EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Hiirenporraslude

Hiirenporraslude (Bryocoris pteridis) on kuneluteiden heimoon kuuluva hyönteislaji.Rintala, T. & Rinne, V. 2011: Suomen luteet. 2. painos. Hyönteistarvike TIBIALE Oy, Helsinki Se on sukunsa Bryocoris ainoa laji. == Ulkonäkö == Pituus 2,0 mm – 4,0 mm. Hiirenporraslude on pienikokoinen ludelaji, jonka kaksi muotoa ovat varsin erinäköisiä. Lyhytsiipiset yksilöt ovat pieniä, tasaisen ruskeita, ja niillä on voimakkaasti taaksepäin levenevät peitinsiivet. Pitkäsiipiset yksilöt ovat lähes puolet pidempiä ja niillä on selvärajaiset tummat kuviot peitinsiivissä. Molemmilla muodoilla on tyypillinen tuntosarvien väritys; tyvestä vaaleat ja toisen jaokkeen kärkiosasta kärkeen asti tummat. == Levinneisyys == Levinnyt laajalti palearktiselle alueelle, Suomessa Etelä-Suomesta Kainuuseen saakka. == Elinympäristö == Viihtyy varjoisissa ja kosteissa metsissä. Elää saniaisilla, kuten hiirenportaalla, sananjalalla ja metsäalvejuurella. == Elintavat == Talvehtii munana. Nymfit kehittyvät saniaiskasveilla aikuisiksi kesäkuun lopulta alkaen. Aikuisia tavataan elokuun loppupuolelle saakka. 20170629 Bryocoris pteridis nymph Lohja Finland Petro Pynnönen.jpg|thumb|Hiirenporraslude nymfi (29.6.2017 Lohja) 20170710 Bryocoris pteridis female macropteryx Lohja Finland Petro Pynnönen.jpg|thumb|Hiirenporraslude naaras pitkäsiipinen (10.7.2017 Lohja) == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Hiirenporraslude (Bryocoris pteridis) *Bug Guide: Bryocoris pteridis Luokka:Luteet
Rosoailakkilude

Rosoailakkilude (Dicyphus globulifer) on kuneluteiden heimoon kuuluva nivelkärsäinen hyönteislaji.Rintala, T. & Rinne, V. 2011: Suomen luteet. 2. painos. Hyönteistarvike TIBIALE Oy, Helsinki. == Ulkonäkö == Pituus 3,5 mm - 4,1 mm. Muistuttaa muita Dicyphus -suvun luteita. On saanut nimensä etuselän kahdesta pyöreästä kohoumasta, 'rososta'. Töpäkämpi kuin useimmat sukulaisensa. Yleisväritys tasaisen ruskea, kohoumien alue etuselässä musta. Pikkukilpi mustakeskustainen, reunoilta vaalea. Peitinsiivet ovat kuviottomat - lähes kuviottomat. Tuntosarvet kokotummat. == Levinneisyys == Esiintyy koko Euroopassa ja idässä aina Itä-Siperiaan saakka. Suomessa yleinen ja runsaslukuinen Etelä-Lappiin saakka. == Elinympäristö == Käyttää ravinnokseen kohokkikasveja, erityisesti puna-ailakkia. Muita ravintokasveja ovat olleet valkoailakki, käenkukka, sekä erilaiset kohokit ja neilikat. == Elintavat == Talvehtii aikuisena. Seuraava sukupolvi kehittyy aikuiseksi heinäkuulta alkaen. 20170606 Dicyphus globulifer Lohja Finland Petro Pynnönen.jpg|Rosoailakkilude 6.6.2017 Lohja 20170711 Dicyphus globulifer nymfi Lohja Finland Petro Pynnönen.jpg|Rosoailakkilude, nymfi 11.7.2017 Lohja == Lähteet == == Aiheesta muualla == * https://www.britishbugs.org.uk/heteroptera/Miridae/Dicyphus_globulifer.html Luokka:Luteet
Sormustinkukkalude

Sormustinkukkalude (Dicyphus pallicornis) on kuneluteiden heimoon kuuluva nivelkärsäinen hyönteislaji.Rintala, T. & Rinne, V. 2011: Suomen luteet. 2. painos. Hyönteistarvike TIBIALE Oy, HelsinkiOtökkätieto.fi: Sormustinkukkalude Viitattu 21.1.2018. Sen kuvasi ensimmäisenä Franz Xaver Fieber vuonna 1861. == Ulkonäkö == Pituus 2,6-4 mm. Kapea ja vaalea pieni lude, jolla punaiset silmät. == Levinneisyys == Levittäytynyt Suomeen 2000-luvulla. == Esiintyminen Suomessa ja elinalueet == Suomen Lajitietokeskuksen mukaan laji esiintyy ensisijaisesti puistoissa, pihamailla ja puutarhoissa. Suomessa sitä tavataan kolmella kasvillisuusvyöhykkeellä: Ahvenanmaan sekä Lounaisen rannikkomaan lauhkean vyöhykkeen sekametsissä, Lounaismaan ja Pohjanmaan rannikon eteläboreaalisella vyöhykkeellä ja Pohjanmaan keskiboreaalisella vyöhykkeellä. == Elintavat == Laji käyttää ravinnokseen vain sormustinkukkia. Dicyphus_pallicornis2.jpg Dicyphus_pallicornis_larve1.jpg == Lähteet == == Aiheesta muualla == *British Bug: Dicyphus pallicornis Luokka:Luteet
Campyloneura virgula

Campyloneura virgula on kuneluteisiin kuuluva nivelkärsäinen hyönteinen. Se on melko uusi laji Suomen ludelajistossa. Se löydettiin äskettäin uutena lajina Ahvenanmaalta. Lajin erityispiirre on, että se lisääntyy pääosin partenogeneettisesti ja koiraat ovat siksi harvinaisia. == Ulkonäkö == Pituus 4–5 mmBritish Bugs Hoikka ja pitkäjalkainen laji, jolla huomiota herättävät kuviot. Yleisväritys kellanruskea, jalat keltaiset. Etuselän sivuilla selvärajainen punainen juova, punainen silmä, punaisia poikkijuovia tuntosarvissa, punainen peitinsiipien kärki. Pikkukilpi kirkkaankeltainen. Nymfit kellanvihreitä samankaltaisin punaisin kuvioin. == Levinneisyys == Laji elää lähes koko Euroopasta aina Keski-Aasiaan saakkaFauna Europaea . Suomessa se tunnetaan toistaiseksi vain Ahvenanmaan maakunnasta. == Elinympäristö == Suomessa lajia on löydetty ainakin alppiruusulta, vaahteralta ja lehmukselta. == Elintavat == Campyloneura virgula on peto ja se saalistaa muun muassa kirvoja. Lajin fenologiasta Suomessa ei vähäisten havaintojen vuoksi tiedetä vielä tarpeeksi. Laji on ainakin etelämpänä aikuistalvehtija. Lajin väitetään lisääntyvän partenogeneettisesti muutoin koko Euroopassa, mutta Sisiliassa ja Pohjois-Afrikassa koiraat ovat tavallisia ja laji lisääntyy normaalisti. Carayon J., 1989: Constant parthenogenesis proved in two heteroptera the mirid campyloneura virgula and the anthocorid calliodis maculipennis - Annales De La Societe Entomologique De France. 25(4): 387-392 Campyloneura.virgula.nymph.1.jpg| Campyloneura virgula, nymfi == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Campyloneura virgula *iNaturalist: Campyloneura virgula *UniProt: Taxonomy - Campyloneura virgula *University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Campyloneura virgula *Iowa State University, Bug Guide: Species Campyloneura virgula *Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Campyloneura virgula *Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Campyloneura virgula Luokka:Luteet
Pähkämölude

Pähkämölude (Macrolophus pygmeus) on kuneluteiden heimoon kuuluva nivelkärsäinen hyönteislaji. Se on pieni, viehättävä alkukesän laji, joka voi löytyä vaikka omasta kukkapenkistä. Se on kirvojen syöjä ja siksi hyödyllinen laji. Sitä on käytetty biologisessa torjunnassaRintala, T. & Rinne, V. 2011: Suomen luteet. 2. painos. Hyönteistarvike TIBIALE Oy, Helsinki. Sen kuvasi ensimmäisenä Jules Pierre Rambur vuonna 1839. == Ulkonäkö == Pituus 3,1 mm - 3,9 mm Hoikka ja pitkänomainen laji. Yleisväri vihreä. Silmiinpistävin tuntomerkki on mustien silmien poikki kulkeva musta juova. Samoin tuntosarvien ensimmäinen jaoke on musta. Siipien kärkikalvossa on suttuista harvaa poikkijuovitusta. Suvun muut lajit ovat hyvin saman näköisiä mutta niitä ei ole tavattu Suomessa luonnonvaraisena. == Levinneisyys == Tavataan suurimmassa osassa Eurooppaa ja itään aina Keski-Aasiaan saakka. === Suomessa === Suomessa sitä tavataan kolmella kasvillisuusvyöhykkeellä: Lounaisen rannikkomaan lauhkean vyöhykkeen sekametsissä, Lounaismaan ja Pohjanmaan rannikon sekä Järvi-Suomen eteläboreaalisella vyöhykkeellä ja Pohjanmaan keskiboreaalisella vyöhykkeellä. == Elinympäristö == Pähkömölude viihtyy varjoisissa ja puolivarjoisissa lehdoissa ja tuoreilla niityillä. Esiintyy luonnoympäristössä ainakin lehtopähkämöllä ja metsäkurjenpolvella. Puutarhoissa kasvavat tarhakurjenpolvi ja tuoksuvatukka kelpaavat samoin isäntäkasviksi. == Elintavat == Yksi sukupolvi vuodessa. Talvehtii ainakin nymfinä. Nymfit aikuistuvat melko varhain keväällä, jo toukokuun alkupuoliskolla ja aikuiset kuolevat kesäkuun alussa. Seuraavan sukupolven nymfit kuoriutuvat loppukesällä ja niitä tavataan lokakuulle saakka. 20170611 Macrolophus pygmeus Lohja Finland Petro Pynnönen.jpg|Pähkämölude Lohja 11.6.2017 20170609 Macrolophus pygmeus Lohja Finland Petro Pynnönen.jpg|Pähkämöludenaaras tuoksuvatukalla. Lohja 9.6.2017 20170815 Macrolophus pygmeus nymfi Lohja Finland Petro Pynnönen.jpg|Pähkämöluteen nymfi, Lohja 15.8.2017 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * https://www.britishbugs.org.uk/heteroptera/Miridae/macrolophus_pygmaeus.html Luokka:Luteet
Nesidiocoris tenuis

Nesidiocoris tenuis on kuneluteiden heimoon kuuluva nivelkärsäinen hyönteislaji.Rintala, T. & Rinne, V. 2011: Suomen luteet. 2. painos. Hyönteistarvike TIBIALE Oy, Helsinki. Nämä luteet vahingoittavat kasveja ja ovat levinneet Suomeen vahingossa. == Ulkonäkö == Tämän luteen pituus on 3–4 millimetriä. Sen väritys on vihreä ja siinä on tummia laikkuja. == Levinneisyys ja elinympäristö == N. tenuis esiintyy alkuperäisenä Afrikan, Aasian ja Välimeren trooppisissa ja subtrooppisissa elinympäristöissä. == Ravinto ja elintavat == Tavallisesti N. tenuis-luteen ravintoa ovat jauhiaiset tai muut hyönteiset. Niiden puuttuessa se saattaa kuitenkin syödä kasveja. Luteen imiessä kasvia sen niille myrkyllinen sylki pääsee niihin Tavallisesti vioitetun kasvin kukat kuolevat ja imemiskohta turpoaa. Tämä aiheuttaa satojen vähenemistä ja kasvien varsien heikkenemistä. Suomessa Pohjanmaalle pääsi syksyllä 2008 leviämään näitä luteita ja on sen jälkeen aiheuttanut siellä ja muualla Suomessa vioituksia kasvihuonekasveissa. Talvella N. tenuis-luteiden on pakko Suomen olosuhteissa pysytellä kasvihuoneissa, sillä ne eivät kestä ulkona. Nämä luteet lisääntyvät tehokkaasti etenkin keinovalossa ja muutaman yksilön populaatio voi kasvaa suurta vahinkoa aikaan saavaksi yhden talven aikana. Otollisin lisääntymislämpötila on 20–30 celsiusastetta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Luteet
Alppiruusulude

Alppiruusulude (Tupiocoris rhododendri) kuvattiin tieteelle uutena lajina 1972 Englannista, vaikka se on alun perin amerikkalainen laji. == Ulkonäkö == Pituus 4,0 mm - 5,0 mm. Hoikka ja pitkäjalkainen. Värikäs keltaisen, ruskean ja mustan kirjava laji, joka muistuttaa hieman Campyloneura virgulaa. Siltä puuttuu kuitenkin punaiset kuviot, etuselkä on laajalti musta ja siinä on valkea kaulus. == Levinneisyys == Laji on alun perin Amerikan mantereelta. Se on levinnyt Englantiin, jossa se kuvattiin tieteelle uutena lajina 1972. Manner-Eurooppaan se on levinnyt vasta 2000-luvulla. Alppiruusulude tavattiin Suomessa ensimmäisen kerran vuonna 2008. Vuonna 2017 lajista tehtiin useita havaintoja pääkaupunkiseudulla. == Elinympäristö == Laji elää yksinomaan alppiruusuilla (Rhododendron). == Elintavat == Saalistaa ilmeisesti alppiruusuilla eläviä jauhiaisia (Aleyrodidae) kuten alppiruusujauhiaisia (Aleuroclava chittendeni). Yksilöitä on havaittu vain alppiruusuilla, jotka ovat jauhiaisten vaivaamia. Ulkomailla se on ilmeisesti käyttänyt Illinoia lambersi -kirvoja ravinnoksi. == Lähteet == === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Alppiruusulude (Tupiocoris rhododendri) * Ötökkätieto: Alppiruusulude (Tupiocoris rhododendri) * British Bugs: Tupiocoris rhododendri * NatureSpot: Tupiocoris rhododendri * Bug Guide: Plant Bug - Tupiocoris rhododendri Kuva. * Bug Guide: Species Tupiocoris rhododendri Kuvia. * Illinoia lambersi * Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Tupiocoris rhododendri Luokka:Luteet
Ehtoolude

Ehtoolude (Bothynotus pilosus) on kuneluteisiin kuuluva ludelaji joka elää lähinnä metsissä, tuoreissa kangasmetsissä ja lehdoissa. On tavattu myös soilta ja tunturiplajakoilta. == Ulkonäkö == Ehtooluteilla naaras on pienempi kuin koiraat 3,6–3,8 mm, ja koiraat ovat noin 5–6 mm. Ehtooluteen koiraat ovat pitkäsiipisiä ja melko tasaisen levyisiä, kun taas naaraat ovat lyhytsiipisiä, lentokyvyttömiä ja pullakoita ruumiinmuodoltaan. Molemmilla sukupuolilla on etuselässä karkeita pisteitä, ja ruumiissa pitkä karvoitus. Silmät ovat ulkonevat. == Levinneisyys == Suomessa laji on yleinen ja sitä tavataan heinä–elokuussa koko maasta. Muualla ehtooludetta tavataan Euroopassa, Aasiassa Kiinassa pohjoisosissa sekä Venäjän itäisimmissä osissa. == Elinympäristö == Ehtoolude viihtyy metsissä. Sitä on löydetty tuoreista kangasmetsistä, lehdoista, soilta. Sen ravintokasveja ei tunneta. Naaraat lentokyvyttöminä elävät ilmeisesti sammalikossa. == Lähteet == === Viitteet === == Aiheesta muualla == *Biodiversidad Virtual / Invertebrados: Bothynotus pilosus *Bothynotus pilosus *Bothynotus pilosus (Insecta: Heteroptera, Miridae) Luokka:Luteet
Kartiolude

Kartiolude (Stethoconus cyrtopeltis) on kuneluteisiin kuuluva ludelaji joka elää ainakin puolukkatyypin kuivahkoilla kankailla. == Ulkonäkö == Kartioluteen pituus on 3,8–4,8 mm, se on ruskean- ja vaalean kirjava, sillä on pään ja etuselän välissä kaulus. Pikkukilvessä on kartiomainen kohouma. == Levinneisyys == Kartiolude on Itä-Eurooppa]lainen laji ja sitä on tavattu Latviasta, Valko-Venäjältä ja Venäjän luoteisosista. Suomessa sitä on myös tavattu Itä-Suomesta itärajan tuntumasta. == Elintavat == Kartioluteesta tiedetään melko vähän, mutta sitä on kuitenkin tavattu puolukkatyypin kuivahkoilla kankailla. Ulkomailla sen on todettu saalistavan päärynäludetta (Stephanitis pyri). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * www.insects.fi: Stethoconus cyrtopeltis (Flor, 1861) Kuva. Luokka:Luteet
Hartokesakkolude

Hartokesakkolude (Alloeotomus gothicus) on kuneluteisiin kuuluva ludelaji joka elää paahteisilla harju- ja kalliomänniköillä. == Ulkonäkö == Hartokesakkolude on punaruskean vihertävän kirjava noin pituus 5,0–6,0 mm, sillä on tiheä, pitkä ja pysty karvoitus. Lajin voi sekoittaa helposti petäjäkesakkoluteeseen (Alloeotomus germanicus). == Levinneisyys == Hartokesakkoludetta tavataan Euroopassa, Scandinavian eteläosista aina Välimeren länsiosiin. Suomesta ei ollut pitkään aikaan havaintoja mutta viime aikoina on tullut etelä-rannikolta uusia havaintoja. == Elinympäristö == Hartokesakkolude viihtyy paahteisilla harju- ja kalliomänniköillä. Käyttää ravinnokseen ilmeisesti männyllä (Pinus sylvestris) eläviä kirvoja ja selkärangattomia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Laji.fi: hartokesakkolude (Alloeotomus gothicus) * British Bugs: Alloeotomus gothicus * GBIF: Alloeotomus gothicus (Fallén, 1807) * www.eakringbirds.com: Alloeotomus gothicus (Fallén, 1807) Luokka:Luteet
Keltasiimalude

Keltasiimalude (Deraeocoris lutescens) on kuneluteisiin kuuluva nivelkärsäinen hyönteinen. Se on levinnyt Suomeen viime vuosina. Ensimmäinen havainto on Turusta vuodelta 2010Rintala, T. & Rinne, V. 2011: Suomen luteet. 2. painos. Hyönteistarvike TIBIALE Oy, Helsinki. == Ulkonäkö == Pituus 3,7 mm - 4,5 mm. Ruumiinmuodoltaan melko leveä keltasiimalude eroaa useimmista muista lajeista vaaleiden tuntosarvien ja säärien kahden tumman raidan johdosta. Yleisväritys vaihtelee lämpimän kellanruskeasta tummankirjavaan. Lähisukulaisesta kärsämösiimaluteesta sen erottaa sileästä pikkukilvestä. == Levinneisyys == Levinnyt lähes koko EurooppaanRintala, T. & Rinne, V. 2011: Suomen luteet. 2. painos. Hyönteistarvike TIBIALE Oy, Helsinki. Laji on Eteläisimmässä Suomessa nykyään melko paikoittainen, mutta esiintyessään usein runsaslukuinen. == Elinympäristö == Keltasiimalude elää lehtipuilla, etenkin lehmuksella, jalavalla ja tammella. == Elintavat == Yksi sukupolvi vuodessa. Talvehtii aikuisena, seuraava sukupolvi aikuistuu elokuussa. 20170522 Deraeocoris lutescens Lohja Finland Petro Pynnönen.jpg|Keltasiimalude 22.5.2017 Lohja 20160921 Deraeocoris lutescens Helsinki Finland Petro Pynnönen.jpg|Keltasiimalude 21.9.2016 Helsinki 20170824 Deraeocoris lutescens Lohja Finland Petro Pynnönen.jpg|Keltasiimalude 24.8.2017 Lohja 20170809 Deraeocoris lutescens Helsinki Finland Petro Pynnönen.jpg|Keltasiimalude nymfi 9.8.2017 Helsinki 20170815 Deraeocoris lutescens Lohja Finland Petro Pynnönen.jpg|Keltasiimalude, isompi nymfi Lohja 15.8.2017 == Lähteet == Luokka:Luteet
Jäärälude

Jäärälude (Megaloceroea recticornis) on kuneluteiden heimoon kuuluva nivelkärsäinen hyönteislaji.Rintala, T. & Rinne, V. 2011: Suomen luteet. 2. painos. Hyönteistarvike TIBIALE Oy, Helsinki Jääräluteen pituus on 8–10 millimetriä. Se on pitkulainen vihreänsävyinen lude jolla on poikkeuksellisen pitkät tuntosarvet. Jo ensimmäinen jaoke on pidempi kuin luteen pää. Suomessa jääräludetta on havaittu pääasiassa maan etelä- ja itäosissa. Se on luokiteltu siellä alueellisesti elinvoimaiseksi lajiksi. Jääräluteita elää ruohikkomailla, niityillä ja metsänreunoissa. == Kuvia == Megaloceroea recticornis (grass bug), Arnhem, the Netherlands.jpg Megaloceroea recticornis (Miridae sp.), Arnhem, the Netherlands.jpg Megaloceroea recticornis (Miridae sp.), Arnhem, the Netherlands - 2.jpg Megaloceroea recticornis (Miridae sp.), Elst (Gld), the Netherlands.jpg Megaloceraea recticornis 1.jpg Megaloceroea recticornis (Miridae sp.), Elst (Gld), the Netherlands - 2.jpg == Lähteet == == Aiheesta muualla == *LAJI.FI-foorumi: Kookas, kapea ja vihreä Megaloceroea recticornis *ITIS: Megaloceroea recticornis *University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Megaloceroea recticornis *Nature Spot: Megaloceroea recticornis *Bug Guide: Species Megaloceroea recticornis *Bug Guide: Species Megaloceroea recticornis images Kuvia. *Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Megaloceroea recticornis Luokka:Luteet
Kastikkaheinälude

Kastikkaheinälude (Stenodema laevigatum) on kuneluteisiin kuuluva ludelaji, jonka ravintokasveja ovat erilaiset heinät. == Ulkonäkö == Kastikkaheinäluteen pituus on noin 7,6–9,2 mm, väriltään se on ruskean vihertävä, sen otsa kaartuu tasaisesti alaspäin ja ulottuu vain suukilpeen asti. Reiden takaosa on kaventunut. == Levinneisyys == Etelä Suomessa yleinen, tavataan myös Pohjois- Hämeen eteläosista ja Pohjois-Karjalasta asti. Euroopassa lähes kaikkialla yleinen, tavataan alueella Keski-Aasiasta Kiinan pohjoisosiin. == Elinympäristö == Kastikkaheinäludetta tavataan puoliavoimissa metsänreunoissa sekä myös sulkeutuneissa lehti- ja havumetsissä. Sen ravintokasveja ovat kastikat (Calamagrostis), röllit (Agrostis), nadat (Festuca), lauhat (Deschampsia), koiranheinät (Dactylis) ja puntarpäät (Alopecurus). Stenodema laevigata01.jpg Stenodema.laevigata.jpg Stenodema.laevigata.couple.jpg Stenodema laevigatum (aka).jpg Stenodema laevigata2.jpg Stenodema.laevigata.nymph.jpg Weichwanze (Stenodema laevigata) 1367.JPG == Lähteet == == Aiheesta muualla == * British Bugs: Stenodema laevigata * Luteet - Heteroptera - Stenodema laevigatum, kastikkaheinälude. - RAAKKILA - Vihti, Mäntyharju - FINLAND * Stenodema laevigatum (Linnaeus, 1758) Kuvia. Luokka:Luteet
Konkkaheinälude

Konkkaheinälude (Stenodema virens) on kuneluteisiin kuuluva ludelaji joka ravintokasveja ovat erilaiset heinät. == Ulkonäkö == Konkkaheinälude on pituudeltaan noin 7,4–8,5 mm, väriltään se on vihetävä. Se muistuttaa kastikkaheinäludetta, mutta sen tuntosarvet ovat tukevammat ja jaokkeiden suhteet erilaiset. == Levinneisyys == Euroopassa lähes kaikkialla yleinen, tavataan alueella Keski-Aasiasta Kiinan pohjoisosiin. Suomessa sitä tavataan lähes koko maasta ja pohjoisimmat havainnot ovat Lapista. == Elinympäristö == Heinikkoisilla niityillä, tienpientareilla, hakkuuaukeilla ja muilla aurikoisilla aukeilla paikoilla joissa kasvaa heinää. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Konkkaheinälude (Stenodema virens) * www.miridae.dk: Stenodema virens * Stenodema virens (Linnaeus, 1767) Kuvia. * Stenodema laevigatum/Stenodema virens | Tifa's photos Kuvia. Luokka:Luteet
Viherluhtalude

Viherluhtalude (Teratocoris saundersi) on kuneluteiden heimoon kuuluva nivelkärsäinen hyönteislaji. Sen kuvasivat ensimmäisinä David Douglas ja James Allan Scott vuonna 1869. == Ulkonäkö == Viherhuhtalude on väriltään vihreä. Tuntosarvien ensimmäinen jaoke on tiheän karvan peitossa. Lajin erottaminen sukulaislajeista on vaikeaa. Pituus 4.5-7.0 mm. == Esiintyminen Suomessa ja elinalueet == Suomen Lajitietokeskuksen mukaan laji esiintyy ensisijaisesti Itämeren luhtarannoilla. Tämän lisäksi sitä tavataan Itämeren niittyrannoilla. Suomessa sitä tavataan kaikkialla Pohjois-Karjalan ja Kainuun välisen alueen keskiboreaalista vyöhykettä lukuun ottamatta, jossa esiintyminen on epävarmaa. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * * * * * * * * * * * * * * * * == Aiheesta muualla == * * * * Luokka:Luteet
Halmekeilapää

Halmekeilapää (Trigonotylus caelestialium) on hyvin yleinen ja runsaslukuinen ludelaji, jota tavataan lähes koko Suomessa.Rintala, T. & Rinne, V. 2011: Suomen luteet. 2. painos. Hyönteistarvike TIBIALE Oy, Helsinki Sen kuvasi ensimmäisenä George Willis Kirkaldy vuonna 1902. == Ulkonäkö == Pituus 4,5-7,3 mm. Keilapäät ovat hoikkia ja niillä on pitkät tuntosarvet. Kahdella lajilla, halme- ja ketokeilapäällä on punertavat tuntosarvet. Halmekeilapään tuntosarvien ensimmäisen jaokkeen läpi kulkee vaalea leveä pitkittäisjuova, joka jatkuu läpi koko jaokkeen. == Levinneisyys == Lähes koko Euraasia. Suomessa yleinen koko maassa Pohjois-Lappia lukuun ottamatta, jossa sitä tavataan myös. == Elinympäristö == Suomen Lajitietokeskuksen mukaan laji esiintyy ensisijaisesti kuivilla niityillä, kedoilla ja nummilla. Elää useilla heinäkasveilla, kuten kastikoilla, punanadalla, nurmitähkiöllä ja ruokohelpillä. == Elintavat == Yksi sukupolvi vuodessa. Aikuisia tavataan kesäkuulta lokakuulle. Esiintyessään voi olla hyvin runsas. 20170625 Trigonotylus caelestialium Lohja Finland.jpg| Halmekeilapää Lohja 25.6.2017 20171002 Trigonotylus caelestialium Lohja Finland.jpg| Halmekeilapää. Huomaa vaalea raita tuntosarvien ensimmäisessä jaokkeessa. Lohja 2.10.2017 20170929 Trigonotylus caelestialium nymph Lohja Finland.jpg| Halmekeilapään nymfi Lohja 29.9.2017 == Lähteet == Luokka:Luteet
Kaapulude

Kaapulude (Pantilius tunicatus) on kuneluteiden heimoon kuuluva hyönteinen.Rintala, T. & Rinne, V. 2011: Suomen luteet. 2. painos. Hyönteistarvike TIBIALE Oy, Helsinki. == Ulkonäkö == Kaapulude on isokokoinen lude, pituus 8–10 mm. == Levinneisyys == == Elinympäristö == Kaapuluteita tavataan lepän, pähkinäpensaan ja koivun alaoksilla. == Elintavat == == Kuvagalleria == File:Pantilius tunicatus (nymph).jpg File:Pantilius tunicatus bl.JPG == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Kaapulude (Pantilius tunicatus) Luokka:Luteet
Himmeämarmorilude

Himmeämarmorilude (Phytocoris intricatus) on kuneluteisiin kuuluva nivelkärsäinen hyönteinen. Se on yksi kuudesta hyvin samannäköisestä Suomessa esiintyvästä marmoriludelajista.Rintala, T. & Rinne, V. 2011: Suomen luteet. 2. painos. Hyönteistarvike TIBIALE Oy, Helsinki. == Ulkonäkö == Pituus 6,5 - 7,1 mm Hoikka, pitkäjalkainen ja -tuntosarvinen ludelaji. Yleisväritys harmaan tai rusehtavan kirjava. Peitinsiivet tyvipuolelta lähes tasaväriset, kärkiosan kuneukset usein hieman punertavat. Keskisäären kärjen vaalea poikkivyö puhtaan valkea. Etusäären tyvellä yhtenäinen tumma raita. Etuselässä kapea tumma takareuna. Tuntosarvien toisen jaokkeen pituus = 1,6 -1,7 x etuselän leveys. Silmien väli koiraalla 0,6x - 0,7x silmän halkaisija, naaraalla n.1,25x silmän halkaisija. == Levinneisyys == Euraasiassa Keski- ja Itä-Euroopasta aina Kiinaan ja Venäjän kaukoitään saakka. Suomessa Etelä-Suomesta aina Etelä- Lappiin saakka. Melko yleinen laji, joka esiintymispaikoilla harvalukuinen. == Elinympäristö == Havu- ja lehtipuuvaltaiset metsät ja metsänreunat. Yksilöitä on saatu kuuselta, männyltä, lehtikuuselta, koivulta ja omenapuulta. == Elintavat == Yksi sukupolvi vuodessa. Talvehtii munana. Aikuisia tavataan heinä-lokakuussa. Käyttää ravintonaan ilmeisesti sekä kasvien nesteitä että pieniä selkärangattomia. 20170831 Phytocoris intricatus female Lohja Finland.jpg| Himmeämarmorilude naaras 31.8.2017 Lohja 170726 Phytocoris intricatus Moisio.jpg| Himmeämarmorilude koiras 26.7.2017 Lohja == Lähteet == Luokka:Luteet
Haapamarmorilude

Haapamarmorilude (Phytocoris populi) on kuneluteisiin kuuluva nivelkärsäinen hyönteinen. Se on peto, joka saalistaa lehtikirvoja.Rintala, T. & Rinne, V. 2011: Suomen luteet. 2. painos. Hyönteistarvike TIBIALE Oy, Helsinki. == Ulkonäkö == Pituus on 6,4–7,3 millimetriä. Laji on hyvin pitkäjalkainen ja -tuntosarvinen kuten muutkin marmoriluteet. Yleisilmeeltään hyvin saman näköinen kuin monet muut marmoriluteet. Haapamarmorilude eroaa kaikista muista suomalaisista marmoriludelajeista sillä, että sen tuntosarvien ensimmäisessä jaokkeessa on molemmilla sivuilla valkoiset pitkittäisjuovat ja sen etu- ja keskisäärten sisimmässä valkoisessa poikkivyössä on päällä selvärajainen musta pitkittäisjuova. Samat tuntomerkit pätevät jo ainakin viimeisellä nymfivaiheella. Väritys vaihtelee lähes mustavalkoisesta rusehtavaan. == Levinneisyys == Esiintyy lehtipuuvyöhykkeellä Euraasiassa Länsi-Euroopasta aina Tyynelle merelle saakka. Nymfejä on löydetty ainakin haavalta. Suomen pohjoisimmat havainnot ovat Kainuusta. == Elinympäristö == Lehtimetsissä ja -metsiköissä, joissa kasvaa haapoja tai poppeleita. Lajin voi tavata useilla muillakin lehtipuilla. == Elintavat == Yksi sukupolvi vuodessa. Aikuisia on tavattu heinäkuulta lokakuulle. Laji on peto, joka käyttää ravintonaan ainakin lehtikirvoja ja jäytiäisiä. Tulee perhosvalolle. 20170813 Phytocoris populi Lohja Finland Petro Pynnönen.jpg|Haapamarmorilude 13.8.2017. Lohja. 20170813 Phytocoris populi closeup Lohja Finland Petro Pynnönen.jpg|Haapamarmorilude huomaa tuntosarvien 1. jaokkeen ja säärien väritys. 13.8.2017. Lohja. 20170718 Phytocoris populi nymfi Lohja Finland Petro Pynnönen.jpg|Haapamarmorilude, nymfi 18.7.2017. Lohja. == Lähteet == Luokka:Luteet
Ruskomarmorilude

Ruskomarmorilude (Phytocoris ulmi) on kuneluteisiin kuuluva ludelaji joka elää lehtipuuvaltaisissa metsissä ja puutarhoissa. == Ulkonäkö == Ruskomarmorilude on punaruskean kirjava laji. Sen tuntosarvien ensimmäinen jaoke on noin 1,5 × pään leveys. Pituudeltaan se on 6,4–8,1 mm == Levinneisyys == Suomessa ruskomarmoriludetta tavataan eteläisimmästä Suomesta rannikoilla harvinaisena, myös sisämaasta on havaintoja. Euroopassa lajia tavataan yleisesti. Sitä tavataan myös idässä Itä- ja Keski-Aasiassa. == Elinympäristö == Ruskomarmoriludetta esiintyy lehtipuuvaltaisissa metsissä puutarhoissa, ainakin pähkinäpensaalla (Corylus), herukoilla (Ribes) ja angervoilla (Filipendula). Ulkomailla ruskomarmoriludetta on tavattu omenapuilta (Malus), oratuomelta (Prunus spinosa), orapihlajilta (Crataegus) ja mesiangervolta (Filipendula ulmaria) sekä vatukoilta (Rubus). == Kuvia == Phytocoris ulmi (Miridae sp.), Texel, the Netherlands.jpg Phytocoris.ulmi8.-.lindsey.jpg Phytocoris ulmi.jpg Phytocoris ulmi (27409272546).jpg Phytocoris ulmi (27443519515).jpg == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Ruskomarmorilude (Phytocoris ulmi) *British Bugs: Phytocoris ulmi *Nature Spot: Phytocoris ulmi *INPN: Phytocoris ulmi (Linnaeus, 1758) Luokka:Luteet
Viiruviittalude

Viiruviittalude (Adelphocoris lineolatus) on kuneluteiden heimoon kuuluva nivelkärsäinen hyönteislaji.Rintala, T. & Rinne, V. 2011: Suomen luteet. 2. painos. Hyönteistarvike TIBIALE Oy, Helsinki. == Ulkonäkö == Pituus 8-10 mm Viiruviittalude on yksi monista vaaleanvihertävistä luteista. Se on melko suurikokoinen ja muodoltaan pitkulainen. Etusiipien sisäreunassa on tumma juova. == Elinympäristö == Viiruviittalude elää paahteisissa elinympäristöissä, myös kuivilla niityillä, kedoilla ja nummilla. == Elintavat == Viiruviittaluteita tavataan orakoilla ja muilla hernekasveilla. Adelphocoris lineolatus01.jpg Adelphocoris lineolatus (Lucerne Bug).jpg Adelphocoris lineolatus .JPG Adelphocoris lineolatus 03.JPG Adelphocoris lineolatus 05.JPG Adelphocoris.lineolatus.jpg Adelphocoris lineolatus (Miridae) (Lucerne Bug) - (imago), Arnhem, the Netherlands.jpg Adelphocoris lineolatus (16550091205).jpg == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Bug Guide: Species Adelphocoris lineolatus - Alfalfa Plant Bug *Plantwise Knowledge Bank: lucerne bug (Adelphocoris lineolatus) *Agro Atlas: Adelphocoris lineolatus Goeze - Lucerne Plantbug Luokka:Luteet
Apilaviittalude

Apilaviittalude (Adelphocoris seticornis) on tyylikkään musta-kelta-oranssi verkasliikkeinen ludelaji, joka muistuttaa ulkonäöltään hieman mataraluteita. == Ulkonäkö == Pituus 6,6,-8,4 mmRintala, T. & Rinne, V. 2011: Suomen luteet. 2. painos. Hyönteistarvike TIBIALE Oy, Helsinki. Pikkukilpi on aina musta, joka erottaa lajin mataraluteista, samoin tuntosarvien kolmas jaoke on pitkä. Yleisväri on yleensä musta, peitinsiipien reunoilla on kellertävää ja peitinsiiven kärkiosa, kuneus, on usein oranssi. Reidet mustat. == Levinneisyys == Laji on levinnyt laajalti lähes koko Euraasiaan. Esiintyy Suomessa yleisenä Etelä-Lappiin ja Kainuuseen saakka. == Elinympäristö == Elää tuoreilla niityillä, tienpientareilla ja muilla ruderaattialueilla, joissa kasvaa apiloita, nätkelmiä ja virnoja. == Elintavat == Yksi sukupolvi vuodessa. Talvehtii munana. Nyfmit kuoriutuvat touko-kesäkuussa ja aikuistuvat kesä-heinäkuulta alkaen. Aikuisia tavataan syyskuun lopulle saakka. Adelphocoris seticornis (Miridae sp.), Arnhem, the Netherlands.jpg| Adelphocoris seticornis (Miridae sp.), Arnhem, the Netherlands - 2.jpg| Adelphocoris seticornis (Miridae) - (imago), Arnhem, the Netherlands.jpg| 20170702 Adelphocoris seticornis nymfi Lohja Finland Petro Pynnönen.jpg|Apilaviittalude pienempi nymfi 2.7.2017 Lohja 20170702 Adelphocoris seticornis nymph Lohja Finland Petro Pynnönen.jpg|Apilaviittalude suurempi nymfi 2.7.2017 Lohja 20170711 Adelphocoris seticornis Lohja Finland Petro Pynnönen.jpg|Apilaviittalude 11.7.2017 Lohja == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Hyönteiskuvasto Raimo Peltonen: Adelphocoris seticornis Kuva. * ITIS: Adelphocoris seticornis (Fabricius, 1775) Luokka:Luteet
Häivelude

Häivelude (Dichrooscytus rufipennis) on kuneluteisiin kuuluva ludelaji joka elää männyllä (Pinus sylvestris) imemällä nestettä sen lisääntymisosista. == Ulkonäkö == Häiveluteen pituus on 5,5–6,3 mm. Väriltään se on vihreä mutta sen selkäpuolella on karvoitus tummaa. Sen voi sekoittaa pihtahäiveluteeseen (Dichrooscytus intermedius). == Levinneisyys == Liki koko Eurooppa ja Aasiassa Siperian asti. Suomessa tavataan melko yleisenä koko maassa. == Elinympäristö == Häivelude elää männyllä (Pinus sylvestris) ja sen elinympäristöjä ovat paikat joissa sitä on, kuivat mätymetsät, kalliot, suot, rämeet ja puutarhat. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * British Bugs: Dichrooscytus gustavi * Laji.fi: häivelude (Dichrooscytus rufipennis) * RAAKKILA - Vihti, Mäntyharju - FINLAND Dichrooscytus rufipennis, häivelude. Kuva. * GBIF: Dichrooscytus rufipennis (Fallén, 1807) Luokka:Luteet
Kurttulude

Kurttulude (Lygocoris rugicollis) on kuneluteisiin kuuluva nivelkärsäinen hyönteinen.Rintala, T. & Rinne, V. 2011: Suomen luteet. 2. painos. Hyönteistarvike TIBIALE Oy, Helsinki Sen kuvasi ensimmäisenä Carl Fredrik Fallén vuonna 1807. == Ulkonäkö == Kurttulude on väriltään vihreänsävyinen. Etuselkä (pronotum) on kurttuinen, muistuttaa appelsininkuorta.British Bugs: (Miridae) Lygocoris rugicollis Pituus 5.5 - 7 mm. == Elinalueet == Suomen Lajitietokeskuksen mukaan laji esiintyy ensisijaisesti Itämeren rantametsissä. Tämän lisäksi sitä tavataan puistoissa, pihamailla ja puutarhoissa. Suomessa sitä tavataan kaikkialla Ahvenanmaan lauhkean vyöhykkeen sekametsiä lukuun ottamatta, jossa esiintyminen on epävarmaa. == Levinneisyysalue == Kurttuludetta on tavattu Suomen lisäksi ainakin Isossa-Britanniassa, Italiassa, Pohjois-Makedoniassa, Ruotsissa, Saksassa, Siperiassa ja Tanskassa. == Elintavat == Lygocoris rugicollis 01.JPG Lygocoris rugicollis 04.jpg Lygocoris rugicollis 02.jpg == Lähteet == Luokka:Luteet
Pujoherttalude

Pujoherttalude (Apolygus lucorum) on kuneluteiden heimoon kuuluva nivelkärsäinen hyönteislaji. Se on yleinen ruderaattien laji, joka nimestään huolimatta elää monilla muillakin kasvilajeilla kuin vain pujolla.Rintala, T. & Rinne, V. 2011: Suomen luteet. 2. painos. Hyönteistarvike TIBIALE Oy, Helsinki. == Ulkonäkö == Pituus 5,0–5,9 mm. Hyvin saman näköinen kuin angervoherttalude, mutta eroaa tästä kokonaan vihreän kuneuksen eli peitinsiiven kärjen perusteella. Kokonaan vihreä, mutta usein peitinsiivillä tummia pituusviiruja. Eroaa koivu- ja puistoherttaluteista säärien oista, jotka eivät lähde mustista pisteistä. == Levinneisyys == Levinnyt koko Euraasiaan. Suomessa puuttuu vain pohjoisimmasta Lapista. == Elinympäristö == Ruderaatit eli joutomaa-alueet, joissa kasvaa pujoa, koiruohoa, pietaryrttiä, nokkosta ja maitohorsmaa. == Elintavat == Yksi sukupolvi vuodessa. Talvehtii munana, aikuisia tavataan heinä-syyskuussa. == Lähteet == Luokka:Luteet
Angervoherttalude

Angervoherttalude (Apolygus spinolae) on kuneluteisiin kuuluva nivelkärsäinen hyönteinen.Rintala, T. & Rinne, V. 2011: Suomen luteet. 2. painos. Hyönteistarvike TIBIALE Oy, Helsinki. == Ulkonäkö == Pituus 5,1-6,0 mm. Angervoherttalude on muodoltaan leveä ja pullea, kuten muutkin Apolygus -suvun luteet. Se on väritykseltään kokonaan vihreä. Säärien oat ovat mustia, eivätkä ne lähde mustista pisteistä. Se muistuttaa suuresti pujoherttaludetta (Apolygus lucorum), mutta angervoherttaluteen yleisväri on vaaleampi ja kuneuksen kärki on kapealti musta. == Levinneisyys == Angervoherttaluteita esiintyy laajalti koko Euraasiassa. Suomessa sitä tavataan yleisenä Etelä- ja Keski-Suomessa. == Elinympäristö == Angervoherttaluteiden ravintokasveja ovat etenkin istutetut angervot, kuten viitapajuangervo (Spireae salicifolia), morsiusangervo (Spiraea x arguta), viitapihlaja-angervo (Sorbaria sorbifolia). Laji esiintyykin Suomessa lähinnä puistoissa, puutarhoissa ja muissa kulttuuriympäristössä. Luontaisia ravintokasveja ovat nokkonen ja mesiangervo. Euroopassa sitä tavataan etenkin karhunvatukkakasvustoissa. == Elintavat == Angervoherttaluteita syntyy yksi sukupolvi vuodessa. Se talvehtii munana ja aikuisia tavataan heinä-elokuussa. 20170705 Apolygus spinolae nymfi Lohja Finland Petro Pynnönen.jpg|Angervoherttalude nymfi 5.7.2017 Lohja 20170708 Apolygus spinolae Lohja Finland Petro Pynnönen.jpg|Angervoherttalude 8.7.2017 Lohja == Lähteet == Luokka:Luteet
Niinikuulaslude

Niinikuulaslude (Pinalitus cervinus) on kuneluteiden heimoon kuuluva nivelkärsäinen hyönteislaji.Rintala, T. & Rinne, V. 2011: Suomen luteet. 2. painos. Hyönteistarvike TIBIALE Oy, Helsinki Sen kuvasi ensimmäisenä Gottlieb August Herrich-Schäffer vuonna 1841. == Ulkonäkö == Niinikuulasluteiden väri vaihtelee, se on usein kullanruskea mutta joskus punaruskea. Etummaiset siivet ovat läpikuultavat ja ohuen nukan peittämät. Tuntosarvien toisen jaokkeen kärki on musta, tyvi vaalea. Pituus noin 4 mm == Esiintyminen Suomessa ja elinalueet == Suomen Lajitietokeskuksen mukaan laji esiintyy ensisijaisesti puistoissa, pihamailla ja puutarhoissa. Tämän lisäksi sitä tavataan lehtometsissä. Suomessa sitä tavataan kahdella kasvillisuusvyöhykkeellä: Ahvenanmaan sekä Lounaisen rannikkomaan lauhkean vyöhykkeen sekametsissä ja Lounaismaan ja Pohjanmaan rannikon sekä Järvi-Suomen eteläboreaalisella vyöhykkeellä. == Elintavat == Niinikuulasluteita tavataan ennen kaikkea lehmuksissa (niinipuu), mutta myös pähkinäpensaissa, saarnessa ja muratissa.British Bugs: Pinalitus cervinus 2017 10 28 Pinalitus cervinus.jpg Pinalitus cervinus - Flickr - gailhampshire (1).jpg Pinalitus cervinus - Flickr - gailhampshire (2).jpg == Lähteet == Luokka:Luteet
Nokkoslude

Nokkoslude (Liocoris tripustulatus) on kuneluteiden heimoon kuuluva nivelkärsäinen hyönteislaji.Rintala, T. & Rinne, V. 2011: Suomen luteet. 2. painos. Hyönteistarvike TIBIALE Oy, Helsinki. == Ulkonäkö == Pituus 4-5 mm Selkäpuolen väri vaihtelee kermanvärisestä tummankeltaiseen. Vaaleissa jaloissa on mustia renkaita. Värierot ovat sidoksissa luteen ikään. == Elinympäristö == Nokkosluteen ensisijainen elinympäristö ovat lehdot, myös kuusivaltaiset. Toissijaisena elinympäristönä mainitaan Suomen lajitietokeskuksen tietokannassa puistot, pihamaat ja puutarhat. == Elintavat == Nokkosluteen tärkein ravintokasvi koko sen elämän ajan on nokkonen. Liocoris.tripustulatus.jpg Common Nettle Capsid Bug - Liocoris tripustulatus (23864774576).jpg Mirid Bug. Liocoris tripustulatus^ Hemiptera - Flickr - gailhampshire.jpg Liocoris tripustulatus 2.jpg == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laji.fi: nokkoslude (Liocoris tripustulatus) *LAJI.FI-foorumi: Liocoris tripustulatus (Nokkoslude?) (on) *British Bugs: Liocoris tripustulatus *www.eakringbirds.com: Liocoris tripustulatus (Fabricius, 1781) Luokka:Luteet
Hietikkomataralude

Hietikkomataralude (Polymerus lammesi) on kuneluteisiin kuuluva Suomessa melko harvinainen laji. == Ulkonäkö == Hietikkomataralude on melko paljon keltamataraluteen näköinen ulkonäöltään, pituus 4,6–6,2 mm. Värit tavallisesti kirkkaat, kuviot osittain oranssit, takaruumiin sivuilla monesti tunnusmainen täplärivi. == Levinneisyys == Suomessa lajia tavataan lounassaaristossa ja Ahvenanmaalla. Muualla Euroopassa Itävallasta, Sakasta, Ruotsista sekä Liettuasta. == Elinympäristö == Hietikkomataralude elää saaristoissa ja rannikolla. Yleensä kuivilla niityillä, kedoilla ja hiekkaisilla dyynirannoilloilla joissa on kasvipeite. == Elintavat == Käyttää ravintonaan keltamataraa (Galium verum). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Laji.fi: hietikkomataralude (Polymerus lammesi) Kuva. * Insects.fi: Polymerus lammesi Rinne, 1989 * Metsähallitus - Paahde Life–hanke: Örön nivelkärsäiskartoitukset 2014 Luokka:Luteet
Ahomataralude

Ahomataralude (Polymerus tepastus) on tiukasti ahomataran levinneisyyteen sidoksissa oleva värikäs ludelaji.Rintala, T. & Rinne, V. 2011: Suomen luteet. 2. painos. Hyönteistarvike TIBIALE Oy, Helsinki == Ulkonäkö == Ahomataraluteen pituus on 4,6-6,7 mm. Ahomataraluteen yleisväritys on musta-kelta-punainen ja se muistuttaa useimpia muita mataraluteita. == Levinneisyys == Ahomataraluteen levinneisyys tunnetaan vielä puutteellisesti. Laji kuvattiin Suomesta tieteelle uutena lajina vasta vuonna 1989. Suomessa levinneisyys on kaksijakoinen, kuten ahomatarankin levinneisyys; sitä tavataan kaikkialla Pohjois-Karjalan ja Kainuun välisen alueen keskiboreaalista vyöhykettä lukuun ottamatta. == Elinympäristö == Kuivat niityt, tienpientareet ja joutomaat, joilla kasvaa ahomataraa. == Elintavat == Ahomataraluteita kehittyy yksi sukupolvi vuodessa. Se talvehtii munana. Aikuisia tavataan kesä-elokuussa. Laji käyttää ravinnokseen ainakin ahomataran kasvinesteitä. 20170711 Polymerus tepastus Lohja Finland Petro Pynnönen.jpg| Ahomataralude 11.7.2017 Lohja 20170611 Polymerus tepastus nymfi Lohja Finland Petro Pynnönen.jpg| Ahomataraluteen nymfi 11.6.2017 Lohja == Lähteet == Luokka:Luteet
Kastikkamustiainen

Kastikkamustiainen (Capsus wagneri) on kuneluteisiin kuuluva ludelaji joka elää soistuvilla niityillä, rannoilla ja ojien penkoissa. == Ulkonäkö == Kastikkamustiainen muistuttaa ketomustiaista (Capsus ater) mutta sen tuntosarven toinen jaoke ei ole niin nuijamainen kuin ketomustiaisella ja paksunee vähemmän kärkeä kohti. Kastikkamustiaisen pituus on 5,4–6,3 mm. Pää ja etuselkä ovat aina mustat, säärissä on selvärajainen ruskeankellertävä keskikohta. == Levinneisyys == Suomessa aina Lapin keskiosiin asti. Kastikkamustiaista tavataan suurimmassa osassa Eurooppaa ja sen lisäksi isossa osassa Aasiaa. Pohjois-Kiinassa, Mongoliassa, Venäjän kauko-idässä ja Itä- Sieriassa. == Elinympäristö == Soistuvilla niityillä, rannoilla ja ojien penkoissa. Viihtyy korpikastikan (Calamagrostis phragmitoides) ja viitakastikan (Calamagrostis canescens) seurassa. == Lähteet == === Viitteet === Luokka:Luteet
Frida Hämäläinen

Frida Wilhelmiina Hämäläinen (s. 12. lokakuuta 2000 Tampere) on suomalainen aitajuoksija. Hän edustaa Tampereen Pyrintöä ja häntä valmentaa Tuija Helander. Aikaisemmin häntä ovat valmentaneet Heini Raunio ja Lassi Raunio. Hämäläinen karsiutui 400 metrin aitajuoksun välierissä Tbilisin alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2016 sekä saman matkan alkuerissä Boråsin alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019 ja Tallinnan alle 23-vuotiaiden EM- kilpailuissa 2021. Hämäläinen on saavuttanut Kalevan kisoissa hopeaa 400 metrin aitajuoksussa Joensuussa 2022. Sisäratojen SM-kilpailuista hän sai 300 metrin aitajuoksusta pronssia vuosina 2016 ja 2020. 4 x 200 metrin viestijuoksusta hän on saanut kultaa vuonna 2018 sekä pronssia 2017 ja 2020. Ennätyksikseen hän on juossut 60 metrin aidoissa hallissa ajan 8,88 (2022), 100 metrin aidoissa ulkona ajan 14,78 (2018), 300 metrin aidoissa ulkona ajan 42,43 (2017) ja hallissa 41,83 (2020) sekä 400 metrin aidoissa ulkona ajan 58,12 (2022). == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pika-aitajuoksijat Luokka:Vuonna 2000 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tommi Sundell

Tommi Juhani Sundell (s. 9. maaliskuuta 1990 Salo) on suomalainen keskimatkojen juoksija. Hän edustaa Porin Yleisurheilua ja hänen valmentajinaan toimii Juhani Sundell. Sundell on saavuttanut sisäratojen SM- kilpailuista 800 metrin juoksusta kultaa vuonna 2012 ja pronssia vuonna 2016 sekä 1 500 metrin juoksusta kultaa vuosina 2012 ja 2016. Ennätyksikseen hän on juossut 800 metrillä ulkona ajan 1.51,26 (2011) ja hallissa ylipitkällä radalla 1.50,84 (2012), 1 500 metrillä ulkona ajan 3.44,14 (2011) ja hallissa 3.47,95 (2012) sekä 3 000 metrillä ulkona ajan 8.20,62 (2015) ja hallissa 8.18,71 (2012). Tommi Sundell edusti kolme kertaa aikuisten maaotteluissa Suomea 1 500 metrillä. Pohjoismaiden hallimaaottelussa 11.2.2012 hän sijoittui toiseksi ajalla 3.47,95, Pohjoismaiden hallimaaottelussa 13.2.2016 neljänneksi ajalla 3.50,79 ja Ruotsi–Suomi-maaottelussa 2.9.2017 kolmanneksi ajalla 3.48,25. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Louis Meintjes

Louis Meintjes (s. 21. helmikuuta 1992 Pretoria) on eteläafrikkalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa eteläafrikkalaisessa MTN Qhubeka -joukkueessa 2013–2015, edusti Lampre-Meridaa 2016, UAE Team Emiratesia 2017 ja palasi vuonna 2018 ensimmäiseen talliinsa, nimeltään nyt NTT Pro Cycling. Vuodesta 2021 hän on edustanut Intermarché-Wanty -joukkuetta. Meintjes saavutti Firenzen MM-kilpailuissa 2013 hopeaa alle 23-vuotiaiden maantieajossa kolme sekuntia Matej Mohoričille hävinneenä. Hän voitti Afrikan- mestaruuden maantieajossa 2015. Ranskan ympäriajon kokonaiskilpailussa hän on sijoittunut kerran seitsemänneksi ja kahdesti kahdeksanneksi. Espanjan ympäriajossa hän on ollut parhaimmillaan kymmenes. Hän voitti Sierra Nevadaan päättyneen yhdeksännen etapin Espanjan ympäriajossa 2022. == Saavutuksia == Lähteet: Pro Cycling Stats. Cycling Archives ;2010 :Junioreiden Etelä-Afrikan- mestaruus maantieajossa ja aika-ajossa ;2011 :Afrikan-mestaruuskilpailut, hopeaa aika-ajossa ja joukkueaika-ajossa ;2012 :Alle 23-v. Etelä-Afrikan- mestaruus aika-ajossa ;2013 :Alle 23-v. Etelä-Afrikan-mestaruus maantieajossa ja aika-ajossa :MM-kilpailut, hopeaa alle 23-v. maantieajossa :Ruandan ympäriajo, 3. etapin voitto ;2014 :Etelä-Afrikan-mestaruus miesten ja alle 23-v. maantieajossa sekä alle 23-v. aika-ajossa :Mzansi Tour, mäkikirikilpailun, nuorten kilpailun ja 2. etapin voitto :Giro del Trentino, nuorten kilpailun voitto ;2015 :Afrikan-mestaruuskilpailut, kultaa maantieajossa ja hopeaa joukkueaika-ajossa :Omanin ympäriajo, nuorten kilpailun voitto :Settimana Internazionale di Coppi e Bartali, kokonaiskilpailun ja 4. etapin voitto :Circuit de la Sarthe, mäkikirikilpailun voitto :Giro del Trentino Melinda, nuorten kilpailun voitto :Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kymmenes ;2016 :Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kahdeksas, nuorten kilpailussa toinen :Olympialaiset, maantieajossa seitsemäs ;2017 :Baskimaan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kuudes :Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kahdeksas, nuorten kilpailussa toinen :Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 12:s ;2021 :Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 14:s ;2022 :Giro dell'Appennino, voitto :Critérium du Dauphiné, kokonaiskilpailussa kuudes :Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa seitsemäs, 12. etapilla toinen :Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 11:s, 9. etapin voitto ;2023 :Giro di Sicilia, kokonaiskilpailussa toinen ;2024 :Baskimaan ympäriajo, 4. etapin voitto :Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 20:s == Lähteet == Luokka:Eteläafrikkalaiset maantiepyöräilijät Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Timi Zajc

Timi Zajc (s. 26. huhtikuuta 2000) on slovenialainen mäkihyppääjä, sekajoukkuemäen olympiavoittaja ja suurmäen maailmanmestari. Hän edustaa seuratasolla SSK Ljubno BTC:tä. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 Zajc sijoittui miesten normaalimäen henkilökohtaisessa kilpailussa 33:nneksi. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän oli joukkuemäessä kuudes ja suurmäessä kymmenes. Pekingin olympialaisissa 2022 Zajc sijoittui normaalimäessä yhdeksänneksi ja suurmäessä kuudenneksi. Sekajoukkuemäessä hän saavutti kultaa ja joukkuemäessä hopeaa. Vikersundin lentomäen MM-kilpailuissa 2022 hän saavutti henkilökohtaisen kilpailun hopeaa ja Slovenian joukkueessa kultaa. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän voitti suurmäen sekä joukkuemäen maailmanmestaruuden ja saavutti sekajoukkuemäessä pronssia. Normaalimäessä hän sijoittui kymmenenneksi. Lentomäen MM-kilpailuissa 2024 Zajc saavutti toistamiseen kultaa joukkuekilpailussa. Hän johti henkilökohtaista kilpailua kahden kierroksen jälkeen 12,3 pisteellä ennen Itävallan Stefan Kraftia, mutta taipui kolmannella, ja haastavien tuuliolosuhteiden vuoksi kilpailun viimeiseksi jääneellä kierroksella maailmanmestaruuden voittaneen Kraftin ja hopeaa saavuttaneen Saksan Andreas Wellingerin taakse pronssille. Zajc kilpaili ensimmäisen kerran Mäkihypyn maailmancupissa marraskuussa 2017 Wisłassa. Hän oli jo toisessa osakilpailussaan Nižni Tagilissa 12:s. Kaudella 2018–2019 hän oli Wisłassa 5:s, Rukalla 7:s ja 11:s, Nižni Tagilissa 8:s ja 24:s sekä Engelbergissä 12:s ja 18:s. Mäkiviikolla hän oli Oberstdorfissa 9:s, Garmisch-Partenkirchenissä 8:s, Innsbruckissa 10:s ja Bischofshofenissa 43:s. Kokonaiskilpailussa hän oli 20:s. Mäkiviikon jälkeen hän oli Val di Fiemmessä 12:s ja 21:s, Zakopanessa 7:s ja Sapporossa 6:s ja ensimmäisellä palkintokorokesijoituksellaan toinen. Zajc voitti ensimmäisenä 2000-luvulla syntyneenä mäkihypyn maailmancupin osakilpailun Oberstdorfin lentomäessä 1. helmikuuta 2019. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui yhdeksänneksi. Tammikuussa 2020 hän oli Titisee-Neustadtissa kolmas, helmikuussa Kulmissa toinen sekä kolmas ja maaliskuussa kolmas Lillehammerissa. Kauden 2019–2020 lentomäkicupissa hän sijoittui toiseksi. Joulukuussa 2021 hän oli Engelbergissä kolmas. Maaliskuussa 2022 hän voitti ja oli kolmas Oberstdorfin lentomäessä. Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa kahdeksanneksi ja lentomäkicupissa toiseksi. Tammikuussa 2023 hän oli Kulmissa toinen ja voitti huhtikuussa kauden päätösosakilpailun Planican lentomäessä. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui kahdeksanneksi. Helmikuussa 2024 hän voitti Oberstdorfin lentomäessä. Maaliskuussa hän oli kolmas Vikersundin lentomäessä. Kaudella 2024–2025 hän voitti Oberstdorfin lentomäen ensimmäisen kilpailun. Zajc voitti suurmäen Slovenian mestaruuden joulukuussa 2017. == Lähteet == Luokka:Slovenialaiset mäkihyppääjät Luokka:Slovenialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 2000 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
California City

California City on kaupunki Kernin piirikunnassa, Kalifornian osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Kaupungin väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 14 120. California City on pinta-alaltaan osavaltion kolmanneksi suurin kaupunki. ==Lähteet== Luokka:Kalifornian kaupungit Luokka:Kernin piirikunta
Stuorrahanoaivi

Stuorrahanoaivi on tunturi Enontekiöllä, Luoteis-Lapissa. Tunturin korkeus on noin 600 metriä. Tunturi sijaitsee vajaat 30 kilometriä Kaaresuvannosta koilliseen, kilometrin verran Norjan rajalta. Tunturi on osa Tarvantovaaran erämaa-aluetta. Stuorrahanoaivilla on Struven ketjun mittauspiste, yksi maailmanperintökohteen kuudesta kohteesta Suomessa. == Lähteet == * Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Suomessa Luokka:Enontekiön nähtävyydet Luokka:Enontekiön tunturit Luokka:Struven ketju
Katri Paukkunen

Katri Paukkunen (nyk. Käppi) on suomalainen laulaja, äänityypiltään lyyris- dramaattinen sopraano. Paukkunen on valmistunut musiikin maisteriksi Sibelius- Akatemiasta vuonna 1999. Hän on suorittanut Master of Music (Advanced Opera) -tutkinnon Isossa-Britanniassa, missä hänen opiskelupaikkansa oli Royal Scottish Academy of Music and Drama (nykyään Royal Conservatoire of Scotland). Oopperadebyyttinsä hän teki Strasbourgin oopperassa (Opéra national du Rhin) vuonna 2002 . ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset sopraanot Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Syntymävuosi puuttuu