EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Liperin Taimi

Liperin Taimi on Liperissä toimiva urheilun yleisseura, jonka keskeisiä lajeja ovat yleisurheilu, lentopalloilu, jousiammunta (Liperin Jousiampujat -nimellä) ja kuntourheilu. Painijaosto irtautui itsenäiseksi yhdistykseksi vuoden 2014 alussa nimellä Liperin Taimi Paini ry. Vastaavasti suunnistusjaosto toimii itsenäisenä yhdistyksenä nimellä Liperin Taimi Suunnistus ry. Suunnistusseura on rekisteröity 17. maaliskuuta 2014.Yhdistysrekisteri Liperin Taimi on perustettu vuonna 1911. Alkuperäinen nimi oli Voimistelu- ja urheiluseura Liperin Taimi. Suosituimpia urheilulajeja olivat aluksi joukkuevoimistelu, kolmiottelu, 5 000 metrin juoksu ja hiihto. Sotien jälkeen seurasta tuli koko Liperin urheilun keskusseura. Nimi muutettiin Liperin Urheilijoiksi, mutta vuonna 1952 nimeksi palautettiin Liperin Taimi. Suomen Palloliiton Joensuun piirin jäsen seurasta tuli vuonna 1966. Taimi omistaa Liperin Lavan kirkonkylän kupeessa. Seura on mukana Liperin Suvisoutujen ja Karelia-Soudun järjestelyissä. Seuran tunnetuimpia urheilijoita ovat olleet maratoonarit Yrjö Pesonen ja Jukka Toivola sekä lentopalloilija Kari Lehtola. ==Liperin lava== Liperin Taimi omistaa Liperin lavan, joka sijaitsee kirkonkylän läheisyydessä. Tanssilava on valmistunut 1963 ja sinne mahtuu yli tuhat ihmistä. Lavalla on ollut myös kesäteatteriesityksiä. Taimi on vuokrannut lavan yrittäjälle vuodesta 1986 lähtien mutta huolehtii edelleen lavan järjestysmiestehtävistä. == Junioritoiminta == Pesäpallon junioreiden SM-mitalit Pesäpallon junioreiden SM-mitalit Pesäpallon junioreiden SM-mitalit Pesäpallon junioreiden SM-mitalit Pesäpallon junioreiden SM-mitalit Joukkue Mitalit Vuodet Yhteensä C-tytöt C-tytöt Yhteensä: Yhteensä: Yhteensä: 1 ==Historiikki== *Seppo Laaksamo: Liperin Taimi ry 1911–2011 – kunnon kasvualusta jo 100 vuotta. Liperi 2012. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * /Liperin Taimen kotisivut Luokka:Liperiläiset urheiluseurat Luokka:Suomalaiset urheilun yleisseurat
Riisiposliini

Riisiposliini on vanha keraaminen valmistusmenetelmä n. 1000-luvulta. Posliinin seinämään kaiverretaan reikiä jotka täytetään myöhemmässä vaiheessa lasitteella. Lasituspoltossa lasite sulaa reikään muodostaen ohuen pinnan reiän kohdalle. Poltetussa esineessä lasitetut reiät hohtavat valoaukkoina. Riisiposliinia on valmistanut Suomessa ainakin Friedl Kjellberg Arabian tehtaalla. Englanniksi riisiposliinia kutsutaan nimellä rice grain porcelain. ==Aiheesta muualla== *Arabian museo: Riisiposliini Luokka:Keramiikka
Enrique Fernández

Enrique Fernández Viola (10. kesäkuuta 1912 Montevideo, Uruguay – 6. lokakuuta 1985) oli uruguaylainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Fernández on Radomir Antićin ohella ainoa valmentaja, joka on valmentanut sekä Barcelonaa että Real Madridia, ja ainoa valmentaja, joka on voittanut Espanjan liigamestaruuden molempien kanssa. == Peliura == Fernández edusti suurimman osan peliurastaan uruguaylaista Nacionalia. Hän kuului myös Etelä-Amerikan- mestaruuden vuonna 1935 voittaneeseen Uruguayn maajoukkueeseen.Southamerican Championship 1935 RSSSF. Viitattu 26.3.2008. Myöhemmin samana vuonna hän siirtyi Espanjaan Barcelonan joukkueeseen,Jugadores LFP. Viitattu 26.3.2008. jossa hän voitti kahdesti Katalonian-mestaruuden ja ylsi Espanjan cupin loppuotteluun. Barcelonan-vuosinaan Fernández pelasi myös muutamia otteluita epävirallisessa Katalonian maajoukkueessa. Espanjan sisällissodan alkaessa Fernández oli vierailemassa kotimaassaan, jonne seura kehotti häntä jäämään. Peliura päättyi lopulta vakavaan polvivammaan.Managers FC Barcelona. Viitattu 26.3.2008. == Valmennusura == Päätettyään peliuransa Fernández ryhtyi valmentajaksi, ja vuonna 1946 hän luotsasi Nacionalin Uruguayn liigamestariksi.Uruguay - Winning Coaches Professional Era RSSSF. Viitattu 26.3.2008. Seuraavana vuonna hän palasi Barcelonaan ja johti joukkueen kahteen peräkkäiseen liigamestaruuteen vuosina 1948 ja 1949. Kesällä 1949 joukkue voitti myös Espanjan, Italian, Portugalin ja Ranskan mestarijoukkueiden välillä ensimmäistä kertaa pelatun Copa Latinan. Kaudella 1949–1950 sijoitus Espanjan liigassa oli vasta viides ja aiemmasta menestyksestä huolimatta Fernández sai lähteä kauden loputtua. Hänen alaisuudessaan Barcelonassa pelasivat muun muassa vuoden 1950 MM-kilpailuihin osaa ottaneet Basora, César, Gonzalvo II, Gonzalvo III ja Ramallets. Fernándezin korvasi Ferdinand Daučík. Vuosina 1950–1952 Fernández valmensi jälleen Nacionalia, ja tuloksena oli Uruguayn liigamestaruus vuonna 1950. Kaudeksi 1953–1954 hänet nimitettiin Real Madridin valmentajaksi, ja hän sai johdettavakseen joukkueen, johon kuuluivat muun muassa Di Stéfano, Gento, Muñoz ja Molowny sekä myöhemmin liittynyt Rial. Fernándezin johdolla Real Madrid voitti ensimmäisen liigamestaruutensa sitten vuoden 1933. Hän valmensi joukkuetta vielä 14 ottelun ajan kauden 1954–1955 alussa kunnes José Villalonga korvasi hänet.Entrenadores LFP. Viitattu 26.3.2008. Kaudella 1959–1960 Fernández valmensi kolmatta espanjalaisjoukkuetta Real Betisiä kymmenen ottelun ajan. Hän valmensi myös Uruguayn maajoukkuetta ainakin kahdessa Boliviaa vastaan pelatussa MM- karsintaottelussa vuonna 1961.Uruguay – World Cup Qualifiers RSSSF. Viitattu 26.3.2008. == Lähteet == Luokka:Uruguaylaiset jalkapalloilijat Luokka:Uruguaylaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Vuonna 1912 syntyneet Luokka:Vuonna 1985 kuolleet
E. Remington and Sons

E. Remington and Sons (1816–1896) oli yhdysvaltalainen tuliaseiden ja kirjoituskoneiden valmistaja. Yrityksen perusti 1816 Eliphalet Remington Ilioniin New Yorkiin, ja 1. maaliskuuta 1873 tehtaassa aloitettiin ensimmäisen kaupallisen kirjoituskoneen valmistus. Elokuussa 1816 silloin 22-vuotias Eliphalet Remington II takoi ensimmäisen kiväärinpiippunsa. Se osoittautui onnistuneeksi, ja nuori seppä ryhtyi valmistamaan niitä vastatakseen Mohawk Valleyn kasvavaan urheiluaseiden kysyntään. Kun Erien kanava valmistui yhdistämään Buffalon Albanyyn, paikallinen kaupankäynti vilkastui merkittävästi. Kun kiväärinpiippujen kysyntä kasvoi, Remingtonit siirsivät 1828 pajan ja valimon kanavan tuntumaan lähelle Morgan's Landing, myöhemmin Ilion, -nimistä kaupunkia. Samaan aikaan kuoli vanhempi Eliphalet, ja hänen poikansa ryhtyi johtamaan yritystä. ==Remingtonin kirjoituskone== Christopher Sholes, Carlos Glidden ja Sam Lewis keksivät 1867 uuden kirjoituskoneen. Sholesin ja Gliddenin kirjoituskone oli ensimmäinen, jolla saattoi kirjoittaa nopeammin kuin käsin. Patentti (US 79 265) myytiin 12 000 dollarilla Densmorelle ja Yostille, jotka tekivät sopimuksen E. Remington and Sonsin kanssa, joka silloin tunnettiin ompelukoneiden valmistajana. Sopimuksen mukaan Remingtonin piti ruveta valmistamaan kaupallisesti silloin nimellä Sholes and Glidden Type-Writer tunnettua konetta. Remington aloitti ensimmäisen kirjoituskoneen valmistuksen 1. maaliskuuta 1873 Ilionissa New Yorkissa. ==Nimeksi E. Remington & Sons== Eliphalet vanhin poika Philo Remington tuli yritykseen mukaan 1839, ja nimeksi tuli E. Remington & Son. 1845 mukaan tuli hänen toinenkin poikansa Samuel, jolloin nimeksi muutettiin pian E. Remington & Sons. Myös Remingtonin kolmas poika Eliphalet III tuli myöhemmin yritykseen osakkaaksi. Tässä vaiheessa yritys keskittyi lähes täysin kiväärinpiippujen valmistukseen. Piippuihin merkittiin näkyvä leima "REMINGTON", ja ne tunnettiin laadukkaina ja kohtuuhintaisina piippuina. Monet, elleivät kaikkikin, itsenäiset asesepät Mohawk Valleyssa ostivat valmiita mutta rihlaamattomia piippuja Remingtonilta ja käyttivät niitä kootessaan asiakkaidensa tilaamia aseita. Kysynnän lisääntyessä Remingtonit lisäsivät tuotantoonsa muitakin aseenosia. ==Uusi nimi Remington Arms== E. Remington and Sons myi 1886 kirjoituskoneiden valmistuksen Standard Typewriter Manufacturing Companylle. Kauppaan kuului nimen Remington käyttöoikeus. E. Remington and Sons muutti nimekseen Remington Arms. Standard Typewriter otti uudeksi nimekseen 1902 Remington Typewriter Company. Yhtiö sulautui 1927 Rand Kardex Company -nimiseen yritykseen, ja niistä syntyi Remington Rand, joka jatkoi konttorikoneiden valmistusta ja josta myöhemmin tuli merkittävä tietokoneyritys, joka valmisti myös sähköparranajokoneita. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset aseteollisuusyritykset Luokka:Toimistotekniikka Luokka:Tekniikan historia
Haiharan kartano

Haiharan kartano sijaitsee Tampereella Kaukajärven länsirannalla Kaukajärven kaupunginosassa. Siellä toimii nykyään Haiharan taidekeskus, jossa järjestetään muun muassa taidenäyttelyitä, konsertteja ja lastentapahtumia. Talvikaudella päärakennusta vuokrataan erilaisia tilaisuuksia varten ja tallissa voivat yhdistykset järjestää erilaisia tilaisuuksia. Väentuvan kahvila on avoinna kesäkaudella. == Historia == Kartanon historia alkaa vuodesta 1872, kun entinen tarkka-ampujapataljoonan kapteeni Anshelm Grahn (1825–1895) osti Haiharan kylästä Keskinen-nimisen maatilan ja muutti sinne perheineen asumaan. Hän oli edellisenä vuonna pidetyssä huutokaupassa vuokrannut viereisen Ylisen tilan ja vuonna 1886 hän osti vielä kolmannenkin tilan, Alasen. Yhdessä tilat muodostivat 340 hehtaarin kokoisen kartanon, johon kuului 81 hehtaaria peltoa. Grahn rakennutti myös 1870-luvulla kartanon osin kaksikerroksisen hirsirunkoisen päärakennuksen, jossa oli yli 20 huonetta. Anshelm Grahnin kuoltua Haiharan kartanon omistivat 1895–1932 hänen tyttärensä Aline (1854–1925), Jenny (1856–1930) ja Naema (1858–1932), ”kolme fröökynää”, yhdessä. Heidän jälkeensä kartano siirtyi läheisen Kaukajärven kartanon omistaneen velipuolen Bertel Grahnin haltuun. Bertel Grahnin kuoltua kartano siirtyi hänen tyttärelleen Gunvor Ekroosille (1907–1982) ja tämän miehelle Torsten Ekroosille. Lapsettomat Ekroosit alkoivat vähitellen myydä kartanon maita ja vuonna 1963 he lahjoittivat kartanon päärakennuksen seitsemän hehtaarin maa-alueineen Tampereen kaupungille. He pidättivät kuitenkin rakennusten hallintaoikeuden itsellään. Haiharan kartanon entisille maille alettiin 1960-alussa rakentaa Kaukajärven lähiötä. Reitti Haiharankadulta Saarenmaantielle kulki pitkään Haiharan kartanoalueen läpi. Vuonna 1979 tie katkaistiin autoliikenteeltä, kun Juvankatua jatkettiin Saarenvainionkadun päästä eteenpäin kohti Annalaa. Gunvor Ekroos perusti kartanon tiloihin vuonna 1966 nukkemuseon ja vuonna 1972 pukumuseon. Hän perusti vuonna 1969 Anneli Kurosen kanssa nukketeatterin, joka toimii edelleen vanhassa kanalassa. Vuonna 1982 Gunvor Ekroosin omaisuus siirtyi Haiharan museosäätiölle. Nukke- ja pukumuseo siirtyi vuonna 1992 pois Haiharan kartanosta aluksi Hatanpään kartanoon. == Katso myös == * Runebergin mökki == Lähteet == * Mansetori: Kaukajärvi - tietoja ja historiaa (luettu 26.3.2008) * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * VirtualTampere: Virtuaalivierailu Haiharan taidekeskukseen Luokka:Tampereen kartanot Luokka:Tampereen näyttelytilat Luokka:Tampereen nähtävyydet Luokka:Kaukajärvi Luokka:Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat Luokka:Kesänäyttelypaikat
Kaukajärven kartano

Kaukajärven kartano sijaitsi Tampereella Vehmaisissa Kaukajärven pohjoisrannalla. Kartanon perusti 1900-luvun alussa läheisen Haiharan kartanon omistajien velipuoli Bertel Grahn (1877–1940), joka osti vuosina 1902–1903 yhdeksän maatilaa Vehmaisten alueelta ja yhdisti ne 600 hehtaarin kartanoksi. Kartanon vuosina 1905–1906 rakennetun jugend-tyylisen kaksikerroksisen päärakennuksen suunnitteli arkkitehti Wivi Lönn. Grahnin kuoltua 1940 kartano oli ensin vuokrattuna ja sitten vuonna 1952 Grahnin leski Dagmar Grahn myi kartanon päärakennuksen ja suurimman osan sen maista Tampereen kaupungille. Kartanon päärakennus purettiin 1975 sen päästyä huonoon kuntoon. == Lähteet == * Mansetori: Kaukajärvi - tietoja ja historiaa (luettu 26.3.2008) Luokka:Tampereen entiset rakennukset ja rakennelmat Luokka:Tampereen kartanot Luokka:Wivi Lönnin suunnittelemat rakennukset Luokka:Vehmainen
Vilusen kartano

Vilusen kartano sijaitsee Kaukajärvellä Tampereen itäosassa. Kartano syntyi, kun kunnallisneuvos Knut Stjernwall osti 1869 sen kantatilan. Vilusen kartanossa oli myös tiilitehdas, jonka valmistamia tiiliä käytettiin Messukylän kirkon rakentamiseen. Stjernwallin kuoltua kartano vaihtoi omistajaa useaan otteeseen, kunnes Tampereen kaupunki osti sen vuonna 1944. Kartanon rakennuksissa toimi tämän jälkeen Hatanpään sairaalan psykiatrinen osasto 1945–1965. Vuodesta 1969 siellä on sijainnut Nauha ry:n pääyksikkö, päiväkeskus sekä Nauhan perustaman Abnoy-osakeyhtiön asumispalvelu rivitaloineen, asuntoloineen sekä pienkerrostaloineen. Kartanon kellertävä, lautapäällysteinen päärakennus on osittain kaksikerroksinen. Se on rakennettu 1870-luvulla, ja sitä on laajennettu 1900-luvun vaihteessa viidellä asuinhuoneella. A. E. Eränen suunnitteli päärakennukselle entistä yksinkertaisemman asun 1920-luvulla. Talolla on sekä kulttuurihistoriallista että maisemallista arvoa, ja se on suojeltu asemakaavalla. == Lähteet == * Mansetori: Kaukajärvi - tietoja ja historiaa (luettu 26.3.2008) * Nauha ry == Viitteet== Luokka:Tampereen kartanot Luokka:Tampereen suojellut rakennukset Luokka:Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat Luokka:Kaukajärvi
Jani Tanska

Jani Tanska (s. 29. heinäkuuta 1988 Anjalankoski) on suomalainen jalkapalloilija, joka edusti Veikkausliigassa seitsemää eri seuraa kausina 2004–2019. Hän pelasi Veikkausliigassa 285 ottelua ja teki niissä 14 maalia. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Myllykosken Pallon kasvatti Tanska on viettänyt kolme vuotta ulkomailla Englannissa Charlton Athleticin organisaatiossa. Hän oli myös lainalla oslolaisessa Lynin joukkueessa, jonka jälkeen hän palasi takaisin Suomeen ja MyPaan. Kauden 2008 Tanska pelasi KooTeePeessä. KooTeePee putosi suoraan kauden jälkeen Ykköseen jäätyään Veikkausliigassa Tommi Kautosen valmennuksessa viimeiseksi. Vuoden päätteeksi FF Jaro ilmoitti tehneensä Tanskan kanssa kauden 2010 loppuun asti kestävän sopimuksen. Kauden 2009 jälkeen Tanska siirtyi Vaasan Palloseuraan. Kahden VPS-kauden jälkeen Tanska on myös pelannut TPS:n, Assyriska IF:n ja FC Lahden riveissä. Tanska pelasi kausina 2017–2018 Tampereen Ilveksessä ja päätti uransa kaudella 2019 FC Lahdessa. Tanska on myös pelannut Suomen nuorten maajoukkueissa. == Lähteet == * Veikkausliigan Hall of Fame === Viitteet === == Aiheesta muualla == *Jani Tanska Transfermarkt-sivustolla *Jani Tanska Veikkausliigan sivuilla Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Benelli M3

right|300px Benelli M3 on italialaisen Benellin suunnittelema ja valmistama pumpputoiminen tai itselataava haulikko. M3:sta on muutamia variaatioita, joista huomattavin on pienempirunkoinen M3 Super 90. Viranomaiskäyttöön valmistetaan lyhytpiippuista, taittotukkista Benelli M3T (Tactical) -mallia. Luokka:Haulikot
Horisontaalihaara

Horisontaalihaara eli HB on HR-kaaviossa oleva vaakasuora alue, jossa tähtien absoluuttinen kirkkaus on likimain nolla, eli nämä tähdet näyttäisivät yhden parsekin päästä katsottuna noin 85 kertaa Aurinkoa kirkkaammilta. Horisontaalihaara on pääosin pääsarjan oikealla puolella. Horisontaalihaaran tähtien ytimessä palaa helium. Vanhojen pallomaisten tähtijoukkojen HR- kaavioissa ja väri-magnitudi-kaavioissa horisontaalihaara näkyy selvästi.http://www.astro.utu.fi/zubi/spectra/horiz.htm Monet horisontaalihaaran tähdet sykkivät ja ovat niin sanottuja RR Lyrae-tähtiä. Horisontaalihaara kuuluu vanhaan populaatio II:een. Horisontaalihaaraan liittyvä niin sanottu "punainen möykky", Red clump kuuluu nuorempaan populaatio I:een. Pääsarjan vasemmalla puolella olevista kuumista alikääpiöistä osan lasketaan kuuluvan horisontaalihaaraan. == Lähteet == Luokka: Tähtien ominaisuudet cs:Hertzsprungův-Russellův diagram#Horizontální větev
Kaarilan kartano

Kaarilan kartano sijaitsee Tampereen länsiosassa Vaakkolammin-Likokallion alueella, Kaarilan kaupunginosassa, lähellä Pyhäjärven rantaa. Kaarilan tunnettu omistushistoria ulottuu vuoteen 1540. Ensimmäinen omistaja oli Erik vuosina 1540–1543. Tuolloin Kaarila kuului Pohjois-Pirkkalan pitäjään. Kartano oli vuosina 1728–1800 Gadd-suvun hallussa; vuosina 1728–1758 sen omisti kruununvouti ja nimismies Jacob Gadd ja vuosina 1758–1797 kasvitieteilijä ja kemian sekä talousopin professori Pehr Adrian Gadd (1727–1797). Pehr Adrian Gadd perusti kartanon alueelle 1700-luvun puolessavälissä kasvitieteellisen puutarhan, jossa viljeltiin sekä hyöty- että koristekasveja. Kartanon alueella on Gaddin suvun hautakappeli. Gaddin suvun jälkeen Kaarilan kartanoa omistivat Thunebergit alkaen vuodesta 1838. Vuonna 1963 suurin osa kartanon maista myytiin Tampereen kaupungille. 1960-luvun kaupassa Tampereen kaupungille siirtyi maita muun muassa Kalkun, Ikurin, Tesomajärven, Tohlopin, Haukiluoman ja Raholan alueilta useita satoja hehtaareita, jotka tuolloin olivat pääasiassa metsä- ja peltomaata. Kauppaa luonnehdittiin tuolloin "pakkolunastuskaupaksi", sillä kauppahinta ei vastannut mailla olevan puuston arvoa. Vaihtoehtona kaupalle oli kaupungin suorittama metsä- ja peltomaiden verotus asuintontteina. Kartanon pihapiirin rakennukset puistomaisine tontteineen jäivät Thunebergin suvun omistukseen. Kaarilan pirtti (1778) ja Otto Albert Thunebergin rakennuttama ns. vanha päärakennus (1887) ovat yhä Thuneberg / Tuurna suvun jäsenten omistuksessa. Jo aikaisemmin olivat Thunebergit lahjoittaneet Kaarilan kartanon maita asuinkäyttöön muun muassa armosta Armonkallion ja Pispalan, Tahmelan Ansionkallion alueilta ansioista. Kunnallisneuvos Otto Albert Thuneberg kehitti vahvasti kartanon tuotantoa. Maanviljelyksen lisäksi tilalla tuotettiin maitoa tamperelaisten kulutusta tyydyttämään. Lisäksi kartanon kauppapuutarhan lukuisille tuotteille oli kasvavassa kaupungissa kysyntää. Myös hevosjalostus ja ravivalmennus olivat Kaarilassa jokapäiväistä toimintaa. == Lähteet == * Milla Törmä: Tampereen kantakaupungin kulttuurimaiseman kehitys. 2006 (luettu 26.3.2008) Luokka:Kaarila Luokka:Tampereen kartanot Luokka:Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Berndt Höök

Bror Berndt Höök (15. elokuuta 1834 Tammisaari – 21. kesäkuuta 1901 Kuopio) oli suomalainen kanavainsinööri, joka tunnettiin myös karhunkaatajana. Höökin vanhemmat olivat tullilaitoksen luutnantti Erik Höök (1792–1848) ja Ulrika Charlotta Sofia Aminoff (1806–1885). Hän kävi Haminan kadettikoulun 1856 ja palveli sitten arkkiherttua Franz Karlin krenatöörirykmentissä 1856–1858 ja Hämeenlinnan tarkk'ampujapataljoonassa 1858–1863.Officerare och civilmilitärer vid 6., Tavastehus, indelta finska skarpskyttebataljon 1854-1868 , Genos 68(1997), s. 25–35 Hänet ylennettiin luutnantiksi 1859 ja kapteeniksi 1870. Höök opiskeli myös insinööriksi ja oli Tie- ja vesirakennuskunnan palveluksessa vuosina 1863–1898. Hän johti kanavainsinöörinä Konnuksen kanavan rakentamista 1867–1868, Taipaleen kanavan rakentamista 1868–1870, Ahkiolahden kanavan rakentamista 1873–1874 ja Pielisjoen kanavien rakentamista 1874–1879. Höök toimi Pielisjoen kanavien kaitsijana 1879–1889 ja sen jälkeen piiri- insinöörinä Päijänteen alueella 1889–1891 ja Kuopiossa 1891–1898. Höök kaatoi elämänsä aikana 134 täyskasvuista karhua, joista suurin painoi noin 300 kiloa. Tätä enemmän karhuja tiedetään Suomessa kaataneen vain Martti Kitusen, 193 aikuista karhua. Höök metsästi karhuja etupäässä Itä-Suomessa sekä Venäjän Karjalan puolella Ilomantsin takaisissa erämaissa. Höök käytti karhujen ampumiseen lyhyellä matkalla tehokasta kaksipiippuista haulikkoa, jonka toinen piippu oli sileä ja toinen rihlattu. Hän naulasi haulikon tukkiin hopeanaulan jokaisen karhunkaadon jälkeen niin, että niistä muodostui vähitellen tähtikuvio. Muina aseina Höök käytti Lancaster-mallista luodikkoa ja keihästä. Höök oli vuodesta 1862 lähtien naimisissa serkkunsa, Vaasan hovioikeuden presidentin Selim Ekbomin tyttären Hedvig Augusta Ekbomin kanssa. Berndt Höökin veli Fridolf Höök johdatti suomalaisen siirtokunnan Amurinmaahan. Toinen veli insinöörieversti Alexander Alfred Höök palveli 35 vuotta Venäjän laivastossa. == Lähteet == * Kuka kukin oli (Wikiaineisto) * Antti Manninen: Berndt Höök kaatoi karhuja ja rakensi kanavia Itä-Suomessa, Helsingin Sanomat 22.4.2007 (luettu 26.3.2008) === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Karhu- Haukka, Hakkapeliitta, 14.08.1934, nro 33, s. 16, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Suomalaiset upseerit Luokka:Suomalaiset metsästäjät Luokka:Vuonna 1834 syntyneet Luokka:Vuonna 1901 kuolleet
Sgraffito

Sgraffito (, ), myös graffito tarkoittaa saven tai laastin pintaan tehtävää raaputuskuviointia. Kuviot syntyvät piirtämällä tai kaivertamalla pintavärin alla olevaa eriväristä kerrosta esiin. Sgraffitolla voidaan kuvioida muun muassa rakennusten seiniä, jolloin pinta pohjamaalataan esimerkiksi mustalla tai ruskealla värillä. Päälle maalataan vaalea väri ja kuviot raaputetaan esiin. Sgraffito voi tarkoittaa myös terävällä esineellä muuhun pintaan raaputettua kirjoitusta tai piirrosta. Sgraffitoa käytetään myös maalauksessa yleisemmin. Tuolloin alempaa värikerrosta kaavitaan tai raaputetaan esiin samaan tapaan. ==Katso myös== *Pölygraffiti ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Arkkitehtuurin käsitteet Luokka:Maalaustekniikat Luokka:Keramiikka
Aija Puurtinen

Aija Tuulia Puurtinen (s. 1959 Juva) on suomalainen muusikko, joka on tullut tunnetuksi Honey B and the T-Bones -yhtyeen laulaja-basistina. Yhtyeen kitaristi Esa Kuloniemi on Puurtisen aviomies. Puurtinen on levyttänyt myös omalla nimellään sooloartistina. Hän on myös antanut äänen KLF-yhtyeen Bill Drummondin 1996–1997 luomalle fiktiiviselle Kristina Bruuk -nimiselle hahmolle. Puurtinen on myös keikkaillut Aija Puurtinen ja Outo Voima -kokoonpanolla Aija Puurtinen (laulu), Jouko Kyhälä (huuliharppu, harmoni, melodika), Jaakko Lukkarinen (rummut ja perkussiot), Pekka Lehti (kontrabasso) ja Hanna Shemeikka (taustalaulu)http://www.hbtb.net/index.html sekä vieraillut laulajana muun muassa UMO:ssa. Puurtinen on säveltänyt musiikkia myös nykymusiikkiyhtye Zagros Ensemblellehttp://www.zagros.fi/zagrosinfo.htm sekä sopraano Piia Komsille. Aija Puurtinen & Brooklynin satu -yhtye on julkaissut kaksi finglishinkielistä albumia, joista uudempi Lännen maata julkaistiin 2019. Vuonna 2020 Puurtinen perusti yhdessä Seppo Kantosen kanssa yhtyeen Le Groupe De Puurtinen & Kantonen. Puurtinen on valmistunut Sibelius- Akatemiasta musiikin maisteriksi vuonna 1991 ja musiikin tohtoriksi 2010. Taiteellinen tohtorintutkinto, jonka kirjallisen työn otsikko oli Circulus cantoris – Circuitio musicae (Laulajan ympyrä – musiikin kiertokulku), tarkastettiin 13. helmikuuta 2010, ja se on ensimmäinen pop-musiikin alalla. Hän on toiminut opettajana muun muassa Sibelius-Akatemiassa, Joensuun konservatoriossa, Svenska Teaternissa, Teatterikorkeakoulussa ja Helsingin Pop & Jazz Konservatoriossa. Puurtinen on Honey B and the T -Bones -yhtyeen tuotannon sekä soolotuotannon lisäksi vieraillut useampien artistien levyillä. Puurtinen on säveltänyt myös muun muassa tanssiesityksille sekä muille artisteille. Aija Puurtinen ei ole sukua säveltäjä ja kapellimestari Matti Puurtiselle. == Soolotuotanto == * Untuvaa ja lasimurskaa (1995) * Sähköinen Silmä (1998) * Redlight (2010) * Brooklynin satu (2015) * Keltaisen talon ullakko (2018) * Lännen maata (2019) *Yhtä kaikki, Sininen-Punainen (2020) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Minna Rautiainen: Moniulotteinen Aija Puurtinen säveltää tunnelmia ja leikkii sointiväreillä (Muusikko online 3/98) * * Luokka:Suomalaiset basistit Luokka:Suomalaiset laulajat Luokka:Suomalaiset bluesmuusikot Luokka:Suomalaiset säveltäjät Luokka:Suomalaiset sanoittajat Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Baarituoli

Baarituoli eli baarijakkara on baarin tai baarikeittiön korkeajalkainen tuoli. Jakkaroiden tavoin niissä ei ole usein selkänojaa. Myös yökerhoissa ja diskoissa on baarituoleja. Monet muotoilijat ovat suunnitelleet design- baarituoleja. Baarituolien käyttö suomalaisten anniskelupaikkojen baaritiskeillä sallittiin olympiavuonna 1952. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Antti Kotilaisen chip-baarituoli * Ben af Schultenin baarituoli Luokka:Istuimet
Electronica

Electronica on sateenvarjotermi monentyyppiselle elektroniselle musiikille. Termiä käytettiin lähinnä Yhdysvalloissa 1990-luvulla, jolloin esimerkiksi teknon ja downtempon kaltaisia elektronisen musiikin tyylejä nousi harrastajapiireistä valtavirtaan. Termin popularisoijana toimi muun muassa Music Television. Electronica ei ole varsinainen genre, vaan termi, jolla lähinnä Yhdysvalloissa markkinoitiin elektronista ja siitä runsaasti vaikutteita ottanutta musiikkia. Artisteja, joiden musiikkia on kuvattu "electronicaksi", ovat muiden muassa Moby, The Prodigy, Fatboy Slim, Pendulum, Breathe Carolina ja Sonny Moore (Nykyisin Skrillex). == Katso myös == * Elektroninen tanssimusiikki Luokka:Elektronisen musiikin alalajit
Emil Milev

Emil Milev (, s. 2. toukokuuta 1968 Sofia, Bulgaria) on bulgarialainen pistooliampuja. Milev saavutti olympiahopeaa 25 m olympiapistoolissa Atlantassa 1996. Hän saavutti samassa lajissa myös MM-hopeaa Milanossa 1994. ==Lähteet== *Profiili ISSF Newssissä *ISSF: tietokanta Luokka:Bulgarialaiset ampujat Luokka:Bulgarialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Miika Ekström

Miika Ekström (s. 2. joulukuuta 1984 Vaasa) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Ekströmin kasvattajaseura on Vaasan Palloseura, jonka edustusjoukkuetta hän edusti neljä kautta vuosina 2005–2008. Liigaotteluita Ekström on pelannut 46 kappaletta, joissa hän on tehnyt kaksi maalia. Ekström siirtyi kaudeksi 2009 Ykköseen nousseen FC Kiistoon, jota hän aikaisemmin edusti kaudella 2004. Hän on viimeksi edustanut Kolmosessa pelannutta mustasaarelaista FC KoMua. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Miika Ekström Veikkausliigan sivuilla Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Battles

Battles on yhdysvaltalainen kokeellista rockia soittava yhtye. Yhtyeen tyylilajia on kuvailtu muun muassa "math rockiksi" ja "future funkiksi". Battlesin jäsenet ovat soittaneet monissa muissa tunnetuissa yhtyeissä. Rumpali John Stanier vaikutti Helmetissä ja Tomahawkissa, kitaristit Ian Williams Don Caballerossa ja Dave Konopka Lynxissä. Anthony Braxtonin poika Tyondai Braxton oli aiemmin yhtyeen kosketinsoittaja, kitaristi ja live- samplaaja mutta jätti yhtyeen elokuussa 2010 keskittyäkseen soolouraansa. Battles julkaisi Warp Recordsilla helmikuussa 2006 ensimmäisen albuminsa EP C / B EP, joka koostui kahdesta aiemmin julkaistusta, mutta erittäin rajoitetusta EP-levystä, sekä singlestä "Tras". Ensimmäinen varsinainen albumi Mirrored julkaistiin toukokuussa 2007. Albumilta julkaistiin yksi single, "Atlas", helmikuussa 2007. Kriitikot ylistivät kappaletta, ja muun muassa NME arvioi sen "viikon singleksi".Battles – Battles – Track Reviews – NME.COM Battles on julkaissut kappaleestaan "Tonto" musiikkivideon United Visual Artists -taideryhmittymän valotaiteilijoiden kanssa. Toinen albumi Gloss Drop ilmestyi kesäkuussa 2011 ja sillä vierailevat Gary Numan, Blonde Redheadin jäsen Kazu Makino ja Yamataka Eye. ==Diskografia== Albumit: * Mirrored (Warp Records, 2007) * Gloss Drop (Warp Records, 2011) * La Di Da Di (Warp Records, 2015) * Juice B Crypts (Warp Records, 2019) EP:t: * "EP C" (Monitor Records, 2004) * "B EP" (Dim Mak Records, 2004) * "EPC (JAPAN ONLY special mix edition)" (Dotlinecircle, 2004) * "Tonto+" (Warp Records, 2007) * "Dross Glop 1" (Warp Records, 2012) * "Dross Glop 2" (Warp Records, 2012) * "Dross Glop 3" (Warp Records, 2012) * "Dross Glop 4" (Warp Records, 2012) Singlet: * "Tras" (2004, 12") * "Atlas" (2007, 12") * "Tonto" (2007) * "The Line" (2010) * "Ice Cream" (2011) * "My Machines" (2011) * "The Yabba" (2015) * "FF Bada" (2015) * "Titanium 2 Step" (2019) Kokoelmat * "EP C / B EP" (Warp Records, 2006) * "Warp20 (Chosen)" (2009) * "Dross Glop" (2012) Musiikkivideot * "Atlas" (2007) * "Tonto" (2007) * "Ice Cream" (2011) * "My Machines" (2011) * "The Yabba" (2015) * "Titanium 2 Step" (2019) * "Fort Greene Park" (2019) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Virallinen kotisivu * Haastattelu Tiny Mix Tapes -lehdessä * 'Musical Mathletes' Guardianin haastattelu 19. toukokuuta 2007 Luokka:Yhdysvaltalaiset_rockyhtyeet
Yrjö Sotamaa

Yrjö Kalervo Sotamaa (s. 25. syyskuuta 1942 Helsinki) on Taideteollisen korkeakoulun professori. Sotamaa toimi Taideteollisen korkeakoulun rehtorina vuosina 1986–2008, korkeakoulun hallituksessa vuodesta 1976 ja vararehtorina vuosina 1980–1985. ==Elämä== Sotamaa valmistui TaiKista sisustusarkkitehdiksi 1969 ja taiteen kandidaatiksi (ylempi korkeakoulututkinto) vuonna 1983. Hän on toiminut vierailevana professorina Purduen yliopistossa Yhdysvalloissa. Hän on tutkinut paimentolaiskulttuuria ja käsityöperinnettä Itä-Afrikassa vuosina 1972–1973. Sotamaa toimi Taideteollisen korkeakoulun sisustusarkkitehtuurin ja huonekalusuunnittelun yliopettajana vuodesta 1975 ja tuote- ja ympäristösuunnittelun professorina vuosina 1980–1981. Hän on ollut apulaisprofessorina huonekalusuunnittelun ja sisustusarkkitehtuurin osastolla vuodesta 1987 ja professori vuodesta 1998.Taideteollinen korkeakoulu: Opettajamatrikkeli 1973–2003. Hän on hoitanut useita kansallisia ja kansainvälisiä luottamustehtäviä. Sotamaa hävisi rehtorinvaalin keväällä 2008 tekstiilitaiteen professori Helena Hyvöselle, ja hänen rehtorikautensa päättyi heinäkuun loppuun 2008. Sotamaalle myönnettiin MTV:n kulttuuripalkinto 1999 ja muotoilun elämäntyöpalkinto vuonna 2013. Vuonna 2023 hän sai Kiinassa elämäntyöstään noin 130 000 euron Frontier Design Prize -palkinnon. Visuaalinen suunnittelija Kivi Sotamaa on Yrjö Sotamaan poika.. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * TOKYOwiki. Luokka:Suomalaiset sisustusarkkitehdit Luokka:Taideteollisen korkeakoulun professorit Luokka:Suomen yliopistojen rehtorit ja kanslerit Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset professorit
Richard R. Ernst

Richard Robert Ernst (14. elokuuta 1933 Winterthur – 4. kesäkuuta 2021Richard Ernst, father of the MRI, dies aged 87 ) oli sveitsiläinen kemisti. Hän sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1991 Fourier'n muunnosta hyödyntävän NMR- spektroskopian kehittämisestä. Ernst kehitti moniulotteisia NMR-tekniikoita työskennellessään Varian Associatesin palveluksessa Palo Altossa. Nämä tutkimukset ovat hyödyttäneet niin kemiaa NMR-spektroskopian muodossa kuin lääketiedettä magneettikuvauksen kehittymisenä. Ernst opiskeli ja työskenteli ETH Zürichissä. Hän on Münchenin teknillisen yliopiston ja Zürichin yliopiston kunniatohtori. Vuonna 1991 hänelle myönnettiin myös Louisa Gross Horwitz -palkinto ja Wolfin palkinto kemiasta. Ernst jäi eläkkeelle vuonna 1998. Ernst oli naimisissa, ja hänellä on kolme lasta. Vapaa-aikanaan Ernst soitti selloa ja keräsi tiibetiläistä taidetta. == Lähteet == Luokka:Nobelin kemianpalkinnon saajat Luokka:Sveitsiläiset kemistit Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Boris Kokorev

Boris Borisovitš Kokorev (, 20. huhtikuuta 1959 Tbilisi, Georgian SNT – 22. lokakuuta 2018Олимпийский чемпион по пулевой стрельбе Кокорев скончался на 60-м году жизни ) oli venäläinen, myös Neuvostoliittoa edustanut, pistooliampuja ja olympiavoittaja. Kokorev voitti olympiakultaa Atlantassa 1996 50 m pistoolissa. Hän saavutti myös henkilökohtaisen pronssin maailmanmestaruuskilpailuissa Moskovassa 1990 10 m ilmapistoolissa. Joukkuemaailmanmestaruuksia Kokorev voitti viisi, kaikki 10 m ilmapistoolissa. Kokorev kilpaili viisissä peräkkäisissä kesäolympialaisissa: Atlantan lisäksi Soulissa 1988, Barcelonassa 1992, Sydneyssä 2000 ja Ateenassa 2004. == Lähteet == * * * Boris Kokorev Bio, Stats, and Results Olympics at Sports- Reference.ceom === Viitteet === Luokka:Venäläiset ampujat Luokka:Venäläiset olympiavoittajat Luokka:Neuvostoliittolaiset ampujat Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Dillingen an der Donau

Dillingen an der Donau (lyhyemmin Dillingen a.d. Donau) on kaupunki Baijerin osavaltiossa eteläisessä Saksassa. Se kuuluu Schwabenin hallintopiiriin ja Dillingen an der Donaun piirikuntaan. Dillingen an der Donau on piirikuntansa keskuskaupunki. Vuoden 2020 lopussa siellä asui 19 314 asukasta. Kaupungin pinta-ala on 75,58 neliökilometriä ja asukastiheys 256 as./km². == Maantiede == Dillingen sijaitsee Schwabenin hallintoalueen pohjoisosassa Tonavajoen () pohjoisrannalla lähellä Baden-Württembergin ja Baijerin välistä osavaltiorajaa. == Historia == Alkujaan Dillingenin alueella sijaitsi alemanninen asutus. Dillingen on mainittu ensimmäisen kerran vuonna 973. Dillingen oli keskiajalta sekularisaatioon vuonna 1803 saakka Augsburgin piispojen residenssikaupunki. Augsburgin piispa, kardinaali Otto Truchseß von Waldburg perusti Dillingenin yliopiston vuonna 1549. Kaupungin hallinta siirtyi Baijerille vuonna 1803. Baijerille siirtymisen jälkeen Dillingenin yliopistosta muodostui katolinen teologilyseo, kunnes se vuonna 1923 muuttui filosofis-teologiseksi korkeakouluksi. 1\. heinäkuuta 1972 Dillingeniin liitettiin Hausenin kunta. 1. toukokuuta 1987 Dillingeniin liitettiin Donaualtheimin, Fristingenin, Kicklingenin, Schretzheimin ja Steinheimin kunnat. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut Luokka:Baijerin kunnat Luokka:Saksan kaupungit Luokka:Schwabenin hallintopiiri
Mira Calix

Mira Calix (1969–2022) (oik. Chantal Passamonte) oli brittiläinen kokeellinen muusikko ja taiteilija. Hänen musiikkinsa on elektronista, mutta hyödyntää runsaasti monenlaisia orgaanisia äänilähteitä, kuten hyönteisten ääniä. Calix toimi DJ:nä ja live-esiintyjänä ja sävelsi musiikkia myös muun muassa videoinstallaatioihin ja teatteriesityksiin. Calix levytti Warp Recordsille ja oli naimisissa Autechre-yhtyeen Sean Boothin kanssa. Calixin ensimmäiset julkaisut olivat single ”Pin Skeeling” vuonna 1998 ja albumi One on One vuonna 2000. Vuonna 2003 hän julkaisi toisen albuminsa Skimskitta ja teki yhteistyötä London Sinfonietta -sinfoniaorkesterin kanssa, joka esitti hänen teoksensa Nunu Lontoon Royal Festival Hallissa. Vuonna 2004 hän muodosti pianisti Sarah Nicollsin ja äänitaiteilija David Sheppardin kanssa Alexander’s Annexe -performanssiryhmän. Se julkaisi albumin Push Door To Exit Warp Recordsilla vuonna 2006. Calixin teki 2000-luvulla useita taideinstallaatioita. My Secret Heart luotiin vuonna 2008 Lontoon Royal Festival Halliin ja Nothing Is Set In Stone tehtiin Lontoon kesäolympialaisten yhteydessä järjestettyyn kulttuurinäyttelyyn. Calix teki yhteistyötä myös Opera North -oopperan ja Royal Shakespeare Companyn kanssa. Sydney Dance Companylle hän oli puolestaan vuonna 2015 luomassa neliulotteista teosta, jossa tanssijoihin oli piilotettu kaiuttimia. Calix levytti pitkästä aikaa musiikkia vuonna 2019, kun Warp julkaisi hänen EP:nsä Utopia. ==Diskografia== ===EP:t/Singlet=== * Pin Skeeling (1998) * Peel Session TX 09/03/00 (2000) * Prickle (2001) * Nunu (2003) * 3 Commissions EP (2004) * The Elephant In The Room: 3 Commissions (2008) * If then while for (2014) * Utopia EP (2019) ===Albumit=== * One on One (2000) * Skimskitta (2003) * Eyes Set Against the Sun (2007) * Lost Foundling 1999-2004 (2010) * Julius Caesar (2018) * Coriolanus (2018) * absent origin (2021) == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Virallinen kotisivu * Mira Calix - Avanto-festivaali 2003 * Haastattelu Luokka:Brittiläiset säveltäjät Luokka:Brittiläiset elektronisen musiikin artistit Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Stephen Gallagher

Stephen Gallagher (s. 13. lokakuuta 1954 Salford, Lancashire) on englantilainen kauhukirjailija. Stephen Gallagher opiskeli draamaa ja englannin kieltä. Sen jälkeen hän kirjoitti käsikirjoituksia radioon ja televisioon. Vapaaksi kirjoittajaksi hän ryhtyi 1980. Gallagher on toiminut puheenjohtajana Writers' Guild of Great Britain -yhdistyksessä. == Suomennetut teokset == * Paholainen lasin takana (1989) * Sade (1990) * Vertailevaa anatomiaa (1991) * Painajainen ja enkeli (1992) == Suomennettu novelli == * ”Voimanlähde” (1989). Tähtivaeltaja 3/1990. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Gallagherin kotisivut Luokka:Englantilaiset kauhukirjailijat Luokka:Brittiläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kehdosta kehtoon

Kehdosta kehtoon on teknisen suunnittelun malli, jossa ideana on, että käytöstä poistetun tuotteen tulee olla verrattain helposti käytettävissä uuden tuotteen raaka-aineeksi sen sijaan että se olisi vaikeasti hyödynnettävää jätettä. Eli jo tuotetta suunniteltaessa tulee ottaa huomioon sen materiaalin soveltuvuus jatkokäyttöön uuden tuotteen raaka-aineena. Tämä on laajennus nk. elinkaariajattelusta ja vastakohta perinteiselle kehdosta hautaan -mallille. Termi on Walter R. Stahelin 1970-luvulla kehittämä ja sen popularisoivat William McDonough ja Michael Braungart vuonna 2002 julkaistussa kirjassaan Cradle to Cradle: Remaking the Way We Make Things. Mallia kehittäessään 1976 Stahelin työskenteli Genevessä Battelle-tutkimuslaboratoriossa tavoitteena tuotteiden elinkaaren pidentäminen. Lovins, L. Hunter (2008). Rethinking production in State of the World 2008, pp. 38-40. Muun muassa autonvalmistaja Ford on ottanut McDonoughin periaatteista mallia. ==Katso myös== *Elinkaariajattelu *Utopia *Entropia ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Waste = Food Documentary - An inspiring documentary on the Cradle to Cradle design concept of Michael Braungart and William McDonough. * Cradle to Cradle (Synopsis) - The author's website provides a slightly more in-depth synopsis than what's provided here. Luokka:Suunnittelu ja innovaatio
Wijk aan Zee

Wijk aan Zee on kylä Pohjois-Hollannissa Pohjanmeren rannalla. Se kuuluu Beverwijkin kuntaan. Wijk aan Zee on tullut tunnetuksi Tata Steel Chess -shakkiturnauksesta (aiemmin Corus-turnaus), joka järjestetään siellä joka vuosi tammikuussa. Wijk aan Zeen taloutta värittää merkittävästi turismi, joka näkyy muun muassa hotellien ja baarien suurena lukumääränä kylässä. Kylä sijaitsee välittömästi suuren IJmuidenin sataman pohjoispuolella. ==Aiheesta muualla== *Cultural Village Luokka:Alankomaiden kylät Luokka:Pohjois-Hollanti
Adelaida García Morales

Adelaida García Morales (1945 Badajoz – 22. syyskuuta 2014 Dos Hermanas)Adelaida García Morales Brockhaus Enzyklopädie. Viitattu 27.3.2023. oli espanjalainen kirjailija. García Moralesin teoksista Etelä (1985) sisältää kaksi mystissävyistä novellia (Etelä ja Bene). Vampyyrin logiikka (1990) on rakkauskertomus ja samalla murha-arvoitus. Siinä madridilainen nainen matkustaa etelä-Espanjaan kuultuaan veljensä äkillisestä kuolemasta. Hän tutustuu veljensä ystävään Alfonsoon. Jotkut uskovat hänen olevan vampyyri. García Moralesin kerronnassa sekoittuvat uni, todellisuus ja harha. == Suomennetut teokset == * Etelä (1985) * Seireenien hiljaisuus (1985) * Vampyyrin logiikka (1990) ==Lähteet== Luokka:Espanjalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Sarkkila

Sarkkila tarkoittaa seuraavia asioita: * Sarkkila, kylä Akaassa * Sarkkila, kylä Hämeenkyrössä * Sarkkila, kylä Ikaalisissa * Sarkkila, kylä Lieksassa * Sarkkila, kylä Punkalaitumella. ==== Sukunimenä ==== * Samuli Sarkkila (1878–1956), suomalainen Raahessa asunut kansantaitelija ja puuveistosten tekijä
Aleksei Drejev

Aleksei Sergejevitš Drejev (, s. 30. tammikuuta 1969) on venäläinen shakin suurmestari. Hänen uransa paras Elo-luku on ollut 2 705\. Drejev oppi pelaamaan shakkia kuusivuotiaana. Hän saavutti alle 16-vuotiaiden maailmanmestaruuden vuosina 1983 ja 1984. Hän saavutti Neuvostoliiton nuorten mestaruuden 1986 ja hänestä tuli suurmestari vuonna 1990. Sen jälkeen hän on pysytellyt vakaasti 50:n parhaan joukossa maailmanlistalla. Vuonna 1995 hän voitti Wijk aan Zeen ja Bielin turnaukset. Hän on päässyt FIDE:n MM- turnauksissa neljännesfinaaliin neljä kertaa (1998, 1999, 2000 ja 2001). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Shakin suurmestarit Luokka:Venäläiset shakinpelaajat Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Asio EduERP

Asio EduERP on oppilaitoskäyttöön tarkoitettu opintoasioiden hallinnointiohjelmisto. Sitä käytetään muun muassa tilojen varaamiseen ja opetuksen suunnitteluun. Ohjelman käyttäjiä ovat opintotoimistot, koulutuspäälliköt, yksikön johtajat, opettajat ja opiskelijat. Asio EduERP on käytössä useassa yliopistossa ja ammattikorkeakoulussa Suomessa sekä Tallinnan yliopistossa. Ohjelmiston toimittaja on helsinkiläinen Asio-Data Oy. ==Aiheesta muualla== *Asio-Data Oy Luokka:Ohjelmistot
Ullagemoottori

Ullagemoottori on nestemäistä ajoainetta käyttävässä raketissa oleva, tavallisesti varsinaisesta päätyöntörakettimoottorista erillinen, selvästi pienempi rakettimoottori. Useampi vaiheisen raketin laukaisussa vaiheistuksen aikana, kun mikään päämoottori ei ole päällä, ullagemoottorilla annetaan raketille pieni kiihtyvyys, jotta nestemäinen ajoaine painautuu säiliönsä alapäähän ja voidaan pumpata päämoottorille. Ullagemoottoreita tarvitaan myös, kun raketti käynnistetään uudelleen painottumuudessa. Painottomuudessa nestemäinen ajoaine leijuu tankeissa, joten se pitää saada painettua tankin pohjaan, jotta sitä voidaan syöttää moottoreille. Ullagemoottorin nimi juontuu englannin kielen sanasta ullage, joka tarkoittaa nestesäiliössä olevaa nesteen yläpuolista nesteestä tyhjää tilaa. Ullagemoottoria käytettiin ensimmäisenä neuvostoliittolaisessa Molnija-raketissa vuonna 1960. Tavallisesti ullagemoottoreita on useita ja ne on sijoitettu raketin ulkokehälle symmetrisesti. Ullagemoottorilla voidaan myös avittaa vaiheen irrottamista ja vakauttaa rakettia. Falcon-rakettiperheen takaisinlaskeutuvassa ensimmäisessä vaiheessa ullagemoottorit ovat asennonsäätömoottoreiden kanssa samassa. == Laukaisussa == Nestemäistä kryogeenistä ajoainetta käyttävän raketin säiliöitä ei voi täyttää täyteen, koska kylmän aineen lämpölaajenemiselle tulee jättää tilaa. Tätä tyhjää tilaa kutsutaan ullageksi. Kun raketin vaihetta vaihdetaan kesken lennon, erityisesti ilmakehässä, raketti saattaa hetkellisesti hidastua ilmakehän kitkan vuoksi jolloin raskaampi neste jatkaa matkaa säilön yläosaan ja kevyempi tyhjä osa painuun säiliön alaosaan missä on pumppujen imuyhteet. Ullagemoottorilla, jolla on oma ajoaineensa, annetaan raketille pieni kiihtyvyys, joka pakottaa nesteen takaisin säiliön alaosaan, jolloin sitä voidaan pumpata sytytettäviin päämoottoreihin. Luokka:Rakettitekniikka
Korpijärvi

Korpijärvi tarkoittaa seuraavia: *Järveä **Korpijärvi, järvi Heinolassa **Korpijärvi, järvi Jalasjärvellä **Korpijärvi, järvi Joutsassa **Korpijärvi, järvi Jyväskylässä **Korpijärvi, järvi entisen Korpiselän kunnan alueella Suomen ja Venäjän rajalla **Korpijärvi, järvi Kouvolassa **Korpijärvi, järvi Liperissä **Korpijärvi, järvi Mikkelissä **Korpijärvi, järvi Mäntyharjulla **Korpijärvi järvi Nokialla **Korpijärvi, järvi Padasjoella **Korpijärvi, järvi Pertunmaalla **Korpijärvi, järvi Rautalammilla **Korpijärvi, järvi Sysmässä **Korpijärvi, järvi Utajärvellä **Korpijärvi, järvi Virtain Hanhilammenkulmalla **Korpijärvi, järvi Virtain Siikaperällä **Korpijärvi, järvi Ylöjärvellä **Korpijärvi, järvi Ylöjärven Kurussa * Järvi etumääreellä **Iso Korpijärvi, järvi Keuruulla **Iso Korpijärvi, järvi Kihniössä **Pieni Korpijärvi, järvi Keuruulla **Vähä Korpijärvi, järvi Kihniössä **Aureen Korpijärvi, järvi Ylöjärvellä *Kylää **Korpijärvi, kylä Mikkelissä **Korpijärvi, kylä Rautjärvellä **Korpijärvi, kylä entisessä Suojärven kunnassa Neuvostoliitolle luovutetulla alueella **Korpijärvi, kylä Torniossa **Korpijärvi, kylä Lapinlahden Varpaisjärven pitäjässä Luokka:Järvien täsmennyssivut
Vigdís Grímsdóttir

Vigdís Grímsdóttir (s. 15. elokuuta 1953 Reykjavík) on islantilainen kirjailija. Hän on opiskellut Islannin yliopistossa ja valmistunut opettajaksi 1973. Hänen ensimmäinen teoksensa oli novellikokoelma Tíu myndir úr lífi þínu, joka ilmestyi vuonna 1983. Sen jälkeen hän on kirjoittanut runoja, novelleja, näytelmiä, lastenkirjan ja romaaneja. Hänen teoksiaan on käännetty eri kielille, kaksi hänen romaaniaan on sovitettu näytelmiksi ja yhdestä romaanista on tehty elokuva. Vigdís Grímsdóttir asuu Reykjavikissa, ja hänellä on kaksi aikuista lasta. == Suomennetut teokset == * Nimeni on Isbjörg: Olen leijona (Ég heiti Ísbjörg. Ég er ljón) Helsinki: Like, 1992 ISBN 951-578-114-0 Sarja: Like-pokkari, 49 * Metsän tyttö (Stúlkan i skóginum) Helsinki: Like, 1994 ISBN 951-578-143-4 * Kannastie 7 (Grandavegur 7) Helsinki: Like, 1995 ISBN 951-578-224-4 * Z: Rakkaustarina (Z - ástarsaga) Helsinki: Like, 1997 ISBN 951-578-509-X * Hiljaisuus (Thögnin) Helsinki: Like, 2002 ISBN 952-471-006-4 * Valosta valoon (Frá ljósi til ljóss) Lenni & Rósa -trilogian ensimmäinen osa. Helsinki: Johnny Kniga, 2004 ISBN 951-0-28535-8 * Sydän, kuu ja sinilinnut (Hjarta, tungl og bláir fuglar) Lenni & Rósa -trilogian toinen osa. Helsinki: Johnny Kniga, WSOY, 2006 ISBN 951-0-30715-7 * Kun tähti putoaa (Thegar stjarna hrapar), Lenni & Rósa -trilogian kolmas osa. Helsinki: Johnny Kniga, 2007 ISBN 978-951-0-33151-4 Kaikki teokset on suomentanut Tapio Koivukari. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Ulkomaisia nykykertojia 1. Toimittaneet Ritva Aarnio ja Ismo Loivamaa. BTJ Kirjastopalvelu, 1998. Vigdis Grimsdottir Vigdis Grimsdottir Luokka:Elävät henkilöt
Michael Gruber (kirjailija)

Michael Gruber (s. 1. lokakuuta 1940 Brooklyn) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hän asuu Seattlessa Washingtonissa. Hän opiskeli Columbian yliopistossa ja väitteli tohtoriksi biologiasta Miamin yliopistossa. Hän on työskennellyt kokkina, meribiologina, puheenkirjoittajana, neuvonantajana ja virkamiehenä ennen ryhtymistään kirjailijaksi. == Aiheesta muualla == * Putte Wilhelmsson: Pidättäkää tavanomaiset kummitukset. Turun Sanomat 25.5.2006. * Pertti Avola: Emily Dideroffin synnit. Helsingin Sanomat 28.12.2006. Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Patakypärä

Patakypärä on pataa tai tynnyriä muistuttava keskiaikainen kypärämalli, joka suojaa koko päätä. Ensimmäiset patakypärät otettiin käyttöön 1100-luvun puolessavälissä, ja niistä tuli ritarien yleisin kypärämalli 1100-luvun loppuun mennessä. 1200-luvun alkuun mennessä patakypärä oli jo täysin kehittynyt. Se pysyi käytössä 1300-luvun alkuun, minkä jälkeen basinetti alkoi syrjäyttää sitä taistelukäytössä. Turnajaiskäytössä patakypärä säilyi 1400-luvulle. 1200-luvun puolestavälistä lähtien patakypärän huippu alettiin pyöristämään "sokeritopan" muotoon. Kypärään alettiin myös kiinnittämään tuolloin kuumuudelta suojaava kypäränpeite sekä käyttäjän tuntomerkiksi kypäränkoriste. Koska patakypärä peittää kasvot, sen käyttöönotto merkitsi, ettei omaa taistelijaa enää voitu erottaa vihollisesta kasvojen perusteella, vaan taistelijan tunnistamiseksi vaadittiin muita keinoja; tämä merkitsi heraldiikan kehittymistä. Patakypärä painaa noin 1,5–3 kg. Se on perusmuodoltaan koko pään peittävä lieriö, joka voi olla joko litteä tai pyöristetty päältä. Patakypärä suojaa pään ohella myös kasvot ja niskan; edessä on silmien kohdalla visiiri, noin 20–30 mm leveät raot, ja hengitystä helpottamaan kasvolevyihin on usein porattu reikiä. Kypärään voi liittyä myös kiinteänä osana kurkun, hartiat ja yläselän suojaava rengashaarniskakaulus, camail. Kypärä on topattu sisältä niin, että se pysyy tukevasti päässä, ja se kiinnitetään leukahihnalla. Vastoin yleisiä luuloja patakypärästä ei ole huono näkyvyys ulos (visiiri on niin lähellä silmiä, että näkösektori on laaja), eikä se myöskään hyvin topattuna ole erityisen epämukava. Sen pahin puoli on huono ilmastointi; kuumana kesäpäivänä patakypärä voi olla todella hiostava, ja lämpötila sen sisällä nousta korkeaksi. Patakypärä on nykypäivänä erityisen suosittu malli liveroolipelaajien ja keskiajan elävän historian harrastajien keskuudessa, sillä se on halpa, yksinkertainen ja helppo valmistaa alkeellisillakin työkaluilla (peltisakset, pora, alasin, vasara ja niittejä). Se antaa erityisen hyvän suojan sekä teräaseita että tylppiä aseita vastaan, mutta patakypärän kanssa taisteltaessa on syytä pitää nesteyttämisestä ja riittävästä juomisesta huolta, sillä varsinkin umpisolumuovilla topattuna se on hyvin hiostava. Luokka:Kypärät