EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Paskolammi (Kärppälä)

Paskolammi on Pirkanmaalla Sastamalan Kärppälässä Masossa sijaitseva lampi. == Maantiede == Paskolammin pinta-ala on 2,2 hehtaaria, ja sen pituus on 350 metriä ja leveys 120 metriä. Siihen laskee vain yksi oja Pehkusuolta ja sen luusua sijaitsee lammen itärannalla, josta saa alkunsa neljä kilometriä pitkä laskuoja kuivattuun Masojärveen Masojärvi laskee Masojokeen, joka muuttuu alajuoksulla Kärppälänjoeksi. Järven rantaviiva on 0,74 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin soista metsämaastoa. Ranta on rakentamatonta eikä sinne johda teitä. == Vesistösuhteita == Paskolammi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Kuloveden alueella (35.13), jonka Piimäsjärven valuma-alueeseen (35.136) se kuuluu. Lampi sijaitsee valuma-alueen latvoilla. Järven vedenpinnan korkeus on 128,7 metriä ja Masojärvessä 117,0 metriä mpy., joten laskuojalle kertyy pudotusta 11,7 metriä. == Historia == Vuoden 1855 Kalmbergin kartastossa Paskolammin nimi on kirjoitettu "Paskajärvi". Se on tuolloin ollut autio erämaajärvi Järven vedenpintaa on laskettu hieman. Vuonna 1930 julkaistussa Tyrvään seudun taloudellisessa kartassa on järven ympärille piirretty suomaata ja lammen luokse tulee Kutalan suunalta kärrypolku . Vuoden 1961 peruskartassa on järven ympärillä edelleen suota, mutta sen itäpuolelle on raivattu peltomaata.. == Lähteet == Luokka:Karkun järvet Luokka:Piimäsjärven valuma-alue
Hyyryjärvi

Hyyryjärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Kuloveden alueeseen. Järvi kuuluu Kuloveden lähialueeseen. == Maantiede == Järven pituus on 170 metriä ja leveys 20 metriä. Järvi on todennäköisesti kasvanut umpeen, sillä sen itäpuolinen kosteikko sijaitsee välittömästi järven yhteydessä samassa painanteessa. Kosteikko ja järvi muodostavat yhdessä 400 metriä pitkän ja 150 metriä leveän alueen. Järveen laskee oja Sotilaspellolta ja sen luusua sijaitsee järven itärannalla, josta saa alkunsa 350 metriä pitkä laskuoja Kuloveteen Teronlahteen. Järven ja kosteikon ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa, jossa on soistunut reuna. Rantoja ei ole rakennettu. == Historia == Järven vedenpintaa on laskettu 1860-luvulla. Järven entinen muotoa voi vielä hahmottaa ruotsinvallan ajan loppuun ajoittuvalla kartasta, jossa järven rantaviivassa ollut pohjoiseen ulottuva lahdelma seuraa nykyisen koskeikon muotoja. == Lähteet == Luokka:Karkun järvet Luokka:Kuloveden lähialue
Mesaoría

Mesaoría (, ”Vuorten välissä”; ) on Kyproksen saaren pohjoisosassa sijaitseva hedelmällinen tasankoalue. Tasangon pinta-ala on noin .The Island of Cyprus Geography justaboutcyprus.com Viitattu 29.12.2014 Se rajoittuu idässä Famagustanlahteen, etelässä Tróodos-vuoristoon ja pohjoisessa Pentadáktylos- vuoristoon. Tasangolla virtaa Kyproksen pisin joki Pediaíos. Tasankoalueelta on löydetty merkkejä ihmisasutuksesta jo neoliittiselta kaudelta, jolloin tasankoa peitti metsä. Antiikin aikana metsää hävitettiin rakennusaineeksi Ptolemaiosten laivastolle. Nykyisin tasangolla sijaitsee muun muassa Nikosian metropolialue. == Lähteet == Luokka:Kyproksen maantiede Luokka:Pohjois- Kyproksen maantiede Luokka:Tasangot
Lucky Luke (televisiosarja)

Lucky Luke on vuosina 1991–1992 tuotettu italialais-yhdysvaltalainen, Terence Hillin tähdittämä humoristinen western-televisiosarja, joka perustuu belgialaisen Morrisin ja Rene Goscinnyn Lucky Luke -sarjakuviin.CHE BELLO! IN TV E' TORNATO IL WESTERN Televisiosarja on jatkoa vuonna 1991 ilmestyneelle elokuvalle Lucky Luke - Lännen Nopein, joka oli myös samalla televisiosarjan pilotti. Sarjaa kuvattiin Yhdysvalloissa New Mexicon, Coloradon ja Arizonan osavaltioiden alueilla. Suomen televisiossa sarja esitettiin vuonna 1996 MTV3-kanavalla. Sarjan kaikki jaksot on julkaistu myös DVD:llä 4:3 kuvasuhteella. Alkuperäinen kuvasuhde on 1.37 : 1 ja 1.66 : 1. == Juoni == Lucky Luke on yksinäinen cowboy, joka osaa ampua varjoaan nopeammin. Hänet valtuutetaan pienen Daisy Townin kylän sheriffiksi, jonka rauhaa uhmaavat Daltonin veljekset. Sarjan jaksoista kaksi perustuu Morrisin sarjakuviin ja yksi vuoden 1971 animaatioelokuvaan Lucky Luke – Daisy Town. == Musiikki == Musiikin pääteema on jaettu kahtia. "Lucky Luke rides again" -teeman ovat säveltäneet Aaron Schroeder ja David Grover, ja sen laulaa Roger Miller. "Lonesomest cowboy in the West" -teeman on säveltänyt ja myös esittää Arlo Guthrie. == Rooleissa == * Terence Hill – Lucky Luke * Nancy Morgan – Lotta Legs * Ron Carey – Joe Dalton * Dominic Barto – William Dalton * Bob Gray – Jack Dalton * Fritz Sperberg – Averell Dalton ==Lähteet== Luokka:1990-luvun komediasarjat Televisiosarja Luokka:Lännensarjat Luokka:Italialaiset televisiosarjat Luokka:Sarjakuviin perustuvat televisiosarjat Luokka:Canale 5:n televisio-ohjelmat
Hohe Mut

Hohe Mut Hohe Mut Paikkakunta: Kühtai in Tirol, Itävalta Vuori: Zwölferkogel Naiset Naiset Suurpujottelu Suurpujottelu Lähtö: 2 361 m Maali: 1 986 m Korkeusero: 375 m 1\. MC-kilpailu: 28.12.2014 Pujottelu Pujottelu Lähtö: 2 155 m Maali: 1 956 m Korkeusero: 199 m 1\. MC-kilpailu: 29.12.2014 Hohe Mut on laskettelurinne Kühtai in Tirolissa Itävallassa. Rinteessä järjestettiin ensimmäiset alppihiihdon maailmancupin kilpailut, kun ne jouduttiin siirtämään lumenpuutteen takia Semmeringistä. Kühtai in Tirol on suosittu koko perheen laskettelukeskus ja sen on kuuluisa pitkästä valaistusta rinteestään.http://www.kuehtai.info/en/winter/ski-area/night-skiing.html ==Lähteet== *http://data.fis-ski.com/alpine- skiing/results.html?place_search=Kuehtai&seasoncode;_search=all&sector;_search=AL&date;_search=&gender;_search=&category;_search=&codex;_search=&nation;_search=&disciplinecode;_search=&date;_from=01&search;=Search&rec;_start=0&limit;=100 *http://www.kuehtai.info/en/winter/ski-area/panoramic-map.html ===Viitteet=== Luokka:Itävallan laskettelurinteet Luokka:Alppihiihdon maailmancupin rinteet Luokka:Tiroli
Launiasjärvi

Launiasjärvi on Pirkanmaalla Nokialla sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Kuloveden alueeseen. Järvi kuuluu Kuloveden lähialueeseen. == Maantiede == Järven pinta-ala on 5,3 hehtaaria ja sen pituus on 400 metriä ja leveys 200 metriä. Järveen laskee kolme tulo-ojaa ja sen luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkunsa 3,5 kilometriä pitkä laskuoja Piikkilänjärveen. Järven rantaviiva on 0,95 kilometriä pitkä ja ranta on puoliksi moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa ja puoliksi metsäistä suota. Järven soita ympäröivät Suumaan kylän peltomaat. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kokemäenjoen vesistön vedensuojeluyhdistys: Launiasjärvi, 5.1.2015 Luokka:Suoniemen järvet Luokka:Kuloveden lähialue
Ruutana (Nokia)

Ruutana on Pirkanmaalla Nokialla Siurossa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Kuloveden alueeseen. Järvi kuuluu Kuloveden lähialueeseen. == Maantiede == Järven pinta-ala on 4,2 hehtaaria ja sen pituus on 300 metriä ja leveys 200 metriä. Järvellä ei ole tulo-ojia ja sen luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkunsa 1,9 kilometriä pitkä laskuoja Kuloveteen Siuron Naarlahteen. Järven rantaviiva on 0,85 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa, joka on nykyään järveä lukuun ottamatta luonnonsuojelualuetta. Järven ympäri kulkee polku, joka haarautuu eri suuntiin metsään. == Historiaa == Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Ruutanajärvi". == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kokemäenjoen vesistön vedensuojeluyhdistys: Ruutana, 5.1.2015 Luokka:Nokian järvet Luokka:Kuloveden lähialue Luokka:Siuro
Otajärvi (Sastamala)

Otajärvi on Pirkanmaalla Sastamalan ja Nokian rajalla Sarkolassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Kuloveden alueeseen. Järvi kuuluu Kuloveden lähialueeseen. == Maantiede == Järven pinta- ala on 18,7 hehtaaria ja sen pituus on 750 metriä ja leveys 300 metriä. Järveen laskee kaksi metsäojaa ja sen luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkunsa 1,3 kilometriä pitkä laskuoja, joka yhtyy Karvasalonojaan. Tämä virtaa pelloksi kuivatetun Isosuon läpi Rainion kylään Myllyojana ja laskee Kuloveteen Kutalanvuolteen lounaispuolelle. Järven rantaviiva on 2,0 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Sastamalan puolella on runsaasti loma-asuntoja, jonne johtaa tiet valtatieltä 12. == Lähteet == Luokka:Karkun järvet Luokka:Kuloveden lähialue Luokka:Suoniemen järvet
Deborah Compagnoni (laskettelurinne)

Deborah Compagnoni Deborah Compagnoni Paikkakunta: Valfurva, Italia Talviurheilukeskus: Santa Caterina Ski area Vuori: Monte Sobretta Rinneluokitus: Musta Yläasema: 2 720 m Ala-asema: 1 723 m Korkeusero: 997 m Pituus: 3 699 m Keskijyrkkyys: 27 % Hissi Hissi Hissi: Santa Caterina–Plaghera– Sobretta–Vall’Alpe Tyyppi: Gondolihissi Kapasiteetti: 1 600 henkilöä/h Ala- asema: 1 723 m 1\. väliasema: 2 119 m 2\. väliasema: 2 720 m Yläasema: 2 649 m Miehet Miehet Syöksylasku Syöksylasku Lähtö: 2 750 m Maali: 1 745 m Korkeusero: 1 005 m Pituus: 3 275 m Keskijyrkkyys: 30,7 % 1\. MC-kilpailu: 28.12.2014 Super-G Super-G Lähtö: 2 395 m Maali: 1 745 m Korkeusero: 650 m Pituus: 2 250 m Keskijyrkkyys: 28,9 % 1\. MC-kilpailu: 27.12.2016 Suurpujottelu Suurpujottelu Lähtö: 2 070 m Maali: 1 730 m Korkeusero: 340 m 1\. MC-kilpailu: 5.12.2020 Pujottelu Pujottelu Lähtö: 1 930 m Maali: 1 730 m Korkeusero: 200 m 1\. MC-kilpailu: 6.1.2016 Naiset Naiset Syöksylasku Syöksylasku Lähtö: 2 530 m Maali: 1 745 m Korkeusero: 785 m Pituus: 2 901 m Keskijyrkkyys: 27,1 % 1\. MC-kilpailu: 6.1.2005 Super-G Super-G Lähtö: 2 335 m Maali: 1 745 m Korkeusero: 590 m Pituus: 1 993 m Keskijyrkkyys: 29,6 % MM- kilpailu: 30.1.2005 Suurpujottelu Suurpujottelu Lähtö: 2 110 m Maali: 1 730 m Korkeusero: 380 m 1\. MC-kilpailu: 8.1.2005 Pujottelu Pujottelu Lähtö: 1 930 m Maali: 1 730 m Korkeusero: 200 m 1\. MC-kilpailu: 9.1.2005 Deborah Compagnoni on laskettelurinne Santa Caterinan talviurheilukeskuksessa Valfurvassa Italiassa. Rinne raivattiin vuoden 2005 alppihiihdon MM-kilpailuja varten. Se nimettiin paikallisen alppihiihtäjän Deborah Compagnonin mukaan. Rinteessä järjestettiin vuoden 2005 alppihiihdon MM-kilpailujen naisten kilpailut. Rinteessä järjestettiin tammikuussa 2005 MM-kilpailuiden esikisat. Rinnettä raivattiin lisää yläosaan puuttomalle alueelle miesten syöksylaskua varten. Uusitulla rinteellä laskettiin ensimmäistä kertaa miesten syöksylasku 28. joulukuuta 2014. Rinne on korkeuseroltaan kolmanneksi suurin Wengenin Lauberhornin ja Bormion Stelvion jälkeen sekä keskijyrkkyydeltään jyrkin, tehden siitä yhden haastavimmista syöksylaskuradoista. == Lähteet == *Santa Caterina Ski area SantaCaterina.it *Santa Caterina pistemap *Results – Santa Caterina fis-ski.com === Viitteet === Luokka:Italian laskettelurinteet Luokka:Alppihiihdon maailmancupin rinteet Luokka:Sondrion maakunta
Kahtalammi

Kahtalammi on Pirkanmaalla Nokialla Sotkan lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Kuloveden alueeseen. Lampi kuuluu Kuloveden lähialueeseen. == Maantietoa == Lammen pinta-ala on 1,5 hehtaaria ja sen pituus on 250 metriä ja leveys 100 metriä. Lampeen laskee kaksi pelto-ojaa ja sen luusua sijaitsee järven lounaisrannalla, josta saa alkunsa 200 metriä pitkä laskuoja Teernijärveen. Lammen rantaviiva on 0,51 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Pohjoisrantaan laskeutuu peltomaan rinne. Lammen ylittää korkeajännitelinja ja valtatieltä 12 on näkymä lammelle. == Historiaa == Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa lammen nimi kirjoitettiin ”Kaldalampi”. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kokemäenjoen vesistön vedensuojeluyhdistys: Kahtalammi, 5.1.2015 Luokka:Nokian järvet Luokka:Kuloveden lähialue
USS Baron

USS Baron (runkonumero DE-166) oli Yhdysvaltain laivaston Cannon-luokan saattuehävittäjä toisessa maailmansodassa Tyynellä valtamerellä suojaten saattueita. == Valmistus == Alus tilattiin Newarkista New Jerseystä Federal Shipbuilding and Drydock Companyltä, missä köli laskettiin 30. marraskuuta 1942. Alus laskettiin vesille 9. toukokuuta 1943 kumminaan komentajakapteeni Richard S. Baronin leski Anne Pl. Baron ja otettiin palvelukseen 12. marraskuuta 1943 Philadelphian laivastontelakalla ensimmäisenä päällikkönään komentajakapteeni D. McVicker.DANFS- USS Baron == Palvelus == Alus lähti 8. syyskuuta 1943 New Yorkista Tyynelle valtamerelle. Lokakuusta 1943 elokuuhun 1944 alus suojasi keskisen Etelä-Tyynenmeren alueen saariryhmien välisiä saattueita, minkä lisäksi se osallistui Hollandian maihinnousuun 21.-24. huhtikuuta, Truk-Satawan-Ponape alueelle tehtyyn syöksyyn 29. huhtikuuta-1. toukokuuta, Saipanin maihinnousuun 20. kesäkuuta-11. heinäkuuta ja Guamin valtaukseen 22.-29. heinäkuuta ollen operaatioissa laivasto-osaston suojana ja/tai tulitukitehtävissä. Alus saapui 7. syyskuuta 1944 Mare Islandin laivastontelakalle huoltoon. Palattuaan Tyynellemerelle marraskuun alussa se liitettiin sukellusveneiden koulutusosastoon, missä alus oli toukokuun 1945 loppuun. Sodan lopun alus oli Marshallinsaarilla torjuen sukellusveneitä, ollen lentopelastustehtävissä, valvoen merialuetta sekä saattueiden suojana. Alus määrättiin 27. elokuuta Maloelapin, Wotjen ja Jaluitin atolleille ottamaan vastaan japanilaisten antautuminen. Antautumistoimet saatiin päätökseen 6. syyskuuta ja Baron viipyi Wotjella 18. syyskuuta saakka valvomassa aseistariisuntaa. Alus lähti San Diegoon, jonne se saapui 29. syyskuuta. Seuraavana päivänä alus jatkoi matkaansa New Yorkiin, jonne se saapui 14. lokakuuta. Alus siirrettiin reserviin 26. huhtikuuta 1946 Green Cove Springsissä Floridassa. == ROU Uruguay == Alus siirrettiin MDAP nojalla 3. toukokuuta 1952 Uruguayn laivastolle, joka nimesi sen ROU Uruguayksi runkonumerolla DE-1. ==Lähteet== * === Viitteet === Luokka:Cannon-luokan saattuehävittäjät‎ Luokka:Yhdysvaltalaiset toisen maailmansodan hävittäjät
Ivan Prokić

Ivan Prokić (s. 6. huhtikuuta 1975 Belgrad, Serbian ST, Jugoslavia) on serbialainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän pelasi urallaan kotimaansa lisäksi myös Venäjällä ja Pohjois-Amerikassa. ==Ura== ===Seuraura=== Prokić aloitti pääsarjauransa vain 14-vuotiaana Jugoslavian pääsarjan HK Partizan Belgradissa kaudella 1989–1990. Kaksi seuraavaa kautta hän pelasi KHK Crvena Zvezdassa, joista jälkimmäinen Jugoslavian hajoamisen jälkeen Jugoslavian liittotasavallan pääsarjassa pelattu kausi 1991–1992 päättyi mestaruuteen. Kauden 1994–1995 Prokić aloitti HK Partizanissa, mutta hän siirtyi kesken kauden Venäjälle Kansainvälisen liigan TsSKA Moskovaan. Vuodet 1997–2001 Prokić kävi Wisconsin-Superiorin yliopistoa, jonka paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies hän oli viimeisellä yliopistokaudellaan 2000–2001. Kauden 2001–2002 Prokić pelasi UHL- joukkue Rockford IceHogsissa. Kauden 2002–2003 hän vietti kotimaassaan HK Vojvodina Novi Sadissa pelaten kansainvälistä Interligaa. Kaudeksi 2003–2004 Prokić palasi taas Pohjois-Amerikkaan. Hän pelasi kautensa ECHL:ssä edustaen Bakersfield Condorsin, Charlotte Checkersin ja Fresno Falconsin joukkueita. ECHL-vuotensa jälkeen Prokić on pelannut kotimaassaan KHK Crvena Zvezdassa ja HK Vitezissä. ===Maajoukkueura=== Prokić edusti Serbiaa II-divisioonan MM- kilpailuissa vuonna 2011, jolloin hän voitti A-lohkon pronssia. Ennen Serbian ja Montenegron jakautumista Prokić edusti Jugoslavian liittotasavaltaa/Serbia ja Montenegroa C-sarjan MM-kilpailuissa vuosina 1995 ja 1998, joista hän oli ensimmäisenä mainitun turnauksen paras maalintekijä viidellä osumallaan Slovenian Ivo Janin ja Tomaž Vnukin kanssa. Vuosina 2002, 2003, 2004, 2005 ja 2006 Prokić pelasi II-divisioonan MM-kilpailuissa. Kaikki neljä turnausta päättyi lohkohopeaan. Hän voitti vuoden 2003 turnauksen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 5+16=21 ja vuoden 2005 turnauksen syöttöpörssin 11 syötöllään. Prokić edusti myös Jugoslavian liittotasavaltaa alle 20-vuotiaiden C2-sarjan MM-kilpailuissa vuonna 1995 sekä alle 18-vuotiaiden B-sarjan EM- kilpailuissa vuonna 1992, jolloin hän voitti turnauksen piste- ja maalipörssin tehoilla 9+6=15. ==Muuta== Prokićin pikkuveli Marko pelaa HK Vitezissa. ==Lähteet== * * ===Viitteet=== Luokka:Serbialaiset jääkiekkoilijat Luokka:Jugoslavialaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Teernijärvi

Teernijärvi on Pirkanmaalla Nokialla sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Kuloveden alueeseen. Järvi kuuluu Kuloveden lähialueeseen. == Maantiede == Järven pinta-ala on 71,3 hehtaaria ja sen pituus on 2,1 kilometriä ja leveys 400 metriä. Järveen laskee muutama pelto-oja ja yksi Kahtalammista laskeva oja. Teernijärven luusua sijaitsee järven luoteisrannalla, josta saa alkunsa 1,4 kilometriä pitkä laskuoja Nokianvirtaan. Järven rantaviiva on 5,8 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Rantaan rajautuu muutama peltotilkku. Rannoille on rakennettu joitakin loma-asuntoja. Valtatie 12 ja yhdystie 2501 kulkevat eri puolilla järveä. == Historiaa == Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Ternejärvi". == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kokemäenjoen vesistön vedensuojeluyhdistys: Teernijärvi, 5.1.2015 Luokka:Nokian järvet Luokka:Kuloveden lähialue
Keski-Suomen rahasto

__NOTOC__ Keski-Suomen rahasto on Suomen Kulttuurirahaston maakuntarahasto, joka perustettiin 1. lokakuuta 1958. Se tukee maakunnan kulttuurityötä ja tieteellistä tutkimusta jakamalla kerran vuodessa apurahoja ja palkintoja. Sen toimipaikka on Jyväskylässä. Suomen Kulttuurirahaston yhteydessä toimii 17 maakuntarahastoa, ja Keski-Suomen rahasto on niistä vanhin. Rahaston toimialueeseen kuuluu 23 kuntaa. Keski-Suomen rahasto muodostuu yleisrahastosta sekä lahjoituksiin ja testamentteihin perustuvista nimikkorahastoista. Nimikkorahastojen lahjoittajat ovat määritelleet niiden käyttötarkoituksen. Keski-Suomen 33 nimikkorahastoa jakavat varoja maakunnan yleisiin, paikallisiin tai aihepiireittäin rajattuihin kulttuuritarkoituksiin. Maakuntarahastojen apurahoja haetaan alkuvuodesta tammi-helmikuussa. Apurahahakemukset arvioi alueellinen hoitokunta ulkopuolisten asiantuntijoiden avustuksella. == Hoitokunta == * Puheenjohtaja Raija Hämäläinen, professori * Varapuheenjohtaja Tarja Pääjoki, filosofian tohtori * Mika Haapanen, kauppatieteiden tohtori * Samuli Heimonen, taiteen maisteri * Pekka Hokkanen, maakuntajohtaja * Antti Ikonen, filosofian maisteri * Tommi Kärkkäinen, professori * Inkeri Pasanen, varapäätoimittaja * Susanna Pettersson, toimitusjohtaja * Pasi Saarinen, toimialajohtaja * Juha Virkki, kustantaja ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Apurahan hakuohje 2015 Suomen Kulttuurirahaston sivuilla. PDF. Viitattu 29.12.2014. *Nimikkorahaston hakuohje 2015 Suomen Kulttuurirahaston sivuilla. PDF. Viitattu 29.12.2014 Luokka:Suomalaiset rahastot Luokka:Keski-Suomi
Roridulaceae

Roridulaceae on kaksilajinen kasviheimo koppisiemenisten Ericales-lahkossa, jonka tunnetuimmat edustajat ovat kanervakasvit (Ericaceae). == Tuntomerkit == Kasvit ovat pieniä pensaita ja hyönteissyöjäkasveja. Niiden sekundaarinen aineenvaihdunta tuottaa iridoideja. Kasveja peittää tiheä rauhaskarvapeite; karvat eivät kuitenkaan ole kosketusherkkiä, niin kuin esimerkiksi kihokkikasveilla (Droseraceae), joita kasvit voivat päällisin puolin muistuttaa. Lehdet ovat ruodittomia, tasasoukkia ja ehyt- tai nyhälaitaisia. Kukinnossa on päätekukka, toisinaan se näyttää terttumaiselta. Kukat ovat keskikokoisia ja niissä on esilehtiä sekä erilehtiset verhiö ja teriö. Viisi hedettä sijaitsee kohdakkain verholehtien kanssa, ja niiden lokeroside on ponnen tyvestä turvonnut, silmiinpistävä, kirkkaankeltainen ja mettä erittävä. Emilehtiä on kolme, vartaloita vain yksi. Siemenaiheet ovat riippuvia ja kiinnittyvät kärki-istukkaan, ja luotti on pallomainen. Siemenkuori on limautuva, ja alkio saa ravintonsa endospermistä imuelimen eli haustorion välityksellä.Stevens 2001–, viittaus 29.12.2014. Saattaa olla, että kasvit eivät ole tavanomaisessa mielessä lihansyöjiä, sillä niiden ei ole havaittu erittävän ruoansulatusentsyymejä. Kasvit elävät kuitenkin läheisessä mutualismissa kahden nivelkärsäisiin kuuluvan Pameridea-lajin kanssa, jotka syövät kasvin tahmeaan eritteeseen takertuneita hyönteisiä, ja joiden eritteistä kasvit puolestaan saavat ravinteita ja ovat siten epäsuorasti lihansyöjiä. On myös havaittu, että kasvit ovat absorboineet mineraaleja niihin takertuneista hedelmäkärpäsistä (Drosophila). Pameridea-nivelkärsäiset toiminevat myös kasvien pölyttäjinä. == Levinneisyys == Heimo kasvaa Etelä- Afrikassa.http://www.mobot.org/mobot/research/apweb/maps/roridulaceaemap.gif == Luokittelu == Heimossa on vain yksi suku Roridula ja siinä kaksi lajia. Lajit ovat:http://www.theplantlist.org/tpl1.1/search?q=Roridula * Roridula dentata L. * Roridula gorgonias Planch. == Lähteet == * Stevens, P. F. (2001 onwards). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. http://www.mobot.org/MOBOT/research/APweb/. === Viitteet === Luokka:Ericales Luokka:Kasviheimot
Pekka Heikkinen (arkkitehti)

Pekka Heikkinen (s. 17. elokuuta 1960 Helsinki) on suomalainen arkkitehti ja Aalto-yliopiston puurakentamisen professori. Heikkinen valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1991 ja on opettanut Aalto-yliopistossa vuodesta 1995. Hänet nimitettiin professoriksi vuonna 2008. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset arkkitehdit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Aalto- yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Chanián kansainvälinen lentoasema

Chanián kansainvälinen lentoasema ”Ioánnis Daskalogiánnis” (, , YPA: ΚΑΧΝΔ) on kansainvälinen lentoasema Chanián kaupungin lähellä Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Akrotírin niemellä noin 15 kilometriä kaupungista itään. Lentoasema on yksi saaren kolmesta päälentoasemasta. Se on alun perin Kreikan ilmavoimien Soúdan tukikohta, ja toimii tässä käytössä edelleen. Matkustajalennot lentoasemalle aloitettiin vuonna 1959. Terminaalirakennus rakennettiin vuonna 1967 ja uusittiin vuonna 1996. Vuonna 1974 lentoasemalle alettiin lentää myös kansainvälisiä lentoja. Vuodesta 2000 lentoasema on omistettu Kreetan kansannousua johtaneelle Ioánnis Daskalogiánnikselle. Lentoasemalla on yksi kiitotie, jonka pituus on metriä. Vuonna 2014 lentoasemaa käytti noin 2,1 miljoonaa matkustajaa. Sotilastukikohdasta johtuen valokuvaus lentoasemalla on kielletty. Aegean Airlines ja Olympic Air lentävät lentoasemalle säännöllisiä lentoja muun muassa Ateenasta. Lukuisat ulkomaiset yhtiöt, myös muun muassa Finnair, lentävät lentoasemalle suoria reitti- tai tilauslentoja turistikaudella. Lentoasemalta on taksi- ja linja-autoyhteydet Chanián kaupunkiin, ja sieltä voi vuokrata myös autoja. Monet lomakohteet, kuten Plataniás, Agía Marína ja Káto Stalós sijaitsevat noin 14–25 kilometrin päässä lentoasemasta. == Lentoyhtiöt ja kohteet == Chaniáan lentävät seuraavat yhtiöt: Lentoyhtiö Kohteet Aegean Airlines Ateena, Thessaloniki Austrian Airlines Kausittainen: Graz, Linz, Wien British Airways Kausittainen: Lontoo- Heathrow Brussels Airlines Kausittainen: Bryssel Condor Kausittainen: Düsseldorf, Frankfurt, München, Stuttgart Corendon Airlines Europe Kausittainen: Billund, Kööpenhamina, Helsinki, Kuopio, Oulu, Riika, Savonlinna, Tukholma-Arlanda Easyjet Kausittainen: Lontoo-Gatwick, Lyon, Nizza Ellinair Kausittainen: Ateena, Moskova-Šeremetjevo, Thessaloniki Edelweiss Air Kausittainen: Zürich Eurowings Kausittainen: Düsseldorf, Hannover, München, Stuttgart Finnair Kausittainen: Helsinki Jet2.com Kausittainen: Birmingham, Leeds, Lontoo-Stansted, Manchester Lauda Kausittainen: Wien LOT Polish Airlines Kausittainen: Varsova Luxair Kausittainen: Luxemburg Neos Kausittainen: Milano-Malpensa Norwegian Air Shuttle Kausittainen: Bergen, Kööpenhamina, Göteborg, Helsinki, Lontoo-Gatwick, Oslo Ryanair Páfos, Thessaloniki Kausittainen: Milano-Bergamo, Birmingham, Bristol, Charleroi, Bukarest, Dublin, East Midlands, Frankfurt-Hahn, Krakova, Leeds, Lontoo- Stansted, Manchester, Memmingen, Napoli, Pisa, Sofia, Vilna, Varsova, Weeze, Wrocław Scandinavian Airlines Kausittainen: Kööpenhamina, Oslo, Tukholma- Arlanda Sky Express Ateena Smartwings Kausittainen: Praha Smartwings Poland Kausittainen: Gdańsk, Katowice, Krakova, Poznań, Varsova, Wrocław Transavia Kausittainen: Amsterdam, Pariisi-Orly TUI Airways Kausittainen: Birmingham, Bristol, Lontoo-Gatwick, Manchester TUIfly Belgium Kausittainen: Bryssel, Oostende TUIfly Netherlands Kausittainen: Amsterdam == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Chaniá Luokka:Kreetan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Kreikan lentoasemat
The Spectator

The Spectator on Isossa-Britanniassa viikoittain ilmestyvä aikakauslehti, jossa julkaistaan politiikkaa, kirjallisuutta ja talousasioita käsitteleviä artikkeleita. Lehti on ilmestynyt vuodesta 1828 lähtien, mikä tekee siitä vanhimman yhtäjaksoisesti ilmestyvän englanninkielisen aikakauslehden. Aikaisemmin lehti oli kuuluisa oivaltavista pakinoistaan mutta sittemmin sen artikkelit ovat muuttuneet asiapitoisemmiksi. Nykyään se tunnetaan parhaiten laadukkaista kirja-arvosteluista ja huolitellusta kirjoitustyylistä. Poliittisesti se on konservatiivisempi kuin kilpailijansa The Economist ja New Statesman. Lehden päätoimittajana on toiminut monia huomattavia konservatiiveja, mukaan lukien myöhempi pääministeri Boris Johnson ja entiset parlamentaarikot Iain Macleod, Ian Gilmour ja Nigel Lawson. Brittiläiset liikemiesveljekset David ja Frederick Barclay ovat omistaneet The Spectatorin vuodesta 2004 lähtien osana laajempaa Telegraph Media Group -mediakonsernia, johon kuuluvat myös suuret sanomalehdet The Daily Telegraph ja The Sunday Telegraph. Lehteä pidetään poliittisesti vaikutusvaltaisena vaikka sen levikki onkin suhteellisen pieni (54 000). == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Sähköinen arkisto, johon on koottu lehden numerot vuosilta 1828−2008 (ilmainen) Luokka:Brittiläiset aikakauslehdet
M/S Norman Atlantic

M/S Norman Atlantic on italialaisen Visemar di Navigazionen omistama ro-ro- luokan autolautta, jota operoi ANEK Lines. Laivalla syttyi tulipalo 28. joulukuuta 2014, kun se oli matkalla Patrasista, Kreikasta Anconaan, Italiaan. Aluksen matkustajat evakuoitiin ja heidät kuljetettiin pois helikopterilla, mutta ainakin kymmenen ihmistä kuoli. ==Tekniset tiedot== Laiva on 186 metriä pitkä, 25,6 metriä leveä ja sen syväys on 6,71 metriä. Sen voimanlähteenä on kaksi MAN B&W; 9L48/60B-dieselmoottoria, jotka tuottavat sille 24 solmun (44 km/h) maksiminopeuden. ==Historia== Laiva rakennettiin Visentinin telakalla Porto Virossa Koillis-Italiassa englantilaiselle Ermine Street Shippingille vuonna 2009. Se sai ensimmäiseksi nimekseen Akeman Street. Helmikuusta 2010 huhtikuuhun 2011 alus oli vuokrattuna norjalaiselle T-linkille. Kesäkuussa 2011 laiva sai uuden nimen, Scintu, ja siirtyi italialaisen Saremarin liikennöimäksi. Tammikuussa 2013 aluksen operoijaksi tuli Grande Navi Veloci, jolta alus siirtyi saman vuoden huhtikuussa italiaiselle Moby Linesille. Lokakuussa 2013 laiva vuokrattiin ranskalaiselle LD Linesille. Tammikuussa 2014 alus sai nimen Norman Atlantic. Syyskuusta 2014 alkaen laivalla liikennöi Caronte & Tourist, kunnes Norman Atlantic siirtyi italialaiselle ANEK Linesille. ===Tulipalo=== M/S Norman Atlanticin autokannella syttyi tulipalo sunnuntaina 28. joulukuuta 2014 sen ollessa matkalla Kreikasta Italiaan. Matkustajia ja miehistöä oli syttymishetkellä kyydissä yhteensä 478 henkeä. Sää onnettomuuspaikalla oli hankala, mikä haittasi pelastustöitä. Matkustajat ja miehistö saatiin evakuoitua laivalta seuraavan päivän iltaan mennessä, viimeisenä laivasta poistui kapteeni Argilio Giacomazzi. Yksitoista ihmistä on turman jäljiltä löydetty kuolleena. Lisäksi kaksi albanialaista merimiestä kuoli laivan hinaustöissä. ==Katso myös== * Norman Atlanticin tulipalo == Lähteet == Luokka:Autolautat
Vaaliruhtinaan linna

Vaaliruhtinaan linna tarkoittaa useissa Saksan kaupungeissa olevia linnoja, jotka olivat Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan vaaliruhtinaiden residenssejä: * Vaaliruhtinaan linna, Ambergin pfalzkreivin linna * Johannisburgin linna, Mainzin Aschaffenburgissa toimivien arkkipiispojen sekä vaaliruhtinaiden linna * Vaaliruhtinaan linna Bonnin arkkipiispojen ja vaaliruhtinaiden linna * Vaaliruhtinaan linna, Heidelbergin pfalzkreivin linna * Vaaliruhtinaan linna, Koblenzin viimeisen arkkipiispan ja vaaliruhtinaan linna * Vaaliruhtinaan linna, Mainzin arkkipiispojen ja vaaliruhtinaiden linna * Vaaliruhtinaan linna, Mannheimin pfalzkreivin linna * Würzburgin linna, arkkipiispojen ja vaaliruhtinaiden linna
Panu Aaltio

Panu Aaltio (s. 29. tammikuuta 1982 Nurmijärvi) on suomalainen elokuvasäveltäjä ja musiikin tuottaja. == Ura == Aaltio alkoi soittaa selloa kuusivuotiaana. Hän pääsi suoraan lukiosta valmistuttuaan opiskelemaan musiikkiteknologiaa ja sävellystä Sibelius-Akatemiaan. Hän muutti Los Angelesiin vuonna 2005 opiskellakseen elokuvamusiikkia Etelä-Kalifornian yliopistossa, jossa häntä opettivat muun muassa Christopher Young ja Jack Smalley. Valmistuttuaan hän on tehnyt töitä Los Angelesissa ja ollut mukana työstämässä musiikkia elokuvaan Spider-Man 3 (2007), televisiosarjaan Lost ja dokumenttielokuvaan Nanking (2007). Nykyään Aaltio tekee töitä pääasiassa Suomessa. Hän on tehnyt sävellyksiä elokuviin, dokumentteihin, lyhytelokuviin, televisiosarjoihin ja videopeleihin Suomessa sekä ulkomailla. Aaltion säveltämä musiikki elokuvaan Tummien perhosten koti (2008) sai Jussi- ehdokkuuden. Aaltio sai parhaan dokumenttielokuvan sävellyksen palkinnon vuonna 2012 valmistuneesta dokumenttielokuvasta Metsän tarina, vuonna 2016 ensi-iltansa saaneesta dokumenttielokuvasta Järven tarina ja vuonna 2021 julkaistusta dokumenttielokuvasta Tunturin tarina. Arvostetut palkinnot myönsi Kansainvälinen elokuvamusiikkikriitikkojen järjestö (IFMCA). Järven tarina -elokuvasta hän sai myös Jussi-palkinnon. Aaltio sai vuonna 2013 Nurmijärven kunnan kulttuuripalkinnon Konstiniekan musiikkielämän monipuolisena vaikuttajana paikkakunnalla. ==Filmografia== * Peacebroker – Steps of becoming a diplomat (dokumenttielokuva, 2008) * Tummien perhosten koti (2008) * Sauna (2008) * Korkein oikeus (2008) * Orcs! (2011) * Hella W (2011) * Dawn of the Dragonslayer (2011) * Syvälle salattu (2011) * Metsän tarina (dokumenttielokuva, 2012) * Whisper of Minqin (2012) * SAGA – Curse of the Shadow (2013) * Ya ne versus (2014) * Lomasankarit (2014) * Nakhoda (2015) * Järven tarina (dokumenttielokuva, 2016) * 95 (2017) * Tunturin tarina (dokumenttielokuva, 2021) ===Muut=== * Operaatio vieras äly, lyhytelokuva (2004) * Pientä järjestystä, lyhytdokumentti (2004) * Cursed Forest 4, lyhytelokuva (2004) * Tytöt, lyhytdokumentti (2005) * Lasten kesken, lyhytelokuva (2005) * Mun Lappi, lyhytelokuva (2005) * Diili, tv-sarja, 19 jaksoa (2005) * Iltasatu, lyhytelokuva (2005) * Deer Season, lyhytelokuva (2006) * Jumalan hampaat, lyhytelokuva (2006) * Saga, videopeli (2008) * Apache: Air Assault, videopeli (2010) * Burungo, lyhytelokuva (2011) * Fatima, lyhytelokuva (2013) Aaltio on säveltänyt musiikin Taaborinvuoren Kivi-juhlilla esitettyyn Aleksis Kiven näytelmään Selman juonet (2010) ja Nurmijärven tanssiopiston ja musiikkiopiston yhteisproduktioon Ali baba ja neljäkymmentä rosvoa (2008). ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Aaltion kotisivut * * Luokka:Suomalaiset elokuvasäveltäjät Luokka:Suomalaiset musiikkituottajat Luokka:Jussi-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Andienvihervarpunen

Andienvihervarpunen (Spinus spinescens) on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Andienvihervarpusta tavataan Kolumbiassa, Ecuadorissa ja Venezuelassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Peipot
Brasilianvihervarpunen

Brasilianvihervarpunen (Spinus yarrellii) on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Brasilianvihervarpusta tavataan kahdella erillisellä alueella Pohjois-Venezuelassa ja Koillis-Brasiliassa. Lajin kannaksi arvioidaan 10 000–19 999 yksilöä. Lajia uhkaa laiton kauppa, ja se on luokiteltu vaarantuneeksi. ==Lähteet== Luokka:Peipot Luokka:Uhanalaiset linnut
Andienvihertikli

Andienvihertikli (Spinus crassirostris) on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Andienvihertikliä tavataan Argentiinassa, Boliviassa, Chilessä ja Perussa. Lajin kanta on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Peipot
Richard Lindh

Hakon Richard Emil Lindh (5. maaliskuuta 1929 Helsinki – 7. joulukuuta 2006 Helsinki) oli suomalainen taiteilija ja teollinen muotoilija.Facta 2001, osa 10, p. 222. WSOY 1984. Hän työskenteli Arabian tehtaalla eri tehtävissä vuosina 1955–1989, vuodesta 1973 taiteellisena johtajana. Päätyönsä ohella hän suunnitteli tuotteita useille muillekin suomalaisille yrityksille. Yleisesti tunnetuin Lindhin suunnittelema tuote lienee Solifer Export -mopo vuodelta 1960. Lindhin ensimmäinen puoliso vuosina 1953–1976 oli keramiikkataiteilija Francesca Lindh ja toinen puoliso vuodesta 1978 keramiikkataiteilija Inkeri Leivo.Vem och vad 1996, s. 329–330. Helsingfors 1996. ISBN 951-50-0800-X == Lähteet == Luokka:Suomalaiset muotoilijat Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 2006 kuolleet
Jakkupuku

Jakkupuku on naisen puku, jossa on irtotakki eli jakku. Jakkupuvun osat ovat hame ja jakku, joita täydennetään erilaisilla puseroilla tai paidoilla, mikäli jakkua halutaan pitää auki. Kun jakkupuvun hame korvataan jakun kankaasta valmistetuilla housuilla, puhutaan housupuvusta. Jakkupukua on aikaisemmin nimitetty kävelypuvuksi, ja sitä on suositeltukin ulkosalla reippailuun. Kävelypuku valmistettiin tuolloin tukevasta ja lämpimästä kankaasta. Sellaisena sitä suositeltiin ulkoilun lisäksi aamupäivätilaisuuksien asuksi. Toisaalta 1950-luvulla jakkupukuja myös teetettiin nuorelle puvuksi hänen ensimmäisiin suuriin juhliinsa, ja sitä käytettiin esimerkiksi rippijuhlassa, ylioppilaaksi tulon kunniaksi tai vihkiasuna. Työelämää koskevissa pukeutumisohjeissa jakkupuku rinnastetaan nykyisin miehen arkipukuun. Laadukkaista materiaaleista valmistettuna jakkupukua pidetään sopivana myös johdon tehtävissä tai päivän aikana eteen tulevissa edustus- tai esiintymistilaisuuksissa. Juhlapukeutumisessa jakkupukua vastaa usein merkintä tumma puku tai vierailupuku. Kello 18 jälkeen alkavissa juhlavissa ja virallisissa tilaisuuksissa ilta- tai juhlapuku on kuitenkin jakkupukua turvallisempi valinta. == Lähteet == Luokka:Vaatteet
Mauricio Pinilla

Mauricio Ricardo Pinilla Ferrera (s. 2. huhtikuuta 1984 Santiago de Chile, Chile) on chileläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut pitkään Italiassa sekä myös Espanjassa, Portugalissa, Skotlannissa ja Kyproksella.Mauricio Pinilla Soccerway-sivustolla Pinilla on pelannut Chilen maajoukkueessa vuodesta 2003 lähtien yhteensä 45 ottelua ja tehnyt niissä kahdeksan maalia. Vuosina 2007–2010 hän ei pelannut maaotteluita.Mauricio Pinilla National Football Teams -sivustolla Pinilla oli mukana MM- kilpailuissa 2014, joissa hän tuli vaihdosta kentälle alkulohko-otteluissa Australiaa ja Alankomaita sekä ensimmäisen pudotuspelikierroksen ottelussa Brasiliaa vastaan. Brasilia-ottelussa Pinilla sai varoituksen ja epäonnistui Chilen tappioon päättyneessä rangaistuspotkukilpailussa joukkueensa ensimmäisenä laukojana.Morrison, Neil: World Cup 2014 – Match details. RSSSF. == Saavutukset == Sporting CP: * UEFA Cupin toinen sija: 2004–2005 Palermo: * Italian cupin toinen sija: 2010–2011 == Lähteet == Luokka:Chileläiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Arto Peltoniemi

Arto Juhani Peltoniemi (s. 26. helmikuuta 1966 Raahe) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen seiväshyppääjä. Hän edusti vuodesta 1980 lähtien Raahen Vesaa ja hänen valmentajanaan toimi Auvo Pehkoranta. Kalevan kisoista Peltoniemi saavutti seiväshypyn hopeaa vuonna 1985. Lisäksi hän voitti sisäratojen SM-kilpailuista hopeaa vuonna 1987. Ulkoradoilla Peltoniemi teki nuorten SE-tulokset 14-, 15- ja 17-vuotiaissa sekä sisäradoilla 15- ja 17-vuotiaissa. Kansainvälisissä kilpailuissa Peltoniemi edusti Suomea yhden kerran. Hän oli mukana sisäratojen EM-kilpailuissa Ranskassa vuonna 1987 ollen seiväshypyssä sijalla 13. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 1995 jälkeen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset seiväshyppääjät Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Miska Rantanen

Miska Rantanen (s. 30. huhtikuuta 1967) on suomalainen toimittaja ja kirjailija. Rantanen työskenteli Helsingin Sanomissa vuosina 1995–2024. Hän on erikoistunut kulttuuriin, politiikkaan ja nettimaailman ilmiöihin. Ennen Helsingin Sanomia hän työskenteli muun muassa Yliopisto-lehdessä, Nurmijärven Sanomissa, Ylioppilaslehdessä sekä avustajana muun muassa Rumba-lehdessä, Imagessa ja Yliopistolainen-lehdessä. Rantanen on toiminut Politiikan toimittajien yhdistyksen hallituksen jäsenenä ja sihteerinä. Hän on ollut myös Sanoman toimitusosaston (STO) hallituksen puheenjohtaja. Vuosina 1995 ja 1996 Rantanen oli Helsingin Sanomien kulttuuritoimituksen kesätoimittaja. Vuosina 1996–1997 hän työskenteli vasta perustetun Helsingin Sanomien Verkkoliitteen toimittajana. Vuosina 1998–1999 Rantanen oli Yle TV1:llä esitetyn ajankohtaissatiirin Uutisvuodon käsikirjoittaja Jari Keräsen ohella. Helsingin Sanomissa Rantanen oli vakituisena toimittajana helmikuusta 2000 huhtikuuhun 2024. Hänen toimituksiaan olivat HS-verkkoliite (nyk. HS.fi), sunnuntaitoimitus, talous ja politiikka sekä kulttuuritoimitus. Rantanen on julkaissut oman työnsä ohella seitsemän kirjaa. Ensimmäinen, Lepakkoluola – Lepakon ja Liekkihotellin tapahtumia ja ihmisiä ilmestyi vuonna 2000 ja sen kustansi WSOY. Vuonna 2005 ilmestyi Love Records - Tarina, taiteilijat, tuotanto (Schildts & Söderströms). Mustaa huumoria edustava Mies – Yleisimmät tyyppiviat ja niihin sopeutuminen (Schildts) ilmestyi 2011. Rantasesta teki tunnetun hänen toimittamansa syksyllä 2013 julkaistu kirja Kukkiva syyspervo ruukussa, johon on koottu tahattomia kirjallisia tekstimokia muun muassa mainoksista, ilmoituksista ja kylteistä eri vuosikymmeniltä. Kirjan jatko-osa Kaikki ranteet auki ilmestyi syksyllä 2014. Kolmas tekstimokakirja Kivaan kipuun ilmestyi syyskuussa 2016. Helmikuussa 2018 ilmestyi Rantasen kirja Kalsarikänni – Suomalainen opas hyvään elämään (S&S;), joka on sekä parodia pohjoismaisista hyvinvointifilosofiakirjoista että kuvaus perisuomalaisesta kalsarikänni-ilmiöstä. Kirjan käännösoikeudet on myyty 13 kielialueelle. Rantasen kahdeksas kirja on Karri Miettisen elämäkerta Paleface, protestilaulaja ja se ilmestyi syyskuussa 2024. Kirjan kustansi Johnny Kniga. Vuoden 2016 aikana Rantanen toimitti Love Recordsin viisiosaisen Kaikki singlet -singleboksisarjan. Oman työnsä ohella Rantanen on toiminut Helsingin kaupungin asettamassa nimistötoimikunnassa vuodesta 1997 lähtien. Helsingin kaupunki palkitsi hänet toimikuntatyöskentelystään kultaisella Helsinki- mitalilla kesäkuussa 2023. Koulutukseltaan Rantanen on valtiotieteiden maisteri, pääaineena poliittinen historia. == Lähteet == * http://www.adlibris.com/fi/searchresult.aspx?search=advanced&author;=Miska+Rantanen&fromproduct;=true * http://www.hs.fi/talous/aihe/miskarantanen/ === Viitteet === Luokka:Helsingin Sanomien toimittajat Luokka:Suomalaiset politiikantoimittajat Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1967 syntyneet
Francesco Negri

pienoiskuva|200px|Francesco Negri Francesco Negri (26. maaliskuuta 1623 Ravenna, Italia – 1698) oli katolinen pappi ja ensimmäinen italialainen tutkimusmatkailija, joka matkusti Nordkappiin. Sivu 7. Negri valmistui papiksi, mutta omistautui työssään luonnontieteille. Olaus Magnuksen 1500-luvun pohjoisten kansojen historiateos Historia de gentibus septentrionalibus ja Carta marina vaikuttivat Negriin niin, että hän lähti kesäkuussa 1663 eli 40-vuoden ikäisenä Danzigista Tukholman kautta Tornioon ja edelleen Inarinjärvelle. Palattuaan Tukholman kautta Kööpenhaminaan hän lähti lokakuussa Bergeniin ja Trondheimiin ja saapui ensimmäisenä italialaisena laivalla Nordkappiin. Ravennaan Negri palasi 1666 ja aloitti ahkeran kirjeenvaihdon matkakokemuksistaan, muun muassa Johannes Schefferuksen ja Toscanan suurherttuakunnan Cosimo III de’ Medicin kanssa. Negrin kirja Matka Pohjolaan eli Viaggio settentrionale ilmestyi postuumisti 1700 ja siitä otettiin toinen luvaton lisäpainos seuraavana vuonna. Kirjassa on kahdeksan kirjettä, joista puolet käsittelee Norjaa. Teoksesta ei kuitenkaan tullut samanlaista suosikkia kuin Giuseppe Acerbin noin sata vuotta myöhemmin ilmestyneestä pohjoisen matkakirjasta, mahdollisesti koska se painottuu luontoon eikä niinkään pohjoisessa asuvien ihmisten elämään. Acerbi ei myöskään omassa teoksessaan mainitse edeltäjäänsä. Francesco Negri, Viaggio settentrionale.jpg|Negrin matkakirjan kansilehti ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Viaggio settentrionale (Viitattu 29.12.2014) Luokka: Italialaiset papit Luokka: Italialaiset tutkimusmatkailijat Luokka: Italialaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1623 syntyneet Luokka:Vuonna 1698 kuolleet
Jyrki Hyttinen

Jyrki Olavi Hyttinen (s. 26. huhtikuuta 1962 Kouvola) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen pituushyppääjä. Hän edusti vuodesta 1976 lähtien Kouvolan Urheilijoita ja hänen valmentajanaan toimi Harri Ihalainen. Kalevan kisoista Hyttinen saavutti pituushypyn pronssia vuonna 1985. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 1987 jälkeen. Koulutukseltaan Hyttinen on kauppatieteiden maisteri. Hän toimi urheilu-uransa jälkeen yrittäjänä ollen isänsä perustaman optikkoliikkeen osakkaana ja toimitusjohtajana. Kesäkuussa 2015 Hyttinen valittiin Inarin kunnanjohtajaksi. Hän aloitti tehtävässään syyskuussa 2015, mutta irtisanoutui siitä elokuussa 2016. Hyttinen toimi kaupunginvaltuutettuna Kokoomuksen listoilta vuodesta 1996 lähtien ensin Kuusankoskella ja myöhemmin Kouvolassa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pituushyppääjät Luokka:Inarin kunnanjohtajat Luokka:Kuusankosken kaupunginvaltuutetut Luokka:Kouvolan kaupunginvaltuutetut Luokka:Kansallisen Kokoomuksen poliitikot Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Wellington (täsmennyssivu)

Wellington voi tarkoittaa: ==Paikkoja== *Wellington, Uuden-Seelannin pääkaupunki *Wellington, hallintoalue Uudessa-Seelannissa *Wellington, kaupunki Uudessa Etelä-Walesissa, Australiassa *Wellington, kunta Kanadan Prinssi Edwardin saarella *Wellington, aluekunta Kanadan Ontariossa *Wellington, kaupunki Etelä-Afrikassa *Wellington, kaupunki Englannin Shropshiressä *Wellington, kaupunki Englannin Somersetissä *Wellington, kaupunki Intiassa *Wellington, kaupunki Yhdysvaltojen Coloradossa *Wellington, kaupunki Yhdysvaltojen Floridassa *Wellington, kylä Yhdysvaltojen Illinois'ssa *Wellington, kaupunki Yhdysvaltojen Kansasissa *Wellington, pikkukaupunki Yhdysvaltojen Kentuckyssa *Wellington, pikkukaupunki Yhdysvaltojen Mainessa *Wellington, kaupunki Yhdysvaltojen Missourissa *Wellington, kaupunki Yhdysvaltojen Ohiossa *Wellington, kaupunki Yhdysvaltojen Texasissa *Wellington, kaupunki Yhdysvaltojen Utahissa *Wellington, pikkukaupunki Yhdysvaltojen Wisconsinissa *Wellington, saari Chilessä ==Henkilöitä== *Arthur Wellesley Wellington (1769–1852), Wellingtonin herttua ja brittiläinen sotapäällikkö *Wellington Koo (1887–1985), kiinalainen diplomaatti *Wellington Mara (1916–2006), yhdysvaltalainen urheiluvaikuttaja *Wellington Silva Sanches Aguiar, Wellington Nem (s. 1992), brasilialainen jalkapalloilija
Matthew Fox (yleisurheilija)

Matthew Inglis Fox (s. 15. helmikuuta 1987) on australialainen keskimatkojen juoksija, joka kilpailee pääosin 800 metrillä. Fox edustaa suomalaisseura Viipurin Urheilijoita. Fox muutti Australiasta Suomeen vuonna 2012. Hänen ennätyksensä 800 metrillä on vuonna 2010 Regensburgissa juostu 1.48.36. Vuonna 2014 Fox voitti pronssia Kalevan kisojen 800 metriltä ajalla 1.51.13. == Lähteet == * * http://www.esport.fi/blogit/489-matt-fox * http://www.all- athletics.com/node/26124 Luokka:Australialaiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Matthew Fox (täsmennyssivu)

Matthew Fox on muun muassa seuraavien henkilöiden nimi: *Matthew Fox (s. 1966), yhdysvaltalainen näyttelijä ja entinen malli *Matthew Fox (s. 1987), australialainen keskimatkojen juoksija Luokka:Täsmennyssivut
Munkinpuisto

Munkinpuisto () on Helsingin Munkkiniemessä sijaitseva puistoalue. Alue on saanut kansan suussa nimen ”Koneen puisto” alueen maamerkin Kone Oy:n entisen pääkonttorin mukaan. ==Historia== Puiston alueella oli alun perin vesijättömaata ja niitty, jonka nimi oli Pitkäniitty. Itäpäässä oli luonnonlammikko ja sotavuosina ja pitkään sen jälkeen ”Pelto”, joka oli jaettu viljelypalstoihin. Peltoviemäreiden tukkeuduttua viemärin varret lammikoituivat, mikä lienee ollut itäpään luonnonlammikon alkuperänä. Länsipäässä, nykyisen Ritokalliontien viimeisten talojen kohdalla, alueen jätevedet ohjattiin avo-ojaan, jota kutsuttiin Kakkakanaaliksi tai Kakkajordaniksi. Se laski Isoon Huopalahteen. Kanaalin penkereissä viihtyivät kärpät ja lumikot, sillä kaislikossa pesi niitten ruokalista, nimittäin sorsat, nokikanat ja naurulokit. Lisäksi alueella vilisi myyriä. Eliel Saarisen vuonna 1915 laatimassa Munkkiniemi–Haaga-suunnitelmassa suurin osa nykyistä Munkin­puistoa oli merkitty rakennus­maaksi, jonka poikki olisi kulkenut leveä puisto­katu, Ison Puistotien eli nykyisen Munkkiniemen puistotien jatke. Vain alueen länsiosaan oli suunniteltu nykyistä huomattavasti pienempi puisto. Tältä osin suunnitelma jäi kuitenkin toteutumatta. Vielä vuonna 1950 vahvistetun asemakaavan mukaan Munkki­niemen puisto­tie olisi ulottunut Ison Huopa­lahden rantaan saakka, jossa sen päästä olisi rakennettu pengertie Espoon puolelle suunnilleen nykyisen Turunväylän sillan kohdalle. Tien länsiosan verrelle eli nykyisen Munkin­puiston alueelle ei tässä kaavassa kuitenkaan suunniteltu rakennuksia, vaan puistot olisivat reunustaneet sitä molemmilta puolilta. Kun Turun­väylää (Helsingin puolella alun perin nimellä Läntinen moottori­tie suunniteltiin, poistettiin Munkki­niemen puisto­tien läntisin osa asema­kaavasta vuonna 1960. === Kone Oy:n pääkonttori === Puiston itäreunaan rakennettiin 1973 Kone Oy:n pääkonttori, jonka eteläpään alle joutunut luonnonlammikko säilytettiin. Se tunnetaan ”Sorsalammikon” nimellä. Jo ennen konttorirakennuksen rakennustöiden alkamista alettiin puiston kunnostaminen. Ilmeisesti rakennussuunnitelmista tietämättömänä kaupungin puisto-osasto ryhtyi kunnostamaan tulevan suurrakennuksen takana ollutta aluetta. Tulevan rakennuksen paikalle istutettiin ruusutarha, jonka kasvit sitten kaivettiin ylös rakennustöiden alkaessa. Puistoon tuli leikkikenttä, joka talvella jäädytetään luistinradaksi. Rakennuksen paikalla ollut luonnonlammikko säilytettiin, ja alta avoin, pilareiden varaan rakennettu rakennus näyttää kohoavan siitä. Puistoon luvattiin myös kalalammikoita, mutta ne jäivät saamatta. Ruusupensaat palautettiin konttorirakennuksen alle. Nimi Munkinpuisto vahvistettiin vuonna 1984 puisto­alueelle asema­kaavassa. ==Puisto nykyisin== Puisto rajoittuu idässä Laajalahdentien ja etelässä Tiilimäen varrella oleviin rakennuksiin, pohjoisessa Turunväylään. Puistossa on kävelyreittejä, frisbeegolfrata ja koirapuisto, joka sijaitsee kävelypolkujen varrella Turunväylän juuressa. == Lähteet == Luokka:Munkkiniemi Luokka:Helsingin puistot
Philippe Chiappe

Philippe Chiappe (s. 21. marraskuuta 1963 Cau de Bec) on ranskalainen F1-veneilijä ja lajin vuosien 2014–2016 maailmanmestari. Chiappe kilpailee kiinalaisen CTIC China Teamin riveissä. Hän on 184 senttimetriä pitkä ja painaa 83 kilogrammaa. Chiappe debytoi F1-veneiden MM-sarjassa vuonna 2008. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti vuonna 2013. Chiappe saavutti kaudella 2014 maailmanmestaruuden voitettuaan kaksi kilpailua ja ollen kahdesti toinen. Pisteitä hän keräsi viidestä kilpailusta 70 kappaletta. Kaudella 2016 hän keräsi 97 pistettä ja voitti kolmannen perättäisen maailmanmestaruutensa 14 pisteen erolla Yhdysvaltain Shaun Torrenteen. Vuosina 2012 ja 2017 hän sijoittui MM-sarjan toiseksi ja vuonna 2013 kolmanneksi. == Lähteet == * https://www.f1h2o.com/drivers/2018/philippe-chiappe * http://www.samiselio.com/media/ === Viitteet === Luokka:Formula 1 -veneilijät Luokka:Ranskalaiset moottoriurheilijat Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt