EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Pelkokerroin

Pelkokerroin () on yhdysvaltalainen tositelevisiosarja, jota on tehty vuodesta 2001 alkaen. Formaatin on kehittänyt hollantilainen tuotantoyhtiö Endemol. Ohjelmaa juontaa stand up -koomikkonakin tunnettu Joe Rogan. Myös Suomessa on tuotettu kaksi kautta Pelkokerrointa vuosina 2008–2009 nimeltään Suomen Pelkokerroin. Sarjan juonsi Aleksi Valavuori. Sarjassa kilpailijat yrittävät jokainen vuorollaan selvitä kolmesta fyysisesti tai henkisesti koettelevasta tehtävästä toisiaan paremmin tai nopeammin. Jos kilpailija ei onnistu suorittamaan tehtävää loppuun tai tarpeeksi nopeasti, hän ei voi edetä seuraavalle tasolle ja putoaa pelistä. Voittaja saa 50 000 dollaria. Mikäli kukaan kilpailijasta ei selviydy tehtävästä, kaikki pääsevät seuraavalle tasolle, mutta palkinto puoliintuu 25 000 dollariin. Sarjassa on myös esiintynyt paljon julkisuuden henkilöitä, kuten veljekset Madina Lake -yhtyeestä. Ohjelman suosio on ollut suuri ja formaatti on myyty moniin maihin. Ohjelmaa on myös kritisoitu. Yhdysvalloissa American Humane Association on moittinut sarjaa siitä, että siinä vahingoitetaan eläimiä. Ohjelmassa on syöty elävältä hyönteisiä ja tarantella-hämähäkkejä. Joissain tehtävissä nähty rottien ja käärmeiden liiskautuminen kilpailijoiden alle on herättänyt kritiikkiä. Sekä Suomen että Yhdysvaltojen Pelkokerroin kuvataan Argentiinassa, missä ei ole eläinten kohtelua rajoittavaa eläinsuojelulakia. Suomessa yhdysvaltalaista Pelkokerrointa esittää Nelonen. == Kansainväliset versiot == * Alankomaissa perustettiin alkuperäinen Pelkokerroin, Now or Neverland, joka alkoi vuonna 1998 Veronica-televisiokanavalla. Kilpailun pääpalkintona on 100 000 euroa joka jaksossa. * Australiassa Nine Network lähetti omaa versiotaan sarjasta. Se oli muutoin samanlainen kuin yhdysvaltalainen versio, mutta kilpailijat kilpailivat paikasta finaalissa eivätkä pääpalkinnosta. Finaalissa kilpailijat ottelivat voittaakseen 50 000 dollaria. Sarjan juontajana toimi Marc Yellin, mutta sarja lakkautettiin jo kahden jakson jälkeen. * Belgiassa sarjaa esitetään VTM:llä ja sitä juontaa Walter Grootaers. * Kroatiassa sarjaa esittää RTL Televizija ja sitä juontaa Antonija Blaće. * Lähi-idällä oli oma versionsa Pelkokertoimesta, jota lähetettiin MBC 1:llä. * Norjassa vastaavaa ohjelmaa esittää TV3. * Puolassa Polsat lähetti Pelkokerrointa nimellä Nieustraszeni. Kolmesataa ihmistä ympäri maata osallistuivat ensimmäiseen stunttiin, joista yhdeksänkymmentä pääsivät jatkamaan toiseen ja näistä vielä viisi viimeiseen kilpailuun. Yksi ottelija voitti itselleen 50 000 złotyn palkinnon. Ohjelmaa juonsi Roman Polko, Puolan armeijan komentaja. Sarja jatkui ainoastaan yhden tuontantokauden ajan. * Ruotsissa nyrkkeilijä Paolo Roberto juonsi ruotsalaista Pelkokerrointa, mutta sarja ei saanut hyviä arvosanoja ja se lopetettiin muutaman jakson jälkeen. * Saksan Pelkokerrointa juonsi Sonja Zietlow ja sitä lähetettiin RTL:llä vuonna 2004. * Suomen Pelkokerrointa juonsi Aleksi Valavuori. Suomen formaatissa pääpalkinto oli 10 000 euroa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Virallinen sivusto Luokka:Tositelevisiosarjat Luokka:Yhdysvaltalaiset televisio-ohjelmat Luokka:NBC:n televisio-ohjelmat
Afrikan safari

Afrikan safari on vuonna 1996 valmistunut, 7–12-vuotiaille lapsille suunnattu opettava ja viihdyttävä tietokonepeli. Pelin tapahtumaympäristönä on Afrikan savannit. == Pelin juoni == Afrikan-safari pelin tapahtumat alkavat Kolmen käkkyrän majatalon pihalta. Alussa pelaaja kirjoittaa nimensä vieraskirjaan ja maastonvärisen repun, johon tarkoitus kerätä pelin aikana erilaisia tavaroita. Seuraavaksi astutaan majatalon alakertaan, missä pelaajaa odottaa vanha eversti. Everstin äänenä on suomenkielisessä versiossa Heikki Kinnunen. Eversti ei kävele eikä liikuta mitään muita ruumiinosia paitsi silmiään ja suuta, mutta hän on hyvin puhelias. Hän esimerkiksi kertoo "uskollisesta palvelijastaan", jota ei tosin pelin aikana milloinkaan nähdä. Sen jälkeen noustaan ylös majatalon yläkertaan. Yläkerrasta lähtee kolme käytävää, joiden nimet ovat pohjoissiipi, länsisiipi ja itäsiipi. Pohjoissiivessä on norsuja, leijonia ja sarvikuonoja aitauksissaan. Länsisiivessä on kasvihuone, ja siellä voi kakkua syömällä ja mehua juomalla laskeutua alas hyönteisten tasolle ja nousta takaisin ylös. Itäsiivessä on diahuone, elokuvahuone ja parveke. Nykyaikaisiin peleihin verrattuna Afrikan safarin grafiikka on vanhentunut. Kuvat ovat hyvin tummasävyisiä. Taustamusiikkina on marakattien kirkumista ja aavemaista huuliharpun soittoa. == Yksityiskohtia == Tähän on listattu Afrikan safarin yksityiskohtia. * Ovikello. Jos Kolmen käkkyrän majatalon ovikelloa painaa, se soi ja kuuluu huudahdus "hey"! * Kärpänen. Kolmen käkkyrän majatalon alakerrassa on vanha kaappikello, jossa on kärpänen. Kun kärpästä klikkaa hiirellä, taustalta alkaa kuulua kärpäsen surinaa ja on mahdollista lentää kärpäsen kyydissä huoneen poikki. * uima-allas. Kolmen käkkyrän majatalon pihassa on uima-allas, johon voi mennä uimaan. Sitä varten täytyy kuitenkin olla snorkkeli, muuten voi menettää tajuntansa ja herätä uudestaan majatalossa everstin luona. * elokuvahuone. Itäsiiven elokuvahuoneen seinässä on katkaisija, jota klikkaamalla valot syttyvät ja sammuvat. * yläkerran eteisen nurkassa on kaappi, jonka sisällä on cd-romin tekijöiden päät kellertävien metallitankojen päissä. Päitä klikkaamalla heistä saa enemmän tietoa. * halibut-peli. Alakerran akvaariota klikkaamalla voi pelata Halibut- nimistä peliä. Pelin tarkoituksena on ohjata Halibut-nimistä kalaa, kerätä pisteitä nielemällä kuplia ja vältellä petokaloja. Pelissä on myös siellä täällä isompia kuplia, joita syömällä Halibut-kala muuttuu väliaikaisesti "immuuniksi" petokaloille. Kun Halibut on törmännyt pelin aikana kolmeen petokalaan, peli päättyy. == Tekijät == * Tuotantopäällikkö: Ajay Chowdhury * Tuottaja: Bryan Salt * Design: Guy Sunderland, Ian Aspinall, George Philippakos == Suomennos == Afrikan safari julkaistiin Suomessa 1997. Kustantaja oli Wsoy. * Suomentaja: Maija Roinila * Graafikko: Tarja Toikka * Graafinen viimeistelijä: Liisa Riste * Käyttöohje: Pekka Rankinen ja Liisa Riste * Asiatarkistus: Outi Nummi * Tuottaja ja toimitus: Risto Pekkanen * Kustantaja: Kaarina Miettinen Luokka:Seikkailupelit
Wolf Hirth

Wolf Hirth (28. helmikuuta 1900 Stuttgart, Saksa – 25. heinäkuuta 1959 Kirchheim unter Teck) oli saksalainen insinööri ja purjelentäjä. Hän saavutti maailman ensimmäisen "Hopea C":n purjelennossa. Hirth * 1911 lensi ensi kerran veljensä Hellmuthin kanssa * 1918 ylioppilaaksi * 1919 harjoittelijana Junghansin tehtaalla ja Daimler-Benzillä * 1920–1924 moottoripyöräikilpailussa menestystä * 1928 lentotekniikan diplomi-insinööriksi * 1931 lensi purjekoneella New Yorkin kaupungin päällä * 1935 Schempp-Hirth-yhtiön perustaminen * 1950 Deutschen Aero-Clubs-liiton puheenjohtaja * 1958 sai Lilienthal-mitalin Federation Aeronautique Internationale:lta Luokka:Saksalaiset lentokonesuunnittelijat Luokka:Vuonna 1900 syntyneet Luokka:Vuonna 1959 kuolleet
Verollepano

Verollepano on historiallinen valtiontaloudellinen toimitus, jossa määrätään verovelvollisten suoritettaviksi tulevat verot.Kielitoimiston sanakirja, Kotimaisten kielten tutkimuskeskus 2006, ISBN 952-5446-20-4, hakusana verollepano. Toimituksessa tutkittiin henkilön tulonlähteet sekä irtaimisto ja kiinteä omaisuus ja lisäksi määritettiin niiden arvo. Arvon perusteella määrättiin vero tai sovellettava veroyksikkö, jonka perusteella verot ja yleiset rasitukset suoritettiin.Uusi tietosanakirja, Tietosanakirja oy 1960–1966, hakusana verollepano. Uuden testamentin mukaan ensimmäinen verollepano tapahtui Kyreniuksen ollessa Syyrian maaherrana.Nykysuomen sanakirja, WSOY 1951–1961, hakusana verollepano. Suomea koskeva ensimmäinen täydellinen tapa verollepanon suorittamiseksi säädettiin 1690. Säännöllisen maaverotuksen myötä oli jokaiselle tilalle määrättävä veroluku, joka perustui tiluksiin ja etuisuuksiin. Veroluvuksi vakiintui manttaali. Sen perusteella määräytyi maaverojen määrä suhteessa muihin tiloihin. Säännöksiä manttaalin määräämisestä täydennettiin useasti ja verollepanotavat olivat eri osissa maata erilaiset. Verollepanossa määrätyn manttaalin suuruus oli merkittävä myös maan jakoperusteena isossajaossa ja muissakin jakotoimituksissa, kuten kylien yhteisten vesialueiden, vesijättöjen ja yhteisten alueiden jaoissa. Maaverot lakkautettiin Suomessa vuoden 1925 alussa, jolloin myös verollepanon merkitys maaverojen määräämisessä loppui. Isojakokin saatiin valmiiksi koko Suomessa. Vuodesta 1916 sen nimenä oli uusjako.Iso tietosanakirja, WSOY 1995–1997, ISBN 951-0-20153-7, hakusana isojako. Viimeisenä verollepano koski Pohjois-Suomessa olevia alueita ja tiloja, jotka muodostettiin valtion maasta tai mihinkään entiseen tilaan kuulumattomasta alueesta. Tällöinkään ei noudatettu varsinaista verollepanomenettelyä, vaan manttaali laskettiin vuoden 1952 jakoasetuksen (407/1952) 42 pykälän mukaan tilan muodostamistoimituksessa. Vuoden 1951 jakolain (604/1951) 83 pykälän mukaan verollepano toimitettiin vuoden 1848 maanmittausohjesäännön määräämällä tavalla.Otavan iso tietosanakirja, Otava 1960–1965, hakusana verollepano. ==Katso myös== * Väestönlaskenta ==Lähteet== Luokka:Verotuksen historia
Martin Schempp

Martin Schempp (23. maaliskuuta 1905 – 9. heinäkuuta 1984) oli saksalainen purjelentäjä ja lentokonesuunnittelija. Schempp syntyi Stuttgartissa, ja sai kaupallisen koulutuksen. Hän muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1926, jossa työskenteli muun muassa terästehtaalla. Charles Lindberghin Atlantin ylitys vaikutti Schemppiin niin, että hän palasi Saksaan vuonna 1928 opetellakseen lentämään. Laman takia hän palasi kuitenkin Yhdysvaltoihin vuonna 1934. Vuonna 1935 hän alkoi yhteistyön Wolf Hirthin kanssa ja yhteinen yhtiö, Schempp- Hirth, aloitti vuonna 1938. Yhtiö valmisti DFS Habicht purjelentokoneita, Messerschmitt Bf 109:n pyrstöjä jne. Sodan jälkeen yhtiö valmisti puisia huonekaluja. Purjelentokoneiden valmistus alkoi uudestaan vuonna 1951. Schempp hankki Klaus Holighausin yhtiön pääsuunnittelijaksi vuonna 1965 ja siirsi koko yhtiön hänelle vuonna 1972. Holighaus osti Schemppin ulos yhtiöstä vuonna 1977. Schempp kuoli pitkään sairastettuaan vuonna 1984. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset lentokonesuunnittelijat Luokka:Vuonna 1905 syntyneet Luokka:Vuonna 1984 kuolleet
Mihail Mil

Mihail Leontjevitš Mil (, 22. marraskuuta 1909 Irkutsk – 31. tammikuuta 1970) oli neuvostoliittolainen helikoptereiden suunnittelija. Hän syntyi keskiluokkaiseen juutalaiseen perheeseen Siperiassa, minne hänen isoisänsä oli asettunut sotilasuran jälkeen. 12-vuotiaana hän sai rakentamastaan liidokista ensimmäisen palkinnon pienoismallikilpailussa. Vuonna 1926 hän alkoi opiskella Tomskin Siperian polyteknisessä instituutissa. Hän siirtyi sieltä opiskelemaan lentotekniikkaa Donin polytekniseen instituuttiin Novotšerkasskiin. Hän avioitui opiskelijatoverinsa kanssa ja he saivat neljä tytärtä ja pojan. Mil toimi Keskusaerodynaamisessa instituutissa TsAGIssa, Žukovskin kaupungissa Moskovan lähellä, vuodesta 1931 alkaen. Hän taisteli toisessa maailmansodassa, mutta vuonna 1943 hänet kutsuttiin takaisin lentotekniikan pariin. Hän teki väitöskirjan vuonna 1945. Vuonna 1947 hän oli TsAGIn helikopterilaboratorion johdossa. 1930-luvulla hän toimi Kamovin pääsuunnittelijana. Vuonna 1947 hän sai oman suunnittelutoimiston, joka sai nimen Mil. Mihail Mil suunnitteli muun muassa seuraavat helikopterit: * Mil Mi-1 * Mil Mi-4 * Mil Mi-8 * Mil Mi-12 * Mil Mi-24 ==Aiheesta muualla== *Mil Moscow Helicopter Plant Luokka:Neuvostoliittolaiset lentokonesuunnittelijat Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Vuonna 1970 kuolleet
Arrakki

Arrakki on tropiikissa tuotettua viinaa. Sen raaka-aineina ovat kookos, riisi ja sokeri. Lisäksi käytetään sitruunaa ja mausteita peittämään paloviinan makua. Goa ja Jaava ovat kuuluisia arrakintuotantoalueita. Suomessa myydään arrakkipunssia, joka on arrakilla, rommilla ja sokerilla maustettua viljaviinaa. Esimerkiksi runebergintorttu kostutetaan joidenkin reseptien mukaan arrakkipunssilla. == Lähteet == Luokka:Viinat
Arpeggione

Arpeggione on historiallinen kuusikielinen jousisoitin, joka yhdistelee sellon ja kitaran ominaisuuksia. Sen kehitti wieniläinen soitinrakentaja Johann Georg Staufer vuonna 1823. Soitinta soitetaan sellon tapaan, ja sen viritys on sama kuin nykyaikaisessa kitarassa (E-A-d-g-h-e¹). Otelaudassa on nauhat, kuten kitarassa tai viola da gambassa. Arpeggione-nimi esiintyy ainoastaan Franz Schubertin a-molli-sonaatin D 821 käsikirjoituksessa. Nimi on ilmeisesti Schubertin itsensä tai jonkun hänen lähipiiristään keksimä ja on taivutettu arpeggio-sanasta. Soittimesta käytettiin 1820-1840 luvuilla Wienissä, Berliinissä ja Pestissä nimiä Guitarre d´Amour, Chitarra col´ arco, Bogenguitarre, Sentimental-guitarre, Guitarren-Violoncello ja Violoncellguitarre. Johann Stauferin tai hänen kisällinsä Anton Mitteisin rakentamia arpeggioneja on säilynyt kuusi kappaletta ja ne ovat museoissa eri puolilla maailmaa. Muutamat muut 1800-luvun soitinrakentajat rakensivat arpeggionen kaltaisia soittimia, joita myös on säilynyt joitakin. Kaikki säilyneet soittimet eivät kuitenkaan välttämättä taivu Schubertin sonaatin vaatimuksiin. Niitä pidetäänkin lähinnä uuden soitintyypin epäonnisen lanseerauksen dokumentteina. Lehtiartikkelien perusteella tunnetaan kolme arpeggionen soittajaa 1820-luvulta: Vincenz Schuster ja Heinrich August Birnbach Wienissä sekä Edouard Schmid Pestissä (nyk. Budapest). Yksityiskohtaisia ohjelmalehtiä heidän konserteistaan ei ole säilynyt, mutta tiedetään kitaransoittajan säestäneen Schusterin ensiesiintymistä arpeggionella. Schmid esitti ainakin omia muunnelmiaan bassokitaran säestyksellä, ja Birnbach soitti ensimmäisen osan itse säveltämästään konsertosta arpeggionelle. Tunnetuin heistä oli Vincenz Schuster, joka julkaisi vuonna 1825 jopa arpeggionensoitto-oppaan nimeltä Anleitung zur Erlernung des von Herrn Georg Staufer neu erfundenen Guitare-Violoncells. Vuoden 1824 lopussa Schuster esiintyi Wienin Römischen Kaiser -konserttisalissa, missä ohjelmanumerona on todennäköisesti ollut Schubertin sonaatti D 821, koska se valmistui saman vuoden lokakuussa. Kysymyksessä lienee ollut kappaleen kantaesitys. Pianistin nimestä ei ole säilynyt tietoa, mutta se on saattanut olla Schubert. Arpeggionen tunnettuja soittajia ovat nykyisin Gerhardt Darmstadt, Nicolas Deletaille, Alfred Lessing ja Markus Kuikka. ==Lähteet== * Darmstadt, Georg 2001. Auf der Suche nach einer neuen Klangwelt. Der Arpeggione und Franz Schubert. Teoksessa Jahrbuch des Staalichen Institut für Musikforschung. Preussicher Kulturbesitz. Stuttgart. 287-368. * Jaquier, Pierre 2003. "...nur eine Verbesserung der alten Chelys hexachordae"? Historische Dokumente zum Arpeggione. Teoksessa Appel, Bernhard R. & Boer, Johannes (toim.) Viola da Gamba - Baryton - Arpeggione: Festschrift Alfred Lessing Düsseldorf 2000. STIMU Stichting Muziekhistorische Uitvoeringspraktijk. Utrecht. 125-157. ==Aiheesta muualla== * Markus Kuikka - viols, baryton & arpeggione Luokka:Jousisoittimet
Rosanna Arquette

Rosanna Lauren Arquette (s. 10. elokuuta 1959 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, ohjaaja ja tuottaja. Elokuvassa Missä olet, Susan? (1985) hän esiintyi Madonnan kanssa. Hän on esiintynyt myös muun muassa elokuvissa Silverado (1985), Pulp Fiction – tarinoita väkivallasta (1994) ja Crash (1996). Toton Toto IV -albumin kappale ”Rosanna” on nimetty Arquetten mukaan. Arquette oli Toton kosketinsoittajan Steve Porcaron tyttöystävä. Sanoitus ei kuitenkaan liity Arquetteen. == Filmografia == * The Divide 2011 * Hengenvaarassa (Inhale), 2010 * Nora Roberts Revontulet (”Nora Roberts” Northern Lights), 2009 * Rush of Fear, 2003 * Seksihullun päiväkirja (Diary of a Sex Addict), 2001 * Things Behind the Sun, 2001 * Koko potti (The Whole Nine Yards), 2000 * Palmer’s Pick-Up, 1999 * Buffalo '66, 1998 * Elämän karikot (Floating Away), 1998 * Menetyksen tuska (I’m Losing You), 1998 * Kahjo kalareissu (Gone Fishin’), 1997 * Syytettynä murhasta (Deceiver), 1997 * Crash, 1996 * Mafian armoilla (Nowhere to Hide), 1994 * Pulp Fiction – tarinoita väkivallasta 1994 * Ei pakopaikkaa (Nowhere to Run), 1993 * Metsän pimeydessä (In the Deep Woods), 1992 * Rankka pako (The Wrong Man), 1992 * Aamutähden poika (Son of the Morning Star), 1991 * The Linguini Incident, 1991 * Rantamurhat (Fathers and Sons), 1991 * Paholaislentäjät (Flight of the Intruder), 1990 * Sweet Revenge, 1990 * Musta sateenkaari (Black Rainbow), 1989 * New York Stories, 1989 * Suuri sininen (Le Grand Bleu), 1988 * 8 miljoonaa tapaa kuolla (8 Million Ways to Die), 1986 * Villit tunteet (Nobody’s Fool), 1986 * Illasta aamuun (After Hours), 1985 * Kohtalokas lento (The Aviator), 1985 * Missä olet, Susan? (Desperately Seeking Susan), 1985 * Silverado, 1985 * Baby, It’s You, 1983 * One Cooks, the Other Doesn’t, 1983 * Sanattomia tunteita (Johnny Belinda), 1982 * Pitkä matka kotiin (A Long Way Home), 1981 * Kuoleman sato (The Dark Secret of Harvest Home), 1978 Lähde: Viitattu 21.12.2021. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Hollywood Walk of Fame Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bernstein

Bernstein on saksalais-juutalainen sukunimi. Saksan sana Bernstein tarkoittaa meripihkaa. Tunnettuja Bernsteineja ovat muun muassa: * Aaron Bernstein (1812−1884), saksalainen kirjailija ja sanomalehtimies * Blaze Bernstein (1998−2018), yhdysvaltalainen opiskelija ja henkirikoksen uhri * Carl Bernstein (s. 1944), yhdysvaltalainen tutkiva journalisti * Eduard Bernstein (1850–1932), saksalainen poliitikko ja sosiaalidemokratian kehittäjä * Elmer Bernstein (1922–2004), yhdysvaltalainen elokuvasäveltäjä * Elsa Bernstein (1866−1949), saksalainen kirjailija * Felix Bernstein (1878–1956), saksalainen matemaatikko, yksi Cantorin–Schröderin–Bernsteinin lauseen keksijöistä * Harry Bernstein (1910–2011), yhdysvaltalainen kirjailija * Heinrich Agathon Bernstein (1828–1865), saksalainen tutkimusmatkailija ja luonnontieteilijä * Henri Bernstein (1876−1953), ranskalainen näytelmäkirjailija * Leonard Bernstein (1918–1990), yhdysvaltalainen kapellimestari ja säveltäjä * Ossip Bernstein (1882–1962), venäläis-ranskalainen shakinpelaaja * Richard Kruspe- Bernstein (s. 1967), saksalainen kitaristi * Sidney Bernstein (1899–1993), brittiläinen liikemies ja media-alan vaikuttaja * Theresa Bernstein (1890–2002), yhdysvaltalainen taidemaalari * Aline Saarinen o.s. Bernstein, (1914-1972), yhdysvaltalainen taidekriitikko ja toimittaja, Eero Saarisen puoliso.
Keski-Kongo

Keski-Kongo (aiemmin Bas-Zaire, sitten Bas-Congo) on Kongon demokraattisen tasavallan läntisin maakunta. Se on myös maakunnista ainoa, joka sijaitsee merenrannalla. Sen naapurimaakuntia ovat Kinshasa ja Kwango. Maakunnan nimi tulee siitä, että se sijaitsee suunnilleen entisen Kongon kuningaskunnan keskellä. Keski-Kongon pääkaupunki on Matadi. Toinen kaupunki, jolla on myös virallisesti kaupungin asema, on Boma. Muita kaupunkimaisia paikkakuntia ovat Banana, Kasangulu, Kimpese, Kisantu, Lukula, Muanda, Mbanza-Ngungu ja Tshela. Maakunnan pinta-ala on 53 920 neliökilometriä. Vuonna 2015 arvioitu väkiluku oli noin viisi ja puoli miljoonaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kongon demokraattisen tasavallan maakunnat
Berijev

Berijev () on venäläinen lentoveneitä valmistava lentokonetehdas. Sen toimitilat sijaitsevat Rostovin alueen Taganrogin kaupungissa, Asovanmeren rannalla. Berijevin lentokonetehdas ylläpitää myös tehtaansa yhteydessä sijaitsevaa Taganrogin eteläistä lentoasemaa. Nykyään yhtiö on osa OAK- konsernia (United Aircraft Corporation, UAC). Heinäkuussa 2022 uutisoitiin Berijevin toimitusjohtajan päätösvallan siirtämisestä emoyhtiölle osana OAK- konsernin uudistamista. ==Historia== Yhtiö perustettiin 1. lokakuuta 1934. Silloin Taganrogin merilentokoneiden keskussuunnittelutoimisto alkoi rakentaa Lentokonetehdas 31:tä. Georgi Berijevistä tuli toimiston johtaja. Yhtiö kehitti ja rakensi ensimmäiset lentokoneensa 1930-luvun puolivälissä. Ne olivat laivasta lähetettäviksi tarkoitetut meritiedustelukoneet KOR-1 (Be-2) ja KOR-2 (Be-4). 1940-luvulta 1960-luvulle yhtiö valmisti muun muassa Be-6, Be-10 ja Be-12 lentoveneet. Yhtiö kehitti myös sukellusveneestä laukaistavaa P-10 ohjusta. Vuonna 1968 yhtiö suunnitteli Be-30 (Be-32) lentokoneen. 1970- ja 1980-luvuilla yhtiö osallistui strategisten aseiden suunnitteluun (A-50 tutka, TU-142MR tiedustelukone). Yhtiö osallistui Buran-sukkulan suunnitteluun. Vuonna 1986 tapahtui maailman suurimman amfibiokoneen, A-40:n ensilento. Venäjän aikana Berijev on etsinyt siviiliasiakkaita. Esimerkiksi Be-200 on sovellettu metsäpalon torjuntaan sopivaksi lentokoneeksi. Näitä koneita on myyty muun muassa Italiaan. Pientä Be-103 -lentovenettä pyritään sertifioimaan Yhdysvalloissa. Berijev on mukana RRJ-syöttöliikennesuihkukoneen (Russian Regional Jet, myöhemmin Superjet 100) suunnittelussa yhdessä muiden venäläisten lentokoneyhtiöiden kanssa. Se on myös kehittänyt tiedustelu- ja kaukomittauskoneita. Kaikkiaan yhtiö on valmistanut 29 erilaista lentokonetyyppiä. ==Yhtiön koneet== * Berijev MBR-2 * Berijev Be-42, NATO- koodi 'Mermaid' * Berijev A-50 'Mainstay', sotilaallinen kuljetuskone * Berijev Be-4 'Mug' * Berijev Be-6 'Madge' * Berijev Be-8 'Mole' * Berijev Be-10 'Mallow' * Berijev Be-12 'Mail' * Berijev Be-103 Bekas * Berijev Be-200 * Be-32 * Berijev A-42 * Berijev Be-2500 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Yhtiön kotisivu * US division * Beriev Aircraft Corporation in the Taganrog Business Directory Berijev Luokka:Venäläiset aseteollisuusyritykset
Kristinoppikoulu

Kristinoppikoulu eli tuttavallisemmin kripari on ortodoksisen kirkon järjestämä luterilaisen kirkon rippikoulua muistuttava, tyypillisesti nuorille kirkon jäsenille tarkoitettu kurssi tai leiri. Suomalainen seurakuntien järjestämä kristinoppikoulu on ortodoksisessa maailmassa poikkeuksellinen; vastaavaa kurssia ei järjestetä muissa maailman maissa. Kristinoppikoululla ei ole luterilaisen kirkon rippikoulua vastaavaa merkitystä, koska lapset ovat jo kasteen ja mirhavoitelun sakramentin jälkeen täysivaltaisia kirkon jäseniä eikä konfirmaatiota toimiteta kurssin jälkeen. Kristinoppikoulujen järjestäminen alkoi jo 1800-luvun lopulla, leirimuotoiset kurssit tulivat ohjelmaan 1950-luvulta lähtien. Nykyisin yleisin tapa suorittaa kristioppikoulu on kristinoppikoululeiri, joita järjestävät eri seurakunnat ja Ortodoksisten Nuorten Liitto. Yleensä kristinoppikoulun suorittavat 14-15-vuotiaat nuoret. Luterilaisen kirkon ja nuorisokulttuurin antaman esikuvan seuraamana ortodoksisten perheiden nuorten ikäluokista selvä enemmistö osallistuu kripareille; osallistumisprosentti on vaihdellut seurakunnasta riippuen 60 ja 100 prosentin välillä. Jotkut seurakunnat järjestävät kristinoppikouluja myös aikuisille. Kurssi tai leiri sopii myös kirkkoon liittymistä harkitsevalle. Kristinoppikoulun tavoitteena on ortodoksisen identiteetin vahvistaminen ja kirkolliseen yhteisöön kasvaminen. Leirimuotoisen kurssin aikana on tyypillisesti oppitunteja, jumalanpalveluksia, yhteisiä ryhmätoimintoja, saunomista ja illanviettoja. Oppitunneilla tutustutaan sakramentteihin, liturgian kulkuun ja kirkollisiin tapoihin. Todellista tapahtumia saatetaan jäljitellä käytännöllisten harjoituksen eli demojen kautta, esimerkiksi hää-, hautajais- ja kastedemo. Kurssin sisältö on riippunut myös seurakuntien perinteestä. Piispankokous hyväksyi alkuvuonna 2020 uusitun kristinoppikoulun opetussuunnitelman. Tarkoituksena on ollut tukea esimerkiksi osallistujien sosiaalisten suhteiden kehittymistä kriparin aikana ja seurauksena. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Ripari, kripari tai protuleiri - mitä niistä jää käteen? (audio/podcast, 18.4.2020, toim. Ali Isokangas, Timo Kalliokoski ja Mio von Reiche) (areena.yle.fi) *Kristinoppileiri eli kripari (Suomen ortodoksinen kirkko) (ort.fi) *Outi Ylinen: Kripari, kristinoppikoulu ortodoksisessa kirkossa (ortodoksi.net) *Kristinoppikoulu (onl.fi) Luokka:Aikuistumiskoulutus Luokka:Suomen ortodoksinen kirkko Luokka:Kristillinen kasvatus Suomessa
Aleksei Arbuzov

Aleksei Nikolajevitš Arbuzov (; 1908 Moskova, Venäjä – 1986 Moskova, Neuvostoliitto) oli venäläinen näytelmäkirjailija, näyttelijä ja ohjaaja. Arbuzovin vanhemmista isä oli venäläinen, äiti kreikkalainen. Hän sai ensikosketuksen teatteriin Pietarin Mariinski-teatterissa, jonka avustajaksi hän pääsi 1922. Ensimmäisen oman näytelmänsä hän julkaisi vuonna 1930. Hänen näytelmiään sovitettiin myös televisiolle ja elokuviksi monissa maissa (esimerkiksi Puolassa ja Britanniassa). Arbuzovin ensimmäiset tekstit olivat agitaatiokatsauksia, mutta myöhemmin hän alkoi kirjoittaa täysimittaisia kokeilevia näytelmiä. Antiikin kuoroesitysten rinnalla niissä oli improvisointia. Suojasään aikana esitetty näytelmä Tapahtui Irkutskissa (1959) herätti runsaasti keskustelua. Sen jälkeen 1960–1980-luvuilla hän vakiinnutti asemansa näytelmillä, joita on esitetty suomeksikin. == Suomennettuja näytelmiä == Lähteet: Ilona-esitystietokanta, Teatterin tiedotuskeskus, viitattu 18.12.2014.Näytelmäkulma, viitattu 18.12.2014. * Lupaus tai Marik- parkani (Мой бедный Марат, Moj bednyj Marat, 1965) * Menetetty poika (Poterjannyi syn) * Puolitiessä (Победительница, Popeditelnitsa, 1983) * Sataa ja paistaa * Tapahtui Irkutskissa (Irkutskaja istorija) * Vanha rakas koti tai Tässä vanhassa rakkaassa talossa (V etom milom starom dome) * Vanhanaikainen komedia tai Komedia olkaa hyvä (Старомодная комедия, Staromodnaja komedija, 1975), suom. Annikki Laaksi, suomalainen kantaesitys Kuopion kaupunginteatterissa rooleissa Vieno Saaristo ja Veikko Tiitinen * Kuusi rakastavaista (Šestero ljubimyh) ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Luokka:Venäläiset näytelmäkirjailijat Luokka:Venäläiset näyttelijät Luokka:Venäläiset teatteriohjaajat Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 1986 kuolleet
Alexander Archipenko

pienoiskuva|Alexander Archipenko, Nainen kampaamassa hiuksiaan, 1914. Israel Museum, Jerusalem. Alexander Porfiryevich Archipenko ( 30. toukokuuta 1887 Kiova, Ukraina – 25. helmikuuta 1964 New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen modernistinen kuvataiteilija. Archipenko syntyi Ukrainassa mutta muutti jo nuorena ulkomaille. Hän työskenteli ja opiskeli Pariisissa ja Berliinissä. Archipenko asettui Yhdysvaltoihin vuonna 1923. Hän teki sekä veistoksia että maalauksia kubismin hengessä. 1930- ja 1940-luvulla hän suuntautui klassisempaan naturalismiin ja alkoi käyttää perinteisiä kuvanveistäjien materiaaleja, kuten pronssia ja marmoria. 1950-luvulla hän palasi värikkäiden teollisten materiaalien pariin. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Archipenko, Alexander, Encyclopdia of Ukraine Luokka:Ukrainalaiset taidemaalarit Luokka:Yhdysvaltalaiset taidemaalarit Luokka:Yhdysvaltalaiset kuvanveistäjät Luokka:Vuonna 1887 syntyneet Luokka:Vuonna 1964 kuolleet
Kesäparatiisi

Kesäparatiisi on suomalainen, Yle TV1:n esittämä viihdeohjelma, jota esitettiin ensimmäisen kerran kesällä 2002. Ohjelman juontajana ja haastattelijana toimi muoti- ja tyylitoimittaja Jaakko Selin. Kesällä 2002 ja 2003 Kesäparatiisissa vierailtiin ympäri Suomen tavallisten ihmisten kesämökeillä ja muissa kesänviettopaikoissa. Kesällä 2004 ohjelmasarjan nimi muuttui muotoon Kesäparatiisi ulkomailla. Tällä kertaa tutustuttiin ulkosuomalaisten koteihin ja heidän asuinmaidensa kulttuureihin. Esiteltäviä maita olivat Itävalta, Ruotsi, Kreikka, Ranska, Englanti, Norja, Irlanti, Saksa, Turkki, Viro sekä Egypti. Kesäparatiisi oli ehdolla parhaaksi viihdeohjelmaksi Venla-gaalassa vuonna 2005. Kesällä 2005 ja 2009 esitettiin uusintoja Kesäparatiisi ulkomailla -sarjasta. ==Kesäparatiisi ulkomailla -sarjan jaksot== # Turkki, Istanbul: Jouko ja Anne Rosenberg ja 7-vuotias Olli asuvat Istanbulissa. Jakson turkinsuomalaisia ovat myös persiankieltä yliopistossa opettava Esko Naskali ja matkailualalla työskentelevä Helena Unlu. Ensiesitys 1.7.2004. # Itävalta: Jouko ja Maarit Myrrä ja 7-vuotias Mikke asuvat Itävallassa. Jaksossa tavataan myös suomalainen Maritta Mähr, joka on harvinainen itävaltalainen perheenäiti, koska käy myös ansiotyössä. Ensiesitys 8.7.2004. # Ruotsi: Kari ja Irja Immonen asuvat Ruotsin Täbyssä. Jaksossa tavataan myös Micke Sannholm ja avopuoliso Anna Nordman sekä tanssija-koreografi Matti Alenius. Ensiesitys 15.7.2004. # Kreikka: Mia Siltamäki ja Aleksandros Bysantiadis ovat asuneet Ateenassa vuodesta 2000. Myös Aleksandroksen äiti Marja-Leena on suomalainen. Jaksossa tavataan myös Maarit Peltonen, joka on asunut kreikkalaismiehensä kanssa Ateenassa 16 vuotta ja toimii matkaoppaana neljällä kielellä. Ensiesitys 22.7.2004. # Irlanti: Tuija Aleksandroff ja Katri Halme asuvat Dublinissa Camphill-yhteisössä. Jakson kolmas irlanninsuomalainen on it-alalla työskentelevä Pauliina Svensk, joka opettaa vapaa-aikanaan Dublinin Suomi-koulussa. Ensiesitys 29.7.2004. # Saksa, Baijeri: Arto Aikkila ja Taina Levanoja-Aikkila muuttivat yhdeksän vuotta sitten pieneen Ayingin kylään Münchenin maalaiskuntaan. Münchenissä tavataan myös jazzlaulaja Tuija Komi sekä kaupungissa toisensa tavannut nuoripari Vivi Komaro ja Mika Andersson. Ensiesitys 5.8.2004. # Ranska: Pariisin taivaan alla. (Ei tarkempia tietoja). Ensiesitys 12.8.2004. # Egypti, Kairo: Anna-Liisa Hannula-Tukiainen, Jussi Tukiainen ja 2-vuotias Timsah-poika asuvat Kairossa. Muita ohjelman Kairon-suomalaisia ovat Annu El Masri ja Sanna Jeskanen. Ensiesitys 19.8.2004. # Norja: Terveydenhoitoalalla työskentelevät Jaska Aspholm ja Sanna Joska ovat asuneet kolme vuotta Oslossa. Jaksossa tavataan myös Erkki Polvisen ja Tuija Nurmen norjalaisperheet. Ensiesitys 26.8.2004. # Lontoo: Lontoon suomalaisen kirkon pappi Juha ja Marjo Rintamäki asuvat kirkon yläkerrassa 6-vuotiaan Tytin ja 3-vuotiaan Emmin kanssa. Jaksossa tavataan myös toimittaja Erkki Toivanen ja kuvatoimistossa työskentelevä Jani Levänen. Ensiesitys 2.9.2004. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Ohjelman kotisivut Luokka:2000-vuosikymmenen suomalaiset televisiosarjat Luokka:Viihdeohjelmat Luokka:Yle TV1:n televisio-ohjelmat
All Things Must Pass

All Things Must Pass on George Harrisonin vuonna 1970 julkaistu kolmas sooloalbumi ja ensimmäinen, jonka Harrison julkaisi yhtyeensä The Beatlesin hajottua. Albumin nimi tarkoittaa "kaikki on katoavaista". Tripla-albumi koostuu paljolti Harrisonin kappaleista, jotka hän oli tehnyt jo Beatlesin kitaristina ollessaan, mutta joita ei ollut koskaan julkaistu Beatlesin albumeilla. Albumissa yhdistyvät melodisuus ja henkisyys sekä tuottaja Phil Spectorin runsaat sovitukset. Albumin kolmas levy koostuu jammailusta. Hittisingleiksi albumilta nousivat "My Sweet Lord" ja "What Is Life". Harrisonin lisäksi albumilla soittavat muun muassa Ringo Starr, Eric Clapton, Peter Frampton ja Billy Preston. Harrison itse soittaa kitaraa ja slide- kitaraa. All Things Must Pass nousi Yhdysvaltain Billboard-albumilistan ykköseksi. Se valittiin vuonna 2005 julkaistuun hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään. == Kappaleluettelo == Kaikki kappaleet kirjoittanut Harrison, ellei toisin mainita. #"I'd Have You Anytime" (George Harrison/Bob Dylan) 2:56 #"My Sweet Lord" 4:38 #"Wah-Wah" 5:35 #"Isn't It a Pity (Version 1)" 7:08 #"What Is Life" 4:22 #"If Not for You" (Dylan) 3:29 #"Behind That Locked Door" 3:05 #"Let It Down" 4:57 #"Run of the Mill" 2:49 #"Beware of Darkness" 3:48 #"Apple Scruffs" 3:04 #"Ballad of Sir Frankie Crisp (Let It Roll)" 3:46 #"Awaiting on You All" 2:45 #"All Things Must Pass" 3:44 #"I Dig Love" 4:55 #"Art of Dying" 3:37 #"Isn't It a Pity (Version 2)" 4:45 #"Hear Me Lord" 5:46 #"Out of the Blue" (Jim Gordon/Carl Radle/Bobby Whitlock/Eric Clapton/Gary Wright/Harrison/Jim Price/Bobby Keys/Al Aronowitz) 11:14 #"It's Johnny's Birthday" (Bill Martin/Phil Coulter) 0:49 #"Plug Me In" (Gordon/Radle/Whitlock/Clapton/Mason/Harrison) 3:18 #"I Remember Jeep" (Ginger Baker/Klaus Voormann/Billy Preston/Clapton/Harrison) 8:07 #"Thanks for the Pepperoni" (Gordon/Radle/Whitlock/Clapton/Mason/Harrison) 5:31 ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1970 albumit Luokka:George Harrisonin albumit
Fafnir

Fafnir ("Syliksikäyvä") tai Fafner on skandinaavisessa mytologiassa esiintyvä lohikäärme. Fafnir oli alun perin voimakas kääpiö, joka muuttui lohikäärmeeksi voidakseen paremmin vartioida anastamaansa aarretta.Tynni 1980, s. 114-115 ja 300 Völsunga-saagassa kerrotaan, että Hreidmarr vaati jumalilta maksua näiden surmaamasta Hreidmarrin pojasta Otrista. Otrilla oli tapana uida koskessa saukon hahmossa, ja kerran Loki surmasi saukon rannalla. Odin maksoi Hreidmarrille verirahana suuren kasan kultaa, jonka he olivat anastaneet kääpiö Andvarilta, mutta Loki kirosi aarteen. Hreidmarrin kaksi muuta poikaa, Reginn ja Fafnir, vaativat osuutta kullasta. Hreidmarr ei suostu siihen, jolloin Fafnir tappoi isänsä miekalla tämän nukkuessa. Murhattuaan isänsä Fafnir muuttui lohikäärmeeksi ja omi kulta-aarteen itselleen. Fafnir vetäytyi Gnitaheidrille, ja hänellä oli kauhukypärä, jota kaikki elolliset pelkäsivät. Myöhemmin Fafnirin veli seppä Reginn suostuttelee kasvattipoikansa Sigurdin tappamaan Fafnirin. Sigurd kaivaa kuopan Fafnirin kulkureitille ja piiloutuu sinne. Fafnirin kulkiessa purolle Sigurd työntää miekan pedon vatsaan. Reginn aikoo kuitenkin tappaa Sigurdin ja anastaa aarteen, mutta Sigurd saa tästä vihiä maistettuaan lohikäärmeen verta ja opittuaan ymmärtämään lintujen puhetta. Linnut varoittavat Sigurdia, ja Sigurd tappaa Reginnin. Sitten Sigurd söi Fafnirin sydäntä ja joi sekä Fafnirin että Reginnin verta. Tynni 1980, s. 110-128 Sigurd myös kylpee lohikäärmeen veressä, sillä tietäjä on neuvonut, että kylpeminen veressä tekee haavoittumattomaksi. Richard Wagnerin oopperassa Nibelungin sormus lohikäärme esiintyy nimellä Fafner, ja on alun perin jättiläinen eikä kääpiö. == Lähteet == * Eddan sankarirunot. Suomentanut sekä johdannolla ja selityksillä varustanut Aale Tynni. WSOY 1980. ISBN 951-0-10173-7 === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Lohikäärmeet Luokka:Skandinaavisen mytologian kääpiöt
Mardi Gras (albumi)

Mardi Gras on yhdysvaltalaisen rock-yhtye Creedence Clearwater Revivalin seitsemäs ja viimeinen albumi, joka julkaistiin vuoden 1972 huhtikuussa. Tom Fogertyn jätettyä yhtyeen Pendulum-albumin jälkeen, tämä levy tehtiin kokoonpanolla John Fogerty (kitara, kosketinsoittimet, laulu), Stu Cook (basso, kitara, laulu) ja Doug Clifford (rummut, laulu). Cook ja Clifford osallistuivat ensimmäistä kertaa Fogertyn kanssa kappaleiden tekemiseen, laulamiseen ja tuottajan tehtäviin. Levyn tunnetuimpia kappaleita ovat singlet ”Someday Never Comes” ja ”Sweet Hitch-Hiker”. Kriitikot ja fanit kuitenkin tyrmäsivät Mardi Gras'n, ja yhtye hajosi. Mardi Gras on Creedence Clearwater Revivalin seitsemästä studioalbumista ainoa, josta ei ole julkaistu bonuskappaleita sisältävää ”40th Anniversary Edition” -painosta. Muiden CCR- levyjen 40th Anniversary Edition -painokset julkaistiin vuonna 2008, jolloin yhtyeen debyyttialbumin, Creedence Clearwater Revivalin, julkaisusta tuli kuluneeksi neljäkymmentä vuotta. ==Kappaleet== A-puoli # #* Nauhoitettu tammikuussa 1972. Laulu: John Fogerty. Soolokitara: John Fogerty. Tuottaja: John Fogerty. # #* Nauhoitettu tammikuussa 1972. Laulu: Stu Cook. Soolokitara: Stu Cook. Tuottaja: Stu Cook. # #* Nauhoitettu tammikuussa 1972. Laulu: Doug Clifford. Soolokitara: Stu Cook. Tuottaja: Doug Clifford. # #* Nauhoitettu tammikuussa 1972. Laulu: Doug Clifford. Soolokitara: John Fogerty. Tuottaja: Doug Clifford. # #* Nauhoitettu tammikuussa 1972. Laulu: John Fogerty. Soolokitara: John Fogerty. Tuottaja: John Fogerty. B-puoli # * #* Nauhoitettu tammikuussa 1972. Laulu: Doug Clifford. Soolokitara: Stu Cook. Tuottaja: Doug Clifford. # #* Nauhoitettu tammikuussa 1972. Laulu: Stu Cook. Soolokitara: Stu Cook. Tuottaja: Stu Cook. # #* Nauhoitettu tammikuussa 1972. Laulu: John Fogerty. Soolokitara: John Fogerty. Tuottaja: John Fogerty. # #* Nauhoitettu keväällä 1971. Laulu: Stu Cook. Soolokitara: John Fogerty. Tuottaja: Stu Cook. # #* Nauhoitettu keväällä 1971. Laulu: John Fogerty. Soolokitara: John Fogerty. Tuottaja: John Fogerty. ==Singlet== *”Sweet Hitch-Hiker” / ”Door to Door” (30. kesäkuuta 1971) *”Someday Never Comes” / ”Tearin' Up the Country” (huhtikuu 1972) ==Kokoonpano== *Doug Clifford - rummut, laulu *Stu Cook - bassokitara, rytmikitara, soolokitara, piano, laulu *John Fogerty - soolokitara, rytmikitara, kosketinsoittimet, laulu ==Lähteet== ===Viitteet=== Luokka:Creedence Clearwater Revivalin albumit Luokka:Vuoden 1972 albumit
Pokrovan yhteisö

Pokrovan yhteisö on Kirkkonummella toimiva ortodoksinen luostari, joskaan sillä ei ole virallista luostaristatusta. Luostari toimii entisellä Dannedbrogin maatilalla ja talli on muutettu kirkoksi. Luostarin on perustanut munkki Hariton (oik. Hariton Tuukkanen, s. 1953), joka sai vuonna 1995 luvan luostarin perustamiseen KP arkkipiispa Johannekselta. Täten Pokrovan yhteisö on Suomen ainoa itsenäisyyden aikana perustettu luostari. Dannedbrogin tilan kunnostustyöt alkoivat 1996 ja vanhasta tallista tehtiin kirkko, joka vihittiin 2001. Lisäksi tilalla on viljelyksiä, rukoushuone ja muita rakennuksia. Yhteisössä käy vuosittain noin 10 000 vierasta.Pokrovan yhteisö Ortodoksi.net. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Pokrova.fi Luokka:Suomen luostarit Luokka:Suomen ortodoksinen kirkko Luokka:Ortodoksiset luostarit
Comptel

Comptel Oy on Nokian omistama suomalainen ohjelmistovalmistaja, joka toimittaa liiketoiminnan tukiohjelmistoja teleoperaattoreille. Yhtiön keskeisiä tuotteita ovat mediaattori- ja provisiointiohjelmistot. Yhtiö perustettiin vuonna 1986 yhtiöittämällä silloisen Helsingin Puhelinyhdistyksen (myöhemmin Helsingin Puhelin Oyj) atk-osasto. Yhtiö oli Helsingin Puhelimen kokonaan omistama tytäryhtiö vuoteen 1999 saakka, jolloin se listattiin Helsingin pörssiin. Helsingin Puhelimen omistusosuudeksi jäi tuolloin noin 58 %. Vuonna 2005 Helsingin Puhelimen seuraaja Elisa Oyj vähensi omistusosuutensa Comptelissa 19,9 %:iin myymällä yhtiön osakkeita institutionaalisille sijoittajille. Vuonna 2017 Nokia osti Comptelin. Comptelin toimitusjohtajana oli vuodesta 2011 lähtien Juhani Hintikka. Hän oli aiemmin ollut Comptelin hallituksen jäsen 2007–2008. Helmikuussa 2018 hän ei enää ollut Nokian palveluksessa, kun häntä epäiltiin sisäpiiritiedon väärinkäytöstä syksyn 2014 osakekaupoissa. Nimi Comptel tulee sanoista computing ja telephone. == Omistus == Nokia julkisti Comptel Oyj:n oston 9. helmikuuta 2017 ja ilmoitti 29. kesäkuuta 2017 saaneensa kaupan päätökseen. Kaupalla Nokia sanoi pyrkivänsä vahvistamaan "ohjelmistoportfoliotaan ja go-to-market -valmiuksiaan." Suurimmat osakkeenomistajat vielä marraskuun 2015 lopussa olivat: # Mandatum Henkivakuutusosakeyhtiö 19,0 % # Elisa Oyj 13,3 % # Keskinäinen Vakuutusyhtiö Kaleva 8,1 % # Keskinäinen työeläkevakuutusyhtiö Varma 4,8 % # FIM sijoitusrahastot 3,2 % # Nordea Henkivakuutus Suomi Oy 2,4 % # Valtion Eläkerahasto 2,4 % # Keskinäinen Eläkevakuutusyhtiö Ilmarinen 2,1 % == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Comptelin verkkosivusto * Comptelin Nexterday North -tapahtuma Luokka:Entiset suomalaiset pörssiyhtiöt
Stefano Benni

Stefano Benni (s. 1947) on italialainen kirjailija, runoilija, näytelmäkirjailija, elokuvakäsikirjoittaja ja toimittaja. Benniä on arvostettu omaperäisenä ja kekseliäänä kirjailijana. Monissa hänen teoksissaan on satiirisia aineksia. Bennin kirja Baol palkittiin vuonna 1999 Tähtivaeltaja- palkinnolla parhaana suomeksi käännettynä science fiction -kirjana.Kirjasampo Viitattu 21.7.2023. Stefano Benni asuu Bolognassa. Häneltä on suomennettu kolme kirjaa, joiden kaikkien suomentaja on ollut Laura Lahdensuu. == Teokset == * Bar Sport (1976) * Prima o poi l'amore arriva (1981) * Terra! (1983) * I meravigliosi animali di Stranalandia, con disegni di Pirro Cuniberti (1984) * Il bar sotto il mare (1987) * Baol (1990) Suomennettu 1998 nimellä Baol. * Ballate (1991) * La compagnia dei Celestini (1992) * L'ultima lacrima (1994) * Elianto (1996) Suomennettu 2001 nimellä Elianto. * Bar Sport Duemila (1997) * Blues in sedici (1998) * Teatro (1999) * Spiriti (2000) * Dottor Niù, corsivi diabolici per tragedie evitabili (2001) * Saltatempo (2001) Suomennettu 2004 nimellä Keplo. * Achille pie' veloce (2003) * Margherita Dolcevita (2005) === Suomennetut teokset === * * Elianto (suom. Laura Lahdensuu,2001 Loki-kirjat.) * Keplo (suom. 2004) == Lähteet == * ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * Kimmo Lilja: Italialaiskirjailija Stefano Benni: Tyhjän viihteen ylivalta jähmettää. Turun sanomat 11.10.1999. * Putte Wilhelmsson: Elianto. Helsingin Sanomat 6.6.2001. * Seppo Lehtinen: Elianto. Turun sanomat 1.7.2001. * Toni Jerrman: Elianto . Tähtivaeltaja 2/2001. * Jukka Koskelainen: Keplo. Helsingin Sanomat 29.7.2004. Luokka:Italialaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Italialaiset fantasiakirjailijat Luokka:Italialaiset näytelmäkirjailijat Luokka:Italialaiset runoilijat Luokka:Italialaiset tieteiskirjailijat Luokka:Italialaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Timpa Laine

Timo ”Timpa” Laine (s. 1966 Tampere) on suomalainen basisti, joka tunnetaan parhaiten 2000-luvun alussa uudelleen perustetun Hanoi Rocksin ensimmäisen kokoonpanon jäsenenä. == Ura == Ensimmäisiä Timpa Laineen musiikin alueella julkitulleita töitä on Riistetyt-yhtyeen ensimmäisen albumin Valtion vankina kansikuva vuodelta 1982. Nuket-yhtyeessä vuosina 1987–1992 soittanut Laine tuli julkisuuteen 1997–1998, jolloin hän soitti yhtyeessä Colme Cowboyta tamperelaisten Nuket-kitaristi Daffy Terävän ja rumpali Kari ”Lacu” Lahtisen kanssa. Yhtye soitti keikoilla pääasiassa punk-, glam rock- ja rock-covereita sekä teki yhteistyötä Pelle Miljoonan kanssa nimellä Colme Cowboyta featuring Pelle Miljoona. Colme Cowboyta -yhtyeen albumilla Kuuden tähden hotelli esiintyy useita keikoilta tuttuja vierailevia artisteja, kuten Pelle ja Pate Mustajärvi. Daffy Terävä liittyi Yö-yhtyeeseen vuonna 2000. Vuosina 1999–2000 Laine oli mukana Michael Monroen Tampereen-kiertueyhtyeessä Michael Monroe Tour Band yhdessä Lacun kanssa. Tämän jälkeen yhtye esiintyi Helsingissäkin, mutta ilman Timpaa. Pian Laine kuitenkin palasi keikkakokoonpanoon ja pysyi siinä vuoteen 2002 asti. Vuonna 2001 yhtyeeseen liittyi myös kolmas tamperelainen, Costello Hautamäki, ja kun vielä Michael Monroen ja entisen Hanoi Rocksin kitaristin Andy McCoyn välit lämpenivät, syntyi yhtye Michael Monroe and Andy McCoy Hanoi Rocks Revisited, eli lyhyemmin Hanoi Rocks Revisited, joka teki ensimmäisen keikkansa vuoden 2001 Ruisrockissa Turussa. Michael Monroe Tour Band esiintyi vielä 12. tammikuuta 2002 Helsingin Tavastia-klubissa. Hanoi Rocks oli hajonnut kesäkuussa 1985, mutta syntyi nyt uudelleen. Laine soitti vuonna 2002 Hanoi Rocksin comeback-levyllä Twelve Shots on the Rocks ja vuonna 2003 Monroen soololevyllä Whatcha Want. Vuonna 2003 Laine myös kiersi yhtyeen kanssa Euroopassa ja Japanissa. Laine erosi Hanoi Rocksista vuoden 2004 loppupuolella perheeseensä syntyneen pojan vuoksi. Yhtye korvasi hänet Andy ”A. C.” Christellillä. Luokka:Hanoi Rocksin jäsenet Luokka:Suomalaiset basistit Luokka:Suomalaiset rockmuusikot Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kylmä tila (albumi)

__NOTOC__ Kylmä tila on Timo Rautiainen & Trio Niskalaukauksen vuonna 2004 julkaistu neljäs suomenkielinen studioalbumi. Albumi on äänittänyt Tuomo Valtonen Savonlinnan Sundi Coop -studiossa. Albumi ylsi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen listan ykköseksi ja pysyi listalla 10 viikkoa. == Kappaleet == Kaikki kappaleet säveltäneet Jari Huttunen, Jarkko Petosalmi, Timo Rautiainen ja Nils Ursin sekä sovittanut Huttunen, Petosalmi, Seppo Pohjolainen, Rautiainen, Ursin ja Jarkko Martikainen, ellei toisin mainittu. # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Timo Rautiainen – laulu, kitara * Jarkko Petosalmi – kitara * Jari Huttunen – kitara * Nils Ursin – basso, koskettimet * Seppo Pohjolainen – rummut, taustalaulu === Vierailevat muusikot === * Tuomas Holopainen – koskettimet * Marco Hietala – taustalaulu * Eicca Toppinen – sello * Tommi Viksten – kitara == Arvostelut == * Imperiumi.net: Imperiumi.net: Levyarvio * Soundi: Soundi: Levyarvio == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2004 albumit Luokka:Timo Rautiainen & Trio Niskalaukauksen albumit Luokka:Jarkko Martikaisen tuottamat albumit
Laurentius (vastapaavi)

Laurentius (k. 507 tai 508) oli katolisen kirkon paaviutta omakseen väittänyt vastapaavi marraskuusta 498 helmikuuhun 499 ja 501–506. 22\. marraskuuta 498 Symmachus valittiin paaviksi, ja samana päivänä Laurentiuksen kannattajat julistivat hänet paaviksi. Laurentiuksen kannattajiin lukeutuivat myös Bysantin keisari Anastasios I ja goottien kuningas Teoderik Suuri. Symmachus haki sopua tarjoamalla Laurentiukselle Noceran piispankuntaa, mutta yritys ei onnistunut. Laurentius joutui viimein jättämään Rooman, kun Teoderik lopetti hänen tukemisensa, koska hän pelkäsi Laurentiuksen saavan liikaa vaikutteita Bysantista. Luokka:Vastapaavit Luokka:400-luvulla syntyneet Luokka:500-vuosikymmenellä kuolleet
Jaakko Selin

thumb|Jaakko Selin tammikuussa 2012. Jaakko Selin (s. 23. joulukuuta 1958 Viitattu 8.5.2014 Lohja) on suomalainen toimittaja ja juontaja. Hän opiskeli Taideteollisessa korkeakoulussa aluksi elokuvaa ja televisiota ja sitten uusien pääsykokeiden kautta vaatesuunnittelua, josta valmistui taiteen maisteriksi vuonna 2000, oltuaan omien laskujensa mukaan opiskelijana kaikkiaan 18 vuotta.Virnes-Karjalainen, Anu: ”Enää en suostu olemaan yksin”, Jaakko Selinin haastattelu, Oma Aika 3/2014 s. 89. Selin on työskennellyt 1980-luvun lopulta toimittajana City-lehdessä sekä Helsingin Sanomien Kuukausiliitteessä. Hän on toiminut avustajana makasiiniohjelma Vekkarin teossa. Muita ohjelmia, joissa hän on ollut toimittajana ja juontajana, ovat Asu vapaa (1996–), Tuuliviiri (2001), Kesäparatiisi (2002–2003), Kotisatama (2006–2007) ja Suomen Muodin huipulle (2009–2011). Hän on toiminut myös itsenäisyyspäivän vastaanoton muotitoimittajana vuosina 1999–2008 ja uudelleen vuosina 2012–2017.https://yle.fi/aihe/artikkeli/2009/12/04/linnamuotia- vuosien-varrelta Vuosina 2009–2011 lähetysten muotikommentaattorina toimi Hanna Sarénhttp://vintti.yle.fi/yle.fi/olotila.yle.fi/arkisto/muotikommentaattori- hanna-saren-pukee-sanoiksi-linnan-juhlien-tyylit.html ja vuodesta 2018 Sami Sykkö.https://yle.fi/uutiset/3-10537214 Syyskuussa 2008 Yle TV1:llä alkoi ohjelmasarja Jaakko ja maailmanvalloittajat, jossa Selin haastattelee ulkomailla uransa luoneita suomalaisia. Vuonna 2014 Fox esitti ohjelmasarjan Jaakon matkassa, jossa hän myös vierailee eri puolilla maailmaa asuvien suomalaisten luona. Jaakko Selin on suunnitellut neuleita ja uimapukuja Marjo Hutun Fulari-putiikille. 1970-luvun lopulla Selin edusti Suomea diskotanssin maailmanmestaruuskilpailuissa Lontoossa. == Teokset == * * * ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * * * Jaakko ja maailmanvalloittajat Ylen sivuilla Luokka:Suomalaiset juontajat Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset muotialan vaikuttajat
Ymir

Ymir (ruotsalaisittain Ymer) on skandinaavisessa mytologiassa jääjättiläinen ja ensimmäinen elävä olento. Häntä kutsutaan myös nimellä Aurgelmir . Ymir syntyi alkukaaoksessa, Ginnungagapissa, jäätyneen saven sulaessa. Hänestä sai alkunsa jättiläisten suku, sillä Ymirin nukkuessa hänen jaloistaan syntyi poika ja kainalokuopan hiestä kasvoivat mies ja nainen. Jaloista syntyneellä pojalla oli kuusi päätä. Sulavasta savesta muodostui myös toinen olento, alkulehmä Auðhumla. Ymiriä ruokkivat Auðhumlan utareista valuvat neljä maitovirtaa. Ymir siitti jääjättiläiset, jotka olivat jumalien vihamiehiä. Auðhumla nuoli suolaista jäätä ja paljasti jään alta miehen nimeltä Búri, jolle syntyi Bor, joka puolestaan sai vaimonsa Bestlan kanssa kolme poikaa, Odinin, Vilin ja Ven. Myöhemmin Odin, Vili ja Ve tappoivat Ymirin tämän kasvettua suureksi ja pahaksi. He laittoivat Ymirin ruumiin Ginnungagapin tyhjyyteen ja tekivät ruumiinosista Midgårdin eli ihmisten maailman. Ymirin lihoista tehtiin maa, verestä vedet, luista vuoret, hiuksista metsät, aivoista pilvet ja kallosta taivas. Ymirin mätänevässä lihassa kuhiseville madoille Odin, Vili ja Ve antoivat järjen ja ihmisten muodon, ja niistä tuli vuorten ja kukkuloiden alla eläviä kääpiöitä. ==Katso myös== *Ymer == Lähteet == Luokka:Skandinaavinen mytologia Luokka:Skandinaavisen mytologian jättiläiset