EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Wasili Beregavoi

Wasili Paulowitsch Beregavoi (20. maaliskuuta 1835 Jaroslavin kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 7. tammikuuta 1893 Helsinki) oli venäläistaustainen kauppias Helsingissä, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Beregavoin vanhemmat olivat kauppias Pavel Mihailovitš Beregavoi ja Domnina Ivanovna ja puoliso 1862–1884 Agneta Sofia Stålhane. Beregavoi oli kauppa-apulainen isänsä liikkeessä Helsingissä 1850-luvulla ja saatuaan kauppiaanoikeudet Helsingissä 1860 oman kauppaliikken pitäjä ensin Katajanokalla ja sitten kauppatorilla ja Fabianinkadulla 1860–1878. Hän oli paitsi ruokatavarakauppias, harjoitti myös muuta koti- ja ulkomaankauppaa ja omisti kiinteistöjä. Helsingin taksoituslautakuntaan Beregavoi kuului 1876 ja suostuntaverolautakuntaan 1878. Hän oli Helsingin ortodoksisen seurakunnan kirkkoneuvoston jäsen ja Uspenskin katedraalin kirkonisäntä 1875–1885, samoin kuin Suomen venäläisten koulujen ylihallituksen jäsen ja Suomen Punaisen Ristin Helsingin venäläisen osaston sihteeri ja taloudenhoitaja. Kauppaneuvoksen arvonimen Beregavoi sai 1891. Hän sai myös keisari Aleksanteri III:n henkilökohtaisesti ojentamana Pyhän Stanislauksen ritarikunnan kolmannen luokan ritarimerkin 1885. Lapseton Beregavoi testamenttasi pääosan suuresta omaisuudestaan Helsingin ortodoksista seurakuntaa lähellä oleville tahoille. ==Lähteet== Luokka:Suomen venäläiset Luokka:Suomalaiset kauppiaat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Suomalaiset lahjoittajat Luokka:Vuonna 1835 syntyneet Luokka:Vuonna 1893 kuolleet
Häntäkolmikolkka

Häntäkolmikolkka (Gouania longispicata) on paatsamakasvien (Rhamnaceae) heimoon kuuluva kasvilaji. Se on liaanimainen kasvi, joka kasvaa ja kiipeilee usein muun kasvillisuuden päällä. Sen lehdet ovat soikeita ja laidoiltaan hienosahalaitaisia. Lehtien suonet ovat lehtien yläpinnoilta painuneita ja alapinnoilta koholla. Kukinnot ovat pitkiä ja monikukkaisia terttuja ja kukat ovat väriltään kermanvalkoisia. Hedelmät ovat kooltaan 6 × 11 mm ja hieman mehukkaita sekä kolmisiipisiä. Häntäkolmikolkkaa kasvaa luonnossa Afrikan keski- ja itäosissa, Aasian eteläosissa, Intian valtameren saarilla, Havaijilla sekä Amerikoissa. Häntäkolmikolkkaa on käytetty Afrikassa lääkekasvina useisiin erilaisiin vaivoihin. Mbuti-pygmit ovat antaneet lapsilleen häntäkolmikolkan murskatuista lehdistä ja vedestä valmistettua juomaa, jotta lapset kasvaisivat vahvoiksi. Ugandassa häntäkolmikolkan lehtiä on puolestaan käytetty vatsakipujen hoitoon. Häntäkolmikolkka on myös vuorigorillojen suosimaa ravintoa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Häntäkolmikolkka (Gouania longispicata) Luokka:Paatsamakasvit Luokka:Lääkekasvit
Robert Wilhelm Ekblom

Robert Wilhelm Ekblom (10. marraskuuta 1839 Litsena, Uplanti, Ruotsi – 26. toukokuuta 1917 Porvoo) oli suomalainen panimoalan yritysjohtaja ja yrittäjä, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Ekblomin puoliso vuodesta 1865 oli Emma Karolina Westling. Ekblom oli ennen Suomeen tuloaan opiskellut Tukholmassa ja teki myös useita opintomatkoja. Hän oli panimomestari Viksbergin panimossa Forssassa, Kingelinin panimossa Turussa noin 1865–1872 ja Victor Wulffin panimossa Porvoossa 1872–1875. R. W. Ekbloms Bryggeri – R. W. Ekblomin Panimon omistaja ja johtaja hän oli 1875–1899. Ekblom oli myös Borgå Ångfartygs -yhtiön perustajaosakas vuodesta 1891 ja Porvoon Sähkö -yhtiön perustajaosakas 1900–1911. Hän oli Porvoon kaupunginvaltuuston jäsen 1876–1914, toimien valtuuston puheenjohtajana 1906–1914, ja hänellä oli myös useita muita luottamustehtäviä Porvoossa. Kauppaneuvoksen arvonimen Ekblom sai 1909. ==Lähteet== Luokka:Porvoon kaupunginvaltuutetut Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1839 syntyneet Luokka:Vuonna 1917 kuolleet
Kupariteltta

Kupariteltta on Solnan Hagaparkenissa sijaitseva rakennus. Kupariteltta muodostuu keskellä olevasta suuremmasta teltasta sekä sen molemmin puolin olevista sivuteltoista. Ruotsin kuningas Kustaa III tilasi Kupariteltan alun perin kuninkaallisten henkivartijoiden majoitustiloiksi. Kupariteltta rakennettiin vuosina 1787–1790 arkkitehti Louis Jean Desprezin suunnitelmien mukaan. Itse majoitustilat ovat puurakenteisia, mutta Desprez suunnitteli niille kuparipäällysteiset ja koristeellisesti maalatut telttajulkisivut, jolloin saatiin aikaan vaikutelma metsän reunalla sijaitsevasta telttaleiristä. Esikuvana toimivat roomalaisten teltat. Ensimmäisen maailmansodan aikana osa Kupariteltan alkuperäisistä kuparilevyistä varastettiin, ja ne jouduttiin korvaamaan uusilla. Keskimmäinen teltta tuhoutui tulipalossa vuonna 1953, ja se rakennettiin uudelleen kymmenen vuotta myöhemmin linna-arkkitehti Ragnar Hjortin johdolla. Teltta maalattiin tuolloin vihreäksi ja keltaiseksi. Sivuteltat maalattiin uudelleen siniseksi ja keltaiseksi 1970-luvun puolivälissä. Vuosina 1977–1978 telttajulkisivun takana oleva avoin tallipiha rakennettiin katolla varustetuksi telttahuoneeksi, niin sanotuksi hopeateltaksi. Vuonna 2009 Kupariteltta peruskorjattiin perinteisiä materiaaleja ja menetelmiä käyttäen. Kaikki kuparilevyt hiottiin käsin, minkä jälkeen ne maalattiin pellavaöljymaalilla. Telttaan palautettiin samalla sen alkuperäiset värit, koboltinsininen ja keltainen. Vuonna 2016 Kupariteltta sai lisäksi julkisivuvalaistuksen. == Lähteet == Luokka:Solna
Oikeuden Yhteiskunta

Amerikan Oikeuden Yhteiskunta () (JSA), lyhyemmin Oikeuden Yhteiskunta, on supersankariryhmä, joka esiintyy Amerikkalaisissa DCn sarjakuva-albumeissa. Ryhmän loivat Sheldon Mayer ja Gardner Fox. Oikeuden Yhteiskunta esiintyi ensimmäisen kerran All Stars Comics -lehden kolmannessa numerossa vuonna 1940, ollen sarjakuvien ensimmäinen supersankariryhmä. Oikeuden Yhteiskunnan alkuperäisiä jäseniä ovat Tohtori Kohtalo, Hourman, Aave, Sandman, Atomi, Salama, Vihreä Lyhty ja Haukkamies. Myöhempiä jäseniä olivat mm Doctor Mid- Nite, Wildcat, Starman, Mister Terrific, Johnny Thunder, Thunderbolt, Musta Kanarialintu, Atom Smasher, Obsidian, Amazing Man, Cyclone, Commander Steel, S.T.R.I.P.E., Liberty Belle ja Damage. Myös Maa 2 universumin Batman, Teräsmies ja Ihmenainen olivat ryhmän jäseniä Crisis on Infinite Earths tapahtumaan saakka. Oikeuden Yhteiskunta oli alun perin suosittu, mutta sen jälkeen kun supersankarisarjakuvien suosio hiipui 1940-luvun lopulla, JSA:n seikkailut päättyivät otsikon numerolla 57 (maaliskuu 1951). Sarjakuvakirjojen hopeakaudella DC Comics kehitti Oikeuden Yhteiskunnalle uusia jäseniä ja yhdisti monet heistä uuteen tiimiin, Justice League of Americaan. Muut Oikeuden Yhteiskunnan jäsenet pysyivät poissa sarjakuvista kymmenen vuoden ajan, kunnes Jay Garrick esiintyi Barry Allenina, hopeakauden vastineenansa, The Flashin numerossa 123 (syyskuu 1961). Oikeuden Yhteiskunta perustettiin olemassaolevaksi "Earth-Twolle" ja Oikeuden Puolustajat "Earth-Onelle", eri versioille maasta, jotka sijaitsevat eri universumeissa. Tämä mahdollisti joukkueiden vuosittaiset poikkiulotteiset ryhmittymät vuosina 1963–1985. Uusissa sarjoissa, All-Star Squadron, Infinity, Inc. ja uusi All-Star Comics, esiteltiin JSA, heidän lapsensa ja heidän perillisensä. Nämä sarjat tutkivat ikääntymisen, sukupolvien välisiä eroja ja kontrasteja kultakauden ja myöhempien aikakausien välillä. Vuoden 1985 Crisis on Infinite Earths -sarjakuvatarina yhdisti kaikki yrityksen erilaiset vaihtoehtoiset todellisuudet yhdeksi, mikä sijoitti Oikeuden Yhteiskunnan toisen maailmansodan aikaiseksi edeltäjäksi yrityksen nykyaikaisille hahmoille. JSA- sarja julkaistiin vuosina 1999–2006 ja Justice Society of America -sarja 2007–2011. Osana DC Comicsin vuoden 2011 koko kuukausittaisten kirjasarjansa uudelleenjulkaisua, nimetön versio tiimistä ilmestyy sarjakuvajulkaisuissa Earth 2 Vol 1 (2012–2015), Earth 2 World's End (2014–2015) ja Earth 2: Society (2015–2017). ==Televisio== Oikeuden Yhteiskunta on esiintynyt kahdessa DCn sarjassa. Arrowversen Legends of Tomorrowssa, jossa ryhmä esiintyi parissa jaksossa. Oikeuden Yhteiskunta on pääosassa vuoden 2020 sarjassa Stargirl, jossa uuden sukupolven sankarit jatkavat vanhempiensa jalanjäljissä Oikeuden Yhteiskunnassa. Stargirlissa Oikeuden Yhteiskunnan jäseniä ovat Courtney Whitmore / Stargirl, Beth Chapel / Dr. Midnite, Rick Tyler / Hourman sekä Yolanda Montez / Wildcat. == Lähteet == Luokka:DC-universumin supersankariryhmät
Pilvituoksio

Pilvituoksio (Ceanothus velutinus) on paatsamakasvien (Rhamnaceae) heimoon kuuluva kasvilaji. Se on ainavihanta pensas, joka voi kasvaa 0,6–3 metriä korkeaksi, joskus korkeammaksikin. Sen lehtiasento on vuorottainen ja lehdet ovat ehyitä, 4–7 cm pitkiä, soikeita ja hienosahalaitaisia. Lehtien yläpinnat ovat kiiltävänvihreitä ja alapinnat harmahtavanvihreitä sekä karvaisia. Lehtilavan tyveltä alkaa lehden kolme pääsuonta, joista lähtee lämpimällä säällä katkaistaessa makea tuoksu. Kukat ovat pieniä ja väriltään valkoisia. Kukat sijaitsevat tiiviissä, 5–13 cm pitkissä huiskilokukinnoissa. Hedelmät ovat 3–4 mm pitkiä kotia. Pilvituoksio kasvaa luontaisena Pohjois-Amerikassa Kanadassa ja Yhdysvalloissa. Lajia tavataan luontaisena Kanadan Brittiläisestä Kolumbiasta Yhdysvaltojen länsiosiin ulottuvalla alueella. Idässä levinneisyysalue ulottuu Etelä-Dakotaan asti. Luonnossa laji muodostaa usein tiheiköitä. Pilvituoksiota käytetään koristekasvina ja siitä on jalostettu erilaisia lajikkeita. Puutarhassa laji sopii aurinkoiselle tai puolivarjoiselle kasvupaikalle. Laji ei kuitenkaan ole kovin pitkäikäinen, vaan se alkaa kuolla noin 15 vuoden jälkeen. == Lähteet == * Oregon State University: Landscape Plants: Ceanothus velutinus === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Pilvituoksio (Ceanothus velutinus) * Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Ceanothus velutinus * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Ceanothus velutinus * Flora of North America: Ceanothus velutinus Luokka:Paatsamakasvit
Chilenviinipalmu

Chilenviinipalmu (Jubaea chilensis) on Jubaea-sukuun kuuluva palmukasvilaji. Se on kotoisin Etelä-Amerikan lounaisosista ja on endeeminen pienellä alueella Keski-Chilessä 29°55'S ja 35°22'S leveyspiirien välisellä alueella Kordillieerien läntiseltä puolelta rannikolta. Se on ainoa endeeminen palmu Chilessä. Pitkään oletettiin, että Pääsiäissaarelta sukupuuttoon kuollut palmulaji Paschalococos disperta (syn. Jubaea disperta) kuului viinipalmujen sukuun; kuitenkin vuonna 2008 John Dransfield asetti sen kiistanalaisena omaan sukuunsa Paschalococos. == Kasvuympäristö == Lajia esiintyy suojaisten syvennyksien mikroilmastoissa rannikkoalueilla. Lajin tyypillinen kasvupaikka on hiekkainen, hyvin vettä läpäisevä maaperä, nahkealehtisessä metsässä ja/tai pensaikkoisessa ympäristössä. Kasvualue ulottuu merenpinnasta 1 400 metrin korkeuteen. Maailman suurin sisällä kasvanut yksilö oli Kew Gardensin chilenviinipalmu, jonka henkilökunta joutui kaatamaan, koska se kasvoi kasvihuoneen kattoon. Yli 2 600:sta tunnetusta palmulajista, chilenviinipalmu on toiseksi massiivisin, ja sen ohittaa vain etiopianpalmyrapalmu. == Käyttö == Lehtiä käytetään korien punomiseen ja hedelmät ovat syötäviä. Palmun mahlaa voidaan käyttää palmuviinin ja palmusiirapin valmistukseen. Toisin kuin muut palmut, joista mahlaa voidaan valuttaa, täytyy chilenviinipalmu kaataa mahlan saamiseksi. == Suojelu == Laji on osittain suojeltu Chilessä. Viimeisen 300 vuoden aikana lajin populaatio on supistunut noin 50 % ihmisväestön ja laidunmaiden kasvamisen seurauksena. Nykyään lajille suurimman uhan luovat ilmastonmuutos, kasvanut metsäpaloriski, elinalueen pirstaloituminen, kaupungistuminen, haitalliset vieraslajit ja siementen käyttö ihmisravinnoksi. Laji on nykyään erittäin uhanalainen. Maailmanlaajuisesti lajia on jäljellä arviolta noin 120 000 yksilöä. == Historia == Charles Darwin tutki lajia käydessään Chilessä vuonna 1832 HMS Beaglen toisella matkalla. Darwin totesi palmusta: ==Lähteet== Luokka:Palmukasvit Luokka:Uhanalaiset kasvit
Justine Vanhaevermaet

Justine Monique Vanhaevermaet (s. 29. huhtikuuta 1992) on belgialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Belgian naisten maajoukkueessa 13. heinäkuuta 2022 mennessä 35 maaottelua ja tehnyt niissä viisi maalia. Vanhaevermaet pelasi Belgian alle 17- ja alle 19-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi ensimmäisen naisten maaottelunsa elokuussa 2013. Hän teki maalin syyskuussa 2020 Romaniaa vastaan, kaksi maalia lokakuussa 2021 Kosovoa vastaan sekä maalin marraskuussa 2021 Armeniaa ja heinäkuussa 2022 EM- kilpailujen alkulohkossa Islantia vastaan. Vanhaevermaet on aiemmin pelannut kotimaansa lisäksi muutaman ottelun Saksassa ja noin 2,5 vuotta Norjassa. Elokuussa 2021 hän siirtyi englantilaisseura Readingiin. Hän pelasi kaudella 2021–2022 Englannin Superliigassa 19 ottelua ja teki niissä kaksi maalia. == Lähteet == Luokka:Belgialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Biksiini

Biksiini (C25H30O4) on apokarotenoideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa elintarvikkeiden värjäämiseen. == Ominaisuudet, biosynteesi ja käyttö == Huoneenlämpötilassa biksiini on punaista, oranssinpunaista tai ruskehtavaa kiteistä ainetta. Biksiinillä on cis- ja trans-isomeerit ja trans-isomeeri on niistä stabiilimpi. Cis-biksiiniä esiintyy annaton (Bixa orellana) siemenistä, jossa sitä on noin 2 %. Trans- biksiiniä on eristetty Aristolochia cymbifera-kasvista. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee muun muassa alkoholeihin, dietyylieetteriin, asetoniin, etikkahappoon ja pyridiiniin. Biksiinillä voi olla hapettumista estäviä ominaisuuksia.Daniel Marmion: Colorants for Foods, Drugs, and Cosmetics, Kirk- Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2012Charles S. Sell: Terpenoids, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2006.A. J. Cofrancesco: Dyes, Natural, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2009. Kasvit muodostavat biksiiniä lykopeenistä. Ensimmäisessä vaiheessa lykopeeni hapetetaan dioksygenaasientsyymin katalysoimana biksiinialdehydiksi, jonka aldehydiryhmät hapetetaan edelleen karboksyylihapoiksi. Tätä reaktiota katalysoi biksiinialdehydidehydrogenaasi ja tuotetta kutsutaan norbiksiiniksi. Norbiksiinikarboksyylimetyylitransferaasi metyloi selektiivisesti toisen norbiksiinin (C24H28O4) karboksyylihapporyhmistä muodostaen biksiiniä. Biksiiniä uutetaan annaton siemenistä orgaanisia liuottimia käyttäen Biksiiniä käytetään esimerkiksi margariinin, juustonkuorien, jälkiruokien ja jäätelön värjäämiseen. Yhdisteen E-koodi on E160b. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *PubChem: Bixin *Human Metabolome Database (HMDB): alpha-Bixin *Food Component Database (FooDB): cis-Bixin *PubChem: beta-Bixin *Human Metabolome Database (HMDB): beta-Bixin *Food Component Database (FooDB): trans-Bixin Luokka:Elintarvikevärit
Fred Neil

Fred Neil (oik. Frederick Ralph Morlock Jr., 16. maaliskuuta 1936 Cleveland, Ohio – 7. heinäkuuta 2001 Summerland Key, Florida) oli yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä, jonka tuotanto sijoittuu pääosin 1960-luvulle. Hän ei saavuttanut suurta suosiota esiintyjänä, vaan useimmat hänen kirjoittamansa laulut tulivat tunnetuiksi muiden levyttäminä. Tunnetuin Neilin kappale on ”Everybody’s Talkin’ ” elokuvasta Keskiyön cowboy (1969), jossa sen esittää Harry Nilsson. Kappaleesta tuli suurmenestys ja se sai Grammy-palkinnon. Roy Orbison sai menestystä Neilin kappaleella ”Candyman”, ja Neilin omista tulkinnoista ehkä tunnetuin on vuonna 1967 julkaistu ”The Dolphins”. Fred Neil syntyi Ohion Clevelandissä mutta varttui Floridassa, josta käsin hän usein kierteli etelävaltioita isänsä mukana, joka oli levyautomaattien korjaaja. Laivastopalveluksensa jälkeen Fred Neil työskenteli 1950-luvun lopulla iskelmänikkarina New Yorkin Brill Buildingissä ja esiintyi 1960-luvun alussa Greenwich Villagen folkklubeilla yhdessä muun muassa Bob Dylanin, Tim Hardinin ja Richie Havensin kanssa. Neil tunnettiin vahvasta baritoniäänestään ja taitavasta kitaransoitostaan joka toi hänelle myös studiomuusikon töitä, mutta hän ei erityisemmin pitänyt esiintymisestä ja jäi siksi muiden artistien varjoon. Fred Neil teki 1960-luvun puolivälissä kaksi folkalbumia Elektra Recordsille. Niistä jälkimmäisellä, nimeltään Bleecker & MacDougal erään Greenwich Villagen kadunkulman mukaan, häntä säestävät tuolloin vielä studiomuusikkoina tunnetut John Sebastian ja Felix Pappalardi. Sitten Fred Neil siirtyi Capitol Recordsille ja teki 1960-luvun lopulla vielä kaksi studioalbumia sekä livelevyn The Other Side Of This Life (1971). Sen jälkeen Neil palasi asumaan nuoruutensa Floridaan ja omisti loppuelämänsä delfiinien suojelutyölle. Hän kuoli syöpään 64-vuotiaana 2001. Neilin ensimmäinen Capitol-albumi Fred Neil (1966) valittiin vuonna 2005 julkaistuun hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään. ==Albumit== * 1964: Tear Down the Walls (yhdessä Vince Martinin kanssa) * 1965: Bleecker & MacDougal, julkaistiin 1970 uudelleen nimellä A Little Bit of Rain * 1966: Fred Neil * 1968: Sessions * 1971: Other Side of This Life (live) * 1998: The Many Sides of Fred Neil * 2001: Tear Down the Walls / Bleecker & MacDougal * 2003: Do You Ever Think of Me? * 2005: Echoes of My Mind: The Best of 1963–71 * 2008: Trav'lin Man: The Early Singles * 2020: 38 MacDougal ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset laulaja-lauluntekijät Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet Luokka:Yhdysvaltalaiset folklaulajat
Rautafosfaatti

Rautafosfaatti voi viitata ainakin seuraaviin yhdisteisiin: * Rauta(II)fosfaatti Fe3(PO4)2 * Rauta(III)fosfaatti FePO4 Luokka:Rautayhdisteet
Fátima Pinto

Fátima Alexandra Figueira Pinto (s. 16. tammikuuta 1996 Funchal) on portugalilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Portugalin naisten maajoukkueessa 12. heinäkuuta 2022 mennessä 69 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia: kesäkuussa 2018 Moldovaa ja helmikuussa 2021 Skotlantia vastaan. Hän pelasi ensimmäisen naisten maaottelunsa lokakuussa 2013. Hän on pelannut myös Portugalin alle 19-vuotiaiden maajoukkueessa. Pinto on edustanut kotimaassaan Sportingia vuodesta 2016. == Lähteet == Luokka:Portugalilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Suojasää (romaani)

Suojasää on neuvostoliittolaisen kirjailijan Ilja Ehrenburgin romaani, joka ilmestyi 1954. Kirjan on suomentanut Ulla-Liisa Heino, ja suomennoksen on julkaissut vuonna 1963 Karisto.Suojasää, Kirjasampo, viitattu 13.7.2022 Teoksesta on saanut nimensä Neuvostoliiton historian suojasää, Stalinin jälkeisen ajan Nikita Hruštšovin kauden lyhyt vapaampi vaihe. Ehrenburg koettelee teoksessaan sananvapauden rajoja.Petri Liukkonen, Ilya Ehrenburg Books and Writers, Authors' Calendar, viitattu 13.7.2022 Romaanin päähenkilö on insinööri Dmitri Korotejev, jonka onnettoman rakkauden kohde on naimisissa oleva Lena. Kolmas päähenkilö on Lenan mies, tehtaanjohtaja Ivan Žuravlev. Tarina on ulkoisesti hidastempoinen. Tarinan päätteeksi Žuravlev kutsutaan pääkaupunkiin, josta hän ei enää palaa. Kertomuksessa pitkät monologit sisältävät Neuvostoliiton historian kiellettyjä aiheita. ==Lähteet== Luokka:Venäläiset romaanit Luokka:Vuoden 1954 kirjat
Suojasää (täsmennyssivu)

Suojasää tarkoittaa ainakin seuraavia: * suojasää, talvinen säätila * Suojasää, Ilja Ehrenburgin vuonna 1955 ilmestynyt romaani * Suojasää, venäläinen televisiosarja * ”Suojasää”, Sergei Kozlovin satu, joka on suomeksi ilmestynyt Kozlovin satukokoelmassa Makea porkkanametsä * suojasää, nimitys Neuvostoliiton historiassa Stalinin kuoleman jälkeen seuranneelle ajanjaksolle
Conidens samoensis

Conidens samoensis on imureihin (Gobiesocidae) kuuluva kalalaji. Sitä tavataan Tyyneltämereltä. Laji elää korkeintaan kahdeksan metrin syvyisissä vesissä. == Lähteet == Luokka:Imurikalat
Wihuri Packaging

Wihuri Packaging Oy kansainvälisesti toimiva pakkausteollisuusyritys, jolla on yhteensä 21 tuotantolaitosta Euroopassa, Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa. Se toimii Euroopassa ja Aasiassa Wipak-brändillä ja Pohjois-Amerikassa Winpak- nimellä. Yhtiö kuuluu Wihuri-konserniin. Yhtiö valmistaa elintarvike- ja sairaalatarviketuotteiden pakkaamiseen tarkoitettuja monikerroskalvoja. ==Historia== Wihurin pakkausteollisuus alkoi pienen Matti Reijonen Oy:n ostosta vuonna 1966. Helsinkiläinen Matti Reijonen Oy oli alkanut valmistaa 1950-luvulla kalvopakkauspusseja polyeteenimuovista, ensimmäisenä Suomessa. Wihurin Espoosta ostamassa tuotantolaitoksessa keskityttiin muovikalvojen painamiseen ja painotuotteiden jälkikäsittelyyn, jotta niistä voisi valmistaa pakkausmateriaalia. Vuonna 1969 tuotantolaitos ja suurin osa työntekijöistä siirtyi Nastolaan, jossa toimintaa jatkettiin ja laajennettiin toiminimellä Wihuri Oy Wipakkaus. Vuonna 1977 perustettiin Winpak Ltd Kanadaan, Winnipegiin. Vuonna 1993 konsernin toimialoja olivat pakkausteollisuus, päivittäistavarakauppa ja tekninen kauppa. Pohjois-Amerikasta ostettiin Portion Packaging, jolla oli tehtaita Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Vuonna 2007 yli puolet Wihurin liikevaihdosta tuli kansainvälisessä pakkausteollisuudessa toimivasta Winpakista ja Wipakista. Heinäkuussa 2013 yhtiö päätti jakautua, eli erottaa pakkausliiketoiminnan muista liiketoiminnoista Wihuri Packaging Oy -yhtiöön. Muu liiketoiminta jäi Wihuri Oy:lle. Vuoden 2014 toimintansa aloittanut Wihuri Packaging Oy toimi Pohjois-Amerikassa Winpak-brändillä ja Euroopassa Wipak-brändillä. Pakkausteollisuus työllisti 75 prosenttia konsernin työntekijöistä. Wihurilla oli ympäri maailmaa yli kaksikymmentä tehdasta, jotka olivat keskittyneet ruoka- ja terveydenhoitopakkausten valmistamiseen. Vuonna 2019 Antti Aarnio-Wihurin perhe yhdisti omistuksensa Wihuri Packaging Oy:ssä ja Wihuri Oy:ssä Wihuri International Services Oy:hyn, josta tuli konsernin emoyhtiö. == Organisaatio == Wihuri-konsernin emoyhtiö on Wihuri International Oy ja sillä on kaksi alakonsernia, Wihuri Oy ja Wihuri Packaging Oy. Wihuri Packaging Oy toimii kahdella tuotemerkillä, Euroopassa ja Aasiassa Wipak-brändillä ja Pohjois-Amerikassa Winpak-nimellä. Yrityksellä on yhteensä 21 tuotantolaitosta ympäri maailmaa. Vuonna 2021 Wipakilla oli 1800 työntekijää ja sen liikevaihto oli 450 miljoonaa euroa. Tehtaita sillä oli 11. Winpakin osakkeet on noteerattu Toronton pörssissä. == Tuotteet == Wipak- brändillä valmistetaan pakkauksia sairaalatarvikkeille sekä kalvopakkauksia elintarvike- ja lääketeollisuuteen, esimerkiksi HK:n Sinisen ja Valion Oltermanni-juuston pakkaukset. Winpak valmistaa ja myy pakkausmateriaaleja ja pakkauskoneita. Winpakilla on kymmenen Pohjois-Amerikassa sijaitsevaa tehdasta. Myös sen asiakkaat sijaitsevat pääasiassa Pohjois-Amerikassa. Winpakin tuotteita käytetään helposti pilaantuvien elintarvikkeiden, juomien ja sairaalatarvikkeiden pakkaamiseen. == Tunnustuksia == *Wipak sai Tasavallan presidentin kansainvälistymispalkinnon vuonna 1987 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Wipak ja Winpak *
Penny Mordaunt

Penelope Mary ”Penny” Mordaunt (; s. 4. maaliskuuta 1973) on brittiläinen konservatiivipuolueen poliitikko, joka on toiminut Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneen jäsenenä vuodesta 2010 lähtien sekä alahuoneen johtajana ja Lord President of the Councilina syyskuuta 2022 lähtien. Aiemmin hän on toiminut kansainvälisen kehityksen ministerinä vuosina 2017–2019, puolustusministerinä vuonna 2019 sekä kauppa-asiain apulaisministerinä vuosina 2021–2022. Mordaunt opiskeli filosofiaa Readingin yliopistossa. Opiskeluaikanaan hän toimi yliopiston ylioppilaskunnan puheenjohtajana. Vuoden 2005 parlamenttivaaleissa Mordaunt oli ehdolla alahuoneeseen Portsmouth Northin vaalipiiristä, mutta hävisi työväenpuolueen ehdokkaalle Sarah McCarthy-Frylle. Vuoden 2010 vaaleissa hänet valittiin alahuoneeseen Portsmouth Northin vaalipiiristä. Vuosina 2014–2015 Mordaunt toimi pääministeri David Cameronin hallituksessa desentralisaatiosta vastaavana parlamentaarisena alivaltiosihteerinä. Vuosina 2015 hän toimi asevoimista vastaavana apulaisministerinä ja vuosina 2016–2017 vammais-, työ- ja terveysasiain apulaisministerinä. Vuosina 2017–2019 hän toimi kansainvälisen kehityksen ministerinä ja vuosina 2018–2019 myös nais- ja tasa-arvoasiain apulaisministerinä. Toukokuusta heinäkuuhun 2019 hän toimi puolustusministerinä. Vuosina 2020–2021 hän toimi paymaster generalina eli käytännössä salkuttomana ministerinä. Vuoden 2016 EU-kansanäänestyksessä Mordaunt kannatti brexitiä eli Yhdistyneen kuningaskunnan eroa Euroopan unionista. Pääministeri Boris Johnsonin ilmoitettua eroavansa pääministerin ja konservatiivipuolueen puheenjohtajan viroista Mordaunt asettautui ehdolle puheenjohtajavaaliin. 13. heinäkuuta 2022 pidetyllä vaalin ensimmäisellä kierroksella Mordaunt sai 67 ääntä konservatiivipuolueen kansanedustajilta ja sijoittui toiseksi Rishi Sunakin jälkeen. Hän eteni viidennelle kierrokselle, jossa hän sai 105 ääntä, vähemmän kuin kaksi muuta jäljellä ollutta ehdokasta, Rishi Sunak ja Liz Truss, joten hän tippui pois kisasta. Hän ilmaisi myöhemmin tukensa Liz Trussille. Syyskuussa 2022 pääministeri Truss nimitti Mordauntin alahuoneen johtajaksi ja Lord President of the Counciliksi. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan puolustusministerit
Kerttu Vehviläinen

Kerttu Kirsti Vehviläinen-Leväluoma (1896 – 11. heinäkuuta 1927 Pori) oli suomalainen näyttelijä.Kerttu Vehviläinen, Työväen näyttämötaide : Suomen työväen näyttämöiden liiton äänenkannattaja, 01.08.1927, nro 11-12, s. 15, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotKerttu Vehviläinen, Näyttämö, 01.08.1927, nro 10-11, s. 9, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotGeni.com : Kerttu Kirsti Vehviläinen Kerttu Vehviläinen oli näyttelijänä yli 10 vuotta kestäneen uransa aikana muun muassa Kansan Näyttämöllä, Turun Suomalaisessa Teatterissa, Tampereen Teatterissa, Kuopion Näyttämöllä ja viimeksi Porin Työväen Teatterissa. Hän esiintyi operettiosissa ja muun muassa Selma Lagerlöfin Untuvainen-näytelmässä sekä August Strindbergin Erik XIV- näytelmässä Kaarina Maununtyttären roolissa. Kerttu Vehviläinen oli naimisissa näyttelijä, lavastaja ja ohjaaja Eero Leväluoman kanssa. Heidän tyttärensä oli lastenkirjailija Liisa Leväluoma (1924–2009). Kerttu Vehviläinen kuoli 31-vuotiaana heinäkuussa 1927. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset teatterinäyttelijät Luokka:Vuonna 1896 syntyneet Luokka:Vuonna 1927 kuolleet
Méderdra

Méderdra () on kaupunkikunta ja samannimisen departementin eli moughataan hallinnollinen keskus Trarzan alueella Mauritaniassa. Se sijaitsee 55 kilometriä alueen pääkaupungista Rossosta pohjoiseen. Kunnassa on 7 400 ja sen keskustaajamassa 4 200 asukasta (vuonna 2013, väestönlaskenta). Méderdran moughataan pinta-ala on 7 570 neliökilometriä. Siihen kuuluu viisi kuntaa: Beir Taouwress, Elkhat, Mederdra, Taguilalet ja TiguendViralliset nimimuodot: . Vuonna 2013 moughataassa oli 30 400 asukasta. Méderdra oli vuodesta 1907 lähtien Boutilimitin ohella toinen Trarzan piirin hallintokeskuksista. Se menetti asemansa Rossolle vuonna 1935. ==Lähteet== Luokka:Mauritanian kaupungit Luokka:Trarzan alue
Keur Macène

Keur Macène () on kaupunkikunta ja samannimisen departementin eli moughataan hallinnollinen keskus Trarzan alueella Mauritaniassa. Se sijaitsee Senegaljoen suistossa 55 kilometriä alueen pääkaupungista Rossosta länteen. Kunnassa on 4 900 ja sen keskustaajamassa 2 000 asukasta (vuonna 2013, väestönlaskenta). Keur Macènen moughataan pinta-ala on 2 255 neliökilometriä. Siihen kuuluu kolme kuntaa: Keur Macene, Ndiago ja MbalalViralliset nimimuodot: . Vuonna 2013 moughataassa oli 26 800 asukasta. Keur Macènessa toimii lähinnä metsästäjille ja kalastajille tarkoitettu matkailukeskus. Lähistöllä sijaitsee Diawlingin kansallispuisto. ==Lähteet== Luokka:Mauritanian kaupungit Luokka:Trarzan alue
Vuokatin kirkko

Vuokatin kirkko on Sotkamossa Vuokatin taajamassa sijaitseva, vuonna 1985 valmistunut kirkko. Kirkko sijaitsee monitoimitalossa, jonka on suunnitellut oululainen Arkton-Suunnitteluryhmä Oy. Alun perin seurakuntakodiksi valmistuneet tilat vihittiin kirkoksi vuonna 1990. Monitoimitalon tilat sisältävät kirkkosalin lisäksi kerhohuoneen, keittiötilat ja toimistohuoneen. Vuokatin kirkko on osa Sotkamon seurakuntaa. Vuokatin kirkon urut on rakentanut Veikko Virtanen. Urut on rakennettu alun perin vuonna 1976 ja urkujen positiivi sijaitsi vuosina 1976–1987 Jokelan kirkossa Tuusulassa ja vuosina 1987~2005 Kellokoskella. Urut tuotiin Vuokatin kirkkoon vuonna 2005. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Sotkamon rakennukset ja rakennelmat Luokka:Kainuun kirkkorakennukset
Ouad Naga

Ouad Naga () on kaupunkikunta ja samannimisen departementin eli moughataan hallinnollinen keskus Trarzan alueella Mauritaniassa. Se sijaitsee maantie N3:n varrella 50 kilometriä maan pääkaupungista Nouakchottista itään. Kunnassa on 9 200 ja sen keskustaajamassa 4 200 asukasta (vuonna 2013, väestönlaskenta). Ouad Nagan moughataan pinta-ala on 19 850 neliökilometriä. Siihen kuuluu kolme kuntaa: Awleigat, Elariya ja Ouad NagaViralliset nimimuodot: . Vuonna 2013 moughataassa oli 23 700 asukasta. ==Lähteet== Luokka:Mauritanian kaupungit Luokka:Trarzan alue
Akseli W. Malmi

Akseli Waldemar Malmi (9. syyskuuta 1883 Hämeenlinna – 12. heinäkuuta 1932 Helsinki) oli suomalainen rakennusmestari.Rakennusmestari Akseli W. Malmi, Helsingin Sanomat, 13.07.1932, nro 186, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Akseli Malmi sai päästötodistuksen Tampereen teollisuuskoulusta 1904 ja hän teki sittemmin opintomatkoja Amerikkaan ja useisiin Euroopan maihin 1912, Sveitsiin ja Saksaan 1921 sekä Ruotsiin, Tanskaan, Hollantiin, Ranskaan ja Saksaan 1928. Malmi toimi rakennusmestarina liike- ja asuinrakennustyömailla Helsingissä 1904–1911, näistä huomattavimpia olivat Tehtaankadun koulu ja Heimolan talo. Malmi perusti yhdessä rakennusmestari Vilho Äärin kanssa vuonna 1910 Rakennustoimisto Rakentaja-nimisen rakennusliikkeen. Liike rakensi eri puolille Suomea yli 60 rakennusta, niiden joukossa Kansallis-Osake-Pankin Helsingin, Hämeenlinnan ja Jyväskylän konttorirakennukset, Hämeenlinnan Säästöpankin rakennus ja Helsingin kaupungin tuberkuloosisairaalan rakennusryhmä. Viimeksi Malmi toimi myös Repola Wood Oy:n toimitusjohtajana. Malmi oli Suomen Rakennusmestariliiton hallituksen jäsenenä vuodesta 1917 ja liiton puheenjohtajana vuodesta 1927 sekä liiton Helsingin osaston varapuheenjohtajana 1916, puheenjohtajana 1917—1921 ja vuodesta 1927 kuolemaansa saakka. Hän oli Suomen Rakennustyönantajaliiton hallituksen jäsenenä vuodesta 1920, kuului liiton edustajana Suomen Työnantajain Keskusliittoon ja toimi Suomen Rakennusteollisuuksien Keskusvaltuuston varapuheenjohtajana vuodesta 1927. Malmi oli myös Valtion vakuutusneuvoston jäsenenä vuodesta 1926, Rakentajain Kustannus Oy:n johtokunnan jäsenenä vuodesta 1916 sekä Luotto-Pankin hallintoneuvoston jäsenenä vuodesta 1923. Hän kuului Rakennustaito-lehden avustajiin ja vaikutti ratkaisevasti Rakennusmestarien talon rakentamiseen Helsinkiin. == Julkaisuja == * Huonerakennuksien työnjohto. Rakentajain kustannus, Helsinki 1919 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset rakennusmestarit Luokka:Vuonna 1883 syntyneet Luokka:Vuonna 1932 kuolleet
Cornimont

Cornimont on kunta Koillis-Ranskassa Vosgesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee Moselottejoen varrella, noin 52 kilometriä Saint-Dié- des-Vosgesin kaupungista etelään. pienoiskuva|vasen|Moselottejoki Kunta sijaitsee keskellä Ballons des Vosges’n luonnonpuistoa (Parc naturel régional des Ballons des Vosges). Puolet kunnan pinta-alasta on metsää. Joen antama vesivoima toi kuntaan 1800-luvulla tekstiili- ja puuteollisuutta. ==Tunnettuja kuntalaisia== *Christophe Mengin (s. 1968), kilpapyöräilijä ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Vosgesin kunnat
Ventron

Ventron on kunta Koillis-Ranskassa Vosgesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee noin 58 kilometriä Saint-Dié-des-Vosgesin kaupungista etelään. pienoiskuva|vasen|Yleiskuva keskustasta Ventronin kylän keskusta sijaitsee 640 m merenpinnan yläpuolella. 900 metrin korkeudessa on Frère Josephin hiihtokeskus. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Vosgesin kunnat
Vilho Ääri

Antti Vilhelm Ääri (1. kesäkuuta 1876 Pöytyä – 31. heinäkuuta 1953) oli suomalainen rakennusmestari.Rakennusmestari Vilho Ääri 60-vuotias, Rakennustaito : Suomen rakennusmestariliiton ammattilehti, 06.06.1936, nro 12, s. 23, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Vilho Ääri valmistui Turun teollisuuskoulun tie- ja vesirakennusosastolta 1899 ja hän teki sittemmin opintomatkoja Ruotsiin, Tanskaan ja Norjaan. Ääri toimi rakennusmestarina Tornion ratarakennuksella ja sitten liike- ja asuinrakennustyömailla Helsingissä, työnjohtajana Helsingin päärautatieaseman työmaalla ja rakennustöiden valvojana Heimolan talon työmaalla. Ääri perusti yhdessä rakennusmestari Akseli W. Malmin kanssa vuonna 1910 Rakennustoimisto Rakentaja-nimisen rakennusliikkeen. Liike rakensi eri puolille Suomea yli 60 rakennusta, niiden joukossa Kansallis-Osake-Pankin Helsingin, Hämeenlinnan ja Jyväskylän konttorirakennukset, Hämeenlinnan Säästöpankin rakennus ja Helsingin kaupungin tuberkuloosisairaalan rakennusryhmä. Vilho Ääri kuului useiden yhtiöiden johtokuntiin. Hän oli mukana perustamassa Asfaltti Oy. Lemminkäistä ja Repola Wood Ltd. Oy:tä, kuului niiden johtokuntiin ja oli Repola Woodin toimitusjohtajana. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset rakennusmestarit Luokka:Vuonna 1876 syntyneet Luokka:Vuonna 1953 kuolleet
Ilkka Halso

Ilkka Halso (s. 14. lokakuuta 1965 Orimattila) on suomalainen valokuvataiteilija. Vuodesta 1989 lähtien hän on pitänyt useita näyttelyitä Suomessa ja ulkomailla. Halso käsittelee töissään muun muassa luontoa ja ihmisen ja luonnon suhdetta. Halso valmistui taiteen maisteriksi Taideteollisen korkeakoulun valokuvataiteen laitokselta vuonna 1992. Vaikuttajikseen hän on maininnut Pentti Sammallahden, Kari Paajasen ja Ulla Jokisalon. Yksi Halson tunnetuimpia teoksia on Kitkajoki (2004). Ilkka Halso sai Nuori Suomi -palkinnon 1994 ja oli Fotofinlandia-finalisti vuosina 1996 ja 2000. Halsolle myönnettiin valtion viisivuotinen taiteilijaprofessoriapuraha vuosille 2020–2024. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset valokuvaajat Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Le Ménil

Le Ménil on kunta Koillis-Ranskassa Vosgesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee noin 52 kilometriä Épinalin kaupungista kaakkoon. Le Ménil kuului läheisen Ramonchampin kunnan seurakuntaan. Kirkkomatkat olivat hankalia ja aikaa vieviä, jonka takia kuntalaiset halusivat oman kirkon. Uuden kirkon rakentaminen aloitettiin vuonna 1734, ja seuraavana vuonna 1735 Saint- Blaisen kirkko valmistui. ==Tunnettuja kuntalaisia== *Clément Noël (s. 1997), alppihiihtäjä ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Vosgesin kunnat
Hans Hækkerup

Hans Hækkerup (3. joulukuuta 1945 – 22. joulukuuta 2013) oli tanskalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän istui kansankäräjillä vuosina 1979–1981 ja 1984–2001 sekä toimi Tanskan puolustusministerinä vuosina 1993–2000. ==Yksityiselämä== Hans Hækkerupin isä Per Hækkerup ja setä Hans Erling Hækkerup olivat myös poliitikkoja. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Tanskan puolustusministerit Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Arvi Kauppila

Arvi Kauppila (1. helmikuuta 1882 Uusikirkko T.l. – 29. marraskuuta 1931 Lahti) oli suomalainen Suolahden tehtaiden ja Heinolan vaneritehtaan johtaja.Joht. Arvi Kauppila, Keskisuomalainen, 02.12.1931, nro 277, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Kauppila kävi Kotkan kauppaoppilaitoksen. Hän oli muun muassa Ali Riihijärven omistaman Suolahden höyrysahan palveluksessa ja lopulta Riihijärven liikkeiden johdossa. Hän oli myös Suolahden Höyrylaiva Oy:n toimitusjohtajana ja Joh. Parviaisen Säynätsalon tehtailla isännöitsijänä ja Jyväskylässä Parviaisen liikkeen pääkonttorin konttoripäällikkönä. Kauppila perusti yhdessä eräiden keskisuomalaisten liikemiesten kanssa vuonna 1918 Oy Suolahden Tehtaat-yhtiön, joka rakensi Suolahteen suuren vaneritehtaan. Hän oli Suolahden tehtaiden johtajana vuoteen 1929 saakka, jolloin hän siirtyi Heinolan vaneritehtaan johtajaksi. Hän kuoli marraskuussa 1931 halvauskohtauksen seurauksena Lahden sairaalassa. Kauppila oli Äänekosken kunnanvaltuuston jäsenenä ja hän teki aloitteen Suolahden kauppalan muodostamisesta. Hän oli jäsenenä Suolahti- Kokkola ja Suolahti-Haapajärvi-rautatiekomiteoissa. Kauppila kirjoitti artikkeleita useisiin suomalaisiin, ruotsalaisiin ja englantilaisiin alan julkaisuihin. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Äänekosken kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1882 syntyneet Luokka:Vuonna 1931 kuolleet
Damaris Egurrola

Damaris Berta Egurrola Wienke (s. 26. elokuuta 1999 Orlando, Yhdysvallat) on espanjalais-alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Alankomaiden naisten maajoukkueessa toukokuun 2024 loppuun mennessä 32 maaottelua ja tehnyt niissä viisi maalia. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi huhtikuussa 2022 Kyprosta vastaan. EM- kilpailuissa 2022 hän pelasi kolme ottelua ja teki maalin alkulohko-ottelussa Portugalia vastaan. Seuratasolla Egurrola on edustanut espanjalaista Athletic Bilbaota vuoteen 2020 saakka, englantilaista Evertonia kaudella 2020–2021 ja ranskalaista Lyonia tammikuusta 2021 alkaen. Hän voitti Mestarien liigan vuonna 2022. Nuorisomaajoukkueissa Egurrola voitti Espanjan joukkueessa alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2017 sekä saavutti hopeaa alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2016 ja alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa 2018. == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kerstin Casparij

Kerstin Yasmijn Casparij (s. 19. elokuuta 2000) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Alankomaiden naisten maajoukkueessa toukokuun 2024 loppuun mennessä 36 maaottelua. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi lokakuussa 2021 Kyprosta vastaan. EM- kilpailuissa 2022 hän pelasi kolme ottelua. Seuratasolla Casparij on edustanut kotimaassaan Heerenveeniä, Alkmaaria ja kausina 2020–2022 Twenteä. Heinäkuussa 2022 hän siirtyi englantilaisseura Manchester Cityyn. == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 2000 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Reni

Reni () on satamakaupunki Etelä-Ukrainan Odessan alueen lounaiskulmassa. Reni sijaitsee Izmajilin piirissä Tonavan pohjoisrannalla; vastarannalla on Romania ja kaupungin länsi- ja luoteispuolella sijaitsee puolestaan Moldova. Renistä on maanteitse noin 300 kilometriä koillisessa sijaitsevaan aluekeskus Odessaan. Ukrainan tilastokeskus arvioi Renin asukasluvuksi 18 011 (1.1.2021). Reni oli aiemmin Renin piirin (38 600 asukasta, 2005) hallintokeskus, mutta heinäkuussa 2020 Ukrainan piirijakoa uudistettiin. Tällöin Renistä tuli osa laajentunutta Izmajilin piiriä. Рені 02 Стела Рені.jpg|Renin kaupungin kyltti maantien varrella. Ascension Cathedral, Reni 1.jpg|Kirkko Renissä. Sts. Constantine and Helena church in Reni.jpg|Toinen kirkko. Рені. Морський порт 10 Портові крани.jpg|Renin sataman nostureita aidan takaa nähtynä. ISS023-E-51605 - View of Ukraine.jpg|Kuva kansainväliseltä avaruusasemalta Renin kaupungista Tonavan pohjoisrannalla (2010). Lymanśka solar plant.jpg|Aurinkovoimalan paneeleita. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * (Port of) Reni, Ukraine (cogoport.com) * Renin kaupungin epävirallinen sivusto (reni.od.ua) Luokka:Odessan alueen kaupungit Luokka:Izmajilin piiri
Intianpuuvilla

Intianpuuvilla (Gossypium herbaceum) on puuvillalaji, joka on kotoisin Saharan eteläpuolisen Afrikan ja Arabian puolikuivilta alueilta, missä se kasvaa edelleen monivuotisina pensaina. Intianpuuvillaa viljellään tekstiilituotantoon, ihmisravinnoksi (öljy) sekä rehuksi. Sillä on myös potentiaalisia lääketieteellisiä käyttökohteita. == Kuvaus == Intianpuuvillalla on korkeat varret, jotka kasvavat noin 60–180 senttimetriä korkeiksi, joissa on leveät, karvaiset lehdet. Kasvin tuottamat kukat ovat pieniä, keltaisia ja niiden keskiosa on violetti. Kypsänä ja lämpimällä säällä kukkakapseli halkeaa ja paljastaa tiukasti puuvillaan kääriytyneet siemenet. Kasvin tuottama puuvilla on lyhyttä, noin viisi senttimetriä pitkää, joka on tiukasti siemeneen kiinnittynyt. Puuvillakuidut kasvavat siemenen pinnasta, ja ne voidaan erotella siitä joko käsin tai koneellisesti. Irrallista kuitua kutsutaan nukaksi. Kuidut koostuvat lähes puhtaasta selluloosasta. Tyypillinen tuotto on noin 340 kiloa hehtaarilta. == Käyttö == Puuvillanukan pääasiallinen käyttötarkoitus on vaatetekstiilien valmistus. Kuidut kehrätään langoiksi ja ne kudotaan kankaiksi. Puuvillaa kankaana arvostetaan sen mukavien, hengittävien ominaisuuksien, kestävyyden, ja helpon värjäämisen vuoksi. Lajin villien populaatioita käytetään paikallisesti kehräämiseen tai lääkkeenä. Levantissa intianpuuvillan siemeniä on käytetty ruoan, rehun ja öljyn lähteenä. Puuvillansiemenet sisältävät jopa 20 % öljyä ja 20 % proteiineja, mikä tekee niistä potentiaalisesti hyvän ravinnonlähteen. Kuitenkin pienet rauhaset, kasvin kaikissa osissa, juuria lukuun ottamatta, joita on erityisesti siemenissä, sisältävät myrkyllisiä kemikaaleja, erityisesti polyfenoliyhdistettä gossypolia. Gossypoli on erittäin myrkyllistä eläimille, ja on osa kasvin puolustusmekanismia. Se voi aiheuttaa vakavia kasvu- ja kehityshäiriöitä ihmisille ja kotieläimille, erityisesti yksimahaisille eläimille. Tästä syystä öljyn tai kokonaisten siementen käyttö ihmisravinnoksi on riippuvaista gossypolin poistamisesta kuumentamalla tai muulla menetelmällä. Puuvillasiemenestä uutettua gossypolia voidaan käyttää miesten ehkäisyvälineenä, mutta se voi aiheuttaa peruuttamatonta hedelmättömyyttä toistuvan käytön jälkeen. Laboratoriorotilla tehdyissä kokeissa se on kyennyt keskeyttämään varhaisen raskauden.Khan S, Balick MJ. Therapeutic plants of ayurveda: A review of selected clinical and other studies for 166 species. The J Alt & Comp Medicine. 2001; 7(5):405-515. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Intianpuuvilla – Gossypium herbaceum Luokka:Malvakasvit
Servance-Miellin

Servance-Miellin ​[sɛʁvɑ̃s mjɛlɛ̃] on Ranskassa Haute-Saônen departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella sijaitseva kunta. Se sijaitsee Ognonjoen varrella, noin 22 kilometriä Luren kaupungista koilliseen. Servance-Miellinin kunta muodostettiin 1. tammikuuta 2017. Tällöin kaksi kuntaa Miellin ja Servance yhdistyivät. Vuodelta 1689 peräisin olevassa Neitsyt Marian taivaaseenastumisen kirkossa on barokkityylinen alttaritaulu 1700-luvulta sekä lasimaalauksia 1900-luvulta. Vuonna 1906 rakennettu kunnantalo toimii myös kouluna. Keskuspaviljongin pohjoisosassa on tyttökoulu ja eteläosassa poikakoulu. Kunnan alue kuuluu osittain 220 neliökilometrin tasankoon nimeltään Plateau des mille étangs. Tätä ”Tuhannen lammen tasankoa” kutsutaan myös ”Pikku-Suomeksi” (La Petite Finlande). Tiedosto:2016-10 - Église de Servance - 08.jpg|Neitsyt Marian taivaaseenastumisen kirkko Tiedosto:2016-10 - Église de Servance - 03.jpg|Barokkityylinen alttaritaulu Tiedosto:2020-05 - Étangs de Servance - 01.jpg|Plateau des mille étangs == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Haute-Saônen kunnat
Jaakko Pietiläinen

Johan Jakob (Jaakko) Pietiläinen (6. lokakuuta 1877 Rautalampi – 3. kesäkuuta 1948 Suolahti)Kuolinilmoitus, Juho Jaakko Pietiläinen, Uusi Suomi, 1948, No 150, sivu 4, julkaistu 6.6.1948Kuolinilmoitus, Juho Jaakko Pietiläinen, Keskisuomalainen, 1948, No 149, sivu 2, julkaistu 6.6.1948 oli suomalainen tehtailija ja Suolahden Konepajan perustaja. Hänet tunnettiin myös Vasara- Jaakko nimellä.Liikemies Pekka Hintikan elämänkertaa, Hintikka-Suku Ry sukuseuran tiedotuslehti 1/2012 Geni.com : Jaakko PietiläinenTehtailija J. J. Pietiläinen 50-vuotias, Sisä-Suomi, 06.10.1927, nro 228, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Konneveden Perintöpietilässä syntynyt Jaakko Pietiläinen kävi Kuopion teollisuuskoulun ja Tampereen teknillisen oppilaitoksen kurssin 1902–1903. Hän muutti Suolahteen ja oli aluksi mukana Ali Riihijärven saha- ja verstasyrityksissä kunnes hän perusti vuonna 1908 yhdessä veljensä Wilhelm Pietiläisen (s. 1882) kanssa Suolahden Konepajan. Konepaja valmisti muun muassa sahakoneistoja, sorveja, höyrykattiloita ja höyrykoneita. Konepajan voimanlähteinä oli 13-hevosvoimainen höyrykone sekä 3 sähkögeneraattoria. Ensimmäisen maailmansodan aikana konepaja keskittyi valmistamaan kierresorveja Venäjän valtion tilauksesta. Myöhemmin konepaja erikoistui moottorien valmistukseen Pietiläisen patentoidessa moottoreihin liittyneitä keksintöjään.Ramin Kortti 47: Asekätkentää ja ay-toimintaa samalla pajalla Suolahdessa, Äänekosken Kaupunkisanomat 30.3.2014 Konepajan yhteydessä toimi myös telakka, jossa korjattiin laivoja ja valmistettiin koneistot ja rungot moniin Keiteleellä liikkuneisiin laivoihin, muun muassa Yläkeitele-laiva oli valmistettu telakalla. Pietiläinen rakansi Keski-Suomen opistolle luultavasti Keski-Suomen ensimmäisen keskuslämmitysjärjestelmän ja teki myös opistolle sähköä tuottaneen imukaasumoottorin. 1910-luvulla Suolahden Konepajalla oli enimmillään 20 työntekijää. Vuonna 1909 Jaakko ja Wilhelm Pietiläinen suunnittelivat yhdessä Otto Hyvärisen kanssa vaneritehtaan rakentamista Temintaipaleelle Keiteleen ja Konneveden välisellä kannakselle mutta hanke kaatui rahoitusvaikeuksiin. Pietiläisen veljekset suunnittelivat sitten vaneritehtaan rakennuspaikaksi Suolahtea ja Wilhelm Pietiläinen osti 1912 tätä varten maa-alueen Kivilahdesta. Ensimmäisen maailmansodan puhkeaminen ja rahoitusvaikeudet pysäyttivät myös tämän hankkeen. Vuonna 1918 Pietiläisen veljekset olivat perustamassa Oy Suolahden Tehtaat-yhtiötä, jonka vaneritehdas valmistui Suolahteen vuonna 1920. Suolahden Konepaja teki konkurssin 1930-luvun alkupuolella Pietiläisen jouduttua maksamaan veljelleen Wilhelmille ja muille henkilöille antamiaan takauksia. Konepajan rakennukset ja irtaimisto myytiin pakkohuutokaupassa maaliskuussa 1933 Suolahden Puu Oy:lle. Konkurssin jälkeen Pietiläinen toimi seppänä Mutapohjassa.Pakkohuutokauppa Suolahdessa, Keskisuomalainen, 21.03.1933, nro 66, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Pietiläinen on haudattu puolisonsa Lydian (o.s. Ahlberg) kanssa Suolahden Vanhalle hautausmaalle. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Vuonna 1877 syntyneet Luokka:Vuonna 1948 kuolleet
Plancher-Bas

Plancher-Bas on Ranskassa Haute-Saônen departementissa Bourgogne-Franche- Comtén alueella sijaitseva kunta. Se sijaitsee Rahinjoen varrella, noin 21 kilometriä Luren kaupungista itään. pienoiskuva|vasen|Saint-Pancracen kirkko Kunnan keskustassa oleva Saint-Pancracen kirkko on vuodelta 1488. Se tuhoutui rajussa tulipalossa vuonna 1771. Kirkon laiva ja kellotorni rakennettiin uudelleen seuraavana vuonna. Sisällä on kaksi alttaritaulua sekä kaksi puupatsasta, jotka ovat peräisin 1700-luvulta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Haute-Saônen kunnat
Semiprofessio

Semiprofessio on varsinaista professiota muistuttava ammattikunta, joka ei kuitenkaan kaikilta osin täytä professiolle asetettuja määritelmiä. Semiprofessioammatit saattavat esimerkiksi vaatia lyhyemmän koulutuksen kuin mitä varsinaisiin professioammatteihin edellytetään, tai ammatin harjoittajalle uskottu vastuu saattaa olla varsinaista professioammattia vähäisempää. Monet semiprofessiot ovat ammattikuntia, jotka työssään lähinnä avustavat professioammatin harjoittajia. Esimerkiksi hammaslääkäriä avustavat suuhygienistit tai lääkäriä avustavat sairaanhoitajat saatetaan mieltää semiprofessioiksi. Semiprofessiota muista ei-professionaaleista ammattikunnista erottaa puolestaan esimerkiksi ammattikunnan pyrkimys luoda oma tieteenala ammattikunnan yhteiskunnallisen ja ammatillisen aseman vahvistamiseksi. Esimerkiksi hoitaja-ammatin kohdalla hoitotieteen voidaan ajatella olevan tämän kaltainen sairaanhoitaja-ammatin professioasemaa tukeva tieteenala. Usein oikeutta harjoittaa semiprofessioammattia myös säädellään lailla varsinaisten professioammattien tapaan. == Lähteet == *
Martinson

Martinson tai Martinsson on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Barbro Martinsson (s. 1935), ruotsalainen maastohiihtäjä * Bob Martinson (s. 1952), yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko * Eric Martinsson (s. 1995), ruotsalainen jääkiekkoilija * Frans Victor Martinson (1832–1909), suomalainen kauppias, liike- ja asiamies ja kauppaneuvos * Harry Martinson (1904–1974), ruotsalainen runoilija, Nobelin kirjallisuuspalkinnon saaja * Katarina Martinson (s. 1981), ruotsalainen yritysjohtaja ja miljardööri * Mikael Martinsson (s. 1968), ruotsalainen mäkihyppääjä * Moa Martinson (1890–1964), ruotsalainen kirjailija * Rolf Martinsson (s. 1956), ruotsalainen säveltäjä.