EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Jenny (kappale)

Jenny (myös nimellä ”Jenny (I Wanna Ruin Our Friendship)”) on englantilais- tanskalais-suomalaisen Studio Killers -animaatioyhtyeen 3. toukokuuta 2013 julkaisema single. Se on yhtyeen esikoisalbumin kolmas singlejulkaisu. Kappaleen on säveltänyt yhtyeen jäsenet Chubby Cherry, Dyna Mink ja Goldie Foxx yhdessä Rob Davisin kanssa. ”Jenny” on julkaisunsa jälkeen vuonna 2013 sijoittunut Suomessa singlelistan toiseksi, latauslistan viidenneksi ja ollut radiokanavien 5. soitetuin kappale. Kappale lähti uuteen nousuun loppuvuodesta 2020 TikTok-sovelluksen avulla, kun kappaletta alettiin käyttää #ruinourfriendship-haasteessa, jossa naiset tunnustivat ”Jenny”-kappaleen sanoituksia käyttävillä videoilla todelliset tunteensa parhaalle ystävälleen. Haasteeseen osallistuneita videoita oli katsottu joulukuuhun 2020 mennessä yli 120 miljoonaa kertaa. Haasteen myötä kappale nousi maailman laajuisesti Spotifyn sadan kuunnelluimman kappaleen joukkoon ja sitä kuunneltiin parhaimmillaan noin 950 000 kertaa päivässä. Uuden suosion myötä kappaleen nimi vaihtui suoratoistopalveluissa muotoon ”Jenny (I Wanna Ruin Our Friendship)”. == Kappaleet == # == Listasijoitukset == Lista Sija Suomen singlelista 2 (2013) Suomen latauslista 5 (2013) Suomen radiolista 5 (2013) Itävallan singlelista 56 (2020) Saksan singlelista 81 (2020) == Lähteet == Luokka:Vuoden 2013 kappaleet Luokka:Studio Killersin kappaleet
Pohjanmaa-sarja

Pohjanmaa-sarja on kirjailija Antti Tuurin kuusiosainen kirjasarja, joka kertoo fiktiivisen pohjalaisen Hakalan suvun vaiheista Suomessa ja siirtolaisena Amerikassa. Kirjasarjan aikajänne ulottuu 1920-luvulta 1990-luvulle saakka. Teossarjan ensimmäinen kirja Pohjanmaa ilmestyi vuonna 1982. Vielä tuolloin Tuuri ei suunnitellut kirjoittavansa sarjaa, mutta 1980-luvulla Pohjanmaa sai jatkokseen neljä teosta: Talvisota (1984), Ameriikan raitti (1986), Uusi Jerusalem (1988) ja Maan avaruus (1989). Vuonna 1997 julkaistiin vielä sarjan päättävä Lakeuden kutsu, josta Tuuri palkittiin Finlandia-palkinnolla. Teoksista on filmattu kronologisessa aikajärjestyksessä neljä viimeisintä. == Teosten kronologia == Pohjanmaa-sarjan teosten julkaisujärjestys ei vastaa todellista kronologiaa, joka on seuraava: * Uusi Jerusalem, siirtolaisena 1920–1930-lukujen Amerikassa. * Maan avaruus, siirtolaisena 1920–1930-lukujen Amerikassa. * Talvisota, Hakaloiden suku talvisodassa. * Pohjanmaa, vuosi 1978, Hakaloiden suku kokoontuu jakamaan isoisän Amerikan perintöä. * Ameriikan raitti, 1980-luvun puoliväli, Erkki Hakala Floridassa. * Lakeuden kutsu, vuosi 1996, Erkki Hakala palaa Yhdysvalloista takaisin Pohjanmaalle. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Markku Kulmala: Miss' laaja aukee? Antti Tuurin Pohjanmaa-sarjan merkitysrakenteita. Väitöskirja, Tampereen yliopisto 13.12.2003. Luokka:Romaanisarjat Luokka:Antti Tuurin teokset Luokka:Suomalaiset kirjasarjat
Projekti Lönnrot

Aloitus 2005 Teokset 3000 kpl (10.2.2024) Perustaja Tapio Riikonen Kotisivu http://www.lonnrot.net/ Projekti Lönnrot on hanke, johon on tallennettu Euroopan unionin 70+-säännön mukaisia tekijänoikeuksista vapaita kirjoja. Hanke tekee yhteistyötä Gutenberg-projektin kanssa, joka on vastaava kansainvälinen hanke.Projekti Lönnrot Projekti Lönnrotissa digitoidaan suomalaisten kirjailijoiden suomen- ja ruotsinkielisiä teoksia sekä suomenkielistä käännöskirjallisuutta. Se sai alkunsa Gutenberg- ja Runeberg- projektien puitteissa mutta on vuodesta 2005 toiminut itsenäisesti. Kirjat on ladattavissa maksutta projektin sivulta helposti omalla koneella avautuvassa zip-muodossa. Tekstin voi lukea sellaisenaan tai muuntaa nopeasti sopivien ohjelmien avulla eri laitteiden vaatimaan formaattiin. Elisa on julkaissut teoksia e-kirjoina, joita osa on maksuttomia. Maaliskuussa 2015 niitä oli 410.Ilmaiset klassikot, Elisa.fi Projekti Lönnrotissa saavutettiin 10.2.2024 3000 teoksen raja.Projekti Lönnrot Projekti Lönnrotin on perustanut Tapio Riikonen vuonna 2005. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Projekti Lönnrotin kirjaklassikot heräävät eloon Elisa Kirja -palvelussa Elisan tiedote, EPressi.com * Projekti Lönnrotin hakemisto * Valmiiden teosten luettelo Projekti Lönnrotissa * Suomenkielisten teosten luettelo Project Gutenbergissä * Kaikki projektin julkaisemat kirjat pakettina Luokka:Verkkokirjastot
Pyhän Johanneksen kirkko (Tallinna)

Pyhän Johanneksen kirkko, Tallinna (viroksi: Jaani kirik) on Viron pääkaupungissa Tallinnassa sijaitseva luterilainen kirkko. Nykyisin kirkon vieressä on Tallinnan Vapaudenaukio, jonka laidalla sijaitsee myös Viron vapaussodan voitonpylväs. Kirkko on nimetty evankelista Johanneksen mukaan. Kirkon rakentaminen aloitettiin vuonna 1862, ja se avattiin 1867Pyhän Johanneksen seurakunta. Kirkon historia. Viitattu 26.7.2013. Kirkko edustaa uusgoottilaista arkkitehtuuria. == Kirkon historia == Pyhän Johanneksen kirkon rakentamista alettiin suunnitella, kun alueella sijaitseva Pyhän Hengen kirkko kävi noin 14 000 jäsenen seurakunnalle liian pieneksi. Rakentamista varten alettiin kerätä rahaa vuonna 1851. Tallinnan maistraatilta saatiin oikeus rakentaa kirkko kaupunginmuurien ulkopuolelle maapalstalle, jonka omisti Toomkilta.http://www.tallinnajaani.ee/historia.php Pyhän Johanneksen kirkon suunnitteli Tallinnassa syntynyt arkkitehti Christoph August Gabler. Kirkon peruskivi laskettiin 8. syyskuuta 1862, ja varsinaiset rakennustyöt kestivät viisi vuotta. Erityisen haasteen rakentamiselle asetti pehmeä maaperä, minkä vuoksi rakennusalue jouduttiin paaluttamaan tammihirsillä. == Kuvia == Vabaduse väljak 2009.jpg|Pyhän Johanneksen kirkko Jaani_kirik_Talvel.jpg|Kirkko kuvattuna talvella. Vasemmalla Viron vapaussodan muistomerkki. Tallinna Jaani kiriku altar.jpg|Pyhän Johanneksen kirkon pääalttari. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Tallinnan kirkot Luokka:Viron kivikirkot
Universidade Federal do Recôncavo da Bahia

Recôncavo da Bahia yliopistot (; UFRB) on yliopisto Bahian kaupungissa, Brasiliassa. Se on yksi kolmesta Bahian kaupungin rahoittamasta julkisesta yliopistosta. == Aiheesta muualla == Luokka:Brasilian yliopistot Luokka:Bahia
Jyrki Paajanen

Jyrki Paajanen (s. 14. elokuuta 1980) on suomalainen urheiluvaikuttaja, salibandyvalmentaja, -toimittaja, -erotuomari ja -pelaaja. Hän on pelannut salibandyä vuodesta 1993 lähtien, toiminut valmentajana vuodesta 1995 (mm. naisten liigatasolla SB Vantaassa, NST:ssä ja SSV:ssäWI: Jyrki Paajanen päävalmentajaksi, www.indians.fi ) ja erotuomarina vuodesta 1999 lähtien. Urheilutoimittajan koulutuksen hän kävi vuonna 2008 Laajasalon Opistossa. Suomen Salibandyliiton palveluksessa hän on toiminut vuodesta 2009 lähtien, ensin naisten Salibandyliigan ja miesten Divarin sarjavastaavana Salibandyliigan kilpailukoordinaattorina ja sittemmin heinäkuusta 2012 lähtien miesten Salibandyliigan kilpailupäällikkönä. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset salibandyn pelaajat Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Dead Rising 3

Dead Rising 3 on Capcom Vancouverin kehittämä ja Microsoft Studiosin julkaisema selviytymiskauhupeli. Peli julkaistiin Xbox Onelle marraskuussa 2013. Peli on jatko-osa peleille Dead Rising ja Dead Rising 2. Peli julkistettiin Microsoftin E3 2012 -tilaisuudessa 10. kesäkuuta 2013. Peli on julkaistu Steam-palvelussa Microsoft Windows -alustalle 5. syyskuuta 2014. Pelin tarinassa on kulunut kymmenen vuotta Dead Rising 2:n tapahtumista. Nick Ramos -niminen mekaanikko taistelee zombeja vastaan Los Perdidosissa, Kaliforniassa. Ramosin täytyy tehdä yhteistyötä muiden selviytyneiden kanssa ja lopulta paeta ennen kuin sotilaallinen isku tuhoaa kaupungin ja sen asukkaat. Pelisarjan uusin osa, Dead Rising 4, julkaistiin vuonna 2016. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Dead Rising Luokka:2020-luvulle sijoittuvat videopelit Luokka:Vuoden 2013 videopelit Luokka:Xbox One -pelit Luokka:Windows-pelit
Hanhisuon turverata

thumb|250px|Turvetehdas jonne rata suolta johti. Hanhisuon turverata oli Urjalan Hanhisuon kulmakunnalla sijaitsevalla Hanhisuon turvetuotantoalueella käytössä ollut kapearaiteinen turpeen siirtoon tarkoitettu rautatie. Sen raideleveys oli 600 mm. Rata johti Hanhisuon turvetuotantoalueelta Turku–Toijala-radan varressa entisen Hanhisuon rautatieaseman luona sijainneelle Hanhisuon turvepehku- ja polttoturvetehtaalle. Rautatien kalusto käsitti kuusi pientä vaunua, joilla hevoset vetivät turpeen asemalle. Myöhemmin hevoset yritettiin korvata veturilla, joka kuitenkin rikkoutui usein. Asemalla sijainnut turvepehkutehdas oli kaksikerroksinen ja siinä oli vaijerirata, jolla suolta tuodut täydet kuormat nostettiin tehtaan sisäpuolelle. Veturi Windhoff 647/1939 (LS30sIV) tuli Hanhisuon turvetehtaalle vuoden 1945 paikkeilla, mutta ei ollut radalla käytössä. Sieltä se siirtyi Jokioisten Museorautatielle Kapearaidemuseoon, josta se myöhemmin siirtyi Münsterländisches Feldbahnmuseumin kokoelmiin.Werkbahn.deMünsterländisches Feldbahnmuseum (sisältää kuvan) ==Lähteet== Luokka:Suomen kapearaiteiset rautatiet Luokka:Urjalan liikenne Luokka:Suomen entiset rautatiet
Preussi (täsmennyssivu)

Preussi () voi tarkoittaa seuraavia asioita: * Preussi, Preussin koko historiaa käsittelevä artikkeli * Preussin herttuakunta, herttuakunta Preussin alueen itäosassa vuosina 1525–1701 * Preussin kuningaskunta, vuonna 1701 perustettu kuningaskunta, Saksan keisarikunnan ja Weimarin tasavallan merkittävin osavaltio * Preussin vapaavaltio, Preussin kuningaskunnan seuraaja vuosina 1918–1947 * Itä-Preussi, yksi Preussin provinsseista * Länsi-Preussi, yksi Preussin provinsseista ==Katso myös== * muinaispreussilaiset, Itämeren kaakkoisrannikolla elänyt kansa * muinaispreussin kieli, muinaispreussilaisten puhuma kieli * preussinsininen, keinotekoinen väriaine * Kuninkaallinen preussilainen jääkäripataljoona 27, suurelta osin suomalaisista jääkäreistä koostunut Saksan armeijan yksikkö vuosina 1915–1918 Luokka:Täsmennyssivut
Edwin von Manteuffel

Edwin Hans Karl von Manteuffel (24. helmikuuta 1809 Dresden, Saksi – 17. kesäkuuta 1885 Karlsbad, Böömi)Edwin, Freiherr von Manteuffel Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 27.7.2013. oli preussilainen paroni ja sotamarsalkka, joka toimi komentajana Saksan yhdistymissodissa. Hän toimi välillä myös diplomaattisissa tehtävissä. Edwin von Manteuffel kuului vanhaan pommerilaiseen Manteuffelin aatelissukuun. Hänen serkkunsa oli Preussin pääministerinä toiminut Otto Theodor von Manteuffel.Nordisk familjebok (1912), s. 826–827 Runeberg.org. Viitattu 26.7.2013. Edwin von Manteuffel palveli Preussin ratsuväessä vuodesta 1827. Hänestä tuli vallankumousvuoden 1848 aikana kuningas Fredrik Vilhelm IV:n henkilökohtainen adjutantti. Krimin sodan aikana vuonna 1854 Manteuffel kävi diplomaattisella komennuksella Wienissä ja Pietarissa, jossa hän taivutteli keisari Nikolai I:n vetämään Venäjän joukot pois Tonavan ruhtinaskunnista sekä Itävallan olemaan liittymättä sotaan Venäjää vastaan. Manteuffel nimitettiin 1857 Preussin kuninkaallisen sotakabinetin johtoon ja ylennettiin 1861 kenraaliluutnantiksi. Manteuffel palveli sodassa Tanskaa vastaan vuonna 1864 ja toimi sen jälkeen valloitetun Schleswigin kuvernöörinä sekä jonkin aikaa Schleswigiin ja Holsteiniin sijoitettujen joukkojen komentajana. Sodan puhjettua Itävaltaa vastaan 1866 hän valtasi Itävallan miehittämän Holsteinin, johti hyökkäystä Hannoveria vastaan ja toimi heinäkuusta alkaen Mainin armeijan komentajana, lyöden eteläsaksalaisten valtioiden joukot Hanaun, Helmstedtin, Üttingenin, Rossbrunnin ja Würtzburgin taisteluissa. Saksan–Ranskan sodassa 1870–1871 Manteuffel komensi aluksi ensimmäistä armeijakuntaa ja lokakuusta 1870 alkaen ensimmäistä armeijaa. Hän saavutti voiton Amiensin taistelussa 27. marraskuuta ja miehitti Rouenin 6. joulukuuta. Vuoden 1871 alussa hänet siirrettiin uuden eteläisen armeijan johtoon ja hän nujersi pian ranskalaisten vastarinnan maan eteläosissa. Manteuffelin joukot pakottivat kenraali Bourbakin armeijan perääntymään Sveitsin puolelle. Eteläisen armeijan hajottamisen jälkeen Manteuffel toimi toisen armeijan komentajana. Sodan päätyttyä hänet ylennettiin kenraalisotamarsalkaksi ja hän oli heinäkuusta 1871 syyskuuhun 1873 Ranskaan sijoitettujen miehitysjoukkojen komentajana. Manteuffel toimi myöhemmin vielä Berliinin sotilaskuvernöörinä ja eräissä diplomaattisissa tehtävissä, kunnes hänet lokakuussa 1879 nimitettiin Elsass-Lothringenin kuvernööriksi. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Saksan sotamarsalkat Luokka:Preussilaiset kenraalit Luokka:Vuonna 1809 syntyneet Luokka:Vuonna 1885 kuolleet
Warren Rychel

Warren Stanley Rychel (s. 12. toukokuuta 1967 Tecumseh, Ontario) on kanadalainen entinen ammattilaisjääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. == Ura == Ennen ammattilaisuraansa muun muassa kolme kautta juniorisarja OHL:ssä pelannut Rychel ei saanut NHL-varausta, vaan teki vuonna 1986 sopimuksen Chicago Blackhawksin kanssa vapaana pelaajana. Hän pelasi Blackhawksissa viisi ottelua, kaksi runkosarjakaudella 1988–1989 ja kolme pudotuspeleissä 1991, mutta vakiinnutti paikkansa NHL:ssä vasta siirryttyään Los Angeles Kingsiin vuonna 1992. Sitä ennen hän oli pelannut viisi kautta pääasiassa IHL:ssä. Rychel edusti Blackhawksin ja Kingsin lisäksi myös Toronto Maple Leafsiä, Colorado Avalanchea, jossa oli voittamassa Stanley Cupia pudotuspelikeväänä 1996, ja Mighty Ducks of Anaheimia. Hän lopetti pelaajauransa loukkaantumisten haittaaman kauden 1998–1999 jälkeen. Hän pelasi NHL-vuosinaan yhteensä 406 runkosarja- ja 70 pudotuspeliottelua ja teki runkosarjassa yhteensä 77 tehopistettä, 38 maalia ja 39 syöttöpistettä, ja pudotuspeleissä 21 tehopistettä, kahdeksan maalia ja 13 syöttöpistettä. Rychel osallistui urallaan myös lukuisiin jääkiekkotappeluihin ja hänelle kertyi NHL:n runkosarjassa yhteensä 1 422 jäähyminuuttia sekä pudotuspeleissä 121 jäähyminuuttia. Pelaajauransa jälkeen Rychel on toiminut muun muassa NHL-seura Phoenix Coyotesin pelaajatarkkailijana sekä osaomistamansa OHL-seura Windsor Spitfiresin toimitusjohtajana (). Spitfires on voittanut hänen toimitusjohtajakaudellaan kahdesti sekä OHL:n mestaruuden J. Ross Robertson Cupin että CHL:n mestaruuden Memorial Cupin. == Perhe == Rychel on naimisissa ja hänellä on kolme lasta, kaksi poikaa ja tytär. Columbus Blue Jackets varasi pojista vanhemman, niin ikään vasempana laitahyökkääjänä pelaavan Kerbyn, NHL:n varaustilaisuuden 2013 ensimmäisellä kierroksella. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tina (nimi)

Tina on monissa maissa yleinen naisen etunimi. Se on syntynyt lyhentymänä nimestä Christina (Kristiina) tai Martina. Suomessa nimi Tina on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu noin 1560 henkilölle. Sen suomalaisena rinnakkaisnimenä paljon yleisempi on Tiina. Tinan nimipäivä on suomenruotsalaisen kalenterin mukaan 24. heinäkuuta, joka suomenkielisen kalenterin mukaan on muun muassa Tiinan nimipäivä. == Tunnettuja Tinoja == * Tina Aumont (1946–2006), ranskalainen näyttelijä * Tina Bachmann (s. 1986), saksalainen ampumahiihtäjä * Tina Barrett (s. 1976), brittiläinen laulaja, lauluntekijä ja näyttelijä * Tina Bru (s. 1986), norjalainen poliitikko ja ministeri * Tina Bøttzau (s. 1971), tanskalainen käsipalloilija * Tina Charles (s. 1988), yhdysvaltalainen koripalloilija * Tina Cousins (s. 1974), brittiläinen elektronisen musiikin artisti * Tina Fey (s. 1970), yhdysvaltalainen koomikko, näyttelijä ja elokuvakäsikirjoittaja * Tina George (s. 1978), yhdysvaltalainen painija * Tina Hanninen (s. 1988), suomalainen vapaaottelija * Tina Karol (s. 1985), ukrainalainen poplaulaja * Tina Kotek (s. 1966), yhdysvaltalainen poliitikko ja kuvernööri * Tina Louise (s. 1934), yhdysvaltalainen näyttelijä * Tina Lutz (s. 1990), saksalainen kilpapurjehtija * Tina Majorino (s. 1985), yhdysvaltalainen näyttelijä * Tina Maze (s. 1983), slovenialainen alppihiihtäjä * Tina Modotti (1896–1942), italialais- yhdysvaltalainen malli, valokuvaaja ja yhteiskunnallinen aktivisti * Tina Morpurgo (1907–1944), kroatialainen taidemaalari * Tina Månsson (s. 1968), ruotsalainen jääkiekkoilija * Tina Mäkelä (s. 1955), suomalainen poliitikko * Tina Nedergaard (s. 1969), tanskalainen poliitikko ja ministeri * Tina Nordström (s. 1973), ruotsalainen tv-kokki * Tina Paulino (s. 1973), mosambikilainen keskimatkojen juoksija * Tina Robnik (s. 1991), slovenialainen alppihiihtäjä * Tina Rättyä (s. 1968), suomalainen seitsenottelija * Tina Šutej (s. 1988), slovenialainen seiväshyppääjä * Tina Thörner (s. 1966), ruotsalainen ralliautoilun kartanlukija * Tina Trstenjak (s. 1990), slovenialainen judoka, olympiavoittaja ja maailmanmeestari * Tina Turner (1939–2023), yhdysvaltalainen laulaja * Tina Weirather (s. 1989), liechtensteinilainen alppihiihtäjä * Tina Weymouth (s. 1950), yhdysvaltalainen rockmuusikko == Kuvitteellisia Tinoja == * Tina Cohen-Chang, televisiosarjassa Glee == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Etunimet
Hanna Knjazeva-Minenko

Hanna Viktorivna Knjazeva-Minenko (, ; o.s. Knjazeva, s. 25. syyskuuta 1989 Perejaslav-H'melnytskyi, Kiovan alue) on ukrainalaissyntyinen kolmiloikkaaja ja pituushyppääjä, joka on edustanut Israelia 11. toukokuuta 2013 lähtien. Knjazeva-Minenko sijoittui Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla Lignanossa 2005 kolmiloikassa toiseksi tuloksella 12,86. Hän sai Hengelon alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2007 samassa lajissa hopeaa tuloksella 13,85 ja karsiutui pituushypyn loppukilpailusta. Bydgoszczin alle 20-vuotiaiden MM- kilpailuissa 2008 hän sijoittui kolmiloikassa neljänneksi. Hän oli Ostravan alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2011 kolmiloikassa viides ja karsiutui pituushypyn loppukilpailusta. Shenzenin universiadeissa hän oli samana vuonna kolmiloikassa neljäs. Hän karsiutui 2012 Istanbulin sisäratojen MM- kilpailuissa kolmiloikan loppukilpailusta. Lontoon olympialaisissa hän sijoittui neljänneksi tuloksella 14,56. Knjazeva-Minenko oli kuudes Moskovan MM-kilpailuissa 2013 tuloksella 14,33. Prahan sisäratojen EM-kilpailuissa 2015 hän saavutti pronssia Israelin ennätystuloksella 14,49. Hän sai Pekingin MM- kilpailuissa 2015 hopeaa maansa ennätystuloksella 14,78. Hän sijoittui toiseksi myös Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 tuulituloksella 14.59. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän oli viides kauden parhaallaan 14,68 ja Lontoon MM-kilpailuissa 2017 neljäs tuloksella 14,42. Berliinin EM- kilpailuissa 2018 hän sijoittui viidenneksi tuloksella 14,37. Hän karsiutui loppukilpailusta Toruńin sisäratojen EM-kilpailuissa 2021. Samana vuonna järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän sijoittui kuudenneksi. Belgradin MM- hallikilpailuissa 2022 hän oli neljästoista. Hän karsiutui loppukilpailusta Eugenen MM-kilpailuissa 2022. Hän saavutti pronssia Münchenin EM-kilpailuissa 2022 tuloksella 14,45. Knjazeva-Minenko on voittanut kolmiloikan Ukrainan- mestaruuden 2012 sekä Israelin-mestaruuden 2013, 2014, 2015, 2016, 2018, 2019, 2021 ja 2022. Hän paransi lajin Israelin ennätystä viidesti kesällä 2013 päätyen tulokseen 14,58 Saint-Denis'ssä 6. heinäkuuta 2013. Kesällä 2015 hän paransi ennätystä kahdesti. Pituushypyn Israelin-mestaruuden hän voitti 2014 maan ennätystuloksella 652 sekä 2018 ja 2019. == Ennätykset == === Ulkoradat === Laji Tulos Paikka Päivä Pituushyppy 652 Tel Aviv 17. heinäkuuta 2014 Kolmiloikka 14,78 Peking 24. elokuuta 2015 === Sisäradat === Laji Tulos Paikka Päivä Pituushyppy 626 Kiova 13. tammikuuta 2012 Kolmiloikka 14,49 Praha 8. maaliskuuta 2015 ==Muuta== Knjazeva-Minenko on naimisissa entisen kymmenottelijan Anatoli Minenkon kanssa. == Lähteet == Luokka:Ukrainalaiset kolmiloikkaajat Luokka:Israelilaiset kolmiloikkaajat Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1989 syntyneet
Jussi Ihamäki

Jussi Ihamäki (s. 12. tammikuuta 1977 Kokkola) on suomalainen yleisurheiluvalmentaja. Hän tuli tunnetuksi erityisesti aitajuoksija Nooralotta Nezirin henkilökohtaisena valmentajana. Valmennussuhde päättyi vuonna 2017. Hän on toiminut myös fyysisenä valmentajana porilaisessa FC Jazz -jalkapalloseurassa. Ihamäki on koulutukseltaan liikuntatieteiden maisteri ja hän on suorittanut lisäksi valmentajan erikoisammattitutkinnon. Siviiliammatiltaan hän on opettaja ja toimii vararehtorina Porin lukiossa. Omalla urheilu-urallaan hänen paras saavutuksensa on 4×400 metrin SM-hopea vuodelta 1998 Porin Tarmon riveissä. Urheilijana Ihamäki on edustanut viimeksi Turun Urheiluliittoa. Aiemmin hän on edustanut myös Porin Yleisurheilua. Ihamäki toimii Porissa kaupunginvaltuutettuna Kokoomuksen valtuustoryhmässä. Hänet valittiin valtuutetuksi vuoden 2021 kuntavaaleissa. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yleisurheiluvalmentajat Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Porin kaupunginvaltuutetut
Figueroa

Figueroa tai de Figueroa on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Alfredo José Rodríguez Figueroa (1933–2011), venezuelalainen katolinen arkkipiispa * Álvaro de Figueroa (1893–1950), Villabrágiman markiisi, Romanoesin kreivi, espanjalainen poolonpelaaja * Álvaro de Figueroa de Romanones (1863–1950), espanjalainen poliitikko * Elías Figueroa (s. 1946), chileläinen jalkapalloilija * Fernando Suárez Figueroa (1533–1608), espanjalainen katolinen piispa * Gary Figueroa (s. 1956), yhdysvaltalainen vesipalloilija * Gómez Suárez de Figueroa, Inca Garcilasso de la Vega (1539–1616), perulais-espanjalainen historioitsija * Joaquim Borges de Figueroa (1714–1788), portugalilais-brasilialainen katolinen arkkipiispa * José de Figueroa (1897–1920), espanjalainen poolonpelaaja * José Figueroa Gómez (s. 1946), kolumbialainen katolinen piispa * José Roberto Figueroa (1959–2020), hondurasilainen jalkapalloilija * Luciano Figueroa (s. 1981), argentiinalainen jalkapalloilija * Luis de Figueroa (1890–1963), espanjalainen poolonpelaaja * Maritza Figueroa (s. 1974), nicaragualainen pikajuoksija * Maynor Figueroa (s. 1983), hondurasilainen jalkapalloilija * Óscar Figueroa (s. 1983), kolumbialainen painonnostaja ja olympiavoittaja * Saúl Figueroa Albornoz (s. 1947), venezuelalainen katolinen piispa.
Mohair

Mohairvilla on angoravuohesta saatavaa hienolaatuista, silkinkaltaista villaa. Angoravuohia on perinteisesti kasvatettu Etelä-Afrikassa, Turkissa, Pohjois- Amerikassa ja Kiinassa. Hienoin villalaatu saadaan nuoren vuohen pohjakarvoista. Ne ovat 150–200 mm pitkiä, 0,015–0,040 mm paksuja, kiharia ja silkinkiiltoisia. Niiden huopaantumis- ja vanuuntumiskyky on heikko, mutta kuiduista voi kehrätä mohairvillalankaa. Myös mohairvillasta valmistettua kangasta sanotaan mohairiksi, samoin kuin päällystakkikangasta, jossa on joukossa mohairvillaa.WSOY Iso tietosanakirja 6, s. 235, WSOY 1997 ISBN 951-0-20163-4 Mohairvillaa käytetään yleisesti mattoihin, miesten pukuhin, huiveihin ja neuleisiin. Mohair on kestävää, kiiltävää ja värjäytyy erinomaisesti. Se kestää vettä ja venytystä ja jopa hieman tulta, ei rypisty helposti ja eristää lämpöä erinomaisesti. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Eläinkuidut
Caught in a Life

__NOTOC__ Caught in a Life on norjalais-yhtye Donkeyboyn lokakuussa 2009 julkaistu debyyttialbumi. Sen tuottivat Simen M Eriksund ja Espen Berg Livingroom Studiosissa, Oslossa. Albumi sijoittui Norjan albumilistan ensimmäiselle sijalle seuraavan talven aikana.VG-Lista: Donkeyboy – Caught in a Life Albumi julkaistiin 19. lokakuuta 2009. Siltä on tuotettu yhtyeen kaksi VG-listan kärkisijan saavuttanutta singleä, "Ambitions", joka pysyi listan kärkisijalla yhteensä 13 viikkoa, ja sen jälkeen julkaistu "Sometimes" pysyi seuraavat 8 viikkoa listan kärkisijalla, molemmat tilanteet tapahtuivat vuoden 2009 aikana. "Ambitions" sijoittui myös Sverigetopplistanin kärkeen helmikuussa 2010. Näiden lisäksi albumilta julkaistiin kolme muuta singleä, jotka pääsivät kymmenen parhaan joukkoon, "Broke My Eyes" sijoittui 6. sijalle, "Awake" 8. sijalle, ja "Blade Running" 8. sijalle. Myös "Stereolife" julkaistiin singlenä alkuvuodesta 2010. == Kappaleet == # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Dome.fi: Dome.fi: Levyarvio * Soundi: Soundi: Levyarvio == Lähteet == Luokka:Vuoden 2009 esikoisalbumit Luokka:Donkeyboyn albumit
Gerhard von Scharnhorst

Gerhard Johann David von Scharnhorst (12. marraskuuta 1755 Bordenau, Hannover – 28. kesäkuuta 1813 Praha, Böömi)Gerhard Johann David von Scharnhorst Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 27.7.2013. oli preussilainen kenraali ja merkittävä Preussin armeijan uudistaja. Hänen vuosina 1807–1810 toteuttamansa armeijan uudistukset auttoivat Preussia Napoleonin lyömisessä. Scharnhorst palveli vuodesta 1778 Hannoverin vaaliruhtinaskunnan armeijassa ja näytti taitonsa Ranskan vallankumoussotien aikana 1790-luvulla Belgiassa käydyissä taisteluissa. Sodan jälkeen hänet ylennettiin majuriksi.Nordisk familjebok (1916), s. 955–956 Runeberg.org. Viitattu 27.7.2013. Vuonna 1801 hän tarjoutui Preussin palvelukseen sillä ehdolla, että hänet aateloitaisiin, ylennettäisiin everstiluutnantiksi ja Preussin armeijan uudistaminen annettaisiin hänen tehtäväkseen. Scharnhorst liitti hakemukseensa kolme kirjoittamaansa esseetä sodankäynnistä. Kuningas Fredrik Vilhelm III hyväksyi tarjouksen, Scharnhorst otettiin Preussin armeijaan ja aateloitiin vuonna 1804. Hänestä tuli myös Berliinin sota- akatemian johtaja. Hänen oppilaisiinsa kuului muun muassa Karl von Clausewitz. Vuonna 1803 Scharnhorst siirrettiin päämajoitusmestariluutnanttina pääesikunnan palvelukseen ja ylennettiin seuraavana vuonna everstiksi. Scharnhorst osallistui vuoden 1806 sotaan Napoleonia vastaan Braunschweigin herttuan esikuntapäällikkönä. Hän jäi ranskalaisten vangiksi Jenan taistelun jälkeen, mutta vapautui pian vankienvaihdossa. Tilsitin rauhan (1807) jälkeen Scharnhorst ylennettiin kenraalimajuriksi ja hänet nimitettiin sotaministeriksi sekä armeijanuudistamiskomitean puheenjohtajaksi, missä tehtävässä hän jatkoi vuoteen 1810. Scharnhorst ymmärsi pienten ammattiarmeijoiden ajan olevan ohi ja uuden sodankäynnin vaativan suuria, yleiseen asevelvollisuuteen perustuvia kansanarmeijoita. Yhdessä August von Gneisenaun kanssa hän kehitti niin sanotun krümpersystemin, jossa asevelvollisuusaikaa lyhennettiin ja peruskoulutuksen saaneet miehet siirrettiin lyhyen koulutusvaiheen jälkeen reserviin. Näin vakinaisen armeijan koko pysyi Tilsitin rauhassa määrätyssä 42 000:ssa miehessä, mutta samanaikaisesti koulutettujen sotilaiden ja upseerien todellinen lukumäärä kasvoi lyhyessä ajassa paljon suuremmaksi. Scharnhorst kehitti myös modernin esikuntalaitoksen. Scharnhorstin uudistukset herättivät epäilyksiä Napoleonissa, joka pakotti Preussin kuninkaan peruuttamaan useita niistä. Kun Preussi vuosina 1811–1812 joutui osallistumaan sotaan Ranskan liittolaisena Venäjää vastaan, Scharnhorst vetäytyi palveluksesta. Lopullisen sodan puhjettua Preussin ja Ranskan välille 1813 hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi ja nimitettiin von Blücherin esikuntapäälliköksi. Scharnhorst haavoittui kuolettavasti Lützenin taistelussa 2. toukokuuta 1813. Hän kuoli paria kuukautta myöhemmin Prahassa neuvotellessaan Itävallan liittymisestä sotaan. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Preussilaiset kenraalit Luokka:Vuonna 1755 syntyneet Luokka:Vuonna 1813 kuolleet
Magnet-linkki

Magnet-linkit ovat Webissä käytettäviä linkkejä jotka viittaavat tiettyyn sisältökohteeseen, riippumatta kyseisen kohteen varsinaisesta sijainnista palvelimilla. Ne ovat eräs URI-osoitteiden muoto; magnet-linkit ovat Webin kannalta eräs URN-osoitteiden muoto. Magnet-linkeillä ei ole varsinaista RFC- standardia, vaan ne ovat muodostuneet eri ohjelmistojen väliseksi de-facto- standardiksi, joskin kehittäjät ovat pyrkineet noudattamaan RFC-määrityksissä kuvattuja osoitemuotoja. Magnet-linkit määrittelevät useita metatiedon palasia, joiden mukaan linkkejä tulkitseva asiakasohjelma voi löytää tarvittavat tiedostot. Useimmiten magnet-linkeissä on määritelty tiedostojen tiivistesumma. Magnet-linkit kehittyivät erilaisten vertaisverkkojen toiminnan tueksi - aluksi se korvasi eDonkey2000:n `ed2k:`-linkit ja Freenetin `freenet:`-linkit. Nykyisin Magnet-linkkejä käytetään paljon erilaisien BitTorrent -järjestelmien yhteydessä. Monet BitTorrent-seurantapalvelimet, kuten The Pirate Bay, ovat lopettaneet .torrent-tiedostojen levittämisen kokonaan ja siirtyneet välittämään saman informaation Magnet-linkkien muodossa. Magnet-linkeissä käytetään useita parametrejä. Tärkein niistä on `xt`, Exact Topic, jossa on haluttavan tiedoston sisältötiiviste, esimerkiksi magnet:?xt=urn:sha1:YNCKHTQCWBTRNJIV4WNAE52SJUQCZO5C viittaa tiedostoon jolla on tietty SHA-1-tiiviste. Yleisimmät Magnet-linkkien parametrit: * dn (Display Name) – Tiedoston nimi. * xl (eXact Length) – Tiedoston koko tavuina. * xt (eXact Topic) – Tiiviste. * as (Acceptable Source) – Linkki tiedostoon WWW:ssä suoraa latausta varten. * xs (eXact Source) – Linkki tiedostoon vertaisverkossa. * kt (Keyword Topic) – Hakuavainsanoja. * mt (Manifest Topic) – Linkki Magnet Manifest-tyyppiseen tiedostoluetteloon. * tr (address TRacker) – BitTorrent-seurantapalvelimen osoite. Luokka:World Wide Web Luokka:Vertaisverkko-ohjelmistot Luokka:Metadata
Charles Denis Bourbaki

Charles Denis Sauter Bourbaki (22. huhtikuuta 1816 Pau – 22. syyskuuta 1897 Bayonne)Charles-Denis-Sauter Bourbaki Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 27.7.2013. Lähteessä on kuolinpäivä 23.9.1897.Nordisk Familjebok. Lähteessä kuolinpäivä 22.9.1897. (1905), s. 1349. Runeberg.org. Viitattu 18.1.2015. oli ranskalainen kenraali. == Elämäkerta == Bourbakin isä oli kreikkalainen eversti, joka kaatui Kreikan vapaussodassa. Bourbaki opiskeli vuosina 1834–1836 La Flèchen ja Saint-Cyrin sotilasakatemioissa. Valmistuttuaan luutnantiksi hän liittyi zuavijoukkoihin Algeriassa ja osoitti rohkeutensa vuoden 1840 Sétifin taistelussa. Hän sai 1842 ylennyksen kapteeniksi. Vuonna 1845 Bourbaki oli lyhyen aikaa kuningas Ludvig Filipin adjutanttina, mutta palasi sen jälkeen Algeriaan. Vuonna 1851 hänet ylennettiin everstiksi ja nimitettiin ensimmäisen zuavirykmentin komentajaksi. Bourbaki osallistui myös Krimin sotaan ja sai vuonna 1854 Alman taistelun jälkeen ylennyksen prikaatikenraaliksi. Hän haavoittui Sevastopolin valtauksen yhteydessä ja palasi sen jälkeen vielä kerran Algeriaan, jossa hänestä tuli 1857 divisioonakenraali. Vuonna 1859 Bourbaki osallistui sotaan Italiassa. Seuraavana vuonna hänestä tuli 2. divisioonan komentaja Grenoblessa. Bourbaki nimitettiin vuonna 1869 keisari Napoleon III:n adjutantiksi ja seuraavana vuonna keisarillisen kaartin komentajaksi. Ranskan–Saksan sodan puhjetessa hän johti kaartiaan Metzin alueella käydyissä taisteluissa ja jäi saksalaisten vangiksi, mutta vapautui pian. Sen jälkeen marsalkka F. A. Bazaine lähetti Bourbakin Englantiin neuvottelemaan keisarinna Eugénien kanssa. Palattuaan Bourbaki ei enää päässyt takaisin Metziin ja tarjoutui siksi Toursissa uuden tasavaltaisen kansallisen puolustuksen hallituksen käyttöön. Hänet nimitettiin aluksi pohjoisen armeijan komentajaksi, mutta siirrettiin pian johtamaan itäistä armeijaa, joka muodostettiin Loiren armeijan kahtiajakamisen yhteydessä. Bourbakin armeija lähetettiin vapauttamaan saksalaisten piirittämää Belfortin kaupunkia, missä se kuitenkin epäonnistui. Hän tosin voitti saksalaiset Villersexelissa 9. tammikuuta 1871, mutta kärsi 15.–17. tammikuuta tappion kolmipäiväisessä Lisainejoen taistelussa ammusten ja elintarvikkeiden puutteen sekä joukkojensa väsymyksen seurauksena. Bourbakin armeija pakeni Juravuoristoon Sveitsin rajan yli ja hän yritti 26. tammikuuta itsemurhaa siinä kuitenkaan onnistumatta. Kenraali Justin Clinchant otti hänen joukkonsa komentoonsa. Ranskan–Saksan sodan jälkeen Bourbaki toimi XIV armeijakunnan komentajana sekä Lyonin kuvernöörinä. Hän siirtyi vuonna 1881 reserviin ja oli kahdesti ehdolla parlamenttivaaleissa tulematta kuitenkaan valituksi. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ranskalaiset kenraalit Luokka:Vuonna 1816 syntyneet Luokka:Vuonna 1897 kuolleet
P/B-luku

P/B-luku () kuvaa yrityksen markkina-arvon suhdetta omaan pääomaan. Se voidaan laskea joko jakamalla yrityksen koko markkina-arvo yrityksen koko kirjanpidollisella arvolla, tai vaihtoehtoisesti yksittäisen osakkeen arvo jaettuna yksittäisen osakkeen kirjanpidollisella arvolla. Laskentatavasta riippumatta lopputuloksen pitäisi olla sama. Kun P/B-luku on yli 1, yrityksen markkina-arvo on enemmän kuin sen kirjanpidollinen arvo. Alhaisen P/B-luvun osakkeita kutsutaan toisinaan nimellä arvo-osake ja korkean P/B:n osakkeita vastaavasti nimellä kasvuosake. == Katso myös == * P/S-luku * P/E-luku Luokka:Sijoittaminen
To Rithya

To Rithya (s. 10. lokakuuta 1967) on kambodžalainen entinen kestävyysjuoksija. Hän jäi miesten maratonissa 105. sijalle vuoden 1996 kesäolympialaisissa Atlantassa ja sitten 80. sijalle Sydneyn kesäolympialaisissa 2000. Hänen henkilökohtainen ennätysaikansa maratonissa on 2:34:43 (1995).To Rithya Bio, Stats, and Results | Olympics at Sports-Reference.com == Lähteet == Luokka:Kambodžalaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kutsat

Kutsat eli aikaisemmalta nimeltään suoankeriaat (Synbranchidae) on yhdyskiduskaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan makeista vesistä Keski- ja Etelä-Amerikasta, Afrikasta, Aasiasta ja Australiasta. == Lajit ja anatomia == Kutsien heimoon kuuluu 4 sukua ja lähteestä riippuen 15-23 lajia. Ruumiinmuodoltaan ne ovat pitkänomaisia ja ankeriasmaisia suomuttomia kaloja. Kooltaan ne vaihtelevan noin 20-150 cm:n välillä ja suurin laji on marmorikutsa (Synbranchus marmoratus). Tyypillisiä piirteitä ovat pienikokoiset silmät (osa lajeista on sokeita), yhtyneet kidusaukot, puuttuva tai alkeellinen pyrstöevä ja rinta- ja vatsaevien puuttuminen. Heimon kaloilla ei ole uimarakkoa. Kaikki kutsalajit pystyvät ottamaan happea myös ilmasta. Useimmat kutsat syntyvät naaraina, mutta vaihtavat vanhetessaan sukupuoltaan koiraaksi. == Levinneisyys ja elintavat == Kutsalajien levinneisyys ulottuu Meksikosta Etelä-Amerikkaan, Aasiassa Intiasta Malaijien saaristoon ja Japaniin, lisäksi niitä tavataan Afrikasta Liberiasta ja Australiasta. Ne elävät monentyyppisissä makeissa vesissä, kuten soilla, puroissa, joissa, tulvatasangoilla ja eräät lajit myös luolissa. Toisinaan niitä tavataan myös murtovesistä. Koska kutsalajit pystyvät hengittämään happea ilmasta, ne selviävät myös vähähappisissa vesissä. Monet niistä pystyvät myös liikkumaan pitkiäkin matkoja käärmemäisesti luikerrellen kuivalla maalla tai kaivautumaan pohjamutaan. == Lähteet == Luokka:Yhdyskiduskalat
Angelito R. Lampon

Angelito R. Lampon (s. 1. maaliskuuta 1950 M'lang) on filippiiniläinen roomalaiskatolinen piispa. Hän kuuluu Tahrattoman Marian oblaatteihin. Hänet vihittiin papiksi 1. huhtikuuta 1977 ja nimitettiin Jolon apostolisen vikariaatin johtoon sekä Vallipositan titulaaripiispaksi 21. marraskuuta 1997. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1998. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Giovanni Battista Re ja Jorge María Mejía.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Angelito R. Lampon, O.M.I. == Lähteet == Luokka:Filippiiniläiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pauline Lafont

Pauline Lafont (oik. Pauline Aïda Simone Medveczky, 6. huhtikuuta 1963 Nîmes – 11. elokuuta 1988 Barre-des-Cévennes, Lozère) oli ranskalainen näyttelijä. Hänen vanhempansa olivat elokuvatähti Bernadette Lafont ja unkarilainen kuvanveistäjä Diourka Medveczky. Pauline Lafont menehtyi kotimaassaan vaellusonnettomuudessa. ==Filmografia== ===Elokuvat=== *(1976) Vincent mit l'âne dans un pré (et s'en vint dans l'autre), ohjaus Pierre Zucca *(1983) Les Planqués du régiment, ohjaus Michel Caputo *(1983) Vive les femmes !, ohjaus Claude Confortes *(1983) Papy fait de la résistance, ohjaus Jean-Marie Poiré *(1983) Balade sanglante, ohjaus Sylvain Madigan (lyhytelokuva) *(1984) L'amour braque, ohjaus Andrzej Żuławski *(1984) The Bay Boy, ohjaus Daniel Petrie *(1985) Le pactole, ohjaus Jean-Pierre Mocky *(1985) Poulet au vinaigre, ohjaus Claude Chabrol *(1986) La galette du roi, ohjaus Jean-Michel Ribes *(1986) Je hais les acteurs, ohjaus Gérard Krawczyk *(1987) Jing du qiu xia, ohjaus Hong Xie *(1987) Sale temps, ohjaus Alain Pigeaux (lyhytelokuva) *(1987) Sale destin, ohjaus Sylvain Madigan *(1987) Soigne ta droite, ohjaus Jean-Luc Godard *(1987) L'été en pente douce, ohjaus Gérard Krawczyk *(1988) Deux minutes de soleil en plus, ohjaus Gérard Vergez ===Televisiossa=== *(1984) Dernier banco TV-elokuva *(1984) Un chien écrasé TV-elokuva *(1986) Le petit docteur TV-sarja *(1988) Coup de pouce TV-jakso ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Ranskalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Vuonna 1988 kuolleet
François Achille Bazaine

François Achille Bazaine (13. helmikuuta 1811 Versailles, Ranska – 28. syyskuuta 1888 Madrid, Espanja)Achille Bazaine Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 27.7.2013. oli Ranskan marsalkka, joka toimi komentajana useissa toisen keisarikunnan aikaisissa sodissa. Hän joutui lopuksi antautumaan saksalaisille Metzissä Ranskan–Saksan sodan aikana lokakuussa 1870. ==Ura== Bazaine liittyi vapaaehtoisena Ranskan armeijaan vuonna 1831 ja valmistui kahden vuoden kuluttua vänrikiksi. Hän palveli Algeriassa ja Espanjassa ja yleni vuoteen 1854 mennessä everstiksi. Krimin sodassa hän toimi aluksi prikaatinkomentajana, kunnes hänet vuonna 1855 ylennettiin kenraalimajuriksi ja nimitettiin Sevastopolin kuvernööriksi.Nordisk familjebok (1904), s. 1107–1108 Runeberg.org. Viitattu 27.7.2013. Vuonna 1859 Italiassa käydyssä sodassa Bazaine johti Solferinon valtausta 24. kesäkuuta. Vuonna 1863 hän osallistui Ranskan sotaretkeen Meksikossa. Vallattuaan Pueblan hän sai nimityksen Meksikossa olleiden ranskalaisjoukkojen komentajaksi. Seuraavan vuoden syyskuussa hänet ylennettiin marsalkaksi. Meksikossa Bazaine kohteli ankarasti ranskalaisia vastaan sotineita tasavaltalaisia ja päätyi kilpailemaan vallasta keisari Maksimilianin kanssa. Bazaine toi lopulta Ranskan joukot Meksikosta takaisin kotimaahan vuonna 1867. Ranskan–Saksan sodassa Bazaine toimi alkuun kolmannen armeijakunnan komentajana, mutta pian ensimmäisten taisteluiden jälkeen hänet nimitettiin ylipäälliköksi 13. elokuuta 1870. Hän otti henkilökohtaiseen komentoonsa Reinin-armeijan eli Ranskan armeijan vasemman siiven. Ollessaan matkalla kohti Verdunia Bazainen joukot joutuivat pian ankariin taisteluihin Metzin ympäristössä. Bazaine itse haavoittui ensin 14. elokuuta Bornyn taistelussa, mitä seurasivat ratkaisemattomat taistelut Mars-la-Tourissa ja Gravelottessa 16.–18. elokuuta. Viimeksi mainitun taistelun jälkeen hän luopui yrityksestään murtautua länteen ja perääntyi sen sijaan armeijoineen Metzin linnoitukseen, jossa jäi pian saksalaisten saartamaksi. Ranskan armeijan kärsittyä katastrofaalisen tappion Sedanin taistelussa 1. syyskuuta Bazaine aloitti neuvottelut Preussin pääministerin Otto von Bismarckin kanssa piiritettyjen joukkojensa antautumisesta. Bazaine antautui lopulta saksalaisille 27. lokakuuta 140 000:n miehen armeijoineen ilman taistelua. Sodan jälkeen Bazaine joutui antautumisensa vuoksi sotaoikeuteen maanpetoksesta syytettynä, ja hänet tuomittiin 10. joulukuuta 1873 kuolemaan sekä menettämään sotilasarvonsa. Presidentti Patrice de Mac-Mahon kuitenkin lievensi armahduksella rangaistuksen 20 vuoden vankeudeksi. Bazaine suoritti vankeusrangaistustaan Sainte-Margueriten saarella Välimerellä, kunnes onnistui pakenemaan 9.–10. elokuuta välisenä yönä 1874. Hän eli loppuikänsä maanpaossa Madridissa köyhyydessä. Puolustuksekseen hän julkaisi vuonna 1883 muistelmakirjan Épisodes de la guerre de 1870 et de blocus de Metz. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ranskan marsalkat Luokka:Vuonna 1811 syntyneet Luokka:Vuonna 1888 kuolleet
Liberian dollari

Liberian dollari (, symboli L$, tunnus LRD) on Liberian rahayksikkö. Se jakautuu sataan centiin. Vapautettuja orjia asuttaneet järjestöt ja Liberian hallitus laskivat liikkeelle dollarimääräisiä seteleitä ja kolikoita 1830-luvulta lähtien. Omien setelien käyttö päättyi vuoden 1890 tienoilla. Vaihdon välineinä toimivat sen jälkeen Brittiläisen Länsi-Afrikan punta ja Yhdysvaltain dollari. Länsi-Afrikan punnan käyttö lakkautettiin vuonna 1944. Samana vuonna otettiin käyttöön Liberian dollari, joka oli saman arvoinen kuin Yhdysvaltain dollari. Jälkimmäinen toimi käytännössä maan rahayksikkönä, sillä ensimmäinen paikallinen seteli laskettiin liikkeelle vasta vuonna 1989. Valtionpankkina toimi yksityinen Bank of Monrovia vuoteen 1974, jolloin perustettiin keskuspankki National Bank of Liberia. Se sai nimen Central Bank of Liberia vuonna 1999. Nykyään käytössä ovat 5, 10, 20, 50 ja 100 Liberian dollarin setelit sekä 5, 10, 25 ja 50 centin sekä 1 dollarin kolikot. Paikallisen valuutan rinnalla käytetään edelleen laajasti Yhdysvaltain dollaria. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Afrikan rahayksiköt Luokka:Liberian talous
Mauritiuksen rupia

Mauritiuksen rupia (MUR) on Mauritiuksen rahayksikkö, joka on ollut käytössä vuodesta 1877 lähtien. Päätös valuutan käyttöönotosta tehtiin vuotta aiemmin pääasiassa Mauritiukselle saapuvan suuren Intian rupia-määrän vuoksi. Mauritiuksen rupia jakaantuu 100 centiin. Luokka:Afrikan rahayksiköt Luokka:Mauritiuksen talous
Sierra Leonen leone

Sierra Leonen leone (valuuttatunnus SLE, ennen vuoden 2022 rahauudistusta SLL) on Sierra Leonen rahayksikkö, joka jakautuu 100 centiin. Sierra Leonen leone otettiin alun perin käyttöön vuonna 1964, ja se korvasi 4. elokuuta 1964 alkaen Brittiläisen Länsi-Afrikan punnan, joka oli ollut maassa käytössä vuodesta 1912. 1\. heinäkuuta 2022 tapahtuneessa rahauudistuksessa Sierra Leonen leonen uudeksi valuuttatunnukseksi tuli SLE. Uudistuksessa valuutan arvo pieneni tuhannesosaan vaihtokurssilla 1 000 SLL = 1 SLE. Rahauudistus toteutettiin korkean inflaation ja leonen arvon laskemisen takia. 1\. tammikuuta 2010 yksi euro vastasi noin 5 554 leonea ja 1. tammikuuta 2020 noin 10 912 leonea. Uudistuksen jälkeen 14. tammikuuta 2023 yksi euro oli 20,70 leonea eli yksi leone oli 0,048 euroa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Afrikan rahayksiköt Luokka:Sierra Leonen talous
Sudanin punta

Sudanin punta (SDG) on Sudanin rahayksikkö. Ensimmäinen versio Sudanin punnasta otettiin käyttöön jo 1800-luvun loppupuolella. Seuraava isompi muutos rahoissa tapahtui vuonna 2007 ja nykyisessä muodossaan valuutta on ollut käytössä vuodesta 2011 lähtien. Nykyinen valuutta otettiin käyttöön Etelä- Sudanin itsenäistymisen jälkeen. Sudanin punta jakaantuu 100 piastreen. Luokka:Afrikan rahayksiköt Luokka:Sudanin talous
Djiboutin frangi

Djiboutin frangi (, tunnus DJF) on Djiboutin rahayksikkö. Se jakaantuu sataan centimeen. Djiboutia edeltäneen Ranskan Somalimaan rahayksikköinä käytettiin vuodesta 1885 lähtien Ranskan frangia, Maria Teresian taaleria ja Intian rupiaa. Ranskan Indokiinan pankki sai vuonna 1907 oikeuden laskea liikkeelle alueella frangin seteleitä. Laillisina maksuvälineinä toimivat vuodesta 1920 lähtien myös emämaan kolikot ja setelit. Toisen maailmansodan aikana lyötiin myös paikallisia kolikoita. Maria Teresian taalerin ja Intian rupian käyttö päättyi vuonna 1943. Ranskan Somalimaa liitettiin vuonna 1945 CFA-frangin alueeseen. Indokiinan pankin yksinoikeus laskea liikkeelle seteleitä lakkautettiin vuonna 1948. Somalimaasta tuli samana vuonna vapaakauppa-alue, mikä edellytti muutoksia valuuttalainsäädäntöön. Vuonna 1949 perustettiin Djiboutin frangi, jonka arvoksi määriteltiin 0,00414507 grammaa puhdasta kultaa. Frangista tuli vapaasti vaihdettava valuutta, ja Ranskan Somalimaa liittyi käytännössä dollarialueeseen. Setelit ja kolikot laski liikkeelle aluksi Ranskan valtionvarainministeriö. Maan itsenäistyttyä vuonna 1977 perustettiin Djiboutin keskuspankki. Nykyään käytössä ovat 1 000, 2 000, 5 000 ja 10 000 frangin setelit sekä 1, 2, 5, 10, 20, 50, 100 ja 500 frangin kolikot. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Djiboutin keskuspankki Luokka:Afrikan rahayksiköt Luokka:Djiboutin talous
Burundin frangi

Burundin frangi (BIF) on Burundin rahayksikkö. Omat kolikot ovat Djboutissa olleet käytössä vuodesta 1916 lähtien. Burundin frangi jakaantuu 100 centimeen. Luokka:Afrikan rahayksiköt Luokka:Burundin talous
François Certain Canrobert

François Certain Canrobert (27. kesäkuuta 1809 Saint-Céré – 28. tammikuuta 1895 Pariisi)Certain Canrobert Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 27.7.2013. oli ranskalainen marsalkka ja poliitikko, joka oli uransa huipulla toisen keisarikunnan aikana. Canrobert kuului vanhaan sotilassukuun ja valmistui Saint-Cyrin sotilasakatemiasta 1828 aliluutnantiksi. Hän palveli aluksi Espanjan rajalla ja vuosina 1835–1851 pääosin Algeriassa. Canrobert osallistui Constantinen valtaukseen 1837 ja sai mainetta voitostaan Zaatchan taistelussa vuonna 1847. Hänet ylennettiin samana vuonna everstiksi. Vuonna 1849 hänestä tuli Ranskan kunnialegioonan komentaja. Palattuaan Pariisiin Canrobertista tuli presidentti Louis-Napoleon Bonaparten adjutantti ja hän avusti tätä 2. joulukuuta 1851 suoritetussa vallankaappauksessa. Napoleon palkitsi hänet myöhemmin divisioonankenraalin arvolla.Nordisk familjebok (1905), s. 1102–1103 Runeberg.org. Viitattu 27.7.2013. Krimin sodassa Canrobert oli aluksi divisioonankomentaja, mutta marsalkka de Saint Arnaudin kuoleman jälkeen hänestä tuli syyskuussa 1854 Krimille sijoitettujen Ranskan joukkojen ylipäällikkö. Canrobert luopui kuitenkin päällikkyydestä seuraavana vuonna jouduttuaan erimielisyyksiin englantilaisten päällikkönä toimineen lordi Raglanin kanssa ja palasi pian sen jälkeen Ranskaan. Seuraavaksi Canrobert lähetettiin Tukholmaan, jossa hän neuvotteli marraskuussa 1855 niin sanotun marraskuun traktaatin eli liiton Ruotsin ja toisaalta Ranskan sekä Ison-Britannian välille Venäjää vastaan. Vuonna 1856 Canrobert ylennettiin Ranskan marsalkaksi ja hän oli sen jälkeen toisen keisarikunnan johtava sotilaallinen hahmo. Vuonna 1859 Italiassa käydyn sodan aikana hän komensi kolmatta armeijakuntaa ja saavutti merkittävät voitot Solferinossa ja Magentassa. Vuonna 1870 puhjenneessa Ranskan–Saksan sodassa Canrobert oli kuudennen armeijakunnan komentajana. Hänen joukkonsa taistelivat urheasti Saint-Privatin luona 18. elokuuta, mutta joutuivat perääntymään Metziin ja jäivät piiritykseen. Metzin antautuessa myös Canrobert jäi saksalaisten sotavangiksi ja pääsi palaamaan Ranskaan vasta rauhanteon jälkeen maaliskuussa 1871. Sodan jälkeen hän toimi ylimmän sotaneuvoston jäsenenä ja hänet valittiin 1876 senaattoriksi. Senaatissa hän kannatti keisarikunnan palauttamista. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ranskan marsalkat Luokka:Ranskalaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1809 syntyneet Luokka:Vuonna 1895 kuolleet
Martin S. Jumoad

Martin S. Jumoad (s. 11. marraskuuta 1956) on filippiiniläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 7. huhtikuuta 1983 ja nimitettiin Isabelan alueprelatuurin johtoon 21. marraskuuta 2001. Piispaksi vihkiminen seurasi 10. tammikuuta 2002. Pääkonsekraattorina toimi Carmelo Dominador Flores Morelos, jota avustivat Antonio Javellana Ledesma ja Angelito R. Lampon.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Martin S. Jumoad == Lähteet == Luokka:Filippiiniläiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Carmelo Dominador Flores Morelos

Carmelo Dominador Flores Morelos (11. joulukuuta 1930 Sorsogon – 17. syyskuuta 2016) oli filippiiniläinen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 3. huhtikuuta 1954 ja nimitettiin Butuanin hiippakunnan johtoon 4. huhtikuuta 1967. Piispaksi vihkiminen seurasi 5. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Teopisto Valderrama Alberto, jota avustivat Arnulfo S. Arcilla ja Charles Van den Ouwelant.Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Carmelo Dominador Flores Morelos Morelos sai 8. joulukuuta 1994 nimityksen Zamboangan arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 13. marraskuuta 2006. == Lähteet == Luokka:Filippiiniläiset papit Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
Rafael Gallardo García

Rafael Gallardo García (28. lokakuuta 1927 Yuriria – 30. tammikuuta 2021) oli meksikolainen roomalaiskatolinen piispa. Hän kuului augustinolaisiin. Hänet vihittiin papiksi 8. huhtikuuta 1950 ja nimitettiin Linaresin hiippakunnan johtoon 11. heinäkuuta 1974. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Alfonso Espino y Silva, jota avustivat José de Jesús Tirado Pedraza ja Antonio Sahagún López. Gallardo García sai 21. toukokuuta 1987 nimityksen Tampicon piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 27. joulukuuta 2003. == Lähteet == Luokka:Meksikolaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet