EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Robert J. Flaherty

Robert Joseph Flaherty (16. helmikuuta 1884 Iron Mountain, Michigan – 23. heinäkuuta 1951 Dummerston, Vermont) oli yhdysvaltalainen etnografisen dokumenttielokuvan pioneeri. Dokumenttielokuvan historian katsotaan usein alkavan Flahertyn eskimoiden elämää kuvaavasta puolifiktiivisestä elokuvasta Nanook, pakkasen poika (1922). == Elämä ja ura == Flaherty varttui seitsenlapsisen perheen esikoisena ensin Michiganissa ja sitten Kanadan rajalla Rainy Lakessa ja Lake of the Woodsissa sekä Ontarion provinssin Port Arthurissa. Hän kävi jonkin aikaa Upper Canada Collegea Torontossa ja sitten kaivosalan collegea Michiganissa, jossa hän tapasi tulevan vaimonsa ja yhteistyökumppanisnsa Frances Hubbardin. Läpi 1910-luvun Flaherty toimi tutkimusmatkailijana ja malmialueiden kartoittajana Kanadan pohjoisosissa. Vuonna 1913 hän otti muiden kehotuksesta mukaansa myös elokuvakameran tallentaakseen alueen ”outoja ihmisiä ja eläimiä” ja kuvasi parin vuoden aikana runsaasti materiaalia eskimoiden elämästä. Palattuaan matkalta Flaherty sytytti leikkaushuoneessa tupakallaan tulipalon, jossa koko 10 000 metrin nitraattifilmimateriaali tuhoutui räjähdysmäisesti työkopiota lukuun ottamatta. Flaherty päätti palata alueelle kuvaamaan satunnaisten otosten sijaan jäsennellympää elokuvaa, joka keskittyisi yhden eskimoperheen elämään ja arkiaskareisiin. Hän sai rahoituksen hankkeelle vasta vuonna 1920 Révillon Frères -turkisyhtiöltä. Vuoden 1934 elokuvassaan Aran-saarten mies (Man of Aran) Robert J. Flaherty venytti dokumenttielokuvan rajoja. Irlannin länsirannikolla sijaitsevien Aran-saarten elämää kuvaavassa elokuvassa Flaherty ei pitäytynyt tiukasti kuvausajan realismissa, vaan rekonstruoi muun muassa vanhoja valaanpyyntitekniikoita, joita saaren asukkaat eivät enää käyttäneet. Elokuva Viidakon villipeto (Louisiana Story, 1948) yhdistelee dokumentaarista kuvausta fiktiiviseen tarinaan Yhdysvaltojen Louisianan osavaltion cajuneihin kuuluvan pojan seikkailuista. Tarinaan syntyy tarpeellisia konflikteja, kun pojan puolikesyä pesukarhua vaanii alligaattori ja suuri öljy-yhtiö vaarantaa alueen tulevaisuuden. == Filmografia == * Nanook, pakkasen poika (1922) * The Pottery Maker (1925) * Moana (1926) * The Twenty-four Dollar Island (lyhytelokuva New Yorkista, 1927) * * Valkoisia varjoja Etelämerellä (1928) * Acoma the Sky City (1929, keskeneräinen) * Tabu (1931, käsikirjoitus yhdessä F. W. Murnaun kanssa) * Industrial Britain (1931) * Aran-saarten mies (1934) * Oidhche Sheanchais (A Night of Storytelling) (1935) * Elefanttipoika (1937) * The Land (1942) * Viidakon villipeto (1948) * The Titan: Story of Michelangelo (1950) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Yhdysvaltalaiset dokumenttiohjaajat Luokka:Vuonna 1884 syntyneet Luokka:Vuonna 1951 kuolleet
Barbara Catharina Mjödh

Barbara Catharina Mjödh (1738–1776), oli suomalainen kirjailija (runoilija). Hän oli pappi Abraham Mjödhin tytär. Mjödh kirjoitti tilannerunoja, julkaistuja runoja eri tilaisuuksiin, kuten häihin ja hautajaisiin. == Lähteet == * * * Luokka:Vuonna 1776 kuolleet Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1738 syntyneet
Cockney

Cockney on englannin kielen murre, jota puhuvat tyypillisesti työväenluokkaiset lontoolaiset. Murteen nimityksellä voidaan tarkoittaa myös Lontoossa asuvaa tai sieltä kotoisin olevaa henkilöä ja erityisesti East Endin väkeä. Aidon cockneyn puhujan pitää vanhan sanonnan mukaan olla syntynyt St Mary-le-Bow’n kirkonkellojen kuuluvuusalueella. Ennen nykyaikaista liikenteen melua St Maryn kellot saattoivat kuulua kymmenenkin kilometrin päähän kirkosta. Cockney-nimitys oli alun perin halventava. Sen etymologia perustuu keskienglannin sanaan, joka tarkoitti ”kukon munaa” eli normaalia pienempää tai viallista kananmunaa. Viime vuosina cockney-englannin monet piirteet juontuvat kaakkoisenglantilaisen alueen puheesta. Nykyään cockneytä puhutaan Dagenhamin, Barkingin, Billericayrn, Brentwoodin, Chigwellin, Loughtonin, Harlowin, Thurrockin, Cheshuntin, Bexleyn, Sidcupin, Wellingin, Elthamin ja muilla alueilla. Varhaisin kirjallinen merkintä cockneystä on vuodelta 1362, jolloin se esiintyi William Langlandin Piers Plowman -runon kuudennessa säkeistössä, jossa sillä tarkoitettiin pientä epämuodostunutta kananmunaa (yhdistelmä kukkoa tarkoittavasta coken-sanasta ja munaa tarkoittavasta ey- sanasta). Samaan aikaan mystinen rikkauden maa Cockaigne ilmaantui kirjoitettuun kieleen - mukaan lukien Cockayne, Cocknay ja Cockney, jotka pilailumielessä yhdistettiin Englannin pääkaupunkiin Lontooseen. ==Lähteet== Luokka:Lontoo Luokka:Englannin murteet
Parhaan miesnäyttelijän Kultainen Venla

Parhaan miesnäyttelijän Kultainen Venla on yksi suomalaisen Televisioakatemian vuosittain jakamista palkinnoista Kultainen Venla -gaalassa. Ensimmäinen Kultainen Venla -gaala järjestettiin tammikuussa 2011, jolloin palkittiin vuoden 2010 televisio-ohjelmia. Palkinto parhaasta miesnäyttelijästä jaettiin ensi kerran vuoden 2011 gaalassa, jolloin parhaan näyttelijän palkinto jaettiin kahtia mies- ja naisnäyttelijän palkinnoiksi. ==Voittajat ja ehdokkaat== ===Paras näyttelijä=== Vuosi Näyttelijä Lähde 2010 2010 ===Paras miesnäyttelijä=== Vuosi Näyttelijä Ohjelma Lähde 2011 – 2011 – 2011 – 2012 Roba 2012 – 2012 – 2013 Puolin ja toisin 2013 Salatut elämät 2013 Nuoret nerot 2013 i Apeiron 2014 Kimmo 2014 Toisen kanssa 2014 Mustat lesket 2015 Koukussa 2015 Roba 2015 Koukussa 2016 Sorjonen 2016 Kimmo 2016 Mustat lesket ==Lähteet== Luokka:Kultainen Venla
Everybody Wants Some!!

Everybody Wants Some!! on yhdysvaltalainen elokuva, joka julkaistiin vuonna 2016. Elokuvan on ohjannut ja käsikirjoittanut Richard Linklater ja sen tuotantoyhtiöinä toimivat Paramount Pictures, Annapurna Pictures sekä Detour Filmproduction. Elokuvaa on luonnehdittu Linklaterin vuonna 1993 valmistuneen Dazed and Confused -elokuvan henkiseksi jatko-osaksi. == Vastaanotto == Everybody Wants Some!! sai kriitikoilta positiivisen vastaanoton. Kriitikoiden keskiarvosanoja laskevalla Metascore-sivustolla elokuvalle on annettu 50 elokuva-arvostelun perusteella arvosana 83/100, "universal acclaim". Myönteisistä arvosteluista huolimatta elokuva ei ollut kaupallinen menestys. Elokuvan budjetti oli noin 10 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria, mutta se oli tammikuuhun 2017 mennessä tuottanut maailmanlaajuisesti vain noin 4,6 miljoonaa dollaria. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 2016 yhdysvaltalaiset elokuvat
Sarjahärkki

Sarjahärkki (Holosteum umbellatum) on yksivuotinen pieni kohokkikasvilaji. == Ulkonäkö == Sarjahärkki kasvaa 5–30 senttimetriä korkeaksi. Varsi on pysty tai koheneva ja tyveltä haarova. Lehdet ovat soikeita tai puikeita ja sinivihreitä. Kukintona on kolmesta kymmeneen pitkäperäistä kukkaa sisältävä sarjamainen kimppu. Pienet terälehdet ovat valkoiset tai vaaleanpunaiset. Kotahedelmä on munamainen. == Levinneisyys == Sarjahärkkiä esiintyy Keski- ja Etelä-Euroopasta Länsi- ja Keski-Aasiaan ulottuvalla alueella. Pohjoiseen sitä kasvaa Etelä-Ruotsissa asti.Den virtuella floran: Fågelarv Holosteum umbellatum L. (levinneisyyskartta Maan pohjoispuolella) == Lähteet == Luokka:Kohokkikasvit
Badlands (kappale)

Badlands on amerikkalaisen laulaja-lauluntekijä Bruce Springsteenin kappale hänen neljänneltä studioalbumiltaan, Darkness on the Edge of Town. Kappale on kyseisen albumin avausraita ja toinen single. ==Alkuperä== Springsteen on sanonut' että hän keksi ensin kappaleen nimen "Badlands" ennen kuin alkoi kirjoittaa itse kappaletta. Hän tunsi, että se oli "hyvä nimi" mutta olisi helppo möhliä se sillä, ettei kirjoittaisi sille arvoistansa kappaletta. Riffi perustuu The Animalsin "Dont Let Me Be Misunderstood" -kappaleeseen. Rolling Stone -lehden toimittajien mukaan laulu "hyödyntää punk-singlejen raivokkuutta, mitä hän kuunteli tuohon aikaan". ==Listasijoitukset ja vastaanotto== "Badlands" ei ollut kaupallinen top 40 menestys yltäen vain sijalle 42 Billboard Hot 100 -listalla. Eli vielä huonommin kuin albumin edellinen single, "Prove It All Night". "Badlands" saavutti huomattavaa progressiivis -ja aikuisrock -radiosoittoa tuohon aikaan ja klassisen rockin radiosoittoa siitä lähtien. Sen lisäksi "Badlands" on pysynyt melko suosittuna Springsteenin fanien, sekä Springsteenin itsensä keskuudessa. Kappale on esiintynyt kahdeksassa Springsteenin julkaisussa: Darkness on the Edge of Town, Live/1975-85, Greatest Hits (1995), Live in New York City, Live in Barcelona, The Essential Bruce Springsteen, Greatest Hits (2009) ja Collection: 1973-2012. Rolling Stone -lehden toimittajat sijoittivat "Badlandsin" Springsteenin kaikkien aikojen toiseksi parhaaksi kappaleeksi, edellään vain "Born to Run". ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1978 kappaleet Luokka:Bruce Springsteenin kappaleet
Kääpiöpellava

Kääpiöpellava (Radiola linoides) on yksivuotinen hyvin pieni pellavakasvilaji. Se on kääpiöpellavien (Radiola) suvun ainoa laji. == Ulkonäkö == Laji on hyvin hentokasvuinen, yhdestä kahdeksaan senttimetriä korkeaksi kasvava ruoho. Lehdet ovat vastakkain kasvavat, ehyet, soikeat ja yksisuoniset. Kukat ovat nelilukuiset ja pienet, 2–3 millimetriä leveät. Niissä on yhden millimetrin pituiset valkoiset terälehdet. Hedelmänä on yhden millimetrin mittainen kahdeksanlokeroinen kota. == Levinneisyys == Kääpiöpellavaa esiintyy suuressa osassa Eurooppaa keski- ja eteläosissa. Pohjoiseen sitä kasvaa Etelä-Norjassa asti.Den virtuella floran: Dvärglin Radiola linoides Roth. (levinneisyyskartta Maan pohjoispuolella) Kääpiöpellavaa voi esiintyä muiden pienten kasvien kuten pikkupungan (Anagallis minima) ja nölliäisenvihvilän (Juncus minutulus) seurassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Kääpiöpellava (Radiola linoides) * Suomen Lajitietokeskus: Kääpiöpellava – Radiola linoides * ITIS: Radiola linoides * United States Department of Agriculture (USDA): Radiola linoides Luokka:Pellavakasvit
Kansainvälisten asiain foorumi

Kansainvälisten asiain foorumi on eduskunnassa toimiva foorumi, jonka tarkoitus on kehittää eduskunnan kansainvälistä työtä. Sen jäseniä ovat puhemiehet, valiokuntien puheenjohtajat, näiden valitsemien valtuuskuntien puheenjohtajat ja ulkoasiainministeriön edustaja. Foorumi kokoontuu puhemiehen kutsusta 1–2 kertaa vuodessa. == Lähteet == Luokka:Eduskunta Luokka:Suomen ulkopolitiikka
Super Mario Odyssey

Super Mario Odyssey on Nintendon kehittämä tasohyppelypeli. Peli on julkaistu 27. lokakuuta 2017 Nintendo Switch -konsolille ja se kuuluu Super Mario -pelisarjaan. Peli julkistettiin Nintendon 13. tammikuuta 2017 pidetyssä tiedotustilaisuudessa, jossa esiteltiin Nintendo Switch -konsolia ja sille julkaistavia pelejä. Pelin demo julkaistiin E3-messuilla kesäkuussa 2017. == Pelaaminen == Osa pelin ympäristöistä on saanut vaikutteita oikeasta maailmasta, esimerkiksi pelissä esiintyvä "New Donk City" viittaa New York Cityyn. Pelissä on Super Mario 64:n ja Super Mario Sunshinen tyyliin avoin maailma, jossa voi liikkua vapaasti ilman aikarajoitusta. Marion hattu vaikuttaisi olevan Super Mario Odysseyssä aiemmista Mario-peleistä poiketen elävä Cappy-nimisen hahmon taikavoimasta ja sillä on aiempia pelejä suurempi rooli. Mario voi käyttää hattua aseena heittämällä sen bumerangin tapaan vihollisia kohti. Joillain vihollisilla, mukaan lukien Bowserilla on hattu ja viholliset käyttävät hattuja bumerangiaseena. Marion tehtävänä on useimpien Mario-pelien tapaan pelastaa prinsessa Peach Bowserin kynsistä Bowserin yrittäessä pakottaa Peachin kanssaan naimisiin. Pelissä Mario seikkailee erilaisissa paikoissa kerätäkseen Moon kappaleita, joita kerättyään tarpeeksi hän voi matkustaa seuraavaan paikkaan. Jokaisessa tasossa on yksi pomovastus, joiden voitettuaan pelaaja palkitaan kolmella Power Moon kappaleella(multi moon). Power Moon kappaleet voivat myös löytyä erilaisista paikoista tai suorittamalla pienen pulman. Pelin tasoissa voi löytää salaisia paikkoja, joita ovat esimerkiksi 8-bittinen alue, jossa Mario tutkii paikkaa 8-bittisellä muodollaan. Pelissä Mario voi ostaa erilaisia asusteita, joko muiden hahmojen vaatteita tai pelissä pelattavan tason teemaisen asun. Lisäksi pelissä voi suorittaa pieniä tehtäviä, joiden suoritettuaan pelaaja palkitaan yhdellä Power Moon kappaleella. == Juoni == Peli alkaa Prinsessa Peachin kotilinnan alueella, jossa Bowser on ilmalaivan kanssa. Mario ja Bowser kamppailevat jonkun aikaa, kunnes Bowser lyö hänet hatullansa Maahan ja poistuu paikalta. Mario herää tuntemattomasta paikasta ja tapaa pienen haamuolennon, joka kertoo Mariolle että Bowser kidnappasi naispuolisen haamuolennon. Olento siirtyy Marion hattuun ja hänen hatustaan tulee elävä ja hän saa nimekseen Cappy. Kaksikko yhdistää voimansa pysäyttäkseen Bowserin ja pelastaakseen Peachin ja Cappyn ystävän. == Vastaanotto == GameSpot ja IGN ovat antaneet pelille arvosanaksi täydet 10/10 arvosteluissaan. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Luokka:Mario-pelit Luokka:Nintendon julkaisemat videopelit Luokka:Vuoden 2017 videopelit Luokka:Nintendo Switch -pelit Luokka:Avoimen pelimaailman pelit
Mario Kart 8 Deluxe

Mario Kart 8 Deluxe on Nintendon kehittämä julkaisema ajopeli, joka on julkaistu vuonna Nintendo Switchille. Peli on Mario Kart 8:n uusintaversio, jossa on mukana aiemman version ilmaiset ladattavan sisällön lisäosat kenttineen, hahmoineen ja ajoneuvoineen sekä joukko muutoksia. ==Uudistukset== Uudistuksina aiempaan osaan ovat kuusi uutta hahmoa: vanhat tutut Bowser Jr., King Boo ja Dry Bones sekä uudet Gold Mario (suom. Kultainen Mario), Inkling Girl ja Inkling Boy. Inklingit ovat tuttuja Splatoon-peleistä. Uudet hahmot on Gold Mariota lukuun ottamatta ovat avattuja. Gold Mario avautuu, kun kaikki Grand Prix -kilpailut kaikkine moottoriluokkineen ovat suoritettu. Yoshille ja Shy Guylle voi valita värin jo alussa. Mukana on myös uusia ajoneuvoja, mutta ne ajoneuvot sekä aikaisemmat ajoneuvot saadaan keräämällä kolikoita, alkuperäisen Mario Kart 8:n tapaan, jolloin avautuu lisää ajoneuvoja ja niiten osia. Kaikki pelin kuluessa saatavat hahmot ja radat ovat avattuja, kun taas alkuperäisessä Mario Kart 8:ssa joutui suorittamaan tiettyjä Grand Prix -kilpailuja uusien hahmojen ja ratojen avaamiseksi. Myös moottoriluokat 150cc peilikuvana ja alkuperäisen pelin ilmainen 200cc päivitys ovat avattuja. Mercedes Benz -ajoneuvot ja niiden osat avautuvat tällä kertaa keräämällä lisää kolikoita. Ajon aikana valikosta voi kytkeä päälle älykkään ohjauksen, joka tekee radalla pysymisestä helpompaa, ja auto-kiihtymisen, joka saa ajoneuvon kiihtymään automaattisesti. Taistelumoodissa on kokonaan uudet kentät eli perinteiset Mario Kart -taisteluareenat: uudet, jossa on mukana yksi Splatoon-pelistä tuttu arena sekä myös muutama aikaisempi vanhempi taisteluareena aikaisemmista Mario Kart -peleistä. Taistelutyylejä on viisi: Balloon Battle (perinteinen), Renegade Roundup (uusi), Coin Runners (perinteinen), Bob-omb Blast (Mario Kart: Double Dash!! -pelistä) ja Shine Thief (Mario Kart: Double Dash!! -pelistä). Lisäksi kilpailija saa käyttöön kaksi esinettä Mario Kart: Double Dash!! -pelin tapaan ja radoilla myös on kyseisestä pelistä tuttuja kaksinkerroksisia esinelaatikoita. Sulka ja Boo -esineet tekevät paluun. Pitempään driftaaminen antaa kolmannen turbon eli ultra-mini-turbon, mikä on käytössä vain silloin, kun älykäs ohjaus on pois päältä. == Vastaanotto == IGN antoi pelille arvostelussaan 9.3/10. Pelit- lehden Petri Heikkinen antoi pelille 90 pistettä sadasta.Pelit 8/2017, s. 30 == Myynti == Peli on tehnyt sarjan myyntiennätyksen julkaisupäivänään ollen nopeimmiten myyvä sarjan peli. Peli oli Nintendo Switch -konsolin eniten myynyt peli heinäkuussa 2019. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Luokka:Mario Kart -pelit Luokka:Nintendon julkaisemat videopelit Luokka:Vuoden 2017 videopelit Luokka:Nintendo Switch -pelit
Maiju Voutilainen

Maiju Pauliina Voutilainen (s. 1996) on suomalainen vloggaaja, joka tunnetaan myös entisellä taiteilijanimellään Mansikkka. Elokuussa 2019 Voutilainen luopui vanhasta nimimerkistään ja vaihtoi YouTubessa nimimerkikseen maiju, ja alkoi käyttää Instagramissa nimimerkkiä maijuvouti. Voutilainen tekee lifestyle-aiheisia videoita ja käsittelee myös paljon mielenterveysasioita. Lisäksi hän on puhunut omasta masennuksestaan. Helmikuussa 2020 Voutilaisella oli YouTubessa noin 175 000 tilaajaa. Hänet valittiin Mielenterveyden keskusliiton vuoden 2017 Hyvän mielen lähettilääksi. Voutilainen on käynyt Kallion lukion, josta hän valmistui ylioppilaaksi vuonna 2015. Hän oli myös vieraana Linnan juhlissa vuonna 2017. Voutilaisen runokirja Itke minulle taivas ilmestyi vuonna 2017. == Teoksia == * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset tubettajat
Vähä Korentijärvi

Vähä Korentijärvi on Pirkanmaalla Valkeakoskella sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Vanajaveden alaosan alueeseen. Vähä Korentijärvi on osa Korentiojan valuma-aluetta. == Maantietoa == Järvi on 500 metriä pitkä, 300 metriä leveä ja sen pinta-ala on 11 hehtaaria. Siihen laskee neljä lyhyttä soiden kuivatusojaa, joista yksi tuo luoteen suunnasta suon vesiä. Järven laskuojaa lähtee kaakoisrannasta ja yhtyy 350 metrin jälkeen Korentiojaan noin 200 metriä Korentijärven alapuolella. Veden laskennallinen viipymä järvessä on järven mataluudesta johtuen 100 vain vuorokautta, vaikka sen valuma-alue on pieni. Korentijärvi sijaitsee vain 350 metrin etäisyydellä. Järven rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä. Järven lähiympäristössä on sijainnut vain yksi maatila, mutta sen lisäksi ranoihiin on rakennettu neljä vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet Pyörönmaalta tai Valkeakosken Vanhakylästä. == Vedenlaatu == Järven vedenlaatua on tutkittu loppukesällä 1995. Se on humusjärvi, jonka vedenväri on ruskea, koska siihen on liuennut humusta. Vesi on lievästi sameaa ja sen sähkönjohtavuus on normaalilla tasolla. Veden happamuustaso oli humuksen määrään nähden normaali ja koska veden puskurikyky happamoitumista vastaan on hyvä, ei ole välitöntä vaaraa järven happamoitumisesta. Järvi on matala ja veden lämpötilakerrostuminen muodostuu lieväksi. Pintaveden happipitoisuuden kylläisyysaste oli 74%. Talvella jääkannen alla happi saattaa kuitenkin kulua vähiin veden sisältämän humuksen hajotessa. Sekä fosforipitoisuudet että typpipitoisuudet ovat noin kaksinkertaiset luonnontasoon nähden. Koska valuma- alue on pääosin karua metsäseutua, kohdistuu järveen pientä hajakuormitusta. Vedn ravinnetasot ovatkin rehevöityneen järven tasolla. Järven virkistysarvo on tyydyttävällä tasolla. == Historiaa == Vuoden 1959 peruskartassa ”Vähä Korentijärven” ja ”Iso Korentijärven” välinen kannas oli raivattu pelloksi, joita isännöivät kaksi maatilaa. Myös Vähä Korentijärven länsipuolella oli peltopalstoja, jotka kaikki päättyivät järven rantaan. Järveen kaivettiin ensimmäiset suo-ojat 1970-luvulla. Vuoden 1976 kartassa peltojen määrä on vähentynyt ja samalla rantaan on ilmaantunut kolme vapaa-ajan asuntoa, joita on tullut sittemmin muutama lisää. == Lähteet == Luokka:Vanajaveden alaosan alue Luokka:Valkeakosken järvet
Lex (poliisikoira)

Lex (koko nimi Karhukorven Lex II, 1. tammikuuta 1968 – 25. joulukuuta 1975) oli suomalainen saksanpaimenkoira ja yksi Suomen tunnetuimmista poliisikoirista. Karhukorven kennelissä Vihdissä syntynyt Lex oli Espoon poliisin poliisikoirana 1968–1975 ja Lexin kouluttajana ja hoitajana toimi konstaapeli Veikko Ylönen (1935–2016). Lex suoritti 108 kiinniottoa joka on edelleen alallaan Suomen ennätys. Lexin kuulo vaurioitui pankkiryöstäjä Matti "Volvo" Markkasen takaa-ajon yhteydessä kun ammuttu luoti meni koiran korvan vierestä. Lexiä ammuttiin rintaan sen yrittäessä ottaa kiinni murrosta epäiltyjä kahta miestä joulukuussa 1975 Espoon Westendissä. Lex kuoli vammoihinsa Helsingissä Pieneläinklinikan leikkauspöydällä joulupäivänä 1975 ja Lexin kuolema oli 27. joulukuuta Ilta-Sanomien etusivun pääuutisena. Lex haudattiin Helsingin eläinten hautausmaalle Haagaan, hautapaikan numero on A-455. Toimittaja Aake Jermo kirjoitti yhdessä Veikko Ylösen kanssa Lexistä vuonna 1976 Otavan julkaiseman kirjan Poliisikoira Lex. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Veikko Ylönen ja legendaarinen poliisikoira Lex, Suomen Poliisikoirayhdistys r.y. * Lexin muistosivu Facebookissa Luokka:Kuuluisat koirat Luokka:Poliisitoimi
Naton parlamentaarinen yleiskokous

Naton parlamentaarinen yleiskokous (, ) on Nato-liittolaismaiden parlamenttien foorumi, jonka tehtävä on levittää tietoisuutta Pohjois-Atlantin alueen turvallisuusasioista ja vahvistaa transatlanttisia suhteita ja atlanttisia arvoja. Näiksi arvoiksi on määritelty parlamentaarinen demokratia, yksilönvapaudet, ihmisoikeudet ja laillisuusperiaate. Parlamentaarinen yleiskokous toimii linkkinä Naton ja sen liittolaismaiden parlamenttien välillä, mutta se on erillinen instituutio Natosta. Yleiskokouksella on täysistunto kaksi kertaa vuodessa. Naton parlamentaarinen yleiskokous perustettiin vuonna 1955. Siihen kuuluu nykyään 257 valtuuskunnan jäsentä 28:sta jäsenmaan parlamentista ja lisäksi valtuustot 13 Naton liittolaismaasta, neljästä Välimeren kumppanuusmaasta ja kahdeksan tarkkailijavaltuutettua. Eri maiden valtuuskuntien koot perustuvat jäsenmaiden kokoihin ja puolueiden voimasuhteisiin niiden parlamenteissa. Yhteensä valtuutettuja on noin 360. Liitännäisjäsenten valtuuskuntien jäsenet voivat osallistua yleiskokouksen täysistuntoihin, seminaareihin ja lähes kaikkiin komiteoihin. He voivat esittää päätöslauselmia ja lisäyksiä niihin täysistunnoissa sekä toimia raportööreinä komiteoissa, mutta heillä ei ole äänioikeutta eivätkä he osallistu budjetin laatimiseen. Naton parlamentaarisen yleiskokouksen vuosibudjetti on 3,8 miljoonaa euroa. Rahat käytetään Brysselissä sijaitsevan sihteeristön toimintaan. Liitännäisjäsenillä ei ole velvollisuutta osallistua yleiskokouksen kustannuksiin. Suomella on Naton rauhankumppanuusmaana ollut valtuuskunta Naton parlamentaarisessa yleiskokouksessa vuodesta 1998 lähtien. Valtuuskunnassa on neljä jäsentä, joilla ei ole varajäseniä. Vuonna 2023 Suomi liittyi Naton täysjäseneksi. == Puheenjohtajat== Presidentti Virassa Valtio Wishart McLea Robertson 1955–1956 Wayne Hays 1956–1957 Johannes Josephus Fens 1957–1959 Antoine Béthouart 1959–1960 Nils Langhelle 1960–1961 Pietro Micara 1961–1962 Thomas Dugdale 1962–1963 Georg Kliesing 1963–1964 Henri Moreau de Melen 1964–1965 José Soares da Fonseca 1965–1966 Jean-Eudes Dubé 1966–1967 Matthías Árni Mathiesen 1967–1968 Kasım Gülek 1968–1969 Wayne Hays 1969–1970 Romain Fandel 1970–1971 Terrence Murphy 1971–1972 John Peel 1972–1973' Knud Damgaard 1973–1975 Wayne Hays 1975–1977 Geoffrey de Freitas 1977–1979 Paul Thyness 1979–1980 Jack Brooks 1980–1982 Peter Corterier 1982–1983 Patrick Wall 1983–1985 Charles Mathias 1985–1986 Ton Frinking 1986–1988 Patrick Duffy 1988–1990 Charlie Rose 1990–1992 Loïc Bouvard 1992–1994 Karsten Voigt 1994–1996 William V. Roth 1996–1998 Javier Rupérez 1998–2000 Rafael Estrella 2000–2002 Doug Bereuter 2002–2004 Pierre Lellouche 2004–2006 Bert Koenders 2006–2007 José Lello 2007–2008 John S. Tanner 2008–2010 Karl A. Lamers 2010–2012 Hugh Bayley 2012–2014 Mike Turner 2014–2016 Paolo Alli 2016–2018 Rasa Juknevičienė 2018 Madeleine Moon 2018–2019 Attila Mesterházy 2019–2020 Gerry Connolly 2020–2022 Joëlle Garriaud-Maylam 2022–2023 Michał Szczerba 2023- == Lähteet == Parlamentaarinen yleiskokous
Braddellin metroasema

Braddell on Singaporen Mass Rapid Transit -metrojärjestelmän asema Toa Payohin alueella Singaporen keskisellä suuralueella. Sitä käyttävät North South Linen junat. Se avattiin 7. marraskuuta 1987. == Junat == Pääteasema Ensimmäinen juna Viimeinen juna ma – pe la su & yleinen vapaa joka päivä North South Line NS1 Jurong East 6:06 6:20 6:27 0:09 NS7 Kranji – – – 0:26 NS28 Marina South Pier 5:39 5:39 6:05 23:34 NS27 Marina Bay – – – 23:41 NS19 Toa Payoh – – – 0:17 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Braddellin metroasema Singaporen liikennelaitoksen sivuilla Luokka:Mass Rapid Transitin asemat
Eveliina Piippo

Eveliina Rosa Maria Piippohttps://eveliinapiippo.com/eve/ (arkistoitu versio) (s. 7. syyskuuta 1998 Tampere) on suomalainen maastohiihtäjä. Hän edustaa seuratasolla Vuokatti Ski Teamiä. Piippo opiskeli ja harjoitteli Denverissä Coloradossa Yhdysvalloissa parin vuoden ajan tammikuusta 2020 lähtien. == Kansainväliset kilpailut == Tammikuussa 2015 Piippo kilpaili Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla Stegissä, jossa hän oli viiden kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa viides, 7,5 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa kuudes ja oli mukana neljänneksi sijoittuneessa viestijoukkueessa. Samana vuonna hän hiihti hopeaa alle 18-vuotiaiden Pohjoismaiden mestaruuskilpailusta vapaan viideltä kilometriltä Örnsköldsvikissä.Piipon suksi luisti PM-hopealle Eveliina Piippo edusti Suomea nuorten MM-kilpailuissa Gomsissa 2018. Hän sijoittui parhaimmillaan neljänneksi kymmenen kilometrin yhdistelmähiihdossa. Nuorten MM-kilpailuissa Soldier Hollowissa 2017 Piippo oli viiden kilometrin vapaan kilpailussa kahdeksas ja kymmenen kilometrin yhdistelmäkilpailussa viides. Tammikuussa 2019 Piippo saavutti hopeaa vapaan hiihtotavan 10 kilometrillä alle 23-vuotiaiden sarjassa nuorten MM- kilpailuissa Lahdessa. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 Piippo sijoittui 30 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 19:nneksi, yhdistelmäkilpailussa 23:nneksi ja viestissä kuudenneksi. Planican MM- kilpailuissa 2023 hän oli 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa viidestoista, 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa kuudestoista ja viestissä neljäs. Piippo kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Rukalla joulukuussa 2017. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän sai oltuaan 28:s Lahden 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa maaliskuussa 2018. Parhaimmillaan hän on sijoittunut 13:nneksi Davosin 20 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa joulukuussa 2022. Joulukuussa 2018 Beitostølenissä Piippo hiihti ensi kertaa naisten viestijoukkueessa ja ankkuroi joukkueen kolmanneksi. == Kansalliset kilpailut == Aikuisten SM-kilpailuissa Piippo saavutti ensimmäisen mitalinsa oltuaan kolmas 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa Äänekoskella 2019. Tätä ennen hän oli ollut parhaimmillaan viides vapaan kymmenen kilometrin kilpailussa Vantaalla 2018. Kymmenen parhaan joukkoon hän oli sijoittunut ensimmäisen kerran oltuaan Taivalkoskella 2016 yhdeksäs kymmenen kilometrin vapaan hiihtotavan takaa-ajokilpailussa. Seuraavat SM-mitalinsa hän sai oltuaan 2023 kolmas 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa Kaupissa ja toinen 30 kilometrin vapaan kilpailussa Inarissa. SM-viestissä Piippo on saavuttanut hopeaa Kontiolahdella 2017 ja Taivalkoskella 2018, pronssia Imatralla 2019 sekä Ristijärvellä 2021 Piippo saavutti ensimmäisen Suomen Cupin osakilpailuvoittonsa Jämijärvellä kymmenen kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 14. tammikuuta 2017.Lehtonen ja Piippo voittoihin Jämillä Nuorten SM-kilpailuissa hän on voittanut useita mitaleita. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset maastohiihtäjät Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Rutajärvi (Kangasala)

Rutajärvi on Pirkanmaalla Kangasalan Kuohenmaalla ja Lempäälässä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Vanajaveden alaosan alueeseen. Rutajärvi on osa Korentiojan valuma-aluetta. == Maantietoa == Järvi on 1,1 kilometriä pitkä, 650 metriä leveä ja sen pinta-ala on 43 hehtaaria. Se sijaitsee erämaassa Kangasalan, Lempäälän rajalla ja lähellä Valkeakosken rajaa maaston matalassa painaumassa. Siihen on laskee sen koillisrantaan luontaisena Suonijärven laskuoja, jonka kautta järveen laskee suon kuivatusvesiä. Järven oma laskuoja on liitetty osaksi Aukeasuon ojaverkostoa, joka vuorostaan laskee Korenninojaan. Se virtaa Pyörönmaan läpi ja laskee Korentijärveen. Sen lisäksi Rutajärveen laskee kaksi muutakin metsäojaa. Veden laskennallinen viipymä järvessä on 2,6 vuotta, sillä järven tilavuuteen nähden valuma-alueen pinta-ala on pieni. Järven rantaviivan pituus on 3,2 kilometriä. Rannat ovat kovaa metsämaata eikä suota ole kuin nimeksi. Rannoille on rakennettu 15 vapaa-ajan asuntoa ja Kangasalan puolella sijaitsee retkeilymaja. Niille johtaa tiet seututieltä 130. Järven luoteisosassa vedestä pilkistää kivi, joka on kuntarajan rajapyykkinä. Valkeakosken raja ja sen pyykki sijaitsee järven eteläpäästä 350 metriä kaakkoon. Retkelymaja toimii Roukkolatujen rastina. == Vedenlaatu == Järven vedenlaatua on tutkittu vuosina 1973, 1978, 1979, 1993, 1995 1996 ja 2009. Vesi on ollut kirkasta (0,89 FNU) ja vedenväri on ruskeaa (väriluku 44–160 mg(Pt)/l), johtuen valuma-alueella olevista soista, jotka nostavat veden humuspitoisuutta. Humuksen takia vesi on hapanta myös kesäisin ja syvänteessä happamuustaso laskee alle pH 6. Veden puskurikyky happamoitumista vastaan on heikko (0,03 mmol/l), joten valumavedet määrittävät järven happamuustason. Veden hitaan vaihtuvuuden takia kovin äkkinäisiä muutoksia ei esiinny. Veden sähkönjohtavuus on pieni. Järvi lämpötilakerrostuu kesäisin ja talvisin. Vaikka järvi on syvä, ei alusveteen kehity happivajetta edes talvella. Järven happitilanne on hyvä. Veden fosforipitoisuudet ovat vaihdelleet 12–35 mikrogrammaa litrassa vettä (μg/l) ja typpipitoisuudet 340–630 µg/l. Fosforipitoisuudet ovat lievästi rehevöityneen järven tasoa ja typpipitoisuudet ovat suojärville luonnollisella tasolla. Järvi soveltuu virkistyskäyttöön melko hyvin. == Historiaa == Vuoden 1959 peruskartassa järvi oli autio lukuun ottamatta pohjoisrannan retkeilymajaa ja lounaisrannan metsästysmajaa. Lähimmät tiet johtivat Kangasalan puolella oleviin maatiloille, jonne oli matkaa yli puoli kilometriä. Järven ympäristössä riskeili runsaasti polkuja. Suonijärven laskuoja oli luontaisen näköinen. Vuoden 1975 kartassa näkyy soiden ja metsien ojitustoiminta, jonka hajakuormitus kohdistuu järveen Suonijärven laskuojan välityksellä. Vasta 1980 peruskartassa on ensimmäinen merkintä vapaa-ajan asunnon rakentamisesta. Tämän jälkeen järven ympäristöön rakennettiin teitä ja rannoille alkaa ilmestyä vapaa-ajan asuntoja. == Lähteet == Luokka:Vanajaveden alaosan alue Luokka:Kangasalan järvet Luokka:Lempäälän järvet Luokka:Kuohenmaa
Kaikkien pyhien kirkko (Claverley)

Kaikkien pyhien kirkko on käytössä oleva kirkkorakennus Claverleyssä Englannissa, joka on julistettu Grade I -luokan suojelukohteeksi vuonna 1970. Kastemalja on normanniajalta. Kirkossa on vuonna 1448 kuolleen Richard Spicerin ja hänen vaimonsa hautakivi ja vuonna 1558 kuolleen Robert Broken sekä hänen kahden vaimonsa alabasterimonumentti. == Lähteet == Luokka:Kivikirkot Luokka:Grade I -luokan kirkot Shropshiressa
Suonijärvi (Kangasala)

Suonijärvi on Pirkanmaalla Kangasalan Kuohenmaalla sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Vanajaveden alaosan alueeseen. Suonijärvi on osa Korentiojan valuma-aluetta. == Maantietoa == Järvi on 550 metriä pitkä, 150 metriä leveä ja sen pinta-ala on 2,4 hehtaaria. Järvi sijaitsee suoalueella kaakkoiselta puolelta kohoavan mäen alla. Se on pitkän muotoinen ja sillä on kaksi järviallasta, joita yhdistää 150 metriä pitkä ja alle 10 metriä leveä salmi. Siihen on yhdistetty kuusi suo-ojaa ympäröivältä suolta. Järven laskuoja lähteen sen lounaispäästä ja virtaa 450 metriä ja putoaa yli 11 metriä matkallaan Rutajärveen. Järven rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä ja se on autio. Lempäälän rajan rajapyykki sijaitsee alle 50 metrin päässä järven lounaispäästä. == Historiaa == Vuosien 1963 ja 1975 välissä järveä ympäröivät suot on ojitettu. Vuoden 1991 peruskartassa kaksi metsätietä päättyivät noin 400 metrin päähän järvestä. == Lähteet == Luokka:Vanajaveden alaosan alue Luokka:Kangasalan järvet Luokka:Kuohenmaa
Suurimmat hitit 2003–2016

__NOTOC__ Suurimmat hitit 2003–2016 on iskelmäyhtye Neljänsuoran kokoelma- albumi, joka julkaistiin 21. syyskuuta 2016 levymerkillä Warner Music Finland.iTunes: Neljänsuora – Suurimmat hitit 2003–2016 Yhtyeen fanit ovat osallistuneet kappaleiden valitsemiseen, ja se sisältää myös ennen julkaisemattomia kappaleita.Levykauppa Äx: Neljänsuora : Suurimmat Hitit 2003 – 2016 Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 14, ja pysyi listalla yhteensä 5 viikkoa. == Kappaleet == === CD 1 === # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # === CD 2 === # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Vuoden 2016 kokoelma-albumit Luokka:Suomalaiset iskelmäalbumit
Toa Payohin metroasema

Toa Payoh on Singaporen Mass Rapid Transit -metrojärjestelmän asema Toa Payohin alueella Singaporen keskisellä suuralueella. Sitä käyttävät North South Linen junat. 7. marraskuuta 1987 avattu asema on yksi neljästä Monopoly- pelin singaporelaisversion pelilaudalta löytyvästä juna-asemasta. == Junat == Pääteasema Ensimmäinen juna Viimeinen juna ma – pe la su & yleinen vapaa joka päivä North South Line NS1 Jurong East 6:04 6:18 6:25 0:08 NS7 Kranji – – – 0:24 NS28 Marina South Pier 5:41 5:41 6:06 23:40 NS27 Marina Bay – – – 23:43 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Toa Payohin metroasema Singaporen liikennelaitoksen sivuilla Luokka:Mass Rapid Transitin asemat
Bariumnitriitti

Bariumnitriitti (Ba(NO2)2) on barium- ja nitriitti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää pyrotekniikassa, orgaanisissa synteeseissä ja korroosionestoaineena. ==Ominaisuudet== Huoneenlämpötilassa bariumnitriitti on väritöntä kiteistä ainetta ja sen alkeiskoppi on heksagonaalinen. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen. Kidevedettömän muodon lisäksi tunnetaan myös väriltään kellertävä kidevedellinen monohydraatti (Ba(NO2)2·H2O. Kidevesi poistuu kuumennettaessa yhdistettä 116 °C:n lämpötilaan. Välivaiheena muodostuu muun muassa hemihydraattia. Bariumnitriitin monohydraatti on pyroelektristä. Kuumennettaessa bariumnitriittiä voimakkaasti se hajoaa bariumoksidiksi, typpimonoksidiksi ja typeksi.Patrick M. Dibello, James L. Manganaro, Elizabeth R. Aguinaldo, Tariq Mahmood & Charles B. Lindahl: Barium Compounds, Kirk- Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2003. Viitattu 14.1.2017 ==Valmistus ja käyttö== Bariumnitriittiä valmistetaan bariumkloridin ja natriumnitriitin välisellä reaktiolla. Seoksesta haihdutetaan vettä matalassa lämpötilassa, jolloin bariumnitriitti kiteytyy. Yhdistettä voidaan myös valmistaa johtamalla bariumhydroksidin tai -karbonaatin liuokseen ammoniakin hapetuksesta saatavaa typpioksidia sisältävää kaasua tai kuumentamalla bariumnitraattia typpimonoksidi- ilmakehässä. :BaCl2 \+ 2 NaNO2 → Ba(NO2)2 \+ 2 NaCl Bariumnitriittiä voidaan käyttää pyrotekniikassa vihreän valon aikaansaamiseksi. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä valmistettaessa diatsoniumsuoloja ja teräksen korroosionestoaineena. ==Lähteet== Luokka:Bariumyhdisteet Luokka:Nitriitit
Live 2016

__NOTOC__ Live 2016 on bluesmuusikoiden Erja Lyytisen ja Heikki Silvennoisen livealbumi, joka julkaistiin 21. lokakuuta 2016.iTunes: Erja Lyytinen & Heikki Silvennoinen – Live 2016 Kappaleet on koottu Lyytisen ja Silvennoisen tammi–helmikuussa 2016 tekemästä 25 esitystä käsittävästä yhteiskiertueesta. == Kappaleet == === CD === # # # # # # # # # # # # # # # Albumiin sisältyvällä DVD:llä on yksi lisäkappale, ”Don’t Let a Good Woman Down”, jonka on säveltänyt Erja Lyytinen.Discogs: Erja Lyytinen & Heikki Silvennoinen – LIve 2016 == Kokoonpano == * Erja Lyytinen – kitara, laulu * Heikki Silvennoinen – kitara, laulu * Juha Verona – basso * Kai Jokiaho – rummut * Harri Taittonen – kosketinsoitin, urut == Lähteet == Luokka:Vuoden 2016 konserttitallenteet Luokka:Heikki Silvennoisen albumit Luokka:Erja Lyytisen albumit Luokka:Musiikki-DVD:t
1979 (EP)

__NOTOC__ 1979 on punkyhtye Sehr Schnellin EP-levy, joka julkaistiin 6. toukokuuta 2016 levymerkillä Stupido Records.iTunes: Sehr Schnell – 1979 EP Julkaisu on yhtyeen ensimmäinen uutta materiaalia sisältävä albumi 36 vuoteen. EP on äänitetty vuonna 2016, mutta kappaleet on sävelletty ja sanoitettu 1970-luvulla. Kappaleet on äänitetty mm. Lauri Elorannan studiossa.Levykauppa Äx: Sehr Schnell : 1979 == Kappaleet == # # # # # == Lähteet == Luokka:Vuoden 2016 EP:t Luokka:Suomalaiset punkalbumit
Eye of the Soundscape

__NOTOC__ Eye of the Soundscape on progressiivisen rockin yhtye Riversiden seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 21. lokakuuta 2016 levymerkillä InsideOut Music.iTunes: Riverside – Eye of the Soundscape Albumi on kokoelma yhtyeen aiemmin julkaistuista instrumentaali- ja ambient-kappaleista, minkä lisäksi se sisältää neljä uutta kappaletta (”Where the River Flows”, ”Shine”, ”Sleepwalkers” ja ”Eye of the Soundscape”). Albumi on yhtyeen ensimmäinen triona julkaistu albumi kitaristi Piotr Grudzińskin kuoltua sydänkohtaukseen helmikuussa 2016. Hänen musiikkiaan kuullaan albumilla kuitenkin postuumisti. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Mariusz Duda – laulu, basso, akustinen kitara * Michał Łapaj – kosketinsoitin * Piotr Kozieradzki – rummut * Piotr Grudziński – kitara (postuumi) \+ * Marcin Odyniec – alttosaksofoni (kappale ”Night Session – Part Two”) == Arvostelut == * Metalwani.com: 7.3/10Metalwani.com: Album review * Metalblast.net: Metalblast.net: Album review * Soundi: == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2016 albumit Luokka:Riversiden albumit Luokka:Ambient- albumit
Secret Garden (kappale)

Secret Garden on Bruce Springsteenin vuoden 1995 single. Se julkaistiin alun perin 27. helmikuuta 1995 hänen Greatest Hits albumillaan levy-yhtiönä Columbia Records. Ensimmäinen julkaisun aikaan kappale pääsi parhaimmillaan sijalle 63 Billboard Hot 100 -listalla. Myöhemmin kappale uudelleenjulkaistiin 11. huhtikuuta 1995, levy-yhtiönä Sony. Se oli kahden kappaleen single sisältäen liveversion kappaleesta Thunder Road. Tämä uusintapainos palautti kappaleen Billboard Hot 100 -listalle, missä se oli parhaimmillaan sijalla 19 ja se on Springsteenin viimeinen top 40-hitti Yhdysvalloissa tähän päivään saakka. Vuonna 1995 julkaistiin myös EP sisältäen kaksi eri versiota kappaleesta "Secret Garden" (albumi -ja jousiversion), live version kappaleesta "Murder Incorporated" ja alkuperäisen version kappaleesta "Pink Cadillac". Kappale sai suuren osan suosiostaan esiinnyttyään vuoden 1996 elokuvan Jerry Maguire soundtrackilla päästen parhaimmillaan sijalle 12 ja sijalle 15 Adult Top 40 -ja Top 40 Mainstream -listoilla. "Secret Garden" esiintyi myös elokuvassa Night at the Roxbury. Kappale on esitetty livenä vain kuusi kertaa. Se esitettiin kolme kertaa vuonna 1995 New Yorkissa ja se palasi settilistalle vuonna 2013, jolloin Springsteen esitti sen Isossa-Britanniassa. Kolmen vuoden tauon jälkeen, Springsteen esitti kappaleen kahdesti vuonna 2016 New Jerseyssä ja Washington D.C.:ssä. ==Listasijoitukset== Listat (1995–1997) Paras sijoitus Australia 9 Kanada (RPM) 7 Alankomaat 29 Suomi (Suomen virallinen lista) 14 Saksa 66 Irlanti 14 Iso-Britannia 17 U.S. Billboard Hot 100 19 U.S. Billboard Adult Contemporary 5 ===Vuoden lopun listat=== Vuoden lopun lista (1997) Sijoitus U.S. Billboard Hot 100 77 ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1995 kappaleet Luokka:Bruce Springsteenin kappaleet
Romanino

Girolamo Romani (Romanino) (syntynyt noin 1485, Venetsian tasavalta - kuollut noin 1566, Brescia) oli Venetossa ja Lombardiassa vaikuttanut renessanssimaalari. Romanino oli yhdessä Moretton kanssa alueen johtavia taidemaalareita ja maalasi tämän tavoin freskoja ja alttaritauluja sekä satunnaisesti muotokuvia. Romanino työskenteli ympäri Pohjois-Italiaa, mutta Brescia säilyi hänen kotipaikkanaan ja hänestä tuli valtuutettu siellä vuonna 1559. == Teoksia == File:Portrait of a gentleman by Girolamo Romani.jpg|Portrait of a Gentleman File:Girolamo Romanino - Saint Gaudioso - Google Art Project.jpg|Saint Gaudioso File:Girolamo Romanino - Saint Alexander - Google Art Project.jpg|Saint Alexander File:Madonna and Child with Saints James Major and Jerome by Il Romanino, c. 1512, High Museum of Art.jpg|Madonna and Child with Saints James Major and Jerome by Il Romanino File:Girolamo Romanino - The Nativity - Google Art Project.jpg|Romanino, Nativity File:Girolamo Romanino - Saint Filippo Benizzi - Google Art Project.jpg|Saint Filippo Benizzi File:Portrait of a man by Girolamo Romani.jpg|Portrait of a man File:Girolamo Romanino - Portrait of a Man - WGA19993.jpg|Portrait of a Man == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:1480-luvulla syntyneet Luokka:1560-luvulla kuolleet Luokka:Renessanssin taidemaalarit Luokka:Italialaiset taidemaalarit
Enemmän kuin elämä on lempi, enemmän kuin lempi moinen kuolo

__NOTOC__ Enemmän kuin elämä on lempi, enemmän kuin lempi moinen kuolo on Shöcking Blü -yhtyeen ainoaksi jäänyt albumi, joka julkaistiin maaliskuussa 2017. == Kappalelista == # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Kari Peitsamo – laulu, kitara, koskettimet * Pete Pohjanniemi – basso, kosketimet * Sakke Koivula – rummut, koskettimet == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Albumi Rocket Recordsin sivustolla Luokka:Vuoden 2017 esikoisalbumit Luokka:Suomalaiset rockalbumit Luokka:Kari Peitsamo Luokka:Rocket Recordsin albumit
Shöcking Blü

Shöcking Blü oli suomalainen rockyhtye. Se perustettiin syksyllä 2016 ja hajosi toukokuussa 2017.Rocket Records: Shöcking Blü – Enemmän kuin elämä on lempi Yhtyeessä soitti Kari Peitsamo ja Peer Günt -yhtyeen muusikot Pete Pohjanniemi ja Sakke Koivula. Yhtye teki viisi keikkaa ja julkaisi yhden albumin. Yhtyeen hajotua Peitsamo perusti yhdessä Peer Güntissä ennen Pohjanniemeä ja Koivulaa soittaneiden muusikoiden Teijo Erkinharjun ja Teijo Kettulan kanssa Devil’s Milk -yhtyeen. __NOTOC__ == Jäsenet == * Kari Peitsamo – laulu, kitara, koskettimet * Pete Pohjanniemi – basso, kosketimet * Sakke Koivula – rummut, koskettimet == Julkaisut == === Studioalbumi === * === Single === * ”Fung Yee” (digisingle, 2017)Facebook: Rocket Records – Aikajana (7.2.2017) == Lähteet == Luokka:Kari Peitsamon yhtyeet
Luettelo vesipallon olympiamitalisteista

Vesipallo on ollut olympialaisten kisaohjelmassa vuoden 1900 kesäolympialaisista lähtien. Vuonna 1904 laji oli mukana vain näytöslajina. Menestynein maa olympialaisten vesipallossa on Unkari. ==Miehet== ==Naiset== ==Lähteet== Vesipallo Luokka:Vesipallo olympialaisissa
Pinacoteca Tosio Martinengo

Pinacoteca Tosio Martinengo on taidemuseo Bresciassa, Pohjois-Italiassa. Siellä on esillä pääasiassa paikallisten taiteilijoiden maalauksia 1200-luvulta 1700-luvulle. == Historia == Kreivi Paolo Tosio lahjoitti taidekokoelman kaupungille vuonna 1832. Taidemuseo avattiin vuonna 1851 Palazzo Tosiossa. Museon kokoelmat ovat täydentyneet edelleen lahjoituksilla sekä keräämällä taideteoksia paikallisista uskonnollisista rakennuksista. Vuonna 1884 kreivi Leopardo Martinengo da Barco lahjoitti maalauskokoelman sekä kirjaston ja tieteellisten esineiden kokoelman esiteltäväksi palatsissa. Kokoelma sisältää Francesco Filippini, Vincenzo Foppan, Ferramolan, Paolo Venezianon, Andrea Solarion, Francesco Francian, Lorenzo Lotton ja Goldbaum Gambaran teoksia. == Kokoelmassa olevia teoksia == Tiedosto:Francesco Hayez 061.jpg|Incontro tra Esaù e Giacobbe, Francesco Hayez Tiedosto:Pala della mercanzia (vincenzo foppa).jpg|Neitsyt Maria, Jeesus-lapsi, Pyhä Faustinus ja Pyhä Jovita,Vincenzo Foppa Tiedosto:Moretto, annunciazione brescia.jpg|Neitsyt Marian ilmestys, Moretto da Brescia Tiedosto:CristoRaffaello.jpg|Siunaava Kristus Vapahtaja, Rafael Tiedosto:Lotto, adorazione dei pastori 00.jpg|Adoration of the Shepherds, Lorenzo Lotto ==Aiheesta muualla== * Museon verkkosivusto Luokka:Brescia Luokka:Italian taidemuseot
Ina Rosqvist

Ina (Alma Josefina) Rosqvist (22. joulukuuta 1865 Loviisa – 11. syyskuuta 1942 Loviisa) oli suomalainen lääkäri. Hän oli Suomen ensimmäisiä naislääkäreitä. Hän valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1896, erikoistui sen jälkeen kulkutauteihin ja teki merkittävää työtä tuberkuloosilääkärinä silloisen kansantaudin hoitamisessa ja vastustamisessa. Rosqvistin vanhemmat olivat merikapteeni Johan Fredrik Rosqvist ja Maria Josefina Fagerström. Rosqvistin ystäviin kuului Karolina Eskelin, joka matkusti Ellen Ahlqvistin kanssa Yhdysvaltoihin, jossa he toimivat lääkärinä.Forsius, Arno: Ellen Ahlqvist (1870–1920) – yksityislääkäri ja tuberkuloosilääkäri. Viitattu 14.1.2017 Rosqvist tutustui Eskelinin tyttökoulun jatkoluokilla. He etenivät opinnoissa yhtä aikaa niin että suorittivat ylioppilastutkinnon 1885, filosofian kandidaatin tutkinnon 1888 ja valmistuivat lääketieteen lisensiaateiksi 1896. Hän kirjoitti kokemuksistaan lavantautia sairastavien hoidossa tutkielman, joka ilmestyi 1899. Sittemmin hän keskittyi tuberkuloosin hoitoon muun muassa Helsingin Marian sairaalassa 1897–1923, ja samalla hän toimi Helsingin tuberkuloosipoliklinikan ylilääkärinä vuodesta 1904 ja Helsingin kaupungin tuberkuloosilääkärinä vuodesta 1923. Rosqvist oli useiden taudin torjumista pohtineiden komiteoiden jäsen. Rosqvist toimi myös tutkijana ja valistajana sekä kirjoitti artikkeleita ja piti esitelmiä. Hän teki selvityksen parantoloiden ja poliklinikoidan toiminnasta eri maissa, ja sen pohjalta mietittiin tuberkuloosityön järjestämistä Suomen maaseudulla. Hän oli aktiivinen myös järjestötyössä.Ina Rosqvist, Tiedenaisia. viitattu 14.1.2017 == Lähteet == ==Kirjallisuutta== * Parvio, Salme, ”Ina Rosqvist 1865–1942”. Kirjassa Suomen Naislääkäriyhdistys 1947–1987. Helsinki 1987. * Lääkärimatrikkeli 1927. Luokka:Suomalaiset lääkärit Luokka:Vuonna 1865 syntyneet Luokka:Vuonna 1942 kuolleet
Ellen Ahlqvist

Ellen Ahlqvist (1. marraskuuta 1870 Hamina – 19. syyskuuta 1920) oli suomalainen lääkäri. Ahlqvist valmistui ylioppilaaksi 1888. Hän suoritti ensin Helsingin yliopistossa filosofian kandidaatin tutkinnon 1894 ja sitten lääketieteen kandidaatin tutkinnon 1897. Hän valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1901 ja toimi sen jälkeen lääkärinä ensin Tampereella 1901–1903, sitten Yhdysvalloissa 1903–1905, jonne hän lähti Karolina Eskelinin kanssa, ja toimi siellä lääkärinä Massachusettsissa ja Oregonissa. Helsinkiin palattua hän toimi 1905–1909 yksityislääkärinä ja sen jälkeen Helsingin kaupungin tilapäisessä tuberkuloosisairaalassa Humlebergin sairaalassa (Humaliston huvila 4, nyk. Mannerheimintie 92) vuoteen 1914. Sairaalan lakkauttamisen jälkeen hän toimi yksityislääkärinä. Hän väitteli 1915 lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi tuberkuloosia käsittelevällä tutkimuksella Studien über den Stoffwechsel tuberkulöser und skrofulöser Knaben mit besonderer Berücksichtigung einiger Mineralstoffe (1915).Ellen Ahlqvist, Tiedenaisia. Viitattu 14.1.2017Arno Forsius: Ellen Ahlqvist (1870–1920) – yksityislääkäri ja tuberkuloosilääkäri. Viitattu 14.1.2017 Ahlqvist ja Ina Rosqvist perustivat vuonna 1912 tuberkuloosin vaivaamaan Helsinkiin kesäparantolan ruotsinkielisille lapsille.Oulunkylän kesäparantola. Oulunkylän historia Viitattu 14.1.2017 Ahlqvist oli Finska Läkaresällskapetin jäsen. Ahlqvistin vanhemmat olivat kauppaneuvos Carl Henrik Ahlqvist (1825–1909) ja tämän toinen puoliso Anna Louise Bruun (1842–1916). ==Julkaisut== * Om de veneriska sjukdomarna folkeligt föredrag för kvinnor. 1906. * Venerisistä taudeista helppotajuinen esitys naisille. 1906. * Kansan terveys, esitelmä naisten yleisessä siveellisyyskokouksessa Helsingissä tammikuussa 1917. 1918. * Studien über den Stoffwechsel tuberkulöser und skrofulöser Knaben mit besonderer Berücksichtigung einiger Mineralstoffe. (Tohtorinväitöskirja). Helsinki 1915. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset lääkärit Luokka:Vuonna 1870 syntyneet Luokka:Vuonna 1920 kuolleet
Helena Aksela

Helena Aksela (s. 1947 Perho) on suomalainen fyysikkoKaleva 7.8.2000 viitattu 14.1.2017 ja professori emerita Oulun yliopistossaOulun yliopisto viitattu 14.1.2017. Aksela on väitellyt filosofian tohtoriksi Oulun yliopistossa 1980. Hänet nimitettiin Oulun yliopiston fysiikan professoriksi vuonna 2000 alanaan atomi- ja molekyylifysiikka. Hän on ensimmäinen fysiikan professorin virkaan nimitetty nainen Suomessa. Sittemmin hän on työskennellyt fysikaalisten tieteiden laitoksella elektronispektroskopian tutkimusryhmässä.Valon ja aineen vuorovaikutus, Kaleva.fi 9.10.2005 viitattu 14.1.2017 Aksela on Suomen fyysikkoseuran fellow-jäsen vuodesta 2013. Perusteena on uraauurtava tutkimustyö synkrotroniviritteisen elektronispektroskopian alalla ja siihen liittyvä tutkijankoulutus ja myös aktiivisuus tiedepolitiikassa.Suomen fyysikkoseura. Viitattu 14.1.2017 Akselan puoliso on professori Seppo Aksela. ==Palkinnot ja tunnustukset== * Professori Pentti Kaiteran rahaston tunnustuspalkinto 2004Professori Pentti Kaiteran rahasto 20014 viitattu 14.1.2017 * Suomalaisen tiedeakatemian jäsen 2002, Kotimaiset jäsenet. Suomalainen tiedeakatemia 31.10.2016. viitattu 14.1.2017 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset fyysikot Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Oulun yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt