EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Nikolai Patrušev

Nikolai Platonovitš Patrušev (, s. 1951) oli Venäjän turvallisuuspalvelun FSB:n päällikkö vuoden 1999 elokuusta toukokuuhun 2008. Tämän jälkeen hän toimi asemaltaan keskeiseisessä virassa presidentinhallinnon Venäjän federaation turvallisuusneuvoston sihteerinä toukokuuhun 2024 asti. Tällöin jo 72-vuotias Patrušev siirrettiin presidentin neuvonantajaksi. Patrušev on presidentin lähipiirin niin sanottuja silovikejä, jotka Venäjän politiikkaa analysoivan R.Politik-sivuston perustajan Tatjana Stanovajan mukaan "tarjoavat aineistoa Putinin peloille ja provosoivat ja laajentavat jännitystä". Patrušev on alkujaan laivanrakennusinsinööri. Hän toimi KGB:ssä vuodesta 1975. Hänestä tuli Sergei Stepašinin johtaman silloisen FSK:n sisäisen turvallisuuden osaston johtaja 1994. Kun Stepašin erosi 1995, Patruševista tuli FSB:n organisaatio- ja tarkastusosaston varajohtaja. Toukokuussa 1998 Patruševista tuli presidentin henkivartijoiden valvontayksikön johtaja, ja lokakuussa 1998 FSB:n varajohtaja. Presidentti Boris Jeltsin nimitti Patruševin FSB:n johtoon 9. elokuuta 1999. Hän oli virassa toukokuuhun 2008 asti. Patruševin arvellaan olevan yksi niistä muutamista henkilöistä, joilla oli eniten valtaa Venäjällä. Hän on Venäjän turvallisuusneuvoston johtaja, Guardianin mukaan haukkojen haukka ja Vladimir Putinin kansallisen turvallisuuden neuvonantaja. Salaliittoteoreetikkona hän uskoo että länsimaat haluavat tuhota Venäjän. Patrušev on tuntenut Putinin 1970-luvulta lähtien, jolloin he työskentelivät yhdessä KGB:ssä Leningradissa. Wall Street Journalin mukaan Patrušev järjesti Ryhmä Wagnerin perustajan Jevgeni Prigožinin salamurhan Tverin lentokoneonnettomuudessa vuonna 2023. Putinin vanhin liittolainen Patrušev uskoi, että Moskovan riippuvuus Wagnerista Ukrainassa antoi Prigožinille poliittista ja sotilaallista valtaa, joka uhkasi Kremliä. Kun Wagner järjesti juhannuskapinansa kesäkuussa 2023, Patrušev näki siinä tilaisuuden päästä Prigozhinista eroon. Elokuussa 2023 Patrušev antoi käskyn aloittaa valmistelut Prigožinin eliminoimiseksi, eikä Putin vastustanut suunnitelmaa. WSJ perustaa tietonsa länsimaisten tiedusteluviranomaisten ja entisen venäläisen tiedustelu-upseerin kertomuksiin. Patrušev on sotilasarvoltaan kenraali. Hänelle on myönnetty Venäjän federaation sankarin arvonimi hänen ansioistaan toisessa Tšetšenian sodassa vuonna 2003. Hänellä on lakitieteiden tohtorin tutkinto. Patrušev on naimisissa ja hänellä on kaksi poikaa. Patruševin poika, Dmitri Patrušev, nimitettiin Venäjän maatalousministeriksi kesällä 2018 ja varapääministeriksi keväällä 2024. Romanovien suvun päämies Maria Vladimirovna Romanova myönsi Patruševille aatelisarvon vuonna 2007. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Venäjän federaation sankarit Luokka:Venäläiset kenraalit Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Broken Arrow

Broken Arrow tarkoittaa seuraavia asioita: * Broken Arrow, kaupunki Oklahoman osavaltiossa Yhdysvalloissa * Katkaistu nuoli (Broken Arrow), vuoden 1950 elokuva * Broken Arrow, vuosina 1956–1958 tehty televisiosarja * Broken Arrow – operaatio erämaassa (Broken Arrow), vuoden 1996 elokuva * Broken Arrow, Neil Youngin ja Crazy Horsen albumi * Broken Arrow, Yhdysvaltain asevoimien terminologiassa ydinaseonnettomuutta kuvaava termi. == Lähteet ==
Heini Hemmi

Heini Hemmi (s. 17. tammikuuta 1949 Churwalden, Graubünden, Sveitsihttps://www.munzinger.de/search/go/document.jsp?id=01000051589, Munzinger Online/Sport - Internationales Sportarchiv, viitattu 1.6.2020) on sveitsiläinen entinen alppihiihtäjä. Hemmin uran suurin saavutus oli olympiakullan voittaminen suurpujottelussa vuonna 1976 Innsbruckin talviolympialaisissa. Hemmi voitti urallaan kolme maailmancupin osakilpailua, kaikki suurpujottelussa. Hän voitti Mont Sainte-Annen ja Val d´Iséren kilpailut vuonna 1976 ja Ebnat-Kappelin kilpailun vuonna 1977. Hänet valittiin Sveitsin Vuoden Urheilijaksi vuonna 1976. == Lähteet == Luokka:Sveitsiläiset alppihiihtäjät Luokka:Sveitsiläiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lin Dan

Lin Dan (; s. 14. lokakuuta 1983 Longyan) on kiinalainen sulkapalloilija ja kaksinkertainen olympiavoittaja. Lin Dan on voittanut miesten kaksinpelin kultaa sulkapallon maailmanmestaruuskilpailuissa Madridissa 2006, Kuala Lumpurissa 2007, Hyderabadissa 2009, Lontoossa 2011 ja Guangzhoussa 2013. Pekingissä 2008 Lin voitti ylivoimaisella tavalla olympiakultaa finaalissa. Hänen vastustajansa maailmanlistan kakkospelaaja Malesian Lee Chong Wei hävisi Linille erälukemin 21–12, 21–8. Lin voitti Lee Chong Wein myös vuoden 2012 Lontoon olympialaisten kaksinpelin finaalissa, tuolloin lukemin 15-21, 21-10, 21-19. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kiinalaiset sulkapalloilijat Luokka:Kiinalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Sony Dwi Kuncoro

Sony Dwi Kuncoro (s. 7. heinäkuuta 1984 Surabaya, Itä-Jaava, Indonesia) on indonesialainen sulkapalloilija. Oikeakätinen Kuncoro on voittanut muun muassa kultaa Aasian-mestaruuskilpailuissa 2002, 2003 ja 2005, hopeaa Aasian- mestaruuskisoissa 2004 ja maailmanmestaruuskilpailuissa 2007 sekä pronssia kesäolympialaisissa 2004. Kuncoro on parhaimmillaan ollut maailmanrankingissa kolmantena. Luokka:Indonesialaiset sulkapalloilijat Luokka:Indonesialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Max Julen

Max Julen (s. 15. maaliskuuta 1961 Zermatt, Sveitsi) on entinen sveitsiläinen alppihiihtäjä. Julenin uran suurin saavutus on olympiakulta vuoden 1984 olympialaisissa Sarajevossa. ==Lähteet== * Luokka:Sveitsiläiset alppihiihtäjät Luokka:Sveitsiläiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sarah Holcomb

Sarah Holcomb (s. 1960) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen uransa näyttelijänä oli lyhyt (1978–1980), jonka aikana hän ehti esiintyä ainoastaan neljässä elokuvassa. Holcombin näyttelijäura päättyi lyhyeen vaikka hän näyttelikin kahdessa aikansa suositusta pienbudjetin komediassa: Delta-jengi (pääosassa John Belushi) ja Latvasta laho (pääosassa Chevy Chase). == Filmografia == * Delta-jengi, John Landis, (1978) * Walk Proud, Robert Collins, (1979) * Happy Birthday, Gemini, Richard Benner, (1980) * Latvasta laho, Harold Ramis, (1980) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Richard Benner

Richard Benner (1943 – 2. joulukuuta 1990) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja. Hänen päätuotantoaan ovat elokuvat Outrageous! (1980), Happy Birthday, Gemini (1980) ja Too Outrageous! (1987). Illinoisissa syntynyt Benner kuoli AIDSin komplikaatioihin Torontossa, Kanadassa vuonna 1990. == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Vuonna 1990 kuolleet
Ljungskile SK

Ljunskile SK on vuonna 1926 perustettu ruotsalainen jalkapalloseura Ljungskilestä Uddevallan kunnasta. Seura on pelannut historiansa aikana Ruotsin pääsarjassa Allsvenskanissa vuosina 1997 ja 2008. == Seuran suomalaispelaajia == *Tommi Grönlund (1997) *Ulf Kortesniemi (1996–1997) *Lasse Mattila (1994–1996, 1998–2000) ==Aiheesta muualla== * Ljungskile SK:n kotisivut Luokka:Uddevallan kunta Luokka:Ruotsalaiset jalkapalloseurat
Ford Cargo

Ford Cargo on kuorma-automalli, jonka valmistus alkoi Euroopassa vuonna 1981. Cargon suunnitteli Patrick Le Quément.¨Cargoa oli aluksi saatavana 6-15 tonnin kokonaispainoluokissa ja mallivalikoimaan kuului viisi moottoria 58 kW:sta (79hv) 129 kW:iin (175hv),seitsemän vaihteistoa ja 18 akselivälivaihtoehtoa. Nyt uuden Cargon voi valita jopa 57 tonnin kokonaispainoluokassa. Ford myi Euroopan ja Australian kuorma-auto-osastot Ivecolle 1986 ja Pohjois-Amerikan kuorma-auto-osaston Daimlerille vuonna 1997 (Fordin kehittämiä kuorma-autoja myydään nimellä Sterling). Cargon tuotanto jatkui kuitenkin Brasiliassa, Argentiinassa, Intiassa (Ashok Leyland) ja Turkissa (Otosan). Myös Daimlerin tytäryhtiö Freightliner jatkoi Cargon valmistusta nimellä Freightliner Cargo. Ashok Leyland on entisen Leylandin osa, joka osti Cargon toimiluvat Ivecon lopetettua Ford Cargon valmistuksen 1993. Ford Otosan on Fordin ja Otosanin yhteisyritys. Otosan on turkkilainen Fordin maahantuoja, joka valmistaa kaikki Transit-pakettiautot Euroopan markkinoille sekä Ford Cargoa Euroopan ja Venäjän markkinoille. == Mallisto 1981 == === Ford Cargo === *Cargo 0608 *Cargo 0708 *Cargo 0711 *Cargo 0811 *Cargo 0912 *Cargo 1112 *Cargo 1114 *Cargo 1312 *Cargo 1314 *Cargo 1317C *Cargo 1514 *Cargo 1517 *moottorit 1981 *4.2 litran 4 sylinterinen, ahtamaton moottori 58 kW (79hv) 252Nm *6.0 litran 6 sylinterinen, ahtamaton moottori 81 kW (110hv) 332Nm *6.2 litran 6 sylinterinen, ahtamaton moottori 87 kW (118hv) 372Nm *6.0 litran 6 sylinterinen, ahdettu moottori 106 kW (144hv) 480Nm *8.3 litran V8 Cummins ahtamaton moottori 129 kW (175hv) 520Nm == Mallisto uudet == === Ford Cargo 30-sarja === Ford Cargo 30-sarja on kuorma-autosarja 18-40 tonnin kokonaispainoluokissa, jonka tuotanto alkoi syyskuussa 2003. *Cargo 1830 *Cargo 1835 *Cargo 2524 *Cargo 2530 *Cargo 2533 *Cargo 3230 *Cargo 3235 *Cargo 3530 === Ford Cargo 40-sarja === Ford Cargo 40-sarja on kuorma-autosarja 56 tonnin kokonaispainoihin asti. Mallin tuotanto alkoi 2013. *Cargo 1846t *Cargo 2842 === Ecotorq moottori === Ford kehitti täysin uuden Ecotorq moottorin vuonna 2003. Moottori käyttää Boschin kehittämää common-rail polttoaineen ruiskutus teknologiaa. Kenttäkokeiden lisäksi on Ecotorq moottoria testattu myös yli 50000 tuntia dynamometrillä. Joitakin keskeisiä piirteitä, Ecotorq moottorista: *7,3 / 9 litraa / 10,3 / 6 sylinteriä *Turbo Intercooler, 24 venttiiliä *240 hv - 460 hv (max vääntömomentti 840 Nm - 2100 Nm) *Common- rail-diesel-tekniikka (1400 bar paine) *Elektroninen moottorinhallintajärjestelmä *Euro-5 päästöjen taso *Moottorin melutaso 93,4 dB (DIN 45635) ==Aiheesta muualla== * * www.fordtrucks.ee * http://www.fordcaminhoes.com.br/ Cargo Luokka:1980-luvun kuorma-autot Luokka:1990-luvun kuorma-autot Luokka:2000-vuosikymmenen kuorma-autot Luokka:2010-luvun kuorma-autot
Ei tuumaakaan

Ei tuumaakaan! on Reino Lehväslaihon 40. sotaromaani, joka ilmestyi vuonna 2006. Kirja sijoittuu Sallan rintamalle jatkosodan kolmanteen syksyyn. Kolme suomalaissotilasta jää venäläispartion yllätyshyökkäyksessä vangeiksi, ja heitä pelastamaan lähetetään sadan miehen vahvuinen joukko kokeneen luutnantti Korven johdolla. Luokka:Reino Lehväslaihon teokset Luokka:Romaanit toisesta maailmansodasta Luokka:Vuoden 2006 kirjat
Olavi Salonen (juoksija)

Olavi Vihtori Kalervo Salonen (s. 20. joulukuuta 1933 Noormarkku) on entinen keskimatkojen juoksija ja yhdessä Olavi Salsolan kanssa viimeisin suomalainen 1 500 metrin juoksun maailmanennätysmies. Hän kuului 1950-luvulla kuuluisaan suomalaiseen keskimatkojen ”Olavi-trioon” Salsolan ja Vuorisalon kanssa. ==Elämäkerta== Olavi Salosen paras arvokisasaavutus oli 800 metrin juoksun neljäs sija Belgradin EM-kisoissa 1962. Hän karsiutui 800 metrin välierissä Tukholman EM-kisoissa 1958 sekä 1 500 metrin alkuerissä kaksissa olympialaisissa, Roomassa 1960 ja Tokiossa 1964. "Tankki" Salonen kilpaili 34 maaottelussa ja saavutti 22 lajivoittoa. Pohjoismaitten mestaruuden hän voitti 1 500 metrillä vuonna 1963. Suomen mestaruuden hän voitti 800 metrillä kuusi kertaa, 1 500 metrillä kuusi kertaa, maastojuoksun henkilökohtaisessa kilpailussa kolme kertaa sekä viesteissä ja maastojuoksun joukkuekilpailussa yhteensä 18 kertaa. Salosen uran huippuhetki oli 1 500 metrin maailmanennätysjuoksu Turussa 11. heinäkuuta 1957. Olavi Salsola voitti kilpailun, mutta toiseksi sijoittunut Salonen sai saman ajan 3.40,2 ja nimensä maailmanennätystilastoon. Aika kesti maailmanennätyksenä vain yhden vuorokauden ennen kuin Stanislav Jungwirth juoksi ajan 3.38,1. Vuonna 1962 Salonen alitti kaikkien aikojen toisena suomalaisena neljän minuutin rajan mailin juoksussa. Seuratasolla Salonen edusti Noormarkun Nopsaa, Rosenlewin Urheilijat -38:aa, Kaipolan Virettä ja Valkeakosken Hakaa. Suomen urheilutoimittajien Vuoden urheilija -äänestyksessä Salonen valittiin vuoden 1957 seitsemänneksi parhaaksi suomalaisurheilijaksi. Pro Urheilu -palkinnon Salonen sai vuonna 2009. ==Saavutukset== * 1 500 metrin maailmanennätysaika 3.40,2 (11.7.1957) * EM-kisoissa 4. sija 800 metrillä 1962 * PM-kultaa 1 500 metrillä 1963 * PM-hopeaa 800 metrillä 1961, 1963 * Suomen mestari 800 metrillä 1958, 1959, 1960, 1961, 1962, 1963 * Suomen mestari 1 500 metrillä 1959, 1960, 1961, 1962, 1963, 1965 * Suomen mestari maastojuoksun henkilökohtaisessa kilpailussa 1960, 1961, 1962 * Suomen mestari 4 × 800 metrillä ja 4 × 1500 metrillä yhteensä 11 kertaa * Suomen mestari maastojuoksun joukkuekilpailussa yhteensä 7 kertaa ==Lähteet== * * ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tampere Biennale

Tampere Biennale on ainoa uuteen suomalaiseen musiikkiin keskittyvä musiikkitapahtuma. Vuodesta 1986 järjestetyn tapahtuman ideoija ja ensimmäinen taiteellinen neuvonantaja oli säveltäjä Usko Meriläinen. Perustamisesta lähtien tavoitteena oli tuoda esiin nimenomaan suomalaista uutta musiikkia, koska nykymusiikille jo 1980-luvun alussa omistautuneet tapahtumat Helsinki Biennale ja Viitasaaren Musiikin Aika keskittyivät vahvasti kansainvälisyyteen. Tampere Biennale kuuluu osana Tampereen musiikkijuhlien festivaaliperheeseen. Suomen Sinfoniaorkesterit ry:n toiminnanjohtaja Aila Sauramo oli alusta lähtien mukana perustamassa Tampere Biennalea. Sittemmin hän työskenteli Biennalen toiminnanjohtajana aina 1990-luvun lopulle saakka. Säveltäjä Olli Kortekangas toimi taiteellisen suunnittelun asiantuntijana juhlien vakiintumisen vaiheessa vuosina 1994–2000. Säveltäjät ovat vastanneet Tampere Biennalen taiteellisesta suunnittelusta myös myöhempinä vuosina. Vuosina 2002–2006 säveltäjä Juhani Nuorvala suunnitteli festivaalin yhdessä Ilari Laakson kanssa.. Vuosien 2008 ja 2010 festivaalin taiteellisena suunnittelijana toimi Lotta Wennäkoski, vuosina 2012 ja 2014 Olli Virtaperko. Tampere Biennalen 30-vuotisjuhlafestivaalin vuonna 2016 sekä sitä seuraavan festivaalin suunnitteli säveltäjä Sami Klemola. , . Vuoden 2020 festivaali jouduttiin perumaan, mutta korvaavia konsertteja järjestettiin koronapandemian helpotettua Tampere Biennale 2.0 -nimen alla. Vuodet 2020-2022 taiteellisena johtajana toimi Jennah Vainio. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Tampere Biennalen kotisivu Luokka:Klassisen musiikin tapahtumat Suomessa Luokka:Tampereen musiikki Luokka:Tampereen tapahtumat
Olavi Salsola

Olavi Armas Tapani Salsola (26. joulukuuta 1933 Keuruu – 8. lokakuuta 1995 Rauma) oli keskimatkojen juoksija ja yhdessä Olavi Salosen kanssa viimeisin suomalainen 1 500 metrin juoksun maailmanennätysmies. Hän kuului 1950-luvulla suomalaiseen keskimatkojen Olavi-trioon Salonen, Salsola, Vuorisalo. ==Urheilu-ura== Olavi Salsolan paras arvokisasaavutus oli 1 500 metrin juoksun 12. sija Tukholman EM-kisoissa 1958. Melbournen 1956 olympialaisissa hän karsiutui alkuerässään. Salsola kilpaili 14 maaottelussa ja saavutti viisi lajivoittoa. Suomen mestaruuden hän voitti 800 metrillä kaksi kertaa ja 4 × 800 metrin viestijuoksussa myös kahdesti. Suomen ennätyksiä hän juoksi 1 500 metrin lisäksi 800 metrillä, 1 000 metrillä ja maililla. Salsolan uran huippuhetki oli 1 500 metrin maailmanennätysaika 3.40,2 Turussa 11. heinäkuuta 1957. Myös toiseksi sijoittunut Olavi Salonen sai ennätyksen nimiinsä. Tulos kesti maailmanennätyksenä vain yhden vuorokauden ennen kuin Stanislav Jungwirth juoksi ajan 3.38,1. Vuonna 1955 Salsola alitti kaikkien aikojen toisena suomalaisena yhden minuutin ja 50 sekunnin rajan 800 metrillä. Hänen 1. heinäkuuta Helsingissä juoksema aikansa 1.49,1 oli uusi Suomen ennätys. Myöhemmin samassa kuussa 29. heinäkuuta hän juoksi Turussa 1 000 metrillä Suomen ennätyksen 2.21,5.Mitä Missä Milloin 1956, s. 356 Seuratasolla Salsola edusti Kemin Kuntoa, Tampereen Pyrintöä ja Turun Urheiluliittoa. Suomen urheilutoimittajien Vuoden urheilija -äänestyksessä hänet valittiin vuoden 1957 viidenneksi parhaaksi suomalaisurheilijaksi. ==Saavutukset== * 1 500 metrin maailmanennätysaika 3.40,2 (11.7.1957) * EM-kisoissa 12. sija 1 500 metrillä 1958 * Suomen mestari 800 metrillä 1955, 1957 * Suomen mestari 4 × 800 metrillä 1957, 1958 * SM-hopeaa 1 500 metrillä 1956 * SM-pronssia 1 500 metrillä 1958 == Omat ennätykset == * 800 metriä 1.48,3 (vuonna 1956) * 1 000 metriä 2.20,2 (vuonna 1957) * 1 500 metriä 3.40,2 (vuonna 1957) * Maili 4.00,2 (vuonna 1957) * 3 000 metriä 8.09,8 (vuonna 1957) == Palkinnot == * Urheilun Kuva-Aitan vuoden 1957 Hopeahaarikka-palkinto "Urheiluteko, jota Suomi ei unohda" ==Lähteet== * * ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 1995 kuolleet
GIF Sundsvall

GIF Sundsvall (myös Giffarna tai Norrlandslaget) on vuonna 1903 perustettu ruotsalainen jalkapalloseura Sundsvallista. Seura on parhaimmillaan sijoittunut Allsvenskanissa viidenneksi kaudella 1988. Kaudella 2019 joukkue putosi Allsvenskanista Superettaniin mutta nousi kauden 2021 päätteeksi takaisin pääsarjaan. == Saavutukset == * Allsvenskan ** 5:s (1988) == Entisiä valmentajia == * Anders Grönhagen * Per Joar Hansen * Rikard Norling * Mika Sankala * Sören Åkeby == Aiheesta muualla == *GIF Sundsvall *Kannattajien virallinen sivusto *Kannattajien sivusto GIF Sundsvall Luokka:Sundsvallin kunta
Kuoripaita

Kuoripaita eli rökliini (, ) on liturginen vaate, jota käytetään alban sijasta tietyissä tilanteissa. Kuoripaitaa käytetään roomalaiskatolisessa, anglikaanisessa sekä silloin tällöin myös luterilaisessa kirkossa, ei kuitenkaan yleisesti Suomessa, Ruotsin kirkossa sitä käytetään yleisesti. Nimi superpelliceum (super – päällä, pellicium – turkki) kertoo myös, että sitä on Pohjolassa käytetty talvisaikaan turkin päällä kirkollisissa toimituksissa lämmittämättömissä kirkoissa. Rökliini on tullut liturgiseen käyttöön 1100-luvulla. Ruotsissa rökliinin käyttö kiellettiin Uppsalan kokouksen päätöksellä 1593, mutta sitä on käytetty vielä 1600-luvulla. Uudelleen se on tullut käyttöön Ruotsissa 1900-luvulla ja sitä kautta myös Suomeen. Kuoripaita, rökliini on laajahihainen, avara, väljäkauluksinen, pään yli vedettävä ja ilman vyötä käytettävä valkoinen asu, jota voivat käyttää sekä papit että maallikot, kun he hoitavat erilaisia palvelutehtäviä jumalanpalveluksessa. Perinteisesti messussa avustajat, jotka eivät ole osallistuneet ehtoollisen jakoon, ovat käyttäneet alban sijasta kuoripaitaa. Papit ovat käyttäneet kuoripaitaa sanajumalanpalveluksissa, hetkipalveluksissa ja kirkollisissa toimituksissa. Kuoripaitaa käytetään myös perinteisesti kuorikaavun alla. Voidaan tehdä myös jako ”messuvaatteiden” ja ”kuorivaatteiden” välillä. Messuvaatteet ovat messussa, ehtoollisen vietossa alttarilla käytettävät alba, stola ja messukasukka. Kuorivaatteita ovat kirkollisissa toimituksissa ja esimerkiksi rukoushetkissä käytettävät rökliini, stola ja kuorikaapu. Nimitys kuorivaatteet kertoo siitä, että näitä toimituksia voidaan johtaa muualta kuorissa kuin alttaripöydän ääreltä. Kuoripaita on alban tavoin valkoinen, mutta väljä pääntiestä ja hihoista sekä lisäksi rypytetty eikä sen kanssa käytetä vyötä. Pääntie voi olla joko pyöreä tai neliskulmainen, jolloin sen nimitys saattaa olla cotta. Cotta voi olla myös pitsillä koristeltu. Katolisilla papeilla kuoripaita on yleensä pitkä, vähintään polviin ulottuva, kun taas alttaripalvelijoilla se on lyhyempi, ja sen alla käytetään usein sutaania. Ruotsissa ja Suomessa luterilaisten pappien käyttämä rökliini on pitkä, se ulottuu käyttäjänsä nilkkoihin saakka. == Lähteet == Luokka:Liturginen vaatetus
John Boehner

John Boehner (s. 17. marraskuuta 1949) on yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko, joka edusti Ohion kahdeksatta vaalipiiriä Yhdysvaltain edustajainhuoneessa. ==Ura== Boehner istui Ohion osavaltion kongressissa vuosina 1985–1990, ja hänet valittiin Yhdysvaltain kongressiin vuonna 1990. Hän toimi edustajainhuoneen enemmistöjohtajana vajaan vuoden kaudella 2006–2007 ja vähemmistöjohtajana 2007–2011 republikaanien hävittyä vuosien 2006 ja 2008 kongressivaalit. Boehner valittiin tammikuussa 2011 edustajainhuoneen puhemieheksi, josta tehtävästä hän ilmoitti eroavansa lokakuun lopussa 2015. Syyksi on tulkittu republikaanien sisäiset erimielisyydet. Oikea äärilaita syyttää puoluejohtoa ja Boehneria liiallisesta joustamisesta demokraattien vaatimuksille.USA:n edustajainhuoneen puhemies ilmoitti yllättäen eroavansa Hs.fi 25.9.2015 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Viralliset sivut Luokka:Yhdysvaltain edustajainhuoneen puhemiehet Luokka:Yhdysvaltain edustajainhuoneen enemmistöjohtajat Luokka:Yhdysvaltalaiset republikaanipoliitikot Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Formula Renault

Formula Renault on yleisnimi usealle formulaluokalle, joiden sääntöjä hallinnoi Renault Sport. Nykyisin Formula Renault käsittää kaksilitraisella moottorilla ajettavan FR2.0-luokan ja nimestään huolimatta 3,4-litraista moottoria käyttävän FR3.5-luokan. Kumpikin nykyisistä Formula Renault -luokista on yksityyppiluokkia. FR2.0:n auton toimittaa (vuosina 2010–12) Barazi-Epsilon ja moottorit Renault Sport. FR3.5:n auto on Dallaran käsialaa ja V8-moottori tulee Zytekiltä. FR2.0-luokassa kilpaillaan useassa sarjassa kun taas FR3.5-luokan kalustoa käytetään vain FR3.5-sarjassa. Aikaisemmin on ajettu myös mm. FR1.6- ja FRV6-luokkia. Suomessa oli FR2.0-sarja vuosina 2008–2010. Muun muassa Kimi Räikkönen, Heikki Kovalainen, Robert Kubica ja Alain Prost ovat kilpailleet Formula Renault'lla jossain vaiheessa uraansa. Räikkönen voitti mestaruuden Englannin FR2.0-sarjassa vuonna 2000. ==Lähteet== * Luokka:Renault
Ingrid Jacquemod

Ingrid Jacquemod (s. 23. syyskuuta 1978 Bourg-Saint-Maurice, Ranska) on ranskalainen alppihiihtäjä. Jacquemod on edustanut Ranskaa olympialaisissa kolme kertaa sijoittuen parhaimmillaan kymmenenneksi Vancouverin 2010 syöksylaskussa. Maailmanmestaruuskilpailuissa Jacquemod on ollut mukana viisi kertaa, vuosina 2001, 2003, 2005, 2007 ja 2009. Hän on menestynyt paremmin MM- kisoissa kuin olympialaisissa, sillä hänen paras sijoituksensa on viides Santa Caterinan syöksyssä 2005. Åressa 2007 hän oli syöksylaskussa kahdeksas. Junioreiden MM-kilpailuissa hän sai suurpujottelussa hopeaa 1997 ja 1998 sekä syöksylaskussa pronssia 1998. Maailmancupissa Jacquemod laski ensimmäisen kisansa vuonna 1996 Park Cityssä ollessaan vasta 18-vuotias. Hän on voittanut urallaan yhden maailmancupin kilpailun, syöksyn Santa Caterinassa vuonna 2005. Lisäksi hän on ollut kolme kertaa toinen ja kahdesti kolmas (tilanne 22.2.2010). == Lähteet == * == Aiheesta muualla == *Virallinen sivu Luokka:Ranskalaiset alppihiihtäjät Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tintin et le Thermozéro

Tintin et le thermozéro () oli toteutumaton Tintti-sarjakuva, jonka sarjakuvataiteilija Greg käsikirjoitti 1950-luvun lopussa. Tintin piirtäjä Hergé hylkäsi lopulta hankkeen. ==Historia== 1950-luvun lopulla Hergéllä oli vaikeuksia keksiä uusia seikkailuja, joten hän kysyi sarjakuvantekijä Gregiltä ideoita uuteen Tintin seikkailuun. Greg palasi Hergén luo muutaman päivän päästä käsikirjoitus mukanaan. Studios Hergén neuvottelussa mielipiteet menivät ristiin: puolet studiosta oli valmis tähän toimintaseikkailuun, toiset näkivät sen vain Tuhatkaunon tapauksen kierrätyksenä. Tehtyään kahdeksan luonnossivua Hergé yhtyi jälkimmäiseen mielipiteeseen ja hylkäsi projektin. Koska Hergé ei halunnut hylätä hyvää ideaa, hän suunnitteli tekevänsä Tintin et le Thermozérosta kolmannen filmatun Tintin seikkailun, mutta idea ei sopinut tähänkään. Hergén assistentti Bob De Mooria pyydettiin muuttamaan juonta ja tekemään siitä kuudes Veikko, Tette ja Jykke -seikkailu. Kun muutama luonnos oli tehty, tämäkin projekti kaatui, sillä Hergé pyysi sen sijaan Bob de Mooria modernisoimaan Tintti-seikkailu Mustan saaren salaisuuden. Yves Rodier teki myöhemmin tussauksen tarinan neljännestä sivusta käyttäen Hergén alkuperäistä pensseliä. ==Juoni== Sateisena päivänä kapteeni Haddock, Tintti ja professori Tuhatkauno ajavat autokolarin saksalaismiehen kanssa, jolle he olivat jutelleet muutamaa minuuttia aiemmin. Aina ihmisiä auttava Tintti vetää miehen ulos autostaan ja peittää hänet takillaan. Yllättävästi monet ihmiset yrittävät viedä miehen omaan autoonsa ennen kuin ambulanssi saapuu. Kenenkään huomaamatta saksalainen piilottaa esineen Tintin takkiin. Viimein ambulanssi saapuu ja kaikki lähtevät kotiin. Hotellissa Tuhatkauno päättää viedä Tintin takin pesulaan. Muutaman päivän päästä Tintti ja kapteeni huomaavat, että kaikki onnettomuuspaikalla olleet on ryöstetty. Ilmeisesti ryöstöjen takana olevat ihmiset etsivät esinettä, joka kuului saksalaiselle. Seuraavana päivänä Haddock siepataan, ja sieppaajien vaatimus on seuraava: "Haddock esineestä". Tapaaminen on Berliinissä. Tietämättä mikä esine on, sankarukset matkustavat Saksaan saadakseen Haddockin takaisin. Laukku kädessään Tintti tapaa sieppaajat. Muutaman minuutin päästä heidät vangitaan, sillä Tintin laukkuun on kiinnitetty radiolähetin. Moulinsartissa Tuhatkauno havaitsee, ettei esine (räjähde, joka toimii avaruudessa ilman happea) voi toimia, koska yksi osa puuttuu. ==Lähteet== * Les amis d'Hergé N°36, avril 2003 : Alkuperäinen käsikirjoitus Gregiltä + Luonnokset Bob de Moorilta * Lire hors-série N°4, décembre 2006 * L’Univers d’Hergé, tome 6 : projets, croquis et histoires interrompues - Rombaldi * Monsieur Hergé, filmi Benoît Peetersistä, 1988 Luokka:Tintti-sarjakuvat Luokka:Toteutumattomat suunnitelmat ja hankkeet
Chełmno

Chełmno ( tai Culm) on kaupunki Kujavia-Pommerin voivodikunnassa Pohjois- Puolassa lähellä Veiksel-jokea. Kaupungissa asui vuoden 2019 arvion mukaan 19 510 asukasta. Chełmno on kuulunut Kujavia-Pommerin voivodikuntaan vuodesta 1999 lähtien. Sitä aiemmin se kuului Toruńin voivodikuntaan (1975–1998). Kaupunki on ollut puolalaisen ja saksalaisen kulttuuripiirin rajapinnassa. Masovian puolalainen ruhtinas Konrad I kutsui saksalaiset teutoniritarit suojaamaan ruhtinaskuntaa balttipakanallisilta preussilaisilta vuonna 1226. Tuosta lähtien se oli osa Saksalaista ritarikuntaa ja myös Hansaliittoa. Vuonna 1454 se palasi puolalaishallintoon, kun kaupungista tuli osa Puolan kuningaskuntaa. Vuonna 1772 Puolan ensimmäisessä jaossa kaupunki liitettiin Preussin kuningaskuntaan. Vuosina 1807–1815 se oli osa Ranskan vasallivaltiona ollutta puolalaista Varsovan herttuakuntaa, mutta päätyi takaisin Preussille Napoleonin sotien päättymisen jälkeen. Vuonna 1871 Saksan yhdistyttyä siitä tuli osa Saksan keisarikunnan Posenin provinssia. Kaupungin yli 100 vuotta kestänyt yhtäjaksoinen saksalaisvalta päättyi 1920, kun Puolan tasavallan joukot saapuiva kaupunkiin 22. tammikuuta 1920.https://chelmno.pl/pl/historia- i-kultura/chelmno-dniu-odzyskania-niepodleglosci-22-stycznia-1920-r/ Saksan hyökättyä Puolaan saksalaisjoukot saapuivat Chełmnoon 5. syyskuuta 1939. Kaupunki nimettiin taas Kulmiksi ja siitä tuli Kulmin piirikunnan (kreis) keskus osana Danzigin-Länsi-Preussin valtakunnapiiriin kuuluvaa Brombergin aluepiiriä. Kaupungin juutalaiset hävitettiin, 5000 puolalaista surmattiin ja loput puolalaiset lähetettiin Puolan kenraalikuvernementtiin. Osana poltetun maan taktiikkaa saksalaiset hävittivät kaupunkia laajasti 25. tammikuuta 1945. Puna-armeija saapui kaupunkiin kolme päivää myöhemmin 28. tammikuuta ja kaupungista tuli jälleen osa Puolaa. Sodan jälkeen kaupungin saksalaisväestö karkotettiin. Kaupungin nimi periytyy muinaisslaavinkielisestä sanasta chełm, joka tarkoittaa mäkeä tai kukkulaa. Ensimmäinen maininta Chełmnosta löytyy herttua Boleslaus II:n Mogilnon benediktiiniläisluostarille kirjoittamasta tekstistä, jonka on väitetty ajoittuvan vuoteen 1065. Kaupunki on ollut osaksi saksalaisten ja osaksi puolalaisten asuttama sen koko historian ajan. Saksan keisarikunnan aikana kaupungin asukkaista kaksi kolmaosaa oli puolalaisia. Hargreaves, Richard (2009). Blitzkrieg w Polsce - wrzesień 1939. Warsaw: Bellona. s. 29. Juutalaisten osuus oli noin 5 prosenttia lopun väestöstä ollessa saksalaista. Chełmno sai kaupunkioikeudet vuonna 1233. Vanhaakaupunkia ympäröi goottilainen puolustusmuuri. Vanhankaupungintorilla on Marian taivaaseenottamisen kirkko, joka rakennettiin 1280–1320. Torin keskellä sijaitsee valkoinen Chełmnon raatihuone. Mury miejskie w otoczeniu parku.JPG|Vanhaakaupunkia ympäröivä puolustusmuuri Kosciol farny widoczna wieza z ktorej mozna podziwiac panorame miasta.JPG|Marian taivaaseenottamisen kirkko Chełmno Market Square.jpg|Chełmnon raatihuone ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Kujavia-Pommerin voivodikunnan kaupungit Luokka:Kujavia- Pommerin voivodikunnan kunnat
Jem

Jemma Griffiths, taiteilijanimeltään Jem, (s. 18. kesäkuuta 1975 Wales) on walesilainen laulaja-lauluntekijä, joka tunnetaan muun muassa monipuolisesta tyylistään tehdä musiikkia. Hänen debyyttialbuminsa Finally Woken sisältää elementtejä rock-balladeista, uuden aallon tyylisestä elektronisesta musiikista sekä trip hopista. Hänen hieman erikoinen lauluäänensä muistuttaa muun muassa Imogen Heapin, Beth Ortonin, Sophie Barkerin ja Didon lauluääntä. Jem on kirjoittanut tuottaja Guy Sigsworthin kanssa kappaleen ”Nothing Fails”, jota Madonna myöhemmin muokkasi ja joka julkaistiin tämän albumilla American Life vuonna 2003. == Biografia == === Alkuvaiheet === Jem syntyi Penarthissa, Walesissa, pienessä kylässä lähellä Cardiffia. Vaikka Jem aloitti laulamisen ja kappaleiden kirjoittamisen 13-vuotiaana Swanseassa, hän päätti mennä opiskelemaan lakia ja aloitti opiskelut Sussexin yliopistossa. Hän käytti kuitenkin vähemmän aikaa ja energiaa opintoihinsa ja keskittyi olemaan DJ- agentti, vaikka saavuttikin hyviä arvosanoja lainopinnoissaan. Brightonissa hän käytti paljon aikaa klubiöiden promotoimiseen ja auttoi Marine Parade Records -nimistä levy-yhtiötä sen alkutaipaleella. Hän itse on kertonut käyneensä koulussa niin vähän kuin saattoi tulematta potkaistuksi sieltä pihalle. Marraskuussa 1999 Jem liittyi levytysstudioon, jossa hän vielä kehitti laulunkirjoittaja- ja tuotantotaitojaan. Tämän ajanjakson aikana hän sai valmiiksi neljä demoa, jotka pohjustivat hänen uraansa musiikkiteollisuudessa. Sen jälkeen hän muutti Lontooseen, missä hän teki yhteistyötä Guy Sigsworthin kanssa, minkä jälkeen hän muutti Brooklyniin työskennelläkseen Ge-Ologyn (Mos Def, Talib Kweli) kanssa. Syksyllä 2002 hän tapasi Yoad Nevon, joka alkoi tuottaa musiikkia yhdessä hänen kanssaan. === Ura === Jemin sooloura alkoi merkittävimmin vuonna 2002, kun demoversio kappaleesta ”Finally Woken” soitettiin Los Angelesissa. Kuuntelijat pyysivät usein kappaletta uudelleen soitettavaksi, minkä myötä Jemistä tuli yksi KCRW- radioaseman viidestä eniten soitetusta artistista. Sen seurauksena Bruce Flohr vakuuttui Jemin demoista niin paljon, että tarjosi hänelle levytyssopimusta. == Diskografia == === Albumit === * Finally Woken (24. maaliskuuta 2004) * Down to Earth (16. syyskuuta 2008) * Beachwood Canyon (2016) === EP-levyt === * It All Starts Here (13. lokakuuta 2003) === Singlet === * ”They” (2003) soinut – Greyn anatomiassa. * ”Just a Ride” (2005) * ”Wish I” (2005) * ”24” (2005) – soinut Ultravioletissa. * ”It’s Amazing” (2008) – Sex and the City – Sinkkuelämää -elokuvan soundtrackillä * ”Crazy” (2008) * ”And So I Pray” (2009) * ”I Want You To...” (2009) * ”Beachwood Canyon” (2016) == Lähteet == Luokka:Walesilaiset laulajat Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Karismaattinen episkopaalinen kirkko

Karismaattinen episkopaalinen kirkko () on kristillinen kirkkokunta, joka on syntynyt 1900-luvun lopulla karismaattisista ja evankelikaalisista taustoista osana nk. konvergenssiliikettä. Kirkkokunta on omaksunut katoliset seitsemän sakramenttia, mukaan lukien opin ehtoollisen reaalipreesensistä, sekä anglikaanisen Book of Common Prayerin liturgian. Karismaattisen episkopaalisen kirkon hankkima apostolinen seuraanto palautuu skismaattiseen roomalaiskatoliseen piispaan Carlos Duarte Costaan. Karismaattinen episkopaalinen kirkko on kasvanut voimakkaasti sitten 1990-luvun. Suurinta kasvu on ollut Keniassa, Ugandassa, Filippiineillä, Pakistanissa ja Brasiliassa. Kirkkokunta on laajentunut myös Viroon, jossa sillä on kolme seurakuntaa jotka sijaitsevat Tallinnassa, Pärnussa ja Tartossa. Kirkon yleisvikaarina Virossa toimii Heigo Ritsbek. ==Aiheesta muualla== *International Communion of the Charismatic Episcopal Church *Eesti Karismaatiline Episkopaalkirik ja Luokka:Kristilliset kirkkokunnat Luokka:Konvergenssiliike Luokka:Kristinusko Yhdysvalloissa Luokka:Kristinusko Virossa
Monacon Grand Prix 1978

Vuoden 1978 Formula 1:n Monacon Grand Prix järjestettiin 7. heinäkuuta 1978 Circuit de Monacon katuradalla. Kilpailun voitti ranskalainen Patrick Depailler, jolle voitto oli uran ensimmäinen. Suomessa Monacon kilpailu nähtiin televisioituna TV2:ssa. == Lopputulokset == Sija Nro Kuljettaja Talli Kierrokset Aika/keskeytys Aika-ajo Pisteet 1 4 Patrick Depailler Tyrrell-Ford 75 1.55.14,66 5 9 2 1 Niki Lauda Brabham-Alfa Romeo 75 + 22,45 3 6 3 20 Jody Scheckter Wolf-Ford 75 + 32,29 9 4 4 2 John Watson Brabham-Alfa Romeo 75 + 33,53 2 3 5 3 Didier Pironi Tyrrell-Ford 75 + 1.08,06 13 2 6 35 Riccardo Patrese Arrows-Ford 75 + 1.08,77 14 1 7 8 Patrick Tambay McLaren-Ford 74 + 1 Kierros 11 8 11 Carlos Reutemann Ferrari 74 + 1 Kierros 1 9 14 Emerson Fittipaldi Fittipaldi-Ford-Ford 74 + 1 Kierros 20 10 15 Jean-Pierre Jabouille Renault 71 + 4 Kierrosta 12 11 5 Mario Andretti Lotus-Ford 69 + 6 Kierrosta 4 Kesk. 12 Gilles Villeneuve Ferrari 62 Onnettomuus 8 Kesk. 6 Ronnie Peterson Lotus-Ford 56 Vaihdelaatikko 7 Kesk. 7 James Hunt McLaren-Ford 43 Ohjaus 6 Kesk. 36 Rolf Stommelen Arrows-Ford 38 Huonovointisuus 19 Kesk. 27 Alan Jones Williams-Ford 29 Öljyvuoto 10 Kesk. 22 Jacky Ickx Ensign-Ford 27 Jarrut 16 Kesk. 16 Hans Joachim Stuck Shadow-Ford 24 Onnettomuus 17 Kesk. 26 Jacques Laffite Ligier-Matra 13 Vaihdelaatikko 15 Kesk. 18 Rupert Keegan Surtees-Ford 8 Välitykset 18 DNQ 9 Jochen Mass ATS-Ford DNQ 17 Clay Regazzoni Shadow-Ford DNQ 10 Jean-Pierre Jarier ATS-Ford DNQ 19 Vittorio Brambilla Surtees-Ford DNPQ 32 Keke Rosberg Theodore-Ford DNPQ 24 Derek Daly Hesketh-Ford DNPQ 31 René Arnoux Martini-Ford DNPQ 25 Hector Rebaque Lotus-Ford DNPQ 30 Brett Lunger McLaren-Ford DNPQ 37 Arturo Merzario Merzario-Ford Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: ==Lähteet== Luokka:Monacon Grand Prix Luokka:Formula 1 -kausi 1978
Gretha Smit

Gretha Smit (s. 20. tammikuuta 1976 Rouveen) on alankomaalainen pikaluistelija. Smit voitti olympiahopeaa 5 000 metrillä vuoden 2002 talviolympialaisissa Salt Lake Cityssä. Hänen aikansa oli maailmanennätys, mutta samassa kilpailussa Claudia Pechstein teki uuden maailmanennätyksen. Ennen kautta 2002 Smit ei useisiin vuosiin ollut kilpaillut pikaluistelussa ja oli aloittanut harjoittelun vasta vuoden 2001 lopussa. Aiemmin Smit oli harrastanut maratonluistelua ja hän voitti luonnonjäällä kilpailtavan maratonluistelun Alankomaiden mestaruuden vuosina 1995, 1998, 2000 ja 2001, ja tekojäällä vuosina 1999, 2000 ja 2001. ==Aiheesta muualla== * http://www.grethasmit.nl/ Luokka:Alankomaalaiset pikaluistelijat Luokka:Alankomaalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lisa Niemi

Lisa Anne Niemi Swayze (alk. Haapaniemi; s. 26. toukokuuta 1956 Houston) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja tanssija. == Elämä ja ura == Niemi syntyi Houstonissa Texasissa amerikansuomalaisille vanhemmilleen Edmond Melvin Haapaniemelle ja Edna Karin Hyttiselle, ja hän oli kuudesta lapsesta ainoa tyttö. Hän lyhensi sukunimeään aloittaessaan näyttelijänä vuonna 1977. Niemi oli naimisissa näyttelijä ja tanssija Patrick Swayzen kanssa 12. kesäkuuta 1975 lähtien, kunnes jäi leskeksi Swayzen kuoltua 14. syyskuuta 2009. Heillä ei ollut lapsia. Niemi avioitui uudestaan vuonna 2014 Albert DePriscon kanssa. Niemi on kirjoittanut hänen ja Swayzen alkuajoista tanssijoina New Yorkissa näytelmän Without a Word. Hän ohjasi näytelmään perustuvan elokuvan One Last Dance vuonna 2003, jonka pääosaa hän myös esitti. == Valikoitu filmografia == * Soturi (Steel Dawn, 1987) * Slam Dance – kalmantanssi (Slam Dance, 1987) * Vauva tulossa (She’s Having a Baby, 1988) * Veriveljet (Next of Kin, 1989) * Super Force (1990–1991, televisiosarja) * Kirjeitä tappajalta (Letters from a Killer, 1998) * One Last Dance (2003) * Beat Angel (2004) Lähde: == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset tanssijat Luokka:Amerikansuomalaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Frou Frou

Frou Frou on englantilainen elektronista musiikkia soittava duo, joka koostuu Imogen Heapista ja Guy Sigsworthista. He molemmat kirjoittavat kappaleita, tuottavat sekä soittavat instrumentteja yhtyeen kappaleilla, mutta Heap toimii myös laulajana. Frou Frou julkaisi ainoan albuminsa Details vuonna 2002. Tämän jälkeen Heap ja Sigsworth ovat keskittyneet soolouriinsa ja muihin projekteihin, mutta pitävät mahdollisena myös tulevaa yhteistyötä.MySpace - Frou Frou __notoc__ ==Diskografia== ===Albumit=== * Details (2002) ===Singlet=== * Breathe In (2002) * Let Go (promo) (2002) * Must Be Dreaming (2002) * It's Good to Be in Love (2003) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * MusicBrainz - Frou Frou * Imogen Heapin virallinen kotisivu * Guy Sigsworthin virallinen kotisivu * * Luokka:Brittiläiset elektronisen musiikin yhtyeet fr:Imogen Heap#Frou Frou
Jennifer Rodriguez

Jennifer Rodriguez (s. 8. kesäkuuta 1976 Miami) on kuubalais-yhdysvaltalainen pikaluistelija. Hän aloitti uransa taitorullaluistelijana ja voitti lajissa useita kansallisia mestaruuksia sekä sijoittui toiseksi lajin maailmanmestaruuskilpailuissa. Myöhemmin hän siirtyi rullapikaluistelun pariin ja voitti lajin maailmanmestaruuden vuonna 1993. Vuonna 1996 Rodriguez vaihtoi jälleen lajia ja siirtyi luistelemaan jäällä tavoitteenaan päästä Yhdysvaltojen olympiajoukkueeseen. Hän osallistui ensimmäisiin talviolympialaisiinsa vuonna 1998 Naganossa ja osallistui myös seuraaviin talviolympialaisiin Salt Lake Cityssä ja Torinossa. Vuoden 2002 talviolympialaisissa hän voitti pronssia 1 000 ja 1 500 metrillä. Hän voitti sprinttereiden maailmanmestauuden 2005 oltuaan jo edellisvuonna pronssilla. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa hän on saanut hopeaa 1 000 metrillä 2003 sekä pronssia 1 500 metrillä 2003, 2004 ja 2005. Pohjois-Amerikan yleisluistelumestaruuskilpailuissa hän on saanut kultaa 1999 ja 2001 sekä pronssia 2000. == Ennätykset == Matka Aika Paikka Päivä 500 m 37,87 Salt Lake City 18. marraskuuta 2005 1 000 m 1.14,05 Salt Lake City 22. tammikuuta 2005 1 500 m 1.54,19 Salt Lake City 12. joulukuuta 2009 3 000 m 4.04,99 Calgary 10. helmikuuta 2002 5 000 m 7.07,93 Salt Lake City 22. joulukuuta 2001 == Lähteet == *Tulokset skateresults.com === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Jennifer Rodriguez yhdysvaltain olympiajoukkueen sivuilla Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiamitalistit Luokka:Yhdysvaltalaiset pikaluistelijat Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kauhavan yläkoulu

Kauhavan yläkoulu oli Kauhavan kirkonkylällä toiminut peruskoulun luokat 7–9 käsittävä koulu. Koulussa oli noin 300 oppilasta ja yli 30 opettajaa. Koulu toimi samoissa tiloissa Kauhavan lukion kanssa. Koulun rehtorina toimi Sanna Kangas ja vararehtorina Sami Nuottimäki. Koulurakennes purettiin vuonna 2016 sisäilmaongelmien takia.Yle.fi − 25 tuhatta tonnia purkujätettä – Kauhavan koulukeskus maan tasalle Syksyllä 2020 Kauhavan yläkoulu yhdistettiin Nahkalan, Pernaan ja Ruotsalan alakoulujen kanssa Kauhavan yhtenäiskouluksi. == Lähteet == Luokka:Kauhavan oppilaitokset Luokka:Suomen peruskoulut
Kauhavan lukio

Kauhavan lukio on yrittäjyyteen ja kansainvälisiin projekteihin erikoistunut yleislukio Kauhavalla, Etelä-Pohjanmaalla. Lukio toimii Kauhavan koulukeskuksen tiloissa yhdessä Kauhavan yhtenäiskoulun kanssa, ja sen keskiarvoraja oli 7,08 vuonna 2023. Lukion rehtorina toimii historian ja yhteiskuntaopin opettaja Toni Uusimäki ja vararehtorina matemaattisten aineiden lehtori Kirsi Koivumäki. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Lukion kotisivut Luokka:Kauhavan oppilaitokset Luokka:Suomen lukiot
Shannon Rempel

Shannon Rempel (s. 26. marraskuuta 1984 Winnipeg) on kanadalainen pikaluistelija. Hän on joukkuetakaa-ajon maailmanmestari ja olympiamitalisti. Rempel voitti junioreiden yleisluistelun maailmanmestaruuden vuonna 2003. Hän teki maaliskuussa 2003 nuorten 500 metrin maailmanennätyksen 38,53, joka kuitenkin rikottiin seuraavalla kaudella. Vuonna 2004 Rempel sai junioreiden MM-pronssia yleisluistelussa ja joukkuetakaa-ajossa. Maailmancupin osakilpailussa hän sijoittui ensimmäisen kerran kolmen parhaan joukkoon oltuaan joulukuussa 2004 toinen 1 000 metrillä Harbinissa, Kiinassa. Rempel kuului Kanadan joukkueeseen, joka sai hopeaa Torinon olympialaisten 2006 joukkuetakaa-ajossa. Seuraavana vuonna hän oli voittamassa joukkuetakaa-ajon maailmanmestaruutta Salt Lake Cityssä. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui 1 000 metrillä toiseksi kaudella 2006–2007 ja kolmanneksi seuraavalla kaudellaSpeed Skating World Cup Women: 1000 m Sports123.com . Vuonna 2008 Rempel saavutti toistaiseksi parhaat aikuisten sarjan henkilökohtaiset arvokisasijoituksensa oltuaan seitsemäs sekä sprinttereiden MM-kilpailuissa että matkakohtaisten MM-kilpailujen 1 000 metrillä. == Ennätykset == Matka Aika Paikka Päivä 500 m 37,80 Salt Lake City 20. marraskuuta 2005 1 000 m 1.15,00 Calgary 2. maaliskuuta 2007 1 500 m 1.54,60 Calgary 17. marraskuuta 2007 3 000 m 4.09,78 Calgary 13. maaliskuuta 2008 5 000 m 7.12,16 Calgary 21. maaliskuuta 2009 == Lähteet == *Tulokset www.skateresults.com-sivustolla *Ennätykset www.sskating.com-sivustolla === Viitteet === Luokka:Kanadalaiset pikaluistelijat Luokka:Kanadalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Rahkola (Äyräpää)

Rahkola oli kylä entisessä Äyräpään kunnassa Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Rahkola sijaitsi Äyräpään länsiosassa, kooltaan suuremman Kaukilan kylän välittömässä läheisyydessä ja usein Rahkola luettiinkin osaksi Kaukilaa tai kylistä käytettiin yhteisnimeä, Kaukila- Rahkola. Rahkola rajoittui pohjoisessa Paakkolan kylään, idässä ja etelässä Kaukilan kylään sekä lännessä Heinjoen kuntaan. Nykyisin Rahkolan alue on autio. Rahkola oli aikoinaan erotettu Kaukilan kylästä omaksi kyläkseen ja nimensä kylä oli saanut sen ensimmäisistä asukkaista, Rahkosista. Rahkolan ja Kaukilan kylien välinen toiminta oli tiivistä muun muassa yhdistystoiminnassa. Kylät kuuluivat samaan koulupiiriin, jonka koulu oli Kaukilassa. Rahkolassa oli noin 20 taloa. Talvisodan alussa vuonna 1939 kylän asukkaat, 84 henkeä, lähtivät evakkotielle läntisempään Suomeen. Moskovan rauhassa Rahkola luovutettiin Neuvostoliitolle, mutta Suomi valloitti sen takaisin jatkosodan alussa 1941. Väestö pääsi tämän jälkeen palaamaan koteihinsa, mutta vuonna 1944 alue evakuoitiin uudelleen ja luovutettiin Neuvostoliitolle. ==Lähteet== Luokka:Äyräpään kylät
Kauhavanjoki

Kauhavanjoki on pääasiassa Kauhavan kunnan alueella virtaava joki. Se alkaa Kauhavan ja Lappajärven raja-alueilla sijaitsevilta soilta sekä Kauhajärvestä. Joen toinen haara, Hirvijoki, alkaa Alajärven ja Lapuan rajalta, Hirvijärveltä. Noin 40 kilometriä pitkä joki laskee Lapuanjokeen. Kauhavanjoessa on kaikkiaan kahdeksan merkittävää koskea: Karinkoski, Huhmarkoski, Saarikoski, Komppelikoski, Ylitalon koski, Jylhänkoski, Kalliokoski ja Hemminginkoski. Luokka:Suomen joet Luokka:Kauhavan luonto Luokka:Lapuanjoen vesistö
Finally Woken

Finally Woken on Jemin debyyttialbumi, joka julkaistiin 24. maaliskuuta 2004. Albumin musiikin voi luokitella seuraaviin lajeihin: trip hop, elektroninen musiikki, pop, rock sekä folk. Levyn kokonaiskesto on 41:53 ja levy-yhtiö on ATO Records/RCA Records. Pieni tyttö albumin kannessa on kuva nuoresta Jemistä. == Kappaleet == #"They" (J. Griffiths, G. Young) – 3:16 #"Come on Closer" (J. Griffiths, G. Young) – 3:47 #"Finally Woken" (J. Griffiths) – 3:58 #"Save Me" (J. Griffiths, G. Young) – 3:33 #"24" (J. Griffiths, Justin Griffiths) – 3:54 #"Missing You" (J. Griffiths, Justin Griffiths, Yoad Nevo) – 4:01 #"Wish I" (J. Griffiths) – 3:56 #"Just a Ride" (Mike Caren, J. Griffiths) – 3:20 #"Falling for You" (Nick Coler, Griffiths, Brian Higgins) – 4:17 #"Stay Now" (Griffiths, Klas B. Wahl, Nick Whitecross) – 3:43 #"Flying High" (Griffiths, Paul Herman, Nevo) – 4:08 == Kokoonpano == * Jem – laulu * Paul Herman – akustinen kitara * Nick Ingman – kapellimestari * Yoad Nevo – akustinen kitara, banjo, basso, lyömäsoittimet, sähkökitara, koskettimet, sitar, kontrabasso, klassinen kitara, miniharppu, vesipullo Luokka:Vuoden 2004 esikoisalbumit Luokka:Brittiläiset hip hop -albumit Luokka:Brittiläiset elektronisen musiikin albumit Luokka:Walesilaiset albumit
Renate Groenewold

Renate Groenewold (s. 8. lokakuuta 1976 Veendam) on alankomaalainen pikaluistelija ja maantiepyöräilijä. Groenewold on voittanut useita Alankomaiden mestaruuksia. Vuosina 1999, 2002 ja 2003 hän voitti Alankomaiden yleisluistelun mestaruuden. Myös Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän on voittanut useita mitaleja ja on sijoittunut viisi kertaa kolmanneksi kokonaiskilpailussa. Vuoden 2005 Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän voitti hopeaa. Yleisluistelun lisäksi Groenewold on kilpaillut myös matkakohtaisissa tapahtumissa. Hän osallistui vuoden 2002 talviolympialaisiin. Hän kaatui 1 500 metrillä, mutta voitti hopeaa 3 000 metrillä. Seuraavissa olympialaisissa Torinossa hän voitti toistamiseen hopeaa 3 000 metrillä. Groenewold on kilpaillut myös maantiepyöräilyssä ammattilaisena. Hän edusti vuosina 2004–2005 Therme Skin Care -joukkuetta ja 2006–2007 Team DSB Bankia. == Ennätykset == Matka Aika Paikka Aika 500 m 39,48 Calgary 26. tammikuuta 2002 1 000 m 1.17,16 Calgary 24. helmikuuta 2001 1 500 m 1.55,29 Salt Lake City 20. marraskuuta 2005 3 000 m 3.55,98 Calgary 16. marraskuuta 2007 5 000 m 7.01,21 Heerenveen 27. marraskuuta 2004 == Lähteet == *Tulokset www.skateresults.com- sivustolla *Ennätykset www.sskating.com-sivustolla === Viitteet === == Aiheesta muualla == *Virallinen sivusto Luokka:Alankomaalaiset pikaluistelijat Luokka:Alankomaalaiset maantiepyöräilijät Luokka:Alankomaalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Justin Hartley

Justin Scott Hartley (s. 29. tammikuuta 1977 Knoxville, Illinois) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi saippuasarjasta Passions, josta hän sai kaksi Soap Opera Digest -ehdokkuutta vuonna 2005. Sittemmin Hartley on vierailut Oliver Queenin roolissa Smallvillessä. ==Elämäkerta== Justin syntyi Knoxvillessä mutta kasvoi Orland Parkissa Illinoisissa. Hänen sisaruksiaan olivat lisäksi vanhempi veli Nathan ja kaksi nuorempaa siskoa Megan ja Gabriela. Justin valmistui Carl Sandburgin high schoolista, jonka jälkeen hän opiskeli Etelä-Illinoisin yliopistossa teatteria ja historiaa. Hartley meni 2004 naimisiin näyttelijä Lindsay Hartley kanssa, ja heillä on tytär. ===Ura=== Hartleyn näyttelijänura televisiossa alkoi vuonna 2002, kun hän näytteli saippuasarjassa Passions vuosien 2002–2006 aikana. Hartley sai siitä kaksi Soap Opera Digest -ehdokkuutta. Sarjan jälkeen Hartley on näytellyt vuodesta 2006 lähtien vierailevana näyttelijänä Smallvillessä, josta hänet kenties tunnetaan parhaiten näytellessään sarjakuvasankari Vihreää Nuolta. Tämän ohella hän vieraili vuonna 2007 televisiosarjoissa CSI: New York ja Todistettavasti syyllinen. == Aiheesta muualla == * Justin Hartley TV.comissa Luokka:Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt