EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Sexi on in

Sexi on in on Cliftersin vuonna 1989 julkaistu albumi, josta tutuimmat kappaleet ovat 'Elekieltä', 'Leikkikalu' ja 'Angelica'. Kaikki albumin kappaleet ovat suomenkielisiä versioita englanninkielisen rockin klassikoista. Kaikki kappaleet on sanoittanut Jaana Rinne. == Kappaleet == # (Here Comes the Sun - The Beatles) # (Soldier of Love - Arthur Alexander) # (Last Train to Clarksville - The Monkees) # (Brown Sugar - Rolling Stones) # (It's My Party - Lesley Gore) # (Stand by Me - Ben E. King) # (Out of Time - Rolling Stones) # (You Can't Hurry Love - The Supremes) # (He's So Fine - The Chiffons) # (The Kids Are Alright - The Who) # (Bus Stop - The Hollies) # (Days - The Kinks) == Lähteet == Luokka:Vuoden 1989 albumit Luokka:Cliftersin albumit
Humala on jumala

Humala on jumala on Cliftersin vuonna 1990 julkaistu albumi. Kaikki albumin kappaleet ovat suomenkielisiä versioita englanninkielisen rockin klassikoista. Kaikki kappaleet on sanoittanut Jaana Rinne. == Kappaleet == # (Baby, Now That I've Found You - The Foundations) # (It's in His Kiss - Betty Everett) # (Knock on Wood - Eddie Floyd) # (Please Mister Postman - The Marvelettes) # (Judy in Disguise - John Fred & his Playboy Band) # (You Really Got a Hold on Me - The Miracles) # (Dock of the Bay - Otis Redding) # (Build Me Up Buttercup - The Foundations) # (Dancing in the Street - Martha And The Vandellas) # (Harlem Shuffle - Bob & Earl) # (Baby It's You - The Shirelles) # (Miss You - Rolling Stones) == Lähteet == Luokka:Vuoden 1990 albumit Luokka:Cliftersin albumit
Nobel-museo

Nobel-museo () on museo Ruotsin pääkaupungissa Tukholmassa. Se sijaitsee Tukholman vanhassakaupungissa, Tukholman entisessä pörssitalossa Börshusetissa. Museo perustettiin vuonna 2001, jolloin Nobel-palkinto vietti satavuotisjuhlaansa. Museo on keskittynyt 1900-luvun saavutuksiin tieteen ja kulttuurin saralla esitellen Nobel-palkittuja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Museon viralliset Internet-sivut Luokka:Tukholman museot Luokka:Tiedemuseot
Anna Pjatyh

Anna Viktorovna Pjatyh (, s. 4. huhtikuuta 1981 Moskova) on venäläinen yleisurheilija, joka kilpailee pääasiassa kolmiloikassa. Viitattu 24.5.2019 Pjatyh voitti pronssia nuorten EM-kisoissa Riiassa 1999 tuloksella 13,36 mEuropean Junior Championships (Women) ja hopeaa nuorten MM-kisoissa Santiago de Chilessä 2000 tuloksella 14,18 m. 2002 hän loikki Münchenin EM-kisoissa kahdeksanneksi ja voitti samana vuonna Euroopan cupin. Seuraavana vuonna hän sijoittui neljänneksi Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa, jonka jälkeen voitti Euroopan cupin tuloksella 14,79 m, oli neljäs Pariisin ulkoratojen MM- kisoissa ja neljäs IAAF:n yleisurheilufinaalissa. Vuonna 2004 Pjatyh voitti maansa mestaruuden sekä Euroopan cupin tuloksella 14,85 m. Ateenan olympialaisissa hän oli kahdeksas ja kauden lopussa IAAF:n yleisurheilufinaalissa kuudes. Pjatyh voitti jälleen Euroopan cupin vuonna 2005. Myöhemmin samana vuonna hän voitti MM-pronssia Helsingin MM-kisoissa ja sijoittui kauden lopussa IAAF:n yleisurheilufinaalissa viidenneksi. 2006 hän voitti hopeaa Moskovan sisäratojen MM-kisoissa tuloksella 14,93 m. Göteborgin EM-kisoissa hän oli kolmas loikittuaan 15,02 m. Kauden lopussa hän oli IAAF:n yleisurheilufinaalissa neljäs. Hän voitti 2006 Venäjän mestaruuden sekä sisä- että ulkoradoilla. Pjatyh voitti vuonna 2007 Venäjän mestaruuden ja sijoittui Osakan MM-kilpailuissa alun perin neljänneksi tuloksella 14,88 m. Pjatyhin edelle sijoittunut Hrisopigi Devetzi hylättiin dopingin takia vuonna 2016 ja Pjatyh nousi pronssimitalistiksi. Pjatyh itse kuitenkin hylättiin vuonna 2017. Hänen Osakan MM-kisoissa antamansa dopingnäyte tutkittiin uudelleen ja siinä oli merkkejä dopingin käytöstä. Vuonna 2008 Pjatyh voitti Venäjän hallimestaruuden, mutta karsiutui Valencian MM-hallikilpailuissa. Pekingin olympialaisissa hän sijoittui kahdeksanneksi tuloksella 14,73 m ja voitti myöhemmin syksyllä IAAF:n yleisurheilufinaalin loikittuaan 14,78. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui kolmanneksi tuloksella 14,58 m. Saman vuoden IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän oli kuudes. Pjatyh sai pronssia Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 tuloksella 14,64. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui seitsemänneksi. Pjatyh sai vuonna 2017 neljän vuoden kilpailukiellon dopingrikkomuksistaan Osakan MM-kilpailuissa 2007 ja vuoden 2013 aikana osana Venäjän järjestäytynyttä dopingohjelmaa. Kilpailukielto tuli ajalle 15.12.2016–14.12.2020 ja Osakan MM-kilpailusuorituksensa lisäksi hänen tuloksensa 6.7.2013 lähtien hylättiin. ==Henkilökohtaiset ennätykset== * Pituushyppy: 672 (2007) * Kolmiloikka: 15,02 (2006) ==Lähteet== * ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Pjatyh rusatheltics.comissa Luokka:Venäläiset kolmiloikkaajat Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut venäläiset Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut yleisurheilijat Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Steffensenin epäyhtälö

Steffensenin epäyhtälö on analyysiin liittyvä epäyhtälö. Lauseen todisti J. F. Steffensen vuonna 1918. Olkoot f ja g välillä ]a,b[ integroituvia funktioita, f vähenevä ja kaikilla t\in ]a,b[:0\leq g(t)\leq 1. Tällöin \int_{b-\lambda}^bf(t)\,dt\leq\int_a^bf(t)g(t)\,dt\leq \int_a^{a+\lambda}f(t)\,dt, missä \lambda=\int_a^bg(t)\,dt. == Lähteet == * Mitrinović, Pečarić, Fink, Classical and New Inequalities in Analysis * Steffensen, J. F. On certain inequalities between mean values, and their application to actuarial problems, Skand. Aktuarietids. 1918, 82-97. Luokka:Epäyhtälöt
Raí

Raí koko nimeltään Raí Souza Vieira de Oliveira (s. 15. toukokuuta 1965 Ribeirão Preto, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Raí valittiin Etelä-Amerikan parhaaksi jalkapalloilijaksi vuonna 1992. Raí edusti suurimman osan urastaan São Paulo Futebol Clubea ja häntä pidetään seuran historian parhaimpana pelaajana. Raí pelasi São Paulo FC:ssä kymmenen vuotta toimien joukkueen kapteenina ja teki seuralle 128 maalia. Vuosina 1993-98 Raí pelasi Ranskan liigassa Paris Saint- Germain FC:n joukkueessa voittaen Ranskan mestaruuden ja kolme Ranskan cupia. PSG:stä Raí palasi São Paulo FC:hen ja lopetti siellä uransa vuonna 2002. Brasilian jalkapallomaajoukkueessa Raí pelasi 51 maaottelua. Hän voitti maailmanmestaruuden Yhdysvaltain MM-kisoissa vuonna 1994. Raí oli turnauksessa maajoukkueen kapteeni, mutta joutui luovuttamaan kapteenin nauhan kesken turnauksen Dungalle. Raín edesmennyt veli Sócrates oli myös jalkapalloilija. == Seurat == * 1984-86 Botafogo Futebol Clube * 1987 Associação Atlética Ponte Preta * 1987-93 São Paulo FC * 1993-98 Paris Saint-Germain * 1998-02 São Paulo FC == Saavutuksia == * Maailmanmestaruus 1994 * Copa Libertadores 1992 ja 1993 * Intercontinental Cup 1992 ja 1993 * Euroopan supercup 1996 * Ranskan mestaruus 1994 * Campeonato Brasileiro 1991 * Campeonato Paulista 1987, 1989, 1991, 1992, 1998 ja 2000 * Ranskan Cup 1993, 1995 ja 1998 * Ranskan liigacup 1995 ja 1998 * Etelä-Amerikan paras pelaaja 1992 * Ranskan liigan paras pelaaja 1995 ja 1996 * Campeonato Paulistan paras maalintekijä 1991 * Intercontinental cupin finaalin paras pelaaja 1992 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Pelaajakortti sambafoot.comissa Luokka:Brasilialaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon maailmanmestarit Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Svištov

Svištov (ent. Sistova ) on kaupunki pohjoisessa Bulgariassa Veliko Tărnovon alueella Tonavan rannalla lähellä Romanian rajaa. Svištovin asukasluku on 42 000 (2011). ==Historia== Svištov on entinen roomalaisten siirtokunta Novae, joka kehittyi antiikin aikana kaupungiksi. Ostrogoottien kuningas Teoderik Suuri asettui 483 Novaeen ennen kuin valloitti Italian. Slaavit hävittivät Novaen 613. Itävallan ja osmanien välisenä rajakaupunkina Svištovista taisteltiin usein. Vuonna 1810 venäläiset polttivat sen. Turkin sodassa 1877–1878 Svištov oli ensimmäinen osmaneilta valloitettu bulgarialaiskaupunki ja kaupunki on kuulunut siitä lähtien Bulgariaan. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Svištovin kaupungin sivusto Svistov Luokka:Veliko Tărnovon alue
Keskipronssikausi

Keskipronssikausi' oli Lähi-idässä noin 2000 eaa. – 1550 eaa.. Tällöin Lähi- idässä romahti Sumer seemiläisten hallitsemiksi pikkuvaltioiksi ja syntyi Hammurabin valtakunta. Egyptissä vallitsi keskivaltakunta. Margianakulttuuri Uzbekistanin eteläosan seuduilla luultavasti tuhoutui indoiranilaisten hyökkäyksiin. Indoiranilaiset jatkoivat hyökkäystään Intiaan. Luokka:Pronssikausi
Peltoretikka

Peltoretikka (Raphanus raphanistrum) on yksivuotinen, keltakukkainen ristikukkaiskasvi. == Ulkonäkö ja koko == Peltoretikka kasvaa 30–60 senttimetriä korkeaksi. Sen karvaiset lehdet muistuttavat retiisin lehtiä. Kukat ovat vaaleankeltaiset, ja niissä on neljä terälehteä. Kuihduttuaan ne kehittyvät 4–8 cm pitkiksi liduiksi.Farmit.net == Elinympäristö == Peltoretikka kasvaa pelloilla ja joutomailla rikkaruohona. Se viihtyy parhaiten happamalla maalla. == Levinneisyys == Peltoretikka on ilmeisesti kotoisin Välimeren Aasian puoleisesta osasta, mutta on levinnyt ihmisen mukana eri puolille maailmaa. Sitä esiintyy lähes koko Euroopassa sekä paikoin Pohjois-Afrikassa, Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa. Eteläisellä pallonpuoliskolla peltoretikkaa tavataan paikoin Etelä-Afrikassa, Australiassa, Uudessa Seelannissa sekä Uruguayssa ja Argentiinassa. Suomessa se esiintyy koko maassa ja on yleinen Etelä-Suomessa harvinaistuen pohjoista kohti. Etelä- ja Keski-Suomessa se on muinaistulokas, Lapissa satunnainen uustulokas. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kasviatlas: Peltoretikan levinneisyys Suomessa. * Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Peltoretikka (Raphanus raphanistrum) * Luontoportti: Peltoretikka (Raphanus raphanistrum) * ITIS: Raphanus raphanistrum * United States Department of Agriculture (USDA): Raphanus raphanistrum * Flora of China: Raphanus raphanistrum Luokka:Ristikukkaiskasvit
Uniargumentti

Uniargumentti on filosofisessa skeptismissä hyödynnetty argumentti ihmisen aistimusten epäluotettavuudesta. Nähdessään unta ihminen harvemmin tajuaa uneksivansa (pois lukien selkounet). Tämä on johtanut arveluihin, voisiko ihminen olla jatkuvasti unessa valveillaolon sijaan (tai ettei hän ainakaan voi olla varma uneksiiko vai ei). Länsimaisessa filosofiassa ajatuksen esitti ensimmäisenä René Descartes tutkielmassaan Mietiskelyjä ensimmäisestä filosofiasta. Itämaisessa filosofiassa samankaltainen argumentti esiintyy Zhuangzin filosofiassa niin sanottuna ”perhosen uni” -mietelmänä. Mietelmässä Zhuangzi näkee unta jossa hän on perhonen. Herättyään hän havaitsee olevansa Zhuangzi. Mutta miten hän voi määrittää onko hän Zhuangzi, joka on juuri lakannut uneksimasta olevansa perhonen, vai perhonen, joka on juuri alkanut uneksia olevansa Zhuangzi. == Katso myös == * Simuloitu todellisuus * Paha demoni * Aivot altaassa * Matrix (elokuvasarja) Luokka:Filosofiset argumentit Luokka:Mielenfilosofia Luokka:Uuden ajan skeptismi Luokka:Tietoteoria Luokka:Kartesiolaisuus
Persialaisia kirjeitä

Persialaisia kirjeitä (Persialaiskirjeitä) () on Montesquieun tunnetuimpia teoksia. Se on julkaistu vuonna 1721. Kirjassa kuvataan kahden persialaisruhtinaan kuvitteellista kiertomatkaa Euroopassa, jossa he kummastelevat eurooppalaisen yhteiskunnan outouksia. Teoksen pilkka kohdistuu erityisesti paaviin ja yksinvaltaan. Kirjailija suojeli itseään julkaisemalla ensimmäisen painoksen nimettömänä ja väittämällä, että kirjan tekstit ovat persialaisten toisilleen lähettämiä kirjeitä: “He näyttivät minulle kirjeensä ja minä jäljensin ne.” Persialaisia kirjeitä, s. 27–29. Kirjailijan esipuhe 1721. Tarinan mukaan kirjoittajat, persialaiset ylimykset Usbek ja Rica halusivat tutustua Ludvig XIV:n ajan Ranskaan ja kuvasivat maata kotimaahansa lähetetyissä kirjeissä. Vastauskirjeissä kuvattiin puolestaan haaremielämää Persiassa. Persialaisten valitseminen kirjeiden “kirjoittajiksi” johtuu useasta seikasta. Esimerkiksi Antoine Galland oli vuonna 1708 ranskantanut Tuhannen ja yhden yön tarinat ja Persian olot olivat nousseet vuonna 1715 esille erään kopeasti käyttäytyneen Persian lähettilään aiheuttaman kohun takia. Kirjemuotoisen teoksen idean Montesquieu saattoi saada Charles Rivière Dufresnyn vuonna 1707 julkaisemasta humoristisesta teoksesta, jossa kuvattiin thaimaalaisen henkilön vierailua Ranskassa.Persialaisia kirjeitä, s. 7–8. Teoksesta tuli hyvin suosittu. Kirjakauppiaat pyysivät, että kirjailija tekisi sille jatko-osia. Niitä ei tullut, mutta muut kirjailijat tekivät vastaavanlaisia kirjeromaaneja toisista kaukomaista.Persialaisia kirjeitä, s. 24. Vuoden 1754 esipuhe. Yksi laajasti käsitelty kirjeiden aihe oli väestökysymys. Pohdittiin, miksi väkiluku joissakin maissa pienenee. Syiksi mainitaan esimerkiksi itämaiden veltostuttava moniavioisuus, länsimaiden ehdoton yksiavioisuus, itämaiden eunukkilaitos ja länsimaiden munkkilaitos, jotka ankarasti tuomitaan. Laajasti käsitellään myös Ranskassa vallinnutta itsevaltiutta. Sen vastapainoksi kirjeet esittävät tasavallan, jonka perusvoimia ovat hyve ja itsevaltiuden pelkääminen. Myöhemmässä pääteoksessaan Lakien hengessä Montesquieu esitti täsmällisen vallanjako-opin (1748), joka kirjeissä on jo hahmoteltuna. Persialaisia kirjeitä, s. 10–12., Kirjenumerot 63, 90 ja 113–123. == Lähteet == * ===Viitteet=== Luokka:Kirjat filosofiasta Luokka:1720-luvun kirjat
Peltokanankaali

Peltokanankaali (Barbarea vulgaris) on kaksi- tai monivuotinen, keltakukkainen ristikukkaiskasvi, joka kukkii aikaisin kesällä. Peltokanankaali muistuttaa rantakanankaalia (Barbarea stricta). == Ulkonäkö ja koko == Ensimmäisenä vuonna siemenistä kasvaa lehtiruusuke, toisena vuonna nousee jopa 70 cm korkea varsi, jonka päässä on pienten kirkkaankeltaisen kukkien muodostama terttumainen kukinto. Peltokanankaali kukkii jo touko-kesäkuussa.Yrttitarha.fi == Levinneisyys == Peltokanankaalia tavataan lähes koko Euroopassa, osissa Siperiaa, Afrikassa Välimeren rannikolla ja Keski-Afrikassa. Se on yleinen myös suuressa osassa Pohjois-Amerikkaa, jonne se on levinnyt rikkakasvina ihmisen mukana. Suomessa peltokanankaalia esiintyy koko maassa. Etelässä se on hyvin yleinen, mutta Keski- ja Pohjois-Suomessa sen yleisyys vaihtelee paljon paikallisesti. == Elinympäristö == Peltokanankaali kasvaa tienvarsilla ja pelloilla rikkaruohona. == Käyttö == Peltokanankaalin nuoria lehtiä voi käyttää salaatissa; se sisältää paljon C-vitamiinia.Tampereen ympäristötieto == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Peltokanankaali (Barbarea vulgaris) * Kasviatlas 2022: Peltokanankaalin (Barbarea vulgaris) levinneisyys Suomessa. * Luontoportti: Peltokanankaali (Barbarea vulgaris) * Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Peltokanankaali (Barbarea vulgaris) * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Barbarea vulgaris * Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Barbarea vulgaris * United States Department of Agriculture (USDA): Barbarea vulgaris * Flora of China: Barbarea vulgaris Luokka:Kanankaalit Luokka:Rikkakasvit
Pierre Moinot

Pierre Moinot (29. maaliskuuta 1920 – 6. maaliskuuta 2007) oli ranskalainen kirjailija. Moinot sai vuonna 1979 Femina-palkinnon romaanillaan Le Guetteur d'ombre. Hänet valittiin Ranskan akatemian jäseneksi vuonna 1982. Moinot kuoli Pariisissa 86 vuoden iässä. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset kirjailijat Luokka:Ranskan akatemian jäsenet Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet
Kărdžali

Kărdžali () on kaupunki Etelä-Bulgariassa. Se on myös Kărdžalin alueen pääkaupunki. Kărdžali sijaitsee Rodopivuorten itäpäässä, 260 kilometriä Sofiasta. Kaupungin asukasluku on 43 785 (2011). Lähellä Kărdžalia sijaitsee Kărdžalin pato. Kaupungin halki virtaa Arda-joki. ==Kuvagalleria== kuva:Kardschali PD 2011 009.JPG|Katu Kărdžalissa kuva:Kardschali PD 2011 020.JPG|Moskeija Kărdžalissa kuva:Kardschali PD 2011 035.JPG|Arda-joki kuva:Kardzhali pyramids 2011 PD 20.JPG|Kărdžalin pyramiidit kuva:Kardzhali Monastery 2011 PD 3.JPG|Luostari Kărdžalissa kuva:KurdjaliArcheologyMuseum.jpg|Kărdžalin arkeologinen museo == Lähteet == == Aiheesta muualla == Kardzali Luokka:Kărdžalin alue
Władysław Taczanowski

Władysław (Ladislaus) Taczanowski (1. maaliskuuta 1819 Jablonna – 17. tammikuuta 1890 Varsova) oli puolalainen eläintieteilijä. Taczanowskia pidetään eräänä 1800-luvun tärkeimmistä eläintieteilijöistä. Hän kuului vaikutusvaltaiseen Poznańin alueen aristokratiaan. Hän opiskeli Pariisissa ja työskenteli Wienin, Berliinin, Pariisin ja Lontoon museoissa. Hän oli Varsovan yliopiston eläinmuseon intendentti vuodesta 1862 alkaen kuolemaansa saakka. Hän otti osaa Antoni Stanislaw Wagan johtamalle tutkimusmatkalle Algeriaan vuosina 1866–1867. Hän kirjoitti useita merkittäviä teoksia, kuten Ptaki krajowe 1–2 (Birds of Poland) (1882) ja Ornithologie du Pérou 1–4 (1884–1886). Taczanowski tutki erityisesti lintuja ja hämähäkkejä. Suomessa tavatuista linnuista hän nimesi mongoliankirvisen vuonna 1876. Hänen kunniakseen on nimetty muun muassa juninjärvenuikku, piiskulumivarpunen, täpläkurkkukolibri, ruohometsäkerttunen, peruntinami, inkanappaaja, isonokkasirkkunen ja tyrskyorneero. == Hämähäkkejä käsittelevät teokset == * "Les Aranéides de la Guyane française" Horae Societatis entomologicae Rossicae (1871) * "Les Aranéides de la Guyane française" Horae Societatis entomologicae Rossicae (1873) * "Les Aranéides du Pérou. Famille des Attidés" (1879) Luokka:Puolalaiset eläintieteilijät Luokka:Puolalaiset ornitologit Luokka:Vuonna 1819 syntyneet Luokka:Vuonna 1890 kuolleet
Quick & Flupke

Quick & Flupke on vuosina 1930-1940 ilmestynyt sarjakuvapiirtäjän Hergén huumorisarjakuva kahdesta keppostelevasta pojasta. Quick & Flupke alkoi ilmestyä Le Petit Vingtième -lehdessä 23. tammikuuta 1930. Vuoteen 1940 mennessä ehti ilmestyä 310 kahden sivun mittaista strippiä. Hergén kuoleman jälkeen sarjaa piirtänyt Johan De Moor ja belgialainen sarjakuvakustantamo Casterman julkaisivat Studios Hergén värittämiä strippejä uudelleen 1985-1991\. Suomessa ilmestyi sarjasta 1980-luvun lopussa kuusi albumia WSOY:n kustantamana. Quick ja Flupke nähdään väkijoukon seassa myös kahdessa Tintti- sarjakuvassa: Tintti Afrikassa -tarinan ensimmäisessä ruudussa sekä Salaperäisen tähden sivulla 20 yhdessä ruudussa. Lisäksi heidät voi nähdä vanhojen Tintti-albumien takakannen kuvassa muiden hahmojen joukossa. Egmont jatkoi sarjaa vuonna 2007 albumilla Ei armoa. Siinä hahmojen nimet olivat Kuikka ja Vili. == Suomeksi julkaistut albumit == * Jännitystä ilmassa, 1986 Johan De Moor * Kielletyt leikit, 1986 * Kaikki hyvin, 1986 * Täysin purjein eteenpäin. 1986 * Anteeksi vain, 1989 * Kukin vuorollaan, 1989 * == Aiheesta muualla == * * Luokka:Belgialainen sarjakuva Luokka:Sarjakuva-albumisarjat Luokka:Sarjakuvahahmot Luokka:Kuvitteelliset lapset
Vlieland

Vlieland on kunta ja saari Friisinmaan provinssissa, Alankomaissa. Kunnassa on vain yksi asutuskeskus: Oost-Vlieland. Saari sijaitsee Länsifriiseinsaarilla, Pohjanmeressä. Vlieland on toinen saari lännestä itään laskettaessa, Texelin jälkeen ja ennen Terschellingiä. Saaren nimi oli aiemmin Vlie. Pinta-alaa kunnalla on 315,79 neliökilometriä, josta vettä on 275,78 km² ja asukkaita siellä on 1 123 (1.2.2008). Matkailu on suurin tulonlähde Vlielandille. Siellä on noin 15 hotellia, satoja loma-asuntoja ja kaksi leirintäaluetta. == Kulkuyhteydet == Saarelle pääsee lautalla Harlingenin kaupungista. Lauttamatka kestää 1,5 tuntia. Myös viereiseltä Texelin saarelta on lauttayhteys saarelle. Texelissä lautat lähtevät De Cocksdorpin satamasta.Matkaopas 2/2007 Autoa saarelle ei saa viedä ja polkupyörä on yleinen kulkuväline saarella. == Maisema == Maiseman saarella muodostavat suurimmaksi osaksi dyynit, mutta löytyy saarelta myös joitain metsäisiä alueita ja pieniä niittyjä. Suuri osa, etenkin saaren länsiosa muodostuu pelkästään hiekasta. Vlielandia kutsutaankin pohjoisen Saharaksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kunnan kotisivut * Vlielandin turistitoimisto Luokka:Friisinmaan kunnat Luokka:Alankomaiden saaret Luokka:Pohjanmeren saaret
Jodiluku

Jodiluku on luku, joka ilmaisee, kuinka paljon jodia prosentteina näytteen painosta rasva, öljy, vaha tai rasvahappo voi sitoa itseensä eli absorboida Jodiluvun määrittämiseen on useita eri menetelmiä. Merieläinten rasvoista mitattu jodiluku on tavallisesti yli 100, maaeläinten rasvoissa se on alle 80. Kuivuvien kasviöljyjen jodiluku on yli 130, heikosti kuivuvien kasviöljyjen 95–130 ja kuivumattomien kasviöljyjen alle 95. Jodiluvun avulla ne voidaan erottaa toisistaan. Rasvojen, vahojen ja öljyjen säilyvyyttä voi arvioida niiden jodilukujen perusteella. Mitä pienempi jodiluku niillä on sitä todennäköisemmin ne säilyvät hyvinä. Mitä korkeampi jodiluku on sitä helpommin rasva, vaha tai öljy hapettuu ja eltaantuu. Jodiluku on toisaalta vain karkea viite säilyvyydestä, sillä siihen vaikuttavat myös muun muassa uuttamismenetelmä, lisätyt aineet ja säilytysolosuhteet. ==Lähteet== Luokka:Kemialliset ominaisuudet
Evo (lehti)

Evo (evo) on suorituskykyisiin autoihin erikoistunut brittiläinen julkaisu. Kerran kuussa ilmestyvän lehden ensimmäinen numero julkaistiin 1998. Lehden toimitus sijaitsee Wollastonissa, Northamptonshiressa Britanniassa. Lehdestä julkaistaan muutamaa sisarversiota eri puolilla Eurooppaa. Sen omistaa Dennis Publishing. ==Aiheesta muualla== *evo Luokka:Brittiläiset aikakauslehdet Luokka:Tekniikkalehdet
Hanna Barysevitš

Hanna Adamauna Barysevitš (, , väitetysti 5. toukokuuta 1888 – 23. helmikuuta 2007) oli väitetysti aikansa maailman vanhin ihminen. Hänen väitettiin olleen kuollessaan 118-vuotias – kaikkien aikojen vanhin tunnettu oli 122-vuotiaana Ranskassa kuollut Jeanne Calment. Barysevitš oli kansallisuudeltaan valkovenäläinen. Hän syntyi Budassa ja kuoli Valko-Venäjän pääkaupungissa Minskissä. Kun Anna Barysevitš kuoli helmikuussa 2007, vanhin elossa ollut virallisesti tunnustettu ihminen oli japanilainen Yone Minagawa. Minagawa syntyi tammikuussa 1893, joten Barysevitš olisi ollut häntä lähes viisi vuotta vanhempi. Samaten Barysevitš olisi ollut viimeinen 1880-luvulla syntynyt ihminen. Barysevitš nousi kansainvälisesti otsikoihin toukokuussa 2004 sekä uudelleen 117-vuotiaana, jolloin hänelle tehtiin harmaakaihileikkaus. Häntä ei koskaan hyväksytty Guinnessin ennätysten kirjaan. Ainoa vahvistus hänen iästään oli hänen passissaan. Kuten monet vanhukset Valko-Venäjällä, Barysevitš puhui trasjankana tunnettua venäjän ja valkovenäjän sekoitusta. Luokka:Valkovenäläiset henkilöt Luokka:Vuonna 1888 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet
Terpeenit

Terpeenit ( = pihka, hartsi) ovat laaja hiilivetyjen aineryhmä. Ne tunnetaan myös nimellä isoprenoidit, sillä ne ovat isopreenin eli 2-metyyli-1,3-butadieenin polymeroitumistuotteita, joiden bruttokaava on (C5H8)n. Terpeenejä tavataan runsaasti havupuiden pihkasta, erityisesti tiehytpihkasta, mutta niitä on myös kasvien eteerisissä öljyissä. Terpeenit luokitellaan sen mukaan kuinka monta isopreeniyksikköä aineessa lukumääräisesti on mukana: # Hemiterpeenit: 1 isopreeniyksikkö # Monoterpeenit: 2 isopreeniyksikköä # Seskviterpeenit: 3 isopreeniyksikköä # Diterpeenit: 4 isopreeniyksikköä # Sesterterpeenit: 5 isopreeniyksikköä # Triterpeenit: 6 isopreeniyksikköä # Tetraterpeenit: 8 isopreeniyksikköä # Polyterpeenit: Useampia isopreeniyksiköitä Terpeenirakennetta, joka sisältää rakenteessaan muitakin alkuaineita kuin hiiltä (C) ja vetyä (H), kutsutaan terpenoidiksi. Havupuut sisältävät lähinnä mono-, seskvi- ja diterpeenejä. Terpeenejä käytetään esimerkiksi mausteina ja hajusteina. Näitä hyväntuoksuisia yhdisteitä saadaan kasveista höyrytislauksella eristetyksi. Esimerkiksi pineeni ja mentoli ovat terpeenejä. == Aiheesta muualla == *Helena Hyvärinen (Toim.) 2001. Kasviperäiset biomolekyylit - fenoliset yhdisteet ja terpeenit : Kirjallisuuskatsaus. Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskuksen (MTT) julkaisuja. Sarja A 100: 97 p. ISBN 951-729-629-0 (painettu), ISBN 951-729-630-4 (verkkojulkaisu), ISSN 1239-0852 (painettu), ISSN 1239-0844 (verkkojulkaisu) *Freie Universität Berlin: Terpenes *
Brisbane City Council

Brisbane City Council on Brisbanen Queenslandin osavaltion pääkaupungin kaupunginvaltuusto. Toisin kuin Sydneyssä, Melbournessä, Adelaidessä ja Perthissä, joissa paikallisvaltuustot hallinnoivat vain yksittäisiä kaupunginosia, Brisbane City Council hallinnoi lähes koko Brisbanen suurkaupunkialuetta. == Historia == Brisbane City Council muodostettiin vuonna 1925 kun 20 pienempää kunnanvaltuustoa yhdistettiin. Luokka:Brisbane
Ardito Desio

Kreivi Ardito Desio (18. huhtikuuta 1897 – 12. joulukuuta 2001) oli italialainen tutkimusmatkailija, vuorikiipeilijä, geologi ja kartografi. Desio syntyi Palmanovassa, Friuli-Venezia Giulian autonomisella alueella. Kroatian kuningas Tomislav II teki hänestä kreivin. Desio teki vuosina 1926–1940 lukuisia geologisia tutkimusmatkoja Libyan alueella. Hän oli varhaisimpien sieltä öljyä löytäneiden joukossa. Hän johti myös retkikuntaa, joka saavutti K2:n huipun 31. heinäkuuta 1954. Desio perusti vuonna 1990 tieteellisen tutkimuskeskuksen Mount Everestille. Hän eli peräti 104-vuotiaaksi. == Lähteet == Luokka:Kartantekijät Luokka:Italialaiset tutkimusmatkailijat Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet italialaiset Luokka:Vuonna 1897 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Steve Priest

Stephen Norman ”Steve” Priest (23. helmikuuta 1948 Hayes, Middlesex, Britannia – 4. kesäkuuta 2020) oli englantilainen muusikko, joka tunnettiin parhaiten Sweet-yhtyeen basistina. 1960-luvun puolivälissä Priest vaikutti yhtyeissä Countdown ja The Army, kunnes 1968 hän perusti Sweetshop-yhtyeen yhdessä Brian Connollyn, Mick Tuckerin ja kitaristi Frank Torpeyn kanssa. Nimi lyheni pian Sweetiksi, ja vuonna 1970 kitaristiksi liittyi Andy Scott. Tällä kokoonpanolla Sweet nousi 1970-luvun alkupuoliskolla suosion huipulle. Steve Priestillä oli myös hyvä lauluääni, ja hän laulaakin monilla yhtyeen kappaleilla. Myös hänen visuaalinen imagonsa oli hyvin vahva meikkeineen ja kimaltavine vaatteineen. Priestin tavaramerkki oli myös Rickenbacker-basso. Kun vokalisti Brian Connolly vuonna 1979 lähti yhtyeestä, Priestistä tuli yhtyeen päälaulaja. Sweetin hajottua 1982 Priest muutti Britannian suuren verotuksen vuoksi Yhdysvaltoihin ja asui sen jälkeen Los Angelesissa. 1990-luvulla hän julkaisi kirjan Are You Ready Steve, jossa hän kertoo Sweet-ajastaan. Hän on julkaissut myös sooloalbumin Priest's Precious Poems ja on mukana Sweetin livealbumilla Live in Denmark 1976. Vuonna 2008 Priest perusti Sweetin uudelleen Amerikan- kiertuetta varten, vaikkakin Andy Scottin johtama virallinen Sweet oli edelleen toiminnassa. Priest kuoli kesäkuussa 2020. == Lähteet == Luokka:Englantilaiset basistit Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Tohtori Jekyll ja Mr. Hyde

Tohtori Jekyll ja Mr. Hyde () on Robert Louis Stevensonin kirjoittama pienoisromaani, joka julkaistiin englanniksi vuonna 1886 ja suomeksi 1897. Se on ilmestynyt suomeksi myös nimellä Salaperäinen ovi (1911). Kirjan pohjalta on tehty useita teatteri- ja elokuvasovituksia. Tarinaa on luonnehdittu klassiseksi kauhukertomukseksi hyvän ja pahan kamppailusta ihmismielessä. == Juoni == Tarinan kertoja on lontoolainen asianajaja Gabriel John Utterson. Hän kuulee tarinan alussa erään Edward Hyden tekemästä lapseen kohdistuneesta hyökkäyksestä Lontoon kadulla. Hyde oli selvinnyt tilanteesta maksamalla korvaukset Uttersonin asiakkaan, tohtori Henry Jekyllin tililtä, joten Utterson epäilee Jekyllin joutuneen Hyden kiristyksen uhriksi. Utterson havaitsee, että Jekyll on luvannut testamentissaan kaiken omaisuutensa Hydelle, jota Jekyllin palvelijoiden on lisäksi neuvottu tottelemaan. Vuotta myöhemmin Hyde tappaa erään Uttersonin asiakkaan, mutta häntä ei saada kiinni. Kun etsijät tulevat Jekyllin asuntoon etsimään Hydeä, Hyden ja tohtori Jekyllin käsialojen havaitaan olevan samankaltaisia. Seuraavina kuukausina tohtori Jekyll vaikuttaa aluksi hyväntuuliselta, mutta lopettaa sitten vieraiden vastaanottamisen. Myöhemmin Hyden ruumis löydetään Jekyllin laboratoriosta. Tohtori Jekyllin jättämistä kirjeistä selviää, että Jekyll oli kehittänyt seerumin, jolla hän pystyi erottamaan persoonansa hyvän ja pahan puolen toisistaan. Aluksi hän kykeni hallitsemaan muutostaan pahaksi Hydeksi, mutta ajan mittaan muutos alkoi tapahtua hallitsemattomasti. Hän piti tauon seerumin käytössä, mutta kokeiltuaan sitä uudelleen, esiin tullut Hyde teki murhan. Kun Jekyll ei enää seerumin tehon huvettua onnistunut estämään Hydeä nousemasta esiin, hän kirjoitti viimeisenä tekonaan tunnustuksen. ==Teemat== Tarinan tärkeä teema on hyvä ja paha, jotka taipumukset kirjailijan mukaan eivät esiinny yksilössä yhteismitallisesti. Hyvyyttä tarinassa edustaa herrasmiesmäinen tohtori Jekyll ja pahuutta vastenmielinen ja rikollisesti käyttäytyvä herra Hyde. Tarina on usein tulkittu viktoriaanisen ajan ihmisen kahtiajakautuneisuuden kuvaukseksi. Siinä on myös nähty kuvaus dissosiatiivisesta identiteettihäiriöstä tai jostain muusta mielenterveyshäiriöstä. ==Sovitukset== Tarinan ensimmäinen teatterisovitus julkaistiin jo vuonna 1887, ja 1900-luvulta alkaen siitä on tehty myös useita elokuvasovituksia. ==Lähteet== == Suomennoksia == * * * * * ==Aiheesta muualla== * *Tohtori Jekyll ja Mr. Hyde Gutenberg-projektissa *Tohtori Jekyll ja Mr. Hyde LibriVoxin ilmaisena äänikirjana Luokka:Kauhuromaanit Luokka:Skotlantilaiset tieteisromaanit Luokka:Vuoden 1886 kirjat Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Viinihappo

Viinihappo eli 2,3-dihydroksibutaanidihappo on orgaaninen happo, jota on luontaisesti useissa kasveissa, etenkin viinirypäleissä ja tamarindissa. Se on yksi viinissä esiintyvistä hapoista; sitä myös lisätään joihinkin ruokiin tuomaan hapanta makua ja käytetään antioksidanttina. Viinihapon suoloja ja estereitä kutsutaan dihydroksibutaanidioaateiksi tai triviaalinimensä mukaisesti tartraateiksi. Viinihapon elintarvikkeissa käytettävä E-koodi on E 334. L-viinihapon päivittäinen enimmäismäärä (ADI) henkilölle on 30 mg/kg/vrk ja se kohdistuu kaakao- ja suklaatuotteisiin. Väitetään, että noin vuonna 800 persialainen alkemisti Jabir ibn Hayyan erotti ensimmäisenä viinihapon kaliumtartraatista. Monet asiat, jotka ovat menneet Jabir ibn Hayyanin nimiin, ovat kuitenkin todellisuudessa peräisin Espanjassa 1300-luvulla eläneeltä henkilöltä, joka otti käyttöönsä Jabarin latinisoidun nimen Geber saadakseen ajatuksilleen enemmän arvovaltaa. William Newman arvelee, että Geber oli Paulus Tarentolainen, italialainen fransiskaanimunkki. Modernin viinihapon eristysmenetelmän kehitti ruotsalainen kemisti Carl Wilhelm Scheele. Viinihapon kiraalisuuden havaitsi ensimmäisenä Jean Baptiste Biot vuonna 1832. Louis Pasteur jatkoi tätä tutkimusta vuonna 1847 tutkimalla viinihappokiteiden muotoja, joiden hän havaitsi olevan epäsymmetriset. Viinihapolla on kolme stereoisomeeria: luonnossa esiintyvä L-(R,R)-(+)-viinihappo (CAS 87-69-4) ja sen peilikuvaisomeeri (enantiomeeri) D-(S,S)-(−)-viinihappo (CAS 147-71-7) sekä optisesti inaktiivinen mesoviinihappo (CAS 147-73-9) ja raseeminen seos, joka tunnetaan nimillä paraviinihappo tai raseemihappo (CAS 133-37-9). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * *E-koodit: L-Viinihappo, E334 *Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): L-Tartaric acid *Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): D-Tartaric acid *Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): meso-Tartaric acid *PubChem: DL-Tartaric acid *Human Metabolome Database: L-Tartaric acid *Human Metabolome Database: D-Tartaric acid *Toxin and Toxin Target Database (T3DB): L(+)-tartaric acid *Liber Herbarum II: Luettelo viinihappoa sisältävistä kasveista *ChemBlink: D(-)-Tartaric acid Luokka:Dikarboksyylihapot Luokka:Hydroksihapot
Victory Songs

Victory Songs on suomalaisen metalliyhtye Ensiferumin kolmas albumi, joka ilmestyi Suomessa 21. maaliskuuta 2007 ja muualla maailmassa 20. huhtikuuta 2007. Se on bändiin vuonna 2004 liittyneen uuden laulajan Petri Lindroosin ensimmäinen studioalbumi yhtyeen riveissä. Lindroos on aikaisemmin tunnettu suomalaisen metalliyhtye Northerin laulaja-kitaristina. Petri Lindroos - ensiferum.com == Kappaleet == # # # # # # # # # Rajoitetun version bonuskappale # * == Kokoonpano == * Petri Lindroos – laulu, kitara * Markus Toivonen – kitara, laulu * Sami Hinkka – basso, laulu * Meiju Enho – kosketinsoittimet * Janne Parviainen – rummut, lyömäsoittimet === Vierailijat === * Timo Väänänen – kantele * Lassi Logrén – avainviulu * Aleksi Parviainen – taustat ja laulu kappaleessa Ahti * Kaisa Saari – tinapilli ja nokkahuilu * Vesa Vigman – mandoliini, bouzouki * Petri Prauda – säkkipilli * Euge Valovirta – akustinen kitara * Johanna Vakkuri – huilu * O.P. – örinä == Arvostelut == * About.com: About.com * Allmusic: Allmusic review * Imperiumi.net: Imperiumi.net * Soundi: Soundi * Sputnikmusic: Sputnikmusic == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Victory songs discogs.com -sivustolla * Luokka:Vuoden 2007 albumit Luokka:Ensiferumin albumit Luokka:Janne Joutsenniemen tuottamat albumit
Koulutushaara (puolustusvoimat)

Koulutushaaralla tarkoitetaan mihin sodan ajan tehtävään varusmiehiä koulutetaan puolustusvoimissa. Koulutushaara riippuu aselajeista ja palveluspaikasta. Useissa eri aselajeissa on samoja koulutushaaroja. ==Esimerkkejä Suomen puolustusvoimien ja rajavartiolaitoksen koulutushaaroista== ===Maavoimat=== > Aselaji Koulutushaara Jalkaväki Ajomies (entinen) Jalkaväki Aseseppä > Jalkaväki Ilmatorjuntamies (entinen) Jalkaväki Jalkaväkipioneeri (entinen) > Jalkaväki Konepistoolimies (entinen) Jalkaväki Kirjuri Jalkaväki Kiväärimies > Jalkaväki Lääkintämies Jalkaväki Pikakiväärimies (entinen) Jalkaväki > Rynnäkkökiväärimies Jalkaväki Talousmies (entinen) Jääkärijoukot > Konekiväärimies (entinen) Jääkärijoukot Polkupyörämekaanikko Jääkärijoukot > Taistelulähetti (entinen) Kranaatinheitinmies Kranaatinheittimen viestimies > Laskuvarjojääkäri Panssarijääkäri Panssarintorjunta Sissi Sotilaspoliisi > Tarkka-ampuja Tiedustelija Autojoukot Moottoriajoneuvon kuljettaja > Panssarijoukot Taistelupioneeri Panssarivaunun asentaja (entinen) > Panssarintorjuntamies Panssarintorjuntatykkimies (entinen) > Panssarivaununjohtaja Panssarivaununajaja Panssarivaununampuja > Panssarivaunun suojamies (entinen) Panssarivaunuradisti Pioneerijoukot > Taistelupioneeri Koneasentaja Koneasentaja Pioneerikoneenkäyttäjä (entinen) > Venemies Työkoneen kuljettaja Raivaaja Suojelumies Ilmatorjuntatykistö > Etäisyydenmittaaja (entinen) Keskuslaskinmies (entinen) Mekaanikko (entinen) > Tykkimies Valonheitinmies (entinen) Kenttätykistö Tuliasemamies Aseseppä > Eläinlääkintämies Kengitysseppä (entinen) Ratsuri (entinen) Tiedustelija > (entinen) Tulenjohtaja Tykkimies Valokuvausmies Valonmittausmies (entinen) > Mittaustiedustelu Säämies (aikaisemmin Sääpalvelumies) Äänenmittausmies > Ilmatorjunta Ilmavalvontamies Kenttätykistö Tykkimies > Ammustarvikevarastomies (entinen) Keskiömies (entinen) Tulenjohtomekaanikko > (entinen) Venemies (entinen) Viesti Asentaja-aliupseeri > (tietojärjestelmälinja) Lennätinmies (entinen) Puhelinmekaanikko (entinen) > Puhelinmies Radiomekaanikko (entinen) Radiomies Viestimies Huolto > Huoltopalvelut Kuljetukset Kunnossapito Lääkintähuolto Täydennykset ===Merivoimat=== > Laivastojoukkojen palvelusaloja Kaikumittaaja Kansiala Laivakokki > Radioviestittäjä Sukeltaja Torpedomies Rannikkojoukkojen koulutushaaroja > Veneenkuljettaja Rannikkotykkimies Rannikkojääkäri Vesikuuntelumies > Meripioneeri Sotilaspoliisi ===Ilmavoimat=== > Aselaji Koulutushaara Apumekaanikko Asemies (entinen) Ilmasähköttäjä > (entinen) Ilmavalvontamies Ohjaajaoppilas Sotilaspoliisi Sähköapumekaanikko > (entinen) Tutkamies (entinen) Suojausmies Viestimies ===Rajavartiolaitos=== > Aselaji Koulutushaara Sissi Tiedustelija Erikoisrajajääkäri Kaikissa puolustushaaroissa ja aselajeissa on huollon tehtäviä, kuten lääkintä, kuljetukset ja talous. Lisäksi mm. aseseppiä, sotilaspoliiseja ja soittajia on kaikissa puolustushaaroissa. *
Tahini

Tahini, tahina tai tahine () on murskatuista, raaoista seesaminsiemenistä tehtyä tahnaa, jota käytetään yleisesti Lähi-idän maissa. Se on maultaan mietoa, beigenväristä ja kermaa muistuttavaa ruoka-ainetta, jossa on runsaasti ruokaöljyä. Siitä voidaan tehdä joko suolainen tai makea muunnos. Tahinin yleisiä käyttökohteita ovat kastikkeet ja leivonnaiset, ja se käy myös vihannesten lisäkkeeksi. Tahini on tärkeä raaka-aine hummuksessa, halvassa ja muissa Lähi-idän ruoissa. Tahinia on kahdentyyppistä: toinen valmistetaan kuorituista seesaminsiemenistä, toinen kuorimattomista. Kuorimattomista siemenistä valmistettu on rakenteeltaan rakeisempaa ja maultaan karvaampaa, ja siinä on enemmän ravintoaineita. Tahini myydään yleensä lasi- tai muovipurkeissa. Seesaminsiementahnaa käytetään myös japanilaisessa keittiössä. Japaniksi sen nimi on neri-goma. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Arabialainen keittiö Luokka:Lähi-idän keittiö Luokka:Turkkilainen keittiö Luokka:Japanilainen keittiö Luokka:Levitteet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Tuija Pohjola

Tuija Anne Marjut Pohjola (o.s. Pyrrö, s. 24. huhtikuuta 1954 Oulu) on suomalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Pohjola on varsinaiselta ammatiltaan uinninopettaja, jona hän on toiminut Oulun kaupungin palveluksessa vuodesta 1974. Hän tuli mukaan Oulun kunnallispolitiikkaan vuonna 1989, jolloin hän aloitti Oulun kaupunginvaltuustossa tultuaan valituksi kunnallisvaaleissa 1988. Pohjola on toiminut myös kaupunginhallituksessa, jonka puheenjohtaja hän oli vuosina 2005–2008. Eduskuntaan Pohjola valittiin Oulun läänin vaalipiiristä vaaleissa 1995, joissa hän sai 2 617 ääntä, kolmanneksi eniten puolueensa ehdokkaista vaalipiirin sisällä Liisa Jaakonsaaren ja Tapio Karjalaisen jälkeen.http://vaalit.om.fi/hist/ed95/1402.txt SDP sai vaaleissa Oulun läänin vaalipiiristä kolme paikkaa, yhden enemmän kuin edellisissä eduskuntavaaleissa. Pohjola putosi eduskunnasta vaaleissa 1999, joissa SDP menetti kolmannen paikkansa Oulun piiristä. Eduskunnassa ollessaan hän oli varsinaisena jäsenenä kahdessa valiokunnassa, hallintovaliokunnassa ja puolustusvaliokunnassa, ja varajäsenenä sivistysvaliokunnassa. Pohjola on ollut naimisissa vuodesta 1972 ja hänellä on miehensä kanssa kaksi lasta, vuonna 1972 syntynyt tytär ja vuonna 1978 syntynyt poika. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Tuija Pohjolan verkkosivut * Luokka:Kansanedustajat Luokka:Oulun vaalipiiri Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Oulun kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Harold & Kumar – täydellisen hampurilaisen metsästys

Harold & Kumar – täydellisen hampurilaisen metsästys (alkuperäinen nimi Harold & Kumar Go to White Castle) on yhdysvaltalainen komedia, joka julkaistiin vuonna 2004. Sen ohjasi Danny Leiner ja pääosia esittivät John Cho ja Kal Penn. Elokuva kertoo kahden pilvenpolttajan tapahtumarikkaasta yöstä heidän yrittäessään päästä White Castle -pikaruokaketjun ravintolaan syömään. == Näyttelijät == Luokka:Vuoden 2004 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat Luokka:Kannabisaiheiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset road moviet Luokka:Yhdysvaltalaiset nuortenelokuvat Luokka:Elokuvat ystävyydestä
Florence Finch

Florence Finch (22. joulukuuta 1893 – 10. huhtikuuta 2007) oli pitkäikäisyydestään tunnettu brittiläissyntyinen uusiseelantilainen. Florence Finch oli kuolemansa hetkellä maailman kuudenneksi vanhin elossa oleva ihminen. Finch syntyi Lontoossa ja muutti Uuteen-Seelantiin vakituisesti vuonna 1969.http://www.stuff.co.nz/northland/3909562a11.html Hän oli vuodesta 1915 naimisissa Charles Finchin kanssa, ja neljä vuotta myöhemmin syntyivät kaksoset Charles ja Ellen. Florence Finch jäi leskeksi vuonna 1964.http://www.nzherald.co.nz/section/1/story.cfm?c_id=1&objectid;=10433639 Florence Finch oli kuollessaan vain hieman alle vuoden nuorempi kuin maailman vanhin elossa oleva ihminen, japanilainen Yone Minagawa. Hän eli 113-vuotiaaksi ja on siten kaikkien aikojen vanhin uusiseelantilainen. Florence Finch oli jo käytännössä lähes kuurosokea, mutta vietti yhä 113-vuotispäiviään Hastingsissa hiljaa kakun ja neljän ystävän seurassa. == Lähteet == Luokka:Yli 110-vuotiaiksi eläneet uusiseelantilaiset Luokka:Vuonna 1893 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet
Kasvukipuja (elokuva)

Kasvukipuja (Raising Helen) on vuonna 2004 tehty draamakomedia, jonka pääosassa on Kate Hudson. Kate Hudson esittää Heleniä, menestyvää uranaista, joka saa hoidettavakseen siskonsa lapset. Elokuvan lopussa Helen joutuu klassisen valinnan eteen: palatako vanhaan elämäänsä ja jatkaa hauskanpitoa, vai jatkaako yllättäin tarjolle tullutta perhe-elämää. Elokuvassa nähdään myös Amberia esittävä seurapiirineito Paris Hilton. == Näyttelijät == Lähde: Viitattu 4.8.2021. == Arvioita == Turun Sanomien Päivi Valotien mielestä elokuva on parhaimmillaan mitäänsanomaton ja huonoimmillaan kiusallisen lapsellinen romanttisen komedian ja tunteellisen ihmissuhdekuvauksen sekamelska. ”Kokonaisuuden piinallisinta seurattavaa ovat muutamat kummallisen yksiulotteisiksi karrikoidut hahmot, kuten päähenkilön sisar, ja nolostuttavan hölmö romanttinen juonilinja, josta karsimalla ylipitkää elokuvaa olisi voitu napakoittaa.” Film-O-Holic.com-elokuvasivustolla Tanja Sihvonen kirjoittaa tämän ”palapelielokuvan” käsikirjoituksesta puuttuvan sellaista ryhtiä, jonka varaan jokin viesti voisi rakentua. Se sisältää hänestä vähän kaikenlaisia aineksia, joita käsitellään löpsösti varoen loukkaamasta ketään ja turmelematta päätähdeksi hankitun Hollywood-kaunottaren imagoa. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2004 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset draamakomediaelokuvat Luokka:Garry Marshallin ohjaamat elokuvat
Blood Red Throne

Blood Red Throne on vuonna 1998 perustettu norjalainen death metal -yhtye. Yhtye aloitti soittamalla Obituaryn, Deathin sekä Deiciden covereita, kunnes ryhtyi tekemään omaa materiaalia. Yhtyeen tunnetuin jäsen on Carpathian Forest -nimisen black metal -yhtyeen kitaristi Tchort. ==Jäsenet== * Yngve Bolt Christiansen – laulu (2011–) * Død – kitara (1998–) * Ivan Gujic – kitara (2010–) * Ole Bent Madsen – bassokitara (2011–) * Emil Wiksten – rummut (2010–) === Entiset jäsenet === * Sanrabb – rummut * Erlend Caspersen – bassokitara (1998–2011) * Tchort – kitara (1998–2010) * Freddy Bolsö – rummut (1999–2002) * Mr. Hustler – laulu (2001–2005) * Espen Antonsen – rummut (2002–2004) * Anders Kobro – rummut (2005–2007) * Vald – laulu (2005–2011) * Anders Haave – rummut (2007–2010) ==Diskografia== === Studioalbumit === * * * * * * * * * * * === EP:t === * === Split-albumit === * === Demot === * ==Aiheesta muualla== * * *Yhtyeen kotisivu Luokka:Norjalaiset death metal -yhtyeet
François Bayrou

François Bayrou (s. 25. toukokuuta 1951 Bordères, Pyrénées-Atlantiques) on ranskalainen poliitikko, entinen Euroopan parlamentin jäsen. Bayrou oli opetusministerinä Édouard Balladurin ja Alain Juppén konservatiivihallituksissa 1993–1997 ja opetusministerinä lyhyen aikaa Édouard Philippen hallituksessa. Pienpuolueen johtaja Bayrou sai vuoden 2007 presidentinvaaleissa yllättävän 18,5 prosentin kannatuksen. Bayrou nimitettiin 13. joulukuuta 2024 Ranskan pääministeriksi Michel Barnierin jälkeen, joka joutui eroamaan Epäluottamuslauseäänestyksen jälkeen 4. joulukuuta 2024.Roni Kuronen, François Bayrou Ranskan uudeksi pääministeriksi, Yle.fi uutiset 13.12.2024, viitattu 13.12.2024Miina Väisänen, Analyysi: ”Onko meistä tullut italialaisia?” Ranska sai taas uuden pääministerin, mutta tukalaa on hänelläkin, Yle.fi uutiset 13.12.2024, viitattu 13.12.2024 Bayrou oli keskustalaisen Union pour la Démocratie Française -puolueen (UDF) puheenjohtaja vuodesta 1998. Gaullistisen Rassemblement pour la Républiquen muodostaessa vuonna 2002 Chiracia tukevan Union pour un Mouvement Populairen, Bayrou päätti UDF:n jäävän sen ulkopuolelle, vaikka suuri osa puolueen jäsenistä liittyikin uuteen puolueeseen. Seuranneisiin UMP:n hallituksiin kuului yksi UDF:n ministeri, Bayroun vastustaja Gilles de Robien. Bayrou oli ehdokas vuoden 2002 presidentinvaalissa, jossa hän jäi ensimmäisellä kierroksella neljänneksi saatuaan 6,84 prosenttia äänistä. Vuoden 2007 presidentinvaaleissa Bayrou nousi mielipidetiedusteluissa kahden suurimman puolueen ehdokkaiden vanaveteen. CSA:n gallupin mukaan hän saisi ensimmäisellä kierroksella 24 prosenttia äänistä suurempien puolueiden ehdokkaiden kerätessä 25 prosenttia ja 26 prosenttia. Lopulta Bayrou sai 18,57 prosenttia ensimmäisen kierroksen äänistä ja sijoittui kolmanneksi Nicolas Sarkozyn ja Ségolène Royalin jälkeen. Bayrou perusti presidentinvaalikannatuksensa turvin uuden keskustalaisen Mouvement démocrate -puolueen (MoDem), jonka UDF-MoDem- lista sai kesäkuun parlamenttivaaleissa 7,61 prosentin kannatuksen. Emmanuel Macronin tultua vuonna 2017 valituksi presidentiksi hallituksen kokosi Édouard Philippe. Tässä hallituksessa Bayrou oli oikeusministerinä 19. kesäkuuta saakka. Hän oli yksi niistä neljästä Macrónin tukipuolueen MoDemin neljästä ministeristä, jotka erosivat kesäkuussa 2017 ministerintehtävästä puoluetta ravistelevan rahoituskandaalin vuoksi. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Bayroun kotisivu * Luokka:Ranskan pääministerit Luokka:Ranskan opetusministerit Luokka:Ranskan oikeusministerit Luokka:Ranskalaiset europarlamentaarikot Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Indoor Group

Indoor Group Oy on suomalainen huonekalualan yritys, joka syntyi vuonna 1999, kun Sponsor Capital Oy osti Askon ja Sotkan. Lokakuussa 2004 Sponsor Capital Oy myi Indoor Groupin Keskon tytäryhtiö KesWellille. Kesäkuussa 2017 Kesko myi Indoor Groupin sijoittajaryhmälle, johon kuuluvat Sievi Capital, kolme Sotka- ketjun franchising-yrittäjää ja eläkeyhtiö Etera.Kesko myy Indoor Groupin – Sotka ja Asko siirtyvät Sievi Capitalin, Eteran ja Sotka-yrittäjien omistukseen, Talouselämä 21.6.2017. Vuoden 2018 alussa Etera yhdistyi Ilmarisen kanssa, jonka myötä Ilmarisesta tuli Indoor Groupin omistaja. Nykyiset omistajat ovat KH Group ja Ilmarinen. Indoor-nimi on peräisin Helsingin Fabianinkadulla 1970-luvun puolestavälistä alkaen toimineesta sisustusmyymälästä Oy Indoor Design Ab, jonka perustaja ja toimitusjohtaja oli sittemmin Ruotsissa merkittävän yritysjohtajauran luonut Fred Andersson. Indoor valmisti omia huonekaluja ruotsalaissuunnittelijoiden voimin myös vientimarkkinoille. Asko tuli Indoorin osakkaaksi vuonna 1982 ja rakensi siitä pienen myymäläketjun muutamien Askon huonekaluhallien yhteyteen. == Asko == Askon perusti puuseppä Aukusti Avonius vuonna 1918 Lahden Puuseppätehdas -nimellä. Askolla oli alusta asti tehtaansa lisäksi myös omia myymälöitä. Askolla oli myös omaa vahvaa huonekalusuunnittelua, kunnes se siirtyi alihankintaan ja muodostui lopulta pelkäksi tavaramerkiksi. Askon levyhuonekalutehtaan toimintaa jatkoi Best Furniture, joka ajautui ensiksi velkasaneeraukseen ja sitten konkurssiin. Ketjulla on yhteensä 36 liikettä Suomessa sekä kolme Virossa. == Sotka == Sotka on vuonna 1959 perustettu huonekaluliike. Se on toiminut Sotka Oy:nä vuoteen 1993, jolloin yhtiön henkilökunta osti liiketoiminnan ja jatkoi sitä Sotka Finland Oy:nä. Sotka- myymälöitä on 52 kpl Suomessa, ja sen lisäksi Sotkalla oli myymälät Tallinnassa, Tartossa ja Pärnussa. Toiminta lopetettiin vuonna 2023. == Hallitus == * Kivimäki Kati, hall. puheenjohtaja * Nikulainen Ville Petteri, hall. jäsen * Juha Untamo Saarinen, hall. jäsen * Norta Heikki Tapio, hall. jäsen == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Indoor Groupin kotisivut Luokka:K-ryhmä *
Cryhavoc

__NOTOC__ Cryhavoc oli suomalainen death metal ja groove metal-yhtye. Yhtyeen solisti Kaapro Ikonen kuoli nopeasti edenneeseen syöpään elokuussa 2016. Hänelle järjestettiin muistokonsertti Kaaprock 17. syyskuuta 2016 Helsingin Lepakkomiehessä. == Viimeinen tunnettu kokoonpano == * Kaapro Ikonen – laulu * Jouni Lilja – kitara * Kari Myöhänen – bassokitara * Pauli Tolvanen – rummut === Entiset jäsenet === * Risto Lipponen – kitara * Juha Korpikallio – basso * Jan Gröndahl – rummut == Diskografia == * * * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset death metal -yhtyeet