ylioppilaaksi 1922 ja suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1927, varatuomarin arvon hän sai 1932. Piispanen työskenteli Viipurin hiippakunnan tuomiokapitulin notaarina 1928–1930 ja Mikkelin hiippakunnan tuomiokapitulissa sihteerinä vuodesta 1930 ja lainoppineena asessorina vuodesta 1958. Helsingin hiippakunnan vastaavassa tehtävässä hän oli 1959–1971. Kanslianeuvoksen arvonimi myönnettiin Piispaselle 1972.Kuolleita. Helsingin Sanomat, 28.12.1977, s. 13. ==Julkaisuja== * Kirkkohallinnollisia ennakkopäätöksiä, 1937 * Kirkollisen hallinnon ja lainkäytön ohjekirja, 1940 * Karjalan tuhoutuneet pyhäköt vv. 1939–1942, 1942 * Kirkon lakikirja, 1950, Pauli Piispanen, Mauno Saloheimo * Kirkon lakikirjan lisävihko, 1959 * Kirkkoherran osuus seurakuntahallinnossa, 1963 * Lääninrovastin asema ja tehtävät, 1966 * Kirkkoherra ja seurakuntahallinto, 1966 * Karjalan kirkkoja rakentamassa, 1972 * Kirkkoja Karjalaan r.y. ja Kirkonlahja r.y, 1972 ==Lähteet== Luokka: Suomalaiset juristit Luokka: Suomalaiset virkamiehet Luokka: Suomalaiset tietokirjailijat Luokka: Vuonna 1903 syntyneet Luokka: Vuonna 1977 kuolleet
Jimmy Vee

Jimmy Vee (s. 3. helmikuuta 1959) on skotlantilainen näyttelijä ja stuntmies. ==Rooleja== Vee näytteli maahista elokuvassa Harry Potter ja viisasten kivi ja myöhemmin asettunut R2-D2 -droidin ohjaimiin niiltä osin, kun on käytetty ihmisnäyttelijää kauko-ohjatun robotin tai tietokoneautomaation sijasta elokuvissa Star Wars: The Force Awakens ja Star Wars: The Last Jedi. Vee on esiintynyt myös Tohtori Who-sarjassa. == Lähteet == Luokka:Skotlantilaiset näyttelijät Luokka:Lyhytkasvuiset henkilöt Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1959 syntyneet
Bodminin nummi

Bodminin nummi ( on yli 200 neliökilometriä laaja ja maisemallisesti arvokkaaksi määritelty nummialue Cornwallissa Lounais-Englannissa. Se on ilmastoltaan lämpimin ja maaperältään märin nummi Isossa-Britanniassa. Kaksitoistatuhatta vuotta sitten paikalla oli vielä metsää, mutta nykyään alue on lähes puuton. Nummelle on rakennettu viisisataa taloa ja siellä laidunnetaan noin lammasta, lehmää ja hevosta. Nummen maisemaa hallitsevat aukeiden maiden ylle kohoavat graniittinyppylät (tors). Niistä tunnetuin lienee 417 metriä korkea Brown Willy, joka on Cornwallin korkein kohta. Ylängön suoalueilta kertyy vettä mataliin painanteisiin ja edelleen syviin jokilaaksoihin, joissa kasvaa tammimetsää. Bodminin nummen tunnetuimpia maamerkkejä on Cheesewring, yhdeksän metriä korkea pino litteitä graniittilohkareita, jonka uskotaan syntyneen jäätikön ja eroosion muovaamana. Sen nimi tarkoittaa ’juustopuristinta’ ja viittaa samannimiseen (ja -näköiseen) laitteeseen, jota on käytetty juustonvalmistuksessa. Useita kuningas Arthurin legendaan liittyviä tapahtumia on yhdistetty Bodminin nummeen. Trevethy quoit on 4,5 metriä korkea hautamonumentti, joka tunnetaan myös Kuningas Arthurin quoitina. Hauta ei kuitenkaan voi kuulua Arthurille, sillä se on rakennettu jo pronssikaudella. Nummella on myös Kuningas Arthurin sali ja Arthurin vuode. Bolventorin kylän lähistöllä sijaitsee Dozmery Pool, pohjattomana pidetty järvi, jonka ympäristö on ollut asutettu jo kivikaudella. Legendan mukaan Arthur sai Excaliburin järvessä asuvalta neidolta. Arthurin heitettyä henkensä Camlannin taistelussa sir Bedivere viskasi miekan takaisin järveen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Cornwallin maantiede Luokka:Englannin luonto Luokka:Englannin ylängöt
Pasi Kivisaari

Pasi Petri Kivisaari (s. 23. lokakuuta 1971https://www.eduskunta.fi/FI/kansanedustajat/Sivut/1442.aspx Lapua) on suomalainen keskustaa edustava poliitikko, joka valittiin vuoden 2019 eduskuntavaaleissa kansanedustajaksi Vaasan vaalipiiristä. Kivisaari on lisäksi vuodesta 2012 lähtien kuulunut Seinäjoen kaupunginvaltuustoon, ja 2017–2019 hän on toiminut kaupunginhallituksen puheenjohtajana. Vuoden 2015 eduskuntavaaleissa hänestä tuli keskustan ensimmäinen varakansanedustaja Vaasan vaalipiiristä. Pasi Kivisaari toimii eduskunnan sivistysvaliokunnan ja tulevaisuusvaliokunnan jäsenenä. Kivisaari on koulutukseltaan kasvatustieteiden maisteri ja työskennellyt rehtorina Kärjen koulussa Seinäjoella. Hän on naimisissa ja hänellä on kaksi poikaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * *Pasi Kivisaaren kotisivut Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen Keskustan poliitikot Luokka:Seinäjoen kaupunginvaltuutetut Luokka:Vaasan vaalipiiri Luokka:Suomen koulujen rehtorit Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mari Nurmilo

Mari Nurmilo (o.s. Santonen, s. 22. joulukuuta 1975 Järvenpää) on suomalainen keilaaja, joka edustaa Porin Giantsia. Hän on keilannut vuodesta 1992 lähtien ja kilpaillut naisten maajoukkueessa vuodesta 2004. Hän on kaksinkertainen joukkuekilpailun Euroopan-mestaruushopeamitalisti.Keilailu.fi Nurmilo saavutti vuonna 2004 joukkuekilpailun Euroopan cupissa hopeaa. Hän kuului samana vuonna myös maailmancupin joukkueeseen, joka sijoittui seitsemänneksi. Vuonna 2005 Nurmilo oli mukana maailmanmestaruuskilpailuissa mutta ei menestynyt, kun Suomi jäi joukkuekilpailussakin 20:nneksi. Vuoden 2006 EM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa joukkuekilpailussa ja sijoittui all events -tuloksissa 45:nneksi. Vuoden 2007 MM-kilpailujen joukkuekilpailussa hän kuului kahdeksanneksi sijoittuneeseen Suomen joukkueeseen. EM-kilpailuissa 2008 hän saavutti toistamiseen joukkuekilpailun hopeaa ja sijoittui all eventsissä 39:nneksi. MM-kilpailuissa 2009 Nurmilon, joka tuolloin esiintyi viimeisen kerran arvokilpailuissa sukunimellä Santonen, parhaat sijoitukset olivat triokilpailun kahdeksas ja joukkuekilpailun 11:s sija. EM-kilpailuissa 2010 parhaana tuloksena oli joukkuekilpailun kuudes sija. All eventsissä hän sijoittui suomalaisista kolmanneksi parhaana 21:nneksi. MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui 20:nneksi niin trio- kuin joukkuekilpailussakin. EM-kilpailuissa 2012 hän ylsi triokilpailussa viidenneksi ja joukkuekilpailussa seitsemänneksi. Parikilpailussa hän oli 23:s ja all eventsissä 65:s. Nurmilo on voittanut Suomen-mestaruuden parikilpailussa vuosina 2006 ja 2010 sekä joukkuekilpailussa vuosina 2010, 2014, 2016 ja 2018. Henkilökohtaisessa SM- kilpailussa hän on saavuttanut hopeaa vuonna 2009 ja pronssia vuonna 2011. SM- liigan mestaruus hänellä on vuosilta 2007, 2009, 2010, 2012, 2013, 2015 ja 2017. == Lähteet == * Mari Nurmilon esittely keilailu.fi -sivustolla === Viitteet === Luokka:Suomalaiset keilaajat Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Outi Koski

Outi Koski (s. 20. huhtikuuta 1961) on suomalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Koski edusti pääsarjaurallaan kasvattajaseuraansa Hyvinkään Tahkoa ja lahtelaista Sampoa voittaen Suomen mestaruuden vuonna 1982 ja Suomen cup-mestaruuden vuosina 1981 ja 1985. Lisäksi hän saavutti yhden SM-pronssin ja yhden Suomen cupin hopeamitalin. Koski pelasi myös Suomen naisten maajoukkueessa muun muassa vuosien 1980 ja 1981 EM-kilpailuissa ja maan nuorisomaajoukkueissa arvokisatasolla. == Pelaajaura == === Seurajoukkueet === Koski aloitti naisten pääsarjauransa kasvattajaseurassaan Hyvinkään Tahkossa, missä hän heitti kaudella 1980–1981 sarjan toiseksi korkeimman pistekeskiarvon, 28,8 pistettä ottelua kohden. Vuonna 1981 hän siirtyi Lahden Sampoon jossa voitti kaudella 1981–1982 sekä Suomen mestaruuden että Suomen cup-mestaruuden. Seurannut kausi toi vielä cupin hopeamitalin. Kauden 1984–1985 Koski pelasi jälleen Tahkossa, ja seuraavaksi kaudeksi hän palasi Sampoon, joka voitti Suomen cupin mestaruuden ja SM-pronssia.Outi Koski – Suomen Koripalloliitto === Maajoukkue === Koski pelasi Suomen alle 16-vuotiaiden tyttöjen maajoukkueessa ikäluokan vuoden 1978 EM-kilpailuissa sijoittuen kahdeksanneksi. Vuonna 1979 hän kuului Suomen alle 18-vuotiaiden tyttöjen maajoukkueeseen ikäluokan EM-kilpailuissa, missä Suomi onnistui muun muassa voittamaan kovana pidettyjä itäeurooppalaisia maajoukkueita sijoittuen lopulta seitsemänneksi.https://www.basket.fi/basket/uutiset/top-10-kaikkien- aikojen-menestyksekkaimmat-suomen-juniorimaajoukkueet-em-kisoissa-1968-2015/ Suomen naisten maajoukkueessa Koski pelasi vuosina 1978–1983 47 ottelua 4,7 pisteen keskiarvolla. Hän kuului Suomen kokoonpanoon vuosien 1980 ja 1981 EM- kilpailuissa sekä vuoden 1982 Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuissa, missä hän heitti naisten maajoukkueen piste-ennätyksensä (16) Ruotsia vastaan.Maajoukkuetilastot – Suomen Koripalloliitto == Saavutukset == * EM- kilpailuissa 1980 ja 1981 * Suomen mestaruus 1982 ** SM-pronssia 1986 * Suomen cup-mestaruus 1981 ja 1985 ** Suomen cupin hopeaa 1982 * Kaudella 1980–1981 naisten SM-sarjan toiseksi paras pisteidentekijä == Lähteet == * Outi Koski Suomen Koripalloliitto * Maajoukkuetilastot Suomen Koripalloliitto === Viitteet === Luokka:Suomalaiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Inger Andersen

Inger la Cour Andersen (23. toukokuuta 1958 Jerup, Tanska) on tanskalainen ekonomisti ja ympäristönsuojelija. Hän on johtanut vuodesta 2015 Kansainvälistä luonnonsuojeluliittoa ja vuodesta 2019 YK:n ympäristöohjelmaa. Sitä ennen hän oli tehnyt pitkän uran Maailmanpankissa. == Nuoruus ja opiskelu == Inger Andersen syntyi vuonna 1958 Jerupin kylässä. Hän sai Pohjois-Lontoon yliopistosta vuonna 1981 alemman korkeakoulututkinnon kehitystaloustieteestä ja politiikasta, ja seuraavana vuonna hän valmistui maisteriksi Lontoon yliopistosta. == Ura == === Kansalaisjärjestöistä Maailmanpankkiin === Andersen johti vuosina 1982–1986 Sudanissa kansalaisjärjestöjen rahoittamia projekteja, joiden tavoitteena oli auttaa maata toipumaan kuivuudesta. Andersen aloitti vuonna 1987 uransa Yhdistyneissä kansakunnissa, kun hän ryhtyi YK:n Sudanin–Sahelin toimiston projektipäälliköksi. Hän johti erilaisia projekteja Djiboutissa, Etiopiassa, Keniassa, Somaliassa, Sudanissa ja Tansaniassa. Hän työskenteli erityisesti kuivuuteen ja aavikoitumiseen liittyneissä tehtävissä. Andersen oli vuosina 1992–1999 YK:n kehitysohjelman UNDP:n Maailman ympäristörahaston Lähi-idän ja Pohjois-Afrikan aluekoordinaattori. Hän siirtyi vuonna 1999 Maailmanpankkiin, missä hänen työnsä keskittyi veteen, ympäristöön ja kestävään kehitykseen. Andersenin ensimmäinen tehtävä Maailmanpankissa oli vuosina 1999–2001 UNDP:n kanssa toteutettu kansainvälisten vesien yhteistyöprojekti, jossa hän keskittyi Niilin vesistöön. Andersen toimi vuosina 2001–2002 Maailmanpankissa Länsi- ja Keski-Afrikan vesivarojen asiantuntijana ja vuosina 2002–2004 Länsi- ja Keski- Afrikan vesihuollon, sanitaation, vesivarojen ja kaupunkisuunnittelun osastopäällikkönä. Andersenin ura Maailmanpankissa kesti 15 vuotta. Vuosina 2010–2011 hän oli Kansainvälisen maataloustutkimuksen neuvonantajaryhmän CGIAR:n johtaja ja Maailmanpankin kestävän kehityksen varajohtaja ja vuosina 2011–2015 Lähi-idän ja Pohjois-Afrikan osaston varajohtaja. CGIAR:ssä Andersenin valvoi Maailmanpankin työtä, kuten kestävän ympäristön toteuttamista ja ruokaturvan kehittämistä, kehittyvissä valtioissa. Lähi-idän ja Pohjois-Afrikan osaston varajohtajana hän puolestaan oli vastuussa Maailmanpankin lainastrategiasta. === Luononsuojelujärjestöjen johdossa === Andersen nimitettiin tammikuussa 2015 Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton (IUCN) pääjohtajaksi. Andersen on kaudellaan modernisoinut IUCN:ää ja lisännyt muun muassa työsä alkuperäiskansojen järjestöjen kanssa. Andersen valittiin helmikuussa 2019 myös YK:n ympäristöohjelman pääjohtajaksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Tanskalaiset henkilöt Luokka:Ympäristönsuojelijat Luokka:YK:n virkamiehet Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Elice Piksilä

Elice Piksilä (s. 17. toukokuuta 2000 Porvoo) on suomalainen keilaaja. Hän saavutti juniorien EM-kilpailuissa joukkuekilpailun hopeaa vuonna 2015 sekä all eventsin ja joukkuekilpailun hopeaa vuonna 2017. Vuonna 2017 hän voitti ensimmäisen naisten henkilökohtaisen Suomen-mestaruutensa runsas viikko 17-vuotissyntymäpäivänsä jälkeen. Euroopan mestarien cupissa hän sijoittui tuona vuonna 17:nneksi. Piksilä edustaa Grankulla Bowlarea, jonka riveissä hän on saavuttanut joukkuekilpailussa SM-pronssia vuonna 2018 sekä SM-liigassa hopeaa vuosina 2017 ja 2018 sekä pronssia vuonna 2015. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset keilaajat Luokka:Vuonna 2000 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pumpuang Duangjan

Pumpuang Duangjan (, 4. elokuuta 1961เป่าเค้กฉลองวันเกิด 57 ปี "พุ่มพวง ดวงจันทร์" ต่อหน้าอัฐิ-หุ่นขี้ผึ้ง ที่บ้านเรือนไทย – 13. kesäkuuta 1992 Thaimaa) oli thaimaalainen laulaja ja näyttelijä. Hän lauloi elokuvissa "Nak Rong Baan Nok", "Nat Phob Naa Amper", "Lok Khong Pueng", "Kho Hai Ruay", "Sao Na Sang Faen". == Diskografia == === Studioalbumit === * Nak Rong Baan Nok (นักร้องบ้านนอก) * Noo Mai Roo (หนูไม่เอา) * Kho Hai Ruai (ขอให้รวย) * Som Tam (ส้มตำ) * Nad Phop Na Ampoer (นัดพบหน้าอำเภอ) * Take Ka Tan Phook Bo (ตั๊กแตนผูกโบว์) * Anitja Tinger (อนิจจาทิงเจอร์) * Aai Saang Neon (อายแสงนีออน) == Filmografia == ==== Televisiosarjat ==== * Nang Sao Yi Sai (นางสาวยี่สาย) ==== Elokuvat ==== * 1984 – Chee (ชี) * 1984 – Nang Sao Ka Thi Sod (นางสาวกะทิสด) * 1984 – Khoe Thot Tee Thee Rak (ขอโทษที ที่รัก) * 1984 – Jong Ang Pangad (จงอางผงาด) * 1985 – Thee Rak Ter Yoo Nai (ที่รัก เธออยู่ไหน) * 1986 – Mue Puen Khon Mai (มือปืนคนใหม่) * 1987 – Sanae Nak Rong (เสน่ห์นักร้อง) * 1987 – Chaloey Rak (เชลยรัก) * 1987 – Pleng Rak Phleng Puen (เพลงรัก เพลงปืน) * 1988 – Phet Payak Rat (เพชรพยัคฆราช) == Lähteet == Luokka:Thaimaalaiset näyttelijät Luokka:Thaimaalaiset laulajat Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Vuonna 1992 kuolleet
Jennie Kim

Jennie Kim (, s. 16. tammikuuta 1996 Soul, Korean tasavalta) on eteläkorealainen laulaja ja näyttelijä. Hän käyttää myös nimeä Jennie Ruby Jane. Hän kuuluu tyttöbändiin Blackpink. Kim näytteli vuonna 2023 julkaistussa sarjassa The Idol. Kim on ollut mukana sanoittamassa Blackpinkin kappaletta ”Lovesick Girls” The Album -albumilta. Vuonna 2024 Kim ilmoitti perustaneensa oman levy-yhtiönsä nimeltä Odd Atelier. Kim jatkaa Blackpink-yhtyeessä YG Entertainmentilla, mutta soolotoiminta on hänen omalla levymerkillään. == Diskografia == * Ruby (2025) * *”You & Me” (2023) *One Of The Girls (With. The Weeknd And Lily-Rosé Depp) (2023) *Slow Motion (Feat. Matt Champion) (2024) *Spot! (Feat. ZICO) (2024) *Mantra (2024) *Zen (2025) == Filmografia == * Village Survival, the Eight (2018) * The Idol (2023) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * MyDramalist-sivustolla Luokka:Blackpink Luokka:Eteläkorealaiset muusikot Luokka:Eteläkorealaiset laulajat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ida Hulkko

Ida Hulkko (s. 12. joulukuuta 1998 Mikkeli) on suomalainen uimari, jonka lajina on rintauinti. Hän on pitkän radan EM-mitalisti. Hulkon seura on ollut vuodesta 2017 lähtien TaTU Tampere, aikaisemmin hän edusti Mikkelin Uimaseuraa. == Ura == Hulkko on lyhyen radan Suomen mestari 50 ja 100 metrin rintauinnissa vuonna 2017, samana vuonna hän saavutti myös pitkän radan Suomen mestaruuden 100 metrin rintauinnissa. Pitkän radan SM-titteli tuli 50 metrin matkalla vuonna 2018. Vuonna 2018 Hulkko sijoittui pitkän radan Euroopan- mestaruuskilpailuissa 50 metrin rintauinnissa viidenneksi ja lyhyen radan maailmanmestaruuskilpailuissa samalla matkalla kahdeksanneksi. Vuoden 2020 kesäkuussa Hulkko ui kaksi Suomen ennätystä. Ensin 100 metrillä uudeksi ennätyajaksi tuli 1.06,90, joka oli alle Tokion kesäolympialaisten karsintarajan 1.07,07, mutta Tampereen Kalevan uintikeskuksessa käyty kisa ei ollut mukana Kansainvälisen uintiurheiluliitto FINA:n virallisessa kilpailukalenterissa: Hulkon aika hyväksyttiin olympiarajan alitukseksi kuukausi kilpailun jälkeenhttps://yle.fi/urheilu/3-11459452. Tuon jälkeen hän kirjasi uudeksi 50 metrin Suomen ennätysajaksi 30,33, parantaen 2018 Glasgowssa uitua omaa ennätystä kahdella kymmenyksellä. Hulkko voitti ensimmäisen arvokisamitalinsa Budapestin pitkän radan EM-kilpailuissa 2021. Hän otti EM-hopeaa 50 metrin rintauinnissa Suomen-ennätysajalla 30,19. Tokion olympialaisissa 2020 Hulkko ui 100 metrin rintauinnin alkuerässä SE:n 1.06,19. https://yle.fi/urheilu/3-12033938 Välierissä hän sijoittui 12:nneksi karsiutuen loppukilpailusta. Saman vuoden Kazanin lyhyen radan EM-kilpailuissa hän sijoittui 50 metrin rintauinnissa neljänneksi ja 100 metrin rintauinnissa seitsemänneksi. Vuoden lopuksi hän oli Abu Dhabin lyhyen radan MM-kilpailuissa 50 metrin rintauinnissa kuudes. Urheilutoimittajien liitto valitsi Hulkon vuoden parhaaksi uimariksi 2023, mutta Hulkko itse kirjoitti, että arvonimi olisi kuulunut Veera Kivirinnalle ja Jani Sievinen totesi, että myös Matti Mattsson oli menestynyt paremmin kuin Hulkko Pitkän radan MM-kilpailuissa 2024 Hulkko sijoittui 50 metrin rintauinnissa viidenneksi ajalla 30,60 uituaan alkuerissä ajan 30,36 ja välierissä 30,69. Hän jäi 100 metrin ja 200 metrin rintauinnissa alkueriin. Pitkän radan EM-kilpailuissa 2024 hän sijoittui 50 metrin rintauinnissa kuudenneksi ajalla 30,99. Myös 100 metrin rintauinnin loppukilpailussa hän sijoittui kuudenneksi ajalla 1.08,94 päästyään välierien 10. sijalta loppukilpailuun kahden nopeamman uimarin jäätyä pois. Pariisin kesäolympialaisissa 2024 Hulkko karsiutui 100 metrin rintauinnin alkuerissä, joissa hän sijoittui 26:nneksi ajalla 1.08,73. == Perhe ja opiskelu == Ida Hulkon isä on kenraaliluutnantti Petri Hulkko. Hulkko opiskeli lukuvuoden 2018–2019 ajan Floridan osavaltionyliopistossa edistääkseen samalla uintiuraansa mutta ei kokenut sitä toimivaksi ratkaisuksi. Syksyllä 2020 hän aloitti englannin kielen opinnot Tampereen yliopistossa. Hulkko on kihloissa Saksassa kasvaneen ja viestiuinnissa Turkin-mestaruuksia voittaneen Metin Aydinin kanssa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset uimarit Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vesipallon maailmanliiga

Vesipallon maailmanliiga on FINAn järjestämä vuosittainen vesipallokilpailu. Liigaan osallistuu maita eri maanosista. Miesten turnaus on pelattu vuodesta 2002 ja naisten vuodesta 2004 lähtien. ==Mitalistit vuosittain== ===Miehet=== Vuosi Voittaja Toinen Kolmas 2002 2003 2004 2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011 2012 2013 2014 2015 2016 2017 2018 2019 ===Naiset=== Vuosi Voittaja Toinen Kolmas 2004 2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011 2012 2013 2014 2015 2016 2017 2018 2019 == Lähteet == Maailmanliiga
Vesipallo kesäolympialaisissa 2020

Vesipallossa kilpailtiin Tokion 2020 kesäolympialaisissa 28:tta kertaa. Olympialaisissa oli omat turnaukset naisille ja miehille. Miesten turnaukseen osallisti 12 ja naisten 10 joukkuetta. Ottelut pelatiin 24. heinäkuuta – 8. elokuuta Tatsumi International Swimming Centerissä. Serbia voitti miesten turnauksen ja Yhdysvallat naisten. Ainoa maa, joka saavutti mitalin kummassakin kilpailussa, oli Unkari, joka oli pronssilla kumassakin turnauksessa. ==Aikataulu== Lähde: AL Alkulohko PE Puolivälierät VE Välierät PO Pronssiottelu LO Loppuottelu La 24 Su 25 Ma 26 Ti 27 Ke 28 To 29 Pe 30 La 31 Su 1 Ma 2 Ti 3 Ke 4 To 5 Pe 6 La 7 La 7 Su 8 Su 8 Miehet AL AL AL AL AL PE VE PO LO Naiset AL AL AL AL AL PE VE PO LO ==Mitaliyhteenveto== Miehet tiedot Naiset tiedot ==Mitalitaulukko== 1\. align=left 1 0 0 1 1\. align=left 1 0 0 1 3\. align=left 0 1 0 1 3\. align=left 0 1 0 1 5\. align=left 0 0 2 2 Yhteensä 2 2 2 6 ==Lähteet== *
Oiva Helenius

Oiva Helenius (10. kesäkuuta 1910 – 15. marraskuuta 1976) oli suomalainen taidemaalari ja kuvanveistäjä joka asui Helsingin Pukinmäessä.Liisa Nordman : Edla Markelinin ottolapset, Lestimäki Edla Markelin Lärkbacka/1:38, Siltamäki - Suutarila kansalaismuistiOiva Helenius, Bukowskin Bukipedia Maalari ja kuvanveistäjä Oiva Helenius. Arkistolinkki, Internet Archive 19.4.2019. Heleniuksen vanhemmat olivat maalari Gustaf Sigrid Helenius ja Fanny Maria o.s. Nyberg. Hän teki akvarelleja ja lyijykynäpiirroksia Karjalan alueen kirkoista sekä maalasi muotokuvia. Heleniuksen tunnetuimpia töitä olivat Ruskealan taistelumuistomerkki ja Suomenlinnan 200-vuotismitali. Helenius oli naimisissa Linnea Theodora (Thora, "Toora", Dora") Kavanderin kanssa joka oli leipomoa Suutarilan Lestimäessä pitäneen Edla Markelinin (1863–1949) ottotytär. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kuvanveistäjä Oiva Helenius Äänislinnassa, valokuva 26.5.1944 (Sotasampo) Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Suomalaiset kuvanveistäjät Luokka:Vuonna 1910 syntyneet Luokka:Vuonna 1976 kuolleet
Natalia Kanem

Natalia Kanem (s. 1955 tai 1956) on panamalainen lääkäri ja YK:n väestörahasto UNFPA:n johtaja. Hän on pyrkinyt urallaan edistämään naisten lisääntymis- ja seksuaaliterveyttä. == Opiskelu ja akateeminen ura == Natalia Kanem oli yksi neljälapsisen perheen lapsista. Hänen isänsä oli Panaman ensimmäinen tummaihoinen hammaslääkäri. Isä kuoli, kun Natalia oli kuusivuotias. Pian tämän jälkeen Natalia muutti sukulaistensa luokse Yhdysvaltoihin. Kanem opiskeli Harvardin yliopistossa, kun hän kiinnostui naisten terveydestä ja oikeuksista. Hän osallistui vuonna 1975 YK:n ensimmäiseen Naisten maailmankonferenssiin. Kanem sai vuonna 1976 Harvardin yliopistota alemman korkeakoulututkinnon tieteen historiasta ja vuonna 1980 lääketieteellisen tutkinnon Columbian yliopistosta. Vuonna 1990 hän valmistui Washingtonin yliopistosta kansanterveyden maisteriksi. Kanem aloitti akateemisen uransa vuonna 1989 Johns Hopkinsin yliopistossa. Sieltä hän palasi Columbian yliopistoon, missä hän oli samaan aikaan lastentautien ja epidemiologian tutkijana. Kanemin tutkimuskohteisiin kuuluivat muun muassa perinteiset terveydenhoitotavat sekä HIV Panamassa, Dominicassa, Mosambikissa ja Nigeriassa. == Kansainvälinen ura naisten terveyden ja oikeuksien puolestapuhujana == Fordin säätiön palvelulsessa Kanem oli vuodet 1992–2005. Hän nousi virkakautenaan säätiön varapääjohtajaksi. Hän edisti säätiössä naisten lisääntymisterveyttä ja seksuaalisuutta erityisesti Länsi-Afrikassa, jonka edustajana hän toimi. Kanem oli vuonna 2005 perustamassa ELMA Philanthropiesia, joka on Afrikan lapsiin ja nuoriin keskittyvä yksitinen instituutti. Hän toimi ELMA:n johtajana 2005–2011. Kanem työskenteli vuodet 2012–2013 puolestaan trinidadilaisessa Lloyd Best Institute of the West Indiesissa. Kanem siirtyi vuonna 2014 YK:n alaisuuteen. Hän työskenteli vuodet 2014–2016 YK:n väestörahaston UNFPA:n Tansanian-edustajana, ja heinäkuussa 2016 hänet valittiin järjestön varapääjohtajaksi. Kanem nousi UNFPA:n virkaatekeväksi johtajaksi Babatunde Osotimehinin kuoleman jälkeen, ja lokakuussa 2017 Kanen nimettiin järjestön johtoon. == Lähteet == Luokka:Panamalaiset lääkärit Luokka:YK:n virkamiehet Luokka:1950-luvulla syntyneet Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Flora Gomes

Flora Gomes (syntyjään Florentino Gomes, s. 31. joulukuuta 1949 Cadique, Guinea-Bissau) on guinealainen elokuvaohjaaja, joka luetaan portugalinkielisen Afrikan merkittävimpiin elokuvaohjaajiin. Gomes muutti Kuubaan vuonna 1972, ja opiskeli Havannassa Kuuban taide- ja elokuvainstituutissa kuubalaisen elokuvaohjaajan Santiago Alvarezin johdolla. Siellä hän sai vaikutteita Ousmane Sembènen elokuvista. Hän palasi kotimaahansa kuvaamaan Portugalista siirtomaavallasta vapautuneen Guinea-Bissaun itsenäistymisjuhlaseremoniaa (24. syyskuuta 1974). Hän jatkoi elokuvaopintojaan ohjaaja, elokuvahistorioitsija Paulin Soumanou Vieyran (Afrique sur Seine) johdolla Senegalissa. Osin hänen vaikutuksestaan Gomes työskenteli uutistoimittajana useiden vuosien ajan. Gomesin tunnetuimpiin ohjauksiinsa luetaan elokuvat Mortu Nega (1988), Udju Azul di Yonta (Yontan siniset silmät, 1992) ja Nha Fala (2002). Useat hänen elokuvistaan ovat saaneet tunnustusta afrikkalaisilla tai eurooppalaisilla elokuvajuhlilla. Mortu Nega oli ensimmäinen täyspitkä guinealainen fiktioelokuva, ja saavutti suuren suosion ja toi ohjaajan laajempaan tietoisuuteen myös ulkomailla. Yontan siniset silmät esitettiin Cannesin elokuvajuhlien virallisessa Un certain regard -sarjassa (1992) ja myös Suomen TV1:ssä (1995). Gomesille on myönnetty ranskalaisen Ordre des Arts et des Lettres -ritarikunnan (suom. Taiteen ja kirjallisuuden ritarikunta) ritarin arvo. ==Filmografiaa== Huomaa, että lähteistä riippuen saatetaan mainita erilaisia elokuvien julkaisuvuosia (eri kielialueilla eri julkaisuvuodet). * O Regresso de Cabral (lyhyt dokumentti, 1976) * Mortu Nega (, fiktio; 1987) * Udju Azul di Yonta (, ; fiktio, 1992) * Le Masque (lyhyt dokumentti, 1993) * Po di Sangui (fiktio, 1996) * Nha Fala (; 2002) * As Duas Faces da Guerra (2007) * L’Afrique vue par… [Africa Seen by…] – A pegadas de todos os tempos; 2009) * La République des enfants (2010) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Mortu Nega traileri (tekstitys ) (youtube.com) Luokka:Guinealaiset henkilöt Luokka:Elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt