EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Jennifer Bini Taylor

Jennifer Taylor (o.s. Bini, s. 1972), joka tunnetaan myös nimellä Jennifer Bini Taylor, on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on tullut tunnetuksi televisiosarjasta Miehen puolikkaat. Hän on myös näytellyt esimerkiksi komediaelokuvassa The Waterboy, trillerissä Villit kuviot ja vakoojasarjassa Burn Notice. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Caroline Dean

Caroline Dean (s. 1957) on brittiläinen professori. Hän on saanut Wolfin palkinnon maataloudessa vuonna 2020 sekä Royal Societyn myöntämän Darwin- mitalin. Hän väitteli tohtoriksi Yorkin yliopistosta ennen muuttoa Kaliforniaan. Vuonna 1988 hän aloitti työskentelyn John Innes Centressä. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset professorit Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Linda J. Saif

Linda J. Saif on yhdysvaltalainen mikrobiologi. Hän on väitellyt tohtoriksi Ohion osavaltionyliopistosta. Hän on saanut vuonna 2015 Wolfin palkinnon maataloudessa eläinten ja ihmisten terveyden edistämisestä viruksien ja immuunijärjestelmien tutkimuksen kautta. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset mikrobiologit Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Voerde

Voerde on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa Saksan länsiosassa. Kaupunki sijaitsee Reinin varrella ja siellä harjoitetaan muun muassa metalliteollisuutta. == Maantiede == Voerde sijaitsee Ruhrin alueen luoteisosassa Ala-Reinin tasangolla läntisessä Nordrhein-Westfalenissa noin 42 kilometriä Düsseldorfista pohjoiseen ja noin 27 kilometriä Essenistä luoteeseen. Rein muodostaa kaupungille luonnollisen rajan etelässä ja lännessä. Joen länsipuolella sijaitsee Rheinberg. == Historia == Roomalaisten ja frankkien aikana nykyisen Voerden alueella oli erään Reinin haaran ylittävä kahluupaikka, eli Fuerdt, johon kaupungin nimi palautuu. Varhaisin kirjallinen maininta Voerdesta on vuodelta 1344, jolloin siihen viitataan Werdenin luostarin läänityksenä. Vuosina 1652–1804 Voerde oli Brandenburgin markkreivikunnan niin kutsuttu "Herrlichkeit", jolla oli itsenäistä toimivaltaa eräillä elämänaloilla. 1800-luvun alun ranskalaisvallan jälkeen Voerdesta tehtiin osa Preussia, ja se sai itsenäisen kunnan aseman. Voerde sai oman rautatieaseman 1886. Kunnan alue laajeni 1922, kun Möllen, Spellen ja Voerde liitettiin toisiinsa. Wehrmacht räjäytti Reinin ylittävän sillan 10. maaliskuuta 1945 ja 23. maaliskuuta liittoutuneet rakensivat väliaikaisen ponttoonisillan joen yli. Winston Churchill vieraili alueella 25. maaliskuuta 1945. Vuonna 1950 maalaiskunnat Voerde ja Löhnen liitettiin toisiinsa. Nykyiset rajansa Voerde sai 1975, kun sen pohjois- ja eteläosasta lohkaistiin alueita naapurikaupunkeihin. Voerde sai kaupunkioikeudet 1981. Voerden historialliseen arkkitehtuuriin kuuluu muun muassa keskiaikainen Haus Voerde, jonka linnamaiseen ilmeeseen ovat vaikuttaneet sekä barokki että klassismi. == Talous ja liikenne == Voerden suuria työnantajia on alumiininvalmistaja Trimet. Metallialaa edustaa myös Weseler Stahlbau. Voerden rautatieasema, Bahnhof Voerde (Niederrhein), sijaitsee rataosuudella Oberhausen–Arnhem. Samalla rataosuudella sijaitsee myös Bahnhof Friedrichsfeld (Niederrhein). Moottoritie BAB 3 kulkee kaupungin itäpuolitse. Voerden alueella kulkee maantie Bundesstraße 8. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Voerde, Nordrhein-Westfalen, Saksa — Sunrise, Sunset, and Daylength Luokka:Saksan kaupungit Luokka:Nordrhein-Westfalenin kunnat
CZ 36

CZ 36 () on alkujaan tšekkoslovakialaisen, nykyisin tšekkiläisen Česká Zbrojovka a.s. Uherský Brodin vuosina 1936–1946 valmistama 6,35 mm Browning kaliiperinen, vain kaksitoiminen itselataava pistooli. František Myškan suunnittelemaa massasulkuista asetta valmistettiin kahtena versiona, joista CZ 36P on lipasvarmistimen lisäksi varustettu liipaisimen päällä, rungon vasemmalla sivulla olevalla liipaisimen lukitsevalla varmistinvivulla, joka toimii myös luistinsalpana asetta huoltopurettaessa. Liipaisimen laukaisutanko sijaitsee lipaskuilun vasemmalla puolella. Aseen tähtäin on luistin päällä sen päästä päähän kulkeva jyrsitty ura. Lippaansalpa on kahvan pohjassa oleva kynsisalpa. Pistoolien kahvalevyt olivat punaruskeaa Textoplast-muovia, ja aseen pintaviimeistelyksi oli valittavissa sinistys tai kromaus. CZ 45 ja CZ 92 ovat siitä edelleen kehitettyjä versioita. == Historia == Česká Zbrojovkan suunnittelija František Myška kehitti vuonna 1927 itselataaviin pistooleihin soveltuvan kaksitoimilaukaisun, jota kokeiltiin tuotannossa olleessa vz. 24 mallissa. Vuonna 1933 sotilastekninen instituutti VTÚ teki esityksen suunnitella 6,35 mm Browning kaliiperinen pistooli ylimmän upseeriston henkilökohtaiseksi aseeksi. Seuraavan vuoden alussa Myška sai aseen tuotantovalmiiksi ja siitä valmistettiin 15 kappaleen koesarja. Samaan aikaan käynnissä ollut tehtaan toiminnan uudelleenjärjestely lykkäsi tehtaan Z 119–tuotantonumeron saaneen pistoolin sarjatuotannon aloittamisen vuoden 1936 tammikuuhun, jolloin valmistui aseen ensimmäinen 5 000 kappaleen sarjatuotantoerä. Asetta myytiin sekä asekauppiaille, että viranomaiskäyttöön muun muassa poliisille. Esimerkiksi vuoden 1936 lopussa Brnon poliisilaitos osti pistoolia 223 kappaletta. Vuoden 1938 huhtikuussa ensimmäinen valmistuserä oli lähes myyty, ja tehdas aloitti uuden 5 000 kappaleen erän valmistuksen. Saksan vuonna 1939 tekemän Tsekkoslovakian miehityksen jälkeen saksalaiset asetukkuliikkeet, kuten Gustav Genschow (Geco) ja Albrecht Kind (AKAH) ostivat innokkaasti CZ 36-pistooleja myyntiinsä. Näihin aseisiin on yleensä rungon vasempaan kylkeen leimattu myyjän nimilyhenne. Vuonna 1940 tehdas sai valmiiksi uuden 10 000 kappaleen valmistuserän. Sodan edetessä tehtaan muu tuotanto syrjäytti pistoolien valmistuksen, ja vuonna 1942 valmistui enää vain varasto-osista koottuna 393 pistoolia. Miehityksen loputtua vuonna 1945 tehtaan lopuista varasto-osista koottiin vielä 297 pistoolia. CZ 36-pistoolin viimeinen, 3 581 kappaleen valmistuserä tehtiin vuonna 1946. Aseen kokonaisvalmistusmäärä on noin 30 000 kappaletta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== luokka:Pistoolit
Trudy Mackay

Trudy Frances Charlene Mackay on kanadalainen geenitutkija. Hän opiskeli skotlannissa, jossa hän väitteli tohtoriksi ja työskenteli tutkijana Edinburghin yliopistossa. Hän on saanut Wolfin palkinnon maataloudessa vuonna 2016. Hän on ollut tekemässä teosta Introduction to Quantitative Genetics. Mackay on suorittanut tutkinnot Dalhousien yliopistossa Kanadassa ja Edinburghin yliopistossa. Hänellä on laaja kokemus tiedekunnan jäsenenä sekä Edinburghin yliopistossa että North Carolina State Universityssä. Tällä hetkellä hän toimii johtajana ihmisgenetiikan keskuksessa ja on genetiikan ja biokemian professori Clemsonin yliopistossa. Mackayn tutkimus keskittyy geneettisten ja ympäristötekijöiden vaikutukseen kvantitatiivisten ominaisuuksien vaihtelussa, ja hän käyttää Drosofilaa mallijärjestelmänä tähän tutkimukseen. Hänen laboratorionsa pyrkii tunnistamaan geneettiset lokukset, joissa esiintyy segregaatio- ja mutaatiovaihtelua, alleelivaikutuksia, ympäristöherkkyyksiä sekä kausaalisia molekyylimuunnoksia. Mackayn ansioluetteloon kuuluvat jäsenyydet merkittävissä tieteellisissä järjestöissä, kuten American Association for the Advancement of Science, American Academy of Arts and Sciences ja Royal Society. Lisäksi hän on kunnostautunut voittaen useita palkintoja, kuten vuoden 2016 maatalouden Wolf-palkinnon ja vuoden 2018 Dawson-palkinnon. == Lähteet == Luokka:Geneetikot Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
CZ 45

CZ 45 on alkujaan tšekkoslovakialaisen, nykyisin tšekkiläisen Česká Zbrojovka a.s. Uherský Brodin vuosina 1946–1992 valmistama 6,35 mm Browning kaliiperinen, vain kaksitoiminen itselataava pistooli. Massasulkuinen ase on Jan Kratochvílin CZ 36 mallista edelleen kehittämä versio. Aseen tähtäin on luistin päällä sen päästä päähän kulkeva jyrsitty ura. Vuonna 1970 aseen mallinumeroksi vaihdettiin CZ 70, jota ei pidä sekoittaa samaan aikaan uusitun 7,65mm Browning kaliiperisen vz. 50-mallin uuteen CZ 70-versioon. Uuden mallinumeron myötä aseeseen tehtiin pieniä ulkonäkömuutoksia, joista näkyvin oli uuden malliset kahvalevyt. Myöhemmin aseesta jatkokehitettiin CZ 92. == Historia == Česká Zbrojovkan suunnittelija Jan Kratochvíl toteutti vz. 36-malliin tuotantoa yksinkertaistavia ja halventavia ratkaisuja. Liipaisimen laukaisutangon muutos lipaskuilun molemminpuoliseksi aiemman vasemmanpuolisen tangon sijaan paransi ja kevensi liipaisimen toimintaa. Myös lipasvarmistimen rakenne uusittiin pelkällä jousella toimivaksi. Aseen rungon vasempaan kylkeen lisättiin irroitettava peitelevy, joka teki laukaisukoneiston asentamisen ja huollon aiempaa umpirunkoa helpommaksi ja nopeammaksi. Levy on kiinnitetty liipaisimen ja iskurin akselitapeilla, sekä ruuvilla. Piipun rakennetta yksinkertaistettiin ja lippaan salvan muotoa muutettiin aiemmasta. Alkutuotannon aseissa oli samat kahvalevyt kuin aiemmassa mallissa, mutta myöhemmin niissä siirryttiin mustan muovin käyttöön. Pistoolin sarjatuotanto alkoi joulukuussa 1945, tehdas kuitenkin valmisti rinnan sen kanssa aiempaa vz. 36-mallia. Vuoden 1946 marraskuussa tehdas toimitti loppuerän maan armeijan 10 441 aseen tilauksesta. Pistoolia valmistettiin vuosina 1947 32 561 kappaletta, 1948 27 593 kappaletta, mutta tilausten vähennyttyä 1949 14 456 kappaletta ja vuonna 1950 uuden 7,65mm Browning kaliiperisen vz. 50-mallin tultua tuotantoon vz. 45 pistooleita valmistettiin vain tammi- ja heinäkuun välisenä aikana, yhteensä 7 035 kappaletta. Vuoden 1951 puolivälissä teollisuusministeriö ilmoitti päätöksestään siirtää vz. 45-mallin valmistuksen Opočnossa sijaisevalle ČZPS-tehtaalle. Strakonicessa valmistusta jatkettiin vuoden 1952 kesäkuuhun asti. Vuoden 1951 tammi-huhtikuun välillä tuotettiin 19 635 asetta ja 1952 vielä 15 409 pistoolia. ==Viitteet== ==Aiheesta muualla== *Classic test: CZ Model 45: a little-known but much-copied pocket pistol. *Two Czech 6.35mm Pistols (The CZ-36 & CZ-45, and the DUO & Z) luokka:Pistoolit
Kurvisenaluslampi

Kurvisenaluslampi on metsäjärvi Ilomantsin itäosassa Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on 4,9 hehtaaria. Etäisyys Joensuusta on 83 kilometriä itäkoilliseen. == Maantiede == Kurvisenaluslammen pituus kaakosta luoteeseen on noin 400 metriä. Järven koillisosan muodostaa kapea lahti, jolla ei ole karttanimeä. Järven luoteisosassa sijaitsee noin kymmenen aarin laajuinen nimetön saari, jonka kaakkoispuolella on järven syvin piste, noin yhdeksän metriä. Kurvisenaluslampea ympäröi suoalue ja 180 metrin korkeuskäyrä kulkee paikka paikoin useiden kymmenien metrien päässä järvestä. Kurvisenaluslammen luoteispuoleinen Suuri Lohilampi (04.925.1.006) on myös 179,5 metriä merenpinnan yläpuolella. Kurvisenaluslammen vesitilavuus on 212 000 kuutiometriä eli 212 miljoonaa litraa. Kurvisenaluslampi (04.925.1.007) kuuluu Myllyjoen valuma-alueeseen (04.925), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Mekrijärven-Nuorajärven alue (04.92) ja ensimmäinen jakovaihe on Koitajoen valuma-alue (04.9). Kurvisenaluslampi on kymmenenneksi laajin Myllyjoen valuma-alueen 15:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajin on Sysmä ja toiseksi laajin on Eteläinen Pitkäjärvi. Kolmantena tulee Pohjoinen Pitkäjärvi. == Lähteet == Luokka:Ilomantsin järvet Luokka:Koitajoen valuma-alue
Pohjoinen Pitkäjärvi

Pohjoinen Pitkäjärvi on metsäjärvi Ilomantsin itäosassa Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on 34,2 hehtaaria. Etäisyys Joensuusta on 80 kilometriä itäkoilliseen. == Maantiede == Pohjoisen Pitkäjärven pituus kaakosta luoteeseen on noin 1,15 kilometriä. Järven luoteisosan muodostaa nimetön lahti. Järven pohja kumpuilee ja vähintään kymmenen metriä syviä alueita on kolme. Syvin piste, lähes 14 metriä, sijaitsee järven pohjoisosassa. Pohjoista Pitkäjärveä ympäröi kumpuileva metsämaa. Järven itäpuolisen Salmivaaran korkeimmat kohdat ovat noin 200 metriä merenpinnan yläpuolella. Pohjoiseen Pitkäjärveen laskee nimettömiä suo-ojia pohjoisesta. Järven luusua sijaitsee etelässä, josta alkaa etelään Myllylampeen (153,2 metriä mpy) virtaava nimetön lasku-uoma. Järvien välinen etäisyys on noin 200 metriä. Pohjoisen Pitkäjärven vesitilavuus 1 632 000 kuutiometriä. Pohjoinen Pitkäjärvi (04.925.1.005) kuuluu Myllyjoen valuma-alueeseen (04.925), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Mekrijärven-Nuorajärven alue (04.92) ja ensimmäinen jakovaihe on Koitajoen valuma-alue (04.9). Pohjoinen Pitkäjärvi on kolmanneksi laajin Myllyjoen valuma-alueen 15:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajin on Sysmä ja toiseksi laajin on Eteläinen Pitkäjärvi. == Lähteet == Luokka:Ilomantsin järvet Luokka:Koitajoen valuma-alue
CZ 92

CZ 92 on tšekkiläisen Česká Zbrojovka a.s. Uherský Brodin vuodesta 1992 valmistama 6,35 mm Browning -kaliiperinen, vain kaksitoiminen itselataava pistooli. Massasulkuinen ase perustuu aiempiin CZ 36- ja CZ 45 -malleihin ja on valmistusmerkintöjä lukuun ottamatta ulkonäöltään identtinen CZ 45/70 -mallin kanssa. Sen runko on kuitenkin aiemman teräksen sijaan kevytmetalliseosta, minkä vuoksi se on 100 grammaa edeltävää mallia kevyempi.https://web.archive.org/web/20130305173333/https://www.czub.cz/en/catalog/79-pistols- cz/PS/CZ_92.aspx Aseen tähtäimenä on luistin päälle jyrsitty ura, joka kuljee luistin päästä päähän. Aseen vuodesta 2005 lähtien valmistetun version suurimpina muutoksina ovat yksirivisen lippaan salvan siirto kahvan pohjasta rungon kylkeen, kahvalevyjen uudelleenmuotoilu sekä kahden sormiuran teko kahvarungon etuseinään ja lippaan pohjalevyyn tehty sormitukiuloke. Sen polycoat-pinnoitteen värivaihtoehdot ovat joko kokonaan musta ase tai ase, jonka luisti on hopeanvärinen ja runko musta. ==Viitteet== ==Aiheesta muualla== *CZ 92 luokka:Pistoolit
Esther Earl

Esther Grace Earl (3. elokuuta 1994 Beverly, Massachusetts – 25. elokuuta 2010) oli yhdysvaltalainen videobloginpitäjä ja tubettaja. Hän oli John Greenin inspiraation lähde Hazel Grace Lancasterin hahmolle romaanissa Tähtiin kirjoitettu virhe, josta tehtiin myös samanniminen elokuva.Kevin Lang, The Fault in Our Stars (2014) History vs Hollywood 4.6.2014, viitattu 30.4.2024 Earl sairastui kilpirauhassyöpään 12-vuotiaana. Hän saavutti eläessään suosiota verkkojulkaisuillaan, joissa käsitteli elämäänsä ja sairauttaan. Earl oli yksi varhaisimmista nerdfighteria-alakulttuurin jäsenistä.Margaret Talbot, The Teen Whisperer New Yorker 2.6.2014, viitattu 30.4.2024 Hän tapasi John Greenin Harry Potter -konferenssissa vuonna 2009 ja ystävystyi tämän kanssa. Green omisti kirjan Tähtiin kirjoitettu virhe EarlilleHow Esther Earl, Who Inspired 'The Fault in Our Stars,' Would Have Liked the Film ABC News 9.6.2014, viitattu 30.4.2024 eikä olisi sanojensa mukaan voinut kirjoittaa sitä ilman ystävyyttään Earlin kanssa. Kirjan tarina on kuitenkin fiktiivinen. Earl asui vanhempiensa kanssa Quincyssa Massachusettsissa. Kemoterapiasta huolimatta Earl kuoli kilpirauhassyöpään 16-vuotiaana.Sophia Noor, Meet the real girl behind 'The Fault in Our Stars' ABC7 Chicago 30.5.2014, viitattu 30.4.2024 Hänen kuolemansa jälkeen julkaistiin hänen vanhempiensa Wayne ja Lori Earlin kanssa kirjoittamansa teos This Star Won't Go Out – The Life & Words of Esther Grace Earl, josta tuli The New York Timesin bestseller. Kirjaan laati esipuheen John Green.This Star Won't Go Out Penguin Random House, viitattu 30.4.2024 Earlin vanhemmat perustivat tyttärensä kunniaksi hyväntekeväisyysjärjestön This Star Won't Go Out. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset tubettajat Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet
Pamela Ronald

Pamela Ronald on yhdysvaltalainen professori Kalifornian yliopistossa. Hän on saanut vuonna 2022 Wolfin palkinnon maataloudessa. Hän on tutkinut riisin kykyä vastustaa kasvitauteja ja tavoitteena on kehittää paremmin ilmastonmuutosta kestäviä lajikkeita. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset geneetikot Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Alex Puccio

Alex Puccio (s. 15. kesäkuuta 1989) on yhdysvaltalainen ammattikiipeilijä, joka on erikoistunut boulderointiin. Hän on voittanut Yhdysvaltojenmestaruuden boulderoinnissa kahdeksan kertaa. Vuonna 2011 hän oli boulderoinnin maailmancupin kauden kokonaistiloksissa kolmas, vuonna 2012 viides ja vuonna 2013 kolmas. Vuonna 2018 hän voitti boulderoinnin maailmancupin Vailin osakilpailun. Ulkokivillä hän on kiivennyt 31 8B vaikeustasoista tai vaikeampaa reittiä. Puccio aloitti kiipeilyn 13-vuotiaana. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset kiipeilijät Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kultajärvi (Ilomantsi)

Kultajärvi on Pirttijärven kautta Koitereeseen laskeva metsäjärvi Ilomantsissa Pohjois-Karjalan maakunnassa. Sen pinta-ala on 90 hehtaaria. Etäisyys Ilomantsin keskustasta on noin 28 kilometriä pohjoiseen ja Joensuusta noin 73 kilometriä itäkoilliseen. == Maantiede == Kultajärven ulottuvuus lounaasta koilliseen on noin 1,8 kilometriä. Järvessä on useita leveäsuisia lahtia, joilla ei kuitenkaan ole karttanimiä. Kultajärven itäpuolella levittäytyy Semettiinsuo, jonka halki järveen virtaa suo-ojia. Länsirannalla on muutamia pientaloja. Kartan mukaan Kultajärven ainoa saari on lounaisosan Kalmotsaari. Kultajärven pohjoispuolella sijaitsee Harkkojärvi ja länsipuolella Pirttijärvi. Niiden korkeustaso on lähes sama kuin Kultajärven. Vedet virtaavat Harkkojärveltä Miinansalmen kautta Miinanlampeen, ja siitä nimetöntä uomaa Kultajärveen. Alavirta jatkuu Kultajärven lounaiskolkasta Vanhantilansalmea Pirttijärveen. Kultajärven syvyystietoja ei ole ilmoitettu, mutta karttaan on merkitty järven syvyyskäyrät. Niiden perusteella järvi on matala ja ainoa yli kolmen metrin syvyinen alue sijaitsee pohjoisessa. Alueen pinta-ala on alle kaksi hehtaaria. Kultajärvi (04.982.1.006) kuuluu Pirttijärven-Harkkojärven alueeseen (04.982), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Käenjoen valuma-alue (04.98) ja ensimmäinen on Koitajoen valuma-alue (04.9). Pirttijärven- Harkkojärven alueella on 21 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Pirttijärvi ja Harkkojärvi ovat laajimmat. Kultajärvi on kolmanneksi laajin. Suomessa on toinenkin Kultajärvi. Se sijaitsee Enontekiöllä noin 668 kilometriä Ilomantsin Kultajärveltä luoteeseen.Kultajärvi. Viitattu 27.4.2024 == Lähteet == Luokka:Ilomantsin järvet Luokka:Koitajoen valuma-alue
Kaarlo J. Temmes

Kaarlo Jaakko Temmes, sukunimi vuoteen 1935 Pentzin (3. lokakuuta 1919 Raahe – 14. tammikuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen diplomi-insinööri ja ilmailuhallituksen pääjohtaja.Pääjohtaja K. J. Temmes, Helsingin Sanomat Kuolleet 19.1.1998 (Tilaajille)Kuka kukin on 1978 Temmeksen vanhemmat olivat filosofian maisteri Leino Pentzin ja Edith Laurell. Hän pääsi ylioppilaaksi 1938, valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisesta korkeakoulusta 1946 ja suoritti Master of Science-tutkinnon California Technical Institutessa 1951. Temmes oli Suomen Ilmailuliiton lento-osaston päällikkönä 1945–1946 ja Ab Aeroformsportin kontrolli-insinöörinä 1946–1947. Hän toimi kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriön ilmailutarkastajana 1947–1956 ja kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriön ja myöhemmin liikenneministeriön ilmailuosaston päällikkönä 1965–1972. Temmes oli Finnair Oy:n lentotoimiston johtajana 1956–1965 ja ilmailuhallituksen pääjohtajana 1972–1983. Temmes toimi European Civil Aviation Conferencen (ECAC) teknillisen komitean puheenjohtajana vuodesta 1970 alkaen. Hänellä oli purjelennon Suomen mestaruudet vuosilta 1944 ja 1947 sekä purjelennon kulta-C merkki no. 1 Suomessa. Temmes suunnitteli 1945 diplomityönään yksipaikkaisen PIK-5 harjoituspurjelentokoneen. Ilmailumuseoyhdistys ry. : PIK-5c Kaarlo J. Temmes oli naimisissa vuodesta 1948 varanotaari, sairaanhoitaja Stina Karin Pentzinin kanssa. == Julkaisuja == * Purjelentokoneiden autohinaus- ja vintturistartista; kirj. K. Temmes, R. Häkkinen. Akateeminen ilmailukerho, Helsinki 1945 * Luettelo sotilaslentäjistä, joille on vuosina 1918-1944 annettu Suomen lentomerkki; tekijät K. J. Temmes ja Kullervo Virtanen. 1990 Flightforum.fi 4.10.2007 : Sotilaslentäjät 1918-1944 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Diplomi- insinööri K.J. Temmes 1950-luvulla, Suomen Ilmailumuseo, Polyteknikkojen Ilmailukerho (Finna) * Ensimmäinen Aero Oy:n Convair saapuu Seutulaan 15. helmikuuta 1953. Ryhmäkuvassa vasemmalta yhtiön lentokapteenit Olavi Siirilä ja Olli Puhakka, ohjaaja Kyösti Karhila, sähköttäjä Kosti Uotila, yhtiön tekniikan Lars Ravander, kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriön ilmailutarkastaja K. J. Temmes ja Aero Oy:n toimiyusjohtaja Leonard Grandell. Suomen Ilmailumuseo, Olavi Siirilän kokoelma (Finna) Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Valtionlaitosten johtajat Luokka:Vuonna 1919 syntyneet Luokka:Vuonna 1998 kuolleet
Nangujärvi

Nangujärvi on metsäjärvi Inarissa Lapin maakunnassa. Sen pinta-ala on 6,9 neliökilometriä. Etäisyys Ivalosta on noin 17 kilometriä itään ja Rovaniemeltä noin 256 kilometriä pohjoiskoilliseen. == Maantiede == Nangujärven rantaviivan pituus on 43 803 metriä. Järven eteläosa on saarten ja luotojen täplittämä. Järven itärannalta työntyvän Marjaniemen pohjoispuolella sijaitsee noin 15-hehtaarinen Nilisaari ja länsipuolella noin 10-hehtaarinen Jänkäsaari. Järven lounaisosan muodostaa Valkialahti. Nangujärveen virtaa useita tulouomia eri ilmansuunnista. Pohjoisesta Kuohanajärveltä virtaa tulouoma järven pohjoisimman osan Kuohanavuonoon. Nangujärven lasku-uoma on Nangujärvenluusua, joka sijaitsee niin ikään pohjoisessa. Vedet laskevat luoteeseen Saiholompolaan (146,0 metriä mpy) ja siitä edelleen länteen. Nangujärven eteläpuolitse kulkee maantie. Järven poikki kulkee 28:s itäinen pituuspiiri. Nangujärvi (71.142.1.001) kuuluu Nangujärven lähialueeseen (71.142), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Paatsjoen vesistössä (71). Toinen jakovaihe on Nangujärven valuma-alue (71.14) ja ensimmäinen on Inarin alue (71.1). Nangujärven lähialueella on 20 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Nangujärvi on selkeästi laajin. Toiseksi laajin Valkiajärvi. == Historia == Nangujärvellä oli toisen maailmansodan aikana saksalaisten sotavankileiri, ja sinne on haudattu 140 neuvostosotilasta. == Lähteet == Luokka:Inarin järvet Luokka:Inarin alue
India Catalina

India Catalina (1495 – 11. toukokuuta 1538) oli kolumbialaiseen alkuperäisväestöön kuulunut orja ja tulkki.La India Catalina: quién fue y por qué es un símbolo en Colombia Infobae 28.8.2022, viitattu 30.4.2024 Hänen alkuperäistä nimeään ei tiedetä vaan hänestä käytetään konkistadorien hänelle antamaa nimeä. Konkistadorit käännyttivät India Catalinan katolilaisuuteen, ja hän oppi näiltä espanjan kielen.Martha Hampton, India Catalina Cartagena Colombia Rentals 29.9.2021, viitattu 30.4.2024 Catalina oli etnisyydeltään mokaná. Hän oli kotoisin nykyisen Bolívarin departementtiin kuuluvan Santa Catalinan alueelta. Catalinan isä oli heimopäällikkö.Erika Ardila, Who was India Catalina? Al Día News 18.2.2022, viitattu 30.4.2024 Diego de Nicuesa sieppasi Catalinan vuonna 1509 ja vei tämän Santo Domingoon. Catalina eli siellä orjana. Cartagenan kaupungin perustanut konkistadori Pedro de Heredia kiinnostui naisen kyvystä kommunikoida sekä espanjaksi että alkuperäiskansan kielellä. Heredia ja Catalina saapuivat nykyisen Cartagenan seudulle laivalla 14. tammikuuta 1533. Catalinaa käytettiin tulkkina ja "rauhanvälittäjänä" alkuperäisväestön ja Pedro de Heredian välillä. Hänen työnsä on katsottu auttaneen espanjalaisia alkuperäisväestön käännyttämisessä. Catalinan toiminnan on toisaalta väitetty myös vähentäneen kuolemantapauksia ja taisteluita. Catalina kuoli 11. toukokuuta 1538, mutta kuolinpaikasta tai -syystä ei ole tietoa. Tiedot Catalinan elämästä säilyivät suurilta osin suullisena kansanperinteenä ja sekoittuivat myytteihin.“India Catalina”, the story behind the monument Donde.co, viitattu 30.4.2024 Legendan kasvaessa Catalinasta tuli kansallissankari, joka on nähty alueen alkuperäisväestön symbolina. Nykyään mielipiteet hänestä vaihtelevat erittäin suuresti. Catalinaa on väitetty maanpetturiksi, joka olisi uhrannut oman kansansa miehittäjien hyväksi. Muut ovat esittäneet näkökulmia, joissa Catalinan on nähty estäneen alkuperäiskansojen tuhoutumisen kokonaan kolonialistien käsissä. Cartagenassa on India Catalinalle omistettu monumentti, joka tilattiin Eladio Gil Zambranalta vuonna 1974. Cartagenan elokuvajuhlilla jaetaan palkintoina India Catalina -pienoismalleja. Catalina on runsaasti esillä Cartagenan paikalliskuvastossa. == Lähteet == Luokka:Kolumbialaiset henkilöt Luokka:Orjat Luokka:Kolumbian historia Luokka:Vuonna 1495 syntyneet Luokka:Vuonna 1538 kuolleet
Emma Peura

Emma Peura (s. 1988 Kauhava) on suomalainen kuvataiteilija, joka tekee grafiikka sekä piirros- ja paperitaidetta. Peura on yksi Helsingin paperipaja -yhdistyksen kuudesta perustajajäsenestä. Hän toimii myös Suomen Taidegraafikot ry:n johtokunnassa ja Taiteen edistämiskeskuksen apurahalautakunnassa. Peura on käyttänyt grafiikassa luonnonvärejä ja metsäsyövytykseksi kutsumaansa menetelmää, jossa kuparilaatta syövytetään happamalla maaperällä. Toinen Peuran käyttämä menetelmä on matkapiirros, jossa hän pitää eri kulkuneuvoilla matkustaessaan sylisään kuparilevyä, jonka pintaan kuivaneulapiikki kaivertaa auton tärinän, nytkähdysten ja liikkeiden aikaan saamat jäljet. Peuran teoksia on ollut esillä vuodesta 2011 lähtien. Peura on valmistunut Kuvataideakatemiasta vuonna 2020. Aiemmin hän opiskeli taidegrafiikkaa Imatran taidekoulussa. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Emma Peura Kuvataiteilijamatrikkelissa *Emma Peuran verkkosivut Luokka:Suomalaiset taidegraafikot Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ng On-yee

Ng On-yee (; s. 17. marraskuuta 1990 Brittiläinen Hongkong) on hongkongilainen snookerpelaaja, joka on pelannut snookerin naisten maailmankiertueella vuodesta 2011. Hän on voittanut kolme IBSF-liiton amatöörien maailmanmestaruutta ja kolme snookerin naisten maailmanmestaruutta. Hän oli naisten maailmanrankingin kärjessä vuosina 2018–2019. Miesten ammattilaiskiertueella hän pelasi kaksi kautta vuosina 2021–2023. Ng aloitti snookerin pelaamisen isänsä kanssa ollessaan 13-vuotias ja osallistui ensimmäisiin turnauksiinsa vuonna 2006. Hän voitti vuonna 2009 IBSF-liiton järjestämän amatööripelaajien MM-turnauksen ja puolusti seuraavana vuonna mestaruuttaan onnistuneesti, minkä jälkeen hän ryhtyi pelaamaan snookeria täysipäiväisesti. Hänen ensimmäinen kilpailunsa naisten maailmankiertueella oli vuoden 2011 naisten MM-kilpailut, ja ensimmäisen ranking-turnausvoittonsa Ng otti seuraavan vuoden Northern Championshipissä. Vuonna 2014 hän pääsi ensimmäistä kertaa MM-turnauksen finaaliin. Seuraavan vuoden MM-turnauksessa hän pudotti välierässä edelliset kymmenen MM-turnausta voittaneen Reanne Evansin ja voitti lopulta koko turnauksen. Hän voitti maailmanmestaruuden jälleen vuosina 2017 ja 2018 sekä IBSF:n mestaruuden vuonna 2019. Kaikkiaan hänellä on naisten kiertueelta 16 ranking-turnausvoittoa, mikä tekee hänestä Evansin jälkeen aikakautensa toiseksi menestyneimmän pelaajan. == Lähteet == Luokka:Hongkongilaiset snookerpelaajat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gustaf W. Norrmén

Gustaf Wilhelm Norrmén (27. toukokuuta 1914 Helsinki – 25. helmikuuta 2001 Helsinki) oli suomalainen oikeustieteen tohtori, yritysjohtaja ja matkakirjailija.Kuka kukin on 1978Uppslagsverket Finland : Norrmén, Gustaf Gustaf Norrménin vanhemmat olivat molempien oikeuksien kandidaatti Gustaf Alfred Norrmén ja Ingrid Jansson. Hän pääsi ylioppilaaksi 1931 ja suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1937 sekä valmistui lakitieteen kandidaatiksi 1944, lakitieteen lisensiaatiksi 1948 ja oikeustieteen tohtoriksi 1968. Norrmén sai varatuomarin arvon 1940. Hän teki opintomatkan Englantiin 1931. Norrmén oli jatkosodan aikana pääesikunnan linnoitustoimiston päällikkönä 1941 ja päämajan linnoitusosaston toimistopäällikkönä 1941–1945. Sodan jälkeen hän oli A. Ahlström Oy:n Varkauden tehtaiden lakimiehenä 1945–1949, Oy Vesijohtoliike- Huber Ab:n apulaisjohtajana 1949–1954, hallituksen puheenjohtajana 1954–1971 ja Oy Huber Ab:n hallituksen puheenjohtajana 1971–1986. Täydentäviä yhtiötietoja : Aktiebolaget Rob. Huber Osakeyhtiö, Pörssitieto G. Kock Norrmén oli Putkijohtotyönantajain liiton puheenjohtajana 1954–1969, Suomen putkikauppiaiden yhdistyksen varapuheenjohtajana 1954–1974 ja Helsingin Sato Oy:n hallintoneuvoston puheenjohtajana vuodesta 1977. Norrmén harrasti purjehdusta, vuorikiipeilyä, maastohiihtoa ja metsästystä. Hän oli Nyländska Jaktklubbenin purjehdusjaoston puheenjohtajana 1958–1973 ja vastasi pursiseuran 100-vuotisregatasta 1961. Nyländska Jaktklubbeninin hallituksen jäsenenä hän oli 1962–1973 ja kommodorina 1977–1982. Norrmén kiipesi Kilimanjarolle 1976 ja Mont Blancille 1978. Gustaf Norrmén oli naimisissa vuodesta 1945 Kajlis Rothen kanssa. 86-vuotiaana helmikuussa 2001 kuollut Gustaf Wilhelm Norrmén on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.Billion Graves : Gustaf Wilhelm NorrmenHautahaku.fi : Norrmén Gustaf Wilhelm == Julkaisuja == * Illojal konkurrens enligt finsk rätt. Schildt, Helsingfors 1939 * Om bostadsaktieköparens rättsliga ställning i det s.k. gründerförhållandet: En studie från bolagsrättens och kontraktsrättens gränsområde, Helsingin yliopiston väitöskirja. Juridiska föreningens i Finland publikationsserie, 36. Helsingfors 1968 * En turistbestigning av Kilimanjaro. G. W. Norrmén, Helsingfors 1976, suomeksi nimellä Turistina Kilimanjarolla. G. W. Norrmén, Helsinki 1976 * Oy Huber Ab 1879-1979. Huber, Helsinki 1979, ilmestyi sekä ruotsiksi että suomeksi * Släkten Norrmén: en krönika genom elva släktled och tre århundraden. G. W. Norrmén, Borgå 1982 * Från Kilimanjaro till Jungfrau: alpina äventyr i fyra världsdelar. Ekenäs tryckeri, Ekenäs 1985 * Vind i seglen: minnen från ett långt seglarliv. Tryckeri och tidnings ab, Borgå 1989 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Nyländska Jaktklubbenin Kommodori Gustaf Norrmen ja presidentti Urho Kekkonen Kultarannassa 29.6.1979. Tilaisuudessa esiteltiin Kekkoselle NJK:n President's Cup -palkinto. Urho Kekkosen arkiston sähköinen arkisto Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset purjehtijat Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Loviisan raatihuone

Loviisan raatihuone on Loviisan keskustassa sijaitseva rakennus. Arkkitehti G.T. Chiewitzin suunnittelema raatihuone valmistui vuonna 1862 ja se noudatti perinteistä kaksikerroksista raatihuonetyyppiä, joka oli ajanmukaisesti sovitettu uusrenessanssiarkkitehtuuriin. Rakennus on edelleen aktiivisessa käytössä ja sen laatu kuvastaa suomalaisen rakennusperinteen kestävintä ja hienostuneinta tyyliä sekä teknisesti että esteettisesti. Porrashuoneet ovat olleet erityisen tarkkaan suunniteltuja ja koristeltuja, sillä ne ovat rakennuksen julkisimpia tiloja, jotka ovat saaneet huomiota osakseen niin tilallisesti, rakenteellisesti kuin koristeellisestikin. Loviisan raatihuone on olennainen osa Loviisan Esplanadin valtakunnallisesti merkittävää rakennettua kulttuuriympäristöä ja toimii edelleen kaupungintalona. Rakennuksen tiilirunko sisältää materiaalia jopa Svartholman linnoituksesta. Harvinaisuutena pidettävä tornin mekaaninen kello on vuodelta 1862. Rakennus on palvellut kaupungin hallintoa alusta asti, mutta sillä on ollut myös muita käyttötarkoituksia ja rakennus onkin toiminut mm. poliisiasemana ja paloasemana. Vuonna 2022 rakennuksessa tehtiin merkittävä restaurointi, joka sisälsi muun muassa pääaulan ja yläkertaan johtavien portaiden kunnostuksen sekä modernisoidun valaistuksen asentamisen valtuustosalissa. Samassa yhteydessä rakennuksen julkisivua huollettiin ja maalattiin. Nykyään talossa on monia eri toimintoja, kuten kaupunginkanslia, talousyksikkö, ICT-yksikkö, kääntäjät, henkilöstöhallinto ja tiedotus. Valtuustosali on vilkkaassa käytössä erilaisissa edustus- ja kokoustilaisuuksissa. == Lähteet == Luokka:Loviisan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen raatihuoneet Luokka:Georg Theodor Chiewitzin suunnittelemat rakennukset Luokka:Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Dagmar Hase

Dagmar Hase (s. 22. joulukuuta 1969 Quedlinburg) on saksalainen uimari. Hän on 400 metrin vapaauinnin olympiavoittaja vuodelta 1992. Hase kilpaili kaksissa olympialaisissa. Barcelonassa 1992 hän voitti kultaa 400 metrin vapaauinnissa 0,19 sekunnin erolla Yhdysvaltain Janet Evansiin ja saavutti hopeaa 200 metrin selkäuinnissa ja 4 × 100 metrin sekauinnissa sekä sijoittui 100 metrin selkäuinnissa yhdeksänneksi voitettuaan B-finaalin. Atlantassa 1996 hän saavutti hopeaa 400 metrin, 800 metrin ja 4 × 200 metrin vapaauinnissa sekä pronssia 200 metrin vapaauinnissa. Hase voitti pitkän radan MM-kilpailuissa kultaa 4 × 200 metrin vapaauinnissa vuosina 1991 ja 1998. Henkilökohtaisilla matkoilla hän saavutti hopeaa 200 metrin selkäuinnissa vuosina 1991 ja 1998 sekä 400 metrin vapaauinnissa vuonna 1998. Hase voitti pitkän radan EM- kilpailuissa kuusi kultamitalia, joista kolme henkilökohtaisilta matkoilta ja ensimmäisen vuonna 1989 Itä-Saksan edustajana. == Lähteet == {{AAKKOSTUS:Hase, Dagmar} Luokka:Saksalaiset uimarit Luokka:Itäsaksalaiset uimarit Luokka:Saksalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Megan Mascarenas

pienoiskuva|Mascarenas vuonna 2015 Megan Mascarenas (s. 1997) on yhdysvaltalainen kiipeilijä. Hän voitti boulderoinnin Yhdysvaltojenmestaruuden vuonna 2016. Hän voitti boulderoinnin maailmancupin Vailin osakilpailun vuonna 2015 ja vuonna 2016. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset kiipeilijät Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Beth Botsford

Elizabeth Anne ”Beth” Botsford (s. 21. toukokuuta 1981 Baltimore) on yhdysvaltalainen uimari. Hän on 100 metrin selkäuinnin ja sekauintiviestin olympiavoittaja vuodelta 1996. Botsford voitti Atlantan olympialaisissa 1996 kultaa 100 metrin selkäuinnissa 0,28 sekunnin erolla maannaiseensa Whitney Hedgepethiin ja 4 × 100 metrin sekauinnissa, jossa hän oli avausosuutena uidun selkäuinnin nopein. Hän sijoittui 200 metrin selkäuinnissa kymmenenneksi. Bothford voitti pitkän radan MM-kilpailuissa kultaa 4 × 100 metrin sekauinnissa vuonna 1998 mutta ui tuolloin vain alkuerässä. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset uimarit Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Outimaija Hakala

Outimaija Hakala (s. 1983 Saarijärvi) on suomalainen kuvanveistäjä ja taidegraafikkko. Hakala myös kirjoittaa taiteesta. Hakala käsittelee teoksissaan eläinten eettistä kohtelua. Hakalan teokset ovat usein luenteeltaan käsitteellisiä ja niissä leikitellään myös sanoilla. Hakala toteutti Vihtiin munankuorista suurikokoisen teoksen Missä on kana?. Yhdessä Timo Takalan kanssa hän valmisti Turun Vartiovuoren puistoon kolmesta kuutiosta savea muurimaisen ympäristötaideteoksen Katkoviiva (2019) Hakalan teoksia on ollut esilä vuodesta 2008 alkaen. Hän on osallistunut myös erilaisiin taideprojekteihin muun muassa Tehdas-teatterilla ja Turussa kokemukselliseen Minun kirjapuotini -esitykseen vuonna 2022. Hakala on valmistunut vuonna 2008 Taiteen maisteriksi Lapin yliopistosta. Hän on lisäksi tehnyt vuosina 2009–2011 Turun taideakatemiassa nykykuvanveiston erikoistumisopinnot. Hakala on myös Aalto yliopiston jatko-opiskelija ja hänellä on taidehistorioitsijan koulutus (FM). == Julkaisut == * Erään kissan tarina: eli kertomus Suomen taiteen historiasta (omakustanne 2014) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Outimaija Hakalan verkkosivut * Outimaija Hakala Kuvataiteilijamatrikkelissa Luokka:Suomalaiset kuvanveistäjät Luokka:Suomalaiset taidegraafikot Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ángela de Oliveira Cézar de Costa

Ángela de Oliveira Cézar de Costa (1860 - 1940Patricia V. Corsani, 2015, El Cristo Redentor entre argentinos y chilenos ó la representación de la Paz perpetua entre los pueblos) oli argentiinalainen rauhanaktivisti. Hän oli Kansainvälisen Rauhantoimiston jäsen ja oli mukana vastaanottamassa Nobelin rauhanpalkintoa vuonna 1910. Hän oli ehdolla myös henkilökohtaisen Nobelin rauhanpalkinnon saajaksi. Hänen tavoitteenaan oli liennyttää Argentiinan ja Chilen väistä asevarustelua. Korostaakseen rauhaa hän järjesti jättimäisen Jeesus-patsaan rakentamisen Chilen ja Argentiinan rajalle. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * . "Embajadora de la paz: Ángela Oliveira Cézar, "diplomacia femenina", confraternidad americana y pacifismo internacional en el pasaje del siglo XIX al XX" Luokka:Argentiinalaiset henkilöt Luokka:Kansalaisaktivistit Luokka:Vuonna 1860 syntyneet Luokka:Vuonna 1940 kuolleet
Simone Manuel

Simone Manuel (s. 2. elokuuta 1996 Houston) on yhdysvaltalainen uimari. Hän on kaksinkertainen olympiavoittaja ja 11-kertainen maailmanmestari. Manuel on kilpaillut kolmissa olympialaisissa. Rio de Janeirossa 2016 hän voitti kultaa 100 metrin vapaauinnissa tasatuloksella kanadalaisen Penny Oleksiakin kanssa ja 4 × 100 metrin sekauinnissa, jossa hän ui loppukilpailussa vapaauintiosuuden, sekä saavutti hopeaa 50 metrin vapaauinnissa 0,02 sekuntia Tanskan Pernille Blumelle hävinneenä ja 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä. Tokiossa 2021 hän saavutti pronssia 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä ja sijoittui 12:nneksi 50 metrin vapaauinnin välierissä. Pariisin olympialaisissa 2024 hän sai hopeaa 4 × 100 ja 4 × 200 metrin vapaauintiviesteissä Manuel on voittanut pitkän radan MM-kilpailuissa 11 maailmanmestaruutta. Kahdeksan viestikullan lisäksi hän on voittanut kultaa 100 metrin vapaauinnissa vuosina 2017 ja 2019 sekä 50 metrin vapaauinnissa vuonna 2019. Hän on saavuttanut MM- kilpailuissa lisäksi kolme hopea- ja kaksi pronssimitalia. Tyynenmeren- mestaruuskilpailuista hän on saanut kuusi hopeaa ja kaksi pronssia. Hän on voittanut yhden nuorten viestimaailmanmestaruuden. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset uimarit Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Yumi Tamura

Yumi Tamura () on japanilainen mangaka. Hän on tunnettu muun muassa sarjasta Basara, josta hän voitti vuonna 1993 Shōgakukanin palkinnon parhaalle shōjo- mangalle, sekä sarjasta 7 Seeds, josta hän voitti palkinnon toisen kerran vuonna 2006. Hän toimi hahmosuunnitteljana roolipeliin Live A Live. == Lähteet == Luokka:Japanilaiset sarjakuvantekijät Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Rie Kaneto

Rie Kaneto (s. 8. syyskuuta 1988 Shōbara) on japanilainen uimari. Hän voitti olympiakultaa 200 metrin rintauinnissa vuonna 2016. Kaneto on kilpaillut kaksissa olympialaisissa. Pekingissä 2008 hän sijoittui 200 metrin rintauinnissa seitsemänneksi. Rio de Janeirossa 2016 hän voitti samassa lajissa kultaa 1,67 sekunnin erolla Venäjän Julija Jefimovaan. Kaneto saavutti lyhyen radan MM-kilpailuissa hopeaa 200 metrin rintauinnissa Dohassa 2014. Pitkän radan MM-kilpailuissa hän on sijoittunut parhaimmillaan 200 metrin rintauinnissa neljänneksi vuonna 2013, viidenneksi vuonna 2011 ja kuudenneksi vuonna 2015. == Lähteet == Luokka:Japanilaiset uimarit Luokka:Japanilaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kirsti Siitonen

Kirsti Siitonen (o.s. Tuominen, 16. kesäkuuta 1951 Rauma – 6. maaliskuuta 2020 Turku) oli suomalainen suomen kielen lehtori ja suomi toisena ja vieraana kielenä -alan kehittäjä. Siitonen opetti ja tutki suomen kieltä Turussa, Jyväskylässä sekä ulkomailla – erityisesti Saksassa – vuodesta 1976 lähtien pääasiassa toisena ja vieraana kielenä. Vuodesta 1993 hän työskenteli Turun yliopistossa, josta jäi eläkkeelle vuonna 2017. Siitosen väitöskirja Agenttia etsimässä. U-verbijohdokset edistyneen kielenoppijan ongelmana (1999) oli toinen väitöskirja, joka käsitteli suomen kieltä sitä toisena tai vieraana kielenä oppivan näkökulmasta. Siitosen aloitteesta myös alettiin 1980-luvun lopulla kehittää yhtenäistä suomen kielen tasokoejärjestelmää suomenoppijoiden kielitaidon arvioimiseksi. Kirsti Siitonen oli naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. Siitonen menehtyi pitkään sairastettuaan 68-vuotiaana. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kielitieteilijät Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Jasmiina Yildiz

Jasmiina Yildiz (s. 1997) on suomalainen tositelevisioesiintyjä ja podcastjuontaja.Iiro Myllymäki, Big Brother -voittaja Jasmiina paljastaa: näin paljon 30 000 euron voittopotista jäi lopulta käteen Ilta-Sanomat 3.1.2024, viitattu 30.4.2024Terhi Piiroinen, BB-Jasmiina muuttui hurjasti voiton jälkeen – kilot saivat kyytiä Stara 16.2.2022, viitattu 30.4.2024Elise Aaltonen, Jasmiina Yildiz, 26, jäi pois podcastistaan syövän vuoksi – sai ensin väärän diagnoosin Yle 6.4.2024, viitattu 30.4.2024 Yildiz on Suomen Kansa Ensin -puoluetta johtaneen Riikka Salmen tytär.Mari Pudas, Jasmiinan äiti on puoluejohtaja – nähdäänkö BB-voittajakin politiikassa? Iltalehti 30.11.2021, viitattu 30.4.2024 Hänellä on sisaruksia. Yildiz muutti lapsuudenkodistaan 16-vuotiaana. Hän eteni vuoden 2021 Big Brotherin voittajaksi. Yildiz on kertonut aiemmasta velkakierteestään, johon oli johtanut muun muassa pikavippien ottaminen. 30 000 euron voittosummalla hän muun muassa maksoi kaikki velkansa. Ennen Big Brother -voittoaan Yildiz työskenteli lähihoitajana ja ravintola-alalla. Sittemmin hän on esiintynyt myös tositelevisio-ohjelmissa Sinkut paljaana ja Selviytyjät Suomi. Hän on juontanut Niko Saarisen kanssa viikottaista Nikotellen-podcastiaSilja Välske, Podcast: Jasmiina Yildiz, 26, sairastui kohdunkaulan syöpään MTV Uutiset 29.3.2024, viitattu 30.4.2024, joka on yksi Suomen suosituimmista. Yildiz on kertonut saaneensa aggressiivista palautetta, jopa tappouhkauksia Big Brother -voittonsa jälkeen. Yildizilla todettiin maaliskuussa 2024 kohdunkaulan syöpä. Hän oli joulukuussa 2023 saanut virheellisen virtsatietulehdusdiagnoosin. Yildiz kertoi sairastumisestaan Nikotellen-podcastin jaksossa.Alexia Tänav, Kohdunkaulan syöpään sairastunut Jasmiina Yildiz aloitti syöpähoidot MTV Uutiset 3.4.2024, viitattu 30.4.2024 Marraskuussa 2024 syöpä levisi muun muassa imusolmukkeisiin, eikä sitä voida enää leikata. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset julkisuuden henkilöt Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Big Brother Suomi
Maya DiRado

Maya DiRado (s. 5. huhtikuuta 1993 San Francisco) on yhdysvaltalainen uimari. Hän voitti Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 kultaa 200 metrin selkäuinnissa ja 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä sekä saavutti hopeaa 400 metrin sekauinnissa ja pronssia 200 metrin sekauinnissa. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset uimarit Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kim Ju-ae

Kim Ju-ae (; s. n. 2013) on Pohjois-Korean diktaattori Kim Jong-unin tytär, jota Etelä-Korean tiedustelupalvelu pitää tämän todennäköisenä tulevana seuraajana.Hanna Freyborg, Kim Jong-unin tyttärestä ennakoidaan maan seuraavaa johtajaa Helsingin Sanomat 5.1.2024, viitattu 30.4.2024Lynn Farah, Meet Kim Ju-ae, Kim Jong-un’s tween daughter and North Korea’s possible next leader: Dennis Rodman revealed her existence in 2013, and she’s now often out with her father following her debut in 2022 South China Morning Post 16.1.2024, viitattu 30.4.2024 Kim Ju-aesta käytetään arvonimeä "kunnioitettu tytär".Salla Laurila, Nahkatakkinen tyttö Ilta-Sanomat 4.4.2024, viitattu 30.4.2024 Dennis Rodman paljasti Kim Jong-unilla ja tämän vaimolla Ri Sol- julla olevan vauvan vuonna 2013. Kim Jong-unilla on tiettävästi kolme lasta. Näistä julkisuuteen on tuotu ainoastaan Kim Ju-ae. Marraskuussa 2022 Kim esiintyi ensimmäisen kerran julkisuudessa mannertenvälisten ohjusten laukaisutilaisuudessa. Sittemmin hän on jatkuvasti esiintynyt isänsä seurassa muun muassa sotilasparaateissa ja uudenvuoden juhlallisuuksissa. Julkisuutta on kuvailtu poikkeukselliseksi. == Lähteet == Luokka:Pohjoiskorealaiset henkilöt Luokka:Vuonna 2013 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mercedes Comaposada

Mercè (Mercedes) Comaposada i Guillén (14. elokuuta 1901 Barcelona - 11. helmikuuta 1994 Pariisi) oli katalonialainen toimittaja, kirjailija ja anarkisti. Hän oli Lucía Sánchez Saornilin ja Amparo Poch y Gascón ohella yksi Mujeres Libres -järjestön perustajista ja johtohahmoista. Comaposada opiskeli oikeustiedettä Madridissa, jossa hän tutustui Lucía Sánchez Saorniliin. 1930-luvulla he työskentelivät luennoitsijoina syndikalistisen CNT- ammattiliiton järjestämillä kursseilla. Keväällä 1936 Comaposada, Sánchez Saornil ja Poch perustivat anarkofeministisen Mujeres Libres -järjestön. Espanjan sisällissodan aikana hän toimi muun muassa järjestön julkaiseman samannimisen lehden päätoimittajana sekä kirjoitti anarkistisen FAI:n julkaisemaan Tierra y Libertad -lehteen. Tasavaltalaisten tappion jälkeen Comaposada lähti maanpakoon Ranskaan, jossa hän työskenteli muun muassa Pablo Picasson sihteerinä, kielenkääntäjänä sekä puolisonsa kuvanveistäjä Baltasar Lobon agenttina. == Teoksia == *Esquemas (1937) Teoksen verkkoversio *Las mujeres en nuestra revolución (1937) *La ciencia en la mochila (1938) *Conversaciones cono los artistas españoles de la Escuela de París (1960) *Picasso (1973) == Lähteet == Luokka:Espanjalaiset toimittajat Luokka:Espanjalaiset kirjailijat Luokka:Espanjalaiset anarkistit Luokka:Vuonna 1901 syntyneet Luokka:Vuonna 1994 kuolleet
Anna Clyne

Anna Clyne (s. 9. maaliskuuta 1980 Lontoo) on brittiläinen säveltäjä.Anna Clyne Boosey & Hawkes, viitattu 30.4.2024 Clyne sävelsi ensimmäisen musiikkikappaleensa 7-vuotiaana. Hän oppi lapsena soittamaan pianoa ja selloa.Meet the Composer: Anna Clyne YourClassical Class Notes, viitattu 30.4.2024 Clyne valmistui Edinburghin yliopistosta musiikin kandidaatiksi opiskeltuaan Marina Adamian johdolla. Musiikin maisterin oppiarvon hän sai Manhattan School of Musicista, jossa häntä opetti Julia Wolfe. Clynen teosten kantaesittäjien joukossa ovat olleet Martin Fröst, Jess Gillam, Pekka Kuusisto ja Yo-Yo Ma. Häneltä ovat tilanneet teoksia muiden muassa Carnegie Hall, Baltimoren sinfoniaorkesteri, Los Angelesin ooppera, Houstonin baletti ja Los Angelesin filharmonikot. New Yorkin filharmonikoiden konserttikauden 2021–2022 avasi Clynen jousiorkesterille säveltämä Within Her Arms.Residenssisäveltäjä Helsingin kaupunginorkesteri, viitattu 30.4.2024 Clyne on tehnyt taiteenlajien rajat ylittävää yhteistyötä kuvataiteilijoiden, koreografien ja tanssijoiden kanssa. Hän on säveltänyt myös elektroakustista musiikkia.Anna Clyne: Composer Bio Indianapolis Symphony, viitattu 30.4.2024 Clyne on saanut useita palkintoja. Vuonna 2015 hän oli ehdolla parhaan nykyklassisen sävellyksen Grammy-palkinnon saajaksi teoksesta Prince of Clouds.Anna Clyne Grammy Awards, viitattu 30.4.2024 Clyne on ollut monien orkesterien, kuten Helsingin kaupunginorkesterin residenssisäveltäjänä. Hän asuu New Yorkin osavaltiossa Yhdysvalloissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut Luokka:Brittiläiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jevhenija Kazbekova

Jevhenija ”Ženja” Kazbekova (s. 1996) on ukrainalainen kiipeilijä. Hän voitti Ukrainan-mestaruuden ensimmäisen kerran 16-vuotiaana ja on sen jälkeen voittanut sen joka vuosi. Hän voitti nuorten maailmanmestaruuden lead- kiipeilyssä 13-vuotiaana. Yleisen sarjan boulderoinnin maailmanmestaruuskisoissa hän oli vuonna 2019 neljäs. Kazbekovan vanhemmat ovat kiipeilijöitä. Myös hänen äitinsä äiti on kiipeilijä. Hän kiipesi ensimmäisen 7a-vaikeustasoisen reittinsä kahdeksanvuotiaana ja ensimmäisen 8a-vaikeustasoisen reittinsä kolme vuotta myöhemmin. 13-vuotiaana hän kiipesi 8b+-vaikeustasoisen reitin ja vuonna 2017 hän kiipesi 8c+-tasoisen reitin. == Lähteet == Luokka:Ukrainalaiset kiipeilijät Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt