EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Wimbledonin tennisturnaus 2022

Wimbledonin tennisturnaus 2022 pelattiin All England Lawn Tennis and Croquet Clubilla, Wimbledonissa, Lontoossa 27. kesäkuuta – 10. heinäkuuta 2022. Serbialainen Novak Đoković voitti miesten kaksinpelissä seitsemännen Wimbledonin-mestaruutensa ja 21. Grand Slam -mestaruutensa. Naisten kaksinpelissä kazakstanilainen Jelena Rybakina voitti ensimmäisen Grand Slam -mestaruutensa. == Loppuottelut == === Miesten kaksinpeli === Novak Đoković – Nick Kyrgios 4–6, 6–3, 6–4, 7–6 (3) === Naisten kaksinpeli === Jelena Rybakina – Ons Jabeur 3–6, 6–2, 6–2 === Miesten nelinpeli === Matthew Ebden / Max Purcell – Nikola Mektić / Mate Pavić 7–6 (5), 6–7 (3), 4–6, 6–4, 7–6 (2) === Naisten nelinpeli === Barbora Krejčíková / Kateřina Siniaková – Elise Mertens / Zhang Shuai 6–2, 6–4 === Sekanelinpeli === Neal Skupski / Desirae Krawczyk – Matthew Ebden / Samantha Stosur 6–4, 6–3 == Lähteet == Luokka:Wimbledonin tennisturnaukset vuosittain Luokka:Vuoden 2022 tennis
Sasu Joutsi

Sasu Joutsi (6. maaliskuuta 1979 Rauma) on suomalainen elokuva- ja televisiolavastaja. Joutsi aloitti elokuva- ja TV-lavastusopinnot Aalto- yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulussa 2010. Joutsi on toiminut lavastussuunnittelijana mm. elokuvissa Levoton Tuhkimo, Tie Pohjoiseen ja Naurun varjolla sekä televisiosarjoissa Pahan väri, Karuselli ja Kaikki anteeksi. == Valikoitu filmografia == Tie Pohjoiseen, 2012 Brändärit, televisiosarja, 2012 Kimmo, televisiosarja, kausi 3, 2017 Sunnuntailounas, televisiosarja, kausi 1, 2018 Sipoon herttua, televisiosarja, kaudet 1-2, 2018-19) Jarin ja Karin kesäloma, televisiosarja, 2019 Downshiftaajat, televisiosarja, kausi 3, 2020 Naurun varjolla, 2020 Pahan väri, televisiosarja, 2021 Jarin ja Karin joulutarina, televisiosarja, 2021 Karuselli, televisiosarja, 2022 Hormonit, televisiosarja, 2023 Kaikki anteeksi, televisiosarja, 2023 Roba, televisiosarja, kausi 6, 2024 Levoton Tuhkimo, 2024 == Lähteet == https://www.imdb.com/name/nm4228682/?ref_=fn_al_nm_1 www.imdb.com Luokka:Suomalaiset lavastajat Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nikolai Hartwig

Nikolai Hartwig (Gartwig; 1853–1914) oli venäläinen diplomaatti ja panslavisti. Hän meni 1874 Venäjän ulkoasiainministeriön palvelukseen, kohosi sen Aasian-osaston johtajaksi ja toimi vuodesta 1906 lähettiläänä Teheranissa ja vuodesta 1909 Belgradissa. Hartwig halusi yhdistää Balkanin slaavilaiset maat tiukemmin ja heikentää Itävallan vaikutusvaltaa.Hartwig, Nikolai, Tietosanakirja. Osa 11, Täydennysosa, palsta 346. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1922 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Venäläiset diplomaatit Luokka:Vuonna 1853 syntyneet Luokka:Vuonna 1914 kuolleet
Hartwig

Hartwig on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Jeff Hartwig (s. 1967), yhdysvaltalainen seiväshyppääjä * Nikolai Hartwig (Gartwig; 1853–1914), venäläinen diplomaatti ja panslavisti * Rex Hartwig (s. 1929), australialainen tennispelaaja * Waldemar Hartwig (1851–1901), saksalainen lintutieteilijä Hartwig on myös etunimi.
Dylan Teuns

Dylan Teuns (s. 1. maaliskuuta 1992 Diest, Brabant) on belgialainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa BMC Racing Teamissa vuosina 2014–2018, ja edusti Team Bahrain Victoriousta vuodesta 2019 elokuun 2022 alkuun, jolloin siirtyi Israel-Premier Tech -talliin. Vuodesta 2025 alkaen hän on kilpaillut Cofidis-tallissa. Teuns voitti La Flèche Wallonnen 2022 kukistettuaan loppukirissä Alejandro Valverden. Vuonna 2017 hän voitti Puolan ympäriajon kahden sekunnin erolla Rafał Majkaan. Ranskan ympäriajossa hän on voittanut La Planche des Belles Fillesiin päättyneen kuudennen etapin 2019 ja Le Grand-Bornandiin päättyneen kahdeksannen etapin 2021. == Saavutuksia == Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives ;2010 :Omloop Het Nieuwsblad, nuorten kilpailu, voitto ;2014 :Tour de Bretagne, nuorten kilpailun ja 3. etapin voitto :Giro della Valle d'Aosta, 3. etapin voitto :Tour of Utah, nuorten kilpailun voitto :Tour de l'Avenir, 5. etapin voitto ;2017 :La Flèche Wallonne, kolmas :Tour de Wallonie, kokonais- ja pistekilpailun sekä 3. ja 5. etapin voitto :Puolan ympäriajo, kokonaiskilpailun ja 3. etapin voitto :Arctic Race of Norway, kokonais- ja pistekilpailun, nuorten kilpailun sekä 1. ja 4. etapin voitto ;2018 :Pariisi–Nizza, kokonaiskilpailussa kuudes :Puolan ympäriajo, kokonaiskilpailussa viides :Espanjan ympäriajo, 17. etapilla toinen, 9. ja 13. etapilla kolmas :Giro dell'Emilia, kolmas :Lombardian ympäriajo, kolmas ;2019 :Omloop Het Nieuwsblaad, viides :Critérium du Dauphiné, kokonaiskilpailussa kuudes, 2. etapin voitto :Ranskan ympäriajo, 6. etapin voitto :Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 12:s, 6. etapilla toinen ;2020 :Vuelta a Andalucía, 5. etapin (aika-ajo) voitto ;2021 :Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 17:s, 8. etapin voitto ;2022 :Flanderin ympäriajo, kuudes :La Flèche Wallonne, voitto :Liège–Bastogne–Liège, kuudes :Tour de Romandie, 1. etapin voitto :Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 18:s ;2023 :Grand Prix de Wallonie, toinen ;2024 :Flanderin ympäriajo, kahdeksas :Brabantse Pijl, toinen ;2025 :Etoile de Bessèges - Tour du Gard, kokonaiskilpailussa toinen == Lähteet == Luokka:Belgialaiset maantiepyöräilijät Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Dylan Guenther

Dylan Guenther (s. 10. huhtikuuta 2003 Edmonton, Alberta, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-seura Utah Hockey Clubia. Guenther on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä ja laukoo oikealta. Coyotes varasi hänet ensimmäisen kierroksen yhdeksäntenä pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2021. == Seuraura == Edmonton Oil Kings varasi Guentherin ensimmäisenä pelaajana WHL:n varaustilaisuudessa 2018. Guenther edusti Oil Kingsiä neljän kauden ajan. Heinäkuussa 2021 Arizona Coyotes varasi Guentherin yhdeksäntenä pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa, varausvuorolla jonka Coyotes oli hankkinut Vancouver Canucksilta vaihtokaupassa. Guenther allekirjoitti kolmen vuoden tulokassopimuksen Coyotesin kanssa elokuussa 2021. Guenther pääsi aloittamaan kauden 2022–2023 Coyotesissa, ja teki ensimmäisen NHL- maalinsa 22. lokakuuta 2022 Ottawa Senatorsin verkkoon. Guenther palasi loppukaudeksi kuitenkin takaisin junioriliigaan ja hän pelasi WHL-joukkue Seattle Thunderbirdsissa päästen joukkueensa kanssa WHL:n finaaliin saakka. Syyskuussa 2024 Guenther solmi Coyotesista Utah Hockey Clubiksi nimensä muuttaneen seuran kanssa kahdeksanvuotisen ja yhteensä 57,14 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen. == Maajoukkueura == Guenther edusti Kanadaa alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa Texasissa 2021. Hän oli joukkueen varakapteeni, ja teki seitsemässä ottelussa tehopisteet 4+3=7, kun hän voitti joukkueineen kultaa. Guenther valittiin Kanadan alle 20-vuotiaiden joukkueen varakapteeniksi MM-kilpailuihin 2023. Hän teki turnauksen seitsemässä ottelussa tehopisteet 7+3=10, ja sijoittui pistepörssin kuudenneksi, kun Kanada voitti kultaa. Hän ratkaisi loppuottelun jatkoaikamaalilla Tšekkiä vastaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Utah Hockey Clubin pelaajat Luokka:Arizona Coyotesin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 2003 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bernhard Harms

Bernhard Harms (30. maaliskuuta 1876 – 21. syyskuuta 1939Bernhard Harms, Institut für Weltwirtschaft. Viitattu 6.1.2023 ) oli saksalainen taloustieteilijä. Hän oli vuodesta 1908 professorina Kielin yliopistossa, minne hän 1911 perusti meriliikenteen ja maailmantalouden tutkimuslaitoksen Institut für Weltwirtschaft ja julkaisi sen yhteydessä tutkimussarjaa Probleme der Weltwirtschaft.Harms, Bernhard, Tietosanakirja. Osa 11, palsta 345. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1922 Natsien noustua valtaan 1933 Harmsin tilalle professoriksi Kieliin tuli Jens Jessen. Harms oli sittemmin kuolemaansa saakka Berliinin Humboldt-yliopiston kunniaprofessori. ==Teokset== * Deutsche Arbeitskammern (1904) * Arbeitskammern und Kaufmannskammern (1906) * Der Maximalarbeitstag (1907) * Weltwirtschaftliche Aufgaben der deutschen Verwaltungspolitik (1911) * Volkswirtschaft und Weltwirtschaft, Versuch der Begründung einer Weltwirtschaftslehre (1912). == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Saksalaiset taloustieteilijät Luokka:Vuonna 1876 syntyneet Luokka:Vuonna 1939 kuolleet
Jens Jessen

thumb|upright|Jens Jessen noin 1930. Jens Jessen (11. joulukuuta 1895 – 30. marraskuuta 1944) oli saksalainen taloustieteilijä. Natsien noustua valtaan Jessen tuli 1933 Kielin yliopistoon professoriksi Bernhard Harmsin seuraajaksi. Hän oli asenteiltaan rasistinen ja demokratian vastainen. Hän yritti muuttaa aiemmin liberaalin tutkimuslaitoksen suuntaa, ja valtataistelun aikana hän joutui pois virasta jo helmikuussa 1934. Harmsin kuoleman jälkeen hänestä tuli tämän seuraaja Keskiviikkoseuraan, ja hän vahvisti yhteyksiään oppositioon. Hän kuului Adolf Hitlerin salamurhahanketta valmistelleeseen ryhmään. Hankkeen epäonnistuttua hänet pidätettiin ja teloitettiin.Jens Jessen, Institut für Weltwirtschaft. Viitattu 6.1.2023 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Saksalaiset taloustieteilijät Luokka:Heinäkuun 20. päivän salaliiton teloitetut jäsenet‎ Luokka:Vuonna 1895 syntyneet Luokka:Vuonna 1944 kuolleet
David Chidgey

David William George Chidgey (9. heinäkuuta 1942 – 15. helmikuuta 2022) oli brittiläinen liberaalidemokraattien poliitikko, joka istui Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneessa vuosina 1994–2005 ja ylähuoneessa vuodesta 2005 kuolemaansa asti. Chidgey syntyi Basingstokessa. Hän opiskeli Portsmouthin Admiralty Collegessa kone- ja lentokonetekniikkaa ja valmistui vuonna 1968, minkä jälkeen hän opiskeli rakennustekniikkaa Portsmouthin polyteknisessä opistossa. Vuosina 1965–1972 hän työskenteli Hampshiren kreivikunnalla liikenneinsinöörinä ja sen jäkeen eastleigh’läisessä insinööriyrityksessä. Vuonna 1976 Chidgey valittiin New Alresfordin kunnanvaltuustoon ja vuonna 1987 Winchesterin kaupunginvaltuustoon. Hän pyrki Euroopan parlamenttiin Hampshire Centralin vaalipiiristä vuonna 1988 käydyssä täytevaalissa ja vuoden 1989 europarlamenttivaaleissa. Vuoden 1992 parlamenttivaaleissa Chidgey oli ehdolla alahuoneeseen Eastleigh’n vaalipiiristä, mutta hävisi konservatiivipuolueen ehdokkaalle Stephen Milliganille eikä tullut valituksi. Milliganin kuoltua vuonna 1994 käydyssä täytevaalissa Chidgey valittiin alahuoneeseen. Hän säilytti paikkansa vuosien 1997 ja 2001 parlamenttivaaleissa, kunnes jäi pois alahuoneesta vuonna 2005. Toukokuussa 2005 Chidgey aateloitiin paroniksi ja nimitettiin ylähuoneeseen. Chidgey kuoli 15. helmikuuta 2022 COVID-19-taudin aiheuttamiin komplikaatioihin. == Lähteet == Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneen jäsenet Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan ylähuoneen jäsenet Luokka:Elinikäiset päärit Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Kampakiduksiset

Kampakiduksiset (Protobranchia) on simpukoihin kuuluva nilviäisalaluokka. Alaluokan lajeja tavataan merivesistä. == Taksonomia ja anatomia == Kampakiduksiset jaetaan kolmeen lahkoon. Lahkojen heimojako on osittain epäselvä, ja lajeja on noin 360. Kampakiduksisten kidukset ovat kampamaiset, ja monista muista simpukoista poiketen ne käyttävät niitä vain hengittämiseen, eivät ravinnonottoon. Ravintonsa ne suodattavat huulirihmoillaan. Kuoren sisäpinnalla usein on helmiäistä, ja kuoren rakenne on kerrosmainen. Kuori on muodoltaan pyöreähkö tai pitkänomainen, ja sen reuna on usein hampainen. ==Elintavat== Kampakiduksiset kaivautuvat pohjaan, ja suurin osa niistä on syvänveden lajeja. Monet suodattavat ravintonsa vedestä. Osalla kampakiduksisista on symbioottisia kemosyntetisoivia bakteereja. == Lähteet == Luokka:Simpukat
Kanamat Botašev

Kanamat Husejevitš Botašev (; 20. toukokuuta 1959 – 22. toukokuuta 2022) oli venäläinen kenraalimajuri, joka kuoli Venäjän Ukrainassa käymän hyökkäyssodan aikana. Botašev syntyi Nižnjaja Teberdan kylässä Karatšajevskin piirissä Karatšai-Tšerkessian tasavallassa etelä-Venäjällä. Hän valmistui lukiosta vuonna 1976. Vuosina 1976–1977 hän suoritti Astrahanin merenkulkukoulun 1. kurssin. Vuonna 1981 hän valmistui Jeiskin sotilaslentäjäkoulusta ja vuonna 2010 Venäjän yleisesikunnan akatemiasta. Kenraalimajuriksi hänet ylennettiin vuonna 2008. Vuonna 2012 Botašev joutui oikeuteen törmättyään Petroskoin lähellä maahan Su-27-hävittäjälentokoneella, jollaisen lentämiseen hänellä ei ollut asianmukaista lupaa tai koulutusta. Hänet tuomittiin ehdolliseen vankeuteen ja maksamaan viiden miljoonan ruplan korvaukset. Botašev kuoli 22. toukokuuta 2022 itä-Ukrainassa lähellä Luhanskin alueella sijaitsevaa Popasnan kaupunkia, kun ukrainalaisjoukot ampuivat alas hänen lentämänsä Su-25-koneen FIM-92 Stinger -ilmatorjuntaohjuksilla. Hänen arvioidaan taistelleen Ukrainassa osana Wagner-palkka-armeijaa. Hänelle myönnettiin postuumisti Venäjän federaation sankarin arvonimi. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet Luokka:Venäläiset kenraalit Luokka:Venäjän hyökkäyksessä Ukrainaan kaatuneet
Conrad Hase

Conrad Wilhelm Hase (1818–1902) oli saksalainen arkkitehti. Hän toimi rakennustaiteen professorina Hannoverin polyteknikumissa 1849–1894. Hän oli goottilaisen tyylin, etenkin pohjoissaksalaisen tiiligotiikan, elvyttäjiä ja muodosti opettajana oman koulukunnan. Hase suunnitteli Provinzial-Museum Hannoverin modernisti käsiteltyyn romaaniseen tyyliin 1853–1856, Kristuskirkon (ristihallikirkko, 1859–1864) ja Apostolikirkon (pohjoissaksalaista varhaisgotiikkaa, 1883–1884) ja uudisti Marienburgin linnan Nordstemmenin lähellä yhdessä oppilaansa Edwin Opplerin kanssa. Hän uudisti goottilaistyylisen Hannoverin raatihuoneen.Hase, Konrad Wilhelm, Tietosanakirja. Osa 11, palsta 347. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1922 ==Teokset== * Sammlung von Zeichnungen ausgeführter Kirchen, Schulgebäude und Privatbauten (1873–1876) * Die Gräber in der Schlosskirche zu Quedlinburg (F. von Quastin kanssa, 1877). == Kuvia suunnittelutöistä== Railway station in Nordstemmen.jpg|Nordstemmenin rautatieasema, C. W. Hasen työpiirustukset, 1853. Station waiting room in Nordstemmen.jpg|Uusgoottilainen odotussali Nordstemmenin rautatieasemalla, 1858–1860 Hasen suunnitelma. Wohnhaus von 1862 Wennigsen IMG 0008.jpg|Asuintalo vuodelta 1862. Elisabethkirche von 1867 in Langenhagen IMG 6763.jpg|Elisabethkirche Langenhagenissa, 1867–1869. KircheLauenau.jpg|St.-Lukas-Kirche Lauenaussa, 1877–1878. Salon der Hofdamen in der Marienburg.jpg|Hovinaisten salonki Marienburgin linna; 1862–1863 Hasen toteuttama, 1865 Edwin Opplerin purkama. Elbingerode St. Jakobi 03.jpg|Uusgoottilainen St. Jakobin kaupunginkirkko (Elbingerode) rakennettu 1863 Hasen suunnitelmien mukaan. Glasfenster im Empfangsgebäude des Bahnhofs Nordstemmen.JPG|Hasen suunnittelema lyijylasi-ikkuna vuodelta 1854 Nordstemmenin rautatieasemalla. Hase o.R.JPG|C. W. Hasen myöhäinen akvarelli, päivätty 31. lokakuuta 1893 Baden-Badenissa. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Saksalaiset arkkitehdit Luokka:Vuonna 1818 syntyneet Luokka:Vuonna 1902 kuolleet
Valeri Tšybinjejev

Valeri Viktorovytš Tšybinjejev (; 3. maaliskuuta 1988 – 3. maaliskuuta 2022) oli ukrainalainen majuri, joka kuoli Hostomelin taistelussa Venäjän hyökättyä Ukrainaan. Tšybinjejev syntyi Berdjanskissa. Jäätyään nuorena orvoksi hän vietti lapsuutensa sisäoppilaitoksessa. Peruskoulun jälkeen hän opiskeli Zaporižžjan Zah’ysnyk-sotilaslyseossa. Myöhemmin hän valmistui Odessan sotilasakatemiasta. Vuonna 2010 hänet nimitettiin luutnantiksi 79. maahanlaskuprikaatiin. Tšybinjejev osallistui itä-Ukrainan sodan taisteluihin muun muassa Tšervonyi Lymanissa. Tammikuussa 2015 hän taisteli Donetskin lentoaseman toisessa taistelussa. Vuonna 2016, jolloin hänet oli ylennetty kapteeniksi, hänen johtamansa tarkka-ampujaryhmä osallistui taisteluihin Avdijivkassa. Saman kuun lopussa hän haavoittui vihollisen tykkitulesta. 24\. elokuuta 2016, Ukrainan itsenäisyyspäivänä, Tšybinjejeville myönnettiin Ukrainan sankarin arvonimi. Myöhemmin hänet ylennettiin majuriksi. Tšybinjejev kaatui 34. syntymäpäivänään 3. maaliskuuta 2022 Hostomelin taistelussa Kiovan luoteispuolella. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet Luokka:Ukrainalaiset sotilaat Luokka:Ukrainan sankarit Luokka:Venäjän hyökkäyksessä Ukrainaan kaatuneet
Mustajuovamullo

Mustajuovamullo (Parupeneus barberinus) on mullojen (Mullidae) heimoon kuuluva merivesissä elävä kalalaji, jota tavataan laajalti indopasifisella merialueella. Lajia kalastetaan paikoittain ravinnoksi ja myydään myös akvaariokalana. == Koko ja ulkonäkö == Mustajuovamullo on yksi suurikokoisimmista mullojen heimon lajeista; se kasvaa yleensä 30 senttimetrin mittaiseksi ja maksimissaan 60 senttimetrin mittaiseksi. Laji on ruumiinmuodoltaan melko pitkänomainen. Ylähuulesta silmän kautta takimmaisen selkäevän kohdalle asti kulkee tumma juova ja pyrstönvarressa on silmää suurempi musta täplä. Ruumis on väritykseltään keltainen tai kellertävän harmaa juovan yläpuolella ja valkeahko juovan alapuolella. Erityisen syvissä vesissä elävillä yksilöillä juova ja täplä voivat olla myös punaisia. Mustajuovamullolla on selkäevässään kahdeksan piikkiruotoa ja yhdeksän pehmeää ruotoa. Peräevässään sillä on yksi piikkiruoto ja seitsemän pehmeää ruotoa. Rintaevissään lajilla on 16–18 (yleensä 17) ruotoa. == Levinneisyys == Mustajuovamullolla on laaja levinneisyys indopasifisella merialueella. Lajia tavataan Adeninlahdelta, Omanista ja Itä-Afrikan rannikoilta aina Mikronesiaan, Linesaarille, Marquesassaarille ja Tuamotuun asti sekä eteläisestä Japanista Australiaan ja Uuteen-Kaledoniaan. Afrikassa lajin levinneisyysalue ulottuu itärannikoilta Madagaskarin kautta Etelä-Afrikkaan. Mustajuovamullo on yksi sukunsa runsaslukuisimmista lajeista, ja Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN onkin luokitellut sen elinvoimaiseksi lajiksi. == Elinympäristö ja elintavat == Mustajuovamullo elää laguunien ja merenpuoleisten riuttojen hiekka- ja kivipohjilla korkeintaan 100 metrin syvyydessä. Nuorena laji suosii harvaa meriruohokasvustoa. Nuoret mustajuovamullot muodostavat yleensä pieniä parvia, jotka voivat koostua myös muidenkin lajien edustajista. Täysikasvuiset yksilöt elävät yksin tai pienissä parvissa. Muiden mullojen tapaan mustajuovamullo käyttää viiksisäikeitään ravinnonetsintään. Laji syö pääasiassa pohjahiekassa eläviä selkärangattomia kuten äyriäisiä ja monisukasmatoja. Mustajuovamullo saavuttaa sukukypsyyden keskimäärin 19,2 senttimetrin mittaisena. Lajin lisääntymistavoista ei tiedetä paljoa, mutta kutuaika kestää toukokuusta kesäkuuhun, joskus elokuuhunkin asti. == Lähteet == Luokka:Mullot Luokka:Akvaariokalat
Riihimäen Suunnistajat

Riihimäen Suunnistajat on riihimäkeläinen suunnistusseura. Seura on perustettu 6. tammikuuta 1948 Riihimäellä ravintola Keitaan Korsukabinetissä. Ennen omaa suunnistusseuraa Riihimäellä suunnistusta oli harrastettu Kiskon ja Kiista- Veikkojen urheiluseuroissaAamuposti-lehti, 5.1.2023, sivu 10. ==Kisajärjestelyjä== Riihimäen Suunnistajat, RiSu, on järjestänyt Jukolan viestin vuonna 1956 Paalijärven alueella ja vuonna 1970 yhdessä Hyvinkään Rastin kanssa Usmin ja Paarijoen maastoissa. Vuonna 1997 RiSu järjesti suunnistuksen viestien Suomen mestaruuskilpailut. Vuonna 2003 RiSu järjesti Hyvinkään Rastin ja Lounais-Hämeen Rastin kanssa viisipäiväisen Fin5-rastiviikon Lopella ja Tammelassa. ==Kuntorastit== Riihimäen Suunnistajat järjestävät kuntorasteja keväästä syksyyn kaiken ikäisille Riihimäellä ja sen lähialueilla. Lisäksi toimintaan kuuluvat suunnistuskurssit ja -opastukset mm. koulujen ja päiväkotien kanssa. Suunnistuksen lisäksi RiSu on hoitanut Lopen Samoojien kanssa Loppi Trail polkujuoksutapahtumaa heinäkuulla. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Riihimäen Suunnistajien kotisivut Luokka:Riihimäkeläiset urheiluseurat Luokka:Suomalaiset suunnistusseurat
Pavlo Li

Pavlo ”Paša” Romanovytš Li (; 10. heinäkuuta 1988, Jevpatorija, Krim – 6. maaliskuuta 2022, Irpin) oli ukrainalainen näyttelijä ja televisiojuontaja, joka kuoli vuonna 2022 Venäjän hyökättyä Ukrainaan. == Varhainen elämä == Li syntyi Jevpatorijassa, Krimin niemimaalla vuonna 1988. Hänen isänsä oli myös Krimiltä ja oli taustaltaan korealainen. Lin ukrainalainen äiti oli alkujaan Taka-Karpatiasta. == Ura näyttelijänä == Hän näytteli ukrainalaisissa elokuvissa ja toimi ääninäyttelijänä muun muassa Leijonakuningas-elokuvan ja Hobitti-elokuvasarjan ukrainankielisissä dubbauksissa. Hän esiintyi muun muassa X-Factor-ohjelmassa. Näyttelemisen lisäksi Li toimi myös juontajana ukrainalaisessa televisio-ohjelmassa nimeltä Päivä kotona. == Sotilaana == Venäjän hyökättyä Ukrainaan vuonna 2022 Li värväytyi Ukrainan asevoimiin. Hän teki usieta päivityksiä sotilaiden oloista ja ukrainalaisten tekemästä vastarinnasta Instagram-tilillään Li kaatui 6. maaliskuuta Irpinissä Kiovan länsipuolella. Hänet haudattiin Ivano-Frankivskin alueelle Voroh’taan. == Kunnianosoituksia == * Urhoollisuuden ritarikunta (Ukraina, 2022, postuumisti) == Lähteet == Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet Luokka:Ukrainalaiset näyttelijät Luokka:Ukrainalaiset sotilaat Luokka:Venäjän hyökkäyksessä Ukrainaan kaatuneet
Primiini

Primiini on kinoneihin kuuluva tyydyttymätön orgaaninen yhdiste. Se on olomuodoltaan huoneenlämpötilassa kiinteä, väriltään valkoinen ja hajuton 1,4-bentsokinonin johdannainen. Primiinin kemiallinen kaava on C12H16O3, moolimassa 208,25 g/mol, sulamispiste 62–63 °C ja CAS-numero 15121-94-5.Carlroth: Käyttöturvallisuustiedote, Primin Primiiniä esiintyy luonnon huone-esikoissa, (Primula obconica), jonka karvoissa on superallergeenina tunnettua primiiniä. Yhdiste tunnetaan voimakkaana kosketusallergian aiheuttajana.Duodecim: Kasvien aiheuttamat ihokosketusreaktiot == Lähteet == == Aiheesta muualla == * PubChem: Primin * Human Metabolome Database (HMDB): Primin * Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Primin * ChemBlink: 2-Methoxy-6-pentyl-1,4-benzoquinone * DermNet: Primula Luokka:Orgaaniset yhdisteet
Fulardi (kone)

Fulardi eli foulardi eli kastokki () on kankaiden ja neulosten leveänävärjäyksessä ja -viimeistyksessä käytettävä kone, jossa on kaksi tai useampia teloja. Fulardi on moneen tehtävään soveltuva viimeistyksen yleiskone. Siinä kankaaseen imeytetään tarvittavat kemikaalit ja apuaineet, jotka ovat liuos-, emulsio- tai dispersiomuodossa. Koneessa kangas kulkee tarvittavat aineet sisältävän liemen läpi ja liika neste poistetaan kankaasta puristamalla sitä telaparin välissä. Tämän jälkeen kangas johdetaan kuivaimeen. ==Lähteet== Luokka:Käsityötekniikat
Fulardi (kangas)

Fulardi () on toimikas- tai atlassidoksinen kevyt silkkikangas, joka on yleensä painettu. Sen loimi on raakasilkkiä ja kude tramsilkkiä tai jätesilkkiä. Fulardia on käytetty naisten puvuissa, hartialiinoissa, huiveissa, nenäliinoissa ja solmioissa ynnä muissa käyttötarkoituksissa. ==Lähteet== Luokka:Kangaslajit
Fulardi

Fulardi tarkoittaa seuraavia asioita: *Fulardi, eräs kangaslaji *Fulardi, kankaiden viimeistyskone Luokka:Täsmennyssivut
Oleksandr Martšenko

Oleksandr Oleksandrovytš Martšenko (14. tammikuuta 1965 – 7. maaliskuuta 2022) oli ukrainalainen Svoboda-puolueen poliitikko. Venäjän hyökättyä Ukrainaan vuonna 2022 Martšenko kaatui taistelussa Kiovan luoteispuolella. Martšenko syntyi Rybtšyntsin kylässä H’milnykin piirissä Vinnytsjan alueella. Hän opiskeli Alueidenvälisessä henkilöstöjohtamisen akatemiassa organisaatiojohtamista ja Kiovan rakennusteknisessä opistossa rakennustekniikkaa. Hän työskenteli insinöörinä rakennusyrityksissä. Vuonna 2002 hänet valittiin Bila Tserkvan kaupunginvaltuustoon ja vuonna 2008 Svoboda-puolueen hallitukseen ja Bila Tserkvan paikallisosaston johtajaksi. Vuonna 2010 hänet valittiin Svobodan valtuustoryhmän johtajaksi ja vuonna 2012 Svobodan Kiovan aluejärjestön johtajaksi. Vuoden 2012 parlamenttivaaleissa Martšenko oli ehdolla Ukrainan parlamenttiin eli Verh’ovna Radaan vaalipiiristä 90, joka kattaa Bila Tserkvan, muttei tullut valituksi. Vaalipiirin äänestyspaikkojen pöytäkirjojen mukaan hän olisi tullut valituksi, mutta vaalipiiristä valituksi julistettiin hallitusmyönteinen Vitali Tšudnovskyi. Martšenko osallistui vuoden 2014 Euromaidan-mielenosoituksiin sekä taisteluihin Itä-Ukrainan sodassa osana Svobodan jäsenistä koostuvaa Vapauden legioonaa sekä 72. prikaatia. Hän haavoittui elokuussa 2013 lähellä Krasnyi Lutšia. Hänet valittiin vuoden 2014 parlamenttivaaleissa Verh’ovna Radaan vaalipiiristä 90. Martšenko kaatui 7. maaliskuuta Puštša-Vodytsjan taajamassa Obolonin piirissä Kiovan luoteisosassa. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet Luokka:Ukrainalaiset poliitikot Luokka:Ukrainalaiset sotilaat Luokka:Venäjän hyökkäyksessä Ukrainaan kaatuneet
Aakenustunturin lento-onnettomuus

Aakenustunturin lento-onnettomuus tapahtui jatkosodan aikana 1. helmikuuta 1944, kun Rovaniemeltä käsin toimineen saksalaisen Luftwaffen Transportstaffel Fliegerführer Nord/Ostin Junkers Ju-52-3 -kuljetuskone P4-CH eksyi reitiltään lumipyryssä ja törmäsi Kittilän Aakenustunturilla Mololaen koillisrinteeseen. Koneen nelihenkinen miehistö menehtyi turmassa.Juuso Hyvärisen blogi 21.6.2010 : Junkersin maalliset jäännökset maastossaGeocache : Junkers Ju 52 Aakenus Onnettomuuskone oli kuljettamassa Messerschmitt Bf 110 -hävittäjien varaosia Pontsalenjoelta Rovaniemelle. Koneen ohjaajana toiminut vääpeli Rochna, radistina ollut alikersantti Meyer ja mekaanikko, alikersantti Kulin saivat törmäyksessä välittömästi surmansa, mutta koneen peräosassa ollut konekivääriampujana toiminut alikersantti Brande loukkaantui vaikeasti ja eli vielä useita päiviä törmäyksen jälkeen. Hän ampui hätäraketteja, mutta niitä ei havaittu huonon sään takia tai niitä luultiin sääilmiöiksi. Kun apua ei alkanut kuulua, Brande surmasi itsensä. Koneen hylky löytyi vasta huhtikuussa 1944. Paikalle tullut suomalainen hiihtopartio löysi elossa vain koneessa mukana olleen koiranpennun, joka oli hengissä pysyäkseen syönyt lentäjien ruumiita. Paikalle tulleet saksalaiset hakivat sitten hylystä ruumiit sekä koneessa olleet radio- ja suunnistuslaitteet. Tämän jälkeen he räjäyttivät koneen hylyn. Tarinoiden mukaan koneessa olisi ollut lastina myös huomattava rahamäärä, jonka jo aiemmin paikalle tulleet poromiehet olisivat vieneet, mutta tälle tiedolle ei ole vahvistusta. Junkersin räjäytetyn hylyn jäänteitä löytyy edelleen laajalta alueelta Aakenustunturin rinteeltä.Koskiset Elämää Pohjois-Lapissa 1.7.2020 : Junkersin jäljillä Valtaosa niistä sijaitsee koordinaateissa . == Lähteet == Luokka:Vuoden 1944 lento-onnettomuudet Luokka:Kittilä Luokka:Lento-onnettomuudet Suomessa Luokka:1940-luvun onnettomuudet Suomessa
Aljaksei Skoblja

Aljaksei Mikalajevitš Skoblja (, ; 14. maaliskuuta 1990 – 13. maaliskuuta 2022) oli valkovenäläinen sotilas, joka kaatui Kiovan taistelussa Venäjän hyökättyä Ukrainaan. Skobljan äiti on lastentarhanopettaja ja isä linja- autonkuljettaja. Hän asui Minskissä. Vuonna 2011 hän osallistui presidentti Aljaksandr Lukašenkan vastaisiin mielenosoituksiin, minkä takia hänet pidätettiin kahdeksi päiväksi ja hän sai sakot. Vuonna 2014 hän värväytyi Ukrainan asevoimiin ja taisteli itä-Ukrainan sodassa osana valkovenäläisten vapaaehtoisten muodostamaa ryhmää. Myöhemmin hän toimi asevoimissa kouluttajana. Hän sai Ukrainan kansalaisuuden. Skoblja kaatui 13. maaliskuuta 2022 Kiovan lähellä. Hänen hautajaisensa pidettiin Kiovassa kaksi päivää myöhemmin.. Huhtikuussa hänelle myönnettiin postuumisti Ukrainan sankarin arvonimi. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet Luokka:Valkovenäläiset sotilaat Luokka:Ukrainalaiset sotilaat Luokka:Ukrainan sankarit Luokka:Venäjän hyökkäyksessä Ukrainaan kaatuneet
Guro Fjellanger

Guro Fjellanger (26. tammikuuta 1964 Bergen – 15. huhtikuuta 2019) oli norjalainen Venstren poliitikko. Hän toimi Norjan ympäristöministerinä 1997–2000. Vuosina 1986–1988 hän oli puolueensa nuorisojärjestön Unge Venstren puheenjohtaja. ==Yksityiselämä== Fjellangerilla oli synnynnäinen selkärankahalkio, jonka takia hän joutui käyttämään kainalosauvoja sekä ajoittain pyörätuolia. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Guro Fjellanger Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjan ympäristöministerit Luokka:Norjalaisten poliittisten nuorisojärjestöjen puheenjohtajat Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
The Power of Love (Jennifer Rushin kappale)

The Power of Love on voimaballadi vuodelta 1984. Sen sävelsivät ja sanoittivat Günther Mende, Candy DeRouge, Jennifer Rush ja Mary Susan Applegate. Kappale julkaistiin Jennifer Rushin studioalbumilla Jennifer Rush maaliskuussa 1984. Seitsentuumaisena singlenä se julkaistiin joulukuussa 1984 b-puolenaan "I See A Shadow (Not A Fantasy)". Kappale on julkaistu myös 12-tuumaisena maxisinglenä. "The Power of Love" oli suurmenestys, ja siitä tuotettiin vuosina 1984–1986 useita singleversioita, joiden b-puolen kappaleet vaihtelivat, kuten myös kansitaide. Kiihkeästä ja intohimoisesta rakkaudesta kertova "The Power of Love" merkitsi käännettä Jennifer Rushin uralla. Se nousi musiikkilistojen kärkeen Australiassa, Espanjassa, Etelä-Afrikassa, Irlannissa, Isossa-Britanniassa, Itävallassa, Norjassa ja Uudessa-Seelannissa. Kappale menestyi hyvin myös Saksassa, Sveitsissä, Alankomaissa, Belgiassa, Ruotsissa ja Suomessa. "The Power of Love" on versioitu tiuhaan. Tunnettuja ovat muun muassa Laura Braniganin tulkinta vuodelta 1987 ja Celine Dionin tulkinta vuodelta 1993. Myös Nana Mouskouri ja Andrea Bocelli ovat levyttäneet kappaleesta omat tulkintansa. Jennifer Rush levytti kappaleesta espanjankielisen version "Si tu eres mi hombre y yo tu mujer". Kappaleesta on myös kaksi saksankielistä versiota ("Ich suche nach Liebe" ja "Du bist mein Leben") sekä portugalinkielinen ("O Amor e o Poder"), hollanninkielinen ("Land van ons twee") ja ruotsinkielinen versio ("Ängel i natt"). == Lähteet == == Aiheesta muualla == *The Power Of Love Chords by Jennifer Rush Luokka:Vuoden 1984 kappaleet Luokka:Britannian singlelistan ykköset Luokka:Billboard Hot 100 -listan ykköset
The Power of Love (Frankie Goes to Hollywoodin kappale)

The Power of Love on brittiläisen Frankie Goes to Hollywood -yhtyeen voimaballadi vuodelta 1984. Sen sävelsivät ja sanoittivat Holly Johnson, Peter Gill, Mark O'Toole ja Brian Nash, eli yhtyeen kaikki jäsenet. Kappale julkaistiin Frankie Goes to Hollywoodin debyyttialbumilla Welcome to the Pleasuredome lokakuussa 1984. Seitsentuumaisena singlenä se julkaistiin marraskuussa 1984 b-puolenaan "The World Is My Oyster". Kappale on julkaistu myös 12-tuumaisena maxisinglenä. "The Power of Love" oli Frankie Goes to Hollywoodin kolmas perättäinen Britannian listaykkönen, sitä edelsivät "Relax" ja "Two Tribes". "The Power of Love" käsittelee hengellisyyttä ja uskontoa. Tematiikkaa tukee musiikkivideo, joka kuvattiin Betlehemin liepeillä. Aikalaisarvioissa kappaletta luonnehdittiin väkeväksi ja kaihoisaksi jättiballadiksi; siinä nähtiin vaikutteita 1960-luvun musiikista, joka oli tuolloin muotia ("The Sixties Boom"). Holly Johnson ei ollut tyytyväinen suoritukseensa "The Power of Loven" solistina, mutta yhtäkaikki hän pitää kappaletta tärkeimpänä teoksena, jonka hän on koskaan kirjoittanut. "The Power of Love" on osa trilogiaa, jonka kaksi ensimmäistä osaa ovat seksuaalisuutta käsittelevä "Relax" ja politiikkaa käsittelevä "Two Tribes". "The Power of Love" on versioitu kymmeniä kertoja. Kappaleesta on tehty myös espanjankielinen ("La fuerza mayor") ja hollaninkielinen versio ("Nooit zo verliefd geweest"). == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Smooth Radio: The Story of... 'The Power of Love' by Frankie Goes to Hollywood Luokka:Vuoden 1984 kappaleet Luokka:Britannian singlelistan ykköset
Jaglandin hallitus

Jaglandin hallitus oli Norjan hallitus 25. lokakuuta 1996 – 17. lokakuuta 1997. Se oli Työväenpuolueen muodostama vähemmistöhallitus. ==Ministerit== Pääministeri * Thorbjørn Jagland Ulkoministeri * Bjørn Tore Godal Kehitysapuministeri * Kari Nordheim-Larsen Valtiovarainministeri * Jens Stoltenberg Suunnitteluministeri * Terje Rød-Larsen 25.10.1996–29.11.1996 Suunnittelu- ja yhteensovittamisministeri * Bendik Rugaas 29.11.1996–17.10.1997 Puolustusministeri * Jørgen Kosmo Kalastusministeri * Karl Eirik Schjøtt-Pedersen Sosiaaliministeri * Hill-Marta Solberg Terveysministeri * Gudmund Hernes Liikenneministeri * Sissel Rønbeck Kunta- ja työministeri * Kjell Opseth Öljy- ja energiaministeri * Grete Faremo 25.10.1996–17.12.1996 * Ranveig Frøiland 17.12.1996–17.10.1997 Elinkeinoministeri * Grete Knudsen 25.10.1996–17.10.1997 Oikeusministeri * Anne Holt 25.10.1996–3.2.1997 * Gerd-Liv Valla 4.2.1997–17.10.1997 Lapsi- ja perheministeri * Sylvia Brustad Maatalousministeri * Dag Terje Andersen Ympäristöministeri * Thorbjørn Berntsen Kirkko-, opetus- ja tutkimusministeri * Reidar Sandal Kulttuuriministeri * Turid Birkeland ==Lähteet== Luokka:Norjan hallitukset
Strömforsin työväentalo

Strömforsin työväentalo on työväentalo Loviisassa Ruotsinpyhtäällä. == Historiaa == Strömforsin Tehtaan Työväenyhdistys perustettiin Ruotsinpyhtään ruukkiyhdyskunnassa vuosien 1905–1906 vaihteessa, Suomen kansallisen suurlakon jälkeen. Yhdistyksessä oli noin sata jäsentä. Kokouksia pidettiin jäsenten kodeissa, sahalla ja tehtaan puusepänverstaalla. Strömforsin tehdasyhtiö luovutti 1.11.1906 yhdistykselle 25 vuodeksi 18 aarin rakennustontin, jonka vuosivuokra oli 25 markkaa. Vuokralla ollut tontti lunastettiin myöhemmin yhdistyksen omaksi. Vuosi 1918 oli Ruotsinpyhtäälle raskas. Asukkaista 94 menetti henkensä, ja heistä 42 oli työväenyhdistyksen jäseniä. Niinpä toiminta keskeytyi pariksi vuodeksi. == Rakennus == Rakennuksen perustustyöt ja rakentaminen tehtiin pääosin talkootöinä. Rakennus oli aluksi kooltaan 6x9 metriä. Vuodelta 1910 on peräisin kuva jo laajennetusta uudesta hirsirakenteisesta työväentalosta. Vuoden 1918 kansalaissodan jälkeen rakennukseen tehtiin korjauksia ja uusittiin irtaimisto suojeluskuntamiehityksen jälkien vuoksi. Suuri remontti tehtiin vuonna 1955, jolloin talon isot remontointityöt tehtiin tuhansin talkootunnein. Lahjoitusten tuella taloon saatiin 251 tuolia. Vuosina 1981–1995 talon remontointiin saatiin valtiolta avustusta 200 000 markkaa. == Toiminta == Vuoden 1907 tilaston mukaan yhdistykseen kuului 152 jäsentä. Yhdistyksellä oli oma kirjasto, jossa niteitä oli 52. Yhdistyksessä toimivat naisjaosto ja ammattiosasto. Työväentalossa pidettiin iltamia, yhdistyksen kokouksia ja yksityisjuhlia. Talossa toimi naisosasto, jonka toiminta välillä hiljeni. Uudelleen perustettiin vuonna 1949 naisjaosto, joka edelleen huolehtii ruokailuista ja pitopalveluista arpajaisineen. 1930-luvun alkupuolella rakennettiin Ahvenkosken voimalaitos, ja sitä myötä rakennuksen ja yhdistyksen toiminta vilkastuivat. Vähintään kerran viikossa pidettiin juhla tai iltamat. Talvisodan aikaan 1939–1940 taloon majoitettiin sotaväkeä. 1940-luvun lopulla taloon asetettiin elokuvateatteri, jota yhdistys pyöritti 15 vuoden ajan. Rakennuksen tiloja käyttävät urheiluseura Ruotsinpyhtään Riento, Ruotsinpyhtään Työväen Mieslaulajat ry ja Kemianliiton ammattiosasto sekä erilaiset kerhot. Työväentalo on Ruotsinpyhtään kylän suosittu juhla- ja huvipaikka. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Ruotsinpyhtää Luokka:Loviisan rakennukset ja rakennelmat
Tomi Satomaa

Tomi Satomaa on suomalainen urkuri, kanttori, kuoronjohtaja ja urkupedagogi.Tomi Satomaa Säveliä, viitattu 6.1.2023 Satomaa on Tauno Satomaan poika. Hän soitti alun perin pianoa, mutta keskittyi urkuihin kokeiltuaan 14-vuotiaana Olarin kirkon urkuja. Valmistuttuaan Sibelius-Akatemiasta Satomaa muutti vuonna 2008 vaimonsa kanssa Paraisille. Tätä ennen hän oli aina asunut pääkaupunkiseudulla.Urkujen massiivisuus vakuutti Tomi Satomaan jo teini-iässä Aamuset-kaupunkimedia 5.6.2020, viitattu 6.1.2023 Satomaan keskeisiä opettajia olivat hänen isänsä ja Kari Jussila. Satomaa työskenteli Länsi-Turunmaan suomalaisen seurakunnan kanttorina vuosina 2009–2019 ja Turun Martinseurakunnan vastaavana johtavana kanttorina 2017–2018. Liedon seurakunnan vastaava kanttori hänestä tuli vuonna 2019. Lisäksi Satomaa aloitti vuonna 2010 tuntiopettajana työskentelyn Musiikkiopisto Arkipelagissa. Luentoja hän on pitänyt myös Sibelius-Akatemiassa, Oulun konservatoriossa ja eri urkukursseilla.CV Tomi Satomaa, viitattu 6.1.2023 Satomaa on konsertoinut solistina, säestäjänä ja kamarimuusikkona eri puolilla Suomea. Hän on esiintynyt urkusolistina myös Ruotsissa, Saksassa, Unkarissa, Latviassa, Venäjällä ja Italiassa. Satomaa on soittanut lukuisilla urkujuhlilla Suomessa ja osallistunut myös kansainvälisiin urkutapahtumiin. Hän on kantaesittänyt teoksia Olli Kortekankaalta ja Kari Tikalta. Satomaan ensimmäisenä levytyksenä ilmestyi syksyllä 2016 Alba Recordsilla Ramus virens olivarum. Joulukuussa 2022 ilmestyi toisena levynä G.A. Homilius: Chorale Preludes for Organ (Pilfink Records). Satomaa on esiintynyt monilla muilla levytyksillä urkusolistina ja säestäjänä. Hän on tehnyt kantanauhoituksia Yleisradiolle, ja hänen soolokonserttinsa radioitiin ja lähetettiin Yle Radio 1:lla elokuussa 2019. Vuonna 2019 hän oli urkurina Ylen Risto ja Jenni pyhimysten jäljillä -ohjelmissa. Satomaa perusti johtamansa kamarikuoro Musica Vocalen (aiemmin Paraisten Vokaaliyhtye), jonka ohjelmisto on ulottunut 1500-luvulta oman aikansa teoksiin. Satomaa toimi vuosina 2016–2019 Organum-seuran puheenjohtajana ja taiteellisena johtajana, Helsingin urkupäivien taiteellisena johtajana ja Organum-lehden päätoimittajana. Hän on toiminut myös yhtenä ensimmäisistä varhaisiän urkupedagogiikan kehittäjistä Suomessa. Hän laati yhdessä Susanne Kujalan kanssa oppikirjan Suomalainen urkukoulu lapsille (Sulasol). Satomaalle on myönnetty Paraisten kaupungin kulttuuripalkinto (2017) ja director musicesin arvonimi (2021). == Lähteet == Luokka:Suomalaiset urkurit Luokka:Suomalaiset kanttorit Luokka:Suomalaiset kuoronjohtajat Luokka:Suomalaiset musiikkipedagogit Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Elena Huelva

Elena Huelva Palomo (21. toukokuuta 2002 Sevilla, Espanja – 3. tammikuuta 2023 Sevilla, Espanja) oli espanjalainen syöpäaktivisti. == Elämä == Elena Huelva syntyi 21. toukokuuta 2002 Sevillassa Espanjassa Manuel Huelvan ja Emilia Palomon tyttärenä. Vuonna 2019 hänellä todettiin 16-vuotiaana Ewingin sarkooma. Hän sai mainetta jakamalla henkilökohtaisia kokemuksiaan taudista sosiaalisessa mediassa. Hän vaati myös suurempia investointeja syöpätutkimukseen ja keksi lauseen "Mis ganas ganan" () kuvaamaan asennettaan tautia vastaan. Vuodesta 2019 kuolemaansa asti hän teki yhteistyötä useiden syöpään liittyvien voittoa tavoittelemattomien järjestöjen kanssa, ja vuonna 2022 hän kirjoitti syövästä saamistaan kokemuksista kirjan nimeltä Mis ganas ganan. Joulukuussa 2022 hän suunnitteli huivin Baby Pelón -lelulle, jolla Juegaterapia-säätiö kerää varoja Ewingin sarkooman tutkimukseen. Tätä tarkoitusta varten Juegaterapia-säätiö perusti Elena Huelva avustus -järjestön yhteistyössä Espanjan sarkoomatutkimusryhmän kanssa (GEIS). == Kuolema == Sairauden pahennuttua Elena Huelva kuoli 20-vuotiaana 3. tammikuuta 2023. Hänen kuolemansa aiheutti reaktioita sosiaalisessa mediassa, ja surunvalitteluja esittivät monet julkisuuden henkilöt, kuten Andalusian aluehallituksen puheenjohtaja Juan Manuel Moreno, ja urheiluseurat, kuten Real Betis Balompién ja Sevilla FC. Hautajaiset pidettiin Huelvan kuoleman jälkeisenä päivänä 4. tammikuuta 2023. Niihin osallistui useita julkisuuden henkilöitä, kuten televisiojuontaja Sara Carbonero ja elokuvaohjaaja Alberto Rodríguez Librero. Hänet tuhkattiin krematoriossa Camasissa Sevillassa. == Palkinnot == Huelva sai vuonna 2022 Elle-lehden myöntämän Hope Award -palkinnon, jonka ojensi hänelle laulaja Manuel Carrasco. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Espanjalaiset henkilöt Luokka:Aktivistit Luokka:Vuonna 2002 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Paolo Silveri

Paolo Silveri (1913 Ofena – 2001 Rooma) oli italialainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan baritoni.Paolo Silveri Oxford Reference, viitattu 6.1.2023 Silveri aloitti lauluopintonsa Capestranossa ja jatkoi niitä Milanossa. Vuonna 1933 hänet kutsuttiin palvelukseen Italian armeijaan. Hän osallistui sotilastoimiin Etiopiassa ja Albaniassa sekä taisteli toisessa maailmansodassa. Silveri kuitenkin teki myös puoliammattimaisen debyyttinsä Hans Schwarzin roolissa Richard Wagnerin Nürnbergin mestarilaulajien esityksessä Roomassa 1939. Hän sai vapautuksen armeijan palveluksesta haavoituttuaan. Vuonna 1942 hän jatkoi laulun opiskelua Rooman Accademia Nazionale di Santa Ceciliassa Riccardo Stracciarin johdolla. Vielä vuonna 1943 Silveri esiintyi bassona, mutta Beniamino Giglin neuvosta hän siirtyi baritoniksi. Vuonna 1944 hän esiintyikin isä Germontina Giuseppe Verdin La traviatassa Roomassa.Paolo Silveri Naxos, viitattu 6.1.2023 Silveristä tuli yksi Italian johtavista baritoneista. Erityisen suosittu hän oli Napolissa, jossa hän lauloi usein Teatro San Carlossa. Teatro San Carlon seurueen kanssa hän lauloi myös Lontoon Royal Opera Housessa vuonna 1946. Silveri lauloi Covent Gardenissa myös kausilla 1947–1948 ja 1948–1949 muun muassa Rigoletton ja Boris Godunovin nimirooleissa. Glyndebournen oopperafestivaalin tuotannossa hän tulkitsi Wolfgang Amadeus Mozartin Don Giovannin nimiroolin Edinburghin kansainvälisellä festivaalilla 1948. Glyndebournen oopperafestivaalin seurueen kanssa hän palasi Edinburghin kansainväliselle festivaalille vuonna 1949 esiintymään Renatona Naamiohuveissa. Silveri teki La Scalan -debyyttinsä Conte di Lunan roolissa Verdin Trubaduurissa vuonna 1949. Hän esiintyi vuonna 1950 ensimmäisen kerran Metropolitan-oopperassa Don Giovannina. Hän teki siellä muitakin esiintymisiä saman kauden kuluessa ja jatkoi esiintymisiään Metropolitan-oopperassa vuoteen 1953 asti. Pariisissa Silveri esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1951. Hän osallistui kotimaassaan useiden oopperoiden kokonaisesitysten äänittämiseen RAI:lle. Vuonna 1959 Silveri esiintyi Dublinissa Otellon nimiroolissa. Pian hän kuitenkin palasi baritonirooleihin. 1960-luvulla Silveri esiintyi useita kertoja Camdenin festivaalilla. Tällöin hänellä oli rooleja harvoin kuulluissa oopperoissa, kuten Verdin Il corsarossa ja Gaetano Donizettin Marino Falierossa. Silveri jäi laulajana eläkkeelle vuonna 1968 esiinnyttyään Rigolettona Budapestissa Silvia-tyttären tulkitessa Gildan roolin. Vuodesta 1970 Silveri opetti Roomassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Italialaiset oopperalaulajat Luokka:Baritonit Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Viron perustuslakikokous

Perustuslakikokous () oli edustajakokous, joka muodostettiin valmistelemaan Viron tasavallan uutta perustuslakia 20. elokuuta 1991 tapahtuneen uudelleenitsenäistymisen jälkeen. Se kokoontui Tallinnassa 30 kertaa seitsemän kuukauden aikana 13. syyskuuta 1991 – 10. huhtikuuta 1992. Kokouksen kokoonpanoa muotoillessaan Viron kongressi ja Viron tasavallan korkein neuvosto pääsivät kompromissiin eli molemmista organisaatioista valittiin sama määrä eli 30 edustajaa perustuslakikokoukseen. Yleiskokouksen laatima perustuslaki hyväksyttiin Viron äänioikeutettujen kansalaisten toimesta kansanäänestyksessä 28. kesäkuuta. Äänestäneistä 91,19% eli 400 214 ääntä kannatti uutta perustuslakia. Perustuslaki tuli voimaan 3. heinäkuuta 1992. Suoritettuaan näin tehtävänsä perustuslakikokous lopetti toimintansa. ==Jäsenet== Perustuslakikokouksen jäseniä olivat: * Ülle Aaskivi * Jüri Adams * Viktor Andrejev * Tõnu Anton * Rein Arjukese * Hillar Eller * Sirje Endre * Ants Erm * Ignar Fjuk * Illar Hallaste * Liia Hänni * Pavel Jermoškin * Rein Järlik * Kalle Jürgenson * Ain Kaalep * Kaido Kama * Peet Kask * Tunne Kelam * Kalju Koha * Valeri Kois * Toomas Kork * Viktor Korrovits * Tiit Käbin * Mart Laar * Marju Lauristin * Vladimir Lebedev * Lennart Meri * Linnart Mäll * Viktor Niitsoo * Sergei Petinov * Eve Pärnaste * Ivar Raig * Hain Rebas * Jüri Reinson * Vardo Rumessen * Hando Runnel * Rein Ruutsoo * Jüri Rätsep * Arnold Rüütel * Vello Saatpalu * Vello Salum * Ülo Seppa * Arvo Sirendi * Sergei Sovetnikov * Lehte Sööt (Hainsalu) * Nikolai Zahharov * Rein Taagepera * Juhan Kristjan Talve * Ülo Uluots * Lauri Vahtre * Ülo Vooglaid ==Katso myös== *Viron perustava kokous ==Lähteet== Luokka:Viron historia Luokka:Viron politiikka
Emilia Goggi

Emilia Goggi (1817 Prato – 1857) oli italialainen oopperalaulaja, joka tulkitsi urallaan sekä sopraano- että mezzosopraanorooleja.Alto: The Voice of Bel Canto Dan H. Marek (2016) Goggi pääsi 6-vuotiaana Santa Caterinan konservatorioon. Vuonna 1841 hän teki debyyttinsä La Fenicessä Adalgisan roolissa Vincenzo Bellinin oopperassa Norma. Tämän jälkeen hän sai kiinnityksiä päärooleihin useissa Italian pohjoisosien teattereissa. Goggi pystyi laajan äänialansa ansiosta esiintymään myös dramaattisissa sopraano- osissa, kuten Abigaillena Giuseppe Verdin Nabuccossa ja Elvirana saman säveltäjän Ernanissa, mutta sittemmin hän omaksui mezzosopraanorooleja. Tunnetuin Goggin luoma rooli oli Azucena Verdin Trubaduurin kantaesityksessä vuonna 1853. Goggi kuoli yllättäen 39-vuotiaana ollessaan valmistautumassa Englannin-kiertuetta varten. == Lähteet == Luokka:Italialaiset oopperalaulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Mezzosopraanot Luokka:Vuonna 1817 syntyneet Luokka:Vuonna 1857 kuolleet
Tomi Kaarto

Tomi Kaarto (13. kesäkuuta 1972 Turku – 20. lokakuuta 2006 Turku) oli suomalainen kirjallisuustieteilijä.Liisa Saariluoma, Kuolleet: Filosofian lisensiaatti Tomi Kaarto Helsingin Sanomat 5.12.2006, viitattu 6.1.2023Liisa Saariluoma, Tomi Kaarto in memoriam Avain nro 4 (2006), viitattu 6.1.2023 Kaarto opiskeli yleistä kirjallisuustiedettä ja filosofiaa Turun yliopistossa. Vuodesta 1996 hän työskenteli siellä yleisen kirjallisuustieteen assistenttina. Hän oli filosofian lisensiaatti. Kaarto laati ensimmäisen laajan julkaisunsa Mihail Bahtinin ja Michel Foucault’n kirjailijakäsityksestä. Sittemmin hänen kiinnostuksensa kohdistui etenkin Jacques Derridaan. Kaarto ehti saavuttaa Suomessa näkyvyyttä esitelmillään ja kirjoituksillaan Derridan ajattelusta ennen kuolemaansa Turussa 34-vuotiaana. Hänen viimeiseksi työkseen jäi laaja väitöskirja Derridasta. == Julkaisut == * Tekijän syntymä: Michel Foucault'n arkeologian kauden ja Mihail Bahtinin kirjailijakäsitys. Turku: Turun yliopisto 1998 ISBN 951-29-1211-2 * Subjektia rakentamassa: tutkielmia minuudesta teksteissä. toim. Tomi Kaarto ja Lasse Kekki. Turku: Turun yliopisto 2000. ISBN 951-29-1829-3 * Jacques Derrida and the question of interpretation: the phenomenological reduction, the intention of the author, and Kafka's law. Frankfurt am Main: Peter Lang 2008. ISBN 978-3-631-56005-1 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kirjallisuustieteilijät Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Vuonna 2006 kuolleet
Jan-Johannes Tollet

Jan-Johannes Tollet (s. 1966) on Keski-Suomen hyvinvointialueen johtaja. Koulutukseltaan Tollet on diplomi-insinööri. Hänellä on MBA-tutkinto ja parhaillaan hän suorittaa myös terveydenhuollon MBA-tutkintoa. Aikaisemmin hän työskenteli Pohjois-Savon sairaanhoitopiirin johtajana sekä laboratorioliikelaitoskuntayhtymä Islabissa. Hänellä on aiempaa työkokemusta yritysjohtajana eri yrityksissä esimerkiksi matkapuhelinkaupan- sekä energia- alalla Unkarissa, Kiinassa, Singaporessa, Malesiassa sekä Yhdysvalloissa. Tolletin diplomityö "Materiaalinkäsittelylaitteita valmistavan yrityksen tuotantolaitteiden ennakoiva kunnossapito" hyväksyttiin Teknillisen korkeakoulun konetekniikan osastolla vuonna 1994. Tollet harrastaa ratsastusta, antiikkihuonekaluja sekä arkkitehtuuria käsittelevää kirjallisuutta. Sukunimi Tollet tulee Belgiassa asuneilta valloniesi-isiltä, mutta suku on jo satojen vuosien ajan asunut Suomessa. Lapsuuden kotikieli hänellä oli ruotsi. Tollet puhuu suomen ja ruotsin lisäksi täydellistä englantia, hiukan kiinaa ja saksaa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kelkkajääkiekko talviparalympialaisissa 2022

Kelkkajääkiekko talviparalympialaisissa 2022 kilpailtiin 4. – 13. maaliskuuta 2022 Pekingin kansallisessa sisästadionilla. Turnaukseen osallistui seitsemän joukkuetta, kun Venäjä suljettiin pois turnauksesta. Turnaus pelattiin sekajoukkueilla. Mestaruuden voitti Yhdysvallat, joka voitti loppuottelussa Kanadan 5–0. Pronssia saavutti isäntämaa Kiina. ==Ottelut== ===Alkulohkot=== ====Lohko A==== ====Lohko B==== ===Pudotuspelit=== ==Lähteet== Luokka:Talviparalympialaiset 2022 Luokka:Vuoden 2022 jääkiekko Luokka:Kiinan jääkiekko