EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Karvakehrääjät

Karvakehrääjät eli lehtikehrääjät (Lasiocampidae) on kehrääjämäisiin kuuluva perhosten heimo, josta tunnetaan noin 2200 lajia lajirunsauden ollessa suurin indoaustralialaisella alueella sekä Afrikassa. Palearktisella alueella lajeja tavataan 290 ja Euroopassa 39. == Piirteitä == Karvakehrääjät ovat enimmäkseen yöaktiivisia, joskin myös päivällä lentäviä lajeja on, ja vaihtelevat kooltaan keskikokoisista suuriin. Perhosen ruumis ja siipien tyviosat ovat tuuheakarvaiset. Siivet ovat suojaväriset ja niiden pohjaväri vaihtelee lajista riippuen vaaleankeltaisesta punaruskeaan ja tummanharmaaseen. Siipisuonitus on heimolle tunnusomainen. Naaraat ovat usein selvästi koirasta kookkaampia. Naaraiden siivet ovat pitemmät ja kapeammat, pohjaväriltään koirasta selvästi vaaleammat ja siipien kuviointi on vaaleampaa. Tuntosarvet ovat naarailla vain heikosti kampamaiset kun koiraalla kaksoiskampamaisuus erottuu selvästi. Naaraan takaruumiin kärjessä on monilla lajeilla tuuhea, pyöreä karvatupsu. Imukärsä on surkastunut tai puuttuu. Verkkosilmät ovat melko pienet ja karvaiset. Raajat ovat lyhyet ja tukevat.Nationalnyckeln till Sverges flora och fauna. Fjärilar: Ädelspinnare–tofsspinnare Lepidoptera: Lasiocampidae–Lymantriidae. ISBN 978-91-88506-58-0 s. 109 Aikuinen perhonen on hyvin lyhytikäinen. Koiras kuolee heti parittelun jälkeen ja naaraskin saatuaan munimisen päätökseen. Nuoret toukat hakeutuvat uusille elinpaikoille heittäytymällä erittämänsä silkkirihman varassa ilmavirtojen matkaan. Täysikasvuiset toukat ovat tyypillisesti isoja ja karvaisia, ja koteloitumispaikkaa etsivä toukka on usein tavallisin vaihe jossa karvakehrääjiä havaitsee. Toukkaa sekä koteloa ja sitä ympäröivää kotelokehtoa peittävät karvat voivat ihokosketuksessa aiheuttaa voimakkaan allergisen reaktion. == Lajit Suomessa == Karvakehrääjiin kuuluvia lajeja on tavattu Suomessa viisitoista, joskin muutamaa vain harhailijoinahttp://www.luomus.fi/elaintiede/hyonteiset/perhoset/5.htm . Systemaattisessa järjestyksessä lajit ovat *Hallakehrääjä Poecilocampa populi *Pihlajakehrääjä Trichiura crataegi *Koivukehrääjä Eriogaster lanestris *Tarharengaskehrääjä Malacosoma neustria (harhailija) *Niittyrengaskehrääjä Malacosoma castrense *Apilakehrääjä Lasiocampa trifolii *Tammikehrääjä Lasiocampa quercus *Heinähukka Macrothylacia rubi *Mäntykehrääjä Macrothylacia pini *Heinänorsu Euthrix potatoria *Kuutäplä Cosmotriche lobulina *Mustikkakehrääjä Phyllodesma ilicifolium *Pihlajanorsu Gastropacha quercifolia *Haapanorsu Gastropacha populifolia *Luumukehrääjä Odonestis pruni (harhailija) == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * * Kuvia toukista * Ruotsalaisia lajeja * Eurooppalaisia lajeja * Australialaisia lajeja Luokka:Karvakehrääjämäiset
Fredrik Adolf Jägerhorn

Fredrik Adolf Jägerhorn af Spurila, (2. toukokuuta 1760 Helsingin pitäjä – 23. joulukuuta 1817 Pernaja) oli suomalainen upseeri. Hänen vanhempansa olivat everstiluutnantti Fredrik Anders Jägerhorn ja Ulrika Sofia Brunow ja hänen veljensä everstiluutnantti Johan Anders Jägerhorn. Jägerhorn oli vapaaehtoisena Uudenmaan ja Hämeen rakuunarykmentissä 1767, kuninkaallisena paašina 1775. Savon kevyen jalkaväkirykmentin adjutantti hänestä tuli 6. kesäkuuta 1777, henkikaartin vänrikki 10. joulukuuta 1777, luutnantti ja adjutantti 17. huhtikuuta 1783, kapteeni 26. joulukuuta 1790 ja majuri 19. huhtikuuta 1795. Everstiksi hän nousi 16. marraskuuta 1799. Vuosina 1801–1808 hän oli värvätyn rykmentin komentaja. Rykmenttiä kutsuttiin hänen mukaansa ”Jägerhornin rykmentiksi”. Jägerhorn osallistui Kustaa III:n sotaan 1788–1790. Keväällä 1803 hänet komennettiin huolehtimaan Venäjän vastaisen rajan vartioimisesta Ahvenkoskesta Kelttiin (Keltis), samaten helmikuussa 1808. Suomen sodan alkaessa oli puolet Jägerhornin rykmentistä sijoitettuna Svartholmaan. Jägerhorn otti itse komennon rykmentin toisesta puoliskosta, joka sijoitettiin Viaporiin. Jägerhorn toimi Viaporiin alikomendanttina. Pettyneenä kuninkaan haluttomuuteen tulla apuun, kun venäläiset piirittivät Viaporin, ja todennäköisesti myös vanhemman veljensä itsenäisyyssuunnitelmien vaikutuksesta Jägerhorn tuki aktiivisesti pikkuserkkuaan, Viaporin komendanttia, Carl Olof Cronstedtia päätöksessä antautua. Jägerhorn joutui venäläisten sotavangiksi 1808. Hän antoi myöhemmin samana vuonna uskollisuudenvalansa tsaari Aleksanterille ja matkusti kesällä 1808 Pietariin, missä hän astui tsaarin palvelukseen. Vuonna 1810 Jägerhorn nimitettiin Kymenkartanon läänin maaherraksi, mutta hän sai tehtävästä vapautuksen jo 1812. Jägerhorn vietti viimeiset vuotensa Nykullan kartanossa Pernajassa, missä hän kuoli naimattomana 23. joulukuuta 1817. == Lähteet == * Hirn, Från Lantingshausen till Jägerhorn * Hirn, Turun Historiallinen Arkisto XIX, Fredrik Adolf Jägerhorn rykmentinpäällikkönä * Carpelan, Ättartavlor * Suomen Ritarihuone, Jägerhorniana Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Suomalaiset everstit Luokka:Suomenlinna Luokka:Vuonna 1760 syntyneet Luokka:Vuonna 1817 kuolleet
Yann Tiersen

Yann Tiersen (s. 23. kesäkuuta 1970) on ranskalainen muusikko ja säveltäjä, joka kansainvälisesti tunnetaan parhaiten Jean-Pierre Jeunet’n Amélie- elokuvaan säveltämästään musiikista. Tiersenin musiikille on tunnusomaista useiden eri instrumenttien käyttö sekä minimalistiset sävellykset, jotka sisältävät piirteitä eurooppalaisesta klassisesta musiikista ja ranskalaisesta kansanmusiikista. Tiersenin pääasiallisia soittimia ovat piano, harmonikka ja erityyppiset viulut, joiden lisäksi hän hyödyntää kappaleissaan muun muassa melodikaa, ksylofonia, äänirautapianoa, Ondes Martenotia, cembaloa ja kirjoituskonetta. == Elämäkerta == Tiersen syntyi Brestissä, Ranskassa vuonna 1970 ja sai klassisen musiikkikoulutuksen. Ennen ensimmäistä albumiaan hän sävelsi taustamusiikkia näytelmiin ja lyhytelokuviin. Tiersen menestyi Ranskassa vuonna 1998 julkaistuaan kolmannen albuminsa Le Phare, mutta kansainvälisesti tunnettu hänestä tuli vuonna 2001, jolloin Amélie-elokuvan soundtrack ilmestyi. Se sisälsi sekä Tiersenin vanhoja että uusia kappaleita. Tiersenin musiikkia on kuultu Amélien lisäksi monissa muissa ranskalaisissa elokuvissa, minkä lisäksi hän sävelsi saksalaisen Good Bye, Lenin! -elokuvan soundtrackin. Tiersenin levyillä osa kappaleista on instrumentaaleja, osa sisältää joko Tiersenin itsensä tai vierailevien artistien laulua. Hän on tehnyt yhteistyötä muun muassa Neil Hannonin (The Divine Comedy), Stuart A. Staplesin (Tindersticks), Jane Birkinin sekä Elizabeth Fraserin (Cocteau Twins) kanssa. Konserteissaan Tiersenillä on toisinaan säestävä orkesteri ja muita vierailevia esiintyjiä, toisinaan taas esitykset ovat pienimuotoisempia Tiersenin itse vuorotellessa eri soitinten välillä. == Diskografia == ===Studioalbumit=== *La Valse des monstres (1995) *Rue des cascades (1996) *Le Phare (1998) *Tout est calme (1999) *L'Absente (2001) *Les Retrouvailles (2005) *Dust Lane (2010) *Skyline (2011) *Infinity (2014) ===Soundtrackit=== *Le Fabuleux destin d'Amélie Poulain (2001) *Good Bye Lenin! (2003) *Tabarly (2008) ===Livealbumit=== *Black Session (1999) *C’était ici (2002) *On Tour (2006) ===DVD:t=== *La Traversée (2006) *On Tour (2006) ===Muut=== *Bästard & Tiersen (1998 - EP) *3 titres inédits au profit de la FIDH (2003) *Yann Tiersen & Shannon Wright (2004) == Aiheesta muualla == * Yann Tiersenin virallinen kotisivu * * * Luokka:Ranskalaiset muusikot Luokka:Ranskalaiset säveltäjät Luokka:Ranskanbelgialaiset Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vanhemman ja jälkeläisen välinen konflikti

Vanhemman ja jälkeläisen välinen konflikti on Robert Triversin vuonna 1974 esittelemä teoria, joka käsittelee aihetta voiko jälkeläinen vaikuttaa vanhempiensa häneen tekemiin investointeihin sisarusten kustannuksella. Voiko jälkeläinen tuottaa itseään suosivaa kohtelua, vaikka vanhemmat eivät haluaisi "suosikkeja" jälkeläistensä joukkoon, ja kannattaako jälkeläisen menetellä niin. Teoria rakentuu vahvasti itsekkään geenin -teorian pohjalle. Koska vanhempi on sukua yhtä paljon kaikille jälkeläisilleen, ei sillä pitäisi pelkästään geneettisin perustein olla suosikkeja. Jos vanhempi suosii jotakuta, pitäisi sen perustua odotettavissa olevien elinvuosien eroihin. Äiti, kuten kaikki muutkin yksilöt, on kuitenkin on kaksi kertaa enemmän "sukua" itselleen, kuin yhdellekään jälkeläiselleen. Itseään avuttomampiin yksilöihin itsensä kustannuksella investoimisen geenit voivat yleistyä geenivarastossa, vaikka hyötyjät jakavatkin ehkä vain osan investoijan geeneistä. Jos asiaa tarkastellaan jälkeläisen näkökulmasta, on se saman verran sukua sisaruksilleen kuin niiden äiti on. Geneettisesti yhden jälkeläisen suhde sisaruksiinsa on yhtä altruistinen kuin äitiinsä. Toisaalta jälkeläinen on taas geneettisesti kaksi kertaa enemmän "sukua" itselleen kuin yksikään sisaruksistaan. Se puolestaan johtaa siihen, että jälkeläinen haluaa äidin investoivan itseensä enemmän kuin sisaruksiinsa. Yleisesti lapsen pitäisi "ottaa" enemmän kuin oikeudenmukainen osuustensa parentaalisesta investoinninsta, mutta vain tiettyyn pisteeseen saakka. Piste saavutetaan, kun syntyneiden ja mahdollisesti syntymättömien sisarusten nettokustannukset ylittävät juuri puolet itselle ottamisen hyödystä. Koska vanhempi ja jälkeläinen jakavat geeneistään vain 1/2, kannattaa vanhemman jossain vaiheessa vieroittaa jälkeläinen ja investoida uuteen jälkeläiseen. Vanhemman kokonaiskelpoisuus siis laskee, mikäli se sitoutuu yhteen jälkeläiseen liian pitkäksi aikaa. Sen sijaan jälkeläisen ja vanhemman kesken asiasta on erimielisyyttä, koska jälkeläinen on saanut oikeudenmukaisen investoinnin vanhemman mielestä, mutta jälkeläinen tietenkin pyrkii jatkamaan vanhemman investointia itseensä niin pitkään kuin mahdollista. Vieroittaminen on vain yksi esimerkki vanhemman ja jälkeläisen välisistä kiistoista. Muita kiistoja voivat olla yksilön ja sen kaikkien syntymättömien sisarusten välinen taistelu, jossa vanhempi asettuu syntymättömien jälkeläistensä puolelle. Suorempi kilpailu puolestaan voi olla sisarusten taistelu nykyisistä investoinneista, esimerkiksi saman poikueen jäsenten kesken, jolloin vanhempi yleensä haluaa, että kilpailu on oikeudenmukaista. ==Katso myös== *Parentaalinen investointi ==Kirjallisuutta== *Trivers, R.L. (1974). Parent- offspring conflict. American Zoologist, 14, 249-264. ==Aiheesta muualla== *Parent-offspring conflict Google Scholarissa Luokka:Evoluutiobiologia
Aputykkivene Tampere

Aputykkivene Tampere (aiemmin Neva) oli Suomen merivoimien 1918 pavelukseen otettu Laatokan laivueen lippulaiva ja samalla sen suurin alus. Alus jouduttiin poistamaan palveluksesta heikon kunnon vuoksi 1930-luvun alussa, jolloin Laatokan laivueeseen ei jäänyt suurehkoa alusta.Leijonalippu merellä s. 41 Siinä oli vuonna 1918 kaksi 75 mm tykkiä, mutta sen jälkeen alukseen asennettiin vain muutamia konekivääreitä, koska kannen kunto ei enää sallinut tykkien asennusta. Alus oli pitkään ainoa Laatokalla ollut jääkulkuinen suomalaisalus, ja sen poiston jälkeen kesti aina vuoteen 1936 ennen kuin uusi tykkivene-kelirikkoalus Aallokas valmistui. Aputykkivene Tampere romutettiin Sortavalassa pian palveluksesta poistonsa jälkeen. ==Lähteet== * * ===Viitteet=== Tampere
Euroopanportugali

Euroopanportugali eli Portugalin portugali on toinen portugalin kielen perusmurteista (toinen on brasilianportugali). Sitä puhutaan Portugalin mantereella sekä Madeiralla ja Azoreilla. Euroopanportugali sai alkunsa Iberian niemimaalla latinan murteena, se on romaaninen kieli. Euroopanportugalia on pidetty Euroopassa nk. standardiportugalina. ==Euroopanportugali ja brasilianportugali== Euroopanportugalissa ja brasilianportugalissa on joitakin eroja. Murteiden ero on suunnilleen yhtä suuri kuin brittienglannin ja amerikanenglannin välillä. Monet euroopanportugalin muodot voivat olla Brasiliassa jo hieman vanhentuneita tai kirjallisia. ===Sanastollisia eroja=== Portugalissa on joitakin sanoja, jotka ovat Brasiliassa harvinaisia tai niitä ei tunneta siellä ollenkaan (kuitenkin monet brasilianportugalin sanat ymmärretään Portugalissa). Esimerkkejä sanastollisista eroista: brasilianportugali suomi euroopanportugali abacaxi ananas ananás abajur lamppu candeeiro aquarela vesiväri aguarela banheiro kylpyhuone casa de banho carta de motorista ajokortti carta de condução carteira de identidade henkilötodistus bilhete de identidade esparadrapo laastari adesivo ferrovia rautatie caminho-de-ferro gol maali (pelissä) golo Helsinque Helsinki Helsínquia jaqueta takki blusão ônibus bussi autocarro perua pakettiauto carrinha ===Oikeinkirjoituseroista=== Euroopanportugalin ja brasilianportugalin välillä on oikeinkirjoituserojakin, esimerkiksi ct:n kirjoittaminen (kirjoitetaan brasilianportugalissa pelkkänä t:nä), c:n kahdentuminen Portugalissa, hattuaksentin poistuminen oo-kirjainyhdistelmän toisesta o:sta Portugalissa, tai Brasilian hattuaksentin e:n päällä muuttuminen Portugalissa nousevaksi aksentiksi. Kuukausien nimet kirjoitetaan Portugalissa isolla, toisin kuin Brasiliassa. ===Fraasieroja=== Brasilia: Eu te amo! Portugali: Amo-te! (suomeksi: Rakastan sinua!) Brasilia: Me parece… Portugali: Parece-me… (suomeksi: Minusta näyttää…) Luokka:Portugalin murteet
Jälkiviini

Jälkiviiniksi nimitetään ortodoksisessa kirkossa varsinaisen ehtoollisen jälkeen kirkkokansalle tarjottavaa kuumalla vedellä laimennettua makeaa kirkkoviiniä, joka nautitaan pienen kirkkoleipäpalasen kanssa. Luokka:Ortodoksiset kirkolliset toimitukset
Saattaja Uisko

Saattaja Uisko (aiemmin CelticFoto : Vissersvaartuig O.119 "Celtic"Viitattu 25.1.2024) oli Suomen merivartiolaitoksen vartiolaiva, joka talvi- ja jatkosodassa oli Suomen merivoimissa saattajana. == Valmistus == Alus rakennettiin Belgiassa 1938 ulkomerikalastustroolariksi. == Palvelus == Suomen merivartiolaitos osti aluksen vartiolaivaksi, joka liitettiin sotatoimien alkaessa Suomen merivoimiin. Talvisodassa alus kuului sisaraluksensa kanssa Ahvenanmaan saaristossa toimineeseen saattolaivueeseen. Jatkosodassa alus liitettiin saattajalaivueeseen, jossa se osallistui sukellusveneentorjuntaan Suomenlahdella. Alus upposi 16. syyskuuta 1943 ollessaan Kerin majakan pohjoispuolella vartiotehtävissä sisaraluksensa Tursaan kanssa. Neuvostoliiton ilmavoimien lentokone ilmestyi pilvistä moottorit sammutettuina ja pudotti alusta kohti torpedon, joka osui aluksen ohjaushytin kohdalle ja katkaisi aluksen. Kahdeksan miehistön jäsentä kuoli ja yksi pelastui.Auvinen, Visa s. 163 ==Lähteet== * * === Viitteet === Luokka:Suomen merivartiolaitos Uisko
Fredrik Anders Jägerhorn

Fredrik Anders Jägerhorn af Spurila (11. heinäkuuta 1723 Kopilan kartano, Somerniemi – 25. marraskuuta 1801 Näsen kartano, Pernaja) oli suomalainen upseeri. Jägerhornin vanhemmat olivat kapteeni Johan Anders Jägerhorn (vanhempi) ja vapaaherratar Barbro Juliana von der Pahlen. Fredrik Anders oli Reinhold Johan Jägerhornin nuorempi veli. Jägerhorn oli Uudenmaan ja Hämeen läänin rakuunarykmentin vapaaehtoinen 1741, korpraali samana vuonna, kersantti 1743, furiiri 1747. Turun läänin jalkaväenrykmentin vänrikki 1749, luutnantti 1750. Uudenmaan ja Hämeen läänin rakuunarykmentin luutnantti 1750, staabin kapteeni 1752, rykmentin neljännesmestari 1762, kapteeni 1762, majuri 1765, Karjalan rakuunarykmentin komentaja 1767–1771 (skvadroonan ensimmäinen majuri). Jägerhorn sai lopuksi everstiluutnantin arvon erotessaan palvelusta 1771. Jägerhorn osallistui hattujen sotaan: Suomen taisteluihin 1741 ja Länsipohjan taisteluihin 1743. Hän omisti Tuomarinkylän kartanon Helsingissä ja Näsen kartanon Pernajassa. Jägerhorn meni naimisiin Näsen kartanossa 27. syyskuuta 1752 Ulrika Sofia Brunowin kanssa (Ruots. aatelissuku nro 56), joka oli kapteeni Adam Reinhold Brunowin ja Eva Sofia Glansenstiernan tytär. Fredrik Andersin ja Ulrika Sofian lapsia ovat Anjalan liittoon osallistunut Johan Anders Jägerhorn sekä Suomenlinnan varakomendantti Fredrik Adolf Jägerhorn. ==Katso myös== * Jägerhorn af Spurila == Lähteet == * Carpelan, Ättartavlor * Suomen Ritarihuone, Jägerhorniana Luokka:Suomalaiset everstit Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Vuonna 1723 syntyneet Luokka:Vuonna 1801 kuolleet
Välimiesoikeus

Välimiesoikeus on yksityinen tapa ratkaista riita käyttämättä julkisia tuomioistuimia. Välimiesmenettely on riidanratkaisukeino, jossa olemassa olevan tai tulevan siviiliriidan osapuolet päättävät antaa asian välimiesten ratkaistavaksi. Välimiesoikeuden toiminta on salaistaSeuri, Ville: Riitaa biojätelaitoksesta setvitään välimiesoikeudessa. Helsingin Sanomat 3.12.2009, s. A 14. eikä päätöksestä voi valittaa. Välimiehet saavat itse määritellä palkkionsa suuruuden. Suomen lain mukaan yksityisoikeudellinen riitakysymys, josta voidaan tehdä sovinto, saadaan määrätä asianosaisten välisin sopimuksin välimiesten lopullisesti ratkaistavaksi. Samalla tavoin ratkaistavaksi voidaan määrätä myös vastaisuudessa tietystä sopimussuhteesta aiheutuvat riitakysymykset, jollei laissa ole toisin säädetty. Esimerkiksi kuluttajansuojalaissa on kuluttajalle taattu aina oikeus saattaa kuluttajariita tavalliseen tapaan oikeuden ratkaistavaksi. Välimiesmenettely on nopeutensa vuoksi yleisesti käytetty liike-elämässä ja varsinkin kansainväliset sopimusriidat ratkaistaan yleisesti välimiesmenettelyssä. Myös urheilun alalla toimii pysyvä välimiesoikeus CAS, joka ratkaisee kansainvälisiä urheiluun liittyviä riitoja mm. kilpailukieltoihin ja dopingiin liittyen. Välimiesoikeuden tuomio voidaan Suomessa panna täytäntöön hakemalla käräjäoikeudelta täytäntöönpanomääräys. Tuomioistuin voi evätä hakemuksen vain, jos se havaitsee, että välitystuomio on laissa mainitun seikan johdosta mitätön tai se on tuomioistuimen päätöksellä kumottu. Kumoaminen on mahdollista vain prosessuaalisen virheen perusteella. Suomen lain mukaan välimiehiä tulee olla kolme, jolleivät asianosaiset ole muuta sopineet. Jos asianosaiset eivät ole määränneet toisin, välimiehenä saa olla jokainen täysi- ikäinen henkilö, joka ei ole konkurssissa ja jonka toimintakelpoisuutta ei ole rajoitettu. Jos välimiehiä tulee olla useampia kuin yksi, mutta asianosaiset eivät ole sopineet välimiehistä eikä siitä, miten välimiehet on nimettävä, kumpikin asianosainen nimeää yhtä monta välimiestä. Näin nimettyjen välimiesten on valittava lisäksi yksi välimies toimimaan puheenjohtajana, jolleivät asianosaiset ole määränneet, että riita on heidän nimeämiensä välimiesten ratkaistava. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *FINLEX: Laki välimiesmenettelystä. *Keskuskauppakamarin välityslautakunta. *Court of Arbitration for Sport. Luokka:Oikeuslaitos Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Projektio

Projektio tarkoittaa seuraavia asioita: *projektio, jonkin seuraavista laitteista tuottama kuva: **elokuvaprojektori **videoprojektori **diaprojektori *projektio teknisessä piirtämisessä, kolmiulotteisen kappaleen kuvaaminen kaksiulotteisessa tasossa, esimerkiksi: **ortografinen projektio, kappaleen kuvaaminen 90° välein käännetyistä kuvakulmista **isometrinen projektio, ortografisen projektion alalaji *projektio kemiassa: **Fischerin projektio, tapa esittää orgaanisen molekyylin rakenne kaksiulotteisessa kuvassa **Haworth-projektio, tapa esittää monosakkaridien kolmiulotteinen syklinen rakenne kaksiulotteisessa kuvassa **Newman-projektio, tapa esittää kahden hiilimolekyylin välisen sidoksen konformaatiota kaksiulotteisessa kuvassa *projektio matematiikassa: **projektio, geometrinen kuvaus **projektio, lineaarialgebran kuvaus **projektio, operaatio relaatioalgebrassa * karttaprojektio, kartografian menetelmä, jossa maapallon pinta tai osa siitä kuvataan kaksiulotteiseksi kartaksi * 3D-projektio tai graafinen projektio, joukko menetelmiä kolmiulotteisen kappaleen esittämiseen kaksiulotteisella tasolla *projektio, psyykkinen puolustusmekanismi, psykologinen käsite. *Filmistudio Projektio, Suomen ensimmäinen elokuvakerho 1930-luvun puolivälissä *Projektio, Suomen elokuvakerhojen liiton jäsenlehti 1960–1967 ja 1976–1989
Olavi Tupamäki

Olavi Tupamäki (s. 21. lokakuuta 1944 Petäjävesi) on suomalainen diplomi- insinööri ja entinen kansanedustaja SMP:n ja SKYP:n eduskuntaryhmissä. Hänet valittiin kansanedustajaksi vaaleissa 1970 ja 1972. Tupamäki oli Petäjäveden kunnanvaltuuston jäsen 1968–1976 ja hän toimi sen varapuheenjohtajana 1968–1970. Myöhemmin Tupamäki on ollut kokoomuksen eurovaaliehdokkaana vuoden 1999 vaaleissa ja toiminut varavaltuutettuna Kauniaisten kaupunginvaltuustossa kaudella 2013–2017Kauniaisten Kokoomus. Viitattu 10.5.2015. ja vuosina 2017–2018. Hän pyysi eroa kaupungin luottamustehtävistä kesällä 2018 keskittyäkseen väitöskirjatyönsä loppuunsaattamiseen. Tupamäki on kansanedustajauransa jälkeen toiminut insinöörinä sekä teknologian tutkimus- ja kehitystehtävissä eri puolilla maailmaa sekä laivan- että talonrakennusprojekteissa ja laskee käyneensä yli 130 maassa. Eläkkeellä hän on toiminut aktiivisesti muun muassa rakennusten energiatalouden kysymyksissä.Lundvall, Marjo: Mitä kuuluu Olavi Tupamäki? Yle Priima 12.4.2007. Viitattu 10.5.2015. Olavi Tupamäellä on Kiinasta adoptoitu tytär, Kauniaisten kokoomuslaisena kaupunginvaltuutettuna vuodesta 2017 toiminut Binga Tupamäki. ==Lähteet== * === Viitteet === Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen maaseudun puolueen poliitikot Luokka:Suomen kansan yhtenäisyyden puolueen poliitikot Luokka:Kansallisen Kokoomuksen poliitikot Luokka:Petäjäveden kunnanvaltuutetut Luokka:Keski-Suomen vaalipiiri Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pikkutelkkä

Pikkutelkkä, aikaisemmalta nimeltään valkotelkkä (Bucephala albeola) on pienikokoinen telkkien sukuun kuuluva vesilintu. == Koko ja ulkonäkö == Linnun pituus on 32–39 senttiä. Juhlapukuinen koiras on helppo tuntea sen valkoisesta alapuolesta, mustasta selästä ja mustavalkoisesta päästä. Koiraan päässä on selkeä valkoinen alue, joka ulottuu silmistä niskaan. Nokka on vaalea. Naaras muistuttaa pientä telkkänaarasta, mutta poskessa on valkoinen laikku. Pikkutelkkä on pienempi ja vaaleampi kuin kaksi muuta telkkälajia. Vanhin amerikkalainen pikkutelkkäkoiras on ollut 15-vuotias ja naaras 12-vuotias. == Levinneisyys ja elinympäristö == Pikkutelkkä pesii Pohjois-Amerikan pohjoisosissa. Se talvehtii Meksikonlahdella ja Yhdysvaltojen länsi- ja itärannikoilla. Pikkutelkkä harhautuu toisinaan Eurooppaan. Sitä tarhataan yleisesti, ja Suomessa tavattu pikkutelkkä on todennäköisesti tarhakarkulainen. Pikkutelkkä pesii pienillä järvillä ja lammilla, ja talvehtii merialueilla. == Lisääntyminen == Pikkutelkän pesä on vanhassa kultatikan (Colaptes auratus) kolossa tai muussa puunkolossa. Munia on 6–11 ja naaras hautoo niitä 28–33 päivää. Naaras on erittäin pesäpaikkauskollinen palaten samaan pesäkoloon keväästä toiseen. == Ravinto == Pikkutelkkä sukeltaa pohjasta vesihyönteisiä ja nilviäisiä sekä jonkin verran myös siemeniä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Hottola, Petri 1988: Pikkutelkkä Bucephala albeola ensi kertaa Suomessa. - Lintumies 5.1988 s. 224-225. LYL. Luokka:Telkät
Johannes Diderik van der Waals

Johannes Diderik van der Waals (23. marraskuuta 1837 Leiden, Alankomaat – 8. maaliskuuta 1923 Amsterdam, Alankomaat)Johannes Diederik van der Waals oli alankomaalainen fyysikko, jonka maine perustuu ennen kaikkea kaasujen ja nesteiden tilanyhtälön kehittämiseen. Vuonna 1910 hän sai Nobelin fysiikanpalkinnon. Van der Waals oli ensimmäinen tutkija, joka otti huomioon molekyylien tilavuuden ja niiden väliset vuorovaikutukset, kun hän pyrki selvittämään suljetussa systeemissä olevien kaasujen ja nesteiden lämpötilan, tilavuuden, ja paineen välistä yhteyttä. Sittemmin näitä vuorovaikutuksia on kutsuttu nimellä van der Waalsin voima. == Perhe ja nuoruus == Van der Waalsin vanhemmat olivat Jacobus van der Waals ja Elisabeth van den Burg. Päästyään oppikoulusta hän toimi opettajana, mutta opiskeli vapaa-ajallaan Leidenin yliopistossa matematiikkaa ja fysiikkaa 1862–1865, vaikka hän ei ollut saanut koulutusta klassisissa kielissä, mikä siihen aikaan oli yliopistoon pääsyn edellytys. Vuonna 1864 hän meni naimisiin Anna Magdalena Smitin kanssa. Avioliitosta syntyi kolme tytärtä ja yksi poika. Pojasta, Johannes Diderik nuoremmasta, tuli sittemmin Groningenin yliopiston professori, ja myöhemmin hän astui isänsä seuraajaksi Amsterdamin yliopiston fysiikan professorin virkaan.Johannes Diderik van der Waalsin elämäkerta. Nobel-säätiö. ==Tieteellinen ura== Van der Waals väitteli tohtoriksi vuonna 1873 väitöskirjalla Over de Continuïteit van den Gas – en Vloeistoftoestand ('Kaasujen ja nesteiden jatkuvuudesta'), ja vuonna 1876 hänet nimitettiin Amsterdamin yliopiston fysiikan professorin virkaan. Urallaan van der Waals keskittyi kaasujen ja nesteiden käyttäytymisen teoreettiseen selvittämiseen. Hänen teorioihinsa pohjautuvien kokeiden johdosta vuonna 1898 James Dewar muun muassa onnistui nesteyttämään vedyn ja vuonna 1908 Heike Kamerlingh Onnes heliumin. Nesteheliumilla on nykymaailmassa valtava määrä tärkeitä sovelluksia lääketieteessä ja tutkimuksessa muun muassa suprajohtavien sähkömagneettien jäähdytyksessä ja kvantti-ilmiöiden kokeellisessa todentamisessa. Keksinnön merkitys ymmärrettiin, ja Onnesille myönnettiin 1913 Nobelin fysiikanpalkinto. Van der Waals jäi eläkkeelle 1908, ja kaksi vuotta myöhemmin 1910 hän vastaanotti Nobelin fysiikanpalkinnon kaasujen ja nesteiden tilanyhtälöä käsitelleestä työstään. == Katso myös == * Van der Waalsin voima * Van der Waalsin yhtälö == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * van der Waals Mathematics Genalogy Projectissa. Luokka:Nobelin fysiikanpalkinnon saajat Luokka:Alankomaalaiset fyysikot Luokka:Vuonna 1837 syntyneet Luokka:Vuonna 1923 kuolleet
Luettelo humanistisen ja kasvatusalan tutkinnoista

Luettelo humanistisen ja kasvatusalan tutkinnoista. == Humanistisen ja kasvatusalan ammatilliset perustutkinnot == * Viittomakielisen ohjauksen perustutkinto, viittomakielen ohjaaja * Lapsi- ja perhetyön perustutkinto, lastenohjaaja * Nuoriso- ja vapaa-ajanohjauksen perustutkinto, nuoriso- ja vapaa-ajan ohjaaja == Humanistisen ja kasvatusalan ammattikorkeakoulututkinnot == * Humanistisen alan ammattikorkeakoulututkinto, Viittomakielentulkki (AMK) * Humanistisen alan ammattikorkeakoulututkinto, Yhteisöpedagogi (AMK) == Katso myös == * Humanistiset yliopistotutkinnot * Kasvatustieteelliset yliopistotutkinnot Luokka:Humanistisen ja kasvatusalan tutkinnot
Ujigami-jinja

Ujigami-jinja () on šintolainen pyhäkkö Japanissa Kioton prefektuurissa Ujin kaupungissa Kioton eteläpuolella. Se sijaitsee Ujigawan itäpuolella Asahiyama- vuoren juurella. Ujigamin pyhäkön päähalli (honden) on rakennettu Heian- kaudella, ja sitä pidetään Japanin vanhimpana pyhäkkörakennuksena. Alun perin Ujigami-jinja on perustettu läheisen Byōdō-inin suojeluspyhäköksi.Kioton kaupunki: Ujigami-jinja Honden koostuu kolmesta rakennuksesta, jotka on rakennettu vierekkäin nagare-zukuri-tyyliin. Pyhäkön Kamakura-kaudella rakennettu rukoussali (haiden) on myös vanhin lajissaan. Pyhäkön sisäosassa on lisäksi kolme pienempää rakennusta; pyhäköt 400-luvun prinssille Uji-no-waki- Iratsukolle, hänen veljelleen keisari Nintokulle ja heidän isälleen keisari Ōjinille. Ujigami-jinja on otettu yhdessä Kioton muiden kulttuuriaarteiden kanssa Unescon maailmanperintöluetteloon. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Šintolaiset pyhäköt Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Japanissa
Asmo

Asmo on suomalainen miehen etunimi. Nimi on syntynyt joko Erasmus-nimen lyhentymänä tai skandinaavisesta nimestä Asmund, joka merkitsee jumalten suojaaPentti Lempiäinen: Suuri etunimikirja, s. 265, WSOY 1999. ISBN 951-0-23323-4. Asmon nimipäivä on 24. lokakuuta, jolloin on myös Rasmuksen nimipäivä. Suomessa on vuoden 2019 loppuun mennessä ollut kirjoilla noin 500 Asmo-nimistä miestä ja muutama nainen. ==Tunnettuja Asmoja== *Asmo Ahola, kestävyysjuoksija *Asmo Alho, suomalainen sarjakuvapiirtäjä *Asmo Hurula, elokuvaesiintyjä *Asmo Jaaksi, arkkitehti *Asmo Kalpala, Tapiola-ryhmän pääjohtaja *Asmo Maanselkä, kristillisdemokraattinen poliitikko *Asmo Soivio (DJ Alimo), laulaja ja musiikkituottaja == Lähteet == Luokka:Etunimet
Identiteettivarkaus

Identiteettivarkaus tarkoittaa toisen ihmisen henkilötietojen kuten nimen tai henkilötunnuksen eli identiteetin oikeudetonta käyttöä. Usein varas pyrkii tekemään rahanarvoisia sitoumuksia toisen henkilön identiteetin nimissä. Identiteettivarkaudet ovat yleistyneet ja helpottuneet sähköisten tietoverkkojen käytön yleistyessä 2010-luvulla. Esimerkiksi Yhdysvalloissa, jossa ei ole minkäänlaista henkilökorttijärjestelmää eikä väestörekisteriä, niitä paljastuu vuosittain miljoonia ja Suomessakin yhä enemmän pikavippien yhteydessä. == Identiteettivarkaus Suomessa == Identiteettivarkaus tuli rangaistavaksi 4.9.2015 voimaan tulleella lainuudistuksella (368/2015). Rikoksen täyttymiseksi tekijän tulee erehdyttää kolmatta osapuolta ja aiheuttaa taloudellista vahinkoa tai vähäistä suurempaa haittaa uhrille. Teosta tuomitaan sakkorangaistus. Oikeudellisesti identiteettivarkaudessa voi olla kyse myös esimerkiksi väärän henkilötiedon antamisesta viranomaiselle (rikoslain 16 luku), petoksesta (rikoslain 36 luku) tai maksuvälinepetoksesta (rikoslain 37 luku). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Identity Theft United States Department of Justice Luokka:Rikokset
Tyrrell P34

Tyrrell P34 oli Derek Gardnerin, Tyrrellin pääsuunnittelijan, suunnittelema kuusipyöräinen Formula 1 –auto. Se oli ensimmäinen kuusipyöräinen F1-auto. Autossa oli neljä erikoisvalmisteista 10-tuumaista pyörää edessä, ja kaksi normaalikokoista rengasta takana. Pienten eturenkaiden tarkoituksena oli muuttaa ilman kulkeutumista ja saada siten auton nopeus suuremmaksi. Pienemmät renkaat kuitenkin aiheuttivat renkaiden ja asfaltin välisen pidon vähenemisen, koska vain pieni alue renkaasta oli kosketuksessa tien pintaan. Monimutkaisen pyöräntuennan ansiosta kaikkia neljää eturengasta pystyi kääntämään. P34 esiintyi ensimmäistä kertaa F1-kisassa Espanjan Grand Prix’ssa 1976, ja Jody Scheckter saavutti sillä voiton Ruotsin Grand Prix'ssa samana vuonna. Auto oli kuitenkin teknisesti epäluotettava, ja FIA kielsi kuusipyöräiset autot kaudelle 1978. P34:n kilpailu-ura jäi kahden kauden mittaiseksi (1976 ja 1977) ja se osallistui kaikenkaikkiaan 30 F1-kilpailuun == Lähteet == Luokka:Tyrrellin Formula 1 -autot
Rinus Michels

Rinus Michels (9. helmikuuta 1928 – 3. maaliskuuta 2005) oli alankomaalainen jalkapalloilija ja myöhemmin jalkapallovalmentaja. == Ura == Michels tunnetaan niin sanotun "totaalisen jalkapallon" kehittäjänä. Hän käytti tuota pelityyliä muun muassa Alankomaiden maajoukkueessa, jota hän valmensi vuosina 1974, 1984–1985, 1986–1988 ja 1990–1992. Michelsin valmennuksessa joukkue eteni 1974 MM-hopealle, 1988 Euroopan-mestaruuteen ja 1992 EM-kolmoseksi, (pronssia ei jaettu) Pelaajaurallaan Michels edusti AFC Ajaxia 264 ottelun verran vuosina 1946–1958. Maaleja otteluissa syntyi 122 kappaletta. Vuosina 1947 ja 1957 hän voitti seurassa Alankomaiden mestaruuden. Michels pelasi myös synnyinmaansa maajoukkueessa viiden A-maaottelun verran. Michels teki paluun Ajaxiin vuonna 1965, valmentajan ominaisuudessa. Ensimmäisten kuuden vuoden aikana hän johdatti seuran neljään mestaruuteen ja kolmeen cup-voittoon. Menestystä tuli myös kansainvälisillä kentillä, vuonna 1971 Ajax voitti Euroopan cupin Michelsin luotsaamana. Ajax voitti saman tittelin myös kahtena seuraavana vuotena, mutta Ajaxissa totaalisen jalkapallon ja paitsioansan käyttöönoton aloittanut Michels oli jo ehtinyt siirtyä uusien haasteiden perään. Vuonna 1971 alkanut pesti espanjalaisessa FC Barcelonassa toi hänen merittilistalleen Espanjan mestaruuden vuonna 1974, jonka jälkeen hän siirtyi pian maajoukkueen valmennustiimiin. Kansainvälinen jalkapalloliitto FIFA valitsi Michelsin vuonna 1999 vuosisadan valmentajaksi. Michels kuoli belgialaisessa sairaalassa vuonna 2005 sydänleikkauksen jälkeen. == Meriitit valmentajana == * Euroopan mestaruus: 1988 * MM-hopeaa: 1974 * Euroopan Cup: 1971 **Hopeaa: 1969 * Alankomaiden mestaruus (4): 1966, 1967, 1968, 1970 * Alankomaiden cup (3): 1967, 1970, 1971 * Espanjan mestaruus: 1974 * Espanjan cup: 1978 * Saksan cup: 1983 == Lähteet == * * Luokka:Alankomaalaiset jalkapalloilijat Luokka:Alankomaalaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 2005 kuolleet
Arrows A21

Arrows A21 oli britti Eghbal Hamidyn suunnittelema auto, jolla Formula 1 -talli Arrows kilpaili kaudella 2000. Sitä ajoivat toista kauttaan tallissa ajava espanjalainen Pedro de la Rosa, ja kokenut hollantilainen Jos Verstappen. Kaudeksi 2000 tallin väritys muuttui musta-oranssiseksi uuden sponsorin, Orangen, vuoksi. Renkaat tallille toimitti Bridgestone. Moottorit olivat Supertecin valmistamia. Auto vaikutti kauden alussa lupaavalta, mutta epäluotettavalta keräämään enemmän kuin kourallisen pisteitä. De la Rosa oli ajamassa palkintopallisijoille Saksan GP:ssä ja Itävallan GP:ssä, mutta moottori- ja vaihdelaatikko-ongelmien takia sijoittumiset kolmen parhaan joukkoon jäivät haaveiksi. Verstappen onnistui kuitenkin sijoittumaan loistavalla ajollaan neljänneksi Italian GP:ssä. Muita kauden kohokohtia olivat pistesijat Euroopan, Kanadan ja Saksan GP:ssä. Kokonaisuutena kausi oli tallille huono. A21-autolla onnistuttiin saalistamaan seitsemän MM-pistettä. Valmistajien MM-sarjassa talli oli autolla seitsemäs. == Formula 1 -tulokset == Kausi Talli Moottori Renkaat Kuljettajat 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 Pisteet Sijoitus 2000 Arrows Supertec V10 AUS BRA SMR GBR ESP EUR MON CAN FRA AUT GER HUN BEL ITA USA JPN MAL 7 7. Pedro de la Rosa Kesk. 8 Kesk. Kesk. Kesk. 6 DNS Kesk. Kesk. Kesk. 6 16 16 Kesk. Kesk. 12 Kesk. Jos Verstappen Kesk. 7 14 Kesk. Kesk. Kesk. Kesk. 5 Kesk. Kesk. Kesk. 13 15 4 Kesk. Kesk. 10 == Aiheesta muualla == * Arrows A21 - The Formula One DataBase * Arrows A21 - F1Olivier * Arrows A21 - ChicaneF1 Luokka:Formula 1 -kausi 2000 Luokka:Arrowsin Formula 1 -autot
Philippe Christanval

Philippe Charles Lucien Christanval (s. 31. elokuuta 1978, Pariisi, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija, joka edusti Englannin Valioliigassa pelaavaa Fulhamia, mutta hänen sopimusta ei jatkettu kauden 2007-2008 jälkeen. 190 senttimetriä pitkällä, keskuspuolustajana pelaavalla Christanvalilla on myös Guadeloupen kansalaisuus. Ammattilaisuransa aikana Christanval on edustanut myös AS Monacoa, FC Barcelonaa ja Marseillea. Ranskan maajoukkueessa lokakuussa 2000 Etelä-Afrikkaa vastaan pelatussa ottelussa debytoinut Christanval on pelannut kuusi A-maaottelua. Hän oli mukana maajoukkueessa vuoden 2002 MM-kisoissa mutta ei päässyt pelaamaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Christanvalin pelaajaprofiili footballdatabase.com-tietokannassa Luokka:Ranskalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Varsovan keskitysleiri

Varsovan keskitysleiri perustettiin ss-upseeri Jürgen Stroopin ehdotuksesta kesällä 1943 Varsovaan Varsovan gheton raunioille. Leiri oli toiminnassa kesästä 1943 vuoden 1944 elokuuhun. Se tunnetaan myös nimellä Gęsiówka. Sen perustamisen tarkoituksena oli kerätä gheton raunioista tiiliä, rautaromua ja muuta metallia jatkokäyttöä varten. Saksalaisten tarkoitus oli hävittää jäljet juutalaisten kansanmurhasta ja löytää heidän kätkemiään arvoesineitä raunioista. Lisäksi samalla etsittiin kellareissa ja bunkkereissa piileskeviä juutalaisia. Työn jälkeen gheton paikalle oli tarkoitus istuttaa puisto. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset keskitysleirit toisen maailmansodan aikana Luokka:Varsovan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Varsovan historia
Haapanorsu

Haapanorsu (Gastropacha populifolia) on öisin lentävä ruskeankeltainen perhonen. Vuoteen 1996 laji tunnettiin nimellä vaalea lehtikehrääjä. == Koko ja ulkonäkö == Kookas perhonen, jonka siipien kärkiväli on koiraalla 48-58 mm ja naaraalla 72-83 mm. Naaras on myös selvästi koirasta rotevampi. Siivet ovat naaraalla vaalean kellanruskeat, koiraalla siivissä on usein violetinsävyistä kehnää. Osa koiraista on kuitenkin hyvin vaaleita ja miltei kuviottomia. Etusiiven poikki kulkee viisi tummaa poikkiviirua, jotka muodostuvat kuunsirpin muotoisista täplistä. Juovat ovat katkonaisia ja jatkuvat takasiipiin, mutta erottuvat siellä vain heikosti siiven etureunassa. Molempien siipiparien ulkoreuna on kevyesti aaltoileva. Paikallaan kyhjöttävä haapanorsu näyttää kuivuneelta lehdeltä. Perhosen ruumiissa on selkäpuolella selvä, tumma keskijuova.Nationalnyckeln till Sverges flora och fauna. Fjärilar: Ädelspinnare–tofsspinnare Lepidoptera: Lasiocampidae–Lymantriidae. ISBN 978-91-88506-58-0 s. 148–150. Haapanorsun toukka on kellertävän ruskea ja karvainenhttp://www.kolumbus.fi/silvonen/lnel/b/gaspopul.htm , täysikasvuisena 80-100 mm pitkä. == Levinneisyys ja lentoaika == Lajia tavataan Iberian niemimaalta Keski-Euroopan poikki Baltiaan ja Venäjän poikki Pohjois-Kiinaan ja Japaniin asti. Suomessa haapanorsu on hyvin harvinainen laji. Se tavattiin ensimmäisen kerran Vehkalahdelta 1954 ja vuonna 1992 löydettiin Joutsenosta toukka. Sittemmin lajin yksilöitä on harhaillut Etelä-Suomeen lähes joka vuosi ja yksilöitä on tavattu erityisesti lounaissaaristossahttp://www.insects.fi/Lepidoptera/Lasiocampidae/Gastropacha/populifolia/Gastropacha%20populifolia.htm. Nykyisin lajilla saattaa olla vakiintunut kanta aivan maan kaakkoisimmassa nurkassa. Se näyttää myös vakiintuneen Turun ja Helsingin väliselle rannikkokaistaleelle.Panu Välimäki, Marko Mutanen, Tomi Mutanen & Timo Lehto: Mielenkiintoiset perhoshavainnot ja vaelluskatsaus 2008. Baptria, 2009, 34. vsk, nro 2. Suomen Perhostutkijain Seura. Aikuiset perhoset lentävät kesäkuun lopulta elokuun alkuun. == Elinympäristö ja elintavat == Kosteiden lehti- ja sekametsien laji, joka viihtyy Keski-Euroopassa myös avoimissa kulttuuriympäristöissä. Perhoset lentävät pimeän laskeutumisesta lämpiminä öinä aina aamuyöhön saakka. Koiraat lentävät joskus valojen luokse, naaraat vain harvoin. Perhonen viettää aikansa ilmeisesti enimmäkseen puiden latvustoissa eikä lajin elintapoja tunneta kovin hyvin. Parittelutapahtumaa luonnossa ei tunneta, mutta kasvatuksessa se on kestänyt jopa 20 tuntia. Parittelun jälkeen naaras munii noin 300 munaa pieninä ryhminä oksille ja lehdille. Toukat elävät korkealla latvustoissa ja niitä tavataan luonnossa vain harvoin. Toukka talvehtii noin 25 mm:n pituisena ja jatkaa kasvuaan keväällä. Ainakin talvehtinut toukka on yöaktiivinen. Toukat ovat täysikasvuisia touko-kesäkuun vaihteessa ja tekevät harmaanruskean kotelokopan yhteenkudottujen lehtien väliin latvustoon. == Ravintokasvi == Toukka syö poppelilajien, haavan tai pajujen lehtiä. == Lähteet == Luokka:Karvakehrääjämäiset
Choe Gyu-ha

Choe Gyu-ha (; 16. heinäkuuta 1919 – 22. lokakuuta 2006) oli Korean tasavallan presidentti 1979–1980 Park Chung-heen murhan jälkeen. Hän oli kotoisin Wonjusta Gangwonin maakunnasta ja opiskeli nykyisessä Tsukuban yliopistossa Japanissa ja työskenteli opettajana. Hän oli maan ulkoministeri 1967–1971 ja vieraili pohjoisessa 1970-luvun alussa neuvottelemassa. Hän oli presidentin turvallisuusneuvonantaja 1971–1975 ja pääministeri 1976–1979. Park Chung-heen murhan jälkeen pääministeri Choe nimettiin virkaa tekeväksi presidentiksi. Hänet valittiin uudeksi presidentiksi joulukuussa. Joulukuussa 1979 kenraalimajuri Chun Doo-hwan liittolaisineen poisti Choen hallituksen vallasta. Vuoden 1980 alussa Chun liittolaisineen hallitsi asevoimia. Painostuksen vuoksi Choe nimitti Chunin keskustiedustelupalvelu KCIA:n johtoon. Toukokuussa Chun julisti maan hätätilaan ja ohitti siviilihallituksen opiskelijalevottomuuksien vuoksi. Gwangjussa Chunin joukot ampuivat 200 mielenosoittajaa 18.–27. toukokuuta 1980. Choe erosi pian tapahtuneen jälkeen ja Chunista tuli presidentti 1. syyskuuta 1980. Choe pysyi tämän jälkeen poissa julkisuudesta. == Lähteet == Luokka:Etelä-Korean presidentit Luokka:Etelä-Korean pääministerit Luokka:Vuonna 1919 syntyneet Luokka:Vuonna 2006 kuolleet Luokka:Diktaattorit
McLaren MP4-21

McLaren MP4-21 oli Adrian Neweyn suunnittelema auto, jolla Formula 1 -talli McLaren kilpaili kaudella 2006. Autoa ajoivat kilpailuissa suomalainen Kimi Räikkönen ja kolumbialainen Juan Pablo Montoya. Auto jatkaa MP4-X nimeämissysteemiä. Autossa oli Michelinin renkaat, AP:n jarrut ja se käytti Mobil1:n poltto- ja voiteluaineita. Auton huomattavin piirre on sen krominvärisyys, joka on suunniteltu sponsorien näkyvyyden maksimoimiseksi. Autossa oli Mercedes-Benzin 2,4 litrainen V8 moottori. Kauden alusta autoa ajoivat Kimi Räikkönen ja Juan Pablo Montoya, mutta jo muutaman kilpailun kävi selväksi, ettei auto ollut niin kilpailukykyinen kuin sen edeltäjä MP4/20. Autolla saavutettiin melko tasaisesti pisteitä pitkin kautta, mutta se oli jatkuvasti jäljessä Renaultin ja Ferrarin kehitystyöstä. Montoya menetti kilpakuljettajan paikkansa Yhdysvaltain GP:n jälkeen kolaroituaan kilpailussa Räikkösen kanssa. Hänet korvasi espanjalainen Pedro de la Rosa Autolla saavutettiin kolme paalupaikkaa ja kolme kilpailun nopeinta kierrosta. Voittoja ei kuitenkaan saavutettu. McLaren sijoittui kolmanneksi tallien MM- sarjassa. ==Formula 1 -tulokset== Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta. Kausi Talli Moottori Renkaat Kuljettajat 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 Pisteet Sijoitus 2006 McLaren Mercedes-Benz V8 BAH MAL AUS SMR EUR ESP MON GBR CAN USA FRA GER HUN TUR ITA CHN JPN BRA 110 3. Kimi Räikkönen 3 Kesk. 2 5 4 5 Kesk. 3 3 Kesk. 5 3 Kesk. Kesk. 2 Kesk. 5 5 Juan Pablo Montoya 5 4 Kesk. 3 Kesk. Kesk. 2 6 Kesk. Kesk. Pedro de la Rosa 7 Kesk. 2 5 Kesk. 5 11 8 Luokka:Formula 1 -kausi 2006 M4/21
Akaton mies

Akaton mies on vuonna 1983 valmistunut Edvin Laineen ohjaama elokuva, kansankomedia kylästä, jossa poikamiehet ovat vailla emäntää. Elokuvan on käsikirjoittanut Seppo Lappalainen. Edvin Laineen itse leikkaaman version pituus on 131 minuuttia. Seppo Lappalainen kirjoitti oman käsikirjoituksensa pohjalta vuonna 1985 romaanin Akaton mies. Elokuvan jatko-osa Akallinen mies sai ensi-iltansa vuonna 1986. == Juoni == Aikamiespoika Unto Puumalainen (Martti Järvinen) elelee yksinään viljelemällään maatilalla. Eräänä päivänä hänen puimalansa syttyy palamaan. Ovaskaisen vanhaisäntä (Kauko Helovirta) on juuri jututtamassa uutta pankkineitiä (Elisabet Haavisto) konttorissa, kun he haistavat palaneen käryn. Puimala palaa poroksi. Kylässä on muitakin aikamiespoikia, nimittäin Ovaskaisen poika Lassi (Ahti Jokinen), joka hänkään ei ole saanut taloon nuorikkoa. Kylässä on myös pontikkaa keittelevä vanhempi mies, Ruskan Jukka (Ahti Kuoppala), jonka kanssa aikamiespojat viettävät aikaansa paremman puutteessa. Poikamiehet käyvät kolmistaan myös maatalousnäyttelyssä ja käyttävät siellä tietokonetta osallistuakseen emännänhakuun IEVA-ohjelmiston avulla. Eräänä päivänä Unto ilmestyy Ruskan Jukan luokse ja kertoo laittaneensa seuranhakuilmoituksen lehteen nimimerkillä, ja nyt hän ei kuitenkaan kehtaa niitä itse noutaa kaupalta, jonne posti tuodaan. Jukka on epäileväinen, hän ei niitä hakisi, sillä hänellä on omat suunnitelmansa kaupan myyjättären Hellän (Maija-Liisa Peuhu) suuntaan, joten kirjeitä hakemaan lähetetään Lassi. Naisten lähettämiä kirjeitä Puumalaisessa luettaessa kylän pankkivirkailija Liisa Haapalainen astuu sisään tupaan. Hätäpäissään Unto työntää kirjeet Jukalle, jota hän kehottaa viemään maamiesseuran paperit takaisin Lassille. Liisa katsoo merkitsevästi Untoon, ja kirjeet katoavat nopeasti piiloon. Kirjeiden joukosta löytyy Lassia kiinnostava tarjokas emännäksi. Pankkineiti puolestaan on jo päätöksensä tehnyt, ja Unton poikamiespäivät näyttävät uhatuilta. == Näyttelijät == == Tuotanto == Elokuvan ensi-ilta oli 14. lokakuuta 1983 Helsingissä Arenassa ja Bristolissa. == Vastaanotto == Kritiikeissä todetaan, että parinkymmenen vuoden takaisen vanhahtavan tyylin yhdistäminen nykyaikaan ei onnistu, ja roolisuorituksetkin ovat kovin pökkelöisiä, lukuun ottamatta rooliinsa viinanpolttajana luonnetta saavaa Ahti Kuoppalaa.Pajukallio, Arto: Elokuvat. Helsingin Sanomat 28.5.2011, s. D 9.Rehnström, Henri Waltter: Ohjaajamestarin ote herposi. Tv-maailma 21/2011, s. 5. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Elokuva katsottavissa Elonetissä Luokka:Vuoden 1983 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset komediaelokuvat Luokka:Edvin Laineen ohjaamat elokuvat
Semey

Semey (, ), vuosina 1917–1920 Alaş-qala; vuoteen 1994 asti Semipalatinsk ) on kaupunki Koillis-Kazakstanissa lähellä Venäjän rajaa. Kaupunki sijaitsee Itä- Kazakstanin alueella (Şığıs Qazaqstan oblısı) Irtyšin varrella. Vuoden 2012 alussa kaupungin väkiluku oli runsaat 305 000 asukasta. ==Historiaa== Venäläiset perustivat kaupungin vuonna 1718 Irtyšin varrelle vanhan buddhalaisluostarin viereen kauppaa turvaavaksi linnoitukseksi. Vuonna 1778 linnoitus siirrettiin tulvien vuoksi 18 km ylävirtaan. Paikkakunnan nimi oli vuoteen 1782 saakka Semipalatkoi (). Nimen taustana on alkuperäisellä sijaintipaikalla aiemmin olleet seitsemän kammiota tai rakennusta (), vaikka myöhemmin tehdyissä selvityksissä löydettiinkin ainakin 9–10 rakennuksen jäänteitä. Linnoituksesta kasvoi kaupunki Keski-Aasian paimentolaisten ja Venäjän keisarikunnan kaupan myötä. Vuodesta 1854 lähtien kaupunki oli alueellinen hallintokeskus. 1800-luvun lopulla kaupunkiin karkotettiin ihmisiä poliittisista syistä. Turkestanin–Siperian rautatie valmistui 1930, ja kaupungista kehittyi neuvostoaikana tärkeä liikenteen ja teollisuuden keskus. ===Kaupungin mukaan nimetty ydinkoealue=== Kaupungista 138 km länteen sijaitsi Neuvostoliiton ydinaseohjelman ensimmäinen koealue, Semipalatinskin ydinkoealue, jossa tehtiin vuosina 1949–1989 yhteensä 456 ydinkoetta, mikä on lyönyt leimansa kaupungin historiaan. ==Ilmasto== Ilmasto on kuiva ja mantereinen. Semipalatinskin sääaseman vuosien 1961–1990 mittausten ilman keskilämpötila oli 3,5 °C. Tammikuun keskilämpötila on −15,0 °C ja heinäkuun 21,7 °C. Vuoden keskimääräinen sademäärä on vain 277,4 millimetriä. Eniten sataa heinäkuussa ja vähiten tammikuussa. ==Nykypäivä== Nykyinen Semey on vilkas yliopistokaupunki. Venäjän rajan läheisyyden ja tiedeyhteisön vuoksi kaupungissa on muuta maata venäläisempi ilme. Kaupungissa on sekä kazakinkielinen että venäjänkielinen teatteri. Kaupungissa on myös useita museoita. Kaupunki sijaitsee Kazakstanin itäisen, Almatystä pohjoiseen johtavan pääradan varrella. Tältä radalta haarautuu Irtyšin eteläpuolella kulkeva sivurata länteen ja jatkoyhteys maan pääkaupunkiin Astanaan. Semeyn rautatieasema on merkittävä, kaupungissa on myös lentoasema ja pieni jokisatama. === Väestön kehitys === Oheinen taulukko kuvaa Semeyn väkiluvun kehitystä väestönlaskentojen kautta. Vuoden 1840 asukasluku on Venäjän imperiumin kaupunkeja kuvaavasta tilastosta eikä ole varsinaisen väestönlaskennan luku. Ensimmäinen koko silloisen valtakunnan kattanut väestönlaskenta tehtiin vuonna 1897. Vuosi Semeyn asukasluku 1840 5 379 (kuului Tomskin kuvernementtiin) 1897 26 246 1926 57 000 1939 110 000 1959 156 110 1970 235 735 1975 271 000 1979 282 574 1989 334 402 317 112 1999 269 574 2009 299 264 2012 305 795 (arvio) Tiedosto:Semey Bridge.jpg|Silta Irtyšin yli. Tiedosto:Semey Medicine Academy.jpg|Lääketieteellisen akatemian rakennus. Tiedosto:2-minaret mosque in Semey.jpg|Kahdella minareetilla varustettu moskeija. Tiedosto:Mosque Semey.jpg|Toinen moskeija. Tiedosto:Monastery Semey.jpg|Ortodoksinen nunnaluostari. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Kazakstanin kaupungit