EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Kiovan kansallinen kulttuuri- ja taideyliopisto

Kiovan kansallinen kulttuuri- ja taideyliopisto (, lyhennys KNUKIM; , lyhennys KNUCA) on Ukrainan pääkaupungissa Kiovassa toimiva yliopisto. Yliopisto on saanut alkunsa vuonna 1968. Se oli aluksi Kiovan kulttuurikorkeakoulu, joka toimi Harkovan kulttuurikorkeakoulun haaraosastona. Vuonna 1997 toiminta uudelleenorganisoitiin Kiovan kulttuurin valtionyliopistoksi. Vuonna 1999 se sai kansallisen yliopiston aseman ja nykyisen nimensä. Yliopisto-opetusta annetaan yhdeksässä tiedekunnassa. Yliopistolla on useita haaraosastoja muilla paikkakunnilla. Yliopistossa opiskelee yli 10 000 opiskelijaa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ukrainalainen kulttuuri Luokka:Kiovan yliopistot ja korkeakoulut
Hadleigh’n linna

Hadleigh’n linna on huonokuntoinen linnan jäänne Essexin kreivikunnassa. Se rakennettiin Henrik III:n valtakaudella Kentin jaarli Hubert de Burghin toimesta. Linna on Essexin ainoa, joka on varustettu muuritorneilla, joten se on Thamesin jokisuun pohjoispuolella tyyppinsä ainoa. Linnalla uskotaan olleen vallihauta, joka on nyt täytetty. Kehämuurissa on epäsäännöllisin välein suurehkoja torneja. Linnaa lähellä oleva maatila valittiin vuonna 2008 vuoden 2012 kesäolympialaisten maastopyöräilyn kisapaikaksi. == Lähteet == Luokka:Englannin linnat Luokka:Essexin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Grade I -luokan rakennukset Englannissa
Artur Uibopuu

Artur Uibopuu (myös Arthur Uibopuu; 31. joulukuuta 1878 Tartumaa – 2. huhtikuuta 1930 TallinnaJuhatus ja liikmed. Riigikogu.ee. Viitattu 1.5.2023.) oli virolainen pankinjohtaja. Uibopuu valmistui vuonna 1904 Riian korkeakoulun taloustieteen laitokselta. Vuosina 1903–1905 hän työskenteli Pihkovan liikepankissa ja vuosina 1905–1907 Tarton Keskinäisen Luottoyhtiön toimitusjohtajana. Vuodesta 1907 hän oli Tallinnan keskinäisen luottoyhtiön johtaja. Vuodesta 1919 hän oli Tallinnan luottopankin johtaja. Vuodesta 1919 vuoteen 1926 hän oli Tallinnan virolaisen kustannusyhtiön hallituksen puheenjohtaja ja 1920–1925 Tallinnan pankkien hallituksen puheenjohtaja. Hän oli vuonna 1919 jäsenenä Viron perustavassa kokouksessa, jossa hän edusti Viron kansanpuoluetta. Vuosina 1925–1926 hän oli Viron keskuspankin pääjohtaja. Hänet on haudattu Tallinnan Rahumäen hautausmaalle. ==Lähteet== Luokka:Virolaiset poliitikot Luokka:Pankinjohtajat Luokka:Vuonna 1878 syntyneet Luokka:Vuonna 1930 kuolleet
Sikorsky VH-92 Patriot

Sikorsky/Lockheed Martin VH-92 Patriot on kehitteillä oleva yhdysvaltalainen helikopteri, jonka on tarkoitus korvata Yhdysvaltain merijalkaväen nykyinen presidentin kuljettamiseen käytetty Marine One -kalusto. Se on Sikorsky S-92 -helikopterin sotilasversio. == Kehitys == Sikorskyn tarjous uusien Yhdysvaltain presidentin kuljettamiseen käytettävien Marine One -helikopterien, jotka korvaavat vanhat VH-3D ja VH-60N -helikopterit, kilpailutuksessa (VXX-hanke) oli S-92. Alun perin Lockheed Martin VH-71 Kestrel voitti kilpailutuksen, mutta kalleutensa takia kilpailu avattiin uudelleen vuonna 2010. Toukokuussa 2014 ilmoitettiin, että Sikorskyn VH-92 voitti kilpailun. VH-92 on tehtäväänsä modifioitu versio SH-92 -kopterista. Noin 20 kopteria on määrä ottaa käyttöön vuonna 2023. == Tekniset tiedot (S-92) == == Lähteet == Luokka:Sotilaskuljetushelikopterit
Tantoo Cardinal

Tantoo Cardinal (alk. Rose Marie Cardinal; s. 20. heinäkuuta 1950 Fort McMurray, Alberta, Kanada)Tantoo Cardinal, The Canadian Encyclopedia, viitattu 1.5.2023.Cardinal, Tantoo, Canadian Theatre Encyclopedia, viitattu 1.5.2023. on kanadalainen näyttelijä. Hän sai Order of Canada -kunniamerkin vuonna 2009.Ms. Tantoo Cardinal, Kanadan kenraalikuvernöörin virasto, viitattu 1.5.2023. == Elämä == Cardinal on sukujuuriltaan métis ja cree. Hän kasvoi isoäitinsä luona Anzacissa. Hänen isoäitinsä antoi hänelle lempinimen Tantoo heidän käyttämänsä hyönteismyrkyn mukaan.Brian D. Johnson: Tantoo Cardinal finally gets the recognition she deserves, MacLean's, 3.1.2019, viitattu 1.5.2023. == Filmografia == === Elokuvat === Vuosi Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Roolihahmo 1990 Tanssii susien kanssa Dances with Wolves Black Shawl 1991 Musta kaapu Black Robe Chominan vaimo 1991 Pahan salamat The Lightning Incident Vivian 1993 Vihreän kullan maa Where the Rivers Flow North Bangor 1994 Intohimon tuulet Legends of the Fall Pet 1995 Tecumseh – viimeinen soturi Tecumseh – The Last Warrior Kilpikonnaäiti 1997 Pojan kaksi maailmaa The Education of Little Tree Isoäiti 1998 Savumerkkejä Smoke Signals Arlene Joseph 2023 Killers of the Flower Moon Killers of the Flower Moon Lizzie Q === Televisiosarjat === Vuodet Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Roolihahmo 2024 Echo Echo Chula Battiest == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Kanadalaiset näyttelijät Luokka:Kanadalaiset intiaanit Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Aku Meriläinen

Aku Meriläinen (s. 1985) suomalainen mediataiteilija ja videosuunnittelija. Meriläinen on Aalto-yliopiston tohtoriopiskelija. == Nakurampa-projekti == Meriläinen tekee Nakurampa-projektissaan feminististä pornoa verkossa ja pyrkii kehittämään eettisemmän pornon käytänteitä. Hän haluaa työllään poistaa seksityön stigmaa ja muuttaa pornoa hallitsevaa mieskatsetta sekä mielikuvia vammaisista ja heidän seksuaalisuudestaan. Meriläinen sairastaa MS-tautia ja kokee itsensä rammaksi MS-taudin takia. Porno on oleellinen osa hänen rampa- aktivismiaan. Hän toteuttaa projektia yhdessä valokuvaaja Tuisku Lehdon kanssa. Nakurampa-projektiin kuuluu myös Instagram-tili. Projekti alkoi vuonna 2022. Nakurampa-projektille myönnettiin 2022 Koneen Säätiön apuraha. == Palkintoja == Kevään 2023 Thalia-juhlassa Meriläinen oli mukana vastaanottamassa Vuoden teatteriteko -palkintoa: se myönnettiin rampa associations -työryhmälle Baltic Circle -festivaalille tehdystä teoksesta, jossa Meriläinen ja valokuvaaja Lehto olivat Nakurampa-projektinsa kanssa osa taiteilija Isa Hukan koolle kutsumaa työryhmää. Meriläinen sai myös Videosäde- palkinnon 2023 videosuunnittelusta Ghost Town -teokseen.Vuoden teatteriteko -palkinto Viitattu 14.10.2023 == Pornotaidekohu == Meriläinen on toiminut myös luennoitsijana Aalto-yliopistossa. Marraskuussa 2024 heräsi mediakohu hänen pitämästään luennosta, jossa hän esitti pornotaidetta, missä hän itse esiintyy. Yksi opiskelija koki tämän ahdistavana. Aalto-yliopiston varadekaani Rasmus Vuoren mukaan pornon esittäminen ja käsittely luennolla on hyväksyttävää eikä hän nähnyt Meriläisen toimintaa ongelmallisena. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Aku Meriläisen verkkosivut * Nakurampa-projektin verkkosivut Luokka:Suomalaiset mediataiteilijat Luokka:Aktivistit Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Okkluusio (havaintopsykologia)

Okkluusio havaintopsykologisena käsitteenä tarkoittaa silmän syvyyshavaintoihin liittyvää monokulaarista vihjettä siitä, kuinka lähempänä oleva objekti voi peittää osin tai kokonaan kauempana olevan objektin. Tällainen peittämisvihje on voimakkaimmin vaikuttava visuaalinen vihje, joka estää muiden vihjeiden vaikutusta. Okkluusio on seikka, joka on otettava huomioon esimerkiksi kirjan graafisessa suunnittelussa ja retoriikassa. Myös kaksiulotteisessa kuvassa syntyy jonkinlainen syvyysvaikutelma. Tällaiseen syvyysvaikutelmaan ja vaikutelmaan kohteiden etäisyyksistä vaikuttavat varjot ja kuvan läpinäkyvyys. Graafisessa suunnittelussa lähellä olevien kohteiden peittävyys pyritään tekemään mahdollisimman pieneksi ja tämä toteutetaan tekemällä kuvan yleisestä syvyysvaikutelmasta mahdollisimman pieni. == Lähteet == Luokka:Psykologia Luokka:Graafinen suunnittelu
Nick Perbix

Nick Perbix (s. 15. kesäkuuta 1998 Elk River, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Hänen pelipaikkansa on puolustaja ja hän laukoo oikealta. Perbix edustaa NHL-joukkue Tampa Bay Lightningia. Tampa Bay Lightning varasi Perbixin kuudennella kierroksella 169. varausvuorolla vuoden 2017 varaustilaisuudessa. Perbix on pelannut 69 NHL:n runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on tehnyt viisi maalia ja 15 syöttöä eli 20 tehopistettä. Perbix on pelannut kuusi NHL:n pudotuspelien ottelua. Näissä otteluissa hän on syöttänyt kolme maalia. Perbix kuului Yhdysvaltain joukkueeseen Pekingin talviolympialaisissa 2022 sekä Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa Tampereella 2023. Näissä turnauksissa hän on tehnyt kaksi maalia ja syöttänyt kolme maalia. Kaikki uran tilastot päivitetty 14. kesäkuuta 2023. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Tampa Bay Lightningin pelaajat Luokka:Tampa Bay Lightningin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vilhelmin sotilasritarikunta

Vilhelmin sotilasritarikunta () on alankomaalainen ritarikunta, joka on perustettu vuonna 1815 pian Waterloon taistelun jälkeen. Kuningas Vilhelm II (tuolloin vielä prinssi) oli ensimmäinen, jolle ritarikunta myönnettiin. Ritarikuntaa myönnetään tunnustuksena rohkeudesta taisteluissa. Ritarikunnan jäsenyys tuo mukanaan muutamia erityisoikeuksia: kaikkien Alankomaan sotilashenkilöiden tulee tervehtiä ritarikunnan jäseniä myös niissä tapauksissa, joissa ritarikunnan jäsen on sotilasarvoltaan alempi. Kunnianosoitusta jaetaan neljässä luokassa: * Suurristi * Komentaja * III luokan ritari * IV luokan ritari == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset ritarikunnat
Ti amo come un pazzo

Ti amo come un pazzo on Minan studioalbumi, joka julkaistiin 21. huhtikuuta 2023. == Kappaleet== == Lähteet == Luokka:Vuoden 2023 albumit Luokka:Minan albumit
Uibopuu

Uibopuu on virolainen sukunimi muun muassa seuraavilla henkilöillä: * Artur Uibopuu (myös Arthur Uibopuu; 1878–1930), virolainen pankinjohtaja * Tuuli Reijonen-Uibopuu (1904–1997), suomalainen kirjailija, kriitikko ja toimittaja * Valev Uibopuu (1913–1997), virolainen kirjailija ja toimittaja
Nakurampa

Nakurampa () on muunsukupuolisen mediataiteilija ja tohtoriopiskelija Aku Meriläisen projekti, jossa hän tekee yhdessä valokuvaaja Tuisku Lehdon kanssa eettistä pornografiaa. Meriläisen sooloseksiä sisältäviä kuvia ja videoita julkaistaan Onlyfansissa ja Fanslyssä, ja projektiin kuuluu myös Instagram- tili. Projektin tavoitteena on poistaa seksityön stigmaa, haastaa miehisen katseen valtaa pornografiassa ja tuoda monimuotoisuutta siihen, vammaisuus ja heidän seksuaalisuutensa nähdään. Meriläinen itse sairastaa MS-tautia ja kokee itsensä rammaksi. Pornografia on osa hänen rampa-aktivismiaan. Nakurampa- projekti on osa Meriläisen taiteellisen tutkimuksen tutkimussuunnitelmaa, jonka vapaamuotoinen tutkimusprojektiesittely julkaistiin osana Teatterintutkimuksen seuran julkaisun Näyttämö ja tutkimus yhdeksättä vuosikirjaa. Nakurampa-projekti alkoi vuonna 2022 ja sille on myönnetty Koneen Säätiön apuraha. Vuonna 2023 Thalia-juhlassa Meriläinen oli mukana vastaanottamassa Vuoden teatteriteko -palkintoa: se myönnettiin rampa associations -työryhmälle Baltic Circle -festivaalille tehdystä teoksesta, jossa Meriläinen ja valokuvaaja Lehto olivat Nakurampa-projektinsa kanssa osa taiteilija Isa Hukan koolle kutsumaa työryhmää. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Verkkosivusto * Nakurampa Instagramissa * Nakurampa-projektin esittely Aku Meriläisen verkkosivuilla Luokka:Vammaisten oikeudet Luokka:Pornografia Luokka:Aktivismi
Harmaapukuinen mies

Harmaapukuinen mies (The Man in the Gray Flannel Suit) on Nunnally Johnsonin käsikirjoittama ja ohjaama yhdysvaltalainen romanttinen draamaelokuva vuodelta 1956. Sloan Wilsonin samannimiseen menestysromaaniin (suom. Tammi 1956) perustuvan tarinan pääosissa näyttelevät Gregory Peck ja Jennifer Jones. Muissa keskeisissä rooleissa ovat Fredric March ja Marisa Pavan. == Juoni == Toisessa maailmansodassa Tyynellämerellä ja Euroopassa palvellut entinen upseeri Tom Rath näkee kymmenen vuoden jälkeenkin yhä painajaisia taisteluista ja vahingossa asetoverilleen aiheuttamastaan kuolemasta. Hän muistelee myös Italiassa tapaamaansa Mariaa, mutta on onnellisesti naimisissa ja kolmen lapsen isä. Hänellä on rahahuolia, koska hänen palkkansa erään säätiön tiedottajana on pieni ja perheelle tulossa oleva perintökin vaarantuu lakisotkujen takia. Päivittäisillä junamatkoillaan Connecticutista Manhattanille ja takaisin Rath tutustuu liikemieheen, joka tarjoaa hänelle hyväpalkkaista paikkaa kaupallisessa televisioyhtiössä sen johtajan kaavaileman mielenterveyskampanjan kirjoittajana. Mies ottaa työn vastaan pitkin hampain lähinnä vaimonsa vaatimuksesta. Uudessa työssä miehen on entistä vaikeampaa tasapainoilla työn ja perhe-elämän välillä, mutta mies turvautuu rehellisyyteen ja saa arvostusta niin vaimoltaan kuin uudelta esimieheltäänkin. Hän saa kuulla siittäneensä pojan Marialle, haluaa rehellisyyden nimissä kertoa tästä myös vaimolleen ja päättää varmistaa myös italialaispoikansa tulevaisuuden., Synopsis. Tarina on eräänlainen nykyajan moraliteetti: Gregory Peckin esittämä päähenkilö Tom Rath on tunneherkkä, kärsivällinen ja kunniallinen huolimatta sodan oloissa sattuneista lankeemuksistaan. Vaimo taas esitetään miestään vähättelevänä, itsekkään vaativana ja kuitenkin heikkona luonteena. Miehen esimies on työlleen omistautunut ja näin avioliittonsa ja tytärsuhteensa pilannut mainosyrittäjä, joka alkaa tarinan lopussa ymmärtää alaisensa Rothin kaltaisia miehiä, jotka haluavat ylläpitää tasapainoa kodin ja työn välillä. == Rooleissa == == Vastaanotto == Variety-lehden aikalaiskriitikissä kehuttiin Peckin roolityötä, mutta moitittiin kovasti hänen vaimoaan esittävän Jennifer Jonesin käsitystä perheenäidin roolistaan. Peckin hahmon suhde esimieheensä, televisiomoguliin (Fredric March), on lehden mielestä elokuvan parasta antia. The New York Timesin Bosley Crowther kehui elokuvaa kypsäksi, helläksi ja koskettavaksi ja romaanin sekavia juonenkuljetuksia hyvin selkeyttäväksi. Hän arvosti myös elokuvan hidasta tempoa, joka kuvastaa hyvin päähenkilön mielenliikkeitä ja tarvetta pohtia tarkoin elämänsä ratkaisuja. Harmaapukuinen mies sai Cannesin elokuvajuhlilla katolisen kirkon OCIC-erikoispalkinnon ja oli kotimaassaan ehdolla ohjaajien ammattiliiton (Directors Guild of America) vuoden parhaaksi ohjaustyöksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 1956 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Romaaneihin perustuvat elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat Luokka:Elokuvat liike-elämästä
Kreikka paralympialaisissa

Kreikka on osallistunut paralympialaisiin vuoden 1976 Toronton kesäkisoista alkaen. Talviparalympialaisissa ensimmäinen esiintyminen oli Salt Lake Cityn 2002 kisoissa. Kreikka saavutti ensimmäisen mitalin 1980, kun Giórgos Mouzákis voitti pronssia 60 metrin juoksussa luokassa 1B. Kreikka ei ole saanut yhtään mitalia, kun se on osallistunut viisi kertaa talviparalympialaisiin. == Mitalit paralympialaisittain == === Kesäparalympialaiset === === Talviparalympialaiset === == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == *
Enkeli vai paholainen

Enkeli vai paholainen (Vie privée) on vuoden 1962 ranskalainen, Louis Mallen ohjaama romanttinen draamaelokuva, jonka pääosassa on Brigitte Bardot. Bardot'n roolihenkilö on Jill, geneveläinen kaunis nuori nainen, joka opiskelee tanssia. Hän ihastuu Fabioon (Marcello Mastroianni), parhaan ystävänsä Carlan aviomieheen. Fabio on kustantaja ja teatterimies. Heidän suhteensa katkaisee salamalamppujen jatkuva välke, lehdistö sekä tuottaja, joka painostaa Jilliä saattamaan päätökseen uuden elokuvaprojektin. Jill pakenee tätä rakkautta Pariisiin, jossa hänestä tulee ensin huippumalli, sitten näyttelijä ja seksisymboli. Paparazzien ja yleisön ahdistamana, ihailtuna ja sitten vihaamana hänellä ei ole enää yksityiselämää. Elokuva on värillinen (Eastmancolor) ja sen ikäraja on 16 vuotta. Elokuva on esitetty Suomessa 25. helmikuuta 1971 ja 29. heinäkuuta 1972 Yle TV1:llä. ==Lähteet== Luokka:Ranskalaiset romanttiset draamaelokuvat Luokka:Vuoden 1962 ranskalaiset elokuvat
Succession

Succession on yhdysvaltalainen satiirinen draamakomediasarja, jonka on luonut Jesse Armstrong. Sarja kertoo kuvitteellisen media- ja viihdeyhtiö Waystar RoyCon omistavasta Royn perheestä, jonka jäsenet kamppailevat yhtiön johdosta samalla kun sen perustaja Logan Roy (Brian Cox) kärsii terveyshuolista. Sarjan esittäminen alkoi HBO:lla kesällä 2018 ja sen neljäs ja viimeinen kausi päättyi keväällä 2023. ==Näyttelijät== ==Lähteet== Luokka:Satiirisarjat Luokka:2010-luvun yhdysvaltalaiset draamakomediasarjat Luokka:2020-luvun yhdysvaltalaiset draamakomediasarjat Luokka:HBO:n televisio-ohjelmat Luokka:Primetime Emmy -palkitut ohjelmat Luokka:Golden Globe -palkitut televisiosarjat
Olle Kaján

Olle Kaján (1911 Pietari – 22. maaliskuuta 1938 Dakar, Senegal) oli suomalainen merimaalari.Kuolleita, Helsingin Sanomat, 05.05.1938, nro 119, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotMerimaalari Olle Kajanin hämäräperäinen kuolema, Lahti, 23.06.1938, nro 73, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Kaján muutti jo lapsena Suomeen vanhempiensa mukana ja kävi sitten Vaasan suomalaista lyseota. Asevelvollisuuden suoritettuaan hän lähti merille ja purjehti maapallon ympäri. Hän oli sittemmin neljänä kesänä mukana Hemming Elfvingin sillilaivueessa. 1930-luvun puolivälissä hän hankki O'Kay-nimisen purren, jolla hän sitten purjehti, maalasi merimaalauksia ja piti satamakaupungeissa taidenäyttelyitä. Suomessa hän piti näyttelyitä Helsingissä ja Vaasassa. Viimeiselle purjehdusmatkalleen Kaján lähti kesäkuussa 1937. Matka suuntautui Tanskan ja Norjan kautta Englantiin ja sieltä edelleen Santa Cruziin Teneriffalle, jonne Kaján saapui 23. syyskuuta. Muutamia viikkoja ennen kuolemaansa Kaján tapasi pari tanskalaista, jotka kertoivat olevansa lehtimiehiä ja haluavansa vuokrata O'Kayn tehdäkseen värifilmiä mereltä. Tanskalaisten toiveen mukaan Kaján lähti sitten purrellaan heidän kanssaan Dakariin. Hänet löydettiin 22. maaliskuuta 1938 Dakarissa purreltaan pää kuulan lävistämänä. Hänen vieressään oli browning-pistooli. Kajánin mukana olleet tanskalaiset väittivät kyseessä olleen itsemurhan. Itsemurhan syynä olivat tanskalaisten mukaan Kajánin talousvaikeudet ja trooppisen ilmaston aiheuttama päänsärky. He ilmoittivat asiasta Tanskan Dakarin konsulille ja lähtivät sitten O'Kaylla Dakarista 4. huhtikuuta. Kaján haudattiin Dakarin protestanttiselle hautausmaalle.Olle Kajanin kuolemantapaus lopullisesti selvitetty. Tanskalaiset olivat vain anastaneet aluksen, Liitto, 18.09.1938, nro 214, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Olle Kajánin vaimo Elsa Kaján oli mukana matkalla Teneriffalta Dakariin ja hän palasi Suomeen kuukautta ennen Kajánin kuolemaa. Olle Kajánin oli tarkoitus myydä O'Kay tanskalaisille mutta hän ei ollut saanut kauppahintaa eikä veneen vuokraa ja tanskalaiset olivat eläneet Dakarissa Kajánin kustannuksella. Sittemmin selvisi että tanskalaiset Bjarne Berbom ja Holger Thrane Nielsen olivat saapuneet Ilhéusiin Brasiliaan veneellä, jonka nimenä oli nyt Fox III. He olivat esittäneet asian ikäänkuin he olisivat omistaneet purren ja Olle Kaján vaimoineen olisi ollut heidän vieraanaan.O'Kay on nyt Etelä-Amerikassa, Savo, 29.06.1938, nro 145, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomalaisen kuvataiteen bibliografia : Olle Kaján Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1911 syntyneet Luokka:Vuonna 1938 kuolleet Luokka:Merimaalarit
Boeing C-40 Clipper

Boeing C-40 Clipper on yhdysvaltalainen sotilaskuljetuslentokone, joka on sotilasversio Boeing 737 Next Generation -lentokoneperheestä. Sitä käyttää Yhdysvaltain laivasto, ilmavoimat ja merijalkaväki. Virallisesti vain laivaston version (C-40A) nimi on Clipper, ja C-40B/C ovat nimeämättömiä. C-40 -koneissa on Boeing 737-700-koneen runko, mutta siivet ja laskutelineet ovat isommasta Boeing 737-800 -koneesta. Koneissa on myös lisäpolttoainesäiliöt, joiden avulla voidaan lentää noin 9 300 km normaaliin 5 500 km verrattuna. == Versiot == === C-40A Clipper === Yhdysvaltain laivaston ja merijalkaväen versio Boeing 737-700 -koneesta matkustajien ja tärkeän rahdin kuljetuksiin. Se voi kuljettaa matkustajia, rahtia tai niiden yhdistelmää (ns. combi). === C-40B === Yhdysvaltain ilmavoimien versio Boeing 737-700 Boeing Business Jet -koneesta hallinnon ja asevoimien edustajien kuljetuksiin. Se on suunniteltu toimimaan toimistona ja on varustettu tehokkailla viestintäyhteyksillä. === C-40C === Yhdysvaltain ilmavoimien versio Boeing 737-700 Boeing Business Jet -koneesta VIP-kuljetuksiin. Sitä käytetään usein kongressin jäsenten ja muiden hallinnon edustajien kuljetuksiin. Se on C-40B:n kaltainen, mutta siinä ei ole niin kehittyneitä viestintäyhteyksiä. Koneen matkustajapaikkamäärää voi muuttaa 42 ja 111 välillä. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset kuljetuskoneet C-40 Luokka:2000-vuosikymmenen ilma-alukset
I/JR 37 (jatkosota)

I/JR 37 oli kokonaan reserviläisistä muodostetun Jalkaväkirykmentti 37:n (JR 37) ensimmäinen pataljoona, joka liikekannallepanossa 18.6.1941 alkaen koottiin lähipitäjistä Kauhavalle.Sotapäiväkirja II/JR 37 Pataljoonan komentajana toimi liikekannallepanossa kapteeni Viljo Larko, joka kaatui Äyräpäässä jo 29.8.1941. Sotapolku.fi Pataljoonan esikunta ja konekiväärikomppania perustettiin Kauhavalla, 1. komppania (1.K) Alahärmässä, 2.K Kortesjärvellä ja 3.K Evijärvellä. Naapuripitäjien miehet marssivat Kauhavalle seuraavan päivän aikana, etäämmältä tullut 3.K osin kuorma- autoilla. Alkoi pataljoonan varustaminen, koulutus ja vartiopalvelus. Neljännen päivän aamulla 22.6. pataljoonaan saapui tieto Saksan hyökkäyksestä Neuvostoliittoon ja seuraavana päivänä, ehkäpä läheisen ilmasotakoulun vaikutuksesta, myös pataljoonassa todettiin ilmavaara ja tehostettiin ilmasuojausta. Muutoin toiminta jatkui kuitenkin yleisenä valmistautumisena ja koulutuksena. Vielä 24.6. vietettiin Juhannusta ohimarssin, upseerien ja aliupseerien elokuvanäytöksen ja illalla pataljoonan yhteisen juhannusjuhlan merkeissä. Seuraavana päivänä pääministeri Jukka Rangell totesi radiopuheessaan Suomen olevan jälleen sodassa Neuvostoliittoa vastaan. Muodollisesti sota julistettiin 26.6.1941, jolloin pataljoonan yksiköille jaettiin patruunat, kohdistettiin aseet ja harjoiteltiin uusien konepistoolien ja käsikranaattien käyttöä. Pakkaukset tarkastettiin ja iltalomat peruutettiin. Heti seuraavana aamuna junaan lastattu pataljoona jätti Kauhavan klo 11.38 vahvuudessa 24 upseeria, 110 aliupseeria ja 633 miestä, 84 hevosta ja 76 ajoneuvoa. == Lähteet == Luokka:Jatkosodan suomalaiset jalkaväkirykmentit
Hyde Park Cornerin metroasema

Hyde Park Corner on Lontoon metron Piccadilly-linjan asema Knightsbridgen ja Green Parkin asemien välissä. Se sijaitsee Hyde Park Cornerin risteyksessä Hyde Parkin ja Green Parkin kuninkaallisten puistojen rajalla, lähellä Wellington Archia ja Apsley Housea. Se on yksi harvoja Lontoon keskustan metroasemia, jonka seiniä peittävät vielä alkuperäiset koristelaatat. pienoiskuva|vasen|Alkuperäisiä koristelaattoja aseman seinällä. Alkuperäinen metroasema avattiin 15. joulukuuta 1906 osana Great Northern, Piccadilly & Brompton Railwayn uutta linjaa (nykyinen Piccadilly-linja), joka ulottui aluksi Finsbury Parkista Hammersmithiin. Asema rakennettiin uudelleen 1930-luvulla, jolloin siihen alun perin kuulunut Leslie Greenin suunnittelema rakennus jäi pois käytöstä. Nykyään aseman kaikki osat ovat maan alla. == Lähteet == Luokka:City of Westminsterin metroasemat
David Gillanders

John David "Dave" Gillanders (s. 18. toukokuuta 1939 Schenectady) on yhdysvaltalainen kilpauimari, joka saavutti olympiapronssia perhosuinnissa vuonna 1960. Gillanders voitti Pan-Amerikan kisoissa kultaa 200 metrin perhosuinnissa vuonna 1959. Rooman olympialaisissa 1960 hän saavutti samalla matkalla pronssia voiton mennessä hänen joukkuetoverilleen Michael Troylle, jonka hän oli voittanut Pan-Amerikan kisoissa. Gillanders ui olympialaisissa perhosuintiosuuden 4 × 100 metrin sekauintiviestin alkuerissä, joissa Yhdysvaltain joukkue teki maailmanennätyksen 4.08,2, mutta loppukilpailuun hän joutui luovuttamaan paikkansa Lance Larsonille eikä siten saanut kultamitalia, jonka Yhdysvallat voitti ajalla 4.05,4. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset uimarit Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Guertroude Rossi-Le Picq

Guertroude Rossi-Le Picq (k. 1799), tunnettu myös nimillä Gertrude Ablöscher ja Gertruda Rossi, oli tunnettu saksalaissyntyinen ballerina, joka kiersi uransa aikana esiintymässä Euroopan eri maissa. Gertrude Ablöscher syntyi Münchenissä. Hän sai nuorena koulutusta tanssissa ja ilmeisesti muutti uransa alussa Wieniin. Kautena 1772–1773 hän esiintyi Barcelonassa. Vuosien 1772–1776 välillä hän meni naimisiin tanssija Domenico Rossin kanssa, jonka kanssa hän sai vuonna 1775 Napolissa pojan. Poika tuli myöhemmin tunnetuksi arkkitehti Carlo Rossina. Kaudella 1776–1777 Gertruda Rossi esiintyi Napolissa. Vuonna 1782 Gertruda Rossi matkusti Lontooseen esiintyäkseen tanssija Charles Le Picqin parina. Vuoden 1783 alussa lontoolaisissa sanomalehdissä alkoi kiertää huhu, jonka mukaan Rossi oli eronnut aviomiehestään ja aloittanut uuden suhteen Le Picqin kanssa. Todellisuudessa on epäselvää, menivätkö Gertruda Rossi ja Le Picq koskaan todella naimisiin. Useampi historiallinen lähde kuitenkin viittaa Rossiin Le Picqin vaimona. Ilmeisesti vuonna 1785 Rossi ja Le Picq saivat töitä Pietarista ja muuttivat Carlon kanssa sinne. Pietariin muuttaessaan he olisivat olleet jo naimisissa. Pietarissa Rossi työskenteli prima ballerinana eli päätanssijana. == Lapset == Gertruda Rossi sai ensimmäisen aviomiehensä kanssa yhden pojan ja toisen aviomiehensä kanssa vähintään yhden tyttären. Domenico Rossin kanssa: * Carlo Rossi (s. 1775) Charles Le Picqin kanssa: * Carolina * Henriette * Marie Gertrude Fortuna Catherine Augusta (13. tammikuuta 1793 – 9. elokuuta 1847) == Lähteet == Luokka:Saksalaiset balettitanssijat Luokka:Vuonna 1756 syntyneet Luokka:Vuonna 1799 kuolleet
George Harrison (uimari)

George Prifold Harrison (9. huhtikuuta 1939 Berkeley – 3. lokakuuta 2011) oli yhdysvaltalainen kilpauimari, joka voitti olympiakultaa viestissä vuonna 1960. Harrison saavutti Pan-Amerikan kisoissa hopeaa 400 metrin vapaauinnissa vuonna 1959. Rooman olympialaisissa 1960 hän voitti kultaa 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä, jossa hän ui alkuerissä ankkuriosuuden ja loppukilpailussa ensimmäisen osuuden. Yhdysvallat teki loppukilpailussa maailmanennätyksen 8.10,2. Harrison ui henkilökohtaisia maailmanennätyksiä sekauintimatkoilla. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset uimarit Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
Ukrainansuolakaunokki

Ukrainansuolakaunokki eli suolakaunokki (Phalacrachena inuloides) on Itä- Euroopassa kasvava asterikasvilaji. Laji on läheistä sukua kaunokeille (Centaurea) ja kuuluu pieneen kaksilajiseen suolakaunokkien sukuun, jonka kuvasi venäläinen kasvitieteilijä Modest Iljin 1930-luvulla. Ukrainansuolakaunokkia esiintyy Etelä-Ukrainassa, Euroopan puolella sijaitsevan Venäjän eteläosassa ja Kaukasiassa. Kasvia on lisäksi havaittu satunnaisena tulokkaana Suomessa. Suolakaunokkia on esiintynyt Varsinais- Suomessa Raisiossa yli kahden vuosikymmenen ajan 1980-luvulta 2000-luvulle rehutehtaan entisellä kaatopaikalla.Suomen Lajitietokeskus: Ukrainansuolakaunokki – Phalacrachena inuloides Viitattu 1.5.2023. == Lähteet == Luokka:Asterikasvit
Jeffrey Farrell

Felix Jeffrey "Jeff" Farrell (s. 28. helmikuuta 1937 Detroit) on yhdysvaltalainen kilpauimari, joka voitti kaksi olympiakultaa viesteissä vuonna 1960. Farrell voitti Pan-Amerikan kisoissa kultaa 100 metrin vapaauinnissa ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä vuonna 1959. Rooman olympialaisissa 1960 hän voitti kultaa 4 × 100 metrin sekauintiviestissä ajalla 4.05,4 ja 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä ajalla 8.10,2. Farrell ui molemmissa loppukilpailussa ankkuriosuuden ja molemmissa voittoaika oli uusi maailmanennäts. Harrison ui henkilökohtaisia maailmanennätyksiä sekauintimatkoilla. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset uimarit Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sahaiiva

Sahaiiva eli karheaiiva eli iiva (Cyclachaena xanthiifolia, syn. Euphrosyne xanthiifolia ja Iva xanthiifolia) on alun perin pohjoisamerikkalainen asterikasvilaji. Lajinimi xanthiifolia viittaa kasvin lehtien muistuttavan sappiruohon (Xanthium) lehtiä. Sahaiiva on nykyisen sukunsa sahaiivojen (Cyclachaena) ainoa laji. Edellisessä luokituksessa laji kuuluu muutamalajiseen Euphrosyne-sukuun, jota on myös kutsuttu sahaiivoiksi. Aiemmin laji kuului iivojen eli suomuiivojen (Iva) sukuun. Kasvi on Ambrosiinae- alatribuksessa läheistä sukua muun muassa sappiruohoille ja tuoksukeille (Ambrosia).Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Iva xanthiifolia Nutt.Kasviatlas 2020: Euphrosyne – sahaiivatSuomen Lajitietokeskus: Sahaiivat – Cyclachaena Viitattu 1.5.2023.Suomen Lajitietokeskus: Sahaiiva – Cyclachaena xanthiifolia Viitattu 1.5.2023. == Ulkonäkö == Sahaiiva on yksivuotinen, karheakarvainen ruoho, joka kasvaa puolesta jopa 1,8 metriä korkeaksi. Kasvi on ryydintuoksuinen. Lehdet ovat vastakkaiset, pitkäruotiset ja isolapaiset. Kerrannainen kukinto on terttumainen mykeröstö, jossa on lukuisia pieniä vihreitä mykeröitä, kooltaan 4–5 millimetriä. Sahaiiva kukkii elo-lokakuussa. == Levinneisyys == Sahaiivaa esiintyy alkuperäisenä Pohjois-Amerikassa Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Laji on levinnyt uustulokkaana lukuisiin Euroopan maihin. Suomessa sahaiiva on harvinainen satunnaistulokas, jota on kuitenkin havaittu 2010-luvulle mennessä yli sata kertaa. Suomeen kasvi on levinnyt yleensä tavaraliikenteen mukana satamiin ja rautateille sekä aiemmin auringonkukansiementen käsittelypaikoille. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kasviatlas: Sahaiivan (Cyclachaena xanthiifolia) levinneisyys Suomessa. Luokka:Asterikasvit
Nicholas Braun

Nicholas Braun (s. 1. toukokuuta 1988) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän näyttelee Greg Hirschiä HBO:n televisiosarjassa Succession (2018–2023), josta hän on ollut ehdolla parhaan miessivuosan Emmy-palkintoon kahdesti. Hän on näytellyt myös muun muassa elokuvissa Sky High (2005), Operaatio Prinsessa (2009), Red State (2011), Prom (2011), Elämäni seinäruusuna (2012), Korttelivahdit (2012), Date and Switch (2014), How to Be Single (2016) ja Zola (2021). ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Richard Blick

Richard Adolph "Dick" Blick (s. 29. heinäkuuta 1940 Los Angeles) on yhdysvaltalainen kilpauimari, joka voitti olympiakultaa vapaauintiviestissä vuonna 1960. Blick voitti Pan-Amerikan kisoissa kultaa 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä vuonna 1959. Rooman olympialaisissa 1960 hän voitti samassa lajissa olympiakultaa maailmanennätysajalla 8.10,2. Hän ui loppukilpailussa toisen osuuden. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset uimarit Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Henriette Sontag

Henriette Sontag, alun perin Gertrud Walpurgis Sonntag (3. tammikuuta 1806, Koblenz – 17. kesäkuuta 1854, México) oli saksalainen oopperalaulaja. Hän sai nuorena koulutusta teatterissa ja esiintyi Saksassa ja Prahassa teatteri- ja oopperaesityksissä. Prahaan hän muutti äitinsä kanssa sen jälkeen, kun hänen isänsä oli kuollut. Aikuisiän ensiesiintymisensä hän teki vuonna 1821, jonka jälkeen hän esiintyi vuonna 1823 menestyksekkäästi Wienissä. Vuoden 1824 jälkeen hän kiersi muutaman vuoden Euroopan suurkaupungeissa esiintymässä. Hänen äänensä sopi paremmin kevyisiin ja rauhallisiin rooleihin, ei niinkään voimakkaisiin tai dramaattisiin. Sontagin kerrotaan olleen suosittu laulaja ja herättäneen yleisössä kiihkeää ihailua. Tarinan mukaan kerran Sontagin ollessa Göttingenissä hurmaantuneet ihailijat heittivät matkan päätteeksi hänen käyttämänsä kiesit jokeen, koska hänen jälkeensä matkustajaksi ei löytyisi enää ketään tarpeeksi arvokasta. Vuonna 1828 Sontag meni salaa naimisiin sardinialaisen kreivin Carlo Rossin kanssa. Avioliitto tunnustettiin julkisesti vuonna 1830, minkä jälkeen Sontag jätti oopperauransa miehensä kollegoiden painostuksesta. Hän piti 19 vuoden tauon, jonka aikana hän esiintyi vain harvoin yksityis- ja hyväntekeväisyystilaisuuksissa. Hän asui 1837–1848 Pietarissa, jossa hänen miehensä silloin toimi lähettiläänäSontag, Henriette, Tietosanakirja. Osa 8, palsta 1614. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1917. Kun aviomiehen diplomaatinura päättyi vuonna 1849, Sontag palasi jälleen oopperan pariin ja alkoi kiertää maailmaa esiintymässä. Hän kuoli 17. kesäkuuta 1854 koleraan ollessaan esiintymismatkalla Meksikossa. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset oopperalaulajat Luokka:Vuonna 1806 syntyneet Luokka:Vuonna 1854 kuolleet
Fantic

Fantic Motor on italialainen vuonna 1968 Mario Agratin perustama moottoripyörävalmistaja. Ensiksi yhtiö valmisti polkupyöriä, mutta siirtyi myöhemmin moottoripyöriin. 1990-luvun Euroopan valtasi skootterien valtava halu, joten Fanticin valmistavat enduropyörät eivät menestyneet. Tämän myötä firma meni konkurssiin ja sulki ovensa 1995. Vuonna 2004 italialainen liikemies Federico Fregnan osti Fantic Motor Groupin konkurssipesän 131 000 eurolla. Suomessa Fanticin maahantuoja on Funbike. Fantic tunnetaan hyvin korkealaatuisten pyörien valmistamisesta. == Historia == Yrityksen perusti Mario Agrati ja Henry Keppel-Hesselink vuonna 1968. Ensiksi yhtiö valmisti polkupyöriä, mutta Agratti osti myöhemmin Garelli-moottoripyörävalmistajan, jonka myötä Fantic siirtyi moottoripyörien valmistukseen. Yhtiö painotti keskittymisen maastossa käytettäviin moottoripyöriin, jotka saivat nuorten suosion 1970-luvulla. Fanticin hinnat olivat edullisia, mutta laatu hyvin korkea, mikä nosti niiden myyntiä. 1990-luvun Euroopassa tuli skootterit suosioon, joten Fantic monen muun maastomoottoripyörävalmistajan tavoin kohtasi taloudelliset vaikeudet. Vuonna 1995 Fantic joutui hakeutumaan konkurssiin. Kuitenkin vuonna 2004 Fanticin konkurssin pesän osti italialainen liikemies Federico Fregnan. Tämän jälkeen Fantic teki paluun moottoripyörämarkkinoille. Vuonna 2020 Fantic osti Minarellin Yamahalta. Fantic valmistaa kaikki pyöränsä Italiassa Trevisossa Venetsian lähellä. Fantic on erikoistunut pääosin valmistamaan enduro- ja supermotopyöriä. == Fanticin voittamat kisat == Vuosi Luokka Tiimi Pyörä Kuski sijoitus 2023 Enduro 250 Fantic Fantic TL 250E Celestino Vietti 1st 2023 Enduro 250 Fantic Fantic TL 250E Borja Comez 3rd 1985 Trialin maailmanmestaruus Fantic Fantic Thierry Michaud 1st 1986 Trialin maailmanmestaruus Fantic Fantic Thierry Michaud 1st 1988 Trialin maailmanmestaruus Fantic Fantic Thierry Michaud 1st 2022 EnduroGP Fantic Fantic XE 125cc Harry Edmondson 1st 2023 Moto2 GP Fantic Fantic Celestino Vietti Ramus 1st == Fanticin nykyiset mallit == Moottorin koko (cc) Malli 2-tahti vai 4-tahti Hinta + Autovero sähkö FANTIC 2023 ISSIMO CITY sähkö 4 490 EUR 50cc FANTIC 2023 XM 50 COMPETITION 2-t 4 890 EUR 50cc FANTIC 2023 XM 50 PERFORMANCE 2-t 4 490 EUR 125cc FANTIC 2023 XMF 125 PERFORMANCE 4-t 6 467 EUR 125cc FANTIC 2023 XMF 125 COMPETITION 4-t 6 997 EUR 125cc FANTIC CABALLERO 125 FLAT TRACK 4-t 6 890 EUR 125cc FANTIC 2023 RACING XE 125 2-t 10 437 EUR 250cc FANTIC 2023 RACING XEF 250 4-t 11 832 EUR 450cc FANTIC 2023 RACING XEF 450 4-t 14 551 EUR 500cc FANTIC CABALLERO SCRAMBLER 500 4-t 9 021 EUR 500cc FANTIC CABALLERO DELUXE 500 4-t 9 266 EUR 500cc FANTIC CABALLERO RALLY 500 4-t 10 005 EUR == Lähteet == * https://www.motouutiset.fi/fi/moottoripyorat/uutiset/10249/Fantic-osti- Yamahalta-moottorivalmistaja-Motori-Minarellin-Yamaha-Fantic.htm * https://www.fantic.fi/fantic-moottoripyorat-mallisto-2020/ * http://www.motot.net/wiki/Fantic_Motor * https://www.fantic.fi/fantic-racing- mallisto-enduro-cross/ Luokka:Italialaiset moottoripyörävalmistajat
Sarah Snook

Sarah Snook (s. 1. joulukuuta 1987) on australialainen näyttelijä. Hän näyttelee Shiv Royta HBO:n televisiosarjassa Succession (2018–2023), josta hän voitti parhaan naissivuosan Golden Globen vuonna 2022. Hän on myös näytellyt muun muassa elokuvissa Not Suitable for Children (2012), These Final Hours (2013), Predestination (2014), The Dressmaker (2015), Steve Jobs (2015), Lasilinna (2017) ja Pieces of a Woman (2020). ==Lähteet== == Aiheesta muualla== * Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Australialaiset näyttelijät Luokka:Golden Globe -palkinnon saajat
Jeremy Strong

Jeremy Strong (s. 25. joulukuuta 1978) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän näyttelee Kendall Royta HBO:n televisiosarjassa Succession (2018–2023), josta hän voitti parhaan miespääosan Emmyn vuonna 2020 ja parhaan miespääosan Golden Globen vuonna 2022. Strong oli Time-lehden 100 vaikutusvaltaisimman henkilön listalla vuonna 2022. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Yhdysvaltalaiset henkilöt Luokka:Golden Globe -palkinnon saajat Luokka:Primetime Emmy -palkinnon saajat
Jukka Viljanen (professori)

Jukka Viljanen on suomalainen oikeustieteilijä, joka on toiminut julkisoikeuden professorina Tampereen yliopistossa vuodesta 2019 lähtien.Jukka Viljanen, Tampereen yliopisto, viitattu 1.5.2023.Jukka Viljanen, ORCID, viitattu 1.5.2023. Hän väitteli hallintotieteiden tohtoriksi Tampereen yliopistossa vuonna 2003.Jukka Viljanen: The European Court of Human Rights as a Developer of the General Doctrines of Human Rights Law. A Study of the Limitations Clauses of the European Convention on Human Rights, Tampereen yliopisto, viitattu 1.5.2023. Eduskunnan oikeusasiamies nimitti hänet ihmisoikeusvaltuuskunnan jäseneksi kaudelle 2020–2024.Oikeusasiamies asetti uuden ihmisoikeusvaltuuskunnan, Eduskunnan oikeusasiamiehen kanslia, 2.4.2020, viitattu 1.5.2023. == Julkaisut == * Jukka Viljanen: The European Court of Human Rights as a Developer of the General Doctrines of Human Rights Law: A Study of the Limitations Clauses of the European Convention on Human Rights (väitöskirja). Tampereen yliopisto 2003. * Mart Susi, Jukka Viljanen, Eiríkur Jónsson ja Artūrs Kučs (toim.): Human Rights Law and Regulating Freedom of Expression in New Media: Lessons from Nordic Approaches. Routledge 2018. * Jukka Viljanen, Tarja Seppä, Petra Järvinen ja Nelli Keskilammi: Euroopan neuvoston ihmisoikeussopimusten kansallinen täytäntöönpano ja seuranta. Valtioneuvoston kanslia 2022. Saatavilla internetissä == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Tampereen yliopiston tutkimusportaali * ResearchGate Luokka:Suomalaiset oikeustieteilijät Luokka:Suomalaiset hallintotieteilijät Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Tampereen yliopiston professorit Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Jukka Viljanen

Jukka Viljanen on seuraavien henkilöiden nimi: * Jukka Viljanen (s. 1963), seikkailujuoksija * Jukka Viljanen, julkisoikeuden professori
Jarkko Harju

Jarkko Tapio Harju (s. 1983 Kälviä)Harju, Jarkko, 1983–, Finto, viitatut 1.5.2023. on suomalainen taloustieteilijä, joka on toiminut taloustieteen professorina Tampereen yliopistossa maaliskuusta 2021 lähtien. Hän on myös osa-aikainen tutkimusprofessori Valtion taloudellisessa tutkimuskeskuksessa. Hän väitteli valtiotieteiden tohtoriksi Turun yliopistossa vuonna 2013. Hän on lisäksi ollut vieraileva tutkija University College London -yliopistossa, Stanfordin yliopistossa ja Kalifornian yliopiston Berkeleyn kampuksella.Jarkko Harju: Curriculum vitae, Jarkko Harjun kotisivut, 10.6.2021, viitattu 1.5.2023.Jarkko Harju, Tampereen yliopisto, viitattu 1.5.2023.Jarkko Harju , Valtion taloudellinen tutkimuskeskus, viitattu 1.5.2023. Harjun tutkimus käsittelee "verotuksen ja sosiaaliturvan vaikutuksia henkilöiden ja yritysten tekemiin valintoihin ja päätöksiin". == Julkaisut == * Jarkko Harju: Essays on taxation: Evidence from tax reforms (väitöskirja). Valtion taloudellinen tutkimuskeskus 2013. Saatavilla internetissä == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto * Tampereen yliopiston tutkimusportaali * Google Scholar Luokka:Suomalaiset taloustieteilijät Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Tampereen yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Isojoen vapaaseurakunta

Isojoen vapaaseurakunta eli Hopetime Church on isojokelainen vapaaseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 2006 ja seurakunta kuului aikaisemmin Suomen vapaakirkon jäsenseurakunnaksi. Nykyään seurakunta on osa Kingdom Church- kirkkokuntaa. Seurakunnan pastoripariskuntana toimii Vesa ja Terhi Siltaoja. Isojoella on ollut vapaakirkollista toimintaa vuodesta 1947 lähtien. Vuoteen 1982 seurakunta toimi Porin vapaaseurakunnan yhteydessä ja vuosina 1982–1990 Kurikan vapaaseurakunnan yhteydessä. Seurakunnan tilat ja toimisto sijaitsevat Isojoella osoitteessa Siltaojantie 29. Seurakunta toimii lisäksi Porissa, Pomarkussa ja Kankaanpäässä. == Lähteet == Luokka:Isojoki Luokka:Suomen vapaaseurakunnat
Kauhajoen adventtiseurakunta

Kauhajoen adventtiseurakunta on Kauhajoella toimiva adventtiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1961. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Kauhajoen Panulassa. Seurakunnan pastorina toimii Veli-Lauri Kotilainen. Seurakunta kuuluu Suomen Adventtikirkko -kirkkokuntaan. == Katso myös == * Suomen Adventtikirkko * Kauhajoen seurakunta * Kauhajoen baptistiseurakunta * Kauhajoen helluntaiseurakunta == Lähteet == Luokka:Kauhajoen seurakunnat Luokka:Suomen adventtiseurakunnat
Gerontokratia

Gerontokratia eli vanhainvalta on hallintomuoto, jossa yhteiskunnan päätösvaltaa pitävät vanhat ihmiset. 1980-luvulta lähtien rikkaiden maiden johtajat ovat olleet enenevässä määrin vanhoja väestön ikääntymisen takia. Vielä vuonna 2013 Italia oli tohtori Marco Morosinin mukaan gerontokraattinen valtio. Erään tutkimuksen mukaan gerontokraattiset yhteisöt sijoittavat vähemmän julkisia varoja koulutukseen ja tuottaviin palveluihin, mikä puolestaan laskee inhimillisen pääoman kasvua ja hidastaa talouskasvua. == Lähteet == Luokka:Valtiomuodot
Itävallan tasavallan kunniamitali

Itävallan tasavallan kunniamitali (virallisesti Kunniamitali Itävallan tasavallalle tehdystä palveluksesta, ) on itävaltalainen kunniamerkki, joka perustettiin 2. huhtikuuta 1952. Sitä myönnetään tunnustuksenä poikkeuksellisista ansioista Itävallan hyväksi. Kunnianosoitusta myöntää Itävallan presidentti. Presidentti saa myös automaattisesti virkaan astuttuaan kunniamerkin suurristin. Kunniamitalia jaetaan 12 luokassa sekä kolmessa mitaliluokassa: * Suurristi * Suuri kunniamerkki kultanauhaulla * Suuri kunniamerkki hopeanauhalla * Suuri kunniamerkki kultatähdellä * Suuri kunniamerkki hopeatähdellä * Kultainen suuri kunniamerkki * Hopeinen suuri kunniamerkki * Suuri kunniamerkki kunnianosoituksella * Kultainen kunniamerkki * Hopeinen kunniamerkki * Kultainen ansiomerkki * Hopeinen ansiomerkki * Kultamitali * Hopeamitali * Pronssimitali == Lähteet == Luokka:Itävallan kunniamerkit
Majakanvartija

Majakanvartija oli etenkin historiallisesti henkilö, joka huolehti majakan valaistuksen hoidosta ja valolaitteiden huollosta. Työhön kuului majakan lampun puhdistaminen, polttoaineen kuljetus majakalle ja kiinteistönhuolto. Muita työtehtäviä olivat majakan sumusireenin käyttö ja sääaseman ylläpito sekä meripelastukseen osallistuminen. Lampun puhdistamisessa oli paljon työtä etenkin majakoiden alkuaikoina, kun valaistuksen hoiti palava liekki, jonka takia valaistus himmeni ja kupu nokeentui ilman jatkuvaa ylläpitoa. Suomessa majakanvartijoita ei enää majakoiden automatisoinnin vuoksi ole, mutta ainakin Kanadassa heitä on yhä. Majakanvartijalla saattoi olla perhe, jonka kanssa hän asui. Perheen lapset saattoivat käydä koulua joko kotoa tai mantereelta käsin, mahdollisesti sisäoppilaitoksessa. Perheyhteisö saattoi olla hyvinkin tiivis, jos koko perhe asui yhdessä ulkosaaristossa, ja majakanvartijoille perhe vaikutti tavallisesti positiivisesti henkiseen hyvinvointiin. Toisaalta majakkayhteisöissä saattoi ainakin Suomessa olla alkoholiin liittyviä ongelmia. 1950-luvulta lähtien Suomessa lapset ja äidit muuttivat etenevässä määrin enemmän pois ulkosaaristosta, jotta he voisivat asua yhdessä lasten opiskelupaikkakunnalla. Majakanvartijan työ saikin maineen yksinäisten miesten ammattina. == Katso myös == * Luotsi == Lähteet == Luokka:Vesiliikenteen ammatit Luokka:Majakat
Havaijin Tyynenmeren yliopisto

Havaijin Tyynenmeren yliopisto (, lyh. HPU) on Havaijin pääkaupungissa, Honolulussa, toimiva yksityinen voittoatavoittelematon yliopisto. Se perustettiin vuonna 1965, kun kaksi pienempää korkeakoulua olivat jo paria vuotta aikaisemmin ilmaisseet halunsa uuden yksityisen oppilaitoksen perustamiseksi. Havaijin osavaltio antoi luvan tähän, ja sen yliopiston perustamiskirjan allekirjoittivat Eureka Forbes, Paul C.T. Loo, Elizabeth W. Kellerman, ja Edmond Walker. Vuonna 2021 yliopistossa oli 4066 opiskelijaa. Opiskelijoilta keräämä lukukausimaksu on 31 940 dollaria. Vuodesta 2016 yliopiston rehtorina on toiminut John Gotanda, joka on aiemmin toiminut Villanovan yliopiston lakikoulun dekaanina. Yliopisto koostuu kuudesta tiedekunnasta: * Kauppatieteiden tiedekunta * Terveys- ja yhteiskuntatieteiden tiedekunta * Humanististen tieteiden tiedekunta * Luonnontieteiden tiedekunta * Ammattiopintojen tiedekunta * Terveystieteiden tiedekunta == Lähteet == Luokka:Havaijin yliopistot ja korkeakoulut Luokka:Honolulun rakennukset ja rakennelmat
Telen

Telen on norjalainen vuonna 1928 perustettu paikallislehti, jonka kotikunta on Notodden. Se ilmestyy kolmesti viikossa ja kuuluu Amedia-konserniin. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Lehden verkkosivut Luokka:Norjalaiset sanomalehdet Luokka:Notodden
Veikko Kiljunen

Veikko Benjam Kiljunen (7. toukokuuta 1927 Kouvola – 18. maaliskuuta 2001 Helsinki) oli suomalainen konservaattori, taidemaalari ja taidegraafikko. Kansallismuseossa työskennellyt Kiljunen oli 1950-1970-luvuilla Suomen johtava konservaattori, joka vastasi useiden keskiaikaisten kirkkojen koristemaalausten entisöinneistä. == Elämä ja ura == Kouvolassa syntynyt Kiljunen vietti varhaislapsuutensa Viipurissa, jossa hänen isänsä toimi puutavarakauppiaana. Isän konkurssin järkeen perhe palasi Kouvolaan, jossa Kiljunen teki erilaisia hanttihommia jo 13-vuotiaasta lähtien. Sotavuosien jälkeen hän opiskeli Suomen Taideakatemiassa 1948–1951. Vuonna 1953 Kiljunen aloitti Ateneumissa konservaattorin apulaisena Erkki Koposen ja Niilo Suihkon opissa, jonka ohella hän opiskeli alaa Rooman Istituto Centrale del Restaurossa 1955–1957. Vuodesta 1957 Kiljunen työskenteli Muinaistieteellisen toimikunnan taidekonservaattorina ja tutkijana, kunnes joutui jäämään sairaseläkkeelle 1973. Uransa huippuhetkinä Kiljunen piti Lemlandin kirkosta paljastamiaan 1300–1400-luvun maalauksia sekä Sauvon kirkosta löytämiään Pietari Henrikinpojan maalauksia vuodelta 1472. Merkittävä urakka oli myös Kiljusen 1960-luvulla puolisonsa kanssa kunnostamat Vanhan Valamon ikonit, jotka asetettiin Valamon luostarin pääkirkkoon 1977. Konservaattorin tehtävät jätettyään Kiljunen oli Kuvataideakatemian materiaaliopin opettajana 1972–1992. Kiljusen omia töitä oli ensimmäistä kertaa esillä vuonna 1948 Imatralla. Hänen teoksiaan oli myös Nuorten näyttelyssä 1951 sekä Suomen Taiteilijain näyttelyissä 1953 ja 1960. Ulkomailla Kiljusen töitä oli esillä Bukarestissa vuonna 1953. Hän maalasi lähinnä maisemia Espanjassa ja Suomessa. Graafikkona Kiljunen teki uransa alkuvaiheessa paljon puupiirroksia, mutta siirtyi myöhemmin kuivaneulatekniikkaan ja viivasyövytykseen. Vuodesta 1970 lähtien Kiljusella oli ateljee Karunan pappilassa. Hän oli Suomen konservaattoriliiton perustajajäsen ja vaikutti myös Sadankomiteassa. == Perhe == Veikko Kiljusen puoliso oli konservaattori Ulla Kiljunen (o.s. Heikkinen). Heidän lapsiaan ovat poliitikko Kimmo Kiljunen, taiteilija Satu Kiljunen ja teatteriohjaaja Vilppu Kiljunen. == Teokset == * == Lähteet == Luokka:Konservaattorit Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Suomalaiset taidegraafikot Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Ria Wägner

Maria "Ria" Wägner (28. lokakuuta 1914 – 11. marraskuuta 1999 Lidingö) oli ruotsalainen toimittaja ja kirjailija. Hänestä tuli yksi Ruotsin ensimmäisistä televisiokasvoista, kun hän alkoi vuonna 1956 juontaa SVT:llä Hemma med Ria -nimistä ohjelmaa. Hän myös kirjoitti matkailu- ja ruoka-aiheisia kirjoja. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsalaiset kirjailijat Luokka:Ruotsalaiset juontajat Luokka:Ruotsalaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 1999 kuolleet