EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Transferenssi

Transferenssi (lat. transferre 'viedä yli') eli tunteensiirto (saks. Übertragung) tarkoittaa tunteen tiedostumatonta uudelleenkohdistumista toiseen yksilöön. Rinnakkaistermiksi YSA määrittelee sille siirtovaikutuksen. Transferenssin käsitteen toi psykoanalyysiin Sigmund Freud. Hän käsittelee käsitettä esimerkiksi kirjassaan Unien tulkinta (Die Traumdeutung, 1900). Tunteensiirtoa pidettiin aluksi lieveilmiönä, joka haittasi psykoterapiaa ja potilaan paranemista. Vuoden 1912 paikkeilla Freud muutti käsitystään ja totesi, että sielulliset ristiriidat on selvitettävä tunteensiirtosuhteessa. Psykoanalyysin mukaan potilas kohdistaa tiedostamattaan psykoterapeuttiin tunteita, jotka ovat alun perin kohdistuneet tämän läheiseen tai muuhun merkittävään ihmiseen. Esimerkiksi rakkaus isää kohtaan voi muuntua rakkaudeksi terapeuttia kohtaan; psykoanalyytikko havainnoi, kuinka potilas suhtautuu häneen, ja päättelee siitä, kuinka potilas on suhtautunut isäänsä. Analyytikko ei kuitenkaan ala suhtautua potilaaseen ikään kuin olisi tämän isä. Psykoanalyytikkojen mukaan transferenssi ilmentää ihmisen ajattelun metaforisuutta: potilas suhtautuu terapeuttiin ikään kuin tämä olisi isä. Vastatransferenssi (saks. Gegenübertragung) tarkoittaa terapeutin omien tunteiden kohdistumista potilaaseen. Siinä missä transferenssi saa kehittyä hoitosuhteessa, jotta sitä voidaan hyödyntää, on analyytikon tunnistettava ja hallittava oma transferenssinsa, jottei kohtelisi potilasta jonakuna muuna. ==Katso myös== * Projektio (psykologia) ==Lähteet== * Rycroft, Charles 1995: A Critical Dictionary of Psychoanalysis. Penguin Books, London. ISBN 9780140513103 * Tähkä, Veikko 1993: Psykoterapian perusteet psykoanalyyttisen teorian pohjalta. 6. painos. WSOY, Helsinki. ISBN 951-0-10562-7 ===Viitteet=== Luokka:Psykoanalyyttinen teoria Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Puijonlaakso

Puijonlaakso on kaupunginosa Kuopiossa noin kaksi kilometriä torilta luoteeseen. Puijonlaakso sijaitsee nimensä mukaisesti Puijon mäen vieressä ja on erittäin vihreä alue. Asukkaita alueella on noin 6 400, joista suuri osa on opiskelijoita ja vastaavasti muut asukkaat ovat keskimääräistä huomattavasti vanhempia. Alue on rakennettu pääosin vuosien 1965–1975 välisenä aikana. Lapsiperheitä melko kalliiksi mielletyssä kaupunginosassa on keskimääräistä paljon vähemmän. Puijonlaakson postinumero on 70200. Puijonlaaksossa sijaitsee muun muassa Puijonlaakson ostoskeskus, vanhainkoteja sekä Savonia-hotelli, jonka yhteydessä toimii Savon ammattiopiston sekä Savonia-ammattikorkeakoulun matkailu-, ravitsemus- ja talouden koulutusyksikkö. Puijon kirkko valmistui 1977, osana laajempaa seurakuntakeskusta. Puijonlaaksoon kuuluu myös osa Savilahdessa sijaitsevasta Itä-Suomen yliopistosta ja koko Kuopion yliopistollinen sairaala. Puijonlaakso-Taivaanpankko-suunnittelualueelle on sijoittunut noin 5 200 työpaikkaa (eniten keskustan jälkeen, seuraavaksi Savilahti), joka vastaa noin 12 prosenttia koko kaupungin työpaikoista. . ==Historia== Vuonna 1908 Rajalassa aloitti Valkonauhayhdistyksen turvakoti, joka majoitti kodittomia, vankilasta vapautuneita sekä maalta kaupunkiin tulevia tyttöjä. Talossa opittiin työntekoa ja ammattitaitoja. 1920-luvulla Rajalassa toimintansa aloitti Ida Kiiskisen ylläpitämä lepokoti. Edistyksellisiä savi-, sähkö-, hieronta- ja käärehoitoja antaneen hoitolan maine oli erinomainen ja asiakkaita riitti. Rajalan ensimmäiset rakennukset rakennettiin 1896. Toiminta päättyi lopullisesti 1960-luvulla. Nykyään Rajala on ala-aste. 1970-luvulla purettu Mallitalo oli aiemmin Kuopion maanviljelysseuran, myöhemmin pienviljelijäperheen omistama karja- ja maataloustila, joka rakennettiin Kuopion vuoden 1906 maatalousnäyttelyä varten. Vuonna 1913 taloon muuttaneiden Nutsien istuttamia lehti- ja pihtakuusia voi edelleen ihailla Mallitalolle menevän tien varressa. == Katso myös == * Kuopion klassillinen lukio ==Lähteet== * * * Kuopion historia 1, 2, 3 ja 7. ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== *Puijonlaakso Kuopion kaupunginosat -palvelussa * Luokka:Suomen lähiöt
Yle Kuopio

Yle Kuopio tai Yle Radio Suomi Kuopio (aiemmin Radio Savo ) on yksi Yle Radio Suomen maakuntaradioista. Sen kuuluvuusalueena on Pohjois-Savo toimituksen sijaitessa Kuopiossa. Kanava kuuluu Kuopiossa taajuudella 98,1 MHz ja Iisalmessa taajuudella 96,5 MHz. Radiokanavan päällikkö on Johanna Raatikainen. Yle Radio Suomi Kuopio tunnettiin vuoteen 1996 asti murteellisella nimellä Kuopion iänj (ääni) ja sitten vuoteen 2016 asti nimellä Radio Savo.Väinämö, Rauni: Yle uusii radioitaan: Kuopion iänjestä Radio Savo, Helsingin Sanomat 1.10.1996. Viitattu 5.6.2017. (vaatii tilauksen) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Yle Uutiset Kuopion kotisivut Luokka:Ylen paikallisradiot Luokka:Kuopion media Luokka:Pohjois-Savo
Mandelstam

Mandelstam tai Mandelštam on sukunimi. Se voi viitata ainakin seuraaviin henkilöihin: *Josef Mandelstam (1846–1911), Suomessa asunut venäläinen professori *Karin Mandelstam (1908–1982), suomalainen runoilija ja radioteatterin johtaja *Leonid Mandelstam (1879–1944), neuvostoliittolainen fyysikko *Nadežda Mandelštam (1899–1980), neuvostoliittolainen kirjailija *Osip Mandelštam (1891–1938), neuvostoliittolainen runoilija *Stanley Mandelstam (1928–2016), eteläafrikkalainen fyysikko
Vehmasmäki

Vehmasmäki on kylä Kuopion eteläosassa noin 22 kilometrin päässä kaupungin keskustasta. Asukkaita on noin 500. Vehmasmäen laella on Kuopion radio- ja tv- aseman lähetinmasto, jonka korkeus on 318 metriä. Maston juuri on 190 metrin korkeudella merenpinnasta, joten huippu on 508 metriä merenpinnasta. Kylällä toimii myös Tammenrannan kesäteatteri. Valoharju on Vehmasmäen nuorisoseuran talo, jossa on toimintaa lapsista seniori-ikäisille asti. Vehmasmäen koulu on noin 125 oppilaan (2016) ala-asteen kyläkoulu, joka sijaitsee Kuvemäessä. Yksi Vehmasmäen käyntikohteista on kesäisin auki oleva Kuopion eläinpuisto. Alueella sijaitsee myös Vehmasmäen hautausmaa. ==Ensimmäiset asukkaat== Kuopion seudun asutus sai alkunsa vasta 1500-luvulla, myöhään verraten siihen, että Mikkelin seudulla tiedetään olleen asutusta satoja vuosia aiemmin. Tähän on luonnollinen selitys, sillä Pähkinäsaaren rauha jakoi Savon kahtia niin, että Pohjois-Savo lähes kokonaisuudessaan jäi rajan itäpuolelle. Tosin rajan kulusta ei ole tarkkaa tietoa. 1500-luvun puolivälissä kylässä oli 6 taloa, joista neljää oli verotettu jo ennen vuotta 1542. Asutus kasvoi hitaasti seuraavan vuosisadan aikana, sillä moni talo autioitui sotien ja verorasitusten vuoksi. Uusia taloja syntyi jaettaessa kantataloja. Ja kun kylässä suoritettiin isojako, alueella oli 30 itsenäistä perintötilaa. ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== *Savut mastojen ympärillä, Totta ja tarua Kurkimäen, Pellesmäen, Sotkanniemen ja Vehmasmäen kyliltä. 1996. Vehmasmäen nuorisoseura. Luokka:Kuopion kylät
Sergei Saveljev

Sergei Petrovitš Saveljev (s. 26. helmikuuta 1948 Raitsinsk, Amur, Neuvostoliitto – 29. lokakuuta 2005http://www.sports- reference.com/olympics/athletes/sa/sergey-savelyev-1.html ) oli venäläinen hiihtäjä ja olympiavoittaja. Urallaan hän edusti Neuvostoliittoa.Arponen, ym., s. 173 Saveljev hiihti kansainvälisissä arvokilpailussa ensimmäisen kerran Falunin MM-kilpailuissa 1974, jolloin hän sijoittui kymmenenneksi 50 kilometrillä ja 12:nneksi 15 kilometrillä. Innsbruckin talviolympiakisoissa 1976 hän voitti kultaa 30 kilometrillä ja saavutti pronssia Neuvostoliiton viestijoukkueessa, joskin oman viestiosuutensa hän hiihti heikosti ja tuli viimeiseen vaihtoon vasta kuudentena. Kisat päättäneellä 50 kilometrillä hän sijoittui 21:nneksi. Lahden MM-kilpailuissa 1978 hän voitti kultaa 30 kilometrillä sekä sijoittui viestissä neljänneksi ja 50 kilometrillä 23:nneksi. Vielä Lake Placidin olympiakisoissa 1980 hän sijoittui 50 kilometrillä viidenneksi. Saveljev voitti Salpausselän Kisoissa 50 kilometrin hiihdon vuosina 1976 ja 1977. Neuvostoliiton mestaruuksia hän voitti vuosina 1973 ja 1976-1978. Hän on opiskellut Habarovskin yliopistossa liikuntatieteitä. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Saveljevin haastattelu (venäjäksi) Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiavoittajat Luokka:Neuvostoliittolaiset maastohiihtäjät Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Vuonna 2005 kuolleet
Nikolai Zimjatov

Nikolai Semjonovitš Zimjatov (, s. 28. kesäkuuta 1955) on Neuvostoliittoa uransa aikana edustanut entinen hiihtäjä. 1978 MM-kilpailuissa Lahdessa Zimjatov sijoittui 30 kilometrillä hopealle maanmiehensä Sergei Saveljevin takana. 1980 talviolympialaisissa Lake Placidissa hän voitti kultaa sekä 30 ja 50 kilometrin kilpailuissa sekä Neuvostoliiton viestijoukkueessa. 1984 talviolympialaisissa Sarajevossa Zimjatov uusi 30 kilometrin voittonsa ja oli mukana Neuvostoliiton hopealle hiihtäneessä viestijoukkueessa. == Lähteet == * https://archive.today/20130629072408/http://www.fis- ski.com/uk/604/613.html?sector=CC&listid;=&competitorid;=68281&type;=result Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiavoittajat Luokka:Neuvostoliittolaiset maastohiihtäjät Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kubanin–Mustanmeren neuvostotasavalta

Kubanin–Mustanmeren neuvostotasavalta () oli lyhytikäinen hallintoalue Neuvosto-Venäjän eteläosassa Mustanmeren rannikolla ja Kubanjokea ympäröivällä Kubanin alueella alkukesällä 1918. Tasavallan pääkaupunki oli Jekaterinodar (nykyinen Krasnodar) ja toimeenpanevan keskuskomitean puhemies Avram Rubin. Kubanin–Mustanmeren neuvostotasavalta muodostettiin 30. toukokuuta 1918 yhdistämällä aiemmin samana vuonna perustetut Kubanin neuvostotasavalta ja Mustanmeren neuvostotasavalta. Jo 6. heinäkuuta 1918 uusi neuvostotasavalta lakkautettiin ja liitettiin Pohjois-Kaukasian neuvostotasavaltaan. Luokka:Varhaiset neuvostotasavallat
Kubanin neuvostotasavalta

Kubanin neuvostotasavalta () oli lyhytikäinen neuvostotasavalta Neuvosto- Venäjän eteläosassa Kubanin ympäristössä. Sen pääkaupunki oli Jekaterinodar (nykyinen Krasnodar). Kubanin neuvostotasavalta perustettiin 13. huhtikuuta 1918, mutta vain vajaat kaksi kuukautta myöhemmin, 30. toukokuuta se lakkautettiin ja sen alue liitettiin Kubanin-Mustanmeren neuvostotasavaltaan. Luokka:Varhaiset neuvostotasavallat
Christian Hoffmann

Christian "Hoffi" Hoffmann (s. 22. joulukuuta 1974 Aigen) on entinen itävaltalainen maastohiihtäjä. Hänen suurimmat saavutuksensa ovat olympiakulta 30 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 2002 Salt Lake Cityn olympialaisissa ja viestimaailmanmestaruus 1999 MM-kisoista Ramsausta. Hoffmannin ensimmäinen maailmancupin kilpailu oli viestihiihto Nové Městossa vuonna 1998. Samalla kaudella hän saavutti joitakin palkintosijoja sekä kolmossijan sprinttimaailmancupin kokonaiskilpailussa. 1998 talviolympialaisissa Naganossa hän kaikkien yllätykseksi hiihti 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa pronssille. Vuonna 1999 Hoffmann oli mukana voittamassa sensaatiomaista viestikultaa Itävallan joukkueessa. Hoffmann hiihti viestissä ankkuriosuuden ja kukisti loppusuoran kirikamppailussa kovana kirimiehenä tunnetun Norjan Thomas Alsgaardin. Samoissa kisoissa hän oli seitsemäs 30 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa. Vuonna 2002 Salt Lake Cityssä, Utahissa, Yhdysvalloissa pidetyissä talviolympialaisissa Hoffmann sijoittui aluksi 30 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa toiseksi, mutta voittaja Johann Mühlegg kärähti myöhemmin kielletyn darbepoetiini-hormonin käytöstä ja menetti kultamitalinsa, jolloin Hoffmann nousi olympiavoittajaksi. Hoffman on sijoittunut 50 kilometrin vapaan hiihtotavan MM-kilpailuissa viidenneksi Lahdessa 2001 ja kymmenenneksi Val di Fiemmessä 2003. Hoffman on voittanut maailmancupissa kaksi osakilpailua: 10 km (v) Ramsaussa 21. joulukuuta 2003 ja 30 km (v) Pragelatossa 14. maaliskuuta 2004. Lisäksi hän on ollut kuusi kertaa toinen ja yksitoista kertaa kolmas. Vuonna 2009 Itävallan antidopingjärjestö Nada asetti Hoffmannin kilpailukieltoon epäiltynä veridopingin edistämisestä. Tämän jälkeen hän lopetti uransa. Vuonna 2011 Hoffmannin kilpailukiellon pituudeksi vahvistettiin kuusi vuotta. Hoffmann ei ole koskaan antanut positiivista dopingnäytettä, mutta Nadan mukaan hän on ollut aktiivisesti mukana veridopingissa ja on muun muassa luovuttanut vertaan dopingtarkoituksessa. Seuratasolla Hoffmann edusti SU Böhmerwald Ulrichsbergia. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Itävaltalaiset maastohiihtäjät Luokka:Itävaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut itävaltalaiset Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut hiihtäjät Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Franco Nones

Franco Nones (s. 1. helmikuuta 1941) on italialainen maastohiihdon olympiavoittaja.Arponen, ym., s. 166Sports Reference LLC Hiihdon MM- kilpailuissa 1966 Oslossa Nones oli mukana Italian viestipronssia saavuttaneessa joukkueessa ja sijoittui 30 kilometrillä kuudenneksi. Kaksi vuotta myöhemmin vuoden 1968 talviolympialaisissa Grenoblessa Nones voitti 30 kilometrin hiihdon olympiakultaa lähes 50 sekunnin erolla kakkoseksi sijoittuneeseen Norjan Odd Martinseniin.Arponen, ym., s. 166, 188 Tätä ennen talviolympiakisoissa oli hiihdetty kaikkiaan 35 hiihtokilpailua, ja Nones oli kautta aikain ensimmäinen ei-pohjoismaalainen tai ei-neuvostoliittolainen hiihtäjä, joka voitti talviolympialaisten maastohiihdossa mitalin. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Italialaiset maastohiihtäjät Luokka:Italialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Saint-Denis

Saint-Denis [] on Pariisin esikaupunki kaupungin pohjoispuolella. Se sijaitsee Seine-Saint-Denis’n departementissa noin 9,4 kilometrin päässä Pariisin keskustasta. Saint-Denis’n asukasluku oli 97 875 vuonna 2006. Suuri osa kaupungin asukkaista on muslimisiirtolaisia Pohjois-Afrikasta. Vuonna 1999 asukkaista 23 % oli syntynyt EU:n ulkopuolella, eikä heillä ollut Ranskan kansalaisuutta. Saint-Denis on kuuluisa basilikastaan, johon on haudattu lähes kaikki Ranskan kuninkaat. Basilika ja koko kaupunki ovat saaneet nimensä Pariisin suojeluspyhimyksen, Pyhän Dionysiuksen mukaan (). Saint Denis’ssä sijaitsee myös Ranskan kansallinen stadion Stade de France, joka rakennettiin vuoden 1998 jalkapallon MM-kisoja varten. Stadionilla pidettiin myös vuoden 2003 yleisurheilun MM-kilpailut. Saint-Denis’ssä on neljä rautatieasemaa, kaksi metrolinjaa ja kaksi RER-linjaa, jolla pääsee junalla Gare du Nordille. Aamulla 18. marraskuuta 2015 Saint-Denisissä tapahtui ampumavälikohtaus, joka liittyi Pariisin terrori-iskuihin marraskuussa 2015. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ranskan kaupungit Luokka:Seine-Saint-Denis’n kunnat
Ivar Formo

Ivar Formo (24. kesäkuuta 1951 – 26. joulukuuta 2006) oli norjalainen maastohiihtäjä ja suunnistaja. Formo sijoittui vuoden 1972 talviolympialaisissa Sapporossa pronssille 15 kilometrin kilpailussa ja hopealle viestissä. Vuoden 1976 kisoissa Innsbruckissa Formo voitti 50 kilometrin hiihdon olympiakultaa ja sijoittui jälleen hopealle Norjan viestijoukkueessa. Hiihdon MM-kisoissa Formo voitti pronssia sekä vuoden 1974 Falunin että 1978 Lahden kisojen viestissä. Suunnistuksessa Formo voitti MM- pronssia viestissä vuonna 1974. Lisäksi hän oli vuonna 1979 mukana oslolaisen Lynin joukkueessa voittamassa Jukolan viestiä. Formo löydettiin jouluna 2006 hukkuneena Store Sandungen -järvestä Nordmarkassa, lähellä Osloa. Hän oli lähtenyt luistelemaan jäälle ja pudonnut avantoon. == Lähteet == Luokka:Norjalaiset maastohiihtäjät Luokka:Norjalaiset olympiavoittajat Luokka:Norjalaiset urheiluvaikuttajat Luokka:Norjalaiset suunnistajat Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Vuonna 2006 kuolleet
Mihail Ivanov (hiihtäjä)

Mihail Ivanov (s. 20. marraskuuta 1977 Ostrovissa, Neuvostoliitossa) on venäläinen entinen maastohiihtäjä. 2001 MM-kisoissa Lahdessa Ivanov hiihti pronssille 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa. Seuraavana vuonna 2002 talviolympialaisissa Salt Lake Cityssä hän voitti 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailun kultamitalin. Alun perin Ivanovin sijoitus 50 kilometrin kilpailussa oli toinen, mutta hän nousi voittajaksi kun Johan Mühlegg kärähti kielletyn darbepoetiini-hormonin käytöstä ja menetti kultamitalinsa. Maailmancupissa Ivanov on voittanut kaksi kertaa, molemmat perinteisellä hiihtotavalla. Voittojen lisäksi hänellä on kaksi kakkostilaa.Maailmancupsijoitukset FIS:n tietokannassa luettu 5.2.2007 ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Venäläiset maastohiihtäjät Luokka:Venäläiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pål Tyldum

Pål Tyldum (s. 28. maaliskuuta 1942 Høylandet) on norjalainen maastohiihdon olympiavoittaja.Arponen, ym. s. 179 Tyldum voitti olympialaisten viestikultaa Norjan joukkueessa Grenoblessa 1968 ja 50 kilometrin kultaa sekä hopeaa viestissä ja 30 kilometrillä neljä vuotta myöhemmin Sapporossa. Vielä Innsbruckin olympialaisissa 1976 hän hiihti Norjan hopealle sijoittuneessa viestijoukkueessa. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui olympialaisissa muutoinkin: Grenoblessa neljänneksi 50 kilometrillä ja seitsemänneksi 15 kilometrillä sekä Innsbruckissa seitsemänneksi 50 kilometrillä. Vysoké Tatryn MM-kilpailuissa 1970 hän sijoittui neljänneksi viestissä ja 30 kilometrillä sekä viidenneksi 15 kilometrillä. Holmenkollenin hiihtokisoissa Tyldum voitti 50 kilometrin kilpailun vuosina 1969 ja 1972. Salpausselän Kisoissa hän voitti 15 kilometriä vuonna 1968 ja 50 kilometriä vuonna 1971. Vuonna 1970 Tyldymille luovutettiin saavutustensa perusteella Holmenkollen-mitali. Kansallisella tasolla Tyldum voitti seitsemän henkilökohtaista Norjan-mestaruutta. Hänen edustamansa seura oli høylandetilainen Hållingen IL. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Norjalaiset maastohiihtäjät Luokka:Norjalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Maarahva Liit

Eesti Maarahva Liit eli Maaliit (”Viron talonpoikaisliitto”) oli Virossa vuosina 1917–1920 toiminut, maaseutuväestön asiaa ajanut puolue. Se oli toiminta-aikanaan Viron johtavia porvarillisia puolueita. Puolue perustettiin keväällä 1917, ja sen alkuperäinen johtaja oli Jaan Hünerson.Seppo Zetterberg: Viron historia, s. 493–494, 502, 521, 525. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 2007. Puolueen perustajat olivat samoihin aikoihin perustetun Viron demokraattisen puolueen maatalousohjelmaan tyytymättömiä viljelijäväestön edustajia, mutta mukana oli myös aiempaan radikaaliryhmään kuuluneita, kuten Jaan Teemant. Myöhemmin puolueeseen liittyi myös Konstantin Päts.Erkki Tuomioja: Jaan Tõnisson ja Viron itsenäisyys, s. 120, 132, 145–146, 161. Tammi, Helsinki 2010. Maarahva Liitistä tuli vuonna 1917 valittujen Viron maapäivien suurin puolue sen saatua 13 edustajaa 62:sta. Päts ja hänen puolueensa olivat johtavassa asemassa Viron itsenäistymisen jälkeen asetetussa väliaikaisessa hallituksessa, joka joutui toimimaan maan alla vuoden 1918 saksalaismiehityksen aikana. Osa puolueesta kannatti yhteistyötä saksalaisten kanssa, joten miehitysviranomaiset suosivat puoluetta ja sallivat sen järjestää puoluekokouksensa. Puolue alkoi saksalaismiehityksen aikana julkaista Maaliit-lehteä, jonka päätoimittaja Oskar Rütli kuului yhteistoimintalinjan kannattajiin. Vuoden 1919 perustavan kokouksen vaaleissa Maarahva Liit hävisi vaalissa saaden vain kahdeksan paikkaa 120:stä, sillä äänestäjät olivat tyytymättömiä puolueen yhteistyöhön saksalaisten miehittäjien kanssa. Puolue siirtyi aatteellisesti oikealle, ja siitä tuli Viron johtava oikeistopuolue. Sen seuraajaksi perustettiin vuonna 1920 Põllumeeste Kogud -niminen puolue, joka oli Viron johtavia puolueita 1920- ja 1930-luvulla. Maaliit perustettiin uudelleen Viron uudelleenitsenäistymisen aikaan vuonna 1991. Vuonna 1994 se yhdistyi muihin samanhenkisiin puolueisiin, jolloin syntyi Viron Kansanliitto. ==Lähteet== Luokka:Viron puolueet
Racketlon

Racketlon on mailapelien neliottelu, johon kuuluvat pöytätennis, sulkapallo, squash ja tennis. Lajit pelataan mainitussa järjestyksessä siten, että siirrytään kevyemmästä mailasta painavampaan ja lyhyempikestoisesta pitempikestoiseen suoritukseen. Jokaisessa lajissa noudatetaan pistelaskussa pöytätenniksen vanhaa sääntöä eli erä pelataan 21 pisteeseen. Lopputuloksissa kaikkien neljän lajin pisteet lasketaan yhteen. Racketlon on varsin nuori urheilulaji. MM-kisoja on järjestetty vuodesta 2001 lähtien. Virallinen kansainvälinen lajiliitto IRF (International Racketlon Federation) perustettiin marraskuussa 2005 Wienissä järjestettyjen MM-kilpailujen yhteydessä. IRF-liitto pyrki saamaan racketlonia osaksi kesäolympialaisia. Menestyneimpiä racketloninpelaajia ovat kolminkertainen maailmanmestari, Vaasan Sportissa jääkiekkoakin kaudella 1998–1999 pelannut ruotsalainen Magnus Eliasson, sekä suomalainen Mikko Kärkkäinen, joka on maailmanmestari vuosilta 2001, 2005, 2006, 2007 ja 2008. ==Pelin kulku== Voittaja on pelaaja, joka saa kahden pelaajan keskinäisessä pelissä enemmän pisteitä. Voitettujen lajien lukumäärä ei ratkaise, vaan lajeissa yhteensä saadut pisteet. Esim. pelaajien A - B ottelu: * Pöytätennis 21 – 4 * Sulkapallo 12 - 21 * Squash 19 - 21 * Tennis 17 - 21 Yhteensä: 69 - 67 Pelaaja A on ottelun voittaja. Mikäli pelaajien yhteenlasketut ottelupisteet ovat tasan, ratkaistaan voittaja seuraavasti: viimeisen lajin (tennis) jälkeen suoritetaan arvonta, jonka voittaja saa valita, ottaako hän itselleen syötön vai syötön vastaanoton. Pelataan tenniksessä 1 (yksi) piste, jonka voittaja on koko ottelun voittaja. Tässä ratkaisevassa pisteessä syöttäjällä on vain yksi syöttö (ei kakkossyöttöä). == Suomen racketlonliitto ry. == Suomen Racketlonliitto perustettiin lokakuussa 2005 Vantaalla liikuntakeskus Crossissa lajin SM- kilpailujen yhteydessä. Perustavina seuroina tuolloin olivat MyyrSquash (Vantaa), Jyväskylän Tennis Seura (JTS), Racketlon Club Uleåborg (RCU), Imatran Pallo-Salamat (PaSa) ja Lahden Kortteliliiga. Ensimmäiset racketlonliiton hallituksen jäsenet olivat pj. Martti Vottonen (MyyrSquash), Henri Bruun (JTS), Tommi Laine (RCU), Kari Hukkanen (PaSa), Jari Utriainen (Lahden Kortteliliiga) ja sihteerinä toimi Markku Merta (MyyrSquash). ==Aiheesta muualla== *IRF:n virallinen sivu * Suomen Racketlonliitto Luokka:Mailapelit
Nils Karlsson

Nils Emanuel "Mora-Nisse" Karlsson (25. kesäkuuta 1917 Östnor, Mora – 16. kesäkuuta 2012) oli ruotsalainen maastohiihtäjä ja olympiavoittaja, erityisesti pitkien matkojen erikoismies.Arponen, ym., s. 152–153 Karlssonin urheiluseura oli IFK Mora. Toisen maailmansodan vuoksi Karlsson pääsi ensimmäisiin arvokilpailuihinsa vasta 30-vuotiaana. Sankt Moritzin talviolympialaisissa 1948 hän sijoittui 18 kilometrillä viidenneksi eikä päässyt viestijoukkueeseen, mutta 50 kilometrillä hän voitti kultaa yli 4,5 minuutin erolla Harald Erikssoniin. Lake Placidin MM-kilpailuissa 1950 hän sijoittui 18 kilometrillä 13:nneksi ja sai pronssia 50 kilometrillä, jossa Ruotsi otti neloisvoiton. Oslon olympialaisissa 1952 hän kilpaili toipilaana kurkkutulehduksesta ja sijoittui 18 kilometrillä viidenneksi sekä 50 kilometrillä kuudenneksi. Vaasahiihdon Karlsson voitti ennätyksellisesti yhdeksän kertaa (1943, 1945, 1946, 1947, 1948, 1949, 1950, 1951 ja 1953). Ainoan tappionsa hän kärsi vuonna 1944, kun Gösta Andersson oli yhden sekunnin nopeampi. Holmenkollenin kisoissa hän voitti molemmat hiihtomatkat vuonna 1947 sekä 50 kilometriä vielä vuonna 1951. Salpausselällä hän sijoittui parhaimmillaan 50 kilometrillä kolmanneksi vuonna 1953. Karlsson voitti Ounasvaaran kisoissa 50 kilometriä vuonna 1950. Hän hiihti samana vuonna Östersundomin kisojen 50 kilometrillä kolmanneksi. Ruotsin mestaruuksia "Mora- Nisselle" kertyi 19, joista 17 henkilökohtaisia. Vuonna 1944 hänet palkittiin Svenska Dagbladetin kultamitalilla. == Kirjallisuutta == *I vita spår av Nils Karlsson. Mora-Nisse (1953) == Lähteet == * * Nils Karlsson Biography and Olympic Results Olympics at Sports-Reference.com === Viitteet === Luokka:Ruotsalaiset maastohiihtäjät Luokka:Ruotsalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Željko Mavrović

Željko Mavrović (s. 17. helmikuuta 1972 Zagrebissa) on kroatialainen entinen raskaan sarjan nyrkkeilijä. Mavrović on kuusinkertainen Euroopan mestari. Hän otteli 28 ammattilaisottelua, joista voitti 27 ja hävisi yhden. Voitoista 22 tuli tyrmäyksellä. Ammattilaisena Mavrović oli viisi vuotta voittamaton, kunnes hävisi 26. syyskuuta 1998 Lennox Lewisille WBC:n maailmanmestaruusottelussa. Mavrovićin oli tarkoitus kohdata tämän jälkeen Hasim Rahman, mutta vain pari viikkoa ennen ottelua hän joutui lopettamaan uransa vakavan sairauden takia. ==Ammattilaisottelut== 1\. 20. maaliskuuta 1993 Bruno Podgorny KO 3 2\. 1. toukokuuta 1993 Chris Harbourne KO 1 3\. 26. kesäkuuta 1993 John Morton KO 3 4\. 7. elokuuta 1993 Webster Vinson KO 2 5\. 18. syyskuuta 1993 Marco van Spaend KO 1 6\. 16. lokakuuta 1993 David Bey KO 4 7\. 11. joulukuuta 1993 Kimmuel Odum W 8 8\. 5. helmikuuta 1994 Will Hinton KO 4 9\. 26. maaliskuuta 1994 Mike Dixon KO 4 10\. 7. toukokuuta 1994 Jimmy Bills KO 1 11\. 4. kesäkuuta 1994 Marshall Tillman KO 1 12\. 18. kesäkuuta 1994 James Pritchard W 10 13\. 17. syyskuuta 1994 Jerry Jones W 10 14\. 8. lokakuuta 1994 Marion Wilson W 8 15\. 26. marraskuuta 1994 Oleg Sawmko KO 3 16\. 1. helmikuuta 1995 Nathaniel Fitch KO 1 17\. 25. maaliskuuta 1995 Mark Young KO 6 18\. 11. huhtikuuta 1995 Christophe Bizot KO 11 19\. 17. kesäkuuta 1995 Ken Smith KO 2 20\. 14. lokakuuta 1995 Michael Murray KO 4 21\. 9. joulukuuta 1995 Przemyslaw Saleta KO 1 22\. 20. huhtikuuta 1996 Christophe Bizot W 12 23\. 22. kesäkuuta 1996 Mark Wills KO 8 24\. 2. marraskuuta 1996 Clifton Mitchell KO 2 25\. 15. helmikuuta 1997 Julius Francis KO 8 26\. 12. heinäkuuta 1997 Lajos Eros KO 5 27\. 18. lokakuuta 1997 Vincenzo Cantatore KO 4 28\. 26. syyskuuta 1998 Lennox Lewis L 12, WBC:n MM-ottelu Luokka:Kroatialaiset nyrkkeilijät Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ray Davies

Raymond Douglas ”Ray” Davies (s. 21. kesäkuuta 1944 Lontoo) on englantilainen rockmuusikko, joka tunnetaan parhaiten The Kinks -yhtyeen keulakuvana, laulajana, lauluntekijänä ja kitaristina. Hän perusti yhtyeen vuonna 1964 pikkuveljensä Dave Daviesin kanssa. Myöhempinä vuosikymmeninä hän on ollut myös soolouralla sekä osallistunut teatterille ja televisioon tehtyihin esityksiin näyttelijänä, ohjaajana ja tuottajana. The Kinksin lopetettua toimintansa 1990-luvun alussa Ray Davies on esiintynyt soolokiertueilla vieraillen myös Helsingissä. Ensimmäinen soololevy kuitenkin ilmestyi vasta vuoden 2006 alussa. Vuonna 2010 Davies julkaisi albumin See My Friends, jolla hän tulkitsee vanhoja The Kinks -klassikoita yhdessä nimekkäiden vierailijoiden kanssa. Mukana ovat muun muassa Bruce Springsteen, Jon Bon Jovi, Metallica, Billy Corgan, Amy Macdonald ja Paloma Faith. Tunnetuimpiin Ray Daviesin tekemiin kappaleisiin kuuluvat ”You Really Got Me”, ”All Day and All of the Night”, ”Waterloo Sunset”, ”Lola”, ”Sunny Afternoon” ja ”Celluloid Heroes” (josta Suomessa maineikas Juice Leskinen Slamin käännösversio ”Paperitähdet”). Ray Davies aateloitiin ritariksi maaliskuussa 2017. Hänelle oli myönnetty jo vuonna 2004 korkea CBE-arvonimi. ==Soolotuotanto== * * * * * * * ==Lähteet== Luokka:Englantilaiset laulajat Luokka:Englantilaiset kitaristit Luokka:Brittiläiset lauluntekijät Luokka:The Kinksin jäsenet Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Eduard Tubin

Eduard Tubin (18. kesäkuuta 1905 Torila, Kokora, Liivinmaan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 17. marraskuuta 1982 Tukholma, Ruotsi) oli virolainen säveltäjä ja kapellimestari. Hän syntyi Kokorassa Kallasten lähellä ja opiskeli Tarton opettajainkoulutuslaitoksessa. Tubin oli kuuluisan säveltäjän ja pedagogin Heino Ellerin oppilas; hän kävi myös Budapestissä Zoltán Kodályn opissa vuonna 1938. Vuodesta 1926 lähtien hän toimi opettajana Nõossa, lähellä Tarttoa, vuodesta 1930 vuoteen 1944 teatteri Vanemuisen konserttimestarina ja kapellimestarina. Vuonna 1944 Tubin pakeni Ruotsiin, jossa hän asui kuolemaansa saakka. Hän työskenteli vuosina 1945–1972 Drottningholmin linnateatterissa sovittajana ja nuotistonhoitajana. Kun Tubin kuoli vuonna 1982, häneltä jäi kesken yhdestoista sinfonia, josta hän oli ehtinyt säveltää vain ensimmäisen osan. Tubin sai varhaisimpiin sävellyksiinsä, kuten balettiin Kratt (1938–1940), vaikutteita virolaisesta kansanmusiikista. == Sävellyksiä == *10 sinfoniaa (1931–1973; 11. keskeneräinen) *kaksi viulukonserttoa (1941–1942; 1945) *balalaikkakonsertto (1963–1964) *kaksi oopperaa: Barbara von Tisenhusen (1967–1968) ja Reigin pappi (1970–1971) *baletti Kratt (ensimmäinen versio 1938–1940) *sarja baletista Kratt (1941) *jousikvartetto (1979) *requiem (1950) *kontrabassokonsertto (1948) *sonaatti alttoviululle ja pianolle (1964–1965) *sonaatti alttosaksofonille ja pianolle (1951) *useita pienimuotoisia pianokappaleita ja lauluja ==Kirjallisuutta== * Luokka:Virolaiset säveltäjät Luokka:Ruotsin virolaiset Luokka:Vuonna 1905 syntyneet Luokka:Vuonna 1982 kuolleet
Klotar I

Klotar I, lisänimeltään "Le Vieux" eli "Vanha" (Chlothar, Chlothachar tai Chloderic, n. 497/501–561) oli frankkien kuningas, joka kuului merovingien hallitsijasukuun. Klotar oli Soissonsin (511–561), Orléansin (532–561), Burgundin (534–561) ja Austrasian kuningas (555–561). Vuosina 558–561 hän oli lopulta koko frankkien valtakunnan kuningas. Klotar oli yksi Klodvigin neljästä pojasta, joiden kesken frankkien valtakunta jaettiin Klodvigin kuoleman jälkeen. Muut olivat Kildebert I, Klodomir ja Teoderik I. Klodvigin kuoltua 511 valtakunta jaettiin neljään osaan hänen poikiensa kesken. Klotar asettui Soissonsiin. Kunnianhimoinen Klotar alkoi pian suunnitella hallintoalueensa laajentamista. Klotarilla oli osuus veljensä Klodomirin lasten murhassa 524. Klotar osallistui useisiin sotaretkiin burgundeja vastaan ja otti haltuunsa Grenoblen, Dien ja useita muita kaupunkeja, kun burgundien valtakunta hävitettiin 534. Visigoottien jätettyä Provencen frankeille Klotar valtasi Orangen, Carpentrasin ja Gapin. Vuonna 531 hän hyökkäsi veljensä Teoderikin kanssa thüringeniläisiä vastaan ja 542 Kildebertin kanssa Espanjassa olevia visigootteja vastaan. Kun Teoderikin pojanpoika Teodebald kuoli 555, valtasi Klotar Teodebaldin hallitseman alueen. Kildebertin kuoltua 558 Klotarista tuli koko Gallian ja kaikkien frankkien valtias. Klotar hallitsi myös suurta osaa nykyisen Saksan alueesta, teki sotaretkiä Sachseniin ja pakotti saksit maksamaan jonkin aikaa veroa itselleen. Klotarin hallintokauden loppuaikoja sävyttivät Klotarin ja hänen kapinallisen poikansa Chramnin väliset erimielisyydet. Lopulta Klotar saarsi kapinallisen poikansa Bretagnessa ja sytytti palamaan rakennuksen, jossa Chramn oli perheineen piilossa. Klotar katui tekoaan ja matkusti Toursiin pyytämään Pyhältä Martinukselta syntejään anteeksi. Myöhemmin samana vuonna hän kuoli Compiègnessa. Gregorius Toursilaisen mukaan Klotar kuoli Soissonsissa Chraminin surman vuosipäivänä. Kuolinsyy oli metsästysretkellä saatu kuume. == Puolisot == * Ingonde * Haregonde/Aregund * Chunsina/Gunsine * Radegunda * Gondiuque * Waldrade == Lapset == * Gunthar * Kilderik * Karibert I * Guntram * Sigebert I * Chlothsind * Kilperik I * Chramn == Katso myös == * Luettelo frankkien kuninkaista == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Frankkien kuninkaat Luokka:490-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 561 kuolleet
Mustanmeren neuvostotasavalta

Mustanmeren neuvostotasavalta () oli lyhytikäinen neuvostotasavalta Neuvosto- Venäjän eteläosassa Mustanmeren rannikolla. Se käsitti suunnilleen Venäjän keisarikunnan aikaisen Tšernomorskajan kuvernementin. Maan pääkaupunki oli Novorossijsk. Mustanmeren neuvostotasavalta perustettiin huhtikuussa 1918, mutta vain vajaa kaksi kuukautta myöhemmin, 30. toukokuuta 1918 se lakkautettiin ja sen alue liitettiin Kubanin-Mustanmeren neuvostotasavaltaan. Luokka:Varhaiset neuvostotasavallat
Stavropolin neuvostotasavalta

Stavropolin neuvostotasavalta () oli lyhytikäinen neuvostotasavalta Neuvosto- Venäjän eteläosassa ja käsitti Venäjän keisarikunnan aikaisen Stavropolin kuvernementin. Neuvostotasavallan pääkaupunki oli Stavropol. Stavropolin neuvostotasavalta perustettiin 1. tammikuuta 1918, mutta jo 7. heinäkuuta samana vuonna se lakkautettiin ja liitettiin Pohjois-Kaukasian neuvostotasavaltaan. Luokka:Varhaiset neuvostotasavallat
Terekin neuvostotasavalta

Terekin neuvostotasavalta (venäjäksi Те́рская Сове́тская Респу́блика, Terskaja Sovetskaja Respublika) oli lyhytikäinen neuvostotasavalta Neuvosto-Venäjän eteläosassa Terekin ympäristössä. Se käsitti suunnilleen Venäjän keisarikunnan aikaisen Terekin kuvernementin. Terekin neuvostotasavallan pääkaupunkina oli ensin Pjatigorsk ja sitten Vladikavkaz. Terekin neuvostotasavalta perustettiin maaliskuussa 1918. Heinäkuussa samana vuonna se liitettiin osaksi Pohjois- Kaukasian neuvostotasavaltaa, ja lopullisesti Terekin neuvostotasavalta lakkasi olemasta helmikuussa 1919. Luokka:Varhaiset neuvostotasavallat
Pohjois-Kaukasian neuvostotasavalta

Pohjois-Kaukasian neuvostotasavalta (, Severo-Kavkazskaja Sovetskaja Respublika) oli 7. heinäkuuta 1918 perustettu lyhytikäinen, vajaat puoli vuotta olemassa ollut neuvostotasavalta Neuvosto-Venäjän eteläosassa Pohjois- Kaukasiassa. Sen pääkaupunki oli aluksi Jekaterinodar (nykyinen Krasnodar), elokuusta lähtien Pjatigorsk. Pohjois-Kaukasian neuvostotasavalta perustettiin yhdistämällä Kubanin-Mustanmeren neuvostotasavalta, Stavropolin neuvostotasavalta ja Terekin neuvostotasavalta. Se lakkautettiin kuitenkin jo joulukuussa 1918, koska suurin osa tasavallan alueesta oli joutunut Venäjän sisällissodassa valkoisten haltuun. ==Aiheesta muualla== Luokka:Varhaiset neuvostotasavallat
Puolalaisten autonominen piiri

Puolalaisten autonominen piiri tarkoittaa kahta 1920- ja 1930-luvuilla Neuvostoliittoon kuulunutta hallintoaluetta: * Puolalaisten autonominen piiri, hallintoalue Ukrainan SNT:ssä * Puolalaisten autonominen piiri, hallintoalue Valko-Venäjän SNT:ssä.
Katajaharju

Katajaharju on Kouvolan kaupungin pienalue, Kuusankosken suuralueella. Katajaharju on teollisuusaluetta ja siellä sijaitsee mm. Vaasan leipomo, Rusta-tavaratalo, Power, Puuilo, Gigantti sekä muita liikkeitä ja yrityksiä. Se sijaitsee entisen Kuusankosken kaupungin eteläosassa Valtatie 6:n varrella. Luokka:Kouvolan pienalueet
Puolalaisten autonominen piiri (Valko-Venäjän SNT)

Puolalaisten autonominen piiri, Dzierzynszczyzna oli Valko-Venäjällä vuosina 1932-1935 sijainnut autonominen hallintoalue, jonka väestöstä merkittävä osa oli puolalaisia. Piiri sijaitsi lähellä Valko-Venäjän SNT:n pääkaupunkia Minskiä Puolan rajan tuntumassa. Sen pääkaupunki oli Dzierżyńsk (aikaisemmalta nimeltään Kojdanów). Piiri oli nimetty puolalaisen bolševikkivallankumouksellisen ja Neuvostoliiton salaisen poliisin ensimmäisen johtajan Feliks Dzeržinskin mukaan. Piiri perustettiin 15. maaliskuuta 1932. Sen väestö vastutti omaisuuden kollektivisointia, mutta poliittisista syistä tähän vastarintaan ei kuitenkaan aluksi puututtu rajuilla toimenpiteillä. Vuonna 1935 piiri kuitenkin lakkautettiin osana 1930-luvulla Neuvostoliitossa toteutettuja suuria poliittisia puhdistuksia. Suurin osa piirin johdosta ja hallinnosta teloitettiin ja alueen väestö karkotettiin Kazakstanin ASNT:aan. ==Katso myös== * Puolalaisten autonominen piirikunta (Ukrainan SNT) Luokka:Neuvostoliiton alueelliset yksiköt Luokka:Valko-Venäjän entiset valtiot ja valtiomuodostelmat
Taajuuslaskin

Taajuuslaskin on elektroninen mittaväline, jolla mitataan taajuutta tai jaksonaikaa. Koska taajuus on määritelty tapahtumien määränä aikajaksolla, taajuuden mittaaminen on varsin suoraviivaista. Useimmissa taajuuslaskimissa on jonkinlainen kello ja laskuri, joka laskee tapahtumien määrän, ja tietyn ajanjakson (esimerkiksi sekunnin) kuluttua havaittujen tapahtumien lukumäärän ja kuluneen ajan osamäärä näytetään näytössä. Jos laskettava tapahtuma on sähköinen, laskimen liittäminen on suoraviivaista. Joskus tarvitaan vahvistimia ja kaistanpäästösuodattimia sekä muuntimia. Usein taajuuslaskennan etuasteessa on esijakaja, jotta päästään mittaamaan mahdollisimman korkeita taajuuksia. Korkeille radiotaajuuksille tarvitaan yleensä taajuusjakaja, jotta taajuuslaskin toimisi oikealla taajuusalueellaan. Sekoittaja-aste ja paikallisoskillaattori auttavat hyvinkin korkeiden taajuuksien mittaamisessa. Taajuuslaskimen tarkkuus riippuu ratkaisevasti sen perusoskillaattorin taajuuden tarkkuudesta ja stabiilisuudesta. Hyvään tarkkuuteen voidaan päästä muun muassa pitämällä perusoskillaattoria vakiolämpötilassa termostaattiohjatussa "uunissa", minkä avulla oskillaattoritaajuus pysyy vakiona laitteen ympäristön lämpötilasta riippumatta. Nykyajan tietoliikenteen järjestelmissä käytettyjen taajuuksien tarkkuus on tullut koko ajan tärkeämmäksi, joten taajuuslaskimen tarkkuus on erittäin tärkeä ominaisuus. Taajuudenmittausperiaatteena voi olla käytössä suora taajuusmittaus tai taajuuden periodimittaus. Usein taajuuslaskureilla voi mitata muutakin: esimerkiksi jaksonaikaa tai tapahtumien lukumäärää. * Taajuuden periodimittauksessa taajuus määritellään taajuuslaskurilla epäsuorasti siten, että mitattavan taajuuden yhden jakson aikana lasketaan taajuuslaskurin oman kello-oskillaattorin pulssien määrä N. Mitattava taajuus f saadaan tämän jälkeen kaavasta f = f_o/N, missä fo on laitteen oman oskillaattorin taajuus. Mittaustapa sopii matalille taajuuksille kun f << fo. * Taajuuden suorassa mittauksessa taajuus määritellään taajuuslaskurilla siten, että tietyssä mittausajassa lasketaan mitattavan signaalin pulssien määrä. Mittaustapa sopii korkeille taajuuksille. Mekaanisten liikkeiden taajuus voidaan määrittää stroboskoopilla.Facta 2001 s. 204,205 ==Katso myös== *Spektrianalysaattori *Oskilloskooppi == Lähteet == Luokka:Mittalaitteet
Puolalaisten autonominen piiri (Ukrainan SNT)

Puolaisten autonominen piiri, Marchlewszczyzna () oli Ukrainassa vuosina 1925–1935 sijainnut autonominen hallintoalue, jonka väestöstä noin 70 prosenttia oli puolalaisia. Hallintopiiri sijaitsi Volyniassa noin sata kilometriä länteen Žytomyristä. Sen pääkaupunki oli Marchlewsk (aikaisemmin Dołbysz, nykyisin ). Piiri oli nimetty puolalaisen bolševikin Julian Marchlewskin mukaan. Piiri perustettiin 1925. Sen kokonaisväkiluku oli alkuun noin 41 000 ja kasvoi aluelisäysten myötä 52 000:een, puolalaisten osuus pysyi samana. Piiriin sisältyi noin sata kylää, pikkukaupunkia tai muuta asutuskeskusta. Piirin väestö vastusti omaisuuden kollektivisointia. Poliittisista syistä tähän vastarintaan ei kuitenkaan aluksi puututtu rajuilla toimenpiteillä. Vuonna 1935 piiri kuitenkin lakkautettiin osana 1930-luvun Neuvostoliiton suuria poliittisia puhdistuksia. Suurin osa piirin johdosta ja hallinnosta teloitettiin. Väestö karkotettiin Kazakstanin ASNT:aan. == Katso myös == *Puolalaisten autonominen piiri (Valko-Venäjän SNT) Luokka:Neuvostoliiton alueelliset yksiköt Luokka:Ukrainan historia en:Polish Autonomous District#Marchlewszczyzna
Marien autonominen alue

Marien autonominen alue (niittymariksi Марий автоном вел, ) oli hallinnollinen alue Venäjän FSNT:ssa Neuvostoliitossa ja käsitti suunnilleen saman alueen kuin nykyinen Marin tasavalta. Marien autonominen alue perustettiin 4. marraskuuta 1920 marien asuinalueen ydinosasta. Marien autonomisesta alueesta tuli Marin autonominen sosialistinen neuvostotasavalta 5. joulukuuta 1936. Luokka:Neuvostoliiton autonomiset alueet Luokka:Marin tasavalta
Potnapekka

Potnapekka on Oulussa liikennöivä katujuna. Se liikennöi kesäisin nykyään yhdellä kiertoajelureitillä, joka kulkee Kaupungintalolta Hietasaaren uimarannalle. Potnapekkaa ei kaupungin ydinkeskustan ulkopuolella yleensä näe ajoradalla, sillä junabussin reitti kulkee pääosin kevyen liikenteen väyliä pitkin. Potnapekka-ajelut ovat suosittuja Oulun kiertoajeluita. ==Historia== Ensimmäinen Potnapekka tuli Koskilinjoille liikenteeseen vuonna 1989. Kolmas Potnapekka tuli Koskilinjoille vuonna 2002, jolloin vanhemmat poistettiin käytöstä. OTP Travel liikennöi Potnapekkaa vuosina 2013–2021. OTP Travelin konkurssipesä myi Potnapekan Vauhtipuistolle kesäkuussa 2022. Vauhtipuistolla oli jo ennestään toinen samankaltainen juna, Kompiainen. Toinen vanhoista Potnapekoista on edelleen käytössä Tuurin Kyläkaupalla. Oulun murteessa sana potnapekka tarkoittaa myös koskikorentoa. Potnapekan pysähtymispaikat on merkitty katujen ja teiden varsille omalla pysäkkimerkillään, jossa on keltaisella pohjalla musta koskikorennon kuva. == Potnapekka-reitit == Potnapekan reitin alku- ja päätepiste on kaupungin keskustassa, kävelykatu Rotuaarilla. Kiertoajelu kestää noin tunnin. === Nallikarin reitti === Nallikarin reitti johtaa Oulun Kauppatorin kautta Oulujoen suiston saarille Linnansaareen, Raatinsaareen ja Toivoniemeen, ja sieltä Hietasaareen missä sijaitsee virkistysalue Nallikari. Reitti Rotuaari – Kauppatori – Linnansaari – Raatti – Toivoniemi – Hietasaari – Nallikari – Pikisaari – Rotuaari. === Hupisaarten reitti (Ei enää käytössä) === Hupisaarten reitti jouduttiin lopettamaan uuden Potnapekkan tultua liikenteeseen, koska uusi vetoauto oli nelivetoinen eikä se taipunut patosiltojen neulansilmämutkasta. Hupisaarten reitti johti Kauppatorin, Tuiran ja Myllytullin kautta Oulujoen suiston saaristossa sijaitsevaan Hupisaarten kaupunginpuistoon. Reitti Rotuaari – Kauppatori – Linnansaari – Raatti – Toivoniemi – Tuira – Tietomaa – Kruununmakasiini – Oulun taidemuseo – Hupisaaret – Rotuaari. == Katso myös == *Katujuna HöyryWille *Poritar == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Katujunat Luokka:Oulun liikenne
Pepa Päivinen

Pertti ”Pepa” Päivinen (s. 2. kesäkuuta 1955) on suomalainen jazzmuusikko ja saksofonisti. Hänen pääsoittimensa on baritonisaksofoni, mutta hän hallitsee sen lisäksi basso-, tenori- sekä sopraanofonin, klarinetin, bassoklarinetin sekä erilaisia huiluja. Päivinen aloitti huilunsoiton 12-vuotiaana Vantaan musiikkiopistossa, opettajanaan Seppo ”Paroni” Paakkunainen ja 14-vuotiaana saksofoninsoiton Viipurin Työväen Soittajissa. Varhaisia vaikutteita olivat silloiset rockyhtyeet Soulset, Tasavallan Presidentti ja ulkomaisista Colosseum ja Blood, Sweat & Tears. Jazzista Päivinen sanoo kiinnostuneensa 16–17-vuotiaana. Vuonna 1975 Päivinen ryhtyi opiskelemaan Oulunkylän pop- & jazzopistossa saksofoniopettajanaan Juhani Aaltonen ja sovitustekniikan opettajana Kaj Backlund. Päivinen siirtyi ammattilaiseksi 1970-luvun alussa ja liittyi Sami Hurmerinnan Taivaanvuoheen. Hän kiersi keikoilla Tapani Kansan ja Arto Sotavallan yhtyeissä. Jukka Tolonen Bandin (JTB) mukana Päivinen kiersi Eurooppaa vuosikymmenen lopulla. 1980-luvulla hän tutustui Edward Vesalaan, jonka Sound & Fury -toimintaan hän otti osaa vuodesta 1984 lähtien. Päivinen soitti myös useilla Vesalan levyillä. Päivinen soittaa myös muun muassa UMO:ssa, oli mukana Saxperiment-saksofonikvartetissa ja osallistui yhdysvaltalaisen saksofonistin Anthony Braxtonin Ensemble Braxtonian kiertuekokoonpanoon. Vesalan tukemana ilmestyi vuonna 1997 Päivisen ensimmäinen sooloalbumi Saxigon. Sillä soittivat Päivinen, Vesala, kosketinsoittaja Iro Haarla ja kitaristi Jouko ”Jimi” Sumén. Seuraavat levyt ilmestyivät Pepa Päivinen Trion nimellä (Umpsukkelis vuonna 1999 ja Fun Faraway vuonna 2002). Triossa soittivat kahdella ensilevyllä Hannu Rantanen (basso) ja Mikko Hassinen (rummut). Myöhemmin Rantasen korvasi Ville Huolman ja vuonna 2005 yhtyeeseen jonka nimeksi muuttui Pepa Päivinen Quartet, liittyi kitaristi Timo Kämäräinen. Iro Haarlan kanssa Päivinen on julkaissut duolevyn YarraYarra (2001). == Tunnustuksia == * Pekka Pöyry -palkinto vuonna 1984 (vuoden suomalainen saksofoninsoittaja) * Emma-palkinto 1999 (vuoden jazz-levy – Umpsukkelis) * Yrjö-palkinto 2000 (vuoden jazz-muusikko) * Muusikkojen liiton tunnustuspalkinto 2003 * taiteilijaeläke 2017 == Diskografia == Yhtyeen johtajana: * Saxigon (1997) * Pepa Päivinen Trio: Umpsukkelis (1999) * Iro Haarla & Pepa Päivinen: Yarra Yarra (2001) * Pepa Päivinen Trio: Fun Faraway (2002) * Pepa Päivinen Quartet: Tiram num (2005) * Pepa Päivinen Quintet: North Pipe (2009) ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Päivinen FIMIC:n tietokannassa * Pepa Päivinen Quartetin MySpace-sivusto Luokka:Suomalaiset jazzsaksofonistit Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Marin autonominen sosialistinen neuvostotasavalta

Marin autonominen sosialistinen neuvostotasavalta (Marin ASNT, niittymariksi Марий Автоном Совет Социализм Республик, ) oli autonominen sosialistinen neuvostotasavalta Venäjän FSNT:ssa Neuvostoliitossa. Se käsitti nykyisen Marin tasavallan alueen. Marin ASNT perustettiin 5. joulukuuta 1936 Marien autonomisesta alueesta. Neuvostoliiton hajotessa Marin ASNT julistautui Marin tasavallaksi (Mari El) 22. joulukuuta 1990. Luokka:Autonomiset sosialistiset neuvostotasavallat Luokka:Marin tasavalta
Lumisen virran mies

Lumisen virran mies (Snowy River: The McGregor Saga) on australialainen televisiosarja, joka kertoo McGregorin perheen elämästä. Sarja perustuu Banjo Patersonin balladiin The Man from Snowy River. Sarjan tapahtumat sijoittuvat 1800-luvun puolivälin Australiaan, Snowy Mountains -vuoristossa sijaitsevaan kuvitteelliseen Paterson's Ridgen pikkukaupunkiin. Sarjaa esitti Suomessa Yle TV1 ja syksyllä 2009 sen esitti uusintana Yle TV2. ==Päähenkilöt== * Andrew Clarke — Matt McGregor * Wendy Hughes — Kathleen O'Neil-McGregor (1993–1995) * Josh Lucas – Luke McGregor (1993) * Brett Climo — Colin McGregor * Guy Pearce — Rob McGregor * Joelene Crnogorac — Danielle 'Danni' McGregor #1 (1993–1994) * Kristie Raymond — Danielle 'Danni' McGregor #2 (1995-1996) * Reg Evans — Jack Kelly (1993) * Sheryl Munks — Emily Cornish-McGregor (1993–1996) * Ben Geurens — Michael O'Neil (1993–1995) * Amanda Douge — Victoria Blackwood (1993–1994) * Rodney Bell — Frank Blackwood (1993–1994) * John Stanton — Oliver Blackwood (1993) * Tracy Nelson — Ruth Whitney (1994) * Gabrielle Fitzpatrick — Montana Hale (1995–1996) * Daniel Daperis — Josh Turner-McGregor (1995–1996) * Josephine Byrnes — Jessie McClusky (1996) * Jon Finlayson — pankkiiri James Gleeson (1993–1995) * Hugh Jackman — Duncan Jones (1996) * Greg Parker — Herbert Elliott (1993-1996) ==Aiheesta muualla== *Yle Juttuarkisto: Lumisen virran mies ratsastaa jälleen Luokka:1990-luvun draamasarjat Luokka:Australialaiset draamasarjat Luokka:Nine Networkin televisio-ohjelmat
Perämeren kansallispuisto

Perämeren kansallispuisto () sijaitsee Pohjanlahden perukassa Perämerellä Kemin–Tornion alueella. Vuonna 1991 perustetun luonnonsuojelualueen pinta-ala on 157 km², josta maata on 2,5 km². Aluetta hoitaa Metsähallitus. Perämeren kansallispuiston alueella olevat saaret ovat syntyneet maannousun myötä, ja alueen maisema on edelleenkin jatkuvasti muuttuva. Alueella on myös lukuisia perinteisiä kalastustukikohtia. Koko alue on laajaa perinnemaisemaa, joskin alueen yksi perinteisistä käyttötavoista, metsästys, on kielletty. Kansallispuisto on tavoitettavissa veneellä, joskin siellä vierailua suositellaan vain kokeneille pienveneilijöille. Retki- ja suojasatamien rakentaminen on kuitenkin lisännyt venematkailijoiden määrää. Alueella on myös sukeltajille tarkoitettu vedenalainen luontopolku. Metsähallituksen tilastoissa tämän varsin hankalasti saavutettavan merellisen kansallispuiston kävijämääräksi on tilastoitu vuosittain 7 800–9 800 (vuosina 2012–2017). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Metsähallitus: Luontoon.fi Perämeren kansallispuisto Luokka:Suomen kansallispuistot Luokka:Kemin luonto Luokka:Tornion luonto Luokka:Perämeri Luokka:Lapin maakunnan luonnonsuojelualueet
Kabardian autonominen alue

Kabardian autonominen alue (myös Kabardien autonominen alue), oli lyhytikäinen hallintoalue Neuvosto-Venäjällä Pohjois-Kaukasiassa. Se sijaitsi nykyisen Kabardi-Balkarian tasavallan alueella. Kabardian autonominen alue perustettiin kabardien asuinalueen ydinosasta 1. syyskuuta 1921. Seuraavana vuonna autonomista aluetta laajennettiin ja siitä muodostettiin Kabardi-Balkarian autonominen alue. Luokka:Neuvostoliiton autonomiset alueet Luokka:Kabardi- Balkaria
Kabardi-Balkarian autonominen alue

Kabardi-Balkarian autonominen alue oli hallintoalue Pohjois-Kaukasiassa Venäjän FSNT:ssa Neuvostoliitossa. Se käsitti suunnilleen nykyisen Kabardi- Balkarian tasavallan. Kabardi-Balkarian autonominen alue perustettiin vuonna 1922 yhdistämällä Kabardian autonominen alue ja balkaarien asuinalueen ydinalue. Autonominen alue korotettiin Kabardi-Balkarian autonomiseksi sosialistiseksi neuvostotasavallaksi 5. joulukuuta 1936. Luokka:Neuvostoliiton autonomiset alueet Luokka:Kabardi-Balkaria