EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Shane Cross

Shane Cross (1986-2007) oli australialainen ammattilaisrullalautailija. Shane kuoli moottoripyöräonnettomuudessa vuoden 2007 maaliskuussa. Shanen ystävä, ammattirullalautailija Ali Boulala, loukkaantui onnettomuudessa vakavasti. == Lähteet == *Shane Cross (1986-2007). Skateboarding 3.6.2007. Web Archive. *http://www.theage.com.au/news/national/man-dies-after-motorbike-hits- pub/2007/03/07/1173166742554.html *http://www.police.vic.gov.au/content.asp?Document_ID=10310 Luokka:Australialaiset rullalautailijat Luokka:Liikenneonnettomuudessa kuolleet Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet
Thomas Addison

Thomas Addison (2. huhtikuuta 1793 Longbenton – 29. kesäkuuta 1860 Lontoo) oli englantilainen lääkäri ja tutkija. Addison syntyi Longbentonissa Sarah ja Joseph Addisonin perheeseen. Isä halusi hänestä lakimiestä, mutta Thomas lähti vuonna 1812 Edinburghin yliopistoon opiskelemaan lääketiedettä. Hän saavutti lääketieteen tohtorin arvon vuonna 1815. Addison muutti Edinburghista Lontooseen, jossa hän sai myöhemmin mainetta Guy's Hospitalin työntekijänä. Addison julkaisi vuonna 1855 ensimmäisen kuvauksen lisämunuaissairaudesta, joka nykyään tunnetaan Addisonin tautina. Addison kärsi masennuksesta ja teki itsemurhan kesäkuussa 1860 vetäydyttyään hieman aiemmin eläkkeelle. Virallisessa tiedonannossa mielialahäiriön kerrottiin olleen seurausta "aivojen ylityöstä". == Katso myös == * Addison–Schilderin oireyhtymä Luokka:Brittiläiset lääkärit Luokka:Itsemurhan tehneet Luokka:Vuonna 1793 syntyneet Luokka:Vuonna 1860 kuolleet
Värriön luonnonpuisto

Värriön luonnonpuisto sijaitsee Koillis-Lapissa Sallan ja Savukosken alueella ja rajoittuu itärajaan. Puiston pinta-ala on 125 km² ja se on perustettu 1981. Alue on Metsä-Lapin tunturi- ja metsäerämaaluontoa. Alueella on tuntureiden lisäksi myös useita korkeita vaaroja, jotka ovat kivikkoisia. Vaara-alueella on jyrkkiä rotkolaaksoja ja reheviä puronotkoja. Ilmastoltaan Värriön luonnonpuisto on hyvin mantereinen. Tunturien laet ovat paljakkaa tai puuttomia tunturikankaita. Tunturikoivikoita on vain kapeina vöinä. Tunturien alarinteillä ja laaksoissa tavataan kuivia kangasmetsiä. Suot ovat aapasoita ja niitä on aika vähän. Luonnonpuistossa liikumiseen tarvitaan lupa. Värriön tutkimusasema sijaitsee luonnonpuistossa ja sinne pääsee vain polkutietä pitkin. Tutkimusasemalla luonnonpuiston alueen luontoa ja eläimistöä, muun muassa suurpetoja ja näätää on tutkittu runsaasti. Talvisilla jälkilaskennoilla on pitkät perinteet. Nykyisin siellä tutkitaan myös ilman saasteiden kulkeutumista. Värriön luonnonpuistossa liikkuminen tai retkeily ei ole sallittua. Luonnonpuistot ovat pääosin yleisöltä suljettuja. Luonnonpuiston eläimistöön kuuluu muun muassa ahma, ilves, karhu, susi, saukko, lapinpöllö, keräkurmitsa, kurki, laulujoutsen ja lapinuunilintu. Alueen susikanta on huomattava. Värriön luonnonpuisto on linnustolle erittäin merkittävä pesimäalue monipuolisten luontotyyppien ansiosta. Lapinuunilinnun kanta on Suomen tiheimpiä. Värriön luonnonpuiston eteläosa kuuluu Vienanmereen laskevan Tuntsajoen ja pohjoisosa Pohjoiseen jäämereen laskevan Nuorttijoen vesialueeseen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Värriön tutkimusasema: Värriön luontopäiväkirja Luokka:Suomen luonnonpuistot Luokka:Sallan luonto Luokka:Savukosken luonto Luokka:Lapin maakunnan luonnonsuojelualueet
Veli-Pekka Ketola -palkinto

Veli-Pekka Ketola -palkinto on jääkiekon SM-liigan vuosittain runkosarjan pistepörssin voittajalle myöntämä tunnustuspalkinto. Ensimmäisen kerran palkinto myönnettiin kaudella 1977–78, mutta nykyisen nimensä se sai vuonna 1995 kunnianosoituksena hyökkääjä Veli-Pekka Ketolalle. ==Palkinnon saajat== Kausi Joukkue Pelaaja Pisteet Kansalaisuus 1977–78 Kärpät Henry Saleva 25 + 35 = 60 1978–79 Ässät Veli-Pekka Ketola 23 + 49 = 72 1979–80 HIFK Matti Hagman 37 + 50 = 87 1980–81 TPS Reijo Leppänen 31 + 45 = 76 1981–82 TPS Reijo Leppänen (2.) 33 + 37 = 70 1982–83 HIFK Matti Hagman (2.) 23 + 41 = 64 1983–84 HIFK Matti Hagman (3.) 22 + 47 = 69 1984–85 HIFK Matti Hagman (4.) 23 + 44 = 67 1985–86 Ässät Arto Javanainen 44 + 27 =71 1986–87 Kärpät Kari Jalonen 29 + 63 = 93* 1987–88 TPS Esa Keskinen 14 + 55 = 69 1988–89 Ilves Raimo Summanen 35 + 46 = 81 1989–90 Ilves Raimo Summanen (2.) 39 + 31 = 70 1990–91 HPK Teppo Kivelä 23 + 50 = 73 1991–92 TPS Mikko Mäkelä 25 + 45 = 70 1992–93 TPS Esa Keskinen (2.) 16 + 43 = 59 1993–94 TPS Esa Keskinen (3.) 23 + 47 = 74 1994–95 TPS Saku Koivu 27 + 47 = 74 1995–96 Lukko Juha Riihijärvi 28 + 44 = 72 1996–97 Jokerit Petri Varis 36 + 23 = 59 1997–98 Ilves Peter Larsson 19 + 39 = 58 1998–99 HIFK Jan Čaloun 24 + 57 = 81 1999–00 TPS Kai Nurminen 41 + 37 = 78 2000–01 Jokerit Petri Varis (2.) 27 + 43 = 70 2001–02 Tappara Janne Ojanen 20 + 41 = 61 2002–03 HPK Tomáš Kucharčík 28 + 27 = 55 2003–04 HIFK Timo Pärssinen 32 + 30 = 62 2004–05 Ilves Steve Kariya 24 + 35 = 59 2005–06 HIFK Tony Salmelainen 27 + 28 = 55 2006–07 Blues Martin Kariya 18 + 43 = 61 2007–08 Kärpät Janne Pesonen 34 + 44 = 78 2008–09 HIFK Kim Hirschovits 18 + 48 = 66 2009–10 Tappara Jori Lehterä 19 + 50 = 69 2010–11 Lukko Perttu Lindgren 23 + 42 = 66 2011-12 Pelicans Ryan Lasch 24 + 38 = 62 2012–13 Kärpät Juha-Pekka Haataja 28 + 31 = 59 2013–14 Lukko Ville Vahalahti 20 + 32 = 52 2014–15 Blues Kim Hirschovits (2.) 13 + 45 = 58 2015–16 Tappara Kristian Kuusela 20 + 39 = 59 2016–17 Tappara Henrik Haapala 15 + 45 = 60 2017–18 JYP Antti Suomela 21 + 39 = 60 2018–19 KooKoo Malte Strömwall 30 + 27 = 57 2019–20 Lukko Justin Danforth 27 + 33 = 60 2020–21 HPK Petri Kontiola 14 + 41 = 55 2021–22 Tappara Anton Levtchi 26 + 35 = 61 2022–23 HPK Michael Joly 25 + 39 = 64 2023–24 Ilves Oula Palve 20 + 44 = 64 * *Edelleen voimassa oleva yhden kauden piste-ennätys ==Katso myös== * Luettelo jääkiekon SM-liigan pistepörssin voittajista * Luettelo jääkiekon SM-liigassa eniten tehopisteitä kaudessa tehneistä pelaajista ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Veli-Pekka Ketola -palkinto SM- liigan sivuilla Luokka:Jääkiekon SM-liigan palkinnot
Francis Bull

Francis Bull (1887–1974) oli norjalainen kirjallisuudentutkija, jolla oli merkittävä asema Norjan kulttuurielämässä. Hän oli toimittajana aikakausijulkaisussa Edda. Nordisk Tidsskrift för Litteraturforskning. Hän oli erityisesti perehtynyt Bjørnstjerne Bjørnsonin tuotantoon. Hän oli yksi Norske Akademi for Sprog og Litteraturin perustajista 1953. == Teoksia == * F. Paaxchen, A. H. Winsnæs, F. Bull: Norsk litteraturhistoria 1–5 (1924–1937) * Verdens litteraturhistorie (1939, suom. Maailmankirjallisuuden historia 1963) * Ibsens Peer Gynt (1947) * Tretten taler på Grini (1945) Luokka:Norjalaiset kirjallisuustieteilijät Luokka:Norjalaiset tieteilijät Luokka:Vuonna 1887 syntyneet Luokka:Vuonna 1974 kuolleet
Johann Reinhold Forster

Johann Reinhold Forster (22. lokakuuta 1729 Dirschau, Preussi – 9. joulukuuta 1798 Halle) oli saksalainen luonnontieteilijä, joka antoi merkittävän panoksen lintutieteelle Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa. Forsterin isän isoisä oli skotti, joka polveutui Lordi Forresterista, mutta joutui lähtemään maanpakoon monien muiden skottien tavoin Oliver Cromwellin valtakaudella. Forster opiskeli teologiaa Hallen yliopistossa ja palveli pappina Nassenhubenissa, jossa avioitui vuonna 1754 ja missä hänen poikansa Georg syntyi. Forsterin perheeseen syntyi 8 lasta. Vuonna 1765 Venäjän keisarinna Katariina Suuri kutsui hänet tutkimaan Saratovin aluetta Volgalla. Menetettyään papin virkansa 1766 hän matkusti Georgen kanssa Englantiin, missä hän opetti 3 vuotta Dissenter's Academyssa Warringtonissa. Hän muutti Lontooseen, jossa hänen luonnontieteilijän maineensa alkoi kasvaa. Täällä hän kirjoitti teoksensa A Catalogue of British Insects (1770). Vuonna 1771 hän kirjoitti Pohjois- Amerikan kasvillisuudesta ja eläimistöstä, ja käänsi Osbechin Voyage to China. Joseph Banksin vetäytyessä viime tipassa kapteeni James Cookin toiselta matkalta, palkattiin isä ja poika Forster hänen tilalleen tutkimusmatkan luonnontieteilijöiksi. Heinäkuussa 1772 nostettiin purjeet Resolutioniin, ja paluu tapahtui heinäkuussa 1775. Kapkaupungissa pysähdyttäessä Forster kiinnitti ruotsalaisen Linnén oppilaan Anders Sparrmanin (27. helmikuuta 1748 – 9. elokuuta 1820) assistentikseen. Molemmat Forsterit tekivät tarkkoja havaintoja ja pitivät kirjaa kaikesta matkalla havaitsemastaan, ja he keräsivät mittavat näytekokoelmat sekä luonnonhistoriallisista eliöistä että artefakteista. Palattuaan matkalta Georg Forster kirjoitti isänsä havainnot teokseen Observations Made during a Voyage Round the World in His Britannic Majesty's Sloop Resolution … (1777). Vuonna 1778 Johann Forster kirjoitti itse havaintonsa kirjaksi Observations Made During a Voyage Round the World, on Physical Geography, Natural History, and Ethic Philosophy …, joka niitti suurta tieteellistä mainetta. Kirjasta saadut tulot olivat paljon menoja pienemmät ja velkojen maksamiseksi piti myydä pääosa Georgin matkalla tekemistä maalauksista Joseph Banksille. Seuraavien vuosien aikana Johann Forster kirjoitti ja käänsi kirjoja, muun muassa Thomas Pennantin Arctic Zoologyn. Marraskuussa 1779 Johann Forrester valittiin Hallen yliopiston luonnonhistorian ja mineralogian professoriksi, missä virassa hän oli kuolemaansa saakka. Hänen kirjoituksensa Descriptiones animalium, jonka hän sai valmiiksi kuukausi sen jälkeen, kun palasi Cookin retkeltä, toimitti ja julkaisi lopulta Hinrich Lichtenstein vuonna 1844. Hän kuvaili ja nimesi muun muassa lapinpöllön. Johann Forster valittiin Royal Societyn jäseneksi vuonna 1772. == Lähteet == * Luokka:Saksalaiset ornitologit Luokka:Saksalaiset kasvitieteilijät Luokka:Saksalaiset professorit Luokka:Vuonna 1729 syntyneet Luokka:Vuonna 1798 kuolleet
Chris Brasher

Christopher ”Chris” William Brasher (21. elokuuta 1928 Georgetown, Guyana – 28. helmikuuta 2003 Chattlewood, Britannia) oli brittiläinen estejuoksija ja urheilutoimittaja. Brasher osallistui Helsingin olympialaisiin 1952 ja sijoittui estejuoksussa yhdenneksitoista. Roger Bannisterin juostessa ensimmäisen haamumailin vuonna 1954 Brasher toimi vauhdinpitäjänä vetäen juoksua kahden ensimmäisen kierroksen ajan. Melbournen olympialaisissa 1956 Brasher yllätti asiantuntijat kirimällä voittoon ajalla 8.41,2. Kilpailun jälkeen hänet hylättiin väliaikaisesti syynä kolmantena maaliin tulleen Norjan Ernst Larsenin häiritseminen vesihaudalla. Seuranneissa tutkimuksissa sekä Larsen että uudeksi voittajaksi julistettu Unkarin Sándor Rozsnyói todistivat Brasherin syyttömyyden puolesta ja hylkäystuomio kumottiin. Juoksu-uransa jälkeen Brasher harrasti vuorikiipeilyä, oli yksi suunnistuksen ensimmäisistä pioneereista Englannissa ja osallistui Lontoon maratonin perustamiseen. Hän juoksi sen itse elämänsä ensimmäisenä maratonina ja alitti kolmen tunnin rajan yli 50 ikävuodestaan huolimatta. Brasher oli ammatiltaan The Observer -lehden toimittaja. == Ennätykset == * 1 500 m: 3.53,6 * maili: 4.06,8 * 3 000 m: 8.15,4 * 3 000 m esteet: 8.41,2 ==Lähteet== * * Luokka:Brittiläiset kestävyysjuoksijat Luokka:Brittiläiset estejuoksijat Luokka:Brittiläiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet
Vic Chesnutt

Vic Chesnutt (12. marraskuuta 1964 – 25. joulukuuta 2009) oli yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä. Chesnutt syntyi Floridan Jacksonvillessä ja joutui 18-vuotiaana auto-onnettomuuteen, joka jätti hänet halvaantuneeksi vyötäröstä alaspäin. Hän kasvoi adoptiolapsena Georgiassa ja muutti onnettomuutensa jälkeen saman osavaltion Athensiin. Chesnutt esiintyi säännöllisesti 40 Watt Clubilla, josta R.E.M.-yhtyeestä tunnettu Michael Stipe ”löysi” hänet. Stipe tuotti Chesnuttin kaksi ensimmäistä albumia, Littlen (1990) ja West of Romen (1991). Chesnutt teki soolouransa ohella yhteistyötä Widespread Panicin jäsenten kanssa nimellä brute.. Chesnuttin sanoitukset ovat yleensä runollisia, ja hän ihaili Stevie Smithin teoksia. Hän kannatti avoimesti marihuanan laillistamista. Chesnutt kuoli joulukuussa 2009 45-vuotiaana. Hän oli ollut koomassa otettuaan yliannostuksen lihasrentouttajia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut Luokka:Yhdysvaltalaiset laulaja- lauluntekijät Luokka:Alaraajahalvaantuneet henkilöt Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
Linja-autokaista

Linja-autokaista on linja-autoja ja usein samalla myös joitain muita kulkuneuvoja varten liikenteen sujumisen parantamiseksi varattu ajokaista. ==Historia== Ensimmäiset linja-autokaistat otettiin käyttöön Chicagossa vuonna 1939. Euroopan ensimmäiset linja-autokaistat otettiin käyttöön vuonna 1962 Hampurissa, Länsi-Saksassa. Muut suuret saksalaiskaupungit seurasivat pian perässä ja linja-autokaistat saivat virallisen aseman Länsi-Saksan maantieliikenteessä vuonna 1971. Eri maiden asiantuntijat (japanilaiset ensimmäisten joukossa) perehtyivät Saksan esimerkkiin ja toteuttivat samankaltaisia ratkaisuja kotimaassaan. ==Linja-autokaistat Suomessa== Suomen tieliikennelainsäädännössä linja-autokaista tarkoittaa linja-autoja, takseja ja usein myös tavaraliikennettä varten varattua ajokaistaa. Se osoitetaan kaistan yläpuolella olevalla sinisellä kilvellä. Katuun maalataan yleensä teksti BUS. Bussikaistoja rakennetaan silloin, kun julkiselle liikenteelle halutaan antaa etuutta henkilöautoliikenteeseen nähden. Helsinki on ollut bussikaistojen käyttöönotossa ensimmäisten joukossa, sillä siellä niitä on ollut käytössä jo 1970-luvulla. Tällä hetkellä bussikaistat Helsingissä ovat ylikuormitettuja molempiin suuntiin, eikä niille siksi haluta esimerkiksi sallia enää tavaraliikennettä ruuhka-aikoina. http://yle.fi/alueet/helsinki/helsinki/2010/04/helsinki_ei_halua_tavarakuljetuksia_bussiruuhkan_sekaan_1646412.html == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Tiet Luokka:Liikennesuunnittelu Luokka:Linja-autoliikenne
Reginald Butler

Reginald Cotterell Butler (28. huhtikuuta 1913 – 23. lokakuuta 1981) oli brittiläinen kuvanveistäjä. Hän tuli tunnetuksi voittaessaan 1953 kilpailun Länsi-Berliiniin suunnitellusta tuntematonta poliittista vankia esittävästä muistomerkistä. Hänen teoksensa oli kevyistä metalliosista koottuja rakennelmia. Myöhemmin hän teki naturalistisempia veistoksia. Hänen teoksiaan on MoMassa New Yorkissa ja Tate Galleryssa Lontoossa. Luokka:Brittiläiset kuvanveistäjät Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 1981 kuolleet
Behold a Pale Horse

Behold a Pale Horse on Saviour Machine -yhtyeen vuonna 1998 Massacre Recordsin kautta julkaistu single, joka sisältää New World Order -nimisen "puuttuvan kappaleen" samana vuonna julkaistusta Legend II -albumista. Singlen nimi tulee Ilmestyskirjan apokalyptisista ratsastajista. == Yhtyeen kokoonpano singlellä == * Eric Clayton - laulu * Jeff Clayton - sähkö- ja akustiset kitarat * Charles Cooper - bassokitarat * Jayson Heart - rummut, lyömäsoittimet * Nathan van Hala - piano, syntetisaattorit == Kappaleluettelo == # Behold a Pale Horse (Conceptual Mix from Legend Part II) (4:16) # Behold a Pale Horse (The Ego Mix) (3:55) # Behold a Pale Horse (Classical Mix) (3:42) # New World Order (The Missing Piece from Legend Part II) (4:09) Luokka:Vuoden 1998 albumit Luokka:Saviour Machinen albumit
Stureforsin linna

Stureforsin linna () on linna Linköpingin kunnassa, Itä-Götanmaalla, Ruotsissa. Se sijaitsee Erlången-järven tuntumassa, pari kilometriä Stureforsin taajamasta. Kolmekerroksisen kivilinnan suunnitteli ruotsalainen arkkitehti Nicodemus Tessin nuorempi, ja se valmistui vuonna 1704. Rakennuttaja oli valtiomies Carl Piper. Nykyään linna kuuluu Bielke-suvulle. == Aiheesta muualla == * Tietoa ja kuvia Stureforsin linnasta * Slottsguiden Luokka:Linköpingin kunta Luokka:Itä-Götanmaan läänin linnat
Anau

Anau on arkeologinen kohde nykyisessä Turkmenistanissa lähellä Ašgabatia. Sen arkeologiset kerrostumat on ajoitettu neoliittisen kauden ja rautakauden alun välille. Paikan löysi vuonna 1904 yhdysvaltalainen geologi Raphael Pumpelly. Paikka toimi pitkään alueellaan kronologisena lähteenä ajanjaksoista, joita se edustaa ja korvasi Namazga-Tepen isomman kokonsa takia. Anau on oikeastaan toissijainen paikka, mutta sen merkitys on siinä, että siellä tehtiin ensimmäisiä kaivauksia kyseisellä alueella ja toiminut pohjana Pumpellyn keidasteorialle, johon tarttui myöhemmin myös Vere Gordon Childe. Luokka:Turkmenistanin historia Luokka:Muinaisjäännökset
Läpsy

Läpsy on nopeatempoinen korttipeli. Läpsy on tunnettu seurapelinä. Pelin tarkoituksena on saada kaikki kortit itselleen, kortit jaetaan aluksi pelaajien kesken. Läpsy-sana tulee pelitilanteesta, jossa pöytään on lyöty kaksi samansuuruista korttia ja nopeimmin pinoa koskettanut saa pöydälle kerääntyneet kortit. Peli vaatii nopeutta ja yleensä nopein pelaaja voittaa, muttei aina, sillä myös onnella on myös osuutensa asiaan. == Säännöt == * Pakka jaetaan pelaajien kesken (Normaali pakka 52 korttia, ei jokereita). Yli neljälle hengelle kaksi pakkaa on sopiva määrä. * Tavoite saada kaikki kortit itselleen. * Kortteja isketään vuorojärjestyksessä pöytään, kunnes kuvakortti on isketty pöytään. Myös ässä lasketaan kuvakortiksi. Kuvakortin iskijästä seuraava yrittää iskeä kuvakortin, jottei häntä edeltävä pelaaja saisi * jos itse vahingossa katsoo korttinsa joutuu laittamaan sen oman pakkansa alle * pöydällä olevia kortteja. Jos jätkä on lyöty pöytään, seuraavalla on 1 mahdollisuus lyödä kuvakortti, jos rouva, seuraavalla on 2 mahdollisuutta, jos kuningas, seuraavalla on 3 mahdollisuutta ja jos ässä, seuraavalla on 4 mahdollisuutta löydä kuvakortti. Jos hän onnistuu lyömään kuvakortin, hänestä seuraava joutuu yrittämään samaa. * Pöydältä nostetut kortit asetetaan aina käsipakan alle. * Jos kaksi mitä tahansa samansuuruista korttia isketään peräkkäin pöytään, se kuka koskee pinoa nopeimmin saa sen itselleen. * Jos pelaajalta loppuvat kortit, hän saada jäädä odottamaan kahden peräkkäisen kortin ilmaantumista ja voi näin nousta takaisin peliin. * Jos pelaaja läpsäisee pinoa ns. turhassa läpsyssä (tilanne, jossa henkilö erehtyy luulemaan että pöytään on lyöty kaksi samansuuruista korttia),pelaaja joutuu läpsykieltoon niin pitkäksi aikaa että joku toinen pelaaja on läpsäissyt korttipakkaa. (vaikka niin että joutuu itse läpsykieltoon) * Muut kortit kuin kuvakortit ovat käytännöllisesti melko turhia. * Jätkällä mahdollisuudet toisen osapuolen kortin ansaitsemiseen ovat suuremmat, mutta loppujen lopuksi saa vain yhden kortin. Jos kyseessä on esimerkiksi ässä, saa neljä vastapelaajan korttia onnistuessaan(mutta mahdollisuudet onnistumiseen ovat pienemmät). Tähän vedoten, pelissä ei ole "parasta" korttia. == Lähteet == * http://www.korttipelit.net/lapsy Luokka:Korttipelit
Myski

Myski on monissa hajuvesissä ja lääkkeissä käytettävä joidenkin nisäkäsurosten talirauhasen eritettä. Hyvälaatuinen myski on tumman purppuranpunaista, kuivaa, pehmeää ja öljymäistä sekä maultaan kitkerää. Myski on eräs kaikkein tärkeimpiä parfyymien raaka-aineita. Kemiallisesti myski on lukuisien aineiden seos, joista yksi on voimakkaan tuoksuinen muskoni, joka on syklinen ketoni. Eläinperäistä myskiä syntyy esimerkiksi myskirotan ja Keski-Aasiassa elävän urospuolisen myskihirven sukupuolielinten edessä olevassa, pussimaiseksi venyneessä talirauhasessa. Myös muun muassa alligaattorit, myskijäärät ja myskisorsat viestittävät myskin hajulla. Myski toimii eläinten hajuviestimenä esimerkiksi sukupuolisuhteissa. Eläinperäisen myskin keräämiseksi eläin on tapettava ja talirauhanen irrotettava ja kuivattava perusteellisesti esimerkiksi auringossa, kuumalla kivellä tai öljyssä keittämällä. Esimerkiksi noin sata myskihirviurosta pitäisi surmata yhden myskikilon tuottamiseksi. Nykyään lähes kaikki myski on synteettisesti tuotettua. Eläinperäistä myskiä on kolmea laatua: Tong-king, jota tuotetaan Kiinassa ja Tiibetissä ja joka on kaikkein halutuinta, Assam tai Nepal, joka on vähiten haluttua, Karbardin tai Venäläinen, jota tuotetaan Keski-Aasiassa ja kuljetetaan Venäjän kautta. Voimakkaan, ärsyttävän tuoksunsa johdosta myski aiheuttaa myös haittaa monille ihmisille. Haju voi synnyttää erityisesti tuoksuyliherkille ihmisille huonoa fyysistä ja psyykkistä oloa sekä työtehon laskemista. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Musk (merriam-webster.com) * Tuoksuherkät (allergia.fi) * Työterveyslaitoksen altisteluokitus (2009, pdf), Myski sivulla 53 Luokka:Hajusteet Luokka:Eläinten rauhasperäiset tuotteet
Tom Clancy’s Ghost Recon Advanced Warfighter

Tom Clancy’s Ghost Recon Advanced Warfighter on Ubisoftin julkaisema Tom Clancy’s Ghost Recon -pelisarjan kolmas osa. Peli julkaistiin vuonna 2006 usealle alustalle. Jokaisen alustan versio eroaa hieman toisistaan. Peli sisältää hieman enemmän tulevaisuuteen tähtäävää sotateknologiaa kuin aiemmat versiot. Pelin jatko-osa Tom Clancy’s Ghost Recon Advanced Warfighter 2 julkaistiin Xbox 360:lle maaliskuussa 2007 ja Microsoft Windowsille heinäkuussa 2007. == Juoni == Vuosi on 2013 ja Yhdysvaltain rajanaapuri Meksiko on sisällissodan partaalla. Korruptoitunut armeija on myynyt kiellettyjä aseita kolumbialaisille kapinallisille. Yhdysvaltain presidentti on saapunut Meksikoon neuvottelemaan maan hallituksen kanssa yhteistyöstä kapinallisten kukistamiseksi. Méxicossa hallitusta vastustavat joukot pääsevätkin yllättäen kaappaamaan itse presidentin ja tilanne kärjistyy entisestään. Kapteeni Scott Mitchellin johtama Ghost-yksikkö komennetaan pelastamaan presidentti ja eliminoimaan kapinalliset. Tilanne ei ole kuitenkaan täysin toivoton, sillä tällä kertaa Yhdysvaltain armeijan ja haamujen apuna toimii Integrated Warfighter System (IWS),joka yhdistää vakoilu- ja satelliittiteknologian yhdeksi laajemmaksi tiedustelu-, viestintä- ja taistelujärjestelmäksi. == Vastaanotto == Peli sai Pelaaja-lehden arvostelussa arvosanaksi 9/10. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Tom Clancy’s Ghost Recon Advanced Warfighter -kotisivu Luokka:Vuoden 2006 videopelit Luokka:Tom Clancy's Ghost Recon Luokka:Taktiset ammuntapelit Luokka:Verkkomoninpelit Luokka:Xbox 360 -pelit Luokka:Xbox-pelit Luokka:PlayStation 2 -pelit Luokka:PlayStation Network -pelit Luokka:Windows- pelit
Deserted Palace

Deserted Palace on kokeellista, instrumentaalista elektronista musiikkia sisältävä albumi, jonka on säveltänyt ja tuottanut Jean Michel Jarre. Albumi julkaistiin 1972 Sam Fox -levymerkillä. Kyseessä on Jarren ensimmäinen albumi. ==Kappaleet== # # # # # # # # # # # # # # # ==Instrumentit== * ARP 2600 * EMS Synthi AKS * EMS Synthi VCS3 * Farfisa -urku Luokka:Vuoden 1972 esikoisalbumit Luokka:Jean Michel Jarren albumit
Pyöreä torni (Kööpenhamina)

Pyöreä torni () on noin 34,8 metriä (kadun tasolta näköalatasanteelle) korkea torni Kööpenhaminassa, ja yksi kaupungin nähtävyyksistä. Vuonna 1642 valmistunut torni on osa laajempaa kompleksia, jonka tarkoituksena oli antaa ajan oppineille observatorio, koulukirkko ja yliopiston kirjasto. Tornin sisällä onkin yksi Euroopan vanhimmista observatorioista ja vanhin edelleen toimiva. Torni on avoinna yleisölle ja siellä järjestetään nykytaiteen näyttelyitä ja klassisen musiikin konsertteja. == Rakentaminen == Pyöreän tornin rakentaminen aloitettiin kuningas Kristian IV:n käskystä. Sen suunnitteli flaamilais-tanskalainen arkkitehti Hans van Steenwinckel nuorempi. Erään kirjoituksen mukaan perustuskivi laskettiin 7. heinäkuuta 1637 ja kirjoituksessa väitetään, että kuningas olisi tuolloin sen käynyt omakätisesti muuraamassa. Hän oli tuolloin Holsteinin herttuakunnan Glückstadtin kaupungissa heinäkuussa 1637, joten hän ei ilmeisesti ole sitä tehnyt ainakaan tuolloin. Torni valmistui vuonna 1642. == Observatorio == Tornin huipulle, jossa observatorio ja pieni planetaario sijaitsevat, ei johda portaita, vaan omaperäinen kierrekäytävä, jonka pituus ulkoseinustalla on 281 metriä ja sisäseinustalla 93,5 metriä. Käytävältä on myös pääsy kirjaston tiloihin. Kierrerampin pyöreä ydin on ontto ja se ulottuu pohjasta ylös asti. Sen sisäpuolelle on tehty nykyaikana aukko ja sinne on asennettu paksu lasilevy, jonka päällä voi käydä seisomassa, jos haluaa katsoa alas. Tornissa tekivät tähtitieteen tutkimuksia muun muassa Ole Rømer ja Peder Horrebow. Kööpenhaminan yliopisto käytti observatoriota ja kirjastoa aina vuoteen 1861. == Faktat Pyöreästä tornista == * Korkeus kadulta näköalatasanteelle 34,8 m === Kierreramppi === * Kierroksia 7,3 nykypäivänä, aiemmin 7,8 (loppupään peittävät puuportaat) * Rampin pituus ulkoseinällä 281 m, alun perin 300 m * Rampin pituus sisäseinällä 93,5 m, alun perin 100 m * Kaltevuus ulkoseinällä 10 % * Kaltevuus sisäseinällä 33 % * Nousu yhdellä kierroksella 3,74 m * Keskipisteestä ytimen ulkoseinään 1,95 m * Keskipisteestä ulkoseinän sisäseinään 6,10 m * Säde 768 senttimetriä === Observatorio === * Korkeus 7 m * Säde 3 m * Pinta-ala 104,5 m² Lähde: == Kuvia == Tiedosto:Rundetarn main door.jpg|Pyöreän tornin pääovi. Tiedosto:Rebus rundetaarn.jpg|Kiveen veistetty teksti ja kruunu Pyöreän tornin yläosassa. Tiedosto:Rundetårn over rooftops.JPG|Näkymä Kööpenhaminan posti- ja telemuseolta kattojen yli Pyöreälle tornille. Tiedosto:Aufgang im Rundetårn.jpg|Kierrekäytävä Pyöreässä tornissa. Tiedosto:2018 - Rundetårn - interior.jpg|Kierrekäytävä. Kuvassa käytävän ydin ja holvattuja kattoja. Tiedosto:Rundetårn staircase.jpg|Valoikkuna tornissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Kööpenhaminan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Tanskan tornit Luokka:Observatoriot
Les Granges Brûlées

Les Granges Brûlées on Jean Michel Jarren albumi, joka julkaistiin vuonna 1973 Eden Roc-levymerkillä Ranskassa ja Kanadassa. Se on soundtrack saman nimiseen elokuvaan, jonka pääosassa on Alain Delon. Vuonna 2003 albumi julkaistiin uudelleen CD-muodossa, julkaisijana Disques Dreyfus. ==Kappaleet== # # # # # # # # # # # # # # # # Luokka:Jean Michel Jarren albumit Luokka:Vuoden 1973 albumit
Oxygène

Oxygène on Jean-Michel Jarren tuottama ja säveltämä, instrumentaalista elektronista musiikkia sisältävä albumi. Sen julkaisi Disques Dreyfus vuonna 1976 Ranskassa ja vuonna 1977 maailmanlaajuisesti. Levy on lisensoitu myös Polydorille. Alun perin Jarrella oli vaikeuksia saada levyä julkaistuksi johtuen sen täysin instrumentaalisesta sisällöstä. Julkaisunsa jälkeen albumista tuli kuitenkin yksi kaikkien aikojen suosituimmista elektronisen musiikin saralla. Albumia myytiin maailmanlaajuisesti 15 miljoonaa kappaletta ja siitä tehtiin myös single-julkaisuja. Vastapainona samantyylisten aikalaisartistien tuotannolle, kuten Kraftwerkin lähinnä futuristis- kokeelliselle äänimaailmalle tai Tangerine Dreamin tummanpuhuvalle ja kosmiselle musiikille, Oxygènella oli raikkaan avara ja vahvan melodinen sointi. Raita ”Oxygène Part II” esiintyi australialaisessa Gallipoli- elokuvassa. ”Oxygène Part IV” julkaistiin singlenä, ja se on eräs kaikkien aikojen tunnetuimmista elektronisen musiikin teoksista sekä teki Jarresta tunnetun hyvin laajalti maailmassa. Pätkä kappaleesta toimi muun muassa Hittimittari-ohjelman tunnusmusiikkina italialaisen Hipnosis-yhtyeen esittämänä versionaYLE Elävä Arkisto: "Tämä ei sitten ole mikään Levyraati!". Vuonna 1997 Jarre julkaisi jatko-osan Oxygene 7-13. Nimi viittaa ensimmäiseen albumiin laajemman teoskokonaisuuden kuutena ensimmäisenä osana. Tyylillisesti se edustaa samaa linjaa kuin ensimmäinen albumi ja siinä käytetään myös samantyylistä, analogiselta kuulostavaa äänimaailmaa. == Kappaleet == # # # # # # ==Instrumentit== * ARP 2600 * EMS Synthi AKS * EMS Synthi VCS3 * RMI Harmonic Synthesizer * Farfisa-urku * Eminent 310U -urku * Mellotron * Elka 707 -urku * EKO ComputeRhythm (Rhythmin' Computer) == Lähteet == Luokka:Jean Michel Jarren albumit Luokka:Konseptialbumit Luokka:Vuoden 1976 albumit Luokka:Elektronisen musiikin albumit
Équinoxe

Équinoxe on Jean-Michel Jarren toinen julkaisu suuren levy-yhtiön alaisuudessa. Albumi julkaistiin vuonna 1978 Disques Dreyfus -levymerkillä ja on lisensoitu myös Polydorille. Kahdeksaan osaan jaettu Équinoxe kuvastaa päivää ihmisen elämässä, aamusta iltaan. Osat 1–4 (LP-julkaisun A-puoli) ja osat 5–8 (B-puoli) kulkevat saumattomasti yhdestä seuraavaan. Albumia on myyty julkaisunsa jälkeen yli 10 miljoonaa kappaletta. Sen listasijoitus Yhdistyneessä kuningaskunnassa oli 11., ja Yhdysvalloissa se nousi sijalle 126. Équinoxella Jarre kehitti omaa tyyliään käyttämällä enemmän dynaamisia ja rytmisiä aineksia sekä lisäämällä sekvensoitujen bassokuvioiden käyttöä. Levyn äänimaailmaan vaikutti suuresti Michel Geissin Jarrelle suunnittelema laitteisto. Albumin julkaisua seurasi konsertti Pariisissa, Place de la Concorde -aukiolla, 14. heinäkuuta 1979. Konserttiin tuli paikalle miljoona ihmistä, minkä ansiosta Jarre sai ensimmäisen merkintänsä Guinnessin ennätysten kirjaan suurimman ulkoilmakonsertin järjestäjänä. Albumilta julkaistiin kaksi single-julkaisua, ensin "Équinoxe Part 5" ja myöhemmin "Équinoxe Part 4". == Kappaleet == # # # # # # # # ==Instrumentit== * ARP 2600 * EMS Synthi AKS * EMS Synthi VCS3 * Oberheim TVS-1A * Korg PE 2000 * RMI Harmonic Synthesizer * RMI Keyboard Controller * Elka 707 * Yamaha CS-60 * Eminent 310U * Mellotron * ARP sequencer * Oberheim digital sequencer * Geiss Matrisequencer 250 * Geiss rythmcomputer * EMS Vocoder 1000 == Lähteet == Luokka:Jean Michel Jarren albumit Luokka:Vuoden 1978 albumit
Bjärka-Säbyn linna

Bjärka-Säbyn linna () on linna Linköpingin kunnan eteläosassa, Itä- Götanmaalla, Ruotsissa. Linnan rakennutti alun perin Germund Ludvig Cederhielm vuosina 1791-1795, ja sen suunnittelusta vastasi tuolloin arkkitehti Fredrik Magnus Piper. Vuosina 1894-1898 linnan silloinen omistaja konsuli Oscar Ekman laittoi linnan ulkonäön kuitenkin uuteen uskoon. Muutostöistä vastasi arkkitehti Agi Lindegren. Linköpingin helluntailainen Siionseurakunta sai linnan lahjoituksena vuonna 1980. Siellä elää ekumeeninen yhteisö, jota johtaa Peter Halldorf. ==Aiheesta muualla== * http://www.nyaslottet.se/ * http://johannesakademin.wordpress.com/ * Slottsguiden Luokka:Linköpingin kunta Luokka:Itä-Götanmaan läänin linnat Luokka:Ruotsin luostarit
Anerood Jugnauth

Anerood Jugnauth (; 29. maaliskuuta 1930 – 3. kesäkuuta 2021) oli mauritiuslainen poliitikko. Hän oli maansa presidentti 2003–2012 ja tätä ennen pääministeri sekä puolustus- ja sisäministeri.Sir Anerood Jugnauth – The Founder MSM Party Jugnauth opiskeli 1950-luvulla lakia Britanniassa. Hänet valittiin ensimmäisen kerran Mauritiuksen parlamenttiin vuonna 1963 ja kaksi vuotta myöhemmin hän oli mukana Lontoossa järjestetyssä konferenssissa, jossa valmisteltiin Mauritiuksen perustuslakia ja tulevaa itsenäisyyttä. Jugnauth liittyi vuonna 1971 vasemmistolaiseen MMM (Mauritian Militant Movement) -puolueeseen. Hän erosi puolueesta vuonna 1982 ja perusti MSM (Militant Socialist Movement) -puolueen. Jugnauth toimi Mauritiuksen pääministerinä vuosina 1982–1995 ja 2000–2003, jolloin hänet valittiin presidentiksi. Toimittuaan yhdeksän vuotta Mauritiuksen presidenttinä Jugnauth erosi virasta ja palasi puoluepolitiikkaan. Presidentillä ei Mauritiuksella ole paljoa valtaa, vaan virka on lähinnä seremoniallinen. Joulukuun 2014 parlamenttivaaleissa Jugnauthin johtama puoluekoalitio sai murskavoiton ja Jugnauth palasi taas Mauritiuksen uudeksi pääministeriksi. Tammikuussa 2017 Anerood Jugnauth erosi pääministerin virasta ja nimesi seuraajakseen poikansa Pravind Jugnauthin, joka johtaa nykyään myös MSM-puoluetta. Anerood Jugnauthia pidetään yhtenä Mauritiuksen talousihmeen edistäjistä, sillä hänen kaudellaan Mauritius nousi köyhästä maatalousvoittoisesta saaresta yhdeksi Afrikan rikkaimmista valtioista. Hän piti myös kansainvälisesti esillä Chagossaarten asemaa ja niiden palauttamista Britannialta Mauritiukselle. == Lähteet == Luokka:Mauritiuksen presidentit Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Luettelo Mauritiuksen presidenteistä

Mauritiuksen presidentti on Mauritiuksen valtionpäämies. Mauritius itsenäistyi vuonna 1968, mutta se oli Brittiläisen kansanyhteisön jäsen, jota johti Englannin kuningatar jota edusti kenraalikuvernööri. Maaliskuussa 1992 Mauritiuksesta tuli kansanäänestyksen jälkeen tasavalta, ja sen johtoon valittiin presidentti. Presidentti valitaan epäsuoralla vaalilla: Kansalliskokous äänestää presidentin ja varapresidentin viisivuotiskaudelle, saman ehdokkaan korkeintaan kahdelle kaudelle. Vuonna 2019 presidentiksi valittiin Pritivirajsing Roopun. ==Mauritiuksen presidentit, 1992-nykyhetki== Järjestys Presidentti (Syntynyt-Kuollut) Virka-aika Puoluetausta 1\. Sir Veerasamy Ringadoo 12\. maaliskuuta 1992 30 . kesäkuuta 1992 Työväenpuolue 2\. Cassam Uteem 30 . kesäkuuta 1992 15 . helmikuuta 2002 Militanttipuolue 3\. Karl Offmann 25 . helmikuuta 2002 1 . lokakuuta 2003 Militanttisosialistinenpuolue 4\. Sir Anerood Jugnauth 7 . lokakuuta 2003 31 . maaliskuuta 2012 Militanttisosialistinenpuolue 5\. Kailash Purryag 21\. heinäkuuta 2012 29. toukokuuta 2015 Työväenpuolue 6\. Ameenah Gurib 5 . kesäkuuta 2015 2019 Sitoutumaton 7\. Pritivirajsing Roopun 2. joulukuuta 2019 alkaen virassa Militanttisosialistinenpuolue MSM == Lähteet == Mauritius *
Soijaöljy

Soijaöljy on soijapavuista (Soya hispida) puristettu ruokaöljy. Se on maailman toiseksi käytetyin kasviöljy, jota suositaan etenkin Aasiassa ja Amerikassa. Soijaöljyssä on runsaasti linolihappoa. Soijaöljyn valmistuksen sivutuotteena saadaan soijaproteiinia (soijarouhetta), jota käytetään jauhelihan korvikkeena ja etenkin eläinten reuhuna sekä soijalesitiiniä, jota elintarviketeollisuus käyttää hapettumisenestoaineena ja emulgointiaineena.Turtia s. 295, 541. ==Ravintosisältö== Soijaöljy on väriltään tumman keltaista ja sen tuoksu on voimakas. Soijaöljyssä on 14 % tyydyttyneitä rasvahappoja ja 59 % monityydyttymättömiä rasvahappoja.Turtia s. 541. Soijaöljyssä on välttämättömistä rasvahapoista etenkin linolihappoa jopa 51 prosenttia. Alfalinoleenihappoa siinä on noin 7 prosenttia. Sterolien määrä on noin 0,3 prosenttia. Soijaöljy sisältää myös rasvaliukoisia E- ja K-vitamiineja. == Käyttö == Soijaöljyä käytetään ruoanlaitossa ja valmisruokien ainesosana. Soijaöljyä käytetään leipomotuotteisiin ja kalasäilykkeisiin. Siitä valmistetaan myös esimerkiksi margariinia ja majoneesia. Soijaöljyä voi käyttää myös salaatinkastikkeisiin ja kohtuullisessa lämpötilassa paistamiseen Soijaöljyllä on erityismerkitys myös allergia- ja keliakiapotilaille, soija- allergikot pois lukien. == Terveysvaikutukset == Hiirillä tehdyissä kokeissa on havaittu, että runsas soijaöljyn käyttö aiheuttaa muutoksia noin sadassa hiiren aivojen hypotalamuksen geenissä. Suurin vaikutus oli siinä, että soijaöljyn nauttiminen sai hypotalamuksen tuottamaan vähemmän oksitosiini- hormonia. Oksitosiinin alhaisen määrän on havaittu lisäävän masennusta ja ahdistuneisuutta, lihomista ja ahmimishäiriöitä. Osa soijaöljyn aiheuttamista geenimuutoksista tiedetään olevan yhteydessä skitsofreniaan, masennukseen ja Alzheimerin tautiin. Soijaöljyn aiheuttavat geenimuutokset saattavat myös selittää soijaöljyn lihomista ja tulehdusta lisäävän vaikutuksen. ==Ympäristövaikutukset== Soijaöljyn tuotannosta syntyy poikkeuksellisen vähän elinkaarenaikaisia päästöjä. ==Lähteet== * ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == *Fineli: Soijaöljyn ravintosisältö Luokka:Ruokaöljyt Luokka:Soija
Nutukas

thumb|250px|Nutukkaat, naisten malli. Nutukas (, mon. nuvttohat), siepakkaLämmin talvilakki kilin nahkasta, Pudasjärvi-lehti 5/2011, s. 6, viitattu 6.10.2019 tai yksinkertaisesti karvakenkä on perinteinen saamelaisten talvikenkä. Se ommellaan poron parkitusta koipinahasta, joita tarvitaan yhtä kenkäparia varten noin kahdeksan kappaletta. Arkisempi nutukas voidaan tehdä myös poron kallonahasta. Kovalla pakkasella nutukkaan päälle voidaan pukea vielä kallokas. Perinteisesti nutukkaat on tapana ommella kokonaan käsin, mutta ne on mahdollista ommella myös ompelukoneella. Nutukkaiden kanssa ei yleensä käytetä lainkaan sukkia, vaan niiden sisään laitetaan lämmikkeeksi heinää. Poromiehillä ja -naisilla on käytössään myös tuplanutukkaita. Niissä on sisäkkäin kaksi turkisjalkinetta, joista sisemmässä karva on sisäänpäin ja ulommassa ulospäin. Väliin laitetaan eristeeksi heinää, minkä vuoksi tuplanutukasta kutsutaan heinäkengäksi. Tuplanutukkaassa pohjakin on karvaa, mikä tekee siitä liukkaan. Siperiassa poron koipinahasta tehdyt nutukkaat tunnetaan evenkin kielen sanalla unta. Niissä on usein huopapohja. Miesten malleissa vartta koristavat salmiakinmuotoiset turkisompeleet, naisilla lasihelmikuviot. == Katso myös == * Lapikas eli paulakenkä == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kengät Luokka:Saamelaiset vaatteet
Maebaru

Maebaru () on Japanin entinen kaupunki ja nykyinen Itoshiman kaupungin osa Kyūshūn saarella Fukuokan prefektuurissa. Sen alue sijaitsee Fukuokan länsipuolella Itoshiman kaakkoisosassa ja ulottuu Itoshiman niemimaalta Sefurivuorille. Ennen lakkauttamistaan vuonna 2005 kaupungissa oli 67 275 asukasta ja sen pinta-ala oli 104,50 neliökilometriä. Maebaru kehittyi historiallisesti Fukuokasta Karatsuun johtaneen tien varren postiasemana (shukuba) ja markkinapaikkana. Maaseutukaupunki Maebarusta tehtiin vuonna 1901. Sittemmin se on kasvanut hyvien liikenneyhteyksiensä ansiosta yhtenä Fukuokan esikaupungeista. Kaupunkioikeudet Maebarulle myönnettiin vuonna 1992. Vuonna 2010 se liittyi yhteen Nijōn ja Shiman maaseutukaupunkien kanssa muodostaen Itoshiman kaupungin. Maebarun alueen nähtävyyksiä ovat esimerkiksi Raizanin muinaislinna, Sennyo-jin buddhalainen temppeli ja Itokokun historiallinen museo. Maebarua palvelee JR Kyūshūn Chikuhi-linja. == Kuvia == Tiedosto:View from overpass of Chikuzen-Maebaru Station.JPG|Chikuzen-Maebarun rautatieasema Tiedosto:Torii of Oimatsu Shrine near Chikuzen-Maebaru Station 2.jpg|Oimatsu-jinja == Lähteet == *
Kirjansidonta

Kirjansidonta tarkoittaa kirjan kokoamista painetuista ja taitetuista paperiarkeista tai yksittäisistä lehdistä sekä kirjan kansien ja selän valmistamista ja niiden kiinnittämistä paikoilleen.CD-Facta 2005, WSOY. Kirjojen sitominen on hyvin vanha ammatti, jota on harjoitettu jo muun muassa keskiajan Euroopassa munkkiluostareissa ja muualla kirkon piirissä. Munkit jäljensivät luostareissa tekstejä käsin ensin pergamentille ja 1000-luvulta lähtien paperille, kun se oli tullut tunnetuksi Euroopassa. Luostareissa kirjansidonta kehittyi näyttäväksi käsityötaiteeksi arvokkaine materiaaleineen ja koristeluineen. Gutenbergin keksittyä 1400-luvulla painokoneen ja tuotettavien kirjojen kappalemäärän näin kasvaessa kirjansidonta muuttui vähitellen enemmän sarjatyöksi. Yläluokan piirissä säilyi kuitenkin painettujen kirjojen käsityömäinen sidonta arvoesineiksi. Keskiajalla arvokkaimpien kirjojen sidokset tehtiin loisteliaiksi koruesineiksi. Niihin käytettiin kultaa, hopeaa ja jalokiviä sekä taidokkaita norsunluisia kohokuvia. Tavallisesti kirjan kannet olivat nahalla päällystettyä puuta. Nahkaan painettiin tai puristettiin värittömiä koristekuvioita (sokeapainatus), mutta se voitiin myös maalata. Kirjan nimi tekstattiin etu- tai yläsyrjään, mutta selkä jätettiin tyhjäksi. 1500-luvulta lähtien se merkittiin yleensä nykyiseen tapaan. Nykyisin kirjat työstetään sitomolinjoilla, joissa eri työvaiheet on kytketty yhtenäiseksi konelinjaksi. Joissain kirjansitomoissa kirjan painaminen ja sitominen on yhdistetty samaan valmistuslinjaan. Aikaisemmin kirjan arkit nidottiin toisiinsa tai selän poikittaissidoksiin langalla. Liimanidonta on yleistynyt toisen maailmansodan jälkeen halvempana menetelmänä, mutta lankasidos on kestävämpi ja edelleen käytössä.Painomerkki.fi == Katso myös == * Taiteilijakirja * Ponnahduskirja == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Kirjansidonnan työohje Wikikirjastossa Luokka:Graafinen suunnittelu Luokka:Kirjapainotaito Luokka:Käsityöammatit
UDP Lite

UDP Lite on muokattu versio UDP-protokollasta, jossa myös vialliset (tarkistussumma ei täsmää) paketit siirtyvät verkossa. Tämä on hyödyllinen ominaisuus sovelluksissa, jossa datapaketin vastaanottaminen viallisenakin on tärkeää. UDP Lite -tuki on Linuxin ytimessä versiosta 2.6.20 lähtien. == Lähteet == * , UDP Lite standardi. Luokka:TCP/IP de:User Datagram Protocol#UDP-Lite
Radiomajakka

thumb|250px|VORTAC TGO, ilmailussa käytettävä radiomajakka Aichtalissa, Saksassa. Radiomajakka on radioaaltoja lähettävä laite, joka lähettää vakioitua radiosignaalia määritellyllä radiotaajuudella. Radiomajakan tarkoitus on ohjata ilma- ja meriliikennettä radioteitse. Radioamatöörit käyttävät radiomajakoita testatakseen radioaaltojen etenemistä maapallon paikasta toiseen. Muun muassa ilmakehällä ja auringon säteilyllä on vaikutusta etenemiseen. Puhutaan niin sanotuista radiokeleistä. ==Radiomajakoiden historia Suomessa== Suomen ensimmäinen meriliikenteen suuntaamaton radiomajakka asennettiin 1935 Utön tornin kupeeseen. Se suljettiin vuonna 1996. Vuonna 1936 tehostettiin Helsingin meriliikenteen turvallisuutta hankkimalla Harmajaan suunnattu ja suuntaamaton radiomajakka, ensimmäinen lajissaan koko maailmassa. Jatkosodan aikana vuosina 1941–1944 Yleisradion radiomastot lähettivät automaattimorsetuslaitteilla radiomajakkasignaaleja Saksan ilmavoimien pommikoneille. Suomen viimeiset meriradiomajakat poistettiin käytöstä vuonna 1995. Satelliittinavigoinnin kehityksen myötä radiomajakat ovat miltei menettäneet merkityksensä merenkulun suuntimavälineenä, mutta ilmaliikenteessä radiomajakat ovat edelleen laajalti käytössä. Myös lennonvarmennuksessa yleisesti käytetty toisiotutka vastaa toimintaperiaatteeltaan radiomajakkaa. Sen vastaanotinlaitetta, tutkavastaajaa, kutsutaankin myös tutkamajakaksi. ==Katso myös== *Radiosuuntima *VHF-monisuuntamajakka *DME ==Aiheesta muualla== * Revontulten radiohavainnot * Flight Simulator Navigation Luokka:Radiotekniikka Luokka:Navigointi
Sosiaalikasvattaja

Sosiaalikasvattaja on sosiaalialan opistotasoinen tutkinto, jollaista koulutusta ei enää järjestetä. ==Katso myös== * Sosionomi * Sosiaalityöntekijä Luokka:Sosiaali- ja terveysalan ammatit
Tunneilmasto

Tunneilmasto on termi, jota käytetään kuvaamaan esimerkiksi työyhteisön ilmapiiriä ja työntekijöiden yhteishenkeä. ==Tunneilmasto-sanan taustaa== Tunneilmasto vaikuttaa työntekijöiden halukkuuteen tehdä töitä ja työnteon tehokkuuteen. Voidaan sanoa että yritys tai työyhteisö, jossa on positiivinen tunneilmasto tuottaa tehokkaammin, kuin työyhteisö, jonka tunneilmastossa on negatiivisia vaikutteita. Tätä käsitettä on alettu käyttää uuden vuosituhannen alkupuolella. Se on tullut kielenkäyttöön helpottamaan kommunikointia yhteisön ilmapiiristä ja tunteista. Esimerkiksi työn tehokkuuden parantamiseen erikoistuneet konsultit käyttävät "tunneilmasto" -termiä taajaan. Myös yhteisön joiden toimissa on tunteilla suuri merkitys ovat ottaneet termin omakseen. Näitä voivat olla esimerkiksi seurakunnat tai päiväkodit ja varhaiskasvattajat. ==Tunneilmasto muissa kielissä== Tunneilmasto-sanalle ei ole suoranaista käännöstä esimerkiksi englannin kielessä, mutta alan konsultointiin erikoistuneet yritykset käyttävät muun muassa termejä Conflict management, Dispute resolution, Emotion management, Organizational behaviour. ==Lähteet== Luokka:Tunteet Luokka:Sosiaalipsykologia
Theodore William Richards

Theodore William Richards (31. tammikuuta 1868, Germantown – 2. huhtikuuta 1928, Cambridge) oli yhdysvaltalainen kemisti, joka sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1914 työstään useiden alkuaineiden atomimassojen selvittämisessä. Hän oli ensimmäinen yhdysvaltalainen Nobelin kemianpalkinnon voittaja. Richardsin vanhemmat olivat maisemamaalari William T. Richards ja runoilija Anna née Matlack. Aluksi hän opiskeli äitinsä johdolla ja matkusti Englannissa ja Ranskassa. Vuonna 1883 hän pääsi collegeen Haverfordiin ja valmistui sieltä 1885. Tämän jälkeen hän opiskeli Harvardin yliopistossa ja valmistui filosofian tohtoriksi vuonna 1888. Valmistumisensa jälkeen hän vietti vuoden Saksassa, missä hän opiskeli Viktor Meyerin johdolla. Palattuaan Harvardiin hän työskenteli aluksi kemianassistenttina, opettajana, avustavana professorina ja professorina. 1903 hänestä tuli Harvardin yliopiston kemianosaston puheenjohtaja. Noin puolet hänen töistään koskivat atomimassoja, alkaen hapesta ja kuparista. Richards keksi nephelometrin ja selvitti erittäin tarkasti yli 30 alkuaineen atomimassat. Richards oli naimisissa Miriam Stuart Thayerin kanssa. Heille syntyi yksi tytär ja kaksi poikaa. == Aiheesta muualla == *Richardsin elämäkerta Nobel-säätiön sivuilla Luokka:Nobelin kemianpalkinnon saajat Luokka:Yhdysvaltalaiset kemistit Luokka:Vuonna 1868 syntyneet Luokka:Vuonna 1928 kuolleet
Ulla-Maija Paavilainen

Ulla-Maija Paavilainen (s. 3. heinäkuuta 1955 Honkilahti Eura) on suomalainen toimittaja ja kirjailija. ==Henkilöhistoria== Ulla-Maija Paavilainen syntyi maanviljelijä Veijo Matti Paavilaisen ja Kerttu Maria Sallisen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1994 on toimitusjohtaja Philip Bert Laszlo. Ylioppilaaksi Paavilainen tuli 1974 ja suoritti toimittajan tutkinnon Tampereen yliopistossa 1977. Hän on ollut toimittajana eri lehdissä, mm. Uusi Suomi, Seura ja Iltalehti, ennen 18-vuotista uraansa Me Naiset -lehden päätoimittajana. Vuosina 2002–2012 hän on oli Sport-lehden päätoimittaja. Hän on kirjoittanut kolumneja Taloussanomiin. Nykyisin hän toimii vapaana journalistina, kirjoittaa artikkeleita useisiin aikakauslehtiin ja kolumneja mm. Apu-lehteen. Paavilainen on toiminut luottamustehtävissä, kuten Superpesis Oy:n varapuheenjohtajana ja Suomen Taitoluisteluliiton puheenjohtajana. Vuonna 2008 hänet palkittiin Piikkarit-kunniamaininnalla liikunnan tasa-arvotyöstä. Hän on Liikunnaiset-verkoston puheenjohtaja.<ref name="kko11/> ==Teokset== Paavilaisen esikoisteos oli nuorena kirjoitettu Kontakti-kirja Valekierre, mutta varsinaisesti esikoinen on hänen teoksensa Sinulle luotu. * Valekierre, Kauppaitten kustannus, 1970 (Kontakti-kirja) * Sinulle luotu, Otava, 2007 * Sokerisiskot, Otava, 2008 * Äkkilähtö, Otava, 2009 * Kylmä kamari, Otava, 2010 * Kummitäti, Otava, 2011 * Superihmisiä? Johtajan voimavarat, WSOY 2010 * Hanki elämä! Jokanaisen voimakirja, WSOY 2011 * * * * * * * ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kalmalahden taistelu

pienoiskuva|250px|Kalmalahden taistelun muistomerkki on Nikkilänmäentien varrella. Kalmalahden taistelu käytiin Suomen sodan aikana 11. maaliskuuta 1808 Leppävirralla sodan alkuvaiheessa, kun Savon prikaati käskyn mukaan oli vetäytymässä Pohjois-Pohjanmaalle. Savon prikaatin olisi tullut vetäytyä Juvan ja Joroisten kautta Kuopioon, Iisalmeen ja Ouluun. Se oli kuitenkin jäänyt joksikin aikaa Mikkeliin, jolloin venäläiset joukot olivat ennättäneet lähelle Mikkelin kirkonkylää Juvan ja Ristiinan teitä pitkin, jolloin saarrostusvaara lisääntyi. Lähtö Mikkelistä oli nopea: hevosia koottiin talonpojilta, elintarvikkeet varusvarastosta ja ylimääräiset vilja- ja heinävarat poltettiin. Ammusvaraston vanhat kiväärit jäivät venäläisten haltuun. Sata paleltunutta sotilasta jouduttiin jättämään kirkonkylän sairaalaan. Paleltumat olivat johtuneet ulkona seisomisesta viikkoa aikaisemmin yön yli, koska venäläisten oli uskottu olevan lähempänä Mikkeliä. Savon prikaati alkoi vetäytyä kohti Kuopiota Leppävirran ja Pieksämäen kautta. 7.3. Savon prikaati oli saapunut Leppävirralle, Nikkilänmäen ja kirkonkylän alueelle. Se oli tyytymätön taisteluitta perääntymisestä ja niin ikään vetäytymistä kritisoinut kapteeni G. Aminoff lähti tiedustelemaan 200 sotilaan kanssa Varkauden suuntaan venäläisten joukkojen etenemistä. Kello 7 aamulla hän ilmoitti lähetin avulla prikaatin komentajalle, kenraaliluutnantti Johan Adam Cronstedtille, että venäläiset joukot ovat tulossa. Aminoff aikoi häiritä venäläisten etenemistä ja hiihtää osastonsa kanssa sitten metsien kautta Leppävirralle. Venäläiset etenivät Unnukan jäätä pitkin noin 1 600 sotilaan osastona kohti Leppävirtaa kirkonkylän suuntaan Sotasaareen asti. Heidän oikealla puolellaan oli lähes sulanutta heikkoa jäätä ja vasemmalla rannalle tiellä Savon prikaatin joukkoja. Huomattuaan tilanteen venäläisten eteneminen pysähtyi. Majuri G. Ehrnrooth pyysi komentajalta lupaa hyökätä venäläisten kimppuun takaa päin ja vangita heidät. Ennen liikkeelle lähtöä kuitenkin komentaja Cronstedt kielsi hyökkäyksen. Tilaisuuden menettämisestä tyytymättömät joukot kuitenkin aloittivat laukausten vaihdon ja Savon prikaati ampui tykeillä noin kolmen tunnin ajan. Venäläisiä jäi vangeiksi kolme, suomalaisia kaatui yhdeksän eikä venäläisten muista tappioista ole tietoa. Tykkitulesta jäi Karlvikin kartanon rakennuksen seinään tykinlaukauksen reikä. Kulkupuheen mukaan Leppävirran kirkkoherra olisi varoituttanut venäläisiä heikoista jäistä. He eivät hyökänneet jäätä pitkin. Iltaan mennessä Savon prikaatin joukot vetäytyivät Vehmasmäkeen. Taistelun muistoksi Leppävirran suojeluskunta pystytti vuonna 1933 kivisen muistomerkin, joka sijaitsee valtatien pohjoispuolella Nikkilänmäentien varrella. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Suomen sodan taistelut Luokka:Leppävirta Luokka:Vuoden 1808 sotahistoria Luokka:Pohjois-Savon historia