EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
David Diop

David Diop (1927 Bordeaux, Ranska – 1960 Senegal) oli senegalilainen runoilija ja jyrkän linjan négritude-kirjailija. Diop oli Ranskan Länsi-Afrikan (nyk. Senegal) lahjakkaimpia kirjailijoita. Hänen ainoa kokoelmansa Coups de pilon ilmestyi 1956. Runoissaan hän ilmaisee vastalauseensa eurooppalaisia kulttuuriarvoja kohtaan. Hän kuoli Senegalin rannikolla lähellä Dakaria tapahtuneessa lento-onnettomuudessa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Petri Liukkonen, David Diop, Books and Writers, Authors' Calendar Luokka:Senegalilaiset kirjailijat Luokka:Ranskankieliset kirjailijat Luokka:Lento-onnettomuudessa kuolleet Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 1960 kuolleet
Adolf Wilhelm von Zweygberg

Adolf Wilhelm von Zweygberg (27. syyskuuta 1833 Viipuri – 10. toukokuuta 1917 Jyväskylä) oli suomalainen metsänhoitaja, yritysjohtaja ja virka- ja valtiopäivämies. Von Zweygbergin vanhemmat olivat ylitarkastaja, hovineuvos Adolf von Zweygberg ja Sofie Ramsay. Von Zweygberg opiskeli Pietarissa, suorittaen metsänhoitokurssin ja jatkaen metsänhoidon opintoja Saksassa 1850-luvun lopussa. Hän toimi ensin maanmittauksen ja metsänhoidon ylihallituksen palveluksessa ja sitten ylimetsänhoitajana Vaasan tarkastuspiirissä vuodesta 1859 vuoteen 1890, jolloin hän sai hovineuvoksen arvon. Von Zweygberg oli Kankaan paperitehtaan isännöitsijä 1879–1894 ja Jyväskylän kaupunginvaltuuston jäsen yli 20 vuotta. Hän oli porvarissäädyssä Jyväskylän edustaja valtiopäivillä 1872. Sellotaiteilija ja musiikkipedagogi Lennart August von Zweygberg oli Adolf Wilhelm von Zweygbergin poika.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 : Lennart August von Zweygberg ==Lähteet== Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan virkamiehet Luokka:Suomalaiset metsänhoitajat Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Jyväskylän kaupunginvaltuutetut Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1833 syntyneet Luokka:Vuonna 1917 kuolleet
Nederlandse Omroep Stichting

Nederlandse Omroep Stichting eli NOS on hollantilainen yleisradioyhtiö, joka tuottaa radiota ja televisiota. Duncan Laurencen voitettua Eurovision laulukilpailun vuonna 2019, NOS oli yksi yleisradioyhtiöistä vuoden 2021 Eurovision laulukilpailussa. == Lähteet == *
Ilmari Koskiala

Heikki Ilmari Koskiala, sukunimi aik. Koskelin (11. huhtikuuta 1904 Jyväskylä – 15. joulukuuta 1979) oli suomalainen diplomi-insinööri ja Ylioppilaslehden päätoimittaja.Kuka kukin on 1954Geni.com : Heikki Ilmari Koskiala (Koskelin) Koskialan vanhemmat olivat kunnallisneuvos Kaarlo William Koskelin ja Agnes Fredrika Kahelin. Hän pääsi ylioppilaaksi 1923 ja valmistui diplomi- insinööriksi 1928. Koskiala oli insinöörinä Maalentokoulussa vuodesta 1930 sekä ilmavoimien esikunnassa toimistoinsinöörinä vuodesta 1933, tarkastusinsinöörinä vuodesta 1934 ja toimistopäällikkönä vuodesta 1941. Hän oli lentovarikon apulaispäällikkönä vuodesta 1944, Sotevassa osastopäällikkönä vuodesta 1945 ja koneenrakennuksen johtajana vuodesta 1949 sekä valtion lisenssitoimistossa osastopäällikkönä vuodesta 1950 ja apulaisjohtajana vuodesta 1952. Hänet ylennettiin insinööriluutnantiksi 1931, insinöörikapteeniksi 1933, insinöörimajuriksi 1940 ja insinöörieverstiluutnantiksi 1942. Koskiala oli Teknillisen korkeakoulun ylioppilaskunnan hallituksen puheenjohtajana 1928 ja taloudenhoitajana 1930–1952. Hän oli Suomen ylioppilaskuntien liiton varapuheenjohtaja 1929 ja Ylioppilaslehden päätoimittaja 1930. Koskiala oli johtokunnan jäsenenä Suomen Teknikkojen seurassa 1932–1934 ja 1945–1949, Insinööriupseeriyhdistyksessä 1934–1935 sekä Suomen Ilmailuklubissa 1935–1937. Ilmari Koskiala oli naimisissa vuodesta 1935 Helvi Maija-Liisa Oksasen kanssa. Heillä oli neljä lasta. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Suomalaiset everstit Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 1979 kuolleet
Nikolai Sladkov

Nikolai Ivanovitš Sladkov (, 5. tammikuuta 1920 Moskova – 28. kesäkuuta 1996 Moskova) oli venäläinen lastenkirjailija. Nikolai Sladkov syntyi työläisperheeseen. Hän harrasti luontoa ja ystävystyi lastenkirjailija Vitali Biankin kanssa. Sladkov työskenteli Koillisväylän tutkimusinstituutissa ja toisesta maailmansodasta lähtien armeijan topografina. Sladkovin ensimmäinen lastenkirja Serebjanyi hvost (”Hopeahäntä”) ilmestyi vuonna 1953. Hänen teoksensa kuvaavat luontoa ja niiden sankareina toimivat yleensä eläimet. Sladkov on laatinut myös populaaritieteellisiä kirjoja. Biankin Metsän sanomien mallin mukaan laadittu Podvodnaja gazeta (”Vedenalainen lehti”, 1966) sai VSFNT:n valtionpalkinnon vuonna 1976. ==Suomennettuja teoksia== * Ihmeplaneetta (Planeta tšudes). Suom. Olga Kukkonen. Moskova–Petroskoi: Edistys, 1965. * Pieniä ja taitavia (Ptentsy-hitretsy). Suom. Salme Peterzéns. Petrozavodsk: Karjalan ASNT:n valtion kustannusliike, 1956. * Tuhma nalle (Nesluh). Suom. Tyyne Perttu. Petroskoi: Karjalan ASNT:n valtion kustannusliike, 1957. ==Lähteet== Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjailijat Luokka:Venäläiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 1996 kuolleet
Bagheria

Bagheria on kunta Sisilian luoteisosassa Italiassa. Se kuuluu Palermon metropolikaupunkiin. Bagheria on kuulu näyttävistä barokkihuviloistaan, ja sitä kutsutaan myös nimellä Città delle ville, Huviloiden kaupunki. == Maantiede ja ilmasto == Bagheria sijaitsee Tyrrhenanmeren rannalla Conca d'Oron tasangon itäosassa noin 13 kilometriä Palermon keskustasta itäkaakkoon. Bagheriaan kuuluu Aspran merellinen frazione. Alueella vallitsee välimerenilmasto kuumine kesineen ja leutoine talvineen. == Historia == Bagherian alueella sijaitsevassa Monte Porcarassa asuttiin jo ennen ajanlaskun alkua. Nykyisen Bagherian historia alkaa vuodesta 1658, jolloin prinssi Giuseppe Branciforti (1619–1675) rakennutti alueella villansa, Palazzo Buteran, jonka ympärille alkoi kohota kaupunkimainen yhteisö. 1760-luvulla Salvatore Branciforti hahmotteli Bagherian ruutukaavaa ja sen keskusakselia, Corso Buteraa, jonka varrelle rakennettiin kirkko Chiesa Madrice (1771). Kirkon edustalta alkaa Bagherian toinen pääakseli, Corso Umberto I, joka on niin ikään Brancifortin hahmottelema. Bagherian useista barokkitaloista merkittävin on Tommaso Maria Napolin (1659–1725) suunnittelema Villa Palagonia (1715). Se levittäytyy puutarhoineen Corso Umberto I:n pohjoispuolelle. Niin ikään Napolin suunnittelemaa Villa Valgualneraa (1721) ympäröi laaja puutarha. == Talous ja liikenne == Bagheriassa harjoitetaan muun muassa elintarviketeollisuutta ja mekaanista teollisuutta. Maatalous on tärkeä elinkeino (sitrushedelmät, oliivit, vilja, rehu). Bagherian rautatieasema, Stazione di Bagheria, avattiin 1863. Rautatieliikenne Palermosta Agrigentoon, Messinaan ja Cataniaan kulkee Bagherian kautta. Autostrada A19 (Palermo–Catania) kulkee Bagherian eteläpuolitse. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Bagheria, Sisilia, Italia — Sunrise, Sunset, and Daylength Luokka:Palermon metropolikaupungin kunnat
Annikki Toikka-Karvonen

Annikki Toikka-Karvonen (2. joulukuuta 1915 Hietamäki, Inkerinmaa – 30. toukokuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen filosofian maisteri, museonjohtaja, taideteollisuuskriitikko ja päätoimittaja.Annikki Toikka-Karvonen, Helsingin Sanomat Muistot 30.5.2009 (Tilaajille) Satu Kähkönen : ”Kunnia sille kelle se kuuluu” – Annikki Toikka-Karvonen taideteollisuuskriitikkona, TAHITI Taidehistoria tieteenä 03/2014Kuka kukin on 1978 Annikki Toikka-Karvosen vanhemmat olivat agronomi Toivo J. Toikka (1889–1955) ja Ruusa Vesanto (1888–1976). Toikka-Karvonen pääsi ylioppilaaksi 1935 Helsingin Tyttönormaalilyseosta ja opiskeli Helsingin yliopistossa valtio-oppia, kansantaloustiedettä, englantilaista ja saksalaista filologiaa sekä taidehistoriaa valmistuen filosofian maisteriksi 1941. Jatkosodan aikana Toikka-Karvonen oli Suurtalkoot ry:n naisten toiminnanjohtajana 1942–1944. Hän oli Ylioppilaslehden päätoimittajana marraskuusta 1945 helmikuuhun 1947 ja opiskeli samalla taidehistoriaa seuraten Onni Okkosen ja Ludvig Wennervirran luentoja. Toikka-Karvonen oli vuodesta 1946 Taiteen Maailma-lehden avustajana ja lehden päätoimittajana 1950–1953. Hän kirjoitti kuvataiteista ja taideteollisuudesta myös Viikkosanomat- ja Pirkka-lehtiin. Vuodesta 1953 alkaen Toikka-Karvonen oli Helsingin Sanomien taideteollisuuskriitikkona kymmenen vuoden ajan vuoteen 1963 saakka. Hän oli Viikkosanomien taidetoimittajana 1952–1959 ja Kotiliesi-lehden sisustustoimittajana 1959–1965.Toivo ja Ruusa Toikan hautakivi Malmin hautausmaalla Helsingissä, Suomen Sukututkimusseura. Hautakirjoituksia ja hautakuvia Toikka-Karvonen oli vuodesta 1946 professori Onni Okkosen tutkimusassistenttina tämän kirjoittaessa Akseli Gallen-Kallelan elämäkertaa. Hän oli Okkosen assistenttina aina vuoteen 1956 saakka. Tämän jälkeen Toikka-Karvonen valittiin 1958 vasta perustetun Tarvaspään museon intendentiksi ja hän oli museon johtajana eläkkeelle jäämiseensä vuoteen 1978 saakka. Annikki Toikka- Karvonen oli naimisissa vuodesta 1941 lääkintäkenraali Martti Karvosen kanssa. == Julkaisuja == * Gallen-Kallelan Tarvaspää : museo-opas - Vandring genom museet - Museum guide. WSOY - Akseli Gallen-Kallelan museosäätiö 1962, 1968, 1972 * Tapiolan koteja : Homes in Tapiola. WSOY 1963 * Ryijy; värikuvat Osmo Thiel. Otava 1971 == Suomennoksia == * Kotien käyttötaidetta : pohjoismainen taidekäsityö ja taideteollisuus; toim. Erik Zahle ; suomalaiset toim. H. O. Gummerus ja Benedict Zilliacus ; tanskalaisesta alkuteoksesta suom. Kaarina Visakanto ja Annikki Toikka-Karvonen ; valokuvat Erik Hansen. WSOY 1961 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset museonjohtajat Luokka:Suomalaiset taidekriitikot Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
Ada Varstala

Ada Varstala (s. 2. lokakuuta 2001) on suomalainen tanssija. Hän edustaa Suomea kilpatanssin arvokilpailuissa yhdessä venäläisen parinsa Gleb Bannikovin kanssa. Varstalan päälaji on kymppitanssi, mutta hän kilpailee myös vakiotansseissa ja latinalaistansseissa erikseen. Varstala on jyväskyläläinen, mutta tanssii pääosin Euroopassa. Tanssin keskuspaikkana on Tartto ja siellä hän harjoittelee Tantsukool Emotionissa päävalmentaja Juri Kaganin johdolla. Varstalan edustusseura on Tanssiklubi Master ry Helsingissä. Ada Varstala on kuusinkertainen suomenmestari. Hän on voittanut suomenmestaruudet nuorisoluokassa latinalaistansseissa yhdessä aiemman parinsa Antti Kapasen kanssa vuonna 2017 ja kymppitanssissa vuosina 2016 ja 2017. Nykyisen parinsa Gleb Bannikovin kanssa Varstala on voittanut kymppitanssin suomenmestaruudet vuosina 2019 ja 2020 ja vakiotanssien suomenmestaruuden vuonna 2020. Varstala on aikuisten hallitseva suomenmestari ja paras sijoitus kansainvälisissä arvokilpailuissa on kymppitanssin EM-kilpailujen viides sija. Suomen Urheilutoimittajain Liitto valitsi Ada Varstalan ja Gleb Bannikovin vuoden 2020 parhaiksi tanssiurheilijoiksi. Tammikuussa 2021 Varstala kertoi lopettaneensa tanssiuransa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kilpatanssijat Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Per Gunnar Evander

Per Gunnar Evander (25. huhtikuuta 1933 Ovansjö, Ruotsi – 16. toukokuuta 2022 Tukholma, RuotsiBiografi, Evandersällskapet. Viitattu 31.3.2023 ) oli ruotsalainen kirjailija ja televisiotuottaja. Hän oli koulutukseltaan filosofian maisteri. Hänen läpimurtoromaaninsa oli 1969 ilmestynyt Nousukkaat (Uppkomlingarna), joka on näennäisen dokumentaarinen mutta kafkamainen kertomus yövartijasta. Monissa teoksissaan hän antaa aikalaiskuvaa 1970-luvun ruotsalaisesta yhteiskunnasta. == Suomennetut teokset == * Nousukkaat: henkilötutkinta (Uppkomlingarna), suom. Margit Salmenoja, Kirjayhtymä 1984 ISBN 951-26-2576-8 Sarja: Arena * Mielenosoittaja: kuunnelma (Demonstranten), suom. Raija Mattila. Helsinki: Yleisradio, 1969 == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset kirjailijat Luokka:Televisiotuottajat Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Routasydän (elokuva)

Routasydän on Tuomas Sallisen ohjaama suomalainen science fiction- ja toimintaelokuva vuodelta 1993. Elokuvassa Suomi on liittynyt Euroopan yhteisöön, sen talous on romahtanut ja Suomeen on tullut paljon pakolaisia. Joensuun yliopistossa opettajana toimiva Aaro lähtee lastensa sekä ystäviensä kanssa pakoon Itä- ja Pohjois-Suomessa toimivia sissejä, jotka pyrkivät perustamaan itsenäisen valtion. Elokuva on esitetty televisiossa kolme kertaa. VLMedia julkaisi sen DVD-muodossa vuonna 2018., Esitystiedot. == Näyttelijät == == Tuotanto == Elokuva kuvattiin syys-lokakuussa 1992 Vantaalla, Espoossa ja Helsingissä. Inarin rooliin kaavailtiin aluksi Anna-Leena Härköstä ja Jonna Järnefeltiä, Wenesjärven rooliin Vesa-Matti Loiria, Auneksi Elina Saloa, Sireniksi Kari Heiskasta ja Lehikoiseksi Ari-Kyösti Seppoa. Elokuvan lopullisesta versiosta leikattiin pois Aaron ja Inarin makuuhuonekohtaus., Taustaa. == Televisioesitykset == Päivämäärä Kanava Katsojamäärä 27.3.1995 TV1 515 000 16.7.2003 TV1 101 000 1.11.2012 YLE Teema == Lähteet == Luokka:Vuoden 1993 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset tieteiselokuvat
Kypärijärvi

Kypärijärvi on Vihdin lounaisosassa läntisellä Uudellamaalla sijaitseva 53 hehtaarin laajuinen matala ja humuspitoinen järvi. Etäisyys Nummelasta on viisi kilometriä etelään ja Helsingin keskustasta 35 kilometriä länsiluoteeseen. == Maantiede == Kypärijärven pituus on noin 1,4 kilometriä, sen rannat mutkittelevat ja pohjoisosassa sijaitsee 79 aarin laajuinen Tuusansaari, jonka luoteispuolella on järven syvin kohta. Rannoilla on harvakseltaan asutusta, Tuusansaaressa on muutama rakennus. Itäpuolella sijaitsee Palojärvi, järvien välisen kannaksen leveys vaihtelee puolen kilometrin molemmin puolin. Helsinki–Turku-moottoritie kulkee Kypärijärven pohjoispuolitse. Kypärijärveen virtaa laskuoja Valkjärvestä, joka sijaitsee noin 250 metriä lounaaseen. Valkjärven korkeustaso on kaksitoista metriä Kypärijärveä ylempänä. Laskuoja saapuu Kypärijärven eteläosan matalaan lahteen; samasta lahdesta lähtee Kypärinoja Palojärven lounaisrannalle. Maa- ja metsätalous sekä asutus ja liikenne kuormittavat Kypärijärveä, jonka ekologinen tila on hyvä. Alusveden happitilanne on kuitenkin ajoittain heikko. Järven tilavuus on noin 1,87 miljoonaa kuutiometriä. Kypärijärvi (22.003.1.005) kuuluu Björnträskin alueeseen (22.003), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Siuntionjoen vesistössä (22). Björnträskin alueeseen kuuluu viisi vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Kypärijärvi on kolmanneksi laajin.Siuntionjoki (22). Järviwiki. Viitattu 17.3.2021. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vihdin järvet Luokka:Siuntionjoen vesistö
Adolf Fredrik Liljeros

Adolf Fredrik Liljeros (10. heinäkuuta 1829 Lohja – 23. syyskuuta 1887 Helsinki) oli suomalainen kauppias ja valtiopäivämies. Liljerosin äiti oli kätilö Greta Lovisa Binder. Helsinkiin muuttaneesta Liljerosista tuli kunnallisraatimies 1868, kaupungissa hän oli harjoittanut siirtomaa- ja sekatavarakauppaa jo pitkään. Liljeros oli porvarissäädyssä Uudenkaupungin edustaja valtiopäivillä 1877–1878, tehtävään ensin jo valitun kauppias F. Silcken sairastuttua. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kauppiaat Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1829 syntyneet Luokka:Vuonna 1887 kuolleet
Georgi Skrebitski

Georgi Aleksejevitš Skrebitski (, 2. elokuuta 1903 Moskova – 18. elokuuta 1964 Moskova) oli venäläinen eläintieteilijä ja lastenkirjailija. Georgi Skrebitski kasvoi lääkärin perheessä Tulan läänin Tšernin pikkukaupungissa. Hän opiskeli kirjallisuutta ja eläintiedettä ja työskenteli turkis- ja metsästystalouden tutkimuslaitoksessa. Myöhemmin hänestä tuli Moskovan yliopiston eläinfysiologian dosentti. Skrebitskin ensimmäinen kertomus ilmestyi vuonna 1939. Hän kirjoitti luontoaiheisia lastenkirjoja, joista parhaina pidetään omaelämänkerrallisia kertomuksia Ot pervyh protalin do pervoi grozy (”Ensimmäisistä pälvistä ensimmäiseen ukkoseen”) ja U ptentsov podrastajut krylja (”Poikasille kasvaa siivet”). ==Suomennettu teos== * Lapsuuteni ystäviä (Druzja mojego detstva). Suom. Jenny Gerasimova. Petroskoi: Karjalais- suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1955. ==Lähteet== Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjailijat Luokka:Venäläiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Vuonna 1903 syntyneet Luokka:Vuonna 1964 kuolleet
Valkjärvi (Vihti)

Valkjärvi on Vihdin lounaisosassa läntisellä Uudellamaalla sijaitseva viidentoista hehtaarin laajuinen syvä ja kirkasvetinen järvi. Etäisyys Nummelasta on kuusi kilometriä etelään ja Helsingin keskustasta 35 kilometriä länsiluoteeseen. == Maantiede == Valkjärven pituus on noin 1,1 kilometriä, järvi on saareton ja rannat ovat osin jyrkkää kallioseinämää. Koillisilla rannoilla on harvakseltaan asutusta, pääosin rannat ovat metsää. Valkjärven eteläosaan virtaa laskuoja, järven pohjoiskolkasta lähtee laskuoja Kypärijärveen, jonka korkeustaso on kaksitoista metriä Valkjärveä alempana. Valkjärven itäpuolella sijaitsee Palojärvi. Valkjärveä ympäröivien mäkien korkeustaso on 80–100 metriä mpy. Järven lounaisin osa sijaitsee Siuntion alueella. Valkjärven pinta- ja väliveden happipitoisuus on hyvä. Pintaveden ravinnepitoisuus on vähäinen. Valkjärvi (22.003.1.006) kuuluu Björnträskin alueeseen (22.003), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Siuntionjoen vesistössä (22). Björnträskin alueeseen kuuluu viisi vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Valkjärvi on toiseksi pienin.Siuntionjoki (22). Järviwiki. Viitattu 17.3.2021. == Lähteet == Luokka:Siuntion järvet Luokka:Vihdin järvet Luokka:Siuntionjoen vesistö
Robert Rissanen

Robert Rissanen (1. toukokuuta 1840 Kuopio – 11. toukokuuta 1889 Kuopio) oli suomalainen kauppias ja valtiopäivämies. Rissasen vanhemmat olivat kirvesmies Olli Rissanen ja Eeva Koljonen. Rissanen ryhtyi ensin kauppiaaksi Iisalmessa, mutta muutti liikkeensä Kuopioon 1866. Siellä hänestä tuli kaupungin merkittävimpiä liikemiehiä, joka harjoitti erityisesti laajaa voin kauppaa. Rissasen liikeyritys meni kuitenkin konkurssiin 1879. Hän oli porvarissäädyssä Kuopion edustaja valtiopäivillä 1877–1878. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kauppiaat Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1840 syntyneet Luokka:Vuonna 1889 kuolleet
Frans August Törnroth

Frans August Törnroth (5. kesäkuuta 1842 Turku – 29. tammikuuta 1911 Tampere) oli suomalainen juristi ja valtiopäivämies, joka toimi Rauman pormestarina. Törnrothin vanhemmat olivat kultaseppä Henrik Johan Törnroth ja Amalia Helenius ja puoliso vuodesta 1871 Elisabet Amanda Wilhelmina Wikander (k. 1904). Törnroth tuli ylioppilaaksi 1862, suoritti tuomarintutkinnon 1865 ja sai varatuomarin arvon 1867. Hän oli Rauman pormestari vuodesta 1869, mutta joutui viralta pannuksi 1887 ja toimi sen jälkeen asianajajana Tampereella. Törnroth oli porvarissäädyssä Rauman edustaja valtiopäivillä 1877–1878.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Törnroth Frans August Viitattu 27.3.2021. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomalaiset asianajajat Luokka:Rauman pormestarit ja kaupunginjohtajat Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1842 syntyneet Luokka:Vuonna 1911 kuolleet
Kymppitanssi

Kymppitanssi eli 10-tanssi on kilpatanssin laji, jossa tanssitaan viisi vakiotanssia ja viisi latinalaistanssia. 10-tanssin englanninkielinen termi on Ten Dance. Vakiotansseihin kuuluvat tango, hidas valssi, wieninvalssi, foxtrot ja quickstep. Latinalaistansseihin kuuluvat samba, cha cha, rumba, paso doble ja jive. == Lähteet == Luokka:Tanssiurheilu
Carl Eugen Åberg

Carl (Karl) Eugen Åberg (3. lokakuuta 1838 Kirkkonummi – 12. helmikuuta 1906 Helsinki) oli suomalainen kauppias, laivanvarustaja ja valtiopäivämies. Åbergin vanhemmat olivat kauppias, varakonsuli Wilhelm Åberg ja Hedvig Sofia Melàn ja puoliso 1866–1902 Leontine Emelie Hougberg. Åberg kävi kauppaopiston Pietarissa, harjoitteli ulkomailla ja otti hoidettavakseen isänsä kauppaliikkeen. Kauppaneuvoksen arvon Åberg sai 1875. Liikkeen tehtyä konkurssin 1877 Åberg muutti Helsinkiin, jossa hän harjoitti puutavarakauppaa ja myös tämän epäonnistuttua toimi Sinebrychoffin olutpanimon tarkastajana. Åberg oli perustamassa useita yrityksiä, kuten Porvoon-Keravan rautatietä varten perustettua osakeyhtiötä, jonka ongelmat johtivat myös hänen kauppaliikkeensä vararikkoon. Åberg oli porvarissäädyssä Porvoon edustaja valtiopäivillä 1877–1878, sen jälkeen kun Georg Wallgren oli valittu puhemieheksi. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kauppiaat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Suomalaiset laivanvarustajat Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1838 syntyneet Luokka:Vuonna 1906 kuolleet
SC Helsinki United

Helsinki United on keväällä 2020 perustettu salibandyseura. Seurassa pelaa useita aikuisten joukkueita erisarjatasoilla, sekä juniorijoukkueita A–C-poikien ikäluokissa. Lisäksi 1. divisioonassa pelaava SS Nova toimii yhteistyössä seuran kanssa ja siirtynee seuran alaisuuteen kaudeksi 2021–2022. == Lähteet == * https://helsinkiunited.com * https://paakallo.fi/2021/03/nouseeko-ss-novan-tahti-vai-nahdaanko-pohjalaista- kettuilua-f-liiga-voi-saada-uuden-joukkueen-jo-viikonloppuna/ Luokka:Suomalaiset salibandyseurat Luokka:Helsinkiläiset urheiluseurat Luokka:Vuonna 2020 perustetut urheiluseurat
Tevatron

Tevatron oli Yhdysvaltain Fermilabissa vuosina 1983-2011 toiminut synkrotroni- tyyppinen hiukkaskiihdytin. Ainoastaan Cernin Large Hadron Collider on suurienergisempi hiukkaskiihdytin. Tevatronin rengasradan pituus oli 6,28 km, ja siinä voitiin kiihdyttää protoneja ja antiprotoneja aina 1 TeV energioihin, mistä kiihdytin sai nimensä (Tera-electronvolt accelerator). Tevatron maksoi 120 miljoonaa dollaria ja valmistui 1983. Siihen tehtiin sen toimintavuosina useita huomattavia laajennuksia ja parannuksia. Merkittävin Tevatronilla tehty tieteellinen saavutus oli t-kvarkin löytäminen 1995. Tevatronin toiminta lopetettiin 30. syyskuuta 2011, osittain budjettileikkausten takia, mutta myös siksi, että huomattavasti suurienergisemmän LHC:n valmistuminen teki sen vanhentuneeksi. Tevatronin päärengasta on suunniteltu jälleenkäytettäväksi tulevissa kokeissa, kun taas kiihdytinlaitteiston osia voidaan käyttää muissa hiukkaskiihdyttimissä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Illinois’n rakennukset ja rakennelmat Luokka:Hiukkaskiihdyttimet
Carl Federley

Carl Berndt Federley (13. helmikuuta 1844 – 17. elokuuta 1906 Helsinki) oli suomalainen juristi, päätoimittaja ja virka- ja valtiopäivämies. Federleyn vanhemmat olivat senaattori Berndt Federley ja Hedvig Fredrika Aurora Richter ja puoliso vuodesta 1871 Anna Maria Sirén. Federley tuli ylioppilaaksi 1861 ja suoritti tuomarintutkinnon 1864, varatuomarin arvon hän sai 1867. Hän oli senaatissa ylimääräinen kopisti 1868 ja vakinainen 1869 ja toimi tie- ja vesikulkulaitoksen ylihallituksen ja teollisuusjohtokunnan sekä rautatiehallituksen sihteerinä, rautatiehallituksen toimistopäällikkö hän oli 1889–1904. Federley oli myös Vikingen-lehden päätoimittaja ja julkaisi kirjasia naisten oikeuksista. Hän oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen 1887–1898. Federley oli porvarissäädyssä Maarianhaminan edustaja valtiopäivillä 1882, Uudenkaupungin 1891 ja Helsingin 1894 ja 1897.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Federley Carl Berndt Viitattu 27.3.2021. Arkkitehti Birger Federley oli Carl Federleyn poika.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Federley Carl Birger Viitattu 27.3.2021. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan virkamiehet Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Helsingin kaupunginvaltuutetut Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1844 syntyneet Luokka:Vuonna 1906 kuolleet
Sergei Rozanov

Sergei Grigorjevitš Rozanov (, 29. syyskuuta 1894 Moskova – 9. tammikuuta 1957 Moskova) oli venäläinen teatteriohjaaja ja lastenkirjailija. Sergei Rozanov syntyi asianajajan perheeseen. Hän kävi yksityislyseon ja opiskeli lääketiedettä Moskovan yliopistossa. Rozanov osallistui ensimmäiseen maailmansotaan ja liittyi vapaaehtoisena puna-armeijaan. Hän työskenteli opettajana sekä ohjasi ja kirjoitti lastennäytelmiä. Vuosina 1928–1931 hän toimi Valko-Venäjän toisen valtionteatterin taiteellisena johtajana ja vuosina 1933–1937 Moskovan nukketeatterin pääohjaajana. Rozanov kirjoitti myös lastenkirjoja. Hänen teoksistaan tunnetuin on vuonna 1928 ensimmäisen kerran ilmestynyt Vesan seikkailut (Prikljutšenija Travki). Se on runollinen ja jännittävä kertomus suureen maailmaan ensi kertaa tutustuvasta pikkupojasta. ==Suomennettu teos== * Vesan seikkailut (Prikljutšenija Travki). Petroskoi: Kirja, 1934. ==Lähteet== Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjailijat Luokka:Neuvostoliittolaiset teatteriohjaajat Luokka:Venäläiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Venäläiset teatteriohjaajat Luokka:Vuonna 1894 syntyneet Luokka:Vuonna 1957 kuolleet
Illja Zabarnyi

Illja Borysovytš Zabarnyi (; s. 1. syyskuuta 2002 Kiova) on ukrainalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja ja pituudeltaan 189-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Bournemouthia, johon hän siirtyi tammikuussa 2023 kotimaansa Dynamo Kiovasta. Hän on pelannut vuodesta 2020 Ukrainan maajoukkueessa. Zabarnyi pelasi Kiovan Dynamon juniorijoukkueissa ja nousi edustusjoukkueeseen syksyllä 2020. Hän pelasi kauden 2020–2021 aikana 21 ottelua Ukrainan liigassa, kaksi ottelua Ukrainan Cupissa sekä täyden ajan joukkueensa kaikissa europeleissä: kolmessa Mestarien liigan karsintaottelussa, kuudessa Mestarien liigan ottelussa ja neljässä Eurooppa-liigan ottelussa. Marraskuun lopulla hänet ajettiin ulos kentältä liigaottelussa Vorskla Pultavaa vastaan. Kauden ainoan maalinsa hän teki liigaottelussa Inhulets Petrovea vastaan huhtikuussa. Dynamo voitti tuolla kaudella sekä liigan että cupin. Kaudella 2021–2022 Zabarnyi pelasi 15 Ukrainan liigan ottelua ennen kuin liiga keskeytettiin sodan vuoksi, yhden Ukrainan Cupin ottelun ja kuusi Mestarien liigan ottelua. Hän pelasi täydet minuutit kaikissa näissä otteluissa lukuun ottamatta Ukrainan liigan ensimmäistä ottelua. Kaudella 2022–2023 Zabarnyi pelasi Ukrainan liigassa 14 ottelua, Mestarien liigan karsinnassa kuusi ottelua ja Eurooppa-liigassa viisi ottelua. Tammikuun 2023 lopulla hän siirtyi englantilaisseura Bournemouthiin, jossa hän pelasi kevään 2023 aikana viisi valioliigaottelua. Kaudella 2023–2024 hän pelasi 37 valioliigaottelua ja teki maalin maaliskuussa Luton Townia vastaan. Kaudella 2024–2025 hän on 17. joulukuuta mennessä pelannut täyden ajan Bournemouthin kaikissa 16 valioliigaottelussa. Zabarnyi on pelannut Ukrainan alle 17- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Ukrainan A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran lokakuussa 2020 ystävyysottelussa Ranskaa vastaan. Viikon sisällä hän pelasi myös Kansojen liigan ottelut Saksaa ja Espanjaa vastaan, ja jälkimmäisen näistä Ukraina voitti. Kesällä 2021 pelatuissa EM-kilpailuissa hän pelasi joukkueen kaikki viisi ottelua alusta loppuun. Hän pelasi Ukrainan kaikki kolme ottelua myös EM-kilpailuissa 2024. Zabarnyi on pelannut joulukuun 17. päivään 2024 mennessä 45 A-maaottelua ja jokaisessa niistä täydet minuutit. Hän teki maalin kesäkuussa 2023 EM-karsintaottelussa Pohjois-Makedoniaa vastaan. == Lähteet == Luokka:Ukrainalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 2002 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mykola Matvijenko

Mykola Matvijenko (s. 2. toukokuuta 1996 Saky) on ukrainalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on pituudeltaan 182-senttimetrinen. Hän edustaa kotimaassaan Šah’tar Donetskia ja on pelannut Ukrainan maajoukkueessa. Matvijenko pelasi ensimmäisen liigaottelunsa lokakuussa 2015. Hän on Šah’tar Donetskin lisäksi edustanut vuonna 2017 lainasopimuksilla Karpaty Lviviä ja Vorskla Pultavaa. Hän on pelannut Ukrainan liigassa 164 ottelua ja tehnyt niissä 12 maalia. Hän on voittanut liigamestaruuden vuosina 2018, 2019, 2020, 2023 ja 2024 sekä Ukrainan Cupin vuosina 2016, 2017, 2018, 2019 ja 2024. Mestarien liigassa hän on pelannut 30 ottelua ja Eurooppa-liigassa 19 ottelua. Matvijenko pelasi Ukrainan nuorisomaajoukkueissa ja nousi A-maajoukkueeseen ensimmäisen kerran maaliskuussa 2017 MM-karsintaottelussa Kroatiaa vastaan. Hän on pelannut kesäkuun 16. päivään 2024 mennessä 65 A-maaottelua ja kahta ottelua lukuun ottamatta aina avauskokoonpanossa. Kesällä 2021 pelatuissa EM-kilpailuissa hän pelasi täydet minuutit puolivälieriin yltäneen joukkueensa kaikissa viidessä ottelussa. == Lähteet == Luokka:Ukrainalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
François-Georges Audierne

Isä François-Georges Audierne (4. tammikuuta 1798 Sarlat – 23. lokakuuta 1891 Pariisi) oli ranskalainen pappi, historioitsija ja arkeologi.https://catalogue.bnf.fr/ark:/12148/cb11889475hhttps://gallica.bnf.fr/ark:/12148/bpt6k5424237g/f6.imagehttps://gallica.bnf.fr/ark:/12148/bpt6k342243/f131.itemhttp://www2.culture.gouv.fr/public/mistral/leonore_fr?ACTION=CHERCHER&FIELD;_1=COTE&VALUE;_1=LH%2F71%2F51 == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset papit Luokka:Ranskalaiset historioitsijat Luokka:Ranskalaiset arkeologit Luokka:Vuonna 1798 syntyneet Luokka:Vuonna 1891 kuolleet
Sergei Pokrovski

Sergei Viktorovitš Pokrovski (, 20. kesäkuuta 1874 Moskova – 5. heinäkuuta 1945 Moskova) oli venäläinen luonnontieteilijä ja kirjailija. Sergei Pokrovski opiskeli luonnontieteitä Moskovan yliopistossa ja työskenteli opettajana. Hän matkusteli eri puolilla Venäjää ja laati populaaritieteellisiä kirjasia maantieteestä ja luonnosta. Pokrovski kirjoitti myös luontoaiheisia kertomuksia ja kiinnostui myöhempinä vuosinaan kivikauden ihmisten elämästä. Hänen tunnetuimmat teoksensa ovat seikkailukertomukset Mammutin metsästäjiä (Ohotniki na mamontov, 1937) ja Posjolok na ozere (”Asutus järvellä”, 1940). ==Suomennettu teos== * Mammutin metsästäjiä (Ohotniki na mamontov). Suom. Toivo Ahava. Petroskoi: Karjalan ASNT:n valtion kustannusliike, 1958. ==Lähteet== Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjailijat Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1874 syntyneet Luokka:Vuonna 1945 kuolleet
Nikolai Nezlobin

Nikolai Ivanovitš Nezlobin (, 6. joulukuuta 1891 Novojen kylä Skopinin lähellä – 4. marraskuuta 1951) oli venäläinen neuvostokirjailija. Nikolai Nezlobin syntyi pikkuvirkamiehen perheeseen. Hän työskenteli virkailijana ja Rjazanissa ilmestyneiden lehtien toimittajana. Nezlobin osallistui paikalliseen kulttuurielämään ja julkaisi ensimmäisen runokokoelmansa vuonna 1931. Runojen lisäksi hän on kirjoittanut kaksi romaania ja lastenkirjoja. ==Suomennettu teos== * Maailmaa kiertävä laukku (Krugosvetnaja sumka). Suom. H. Pekonen. Petroskoi: Karjalais-suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1955. ==Lähteet== Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjailijat Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1891 syntyneet Luokka:Vuonna 1951 kuolleet
Amboise

Amboise on kunta Ranskassa Indre-et-Loiren departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee Loirejoen varrella, noin 24 kilometriä Toursin kaupungista itään. Kaupungissa on kolme merkittävää linnaa. Suurin linnoista on kuninkaallinen Amboisen linna. Linnalla on ollut merkittävä rooli Ranskan historiassa yli kahden vuosisadan ajan. Ranskan kuninkaista linnassa ovat asuneet Ludvig XII ja Frans I 1500-luvulla. Tiedenero Leonardo da Vinci on haudattu linnan kappeliin. Amboisen linnan lähettyvillä oleva Château Gaillard on kuninkaallinen palatsi, jota ympäröi varhaiset ranskalaiset renessanssipuutarhat. Linnan historia liittyy läheisesti kuningas Kaarle VIII:n hallituskauteen. Kuningas lähti sotajoukkoineen Italiaan 1400-luvun lopulla, aloittaen samalla italialaissodat. Palatessaan ensimmäiseltä taisteluretkeltään Amboiseen hän toi mukanaan 22 italialaista taiteilijaa. Tämän seurauksena Ranskan renessanssi sai alkunsa. Yksi hänen mukanaan tuomista henkilöistä oli munkki, puutarhuri ja kasvitieteilijä Dom Pacello de Mercogliano, joka sopeutti appelsiinipuita linnan puutarhaan. Tätä aiemmin appelsiinipuita ei ole kasvatettu Ranskassa. Toinen lähettyvillä oleva linna Château du Clos Lucé sijaitsee 500 metrin päässä Amboisen kuninkaallisesta linnasta. Se oli Leonardo da Vincin asuinpaikka. Tiedosto:Château_d'Amboise_07.jpg|Amboisen linna Tiedosto:Château- Gaillard_Amboise_vue_générale.jpg|Château Gaillard Tiedosto:Clos_luce_04.jpg|Château du Clos Lucé ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Amboise
Riihimäen seudun terveyskeskuksen kuntayhtymä

Riihimäen seudun terveyskeskuksen kuntayhtymä on kolmen kantahämäläisen kunnan yhdessä omistama kuntayhtymä, joka järjestää jäsenkunnissaan perusterveydenhoidon, ympäristöterveydenhuollon ja eläinlääkintähuollon palvelut sekä ohjaa ja seuraa erikoissairaanhoidon käyttöä. Jäsenkunnat ovat Riihimäki, Hausjärvi ja Loppi. Kuntayhtymän kotipaikka on Riihimäki. Jäsenkuntien asukasmäärä oli vuoden 2020 lopussa 44 771 (Riihimäki 28 740, Hausjärvi 8 176, Loppi 7 855). ==Tunnuslukuja== Vuonna 2019 kuntayhtymän toimintatuotot olivat noin 35,5 miljoonaa, toimintamenot 34,9 miljoonaa ja poistot 0,6 miljoonaa euroa. Kuntien jäsenmaksuosuudet kattoivat 84 prosenttia tuloista. Menoista henkilöstökulut muodostivat noin 62 prosenttia ja ostopalvelut 23 prosenttia. Kuntayhtymän palveluksessa oli 406 työntekijää (2019 lopussa), jonka lisäksi osa palveluista on toteutettu ostopalveluina. Henkilöstöstä 88,7 prosenttia oli naisia ja 11,3 prosenttia miehiä. ==Palveluja== Kuntayhtymä ylläpitää esimerkiksi Riihimäen pääterveysasemaa Riihimäen sairaalassa sekä pienempiä toimipisteitä muissa jäsenkunnissa. Lopella (Lopen lähiasema) ja Hausjärvellä (Hausjärven lähiasema) kuntalaisille tarjotaan sairaanhoitajan vastaanottoa, muttei lääkäripäivystystä kuntalaisten vetoomuksista huolimatta. Näiden kuntien lääkärivastaanotto on järjestetty Riihimäellä. Paikkakuntien terveydenhuollon laboratoriopalvelut toteuttaa Fimlab Laboratoriot. Ainakin 2010-luvun alussa hammaslääkäripäivystys oli ulkoistettu. Kuntayhtymän jäsenkunnat ovat jäseniä myös Kanta-Hämeen sairaanhoitopiirissä. Sen Hämeenlinnassa sijaitseva Kanta-Hämeen keskussairaala tarjoaa terveydenhuollon päivystystä öisin. ===Sairaalat, terveysasemat ja lähiasemat=== Toimipaikan nimi Kunta Osoite Koordinaatit Kuva Lisätietoja (www-sivu) Riihimäen pääterveysasema/ Riihimäen sairaala Riihimäki Kontiontie 77, 11120 Riihimäki (6. ja 7. kerros) Ajanvaraus omalääkäri- omahoitajatyöparille Hausjärven lähiasema, hoitajavastaanotto Hausjärvi Kuusitie 10-18, 12100 Oitti Lopen lähiasema, hoitajavastaanotto Loppi Pajatie 1, 12700 Loppi Kiirepäivystys "Pulssi77" (ma-su kello 8-22)/ Riihimäen sairaala Riihimäki Kontiontie 77, 11120 Riihimäki Kanta-Hämeen keskussairaalan ensiapu (yöpäivystys, kello 22-08) Hämeenlinna Ahvenistontie 20, 13530 Hämeenlinna ==Lähteet== Luokka:Kuntayhtymät Luokka:Julkinen terveydenhoito Suomessa Luokka:Riihimäki Luokka:Hausjärvi Luokka:Loppi
Édouard Artigas

Édouard José Artigas (26. helmikuuta 1906 Pariisi – 25. helmikuuta 2001 Antibes) oli ranskalainen kalpamiekkailija ja olympiavoittaja. Hänen seuransa oli US Métro. Artigas osallistui Lontoon olympialaisiin 1948. Hän kuului Ranskan kultaa voittaneeseen kalpamiekkailujoukkueseen. Maailmanmestaruuskilpailuissa Artigas sai kultaa Lissabonissa vuonna 1947 sekä henkilökohtaisessa että joukkuekilpailussa. Lisäksi hän sai hopeaa joukkuekilpailussa vuosina 1937, 1953 ja 1955. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset miekkailijat Luokka:Ranskalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1906 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Axel Georg Henrik Grönvik

Axel Georg Henrik Grönvik (13. joulukuuta 1841 Turku – 4. toukokuuta 1887 Turku) oli suomalainen juristi ja valtiopäivämies. Grönvikin vanhemmat olivat hovioikeudenneuvos Lorentz Konrad Grönvik ja Karolina Lovisa Wallenius. Grönvik tuli ylioppilaaksi 1860 ja suoritti tuomarintutkinnon 1863. Hän oli Turun hovioikeuden kanslisti 1867, notaari 1870 ja asessori vuodesta 1878. Grönvik hoiti myös Turun Säästöpankin osastoa. Hän oli porvarissäädyssä Turun edustaja valtiopäivillä 1882 ja 1885.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Grönvik Axel Henrik Georg Viitattu 27.3.2021. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1841 syntyneet Luokka:Vuonna 1887 kuolleet
Anna Kravtšenko

Anna (Aleksandra) Grigorjevna Kravtšenko (, os. Selivanova, Селиванова; 6. helmikuuta 1890 Pietari tai Jeisk – tammikuu 1984 Moskova) oli venäläinen bolševikki, valistustyöntekijä ja lastenkirjailija. Kravtšenko syntyi opettajan perheeseen. Hän valmistui Bestuževin naisten korkeakoulusta vuonna 1916 ja työskenteli opettajana ja kirjastonhoitajana. Kravtšenko liittyi Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen vuonna 1907, teki puoluetyötä eri kaupungeissa ja joutui moneen kertaan pidätetyksi. Vuonna 1917 hän toimi bolševikkien Permin kaupunkikomitean sihteerinä ja työskenteli sen jälkeen valistustehtävissä Siperiassa. Kravtšenko työskenteli valistusasiain kansankomissariaatissa vuodesta 1921 ja Lenin-kirjaston tutkijana vuosina 1943–1959. Hän toimi Nadežda Krupskajan avustajana ja osallistui tämän teosten julkaisemiseen. Kravtšenko on laatinut lukuisia valistustyötä käsitteleviä teoksia ja julkaissut joukon lastenkirjoja. ==Suomennettu teos== * Kuinka Santerista tuli puna-armeijalainen: kertomus (Kak Saša stal krasnoarmeitsem). Suom. M. A. Airola. Leningrad: Kirja, 1930. ==Lähteet== Luokka:Bolševikit Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjailijat Luokka:Venäläiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Vuonna 1890 syntyneet Luokka:Vuonna 1984 kuolleet
Oskar Hedlund

Per Oskar Hedlund (31. tammikuuta 1842 Marttila – 20. joulukuuta 1904 Savonlinna) oli suomalainen apteekkari ja valtiopäivämies. Hedlundin vanhemmat olivat kruununnimismies Gustaf Wilhelm Hedlund ja Karolina Wilhelmina Achrén. Käytyään yläalkeiskoulun Turussa Hedlund tuli apteekkioppilaaksi Poriin 1859, farmaseutiksi hän valmistui 1863 ja proviisoriksi 1867. Hän hoiti apteekkia Kuopiossa 1868–1869 ja sitten Savonlinnassa, johon hän sai apteekkioikeudet 1871. Kunnallisneuvoksen arvon Hedlund sai 1885. Myytyään apteekkinsa hän siirtyi hoitamaan tilaansa Pääskylahdelle, Savonlinnan lähelle. Hedlund toimi myös tilalleen perustetun maanviljelyskoulun johtajana. Hovineuvoksen arvon hän sai 1898. Hän oli Savonlinnan kaupunginvaltuusmies 1879–1887. Hedlund oli porvarissäädyssä Savonlinnan edustaja valtiopäivillä 1882. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset apteekkarit Luokka:Savonlinnan kaupunginvaltuutetut Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1842 syntyneet Luokka:Vuonna 1904 kuolleet
Nea Lotvonen

Nea Lotvonen (s. 13. maaliskuuta Eno) Hän on sittemmin pelannut Tyrnävän Tempauksen ja Kempeleen Kirin junioreissa. Lotvonen teki Ykköspesis- debyyttinsä 12. toukokuuta 2018 kotona Ylivieskan Kuulaa vastaan. Hän löi ensimmäisen juoksunsa toisessa Ykköspesis-ottelussaan 19. toukokuuta 2018 kotona Mynämäen Vesaa vastaan. Lotvonen teki Superpesis-debyyttinsä 26. kesäkuuta 2020 kotona Lapuan Virkiää vastaan. Hän löi ottelussa yhden juoksun. == Lähteet == Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Elävät henkilöt
Kalatonlampi

Kalatonlampi tai Kalatonlammi voi tarkoittaa ainakin seuraavia: ;Kalatonlampia *Kalatonlampi, lampi Heinolan Imjärvellä *Kalatonlampi, lampi Heinolan Vierumäellä *Kalatonlampi, lampi Heinävedellä *Kalatonlampi, lampi Hirvensalmella *Kalatonlampi, lampi Joensuun Heinikkovaarassa *Kalatonlampi, lampi Joensuun Valkeisella *Kalatonlampi, lampi Joutsan Havumäessä *Kalatonlampi, lampi Joutsan Liisalassa *Kalatonlampi, lampi Juuassa *Kalatonlampi, lampi Kaavissa *Kalatonlampi, lampi Kangasniemellä *Kalatonlampi, lampi Kannonkoskella *Kalatonlampi, lampi Kemijärvellä *Kalatonlampi, lampi Kittilässä *Kalatonlampi, lampi Kouvolan Huhdasjärvellä *Kalatonlampi, lampi Kouvolan Kauppilassa *Kalatonlampi, lampi Kouvolan Vainikassa *Kalatonlampi, lampi Kuhmoisissa *Kalatonlampi, lampi Kuopiossa *Kalatonlampi, lampi Lappeenrannan Ilveksellä *Kalatonlampi, lampi Lappeenrannan Kirpulla *Kalatonlampi, lampi Lohjalla *Kalatonlampi, lampi Luumäen Orkolassa *Kalatonlampi, lampi Luumäen Sydänmaan Lakissa *Kalatonlampi, lampi Mäntyharjulla *Kalatonlampi, lampi Nurmeksessa *Kalatonlampi, lampi Paltamossa *Kalatonlampi, lampi Parikkalassa *Kalatonlampi, lampi Pelkosenniemellä *Kalatonlampi, lampi Pieksämäen Mataramäessä *Kalatonlampi, lampi Pieksämäen Nevalankylässä *Kalatonlampi, lampi Pihtiputaalla *Kalatonlampi, lampi Porissa *Kalatonlampi, lampi Posiolla *Kalatonlampi, lampi Ranualla *Kalatonlampi, lampi Rautavaaralla *Kalatonlampi, lampi Saarijärvellä *Kalatonlampi, lampi Sallassa *Kalatonlampi, lampi Savonlinnan Karkianpohjukassa *Kalatonlampi, lampi Savonlinnan Tiheäsaaressa *Kalatonlampi, lampi Taivalkoskella *Kalatonlampi, lampi Tohmajärvellä *Kalatonlampi, lampi Toivakassa *Kalatonlampi, lampi Varkaudessa ;Kalatonlammeja *Kalatonlammi, lampi Hausjärvellä *Kalatonlammi, lampi Kuhmoisissa Isojärven kansallispuistossa *Kalatonlammi, lampi Kuhmoisten Kylämässä *Kalatonlammi, lampi Lohjalla *Kalatonlammi, Kalattomat, lampi Pihtiputaalla lähellä Harjuntaa *Kalatonlammi, lampi Pomarkun Hiilimäessä *Kalatonlammi, lampi Pomarkun Ruuskankulmalla *Kalatonlammi, lampi Raaseporissa *Kalatonlammi, lampi Riihimäellä *Kalatonlammi, lampi Ruovedellä *Kalatonlammi, lampi Salon Leilässä *Kalatonlammi, lampi Salon Peltolassa *Pieni Kalatonlammi, lampi Kouvolassa == Katso myös == *Kalaton
Everything I Wanted

Everything I Wanted (tyyliteltynä pienaakkosin) on yhdysvaltalaislaulaja Billie Eilishin kappale, joka julkaistiin singlenä 13. marraskuuta 2019 Darkroomin ja Interscope Recordsin kautta. Single nousi kymmenen parhaan joukkoon muun muassa Suomen, Yhdysvaltojen ja Ison-Britannian singlelistoilla. Kappale voitti vuoden levytyksen Grammy-palkinnon vuonna 2021. Kappaleen ovat kirjoittaneet Eilish ja hänen veljensä Finneas O’Connell, joka myös tuotti sen. Eilish on kertonut saaneensa inspiraation kappaleeseen nähtyään unen, jossa hän teki itsemurhan hyppäämällä Golden Gaten sillalta. == Listasijoitukset == Lista Sijoitus Lähde Britannian singlelista 3. Suomen virallinen singlelista 2. Billboard Hot 100 8. == Lähteet == Luokka:Billie Eilishin kappaleet Luokka:Finneasin tuottamat kappaleet Luokka:Vuoden 2019 kappaleet Luokka:Grammy-palkitut kappaleet
Vadim Koževnikov

Vadim Mihailovitš Koževnikov (, 22. huhtikuuta 1909 Narym – 20. lokakuuta 1984 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija. Vadim Koževnikov syntyi lääkärin perheeseen. Hän opiskeli Moskovan yliopistossa ja työskenteli journalistina. Koževnikovin ensimmäinen kertomuskokoelma ilmestyi vuonna 1939. Toisen maailmansodan aikana hän toimi sotakirjeenvaihtajana. Koževnikov liittyi Neuvostoliiton kommunistiseen puolueeseen vuonna 1943. Hän työskenteli Pravdan toimittajana vuosina 1947–1948 ja kirjallisuuslehti Znamjan päätoimittajana vuodesta 1949. Koževnikov toimi Neuvostoliiton kirjailijaliiton hallinnossa ja kuului sen sihteeristöön vuodesta 1967. Koževnikovin ihanteelinen ja kaunisteltu proosa pyrki vastaamaan kommunistipuolueen kirjallisuudelle asettamiin tavoitteisiin. Siperian kaasuputken rakentamisesta kertova romaani Znakomtes, Balujev (1960) herätti aikanaan paljon keskustelua. Romaani Osoboje podrazdelenije (1969) sai Neuvostoliiton valtionpalkinnon vuonna 1971. Koževnikovin tunnetuin teos on neuvostovakoojista kertova romaani Kilpi ja miekka (Štšit i metš, 1965), josta on tehty myös elokuva. ==Suomennettuja teoksia== * Kilpi ja miekka: romaani (Štšit i metš). Suom. Ulla-Liisa Heino ja Kaarlo Ranta. Helsinki: Kansankulttuuri, 1966. * Maalis-huhtikuu: kertomus (Mart-aprel). Suom. Lea Helo. Petroskoi: Karjalais-Suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1944. ==Lähteet== Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjailijat Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Vuonna 1984 kuolleet
Rick Wamsley

Rick Wamsley (s. 25. toukokuuta 1959 Simcoe Ontario) on kanadalainen uransa päättänyt maalivahti. Hän pelasi urallaan 407 NHL-ottelua 13 kauden aikana. Ennen NHL-uraansa Wamsley pelasi kolme kautta juniorikiekkoa OHA-liigassa St. Catharines Fincupsin, Hamilton Fincupsin ja Brantford Alexandersin joukkueissa. Kaudelle 1979–1980 Wamsley teki ensimmäisen ammattilaissopimuksensa Montreal Canadiensin organisaatioon. Kausi kului kuitenkin farmijoukkue Nova Scotia Voyageursin riveissä. Myös seuraava kausi kului pääosin farmissa, joskin Wamsley pääsi pelaamaan viisi peliä myös NHL- joukkueen maalilla. Kaudesta 1981–1982 alkaen Wamsley vakiinnutti asemansa NHL-joukkueen maalivahtina. Käytännössä Wamsley oli 38 pelatulla ottelulla Canadiensin ykkösmaalivahti. Wamsley pelasi Montrealissa kauden 1983–1984 loppuun ja kauden jälkeen hän siirtyi pelaamaan St. Louis Bluesiin kaupassa, jossa liikuteltiin kylkiäisinä erinäisiä varausvuoroja. Bluesissa Wamsley pelasi liki neljä kautta kunnes Blues kauppasi hänet yhdessä Rob Ramagen kanssa Calgary Flamesiin vaihdossa Steve Bozekiin ja Brett Hulliin maaliskuussa 1988. Flamesissa Wamsley pelasi Mike Vernonin tuuraajaana tammikuuhun 1992 asti. 2. tammikuuta 1992 Flames ja Toronto Maple Leafs tekivät ison pelaajakaupan jossa Flames luopui Wamsleyn lisäksi Doug Gilmourista, Jamie Macounista, Kent Mandervillesta ja Ric Nattressista saaden vastineeksi Craig Beruben, Alexander Godynyukin, Gary Leemanin, Michel Petitin ja Jeff Reesen. Toronto ei nähnyt juurikaan käyttöä Wamsleylle ja hän pääsi pelaamaan treidin jälkeen loppukaudella vain kahdeksan ottelua. Seuraavalla kaudella otteluita Maple Leafsin maalilla kertyi vain kolme ja niiden lisäksi AHL-farmiseura St. John's Maple Leafsssa kaksi ottelua. Kauden jälkeen Wamsley totesi uransa olevan ohi. Keväällä 1989 Wamsley voitti Stanley Cupin Calgaryssa. ==Lähteet== Luokka:Kanadalaiset jääkiekkomaalivahdit Luokka:Montreal Canadiensin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:elävät henkilöt
Richard Heimberger

Richard Teodor Heimberger (10. maaliskuuta 1836 Helsinki – 10. lokakuuta 1906 Helsinki) oli suomalainen liikemies, tehtailija ja moninkertainen valtiopäivämies. Heimbergerin vanhemmat olivat lasimestari ja peilitehtailija Laurentius Richard Heimberger ja Eva Katharina Packalén. Heimberger kävi kävi Helsingin teknillistä reaalikoulua, mutta lopetti sen kesken ryhtyäkseen lasimestari- ja kultaajaoppiin. Kisälliksi hän tuli 1854 ja harjoitteli ulkomailla, mestariksi Heimberger valmistui 1858. Hän harjoitti Helsingissä peili-, puusepän- ja huonekaluteollisuutta. Heimberger kuului kaupunginvanhimpiin ja oli useaan otteeseen Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen. Hänellä oli myös useita luottamustehtäviä. Heimberger oli porvarissäädyssä Helsingin edustaja valtiopäivillä 1882, 1885, 1888, 1894 ja 1897. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset liikemiehet Luokka:Helsingin kaupunginvaltuutetut Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1836 syntyneet Luokka:Vuonna 1906 kuolleet
Walter Hoving

Oskar Walter Edvard Hoving (9. lokakuuta 1841 Brännkyrka, Ruotsi – 19. huhtikuuta 1918 Viipuri) oli suomalainen kirjakauppias, kustantaja ja moninkertainen valtiopäivämies. Hovingin vanhemmat olivat agronomi Isaac Wilhelm Hoving ja Ebba Magdalena Skogberg. Hoving tuli oppilaaksi viipurilaiseen kirjakauppaan 1856, tuli liikkeen osakkaaksi ja johtajaksi 1864, hankki liikkeen kokonaan omistukseensa 1895 ja jätti liikkeen pojalleen Victor Hovingille 1906. Hän harjoitti myös kustannustoimintaa. Viipurissa Hoving oli kaupungin valtuusmies yli kolmekymmentä vuotta ja osallistui muutenkin monin tavoin kunnalliselämään. Hoving oli porvarissäädyssä Viipurin edustaja valtiopäivillä 1882, 1885, 1888, 1891, 1899 ja 1900. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kirjakauppiaat Luokka:Suomalaiset kirjankustantajat Luokka:Viipurin kaupunginvaltuutetut Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1841 syntyneet Luokka:Vuonna 1918 kuolleet