EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Benjamin West

Benjamin West (10. lokakuuta 1738 Springfield, Pennsylvania – 11. maaliskuuta 1820 Lontoo) oli yhdysvaltalainen taidemaalari, joka maalasi historiamaalauksia pääosin Yhdysvaltain vallankumouksen ajoilta. Hän asui myös Englannissa. West syntyi Pennsylvaniassa majatalonpitäjän kymmenlapsiseen perheeseen. West vaikutti laajasti Yhdysvaltojen taiteeseen toimimalla kolmen sukupolven opettajana. Hänen oppilaitaan olivat muiden muassa Samuel Morse, Charles Willson Peale, Gilbert Stuart ja John Trumbull. Hän oli myös ensimmäinen amerikkalainen, joka sai taiteilijana huomiota ulkomailla. West oli maalarina aluksi enimmäkseen itseoppinut. Hän toimi 1740-luvun lopulta 1750-luvun lopulle Pennsylvaniassa maalaten muotokuvia. Yhdeksänvuotiaana West oli tavannut sattumalta englantilaisen muotokuvamaalarin, mikä innosti hänet ottamaan maalaamisen ammatikseen. Hän matkusti 1760 Italiaan, missä tutustui antiikin ajan taiteeseen ja ajankohtaisen uusklassismiin. Kolme vuotta myöhemmin hän oleskeli Englannissa. Westin maalaukset herättivät siellä runsaasti huomiota. Westistä tuli Englannin johtava uusklassisti ja kuningas Yrjö III tilasi häneltä töitä. West kuvasi 1770-luvulla tuohonastisista tavoista poiketen historiallisia tapahtumia ennemminkin ajanmukaisessa kuin antiikinaikaisessa asussa, mikä herätti hämmästystä, varsinkin maalauksessa Kenraali Wolfen kuolema vuodelta 1770. West oli Lontoossa yksi Royal Academy of Artsin perustajista ja hän toimi sen puheenjohtajana 1792–1820. == Teoksia == File:Benjamin West at National Portrait Gallery IMG 4477.JPG|Omakuva (National Portrait Gallery, Washington, D.C.) File:Benjamin West 005.jpg|Kenraali Wolfen kuolema, 1770 File:Erasistratus the Physician Discovers the Love of Antiochus for Stratonice.jpg|Erasistratus the Physician Discovers the Love of Antiochus for Stratonice ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * The Benjamin Westin piirustusten kokoelma. Luokka:Yhdysvaltalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1738 syntyneet Luokka:Vuonna 1820 kuolleet Luokka:Muotokuvamaalarit Luokka:Historiamaalarit
Nicola Muscat

Nicola Muscat (s. 25. kesäkuuta 1994) on maltalainen uimari. Hän kilpaili vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa ja jäi naisten 50 metrin vapaauinnissa 44. sijalle ajalla 27,22.Nicola Muscat Biography and Olympic Results | Olympics at Sports-Reference.com Muscat oli aiemmin tehnyt kansallisen ennätyksen ajalla 26,87. Häntä valmensi Andy Colbourn.Timesofmalta.com: Muscat fails to achieve own record == Lähteet == Luokka:Maltalaiset uimarit Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Adzo Kpossi

Adzo Kpossi (s. 25. tammikuuta 1999 Lomé) on togolainen uimari. Hän kilpaili vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa ja jäi naisten 50 metrin vapaauinnissa 73. sijalle eli toiseksi viimeiseksi ajalla 37,55.Adzo Kpossi Biography and Olympic Results | Olympics at Sports-Reference.com Tästä huolimatta Kpossi paransi omaa ennätystään ja myös kansallista ennätystä. Häntä valmensi hänen isänsä Kwami Kpossi, ja hän harjoitteli Loméssa hotellien altaissa. Hänestä tuli Lontoon olympialaisten nuorin kilpailija.Ilta-Sanomat: Togon 13-vuotias olympiauimari treenaa hotellien uima-altaissa koulun jälkeen == Lähteet == Luokka:Togolaiset uimarit Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kirkko ja koti

Kirkko ja koti on Siilinjärven ja Kuopion seurakuntayhtymän evankelis- luterilaisten seurakuntien lehti. Sitä kustantaa kristillinen mediatalo Kotimaa-yhtiöt. Lehti perustettiin vuonna 1913, jolloin se sai nimen Siunausta koteihin. Se on Suomen toiseksi vanhin seurakuntalehti ja se jaetaan kuukauden viimeisenä keskiviikkona ilmaisjakeluna jokaiseen alueen talouteen. Lehden painosmäärä on 77 000 kappaletta (2013). Kirkko ja koti -lehti käsittelee kristinuskon peruskysymyksiä ja tiedottaa seurakuntien tapahtumista. Lehden päätoimittaja on Minna Siikaniva. ==Lähteet== *Paikalliset seurakuntalehdet - Kotimaa-yhtiöt *Kirkko ja koti - Kuopion ev.lut seurakunnat ==Aiheesta muualla== *Kirkko ja koti -arkisto Luokka:Suomalaiset kristilliset sanomalehdet Luokka:Kuopion media Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon viestintä
Japmaseisoja

Japmaseisoja (Braco de Japma) on sukupuuttoon kuollut brasilialainen koirarotu, joka on saanut nimensä kehittäjänsä J. A. P. Magalhãesin nimikirjaimien mukaan. == Ulkomuoto == Japmaseisoja ei muistuttanut olemukseltaan tyypillistä seisojaa, ja se poikkesi kantaroduistaan huomattavasti vaikka se olikin perinyt tiettyjä ominaisuuksia niistä jokaiselta. Se ei ollut yhtä kevyt kuin pointteri eikä yhtä raskas ja vankkarakenteinen kuin niin sanotut "mannermaiset kanakoirat".Saksanseisojakerho. Haettu 15.11.2012 Se oli pienempi kuin griffoni, mutta tiheäkarvaisempi kuin pointteri.Reportagem O "JAPMA", Cão Brasileiro de Caça. Revista Caça e Pesca. Brasil, 1954, nº 155, vuosi XIII.Fila Brasileiro Chico Peltier. Haettu 10.11.2012 == Luonne ja käyttäytyminen == Rotu oli rauhallinen, lempeä, älykäs ja hyvähermoinen. Metsästäessään se ei kiirehtinyt yli-innokkaana eikä myöskään viivästellyt. Se oli perinyt griffonin sitkeyden, joka auttoi sitä työskentelemään kylmissä ja ankarissa olosuhteissa, kuten pampalla. == Alkuperä == Japmaseisoja oli seisojatyyppinen metsästyskoira. Sen historia alkoi kun Pelotasista Rio Grande do Sulin osavaltiosta kotoisin oleva metsästäjä José Antônio Pinto de Magalhães halusi jalostaa brasilialaisen metsästyskoiran.Pedigree Brasileiro. Revista de Historia. Haettu 10.11.2012 Vuonna 1924 hän risteytti keskenään pointterin, griffon-tyyppisen kanakoiran ja jonkin lyhytkarvaisen mannermaisen kanakoiran, mahdollisesti lyhytkarvaisen saksanseisojan tai bracco italianon, tavoitteenaan poikkeuksellisen lahjakkailla metsästysominaisuuksilla varustettu koira. Kaikista kantaroduista pointteria käytettiin rodun luomiseen eniten. Vuonna 1954 jalostuksella aikaansaatujen hyvien metsästysominaisuuksien johdosta Rio Grande do Sulin rotukoirayhdistys antoi Brasilian Kennelliitolle puoltavan lausunnon siitä, että uusi populaatio voitaisiin rekisteröidä puhdasrotuiseksi. Asiakirjojen mukaan japmaseisoja oli monipuolinen metsästyskoira, joka soveltui peltopyyn metsästykseen paremmin kuin muut tunnetut rodut. Harrastusmetsästys on nykyisin kielletty useimmissa Brasilian osavaltioissa, ja siksi rodulle ei enää ollut tarpeeksi käyttöä. Se ei ollut koskaan kovin suosittu: sitä kasvatti lähinnä kourallinen metsästäjiä Rio Grande do Sulin alueella, ja nykyisin se on mitä todennäköisimmin kuollut sukupuuttoon. == Lähteet == Luokka:Sukupuuttoon kuolleet koirarodut Luokka:Seisojat Luokka:Brasilialaiset koirarodut
Sãopaulonvinttikoira

Sãopaulonvinttikoira (Veadeiro Paulista) on sukupuuttoon kuollut brasilialainen koirarotu. == Ulkomuoto == Rotu muistutti englanninvinttikoiraa. Sillä oli kapea pää, pitkä kuono, ylösvetäytynyt vatsalinja, syvä ja leveä rintakehä, ohuet eturaajat, lihaksikkaat takaraajat ja pitkä, hieman ylöspäin kaartuva häntä. Karvapeite oli valkoinen, vaalea, fawn, punainen tai ruskea.Santos, Eurico. Manual do Amador de Cães. Editora Itatiaia: 1928-2004, 8. painos. ISBN 852130059. == Alkuperä == Sãopaulonvinttikoira oli vanha rotu, jonka juuret olivat portugalilaisten, ranskalaisten ja espanjalaisten mukanaan tuomissa metsästyskoirissa, joita metsästäjät risteyttivät brasilianpodengon kanssa tarkoituksenaan jalostaa populaatiota sopeutuvaisemmaksi paikallisiin olosuhteisiin. Lopputuloksena oli vinttikoira, joka oli – toisin kuin avoimessa maastossa työskentelevät eurooppalaiset rodut — sopeutunut metsästämään tiheissä metsissä. Rotu oli aiemmin hyvin yleinen São Paulon osavaltiossa, missä sitä käytettiin pampahirven metsästykseen. Harrastusmetsästyksen kieltämisen jälkeen sen suosio kuitenkin romahti ja nykyisin se on todennäköisesti kuollut sukupuuttoon.Pedigree Brasileiro. Revista de História. Haettu 10.11.2012 == Lähteet == Luokka:Sukupuuttoon kuolleet koirarodut Luokka:Vinttikoirat Luokka:Brasilialaiset koirarodut
Arc

Arc tai ARC voi viitata johonkin seuraavista: * arc, matematiikassa arkusfunktion lyhenne * Arc, Neil Youngin ja Crazy Horsen albumi * ARC, pakattu tiedostomuoto, tiedostopääte .arc * Arc, joki Provencessa Etelä- Ranskassa * Arc, joki Savoiessa Itä-Ranskassa * ARC, Synopsysin mikroprosessori * ARC, audio return channel, äänen paluukanava HDMI- tekniikassa * Rallin Afrikan-mestaruussarja ()
Anything ja Whatever

Anything ja Whatever ovat singaporelaisen Out Of The Box Pte Ltd:n valmistamia ja markkinoimia virvoitusjuomia. Juomien valmistus lopetettiin tammikuussa 2010. Virvoitusjuomamerkin erikoisuus oli se, että juomat pakattiin siten, ettei tölkin ulkonäöstä voinut arvata, minkä makuista juomaa tölkin sisällä oli. ==Makuvaihtoehdot== Anything oli hiilihapotettu virvoitusjuoma, ja sitä sai Kola -, kola sitruunalla-, Apple-, Fizz Up-, Cloudy Lemon- ja Root beer -makuisina. Whatever oli hiilihapoton jääteejuoma, ja sitä valmistettiin Ice Lemon Tea-, Peach Tea-, Jasmine Green Tea-, White Grape Tea-, Apple Tea- ja Chrysanthemum Tea -makuisina. ==Lähteet== Luokka:Virvoitusjuomamerkit Luokka:Aasialaiset juomat
San Pedro de la Paz

San Pedro de la Paz on kunta Chilessä Biobíon alueella. ==Väestö== Vuoden 2002 väestönlaskennassa kunnassa asui 80 447 henkilöä, joista 38 5571 miehiä ja 41 876 naisia. Väestöstä 80 159 (99,6 %) asui taajamissa ja 288 (0,4 %) maaseudulla. Väkiluku kasvoi 18,6 prosentilla (12 630 hengellä) vuoden 1992 väestönlaskennasta. ==Hallinto== Kuntaa johtaa valtuusto, jonka johdossa on vaalilla neljän vuoden välein valittava alcalde. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Chilen kunnat
Gabriel Torje

Gabriel Andrei Torje (s. 22. marraskuuta 1989 Timișoara, Romania) on romanialainen jalkapalloilija. Hän on kotimaansa lisäksi pelannut Italian, Espanjan, Turkin ja Venäjän sarjoissa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitalinkki. == Seurajoukkueura == Torje on Politehnica Timișoaran kasvatti. Syyskaudella 2005–2006 hän pelasi lainalla CFR Timișoarassa kahdeksan Liga II:n ottelua tehden yhden maalin. Torjen seuraavat vuodet kuluivat Liga I:ssä, jossa hän pelasi ensimmäisen ottelunsa 28. huhtikuuta 2006. Vuosina 2006–2008 Torje pelasi Politehnica Timișoarassa 37 ottelua tehden kaksi maalia ja vuosina 2008–2011 Dinamo Bukarestissa 108 ottelua tehden 17 maalia. Hän pelasi myös seurojen reservijoukkueissa Liga II:ssa: Timișoarassa kahdeksan ottelua (neljä maalia) ja Bukarestissa kaksi ottelua. Kesällä 2011 Torje siirtyi italialaiseen Udineseen, jossa teki kaudella 2011–2012 pelaamissaan 21 ottelussa kaksi maalia. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Serie A:ssa 11. syyskuuta 2011 Lecceä vastaan ja teki ensimmäisen maalinsa 5. helmikuuta 2012 Fiorentinan verkkoon. Kaudeksi 2012–2013 Torje lainattiin espanjalaiseen Granadaan, jossa pelasi ensimmäisen Primera División -ottelunsa 20. elokuuta 2012 Rayo Vallecanoa vastaan. Ensimmäinen maali syntyi 30. syyskuuta 2012 Celta Vigon verkkoon. Kaudeksi 2013–2014 Torje lainattiin espanjalaiseen Espanyoliin, kaudeksi 2014–2015 turkkilaiseen Konyasporiin ja kaudeksi 2015–2016 turkkilaiseen Osmanlısporiin. == Maajoukkueura == Torje pelasi ensimmäisen kerran Romanian maajoukkueessa 3. syyskuuta 2010 EM- karsintaottelussa Albaniaa vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki 9. helmikuuta 2011 ystävyysottelussa Kyproksen verkkoon. Hän on pelannut maajoukkueessa kaikkiaan 57 ottelua ja tehnyt niissä 12 maalia. == Lähteet == * Gabriel Torje RomanianSoccer-sivustolla * * === Viitteet === Luokka:Romanialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Masao Oka

Masao Oka (, 1898–1982) oli japanilainen kansatieteilijä ja Wienin yliopiston japanologi. Oka opiskeli ennen toista maailmansotaa Wienissä ja sai siellä vaikutteita kaupungissa vaikuttaneelta antropologian koulukunnalta nimeltä Kulturkreis, joka painotti erilaisten kulttuuripiirien erottamista. Oka ehdotti, että japanilainen kulttuuri on muodostunut viiden erillisen kulttuuripiirin vaikutuksesta. Vaikka monet Okan ajatuksista on myöhemmin kumottu, niin hänen vaikutuksensa oli merkittävä. Häntä seuranneet kansatieteilijät käyttivät tutkimuksissaan Japanin kulttuurhistoriasta samantapaisia kulttuuripiirejä, jotka yhdistyivät Japanissa maalle ominaiseksi kulttuuriksi. == Lähteet == Luokka:Japanilaiset tieteilijät Luokka:Etnologit Luokka:Japanologit Luokka:Vuonna 1898 syntyneet Luokka:Vuonna 1982 kuolleet
Björklöf

Björklöf on seuraavien henkilöiden sukunimi: *Alfons Algot Björklöf (1896–1927), jääkäri *Carl-Oscar Björklöf (1923–2008), suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, teollisuusneuvos *Micke Björklöf (s. 1965), suomalainen bluesmuusikko *Nils Björklöf (1921–1987), suomalainen meloja ja olympiamitalisti *Runar Björklöf (1911–1998), suomalainen juoksija
Lentopallon miesten mestaruussarjakausi 1955

Lentopallon TUL:n miesten mestaruussarjassa kaudella 1955 pelattiin kuudentoista joukkueen yksinkertainen kaksilohkoinen sarja. Kummankin lohkon kaksi parasta joukkuetta otteli mitaleista. Lentopalloa pelattiin Työväen Urheiluliiton lisäksi Suomen Koripallo- ja Lentopalloliitossa. Molemmat liitot järjestivät omat mestaruussarjansa ja vaikka yhteistoimintaakin oli, ei varsinaista Suomen mestaruutta ratkaistu. == TUL:n miesten mestaruussarja == === Länsilohko === Joukkue O V H Erät P Järvensivun Kisa 7 6 1 20-5 12 Pirkkalan Viri 7 6 1 18-9 12 Porin Pyrintö 7 5 2 18-10 10 Eiran Riento 7 5 2 15-9 10 Luolajan Kajastus 7 3 4 15-16 6 Helsingin Visa 7 2 5 7-17 4 Tampereen Samoilijat 7 1 6 8-18 2 Pateniemen Vesa 7 0 7 4-21 0 === Itälohko === Joukkue O V H Erät P Helsingin Tarmo 7 6 1 20-4 12 Turun Jyry 7 6 1 19-8 12 Kymin Palloilijat 7 5 2 17-11 10 Popinniemen Ponnistus 7 4 3 16-11 8 Käpylän Kunto 7 3 4 13-17 6 Pakilan Visa 7 2 5 10-16 4 Turun Weikot 7 2 5 9-18 4 Lahden Kaleva 7 0 7 2-21 0 Lohkojen kaksi viimeistä putosi Suomensarjaan kaudeksi 1956. === Loppusarja === Joukkue O V H Erät P Järvensivun Kisa 3 3 0 9-3 6 Pirkkalan Viri 3 1 2 6-6 2 Helsingin Tarmo 3 1 2 5-6 2 Turun Jyry 3 1 2 3-8 2 Mestarijoukkue Järvensivun Kisa: Reijo Mikkonen, Lauri Syrjä, Raimo Lehto, Reijo Siren, Kalevi Vilenius, Reijo Roine, Matti Metsola, Pekka Vilen, Kari Koskinen ja Veikko Rantanen. == Suomen Koripallo- ja Lentopalloliiton mestaruus == SKLL:n mestaruuden voittivat Eteläiset. Seuraavilla sijoilla olivat Lahden Kimmo, Porin Lepakot ja Pirkkalan Pirkat. mestarijoukkue: Kainu Mikkola, Harry Sundell, Eero Wallenius, Erkki Hakuli, Kalevi Elomaa, Raine Nurminen ja Jussi Villala. == Lähteet == * TUL:n toimintakertomus 1955 * Rauno Liimatainen: Suuri Lentopalloteos I, sivu 38. (ISBN 951-99847-2-0) * Urheilumme Kasvot 3 Luokka:Lentopallon SM-liiga-kaudet Luokka:Vuoden 1955 lentopallo
Pyhän Joosefin kirkko (Kuopio)

Pyhän Joosefin kirkko (entinen Männistön Vanha kirkko) on Kuopion Männistön kaupunginosassa sijaitseva Suomen katolisen kirkon kirkkorakennus, joka on pyhitetty Pyhälle Joosefille. == Rakennuksen historiaa == Kirkko rakennettiin alun perin luterilaiseksi Hannukselan rukoushuoneeksi. Sen rakennutti vuosina 1912–1913 Kuopion diakonaattiyhdistys rakennusmestari Antti Koposen suunnitelmien mukaan. Rukoushuone vihittiin kirkoksi vuonna 1945, jolloin kellotorniin hankittiin tamperelaisen Lokomon valama teräksinen kirkonkello. Kirkossa on tehty korjauksia 1960-luvulla ja viimeksi 2002, jolloin osa vanhoista muutoksista palautettiin. Kirkon alttaritauluna oli vuodesta 1964 lähtien Unto Heikkisen Hautaan laskeminen. Joulukuussa 2013 Heikkisen teos siirrettiin evankelisluterilaisen Männistön Pyhän Johanneksen kirkon aulaan. Edellinen Männistön Vanhan kirkon alttaritaulu oli mosaiikkityö, kuvataiteilija Uuno Eskolan Kristus ristillä. Vuonna 1957 lahjoitti kuvanveistäjä Raimo Utriainen kirkkoon metallireliefin Jeesus ilmestyy opetuslapsille. Kirkon suunnittelija, rakennusmestari Koponen oli Männistössä asuneen Utriaisen äidinpuoleinen isoisä. Kirkossa on Urkurakentamo Veikko Virtasen tekemät 15-äänikertaiset urut vuodelta 1970. == Katoliseksi kirkoksi == Maaliskuussa 2013 Kuopion seurakuntayhtymän yhteinen kirkkoneuvosto päätti esittää kesällä 2013 kokoontuvalle yhteiselle kirkkovaltuustolle kirkon myymistä, kauppahinta olisi 800 000 euroa. Kaupan toteutuminen piti hyväksyä vielä kirkkohallituksessa. Kirkon urut kuuluvat kauppaan, mutta ei mitään irtaimistoa tai taidetta. Kirkkovaltuusto hyväksyi myynnin katoliselle kirkolle kesäkuussa 2013. Rakennus vihittiin katoliseksi Pyhän Josefin kirkoksi 3. toukokuuta 2014. Pyhän Joosefin katolinen seurakunta aloitti toimintansa Kuopiossa pääsiäisenä 2016. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Katolisen Pyhän Olavin seurakunnan www-sivut * Männistön kirkot Kuopion ev.lut. seurakuntayhtymän www-sivuilla Luokka:Kuopion kirkot Luokka:Suomen rukoushuoneet Luokka:Suomen katoliset kirkkorakennukset Luokka:Suomen puukirkot Luokka:Männistö
Burman

Burman on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: *Alfred Burman (1847–1904), suomalainen merikapteeni, koulunjohtaja ja valtiopäivämies *Jens Burman (s. 1994), ruotsalainen maastohiihtäjä *Johan Jakob Burman (1771–1824), suomalainen soturi *Pauli Burman (1933–2012), suomalainen päätoimittaja, kansanedustaja (sdp) *Pieter Burman vanhempi (1668–1741), hollantilainen kielitieteilijä *Pieter Burman nuorempi (1713–1778), hollantilainen kielitieteilijä *R. D. Burman (1939–1994), intialainen elokuvamusiikin säveltäjä *Sakari Ruotsalo, ent. Burman (1869–1935), suomalainen näytelmäkirjailija *Vesta Burman, Vesta (s. 1991), suomalainen laulaja ja lauluntekijä *Victor Burman (1865–1941), amerikansuomalainen sanomalehtien toimittaja ja kustantaja *Wilhelm Burman (1897–1969), suomenruotsalainen kirjailija.
Böök

Böök on seuraavien henkilöiden sukunimi: *Alarik Böök (1860–1936), suomalainen näyttelijä, piirustuksenopettaja ja taidemaalari *Albert Theodor Böök (1858–1943), suomalainen opettaja, kirjailija, Hämeenlinnan kaupungin historiallisen museon aloitteen tekijä *Bruno Böök (1852–1883), suomalainen näyttelijä *Eero Böök (1910–1990), suomalainen shakkimestari *Einar Böök (1874–1957), suomalainen ministeri *Emil Böök (1835–1914), suomalainen kasvatustieteilijä ja rehtori *Fredrik Böök (1883–1961), ruotsalainen kirjailija, kriitikko ja kirjallisuushistorioitsija *Gustaf Robert Böök (1830–1895), suomalainen pappi ja valtiopäivämies *Holger Böök (1923–2003), suomalainen rakennusmestari, rakennusneuvos ja Rakennusliike H. Böök Oy:n perustaja *Kaarlo Böök, myöh. Pajamo (s. 1908), suomalainen pesäpalloilija *Kerttu Böök (1898–1944), suomalainen kuvittaja, kuvataiteilija ja lastenkirjailija *Leo Böök (1891–1969), suomalainen pappi ja Kokoomuksen kansanedustaja *Tyyne Böök (1884–1968), suomalainen valokuvaaja.
Collin

Collin on seuraavien henkilöiden suku- ja etunimi: ==Sukunimi== *Albéric Collin (1886–1962), belgialainen kuvanveistäjä *Amanda Collin (s. 1986), tanskalainen näyttelijä *Anders Collin (1754–1830), ruotsalainen kirjastonhoitaja ja mystikko, johti kannattajiaan colliaaneja Suomessa ja Ruotsissa *Anton Collin (1891–1973), suomalainen hiihtäjä *Carl Constantin Collin (1863–1941), suomalainen insinööri ja tilanomistaja *Christen Collin (1857–1926), norjalainen kirjallisuushistorioitsija *Elias Collin (s. 2003), suomalainen jalkapalloilija *Eva Collin (1896–1982), suomalainen taidemaalari *Jesse Collin (s. 1993), suomalainen futsalpelaaja *Jimmie Collin (s. 1979), ruotsalainen karateka *Kaisa Collin (s. 1997), suomalainen jalkapalloilija *Luc Collin, Batem (s. 1960), belgialainen sarjakuvapiirtäjä ja -käsikirjoittaja *Marcus Collin (1882–1966), suomalainen taidemaalari, kuvittaja ja professori *Otto Collin (1850–1924), suomalainen opettaja ja eläin- ja kasvitieteen harrastaja ==Etunimi== *Collin Altamirano (s. 1995), yhdysvaltalainen tennispelaaja *Collin Benjamin (s. 1978), namibialainen jalkapalloilija *Collin Mitchell (s. 1969), kanadalainen curlingpelaaja *Collin Peterson (s. 1944), yhdysvaltalainen poliitikko *Collin Samuel (s. 1981), trinidadtobagolainen jalkapalloilija ==Katso myös== *Erik August Kollin (1836–1901), Fabergéllä työskennellyt suomalainen kultaseppä
Mikel Rico

Mikel Rico Moreno (s. 4. marraskuuta 1984 Barakaldo, Vizcaya, Baskimaa, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän on edustanut Espanjan Primera Divisiónissa Granadaa, Athletic Bilbaoa ja Huescaa. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. == Seurajoukkueura == Rico pelasi juniorina kolme kautta basaurilaisessa Basconiassa, joka on Baskimaan suurseuran Athletic Bilbaon yhteistyöseura. Sen edustusjoukkue toimii Athleticin reservijoukkueena. Edustusjoukkueessa, jota tuolloin valmensi José Luis Mendilibar, Rico pelasi yhden ottelun keväällä 2001. Hän ei kuitenkaan vakuuttanut Athleticin junioripäällikkönä toiminutta Luis Fraduaa, joka sulki häneltä oven edetä Athleticin organisaatiossa. Rico jätti Basconian kauden 2002–2003 jälkeen ja siirtyi Conquenseen, jota valmensi basaurilainen Miguel Zurro. Hän aloitti Conquensen reservijoukkueesta, mutta pelasi kevätkaudella 2003–2004 myös kahdeksan Segunda División B:n ottelua edustusjoukkueessa. Seuraavina kausina hän sai enemmän vastuuta: kaudella 2004–2005 hän pelasi nousukarsinta mukaan lukien 40 ottelua, joissa teki kolme maalia, ja seuraavalla kaudella 35 ottelua, joissa teki yhdeksän maalia. Jälkimmäisen kauden Rico pelasi lainalla Poli Ejidosta, johon oli siirtynyt kauden 2004–2005 jälkeen. Kaudella 2006–2007 hän pelasi Poli Ejidossa 20 Segunda Divisiónin ottelua. Kaudeksi 2007–2008 Rico lainattiin Segunda División B:n Huescaan, jossa pelasi nousukarsinta mukaan lukien 39 ottelua ja teki kuusi maalia. Seuraavalla kaudella hän pelasi nousukarsinta mukaan lukien 37 ottelua Segunda División B:hen pudonneessa Poli Ejidossa ja teki kaksi maalia. Kaudeksi 2009–2010 Rico siirtyi toissakaudelta tuttuun Huescaan tehden 41:ssä Segunda Divisiónin ottelussa viisi maalia. Alkukaudesta 2010–2011 Rico siirtyi vain yhden ottelun Huescassa pelattuaan niin ikään Segunda Divisiónissa pelanneeseen Granadaan. Ensimmäisellä kaudellaan Granadassa hän teki 44 ottelussa kaksi maalia. Granada nousi kauden päätteeksi Primera Divisióniin kaudeksi 2011–2012. Rico pelasi ensimmäisen ottelunsa Primera Divisiónissa 27. elokuuta 2011 Betisiä vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki 31. lokakuuta 2011 Sevillan verkkoon, ja koko kaudella maaleja syntyi 36 ottelussa kolme. Kesällä 2013 huhuttiin Ricon siirtymisestä Athleticiin, mistä seurat pääsivät lopulta sopuun elokuussa. Rico teki Athleticin kanssa vuoteen 2016 ulottuneen sopimuksen. == Lähteet == * * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Mikel Rico Athleticin sivustolla Luokka:Espanjalaiset jalkapalloilijat Luokka:Baskijalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Trafalgarin hautausmaa

Trafalgarin hautausmaa on vanha hautausmaa Gibraltarilla. Se sijaitsee Gibraltarin pääkadun päässä. Trafalgarin taistelun (1805) jälkeen vammoihinsa kuolleet sotilaat haudattiin sinne. Hautausmaalla järjestetään vuosittain muistotilaisuus Trafalgarin taistelussa kaatuneiden kunniaksi. Hautausmaa oli siunattu käyttöön jo 1798, seitsemän suotta ennen sille nimen antanutta taistelua. Alkujaan hautausmaan nimi oli Southport Ditch Cemetery. Se käsitettiin toisinaan kaupunginmuurin toisella puolella sijainneen vanhan St. Jagon hautausmaan laajennukseksi. Hautausmaata käytettiin hautauksiin vuosina 1798-1814. Vain kaksi sinne haudatuista on Trafalgarin taistelun uhreja. Useimmat taistelussa kuolleet siunattiin mereen. Sen sijaan hautausmaahan haudatuista vainajista monet ovat vuosien 1804 tai 1813-1814 keltakuume- epidemian uhreja. Vuonna 2005, Trafalgarin taistelun 200-vuotisjuhlallisuuksissa paljastettiin hautausmaalla luonnollisen kokoinen amiraali Nelsonin patsas. Patsaan on veistänyt John Doubleday, ja siihen on käytetty myös HMS Victorystä irrotettua kuparia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Gibraltarin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Hautausmaat
John O’Neil (rugbypelaaja)

John Thomas O’Neil (4. lokakuuta 1898 Faulkton - 25\. maaliskuuta 1950 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen rugby union -pelaaja ja olympiavoittaja. O’Neil tuli varakkaasta texasilaisesta öljysuvusta ja oppi pelaamaan rugbyä Santa Claran yliopistossa, jossa hän opiskeli. O’Neil oli järjestämässä ja tukemassa rahallisesti Yhdysvaltain rugbykiertueita Eurooppaan vuosina 1920 ja 1924, ja sai molemmilla kerroilla palkinnoksi olympiakultamitalin. Häneltä oli leikattu umpilisäke hiljattain ennen vuoden 1924 olympialaisia, ja haava aukesi, kun häntä potkaistiin ottelun alkupuolella vatsaan. Vaihdot eivät olleet tuolloin sallittuja, joten O’Neil pelasi urheasti koko ottelun. == Lähteet == * O'Neilin profiili sports-reference.com -sivustolla Luokka:Yhdysvaltalaiset rugby union -pelaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1898 syntyneet Luokka:Vuonna 1950 kuolleet
John O’Neil

John O’Neil voi viitata ainakin seuraaviin henkilöihin: * John O’Neil, yhdysvaltalainen rugby union -pelaaja * John O’Neil, yhdysvaltalainen taidemaalari ja kirjailija * John O’Neil, skotlantilainen jalkapalloilija * John O’Neil, yhdysvaltalainen baseballpelaaja * Buck O’Neil, oik. John O’Neil, yhdysvaltalainen baseballpelaaja
Amerikanpunasotka

Amerikanpunasotka (Aythya americana) on sotkien sukuun kuuluva sorsalaji. ==Tuntomerkit== Amerikanpunasotka on 44-51 senttimetriä pitkä. Se muistuttaa väritykseltään punasotkaa. Koiraalla on punainen pää ja kaula, musta rinta ja pyrstö ja harmaat siivet. Eroina punasotkaan koiraan pää on pyöreämpi ja otsa jyrkempi. Nokka on pääosin vaaleanharmaa ja siinä on musta kärki. Silmät ovat keltaiset. Naaras on väritykseltään ruskea. Erona punasotkanaaraaseen sillä on vaaleampi ja lämpimämmän punaruskea rinta, joka eroaa vain vähän tai ei ollenkaan kupeiden väristä. Silmää ympäröi vaalea silmärengas, jonka takana on vaalea viiru. ==Levinneisyys== Amerikanpunasotkan pesimisalueet sijaitsevat Alaskassa, Kanadassa ja Yhdysvaltain pohjoisosissa. Laji talvehtii etelämpänä Yhdysvalloissa ja Väli-Amerikassa. Euroopassa amerikanpunasotka on hyvin harvinainen harhailija. == Ravinto == Syö lehtiä, varsia, siemeniä ja vesikasvien juuria sekä vesihyönteisiä ja nilviäisiä sekä harvoin pieniä kaloja. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Ääntä, Äänen metadata Macaulay Library Luokka:Sotkat
André Negrão

thumb|André Negrão vuonna 2011 André Negrão (s. 17. kesäkuuta 1992 São Paulo) on brasilialainen moottoriurheilija. Hänen serkkunsa Alexandre Negrão on myös moottoriurheilija. == Ura == Hän aloitti uransa karting-sarjoissa. Vuonna 2008 Negrão kilpaili Formula Renault WEC sarjassa kolme kilpailua ja Portugalin Formula Renault talvisarjassa sijoittuen sarjan kolmanneksi. Vuonna 2009 Negrão kilpaili Italian Formula Renault, Sveitsin Formula Renault ja Formula 3 Sudamericana sarjoissa vaihtelevalla menestyksellä. Vuonna 2010 Negrão sijoittui toiseksi Formula 3 Brazil Open -sarjassa. Samana vuonna hän kilpaili Formula Abarth, Eurocup Formula Renault, Formula Renault NEC ja Formula Renault UK sarjoissa vaihtelevalla menestyksellä. Vuonna 2011 Negrão kilpaili Formula Renault 3.5 sarjassa saavuttaen 20 pistettä. Hän jatkoi sarjassa vuonna 2012 saavuttaen yhden palkintosijan ja 36 pistettä. Negrão jatkoi kolmannen kauden vuonna 2013. Hän saavutti kauden aikana yhden paalupaikan ja 51 pistettä sijoittuen sarjan kymmeneksi. Vuonna 2014 Negrão kilpaili GP2-sarjassa Arden -tallin kuljettajana. Hän saavutti 31 pistettä sijoittuen sarjan 12:ksi. Vuonna 2015 Negrão jatkoi GP2-sarjassa saavuttaen viisi pistettä. Vuonna 2016 Negrão siirtyi Indy Lights -sarjaan. == GP2-tulokset == Kausi Talli 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 Pisteet Sijoitus 2014 Arden International BHR FEA 20 BHR SPR 18 ESP FEA Loukk. ESP SPR Loukk. MON FEA Kesk. MON SPR 15 AUT FEA 16 AUT SPR 14 GBR FEA 20 GBR SPR 16 GER FEA 18 GER SPR 21 HUN FEA 15 HUN SPR Kesk. BEL FEA 9 BEL SPR 8 ITA FEA 5 ITA SPR 5 RUS FEA 6 RUS SPR 6 ABU FEA Kesk. ABU SPR 24 31 12. 2015 Arden International BHR FEA 9 BHR SPR 8 ESP FEA 23† ESP SPR 21 MON FEA 21 MON SPR 17 AUT FEA 16 AUT SPR 21 GBR FEA 20 GBR SPR 15 HUN FEA 20 HUN SPR 21 BEL FEA 20 BEL SPR 14 ITA FEA 14 ITA SPR 18 RUS FEA 15 RUS SPR 11 BHR FEA 17 BHR SPR 20 ABU FEA 9 ABU SPR C 5 20. ==Aiheesta muualla== *http://www.driverdb.com/drivers/andre- negrao/career/ Luokka:Brasilialaiset autourheilijat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Formula Renault 3.5 -kuljettajat Luokka:GP2-kuljettajat Luokka:Elävät henkilöt
Guillaume Hoarau

Guillaume Hoarau (s. 5. maaliskuuta 1984 Saint-Louis, Réunion) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän edustaa sveitsiläistä Young Boysia ja on pelipaikaltaan hyökkääjä. == Seurajoukkueura == Hoarau siirtyi tammikuussa 2008 Paris Saint- Germainiin nelivuotisella sopimuksella.Guillaume Hoarau snobe Marseille et signe au PSG Morefoot.com. Viitattu 10.11.2012. Hänestä maksettiin 500 000 euron siirtokorvaus. Hän teki ensiesiintymisensä joukkueessa 9. elokuuta 2008 ottelussa Monacoa vastaan. Ensimmäisen maalinsa joukkueessa hän teki seuraavalla viikolla, kun joukkue kohtasi Bordeaux'n. Hoaraun debyyttikausi PSG:ssä sujui loistavasti ja hän tehtaili 17 liigamaalia 33 ottelussa. Seuraavilla kausilla Hoarau ei onnistunut debyyttikautensa veroisesti maalitehtailussa, mutta esiintyi kentällä ollessaan edukseen. Hän voitti PSG:n paidassa Coupe de Francen mestaruuden 2010. Kaudella 2012–2013 Hoaraun peliaika väheni huomattavasti, kun PSG hankki Zlatan Ibrahimovićin ja Ezequeil Lavezzin. Tammikuussa 2013 Hoarau siirtyi PSG:stä Kiinan Superliigaan Dalian Aerbinin joukkueeseen. Hoarau a signé en Chine Hän pelasi seurassa kauden 2013 ja iski viisi maalia pelaamissaan 23 ottelussa. Tammikuussa 2014 Hoarau palasi Ranskaan tehtyään sopimuksen FC Girondins de Bordeaux'n kanssa. Hoarau est à Bordeaux == Saavutukset == * Coupe de France: 2010 **Hopeaa: 2011 * Sveitsin liigamestaruus: 2018, 2019 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Guillaume Hoaraun esittely Paris Saint-Germainin kotisivustolla Luokka:Ranskalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Elenius

Elenius on seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi: *Aino Elenius (1905–1997), oopperalaulaja *Anja Elenius-Pantzopoulos (1914–2009), lastenkirjailija ja suomentaja *Edvard Elenius (1881–1957), ammattiopiston rehtori ja kirjailija *Elsa Elenius (1897–1967), keraamikko *Elsa Kyander- Elenius (1884–1973), keramiikkataiteilija *Emil Elenius (1877–1949), kirjailija *Hans Evald Elénij ent. Elenius (1886–1923), jääkäri *Jaakko Elenius (1939–2010), teologi ja journalisti *Oskar Elenius (1884–1965), opettaja ja taidemaalari, Edvard Eleniuksen veli.
Lentopallon miesten mestaruussarjakausi 1954

Lentopallon TUL:n miesten mestaruussarjassa kaudella 1954 pelattiin kuudentoista joukkueen yksinkertainen kaksilohkoinen sarja. Kummankin lohkon kaksi parasta joukkuetta otteli mitaleista. Tämä oli ensimmäinen kerta kun mestaruudesta pelattiin sarjamuotoisesti. Lentopalloa pelattiin Työväen Urheiluliiton lisäksi Suomen Koripallo- ja Lentopalloliitossa. Molemmat liitot järjestivät omat mestaruussarjansa. Varsinaista Suomen mestaruutta ei ratkaistu. ==TUL:n miesten mestaruussarja== ===Länsilohko=== Joukkue O V H Erät P Järvensivun Kisa 7 6 1 18-7 12 Porin Pyrintö 7 5 2 18-9 10 Pirkkalan Viri 7 5 2 16-8 10 Turun Jyry 7 4 3 15-12 8 Luolajan Kajastus 7 4 3 15-15 8 Turun Weikot 7 3 4 13-16 6 Tampereen Veikot 7 1 6 9-20 2 Lohjan Louhi 7 0 7 4-21 0 ===Itälohko=== Joukkue O V H Erät P Kymin Palloilijat 7 7 0 21-5 14 Eiran Riento 7 6 1 18-6 12 Helsingin Tarmo 7 3 4 15-14 6 Käpylän Kunto 7 3 4 15-16 6 Helsingin Visa 7 3 4 13-15 6 Lahden Kaleva 7 3 4 10-18 6 Jokelan Kisa 7 2 5 11-17 4 Elannon Isku 7 1 6 7-19 2 Lohkojen kaksi viimeistä putosi Suomensarjaan kaudeksi 1955. ===Loppusarja=== Joukkue O V H Erät P Järvensivun Kisa 3 3 0 9-4 6 Kymin Palloilijat 3 2 1 8-4 4 Eiran Riento 3 1 2 4-6 2 Porin Pyrintö 3 0 3 2-9 0 Mestarijoukkue Järvensivun Kisa: Eero Antila, Raimo Lehto, Seppo Nikkilä, Veikko Rantanen, Matti Mestola, Reijo Mikkonen, Pekka Myllymäki, Reijo Roine, Reijo Siren, Pekka Vilen, Lauri Syrjä, Markku Vuori ja Kalevi Vilenius. ==Suomen Koripallo- ja Lentopalloliiton mestaruus== SKLL:n mestaruuden voittivat Eteläiset, toiseksi sijoittui Käpylän Lentopalloilijat ja pronssia otti Pirkkalan Pirkat tasapistein Helsingin Lentopalloilijain kanssa. Sarjaan osallistui kahdeksan joukkuetta, joista DIK-35 kuitenkin luopui sarjasta. Ratkaisuottelussa 7. syyskuuta Eteläiset voitti Käpylän suoraan 3–0 molempien joukkueiden ollessa siihen saakka tappiottomia. ==Lähteet== * TUL:n toimintakertomus 1954 * Rauno Liimatainen: Suuri Lentopalloteos I, sivu 36. (ISBN 951-99847-2-0) * Urheilumme Kasvot 3 * Suomen urheilutietäjät - Urheiluvuosi 1954 Luokka:Lentopallon SM-liiga-kaudet Luokka:Vuoden 1954 urheilu
Riku Heinonen

Riku Heinonen (s. 5. kesäkuuta 1994 Järvenpää) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa PK-35 Vantaata. Hän on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja, mutta pystyy myös pelaamaan keskuspuolustajana. Heinosen kasvattajaseura on Järvenpään Palloseura, jossa hän aloitti jalkapalloilun viisivuotiaana. Juniorivuosinaan hän pelasi myös Pallokerho Keski-Uusimaassa ja Helsingin Jalkapalloklubissa. Ensiesiintymisensä miesten sarjoissa Heinonen teki HJK:n reservijoukkueessa Klubi 04:ssä. Hän palasi JäPSiin keväällä 2011, mistä siirtyi Myllykosken Palloon elokuussa 2012. Hän debytoi Veikkausliigassa 17. syyskuuta 2012 ottelussa HJK:ta vastaan, ja kauden 2012 aikana hän pelasi yhteensä kolmessa liigaottelussa. Heinonen on pelannut 27 ottelua Suomen nuorisomaajoukkueissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Riku Heinonen Veikkausliigan sivustolla * Riku Heinonen Myllykosken Pallon sivustolla Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet
John Patrick (rugbypelaaja)

John Clarence Patrick (25. marraskuuta 1898 Palo Alto - 31\. toukokuuta 1959 San Francisco) oli yhdysvaltalainen rugby union -pelaaja ja olympiavoittaja. Patrick pelasi Stanfordin yliopiston joukkueessa puolustajana kolme vuotta ja toimi kapteenina viimeisenä kautenaan, vuonna 1921. Hän oli myös oppilaitoksessa kyseisen vuosiluokan puheenjohtaja. Patrick oli voittamassa maansa joukkueessa olympiakultaa Antwerpenissa 1920 ja Pariisin kisoissa 1924. Hän oli ammatiltaan vakuutusmeklari. == Lähteet == * Patrickin profiili sports-reference.com -sivustolla Luokka:Yhdysvaltalaiset rugby union -pelaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1898 syntyneet Luokka:Vuonna 1959 kuolleet
Gibraltarin Päävartio

Gibraltarin Päävartio (Main Guard) on vanha rakennus Gibraltarin keskustassa, John Mackintoshin aukiolla Parlamenttitalon ja Kaupungintalon välissä. Se rakennettiin varuskunnan tarpeisiin 1700-luvulla, mutta sitä käytettiin myöhemmin paloasemana, kylpylänä ja valtion virastotalona. Nykyisin talossa toimii Gibraltar Heritage Trust -perinnesäätiö. Varhaisin maininta talosta on vuodelta 1748. Se näkyy myös vuosina 1750 ja 1753 tehdyissä piirustuksissa, joissa sen edessä on sotilaita vartiossa. Talo vaurioitui melko varmasti Gibraltarin piirityksessä vuosina 1779–1783. Se sijaitsi lähellä King's Bastionia, joka oli yksi pommitusten pääkohteista. Piirityksen jälkeen taloa kunnostettiin ja siihen lisättiin toinen kerros, joka näkyy myös vuonna 1830 tehdyissä piirustuksissa. Ranskalainen taiteilija Henri Regnault teki rakennuksesta 1860-luvulla kolme maalausta, jotka olivat pitkään siellä esillä. Varuskunta lopetti päävartion käytön alkuperäiseen tarkoitukseensa joskus vuosien 1896 ja 1911 välillä. Maailmansotien välisenä aikana siellä toimi paloasema. Toisen maailmansodan jälkeen se oli hetken yleinen kylpylä ennen kuin siitä tehtiin virastotalo. Nykyisin talossa toimii Gibraltar Heritage Trust -perinnesäätiö. Se on remontoinut talon alakertaan pienen kaupan ja näyttelytilan, joissa voi järjestää myös erilaisia tapahtumia. == Lähteet == Päävartio
John Patrick

John Patrick voi viitata ainakin seuraaviin henkilöihin: * John Patrick, yhdysvaltalainen rugby union -pelaaja * John Patrick, yhdysvaltalainen näytelmäkirjailija * John Patrick, skotlantilainen jalkapalloilija * John Patrick, yhdysvaltalainen meteorologi * John Patrick, pohjoisirlantilainen poliitikko * John Patrick, yhdysvaltalainen Mainen osavaltiossa toimiva poliitikko * John R. Patrick, yhdysvaltalainen liikemies ja IBM:n entinen varapuheenjohtaja
Frederick Lane

Frederick Claude Vivian Lane (2. helmikuuta 1880 Miller's Point - 14\. toukokuuta 1969 Avalon) oli australialainen uimari ja olympiavoittaja. Hän edusti uransa aikana brittiläistä Blackpool Swimming Clubia sekä East Sydney Amateur Swimming Clubia. Lane voitti vuonna 1900 Pariisin olympialaisissa kultaa 200 metrin matkalla sekä vapaauinnissa ajalla 2.25,2 että esteuinnissa ajalla 2.38,4. Hänestä tuli kahta vuotta myöhemmin ensimmäinen ihminen, joka ui 100 jaardia alle minuutissa asettaen maailmanennätykseksi 59,6 sekuntia. Lane ui tekniikalla, jossa molemmat käsivarret nousivat vedenpinnan yläpuolelle, ja tyyliä pidettiin tuolloin mahdottomana pidemmille kuin sprinttimatkoille. Hän kuitenkin voitti tyylillä mailin pituisen kisan vuonna 1899. Englantilaiset epäilivät Lanen Australiassa uimien tuloksien aitoutta, ja niinpä hän joutui todistamaan taitojaan vanhalla mantereella, jolla hän ui 220 jaardin maailmanennätysajan 2.34,8. Lane valittiin uinnin kansainväliseen kunniagalleriaan kuolinvuonnaan 1969. Lane ui vuonna 1903 220 jaardin vapaauinnin maailmanennätyksen ajalla 2.28,6. Zoltán Halmay rikkoi ennätyksen lopulta vuonna 1908. == Lähteet == Luokka:Australialaiset uimarit Luokka:Australialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1880 syntyneet Luokka:Vuonna 1969 kuolleet
Eduardo Galeano

Eduardo Hughes Galeano (3. syyskuuta 1940 Montevideo – 13. huhtikuuta 2015 Montevideo) oli uruguaylainen kirjailija ja toimittaja. Hänet tunnetaan Suomessa parhaiten Tulen muistot -teossarjastaan. ==Suomennettuja teoksia== * Tulen muistot 1: Vanha uusi maailma. (Memoria del fuego: Los nacimientos.) Suomentanut Anu Partanen. Loki-Kirjat, 1992. * Tulen muistot 2: Kasvot ja naamiot. (Memoria del fuego 2: Las caras y las máscaras.) Suomentanut Anu Partanen. Loki-Kirjat, 1994. * Tulen muistot 3: Tuulen vuosisata. (Memoria del fuego 3: El siglo del viente.) Suomentanut Anu Partanen. Loki-Kirjat, 1997. * Jalkapallo valossa ja varjossa. (El futbol a sol y sombra.) Suomentanut Jukka Koskelainen. Nemo, 2000. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Eduardo Galeanon muistokirjoitus Helsingin Sanomissa (tilaajille) Luokka:Uruguaylaiset kirjailijat Luokka:Toimittajat Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Maakilpikonnat

Maakilpikonnat (Testudinidae) on kilpikonnien lahkoon kuuluva heimo, johon luetaan 47 lajia. Aiemmin Testudinidae-heimo tunnettiin nimellä maa- ja suokilpikonnat, ja se sisälsi maakilpikonnien (Testudininae) lisäksi suokilpikonnien alaheimon (Emydinae). Nykyään suokilpikonnia pidetään kuitenkin vähäisistä eroistaan huolimatta erillisenä heimona. Maakilpikonnat ovat raskaasti panssaroituja ja hidasliikkeisiä. Niillä on yleensä kupolimainen kilpi ja jäykähköt raajat. Maakilpikonnien koko vaihtelee 10 senttiä pitkästä kapinkilpikonnasta kilven pituudeltaan 1,2-metrisiin jättiläiskilpikonniin, joita elää Galápagossaarilla ja Seychelleillä. Suurin koskaan elänyt maakilpikonna on sukupuuttoon kuollut Megalochelys atlas, jonka kilven pituus saattoi olla jopa 2,1 metriä. Maakilpikonnat elävät trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla sekä lauhkean vyöhykkeen lämpimillä seuduilla. Niitä tavataan kaikilta mantereilta Australiaa lukuun ottamatta. Eurooppalaisia lajeja on neljä, joista kolme elää Etelä-Euroopassa. == Suvut ja lajit == Luettelo sisältää vain elossa olevat lajit. * Aldabrachelys ** Aldabranjättiläiskilpikonna (Aldabrachelys gigantea) * Astrochelys ** Sädekilpikonna (Astrochelys radiata) ** Astrochelys yniphora * Centrochelys ** Kannuskilpikonna (Centrochelys sulcata) * Chelonoidis ** Hiilikilpikonna (Chelonoidis carbonarius) ** Chilenkilpikonna (Chelonoidis chilensis) ** Viidakkokilpikonna (Chelonoidis denticulatus) ** Galápagoksenjättiläiskilpikonna (Chelonoidis niger) * Chersina ** Chersina angulata * Chersobius ** Chersobius boulengeri ** Kapinkilpikonna (Chersobius signatus) ** Chersobius solus * Geochelone ** Intiantähtikilpikonna (Geochelone elegans) ** Burmantähtikilpikonna (Geochelone platynota) * Gofferikilpikonnat (Gopherus) ** Gopherus agassizii ** Gopherus berlandieri ** Gopherus evgoodei ** Gopherus flavomarginatus ** Gopherus morafkai ** Gopherus polyphemus * Litteäkilpikonnat (Homopus) ** Homopus areolatus ** Homopus femoralis * Indotestudo ** Indotestudo elongata ** Indotestudo forstenii ** Indotestudo travancorica * Nivelkilpikonnat (Kinixys) ** Bellinsaranakilpikonna (Kinixys belliana) ** Kinixys erosa ** Kinixys homeana ** Kinixys lobatsiana ** Kinixys natalensis ** Kinixys nogueyi ** Kinixys spekii ** Kinixys zombensis * Malacochersus ** Kalliokilpikonna (Malacochersus tornieri) * Manouria ** Manouria emys ** Manouria impressa * Psammobates ** Psammobates geometricus ** Psammobates oculifer ** Katoskilpikonna (Psammobates tentorius) * Pyxis ** Hämähäkkikilpikonna (Pyxis arachnoides) ** Pyxis planicauda * Stigmochelys ** Leopardikilpikonna (Stigmochelys pardalis) * Testudo ** Espanjankilpikonna (Testudo graeca) ** Kreikankilpikonna (Testudo hermanni) ** Nelivarvaskilpikonna (Testudo horsfieldii) ** Egyptinkilpikonna (Testudo kleinmanni) ** Reunuskilpikonna (Testudo marginata) == Lähteet == Luokka:Kilpikonnat Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Ursa (täsmennyssivu)

Ursa tarkoittaa latinassa naaraskarhua. Sanaa käytetään myös seuraavissa merkityksissä: * tähdistöjä: ** Ursa Major, Iso Karhu, tähdistö, josta Otava muodostaa osan ** Ursa Minor, Pieni karhu, tähdistö, johon Pohjantähti kuuluu * tähtitieteellisiä yhdistyksiä: ** Ursa, Tähtitieteellinen yhdistys Ursa ry ** Lahden Ursa ** Lakeuden Ursa ** Tampereen Ursa ** Turun Ursa * Ursa- öljynporauslautta ;Britannian kuninkaallinen laivasto * HMS Ursa (1917), R-luokan hävittäjä * HMS Ursa (R22), U-luokan hävittäjä == Katso myös == * Ursus
Kouvolan ravirata

Kouvolan ravirata on Kouvolan Ravikylässä sijaitseva ravirata. Se on Oulun Äimäraution jälkeen Suomen toiseksi pisimpään samalla paikalla toiminut ravirata. ==Historia== Vuonna 1905 perustetun Valkealan Hevosystäväinseura ry:n omistama ravirata aloitti toimintansa nykyisellä paikallaan 1910-luvun alussa. Vuonna 1916 keskikentälle valmistui paviljonki kilpailutuomareita sekä -henkilökuntaa varten. Samalla rataa myös levennettiin. Vuonna 1948 valmistui Ravitaloksi nimetty ravintolarakennus. Kymmenen vuotta myöhemmin rakennettiin keskikentälle totalisaattoripelien vastaanottamista varten pyöreä kioskirakennus, joka purettiin vuonna 1978. 1960-luvun lopulla ryhdyttiin Kouvolaan suunnittelemaan Porin ja Forssan raviratojen mallin mukaista modernia katsomorakennusta. Noin tuhannen hengen istumakatsomon sekä lämmitetyn totohallin käsittävä rakennus valmistui vuonna 1971. Uudessa katsomorakennuksessa oli myös tuomaritorni, kahvila sekä wc-tilat. Vuonna 1974 remontoitiin kaviouraa ja samalla radalle valmistui myös valaistus. Seuraava suuri rakennushanke oli vuosina 1978–1979, jolloin rakennettiin uudet eläinlääkärin tilat. Lisäksi laajennettiin katsomorakennusta uudella osalla, johon tuli muun muassa ravintolakatsomo. Uusi katsomorakennus otettiin käyttöön maaliskuussa 1980. Viimeisin radan kaviouran kunnostustyö on tehty vuoden 1990 Kuninkuusravien edellä. ==Suurkilpailut== Kouvolan raviradalla järjestetään vuosittain useita suurkilpailuja. Merkittävimmät ovat kesäkuussa juostava kansainvälinen Kymi Grand Prix sekä marraskuinen Kymenlaakso-ajo. Muita suurkilpailuja ovat Valkeala-ajo, Jouni Kaikko Memorial sekä Kouvola- ajo. Kuninkuusravit Kouvolassa on järjestetty vuosina 1952, 1964, 1973, 1990, 2007 ja 2023. ==Lähteet== *Kouvolan raviradan kotisivut *Valkealan Hevosystäväinseuran 100-vuotishistoriikki Luokka:Suomen raviradat Luokka:Kouvolan urheilupaikat
2-buteeni

2-buteeni on yksinkertaisin alkeeni, jolla on cis-trans-isomeriaa. Isomeerit ovat cis-2-buteeni ja trans-2-buteeni. Isomeerien seoksen CAS-numero on 107-01-2. 2-buteenin kemiallinen kaava on C4H8 ja moolimassa on 56,1 g/mol. Muut ominaisuudet isomeereillä poikkeavat toisistaan. == Aiheesta muualla == *PubChem: 2-Butylene *Inchem: 2-Butene CAS N°: 107-07-7 (pdf) Luokka:Alkeenit
Kymenlaakso-ajo

Kymenlaakso-ajo on vuosittain Kouvolan raviradalla järjestettävä ikäluokkakilpailu 3-vuotiaille lämminveriselle. Ensimmäistä kertaa se juostiin vuonna 1979. Se ajetaan 2 100 metrin matkana tasoitusajona, jossa enintään 5 000 euroa ansainneet hevoset saavat 20 metrin hyvityksen. ==Voittajat 1979–2020== *1979 Roope – Martti Keskinen *1980 Hj Speed – Erik Skutnabb *1981 Guiding Star – Pekka Korpi *1982 Enterprise Hanno – Pekka Korpi *1983 Lucia – Ilkka Korpi *1984 Carelian Express – Olavi Nisonen *1985 Angelique – Ilkka Korpi *1986 Frosty Lobell – Heikki Korpi *1987 Incredible Hawk – Ari Moilanen *1988 Jason – Tapio Perttunen *1989 C.C. Mister – Risto Lanki *1990 Larron – Kari Rosimo *1991 Black Tiger – Kari Rosimo *1992 Etna Factor – Jorma Kontio *1993 Never Ending – Ilkka Korpi *1994 Joie De Zolt – Tapio Perttunen *1995 Gipsy Chief – Kaarlo Ahokas *1996 Rainbow Miracle – Aki Antti-Roiko *1997 Ironic Kemp – Tapio Perttunen *1998 Atchafalaya Bay – Ari Moilanen *1999 Loyd Factor – Pekka Korpi *2000 Lovely Kemp – Ilkka Korpi *2001 Ragu Laukko – Antti Teivainen *2002 Knight Pilot – Antti Teivainen *2003 Flower's Emile – Kari Rosimo *2004 Bar Code – Veli-Erkki Paavola *2005 Roberto Luca – Esa Holopainen *2006 Style By Sound – Antti Teivainen *2007 Arctic Hope – Kaarlo Ahokas *2008 Billy Merett – Pekka Korpi *2009 Arctic Love – Pekka Korpi *2010 Lucky Twotwo – Kari Viisterä *2011 Liquorice Pipe – Antti Teivainen *2012 Quite an Avenger – Markku Nieminen *2013 Express Duo – Ari Moilanen *2014 Speed Sniper – Esa Holopainen *2015 Proud Sally – Tommi Kylliäinen *2016 Free Me – Pekka Korpi *2017 Hotshot Luca – Mika Forss *2018 Jolly Roy – Tapio Perttunen *2019 Sahara Peyote – Ari Moilanen *2020 Consalvo – Ari Moilanen ==Lähteet== *Suomen Hippos, Kymenlaakso-ajo Luokka:Suomen ravikilpailut Luokka:Kouvolan urheilutapahtumat
Joonas Konstig

Joonas Konstig (s. 1977 Helsinki) on suomalainen kirjailija. ==Elämä ja ura== Konstig on opiskellut kulttuuriantropologiaa ja kirjallisuutta Helsingin yliopistossa. Konstigin esikoisteos, novellikokoelma Ahneet ja viattomat (2008), oli ehdolla Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon ja Tiiliskivi- palkinnon saajaksi. Konstigin novelli ”Pajunkissat” oli äidinkielen ylioppilaskokeen aineistona keväällä 2010. Hänen novellejaan on julkaistu myös antologioissa. Käännöksistä mm. englanniksi ovat ilmestyneet Douglas Robinsonin kääntäminä novellit “Pussy Willows” (“Pajunkissat”) ja “The Right Place” (“Sopiva paikka”), joista viimeisin Lola M. Rogersin toimittamassa teoksessa Words Without Borders (2014). Konstigin esikoisromaani Kaikki on sanottu (2011) sai Gummeruksen Kalle Päätalo -palkinnon vuonna 2012. Hänen toinen romaaninsa Totuus naisista ilmestyi vuonna 2013 ja kolmas romaani Perkele vuonna 2015. Elokuussa 2017 Perkele oli HelMet- kirjallisuuspalkintoehdokkaana. Joulukuusta 2013 kesäkuuhun 2015 Konstig kirjoitti ruoka-aiheisia kolumneja Helsingin Sanomiin. Häneltä ilmestyi ruoka- aiheinen teos Pyhä ruoka: Mitä oikein saa syödä? syksyllä 2016. Konstig on kritisoinut muun muassa kasvissyöntiä. Vuodesta 2016 alkaen Konstig on toiminut kouluttajana yrityksessä Tarina-akatemia. Hän oli yhdessä tiedetoimittaja Marko Hamilon kanssa perustamassa Oikea Media -verkkolehteä vuonna 2017, mutta jätti lehden pian sisältöön pettyneenä.Mikko Niemelä, He omistavat kohutun Oikea Median: Kirjailija, toimittaja, Suomen Kuvalehti 8.2.2017, viitattu 25.7.2022 Konstig on opettanut luovaa kirjoittamista Kriittisessä korkeakoulussa. Hän on ollut Suomen Kirjailijaliiton jäsen vuodesta 2012. Konstig on kirjoittanut kolumneja myös muun muassa Kirkko ja kaupunki -lehteen. Hän on esiintynyt puhujana useissa kirjallisuus-, kulttuuri- ja ruoka-aiheisissa tilaisuuksissa. Vuodesta 2016 Konstig on kirjoittanut lautapeliaiheista blogia Puutyöläinen. Teoksen Vuosi herrasmiehenä (2017) jälkeen Konstig on pitänyt myös koulutuksia tapakulttuurista. Teoksesta ilmoitettiin jouluna 2018 olevan suunnitteilla elokuva. Konstig on kirjoittanut kolumneja Yleisradiolle vuodesta 2020. Hän on ollut Espoon Kirjailijoiden puheenjohtaja vuodesta 2021. ==Teokset== * * * * * * * Vuosi herrasmiehenä. Kuinka entinen punkkari opetteli miehisiä hyveitä. WSOY 2017. * Vaaran vuodet , romaani. WSOY 2020 ISBN 978-951-0-44248-7 * * * ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Joonas Konstigin verkkosivut * Joonas Konstig haastattelu Prosak-proosaklubilla Kirjastokaista.fi. 19.2.2013. * Joonas Konstig Prosak-proosaklubilla 12.4.2016 Kirjastokaista.fi. Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt