EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Robert Floyd

Robert W. Floyd (8. kesäkuuta 1936 New York – 25. syyskuuta 2001 Kalifornia) oli yhdysvaltalainen tietojenkäsittelytieteilijä. Hän sai Turing-palkinnon vuonna 1978 työstään, johon kuului parseroinnin teoria, ohjelmointikielten semantiikka, automaattinen ohjelmien verifiointi, automaattinen synteesi ja algoritmien analyysi. Floyd valmistui high schoolista 14 vuotiaana. Hänen ensikosketuksensa tietotekniikkaan oli Armour Research Foundationissa ja hän luki ohjekirjoja uteliaisuuteensa, jolloin hän aloitti ohjelmoijana. Hän työskenteli ohjelmointikielten kääntäjien parissa Computer Associatesilla. Hän työskenteli vuonna 1967 ohjelmien oikeellisuuden todistamisen parissa, ensin vuokaavioilla ja myöhemmin oikeiden ohjelmien kanssa. Hänen julkaisemansa artikkeli Assigning Meanings to Programs (1967) oli merkittävä ja inspiroi Tony Hoaren työtä. Floydin työstä on sanottu, että ennen häntä ohjelmoijat säätivät ohjelmaansa kunnes ne näyttivät toimivan, mutta Floyd osoitti, että on tapa todistaa ohjelman toimivan hyödyntämällä matematiikkaa. Donald Knuthin mukaan hänen työnsä oli paljastava alalle. Floyd työskenteli Communications of the ACM -lehden toimituksessa ja kirjoitti Richard Beigelin kanssa teoksen The Language of Machines: An Introduction to Computability and Formal Languages (1994). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * An algorithm for coding efficient arithmetic operations (PDF) Luokka:Yhdysvaltalaiset tietojenkäsittelytieteilijät Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Erittäin salainen (täsmennyssivu)

Erittäin salainen voi tarkoittaa ainakin seuraavia: * Erittäin salainen (For Your Eyes Only), James Bond -elokuva vuodelta 1981 * Erittäin salainen (Top Secret, myös Mr. Potts Goes to Moscow), brittiläinen komediaelokuva vuodelta 1952 * Erittäin salainen: vakoilu Suomessa, Jukka Rislakin tietokirja vuodelta 1982 * Erittäin salainen, Mauno Koivisto, Yleisradion radiosarja, henkilökuva Mauno Koivistosta, liittyy Koivisto-tv-dokumenttiin * Erittäin salainen: vakoilua Suomessa, suomalainen tv-dokumenttisarja vuodelta 2024 * ”erittäin salainen”, salassa pidettävien tietojen korkeimman turvallisuusluokan nimitys Suomen lainsäädännössäA 1101/2019 Valtioneuvoston asetus asiakirjojen turvallisuusluokittelusta valtionhallinnossa 3 § ==Lähteet==
Khenchelan maakunta

Khenchelan maakunta () eli wilaya on hallintoalue Algerian koillisosassa. Sen keskus on Khenchelan kaupunki. Maakunnan pinta-ala on 9 715 neliökilometriä. Asukkaita on 508 100 henkeä (vuonna 2021, arvio). Khenchelan maakunta rajoittuu pohjoisessa Oum El Bouaghin, idässä Tébessan, etelässä El Ouedin ja lännessä Biskran ja Batnan maakuntiin. Maisemaa leimaavat Aurèsvuoret, ylängöt, tasangot sekä etelän hiekkarot ja suolajärvet. Ilmasto on mannermainen pohjoisessa ja muistuttaa Saharaa etelässä. Kesät ovat kuumia ja kuivia ja talvet viileitä. Vuotuinen sademäärä on vuorilla 700–1 200 ja etelässä 200 millimetriä. Maakunta jakautuu hallinnollisesti kahdeksaan piirikuntaan eli daïraan, joihin kuuluu 21 kuntaa. Piirikuntien keskukset ovat Aïn Touila, Babar, Bouhmama, Chechar, El Hamma, Kaïs, Khenchela ja Ouled Rechache. Khenchelasta on maantieyhteydet Biskraan, Batnaan, Oum El Bouaghiin ja Tébessaan. Maakunnan pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Khenchelassa toimii Abbas Laghrourin yliopisto. Nähtävyyksiä ovat seudun vuoret ja metsät, kuumat lähteet ja roomalaisajan rauniot. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Khenchelan matkailusivusto , , Luokka:Algerian maakunnat
Kay O’Neill

Kay O’Neill eli Katie O’Neill on uusiseelantilainen sarjakuvantekijä ja kuvittaja. Hänet tunnetaan parhaiten The Tea Dragon Society -sarjakuvastaan, joka on voittanut kaksi Eisner-palkintoa. O’Neillin fantasiahenkiset sarjakuvat käsittelevät usein luontoa ja suvaitsevaisuutta, ja yleensä niissä on hahmojen joukossa seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen edustajia. Monet hänen teoksistaan on suunnattu nuoremmille lukijoille. O’Neillin tuotantoa ei ole toistaiseksi käännetty suomeksi. == Verkkosarjakuvat == * Counting Stars (2012). * Song of the Wheel (2012). Arkistoitu. * The Girl from Hell City (2013). Arkistoitu. * The Girl With Eyes Like a Cat (2013). Arkistoitu. * Don't Let Go (2013). Arkistoitu. * Below the Waves (2014). Arkistoitu. * Mushrooms (2014). Arkistoitu. == Sarjakuva-albumit == * Princess Princess Ever After, 2016, Oni Press. ISBN 978-162-010-340-1. Julkaistu alun perin verkkosarjakuvana vuonna 2014 nimellä Princess Princess. * The Tea Dragon Society, 2017, Oni Press. ISBN 978-1-62010-441-5. * Aquicorn Cove, 2018, Oni Press. ISBN 978-162-010-529-0. * The Tea Dragon Festival, 2019, Oni Press. ISBN 978-162-010-655-6. * Dewdrop, 2020, Oni Press. ISBN 978-1-62010-689-1. * The Tea Dragon Tapestry, 2021, Oni Press. ISBN 978-162-010-774-4. * The Moth Keeper, 2023, RH Graphic. ISBN 978-059-318-226-0. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kay O’Neillin kotisivut * Uusitalo, Emilia: Kirja-arvostelu: Katie O’Neill: The Tea Dragon Society. Nörttitytöt. 9.1.2020. * Katie O'Neill: The Tea Dragon Society. Kirjahilla-blogi. 9.11.2019 * Horne, Karama: Indie Comics Spotlight: Eisner Winner Katie O'Neill on Tea Dragons, Princesses, and saving all the animals. SyFy.com 16.11.2018. (Arkistoitu – Internet Archive). * Ligia: 5 minutes with Kay O’Neill — from ComicFest 2019. Wellington City Libraries: Library Blog. 10.4.2019. Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Sarjakuvantekijät Luokka:Uusiseelantilaiset henkilöt Luokka:Eisner-palkinnon saajat
Caroline Cossey

Caroline Cossey (s. 31. elokuuta 1954) on brittiläinen malli ja näyttelijä, joka tunnetaan myös taiteilijanimellään Tula. ==Elämäkerta== Cossey syntyi Barry Cossey -nimisenä lapsena Norfolkissa Britanniassa. Kotikylänsä yhteisön ennakkoluulojen ja niiden aiheuttaman paineen myötä hän muutti Lontooseen 1970-luvulla, missä hän teki erilaisia urakkatöitä. Ansaitsemillaan rahoillaan hän kävi läpi erilaisia sukupuolenkorjaus- ja kauneusleikkauksia sekä hormonihoitoja. Cossey otti taiteilijanimekseen Tula ja alkoi työskennellä mallina erilaisissa lehdissä. Mallin töiden ohella Cosseylla oli pieni sivurooli James Bond -elokuvassa 007 - Erittäin salainen (1981). Cossey oli ensimmäisiä transsukupuolisia Bond-tyttöjä, joka tuli yleisön tietoisuuteen esiintymällä elokuvan mainostamisen vuoksi Playboyn kuvauksissa vuonna 1981 ja hän osallistui sen tuoman julkisuuden myötä erilaisiin keskusteluohjelmiin sekä haastatteluihin. Kielteisen julkisuuden ja uhkausten myötä hänen mielenterveytensä horjui ja hän yritti myös itsemurhaa. Cossey on toiminut julkisuudessa transsukupuolisten oikeuksien puolestapuhujana. Cossey esiintyi ensimmäisenä transsukupuolisena Playboyn syyskuun 1991 lehden piktoriaalissa kuvatekstillä "The Transformation of Tula". ==Yksityiselämä== Cossey seurusteli italialaisen kreivin Glauco Lasinion kanssa, joka tuki häntä transsukupuolisten oikeuksien ajamisessa ja lakimuutoksien esittämisessä Britannian oikeusjärjestelmään. Cosseyn ensimmäinen avioliitto liikemies Elias Fattalin kanssa päättyi nopeasti kohua aiheuttaneiden lehtiartikkeleiden ja Fattalin perheen painostuksen vuoksi. Cossey meni kanadalaisen insinöörin David Finchin kanssa naimisiin vuonna 1992. == Kirjallisuus == Cossey on kirjoittanut kaksi omaelämäkertaa: I Am a Woman (1982) ja My Story (1991). == Lähteet == Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Brittiläiset mallit Luokka:Transsukupuolisuus Luokka:Elävät henkilöt
Alberto Mazzucato

Alberto Mazzucato (28. heinäkuuta 1813 Udine – 31. joulukuuta 1877 Milano) oli italialainen säveltäjä, kapellimestari ja musiikkipedagogi.Angelo Rusconi, Mazzucato, Alberto Treccani, viitattu 9.3.2024 Mazzucato syntyi kasvitieteilijä Giovanni Mazzucaton ja Elisabetta Rinoldin pojaksi. Hän aloitti pianonsoiton opettelun noin 11-vuotiaana. Perheensä vaatimuksesta hän suoritti matematiikan opintoja Padovan yliopistossa. Samalla Mazzucato sai sävellysopetusta P. Brescianilta. Maaliskuussa 1834 esitettiin Padovassa hänen kolminäytöksinen oopperansa La fidanzata di Lammermoor (libretto: Pietro Beltrame), joka edelsi vuodella Gaetano Donizettin teosta Lucia di Lammermoor. Mazzucato sävelsi urallaan suuren määrän oopperoita. Häneen vaikuttivat huomattavasti Pariisissa vietetyt jaksot 1836–1837 ja 1855. Esimerkiksi ooppera I due sergenti (1841) oli huomattava menestys. Giuseppe Verdi haukkui teoksen kirjeessään Giuseppe Demaldèlle, mutta hänellä ja Mazzucatolla oli myöhemmin läheiset välit. Mazzucaton tuotantoon kuuluu oopperoiden ohella muun muassa lauluja ja hengellisiä teoksia. Mazzucato asui 1830-luvun jälkipuoliskolta pysyvästi Milanossa. Hän opetti Milanon konservatoriossa ensin laulua, sitten vuodesta 1850 filosofiaa ja musiikkihistoriaa sekä vuodesta 1851 sävellystä, harmoniaa ja soitinnusta. Vuodesta 1872 kuolemaansa hän toimi Milanon konservatorion johtajana. Hänen oppilaidensa joukossa olivat Arrigo Boito, Franco Faccio, Amintore Galli, Giulio Ricordi, Jacopo Foroni, Antônio Carlos Gomes, Adolfo Fumagalli, Carlotta Ferrari, Marietta Gazzaniga ja Teresa De Giuli Borsi. Mazzucato oli La Scalassa maestro al cembalo (1854–1867), sitten kapellimestari (1867–1868). Hän oli La Scalan ensimmäinen nykyaikainen kapellimestari. Hän johti La Scalassa Verdin Don Carloksen vuonna 1868. Verdi lähetti Mazzucatolle tärkeitä kirjeitä teoksen tulkinnasta. Mazzucato työskenteli myös musiikkikriitikkona. Hän käänsi italiaksi tärkeitä laulun, harmonian ja soitinnuksen tutkielmia. Lisäksi hän toimitti teoksen Atlante della musica antica. Mazzucaton poika Giannandrea Mazzucato oli musiikkipedagogi ja -kriitikko. Hänen tyttärensä Eliza Mazzucato Young muutti Yhdysvaltoihin ja työskenteli säveltäjänä. == Lähteet == Luokka:Italialaiset säveltäjät Luokka:Italialaiset kapellimestarit Luokka:Musiikkipedagogit Luokka:Italialaiset oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1813 syntyneet Luokka:Vuonna 1877 kuolleet
Venetsian komissio

Demokratiaa oikeusteitse -komissio eli Venetsian komissio (myös Venetsia- toimikunta) on Euroopan neuvoston alaisuudessa toimiva neuvoa-antava elin, joka koostuu riippumattomista asiantuntijoista. Komissio perustettiin vuonna 1990. Venetsian komissio antaa lausuntoja jäsenvaltioiden tai Euroopan neuvoston instituutioiden pyynnöstä tai oma-aloitteisesti. Se antaa myös oikeudellista neuvontaa jäsenvaltioille niiden uudistaessa perustuslakejaan ja lainsäädäntöään sekä järjestää koulutusta ja seminaareja toimialansa kysymyksistä. Venetsian komission laatima "Rule of Law Checklist" on laajasti käytetty kuvaus oikeusvaltion elementeistä. Venetsian komissiolla on 61 jäsenvaltiota, joista 46 on Euroopan neuvoston jäsenvaltioita ja loput 15 Euroopan ulkopuolisia valtioita. Kukin jäsenvaltio asettaa komissioon neljäksi vuodeksi kerrallaan yhden jäsenen, jotka ovat yleensä julkisoikeuden tai kansainvälisen oikeuden professoreja, korkeimpien oikeuksien tai perustuslakituomioistuinten tuomareita, parlamenttien jäseniä taikka virkamiehiä. Komission pysyvä sihteeristö sijaitsee Strasbourgissa, ja komissio kokoontuu Venetsiassa neljä kertaa vuodessa. Suomen jäsenenä Venetsian komissiossa toimii Helsingin yliopiston valtiosääntöoikeuden professori Tuomas Ojanen ja varajäsenenä Turun yliopiston julkisoikeuden professori Janne Salminen. Aiemmin komissiossa on toiminut Suomesta Kaarlo Tuori ja Antti Suviranta. == Lähteet == Luokka:Euroopan neuvosto
Brad’s Status

Brad’s Status on Mike Whiten käsikirjoittama ja ohjaama yhdysvaltalainen draamakomedia vuodelta 2017. Sen pääosaa, ystäviensä menestystä kadehtivaa ja elämänvalintojaan katuvaa keski-ikäistä miestä esittää Ben Stiller, hänen aikuistuvaa poikaansa Austin Abrams ja vaimoaan Jenna Fischer. ==Juoni== Brad Sloanin vanhat opiskelukaverit Tuftsin yliopistosta ovat järjestään miljonäärejä ja kuuluisuuksia, kun taas hän itse työskentelee vain pieniä rahoja pyörittävässä varainkeruujärjestössä. Hän lähtee high schoolista valmistuvan, lahjakkaan muusikkopoikansa kanssa tutustumaan Uuden Englannin huippuyliopistoihin, joihin pojalla ehkä olisi mahdollisuuksia päästä ja isänkin näin mahdollista toteuttaa menetettyjä unelmiaan poikansa kautta. Harvardiin pääsyyn tarvitaan kuitenkin vanhojen opiskelukavereiden suhteita ja kontakteja. Bradin täytyy niellä kateutensa ja ottaa heihin yhteyttä. Rahakin muodostuisi ongelmaksi pojan käydessä niin kallista koulua. Vähitellen miehelle selviää, ettei miljonäärikavereiden elämäkään ole niin ongelmatonta kuin hän on kuvitellut. Bradin mielenliikkeitä valotetaan läpi elokuvan hänen kertojaäänellään ja usein epävireisen kuuloisella jousiyhtyemusiikilla. ==Rooleissa== ==Vastaanotto== Elokuva tuli maailmanensi-iltaan Toronton elokuvajuhlilla 2017 ja sai varsin hyviä arvosteluja myös teatterikierroksellaan. Brad’s Status esitettiin Yle TV2-kanavalla ja Yle Areenassa elokuussa 2019. Helsingin Sanomissa Tuomo Yrttiaho kirjoitti, että huumori on kätketty pieninä hippusina helposti tunnistettaviin kiusaantuneisuuden tunteisiin ja kertojaäänen rehelliseen tilintekoon. Hänestä komedianäyttelijänä tunnettu Stiller on erinomainen vakavana, ajatuksiinsa unohtuvana Bradina, jonka mieliala vaihtelee nopeasti pessimismistä optimismiin. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2017 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Draamakomediaelokuvat
Kolmiloukkonen

Kolmiloukkonen on saareton, tuntureiden reunustama järvi Kemijärvellä Lapin maakunnassa. Sen pinta-ala on 77 hehtaaria. Etäisyys Kemijärven keskustasta on 40 kilometriä etelään. == Maantiede == Etäisyys Kolmiloukkosen luoteiskolkasta kaakkoiskolkkaan on noin 1,8 kilometriä. Pohjoisrannan Kolmiloukkosniemi jakaa järven länsi- ja itäosaan, joista itäosa on syvempi ja leveämpi. Noin 40 prosenttia Kolmiloukkosesta on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvin piste, noin 26 metriä, sijaitsee järven eteläosassa. Kolmiloukkosen koillispuolella sijaitsee Kolmiloukkostunturi (noin 280 metriä merenpinnan yläpuolella) ja eteläpuolella Pieni Kaitatunturi. Kolmiloukkonen laskee vetensä nimetöntä lasku-uomaa etelään Kolmiloukkoslampeen (184,3 metriä mpy), joka laskee Juujokea luoteeseen Siikajokeen. Kolmiloukkosen vesitilavuus on 6 883 000 kuutiometriä. Kolmiloukkonen (65.252.1.002) kuuluu Juujoen valuma-alueeseen (65.252), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kemijoen vesistössä (65). Toinen jakovaihe on Siikajoen valuma-alue (65.25) ja ensimmäinen on Keski- Kemijoen alue (65.2). Juujoen valuma-alueeseen kuuluu 26 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista vain Kalliojärvi on yli neliökilometrin laajuinen. Sitä seuraa Kolmiloukkonen, Ala-Outojärvi ja Kaitajärvi. == Lähteet == Luokka:Kemijärven järvet Luokka:Keski-Kemijoen alue
Moitajärvi

Moitajärvi on syvyyssuhteiltaan epäyhtenäinen metsäjärvi Kemijärven länsiosassa Lapin maakunnassa. Sen pinta-ala on 1,5 neliökilometriä. Etäisyys Kemijärven keskustasta on 17 kilometriä länteen. == Maantiede == Runsaan kilometrin pituinen kaakkois–luoteissuuntainen niemi jakaa Moitajärven läntiseen pääaltaaseen ja itäiseen, pitkänkapeaan Syväselkään. Järven niemillä ei ole karttanimiä, saarilla sitä vastoin on (Ammesaari, Hautasaari, Isosaari, Pöhnäsaari, Varessaari). Rannoilla on jonkin verran pientaloja ja järven länsipuolitse kulkee paikallistie 9445. Moitajärven itäpuolella sijaitsee pienten saarten täplittämä Moitalampi (65.342.1.041). Moitajärvi ja -lampi laskevat Moitaojaa etelään Jokilampeen (223,1 metriä mpy). Moitajärven vesitilavuutta ei ole ilmoitettu. Keskisyvyyden ja pinta-alan perusteella se on runsaat viisi mijoonaa kuutiometriä. Moitajärvi (65.342.1.034) kuuluu Palojärven valuma-alueeseen (65.342), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kemijoen vesistössä (65). Toinen jakovaihe on Kiviperän–Ala-Kivijärven valuma- alue (65.34) ja ensimmäinen on Kemijärven–Pelkosenniemen alue (65.3). Palojärven valuma-alueeseen kuuluu 40 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista vain Lautajärvi ja Moitajärvi ovat yli neliökilometrin laajuisia. Kolmanneksi laajin on Palojärvi. == Lähteet == Luokka:Kemijärven järvet Luokka:Kemijärven–Pelkosenniemen alue
Viron divisioona

Viron divisioona on Viron maavoimien pääasiallinen taisteluyksikkö. Yhtymä perustettiin joulukuussa 2022 NATO:n kesäkuun 2022 Madridin kokouksen sovittujen suuntaviivojen pohjalta. Divisioona on luonteeltaan sodanajan taisteluyksikkö, ei koulutusorganisaatio.https://news.err.ee/1608814750/estonian-government- establishes-defense-forces-division-under-nato ==Organisaatiohttps://mil.ee/en/landforces/estonian-division/ == * 1. jalkaväkiprikaati * 2. jalkaväkiprikaati * Päämaja- ja viestipataljoona * Tykistöpataljoona (patteristo) Komentajaksi nimitettiin kenraalimajuri Veiko- Vello Palm. ==Lähteet== Luokka:Viron asevoimat Luokka:Divisioonat
Kako (prinsessa)

Kako, prinsessa Akishino (s. 29. joulukuuta 1994) on Japanin prinssi Akishinon ja tämän vaimon Kikon toinen lapsi. Kako on opiskellut viittomakieltä, käyttää sitä julkisesti ja pyrkii edistämään kuulovammaisten asemaa Japanissa ja koko maailmassa. Hän on opiskellut Japanin kristillisessä yliopistossa ja ollut vaihto-oppilaana Leedsin yliopistossa. == Lähteet == Luokka:Japanin prinsessat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lautajärvi (Kemijärvi)

Lautajärvi on syvyyssuhteiltaan epäyhtenäinen järvi Kemijärven länsiosassa Lapin maakunnassa. Sen pinta-ala on 1,9 neliökilometriä. Etäisyys Kemijärven keskustasta on 15 kilometriä lounaaseen. == Maantiede == Lautajärven ulottuvuus etelästä pohjoiseen on noin 3,2 kilometriä. Järven eteläpuoliskon leveys on noin kilometrin. Pohjoispuolisko on kapeampi. Pohjoisimman osan muodostaa Sattaperä, jota erottaa pääaltaasta Iso Sattaniemi. Eteläosan niemiä ovat Kuusiniemi ja Kallioniemi. Lahdet (Tiaslahti, Ulkulahti, Kuusilahti, Leväperä) ovat suiltaan avoimia. Lautajärvessä on useita vähintään kymmenen metriä syviä alueita. Niiden yhteenlaskettu pinta-ala on noin 13 hehtaaria. Syvin piste, noin 14,5 metriä, sijaitsee Kuusiniemen ja Kallioniemen välissä. Lautajärven kaakkoispuolella sijaitsee Palojärvi (174,5 metriä mpy), jonne Lautajärven vedet virtaavat Lautajokea pitkin. Lautajärven länsipuolitse kulkee paikallistie 19778. Lautajärven ja Palojärven välisellä kannaksella on Palojärvi-niminen asutus. Lautajärven länsipuolella kohoaa Lautatunturi, jonka laki on runsaat 280 metriä merenpintaa korkeammalla eli yli sata metriä järvenpintaa ylempänä. Lautajärven vesitilavuus on 7 341 000 kuutiometriä. Lautajärvi (65.342.1.007) kuuluu Palojärven valuma-alueeseen (65.342), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kemijoen vesistössä (65). Toinen jakovaihe on Kiviperän–Ala-Kivijärven valuma-alue (65.34) ja ensimmäinen on Kemijärven–Pelkosenniemen alue (65.3). Palojärven valuma-alueeseen kuuluu 40 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista vain Lautajärvi ja sen luoteispuolella sijaitseva Moitajärvi ovat yli neliökilometrin laajuisia. Kolmanneksi laajin on Palojärvi. == Lähteet == Luokka:Kemijärven järvet Luokka:Kemijärven–Pelkosenniemen alue
Ihmisoikeusvaltuutettu

Ihmisoikeusvaltuutettu on Euroopan neuvoston yhteydessä toimiva itsenäinen toimija, jonka päätehtävä on edistää tietoisuutta ihmisoikeuksista sekä ihmisoikeuksien kunnioittamista. Valtuutettu tekee vierailuja Euroopan neuvoston jäsenvaltioihin ja raportoi niiden ihmisoikeustilanteesta. Yksittäiset henkilöt eivät voi tehdä valitusta valtuutetulle. Ihmisoikeusvaltuutettu valitaan kaksivaiheisella vaalilla, jossa Euroopan neuvoston ministerikomitea ensin äänestää jatkoon kolme ehdokasta ja sitten neuvoston parlamentaarinen yleiskokous valitsee valtuutetun. Ihmisoikeusvaltuutetun toimikausi kestää kuusi vuotta, jonka aikana valtuutettua ei voida erottaa ja jonka jälkeen samaa henkilöä ei voida valita uudelleen. Ihmisoikeusvaltuutetun virka perustettiin Suomen aloitteesta vuonna 1999. == Ihmisoikeusvaltuutetut == Ihmisoikeusvaltuutettuna ovat toimineet: * Alvaro Gil-Robles 1999–2006 * Thomas Hammarberg 2006–2012 * Nils Muižnieks 2012–2018 * Dunja Mijatović 2018–​2024 * Michael O’Flaherty 2024– == Lähteet == Luokka:Euroopan neuvosto Luokka:Ihmisoikeudet
Veiko-Vello Palm

Veiko-Vello Palm (s. 29. toukokuuta 1971) on entinen Viron puolustusvoimien kenraalimajuri. == Yksityiselämä ja koulutus == Palm on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. Viron lisäksi hän puhuu englantia, venäjää ja suomea. Hän kävi Tallinnan 21. koulua, josta hän valmistui vuonna 1989. === Sotilaskoulutus === * 1992-1994 Viron maanpuolustusakatemia * 1997-2005 Suomen maanpuolustuskorkeakoulu (maisterin tutkinto) * 2007 NATO-koulu, taisteluvalmiuden arviointikurssi (CERVAL) == Sotilasura == Hän komensi 1. jalkaväkiprikaatia 30. heinäkuuta 2015 elokuuhun 2018 asti. Sen jälkeen hän toimi puolustusvoimien esikuntapäällikön, kenraalimajuri Martin Heremin sijaisena. Joulukuun 5. päivänä 2018 hänestä tuli puolustusvoimien esikuntapäällikkö Heremin siirryttyä puolustusvoimien ylipäälliköksi. Palm palveli Afganistanissa 2007-2008 ja toimi 2018-2021 Viron pääesikunnan päällikkönä. Palm toimi Viron asevoimien varakomentajana kesäkuusta 2021 ja tammikuussa 2023 hänet nimitettiin Viron divisioonan komentajaksi. Palm ilmoitti maaliskuussa 2024 eroavansa asevoimista. Taustalla uskotaan olleen puolustusvoimien komentajan Martin Heremin ero kesken komentajakautensa ja hänen seuraajansa valinta. Puolustusvoimien komentajaksi valittiin virkaiältään nuorempi eversti Andrus Merilo, joka ohitti valinnassa yhdeksän kenraalia. Puolustusvoimien kakkosmies Palm haukuttiin ja nolattiin iltapäivälehti Õhtulehdessä nimettömiksi jääneiden asevoimien edustajien haastattelussa. Haastattelussa korkea-arvoinen virolaisupseeri sanoi, etteivät hänen joukkonsa seuraisi sotatilanteessa Palmin johtoa. == Kunniamerkit == * Kotkaristin ritarikunta, helmikuu 2018 * Viron puolustusvoimien ansioristi * Viron puolustusministeriön ansioristi * Maavoimien ansioristi, upseerin hopeatähti ==Lähteet== Luokka:Virolaiset sotilaat Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Virolaiset kenraalit
Lefèvre

Lefèvre, LeFevre, Lefevre viittaa seuraaviin henkilöihin: * Jacques Lefèvre d’Étaples, myös Faber Stapulensis (n. 1455 – n. 1536), ranskalainen uskonpuhdistuksen edeltäjä * Jacques Lefèvre (1928–2024), ranskalainen miekkailija * Mylon LeFevre (1944–2023), yhdysvaltalainen lauluntekijä, rock- muusikko, saarnamies * Nadine Lefèvre (1963–2011), ranskalainen yleisurheilija * Pascal Lefèvre (s. 1965), ranskalainen keihäänheittäjä * Rachelle Lefevre (s. 1979), kanadalainen näyttelijä * Raymond Lefèvre, oik. Raymond Lefebvre (1929–2008), egyptiläis-ranskalainen säveltäjä ja kapellimestari, muun muassa Eurovision laulukilpailuissa * Xavier Lefèvre (1763–1829), sveitsiläissyntyinen klarinetisti ==Katso myös == * LU (yritys), alun perin Lefèvre-Utile, Jean-Romain Lefèvren perustama ranskalainen keksitehdas
Salmijärvi (Hyrynsalmi)

Salmijärvi on järvi Hyrynsalmen keskustan itäpuolella Kainuun maakunnassa. Sen pinta-ala on 2,8 neliökilometriä Ranta10-menetelmällä tai 3,5 neliökilometriä Ranta20-menetelmällä. Etäisyys Kajaanista on 63 kilometriä pohjoiskoilliseen. == Maantiede == Salmijärven pääallas on itärannan lähellä sijaitsevia vähäisiä luotoja lukuun ottamatta saareton. Lahdet (Simunanlahti, Syvälahti, Kurjalanlahti, Hietalahti) ovat suiltaan avoimia. Noin puolet järvestä on Ranta20-menetelmällä mitaten vähintään kolme metriä ja enintään kuusi metriä syvä. Vähintään kymmenen metriä syvien alueiden yhteenlaskettu pinta-ala on noin kaksitoista hehtaaria. Syvin piste, noin 17,5 metriä, sijaitsee järven länsipuoliskolla. Hyrynsalmen keskustan itäisimmät osat ulottuvat Salmijärven länsirantaan. Muilla rannoilla on hajanaisesti pientaloja. Suurin tulouoma on kaakosta Nuottijärveltä (159,8 metriä mpy) virtaava Nuottijoki. Kurjalanlahdesta työntyy itään pieni ja kapea vesialue, jonka pohjukkaan virtaa Myllyoja järven itäpuolisilta soilta. Salmijärvi laskee noin kolmanneskilometrin pituista Siltasalmea länteen Emäjokeen. Valtatie 5 kulkee Siltasalmen yli. Salmijärven vesitilavuus on 15 178 000 kuutiometriä. Salmijärvi (59.431.1.007) kuuluu Seitenjärven-Hyrynjärven lähialueeseen (59.431), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Hyrynjärven alue (59.43) ja ensimmäinen on Hyrynsalmen reitin alaosan alue (59.4). Seitenjärven-Hyrynjärven lähialueeseen kuuluu neljätoista vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Salmijärvi on Hyrynjärven jälkeen laajin. Ranta10-mittaustavalla toiseksi laajin on Seitenjärvi. == Lähteet == Luokka:Hyrynsalmen järvet Luokka:Hyrynsalmen reitin alaosan alue
Benedetto Junck

Benedetto Junck (21. elokuuta 1852 Torino – 3. lokakuuta 1903 San Vigilio) oli italialainen säveltäjä.Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Junck, Benedetto Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 9.3.2024 Junck opiskeli harmoniaa ja kontrapunktia Alberto Mazzucaton ja Antonio Bazzinin johdolla Milanon konservatoriossa. Hän tuli parhaiten tunnetuksi lauluistaan, joihin kuuluvat sarjat La Simona (1878) ja 8 romanze (1880). Junckin muuhun tuotantoon kuuluu muun muassa kamarimusiikkia, kuten jousikvartetto (1886) ja kaksi viulusonaattia (1884, 1885). == Lähteet == Luokka:Italialaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1852 syntyneet Luokka:Vuonna 1903 kuolleet
Sirpa Rautio (juristi)

Sirpa Rautio (s. 1962) on suomalainen juristi, joka toimii Euroopan unionin perusoikeusviraston johtajana. Hän on aiemmin toiminut Suomen Ihmisoikeuskeskuksen johtajana vuosina 2012–2024. Rautio valmistui oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1990 ja sai varatuomarin arvon vuonna 1992. Hän on toiminut asiantuntija- ja johtotehtävissä Pakolaisneuvonta ry:ssä 1990–1993 ja 1995–1996, YK:n pakolaisjärjestössä 1993–1995, YK:n entisen Jugoslavian kenttäoperaatiossa 1996–2001, ETYJin ihmisoikeus- ja demokratiatoimistossa 2001–2004, Euroopan neuvoston ihmisoikeusvaltuutetun toimistossa 2005–2008, EULEX Kosovossa 2008–2010 sekä Maailmanpankin ihmisoikeusrahastossa 2010–2012. Rautio valittiin vuonna 2012 perustetun Ihmisoikeuskeskuksen ensimmäiseksi johtajaksi. Ihmisoikeuskeskuksen johtajana hän toimi myös kansallisten ihmisoikeusinstituutioiden Euroopan verkoston (ENNHRI) hallituksen puheenjohtajana ja kansallisten ihmisoikeusinstituutioiden globaalin verkoston (GANHRI) hallituksen jäsenenä. Rautio toimi EU:n perusoikeusviraston hallintoneuvoston puheenjohtajana vuosina 2017–2020. Joulukuussa 2023 hänet valittiin perusoikeusviraston johtajaksi. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kate Marvel

Kate Marvel on Yhdysvalloissa työskentelevä ilmastotutkija. Hän vietti seitsemän vuotta tutkijana NASA Goddard Institute for Space Studiesissa ja Columbian yliopistossa. Sitä ennen hän työskenteli Lawrence Livermore National Laboratoryssa ja Stanfordin yliopistossa. Marvel aloitti opintonsa kosmologiassa, mutta valmistui teoreettisen fysiikan tohtoriksi Cambridgen yliopistosta, jossa hän oli Gates-stipendiaatti. Marvelin kirjan Human Nature julkaisi Ecco Press vuonna 2023. Ennen Columbian yliopistoa Marvel työskenteli Stanfordin yliopistossa, Carnegie Institutionissa ja Lawrence Livermore National Laboratoryssa. Hänen työnsä on tunnistanut ihmisen vaikutuksen nykyisin havaittaviin pilvisyyteen, sateen rakenteisiin ja kuivuusriskiin. Marvelin tutkimus keskittyy ilmaston mallintamiseen ja sen ennustamiseen, kuinka paljon maapallon lämpötila nousee tulevaisuudessa. Marvel on kirjoittanut Scientific American -lehteen kolumnia nimeltä "Hot planet". == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset geotieteilijät Luokka:Elävät henkilöt
Oshkosh L-ATV

Oshkosh L-ATV (Light Combat Tactical All Terrain Vehicle) on kevyehkö monikäyttöinen panssariajoneuvo, joka voitti Yhdysvaltain asevoimien Joint Light Tactical Vehicle -ohjelman. == Historia == Joint Light Tactical Vehicle -ohjelma (JLTV) käynnistettiin 2000-vuosikymmenen lopulla, koska Yhdysvaltain armeijan pääasiallinen taktinen ajoneuvo oli hyvin heikosti panssaroitu Humvee. Irakin sodassa etenkin tuhoisista tienvarsipommeista muodostui suuri ongelma, jota vastaan käynnistettiin MRAP-ohjelma. MRAPit olivat hyvin suojattuja, mutta raskaita ja kömpelömpiä liikkumaan. JLTV-ohjelma käynnistettiin kehittämään Humveet korvaava yleiskäyttöinen ajoneuvo, joka olisi hyvin suojattu, mutta kevyt. Myöhemmin kaikkien Humveiden korvaamisesta luovuttiin ja tyydyttiin korvaamaan vain osa. JLTV-ohjelmassa kilpailivat useiden valmistajien ajoneuvot. Elokuussa 2015 Oshkoshin ajoneuvo valittiin voittajaksi. Ajoneuvoja on tilattu useissa erissä ja niitä on tarkoitus ostaa kymmeniä tuhansia. Maavoimat ja merijalkaväki ovat tilanneet eniten ajoneuvoja, mutta muutkin puolustushaarat saavat niitä pienemmissä määrissä. Ajoneuvoja on myyty paljon myös ulkomaille. == Suunnittelu == L-ATV on paremmin suojattu kuin lisäpanssareilla varustetut Humveet ja yhtä hyvin suojattu kuin alkuperäiset MRAPit, mutta on MRAPeja huomattavasti kevyempi ja pienempi. Ajoneuvoon voi asentaa modulaarisesti lisäpanssarointipaketteja. Ajoneuvo on vakiona aseistamaton, mutta se voidaan aseistaa esimerkiksi kevyellä tai raskaalla konekiväärillä, automaattisella kranaatinheittimellä tai panssarintorjuntaohjuksilla. Nämä aseet voivat olla joko manuaalisesti käytettyjä tai kauko-ohjattuun asetorniin sijoitettuja. JLTV-perheen ajoneuvoilla on kolme perusrakennetta: Utility/JLTV-UTL (hyötykäyttö), Close Combat Weapons Carrier/JLTV-CCWC (lähitaisteluasealusta) ja General Purpose/JLTV-GP (yleiskäyttö). Utility on kaksiovinen ja muut neliovisia. L-ATV:stä on myös ambulanssiversio, mutta sitä ei luokitella osaksi JLTV:tä. Yhdysvaltain asevoimien käytössä L-ATV:stä on seuraavat mallit: * M1278 Heavy Guns Carrier (JLTV-GP -perusrakenne) – aseistettu tulitukeen * M1279 Utility (JLTV-UTL -perusrakenne) – tavaran kuljettamiseen * M1280 General Purpose (JLTV-GP -perusrakenne) – yleiskäyttö * M1281 Close Combat Weapons Carrier (JLTV-CCWC -perusrakenne) – mahdollista aseistaa eri tehtäville == Käyttäjät == Useat maat ovat tehneet tilauksia 2010-luvun lopulla ja 2020-luvun alussa. Ajoneuvoja on toimitettu Euroopan maihin pääosin 2020-luvun alkuvuosista lähtien. * : 322 tilattu, sisältää johtamis- ja yhteysajoneuvoja sekä ambulansseja * : 12 merijalkaväen käytöön * : ainakin 75 tilattu, kauppa julkistettu joulukuussa 2023 * : 500 tilattu * : julkistamaton määrä tilattu * : 67 tilattu * : 33 tilattu * : 129 tilattu * : 160 tilattu * : 129 tilattu, tavoitteena hankkia yhteensä 161 * : noin 20 000 toimitettu, kymmeniä tuhansia lisää suunniteltu == Lähteet == Luokka:Panssariajoneuvot Luokka:Yhdysvaltain asevoimien kalusto
Antonio Cagnoni

Antonio Cagnoni (8. helmikuuta 1828 Godiasco Salice Terme – 30. huhtikuuta 1896 Bergamo) oli italialainen säveltäjä.Raoul Meloncelli, Cagnoni, Antonio Treccani, viitattu 9.3.2024 Cagnoni opiskeli vuodesta 1842 Milanon konservatoriossa. Aluksi hän sai viulunsoiton opetusta, sitten Pietro Raylta ja Felice Frasilta sävellysopetusta. Cagnonin teoksista ensimmäisenä esitettiin operetti Rosalia di San Miniato Milanossa 28. helmikuuta 1845. Ooppera I due savoiardi esitettiin 13. kesäkuuta 1846. Suurempaa menestystä Cagnoni sai vuonna 1847 oopperallaan Don Bucefalo, joka esitettiin ensin kesällä Milanossa ja jo saman vuoden syksyllä Napolin Teatro San Carlossa. Sittemmin Don Bucefalo esitettiin kaikissa Italian suurissa teattereissa ja vuonna 1865 Pariisin Théâtre-Italienissa. Sitä pidetäänkin Cagnonin menestyneimpänä teoksena. Muista oopperoista hyvän vastaanoton saivat erityisesti Michele Perrin (1864) ja Papa Martin (1871). Michele Perrin esitettiin myöhemmin Montevideon Solís-teatterissa (1873) ja kaudella 1886–1887 Maltalla. Säveltäjä sai sen ansiosta Pyhien Mauritiuksen ja Lasaruksen ritarikunnan ristin. Papa Martin esitettiin sittemmin Lontoossa nimellä The Porter of Havre vuonna 1875 ja Berliinin Volksoperissa vuonna 1910. Cagnoni sävelsi myös hengellisiä teoksia, kuten messuja ja motetteja. Hän toimi vuoteen 1863 asti maestro di cappellan asemassa Vigevanon tuomiokirkossa. Vuonna 1873 Cagnoni seurasi Carlo Cocciaa Novaran tuomiokirkon maestro di cappellana ja pääsi samalla musiikkioppilaitoksen johtajaksi. Vuonna 1887 hän pääsi Amilcare Ponchiellin kuoltua täyttämättä jääneeseen virkaan Bergamon Santa Maria Maggioreen. Cagnonin oppilaiden joukossa oli Cipriano Pontoglio. Gioacchino Rossinin kuoltua Cagnoni osallistui Messa per Rossinin säveltämiseen yhtenä kolmestatoista tekijästä laatimalla siihen Quid sum miser -osan.Pentti Kauppi, Messa per Rossini – jäähyväiset Pesaron joutsenelle Requiem.fi 2.2.2015, viitattu 9.3.2024 == Oopperoita == * I due savoiardi (1846) * Don Bucefalo (1847) * Il testamento di Figaro (1848) * Amori e trappole (1850, osittainen revisio 1867) * La Valle d'Andorra (1851) * Giralda (1852) * La fioraia (1853) * La figlia di Don Liborio (1856) * Il vecchio della montagna, ossia L'emiro (1860) * Michele Perrin (1864) * Claudia (1866) * La tombola (1868) * Un capriccio di donna (1870) * Papa Martin (1871) * Il duca di Tapigliano (1874) * Francesca da Rimini (1878) * Re Lear (esittämätön, 1893) == Lähteet == Luokka:Italialaiset säveltäjät Luokka:Italialaiset oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1828 syntyneet Luokka:Vuonna 1896 kuolleet
Ladaniva

Ladaniva on vuonna 2019 Lillessä perustettu ranskalais-armenialainen maailmanmusiikkiyhtye. Sen muodostavat armenialainen laulaja Žaklin Baghdasarjan ja ranskalainen multi-instrumentalisti Louis Thomas. Yhtyeen musiikki on saanut vaikutteita eri maiden ja kulttuurien musiikista, etenkin balkanilaisesta musiikista, Réunionin saarella soitettavasta maloya-musiikista sekä armenialaisesta kansanrunoudesta. Yhtyeen nimi on saanut inspiraationsa venäläisen Ladan malliston nelivetoisesta Lada Niva -maastoautomallista. Ladaniva edusti Armeniaa vuoden 2024 Eurovision laulukilpailussa Malmössä. Sen edustuskappale, nimeltään ”Jako”, sijoittui kilpailun finaalissa kahdeksanneksi. == Historia == Ladaniva perustettiin vuonna 2019 Ranskan Lillessä, kun laulaja Žaklin Baghdasarjan ja multi-instrumentalisti Louis Thomas alkoivat tekemään yhteistyötä keskenään. Yhtyeen laulaja Baghdasarjan syntyi vuonna 1997 Armenian Jeghegnadzorissa ja varttui Valko-Venäjän Minskissä, kunnes hän muutti äitinsä kanssa Ranskaan vuonna 2014. Baghdasarjan on laulunut jo varhaisesta iästä lähtien. Hän asui Ranskassa Tourcoingin kaupungissa ja opiskeli musiikkia Lillen konservatoriossa. Yhtyeen toinen jäsen Louis Thomas syntyi vuonna 1987 Lillessä musikaaliseen perheeseen. Hän on kokenut jazzmuusikko ja hän on myös opiskellut musiikkia Lillen konservatoriossa. Eräänä iltana vuonna 2018 pari tapasi toisensa sattumalta jammailusessiossa, joka järjestettiin Vieux-Lillen kaupunginosassa sijaitsevassa l'Intervalle-musiikkibaarissa. Vuoden 2020 maaliskuussa ja huhtikuussa, koronaviruspandemian aikaan, Ladaniva julkaisi kaksi musiikkivideota kappaleilleen ”Vai aman” ja ”Zepjuri nman”. Kappaleet menestyivät hyvin varsinkin armenialaisen yhteisön keskuudessa. Myöhemmin yhtye julkaisi seuraavan musiikkivideon kappaleelleen ”Kef tšilini”, joka saavutti 18 miljoonaa katselukertaa muutamassa kuukaudessa. Vuonna 2023 Ladaniva julkaisi oman nimisen debyyttialbuminsa Ladaniva [PIAS] Recordings -levy-yhtiön kautta. 9\. maaliskuuta 2024 Armenian yleisradioyhtiö AMPTV ilmoitti Ladanivan edustavan Armeniaa vuoden 2024 Euroviisuissa Ruotsin Malmössä. Heidän kilpailukappaleensa ”Jako” (Žako) julkaistiin 13. maaliskuuta 2024, ja sen ovat kirjoittaneet Žaklin Baghdasarjan ja Louis Thomas yhdessä Audrey Leclercqin kanssa. Kappale pääsi kilpailun finaaliin ja sijoittui kahdeksanneksi. == Musiikkityyli == Ladanivan musiikkityyli on osaltaan saanut inspiraatiota Armenian, Venäjän ja Balkanin musiikista, mutta toisaalta myös Etelä-Amerikan, Afrikan ja Réunionin saaren musiikkikulttuurista. == Palkinnot == Ladaniva on voittanut European Border Breakers Awards -palkinnonjakotilaisuudessa jaettavan yleisöpalkinnon. == Diskografia == === Albumit === * 2023 – Ladaniva === Singlet === * 2020 – ”Kef chilini” * 2020 – ”l.Oror” * 2021 – ”Pourquoi t'as fait ça?” * 2023 – ”Shakar” * 2023 – ”Wayo Waya” * 2024 – ”Jako” == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Ranskalaiset yhtyeet Luokka:Armenialaiset yhtyeet Luokka:Armenian euroviisuedustajat Luokka:Vuoden 2024 euroviisuedustajat
Médéan maakunta

Médéan maakunta () eli wilaya on hallintoalue Algerian pohjoisosassa. Sen keskus on Médéan kaupunki. Maakunnan pinta-ala on 8 700 neliökilometriä. Asukkaita on 1 002 300 henkeä (vuonna 2020, arvio). Médéan maakunta rajoittuu pohjoisessa Blidan, idässä Bouiran ja M’Silan, etelässä Djelfan ja lännessä Tissemsiltin ja Aïn Deflan maakuntiin. Maisemaa leimavat Tell Atlaksen vuoret, kukkulat ja tasangot. Ilmasto on välimerellinen. Kesät ovat kuumia ja kuivia ja talvet leutoja ja kosteita. Keskilämpötila on talvella 10 ja kesällä 35 astetta. Vuotuinen sademäärä on 800 millimetriä. Maakunta jakautuu hallinnollisesti 19 piirikuntaan eli daïraan, joihin kuuluu 64 kuntaa. Piirikuntien keskukset ovat Aïn Boucif, Aziz, Beni Slimane, Berrouaghia, Chahbounia, Chellalet El Adhaoura, El Azizia, El Guelb El Kebir, El Omaria, Ksar Boukhari, Médéa, Ouamri, Ouled Antar, Ouzera, Seghouane, Sidi Naamane, Si Mahdjoub, Souagui ja Tablat. Médéan kautta kulkee Algerista etelään johtava valtatie RN1. Maakunnan pääelinkeinot ovat maatalous ja teollisuus. Médéassa toimii Yahia Faresin yliopisto. ==Lähteet== Luokka:Algerian maakunnat
Giovanni Furno

Giovanni Furno (1. tammikuuta 1748 Capua – 20. kesäkuuta 1837 Napoli) oli italialainen säveltäjä.Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Furno, Giovanni Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 9.3.2024 Hän saavutti suosiota näyttämömusiikillaan.Furno, Giovanni Treccani, viitattu 9.3.2024 Furno opiskeli Napolin Conservatorio di Sant'Onofrio a Porta Capuanassa ja pääsi sinne opettajaksi vuonna 1775. Hänen opettajiinsa kuului Carlo Cotumacci. Oopperoiden lisäksi Furnon tuotantoon kuuluu hengellistä kuoromusiikkia ja soittimellisia kappaleita. Furno jäi eläkkeelle opetustehtävistään vuonna 1835. Hänen johdollaan opiskelivat muiden muassa Vincenzo Bellini, Saverio Mercadante ja Errico Petrella. == Lähteet == Luokka:Italialaiset säveltäjät Luokka:Italialaiset oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1748 syntyneet Luokka:Vuonna 1837 kuolleet
Giuseppe Persiani

Giuseppe Persiani (11. syyskuuta 1799 Recanati – 13. elokuuta 1869 Pariisi) oli italialainen säveltäjä.Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Persiani, Giuseppe Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 9.3.2024 Persiani soitti nuorena viulua Rooman ja Napolin teatteriorkestereissa. Hänen opettajiaan olivat Niccolò Antonio Zingarelli ja Giacomo Tritto. Persiani oli vuodesta 1830 naimisissa oopperalaulaja Fanny Tacchinardi-Persianin kanssa. Hän saavutti suurta menestystä oopperallaan Ines de Castro, joka kantaesitettiin Napolissa vuonna 1835 ja josta järjestettiin sittemmin esityksiä eri puolilla Eurooppaa. Maria Malibran tulkitsi nimiroolin (Inês de Castro) ja Carl Czerny sävelsi pianoteoksen oopperan teemoihin. Vuonna 1847 Persiani perusti Lontooseen italialaisen teatterin, jonka suosio jäi vaatimattomaksi.Persiani, Giuseppe Treccani, viitattu 9.3.2024 == Oopperoita == * Attila (1827) * Eufemio di Messina (1829, esitettiin myös nimillä La distruzione di Catania ja I saraceni a Catania) * Il solitario (1829) * Ines de Castro (1835) * Il fantasma (1843) * L'orfana savoiarda (1846) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: nuotteja Luokka:Italialaiset säveltäjät Luokka:Italialaiset oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1799 syntyneet Luokka:Vuonna 1869 kuolleet
Unforgettable (Marcus & Martinuksen kappale)

Unforgettable on norjalaisen duon Marcus & Martinuksen kappale, joka julkaistiin 2. maaliskuuta 2024. Duo voitti kappaleella Ruotsin euroviisukarsintana toimineen Melodifestivalen 2024 -kilpailun, ja edustivat sillä Ruotsia vuoden 2024 Eurovision laulukilpailussa Malmössä. He tulivat kilpailussa yhdeksänneksi saaden yhteensä 174 pistettä, joista 49 yleisöltä ja 125 raadeilta. Kappaleen ovat kirjoittaneet Jimmy Joker, Joy ja Linnea Deb sekä laulajat itse. == Lähteet == Luokka:Ruotsin euroviisuedustuskappaleet Luokka:Vuoden 2024 euroviisuedustuskappaleet
Paul Lhérie

Paul Lhérie (oikeasti Lévy; 8. lokakuuta 1844 Pariisi – 17. lokakuuta 1937 Pariisi) oli ranskalainen oopperalaulaja. Hän lauloi varhaisella urallaan tenorina ja siirtyi baritonirooleihin vuonna 1882.Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Lhérie (Real Name, Lévy), Paul Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 9.3.2024 Lhérie oli Louis-Henri Obinin oppilas Pariisissa. Hän teki oopperadebyyttinsä vuonna 1866 Étienne Méhulin oopperan Joseph esityksessä Opéra-Comiquessa. Hän lauloi Opéra-Comiquessa vuoteen 1868 saakka ja jälleen vuodesta 1872. Lhérie loi Don Josén roolin Carmenissa vuonna 1875. Vuonna 1884 hän loi Rodrigon roolin Giuseppe Verdin Don Carloksen revisoidussa versiossa La Scalassa. Lhérie esiintyi Covent Gardenissa vuonna 1887 oopperassa Rigoletto ja palasi sinne La traviatan ja Trubaduurin esityksiin. Lhérie vetäytyi näyttämöltä vuonna 1894. Sen jälkeen hän työskenteli lauluopettajana Pariisissa. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset oopperalaulajat Luokka:Tenorit Luokka:Baritonit Luokka:Vuonna 1844 syntyneet Luokka:Vuonna 1937 kuolleet
Läntinen sotilaspiiri

Läntinen sotilaspiiri () oli Venäjän asevoimien maantieteelliseen jakoon perustuvat sotilaspiiri vuosina 2010-2024. Se muodostettiin yhdistämällä Moskovan sotilaspiiri ja Leningradin sotilaspiiri. Vuosina 2021-2024 (joidenkin tulkintojen mukaan 2016-2024) läntinen sotilaspiiri oli pienempi kuin tätä ennen, koska luoteisista federaatiosubjekteista muodostettiin Pohjoisen laivaston sotilaspiiri. Maaliskuun 2024 alussa tuli voimaan uusi sotilaspiirijako, jossa Läntisen ja Pohjoisen laivaston sotilaspiirit lakkautettiin. Näiden kattamat Venäjän federaatiosubjektit ryhmiteltiin jälleen Moskovan ja Leningradin sotilaspiireiksi. Sotilaspiirin päämaja oli Pietarissa sijaitsevassa pääesikunnan rakennuksessa Palatsiaukion reunalla vastapäätä Talvipalatsia. ==Organisaatio== Vuonna 2023 sotilaspiirin joukkoihin kuuluivat: * 1. kaartin panssariarmeija, Bakovka, Moskovan alue ** 2. kaartin motorisoitu divisioona ** 4. kaartin panssaridivisioona ** 47. panssaridivisioona ** 27. motorisoitu prikaati ** 96. tiedusteluprikaati ** 228. tykistöprikaati ** 112. ohjusprikaati * 6. armeija, Agalatovo, Leningradin alue **138. motorisoitu prikaati, Kamenka **25. motorisoitu prikaati, Luga **9. tykistöprikaati, Luga **26. ohjusprikaati, Luga **5. ilmatorjuntaohjusprikaati, Gorlovo * 20. kaartin armeija, Voronež, Voronežin alue **3. motorisoitu divisioona, Bogutšar **144. motorisoitu divisioona, Jelnja, Smolenskin alue **236. kaartin tykistöprikaati, Kolomna **448. ohjusprikaati, Kursk **53. kaartin ilmatorjuntaohjusprikaati, Maršala Žukova, Kurskin alue * Itämeren laivasto ** 11. armeijakunta, Kaliningrad ja Gusev, Kaliningradin alue * Operatiivinen ryhmä Transnistriassa, Tiraspol * 45. raskas tykistöprikaati, Tambov * 79. kaartin rakettitykistöprikaati, Tver * 202. ilmatorjuntaohjusprikaati, Naro-Fominsk, Moskovan alue * 27. suojeluprikaati, Kursk * 1. kaartin pioneeriprikaati, Murom * 45. erillinen kaartin pioneeriprikaati, Nahabino, Moskovan alue == Lähteet == Luokka:Venäjän asevoimat
Eteläinen sotilaspiiri

Eteläinen sotilaspiiri () on Venäjän asevoimien maantieteelliseen jakoon perustuva sotilaspiiri. Eteläinen sotilaspiiri muodostettiin 2008 yhdistämällä Pohjois-Kaukasian sotilaspiiri, Mustanmeren laivasto ja Kaspian laivasto- osasto saman päämajan alaisuuteen. Vuonna 2014 miehitetty kiistanalainen Krimin niemimaa liitettiin mukaan ja 2024 neljä osittain miehitettyä Ukrainan aluetta. Sen päämaja on Donin Rostovissa. ==Organisaatio== Vuonna 2023 sotilaspiirin joukkoihin kuuluivat: * 8. kaartinarmeija, Novotšerkassk **150. motorisoitu divisioona, Novotšerkassk **20. kaartin motorisoitu divisioona, Volgograd **238. tykistöprikaati, Korenovsk **47. ohjusprikaati, Djadkovskaja, Krasnodarin aluepiiri **78. ilmatorjuntaohjusprikaati, ??, Rostovin alue * 49. armeija, Stavropol **205. motorisoitu prikaati, Budjonnovsk ** 34. motorisoitu prikaati (vuoristo), Storoževaja, Karatšai-Tšerkessia ** 7. sotilastukikohta (prikaatin vahvuinen), Gudauta, Abhasia **19. erillinen erikoisjoukkojen komppania **227. tykistöprikaati, Maikop, Adygeia ** 1. ohjusprikaati, Molkino **90. ilmatorjuntaohjusprikaati, Afipski * 58. armeija, Vladikavkaz **42. motorisoitu divisioona, Groznyi **19. motorisoitu divisioona, Vladikavkaz **136. kaartin motorisoitu prikaati, Buinaksk, Dagenstan ** 4. kaartin tukikohta, Tskhinvali, Etelä-Ossetia **100. tiedusteluprikaati, Mozdok, Pohjois-Ossetia **291. tykistöprikaati, Troitskaja, Ingušia **12. ohjusprikaati, Mozdok * Mustanmeren laivasto, Sevastopol **22. armeijakunta, Simferopol * Kaspian laivasto-osasto * 102. sotilastukikohta, Gjumri, Armenia * 439. kaartin rakettitykistöprikaati, Znamensk * 77. ilmatorjuntaohjusprikaati, Korenovsk * 11. erillinen kaartin pioneeriprikaati, Kamensk-Šahtinski * 28. erillinen suojeluprikaati, Kamyšin ==Lähteet== Luokka:Venäjän asevoimat
Marie Delna

Marie Delna (oikeasti Ledan; 3. huhtikuuta 1875 Meudon – 23. heinäkuuta 1932 Pariisi) oli ranskalainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan kontra- altto.Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Delna (Real Name, Ledan), Marie Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 9.3.2024 Delna opiskeli Pariisissa muun muassa Rosine Laborden johdolla. Hän debytoi Opéra-Comiquessa vuonna 1892 Didon roolissa Hector Berlioz'n oopperassa Troijalaiset. Hän pysyi Opéra-Comiquen laulajana kuuden vuoden ajan. Vuonna 1894 Delna esiintyi myös Covent Gardenissa. Vuosina 1898–1901 hän lauloi Pariisin oopperassa ja Milanon Teatro Liricossa. Vuonna 1903 Delna meni naimisiin belgialaisen A. H. de Saonen kanssa ja luopui tilapäisesti esiintymisestä. Hän teki paluun Opéra-Comiqueen vuonna 1908. Delna teki Metropolitan-debyyttinsä vuonna 1910 Christoph Willibald Gluckin oopperassa Orfeus ja Eurydike. Palattuaan Pariisiin hän lauloi Opéra-Comiquessa, kunnes vetäytyi näyttämöltä vuonna 1922. Delna osallistui Alfred Bruneaun oopperan L'attaque du moulin ja Benjamin Godardin oopperan La vivandière kantaesityksiin. Hän oli mukana myös Jules Massenet'n oopperan Werther ensimmäisessä Pariisissa järjestetyssä esityksessä.The Complete Recordings of Marie Delna and Selected Recordings of Jeanne Marié De’Lisle Marston Records, viitattu 9.3.2024 == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset oopperalaulajat Luokka:Altot Luokka:Vuonna 1875 syntyneet Luokka:Vuonna 1932 kuolleet
Keskinen sotilaspiiri

Venäjän sotilaspiirijako (3/2024-). (Huom. Vuonna 2014 miehitetty, kiistanalainen Krimin niemimaa on merkitty kuvassa Eteläisen sotilaspiiriin. Kyseenalaisesti (ei todenmukaisesti) vain osaksi miehitettyjä Ukrainan kaakkoisia alueita on kokonai- suudessaan ryhmitelty saman sotilaspiirin osiksi.) Keskinen sotilaspiiri () on Venäjän asevoimien maantieteelliseen jakoon perustuva sotilaspiiri. Sotilaspiiri muodostettiin 2008 yhdistämällä Volgan–Uralin sotilaspiiri ja osa Siperian sotilaspiiriä. Maantieteellisesti se on suurin Venäjän sotilaspiireistä. Sen päämaja on Jekaterinburgissa. ==Organisaatio== Vuonna 2023 sotilaspiirin joukkoihin kuuluivat: * 41. armeija, Novosibirsk, Novosibirskin alue **90. kaartin panssaridivisioona **35. kaartin motorisoitu prikaati, Aleisk **47. kaartin motorisoitu prikaati, Jurga, Kemerovon alue **55. motorisoitu prikaati, Kyzyl, Tuva **120. tykistöprikaati, Jurga **199. ohjusprikaati, Jelanski, Sverdlovskin alue * 2. kaartinarmeija, Samara, Samaran alue **30. motorisoitu prikaati, Roštšinski, Samaran alue **15. motorisoitu prikaati, Roštšinski **21. kaartin motorisoitu prikaati, Totskoje, Orenburgin alue **385. tykistöprikaati, Totskoje **950. rakettitykistöprikaati, Totskoje **92. ohjusprikaati, Totskoje **297. ilmatorjuntaohjusprikaati, Leonidovka, Penzan alue *201. sotilastukikohta, Dušanbe, * 232. kaartin rakettitykistöprikaati, Tšerbakul, Tšeljabinskin alue * 28. ilmatorjuntaohjusprikaati, Mirnyi, Kirovin alue * 1. liikkuva suojeluprikaati, Šihany, Saratovin alue * 29. erillinen suojeluprikaati, Jekaterinburg, Sverdlovskin alue * 12. erillinen kaartin pioneeriprikaati, Alkino-2, Baškortostan ==Lähteet== Luokka:Venäjän asevoimat