EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Huda

Huda on arabiankielinen naisen etunimi. Se pohjautuu sanaan huda, joka tarkoittaa ’johdatusta’ (uskonnollisessa merkityksessä).Akar, Sylvia: Arabiankieliset nimet. – Pirjo Mikkonen (toim.) Sukunimi? Etunimi? Maahanmuuttajien nimijärjestelmistä, s. 16\. PDF Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus, 2002. ISBN 951-9475-96-6 .Baker, Mona: Supplement 1. Common names in the Arab world. – Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on joulukuun 2024 loppuun mennessä tilastoitu noin 200 Huda-nimistä naista. == Tunnettuja Hudoja == * Huda Ša'arawi (1879–1947), egyptiläinen feministi == Lähteet == Luokka:Etunimet
GEHA Field at Arrowhead Stadium

GEHA Field at Arrowhead Stadium, tai usein vain Arrowhead Stadium, on urheilustadion Kansas Cityssa. Stadionin pääkäyttäjä on NFL-seura Kansas City Chiefs. Stadionille mahtuu 76 416 katselijaa. Stadionin rakennustyöt aloitettiin 11. heinäkuuta 1968. Ensimmäinen ottelu stadionilla pelattiin 12. elokuuta 1972, kun Chiefs kohtasi St Louis Cardinalsin. Stadion on remontoitu useasti valmistumisensa jälkeen. Nykyisen nimensä se sai vuonna 2021, jota ennen se tunnettiin vain Arrowhead Stadiumina. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltain amerikkalaisen jalkapallon stadionit Luokka:Yhdysvaltain jalkapallostadionit Luokka:Missourin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Missourin urheilu
Kattegatin jäätikkövirta

Kattegatin jäätikkövirta ( ) on viime jääkaudella Fennoskandian mannerjäätikköön kuulunut ja Etelä-Norjan Oslonvuonon ympäristöstä virrannut jäätikkövirta, joka on laskeutunut Norjanhaudan syvänteeseen Skagerrakinssa, mutta sen poistumisreitin mentyä tukkoon, se on jatkanut etelään Kattegatiin ja Tanskaan päin. == Jäätikkövirta == Jääkauden keskivaiheen eli Keski- Veikselin kauden loppuvaiheessa on alkanut Fennoskandian mannerjäätikön laajempi jäätiköityminen. Norjanhaudan jäätikkövirta, jota on ruokkinut idässä Keski-Ruotsin virtauskieleke ja pohjoisessa Etelä-Norjan jääkalotti, on poistunut jäätiköltä pitkin Norjanhautaa ja lohkeillut Norjanhaudan suulla Pohjanmereen runsaasti jäävuoria. Kattegatiin ja Skagerrakin itäosiin on toisinaan kertynyt Itämeren jäätikkövirran reuna-alueiden sulamisvesiä, koska niiden lasku-uomat Pohjanmereen ovat välillä olleet tukossa. Jääkauden kylmyyskauden alkuaikoina on Kattegatiin siksi muodostunut varsin laaja Kattegatin jääjärvi, joka jäi kuitenkin suhteellisen lyhytikäiseksi. Norjanhaudan jäätikkövirta on aikavälillä 30 000–27 000 vuotta sitten (lyhennetään vs, vaihtoehtisesti 28 500–26 000 vs ) ollut pysähdyksissä, sillä Etelä-Norjan kaloottijäätiköltä on levinnyt uutta jäätä jäätikkövirran eteen. Entisen reitin mentyä tukkoon, on Oslonvuonnosta alas mereen virranneiden jäätiköiden täytynyt tukeutua eteläiselle reitille. Tätä tapahtumaa kutsutaan Kattegatin jäätikkövirraksi. Jäätikkövirta on seurannut Ruotsin nykyrannikkoa, sillä Keski-Ruotsin virtauskieleke on tuolloin ollut hitaasti virtaavassa tilassa. Jäätikkövirta on lopulta täyttänyt koko Kattegatin ja sen läntinen reuna on päätynyt Keski-Tanskaan. Etelässä se on törmännyt Tanskan saarien takaa vastaan tulleeseen Itämeren jäätikkövirran kätkikielekeeseen. Mannerjäätikön reuna on jääkauden LGM-vaiheessa kulkenut pohjois-etelä- suuntaisena linjana keskellä Jyllannin niemimaata. Jäätiköiden alettua sulaamaan, on sen reunan alkanut vetäytyä Norjanhaudan taakse kohti pohjoista. Norjanhaudan reitin auettua taas noin 27 000 vs on jäätikkövirta kääntänyt suunnakseen länsi ja siellä aukeavaa Pohjanmerta. Vaikka Kattegatin jäätikkövirta oli kadonnut, on Kattegatin jääjärvi säilynyt vielä jonkin aikaa. Järvelle kuuluvia sedimenttejä ajoitettaessa ollaan päädytty jääjärven tyhjentymisajankohdaksi noin 24 000–22 000 vs. Myöhemmin, kun jääkauden huippuvaihe on alkanut, on Kattegatissa alueen jäätiköitymisestä vastannut Keski-Ruotsin virtauskieleke, joka on taas aktivoitunut ja alkanut siten laajentua sinne. == Geologisia muodostumia == Kattegatin jäätikkövirta muodosti merenpohjalle pohjamoreenikerroksen, joka on asettunut aikaisemmin muodostuneiden sedimenttien päälle. Kattegatin jääjärven sedimentit ja seuraavan jäätiköitymisen moreenikerrostumat ovat auttaneet ajoittamaan Kattegatin jäätikkövirran toiminta-ajan. == Katso myös == * Luettelo Fennoskandian mannerjäätikön virtauskielekkeistä ja jäätikkövirroista == Lähteet == Luokka:Fennoskandian mannerjäätikkö
Lumi peittää setripuut

Lumi peittää setripuut (Snow Falling on Cedars) on Scott Hicksin ohjaama yhdysvaltalainen oikeussalidraama vuodelta 1999. David Gutersonin samannimiseen esikoisromaaniin perustuvan elokuvan ovat käsikirjoittaneet ohjaaja Hicks ja Ron Bass, ja sen pääosissa näyttelevät Ethan Hawke, Max von Sydow, James Cromwell ja Sam Shepard. Länsirannikon Washingtonin osavaltioon vuonna 1950 sijoittuva elokuva kertoo amerikanjapanilaisten vaikeasta asemasta Yhdysvalloissa toisen maailmansodan jälkeisinä vuosina. Japanilaissyntyistä miestä syytetään valkoisen kalastajaystävänsä murhasta, ja oikeudenkäynnistä raportoi syytetyn vaimon kanssa nuorena seurustellut amerikkalainen toimittajamies. Syytetty on tavannut vaimonsa sodanjälkeisellä amerikanjapanilaisten internointileirillä. ==Rooleissa== ==Vastaanotto== Elokuva sai Yhdysvalloissa vaihtelevia arvosteluja. Roger Ebert antoi sille kolme ja puoli tähteä neljästä ja kehui muun muassa tarinan vähittäistä rakentumista katsojan mieleen monista eri näkökulmista. Joidenkin kriitikoiden mielestä elokuvan kerronta on pitkästyttävän hidasta. Robert Richardson oli elokuvasta ehdolla parhaan kuvauksen Oscar-palkintoon. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1999 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat Luokka:Scott Hicksin ohjaamat elokuvat
Cooney

Cooney on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Gerry Cooney (s. 1956), yhdysvaltalainen nyrkkeilijä * Michael Cooney (s. 1967), englantilainen näytelmäkirjailija, ohjaaja ja tuottaja * Patrick Ronald Cooney (1934–2012), yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa * Ray Cooney (s. 1932), englantilainen näytelmäkirjailija ja näyttelijä === Kutsumanimenä === * Ralph Weiland (Ralph "Cooney" Weiland), kanadalainen jääkiekkoilija
Gina Oselio

Gina Oselio (oikealta nimeltään Ingeborg Mathilde Laura Aas; 19. marraskuuta 1858 Kristiania/Oslo – 4. toukokuuta 1937 Oslo) oli norjalainen oopperalaulaja. Äänialaltaan hän oli mezzosopraano, mutta teki esiintymisiä myös sopraano- ja alttorooleissa.Gina Oselio Norsk biografisk leksikonGina Oselio Store norske leksikon Oselio oli satulaseppä Even Pedersen Aasin (1819–1897) ja Nicoline Engelstadin (k. 1859) nuorin tytär. Hänen lahjakkuutensa laulussa löysi näyttelijä Johanne Regine Reimers. Oselio opiskeli 17-vuotiaasta saakka laulua Fritz Arlbergin ja Fredrika Stenhammarin johdolla. Hän teki debyyttinsä Ruotsin kuninkaallisessa oopperassa 11. joulukuuta 1879 Leonoran roolissa Gaetano Donizettin oopperassa La favorite. Seuraavana vuonna kuningas Oskar II vaikuttui niin syvästi Oselion tulkinnasta Ortrudin roolista (Wagner: Lohengrin), että tarjosi tälle tien jatko- opintoihin Pariisiin Mathilde Marchesin johdolla. Oselio sai myös nimityksen kuninkaalliseksi hovilaulajaksi. 1880-luvun alkupuolella Oselio pääsi kiertämään Italian oopperataloja. Juuri italialaisia lavoja varten hän omaksui käyttämänsä taiteilijanimen. Oselio teki urallaan kiertueita ja vierailevia esiintymisiä monissa muissakin maissa; vuoteen 1890 mennessä hän oli tulkinnut 22 eri roolissa kolmessatoista oopperassa. Hänen tähtiroolejaan olivat Georges Bizet'n Carmenin nimirooli ja Charles Gounod'n Faustin Marguerite. Christianiassa eli Oslossa Oselio teki debyyttinsä vuonna 1891. Hän tulkitsi tämän jälkeen useita rooleja Kristianian teatterissa ja Oslon kansallisteatterissa. 4\. joulukuuta 1893 Oselio avioitui teatterijohtaja Bjørn Bjørnsonin kanssa. Avioliitto päättyi eroon 1900-vuosikymmenen lopussa. Oselion terveyttä heikensivät toistuvat keuhkoputkentulehdukset 1890-luvulla ja merkittävä vatsan alueen leikkaus vuonna 1903; nämä tekijät vaikeuttivat myös hänen uraansa laulajana. Vuodesta 1903 lähtien Oselion solistiset esiintymiset asteittain vähentyivätkin, kunnes hän päätti uransa konserttikiertueen merkeissä vuonna 1917. Oselio työskenteli myös laulupedagogina ja toimi nuorten lahjakkuuksien tukijana. Oselio sai Kuningas Oskar II:n palkintomitalin (1902), ruotsalaisen Litteris et Artibus -mitalin timantein ja ranskalaisen Officier de l'Instruction Publiquen arvon. Hän nautti valtion taiteilijapalkkiota vuodesta 1929. == Lähteet == Luokka:Norjalaiset oopperalaulajat Luokka:Mezzosopraanot Luokka:Litteris et Artibus -palkitut Luokka:Vuonna 1858 syntyneet Luokka:Vuonna 1937 kuolleet
Scott Hicks

Scott Hicks (4. maaliskuuta 1953 Uganda) on australialainen elokuvaohjaaja. Hänet tunnetaan parhaiten pianisti David Helfgottin elämäkertaelokuvasta Loisto (1996), josta hän oli Oscar-ehdokkaana sekä ohjauksesta että käsikirjoituksesta. Hänen muita ohjaustöitään ovat Lumi peittää setripuut (1999), Pedon sydän (2001) ja Rakkauden resepti (2007). ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Australialaiset elokuvaohjaajat Luokka:Australialaiset käsikirjoittajat
Vulkaaninen kuona

Vulkaaninen kuona on tummaa magmakiveä, jonka väri vaihtelee mustasta ja tummanharmaasta punertavan ruskeaan. Kuona syntyy tulivuorenpurkauksissa, ja se on pyroklastista materiaalia, jota muodostuu ryoliittista magma emäksisemmästä magmasta. Hohkakiveen verrattuna vulkaaninen kuona on raskaampaa, ja siinä on vähemmän rakkuloita.Kähkönen, Yrjö & Lehtinen, Martti: ”Geologian peruskäsitteitä”. Teoksessa: == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Vulkaniitit
SLF (taajuusalue)

SLF-taajuusalue (SLF < ) on Kansainvälisen televiestintäliiton (ITU) termi radiotaajuusalueelle 30–300 Hz (aallonpituus 1 000–10 000 km). SLF-alue on ITU:n ELF-alueen (0,03-300 Hz) alialue. Tämä taajuusalue sisältää verkkovirran taajuudet (50 Hz ja 60 Hz), joskaan verkkovirrassa kyse ei ole radioaalloista, vaikkakin sähköjohdot jossain määrin emittoinevat 50/60 Hz:n sähkömagneettisia aaltoja ympärilleen. == Hyödyntäminen == Siinä missä koko ELF-alueen radioaallot, myös SLF-alueen radioaallot ovat käyttökelpoisia rannalta sukellusveneelle viestittelyyn. SLF-lähetinantenni on ELF-alueen alialueiden antenneista pienin – kuitenkin kilometrejä, mutta sillä ei ole yhtä hyvä tunkeuma veteen kuin muilla - matalampitaajuisilla - ELF-alueiden radioaalloilla. ITU onkin määritellyt alueen sukellusveneille viestitsemiseen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:ITU Luokka:Radio Luokka:Radioaallot Luokka:Radiotaajuusalueet
ULF (taajuusalue)

ULF on Kansainvälisen televiestintäliiton (ITU) termi sähkömagneettisen spektrin radiotaajuusalueelle 300–3 000 Hz (aallopituusalue 100–1 000 km). ULF on akronyymi englannin kielen sanoista ultra low frequency ('ultramatala taajuus'). ==Lähteet== Luokka:ITU Luokka:Radio Luokka:Radioaallot Luokka:Radiotaajuusalueet
Pirilä (Harjavalta)

Pirilä on Harjavallan kaupunginosa, joka sijaitsee Kokemäenjoen pohjoispuolella noin viiden kilometrin päässä kaupungin keskustasta. Se on osa joen varrelle levittäytyvää yli viiden kilometrin pituista taajamaa, joka ulottuu Vinnarista Pirkkalan kautta Pirilään. Pirilä muodostuu pientaloalueesta sekä sen kaakkoispuolella sijaitsevasta keskiajalta periytyvästä Pirilän kylästä. Kylä muodostaa yhdessä Kokemäenjoen eteläpuolella sijaitsevien Torttilan ja Nakkilan Lammaisten kanssa Lammaistenlahden kulttuurimaiseman, joka on yksi Museoviraston luokittelemista valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä. Samaan kokonaisuuteen kuuluvat myös Satalinnan sairaala sekä Harjavallan voimalaitos. == Lähteet == Luokka:Harjavallan kaupunginosat Luokka:Harjavallan kylät Luokka:Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa
Lommoltunturi

Lommoltunturi on Pallas-Yllästunturin kansallispuistoon kuuluva tunturi. Tunturi sijaitsee Muoniossa, Pallasjärven lounaispuolella Pallastunturin vieressä. Tunturin laki kohoaa 574 metriin mpy. Lommoltunturin erityispiirteenä on erittäin jyrkkä itärinne. Tunturilla on kaksi lakea, Ylilaki ja Alalaki, joiden välissä on länsipuolella kuru. Lommoltunturin jatkona etelään on Lommolvaaran matala harjanne (500 m mpy). == Lähteet == Luokka:Muonion tunturit
Arg (Kabul)

Arg on Afganistanin presidentinpalatsi maan pääkaupunki Kabulissa. Arg on rakennettu 1800-luvulla ja se on toiminut Afganistanin presidentin virka- asuntona vuodesta 1973 lähtien. Aikaisemmin sitä käyttivät Afganistanin emiirit ja kuninkaat. Elokuussa 2021 presidentti Ashraf Ghani pakeni Afganistanista ja Argin valtasivat Talibanin taistelijat. ==Palatsi== Arg eli Afganistanin presidentinpalatsi sijaitsee Afganistanin pääkaupunki Kabulin keskustassa lähellä Kabuljokea. Argista on joskus käytetty myös nimeä Delkušan palatsi, mutta oikeammin Delkuša viittaa vain yhteen osaan koko rakennuskompleksista. Nimi Arg viittaa laajemmassa merkityksessään minkä tahansa muurein suojatun kaupungin sitadelliin. Argia ympäröi muuri, jonka sisällä oleva alue käsittää useita hehtaareja. Argilla on myös useita eri rakennuksia. ==Historia== Argin rakennutti Afganistanin emiiri Abd al-Rahman Khan osana laajempia suurimuotoisia rakennushankkeita Kabulissa. Uusi hallitsijan palatsi rakennettiin sen jälkeen, kun britit olivat tuhonneet Bala Hisarin toisen afgaanisodan aikana vuonna 1879. Argin rakentaminen kesti viisi vuotta. Palatsille tuli paitsi emiirin asunto, mutta myös hallinnollisia rakennuksia. Arg sai myös vahvat linnoitukset. Sitä ympäröi noin 15 metriä korkea muuri ja vallihauta. Argilla tehtiin Abd al-Rahman Khanin valtakauden jälkeen suuria uudistustöitä ja alue sai nykyaikaisemman ilmeen. Emiiri Habib Allah Khan rakennutti Del Kušan palatsin Argin alueelle. Kuningas Aman Allah Khan rakennutti puolestaan Gul Khanan palatsin kuninkaan viralliseksi toimistoksi. Presidentinpalatsin Argista teki Muhammad Daud Khan vuonna 1973. Kommunistisen Khalq-ryhmittymän Nur Muhammad Tarakin kaudella rakennuksen nimi muutettiin "kansan taloksi" eli Khana-e Khalq. Hafiz Allah Amin sen sijaan alkoi käyttää Argin sijaan Taj Begin palatsia Dar al-Amanissa. Afganistanin kommunistihallinnon kukistuessa ja Kabulin valtauksen vuonna 1992 jälkeen Argista tuli Burhan al-Din Rabbanin virka-asunto. Kabul menetettiin edelleen myöhemmin Talibanille ja Argista tuli Taliban-hallinnon alaisen kuvernöörin asunto. Taliban-hallinto kukistui Yhdysvaltojen hyökätessä Afganistaniin ja Pohjoisen liiton joukkojen saapuessa Kabuliin vuonna 2001. Joksikin aikaa Argille asettui jälleen Burhan al-Din Rabbani, mutta lopulta hän joutui luovuttamaan Argin uudelle presidentille Hamid Karzaille. Vuonna 2021 Arg vaihtoi jälleen omsitajaa, kun presidentti Ashraf Ghani pakeni Afganistanista 15. elokuuta. Hänet vietiin Afganistanista Argille laskeutuneilla helikoptereilla. Vain hieman myöhemmin Argin valtasivat Talibanin taistelijat. ==Lähteet== Luokka:Kabulin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Palatsit Luokka:Virka-asunnot
Id Gahin moskeija

Id Gahin moskeija on moskeija Afganistanin pääkaupunki Kabulissa. 1800-luvulla rakennettu Id Gah on yksi kaupungin suurimmista moskeijoista. ==Moskeija== Id Gahin moskeija sijaitsee Afganistanin pääkaupunki Kabulissa Kabuljoen etelärannalla. Id Gah on yksi kaupungin suurimmista moskeijoista. Sen suurelle päällystetylle pihalle mahtuu yhtä aikaa tuhansia ihmisiä. Pihalta on sisäänkäynti itse moskeijaan, jonka huomattavin piirre ovat kolme punatiilistä holvisalia. Moskeijan minareetiton rakennettu suurmogulien tyyliin. Moskeijaa käytetään edelleen uskonnollisten menojen yhteydessä, sekä valtiollisten juhlapäivien aikana. ==Historia== Id Gahin moskeijan rakennutti Afganistanin emiiri Abd al-Rahman Khan, joka toteutti myös monia muita uusia rakennushankkeita Kabulissa. Id Gahin moskeija oli Abd al-Rahman Khanin Kabulin uuden kaupunki-ilmeen uskonnollinen keskus. Sen rakennustyöt kestivät vuodesta 1894 vuoteen 1897. Afganistanin Taliban-hallinnon aikana moskeijan pihalla toteutettiin teloituksia. ==Lähteet== Luokka:Kabulin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Afganistanin moskeijat
Wallace Stevens

Wallace Stevens (1879 Reading, Pennsylvania, Yhdysvallat – 1955 Hartford, Connecticut Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen runoilija. Hän oli koulutukseltaan juristi, työskenteli yritysmaailmassa ja oli vakuutusyhtiön varatoimitusjohtaja. Hänen runonsa olivat teknisesti taitavia mutta edustavat kuitenkin romantiikkaa. Hän julkaisi vuodesta 1914 runoja Poetry- runouslehdessä ja ensimmäisen kokoelman Harmonium 1923, uuden laitoksen 1931. Hänen kuolemansa jälkeen 1957 julkaistu Opus posthumous sisältää näytelmiä, esseitä ja runoja. ==Suomennetut teokset== * Tämän ilmaston runot (The collected poems: opus posthumous), suom. Jukka Kemppinen, Helsinki: WSOY 1991 ISBN 951-0-15499-7 ==Suomennettuja runoja== ;LähdeWallace Stevens, Luettelo suomennetuista runoista. Lahden kaupunginkirjaston runotietokanta. Päivitetty 28.9.2021, viitattu 3.10.2021 ;Julkaisuissa ja antologioissa * Parnasso 1961; nro 2 * Kirjo: kirjallisuus- ja kulttuurilehti 2002; nro 2 * Maalliset mantrat: runoantologia, toim. Tommy Tabermann, Helsinki: WSOY 2000 ISBN 951-0-24999-8 * Runon suku: valikoima suomeksi elävää käännöslyriikkaa, toim. Jarkko Laine, Helsinki: Otava 1991 ISBN 951-1-11447-6 * Toistasataa runoilijaa: runosuomennoksia 1960-luvun kulttuurilehdistä, toim. Kalevi Seilonen, Helsinki: Tammi 1989 ISBN 951-30-6787-4 * Tuhat laulujen vuotta: valikoima länsimaista lyriikkaa, toim. Aale Tynni, Helsinki: WSOY 1974 ISBN 951-0-06216-2, 2004 ISBN 951-0-29121-8 ;Runot * Kolmetoista tapaa tarkastella mustarastasta, suom. Aale Tynni, teoksessa: Tuhat laulujen vuotta * Lapsi unessa omassa elämässään, suom. Pentti Saarikoski, julkaisussa: Parnasso * Lumen mies (The Snow Man), suom. Jukka Kemppinen, teoksissa: Maailman runosydän ja Maalliset mantrat * Lumiukko, suom. Pentti Saarikoski, julkaisussa: Parnasso sekä teoksissa: Runon suku ja Toistasataa runoilijaa * Pelkän pyörimisen ilot, suom. Pentti Saarikoski, julkaisussa: Parnasso * Pelkästä olemisesta, suom. Pentti Saarikoski, julkaisussa: Parnasso ja teoksessa: Toistasataa runoilijaa * Runo joka otti vuoren paikan, suom. Jukka Kemppinen, julkaisussa: Kirjo ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Yhdysvaltalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1879 syntyneet Luokka:Vuonna 1955 kuolleet
Gunnar Fogelholm

Gunnar Magnus Fogelholm (13. elokuuta 1894 Astrahan – 26. toukokuuta 1974) oli suomalainen insinööri, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.Biografia-sampo: Gunnar Fogelholm Viitattu 3.10.2021. Fogelholmin vanhemmat olivat insinööri Rudolf Fogelholm ja Maria Aline Isabella Cairenius ja puoliso vuodesta 1923 Maila Tuovi Annikki Ilmoranta, aiemmin Karlstedt. Fogelholm kävi oppikoulun Helsingissä ja valmistui insinööriksi Tampereen teknillisestä opistosta 1918. Hän työskenteli Tampereen Pellava- ja Rautateollisuus -yhtiön ja joidenkin muiden yritysten palveluksessa, kunnes perusti 1939 ruuvien valmistukseen keskittyneen Metra-yhtiön. Jo 1920-luvulla hän oli myös tehnyt useita opintomatkoja Pohjoismaihin ja työskennellyt kaksi vuotta minneapolislaisessa insinööritoimistossa. Metrasta tuli melko pian Suomen johtava ruuvitehdas ja ensimmäinen puuruuvien valmistaja maassa. Sota- aikana se tuotti myös erilaisia tarvikkeita puolustuslaitokselle. Sotien jälkeen Helsingistä Tammisaareen laajentunut yritys päätyi 1960-luvun alkuun mennessä kilpailijansa Fiskarsin omistukseen. Teollisuusneuvoksen arvonimen Fogelholm sai 1955. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1894 syntyneet Luokka:Vuonna 1974 kuolleet
Bagh-e Zarnegar

Bagh-e Zarnegar on puisto Afganistanin pääkaupunki Kabulissa. Puistossa sijaitsee esimerkiksi emiiri Abd al-Rahman Khanin mausoleumi. ==Puisto== Bagh-e Zarnegar sijaitsee Afganistanin pääkaupunki Kabulissa presidentinpalatsin eli Argin eteläpuolella. Puiston eteläpuolella virtaa Kabuljoki. ==Historia== Nykyisen puiston paikalle rakennettiin vuonna 1892 palatsi Afganistanin emiiri Abd al-Rahman Khanille. Palatsi sai vaikutteita eurooppalaisesta ja suurmogulien aikaisesta arkkitehtuurista. Abd al-Rahman Khanin kuoltua rakennus muutettiin hänen mausoleumikseen vuosina 1902–1905. Mausoleumi vahingoittui brittien ilmapommituksissa kolmannen afgaanisodan aikana vuonna 1919. Mausoleumin muutostöiden aikana puiston länsiosaan rakennettiin moskeija. Abd al-Rahman Khanin mausoleumin länsipuolella on hänen vaimolleen Bibi Halimalle rakennettu pieni Golistansarain palatsi. Mausoleumin ympärillä oli aikanaan monia muita hallinnollsiia rakennuksia. Vuonna 1957 alue päätettiin kuitenkin muuttaa puistoksi ja monet hallinnollisista rakennuksista purettiin. ==Lähteet== Luokka:Kabul Luokka:Puistot
Lehtisten kartano

Lehtisten kartano sijaitsee Mietoisissa Mynäjoen varrella.Tietosanakirja (1909-1922), osa 5 Kulttuurisana-Mandingo, hakusana Lehtisten kartano Kartanon ensimmäinen tunnettu omistaja oli 1583 kuollut valtaneuvos Herman Pietarinpoika Fleming. Fleming osti vuonna 1575 seitsemän maatilaa Tiirolan, Uhlun ja Rantavakkisten kylistä ja yhdisti tilat omistamaansa Kaskistenkartanoon antaen näin syntyneelle kartanolle nimen Lechtis. Hänen poikansa Klaus Hermaninpoika Fleming rakennutti Lehtisten harmaakivilinnan 1500-luvun lopulla. Linna tuhoutui tulipalossa 1600-luvun puolivälissä. 1650-luvulla paikalle rakenenttiin uusi kolmikerroksinen ja kolmitorninen linna, joka tuhoutui myös tulipalossa 1700-luvulla. Linnasta on nykyisin jäljellä harmaakivikellareita ja raunioita. 1700-luvulla rakennettiin uusi päärakennus, joka sekin tuhoutui tulipalossa 1820.Flemingien vanha linna Lehtisissä, Hakkapeliitta, 29.09.1936, nro 39, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotWirmo-Wiki : Lehtisten kartano 1600-luvulla kartanon omisti Henrik Klaunpoika Fleming, joka rakennutti 1641-1643 Mietoisten kirkon. Kartano joutui 1668 naimakaupan kautta Lauritsa Creutz nuoremmalle ja myöhemmin kartano siirtyi Creutzin suvulta Lybecker-suvulle, joka omisti kartanon 1800-luvun alkuun saakka. Myöhemmin kartanon omistajaia ovat olleet luutnantti Karl Gustaf Tollett 1830–1850, majuri Gustaf Jack 1850–1873, patruuna Oskar Mellqvist, tilanomistaja Sahlberg ja vuodesta 1886 maanviljelijä Johan Wilhelm Penikkala ja hänen perillisensä. 1920-luvulla Kaskisten ja Lehtisten kartanot erotettiin toisistaan ja Lehtisten kantatila omistajaksi tuli Jukka Lehtinen. Sittemmin kartanon on omistanut maanviljelijä Heikki Ahtinen. Lehtisten kartanon nykyinen majuri Jackin rakennuttama kaksikerroksinen rapattu tiilinen päärakennus on peräisin 1850-luvulta. Kartanon siipirakennuksena on 1913 rakennettu entinen meijerirakennus. Kartanopuisto on perustettu jo 1600-luvulla.Rakennettu kulttuuriympäristö. Valtakunnallisesti merkittävät kulttuurihistorialliset ympäristöt 1993 -luettelo: Mietoinen, Lehtisten kartano ja kulttuurimaisema Lehtisten kartanossa toimi 1900-luvun alkupuolella karjatalouskoulu. Tämän karjatalouskoulun rakennuksessa toimi 1970-luvulla Mietex niminen yritys. Mietexin lopetettua toimintansa turkulainen vaatevalmistaja Kaunotar perusti tiloihin puseroneulomon, joka työllisti 15 henkilöä. Tuotanto meni Neuvostoliittoon.Mynämäen teollisuusperinne : Kaunotar == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Raunio Lehtisten kartanon mailla, Johan Knutson piirros 1840-luvulta, Museovirasto, Historian kuvakokoelma, Antellin kokoelmat/Tikkasen kokoelma (Finna) * Lehtisten kartanon kamari punaisten tuhojen jälkeen kevättalvella 1918, Museovirasto, Historian kuvakokoelma (Finna) Luokka:Mietoisten rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen kartanot
Luitré-Dompierre

Luitré-Dompierre () on kunta läntisessä Ranskassa Ille-et-Vilainen departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee noin 11 kilometriä Fougèresin kaupungista kaakkoon. Kunta muodostettiin 1. tammikuuta 2019. Tuolloin kaksi kuntaa Dompierre-du-Chemin ja Luitré yhdistyivät muodostaen uuden kunnan Luitré-Dompierre. Dompierre-du-Cheminissä on luontokohde Saut Roland, jossa on jyrkkiä kvartsikivikallioita. Kalliot ovat kiipeilijöiden suosiossa. Legendan mukaan Roland hyppäsi hevosensa kanssa kalliolta toiselle kolmasti. Ensimmäinen hyppy oli jumalan ja toinen neitsyt Marian nimeen. Kolmas hyppy oli hänelle kohtalokas ja hän putosi rotkoon. Luitréssa toimi Montbelleux'n kaivos vuodesta 1903 lähtien. Kaivos tuotti pääasiassa volframia ja tinaa. Kaivos lopetettiin vuonna 2006. Montbelleux on pieni kukkula, joka oli kelttien pyhä vuori. Keltit kokoontuivat sinne pääasiassa kesäpäivänseisauksena uskonnollisiin juhliin, joihin kuuluivat kokot ja druidien uhrimenot. Kukkulan ympäri kulkee 4,5 kilometrin pituinen opastettu kävelyreitti, jonka varrella on tietokylttejä alueen historiasta ja nähtävyyksistä. Tiedosto:Dompierre-du-Chemin_-_Saut_Roland.jpg|Saut Roland Tiedosto:Luitré_-_mine_Montbelleux_-_logements.JPG|Montbelleux'n kaivos ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ille-et-Vilainen kunnat
Marika Stiernstedt

Marika Alexandra Sofia Stiernstedt (12. tammikuuta 1875 Tukholma, Ruotsi – 25. lokakuuta 1954 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen kirjailija. Hän kuvaa teoksissaan tarkasti yläluokkaisia ihmisiä. Hän kirjoitti myös tyttökirjoja. Toisen maailmansodan aikaiset teokset edustavat aiempaa radikaalimpaa näkemystä. Stiernstedt oli poliittisilta näkemyksiltään sosiaalidemokraatti, kunnes siirtyi antifasismin vaikutuksesta toisen maailmansodan aikana kommunistiksi. Stiernstedtin puoliso oli vuosina 1909–1938 kirjailija Ludvig Nordström. Tätä ennen hän oli ollut 1900–1906 naimisissa Carl Cederströmin kanssa. ==Suomennetut teokset== * Mitä Venäjällä näin: matkavaikutelmani SSSR:stä syksyllä 1934 (Ryskt: en resa på egen hand hösten 1934), suom. Tauno Nuotio, Porvoo, WSOY 1935 * Sirpale kuvastaa (Spegling i en skärva), suom. Sirkka Rapola ja Kyllikki Kovero, Helsinki: Otava 1939 Sarja: Nykyajan valioromaaneja, 6 * Atentaatti Pariisissa, romaani (Attentat i Paris), suom. Meri Mäntylä, Jyväskylä: Gummerus 1944 * Intiaanikesä 39, romaani (Indiansommar 39), suom. Tellervo Laurila, Turku: Aura 1945 * Ullabella (Ullabella), suom. Esteri Paalanen, Porvoo: WSOY 1956 Sarja: Vihreä kirjasto, 16 (Lyhennetty laitos, jossa on seurattu tekijän omaa supistelmaa) * Neiti Liwin (Fröken Liwin, 1925), suom. Porvoo: WSOY 1927 ===Suomennettuja runoja=== * Neiti itse (Fröken Sälv), suom. Kirsi Kunnas, teoksessa: Aarteiden kirja 2: Kerro äiti, Helsinki: WSOY 1956Marika Stiernstedt, Luettelo suomennetuista runoista. Lahden kaupunginkirjaston runotietokanta. Päivitetty 28.9.2021, viitattu Marika Stiernstedt * Hiiri Hopea (Råttan Ta), suom. Eeva-Liisa Manner, teoksessa: Lapsuuden satuaarre, Otava 1987 ISBN 951-1-09754-7 ja Satumaailma 1, toim. Aili Palmén, Otava 1963 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1875 syntyneet Luokka:Vuonna 1954 kuolleet
Batseba (nimi)

Batseba on Vanhasta testamentista tunnettu naisen etunimi. Se tulee heprean kielestä ja pohjautuu mahdollisesti sanaan ’aistillinen, hekumallinen’. Toisen tulkinnan mukaan nimen merkitys on ’yltäkylläisyyden tytär’. Suomessa Batseba- nimi ei ole koskaan ollut almanakassa, mutta sitä on silti käytetty jonkin verran tytönnimenä. Digi- ja väestötietoviraston etunimitilastoon on vuoteen 2021 mennessä kirjattu noin 20–30 Batseba-nimistä naista. Heistä suurin osa on syntynyt ennen vuotta 1940. Ensimmäisenä etunimenä Batseba on ollut äärimmäisen harvinainen. ==Tunnettuja Batseboja== * Batseba, Vanhassa testamentissa esiintyvä henkilö; kuningas Daavidin puoliso ja kuningas Salomon äiti ==Lähteet== Luokka:Etunimet
Järppilän kartano

Järppilän kartano sijaitsee Taivassalon Helsinginrannassa Suuren Postitien varrella. Kartanosta löytyy merkintöjä jo 1480-luvulta kun tilan omistanut Stensbölen Kirstin-vaimo antoi tilan perinnönjaossa poikansa lapsille. Keskiajan lopulla Järppilä oli kirkontila, joka peruutettiin sitten kruunulle. Vuonna 1567 Juhana-herttua lahjoitti kartanon tallimestarilleen Bertil Iivarinpoika Grönille ja kartanoon liitettiin useita tiloja Taivassalosta, Lokalahdelta ja Vehmaalta. Myöhemmin kartanon omistajina olivat Teet-, Horn- ja Fleming-suvut.Taivassalon nähtävyydet : Järppilän kartano Taivassalon historiaa : Aatelisia ja kartanoita Järppilän kartanon historiaa : Ensimmäiset maininnat jo 1400-luvulla Museovirasto : Kulttuuriympäristön palveluikkuna : Taivassalo, Järppilän kartano Kartanossa on ollut ainakin kolme useampikerroksista kivirakennusta ja lisäksi linnoitusvarustuksia. Järppilän kartanon mailla sijainnut, 1570-luvulla valmistunut kolmikerroksinen kivinen kartanolinna hävitettiin Kaarle-herttuan ja kuningas Sigismund III Vaasan välisten taistelujen aikana 1500-luvun lopulla, ja siitä on nykyisin jäljellä tynnyriholvikellarien jäännökset, valleja ja muita puolustuslaitteita. Tämä linna on ollut Zachris Topeliuksen Välskärin kertomuksia -romaanin Mainiemen linnan esikuvana. Kartanolinnasta on säilynyt aikanaan vilja-aittana käytetty kivinen torni, ja lisäksi kartanon alueella on 1600-luvulta peräisin oleva kuuden holvatun kellarin muodostama kerros, jonka päälle on rakennettu kartanon nykyinen 1830-luvulta peräisin oleva empiretyylinen hirsinen päärakennus. Tämä rakennus on jo neljäs samoille perustuksille rakennettu. Nykyisten omistajien suvulla kartano on ollut vuodesta 1898 alkaen. Kartanon omisti aiemmin Maija Jaakkola-Angervuori tyttäriensä Eva-Marian, Marjon ja Riitan kanssa. Kartano oli kesäisin avoinna matkailijoille, ja siellä järjestettiin muun muassa pukunäyttelyitä.Kesäkohteeksi Järppilän kartano Taivassalossa, Parasta lähteä nyt-sivusto 16.7.2021 Kartano vaihtoi omistajaa kesällä 2022. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Järppilän kartanon sivut * "Pelastin lapsuudenkotini ja ryhdyin kartanonrouvaksi", Iltalehti 11.07.2007 Luokka:Taivassalon rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen kartanot
Köyhäinkoulu

Köyhäinkoulut olivat Suomessa 1800-luvulla aluksi kirkon ja myöhemmin kaupungin tai Rouvasväenyhdistyksen ylläpitämää koulutusta köyhille. Ensimmäiset koulut perustettiin 1800-luvun alussa, mutta suuremman merkityksen ne saivat 1840-luvulla. Tällöin kouluja ruvettiin perustamaan ympäri maata ja eri sukupuolille ns. köyhien tyttöjen ja köyhien poikien kouluina. Tyttöjen kouluja pyöritti kaupungin Rouvasväenyhdistys, kun taas poikien koulut olivat kaupungin kustantamia. Kouluissa opetettiin uskontoa, lukemista, kirjoitusta ja laskentaa. Myöhemmin kouluissa saatettiin opettaa maantieteen ja historian alkeita. Tyttöjen kouluissa opetettiin tämän lisäksi myös käsitöitä. ==Lähteet== Luokka:Suomen koulutus
Manic

Manic on yhdysvaltalaislaulaja Halseyn kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 17. tammikuuta 2020 Virgin EMI Recordsin kautta. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Vuoden 2020 albumit Luokka:Yhdysvaltalaiset albumit
Stiernstedt

Stiernstedt on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * August Wilhelm Stiernstedt (1812–1880), ruotsalainen numismaatikko ja valtionheraldikko * Carl Johan Stiernstedt (1686–1753), suomalainen sotilas ja maaherra * Johan Stiernstedt (1653–1722), suomalainen maaherra, Carl Johan Stiernstedtin isä * Marika Stiernstedt (1875–1954), ruotsalainen kirjailija
Billy Magnussen

William Gregory ”Billy” Magnussen (s. 20. huhtikuuta 1985 Woodhaven, Queens, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa Into the Woods (2014), Vakoojien silta (2015), Birth of the Dragon (2016), Ingrid Goes West (2017), Game Night (2018), Aladdin (2019), 007 No Time to Die (2021) ja The Many Saints of Newark (2021). Hän on myös näytellyt sivurooleja televisiosarjoissa Get Shorty (2017) ja Maniac (2018). Vuonna 2021 hän tähditti komediasarjaa Made for Love. Vuonna 2013 hän tähditti näytelmää Vanya and Sonia and Masha and Spike, josta hän sai Tony-ehdokkuuden. == Tausta == Magnussen syntyi Woodhavenissa, Queensissa, New Yorkissa, aerobic-ohjaajan Dainan ja ammattikehonrakentajan ja potkunyrkkeilijän Greg Magnussenin pojalle. Hänellä on kaksi nuorempaa veljeä. Hänen äitinsä isovanhemmat olivat liettualaisia maahanmuuttajia. Hän on norjalaista ja liettualaista syntyperää. Hän varttui Queensissa Woodhaven Boulevardin ympärillä 10-vuotiaaksi asti, jolloin hän muutti perheensä kanssa Cummingiin, Georgiaan. Magnussen valmistui South Forsyth High Schoolista vuonna 2003 ja myöhemmin University of North Carolina School of the Artsista. == Lähteet == * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Eden Riegel

Eden Riegel (s. 1. tammikuuta 1981 Washington) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on tullut kuuluisaksi televisiosarjasta All My Children, jossa esitti Bianca Montgomerya, yhtä saippuaoopperoiden huomattavimmista lesbohahmoista. Riegel palkittiin tästä roolityöstä Daytime Emmyllä vuonna 2005. Riegel on näytellyt myös Heather Stevensiä saippuasarjassa Tunteita ja tuoksuja. Lisäksi hän on vieraillut esimerkiksi sarjoissa Castle, Havaiji 5-0, Kova laki ja NCIS Rikostutkijat. Riegel on naimisissa näyttelijä-ohjaaja Andrew Millerin kanssa. He avioituivat vuonna 2007, ja heillä on kaksi lasta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät Luokka:Daytime Emmy -palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lapsuuden satuaarre

Lapsuuden satuaarre (Barndomslandets klassiska sagor) on alkujaan Ruotsissa koottu satuantologia, jonka valikoima on peräisin pohjoismaisena yhteistyönä syntyneestä kahdeksanosaisesta satukokoelmasta Satumaailma. Lapsuuden satuaarteen on julkaissut vuonna 1987 Otava. Sen on koonnut Margareta Schildt. ==Sadut== ;LähdeLapsuuden satuaarre Finna.fi viitattu 3.10.2021 * Tuhattylleröisten tie – Britt G. Hallqvist * Viikko jossa oli pelkkiä sunnuntaipäiviä – irlantilainen kansansatu * Kolumbus ja muna – James Baldwin * Väärin toivottu – vanha saksalainen tarinan mukaan kertonut G. Djurclou * Räätälimestari – ruotsalainen satu * Sammakkoprinsessa – Vasilisa Semjonov * Kolmen Jäärä Väärän seikkailu – norjalainen kansansatu * Harmaan aasin joululaulu – James Krüss * Marakatti Poppinen – Egon Mathiesen * Kolme pientä porsasta –englantilainen satu * Tuhma-Jussi – H. C. Andersen * Kolme karhua –englantilainen satu * Bremenin kaupungin soittoniekat – Jacob Grimm ja Wilhelm Grimm * Satu keittäjistä ja ennustuksista – Joan Aiken * Kissamatka – Ivar Arosenius * Laivalapsi * Olli Oskari Ohtonen – Munro Leaf * Poika joka meni hakemaan Pohjatuulelta jauhonsa takaisin * Tittelintuure – Jacob Grimm ja Wilhelm Grimm * Punahilkka – Jacob Grimm ja Wilhelm Grimm * Hiiri Hopea – Marika Stiernstedt * Saapasjalkakissa – Charles Perrault * Siilipoikien talvikengät – Eva Billow * Tuhkimo – Charles Perrault * Kun suuri mustikkavuori tuli kaupunkiin – Elsa Beskow * Nukke nurmikossa * Kissa joka kulki itsekseen – Rudyard Kipling * Hölmölän akkojen uinti * Lissun nurinperinpäivä – Britt G. Hallqvist * Paimenpoika ja susi – Aisopos * Tyhmä Pjotr ja prinsessa – puolalainen kansantarina * Susi – Marcel Aymé * Kolme pikkumiestä metsässä – Jacob Grimm ja Wilhelm Grimm * Valterin toinen seikkailu – Zacharias Topelius * Viisas Huuhu – Wilhelm Busch * Possun huimat kekkerit – Kenneth Grahame * Artturin pitkä käsi – Erich Kästner * Prinsessa ja herne – H. C. Andersen * Aniliina Vaniliina – Thomas Lin Yun * Kettu ja haikara – Aisopos * Velli-Vilhon Tarina – Heinrich Hoffmann * Kukon komeat pidot – Hugo Gyllander * Kuusi – Tove Jansson * Miksi karhu on töpöhäntäinen – norjalainen kansansatu * Aurinkopuu – Anna Wahlenberg * I-haa viettää syntymäpäiväänsä ja saa kaksi lahjaa – A. A. Milne * Miksi kukaan ei enää kanna krokotiilia veteen – Blaise Cendrars * Pikku tuomari – Tuhannen ja yhden yön saduista * Pannukakku * Naulakeitto – ruotsalainen kansantaru * Kuningas Alarik ja prinsessa Dunsa – Albrekt Segerstedt * Itsekäs jättiläinen – Oscar Wilde * Mies, jonka piti hoitaa taloutta * Kumma koira * Keisarin uudet vaatteet – H. C. Andersen * Mylläri ja hänen aasinsa – Aisopos * Pako Egyptiin – Selma Lagerlöf * Satumaa – Per Pihl * Nokkela jänis – afrikkalainen kansansatu * Prinsessa Ei-kukaan – Andrew Lang * Miten Pinocchio sai alkunsa – Carlo Collodi * Kana Kot – Hildur Lundbergin ruotsalainen versio tanskalaisesta kansansadusta * Kotihiiri ja peltomyyrä ==Lähteet== Luokka:Sadut Luokka:Suomalaiset lastenkirjat Luokka:Vuoden 1987 kirjat
Boende

Boende on Tshuapan maakunnan pääkaupunki Kongon demokraattisessa tasavallassa. Vuonna 2004 siellä oli noin 30 000 asukasta. == Lähteet == Luokka:Kongon demokraattisen tasavallan kaupungit
Valdemar Auttila

Valdemar (Waldemar) Auttila, aiemmin Andersson (26. kesäkuuta 1895 Tampere – 25. helmikuuta 1963 Tampere) oli suomalainen rakennusmestari, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.Biografia-sampo: Valdemar Auttila Viitattu 3.10.2021. Auttilan vanhemmat olivat rakennusmestari, keksijä Jonas Andersson ja Maria Rönnholm ja puolisot 1917–1921 Rakel Linnea Laaksonen ja vuodesta 1924 Helga Maria Mäkinen. Auttila kävi Tampereen klassillista lyseota, mutta jatkoi sitten opintojaan Tampereen teknillisessä koulussa, josta hän valmistui rakennusmestariksi 1917. Hän työskenteli valmistumisensa jälkeen useiden eri rakennuttajien palveluksessa rakennusmestarina ja rakennustyömaiden valvojana. Rakennusalan yrittäjäksi ja yritysjohtajaksi Auttila ryhtyi toimiessaan 1923–1925 Rakennustoimisto Andersson & Tähtinen -yhtiön toimitusjohtajana ja lisäksi yksityisenä rakennusurakoitsijana. Sittemmin hän oli Rakennustoimisto Auttila & Noppa -yhtiön, vuodesta 1953 Rakennusliike Auttila, toimitusjohtaja ja omistaja, samoin kuin osakas useissa muissa rakennus- sekä asunto-osakeyhtiöissä. Auttila rakensi asuntoja, toimitiloja ja julkisia rakennuksia, kuten Pispalan kirkko, Tampereen kirjastotalo ja Suomen Gummitehtaan autonrengastehdas Nokialla. Tampereelle hän urakoi varsinkin sotien jälkeen useita asuintaloja. Auttila oli Tampereen kaupunginvaltuuston jäsen 1956–1960 ja osallistui rakennusalan järjestötoimintaan. Hänet tunnettiin myös merkittävänä lahjoittajana. Teollisuusneuvoksen arvon Auttila sai 1955. thumb|upright=0.5|Auttila suunnitteli Vesilahden sankarimuistomerkin, joka paljastettiin vuonna 1938. Pronssilaatat suunnitteli Evert Porila. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset rakennusmestarit Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset lahjoittajat Luokka:Tampereen kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1895 syntyneet Luokka:Vuonna 1963 kuolleet
Karbodi-imidit

Karbodi-imidit ovat orgaanisia yhdisteitä, joille tunnusomainen funktionaalinen ryhmä on R1N=C=NR2, missä R1 ja R2 ovat orgaanisia ryhmiä. Karbodi-imidejä käytetään reagensseina orgaanisen kemian synteeseissä. ==Ominaisuudet ja valmistus== Karbodi-imidit ovat huoneenlämpötilassa nesteitä tai kiinteitä kiteisiä aineita. Ne ovat useimmiten stabiileja, mutta voivat polymeroitua kuumennettaessa. Yhdisteiden karbodi-imidiryhmän hiiliatomi on elektrofiilinen ja voi reagoida useiden nukleofiilien kanssa, esimerkiksi reaktiossa alkoholien kanssa muodostuu O-alkyyli-isoureajohdannaisia ja reaktiossa amiinien kanssa muodostuu guanidiinijohdannaisia. Karbodi-imidien typpiatomit voivat reagoida nukleofiileina. Karbodi-imidit reagoivat myös useita heterosyklisiä yhdisteitä. Karbodi-imideilla esiintyy aksiaalista kiraalisuutta, mutta enantiomeerien eristäminen on vaikeaa. Karbodi-imidien valmistamiseen on useita tapoja. Usein käytettyjä reaktioita ovat muun muassa fosfiinioksidien katalysoima isosyanaattien kuumentaminen, ureajohdannaisten ja fosforipentoksidin tai p-tolueenisulfonyylikloridin reaktio ja tioureoiden reaktio elohopeaoksidin kanssa.Reinhard H. Richter & Ralph D. Priester Jr.: Isocyanates, Organic, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2000 ==Lähteet== Luokka:Orgaaniset yhdisteet Luokka:Funktionaaliset ryhmät
Anna-Kaisa Hannuksela

Anna-Kaisa Hannuksela (s. 14. tammikuuta 1991) on suomalainen futsalista ja jalkapalloilija, joka edustaa futsalissa Naisten Futsal-Liigassa pelaavaa HIFK Futsalia. Hän on pelipaikaltaan pohjapelaaja. Hannuksela on HIFK:n kapteeni. == Lähteet == Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Suomalaiset futsalpelaajat
Bunia

Bunia on Iturin maakunnan pääkaupunki Kongon demokraattisessa tasavallassa. Vuoden 2004 laskennassa siellä oli noin 230 000 asukasta. Bunia on maan itäosan toiseksi suurin kaupunki; vuonna 2019 sen asukasluvuksi arvioitiin 366 000. Tuolloin maassa riehunut ebolaepidemia levisi myös Buniaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kongon demokraattisen tasavallan kaupungit
Naantalin raatihuone

thumb|Raatihuone vuonna 2006 katsottaessa Mannerheiminkadulta. Naantalin raatihuone on Naantalissa Mannerheiminkadun varrella sijaitseva Hugo Neumanin suunnittelema vuonna 1887 valmistunut puurakennus, joka rakennettiin raatihuoneeksi. Rakennus on suojeltu asemakaavassa ja inventoitu maakunnallisesti arvokkaaksi rakennushistoriallisesti, historiallisesti ja ympäristöllisesti. Naantalin vanhassakaupungissa sijaitsevana suojeltuna rakennuksena raatihuone kuuluu myös osaksi Museoviraston määrittelemää valtakunnallisesti merkittävää rakennettua kulttuuriympäristöä. Ulkoasultaan raatihuoneessa on uusrenessanssivuoraus ja T-ikkunat. Sisäpihan puolella on kaaveli. Sisäpihalla on vuonna 1887 rakennettu piharakennus ja 1912 rakennettu rapattu ulkorakennus joka toimi putkana. Nämä rakennukset ovat myös suojeltuja. Raatihuoneen kiinteistö on nimeltään Räickä ja Klemelä. Raatihuoneena rakennus toimi vuoteen 1964, sen jälkeen kaupungintalona jossa kaupunginhallituksen kokokoustila ja kaupunginjohtajan asunto, sekä poliisiasemana ja putkana. Vuosina 2006–2021 raatihuone oli 61-paikkainen päiväkoti, joka oli osa keskustan päiväkotia. Kesäisin tiloissa oli taidenäyttelyitä ja pihalla myös Naantalin teatterin ulkoilmaesityksiä. == Lähteet == Luokka:Naantalin vanhakaupunki Luokka:Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat Raatihuone Luokka:Suomen raatihuoneet Luokka:Suomen kaupungintalot Luokka:Suomen virka-asunnot Luokka:1800-luvulla rakennetut hallintorakennukset
Päivii, öitä

Päivii, öitä on Iisan 19. lokakuuta 2018 ilmestynyt kolmas sooloalbumi. Levynjulkaisukeikka oli Korjaamon Vaunusalissa 3. marraskuuta 2018. == Kappaleet == # # # # # # # # # == Arvostelut == * Helsingin Sanomat: Unohtakaa Indie-Iisa, laulajan uusi sooloalbumi tekee viimein selvän pesäeron jo kuopattuun Regina-yhtyeeseen Viitattu 3.10.2021. * Keskisuomalainen: Levyarvio: Iisan uusi albumi lupaa artistin tulevaisuudelle hyvää, mutta kokonaisuus on turhan kevyt Viitattu 3.10.2021. * Soundi: Levyarvio: Suloisella äänellä koristeltu omakuva – Iisan Päivii, öitä on raadollinen läpileikkaus tunteesta toiseen Viitattu 3.10.2021. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2018 albumit Luokka:Iisan albumit
Pete Davidson

Pete Davidson on yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko, joka on tullut tunnetuksi Saturday Night Live -ohjelmasta. Pete Davidsonin isä kuoli työskennellessään palomiehenä syyskuun 11. päivän terroritekojen aikana vuonna 2001, kun Davidson oli 7-vuotias. Davidson on kertonut, että hän ryhtyi tekemään komediaa isän kuoleman seurauksena. Pete Davidsonille on diagnosoitu epävakaa persoonallisuus ja teini-ikäisenä Crohnin tauti. Davidson on ollut kihloissa laulaja Ariana Granden kanssa. Davidson seurusteli Kim Kardashianin kanssa, mutta suhde päättyi yhdeksän kuukauden jälkeen elokuussa 2022. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset koomikot
Amelia (albumi)

Amelia on Iisan 26. helmikuuta 2021 ilmestynyt neljäs sooloalbumi. Albumi kertoo vuonna 1937 Atlantin ylitystä ensimmäisenä naislentäjänä yrittäneestä Amelia Earhartista. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Kulttuuritoimitus: Iisan laulun lämpö ja pehmeä hymy ovat uudella Amelia- albumilla aivan omalla tasollaan Viitattu 3.10.2021. * Soundi: Levyarvio: Iisan komeasoundinen uutuusalbumi on taianomaisen kaunokirjallinen – Amelia herättää seikkailullisia mielikuvia Viitattu 3.10.2021. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2021 albumit Luokka:Iisan albumit
Douglas Stewart (kirjailija)

Douglas Alexander Stewart (1913 Eltham, Uusi-Seelanti – 1985 Sydney, New South Wales, AustraliaDouglas Stewart, Austlit, viitattu 3.10.2021 ) oli australialainen kirjailija ja toimittaja. Hän oli vuosina 1940–1961 sydneyläisen The Bulletinin toimittaja. Stewart on hyödyntänyt tuotannossaan Australian balladiperinnettä ja osallistunut Australian Bush Ballads -antologian kokoamiseen. Näytelmiinsä hän on saanut vaikutteita eurooppalaisilta kirjailijoilta, kuten William Butler Yeatsilta ja T. S. Eliotilta. Hän on kirjoittanut myös novelleja ja esseitä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Australialaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 1985 kuolleet
Buta

Buta on Ala-Uelen maakunnan pääkaupunki Kongon demokraattisessa tasavallassa. Vuonna 2004 siellä oli noin 47 000 asukasta. Buta oli aikoinaan merkittävä pysähdyspaikka ja rautatieasema. Se on edelleen alueen suurin taajama. Lähiseudulla on tuhansien neliökilometrien laajuisia metsästysmaita. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kongon demokraattisen tasavallan kaupungit
Adalbert Stifter

Adalbert Stifter (1805 Oberplan, Böömi – 1868 Linz, Itävalta) oli itävaltalainen kirjailija ja taidemaalari. Hän opiskeli eri aineita Wienissä mutta keskeytti opinnot. Hän suuntautui alkuun romantiikkaan mutta kääntyi sitten klassismiin. Hän sai vaikutteita J. W. von Goethelta ja yhdisti tämän kosmiseen luonnonkäsitykseen kristillisyyttä. Stifterin pääteos on trilogia Nachsommer, jossa hän kuvaa yksilön kehitystä. Hän on julkaissut novelleja kokoelmissa Studien ja Bunte Steine.Stifter, Adalbert, Tietosanakirja. Osa 9, palsta 54. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1917 ==Suomennetut teokset== * Ruskea tyttö (Katzensilber), suom. J. E. Salomaa, Hämeenlinna: Karisto 1921 Sarja: Kariston nuorisonkirjoja, n:o 27 * Seikkailu jouluaattona, suom. Siiri Teirilä, Hämeenlinna: Karisto 1921 Sarja: Kariston nuorisonkirjoja, 31 * Abdias (Abdias), suom. ja johdannolla varustanut A. J. Sarlin, Hämeenlinna: Karisto 1926 Sarja: Kariston klassillinen kirjasto, 30 ;Lyhytproosaa * Auringonpimennys Wienissä 8. heinäkuuta 1842, julkaisussa Demeter 1999 : 2, s. 15–18 * kirje teoksessa: Rakkaudella, Sinun : historian merkkihenkilöiden kirjeitä rakastetuilleen, toim. ja suom. Pirkko Jurvelin. Kirjastudio 2005 ISBN 952-482-010-2 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Adalbert Stifter, Britannica Luokka:Itävaltalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1805 syntyneet Luokka:Vuonna 1868 kuolleet