EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Aurora Aspegren

Maria Aurora Olivia Aspegren (omaa sukua Gullstén, 30. heinäkuuta 1844 Kuru – 19. tammikuuta 1911 Ruovesi) oli suomalainen näyttelijä ja Suomalaisen Teatterin ensimmäinen naisnäyttelijä. Hänen vahvinta osaamisalaansa oli tragedia. == Elämäkerta == Aspegrenin vanhemmat olivat Gustaf Adolf Gullstén ja ruotsalaissyntyinen Birgitta Katarina Södergren. Hänen äitinsä päivitteli tavan takaa tytärtään, joka lapsuudessaan leikitteli eri roolihahmoilla. Aspegren suoritti Westermarckin käytännön teatterikoulun, joka tosiasiassa oli kiertävä ruotsinkielinen teatteriseurue. Toisinaan seurue esitti myös suomenkielisiä näytelmiä. Aspegren liittyi Suomalaiseen Teatteriin, kun Kaarlo Bergbom perusti sen Helsinkiin vuonna 1872, ja otti taiteilijanimekseen Aurora Toikka. Tuota nimeä hän käytti vain vuoden verran. Yhdessä näyttelijä Oskari Vilhon kanssa Aspegren muodosti Suomalaisen Teatterin taiteellisesti voittoisan työparin. Vuonna 1873 hän avioitui näyttelijä ja teatterinjohtaja August Aspegrenin kanssa. Vuonna 1875 taiteilija teki opintomatkan Tanskaan ja Ranskaan. Hän jatkoi Suomalaisen Teatterin näyttelijänä vuoteen 1887, jolloin hän miehensä kanssa perusti Suomalaisen Kansanteatterin, jonka ensimmäinen esitys pidettiin Tampereella 11. syyskuuta 1887. Aspegren näytteli Kansanteatterissa kymmenen vuotta. Sekä Aspegren itse että yleisö ja arvostelijat pitivät hänen huomattavimpana näyttämötulkintanaan Katrin roolia Josef Julius Wecksellin murhenäytelmässä Daniel Hjort. Sitä hän näytteli vuodesta 1876 alkaen parinkymmentä vuotta. Näytelmässä Porvari aatelismiehenä hän näytteli Nicolen roolin. Aleksis Kiven näytelmässä Kihlaus hän oli Eeva. Teoksessa Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin (1930) Aspegren mainitaan "ensimmäiseksi suomenkielellä esiintyneeksi näyttelijättäreksi". Teatteriuransa jälkeen Aspegren antoi näyttelijöille yksityisopetusta. Hänen oppilaisiinsa kuului muun muassa Mimmi Lähteenoja. Reuman vuoksi hänen luomisvoimansa alkoi hiipua. Avioliitto kariutui August Aspegrenin löydettyä uuden kumppanin. Lopun elämänsä Aurora Aspegren vietti Tampereen lisäksi Ruoveden Muroleessa, josta hän osti isänsä kotitilan Toikan. == Lähteet == * Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin. Kustannusliike Opas, Viipuri 1930. * == Aiheesta muualla == * Pieni tietosanakirja. Runeberg.org. Luokka:Suomalaiset teatterinäyttelijät Luokka:Vuonna 1844 syntyneet Luokka:Vuonna 1911 kuolleet
André Wetzel

André Wetzel (s. 3. marraskuuta 1951) on alankomaalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Kesästä 2018 lähtien hän on toiminut HVV Den Haagin päävalmentajana. ==Ura pelaajana== Wetzel aloitti ammattilaisuransa HFC Haarlemin joukkueessa vuonna 1972. Hän edusti seuraa kolme kautta, kunnes siirtyi 1975 FC Amsterdamin paitaan. Hän edusti pientä amsterdamilaisjoukkuetta kolmen kauden ajan ja pelasi seurassa yli 100 ottelua. 1978 hän siirtyi ADO Den Haagiin, josta kolmen kauden jälkeen Stormvogels Telstariin, jossa päätti uransa vuonna 1982. ==Ura valmentajana== Peliuransa jälkeen Wetzel oli pitkään poissa aktiivisesta toiminnasta jalkapallon parissa, kunnes hän vuonna 1997 siirtyi ADO Den Haagin apulaisvalmentajaksi. Hän toimi tehtävässä kolme kautta siirtyen vuonna 2000 Jan Poortvlietin apulaiseksi FC Den Boschiin. Wetzel toimi kaudella 2000/01 myös Alankomaiden U21-maajoukkueessa apulaisvalmentajana ja jatkoi tehtävässä myös kaudella 2001/02 jätettyään FC Den Boschin. 2002–2004 Wetzel toimi Willem II Tilburgin apulaisvalmentajana seuran edetessä KNVB Cupin finaaliin kauden 2003/04 päätteeksi. Kesällä 2004 hän siirtyi Willem II:n päävalmentajaksi, mutta vain kuukauden pestin jälkeen hän jätti seuran ja suuntasi Al-Jazira Clubin peräsimeen, mutta pesti Arabiemiirikunnissa jäi myös muutamaan kuukauteen. Wetzel palasi valmennustehtäviin vuonna 2005 siirryttyään Belgian 2.divisioonassa pelanneen KV Mechelenin päävalmentajaksi.Yhden kauden jälkeen Wetzel palasi takaisin kotimaahansa siirtyen VVV-Venlon päävalmentajaksi. Wetzelin johdolla VVV sijoittui kaudella 2006/07 Eerste Divisiessä toiseksi ja nousi näin ollen pääsarjatasolle. Sarjanousija ei kuitenkaan onnistunut uusimaan sarjapaikkaansa, vaan putosi kauden 2007/08 jälkeen takaisin Eerste Divisiehen. Putoamiskarsinnoissa VVV hävisi juuri ADO Den Haagille, jonka päävalmentajaksi Wetzel kesällä 2008 siirtyi. Pesti ADO:n päävalmentajana jäi yhteen kauteen ja kesällä 2009 hänet korvasi päävalmentajana Raymond Atteveld. Wetzel jatkaa seurassa teknisenä johtajana.new coach of ADO Den Haag Joulukuussa 2011 Wetzel palasi valmennustehtäviin HBS Craeyenhoutin päävalmentajana.Anré Wetzel nieuwe hoofdtrainer van HBS Hän jätti joukkueen kesällä 2016.André Wetzel Lokakuussa 2017 Wetzelistä tuli Tweede Divisiessä pelaavam AFC:n päävalmentaja.Andre Wetzel nieuwe trainer AFC Hän valmensi seuraa kauden loppuun saakka. Kesällä 2018 Wetzelin ura jatkui HVV Den Haagin päävalmentajana.André Wetzel volgend seizoen nieuwe hoofdtrainer HVV == Lähteet == Wetzel, André Wetzel, André Wetzel, André Wetzel, André
Jacque Fresco

Jacque Fresco (13. maaliskuuta 1916 – 18. toukokuuta 2017) oli yhdysvaltalainen teollinen suunnittelija, arkkitehti, yhteiskuntainsinööri ja futuristi, joka asui Floridassa. Hän oli niin kutsutun resurssipohjaisen talouden puolestapuhuja. == Resurssipohjainen talous == Resurssipohjaisen talouden mukaan talouden perustana tulisi olla kunkin maan ekologisesti hyödynnettävissä olevat resurssit – ei raha tai kilpailu. == Teokset == *Looking Forward (1969) yhdessä Kenneth Keyesin kanssa *Introduction to Sociocyberneering (1977) *Sociocyberneering Presents Cities in Transition (1978) *Sociocyberneering Presents the Determinants of Behavior (1978) *Structural Systems and Systems of Structure (1979) *The Venus Project: The Redesign of a Culture (1995) (World Future Society bestseller) *And The World Will Be One (1997) *The Best That Money Can’t Buy: Beyond Politics, Poverty & War (2002) == Elokuvia == *The Venus Project: The Redesign of a Culture (1994) *Welcome To The Future (2001) *Cities In The Sea (2002) *Self-erecting Structures (2002) *Future By Design (2006) *Zeitgeist: Addendum (2008) Zeitgeist Movie *Zeitgeist: Moving Forward (2011) Zeitgeist Movie *"The Choise is Ours" (2016) ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * The Venus Projectin sivusto Fresco kertoo ajatuksistaan. * Frescon MySpace Page -sivusto. Luokka:Yhdysvaltalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1916 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet yhdysvaltalaiset Luokka:Tulevaisuudentutkijat Luokka:Amerikanjuutalaiset
Oskari Vilho

Oskari Vilho (alkuaan Oskar Vilhelm Gröneqvist; 23. tammikuuta 1840 Kuhmalahti - 21\. toukokuuta 1883 Görbersdorf, Sleesia) oli suomalainen näyttelijä ja suomenkielisen näyttämötaiteen edistäjä. Vilhon ja hänen ystäväpiirinsä suuri nuoruuden tavoite oli vakinaisen suomenkielisen teatterin perustaminen. Näyttelijäntyössään Vilho korvasi heikot fyysiset puitteensa henkisellä väkevyydellään. ==Lapsuus ja nuoruus== Oskari Vilhon vanhemmat olivat opettaja Wilhelm Gröneqvist ja Gustafva Nordlund. Vilho aloitti koulunsa Uudessakaarlepyyssä ja jatkoi Hämeenlinnan lyseossa, josta hän valmistui ylioppilaaksi 1863. Fredrik Cygnaeuksen suosituksesta hän pääsi opiskelemaan Tukholman kuninkaallisen teatterin oppilaskouluun vuosiksi 1863 ja 1864. Hänen lahjakkuutensa teki vaikutuksen, ja hänelle tarjottiin näyttelijän paikkaa Tukholmasta, mutta hän kieltäytyi ja palasi Suomeen. ==Teatteriura== Synnyinmaahansa palattuaan Vilho oli aktiivisesti mukana suomenkielisessä seuranäyttämötoiminnassa. Kun vakituista suomenkielistä teatteria ei kuitenkaan saatu aikaiseksi, hän turhautui ja aloitti opinnot yliopistossa. Hän suoritti kameraalitutkinnon 1869 ja ryhtyi virkamieheksi. Samana vuonna hän oli avustamassa Kaarlo Bergbomia Aleksis Kiven Lean kantaesityksen järjestämisessä. Kun suomalainen teatteri vihdoin aloitti vuonna 1872, Oskari Vilho kuului sen ydinjoukkoon. Hän toimi Bergbomin apulaisena. Suomalaisen teatterin kiertäessä maaseutua Vilho toimi seitsemän vuotta teatterin apulaisjohtajana. Vilho teki myös näyttelijäntyötä, vaikka hänen ulkoiset edellytyksensä siihen olivat huonot. Hänen äänensä oli heikko, vartalonsa vähäinen ja kasvonsa liian arkiset. Fyysiset puutteet korvasi kuitenkin henkinen luomisvoima sekä terävä äly. Tulkitsemiensa hahmojen luonteenkuvauksessa hän oli erittäin analyyttinen ja tarkka. Oskari Vilhon näyttämötaiteellisiin suorituksiin lukeutuivat muun muassa Sakeas näytelmässä Lea, Aapeli näytelmässä Kihlaus sekä nimiosa Ludvig Holbergin Jeppe Niilonpojassa. Erityisen vakuuttavan näyttämöluoman hän loihti Molièren romanttisen komedian Saiturin päähenkilöstä Harpagonista. Vilhon traagisiin näyttämöhahmoihin kuului esimerkiksi Kuninkaan alut -näytelmän piispa Nikolaus. Vilhon useista opintomatkoista merkittävin suuntautui Venäjälle, Saksaan, Ranskaan sekä Tanskaan vuosina 1875 ja 1876. Hänen elämänsä katkesi rintatautiin. Vilho haki sairauteensa apua Saksan Görbersdorfista, jossa hän kuoli 43-vuotiaana. ==Lähteet== * Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin, Kustannusliike Opas, Viipuri 1930, matrikkeli * Suomen kansallisbiografia 10, ISBN 978-951-746-451-2 * Kansallisteatteri.fi ==Aiheesta muualla== * Vilho, Oskari Tietosanakirja osa 10, palstat 1263–1264 Tietosanakirja-osakeyhtiö 1919 * Kansallisbiografia.fi Luokka:Suomalaiset teatterinäyttelijät Luokka:Vuonna 1840 syntyneet Luokka:Vuonna 1883 kuolleet
Gerhardt Boldt

Gerhardt Boldt (24. tammikuuta 1918 – 10. toukokuuta 1981) oli Saksan armeijan upseeri, joka kirjoitti kirjan kokemuksistaan toisen maailmansodan aikana. == Toisen maailmansodan loppuvaiheet == Sodan aikana Boldt yleni Oberleutnantiksi palveltuaan 58. jalkaväkidivisioonassa itärintamalla. Hän palveli myös rakuunaupseerina. Boldtille myönnettiin Ritterkreuz 4. elokuuta 1943. Sodan viimeisten kuukausien aikana Boldt kuului Reinhard Gehlenin tiedusteluryhmään asemapaikkanaan Adolf Hitlerin Führerbunker Berliinissä. Boldt raportoi kenraali Hans Krebsille ja oli mukana päivittäisissä tilannepalavereissa, joihin osallistui Hitler kenraaleineen ja lähimpine avustajineen kuten Martin Bormann, Hermann Göring ja Joseph Goebbels. Boldt lähti bunkkerista 29. huhtikuuta 1945 yhdessä Bernd Freytag von Loringhovenin ja Rudolf Weissin kanssa. Boldt on kirjoittanut sodan viimeisistä päivistä kirjan Hitler’s Last Days: An Eye-witness Account (englanniksi). Vuoden 1973 elokuvan Hitler: Viimeiset kymmenen päivää käsikirjoitus perustuu Boldtin kokemuksiin. Boldtin kirjan aitoutta on myös epäilty ja hänen on väitetty kirjoittaneen kirjansa muihin lähteisiin pohjautuen. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Luokka:Saksalaiset tietokirjailijat Luokka:SS-sotilaat Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 1981 kuolleet
Pauli Kohelo

Pauli Kohelo on suomalainen kirjailijanimimerkki, jonka taustalla olevaksi henkilöksi on epäilty muun muassa Kari Hotakaista, Risto Erosta ja kustantaja Touko Siltalaa. Nimimerkin arvellaan viittaavan brasilialaiseen Paulo Coelhoon. Esikoisteoksen Ohessa tilinumeroni julkaisi Kustannusosakeyhtiö Siltala vuonna 2008. Romaani kuvaa ristijärveläisen metsurin elämää ja tietä kirjailijaksi. Kirja sisältää tekstin lisäksi aforismirunoja, joissa viimeinen säe romuttaa aforismin tyhjyyden. Kirja on vahvasti satiirinen kannanotto muodikkaalle henkisen kasvun markkinoinnille. == Teokset == * * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Salanimet
Siltala (kirjankustantamo)

Kustannusosakeyhtiö Siltala on suomalainen kustannusosakeyhtiö, jonka WSOY:llä työskennelleet veljekset Touko ja Aleksi Siltala perustivat vuonna 2008. Siltala osti Teoksen liiketoiminnan helmikuussa 2024. Heikki Herlinistä tuli Siltalan kolmas pääomistaja Touko ja Aleksi Siltalan kanssa.Kustannusosakeyhtiöt Siltala ja Teos yhdistyvät Teos.fi 27.2.2024 Siltalan kirjailijoihin kuuluvat muiden muassa Kari Hotakainen, Sirpa Kähkönen, Iida Rauma ja Pirkko Saisio. Kustantamon ensimmäiset teokset (Saision romaani Kohtuuttomuus, Hannu Raittilan essee- ja reportaasikokoelma Ulkona ja nimimerkki Pauli Kohelon esikoisromaani Ohessa tilinumeroni) julkaistiin syksyllä 2008. Siltala on kustantanut myös Tuomas Kyrön kirjoja. Lokakuussa 2020 Siltala julkaisi David Foster Wallacen pääteoksen Infinite Jest (1996) suomennoksen Päättymätön riemu, josta otettiin marraskuussa 2020 jo kolmas painos. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Siltalan verkkosivut * Touko Siltala. 375 humanistia 17.12.2015. Helsingin yliopisto. Luokka:Suomalaiset kirjankustantamot
Nicolaus von Below

Nicolaus von Below (20. syyskuuta 1907 Gut Jargelin, Landkreis Anklam, Pommern – 24. heinäkuuta 1983 Detmold) oli saksalainen Luftwaffen upseeri, joka toimi Adolf Hitlerin adjutanttina. == Sotilasura == Saksalaiseen aatelissukuun kuulunut von Below toimi Hitlerin ilmavoimien adjutanttina vuosina 1937–1945. Yleensä Hitler ei pitänyt eikä luottanut aatelistaustaisiin upseereihin, mutta everstin arvoinen Below oli poikkeus. ==Operaatio Valkyrie== Von Below oli yksi niistä upseereista, jotka selvisivät hengissä Hitlerin salamurhayrityksestä. Tapahtumaan kutsutaan virallisesti heinäkuun 20. päivän salaliitto. === Führerbunker === Sodan loppuvaiheessa keväällä 1945 Below oleskeli Führerbunkerissa Berliinissä. Hän osallistui yhdessä Albert Speerin kanssa Berliinin filharmonikkojen viimeiseen konserttiin 12. huhtikuuta 1945 ennen kaupungin miehitystä. 29. huhtikuuta Below toimi Hitlerin testamentin epävirallisena todistajana ja lähti bunkkerista seuraavana päivänä. == Sodan jälkeen == Sodan jälkeen Below julkaisi muistelmansa nimellä Hitlerin adjutanttina 1937–45 (ISBN 9789518621860). == Aiheesta muualla == * Nicolaus von Below - adiutant Luftwaffe Adiutantury Wehrmachtu przy Führerze i Kanclerzu Rzeszy Luokka:Saksalaiset toisen maailmansodan sotilaat Luokka:Saksalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1907 syntyneet Luokka:Vuonna 1983 kuolleet
Sharon Robinson

Sharon Robinson (s. 1958) on yhdysvaltalainen laulaja ja lauluntekijä, muusikko, sovittaja ja tuottaja. Hänen esikoisalbuminsa Everybody Knows ilmestyi 2008, mutta hän on ollut mukana 15 levytetyllä laululla Leonard Cohenin albumeilla ja on mukana tämän konserttikiertueilla. Lisäksi hän on säveltänyt, soittanut, sovittanut ja tuottanut Cohenin tauon jälkeen ilmestyneen albumin Ten New Songs.Harri Uusitorppa, Cohenin laulaja on myös lauluntekijä, Helsingin Sanomat 10.10.2008 s. C3 Robinsonin sävellyksiä ovat esittäneet Leonard Cohenin lisäksi muun muassa Diana Ross, Aaron Neville, Pointer Sisters ja The Temptations. Vuonna 1985 hän voitti Grammy-palkinnon Patti LaBellen elokuvassa Beverly Hillsin kyttä esittämästä kappaleesta New Attitude. Robinson on esiintynyt Suomessa 10.10.2008, 10.8.2010 ja 02.09.2012 konsertoidessaan Leonard Cohenin kanssa Helsingissä. ==Palkinnot ja tunnustukset== *Grammy 1985 laulusta "New Attitude" ==Diskografia== *Everybody Knows, 2008 ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset laulajat Luokka:Yhdysvaltalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pauli Pohjola

Pauli Aukusti Pohjola (alkuaan Grönlund; 14. marraskuuta 1890 Tampere – 16. marraskuuta 1947) oli suomalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi ensirakastajana sekä puhe- että laulunäytelmissä. Pohjola menestyi myös yleisurheilijana. ==Näyttelijänura== Pohjolan vanhemmat olivat värimestari Paul August Pohjola (alkuaan Grönlund) ja Ziffra Maria Djerf. Käytyään Tampereen Reaalilyseon hän suoritti opintoja Tampereen Teknillisen Opiston värjäysosastolla, jonka jälkeen hän työskenteli värimestarina. Teatteri veti kuitenkin puoleensa, ja Ojala aloitti näyttelijänä Tampereen Työväen Teatterissa, johon hänellä oli kiinnitys vuodesta 1911 vuoteen 1917 ja edelleen 1919-1924\. Välissä hän työskenteli Turun Työväen Teatterissa (1917-1918), Turun Operetti-teatterissa (syksy 1918) sekä Ida Aalberg- teatterissa (kevät 1919). Vuosina 1924 ja 1925 Pohjola toimi tamperelaisen Raittiusyhdistys Taiston näyttämön johtajana. Näyttelijänuransa jälkeen Pohjola palasi värjäysalalle. Pauli Pohjola teki näyttämöllä vahvoja luonnetulkintoja. Toisaalta häntä kritisoitiin ääntä rasittavasta liioittelusta. Pohjolan läpimurto oli Fedja Leo Tolstoin näytelmässä Elävä ruumis vuonna 1911. Hänen lukuisiin roolisuorituksiinsa lukeutuivat niin ikään Seitsemän veljeksen Juhani, Nummisuutarien Kristo sekä Pohjalaisten Jussi. Vuonna 1920 Pohjola esiintyi Kössi Ojalan kanssa alkoholin vaikutuksen alaisena näytelmässä Iloinen leski; molemmat saivat vakavan varoituksen. Liiallisen alkoholinkäytön vuoksi hän osoittautui vähitellen entistä epäluotettavammaksi työntekijäksi.Rajala, Panu: Titaanien teatteri, s. 73. ==Urheilusaavutuksia== Pohjola harrasti yleisurheilua, ja piti aikanaan hallussaan Suomen ennätystä kolmiloikassa. Hänen seuransa oli Tampereen Pyrintö. Ensimmäisissä yleisurheilun Suomen-mestaruuskilpailuissa elokuussa 1907 alle seitsentoistavuotias Pohjola vei pronssimitalin korkeushypyssä yhteistuloksella 305. Samana vuonna hän teki kolmiloikassa tuloksen 13,10 metriä kotikentällään Tampereella.Hannus, Matti: Kultaiset kentät, s. 347. Vuonna 1910 Pohjola ylitti toisena suomalaisena 180 senttimetrin rajan korkeushypyssä.Hannus, Matti: Kultaiset kentät, s. 285. Kalevan kisoissa 15. ja 16. heinäkuuta 1911 Pohjola voitti korkeushypyn mestaruuden.http://www.kalevankisat.fi/content/view/34/1/ Hänen voittotuloksensa oli 172. ==Lähteet== * Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin. Kustannusliike Opas, Viipuri 1930 * Rajala, Panu: Taiteesta ja taistelusta: Tampereen Työväen Teatteri 1901-1918\. Tampereen Työväen Teatteri Oy 1991. ISBN 951-30-9850-8 * Rajala, Panu: Titaanien teatteri: Tampereen Työväen Teatteri 1918-1964\. Tampereen Työväen Teatteri Oy 1995. ISBN 952-90-6677-5 * Hannus, Matti: Kultaiset kentät: Suomen yleisurheilun vuosisata. WSOY 1999. ISBN 951-0-23703-5 ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset teatterinäyttelijät Luokka:Suomalaiset korkeushyppääjät Luokka:Suomalaiset kolmiloikkaajat Luokka:Vuonna 1890 syntyneet Luokka:Vuonna 1947 kuolleet
Tammihiippo

Tammihiippo (Mycena inclinata) on kellomainen harmaanruskea hiippolaji. Sen heltat ovat harmaanvalkeat. Jalka on vaalean harmaanvalkea ja vanhemmiten punaruskea. Sieni haisee härskiltä kalalta. Se kasvaa ryhminä tammien ja kuusien kannoilla. Se on Lounais-Suomen tammimetsiköissä yleinen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Tammihiippo (Mycena inclinata) * Mushroom Expert: Mycena inclinata Luokka:Hiipot
Ammoniakkihiippo

Ammoniakkihiippo (Mycena leptocephala syn. Mycena chlorinella) on kartiomainen tai kupera tummanharmaa hiippolaji. Sen jalka on lakin värinen. Heltat ovat harmaat. Sieni kasvaa lyhyissä ruohikoissa melko yleisenä. == Lähteet == Luokka:Hiipot
Kyyhkyhiippo

Kyyhkyhiippo (Mycena urania) on kartiomainen tai kupera hiippolaji. Sen jalka on harmaanruskea. Hiippo maistuu heikosti retikalta. Sienen heltat ovat valkoiset ja vanhemmiten punaisenharmaat. Sieni kasvaa kanervaisilla kangasmailla ja palaneella maalla melko harvinaisena. == Lähteet == Luokka:Hiipot
Retikkahiippo

Retikkahiippo (Mycena pelianthina) on kupera tai laakea hiippolaji. Sen heltat ovat harmaanvioletit. Jalka on lakin värinen tai vaaleampi ja ontto. Sieni haisee retikalta tai mausteilta. Se kasvaa hyvin harvinaisena rehevissä lehtimetsissä. Retikkahiippo on arvioitu Suomessa vaarantuneeksi. == Lähteet == Luokka:Hiipot
Hiirenhiippo

Hiirenhiippo (Mycena latifolia) on kartiomainen tai kellomainen harmaanruskea tai seepianvärinen hiippolaji. Sen jalka on lakkia vaaleampi. Sienen malto on vaaleanharmaata. Heltat ovat vaaleanharmaat. SIeni kasvaa melko yleisenä havumetsissä. == Lähteet == Luokka:Hiipot
Täplähiippo

Täplähiippo (Mycena maculata) on kupera tai kellomainen harmahtava tai nahanvärinen hiippolaji. Sen jalka on latvasta valkea ja tyvestä harmahtava. Sienen heltat ovat vaaleanharmaat tai ruosteenväriset. Sienen malto on valkeaa ja vanhemmiten ruosteenväristä. Hiippo on mauton ja hajuton. Se kasvaa tammien ja pyökkien kannoilla harvinaisena. == Lähteet == Luokka:Hiipot
Jari Kuoppa

Jari Juhani Kuoppa (25. kesäkuuta 1960 Kauhajoki – 31. tammikuuta 2003) oli suomalainen kuulantyöntäjä. Hän edusti urallaan Kauhajoen Karhua sekä myöhemmin Ähtärin Urheilijoita. Häntä valmensi Reima Mäki-Äijälä. Kuoppa edusti Suomea Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986. Hän putosi ensimmäisenä loppukilpailusta oltuaan karsinnassa kolmastoista tuloksella 18,93 m. Kuoppa voitti Suomen mestaruuden Vaasassa 1986 tuloksella 19,36 ja Hämeenlinnassa 1988 työnnettyään 19,07. SM-hopeaa hän sai Kuopiossa 1987 ja Tampereella 1996 sekä pronssia Lahdessa 1985. Sisäratojen Suomen mestaruuden hän voitti Oulussa 1988 tuloksella 19,01. Kuoppa työnsi ennätyksensä 20,46 m Teuvalla 29. kesäkuuta 1986. Hän oli liittynyt 20 metrin kerhoon aiemmin samassa kuussa työnnettyään Ähtärissä tuloksen 20,17. == Lähteet == * Luokka:Suomalaiset kuulantyöntäjät Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet
Kiiltohiippo

Kiiltohiippo (Mycena vitilis) on keilamainen tai kellomainen laakea harmaanruskea hiippolaji. Lakki voi olla myös kokonaan harmaa. Sienen heltat ovat harmaanvaaleat. Sienen jalka on sitkeä ja harmaanvalkoinen. Sieni kasvaa lehtimetsissä lahoavilla oksilla. Se kasvaa Etelä-Suomessa harvinaisena. == Lähteet == Luokka:Hiipot
Praksifanes

Praksifanes (, ; n. 322 eaa.) oli antiikin kreikkalainen peripateettiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Mytilenestä ja eli pitkään Rhodoksella.Klemens Aleksandrialainen, i.; Strabon, xiv. Praksifanes eli Demetrios I Poliorketeen ja Ptolemaios I Soterin aikana ja oli Theofrastoksen oppilas noin vuonna 322 eaa.Proklos, i. in Timaeum; Johannes Tzetzes, ad Hesiod. Op. et Dies, 1. Praksifanes perusti myös oman koulunsa. Epikuroksen kerrotaan olleen hänen oppilaansa.Diogenes Laertios: Merkittävien filosofien elämät ja opit X.13. Praksifanes painotti kieliopillisia opintoja, ja siksi häntä pidettiin yhtenä alan perustajista Aristoteleen ohella.Klemens Aleksandrialainen, i. Praksifanes kirjoitti useita teoksia, joista mainitaan erityisesti kaksi: dialogi Poiētōn ()Diogenes Laertios, III.8., jossa keskustelevat Platon ja Isokrates, sekä historiallinen teos, jota Marcellinus lainaa Thukydideen elämäkerrassaanMarcellinus, Thukydides, §29. nimellä Peri historias (). == Lähteet == Luokka:Peripateettiset filosofit
Diodoros Tyroslainen

Diodoros Tyroslainen (; 100-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen peripateettiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Tyroksesta. Ateenan peripateettisessa koulussa Diodoros oli Kritolaoksen oppilas, ja hän seurasi tätä koulun johdossa noin vuonna 118 eaa. Hän eli ja vaikutti koulussa vielä vuonna 110 eaa., jolloin Licinius Crassus vieraili Ateenassa toimiessaan Makedonian kvestorina. Cicero kielsi, että Diodoros olisi ollut aito peripateetikko, koska eräs hänen eettisistä maksiimeistaan oli, että suurin hyvä koostui siitä, että ihminen on hyveellinen eikä hänellä ole kipuja. Näin Diodoros selvästi yritti sovittaa stoalaisen ja epikurolaisen etiikan yhteen.Cicero, de Oratore, i. 11, Tusculanae Quaestiones, v. 30, de Finibus, ii. 6, 11, iv. 18, v. 5, 8, 25, Academica, ii. 42Klemens Aleksandrialainen: Stromata, i., ii. == Lähteet == Luokka:Peripateettiset filosofit
Nikolsk

Nikolsk () on kaupunki Vologdan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Vienanjoen alkujoen Jugin rannalla 432 kilometriä Vologdasta itään. Kaupunki on Nikolskin piirin keskus. Asukkaita on 8 600 henkeä (vuonna 2005). 1300–1400-lukujen vaihteessa seudulla sijaitse Nikolskin pogosta, jossa oli laivalaituri ja Nikolskaja sloboda -niminen asutuskeskus. Tuolloin sen kautta kulki Vienanjoen, Vetlugan ja Volgan yhdistänyt kauppatie. Vuonna 1780 Nikolskista tuli samannimisen Vologdan lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. 1800-luvulla kaupunki toimi poliittisesti epäluotettavien henkilöiden karkotuspaikkana. Nykyään Nikolskissa on puunjalostus- ja elintarviketeollisuutta sekä pellavanjalostuslaitos. Nähtävyyksiä ovat 1700–1800-luvulla rakennetut Herran temppeliin tuomisen katedraali ja Kazanin kirkko, entisen pappiskoulun ja zemstvohallinnon rakennukset sekä koristeelliset puiset asuintalot. Kaupungissa toimii kirjailija Aleksandr Jašinille omistettu museo. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Nikolskin kaupunki Vologdan alueen sivustolla Luokka:Vologdan alueen kaupungit
Pinja (yritys)

Pinja (Pinja Group Oy) on suomalainen vuonna 1990 perustettu ohjelmistoyhtiö. Pinjalla työskentelee noin 550 henkeä ja sen liikevaihto oli 42,7 miljoonaa euroa vuonna 2021. Pinjalla on toimipisteet Jyväskylässä (pääkonttori), Espoossa, Kempeleessä, Kuopiossa, Lahdessa, Mikkelissä, Seinäjoella, Tampereella ja Vaasassa. Pinja on erikoistunut teollisuuden SaaS-ratkaisuihin, ohjelmistokehitykseen, BI-palveluihin, pilvipalveluihin, integraatioihin, IT- palveluihin sekä näihin liittyviin tuki- ja ylläpitopalveluihin. Pinjalla on asiakkaita yli 30 maassa. Asiakaskunta koostuu kansainvälisesti toimivista valmistavan teollisuuden, metsäteollisuuden, bioenergiatoimialan ja kiertotalouden asiakkaista. Suomessa sillä on lisäksi digitaalisen yhteiskunnan asiakkaita, jotka toimivat niin julkishallinnon, kaupan ja palveluiden kuin hyvinvoinnin ja terveysteknologian toimialoilla. Pinjan pitkäaikaisia asiakkaita ovat mm. Olvi, Metsä Group, Fortum, UPM, Stora Enso, Wärtsilä, Valtra, Cargotec, Evondos, HUS ja Kuntien Tiera. Yritys otti käyttöön Pinja-nimen 2020. Pinja uutisoi 17.5.2021 Pinja Industry Oy:n ja Kiinan maayhtiön myynnistä AFRY:lle, jolle siirtyivät teollisuuden suunnittelupalvelut, automaatioliiketoiminta, konenäköratkaisut ja tuotannon testausjärjestelmäratkaisut. == Lähteet == *Pinja myy teollisuuden suunnittelupalveluihin erikoistuneen Pinja Industry Oy:n AFRYlle 17.5.2021. Pinja. Viitattu 1.6.2021. * * * ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset ohjelmistoyritykset Luokka:Suomalaiset suunnittelu- ja konsultointitoimistot Luokka:Jyväskyläläiset yritykset
Erymneos

Erymneos (100-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen peripateettiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hänet tunnetaan lähes pelkästään Athenaioksen maininnasta hänen teoksessaan Deipnosofistai.Athenaios: Deipnosofistai, v, 211e Erymneos toimi peripateettisen koulun johdossa Diodoros Tyroslaisen jälkeen eli noin vuonna 110 eaa. Erymneoksen teoksista tai omasta ajattelusta ei tiedetä mitään; hänen aikanaan koulukunta ei kuitenkaan tuonut enää merkittävää lisäpanosta filosofiaan, ja siinä esiintyi taipumusta eklektismiin.Copleston, Frederick Charles: A History of Philosophy. I: Greece and Rome, s. 426. Erymneoksen jälkeen koulun johdossa arvelleen toimineen kaksi henkilöä, joiden nimiä ei tiedetä. Seuraavaksi koulun johtajista tunnetaan Andronikos Rhodoslainen noin vuonna 40 eaa. == Lähteet == Luokka:Peripateettiset filosofit Luokka:100-luku eaa.
Erien piirikunta (Ohio)

Erien piirikunta on Ohion osavaltiossa Yhdysvalloissa sijaitseva piirikunta, joka on nimetty Erie-intiaanien mukaan. Sen suurin kaupunki on Sandusky, joka on myös piirikunnan hallintokeskus. ==Maantiede== Erien naapuripiirikuntia ovat Lorain idässä, Huron etelässä, Sandusky lännessä ja Ottawa luoteiskulmassa. ==Väestö== Piirikunnassa asui vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 77 079 ihmistä. Vuonna 2019 piirikunnassa arvioitiin asuvan 74 266 ihmistä. Etniset ryhmät jakautuvat valkoisiin, joita on 83,0 prosenttia, mustiin (8,9 %), aasialaisiin (0,8 %), alkuperäisamerikkalaisiin (0,4 %) ja muihin ryhmiin (6,9 %). Kotitalouden mediaanitulo oli 54 226 dollaria vuosina 2015–2019. Köyhyysrajan alapuolella elävien osuus on 11,6 prosenttia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ohion piirikunnat
Nuori kapinallinen

Nuori kapinallinen (Rebel Without a Cause) on yhdysvaltalainen elokuva, jonka ohjasi Nicholas Ray 1955. Pääosissa esiintyivät James Dean (Jim Stark), Natalie Wood (Judy) ja Sal Mineo (Plato). Alun perin elokuva oli Warnerin B-luokassa ja se oli tarkoitus kuvata mustavalkoisena. Kuvausten jo alettua elokuva päätettiin kuvata technicolor-väreissä. Elokuvan loppuhuipentuma kuvattiin Los Angelesin Griffith Observatoryssa. Elokuvan teemana on sukupolvien välinen kuilu ja nuorison vieraantuminen. == Rooleissa == == Vastaanotto ja arviot == Helena Ylänen pitää elokuvaa visuaalisesti mestarillisena ja tunteisiin vetoavana draamana kolmesta lukiolaisesta. Kunkin nuoren ongelmien taustalla ovat ymmärtämättömät, etäiset ja valheellisia kulisseja yllä pitävät vanhemmat. James Deanin luoma uudenlainen kuva nuoresta lapsi-miehestä on Yläsen mukaan taannut elokuvalle kestävän aseman nuorisokulttuurissa. Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva- arvostelijaa ja -asiantuntijaa äänesti kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja Nuori kapinallinen oli mukana heistä kahdentoista listallaAstala, Erkki: Ne sata tärkeintä, Projektio 2/1980 s. 7.. Nuori kapinallinen valittiin vuonna 1990 Yhdys­valtojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteetti­sesti, historialli­sesti tai kulttuuri­sesti merkittäviä amerikkalais­elokuvia. The New York Timesin kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 1955 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset nuortenelokuvat Luokka:Warner Brosin elokuvat
Levykorallit

LevykorallitAnneli Uutela (2007) Harvinaista fossiilitietoa Virosta (kirja- arvio) . GeoFoorumi 2/2007, s. 27. (Tabulata) on sukupuuttoon kuollut korallieläinten lahko. Ne muodostivat ordoviki- siluuri- ja devonikausilla riuttoja, joissa viihtyivät myös esimerkiksi sarvikorallit ja trilobiitit. Kennokorallisukuja ovat esimerkiksi Heliolites, Halycites ja Favosites. Lajeja tavataan fossiileina esimerkiksi Saarenmaalla ja Gotlannissa. Lajit olivat muinaisen Itämeren alueella hyvin yleisiä siluurikaudella, kun alue sijaitsi päiväntasaajalla ja meri oli paljon nykyistä lämpimämpi ja suolaisempi. == Lähteet == Luokka:Korallieläimet Luokka:Esihistorialliset selkärangattomat
Kirjatyöntekijä

pienois|Kirjatyöntekijäin yhdistyksen perustamisen muistolaatta. Teksti laatassa: Tällä paikalla sijainneessa Auran kirjapainossa perustettiin Turun kirjatyöntekijäin yhdistys vuonna 1890. Kirjatyöntekijä (aiemmin kirjaltaja) tarkoittaa henkilöä, joka työskentelee kirjan taitossa, painossa, sidonnassa tai muussa sen kaltaisessa tehtävässä. Kirjatyöntekijöiden etujärjestö on Teollisuusliitto. Kirjatyöntekijän ammattiin valmistavat muiden muassa painoviestinnän perustutkinto sekä mediatekniikan insinöörin (AMK) tutkinto. == Aiheesta muualla== * Teollisuusliitto Luokka:Media-alan ammatit
Boethos Sidonlainen (peripateetikko)

Boethos Sidonlainen (, ; 1. vuosisata eaa.) oli antiikin kreikkalainen peripateettiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Sidonista, nykyisestä Libanonista. Boethos oli Andronikos Rhodoslaisen oppilas.Ammonius Hermiae (Hermias Aleksandrialainen): Kommentaari Aristoteleen Kategorioihin (Comment, in Aristot. Categ.). Näin hänen on täytynyt jo nuorena matkustaa Roomaan ja Ateenaan, joissa Andronikoksen tiedetään opettaneen. Strabon, joka mainitsee Boethoksen ja hänen veljensä Diodotoksen huomattavina sidonlaisina henkilöinä,Strabon: Geografika XVI. käsittelee tätä samassa yhteydessä Andronikosta, joka oli myös hänen oma opettajansa. Boethoksen teokset ovat kaikki kadonneet, mutta niihin kuului teos sielun luonteesta sekä kommentaari Aristoteleen Kategorioihin. Hermias Aleksandrialainen mainitsee viimeksi mainitun omassa samaa teosta käsitelleessä kommentaarissaan. Hän lainaa myös Boethoksen näkemystä koskien Aristoteleen teosten opiskelua. Boethoksen mielipide oli ollut, että oppilaan tulisi aloittaa Fysiikasta, kun taas Andronikos oli katsonut, että alussa oli luettava logiikan alan teoksia. == Lähteet == Luokka:Peripateettiset filosofit
Don Imus

John Donald ”Don” Imus (23. heinäkuuta 1940 Riverside, Kalifornia, Yhdysvallat – 27. joulukuuta 2019Don Imus, Legendary 'Imus in the Morning' Host, Dies at 79) oli yhdysvaltalainen talk show -isäntä ja radiopersoona, joka työskenteli ABC:llä. Imus aloitti radiouransa kalifornialaisilla paikallisradioasemilla. 1971 hän siirtyi WNBC:lle New Yorkiin ja sitä kautta alkoi saada kansallista huomiota. Syndikointiin hänen ohjelmansa pääsi CBS:n kautta vuonna 1993 ja lisäksi hänen radio-ohjelmansa oli kuultavissa samanaikaislähetyksenä televisiokanava MSNBC:llä. Radio Hall of Fameen Imus nimettiin vuonna 1989. Vuonna 2007 CBS erotti Don Imusin, tämän käytettyä termiä nappy-headed hos Rutgersin yliopiston naisten koripallojoukkueen pelaajista. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Imus on the Air -ohjelman kotisivut *msnbc.com: Dom Imus Luokka:Radio Hall of Fame Luokka:Yhdysvaltalaiset radiotoimittajat Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Lagorce

Lagorce voi tarkoittaa seuraavia: *Lagorce, kunta Ardèchen departementissa *Lagorce, kunta Gironden departementissa *LaGorce Island, saari Miamin edustalla *Franck Lagorce, ranskalainen moottoriurheilija
Azoros

Azoros (, myös Azorion, , ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Perrhaibian maakunnassa Thessaliassa Kreikassa. Sen arkeologinen alue sijaitsee Elassónan kunnassa noin 20 kilometriä luoteeseen Elassónan kaupungista ja noin 1,5 kilometriä eteläkaakkoon nykyisestä, kaupungista nimensä ottaneesta Ázoroksen kylästä. == Historia == Azoros sijaitsi Olympos- vuoren juurella sen länsipuolella. Se muodosti yhdessä kahden muun kaupungin, Dolikhen ja Pythionin, kanssa Perrhaibian Tripoliin nimellä tunnetun kaupunkiliiton. Livius ja Klaudios Ptolemaios mainitsevat kaupungin teoksissaan. Azoria kukoisti klassiselta kaudelta 400-luvulta eaa. hellenistiselle kaudelle 200-luvulle eaa. Makedonialaiset valtasivat kaupungin kolmannessa makedonialaissodassa vuonna 171 eaa. Kaupungin paikka säilyi asuttuna ainakin varhaisbysanttilaiselle kaudelle saakka. Perrhaibian Azorosta ei tule sekoittaa myös antiikin aikaiseen Azoraksen kaupungiin Pelagoniassa. == Rakennukset ja löydökset == Azoroksen akropolis eli linnavuori sekä alakaupunki oli ympäröity linnoitusmuurilla. Azoroksen arkeologinen alue käsittää paikat, jotka tunnetaan nykyisin nimillä Kastrí, Ágios Athanásios, Paliokklísi ja Kopána. Kaikissa näissä paikoissa on joitakin kaupungin raunioita. Akropoliina toimi Kastrín kukkula. Siellä on jäänteitä linnoitusmuureista 400- ja 200-luvuilta eaa. Merkittävin muurin osa on noin 47 metriä pitkä ja säilynyt noin 1,5–2,5 metrin korkeudelta. Paikalta on löydetty myös Nikarkhoksen kartanoksi kutsutun suuren talon rauniot; jäänteitä joonialaistyylisestä, Apollon Lykeiokselle omistetusta temppelistä 200-luvulta eaa.; sekä varhaiskristillisen, kolmilaivaisen basilikakirkon jäänteet. Paliokklísissä arkeologinen alue on kooltaan noin neliömetriä, ja sieltä on löydetty toisen kirkon jäänteet sekä varhaiskristillisen ja bysanttilaisen ajan hautausmaa, jonka haudoista on löydetty kulta- ja hopeakoruja. Myös Kopánasta on löydetty kirkon jäänteet. == Lähteet == Luokka:Antiikin Thessalian kaupungit Luokka:Arkeologiset kohteet Kreikassa Luokka:Elassóna
Constanze Manziarly

Constanze Manziarly (s. 14. huhtikuuta 1920 Innsbruck, Itävalta – katosi noin 2. toukokuuta 1945, Berliini) oli itävaltalainen nainen, joka työskenteli Adolf Hitlerin kokkina ja ravintoterapeuttina vuodesta 1944 aina diktaattorin kuolemaan asti.The Lost Life of Eva Braun By Angela Lambert (Google Teoshaku) Manziarly syntyi Innsbruckissa kreikkalaiselle isälle ja tirolilaiselle äidille. Hän opiskeli reaalikoulun jälkeen kokiksi/ravitsemusterapeutiksi Haushaltsschulessa Innsbruckissa. Syyskuusta 1943 hän työskenteli professori Zabelin palveluksessa Kurheimissa ja syyskuusta 1944 Hitlerin palveluksessa Wolfsschanzessa ja Adlerhorstissa. Hitlerin siirryttyä Führerbunkeriin Berliiniin Manziarly seurasi mukana, hänellä oli bunkkerissa pieni keittiö, jossa hän valmisti kasvisaterioita Hitlerille.Christa Schroeder: Er war mein Chef: Aus dem Nachlass der Sekretarin von Adolf HitlerThe Man Who Invented the Third Reich: The Life and Times of Arthur Moeller Van Den Bruck By Stan Lauryssens (Google Teoshaku) Manziarly jätti bunkkerin 1. toukokuuta 1945 SS- Brigadeführer Wilhelm Mohnken johtaman ryhmän mukana. Ryhmä lähti kohti pohjoista ja siinä oli mukana myös tohtori Ernst-Günther Schenck ja bunkkerin sihteerit Gerda Christian, Else Krüger ja Traudl Junge. Naiset olivat pukeutuneina Wehrmachtin univormuihin. Manziarlyn kohtalo on epäselvä. Jan Dalleyn kirjassa Voices from the Bunker - The True Account of Hitler’s Last Days (1989) Traudl Junge kertoo Manziarlyn yrittäneen liittyä neljän naisen ryhmään, jolle annettiin tehtäväksi viedä tilanneselostus Karl Dönitzille. Omaelämäkerrassaan Viimeiseen saakka - Hitlerin sihteerin muistelmat Junge kertoo, että kaksi neuvostoliittolaissotilasta vei Manziarlyn metroasemalle tämän kertoessa, että ”he vain haluavat tarkistaa paperini” - häntä ei kuitenkaan nähty sen jälkeen.Until the Final Hour By Traudl Junge, Melissa Müller, Anthea Bell (Google Teoshaku) Elokuvassa Perikato Manziarly tekee itsemurhan puraisemalla suussaan syanidikapselin. == Manziarly elokuvissa == Contanze Manziarlya elokuvissa ovat esittäneet seuraavat näyttelijät: * Phyllida Law vuoden 1973 brittifilmissä Hitler: The Last Ten Days * Carole Boyd vuoden 1973 televisiotuotannossa The Death of Adolf Hitler * Bettina Redlich vuoden 2004 saksalaisessa elokuvassa Perikato == Lähteet == Luokka:Itävaltalaiset henkilöt Luokka:Natsi-Saksan henkilöt
Lagorce (Ardèche)

Lagorce on kunta Ardèchen departementissa Ranskassa. Siellä on arviolta 1 120 asukasta (vuonna 2013) ja sen pinta-ala on 69,49 neliökilometriä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Lagorce
Anna Kivi

Anna Sofia Kivi, o. s. Nyman, kirjailijanimi Anna-täti, (18. marraskuuta 1876 Suomussalmi – 15. helmikuuta 1929 Tampere) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja lastenkirjailija.Anna Kivi, Aamulehti 16.02.1929, nro 46, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotKuolleita, Helsingin Sanomat, 17.02.1929, nro 47, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Papin tyttärenä syntynyt Kivi kävi Oulun suomalaista tyttökoulua, valmistui opettajaksi Jyväskylän seminaarista ja toimi kansakoulunopettajana Pudasjärvellä ja vuodesta 1899 alkaen Tampereella. Anna Kivi oli naimisissa Rauman seminaarin mallikoulun johtaja Kustaa Kiven kanssa. Lasten- ja nuortenkirjailija Ainikki Kivi oli Anna Kiven tytär. == Teoksia == * Liisan ja kissan ihmeellinen matka : kuvakirja : (Ivar Aroseniuksen aiheen mukaan), piirustanut Toivo Vikstedt; säkeen sommitellut Anna Täti. Kirja, Helsinki 1919 * Pikku väen kirja, pienokaisille iloksi kertonut ja runoillut Anna Täti. Kirja, Helsinki 1919 == Lähteet == * Suomen kirjailijat -tietokanta Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1876 syntyneet Luokka:Vuonna 1929 kuolleet
Lalouvesc

Lalouvesc on kunta Ardèchen departementissa Ranskassa. Vuonna 2021 siellä oli 377 asukasta. Kunnan pinta-ala on 10,53 neliökilometriä. Kylä sijaitsee solassa noin 1 082 metrin korkeudella merenpinnasta. Lalouvesciä pidetään hengellisenä keskuksena ja Ardèchen merkittävimpänä pyhiinvaelluspaikkana. Pyhiinvaeltajat tulevat sinne kunnioittamaan 1600-luvun alussa elänyttä jesuiitta Jean-François Régis’tä, jonka uusbysanttilainen basilika on kylän tunnetuimpia nähtävyyksiä. Basilikassa muistetaan myös pyhää Thérèse Coudercia, joka perusti Sœurs du Cénacle -sääntökunnan Lalouvescissä vuonna 1826. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Lalouvesc
Lieksan kristillinen opisto

Lieksan kristillinen opisto on kansanopisto Lieksassa Pohjois-Karjalassa. Opisto on Kylänlahden kylässä ja siksi se on tunnettu myös Kylänlahden opistona. Lieksan keskustaan on matkaa 15 kilometriä, Nurmekseen 43 kilometriä ja Joensuuhun 108 kilometriä. Opisto sijaitsee Viekijärven rannassa. Lieksan kristillisessä opistossa voi opiskella peruskouluaineita, ammattitutkintoihin valmentavia opintoja, tietotekniikan opintoja, vapaan sivistystyön opintoja sekä yliopisto-opintoja. ==Aiheesta muualla== *Lieksan kristillinen opisto Luokka:Suomen kristilliset kansanopistot Kristillinen opisto
Aspasios

Aspasios (n. 100-150 jaa.) oli antiikin kreikkalainen peripateettiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Boethius, joka viittaa usein hänen teoksiinsa, sanoo Aspasioksen kirjoittaneen kommentaareja useimmista Aristoteleen teoksista. Erityisesti mainitaan kommentaarit seuraaviin teoksiin: Tulkinnasta, Fysiikka, Metafysiikka, Kategoriat ja Nikomakhoksen etiikka. Osa Nikomakhoksen etiikan kommentaarista (kirjat I, II, IV, VII ja VIII) on säilynyt. Se on merkittävä varhaisimpana tunnettuna kommentaarina mihinkään Aristoteleen teokseen. Porfyrioksen kirjoituksista käy ilmi, että hänen kommentaarejaan käytettiin Plotinoksen koulussa. Porfyrioksen mukaan Aspasios kirjoitti kommentaareja myös Platonin teoksiin. Albert Suuri viittaa omassa Aristoteleen Politiikkaa käsitelleessä kommentaarissaan luonnollisia passioita käsittelevään teokseen nimeltä Libellus de naturalibus passionibus Aspasioksen kirjoittamana. == Lähteet == * * Smith, William: Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, 1870. Luokka:Peripateettiset filosofit
Lanarce

Lanarce on kunta Ardèchen departementissa Ranskassa. Siellä on arviolta 171 asukasta (vuonna 2013) ja sen pinta-ala on 22,37 neliökilometriä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Lanarce
Khyretiai

Khyretiai (, myös Kyretiai, tai Cyretiae) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Perrhaibian maakunnassa Thessaliassa Kreikassa. Sen arkeologinen kohde sijaitsee Elassónan kunnassa lähellä nykyistä Doménikon kylää. Khyretiai mainitaan usein makedonialaissotien aikaan 200- ja 100-luvuilla eaa. Aitolialaiset ryöstivät kaupungin vuonna 200 eaa. ja seleukidien Antiokhos III:n armeija valloitti sen vuonna 191 eaa. hyökätessään Kreikkaan. Roomalaiset ja makedonialaiset kuitenkin löivät seleukidit ja valloittivat kaupungin takaisin. Kolmannessa makedonialaissodassa vuonna 171 eaa. makedonialaiset valloittivat sen lyhyen piirityksen jälkeen. Khyretiai sijaitsi lähellä Titaresios-jokea (nyk. Titarísios) sen sivujoen varrella. Kaupungin akropolis eli linnavuori, joka hallitsi läheistä tasankoa, sijaitsee vajaan kilometrin itään nykyisestä Doménikon kylästä. Kukkulalla on nykyisin Pyhälle Yrjölle (Ágios Geórgios) omistettu kirkko. Paikalla on joitakin jäänteitä linnoitusmuureista ja sieltä on löytynyt useita piirtokirjoituksia. == Lähteet == Luokka:Antiikin Thessalian kaupungit Luokka:Arkeologiset kohteet Kreikassa Luokka:Elassóna
Liisa Silander

Urpu Liisa Silander (19. huhtikuuta 1936 Kotka – 16. maaliskuuta 2001 Helsinki) oli suomalainen kirjailija ja toimittaja. Silanderin vanhemmat olivat ylikonstaapeli Otto Ikäheimonen ja Lempi Kaarina Rahunen. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion tyttölyseosta 1957 ja valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi Turun yliopistosta 1961. Silander toimi Suomen Kirjailijaliiton toimistonhoitajana 1970–1978. Silander kirjoitti etupäässä lasten- ja nuortenkirjoja. == Teoksia == * Tapahtumat, romaani. WSOY 1964 * Ketun nauru, romaani. WSOY 1967 * Yksin kaksin Kissanmaalla. WSOY 1970 * Tornitalon perhe. WSOY 1977 * Stadin paras kitaristi. Weilin & Göös 1980 * Satu-Sanna ja Sutinen, kuvitus Eva Soini. Lasten oma kirjakerho, Sanoma, Helsinki 1981 * Onnenlusikka ynnä muita tarinoita, kuvitus Ulla Vaajakallio. Weilin & Göös 1984 * Kaikki pelissä. WSOY 1986 == Lähteet == * Suomen kirjailijat -tietokanta * Pohjoissavolasen kaunokirjallisuuden bibliografia - Liisa Silander * Kymenlaakson kirjailijat: Liisa Silander Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Hakkarin koulu

Hakkarin koulu (vuoteen 1976 Lempäälän ja Vesilahden yläaste, vuoteen 1992 Lempäälän yläaste) on peruskoulu Lempäälässä. Koulu sijaitsee Hakkarissa noin 3 kilometriä Lempäälän keskustasta pohjoiseen. Tampereelle matkaa on 20 kilometriä. Koulussa on perusopetusta luokille 7–9 ja joustavaa perusopetusta luokalle 9. Oppilaita oli noin 500 ja opettajia 50 lukuvuoden 2024–2025 alussa. Nykyinen koulurakennus on valmistunut 1983. Se edustaa Oulun koulukunnan punatiiliarkkitehtuuria. Rakennus koostuu viidestä solusta. Eri luokka-asteet piti alun perin sijoittaa omiin soluihinsa. Väliaikainen lisärakennus Viipale valmistui vuonna 1988 ja uusin lisärakennus Suikale siirrettiin Lempoisten koulusta Hakkariin vuonna 2014. ==Opetus== Hakkarin koulussa voi opiskella englantia, ruotsia, saksaa ja ranskaa. Koulussa on liikuntaa ja englantia painottavat luokat, joille haetaan soveltuvuuskokeella tai pääsykokeella. Koulun englanninkielen luokat opiskelevat historiaa, biologiaa, matematiikkaa ja maantietoa englanniksi. Englannin luokalla on yleensä koulumatka johonkin englanninkieliseen maahan 9. luokan lopussa. Urheiluluokalla on enemmän liikuntatunteja ja heillä on myös koulumatka 9. luokan lopussa. ==Rehtorit== * Tapani Huhta 1983–1993 * Satu Procopé 1993–1994 * Heini Mäenpää 1994–2003 * Sanna Oikarinen 2003–2022 * Tommi Roininen 2022–2023 * Sanna Oikarinen 2023– == Nettivekkari-lehti == Nettivekkari oli Hakkarin koulun verkkolehti, joka perustettiin vuonna 1983. Nettivekkaria tuotti sähköisen median valinnaiseksi valinneet oppilaat. Vekkari tuli nimestä Hakkari. Nettivekkari-lehti lakkautettiin vuonna 2018 valinnaisaineiden vähenemisen takia. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Hakkarin koulun kotisivut * Vekkari-lehti Luokka:Lempäälän peruskoulut
Flash (albumi)

Flash on suomalaisen dance duo Dallas Superstarsin esikoisalbumi, joka julkaistiin 10. lokakuuta 2003. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 33. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Dallas Superstarsin albumit Luokka:Vuoden 2003 esikoisalbumit
Chasing Ghosts

__NOTOC__ Chasing Ghosts on Matthau Mikojanin EP-levy ja kappale, joka julkaistiin 19. marraskuuta 2008 levymerkillä Gaga Goodies. EP:n kaksi ensimmäistä kappaletta löytyvät alkuvuodesta 2009 julkaistulta pitkäsoitolta Mania for Life. EP debytoi Suomen virallisen singlelistan sijalla 17. == Kappaleet == # # # # == Lähteet == Luokka:Matthau Mikojanin albumit Luokka:Vuoden 2008 EP:t
Pavel Paska

Pavel Paska on tšekkiläinen jalkapallon pelaaja-agentti ja International Sport Management -manageritoimiston omistaja. Vuosina 1988–1990 Paska järjesteli František Strakan (Borussia Mönchengladbach), Tomáš Skuhravýn (Genoa CFC) ja Ivan Hašekin (RC Strasbourg) seurasiirrot kunnes vuonna 1991 perusti maan ensimmäisen agenttitoimiston ISM:n. Sittemmin Paska on auttanut useita tšekkiläispelaajia siirtymään ulkomaiden seuroihin. Hänen asiakkaitaan ovat olleet mm. Slavia Prahasta Manchester Unitediin siirtynyt Karel Poborský ja Borussia Dortmundiin ja RC Lensiin siirtyneet Patrik Berger ja Vladimír Šmicer, jotka molemmat sittemmin siirtyivät Liverpooliin. Nykyisin Paskan yhtiö manageroi noin sataa huippupelaajaa, joita edellä mainittujen lisäksi ovat mm. Tomáš Rosický, Milan Baroš ja Jan Koller. == Lähde == * www.ismfootball.com Luokka:Tšekkiläiset urheiluvaikuttajat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Susi (elokuva)

Susi (Varg) on ruotsalaisen Daniel Alfredsonin ohjaama draamaelokuva vuodelta 2008. Sen miljöönä on saamelaisyhteisö Lapissa Ruotsin ja Norjan rajaseudulla. Elokuvan keskeisiä aiheita ovat metsästys sekä itsensä ja oman elinkeinon puolustamisen yhteydessä lainsäädännön kanssa muodostuvat vaikeudet. Elokuvan tarina pohjautuu romaaniin Raaputusarvat, joka on Kerstin Ekmanin kirjoittaman Sudentalja-trilogian päätösosa. == Näyttelijät == Lähde: == Arvioita == Turun Sanomien Tapani Maskula kirjoitti Suden muistuttavan vanhoja westernejä, jossa yksi mies asettuu rangaistuksenkin uhalla vastustamaan vääriksi kokemiaan käskyjä. Luonnonsuojelijoita Maskula ei arvellut elokuvan miellyttävän bensankatkuisen moottorikelkkakaahailun ja ohjaajan salakaatajia suosivan asenteen takia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 2008 ruotsalaiset elokuvat Luokka:Daniel Alfredsonin ohjaamat elokuvat