EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Steve Barclay

Stephen Paul ”Steve” Barclay (s. 3. toukokuuta 1972) on brittiläinen konservatiivipuolueen poliitikko, joka on toiminut kansanedustajana Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneessa vuodesta 2010 lähtien ja terveys- ja sosiaaliministerinä lokakuusta 2022 lähtien. Barclay syntyi Lytham St Annesissa Lancashiren kreivikunnassa. Hän kävi lythamilaista yksityiskoulua, opiskeli tämän jälkeen Sandhurstin kuninkaallisessa sotakorkeakoulussa ja palveli aliluutnanttina () Royal Regiment of Fusiliers -jalkaväkirykmentissä. Hän opiskeli historiaa Peterhousessa Cambridgen yliopistossa ja myöhemmin oikeustiedettä College of Law’ssa. Hänestä tuli lakimies vuonna 1998, minkä jälkeen hän työskenteli AXA-vakuutusyhtiössä, Yhdistyneen kuningaskunnan finanssipalveluviranomaisessa ja Barclaysilla. Vuoden 1997 parlamenttivaaleissa Barclay oli ehdolla alahuoneeseen Manchester Blackleyn vaalipiirissä ja vuoden 2001 vaaleissa Lancaster and Wyren vaalipiirissä, muttei tullut kummallakaan kerralla valituksi. Vuoden 2010 parlamenttivaaleissa Barclay valittiin alahuoneeseen North East Cambridgeshiren vaalipiiristä 51,6 prosentin ääniosuudella. Hän toimi valtiovarainministeriön alaisuudessa apulaiswhipinä vuosina 2015–2016, lordikomissaarina vuosina 2016–2017 ja apulaisministerinä vuosina 2017–2018. Tammikuusta marraskuuhun 2018 hän toimi apulaisterveysministerinä. Marraskuussa 2018 Barclay nimitettiin pääministeri Theresa Mayn hallitukseen Brexit-ministeriksi Dominic Raabin erottua virasta. Vuoden 2016 EU- kansanäänestyksessä Barclay oli kannattanut Yhdistyneen kuningaskunnan eroa Euroopan unionista. Boris Johnsonin pääministerikaudella Barclay jatkoi virassa aina Britannian varsinaiseen EU-eroon asti, minkä jälkeen hänet nimitettiin helmikuussa 2020 valtiovarainministeriön pääsihteeriksi. Syyskuussa 2021 hänet nimitettiin Lancasterin herttuakunnan kansleriksi ja valtioneuvoston kanslian ministeriksi. Helmikuussa 2022 Barclay nimitettiin valtioneuvoston kansliapäälliköksi. Heinäkuussa 2022 Barclay nimitettiin terveys- ja sosiaaliministeriksi Sajid Javidin erottua virasta. Hän kuitenkin erosi virasta jo syyskuussa, mutta nimitettiin uudelleen samaan virkaan Rishi Sunakin hallitukseen syyskuussa 2022. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan terveysministerit Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneen jäsenet
Suomen kriketti

thumb|Krikettiottelu Keravalla. Suomessa kriketti on marginaalilaji, jota kohtaan kiinnostus on kuitenkin lisääntynyt hitaasti. Vuonna 2021 Suomessa oli noin tuhat seuratason krikettiharrastajaa. Krikettiä tuli Suomeen vähitelleen 1970- ja 1980-luvulla. Suomen ensimmäinen krikettiseura perustettiin kriketin suurmaista kuten Intiasta ja Pakistanista tulleiden maahanmuuttajien toimesta 1970-luvulla. Alussa toiminta oli kuitenkin melko järjestäytymätöntä ja epäorganisoitua. Suomen Krikettiliitto perustettiin vuonna 1999. Suomen krikettimaajoukkue otti osaa European Cricket Championships (ECC) -turnaukseen vuonna 2021. == Lähteet == *
Kojon työväentalo Ilola

Kojon työväentalo Ilola on Forssan kaupungin Kojon kylässä (entisen Koijärven kunnan kirkonkylä) sijaitseva entinen työväentalo. Vuonna 2015 tehdyssä inventoinnissa se määriteltiin kulttuurihistoriallisesti merkittäväksi, ja sitä on ehdotettu suojeltavaksi vuonna 2022 valmisteilla olevassa Kojon osayleiskaavassa. ==Historiaa== Kojon työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Yhdistys vuokrasi Ilolan tilalta tontin vuonna 1907 ja rakensi siihen talon. Myöhemmin yhdistys lunasti tontin omaksi. Vuonna 1931 yhdistyksen jäsenluku oli noin 20. Vuonna 2022 talo oli ollut jo pitkään tyhjillään, ja se oli pahasti rapistunut, mutta pystyssä. ==Toimintaa työväentalolla== Talolla pidettiin muun muassa tansseja ja ohjelmallisia juhlia. 1950-luvulla järjestettiin Osuusliike Tammen juhlia, jotka olivat merkkitapauksia ja vetivät talon täyteen väkeä. ==Rakennus== Talo on hirsirakenteinen, lautavuorattu ja huopakattoinen. Pystysuuntaisessa ulkovuorauksessa on kolmion malliset koristeleikkaukset. Pitkän sivun keskellä olevalla verannalla on ollut lipunmyyntikoppi. Verannalta on menty suoraan saliin, jonka oikeanpuoleisella perällä on sijainnut näyttämö. Vasemmassa päädyssä on ollut isompi huone, kahvio ja narikka, ja kahvion toisella puolella pieni hellahuone. Talon pinta-ala on 160 m². Se on osin maalaamaton ja osin vihreäksi maalattu. Taloon ei ole tehty merkittäviä kunnostuksia, joten vaikka se on päätynyt huonoon kuntoon, se on toisaalta myös säilynyt hyvin lähes alkuperäisessä asussaan. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Forssan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Koijärvi
Kruunupyyn vapaaseurakunta

Kruunupyyn vapaaseurakunta () oli vuoden 2019 loppuun asti toiminut vapaaseurakunta Kruunupyyssä. Seurakunta kuului Missionskyrkan i Finland- kirkkokuntaan. Seurakunnan tilat sijaitsivat Söderpåraksentiellä Kruunupyynjoen varressa. Seurakunnan rukoushuone oli nimeltään Jordanhemmet. Aikaisemmin kiinteistö toimi osuuskauppana. Seurakunta osti tilat taidemaalari Annie Krokforsilta saamansa perinnön turvin. Missionskyrkanille osoitettu perintö koostui maalauksista, joiden myynnistä saaduilla rahoilla kiinteistö kunnostettiin. == Lähteet == Luokka:Suomen vapaaseurakunnat Luokka:Kruunupyyn seurakunnat
Forsbyn baptistiseurakunta

Forsbyn baptistiseurakunta () eli Saronkyrkan on Pedersöressä toimiva baptistiseurakunta. Forsbyn baptistiseurakunta on perustettu joulukuussa 1873. Saronkyrkan sijaitsee Forsbyn kylässä 741-tien varressa. Seurakunnan toimintaan kuuluu jumalanpalvelukset sunnuntaisin, nuorten, perheiden ja pyhäkoulun toiminta sekä yhteisöillat. Forsbyn baptistiseurakunta on perinteisesti ollut yksi baptistien suurimmista ja elinvoimaisimmista seurakunnista.Edén 1931, s. 334–335 == Historia == Ensimmäiset vuodet seurakunta kuului osaksi Pietasaaren baptistiseurakunnan toimintaa. Alkuvuosikymmeninä seurakunnan johtajina toimivat Anders Niss 1873–1875, Petter Stormåns (1875–1885), A. Niss uudelleen (1885–1905) J. Källman, Jakob Kårsen ja J. Inborr yhdessä 1905–1913, H. Wingren 1913-1916, Johan Erik Söderman 1916–1922, H. Wingren uudelleen 1922–1930 ja tämän jälkeen Alfred Lindell. 1930-luvulla seurakuntaan kuului 118 jäsentä.Edén 1931, s. 333 Seurakunnalla on ollut myös elävää toimintaa Pännäisten asemakylässä. Pännäisten ensimmäinen baptisti oli Erik Mattson. Rouva Mia Marklund (os. Heikel) piti kylässä pyhäkoulua useiden vuosien ajan, ja heidän kotinsa avattiin baptistien kokouksille. 1930-luvulla Pännäisten ryhmän pyhäkouluun osallistui 65 oppilasta. Pännäisten Betel-kirkko vihittiin käyttöön vuonna 1921. == Saron-kirkko == Seurakunta omisti oman rukoushuoneen 1880-luvulta lähtien, mutta laajentuva toiminta vaati suurempia tiloja. Saron-kirkko vihittiin käyttöön 24. elokuuta 1930. Kirkossa on istumapaikkoja noin 300 hengelle ja pienempi kirkkosali noin 100 hengelle. Kirkon yhteydessä on ollut myös neljän huoneen asunto pastorin käyttöön. == Seurakunnan johtajat == * 1873–1875: Anders Niss * 1875–1885: Pette Stormåns * 1885–1905: Anders Niss * 1905–1913: J. Källman, Jakob Kårsen ja J. Inborr * 1913–1916: H. Wingren * 1916–1922: Johan Erik Söderman * 1922–1930: H. Wingren * 1942–1947: Alwar Edström * 1947–1950: Lennart Heimdahl * 1950: Villard Wallin * 1953–1955: Herbert Söderqvist * 1956–1959: Hugo Holmlund * 1961–1962: Hugo Holmlund * 1962–1966: Rurik Lindqvist * 1968–1974: Hans-Erik Jansson == Katso myös == * Baptismi Suomessa * Finlands svenska baptistsamfund * Pedersören seurakunta == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Pedersören seurakunnat Luokka:Suomen baptistiseurakunnat
Ihor Tereh’ov

Ihor Oleksandrovytš Tereh’ov (, ; s. 14. tammikuuta 1967) on ukrainalainen poliitikko, joka on toiminut Harkovan pormestarina marraskuusta 2021 lähtien. Tereh’ov syntyi Harkovassa. Vuonna 1990 hän valmistui Harkovan insinööri- ja rakennusinstituutista rakennusinsinööriksi pääaineenaan teollisuus- ja yhdyskuntarakentaminen, minkä jälkeen hän työskenteli instituutissa tutkimusharjoittelijana. Vuonna 1994 hän alkoi työskennellä teollisuusyritys Ukrkondytsionerilla, ja vuonna 1997 hänet nimitettiin harkovalaisen Kondytsioner-tehtaan hallituksen puheenjohtajaksi. Vuosina 1999–2006 Tereh’ov työskenteli Harkovan kaupunginhallinnossa. Vuoden 2006 parlamenttivaaleissa Tereh’ov oli ehdolla Verh’ovna Radaan Meidän Ukrainamme -puolueen listalla, muttei tullut valituksi. Saman vuonna hän valmistui kansallisen julkishallintoakatemian Harkovan alueinstituutista julkishallinnon maisteriksi. Maaliskuussa 2007 hänet nimitettiin Harkovan alueen valtionhallinnon varapäämieheksi. Huhtikuussa 2010 hänet nimitettiin Harkovan varapormestariksi ja syyskuussa 2015 ensimmäiseksi varapormestariksi. Vuonna 2015 Tereh’ov valittiin Harkovan kaupunginvaltuustoon Uudestisyntyminen- puolueen () listalta. Syyskuussa 2020 hänet valittiin valtuustoon Hennadi Kernesin puolueesta Kernesin blokki – Menestyvä Harkova (). Hänet valittiin joulukuussa valtuuston sihteeriksi. Samassa kuussa hänet nimitettiin virkaatekeväksi pormestariksi Hennadi Kernesin kuoltua COVID-19-tautiin. Lokakuussa 2021 hänet valittiin Harkovan pormestariksi, jossa virassa hän aloitti marraskuussa 2021. Tereh’ov ei osaa ukrainaa vaan käyttää julkisissa esiintymisissäkin venäjää; hän on kuitenkin luvannut opetella ukrainaa. Marraskuussa 2022 Tereh’oville langetettiin 3400 hryvnian sakko, koska hän oli käyttänyt televisiolähetyksessä venäjää. Tereh’ov kertoi käyttävänsä virallisissa yhteyksissä ukrainaa mutta harkovalaisten kanssa kommunikoidessaan venäjää. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Ukrainalaiset poliitikot
Matkun työväentalo

Matkun työväentalo oli Forssan kaupungin Matkun kylässä sijainnut työväentalo. Matku on kuulunut aiemmin myös Urjalan ja Koijärven kuntiin. ==Historiaa== Matkun työväenyhdistys perustettiin vuonna 1907; myöhemmin se vaihtoi nimensä Ylikylän työväenyhdistykseksi. Talo valmistui syksyllä 1909. Sen vihkiäisissä syntyi tappelu, josta uutisoitiin laajasti. Kihlakunnanoikeus tuomitsi myöhemmin tapauksesta kolme miestä sakkoihin rauhanhäirinnästä. Kesällä 1938 yhdistys järjesti talollaan arpajaisjuhlat, joiden ohjelmassa oli muun muassa lausuntaa, laulua, puhe ja kansankilpailuja. Illalla oli lisäksi tanssit. Syyskuussa 1939 talon vahtimestarin asuntoon murtauduttiin ja sieltä vietiin rahaa ja arvoesineitä. 1930-luvun lopun jälkeen talon vaiheista ei ole tietoa. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Forssan rakennukset ja rakennelmat
Purmon baptistiseurakunta

Purmon baptistiseurakunta (, aik. Överpurmo baptistförsamling) eli Zionkyrkan on kesällä 1874 perustettu baptistiseurakunta Pedersören Purmossa. Seurakunnan tilat sijaitsevat Yli-Purmossa osoitteessa Yli-Purmontie 280. Seurakunnan puheenjohtaja on Rabbe Ede. Purmon baptistiseurakunta on menestynyt verrattain hyvin ja suuria herätyksiä on ollut seurakunnassa useaan otteeseen.Edén 1931, s. 336–337 == Historia == Purmolaiset saivat ensimmäisen kosketuksen baptismiin 1872, kun ruotsalainen saarnaaja H. O. Lindgren piti kokouksia muun muassa Lassfolkilla. Seuraavana vuonna neljä purmolaista kastatti itsensä joko Pietarsaaressa tai Forsbyssä ja perustettiin Överpurmon baptistiseurakunta. Seurakunta perustettiin alkukesällä 1874 ja tuolloin Purmossa kastettiin 74 henkeä. Seurakunta perustettiin Johan Sundqvistin, Anders Nissin ja Johan Kasénin toimesta. Seurakunta jakaantui vuonna 1878 läntiseen (Överpurmo) ja itäiseen (Österpurmo) seurakuntaan. Baptistiseurakunta rakensi Sandnabban rukoushuoneen 1885–1886 ja tuolloin tilaa oli 300 henkilölle. Vuonna 1914 yhteyteen rakennettiin pastorin asunto. Tilat remontoitiin vuonna 1928. Storbackan kappeli rakennettiin vuosina 1923–1926. Vuonna 1930 seurakunnan jäsenmäärä oli 159 ja seurakunnan pyhäkouluihin osallistui 80 oppilasta. Vuonna 1932 Österpurmon baptistiseurakunta lakkautettiin ja nimeksi vakiintui Purmon baptistiseurakunta. Jäsenmäärä oli 1900-luvulla reilut 100, korkeimmillaan vuonna 1972 jopa 186 henkeä. == Seurakunnan johtajat == Seuraavat henkilöt ovat toimineet Purmon baptistiseurakunnan johtajina:Sundqvist 1974, s. 52 * 1874–1910: Johan Sundqvist * 1911–1912: Nils Funke * 1914–1917: Axel Sundqvist * 1918–1920: Edwin Jawerth * 1921: Axel Sundqvist * 1921–1922: Ilmari Laurell * 1923–1924: Herman Granroth * 1926–1927: Frithiof Sundell * 1927–1929: Emil Nylund * 1930–1932: Frithiof Sundell * 1934–1937: Samuel Klemetz * 1939–1941: Reinhold Nylund * 1941–1945: Edvin Svanbäck * 1946–1953: Alef Wikström * 1954–1956: Tor Smith * 1956–1957: Rafael Edström * 1957: Roy Holmlund * 1958–1965: Max Söderberg * 1966–1968: Tor Smith * 1968– Nils-Erik Wikström == Katso myös == * Baptismi Suomessa * Finlands svenska baptistsamfund * Pedersören seurakunta == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Pedersören seurakunnat Luokka:Suomen baptistiseurakunnat Luokka:Purmo
Puumerietanat

Puumerietanat (Dendronotidae) on vapaakiduskotiloihin kuuluva nilviäisheimo. Heimon lajeja tavataan merivesistä. == Taksonomia ja anatomia == Puumerietanat jaetaan kolmeen sukuun ja lajeja on 30. Heimon lajien ruumiinmuoto on pitkänomainen ja suurimmillaan lajit voivat kasvaa 30 cm pitkiksi. Ruumiin manttelista lähtee useita haarautuneita ulokkeita eli rinoforeja. Puumerietanoiden sulkamaiset kidukset sijaitsevat ruumiin takaosassa. ==Levinneisyys ja elintavat== Puumerietanoita tavataan maailmanlaajuisesti niin lämpimissä kuin kylmissäkin vesissä aina 3 000 metrin syvyyteen asti. Niiden ravintoa ovat polyyppieläimet, monisukasmadot ja meritähdet. == Lähteet == Luokka:Vapaakiduskotilot
Junípero Serra

Junípero Serra (24. marraskuuta 1713 Petra, Mallorca – 28. elokuuta 1784 Monterey, Kalifornia) oli espanjalainen fransiskaanipappi ja lähetyssaarnaaja. Hänet tunnetaan "Kalifornian apostolina". ==Elämä ja ura== Serra liittyi fransiskaanijärjestöön vuonna 1730, vihittiin papiksi, sai teologian tohtorin arvon ja vuonna 1738 opetti filosofiaa Palmassa. Vuonna 1750 hän saapui Méxicoon lähetystyöhön intiaanien pariin ja palveli ensin Sierra Gordan lähetysasemilla Querétarosta pohjoiseen vuosina 1750–1758, jossa hän oppi pame-intiaanien kielen ja käänsi sille katekismuksen, ja sitten Meksikon eteläisessä keskiosassa vuosina 1758–1767. Vuonna 1767 Espanjan hallitus karkotti jesuiitat Ala-Kaliforniasta. Fransiskaanit määrättiin ottamaan vastuulleen lähetystyö, ja vuonna 1769 isä Junipero nimitettiin työn johtakasi. Vuoden 1769 alussa hän oli mukana Gaspar de Portolán retkellä Ylä- Kaliforniaan. Matkalla 14. toukokuuta hän perusti San Fernando de Velicatá -lähetysaseman Ala-Kaliforniaan. Hän perusti 16. heinäkuuta 1769 San Diegon lähetysaseman, ensimmäisen nykyisen Kalifornian osavaltion alueelle. Vuosina 1770–1782 hän perusti kahdeksan muuta kalifornialaista lähetysasemaa: San Carlos Montereyssä vuonna 1770, San Antonio ja San Gabriel Los Angelesin lähellä vuonna 1771, San Luis Obispo vuonna 1772, Dolores San Franciscossa ja San Juan Capistrano vuonna 1776, Santa Clara vuonna 1777 ja San Buenaventura vuonna 1782. Serran työ auttoi vahvistamaan Espanjan valtaa Kaliforniassa. Hän kastoi ja konfirmoi siellä noin 5000 intiaania. Katolinen kirkko julisti Serran autuaaksi vuonna 1988 ja pyhimykseksi vuonna 2015. Serralle on lukuisia muistomerkkejä sekä Mallorcalla että Kaliforniassa. Hänen merkityksestään Kalifornian historiassa opetetaan Kalifornian kouluissa. ==Lähteet== Luokka:espanjalaiset papit Luokka:Fransiskaanit Luokka:Espanjalaiset pyhimykset Luokka:Lähetyssaarnaajat Luokka:Kalifornian historia Luokka:Vuonna 1784 kuolleet Luokka:Vuonna 1713 syntyneet
Kärkölän työväentalo Metsäpirtti

Kärkölän työväentalo Metsäpirtti on Kärkölän kunnassa sijaitseva työväentalo. ==Historiaa== Kärkölän kirkonkylän työväenyhdistys perustettiin vuonna 1901, ja Järvelän Työväenyhdistys ry vuonna 1938. Nämä yhdistyivät myöhemmin. Kärkölän kirkonkylän työväenyhdistys rakensi ensimmäisen talonsa tontille, jolta se tuli myöhemmin häädetyksi. Tämä talo oli pystyssä vuoteen 1906 mennessä. Toinen tontti saatiin ostettua vaikeuksien jälkeen kirkonkylästä. Toinen talo oli vuonna 1931 vielä keskeneräinen: siitä puuttui juhlasali. Vuonna 1932 talon ovet naulattiin kiinni; asialla olivat luultavasti Lapuanliikkeen kannattajat. Ilmeisesti talo ei koskaan tullut aivan valmiiksi asti, ja yhdistyksen toimintakin oli 1930-luvulla hiljaista. Järvelän työväenyhdistys ryhtyi talon hankintaan heti perustamisensa jälkeen vuonna 1938. Kirkonkylään aiemmin rakennettu talo oli kuitenkin myös yhä olemassa, sillä sitäkin harkittiin iltamien pitopaikaksi syksyllä 1938. Vuonna 1939 yhdistys järjestikin kirkonkylän talolla vaalijuhlan. Vuonna 1939 yhdistys sai kunnalta vuokrattua tontin. Yhdistys tiedusteli sosialidemokraattiselta piiriltä mahdollisuutta saada kirkonkylän työväentalolta rakennusaineita tanssilavaa varten. Talo siis oli ilmeisesti päätynyt piirin haltuun. Rakennushanke kuitenkin hidastui sodan syttymisen vuoksi. Vuonna 1941 tehtiin päätös ”periaatteessa yhtyä Kärkölän kk:n yhdistyksen kanssa”, eli myös tämä vanha yhdistys oli edelleen olemassa. Yhdistyminen saatettiin loppuun sotien jälkeen, vuonna 1945 tai 1946. Nimeksi tuli Kärkölän Työväenyhdistys ry. Vuonna 1946 yhdistys rakensi tanssilavan. Lavan kanssa samalle tontille rakennettiin vuonna 1947 rakennus, joka kulki nimellä ”voimistelusali”. Nykyään se tunnetaan työväentalo Metsäpirttinä. Vuonna 1952 se katettiin tiilillä. Nykyään (2022) Metsäpirtin ja lavan omistaa Kärkölän Demarit ry, ja molempia vuokrataan. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Kärkölän rakennukset ja rakennelmat
Lapinlahti (Sakkola)

Lapinlahti on kylä entisessä Sakkolan kunnassa Karjalankannaksella Neuvostoliitolle luovutetulla alueella. == Historia == Lapinlahti on ollut asuttu jo ainakin rautakaudella. Ensimmäiset kaivaukset alueella tehtiin vuosina 1910 - 1911. == Lähteet == Luokka:Sakkolan kylät
Benedikt Gröndal

Benedikt Sigurðsson Gröndal (7. heinäkuuta 1924 – 20. heinäkuuta 2010) oli islantilainen sosiaalidemokraattinen poliitikko, joka toimi Islannin pääministerinä vuosina 1979–1980 ja ulkoministerinä vuosina 1978–1980. Benedikt syntyi Hvilftin tilalla lähellä Flateyriä Länsivuonoilla. Hän opiskeli historiaa Harvardin yliopistossa ja valmistui vuonna 1946. Kesällä 1947 hän suoritti jatko-opintoja Oxfordin yliopistossa. Hän toimi sosiaalidemokraattien Alþýðublaðið-lehden urheilutoimittajana vuosina 1938–1943 ja uutisjohtajana vuosina 1946–1950. Vuosina 1951–1958 hän toimi Samvinnan-lehden päätoimittajana ja vuosina 1959–1969 Alþýdublaðiðin päätoimittajana. Vuosina 1950–1954 Benedikt istui Reykjavíkin kaupunginvaltuustossa. Hänet valittiin Alþingiin vuonna 1956. Vuosina 1959–1971 hän toimi Alþingin alahuoneen ensimmäisenä varpauhemiehenä ja vuonna 1974 toisena varapuhemiehenä. Vuonna 1974 hänet valittiin sosiaalidemokraattisen puolueen puheenjohtajaksi. Syyskuussa 1978 hänet nimitettiin ulkoministeriksi ja lokakuussa 1979 pääministeriksi. Hän toimi kummassakin virassa helmikuuhun 1980 asti. Alþingissa hän istui vuoteen 1982 asti. Vuosina 1982–1987 Benedikt toimi Islannin suurlähettiläänä Ruotsissa, vuosina 1987–1989 Lähi-idässä ja vuosina 1989–1991 YK:ssa. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet Luokka:Islannin pääministerit
Lappilan työväentalo

Lappilan työväentalo on Kärkölän kunnan Lappilan kylässä sijaitseva työväentalo. ==Historiaa== Lappilan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Talo valmistui vuonna 1908, ja sitä laajennettiin vuonna 1927. Rakennuspuut saatiin lahjoituksina, rahaa rakennustöitä varten hankittiin keräyksillä. Talo on edelleen (vuonna 2022) Lappilan työväenyhdistyksen omistuksessa, ja sitä vuokrataan erilaisia tilaisuuksia, kuten perhejuhlia, varten. ==Toimintaa työväentalolla== Talolla toimi 1930-luvun alussa muun muassa nuoriso-osasto, voimistelu- ja urheiluseura sekä torvisoittokunta. Voimistelu- ja urheiluseura Nousu perustettiin vuonna 1920. Jo sitä ennen oli toiminut Lappilan Työväenyhdistyksen Voimistelu- ja urheiluseura Toverit. Seuran jäsenet harjoittelivat työväentalon yläkerrassa painia oljista valmistetuilla painimatoilla. Seuran toiminta loppui 1980-luvun alussa. Vuonna 1991 pidettiin ”herättävä kokous” työväentalolla. Toiminta ei kuitenkaan enää palannut työväentalolla vaan jatkui muualla. 1980-luvulla talolla järjestettiin kokouksia, tansseja, urheiluharjoituksia ja juhlia. ==Rakennus== Talo on yksikerroksinen, joskin siinä on myös pieni, yhden huoneen yläkerta. Sen pinta-ala on 200 m². Talo on hirsirunkoinen, vuoraamaton ja punaiseksi maalattu. Vuonna 1956 talon pärekatto vaihdettiin peltiseksi ja sisäseinien pahvi paneeliin. Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, eteinen, painihuone, vaatesäilö, yhden huoneen ja keittiön asunto sekä yläkerran pieni huone. 1980-luvun alussa siellä oli vesijohto muttei viemäriä tai wc:tä. Taloa on myöhemmin korjattu Museoviraston ohjeiden mukaisesti. Korjauksiin on saatu valtionavustusta ainakin vuonna 2022, jolloin sitä myönnettiin ikkunoiden korjausta varten. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Kärkölän rakennukset ja rakennelmat
Jessica Huot

Jessica Renee Huot (s. 30. maaliskuuta 1983 Holyoke, Massachusetts, Yhdysvallat) on entinen Helsingfors Skridskoklubbia edustanut suomalais- yhdysvaltalainen taitoluistelija, erityisesti jäätanssija, parinaan Juha Valkama. Parilla on kolme Suomen-mestaruutta vuosilta 2002–2004 ja he osallistuivat samoina vuosina Euroopan-mestaruuskilpailuihin sijoituksin 21, 20 ja 18, sekä maailmanmestaruuskilpailuihin sijoituksin 26, 21 ja 28. Valmentajana toimi muun muassa Dmitri Kazarlyga.https://web.archive.org/web/20041015004050/http://www.isufs.org/bios/isufs00004560.htm Huot on sittemmin toiminut stunttina Shawn Levyn elokuvassa Seitsemän sietämättömän pitkää päivää (This Is Where I Leave You) vuodelta 2014. Hän on myös harjoittanut kumppaniensa kanssa taitorullaluistelua New York Ice Theatren ollessa suljettuna koronaviruspandemian vuoksi. Jessica Huot on suorittanut New Yorkissa yliopistotasoisen Master of Music -tutkinnon pianonsoitossa vuonna 2012. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset taitoluistelijat Luokka:Yhdysvaltalaiset taitoluistelijat Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1983 syntyneet
Ólafur Jóhannesson (poliitikko)

Ólafur Jóhannesson (1. maaliskuuta 1913 – 20. toukokuuta 1984) oli islantilainen edistyspuolueen poliitikko, joka toimi kahdesti Islannin pääministerinä sekä ulkoministerinä, oikeus- ja kirkollisministerinä sekä kauppaministerinä. Ólafur syntyi Stórholtissa, Fljótissa, Skagafjörðurissä. Hän opiskeli oikeustiedettä Islannin yliopistossa ja valmistui vuonna 1939. Asianajaja hänestä tuli vuonna 1942. Hän suoritti jatko-opintoja Tukholmassa ja Kööpenhaminassa vuosina 1945–1946. Hän työskenteli lakimiehenä ja tilintarkastajana Islannin osuuskuntien liitossa sekä asianajajana. Vuosina 1947–1978 hän toimi oikeustieteen professorina Islannin yliopistossa. Vuosina 1949–1971 hän toimi varatuomarina Islannin korkeimmassa oikeudessa. Ólafur istui parlamentissa eli Alþingissa vuosina 1959–1984. Vuonna 1960 hänet valittiin edistyspuolueen varapuheenjohtajaksi, vuonna 1968 puheenjohtajaksi, jona hän toimi vuoteen 1979 asti. Vuonna 1971 hänet nimitettiin pääministeriksi sekä oikeus- ja kirkollisministeriksi. Pääministerin virassa hän toimi vuoteen 1974 asti, jolloin hänet nimitettiin kauppaministeriksi. Hän toimi oikeus- ja kirkollisministerinä sekä kauppaministerinä vuoteen 1978 asti, jolloin hänet nimitettiin uudelleen pääministeriksi, jossa virassa hän toimi vuoteen 1979 asti. Vuosina 1980–1983 hän toimi ulkoministerinä. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 1984 kuolleet Luokka:Islannin pääministerit
Argentiinan ralli 1996

Argentiinan ralli 1996 (viralliselta nimeltään 16. Rally Argentina) oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1996. Kilpailu järjestettiin 4. - 6\. heinäkuuta 1996 Córdobassa. Kilpailu oli kauden viides ja sen kokonaispituus oli . == Tulokset == Sija Kuljettaja Kartanlukija Auto Aika Ero WRC WRC WRC WRC WRC WRC WRC 1 Tommi Mäkinen Seppo Harjanne Mitsubishi Lancer Evo III 5:48.42 0.0 2\. Carlos Sainz Luis Moya Ford Escort RS Cosworth 5:50.17 +1.35 3\. Kenneth Eriksson Staffan Parmander Subaru Impreza 555 5:53.21 +4.39 4\. Richard Burns Robert Reid Mitsubishi Lancer Evo III 5:56.43 +8.01 5\. Bruno Thiry Stéphane Prévot Ford Escort RS Cosworth 5:57.07 +8.25 6\. Gilberto Pianezzola Loris Roggia Toyota Celica GT-Four 6:02.59 +14.17 7\. Piero Liatti Fabrizia Pons Subaru Impreza 555 6:04.03 +15.21 8\. Rui Madeira Nuno da Silva Toyota Celica GT-Four 6:05.09 +16.27 9\. Patrick Bernardini Catherine François Ford Escort RS Cosworth 6:09.20 +20.38 10\. Uwe Nittel Tina Thörner Mitsubishi Lancer Evo III 6:14.26 +25.44 Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: == Lähteet == Luokka:MM-rallikausi 1996 Luokka:Argentiinan ralli
Suomen Uuni

Suomen Uuni Oy oli nykyisin Helsinkiin kuuluvalla Malmilla ainakin 1930-luvulta 1960-luvulle toiminut valimo ja konepaja, jossa valmistettiin Vee-Vee- ja SU-merkkisiä tulisijoja: puuliesiä etupäässä suurkeittiöihin, saunankiukaita, muuripatoja, kamiinoita ja niiden savuhormeja ja muita varusteita. Yrityksen perustaja oli rakennusmestari Viktor Vikkula. Tehdas sijaitsi Malmin ja Tapanilan rajalla pääradan varressa, ilmakuvien perusteella nykyisen Malmin kauppatien ja Halmetien risteyksen tienoilla. Tehtaan myyntikonttori oli Helsingin keskustassa. Helmikuussa 1939 yrityksen vain vuotta aiemmin valmistunut, yläosaltaan puurakenteinen tehdasrakennus tuhoutui tulipalossa. ==Kesäduuni blues== Jussi Raittisen suomennoksessa Eddie Cochranin kappaleesta ”Summertime Blues” teinipoika harmittelee ”kun on pakko mennä duuniin / joka päivä koko kesän ajan tonne Suomen Uuniin”. Usein on luultu, että firmannimi on keksitty sanoitukseen vain hyvän loppusoinnun takia, mutta laulussa siis viitataan todelliseen yritykseen. Jussi Raittinen on kertonut keksineensä riimin nuorena kuulemastaan hokemasta: ”Missä oot duunissa? Suomen Uunissa. Missä oot töissä? Suomen Vöissä.” ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Suomen Uunin esitteitä ja hinnastoja digitoituina, Kansalliskirjasto. Luokka:Entiset suomalaiset teollisuusyritykset Luokka:Malmi
Torild Skogsholm

Torild Skogsholm (s. 18. lokakuuta 1959 Bodø) on norjalainen Venstren poliitikko. Hän toimi Norjan liikenne- ja viestintäministerinä vuosina 2001–2005. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Torild Skogsholm Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjan liikenneministerit Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kristin Krohn Devold

Kristin Krohn Devold (s. 12. elokuuta 1961 Ålesund) on norjalainen Høyren poliitikko. Hän on istunut suurkäräjillä vuosina 1993–2005 ja toiminut Norjan puolustusministerinä 2001–2005. Rumsfeld and Krohn Devold, Pentagon 2002.JPEG|Devold ja Yhdysvaltain puolustusministeri Donald Rumsfeld Pentagonissa vuonna 2002. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kristin Krohn Devold Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjan puolustusministerit Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Michael Mukasey

Michael Bernard Mukasey (s. 28. heinäkuuta 1941 New York, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen lakimies ja entinen liittovaltion tuomari, joka toimi Yhdysvaltain 81. oikeusministerinä presidentti George W. Bushin hallinnossa. Mukassey syntyi New Yorkissa vuonna 1941. Hän suoritti humanististen tieteiden kandidaatin tutkinnon Columbian yliopistosta vuonna 1963 ja oikeustieteiden kandidaatin tutkinnon Yalen yliopistosta vuonna 1967. Hän työskenteli lakimiehenä New Yorkissa 20 vuotta, joista neljä vuotta tuomarin avustajana New Yorkin eteläisessä piirikunnassa. Presidentti Ronald Reagan asetti Mukaseyn heinäkuussa 1987 ehdokkaaksi New Yorkin eteläisen piirikunnan oikeuden tuomariksi, ja senaatti hyväksyi Mukaseyn valinnan marraskuussa, ja hänet asetettiin virkaan. Hän toimi tehtävässä kahdeksantoista vuotta, josta ylimpänä tuomarina maaliskuusta 2000 heinäkuuhun 2006. Syyskuussa 2007 presidentti George W. Bush asetti Mukasseyn ehdokkaakseen oikeusministeri Alberto Gonzalesin seuraajaksi. Senaatti vahvisti Mukasseyn valinnan marraskuussa 2007. Mukassey toimi oikeusministerinä tammikuuhun 2009 eli presidentti George W. Bushin virkakauden loppuun saakka. == Lähteet == Luokka:George W. Bushin hallituksen jäsenet Luokka:Yhdysvaltain oikeusministerit Luokka:Yhdysvaltalaiset republikaanipoliitikot Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Geir Hallgrímsson

Geir Hallgrímsson (16. joulukuuta 1925 – 1. syyskuuta 1990) oli islantilainen itsenäisyyspuolueen poliitikko, joka toimi Islannin pääministerinä vuosina 1974–1978 ja kansanedustajana Alþingissa vuosina 1970–1983. Lisäksi hän toimi ulkoministerinä sekä Reykjavíkin pormestarina. Geir syntyi Reykjavíkissä. Hänen isänsä Hallgrímur Benediktsson oli kansanedustajana vuosina 1945–1949. Geir valmistui lakimieheksi Islannin yliopistosta vuonna 1948 ja suoritti jatko-opintoja oikeustieteessä ja taloustieteessä Harvardin yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa. Asianajaja hänestä tuli 1951, ja vuonna 1957 hän sai oikeuden toimia asianajajana korkeimmassa oikeudessa. Vuosina 1951–1959 hän työskenteli asianajajana. Vuonna 1954 hänet valittiin Reykjavíkin kaupunginvaltuustoon ja vuonna 1959 Reykjavíkin pormestariksi, jossa virassa hän toimi vuoteen 1972 asti. Vuonna 1970 Geir valittiin Alþingiin. Hän toimi itsenäisyyspuolueen varapuheenjohtajana vuosina 1971–1973 ja puheenjohtajana vuosina 1973–1983. Vuonna 1974 hänet nimitettiin pääministeriksi, jossa virassa hän toimi vuoteen 1978 asti. Jäätyään pois Alþingista vuonna 1983 hän toimi vuosina 1983–1986 ulkoministerinä. Vuodesta 1986 kuolemaansa asti hän toimi Islannin keskuspankin johtajana. == Lähteet == Luokka:Islannin pääministerit Luokka:Islannin ulkoministerit Luokka:Reykjavíkin pormestarit Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 1990 kuolleet
Ähtävän baptistiseurakunta

Ähtävän baptistiseurakunta () on kesällä 1874 perustettu Pedersören Ähtävällä toimiva baptistiseurakunta.Edén 1931, s. 342 Seurakunta kuuluu Finlands svenska baptistsamfund -kirkkokuntaan. Ähtävän baptistiseurakunnan toimintaan kuuluvat jumalanpalvelusten lisäksi rukoustilaisuudet, juhlat, QUNOS-kuoron toiminta sekä nuorisotoiminta. Seurakunnan rukoushuone sijaitsee Nådjärventien varressa Ähtävällä. Seurakunnan pastorina toimii Tommy Nyman. == Historia == Ähtävän baptistiseurakunta perustettiin kesällä 1874. Anders Niss kuuluu Ähtävän baptistiseurakunnan toiminnan käynnistäjiin. Seurakunnan ensimmäinen johtaja oli Johan Johansson Rådmans, joka toimi tehtävässä 23 vuoden ajan. Rådmansin koti toimi seurakunnan kokoontumispaikkana, kunnes kappeli valmistui vuonna 1889. Rådmansin aikana seurakunnassa oli suuria herätyksiä. Vuonna 1887 seurakuntaan kastettiin 42 jäsentä. Rådmansin jälkeen seurakunnan johtajana ovat toimineet G. Källmann (1897–1900), M. Esselström (1900–1903), I. A. Sundell (1903–1906), A. Eriksson (1906–1907), K. W. Nordlund (1907–1909), J. Rådmans ja E. Pettersson (1909–1914) ja heidän jälkeen J. Esselström. == Seurakunnan johtajat == * 1873–1897: Johan Johansson Rådmans * 1897–1900: G. Källman * 1900–1903: M. Esselström * 1903–1906: I. A. Sundell * 1906–1907: A. Eriksson * 1907–1909: K. W. Nordlund * 1909–1914: J. Rådmans ja E. Pettersson * J. Esselström * 1934–1936: Gustaf Uppgård * 1941–1945: Edvin Svanbäck * 1950–1953: Roy Holmlund * 1954–1956: Harald Westerlund * 1962–1967: Herbert Söderqvist * 1967–1970: Hugo Holmlund * 1970–: Mikael Lidman == Katso myös == * Baptismi Suomessa * Finlands svenska baptistsamfund * Pedersören seurakunta == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Pedersören seurakunnat Luokka:Suomen baptistiseurakunnat Luokka:Ähtävä
Lapinlahti (täsmennyssivu)

Lapinlahti voi tarkoittaa seuraavia: * Lapinlahti, kunta Pohjois-Savossa * Lapinlahti, merenlahti ja sitä ympäröivä osa-alue Helsingissä * Lapinlahden sairaala, Helsingin Lapinlahdessa vuosina 1841–2008 toiminut mielisairaala * Lapinlahti, kylä Savonlinnassa * Lapinlahti, kylä Sakkolassa luovutetulla alueella.
Jóhann Hafstein

Jóhann Hafstein (19. syyskuuta 1915 – 15. toukokuuta 1980) oli islantilainen itsenäisyyspuolueen poliitikko, joka toimi Islannin pääministerinä vuosina 1970–1971. Jóhann syntyi Akureyrissä. Hän valmistui lakimieheksi Islannin yliopistosta vuonna 1938 ja suoritti vuosina 1938–1939 jatko-opintoja valtio- oikeudessa Lontoon yliopistossa sekä Tanskassa ja Saksassa. Vuosina 1939–1941 hän opetti kansainvälistä oikeutta ja yleistä oikeustiedettä Islannin kauppakorkeakoulussa. Vuosina 1952–1963 hän toimi pankinjohtajana. Jóhann istui kansanedustajana Alþingissa vuosina 1946–1978. Hänet nimitettiin syyskuussa 1961 oikeus- ja kirkollisministeriksi, terveysministeriksi ja teollisuusministeriksi, joissa viroissa hän jatkoi vuoden loppuun asti. Marraskuussa 1963 hänet nimitettiin uudelleen samoihin kolmeen ministerinvirkaan, joista terveysministerinä hän toimi vuoden 1970 alkuun asti. Heinäkuussa 1970 hänet nimitettiin pääministeriksi ja uudelleen oikeus- ja kirkollisministeriksi sekä teollisuusministeriksi; teollisuusministerinä hän toimi lokakuuhun 1970 asti ja muissa viroissa heinäkuuhun 1971 asti. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 1980 kuolleet Luokka:Islannin pääministerit
Riitta Pesola

Riitta Hannele Pesola (s. 6. tammikuuta 1965 Espoo) on suomalainen sellisti.Otavan Musiikkitieto A–Ö, uudistetun laitoksen 1. painos (1997), toim. Keijo Virtamo Pesola aloitti sellonsoiton opiskelun Kotkan seudun musiikkiopistossa ja jatkoi opintojaan Sibelius-Akatemiassa.Riitta Pesola City of Espoo Hänen opettajanaan oli Arto Noras. Lisäksi hän suoritti opintoja Zara Nelsovan johdolla New Yorkin Juilliard Schoolissa. Pesola pääsi Tapiola Sinfoniettan sellistiksi syksyn 1986 koesoitoissa, jotka olivat orkesterin kaikkien aikojen ensimmäiset. Hän voitti vuoden 1986 Turun sellokilpailun. Pesola on soittanut myös Suomalaisen kamariorkesterin muusikkona.Virolais- suomalainen kamariorkesteri musisoi juhlapäivänä Suomen-Viron instituutti Pesola on esiintynyt solistina ja tulkinnut runsaasti kamarimusiikkia erinäisissä kokoonpanoissa Suomessa ja kansainvälisesti. Hän on kamarimuusikkona toiminut muun muassa Trio Finlandian, Tapiola Sinfoniettan jousikvartetin ja Mitos Ensemblen jäsenenä. Pesola meni naimisiin viulisti Timo Holopaisen kanssa. Hänellä on lapsia. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset sellistit Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Horodok (Lvivin alue)

Horodok () on kaupunki Ukrainan Lvivin alueen Lvivin piirissä. Horodok sijaitsee 28 kilometriä piiri- ja aluekeskus Lvivistä länteen. Kaupungin kautta kulkee Lvivistä Puolan rajalle vievä valtatie M11. Horodokissa on rautatie- ja linja-autoasema. Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 16 158 asukasta vuoden 2021 alussa. Vuonna 2001 väkiluku oli 16 082\. Tuolloin 96 prosenttia asukkaista oli etniseltä taustaltaan ukrainalaisia, minkä lisäksi on puolalaisia ja venäläisiä. Ensimmäinen kirjallinen maininta nimellä Solianyi Horodok on vuodelta 1213. Paikkakunnan nimi tarkoittaa poisaitaamista ja viittaa linnoitettuun asutukseen. Magdeburgin kaupunginoikeudet se sai vuonna 1389. Ukrainan neuvostotasavallassa se nimettiin kaupungiksi vuonna 1939. Horodok on Ukrainan vuonna 2020 tehdyn aluehallintouudistuksen jälkeen kuulunut Lvivin piiriin. Sitä ennen se oli vuodesta 1940 lähtien Horodokin piirin hallintokeskus. Paikkakunta oli piirikeskus jo Itävalta-Unkarissa vuodesta 1867 alkaen. Пам'ятник жертвам репресій, вид на площу.jpg|Keskusta-aukio, vasemmalla roomalaiskatolinen Pyhän Ristin kirkko. Horodok Lviv Obl Town Hall.jpg|Kaupungintalo. The premises of the district state administration in the town of Horodok.jpg|Piirihallinnon rakennus. John the Baptist Church Horodok(LvivOblast) 01.JPG|Johannes Kastajan kirkko. Annunciation church, Horodok (01).jpg| Marian ilmestyksen kirkko. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Lvivin alueen kaupungit Luokka:Lvivin piiri
Aymen Benabderrahmane

Aymen Benabderrahmane (; s. 30. elokuuta 1966) on algerialainen poliitikko, joka toimii maansa pääministerinä kesäkuusta 2021 alkaen. Ennen pääministeriyttään hän oli valtionvarainministeri, ja sitä ennen monissa tärkeissä taloushallinnon viroissa 20 vuoden ajan. Presidentti Abdelmadjid Tebboune nimitti hänet hallituksen muodostajaksi edellisen pääministerin erottua. Maa oli talouskriisissä, jota COVID-19 pandemia oli pahentanut. Benabderrahmanen hallitukseen tuli useita edellisen presidentin Abdelaziz Bouteflikan kaudella palvelleita ministereitä, jotka eivät olleet tuolloin nauttineet suosiota. Hallituksen takana on kuitenkin parlamentin laaja enemmistö. == Lähteet == Luokka:Algerian pääministerit Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lerums Tidning

Lerums Tidning (lyh. LT) on ruotsalainen vuonna 1969 perustettu ilmaisjakelulehti, jonka kotikunta on Lerum. Se ilmestyy keskiviikkoisin ja jaetaan kaikkiin kunnan noin 20 000 kotitalouteen. Lehti kuuluu Stampen Media -konserniin. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Lehden verkkosivut Luokka:Ruotsalaiset ilmaisjakelulehdet Luokka:Lerumin kunta
Abdelaziz Djerad

Abdelaziz Djerad (; s. 1954) on algerialainen valtiotieteilijä ja poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä 2019–2021. Hän on opiskellut valtiotieteitä kotimaassaan ja Pariisissa, ja toimi opettajana ja johtajana Algerian hallintoalan oppilaitoksessa. Hän oli 1990-luvulla presidentin neuvonantaja, valtiosihteeri ja ulkoministeriön ylivaltiosihteeri vuoteen 2003, jolloin presidentti Abdelaziz Bouteflika siirsi hänet sivuun. Hänestä tuli Bouteflikan äänekäs kriitikko, joka kutsuttiin pääministeriksi Bouteflikan syrjäyttämisen jälkeen vuonna 2019. Djerad erosi vuoden 2021 vaalien jälkeen, kun parlamenttiin ei muodostunut enemmistön saavaa koalitiota. Hän jatkoi kuitenkin toimitusministeristön johdossa. == Lähteet == Luokka:Algerian pääministerit Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kostarikanvuoripalmu

Kostarikanvuoripalmu (Chamaedorea costaricana) on vuoripalmujen (Chamaedorea) sukuun kuuluva palmulaji. Lajin luonnollista esiintymisaluetta on Amerikan mantere. Kostarikanvuoripalmu on suosittu sisäkasvi sekä puutarhakasvi, sillä se sietää verrattain hyvin kylmää. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Kostarikanvuoripalmu (Chamaedorea costaricana) * iNaturalist: Chamaedorea costaricana * UniProt: Taxonomy - Chamaedorea costaricana * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Chamaedorea costaricana Luokka:Vuoripalmut
Hohtovuoripalmu

Hohtovuoripalmu (Chamaedorea metallica) on vuoripalmujen (Chamaedorea) sukuun kuuluva palmulaji. Sen luontaista levinneisyysaluetta on Meksiko. Hohtopalmu kasvaa vain noin 2–3-metriseksi, ja sen runko on noin 1,5 cm paksu. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Hohtovuoripalmu (Chamaedorea metallica) * iNaturalist: Chamaedorea metallica * UniProt: Taxonomy - Chamaedorea metallica * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Chamaedorea metallica Luokka:Vuoripalmut
Suippuvuoripalmu

Suippuvuoripalmu (Chamaedorea oblongata) on vuoripalmujen (Chamaedorea) sukuun kuuluva palmulaji. Lajia tavataan lähinnä Meksikossa ja Väli-Amerikassa. == Koko ja ulkonäkö == Suippuvuoripalmu kasvaa noin 1–3 metriä korkeaksi, ja sen runko on noin 1–2,5 cm paksu. Lehtiä on 3–8 kruunua kohti, ja ne ovat vihreitä ja 4–15 cm pitkiä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Suippuvuoripalmu – Chamaedorea oblongata * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Chamaedorea oblongata Luokka:Vuoripalmut Luokka:Uhanalaiset kasvit
Colchester (Vermont)

Colchester on kunta (town) Yhdysvalloissa Vermontin osavaltiossa. Sen väkiluku oli 17 524 vuonna 2020, ja se oli väkiluvultaan osavaltion neljänneksi suurin kunta. Kunta sijaitsee Chittendenin piirikunnassa, Champlainjärven itärannalla. Osavaltion suurin kunta, Burlington, sijaitsee suoraan Colchesterin eteläpuolella. Vermontin kansalliskaartin pääpaikka sjaitsee Colchesterissä. == Väestö == Vuonna 2020 Colchesterin 17 524 asukkaasta valkoisia oli 87,7 %, aasialaisia 3,3 %, mustia 2,5 %, alkuperäisasukkaita 0,2 % ja Tyynenmeren alkuperäisasukkaita 0,1 %. Asukkaista 0,6 % kuului johonkin muuhun rotuun ja 5,7 % asukkaista kuului kahteen tai useampaan rotuun. Asukkaista 9,2 % puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 7,9 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Vermontin kunnat
Kaislavuoripalmu

Kaislavuoripalmu (Chamaedorea seifrizii) on vuoripalmujen (Chamaedorea) sukuun kuuluva palmulaji. Lajia tavataan luontaisesti Väli-Amerikassa. == Koko ja ulkonäkö == Kaislavuoripalmu muistuttaa hyvin paljon bambuja, ja englanniksi vuoripalmut tunnetaankin nimellä "bamboo palm". Kaislavuoripalmut kasvavat monesti tiheässä rykelmässä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Kaislavuoripalmu (Chamaedorea seifrizii) * iNaturalist: Chamaedorea seifrizii * UniProt: Taxonomy - Chamaedorea seifrizii * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Chamaedorea seifrizii Luokka:Vuoripalmut
Giovanni Sgambati

thumb|upright|Giovanni Sgambati Giovanni Sgambati (28. toukokuuta 1841 Rooma – 14. joulukuuta 1914 Rooma) oli italialainen pianisti, säveltäjä ja kapellimestari.Giovanni Sgambati Britannica == Elämä ja ura == Sgambati opiskeli pianonsoittoa Franz Lisztin johdolla Roomassa ja jatkoi pianonsoiton opintojaan Saksassa, johon muutti Lisztin avullaGiovanni Sgambati Naxos. Hän tutustutti italialaista yleisöä saksalaiseen musiikkiin, joka siihen mennessä oli suurilta osin sivuutettu Italiassa. Sgambati esitti muiden muassa Johann Sebastian Bachin, Ludwig van Beethovenin ja Robert Schumannin teoksia. Hän teki soitollaan huomattavan vaikutuksen Lisztiin.Giovanni Sgambati Forte- Piano-Pianissimo Sgambati edisti Giuseppe Martuccin kanssa sinfonisen ja muun instrumentaalisen musiikin palaamista suosioon Italiassa 1800-luvun jälkipuoliskolla. Tämä heikensi oopperan hallitsevaa asemaa Italian musiikkielämässä. Sgambati johti Beethovenin Eroica-sinfonian Italian- ensiesityksen vuonna 1867. Hän johti Italian-ensiesitykset myös muun muassa Beethovenin seitsemännestä sinfoniasta ja sellaisista aikansa teoksista kuin Lisztin Dante-sinfoniasta ja Christus-oratoriosta. Sgambati perusti viulisti Ettore Pinellin kanssa Liceo musicale di Santa Cecilia -oppilaitoksen ja soitinmusiikin hyväksi työskennelleen Società Orchestrale Romanan. Jälkimmäisen suojelijaksi tuli vuonna 1874 kuningatar Margherita. Myöhemmät vuotensa Sgambati omisti opetustyölle. Sgambati esiintyi 1882–1903 konserttikiertueilla Englannissa, Ranskassa, Hollannissa ja Saksassa ja viimeisellä konserttimatkallaan 1903 Venäjällä ja Suomessa. Hän suhtautui myönteisesti suomalaiseen musiikkiin.Sgambati, Giovanni, Tietosanakirja. Osa 8, palsta 1163. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1917Giovanni Sgambati (muistokirjoitus), Helsingin Sanomat 29.12.1914 s. 5 Helsingissä vieraillessaan hän esiintyi Helsingin yliopiston juhlasalissa 23. lokakuuta 1903 pianistina ja orkesterin johtajana lähes täydelle salille.Giovanni Sgambatin konsertti, Uusi Suometar 24.10.1903 s. 4 Kun Sibeliuksen 1. sinfonia esitettiin menestyksekkäästi Italiassa, Sgambati lähetti sähketervehdyksen Sibeliukselle.Ulkomailta, Uusi Säveletär 1.5.1914 NO 5 s. 76 == Musiikki == Richard Wagner järjesti Mainzissa Sgambatin ensimmäisten kamarimusiikkiteosten (pianokvintetot f-molli op. 4 ja B-duuri op. 5) julkaisun esittelemällä ne Schott-kustantamolle. Sgambatin muuta kamarimusiikkituotantoa edustaa jousikvartetto. Hän sävelsi myös requiemin (Messa da Requiem), Jorge Boletin levyttämän pianokonserton (g-molli, op. 15), kaksi sinfoniaa, pianokappaleita ja lauluja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: nuotteja Luokka:Italialaiset säveltäjät Luokka:Italialaiset pianistit Luokka:Italialaiset kapellimestarit Luokka:Vuonna 1841 syntyneet Luokka:Vuonna 1914 kuolleet
Salpakankaan koulu

Salpakankaan koulu on Hollolan kuntakeskuksessa sijaitseva peruskoulu. Oppilaita koulussa on noin tuhat. Luokkien 1–9 lisäksi koulussa on esiopetus sekä perusopetukseen valmistava opetus. Vuosiluokilla 3–9 on musiikkipainoitteinen vaihtoehto, johon haetaan pääsykokeella. Salpakankaan koulurakennukset ovat valmistuneet vuosina 2012–2016. Vanha koulurakennus jouduttiin purkamaan sisäilmaongelmien vuoksi. == Lähteet == Luokka:Suomen peruskoulut Luokka:Hollola
Olli Ruottinen

Olli Albin Ruottinen (1. joulukuuta 1934 Liperi – 3. toukokuuta 1986 Vantaa) oli suomalainen huilisti ja nokkahuilisti.Otavan Musiikkitieto A–Ö, uudistetun laitoksen 1. painos (1997), toim. Keijo VirtamoRuottinen, Olli Kansalliskirjasto Ruottinen opiskeli muiden muassa Reino Veijalaisen ja Juho Alvaksen johdolla. Hänellä oli myös kansakoulunopettajan pätevyys. Ruottinen työskenteli vuosina 1964–1978 Vantaan musiikkiopiston rehtorina, vuosina 1977–1980 kouluhallituksen musiikkioppilaitosten ylitarkastajana ja vuosina 1980–1984 Helsingin konservatorion apulaisrehtorina. Hän teki pedagogisia julkaisuja, joihin kuului Rabbe Forsmanin kanssa laadittu Nokkela nokkahuilu: 100 soittotehtävää vasta-alkajille (1982). Ruottinen erikoistui muusikkona vanhassa musiikissa käytettyihin puhallinsoittimiin. Hän perusti vuonna 1967 Sonores Antiqui -kokoonpanon ja oli siitä lähtien sen jäsenenä. Ruottisen poika on sellisti Roi Ruottinen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset huilistit Luokka:Suomalaiset musiikkipedagogit Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 1986 kuolleet
Roi Ruottinen

Roi Ruottinen (s. 1971) on suomalainen sellisti.Otavan Musiikkitieto A–Ö, uudistetun laitoksen 1. painos (1997), toim. Keijo Virtamo Ruottinen aloitti sellotunneilla käymisen 4-vuotiaana Vantaan musiikkiopistossa, jossa häntä opetti Teppo Tuominen. Hänet hyväksyttiin Sibelius-Akatemiaan vuonna 1990 korkeimmalla mahdollisella pistemäärällä.Roi Ruottinen Turun filharmoninen orkesteri Vuonna 1994 Ruottinen voitti Turun sellokilpailussa ensimmäisen palkinnon jaetusti Susanna Mälkin kanssa. Samana vuonna hän suoritti sellonsoiton A-kurssinsa Martti Rousin luokalla erinomaisin arvosanoin. Vuosina 1995–1996 Ruottinen täydensi opintojaan Tanskan kuninkaallisessa musiikkikonservatoriossa Torleif Thedéenin luokalla. Hän voitti oppilaitoksen solistikilpailun ja pääsi palkinnoksi Tivoliin tulkitsemaan Ludwig van Beethovenin Kolmoiskonserton sellosoolo-osuuden. Vuonna 1999 Ruottinen voitti Suomen Säveltäjät ry:n Uussoitto-kilpailun. Tämän myötä hän pääsi esiintymään monille festivaaleille Suomessa ja kansainvälisesti. Ruottista varten on sävelletty lukuisia uusia teoksia. Hänen yhteistyökumppaneihinsa ovat kuuluneet sellaiset säveltäjät kuin Kaija Saariaho, Krzysztof Penderecki, Helmut Lachenmann, Lotta Wennäkoski ja Uljas Pulkkis. Ruottinen on esiintynyt säännöllisesti eri orkestereiden solistina ja kamarimuusikkona. Esiintymisiä hän on tehnyt Suomen lisäksi muualla Euroopassa, Yhdysvalloissa, Japanissa, Kiinassa ja Etelä-Amerikassa. Ruottinen on tehnyt monia radio- ja televisionauhoituksia Suomessa ja muualla. Syksyllä 2012 hän aloitti työskentelyn Sibelius-Akatemian sellonsoiton lehtorina, ja syksyllä 2013 hänestä tuli Turun filharmonisen orkesterin soolosellisti. Hän on lisäksi johtanut mestarikursseja ja orkesterisoittovalmennusta Suomessa ja muualla Euroopassa. Ruottisen isä oli huilisti Olli Ruottinen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset sellistit Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt