Palkokasvit

Palkokasvit ovat hernekasvien (Fabaceae) heimoon kuuluvia kasveja, joiden hedelmä on palko. Palkoviljat ovat ravinto- ja rehukäyttöön viljeltyjä palkokasveja, joihin kuuluvat esimerkiksi herne, linssit ja pavut. Palkoviljat ovat tyypillisesti keittäen kypsennettäviä ravintokasveja. Esimerkiksi maapähkinää ei ole ollut tapana lukea palkoviljaksi, vaikka se onkin ihmisravinnoksi viljelty palkokasvi. Soijapapu on taloudellisesti tärkein palkokasvi ja maailman tärkein öljy­kasviRousi, s. 142. Palkokasvit ovat keskeisiä myös maanviljelyn kannalta, mikä perustuu ennen kaikkea niiden edulliseen typpi­talouteen. Tämä mahdollistaa niiden käytön esimerkiksi maan­parannukseen. Palkoviljalla on tärkeä ravitsemuksellinen rooli etenkin köyhässä Etelä-Aasiassa, jossa nautitaan henkeä kohti keskimäärin 90 grammaa kypsennettyjä palkokasveja päivässä. Ennen nimitystä palkokasvit käytettiin oletetusta kaksi­sirkkaisiin kuuluvasta lahkosta, jota joskus pidettiin myös ala­lahkona ja joka jaettiin kolmeen heimoon: (Papilionaceae (hernekasvit), Mimosaceae ja Caesalpiniaceae. Nykyisin näiden kaikkien katsotaan kuuluvan samaan herne­kasvien heimoon, joka kuuluu lahkoon Fabales, ja aikaisemman käsityksen mukaiset suppeammat heimot nykyisin ala­heimoiksi Faboideae (tai Lotoideae), Mimosoideae ja Caesalpinioideae. == Käyttö == Palkokasveja käytetään sekä ihmis­ravintona että rehuna. Palkokasveja käytetään yleensä ravinnoksi kuten heinäkasveihin kuuluvaa tavallista viljaa nauttimalla niiden tuleentu­neita kuivia siemeniä. Poikkeuksena tästä muodostavat esimerkiksi tuoreena nautittu herne ja leikkopapuOsmo Tupeinen: Ruoka-ainetaulukko. 29.-30. painos. Otava 1993., josta käytetään myös palot. Palkokasvien siemenissä on runsaasti proteiinia varas­toitu­neena sirkka­lehtiin, jotka täyttävät melkein koko siemenen. Palkokasvit ovat olleet vanhastaan yhdessä eläin­kunnan tuotteiden kanssa ihmiskunnan tärkeimpiä proteiinin lähteitä. Niillä on edelleen suuri merkitys varsinkin niissä maissa, joissa eläin­ravintoa ei ole riittävästi käytettävissä tai joissa (erityisesti Intiassa) uskonnolliset syyt rajoittavat eläin­ravinnon käyttöä. Huomattava merkitys on ollut myös sillä seikalla, että palko­kasvien proteiini sisältää runsaasti välttämättömiin amino­happoihin kuuluvaa lysiiniä, jota vilja­tuotteissa on niukasti, vaikka niissäkin on kohtalaisesti proteiinia. == Viljelykasvina == Palkokasveja on viljelty maan­viljelyksen alkuajoista saakka. Lähes jokaisella alueella, jossa maanviljelys mahdollisesti on keksitty itsenäisesti, on viljelys­kasvien valikoimaan alusta lähtien sisältynyt myös yksi tai useampi palko­kasvi: Lähi-idässä herne ja linssiRousi, s. 120, 123, Intiassa hyasinttipapu sekä musta ja vihreä mungopapu, Kiinassa soijapapu, adsukipapu ja mungopapu, Länsi-Afrikassa pitkäpapu, Väli-Amerikassa tavallinen papu, arizonanpapu ja ruusupapu sekä Andeilla limanpapu ja maapähkinä. Palko­kasvien tärkeä merkitys viljelys­kasveina perustuu ennen kaikkea niiden edulliseen typpi­talouteen. Niiden juurissa on Rhizobium-suvun bakteereita, jotka kykenevät sitomaan ilmasta typpeä ja valmistamaan siitä amino­happoja, joita isäntä­kasvi kykenee käyttämään hyväkseen. Tämän vuoksi niiden viljelyksessä ei yleensä tarvita typpi­lannoitteita. Samasta syystä niitä voidaan käyttää myös maan­parannukseen kyntämällä niiden vihreä kasvusto maan alle tai viljelemällä niitä vuoroviljelyssä viljojen kanssa === Tuotanto === Tärkeimpien palkokasvien sato koko maailmassa keskimäärin vuosina 1993–1995Rousi, s. 123, 145 Kasvi Tieteellinen nimi Sato (miljoonia tonneja) Viljelyala (miljoonia hehtaareja) Tärkeimmät tuotantoalueet Soijapapu Glycine max 125,7 62,0 Yhdysvallat, Brasilia, Kiina, ArgentiinaRousi, s. 144 Maapähkinä Arachis hypogaea 33,7 32,1 Kiina, Intia, Yhdysvallat, monet Afrikan ja Aasian maatRousi, s. 149 Papu PhaseolusRousi, s. 123, 128; Pavuiksi on tässä laskettu kaikki Phaseolus-suvun viljellyt lajit, joista tärkein on tarhapapu, Phaseolus vulgaris 17,4 26,5 Intia, Brasilia, Kiina, Meksiko, Yhdysvallat; vihreitä papuja tuottavat eniten Kiina, Turkki ja monet Euroopan maat Herne Pisum sativum 13,8 7,9 Ranska, Ukraina, Venäjä, Kiina, Kanada, YhdysvallatRousi, s. 122 Kahviherne (kikherne) Cicer arietinum 7,3 10,4 IntiaRousi, s. 128 Härkäpapu Vicia faba 3,7 2,9 Kiina, Egypti, EtiopiaRousi, s. 126 Linssi Lens culinaris 2,8 2,4 Välimeren maat, Intia, KanadaRousi, s. 125 Edellä lueteltujen lisäksi ainakin paikallisesti merkittäviä, ihmis­ravinnoksikin viljeltyjä palko­kasveja ovat lehmänpapu (Vigna unguiculata), mungopapu (Vicia radiata) ja adsukipapu (Vicia angularis)Rousi, s. 133–134 sekä trooppiset kyyhkyherne (Cajanus cajan), siipipapu eli goanpapu (Psophocarpus tetragonolobus), hyasinttipapu (Dolichos lablab) ja Canavalia ensiformis.Rousi, s. 134–135 Rehuksi viljellään laajalti myös muun muassa apiloita (Trifolium), lupiineja (Lupinus) ja mailasta (Medicago).Rousi, s. 119 == Kulutus == Etelä-Aasiassa syödään keskimäärin yli 90 grammaa kypsiä palkokasveja päivässä henkeä kohti, mikä on selvästi enemmän kuin muissa maanosissa. Afrikassa, Kiinassa, Kaakkois-Aasiassa, Etelä-ja Pohjois- Amerikassa sekä Euroopassa niitä syödään alle 30 grammaa päivässä. Japanilaiset nauttivat keskimäärin 60 grammaa palkokasveja päivässä. Suomessa syödään 13 grammaa palkokasveja päivässä17.5.2023 Politiikkasuositus: Kotimaiset palkokasvit edistävät kestävää ruokajärjestelmää. https://www.luke.fi/fi/uutiset/politiikkasuositus-kotimaiset-palkokasvit- edistavat-kestavaa-ruokajarjestelmaa-0. == Ravintoarvot == === Makroravinteet === Palkoviljojen siemenet sisältävät tyypillisesti runsaahkosti hiilihydraattia ja proteiinia. Joidenkin palko­kasvien kuten soijapavun ja maapähkinän siemenissä on myös runsaasti rasvaa. === Suojaravinteet === Palkokasvit sisältävät merkittävästi folaattia. Valkeissa pavuissa on myös runsaasti kaliumia. Pavut ja herneet sisältävät lisäksi runsaasti rautaa. Rauta esiintyy niissä kuitenkin eläinkunnan tuotteiden rautaa huonommin imeytyvänä nonhemirautana (Fe3+). Pavut sisältävät lisäksi runsaasti raudan imeytymistä heikentävää fytaattia.Dietary Determinants of and Possible Solutions to Iron Deficiency for Young Women Living in Industrialized Countries: A Review. https://www.ncbi.nlm.nih.gov/pmc/articles/PMC4179187/ Elimistö kykeneekin hyödyntämään vain noin 2 promillea papujen sisältämästä raudasta. == Suositukset == Valtion ravitsemusneuvottelukunta kehottaa ihmisiä syömään desilitran palkokasveja päivässä. == Terveysvaikutukset == === Myönteiset === Palkokasvit sisältävät merkittävästi liukoista ravintokuitua, jonka saanti edistää hyödyllisten suolistomikrobien kasvua. Palkokasvien kuitu monipuolistaa tehokkaasti suolistomikrobistoa, koska se poikkeaa rakenteeltaan muiden kasvikunnan tuotteiden sisältämistä kuiduista. Perunan, riisin, makaronin tai leivän korvaaminen kuivaherneillä, linsseillä tai pavuilla vähentää myös hiukan aterianjälkeistä verensokerin nousuaPulse consumption improves indices of glycemic control in adults with and without type 2 diabetes: a systematic review and meta-analysis of acute and long-term randomized controlled trials. https://link.springer.com/article/10.1007/s00394-021-02685-y. === Kielteiset === Palkokasveissa esiintyvät lektiinit ovat myrkyllisiä ja häiritsevät proteiinien käsittelyä ruoansulatuksessa. Papuja on keitettävä tämän vuoksi liotuksen jälkeen painekattilassa tunnin verran. Myös linssejä on keitettävä pitkään.LECTINS IN FOODS AND THEIR RELATION TO STARCH DIGESTIBILITY. Ramona L. Rea, M.Sc., Lilian U. Thompson, Ph.D. and David J.A. Jenkins, D.M. https://www.sciencedirect.com/science/article/abs/pii/S0271531785801056 Säilykepapujen on havaittu olevan turvallisia, koska niitä on kypsennetty riittävästi. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Hernekasvit Luokka:Viljeltävät ravintokasvit