EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Saint-Nazaire

Saint-Nazaire on kunta, kaupunki ja Loire-Atlantiquen sous-préfecture Loiren varrella Ranskassa lähellä Atlantin rannikkoa. Sen asukasluku on 68 838 (2006). Se on merkittävä satama- ja laivanrakennuskaupunki. Maailman suurimman ja nopeimman risteilijä S/S Normandien rakennus 1930-luvulla pakotti rakentamaan uuden suuren telakan. Toisessa maailmansodassa Saint-Nazairesta evakuoitiin brittisotilaita etenevien saksalaisten edeltä. 17. kesäkuuta 1940 joukkojenkuljetuslaiva Lancastria jäi pommikoneiden upottamaksi ja 4 000 miestä hukkui, mikä on pahin brittien kokema yksittäinen menetys koko sodassa. Se jäi kuitenkin sensuurin vuoksi uutisoimatta ja on lähes tuntematon tapaus. Ranskan antauduttua Saint-Nazairesta tuli lähes heti Saksan laivaston sotasatama. Sinne rakennettiin yhdeksällä metrillä betonia suojattu sukellusvenetukikohta. Sukellusveneiden vuoksi satamaa pommitettiin jatkuvasti. Saint-Nazairen kuivatelakka mahdollisti myös taistelulaivojen Bismarck ja Tirpitz huoltamisen, mikä oli akselivalloille tavaton strateginen etu. Tämä vuoksi brittiläiset kommandot hyökkäsivät 28. maaliskuuta 1942 satamaan (operaatio Sotavaunut) ja onnistuivat tuhoamaan telakan. 28. helmikuuta 1943 pommikoneet tuhosivat lähes puolet evakuoidusta kaupungista. Sukellusvenetukikohtaa lukuun ottamatta kaupunki oli tyhjä sodan loppuun. Normandian maihinnousun jälkeen saksalaisten tukikohta kieltäytyi antautumasta, eivätkä liittoutuneet ryhtyneet valloittamaan sitä. Saint- Nazairen joukot antautuivat vasta 11. toukokuuta 1945 Saksan antautumisen jälkeen. Talouselämä kärsi 1960- ja 1970-lukujen Euroopan laivanrakennuksen vähenemisestä ja pitkään kaupungissa oli runsaasti työttömyyttä. Nykyisin kaupungissa sijaitsee telakan ohella suuri Airbusin tehdas, jossa valmistetaan lentokoneiden rungon osia. Telakan pääomistaja on nykyään Chantiers de l'Atlantique. Lähellä sijaitsee Dissignacin kukkula, jolla on megaliittejä. Saint-Nazairen pohjoispuolella sijaitsee La Brièren suoalue, joka on suojeltu vuodesta 1970 luonnonpuistona. TGV-juna yhdistää Saint-Nazairen Pariisiin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kunnan kotisivut Luokka:Ranskan kaupungit Luokka:Loire-Atlantiquen kunnat
Tampereen yliopiston ylioppilaskunta

Tampereen yliopiston ylioppilaskunta (Tamy) oli entisen Tampereen yliopiston opiskelijoiden edunvalvonta- ja palveluorganisaatio. Jäseniä sillä oli viimeisinä vuosinaan noin 11 000Näin Tamy toimii . Tamy oli Suomen ylioppilaskuntien liiton ja Opiskelijan Tampereen jäsenjärjestö. ==Historia== Tamyn historiallisia edeltäjiä ovat 1925 perustettu Kansalaiskorkeakoulun oppilaskunta (joka sittemmin vaihtoi nimensä Yhteiskuntatieteellisen korkeakoulun oppilaskunnaksi) sekä 1945 perustettu Yhteiskuntatieteellisen korkeakoulun ylioppilaskunta. Yhteiskunnallisen korkeakoulun muutettua Tampereelle ja vaihdettua nimensä Tampereen yliopistoksi ylioppilaskunta vaihtoi nimensä Tampereen yliopiston ylioppilaskunnaksi. Se fuusioitui vuoden 2019 alussa Tampereen teknillisen yliopiston ylioppilaskunnan kanssa Tampereen ylioppilaskunnaksi. ==Yleistä== Tamyn toimisto sijaitsi Tampereen keskustassa Yliopistonkadulla. Tamyssa työskenteli kokopäiväisesti joukko sektoriasiantuntijoita, pääsihteeri, toimistohenkilökuntaa sekä Tamyn hallitus. Hallituksessa vuonna 2018 työskenteli puheenjohtajana Sanni Lehtinen, varapuheenjohtajana Paula Saarinen sekä hallituksen jäseninä Nelly Kivinen, Katariina Kojo, Noora Korhonen, Esko Nieminen, Roope Tukia ja Aliisa Toivanen. Lisäksi tiloista löytyivät ylioppilaslehti Aviisin toimitus sekä Opiskelijan Tampereen toimisto. Tamy tarjosi jäsenilleen erilaisia palveluja ja neuvontaa, kouluttaa järjestötoimijoita sekä hoitaa jäsenistönsä edunvalvontaa paikallisesti ja valtakunnallisesti. Tamy omisti puolet ravintola- ja julkaisutoimintaa harjoittavasta Juvenes Oy:stä. Lisäksi ylioppilaskunta omistaa täysin kiintestöjen vuokraukseen ja hallintaan erikoistuneen KarPek Oy:n.Talous ja yritysyhteistyö ==Hallinto== Tamyn ylin päättävä elin oli kahden vuoden välein vaaleilla valittava 40-paikkainen edustajisto. Edustajiston nimittämä hallitus käytti ylintä hallinto- ja toimeenpanovaltaaHallitus. Päivittäisestä toiminnasta vastasivat toimistohenkilökunta ja sektorikohtaiset asiantuntijat. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Tamy verkossa * Juha Honkonen: Rahvaan oppilaskunta. Aviisi 14/2005. Luokka:Entiset ylioppilaskunnat Ylioppilaskunta
Tietokoneavusteinen lääkeainesuunnittelu

Tietokoneavusteisella lääkeainesuunnittelulla pyritään löytämään lääkeainekandidaatteja tiettyyn lääkevaikutuskohteeseen, yleensä proteiiniin. Jos kohdeproteiinin (esimerkiksi entsyymi tai reseptori) kolmiulotteinen rakenne tunnetaan, sitä voidaan käyttää apuna lääkeainesuunnittelussa. Tunnettujen aktiivisten molekyylien avulla voidaan taas mallintaa ko. molekyylien rakenne-aktiivisuussuhteita ja ennustaa, kuinka aktiivisia uudet suunnitellut molekyylit olisivat. Kohdeproteiinin tietokonemallia voidaan käyttää uusien aktiivisten molekyylien etsimiseen ja/tai johtomolekyylien ominaisuuksien parantamiseen eli optimointiin. Mallia voidaan käyttää virtuaaliseulontaan, jossa suurista molekyylitietokannoista etsitään uusia johtomolekyylejä. Tietokonemallin avulla voidaan tutkia proteiinien sitoutumispaikan rakennetta ja sitoutuvien molekyylien vuorovaikutuksia ko. proteiinin kanssa ja reseptoriin sitoutuville molekyyleille voidaan tehdä kolmiulotteisten rakenne-aktiivisuussuhteiden malli. Luokka:Tieteellinen mallintaminen Luokka:Lääkeaineoppi
Gordon Cooper

Leroy Gordon "Gordo" Cooper jr. (6. maaliskuuta 1927 Shawnee, Oklahoma – 4. lokakuuta 2004 Ventura, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen astronautti. Leroy Gordon Cooper liittyi Yhdysvaltain ilmavoimiin vuonna 1949. Hän palveli 86. hävittäjälentolaivueessa Münchenissä Länsi-Saksassa lentäen F-84 ja F-86 koneilla neljän vuoden ajan. Palattuaan takaisin Yhdysvaltoihin hän suoritti ilmailualan insinöörin tutkinnon Yhdysvaltain ilmavoimien teknisessä instituutissa (Air Force Institute of Technology AFIT) vuonna 1956. Tutkinnon suoritettuaan hän siirtyi koelentäjäksi ilmavoimien Edwards Air Force Baseen Kaliforniaan. == Ura astronauttina == Cooper valittiin yhtenä ensimmäisestä seitsemästä Mercury-astronautista huhtikuussa 1959. Toukokuun 15.–16. päivänä 1963 hän lensi ensimmäisen avaruuslentonsa "Faith 7" -avaruusaluksella. Avaruuslennon aikana Cooper kiersi maapallon 22 kertaa 34 tuntia ja 20 minuuttia kestäneen lennon aikana. Faith 7 oli viimeinen Mercury-sarjan lento. Gordon Cooper toimi Gemini 5 -lennon komentajana, yhdessä astronautti Charles "Pete" Conradin kanssa. Gemini 5:n laukaisu tapahtui elokuun 21. päivänä 1965, ja lennon aikana Cooper ja Conrad rikkoivat silloisen pituusennätyksen lentämällä 120 maata kiertävän kierroksen aikana yhteensä 3 312 993 mailia. Lennon kokonaiskesto oli 190 tuntia 56 minuuttia. Cooper toimi Gemini 5 lennon jälkeen Gemini 12 ja Apollo 10 -lentojen varakomentajana, muttei enää palannut avaruuteen. Gordon Cooper erosi ilmavoimien ja NASA:n palveluksesta vuonna 1970 ja siirtyi liike-elämän palvelukseen. Cooperin sanotaan olleen itsevarmin koko alkuperäisestä astronauttiryhmästä. Tom Wolfen kirjassa The Right Stuff ja siihen pohjautuvassa elokuvassa toimittaja kysyy häneltä kuka astronauteista olisi ehdottomasti paras tehtäväänsä. Cooper vastaa: == Myöhemmät vuodet == Cooper oli kiinnostunut rajatieteestä. Muiden asioiden ohella Cooper väitti, että Yhdysvaltojen hallitus peitteli tietoja UFOista. Cooper väitti nähneensä elämänsä ensimmäisen UFOn Länsi-Saksassa vuonna 1951UFO vuonna 1951 ja kirjoitti elämäkertaansa, että hän oli nähnyt muitakin selittämättömiä lentäviä esineitä useita kertoja uransa aikana. Cooper myös vakuutti, että hänen ohellaan olisi myös satoja muita muiden lentäjien tekemiä raportteja, joista monet tulisivat armeijan hävittäjälentäjiltä tutkasta tai silminnähtyinä.UFO-havainnotUFO-havainnot 2 Hän oli melko vakuuttunut kuolemaansa asti siitä, että hän oli nähnyt UFOja. Vuoden 1963 Mercury- lennolta palattuaan Cooper kertoi nähneensä rakennuksia ja auton nostattaman pölypilven Tiibetissä sekä höyryvetureiden vetämiä junia Yhdysvaltain kaakkoisosissa. Hänen aluksensa kiersi Maata yli 160 kilometrin korkeudessa. Nasan tutkimuslautakunnan raportin mukaan havainnot saattoivat olla todellisia. Sää Cooperin mainitsemilla alueilla oli pilvetön ja hänen näkökykynsä oli hyvin tarkka. == Lähteet == * Gordon Cooperin elämäkerta / NASA *NASA:n muistokirjoitus Cooperista * Tom Wolfe: The Right Stuff, ISBN 0-553-38135-0, Bantam Books, New York === Viitteet === Luokka:Yhdysvaltalaiset avaruuslentäjät Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2004 kuolleet
Ç

Ç (ç) eli ”c ja sedilji” on albanian, turkin, azerin, turkmeenin, tataarin, ranskan, portugalin ja kurdin kielissä käytettävä kirjain. Sitä käytetään myös englannin, oksitaanin, katalaanin ja friulin kielissä c-kirjaimen varianttina. Kirjaimessa on c:n alapuolella sedilji-niminen tarke, joka muistuttaa pilkkua. Kirjain on peräisin visigoottien kirjaimiston z-kirjaimen muodosta, ja sitä käytettiin ensimmäisen kerran varhaisessa espanjan kielessä ilmaisemaan soinnitonta alveolaarista affrikaattaa (). Tämä foneemi oli peräisin vulgaarilatinan - ja -plosiivien joissain tapauksissa tapahtuneesta liudennuksesta. Kirjain osoitti, että kyseisessä kohdassa c ääntyy kuin z. Myöhemmin muuttui monissa romaanisissa kielissä ja murteissa -äänteeksi. Espanjan kielessä kirjainta ei ole käytetty 1700-luvun ortografisen uudistuksen jälkeen, mutta sitä on sittemmin käytetty monien muiden kielten kirjoittamiseen. Portugalin kielessä ç:tä käytetään soinnittoman s-äänteen ilmaisemiseen vokaalien välissä ennen takavokaalia - s-kirjain vokaalin jälkeen ja ennen takavokaalia ääntyy soinnillisena, samanlaisena kuin englannin tai portugalin z (vrt caça , ’metsästys’; casa , ’talo’). Ç ei sen sijaan esiinny koskaan sanan alussa eikä sanan lopussa. Ranskassa ç esiintyy joskus a:n, o:n ja u:n edellä s-äänteen merkkinä. Näiden vokaalien edessä tavallinen c ääntyy ranskassa aina k:na, e:n ja i:n edellä sen sijaan s:nä. Sanojen perusmuodoissa ç on ranskassa melko harvinainen, mutta sitä käytetään -cer -loppuisten verbien niissä taivutusmuodoissa, joissa infinitiivin päätteen -er paikalla on jokin a:lla tai o:lla alkava pääte. Sellaisia ovat esimerkiksi verbin lancer (heittää) muodot nous lançons (me heitämme) ja il lançait (hän heitti). Puheessa tällaisten verbien kaikissa muodoissa on päätteen edellä s-äänne. Kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa ilmaisee soinnitonta palataalista frikatiivia. Luokka:Latinalaiset kirjaimet
Pony Ride

__NOTOC__ Pony Ride on The Crashin neljäs ja viimeiseksi jäänyt studioalbumi. Se julkaistiin 27. syyskuuta 2006. Albumi nousi julkaisuviikollaan Suomen virallisen listan toiselle sijalle, ja se myi kultaa. == Kappaleet == Kaikki kappaleet kirjoittanut Teemu Brunila. # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Teemu Brunila – laulu, kitara, kosketinsoitin * Samuli Haataja – basso * Erkki Kaila – rummut * Samuli ”JJ” Jokinen – kosketinsoitin == Arvostelut == * Dome.fi: positiivinenDome.fi: Levyarvio * PopMatters: PopMatters review * Soundi: Soundi: Levyarvio == Lähteet == Luokka:The Crashin albumit Luokka:Vuoden 2006 albumit
Quintus Tullius Cicero

Quintus Tullius Cicero (102 eaa. – 43 eaa.) oli roomalainen sotilas ja Marcus Tullius Ciceron veli. Hän syntyi hyvintoimeentulevaan perheeseen Arpinumissa. Hänet koulutettiin veljensä kanssa Roomassa, Ateenassa ja todennäköisesti Rodoksella. Hän meni naimisiin veljensä ystävän Atticuksen sisaren Pomponian kanssa. He kuitenkin erosivat jonkin ajan kuluttua. Quintus Tullius Cicero oli ediili 66 eaa., preettori 62 eaa. ja Julius Caesarin legaatti Gallian sodassa 54-52 eaa. Veljensä ollessa Kilikiassa 51 eaa. hän oli tämän legaattina. Pompeiuksen ja Caesarin välisen sodan aikana hän tuki Pompeiusta, mutta Caesar armahti hänet myöhemmin. Kuitenkin toisen triumviraatin proskriptioissa hänet julistettiin veljensä kanssa lainsuojattomiksi. Molemmat veljekset tapettiin 43 eaa. Quintus Tullius Cicero oli myös kirjailija. Hän kirjoitti neljä kreikkalaistyylistä tragediaa ja useita runoja, jotka ovat sittemmin hukkuneet. Hän kirjoitti myös oppaan vaaliehdokkuudesta. Tämän on aiemmin uskottu olleen hänen veljensä kirjoittama, mutta nykyisin sitä pidetään Quintuksen kirjoittamana. == Suomennetut teokset == * == Kirjallisuutta == * Luokka:Roomalaiset sotilaat Luokka:Vuonna 102 eaa. syntyneet Luokka:Vuonna 43 eaa. kuolleet
Pylväskromatografia

thumb|100px|Pylväskromatografi Pylväskromatografi on kemiallinen laite, joka koostuu hanallisesta lasiputkesta, jonka sisällä on kantajafaasi. Analysoitava aine valutetaan vähitellen lasiputken yläpäähän. Tämän jälkeen ajoliuosta lisätään vähitellen putken yläpäähän. Näin seoksen erilaiset komponentit saadaan erotettua toisistaan, koska ne kulkeutuvat stationäärifaasin läpi eri nopeuksilla johtuen erilaisista vuorovaikutuksista stationäärifaasin kanssa. Luokka:Laboratoriotarvikkeet
Kalugan Jumalanäiti

Kalugan Jumalanäidin ikoni on Venäläinen ikoni, jota muistellaan ortodoksisessa kirkossa vuosittain lokakuun 12. päivänä. Se saanut nimensä Venäjällä sijaitsevan Kalugan kaupungin mukaan. Suomessa tämä kirjaa lukevan Jumalanäidin ikonityyppi on harvinaisempi. == Aiheesta muualla == *Ortodoksi.net / Kalugan Jumalanäiti Luokka:Venäläiset ikonit
Verres

Gaius Verres (n. 120 eaa.-43 eaa.) oli roomalainen virkamies, joka tunnetaan hänen Sisiliassa harjoittamastaan poikkeuksellisen törkeästä korruptiosta ja paikallisen väestön riistosta. Aiemmin Gaius Mariusta kannattanut Verres oli siirtynyt Sullan puolelle. Vuonna 80 eaa. hän oli kvestori Asiassa, jossa hän esimiehensä Dolabellan kanssa ryöväsi aluetta vuoteen 78 eaa. asti, jolloin Dolabella joutui oikeuteen. Verres todisti esimiestään vastaan ja varmisti näin vapautumisensa syytteistä. Dolebella tuomittiin. Vuonna 74 eaa. lahjontakampanjan ansiosta Verres tuli preettoriksi. Tämän jälkeen hänet lähetettiin Sisilian maaherraksi. Sisilia oli tuolloin merkittävää viljantuotantoaluetta ja rikas provinssi. Saavuttuaan Verres aloitti järjestelmällisen ryöstelyn, jonka tarkoituksena oli varastaa mahdollisimman paljon silloin kuin voi. Jopa taideteoksia ryöstettiin temppeleistä ja yksityiskodeista välittämättä kansalaisten oikeusturvasta. Väitettiin myös, että Verres oli tuominnut maanomistajille tärkeitä orjia kuolemaan ilman syytä ja sitten vaatinut lahjuksia maanomistajilta tuomioiden peruuttamiseksi. Hänen kerrotaan myös keksineen olemattomia orjia, joiden piilottelusta hän sitten syytti maanomistajia. Syytöksistä pääsi jälleen eroon rahalla. Verres palasi Roomaan 70 eaa. Samana vuonna sisilialaiset pyysivät Ciceroa asettamaan Verreksen syytteeseen. Verrestä puolusti ajan merkittävin asianajaja Quintus Hortensius ja Verreksellä oli edelleen tukijoita aristokratian keskuudessa. Verres pyrki viivyttämään oikeudenkäyntiä saadakseen suosiollisemman tuomarin, mutta Cicero hyökkäsi häntä vastaan raivokkailla puheilla. Ensimmäisen puheen jälkeen Hortensius neuvoi asiakastaan poistumaan maasta. Verres elikin maanpaossa Massiliassa vuoteen 43 eaa., jolloin hän joutui Marcus Antoniuksen proskriptiolistalle. Tiedot Verreksen toimista perustuvat Ciceron häntä vastaan kirjoittamiin syytöspuheisiin. Näin ollen ne antavat mahdollisesti yksipuolisen kuvan Verreksen toiminnasta. Kuitenkin Verreksen syyllisyys lienee ollut ilmeistä. Verreksen tapaus kertoo niistä vaikeuksista, joita Rooman hallinto kohtasi tasavallan lopunaikoina. Kaupunkivaltion käyttöön rakennettu hallintokoneisto ei skaalautunut hyvin maailmanvallalle ja kelvottomat virkamiehet saattoivat väärinkäyttää järjestelmää provinsseissa vuosikausia ilman minkäänlaista valvontaa. Provinssien ryöstö nähtiin hallitsevan eliitin etuoikeutena ja sillä maksettiin pääkaupungin politiikan melskeissä syntyneet jättimäiset velat. ==Kirjallisuutta== * * Luokka:Roomalaiset poliitikot
Titus Annius Milo

Titus Annius Milo Papianus (k. 48 eaa.) oli roomalainen kansankiihottaja. Milon ura on tyypillinen esimerkki Rooman tasavallan lopunaikojen epävakaudesta. Hän järjesti Pompeiusta tukiessaan väkivaltaisia rähinöitsijöitä, jotka ottivat yhteen Clodiuksen vastaavien joukkioiden kanssa. Milo oli kansantribuuni 57 eaa. Hänellä oli näkyvä rooli, kun Cicero kutsuttiin takaisin maanpaosta 57 eaa. Hän oli preettori 54 eaa. Seuraavana vuonna hän yritti konsuliksi. Clodius oli ehdolla preettoriksi. Miehet tapasivat joukkioineen Via Appialla. Välikohtaus päättyi Clodiuksen murhaan. Milo joutui syytteeseen. Ciceron oli määrä puolustaa häntä, mutta Milo oli pakotettu ennen oikeudenkäyntiä lähtemään maanpakoon. Milo liittyi vuonna 48 eaa. Caesaria vastustaneeseen rintamaan, mutta hänet saatiin kiinni ja teloitettiin. == Kirjallisuutta == * Fezzi, L.: Il tribuno Clodio, Roma-Bari 2008. * * Homola, Uwe: Untersuchungen zu Titus Annius Milo. Diss. Mannheim 1997 (Microfiche). * Tatum, W. J.: The Patrician Tribune. Publius Clodius Pulcher, Chapel Hill 1999. * Milo, T.
Miinalaiva Keihässalmi

Miinalaiva Keihässalmi oli Suomen merivoimien vuonna 1957 valmistunut miinalaiva, joka museoitiin vuonna 1994. Se oli ensimmäinen uusi suomalainen miinalaiva toisen maailmansodan jälkeen. == Tausta == Puolustusvoimain komentaja hyväksyi 11. helmikuuta 1955 perushankintasuunnitelman, johon sisältyi yksi Ruotsinsalmi-luokan miinalaiva korvaamaan sodassa menetetty Riilahti. Uusi alus tilattiin vuosien 1955–1956 perushankintavaroilla. Koska sille ei haluttu antaa upotetun aluksen nimeä, alus nimettiin Pyhtäänsaaren ja Munapirtin välissä olevan Keihässalmen mukaan.Suomen laivasto 1918–1968 osa 2, s. 397–398. == Suunnittelu == Keihässalmen suunnittelussa otettiin huomioon Suomen laivaston miinalaivoista saadut kokemukset. Aluksesta tuli esikuvaansa suurempi (uppouma 70 tonnia suurempi), vahvempi, merikelpoisempi ja nopeampi. Vaikka alus oli ennen kaikkea miinanlaskija ja -raivaaja, siihen sijoitettiin kaikki tuolloin käytössä olleet asejärjestelmät, lukuun ottamatta torpedoita. == Valmistus == Alus tilattiin Valmetin Katajanokan telakalta. Se laskettiin vesille 16. maaliskuuta 1957. == Palvelus == Alus oli purjehduksessa jokaisena vuotena valmistumisensa jälkeen, mikä osoitti sen käyttökelpoisuuden. Keihässalmen käyttökustannukset olivat alhaiset ja miehistöä vähän, mutta tästä huolimatta se pystyi toimimaan merellä yhtäjaksoisesti useita vuorokausia. Alus oli vuoteen 1962 asti Merivoimien suurin alus, joten sitä käytettiin koealuksena. Muun muassa sen keulaan asennettiin eräässä vaiheessa koemielessä 75 millimetrin tykki. Teijon Telakka peruskorjasi aluksen 1981, jolloin toteutettiin laivateknillinen peruskorjaus ja modernisoitiin aseistus.Suomen laivasto 1969-2003 s. 298 Aluksen merikelpoisuutta parannettiin lisäämällä painovesitankkeja ja miinakannen etuosa rakennettiin vesitiiviiksi sulkemalla kyljissä olevat aukot. Alus sai myös ajanmukaisen aseistuksen, jolloin siihen lisättiin muun muassa tykistön tutkaohjattu tulenjohtolaitteisto. Keihässalmi oli laivaston yleisvoimien komentajan lippulaivana ja monissa edustustehtävissä sekä teki laivastovierailun Ruotsiin ja Neuvostoliittoon vuosina 1960 ja 1961. Alus kävi vuonna 1970 purjehdusalueensa etäisimmässä paikassa, Ruotsin Ystadissa ja 1978 Lysekilissä. Se oli vuosina 1975–1979 Merisotakoulun koululaivana, kun Matti Kurjelle rakennettiin seuraajaa. Keihässalmi museoitiin 1994 ja luovutettiin Sotamuseolle. Nykyisin alus on esillä Forum Marinumin laiturissa Turussa. ==Lähteet== * * === Viitteet === ==Aiheesta muualla== * Miinalaiva Keihässalmi Forum Marinumin sivuilla * Museolaivan videoesittely: Miinalaiva Keihässalmi Luokka:Suomen merivoimien miinalaivat Luokka:Forum Marinum Luokka:Suomen museolaivat Luokka:Valmetin valmistamat alukset
Ensimmäinen orjasota

Ensimmäinen orjasota 135 eaa.-132 eaa. oli epäonnistunut orjakapina roomalaisia vastaan Sisiliassa. Sitä johtivat entinen orja Eunus, joka väitti olevansa profeetta, ja Kleon, kilikialainen, joka toimi sotilaskomentajana. Orjakapinallisten tukikohtina toimivat erityisesti Henna ja Tauromenion. Orjat voittivat aluksi muutamia kahakoita, mutta paikalle saapuneet roomalaisten vahvistukset murskasivat vastarinnan. == Lähteet == Luokka:100-luvun eaa. sodat Luokka:Rooman sodat Luokka:Orjakapinat
Toinen orjasota

Toinen orjasota oli orjien epäonnistunut kapina roomalaisia vastaan Sisiliassa vuosina 104 eaa.–103 eaa. Sisilian orjat yhdistyivät Salvius Tryphonin ja Athenionin johdolla. Konsuli Manius Aquillius murskasi kapinan vaivalloisesti. ==Lähteet== Luokka:Rooman sodat Luokka:100-luku eaa. Luokka:Orjakapinat
Traakialaiset

Traakialaiset oli muinainen indoeurooppalainen heimo, joka puhui traakialaisia kieliä. He asuivat Itä-Euroopassa Traakiassa, joka sijaitsi lähinnä Balkanilla ja Anatoliassa sekä Tonavan rannoilla. Traakilaisten arvellaan syntyneen sekoituksena paikallisesta alkuperäisväestöstä ja indoeurooppalaisista maahanmuuttajista, jotka saapuivat alueelle noin 1500 eaa. Oletettavasti he kuuluvat iranilaisten, slaavien ja balttien kanssa samaan laajempaan ryhmään. Heidät tunnetaan Herodotoksen historiallisista kuvauksista. Heillä oli useita kuningaskuntia. Makedonia valloitti heidän alueensa 300-luvulla eaa, vaikka mahdollinen traakialainen heimo, daakialaiset, eli itsenäisenä vielä 100-luvulle asti, kunnes Rooman valtakunta keisari Trajanuksen johdolla valloitti nämä. Nekin heimot, joita ei hellenisöity tai roomalaistettu, slaavilaistuivat jouduttuaan 600-luvulla tekemisiin näiden kanssa. Eräät tutkijat ovat kuitenkin epäilleet nykyalbaaneja heidän sukulaisikseen niin kansana kuin kielenäkin. Luokka:Muinaiset kansat Luokka:Rooman viholliset ja liittolaiset
Orjasota

Orjasota tarkoittaa seuraavia Rooman käymiä sotia: *ensimmäinen orjasota *toinen orjasota *kolmas orjasota == Katso myös == * orjakapina
Likaiset legendat I

Likaiset legendat I on helmikuussa 1983 julkaistu Yön ensimmäinen single. Se on mukana yhtyeen saman vuoden marraskuussa ilmestyneellä debyyttialbumilla Varietee, jolta löytyy myös laulu ”Likaiset legendat II”. Singlen B-puolella on kappale ”Kuljen”, jonka studioversiota ei ole myöhemmin julkaistu muualla kuin vuoden 2006 kokoelma-albumilla Yön valoisa puoli. Liveversio kuullaan levyllä ...ja tapahtui niinä päivinä (1984). Jussi Hakulisen säveltämä ja sanoittama ”Likaiset legendat I” on Yön tunnetuimpia kappaleita, joka tunnetaan erityisesti kitarariffistään. Se on soitettu yhtyeen jokaisella keikalla ja Yön laulaja Olli Lindholm esitti kappaleen myös soolokonserteissaan. Vuonna 1993 Yö levytti kappaleesta uuden version albumilleen Kymmenes kevät. Hakulinen teki aluksi levylle kappaletrilogian kolmannen osan ”Likaiset legendat III”, jonka jälkeen myös ensimmäinen päätettiin ottaa mukaan. Olli Lindholm kertoi myöhemmin pitävänsä uutta versiota virheenä.Lindholm, Olli ja Rantanen, Ilpo: Yhden Yön tarina, s. 46–47, 125. WSOY 2007. ISBN 978-951-0-32853-8. Yö levytti kappaleen myös vuonna 2017 julkaistulle akustisemmalle levylle Hyvän yön lauluja. == Taustaa == Yö oli sijoittunut kolmanneksi syksyllä 1982 järjestetyssä Rockin SM- kilpailuiden finaalissa, jonka jälkeen Poko Rekordsin toimitusjohtaja Epe Helenius ilmoitti yhtyeelle haluavansa kuulla heiltä demomateriaalia. Yö äänitti demonauhan Ulvilassa Laser-studiolla ja toimitti sen Heleniukselle, joka valitsi singlenä julkaistavaksi kappaleen Likaiset legendat I. Yhtyeen oma valinta olisi ollut Jussi Hakulisen vanhimpiin sävellyksiin kuuluva Kuljen, joka lopulta päätyi singlen B-puolelle. Pokon historiikissa Epe Helenius mainitsee yhtyeen halunneen ensimmäiseksi singleksi kappaleen Raaputtamalla rakkautta, jota ei lopulta äänitetty kuin liveversiona myöhemmin julkaistulle Yön ensimmäinen keikka -LP:lle. Single äänitettiin tammikuussa 1983 Mika Sundqvistin MSL-studiolla Lempäälässä. Nimikappaleen kaksi ensimmäistä versiota eivät kuitenkaan tyydyttäneet Heleniusta, ensimmäiseltä puuttui sen tunnetuksi tehnyt kitarariffi ja toisella kertaa äänitettiin uudelleen Olli Lindholmin lauluosuudet. Levy julkaistiin helmikuussa 1983. == Listamenestys == Likaiset legendat I nousi listoille vasta vajaat puoli vuotta ilmestymisensä jälkeen heinäkuussa 1983. Korkeimmillaan se oli Seura-lehden kokoamalla singlelistalla syyskuussa sijalla 12 ja Suosikin listalla elokuussa sijalla 21.Listat 1983 Populaarimusiikin museo Pomus. Viitattu 16.4.2015. Varsinainen hitti siitä muodostui marraskuussa 1983 julkaistun Varietee- albumin myötä, jota myytiin reilussa kuukaudessa yli 50 000 kappaletta. == Muusikot == *Olli Lindholm – laulu *Jani Viitanen – kitara, taustalaulu *Juha Rauäng – basso *Veikko Lehtiranta – rummut, taustalaulu *Jussi Hakulinen – kosketinsoittimet, taustalaulu == Kappaleet == ;A-puoli # ;B-puoli # == Lähteet == *YÖ: Likaiset legendat I Finnmusic. ===Viitteet=== Luokka:Yön kappaleet Luokka:Vuoden 1983 kappaleet
Martti Seilo

Martti Anselm Seilo (18. heinäkuuta 1903 Viipuri - 26\. helmikuuta 1963 Helsinki) oli suomalainen oopperalaulaja ja näyttelijä. Seilo valmistui Suomen Näyttämöopistosta vuonna 1924 ja oli vuoteen 1927 asti kiinnitettynä Turun Suomalaiseen teatteriin. Hän alkoi opiskella laulua Helsingin konservatoriossa ja jatkoi opintojaan Viipurin musiikkiopistossa siirryttyään 1928 Viipurin Näyttämölle. Hän otti laulutunteja myös Italiassa ja Saksassa. Vuonna 1930 hänet kiinnitettiin Suomalaiseen oopperaan, jossa hän teki yli 30-vuotisen uran vierailijasopimuksilla, kunnes siirtyi eläkkeelle vuonna 1962. Martti Seilo oli mukana lähes jokaisessa oopperassa. Seilo tunnettiin monista sivurooleista muun muassa Pekka Puupää -elokuvissa. Kaljupäinen Seilo näytteli usein vahvat silmälasit päässä psykiatria, erilaisten lähetystöjen jäseniä tai degeneroituneita aatelismiehiä. Ainoa suurempi rooli oli elokuvaohjaaja Kulps elokuvassa Kummituskievari (1954). Laulajataustastaan huolimatta Martti Seilo ei elokuvarooleissa juurikaan laulanut. Poikkeuksia ovat elokuvassa Onni pyörii oleva parodinen kohtaus, jossa Seilo esittää paisutellen kaikkine oopperalaulajan maneereineen pätkän humppaa ”Väliaikainen” sekä elokuvan Pekka Puupää kesälaitumilla humalainen duettokohtaus Erkki Uotilan kanssa. Hänen ääntään ei ole tallennettu myöskään äänilevylle.Rytkönen, Sisko: Martti Seilo. 7.4.2014. Martti Seilo palkittiin vuonna 1953 Pro Finlandia -mitalilla. Hän kuoli sydänkohtaukseen kotiovellaan 59-vuotiaana helmikuussa 1963. == Filmografia == *Kaksi Vihtoria (1939) *Morsian yllättää (1941) *Antreas ja syntinen Jolanda (1941) *Onni pyörii (1942) *Niin se on, poijaat! (1942) *Niskavuoren Heta (1952) *Hän tuli ikkunasta (1952) *Pekka Puupää kesälaitumilla (1953) *Alaston malli karkuteillä (1953) *Kummituskievari (1954) *Hei, rillumarei! (1954) *Viettelysten tie (1955) *Pekka ja Pätkä pahassa pulassa (1955) *Kiinni on ja pysyy eli Pekan ja Pätkän uusia seikkailuja (1955) *Pekka ja Pätkä sammakkomiehinä (1957) *Niskavuori taistelee (1957) *Herra sotaministeri (1957) *Pekka ja Pätkä miljonääreinä (1958) *Autuas eversti (1958) *Pekka ja Pätkä mestarimaalareina (1959) *Skandaali tyttökoulussa (1960) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Pro Finlandia -palkitut Luokka:Suomalaiset oopperalaulajat Luokka:Vuonna 1903 syntyneet Luokka:Vuonna 1963 kuolleet
Jhelum

Jhelum tai Jehlum on joki Punjabin alueella, joka ulottuu Intian ja Pakistanin alueelle. Se on yksi Induksen sivujoista. Joen pituus on noin 725 kilometriä. Joen alkupää on Intiassa Jammun ja Kashmirin osavaltiossa, mistä se virtaa Pakistaniin. Antiikin kreikkalaiset kutsuivat jokea nimellä Hydaspes. Joen virtaama on paljon pienempi talvella kuin kesällä, jolloin sitä kasvattavat sekä monsuunisateet (kesäkuusta syyskuuhun) että alkukesästä Himalajalta sulavat lumet. == Lähteet == Luokka:Intian joet Luokka:Pakistanin joet Luokka:Induksen vesistö Luokka:Punjab (Intia) Luokka:Punjab (Pakistan)
Joan Capdevila

Joan Capdevila Méndez (s. 3. helmikuuta 1978 Tàrrega, Lleidan maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. == Ura == Capdevila aloitti ammattilaisuransa kaudella 1997–1998 barcelonalaisen Espanyolin B-joukkueessa, josta nousi edustusjoukkueeseen seuraavaksi kaudeksi.Ficha del jugador LFP. Viitattu 30.6.2008. Kaudeksi 1999–2000 hän siirtyi Atlético Madridiin, mutta vierailu pääkaupunkilaisseurassa jäi lyhyeksi, kun Atlético putosi kauden päätteeksi Segunda Divisióniin. Kaudet 2000–2007 Capdevila pelasi Deportivo La Coruñassa, jossa hän voitti Espanjan cupin vuonna 2002. Kesällä 2007 hän siirtyi Villarrealiin ja kesällä 2011 nykyiseen seuraansa Benficaan. Capdevila kuului hopeaa vuoden 2000 kesäolympialaisissa voittaneeseen Espanjan joukkueeseen. Ensiesiintymisensä A-maajoukkueessa hän teki 16. lokakuuta 2002 ystävyysottelussa Paraguayta vastaan. Hän oli mukana maajoukkueen kokoonpanossa vuoden 2004 EM-kilpailuissa, mutta ei pelannut minuuttiakaan. Vuoden 2008 EM-kilpailuissa, joissa Espanja voitti mestaruuden, Capdevila pelasi yhtä lukuun ottamatta kaikki ottelut.Jugadores de la selección Fútbol en la Red. Viitattu 30.6.2008. Joan Capdevila on myös edustanut kotiseutunsa Katalonian jalkapallomaajoukkuetta. == Saavutukset == * Olympiahopea: 2000 * Espanjan cup: 2002 * Espanjan supercup: 2000, 2002 * Euroopan-mestaruus: 2008 * Maailmanmestaruus: 2010 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Joan Capdevila Villarrealin sivustolla Luokka:Katalonialaiset jalkapalloilijat Luokka:Espanjalaiset jalkapalloilijat Luokka:Espanjalaiset olympiamitalistit Luokka:Jalkapallon maailmanmestarit Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Jalkapallon Euroopan mestarit
Keskustan Pohjois-Pohjanmaan piiri

Keskustan Pohjois-Pohjanmaan piiri on yksi Suomen Keskustan 21 piirijärjestöstä. Piirin puheenjohtajana toimii Marjut Lehtonen ja toiminnanjohtajana Minna Siira. Oulun vaalipiirissä toimii myös Keskustan Kainuun piiri. ==Kansanedustajat 2023-== *Pekka Aittakumpu *Hanna-Leena Mattila *Timo Mehtälä *Olga Oinas-Panuma ===Entiset=== *Kyösti Kallio *Ahti Pekkala *Tytti Isohookan-Asunmaa *Inkeri Kerola *Reino Kangas *Paavo Niinikoski *Erkki Haukipuro *Eino Siuruainen *Juhani Alaranta *Tellervo Renko *Maija-Liisa Veteläinen *Markku Koski *Pauli Saapunki *Kari Myllyniemi *Antti Rantakangas *Tuomo Hänninen *Kyösti Karjula *Pekka Vilkuna *Matti Ruokola *Juha Sipilä *Tuomo Hänninen *Niilo Keränen *Mikko Kinnunen *Juha Pylväs ==Puheenjohtajat== * Mirja Vehkaperä ?–2013 * Matias Ojalehto 2014–2017 * Jussi Ylitalo 2018–2021 * Marjut Lehtonen 2021–Olga Oinas-Panuma: Marjut Lehtonen Pohjois-Pohjanmaan keskustan puheenjohtajaksi – piirikokous nimesi 65 ehdokasta aluevaaleihin Suomenmaa 16.10.2021. Viitattu 17.5.2022. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Keskustan Pohjois-Pohjanmaan piiri Luokka:Suomen Keskustan piirijärjestöt Luokka:Oulun vaalipiiri Luokka:Pohjois-Pohjanmaa
Hakata-ku

Hakata-ku () on yksi Japanin Kyūshūn saarella Fukuokan prefektuurissa sijaitsevan Fukuokan kaupungin seitsemästä suuralueesta. Se sijaitsee Fukuokan itäosassa ja siihen kuuluu osa kaupungin keskusta-alueesta. Hakata-kun pinta- ala on 31,63 neliökilometriä ja siellä on 234 400 asukasta (vuonna 2017). Hakatassa sijaitsevat Fukuokan prefektuurin toimistot, Fukuokan lentoasema, autolauttaterminaali ja Hakatan satama. == Historia == Ennen vuotta 1889 Hakata oli itsenäinen kaupunki Fukuokan itäpuolella. Meren rannassa sijainnut Hakata oli kauppiaiden ja työläisten kaupunki, kun taas Fukuokassa asuivat samurait. Kun nämä kaksi kaupunkia yhdistyivät, samurait pakottivat kauppiaat hyväksymään yhteisen kaupungin nimeksi Fukuoka. Hakata oli tärkeässä osassa mongolien hyökkäyksissä Japaniin 1200-luvulla. == Liikenne == Hakatan suuraluetta palvelee kokonaisuudessaan sen alueella sijaitseva Fukuokan lentoasema. Rautatieliikenteen merkittävin solmukohta on Hakatan rautatieasema, jonka kautta kulkevat muun muassa San’yō Shinkansen ja Kyūshū Shinkansen -suurnopeusjunalinjat. == Kulttuuri == Hakata on perinteinen japanilaisten nukkien valmistusalue. Ainoastaan Hakatassa valmistettavia nukkeja kutsutaan nimellä Hakata-ningyō, Hakatan nukke. Hakata on myös mentai rockin kotipaikka, joka on nimetty suositun paikallisen ruoan, mentaikon mukaan. Mentai rock oli voimissaan 1980-luvun alussa, ja kaupungissa nykyisin vaikuttavat artistit kutsuvat tyyliään nimellä ”neo mentai rock”. Hakata-ben on paikallinen japanin kielen murre, jota puhutaan Fukuokan alueella. Suuralueella sijaitsevia kulttuuri-, kongressi- ja urheilulaitoksia ovat Hakata no mori -stadion, Marine Messe Fukuoka, Fukuokan kansainvälinen kongressikeskus ja Fukuoka kokusai Center. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suuralueen internetsivut Luokka:Fukuokan suuralueet
Keskustan Kainuun piiri

Keskustan Kainuun piiri on yksi Suomen Keskustan 21 piirijärjestöstä. Piiriin kuuluu 5 kunnallisjärjestöä ja kolme kuntayhdistystä. Keskusta on Kainuun maakuntavaltuuston suurin puolue. Kainuun piiri asettaa eduskuntavaaleihin kolme kansanedustajaehdokasta Oulun vaalipiirissä. Loput 15 kansanedustajaehdokasta asettaa Keskustan Pohjois-Pohjanmaan piiri. ==Kansanedustajat== Vuoden 2023 eduskuntavaaleissa Tuomas Kettunen uusi kansanedustajapaikkansa Oulun vaalipiirin Suomen Keskustan suurimmalla 7 265 äänimäärällä. Kuhmolainen maaseutusihteeri Tuomas Kettunen nousi varasijalta kansanedustajaksi 28.11.2019. Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Kainuun Keskusta ei saanut läpi yhtään kansanedustajaa. ==Maakuntavaalit== Vuosi Edustajat Äänet Äänet 2004 19 15 024 46,7% 2008 25 12 440 39,0% Lähteet: Oikeusministeriö 2004Kainuun maakuntavaalit (Oikeusministeriö 27.10.2004), 2008Kainuun maakuntavaalit (Oikeusministeriö 30.10.2008) Lähteet: Oikeusministeriö 2004Kainuun maakuntavaalit (Oikeusministeriö 27.10.2004), 2008Kainuun maakuntavaalit (Oikeusministeriö 30.10.2008) Lähteet: Oikeusministeriö 2004Kainuun maakuntavaalit (Oikeusministeriö 27.10.2004), 2008Kainuun maakuntavaalit (Oikeusministeriö 30.10.2008) Lähteet: Oikeusministeriö 2004Kainuun maakuntavaalit (Oikeusministeriö 27.10.2004), 2008Kainuun maakuntavaalit (Oikeusministeriö 30.10.2008) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Keskustan Kainuun piiri Luokka:Kainuu Luokka:Oulun vaalipiiri Luokka:Suomen Keskustan piirijärjestöt
Jarmo Rantanen

Jarmo Heikki Kullervo Rantanen (s. 20. kesäkuuta 1944 Orivesi) on suomalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko ja hallintomies. Rantanen toimi Holkerin hallituksen sisäasiainministerinä vuosina 1987–1991. Vuodesta 1985 hän hoiti Tampereen kaupunginjohtajan virkaa, mistä hän jäi eläkkeelle vuoden 2006 lopussa. Rantanen on koulutukseltaan merkonomi. Rantanen oli yksi vuonna 1988 ensimmäisen kerran järjestetyn Delfin Basket -koripalloturnauksen ideoijista.http://moro.aamulehti.fi/2012/08/09/pyrinto-kahmi-kuusi-delfin- basketin-kultaa/ == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Tampereen kaupunginjohtajat Luokka:Tampereen kaupunginvaltuutetut Luokka:Suomen sisäministerit Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Suomalaiset ministerin arvonimen saaneet Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Keskustan Ylä-Savon piiri

Keskustan Ylä-Savon piiri oli yksi Suomen Keskustan 21 piirijärjestöstä. Se toimi Pohjois-Savossa ja asetti Pohjois-Savon vaalipiirissä neljä-viisi kansanedustajaehdokasta. Ylä-Savon piiri liittyi Pohjois-Savon piiriin vuonna 2011. Pohjois-Savon Keskustan toiminnanjohtaja toimii Kimmo Valta. Piirin puheenjohtajana on Tarja Pirkkalainen. Piirin varapuheenjohtajat ovat Kyösti Kauppinen sekä Juha-Pekka Rusanen ==Kansanedustaja== *Seppo Kääriäinen ==Eduskuntavaalit 2003 ja 1999 Pohjois-Savon vaalipiirissä== Ehdokas Ääniä Vertausluku Sijoitus Aik. ääniä Aik. vertausluku Aik. sijoitus Seppo Kääriäinen 9 121 43 301 1 Markku Rossi 5 030 49 301 3 Rauno Kettunen 4 946 16 433 5 Eero Lämsä 4 315 12 325 8 Ossi Martikainen 3 958 9 860 11 Markku Eestilä 3 802 8 216 13 Elsi Katainen 3 587 7 043 17 Perttu Nousiainen 2 883 6 262 18 Pekka Väänänen 2 701 5 477 21 Anna Pitkänen 2 637 4 930 24 Elsa Holopainen 2 502 4 481 26 Tuomas Kanervala 1 825 4 108 28 Leena Ryynänen 1 090 3 792 32 Tarja Rossinen 903 3 521 35 ==Ylä-Savon kunnat== Kunta Valtuusto Valtuutettuja % ' ' Ylä-Savo 229 122 53,3 Iisalmi 43 18 41,9 Keitele 21 14 66,7 Kiuruvesi 35 18 51,4 Lapinlahti 27 13 48,1 Pielavesi 27 17 63,0 Sonkajärvi 27 14 51,9 Varpaisjärvi 21 12 57,1 Vieremä 27 16 59,3 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Keskustan Ylä-Savon piiri Luokka:Suomen Keskustan piirijärjestöt Luokka:Pohjois-Savon vaalipiiri
Volkswagen Scirocco

Volkswagen Scirocco on Volkswagenin vuosina 1974–1992 valmistama coupé-korinen automalli, joka korvasi Volkswagen Karmann Ghian. Auton nimi tulee Välimeren alueella puhaltavasta sirocco-tuulesta, joka saa alkunsa Saharan aavikolla. Mallin seuraajaksi esiteltiin vuonna 1988 Volkswagen Corrado, josta oli myös alun perin tarkoitus tulla Scirocco-niminen. == Volkswagen Scirocco I (1974–1981) == Ensimmäisen sukupolven Scirocco esiteltiin keväällä 1974. Auto on Giorgetto Giugiaron muotoilema ja perustuu samalle A1-pohjalevylle kuin Volkswagen Golfin ensimmäinen sukupolvi. Sitä valmistettiin Karmannin tehtaalla Osnabrückissa. Moottorivalikoimassa olivat aluksi 1,1- (50 hv) ja 1,5-litraiset (70/85 hv) bensiinimoottorit. 50- ja 70-hevosvoimaisia moottoreita käytettiin L- ja LS-malleissa, joissa oli kaksi suorakaiteen muotoista ajovaloa. 85-hevosvoimainen moottori oli TS-mallissa, jossa oli neljä pyöreää ajovaloa. Syksyllä 1975 1,5-litraisen tehokkaampi versio korvattiin 1,6-litraisella (75/85 hv). Vuoden lopussa myös pienitehoisempi versio poistui mallistosta. Syksyllä 1976 1,6-litraisen suurempitehoinen versio korvautui ainoastaan GTI- ja GLI-mallien yhteyteen saatavalla 110-hevosvoimaisella. Seuraavana syksynä myös 75-hevosvoimainen poistui, mutta 85-hevosvoimainen perusversio kuitenkin palasi vuoden 1978 alussa. Vuonna 1977 Scirocco sai leveämmät kokonaan muoviset puskurit sekä suurikokoisemmat vilkut. B-pilarit muuttuivat korinvärisistä mustiksi. Mallistoon tuli takaisin 70-hevosvoimainen 1,5-litrainen moottori, kuitenkin iskutilavuudeltaan hieman alkuperäistä pienempänä. Syksyllä 1979 malliston perusmoottoriksi tuli 1,3-litrainen (60 hv), joka korvasi aiemman 1,1-litraisen. Lisäksi GTI- ja GLI-mallit saivat viisivaihteisen manuaalivaihteiston. == Volkswagen Scirocco II (1981–1992) == Toisen sukupolven Scirocco esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 1981. Se perustui edelleen samalle pohjalevylle kuin edeltäjänsä, mutta oli Volkswagenin oman muotoiluosaston suunnittelema. Sciroccosta oli vuonna 1985 tarjolla erikoismalli White Cat, jossa suuri osa korin normaalisti mustista osista oli korvattu valkoisilla. Myös istuimet ja vanteet olivat valkoiset. Vuonna 1988 esiteltiin Volkswagen Corrado, josta oli alun perin tarkoitus tulla Sciroccon kolmas sukupolvi, mutta uuteen mallinimeen päädyttiin, sillä Corrado oli edeltäjäänsä teknisesti edistyksellisempi ja hinnaltaan kalliimpi. Autoja myytiin toistensa rinnalla vuoteen 1992 saakka, jolloin Sciroccon valmistus lopetettiin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Scirocco Luokka:S-segmentin autot Luokka:1970-luvun autot Luokka:1980-luvun autot Luokka:1990-luvun autot
Gilbertin oireyhtymä

Gilbertin syndrooma tai Gilbertin tauti ilmenee veren korkeana bilirubiinin tasona. Tämä johtuu maksan heikentyneestä kyvystä sitoa bilirubiinia. Syndrooman näkyviä oireita on ihon ja silmien lievä keltaisuus, kuten myös lievä laihtuminen, yliherkkyys alkoholille ja lieviä, harvinaisia oireita maksassa. Bilirubiinin normaaliarvo on alle 20 mikromoolia litraa kohti, Gilbertin syndrooman yhteydessä tämä raja-arvo ylittyy jopa monikertaisesti. Syndrooma ei pääsääntöisesti aiheuta lievää keltaisuutta lukuun ottamatta mitään erityisiä oireita eikä vaikuta normaaliin elämään. Syndroomaa ei siten erityisesti tarvitse hoitaa mitenkään, joskin liiallista alkoholin käyttöä suositellaan välttämään. Samoin eräät suosittelevat ruokavaliota, jossa maksan rasitusta pyritään välttämään. Joka tapauksessa potilaan on hyvä olla tietoinen kerran diagnosoidusta syndroomastaan ja kertoa siitä hoitavalle lääkärille, jotta vältetään mahdolliset virhediagnoosit. Gilbertin syndroomaa arvioidaan esiintyvän 3–7 %:lla aikuisväestöstä. == Aiheesta muualla == * Gastrolab * www.gilbertssyndrome.com Luokka:Oireyhtymät Luokka:Maksan sairaudet
S. E. Hinton

Susan Eloise Hinton (s. 22. heinäkuuta 1948 Tulsa, Oklahoma) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hinton oli aina pitänyt lukemisesta, mutta ei ollut tyytyväinen saatavilla oleviin nuorille aikuisille kirjoitettuihin kirjoihin ja tämä sai hänet innostumaan nuorille suunnattujen kirjojen kirjoittamisesta. Vaikka Hinton tunnetaan lähinnä nuortenkirjoistaan, myös poikkeuksiakin on. Esimerkiksi Vampyyrin palvelija -kirjasta Hinton itse kertoo, että se on hänen ensimmäisiä aikuisille suunnattuja kirjojaan. Francis Ford Coppola on ohjannut hänen kirjojensa Taistelukala ja Me kolme ja jengi filmatisoinnit, joissa ovat esiintyneet muun muassa Mickey Rourke ja Matt Dillon. == Suomennetut teokset == * Me kolme ja jengi (The Outsiders, 1967) * Olimme kuin veljet (That Was Then, This Is Now, 1971) * Taistelukala (Rumble Fish, 1975) * Tex (Tex, 1979) * Kesyttömät (Taming The Star Runner, 1988) * == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Mervi Koski: Ulkomaisia nuortenklassikoita Aarresaaresta Pulskaan Mustaan. BTJ, 2000. == Aiheesta muualla == * Markku Soikkeli: Vampyyriromaani ikuisen nuoruuden kauhusta. Turun sanomat 14.1.2007. Luokka:Yhdysvaltalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Daphnia

Daphnia, piippovesikirput, on kidusjalkaisiin (Branchiopoda) kuuluva pienikokoisten planktonäyriäisten suku. Vilkkaasti uivia, yleensä alle parimillisiä Daphnia-vesikirppuja voi tarkkailla paljain silminkin. Niiden toiset tuntosarvet ovat kehittyneet uimavälineiksi, soutusarviksi, joiden avulla ne liikkuvat kirppumaisesti nykäyksittäin. Kesällä naarat lisääntyvät ilman hedelmöitystä, jolloin kaikki jälkeläiset ovat myös naaraita. Näin jokainen yksilö pystyy lisääntymään ja populaatio kasvaa nopeasti. Syksyllä vesien jäähtyessä syntyy myös koiraita. Niiden hedelmöittämät naaraat tuottavat pohjaan painuvia, talvehtimiskykyisiä kestomunia, joista seuraavana kesänä syntyy uusi sukupolvi. Aikuiset vesikirput kuolevat loppusyksyllä. Vesikirpuilla on myös suu, suolisto ja ulostusaukko, jotka voi nähdä helposti mikroskoopilla. Daphnia-suvun vesikirppuja käytetään muun muassa koe-eläiminä ekotoksikologiassa, ympäristömyrkkyjen haitallisuutta arvioitaessa, sillä ne reagoivat myrkkyihin herkästi mutta myös sopeutuvat. Daphnia pulex -lajin perimä selvitettiin ensimmäisenä äyriäisenä vuonna 2011, jolloin siinä havaittiin enemmän geenejä kuin millään muulla siihen mennessä selvitetyllä eläimellä. == Suomen lajitPiippovesikirput - Daphnia Suomen Lajitietokeskus laji.fi (2023) == * Daphnia cristata * Daphnia cucullata * Daphnia galeata * Daphnia lacustris * Daphnia longiremis * Daphnia longispina - nastavesikirppu * Daphnia magna - isovesikirppu * Daphnia pulex * Daphnia similis * Daphnia umbra == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Kidusjalkaiset Luokka:Plankton
Mark Schwarzer

Mark Schwarzer (s. 6. lokakuuta 1972 Sydney, Australia) on australiansaksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Mark Schwarzer syntyi Sydneyssä saksalaisten vanhempien lapsena vuonna 1972. Hans- Joachim ja Doris Schwarzer olivat muuttaneet Baden-Württembergistä Australiaan vuonna 1968, Markilla on täten myös Saksan kansalaisuus. Schwarzer edusti viimeiseksi Englannin Valioliigassa pelaavaa Leicester Cityä kaudella 2015–2016. Aiemmin hän edusti Marconi Stallionsia, Dynamo Dresdeniä, 1. FC Kaiserslauternia, Bradford Cityä, Middlesbroughia yli kymmenen vuoden ajan, Fulhamia ja Chelseaa. Schwarzer siirtyi Chelseaan kesällä 2013 mutta jäi vähälle peliajalle. Hän sai kuitenkin yllättäen vastuuta keväällä 2014 joukkueen ykkösmaalivahdin Petr Čechin loukkaannuttua Mestarien liigan ottelussa Atlético Madridia vastaan. Schwarzer vaihdettiin kentälle kesken pelin, ja koska Čech joutui olemaan loppukauden sivussa, Schwarzer pelasi kauden loput ottelut. Tšekkiläisen loukkaantumisen takia Schwarzer ehti tehdä yhden vuoden jatkosopimuksen Chelsean kanssa mutta siirtyi Leicesteriin, koska Thibaut Courtois’n tulo The Bluesiin jätti hänet kolmosmaalivahdiksi ja Leicesterissä oli maalivahtipula, kun sen ykkösmaalivahti Kasper Schmeichel loukkaantui. Schwarzerin sopimus oli voimassa kesäkuuhun 2016. Kaudella 2014–2015 hän pelasi kuusi valioliigaottelua. Leicesterin mestaruuskaudella 2015–2016 hän ei päässyt valioliigassa kentälle, ja lopetti uransa kauden jälkeen. Schwarzer toimi pitkään Australian maajoukkueen ykkösmaalivahtina ja on 109 maaottelullaan eniten Socceroosissa otteluita pelannut pelaaja. Hän kuului Australian joukkueeseen vuosien 2006 ja 2010 MM-kisoissa. Schwarzer ilmoitti lopettavansa maajoukkueuransa marraskuussa 2013 eikä näin ollen pelannut enää Brasilian kisoissa. Schwarzer kuului Australian ns. kultaiseen sukupolveen, jonka huippuvuodet ajoittuivat vuosille 2005–2014; Australialla oli tällöin parhaat pelaajansa koskaan, ja Schwarzer oli yksi tärkeimmistä. == Lähteet == * ===Viitteet=== Luokka:Australialaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
The Last Ninja

The Last Ninja on System 3:n kehittämä ja julkaisema isometrisestä kuvakulmasta kuvattu toimintaseikkailupeli. Peli on julkaistu vuonna Commodore 64 -tietokoneelle. The Last Ninja oli myydyin alkuperäinen C64-peli. Yksistään Euroopassa C64-versio myi yli 750 000 kappaletta ja kansainvälisesti kaikki alustat huomioon ottaen myynti ylitti 2 000 000 kappalettaStudio 3 - Our History . Ilmestyessään peli sai paljon kehuja grafiikastaan ja erityisesti musiikistaan jonka peliin olivat säveltäneet Ben Daglish ja Anthony Lees (kyseinen ääniraita kohosi pian kulttimaineeseen josta yhä vieläkin tehdään ja remiksataan uusia versioita). Peli ilmestyi vuonna 1987 myös Apple IIGS -tietokoneelle ja vuonna 1988 Atari ST:lle ja MS-DOS-käyttöjärjestelmälle. Vuonna 1990 peli julkaistiin Amigalle nimellä Last Ninja Remix. == Pelaaminen== thumb|left|Jokea ylittämässä The Last Ninja on yhdistelmä seikkailua, ongelmanratkontaa sekä taistelua. Pelin päähenkilön Armakunin päämääränä on matkata pahan shōgun Kunitokin palatsiin, tuhota hänet ja löytää sekä pelastaa pyhät kirjoitukset. Mitä lähemmäksi palatsia Armakuni-ninja pääsee, sitä haastavammiksi Kunitokin apurit käyvät. Pelatessa ruudulla näkyy vihollisen energia sekä pelaajan keräämät esineet ruudun oikeassa laidassa. Oma energia näkyy ruudun alalaidassa. Maailma on kuvattu isometrisestä kuvakulmasta ja pelaaja voi liikkua kahdeksaan eri suuntaan. Liikkeet toimivat sen mukaan mihin Armakuni katsoo mutta pelaajan on pysyttävä ennaltamääritetyllä tiellä - esimerkiksi nurmikolle ei voi astua. Pelaaminen vaatii kärsivällisyyttä ja tarkkuutta ansoja ja maaston kuolettavia paikkoja väistellessä. Peli sisältää monia C64-pelaajille legendaarisia hyppelykohtauksia esimerkiksi joella olevien kivien yli. Mikäli kivistä hyppää ohi, kuolema korjaa saman tien. Välillä pelaaja saattaa törmätä Buddha- temppeleihin, joissa kumartumalla saa vinkkejä siitä mitä seuraavaksi pitäisi tehdä edetäkseen pelissä. Monet etenemisen kannalta kriittiset esineet on piilotettu puihin ja pensaisiin ja välähtävät pikaisesti pelaajan astuessa paikkaan jossa ne sijaitsevat. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * *Last Ninja Archives *Lemon64: The Last Ninja *Hall of Light (HOL) database of Amiga games: Ninja Remix *System 3 - The Last Ninja Luokka:Toimintaseikkailupelit Luokka:Vuoden 1987 videopelit Luokka:Commodore 64 -pelit Luokka:Apple II -pelit Luokka:DOS-pelit Luokka:Atari ST -pelit Luokka:Amiga-pelit