EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Walter Cygnaeus

Walter Cygnaeus (31. toukokuuta 1856 Pietari – 22. heinäkuuta 1930 Kuopio) oli suomalainen ylilääkäri ja professori.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 Cygnaeuksen vanhemmat olivat ylitarkastaja Uno Cygnaeus ja Anna Charlotta Axiane Diederichs. Hän pääsi ylioppilaaksi 1876 Helsingin ruotsalaisen normaalilyseon suomenkieliseltä osastolta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1881, filosofian maisteriksi 1882, lääketieteen kandidaatiksi 1885 sekä lääketieteen lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1890. Cygnaeus toimi lääninsairaalan ylilääkärinä Kuopiossa 1896–1926. Hän sai ylimääräisen professorin arvon 1906. Walter Cygnaeus testamenttasi suurimman osan omaisuudestaan Helsingin yliopiston lääketieteelliselle tiedekunnalle omaa nimeään kantaneelle syöpätautien vastustamisrahastolle. Hän lahjoitti isältään perimänsä muistoesineet Jyväskylän Cygnaeus-museolle.Tiedemiehen jälkisäädös, Käkisalmen Sanomat, 29.07.1930, nro 83, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Maanviljelysneuvos ja Suomen Eläinvakuutusyhtiön toimitusjohtaja Johannes Cygnaeus (1858–1914) oli Walter Cygnaeuksen veli.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Johan Jakob Cygnaeus == Julkaisuja == * Studier öfver Typhusbacillen; Helsingin yliopiston väitöskirja. Helsingfors 1889, Acta Societatis scientiarum Fennicae Tomus XVIII. Societas scientiarum Fennicae, Helsingfors 1891 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Walter Cygnaeuksen syntymäpäivät?, valokuva 1920-luvun lopulta, Museovirasto, Historian kuvakokoelma Luokka:Suomalaiset lääkärit Luokka:Suomalaiset professorin arvonimen saaneet Luokka:Vuonna 1856 syntyneet Luokka:Vuonna 1930 kuolleet Luokka:Pietarinsuomalaiset henkilöt
Paljakka (Jaala)

Paljakka on kylä Kouvolan Jaalassa, Kymenlaakson pohjoisimmassa osassa. Se sijaitsee Vuohijärven luoteisrannalla, lähellä Etelä-Savon ja Mäntyharjun rajaa. Paljakka on harvaan asuttua metsäaluetta, jossa on kuitenkin paljon vapaa-ajan asuntoja. Paljakasta on matkaa Jaalan kirkonkylälle 28 kilometriä, Mäntyharjun kuntakeskukseen 26 kilometriä ja Kouvolaan lähes 60 kilometriä.Paljakka-Pökölä – Kymenlaakson kylät Lähimmät palvelut sijaitsevat Mäntyharjussa ja Jaalan kirkonkylällä. Jaalasta löytyy lähin ala-aste, mutta lähin yläaste sekä lukio ovat puolestaan Mäntyharjussa. Yhdystie 4164 eli Mäntyharjuntie kulkee kylän läpi, ja Heinolaan kulkeva yhdystie 4143 lähtee Mäntyharjuntieltä kylän pohjoispuolelta. Kymenlaakson maakunnan, nykyisen Kouvolan kaupungin sekä entisen Jaalan kunnan pohjoisin piste sijaitsee Paljakan kylän alueella, Rautjärven Terrisaaressa.Maanmittauslaitoksen Karttapaikka == Lähteet == Luokka:Kouvolan alueellinen jako Luokka:Jaalan kylät
I’m Thinking of Ending Things

I’m Thinking of Ending Things (tyyliteltynä pienaakkosin) on vuonna 2020 ensi- iltansa saanut yhdysvaltalainen psykologinen jännityselokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Charlie Kaufman. Se perustuu Ian Reidin samannimiseen romaaniin vuodelta 2016. I’m Thinking of Ending Things sai ensi- iltansa valikoiduissa teattereissa 28. elokuuta 2020 ja Netflixissä 4. syyskuuta 2020. Elokuva sai pääosin hyviä arvosteluja kriitikoilta. == Näyttelijät == == Arvosteluja == Helsingin Sanomat Timo Peltonen Hufvudstadsbladet Sara Ehnholm Hielm == Lähteet == Luokka:Vuoden 2020 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset psykologiset jännityselokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat Luokka:Netflix-alkuperäiselokuvat Luokka:Charlie Kaufmanin käsikirjoittamat elokuvat
Charlien enkelit (vuoden 2019 elokuva)

Charlien enkelit on 2019 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintakomediaelokuva, jonka on ohjannut Elizabeth Banks. Banks myös käsikirjoitti elokuvan Evan Spiliotopoulosin ja David Auburnin tarinan pohjalta. Sen pääosissa ovat Kristen Stewart, Naomi Scott ja Ella Balinska, jotka esittävät yksityisetsivätoimisto Townsend Agencyn uuden sukupolven ”enkeleitä”. Elokuva on kolmas osa Charlien enkelit -elokuvasarjassa, ja jatkoa elokuville Charlien enkelit (2000) ja Charlien enkelit: Kurvit suoriksi (2003). Elokuvan soundtrackin ensimmäinen single ”Don’t Call Me Angel”, jonka esittävät Ariana Grande, Miley Cyrus ja Lana Del Rey, julkaistiin syyskuussa 2019. Charlien enkelit sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 15. marraskuuta 2019. Se sai heikon vastaanoton sekä kriitikoilta että yleisöltä, ja sitä sanottiin yhdeksi vuoden suurimmista pettymyksistä. Elokuvan oli määrä saada ensi- iltansa 24. tammikuuta 2020 Suomessa, mutta Sony perui Pohjoismaiden teatterilevityksen huonon vastaanoton johdosta. == Rooleissa == ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Vuoden 2019 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset toimintakomediat Luokka:Televisiosarjoihin perustuvat elokuvat
Vilho Jämsén

Vilho Jämsén (31. lokakuuta 1871 Hankasalmi – 1. maaliskuuta 1917 Kemi) oli suomalainen päätoimittaja.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899Wilho Jämsén, Pohjolan Sanomat, 02.03.1917, nro 25, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Jämsénin vanhemmat olivat torppari Otto Vilhelm Jämsén ja Maria Laitinen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1897 Jyväskylän lyseosta ja opiskeli sitten teologiaa Helsingin yliopistossa vuoteen 1900 saakka. Jämsén toimi sanomalehtimiehenä Raahessa, Lahdessa ja Kemissä. Hän oli Raahen Lehden vastaavana toimittajana 1898–1900, Perä-Pohjolainen-lehden päätoimittajana Kemissä 1900–1905, Pohjois- Suomi-lehden perustajana ja päätoimittajana Kemissä 1905–1908 sekä Lahdessa Lahden Lehti-lehden päätoimittajana 1908–1909. Viimeksi hän oli kaupunginviskaalina ja kaupunginvoutina Kemissä vuodesta 1914 alkaen. Hän hoiti näitä virkoja virkaatekevänä jo vuodesta 1910 alkaen.Suomen sanomalehdistö 1771-1932 : bibliografinen esitys = La presse finlandaise en 1771-1932 : exposé bibliographique / Akseli Routavaara., 1935, s. 57, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotSuomen sanomalehdistö 1771-1932 : bibliografinen esitys = La presse finlandaise en 1771-1932 : exposé bibliographique / Akseli Routavaara., 1935, s. 44, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotSuomen sanomalehdistö 1771-1932 : bibliografinen esitys = La presse finlandaise en 1771-1932 : exposé bibliographique / Akseli Routavaara., 1935, s. 55, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotSuomen sanomalehdistön bibliografia : 1771-1963 = Bibliografi över Finlands tidningspress : 1771-1963 = Bibliography of the Finnish newspapers : 1771-1963 toimittaneet = redigerad av = edited by Väinö Kaarna & Kaarina Winter., 1965, s. 60, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotStadsfiskalerna, Nya Pressen, 26.07.1910, nro 168, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Jämsén oli Oulun läänin pohjoisen vaalipiirin nuorsuomalaisen piirihallinnon jäsenenä. Hän edusti Kemin kaupunkia viimeisillä säätyvaltiopäivillä 1905–1906 ja ajoi tällöin muun muassa rautatien rakentamista Rovaniemelle. Vilho Jämsén oli naimisissa 1900–1916 opettaja Anna Adolfina Luoman (k. 1916) kanssa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1871 syntyneet Luokka:Vuonna 1917 kuolleet
Francisco Manuel de Melo

Francisco Manuel de Melo (1608 Lissabon – 1666 Lissabon) oli portugalilainen kirjailija, upseeri ja diplomaatti. Hän palveli kunnostautuen Flanderin sotaväessä, taisteli sitten kapinallisia vastaan Kataloniassa ja sai Filip IV:ltä tehtäväksi kirjoittaa sodan historian. Meloa syytettiin Francisco Cardoson murhasta, ja hänet tuomittiin, vaikka hän olikin viaton, yhdeksänvuotiseen vankeuteen ja lähetettiin vihdoin Brasiliaan. Ranskan hovin avulla hän pääsi palaamaan ja asui sitten Lissabonissa.Melo (oik. Mello), Francisco Manuel de, Tietosanakirja osa 6, palsta 269, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1913Melo, Francisco Manuel de, Nordisk familjebok, Uggleupplagan. 18. palsta 65. Nordisk familjeboks förlags 1913 Melon pääteos Historia de los movimientos, separación y guerra de Cataluña en tiempo de Felipe IV (1640–1641) on kirjoitettu silminnäkijän tarkkuudella, mallikelpoisella esitystaidolla, ja se osoittaa kokenutta poliittista tarkastelua. Melon runot, Las tres musas de Melodino (1649), ilmaisevat Francisco de Quevedon vaikutusta. Melo oli kaksikielinen ja kirjoitti pääosan tuotannostaan espanjaksi. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Portugalilaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1611 syntyneet Luokka:Vuonna 1665 kuolleet
Liinjärv

Liinjärv on Virossa Võrumaalla Rõugen kunnassa Rõugen kauppalassa sijaitseva järvi. Se on Rõuge jõen jokilaaksossa Rõugen järvialueen ylin järvi . == Maantietoa == Järvi on 370 metriä pitkä, 150 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 3,5 hehtaaria. Se sijaitsee viime jääkauden loppuvaiheessa syntyneessä jäätikköjokilaaksossa, jonka paikallinen nimi on Rõuge ürgorg. Liinjärven kohdalla järveen laskeutuu lisäksi pohjoisesta Ööbikuorg (Satakielilaakso). Laaksossa on vierekkäin kaksi järveä, joista toinen on eteläinen Valgjärv. Molemmat järvet laskevat suurempaan Suurjärveen. Laakson pohja on erityisesti Liinjärven ympärillä soistunutta metsämaata tai niittyä. Rõugen taajama ja sen liepeillä olevat Jaanipeebun ja Tiidun kylät sijaitsevat laakson rinteiden yläpuolella. Järvien välissä on järven rannassa kaksi tilaa ja Liinjärven pohjoispuolella on muinaislinnan jäänteet (Rõuge linnamägi eli Liinmägi). == Luontoarvoja ja luokittelu == Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 1) mukaan kovavetinen järvi (). Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti sekä kovavetiseksi järveksi että eutrofiseksi järveksi (, KE). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on keskikorkea tai korkea ja sen ravinnepitoisuudet ovat korkeat. Järvi on silloin rehevöitynyt. Liinjärv on lähderikas ja lähteitä löytyy esimerkiksi pohjoisrannan rinteiltä ja järven pohjasta. Jokilaakson rinteiltä on kulkeutunut runsaasti irtoainesta järveen ja järven pohjassa on Viron paksuin sedimenttipatja. Sen paksuudeksi on mitattu 20,5 metriä. Sedimentit toimivat esimerkiksi ympäristöindikaattorien säilymispaikkana ja niitä on jo hyödynnetty tutkimuksissa . Lähteiden karbonaattipitoisuus on niin korkea, että karbonaattia kiteytyy lähteen reunoille. Lähteiden vesi laskee Liinjärveen, jonka happamuustaso on pH 7,7–8,4. Vesi on aina myös kylmää . Sekä Liinjärvessä että Suurjärvessä elää jääkauden jälkeinen relikti okakatka (Pallasea quadrispinosa ). == Vesistösuhteita == Liinjärv kuuluu Rõuge jõen valuma-alueeseen, sillä se on joen läpivirtausjärvi. Rõuge jõgi on Võhandu jõen sivu-uoma. Järven vesi on peräisin sekä lähteistä että sadannasta. Liinjärvellä on eniten lähteitä verrattuna Rõugen järviketjun järviin. Joki alkaa ylempänä jokilaakossa Mõõlun ja Paaburin kylistä noin 4–5 kilometrin päässä kaakossa. Myös Ööbikuorgista virtaava Tindi oja tuo noin kolmen kilometrin päästä runsaasti vettä. Liinjärven lasku-uoma on varsin leveä ja järven vedenpinta on siksi samalla korkeudella kuin Suurjärvellä. Tämä johtuu Rõuge jõessa heti Suurjärven alapuolella olevasta padosta, jossa sijaitsee pieni vesivoimala (Ala-Rõuge külalistemaja hüdroelektrijaam) . Võhandu jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen. == Huomautuksia == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaardrid, Ragnari: Liinjärv (valokuvia) Luokka:Rõuge Luokka:Võrumaan järvet Luokka:Rõuge jõen valuma-alue
Rousi

Rousi on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä: *Arne Rousi (1931–2020), kasvitieteilijä, professori ja Turun yliopiston rehtori 1987–1993, Arvo Rousin poika, Martti ja Tuomas Rousin isä, Erik Rousin isoisä *Arvo Rousi (1892–1987), majuri, pankinjohtaja ja viimeinen elossa ollut kalterijääkäri, Arne Rousin isä *Erik Rousi (s. 1987), bassolaulaja, Arne Rousin tyttärenpoika, Martti ja Tuomas Rousin sisarenpoika *Martti Rousi (s. 1960), sellisti ja professori, Arne Rousin poika, Tuomas Rousin veli, Erik Rousin eno *Tuomas Rousi (s. 1967), kapellimestari, Arne Rousin poika, Martti Rousin veli, Erik Rousin eno.
M/T Enskeri

M/T Enskeri oli Neste Oy:n omistama, vuonna 1970 valmistunut suomalainen tankkilaiva. Laiva siirtyi 1982 Turkin lipun alle ja se romutettiin Kalkutassa Intiassa 1992. Enskeri tuli tunnetuksi vuonna 1975 tapahtuneen arsenikkitynnyrien upotusskandaalin johdosta.Neste: Enskeri. Äänimeri. Enskeri valmistui maaliskuussa 1970 Rheinstahl Nordseen telakalta Emdenissä Länsi- Saksassa. Laivan vetoisuus oli 112 643 kuollutpainotonnia, pituus 274,26 metriä, leveys 39,03 metriä ja syväys 15,40 metriä. Koneteho oli 26 000 hevosvoimaa. Enskerin sisaralus oli vuonna 1969 valmistunut tankkilaiva Tiiskeri. Enskeri lähti 15. maaliskuuta 1975 Sköldvikistä mukanaan 690 arsenikkijätetynnyriä, jotka oli tarkoitus upottaa Atlantilla mereen. Kansainvälisten vastalauseiden seurauksena arsenikkitynnyrit purettiin 3. huhtikuuta Lissabonissa tanskalaiseen Jens Rand-alukseen, joka toi ne takaisin Suomeen Naantalin jalostamolle 16. huhtikuuta. Vuonna 1982 Enskeri siirtyi sveitsiläiselle omistajalle neljän miljoonan Yhdysvaltain dollarin hinnasta. Laivan uudeksi nimeksi tuli Murat M ja kotisatamaksi Istanbul. Vuonna 1986 laiva siirtyi Panaman lipun alle, uudeksi nimeksi tuli Northern Dancer. Omistajana oli nyt kreikkalainen varustamo Chelsea Nav Ltd. Laiva siirtyi sittemmin Liberian lipun alle. Sijans Steels romutti aluksen Kalkutassa lokakuussa 1992, ja romuhinta oli noin kolme miljoonaa dollaria. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Nesteen arsenikkiskandaali 1975. Yle Elävä arkisto 23.9.2011. Luokka:Tankkerit Luokka:Neste Shipping
Die Hard (videopeli)

Die Hard () on Pack-In-Videon, Dynamixin ja Nichibutsun kehittämä ja Japanissa Pack-In-Videon ja Pohjois-Amerikassa Activisionin vuonna 1989 ja 1990 julkaisema toimintapeli Commodore 64:lle, Nintendo Entertainment Systemille, DOS:lle ja PC Enginelle. Peli perustuu vuoden 1988 elokuvaan Die Hard – vain kuolleen ruumiini yli. Pelin tarkoituksena on pelastaa panttivankeja ja taistella terroristeja vastaan Los Angelesissa sijaitsevassa Nakatomi Plazassa. == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 1989 videopelit Luokka:Commodore 64 -pelit Luokka:Nintendo Entertainment System -pelit Luokka:DOS-pelit Luokka:PC Engine -pelit Luokka:Tasohyppelyt Luokka:Japanissa kehitetyt videopelit Luokka:Yhdysvalloissa kehitetyt videopelit
Videopelivuosi 2021

__NOTOC__ Videopelivuosi 2021 käsittelee vuoden 2021 aikana julkaistuja videopelejä ja videopelimaailman merkittäviä tapahtumia. == Tapahtumia == * 12. - 15\. kesäkuuta: Electronic Entertainment Expo järjestettiin verkossa * 19. - 23\. heinäkuuta: Game Developers Conference järjestettiin verkossa * 30. syyskuuta - 3\. lokakuuta: Tokyo Game Show järjestettiin verkossa edellisvuoden tapaan ==Laitteistojulkaisuja== * Atari VCS ==Videopelijulkaisuja== === Tammikuu === * 20. tammikuuta - Hitman 3‘Hitman 3’ is set to be more “serious and darker” than previous entries, NME, 26.6.2020 * 26. tammikuuta - Atelier Ryza 2: Lost Legends & the Secret Fairy * 28. tammikuuta - Disgaea 6: Defiance of DestinyJP === Helmikuu === * 2. helmikuuta - Valheim * 4. helmikuuta - Werewolf: The Apocalypse – Earthblood * 5. helmikuuta - Ys IX: Monstrum Nox * 11. helmikuuta - Little Nightmares II * 23. helmikuuta - Persona 5 Strikers WW * 26. helmikuuta - Bravely Default 2 === Maaliskuu === * 26. maaliskuuta - Monster Hunter Rise * 26. maaliskuuta - It Takes Two === Huhtikuu === * 1. huhtikuuta - Outriders * 6. huhtikuuta - Oddworld: Soulstorm * 30. huhtikuuta - Returnal === Toukokuu === * 7. toukokuuta - Resident Evil Village * 25. toukokuuta - Biomutant === Kesäkuu === * 1. kesäkuuta - Necrumunda: Hired Gun * 11. kesäkuuta - Ratchet & Clank: Rift Apart * 11. kesäkuuta - Game Builder Garage * 22. kesäkuuta - Olympic Games Tokyo 2020 - The Official Video Game === Elokuu === * 25. elokuuta - Psychonauts 2 === Syyskuu === * 10. syyskuuta - Life Is Strange: True Colors * 10. syyskuuta - Tales of Arise * 14. syyskuuta - Deathloop * 24. syyskuuta - Lost Judgment * 28. syyskuuta - New World === Lokakuu === * 7. lokakuuta - Far Cry 6 * 12. lokakuuta - Poppy Playtime * 26. lokakuuta - Marvel's Guardians of the Galaxy * 28. lokakuuta - Age of Empires IV === Marraskuu === * 5. marraskuuta - Call of Duty: Vanguard * 9. marraskuuta - Jurassic World Evolution 2 * 9. marraskuuta - Forza Horizon 5 * 12. marraskuuta - Shin Megami Tensei V * 19. marraskuuta - Battlefield 2042 * 19. marraskuuta - Pokémon Brilliant Diamond ja Shining Pearl * 22. marraskuuta - Farming Simulator 22 === Joulukuu === * 8. joulukuuta - Halo Infinite ==Lähteet== Luokka:Videopelivuodet *
Catulle Mendès

Abraham Catulle Mendès (1841–1909) oli ranskalainen kirjailija ja runoilija. Hän oli parnassolaisen koulukunnan perustajia ja vaikutti moneen lupaavaan aloittelijaan, muun muassa François Coppéehen. Hän osasi hyvin taitavasti jäljitellä muita runoilijoita. Hänen loistavalla muoto- ja tyylitaidolla kirjoitetut romaaninsa ovat sävyltään rohkeita ja väkevän aistillisia. Runomuotoinen näytelmä Le roman d’une nuit (1863) tuotti hänelle vankeus- ja sakkorangaistuksen. Mendèsin koottujen runojen kokoelma Poésies ilmestyi 1872. Hänen romaaneistaan merkittävimpiä ovat Le roi vierge (1880), Méphistophéla (1890), La maison de la vieille (1894), Gog (1896). Mendèsin parhaita näytelmiä ovat Les mères ennemies (1882), La femme de Tabarin (1887), La Reine Fiammette (1889), joka on Mendèsin pääteos, esitetty suomeksi nimellä Orlanda kuningatar, Médée (1898), Scarron (1904). Mendès oli vuodesta 1893 Le Journal -lehden teatteriarvostelijana. Mendès oli Ranskan varhaisimpia Richard Wagnerin ihailijoita ja on kirjoittanut hänestä kirjan.Mendès, Abraham Catulle, Tietosanakirja osa 6, palsta 283, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1913 ==Suomennettu tuotanto== * Valittuja novelleja, suom. Simo Pakarinen. Varustettu elämäkerrallisella katsauksella. Savonlinna: Kansa 1908. Sarja: Kansan novellikirjasto 10. * "Haitallinen luuranko", antologiassa Unikäärme ja muita vanhoja kauhukertomuksia, Nysalor-kustannus 2017 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Ranskalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1841 syntyneet Luokka:Vuonna 1909 kuolleet
M/T Palva (1964)

M/T Palva oli Neste Oy:n omistama vuonna 1964 valmistunut suomalainen tankkilaiva. Laiva siirtyi 1984 Panaman lipun alle ja sai uudeksi nimekseen Vitoria. Kesäkuussa 1987 japanilainen tankkialus Fuyoh Maru törmäsi Seine- joella Vitoriaan, jolloin Vitorialla tapahtui räjähdys ja laiva syttyi tuleen. Onnettomuudessa kuoli kuusi henkilöä. Palvan sisaralus oli tankkilaiva M/T Tervi.Neste : Palva, Äänimeri-sivusto Palva valmistui lokakuussa 1964 Rauma- Repolan Rauman telakalta. Laivan vetoisuus oli 16 782 kuollutpainotonnia, pituus 163,64 metriä, leveys 20,03 metriä ja syväys 9,17 metriä. Koneteho oli 6 650 hevosvoimaa. Palva törmäsi 10. joulukuuta 1965 yhteen S/S Dianan kanssa Vidskärissä, jolloin molemmat laivat vaurioituivat. Palvalla tapahtui 20. tammikuuta 1968 Itämerellä räjähdys ja tulipalo laivan keulaosassa. Venäläinen pelastushinaaja Hermes pelasti 29 miehistön jäsentä pelastusveneistä, mutta yksi miehistön jäsen katosi. Vaurioitunut Palva hinattiin Tallinnaan. Palva ajoi karille 5. tammikuuta 1969 Utön pohjoispuolella. Osa laivan öljylastista pääsi mereen ja osa saatiin siirrettyä sisarlaiva Terviin. Palva hinattiin toukokuussa 1970 Kieliin korjattavaksi. Palva sai pohjakosketuksen 3. tammikuuta 1970 Kustaanmiekan luona Helsingissä ja sai vuodon. Elokuussa 1972 Helsingin Sanomien toimittaja Martti Heikkinen oli mukana Palvan matkalla Luoteisväylää pitkin Rotterdamista Kanadan arktiseen saaristoon ja teki matkasta kolmiosaisen artikkelisarjan, joka julkaistiin 8., 10. ja 13. syyskuuta. Vuonna 1980 Palva sai pohjakosketuksen Göteborgin edustalla ja Grönlantiin menossa ollut öljylasti siirrettiin sisaralus Terviin. Syyskuussa 1984 Palvan omistajaksi tuli panamalainen Falcon Nav Inc -varustamo ja sen sai uudeksi nimekseen Vitoria. Kun Vitoria oli 23. kesäkuuta 1987 matkalla painolastissa Seine-joella Rouenista Le Havreen japanilainen tankkialus Fuyoh Maru törmäsi laivan keskiosaan, jolloin Vitorialla tapahtui räjähdys ja laiva syttyi tuleen. Onnettomuudessa kuoli laivan ranskalainen luotsi, laivan kapteeni ja neljä miehistön jäsentä. 22 miehistön jäsentä saatiin pelastettua. == Lähteet == Luokka:Tankkerit Luokka:Neste Shipping
Rita Taskinen

Sisustussuunnittelija Rita Taskinen, syntynyt (o.s Hämäläinen, s. 1949). Valmistui sisustussuunnitelijaksi Taideteollisesta korkeakoulusta Helsingissä 1982. Ennen sisustussuunnitelijaksi ryhtymistään hän on toiminut mm. sisustusalan toimittajana Avotakka- lehdessä. Viimeksi hän toimi Bungalow Oy:n toimitusjohtajana, josta siirtyi eläkkeelle 2019. Rita Taskinen voisi luonnehtia sisustusalan monitoimihenkilöksi. Hän on suunnitelut paljon talojen- ja asuntojen sisustoja, suunnitellut huonekaluja, kirjoittanut sisustukeseen liittyviä artikkeleita, kirjoja ja blogeja. Hän on mm. suunnitellut ns. "Huuli-tuolin" (eng. Kiss) 1982, jonka perusta on sisustusarkkitehti Ahti Taskisen suunniteleman Basic-toimistosarjan tuolin runko. Rita Taskinen on siihen suunnitellut huulenmuotoisen selkänojan. Tuoli saavutti menestystä ja se sai paikkansa myös Design-museosta. Huonekalujen suunnitelu jäi sitten kuitenkin vähemmälle ja hän on keskittynyt enemmän talojen sisustojen suunnitteluun. Rita Taskinen tekee edelleen sisustukseen liittyviä tilaustöitä ja kirjoittaa moniin sisustusalan julkaisuihin. Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Sisustussuunnittelijat Luokka:Elävät henkilöt
Gresini Racing

Gresini Racing on italialaisen Fausto Gresinin perustama ratamoottoripyöräilytalli. Se kilpailee MotoGP luokassa nimellä Aprilia Racing Team Gresini, Moto2 luokassa Federal Oil Gresini, Moto3 luokassa Kömmerling Gresini ja MotoE luokassa Trentino Gresini. Talli aloitti kilpailemisen 500 kuutioisten sarjassa 1997, jonka jälkeen se kilpaili myös 250 kuutioisissa vuosina 1999–2002. Tuolloin talli saavutti ensimmäisen mestaruutensa Honda NSR250 pyörällä, jota ajoi Daijiro Kato. MotoGP luokassa tallin paras saavutus sijoittui vuosien 2003–2005 ajalle, jolloin Sete Gibernau ajoi kahdesti MM- sarjan toiseksi ja Marco Melandri kerran Honda RC211V pyörällä.MotoGP World Standing 2003 motogp.com Viitattu 29.7.2020 MotoGP World Standing 2004 motogp.com Viitattu 29.7.2020 MotoGP World Standing 2005 motogp.com Viitattu 29.7.2020 ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Ratamoottoripyöräilytallit
Tattari (täsmennyssivu)

Tattari voi tarkoittaa ainakin seuraavia: *tattari eli viljatatar, tatarkasveihin kuuluva kasvilaji *tattari, historiallinen nimitys kiertolaisista tai romaneista *Sukunimenä: **Juho Tattari (1870–1958), suomalainen kansanopiston opettaja ja oppikirjojen tekijä **Tauno Tattari (1907–1936), suomalainen urheilutoimittaja ja elokuvakäsikirjoittaja **Timmy Tattari (s. 2004), suomalainen artisti, laulaja ja lauluntekijä **Vilho Tattari (1893–1962), suomalainen jääkärivänrikki **Väinö Tattari (1902–1981), suomalainen kommunistipoliitikko ja ammattiyhdistysjohtaja. ==Katso myös== *Tataari (täsmennyssivu)
Thoracochromis

Thoracochromis on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalasuku. Siihen kuuluu 12 lajia, joita tavataan Afrikasta: * Thoracochromis albolabris (Trewavas & Thys van den Audenaerde, 1969) * Thoracochromis bakongo (Thys van den Audenaerde, 1964) * Thoracochromis brauschi (Poll & Thys van den Audenaerde, 1965) – Punakurkkuhautoja * Thoracochromis buysi (Penrith, 1970) * Thoracochromis callichromus (Poll, 1948) * Thoracochromis demeusii (Boulenger, 1899) – Kyhmyhautoja * Thoracochromis fasciatus (Perugia, 1892) * Thoracochromis lucullae (Boulenger, 1913) * Thoracochromis moeruensis (Boulenger, 1899) * Thoracochromis schwetzi (Poll, 1967) * Thoracochromis stigmatogenys (Boulenger, 1913) * Thoracochromis wingatii (Boulenger, 1902) – Turkoosihautoja == Lähteet == Luokka:Kirjoahvenet
Parnassolaiset

Parnassolaiset () oli ranskalainen runoilijaryhmä, johon kuuluivat muun muassa Théodore de Banville, Leconte de Lisle, Eugène Manuel, François Coppée ja Sully Prudhomme.Les Parnassiens, Nordisk familjebok, Uggleupplagan. 21. palsta 135. Nordisk familjeboks förlags 1910 Koulukunta korosti objektiivisuutta ja muotoa ja poikkesi siinä romantikoista. Parnassolaisten ohjelmanjulistus oli "taidetta taiteen vuoksi" eli taiteen tulee palvella vain esteettisiä päämääriä.Estetiikka: taide taiteen vuoksi, Tieteen termipankki , viitattu 26.7.2021 Tähän niin sanottuun koulukuntaan kuului joukko nuorempia runoilijoita, jotka 1866 liittyivät yhteen estääkseen ranskalaista runoutta rappeutumasta ja kehittääkseen sen muodon suhteen taiteellisesti mahdollisimman täydelliseksi. Uudistajat saivat puolelleen sellaisia merkittäviä vanhempia runoilijoita kuin Leconte de Lisle (1818–1894) ja Théodore de Banville (1823–1891). Ryhmän äänitorveksi muodostui antologia Le Parnasse contemporain, recueil de vers nouveaux, joka ilmestyi kolmiosaisena sarjana vuosina 1866, 1871 ja 1876. Ryhmän perustajia olivat Catulle Mendès (1841–1909) ja Louis-Xavier de Ricard (1843–1911) yhdessä kirjankustantaja Alphonse Lemerren kanssa. Kolmessa runoantologiassa on edustettuina eritasoisia runoilijoita, merkittävimpinä Sully Prudhomme (1839–1907), José- Maria de Hérédia (1842–1905), François Coppée (1842−1908) ja Paul-Armand Silvestre (1837–1901). He eivät muodostaneet varsinaista koulukuntaa, sillä kukin noudatti omaa ominaislaatuaan.Franska litteraturen, Nordisk familjebok, Uggleupplagan. 8. palsta 1209. Nordisk familjeboks förlags 1910 Ryhmää yhdistävä tekijä oli eräänlaisen "romantisme classiquen" luominen. Pyrittiin toisin sanoen yhdistämään romantiikan kautta saavutettu vapaus aihevalinnan ja runomuotojen suhteen klassiseen kiinteyteen, eikä kyse ollut pelkästään siitä, miten runoaines objektiivisesti esitetään, vaan myös kielen muodollisesta käsittelystä. Romantiikan voi siten sanoa tyhjentyneen tähän vanhoillisesti sävyttyneeseen uudistusliikkeeseen, mutta pian ilmeni, ettei se sittenkään vastannut myöhemmän sukupolven runollisia vaatimuksia. == Lähteet == Luokka:Ranskan kirjallisuus Luokka:Kirjalliset suuntaukset
Pogonoperca

Pogonoperca on meriahventen (Serranidae) heimoon kuuluva Tyyneltämereltä ja Intian valtamereltä tavattava kalasuku, johon luetaan seuraavat kaksi lajia: * Pogonoperca ocellata Günther, 1859 * Pogonoperca punctata (Valenciennes, 1830) – tähtisaippuakala Suvun tieteellinen nimi Pogonoperca tulee kreikan kielen sanoista ’pogon’ (”parta”) ja ’perca’ (”ahven”). == Lähteet == * Taksonomian lähde tribusten sukuihin asti: * Alempien taksonien suomenkieliset nimet: === Viitteet === Luokka:Meriahvenet (alaheimo)
Emma Saltzman

Emma Saltzman (15. elokuuta 1880 Helsinki – 13. syyskuuta 1972 Helsinki Toisen lähteen mukaan kuolinvuosi oli 1973.) oli suomalainen tekstiilisuunnittelija.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899Kauneuden puolesta, Kodin Pellervo 19.10.2006Suomen Käsityön Ystävät : Suunnittelijat Saltzmanin vanhemmat olivat lääketieteen tohtori, professori, pääjohtaja, todellinen valtioneuvos Fredrik Saltzman ja Emma Ruin. Hän pääsi ylioppilaaksi 1898 (Privata svenska Flickskolan i Helsingfors) ja valmistui Taideteollisuuskeskuskoulusta 1905. Saltzman suunnitteli vuodesta 1904 alkaen Suomen Käsityön Ystäville muun muassa ryijyjen, pöytäliinojen, tyynyjen ja verhojen malleja vuodesta 1904 alkaen. Hän suunnitteli tekstiilien ohella malleja kuparitaottuihin lamppuihin, kynttilänjalkoihin ja rasioihin. Saltzman mallit noudattivat jugendin muotokieltä, niissä oli kasviaiheita ja suomalaiskansallisia piirteitä. Saltzman toimi myös kirjansidonnan opettajana Taideteollisuuskeskuskoulussa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Tuleva tekstiilitaiteilija Emma Saltzman 19-vuotiaana, Finnish Heritage Agency (europeana) * Suomen Käsityön Ystävät : Emma Saltzmanin ryijymalleja Luokka:Suomalaiset tekstiilitaiteilijat Luokka:Vuonna 1880 syntyneet Luokka:Vuonna 1972 kuolleet
Saltzman

Saltzman on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Emma Saltzman (1880–1972), suomalainen tekstiilisuunnittelija * Fredrik Saltzman (1839–1914), suomalainen kirurgian professori ja todellinen valtioneuvos, Lääkintöhallituksen pääjohtaja 1890–1902 * Fredrik Saltzman (nuorempi) (1881–1972), suomalainen ylilääkäri * Harry Saltzman (1915–1994), kanadalaissyntyinen elokuvatuottaja == Kuvitteellisia henkilöitä == * Alaric Saltzman, Salvatore-sisäoppilaitoksen perustaja ja rehtori televisiosarjoissa Vampyyripäiväkirjat ja Legacies * Elizabeth Saltzman, televisiosarjoissa Vampyyripäiväkirjat ja Legacies * Josie Saltzman, Elizabeth Saltzmanin kaksoissisar televisiosarjoissa Vampyyripäiväkirjat ja Legacies. ==Katso myös== * Salzman * Salzmann
Aleksandr Aksinin

Aleksandr Timofejevitš Aksinin (, 4. marraskuuta 1954 Leningrad, Venäjän SFNT – 28. heinäkuuta 2020) oli Neuvostoliittoa edustanut pikajuoksija, olympiavoittaja ja Euroopan mestari. Aksinin kuului Neuvostoliiton pikaviestijoukkueeseen voittaen olympiakultaa Moskovassa 1980, olympiapronssia Montréalissa 1976, Euroopan mestaruuden Ateenassa 1982 ja EM-pronssia Prahassa 1978. Henkilökohtaisia arvokisamitaleita Aksinin saavutti 60 metrin matkalta sisäratojen EM-kilpailuissa: hopeaa Katowicessa 1975 ja pronssia Milanossa 1978 sekä Sindelfingenissä 1980. Moskovan kesäolympialaisissa Aksinin sijoittui lisäksi 100 metrillä neljänneksi jäätyään 0,03 sekuntia pronssiajasta. Neuvostoliiton mestaruuden Aksinin voitti 200 metrillä vuonna 1976 ja pikaviestissä vuosina 1974, 1978 ja 1980. Hänen ennätyksensä olivat 100 metrillä 10,26 sekuntia, 200 metrillä 20,80 sekuntia ja 60 metrillä 6,56 sekuntia.https://www.worldathletics.org/athletes/_/014345126 Aksinin kuoli 65-vuotiaana 28. heinäkuuta 2020.http://rusathletics.info/125376Olympedia == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Neuvostoliittolaiset pikajuoksijat Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Astatotilapia

Astatotilapia on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalasuku. Siihen kuuluu yhdeksän lajia, joita tavataan Afrikasta, Euroopasta ja Aasiasta: * Astatotilapia bloyeti (Sauvage, 1883) – Koruhautoja * Astatotilapia burtoni (Günther, 1894) – Sinisuuhautoja * Astatotilapia calliptera (Günther, 1894) – Kaunisevähautoja * Astatotilapia desfontainii (Lacepède, 1802) – Metallihautoja * Astatotilapia flaviijosephi (Lortet, 1883) * Astatotilapia stappersii (Poll, 1943) * Astatotilapia swynnertoni (Boulenger, 1907) * Astatotilapia tchadensis Trape, 2016 * Astatotilapia tweddlei Jackson, 1985 == Lähteet == Luokka:Kirjoahvenet
Lippisch P.14

Lippisch P.14 oli toisen maailmansodan aikainen suunnitteluasteelle jäänyt saksalainen ylisooninen hävittäjälentokone. == Suunnittelu ja kehitys == Vuoden 1945 alussa Alexander Lippischin johdolla suunnitellun ylisooniseksi tarkoitetun DM-3 deltakoneen tuulitunnelikokeet osoittautuivat sen verran lupaaviksi että päätettiin siitä suunnitella kaksimoottorinen hävittäjäversio. Projekti tunnettiin aluksi nimellä DM-4, mutta nimettiin myöhemmin P.14. Suunnittelutöissä käytettiin hyödyksi erilaisia aerodynaamisia ratkaisuja joita oltiin testattu jo Lippischin aikaisemmissa projekteissa. Koneeseen tarkoitetut deltasiivet olivat kopioitu aikaisemmin suunnitellusta DM-2 deltakoneesta, mutta niiden kärjet olivat pyöristetymmät jotta ohjaaminen taistelutilanteissa olisi helpompaa. Koneen suuren sekä pyöristetyn pyrstön muoto taas oli peräisin Lippischin P.01-117 hävittäjästä. Koneeseen tuli asentaa kaksi rungon sisäistä Heinkel HeS 011 turbojettiä, joiden ilmanottoaukot sijaitsivat molemmin puolin ohjaamoa, joista ilma kulki kaarrettuja ilmakanavia pitkin moottoreihin. Moottorien ja kolmipyörälaskutelineen asettelu pohjautui Lippischin aikaisempaan P.11 projektiin, jonka myötä on mahdollista että myös P.14 olisi käyttänyt kahta pyrstöevään kiinnitettyä Schmidding kiinteäpolttoaineista rakettimoottoria lentoonlähdön avustamisessa. Koneen paineistettu ohjaamo sijaitsi aivan rungon etuosassa, ja lasista valmistettu nokka olisi antanut hyvän näkymän koneen alapuolelle. Ohjaamo pohjautui DM-3 deltakoneen ohjaamoon ja lentäjän oli tarkoitus ohjata konetta makuuasennosta jotta tämä kykenisi kestämään jopa 7 G:n voimia menettämättä tajuntaansa. Koneesta valmistettiin vain tuulitunnelimalli ennen sodan päättymistä. == Tekniset tiedot == == Katso myös == * Lippisch P.12 * Lippisch P.09 * Lippisch P.13a * Luettelo saksalaisista lentokoneprojekteista, 1939–1945 == Lähteet == Luokka:Saksalaiset lentokoneprojektit, 1939–1945
Mount Hillaby

Mount Hillaby on Karibianmerellä sijaitsevan Barbadoksen korkein kohta. Sen korkein kohta on 340 metriä merenpinnan yläpuolella. Se sijaitsee Saint Amdrewin kunnan alueella saaren keskiosissa. == Lähteet == Luokka:Karibian maantiede Luokka:Barbados
Chōshi

Chōshi () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Chiban prefektuurissa. Se sijaitsee Tonejoen suulla ja Tyynenmeren rannikolla prefektuurin koillisosassa. Chōshi on Kantōn alueen itäisin kaupunki. Siihen kuuluvat Inubōnniemen ja Byōbugauran jyrkkäpiirteiset rannikkoalueet. Pohjoisessa kaupunki rajautuu Ibarakin prefektuuriin. Chōshissa on 59 659 asukasta (heinäkuussa 2020) ja sen pinta-ala on 84,20 neliökilometriä. Chōshi kehittyi Edo-kaudella vilkkaana satamana Tōhokun alueen ja Edon välisellä kauppareitillä. Kaupungissa tuotettiin erityisesti soijakastiketta ja kuivattuja sardiineja (hoshika). Kaupungin sanotaan saaneen nimensä siitä, että siellä mereen laskevan Tonejoen suu muistuttaa muodoltaan sakeastian (chōshi) suuta. Meiji-kaudella 1800-luvun lopulla Chōshista tuli tärkeä kalastussatama, ja tämän aseman se on säilyttänyt nykypäivään saakka. Kaupunkioikeudet osana Japanin nykyistä kunnallishallintoa Chōshi sai vuonna 1933, toisena Chiban prefektuurissa. Kaupungissa on elintarviketeollisuutta. Sitä ympäröivillä maaseutualueilla viljellään muun muassa keräkaalia ja tuotetaan sianlihaa. Chōshin rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluvat esimerkiksi Enpuku-jin buddhalainen temppeli, jonka ympärille kaupungin keskusta on rakentunut, sekä Kawaguchi-jinjan ja Saruta-jinjan šintolaiset pyhäköt. Kaupungin rannikon luonnonnähtävyydet, Byōbugaura ja Inubōnniemi, on liitetty Suigōn–Tsukuban puolikansallispuistoon. Inubōnniemen ympäristöä on kehitetty lomakohteena. Chōshia palvelevat JR Higashi-Nihonin Sōbu-päälinja ja Narita-linja sekä Chōshi-sähkörautatien Chōshi-sähkörautatielinja. Chōshin suursilta liittää kaupungin Ibarakin prefektuurin Kamisuun Tonejoen vastarannalla. == Kuvia == Tiedosto:Iinuma-kannon,Enpukuji-temple,Choshi- city,Japan.JPG|Enpuku-ji Tiedosto:Fishing vessels in Chōshi, Chiba - Japan - 8 June 2013.jpg|Kalastusaluksia Chōshissa Tiedosto:Cape Inubo 28.jpg|Inubōnniemi Tiedosto:Byobugaura 06.jpg|Byōbugauran rannikkoa Tiedosto:Kawaguchi-jinja (Chōshi) 03.jpg|Kawaguchi-jinja == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Chiban prefektuurin kaupungit
Leevi-Matias Taimela

Leevi-Matias Taimela (s. 18. toukokuuta 2002) on suomalainen koripalloilija, pelipaikaltaan takamies. Hän on edustanut Korisliigassa kasvattajaseuraansa Salon Vilpasta jossa voitti Suomen cup-mestaruuden vuonna 2019. == Pelaajaura == Salon Vilppaan kasvatti Taimela edusti kasvattajaseuraansa B-poikien SM- sarjassa kaudella 2018–2019 ja A-poikien SM-sarjassa kaudella 2019–2020. Kaudella 2018–2019 hän pelasi ensimmäistä kertaa myös miesten valtakunnallisissa sarjoissa tehtyään Vilppaan kanssa kolmivuotisen sopimuksenhttps://www.basket.fi/basket/uutiset/henri-wade-chatman-vilppaan- ensimmainen-ulkomaalaiskiinnitys/. Taimela pelasi kauden pääasiassa M1DB:ssä PeU Basketissa, ja lisäksi hän pelasi Korisliigaa Vilppaan edustusjoukkueessa, joka sijoittui kauden päätteeksi neljänneksi. Vilppaassa Taimela pelasi myös Suomen cupia, joka päättyi Vilppaan mestaruuteen. Koronaviruspandemian kekeyttämällä kaudella 2019–2020 pelasi A-poikien SM-sarjan ohella PeU:ssa M1DB:tä.Leevi-Matias Taimela – Suomen Koripalloliitto == Lähteet == * Leevi- Matias Taimela Suomen Koripalloliitto === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Leevi-Matias Taimela Basketball Player Profile eurobasket.com Luokka:Suomalaiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 2002 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nursi veskijärv

Nursi veskijärv tai myös Nursi paisjärv on Virossa Võrumaalla Rõugen kunnan Nursin kylässä sijaitseva padottu patojärvi. Vironkielinen sana veski tarkoittaa vesimyllyä ja pais tarkoittaa patoa. == Maantietoa == Patojärvi on 280 metriä pitkä, 60 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 0,8 hehtaaria. Se on muodostunut Rõuge jõen jokilaakson poikki rakennetun maapadon taakse. Padon aiheuttama vedenpinnan nousu on vähäinen, joten patojärvikin on pieni. Padolla on sijainnut ehkä vielä vuonna 1990 pieni vesivoimala . == Luontoarvoja == Järvi sijaitsee viime jääkauden loppuvaiheessa syntyneessä jäätikköjokilaaksossa (), joka on järven ympäristössä suhteellisen matala. Laaksosta tuleva Rõuge jõgi liittää sen ekologisesti yläpuolella sijaitsevaan Rõugen järvialueen järviketjuun, vaikka se ei siihen kuulu. == Vesistösuhteita == Nursi veskijärv kuuluu Rõuge jõen valuma-alueeseen, sillä se on joen läpivirtausjärvi. Rõuge jõgi on Võhandu jõen sivu-uoma. Joki tulee 800 metrin päästä Kahrila järvestä ja jatkaa sitten padon jälkeen virtaamistaan Võhandu jõgea kohti. Järven valuma-alueen pinta-ala on 46 neliökilometriä. Võhandu jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen. == Huomautuksia == == Lähteet == Luokka:Rõuge Luokka:Võrumaan järvet Luokka:Rõuge jõen valuma-alue Luokka:Viron tekojärvet
Samuel Chukwueze

Samuel Chimerenka Chukwueze (s. 22. toukokuuta 1999 Umuahia, Nigeria) on nigerialainen jalkapalloilija. Hän edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa AC Milania ja on pelipaikaltaan laitalinkki. == Seurajoukkueura == Chukwueze liittyi espanjalaisseura Villarrealin junioriakatemiaan vuonna 2017 kotimaansa Diamond Football Academysta.EXCLUSIVE: Arsenal target Samuel Chukwueze completes Villarreal transfer | SCORE NIGERIA scorenigeria.com. Viitattu 30.7.2020. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa seuran reservijoukkueessa 15. huhtikuuta 2018 CE Sabadellia vastaan maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä. 20\. toukokuuta 2018 hän teki ensimmäisen maalinsa ammattilaisurallaan vierasottelussa Bilbao Athleticia vastaan.El Villarreal descubre un diamante: ¡exhibición 'messianica' de Samu en San Mamés! Marca. Viitattu 30.7.2020. Kauden 2017–2018 aikana hän teki yhteensä kaksi maalia 11 ottelussa. Chukwueze teki ensiesiintymisensä seuran edustusjoukkueessa 20. syyskuuta 2018 Eurooppa-liigan lohkovaiheen ottelussa skotlantilaista Rangersia vastaan.El Villarreal se choca ante el Rangers UEFA. Viitattu 30.7.2020. 5\. marraskuuta 2018 hän pelasi ensimmäisen ottelunsa maan pääsarjassa Primera Divisiónissa kotikentällä Levantea vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki 1. marraskuuta 2018 Copa del Reyn ottelussa UD Almeríaa vastaan.Samuel Chukwueze, nueva perla del Villarreal Capital Deporte. Viitattu 30.7.2020. Chukwueze pelasi Villarrealissa viiden kauden aikana 155 Primera Divisiónin ottelua, joissa hän teki 21 maalia ja antoi 18 maalisyöttöä. Mestarien liigassa hän pelasi yhdeksän ottelua ja teki kaksi maalia. Eurooppa-liigan 20 ottelussa hän teki kaksi ja syötti viisi maalia. Villarrealin mestaruuskaudella 2020–2021 hän pelasi Eurooppa-liigassa 11 ottelua, joissa teki yhden ja syötti neljä maalia, mutta oli loukkaantumisen takia sivussa loppuottelusta. Konferenssiliigassa hän pelasi seitsemän ottelua, joissa teki kaksi maalia ja antoi kolme maalisyöttöä. Chukwueze siirtyi Serie A:n AC Milaniin 20 miljoonan euron siirtosummalla kesällä 2023. == Maajoukkueura == Chukwueze pelasi alle 17-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2017 kaikki seitsemän ottelua ja teki kolme maalia Nigerian voittaessa maailmanmestaruuden. Ensimmäisen ottelunsa Nigerian maajoukkueessa 20. marraskuuta 2018 ystävyysottelussa Ugandaa vastaan.Uganda hold Super Eagles to friendly stalemate ESPN. Viitattu 30.7.2020. Hän pelasi kuusi ottelua Nigerian saavuttaessa pronssia Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2019. Puolivälierässä Etelä-Afrikkaa vastaan hän teki ensimmäisen maaottelumaalinsa. Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2021 hän pelasi kolme ottelua ja teki maalin Sudania vastaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Samuel Chukwuezen tilastot BDFutbol-sivustolla * Samuel Chukwuezen tilastot Soccerway-sivustolla Luokka:Nigerialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Al-Amal

Al-Amal (, , , tunnetaan myös nimellä Emirates Mars Mission) on Yhdistyneiden arabiemiirikuntien ensimmäinen Mars-luotain, joka laukaistiin Tanegashimasta Japanista. Luotain saapui Marsiin 9. helmikuuta 2021 ja asettui onnistuneesti kiertoradalle. Satelliittityyppinen luotain havainnoi Marsin kaasukehää; erityisesti sen säätä ja ilmastoa. Vuonna 2021 tuli 50 vuotta kuluneeksi Yhdistyneiden arabiemiirikuntien itsenäistymisestä, mitä al-Amal myös juhlisti. Hanke julkistettiin vuonna 2014. Coloradon yliopiston Laboratory for Atmospheric and Space Physics rakensi luotaimen ja Dubain Mohammed bin Rashid Space Centre operoi sitä. Lisäksi hankkeeseen osallistuvat Arizonan osavaltionyliopisto, Kalifornian yliopisto ja Pohjois-Arizonan yliopisto. == Lento == Al-Amal laukaistiin Tanegashimasta Japanista H-2A -raketilla. Lennon aikana alus teki joitakin radankorjausmanööverejä. Al-Amal asettui kiertoradalle 9. helmikuuta 2021 noin 16:00 UTC 27 minuutin jarrutuspolton jälkeen. Viive luotaimen ja Dubain komentokeskuksen välillä oli tällöin noin 11 minuuttia. Jarrutuksen tavoitteena on hidastaa alusta noin 1000 m/s Marsin suhteen ja asettaa se 1000 km x 49 380 km -kiertoradalle. Varsinainen tutkimustoiminnan kiertorata on tarkoitus olla 20 000 km x 43 000 km. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Viralliset kotisivut Luokka:Mars-luotaimet Luokka:Arabiemiraatit Luokka:Vuoden 2021 avaruustoiminta
Kropotkinskajan metroasema

Kropotkinskaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 15. toukokuuta 1935. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Moskovan metroasemat
Greta Erikson

Greta Erikson (joulukuu 1919 – 13. lokakuuta 2014) oli ruotsalainen pianisti, pianopedagogi ja professori.Greta Erikson Nya IdunGreta Erikson FokusKonsertpianisten Greta Erikson död SVT Nyheter Erikson aloitti pianonsoiton opintonsa viisivuotiaana Karl Wohlfartin pianokoulussa. 12-vuotiaana hän debytoi solistina Konsertföreningenissä. Suuren läpimurtonsa hän teki vuonna 1940 korvatessaan Claudio Arraun Tukholman konserttitalossa, jossa hän esitti Pjotr Tšaikovskin 1. pianokonserton ja Sergei Rahmaninovin 3. pianokonserton. Erikssonille toikin mainetta 1940-luvulla tehty yhteistyö Tor Mannin johtaman Ruotsin radion sinfoniaorkesterin kanssa. Erikson jatkoi opintojaan vuonna 1941 Sveitsin Zürichissä Anna Hirzel-Langenhanin johdolla. Hän opiskeli myös Pariisissa. Erikson saavutti kansainvälisellä urallaan tunnustusta etenkin Ludwig van Beethovenin ja Johannes Brahmsin tulkitsijana. Hän panosti samalla ruotsalaisohjelmistoon, kuten Wilhelm Stenhammarin, Adolf Wiklundin, Ludvig Normanin ja Erland von Kochin teoksiin. Kamarimuusikkona hän teki yhteistyötä muiden muassa David Oistrahin ja Mstislav Rostropovitšin kanssa. Erikson ei yleisesti pitänyt modernistisesta musiikista. Silti hän 75-vuotiaana tutustui Alfred Schnittken sonaatteihin. Hän oli vuodesta 1963 Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäsen ja vuodesta 1966 professori. Vuonna 1976 hänelle myönnettiin Litteris et Artibus -mitali. Erikson toimi vuodesta 1956 pianonsoiton opettajana Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa ja vuosina 1986–1997 Edsbergin linnassa. Hänen opiskelijoidensa joukossa olivat Carl-Axel Dominique, Jan Eyron, Jacob Moscowicz, Mats Widlund, Dag Achatz ja Matti Hirvonen. Omaa konsertoimistaan pianistina Erikson vähensi 1990-luvun alussa keskittyäkseen opetustyöhönsä. Kokonaan hän lopetti vanhoilla päivillään aivoverenkiertohäiriön johdosta. Erikson oli soittaessaan musiikkikriitikko Martin Nyströmin mukaan rauhallinen, vähäeleinen ja selkeä. Hänelle tärkeämpää oli melodisuus kuin tekniikka. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset pianistit Luokka:Musiikkipedagogit Luokka:Ruotsalaiset professorit Luokka:Litteris et Artibus -palkitut Luokka:Vuonna 1919 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
José da Silva Mendes Leal

José da Silva Mendes Leal (1818–1886) oli portugalilainen kirjailija ja valtiomies. Hän oli ulkoasiainministerinä, 1874 valtuutettuna ministerinä Pariisissa ja 1882 lähettiläänä Madridissa. Leal Mendesin runoelmat Canticos (1858) sisältävät monta lyriikan helmeä. Hänen historialliset ja yhteiskunnalliset näytelmänsä (Os dous renegados, Egaz Moniz, O tributo das cem donzellas, As tres cidras do amor, Pedro, A escala social, Os homens de marmore, Os homens de vidro) osoittavat ranskalaisen romantiikan vaikutusta. Itsenäisempiä ovat hänen huvinäytelmänsä, joista parhaita on O tio André. Leal Mendes on kirjoittanut myös suosittuja romaaneja, kuten A menina de Val-de- Mil. Teos Belações de Portugal com a curia romana tuotti hänelle 1845 paikan Portugalin tiedeakatemiassa. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Portugalilaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1818 syntyneet Luokka:Vuonna 1886 kuolleet
Siitaman junaturma

Siitaman junaturma tapahtui lauantaina 28. heinäkuuta 1945 Siitaman ja Oriveden välisellä rataosuudella kun Tampereelta tulossa ollut paikallisjuna ja Orivedeltä lähtenyt tavarajuna törmäsivät yhteen parin kilometrin päässä Siitaman rautatieasemalta Orivedelle päin. Onnettomuudessa kuoli kolme henkilöä ja loukkaantui 15 henkilöä.Tuhoisa junaonnettomuus Tampereen- Vilppulan välisellä rataosalla, Laatokka, 30.07.1945, nro 172, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotEsa Keskinen : Junaturma järkytti kesällä 1945, Oriveden Sanomat 29.7.2015 Paikallisjuna numero 461 lähti Tampereelta kello 14.30 kohti Orivettä. Juna pysähtyi Siitaman asemalla noin kello 15.30. Siitaman junanlähettäjä antoi matkustajajunalle luvan lähteä kohti Oriveden asemaa vaikka samaan aikaan Orivedeltä oli lähtenyt tavarajuna kohti Tamperetta. Junat kohtasivat toisensa noin kello 15.50 parin kilometrin päässä Siitaman asemalta. Kohtauspaikalla radassa oli melko jyrkkä kaarre ja mutkan sisäpuolella olleet korkeat kalliot estivät näkyvyyden, joten junat törmäsivät toisiinsa lähes täydellä vauhdilla. Yhteentörmäyksessä kumpikin veturi vaurioitui pahoin ja veturien tenderit kohosivat ylös takanaolleiden vaunujen työntyessä niiden alle. Henkilöjunan ensimmäinen vaunu vaurioitui pahoin. Onnettomuudessa kuolivat matkustajajunan veturinkuljettaja Kaino Lax, lämmittäjä A. Laasonen ja matkustajajunan konduktööri Yrjö Lukkala. Tavarajunan miehistö ehti hypätä pois junasta ennen törmäystä veturinkuljettajan paiskautuessa ulos veturin ikkunasta. Tavarajunassa olleet loukkaantuivat vain lievästi. Rikkoutuneiden vaunujen kappaleita sinkoutui ympäri törmäyspaikkaa ja tavarajunan rimavaunun lasti levisi radan varteen. Matkustajajunassa oli mukana tamperelaisia painonnostajia jotka olivat menossa harjoitusleirille Eräjärvelle. He auttoivat pelastustöissä ja heidän varusteitaan käytettiin ensisiteinä loukkaantuneille. Onnettomuuspaikalle saapui apuvoimia myös Tampereelta ja Vilppulasta. Loukkaantuneet toimitettiin Tampereelle hoitoon. Onnettomuuspaikalle ensimmäisenä Tampereen suunnasta tullut pohjoiseen matkalla ollut pikajuna 61 myöhästyi onnettomuuden vuoksi neljä tuntia ja junan matkustajat joutuivat jalkaisin ohittamaan onnettomuuspaikan ja nousemaan sitten Orivedeltä vastaantulleeseen toiseen junaan. Pikajunan matkustajien joukossa olivat myös Tampereelta pohjoiseen kotiseudulleen Taivalkoskelle lomamatkalla ollut tuleva kirjailija Kalle Päätalo vaimoineen. Päätalo kuvasi myöhemmin tapausta Iijoki-sarjan romaanissaan Nuorikkoa näyttämässä (Gummerus 1984).Kai Hirvasnoro : Matkalla pohjoiseen, Kansan Uutiset 22.1.2013 Lehtitiedon mukaan onnettomuus johtui siitä että Siitaman junanlähettäjä oli ollut päihdyksissä työaikana eikä ollut muistanut junien kulkuvuoroja.Oriveden junaonnettomuuden aiheutti junanlähettäjä, joka oli nauttinut väkijuomia, Laatokka, 01.08.1945, nro 174, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot == Lähteet == Luokka:Orivesi Luokka:Vuoden 1945 junaonnettomuudet Luokka:Junaonnettomuudet Suomessa Luokka:1940-luvun onnettomuudet Suomessa