EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Julian Symons

Julian Symons (1912 Lontoo, Britannia – 1994 Kent, BritanniaSarah Lyall, Julian Symons Is Dead at 82, New York Times 23.11.1994, viitattu 9.10.2021 (Archive.org)) oli brittiläinen kirjailija ja kirjallisuudentutkija. Symonsin vanhemmat olivat venäjänjuutalaisia maahanmuuttajia. Änkytyksen vuoksi hänet pantiin kehityshäiriöisten kouluun, jota hän kävi 14-vuotiaaksi. Hän aloitti silloin toimistotöissä mutta jatkoi opintoja samalla itsenäisesti ja sai vaikutteita kirjailijaveljeltään A. J. A. Symonsilta. Hänen vaimonsa löysi pöytälaatikosta käsikirjoituksen teokseen "The Immaterial Murder Case", lähetti sen kustantajalle, ja se ilmestyi 1945. Vaikka Symons väheksyi teosta, siitä alkoi hänen kirjallinen uransa rikosromaanien kirjoittajana. Hän kirjoitti myös tutkielmia ja elämäkertoja. ==Palkinnot ja tunnustukset== * Crossed Red Herring Award: 1957Symons, Julian, Kirjasampo, viitattu 9.10.2021 * Edgar-palkinto: 1961 * The Cartier Diamond Dagger: 1990 * Martin Beck -palkinto: 1971 ==Suomennetut teokset== * Nahkatakkien veitset (The progress of a crime), suom. Eero Ahmavaara, Porvoo Helsinki: WSOY 1962 Sarja: Korppisarja, 14 * Kuka murhasi Francie Laken (The killing of Francie Lake), suom. Risto Pitkänen, Jyväskylä: Gummerus 1967 Sarja: Salamasarja * Mies joka murhasi itsensä (The man who killed himself), suom. Eero Raassina, Jyväskylä: Gummerus 1969 Sarja: Salamasarja * Karatemurhat (A three pipe problem), suom. Kersti Juva, Helsinki: WSOY 1980 Sarja: Sapo, 254 ISBN 951-0-10089-7 * Roger Riderin arvoitus (The plot against Roger Rider), suom. Liisa Hakola, Helsinki: WSOY 1980 Sarja: Sapo, 247 ISBN 951-0-09609-1 * Peli (The players and the game), suom. Leena Tamminen, Helsinki: WSOY 1981 Sarja: Sapo, 266 ISBN 951-0-10610-0 * Murha! Murha! (Bloody murder), suom. Leena Tamminen, Helsinki: WSOY 1986 Sarja: Sapo, 300 ISBN 951-0-13599-2 * Solomon Grundyn loppu (The end of Solomon Grundy), suom. Kirsti Kattelus, säkeet suom. Panu Pekkanen,, Helsinki: WSOY 1987 Sarja: Sapo, 309 ISBN 951-0-14275-1 * Kun kuolema unohtaa (The Kentish manor murders), suom. Pertti Koskela, Hyvinkää: Viihdeviikarit 1989 Sarja: Jännityksen mestarit, 35 ISBN 951-611-268-4 * Murhaava nauru (The colour of murder), suom. Kirsti Kattelus, Helsinki: WSOY 1991 Sarja: Sapo, 351 ISBN 951-0-17004-6 ; Novellit * Kuinka roisto saadaan kiikkiin, suom. Annika Eräpuro, julkaisussa: ...joka viimeksi nauraa, Cynthia Manson (toim.) Hyvinkää: Book Studio 1994 ISBN 951-611-648-5 * Mayhem Parvan joukkomurha, suom. Pasi Junila, teoksessa: Murha Agathan malliin, Hyvinkää: Book Studio 1994 ISBN 951-611-806-2 * Sinikellometsässä, suom. Anja Meripirtti, teoksessa: Murhakirja, Hyvinkää: Book Studio 1997 ISBN 951-611-875-5, ja uusi painos: Murhaavat kirjat Gummerus 2006 ISBN 951-20-7231-9 ==Lähteet== Luokka:Brittiläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1912 syntyneet Luokka:Vuonna 1994 kuolleet
Ceriumjodidi

Ceriumjodidi (CeI3) on cerium- ja jodidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää reagenssina orgaanisen kemian synteeseissä. ==Ominaisuudet, valmistus ja käyttö== Huoneenlämpötilassa ceriumjodidi on keltaista kiteistä ja hygroskooppista ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on ortorombinen. Yhdiste liukenee veteen ja liukenee myös asetoniin.Tsuneo Imamoto: Cerium(III) Iodide, e-EROS Encyclopedia of Reagents for Organic Synthesis, John Wiley & Sons, New York, 2001. Teoksen verkkoversio Viitattu 9.10.2021. Ceriumjodidia voidaan valmistaa ceriumin ja jodin reaktiolla tai cerium(IV)oksidin, vetyjodidin ja ammoniumjodidin reaktiolla. :2 Ce + 3 I2 → 2 CeI3 Ceriumjodidia käytetään katalyyttinä aldolireaktioissa, pelkistimenä yhdessä litiumalumiinihydridin kanssa ja organoceriumyhdisteiden valmistamiseen. ==Lähteet== Luokka:Ceriumyhdisteet Luokka:Jodidit
Yli merten ja mannerten

Yli merten ja mannerten on Erkki V. Oksasen ohjaama suomalainen matkailuelokuva vuodelta 1956. Elokuva oli ensimmäinen suomalainen pitkä värielokuva. Elokuvassa kuljetaan lentokoneen kyydissä portugalilaisen löytöretkeilijän Fernão de Magalhãesin 1500-luvulla tekemän maailmanympäripurjehduksen reittiä. Matkan varrella esitellään eri kansojen elämää ja kulttuuria. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1956 suomalaiset elokuvat
Circus of Doom

Circus of Doom on suomalaisen metalliyhtye Battle Beastin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 21. tammikuuta 2022 levymerkillä Nuclear Blast. Albumi debytoi kolmen edeltäjänsä tapaan Suomen virallisen albumilistan ykköspaikalla. Albumilta on julkaistu singlenä kappaleet "Master of Illusion", "Eye of the Storm" ja "Where Angels Fear to Fly", ja kappaleista on kuvattu myös musiikkivideot. ==Kappaleet== == Kokoonpano == * Noora Louhimo - laulu * Eero Sipilä - basso * Joona Björkroth - kitara * Juuso Soinio - kitara * Janne Björkroth - koskettimet * Pyry Vikki - rummut == Arvostelut == * Imperiumi: 9-/10Levyarvostelu: Battle Beast - Circus of Doom Viitattu 22.1.2022. * Inferno: Vastakkainasettelun aika on ohi – arviossa Battle Beast Viitattu 28.1.2022. * Metalliluola: 8+/10Battle Beast – Circus Of Doom (2022) Viitattu 2.2.2022. * Soundi: Levyarvio: Battle Beast tekee mitä haluaa – Circus of Doomin ilotulituksen keskeltä löytyy myös vakavampi puoli bändistä Viitattu 22.1.2022. * V2.fi: == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2022 albumit Luokka:Battle Beastin albumit
Aino-Kaisa Mantere

Aino-Kaisa Mantere (s. 16. kesäkuuta 1994 Ilmajoki) on suomalainen pesäpalloilija. Hänen nykyinen joukkueensa on Seinäjoen Maila-Jussit ja hänen pelipaikkansa on lyöjäjokeri. https://yle.fi/urheilu/3-11517651 Mantere on ollut voittamassa pesäpallon Suomen mestaruutta Kirittärien joukkueessa vuonna 2016. Mantere aloitti peliuransa aikuisten tasolla Maila-Jusseissa, jossa pelasi vuoteen 2013 asti, jolloin seura pelasi alemmalla sarjatasolla ja taisteli pääsystä naisten pääsarjatasolle. Kaudet 2014-2016 hän pelasi Kirittärissä, jossa voitti Suomen mestaruuden ja kaksi SM-hopeaa. Kauden 2017 Mantere pelasi Pesäkarhuissa, joissa hän voitti uransa kolmannen SM-hopeansa. Noiden kausien aikana hän pelasi myös kolme kertaa Itä–Länsi- ottelussa.https://www.superpesis.fi/uutiset/naisten-ita-lansi-valinnat-julki- arvo-ottelujoukkueet-uusiutuneet-rajusti-viime-vuodesta/ Kaudesta 2018 lähtien Mantere on pelannut Maila-Jusseissa, jossa hän jatkaa myös kaudella 2022. Kaudella 2023 Mantere voitti Superpesiksen lyöjäkuningattaruuden. https://www.pesistulokset.fi/tilastot/pelaajat/lyodyt#series-filter:1-- 34-917-1-- Elokuussa 2023 Mantere valittiin Superpesiksen kuukauden pelaajaksi.https://www.superpesis.fi/uutiset/antti-korhonen-ja-aino-kaisa- mantere-ensi-kertaa-superpesiksen-kuukauden-pelaajiksi/ Mantereen kasvattajaseura on Ilmajoen Kisailijat. https://www.pesis.fi/wp- content/uploads/2021/02/Mantere-Aino-Kaisa.xlsx == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Naantalin pappila

Naantalin pappila on Naantalin keskustassa sijaitseva vuonna 1852 rakennettu pappila, joka toimi Naantalin seurakunnan kirkkoherran virka-asuntona. Pappila edustaa tyypillistä virkataloa ja on tyylisuunnaltaan klassismia. Naantalin pappila on suojeltu rakennus ja se on inventoitu paikallisesti, rakennushistoriallisesti ja ympäristöllisesti arvokkaaksi kohteeksi. Pappilan miljöö on säilynyt hyvin ja rakennukset ovat hyväkuntoisia. Pihapiirissä on kaksi sivurakennusta 1850-luvulta. Pappilassa asui vielä 2010-luvulla Naantalin kirkkoherra. Naantalin vanha pappila sijaitsi Naantalin kirkon pohjoispuolella osittain nykyisellä hautausmaa-alueella. Arkeologisissa kaivauksissa on löytynyt pappilan puisten rakennusten jäännöksiä 1600- ja 1700-luvuilta. Ainoa säilynyt rakennus on hautausmaan huoltorakennuksen vieressä sijaitseva vanha pappilan kellari. Alue on Museoviraston suojelema kiinteä muinaisjäännös. == Lähteet == Luokka:Naantalin suojellut rakennukset Luokka:Naantalin asuinrakennukset Luokka:Suomen pappilat Luokka:Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat Luokka:Uusklassinen arkkitehtuuri
Hu Kun

Hu Kun (; s. 1963) on kiinalainen viulistiKun Hu Queen Elisabeth Competition ja kapellimestari.Hu Kun Royal Academy of Music Hu aloitti viulunsoiton opiskelun isänsä, professori Hu Wei MininViolinist Hu Kun johdolla 6-vuotiaana. 7-vuotiaana hän esiintyi julkisesti äitinsä, pianisti Peng Shi Junin säestämänä. Hu alkoi saavuttaa palkintoja koululleen kotikaupungissaan Chengdussa. Vuonna 1976 hän lähti Pekingiin, jossa esitti Niccolò Paganinin viulukonserton nro 1. Hän sai paikan keskusradion sinfoniaorkesterin solistina ja pääsi Pekingin keskusmusiikkikonservatorioon jatkamaan opiskelua Lin Yiao Jin johdolla. Hu valmistui vuonna 1984. Hän suoritti lisäksi opintoja Kiinan hallituksen lähettämänä Gstaadin Kansainvälisessä Menuhin-musiikkiakatemiassa Alberto Lysyn johdolla. Hu saavutti vuonna 1980 viidennen sijan Jean Sibelius -viulukilpailussa Helsingissä ja vuonna 1985 neljännen sijan Kuningatar Elisabetin kilpailussa. Yehudi Menuhin otti hänet ainoaksi yksityisoppilaakseen. Hu on esiintynyt useiden maailman johtavien orkesterien kanssa. Hän on saanut Kiinassa laajaa näkyvyyttä muun muassa televisio- ja radio-ohjelmissa sekä dokumenttielokuvissa. Hän pääsi kotimaassaan esiintymään myös valtiovieraille, kuten Ronald Reaganille. Hu kantaesitti Ronald Stevensonin säveltämän viulukonserton George Enescun muistolle ja piti Edward Elgarin viulukonserton Kiinan-ensiesityksen. Hän on myös tulkinnut kiinalaista viulumusiikkia länsimaiselle yleisölle. Hän on levyttänyt teoksia sellaisilta säveltäjiltä kuin Samuel Barber, Alun Hoddinott, Aram Hatšaturjan, Sergei Prokofjev, Antonio Vivaldi, Johann Sebastian Bach, Leonard Bernstein, Henryk Wieniawski ja Camille Saint-Saëns. Hu on toiminut professorina Royal Academy of Musicissa ja saanut sen kunniajäsenyyden. Hänet nimitettiin vuonna 2011 tuomariston puheenjohtajaksi Kiinan kansainvälisessä viulukilpailussa Qingdaossa. Orkesterinjohdossa Hu sai opastusta Colin Davisilta, ja hän perusti oman Hu Kun and Friends -orkesterinsa Lontoossa. Hän on kiertänyt kapellimestarina. == Lähteet == Luokka:Kiinalaiset viulistit Luokka:Kiinalaiset kapellimestarit Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Shi Zhiyong (painonnostaja, 1993)

Shi Zhiyong (, s. 10. lokakuuta 1993 Línguì Qū, Guilin, Guangxi) on kiinalainen painonnostaja ja kaksinkertainen olympiavoittaja. Shi kilpailee 69 ja 73 kg sarjassa. Hän voitti ensimmäisen olympiakullan Rion kesäolympialaisissa 2016 alle 69 kg sarjassa. Hän työnsi 162 kg ja tempaisi 190 kg. Yhteistulos 352 kg riitti voittoon yhden kilogramman erolla. Neljä vuotta myöhemmin Tokion kesäolympialaisissa 2020 Shi kilpaili alle 73 kg sarjassa. Hän työnsi 166 kg ja tempaisi 198 kg, jotka olivat kummatkin kilpailun parhaita tuloksia. Yhteistulos 364 kg on olympiaennätys. Shi on voittanut myös maailmanmestaruuden kolmesti: vuonna 2015 69 kg sarjassa sekä 2018 ja 2019 73 kg sarjassa. Lisäksi hänellä on neljä Aasian-mestaruutta. == Lähteet == Luokka:Kiinalaiset painonnostajat Luokka:Kiinalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lü Xiaojun

Lü Xiaojun (, s. 27. heinäkuuta 1984 Hubei) on kiinalainen painonnostaja ja kolminkertainen olympiavoittaja. Lü kilpailee 77 ja 81 kg sarjoissa. Ensimmäisen olympiakultansa Lü voitti Lontoon kesäolympialaisissa 2012, kun hän voitti 77 kg sarjan. Hän työnsi 175 kg ja tempaisi 204 kg. Hänen yhteistuloksensa 379 kg oli 19 kg parempi kuin toiseksi tulleen tulos. Neljä vuotta myöhemmin Rion kesäolympialaisissa 2016 Lü kilpaili jälleen 77 kg painoluokassa. Hän työnsi 177 kg ja tempaisi 202 kg. Hänen yhteistulos 379 kg oli sama kuin Nijat Rahimovin, mutta Rahimov oli kevyempi kuin Lü, joten Rahimov saavutti olympiakultaa. Rahimovin dopingrikkomusten takia häneltä riisuttiin kultamitali ja Lu voitti kultaa. Tokion kesäolympialaisissa 2020 Lü kilpaili 81 kg painoluokassa. Hän tekin uuden olympiaennätyksen 374 kg, kun hän työnsi 170 kg ja tempaisi 204 kg voittaen uransa toisen olympiakullan. Lü on voittanut kolmen olympiamitalin lisäksi viisi MM-kultaa (2009, 2011, 2013, 2018 ja 2019) sekä yhden MM-hopean (2010). Aasian-mestaruuksia hänellä on kaksi vuosilta 2011 ja 2021. == Lähteet == Luokka:Kiinalaiset painonnostajat Luokka:Kiinalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Isabelle van Keulen

Isabelle van Keulen (s. 16. joulukuuta 1966 Mijdrecht) on alankomaalainen viulisti ja alttoviulisti.Isabelle van Keulen AllMusic Keulen piti ensikonserttinsa 10-vuotiaana ja opiskeli Davina van Welyn johdolla Amsterdamin Sweelinck-konservatoriossa. Hän sai opetusta myös muiden muassa Vladimir Spivakovilta, Boris Gutnikovilta ja Sándor Véghilta. Vuonna 1983 Keulen sai toisen palkinnon senioriluokassa sekä yleisöpalkinnon nuorten viulistien Menuhin-kilpailussa Englannin FolkestonessaPrizewinners since 1983 Menuhin Competition ja vuonna 1984 voitti Eurovision Young Musicians -kilpailun Genevessä. Hän oli jo saavuttanut tunnustetun aseman johtavana nuorena eurooppalaisviulistina vuoteen 1990 mennessä, jolloin aloitti myös säännöllisen esiintymisen konserteissa alttoviulistina. Vuonna 1995 Keulen perusti ISOS-kvartetin, jossa alkoi soittaa ensiviulistina. Vuonna 1996 hän perusti Delftin kamarimusiikkifestivaalin, jota johti vuoteen 2006. Keulen on edistänyt modernien säveltäjien, kuten Alfred Schnittken, Sofija Gubaidulinan, Witold Lutosławskin, Allan Petterssonin ja Hans Henkemansin teosten näkyvyyttä. Hän on myös kantaesittänyt monia teoksia, kuten Erkki-Sven Tüürin Noesis-konserton viululle ja klarinetille (2006). Keulenin ohjelmistoon on lisäksi kuulunut standarditeoksia esimerkiksi sellaisilta säveltäjiltä kuin Joseph Haydn, Wolfgang Amadeus Mozart, Felix Mendelssohn, Camille Saint-Saëns ja Henri Vieuxtemps. Keulen on tulkinnut myös vähemmän tunnettuja teoksia merkittäviltä säveltäjiltä. Näihin ovat kuuluneet viulukonsertot Richard Straussilta ja Igor Stravinskylta, alttoviulukonsertot William Waltonilta ja Béla Bartókilta sekä Sergei Prokofjevin Kvintetto (op. 39). Laajan konsertoinnin ohella Keulen on levyttänyt useille levymerkeille, kuten Philips Recordsille, Koch Internationalille, Deutsche Grammophonille, BIS:lle, Fideliolle, CPO:lle ja EMI:lle. Hän on opettanut Baselin kaupungin musiikkiakatemiassa ja Haagin kuninkaallisessa konservatoriossa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut , , Luokka:Alankomaalaiset viulistit Luokka:Alankomaalaiset alttoviulistit Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sara Marielle Gaup

Sara Marielle Gaup Beaska (s. 1983) on norjansaamelainen joikutaiteilija.Sara Marielle Gaup Bergen internasjonale litteraturfestivalGaup, Sara Marielle 1983- WorldCat IdentitiesSara Marielle Gaup Beaska Kreative Nord Gaup on kotoisin poronhoitoa harjoittavasta yhteisöstäSara Marielle Gaup Beaska and Sylvia Cloutier The Song Collectors Collective Kautokeinosta, jossa hän omaksui vanhemmiltaan ja aiemmilta sukupolvilta periytyneet musiikkitaidot. Hän aloitti laulamisen hyvin nuorena ja opiskeli sitä myöhemmin.Artist Profiles: Adjagas World Music Central Gaup perusti vuonna 2004 Lawra Sombyn kanssa joikukokoonpano Adjágasin. Adjágas on yhdistänyt perinteistä joikua vaihteleviin moderneihin vaikutteisiin. Gaup on toiminut myös muun muassa Arvvas-duossa Steinar Raknesin kanssa ja tehnyt yhteistyötä Sylvia Cloutierin sekä Niillas Holmbergin kanssa.Niillas Holmberg julkaisee protestilaulun uutta Tenon sopimusta vastaan Yle Gaup on musiikillisen työnsä ohella valmistanut saamelaisia käsitöitä ja ollut esillä saamelaisten oikeus- ja ympäristöasioiden puolestapuhujana. Vuonna 2016 hänellä oli keskeinen rooli osana saamelaisten ryhmää Yhdysvaltain Dakota Access Pipeline -mielenosoituksissa. Vuonna 2018 Gaup sai Sámi Grand Prix -tilaisuudessa Áillohaš-palkinnon. == Lähteet == Luokka:Saamelaiset muusikot Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Áillohaš-musiikkipalkinnon saajat
Rullakko

Rullakot ovat pyörillä varustettuja tavarankuljettamiseen tarkoitettuja kuljetusyksiköitä, joita käytetään monipuolisesti logistiikan erilaisissa tarpeissa. Rullakot ovat käteviä tavaroiden siirrossa, kuljetuksessa ja varastoinnissa. Rullakkomalleja löytyy useita erilaisia, ja yleisimmät lisävarusteet niihin ovat välitasot ja kumivyöt. == Katso myös == *Kuormalava == Aiheesta muualla == Luokka:Logistiikka
Kaskisten rautatieonnettomuus 2021

Kaskisten rautatieonnettomuus tapahtui Kaskisissa 5. lokakuuta 2021 kello 7.53, jolloin ratatyökone törmäsi hiljaisella nopeudella Pyhän Eskilinkadun ylityspaikalla koulubussiin Suupohjan radalla vartioimattomassa tasoristeyksesä. Radalla kulkenut yhdistelmä oli 35 kilometrin tuntinopeudella liikkunut Keitele-museon vetämä ratakuorma-auto, joka veti makuuvaunua. Koulubussi oli menossa Kristiinankaupunkiin, mutta se ei tiettävästi pysähtynyt tasoristeystä ennen, ja sen nopeus oli törmäyshetkellä 18 km/h. Kyseessä on paikka, jossa on aiemminkin sattunut vaaratilanteita. Kaksitoista henkilöä loukkaantui, heistä kaksi lasta ja kuljettaja vakavasti, mutta kellään ei tiedetty olevan hengenvaaraa. Onnettomuustutkimuskeskus tutkii asiaa. == Lähteet == Rautatieonnettomuus 2021 Luokka:Junaonnettomuudet Suomessa Luokka:2020-luvun junaonnettomuudet Luokka:Vuoden 2021 onnettomuudet Luokka:2020-luvun onnettomuudet Suomessa
Kappelinluhta

Kappelinluhta on yksi Rauman kaupunginosista. Se sijaitsee kaupungin pohjoisosassa. Kappelinluhta on rakennettu 1980-luvulla, ja sen asutuskanta koostuu pääosin pien- ja rivitaloista. Kappelinluhdan palveluihin kuuluvat muun muassa Pohjoiskehän koulu, päiväkoti, S-market, Kappelinluhdan Kebab- pizzeria sekä frisbeegolfrata. Alueen paikannimistöön kuuluu suomalaisia eläimiä. == Lähteet == Luokka:Rauman kaupunginosat
Pohjoiskehän koulu

Pohjoiskehän koulu on Raumalla Kappelinluhdan kaupunginosassa sijaitseva alakoulu. Koulu vihittiin käyttöön lukuvuoden 2019–20 alussa ja siellä opiskelevat luokka-asteet 1–6. Tämän lisäksi koulussa on esikouluopetusta. Syyskaudeksi 2019 avattuun alakouluun siirtyivät Merirauman ja Syvärauman lakkautettujen koulujen oppilaat. Lisäksi yksi Pyynpään koulun opetussarja saa oppia Pohjoiskehän koululla. Myös eritysopetus Malmin koulusta ja Naulan alakoulusta siirtyi Pohjoiskehälle. Pohjoiskehän koulun tilat on jaettu kolmeen kortteliksi kutsuttuun siipeen ikäryhmittäin (luokka-asteet 1–2, 3–4 ja 5–6). Esikouluopetus sijoittuu alkeisopetuksen (luokka-asteet 1-2) siipeen. Jokaisen korttelin keskellä on avoin keskustori, jonka ympärille ikäryhmän opetustilat on sijoitettu. Opetustilojen välisiä lasiseiniä voidaan tarvittaessa avata, mikä lisää tilojen muunneltavuutta. Rakennuksen arkkitehtina toimi Arkkitehtisuunnittelu Mikko Uotila Oy. Lukuvuonna 2021–22 Pohjoiskehän koulussa on noin 450 oppilasta sekä lähes 130 henkilökunnan jäsentä. Koulu on mitoitettu noin 550 oppilaalle. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Pohjoiskehän koulun kotisivut (peda.net) * Pohjoiskehän koulu harjakorkeudessa (24.1.2019) (rauma.fi) * Pohjoiskehän koulun tuleva toimintamalli yhdistää erityis- ja yleisopetuksen (29.3.2019) (rauma.fi) Luokka:Rauman peruskoulut
Amain

Amain on suomalaisen folk metallia soittavan Crimfall-yhtyeen kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 25. elokuuta 2017. == Kappaleet == # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Mikko Häkkinen - laulu * Helena Haaparanta - laulu * Jakke Viitala - kitarat * Miska Sipiläinen - basso * Janne Jukarainen - rummut == Arvostelut == * Imperiumi: 8½/10Crimfall Amain Viitattu 10.10.2021. * Metalliluola: 9-/10Crimfall – Amain (2017) Viitattu 10.10.2021. * Soundi: Pakanametallin virstanpylväs? Crimfall palaa pitkän tauon jälkeen mahtipontisena Viitattu 10.10.2021. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Suomalaiset folk metal -albumit Luokka:Vuoden 2017 albumit
All Over You

All Over You on Barbe-Q-Barbies-yhtyeen ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin 13. lokakuuta 2010. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Desibeli.net: Barbe-Q-Barbies: All Over You Viitattu 10.10.2021. * Soundi: Pakanametallin virstanpylväs? Barbe-Q-Barbies: All Over You Viitattu 10.10.2021. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2010 esikoisalbumit
Breaking All the Rules

Breaking All the Rules on Barbe-Q-Barbies-yhtyeen toinen studioalbumi, joka julkaistiin 15. helmikuuta 2013. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Niki Rock - laulu * Kaisa Karjalainen - kitarat, taustalaulu * Ekkis Laine - kitarat * Minttu Muranen - basso * Niina Klemetti - rummut, taustalaulu == Arvostelut == * Inferno: Barbe-Q-Barbies: Breaking All the Rules Viitattu 10.10.2021. * Imperiumi: 9/10https://www.impe.fi/reviews/1/14113 Barbe-Q-Barbies Breaking All The Rules] Viitattu 10.10.2021. * Soundi: Pakanametallin virstanpylväs? Barbe-Q- Barbies: Breaking All The Rules Viitattu 10.10.2021. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2013 albumit
Lőrinc Szabó

Lőrinc Szabó (1900 Miskolc, Unkari – 1957 Budapest, Unkari) oli unkarilainen runoilija ja kääntäjä. Hän käänsi eurooppalaista runoutta unkariksi. Szabó oli alkuun runoilijana ekspressionisti ja avantgardisti. Pessimismi kuitenkin leimasi hänen runojaan vuodesta 1930 alkaen. ==Suomennettuja runoja== * Antologiassa: Unkarin lyyra: unkarilaista lyriikkaa keskiajalta nykyaikaan, suom. ja toim. Toivo Lyy, Helsinki: Suomalaisen kirjallisuuden seura 1970Lörinc Szabó, Luettelo suomennetuista runoista. Lahden kaupunginkirjaston runotietokanta. Päivitetty 28.9.2021, viitattu 10.10.2021 ** Sirkkain soittoa: 1 ** Sirkkain soittoa: 272 *Antologiassa: Suurempi kuin sydämeni: uskonnollista runoutta 1900-luvun Euroopassa, toim. ja suom. Anna-Maija Raittila, Helsinki: Kirjapaja 1982 ISBN 951-621-339-1 ** Epäuskoisen rangaistus ** Kesy opetuslapsi ** Lasillinen vettä * Antologiassa: Taivas irtosi maasta: unkarilaista lyriikkaa 1900-luvulta, suom. ja toim. Anna-Maija Raittila, alkusanat Lajos Szopori Nagy; Helsinki: Kirjayhtymä 1986 ISBN 951-26-2626-8 ** Caliban ** Erillisrauha ** Heinävankkurit ** Kahdeskymmeneskuudes vuosi: 7: Hullu kuvastin ** Kahdeskymmeneskuudes vuosi: 75: Marraskuu ** Kahdeskymmeneskuudes vuosi: 106: Ei milloinkaan ** Konsertin jälkeen ** Lasillinen vettä ** Lassi kasvaa jättiläiseksi ** Materialismia ** Mozartia kuunnellessa ** Sirkansoittoa: 1: Levollinen ihme ** Sirkansoittoa: 67: Silmän iloja * Antologiassa: Viluinen kuningas: käännöksiä ja mukaelmia unkarilaisesta lastenrunoudesta, suom. Tuomo Lahdelma, Atena 1992 ISBN 951-9362-50-9Viluinen kuningas, Finna.fi, viitattu 10.10.2021 ** Lunta sataa ** Titityy ** Pihamaan konsertti ** Aurinko-Aatu ** Etanainen ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Unkarilaiset runoilijat Luokka:Unkarilaiset kielenkääntäjät Luokka:Vuonna 1900 syntyneet Luokka:Vuonna 1957 kuolleet
Juho Puttonen

Juho Erkki Puttonen (21. maaliskuuta 1895 Laukaa – 21. syyskuuta 1980) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.Biografia-sampo: Juho Puttonen Viitattu 10.10.2021.Kuolleita. Teollisuusneuvos Juho Puttonen. Helsingin Sanomat, 28.9.1980, s. 19. Puttosen vanhemmat olivat mylläri Otto Puttonen ja Silja Tarvainen ja puolisot 1926–1939 Lyydia Unkuri ja vuodesta 1941 Edit Sofia Ruottinen. Puttonen kävi kauppakoulun ja toimi ensin Jyväskylässä Fredriksonin varasto- ja konttorimiehenä vuodesta 1912 ja sitten Pietarissa viljatukkukaupan kirjanpitäjänä 1914–1916 ja viljan ja rehun ostajana 1917. Tämän jälkeen Puttonen toimi konttoristina San Franciscossa, Chicagossa ja New Yorkissa vuoteen 1920. Suomeen palattuaan hän oli nahkatukkuliikkeen prokuristi 1920 ja yhtiömies 1924–1928, kunnes perusti Juho Puttonen -nimisen nahka- ja jalkinetuotteiden tuonti- ja tukkuliikkeen ja vielä Kuomiokoski-yhtiön, joka valmisti ensin irtopohjallisia ja sitten jalkineita. Mäntyharjulle Puttonen perusti 1954 Mäntyharjun Kenkätehdas -yhtiön, joka oli 1950-luvulla Suomen suurimpia. Puttosen kenkäliiketoiminta kasvoi edelleen 1960-luvulla, kun siitä tuli maan suurin kenkätarvikkeiden valmistaja. Teollisuusneuvoksen arvon Puttonen sai 1962, toimitusjohtajan tehtävät kolmessa eri yhtiössään hän jätti 1969, mutta jatkoi vielä niiden johtokuntien puheenjohtajana. Mäntyharjun Kenkätehtaan, vuodesta 1988 Askel-osakeyhtiö, toimitusjohtajana jatkoi Puttosen jälkeen Ismo Kiviharju. Myös hän sai teollisuusneuvoksen arvonimen, vuonna 1987. Viitattu 16.11.2023. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kauppiaat Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1895 syntyneet Luokka:Vuonna 1980 kuolleet
Driven (albumi)

Driven on Barbe-Q-Barbies-yhtyeen kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 25. syyskuuta 2015. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Kaaoszine: 9-/10Barbe-Q-Barbies – Driven Viitattu 10.10.2021. * Keskisuomalainen: Barbe-Q-Barbies: Driven Viitattu 10.10.2021. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2015 albumit
Borrowed Time (Barbe-Q-Barbiesin albumi)

Borrowed Time on Barbe-Q-Barbies-yhtyeen neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 17. toukokuukuuta 2019. Kappale ”Diz-Funk-tional” julkaistiin singlenä sekä musiikkivideona. == Kappaleet == # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Desibeli.net: Barbe-Q-Barbies: Borrowed Time Viitattu 10.10.2021. * Kaaoszine: 7½/10Lainattua aikaa hakemassa? Arvostelussa Barbe-Q-Barbiesin neljäs pitkäsoitto Viitattu 10.10.2021. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2019 albumit
Olli Calonius

Olli Sakari Calonius (25. maaliskuuta 1911 Pori – 25. heinäkuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.Biografia-sampo: Olli Calonius Viitattu 9.11.2021.Kuka kukin on 1954, s. 86. Viitattu 10.10.2021. Olli Caloniuksen vanhemmat olivat asessori Karl Fredrik Calonius ja Ida Henriksson ja puoliso vuodesta 1935 Kirsti Inkeri Ilamo. Calonius tuli ylioppilaaksi Rauman yhteislyseosta 1930 ja valmistui ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1933. Hän tuli valmistuttuaan töihin Weilin & Göös -yhtiöön, toimien ensin yhtiön edustajana ja myyntipäällikkönä 1933–1938 ja sitten prokuristina vuodesta 1938, apulaistoimitusjohtajana ja johtokunnan jäsenenä vuodesta 1940 ja toimitusjohtajana vuodesta 1942 aina vuoteen 1967 asti. Calonius osallistui myös merkittävästi Suomen graafisen teollisuuden yhteistyöhön ja edunvalvontaan, muun muassa Graafisen Teollisuuden Työnantajaliiton hallituksen puheenjohtajana 1954–1964. Hänet muistetaankin alan työehtosopimusneuvotteluista 1950- ja 1960-luvulla. Hän vaikutti myös alansa tutkimusäätiön ja -laitoksen perustamiseen ja rahoitukseen. Teollisuusneuvoksen arvonimen Calonius sai 1964. Hän oli sotilasarvoltaan reservin majuri.Kuolleita. Helsingin Sanomat, 2.8.1970, s. 9. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1911 syntyneet Luokka:Vuonna 1970 kuolleet
Glass Animals

Glass Animals on englantilainen yhtye, joka perustettiin vuonna 2010 Oxfordshiressa. Yhtyeeseen kuuluvat laulaja Dave Bayley, rumpali Joe Seaward, kitaristi ja kosketinsoittaja Drew MacFarlane sekä basisti ja kosketinsoittaja Edmund Irwin-Singer. Yhtyeen musiikki on tyyliltään sekoitus synthpopia, indie rockia, R&B;:tä ja hip hopia. Glass Animals tunnetaan etenkin vuonna 2020 julkaistusta kappaleesta ”Heat Waves”. == Diskografia == === Studioalbumit === * Zaba (2014) * How to Be a Human Being (2016) * Dreamland (2020) == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Brittiläiset synthpop-yhtyeet Luokka:Brittiläiset indie rock -yhtyeet Luokka:Brittiläiset rhythm and blues -yhtyeet Luokka:Brittiläiset hip hop -yhtyeet Luokka:2010-luvun yhtyeet ja sooloartistit Luokka:2020-luvun yhtyeet ja sooloartistit
Dezső Szabó

Dezső Szabó (1879 Kolozsvár, Unkari – 1945 Budapest, Unkari) oli unkarilainen kirjailija. Romanttis-ekspressionistisissa romaaneissaan hän kuvasi maaseudun ongelmia ja oli 1930-luvun populistisen liikkeen ideologian rakentajia. Hänen pääteoksensa on Az elsodort falu (1919). Hän arvosteli Unkarin poliittista ja uskonnollista elämää. Szabó oli juutalaisvastainen mutta vastusti myös kansallissosialismia.Szabó, Dezső (1879–1945), Schriftsteller und Publizist, Österreichisches Biographisches Lexikon 10.10.2021 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Unkarilaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1879 syntyneet Luokka:Vuonna 1945 kuolleet
Imre Szász

Imre Szász (1927 Budapest, Unkari – 2003Szász, Imre, Kirjasampo, viitattu 10.10.2021) oli unkarilainen kirjailija. Hänen romaaniensa tarina etenee verkkaisesti, ja sitä maustaa paikoin ironia. Tuotantoon kuuluu myös draamaa ja esseitä. ==Suomennetut teokset== * Pallo pilviin (Felhöfejes), suom. Anna- Maija Raittila, Kirjayhtymä 1969 ==Lähteet== Luokka:Unkarilaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet
Juliette Kaplan

Marlene Juliette Kaplan (2. lokakuuta 1939 Bournemouth, Hampshire – 10. lokakuuta 2019 Westgate-on-Sea, Kent) oli englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Pearl Sibshawin roolista komediasarjassa Vielä virtaa. == Nuoruus == Kaplan syntyi Bournemouthissa vuonna 1939. Hänen äitinsä Pearl oli hoitaja ja isänsä Jeremiah merimies. Pian Kaplanin syntymän jälkeen perhe muutti hänen isänsä kotimaahan Etelä-Afrikkaan. Kaplanin vanhemmat erosivat hänen ollessa kolmevuotias ja kuusi vuotta myöhemmin hän muutti äitinsä kanssa New Yorkiin. Kaplan asui New Yorkissa kaksi vuotta, minkä jälkeen hän muutti takaisin Bournemouthiin. Koulut käytyään Kaplan kävi töidensä ohella oppitunneilla Hampshire School of Dramassa. == Ura == Kaplan teki ensiesiintymisensä ammattinäyttelijänä näytelmässä Vaalea skandaali vuonna 1958. Sen jälkeen hän työskenteli näyttelijänä ja apulaisnäyttämömestarina repertoaariteatterissa Theatre Royalissa Margatessa. Kaplan vietti valtaosan varhaisesta urastaan teatterissa, ja hänen teatterirooleihinsa kuului muun muassa Janen rooli näytelmässä Who Killed "Agatha" Christie vuosina 1977–1979. Kaplanin aviomies kuoli äkillisesti vuonna 1981, minkä jälkeen hän jätti näyttelemisen ottaakseen vastuun miehensä lahjatavarakaupasta. Kolme vuotta myöhemmin Kaplan palasi näyttelemisen pariin hänen entisen agenttinsa tarjottua hänelle roolia näytelmästä Folkestonessa. Samana vuonna Kaplan sai roolin Vielä virtaa -sarjaan perustuvassa näytelmässä Bournemouthissa. Kaplanin roolihahmo Pearl oli Howard Sibshawin määräilevä vaimo, joka esti toistuvasti tossun alla olevan miehensä yritykset karata toisen naisensa Marinan luo. Seuraavana vuonna Kaplanin hahmo teki ensiesiintymisensä itse televisiosarjassa, ja pian hänestä tuli osa sarjan vakiokaartia. Kaplan näytteli sarjassa sen loppuun 2010 saakka. Vielä virtaa -sarjan ohella Kaplanilla oli pieniä rooleja sarjoissa kuten Brookside ja Tohtorit. Vuonna 2015 hän esiintyi lyhyen aikaa Agnes Tinkerin roolissa saippuasarjassa Coronation Street. == Yksityiselämä == Kaplan avioitui lahjatavarakauppias Harold Hoserin kanssa vuonna 1958, ja he saivat kolme lasta. Liitto kesti Hoserin kuolemaan 1981 saakka. Kaplan kuoli syöpään 80-vuotiaana 10. lokakuuta 2019. == Lähteet == Luokka:Englantilaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Pieni-Peranka

Pieni-Peranka on matala ja melko tasasyvyinen järvi Suomussalmen kunnassa Kainuun koillisosassa. Sen pinta-ala on 1,3 neliökilometriä. Etäisyys Kajaanista on 138 kilometriä pohjoiskoilliseen.Pieni-Peranka. Järviwiki. Viitattu 6.10.2021. == Maantiede == Pieni-Perangan pituus lännestä itään on 2,1 kilometriä. Järvi on melko tasaleveä. Sen länsiosassa sijaitsee noin kymmenen hehtaaria laaja Vasikkasaari, joka kohoaa vain muutamia metrejä järven pintaa korkeammalle. Järven koillisosassa sijaitsee muutaman aarin laajuinen Niittysaari. Pieni-Perangan koillisella rannalla levittäytyy Peranganniemen kulttuurimaisema. Perangan kylä sijaitsee Pieni-Perangan koillispuolisen Iso-Perangan itäpuolella. Järvien etelärantaa kulkee maantie. Iso-Perangan korkeustaso on sama kuin Pieni-Perangan. Järviä yhdistävä salmi on yli sata metriä leveä. Pieni-Perangan lounaispuolinen Siikajärvi on myös samantasoinen, sinne johtava Siikasalmi on noin 60 metriä leveä. Pieni- Perangan vesitilavuus on 1 414 000 kuutiometriä. Peranka-järviä yhdistävän salmen pohjoisosassa on yli 10 metriä syviä alueita, salmen keskiosan syvyys on enää 2,5 metriä. Pieni-Peranka eroaa merkittävästi Iso-Perangasta, jonka pohja kumpuilee kymmenien metrien syvänteistä pari metriä syviin matalikkoihin. Vesitilavuuden perusteella Iso-Peranka on noin 30 kertaa Pieni- Perankaa suurempi. Pieni-Peranka laskee Iso-Perangan kautta itään. Pieni- Peranka (59.584.1.008) kuuluu Perangan alueeseen (59.584), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Lounajoen valuma-alue (59.58) ja ensimmäinen on Kiantajärven reitin valuma-alue (59.5).Iso-Perangan alue (59.584). Järviwiki. Viitattu 6.10.2021. == Lähteet == Luokka:Suomussalmen järvet Luokka:Kiantajärven reitin valuma-alue
Pitkä-Hoilua

Pitkä-Hoilua on paikoin syvä metsäjärvi Suomussalmella Kainuun koillisosassa. Sen pinta-ala on 1,6 neliökilometriä. Etäisyys Kajaanista on 157 kilometriä pohjoiskoilliseen. Pitkä-Hoilua on osa Hossan kansallispuistoa.Pitkä-Hoilua. Järviwiki. Viitattu 6.10.2021. == Maantiede == Pitkä-Hoiluan pituus lounaasta koilliseen on neljä kilometriä. Järvi on melko kapea. Sen lounaisosan muodostaa Kokalmus, jota Kokalmusniemi erottaa pääaltaasta. Pitkä-Hoiluan pohjoisosasta ulottuu järven eteläosaan kapea vähintään 10 metriä syvä vyöhyke, jonka keskellä sijaitsee järven syvin kohta, 27 metriä. Kokalmuksen itäosa on melko syvä, länsiosa melko matala. Pitkä-Hoiluan eteläosat (Korealahti, Kokalmusperä) ovat matalia. Pitkä-Hoiluaan kuuluu myös pääaltaan kaakkoispuolinen Lipposenlampi, joka on matala. Noin neljäsosa Pitkä-Hoiluasta on vähintään 10 metriä syvä ja noin kymmenesosa vähintään 15 metriä syvä. Pitkä-Hoiluassa on kaksi saarta, ne sijaitsevat järven matalassa eteläosassa. Pitkä-Hoiluan länsirannalla on Valkeaisenharju, joka jatkuu lounaaseen pitkänä ja kapeana Hoiluansärkkänä, jonka lounaispuolella on Kokalmusniemi. Valkeaisenharjun länsipuolella sijaitsee Keski-Valkeainen ja Hoiluansärkän länsipuolella Ala-Valkeainen, joka laskee noin sata metriä pitkää laskuojaa Kokalmuksen koillisrannalle. Pitkä-Hoilua laskee Lipposenlammen kautta etelään Lounajaan. Pitkä-Hoiluan vesitilavuus on 11 211 000 kuutiometriä. Pitkä-Hoilua (59.581.1.002) kuuluu Lounajan alueeseen (59.581), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Lounajoen valuma-alue (59.58) ja ensimmäinen on Kiantajärven reitin valuma-alue (59.5). Pitkä-Hoilua on Lounajan alueen laajin vakavesi. Seuraavaksi laajimmat ovat Iso-Valkeainen, Joukojärvi ja Lounaja. Alueeseen kuuluu 34 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista useat ovat vailla virallista nimeä.Lounajan alue (59.581). Järviwiki. Viitattu 6.10.2021. Suomussalmella on toinenkin Pitkä- Hoilua (74.000.1.008). Se on pieni ja salmimaisen kapea järvi kunnan koilliskolkassa noin 14 kilometriä isommalta Pitkä-Hoilualta itään.Pitkä- Hoilua. Järviwiki. Viitattu 6.10.2021. == Lähteet == Luokka:Suomussalmen järvet Luokka:Kiantajärven reitin valuma-alue
Jonne (albumi)

Jonne on suomalaisen folk metal -yhtye Korpiklaanin laulaja-kitaristin Jonne Järvelän ensimmäinen sooloalbumi, joka julkaistiin 5. syyskuuta 2014. == Kappaleet == # # # # # # # # # == Arvostelut == * Kaaoszine: 9/10Kaaoszine:Jonne - Jonne Viitattu 10.10.2021. * Inferno: Inferno: Korpiklaani-mies yllättää soololevyllään – Arviossa Jonne Viitattu 10.10.2021. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2014 esikoisalbumit
Kallohonka (albumi)

Kallohonka on suomalaisen folk metal -yhtye Korpiklaanin laulaja-kitaristin Jonne Järvelän toinen sooloalbumi, joka julkaistiin 28. huhtikuuta 2017 == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Desibeli.net: Jonne Järvelä: Kallohonka Viitattu 10.10.2021. * Kaaoszine: 9/10Jonnen ”Kallohonka” on todellinen taidonnäyte monipuolisesta musiikkiosaamisesta Viitattu 10.10.2021. * Soundi: Maagista etnorockia emoyhtyeen varjosta – Korpiklaanin pääjehu antaa härpäkkäiden raikua Viitattu 10.10.2021. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2017 albumit
Kille Kujala

Kille Kujala (s. marraskuu 1982) on suomalainen ammattilaiskehonrakentaja. Kujala kilpaili kehonrakennuksessa ensimmäisen kerran vuonna 2010, jolloin hän sijoittui SM-kilpailussa 11:nneksi ja oli noviisien sarjan neljäs. Kujala sai oikeuden kilpailla ammattilaiskisoissa vuonna 2017, jolloin hän voitti IFBB Diamond Cup -kilpailun alle 100 kilogramman sarjan Portugalissa. Ensimmäisen ammattilaiskilpailunsa Kujala kilpaili toukokuussa 2018 New Yorkissa. Uralla Kujalaa on valmentaneet Jari Mentula ja Mauro Sassi. Kehonrakennuksen lisäksi Kujala toimii personal trainerina. Kujalan lempinimi on Killeri. Heinäkuussa 2024 hän esiintyi Käärijän ja Joost Kleinin musiikkivideossa TRAFIK! musiikkivideo YouTubessa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kehonrakentajat Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jean Fergusson

Jean Mitchell Fergusson (30. joulukuuta 1944 Wakefield, West Riding of Yorkshire – 14. marraskuuta 2019 Lontoo) oli englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Marinan roolista komediasarjassa Vielä virtaa. == Nuoruus == Fergusson syntyi Wakefieldissä vuonna 1944 skottilaisille vanhemmilleen Margaret ja Francis Fergussonille. Fergusson vietti nuoruutensa Bridgendissä. Oppikoulun ohella hän näytteli Bridgend Castle Players -amatöörinäytelmäryhmässä. Fergusson sai näyttelijänkoulutuksensa Cardiff Castle College of Music and Dramassa, josta hän valmistui vuonna 1965. == Ura == Valmistuttuaan näyttelijäksi Fergusson kiersi kouluja yhdessä Brian Wayn Theatre Centre -ryhmän kanssa. Tämän jälkeen hän näytteli kahden vuoden ajan repertoaariteatterissa Oldham Coliseumissa. Televisioensiesiintymisensä Fergusson teki Crossroads -saippusarjassa vuonna 1974. Neljä vuotta myöhemmin hän vieraili myös sarjassa Kaikenkarvaiset ystäväni. Vuonna 1983 Fergussonilla tarjottiin roolia Vielä virtaa -sarjaan perustuvasta näytelmästä Eastbournessa. Fergussonin roolihahmo Marina oli minihameisiin pukeutuva supermarketin myyjä, joka yritti houkutella häneen ihastunutta ukkomies Howardia jättämään vaimonsa ja karkaamaan hänen kanssaan. Fergusson näytteli seuraavana vuonna samassa näytelmässä Bournemouthissa, ja vuosi siitä eteenpäin hänen hahmonsa tuotiin myös itse televisiosarjaan. Fergusson näytteli sarjassa sen loppuun 2010 saakka. Vielä virtaa -sarjan ohella Fergusson esiintyi kolmessa eri roolissa saippuasarjassa Coronation Street. 1990-luvulla hän kirjoitti näyttelijä Hylda Bakerista kertovan yhden naisen näytelmän, jossa hän esitti myös pääroolia. Näytelmä toi Fergussonille Olivier -ehdokkuuden vuonna 1998. == Yksityiselämä == Fergusson oli kolmenkymmenen vuoden ajan parisuhteessa Paul Jenkinsonin kanssa. Jenkinson kuoli vuonna 2011. Fergusson asui Yorkshiressa vuoteen 2014 asti, jolloin hän muutti Lontooseen. Fergusson kuoli 74-vuotiaana kotonaan 14. marraskuuta 2019. == Lähteet == Luokka:Englantilaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Atlantinbarrakudina

Atlantinbarrakudina (Lestidium atlanticum) on barrakudinoihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan syvistä vesistä kaikista valtameristä. ==Koko ja ulkonäkö== Atlantinbarrakudina voi kasvaa suurimmillaan 25 cm pitkäksi. Ruumiinrakenteeltaan laji on pitkänomainen ja hoikka. Kalan kuono on pitkä ja peräevä on pitkähkö. Yleisväriltään atlantinbarrakudina on vaalea, selässä on ruskea juova ja pyrstönvarsi on tumma. Lajin vatsassa on valoelin. ==Levinneisyys ja elintavat== Atlantinbarrakudina elää avomerellä 50-1 000 metrin syvyydessä ja nuoret yksilöt liikkuvat lähempänä pintaa kuin täysikasvuiset. Atlantinbarrakudina tavataan subtrooppisilta ja trooppisilta alueilta Atlantista Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä. Indopasifisen merialueen kalat eroavat kuitenkin hieman ulkonäöltään ja ne on ehdotettu erotettavaksi omaksi lajikseen Lestidium longilucifer. ==Lähteet== Luokka:Auloppikalat
Dreamland (Glass Animalsin albumi)

Dreamland on englantilaisen Glass Animals -yhtyeen kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 7. elokuuta 2020. == Tausta == Glass Animalsin edellinen albumi How to Be a Human Being julkaistiin vuonna 2016. Yhtye jäi tauolle heinäkuussa 2018, kun rumpali Joe Seaward joutui pyöräillessään auto-onnettomuuteen. Onnettomuudessa Seaward mursi jalkansa, sai kallonmurtuman ja vakavan aivovaurion, jonka seurauksena hänen oli opeteltava uudestaan kävelemään, puhumaan ja soittamaan rumpuja. Yhtye palasi tauolta vuonna 2019, mutta kolmannen albumin valmistumista viivästytti vielä koronaviruspandemia. Yhtyeen aiemmista albumeista poiketen Dreamland on kokonaan omaelämäkerrallinen. Yhtyeen keulahahmon Dave Bayleyn mukaan hän ei ole juurikaan halunnut kirjoittaa omista kokemuksistaan, koska on pitänyt sitä itsekkäänä. Tehtyään töitä muiden omasta elämästään kirjoittavien artistien kanssa ja edellisellä albumilla julkaistun henkilökohtaisiin kokemuksiin perustuvan ”Agnes”-kappaleen suosion innoittamana Bayley kuitenkin muutti mieltään. Dreamland kertoo muusikon elämästä tämän ensimmäisistä muistoista lähtien. == Musiikki == Albumi on tyylilajiltaan poppia. Se saanut vaikutteita Timbalandin, Dr. Dren, The Strokesin ja The Beach Boysin tuotannosta. == Arvostelut == * New Musical Express: * Soundi: == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Vuoden 2020 albumit Luokka:Brittiläiset popalbumit
Knud Sønderby

Knud Sønderby (1909 Esbjerg, Tanska – 1966 Thy, Tanska) oli tanskalainen kirjailija. Hän oli koulutukseltaan juristi. Hän kirjoitti 1930-luvulla psykologisia rakkausromaaneja. Tunnetuimpia niistä ovat Midt i en jazztid (1931) ja To mennesker mødes (1932). Vuodesta 1940 alkaen aiheina olivat ajan ilmiöt, ja hän kirjoitti myös matkakuvauksia, omaelämäkerrallisia tekstejä ja näytelmiä. ==Lähteet== Luokka:Tanskalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Vuonna 1966 kuolleet
Jani Komulainen (pesäpalloilija, 1975)

Jani Komulainen (s. 30. elokuuta 1975 Sotkamo) on suomalainen pesäpalloilija. Komulainen edusti urallaan Superpesiksessä Sotkamon Jymyä ja Siilinjärven Pesistä. Sotkamon Jymyssä pelatessaan Komulainen saavutti kaksi SM-kultaa kaudella 1995 js kaudella 1996. Komulainen pelasi urallaan 72 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä hän löi 25 tavallista juoksua, toi 20 juoksua ja keräsi 185 kärkilyöntiä. Komulainen pelasi urallaan 20 Superpesiksen ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä hän löi kuusi tavallista juoksua, toi kuusi juoksua ja keräsi 63 kärkilyöntiä. Komulainen pelasi urallaan kolme Superpesiksen alemman loppusarjan ottelua. Näissä hän löi yhden tavallisen juoksun, toi seitsemän juoksua ja keräsi 14 kärkilyöntiä. https://www.pesis.fi/wp-content/uploads/2021/01/Komulainen-Jani-75.xlsx == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lasse Söderberg

Lasse Söderberg (1931 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen runoilija ja kääntäjä. Hän kuului 1950-luvulla Metamorfos-ryhmän romantikkoihin. Esikoiskokoelma Anteckningar till ett eko ilmestyi 1952 ja seuraava Landskap med kvinnor 1953, molemmat ryhmän monisteina. Ensimmäinen painettuna julkaistu kokoelma Akrobaterna ilmestyi 1955, ja hän oli saanut siihen vaikutteita ranskalaiselta surrealistilta Paul Eluardilta. 1960-luvulla runoihin tuli yhteiskunnallista sävyä, ja hän pohtii niissä runoilijan yhteiskunnallista tehtävää. Hän on ruotsintanut Latinalaisen Amerikan ja Espanjan runoutta. ==Palkinnot ja tunnustukset== * Ruotsin radion runopalkinto 1969Palkitut vuoteen 2012, Sveriges Radio Viitattu 10.10.2021 ==Lähteet== Luokka:Ruotsalaiset runoilijat Luokka:Ruotsalaiset kielenkääntäjät Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Quincy (Cher)

Quincy on kunta Ranskassa Cherin departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee Cherjoen varrella, noin 14 kilometriä Vierzonin kaupungista kaakkoon. ==Historia== Toisen maailmansodan aikana saksalaiset sotajoukot valloittivat Ranskan. Aluksi Saksa jakoi Ranskan kahteen osaan miehittäen Ranskan pohjois- ja länsiosat, sekä perustaen Etelä-Ranskaan Vichyn Ranskan nimellä kutsutun valtion, jota johti saksalaisten valitsema nukkehallitus. Tämä Ranskan jakanut raja eli demarkaatiolinja kulki Quincyn kunnan läpi Cherjokea pitkin kesäkuusta 1940 maaliskuuhun 1943. ==Talous== Quincy on tunnettu siellä tuotetuista Quincy (AOC) -viineistään. Kunnan alueella kasvavasta Sauvignon-rypäleestä valmistettu kuiva ja hedelmäinen valkoviini sai AOC-laatuluokituksen ensimmäisten joukossa vuonna 1936. Samaa laatumerkintää saa käyttää myös naapurikunta Brinayn viineistä. Tiedosto:Le_panneau_de_la_ligne_de_démarcation_à_Quincy.jpg|Demarkaatiolinjan muistotaulu Quincyssa ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Cherin kunnat
Demarkaatiolinja (Ranska)

Demarkaatiolinja kulki Ranskan halki toisen maailmansodan aikana. Demarkaatiolinja oli seurausta saksalaisten sotajoukkojen hyökkäyksestä Ranskaan, ja sitä seuranneesta aselevosta vuonna 1940. Aselevossa määrättiin Ranskan pohjois- ja länsiosat Saksan miehitysvallan alle, ja Etelä-Ranskaan muodostettiin Vichyn Ranska, mikä oli saksalaisten ohjaaman nukkehallituksenn johtama valtion. Näiden kahden hallinnon välinen 1200 kilometriä pitkä raja kulki 13 departementin kautta kesäkuusta 1940 maaliskuuhun 1943. Raja oli vartioitu, ja sen ylittämiseen vaadittiin henkilökortti (Ausweis). Tiedosto:Bundesarchiv_Bild_101I-017-1065-44A,_Frankreich,_Demarkationslinie,_Kontrollposten.jpg|Tarkastuspiste demarkaatiolinjalla 1941 Tiedosto:Ausweis_Seconde_Guerre_Mondiale.jpg|Henkilökortti (Ausweis) Tiedosto:Panneau_de_la_ligne_de_démarcation_dans_le_Cher.jpg|Demarkaatiolinjan muistotaulu Cherin depatementissa ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Taistelu Ranskasta
Pulskalupiini

Pulskalupiini (Lupinus perennis) on monivuotinen pohjoisamerikkalainen hernekasvilaji. Se on 30–70 senttimetriä korkeaksi kasvava ruoho. Pulskalupiini muistuttaa paljon alaskanlupiinia (Lupinus nootkatensis), johon verrattuna varren yläosa on myötäkarvainen; alaskanlupiini on siirottavakarvainen. Pulskalupiinin lehdissä on 7–11 sormilehdykkää, jotka ovat 2–5 cm pitkiä. Kukinto on pitkä latvaterttu ja kukat ovat sinipunaiset, vaaleanpunaiset tai valkoiset. Pulskalupiini kasvaa alkuperäisenä Yhdysvaltojen itäosissa ja Kanadan Ontariossa. Sitä tavataan tulokaskasvina muutamissa Euroopan maissa.Plants of the World Online: Lupinus perennis L. Viitattu 10.10.2021. Lajia viljellään koristekasvina. == Lähteet == Luokka:Lupiinit
Pulleakurjenherne

Pulleakurjenherne (Astragalus cicer) on monivuotinen hernekasvilaji. Se on 20–80 senttimetriä korkeaksi kasvava pystyvartinen ruoho. Lehdet ovat parilehdykkäiset ja lehdykkäpareja 8–12. Kukintona on lehtihankainen perällinen terttu. Kukan teriö on vaaleankeltainen, kooltaan 12–16 millimetriä. Palko on lyhyt, pyöreähkö ja pullistunut, 1–1,5 cm mittainen. Pulleakurjenhernettä esiintyy Keski- ja Itä-Euroopassa, Baltiassa, Venäjällä, Turkissa ja Kaukasiassa. Pohjoismaissa ja Yhdysvalloissa se on lisäksi tulokaslajina tai viljelykarkulaisena.Plants of the World Online: Astragalus cicer L. Viitattu 10.10.2021. Lajia viljellään rehukasvina. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kasviatlas 2020: Pulleakurjenherne (Astragalus cicer) Suomessa. Luokka:Kurjenherneet
Maa-apila

Maa-apila (Trifolium subterraneum) on apiloihin kuuluva yksivuotinen hernekasvi. Se on tiiviin maanmyötäisesti kasvava valkokukkainen ruoho.Plants of the World Online: Trifolium subterraneum L. Viitattu 10.10.2021. Maa-apila esiintyy alkuperäisenä Euroopassa ja lähialueilla. Lajia kasvaa Etelä- ja Kaakkois-Euroopassa, Britteinsaarilla, Makaronesiassa, Välimeren ja Mustanmeren alueella sekä Lähi-idässä. Sitä kasvaa myös paikoin muualla maailmassa tulokaslajina, muun muassa Intiassa, Japanissa, Australiassa, Uudessa-Seelannissa, Argentiinassa ja Kaliforniassa. Lajia käytetään maisemointi- ja rehukasvina.Euro+Med Plantbase - the information resource for Euro-Mediterranean plant diversity: Trifolium subterraneum Viitattu 10.10.2021. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kasviatlas 2020: Maa-apila (Trifolium subterraneum) Suomessa. Luokka:Apilat
Juova-apila

Juova-apila (Trifolium striatum) on apiloihin kuuluva yksivuotinen hernekasvi. Se on tavallisesti pystyvartinen ruoho, joka kasvaa 10–25 senttimetriä korkeaksi. Lehdessä on kolme sormilehdykkää, jotka ovat leveän vastapuikeita, kärkipuolelta hampaisia, päältä lyhytkarvaisia. Kukinto on tiheä, perätön munamaisen muotoinen terttu. Kukan teriöt ovat vaaleanpunaisia ja tummasuonisia. Juova-apila esiintyy alkuperäisenä Euroopassa ja lähialueilla. Lajia kasvaa Länsi–Itä-Euroopassa, Makaronesiassa, Pohjois-Afrikassa, Turkissa, Kaukasiassa ja Iranissa. Muualla maailmassa sitä on tulokaslajina Australiassa, Uudessa-Seelannissa ja Chilessä. Lajia käytetään rehukasvina.Plants of the World Online: Trifolium striatum L. Viitattu 10.10.2021.Euro+Med Plantbase – the information resource for Euro- Mediterranean plant diversity: Trifolium striatum Viitattu 10.10.2021. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kasviatlas 2020: Juova-apila (Trifolium striatum) Suomessa. Luokka:Apilat