EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Commer

Commer oli brittiläinen ensisijaisesti kuorma- ja pakettiautojen valmistaja, joka oli liitetty Rootes-yhtymään vuonna 1934. Matti ja Mikko Hiittu: Piikkinokasta bulldogiin: kuorma-autot 1920–1960 (2. painos), s. 57. Helsinki: Alfamer Oy, 2013. ISBN 978-952-472-142-4. Commerin pienimmät Commer Cob -pakettiautot olivat tekniikaltaan Hillmaneja, joskin varustukseltaan karumpia kuin henkilöautot. Commerin tehdas sijaitsi Lutonin kaupungissa Englannissa. Kimmo Levä (toim.): Maantien ässät (Mobilia-vuosikirja 2005), s. 50. Kangasala: Mobilia-säätiö, 2005. Yhdysvaltalainen Chrysler Corporation otti Rootes-yhtymän haltuunsa vuonna 1967, minkä jälkeen Commer-tavara-autot muuttuivat vähitellen Dodge-merkkisiksi. Commer-nimi jäi lopullisesti pois käytöstä vuonna 1976. Vuonna 1978 Chrysler myi kaikki Euroopan toimintonsa, mukaan lukien Britannian tehtaansa, ranskalaiselle PSA-yhtymälle. Markku Mäkipirtti: Brittiautot, s. 66. Tampere: Apali Oy, 2010. ISBN 978-952-5026-98-6. Uudella omistajalla ei ollut erityisempää kiinnostusta kuorma-autoalaa kohtaan, ja niinpä tehdas siirtyi edelleen vuonna 1981 Renaultille. Viimeiset entisellä Commerin tehtaalla tehdyt, alun perin Dodgen nimellä markkinoidut kuorma-autot valmistuivat lokakuussa 1989 Renault-Dodge -nimisinä. Mäkipirtti 2010, s. 195. ==Käyttö Suomessa== Autola Oy solmi maahantuontisopimuksen Commerin kanssa vuonna 1937, mutta yhtäkään Commer- autoa ei tullut Suomeen ennen toista maailmansotaa. Ensimmäiset Commer-autot saatiin Suomeen vasta sodan jälkeen vuonna 1948. Autola Oy siirtyi Wihuri- yhtymän omistukseen vuonna 1961. Sotien jälkeisinä vuosina Commer tuli Suomessa tutuksi hyötyajoneuvoina. Commer-linja-autoja, jotka näyttävät olleen kestävämpiä kuin muut tuonaikaiset englantilaiset linja-autot, oli vuonna 1956 rekisterissä 40 kappaletta (Bussiammattilainen 4/2007). Vuonna 1954 Commerin moottoriksi tuli rakenteeltaan erikoinen kaksitahtinen dieselmoottori, joka sopi mataluutensa ansiosta erityisen hyvin asennettavaksi ohjaamon alle, mutta käytössä se ei kuitenkaan ollut kovin kestävä. Wihuri-yhtymän toinen tytäryhtiö Teijon Tehtaat Oy kehitti Commerin suurimpiin kuorma-automalleihin omaperäisen teliakseliston; vastaavaa rakennetta käytettiin Vanaja-autoissa ja myöhemmin myös Sisuissa. Olli J. Ojanen: Kuorma-autot, s. 113. Helsinki: Alfamer Kustannus Oy, 2000. Henkilöautoiksi rekisteröityjä Commer-autoja oli Suomen ajoneuvorekisterissä 1960-luvun alussa noin 40 kappaletta. Henkilöautojen tuontisäännöstelyn vuoksi henkilöautomaiset pakettiautot olivat vuonna 1960 niin kysyttyjä, ettei autoja maahantuonut Wihuri Oy Autola saanut niitä tarpeeksi myyntiin. Loppuvuodesta myyntiin tuli paranneltuja 51 hevosvoiman versioita. Autoja käytettiin myös pakettiautona, mm. Helsingin Puhelinyhdistys oli niiden suurkäyttäjä. Commer-kuorma-autoja myytiin 1970-luvulle saakka. Pertti Duncker kertoo kirjassaan Purjevene nimeltään Merivuokko irroittaneensa itse suunnittelemansa ja toteuttamansa purjeveneen alkuperäisen apumoottorin juuri romutettavasta Commer-autosta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Rootes Group Luokka:Brittiläiset automerkit
Beijing Jeep

Beijing Jeep Corporation (BJC) on kiinalainen autovalmistaja, joka on erikoistunut maastoautoihin. Se on Kiinan valtion autokonserni BAIC Group:n yhteisyritys länsimaisten maastoautovalmistajien kanssa. Yritys perustettiin vuonna 1983 Beijing Automotivein ja American Motors Corporationin yhteisyrityksenä. Nykyään DaimlerChrysler omistaa yhteisyrityksestä 42 prosenttia. Yhteistyösopimus on voimassa vuoteen 2033. Beijing Jeepin ensimmäinen tuote oli Cherokee, joka oli lisenssillä valmistettu suora kopio Jeep Cherokeestä. Vuonna 2000 sen rinnalle tuli Grand Cherokee. Tuotevalikoima laajeni Mitsubishi-maastureihin vuonna 2003. Samana vuonna Cherokeen korvasi uudistettu Beijing Jeep 2500, joka kuitenkin edelleen perustuu 1980-luvun malliin. Suunnitelmissa on laajentaa tuotantoa Mercedesin henkilöautoihin. Luokka:Automerkit
Joe Malone

Maurice Joseph "Joe" Malone (28. helmikuuta 1890 Quebec City, Kanada – 15. toukokuuta 1969 Montreal, Kanada) oli kanadalainen jääkiekkoilija. Häntä pidettiin yhtenä aikansa parhaista pelaajista ja lajin ensimmäisenä todellisena supertähtenä. Malonen tilastot ovat aikaansa nähden hurjat, hurjimpana ehkä maalikeskiarvo ottelua kohden (1,17) ja yhden ottelun maaliennätys (7), jotka kuitenkin käytännössä selittyivät paitsion puuttumisella tuon ajan NHL-säännöissä. Parhaimmillaan Malone teki kaudella 44 maalia 20 ottelussa historian ensimmäisellä NHL-kaudella 1917–1918, jolloin hän teki myös yhden kauden parhaan maalikeskiarvon ottelua kohti (2,20). Tuo maalimäärä yhdellä kaudella säilyi ennätyksenä lähes 30 vuotta, ennen kuin Maurice Richard teki 50 maalia 50 ottelussa kaudella 1944–1945. Phantom Joena tunnettu Malone pelasi jääkiekkoa ammattilaisena 17 vuotta (1907–1924) joista suurimman osan Quebec Bulldogsissa, jossa hän voitti kaksi Stanley Cupia (1912, 1913) NHA:ssa. ==Tilastot== 1907–1908 Quebec Crescents QAHA – – – – – – – – – – 1908–1909 Quebec Bulldogs ECAHA 12 8 0 8 17 – – – – – 1909–1910 Quebec Bulldogs CHA 2 5 0 5 3 – – – – – 1909–1910 Waterloo Colts OPHL 12 10 0 10 16 – – – – – 1910–1911 Quebec Bulldogs NHA 13 9 0 9 3 – – – – – 1911–1912 Quebec Bulldogs NHA 18 21 0 21 0 2 5 0 5 0 1912–1913 Quebec Bulldogs NHA 20 43 0 43 34 1 9 0 9 0 1913–1914 Quebec Bulldogs NHA 17 24 4 28 20 – – – – – 1914–1915 Quebec Bulldogs NHA 12 16 5 21 21 – – – – – 1915–1916 Quebec Bulldogs NHA 24 25 10 35 21 1916–1917 Quebec Bulldogs NHA 19 41 8 49 15 – – – – – 1917–1918 Montreal Canadiens NHL 20 44 4 48 30 2 1 0 1 3 1918–1919 Montreal Canadiens NHL 8 7 2 9 3 5 5 2 7 3 1919–1920 Quebec Bulldogs NHL 24 39 10 49 12 – – – – – 1920–1921 Hamilton Tigers NHL 20 28 9 37 6 – – – – – 1921–1922 Hamilton Tigers NHL 24 24 7 31 4 – – – – – 1922–1923 Montreal Canadiens NHL 20 1 0 1 2 2 0 0 0 0 1923–1924 Montreal Canadiens NHL 10 0 0 0 0 – – – – – 7 kautta Yhteensä NHA 123 179 27 206 114 3 14 0 14 0 7 kautta Yhteensä NHL 125 143 32 175 57 9 6 2 8 6 == Katso myös == * Luettelo vähintään viisi maalia yhdessä NHL-ottelussa tehneistä pelaajista * The Hockey Newsin luettelo 100 parhaasta NHL-pelaajasta ==Lähteet== * Malone, Joe -- Statistics, Awards & Career Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Hockey Hall of Fame Luokka:Vuonna 1890 syntyneet Luokka:Vuonna 1969 kuolleet
Chery

Chery Automobile (Chery Automobile Co., Ltd.) on kiinalainen autovalmistaja, joka on perustettu vuonna 1997. Yhtiön kotipaikka on Wuhu. Chery Automobilen ensimmäiset autonmoottorit ja autot valmistuivat vuonna 1999. Yhtiö raportoi valmistaneensa vuonna 2015 kaikkiaan 550 100 autoa (nousua edellisvuodesta). Loppuvuodesta 2015 yhtiö kertoi valmistaneensa toimintansa aikana yhteensä viisi miljoonaa henkilöautoa. Helmikuussa 2016 yhtiö aloitti 60 000 sähköauton vuosituotantoon tähtäävän autotehtaan rakentamisen. Chery Automobilen tai sen tytäryhtiöiden automerkkejä ovat: Chery, Karry, Rely, Riich, Riich Qoros. Useat yhtiön malleista ovat lisenssillä valmistettuja klooneja muiden autonvalmistajien autoista. Jotkut muut autovalmistajat, kuten GM, ovat syyttäneet Chery Automobilea myös suoranaisesta kopioinnista. Automalleja: Arrizo, Cowin/Flagcloud (perustuu SEAT Toledoon), Eastar (Toyota Corolla- klooni), Fulwin (perustuu SEAT Toledoon), QQ (QQ3 Daewoo Matiz-klooni), Tiggo (Toyota RAV4-klooni) ja V5. Chery Fulwin 2 hatch facelift China 2015-04-06.jpg|Viistoperäinen Chery Fulwin 2 (2015). Chery E3 China 2014-04-16.jpg|Chery E3 (2014). Chery Eastar facelift China 2012-06-23.jpg|Chery Eastar (2012). Chery QQ3 Sport 02 China 2012-06-02.jpg|Chery QQ3 Sport (2012). Chery Tiggo 5 01 China 2014-04-15.jpg|Chery Tiggo 5 -katumaasturi (2014). Speranza Chery A5 (front).JPG|Chery A5. Karry K50 2 China 2015-04-13.jpg| Karry K50 (2015). Karry S22 Van China 2012-04-15.JPG|Karry S22 Kiinan postin väreissä (2012). Qoros 3 sedan 01 China 2014-04-14.jpg|Qoros 3 (2014). Rely H3 China 2014-04-16.jpg|Rely H3 (2014). Riich G5 China 2012-06-17.JPG|Riich G5 (2012). == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Chery (cheryglobal.com) *Chery Automobile (cheryinternational.com) *
Carlos Filipe Ximenes Belo

Carlos Filipe Ximenes Belo (s. 3. helmikuuta 1948 Wailacama, Itä-Timor) on katolinen piispa, joka sai vuoden 1996 Nobelin rauhanpalkinnon yhdessä José Ramos Hortan kanssa työstään Itä-Timorin konfliktin rauhanomaisen ratkaisemisen hyväksi. Belo opiskeli Portugalissa ja Roomassa, ja palasi Itä- Timoriin vuonna 1981. Hän työskenteli opettajana, kunnes 1983 hän siirtyi kirkon virkaan ja hänet siunattiin 1988 piispaksi. Hän kirjoitti kirjeitä Portugalin presidentille, paaville ja YK:n pääsihteerille ja pyrki saamaan kansainvälistä huomiota Itä-Timorin tilanteeseen. Itä-Timorin saatua itsenäisyytensä Belon terveys alkoi horjua, ja hän lähti Portugaliin hoidettavaksi. Häntä pyydettiin asettumaan maansa presidenttiehdokkaaksi, mutta piispa sanoi jättävänsä politiikan poliitikoille. Sen sijaan hän lähti lähetystyöhön Mosambikiin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Catholic- Hierarchy.org: Bishop Carlos Filipe Ximenes Belo, S.D.B. Luokka:Itätimorilaiset henkilöt Luokka:Nobelin rauhanpalkinnon saajat Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Markus Paatelainen

Markus Paatelainen (s. 23. tammikuuta 1983 Valkeakoski) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Paatelainen pelasi kauden 2004 Veikkausliigassa FC KooTeePeessä lainasopimuksella AC Allianssista. Vuonna 2005 hän siirtyi skotlantilaisseuraan Aberdeen FC ja sieltä Skotlannin 3. divisioonan seuraan Cowdenbeath FC. Hänet valittiin Skotlannin 3. divisioonan parhaaksi pelaajaksi kaudella 2005–06, joka päättyi Cowdenbeathin nousuun kakkosdivisioonaan. Tammikuussa 2007 Paatelainen teki 1,5 vuoden sopimuksen Skotlannin pääsarjan Invernessin kanssa. Hänen isänsä Matti Paatelainen sekä veljensä Mika-Matti ”Mixu” Paatelainen ja Mikko Paatelainen ovat myös tunnettuja jalkapalloilijoita. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Paatelaisen tilastot Soccerbasessa Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
5\. miinalaivue

thumb|250px|5. miinalaivueessa palvellut miinalaiva Pohjanmaa toimi myös Suomen merivoimien lippulaivana. 5\. miinalaivue (lyh. 5. MILV, aik. 5. MiLv) oli merivoimien operatiivinen joukkoyksikkö. Laivue kuului Suomenlahden Meripuolustusalueeseen ja sen tukikohta oli 7. ohjuslaivueen tavoin Kirkkonummen Upinniemessä. Laivueen tehtävänä oli ylläpitää miinoitus- ja miinantorjuntavalmiutta Suomenlahdella. 5. miinalaivue lakkautettiin Suomenlahden meripuolustusalueen tavoin vuoden 2015 alussa puolustusvoimauudistuksen yhteydessä. Miinoittamisen ohella laivueen tehtäviin kuului puolustusvoimien sukeltajakoulutus, joka toimeenpantiin raivaaja- ja taistelusukeltajalinjoilla. ==Organisaatio== Laivueeseen kuuluivatRannikonpuolustaja 2006 No2: * Esikunta, jolla oli käytössään Syöksy- luokan komentovene Jymy * Miinaviirikkö, johon kuuluivat Pansio-luokan miinalautat Porkkala ja Pyhäranta, joiden päätehtävänä on miinoittaminen merialueilla sekä joukkojen kuljetukset. * Sukeltajakoulu (ent. Sukeltajakurssi, SukK) koulutti merivoimien erikoisjoukkoja. * Erikoistoimintaosasto. ==Alukset== 5\. miinalaivueeseen kuuluneet alukset olivat: *Miinalaiva Pohjanmaa (säilytyksessä) * Miinalaiva Hämeenmaa *Miinalautta Porkkala *Miinalautta Pyhäranta *YFL Jymy ==Historia ja perinteet== Suomenlahden Laivaston Miinalaivue, joskus myös Suomenlahden Miinalaivue, perustettiin 1. heinäkuuta 1994 ja sen nimi muutettiin 9. heinäkuuta 1998 Suomenlahden Meripuolustusalueen 5. miinalaivueeksi merivoimien organisaatiouudistuksen myötä. Samalla laivueeseen liitettiin Merivoimien sukeltajakurssi. Sukeltajakurssin nimi muutettiin 1.1.2007 Sukeltajakouluksi. Sukeltajakoulu kouluttaa kaikki Suomen taistelusukeltajat. Miinalaivueen komentajana ovat 2000-luvulla palvelleet komentajat Taisto Vanhamäki ja Petri Heilanen. Sukeltajakurssin tunnettuja johtajia ovat olleet 1990-luvulla kapteeniluutnantit Jörgen Engroos, Veli-Petteri Valkamo ja Janne Paloheimo. 5\. miinalaivue vaali miinalaiva Riilahden muistoa ja vietti perinnepäiväänsä 23. elokuuta, jolloin Riilahti upposi Tiiskerin majakan kaakkoispuolella vuonna 1943. == Lähteet == * * Vedenalainen veljeskunta, Merivoimien sukeltajakoulutuksen historia, Anttila-Ellonen: Koala Kustannus 2013 === Viitteet === Luokka:Suomenlahden meripuolustusalue
Ensimmäinen Intian–Pakistanin sota

Ensimmäinen Intian–Pakistanin sota (tunnetaan myös nimellä ensimmäinen Kashmirin sota) käytiin 1947–1948, ja oli ensimmäinen neljästä sodasta vastikään itsenäistyneiden Intian ja Pakistanin välillä. Kashmirissa on kolme osaa: islamilaisenemmistöinen Kashmirin laakso, hinduenemmistöinen Jammu ja buddhalainen Ladakh. Kun itsenäistyvä Intia jaettiin hindulaiseksi Intiaksi ja islamilaiseksi Pakistaniksi, Kashmirin asema jäi epäselväksi, sillä maharadža Hari Singh ei halunnut päättää asiasta hätiköidysti. Muslimit painostivat häntä liittymään Pakistaniin, ja osoittivat mieltään. Maharadžan joukot ampuivat mielenosottajia. Islamilaiset aloittivat sissisodan jota Pakistan tuki. Hari Singh pyysi apua Intiasta. Tammikuussa 1948 vetosi Intia Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvostoon vaatien Pakistania vetämään heimosotilaat Kashmirista. Pakistan vastasi väittämällä, että Kashmir oli liitetty Intiaan väkivalloin. Turvallisuusneuvosto päätti perustaa YK:n Intian ja Pakistanin komission (UNCIP) maiden välisen selkkauksen lopettamiseksi. Turvallisuusneuvosto ehdotti 13. elokuuta 1948 välitöntä tulitaukoa, Intian ja Pakistanin armeijoiden vetäytymistä sekä kansanäänestystä Yhdistyneiden kansakuntien valvomana. Intian ja Pakistanin hallitukset hyväksyivät päätöslauselman. Tammikuussa 1949 UNCIP:in alaisuuteen perustettiin YK:n sotilaallinen valvontaryhmä, jonka tehtävä oli valvoa 1.1.1949 aikaansaatua aselepoa. Sen jälkeenkin Kashmirissa on ollut äänestyksiä ja uusia taisteluita liki viidenkymmenen vuoden ajan. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Kashmir War 1947 - 49 Pakistan Army Luokka:Pakistanin historia Luokka:Intian sotahistoria Luokka:1900-luvun sodat
Sipola

__NOTOC__ Sipola voi viitata seuraaviin: ==Paikannimenä== * Sipola, alue Kempeleen Rajakorvessa * Sipola, kylä Siikalatvalla * Sipolankylä, kylä Sotkamossa * Sipolankylä, kylä Utajärvellä * Sipolanmäki, kylä Haminassa * Sipolanperä, kylä Lumijoella. ==Suomalaisena sukunimenä== * Aku Sipola (s. 1989), näyttelijä * Arja Sipola (s. 1956), vuoden 1987 tangokuningatar * Arvi Sipola (1870–1959), opettaja ja virkamies, kouluneuvos * Hilja Sipola (Hilja Vartiainen, 1890–1972), opettaja ja muistelmakirjailija * Kalevi Sipola (s. 1946), kirjailija * Mikko Sipola (s. 1978), laulaja, The Voice of Finlandin voittaja 2012 * Oskari Sipola (s. 1984), elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja * Saku Sipola (s. 1968), toimitusjohtaja
Illinsaari

Illinsaari on saari ja asutusalue Iijoen suistossa Iin kuntakeskuksessa valtatien 4 itäpuolella vain muutamia kilometrejä Perämereltä ylävirtaan. Illinsaaren etelärannat ovat muotoutumassa lähiötyyliseksi omakoti- ja rivitaloalueeksi, ja alkuperäiseen rakennuskantaan kuuluvia pieniä maatiloja on sekä saaren etelä- että pohjoisrannalla. Saarella on myös kuntorata, kota, hiihtomaja sekä vuonna 2017 avattu frisbeegolfrata. Illinsaari on eroosion ja maannousun myötä kasvanut kiinni sen länsipuolella sijaitsevaan Hietapankin saareen sekä yhdistetty ajotiellä Kruununsaareen, jossa sijaitsee Iin hautausmaa. ==Lähteet== Luokka:Iin kylät Luokka:Iin saaret
Rāmen

Rāmen (, joskus myös 拉麺) on japanilainen, alkuperältään kiinalainen nuudeliruoka. Ruoasta on useita eri versioita, sillä sen valmistamiseen voidaan käyttää useita eri aineksia, kuten sianlihaa, merilevää, narutomakia, sipulia tai jopa maissia. Lisäksi melkein jokaisessa Japanin prefektuurissa on oma variaationsa rāmenista. Japanissa ramen-ravintolat ovat tyypillisesti pieniä, ja useissa on käytössä automaatti, johon ruoka maksetaan. Automaatista saatu kuitti annetaan tarjoilijalle, joka tuo annoksen pöytään. Rāmen on tärkeässä osassa Jūzō Itamin elokuvassa Ja sitten syödään (1985). == Aiheesta muualla == * Millaista on omistaa Ramen-ravintola Japanissa Video. 10 min 57 s. * How Ramen Changed in America New Yorker -lehden video ramen-kultuurista Yhdysvalloissa. 8 min 29 s. * Is It Worth It Owning a Ramen Shop in Japan? Video ramen-ravintolan kustannuksista. 12 min 34 s. Luokka:Japanilaiset nuudelit
They Only Come Out at Night

They Only Come Out at Night on suomalaisen Lordi-yhtyeen kappale, joka julkaistiin vuonna 2006 The Arockalypse -albumilla. Kappaleen lauluosuuksissa vierailee myös saksalainen heavy metal -laulaja Udo Dirkschneider. They Only Come Out at Night julkaistiin Saksassa promosinglenä keväällä 2006. Suomessa kappale julkaistiin singlenä 11. huhtikuuta 2007 ja se on viimeinen singlejulkaisu The Arockalypseltä. Singlen kansi on sama kuva kuin Verenjanon takakansi. Singlen kakkoskappaleena on cover-versio Accept-yhtyeen kappaleesta Midnight Mover. Kappale on äänitetty YleX:n Pietarinkadun Oilers Go! -radio- ohjelmassa 5. kesäkuuta 2003. == Kappaleet == # # == Kokoonpano == === Kappaleella "They Only Come Out at Night"=== * Mr. Lordi – laulu * Amen – kitara * Kalma – basso * Awa – kosketinsoittimet * Kita – rummut ==== Vierailija ==== * Udo Dirkschneider – laulu === Kappaleella "Midnight Mover" === * Mr. Lordi – laulu * Amen – kitara * Kalma – basso * Enary – kosketinsoittimet * Kita – rummut == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Lordin kappaleet Luokka:Vuoden 2006 kappaleet
Pirunnyrkki-sormus

Pirunnyrkkisormus on neljästä, kuudesta, kahdeksasta tai kahdestatoista kultaisesta tai hopeisesta sisäkkäisestä renkaasta muodostuva sormus. Suomessa 6-osainen keltakultainen pirunnyrkkisormus on suosittu erityisesti rauhanturvaajien keskuudessa ja sitä kutsutaankin usein myös nimellä ”YK- sormus”. Sormuksen alkuperäisestä suunnittelijasta ei ole olemassa varmaa tietoa. Eräs syntytarina: "Arabisoturi oli kovin mieltynyt yhteen naiseensa. Mustasukkaisena miehenä hän keksi oivan valvontakeinon, koottavan sormuksen, jonka vain hän osaa koota. Niinpä taistelu- ja valloitusmatkoille lähtiessään hän pujotti oman sormuksensa naiselleen sormeen. Ovelana arabina hän ei kertonut naiselleen, että irroitettuaan sormuksen sormesta, se hajoaisi osiin. Muutaman reissun jälkeen mies sai sormuksen takaisin alkuperäisessä kunnossa. Näin mies tiesi, että nainen oli ollut uskollinen retkien aikana.Yhden pitkän matkan aikana nainen ihastui erääseen toiseen mieheen. Hän ei voinut pettää miestään sormus sormessa. Niinpä hän otti sen pois sormestaan ja sormus meni palasiksi. Nainen ei osannut kasata sitä ja niinpä nainen joutui palauttamaan sen palasina miehelleen. Tästä mies tiesi, että nainen oli ollut uskoton." Sormuksia on valmistettu ainakin kullasta, hopeasta, tummennetusta hopeasta ja messingistä. == Aiheesta muualla == * 4-osaisen pirunsormuksen kokoamisohje Rauhanturvaajien ylläpitämällä sivustolla. * 4-osaisen pirunnyrkkisormuksen kokoamisohje * 6-osaisen pirunnyrkkisormuksen kokoamisohje Luokka:Sormukset
Taisteluosasto Neito

Taisteluosasto Neito eli lyhennettunä Tst.Os. Neito perustettiin IV Armeijakunnan viivytysvaiheen (30.11.-11.12.1939) jälkeen 15.12.1939 annetulla käskyllä, jossa muodostettiin JR 38 komentajan eversti Olkkosen alaisuuteen Ryhmä Jousimies. Tämä taas muodosti osasta joukoistaan nyt kyseessä olevan Tst.Os. Neidon. Kyseessä oli IV Armeijakunnan alueella tyypillinen tilapäisorganisaatio armeijakunnan siirtyessä vastahyökkäykseen. ==Komentaja== *Eversti Pietari Autti ==Joukot== *E/JR 39 *Krk.K/JR 39 *II/JR 36 *II/JR 39 *III/JR 39 ==Taistelut Joulukuussa 1939== Taisteluosasto perustettiin 15.12.1939 tehtävänään hyökätä Mitroon seuraavana päivänä. Perustamispäivän iltana taisteluosasto aloitti etenemisensä kohti tavoitettaan. 16.12.1939 taisteluosaston joukot hyökkäsivät suunnistusvirheen vuoksi kohti Ruhtinaanmäkeä. Vihollinen kuitenkin torjui hyökkäykset ja taisteluosaston joukot vetäytyivät iltapäivän aikana Katitsanlammen alueelle. == Lähteet == * Luokka:Talvisodan suomalaiset jalkaväkirykmentit Luokka:Suomen IV armeijakunta (talvisota)
Ruotu

Ruotu () on maaseudulla 1700- ja 1800-luvuilla käytetty 2–6 talon muodostama ryhmä, jolla oli yhteinen vastuu sotamiehen tai köyhäinhoidon järjestämisessä. Ruotujakolaitos kehitettiin kansaa voimakkaasti rasittavien väenottojen tilalle Ruotsin vallan aikana. 2-6 talonpoikaistalon muodostama ryhmä kustansi ja varusti yhden sotamiehen ja antoi hänen käyttöönsä alueen maata ja kustansi sille jonkinlaisen mökin. Tätä sanottiin sotilastorpaksi. Ruotusotamiehen perhe sai elantonsa tämän torpan maasta ja kotieläimistä.Ruotujako- ja veropalkkalaitos perustetaan. Teoksessa: Weilin + Göös: Suomen historia, osa 3, s. 143–146. Huomattiin, että myös köyhäinhoito olisi tehokasta sotalaitoksen ruotujärjestelmästä saatujen kokemusten pohjalta. Kylän köyhät ruodutettiin: jos he asuivat omillaan, heille annettiin tietty määrä elintarvikkeita. Talosta taloon kiertävälle vaivaiselle puolestaan määrättiin hoitoaika kussakin paikassa. Ruotu vastasi kustannuksista.Pulma, Panu 1986. Kun köyhyydestä tuli ongelma. Weilin + Göös: Suomen historia, osa 4, s. 138–139. ==Muita merkityksiä== *Laivastossa ruotu on viirikköä alempi organisaatiotaso. Ruodun rakenne riippuu täysin viirikön rakenteesta, mutta yleensä siihen kuuluu kaksi tai useampi samaa tyyppiä oleva alus. *Ruotsin sotaväessä ruotu oli pienin osasto, jossa oli 12–20 sotamiestä. Ratsuväessä ruotuun kuului 16 miestä.Uusi Tietosanakirja, osa 17. Tietosanakirja Oy 1964. ==Lähteet== Luokka:Ruotsin sotahistoria Luokka:Suomen asutus- ja yhteiskuntahistoria
II/JR 39 (talvisota)

II/JR 39 eli Jalkaväkirykmentti 39:n toinen pataljoona perustettiin YH:n julistamisen (14.10.1939) jälkeen Kuopiossa. ==Varustaminen== II/JR 39 pyrittiin varustamaan määrävahvuuksien mukaan, mutta puolustusvoimien kalustopulasta johtuen määrävahvuuksia ei materiaalin osalta saavutettu. ==Yksiköt== *Komentaja + esikunta *Esikuntakomppania *4.(K)/JR 39 eli JR 39:n neljäs komppania *5./JR 39 *6./JR 39 *2.KKK/JR 39 ==Komentaja(t)== *Kapteeni Mauno Palmunen 20. joulukuuta 1939 asti Sotatieteen laitos: "Talvisodan historia" osa 4 s.424 *Kapteeni Matti Helle Sotatieteen laitos: "Talvisodan historia" osa 4 s.419 ==Keskittäminen== II/JR 39 keskitettiin muun rykmentin ohessa Laatokan Karjalaan Leppäsyrjän alueelle 18.-20.10.1939 välisenä aikana. ==Talvisodan taisteluista== IV Armeijakunnan taistelualueelle tyypilliseen tapaan pataljoona kuului talvisodan aikana erilaisiin tilapäisorganisaatioihin. ===Joulukuu 1939=== 15.12.1939 II/JR 39 liitettiin osaksi Taisteluosasto Neitoa, joka taas oli osa Ryhmä Jousimiestä. Iltayöstä taisteluosasto aloitti etenemisensä kohti hyökkäystavoitettaan Mitroa. 16.12.1939 pataljoona hyökkäsi suunnistusvirheen seurauksena alkuperäistä tavoitettaan pohjoisempana kohti Ruhtinaanmäkeä. Vihollisen voimakas torjunta pysäytti kuitenkin hyökkäyksen ja pataljoona vetäytyi muun taisteluosaston mukana Katitsanlammen alueelle. ==Rauha 13. maaliskuuta 1940== Suomen ja Neuvostoliiton välisen talvisodan taistelut taukosivat 12. maaliskuuta tehdyn Moskovan rauhan perusteella seuraavana päivänä 13. maaliskuuta klo 11. Sotatieteen laitos: "Talvisodan historia" osa 4 s.30 Pataljoona vetäytyi koko muun IV Armeijakunnan mukana uudelle valtakunnanrajalle tehdyn rauhansopimuksen mukaisesti 15. maaliskuuta klo 10 ja 25. maaliskuuta klo 20 välisenä aikana. Rauhansopimuksessa vetäytymismatkaksi oli määritelty vähintään 7 kilometriä vuorokaudessa. Sotatieteen laitos: "Talvisodan historia" osa 4 s.33 Joukkojen kotiuttamista ei aloitettu vielä tämänkään jälkeen vaan asteittain siten, että ensin lomautettiin mm. maatalousväestöä lähestyvien kevättöiden vuoksi. Aluksi ei myöskään puhuttu kotiuttamisesta vaan lomauttamisesta, jotta miesten nopea uudelleen kutsuminen palvelukseen olisi ollut mahdollista. Lomauttamiset alkoivat vanhimmista ikäluokista 15. huhtikuuta ja päättyivät pääosin kesäkuun puoleenväliin mennessä. Sotatieteen laitos: "Talvisodan historia" osa 4 ss.392-393 ==Katso myös== * III/JR 39 (talvisota) == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Talvisodan suomalaiset jalkaväkipataljoonat
Sojuz 38

Sojuz 38 oli kuudeskymmenes miehitetty Neuvostoliiton Sojuz-lento ja kolmastoista lento Saljut 6 -avaruusasemalle. Laukaisu tapahtui Baikonurin kosmodromilta 18. syyskuuta 1980 ja paluu noin 8 vuorokautta myöhemmin, 26. syyskuuta 1980. Lennon radiokutsu oli "Taimur" (Таймыр). ==Miehistö== * Juri Romanenko * Arnaldo Méndez, Kuuba ==Lähteet== Luokka:Miehitetyt avaruuslennot Luokka:Sojuz-ohjelma Luokka:Vuoden 1980 avaruustoiminta
Mogadishu Avenue

Mogadishu Avenue on vuonna 2006 MTV3:lla esitetty draamakomediasarja. Kahdeksanosainen Jari Tervon kirjoittama sarja kuvaa syntyperäisten suomalaisten ja maahanmuuttajien kohtaamisia vuokratalossa. Tapahtumien keskiössä on Somaliasta muuttanut mies, Muhammed Turakainen, joka päättää kotoutua perusteellisesti ja ripustaa seinälleen marsalkka Mannerheimin, presidentti Kekkosen ja luottopakki Jutilan muotokuvat. Pojastaan hän alkaa kouluttaa mustaa tangokuningasta. Rooleissa ovat muun muassa Juha Veijonen, Petri Manninen, Minna Turunen, Kari Hietalahti, Pirkka-Pekka Petelius, Mateus Tembe, Matti Leino, Jouko Puolanto, Pirjo Lonka, Maija Junno ja Kari Ketonen. Nimensä sarja on saanut Vuosaaressa sijaitsevan Meri-Rastilan tien lempinimestä. Sarjaa kuvattiin kuitenkin Espoon SuvelassaHelsingin Sanomat 4.11.2006 D-osa s. 5, jonka lempinimenä on Espoon Mogadishu. Ohjelman lopputekstien aikana soi kansanlaulu "Kotimaani ompi Suomi". ==Juoni== Ensimmäisessä jaksossa tutustutaan lähinnä Rampe Turakaiseen ja muuhun lähiön kerrostalon väkeen. Toisessa jaksossa Muhammed Turakainen yrittää tehdä pojastaan tangokuningasta. Kolmannessa jaksossa Irina Totkunen yrittää ilotytön ammattia, kyllästyttyään siivoamaan lääkärin koulutuksella ostarin vessoja. Neljännessä jaksossa Ingvar Nenonen joutuu hankkimaan venäläisen ilotytön Suomeen vierailulle tulleelle firman amerikkalaiselle johtajalle. Viides jakso kertoo Elina Vaurasteesta, joka opettaa suomea maahanmuuttajille. Kuten jakson nimi kertoo, hän haluaa oikean miehen. Kuudes jakso kertoo Aleksei Ivanovitš Beljakovista, joka on lastentarhan opettaja Vesalassa, mutta muut talon asukkaat pitävät häntä itämafian jäsenenä. == Näyttelijät== ==Jaksoluettelo== Jakso Nimi Ensiesitys Uusinta 1\. Äitis oli konsultti 6.11.2006 11.8.2008 2\. Suomalainen elehtii vain hukkuessaan 13.11.2006 18.8.2008 3\. Rakkauden viivakoodi 20.11.2006 25.8.2008 4\. Isot pojat pelaa luusereitten kalloilla 27.11.2006 1.9.2008 5\. Tahtoo miehen 4.12.2006 8.9.2008 6\. Vakituinen paikka maailmassa 11.12.2006 15.9.2008 7\. Morsiamet häissään 18.12.2006 22.9.2008 8\. Nalle, Jorma ja Abdi 25.12.2006 29.9.2008 ==Lähteet== Luokka:2000-vuosikymmenen suomalaiset draamakomediasarjat
Sojuz 39

Sojuz 39 oli miehitetty Neuvostoliiton Sojuz-lento Saljut 6 -avaruusasemalle. Laukaisu tapahtui Baikonurin kosmodromilta 22. maaliskuuta 1981 ja paluu noin 8 vuorokautta myöhemmin, 30. maaliskuuta 1981. Lennon radiokutsu oli Pamir (Памир). == Miehistö == * Vladimir Džanibekov * Žugderdemidijn Gurragtša (Mongolia) ==Lähteet== Luokka:Miehitetyt avaruuslennot Luokka:Sojuz-ohjelma Luokka:Vuoden 1981 avaruustoiminta
Spy vs Spy

Spy vs Spy on MAD-lehdessä vuodesta 1961 julkaistu tekstitön mustavalkoinen strippisarjakuva. Siinä valkoinen ja musta vakooja kilpailevat keskenään. Sarjakuvan loi kuubalainen Antonio Prohías, joka pakeni kotimaastaan Yhdysvaltoihin vuonna 1960 Fidel Castron noustua valtaan. Spy vs Spy oli kylmän sodan vertauskuva ja Prohíasin kommentti aseellisen kilpavarustelun turhuudesta. Mad-lehden sarjakuvissa Spy vs Spy oli ainutlaatuinen siinä, että se on jatkunut alkuperäisen tekijänsä kuoleman jälkeen. Prohíasin vetäydyttyä sitä ovat jatkaneet useat piirtäjät, kuten Duck Edwing. Vuodesta 1997 alkaen sitä on piirtänyt Peter Kuper. Spy vs Spy on piirretty hyvin tyylitellysti ja sen hahmot ovat pitkänokkaisia ihmismäisiä olentoja. Sarjassa esiintyy kaksi identtistä vakoojaa, musta ja valkoinen, jotka keksivät mitä mielikuvituksellisimpia keinoja toistensa päänmenoksi. Tyypillisessä stripissä toinen vakoojaa virittää toiselle tappavan ansan. Joskus ansa toimii, mutta joskus toisella vakoojalla onkin loistava vastasuunnitelma ja hän selviää voittajana. Vitsi huipentuu joko jommankumman vakoojan kuolemaan tai lievempään vastoinkäymiseen. Muutamissa harvoissa vanhoissa sarjoissa molemmat lankeavat toistensa ansoihin ja tuloksena on tasapeli. Joissakin stripeissä esiintyy myös kolmas harmaa vakooja, joka on viehättävä nainen ja onnistuu poikkeuksetta päihittämään sekä mustan että valkoisen vakoojan. Näiden strippien otsikkona on ”Spy vs. Spy vs. Spy”. Normaalin signeerauksen ohella Prohíasilla oli tapana kirjoittaa sanat ”By Prohias” Morse-aakkosilla jokaisen stripin alkuun, ensimmäisen ruudun alapuolelle. 1970-luvun alun suomalaisessa MAD-lehdessä sarjan nimi oli X & Y (musta oli X ja valkoinen Y). 1980-luvulla Mad-lehden alkaessa ilmestyä uudelleen Suomessa sarjakuvaa julkaistiin aluksi nimellä Vakoojat, mutta myöhemmin siirryttiin käyttämään englanninkielistä nimeä. Luokka:Yhdysvaltalainen sarjakuva Luokka:Strippisarjakuva Luokka:Mad
Sojuz 40

Sojuz 40 oli viimeinen miehitetty Neuvostoliiton Sojuz-lento ja Saljut 6 -avaruusasemalle. Laukaisu tapahtui Baikonurin kosmodromilta 14. toukokuuta 1981 ja paluu noin 8 vuorokautta myöhemmin, 22. toukokuuta 1981. Lennon radiokutsu oli Dnepr (Днепр). == Miehistö == * Leonid Popov * Dumitru Prunariu, Romania ==Lähteet== Luokka:Miehitetyt avaruuslennot Luokka:Sojuz- ohjelma Luokka:Vuoden 1981 avaruustoiminta
Joonas Sarelius

Joonas Sarelius (s. 2. heinäkuuta 1979 Espoo) on entinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Nykyään Sarelius toimii Helsingin Jalkapalloklubissa tyttöjen valmennuspäällikkönä ja edustusjoukkueen managerina. Sarelius on FC Hongan kasvatti, josta hän siirtyi USA:n yliopistosarjaan Georgia State Universityyn. Suomeen palattuaan Sarelius pelasi Kakkosta Sepsi-78:ssa, FC Espoossa ja LePassa sekä Ykköstä FC Hongassa. Tämän jälkeen Sarelius siirtyi Belgiaan KSK Tongereniin ja sieltä Ranskaan Lantoniin. Parhaiten Sarelius tuli tunnetuksi Viikinkien pelaajana. Viikingeissä hän pelasi kaudet 2004-2009. Sarelius teki 17 maalia Ykkösen kaudella 2006 joukkueen noustessa Veikkausliigaan. Hän oli sarjan kolmanneksi paras maalintekijä ja voitti myös Veikkauspörssin 23 pisteellä. Veikkausliigakaudella 2007 Sarelius pelasi Veikkausliigan Tähdistöottelussa. Maaleja hän teki kyseisellä kaudella neljä. Pelaamisen ohessa Sarelius toimi myös Viikinkien markkinointipäällikkönä. Sareliuksen aktiiviura päättyi kauteen 2009. Hän on nykyään Helsingin piirin 90min-lehden sekä suositun jalkapallosivuston Kymppipaikka.fi:n päätoimittaja. Sarelius kirjoitti yhdessä Tuomas Peltosen kanssa vuonna 2012 Veikkausliigan tarinat ja sankarit -kirjan. Sen ensimmäinen painos myytiin loppuun jo muutamassa viikossa. Sareliuksen Kymppipaikka-sivu palkittiin vuonna 2015 Captains´Ball -gaalassa vuoden jalkapallotoimittajana. Vuodesta 2015 eteenpäin Sarelius on toiminut HJK:n naisten ja tyttöjen valmennuspäällikkönä. Sarelius on palkittu työstään Palloliiton naisjalkapallon edistämisestä jaettavalla Kaijan Kannulla 2019. ==Aiheesta muualla== *Sarelius FC Viikinkien kotisivuilla ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kyproksen tasavallan vaakuna

Kyproksen tasavallan vaakuna on kreikkalaisenemmistöisen Kyproksen tasavallan tunnus lipun ja kansallislaulun ohella. Vaakunassa on kuvattu valkoinen kesykyyhky, joka pitää nokassaan rauhan symbolia, oliivinoksaa. Vuosiluku 1960 viittaa itsenäistymisvuoteen Britanniasta. Vaakunan ensimmäinen versio toimi esikuvana suunniteltaessa Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan vaakunaa. Luokka:Kyproksen kansallissymbolit Luokka:Valtioiden vaakunat
Perustusten vahvistaminen

Perustusten vahvistaminen on rakennustekniikassa korjausrakentamiseen liittyviä toimenpiteitä, joilla parannetaan olemassa olevan perustuksen kantavuutta (esimerkiksi puupaalujen lahoaminen) tai estetään sen haitallisia liikkeitä. Tyypillinen tarve perustusten vahvistamiseen syntyy kun puiset paalut ovat lahonneet ja menettäneet kantavuuttaan, tai kun puiset koheesiopaalut ovat painumassa haitallisen paljon. Pientalojen perustuksia vahvistetaan usein siitä syystä, että maanvaraisesti perustettu talo painuu pehmeän savikerroksen kokoonpuristuessa, jolloin perustuksia voidaan muuttaa paalujen tai suihkuinjektointipylväiden varaan. Tärkeimmät perustusten vahvistusmenetelmät ovat pienpaalutus eli mikropaalutus ja suihkuinjektointi. Pienpaalu eli mikropaalu on teräspaalu, halkaisijaltaan yleensä 60-200 mm. Pienpaaluja asennetaan eri menetelmillä, kuten lyömällä, puristamalla tai poraamalla. Vanhan perustuksen ja uusien paalujen välille rakennetaan yleensä ns. kuormansiirtorakenne, joka välittää kuormat esimerkiksi seinältä uusille paaluille. Kuormansiirtorakenne voidaan toteuttaa siten, että ylärakenne ei saa lainkaan lisäpainumaa tai siten, että ylärakenne voi painua vielä uusien paalujen kimmoisen kokoonpuristumisen verran, yleensä muutamia millimetrejä. ==Aiheesta muualla== * http://www.ismicropiles.org Luokka:Rakennustyö Luokka:Rakennuksen runko
International Fusion Materials Irradiation Facility

International Fusion Material Irradiation Facility eli IFMIF on suunnitteilla oleva kansainvälinen tutkimuslaitos, jossa voitaisiin testata fuusioreaktoriin soveltuvia materiaaleja. Tutkimusohjelmaan osallistuvat Japani, Euroopan unioni, Yhdysvallat sekä Venäjä ja sitä hallinnoi Kansainvälinen energiajärjestö. Tutkimuksissa käytetään hiukkaskiihdyttimiä luomaan neutroneita joilla on sama energia (noin 14 MeV) kuin fuusioreaktorissa ja erittäin suuri neutronivuo. Kohdistamalla tämä vuo tutkittavaan materiaaliin pystytään jäljittelemään olosuhteita, joihin fuusioreaktorin seinämä tulee joutumaan. IFMIF:n rakentamista valmistellaan, mutta rakentamispäätöstä ei ole vielä tehty. Rakentamispäätöksen tultua kestää noin 10 vuotta ennen kuin laitos on valmis. Hanke liittyy ITER-hankeeseen sikäli että molemmat edistävät kaupallisen fuusiovoiman mahdollistumista. IFMIF:in antama tieto siitä miten materiaalit kestävät pitkäaikaista 14 MeV:in neutronisäteilyä, on välttämätöntä jotta kaupallinen voimalaitos kyetään rakentamaan pitkäaikaista käyttöä varten. IFMIF on osa EURATOM:in ja Japanin välistä Broader Approach -sopimusta, jolla on tarkoitus edistää ITER:iä ja etyisesti sen seuraajaa DEMO:a. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * IFMIF: kotisivu Luokka:Energia
Sojuz T-2

Sojuz T-2 oli 58. miehitetty Neuvostoliiton Sojuz-lento Saljut 6 -avaruusasemalle. Laukaisu tapahtui Baikonurin kosmodromilta 5. kesäkuuta 1980 ja paluu noin neljä vuorokautta myöhemmin, 9. kesäkuuta 1980. Lennon radiokutsu oli Jupiter (Юпитер). ==Miehistö== *Juri Malyšev *Vladimir Aksjonov Luokka:Miehitetyt avaruuslennot Luokka:Sojuz-ohjelma Luokka:Vuoden 1980 avaruustoiminta
Suomen talvisodassa saama sotasaalis

Sotasaaliina suomalaiset hankkivat talvisodan aikana runsaasti kipeästi kaipaamaansa kalustoa, muun muassa panssarintorjuntaan, jota ei lähtökohtaisesti oltu halukkaita luovuttamaan muiden yksiköiden tarpeisiin. Virallisten tilastojen mukaan suomalaiset saivat talvisodan aikana sotasaaliikseen seuraavia määriä kalustoa: *Kiväärejä 25 248 kpl Sotatieteen laitos: "Talvisodan historia" osa 4 s. 298 *Pikakiväärejä 1 574 kpl *Konekiväärejä 954 kpl *Panssarintorjuntatykkejä ** 37 mm:n aseita 2 kpl ** 45 mm:n aseita 123 kpl *Kranaatinheittimiä ** 50 mm:n aseita 31 kpl ** 82 mm:n aseita 63 kpl *Kenttäkanuunoita 89 kpl (yleensä 76,2 mm)Paulaharju 1996 s. 20. *Kenttähaupitseja 35 kpl (yleensä 122 mm) *Raskaita kenttähaupitseja 14 kpl (yleensä 152 mm) Lisäksi osa heti käyttöön otetusta sotasaalismateriaalista tuhoutui tai katosi ja osa jopa ajautui henkilökohtaisena sotasaaliina kotialueelle, joten sotasaaliin määrä on ollut mainittuja lukuja suurempi. Lisäksi esim. 1.Pans.K. sotapäiväkirjojen mukaan sotasaaliiksi saatiin muutamia vaurioituneita panssarivaunuja, torneja, tykinputkia, ammuksia, radioita ynnä muita tarvikkeita. Panssarivaunut lähetettiin korjattavaksi junalla muun muassa Varkauteen ja Viipuriin. Sotasaaliin pääosa saatiin IV Armeijakunnan, Ryhmä Talvelan ja Pohjois-Suomen Ryhmän alueelta. Niin sanotut mottitaistelut tuottivat suuren osan saadusta saaliista. Esimerkiksi Ryhmä Talvelan vastahyökkäyksessä Tolvajärven–Ägläjärven taisteluissa saatiin runsas sotasaalis. Samoin Suomussalmen ja Raatteen tien taisteluissa eversti Hjalmar Siilasvuon johtamat joukot kuten 9. divisioona saivat suuren sotasaaliin. ==Laatokan Karjalan mottitaistelut== Laatokan Karjalassa IV Armeijakunnan vastahyökkäyksen seurauksena syntyi useita motteja, joiden kukistaminen liian vähäisen tykistökaluston ja panssarivaunujen puutteen vuoksi oli hankalaa ja suuria henkilöstömenetyksiä aiheuttavia. ===Luettelo Laatokan Karjalassa kukistetuista moteista=== *Koposenselkä: kukistui 20. tammikuuta 1940 *Pieni- Kelivaara: kukistui 28. tammikuuta 1940 *Läntinen Lemetti (länsiosa): kukistui 2. helmikuuta 1940 *Läntinen Lemetti (loppuosa): kukistui 4. helmikuuta 1940 *Lemetin tienhaara: kukistui 8. helmikuuta 1940 *Lavajärvi: kukistui 16. helmikuuta 1940 *Rykmenttimotti: kukistui 18. helmikuuta 1940 *Konnunkylä: kukistui 21. helmikuuta 1940 *Saarijärvi: kukistui 22. helmikuuta 1940 *Itäinen Lemetti: kukistui 29. helmikuuta 1940 Sotatieteen laitos:"Talvisodan historia" osa 3 s.92 == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Talvisota
Vuosaaren urheilukenttä

Vuosaaren urheilukenttä on Keski-Vuosaaressa sijaitseva urheilukenttä, joka on yleisurheiluseura Viipurin Urheilijoiden kotikenttä, ja jolla maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Kakkosessa pelaava FC Viikingit isännöi kotiottelunsa. Urheilukentän katsojakapasiteetti on tällä hetkellä noin 1 500. Yleisöennätys, 4 255 katsojaa, on Veikkausliigan ottelusta FC Viikingit - HJK kaudelta 2007. Ykkösessä yleisöennätys on 1 670 katsojaa ottelusta FC Viikingit - HIFK kaudelta 2011. == Kentän historiaa == Kenttä rakennettiin 1966 entiseen hiekkakuoppaan Vuosaari-Säätiön esityksestä. Kenttää kunnostettiin vuonna 1996, jolloin se sai valaistuksen ja juoksurata tartanpinnan, katsomoa parannettiin ja kuulutuskoppi rakennettiin. Urheilukenttä maastoutuu metsäiseen selänteeseen mäntymetsän keskelle. Viereisellä Heteniityn kentällä on hiekkapohjainen, tiiviissä juniorikäytössä oleva harjoituskenttä. Ennen peruskorjausta juoksuradalla oli kumiasfalttipinta, jolla Raimo Vilén juoksi vuonna 1972 sadalla metrillä Euroopan ennätystä sivuavan ajan. Radalla tehtiin useita muitakin Suomen ennätyksiä. Tarinan mukaan kaupunginvaltuutetut Esko Honkanen ja Kalle Kallio juonivat kentän peruskorjausrahat kaupungin budjettiin. Honkanen sanoi kokoomuksen valtuustoryhmässä, että sosiaalidemokraatit ovat esittämässä peruskorjausrahaa budjettiin ja Kallio puolestaan demariryhmässä, että Honkasen Esko on saanut lupaukset peruskorjausmäärärahasta. Niinpä sekä kokoomus että demarit esittivät Vuosaaren kentän peruskorjauksen määrärahaa. Viikinkien noustua Veikkausliigaan kaudeksi 2007 kenttään tehtiin mittavia muutoksia. Pääkatsomoa jatkettiin 1000 katsojaa vetäväksi, ja katsomon keskelle asennettiin kuppi-istuimet. Takasuoralle sekä kaarteisiin pystytettiin puurakenteiset väliaikaiset katsomot, joilla kentän istumapaikkojen määrä saatiin hilattua noin 3500 paikkaan. Viikinkien pudottua Ykköseen kapasiteetti supistettiin 1500 paikkaan. Aurinkokatsomo purettiin, noin puolet siitä vietiin Käpylän liikuntapuistoon, ja jäljelle jääneestä osasta rakennettiin 600-paikkainen siirreltävä katsomo. Kesällä 2015 uusittiin kentän nurmipinnoite sekä juoksuradat. Myös aiemmin parkkipaikkana toiminut hiekkakenttä sai tekonurmipäällysteen. == Kentän ominaisuudet == Kentällä on 500 luksin keinovalaistus, 900 katsojan puinen pääkatsomo (300 kuppi-istuinta) ja 600 katsojaa vetävä aurinkokatsomo toisella sivulla. Kenttää kiertää kahdeksan juoksurataa, joiden vuoksi yleisö on jalkapallo-otteluissa varsin kaukana kenttätapahtumista. Tätä ongelmaa tosin helpottaa rinteessä sijaitsevien katsomoiden jyrkkyys ja aurinkokatsomon siirreltävyys. Jos Heteniityllä aiotaan jatkossa nähdä Veikkausliigaa, tulisi sitä remontoida merkittävästi. Veikkausliigan olosuhdeohjelman kriteerit edellyttävät kentälle mm. 4000 katettua istumapaikkaa, nurmikentän lämmitysjärjestelmää, parannettuja sosiaalitiloja sekä tehokkaampia (800 luksin) valoja. Näistä ainoastaan valaistus on helposti parannettavissa valopylväiden lamppumäärää lisäämällä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *FC Viikinkien kotisivu Luokka:Suomen jalkapallostadionit Luokka:Vuosaari Luokka:Helsingin urheilupaikat
Skynet

Skynet on tietokoneverkko yhdysvaltalaisessa Terminator-elokuvasarjassa. Se on itsenäistyvä tekoäly, joka käynnistää tuhoisan sodan ihmiskuntaa vastaan muun muassa ydinasein. Vaikkakin fiktiivinen, Skynetiä on kutsuttu varoittavaksi esimerkiksi tekoälyn vaaroista. Skynetin kehitti Cyberdyne Systems Corporation -yhtiö Yhdysvaltain ilmavoimien Strategisen ilmapuolustuksen (SAC) käyttöön Yhdysvaltain ja Kanadan kattavan ilmanpuolustusalueen (NORAD) suojaksi. Kahdessa ensimmäisessä elokuvassa Terminator – tuhoaja ja Terminator 2 – Tuomion päivä Skynet esitellään vain pintapuolisesti, mutta kolmannessa elokuvassa Terminator 3: Koneiden kapina siitä kerrotaan enemmän yksityiskohtia. Ensimmäinen Terminator-elokuva tuli levitykseen vuonna 1984 eli vain vuoden Yhdysvaltain presidentin Ronald Reaganin Tähtien sota -julistuksen jälkeen. Julkisessa keskustelussa arveltiin avaruuteen sijoitettavan ohjuspuolustusjärjestelmän olevan pakotettu sellaiseen autonomiaan ja automaatioon, ettei ihminen voi kontrolloida sen toimintaa, mikä luo riskejä ydinsodan syttymiselle vahingossa. Terminator 3: Koneiden kapinassa Skynet on kääntynyt robottien puolelle ja ohjailee niitä. Ihmiset ovat ensiksi tietämättömiä asiasta, kunnes Skynet käynnistetään, ja se sammuu itsestään. Sammumisen seurauksena verkkoon tapahtuu paljon merkittävää vahinkoa, jonka jälkeen koneet hallitsevat itseään ja verkko antaa käskyn koneille tuhota ihmiskunta. == Lähteet == Luokka:Terminator Luokka:Tekoäly Luokka:Kuvitteelliset joukkomurhaajat Luokka:Videopelien loppuvastukset
Craig R. Baxley

Craig R. Baxley (s. lokakuussa 1949 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Baxley aloitti elokuvauransa 1970-luvulla sijaisnäyttelijänä ja myöhemmin toimi stunt-koordinaattorina. Hänen ensimmäinen elokuvaohjauksensa oli Action Jackson - ässä hihassa (1988). Hänen ohjaamiaan elokuvia ovat olleet muun muassa Musta enkeli (1990), Syntynyt vaaralliseksi (1991), Tietokonemurha (1996), Pinna kireällä (1997) ja Tarkka- ampuja 2 (2002). == Aiheesta muualla == * * Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
James Carter (aitajuoksija)

James Carter (s. 7. toukokuuta 1978, Baltimore) on yhdysvaltalainen 400 metrin aitajuoksija. Carterin läpimurtokausi oli vuonna 2000, jolloin hän selviytyi Sydneyn olympialaisiin, joissa sijoittui neljänneksi ajalla 48,04. Seuraavana vuonna hän kilpaili Edmontonin MM-kisoissa, mutta karsiutui välierissä. 2002 hän voitti Yhdysvaltain mestaruudenhttp://www.usolympicteam.com/26_1318.htm, sijoittui kolmanneksi GP-finaalissa ja voitti yleisurheilun maailmancupin. Carter voitti 2004 Yhdysvaltain olympiakarsinnat ja juoksi Ateenan olympialaisissa neljänneksi ja myöhemmin samana vuonna IAAF:n yleisurheilufinaalissa toiseksi. Hän voitti MM-hopeaa Helsingin MM-kisoissa 2005 omalla ennätyksellään 47,43. Myöhemmin samana vuonna hän oli IAAF:n yleisurheilufinaalissa viides ja seuraavana vuonna IAAF:n yleisurheilufinaalissa neljäs. Osakan MM-kisoissa 2007 hän oli neljäs. ==Ennätykset== * 400 metrin aitajuoksu: 47,43 (2005) ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset 400 metrin aitajuoksijat Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jouko Brade

Jouko Henry Arthur Brade (14. heinäkuuta 1929 Viipuri – 6. syyskuuta 2013 Helsinki) Helsinki oli menestynyt suomalainen pörssi- ja kiinteistösijoittaja. Braden perheen omistama pankkiiriliike Lamy Oy toimi välittäjänä Helsingin pörssissä 1968–1990. Ryhmän toinen pankkiiriliike Helsinki Bankers oli myös muutaman vuoden välittäjänä 1980-luvulla. Yritysryhmään kuuluva Medical Investment Trust (MIT) oli jonkin aikaa pörssilistalla 1980-luvulla, samoin kiinteistösijoitusyhtiö Helsinki Investment Trust (HIT). Brade-yhtiöiden hallituksissa vaikutti muun muassa Max Jakobson. Brade toimi lääkeyhtiö Medican hallituksen puheenjohtajana sekä Huhtamäki-Yhtymän hallintoneuvoston jäsenenä. Brade opiskeli ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulussa ja täydensi opintojaan Yhdysvalloissa (1956–58) (MBA). Hänen isoveljensä Mauno Brade Kiinteistösijoittaminen, 1985 (1925–1986)Uusi Suomi 22.3.1986: - In memoriam Mauno Brade (PDF) toimi Lamy Oy:n varatoimitusjohtajana. Perinteisen pankkiiriliikkeen toiminnan ohessa he harjoittivat kiinteistöalan liiketoimintaa, rakennuttaen ja ostaen runsaasti asuinkiinteistöjä lähinnä pääkaupunkiseudulta. Braden ja hänen yhtiöidensähttp://www.talouselama.fi/docview.do?f_id=490554 kaksi tärkeintä sijoitusta olivat Orion ja Instrumentarium. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Medical Investment Trust Oy Pörssitiedon netissä Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet Luokka:Suomalaiset suursijoittajat
Joe Chappelle

Joe Chappelle on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hän on ohjannut muun muassa elokuvat Aaveet (1998), Operaatio Takedown (2000) ja Pimeyden ruhtinas: Tositarina Draculasta (2000). Viime vuosinä Chappelle on ohjannut jaksoja useisiin televisiosarjoihin kuten Agentit, CSI: New York, Langalla ja CSI: Miami. == Aiheesta muualla == * * * Chappellen esittely Langalla-sarjan kotisivuilla Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Aleksei Vojevodin

Aleksei Nikolajevitš Vojevodin (, s. 9. elokuuta 1970) on venäläinen kävelijä, jonka päämatka on 50 kilometrin kävely. Vojevodin osallistui ensimmäisiin arvokisoihinsa Göteborgin MM-kisoissa 1995, jolloin hän sijoittui 50 kilometrin kävelyssä viidenneksitoista. Kaksi vuotta myöhemmin Ateenan MM- kisoissa hän oli kymmenes. Vuonna 1999 hän sijoittui kävelyn maailmancupissa kolmanneksikymmenenneksi. 2002 hän voitti EM-hopeaa Münchenin EM-kisoissa ajalla 3.40,16 ja voitti myöhemmin samana vuonna maailmancupin. Vojevodin oli seuraavana vuonna Euroopan cupissa toinen ja Pariisin MM-kisoissa neljäs ajalla 3.38,01. 2004 hän uusi kävelyn maailmancupin voittonsa ja voitti olympiapronssia Ateenan olympialaisista. Helsingin MM-kisoissa 2005 hän oli toinen. Syyskuussa 2008 Venäjän yleisurheiluliitto langetti Vojevodinille kahden vuoden kilpailukiellon EPOn käytöstä. ==Ennätykset== * 20 000 metrin kävely: 1.22.55,0 (2001) * 20 kilometrin kävely: 1.19.31 (1998) * 30 kilometrin kävely: 2.05.18 (2004) * 35 kilometrin kävely: 2.26.25 (2004) * 50 kilometrin kävely: 3.38,01 (2003) ==Lähteet== * Luokka:Venäläiset kävelijät Luokka:Venäläiset olympiamitalistit Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut venäläiset Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut yleisurheilijat Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lockheed YF-12

Lockheed YF-12 oli 1960-luvulla valmistettu prototyyppikone suuren nopeuden hävittäjästä. Prototyyppejä valmistettiin kolme kappaletta, mutta konetta ei otettu sarjatuotantoon.Eden 2002 s. 917 Kone perustui A-12 OXCART- tiedustelukoneeseen; rakennetut prototyypit olivat muunneltuja A-12 OXCART- koneita. YF-12n ja A-12 OXCARTin pohjalta kehitettiin SR-71 Blackbird -tiedustelukone. A-12 OXCART, YF-12 ja SR-71 ovat maailman nopeimpia suihkukoneita ja rakenteellisesti ne ovat hyvin lähellä toisiaan. YF-12n aseistuksena oli kolme pitkän kantaman AIM-47A-ilmataisteluohjusta. Koelennolla ammuttiin tällainen ohjus onnistuneesti 3,2 Machin vauhdistavon Ehrenfired 2013 s. 97. AIM-47A-ohjusta ei koskaan otettu palveluskäyttöön, mutta sen pohjalta kehitettiin F-14 Tomcatissa käytetty AIM-54 Phoenix-ohjus. == Lähteet == * * === Viitteet === YF-12 Luokka:Yhdysvaltalaiset hävittäjälentokoneet Luokka:1960-luvun hävittäjälentokoneet