EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Morris (etunimi)

Morris on miehen etunimi. Alkuperältään se, samoin kuin Maurice, on latinalaisen nimen Mauritius englantilainen, jo keskiajalla käytössä ollut muunnelma. Samaa alkuperää on suomalainen nimi Mauri. Suomessa nimi Morris on syyskuuhun 2023 mennessä annettu noin 320 henkilölle. Vuodesta 2025 lähtien Morrisin nimipäivä on suomenruotsalaisen kalenterin mukaan 22. syyskuuta, Pyhän Mauritiuksen muistopäivänä , joka jo ennestään on Mauritzin ja Moritzin sekä suomenkielisen kalenterin mukaan Maurin nimipäivä. == Tunnettuja Morris- nimisiä == * Morris, oik. Maurice de Bevere (1923–2001), belgialainen sarjakuvantekijä * Morris Fuller Benton (1872–1948), yhdysvaltalainen kirjainmuotoilija * Morris Cerullo (1931–2020), yhdysvaltalainen evankelista * Morris Curry, Sharaud Curry (s. 1987), yhdysvaltalainen koripalloilija * Morris Dees (s. 1936), yhdysvaltalainen ihmisoikeusaktivisti ja kirjankustantaja * Morris Graves (1910–2001), yhdysvaltalainen surrealistinen taidemaalari * Morris Halle (1923–2018), latvialais-yhdysvaltalainen kielitieteilijä ja professori * Morris R. Jeppson (1922–2010), yhdysvaltalainen aliluutnantti ja fyysikko * Morris K. Jessup (1900–1959), yhdysvaltalainen tiedemies, kirjailija ja valokuvaaja * Morris Kirksey (1895–1981), yhdysvaltalainen yleisurheilija ja rugbypelaaja * Morris Lukowich (s. 1956), kanadalainen jääkiekkoilija * Morris Peterson (s. 1977), yhdysvaltalainen koripalloilija * Morris Trachsler (s. 1984), sveitsiläinen jääkiekkoilija * Morris L. West (1916–1999), australialainen kirjailija * David Morris Lee (s. 1931), yhdysvaltalainen fyysikko * Richard Morris Hunt (1827–1895), yhdysvaltalainen arkkitehti * William Morris Davis (1850–1934), yhdysvaltalainen maantieteilijä == Kuvitteellisia Morris-nimisiä == * Morris, kissa, päähenkilö Terry Pratchettin romaanissa Mahtava Morris ja sivistyneet siimahännät ja siihen perustuvassa elokuvassa == Lähteet == Luokka:Etunimet
Raimo Heino (kauppaneuvos)

Raimo Sulo Heino (24. huhtikuuta 1935 Helsinki – 4. syyskuuta 2023 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Viitattu 22.9.2023. Raimo Heinon vanhemmat olivat toimitusjohtaja Sulo Fritjof Heino ja Bertta Wilhelmina Suomi. Hän avioitui 1959 Raini Kokon kanssa. Ylioppilaaksi Heino tuli Kulmakoulusta 1956 ja valmistui ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1960. Hän oli Toiminimen F. Heinon Perilliset, vuodesta Heinon Tukku -osakeyhtiö, hallinto- ja ostopäällikkö 1959–1974 ja toimitusjohtaja 1974–1995. Hän toimi myös yhtiön hallituksen jäsenenä ja puheenjohtajana. Heinolla oli lisäksi useita luottamustehtäviä, kuten Tukkukauppojen Oy:n, vuodesta 1993 Tuko Oy, hallintoneuvoston jäsenyys 1976–1991, luottamusjaoston jäsenyys 1987–1993 ja hallituksen jäsenyys 1991–1995. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1995. Heino tunnettiin puolisoineen ja taidegalleristina toimivan poikansa Raulin kanssa myös taiteen keräilijänä ja taidesäätiön perustajana. (ei-vapaa) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Taiteen keräilijät Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Seven Sisters

Seven Sisters voi viitata seuraaviin asioihin: * Seven Sisters, Seulaset eli Plejadit, tähtijoukko, joka on nimetty kreikkalaisen mytologian seitsemän sisaruksen, Plejadien mukaan * Seven Sisters, rautatie- ja metroasema Lontoossa * Seven Sisters, Sussex, ryhmä liitukallioita Englannin Sussexissa * Seven Sisters, seitsemän naisille tarkoitettua collegea Yhdysvalloissa.
Rubiinipartakolibri

Rubiinipartakolibri (Calypte anna) on kolibreihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan laajoilla alueilla Pohjois-Amerikan länsirannikolla. Rubiinipartakolibri on keskikokoinen kolibri. Koiralla on kurkun alueella rubiininpunainen alue, naaras on vaatimattomamman värinen. ==Lähteet== Luokka:Kolibrit
Kapanala

Kapanala on entisajan pinta-alamitta, joka 1/32 tynnyrinalasta. Se oli käytössä 1600- ja 1700-luvuilla ja sitä käytettiin viljeltävän pellon pinta- alan mittaamiseen. Kapanala oli tarkemmin ottaen 1750 neliöjalkaa eli 437,5 neliökyynärää. Heinän mitoissa käytettyinä aarneina se oli 4 aarnia. Nykyisissä pinta-alan mitoissa se vastaa 1,54 aaria. == Lähteet == Luokka:Pinta-alayksiköt Luokka:Maatalouden historia
Flanagan

Flanagan on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Crista Flanagan (s. 1976), yhdysvaltalainen näyttelijä * Fiona Flanagan, Fiona (s. 1961), yhdysvaltalainen rocklaulaja * Fionnula Flanagan (s. 1941), irlantilainen näyttelijä * James L. Flanagan (1925–2015), yhdysvaltalainen puheteknologian uranuurtaja * John Flanagan (1868–1938), irlantilais-yhdysvaltalainen moukarinheittäjä ja olympiavoittaja * John Flanagan (s. 1944), australialainen kirjailija * Jon Flanagan (s. 1993), englantilainen jalkapalloilija * Kali Flanagan (s. 1995), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija * Lindsay Flanagan (s. 1991), yhdysvaltalainen kestävyysjuoksija * Maile Flanagan (s. 1965), yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko * Mary Flanagan (1943–1959?), englantilainen 16-vuotiaana kadonnut tyttö * Mike Flanagan (s. 1978), yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja, -tuottaja ja -leikkaaja * Patrick Flanagan, yhdysvaltalainen köydenvetäjä ja olympiavoittaja * Richard Flanagan (s. 1961), australialainen kirjailija * Shalane Flanagan (s. 1981), yhdysvaltalainen kestävyysjuoksija * Terry Flanagan (s. 1989), englantilainen nyrkkeilijä * Tommy Flanagan (1930–2001), yhdysvaltalainen jazzmuusikko * Tommy Flanagan (s. 1965), skotlantilainen näyttelijä * Vester Flanagan (k. 2015), yhdysvaltalainen murhaaja.
Hanna-Reetta Schreck

Hanna-Reetta Schreck (s. 1976) on suomalainen historioitsija ja tietokirjailija, joka on toiminut erityisesti elämäkertojen ja taidehistorian parissa. Hän on kotoisin Helsingistä. Hän on tutkinut erityisesti 1800-luvun lopun ja 1900-luvun alun taidehistoriaa. Hänen teoksiaan ovat muun muassa Ellen Thesleffin elämäkerta Minä maalaan kuin Jumala ja kultakauden taiteilijoita esittelevä Säkenöivät ja oikukkaat. Hän on ollut myös järjestämässä museonäyttelyitä, kuten Thesleff-näyttelyä HAMissa. Hänellä on myös asiantuntemusta kulttuurihallinnosta ja politiikasta. Hän on myös toiminut jonkin verran opetustehtävissä. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset historioitsijat Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Heinrich Christian Schumacher

Heinrich Christian Schumacher (1780–1850) oli saksalainen tähtitieteilijä, joka teki tutkimuksia myös Tanskassa. Hän syntyi Bramstedtissa, Holsteinissa. Hän johti observatoriota Mannheimissa 1813–1815. Hieman myöhemmin, 1817 hän siirtyi tekemään tutkimuksia Tanskaan Kööpenhaminaan, missä hänestä tuli astronomian professori. Hän kehitti kolmiomittausta, josta tuli osa geodesiaa. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset tähtitieteilijät Luokka:Vuonna 1780 syntyneet Luokka:Vuonna 1850 kuolleet
L/A Altera

L/A Altera on Finferriesin akkuhybridilautta, joka liikennöi väliä Parainen- Nauvo samankaltaisen L/A Elektran sisarena. Alusta ajetaan pääsääntöisesti sähköllä ja sen akustot ladataan maasähköllä aluksen ollessa laiturissa. Tarvittaessa voidaan hyödyntää myös dieselkonetta. ==Lähteet== Altera Luokka:Paraisten liikenne
Mullanur Vahitov

Mullanur Mullazjanovitš Vahitov (, ; 1885 – 1918 Kazan) oli tataarilainen vallankumouksellinen, joka otti osaa sekä vuoden 1905- että 1917 vallankumouksiin. Vahitovilla oli "luottamuksellinen suhde" Leninin kanssa. Maaliskuussa 1918 Vahitov laati lyhytikäiseksi jääneen Tataari-Baškiiri Neuvostotasavallan säännöt yhdessä Stalinin kanssa. Vahitov oli keskeisenä hahmona Puna-armeijan muslimiyksikön perustamisessa. Vahitov julkaisi sanomalehteä, jonka kautta hän pyrki kasvattamaan tataarien kansallista itsetietoisuutta. Vahitov työskenteli myös päätoimittajana lehdessä "Punainen lippu" (Qızıl bayraq), jota kautta hän levitti sodanvastaista- ja vallankumouksellista sanomaa. Elokuussa vuonna 1918 Vahitov pidätettiin ja teloitettiin Komutšin toimesta. Kazanissa on Vahitovin mukaan nimetty patsas. ==Lähteet== Luokka:Vuonna 1885 syntyneet Luokka:Vuonna 1918 kuolleet Luokka:Vallankumoukselliset Luokka:Venäläiset poliitikot Luokka:Venäläiset toimittajat
Heikki Jussila (lukkopainija)

Heikki Jussila (s. 9. tammikuuta 1989) on suomalainen raskaansarjan lukkopainija ja brasilialaisen jujutsun harjoittaja. Hän on 195 senttimetriä pitkä ja painaa noin 120 kiloa. Jussila edustaa nykyään Crestiä. Aikaisemmin hän edusti Helsingin Paini-Miehiä, ja hänellä on mustavyö Jari Peren myöntämänä. Koulutukseltaan Jussila on diplomi- insinöörihttps://www.rakennuslehti.fi/2019/02/vertiassa-ei-saa-pelata- vastuuta-tyopaikkaa-hakeva-joutuu-melkoiseen-myllyyn/. Jussila on kolminkertainen lukkopainin Euroopan mestari, vuosina 2021, 2023 ja 2024. Lukkopainin Euroopan mestaruudella Jussila on varmistanut paikkansa ADCC maailmanmestaruuskisoissa 2024 Heikki on ansainnut vuoden helsinkiläinen nuori yrittäjä 2021 -palkinnon. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset painijat Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Arnold Haukeland

Arnold Martin Haukeland (28. maaliskuuta 1920 Verdal – 18. kesäkuuta 1983 Bærum) oli norjalainen kuvanveistäjä, joka edusti abstraktismia. Uransa alkuvaiheilla hän teki myös figuratiivisia veistoksia. ==Töitä== Maria med barnet.jpg|Maria med barnet, Nidarosin tuomiokirkko Solskulptur vinter.jpg|Solskulptur, Bærum (1970) Fuglen.jpg|Fuglen, Sarpsborg (1970) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjalaiset kuvanveistäjät Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 1983 kuolleet
Haukeland

Haukeland on seuraavien henkilöiden sukunimi: * Arnold Haukeland (1920–1983), norjalainen kuvanveistäjä * Henrik Haukeland (s. 1994), norjalainen jääkiekkomaalivahti
Pianosonaatti nro 7 (Beethoven)

Seitsemäs pianosonaatti (D-duuri, op. 10 nr. 3) on Ludwig van Beethovenin neliosainen pianosonaatti, joka valmistui heinäkuussa 1798. Teoksen nuotit julkaistiin Wienissä syyskuussa 1798.Piano Sonata No. 7 in D major, Op. 10/3 AllMusic, viitattu 22.9.2023 Seitsemäs pianosonaatti on viimeinen niistä kolmesta pianosonaatista, jotka Beethoven omisti kreivitär Anna Margarete von Brownelle.Piano Sonata No. 7 in D, Op. 10, No. 3 LA Phil, viitattu 22.9.2023 Browne oli Beethovenin taiteen tärkeimpiin kuuluneen varhaisen suojelijan, Johann Georg von Brownen puoliso. == Osat == # Presto # Largo e mesto # Menuetto. Allegro # Rondo. Allegro Ensimmäisessä osassa säveltäjä laajentaa perinteistä sonaattimuotoa. Hidas osa on d-mollissa. Siinä koskettimiston käyttö on laajaa. Osa on emotionaalinen ja purkautuu kolmannen sinfonian "hautajaismarssista" muistuttavalla tavalla. Kolmas osa on menuetti, jossa palataan D-duuriin. Jokseenkin yleisimmästä tyylistään poiketen säveltäjä esittelee menuetissa voimakkaasti ensimmäisestä teemasta poikkeavan toisen teeman. Tämä muodostaa osaan Joseph Haydnin menuetille tyypillisen kontrastin. Energinen rondo-osa on esimerkki Beethovenin muunnelmatekniikan käytöstä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: nuotteja Luokka:Ludwig van Beethovenin pianosonaatit Luokka:1790-luvun musiikkiteokset
Kitty Kielland

Christine "Kitty" Lange Kielland (8. lokakuuta 1843 Stavanger – 1. lokakuuta 1914 Kristiania) oli norjalainen taidemaalari, joka tunnetaan erityisesti naturalistisista maisemakuvistaan. Hän sai oppia Hans Gudelta. Kielland oli mukana perustamassa Norjan naisasialiittoa ja kirjoitti aktiivisesti naisten oikeuksien puolesta. Hänen veljensä oli kirjailija Alexander Kielland. ==Töitä== Kielland-Parisinteriør.jpg|Parisinteriør (1881) Kielland-Efter solnedgang.jpg|Efter solnedgang (1885) Kitty Kielland - Summer Night - Google Art Project.jpg|Sommernatt (1886) Tourbière à Jæren.jpg|Torvmyr på Jæren (1897) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjalaiset taidemaalarit Luokka:Norjalaiset feministit Luokka:Vuonna 1843 syntyneet Luokka:Vuonna 1914 kuolleet
Sinfonia nro 101 (Haydn)

Sinfonia nro 101 (Hob. I/101, "Kello") on sinfonia, jonka Joseph Haydn sävelsi vuosina 1793–1794 Lontoon-vierailua varten. Siitä käytetty lisänimi "Kello" tulee sinfonian toisen osan rytmisestä taustasta.Haydn - Symphony No. 101 (The Clock) ClassicFM, viitattu 22.9.2023 Sinfonia nro 101 kuuluu Haydnin kahdentoista Lontoon innoittaman sinfonian sarjaan. Se on pysynyt yhtenä Haydnin esitetyimmistä sinfonioista. Kantaesitys pidettiin Johann Peter Salomonin kanssa järjestetyssä konserttisarjassa Haydnin itsensä johdolla 3. maaliskuuta 1794. Saman Lontoon-matkan aikana kantaesitettiin Haydnin sinfoniat nro 99 ja nro 100.Symphony No. 101 in D major ("Clock"), H. 1/101 AllMusic, viitattu 22.9.2023 == Osat == # Adagio – Presto # Andante # Menuetti. Allegretto & Trio # Finaali. Vivace Haydnin 101. sinfonian ensimmäinen osa on dramaattinen ja ottaa prestoon kiihtyessään käyttöön tahtilajin 6/8, mikä on harvinaista sinfonian ensimmäiselle osalle. "Kello"-lisänimen sinfonialle tuonut pulssi toisessa osassa luodaan fagoteilla ja pizzicatojousilla, sitten myös poikkihuiluilla. 101. sinfonian kolmas osa on todennäköisesti Haydnin menuettiosista pisin ja monimutkaisin. Osan pohjalla on yksi kahdestatoista miniatyyrista, jotka Haydn oli laatinut Nikolaus II Esterházy Wienissä 1793 lahjoittamaansa tarkkaa musiikkikelloa varten. Menuetin trio-osio on saattanut toimia innoituksen lähteenä vastaavalle osiolle Ludwig van Beethovenin sinfoniassa nro 6 myöhemmin. Finaaliosa perustuu eloisaan sävelmään, jota kehitellään monimutkaisesti, myös fuugamuodossa. Sinfoniassa on jousisoittimille kirjoitettuja huomattavan vaativia osioita, mikä on luonteenomaista Haydnin Lontoon-sinfonioille. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: nuotteja Luokka:Joseph Haydnin sinfoniat Luokka:1790-luvun musiikkiteokset
Sinfonia nro 99 (Haydn)

Sinfonia nro 99 (Es-duuri, Hob. I/99) on neliosainen sinfonia, jonka Joseph Haydn sävelsi palattuaan Wieniin vuonna 1793.Symphony No. 99, Joseph Haydn LAPhil, viitattu 23.9.2023 Se oli ensimmäinen kuudesta sinfoniasta, jotka Haydn laati toista Englannin-matkaansa varten.Symphony No. 99 in E flat major, H. 1/99 AllMusic, viitattu 23.9.2023 Teos kantaesitettiin 10. helmikuuta 1794 Lontoon King's Theatressa. 99\. sinfonia on ensimmäinen Haydnin sinfonia, jossa säveltäjä käytti klarinettia. Teoksen toista osaa on arveltu Haydnin musiikilliseksi reaktioksi hänen läheisen ystävänsä Maria Anna von Genzingerin kuolemaan tammikuussa 1793. == Osat == # Adagio – Vivace assai # Adagio # Menuetti. Allegretto & Trio # Finaali. Vivace == Orkestraatio == * 2 huilua, 2 oboea, 2 klarinettia, 2 fagottia * 2 käyrätorvea, 2 trumpettia * patarummut * jouset == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: nuotteja Luokka:Joseph Haydnin sinfoniat Luokka:1790-luvun musiikkiteokset
Ray Monipeli

Ray Monipeli on Raha-automaatti Yhdistyksen entinen peliautomaatti, jossa oli viisi peliä. Pelit olivat Jokeripokeri, Korttikeno, Kolmilinja tai viisilinja, Keno 40 sekä noppapokeri. == Pelit == Automaatin korttikenossa ei ollut jokeria. Tämän takia voittokertoimet ovat peruskenoa suuremmat. Pelin erikoisuuksiin kuuluu myös toiminto, joka arpoo 5 korttia ja aloittaa itsenäisesti pelikierroksen. Kolmi ja viisilinjassa ovat monen eri voittolinjanpelejä ja niissä on myös tuplausmahdollisuus. == Lähteet == Luokka:Veikkauksen rahapeliautomaatit
A Bad Moms Christmas

A Bad Moms Christmas (DVD-levityksessä käytetty nimeä Bad Moms 2) on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut Jon Lucasin ja Scott Mooren käsikirjoittama ja ohjaama yhdysvaltalainen jouluaiheinen komediaelokuva, jonka pääosissa ovat Mila Kunis, Kristen Bell, Kathryn Hahn, Cheryl Hines, Christine Baranski ja Susan Sarandon. Elokuva on jatko-osa elokuvalle Bad Moms (2016) ja kertoo kolmesta ylikuormittuneesta äidistä, joiden omat ongelmia aiheuttavat äidit tulevat kyläilemään joulun aikaan. A Bad Moms Christmas julkaistiin maailmanlaajuisesti elokuvateattereissa marraskuussa 2017. Ilmestyessään elokuva menestyi hyvin, mutta sai sekalaisen, lähinnä kielteisen vastaanoton kriitikoilta ja yleisöltä. == Juoni == Ystävykset ja äidit Amy (Mila Kunis), Kiki (Kristen Bell) ja Carla (Kathryn Hahn) pelkäävät stressaavia joulunpyhiä. He päättävät tehdä kaikesta pienempää, joulusta yksinkertaisemman ja hauskemman, mutta eivät odottaneet omien äitiensä (Cheryl Hines, Christine Baranski ja Susan Sarandon) tulevan yllätysvierailulle. == Näyttelijät == == Tuotanto == === Roolitus === Joulukuussa 2016 Mila Kunis, Kristen Bell ja Kathryn Hahn kiinnitettiin jouluteemaiseen Bad Momsin jatko-osaelokuvaan, jossa he uusivat roolinsa Amynä, Kikinä ja Carlana. Justin Hartley kiinnitettiin Ty Swindlen rooliin huhtikuussa 2017, ja toukokuussa 2017 Susan Sarandon, Christine Baranski ja Cheryl Hines kiinnitettiin näyttelijäkokoonpanoon äitien äitien rooleihin. Samassa kuussa Peter Gallagher kiinnitettiin elokuvahankkeeseen, ja ensimmäisessä elokuvassa näytelleet Wanda Sykes ja Jay Hernandez kiinnitettiin rooleihinsa ensimmäisessä elokuvassa. === Kuvaukset === A Bad Moms Christmas -elokuvan kuvaukset alkoivat Atlantassa toukokuussa 2017. == Ensi-ilta == A Bad Moms Christmas sai maailmanensi- iltansa Regency Village Theatressa Los Angelesissa 30. lokakuuta 2017. Elokuva julkaistiin elokuvateattereissa 1. marraskuuta 2017 Yhdysvalloissa ja 10. marraskuuta 2017 Suomessa. == Vastaanotto == A Bad Moms Christmas tuotti Pohjois-Amerikassa 72,1 miljoonaa dollaria ja muualla maailmassa 58,5 miljoonaa dollaria. Maailmanlaajuisesti elokuva tuotti 130,6 miljoonan dollarin lipputulot. Elokuva oli Suomessa vuoden 2017 63. katsotuin elokuva saatuaan 29 750 katsojaa. Elokuva on saanut sekä elokuvakriitikoilta että katsojilta sekalaisia, lähinnä kielteisiä arvioita. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 32 prosenttia kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 4,6/10 keskiarvolla. Keräys perustuu 129 arviointiin, joista 41 ovat ”tuoreita” ja 88 ”mätiä”. Yli 10 000 käyttäjästä 43 prosenttia on antanut elokuvalle myönteisen arvosanan 3/5 keskiarvolla. Metacritic-sivuston mukaan 30 arvostelun perusteella elokuva on saanut 42 pistettä sadasta mahdollisesta. Metacriticin 89 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 4,8/10. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * A Bad Moms Christmas -elokuvan traileri suomenkielisellä tekstityksellä YouTubessa Luokka:Vuoden 2017 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat Luokka:Jouluelokuvat
Eurooppatie E87

Eurooppatie E87 on noin 2 030 kilometriä pitkä eurooppatie. Tien lähtee pohjoisessa Ukrainasta ja sen päätepiste on Turkissa. Tie alkaa Ukrainan Odessasta ja kulkee Romanian ja Bulgarian kautta Turkin eteläosaan, Välimeren rantakaupunkiin Antalyaan. Merkittävä osa eurooppatiestä E87 edellyttää erilaisten tienkäyttömaksujen maksamista. Romaniassa peritään siltamaksu Tonavan ylittämisestä ja tienkäyttömaksua valtion teiden käyttämisestä (vignette). Myös Bulgariassa yleisillä teillä ajettaessa ajoneuvossa tulee olla maksettu tienkäyttömaksu (vignette). Käytännössä nämä tienkäyttömaksut voi maksaa verkossa (niin sanottu e-vignette). Turkissa tienkäyttömaksua kerätään E87:llä ainakin moottoritieosuuksilla İzmirin maakunnan suunnalla. Myös E87:n lauttayhteys Dardanellien salmen yli on maksullinen. ==Reitti== Odessa - Izmajil - Reni - Galați - Tulcea - Constanța - Varna - Burgas - Marinka - Zvezdec - Malko Tarnovo - Dereköy - Kirklareli - Babaeski - Havza - Keşan - Gallipoli - Eceabat - (lauttayhteys Dardanellien salmen yli Aasian puolelle) - Çanakkale - Ayvalik - İzmir - Selçuk - Aydin - Denizli - Acipayam - Korkuteli - Antalya. Eurooppatie E87:n varren kaupungeista väkirikkaimpia ovat Odessa, Varna, İzmir, Denizli ja Antalya. Tiedosto:Vama Veche E87.JPG|E87:ää Romanian Vama Vechessä Constanțan eteläpuolella. Tiedosto:Burgas Juni2012 Hafen und der Burgas-See.JPG|Burgasin sataman seutua Bulgariassa. E87 kulkee kuvan keskiosan halki vasemmalta oikealle. Tiedosto:ChanakkaleFerry.jpg|Lauttayhteys Turkissa Dardanellien salmen yli Euroopan ja Aasian Çanakkalen välillä. Tiedosto:AYDIN'dan cikiyoruz -) - panoramio.jpg|E87 Aydinin kaupungissa Turkissa. Tiedosto:Aydin izmir highway(01.01.2010) - panoramio.jpg|Mootoritie 31 (Aydan-İzmir) kohti İzmirin Adnan Menderes -lentoasemaa Turkissa. Tiedosto:Aydin Izmir otoyolu üzerinde - panoramio.jpg|Moottoritie 31:stä Turkissa, toiseen suuntaan. Tiedosto:Buruncuk Toll Plaza 01.jpg|Moottoritie 33:n tulliaseman opasteet, Buruncuk, Menemen, İzmirin maakunta. Tiedosto:Eski Foça Toll Plaza 02.jpg|Moottoritie 33:n tienkäyttömaksua periviä tulliasema, Eski Foça, Menemen, İzmirin maakunta. Tiedosto:Bayraklı-2 Tunnel 01.jpg| Moottoritie 30:n Bayraklı-2 -tunneli, Bayraklı, İzmirin maakunta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * E87. North- south intermediate road (elbruz.org) 87 Luokka:Ukrainan tiet Luokka:Bulgarian liikenne Luokka:Turkin tiet
Sinfonia nro 98 (Haydn)

Sinfonia nro 98 (B-duuri, Hob. I/98) on Joseph Haydnin vuoden 1792 alussa säveltämä, 2. maaliskuuta 1792 kantaesitetty neliosainen sinfonia.Richard Wigmore, Symphony No 98 in B flat major, Hob I:98 Hyperion Records 2009, viitattu 23.9.2023 Haydnin 98. sinfonia kuuluu Lontoossa pidettyjä konserttisarjoja varten sävellettyihin "Lontoon-sinfonioihin". Teoksen tunnelma eroaa osin syvällisyydellään aiemmista Lontoon-sinfonioista (nro:t 93–97). Etenkin 98. sinfonian hidas osa poikkeaa aiempien Lontoon-sinfonioiden hitaiden osien kepeydestä.John Palmer, Symphony No. 98 in B flat major, H. 1/98 AllMusic, viitattu 23.9.2023 Musiikkitieteilijä Donald Tovey piti 98. sinfonian hidasta osaa eräänlaisena Haydnin "requiemina" Wolfgang Amadeus Mozartille, ja osassa onkin kaikuja Jupiter-sinfonian Andante-osasta. Mozartin kuollessa joulukuussa 1791 Haydn oli itse ollut Lontoossa. 98\. sinfonian finaalissa on kuitenkin myös humoristisia aineksia. Sinfonian esittämiseen vaadittava kokoonpano on muutenkin hieman poikkeava, mutta harvinaisuutena teoksen lopussa on jousien pizzicatoilla säestetty 11-tahtinen osuus kosketinsoittimelle. Haydn johti Lontoon-sinfonioidensa esityksiä kosketinsoittimen ääreltä, mutta orkesterimusiikkia ei enää juuri täydennetty kosketinosioilla 1790-luvulla. Haydnin 98. sinfonian kosketinsoitinosio puuttui jokaisesta säveltäjän eläessä julkaistusta painoksesta lukuunottamatta sovituksia pianotriolle ja -kvintetille. == Osat == # Adagio – Allegro # Adagio cantabile # Menuetto & Trio # Finale. Presto == Orkestraatio == * 1 huilu, 2 oboea, 2 fagottia * 2 käyrätorvea, 2 trumpettia * patarummut * jouset * cembalo (obbligato) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: nuotteja Luokka:Joseph Haydnin sinfoniat Luokka:1790-luvun musiikkiteokset
Sinfonia nro 6 (Haydn)

Sinfonia nro 6 ("Le matin", Aamu; D-duuri, H. I/6) on Joseph Haydnin vuonna 1761 säveltämä sinfonia.Symphony No. 6 in D major ("Le Matin"), H. 1/6 AllMusic, viitattu 23.9.2023Herbert Glass, Symphony No. 6, "Le Matin" LA Phil, viitattu 23.9.2023 Sinfonia nro 6 on yksi ensimmäisistä teoksista, jotka Haydn teki Paul II Anton Esterházyn palveluksessa oltuaan aiemmin Carl Joseph von Fürnbergin ja kreivi Morzinin työllistämä. Haydnin kuudes sinfonia on osa sinfonista triptyykkiä, jonka muut teokset ovat "Le midi" ("Iltapäivä", 7. sinfonia) ja "Le soir" ("Ilta", 8. sinfonia). Kaikki kolme sinfoniaa kantaesitettiin samana iltana Palais Esterházyn suuressa salissa. Niiden teemaan viittaavat lisänimet olivat Paul II Anton Esterházyn ehdottamia. Barokkimusiikin aika oli päättymässä Haydnin säveltäessä kuudetta sinfoniaansa. Teoksessa on vielä paljon barokkimusiikin aineksia, keskeisimmin concerto grosso -muoto. Sinfoniassa on myös parodiseksi tulkittua sisältöä. Teokseen sisältyy huomattavia sooloja, joilla Haydn saattoi tuoda esiin orkesterinsa soittajien kykyjä. == Osat == # Adagio – Allegro # Adagio – Andante # Menuetto & Trio # Finale. Allegro == Orkestraatio == * huilua, 2 oboea, fagotti * 2 käyrätorvea * cembalo * jouset == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: nuotteja Luokka:Joseph Haydnin sinfoniat Luokka:1760-luvun musiikkiteokset
Rauno Valkonen

Rauno Veikko Herman Valkonen (s. 18. toukokuuta 1941 Mikkelin maalaiskunta) on suomalainen eläköitynyt yritysjohtaja, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen. Viitattu 23.9.2023. Valkonen syntyi maanviljelijä Veikko Emil Valkosen ja emäntä Aili Parkkisen perheeseen ja avioitui 1966 sairaanhoitaja Outi Irmeli Saravuon kanssa. Hän tuli ylioppilaaksi Mikkelin yhteiskoulusta 1962 ja valmistui agronomiksi Helsingin yliopistosta 1968. Valkonen oli Hankkijan Mikkelin konttorin palveluksessa 1968, Savonlinnan myyntikonttorin johtaja 1968–1971, Porin myyntikonttorin johtaja 1972–1974, Kokkolan konttorin johtaja 1975–1977, Pohjanmaan aluejohtaja Seinäjoella 1977–1980, markkinoinnin palvelutoimintojen johtaja Helsingissä 1980–1984 sekä hallituksen varajäsen 1980–1984, jäsen 1985–1987 ja Maatila-Hankkijan keskushallinnon johtaja 1987. Kemiran Lannoiteryhmän kotimaan markkinointijohtaja Valkonen oli 1987–1990, Kemira Agron Suomen toimintojen johtaja 1991–1993, Kemiran johtokunnan jäsen 1991–1993 ja sitten Kemira Agron Suomen toimintojen johtaja, varatoimitusjohtaja ja hallituksen jäsen. Hänellä on ollut myös useita oman alansa ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Valkonen sai 1994.Nimityksiä. Helsingin Sanomat, 11.10.1990, s. B14. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Aase Texmon Rygh

Aase Texmon Rygh (13. huhtikuuta 1925 Dyrøy – 21. toukokuuta 2019 Oslo) oli norjalainen kuvanveistäjä. Hänen työnsä edustavat abstraktismia. Rygh opiskeli Valtion käsityö- ja taideteollisuuskoulussa sekä Tanskan kuninkaallisessa taideakatemiassa, jossa hänen opettajanaan toimi Einar Utzon-Frank. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjalaiset kuvanveistäjät Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Richard Marquand

Richard Alfred Marquand (22. syyskuuta 1937 Cardiff, Wales – 4. syyskuuta 1987 Tunbridge Wells, Englanti) oli brittiläinen elokuva- ja televisio-ohjaaja. Hän ohjasi Tähtien sota -sarjaan kuuluvan elokuvan Jedin paluu (1983).Constance L. Hays: Richard Marquand, Moviemaker, Dies, The New York Times, 6.9.1987, viitattu 23.9.2023.Film Director Richard Marquand Dies at Age 49, Los Angeles Times, 6.9.1987, viitattu 23.9.2023. == Elämä == Marquandin isä oli poliitikko Hilary Marquand. Marquand opiskeli kielitiedettä Cambridgen yliopiston King’s Collegessa. Ennen ohjaajanuraansa hän palveli Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimissa ja työskenteli uutistenlukijana Hongkongissa. Marquand kuoli aivohalvaukseen 49 vuoden iässä. == Filmografia == Vuosi Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Tehtävät 1976 Luotettava Luke Luke Was There Ohjaaja, käsikirjoittaja 1978 Tappava testamentti The Legacy Ohjaaja 1979 Näin syntyi The Beatles Birth of the Beatles Ohjaaja 1981 Neulansilmä Eye of the Needle Ohjaaja 1983 Jedin paluu Return of the Jedi Ohjaaja 1984 Ranskalainen rakastaja Until September Ohjaaja 1985 Viiltävä terä Jagged Edge Ohjaaja 1987 Tähdenlento Hearts of Fire Ohjaaja, tuottaja 1993 Ei pakopaikkaa Nowhere to Run Käsikirjoittaja == Lähteet == Luokka:Brittiläiset elokuvaohjaajat Luokka:Televisio-ohjaajat Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Vuonna 1987 kuolleet
Leagues Cup

Leagues Cup on vuosittainen jalkapalloturnaus, joka järjestetään Pohjois- Amerikan Major League Soccerin ja Liga MX:n seurojen välillä. Se järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2019. ==Loppuottelut== Vuosi Voittaja Tulos Toinen sija Stadion Paikka 2019 Cruz Azul 2–1 Tigres UANL Sam Boyd Stadium Whitney, Nevada 2020 Ei järjestetty 2021 Club León 3–2 Seattle Sounders FC Allegiant Stadium Paradise, Nevada 2022 Ei järjestetty 2023 Inter Miami CF 1–1 10–9 (rp.) Nashville SC Geodis Park Nashville, Tennessee Luokka:Jalkapallon seurajoukkuekilpailut Luokka:Yhdysvaltain jalkapallokilpailut Luokka:Meksikon jalkapallo
Felletin

Felletin (oksitaaniksi: Falatin) on kunta keskisessä Ranskassa Creusen departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Se sijaitsee Creuse-joen varrella, noin 10 kilometriä Aubussonin kaupungista etelään. pienoiskuva|vasen|Grande Rue ja Sainte-Valérien kirkko Kaupunki oli keskiajalla huomattava kuvakudosteollisuuskeskus ja samalla lähellä olevan Aubussonin kilpailija. Tätä teollisuuden alaa jatkaa yhä yli sata vuotta toiminut Ateliers Pinton. Kaupungissa on yhä jäljellä keskiaikaisia ristikkotaloja sekä Creuse-joen ylittävä silta Pont Roby. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Creusen kunnat
Saint-Frion

Saint-Frion (oksitaaniksi: Sent Frion) on kunta keskisessä Ranskassa Creusen departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Se sijaitsee noin 15 kilometriä Aubussonin kaupungista etelään. pienoiskuva|vasen|Château du Bas-Bouteix Château du Bas-Bouteix’n linna on rakennettu 1600-luvun alkupuolella. Sitä on sen uusittu 1800- ja 1900-luvuilla. Linnassa on yhä nähtävillä alkuperäisiä puolustuselementtejä, kuten machikolaatioita ja ampuma-aukkoja. Romaaninen Fonteynen kappeli on rakennettu 1100-luvulla ja siinä on seinäkellotorni. Kappelia on kunnostettu 1400- ja 1800-luvuilla. Se on ainoa jäännös sairaalatalosta, jossa Fontevraudin luostarin nunnat asuivat vuonna 1258. Sairaala ja kappeli olivat riippuvaisia läheisestä Blessacin luostarista. ==Tunettuja kuntalaisia== *Marcel Balsa (1909-1984), moottoriurheilija ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Creusen kunnat
Heikki Koskinen (kouluneuvos)

Frans Henrik (Heikki) Koskinen (19. heinäkuuta 1876 Turku – 20. syyskuuta 1923 Helsinki) oli suomalainen lyseon lehtori, kouluhallituksen kouluneuvos ja oppikirjojen tekijä.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899Frans Henrik Koskinen, Tidskrift utgiven av Pedagogiska föreningen i Finland, 01.01.1923, nro 7-8, s. 31, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotKuolinilmoitus, Uusi Suomi, 21.09.1923, nro 217, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Heikki Koskisen vanhemmat olivat laivan koneenkäyttäjä David Jeremias Koskinen ja Maria Helena Urholin. Hän pääsi ylioppilaaksi Vaasan ruotsalaisesta lyseosta 1893 ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1898 ja filosofian maisteriksi 1900. Hän teki opintomatkoja Göttingeniin Saksaan 1900, 1908 ja 1913 sekä Ruotsiin, Pietariin ja Saksaan 1902. Koskinen oli opiskeluaikanaan meteorologisen keskuslaitoksen observaattorina 1894–1897 ja Suomi-yhtiössä matemaatikon apulaisena 1894–1898. Hän oli Helsingin suomalaisessa reaalilyseossa matematiikan ja maantieteen opettajana 1897-1898 ja matematiikan ja fysiikan opettajana 1898–1902. Koskinen oli Sortavalan lyseon matemaattisten aineiden lehtorina 1902–1913 ja kouluhallituksessa matemaattisten aineiden virkaatekevänä ja vakinaisena ylitarkastajana 1913–1918 sekä oppikouluosaston kouluneuvoksena 1918–1921. Koskinen joutui 1921 eroamaan virasta terveydellisten syiden vuoksi. Koskinen julkaisi harjoituskirjoja matematiikan ja fysiikan aloilta. Hän julkaisi matematiikan ja luonnotieteiden kouluopetusta käsitelleitä kirjoituksia muun muassa Kasvatusopillisen yhdistyksen aikakauskirjassa ja Kasvatus ja Koulu- aikakauskirjassa. Koskinen teki syyskuussa 1923 itsemurhan ampumalla itseään parabellumpistoolilla rintaan asunnossaan Topeliuksenkatu 9:ssä Helsingissä. Hän oli pari viikkoa aikaisemmin päässyt Nikkilän sairaalasta, jossa hän oli ollut pidempään hoidettavana.Itsemurha, Aamulehti, 23.09.1923, nro 219, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Heikki Koskinen oli naimisissa vuodesta 1903 Mandi Klemolan kanssa. == Julkaisuja == * Matemaattisia harjoitustehtäviä teoksessa Sortavalan reaalilyseo. Kertomus lukuvuodelta 1902-1903. Sortavala 1903 * Fysikalisia esimerkkejä sekä niiden tulemat ynnä esimerkkien laskemisessa tarvittavia kaavoja ja lakeja. Tekijä, Sortavala 1904, 2. painos nimellä Fysikaalisia esimerkkejä sekä niiden tulemat ynnä esimerkkien laskemisessa tarvittavia kaavoja ja lakeja: oppikouluja varten. WSOY 1910, 6. tark. painos 1927, 7. tark. painos 1931, 8. painos 1938 * Matemaattisia harjoitustehtäviä. 2 teoksessa Sortavalan reaalilyseo. Kertomus lukuvuodelta 1906-1907. Sortavala 1907 * Algebrallisia harjoitustehtäviä: oppikoulujen ylempiä luokkia varten. WSOY 1915, 3. painos 1928 == Käännöksiä == * Ernst Bonsdorff : Populär framställning af astronomin; öfversatt från finskan af H. Koskinen. Folkupplysningssällskapets naturvetenskapliga bibliotek 3. Helsingfors 1900 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Itsemurhan tehneet Luokka:Vuonna 1876 syntyneet Luokka:Vuonna 1923 kuolleet
Ingvar Hirdwall

Lars Ingvar Hirdwall (5. joulukuuta 1934 Tukholma, Ruotsi – 6. huhtikuuta 2023) oli ruotsalainen näyttelijä. Ruotsissa hänet tunnetaan parhaiten roolistaan Beck-elokuvasarjassa; kansainvälisesti hänet tunnetaan ehkä parhaiten roolistaan lakimies Dirch Frodena Millennium-minisarjasa. == Ura == Hirdwall opiskeli Göteborgin kaupunginteatterin näyttämökoulussa 1957–1960. 1960-luvun alusta lähtien hän toimi näyttelijänä monissa elokuvissa ja televisiosarjoissa sekä teatterilavoilla, lähinnä Tukholman kaupunginteatterissa. Hän työskenteli myös Oscarsteaternissa, jonka tuotannoissa oli muun muassa West Side Story sekä Chinateaternissa, jonka Revisorn-näytelmässä hän näytteli Peter Haberin rinnalla. Hänet tunnetaan Ruotsissa hyvin, sillä hän näytteli usein itsepäisiä tai outoja hahmoja, kuten eksentristä naapuria monissa ruotsalaisissa Beck -tv-elokuvissa, joita tehtiin vuodesta 1997 lähtien. Hän oli usein mukana myös ohjaaja Lars Molinin tuotannoissa. Joulukuussa 1993 Hirdwall näytteli pääroolin Ruotsin yleisradioyhtiön SVT:n vuotuisessa lasten joulukalenterissa Tomtemaskinen (Mekaaninen joulupukki), joka on yksi Sven Nordqvistin Viiru ja Pesonen -tarinoista, ja jota näytettiin yksi 15 minuutin mittainen osa joka päivä jouluaattoon asti. Hirdwall sai Ruotsin parhaan näyttelijän Guldbagge- palkinnon 17. Guldbagge-palkintogaalassa elokuvasta Lasten saari ja Thaliapriset-palkinnon vuonna 1993. == Merkittävimmät roolit == Hirdwall oli yksi Ruotsin tuotteliaimmista näyttämö- ja elokuvanäyttelijöistä, ja hänet tunnetaan luultavasti laajimmin kahdesta heterogeenisestä roolistaan Martin Beckin universumissa: samannimisestä tappajasta Bo Widerbergin Komisario Beck tähtäimessä -elokuvassa vuonna 1976 ja naapurina Beck-elokuvassa Dödläge, joka jäi myös hänen viimeiseksi elokuvaroolikseen. Elokuvan loppukohtauksessa naapuri kertoo Beckille muuttavansa talosta pois. Hänellä oli myös rooli Stieg Larssonin Millennium-sarjan filmatisoinnissa asianajaja Dirch Frodena ja hän näytteli erilaisia värikkäitä hahmoja Lars Molinin komedioissa. == Perhe- elämä ja kuolema == Hirdwall oli naimisissa näyttelijä Marika Lindströmin kanssa. Heillä oli kaksi lasta, ohjaaja Jacob Hirdwall ja näyttelijä Agnes Hirdwall. Hirdwall kuoli 88-vuotiaana 6. huhtikuuta 2023. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ruotsalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Mercedes-Benz EQV

Mercedes-Benz EQV on Mercedes-Benzin ensimmäinen täyssähköinen tila-auto. Ajoneuvo on maksimissaan kahdeksanpaikkainen ja sen suunnittelussa on kiinnitetty huomiota matkustusmukavuuteen. EQV on osa Mercedes-Benz EQ -täyssähköautomallistoa ja tuli valikoimaan vuonna 2019. Facelift tuli markkinoille loppuvuodesta 2023. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Vehon sivuilla * Mercedes-Benzin sivuilla __INDEX__ EQV
Ei koskaan yksin

Ei koskaan yksin on vuonna 2025 ensi-iltansa saanut Klaus Härön ohjaama historiallinen draamaelokuva. Se on Härön ja Jimmy Karlssonin käsikirjoittama, ja se perustuu vapaasti Rony Smolarin kirjoittamaan elämäkertaan Setä Stiller. Kuvitteellinen elokuva kertoo Suomesta natsi-Saksaan luovutetun kahdeksan juutalaispakolaisen auttajan Abraham Stillerin tarinan. Pääroolia näyttelee Ville Virtanen. Abraham Stillerin puolisoa Vera Stilleriä näyttelee Nina Hukkinen. Suomesta Saksaan luovutettuja Georg ja Janka Kollmannia esittävät itävaltalaiset Rony Herman ja Naemi Latzer. Ei koskaan yksin sai ensi-iltansa 17. tammikuuta 2025. ==Näyttelijät== Lähde: ==Tuotanto== Elokuvan kuvaukset käynnistyivät syksyllä 2023 Virossa. Marraskuussa 2023 elokuvaa kuvattiin Helsingin keskustassa, erityisesti Bulevardilla. Elokuvan tuotti Matila Röhr Productionsin Ilkka Matila ja levittää Nordisk Film. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Ei koskaan yksin -elokuvan traileri Youtubessa. Luokka:Vuoden 2025 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset historialliset draamaelokuvat‎ Luokka:Jatkosotaan pohjautuvat elokuvat Luokka:Klaus Härön ohjaamat elokuvat Luokka:Holokausti
Kaarlo Arffman

Kaarlo Arffman (s. 1950) on suomalainen kirkkohistorioitsija ja Helsingin yliopiston kirkkohistorian emeritusprofessori, joka tunnetaan reformaatiotutkijana. Ennen tutkijanuraansa Arffman työskenteli pappina Outokummussa ja Ristijärvellä. Arffman siirtyi papista tutkijaksi 1980-luvulla seuratessaan naispappeutta koskenutta keskustelua kirkossa. Hän halusi ymmärtää paremmin kristillistä traditiota, jonka sijaan naispappeusväittelyissä vedottiin toistuvasti Raamattuun. Arffman jäi eläkkeelle syyskuussa 2018. Arffman arvioi eläköitymistään seuranneessa Helsingin yliopiston haastattelussa Länsi-Euroopan protestanttisen kristinuskon ja luterilaisuuden olevan identiteettikriisissä. Vuonna 2019 hän ennakoi protestanttisten kansankirkkojen katoavan tulevaisuudessa ja jäljelle jäävän ainoastaan yksittäisiä riitaisia protestanttisia vähemmistöjä, jotka eivät kykene kilpailemaan ortodoksisuuden, katolisuuden ja islamin kanssa. Samassa yhteydessä hän piti protestanttisen jumalanpalveluselämän kuihtumista vakavampana kuin kirkosta eroamisia. Vuonna 2023 Arffman kertoi Kotimaa- lehdelle liittyneensä katoliseen kirkkoon. Suomen kirkkohistoriallinen seura kutsui Arffmanin kunniajäsenekseen vuonna 2020. == Kirjallinen tuotanto == * * * * * * * * * * * * * == Lähteet == Luokka:Suomalaiset teologit Luokka:Suomalaiset historioitsijat Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Keskuskeittiötalo (Tampere)

Keskuskeittiötalo on Tampereella Satakunnankatu 14:ssa sijaitseva vuonna 1923 valmistunut nelikerroksinen punatiilinen lähinnä 1920-luvun klassisismia edustava asuinkerrostalo, jonka suunnitteli arkkitehti Bertel Strömmer avustajanaan arkkitehti Vilho Kolho. Talo oli valmistuessaan niin sanottu keskuskeittiötalo, jossa palkattu henkilökunta valmisti talon alakerran keittiössä ruoan niille talon asukkaille, jotka halusivat sitä tilata. Ruoka toimitettiin perille ruokahissillä ja käytetyt astiat palautettiin samalla tavalla keittiöön. Talo oli tiettävästi ainoa Tampereelle rakennettu tämäntyyppinen asuinkerrostalo.Uusien rakennusten julkisivuja Tampereella, Aamulehti, 10.06.1923, nro 130, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotArvotalon harvinainen historia, Aamulehti 7.8.2023 (Tilaajille) Talossa on sen valmistuessa kolme asuinkerrosta, liiketilakerros, kellarikerros ja ullakkokerros. Asuinhuoneistoja oli 28 joissa yhteensä 72 huonetta. Talossa oli lisäksi ravintola ja klubihuoneisto kulmaterasseineen, kansanruokala ja kahvila sekä palvelijoiden huoneita. Talon keskuskeittiö sijaitsi pohjakerroksessa ja sieltä ruokatilaukset toimitettiin asukkaiden huoneistoihin hisseillä. Keskuskeittiön yhteydessä oli myös leipomo, pesutupa ja vaatteiden kuivaustila. Talossa oli jo sen valmistuessa keskuslämmitys, puhelin- ja sähköverkko sekä kylpyhuoneet ja lämmin vesi jokaisessa huoneistossa. Asukkaat saattoivat tilata ateriansa puhelimitse talon keskuskeittiöstä, lisäksi jokaisessa huomeistossa oli pieni keittiötila omaa satunnaista käyttöä varten.Keskuskeittiötalon ravintola avattu, Aamulehti, 23.09.1923, nro 219, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotKeskuskeittiötalon perustaminen Tampereelle, Aamulehti, 29.01.1922, nro 24, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Talossa oli 25. elokuuta 1937 tulipalo, jossa parikymmentä huonetta vaurioitui putkitöistä alkunsa saaneen tulen levittyä puisia ilmajohtokanavia pitkin.Vaikea tulipalo Keskuskeittiötalossa eilen päivällä. Puisen ilmajohtokanavan kautta levinnyt tuli turmeli parikymmentä huonetta, Aamulehti, 26.08.1937, nro 228, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot == Lähteet == Luokka:Tampereen asuinrakennukset Luokka:Bertel Strömmerin suunnittelemat rakennukset Luokka:Jussinkylä
Georg ja Janka Kollmann

Georg ja Janka Kollmann olivat Suomeen pakolaisina muuttaneita juutalaisia, jotka Suomi lähetti natsi-Saksaan marraskuussa 1942. pienoiskuva|Kuva Gunter Demnigin kolmesta Kompastuskivi-muistolaatasta, omistettu Georg, Janka ja Franz Olof Kollmannille Helsingin Munkkinimen puistotie 18:n oven edessä olevalla jalkakäytävällä, asennettu 2018. Georg Kollmann ja Janka (os. Holčerová) pakenivat juutalaisvainoja Wienistä Helsinkiin vuonna 1938 Georgin pikkuveljen Stefanin kanssa. Georg ja hänen veljensä olivat opiskelleet hammaslääketiedettä. Perheen lapsi Franz Olof Kollman syntyi Helsingissä vuonna 1941. Franz Olof oli vain 1,5-vuotias, kun Suomen valtiollinen poliisi luovutti hänet perheineen natsi-Saksan salaiselle poliisille Gestapolle vuonna 1942. Kollmannin perhe ja viisi muuta juutalaispakolaista vietiin marraskuussa 1942 S/S Hohenhörn-laivalla Helsingistä Tallinnaan, josta he päätyivät erilaisten vaiheiden kautta Auschwitzin keskitysleirille. Suomesta natsi- Saksaan lähetetyistä kahdeksasta juutalaisesta vain Georg Kollmann selvisi tuhoamisleiriltä hengissä. Hän asettui Israeliin. Vuonna 1912 syntynyt Georg kuoli vuonna 1992. ==Lähteet== Luokka:Juutalaisuus Suomessa Luokka:Holokausti Luokka:Ihmisluovutukset Luokka:Artikkelit useasta henkilöstä
Pianosonaatti nro 18 (Beethoven)

Pianosonaatti nro 18 (Es-duuri, op. 31 nro 3) on Ludwig van Beethovenin vuonna 1802 säveltämä pianosonaatti. Se julkaistiin ilman opusnumeroa vuonna 1804. Pianosonaatit nro 16 ja nro 17 oli julkaistu alun perin jo vuonna 1803; vuonna 1805 nämä kaikki kolme opuksen 31 sonaattia julkaistiin yhtenäisenä painoksena.Hui-tzu Lin, Beethoven Piano Sonata Op.31, No.3 in E-flat Major University of Houston, viitattu 23.9.2023 Pianosonaatti nro 18 on 29. pianosonaattia lukuun ottamatta Beethovenin viimeinen neliosainen pianosonaatti. Se on myös hänen viimeinen pianosonaattinsa, johon kuuluu osana menuetti. Hidasta osaa 18. pianosonaatissa ei lainkaan ole. Teokseen ei myöskään ole monista Beethovenin muista pianosonaateista poiketen merkitty omistusta. Menuettiosan trioa käytti myöhemmin Camille Saint-Saëns pohjana teokselleen Variations sur un thème de Beethoven (op. 35). Beethovenin 18. pianosonaatti on saanut finaalistaan lisänimen "Metsästys". == Osat == # Allegro # Scherzo: Allegretto vivace # Menuetto/Trio: Moderato e grazioso # Presto con fuoco == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: nuotteja Luokka:Ludwig van Beethovenin pianosonaatit Luokka:1800-vuosikymmenen musiikkiteokset
Kolligatiivinen ominaisuus

Kolligatiivinen ominaisuus on liuokseen liuenneen aineen konsentraatiosta, mutta ei liuenneen aineen kemiallisesta koostumuksesta riippuva ominaisuus. Termin määritteli Wilhelm Ostwald vuonna 1891, ja se pätee parhaiten hyvin laimeille liuoksille. Liuennut aine muuttaa liuoksen entropiaa, minkä vuoksi liuoksen ominaisuudet poikkeavat puhtaan liuottimen ominaisuuksista. Kolligatiivisia ominaisuuksia ovat esimerkiksi höyrynpaineen alenema, sulamispisteen alenema, kiehumispisteen kohoama ja osmoottinen paine. Kolligatiivisten ominaisuuksien mittaamista voidaan käyttää esimerkiksi polymeerien moolimassan määrittämiseen. == Lähteet == Luokka:Fysikaalinen kemia Luokka:Liuokset
Kristinusko Uudessa-Seelannissa

Tämä artikkeli kertoo kristinuskosta Uudessa-Seelannissa. Kristinusko on Uuden-Seelannin suurin uskonto, johon kuuluu noin 37,3 prosenttia väestöstä. Uuden-Seelannin suurimmat kristilliset ryhmät ovat katoliset (10,1 %), anglikaanit (6,8 %) sekä presbyteerit ja kongregationalistit (5,2 %). Muita kirkkokuntia edustavat mm. helluntailaiset ja metodistit. == Historia == Uuden-Seelannin alkuperäiskansa, maorit, saapuivat saarelle noin 1200-luvulla. Iso-Britannia liitti alueen itseensä vuonna 1840 ja neuvotteli Waitangin sopimuksen, jolla maorit luovuttivat hallinnon, mutta säilyttivät oikeutensa maahan. Vuonna 1947 Uusi-Seelanti itsenäistyi perustuslaillisena monarkiana. Anglikaaninen kirkko on Uuden-Seelannin suurin kirkko, jota seuraa katoliset, presbyteerit ja metodistit. Nämä kirkot ovat tarjonneet maoreille omia mahdollisuuksia päätöksentekoon ja maassa toimii kaksi ekumeenista järjestöä. 1980-luvulla seurakuntien eri uskontokuntien välillä toteutettiin useita yhteistyöhankkeita. == Kirkkojenväliset järjestöt == Uudessa-Seelannissa toimii kaksi ekumeenista järjestöä. Tämän lisäksi maassa toimii useita helluntailailaisten ryhmittymiä, itsenäisiä karismaattisia ryhmiä sekä evankelisten seurakuntien verkosto. == Lähteet == *
Banguin lasten verilöyly

Banguin lasten verilöyly tapahtui 19. huhtikuuta 1979 Banguissa, Keski-Afrikan keisarikunnassa. Ngaragban vankilassa murhattiin raa'asti noin 100 opiskelijaa, jotka olivat osallistuneet keisari Jean-Bédel Bokassan vastaisiin mielenosoituksiin. == Tapahtumat == Keski-Afrikan presidentti Jean-Bédel Bokassa oli vuonna 1976 julistanut itsensä keisariksi. Bokassa keskitti kaiken vallan itselleen vuonna 1972. Bokassan aikana monia poliittisia vastustajia kidutettiin ja tapettiin. Tammikuussa 1979 Bokassa yritti pakottaa kaikki Keski-Afrikan opiskelijat käyttämään koulupukuja, joita oli saatavissa ainoastaan Bokassan keisarillisesta vaatehuoneesta. Puvut olivat kalliita ja köyhällä kansalla ei riittänyt raha. Vastauksena opiskelijat alkoivat protestoida Bokassaa vastaan ​​ja huhtikuuhun 1979 mennessä opiskelijat ja poliisi ottivat yleisesti yhteen. Poliisi myös ampui monia opiskelijoita mielenosoitusten aikana. 19\. huhtikuuta 1979 ainakin 100 opiskelijaa pidätettiin ja vietiin Ngaragban vankilaan, joka sijaitsee Banguin reunamilla. Vankilassa vartijat hakkasivat opiskelijoita ja heidät pakotettiin liian täynnä oleviin selleihin. Samana päivänä Bokassa vieraili oppilaiden luona heidän sellissään, ja hakkasi useita nuoria opiskelijoita kuoliaaksi kävelykepillä. Vankilavartijat pahoinpitelivät kuoliaaksi noin 100 opiskelijaa. Monet opiskelijat selvisivät hengissä tekeytymällä kuolleiksi. Verilöylyn jälkeen kansainvälinen yhteisö tuomitsivat Bokassan ja humanitaariset järjestöt katkaisivat avun. 20. syyskuuta 1979 Ranskan erikoisjoukot kaatoivat Bokassan sotilasvallankaappauksessa, mikä päätti hänen 13 vuotta kestäneen hallituskautensa. == Lähteet == Luokka:1970-luvun rikokset Luokka:1979 Luokka:Keski-Afrikan tasavallan historia Luokka:Joukkosurmat
J. V. Kuula

Jalmari Vilho Kosti Kuula (24. syyskuuta 1888 Vaasa – 15. lokakuuta 1947) oli suomalainen Keskinäinen Vakuutusyhtiö Varman toimitusjohtaja.50-vuotias. Johtaja J. V. Kuula, Helsingin Sanomat, 24.09.1938, nro 257, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotHenkilötietoja. 50 vuotta, Aamulehti, 24.09.1938, nro 257, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotKansaneläkelaitoksen henkilökortit-arkisto : Vuosina 1946-1949 kuolleiden henkilöiden hakemistokortit, Kukkula, Taavetti - Kärnä, Valfrid; Kansallisarkisto Kuula sai päästötodistuksen Suomen Liikemiesten Kauppaopistosta vuonna 1910. Hän toimi aluksi Suomi-yhtiön vakuutusasiamiehenä ja Keski-Suomen Sanomat-lehden taloudenhoitajana Jyväskylässä. Kuula oli Henkivakuutusyhtiö Katajan tarkastajana ja hankintapäällikkönä hän toimi 1912–1915 ja Kalevan tarkastajana ja Tampereen konttorin johtajana 1915–1918. Hän oli sen jälkeen Palovakuutusyhtiö Turvan johtajana ja vuonna 1919 Kuopion Sanomat-lehden taloudenhoitajana. Vakuutusyhtiö Varman toimitusjohtajana Kuula oli vuoden 1920 alusta lähtien. Kuula toimi myös Varman vuonna 1925 perustetun tytäryhtiön Keskinäinen Tapaturmavakuutusyhtiö Otavan toimitusjohtajana. Kuula oli muun muassa Tampereen kunnallisklubin taloudenhoitajana ja Vahannan Höyrylaiva Oy:n isännöitsijänä. Hän kuului vakuutusalan työvaliokuntiin ja komiteoihin sekä osallistui kaikkiin pohjoismaitten keskinäisten palovakuutusyhtiöiden kongresseihin ja kuului näiden valtuuskuntaan. Kuulan harrastuksiin kuuluivat ampumaurheilu ja autoilu. Vuonna 1912 hän saavutti ammunnassa ensi luokan mestaruuden Suomen Sporttiklubissa ja hän sai useita palkintoja Yleisen Autoliiton tarkkuusajoissa Tampereella. Hänellä oli myös Yleisen Autoliiton järjestämien tähtiajojen piste-ennätys. Kuula kuoli 59-vuotiaana lokakuussa 1947. Hänet on haudattu Kalevankankaan hautausmaalle Tampereella.Hautahaku.fi : Kuula Jalmari Vilho Kosti == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1888 syntyneet Luokka:Vuonna 1947 kuolleet