EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Barbara Rush

Barbara Rush (4. tammikuuta 1927 Denver, Colorado – 31. maaliskuuta 2024) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. == Ura == Rush syntyi 1927 Denverissä, mistä hänen perheensä muutti Kalifornian Santa Barbaraan. Valmistuttuaan Santa Barbaran yliopistosta hän sai stipendin Pasadena Playhouseen. Hänet huomattiin teatterista, ja hän sai 1950 elokuvasopimuksen Paramount Picturesiin. Rush meni samana vuonna naimisiin näyttelijä Jeffrey Hunterin kanssa. Heidän liittonsa oli 1950-luvun ensimmäisellä puoliskolla Hollywoodin seuratuimpia, mutta liitto päättyi 1955 riitaisaan eroon. Rushin ensimmäinen elokuva oli suosittuun radiosarjaan perustunut The Goldbergs (1950). Hänen ensimmäinen pääroolinsa oli fantasiaelokuvassa Maailman sortuessa, jossa hän näytteli astronautin tytärtä. Hän näytteli myös pienen budjetin kauhuelokuvassa Vieraat ulkoavaruudesta (1953). Siitä hänet palkittiin lupaavimman naisnäyttelijän Golden Globella. Rush teki 1950-luvulla kolme elokuvaa Douglas Sirkin kanssa. Hän näytteli vuoden 1954 uusintaversiossa Lääkärin omatunto sekä kieli poskessa tehdyssä elokuvassa Punainen kotka (1954) ja Irlantiin sijoittuvassa romanttisessa tarinassa Kaikki puolestasi (1955). Rush oli mukana myös Nicholas Rayn keskustelua herättäneessä elokuvassa Peilin takana (1956) sekä elokuvassa Mies Philadelphiasta (1959). Rush on Uskottomissa (1960) epätoivoinen vaimo, jonka mies, jota näyttelee Kirk Douglas, pettää häntä. Rushilla on Dean Martinin kanssa romanssi elokuvassa Nuoret leijonat (1958) ja Richard Burtonin kanssa elokuvassa Karhunmarjapensas (1960). Rush siirtyi 1960-luvulla pitkälti televisioon, ja hän oli mukana muun maussa sarjoissa Dr. Kildare, Taka-ajettu, Marcus Welby, M.D., Maude Ironside ja Mannix. Rushilla oli keskeinen rooli saippuasarja Peyton Placen viimeisellä tuotantokaudella. Hän näytteli myöhemmin myös saippuasarjoissa Flamingo Road ja All My Children. Rushin elokuvamahdollisuudet vähenivät, mutta samalla hän alkoi keskittyä television ohella myös teatteriin, missä hän näytteli yli 70-vuotiaaksi. Hänet palkittiin Los Angelesin teatterikritiikkojen liiton palkinnolla yhden naisen esityksestään A Woman of Independent Mean. Hän osallistui myös useisiin teatterikiertueisiin. Teatterista hän sai myös Sarah Siddons -palkinnon (1970). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Aršakiani

Iberian Arsakidit ( tai ) olivat samannimisen parthialaisen dynastian haara, joka hallitsi muinaista georgialaista Iberian kuningaskuntaa noin vuosina 189–284, kunnes Khosroiani-dynastia syrjäytti heidät. == Historia == Kun Arsakidit olivat Vologases II:n (hallitsi 180–191) hahmossa lujittaneet otteensa Armenian kruunusta vuoteen 180 mennessä, he kykenivät levittämään valtansa myös Iberiaan. Keskiaikaisten georgialaisten kronikoiden mukaan Armenian kuningas, jonka professori Cyril Toumanoff on päätellyt olevan Vologases II, auttoi Iberian kapinoivia aatelisia syrjäyttämään valtaistuimelta vaimonsa veljen Amazasp II:n, Parnavaziani-dynastian viimeisen hallitsijan, ja korvaamaan hänet pojallaan Rev I:llä. Rev I:n hallituskausi (189–216) aloitti arsakididynastian vallan Iberiassa. Vaikka Arsakidit olivat ottaneet hallintaansa kolme Kaukasuksen kuningaskuntaa – Armenian, Iberian ja Albanian – dynastian syrjäytti kotimaassaan vallasta vuonna 226 voimakkaampi ja dynaamisempi sassanididynastia, joka nousi Persian valtakunnan uudeksi hallitsijasuvuksi. Vaikka myöhemmät georgialaiset kronikat kertovatkin tästä vallanvaihdoksesta, niiden tiedot ovat täynnä anakronismeja ja puolilegendaarisia viittauksia, jotka eivät tuo ilmi lähes lainkaan yksityiskohtia iranilaisvallan uudesta noususta Aršakianien hallitsemassa Iberiassa. Tiedot ajasta ovat peräisin klassisen antiikin lähteistä ja sassanidien kaiverruksista. Korvaamalla heikon parthialaisen valtakunnan vahvalla keskusvaltiolla sassanidit muuttivat Roomaa tukevan Iberian poliittista suuntaa ja supistivat sen vasallivaltioksi. Sapor I (hallitsi 242–272) asetti vasallin, Amazasp III:n (hallitsi 260–265), Iberian valtaistuimelle, mahdollisesti Mirdat II:n kilpailijaksi tai antikuninkaaksi. Vuonna 284 kuningas Aspagur I:n kuoleman jälkeen Iberian aršakianivalta päättyi, ja sassanidit käyttivät hyväkseen Rooman valtakunnan sisällissotaa asettamalla oman ehdokkaansa, Khosroiani-dynastian Mirian III:n, Iberian valtiaaksi. Hallitsija Vuosina Rev I 189–216 Vatše 216–234 Bakur I 234–249 Mirdat II 249–265 Amazasp III 260–265 Aspagur I 265–284 == Lähteet == * Melikišvili, Giorgi et al. (1970), საქართველოს ისტორიის ნარკვევები (Tutkimuksia Georgian historiassa), Vol. 1. Tbilisi: Sabtšota Sakartvelo. === Viitteet === * Arsakiani Luokka:Hallitsijasuvut
Doctor Clayton

Peter Joe "Doctor" Clayton (19. huhtikuuta 1898 Georgia - 7\. tammikuuta 1947 Chicago) oli yhdysvaltalainen blueslaulaja ja laulunkirjoittaja. Clayton syntyi useimpien lähteiden mukaan Georgiassa, vaikka hän myöhemmin väitti syntyneensä Afrikassa ja muuttaneensa St. Louisiin lapsena perheensä kanssa. Hänellä oli neljä lasta, ja hän työskenteli tehtaassa St. Louisissa, jossa aloitti laulajana (hänen sanotaan osanneen myös soittaa pianoa ja ukuleleahttp://www.baddogblues.com/archives/3.04/essential.htm ). Clayton äänitti kuusi kappaletta Bluebird Recordsille vuonna 1935, mutta vain kaksi niistä on koskaan julkaistu. Vuonna 1937 hän ilmeisesti menetti perheensä tulipalossahttp://www.wirz.de/music/claydfrm.htm ja alkoholisoitui. Hän oli outo näky pukeutuessaan liian isoon hattuun ja silmälaseihin. Clayton muutti Chicagoon yhdessä Robert Lockwood Jr:n kanssa. Siellä hän levytti vuosina 1941-1942 neljä sessiota Bluebird ja Okeh Recordsille taustallaan pianisti Blind John Davis, kitaristi Robert Lockwood ja basisti Ransom Knowling osassa kappaleista. Kappaleiden joukossa olivat muun muassa useasti versioitu "Cheating and Lying Blues", "Pearl Harbor Blues", joka levytettiin kolme kuukautta Pearl Harborin hyökkäyksen jälkeen, sekä "Moonshine Woman Blues", josta tuli listahitti vuonna 1968 B.B. Kingin esittämänä nimellä "The Woman I Love". Claytonin viimeiset levytyssessiot olivat helmikuussa ja elokuussa 1946 pienen "Baby Doo" Castonin johtaman ryhmän kanssa. Kappaleista "Hold That Train Conductor" ja "I Need My Baby" King teki myös omat versionsa. Clayton kuoli tammikuussa 1947 tuberkuloosiin. Big Bill Broonzyn mukaan hautajaisiin osallistui vain kymmenen henkeä mukaan lukien hän ja Tampa Red. Samana vuonna Sunnyland Slim levytti nimellä "Doctor Clayton's Buddy". == Diskografiaa == * Complete Recorded Works (1935-1942) (1994, Document Records) - sisältää 24 vuosina 1935-1942 tehdyt levytykset * Doctor Clayton & His Buddies: Complete Recordings 1946 & 1947 (1994, Old Tramp) - kuusi kappaletta vuosilta 1946 ja 1947 sekä Doctor Clayton's Buddyn (Sunnyland Slim) kahdeksan kappaletta ja Willie "Longtime" Smithin kahdeksan kappaletta mukaan lukien tribuutti "My Buddy Doctor Clayton". == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Doctor Clayton -diskografia * Bad Dog Blues: Forgotten Blues Heroes: Doctor Clayton * Musiikkinäytteitä Amazon.com:ssa Luokka:Yhdysvaltalaiset bluesmuusikot Luokka:Yhdysvaltalaiset laulajat Luokka:Vuonna 1898 syntyneet Luokka:Vuonna 1947 kuolleet
Harjun urheilukenttä

Harjun urheilukenttä on Lohjan kaupungin pääasiallinen urheilukenttä ja jalkapalloareena. Kenttä sijaitsee aivan Lohjan jäähallin ja uimahallin kupeessa. Se on lohjalaisen jalkapalloseura LoPan kotikenttä. Harjun kentällä järjestetään useita kilpailuja yleisurheilussa ja jalkapallossa. Suurimmat kisat ovat Lohja Junior Games (LJG) yleisurheilukisat, jotka pidetään joka vuosi heinäkuun alussa. Luokka:Suomen yleisurheilustadionit Luokka:Suomen jalkapallostadionit Luokka:Lohjan urheilu
Jeffrey Hunter

Jeffrey Hunter (25. marraskuuta 1926 – 27. toukokuuta 1969) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän aloitti Hollywood-uransa 1950-luvun alussa. Hunter ennätti uransa aikana esiintyä kymmenissä elokuvissa. Hän kuoli vain 42-vuotiaana kärsittyään aivoverenkiertohäiriöstä ja kaaduttuaan sen seurauksena pahasti. Hunterilla on tähti Hollywood Walk of Famella. == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Hollywood Walk of Fame Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 1969 kuolleet
Inga Swenson

pienoiskuva|Inga Swenson vuonna 1958 Inga Swenson (29. joulukuuta 1932 – 23. heinäkuuta 2023Inga Swenson, Emmy-nominated Benson actress and Broadway star, dies at 90) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänellä oli tunnettu rooli muun muassa televisiosarjassa Benson (1979–1986). Swenson esiintyi muun muassa elokuvissa Ihmeidentekijä (1962) ja Myrskyä Washingtonissa (1962). Hän sai mainetta niin ikään Broadway-musikaaleissa. Swenson oli uransa varrella kaksi kertaa Tony-ehdokkaana musikaalirooleista, kolme kertaa Emmy- palkinnon ehdokkaana sarjasta Benson, ja vuonna 1986 Golden Globe -ehdokkaana myös Bensonin ansiosta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Tyne

Tyne on joki, joka laskee Pohjanmereen Englannin itärannikolla lähellä Newcastle upon Tynen kaupunkia. Sen pituus on noin 100 kilometriä. Joki muodostuu kahdesta haarasta, North Tynestä ja South Tynestä, jotka kohtaavat lähellä Hexhamin kaupunkia. Tynen valuma-alue on 2 936 neliökilometriä. North Tyne saa alkunsa läheltä Skotlannin rajaa, Kielder Waterin tekojärven pohjoispuolelta. Se virtaa Kielderin metsien läpi Hexhamiin. South Tyne alkaa Alston Moorista Cumbriasta ja virtaa Haltwhistlen ja Haydon Bridgen läpi Hexhamiin. Hadrianuksen valli kulkee täällä pitkin Tynen laakson pohjoisreunaa. South Tynen lähteet ovat lähellä kahden muun suuren joen, Teesin ja Wearin, lähteitä. Hexhamista Tyne virtaa Tyne and Wearin metropolikreivikunnan läpi rannikolle. Se erottaa toisistaan joen pohjoisrannan Newcastlen ja North Tynesiden etelärannan Gatesheadista ja South Tynesidestä. Perinteisesti Tynejoki on ollut Durhamin ja Northumberlandin kreivikuntien rajajoki. Tyne oli merkittävä hiilen kuljetusreitti 1200-luvulta aina 1900-luvun loppupuolelle. Lähellä jokisuuta on ollut useita merkittäviä telakoita. Telakoiden ja rahtiliikenteen takia joen alajuoksua muokattiin rajusti 1800-luvulla, jolloin kokonaisia pieniä saaria ruopattiin pois ja joen uomaa oikaistiin. Tyneä pidetään Englannin ja Walesin parhaana lohijokena. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Cumbrian joet Luokka:Northumberlandin joet Luokka:Tyne ja Wearin joet Luokka:Skotlannin joet Luokka:Pohjanmereen laskevat vesistöt Luokka:Englannin vesistöt Luokka:Skotlannin vesistöt
Newcastlen ja Gatesheadin suuri tulipalo

Newcastlen ja Gatesheadin suuri tulipalo 6. lokakuuta 1854 tuhosi huomattavan määrän kiinteistöjä ja surmasi 53 ihmistä Newcastle upon Tynen ja Gatesheadin alueella. Satoja kaupunkilaisia loukkaantui ja menetti kotinsa ja omaisuutensa.The Great fire of Gateshead 1854 This is Gateshead Newcastle ja Gateshead sijaitsevat vastakkain Tynejoen varrella, ja jokirannan laiturialue oli kummankin elinkeinoelämän keskus varastoineen, verstaineen ja työpajoineen. Palon aikoihin joen yli pääsi kahta siltaa pitkin. Palo sai alkunsa räjähdyksestä, jonka taustaa ei kyetty selvittämään. Se saattoi liittyä kemikaalien huolimattomaan säilyttämiseen. Aineelliset vahingot arvioitiin ainakin 500 000 punnaksi.The Great Fire Of Gateshead And Newcastle 1854 Pictures of Gateshead == Lähteet == Luokka:Tulipalot Englannissa Luokka:1800-luvun tulipalot Luokka:Vuoden 1854 onnettomuudet Tulipalo 1854 Luokka:Kaupunkien palot
Reverend Gary Davis

Reverend Gary Davis (varhaisilla levyillä nimellä Blind Gary Davis, 30. huhtikuuta 1896 Laurens, Etelä-Carolina - 5\. toukokuuta 1972 Hammonton, New Jerseyhttp://www.revgarydavis.com/) oli yhdysvaltalainen blues- ja gospellaulaja ja kitaristi. Hänen ainutlaatuinen näppäilytekniikkansa on vaikuttanut moniin muusikoihin ja hänen oppilaitaan New Yorkissa olivat muun muassa Stefan Grossman, Roy Book Binder, Woody Mann, Nick Katzman, Dave Van Ronk ja Tom Winslow. Davis syntyi Etelä-Carolinassa ja sokeutui jo nuorena. Hän alkoi soittaa kitaraa ja kehitti soittotavan, jossa hän käytti ainoastaan peukaloa ja etusormea näppäilyyn. 1920-luvun puolivälissä Davis muutti katumuusikoksi Pohjois-Carolinan Durhamiin, joka oli tuolloin merkittävä mustan kulttuurin keskus. Siellä hän alkoi soittaa yhdessä muiden Piedmont blues -tyylisuunnan edustajien kuten Blind Boy Fullerin ja Bull City Redin kanssa. Vuonna 1935 paikallinen kauppias J. B. Long, jolla oli tapana tukea paikallisia muusikoita, esitteli Davisin, Fullerin ja Redin American Record Companylle. Vuonna 1940 baptistipapiksi vihitty Davis muutti New Yorkiin ja alkoi saarnata ja soittaa Harlemin kadunkulmissa. Hän levytti jälleen 1940-lopulla muutamia gospel-kappaleita, mutta hän alkoi saavuttaa varsinaista huomiota vasta 1950-luvun puolivälissähttp://www.allmusic.com/artist/p69080. Hänen musiikkiaan julkaisivat muun muassa Stinson, Folkways ja Riverside, jolle hän levytti seitsemän laulua vuoden 1956 alkupuolella. Folkmusiikin suosion nousun myötä Davis "löydettiin uudelleen" ja hän esiintyi muun muassa Newport Folk Festivalilla. Peter, Paul and Mary levytti Davisin tunnetuksi tekemän kappaleen "Samson and Delilah", jonka ensimmäinen levyttäjä oli Blind Willie Johnson. Davis äänitti myös livealbumin Vanguard-merkille. Davisistä tehtiin myös kaksi televisiodokumenttia (vuosina 1967 ja 1970). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * http://www.revgarydavis.com/ * Rev. Gary Davis Allmusic.com:ssa * Reverend Gary Davisin haastattelu Luokka:Hengellisen musiikin esittäjät Luokka:Yhdysvaltalaiset bluesmuusikot Luokka:Yhdysvaltalaiset kitaristit Luokka:Yhdysvaltalaiset laulajat Luokka:Vuonna 1896 syntyneet Luokka:Vuonna 1972 kuolleet
Katurock

Katurock tai street rock on väljästi määritelty rockmusiikin tyylisuuntaus, jossa on yhtymäkohtia garage rockiin, punkrockiin ja hard rockiin. Street rock on myös Oi!-musiikkina tunnetun punkrockin alalajin rinnakkaisnimitys. Termiä on käytetty muun muassa New York Dolls-,http://yle.fi/yleq/sivu.php?id=1322 Smack-http://www.globalfests.com/viewtopic/posts/775 ja Järjestyshäiriöhttp://desibeli.net/juttu/1267-yhtyeiden musiikista. Sensuurin vuonna 1979 ilmestyneellä Kaupunki nukkuu -singlellä on kappale nimeltä ”Katurock (ei kuole koskaan)”. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Mitä on katurock? – artikkeli Nyt-liitteessä Luokka:Rockin tyylilajit
Lisäsukupuolirauhaset

Lisäsukupuolirauhaset ) ovat uroksille ominaisia rauhasia, jotka tuottavat suurimman osan siemennesteestä. Lisäsukupuolirauhasiin kuuluvat eturauhanen, siemenjohtimen avartuma sekä parilliset bulbouretraalirauhaset ja rakkularauhaset. Lisäsukupuolirauhasten erite laskee joko virtsaputkeen suoraan tai siemenjohtimen kautta. Lisäsukupuolirauhasten esiintyminen eri lajeilla vaihtelee. Ihmisellä, sonnilla ja orilla ovat kaikki neljä lisäsukupuolirauhasta. Karjulta puuttuu siemenjohtimen avartuma ja kollilta siemenjohtimen avartuma sekä rakkularauhanen. Uroskoiralla on vain eturauhanen. Lisäsukupuolirauhasten erite sisältää muun muassa fruktoosia, joka toimii siittiöiden ravinteena. Luokka:Uroksen sukupuolielimistö
Molly Ringwald

Molly Kathleen Ringwald (s. 18. helmikuuta 1968 Roseville, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan 1980-luvun nuorisoelokuvista, kuten Breakfast Club. == Elämä ja ura == Ringwald syntyi vuonna 1968 ja varttui Sacramentossa Kaliforniassa. Hänen isänsä on jazzmuusikko Bob Ringwald. Molly oli lahjakas laulaja, ja hän julkaisi jo kuusivuotiaana jazzalbumin I Wanna Be Loved By You – Molly Sings. Ensimmäiset teatteriroolinsa Ringwald sai viisivuotiaana, ja kahdeksanvuotiaana hän esiintyi The New Mickey Mouse Club -ohjelmassa. Vuonna 1979 Ringwald sai roolin tilannekomediassa The Facts of Life. Ringwaldin elokuvadebyytti oli Paul Mazurskyn ohjaamassa elokuvassa Myrsky (1982), mistä hän sai Golden Globe -ehdokkuuden. Sitä seurasi sarja rooleja John Hughesin nuorisoelokuvissa, kuten Synttärit (1984), Breakfast Club (1985) ja Pretty in Pink – vaaleanpunainen unelma (1986). 1990-luvun alussa Ringwald muutti Pariisiin Ranskaan. Hän jatkoi näyttelemistä elokuvissa, televisiossa ja teatterissa. Ringwald avioitui Valery Lameignerén kanssa 28. heinäkuuta 1999, mutta he erosivat vuonna 2002. Ringwaldilla on kolme lasta aviomiehensä Panio Gianopouloksen kanssa.Molly Ringwald Welcomes Twins! People.com, 13.7.2009. == Filmografia == * Myrsky (Tempest, 1982) * Spacehunter: Adventures in the Forbidden Zone (1983) * Synttärit (Sixteen Candles, 1984) * Breakfast Club (1984) * Helpompi kuolla kuin elää (Surviving, 1985) * Pretty in Pink – vaaleanpunainen unelma (Pretty in Pink, 1986) * Katujen Casanova (The Pick-Up Artist, 1987) * Maybe Baby (1987) * King Lear (1987) * Piilopaikka (Fresh Horses, 1988) * Raha ratkaisee (Money Talks, 1989) * Romanttiset sävelet (Face the Music, 1992) * Tukikohta (The Stand, 1994) * Sunnuntai joka päivä (Tous les jours dimanche, 1995) * Hitman (Baja, 1996) * Office Killer (1997) * Cut – kylmä viilto (Cut, 2000) * 8 sekuntia kuolemaan (Cowboy Up, 2001) *The Kissing Booth (2018) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Driftin’ Slim

Driftin' Slim (oik. Elmon Mickle, 24. helmikuuta 1919 Keo, Arkansas – 15. syyskuuta 1977 Los Angeles, KaliforniaAll Music biography) oli yhdysvaltalainen yhden miehen orkesterina esiintynyt blueslaulaja, huuliharpisti ja kitaristi. Hän levytti Driftin' Slim nimen lisäksi myös omalla oikealla nimellään ja taiteilijanimellä Model "T" Slim. Hänen levyjään ovat julkaisseet muun muassa Modern, RPM, Blue Horizon, Styletone, Milestone, Kent, ja Flyright. Nuori Mickle kiinnostui huuliharpun soittamisesta seurattuaan John Lee "Sonny Boy" Williamsonin ja Yank Rachellin esiintymistä. Sonny Boy opetti Micklelle huuliharpunsoiton alkeet. 1940-luvun puolivälissä hän keikkaili paikallisesti yhdessä Sonny Boy Williamson II:n ja rumpali Peck Curtisin kanssa. Vuonna 1951 hän perusti ensimmäisen yhtyeensä paikallisten soittajien Baby Face Turnerin ja Junior Brooksin kanssa. Samana vuonna ilmestyi ensimmäinen levy Modern-levymerkille: "My Little Machine"/"Down South Blues" (osa kopioista oli luultavasti nimellä Driftin' Smithhttp://koti.mbnet.fi/wdd/driftinslim.htm ). Vuoteen 1957 mennessä Mickle oli muuttanut Los Angelesiin, jossa hän soitti yhden miehen yhtyeenä huuliharppua, rumpuja ja kitaraa. Hän levytti harvakseltaan sekä omalle että muiden levymerkeille. Yksi levyistä ilmeistyi nimellä "Elmon Mickle & His Rhythm Aces" ja yhden hän teki Ernie Pruittin kanssa. 1960-luvun puolivälissä "folkbuumin" myötä Driftin' Slim "löydettiin uudelleen". Vuosina 1966-1967 hän julkaisi useita singlejä Model "T" Slim -nimellä. Vuosikymmenen lopulla ilmestyi myös Milestone-merkillä albumi Driftin' Slim & His Blues Band: Somebody Hoo-Doo'd The Hoo-Doo Man. Vuosikymmenen vaihteessa sairastuminen lopetti Driftin' Slimin musiikkiuran. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Driftin' Slim Allmusic.com:ssa * Kuvitettu diskografia * Diskografia Luokka:Yhdysvaltalaiset bluesmuusikot Luokka:Yhdysvaltalaiset huuliharpistit Luokka:Yhdysvaltalaiset laulajat Luokka:Vuonna 1919 syntyneet Luokka:Vuonna 1977 kuolleet
Matti Warén

Matti Eliel Warén (28. marraskuuta 1891 Helsinki – 2. maaliskuuta 1955) oli suomalainen kuvataiteilija.Kruskopf, Erik: Matti Warén (1891–1955), s. 10. Like, 2001. ISBN 951-578-910-9 == Elämäkerta == Warenin isä Eliel Warén (1859–1928) oli piirilääkäri Saarijärvellä ja äiti Elina o.s. Ignatius (1867–1926) oli historioitsija ja senaattori Karl Ferdinand Ignatiuksen tytär. Perhe muutti Saloon 1907. Warén solmi vuonna 1918 avioliiton piirustuskoulutoverinsa taidemaalari Anni Brandtin kanssa. Warén opiskeli Suomen taideyhdistyksen piirustuskoulussa, Ateneumissa 1909–1912 ja samaan aikaan Helsingin yliopiston piirustussalissa, missä Eero Järnefelt oli opettajana. Hän piirsi myös Académie de la Grande Chaumièressä ja Académie Colarossissa Pariisin matkalla 1914, jonka teki yhdessä opiskelutoverinsa Rudolf Koivun kanssa. Warén teki ensimmäisen opintomatkansa Pietariin ateneumilaisten kanssa 1911 ja toisen kerran 1912. Warén toimi lavastajana vuodesta 1920 ja piirustuksenopettajana oppikoulussa vuodesta 1923. Työ Kansallisteatterin vakituisena lavastajana jätti maalaamisen sivutyöksi vuoden 1927 jälkeen. Kansallisteatterin päälavastajana hän toimi 25 vuotta aina vuoteen 1951 saakka.Kruskopf (2001), s. 5. Muotokuvien maalaamista hän jatkoi; niitä valmistui noin 80 kappaletta. Warénille myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1953. == Lähteet == * Kuvataiteilijamatrikkeli. * Tirranen, Hertta: Suomen taiteilijoita Alvar Cawénista Wäinö Aaltoseen. WSOY, 1955. === Viitteet === == Kirjallisuutta == * Koski, Pirkko (toim.): Niin muuttuu maailma, Eskoni: Tulkintoja kansallisnäyttämöstä. Yliopistopaino, 1999. ==Aiheesta muualla== * * Tamperelaista näyttämölavastusta Amerikkaan kansainväliseen näyttelyyn. Suomea edustavat Uuno Eskola ja Matti Warén, Aamulehti, 17.12.1933, nro 339, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Pro Finlandia -palkitut Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1891 syntyneet Luokka:Vuonna 1955 kuolleet
Korean tasavallan vaakuna

Korean tasavallan vaakuna () on Korean tasavallan kansallistunnus lipun, moton ja kansallislaulun ohella. Se koostuu taegeukista (), jota ympäröi viisi tyyliteltyä terälehteä, sekä nauhasta, jossa lukee valtion virallinen nimi "Korean tasavalta" (Daehan Minguk, 대한민국) Hangeul aakkosin. Yin-yang kuvaa rauhaa ja harmoniaa. Kullakin viidestä terälehdestä on oma merkityksensä ja ne viittaavat Korean kansalliskukkaan (malvakasveihin kuuluva Hibiscus syriacus). == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Pääministerin toimisto *Korea.net Luokka:Valtioiden vaakunat vaakuna
T-Model Ford

T-Model Ford (oik. James Lewis Carter Ford, 1924 Forest, Mississippi – 16. heinäkuuta 2013) oli yhdysvaltalainen blueslaulaja, kitaristi ja lauluntekijä. T-Model Fordin syntymäajasta ei ole varmuutta. Hän on itse sanonut, ettei muista syntymävuottaan, mutta hänen perheensä ilmoitti kuoleman jälkeen, että hän olisi syntynyt vuonna 1924. T-Model Ford aloitti muusikon uransa vasta myöhemmällä iällä. Nuorempana hän työskenteli sahalla ja myöhemmin rekkakuskina. Hän oli myös vankilassa saatuaan kymmenen vuoden tuomion murhasta, mutta kärsi siitä vain kaksi vuotta.http://www.fatpossum.com/artists/tmodel.html Ford esiintyi aina 1990-luvulle asti lähinnä Mississippi Deltan alueella, mutta nousi laajempaa tietoisuuteen Fat Possum Records -levytystensä ansiosta. Hän soitti yhdessä rumpali Tommy Lee ”Spam” Milesin kanssa. == Diskografia == * Pee-Wee Get My Gun (1997) * You Better Keep Still (1999) * She Ain’t None of Your’n (2000) * Bad Man (2002) * Don’t Get Out Talkin’ It (2008) * Jack Daniel Time (2008) * The Ladies Man (2010) * Taledragger (2011) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * T-Model Ford Fat Possumin sivustolla * Ford Allmusic.com:ssa * Luokka:Yhdysvaltalaiset bluesmuusikot Luokka:Yhdysvaltalaiset kitaristit Luokka:1920-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Viron taidemuseo

Viron taidemuseo () on Viron valtion taidemuseo. Museon ylijohtaja on Sirje Helme. ==Historia== Viron taidemuseo perustettiin vuonna 1919, mutta vasta 1921 se sai pysyvän rakennuksen 1700-luvulla rakennettuun Kadriorgin palatsiin. Vuonna 1929 palatsi pakkolunastettiin taidemuseolta ja siitä tehtiin Viron tasavallan presidentin palatsi. Viron taidemuseo majoittui useisiin väliaikaisiin tiloihin, kunnes se muutettiin takaisin palatsiin vuonna 1946. Kardriorgin palatsi suljettiin syyskuussa 1991, koska se oli hyvin heikossa kunnossa. Saman vuoden lopussa Viron hallitus päätti taata uuden Viron taidemuseorakennuksen rakentamisen Kadriorgiin. Sen valmistumiseen asti Ritarihuoneen talo Toompealla toimi Viron taidemuseon väliaikaisena rakennuksena. Siellä museo toimi vuosina 1993–2005. Ensimmäiset Viron taidemuseon sivuosastot perustettiin 1970-luvun lopulla ja 1980-luvulla. Vuodesta 1995 kaikilla osastoilla on ollut omat lasten ja nuorten taidekasvatusohjelmat. Vuonna 1996 avattiin Roter­mannin suola­varaston ensimmäisen kerroksen näyttelytila, jossa taidemuseo toimi vuoteen 2005 asti. Rakennuksessa toimii nykyisin Viron arkkitehtuurimuseo. Restauroitu Kadriorgin palatsi avattiin kesällä 2000, ja siitä tuli Viron taidemuseon osa. Kadriorgin taidemuseossa on Viron taidemuseon ulkomaisen taiteen kokoelmat. Taidemuseon päärakennus on kuitenkin vuonna 2006 avattu Kumu. Teoksia esitetään seuraavissa Tallinnassa sijaitsevissa taidemuseoissa: Viron taidemuseo – Eesti KunstimuuseumCollection , Art Museum of Estonia. Viitattu 11.11.2008. museo nimi viroksi sijainti taiteellinen sisältö museon verkkosivu Kumu Kumu kunstimuuseum Kadriorgin puisto, Weizenbergi 34 / Valge 1 Viron taiteen klassikoiden pysyvä näyttely 1700-luvulta toiseen maailmansotaan, Viron taiteen näyttely 1945–1991 ja nykytaide, kirjasto, Viron taidemuseon päätoimisto. Kumu 50px Kadriorgin palatsi Kadrioru kunstimuuseum Kadriorgin puisto, Weizenbergi 37 Eurooppalaista ja venäläistä taidetta 1500–1900-luvuilta. Kadrioru kunstimuuseum Mikkelin museo Mikkeli muuseum Kadriorgin puisto, Weizenbergi 28 Johannes Mikkelin (1907–2006) lahjoittaman taidekokoelman länsimaisen taiteen ja keramiikan kokoelma, kiinalaista posliinia. Mikkeli muuseum Adamson-Eric museo Adamson-Ericu muuseum Vanha kaupunki, Lühike jalg 3 Adamson-Ericin (1902–1968) taidetta. Adamson Eric Niguliste museo Niguliste muuseum Pyhän Nikolaoksen kirkko, Niguliste 3 Kirkkotaidetta keskiajalta ja barokin taidetta 1200–1700-luvuilta, kiltojen, käsityöliikkeiden, Mustapäiden veljeskunnan ja kirkkojen hopeatavaroita Niguliste == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Viron taidemuseo * Estonian Institute, Estonica, Culture, Art Luokka:Viron taidemuseot Luokka:Tallinnan nähtävyydet
Naurava kulkuri – Huumorinkukkia

__NOTOC__ Naurava kulkuri – Huumorinkukkia on Vesa-Matti Loirin kokoelmalevy, joka sisältää hänen hahmojensa humoristisia kappaleita. Se julkaistiin 4. kesäkuuta 2008. Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 17, ja se pysyi listalla yhteensä 7 viikkoa. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Pop-lehti: Pop-lehti: Levyarvio == Lähteet == Luokka:Vuoden 2008 kokoelma-albumit Luokka:Vesa-Matti Loirin kokoelma-albumit Luokka:Suomalaiset huumorialbumit
Käytöstavat

Käytöstavat ovat normeja, jotka kuvaavat tietyssä ihmisryhmässä oletettua käyttäytymisen tapaa. Hyvät käytöstavat osoittavat henkilön olevan kohtelias, sivistynyt ja itsensä hallitseva. Ne ovat lakien kaltaisia siinä mielessä, että ne ohjaavat ihmisen käytöstä, mutta niiden rikkominen ei johda muuhun rangaistukseen kuin yleiseen paheksuntaan. Käytöstavat vaihtelevat voimakkaasti kulttuurista toiseen. Yhteisiä tavoitteita ovat kohteliaisuus, rehellisyys ja toisen huomioonottaminen. Niihin pyritään kuitenkin eri tavoin. == Katso myös == * Etiketti * Normi (sosiologia) * Sivilisaatioprosessi * Tabu == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit en:Manners
Kullervo Kukkasjärvi

Kullervo Kukkasjärvi (9. toukokuuta 1938 Viipuri – 21. elokuuta 1983 Helsinki)Kukkasjärvi, Kullervo. Suomen kirjailijat -matrikkeli. Viitattu 6.1.2009 (Arkistoitu linkki). oli suomalainen elokuvatuottaja ja -käsikirjoittaja. Kukkasjärvi toimi tuottajana ja käsikirjoittajana erityisesti monissa Risto Jarvan ohjaamissa elokuvissa. Hän näytteli myös pienissä sivurooleissa muutamassa elokuvassa. Osallistuminen Jarvan tieteiselokuvan Ruusujen aika kuvauksiin sytytti Kukkasjärvessä kipinän science fiction -harrastukseen, jonka tuloksena syntyi hänen ainoa romaaninsa Aurinkotuuli (WSOY, 1975). Timo Linnasalo ohjasi teoksen pohjalta samannimisen elokuvan 1980.Kullervo Kukkasjärvi. Risingshadow.net. Viitattu 6.1.2009. Suomen elokuva-arkiston hallituksen puheenjohtajana Kukkasjärvi toimi 1978–1979”Suomen elokuva-arkiston hallituksen puheenjohtajat ja toimikaudet”. SEA.fi. Viitattu 6.1.2009.. Kukkasjärvi teki itsemurhan 45-vuotiaana vuonna 1983.https://www.elonet.fi/fi/yhtio/714799 == Filmografiaa == Elokuva Vuosi Ohjaaja Kukkasjärvi Kukkasjärvi Elokuva Vuosi Ohjaaja Käsikirjoitus Tuotanto Bensaa suonissa 1970 Risto Jarva X Kun taivas putoaa... 1972 Risto Jarva X Yhden miehen sota 1973 Risto Jarva X Mies, joka ei osannut sanoa ei 1975 Risto Jarva X X Loma 1976 Risto Jarva X X Jäniksen vuosi 1977 Risto Jarva X X Ihmemies 1979 Antti Peippo X X Aurinkotuuli 1980 Timo Linnasalo X X Kiljusen herrasväki 1981 Matti Kuortti X X == Palkinnot == * Jussi-patsas parhaasta käsikirjoituksesta 1976 (elokuva Mies, joka ei osannut sanoa ei) * Jussi- patsas parhaasta käsikirjoituksesta 1978 (elokuva Jäniksen vuosi) == Romaani == * == Lähteet == * * === Viitteet === == Kirjallisuutta == * Mänttäri, Anssi: ”Kaksi matkaa Savitaipaleelle”, muistikuvia Kullervo Kukkasjärvestä. Filmihullu 5/1983. Luokka:Suomalaiset elokuvatuottajat Luokka:Suomalaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Jussi-palkinnon saajat Luokka:Itsemurhan tehneet Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Vuonna 1983 kuolleet
Jörg Woithe

Jörg Woithe (11. huhtikuuta 1963 Berliini) on saksalainen entinen uimari ja olympiavoittaja, joka edusti urallaan Itä-Saksaa. Hänen päämatkojaan olivat 50, 100 ja 200 metrin vapaauinnit. == Ura == Woithe voitti ensimmäisissä aikuisten kansainvälisissä arvokilpailuissaan, Neuvostoliiton pääkaupungissa Moskovassa järjestetyissä vuoden 1980 kesäolympialaisissa, 17-vuotiaana uransa suurimman saavutuksen; 100 metrin vapaauinnin olympiakullan. Loppukilpailussa Woithe peittosi ruotsalaiset Perit Holmertzin ja Johanssonin puolen sekunnin turvin. Kilpailut menivät Woithelta muutenkin melko hyvin, nimittäin Itä- Saksan 4 × 200 metrin vapaauintiviestijoukkue voitti olympiahopeaa isäntämaan jälkeen. Woithen saavutuksista Moskovassa on sittemmin liikkunut hieman kyseenalaisia huhuja. On väitetty, että Woithe olisi käyttänyt kiellettyjä aineita ennen kilpailuja, mutta väitteitä ei ole pystytty näyttämään toteen. Vuonna 1982 Woithe ui Erfurtissa 100 metrin vapaauinnin ensimmäisenä eurooppalaisena alle viidenkymmenen sekunnin (49,81). Samana vuonna järjestetyissä pitkän radan maailmanmestaruuskilpailuissa Ecuadorin Guayaquilissa, Woithe voitti maailmanmestaruuden 100 metrin vapaauinnissa ja pronssia 200 metrillä. Vuotta aikaisemmin silloisen Jugoslavian Splitissä järjestetyissä EM-kilpailuissa Woithe oli jo sijoittunut hopealle 100 metrin vapaauinnissa ja kolmanneksi 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Vuonna 1983 Roomassa järjestetyissä EM-kilpailuissa Woithe kahmi viisi mitalia, kolme hopeaa ja kaksi pronssia.Mitalit tulivat kaikista kolmesta viestistä, jälleen myös 100 metrin vapaauinnista sekä 200 metrin vapaauinnista. Seuraavana vuonna Los Angelesissä järjestettyihin olympialaisiin Woithe ei päässyt osallistumaan, sillä Itä-Saksa boikotoi kilpailuja yhdessä muun sosialistisen maailman kanssa. Bulgarian Sofiassa 1985 järjestetyissä EM-kilpailuissa Woithe voitti jälleen hopeaa 100 metrin vapaauinnissa. Aikaisempina vuosina Moskovassa Woithelle hävinnyt Johansson oli voittanut tämän EM-kilpailuissa, Sofiassa Woithen pudotti hopealle ranskalainen Stéphan Caron. Seuraavina vuosina Woithe voitti vielä kaksi mitalia; Madridissa 1986 pidetyissä MM- kilpailuissa Woithe oli osana Itä-Saksan 4 × 100 metrin vapaauintiviestin pronssijoukkuetta. Vuonna 1987 Ranskan Strasbourgissa järjestetyissä EM- kilpailuissa Woithe voitti uransa lopuksi ensimmäisen 50 metrin vapaauinnin Euroopan mestaruuden. Woithe lopetti vielä samana vuonna uintiuransa. Woithe teki urallaan yhden Euroopan ennätyksen, Münchenissä 1987 järjestetyssä Saksojen välisessä uintimaaottelussa Woithe ui 50 metrin vapaauinnin aikaan 22,47. == Lähteet == Luokka:Itäsaksalaiset uimarit Luokka:Saksalaiset uimarit Luokka:Itäsaksalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Landsbergin vankila

250px|pienoiskuva|Landsbergin vankila vuonna 2006. Landsbergin vankila () on vankila ja entinen kuritushuone, joka sijaitsee Landsberg am Lechin kylässä Kaakkois-Baijerissa Etelä-Saksassa 65 kilometrin päässä Münchenistä ja 34 kilometrin päässä Augsburgista. Sen suunnitteli Hugo Höfl käyttäen mallina panoptikon-vankilatyyppiä yhdistäen sen jugend-taidetyyliin. ==Historia== Landsbergin vankila rakennettiin vuonna 1910 kaupungin läntiselle alueelle. Tunnetuin vanki oli Adolf Hitler joka joutui vankilaan oluttupavallankaappausyrityksen seurauksena vuonna 1924 ja vapautui kahdeksan kuukauden jälkeen saman vuoden joulukuussa. Landsbergissa Hitler saneli kirjansa Taisteluni sihteerilleen Rudolf Hessille. Toisen maailmansodan jälkeen Landsbergin vankila oli Yhdysvaltain armeijan käytössä. Vuonna 1946 kenraali Joseph T. McNarney nimesi vankilan uudelleen nimellä "War Criminal Prison Nr. 1". Sinne vietiin tuomittuja sotarikollisia ja monia natsivirkailijoita. Viiden ja puolen vuoden aikana vankilassa teloitettiin hieman alle 288 sotarikollista joista 259 hirttämällä ja 29 ampumalla. 8. kesäkuuta 1952 annettiin Saksan liittotasavallan viimeinen kuolemantuomio. Yhdysvallat luovutti vankilan Baijerin oikeusministeriön käyttöön vuonna 1958 jolloin luovuttiin kuolemantuomioista sekä War Criminal Prison No. 1-nimestä.. Nykyään vankilassa on työtoimintaa ja erilaisia kuntouttavia toimintoja. ==Landsbergin vankilan tunnettuja vankeja== * Anton von Arco auf Valley, poliittinen aktivisti joka ampui Baijerin pääministeri Kurt Eisnerin * Karl Fiehler, natsipuolueen jäsen * Michael Graeter, rikoksena konkurssin salaaminen, uskottomuus * Rudolf Hess, natsipuolueen varajohtaja * Adolf Hitler, natsipuolueen johtaja, tuomittiin oluttupavallankaappauksen johtamisesta * Uli Hoeneß, veronkiertäjä * Adolf Hühnlein, natsipuolueen jäsen * Hermann Kriebel, osallisena oluttupavallankaappakseen * Günter Maschke, siviilipalveluksesta kieltäytyjä * Emil Maurice, natsipuolueen jäsen * Josef Müller, sijoitusneuvontarikos * Hannsheinz Porst, tuomittiin maanpetoksesta * Ernst Pöhner, osallisena oluttupavallankaappakseen * Helg Sgarbi, rikoksena petoksen ja kiristyksen yrittäminen * Gregor Strasser, natsipuolueen johtaja * Julius Streicher, Der Stürmer -propagandalehden perustaja * Friedrich Weber, osallisena oluttupavallankaappakseen * Karl-Heinz Wildmoser nuorempi, rikoksena lahjonta ja kavallus. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Landsberg am Lech kylän verkkosivut Luokka:Saksan vankilat Luokka:Baijerin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Baijerin historia Luokka:Natsi-Saksa
Bernhardt Häkli

Bernhardt Hjalmar Häkli (30. kesäkuuta 1890 Teisko - 17\. maaliskuuta 1962 Teneriffa) oli suomalainen taidemaalari ja huonekalutehtaan johtaja. Häklin vanhemmat olivat kaakelinvalaja Juhana Häkli ja Anna Vilmi. Hän opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa 1907 ja 1910–1911. Häklin töitä oli ensimmäistä kertaa näytteillä 1916 ja hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1916–1921. Häkli kuului Einar Reuterin vuonna 1920 perustamaan Vapaat-nimiseen taiteilijaryhmään johon kuuluivat myös Helene Schjerfbeck ja Ragnar Ungern. Ryhmä piti ensimmäisen yhteisnäyttelynsä marras- joulukuussa 1920 Salon Strindbergillää Helsingissä sekä toisen ja samalla viimeisen näyttelynsä maalis-huhtikuussa 1924 Gösta Stenmanin salongissa Helsingissä. Häkli jäi pois ryhmän toiminnasta perustettuaan 1925 oman huonekalutehtaan Lahteen. Häkli oli ollut aiemmin Mikko Nupposen perustaman Oy Vihdin Puusepät-huonekalutehtaan palveluksessa Lahdessa sekä Vesalan Puusepäntehdas Oy:n johtajana. Vuonna 1919 hän perusti yhdessä liikekumppaniensa kanssa Lahteen Lahden Puusepät Oy nimisen huonekalualan yrityksen jossa hän toimi teknillisenä johtajana. Vuonna 1925 Häkli perusti oman yrityksensä nimeltä Huonekalutehdas Häkli. Häkli pyrki käyttämään tehtaassaan mahdollisimman tehokkaita valmistusmenetelmiä ja hän suunnitteli myös itse osan tehtaan valmistamista huonekaluista. Häklin huonekaluyritys oli 1950-luvun puolivälissä Suomen toiseksi suurin huonekalutehdas ja yhdeksänneksi suurin puusepänyritys. Sillä oli 22 omaa myymälää Suomen 16 paikkakunnalla. Sen alamäki alkoi 1950-luvun lopulla ja lopulta se meni vararikkoon 1964, pari vuotta Häklin kuoleman jälkeen. == Lähteet == * Suomen kuvataiteilijat matrikkeli * Taide.veijola.net: Bernhardt Häkli * Tuija Hautala-Hirvioja: Modernin etsijä H. Ahtela * Kuka, Mitä, Lahti: Lahti, puuseppien kaupunki * Kuka, Mitä, Lahti: Lahti, huonekaluteollisuuden keskus === Viitteet === Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Vuonna 1890 syntyneet Luokka:Vuonna 1962 kuolleet
TSG 1899 Hoffenheim

TSG 1899 Hoffenheim on saksalainen jalkapalloseura Sinsheimin Hoffenheimin kaupunginosasta. Seuran edeltäjä Turnverein Hoffenheim perustettiin vuonna 1899, mutta jalkapallojaos periytyy vuonna 1921 perustetusta seurasta Fußballverein Hoffenheim. Seurat yhdistyivät vuonna 1945 nykyiselle nimelle. Seuran edustusjoukkue pelasi 1990-luvun alkuun saakka alasarjoissa, kunnes seurassa aiemmin itsekin pelannut miljonääri Dietmar Hopp tuli sen sponsoriksi. Hoppin sijoittamien kymmenien miljoonien eurojen avulla seura nousi 18 vuodessa kahdeksannelta sarjatasolta Bundesliigaan kaudeksi 2008–2009. Hoffenheim on parhaimmillaan sijoittunut Bundesliigassa kolmanneksi kaudella 2017–2018 ja neljänneksi kaudella 2016–2017. Seuran noustua Bundesliigaan sen vanha Dietmar Hopp Stadion kävi liian pieneksi, joten seura pelasi syksyn 2008 Bundesliiga-ottelunsa Mannheimissa sijaitsevalla Carl-Benz- Stadionilla, kunnes sen uusi kotikenttä Rhein-Neckar-Arena valmistui tammikuussa 2009. == Entisiä valmentajia == * Markus Babbel * André Breitenreiter * Hans-Dieter Flick * Marco Kurz * Lorenz-Günther Köstner * Julian Nagelsmann * Marco Pezzaiuoli * Ralf Rangnick * Holger Stanislawski == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Hoffenheimin sivusto * Hoffenheim Bundesliigan sivustolla Luokka:Saksalaiset jalkapalloseurat Luokka:Baden- Württembergin jalkapallo Luokka:Vuonna 1899 perustetut urheiluseurat
AMD Phenom

Phenom on AMD:n työpöytäkäyttöön suunnattu suoritinsarja, joka perustuu AMD K10 -arkkitehtuuriin. Ensimmäiset Phenom-suorittimet julkaistiin vuonna 2007 ==Phenom== Kolmiytimiset versiot (8xxx-sarja, koodinimeltään "Toliman") tulivat hieman neliytimisten (9xxx-sarja, koodinimeltään "Agena") jälkeen. Phenomeista on tehty myös FX-versioita, joiden ero tavallisiin suorittimiin nähden on niiden kerroinlukottomuus. AMD markkinoi Phenom-suorittimia ensimmäisinä aitoina neliytimisinä suorittimina (Intelin neliytimisissä on 2x2 sirua yhdessä kotelossa) ja kehui niiden huikeaa suorituskykyä. Suorittimien liitäntänä on AM2+-suoritinkanta, joskin ne ovat yhteensopivia vanhempienkin Socket AM2 -suoritinkantojen kanssa. Kaksiytimellisiä K10-suorittimia kutsutaan nimellä Athlon X2.http://plaza.fi/muropaketti/amdlta-uudet- kaksiytimiset-athlon-x2-prosessorit-k10 === Vika suorittimen TLB-puskurissa === Ennen Phenom-suorittimen julkaisemista niiden TLB-puskurissa () havaittiin vika.http://plaza.fi/muropaketti/amd-korjaa-phenomit-huhtikuussa Suorittimet tuotiin kuitenkin "viallisina" markkinoille, ja vian kiertämiseksi julkistettiin bios-korjaus, joka poisti käytöstä jotain suorittimen ominaisuuksia hidastaen suorittimien toimintaa noin 10 prosentilla. Myöhemmin ilmestyi suorittimen kolmas versio, jossa ongelma oli korjattu. ===Piirit=== ==== Agena (65 nm SOI)==== *Neljä AMD K10-ydintä *L1-välimuisti: 64+64 kt per ydin *L2-välimuisti: 512 kt per ydin *L3-välimuisti: 2 Mt *Muistiohjain: Kaksikanavainen DDR2-1066 MHz *Suoritinkanta: AM2+ *TDP: 65, 95, 125 ja 140 W *Kellotaajuus: 1 800–2 600 MHz *Mallit: Phenom X4 9100e – 9950 ==== Toliman (65 nm SOI)==== *Kolme AMD K10-ydintä *L1-välimuisti: 64+64 kt per ydin *L2-välimuisti: 512 kt per ydin *L3-välimuisti: 2 Mt *Muistiohjain: Kaksikanavainen DDR2-1066 MHz *Suoritinkanta: AM2+ *TDP: 65 ja 95 W *Kellotaajuus: 2 100–2 500 MHz *Mallit: Phenom X3 8250e – 8850 ==Lähteet== Phenom Luokka:Vuoden 2007 tekniikka
Arnold Ridley

Arnold Ridley, OBE (7. tammikuuta 1896 Bath – 12. maaliskuuta 1984 Northwood, Lontoo) oli brittiläinen näyttelijä ja näytelmäkirjailija. Ridley syntyi Bathissa. Hän haavoittui ensimmäisessä maailmansodassa. Tunnetuimman näytelmänsä The Ghost Train hän kirjoitti 1923. Näytelmästä on tehty lukuisia elokuvasovituksia, joista tunnetuin lienee vuonna 1941 valmistunut koomikko Arthur Askeyn tähdittämä versio. Parhaiten Ridley kuitenkin muistetaan sotamies Charles Godfreyn roolista BBC:n tilannekomediasarjassa Ruutiukot. Vuonna 1982 Ridleylle myönnettiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseerin (OBE) arvonimi. Ridley kuoli Lontoossa 88 vuoden ikäisenä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Englantilaiset näyttelijät Luokka:Englantilaiset näytelmäkirjailijat Luokka:Vuonna 1896 syntyneet Luokka:Vuonna 1984 kuolleet
Hallikirkko

Hallikirkko on useampilaivainen pitkäkirkko, jonka sivulaivat ovat yhtä korkeat tai lähes yhtä korkeat kuin keskilaiva. Sivulaivojen korkeus erottaa hallikirkon basilikasta, jossa keskimmäinen laiva on aina selvästi sivulaivoja korkeampi. Hallikirkossa keskilaiva saa valonsa sivulaivojen ikkunoista. Hallikirkkoja rakennettiin jo romaanisella ajalla, mutta ne yleistyivät etenkin gotiikan aikana. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kirkkoarkkitehtuuri
Stammheimin vankila

Stammheimin vankila () on vankila Stuttgartissa, Baden-Württembergissä Saksassa. Vankila sijaitsee Pohjois-Stuttgartissa Stammheimin esikaupunkialueella suuren asutuskeskuksen vieressä. Vankila on huipputeknisesti rakennettu, ja siellä on erittäin tiukka vartiointi- ja turvallisuustaso. Vankila rakennettiin vuosina 1959–1963 ja se otettiin käyttöön vuonna 1964. Stammheimin vankilasta tuli terroristijärjestö Punaisen armeijakunnan jäsenien pidätys- ja tutkintavankila. Myös tuomiot annettiin Stammheimin oikeussalissa, joka sijaitsee vankilan itäpäässä. Tuomioiden jälkeen monet terroristijärjestön jäsenet istuivat vankilassa. Myös Saksan vaarallisempia rikollisia sekä talousrikollisia on ollut vankilassa pidätettyinä. Uudet vankilapaikat terroristeille rakennettiin vuonna 1975, ja se oli yksi maailman tiukimmin vartioiduista vankiloista. Vankila on linnoitusmainen ja sinne on liki mahdotonta viedä mitään aseita tai työkaluja esimerkiksi pakoa varten. Vankilassa vangittuna olleet Punaisen armeijakunnan johtohahmot tekivät itsemurhan tai yrittivät sitä, mutta näitä itsemurhia on myös epäilty murhiksi. Kts. Punainen armeijakunta ja Stammheimin oikeudenkäynti ja vankeus Baden-Württembergin hallitus ilmoitti elokuussa 2007, että osavaltio aikoo purkaa vankilasiiven, jossa Punaisen armeijakunnan jäseniä pidettiin vankina 1970-luvulla. Myös vankilan lähistöllä olevat kerrostalot puretaan, sillä uutta vankilasiipeä pitäisi laajentaa purettujen talon viereen.Deutsche Welle news report ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Stammheimin vankilan sivusto * Sinnbild für das Ende der Terroristen, artikkeli vankilasta Stuttgarter Zeitung -lehdessä * Ainoan kuolemanyöstä henkiinjääneen, Irmgard Möller in haastattelu. Luokka:Stuttgartin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Saksan vankilat
Nartheks

Nartheks (tai narthex) on basilikassa atriumin ja runkohuoneen välinen katettu eteishalli. Alun perin nartheks oli tila, joka ei kuulunut varsinaiseen kirkkorakennukseen. Se oli tarkoitettu seurakuntaan kuulumattomille ihmisille, jotka eivät saaneet astua kirkkoon, mutta saivat seurata nartheksista jumalanpalvelusta. Nartheks saattoi olla joko kirkkorakennuksen esipiha tai katettu eteinen. Sittemmin nartheks menetti alkuperäisen tehtävänsä, kun myös muut kuin seurakuntalaiset saivat astua kirkkoon. Kirkkoarkkitehtuurissa kuitenkin rakennettiin edelleen kirkkoihin eteistila. ==Lähteet== Luokka:Kirkkoarkkitehtuuri Luokka:Arkkitehtuurin käsitteet Luokka:Tilat
Saurmag II

Saurmag II (, nimen latinisoitu muoto Sauromaces) oli Iberian (paikallisesti Kartlin eli itäisen Georgian) kuningas Khosroiani-dynastiasta vuosina 361–363 ja diarkki vuosina 370–378. Georgialainen historiallinen perinne ei hänestä kerro, mutta hänet mainitaan Rooman valtakunnan 300-luvun historioitsijan Ammianus Marcellinuksen teksteissä. Saurmag näyttää nousseen valtaistuimelle Mirian III:n, Iberian ensimmäisen kristityn kuninkaan, kuoleman jälkeen vuonna 361 ja harjoittaneen Roomaa kannattavaa politiikkaa. Vuonna 363 persialainen sassanidikuningas Sapor II syrjäytti hänet ja asetti hänen paikalleen Varaz- Bakur I:n. Iranilaisten sekaantuminen Kaukasuksen asioihin sai lopulta aikaan Rooman vastaiskun, ja myöhemmin vuonna 370 Rooman keisari Valens lähetti alueelle kaksitoista legioonaa – noin 12 000 miestä – Terentiuksen johdossa palauttamaan Saurmagin valtaan Iberian Armeniaan ja Lazicaan rajautuvissa läntisissä pronvisseissa. Varaz-Bakurin seuraajan Mirdat III:n sallittiin jäädä hallitsemaan kuningaskunnan koillisosaa. Sapor ei tunnustanut sopimusta ja piti sitä syynä sodalle, aloittaen uudelleen sotatoimet Roomaa vastaan vuoden 371 alussa. Kuitenkin vuoteen 378 mennessä goottisota sai Rooman hylkäämään Saurmagin; hänen hallintonsa lienee hajonnut Iberian siirtyessä kokonaan tai osittain sassanidien vasallivaltioksi. == Lähteet == Luokka:Georgian kuninkaat Luokka:Khosroianit Luokka:Syntymävuosi tuntematon Luokka:Kuolinvuosi tuntematon
MiniDVD

MiniDVD tarkoittaa kahta asiaa:http://fin.afterdawn.com/sanasto/termit/minidvd.cfm * DVD-levyä, jonka halkaisija on 8 senttimetriä. * Tallennustekniikkaa. ==DVD-levy== MiniDVD on 8 senttimetriä halkaisijaltaan oleva DVD-levy, johon pystyy kirjoittamaan 1,4 tai 2,8 gigatavua (yksipuolinen/kaksipuolinen levy) dataa tai videoa. MiniDVD:itä käytetään muun muassa nykyaikaisten videokameroiden tallennusvälineinä. Tallennusajat vaihtelevat 20–60 minuutin välillä riippuen tallennusformaatista. ==Tallennustekniikka== MiniDVD (myös cDVD) -tallennustekniikalla kirjoitetaan CD-R- tai CD-RW-levylle DVD-Video- formaattia. Levyä voidaan toistaa DVD-soittimessa. Hyvälaatuista MiniDVD-kuvaa mahtuu levylle noin 20 minuuttia. MiniDVD:n ongelmina nähdään muun muassa se, että kaikki DVD-soittimet eivät tue sitä, ja tallennetulle levylle ei mahdu kuin rajallinen määrä videota. Videon tallentamista CD-levylle suositellaan esimerkiksi Video-CD -formaattiin, joita pystyy toistamaan useimmilla DVD- soittimilla. ==Lähteet== Luokka:DVD-tallennusvälineet
Beetalaktoglobuliini

Beta-laktoglobuliini eli β-laktoglobuliini eli BLG on lehmän ja usean muun nisäkkään yleisin heraproteiini. ß-Laktoglobuliinia ei esiinny ihmisen maidossa . == Ominaisuudet == Kooltaan β-laktoglobuliini on kohtalaisen pieni proteiini, noin 18,4 kDa. ß-Laktoglobuliinille on tyypillistä, että se esiintyy taskumaisena rakenteena. Proteiini kykenee sitomaan erilaisia yhdisteitä kuten kalsiumioneja sekä rasvahappoja ja vitamiineja. Proteiinia tutkitaankin mahdollisena biologisten aineiden kuljettajamolekyylinä . β-Laktoglobuliini on syynä useimpiin maitoallergioihin . == Lähteet == Luokka:Proteiinit
Varaz-Bakur I

Varaz-Bakur I (tai Aspacures II, ) oli Iberian (paikallisesti Kartlin eli itäisen Georgian) kuningas Khosroiani-dynastiasta noin vuosina 363–365. Hänen nimensä Aspacures, jonka kirjasi muistiin samaan aikaan elänyt historioitsija Ammianus Marcellinus (XXVII 12. 16), on ilmeisesti latinisoitu versio myöhempien, varhaiskeskiaikaisten georgialaisten kronikoiden nimistä Varaz- Bakur tai Varaz-Bakar. Ammianuksen mukaan Varaz-Bakurista teki Iberian kuninkaan persialainen sassanidihallitsija Sapor II, kun hänen vanhempi veljensä Saurmag II oli syrjäytetty valtaistuimelta. Georgialaisen kronikoitsijan Leonti Mrovelin kuvaus hänestä "hurskaudettomana miehenä ja uskon vihaajana" on tässä mielessä merkittävä: tuohon aikaan se merkitsi zarathustralaisia sympatioita ja viittaa myös hänen Persiaa kannattavaan poliittiseen suuntautumiseensa. Leonti kertookin seuraavaksi, että hänestä tuli Persian vasalli. == Lähteet == Luokka:Georgian kuninkaat Luokka:Khosroianit Luokka:Syntymävuosi tuntematon Luokka:Kuolinvuosi tuntematon