EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Chrysochoúnlahti

Chrysochoúnlahti () on lahti Välimeressä Kyproksen saaren luoteisrannikolla. Se on saanut nimensä Pólin eli Póli Chrysochoún kaupungista. Lahti ulottuu sen länsipään Akámaksen niemimaan kärjestä itäpään Tillyrían niemelle. Lahden rannikolla sijaitsevat lännestä itään Póli, Argáka, Agía Marína, Néa Dímmata ja Pomós. Lahdessa sijaitsevat pienet saaret Ágios Geórgios ja Chamilí. Lahden rannikolle laskevat pienet joet Makoúntas, Xeropótamos, Xerós, Leivádis ja Chrysochoús. == Aiheesta muualla == Luokka:Kyproksen lahdet Luokka:Välimeren lahdet Luokka:Páfoksen alue
Episkopínlahti

Episkopínlahti () on lahti Välimeressä Kyproksen saaren etelärannikolla. Se on saanut nimensä Episkopín kylästä. Lahti rajautuu idässä Akrotírin niemeen. Lahden rannikko kuuluu suurimmaksi osaksi Ison-Britannian Akrotírin tukikohta- alueeseen. Lahdessa ei ole saaria. Antiikin aikana lahden rannalla sijaitsi Kurionin kaupunki. == Lähteet == Luokka:Kyproksen lahdet Luokka:Välimeren lahdet Luokka:Limassolin alue
Famagustanlahti

Famagustanlahti (Ammóchostoksenlahti, , ) on lahti Välimeressä Kyproksen saaren itärannikolla. Famagustanlahti ulottuu sen pohjoispään Elaían niemeltä, joka on Karpasían niemimaan etelärannikolla, eteläpään Kávo Gkrékon niemelle. Lahden rannikolla sijaitsevat pohjoisesta etelään Bogázi, Tríkomo, Ágios Sérgios, Famagusta (Ammóchostos), Derýneia ja Paralímni. Lahteen laskee Famagustan pohjoispuolella Kyproksen pisin joki Pediaíos. Lahdessa ei ole suuria saaria. Lahden rannikosta pääosa on nykyisin de facto Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan hallussa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Famagustan alue Luokka:Gazimağusan alue Luokka:Kyproksen lahdet Luokka:Välimeren lahdet
Karpasía

Karpasía (, ) on Kyproksen saaren koillispään käsittävä pitkä niemimaa. Niemimaan kärki tunnetaan Apóstolos Andréaksen (apostoli Andreaan) niemenä. Kärjen edustalla sijaitsevat pienet Kleídes-saaret. Karpasían pinta-ala on noin . Se on suhteellisen harvaan asuttua aluetta. Niemimaa kuuluu virallisesti Kyproksen tasavallan Famagustan alueeseen. Se on de facto Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan hallussa ja kuuluu sen aluehallinnossa İskelen alueeseen. Niemimaalla on 39 kylää, joista suurimmat ovat Rizokárpaso (Dipkarpaz) ja Tríkomo (İskele). Antiikin aikana niemimaalla sijaitsivat Karpasian ja Uranian kaupungit. Niemimaan historiallisiin nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa Kantáran linna sekä Apostoli Andreaan luostari. Karpaz Coast 1.jpg|Niemimaan rannikkoa. Karpaz Kaplica.jpg|Davlóksen kylää. Ayios Philon, Dipkarpaz (2).JPG|Pyhän Filonin kirkko Karpasian kaupungin paikalla. Cape Apostolos Andrea at Cyprus 2006 ноябрь.jpg|Apóstolos Andréaksen niemenkärkeä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kyproksen niemet ja niemimaat Luokka:Famagustan alue Luokka:İskelen alue
Kávo Gkréko

Kávo Gkréko (, usein Cavo Greco, Cape Greco) on Kyproksen saaren kaakkoisin niemi. Niemen alue muodostaa kansallispuiston nimellä Kávo Gkrékon kansallispuisto (Εθνικό Δασικό Πάρκο Κάβο Γκρέκο, Ethnikó Dasikó Párko Kávo Gkréko). Niemen kärki sijaitsee noin seitsemän kilometriä Agía Nápasta ja noin kuusi kilometriä Protaráksesta kaakkoon. Kávo Gkrékon kansallispuisto perustettiin vuonna 1993. Sen pinta-ala on 385 hehtaaria. Alueella elää noin 400 eri kasvilajia, joista 14 on endeemisiä. Niemi on myös Natura-aluetta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Famagustan alue Luokka:Kyproksen kansallispuistot Luokka:Kyproksen Natura-alueet Luokka:Kyproksen niemet ja niemimaat
Lárnakanlahti

Lárnakanlahti () on lahti Välimeressä Kyproksen saaren kaakkoisrannikolla. Se on saanut nimensä sen länsirannalla sijaitsevasta Lárnakan kaupungista. Lahti ulottuu sen länsipään Kitín niemeltä itäpään Pýlan niemelle ja sen rannikon pituus on noin 39 kilometriä. Lahden pohjoisrannikko on suureksi osaksi Ison- Britannian Dekéleian tukikohta-aluetta. Lahdessa ei ole saaria. == Lähteet == Luokka:Kyproksen lahdet Luokka:Lárnakan alue Luokka:Välimeren lahdet
Mórfounlahti

Mórfounlahti (, ) on lahti Välimeressä Kyproksen saaren luoteisrannikolla. Se on saanut nimensä Mórfoun kaupungista. Mórfounlahden rannikko kuuluu suurimmaksi osaksi Nikosian alueeseen ja pohjoisosaltaan Kyrenian alueeseen. Rannikko on de facto pääosin Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan hallussa. Pohjois-Kyproksen hallinnon puitteissa lahti kuuluu osittain Lefken alueeseen, pohjoisempana Güzelyurtin alueeseen ja vielä pohjoisempana Girnen alueeseen. Lahteen laskee useita pieniä jokia, jotka saavat alkunsa Tróodos- vuoristosta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kyproksen lahdet Luokka:Välimeren lahdet Luokka:Kyrenian alue Luokka:Nikosian alue Luokka:Girnen alue Luokka:Güzelyurtin alue
Tillyría

Tillyría () on niemi Kyproksen saaren luoteisrannikolla. Se sijaitsee Chrysochoúnlahden ja Mórfounlahden välissä. Niemen alue on Tróodos-vuoriston luoteisrinnettä, ja se on Kyproksen parhaiten luonnontilassa säilyneitä alueita. Siellä elää jonkin verran muun muassa mufloneita. Pääosa niemestä kuuluu Páfoksen alueeseen ja pienempi osa Nikosian alueeseen. Osa niemestä on de facto Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan hallussa. Niemimaan kyliä ovat muun muassa Káto Pýrgos, Páno Pýrgos, Pachýammos, Pigénia, Pomós ja Kókkina. Vuonna 1964 niemellä käytiin Tillyrían taistelu osana Kyproksen kriisiä. == Lähteet == Luokka:Kyproksen niemet ja niemimaat Luokka:Nikosian alue Luokka:Páfoksen alue
Luettelo Kyproksen saarista

Kyproksen tasavaltaan kuuluu pääsaari Kyproksen lisäksi lukuisia pieniä kalliosaaria, kareja ja luotoja, jotka kaikki sijaitsevat pääsaaren rannikon edustalla. Kyproksen saaria ovat: * Agía Thékla (Αγία Θέκλα) (), pieni saari Sotíran kylän edustalla lähellä Agía Nápaa. * Ágios Geórgios (Άγιος Γεώργιος) (), pieni saari Chrysochoúnlahdessa. * Chamilí (Χαμηλή) (), pieni saari Chrysochoúnlahdessa. * Daimoniáris (Δαιμονιάρης) (), pieni saari Karpasían niemimaan pohjoisrannikolla lähellä Gialoúsan kylää. * Galoúnia (Γαλούνια) (), kolmen pienen saaren ryhmä Karpasían niemimaan pohjoisrannikolla lähellä Kómi Kepírin kylää. * Gerónisos (Γερόνησος) (), pieni saari Akámaksen niemimaan rannikolla. * Gerónissos (Γερόνησσος) (), pieni saari Drépanon niemen edustalla Kyproksen länsirannikolla pohjoiseen Páfoksesta. * Glykiótissa eli Nísos ton Echidnón (Γλυκιώτισσα, Νήσος των Εχιδνών) (), kannaksen kautta pääsaareen yhdistyvä pieni saari Ágios Geórgioksen kylän edustalla länteen Kyrenian kaupungista. * Kanoúdia (Κανούδια) (), pieni saari Akámaksen niemimaan rannikolla. * Kíla (Κίλα) (), pieni saari Karpasían niemimaan etelärannikolla Galinópornin kylän edustalla. * Kiónos (Κιόνος) (), pieni saari Akámaksen niemimaan rannikolla lähellä Kóppoksen saarta. * Kleídes (Κλείδες) (), usean pienen saaren ryhmä Karpasían niemimaan kärjen Apóstolos Andréaksen niemen edustalla. Kyproksen itäisin osa. Saarilla on majakka. * Kóppos (Κόππος) (), pieni saari Akámaksen niemimaan rannikolla lähellä Kiónoksen saarta. * Kordýlia (Κορδύλια) (), kolmen pienen saaren ryhmä Karpasían niemimaan pohjoisrannikolla lähellä Apóstolos Andréaksen niemenkärkeä. * Koutoúlis (Κουτούλης) (), pieni saari Karpasían niemimaan pohjoisrannikolla lähellä Gialoúsan kylää. * Kypros (Κύπρος) (), pääsaari. * Lefkónisos (Λευκόνησος) (), pieni saari Karpasían niemimaan pohjoisrannikolla lähellä Rizokárpason kylää. * Manítzii (Μανίτζιη) (), pieni saari Kyproksen länsirannikolla lähellä Pégeian kylää. * Mazáki (Μαζάκι) (), pieni saari Akámaksen niemen kärjen edustalla. * Nissí eli Nissí tou Kalafáti (Νησσί, Νησσί του Καλαφάτη) (), pieni saari Agía Nápan rannikolla. * Óxo (Όξω) (), pieni saari Famagustan kaupungin sataman edustalla. Luokka:Aasian saaret Luokka:Kyproksen maantiede Kypros
Chamilí

Chamilí () voi viitata seuraaviin saariin: * Chamilí, saari Dodekanesian saariryhmässä Kreikassa * Chamilí, saari Kyproksen rannikolla * Kymó eli Chamilí, saari Kreetan rannikolla Kreikassa
Aglantziá

Aglantziá () on kaupunki ja kunta (Δήμος Αγλαντζιάς, Dímos Aglantziás) Nikosian alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on (2011). Aglantziá on Nikosian esikaupunki ja sijaitsee noin kuusi kilometriä kaakkoon Nikosian keskustasta. Se on rakennettu kukkuloille, ja alueella on paljon puistoa ja metsää, mukaan lukien suojeltu luontoalue Athálassan kansallispuisto (Εθνικό Δασικό Πάρκο Αθαλάσσας, Ethnikó Dasikó Párko Athalássas), jonka koko on 840 hehtaaria. Aglantziá on ollut olemassa kylänä viimeistään keskiajalla, ja se on esikaupunkinakin säilyttänyt kylämäisen olemuksensa. Aglantziá on itsenäinen kunta vuodesta 1986. Osa kunnan alueesta on vuodesta 1974 Turkin miehittämää Pohjois-Kyproksen aluetta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Δήμος Αγλαντζιάς. Aglantzián kunnan verkkosivut. Luokka:Kyproksen kaupungit Luokka:Kyproksen kunnat Luokka:Nikosian alueen asutut paikat
Dáli

Dáli () eli Idálio (, ) on kaupunki ja kunta (Δήμος Ιδαλίου, Dímos Idalíou) Nikosian alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on (2011). Dáli sijaitsee Kyproksen keskiosissa noin 17 kilometriä etelään pääkaupunki Nikosiasta. Kaupunki on perinyt nimensä antiikin aikaisesta Idalionin kaupungista, joka sijaitsi sen lähellä. Dáli on itsenäinen kunta vuodesta 1996. Dáli on Kyproksen ortodoksisen kirkon Trimythoúksen hiippakunnan piispanistuin, ja siellä sijaitsee hiippakunnan katedraali Neitsyt Marian ilmestyksen katedraali (Mitropolitikós Naós Panagías Evangelístrias). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Δήμος Ιδαλίου. Idálion kunnan verkkosivut. Luokka:Kyproksen kaupungit Luokka:Kyproksen kunnat Luokka:Nikosian alueen asutut paikat
Geroskípou

Geroskípou () on kylä ja kunta (Δήμος Γεροσκήπου, Dímos Geroskípou) Páfoksen alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on (2011). Geroskípou on Páfoksen esikaupunkialuetta ja sijaitsee noin kolme kilometriä Páno Páfoksesta eli Ylä-Páfoksesta kaakkoon. Kylän nimi tarkoittaa ”Pyhää puutarhaa”, ja tarun mukaan paikalla oli jumalatar Afroditen (tai tälle omistettu) puutarha. Kylän nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa Páfoksen bysanttilainen museo sekä bysanttilaisaikainen Pyhän Paraskevan (Agía Paraskeví) kirkko 800-luvulta. Kylässä on myös taidemuseo. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Δήμος Γεροσκήπου . Geroskípoun kunnan verkkosivut. Luokka:Kyproksen kunnat Luokka:Kyproksen kylät Luokka:Páfoksen alueen asutut paikat
Lakatámeia

Lakatámeia (, myös Lakatámia, Λακατάμια) on kaupunki ja kunta (Δήμος Λακατάμειας, Dímos Lakatámeias) Nikosian alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on (2011). Lakatámeia sijaitsee noin yhdeksän kilometriä Nikosian keskustasta lounaaseen. Se on kasvanut kahdesta kylästä, Ala-Lakatámeiasta (Κάτω Λακατάμεια, Káto Lakatámeia) ja Ylä-Lakatámeiasta (Πάνω Λακατάμεια, Páno Lakatámeia), Nikosian esikaupungiksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Δήμος Λακατάμειας. Lakatámeian kunnan verkkosivut. Luokka:Kyproksen kaupungit Luokka:Kyproksen kunnat Luokka:Nikosian alueen asutut paikat
Latsiá

Latsiá () on kaupunki ja kunta (Δήμος Λατσιών, Dímos Latsión) Nikosian alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on (2011). Latsiá on Nikosian esikaupunki ja sijaitsee noin 9 kilometriä Nikosian keskustasta etelään. Se on rakennettu noin 190 metrin korkeuteen merenpinnasta. Latsiá on itsenäinen kunta vuodesta 1986. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Δήμος Λατσιών. Latsián kunnan verkkosivut. Luokka:Kyproksen kaupungit Luokka:Kyproksen kunnat Luokka:Nikosian alueen asutut paikat
Mórfou

Mórfou (, ) on kylä ja kunta (Δήμος Μόρφου, Dímos Mórfou) Kyproksen saarella. Se on de facto Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan hallussa, ja kuuluu sen hallinnossa Güzelyurtin alueeseen. Kyproksen tasavallan pakolaishallinnossa se kuuluu Nikosian alueeseen. Kylän väkiluku on (2011). Mórfou sijaitsee Kyproksen luoteisosassa lähellä kylästä nimensä saaneen Mórfounlahden rantaa. Etäisyys pääkaupunki Nikosiaan on noin 46 kilometriä. Kylä sijaitsee noin 65 metrin korkeudella merenpinnasta. Mórfoun nimen on selitetty tulevan Afroditen epiteetistä Morfo. Keskiajalla paikka tunnettiin nimillä Theomorfu ja Temorfu (Theomorphou, Temorphou). Mórfoun kunta on perustettu vuonna 1883. Kylä oli Mórfoun hiippakunnan piispanistuin vuodesta 1973. Mórfou on Turkin miehittämä ja kyproksenturkkilaisten asuttama muun Pohjois-Kyproksen tavoin vuodesta 1974. Nykyisin sekä kunnallishallinto että piispanistuin toimivat pakolaishallintona Kyproksen kreikkalaisella puolella. Mórfoun alue tunnetaan erityisesti sitrushedelmistään. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Δήμος Μόρφου. Mórfoun kreikkalaisen kunnan verkkosivut. * Güzelyurt Belediyesi. Güzelyurtin turkkilaisen kunnan verkkosivut. Luokka:Kyproksen kunnat Luokka:Kyproksen kylät Luokka:Nikosian alueen asutut paikat Luokka:Güzelyurtin alue
Póli

Póli (, ) eli Póli Chrysochoús (Πόλη Χρυσοχούς) on kylä ja kunta (Δήμος Πόλεως/Πόλης Χρυσοχούς, Dímos Póleos/Pólis Chrysochoús) Páfoksen alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on (2011). Póli tai perinteisesti Pólis sijaitsee Kyproksen luoteisrannikolla Chrysochoúnlahden rannalla. Kylän nimi tarkoittaa ”Kaupunkia”, ja on peräisin siitä, että paikalla sijaitsi antiikin aikana Marionin kaupunki. Póli on itsenäinen kunta vuodesta 1882, mikä tekee siitä yhden saaren vanhimmista kunnista. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Δήμος Πόλεως Χρυσοχούς . Póli Chrysochoún kunnan verkkosivut. Luokka:Kyproksen kunnat Luokka:Kyproksen kylät Luokka:Páfoksen alueen asutut paikat
Stróvolos

Stróvolos () on kaupunki ja kunta (Δήμος Στροβόλου, Dímos Strovólou) Nikosian alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on (2011). Stróvolos on Kyproksen kreikkalaisen puolen kolmanneksi suurin kaupunki. Se on nykyisin Nikosian esikaupunki ja sijaitsee noin neljä kilometriä etelään Nikosian keskustasta. Kunnan naapureita ovat Aglantziá, Lakatámeia, Latsiá ja Égkomi. Stróvolos on ollut olemassa kylänä viimeistään keskiajalla nimellä Strovilos. Alueen väkiluku kasvoi huomattavasti Turkin miehitettyä Pohjois- Kyproksen vuonna 1974, jolloin alueelle muutti evakkoja. Stróvoloksen kunta on perustettu vuonna 1986. Stróvoloksen tärkein kirkko on omistettu Pyhälle Yrjölle (Ágios Geórgios) ja rakennettu 1700-luvulla. Kaupungissa toimii Kyproksen maantieteellinen museo (), joka esittelee saaren luonnonhistoriaa, kuten kupariin liittyvää historiaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Δήμος Στροβόλου. Stróvoloksen kunnan verkkosivut. Luokka:Kyproksen kaupungit Luokka:Kyproksen kunnat Luokka:Nikosian alueen asutut paikat
Ýpsonas

Ýpsonas () on kaupunki ja kunta (Δήμος Ύψωνα, Dímos Ýpsona) Limassolin alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on (2011). Ýpsonas on Limassolin esikaupunki ja sijaitsee noin seitsemän kilometriä Limassolin keskustasta länteen. Se on ollut olemassa kylänä viimeistään keskiajalla. Ýpsonas on itsenäinen kunta vuodesta 2012. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Δήμος Ύψωνα. Ýpsonaksen kunnan verkkosivut. Luokka:Kyproksen kaupungit Luokka:Kyproksen kunnat Luokka:Limassolin alueen asutut paikat
Kong

Kong on departementti ja kunta Norsunluurannikon Tchologon alueella. Siellä on 21 000 asukasta (vuonna 2014). Kong oli senufoalueen kauppakeskuskus, jonka pohjoisesta saapuneet djulat valloittivat 1500-luvulla. Islamin omaksunut Wattara-dynastia kävi kauppaa suolalla ja kolapähkinöillä ja soti pohjoisen bambaroita ja etelän ašanteja vastaan. Samori Touré hävitti Kongin vuonna 1895, jolloin sen asukkaat pakenivat Bobo Dioulassoon. Ranskalaiset ottivat Kongin haltuunsa vuonna 1898, mutta kaupunki ei enää saanut takaisin entistä merkitystään. ==Lähteet== Luokka:Norsunluurannikon departementit Luokka:Norsunluurannikon kaupungit
Amerikantörökki

Amerikantörökki (Beckmannia syzigachne) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, törökkien (Beckmannia) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on yksivuotinen vaaleanvihreä heinälaji, joka on toinen törökkien sukuun kuuluvista lajeista. Amerikantörökki voi kasvaa noin metrin korkuiseksi. Sen lehdet ovat noin senttimetrin levyisiä, vaaleanvihreitä sekä melko velttoja. Kieleke on kalvomainen, noin 5 mm pitkä ja usein kärjestään risalaitainen. Amerikantörökin kukinto on kapea ja monihaarainen röyhy. Röyhyn haarat ovat lyhyitä, ja kussakin haarassa on kaksi riviä tähkylöitä. Tähkylät ovat noin neljä millimetriä leveitä, melkein pyöreitä ja yksikukkaisia. Tähkylöiden kaleet sulkevat koko tähkylän väliinsä. Ulkohelpeet ovat otakärkisiä. Heteiden ponnet ovat vaaleanvihreitä ja noin millimetrinpituisiksi kasvavia. Amerikantörökkiä tavataan Suomessa satunnaisena tulokaslajina. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Amerikantörökki – Beckmannia syzigachne * ITIS: Beckmannia syzigachne * United States Department of Agriculture (USDA): Beckmannia syzigachne * Flora of China: Beckmannia syzigachne Luokka:Törökit
Miika Laakso

Miika Laakso (s. 1986) on suomalainen näyttelijä. Hän on valmistunut näyttelijäksi Teatterikorkeakoulusta vuonna 2015. Laakson sisarpuoli on näyttelijä Malla Malmivaara. == Filmografia == === Elokuvat === Vuosi Elokuva Rooli 2010 Jos rakastat Adan isän avustaja 2012 Juoppohullun päiväkirja Vartija lounasravintolassa 2020 Naurun varjolla Lari-Matti === Televisiosarjat === Vuosi Sarja Rooli 2010 Paratiisi Hamidin kaveri 2016–2017 Kimmo Riku Järvinen 2016 Downshiftaajat Oskari 2017–2018 Kolmistaan Pauli 2018 Sunnuntailounas Jarkko Syke Tero 2018–2019 Sipoon herttua Mika Rantamäki 2019 Hillo mies 2020 Ei Haukku haavaa tee tarjoilija 2021 Roba Aki Tervala == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Miika Laakso suomalaisen teatterin Ilona-tietopankissa * Miika Laakso Näyttelijäliitossa Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pitkä vaalea punatukkainen

Pitkä vaalea punatukkainen (La moutarde me monte au nez!) on Claude Zidin ohjaama ranskalainen komediaelokuva vuodelta 1974. Elokuvan suomenkielinen nimi ratsastaa vuoden 1972 ranskalaiskomedian Pitkä vaalea mustakenkäinen maineella, mutta pääosan esittäjää Pierre Richardia lukuun ottamatta elokuvilla ei ole juuri mitään yhteistä. Alkuperäinen ranskalaisnimi, sanatarkasti ”sinappi nousee nenääni”, tarkoittaa suunnilleen ”kärsivällisyyteni alkaa loppua”. Richard esittää estoista matematiikan opettajaa, pormestarin poikaa, jonka eroottisiin kommelluksiin elokuva keskittyy. ==Rooleissa== ==Vastaanotto== Helsingin Sanomien Paula Talaskivi piti komediaa ensi-ilta-arviossaan varsin onnistuneena ja tempoltaan vauhdikkaana. Hän arvosti sitä, että Ranskassa useita suosittuja komedioita tehneen Claude Zidin elokuva saatiin ensi kerran Suomenkin teattereihin. ==Lähteet== Luokka:Ranskalaiset komediaelokuvat Luokka:Vuoden 1974 ranskalaiset elokuvat Luokka:Elokuvat koulusta ja koulutuksesta
J. Becker

thumb|right|Tšaikovskin olohuone kotimuseossa Klinissä. Kuvassa näkyvät hänen flyygelinsä ja kirjoituspöytänsä. Jacob Becker perusti soitintehtaan muutettuaan Saksasta Pietariin 1841. J. Beckerin tehdas valmisti pianoja ja flyygeleitä. J. Beckerin flyygelit olivat hyvin tunnettuja Venäjän keisarikunnassa. Niitä myytiin myös Suomessa ja niitä löytyy yhä edelleen suomalaisista kodeista. Tehtaan tuotteita kutsuttiin vuosina 1924–1991 nimellä Krasnyi Oktjabr eli Punainen lokakuu. Muun muassa Pjotr Tšaikovskin on sanottu soittaneen nimenomaan J.Beckerin flyygeliä. Kyseinen piano on nykyään Tšaikovskin Klinin-kotiin (jossa hän asui ennen kuolemaansa 1892-1893) rakennetussa kotimuseossa. == Lähteet == Luokka:Pianonvalmistajat
Waleed Al-Husseini

Waleed al-Husseini tai Walid Husayin (s. 1989 Qalqilya, Länsiranta) on palestiinalainen, esseisti, kirjailija ja blogisti. Vuoden 2010 lokakuussa palestiinalaishallinto pidätti hänet koska hänen väitettiin pilkkaavan islamia Facebookissa ja blogeissaan. Hänen pidätyksensä sai kansainvälistä huomiota. Hän pakeni Ranskaan vuonna 2011 kun palestiinalaishallinto vapautti hänet 11 kuukauden vankeuden jälkeen. Vuonna 2012 hän sai poliittisen turvapaikan Ranskasta. == Waleed al-Husseinin elämä Palestiinassa == Waleed al-Husseinin isä oli parturi. Hän opiskeli tietojenkäsittelytieteitä mutta ei saanut töitä ja teki sen vuoksi joitakin tunteja päivässä töitä isänsä parturiliikkeessä. Hän oli perustanut Facebookiin kolme ryhmää missä arvosteli islamia ja uskontoja. Hän kirjoitti blogiinsa ja Facebook -sivulle kotoaan ja käytti väärää nimeä, mutta hänen äitinsä näki joitakin hänen ateistisia kirjoituksiaan ja lopetti heidän kotinsa internet -yhteyden jotta al-Husseini ei kirjoittaisi enää sellaisia. Al-Husseini alkoi sen jälkeen käymään paikallisessa nettikahvilassa jossa vietti aikaansa jopa yli seitsemän tuntia päivässä, mikä herätti kahvilan omistajan epäilyt. Kuukausien tarkkailun jälkeen omistaja lähetti Palestiinan tiedustelupalvelulle ottamiaan kuvankaappauksia ja Facebook -sivuista. TIedustelupalvelu seurasi Waleed al- Husseinia kahvilassa viikkoja jonka jälkeen hänet pidätettiin 31. lokakuuta 2010. Hänet pidätettiin koska hän oli pilkannut islamia ja arvosteli islamin kannattajia. == Pidätys ja pako Ranskaan == Hän oli pidätettynä 11 kuukautta ilman oikeudenkäyntiä ja laillista perustetta. Kansainvälinen huomio sai kuitenkin palestiinalaishallinnon viemään Waleed al-Husseinin tapauksen oikeuteen jossa hänet tuomittiin ehdonalaiseen vankeuteen vuoden 1960 lain mukaan jumalanpilkasta. Päästyään pois vankilasta oikeudenkäynnin jälkeen hän pakeni ensin Jordaniaan ja sen jälkeen sieltä Ranskaan. Vuonna 2012 hänelle myönnettiin Ranskassa turvapaikka poliittisilla perusteilla. Hän on Ranskassa tunnettu sananvapauden kannattaja ja nyky-islamin arvostelija Vuonna 2013 hän oli mukana perustamassa Ranskan entisten muslimien neuvostoa (le Conseil des ex-musulmans de France eli CEMF). Entisten muslimien neuvosto ajaa sananvapautta ja oikeutta olla ateisti sekä arvostella uskontoja. Hän kirjoitti ensimmäisen kirjansa ensimmäisen kirjansa vuonna 2015. == Kirjoja == *Blasphémateur ! : les prisons d'Allah, 2015, Grasset ISBN 978-2-246-85461-6. **Englanninkielinen käännös: *Une trahison française : Les collaborationnistes de l'islam radical devoilés ("A French Treason: The Collaborators of Radical Islam Unveiled"), 2017, Éditions Ring ISBN 9791091447577. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Gatestone Institute: Interview with Waleed Al-Husseini * Humanist Voices: Waleed Al-Husseini on support and sanctuary for ex-Muslims * The Daily Beast: What It’s Like to Be an Atheist in Palestine Luokka:Palestiinalaiset kirjailijat Luokka:Ateismiaktivistit Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Harvey Perrin

Harvey Dale Perrin (20. heinäkuuta 1905 Batesville, Indiana, Yhdysvallat – 2. tammikuuta 1999 Toronto, Ontario, Kanada) oli kanadalainen viulisti, alttoviulisti, pedagogi, kuoronjohtaja ja sovittaja.The Canadian Encyclopedia: Harvey Perrin Perrin muutti Kanadaan vuonna 1910 ja opiskeli Kitchenerin konservatoriossa George Zieglerin johdolla. Sittemmin hän opiskeli Toronton yliopistossa Frank Blanchfordin, H. A. Frickerin, Luigi von Kunitsin, George Lambertin ja Ettore Mazzolenin johdolla. 1930–1940-luvun vaihteessa hän oli Toronton Mendelssohn-kuoron jäsenenä. Vuosina 1944–1956 hän johti Harvey Perrin -kuoroa ja vuosina 1958–1969 Toronto Men Teachers' Choiria. Perrin toimi Toronton opetuslautakunnan johdossa vuosina 1958–1971. Hän oli yli 45 vuoden ajan tuomarina festivaaleilla, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1989. Hän sai vuonna 1995 Toronton kaupungin ansiopalkinnon. Hänen tyttärensä Patricia Perrin Kruger on kosketin- ja lyömäsoittaja. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset viulistit Luokka:Kanadalaiset alttoviulistit Luokka:Kanadalaiset kuoronjohtajat Luokka:Musiikkipedagogit Luokka:Vuonna 1905 syntyneet Luokka:Vuonna 1999 kuolleet
John Montague

John Angus Montague (2. huhtikuuta 1911 Gowganda, Ontario, Kanada – 24. maaliskuuta 1991 Barrie, Ontario, Kanada) oli kanadalainen viulisti, kapellimestari ja musiikkipedagogi. Hän opiskeli The Royal Conservatory of Musicissa vuosina 1929–1935 viulunsoittoa Alexander Chuhaldinin, Elie Spivakin ja Kathleen Parlowin johdolla sekä pedagogiikkaa Healey Willanin johdolla. Hän toimi muun muassa Huronian sinfoniaorkesterin kapellimestarina (1966–1968) ja konserttimestarina (1973–1978).The Canadian Encyclopedia: John Montague Montague oli nuorten jousisoitinopetuksen spesialisti ja aktiivinen kilpailutuomari eri puolilla Kanadaa. Hän opetti vuosina 1937–1991 The Royal Conservatory of Musicissa. Monet hänen oppilaistaan ovat olleet aktiivisia musiikkielämässä. Näiden joukossa ovat olleet Walter Babiak, John Barnum, James Coles, Lorna Glover, George Proctor ja Kathryn Wunder. Montague teki Flora Gouldenin kanssa yhteistyössä kirjoja viulupedagogiikasta. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset viulistit Luokka:Kanadalaiset kapellimestarit Luokka:Musiikkipedagogit Luokka:Vuonna 1911 syntyneet Luokka:Vuonna 1991 kuolleet
James Milligan

James Milligan (5. huhtikuuta 1928 Halifax, Nova Scotia – 28. marraskuuta 1961 Basel, Sveitsi) oli kanadalainen oopperalaulaja, äänialaltaan baritoni. Hän opiskeli vuosina 1948–1955 Emmy Heimin ja Leslie Holmesin johdolla The Royal Conservatory of Musicissa ja teki näinä vuosina konsertti- ja oratorioesiintymisiä Torontossa sekä sen lähikaupungeissa. Milligan oli yksi vuoden 1951 Nos Futures Étoiles -kilpailun voittajista. Hän oli 1950-luvun alussa usein yhdessä Lois Marshallin ja Jon Vickersin kanssa Toronton Mendelssohn-kuoron solistina.The Canadian Encyclopedia: James Milligan Milligan levytti Matteus-passion vuonna 1953 Kristuksen roolissa ja esitti sekä Messias-oratorion että Matteus-passion Carnegie Hallissa vuonna 1954. Samana vuonna hän voitti radiokilpailun "Singing Stars of Tomorrow". Yksi Milliganin menestysrooleista oli Scarpian rooli Giacomo Puccinin oopperassa Tosca vuonna 1958. Muihin huomattaviin esiintymisiin kuuluu Escamillon roolin tulkitseminen Carmenissa Covent Gardenissa 1959 ja Don Carlon roolin tulkitseminen La forza del destinossa Canadian Opera Companyssa samana vuonna. Ennen debytoimistaan Siegfriedissä Bayreuthin oopperajuhlilla Birgit Nilssonin ja Hans Hopfin kanssa 1961 hän oli liittynyt Baselin oopperaan. Neljä kuukautta tämän esiintymisen jälkeen laulaja menehtyi sydänkohtaukseen. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset oopperalaulajat Luokka:Baritonit Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 1961 kuolleet
Claude Savard

Claude Savard (16. lokakuuta 1941 Montreal – 13. helmikuuta 2003 Montreal) oli kanadalainen pianisti ja musiikkipedagogi. Hän opiskeli Montrealissa Marie- Louise Boisvertin johdolla vuosina 1959–1963 ja Québecin musiikkikonservatoriossa Germaine Malépartin johdolla. Canada Councilin stipendin turvin hän työskenteli vuosina 1963–1969 Pariisissa Vlado Perlemuterin ja Suzanne Rochen kanssa. Hän voitti Prix d'Europen vuonna 1964 ja monia kansainvälisiä kilpailuja. Helmikuussa 1967 hän kantaesitti Pariisissa edellisenä vuonna sävelletyn Alain Gagnonin sonaatin nro 3.The Canadian Encyclopedia: Claude Savard Savard oli Montrealissa kansainvälisen kilpailun virallisena säestäjänä laulajille ja viulisteille vuosina 1966, 1967, 1969 ja 1970. Hän oli tuomariston jäsenenä kansainvälisessä kilpailussa myös Montevideossa 1969. Vuonna 1970 hän konsertoi Carnegie Hallissa, ja vuonna 1971 hän teki ensiesiintymisensä Montrealin sinfoniaorkesterin kanssa pianokonserton nro 1 (Felix Mendelssohn) esityksessä. Vuonna 1972 hän piti seitsemäntoista resitaalia Latinalaiasessa Amerikassa. Vuosina 1972–1976 hän sai opetusta Irving Helleriltä. Savardin säestämiä laulajia ja instrumentalisteja olivat Pierrette Alarie, Josephte Clément, Bruno Laplante, Nicole Lorange, Jean-Pierre Rampal, Joseph Rouleau, Sylvia Saurette, Suzanne Shulman ja Léopold Simoneau. Vuonna 1981 Japanissa tekemänsä kiertueen jälkeen Savard vietti vuonna 1982 Kiinassa kaksi viikkoa Maureen Forresterin ja Claude Corbeilin kanssa pitämässä resitaaleja ja mestarikursseja. Vuodesta 1975 hän opetti Montrealin yliopistossa pianonsoittoa ja kamarimusiikkia. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset pianistit Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet
Roxolana Roslak

Roxolana Audry Roslak (s. 11. helmikuuta 1940) on ukrainalaissyntyinen, vuonna 1953 Kanadan kansalaisuuden saanut oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Hän opiskeli lapsena Edmontonissa J. B. Carmichaelin oppilaana. Myöhemmin hän sai opetusta Toronton yliopistossa ja The Royal Conservatory of Musicissa Howell Glynneltä, Irene Jessneriltä ja Ernesto Vinciltä. Hän sai taiteilijadiplominsa vuonna 1964.The Canadian Encyclopedia: Roxolana Roslak Roslak teki Canadian Opera Company -debyyttinsä vuonna 1963 Millinerin roolissa Ruusunkavaljeerissa. Vietettyään kauden 1965–1966 Covent Gardenissa hän palasi Torontoon vuonna 1967 ja teki Margueriten roolin Harry Somersin Louis Riel -oopperassa, jossa hän esiintyi paitsi Kanadassa, myös Yhdysvalloissa. Muihin Roslakin Canadian Opera Company -rooleihin ovat lukeutuneet Musettan, Donna Elviran ja Micaëlan roolit. Hän teki monia esiintymisiä Stuart Hamiltonin Opera in Concert -sarjassa ja lauloi Odarkan roolin Anatol Vah’njanynin oopperan Kupalo Pohjois-Amerikan-ensiesityksessä Torontossa 13. kesäkuuta 1979. Hän toisti kyseisen roolin teoksen esityksessä Edmontonissa vuonna 1981. Roslak esiintyi myös resitalistina ja oratorioissa. Hän oli Toronton Mendelssohn-kuoron solistina sen Euroopan-kiertueella vuonna 1972. New Yorkin -debyyttinsä hän teki 19. joulukuuta 1978 Stuart Hamiltonin, Patricia Parrin, Lorand Fenyvesin ja Daniel Dombin toimiessa säestäjinä. Roslak myös levytti Glenn Gouldin kanssa Paul Hindemithin Das Marienlebenin, ja hänet palkittiin siitä vuonna 1979 Juno-palkinnolla. Hän sai toisenkin Juno-palkinnon vuonna 1983. Roslak tilasi ja kantaesitti teokset Dr. Faustus (Larysa Kuzmenko, 1984) ja Of Bells, Birds and Bees (Jean McPhailin ja Stuart Hamiltonin kanssa; Lothar Klein, 1985). Hän esiintyi myös Srul Irving Glickin The Hour Has Come -teoksen kantaesityksessä helmikuussa 1985. Vuonna 1986 hän aloitti opetustyöt The Royal Conservatory of Musicissa. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset oopperalaulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jane Coop

Jane Austin Coop (s. 18. huhtikuuta 1950) on kanadalainen pianisti. Hän sai taiteilijadiplominsa Toronton yliopistosta vuonna 1971 ja musiikin kandidaatin arvonsa samasta yliopistosta 1972. Musiikin maisterin arvon hän sai Peabody- konservatoriosta vuonna 1974. Hän varttui Calgaryssa, jossa hänen opettajinaan toimivat Alexandra Munn ja Gladys Egbert. Torontossa häntä opetti Anton Kuerti. Lisäksi hänen opettajiensa joukossa olivat Peter Feuchtwanger Lontoossa ja Leon Fleisher Baltimoressa 1970-luvun alussa.The Canadian Encyclopedia: Jane Coop Coop debytoi St Lawrence Centressä vuonna 1973 ja esiintyi muun muassa Toronton sinfoniaorkesterin sekä Calgaryn filharmonikkojen kanssa. Lontoon-debyyttinsä hän piti Wigmore Hallissa vuonna 1979. Hän on opettanut pianonsoittoa ja kamarimusiikkia professorina Brittiläisen Kolumbian yliopistossa. Coop on voittanut lukuisia palkintoja. Hänen ohjelmistonsa on kattanut teoksia laajalti 1700-luvulta 1900-luvun musiikkiin. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset pianistit Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Toronton Mendelssohn-kuoro

Toronton Mendelssohn-kuoro () on kanadalainen sekakuoro, jonka perusti vuonna 1894 Augustus Stephen Vogt. Sitä ovat johtaneet Herbert A. Fricker (1917–1942), Sir Ernest MacMillan (1942–1957), Frederick Silvester (1957–1960), Walter Susskind (1960–1963), Elmer Iseler (1964–1998) ja Noel Edison (1997–2018). Jokainen näistä kuoronjohtajista on tuonut kuorolle uutta sekä hengellistä että maallista ohjelmistoa, joka on pitänyt sisällään kanadalaisiakin sävellyksiä ja merkittävien eurooppalaisten teosten Kanadan- ensiesityksiä.The Canadian Encyclopedia: Toronto Mendelssohn Choir 137-äänisen kuoron vakituisissa laulajissa on kaksikymmentä ammattimaista laulajaa, joista moni on mukana myös Mendelssohn Singers -kokoonpanossa. Kuoro on esiintynyt Toronton Massey Hallissa, Roy Thomson Hallissa ja Koerner Hallissa, mutta sitä on myös usein kuultu Yhdysvalloissa ja erinäisillä eurooppalaisfestivaaleilla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut Luokka:Kanadalaiset kuorot
Elmer Iseler

Elmer Walter Iseler (14. lokakuuta 1927 Port Colborne, Ontario, Kanada– 3. huhtikuuta 1998 Caledon Hills, Ontario, Kanada) oli kanadalainen kuoronjohtaja.The Canadian Encyclopedia: Elmer Iseler Iseler oli mukana perustamassa Toronto Festival Singers -kuoroa vuonna 1954. Kyse oli Kanadan ensimmäisestä ammattimaisesta kuorosta. Vuonna 1964 hänestä tuli Toronton Mendelssohn-kuoron johtaja, jona hän toimi 33 vuoden ajan. Hän myös perusti vuonna 1979 Elmer Iseler Singers -kuoron, jonka kanssa hän kiersi laajalti kansainvälisesti. Korkealla Iselerin prioriteeteissa oli kanadalaisten säveltäjien teosten esittäminen. Iseler opiskeli nuorena pianon- ja urkujensoittoa. Kitchenerissä Ulrich Leupoldin opastamana hän tutki luterilaisen perinteen mukaista kirkkomusiikkia. Hän jatkoi opintojaan Toronton yliopistossa. Hän sai työstään lukuisia tunnustuksia, kuten Kanadan ritarikunnan upseerin arvon vuonna 1975. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset kuoronjohtajat Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 1998 kuolleet
Troy (Michigan)

Troy on kaupunki Michiganin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Kaupungin väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 80 980. Troy kuuluu Oaklandin piirikuntaan. ==Kuvia kaupungista== Tiedosto:SomersetCollectionNorth's gazebo.jpg|Somerset Collection -kauppakeskus. Tiedosto:Topoftroy2007.JPG|Top of Troy on kaupungin korkein rakennus. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Michiganin kaupungit
Claude Zidi

Claude Zidi (s. 25. heinäkuuta 1934 Pariisi, RanskaClaude Zidi, Allocine.fr. Viitattu 26.12.2022 ) on ranskalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja, joka tunnetaan komediaelokuvistaan. Kotimaansa katsojamäärillä mitaten hän on kaikkien aikojen menestyneimpiä ranskalaisohjaajia. Hänen ohjauksissaan on näytellyt monia Ranskan suosituimpia koomikoita, kuten Pierre Richard, Coluche, Louis de Funès ja Jean-Paul Belmondo. Yhdysvaltalaisen James Cameronin Hollywood-menestyselokuva Tosi valheita (1994) perustuu Zidin käsikirjoittamaan ja ohjaamaan elokuvaan La Totale! (1991). Zidi aloitti uransa 1960-luvun alussa kuvaajana Jacques Demyn elokuvassa Enkelten lahti ja Claude Chabrolin elokuvassa Demarkaatiolinja. Zidi palkittiin parhaana ohjaajana vuoden 1985 César-palkintogaalassa elokuvastaan Pariisin kytät. ==Filmografiaa== *1971: Hassut kaverit (Les Bidasses en folie) *1973: Le Grand bazar *1974: Pitkä vaalea punatukkainen (La Moutarde me monte au nez !) *1975: Tuhannen tempun mies (La Course à l'échalote) *1976: Kärpänen sopassa (L’Aile ou la cuisse) *1977: Villi mies (L’Animal) *1980: Eläköön – koulu palaa! (Les Sous doués) *1984: Pariisin kytät (Les Ripoux) *1987: Association de malfaiteurs *1990: Pariisin kytät 2 (Ripoux contre ripoux) *1991: La Totale! *1994: Naamiopeli (Profil bas) *1999: Asterix ja Obelix vastaan Caesar (Astérix et Obélix contre César) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Ranskalaiset elokuvaajat Luokka:Ranskalaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Ranskalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Svartholmen (Soukka)

Svartholmen on saari Espoonlahden merialueella. Espoon virallisessa kaupunginosajaossa se kuuluu Soukkaan. Amiraalinsatama Soukan manneralueen eteläkärjessä sijaitsee alle kilometrin Svartholmenista itään.Espoon kaupunginosat Svartholmenin ja Soukan länsirannan välissä virtaa noin neljänneskilometrin levyinen Svartholmssundet, jonka pohjoisosassa sijaitsee pieni Valacken-niminen huvilasaari. Svartholmen on pääosin kangasmetsää ja kalliomännikköä. Saaren keskiosan kalliokedoilla kasvaa kalliokieloa; muita kasveja ovat esimerkiksi haurasloikko, isomaksaruoho, keto-orvokki, kivikkoalvejuuri ja kultapiisku. Svartholmenilla sijaitsee pienvenetelakka ja puuveneveistämö jonka historia ulottuu 1930-luvulle. Svartholmenin pohjoispuolella, niin ikään Soukanniemen länsirannan tuntumassa, sijaitsee Staffanin saari, jossa on myös veneveistämö. Noin neljä kilometriä Soukan Svartholmenista itään sijaitsee toinen Svartholmen-niminen saari. Se kuuluu puolestaan Suvisaariston kaupunginosaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Tiedostopalvelu.maanmittauslaitos.fi *Saariston osayleiskaavaluonnos (Selostus (pdf, 2481 kt)) *Kalasaalis.com Luokka:Espoon saaret Luokka:Soukka
Bernard Blier

Bernard Blier (1916 Buenos Aires, Argentiina – 29. maaliskuuta 1989 Saint- Cloud) oli ranskalainen elokuvanäyttelijä, joka näytteli yli 50 vuotta kestäneen uransa aikana noin 150 elokuvassa, ranskalaisfilmien lisäksi noin 30 italialaistuotannossa. Hänen tunnetuimpia roolitöitään ovat Marcel Carnén Hotel du Nord (1938), André Cayatten Ennen vedenpaisumusta (1953), Yves Robertin menestyskomedia Pitkä vaalea mustakenkäinen (1972), oman poikansa Bertrand Blierin ohjaama musta komedia Kylmät alkupalat (1979) ja Andrzej Wajdan Riivatut (1988). Vähän ennen kuolemaansa 73-vuotiaana vuonna 1989 Bernard Blier sai Ranskan elokuva-akatemialta César-palkinnon elämäntyöstään. ==Elokuvia== *1938: Elämän aloittelijat *1938: Hotel du Nord *1939: Varjojen yö *1942: Oikkuja *1945: Yön serenadi *1947: Kolmas aste *1948: Valkopukuinen mies *1949: Rakkaus ja valhe *1953: Ennen vedenpaisumusta *1955: Musta kansio *1956: Mies sadetakissa *1957: Kuolleen miehen kosto *1958: Kurjat *1959: Suuri sota *1959: Vapaa elämä *1961: Musta monokkeli *1964: 100000 dollaria auringossa *1964: 5 erittäin salaista asiamiestä *1965: Ilotalon lemmikit *1966: Kuinka presidentti ryöstetään *1966: Pölkkypää Pariisissa *1966: Palkkamurhaaja *1967: Sivullinen *1968: Caroline chérie *1969: Huoleton Benjamin *1970: Menevän miehen makuun *1970: Hän ei juo, ei polta, mutta... *1971: Ruumis huvimajassa *1972: Pitkä vaalea mustakenkäinen *1972: Murhaaja *1979: Kylmät alkupalat *1980: Eugenio *1981: Rakkauden huumaa *1988: Riivatut *1988: Twist Again in Moscow *1989: Kinski Paganini *1994: Seobe ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Vuonna 1916 syntyneet Luokka:Vuonna 1989 kuolleet Luokka:Ranskalaiset näyttelijät
Augustus Stephen Vogt

Augustus Stephen Vogt (14. elokuuta 1861 – 17. syyskuuta 1926) oli kanadalainen kuoronjohtaja, pedagogi, urkuri ja pianisti. Hänet tunnetaan parhaiten Toronton Mendelssohn-kuoron perustajana. Kuoro tunnetaan sekä a cappella -työstään että vuosittaisista esiintymisistään johtavien orkesterien kanssa. Hänet nimitettiin Toronton musiikkikonservatorion rehtoriksi vuonna 1913, ja hän vetäytyi kuoronjohtotyöstään vuonna 1917. Hän oli kehittämässä Toronton yliopiston musiikkitiedekuntaa ja toimi sen dekaanina vuodesta 1918 kuolemaansa saakka. Vogt teki lukuisia julkaisuja, joihin kuuluivat Indian Lullaby (1906) ja Modern Pianoforte Technique (1900).The Canadian Encylcopedia: Augustus Stephen Vogt Vogt opiskeli New England Conservatoryssa, Bostonissa 1880-luvun alussa ja tapasi tänä aikana Calixa Lavalléen. Hän jatkoi opintojaan Leipzigin konservatoriossa muiden muassa Salomon Jadassohnin, Willy Rehbergin, Carl Reinecken ja Adolf Ruthardtin johdolla vuoteen 1888 saakka. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset kuoronjohtajat Luokka:Kanadalaiset urkurit Luokka:Kanadalaiset pianistit Luokka:Musiikkipedagogit Luokka:Vuonna 1861 syntyneet Luokka:Vuonna 1926 kuolleet
Vogt

Vogt on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Achim Vogt (s. 1970), liechtensteinilainen alppihiihtäjä * Alfred Elton van Vogt (1912–2000), kanadalainen tieteiskirjailija * Augustus Stephen Vogt (1861–1926), kanadalainen kuoronjohtaja, pedagogi, urkuri ja pianisti * Carina Vogt (s. 1992), saksalainen mäkihyppääjä, olympiavoittaja ja maailmanmestari * Carl Vogt (1817–1895), saksalainen luonnontutkija, eläintieteen professori ja poliitikko * Cécile Vogt-Mugnier (1875–1962), ranskalainen neurologi * Heinrich Vogt (1890–1968), saksalainen tähtitieteilijä, toinen Vogt-Russellin teoreeman keksijöistä * Henri Vogt (s. 1967), suomalainen valtio-opin professori * Jordan Vogt-Roberts (s. 1984), yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja * Karl Vogt (1817–1895), saksalainen luonnontieteilijä, poliitikko * Kevin Vogt (s. 1991), saksalainen jalkapalloilija * Lars Vogt (1970–2022), saksalainen pianisti ja kapellimestari * Lorenz Juhl Vogt (1825–1901), norjalainen tullivirkamies ja historioitsija * Lucas Vogt (s. 1987), suomalainen taiteilija * Nils Collett Vogt (1864–1937), norjalainen kirjailija * Peter Allen Vogt, yhdysvaltalainen näyttelijä * Petra Vogt (1950–2017), itäsaksalainen pikajuoksija * Stephanie Vogt (s. 1990), liechtensteinilainen tennispelaaja.
Vasikkasaari

Vasikkasaari voi viitata ainakin seuraaviin saariin: * Vasikkasaari, entinen Ala-Kivijärven saari, nykyinen niemi Luumäellä * Vasikkasaari, Ala-Siikajärven saari Kuopiossa * Vasikkasaari, Asunnanjärven saari Keuruulla * Vasikkasaari, Enonveden saari Pertunmaalla * Vasikkasaari, Helsingin kaupungin ulkoilusaari Suomenlinnan ja Santahaminan välissä ** Vasikkasaaren räjähdys 1919, räjähdysonnettomuus Helsingin Vasikkasaaressa * Vasikkasaari, Heinolan Hevossaaren niemi Ruotsalainen-järvessä * Vasikkasaari, entinen saari Hovinsaaressa Kotkassa * Vasikkasaari, Inhottujärven saari Noormarkussa Porissa * Vasikkasaari, entinen Jyväsjärven saari Jyväskylässä * Vasikkasaari, Kiantajärven saari Suomussalmella * Vasikkasaari, Konniveden saari Kymenlaakson Iitissä * Vasikkasaari, Kukkiajärven Äikkäänselän saari Pälkäneellä * Vasikkasaari, Lammasjärven saari Kuhmossa * Vasikkasaari, Lappajärven saari Alajärvellä * Vasikkasaari, Lentiirajärven saari Kuhmossa * Vasikkasaari, Leppäveden saari Laukaassa * Vasikkasaari, Lestijärven saari Keski-Pohjanmaalla * Vasikkasaari, Nytkymenjärven saari Jämsässä * Vasikkasaari, Ontojärven saari Kuhmossa * Vasikkasaari, Vesijärven saari Kangasalla * Vasikkasaari, Vesijärven saari Lahdessa * Vasikkasaari, Vuoksen saari Vuokselan Uudessakylässä luovutetuilla alueilla * Vasikkasaari, Ähtärinjärven saari Alajärvellä == Katso myös == * Iso Vasikkasaari, Espoon kaupungin ulkoilusaari * Vasikkaluoto, saari Vartiokylänlahdella Helsingissä
Luigi Russolo

Luigi Carlo Filippo Russolo (30. huhtikuuta 1885 Portogruaro – 4. helmikuuta 1947 Laveno-Mombello) oli italialainen taidemaalari ja säveltäjä, futurismin merkittävimpiä teoreetikkoja. Manifestissaan Hälyjen taide (1913) Russolo puolusti luonnonäänien ja hälyäänien käyttämistä musiikissa (bruitismi). Hän alkoi vuonna 1912 rakentaa hälysoittimia (). ==Lähteet== * Otavan Iso Musiikkitietosanakirja 5, s. 93. Helsinki 1979. ISBN 951-1-05295-0 ==Kirjallisuutta== * * ==Aiheesta muualla== * Russolo, Luigi Carlo Filippo. Dizionario Biografico degli Italiani (2017). Luokka:Vuonna 1885 syntyneet Luokka:Vuonna 1947 kuolleet Luokka:Italialaiset säveltäjät Luokka:Italialaiset taidemaalarit Luokka:Kokeelliset säveltäjät Luokka:Futuristit
Fagner

Fagner Conserva Lemos (s. 11. kesäkuuta 1989 São Paulo) on brasilialainen jalkapalloilija, joka edustaa Brasilian Série A:ssa pelaavaa Corinthiansia. == Lähteet == Luokka:Brasilialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Musta (heraldiikka)

Musta () on heraldinen tinktuuri ja yksi heraldiikassa tyypillisesti käytetyistä viidestä väristä. Se on saanut ranskan- ja englanninkielisen nimensä soopelista (sable). Mustaa tinktuuria on aiemmin lähinnä runollisessa mielessä kutsuttu Saturnuksen ja timantin väriksi. == Esimerkkejä == Arms of the Foljambe family of Walton.png|Englantilaisen Foljambe-suvun vaakuna Kangasniemi.vaakuna.svg|Kangasniemen vaakuna DEU Hueckelhoven COA.svg|Hückelhovenin vaakuna == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Tinktuurit
Deoksinojirimysiini

Deoksinojirimysiini eli 1-deoksinojirimysiini tai duvoglustaatti (C6H13NO4) on aminosokereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä esiintyy monissa eliöissä ja sitä ja sen johdannaisia tutkitaan verensokeritasoa alentavina lääkkeinä. == Esiintyminen luonnossa ja ominaisuudet == Deoksinojirimysiini eristettiin ensimmäisen kerran mulpereihin kuuluvasta lajista Morus bombycis. Tämän jälkeen sitä on löydetty myös muista mulperien suvun lajeista ja eräistä muistakin kasveista sekä eräiden Bacillus- ja Streptomyces-sukujen bakteerien tuottamina. Deoksinojirimysiini ja sen johdannaiset estävät disakkaridaaseja esimerkiksi sakkaraasia. Täten esimerkiksi sakkaroosin pilkkoutuminen ja imeytyminen elimistössä heikkenee. Tätä voidaan mahdollisesti käyttää diabeteksen hoidossa ja eräät deoksinojirimysiinin johdannaiset kuten miglitoli ja emiglitaatti ovat markkinoillaHilmar Bischoff: Oral Antidiabetic Drugs, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2006. Viitattu 15.5.2018.. Mulperien lehdistä valmistettua teetä markkinoidaan terveysvaikutteisena, mutta deoksinojirimysiinin pitoisuus ei ole siinä riittävän korkealla tasolla, jotta se olisi tehokasta. Yhdisteellä on myös HIV:tä vastustavia ominaisuuksia. Deoksinojirimysiini on optisesti aktiivista ja sen ominaiskiertokyky vesiliuoksessa on +47. Deoksinojirimysiinin tuotanto perustuu eristämiseen mulpereiden lehdistä, mutta bioteknillisiä tuotantomenetelmiä kehitetään. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *DrugBank: Duvoglustat *Human Metabolome Database: 1-Deoxynojirimycin *Food Component Database (FooDB): 1-Deoxynojirimycin *Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Duvoglustat Luokka:Sokerijohdannaiset
Pohjois-Norrbottenin rovastikunta

Pohjois-Norrbottenin rovastikunta () on Ruotsin kirkon Luulajan hiippakunnan rovastikunta. Se perustettiin 1. tammikuuta 2017 Kalix-Tornen rovastikunnan nimenvaihdon yhteydessä, samalla kun siihen yhdistettiin lakkautetun Pohjois- Lapinmaan rovastikunnan seurakunnat. == Rovastikuntaan kuuluvat seurakunnat == * Haaparannan seurakunta * Jällivaaran seurakunta * Jukkasjärven seurakunta * Kalixin seurakunta * Kaaresuvannon seurakunta * Malmivaaran seurakunta * Pajalan seurakunta * Vittangin seurakunta * Ylikainuun seurakunta * Ylitornion seurakunta == Lähteet == Luokka:Ruotsin kirkko Luokka:Luulajan hiippakunta
Lena Frölander-Ulf

Lena Frölander-Ulf (s. 1976) on suomalainen lastenkirjailija ja kuvittaja, joka asuu ja työskentelee Helsingissä. Frölander-Ulf kirjoittaa ensisijaisesti ruotsiksi mutta myös suomeksi. Frölander-Ulfin kuvakirja Minä, Muru ja metsä oli ehdolla Toisinkoinen-palkinnon (2016), lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandian (2016) ja Runeberg Junior -palkinnon (2017) saajaksi. Vuonna 2020 Frölander-Ulf sai Arvid Lydecken -palkinnon teoksesta Nelson Tiikeritassu. Teos oli myös lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandia-ehdokas. Frölander- Ulfin puoliso on kirjailija Kjell Westö. __NOTOC__ == Teoksia == ===Teksti ja kuvitus=== * Sagan om prinsessan Bulleribång (teksti yhteistyössä: Hannele Mikaela Taivassalo), Söderströms 2006 * Det är som det är, sa murmeln Pierre, Kontrabluff 2014 * Totta toinen puoli (suom. Ilpo Tiihonen), Teos & Söderströms 2014 * Minä, Muru ja metsä, Kustantamo S & S 2016 * * * * * * ===Kuvituksia=== * Sagan om prinsessan Bulleribång (teksti: LFU & Hannele Mikaela Taivassalo), Söderströms, 2006 * Hämäräkirja (teksti: Hannele Mikaela Taivassalo, suom. Henriikka Tavi), Söderströms 2009 * Adalminan Helmi (teksti: (Z. Topelius, suom. Asko Sahlberg), Söderströms 2011 * == Näytelmiä == * Pussas på riktigt, Teatteri Taimine, 2017 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Lena Frölander-Ulfin sivusto Luokka:Suomenruotsalaiset kirjailijat Luokka:Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Suomalaiset kuvittajat Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt