EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Vähäsuo

Vähäsuo eli Pikkusuo on suo Huittisissa 4 km Lauttakylästä luoteeseen. Sen pinta-ala on 108 hehtaaria ja sen pinnan korkeus on välillä 45 - 48 mpy. Osa suon reunoista on muutettu turvapelloiksi, loput reunoista on isovarpuista rämettä, rahkarämettä ja korpirämettä. Keskiosan suotyypit ovat keidasräme, lyhytkorsineva ja rashkaneva. Vähäsuo kuuluu Suojoen valuma-alueeseen. == Lähteet == Luokka:Huittisten suot Luokka:Kokemäenjoen vesistö
Ocelum

Ocelum (lat. < kelt.; ) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin kaupunkeihin: * Ocelum, kaupunki Gallia transpadanassa * Ocelum, kaupunki Lusitaniassa * Ocelum Duri eli Ocellodurum, kaupunki Hispania Tarraconensiksessa == Lähteet ==
Oppidum novum

Oppidum novum (lat., ”Uusi kaupunki”) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin kaupunkeihin: * Oppidum novum, kaupunki Gallia Aquitaniassa * Oppidum novum, kaupunki Mauretania Caesariensiksessa == Lähteet ==
Ortona (täsmennyssivu)

Ortona (lat.; ) voi viitata seuraaviin kaupunkeihin: * Ortona, antiikin aikainen kaupunki Latiumissa Italiassa * Ortona, antiikin aikainen kaupunki Samniumissa Italiassa * Ortona, kaupunki Chietin maakunnassa Abruzzon alueella Italiassa * Ortona dei Marsi, kaupunki L’Aquilan maakunnassa Abruzzon alueella Italiassa == Lähteet ==
Pitkäportaan seisake

Pitkäportaan seisake (ratakm 161+088) oli rautatieliikennepaikka Halikossa aivan Paimion rajan tuntumassa. Seisake avattiin vuonna 1932 ja suljettiin 1955. ==Lähteet== Luokka:Halikko Luokka:Varsinais-Suomen lakkautetut rautatieliikennepaikat Luokka:Salon rautatieliikennepaikat Luokka:Paimion liikenne
Pitinum

Pitinum voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin kaupunkeihin: * Pitinum, kaupunki Samniumissa Italiassa, nykyinen Madonna di Pettino * Pitinum Mergens, kaupunki Umbriassa Italiassa, nykyinen Pian di Valeria * Pitinum Pisaurense, kaupunki Umbriassa Italiassa, nykyinen Macerata Feltria
Pollentia

Pollentia voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin kaupunkeihin: * Pollentia, kaupunki Baleaareilla, nykyinen Pollença Majorcalla Espanjassa * Pollentia, kaupunki Liguriassa Italiassa, nykyinen Polenza * Pollentia, kaupunki Picenumissa Italiassa == Lähteet ==
Velykyi Luhin kansallispuisto

Velykyi Luhin kansallispuisto eli Suuren niityn kansallispuisto () on kansallispuisto Ukrainan Zaporižžjan alueella. Vuonna 2006 perustetun kansallispuiston pinta-ala on 167,56 neliökilometriä. Kansallispuiston hallinto toimii Dniprorudnen kaupungissa. Historiallisesti Velykyi Luh on tarkoittanut Dneprin tulvatasankoa H’ortytsjan saaren (Хортиця) eteläpuolella (1500–1700-luvuilla). Alue on noin 20 kilometriä leveä ja 100 kilometri pitkä. Seudun riistaeläimistö oli runsas ja vedet kalaisia. Seudusta tuli yksi Zaporižžjan kasakoiden keskuksista ja aluetta kutsuttiin "isäksi". Nykyisin Kah’ovkan tekojärvi peittää suuren osan näistä historiallisista maista. Простори Великого Лугу.jpg Панорама острова Гусячий.jpg О. Великі Кучугури Каховське водосховище НПП Великий Луг 01.jpg О. Великі Кучугури Каховське водосховище НПП Великий Луг 06.jpg ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Natsionalnyi pryrodnyi park Velykyi Luh (grandmeadow.org.ua) Luokka:Ukrainan kansallispuistot Luokka:Vasylivkan piiri Luokka:Zaporižžjan alueen luonnonsuojelualueet
Jarlsberg (sanomalehti)

Jarlsberg on norjalainen vuonna 1991 perustettu paikallislehti, jonka kotikunta on Holmestrand. Sen edeltäjä oli vuonna 1843 perustettu Holmestrandsposten, vuodesta 1903 nimeltään Jarlsberg, joka meni konkurssiin vuonna 1982. Lehti ilmestyy kolmesti viikossa ja kuuluu Amedia-konserniin. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Lehden verkkosivut Luokka:Norjalaiset sanomalehdet Luokka:Holmestrand
Marianna Muravyeva

Marianna Georgievna Muravyeva (; s. 2. lokakuuta 1975, Leningrad, Neuvostoliitto) on venäläinen oikeustieteilijä ja historioitsija, joka on toiminut oikeustieteen professorina Helsingin yliopiston Aleksanteri- instituutissa vuodesta 2018 lähtien.Marianna Muravyeva: Curriculum Vitae, International Institute for the Sociology of Law, viitattu 15.3.2023 Muravyeva väitteli tohtoriksi historiasta Pietarin valtionyliopistossa vuonna 1999. Hän on työskennellyt tutkijana Herzenin pedagogisessa yliopistossa, Oxford Brookes University -yliopistossa ja Tampereen yliopistossa.Marianna Muravyeva, Tampereen yliopisto, viitattu 15.3.2023. Vuosina 2016–2019 hän toimi oikeustieteen professorina Moskovan talouskorkeakoulussa. == Julkaisut == * Marianna Muravyeva (toim.): Вина и позор в контексте становления современных европейских государств (XVI–XX вв.): Сборник статей. Pietarin eurooppalainen yliopisto, 2011. * Judith Rowbotham, Marianna Muravyeva ja David Nash (toim.): Shame, Blame, and Culpability: Crime and violence in the modern state. Routledge, 2012. * Marianna Muravyeva ja Raisa Maria Toivo (toim.): Gender in Late Medieval and Early Modern Europe. Routledge, 2012. * Marianna Muravyeva ja Natalia Puškareva (toim.): Бытовое насилие в истории российской повседневности (XI–XXI вв.). Pietarin eurooppalainen yliopisto, 2012. * Marianna Muravyeva ja Natalia Novikova (toim:) Women’s History in Russia: (Re)Establishing the Field. Cambridge Scholars Publishing, 2014. * Mariana Muravyeva (toim.): Domestic Disturbances, Patriarchal Values: Violence, Family and Sexuality in Early Modern Europe, 1600–1900. Routledge, 2015. * Marianna Muravyeva ja Raisa Maria Toivo (toim.): Parricide and Violence Against Parents throughout History: (De)Constructing Family and Authority?. Palgrave Macmillan, 2017. * Marianna Muravyeva, Phillip Shon ja Raisa Maria Toivo: Parricide and Violence against Parents: A Cross-Cultural View across Past and Present. Routledge, 2020. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Marianna Muravyeva Helsingin yliopiston tutkimusportaalissa * Marianna Muravyeva ORCID:ssa luokka:Venäläiset historioitsijat luokka:Venäläiset professorit luokka:Helsingin yliopiston professorit luokka:Vuonna 1975 syntyneet luokka:Elävät henkilöt
Skeppargatan

Skeppargatan on Tukholman Östermalmilla sijaitseva katu, joka ulottuu etelä- pohjoissuunnassa Strandvägeniltä Valhallavägenin yli Ladugårdsgärdetin asuinalueelle. Kadun nimi ('laivurinkatu') on yksi Östermalmin vanhimmista, ja sitä käytettiin jo 1600-luvulla. Kadun pohjoisosaa kutsuttiin nimellä Högbåtsmansgatan ('pursimiehenkatu'). Myös monien kadun varrella sijaitsevien kortteleiden nimet viittaavat mereen ja merenkulkuun. ==Kuvia== Strandvaegen 1894.jpg|Skeppargatanin ja Strandvägenin risteys vuonna 1894. Patentverkets annex 04.JPG|Patentti- ja rekisterilaitoksen lisärakennus Skeppargatan 65:ssä. ==Muuta== Kirjailija Karin Boye asui Skeppargatan 102:ssa vuodesta 1933 kuolemaansa saakka vuoteen 1941. Hänen asuintalonsa seinään asennettiin vuonna 2011 muistolaatta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Tukholman kadut Luokka:Östermalm
Ukrajinske radio

Ukrajinske radio (, ’ukrainalainen radio’) on Ukrainan valtion julkisrahoitteinen radioyhtiö. Vuoteen 2015 asti radiotoiminta oli itsenäistä ja suurilta osin oligarkkien hallussa. Verh’ovna Rada sääti kuitenkin tuolloin lain, jonka nojalla paikalliset valtion omistamat radio- ja televisioasemat organisoitiin uudelleen yhden valtionyhtiön eli Suspilnen alaisuuteen. Keskustelua tällaisen yrityksen perustamisesta oli käyty jo 1990-luvun lopulta alkaen, mutta asialle ei juurikaan ollut tehty mitään. Yleisradioyhtiö koostuu televisio-, radio- ja tuotantoyhtiöstä. Lakimuutos astui voimaan tammikuussa 2017. Laissa määrättiin myös, että koko valtionyrityksen budjetti olisi 0,2 prosenttia valtion budjetista. Ukrainassa on vuodesta 1994 lähtien vietetty Radio-, televisio- ja viestintätyöntekijöiden päivää 16. marraskuuta sen kunniaksi, että tuona päivänä, vuonna 1924, Harkovassa kuultiin ensimmäinen Ukrajinske radion lähetys. Vuodesta 1929 lähtien radion alaisuudessa on toiminut oma Ukrainan radion sinfoniaorkesteri, jonka kuuntelijaluvut lasketaan tuhansissa. Alkuvaiheessa sen muusikot tulivat lähes yksinomaan Harkovasta. Yhtiön kanavia on voinut vuodesta 2018 lähtien voinut kuunnella sekä iOS- että Android-käyttöjärjestelmille saatavien älypuhelinsovellusten kautta. == Kanavat ja organisaatio == Kotimaiselle yleisölle kanavia yhtiöllä on yhteensä kolme. Näiden lisäksi on myös erillinen ulkomaisille suunnattu monikielinen kanava. Logo Nimi Lyhenne Aihealue Ukrajinske radio UR-1 uutiset ja ajankohtaisohjelmat Radio Promin UR-2 musiikki ja puheohjelmat Radio Kultura UR-3 kulttuuri Vuodesta 2017 lähtien yhtiön johdossa on toiminut Dmytro H’orkin. == Lähteet == Luokka:Julkisen palvelun mediayhtiöt Luokka:Ukrainalaiset yritykset Luokka:Ukrainalaiset viestimet Luokka:Vuonna 1924 perustetut radioasemat
Den Nationale Scene

Den Nationale Scene (lyh. DNS) on Bergenissä sijaitseva teatteri ja yksi Norjan kolmesta tärkeimmästä teatterista Kansallisteatterin sekä Det Norske Teatretin ohella. ==Historia== ===Det norske Theater (1850–1863)=== Vuonna 1850 perustettiin Bergeniin Ole Bullin aloitteesta Det norske Theater, joka oli ensimmäinen kokonaan norjankielinen teatteri. Henrik Ibsen toimi ohjaajana ja neuvonantajana 1851–1857 ja Bjørnstjerne Bjørnson oli teatterin johtaja 1857–1859. Det norske Theater meni kuitenkin konkurssiin 1863. ===Den Nationale Scene (1876–)=== Vuonna 1876 Bergenin porvarit perustivat nykyisen Den Nationale Scenen, joka aloitti toimintansa Det norske Theaterin vanhoissa tiloissa. Uusi jugendtyylinen teatterirakennus valmistui 1909. Vuodesta 1993 teatteri on ollut virallisesti kansallinen, ja sen rahoituksesta vastaa Norjan valtio. ==Teatterinjohtajat== * 1876–1878 – Niels Wichstrøm * 1878–1882 – Johan Bøgh * 1882–1889 – Gunnar Heiberg * 1890–1895 – Johan Irgens Hansen * 1895–1898 – Olaf Hansson * 1899–1900 – Hans Aanrud * 1900–1905 – Gustav Thomassen * 1905–1907 – Anton Heiberg * 1908–1909 – Olaf Hansson * 1910–1924 – Ludvig Bergh * 1924–1925 – Christian Sandal * 1925–1931 – Thomas Thomassen * 1931–1934 – Karl Bergmann * 1934–1939 – Hans Jacob Nilsen * 1939–1946 – Egil Hjorth-Jenssen * 1946–1948 – Stein Bugge * 1948–1952 – Georg Løkkeberg * 1952–1961 – Per Schwab * 1961–1963 – Bjarne Andersen * 1963–1967 – Gisle Straume * 1967–1976 – Knut Thomassen * 1976–1982 – Sven Henning * 1982–1986 – Kjetil Bang-Hansen * 1986–1995 – Tom Remlov * 1995–1996 – Ketil Egge * 1996–1998 – Aksel Otto Bull (vt.) * 1998 – Lars Arrhed * 1998–2001 – Bentein Baardson * 2001–2008 – Morten Borgersen * 2008–2011 – Bjarte Hjelmeland * 2012–2019 – Agnete Haaland * 2020– Stefan Larsson ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Teatterin verkkosivut Luokka:Bergenin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Norjan teatterit Luokka:Jugend
DNS (täsmennyssivu)

DNS voi viitata ainakin seuraaviin asioihin: * Den Nationale Scene, yksi Norjan kolmesta kansallisesta teatterista * Domain Name System, internetin nimipalvelujärjestelmä * DNS (Did not start), urheilun, esimerkiksi yleisurheilun, tuloslistoissa lyhenne kilpailijalle, joka ei aloittanut kilpailua
Yrjö Simola

Yrjö Antero Simola (13. tammikuuta 1898 Hämeenlinna – 19. lokakuuta 1974 Vantaa) oli suomalainen metsänhoitaja ja yritysjohtaja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen.Kuka kukin on 1954, s. 803. Viitattu 15.3.2023. Simolan vanhemmat olivat kanavankasööri Johan Gustaf Simolin ja Anni Elisabet Hällström ja puoliso vuodesta 1928 Elna Katariina Alho. Simola tuli ylioppilaaksi 1917 ja valmistui metsänhoitajaksi 1922. Hän oli aluksi Diesen Wood & Co:n ja Metsähallituksen Viipurin toimiston palveluksessa ja sitten Kevätniemen sahan palveluksessa 1924–1926 ja 1929–1930, Veitsiluodon sahan ja selluloosatehtaan, sittemmin Veitsiluoto Oy, palveluksessa 1926–1927, Siuron sahan palveluksessa 1927–1928 ja Veitsiluoto Oy:n metsäosastolla vuodesta 1930, metsäosaston päällikkö vuodesta 1937 ja yhtiön metsäpäällikkö vuodesta 1947. Simolalla oli myös useita metsäalan ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Eläkkeelle tehtävistään hän jäi 1963. Metsäneuvoksen arvonimen Simola sai 1958.Kuolleita. Helsingin Sanomat, 25.10.1974, s. 17. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset metsänhoitajat Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1898 syntyneet Luokka:Vuonna 1974 kuolleet
Arka

Arka () oli Münchenissä kesäkuusta 1947 helmikuuhun 1948 kerran kuukaudessa ilmestynyt kirjallisuus-, taide- ja kirjallisuuskritiikkijulkaisu. Lehteä julkaisi Ukrajinska trybuna yhteistyössä taiteellis-kirjallisen organisaation MURin julkaisukomitean kanssa. Lehteä ehti ilmestyä kaikkiaan kahdeksan numeroa. Toimituskunnan jäseniä olivat vuonna 1947: Viktor Petrov, Juri Kosatš, Bohdan Nyžankivskyi, Zenon Tarnavskyi ja George Juri Ševelov (salanimi Šereh) ja lehden ulkoasusta vastasi Jacques Hnizdovskyi. Ševelovista tuli 1948 päätoimittaja. Arkan taiteellinen ja teoreettinen taso oli korkea, ja se kertoi ukrainalaisille lukijoille läntisistä kulttuurivirtauksista. ==Lähteet== Luokka:Ukrainalaiset aikakauslehdet Luokka:Saksalaiset aikakauslehdet Luokka:Kirjallisuuslehdet Luokka:Taidelehdet
Ja Oscarin saa…

Ja Oscarin saa… () on vuonna 2006 ensi-iltansa saanut Christopher Guestin ohjaama yhdysvaltalainen komediaelokuva, jonka pääosissa ovat Catherine O’Hara, Bob Balaban, Jennifer Coolidge, Christopher Guest, John Michael Higgins, Eugene Levy, Jane Lynch, Michael McKean, Parker Posey, Harry Shearer ja Fred Willard. Ja Oscarin saa… sai maailmanensi-iltansa Toronton elokuvajuhlilla Kanadassa 10. syyskuuta 2006 ja teatteriensi-iltansa Yhdysvalloissa 17. marraskuuta 2006. == Juoni == Elokuva kertoo hullunmyllystä, joka syntyy, kun internet-huhu ennustaa Oscaria mitättömän, pienen budjetin Home for Purim -elokuvan ikääntyvälle pääosanesittäjälle Marilyn Hackille (Catherine O’Hara). == Näyttelijät == Sandra Oh, Richard Kind ja John Krasinski esiintyvät elokuvassa cameorooleissa. == Vastaanotto == Ja Oscarin saa… tuotti Yhdysvalloissa 5,5 miljoonaa dollaria ja muualla maailmassa noin 375 000 dollaria. Maailmanlaajuisesti se tuotti 5,9 miljoonan dollarin lipputulot. Elokuva on saanut elokuvakriitikoilta ja katsojilta sekalaisia arvioita. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 53 prosenttia kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 5,9/10 keskiarvolla. Keräys perustuu 163 arviointiin, joista 86 ovat ”tuoreita” ja 77 ”mätiä”. Yli 10 000 käyttäjästä 43 prosenttia on antanut elokuvalle myönteisen arvosanan 3,1/5 keskiarvolla. Metacritic-sivuston mukaan 33 arvostelun perusteella elokuva on saanut 68 pistettä sadasta mahdollisesta. Metacriticin 56 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 6,0/10. === Palkinnot ja ehdokkuudet === Palkinto Kategoria Ehdokas Tulos Lähde Critics’ Choice Paras komediaelokuva Critics’ Choice Paras naissivuosa Catherine O’Hara Independent Spirit Paras naispääosa Catherine O’Hara Kansas City Film Critics Association Paras naissivuosa Catherine O’Hara National Board of Review Paras naissivuosa Catherine O’Hara New York Film Critics Online Paras naissivuosa Catherine O’Hara New York Film Critics Circle Paras naissivuosa Catherine O’Hara == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto Luokka:Vuoden 2006 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat Luokka:Satiiriset elokuvat Luokka:Warner Brosin elokuvat
Ezio Pinza

Ezio Fortunato Pinza (18. toukokuuta 1892 Rooma, Italia – 9. toukokuuta 1957 Stamford, Connecticut, Yhdysvallat) oli italialaissyntyinen bassolaulaja ja näyttelijä, joka esiintyi oopperoissa ja musikaaleissa sekä muutamissa elokuvissa. Hän teki valtaosan urastaan Yhdysvalloissa. Helsingin Sanomien musiikkitoimittaja Veijo Murtomäki luonnehti Pinzaa harvinaiseksi basso cantanteksi ja ihanteelliseksi Giuseppe Verdin teosten bassoroolien tulkitsijaksi. Roomassa syntynyt Pinza suoritti rakennusinsinöörin opintoja mutta valitsi oopperalaulajan uran. Ensimmäinen maailmansota kuitenkin keskeytti hänen musiikkiopintonsa Bolognassa. Hän teki 18-vuotiaana Cremonassa Oroveson roolin Vincenzo Bellinin Normassa ja debytoi Roomassa vuonna 1920 kuningas Markena Wagnerin oopperassa Tristan ja Isolde. Pinza lauloi kolme vuotta Milanon La Scalassa, kunnes debytoi New Yorkin Metropolitan-oopperassa vuonna 1926 Pontifex Maximuksen roolissa Gaspare Spontinin oopperassa La vestale. Tästä alkoi 22 vuoden kiinnitys Metropolitanin bassolaulajana, minkä jälkeen Pinza siirtyi musikaalinäyttämöille ja tuli tunnetuksi muun muassa Emile de Becquen roolista Broadway-musikaalissa South Pacific. Hän esiintyi myös elokuvissa, kuten Lana Turnerin vastanäyttelijänä romanttisessa draamassa Sydämeni valtias (Mr. Imperium, 1951). ==Filmografiaa== *1950: Täysin kunniaton (Strictly Dishonorable) *1951: Sydämeni valtias (Mr. Imperium) *1953: Jumalten suosikkeja (Tonight We Sing) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Italialaiset oopperalaulajat Luokka:Italialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1892 syntyneet Luokka:Vuonna 1957 kuolleet
Sydämeni valtias

Sydämeni valtias (Mr. Imperium tai You Belong to My Heart) on Don Hartmanin ohjaama yhdysvaltalainen romanttinen, musiikkipitoinen draamaelokuva vuodelta 1951. Sen pääosia näyttelevät Lana Turner ja amerikanitalialanen oopperabasso Ezio Pinza. Tarinassa yhdysvaltalainen yökerholaulajatar rakastuu Välimeren- lomallaan häntä liehittelevään pikkuvaltion kruununprinssiin. Elokuvaa markkinoitiin Metro-Goldwyn-Mayerin musikaalina, mutta musiikin osuus on varsin pieni lukuun ottamatta Ezio Pinzan muutamaa laulua. Arvostelijat pitävät elokuvan tarinaa kovin kevyenä ja ennalta-arvattavana. Elokuva on tekijänoikeuksista vapaa ja katsottavissa muun muassa Internet ArchivessaMr. Imperium, Internet Archive. ja YouTubessaMr. Imperium, YouTube.. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 1951 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset romanttiset draamakomediaelokuvat
Molukkienisojalka

Molukkienisojalka (Eulipoa wallacei) on isojalkakanoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan uhanalaisena Malaijien saaristossa. ==Koko ja ulkonäkö== Molukkienisojalka voi kasvaa noin 30 cm pitkäksi. Laji on väriltään pääosin ruskea. Selässä on punaruskeita ja harmaita juovia. Molukkienisojalan rinta on harmaa ja vatsa ja perä ovat valkoiset. ==Levinneisyys ja elintavat== Molukkienisojalkaa tavataan useilla Molukkien saarilla. Lajin elinympäristöä ovat ainavihannat sademetsät. Linnut munivat yhdyskuntina aurinkoisille hiekkarannoille ja hautaavat munat hiekkaan. Molukkienisojalka luokitellaan vaarantuneeksi, ja kannan kooksi arvioidaan 20 000–50 000 yksilöä. Kantaa uhkaavat munien keruu ravinnoksi, elinympäristön häviäminen hakkuiden ja teiden rakentamisen vuoksi sekä kissat ja muut vieraslajit. == Lähteet == Luokka:Isojalkakanat Luokka:Uhanalaiset linnut
Johannes Laurentii Gestricius

Johannes Laurentii Gestricius (n. 1564 Gästrikland – viimeistään 1638 Korppoo) oli Klaus Flemingin ja Ebba Stenbockin kotisaarnaaja sekä Korppoon kirkkoherra. Gestricius toimi Flemingin kotisaarnaajana 1590-luvulla, jolloin hän myös auttoi Klaus Flemingiä laatimaan kirjeitä. Gestricius saattoi toimia lyhyen aikaa apupappina Siuntiossa, missä Flemingillä oli asuinkartano. Klaus Flemingin kuoltua vuonna 1597 Gestricius jatkoi Flemingin lesken Ebba Stenbockin kotisaarnaajana ja Turun linnan saarnaajana. Gestriciuksen puoliso oli Paraisten kirkkoherra Elias Espingin ja Agneta Klemetsdotterin tytär Sara Eliasdotter EspingTurun hiippakunnan paimenmuisto 1554–1721, SKS Biografiakeskus == Lähteet == Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka:Vuonna 1564 syntyneet Luokka:Vuonna 1638 kuolleet
Asko Aro-Heinilä

Asko Aro-Heinilä on ollut joulukuusta 2016 asti Satakunnan maakuntajohtaja. Hän jäi 1.3.2023 alkaen lomalle ja siirtyy loman saattelemana eläkkeelle. Ennen maakuntajohtajuutta hän toimi Rauman suunnittelujohtajana. Hänen seuraajansa maakuntajohtajana on entinen kansanedustaja, raumalainen Kristiina Salonen. == Lähteet == Luokka:Maakuntajohtajat Luokka:Satakunta Luokka:Elävät henkilöt
Kokemäen seurakunta

Kokemäen seurakunta on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta Ala- Satakunnan rovastikunnassa Turun arkkihiippakunnassa. Seurakunnan kirkkoherrana toimii Petri Laine helmikuusta 2025 alkaen.Seurakunnan pääkirkkona toimii Kokemäen kirkko. Kauvatsan seurakunta liitettiin Kokemäen seurakuntaan vuonna 2007. == Lähteet == Luokka:Turun arkkihiippakunnan seurakunnat Luokka:Kokemäen seurakunnat
Aku Ankka -lehden Joulumanteli

Aku Ankka -lehden Joulumanteli on joka vuoden joulukuussa Aku Ankka -lehden mukana tuleva lehtinen, jonka järjestysnumero on 51B. Joulumantelit ovat poikkeuksellisen leveitä ja matalia ja yhdelle sivulle mahtuu vain 1–4 ruutua.Aku Ankka -lehden Joulumanteli 2022. Joulumanteli ilmestyi ensimmäisen kerran vuonna 1963 Aku Ankan tilaajille joululahjana. Niiden julkaisu kuitenkin lopetettiin vuonna 1973, mutta Sanoma Magazines päätti ottaa ne uudelleen käyttöön vuonna 2012, josta lähtien niitä on tullut säännöllisesti joka vuosi. == Lähteet == Luokka:Aku Ankka -sarjakuvakirjat ja -lehdet Luokka:Suomalaiset joululehdet
Ukrajinska trybuna

Ukrajinska trybuna, , oli luetuimpia sanomalehtiä ukrainalaisten pakolaisen keskuudessa toisen maailmansodan jälkeisessä Saksassa. Lehti ilmestyi Münchenissä kerran viikossa vuosina 1946–1948 ja sen jälkeen kaksi kertaa viikossa elokuulle 1949 (yhteensä 219 numeroa). Julkaisija oli V. Pasitšnyk Yhdysvaltojen sotilasviranomaisten luvalla. Ukrajinska trybuna käsitteli tapahtumia neuvosto-Ukrainassa, kansainvälistä politiikkaa ja ukrainalaisten emigranttien asioita. Se kertoi elämästä pakolaisleireillä ja julkaisi Ukrainan vastarintaliikkeen asiakirjoja. Toisinaan siinä oli liitteitä, joissa käsiteltiin kirjallisuutta ja taidetta, emigranttien opiskelijaliikettä ja Ukrainan nuorisoliikettä. Ensimmäiset päätoimittajat olivat Zenon Tarnavskyi ja Zenon Pelenskyi, ja lehteä avustivat muun muassa Mykola Hlobenko, Oleh Lysjak, O. Pytljar, Volodymyr Stah'iv, Danylo Tšaikovskyi, Bohdan Nyžankivskyi. Ajan oloon lehti päätyi Ukrainalaisten nationalistien järjestön (OUN, Bandera-ryhmittymä) vaikutuspiiriin, ja sen laatu heikkeni. Julkaisuyhtiö Ukrainska Trybuna julkaisi 1947–1948 kulttuurilehteä Arka yhdessä taiteellis-kirjallisen organisaation MURin julkaisukomitean kanssa. Saman niminen lehti ilmestyi Puolassa Varsovassa 1921–1922. ==Lähteet== Luokka:Ukrainalaiset sanomalehdet Luokka:Saksalaiset sanomalehdet Luokka:Lehtitalot
Daniel Galitsialaisen ritarikunta

Daniel Galitsialaisen ritarikunta () on ukrainalainen ritarikunta. Se perustettiin 20. helmikuuta 2003 Verh'ovna radan päätöksellä. Sitä jaetaan kunnianosoituksena Ukrainan asevoimissa palveleville ihmisille. Kunnianosoitusta voidaan jakaa myös siviilihenkilöille merkittävästä henkilökohtaisesta panostuksesta Ukrainan tai sen kansan hyväksi, joka on tehty tietoisesti ja pettämättömästi. Mikäli kunnianosoitusta jaetaan aktiivisessa palveluksessa olevalle sotilaalle, sitä jaetaan miekoilla. Muissa tapauksissa kunniamerkissä ei ole miekkoja. Ritarikunnan sääntöjen mukaan kaikki ritarikunnan tunnukset, mitali ja todistuskirja, palautetaan valtiolle erillisessä seremoniassa kunniamerkin saaneen henkilön kuoltua. Ritarikunnassa on yksi luokka: * ritari == Galleria == Tiedosto:Orden-danilo- galitsky.jpg|Ritarikunnan mitali ilman miekkoja Tiedosto:Danylo-2.jpg|Ritarikunnan mitali miekoilla == Lähteet == Luokka:Ukrainan sotilasansiomitalit
Utran työväentalo

Utran työväentalo on Joensuun kaupungissa Utran kaupunginosassa sijaitseva työväentalo. ==Historiaa== Utran työväenyhdistys rakennutti työväentalon vuonna 1906. Taloa on laajennettu 1920-luvulla. Työväentalo oli SDP:n hajaannuksen aikana TPSL:n hallussa, mutta on nykyään Utran työväenyhdistyksen omistuksessa. Taloa on laajennettu ja peruskorjattu ainakin 1920-luvulla. Katto on ollut alkujaan päreestä. Talossa on juhlasali näyttämöineen, keittiö- ja ravintolatilat, puvusto ja asunto. Työväentalo on edelleen toiminnassa, ja sitä vuokrataan myös erilaisiin tilaisuuksiin sekä juhla- ja kokouskäyttöön. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Joensuun rakennukset ja rakennelmat
Pyhäjärven Sanomat

Pyhäjärven Sanomat on vuonna 1955 perustettu sitoutumaton, poliittisesti riippumaton paikallislehti Pyhäjärveltä. Lehti ilmestyi ensimmäisen kerran 15. joulukuuta 1955. Lehden ensimmäinen päätoimittaja oli Aatto Hosiaisluoma. Lehteä julkaiseva Pyhäjärven Sanomat Oy on yksityisten osakkeenomistajien omistama pyhäjärvinen yritys. Pyhäjärven Sanomat Oy on kirjattu kaupparekisteriin vuonna 1958. Pyhäjärven Sanomat kuuluu Uutismedian Liittoon, jonka jäsenlehdet ovat sitoutuneet noudattamaan Journalistin ohjeita ja Julkisen sanan neuvoston periaatteita. Pyhäjärven Sanomat ilmestyy kerran viikossa paperisena, vuoden viimeistä viikkoa lukuun ottamatta. Pyhäjärven Sanomat on tilaajien luettavissa näköislehtenä jo ilmestymispäivää edeltävänä iltana lehden verkkosivuilla. Digisisältöä julkaistaan verkossa päivittäin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Pyhäjärven Sanomien verkkosivut Luokka:Suomalaiset paikallislehdet Luokka:Pyhäjärvi
Inhan työväentalo

Inhan työväentalo oli Ähtärin kunnassa Inhan kylässä sijainnut työväentalo. Talo on myyty vuonna 2015. ==Historiaa== Inhan työväenyhdistys rakennutti työväentalon vuonna 1905. Talo on rahoitettu huvitoiminnalla ja rakennettu talkoilla. Taloa on laajennettu ainakin vuosina 1923 ja 1933. Talo on myyty vuonna 2015, eikä sen nykyisestä tilanteesta ole tietoa. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Ähtärin rakennukset ja rakennelmat
Helga Gitmark

Helga Gitmark (30. syyskuuta 1929 Holt – 2. elokuuta 2008) oli norjalainen keskustapolitiikko. Hän toimi Norjan ympäristöministerinä maaliskuusta lokakuuhun 1973. Vuosina 1973–1979 hän oli puolueensa varapuheenjohtaja. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Helga Gitmark Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjan ympäristöministerit Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet
Bergfrid Fjose

Bergfrid Fjose (31. maaliskuuta 1915 Ullensvang – 13. toukokuuta 2004 Voss) oli norjalainen opettaja ja kristillisen kansanpuolueen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä 1969–1977 puolueensa ensimmäisenä naispuolisena kansanedustajana ja toimi Norjan sosiaaliministerinä 1972–1973. Fjosen veli Dagfinn Mannsåker toimi Norjan valtakunnanarkiston pääjohtajana vuosina 1965–1982. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Bergfrid Fjose Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjan ministerit Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 2004 kuolleet
Lotus 49

pienoiskuva|Lotus 49 takaa kuvattuna vuonna 2006. Lotus 49 oli Lotuksen kehittämä Formula 1 -auto. Auton ensimmäinen kilpailu oli Hollannin Grand Prix vuonna 1967, jonka se voitti Jim Clarkin ajamana. Autolla ajettiin vuoteen 1970 saakka. Auto käytti Ford-Cosworth DFV -moottoria, joka oli myös osa auton kantavaa rakennetta. Auton moottori oli kolmen litran V8-moottori, joka tuotti 408 hevosvoimaa 9000 kierroksella minuutissa. Autoa on kutsuttu merkittävimmäksi Formula 1 -autoksi ja se edusti aikansa huippua juuri ennen aerodynaamisen pidon yleistymistä. Auton käyttämä DFV-moottori on Formula 1 -historian menestynein 155 kilpailuvoitolla ja Lotus 49 oli ensimmäinen sitä käyttävä. Auton sanotaan olleen ensimmäinen Formula 1 -auto, jossa moottori oli osa kantavaa rakennetta, mutta Lotus 43 edeltävänä vuonna käytti vastaavaa rakennetta. Lotus 49:n menestyksen jälkeen kilpailijat aloittivat vastaavan rakenteen käytön. Auton suunnittelivat Colin Chapman ja Maurice Philippe. Chapmanin aiempi auto Lotus 25 oli myös mullistava itsekantavalla monokokkirakenteella. Auton suunnitteluaikana 12-sylinteriset moottorit olivat tavallisia Formula 1:n lähtöruudukossa, mutta 8-sylinterisestä voitiin tehdä pienempi ja kevyempi. Monacon kilpailuun vuonna 1968 autoon sovitettiin eteen ja taakse siikkeet, joiden inspiraatio oli peräisin Chaparralin Can-Am- sarjassa käyttämästä ratkaisusta. == Lähteet == Luokka:Lotuksen Formula 1 -autot
Sogn Avis

Sogn Avis on norjalainen paikallislehti, jonka kotikunta on Sogndal. Se perustettiin vuonna 1993, kun oikeistolainen Sogningen/Sogns Avis ja vasemmistolainen Sogn og Fjordane yhdistyivät. Sogn Avis ilmestyy kolmesti viikossa ja kuuluu Amedia-konserniin. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Lehden verkkosivut Luokka:Norjalaiset sanomalehdet Luokka:Sogndal
Lumikki (vuoden 2025 elokuva)

Lumikki () on tuleva vuonna 2025 ensi-iltansa saava Marc Webbin ohjaama sekä Greta Gerwigin ja Erin Cressida Wilsonin käsikirjoittama musikaalielokuva. Elokuva perustuu Disneyn samannimiseen animatioelokuvaan vuodelta 1937. Elokuvan pääosissa ovat Rachel Zegler, Gal Gadot, Andrew Burnap ja Martin Klebba. Elokuva saa ensi-iltansa 21. maaliskuuta 2025. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2025 yhdysvaltalaiset elokuvat
Praesidium

Praesidium (lat.) voi viitata seuraaviin: * praesidium, Rooman valtakunnassa pieni sotilastukikohta tai linnoitus * Praesidium, antiikin aikainen kaupunki Britanniassa, nykyinen Warwick Englannissa * Praesidium, antiikin aikainen kaupunki Hispania Baeticassa, nykyinen Sanlúcar de Guadiana Espanjassa * Praesidium, antiikin aikainen kaupunki Hispania Tarraconensiksessa * Praesidium, antiikin aikainen kaupunki Lusitaniassa == Lähteet ==
Praetorium

Praetorium (lat.) voi viitata seuraaviin: * praetorium, Rooman valtakunnassa alun perin sotilasleirin (castra) komentajan teltta, myöhemmin provinssin maaherran virka-asunto * Praetorium, antiikin aikainen kaupunki Britanniassa * Praetorium, antiikin aikainen kaupunki Hispania Tarraconensiksessa, nykyinen La Roca Espanjassa * Praetorium, antiikin aikainen kaupunki Pannoniassa * Praetorium, antiikin aikainen majatalorakennus Dionissa Makedoniassa == Lähteet ==
Punicum

Punicum (lat., ”puunilainen” eli ”karthagolainen”) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin paikkoihin: * Punicum, kylä Etruriassa Italiassa * Pincus eli Punicum, kaupunki Moesia superiorissa nykyisessä Serbiassa
Ricina

Ricina voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin paikkoihin: * Ricina, tieasema Liguriassa Italiassa * Ricina, kaupunki Picenumissa Italiassa == Lähteet ==
Rigomagus

Rigomagus (lat. < kelt., ”Kuninkaan pelto”) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin paikkoihin: * Rigomagus, kaupunki Galliassa Kottisilla Alpeilla * Rigomagus, kaupunki Germaniassa * Rigomagus, tieasema Gallia transpadanassa == Lähteet ==
Loimaan nuorisovaltuusto

Loimaan nuorisovaltuusto (lyh. nuva) on Loimaan kaupungin nuorten puoluepoliittisesti ja uskonnollisesti sitoutumaton toimi- ja yhteistyöelin. Nuorisovaltuuston ydintehtävä on tehdä nuorten edunvalvontaa ja tuoda nuorten näkökulmaa paikalliseen päätöksentekoon. Nuorisovaltuustolle on myönnetty suora aloiteoikeus sekä puhe- ja läsnäolo-oikeus kaupunginvaltuuston ja muiden kaupungin lautakuntien kokouksiin, joilla se pystyy käsin suorittamaan ydintehtäviään. Vaikkakin nuorisovaltuusto on nykyisin kuntalain 26 §:n edellyttämä vaikuttajaryhmä, ei se pysty kuitenkaan suoraan vaikuttamaan päätöksiin muuten kuin tuomalla edustajiensa kautta esille sen omia näkemyksiä toimielimissä. Nuorisovaltuuston yksi toimikausi on kaksi vuotta. Toimikauden lopuksi järjestettävissä vaaleissa äänioikeutettuina ovat vaalivuonna 13-19 vuotta täyttävät ja vaalivuoden alussa Loimaalla asuvat nuoret. Nuorisovaltuustoon valitaan yhteensä 14 edustajaa seuraavalle toimikaudelle siten, että 12 eniten ääniä saanutta ehdokasta valitaan varsinaisiksi jäseniksi ja 2 seuraavaksi eniten ääniä saanutta valitaan varajäseniksi. Vaaliviranomaisena toimii Loimaan kaupunginhallituksen nimeämä vaalitoimikunta. Mikäli vaaleihin ehdolle asettautuneita on alle 14, heidät valitaan jäseniksi ilman vaaleja. Mikäli toimikaudelle on valittu alle 14 edustajaa, voi nuorisovaltuusto kokouksen päätöksellä järjestää jäsenhankinnan enintään 12 varsinaiseen ja 2 varajäseneen asti. Nuorisovaltuuston edustajat toimielimissä Toimielin Varsinainen edustaja Varaedustaja Kaupunginvaltuusto Roger Penter Joonatan Värjönen Varsinais-Suomen hyvinvointialueen nuorisovaltuusto Erica Savila Leevi Mäkelä Sivistyslautakunta Martta Lehto Markus Mäkelä Hyvinvointitoimikunta Lauri Korkeakangas Joonatan Värjönen Elinympäristölautakunta Elina Pietilä Markus Mäkelä Elinympäristölautakunnan lupajaosto Akseli Pietilä Rasmus Järvinen Elinvoimatoimikunta Joonatan Värjönen Erica Savila Loimaan Vesi -liikelaitoksen johtokunta Lauri Korkeakangas Leevi Mäkelä Kylien neuvottelukunta Martta Lehto Juho Oksanen Kaavatoimikunta Rasmus Järvinen Lauri Korkeakangas Liikenneturvallisuustyöryhmä Juho Oksanen Joonatan Värjönen Ystävyyskuntatoiminta Martta Lehto Erica Savila == Nuorisovaltuustomyönteinen kunta == Suomen Nuorisovaltuustojen Liitto ry myönsi Nuorisovaltuustomyönteinen kunta -sertifikaatin Loimaan kaupungille 02.06.2021, jonka voimassaoloa jatkettiin 17.5.2023 kahdella vuodella 1.6.2025 asti. Sertifikaatti on tunnustus kunnille, jotka edistävät kiitettävällä tavalla kunnan nuorten osallisuutta ja nuorisovaltuuston toimintamahdollisuuksia. == Lähteet == Luokka:Nuorisovaltuustot Luokka:Loimaa
Salinae

Salinae (lat., ”Suolakaivos”; ) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin paikkoihin: * Campus salinarum Romanarum eli Salinae, suola-allasalue lähellä Ostiaa ja Roomaa * Salinae, kaupunki Alpes maritimaessa Galliassa, nykyinen Castellane Ranskassa * Salinae, kaupunki Britanniassa, nykyinen Droitwich Englannissa * Salinae, kaupunki Britanniassa, nykyinen Middlewich Englannissa * Salinae, kaupunki Daakiassa, nykyinen Ocna Mureş Romaniassa * Salinae, kaupunki Samniumissa Italiassa * Salapia eli Salinae, kaupunki Apuliassa Italiassa, nykyinen Salpí
Segovia (täsmennyssivu)

Segovia (lat.; tai Segouvia) voi viitata seuraaviin: * Segovia, kaupunki Espanjassa; antiikin aikana kaupunki Hispania Tarraconensiksessa * Segovia, Espanjan maakunta * Segovia, antiikin aikainen kaupunki Hispania Baeticassa * Nueva Segovia, Nicaraguan departementti * Andrés Segovia (1893–1987), espanjalainen kitaristi == Lähteet ==
Aloysio de Alencar Pinto

Aloysio de Alencar Pinto (3. helmikuuta 1912 Fortaleza – 6. lokakuuta 2007 Rio de Janeiro) oli brasilialainen pianisti, säveltäjä ja folkloristi.Aloysio de Alencar Pinto Musica Brasilis, viitattu 15.3.2023 Alencar Pinto suoritti pianonsoiton opintonsa Brasilian kansallisessa musiikki-instituutissa vuonna 1936 ja sai opiston kultamitalin. Hänen opettajiaan siellä olivat Godofredo Leão Velloso ja Barrozo Netto. Vuonna 1938 Alencar Pinto matkusti opiskelemaan Ranskaan. Siellä hänelle myönnettiin Conservatoire américain de Fontainebleaun korkein muusikolle suunnattu kunnianosoitus Mention d'honneur de virtuosité. Alencar Pinto sai urallaan myös Pariisin kaupungin mitalin ja Fundação Casa de Rui Barbosan Rui Barbosa -mitalin. Alencar Pinto sävelsi teoksia pianolle, yksinlauluja, kuoromusiikkia, kamarimusiikkiteoksia ja orkesterimusiikkia. Lisäksi hänen tuotantoonsa kuuluu teatteriin sävellettyä näyttämömusiikkia ja elokuvamusiikkia. Alencar Pinto kuului jäsenenä Brasilian musiikkiakatemiaan, jossa hän piti hallussaan Ernesto Nazarethin nimikkotuolia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: nuotteja Luokka:Brasilialaiset pianistit Luokka:Brasilialaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1912 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet
Prototype Cup Germany -kausi 2022

Prototype Cup Germany -kausi 2022 oli vuonna 2022 järjestetty Prototype Cup Germany -sarjan ensimmänen kausi. Sarjan järjestivät ADAC ja Creventic ja se oli avoin LMP3- ja CN-ryhmän autoille. ADAC hankki Automobile Club de l’Ouestilta (ACO) yksinoikeuden Saksassa järjestettäviin LMP3-luokan kilpailuihin. Jokaista autoa kohden voi olla yksi tai kaksi kuljettajaa jokaisessa kilpailussa. Kuljettajien luokituksen mukaan varikkopysähdysten kestoa säädellään kilpailun tasoittamiseksi. Yhden kuljettajan kohdalla pakolliseen varikkopysähdykseen lisätään aikaa. Varikkopysähdysten aikana ei sallita tankkausta eikä renkaiden vaihtoa paitsi sään tai vaurion vaatiessa. Kilpailuviikonlopun aikana on kaksi lähtöä, jotka kestävät 60 minuuttia sekä yhden kierroksen päälle. == Kilpailukalenteri == Nro Rata Ajankohta 1\. R1. Spa-Francorchamps 22.-24. huhtikuuta R2. 2\. R1. Nürburgring 15.-17. heinäkuuta R2. 3\. R1. Lausitzring 19.-21. elokuuta R2. 4\. R1. Hockenheimring 21.-23. lokakuuta R2. Lähde: == Kilpailijat == Suomalainen Koiranen Kemppi Motorsport ilmoittautui sarjaan kahdella kuljettajalla: Sebastian Arenram ja Jesse Salmenautio. == Pistejärjestelmä == Pisteitä annetaan kuljettajille seuraavasti: Sijoitus 1. 2. 3. 4. 5. 6. 7. 8. 9. 10. 11. 12. 13. 14. 15. Pisteet 25 20 16 13 11 10 9 8 7 6 5 4 3 2 1 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Standings 2022 Luokka:Urheiluautosarjat Luokka:Vuoden 2022 moottoriurheilu Luokka:Saksan moottoriurheilu
Luettelo Suomen moskeijoista

Tämä on luettelo Suomen moskeijoista. Luettelo on järjestetty kunnittain. ==Luettelo== Moskeija Kaupunki Sijainti Masjid Abubakarsadik Espoo Matinkylä Masjid Al-Ikhlaas Leppävaara Masjid Al-Ikhlas Leppavaara Masjid AL-Nuur Espoon keskus Masjid AL-Taqwa Leppavaara Olari Masjid Olari Abuubakar Masjid Helsinki Puistola Al Rahma Islamic Center Puotinharju Bangladesh Kendio Masjid Kontula Helsingin Muslimit Malmi Hidaaya Masjid Kosovolainen Masjid Dituria Roihupelto Masjid Al Huda Pasila Masjid Al-Iman Munkkiniemi Masjid al Ummah Pihlajamäki Masjid Kannelmäki Kannelmäki Masjid Malmi Malmi Rabita Kamppi Suomen Islamilainen Yhdyskunta Masjid An-Nur Jyväskylä Lahden moskeija Lahti Pohjois- Suomen Islamilainen Yhdyskunta Oulu Porin Islamilainen Diyanet Seurakunta Pori Rovaniemen Islamilainen yhdyskunta Rovaniemi Tampere Islamic Society Tampere Turun Islamilainen Yhdyskunta Turku Turun Islamilainen Diyanet Seurakunta Vaasan Moskeija Vaasa As-salam Islamic Center Community Vantaa Myyrmäki Masjid Al-Shifaa Koivukylä Masjid Bilal Länsimäki Masjid Bilal, Hakunila Hakunila Suomen Islamilainen Diyanet Yhdyskunta Länsimäki == Lähteet == Moskeijat Suomen moskeijoista |
Lars August Lundh

Lars August Lundh (2. heinäkuuta 1838 Tukholma – 14. heinäkuuta 1916 Tukholma) oli ruotsalainen säveltäjä, kirkkomuusikko ja musiikkipedagogi.August Lundh (1838−1916) Swedish Musical Heritage, viitattu 16.3.2023 Lundh valmistui Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian oppilaitoksesta urkurina vuonna 1857. Pian tämän jälkeen hän aloitti pitkän uransa musiikkipedagogina eri oppilaitoksissa. Lisäksi hän työskenteli Tukholman saksalaisen kirkon urkurina vuosina 1869–1916. Lundh sai musikdirektör-arvon vuonna 1884. Hänelle myönnettiin myös In sui memoriam -mitali ja vuonna 1892 Litteris et artibus -mitali. Vuonna 1898 Lundhista tehtiin Vasa-ritarikunnan ritari. Lundh oli myös Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian associé-jäsen vuodesta 1910. Hän oli kolmesti naimisissa; ensimmäisestä avioliitosta Emma Mathilda Nyqvistin (s. 1829) kanssa syntyi kolme tytärtä. Lundhin tuotannosta ohjelmistossa on pysynyt kevään kunniaksi sävelletty laulu Hör hur västanvinden susar, joka on pysynyt ruotsalaisten kuorojen suosiossa. Lundh sävelsi myös muun muassa Requiemin neliääniselle kuorolle ja orkesterille sekä Esaias Tegnérin tekstiin laaditun kantaatin Svea, joka esitettiin kuningas Oskar II:n 25-vuotisen valtakauden kunniaksi pidetyissä juhlallisuuksissa vuonna 1897. Muun tuotannon joukossa on piano-, kamari-, urku- ja orkesterimusiikkia. Urkuri Gustaf Mankell osallistui usein Lundhin liturgisen musiikin esityksiin. Pääasiassa Lundh kuitenkin tuotti opetusmateriaalia oppilaitoksia varten ja musiikkiantologioita. Hän julkaisi lukuisia laulu- ja koraalikirjoja. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset säveltäjät Luokka:Ruotsalaiset urkurit Luokka:Musiikkipedagogit Luokka:Litteris et Artibus -palkitut Luokka:Vuonna 1838 syntyneet Luokka:Vuonna 1916 kuolleet
Styrmansgatan

Styrmansgatan on Tukholman Östermalmilla sijaitseva katu, joka ulottuu etelä- pohjoissuunnassa Strandvägeniltä Karlaplanille. Katu muodosti 1600-luvulla kaupungin itärajan. Läheisen Skeppargatanin tavoin kadun nimi ('perämiehenkatu') viittaa merenkulkuun. ==Kuvia== Sweden. Stockholm. Östermalm 009.JPG|Styrmansgatan alkaa Strandvägeniltä. Apoteket Storken 2009e.jpg|Apoteket Storken ('haikara') Styrmansgatanin ja Storgatanin kulmassa. Maximteatern, jan 2021.jpg|Styrmansgatanin lopussa Karlaplanin laidalla sijaitsee teatteri Maxim. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Tukholman kadut Luokka:Östermalm
Omid Abtahi

Omid Abtahi (; s. 12. heinäkuuta 1979, Teheran, Iran) on iranilais- yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt sekä televisiosarjoissa, elokuvissa että videopeleissä. == Elämä == Abtahi syntyi Iranissa. Hän muutti perheineen Ranskaan viisivuotiaana ja Yhdysvaltoihin kymmenvuotiaana. Hän valmistui Kalifornian osavaltionyliopiston Fullertonin kampukselta vuonna 2002.Omid Abtahi, Rotten Tomatoes, viitattu 16.3.2023. == Filmografia == === Elokuvat === Vuosi Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Roolihahmo 2009 Brothers Brothers Yusuf 2012 Argo Argo Reza Borhani 2015 Nälkäpeli – Matkijanärhi, osa 2 The Hunger Games: Mockingjay – Part 2 Homes 2021 Justice Society: World War II Justice Society: World War II Haukkamies === Televisiosarjat === Vuodet Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Roolihahmo 2005 Kunnian miehet JAG Wahid 2005 Amyn lailla Judging Amy Reza Ajami 2005–2009 24 24 Useita hahmoja 2006 Heroes Heroes Amid Halebi 2006 Sleeper Cell Sleeper Cell Salim 2007 C.S.I. C.S.I. Chandru Kambhatla 2007–2008 Aavekuiskaaja Ghost Whisperer Justin Yates 2008 Sarah Connorin aikakirjat The Sarah Connor Chronicles Sumner 2009 Bones Bones Hal Shirazi 2009 NCIS Rikostutkijat NCIS Saleem Ulman 2009–2010 FlashForward FlashForward Ed Fiore 2009–2010 Pelastava siirto Three Rivers Tohtori Yousef Khouri 2010 Event The Event William 2010 Nikita Nikita Amir Komera 2010 Mentalist The Mentalist Markham Shankar 2010 Greyn anatomia Grey's Anatomy Aasif 2010–2013 Star Wars: The Clone Wars Star Wars: The Clone Wars Kadetti Amis 2011 Fringe – rajamailla Fringe Simon Phillips 2011 Isänmaan puolesta Homeland Raqim Faisel 2012 Good Wife Good Wife Samir 2012 Covert Affairs Covert Affairs Sayid Al-Muqri 2012–2013 Family Guy Family Guy Useita hahmoja 2013 NCIS: Los Angeles NCIS: Los Angeles Ari Sayed 2013 Revolution Revolution Kapteeni Riley 2013 Castle Castle Rasheed Waqas 2014 Pahan ajojahti Those Who Kill Jerry Molbeck 2014 Legends Legends Bashir Al-Kanazer 2015 Blacklist Blacklist Khan 2015 Better Call Saul Better Call Saul Etsivä Abbasi 2017 Rouva Ministeri Madam Secretary Amin Hamadani 2017 Havaiji 5-0 Hawaii Five-0 Naser Salaam 2017 Hävyttömät Shameless Sameer 2017–2021 American Gods American Gods Salim 2019 Love, Death & Robots Love, Death & Robots Wes 2019 Ankronikka DuckTales Djinn 2019–2023 The Mandalorian The Mandalorian Tohtori Penn Pershing 2021–2022 Fear the Walking Dead Fear the Walking Dead Howard == Lähteet == == Aiheesta muualla == * luokka:Iranilaiset näyttelijät luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät luokka:Vuonna 1979 syntyneet luokka:Elävät henkilöt
Remedios Varo

María de los Remedios Alicia Rodriga Varo y Uranga (16. joulukuuta 1908 Anglès, Espanja – 8. lokakuuta 1963 México, Meksiko) oli espanjalais- meksikolainen taidemaalari. Hänen taiteensa katsotaan edustavan surrealismin suuntausta. == Elämä == Varo syntyi ja kasvoi Espanjassa. Hänen vanhempansa lähettivät hänet opiskelemaan taidetta Escuela de Bellas Artesiin Madridiin. Varo ei kuitenkaan pitänyt koulustaan, äitinsä katolisesta arvomaailmasta tai insinööriksi opiskelleen isänsä vaatimuksista. Yhdeksäntoistavuotiaana hän karkasi vanhemmiltaan ja koulustaan. Myöhemmin hän nai ranskalaisen runoilijan Benjamin Péret’n. Varo asettui vuonna 1937 Pariisiin, jossa hän tapasi muita taiteilijoita ja osallistui surrealistien taidenäyttelyihin. Hän ei voinut palata Espanjaan enää Espanjan sisällissodan jälkeen. Vuonna 1940 hän pakeni Ranskasta juuri ennen saksalaisten miehityksen alkua. Hän muutti seuraavana vuonna Meksikoon. Varo saavutti Meksikossa menestystä taiteilijana järjestettyään ensimmäisen oman taidenäyttelynsä vuonna 1955. Hänen läheisimpiä ystäviään Meksikossa olivat brittiläissyntyinen taiteilija Leonora Carrington ja unkarilaissyntyinen valokuvaaja Kati Horna. Varo kuoli sydänkohtaukseen 54 vuoden iässä. == Vaikutteet == Varo oli kiinnostunut muun muassa mystiikasta, magiasta, alkemiasta ja psykoanalyysistä. Hänen työssään on nähty monia vaikutteita näistä lähteistä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto luokka:Espanjalaiset taidemaalarit luokka:Meksikolaiset taidemaalarit luokka:Surrealistit luokka:Vuonna 1908 syntyneet luokka:Vuonna 1963 kuolleet
Jaana Hujanen

Jaana Kristiina Hujanen (s. 1966) on suomalainen viestintätieteilijä, joka on toiminut journalistiikan professorina Helsingin yliopiston Svenska social- och kommunalhögskolanissa 15. syyskuuta 2011 lähtien.Kanslerin päätökset, Helsingin yliopisto, viitattu 16.3.2023. Hän väitteli filosofian tohtoriksi Jyväskylän yliopistossa vuonna 2000.Pertti Hemánus: Hidasta ja nopeaa tiedotustutkimusta, Yhteiskuntapolitiikka, nro 2/2001, s. 191–194, viitattu 16.3.2023. == Julkaisut == * Jaana Hujanen: Journalismin maakunnallisuus: Alueellisuuden rakentuminen maakuntalehtien teksteissä ja tekijöiden puheessa (väitöskirja). Jyväskylän yliopisto, 2000. https://jyx.jyu.fi/handle/123456789/66088 * Jaana Hujanen, Ninni Lehtniemi ja Riikka Virranta: Mapping communication and media research in the UK. Jyväskylän yliopisto, 2008. https://jyx.jyu.fi/handle/123456789/48019 * Jaana Hujanen (toim.): Paras juttu 2008. Sanomalehtien liitto, 2008. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Jaana Hujanen Helsingin yliopiston tutkimusportaalissa * Jaana Hujanen ResearchGatessa luokka:Suomalaiset mediatutkijat luokka:Suomalaiset professorit luokka:Helsingin yliopiston professorit luokka:Vuonna 1966 syntyneet luokka:Elävät henkilöt
Det Norske Teatret

Det Norske Teatret on Oslossa sijaitseva uusnorjankielinen kansallisteatteri ja yksi maan kolmesta tärkeimmästä teatterista Kansallisteatterin sekä bergeniläisen Den Nationale Scenen ohella. ==Historia== Teatterin perustamisen puolesta puhuivat Arne ja Hulda Garborg jo vuonna 1898. Heidän mukaansa teatteri loisi yhteisen uusnorjankielisen puhenormin ja toisi esille uusnorjaa pääkaupungissa. Teatteri perustettiin lopulta vuonna 1913, ja sitä edelsi Huldan johtama kiertelevä teatteri, joka oli kerännyt suosiota. Teatteri aloitti toimintansa Kristiansandissa mutta muutti jo samana vuonna Kristianiaan (nyk. Oslo). Teatterin avaaminen Kristianiassa johti suuriin mellakoihin, kun se esitti uusnorjaksi käännetyn Ludvig Holbergin näytelmän Jeppe Niilonpoika. Ensimmäisinä vuosinaan teatteri sai osakseen paljon arvostelua ja se leimattiin harrastelijoiden puuhasteluksi, mutta 1930-luvulla se alkoi vakiinnuttaa paikkansa toisena kansallisteatterina. Norjan Kansallisteatterista ja Den Nationale Scenestä poiketen Det Norske Teatret on säilynyt yksityisomistuksessa. ==Entiset rakennukset== Bøndernes Hus, Kristiania - no-nb digifoto 20151030 00118 bldsa PK11847.jpg|1913–1931 ja 1934–1941: Bøndernes hus, Rosenkrantz' gate 8. Central Teatret, Facaden - no- nb digifoto 20160208 00112 NB NS 000870.jpg|1931–1934: Centralteatret, Akersgata 38. Edderkoppen theater in Oslo.jpg|1941–1945: St. Olavs plass. Filmteatret - Stortingsgata 16.jpg|1945–1985: Stortingsgata 16 Lähde: ==Johtajat== * 1912–1915 – Rasmus Rasmussen * 1915–1916 – Edvard Drabløs * 1916–1917 – Amund Rydland ja Anton Heiberg * 1918–1920 – Amund Rydland ja Sigurd Eldegard * 1920–1922 – Amund Rydland * 1922–1933 – Ingjald Haaland * 1933–1934 – Hans Jacob Nilsen * 1934–1936 – Oskar Braaten * 1936–1942 – Knut Hergel * 1942 – Edvard Drabløs * 1942–1945 – Cally Monrad * 1945 – Edvard Drabløs * 1945–1946 – Knut Hergel * 1946–1950 – Hans Jacob Nilsen * 1950–1951 – Edvard Drabløs * 1951–1953 – Ole Barman * 1953–1961 – Nils Sletbak * 1961–1979 – Tormod Skagestad * 1979–1990 – Svein Erik Brodal * 1990–1997 – Otto Homlung * 1997–2010 – Vidar Sandem * 2011– Erik Ulfsby ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Teatterin verkkosivut Luokka:Oslon teatterit