EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Vendit

Vendit on vanha germaanisperäinen nimitys läntisille slaaviheimoille, jotka levittäytyivät itäisen Saksan alueelle (Elbe- ja Oder-jokien väliselle alueelle) 600-luvulla. Vendien lukuisat heimoruhtinaskunnat alistettiin 1100-luvulla saksalaisten valtaan. Vuodesta 1110 vendien oli maksettava sakseille veroa ja vuonna 1111 heidän päälliköidensä oli autettava saksalaisia lääninherroja näiden hyökkäyksissä Rügenin saarella asuvia slaavilaisia merirosvoja vastaan. Tämän seurauksena vendiväestö vähitellen saksalaistui. Myös Tanskan historiaan kuuluvat 1100-luvulla tehdyt ristiretket merirosvoutta harjoittaneita, Itämeren lounaisrannikolla asuneita pakanallisia vendiheimoja vastaan.Madden, Thomas F., Ristiretket, Gummerus 2005 ISBN 951-20-6800-1, sivut 126-127. "Vendit"-nimityksen keksivät mahdollisesti Länsi-Euroopan varhaiskeskiaikaiset oppineet, jotka ilmeisesti samaistivat slaavit Tacituksen noin 100 jaa. mainitsemaan veneettien kansaan. Slaavilaisten maiden historiankirjoitus kutsuu vendejä yleensä polabeiksi. Muinaisten vendien muistona elää vielä pieni sorbivähemmistö Saksan itärajan tuntumassa. Ennen saksalaisvalloitusten alkua vendiläistä väestöä eli alueella, joka vastasi melko tarkkaan myöhemmän DDR:n valtioaluetta. Vuonna 810 slaavilaisalueen länsirajaksi muodostui Limes Saxonicus Lyypekin länsipuolella. == Lähteet == Luokka:Muinaiset kansat Luokka:Saksan historia Luokka:Lausitzin historia Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Cagliari Calcio

Cagliari Calcio on vuonna 1920 perustettu italialainen jalkapallojoukkue Cagliarista, Sardiniasta. Seura pelaa kaudella 2023–2024 Italian korkeimmalla sarjatasolla Serie A:ssa, jonne se nousi keväällä 2023 pelattuaan välillä yhden kauden Serie B:ssä. Edelliset kerrat joukkue oli Serie A:ssa yksitoista kautta vuosina 2004–2015 ja kuusi kautta vuosina 2016–2022. Cagliari Calcion lempinimiä ovat muun muassa Rossoblu (punasiniset), Isolani (saarelaiset) ja Casteddu. Cagliari Calciolla on yksi scudetto eli Italian mestaruus. Se tuli kaudella 1969–1970, jolloin joukkueen vakiopelaajiin kuuluivat Enrico Albertosi, Comunardo Niccolai, Mario Martiradonna, Giulio Zignoli, Angelo Domenghini, Pierluigi Cera, Nené, Giuseppe Tomasini, Ricciotti Greatti, Luigi Riva, Sergio Gori ja Mario Brugnera. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Virallinen sivu Luokka:Italialaiset jalkapalloseurat Luokka:Cagliari
Lassakuume

Lassakuume on arenaviruksen aiheuttama verenvuotokuume. Sen isäntänä on rotta, jonka virusta sisältävä virtsa leviää pölyn ja elintarvikkeiden välityksellä ihmiseen. Lassakuume tarttuu myös sekundäärisesti ihmisestä ihmiseen. Tautia esiintyy endeemisenä Länsi-Afrikassa. Tautiin ei ole rokotetta (tilanne 2018). Lassakuumeen kuolleisuus on nykyään noin kaksi prosenttia. == Etymologia == Nimensä lassakuume on saanut nigerialaisesta Lassan kaupungista, jonka ympäristössä diagnosoitiin taudin ensimmäiset tieteellisesti todennetut tapaukset vuonna 1969Yhdysvaltojen tartuntatautien valvonta-. ja ehkäisykeskukset . == Esiintyvyys == Lassakuumetta esiintyy Länsi-Afrikassa arviolta 100 000–300 000 tartuntaa vuodessa . Arvioiden tekeminen tosin on hankalaa muun muassa tilastoinnin ja terveydenhuollon puutteellisuuksien takia. Esimerkiksi Nigerian tautikeskus pyrkii osaltaan seuraamaan tautia. == Oireet == Taudin oireet ilmenevät 1–3 viikon kuluessa tartunnasta * korkea kuume (yli 38,5 °C) * kurkkukipu * yskä * selkäkipu * vatsakipu * veristä oksentelua * veriripuli == Hoito == Lassakuumeen diagnosointi on hankalaa, koska sen oireet ovat moninaiset ja epämääräiset. Ne muistuttavat ebola- ja marburg-virusinfektioita sekä malariaa. Lääkityksenä on ribaviriini (Copegus, Rebetol) -antiviruslääke. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Lassa fever * World Health Organization (WHO): Lassa fever * Centers for Disease Control and Prevention (CDC): Lassa fever * Imported Lassa Fever Luokka:Virustaudit
Derek!

Derek! on Aavikon debyyttialbumi, joka julkaistiin 1997. Se on julkaistu sekä CD:nä että vinyylinä. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # Vinyylipainoksen bonusraidat # * Ralliautokuski #Hotelli Martinque == Aiheesta muualla == * Derek! Discogs.comissa Luokka:Vuoden 1997 esikoisalbumit Luokka:Aavikon albumit Luokka:Bad Vugumin albumit
Thure Sarnola

Tuure Henrik Aksel ”Thure” Sarnola (alk. Stråhl, 30. huhtikuuta 1917 Kuopio – 15. maaliskuuta 1993 Helsinki) oli suomalainen jalkapallomaalivahti ja myöhemmin jalkapallovalmentaja. Sarnolasta olisi voinut tulla Suomen ensimmäinen jalkapalloammattilainen. Hän teki vaikutuksen englantilaislehdistöön maaottelussa Englantia vastaan vuonna 1949. Tuolloin hän oli kuitenkin liian vanha lähtemään. Hän oli siirtymässä jo vuonna 1939 Ruotsin Allsvenskaniin, mutta alkanut sota esti aikeet. Sota vaikutti myös pelattujen maaotteluiden määrään. Pitkästä maajoukkueurasta huolimatta hänen tililleen kertyi vain 25 maaottelua. Sarnola oli vuonna 1937 nostamassa Kuopion Pallotovereita ensimmäisenä sisämaan seurana SM-sarjaan. Sitä ennen kaikki SM-sarjajoukkueet olivat rannikkokaupungeista. Pelaajauran jälkeen hänestä tuli maalivahtikouluttaja ja -valmentaja. Hän opasti yli 30 vuoden aikana merkittäviä suomalaisia maalivahteja. == Seurat == * 1934–1936 Kuopion Pallotoverit * 1937 PK-37 * 1938–1940/41 Kuopion Pallotoverit * 1941–1949 Helsingin Palloseura * 1950 Tampereen Ilves-Kissat == Saavutukset == === Pelaajana === * Suomen-mestaruus 1950 * 25 A-maaottelua 1939–1950 * Vuoden jalkapalloilija Suomessa 1948 (urheilutoimittajien valitsema) * Valittu suomalaisen jalkapalloilun Hall of Fameen 1993 === Valmentajana === * Naisten Suomen-mestaruus 1971 ja 1972 (HJK:n päävalmentajana) * Miesten Suomen- mestaruus 1978 ja 1981 (HJK:n valmennusryhmässä) == Lähteet == * Jalkapallon pikkujättiläinen (s. 383–384) (WSOY 2003) ISBN 951-0-27037-7 ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Jalkapallon Suomen mestarit Luokka:Suomalaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 1993 kuolleet
Vauhtipiru

Vauhtipiru on Marvel-kustantamon luoma superroisto. Hahmo esiintyi ensimmäisen kerran Avengers-lehden numerossa 70. Vauhtipirun loivat Roy Thomas ja Sal Buscema. Suomessa Vauhtipiru esiintyi ensimmäisen kerran Hämähäkkimies-lehden numerossa 9 (1985). == Voimat ja varusteet == Vauhtipiru voi liikkua yli- inhimillisen nopeasti. Hän kykenee juoksemaan 71,5 metriä sekunnissa ja Vauhtipirun refleksit ovat noin neljä kertaa tavallista ihmistä nopeammat. Vauhtipiru on myös taitava karatemestari. Luokka:Marvel-universumin superroistot Luokka:Hämähäkkimiehen vastustajat
Eino Soinio

Eino Aleksi Soinio (alk. Salin, 12. marraskuuta 1894 – 7. joulukuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen jalkapalloilija ja urheilutoimittaja. Puolustuksessa keskustukimiehenä pelannut Soinio edusti urallaan Helsingin Jalkapalloklubia sekä Helsingin Palloseuraa. Urheilutoimittajana hän käytti nimimerkkiä M-o- n-i. Soinio oli Tukholman olympialaisissa vuonna 1912 Suomen paras pelaaja, vaikka oli joukkueen nuorin pelaaja. Hän pelasi ensimmäisen maaottelunsa juuri olympiakisojen alla Ruotsia vastaan, ollessaan 17 vuoden ja 228 päivän ikäinen. Soinion veli oli Suomen olympiajoukkueen johtaja Kaarlo Soinio. Soiniota nuorempana Suomea on miesten A-maajoukkueessa edustanut vain Pasi Rautiainen. Olympiakisoissa Soinio teki tasoitusmaalin 2–2 Italiaa vastaan ja on edelleen nuorin Suomen maajoukkueessa maalin tehnyt pelaaja. Kisamenestyksestä muut pelaajat saivat palkkioksi raitiovaunulipun lisäksi kruunun päivärahan, mutta alaikäinen Soinio vain 50 äyriäKristiina Markkanen, Tukholman ihme, Helsingin Sanomat 4.7.2010 sivu C 7. Soinio voitti uransa aikana peräti yhdeksän Suomen mestaruutta, enemmän kuin kukaan muu miespelaaja. Elämänuransa Soinio teki Helsingin Sanomien urheilutoimittajana sekä urheilukirjailijana. == Saavutukset == * Suomen mestaruus 1911, 1912, 1917, 1918, 1919, 1923, 1925, 1926 ja 1927 * 36 A-maaottelua * 4. sija Tukholman olympiakisoissa 1912 * Valittiin olympiakisojen all stars -joukkueeseen * Valittiin Suomalaisen jalkapalloilun Hall of Fameen 1993 == Teokset == *Gee-Bee – kehdosta ”Gardenin” kehään, Helsingin uusi kirjapaino, Helsinki, 1938. *Suomalaisia mestaripainijoita – Carl Allénista Väinö Kokkiseen, Porvoo WSOY, 1939. *Voimailumaailman mestareita – kuvauksia heidän elämästään ja kamppailuistaan, Tammi, Helsinki, 1945. *Kuningas jalkapallo, Tammi, Helsinki, 1947. *Urheiluareenoitten mestareita, Tammi, Helsinki, 1950. *Urheilun suurten voittajien tarina, Otava, Helsinki, 1960. *Helsingin atleettiklubi 1891–1966, Helsinki, 1967. == Lähteet == * Jalkapallon Pikkujättiläinen, WSOY 2003 ISBN 951-0-27037-7. * Eino Soinio National Football Teams. ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * * Eino A. Soinio: Jalkapalloilu maailman suosituin joukkuepeli, Helsingin Sanomat, 23.9.1934, nro 256, s. 30, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon Suomen mestarit Luokka:Suomalaiset urheilutoimittajat Luokka:Suomalaiset urheilukirjailijat Luokka:Vuonna 1894 syntyneet Luokka:Vuonna 1973 kuolleet
Max Viinioksa

Max Viinioksa (27. lokakuuta 1905 Helsinki - 1\. helmikuuta 1977 Helsinki) oli suomalainen jalkapalloilija. Hän pelasi oikeana sivutukena. Viinioksa oli vahvarakenteinen ja rajuotteinen pelaaja. Hän pelasi Suomen ensimmäisessä jääkiekkomaajoukkueessa vuonna 1928, mutta piti jalkapallon päälajinaan ja kuului vuosia Suomen jalkapallomaajoukkueeseen – hän oli ensimmäinen 50 jalkapallomaaottelua pelannut suomalainen. Peliuran jälkeen hänestä tuli kansainvälinen jalkapallo- ja jääpalloerotuomari, valmentaja, kouluttaja ja useiden urheilujärjestöjen puheenjohtaja. Hän oli perustamassa Suomen koripalloliittoa vuonna 1939 HPS:n edustajana. == Saavutukset == === Jalkapallo === * Suomen mestaruus 1925, 1927, 1929, 1932, 1934 ja 1935 * 51 A-maaottelua 1926–1935 * Valittiin Suomalaisen jalkapalloilun Hall of Fameen vuonna 1993 === Jääpallo === * 10 vuotta Mestaruussarjassa * Maajoukkueen valmentaja 1940-luvulla * Legendaarisen talvisodan aikaisen vuoden 1940 jääpallomaajoukkueen valmentaja === Jääkiekko === * Kolme SM-hopeaa == Lähteet == * Jalkapallon Pikkujättiläinen (WSOY 2003) ISBN 951-0-27037-7 * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon Suomen mestarit Luokka:Suomalaiset jääpalloilijat Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Suomalaiset jalkapallotuomarit Luokka:Suomalaiset jääpallotuomarit Luokka:Vuonna 1905 syntyneet Luokka:Vuonna 1977 kuolleet
Ultramariini (yhtye)

Ultramariini on Hämeenlinnasta kotoisin oleva popyhtye. Ultramariinin musiikissa on kuultavissa vaikutteita sekä brittipopista, elektronisesta musiikista että vaihtoehtorockista. Omaehtoisuudestaan tunnettu yhtye on tuottanut kaikki levynsä itse, ja ne on julkaistu pienellä M.dulor- levymerkillä. == Historia == 1990-luvun loppupuolella perustettu yhtye julkaisi ensimmäisen pitkäsoittonsa Juuri ja juuri olemassa 17. marraskuuta 2003, jota ennen yhtye oli julkaissut kaksi EP:tä: Elohopeaa (2000) ja Empatiaa koneille (2001). Toinen albumi Kevään ja kesän tähtikuvioita ilmestyi 13. huhtikuuta 2005, ja kuusi uutta kappaletta ja kuusi remiksausta sisältävä tupla-ep Kauempana kuin kuu 25. tammikuuta 2006. Vuonna 2010 ilmestyi kolmas pitkäsoitto Ydin. 1\. kesäkuuta 2018, lähes kahdeksan vuoden hiljaiselon jälkeen, yhtye julkaisi uuden singlen ”Sointu” ja ilmoitti julkaisevansa uuden albumin Lasimeri 7. syyskuuta. Albumilta julkaistiin vielä toinen single ”Utopia” 16. elokuuta. Radio Helsingin haastattelussa laulaja-kitaristi Matti Johannes Koivu ja kosketinsoittaja Tuomas Ilmavirta kertoivat kitaristi Ville Aallon jättäneen yhtyeen. == Jäsenet == * Tuomas Ilmavirta – koskettimet * Juri Kaskela – rummut * Matti Johannes Koivu – laulu, kitara * Teemu Vilmunen – basso === Entiset jäsenet === * Ville Aalto – kitara == Diskografia == === Albumit === * * * * === EP:t === * * * === Singlet === * ”Kaupunginpuisto/Soma” (2004) * ”Hän haluaa heijastuksen” (2010) * ”Sointu” (2018) * ”Utopia” (2018) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Ultramariinin kotisivut. * Levy-yhtiö M.dulorin kotisivut. Luokka:Suomalaiset popyhtyeet
Mikkelä

Mikkelä on Muuralan kaupunginosaan kuuluva pientalo- ja pienteollisuusalue Espoossa. Alue sijoittuu rantaradan ja Kehä III:n väliin. Asutus on rivitalovaltaista. Teollinen toiminta on keskittynyt Kehä III:n varteen, ikään kuin matalaksi melumuuriksi. Mikkelän palveluihin kuuluvat alakoulu, päiväkoti, ABC -huoltoasema, Snacky ja Butger King -pikaruokaravintolat ja Lidlin myymälä. Koulu, kirjasto ja muut kaupalliset palvelut löytyvät läheisestä Espoon keskuksesta. Mikkelän kautta kulkevat arkisin Helsingin Seudun Liikenteen bussilinjat 213 (Kamppi–Kauklahti). Alueen luoteisosaan on yhteys arkisin päiväsaikaan busseilla 241 (Espoon asema – Hirvisuo) ja 168 (Kauklahti – Espoontori, kulkee vain muutaman kerran päivässä, arkisin)e Mikkelää sivutekulkee n myös linja 243 (Espoon asema – Veikkola). Mikkelän läpi Kauklahteen kulkevan Ison Maantien varrella sijaitsee historiallinen Muuralan hirttopaikka. Luokka:Muurala
Takykardia

Tiheälyöntisyys eli takykardia tarkoittaa, että sydämen leposyke on terveellä aikuisella 100 lyöntiä minuutissa tai enemmän. Vastakkainen käsite on bradykardia, joka merkitsee harvalyöntisyyttä (alle 60 lyöntiä/minuutti). Tiheälyöntisyyden haitalliset vaikutukset voivat näkyä kahdella tapaa. Sen lisäksi että sydän toimii tehottomasti lyödessään liian nopeasti, tämä nopeus lisää sydämen työtaakkaa. Tällöin hapen tarve sydämessä kasvaa, mutta veren virtaus sydänlihakseen vähenee, jolloin iskemian ja infarktin riskit kasvavat. Tiheälyöntisyys on yleinen oirenimike, joka ei kerro tiheälyöntisyyden syytä. Sairaalloista tiheälyöntisyyttä saattavat aiheuttaa sairaudet tai mm. yliannostus, ja rytmihäiriön esiintyvyys kasvaa iän myötä. Esimerkiksi altistuminen ruumiilliselle rasitukselle kasvattaa sydämensykettä, mutta tällöin ei puhuta sairaalloisesta tiheälyöntisyydestä. == Tiheälyöntisyystyypit == === Eteistakykardia === Eteisvärinässä eteiset eivät supistu säännöllisesti, vaan eteisten eri kohdat supistelevat eri tahdissa. Jos eteistakykardian tiheys on yli 300 lyöntiä/min, sitä kutsutaan eteisvärinäksi eli flimmeri. Jos tiheys on alle 300 lyöntiä minuutissa, kyseessä on eteislepatus eli flutteri. Eteisvärinä heikentää sydämen pumppaustehoa jonkin verran. Eteisperäiselle supraventrikulaariselle takykardialle (käytetään myös lyhennettä SVT) on ominaista ajoittain ilmaantuva hyvin tiheä syke, joka on tavallisesti 140–220 kertaa minuutissa. Tällöin sykettä ohjaavassa sähköisessä toiminnassa on häiriö. Sydämen eteisen jokin kohta alkaa tuottaa sähköimpulsseja tiheään tahtiin. Toinen mekanismi on kiertoaktivaatio, jolloin sähköimpulssi kiertää kehää eteisten ja kammioiden välillä. === Kammiotakykardia === Kammioperäisessä tykytyksessä sydämen rytmi on tyypillisesti välillä 100–200 lyöntiä minuutissa. Useimmiten aiheuttajana on perinnöllinen alttius tai jokin sydänlihaksen sairaus, mutta tykytys voi alkaa myös terveessä sydämessä. Kammiolepatuksen uskotaan olevan siirtymisvaihe kammiotakykardian ja kammiovärinän välillä. Kammioperäinen tykytys voi muuttua kammiovärinäksi, jossa sydämen pumppaustoiminta loppuu kokonaan. Kammiovärinän yleisin syy on kammiolihaksen verenkierron voimakas heikentyminen yleensä sydäninfarktin seurauksena. == Lähteet == Luokka:Kardiologia Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Multi Muysic

Multi Muysic on Aavikon toinen pitkäsoittoalbumi. Se julkaistiin vuonna 2000 sekä CD:nä että vinyylinä. == Kappalelista == #"Synchro Start" – 1:05 #"New York-London-Siilinjärvi-Tokyo" – 3:10 #"Sports Criminal" – 2:50 #"Seoul'88" – 2:16 #"Omavastuualue" – 3:05 #"Slalom Tripmaster" – 3:13 #"Bermuda 3" – 3:47 #"Lazer Theme" – 2:29 #"Viitostie" – 4:52 #"Street Pilot" – 3:10 #"Fyysikot Tiedottavat" – 1:45 #"Torpedo Girls" – 4:00 == Aiheesta muualla == * Multi Muysic Discogs.comissa Luokka:Aavikon albumit Luokka:Vuoden 2000 albumit
Ulithi

Ulithi (myös Urushi, Mackenzie Island http://www.britannica.com/eb/article-9074147/Ulithi) on Mikronesian liittovaltioon kuuluva koralliatolli Tyynen valtameren Karoliineilla. Se sijaitsee 100 kilometriä Yapista itään, ja sitä hallitaan osana Yapin osavaltiota. Ulithi koostuu 40 saaresta, joiden yhteenlaskettu pinta-ala on 4,5 km². Sen laguuni (548 km²) on maailman neljänneksi suurin.http://www.divekauai.com/http://www.arcticphoto.co.uk/gallery2/other/yap/pac0002-14.htmhttp://community-2.webtv.net/ebb26/ULITHI/ Ulithin asukasluku vuonna 2010 oli 847. Saarista asuttuja ovat Falalop, Asor, Mogmog ja Fedarai. Falalopilla on muun muassa Ulithin lentokenttä ja yksi Yapin osavaltion kolmesta julkisesta high schoolista. Portugalilainen Diego da Rocha löysi Ulithin 1526. Britit saapuivat Ulithille vuonna 1791. Yhdysvaltain laivasto käytti atollia tukikohtanaan toisessa maailmansodassa. Ulithilla puhutaan ulithin kieltä. == Lähteet == Luokka:Mikronesian federaation saaret
Pingelapin kieli

Pingelapin kieli (omakielinen nimi: Pingelap) on mikronesialainen kieli, jota puhutaan pääasiassa Mikronesian liittovaltiossa, Pohnpein osavaltiossa. Kielellä on kaikkiaan noin 3 000 puhujaa. Heistä 2 500 asuu Mikronesian liittovaltiossa: noin 2 000 Ponapella ja 500 Pingelapilla. Pingalap on yleisessä käytössä mm. kotona ja kirkossa, kun taas kouluissa ja hallinnon saralla käytetään pohnpeita tai englantia. Kielen ei katsota olevan välittömässä vaarassa. Sen lähimpiä sukulaiskieliä on mm. pohnpei, eikä pingelapilla ole tunnettuja murteita. Pingelapin sanastosta 81 % on samaa alkuperää kuin pohnpeissa ja 79 % samaa alkuperää kuin mokilissa. Kielen käyttö on varsin aktiivista, mutta puhujat osaavat myös pohnpeita. == Lähteet == Luokka:Mikronesian federaation kielet Luokka:Mikronesialaiset kielet
Pingelap

Pingelap (MacAskill, Musgrave, Pelelap, Pingerappu To) on Pohnpein (Ponapen) osavaltioon kuuluva atolli Mikronesian liittovaltiossa. Sen kokonaispinta-ala on 1,75 neliökilometriä, josta laguunin koko on 1,2 neliökilometriä. == Väestö == Saariryhmän kolmesta saaresta vain Pingelap on asutettu. Vuonna 2010 asukkaita oli 258. == Lähteet == Luokka:Mikronesian federaation saaret
Lilla Teatern

Lilla Teatern on helsinkiläinen, pääosin ruotsinkielinen teatteri, joka vuodesta 2005 on osa Helsingin kaupunginteatteria mutta joka aiemmin toimi itsenäisenä ammattiteatterina. ==Historia== Lilla Teaternin perustivat vuonna 1940 näyttelijät Eja ja Oscar Tengström. Teatterin pitkäaikainen omistaja oli Vivica Bandler (von Frenckell) vuosina 1955–1967, minkä jälkeen teatterin omistivat ja sitä johtivat Lasse Pöysti ja Birgitta Ulfsson vuoteen 1974. Asko Sarkola oli seuraava pitkäaikainen johtaja. Vapaan Lillanin viimeiseksi taiteelliseksi johtajaksi jäi Laura Jäntti. Alkuaikoina teatteri toimi pikkuruisessa takahuoneessa ruotsinkielisen kauppakillan tiloissa sisäpihalla Kasarmikadulla. Näytelmävalikoima keskittyi enimmäkseen hupipuoleen, mutta nuorilla näyttelijöillä oli raikas ote ja usein odottamattomia ideoita, joten menestys oli turvattu. Bandlerin johdolla mukaan tuli myös vakavampaa, taiteellisesti korkeatasoista tuotantoa. Vuonna 1962 teatteri sai uudet, sille itselleen räätälöidyt tilat Tekniska Föreningenin (TFiF:n) uudessa talossa Yrjönkadun ja Eerikinkadun kulmassa. Menestyksen runkona olivat muutaman vuoden välein esitetyt Benedict Zilliacuksen kirjoittamat ajankohtaiset revyyt, jotka sopivan pisteliäästi esittivät ajankohtaiset ja menneet tapahtumat Suomenmaassa pehmentävä pilke silmänkulmassa. Revyitä vauhdittivat pitkäaikaisen talomuusikon, Erna Tauron säveltämät ja pianolla soittamat sävelmät ja laulelmat. Samaan aikaan vanhoissa tiloissa, nimellä Pikku-lillan, esitettiin vakavampaa aineistoa ”kapeammalle” yleisölle. Pyrittiin myös esittämään mahdollisimman paljon uusia suomenruotsalaisia näytelmiä ja käännöksiä suomen kielestä. Vakituiseen henkilöstöön kuului monia kaksikielisiä näyttelijöitä kuten Lasse Pöysti, Elina Salo ja Asko Sarkola, joten samojen näytelmien esittäminen myös suomeksi ei ollut vaikeaa. Teatteriin tuli myös alkujaan suomenkielisiä näyttelijöitä näyttelemään ruotsiksi, muun muassa Ritva Valkama ja Sinikka Sokka. Kaisa Korhonen oli jonkin aikaa mukana teatterin johdossa, minkä jälkeen tuli perinteeksi esittää ohjelmistoa molemmilla kielellä. ==2000–== Lilla Teaternin taloudellinen tulevaisuus ratkaistiin liittämällä se Helsingin Kaupunginteatteriin elokuussa 2005. Teatterin johtajana on sittemmin toiminut Pekka Strang. Vuoden 2014 alusta uudeksi taiteelliseksi johtajaksi nimitettiin Raila Leppäkoski. Vuoden 2017 alusta taiteellisena johtajana toimi Marina Meinander ja marraskuusta 2019 tehtävässä aloitti Jakob Höglund. ==Näyttelijöitä== * Märta Laurent (1981–) * Leif Lönnqvist (–1981) * Johanna Ringbom (1981–) * Johan Simberg (1981–) * Birgitta Ulfsson (–1981) * Tom Wentzel (1981–) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Teatterin kotisivut. * Luokka:Helsingin teatterit Luokka:Kamppi Luokka:Suomenruotsalaiset teatterit
Peippola (Kotka)

Peippola on kylä Kotkassa. Se sijaitsee Kotkan keskustaajaman pohjoispuolella seututien 357 varrella. Asukasluku on 522 (31.12.2012). Peippola kuului Kymin kuntaan vuoteen 1976 saakka. Peippola on pääosin toisen maailmansodan jälkeen rakennettua omakotitaloaluetta. Kylän kautta on tieyhteys Kymin lentokentälle. ==Lähteet== Luokka:Kotkan kylät Luokka:Kymenlaakson maakunnan entiset taajamat
Walter Houser Brattain

Walter Houser Brattain (10. helmikuuta 1902 - 13\. lokakuuta 1987) oli yhdysvaltalainen fyysikko, joka työskenteli Bell Telephone Laboratoryssa. Hän kehitti transistorin yhdessä John Bardeenin kanssa. Hän sai 1956 Nobelin fysiikanpalkinnon yhdessä William B. Shockleyn ja John Bardeenin kanssa transistorin keksimisestä ja tutkimisesta. Bell Labsissa Brattain ja John Bardeen keksivät kärkitransistorin, jota he esittelivät vuonna 1947. Tämän jälkeen William Shockley kehitti liitostransistorin. Shockley, Bardeen ja Brattain saivat Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1956 "tutkimuksesta puolijohteisiin ja transistori-ilmiöön". ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Nobelprize.org Walter H. Brattainin elämäkerta Luokka:Yhdysvaltalaiset fyysikot Luokka:Nobelin fysiikanpalkinnon saajat Luokka:Vuonna 1902 syntyneet Luokka:Vuonna 1987 kuolleet
Haistilan rautatieasema

Haistilan rautatieasema oli Haistilan kylässä sijainnut rautatieasema rataosalla , Nakkilan ja Friitalan välissä Ulvilan silloisessa pitäjässä. Haistilan pysäkki avattiin radan valmistumisen yhteydessä 1895. Asemaksi se laajennettiin vuonna 1900. Haistilan rautatieasema palveli lähinnä tavaraliikennettä ja Haistilan kylää. Lisäksi sen alaisuudessa toimi Friitalan seisake. Haistilan aseman merkitys rautatiehistoriassa on lähinnä sen toiminnassa radan alkuaikoina. Haistilan kohdalla rata kulkee noin sadan metrin päässä Kokemäenjoesta, välittömästi aseman yläpuolella se muuttuu purjehduskelvottomaksi Ruskilan kosken vuoksi. Ennen Mäntyluodon satamaan vievän radan valmistumista suurin osa sinne kulkeneesta rahdista siirrettiin junista jokilotjiin Haistilan asemalla. Ratapihan länsiosasta johti pistoraide jokirantaan. Mäntyluodon radan valmistuttua vuonna 1900 Haistilan aseman merkitys väheni. Asema aleni lopulta miehittämättömäksi seisakkeeksi vuonna 1954. Tavaraliikenne asemalta lopetettiin vuonna 1956. Vaihteet ja pistoraiteet purettiin vielä samana vuonna. Lopullisesti Haistilan asema lakkautettiin vuonna 1973, kun henkilöliikenne lopetettiin. Asemarakennus on edelleen paikallaan. Se muutettiin asunnoiksi jo vuonna 1962. ==Lähteet== *Jukkajoutsi.com Luokka:Satakunnan lakkautetut rautatieliikennepaikat Luokka:Ulvilan rakennukset ja rakennelmat
Ulvilan rautatieasema

Ulvilan rautatieasema sijaitsi -radalla Ulvilan keskustaajamassa Friitalassa. Asema aloitti toimintansa seisakkeena, mutta se laajennettiin myöhemmin rautatieasemaksi. Teollisuusyritysten ja hyvien liikenneyhteyksien ansiosta Friitalasta kehittyi Ulvilan suurin taajama. 1. kesäkuuta 1932 asti aseman nimi oli Friitalan rautatieasema.http://vaunut.org/liikennepaikka/1894 Ulvilan rautatieasema palveli lähinnä ympäröivän kylän henkilöliikennettä. Liikennepaikka muutettiin miehittämättömäksi seisakevaihteeksi vuonna 1970, tavaraliikenne lopetettiin vuonna 1974, henkilöliikenne vuonna 1983 ja koko liikennepaikka lakkautettiin vuonna 1984. Tilausjunia paikalla pysähtyi satunnaisesti vielä 1990-luvulla. Jussi Iltanen: Radan varrella: Suomen rautatieliikennepaikat (2. painos), s. 128. Helsinki: Karttakeskus, 2010. ISBN 978-952-593-214-3. Asemalta rakennettiin 1930-luvulla teollisuusraide Friitala Oy:n tehtaalle. Teollisuusraide purettiin tehtaan toiminnan supistuttua 1990-luvulla. Suojeltavaksi määrätty huonokuntoinen asemarakennus paloi vuonna 2003. Rakennuksen oli suunnitellut arkkitehti Thure Hellström ja se oli siirretty paikalle Kontiolahden Jakokoskelta Joensuu–Kontiomäki-radan varrelta vuonna 1932. Nykyään asemasta on jäljellä asemapäällikön talo ja laiturin jäännökset. ==Lähteet== Luokka:Satakunnan lakkautetut rautatieliikennepaikat Luokka:Ulvilan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen entiset rakennukset ja rakennelmat
Servo

Servo on asemointiin tarkoitettu toimilaitteen ohjauspiiri, jossa on takaisinkytkentä asema-anturiin. Mitä kauempana servo-ohjattu laite on tavoiteasemasta, sitä suuremmalla voimalla se pyrkii siihen. Servo-ohjattuja toimilaitteita voidaan toteuttaa pneumaattisesti, hydraulisesti ja sähköisesti. Hydraulisia servoventtiilejä käytetään liikkuvissa työkoneissa. Sähköiset servot ovat tyypillisiä työstökoneissa, teollisuusroboteissa, muissa roboteissa ja radio-ohjatuissa laitteissa. Servokytkentä on eräänlainen voiman vahvistin, joka mahdollistaa sen, että kevyellä ohjaussauvan liikkeellä pystytään ohjaamaan esimerkiksi kaivinkoneen kauhaa tai saadaan ohjaustehostin toimimaan. ==Servomoottori== Servomoottorissa on itse moottorin kanssa samaan pakettiin sijoitettu yleensä pulssityyppinen anturi akselin kulman mittaamiseksi ja pyörimiskertojen laskemiseksi. Servomoottoria ohjataan elektronisen servo-ohjaimen avulla. Servo-ohjain ohjaa servomoottoria vastaanottamalla servomoottorin asematiedon ja vertaamalla sitä haluttuun asematietoon. Tämän tiedon perusteella se ohjaa servomoottorin pyörimistä. Servomoottoreita on monilla periaatteilla toimivia: mm. DC-servomoottori, harjaton DC-servomoottori ja AC-servomoottori. Servomoottoreita käytetään liikkeenohjaimissa monissa tarkkuutta vaativissa kohteissa, kuten NC- työstökoneiden akseleissa, autojen ohjaustehostimissa ja vakionopeudensäätimissä, lentokoneiden fly-by-wire -ohjausjärjestelmissä, radio-ohjattavissa laitteissa yms. ==Kirjallisuutta== * Luokka:Sähkömoottorit Luokka:Konetekniikka Luokka:Säätötekniikka Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Petsamon piiri

Petsamon piiri () on kunnallinen itsehallintoalue Murmanskin alueen luoteisosassa Venäjällä, Norjan rajalla. Piiri rajoittuu pohjoisessa Jäämereen, luoteessa Norjaan, lounaassa Suomen Inariin sekä etelässä ja idässä Murmanskin alueen Kuolan piiriin. Petsamon piirin kuuluu kolme kaupunkikuntaa, joiden keskukset ovat Zapoljarnyin kaupunki sekä Petsamon ja Nikkelin kaupunkityyppiset taajamat, sekä yksi maalaiskunta. Piirin hallitokeskus on Nikel. Vuonna 2010 piirissä asui 38 920 asukasta. Petsamon piiri sijaitsee pääosin Suomen 1940 ja 1944 Neuvostoliitolle luovuttamilla Petsamon kunnan alueilla. Kuitenkin piirin läntisin kohta, 1947 liitetty Jäniskosken–Niskakosken alue oli Suomeen kuuluessaan osa Inarin kuntaa. Titovkan rautatieaseman alue siirtyi Poljarnyin piiristä Petsamon piiriin 1959. Kun seuraavana vuonna lakkautettiin Poljarnyin piiri, siihen kuulunut Vaalesjoen länsipuolinen alue (lukuun ottamatta Vanhan Vaalesjoen asutuspaikkaa) mukanaan Keskisaarento ja Kalastajasaarento liitettiin Petsamon piiriin. Linjan Akmenjaur-Kontospää (Suomen raja) eteläpuolinen alue eli Svetlyin asutuspaikka siirrettiin Petsamon piirin Nikkelin kaupunkitaajamasta Kuolan piirin Ylä-Tuuloman kaupunkitaajamaan 1984.Административно- территориальное деление Мурманской области (1920—1993 гг.): Справочник / Архивный отдел Администрации Мурманской области; Государственный архив Мурманской области. — Мурманск, 1993, с. 99—101. ==Hallinnollinen jako== ===Nikkelin kaupunkikunta=== Yhteensä 13 131 asukasta (2010). *Nikkelin kaupunkimainen taajama (Никель, Nikel) - piirin hallintokeskus (12 756 as.) *Kolttaköngäs (Борисоглебский, Borisoglebski) *Rajakoski (Раякоски) *Salmijärvi (Сальмиярви) *Suonikylä (Приречный, Priretšnyi) ===Zapoljarnyin kaupunkikunta=== *Zapoljarnyin kaupunki (Заполярный, 15 825 as.) ===Petsamon kaupunkikunta=== Yhteensä 7 418 asukasta (2010). *Petsamon kaupunkimainen taajama (Печенга, Petšenga; 3 188 as.) *Vaitolahti (Вайда-Губа, Vaida-Guba) *Liinahamari (Лиинахамари) *Tsipniemi (Цыпнаволок, Tsypnavolok) *Sputnik (Спутник) *Zubovka (Зубовка) *Petsamon asema ===Korzunovon maalaiskunta=== Yhteensä 2 546 asukasta (2010). *Korzunovo (Корзуново) *Luostari (Луостари) *Luostarin asema *Vaalesjoki (Титовка, Titovka) *Putevaja Usadba 9 km (Путевая Усадьба) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Муниципальный район Печенгский район Petsamon piiri Murmanskin alueen sivuilla. * Pechenga.ru Petsamon piirin epävirallinen portaali. * Администрация муниципального образования Печенгский район Petsamon piirin virallinen sivusto. * Topografinen kartta *
Marjukka Riihimäki

Riitta Marjukka Riihimäki (o.s. Hartikainen; s. 2. marraskuuta 1946 Helsinki) on suomalainen kuoronjohtaja. Hän on toiminut vuonna 1984 perustetun Philomelan ja vuonna 1991 perustetun Grex Musicus -kuoron taiteellisena johtajana kuorojen perustamisesta lähtien. Lisäksi hän johtaa Klemetti-Opiston Naiskuoroa. Marjukka Riihimäen puoliso on kuoronjohtaja Ilmo Riihimäki. Heidän poikansa Antti Riihimäki tunnetaan rapmusiikin tuottajana, ja toinen poika Jarkko Riihimäki toimii pianistina, säveltäjänä ja sovittajana Berliinissä. == Palkintoja == Marjukka Riihimäelle on myönnetty Klemetti-palkinto vuonna 1993, Linnankoski-mitali vuonna 2003 ja Kekrinpäivän tunnustuspalkinto vuonna 2005. Suomen Kuoronjohtajayhdistys ry on valinnut Marjukka Riihimäen Vuoden kuoronjohtajaksi vuonna 2006. Tasavallan Presidentti Tarja Halonen antoi Riihimäelle musiikkineuvoksen arvonimen marraskuussa 2009. Vuonna 2014 Marjukka Riihimäki sai Helsinki-mitalin.Kultaiset Helsinki-mitalit jaettiin Helsinki-päivänä Pro Finlandia -mitalin hän sai 2022. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kuoronjohtajat Luokka:Pro Finlandia -palkitut Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hämeenlinnan kaupunginkirjasto

Hämeenlinnan kaupunginkirjastoon kuuluvat pääkirjasto sekä Hauhon, Kalvolan (Iittala), Lammin, Nummen, Rengon ja Tuuloksen lähikirjastot. Lisäksi kirjastolla on kaksi kirjastoautoa. Ne käyvät päivisin kouluilla ja päiväkodeissa sekä iltaisin lähiöissä ja haja-asutusalueilla. Lisätietoja löytyy Vanamo-verkkokirjastosta. Kirjasto ylläpitää myös vapaasti muokattavaa tietopankkia Häme-Wikiä ja digitoitua Hämeenlinna-aineistoa sisältävää Lydiaa. ==Historia== Kirjasto perustettiin 1. toukokuuta 1861, ja aluksi se toimi Rouvasseuran omistamassa sunnuntaikoulun talossa. Sen jälkeen kirjasto on sijainnut muun muassa vanhassa sotilaskirkossa 1920–1980-luvuilla. Nykyinen pääkirjasto valmistui Lukiokadulle vuonna 1983. ==Pääkirjasto== Nykyisen pääkirjastorakennuksen suunnitteli kaupunginarkkitehti Heikki Aitola. Kirjaston sijoituspaikasta tehtiin alun perin kolme vaihtoehtoista ehdotusta lähinnä suhteessa keskustan liikennejärjestelyihin. Kirjasto päätettiin lopulta sijoittaa Koilliskulman kaupunginosaan Vanajaveden rannan läheisyyteen nykyiselle paikalleen. Pääkirjasto peruskorjattiin 2018–2020. Peruskorjauksessa uusittiin talotekniikka ja kalusteet. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Kirjaston kotisivut * Häme-Wiki * Lydia Luokka:Suomen kunnan- ja kaupunginkirjastot Luokka:Suomen maakuntakirjastot Luokka:Hämeenlinnan kulttuuri Luokka:Koilliskulma
Ishirō Honda

Ishirō Honda (, 7. toukokuuta 1911, Yamagatan prefektuuri - 28\. helmikuuta 1993) oli japanilainen elokuvaohjaaja. ==Filmografia== * A Story of a Co-Op * Ise Island * Aoi shinju (myös The Blue Pearl) * Nangoku no hada (myös The Skin of the South) * Minato e kita otoko (myös The Man Who Came to Port) * Zoku shishunki (myös Adolescence Part II) * Taiheiyo no washi (myös Eagle of the Pacific) * Saraba Rabauru (myös Farewell Rabaul) * Godzilla (myös Gojira) (1954) * Koi-gesho (myös Love Makeup) * Oen-San (myös Cry-Baby) * Jū jin yuki otoko (1955) (myös Beast Man Snow Man or Half Human: The Story of the Abominable Snowman) * Wakai Ki (myös Young Tree) * Night School (myös Ymyösn chugaku) * Godzilla, King of the Monsters! (1956) (US edition of Gojira) * Tokyo no hito sayonara (myös People of Tokyo, Goodbye) * Sora no daikaijū Radon (myös Rodan) (1956) * Chikyu Boeigun (myös The Mysterians or Defence Force of the Earth) (1957) *Bijo to Ekitainingen (or The H-Man) (1958) *Uchu daisenso (or Battle in Outer Space) (1959) *Daikaijū Baran (or Varan the Unbelievable) (1959) *The Human Vapor (1960) *Mosura (or Mothra) (1961) *Yosei Gorasu (or Gorath) (1962) *King Kong vs Godzilla (1962) *Matango (myös Attack of the Mushroom People) (1963) *Kaitei Gunkan (or Atragon) (1963) *Mothra vs. Godzilla (myös Godzilla vs. Mothra or Godzilla vs. the Thing) (1964) *Uchu Daikaijū Dogora (myös Dogora the Space Monster) (1964) *San Daikaijū - Chikyū Saidai no Kessen (myös Ghidorah, the Three-Headed Monster) (1964) *Furankenshutain tai Chitei Kaijû "Baragon"'' (or Frankenstein Conquers the World) (1965) *Kaiju Daisenso (myös Invasion of Astro-Monster or Monster Zero or Godzilla vs. Monster Zero) (1965) *Furankenshutain no Kaijū: Sanda tai Gaira (myös War of the Gargantuas) (1966) *Kingu Kongu no Gyakushū (King Kong – jättiläishirviö, englanniksi King Kong Escapes) (1967) *Kaijū Sōshingeki (myös Destroy All Monsters) (1968) *Gojira Minira Gabara Ōru Kaijū dai Shingeki (myös All Monsters Attack or Godzilla's Revenge) (1969) *Ido zero daisakusen (myös Latitude Zero) (1969) *Space Amoeba (myös Yog monster from space) (1970) *Mekagojira no Gyakushû (or Terror of Mechagodzilla) (1975) ==Aiheesta muualla== * ==Kirjallisuutta== *Ryfle, Steve ym.: Ishiro Honda : A Life in Film, from Godzilla to Kurosawa. Middletown, Connecticut : Wesleyan University Press, 2017. ISBN 978-0-8195-7087-1. Luokka:Japanilaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1911 syntyneet Luokka:Vuonna 1993 kuolleet
Matti Johannes Koivu

Matti Johannes Koivu (s. 13. elokuuta 1981 Helsinki) on suomalainen Hämeenlinnassa varttunut muusikko ja historioitsija. Hän julkaisi ensimmäisen soololevynsä vuonna 2006. Sitä ennen hän on laulanut Ultramariini-yhtyeessä. Vuoden 2012 keväällä Koivu on kierrellyt esiintymässä Egotripin jäsenen Knipin kanssa. Parivaljakkoa kutsutaan nimellä Koivu ja Tähti. Koivun musiikissa on kuultavissa vaikutteita muun muassa folkista ja beatmusiikista. Suuren yleisön tietoon Koivu tuli cover-versioista, joita hän teki Irwin Goodmanin esittämistä kappaleista. Oman soolotuotannon lisäksi Matti Johannes Koivu on tehnyt kappaleita myös muille artisteille kuten Lassi Valtoselle ja Juha Metsäperälle. Koivu valmistui 2012 Oulun yliopistosta filosofian maisteriksi pääaineenaan kulttuuri- ja aatehistoria. Historian ja yhteiskuntaopin opettajan pätevyyden hän sai 2020 Helsingin yliopistosta. Hän työskentelee historian ja yhteiskuntaopin opettajana Vantaan seudun steinerkoulussa. Hän asuu Helsingissä, ja hänen perheeseensä kuuluvat vaimo ja lapsia. == Diskografia == * Ultramariini-yhtyeen albumit ===Sooloalbumit=== * * * * * * * *Luonnos (2019) ===Muut albumit=== * Matti Johannes Koivu ystävineen: Topsi ja tohtori Koirasson (2007) * Sairio Shoreline Pathway: Lahja (ep) (2005) * Sairio Shoreline Pathway: Enne (2002) ==Radiosarjat== Koivu on kirjoittanut ja lukenut Yleisradiolle nelituntiset radioesseiden sarjat: *Tulevaisuuden historia, 2017 *Oikeudenmukaisuuden historia, 2018 *Keskeneräisyyden historia, 2019 *Yle, digikumous ja sinä, 2021 ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Levy- yhtiö M.dulorin kotisivut * Ylen Elävä arkisto – Live: Matti Johannes Koivu * Matti Johannes Koivu lauluntekijänä - Fono.fi Luokka:Suomalaiset historioitsijat Luokka:Suomalaiset poplaulajat Luokka:Suomalaiset folklaulajat Luokka:Suomalaiset lauluntekijät Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Härdelli

Härdelli oli 1990-luvulla Radiomafian (nyk. YleX) ohjelma, jota juonsivat Pertti Salovaara sekä Kari Kaivola. Ohjelmaa lähetettiin perjantai-iltaisin kello 19.00 alkaen. Ohjelmassa soitettiin suurimmaksi osaksi sen ajan listoilla olevaa musiikkia kuten eurodancea, ja välissä oli Salovaaran ja Kaivolan humoristisia spiikkauksia. Vuonna 2017 Kaivola perusti Kaippa FM -radioaseman, ja ilmoitti Härdelli-ohjelman tekevän paluun. Kaivola kertoi pyytäneensä Salovaaraa juontajaksi, mutta Salovaara kieltäytyi. Ensimmäinen 2010-luvun Härdelli-ohjelma lähetettiin 6. lokakuuta 2017. Ohjelmaa tehtiin 20 jaksoa, jotka juonsi DJ Tony. Viimeinen Kaippa FM -aseman jakso lähetettiin 16. helmikuuta 2018. Ohjelmaa alettiin tehdä uudestaan tammikuussa 2020 nimellä Härdelli 2.0 ja sen juontajaksi palasi Pertti Salovaara. Ohjelmaa voi kuunnella Härdellin internet-sivuilla. ==Julkaisut== Radio-ohjelmasta julkaistiin kolme kokoelma-CD:tä, joista ainakin kaksi ensimmäistä myös c-kasetteina, jotka sisälsivät sen ajan hittilistoilla olevia musiikkikappaleita sekä sketsejä. * Härdelli Vol 1. (Julkaisija: Bluebird Music) (1995) * Härdelli Vol 2. (Julkaisija: Bluebird Music) (1996) * MM Härdelli Vol 3. (Julkaisija: K-Tel) (1997) Vuosina 2017–2018 tehdyt jaksot julkaistiin ensiesitysten jälkeen MixCloud-palvelussa. Jaksot on koottu Härdelli-soittolistaksi. ==Lähteet== Luokka:Radiomafian ohjelmat
Sven Nykvist

Sven Nykvist (3. joulukuuta 1922 Moheda, Ruotsi – 20. syyskuuta 2006 Ruotsi) oli kaksi Oscar-palkintoa saanut ruotsalainen elokuvaaja, joka tunnetaan etenkin ohjaaja Ingmar Bergmanin hovikuvaajana. Nykvistin ura kesti vuodesta 1945 vuoteen 1998, jolloin hän sai afasiadiagnoosin. Hän työskenteli paitsi Bergmanin myös Woody Allenin, Andrei Tarkovskin, Philip Kaufmanin, Nora Ephronin ja Lasse Hallströmin kanssa. Nykvistiä pidetään yhtenä kaikkien aikojen merkittävimmistä kuvaajista. Hän ohjasi myös itse muutaman elokuvan. Nykvist on kirjoittanut omaelämäkerran Vördnad för ljuset – om film och människor (Albert Bonnier, 1997). Nykvistin poika Carl-Gustav Nykvist on myös elokuvantekijä. ==Palkinnot== * Oscar-palkinto 1973 Bergmanin elokuvasta Kuiskauksia ja huutoja * Oscar-palkinto 1982 Bergmanin elokuvasta Fanny ja Alexander == Nykvistin kuvaamia elokuvia == *Talven valoa 1963 *Hiljaisuus 1963 *Naisen naamio – Persona 1966 *Postimies soittaa aina kahdesti 1981 *Toinen nainen 1988 *Olemisen sietämätön keveys 1988 *Rikoksia ja rikkomuksia 1989 *Chaplin 1992 *Uneton Seattlessa 1993 *Gilbert Grape 1993 ==Aiheesta muualla== * Sven Nykvistin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa * Luokka:Ruotsalaiset elokuvaajat Luokka:Ruotsalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Oscar-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 2006 kuolleet
Ainolan rautatieasema

Ainolan rautatieasema (, ent. Kyrölän rautatieasema) on rautatieliikennepaikka Helsinki–Riihimäki-pääradalla Järvenpään Kyrölän kaupunginosassa, joka sijaitsee ratakilometrillä 35 mitattuna Helsingin päärautatieasemalta. Siellä pysähtyvät R-junat kaksi kertaa tunnissa suuntaansa sekä öisin T-junat. Seisakkeen pohjoispuolella on Lustikullan raiteenvaihtopaikka, josta alkaa kolmas raide Järvenpään suuntaan. Helsinkiin liikennöidään raiteelta 1 ja Riihimäelle raiteelta 2.https://www.vr.fi/cs/vr/doc/Ainola_syksy17.pdf Aseman nimi muutettiin Kyrölästä Ainolaksi aikataulujen vaihtuessa 1. heinäkuuta 2015 läheisen Jean Sibeliuksen ja hänen puolisonsa Ainon kotitalon Ainolan mukaan Sibeliuksen 150-vuotisjuhlavuoden kunniaksi.https://web.archive.org/web/20160305024807/https://www.keski- uusimaa.fi/artikkeli/240425-kyrola-nimi-muuntuu-ainolaksi Asema sijoittuu henkilöliikenneasemien aakkosjärjestyksessä ensimmäiseksi. Asema peruskorjataan samalla kun pääradalle tulee 4 raidetta välille Kerava- Riihimäki. Näin ollen Ainolan pysäkki on kiinni joulukuuhun 2023 alkaen. Korvaava bussi on käytössä korjaustöiden aikana. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Järvenpään rautatieliikennepaikat Luokka:Uudenmaan henkilöliikenteen rautatieliikennepaikat
Ardatov

Ardatov (, mord. Орданьбуе, Ordan'buje) on kaupunki Venäjällä Mordvan tasavallassa, 114 kilometriä tasavalla pääkaupungista Saranskista koilliseen. Alatyrjoen varrella sijaitseva Ardatov on Ardatovin piirin hallinnollinen keskus (vuodesta 1928). Aseutuksen perustaja ja ensimmäinen asukas oli mordvalainen esikristilliseltä nimeltään Ardat.Ardatovsky District, The Natural and Cultural Heritage of Mordva, viitattu 25.7.2019 (sisältää hyvää aineistoa) Asukasluvun kehitys: * 8 400 (1959) * 9 587 (2002) * 9 500 (2005) * 9 400 (2010) ==Historia== Ardatov mainitaan Ardatovo-nimisenä kylänä vuonna 1671. Kaupunginoikeudet se sai vuonna 1780. Venäjän keisarikunnan hallintorakenteen puitteissa Ardatov toimi Simbirskin kuvernementin Ardatovin kihlakunnan hallintokeskuksena. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Mordvan kaupungit
Marja-Liisa Someroja

Marja-Liisa Someroja (s. 30. marraskuuta 1946) on suomalainen veteraanimiekkailija, joka on voittanut veteraanien maailmanmestaruuden kalvalla yhdeksän kertaa (vuosina 2001, 2002, 2003, 2005, 2007, 2008, 2016, 2018 ja 2019) sekä floretilla neljä kertaa (vuosina 2002, 2008, 2013 ja 2018). Hän oli lisäksi mukana naisten kalpajoukkueessa, joka voitti veteraanien maailmanmestaruuden 2018 ja Suomen joukkueessa, joka voitti vuonna 2004 Euroopan mestaruuden. Someroja oli Suomen miekkailuliiton varapuheenjohtaja vuosina 2003–2011, kansainvälisen miekkailuliiton FIEn kurinpitolautakunnan jäsen 2004–2008 sekä pitkäaikainen HFM:n hallituksen jäsen. Olympiadilla 2005–2008 hän oli Suomen Olympiakomitean valtuuskunnan varajäsen. Someroja toimii myös miekkailuvalmentajana ja on suorittanut ammattivalmentajatutkinnon vuonna 2003. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset miekkailijat Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nikunau

Nikunau on Kiribatin Gilbertsaariin kuuluva atolli Tyynellä valtamerellä. Se sijaitsee 37 kilometriä Berusta itään. http://www.oceandots.com/pacific/gilbert/nikunau.php Nikunaun pinta-ala on noin 19 km² ja väkiluku oli 1 789 vuonna 2015.http://www.janeresture.com/nikunau/index.htm Britit saapuivat atollille ensimmäistä kertaa vuonna 1765, kun kommodori John Byron löysi sen. Nikunaulla ei ole laguunia. http://www.janesoceania.com/kiribati_central/ == Lähteet == Luokka:Kiribatin saaret
Alfametyylitryptamiini

Alfametyylitryptamiini eli AMT tai αMT on synteettinen tryptamiini, joka voidaan luokitella psykedeeliksi, stimulantiksi ja empatogeeniksi. Upjohn- lääketehdas kehitti sen 1960-luvulla alun perin käytettäväksi antidepressanttina. Sitä myytiin 1960-luvulla Neuvostoliitossa kauppanimellä Indopan 5 ja 10 milligramman vahvuisena. == Farmakologia == Alfametyylitryptamiini lisää serotoniinin, noradrenaliinin ja dopamiinin vapautumista. Sen lisäksi se on epäselektiivinen serotoniiniagonisti ja heikko monoamiinioksidaasi-inhibiittori.Nonaka R, Nagai F, Ogata A, Satoh K (Joulukuu 2007). "In vitro screening of psychoactive drugs by [(35)SGTPgammaS binding in rat brain membranes"]. Biological & Pharmaceutical Bulletin 30 (12): 2328–33. PMID 18057721. Monien serotoniinia vapauttavien yhdisteiden tavoin alfametyylitryptamiinin läheisen analogin alfaetyylitryptamiinin on todettu aiheuttavan pitkäkestoista vahinkoa serotonergisiin hermosoluihin suurilla annoksilla.Huang XM, Johnson MP, Nichols DE (July 1991). "Reduction in brain serotonin markers by alpha-ethyltryptamine (Monase)". European Journal of Pharmacology 200 (1): 187–90. DOI:10.1016/0014-2999(91)90686-K. PMID 1722753. == Annostus ja vaikutusten kesto == Erowid-sivun mukaan tyypillinen annos on 20–40 mg suun kautta ja vaikutusaika 10–14 tuntia. AMT:n täydet vaikutukset ilmenevät vasta noin 2 tunnin jälkeen annoksen ottamisesta. TiHKAL-kirjan mukaan annostus on 15–30 mg suun kautta, 5–20 mg poltettuna ja kesto 12–16 tuntia. == Laki == AMT on luokiteltu huumausaineeksi Suomessa. == Katso myös == * Lysergihapon amidit * Luettelo YK:n yleissopimusten mukaisista huumeista == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Erowid-portaali * isomerdesign.com, sisältää myös suoran linkin TiHKAL-kirjaan * DrugBank: Indopan * PubChem: alpha-Methyltryptamine Luokka:Psykedeeliset tryptamiinit Luokka:Empatogeenit Luokka:Piristeet
Nonouti

Nonouti on atolli Kiribatin Gilbertsaarilla, Tyynellä valtamerellä. Sen pinta- ala on 29,2 km² ja asukasluku oli 2 743 vuonna 2015.http://www.janeresture.com/nonouti/index.htm Nonouti on 35 kilometriä pitkä ja suurimmillaan 15 kilometriä leveä, joten se on Gilbertsaarten kolmanneksi suurin atolli. Se sijaitsee eteläisillä Gilbertsaarilla 38 kilometrin päässä Tabiteueasta. http://www.oceandots.com/pacific/gilbert/nonouti.php == Lähteet == Luokka:Kiribatin saaret
Lappo (täsmennyssivu)

Lappo tarkoittaa seuraavia asioita: * lappo, sifoni eli imujuoksutin, paineen avulla toimiva putki, jolla siirretään nestettä esteen yli * Lapua, ruots. Lappo, kaupunki Suomessa * Lappo, saari ja kylä Ahvenanmaalla Brändön kunnassa * lappo eli äyskäri, väline, jolla poistetaan vesi veneestä == Sukunimi == *Osmo Lappo (s. 1927), suomalainen arkkitehti ja professori *Jaana Lappo, suomalainen lastenkirjailija
Jussi Raittinen ystävineen

Jussi Raittinen ystävineen on suomalaisen laulajan Jussi Raittisen studioalbumi. == Kappaleet == * Lotta Lovin - 1.44 * Perfidia - 2.05 * Hello Josephine - 2.11 * Sweet 16 - 4.12 * Mr. Moto - 1.59 * I Love You Because - 1.22 * Your Cheatin - 2.26 * SAint Feeling - 2.45 * Speedy Gontzales - 2.53 * Big Bad Blues - 2.13 * Blueberry Hill - 3.08 * Be-bob-a-Lula - 1.26 * Tandberg Blues - 1.52 * Nobody Knows You When You're Down And Out - 3.14 * Double Speed Boogie - 1.04 * You Win Again - 2.16 ==Soittajat== * Jussi Raittinen, laulu, kitara, kazoo, basso, piano * Eero Raittinen, laulu, rummut * Reijo Bergström, basso, soolokitara * Jorma Kalenius, rummut, basso * Tommie Mansfield, soolokitara * Jorma Öunap, basso * Antero Päiväläinen, rummut * Pekka Leimu, saksofoni == Aiheesta muualla == * Rytmimusiikin Syke: Jussi Raittinen ystävineen Luokka:Vuoden 1983 albumit Luokka:Jussi Raittisen albumit