EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Hysen Hakani

Hysen Hakani (28. heinäkuuta 1932 Berat – 7. helmikuuta 2011 ) oli albanialainen elokuvaohjaaja. == Elokuvia == Hakanin töiden joukossa ovat muiden muassa seuraavat: * Fëmijët e saj (1957) * Debatik (1961) * Toka jonë (1964) * Oshëtim në bregdet (1966) * Njësiti guerril (1969) * Ndërgjegja (1972) * Cirku në fshat (1977) * Mysafiri (1979) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Albanialaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
F. M. Alexander

Frederick Matthias Alexander (20. tammikuuta 1869 – 10. lokakuuta 1955) oli australialainen näyttelijä ja Alexander-tekniikan kehittäjä. Työskennellessään lausuntataiteilijana Alexander sai vakavia ääniongelmia. Koska lääkärit eivät osanneet auttaa, kehitti hän kokonaisvaltaisen liikettä- ja toimintaa koskevan menetelmän luultavasti vuosien 1888-1898 aikana. Menetelmän syntymistä Alexander kuvaa kirjansa ”The Use of the Self” (1932) ensimmäisessä luvussa ”Evolution of a technique”. 1904 hän muutti Englantiin ja opetti tekniikkaansa vuodesta 1914 myös Yhdysvalloissa. Hän julkaisi neljä teosta joissa hän kuvaa menetelmäänsä ja sen perusperiaatteita. Professori John Dewey on kirjoittanut johdannon kolmeen viimeiseen julkaisuun. * Man's Supreme Inheritance, 1910 * Constructive Conscious Control of the Individual, 1923 * The Use of the Self, 1932 * The Universal Constant in Living, 1940 == Aiheesta muualla == *Kokoelma F.M. Alexanderin sitaatteja Luokka:Australialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1869 syntyneet Luokka:Vuonna 1955 kuolleet
Moskovski korrespondent

Moskovski korrespondent () oli venäläinen kevytsisältöinen sanomalehti, jota julkaisi Natsionalnaja Mediakompanija syyskuusta 2007 lokakuuhun 2008. Sen päätoimittaja oli 18. huhtikuuta 2008 asti Grigori Nehorošev, myöhemmin Akram Murtazajev. Julkaisijayhtiön omistaja on entinen Yhtenäinen Venäjä -puolueen kansanedustaja Aleksandr Lebedev, ja sen pääjohtaja on Artjom Artjomov. Lehti sai kansainvälistä julkisuutta huhtikuussa 2008, kun se julkaisi perjantaina 11.4.2008 uutisen, jonka mukaan Venäjän pääministeri Vladimir Putin oli eronnut vaimostaan Ljudmilasta ja avioituisi entisen voimistelijan ja kansanedustaja Alina Kabajevan kanssa kesäkuussa Pietarin Konstantinov- palatsissa. Huhu levisi useisiin lehtiin, mm. Der Spiegeliin ja Helsingin Sanomiin.http://www.hs.fi/ulkomaat/artikkeli/Huhu+Putin+l%C3%B6ysi+uuden+rakkauden/1135235607457 Lehti lakkasi ilmestymästä ja sen verkkosivusto suljettiin 18. huhtikuuta 2008 muutama tunti sen jälkeen, kun Putin kielsi olleensa suhteessa Kabajevaan. Ilmestymisen keskeyttämistä perusteltiin taloudellisilla syillä ja uuden linjan etsimisellä, mutta yhteys romanssiuutiseen kiistettiin. ==Lähteet== *Putinin suhdehuhua levittänyt lehti suljettiin Ilta-Sanomat. Luettu 19.4.2008. Luokka:Venäläiset sanomalehdet
Ilona Nagy

Ilona Nagy (s. 21. tammikuuta 1951 Budapest) on unkarilainen käsipalloilija ja olympiamitalisti. Hän oli mukana Unkarin pronssia saavuttaneessa käsipallojoukkueessa Montreálin olympialaisissa vuonna 1976. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Unkarilaiset käsipalloilijat Luokka:Unkarilaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kengurumeininki

Kengurumeininki on vuonna 1996 perustettu suomalainen lastenorkesteri. ==Kokoonpano== ===Nykyiset jäsenet=== * Pekka Malkki, kenguru ja laulu (1996–) * Altti Uhlenius, kitara ja laulu (2011–) * Ilari Hämäläinen, basso ja laulu (1998–) * Mikko Sirén, rummut ja laulu (1998–) ===Entiset jäsenet=== * Klaus Tuominen, kitara ja laulu (1996–2011) * Mikko Oinonen, basso (1996–1998) * Jani Toom, rummut (1996–1998) ==Julkaisut== ===Levyt=== * Kengurumeininki (1996) * Pom-pom-pomppimaan (1998) * Linnunradan sankarit (2001) * Kesä (2003) * Koko Rahalla (2008) * Boing boing (2011) ===DVD:t / VHS=== * Pomppijoiden maa / VHS (1997) * Live in Tokoi (2004) * Kenguruveturi (2008) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kengurumeiningin sivusto * Luokka:Suomalaiset lastenmusiikkiyhtyeet
Laki ja järjestys (albumi)

__NOTOC__ Laki ja järjestys on suomalaisen Ne Luumäet -punk-yhtyeen kolmas studioalbumi. Se julkaistiin syyskuussa 1990 levymerkillä Poko Records. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 29, ja se pysyi listalla yhteensä kolme viikkoa. Helsingin Sanomien Markku Fagerlund antoi albumille kolme tähteä viidestä, kehui sen nopeiden ja lyhyiden kappaleiden sarjakuvamaisuutta, mutta moitti hieman levyn tasapaksuutta lukuun ottamatta singlelle poimittuja raitoja ”Maauimalaan” ja ” Teinimutanttininjakilpikonna”, jotka hänestä ”erottuvat selvästi muusta räppäämisestä”. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Joey Luumäki – laulu * Heko Luumäki – kitara * Pete Luumäki – basso * Kaide Luumäki – rummut == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Laki ja järjestys discogs.com -sivustolla * Laki ja järjestys finnmusic.net -sivustolla Luokka:Vuoden 1990 albumit Luokka:Ne Luumäet -yhtyeen albumit Luokka:Mikko Karmilan tuottamat albumit
Martin Klein

Martin Klein (12. syyskuuta 1884 – 11. helmikuuta 1947) oli virolais- venäläinen painija. Hän voitti hopeaa Tukholman olympialaisissa vuonna 1912 alle 75 kg:n keskisarjassa. Olympialaisissa 1912 välierissä Klein otteli yli 11 tuntia Suomen Alppo Asikaista vastaan. Lopulta Klein voitti ottelun, mutta oli finaalissa liian väsynyt, ja luovutti Ruotsin Claes Johanssonia vastaan. ==Lähteet== Luokka:Venäläiset olympiamitalistit Luokka:Venäläiset kreikkalais- roomalaisen tyylin painijat Luokka:Virolaiset kreikkalais-roomalaisen tyylin painijat Luokka:Vuonna 1884 syntyneet Luokka:Vuonna 1947 kuolleet
Oxfordin evoluutioväittely

Oxfordin evoluutioväittely oli Oxfordin yliopiston luonnonhistoriallisessa museossa lauantaina 30. kesäkuuta 1860 käyty kuuluisa evoluutioteoriaa koskeva väittely. Väittely puhkesi kesken British Association for the Advancement of Science -järjestön kokouksen. Väittelyyn ottivat osaa muiden muassa Thomas Huxley, piispa Samuel Wilberforce, Benjamin Brodie, Joseph Dalton Hooker ja Robert FitzRoy. Keskeisimmät väittelijät olivat evoluutioteoriaa puolustanut Huxley ja luomisopin kannalla ollut Wilberforce. Väittely tunnetaankin myös nimillä Huxleyn–Wilberforcen väittely tai Wilberforcen–Huxleyn väittely. Charles Darwin ei ottanut osaa väittelyyn, vaikka hänen ajatuksensa olivatkin sen alkusyy. Koko väittely muistetaan parhaiten Huxleyn ja Wilberforcen käymästä kahdenkeskisestä sanaharkasta. Wilberforce aloitti puheenvuorollaan: ”Katsooko herra Huxley olevansa enemmän isoisän vai isoäidin puolelta sukua apinalle?” Tarinan mukaan Huxley kuiskasi vierellään istuvalle: ”Herra on johdattanut hänet käsiini”, ja vastasi Wilberforcelle, että hän on ”mieluummin sukua apinalle, kuin sivistyneelle miehelle, joka käyttää kulttuurilliset ja kaunopuheiset lahjansa valheen palvelemiseen”. Väittelyssä käydyistä puheenvuoroista ei ole olemassa sanatarkkaa tietoa, joten Huxleyn ja Wilberforcen todellisia puheenvuoroja ei voida tietää. ==Kirjallisuutta== * * Luokka:Evoluutioteorian historia Luokka:Oxfordin yliopisto Luokka:Oxfordin historia Luokka:1860
George Washingtonin yliopisto

George Washingtonin yliopisto () on vuonna 1821 perustettu yksityinen yliopisto Washingtonissa, Yhdysvalloissa. Sen alkuperäinen nimi oli Columbian College. Nykyisen nimensä yliopisto on saanut Yhdysvaltain ensimmäisen presidentin, George Washingtonin mukaan. Yliopistossa opiskeli 11 273 perusvaiheen opiskelijaa ja 11 403 maisteri- ja tohtoriopiskelijaa (2021). Henkilökuntaa on 1941. Yliopiston lukukausimaksu on suuruudeltaan 64 990 dollaria. Moni tunnettu amerikkalainen vaikuttaja on opiskellut yliopistossa, esimerkiksi Colin Powell, Harry Reid ja Elizabeth Warren. Oppilaitoksen tieteellisiä saavutuksia korostava kiinalainen ARWU-yliopistoranking arvioi yliopiston maailman huippuyliopistojen listallaan 2021 sijaluokkaan 301–400. Heinäkuussa 2023 yliopiston kanslerina aloitti Ellen Granberg, joka on myös ensimmäinen nainen virassa. Hallinnollisesti yliopisto jakautuu 14 tiedekuntaan (): * humanististen tieteiden tiedekunta * taiteen ja muotoilun tiedekunta * kauppatieteellinen tiedekunta * kasvatustieteellinen tiedekunta * tekniikan ja soveltavien tieteiden tiedekunta * kansainvälisen politiikan tiedekunta * oikeustieteellinen tiedekunta * viestintätieteellinen tiedekunta * lääke- ja terveystieteellinen tiedekunta * hoitotieteellinen tiedekunta * politiikan ja hallinnon tiedekunta * ammatillisten opintojen tiedekunta * julkisen terveyden tiedekunta * julkishallinnon tiedekunta == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen kotisivu Luokka:Washingtonin (DC) yliopistot ja korkeakoulut
In Time

In Time on yhdysvaltalainen vuonna 2011 ensi-iltansa saanut tieteistrilleri. Elokuvan on ohjannut Andrew Niccol, pääosissa Amanda Seyfried, Justin Timberlake, Cillian Murphy, Olivia Wilde, ja Alex Pettyfer. == Juoni == Lähitulevaisuuteen sijoittuvassa filmissä vanhenemisgeeni on kytketty pois päältä, mutta ylipopulaation välttämiseksi ajasta on tullut valuuttaa. Nuorta miestä, Will Salasta (Justin Timberlake) syytetään lisä-ajan saamiseksi tehdystä murhasta, ja hän joutuu pakomatkalle korruptoituneelta "ajanpitäjät"-poliisijoukolta, yhdessä panttivangiksi ajautuvan Sylvia Weisin (Amanda Seyfried) kanssa.http://www.elokuva-opas.com/in-time-elokuva.html == Juonen samankaltaisuus == Samanlainen juoni elinajasta maksuvälineenä esiintyy vuonna 1987 julkaistussa lyhytelokuvassa "The Price of Life" (Imdb). == Lähteet == == Aiheesta muualla == ===Arvostelut=== * Luokka:Vuoden 2011 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset jännityselokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset tieteiselokuvat Luokka:Dystopiaelokuvat Luokka:Andrew Niccolin ohjaamat elokuvat
Andy Dick

thumb|Andy Dick Andrew Robert "Andy" Dick (s. 21. joulukuuta 1965 Charleston, Etelä-Carolina, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen komedianäyttelijä, joka on näytellyt vuodesta 1986 lähtien elokuvissa ja televisiosarjoissa. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa: Old School – jengi koossa (2003), Zoolander (2001) ja sarjoissa Teho-osasto (2007), The Ben Stiller Show (1992–1993). Dick on antanut äänensä peliin Grand Theft Auto: San Andreas (2004) ja elokuvaan Tapaus Punahilkka (2005). Dick on ollut naimisissa Ivone Kowalzykin kanssa vuosina 1986–1990 ja heillä on liitosta yksi poika. Hänellä on tyttöystävänsä Linan kanssa kaksi lasta, poika ja tyttö. Dick on aiheuttanut paljon kohua sekoilemalla päihtyneenä. Hän on kertonut olevansa biseksuaali. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Adam Taylor Gordon

Adam Taylor Gordon (s. 20. kesäkuuta 1993 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka aloitti uransa vuonna 2003 elokuvasta Humiseva harju. Kyseessä on elokuvan uudempi versio. Hän on näytellyt myös elokuvassa Cellular (2004) ja sarjassa Weeds yhdessä jaksossa. == Aiheesta muualla == * Gordon, Adam Taylor Gordon, Adam Taylor Luokka:Elävät henkilöt
Duffy

Aimée Ann Duffy (s. 23. kesäkuuta 1984 Bangor), taiteilijanimeltään vain Duffy, on walesilainen laulaja-lauluntekijä, jonka lajityyppi on soul. Kappale ”Mercy” hänen esikoisalbumiltaan Rockferry (2008) nousi Britteinsaarilla listojen kärkeen ja sai mainetta muuallakin Euroopassa. Duffy esiintyi vuoden 2009 Pori Jazzissa. Vuonna 2011 Duffy ilmoitti pitävänsä taukoa musiikinteosta toisen albuminsa Endlesslyn menestyttyä odotettua heikommin. 2010-luvulla hän on kokeillut myös näyttelemistä elokuvissa Patagonia, Secret Love ja Legend. Viimeksi mainittua vuoden 2015 rikosdraamaa varten Duffy äänitti myös kolme kappaletta, joista ”Whole Lot of Love” julkaistiin syyskuussa 2015 hänen ensimmäisenä singlenään viiteen vuoteen. Duffy ilmoitti helmikuussa 2020 Instagramissa että vetäytyi julkisuudesta koska "– Minut raiskattiin, huumattiin ja pidettiin vankina muutamien päivien ajan". ==Diskografia== ===Albumit=== * Rockferry (2008) * Endlessly (2010) ===EP:t=== * Aimée Duffy (2004) * Live from London (2008) * Deluxe EP (2009) * Live at the Theater of Living Arts – 6 August 2008 (2009) * Spotify Session (2010) * NRJ Live Sessions: Duffy (2011) ===Singlet=== * ”Rockferry” (2007) * ”Mercy” (2008) * ”Warwick Avenue” (2008) * ”Stepping Stone” (2008) * ”Rain on Your Parade” (2008) * ”Well, Well, Well” (2010) * ”Whole Lot of Love” (2015) ==Yhtye== * Bernard Butler: kitara, piano, perkussio * Makoto Sakamoto: rummut * David McAlmont: laulu * Tobi Oyerinde: kitara * Ayo Oyerinde: koskettimet * Tom Meadows: rummut * Ben Epstein: basso * Jon Green: kitara * Josh McKenzie: perkussio ==Lähteet== ==Aiheesta muualla == Luokka:Walesilaiset laulajat Luokka:Brittiläiset laulaja-lauluntekijät Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Keeley Hawes

Claire ”Keeley” Hawes (s. 10. helmikuuta 1976 Lontoo) on englantilainen näyttelijä, joka aloitti uransa 1980-luvun lopulla. Hawes on näytellyt muun muassa elokuvissa Arvoituksia arkussa ja Pankkikeikka. Lisäksi hän on esiintynyt televisiosarjoissa Mutual Friends, Ashes to Ashes, Erikoisjoukkue, Identity, Line of Duty sekä Bodyguard. Hänellä on myös useita äänirooleja Tomb Raider -peleissä. Vuonna 1996 hän esiintyi englantilaisen Suede-yhtyeen musiikkivideossa ”Saturday Night”. Hän näytteli Lady Agnes Hollandia BBC:n tuottamassa Kahden kerroksen väkeä -sarjan jatko-osassa Upstairs, Downstairs vuosina 2010–2012. == Yksityiselämä == Keeley Hawes on ollut naimisissa näyttelijä Matthew Macfadyenin kanssa vuodesta 2004 lähtien. Heillä on kaksi lasta. Vuodet 2001–2004 Hawes oli naimisissa Spencer McCallumin kanssa. Heillä on yksi lapsi. == Aiheesta muualla == * Luokka:Englantilaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Alexandra Hedison

Alexandra Mary Hedison (s. 10. heinäkuuta 1969 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen valokuvaaja, näyttelijä ja ohjaaja. ==Ura== Hedison sai ensimmäisen roolinsa sarjasta Teräsmieheni vuonna 1994. Vuosina 1996–1997 hän esitti palomies Kay Rizzoa televisiosarjassa L.A. Firefighters. Hedison näytteli dokumenttiohjaaja Dylan Morelandia televisiosarjassa L-koodi vuonna 2006 ja palasi sarjaan sen viimeisellä kaudella 2009. Hän on esiintynyt myös muun muassa elokuvissa Sleep With Me ja Epäilyksen varjossa. Hedison on käsikirjoittanut ja ohjannut elokuvan In the Dog House ja ohjannut laulaja Shelby Lynnesta kertovan dokumentin Suit Yourself.IMDb - Alexandra Hedison Hedison on toiminut myös valokuvaajana. Hänellä on ollut näyttelyjä muun muassa Los Angelesissa ja Lontoossa. Hänen sademetsiä kuvaava valokuvasarjansa Ithaca on ollut esillä muun muassa Shoreditch Town Hallissa Lontoossa ja Gallery 28 -galleriassa New Yorkissa.Alexandra Hedison Photography ==Yksityiselämä== Hedison on näyttelijäpariskunta David ja Bridget Hedisonin tytär. Hän opiskeli UCLA-yliopistossa Los Angelesissa. Hedison seurusteli talk show -juontaja Ellen DeGeneresin kanssa vuosina 2001–2004.AfterEllen - Ellen and Alex Breakup Vuonna 2014 hän meni naimisiin näyttelijä Jodie Fosterin kanssa. ==Filmografia== ===Elokuvat=== *Sleep With Me (1994) – brunetti näyttelijä *The Hard Truth (1994) – TII-vastaanottovirkailija *OP Center (1995) – C-5-teknikko *Max is Missing (1995) – Rebecca *Epäilyksen varjossa (1995) – juhlavieras *Blackout Affect (1998) – Catherine Parmel *Standing on Fishes (1999) – Jasonin tyttöystävä *In the Dog House (2005 – Maggie (ääni) *Designing Blind (2006) – Alexandra Hedison ===Televisio=== *Teräsmieheni (1994) – Remy (1 jakso) *Melrose Place (1995) – Tri. Reshay (1 jakso) *L.A. Firefighters (1996) – Kay Rizzo (13 jaksoa) *Champs (1996) – nainen kahvilassa (1 jakso) *Silkkiä ja luoteja (1996) – Julie (1 jakso) *Night Man (1997, 1998) – Jennifer Parks (2 jaksoa) *Any Day Now (1998) – Rhonda (1 jakso) *Saalis (1998) – Attwoodin pomo (7 jaksoa) *Seitsemän päivää (1999) – luutnantti Sally Bensen (1 jakso) *Nash Bridges (2000) – erikoisagentti Victoria Trachsel (1 jakso) *L-koodi (2006, 2009) – Dylan Moreland (14 jaksoa) ===Ohjaukset=== *In the Dog House (2005) *Suit Yourself (2005) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Alexandra Hedisonin virallinen valokuvaussivusto * * Alexandra Hedison David Hedisonin sivustolla * Alexandra Hedison TV.com -sivustolla Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset valokuvaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Forged by Fire

__NOTOC__ Forged by Fire on power metal -yhtye Firewindin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2005 levymerkillä Century Media Records. == Kappaleet == Kaikki kappaleet säveltäneet ja sanoittaneet Gus G. ja Chitral Somapala, ellei toisin mainittu. # # # # # # # # # # # #Tyranny (video) #Making of/Burning the Earth Live (video) == Kokoonpano == * Chitral Somapala – laulu * Gus G. – kitara * Bob Katsionis – kosketinsoittimet * Petros Christo – basso * Stian L. Kristoffersen – rummut === Vierailijat === * James Murphy – kitarasoolo kappaleessa "The Forgotten Memory" * Marty Friedman – kitarasoolot kappaleessa "Feast of the Savages" * Lisa Gelenberg – taustalaulu * Johannes Nimtz – taustalaulu * Markus Teske – taustalaulu == Arvostelut == * Allmusic: Allmusic review * Imperiumi: 8½/10Firewind - Forged By Fire Viitattu 31.12.2022. * Soundi: Firewind: Forged By Fire Viitattu 31.12.2022. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2005 albumit Luokka:Firewindin albumit
Fukushiro Nukaga

Fukushiro Nukaga (; s. 11. tammikuuta 1944) on japanilainen poliitikko. Hän kuuluu maansa liberaalidemokraattiseen puolueeseen. Nukaga on istunut Japanin alahuoneessa vuodesta 1983. Hän seurasi vuonna 2007 Koji Omia maansa talousministerinä. Nukaga syntyi Ibarakin prefektuurissa Honshūlla ja valmistui Wasedan yliopistosta. Luokka:Japanilaiset poliitikot Luokka:Japanin valtiovarainministerit Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kōji Omi

Kōji Omi (; 14. joulukuuta 1932 – 14. huhtikuuta 2022) oli japanilainen poliitikko maansa liberaalidemokraattisesta puolueesta. Hän pääsi parlamenttiin vuonna 1983 ja sai vuonna 2006 nimityksen Japanin talousministeriksi. Hänen seuraajakseen tuli vuonna 2007 Fukushiro Nukaga. == Lähteet == Luokka:Japanin valtiovarainministerit Luokka:Japanilaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Ethel Waters

Ethel Waters (31. lokakuuta 1896 Chester, Pennsylvania, Yhdysvallat – 1. syyskuuta 1977 Chatsworth, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen blues- ja jazz-laulaja ja näyttelijä. Hän oli Oscar-ehdokkaana sivuosasta elokuvassa Veren perintö (Pinky, 1949). Hän oli historian toinen afroamerikkalainen naisnäyttelijä, joka oli ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi. == Huomionosoitukset == * GMA Gospel Music-kunniagallerian jäsen (1984) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Yhdysvaltalaiset jazzlaulajat Luokka:Yhdysvaltalaiset bluesmuusikot Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Grammy-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1896 syntyneet Luokka:Vuonna 1977 kuolleet Luokka:Gospel Music Hall of Fame
Arnold Stang

Arnold Stang (28. syyskuuta 1918 – 20. joulukuuta 2009) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten äänirooleistaan, joista Stang palkittiin Anniellä vuonna 2005. == Ura == Stang aloitti uransa radion parissa yhdeksänvuotiaana näytellessään Horn and Hardart's Children's Hour -radio- ohjelmassa. Ohjelman jälkeen hän muutti Massachusettsista New Yorkiin, jossa Stang radion lisäksi esiintyi 12-vuotiaana ensi kerran Broadwayllä näytelmässä All In Favour. 1940-luvulla Stang esiintyi satunnaisesti elokuvissa, kuten Let's Go Steady ja Laughter in Paris. Samaan aikaan hän teki äänirooleja animaatioihin, joista Stang tunnettiin Hermanin äänenä Famous Studiosin tuottamissa lyhytanimaatioissa, kuten Mice Paradise, City Kitty ja Bicep Built for Two. Vuonna 1951 hän esiintyi vakituisena näyttelijänä satiirisessa televisiosarjassa Henry Morgan's Great Talent Hunt. Vuonna 1961 Stang tuli tunnetuksi ääninäyttelijänä Hanna-Barberan tuottamasta Topi-katti- animaatiosarjasta, jossa hän esitti pääosaa. Stang esitti myös pääosaa yhdessä Arnold Schwarzeneggerin elokuvassa Hercules New Yorkissa vuonna 1970. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Starpulse * Great Character Actors * Voice Chasers Luokka:Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
Ai (runoilija)

Ai (21. lokakuuta 1947 – 20. maaliskuuta 2010) oli virallisen nimenmuutoksen saanut yhdysvaltalainen runoilija. Hän voitti teoksillaan lukuisia palkintoja, kuten National Book Awardin. Ai, syntyjään Florence Anthony, suoritti loppututkinnon japanin kielestä. Hänellä oli japanilaisia ja alkuperäisamerikkalaisia sukujuuria. == Teokset == * Cruelty (1973) * Killing Floor (1979) * Sin (1986) * Fate (1991) * Greed (1993) * Vice: New and Selected Poems (1999) * Dread: Poems (2004) == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet
P. C. Jersild

Per Christian (P. C.) Jersild (s. 14. maaliskuuta 1935 Katrineholm) on ruotsalainen kirjailija. Jersild opiskeli lääkäriksi, mutta ryhtyi kirjailijaksi 1977. Jersildin teokset herättivät 1970- ja 1980-luvun Ruotsissa paljon keskustelua. Sielun silmin (1980) on satiirinen romaani, jossa Jersild pohtii mitä on ihmisyys. Teoksen minäkertojana on Ypsilon-niminen ruumiista irrotettu ihmisaivo. Jälkeen vedenpaisumuksen (1982) on synkkä kuvaus ydintuhon jälkeisestä elämästä Itämeren saarella. Romaanissa Viideskymmenes vapahtaja (1984) 1700-luvun Venetsiassa elävä kirjuri tapaa erikoisen Magdalenus-nimisen miehen. Asetelma perustuu Michael Baigentin, Richard Leighin ja Henry Lincolnin kirjaan Pyhä veri, pyhä Graal (1982). Nerojen paluu (1987) tarkastelee ihmiskunnan historiaa erillisten kertomusten kautta. Baabelin talon pohjalta tuotettiin vuonna 1981 jättisairaalajärjestelmää kritisoiva televisiosarja. Kay Pollak on ohjannut vuonna 1980 Lasten saaren pohjalta samannimisen elokuvan. Muutamista muistakin Jersildin teksteistä on sovitettu televisioelokuvia. == Suomennettuja teoksia == * Song Myssä tavataan (Vi ses i Song My, 1970), suom. Juhani Koskinen, 1973 * Baabelin talo (1978), suom. Irmeli Järnefelt, 1979 * * * * ** Jälkeen vedenpaisumuksen, Kuunnelma Yleisradio 1988 * * Vanha rakastettu, suom. Markku Mannila (1995) ===Suomennetut nuortenkirjat=== * Lasten saari, suom. Irmeli Järnefelt (1976) * Punainen koira, suom. Eila Jaatinen, (1988) * Laura ja Nikko Naurutalossa, suom. Tuija Nummi (1991) == Lähteet == * ===Viitteet=== == Kirjallisuutta == * Luokka:Ruotsalaiset kirjailijat Luokka:Ruotsalaiset tieteiskirjailijat Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
K. W. Jeter

Kevin Wayne Jeter (s. 1950) on yhdysvaltalainen tieteiskirjailija. Hän on ranskalaista sukujuurta. Jeter tunnetaan kyberpunk-henkisistä romaaneistaan. Hän on kirjoittanut myös steampunkiksi luokiteltavia teoksia ja kauhua. == Suomennetut teokset == * Tohtori Kyy (1984) * Sielusta sieluun (1983) == Lähteet == * == Aiheesta muualla == * kwjeter.com/ . Luokka:Yhdysvaltalaiset kauhukirjailijat Luokka:Yhdysvaltalaiset tieteiskirjailijat Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Rintasokeri

Rintasokeri on historiallinen nimitys makeisena käytetylle sokerilaadulle. Yleisemmältä nimeltään kyseessä on kandisokeri, jota on ollut saatavina Euroopassa 900-luvulta lähtien, alkujaan makeisena. Täsmällisemmin määriteltynä ainoastaan ohrakeitteellä terästettyä kandisokeria voidaan kutsua rintasokeriksi. Rintasokeri on läpikuultavaa, vaaleaa tai rusehtavaa kovaa ainetta, jota myytiin kiteinä nauhoissa. Vanhoista ajoista kertovissa kirjoissa, kuten Anni Swanin teoksissa, rintasokeria kuvataan lasten keskuudessa suosituksi makeiseksi. Todennäköisesti kyseessä oli ruokosokerin ja juurikassokerin sekoitus, joka kiteytettiin ylikyllästetystä liuoksesta kiteiksi langan ympärille. Toisaalta on esitetty, että yskänlääkkeenäkin käytetty rintasokeri oli alun perin ohrasokeria, jota saatiin haihduttamalla ohrakeitettä yhdessä sokerin, appelsiini- tai sitruunamehun ja viinikiven kanssa. Rintasokerin yskää parantavat ominaisuudet olisivat tällöin liittyneet lähinnä valmistuksessa käytettyyn ohraan. Rintasokerin nimi viitannee sen lääkkeelliseen käyttöön rintakehän sairauksissa, kuten yskässä ja "rintataudissa" eli keuhkotaudissa. Vastaava termi esiintyy myös saksan kielessä (Brustzucker) ja ruotsin kielessä (bröstsocker), joista jälkimmäisestä on ensimmäinen maininta Carl Lindhin kirjassa "Huusz-apotek ock läkie book" (Wijsingsborg 1675). Latinaksi kyseistä makeista on kutsuttu nimellä Saccharatum candum, jota vastaa englannin kielen termi sugar candy. Britannian kauppahistoriasta löytyy varhainen maininta vuodelta 1390 sugar- candysta, jota valmistettiin liuottamalla valkoista tai ruskeaa sokeria laimeaan kalsiumhydroksidiliuokseen ja antamalla sen kiteytyä. Kandisokeria käytetään nykyään muun muassa oluen valmistamisessa ja kuumien juomien kuten teen ja kahvin makeuttamiseen. ==Lähteet== Luokka:Sokeri
John Cazale

John Cazale (12. elokuuta 1935 – 12. maaliskuuta 1978) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän näytteli yhdessä lyhytelokuvassa 1960-luvulla, ennen kuin sai roolin Kummisetä-elokuvasta vuonna 1972. Hän näytteli myös Kummisetä osa II:ssa. Hänen viimeiseksi elokuvakseen jäi Kauriinmetsästäjä, jossa hän näytteli Stanley ”Stan” Stoshia. Cazale oli kihloissa Meryl Streepin kanssa. Cazale kuoli keuhkosyöpään. Cazale näytteli urallaan vain viidessä elokuvassa. Niistä jokainen oli vähintään ehdolla parhaan elokuvan Oscar-palkintoon. Hän sai Golden Globe -ehdokkuuden parhaasta miessivuosasta elokuvassa Hikinen iltapäivä. == Filmografia == Vuosi Elokuva Rooli 1972 Kummisetä Fredo Corleone 1974 Keskustelu Stan 1974 Kummisetä osa II Fredo Corleone 1975 Hikinen iltapäivä Salvatore ”Sal” Naturile 1978 Kauriinmetsästäjä Stanley ”Stan” Stosh == Huomioita == == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Amerikanitalialaiset Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Vuonna 1978 kuolleet
A Northern Soul

__NOTOC__ A Northern Soul on The Verven toinen studioalbumi, joka julkaistiin 3. heinäkuuta 1995. Albumilla yhtye meni enemmän pophakuisempaan, brittipop- tyyppiseen soundiin. Albumin kappaleet "This Is Music" ja "History" nousivat hiteiksi ja raivasivat tietä yhtyeen suurmenestykselle, joka tapahtui yhtyeen seuraavalla, vuoden 1997 albumilla Urban Hymns. Vaikka albumi sisälsi hittejä, silti itse albumi ei ollut kovin suuri menestys. Nykyisin albumia pidetään kuitenkin suuressa arvossa. Albumin nimikkokappaleen kirjoittaja Richard Ashcroft teki Oasis-kappaleen "Cast No Shadow" innoittamana, jonka kyseisen yhtyeen päälauluntekijä Noel Gallagher teki Ashcroftille. Täten "A Northern Soul" on omistettu Noelille. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Richard Ashcroft – laulu, kitara * Nick McCabe – kitara * Simon Jones – basso * Peter Salisbury – rummut == Arvostelut == * AllMusic: AllMusic review == Lähteet == Northern Soul, A Luokka:The Verven albumit
Max Hopo

Maximilian "Max" Hopo, joskus Mäks Hopo () on Disneyn eläinmaailmassa esiintyvä kuvitteellinen hahmo. Hän on Hessu Hopon poika. Joissain Disneyn 1950-luvulla tekemissä lyhyissä Hessu-piirretyssä Hessulla oli poika, jota kutsuttiin nimellä Junior, mutta hän oli erinäköinen ja paljon nuorempi kuin Max. Max Hopo esiintyi ensimmäisen kerran piirrossarjassa Hopon poppoo (1992–1993) ja myöhemmin siihen liittyvissä elokuvissa Hopon poppoo (1995) ja Hessu Hopo – rampin rämäpää (2000). Luokka:Disneyn hahmot Luokka:Kuvitteelliset koirat
John Savage

John Savage voi viitata muun muassa johonkuhun seuraavista: * John Savage (1814–1883), irlantilainen pellavakauppias ja Belfastin pormestari * John Savage (1828–1888), amerikanirlantilainen runoilija, lehtimies ja kirjailija * John Savage (s. 1949), yhdysvaltalainen näyttelijä ja elokuvatuottaja
Esa I. Järvinen

Esa I. Järvinen (s. 26. heinäkuuta 1948 Kemi) on suomalainen toimittaja, kriitikko ja kirjailija. Järvinen kävi Kemin lyseota ja oli mukana koulun Kwekino-elokuvakerhon toiminnassa. Hän on ollut toimittajana Lapin Kansa- lehdessä. Hänen tuotantoonsa kuuluvat muun muassa romaanit Kaartokadun nainen (1990), Kimppu haaveita (1995) ja Salaisuuksien miehet (2004). Järvisen tuotanto on tyylillisesti monimuotoista. Järvinen asuu Rovaniemellä.Kemin lyseon seniorit : Elämäntarinoita : Esa I. Järvinen == Teoksia == * Kaartokadun nainen : romaani. Pohjoinen, Oulu 1990 * Tarinaniskijä Skiftesvik : 80-luvun kirjailijan synty ja vastaanotto. Pohjoinen, Oulu 1990 * Kaaleja ahmateille ; kuvittanut Olli Vainio. WSOY 1994 * Kimppu haaveita : romaani. Pohjoinen, Oulu 1995 * Täysillä Piia!. WSOY 1995 * Näyttelymatka : romaani. Pohjoinen, Oulu 1996 * Salaisuuksien miehet : romaani. Minerva, Jyväskylä 2004 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Esa I. Järvinen Rovaniemen kaupungin sivuilla Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Götaplatsen

thumb|300px|Götaplatsen ja aukiolla sijaitseva Poseidonin patsas etelästä katsottuna. thumb|300px|Göteborgin taidemuseo Götaplatsenin eteläpäässä. Götaplatsen on keskeinen julkinen aukio Göteborgissa Ruotsissa. Se muodostaa kaupungin pääkadun Kungsportsavenynin eteläisen pään. Nykyisessä muodossaan aukio vihittiin käyttöön vuonna 1923, jolloin kaupunki vietti 300-vuotisjuhliaan. Götaplatsenia voidaan pitää kaupungin kulttuurin keskipisteenä, sillä sen ympärillä sijaitsevat Göteborgin konserttitalo (Göteborgin sinfoniaorkesterin kotisali), Göteborgin taidemuseo, Göteborgin kaupunginteatteri ja kaupungin pääkirjasto. Monumentaalinen uusklassinen taidemuseon rakennus muodostaa aukiolle juhlavan eteläpäädyn. Aukion keskelle on sijoitettu Carl Millesin veistämä Poseidonin patsas, josta on tullut yksi kaupungin symboleista. Luokka:Göteborgin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Ruotsin aukiot
X1

X1 on Tukholman lähijunaverkossa käytössä oleva sähkömoottorivaunu. ASEA valmisti vaunuja 104 kappaletta vuosina 1967–1975. Vaunuilla oli tarkoitus parantaa ja nopeuttaa Tukholman lähijunaliikennettä. Vaunujen ulkonäkö on kantikas 1960-luvun tyyliin. Niiden suurin sallittu nopeus on 120 km/h. Kaikki X1-junat on jo korvattu uudemmilla X60-junilla. Viimeiset yksiköt poistuivat käytöstä huhtikuussa 2011. Jäljellä olleet 12 yksikköä oli tarkoitus romuttaa. Yksi X1-yksikkö koostuu moottorivaunusta (X1-A) ja ohjausvaunusta (X1-B). Junan neljä moottoria sekä suurin osa sähkölaitteista sijaitsevat moottorivaunussa. Yhden vaunun kummallakin puolella on kolme pariovea, joten kokonaisesta yksiköstä ovia löytyy kaikkiaan 12. Yksiköitä voi kytkeä yhteen viisi kappaletta, jolloin muodostuu kymmenenvaunuinen juna. Yhteenkytkentä onnistuu myös uudempien X10-junien kanssa. Vaunujen istumajärjestys oli 2+3. Vaunujen sisustusta muutettiin useita kertoja. X1-junat osoittauivat nopeasti epäluotettaviksi talvisissa olosuhteissa. Ne olivat herkkiä kylmyydelle ja kosteudelle, ja lumi pääsi katon ilmanottoaukkojen kautta moottoriin. 1970- ja 1980-luvuilla juniin tehtiin useita luotettavuutta parantavia muutostöitä. Toinen ongelma junissa oli eristeenä käytetty asbesti, joka kuitenkin poistettiin niistä. == Kuvia == ==Lähteet== *https://www.jarnvag.net/vagnguide/x1 == Aiheesta muualla == Luokka:Ruotsalainen rautatiekalusto
Jennie Fletcher

Jennie Fletcher (19. maaliskuuta 1890 – 17. tammikuuta 1968) oli brittiläinen uimari ja olympiavoittaja. Hän voitti kummatkin olympiamitalinsa Tukholmassa 1912. Fletcher voitti mitalin kummassakin naisille järjestetyssä lajissa: 100 metrin vapaauinnissa ja 100 metrin vapaauintiviestissä. 100 metrin vapaauinnissa hän voitti pronssia ajalla 1.27,0. Viestin voittaneessa joukkueessa uivat hänen lisäkseen Irene Steer, Annie Speirs ja Belle Moore. Voittoaika oli uusi olympiaennätys 5.52,8. Fletcher teki vuonna 1909 maailmanennätyksen 100 jaardin vapaauinnissa ajalla 1.13,6. Daisy Curwen rikkoi ennätyksen kaksi vuotta myöhemmin. ==Lähteet== Luokka:Brittiläiset olympiavoittajat Luokka:Brittiläiset uimarit Luokka:Vuonna 1890 syntyneet Luokka:Vuonna 1968 kuolleet
Zoltán Latinovits

Zoltán Latinovits (9. syyskuuta 1931 – 4. kesäkuuta 1976) oli unkarilainen näyttelijä. Latinovits oli koulutukseltaan insinööri. Hän sai uransa aikana useita teatterikiinnityksiä, mutta saavutti mainetta myös elokuvissa. Yksi näistä oli Zoltán Huszárikin Sindbad – suuri rakastaja (1971). Latinovits oli useita kieliä taitanut polyglotti. 44-vuotiaana itsemurhan tehneellehttp://www.ce-review.org/00/4/kinoeye4_horton1.html Latinovitsille myönnettiin vuonna 1990 postuumisti Kossuth-palkinto. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Unkarilaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 1976 kuolleet
Zoltán Huszárik

Zoltán Huszárik (14. toukokuuta 1931 – 15. lokakuuta 1981) oli unkarilainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja, näyttelijä ja kuvataiteilija. Hänen ohjaustöidensä joukossa on Sindbad – suuri rakastaja (1971). Huszárik palkittiin muun muassa Tampereen kansainvälisillä lyhytelokuvajuhlilla vuonna 1978. Hän sai postuumin Kossuth-palkinnon vuonna 1990. Huszárik kuoli Budapestissa 50-vuotiaana. Hänen tyttärensä Kata Huszárik on näyttelijä. == Aiheesta muualla == * * Luokka:Unkarilaiset elokuvaohjaajat Luokka:Unkarilaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 1981 kuolleet
Christian Lönegren

Jan-Christian Fredrik Lönegren on suomalainen muusikko, jota on myös kuultu piirretyissä ääninäyttelijänä. Hän työskentelee myös musiikin ohella Porvoon koulumusiikin tuki ry:ssä, jossa Lönegren oli vuoden 2008 hallituksessa sihteerinä. __notoc__ ==Diskografia== * Kanuuna (1992) ==Dubbaukset== ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Voice Chasers * Kosketin.org Luokka:Suomalaiset kitaristit Luokka:Suomalaiset muusikot Luokka:Suomalaiset ääninäyttelijät Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Rezső Seress

Rezső Seress (3. marraskuuta 1889 – 11. tammikuuta 1968) oli unkarilainen pianisti ja säveltäjä. https://www.imdb.com/name/nm0785030/ Rezső Seress on tunnetun "Szomorú vasárnap" -laulun (Gloomy Sunday) alkuperäinen tekijä. Kappale on pahamaineinen, sillä sen väitetään aiheuttaneen itsemurhaepidemian. Alkuperäiset sanat Vége a világnak (Maailman loppu) kertoivat sodan aiheuttamasta epätoivosta ja päättyvät hiljaiseen rukoukseen ihmisten syntien tähden. Myöhemmin runoilija László Jávor kirjoitti uudet sanat (Surullinen sunnuntai), joissa laulaja haluaa tehdä itsemurhan rakastettunsa kuoleman tähden. Tämä sanoitus tuli suositummaksi ja alkuperäinen unohtui pian. Laulun levytti ensimmäisenä unkarilainen Pál Kalmár vuonna 1935. Englanninkielisen version "Gloomy Sunday" levytti ensimmäisenä Hal Kemp vuonna 1936, sanoittajana Sam M. Lewis, ja sen levytti samana vuonna myös Paul Robeson Desmond Carterin sanoittamana versiona. Maailmanmaineeseen kappale nousi Billie Holidayn levytyksenä vuonna 1941. Lewisin versio viittasi itsemurhaan ja levykannessa se kuvattiin "Unkarilaiseksi itsemurhalauluksi" ilmeisesti markkinointikikkana. Laulun ovat tulkinneet englannin kielellä lukuisat tähdet, esimerkiksi Artie Shaw, Sarah Vaughan, Ricky Nelson, Sarah Brightman, Sinead O'Connor ja Björk. Lisäksi mainittakoon versiot ranskan kielellä, esittäjänä Serge Gainsbourg ja venäjän kielellä, esittäjänä Viktor Klimenko. Suomeksi sen on kääntänyt Reino Helismaa nimellä "Surullinen sunnuntai", ja sen levytti ensimmäisenä Eila Pellinen (1959). Muita tunnettuja versioita ovat levyttäneet muun muassa Fredi, Harri Marstio ja Kai Hyttinen.Suomen Äänitearkisto Seress otti itse henkensä hyppäämällä kerrostalon asuntonsa käytävältä Budapestissa 78-vuotiaana.http://www.snopes.com/music/songs/gloomy.asp == Lähteet == Luokka:Unkarilaiset pianistit Luokka:Unkarilaiset säveltäjät Luokka:Itsemurhan tehneet Luokka:Vuonna 1889 syntyneet Luokka:Vuonna 1968 kuolleet
X60

X60 on Alstomin valmistama moottorivaunujuna, joka on käytössä Tukholman paikallisjunaverkossa. Junayksiköitä on yhteensä 83 kappaletta. Junat otettiin käyttöön vuonna 2005, jolloin niillä korvattiin pääsääntöisesti vanhimmat, epäluotettavat X1-mallisarjan junat. Vuonna 2017 viimeisetkin X10-sarjan junat poistuivat käytöstä, mistä lähtien kaupunkiseudun paikallisjunakalusto on koostunut ainoastaan X60-junista. Junien hankintaprosessi käynnistyi 1990-luvun alussa, kun Tukholman läänissä liikenteen suunnittelusta vastaava Suur-Tukholman paikallisliikenne SL alkoi suunnitella uusien junien käyttöönottoa. Se tilasi ensin Regina-junia, mutta ne havaittiin epäkäytännöllisiksi, joten SL vuokrasi ne SJ:lle ja käynnisti hankintaprosessin uudelleen. == Teknisiä tietoja == Yksi X60-junayksikkö koostuu kuudesta yhteenliitetystä vaunusta. Junayksikön pituus on 107 metriä. Yhteen junayksikköön mahtuu noin 900 matkustajaa, joista 374 istumaan. Ruuhka- aikaan voidaan liittää kaksi junayksikköä yhteen. X60-junan huippunopeus on 160 km/h. == Aiheesta muualla == *Järnväg.net: Motorvagn X60/X61 Luokka:Sähkömoottorijunat Luokka:Ruotsalainen rautatiekalusto
Tyylikurssi

Tyylikurssi on yksityisen yrittäjän tai koululaitoksen järjestämä koulutus, jossa perehdytään asiakkaan ulkoisen olemuksen kohentamiseen hänen toivomaansa suuntaan. Asiakkaana voi olla yritys, yhteisö tai yksittäinen ihminen. Tyylikursseilla käsitellään mm. seuraavia asioita: ryhti, kävelytekniikka, henkilökohtainen meikkiopastus, väri- ja tyylianalyysi (ei välttämätön), vartalotyypit ja pukeutuminen. Myös etiketti- ja tapakoulutus kuuluvat usein kurssin sisältöön. Kurssien hinnat ja sisältö vaihtelevat. == Aiheesta muualla == * * Luokka:Käytös- ja tapatieto Luokka:Muoti
Frank Black

Frank Black (oik. Charles Michael Kittridge Thompson IV, s. 6. huhtikuuta 1965) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä. Hän tuli tunnetuksi Black Francis -nimellä vaihtoehtorock-yhtyeessä Pixies, jossa hän toimi keulakuvana vuosina 1986–1993. Tämän jälkeen hän lähti menestyksekkäälle soolouralle, jolloin hän toimi myös Catholics-nimisen taustayhtyeen kanssa vuodesta 1998 lähtien. Myöhemmin hän kuitenkin kokosi Pixiesin uudelleen vuonna 2004, mutta jatkaa kuitenkin aktiivisesti soolouraansa. Frank Black on ammentanut monista eri tyylilajeista vaikutteita kappaleihinsa, esimerkiksi vaihtoehtorock, pop, punk, heavy metal, country ja folk. ==Diskografia== ===Sooloalbumit=== * Frank Black (1993) * Teenager of the Year (1994) * The Cult of Ray (1996) * Frank Black and the Catholics (1998) * Pistolero (1999) * Dog in the Sand (2001) * Black Letter Days (2002) * Devil’s Workshop (2002) * Show Me Your Tears (2003) * Frank Black Francis (2004) * Honeycomb (2005) * Fast Man Raider Man (2006) * Christmass (2006) * Bluefinger (2007) * Svn Fngrs (2008) ===Pixies=== * Come on Pilgrim (1987) * Surfer Rosa (1988) * Doolittle (1989) * Bossanova (1990) * Trompe le Monde (1991) * Indie Cindy (2013) ==Aiheesta muualla== *Frank Blackin viralliset kotisivut Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Yhdysvaltalaiset laulaja-lauluntekijät Luokka:Elävät henkilöt
Claude Vilgrain

Claude Vilgrain (s. 1. maaliskuuta 1963 Port-au-Prince, Haiti) on haitilaissyntyinen kanadalainen jääkiekkoilija, joka ennen uran päättymistä pelasi oikeana laitahyökkääjänä. Hän kävi läpi harvinaisesti molemmat juniorisarjat: Kanadan CHL:n ja Yhdysvaltain yliopistosarjan. Urallaan Vilgrain pelasi pääasiassa Pohjois-Amerikan alasarjoissa ja Euroopassa, mutta kertyi hänelle 89 ottelua NHL:ssäkin. Hän myös edusti Kanadaa vuoden 1988 talviolympialaisissa. ==Ura== Vilgrain aloitti uransa kanadalaisen QMJHL- junioriliigan Laval Voisinsissa 1980–1981. Kesän 1982 NHL:n varaustilaisuudessa Detroit Red Wings varasi Vilgrainin numerolla 107. Hän jatkoi vielä kolmannen kauden QMJHL:ssä, mutta ammattilaissopimuksen sijaan hän siirtyi yliopistokiekkoilun pariin Monctonin yliopistoon. Detroit ei tehnyt Vilgrainin kanssa sopimusta, ja hänestä tuli vapaa pelaaja. Monctonin jälkeen Vilgrain sai pelipaikan Kanadan jääkiekkomaajoukkueessa ja edusti sitä 1986, 1987 ja 1988, mikä vei suurimman osan kyseisten kausien ajasta. Hän pelasi muun muassa Calgaryn talviolympialaisissa, jossa Kanada sijoittui neljänneksi. Vancouver Canucks teki sopimuksen Vilgrainin kanssa kesäkuussa 1987, ja kaudella hän pelasi ensimmäisen ottelunsa NHL:ssä. Kauden aikana hän pelasi tosin vain kuusi ottelua. Kauden 1988–1989 Vilgrain aloitti IHL-liigan farmijoukkueessa Milwaukee Admiralsissa, kunnes Vancouver myi hänet New Jersey Devilsiin vaihdossa Tim Lenardoniin. Vilgrain jatkoi kauden lopun New Jerseyn farmissa AHL-liigan Utica Devilsissä. Vilgrain pelasi seuraavat kaksi kautta pääosin Uticassa ja pääsi pelaamaan vain kymmenen ottelua New Jerseyssä. Kauden alussa hänet kuitenkin kutsuttiin ensimmäisen kerran New Jerseyn harjoitusleirille, jossa hän sai vakiinnutettua paikan joukkueen kokoonpanossa. Vilgrain pelasi koko kauden New Jerseyssä ja teki 71 ottelussa 19 maalia ja 27 syöttöä. Kausi olikin hänen ainoa kokonainen NHL:ssä, ja seuraavalla kaudella hän pelasi vain neljä ottelua New Jerseyssä, muutoin jälleen Uticassa ja IHL-liigan Cincinnati Cyclonesissa. Vilgrain näytti jäävän vaille sopimusta kaudeksi , kunnes elokuussa hän solmi vuoden sopimuksen Philadelphia Flyersin kanssa. Hän pelasi Philadelphiassa kaksi ottelua ja muutoin seuran farmissa Hershey Bearsissa AHL-liigassa. Kun NHL-ura ei auennut, Vilgrain siirtyi Eurooppaan. Hän pelasi kolme kautta SC Herisaussa Sveitsin kakkossarjassa, minkä jälkeen hän vaihtoi seuraa vielä neljästi: 1997–1999 DEL-liigan Frankfurt Lions ja Schwenningen Wild Wings, 1999–2001 Sveitsin kakkossarjan EHC Biel ja 2001–2002 pääsarjan SC Bern. Vilgrain lopetti uransa vuonna 2002. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Haitilaiset jääkiekkoilijat Luokka:Detroit Red Wingsin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Liinakivääri

Liinakivääri on vanha laivoissa käytetty köydenampumalaite. Sen avulla voidaan toimittaa köysiyhteys heittoetäisyyden ulkopuolella olevaan kohteeseen. Laite voi olla joko kiinteästi telineeseen asennettu tai irrallinen; sen pääosa on noin 5 senttimetrin väljyinen putki, jonka takapäässä on taitettava lukkokoneisto sekä pistoolikahva. Putken yläosassa on viistosti asennettu tukikahva, josta tartuttaessa laite asettuu luontevasti laukaisuasentoon. Suomen Meripelastusseura, vuosijulkaisu 1959 Putken suulle asennetaan erikseen metallikuorinen raketti, johon on liitetty ohut teräsvaijeri. Vaijeriin puolestaan kytketään erityisessä niin sanotussa kampatelineessä vyyhditty 5 millimetrin vahvuinen lähettiköysi. Joissakin raketeissa on lisäksi kärjessä erillinen merkkivalo, joka syttyy kun raketti laukaistaan. Joissakin liinakivääreissä on ylakahvan sijaan liipaisimen edessä kiinnityspiste, josta ase voidaan kytkeä valmiiseen telineeseen laukaisua varten; tällaisia oli muun muassa pelastusristeilijä Isokarissa.Erkki Metsävuori: Saaristomerta ja sankareita, s. 118 Kun liinakivääriä käytetään, raketin asentamisen jälkeen lukkoon lisätään erillinen laukaisupanos; ase suunnataan yläviistoon, niin että tähtäin on hiukan kohteen yläpuolella. Ase laukaistaan, ja raketti vie perässään ohuen lähettiköyden. Raketti lentää kohteen yli ja putoaa toiselle puolelle. Nyt voidaan lähettiköyden avulla vetää aluksesta toiseen ensin vahvempi köysi tai vaijeri, jonka avulla saadaan esimerkiksi varsinainen hinausvaijeri aluksesta toiseen. Myös kiinteillä pelastusasemilla oli näitä laitteita; niihin liittyi yleensä niin sanottu housupoiju eli pelastusrenkaasta muokattu siirtoistuin, jonka avulla ihmisiä saattaa siirtää turvallisesti köyttä pitkin pisteestä toiseen. Liinakiväärit on nykyään pääosin korvattu kertakäyttöisillä köydenampumalaitteilla. == Lähteet == *Erkki Metsävuori: Saaristomerta ja sankareita; Turun Sanomat 1993 ISBN 951-9129-14-6 *Suomen Meripelastusseura, vuosijulkaisu 1959 === Viitteet === Luokka:Merenkulku
M/S Hellenic Master

M/S Hellenic Master () on kreikkalaisen Ηellenic Seawaysin omistama ro-ro- rahtialus. Alus on rakennettu vuonna 1979 Mitsui Engineering & Shipbuilding Co. Ltd:n telakalla Japanissa. Hellenic Master on rekisteröity Kreikan lipun alle. Nykyisin alus on Italian Porto Margheran ja Kreikan Kórinthoksen välisessä liikenteessä. Hellenic Masterin sisaraluksia ovat M/S Thebeland, M/S Hellenic Sailor, M/S Tyrusland, M/S Vegaland ja M/S Vikingland. == Käyttöhistoria == Helmikuussa 1979 alus laskettiin vesille ja saman vuoden elokuussa se luovutettiin Broströms Rederi Ab:n omistukseen, joka rekisteröi sen Ruotsin lipun alle nimellä Vasaland. Kotipaikaksi tuli Göteborg. Tämän jälkeen alus aikarahdattiin eli vuokrattiin Finska Ångfartygs Ab:n Suomen ja Välimeren väliseen liikenteeseen viideksi vuodeksi. Rahtaukseen sisältyi optio aluksen ostosta. Alus siirtyi 8. tammikuuta 1984 Oy Partek Ab:n (Finska Ångfartygs Ab) omistukseen. Uusi omistaja rekisteröi aluksen Suomen lipun alle nimellä Hesperus. Kotipaikaksi tuli Helsinki. Joulukuussa 1986 Partrederiet Ab Nordsjöfrakt osti aluksen ja rekisteröi sen Ruotsin lipun alle nimellä Celia. Kotipaikaksi tuli Skärhamn. Uusi omistaja aikarahtasi aluksen Finncarriersin liikenteeseen reitille Suomi–Belgia–Britannia. Marraskuussa 1996 alus rekisteröitiin B&N; Rederi Ab:n omistukseen. Samalla alus sai nimen Finnriver. Laiva sai jälleen 24. kesäkuuta 2002 nimen Celia. Alus aikarahdattiin 6. marraskuuta Grupo Boludan liikenteeseen nimellä Celia B. Samalla myös lippuvaltioksi vaihtui Espanja. Grupo Boluda liikennöi aluksella Manner- Espanjan Cadizin ja Kanariansaarten Las Palmasin välillä. Lokakuussa 2003 espanjalainen Ocean Express osti aluksen ja rekisteröi sen Irlannin lipun alle nimellä Silkeborg. Kotipaikaksi tuli Cork. Tämän jälkeen alus aikarahdattiin Nordana Linen liikenteeseen linjalle Pohjois-Amerikka–Karibia–Etelä-Amerikka. Lokakuussa 2007 kreikkalainen Hellenic Seaways ilmoitti ostavansa Silkeborgin. Luovutus Hellenic Seawaysille tapahtui joulukuussa. Yritys rekisteröi aluksen Kreikan lipun alle nimellä Hellenic Master. Vuonna 2008 alus aloitti liikennöinnin reitillä Kórinthos–Porto Marghera. Helmikuussa 2014 Hellenic Master saapui Intian Alangiin romutettavaksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Fakta om Fartyg – M/S Vasaland Luokka:Rahtilaivat
Lizzie Borden

Lizzie Andrew Borden (19. heinäkuuta 1860 – 1. kesäkuuta 1927) oli kaksoismurhasta syytetty, mutta syyttömäksi todettu yhdysvaltalainen nainen. Oikeusjuttu herätti aikoinaan suurta kohua Yhdysvalloissa. Borden ja hänen siskonsa Emma, olivat katkeria isälleen, sillä vaikka Andrew Jackson Borden oli varakas liikemies, eli perhe vaatimattomasti. Andrew osti vaimonsa Abbyn sisarpuolelle talon, joka suututti erityisesti Lizzietä. Hänen isänsä Andrew Borden ja äitipuolensa Abby Borden murhattiin kirveellä kotonaan Fall Riverissä, Massachusettsissa 4. elokuuta 1892. Lizzie pidätettiin murhista ja 10 kuukautta myöhemmin, kesäkuussa 1893 hänen oikeudenkäyntinsä alkoi. Valamiehistö ei uskonut siihen, että nainen voisi murhata kaksi ihmistä näin brutaalisti. Murhat jäivät selvittämättömiksi. Paul Wendkos ohjasi aiheesta vuonna 1975 ensiesitetyn televisiodraaman Lizzie Borden – kirvesmurhaaja. Elokuva julkaistiin Suomessa VHS-videona. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Crime Library: Lizzie Borden Took An Axe *Trivia-Library: The Lizzie Borden Murder Case Luokka:Yhdysvaltalaiset henkilöt Luokka:Syytteistä vapautetut Luokka:Vuonna 1860 syntyneet Luokka:Vuonna 1927 kuolleet
Henrika Andersson

Henrika Madeleine Andersson (s. 2. syyskuuta 1965 Tammisaari)Teatterit ja teatterintekijät 2005, Teatterin tiedotuskeskus 2005, ISBN 952-471-629-1, sivu 109. on suomalainen näyttelijä ja kirjailija. Andersson opiskeli Teatterikorkeakoulussa vuosina 1985–1989 ja vuoden Pariisin Le Conservatoire National Supérieur d’Art Dramatiquessa (CNSAD). Hän on näytellyt elokuvissa, teatterissa ja televisiossa. Andersson on myös ohjannut ja käsikirjoittanut näytelmiä ja kirjoittanut novelleja ja lastenromaaneja. Anderssonin toinen romaani Emma Gloria ja Kalamaran varjot (2006) oli Finlandia Junior -palkintoehdokas. Anderssonin isä oli psykiatri, kansanedustaja ja ministeri Claes Anderssonhttps://kotiliesi.fi/puheenaiheet/kirjailija-claes-andersson- kun-isa-aikoi-ampua-minut/. Hänet on palkittu Suomen Näyttelijäliiton kultaisella taiteilijamerkillä. ==Teokset== * * Emma Gloria ja Kalamaran varjo (Tammi 2007, Emma Gloria och de levande varslarna Söderströms 2006) * Emma Gloria och den röda Längtansboken (Söderströms 2008) * Emma Gloria med lust och fägring stor (Söderströms 2011) * * * * Runokirjat * * ==Lähteet== == Kirjallisuutta == * == Aiheesta muualla == * Hannu Kylkisalo: Sisäistä fantasiaa . Vantaan Lauri 13.12.2007. * Anderssonin esittely Schildts & Söderströmsin sivuilla Luokka:Suomalaiset fantasiakirjailijat Luokka:Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt