EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Pentti Nikula

Pentti Kustaa Nikula (s. 3. helmikuuta 1939 Somero) on suomalainen seiväshyppääjä, Euroopan mestari, maailmanennätysmies ja viiden metrin haamurajan rikkoja. Nikula voitti EM-kultaa seiväshypyssä Belgradissa 1962 tuloksella 480. Tokion olympialaisissa 1964 hän oli seitsemäs. Nikula oli ennakkosuosikki Belgradissa, sillä hän oli hypännyt seiväshypyn maailmanennätyksen 494 Kauhavalla 22. kesäkuuta 1962. Seuraavalla hallikaudella Nikulasta tuli maailman ensimmäinen viiden metrin ylittäjä hypättyään samassa kisassa 500, 505 ja 510 Pajulahdessa 2. helmikuuta 1963. Nämä kolme ylitystä paransivat kukin aiempaa maailmanennätystä. Suomen mestaruuden Nikula voitti vuosina 1962 ja 1964 sekä Pohjoismaiden mestaruuden 1963. Vuoden urheilijaksi hänet valittiin 1962. Samana vuonna Pentti Nikula äänestettiin Vuoden suosituimmaksi suomalaiseksi Viikkolehden äänestyksessä. Hän sai erikoispostimerkin 1994 ja Pro Urheilu -palkinnon merkittävästä urasta oli vuorossa 2006. Seuratasolla Nikula edusti Someron Esaa. Hänen pituutensa on 179 cm ja painonsa 70 kg. Nikula on kotoisin Someron Ihamäen kylästä. Urheilu-uransa jälkeen hän teki pitkän työuran Päijät-Hämeen liiton edunvalvontapäällikkönä. Kesäkuussa 2012 paljastettiin Somerolla Pentti Nikulan patsas, jonka on tehnyt kuvanveistäjä Sofia Saari. Nikulan puoliso Leena, o.s. Vesala, saavutti yleisurheilussa useita SM-mitaleja.. Heidän poikansa Kimmo Nikula kilpaili seiväshypyssä nuorten sarjoissa. == Ennätykset aikajärjestyksessä == 471 Itä-Berliini 25. helmikuuta 1962 Euroopan ennätys hallissa 472 Lahti 6. toukokuuta 1962 Euroopan ennätys 475 München 26. toukokuuta 1962 Euroopan ennätys 480 Jyväskylä 29. toukokuuta 1962 Euroopan ennätys 485 Karhula 8. kesäkuuta 1962 Euroopan ennätys 494 Kauhava 22. kesäkuuta 1962 maailmanennätys 492 Pajulahti 19. tammikuuta 1963 hallimaailmanennätys 500 Pajulahti 2. helmikuuta 1963 hallimaailmanennätys 505 Pajulahti 2. helmikuuta 1963 hallimaailmanennätys 510 Pajulahti 2. helmikuuta 1963 hallimaailmanennätys 500 Pori 5. toukokuuta 1963 Euroopan ennätys == Lähteet == * * http://trackfield.brinkster.net/ * http://www.gbrathletics.com/nc/fin.htm ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * * Ylen Elävä arkisto: Lasikuitu kohotti Pentti Nikulan maagisiin ME-korkeuksiin * Ylen Elävä arkisto: Nikulan EM-hyppy Belgradissa * * == Kirjallisuus == * Urho Salo: Pentti Nikula, seiväskomeetta (2009) Luokka:Suomalaiset seiväshyppääjät Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mervi

Mervi on suomalainen naisen etunimi. Nimi Mervi tuli käyttöön 1900-luvun alkuvuosina. Nimi on peräisin paikannimistä. Yksi ensimmäisistä Mervi- nimisistä, Mervi Ahla (s. 1917), sai tämän nimen Hattulan Mervessä sijaitsevan Merven kartanon mukaan. Nimi pääsi Suomen almanakkaan vuonna 1950, jolloin sen nimipäivä oli 6. tammikuuta. Vuodesta 1952 lähtien se on ollut nykyisellä päivällään, 21. syyskuuta. Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Mervi- nimen on vuoden 2019 loppuun mennessä saanut 10 621 naista ja ainakin yksi mies. Suurin osa heistä on syntynyt vuosien 1940 ja 2000 välisenä aikana. == Tunnettuja Mervejä == Mervi on seuraavien tunnettujen henkilöiden nimi: * Mervi Ahla (1917–1995), rehtori ja yliopistonlehtori * Mervi Airaksinen (s. 1980), teknologia-alan yritysjohtaja * Mervi Enqvist, Inderjit Kaur Khalsa, ent. Mervi Rannikko (s. 1970), elokuvaohjaaja ja joogaopettaja * Mervi Heikkilä (s. 1974), kirjailija, runoilija ja kirjastonjohtaja * Mervi Helkkula (s. 1957), ranskan kielen professori * Mervi Junkkonen (s. 1975), elokuvaohjaaja * Mervi Järventaus (1919–2006), näyttelijä ja lausuntataiteilija * Mervi Kaarninen (s. 1957), Suomen historian dosentti * Mervi Kallio (s. 1977), urheilutoimittaja * Mervi Kantokorpi (1958–2023), opettaja, kirjallisuuskriitikko ja vapaa kirjoittaja * Mervi Katainen (s. 1978), kokoomuslainen poliitikko, Jyrki Kataisen puoliso * Mervi Kianto (s. 1947), pianisti ja pianopedagogi * Mervi Koistinen (s. 1977), pesäpalloilija * Mervi Koponen (s. 1976), laulaja, vuoden 2011 tangokuningatar * Mervi Koski (s. 1955), kirjailija ja informaatikko * Mervi Kytösalmi-Buhl (s. 1948), kuvataiteilija ja videotaiteen pioneeri * Mervi Laaksonen (s. 1975), biologi * Mervi Markkanen (s. 1984), ampumahiihtäjä * Mervi Multamäki, ent. Hiltunen (s. 1963), laulaja ja ääninäyttelijä * Mervi Niskanen (s. 1963), rahoituksen professori * Mervi Pakkanen (s. 1952), psykologi ja kirjailija * Mervi Pantti (s. 1964), viestintätieteen professori * Mervi Paulasto-Kröckel (s. 1966), elektroniikan integroinnin ja luotettavuuden professori * Mervi Pesu, o.s. Väisänen (s. 1973), hiihto- ja pyöräsuunnistaja * Mervi Pohjanheimo (s. 1945), tv-tuottaja ja ohjaaja * Mervi Simoska (s. 1970), Juvan kunnanjohtaja * Mervi Takatalo (s. 1981), näyttelijä * Mervi Tapola (1954–2019), mäkihyppääjä Matti Nykäsen puoliso 2001–2003 ja 2004–2010. == Lähteet == * ===Viitteet=== Luokka:Etunimet
Pô

thumb|260px|Pic de Nahouri -vuori lähellä Pôta. Pô on kaupunki eteläisessä Burkina Fasossa Nahourin provinssissa. Kaupungin kerrotaan olevan perustettu vuoden 1500 tienoilla. Pôssa on sotilastukikohta. Vuonna 1983 Blaise Compaorén johtamien joukkojen kapina vapautti Thomas Sankaran vankilasta ja nosti tämän presidentiksi. Pôn kansallispuisto on lähellä kaupunkia. Vuonna 2006 Pôssa oli vajaat 24 320 asukasta. == Lähteet == Luokka:Burkina Fason kaupungit
Gaoua

Gaoua on kaupunkikunta sekä Sud-Ouestin alueen ja Ponin provinssin hallinnollinen keskus Burkina Fasossa. Se sijaitsee 395 kilometriä Ouagadougousta lounaaseen. Kunnassa on 78 000 ja kaupunkialueella 45 200 asukasta (vuonna 2019, väestönlaskenta). ==Maantiede ja asutus== Gaouan kunnan pinta-ala on 874 ja kaupunkialueen 45,6 neliökilometriä. Kaupunkikunta rajoittuu pohjoisessa Bouroum-Bouroumin ja Nakon, koillisessa Malban, idässä Bousseran, kaakossa Gombloran, etelässä Midebdon, lounaassa Périgbanin ja lännessä Loropénin kuntiin. Maisemaa leimaa pohjoisesta etelään ulottuva kukkulajono. Tärkeimmät vesistöt ovat Mouhounin eli Mustan-Voltan sivujoki Poni ja siihen laskeva Kpanga Pô. Luonnonvarainen kasvillisuus on metsä-, pensas- ja puusavannia sekä galleriametsiä. Seutu kuuluu Sudanin ilmastovyöhykkeeseen. Vuotuinen sademäärä on 700–1 100 millimetriä. Sadekausi kestää toukokuusta marraskuuhun. Keskilämpötilat vaihtelevat 24,9 ja 30,2 asteen välillä. Kuntaan kuuluu 8 kaupunginosaa ja 56 kylää. Asukkaat ovat etupäässä lobeja ja ganeja. ==Liikenne, talous ja palvelut== Gaouan kautta kulkee Norsunluurannikon rajalle johtava maantie RN12 ja Ghanan rajalle johtava päällystämätön RN11. Kaupungissa on nykyaikainen liikenneasema. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kaupankäynti ja käsityöammatit. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, maissi, hirssi, riisi, lehmänpapu, maapapu, jamssi, maniokki ja peruna. Myytäväksi kasvatetaan puuvillaa, maapähkinää ja soijaa. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, siat ja siipikarja. Gaoua on torialueineen tärkeä rajakaupan välittäjä. Teollisuutta ei ole juuri lainkaan. Kaupungin lähellä kaivetaan kultaa perinteisin menetelmin. Kaupungissa toimii kaksi julkista lyseota, yksityinen tekninen lyseo, sosiaalialan oppilaitos ja opettajaopisto. Terveyspalveluihin kuuluvat aluesairaala, poliklinikka, terveyskeskukset ja apteekit. Kulttuurilaitoksia ovat museo, kirjasto ja naisten talo. ==Matkailu ja nähtävyydet== Seudun nähtävyyksiä ovat Gaouan kansatieteellinen museo, Unescon maailmanperintöluetteloon kuuluvat Loropénin rauniot, Diébougoun luolat sekä lobikylien omaperäinen kulttuuriperintö. Kaupungissa on muutama hotelli ja muita majoituspalveluja. ==Lähteet== Luokka:Burkina Fason kaupungit
Widukind

Widukind tai Wittekind (noin 755 – 7. tammikuuta 810) oli saksipäällikkö ja saksien itsenäisyyden ja pakanallisen uskon puolustaja. Kun Kaarle Suuri oli alistanut saksit vuonna 777, Widukind pakeni tanskalaisten luo. Widukind palasi kotiseuduilleen sen jälkeen, kun Kaarle Suuri oli lähtenyt Espanjaan. Widukind nostatti saksit kapinaan, ja saksit alkoivat tehdä ryöstöretkiä frankkien hallitsemille alueille. Myös vendit ja friisit yhtyivät kapinointiin. Kaarle Suuren Espanjan-retki oli keskeytettävä, kun arabien ja baskien vastarinta olikin odotettua voimakkaampaa. Retken aikana alkoivat Widukindin johtamat valtakunnan pohjoisosan saksit kapinoida. Kaarle teloitutti 4 500 saksitaistelijaa lokakuussa 782 Verdenin verilöylyssä. Sekään ei lopettanut kapinaa. Saksien ja frankkien taistelu laantui vasta kun Kaarle Suuri sai Widukindin kääntymään kristityksi. Widukind ja suuri joukko hänen seuraajiaan kastettiin vuonna 785. Kasteen jälkeen hän joutui ilmeisesti viettämään loppuelämänsä vankina luostarissa Tarinoiden mukaan hän kuitenkin rakennutti kääntymisensä jälkeen useita kirkkoja. Toisten legendojen mukaan Widukind ratsasti ennen kastettaan mustalla hevosella ja sen jälkeen valkealla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Vuonna 755 syntyneet Luokka:Vuonna 810 kuolleet Luokka:Germaanien heimopäälliköt Luokka:Keskiajan henkilöt
Ruukku (lehti)

Ruukku oli taustaltaan esikoislestadiolaisten henkilöiden julkaisema lehti, jolla ei ollut esikoislestadiolaisessa liikkeessä tunnustettua asemaa. Lehden perustivat vuonna 1998 liikkeen virallista kantaa liberaalimmat nuoret aikuiset. Ruukku-lehden tarkoitus oli toimia kristillisen uskon ja siihen läheisesti liittyvien asioiden avoimena keskustelukanava sekä tiedottaa erilaisista tapahtumista ja ilmiöistä. Ruukku-lehden Internet-sivusto oli Nettiruukku. Nettiruukku perustettiin kesällä 2000. Sivut palvelivat Ruukun tilaajia ja muita kävijöitä; sivuilla voi mm. osallistua nettikeskusteluun ja tilata Ruukku-lehden. Ruukun toimituksessa, Nettiruukku mukaan lukien, työskenteli vapaaehtoisena noin 20 julkaisualan ammattilaista ja harrastajaa kirjoitus-, valokuvaus-, kuvitus-, taitto-, web-suunnittelu-, tuotanto-, markkinointi- ja muissa julkaisunvalmistustehtävissä. Lehteä julkaisi Fonticulus ry, joka on perustettu vuonna 2001. Alkuvuosina lehteä julkaisi Kunnon Seura ry. Paperilehti ja sen nettiversio ovat sittemmin lakanneet ilmestymästä. ==Aiheesta muualla== *Nettiruukku, Ruukun kotisivut Luokka:Esikoislestadiolaisuus Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset kristilliset aikakauslehdet
Kalmar FF

Kalmar Fotbollförening on jalkapalloseura Kalmarista, Ruotsista. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa Ruotsin korkeimmalla sarjatasolla Allsvenskanissa. Seura on perustettu 1. lokakuuta vuonna 1910. Se on voittanut kahdesti Ruotsin Cupin. ==Ennätyksiä== * Eniten otteluita: Johny Erlandsson, 753 * Eniten maaleja: Sten-Åke Johansson, 351 * Kotiottelun yleisöennätys: 15 093 katsojaa Malmö FF:a vastaan vuonna 1949 ==Saavutuksia== * Ruotsin Cupin voitto 1981, 1987, 2007 * Allsvenskanin mestaruus: 2008 * Allsvenskanin kakkossija 1985 ==Entisiä päävalmentajia== * Nanne Bergstrand (1998–1999, 2003–2013, 2017–2018, 2020) * Bo Johansson (1973, 1977–1978, 1982–1983) * Conny Karlsson (2000–2002) * Peter Swärdh (2015–2017) * Henrik Rydström (2018, 2021–2022) * Magnus Pehrsson (2019) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Virallinen sivu * Röda Bröder, kannattajien sivu Luokka:Kalmarin kunta Luokka:Ruotsalaiset jalkapalloseurat
Pianosonaatti nro 26 (Beethoven)

Ludwig van Beethovenin pianosonaatti nro 26 Es-duuri op. 81a, lisänimeltään Les Adieux (suomeksi Jäähyväissonaatti), on Pateettisen sonaatin ohella toinen niistä sonaateista, jolle Beethoven on itse antanut lisänimen. Se on sävelletty vuosien 1809 ja 1810 aikana. Se on saanut nimensä siitä, kun Beethovenin sonaattien tärkein ja uskollisin tilaaja arkkiherttua Rudolph lähti Wienistä pakoon ranskalaisia vuonna 1809. Jäähyväisten lisäksi sonaatti kuvaa jälleennäkemistä ja sen odotusta. == Historiaa == Arkkiherttua Rudolph oli ollut Beethovenin hyvä ystävä, oppilas ja yksi uskollisimpia sonaattien tilaajia. Hänen avullansa Beethoven onnistui harjoittamaan häilyvää elinkeinoaan, mutta Rudolphin lähdön jälkeen se oli vielä vaikeampaa. Rahoittajan lisäksi Beethoven menetti hyvän ystävän ja oppilaan, ja niinpä hän omisti sonaatin Rudolphille. Beethoven on omistanut tälle muitakin suurteoksia, joihin kuuluvat mm. pianokonsertto nro 5 Es-duuri Keisarikonsertto, Missa solemnis ja pianotrio Arkkiherttua. Beethoven on onnistunut pukemaan ahdistuksen, epävarmuuden ja tuskan hienosti musiikiksi. Varsinkin sonaatin toinen eli hidas osa on tuskainen, jopa riipivä. Myöhemmin Beethoven moitti kustantajaansa siitä, että sonaatista oli jäänyt lisänimi Das Lebewohl (Jäähyväiset) pois. Oli vain ranskalainen käännös Les adieux, mikä oli sinänsä ironista, kun ajattelee, miksi Rudolph pakeni Wienistä. Sitä paitsi ranskankielisestä käännöksestä puuttui alkuperäisen ilmaisun henkilökohtaisuus. == Rakenne == Sonaatissa on kolme osaa: #Das Lebewohl (Les Adieux). Adagio — Allegro #Abwesenheit (L´absence). Andante espresivo "In gehender Bewegung, doch mit Ausdruck" #Das Wiedersehen (Le retour). Vivacissimamente "Im lebhaftesten Zeitmasse." Sonaatin ensimmäisessä osassa käy ilmi selvästi se, että Beethovenin ja arkkiherttua Rudolphin jäähyväiset eivät olleet surulliset, toisin kuin jälleennäkemisen välissä oleva aika, odotus. Se on piinallinen, eikä ole millään loppua. Odotus käy pitkäksi. Mutta jos jäähyväiset olivat iloiset, niin jälleennäkeminen oli suorastaan riemukas. Pianotekninen loisto on huipussaan pianistin soittaessa nopeita juoksutuksia ja oktaavikuvioita. Välissä on kuitenkin aina rauhallisia kohtia, jotka sisältävät yksinkertaisen ja kauniin melodian. Koko sonaatissa yleensäkin on keskitytty paljon oktaaveihin. Sonaatin kolmen ensimmäisen nuotin yläpuolelle säveltäjä on kirjoittanut "Le-be-wohl" (Jäähyväinen), se on ikään kuin auttamassa pianistia saamaan mahdollisimman kauniin ja laulavan äänen. ==Aiheesta muualla== * Piano Sonata No. 26, Op. 81a (Beethoven, Ludwig van) IMSLP / Petrucci Music Library Luokka:Ludwig van Beethovenin pianosonaatit Luokka:1810-luvun musiikkiteokset
Kauko Nyström

Kauko Kalervo Nyström (3. maaliskuuta 1933 Somero - 1\. helmikuuta 2009) oli suomalainen seiväshyppääjä. Hän kilpaili myös kymmenottelussa. Nyström voitti EM-pronssia seiväshypyssä Belgradissa 1962 tuloksella 460 cm. Ennätyksensä 483 cm hän hyppäsi Mäntässä 23. heinäkuuta 1963. Suomen mestaruuden Nyström voitti vuonna 1963 (tulos 480 cm). Lisäksi hän saavutti kymmenottelussa SM-pronssia vuonna 1956. Seuratasolla Nyström edusti Someron Esaa, Jokioisten Jännettä ja Someron Voimaa. Työuransa Nyström teki kelloseppänä, ja töissä hän kävi elämänsä loppuun asti. Hän menehtyi auto-onnettomuudesta saamiinsa vammoihin 75 vuoden ikäisenä. 9\. tammikuuta 2016 järjestetyssä tilaisuudessa Pajulahden urheiluopistolla Nyström valittiin Suomalaisen seiväshypyn Hall of Famen jäseneksi yhdessä Rauli Pudaksen kanssa. == Lähteet == * * http://trackfield.brinkster.net/ * http://www.gbrathletics.com/nc/fin.htm ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset seiväshyppääjät Luokka:Suomalaiset kellosepät Luokka:Liikenneonnettomuudessa kuolleet Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
Turkmenialainen tyttöystävä

Turkmenialainen tyttöystävä on Leevi and the Leavings -yhtyeen kymmenes albumi, ja se julkaistiin vuonna 1993. Levy on yhtyeen viimeinen LP-muodossa julkaistu albumi. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Gösta Sundqvist ‎– laulu, sähkökitara, puupuhaltimet, piano ja kosketinsoittimet * Risto Paananen ‎– basso, akustinen kitara, kosketinsoittimet ja taustalaulu * Juha Karastie ‎– sähkö- ja akustinen kitara, mandoliini, banjo, oboe ja kosketinsoittimet * Niklas Nylund ‎– lyömäsoittimet, kitara ja kosketinsoittimet === Vierailevat muusikot === * Haije Sundqvist – taustalaulu * Tarja Merivirta – taustalaulu * Sergei Prjahin – lisäkitara * Emilio Pacheco – sormipiano, charango, kenacho, bombo, mohoceno * Riina Silpoja – alttoviulu, urut, haitari, taustalaulu * Sanna Silpoja – viulu, sello, huilu, taustalaulu === Muut tekijät === * Kari Kalén – tuottaja * Pekka Aarnio – tuottaja, taustalaulu * Sakari Riipinen – kansikuva, valokuvat == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Turkmenialainen tyttöystävä discogs.com-sivustolla Luokka: Leevi and the Leavingsin albumit Luokka: Vuoden 1993 albumit Luokka:Pekka Aarnion tuottamat albumit Luokka:Kari Kalénin tuottamat albumit
Pentti Eskola (yleisurheilija)

Pentti Kalervo Eskola (s. 16. heinäkuuta 1938 Vesilahti) on suomalainen yleisurheilija. Hänen päälajinsa oli pituushyppy, jossa hän ylitti ensimmäisenä suomalaisena kahdeksan metriä. Eskola saavutti pituushypyssä EM- pronssia Belgradissa 1962 tuloksella 785. Budapestin EM-kisoissa 1966 Eskola oli seitsemäs (tulos 751), mutta Tokion olympialaisissa 1964 hän ei selviytynyt finaaliin, koska hänellä oli jalkavaivoja. Suomen mestaruuden Eskola voitti vuonna 1963. Eskola osallistui urheilu-urallaan 17 maaotteluun, joista viisi kertaa Suomi-Ruotsi -otteluun, jonka hän voitti kesällä 1967. Eskolan kanssa samaan aikaan pituushypyssä kilpaili Rainer Stenius, jonka kanssa Eskolalla oli 1960-luvulla tiukkaa kisaa. Belgradin EM-kisoissa Eskola oli pronssilla ja Stenius hopealla. Eskola hyppäsi ennätyksensä 804 Helsingissä Maailmankisoissa 4. heinäkuuta 1963. Tuloksella hän oli kauden maailmantilaston kolmonen.Arponen 1997, s. 83. Vähän aiemmin Eskola hyppäsi Kauhavan juhannuskisoissa 815 voimakkaaseen (+3,9 m/s) myötätuuleen, joten tulosta ei hyväksytty. Eskola paransi pituushypyn Suomen ennätystä viisi kertaa ja oli ensimmäinen suomalainen kahdeksan metrin ylittäjä. Eskola otti Suomen ennätyksen haltuunsa elokussa 1962 juuri ennen vuoden EM-kisoja tuloksella 786. Näin Jorma Valkaman vuonna 1956 hyppäämä legendaarinen Suomen ennätys (SE) 777 oli siirretty syrjään. Kaudesta 1963 tuli sitten Eskolan huippuvuosi, sillä hän paransi ennätystä neljä kertaa eli aloittaen huhtikuussa 1963 Etelä-Afrikan Pretoriassa tuloksella 789 ja viikkoa myöhemmin samassa paikassa vielä 793. Kuukautta myöhemmin, toukokuussa 1963, Eskola paransi SE:tään Viialassa edelleen lukemiin 799. Heinäkuun alussa tuli sitten Helsingin Maailmankisoissa kauden paras eli 804. Seuratasolla Eskola edusti Tampereen Poliisi-Urheilijoita. Menestyksellisen pituushyppyvuoden päätteeksi hänet valittiin Suomessa vuoden 1963 parhaaksi urheilijaksiArponen 1997, s. 82. ja Viikkosanomien vuoden 1963 suosituimmaksi suomalaiseksihttps://www.hs.fi/ihmiset/art-2000002704680.html. == Parhaat tulokset == *804 (1) Helsinki 4. heinäkuuta 1963 (Maailmankisat) *799 (1) Viiala 26. toukokuuta 1963 *799 (1) Bremen 29. syyskuuta 1963 *797 (1) Karhula 9. kesäkuuta 1963 *796 (1) Tampere 15. kesäkuuta 1963 *796 (1) Helsinki 3. syyskuuta 1963 *793 (1) Pretoria 20. huhtikuuta 1963 *790 (1) Tampere 9. syyskuuta 1967 *789 (1) Pretoria 13. huhtikuuta 1963 == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset pituushyppääjät Luokka:Suomalaiset poliisit Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lillestrøm SK

Lillestrøm Sportsklubb on jalkapalloseura Lillestrømistä Norjasta. Se perustettiin vuonna 1917, kun kaksi paikallista seuraa yhdistyi. Seuralla on yli 2 300 jäsentä. Joukkue on voittanut viidesti Norjan mestaruuden ja neljästi cup-mestaruuden. Kotiottelunsa joukkue pelaa yli 12 000-paikkaisella Åråsen Stadionilla. == Saavutukset == * Norjan mestaruus 1959, 1976, 1977, 1986, 1989 * Norjan Cupin voitto 1977, 1978, 1981, 1985, 2007, 2017 * Royal Leaguen kakkossija 2005 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen sivu * Kanari-Fansen, kannattajien sivu Luokka:Skedsmo Luokka:Norjalaiset jalkapalloseurat Luokka:Vuonna 1917 perustetut urheiluseurat
Pariisin oppituomiot

Pariisin oppituomioissa (myös Pariisin yliopistokiista) Pariisin yliopistossa 1270-luvulla tuomittiin tiettyjen filosofisten oppien esittäminen harhaoppisena. Tuomioita esitti piispa Étienne Tempier ja tutkinta suoritettiin paavillisilla oikeuksilla. == Vuoden 1270 oppituomio == Vuoden 1270 tuomio tuomitsi averroismin. Tuomio luetteli harhaoppisina kolmetoista väitettä, jotka liittyivät Averroeksen teorioihin sielusta ja oppiin monopsykismistä, jonka mukaan yksilösielut ovat osia yhdestä maailmansielusta, sekä Aristoteleen teoriaan Jumalasta passiivisena liikkumattomana liikuttajana. Tuomion mukaan näiden väitelauseiden esittäjät tai opettajat joutuivat inkvisition rangaistaviksi. Kirkon konservatiiviset voimat pyrkivät käyttämään tuomiota poliittisiin tarkoituksiin pysäyttääkseen tai ainakin hallitakseen oletettuja uhkia, joita aristotelisen järkeilyn teologiset kysymykset aiheuttivat. Tuomio oli suunnattu erityisesti sellaisia radikaaleja skolastikkoja kuin Sigerus Brabantilaista vastaan. == Vuoden 1277 oppituomio == Tunnetumpi vuoden 1277 oppituomio luetteli 219 harhaoppista väitettä. Näihin lukeutui muun muassa Aristoteleen Fysiikkaan perustuvia väittämiä, kuten että Jumala ei voinut luoda useampia maailmoja tai maailmankaikkeuksia, vaan mahdollisia maailmoja oli yksi, jolloin nykyinen maailma oli välttämätön; että Jumala ei voinut liikuttaa pallonmuotoisia taivaita suoraviivaisella liikkeellä; ja että Jumala ei voinut laittaa kahta ruumista olemaan samaan paikkaan samaan aikaan. Nämä tuomiot johtivat Tuomas Akvinolaisen suoriin hyökkäyksiin omissa teoksissaan. == Vaikutus == Pierre Duhemin mukaan oppituomiot johtivat nykyaikaisen tieteen syntyyn, koska ne pakottivat ajattelijat hakemaan etäisyyttä Aristoteleen ajatteluun ja ajattelemaan maailmaa uusilla tavoilla. == Katso myös == * 1100-luvun renessanssi * Keskiajan filosofia * Keskiajan yliopisto == Kirjallisuutta == * Mäkinen, Virpi: Akateemiset harhaopit - Pariisin oppituomio teoksessa Keskiajan aatehistoria. Atena Kustannus Oy, Jyväskylä 2003. == Aiheesta muualla == * Stanford Encyclopedia of Philosophy: Condemnation of 1277 Luokka:1270-luku Luokka:Keskiajan filosofia Luokka:Pariisin historia
Laurent Gbagbo

Laurent Koudou Gbagbo (s. 31. toukokuuta 1945 Gagnoa) on norsunluurannikkolainen poliitikko ja maan entinen presidentti. Hän oli Félix Houphouët-Boignyn hallinnon vastustaja ja joutui 1970-luvulla vangituksi. Vuonna 1979 hän sai tohtorin tutkinnon Université Paris VII – Diderotista. Hän toimi professorina Cocody-Abidjanin yliopistossa ja myöhemmin kielten ja kulttuurien tiedekunnan dekaanina. Vuonna 1982 hän osallistui opettajien lakkoon ja perusti Norsunluurannikon kansanrintaman. Vuosina 1985–1988 hän oli maanpaossa Ranskassa. Gbagbo osallistui vuoden 1990 presidentinvaaleihin ainoana vastaehdokkaana Houphouët-Boignylle, mutta hävisi ne. Joulukuun 1999 Robert Guéïn vallankaappauksen jälkeen järjestetyissä vuoden 2000 presidentinvaaleissa Guéï julistautui voittajaksi, mutta Abidjanissa puhkesi kapina, jonka johdosta Guéï joutui pakenemaan. Gbagbosta tuli presidentti. Sotilaat järjestivät 19. syyskuuta 2002 vallankaappauksen, joka epäonnistui ja johti sisällissotaan kapinallisten hallitseman pohjoisen ja hallituksen hallussaan pitämän maan eteläosan välillä. Aselepoon päästiin muutaman kuukauden kuluessa ja Gbagbo sai pitää asemansa ja maahan tuotiin ulkomaisia rauhanturvaajia. Rauha rikkoontui marraskuussa 2004 kapinallisten kieltäydyttyä luovuttamasta aseitaan. Gbagbon kauden oli määrä päättyä 2005, mutta sitä jatkettiin useaan otteeseen, perusteena oli maan epävakaa tilanne. Rauhansopimus hallituksen ja kapinallisten (Forces nouvelles de Côte d'Ivoire) välillä allekirjoitettiin Burkina Fasossa maaliskuussa 2007 ja kapinallisten johtajasta Guillaume Sorosta tuli uusi pääministeri, kuitenkin kapinalliset hallitsivat suuria alueita Länsi- sekä Pohjois-Norsunluurannikosta. Vuoden 2010 vaalien toisella kierroksella oppositiojohtaja Alassane Ouattara sai Ranskan tukemien lähteiden mukaan 54 prosenttia äänistä. Gbagboa tukeva perustuslakineuvosto kuitenkin kumosi tuloksen ja julisti Gbagbon voittajaksi, ja sen jälkeen hän vannoi valan toiselle kaudelle. Vaalien jälkeen maassa puhkesi rajuja levottomuuksia, joissa kuoli noin 3 000 ihmistä. Euroopan unioni ja YK:n pääsihteeri Ban Ki-moon syyttivät armeijan tukemaa Gbagboa valtaan takertumisesta ja painostivat häntä luopumaan asemastaan. Gbagboa tukivat lähinnä etelän kristityt, kun taas Ouattaraa pohjoisen muslimit.Bbc.com Gbagbo pidätettiin 11. huhtikuuta 2011. Hänet pidättivät Ouattaran joukot, joita tukivat YK:n rauhanturvaajat sekä Ranskan joukot.Gbagbo otettu kiinniMtv3.fi Viitattu 11.4.2011 Gbagbo luovutettiin marraskuussa 2011 Haagin kansainväliselle rikostuomioistuimelle, jossa häntä syytettiin rikoksista ihmisyyttä vastaan. Oikeudenkäynti Gbagboa ja sotilasjohtaja Charles Ble Goudea vastaan alkoi tammikuussa 2016 ja sen arveltiin kestävän jopa 3-4 vuotta. Tuomioistuimen päätöksellä Gbagbo vapautettiin tammikuussa 2019 sotarikossyytteistä. Gbagbon vaimo Simone Gbagbo vapautettiin jo kaksi vuotta aiemmin. Myös Gbagbon apulainen Charles Blé Goudé vapautettiin. ==Lähteet== Luokka:Norsunluurannikon presidentit Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lentokenttä (televisiosarja)

Lentokenttä (Airport) on brittiläinen tositelevisiosarja, joka kertoo Britannian vilkkaimman lentoaseman, Heathrow’n lentoaseman arjesta. Ohjelman on tuottanut BBC. Suomessa sarjaa on esittänyt Yle TV2 ja TV Viisi. Jo ennen tositelevisiobuumia vuonna 1996 ensiesitetty Lentokenttä oli ensimmäisiä tositelevisiosarjoja, jotka laajensivat lajityyppiä poliisin työn kuvaamisesta muihinkin mielenkiintoisiin ammatteihin ja työpaikkoihin. Alun perin sarja kehitettiin tavanomaisen dokumenttisarjan ajatuksella, mutta eräät toistuvat vahvat henkilöhahmot veivät sitä tositelevision suuntaan. == Jaksot == === Vuosi 1997 === # Sumua # Sumun synnyttämä suma # Lentopelko # Hätälasku # Joulun yllätyksiä # Pamelan pauloissa # Neitsytmatka # Appelsiiniyllätys # Al Caponen ase # Spice Girlsien perässä ==Sarjassa esiintyvät lentokenttä henkilöt== Henkilö Lentoyhtiö/ Ammatti Anita Newcourt Kuninkaallisen sviitin hoitaja Michelle Harris Terminaalipäällikkö, Terminaali 3 David Duddy Asiakaspalvelun vastuuhenkilö, T1 Karen Jones Asiakaspalvelun vastuuhenkilö, T3 Dennis Stone Lentokenttävalokuvaaja John Cull, Qantasin lentokenttäpäällikkö Axle Gundarsson Stuertti, Icelandair Jeremy Spake Aeroflotin lentokenttäpäällikkö Shaker Mehio Asiakaspalvelupäällikkö, Gulf Air Robert Scott Maahanmuuttoviranomainen Maria Demetriou Asiakaspalvelun vastuuhenkilö, Cyprus Airways Eric Day Maahanmuuttoviranomainen Eben Twum- barima Valvoja, Ghana Airways Caroline Acherson Maahanmuuttoviranomainen Sarah Collins Sisäänkirjautumisen valvoja,, El Al Peter Luck Sisäänkirjautumisen valvoja, El Al Elaine Pringle lähettäjä, Lufthansa Annabel Davis poliisi Nikki Taylor Liikenteenvalvontaviranomainen Siobhan Feeney Sisäänkirjautumisen valvoja, Aer Lingus Corinne Cossu Ostoskonsultti Garth Powell Tullivirkailija Gregg Bailey Apulaispäällikkö, bmi Ciara Thorn Sisäänkirjautumisen valvoja, bmi Merla Celestine Lentokentän johtaja, Air Jamaica Nauaman Valvoja, Qatar Airways Gerard Robinson Lontoon ambulanssipalvelut Paul Schofield Kelvin Ogunjimi Portinvartija, Canadian Airlines Naomi Tembo Sisäänkirjautumisen valvoja, Kenya Airways Mina Rughani Lentokenttäpalvelujen päällikkö, Srilankan Airlines == Katso myös == * Lentokentällä == Lähteet == == Aiheesta muualla == * BAA London Heathrow Airport * BBC * UKTV * UKTV People Luokka:Brittiläiset tositelevisiosarjat Luokka:BBC:n televisio-ohjelmat
Reijo Vähälä

Reijo Untamo Vähälä (7. maaliskuuta 1946 Alajärvi – 27. syyskuuta 2024 TampereKuolinilmoitus. Aamulehti 25.10.2024, s. B10.) oli suomalainen korkeushyppääjä. Alajärven Paalijärvellä syntynyt Vähälä yllätti yleisurheilua seuraavat ihmiset Ateenassa Euroopan mestaruuskilpailuissa 1969 voittamalla EM-hopeaa korkeushypyssä tuloksella 217 cm. Ennen Ateenan EM-kisoja 188-senttisen Vähälän ennätys oli edellisenä kesänä hypätty 213, joka oli myös Suomen ennätys. Loppukilpailussa Vähälä paransi Suomen ennätystä kahteen kertaan: 214 ja 217. Joukkueenjohtaja Jukka Uunila piti Vähälän mitalia sodanjälkeisen suomalaisyleisurheilun suurimpana yllätyksenä. Vuoden 1971 EM- kisoissa Helsingissä Vähälä ei selviytynyt loppukilpailuun. EM-hallikisoissa Wienissä vuonna 1970 hän oli kymmenes. Ateenassa hypätty 217 jäi Vähälän uran parhaaksi. Suomen mestaruuden hän voitti vuosina 1966 ja 1970. Hän edusti Alajärven Ankkureita ja Tampereen Pyrintöä. Vähälä oli koulutukseltaan matemaatikko ja kirjassaan Elämäni hyppy hän kuvasi uraansa funktiolla f(x) = -0{,}443x^2 + 21{,}02x - 36{,}9, missä x on hänen ikänsä vuosina ja funktion arvo saavutettu tulos. Vähälä toimi Tampereella Aamulehden atk-päällikkönä. Hän oli suuntautunut kulttuuriin. Hän kävi eri puolilla Suomea esiintyen lausuntamatineoissa. == Lähteet == * * http://www.gbrathletics.com/nc/fin.htm * * Vähälä, Reijo: Elämäni hyppy === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset korkeushyppääjät Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Pentti Kahma

Pentti Aatos Kahma (s. 3. joulukuuta 1943 Alavieska) on suomalainen entinen yleisurheilija. Kahman päälaji oli kiekonheitto, mutta hän kilpaili myös kuulassa, pituudessa, moukarissa ja kymmenottelussa. Kahma voitti kiekonheitossa EM-kultaa Roomassa 1974 tuloksella 63,62. EM-kisoissa Helsingissä 1971 ja olympialaisissa Montrealissa 1976 hän oli kuudes. Suomen mestaruuden Kahma voitti seitsemän kertaa, vuosina 1970, 1971, 1973–1976 ja 1978. Parhaan tuloksensa 66,82 Kahma heitti Modestossa 24. toukokuuta 1975. Maailmantilastossa kausilla 1973–1976 Kahma oli sijoilla 4, 5, 5 ja 6. == Lähteet == * * http://trackfield.brinkster.net/ * http://www.gbrathletics.com/nc/fin.htm ==Aiheesta muualla== * Ylen Elävä arkisto: Kahmalle EM-kiekkokultaa Luokka:Suomalaiset kiekonheittäjät Luokka:Suomalaiset kuulantyöntäjät Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Heikki Lahti

Heikki Lahti (19. tammikuuta 1934 Suolahti – 7. helmikuuta 2019 Jämsänkoski) oli suomalainen pelimanni, mandoliinin soittaja ja kouluttaja. Heikki Lahti aloitti mandoliinin soiton viiden vuoden ikäisenä. Musiikkia perheessä soittivat sekä vaari, Väinö-isä että Heikki Lahden kaksi veljestä. Heikki Lahden pääinstrumentti on mandoliini, mutta hän soitti orkestereissa myös rumpuja sekä viulua, kitaraa, bassoa ja busukia. Työelämässä ollessaan hän toimi metallityön opettajana Jämsänkoskella. Heikki Lahti voitti kolme mandoliininsoiton Suomen-mestaruutta ja toimi pitkään mandoliininsoiton opettajana eri puolilla Suomea järjestetyillä kansanmusiikkikursseilla sekä Sibelius-Akatemiassa. Ulkomaan konserttimatkat suuntautuivat Euroopan lisäksi muun muassa Yhdysvaltoihin, Australiaan ja Venäjälle. Hänelle myönnettiin Kaustisen kansanmusiikkijuhlien Mestaripelimannin arvonimi Kaustisella 1991. Heikki Lahden yhtye valittiin vuoden yhtyeeksi Kaustisella vuonna 1997. Suomen kansanmusiikkiliiton kultaisen ansiomerkin hän vastaanotti vuonna 2004. Hänen soittoaan voi kuulla esimerkiksi levyllä Heikki Lahti – Mandoliinimestari sekä levyllä Meijän heitto (2007). Heikki Lahden merkitys suomalaiselle pelimannimusiikille ja pelimannimandolismille on merkittävä. Hänen esimerkkinsä ja koulutuksensa ovat innostaneet useita nuoria ja vanhempia tarttumaan mandoliiniin ja soittamaan sillä kansanmusiikkia. Heikki Lahden ohjelmisto koostui pääasiassa monipuolisesti suomalaisesta kansanmusiikista. Hänen bravuurinumeroitaan olivat halsualaisen mestaripelimannin Otto Hotakaisen nopeat polkat. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Heikki Lahden muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Suomalaiset kansanmuusikot Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Pietro Aretino

Pietro Aretino (1492–1556) oli italialainen kirjailija, runoilija ja satiirikko. Hänet tunnetaan erityisesti rohkeista eroottisista teoksistaan, joita on viime vuosina käännetty nykykielelle ja käytetty elokuvien innoituksen lähteinä.Giochi proibiti dell'Aretino Pietro, I (1972, suomeksi Karvaiset pukit iskevät jälleen) ELONETLe notti peccaminose di Pietro l'Aretino IMDB == Elämäkerta == Aretino ei juuri käynyt kouluja, mutta koska hänen porvarillisella äidillään oli aristokraattisia suojelijoita, hän kasvoi kuitenkin sivistyneiden ihmisten seurassa. Hän syntyi Aruzzossa josta otti nimensä (aretino = aruzzolainen) mutta asui Perugiassa 1510–1517, joidenkin tietojen mukaan tultuaan karkotetuksi synnyinkaupungistaan. Siellä hän kiinnostui maalaustaiteesta ja kirjoitti ensimmäiset runonsa, sekä löysi mesenaatin jonka suojeluksessa varttui samaan aikaan myös maalari Raffaello. Aretinon suojelija kuului paavi Leo X:n ulkopiiriin. Aretino pääsi myös Medici-suvun ja etenkin kardinaali Giulio de' Medicin suosioon, varsinkin Leon kuoltua Medici halusi mustamaalata kilpailijoitaan parantaakseen mahdollisuuksiaan nousta seuraavaksi paaviksi. Vuonna 1524 Aretino julkaisi Giulio Romanon kanssa kuvitetun sonettisarjan, joka kuvasi yksityiskohtaisesti erilaisia yhdyntäasentoja. Vuonna 1525 ilmestyi häväistyskirjoitus jonka kohde sai Aretinon melkein murhautettua. Näiden jälkeen Aretino pakeni Venetsiaan missä hän asui lopun ikäänsä. Venetsiasta – Italian epäpaavillisimmasta kaupungista, kuten Aretino itse mainitsi – hän lähetti teräväsanaisia kirjeitä maan mahtaville. Kirjeet oli selvästi tarkoitettu julkisuuteen, ja ne tasapainoilivat imartelun ja kiristyksen rajamailla. Frans I (Ranska) ja Kaarle V (keisari) maksoivat hänelle eläkettä samaan aikaan, kumpikin toivoen Aratinon mustamaalaavan toista. Aretino oli Tizianin läheinen ystävä ja tämä maalasi hänestä useita muotokuvia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Pornokrates.com Luokka:Italialaiset kirjailijat Luokka:Italialaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1492 syntyneet Luokka:Vuonna 1556 kuolleet
Cochisen kulttuuri

Cochisen kulttuuri (Cochisen traditio, Cochisen perinne) oli kivikautinen lähinnä metsästykseen ja keräilyyn perustunut intiaanikulttuuri, joka vallitsi lounaisen Yhdysvaltain kuivilla seuduilla eri tietojen mukaan välillä 12000–200 eaa. Kulttuuri vallitsi suunnilleen nykyisen New Mexicon osavaltion seuduilla Neljän nurkan alueella. Cochiseen liittyy mm. varhaista perua olevia kulttuuripiirteitä mm. keihäslinko, kasvien jauhaminen ravinnoksi, korinpunonta ja myöhemmin mahdollisesti vaatteiden kudonta. Cochisen intiaanit söivät riistaa, mm. peuraa ja jänistä sekä pieneläimiä, kuten liskoja ja hyönteisiä. He keräilivät pähkinämännyn siemeniä ja kaktusten syötäviksi kelpaavia osia. Varhainen, arkaainen Cochisen kulttuuri pohjautui siementen keräilyyn tai mahdollisesti myös viljelyyn ja metsästykseen. Maissinviljely saattoi alkaa 5000 eaa. tai jo aiemmin. Sulphur Spring -kauden löydöt viittaavat lähinnä keräilyyn vuosina 7000–4000 eaa.Cochise culture Chiricahuan löydöissä näkyy keihäänkärkien määrän lisääntyminen vuosien 4000–500 eaa. välillä. San Pedron kauden (1500–200 eaa.) ihmiset asuivat puoliksi maahan kaivetuissa majoissa. Väestöä saattoi olla tällöin enemmän kuin aiemmin. San Pedron kaudella käytettiin suuria, arkaaisen tyyppisiä "puraistuja" keihäänkärkiä. Jotkut kauden ryhmät viljelivät maissia. Cochisen kulttuuri oli luultavasti myöhempien Hohokamin ja Mogollonin edeltäjä, mutta näitä myöhempiä kulttuureja ei voi löydösten perusteella yhdistää samoihin intiaanikansoihin. == Cochisen vaiheet== Cochisen kulttuuri saattoi saada alkunsa jo paleointiaanien kaudella, mutta varmemmin Cochisesta voidaan puhua vasta noin 7000–4000 eaa. alkaneella arkaaisella kaudella.Cochise Culture K. Kris Hirst, Sen jälkeiset kaudet ovat: * Sulphur Spring -vaihe (n. 7000/6000–4000 eaa). Tältä ajalta on säilynyt lähinnä jauhinkiviä, mutta myös jonkin verran riistan jäänteitä. * Chiricahua-vaihe (n. 3500–1500 eaa.), tämä aikakausi saattoi alkaa tosin paljon aiemmin. Kaudelta on säilynyt nuolenkärkiä sekä siementen käsittelyesineitä, ja tällöin metsästyksen merkitys oli suurempi kuin aiemmin. Varhaisen maissin jäänteitä on myös löytynyt. * San Pedro -vaihe (1500–200 eaa. (etelälounaassa)); Tällöin oli laajempaa, ehkä myös pysyvämpää asutusta, jolloin mortteleita ja kuoppataloja ilmaantui Keramiikasta on löytynyt jäänteitä Mogollonin kulttuurin alueella. == Katso myös== * Pohjois-Amerikan intiaanikulttuurit * Pohjois-Amerikan arkaainen kausi == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * About.com: Cochise Culture * Britannica: Cochise culture Luokka:Pohjois-Amerikan arkaainen kausi
Markku Taskinen

Markku Aulis Taskinen (s. 25. helmikuuta 1952 Kuusamo) on suomalainen entinen pika- ja keskimatkojen juoksija. Taskinen voitti EM-pronssia 800 metrin juoksussa Roomassa 1974 tuloksella 1.45,89. Milanossa 1978 hän voitti sisäratojen Euroopan mestaruuden 800 metrillä ajalla 1.47,36 (SE). Taskinen voitti Suomen mestaruuden 400 metrillä vuonna 1973 ja 800 metrillä viidesti vuosina 1973, 1974, 1975, 1976 ja 1978. Monipuolinen Taskinen edusti Suomea Ruotsi-ottelussa vuonna 1979 myös 400 metrin aidoissa, joissa teki tuloksen 51,92. Seuratasolla Taskinen edusti Viipurin Urheilijoita. Hänen valmentajanaan toimi muun muassa Pertti Helin. Taskinen teki työuransa Finnairin liikennelentäjänä. Helsingin Sanomien 50-vuotishaastattelussa hän kritisoi voimakkaasti 1970-luvun huippu-urheilun dopingkulttuuria. == Lähteet == * * http://www.gbrathletics.com/nc/fin.htm === Viitteet === Luokka:Suomalaiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Suomalaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Induktiosilmukka

thumb|Induktiosilmukasta ilmoittava kyltti linja-autossa. Induktiosilmukka on sähkömagneettisen kentän siirtämiseen ja havaitsemiseen käytetty laite, jonka toiminta perustuu siihen, että muuttuva magneettikenttä indusoi sähköjohtoon jännitteen ja vastaavasti silmukassa kulkevan sähkövirran muutos synnyttää silmukan sisään muuttuvan magneettikentän. Induktiosilmukkaa käytetään muun muassa äänen siirrossa, metallinpaljastimissa ja liikkuvan ajoneuvon havaitsemiseen tiehen upotetun silmukan avulla. Induktiosilmukka on yleisesti käytössä oleva huonokuuloisten apuväline, jolla julkisissa tiloissa kuulutukset, puheet tai muu ohjelma välitetään langattomasti suoraan kuulolaitteeseen. Tällä vähennetään huonon akustiikan ja taustamelun vaikutusta kuunteluolosuhteisiin. Induktiosilmukoita on yleisesti kirkoissa, isoissa auditorioissa tai palvelupisteissä. Myös puhelinyhteys voidaan välittää puhelimesta kuulokojeeseen induktiosilmukan avulla. == Induktiosilmukka kuulon apuvälineenä == Induktiosilmukkatyyppejä ovat huonesilmukka, palvelupistesilmukka, kaulasilmukka ja tyynysilmukka. Yhteistä kaikille silmukkatyypeille on, että yhteys kuulolaitteesta silmukkaan ei vaadi johdinta, vaan signaali siirtyy langattomasti. Verrattuna kuulokkeisiin saadaan myös se hyöty, että kuulolaitteet on sovitettu käyttäjän oman kuulon tasoon, jolloin ääni kuuluu mahdollisimman tasapainoisesti. Induktiosilmukkaan syötetään äänisignaali mikrofonin tai tilan/huoneiston äänentoistojärjestelmän kautta. === Induktiosilmukka Suomen rakentamismääräyksissä === Suomen rakentamismääräyskokoelma velvoittaa asentamaan induktiosilmukan tai muun äänensiirtojärjestelmän kokoontumistiloihin, joissa on äänentoistojärjestelmä. "3.3.1 Määräys Katsomoiden, auditorioiden, juhla-, kokous- ja ravintolasalien, opetussalien ja -luokkien ja vastaavien kokoontumistilojen on sovelluttava myös liikkumis- ja toimimisesteisten käyttöön. Näihin tiloihin asennetussa äänentoistojärjestelmässä tulee olla myös tele-/induktiosilmukka tai muu äänensiirtojärjestelmä." === SFS-EN 60118:4 standardi määrittelee induktiosilmukan === Induktiosilmukka on käytössä olevista äänensiirtojärjestelmistä ainoa, jonka toiminnalliset ominaisuudet on määritelty kansainvälisesti hyväksytyllä standardilla (IEC 60118-4:2014). Kuulolaitevalmistajat optimoivat kuulolaitteiden ominaisuudet tämän standardin perusteella. Hyvälaatuisen toiminnan kannalta on siis oleellista, että myös tiloihin asennetut induktiosilmukat täyttävät standardissa määritellyt vaatimukset, jolloin koko signaalin siirtotie toimii parhaalla mahdollisella tavalla. Suomessa tämä standardi on julkaistu nimellä SFS-EN 60118-4:en. Siinä määritellään yksiselitteisesti induktiosilmukkasignaalin laatuvaatimukset, silmukkajärjestelmän testaus ja merkinnät. == Lähteet == Luokka:Akustiikka Luokka:Kuulovammaisten apuvälineet
Mogollonin kulttuuri

Mogollonin kulttuuri (äännetään Mogoijonen kulttuuri) oli 700–1300/1400 jaa. lounaisessa Pohjois-Amerikassa. Maataviljelevät ihmiset asuivat kalliojyrkänteiden alla puebloissa. Kulttuurissa oli Anasazi-pueblokulttuurin ja Hohokam-kulttuurin piirteitä. Kulttuuri sijaitsi vuoriston korkeilla aavikkoalueilla New Mexicossa, Meksikossa ja Itä-Teksasissa. Löytöjä on tehty Gilan kansallispuiston alueelta ja Hueco Tanksista läntisten Franklin-vuorten ja itäisten Huecon vuorten välistä. Kulttuurin keskusalue oli lounaisessa New Mexicossa, kaakkoisessa Arizonassa ja pohjoisessa Chihuahuassa. Hueco Tansk on hieman yli 51 km koilliseen Teksasin El Pasosta. Tunnetuin Mogollonin kulttuureista on Mimbresin kulttuuri. Zunit saattavat olla ainakin osittain mogollon-intiaanien jälkeläisiäLegay, Intiaaniatlas, s. 54Intiaanit, Andersson 2010, s. 58. Mogollonin kulttuurin alueelle vaelsi myöhemmin apasseja. ==Mogollonin alakulttuureja== *Kaakkois-Arizonassa **Wimona **Reserve *Lounais-New Mexicossa **Mimbres **Rio Grande *Luoteis-Chihuahua Meksikossa **Casas Grandes == Mogollonin aikajako == Tavallisin on Joe Ben Wheatin käyttämä aikajako vuodelta 1955 * Mogollon 1 (200–n. 400 eaa): Pine Lawn, Georgetown, Penasco, Circle Prairie ja Hilltop vaiheet * Mogollon 2 (n. 400–650 eaa.): San Lorenzo, Dos Cabezas, Circle Prairie ja Cottonwood vaiheet * Mogollon 3 (650–850 eaa.): San Francisco, Pinaleno, Galiuro, Forestdale, ja San Marcial vaiheet * Mogollon 4 (850–1000 eaa.): Three Circle, Cerros, Corduroy, Mesilla ja Capitan-vaiheet * Mogollon 5 (1000–1450 eaa.), johon sisältyy klassinen Mimbres-vaihe (1050–1200 eaa): Mangus, Mimbres, Encinas, Reserve, Tularosa, Dona Anna, Three Rivers, El Paso, ja San Anders-vaiheet. Toinen tapa on jako talotyyppien pohjalta: * Varhainen kuoppatalo (200–550 jaa) * Myöhäinen kuoppatalo (550–1000 jaa) * Mogollon Pueblo (1000–1450). ==Mimbresin kulttuuri== Mimbresin kulttuuri 1000–1130 oli pienialainen Mogollonin kulttuurin vyöhyke. Kulttuurin keramiikassa näkyvät vaikutteet Pohjois- ja Keski-Meksikosta. Keramiikassa näkyy usein lintuja. == Katso myös == *Cochisen kulttuuri *Anasazin kulttuuri *Hohokamin kulttuuri *fremontin kulttuuri == Lähteet == * * === Viitteet === ==Aiheesta muualla== * National Park Service official site * Firecracker Pueblo * Luokka:Yhdysvaltain esihistoria Luokka:Kivikauden kulttuurit
Amirantit

Amirantit on korallisaariryhmä Afrikan itärannikolla, leveyspiirillä 5 S. Se on osa Seychellejä. Saaria ovat muun muassa Rémire, D'Arros, Desroches, Etoile, Saint Joseph, Marie Louise ja Desnoeufs. Niistä Desroches on suurin. Se on varsinainen paratiisisaari: valkoista hienoa hiekkaa ja kookospalmuja. Saari on viisi kilometriä pitkä ja vain 500 m leveä, ja siellä asuu noin 40 henkeä yhdessä kylässä. Saari on erityisesti sukellusturistien suosiossa, sillä saarta ympäröivät upeat ja lajirikkaat koralliriutat.Air Seuchelles == Lähteet == Luokka:Saaristot Luokka:Seychellien saaret
Stig Lönnqvist

Stig Johan Lönnqvist (s. 12. huhtikuuta 1949 Salo) on suomalainen pikajuoksija. Lönnqvist voitti EM-pronssia 4 × 400 metrin viestijuoksussa Roomassa 1974. 400 metrin juoksussa Lönnqvist saavutti SM-hopeaa ulkoradoilla vuosina 1972, 1973 ja 1976 sekä sisäradoilla vuonna 1976. Seuratasolla Lönnqvist edusti Esbo Idrottsföreningia ja Lohjan Kisa-Veikkoja. Nykyään Lönnqvist toimii Länsi-Uudenmaan jätehuollosta vastaavan Rosk’n Roll Oy Ab:n toimitusjohtajana. Vuonna 2013 hän sai ympäristöneuvoksen arvonimen. == Lähteet == * * http://www.kolumbus.fi/geodun/smm.htm ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Arezzo

Arezzo on kaupunki Italian Toscanassa, noin 80 kilometriä Firenzestä kaakkoon. Se on Arezzon maakunnan pääkaupunki. Arezzossa on arviolta 99 543 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 384,53 neliökilometriä. Kaupunki sijaitsee 296 metriä merenpinnan yläpuolella. Se oli aikoinaan etruskien tärkeä kaupunki nimeltään ArretiumCastrén ja Pietilä-Castrén 2000, s. 59. Napoleon valloitti sen aikoinaan, ja toinen maailmansota tuhosi monia kaupungin historiallisista rakennuksista. Etruskien taiteen hieno esimerkki, Arezzon hirviö, on löytynyt Arezzosta. Roomalaisaikaan kaupunki oli tärkeä keramiikan tuotannon keskus. Siellä tuotettu terra sigillata oli arvostettua, ja sitä vietiin ympäri valtakunnan. Tuotanto alkoi kaupungissa n. 40 eaa. ja jatkui aina toisen vuosisadan puoliväliin asti. == Nähtävyydet == Arezzon kuuluisin nähtävyys on San Fransescon kirkossa oleva freskosarja. Sen on tehnyt Piero della Francesca 1400-luvun puolivälissä. Freskot kertovat Todellisen ristin legendan. Piazza Grande on kaupungin pääaukio. Sitä ympäröivät vaakunoin koristellut talot. Aukion lähellä oleva kirkko, La Pieve di Santa Maria, toimii hyvin maamerkkinä. Aukion takana, mäen päällä, on suuri puisto. Sen itäreunalla on Medicien rakennuttama linna, Fortezza Medicea. Puiston vastakkaisella puolella on tuomiokirkko. Arezzossa järjestetään vuosittain yksi Italian suurimmista rockfestivaaleista, Arezzo Wave. Se on ilmainen tapahtuma heinäkuun ensimmäisellä viikolla ja kerää noin 150 konserttiin yleisöä lähes 250 000\. Suomalaisista siellä on esiintynyt Leningrad Cowboys. == Lähteet == * Firenze ja Toscana, Tammi 2007 * Castrén, Paavo ja Pietilä-Castrén, Leena: Antiikin käsikirja. Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4. === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Arezzon maakunnan kunnat Luokka:Toscanan kaupungit
Arretium

Arretium (etruskiksi Aritim), nykyinen Arezzo, oli etruskien kaupunki lähellä Arnon yläjuoksua. Arretium lienee syntynyt vasta 500-luvulla eaa., mutta se kehittyi ja vaurastui hyvin nopeasti. Se toimitti suuren määrän aseita ja viljaa Rooman armeijan ja laivaston tarpeisiin toisen puunilaissodan aikana. Arretiumin alun perin 400-luvulla eaa. rakennettua kaupunginmuuria korjattiin 200-luvulla eaa., jolloin siitä tehtiin harvinainen umpitiilimuuri. Kaupungissa kehitettiin punasävyinen keramiikka, josta tuli Rooman keisariajan suosituin ja laajalle levinnein keramiikkalajiCastrén ja Pietilä-Castrén 2000, s. 59 ==Lähteet== *Castrén, Paavo ja Pietilä-Castrén, Leena: Antiikin käsikirja. Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4. === Viitteet === Luokka:Etruskien kaupungit Luokka:Regio VII Etrurian kaupungit
FC TVMK

FC TVMK on entinen tallinnalainen jalkapalloseura. Seura voitti Meistriliigan kaudella 2005. Vuonna 2008 seura lopetti toimintansa talousvaikeuksien vuoksi. ==Historia== Virallisesti TVMK perustettiin vuonna 1990, mutta sen samanniminen edeltäjä perustettiin jo vuonna 1951. Kirjaimet TVMK tulevat sanoista Tallinna Vineeri- ja Mööblikombinaat. Joukkue on kuulunut Viron uudelleenitsenäistymisen jälkeen sarjan kärkipään joukkueisiin ja voittanut lukuisia mitaleita. Lyhyen historiansa aikana TVMK on tunnettu lukuisilla nimillä. Vuonna 1992 se vaihtoi nimekseen TVMV, 1993 Nikol, mistä eriytyi myöhemmin FC Lantala ja TVMK jatkoi nimellä FC Tevalte, myöhemmin Tevalte- Marlekor ja Marlekor ennen kuin vuonna 1997 palasi nykyiseen nimeensä. Kaudella 2008 seura ajautui talousvaikeuksiin ja toiminnan jatkuminen oli vaakalaudalla. Joukkue kuitenkin pelasi poikkeusluvalla sarjakauden loppuun, mutta se tiputettiin viimeiseksi. Kauden loputtua sekä pääsarjassa pelannut edustusjoukkue että toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelannut kakkosjoukkue lopettivat toimintansa.http://jalgpall.struktuur.ee/4391 ==Saavutuksia== * Viron cupin voitto 1992, 1993 ja 2003 * Viron mestaruus 2005 * Viron mestaruus -hopeaa 2001, 2003 ja 2004 * Viron mestaruus -pronssia 2002 ==TVMK:n menestys kausittain== Kausi Sarjataso Sijoitus Maaliero Pisteet 95/96* I 5 +1 20 96/97* I 3 +3 22 97/98 I 6 -16 14 1998 I 6 -12 13 1999 I 5 -17 30 2000 I 3 +25 48 2001 I 2 +47 56 2002 I 3 +55 53 2003 I 2 +56 65 2004 I 2 +60 63 2005 I 1 +117 95 2006 I 4 +46 72 2007 I 3 +80 79 2008 I 10 +44 66 * nimellä Marlekor Tallinn ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Virallinen sivu TVMK Luokka:Tallinnan urheilu