EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Jan Němec

Jan Němec (12. heinäkuuta 1936 Praha, Tšekkoslovakia – 18. maaliskuuta 2016 Praha, Tšekki) oli tšekkiläinen elokuvaohjaaja, joka kuului Tšekkoslovakian uuden aallon merkittäviin ohjaajiin. Němec opiskeli Prahan elokuvakoulussa FAMU:ssa ja valmistui 1960. Hän oli uuden aallon ohjaajista kokeilunhaluisin ja pyrki kohti "puhdasta elokuvaa", joka ei perustuisi teatterin keinoihin. Hän ehti tehdä kolme ohjausta ennen kuin sensuuriviranomaiset katkaisivat hänen uransa. Němecin ensimmäinen elokuva oli holokaustiaiheinen Yön timantit (1964), toinen Juhlavieraat (1966), joka teki pilkkaa totalitarismista, ja kolmas surrealistinen Rakkauden marttyyrit (1967). Viimeisen elokuvan jälkeen Němecillä oli lupa tehdä työtä vain television parissa. Němecin kuuluisa dokumentti Oratorio for Prague (1968) on osittain salaa kuvattu tilanteessa, jossa Varsovan liitto Neuvostoliiton johdolla oli miehittänyt maan ja Prahan keväänä tunnettu vaihe päättyi. Němec salakuljetti elokuvan maasta, ja sitä esitettiin eri puolilla lännen elokuvafestivaaleilla. Němecin ei sallittu enää jatkaa työntekoa, ja hän pakeni 1974 Ranskaan ja myöhemmin Yhdysvaltoihin. Hän palasi kotimaahan 1989 ja opetti FAMU:ssa. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Czech Film: Jan Nemec's post-1989 films * Interview with Němec Luokka:Tšekkiläiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
Laahus

Laahus on Lauri Kokkosen kirjoittama näytelmä vuodelta 1958. Näytelmä kertoo turhamaisen kukkakauppiaan 50-vuotisjuhlien valmistelusta pienessä suomalaisessa kirkonkylässä. Näytelmän keskeinen jännite on kukkakauppiaan ja ujon laahuspukua valmistavan ompelijattaren välisessä suhteessa. Näytelmä oli varsinkin 1950- ja 1960-luvuilla erittäin paljon esitetty. Siitä on tehty kaksi televisiotaltiointia (1965, ohjaus Pekka Koskinen, pääosissa Sylvi Salonen ja Rauni Ikäheimo (Yle), sekä 1980, ohjaus Antti Einari Halonen, pääosissa Anja Pohjola ja Seela Sella (MTV),). Näytelmä on käännetty myös ruotsiksi (Släpet, kääntäjä Kajsa Krook). Släpet - Finnishplays.com ==Lähteet== *Laahus. Komediaa tiistaina, keskiviikkona ja perjantaina Jyväskylä 1958. Gummerus. 137 sivua, kuvitettu. ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset näytelmät
Riitta Uusitalo

Riitta Uusitalo (s. 17. huhtikuuta 1960 Helsinki) on suomalainen kuvittaja, kuvataiteilija, sarjakuvapiirtäjä ja kirjailija. Uusitalo opiskeli Kankaanpään taidekoulussa ja Oriveden opistossa. Hän on asunut Kajaanissa ja Jyväskylässä ja taiteellisen työskentelynsä ohella opettanut useilla eri paikkakunnilla paitsi kuvataidekouluissa, myös muun muassa sairaaloissa. Uusitalo on kuvittanut muun muassa Eppu Nuotion teoksia ja julkaissut kuva- ja sarjakuvakirjoja sekä muita teoksia, samoin kuin työskennellyt vapaana taiteilijana. Uusitalo on saanut Jyväskylän taiteilijaseuran tunnustuspalkinnon, Suomen sarjakuvaseuran Puupäähatun, Jyväskylän kaupungin kulttuuripalkinnon ja Lastenkulttuurin valtionpalkinnon. Uusitalolle myönnettiin valtion ylimääräinen taiteilijaeläke vuonna 2021. ==Julkaisuja== * Wasser! Water! Vatten! Wettä! Aqua! Apua!, 2021 * Sinä ajat nyt kuuttakymppiä, Ridge!, 2021 * Sirkku ja Pulmu ja helpot nakit, 2015 * Enimmäkseen single, 2014 * Omat koirat purevat, Nasu, 2008 * Armin kaverit, 2005 * Armi ja pingviinin päiväkoti, 2004 * Armi, pieni hevostyttö, 2002 * Jääkiekkoa... perheenemännille ja muille vasta-alkajille, 2002 (Raija Partasen kanssa) * Ralliautoilua... perheenemännille ja muille vasta-alkajille, 2002 (Raija Partasen kanssa) * Armi on kaksi vuotta, 2001 * Armi on vauva, 2000 * Nasun paljastuskirja, 1999 * Karkailevat kasvattajat, 1998 * Pikku opintiellä, 1998 * Hajamieliset haikarat, eli, Kuinka Risuset melkein saivat vauvan, 1997 * Grafiikkaa vaikeasti ja väärinpäin?, 1996 (Raija Partasen kanssa) * Melko rankka päivä, 1996 * Nasun lapset, 1996 * Rankkaa, sanoi lääkäri, 1996 (Kari Eskolan ja Raimo Puustisen kanssa) * Hyvissä naimisissa, 1995 * Kesäisin aina purjehdin. Se on tylsää, 1994 * Hauskaa naistenpäivää, rouva Risunen, 1993 * Rakkaus sokaisee, Nasu!, 1993 * Ruutia, räminää, rakkautta, 1987 * Rakastakaa minua hellästi, neiti, 1986 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Riitta Uusitalon kotisivut (Viitattu 25.3.2016) Luokka:Suomalaiset kuvittajat Luokka:Suomalaiset sarjakuvantekijät Luokka:Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset taidegraafikot
Fredrik Joel Pätiälä

Fredrik Joel Pätiälä (4. joulukuuta 1863 Hauho – 27. elokuuta 1898 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja kirjallisuuden suomentaja. Pätiälän vanhemmat olivat ratsutilallinen Henrik Joel Pätiälä ja Amanda Florina Vuolijoki. Hän pääsi ylioppilaaksi 1882 Hämeenlinnan normaalilyseosta ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1884, filosofian maisteriksi 1886, lääketieteen kandidaatiksi 1887, lääketieteen lisensiaatiksi 1891 ja lääketieteen tohtoriksi 1895. Pätiälä toimi Helsingin yleisen sairaalan sisätautiosaston apulaislääkärinä 1893–1896. Vuonna 1885 Duodecim-seuraan liittynyt Pätiälä oli mukana laatimassa yhdessä Matti Äyräpään ja August Hillbomin kanssa Duodecimin julkaisemaa suomalais-ruotsalaista lääketieteen 6 400 hakusanan luetteloa Duodecimin sanaluettelo Suomen lääkäreille joka ilmestyi 1888 aikakauskirja Duodecimin vihkojen liitteinä. Hillbom ja Pätiälä laativat myös 1889 ilmestyneen 3 000 hakusanan ruotsalais-suomalaisen lääketieteen sanaston lisävihkon.Jaakko Ignatius Duodecim-seura 125 vuotta jäsen n:o 2 : Ernst August Hillbom Pätiälä oli naimisissa vuodesta 1892 Selma Lindbergin, o.s. Åkerman kanssa. == Teokset == * Duodecim-seuran kirjasia tarttumataudeista: ** Tulirokosta. Duodecim seuran kirjasia tarttumataudeista n:o 1. Helsinki 1894, 6. korj. painos 1911 ** Tuhkarokosta. Duodecim seuran kirjasia tarttumataudeista n:o 2. Helsinki 1894 ** Pilkkukuumeesta. Duodecim seuran kirjasia tarttumataudeista n:o 3. Helsinki 1894 ** Punataudista ja ripulista. Duodecim seuran kirjasia tarttumataudeista n:o 5. Helsinki 1894 ** Lavantaudista. Duodecim seuran kirjasia tarttumataudeista n:o 6. Helsinki 1894 * Viisi luentoa tärkeimmistä taudinsyistä. Lomakurssi-luentoja 2. Otava 1894 * Beitäge zur Aetiologie und dem Krankheitsbilde der Hyperchlorhydrie und Hypersecretion, Helsingin yliopiston väitöskirja. Helsingfors 1895 == Suomennokset == * Georg Moritz Ebers: Homo sum: romani; saksan kielestä suom. Kuusikko (E. N. Setälä, Kaarle F. Rinne, Joel Fredrik Pätiälä, K. J. Sadenius, Oskar Relander, H. F. Silander (Soveri)); suurimmaksi osaksi suom. Emil Nestor Setälä. W. Churberg'in romani-kirjasto 2 vuosikerta. Edlund, Helsinki 1881 * Georg Moritz Ebers: Sisaret: romaani; suom. Fredrik Joel Pätiälä ja Kaarlo Adolf Oskar Relander. Söderström, Porvoo 1883 * Octave Feuillet: Sibylla; ranskan kielestä suom. F. J. P. WSOY 1884 * John Stuart Blackie: Itsekasvatuksesta: neuvoja opiskelevalle nuorisolle. WSOY 1886 * M. Zaengerle: Kemian alkeet; 5 vihko; suom. F. J. Pätiälä, K. A. L. Lindelöf ja K. A. O. Relander. WSOY 1886 * A. Auvard: Äskensyntyneen lapsen fysiologia- terveydenhoito-ravinto ja tavallisimmat taudit; tekijän luvalla kääntänyt ja sovittanut Adolf Törngren; suom. F. J. P. WSOY 1892 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset lääkärit Luokka:Suomentajat Luokka:Vuonna 1863 syntyneet Luokka:Vuonna 1898 kuolleet
Biogenesis (taideteos)

thumb|upright|Kimmo Kaivanto: Biogenesis (1988/1999) Espoossa. Biogenesis on suomalaisen kuvanveistäjä Kimmo Kaivannon suunnittelema ympäristötaideteos. Teoksen tilasi aiemmin Suomen Sokerina tunnettu Cultor Oy ja se pystytettiin vuonna 1988 Cultorin pääkonttorin sisäpihalle Kyllikinportti 2:een Helsingin Länsi-Pasilaan. Biogenesis on 12 metriä korkea ja sen materiaalit ovat maalattu teräs ja pronssi. Veistoksen elämän alkua kuvaava nimi viittaa yhtiön historiaan sokerintuottajana ja tulevaisuuteen biotekniikan alan yrityksenä eli sokerin osaan fotosynteesissä ja uuden elämän syntymisessä. Viittauksena Cultorin tulevaisuuteen biotekniikkayrityksenä veistoksen sanoma on, etteivät uusi teknologia ja orgaaninen luonto ole keskenään ristiriidassa. Teoksen muodon lähtökohtana on nähty kerrannaiset lepattavat liekit. Toisaalta siinä voidaan nähdä myös sokeripihdit. Tanskalainen Danisco AG osti Cultorin vuonna 1999 ja yhtiön pääkonttori muutti Espoon Keilaniemeen Keilaranta 9:ään. Biogenesis pystytettiin uudelleen uusien toimitilojen vierelle Keilaniemen kärkeen vuonna 1999 ja se sai myös uuden värityksen. == Lähteet == Luokka:Espoon patsaat ja veistokset Luokka:Otaniemi
Biogenesis

Biogenesis viittaa seuraaviin: * Biogenesis, Omnihility-yhtyeen musiikkialbumi * Biogenesis, Kimmo Kaivannon ympäristötaideteos
Karl Johan Sadenius

Karl Johan Sadenius (15. maaliskuuta 1864 Sahalahti – 13. elokuuta 1919 Tampere) oli suomalainen Tampereen lyseon rehtori ja kirjallisuuden suomentaja. Sadeniuksen vanhemmat olivat rovasti Karl Alfred Sadenius (1830–1913) ja Lovisa Amanda Blom. Hän pääsi ylioppilaaksi 1882 Hämeenlinnan normaalilyseosta ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1888 ja filosofian maisteriksi 1890. Sadenius toimi Tampereen suomalaisen reaalilyseon saksan ja suomen kielen kollegana vuodesta 1893 alkaen ja hän oli myös koulun rehtorina. Sadenius oli naimisissa vuodesta 1902 Nanny Gertrud Simeliuksen kanssa. Heidän poikansa oli Nykysuomen sanakirjan päätoimittaja ja suomen kielen dosentti Matti Sadeniemi, == Toimitustöitä == * Tampereen lyseo : Kertomus lukuvuodesta 1915-1916. Tampere 1916 * Tampereen lyseo : Kertomus lukuvuodesta 1917-1918. Tampere 1918 == Suomennoksia == * Georg Moritz Ebers : Homo sum : romani ; saksan kielestä suom. Kuusikko (E. N. Setälä, Kaarle F. Rinne, Fredrik Joel Pätiälä, K. J. Sadenius, Oskar Relander, H. F. Silander (Soveri)) ; suurimmaksi osaksi suom. Emil Nestor Setälä. W. Churberg'in romani-kirjasto 2 vuosikerta. Edlund, Helsinki 1881 == Lähteet == Luokka:Suomen koulujen rehtorit Luokka:Suomentajat Luokka:Vuonna 1864 syntyneet Luokka:Vuonna 1919 kuolleet
Francesca Michielin

Francesca Michielin (s. 25. helmikuuta 1995) on italialainen laulaja. Hän edusti Italiaa vuoden 2016 Eurovision laulukilpailussa kappaleella ”No Degree of Separation”. Aiemmin samana vuonna hän sijoittui San Remon musiikkifestivaaleilla toiseksi kappaleen italiankielisellä versiolla ”Nessun grado di separazione”. 16-vuotiaana Michielin voitti Italian X Factor -laulukilpailun. Hänen singleään Distratto myytiin tuplaplatinaan oikeuttava määrä. ja myöhemmin vuonna 2012 hän julkaisi ensimmäisen albuminsa Riflessi Di Me, jota edelsi single Sola. Samaisena vuonna (2014), Michielin julkaisi kappaleen Amazing italialaiseen versioon The Amazing Spider-Man- elokuvasta. Vuonna 2015, Michielin julkaisi toisen albuminsa, Di20 ja tammikuussa 2016, Michielin aloitti konserttikiertueen, nimeltä "Nice to Meet You". Jälkeen osallistumisensa Eurovision laulukilpailuun, hän julkaisi Di20are-albumin, joka oli päivitetty versio albumista Di20. Di20are sisälsi San Remo-kappaleen Nessun grado di separazione, È con te, Nice to Meet You ja Tutto è magnifico. Heinäkuussa 2017 Michielin julkaisi uuden singlen, nimeltään Vulcano ja saman vuoden lokakuussa hän ilmoitti, että kolmas albumi julkaistaan 12. tammikuuta 2018. Hän lähti kiertueelle keväällä 2018. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Italialaiset laulajat Luokka:Italian euroviisuedustajat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuoden 2016 euroviisuedustajat
Mourad Laachraoui

Mourad Laachraoui (s. 31. maaliskuuta 1995 Belgia) on belgialainen taekwondoin. Laachraoui voitti 54-kiloisten Euroopan-mestaruuden Montreux'ssa 2016 kukistettuaan loppuottelussa espanjalaisen Jesús Tortosan pistein 6–3. Hän saavutti samassa painoluokassa hopeaa Gwangjun universiadeissa 2015. Hän selviytyi MM-kilpailujen 54 kg:n sarjassa 1/16-finaaleihin 2013 sekä neljännesfinaaleihin 2015 ja 2017. 58 kg:n sarjassa hän karsiutui 1/16-finaaleissa 2019. Laachraoui voitti 2015 Fuijairan ja Alexandrian avointen turnauksen 54-kiloisten sarjan ja Israelin avointen 58 kg:n painoluokan. Seuraavana vuonna hän voitti 54 kg:n sarjan US Openissa ja Luxor Open -turnauksessa sekä 58-kiloiset Ranskan avoimissa. Vuonna 2017 hän voitti 54 kg:n sarjan Belgian avoimissa sekä 58-kiloisten painoluokan Espanjan ja Moldovan avoimissa mestaruuskilpailuissa. Laachraouin veli oli Brysselin 2016 pommi-iskujen tekijöihin kuulunut Najim Laachraoui. == Lähteet == Luokka:Belgialaiset taekwondoinit Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kotkonlinna

Kotkonlinna on mahdollinen linnavuori Hämeenlinnassa Hauhon Vitsiälässä, missä Kotkonharju seuraa Hauhonselkää. == Mäkilinna == Luoteis-kaakkosuuntainen Kotkonharju, joka sijaitsee Hauhon kirkolta kilometrin luoteeseen, on sivuiltansa erittäin jyrkkä ja sen rinteillä on kivinen valli, joka on noin 50 metriä pitkä, 1,5–2 metriä leveä ja metrin korkea. Aidan tarkoitus on epäselvä eikä sitä ole onnistuttu ajoittamaan. ==Tutkimuksia == Vaikka Hjalman Appelgren kertoo linnasta kirjassaan, ei hän mainitse tarkastaneensa kohdetta. Sen sijaan Oiva Keskitalo kävi vuosina 1945 ja 1952 tarkastamassa kohteen ja samoin Jyri Saukkonen vuonna 1983. == Historiaa == Hjalman Appelgren kertoo Suomen muinaislinnat -teoksessaan 1800-luvun lopussa toisen käden tietona, että harjulla oli ympyränmuotoinen "kivijaama". Mäellä on poltettu historian saatossa myös helavalkeita. Appelgren kertoo myös, että niin sanottu Hauhon komppania on viimeistään vuonna 1864 käyttänyt harjua leiri- ja harjoituspaikkanaan. Sotamiesten on kerrottu silloin vieritelleen paljon kiviä alas harjulta. == Lähteet == Luokka:Suomen muinaislinnat Luokka:Hauho Luokka:Hämeenlinnan historia
Zhangye

Zhangye () on prefektuuritason kaupunki Kiinan Gansun maakunnan keskilänsiosassa. Kaupungin pinta-ala on 39 437 neliökilometriä ja väkiluku noin 1,2 miljoonaa (2010). Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 440 kilometriä maakunnan pääkaupunki Lanzhousta luoteeseen. == Historia == Kaupunki tunnettiin aikoinaan myös nimenä Ganzhou (eri paikka kuin samanniminen kaupunki Jiangxin maakunnassa). Nimi säilytetään kaupungin hallintopaikkana olevan Ganzhoun kaupunkipiirin nimessä. Maakunnan nimi Gansu on yhdyssana kahden kaupungin nimistä: Ganzhou ja Suzhou (nykyään Jiuquan). Marco Polon matkat -kirjassa kaupungin nimen muoto on Campichu. Mannerheimin matkapäiväkirjan suomennoksessa paikannimen muoto on Kanchou. Hän kävi täällä ja lähiseudulla Aasian matkallaan 19.12.1907 - 6.1.1908. == Hallinnollinen jako == Piirikuntatasolla Zhangye jaetaan yhteen kaupunkipiiriin, neljään piirikuntaan ja yhteen autonomiseen piirikuntaan. Kartta # Nimi Kiinan kirjoitusmerkit Pinyin Väkiluku (2010) 1 Ganzhou (kaupunkipiiri) 甘州区 Gānzhōu Qū 507,433 2 Minle (piirikunta) 民乐县 Mínlè Xiàn 219,356 3 Linze (piirikunta) 临泽县 Línzé Xiàn 134,328 4 Gaotai (piirikunta) 高台县 Gāotái Xiàn 143,446 5 Shandan (piirikunta) 山丹县 Shāndān Xiàn 161,299 6 Sunanin juguurien autonominen piirikunta 肃南裕固族自治县 Sùnán Yùgùzú Zìzhìxiàn 33,653 == Galleria == Kuva:Zhangye Railway Station 2014.01.02 17-40-13.jpg|Zhangyen rautatieasema. Kuva:Zhangye Ganzhou Chengqiang 2014.01.02 14-03-44.jpg|Ganzhoun vanha kaupunginmuuri. Kuva:Dafosi - This hall contains the largest reclining wooden Bhudda in China.JPG|Dafo-temppeli, jossa on suurin makuuasennolla oleva buddhan patsas Kiinassa. Kuva:Zhangye Wanshou Si 2014.01.02 11-25-58.jpg|Wanshou-temppeli ja sen puupagodi. Kuva:Matisi Gisela-Brantl 18.JPG|Matisi-luolat Sunanin autonomisessa piirikunnassa. Kuva:甘肃明长城.JPG|Ming-dynastian aikoina rakennettu Kiinan muuri Shandanin piirikunnassa. Kuva:Town of Ganzhou Surrounded by a City Wall with Four Gates. Gansu Province, China, 1875 WDL2080.png|Ganzhou vuonna 1875. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Gansun kaupungit Luokka:Gansun prefektuurit
Duodecim-seuran kirjasia tarttumataudeista

Duodecim-seuran kirjasia tarttumataudeista on Duodecim-seuran vuosina 1894–1912 julkaisemia muutaman sivun laajuisia lehtisiä tärkeimmistä tartuntataudeista.Fennica-luettelo * Fredrik Joel Pätiälä Tulirokosta. Helsinki: KS, 1898, 6. korj. painos 1911. – (Duodecim seuran kirjasia tarttumataudeista; 1.). * F. J. Pätiälä Tuhkarokosta. Helsinki: Duodecim seura, 1907. – (Duodecim seuran kirjasia tarttumataudeista; n:o 2.). * Fredrik Joel Pätiälä Pilkkukuumeesta. Helsinki: Duodecim seura, 1894. – (Duodecim seuran kirjasia tarttumataudeista; n:o 3.). * Karl Konrad Relander Isosta rokosta. Helsinki: Duodecim seura, 1894. – (Duodecim seuran kirjasia tarttumataudeista; 4.). ** Konrad Relander Isostarokosta ja rokotuksesta. Helsinki: Duodecim-seura, 1912. – (Duodecim-seuran kirjasia tarttumataudeista; n:o 4.). (uusi nimi) * Fredrik Joel Pätiälä Punataudista ja ripulista. Helsinki: Duodecim seura, 1894. – (Duodecim seuran kirjasia tarttumataudeista; n:o 5.). * F. J. Pätiälä Lavantaudista. Helsinki: Duodecim seura, 1907. – (Duodecim seuran kirjasia tarttumataudeista; n:o 6.). * W. Pipping Kurkkumätä ja kuristustauti. Helsinki: Duodecim-seura, 1911. – (Duodecim-seuran kirjasia tarttumataudeista; n:o 7.). * Alfred Rikhard Lindholm Hinkuyskästä. Helsinki: KS, 1897. – (Duodecim seuran kirjasia tarttumataudeista; 8.). == Lähteet == Luokka:Tartuntataudit Luokka:Kirjat lääketieteestä Luokka:Suomalaiset kirjasarjat
Kaarle F. Rinne

Kaarle Fredrik Rinne (14. kesäkuuta 1863 Huittinen – 22. kesäkuuta 1923 Sääksmäki) oli suomalainen filosofian maisteri, tilanomistaja ja kirjallisuuden suomentaja. Rinteen vanhemmat olivat talollinen Fredrik Jutikkala, ent. Takkula ja Justina Serafia Birkman-Tavela. Hän pääsi ylioppilaaksi 1882 Hämeenlinnan normaalilyseosta ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1887 ja filosofian maisteriksi 1890. Rinteen isä Fredrik Jutikkala osti vuonna 1872 pakkohuutokaupassa Jutikkalan kartanon Sääksmäeltä ja Rinne omisti kartanon isänsä jälkeen vuodesta 1898 alkaen toimittuaan sitä ennen suomen kielen opettajana helsinkiläisissä oppikouluissa.Kirjallista elämää Valkeakoskella ja Sääksmäellä : Jutikkalan kartano (Internet Archive-linkki)Hämäläisiä kartanoita ja suurtiloja : Jutikkala Sääksmäen pitäjä yksinäistila Kaarle F. Rinne oli naimisissa vuodesta 1893 opettaja Hilma Maria Hagelbergin (1869–1948) kanssa. Heidän poikiaan olivat Jutikkalan kartanon isänsä jälkeen 1923–1979 omistanut lakitieteen kandidaatti Ossian Rinne ja historiantutkija, akateemikko Eino Jutikkala (vuoteen 1931 Rinne). Tytär Elsa Maria Rinne oli naimisissa kirjallisuudentutkija J. V. Lehtosen kanssa. == Suomennoksia == * Georg Moritz Ebers : Homo sum : romani ; saksan kielestä suom. Kuusikko (E. N. Setälä, Kaarle F. Rinne, Fredrik Joel Pätiälä, K. J. Sadenius, Oskar Relander, H. F. Silander (Soveri)) ; suurimmaksi osaksi suom. Emil Nestor Setälä. W. Churberg'in romani-kirjasto 2 vuosikerta. Edlund, Helsinki 1881 * Hermann Sudermann : Surutar ; suom. Kaarle F. Rinne. Otava, Kuopio 1892 == Lähteet == Luokka:Suomentajat Luokka:Vuonna 1863 syntyneet Luokka:Vuonna 1923 kuolleet
Teille vai meille?

Teille vai meille? on punkyhtye Ripsipiirakan toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2004 levymerkillä Universal Music. Se nousi Suomen virallisen listan sijalle 7. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # \+ * == Kokoonpano == * Jukka Tanskanen – laulu, kitara * Olli Salonen – kitara, taustalaulu * Hannu Kiviluoto – bassokitara * Mika Enrold – rummut === Vierailevat muusikot === * Janne Saksa – taustalaulu, kosketinsoitin, lyömäsoittimet * Katri – laulu (kappale 11) * Ilmari Pohjola, Marko Portin & Verneri Pohjola – puhallinsoittimet (kappale 11) * Antti Lehtinen – soitinnus === Tuotanto === * Janne Saksa – tuottaja, äänittäjä, miksaaja * Mika Jussila – masteroija * Petteri Laakso – valokuvat * Pihvi – kannet * Joel Melasniemi – design (ripsigrammi) == Aiheesta muualla == * Teille vai meille? discogs.com -sivustolla == Lähteet == Luokka:Ripsipiirakan albumit Luokka:Vuoden 2004 albumit Luokka:Janne Saksan tuottamat albumit
Omo Osaghae

Omoghan "Omo" Osaghae (s. 18. toukokuuta 1988 Lubbock, Texashttp://www.texastech.com/sports/c-track/mtt/omo_osaghae_555546.html ) on yhdysvaltalainen pika-aitajuoksija. Osaghae kilpailee pääosin 110 metrin aitajuoksussa. Osaghae saavutti kultaa vuoden 2014 sisäratojen MM-kilpailuista Sopotista omalla ennätysajallaan 7,45. == Henkilökohtaiset ennätykset == Ulkoradoilla * 110 metrin aitajuoksu: 13,23 (Norman 2011) Sisäradoilla * 60 metrin aitajuoksu: 7,45 (Sopot 2014) == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset pika-aitajuoksijat Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Oleg Kagan

Oleg Moisejevitš Kagan (, 22. marraskuuta 1946 Južno-Sahalinsk, Neuvostoliitto – 15. heinäkuuta 1990 München, Saksa) oli neuvostoliittolainen viulutaiteilija, joka voitti joulukuussa 1965 ensimmäisen Jean Sibelius -viulukilpailun ja teki sitten kansainvälisen uran. Hänet tunnettiin erityisesti kamarimusiikkiyhteistyöstään pianistien Svjatoslav Richter, Vasili Lobanov ja Elisabeth Leonskaja sekä sellisti Natalia Gutmanin kanssa. Leonskaja oli Kaganin ensimmäinen vaimo, Gutman toinen. Kagan kuoli 43 vuoden iässä syöpään.Cummings, Robert: Oleg Kagan biography, Allmusic.com. Viitattu 25.3.2016. Sahalinin alueella Venäjän Kaukoidässä 1946 lääkäriperheeseen syntynyt Oleg Kagan kävi koulunsa Latvian Riiassa, jonne perhe muutti 1953. Hän aloitti kahdeksanvuotiaana opinnot Riian konservatoriossa Joachim Braunin johdolla ja siirtyi viiden vuoden kuluttua Moskovaan Boris Kuznetsovin oppilaaksi. Kagan voitti 1965 Sibelius-kilpailun Helsingissä ja 1968 kansainvälisen Johann Sebastian Bach -kilpailun Itä-Saksan Leipzigissa. Vuoden 1969 Tšaikovski-kilpailuissa hän sijoittui toiseksi. Kuznetsovin kuoltua Kagan siirtyi David Oistrahin oppilaaksi ja aloitti 1968 kamarimusiikkiyhteistyön Svjatoslav Richterin kanssa. Oleg Kagan perusti toisen vaimonsa Natalia Gutmanin kanssa eteläbaijerilaiseen Kreuth am Tegernseen kaupunkiin musiikkifestivaalin, jolla hän teki viimeiset esiintymisensä vain kolme päivää ennen menehtymistään nopeasti edenneeseen syöpään kesällä 1990.Kemppi, Emilia & Sommar, Heidi: Oleg Kagan: Sibeliuksen viulukonsertto, Yle Elävä arkisto 24.11.2010. Viitattu 25.3.2016. Säveltäjät Alfred Schnittke, Tigran Mansurian ja Vasili Lobanov ovat omistaneet sävellyksiä Oleg Kaganille.Malpas, Anna: Starry Festival Remembers Violinist's Life , The Moscow Times 14.11.2003. Vaatii HighBeam-tilauksen. Viitattu 25.3.2016.Vittes, Laurence: A Journey to the Dark Side , Strings 1.8.2014. Vaatii HighBeam-tilauksen. Viitattu 25.3.2016. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Kagan soittaa Sibeliuksen viulukonserton säveltäjän 100-vuotisjuhlassa 8.12.1965, Yle Elävä arkisto (myös lyhyt haastattelu) Luokka:Venäläiset viulistit Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Vuonna 1990 kuolleet Luokka:Neuvostoliittolaiset viulistit
Vähä Petäjäjärvi (Ylöjärvi)

Vähä Petäjäjärvi on Pirkanmaalla Ylöjärvellä Länsi-Aureella sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Aurejärven valuma-alueeseen. Vähä Petäjäjärvi on osa Vahojärven-Aurejoen aluetta. == Maantietoa == Järven pituus on 550 metriä, leveys 300 metriä ja sen pinta-ala on 9,1 hehtaaria. Se sijaitsee Aurejärven etelä- ja Petäjäjärven itäpuolella. Ympäristö on loivasti kumpuilevaa maastoa, jossa ei ole sanottavasti soita. Järveen laskee neljä lyhyttä metsäojaa, joista yksi tulee Seitsemisharjun ja Sikomäen suunnalta. Järven oma laskuoja lähtee länsirannalta ja laskee 350 metrin pituisena Petäjäjärven Talaanlahden suuhun. Veden laskennallinen viipumä on 77 vuorokautta, mikä on suomalaisissa järvissä keskimääräisesti nopeaa. Rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä. Järven lähiympäristössä sijaitsee vain yksi maatila, mutta rantaan on rakennettu kaksi vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet pohjoiselta seututieltä 332. == Vedenlaatu == Vähä Petäjäjärven vedenlaatua on tutkittu vuosina 1990 ja 2002. Sen vesi on kirkasta, ruskean väriistä ja sen humuspitoisuus on korkea. Vesi on hapanta, koska valuma-alueella on runsaasti soita ja metsää. Järven puskurikyky happamoitumista vastaan on välttävä. Veden ravinnepitoisuudet ovat luonnontasoa korkeampia. Fosforin pitoisuudet ovat reheville järville luontainen ja myös typen pitoisuudet ovat hieman koholla. Happitilanne oli tutkittuina ajankohtina hyvä. Ne eivät kerro järven tilaa lämpötilakerrostuneen tilanteen loppuvaiheessa, missä hapen pitoisuudet yleensä laskevat alusvedessä alhaisiksi. Talvisin hapen kuluminen on todennäköisesti voimakasta, koska humusta on runsaasti ja ravinnepitoisuudet ovat koholla. Kesäisin happipitoisuudet eivät laske kovin alas, koska järvi on matala. Vähä Petäjäjärvi soveltuu virkistyskäyttöön tyydyttävästi. == Lähteet == Luokka:Vahojärven–Aurejoen alue Luokka:Kurun järvet
Blues är allt jag har

Blues är allt jag har on ruotsalaisen blueskitaristi-laulajan Rolf Wikströmin neljästoista albumi, joka julkaistiin vuonna 1992 levymerkillä MNW. == Kappaleet == Kaikki kappaleet kirjoittanut Rolf Wikström, ellei toisin mainita. === CD-versio === # # # # # # # # # # # # # # === LP-versio === # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Rolf Wikström – kitara, laulu * Bernt Andersson – huuliharppu, urut, sähköpiano, piano * Per-Ola Claesson – sello * Ingemar Dunker – rummut (1–5, 7–8, 10–13) * Björn Inge – rummut (1–5, 7–14) * Alar Surna – lyömäsoittimet (3, 5, 9) * Backa Hans Eriksson – basso * Alm Nils Ersson – alttoviulu * Leila Forstén – viulu * Peter LeMarc – kuoro (3, 7) * Gunilla Markström – viulu * Totta Näslund – laulu (2, 13) * Pelle Piano – piano, klavikordi, urut (3) * Kayo Shekoni – laulu (3) == Aiheesta muualla == * Blues är allt jag har discogs.com -sivustolla Luokka:Vuoden 1992 albumit Luokka:Rolf Wikströmin albumit
Swamp Thing (videopeli)

Swamp Thing on samannimiseen animaatiosarjaan perustuva tasohyppelyvideopeli NES:lle ja Game Boylle. THQ julkaisi pelin joulukuussa 1992. == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 1992 videopelit Luokka:Nintendo Entertainment System -pelit Luokka:Game Boy -pelit Luokka:Tasohyppelyt Luokka:DC Comics -universumiin perustuvat videopelit
USS Conestoga (AT-54)

USS Conestoga eli S.P. 1128 (runkonumero AT-54) oli Yhdysvaltain laivaston hinaaja. == Valmistus == Aluksen valmisti Maryland Steel Company Sparrow Pointista Maryladistä vuonna 1904. Laivasto lunasti aluksen 14. syyskuuta 1917 Philadelphia and Reading Transportation Lineltä. Aluksesta oli tarkoitus tehdä hinaaja ja miinanraivaaja ja sen tunnukseksi merkittiin S.P. 1128. Alus otettiin palvelukseen 10. marraskuuta päällikkönään luutnantti Carl Olsen.www.history.navy.mil == Palvelus == Alus liitettiin sukellusvenejoukkoihin ja se varustettiin Philadelphiassa toimimaan kaukaisissa tukikohdissa. Alus hinasi aluksia pitkin Atlantin rannikkoa, kuljetti tarvikkeita ja aseita, suojasi saattueita Bermudalle ja Azoreille sekä toimi yhdessä Azoreille sijoitettujen partioalusten kanssa. Ensimmäisen maailmansodan päätyttyä alus sijoitettiin Azoreilla olevaan laivastotukikohta numero 13:een, missä se hinasi liikuntakyvyttömiä aluksia ja suojasi saattueita. Alus saapui New Yorkiin 26. syyskuuta 1919. Alus sijoitettiin satamahinaajaksi 5. laivastoalueelle Norfolkiin Virginiaan ja se luokiteltiin virallisesti laivaston hinaajaksi tunnuksella AT-54 17. heinäkuuta 1920, kun laivastossa otettiin käyttöön runkonumerot kaikilla aluksilla. Alus määrättiin Tutullaan Yhdysvaltain Samoalle tukikohta-alukseksi ja sen seurauksena Conestogalle tehtiin muutostöitä Norfolkissa. Alus lähti Hampton Roadsista 18. marraskuuta 1920 hinaten laivaston hiiliproomua YC-468. Alus saapui 7. tammikuuta 1921 San Diegoon, mistä se jatkoi edelleen Mare Islandille. Alus siirrettiin telakalle 17. helmikuuta. Alus lähti 25. maaliskuuta 1921 Mare Islandilta Samoalle päällikkönään luutnantti Ernest L. Jones ja miehistönään kolme aliupseeria ja 52 miehistönjäsentä. Alus hinasi hiiliproomua YC-478. Alus ei koskaan päässyt määränpäähänsä. Höyrylaiva Senator löysi 17. toukokuuta ajalehtivan veneen, jonka keulassa oli pronssinen C-kirjain noin 650 merimailia länteen Manzanillosta ja 30 merimailia Clarionin saaresta. Venettä ei voitu yhdistää kadonneeseen alukseen. Laajoista etsinnöistä huolimatta aluksesta tai sen miehistöstä ei löytynyt jälkeäkään. Alus todettiin tuhoutuneeksi 30. kesäkuuta. == Hylyn löytyminen == Alus löytyi jo vuonna 2009 noin 35 kilometriä San Franciscon länsipuolelta merenpohjasta, läheltä Farallonsaaria. NOAA:n vuonna 2014 käynnistämät tutkimukset varmistivat, että hylky on USS Conestoga. == Lähteet == Luokka:National Register of Historic Places -kohteet San Franciscossa Luokka:Tyynenmeren hylyt Luokka:Yhdysvaltain laivaston apualukset
Piet Keizer

Petrus Johannes ”Piet” Keizer (14. kesäkuuta 1943 Amsterdam – 10. helmikuuta 2017) oli alankomaalainen jalkapalloilija. Vasenjalkainen Keizer oli pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Keizer edusti koko ammattilaisuransa, vuodet 1961–1974, kasvattajaseuraansa Ajaxia. Hän saavutti seuran paidassa muun muassa kuusi Eredivisien mestaruutta, kolme Euroopan cupin voittoa ja yhden Intercontinental Cupin voiton. Keizer pelasi Ajaxin paidassa Eredivisiessä yhteensä 365 ottelua onnistuen maalinteossa 146 kertaa. Euroopan cupissa pelaamassaan 43 ottelussa hän teki 12 maalia. Keizer lopetti uransa vuonna 1974. Alankomaiden jalkapallomaajoukkueessa Keizer debytoi vuonna 1962. Hän edusti maataan 34 ottelussa tehden niissä 11 maalia ja oli mukana myös saavuttamassa hopeaa vuoden 1974 MM-kilpailuissa pelaten turnauksessa yhdessä ottelussa.http://www.fifa.com/fifa-tournaments/players-coaches/people=174655/ Keizer muodosti Johan Cruijffin ja Johnny Repin kanssa menestyksekkään hyökkäystrion sekä Ajaxissa että Alankomaiden maajoukkueessa.http://www.mtv.fi/sport/jalkapallo/uutiset/artikkeli/top-10-jalkapallon- kaikkien-aikojen-parhaat-hyokkaystriot/5809338 Keizer kuoli keuhkosyöpään 73-vuotiaana 10. helmikuuta 2017. == Saavutukset == Seurajoukkuetasolla * Eredivisie: 1965–1966, 1966–1967, 1967–1968, 1969–1970, 1971–1972, 1972–1973 * KNVB-cup: 1966–1967, 1969–1970, 1970–1971, 1971–1972 * UEFA Intertoto Cup: 1968 * Euroopan cup: 1970–1971, 1971–1972, 1972–1973 * UEFA Super Cup: 1972, 1973 * Intercontinental Cup: 1972 Maajoukkuetasolla * MM-kilpailut: hopeaa (1974) == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Alankomaalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Louise Dresser

Louise Dresser (17. lokakuuta 1878 Evansville, Indiana – 24. huhtikuuta 1965 Woodland Hills, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän oli ehdolla Oscar-palkintoon kaikkien aikojen ensimmäisessä Oscar-gaalassa roolistaan elokuvassa A Ship Comes In. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Vuonna 1878 syntyneet Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1965 kuolleet
Picigin

Picigin on perinteinen pallopeli Splitistä, Kroatiasta. Lajia pelataan rannoilla matalassa vedessä. Pelin tarkoituksena on pitää palloa (kroat. balun) ilmassa niin kauan kuin mahdollista. ==Alkuperä== Peli kehittyi Bačvicen hiekkarannalla Splitissä. Ensimmäistä kertaa peliä pelattiin vuonna 1908, kun joukko kroatialaisia opiskelijoita Prahasta eivät pystyneet pelaamaan vesipalloa Bačvicen matalassa vedessä, joten he kehittivät uuden lajin. Monien paikallisten mielestä Bačvice on ainoa paikka maailmassa, jossa voi pelata perinteistä piciginiä. ==Pelin luonne== Picigin on pääasiassa amatöörilaji, mutta vuodesta 2005 lähtien on järjestetty myös piciginin maailmanmestaruuskilpailuja Bačvicessä. Pelin tarkoituksena on pitää palloa ilmassa mahdollisimman kauan lyöden palloa kämmenillä. Piciginissä käytetty pallo, balun, on yleensä tehty tennispallosta kuorimalla sen pääliosa irti. Lajissa ei ole määritelty tarkkaan pelaajien lukumäärää, mutta yleensä se on viisi. Kaksi pelaajaa viidestä ei juuri liiku (sidruni) ja loput kolme ovat juoksijoita (trkači). Piciginille ominaista ovat näyttävät heittäytymiset veteen pallon saamiseksi. Piciginiä täytyy pelata hiekka-alustalla, matalassa vedessä, muuten pelaajat satuttaisivat itsensä helposti. Pelissä ei varsinaisesti ole lopputulosta, koska siinä ei lasketa pisteitä, eikä voittajia tai häviäjiä ole. Maailmanmestaruuskisoissa voittaja määräytyy koko ryhmän taiteellisen vaikutelman perusteella. ==Perinteet== Uskotaan laajasti, että ainoa asianmukainen vaate peliin ovat tiukat speedo-malliset uimahousut. Piciginiä pelataan vuoden ympäri (useimmin kuitenkin kesällä) Splitissä. Pitkäkestoinen traditio on myös pelata piciginiä uudenvuodenpäivänä olosuhteista huolimatta, vaikka tällöin meren lämpötila on harvoin yli 10 celsiusasteen. Luokka:Pallopelit
Murikit (kasvisuku)

Murikit (Byrsonima) on amerikkalaisten puuvartisten kasvien suku.Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Murikit (Byrsonima) Siihen kuuluu puita, pensaita ja varpuja, joita tavataan etenkin Etelä-Amerikassa, mutta myös Keski-Amerikassa ja Pohjois-Amerikan eteläosissa. Joitakin suvun lajeja on käytetty kansanlääkinnässä rohdoskasveina vatsa- ja iho-oireiden sekä astman hoitoon. Niissä on fenoleita, jotka toimivat antioksidantteina. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * ITIS: Byrsonima * United States Department of Agriculture (USDA): Byrsonima Luokka:Akerolakasvit
GAC Group

GAC Group (täydellisemmin Guangzhou Automobile Group Co., Ltd.; ) on vuonna 1997 perustettu kiinalainen autoteollisuuden holdingyhtiö. Tytäryhtiöineen se suunnittelee, valmistaa ja myy henklöautoja, raskaita ajoneuvoja (kuorma-, linja- ja erikoisautoja), moottoripyöriä, mopoja, ajoneuvojen moottoreita ja muita osia. Yhtiö palvelee myös ajoneuvorahoituksessa, -leasingissä, -vakuutuksissa oheistuotteineen ja huoltotoiminnassa sekä sijoittaa kiinteistöihin. Yhtiö osallistuu ajoneuvojen ja niiden osien maahantuontiin ja maastavientiin, ajoneuvojen purkutoimintaan, teräskauppaan ja kaupan logistiikkaan. Vuonna 2012 konserni valmisti 712 200 autoa. Vuonna 2015 konsernin myynti oli noussut jo 1,27 miljoonaan autoon. Teollisuuskonserni on yhtiömuodoltaan julkinen osakeyhtiö. Sitä tuli pörssiyhtiö kesäkuussa 2005. Yhtiön osake noteerataan sekä HKSE (2238) että Shanghain pörssissä (601238). Vuonna 2015 GAC Group ylsi maailman suurimpia pörssiyhtiöitä vertailevalla Forbes Global 2000 -yrityslistalla sijalle 1564. Yhtiön markkina-arvoksi arvioitiin tuolloin 9,5 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Sillä oli töissä 45 819 henkeä ja myynnin arvo oli 3,5 miljardia USD (2014, nousua edellisvuodesta). Liikevaihto ei ollut vielä lähelläkään kuutta vuotta aiempaa, yli kaksi kertaa korkeampaa tasoa. GAC Group on Kiinan valtion ohjauksessa oleva valtionyhtiö ja osa laajaa valtionkonserni GAIG Stock Co., Ltd:ia (aiempi Guangzhou Automobile Industry Group). GAC Groupilla on useita suuria yhteis- ja tytäryrityksiä. Näistä mainittakoon esimerkiksi GAC Motor, GAC Changfeng, GAC Gonow, GAC Honda (Guangzhou Honda Automobile Co., Ltd.), Honda Motor (China) Co., Ltd., GAC Nissan, GAC Toyota (Guangzhou Toyota Motor Co., Ltd.), Guangqi Toyota Engine Co., Ltd., GAC Fiat Chrysler ja GAC Mitsubishi sekä Guangzhou Denway Bus Co., Ltd., Guangzhou Yangcheng Automobile Co. ja Ltd., Guangqi Hino Motor Co., Ltd. Konsernin Kiinassa valmistamia automerkkejä ovat Changfeng Liebao, Fiat, GAC, Gonow, Honda, Mitsubishi, Toyota, Trumpchi. GAC Groupin yksittäisistä automalleista tammi–helmikuun 2016 myydyimpiin kuului Trumpchi GS4 -kaupunkimaasturi, joka ylsi tammikuussa 2016 Kiinan 10. myydyimmäksi henkilöautoksi yli 30 000 kappaleen myynnillään. Chinese police 0184.JPG| Changfeng Liebao Feiteng -maasturi poliisiautona (2009). Fiat Viaggio 3 China 2014-05-01.jpg|Fiat Viaggio 3 (2014). GAC Trumpchi GS4 001 -- Auto Shanghai -- 2015-04-22.jpg|GAC Triumpchi GS4 (2015). Gonow Xinglang 4 China 2015-04-06.jpg|Gonow Xingland 4 (2015). Baiyunport Airport Express - Guangzhou Gala - 01.jpg|Isuzu -linja-auto (2007). Honda Fit GK 03 Auto China 2014-04-23.jpg|Kiinalaisvalmisteinen Honda Fit GK03 (2014). Mitsubishi Pajero Sport II China 2015-04-10.jpg|Mitsubishi Pajero Sport II (2015). Toyota Yaris L.jpg|Toyota Yaris (2014). == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Kiinalaiset valtionyhtiöt Luokka:Kiinalaiset pörssiyhtiöt Luokka:Autonvalmistajat Luokka:Kiinan autoteollisuus Luokka:Kanton
Voistion kartano

Voistion kartano on entinen ratsutila eli rustholli Hollolassa. Hämeen viljelyseudulla sijaitsevan kartanon maisemaa hallitsevat tasankomaiset viljelmät. Ensimmäinen kirjallinen maininta Voistion kylästä on 1390-luvulta. Kartanon kantatila oli nimeltään Köykkä ja siihen yhdistettiin 1550-luvulla toinen tila. Näistä muodostettiin rälssitila, joka sai 1592 verovapauden. Myöhemmin Voistion tilasta tuli ratsutila. Tilanomistajat olivat upseereita aina 1800-luvun loppupuoliskolle asti. He kuuluivat muun muassa Antenflycht, Löfving, Toll, Uggla, Sederholm, Palmfelt ja Finne sukuihin. Omistajana on ollut myös Suomen Hypoteekkiyhdistys ja vuodesta 1924 tila oli T. Heikkisen omistuksessa. Tilan omisti 1960-luvulla Lauri Heikkinen. Tilan kokonaispinta- ala oli 1930-luvulla 910 hehtaaria, josta 287 hehtaaria oli viljelymaata. Pinta-ala kuitenkin väheni niin, että 1960-luvulla kokonaispinta-ala oli enää 530 hehtaaria ja siitä 136 hehtaaria viljeltyä. Kartanon puisto on istutettu 1800-luvun alkupuolella ja uudempaa kartanoarkkitehtuuria edustava päärakennus on vuodelta 1940. Kaksikerroksisen, funktionalismia joidenkin tyylipiirteiden esikuvana käyttäneen päärakennuksen on suunnitellut arkkitehti Einari Teräsvirta. Kivisen rakennuksen ulkoseinät on rapattu valkoiseksi. Pihapiirissä sijaitsee myös tiilinen talli, jonka on suunnitellut arkkitehti Väinö Vähäkallio, väentupa ja navetta. Tallirakennus on vuodelta 1922 ja navetta vuodelta 1889. Tilalla on toiminut myös jalostussikala. ==Lähteet== Luokka:Suomen kartanot Luokka:Einari Teräsvirran suunnittelemat rakennukset
Difenyylielohopea

Difenyylielohopea (C12H10Hg) on elohopean organometalliyhdisteisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä muun muassa muiden organometalliyhdisteiden valmistamiseen. ==Ominaisuudet== Huoneenlämpötilassa difenyylielohopea on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste on veteen liukenematonta, mutta liukenee eräisiin orgaanisiin liuottimiin kuten dietyylieetteriin ja kloroformiin. Difenyylielohopea on hyvin myrkyllistä ja ärsyttää ihoa, silmiä ja hengitysteitä ja imeytyy helposti elimistöön ihon läpi. Hengitettynä yhdiste voi olla tappava, koska se voi aiheuttaa kemiallisen keuhkokuumeen tai keuhkotulehduksen. ==Valmistus ja käyttö== Difenyylielohopeaa voidaan valmistaa fenyylimagnesiumbromidin ja elohopeasuolan välisellä reaktiolla, bromibentseenin ja natriumin elohopea- amalgaamin välisellä reaktiolla, elohopeasuolojen reagoidessa fenyyliboronihapon kanssa ja pelkistämällä fenyylielohopeahalideja hydratsiinilla. Difenyylielohopeaa voidaan käyttää mietona fenyloivana reagenssina. Se reagoi useiden metalliyhdisteiden esimerkiksi litiumyhdisteiden kanssa transmetallointireaktiolla muodostaen uusia organometalliyhdisteitä. Se reagoi myös eräiden epämetalliyhdisteiden esimerkiksi booriyhdisteiden kanssa. ==Lähteet== Luokka:Elohopeayhdisteet Luokka:Organometalliyhdisteet
Ota mut

Ota mut on punk rock -yhtye Ripsipiirakan EP-levy, joka julkaistiin vuonna 2003 levymerkillä Universal Music. Se nousi Suomen virallisen singlelistan sijalle 1, jolla se vietti neljä viikkoa. == Kappaleet == # # # # == Kokoonpano == * Jukka Tanskanen – laulu, kitara * Olli Salonen – kitara * Hannu Kiviluoto – bassokitara * Mika Enrold – rummut == Aiheesta muualla == * Ota mut discogs.com -sivustolla == Lähteet == Luokka:Vuoden 2003 EP:t Luokka:Ripsipiirakan albumit
Tigran Mansurjan

Tigran Mansurjan (s. 27. tammikuuta 1939 Beirut, Libanon) on armenialainen taide- ja elokuvamusiikin säveltäjä sekä pianisti. Häntä pidetään yhtenä Armenian tärkeimmistä nykysäveltäjistä, ja hänen tuotantoaan on levytetty paljon Melodija- ja ECM-levymerkeille.Arakelian, Ara: New CDs Feature Music of Tigran Mansurian , The Armenian Reporter 24.12.2005. Vaatii HighBeam- tilauksen. Viitattu 25.3.2016. Mansurjan on säveltänyt musiikin Sergei Paradžanovin elokuvaan Granaattiomenan väri (Sayat Nova, 1969). Hänen muita elokuvasävellystöitään ovat Genrih Maljanin Korvapuusti (myös nimellä Pala sinistä taivasta, Ktor me yerkinq / Poshtshetshina, 1980), Albert Mkrttshjanin Lapsuutemme tango (Mer mankutyan tangon, 1984) ja Hamlet Sarkissianin Camera Obscura (2003).Koehler, Robert_ Camera Obscura (movie review) , Daily Variety 24.9.2003. Vaatii HighBeam-tilauksen. Viitattu 25.3.2016. Mansurjanin kaksoiskonsertto viululle ja sellolle (1978) on omistettu viulisti Oleg Kaganille ja tämän vaimolle, sellisti Natalia Gutmanille. Vuonna 2011 valmistunut Romance on omistettu viulisti Patricia Kopatšinskajalle ja seuraavana vuonna valmistunut Quasi Parlando sellisti Anja Lechnerille.Vittes, Laurence: A Journey to the Dark Side , Strings 1.8.2014. Vaatii HighBeam- tilauksen. Viitattu 25.3.2016. Musiikkitoimittaja Kare Eskola kuvaa Mansurjanin sävellyksiä lineaarisiksi, tunteikkaiksi ja ekspressiiviksi. Musiikki on hänestä parhaimmillaan selväpiirteisen graafista, toisaalta pahimmillaan ahdistavan harmaasävyistä. ==Levytyksiä== *Hayren, Music of Tigran Mansurian and Komitas, Kim Kashkashian, alttoviulu (ECM 2004) *Monodia, Kim Kashkashian, alttoviulu (ECM 2004) *String Quartets, Rosamunde Quartet (ECM 2005) *Ars Poetica, Armenian Chamber Choir (ECM 2006) *Neharót, Kim Kashkashian, alttoviulu (ECM 2009) *Quasi parlando, Patricia Kopatšinskaja (viulu), Anja Lechner (sello) ja Amsterdam Sinfonietta, joht. Candida Thompson. (ECM 2014)Eskola, Kare: Harmaasävyjä Armeniasta , Uudet levyt, Yle Radio 1, 14.5.2014. Viitattu 25.3.2016. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Armenialaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Cheerleader-skandaali

Cheerleader-skandaali (Fab Five: The Texas Cheerleader Scandal) on yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 2008. Televisioelokuva perustuu teksasilaisen McKinneyn koulun tositapahtumiin, jotka tulivat julkisuuteen vuonna 2006. Cheerleadingia harrastava tyttöporukka rikkoi koulun sääntöjä, mutta koulun henkilökunta ja vanhemmat olivat haluttomia puuttumaan toimintaan. Elokuva ensiesitettiin amerikkalaisella Lifetime- televisiokanavalla 2. elokuuta 2008. Suomen televisiossa elokuva esitettiin ensimmäisen kerran Subilla 17. marraskuuta 2012. == Juoni == Viisi lukion cheerleaderia, joista yksi on rehtorin tytär, rikkovat koulun sääntöjä. Koulun henkilökunta ja heidän vanhempansa eivät kuitenkaan kykene puuttumaan asiaan vaan katsovat ”Fab Fiven” huonoa käytöstä sormien läpi. Tyttöjen uusi cheerleader-valmentaja Emma yrittää saada heidät kuriin mutta kohtaa vastustusta niin koulun henkilökunnasta, vanhemmilta kuin tytöiltäkin. == Näyttelijät == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 2008 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset televisioelokuvat Luokka:Cheerleadingelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset nuortenelokuvat
Johan Ludvig Snellman

Johan Ludvig Snellman (14. maaliskuuta 1850 Helsinki – 15. marraskuuta 1909 Espoo) oli suomalainen Suomen senaatin esittelijäsihteeri ja valtiopäivämies. Snellmanin vanhemmat olivat senaattori, kanslianeuvos Johan Wilhelm Snellman ja Johanna Lovisa Wennberg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1869 Helsingin ruotsalaisesta normaalikoulusta ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1873 sekä molempien oikeuksien kandidaatiksi 1879. Snellman sai varatuomarin arvon 1881 ja toimi Suomen senaatin kulkulaitostoimituskunnan esittelijäsihteerinä vuodesta 1897 alkaen. Snellman oli aatelissäädyssä sukunsa edustaja valtiopäivillä 1877–1878, 1882, 1885, 1888, 1891, 1894, 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906. Johan Ludvig Snellman oli naimisissa 1881–1883 Julia Evelina Charlotta Lagin (1858–1883) kanssa ja vuodesta 1889 Nanny Maria Montinin (s. 1862) kanssa. Hänen lapsiaan toisesta avioliitosta olivat taidemaalari Eero Snellman ja filosofian maisteri, kirjailija Clara Snellman-Borenius.Geni.com : Johan Ludvig Snellman ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan virkamiehet Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1850 syntyneet Luokka:Vuonna 1909 kuolleet
Daybreak

Daybreak voi tarkoittaa ainakin seuraavia: * Daybreak, Paul Hardcastlen albumi vuodelta 1984 * Daybreak, Béla Fleckin albumi vuodelta 1987 * Daybreak, elokuva vuodelta 1931 * Päivä sarastaa (Daybreak), elokuva vuodelta 1948 * Päivänkoitto (Daybreak), elokuva vuodelta 1993 * Räjähdys tunnelissa (Daybreak), elokuva vuodelta 2000 * Päivä armonaikaa (Day Break), yhdysvaltalainen televisiosarja vuosilta 2006–2007. == Katso myös == * Daybreakers
Clara Snellman-Borenius

Clara Maria Snellman-Borenius (7. toukokuuta 1895 Helsinki – 7. lokakuuta 1990) oli suomalainen filosofian maisteri, kirjailija ja suomentaja.Geni.com : Clara Maria SnellmanKuka kukin on 1954 (Projekt Runeberg) Snellman-Boreniuksen vanhemmat olivat senaatin esittelijäsihteeri Johan Ludvig Snellman ja Nanny Montin. Hänen veljensä oli taidemaalari Eero Snellman. Snellman-Borenius pääsi ylioppilaaksi 1913 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1917. Hän teki opintomatkat Saksaan ja Ranskaan 1919–1920 sekä Viroon 1932. Snellman-Borenius toimi suomenkielen opettajana Töölön ruotsalaisessa yhteiskoulussa 1932–1942. Hän oli Helsingin sotilaskotiyhdistyksen puheenjohtaja 1940–1946, Suomen sotilaskotiliiton puheenjohtaja 1950–1951 ja Mannerheimin lastensuojeluliiton sotakummivaliokunnan puheenjohtaja vuodesta 1946 alkaen. Clara Snellman- Borenius oli naimisissa vuodesta 1921 varatuomari, asianajaja Henrik (Heikki) Wilhelm Boreniuksen (1884–1962) kanssa. Heikki Borenius oli vuodesta 1915 lähtien Asianajotoimisto Boreniuksen osakkaana. Heidän poikansa asianajaja Heikki Borenius nuorempi (1923–1988) oli toimiston toimintaa vuodesta 1962 jatkaneen Asianajotoimisto Borenius & Kemppisen toisena osakkaana Kullervo Kemppisen kanssa. Kuka kukin on 1978 : Heikki Borenius nuoremman tiedot (Projekt Runeberg) == Teoksia == * Helsingin sotilaskotiyhdistyksen toiminta 1918-1958 ; johtokunnan toimeksiannosta laatinut Clara Snellman-Borenius. Helsingin sotilaskotiyhdistys, Helsinki 1959 * Kumminlahja sotaorvon turvana : sotakummitoiminnan vaiheet 1940-1958. Mannerheimliiton sotakummivaliokunta, Helsinki 1959 * Isoisäni J. V. Snellman : Lähikuva. WSOY 1968 == Suomennoksia == * Karin Allardt Ekelund : Fredrika Runeberg ; v. 1945 ilmestyneestä laitoksesta lyhentänyt ja mukaillut Clara Snellman-Borenius. WSOY 1957 * Camilla Carlson : Lapseton äiti : romaani. WSOY 1961 (alkuteos Du er likevel min) * Simon Parmet : Sävelestä sanaan : esseitä. WSOY 1962 (alkuteos Con amore) ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Suomentajat Luokka:Vuonna 1895 syntyneet Luokka:Vuonna 1990 kuolleet
Mississippi (albumi)

Mississippi on ruotsalaisen blueskitaristi-laulajan Rolf Wikströmin viidestoista albumi, joka julkaistiin vuonna 1994 levymerkillä MNW. == Kappaleet == Kaikki kappaleet kirjoittanut Rolf Wikström, ellei toisin mainita. # # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Rolf Wikström – kitara, laulu * Bernt Andersson – huuliharppu, haitari * Gladys del Pilar – laulu (4, 12) * Ingemar Dunker – rummut (3, 5–7 ,12) * Åke Sundqvist – rummut (3, 5–7 ,12) * Backa Hans Eriksson – basso * Christer Jansson – lyömäsoittimet (3–5, 7, 9, 11) * Peter LeMarc – kuoro (3, 5, 7) == Aiheesta muualla == * Mississippi discogs.com -sivustolla Luokka:Vuoden 1994 albumit Luokka:Rolf Wikströmin albumit
Lentokone vs. tulivuori

Lentokone vs. tulivuori (Airplane vs. Volcano) on yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 2014. Elokuvan ovat ohjanneet ja käsikirjoittaneet amerikkalaisveljekset James ja Jon Kondelik. Elokuva sai ensi-iltansa internetin suoratoistopalvelussa maaliskuussa 2014 ja DVD:llä toukokuussa 2014. == Juoni == Matkustajalentokone on menossa Havaijin saarelle, kun merestä nousee tulivuoria ja lentokone jää loukkuun purkautuvien tulivuorten väliseen ilmatilaan. Koneen lentäjän ja perämiehen kuollessa matkustajien täytyy ottaa koneen ohjaus haltuunsa ja työskennellä yhdessä, mikä ei suju ongelmitta. == Näyttelijät == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 2014 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset televisioelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset katastrofielokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset toimintaelokuvat Luokka:Elokuvat ilmailusta