EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Stian Aarstad

Stian Aarstad oli sinfonista black metalin soittavan Dimmu Borgirin kosketinsoittaja ja pianisti vuosina 1993–1997. Jouduttuaan lähtemään yhtyeestä selvittääkseen asioitaan Norjan armeijakutsuntojen kanssa hän liittyi black metalia soittavaan Enthral-yhtyeeseen ennen sen ensimmäistä täyspitkää, mutta erosi yhtyeestä kolmannen albumin tuotantoaikoihin.Bändin vanha kotisivu. Aarstad on soittanyt myös black metal -yhtye Old Man's Childissa. Hän työskentelee nykyään ääniteknikkona. ==Lähteet== Luokka:Norjalaiset metallimusiikin kosketinsoittajat Luokka:Norjalaiset pianistit Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Kustavilaisuus

Kustavilaisuudella tai kustavilaisella tyylillä () tarkoitetaan ruotsalaista uusklassismia, joka vaikutti kuningas Kustaa III:n (hallitsi 1771–1792) ja hänen poikansa Kustaa IV Aadolfin (hallitsi 1796–1809) hallintokausilla eli kustavilaisella ajalla. Kustavilainen tyyli, joka on nimetty kuningas Kustaa III:n mukaan, voidaan karkeasti jakaa kolmeen vaiheeseen: varhaiskustavilaiseen, kustavilaiseen ja myöhäiskustavilaiseen tyyliin. Tyylillä tarkoitetaan arkkitehtuuri-, sisustus- ja taidekäsityötyyliä.Suomen taidehistorian runkomoniste s. 16, 20 ==Kustavilaisen tyylin vaiheet== Varhaiskustavilainen arkkitehtuurityyli (1760-luku–1785) alkoi sen jälkeen, kun ruotsalaiset arkkitehdit saivat 1740- ja 1750-luvuilla Ranskaan ja Italiaan tekemillään matkoilla vaikutteita eurooppalaisesta uusklassismista. Keskeinen varhaiskustavilaisuuden vaikuttaja oli ruotsalainen arkkitehti ja yli-intendentti Carl Fredrik Adelcrantz. Adelcrantzin suunnittelema Vaasan hovioikeudentalo (1786), nykyinen Mustasaaren kirkko, on huomattavin varhaiskustavilaisuuden edustaja Suomessa. Kustavilainen arkkitehtuurityyli (1785–1795) alkoi kuningas Kustaa III:n 1783–1784 tekemän Italian matkan jälkeen. Tyyliä kuvaa ankaran yksinkertainen klassinen arkkitehtuurityyli. Kustavilaisen tyylin tärkein vaikuttaja on Louis Jean Desprez, jonka Kustaa III tapasi matkallaan Roomassa ja palkkasi hoviarkkitehdikseen. Louis Jean Desprezin suunnittelema Hämeenlinnan kirkko (1798) on kustavilaisuuden tyylipuhtaimpia edustajia Suomessa. Myöhäiskustavilainen arkkitehtuurityyli (1795–1816) alkoi kuningas Kustaa III:n kuoleman jälkeen ja vaikutti erityisesti Kustaa IV Aadolfin valtakaudella 1796–1809. Myöhäiskustavilaisuudessa tyyli muuttui vieläkin pelkistetymmäksi, ja sitä kuvaa varsinkin julkisivujen selkeys ja koruttomuus. Suunnittelussa otettiin huomioon käytännöllisyys, hyödyllisyys ja taloudellinen järkevyys. Interiöörit saattoivat sen sijaan olla koristellumpia. Carl Christoffer Gjörwellin suunnittelema Turun Akatemiatalo (1817) on huomattavimpia esimerkkejä myöhäiskustavilaisuudesta Suomessa. Sen julkisivussa ei ole pylväikköjä eikä ornamentteja, vaan pelkkä päätykolmio. ==Katso myös== *Uusklassinen arkkitehtuuri ==Lähteet== *Jyväskylän yliopiston taiteiden ja kulttuurin tutkimuksen laitos - Uusklassismi === Viitteet === ==Aiheesta muualla== *Malliksi maaseudulle – säätyläiset, rakennuskulttuurin edelläkävijät - Rakennusperintö.fi Luokka:1700-luvun arkkitehtuurin suuntaukset Luokka:1800-luvun arkkitehtuurin suuntaukset Luokka:Uusklassinen arkkitehtuuri
Matti Varstala

Martti Varstala (ent. Villman; 31. lokakuuta 1919 Vaasa – 25. kesäkuuta 1944 Konkkala) oli suomalainen sotilas ja Mannerheim-ristin ritari numero 26. Hän oli naimisissa ja hänellä oli yksi lapsi. Vänrikki Varstala nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 16. lokakuuta 1941. Hänet ylennettiin luutnantiksi 31. toukokuuta 1942 Varstala toimi jatkosodassa joukkueenjohtajana ja kaatui 25. kesäkuuta 1944. Ritariksi nimittämistä koskevissa perusteissa mainittiin seuraava: * 26.8 suoritti vänrikki Varstala johtaen esimerkillisesti jääkärijoukkuettaan läpimurron Kilteeltä Perojoen yli Leipäsuolle avaten täten III/JR 47:lle tien Summan-Lähteen lohkolla olevien vihollisasemien taakse. * 10.9 vänrikki Varstala valtasi joukkueellaan tärkeän Valkeasaaren aseman ajaen vahvan vihollisosaston pakoon joukkueen kärsimättä tappioita. * 13.9 vänrikki Varstala johti vahvistettua komppaniaa vallaten samana aamuna menetetyn Valkeasaaren aseman takaisin ajaen tällöin hyökkäyksen suorittaneen vihollisen vahvan osaston (600 miestä) pakosalle aiheuttaen tälle huomattavia tappioita. Varstalan kaatumisesta kertoo muistelman muodossa alikersantti Pohjola (JR 48:n I pataljoona) Paavo Rintalan kokoamassa teoksessa Sodan ja rauhan äänet. http://www.mannerheim-ristinritarit.fi/ritarit?xmid=173 Varstalan kaatumisesta kerrotaan myös Antti Niemisen kirjassa Tie Tali-Ihantalaan, Konekiväärimiehen päiväkirja 1941–1944. ==Lähteet== * * *Nieminen, Antti: Tie Tali-Ihantalaan, konekiväärimiehen päiväkirja 1941-1944. Minerva,2011. ISBN 978-952-492-281-4 ===Viitteet=== Luokka:Mannerheim-ristin ritarit Luokka:Vuonna 1919 syntyneet Luokka:Vuonna 1944 kuolleet Luokka:Suomalaiset toisessa maailmansodassa kaatuneet
Nappulakenkä

thumb|Nappulakenkiä kuvaava veistos Berliinissä. Nappulakenkä on urheilijoiden, etenkin rugbyä ja jalkapalloa harrastavien käyttämä jalkine. Nimitys tulee kenkien pohjaan lisätyistä ulokkeista, joiden on tarkoitus lisätä pitoa. Nappuloita on sekä kiinteitä että irrotettavia, ja käytetyt nappulat riippuvat pelialustasta ja sääolosuhteista. Esimerkiksi hiekka- ja nurmikentälle ja märälle nurmelle on omat nappulansa. Nappulakenkävalmistajia ovat muun muassa Adidas, Nike, Puma ja Umbro. On myös jalkapallokenkiä, jotka on tarkoitettu futsaliin eli sisäjalkapalloon. == Aiheesta muualla == Luokka:Jalkapallovarusteet Luokka:Kengät
Ahti Heino

Ahti Heino (20. syyskuuta 1921, Koivisto – 14. tammikuuta 1942, Krivi) oli suomalainen sotilas ja Mannerheim-ristin ritari numero 27. Siviiliammatiltaan hän oli maanviljelijä. Sotamies, konepistoolimies Heino sai Mannerheim-ristin ritarin arvon 19. lokakuuta 1941. Jatkosodassa hän palveli jalkaväkirykmentti 5:n toisen pataljoonan viidennessä komppaniassa. Hänet ylennettiin korpraaliksi 10. tammikuuta 1942. Heino kaatui 14. tammikuuta 1942 Krivillä.Hurmerinta, Viitanen 2004: 80. Heino oli nuorin ritari, joka kaatui. Hän kaatui 20-vuotiaana. Hän oli myös ensimmäinen kaatunut ritari, jonka kuolema pystyttiin varmasti todistamaan.Hurmerinta, Viitanen 2004: 483. == Mannerheim-ristin perustelut == ”Ylipäällikkö on pvm:llä 19.10.41 nimittänyt Vapaudenristin 2. luokan Mannerheim-ristin ritariksi sotamies Ahti Heinon, joka sodan alusta alkaen on toiminut komppaniansa iskuryhmän kp.ampujana, ollen kaikissa komppanian hyökkäyksissä ensimmäisenä vihollisen kimpussa. 26.8.41 [Talissa] hän, komppanian hyökätessä vihollisen haupitsipatteriin, esitti ratkaisevaa osaa vihollisen tuhoamisessa. 21.9.41 komppanian ollessa puolustuksessa [Villavaarassa], hän, naapuripataljoonan selvittäessä muodostunutta mottia, liittyi oma-aloitteisesti hyökkäykseen toimien erittäin reippaasti ja rohkeasti hyökäten kp. kädessä ensimmäisenä ja täten ratkaisevalla hetkellä, jolloin hyökkäys oli muuten tyrehtymäisillään, veti vieraan pataljoonan perässään voitokkaaseen ratkaisuun, itse vaikeasti haavoittuen.” ==Lähteet== * ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * Ahti Heinon lyhyt elämäkerta Luokka:Mannerheim-ristin ritarit Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 1942 kuolleet Luokka:Suomalaiset toisessa maailmansodassa kaatuneet
Kauko Vilanti

Kauko Johannes Vilanti (1. marraskuuta 1915 Iisalmi - 20\. maaliskuuta 1974 Helsinki) oli suomalainen sotilas ja Mannerheim-ristin ritari numero 190. Komppanianpäällikkönä Jalkaväkirykmentti 9:ssä toiminut Vilanti nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 10. helmikuuta 1945. Vilanti oli nimityshetkellä sotilasarvoltaan kapteeni.Hurmerinta 2008 s. 291 Mannerheim-ristin virallisissa nimitysperusteluissa mainitaan muun muassa Vilannin toiminta kiväärikomppanian päällikkönä vaikealla ja vastuunalaisella lohkolla sekä henkilökohtainen johtaminen vaikeimmissa paikoissa. Lisäksi Vilantia kuvaillaan suomalaisen upseerin perikuvaksi; tarmokkaaksi, sitkeäksi, erittäin rohkeaksi ja oma-aloitteiseksi.Hurmerinta 2008 s. 292 == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Mannerheim-ristin ritarit Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 1974 kuolleet
Kaarlo Linnakko

Kaarlo Olavi Linnakko (entinen Lindström) (9. kesäkuuta 1918 Inkeroinen – 6. marraskuuta 1989 Heinola) oli suomalainen kapteeni, henkilöstöpäällikkö ja Mannerheim-ristin ritari numero 188. Komppanianpäällikkönä Jalkaväkirykmentti 25:ssä toiminut Linnakko nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 10. helmikuuta 1945. Nimityshetkellä Linnakko oli sotilasarvoltaan luutnantti. Sotien jälkeen Linnakko työskenteli Tampellan palveluksessa. == Lähteet == * ===Viitteet=== Luokka:Mannerheim-ristin ritarit Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 1989 kuolleet
Toivo Korhonen (Mannerheim-ristin ritari)

Toivo Johannes Korhonen (14. toukokuuta 1916 Kuopion maalaiskunta – 22. syyskuuta 1969 Vehmersalmi) oli suomalainen kapteeni, kaukopartiomies, toiminnanjohtaja ja Mannerheim-ristin ritari numero 187. Mannerheim-risti hänelle myönnettiin 10. helmikuuta 1945. Jatkosodassa hän hankki arvokkaita vihollistietoja 64 kaukopartiomatkallaan n. 3400 kilometriä. Niissä tuhottiin 109 vihollista, siepattiin viisi vankia ja tuhottiin paljon kalustoa. Jatkosodan alussa Korhonen toimi Osasto Seitamon (JR 52) tiedusteluosaston johtajana. Elokuussa 1941 Korhosesta tuli 14. divisioonan joukkueenjohtaja divisioonan kaukopartiossa, ja kesällä 1943 hän sai vänrikiksi ylennettynä 14. divisioonan koko kaukopartio-osaston johtajuuden Eino Penttilän jälkeen. Joulukuussa 1943 hän haavoittui oman yksikön majoitusalueella tapahtuneessa räjähdysonnettomuudessa, jossa hän menetti toisen silmänsä. Vaikka Korhonen toimi kaukopartio-osaston johtajana vain seitsemän kuukautta, oli hän pisimpään osastossa palvellut kaukopartioupseeri. == Lähteet == * Hurmerinta–Viitanen: Suomen Puolesta: Mannerheim-ristin ritarit 1941–1945. Jyväskylä: Ajatus kirjat 2004. ISBN 951-20-6224-0. * Karhunen, Joppe: Taistelujen miehet. Porvoo: WSOY 1972. ISBN 951-0-00639-4. * Korhonen, Urpo: Ritaripartio. 14. divisioonan kaukopartio. Hämeenlinna: Karisto 1997. ISBN 951-23-3707-X. * Oksanen, Tauno; Komulainen, Ari: Raappanan tiedustelijat. Ari Komulainen 2019. ISBN 978-952-94-1443-7. ===Viitteet=== Luokka:Mannerheim- ristin ritarit Luokka:Kaukopartiomiehet Luokka:Vuonna 1916 syntyneet Luokka:Vuonna 1969 kuolleet
Jouko Kiiskinen

Jouko Paavo Olli Kiiskinen (21. marraskuuta 1918 Rantasalmi – 30. joulukuuta 1985 Espoo) oli suomalainen sotilas ja Mannerheim-ristin ritari numero 186. Kapteeni Kiiskinen nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 10. helmikuuta 1945. Myöhemmin hän loi uran valtion virkamiehenä. Rantasalmen kunnankirjurin poika Jouko Kiiskinen kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1936.Pääjohtajakunta, pääjohtajamatrikkeli, s. 313. SKS, Helsinki 2005. Talvisodassa Kiiskinen toimi Savonlinnan suojeluskuntapiirin esikunnassa toimistoupseerina sekä joukkueenjohtajana Polkupyöräpataljoona 6:ssa. Jatkosodassa alkuvaiheessa Tyrjän taisteluiden jälkeen 8. elokuuta 1941 silloinen luutnantti Jouko Kiiskinen sai I/JR 7:n kolmannen komppanian päällikkyyden, jota tehtävää hän hoitikin menestyksekkäästi haavoittumiseensa saakka. Luutnantti Kiiskisen saatua mainitun komppanian päällikkyyden (sen menetettyä aiemmin muutaman tunnin kuluessa peräti viisi komppanianpäällikköä ja ollessa liki hajoamaisillaan) hän kykeni nopeasti muodostamaan siitä ensiluokkaisen taisteluyksikön, joka toimi useasti JR 7:n ns. kärkikomppaniana. Hyökkäysvaiheen aikana vuonna 1941 luutnantti J. Kiiskinen sai muun muassa purkautumassa olleen motin joukoille pitämällään venäjänkielisellä puheella yli 300 vastustajaa antautumaan. Kannaksen suurhyökkäyksen aikana vuonna 1944 kapteeni J. Kiiskisen komppania toimi lukuisia kertoja menestyksekkästi muun muassa vastahyökkäyksissä ja puolustuksessa jopa tilanteissa, joissa puna- armeijan panssarivaunujen oli onnistunut kiertää komppanian selustaan. Perusteluissaan ritarinimitykselle 2. divisioonan komentaja A.E. Martola mainitseen mm., että kapteeni Kiiskinen haavoituttuaan molempiin jalkoihin ilmoitti tapahtumasta rauhallisesti esimiehelleen, mutta jatkoi komppaniansa johtamista, kunnes taistelun kriittinen vaihe oli sivuutettu ja hän pystyi poistumaan tarvitsemaansa hoitoon. Kiiskinen palveli sodan jälkeen toimistoupseerina Kotkan ja Helsingin sotilaspiirien esikunnissa ja viimeksi pääesikunnassa, vuodet 1950–1955. Myöhemmin hän siirtyi siviiliuralle valtion virkamieheksi. Vuosina 1955–1963 Kiiskinen toimi virastotarkastajana Valtiovarainministeriössä, 1963–1965 järjestelyelimen päällikkönä Kulkulaitosministeriössä ja Autorekisterikeskuksen johtajana 1966–1981. == Lähteet == *Matti Koskimaa (1996) Tyrjän rykmentti, ISBN 951-0-21273-3 ===Viitteet=== Luokka:Mannerheim-ristin ritarit Luokka:Suomalaiset upseerit Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 1985 kuolleet
Carl Fredrik Adelcrantz

Carl Fredrik Adelcrantz (30. tammikuuta 1716 Tukholma, Ruotsi – 17. maaliskuuta 1796 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen arkkitehti ja vapaaherra. Hänen vanhempansa olivat Göran Josuæ Adelcrantz ja Anna Maria Köhnmann. C. F. Adelcrantz tunnetaan keskeisenä vaikuttajana varhaiskustavilaisessa arkkitehtityylissä. Työuransa C. F. Adelcrantz aloitti isän toivomuksesta virkamiehenä. Vasta isänsä kuoltua 1739, lähti hän Ranskaan ja Italiaan neljäksi vuodeksi opiskelemaan taiteita. Tultuaan takaisin valvoi hän yhdessä Carl Hårlemanin kanssa Nicodemus Tessin nuoremman suunnitteleman Tukholman kuninkaallisen linnan rakennustöiden loppuunsaattamista. Seuraavina vuosina C. F. Adelcrantzin ura lähti jyrkkään nousuun. Vuonna 1750 hänestä tuli hovi- intendentti, vuonna 1757 yli-intendentti ja vuonna 1766 hänet korotettiin vapaaherraksi. C. F. Adelcrantzin merkittävimpiä luomuksia ovat Drottningholmin linnateatteri (1766), Kiinalainen paviljonki (1769), Aadolf Fredrikin kirkko (1774) ja Kustaa III:n aikana rakennetteu Ruotsin kuninkaallinen ooppera (1782), joka kuitenkin purettiin 1891 nykyisen tieltä. Suomeen hän on myös suunnitellut Vaasan hovioikeuden talon (1786), joka muutettiin Vaasan palon jälkeen Mustasaaren kirkoksi. C. F. Adelcrantzin sisarenpoika ja oppilas oli Carl Fredrik Sundvall. ==Lähteet== *Svenskt biografiskt handlexikon – 2. Adelcrantz, Carl Fredrik *Jyväskylän yliopiston taiteiden ja kulttuurin tutkimuksen laitos – Uusklassismi == Aiheesta muualla == Luokka:Ruotsalaiset arkkitehdit Luokka:Ruotsalaiset aateliset Luokka:Vuonna 1716 syntyneet Luokka:Vuonna 1796 kuolleet
Antti Hänninen

Antti Vilho Valmis Voitto Hänninen (20. marraskuuta 1904 - 10\. tammikuuta 1969) oli suomalainen majuri ja Mannerheim-ristin ritari numero 185. Mannerheim-ristin ritarin arvon hän sai 10. helmikuuta 1945. Jatkosodassa Hänninen toimi Jalkaväkirykmentti 57:n II pataljoonan komentajana alusta loppuun. Hän niitti mainetta hyökkäysvaiheen aikana Simpeleen läpimurrossa, Elisenvaaran valtauksessa ja Kilpolan taisteluissa. Jatkosodan vetäytymisvaiheen aikana Hänninen johti pataljoonaansa ensin menestyksekkäästi viivystystaisteluissa. Ratkaisuhetkillä pataljoona osallistui Äyräpään sillan puolustukseen 2. divisioonalle alistettuna 7.–9.7.1944 ja heti perään Panssaridivisioonalle alistettuna Vuosalmen torjuntataistelussa. Jatkosodan päätyttyä Hänninen johti asekätkentää Pohjois-Satakunnan suojeluskuntapiirissä asemapaikkanaan Kankaanpää. Hän oli jutun vuoksi pidätettynä 15 kuukautta, minkä jälkeen hänet tuomittiin 14 kuukaudeksi vankeuteen. Sotavuosien jälkeen Hänninen työskenteli muun muassa Karhulan-Kymin Säästöpankin toimitusjohtajana. == Lähteet == * * *Antti Pekola: Kannaksella loppuun asti – JR 57 taistelee * Matti Lukkari: Asekätkentä. Helsinki: Otava, 1984. Luokka:Mannerheim-ristin ritarit Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 1969 kuolleet
Wake Up

Wake Up voi tarkoittaa: == Musiikki == === Albumit === * Wake Up (Ancaran EP), 2015 * Wake Up! (The Boo Radleysin albumi), 1995 * Wake Up (BTS:n albumi), 2014 * Wake Up! (John Legend and The Rootsin albumin), 2010 * Wake Up (Paige Armstrongin albumi), 2009 * Wake Up! (Paavi Franciscuksen albumi), 2015 * Wake Up (Shalamarin album), 1990 * Wake Up (Stereosiden albumi), 2005 * Wake Up (Suicide Silencen EP), 2009 * Wake Up (Swayn EP), 2013 * Wake Up (Swoopen albumi), 2012 * Wake Up (The Vampsin albumi), 2015 * Wake Up (Youngblood Hawken albumi), 2013 === Kappaleet === * ”Wake Up” (Arcade Firen kappale), 2005 * ”Wake Up” (ClariSin kappale), 2012 * ”Wake Up” (Eliotin kappale), 2019 * ”Wake Up” (Eskimo Joen kappale), 2001 * ”Wake Up” (Fetty Wapin kappale), 2016 * ”Wake Up” (Hilary Duffin kappale), 2005 * ”Wake Up” (The Living Endin kappale), 2006 * ”Wake Up” (Rage Against the Machinen kappale), 1992 * ”Wake Up” (The Vampsin kappale), 2015 * ”Wake Up”, Alicia Keysin kappale albumilla The Diary of Alicia Keys
Nakano (Tokio)

Nakano () on yksi Japanin pääkaupungin Tokion erillisalueista. Se sijaitsee sisämaassa kaupungin länsiosassa Tokion keisarillisen palatsin länsipuolella ja rajautuu Neriman, Shibuyan, Shinjukun, Suginamin ja Toshiman erillisalueisiin. Nakanossa on 327 879 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 15,59 neliökilometriä. == Aluejako == Nakanon erillisalueella on 19 kaupunginosaa, jotka jakautuvat yhteensä 85 osa-alueeseen (). Yhteen kaupunginosaan kuuluu kahdesta kuuteen osa-aluetta. *Arai *Chūō *Egota *Eharachō *Higashi-Nakano *Honchō *Kami-Saginomiya *Kami-Takada *Maruyama *Matsugaoka *Minamidai *Nakano *Nogata *Numabukuro *Saginomiya *Shirasagi *Wakamiya *Yamatochō *Yayoichō == Kaupunkikuva ja nähtävyydet == Nakano sijaitsee aivan vilkkaan Shinjukun alueen länsipuolella ja on pääasiassa asuinaluetta. Alueen läpi virtaa useita jokia, joista merkittävimpiin kuuluu Kanda. == Kuvia == Tiedosto:Kandagawa River, in Nakano Ward.jpg|Kandajoki Nakanossa Tiedosto:Nakano 中野 (12148023356).jpg|Nakanon keskustaa == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Erillisalueen internetsivut Luokka:Tokion erillisalueet
Nerima

Nerima () on yksi Japanin pääkaupungin Tokion erillisalueista. Se sijaitsee sisämaassa kaupungin pohjoisosassa Tokion keisarillisen palatsin luoteispuolella ja rajautuu Itabashin, Nakanon, Suginamin ja Toshiman erillisalueisiin, Tokion metropolin Musashinon ja Nishi-Tōkyōn kaupunkeihin sekä Saitaman prefektuurin Wakōn, Asakan ja Niizan kaupunkeihin. Nerimassa on 726 809 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 48,08 neliökilometriä. == Aluejako == Neriman erillisalueella on 46 kaupunginosaa, jotka jakautuvat yhteensä 202 osa-alueeseen (). Yhteen kaupunginosaan kuuluu yhdestä yhdeksään osa-aluetta. *Asahichō *Asahigaoka *Doshida *Fujimidai *Hayamiya *Hazawa *Heiwadai *Higashi-Ōizumi *Hikarigaoka *Hikawadai *Kami-Shakujii *Kami- Shakujii-minamichō *Kasugachō *Kitamachi *Kotakechō *Kōyama *Miharadai *Minami-Tanaka *Minami-Ōizumi *Nakamura *Nakamura-kita *Nakamura-minami *Nerima *Nishiki *Nishi-Ōizumi *Nishi-Ōizumimachi *Nukui *Ōizumi-gakuenchō *Ōizumimachi *Sakaechō *Sakuradai *Sekimachi-higashi *Sekimachi-kita *Sekimachi-minami *Shakujiidai *Shakujiimachi *Shimo-Shakujii *Tagara *Takamatsu *Takanodai *Tatenochō *Toyotama-kami *Toyotama-kita *Toyotama- minami *Toyotama-naka *Yahara == Kaupunkikuva ja nähtävyydet == Nerima on pääasiassa asuinaluetta, mutta alueella on myös eniten maatalousmaata kaikista Tokion erillisalueista. Nerimassa sijaitsee useita anime-tuotantoyhtiöitä, kuten Toei Animation, Mushi Production ja Anime International Company. == Kuvia == Tiedosto:Nerima Syakujii park sampoji pond.jpg|Shakujiin puistoa Tiedosto:Hikarigaoka.jpg|Kerrostaloja Hikarigaokassa == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Erillisalueen internetsivut Luokka:Tokion erillisalueet
Brandon (artisti)

Brandon Bauer (s. 31. lokakuuta 1984 Tallahassee, Florida, Yhdysvallat) on Helsingissä asuva hip hop -artisti. ==Nuoruus== Brandon muutti äitinsä mukana Suomeen lapsena. Hän kävi peruskoulun Helsingin Käpylässä. Muun ohella hän harrasti korkeushyppyä Helsingin Kisa-Veikoissa ja otti osaa nuorten SM- kisoihin. ==Ura== Vuonna 2004 Elastinen tarjosi Brandonille levytyssopimusta Rähinä Recordsin uuden alalevymerkin Alarm Entertainmentin kanssa. Jo samana kesänä Alarm Entertainment julkaisi Brandonin ensimmäisen äänitteen nimeltään This Town: The Mixtape. Brandonin ensimmäinen täyspitkä albumi The Outcome julkaistiin 17. elokuuta 2005http://www.fono.fi/Dokumentti.aspx?kappale=this+town&culture;=fi&ID;=44a711b7-629b-4324-9548-ab5310501562. Vierailijoina albumilla ovat muun muassa Elastinen, Boy Mike ja Mike Mechanix ruotsalaisesta Spotrunnazista. Brandon on vieraillut mm. Signmarkin, Boy Miken ja Luminaten julkaisuilla. Hän on ollut myös mukana DJ Mike Lawryn sekä DJ K2:n ja Skemin mixtapeilla. Brandon on lämmitellyt mm. The Gamen, Lloyd Banksin, D12:n, Afu-Ran ja De La Soulin Suomen keikoilla. Brandon kirjoitti yhteistyössä Signmarkin kanssa Signmarkin Breaking the Rules -albumin kappaleet ja antoi äänensä levyllehttp://www.finnland.de/public/default.aspx?contentid=197470&nodeid;=37052&contentlan;=1&culture;=fi- FI. == Diskografia == ===Albumit=== *The Outcome (2005) *# Ring The Alarm *# Stand Tall (Bizzo) *# What U See (mukana Élancy) *# Got Whatcha Needin' (mukana Mike Mecanix) *# Put It Down *# Mentally Fit (mukana Elastinen) *# Faded *# Away (mukana Boy Mike) *# This Town *# Limbo *# The Outcome *# Under the Northern Star *# Life Song *# Move On (mukana Élancy) *# Remember The Name ===Mixtapet=== *This Town: The Mixtape (2004) *# Intro *# This Town *# B.R.A.N.D.O.N. *# Gotta Have You (mukana Boy Mike) *# How U Feelin' (Original) *# I'm on Fire *# Starz *# Top of the Hill *# We at Soulclap *# Bizzo & Sackman *# This Town (Remix) (mukana Ii) ===Singlet=== *What U See (2005) *# What U See (Radio Edit) *# Put It Down (Radio Edit) *# What U See Instrumental *# Put It Down Instrumental *Limbo (2005) *# Limbo *# Put It In Words (mukana Boy Mike) *# Limbo Instrumental *# Put It In Words Instrumental *Run Free (2014)https://www.sonymusic.fi/2014/05/16/hiphopartisti-brandon-palaa- soolouran-pariin-elamaniloisella-singlella-run-free/ ===Musiikkivideot=== *How U Feelin (2003) *What U See (2005) *Mentally Fit (mukana Elastinen, 2005) *On se hienoo (GG Caravan, 2011) *Run Free (2014) == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Brandon MySpace -sivustolla * Alarm Entertainment * The Outcome albumin arvostelu Tuoreetplatat -sivustolla * Stara.fi podcast 4 - Uniikki, Brandon, Saara Ylitalo Luokka:Suomalaiset hip hop -artistit Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Päivästtoiseen

Päivästtoiseen on suomalaisen rap-yhtye Kapasiteettiyksikön esikoisalbumi, joka julkaistiin Warner Music Finlandin kautta 27. helmikuuta 2001. Albumilta lohkaistiin singlet "Etenee", "4elementtii", "Heineidit" ja "A-Ay!", jolla on mukana norjalainen rap-artisti Diaz. Viimeksi mainitusta kappaleesta on tehty myös musiikkivideo. Albumin tuotannosta vastasivat Ääretön, Elastinen, Wretch, Hawk, Kkassi ja Iso H. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 11. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # # Levyn ensimmäisessä kappaleessa "Valuuttaintro", kuullaan yhtyeen lisäksi Jussi Valuuttaa. Kappale "Hei neidit" oli alun perin Uniikin idea, jota Ääretön ja Tasapaino eivät aluksi halunneet toteuttaa. Rähinää studiossa == Tuottajat == * Wretch: 1, 6 * Hawk/Tee Productions: 2, 10 * Ääretön & Kkassi: 3, 4, 8, 11, 15 * Elastinen: 7, 12 * Iso H: 14 == Lähteet == Luokka:Vuoden 2001 esikoisalbumit Luokka:Kapasiteettiyksikön albumit Luokka:Elastisen tuottamat albumit
Ōta (Tokio)

Ōta () on yksi Japanin pääkaupungin Tokion erillisalueista. Se sijaitsee Tokionlahden rannalla kaupungin eteläosassa Tokion keisarillisen palatsin eteläpuolella ja rajautuu Kōtōn, Meguron, Setagayan ja Shinagawan erillisalueisiin sekä Kanagawan prefektuurin Kawasakin kaupunkiin. Kawasakin vastaisen rajan muodostaa Tamajoki. Ōtassa on 722 099 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 60,75 neliökilometriä. Tokion kansainvälinen lentoasema (Hanedan lentoasema) sijaitsee Ōtassa. Useilla yhtiöillä on pääkonttorinsa alueella: niihin kuuluvat esimerkiksi Canon, Namco ja Sega. == Aluejako == Ōtan erillisalueella on 61 kaupunginosaa, jotka jakautuvat yhteensä 216 osa- alueeseen (). Yhteen kaupunginosaan kuuluu yhdestä kahdeksaan osa-aluetta. *Chidori *Chūō *Den’enchōfu *Den’enchōfu-honchō *Den’enchōfu-minami *Furusato no hamabe-kōen *Haginaka *Haneda *Haneda-Asahichō *Haneda-kūkō *Heiwajima *Heiwanomori-kōen *Higashi-Kamata *Higashi-Kōjiya *Higashi-Magome *Higashi- Minemachi *Higashi-Rokugō *Higashi-Yaguchi *Higashi-Yukigaya *Hon-Haneda *Ikegami *Ishikawachō *Jōnanjima *Kamata *Kamata-honchō *Kami-Ikedai *Keihinjima *Kita-Kōjiya *Kita-Magome *Kita-Minemachi *Kita-Sengoku *Kugahara *Minami-Kamata *Minami-Kugahara *Minami-Magome *Minami-Rokugō *Minami-Sengoku *Minami-Yukigaya *Naka-Ikegami *Naka-Magome *Naka-Rokugō *Nishi-Kamata *Nishi- Kōjiya *Nishi-Magome *Nishi-Minemachi *Nishi-Rokugō *Ōmori-higashi *Ōmori- honchō *Ōmori-kita *Ōmori-minami *Ōmori-naka *Ōmori-nishi *Sannō *Shimo-Maruko *Shin-Kamata *Shōwajima *Tamagawa *Tōkai *Unoki *Yaguchi *Yukigaya-Ōtsukamachi == Kuvia == Tiedosto:Haneda kokusaisen entrance.png|Hanedan lentoaseman terminaali Tiedosto:Ikegami Honmonji (8777879717).jpg|Ikegami Honmon-jin temppeli == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Erillisalueen internetsivut Luokka:Tokion erillisalueet
Lauri Äijö

Lauri Alfred Äijö (17. toukokuuta 1917 Kauhajoki – 20. tammikuuta 2004 Mikkeli) oli Suomen ilmavoimien tähystäjä ja Mannerheim-ristin ritari. Äijö lensi jatko- ja Lapin sodassa pommikoneen tähystäjänä kaikkiaan 110 sotalentoa.Keskinen; Stenman 2001 s. 89 Luutnantti Äijö nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 21. joulukuuta 1944 numerolla 182, viimeisenä Suomen ilmavoimien 19:stä ritarista. Hän oli myös viimeisenä elossa ollut lentäjäritari.Keskinen; Stenman 2001 s. 91 == Elämä ja ura == Äijö syntyi Kauhajoella, Etelä-Pohjanmaalla, maanviljelijä Alfred Äijön ja Maria Pakkalan perheeseen. Äijön puoliso vuodesta 1948 oli merkonomi Anja Eliina Moilanen. Äijö kirjoitti ylioppilaaksi Kauhajoen yhteislyseosta vuonna 1938, jonka jälkeen hän astui suorittamaan asepalvelustaan 3. lokakuuta 1938 Kenttätykistörykmentti 3:een Viipuriin. Äijö siirtyi vapaaehtoisena tykistöstä ilmavoimiin, Kauhavan ilmasotakouluun, jossa hän suoritti Tähystäjäkurssi 2:n. Kurssi loppui juuri ennen kuin talvisota päättyi, ja vänrikiksi ylennetty Äijö siirrettiin reserviin 6. toukokuuta 1940.Keskinen; Stenman 2001 ss. 88–89 Jatkosodan alkaessa Äijö komennettiin Lentolaivue 44:ään 17. kesäkuuta 1941. Hän lensi Bristol Blenheim -pommikoneen tähystäjänä 13. toukokuuta 1942 asti, jolloin hänet komennettiin Lentolaivue 48:n yhteydessä toimivaan erilliseen valokuvauslentueeseen (Lentue Ahtiainen). Joulukuussa 1942 hänet komennettiin takaisin Lentolaivue 44:ään, jossa hän lensi sodan loppuun Junkers Ju 88 -koneen tähystäjänä. Hänet kotiutettiin 25. marraskuuta 1944. Luutnantti Äijö nimitettiin ilmavoimien komentajan 7. heinäkuuta 1944 tekemän nimitysesityksen perusteella Mannerheim-ristin ritariksi 21. joulukuuta 1944.Hurmerinta; Viitanen 1994 s. 444 Siviilissä Äijö jatkoi keskeytyneitä opintojaan valmistuen maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi. Hän toimi vuoteen 1980 asti Savo-Karjalan Meijeriliiton toiminnanjohtajana. Äijö ylennettiin reservissä kapteeniksi 6. joulukuuta 1968. Maanviljelysneuvoksen arvonimi myönnettiin Äijölle vuonna 1978. Äijö osallistui myös Mannerheim-ristin ritarien Säätiön toimintaan ollen säätiön valtuuskunnan varajäsen vuosina 1976–77, hallituksen varajäsen vuosina 1977–87 sekä jäsen vuodesta 1987 aina kuolemaansa vuonna 2004 asti. == Lähteet == * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * * Luokka:Mannerheim-ristin ritarit Luokka:Suomalaiset järjestöjohtajat Luokka:Maanviljelysneuvokset Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 2004 kuolleet
Tauno Suhonen

Tauno Suhonen (18. helmikuuta 1918 Tuupovaara – 7. joulukuuta 1999 Tuupovaara) oli panostaja ja Mannerheim-ristin ritari numero 179. Suhonen nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 21. joulukuuta 1944. Sotilasarvoltaan Suhonen oli sodan aikana korpraali ja toimi konepistoolimiehenä ja ryhmänjohtajana. Hänet ylennettiin reservissä alikersantiksi 10. maaliskuuta 1966. Hän osallistui jatkosodan hyökkäysvaiheen aikana Syvärin sillanpääaseman muodostamiseen johtamalla hyökkäystä Lotinanpellossa ja myöhempiin viivytystaisteluihin ampuen henkilökohtaisesti 30 vihollista hänen ryhmänsä murtautuessa ulos saartorenkaasta. Esityksen tehnyt Jalkaväkirykmentti 9:n komentajan viransijainen everstiluutnantti Viljo Laakso toteaa esityksessään: Korpraali Suhonen on osoittautunut esimerkillisen rohkeaksi taistelijaksi ja partionjohtajaksi. == Lähteet == * Hurmerinta–Viitanen: Suomen Puolesta: Mannerheim-ristin ritarit 1941–1945. Jyväskylä: Ajatus kirjat 2004. ISBN 951-20-6224-0. * Karhunen, Joppe: Taistelujen miehet. Porvoo: WSOY 1972. ISBN 951-0-00639-4. === Viitteet === Luokka:Mannerheim-ristin ritarit Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 1999 kuolleet
Nessos

Nessos (, ) oli kreikkalaisessa mytologiassa tunnettu kentauri, jonka Herakles tappoi jousellaan, ja jonka myrkytetty veri puolestaan tappoi myöhemmin Herakleen. Hän oli Iksionin ja Nefelen, pilven, jälkeläinen. Nessos osallistui kentaurien ja lapiittien väliseen taisteluun, jonka aikana hänelle ennustettiin hänen oma kohtalonsa kuolla Herakleksen jousesta.Ovidius: Muodonmuutoksia xii.290-326 (engl. käännös). Myöhemmin hänestä tuli lautturi Euenos-joelle. Nessos tunnetaan parhaiten osuudestaan tarinasta Nessoksen viitasta. Ollessaan matkalla maanpakoon Herakles ja Deianeira saapuivat joelle. Herakles antoi vaimonsa Nessoksen kuljetettavaksi, mutta hän itse lähti kahlaamaan joen yli. Kesken matkaa Nessos kuitenkin yritti maata väkisin Deianeiran, ja Herakleksen kuultua huudon hän ampui Hydran vereen kastetun nuolen suoraan kentaurin sydämeen tämän noustua takaisin maalle. Kuoleva Nessos kertoi Deianeiralle, että mikäli tämä halusi valmistaa lemmenjuoman Heraklesta varten, tämän tulisi sekoittaa hänen siementään ja nuolen tekemästä haavasta valuvaa verta keskenään.Apollodoros: Bibliotheke ('Kirjasto') 2.7.6 (engl. käännös).Diodoros Sisilialainen: Bibliotheka historika iv.36.2–5 (engl. käännös). Deianeira tekikin näin, ja myöhemmin, kun hän sai kuulla Herakleen ihastuneen Ioleen, hän sekoitti tekemänsä seoksen Herakleksen viittaan toivoen tämän elvyttävän miehensä rakkauden itseensä. Herakleen palvelijan Likhaan haettua paidan Deianeira huomasi maahan tippuneiden pisaroiden alkavan palaa auringon osuessa niihin. Tajutessaan Nessoksen valehdelleen hänelle hän kauhuissaan lähetti miehen estämään Heraklesta pukemasta viittaa päällensä.Hyginus: Fabulae xxxvi (engl. käännös). Herakles oli kuitenkin ehtinyt jo pukea sen ylleen, ja siinä oleva myrkky oli jo alkanut hitaasti vaikuttamaan ja polttamaan hänen ihoaan, jolloin hän tuskan käydessä sietämättömäksi heittäytyy hautarovioon polttaen itsensä mieluummin elävältä.Ovidius: Muodonmuutoksia ix:211-272 (engl. käännös). Nessoksen viitta, esikuvansa mukaisesti, merkitsee kielikuvana sitoutumista tuhoon johtavaan tavoitteeseen – mahdollisesti petoksen uhrina – josta on mahdotonta enää myöhemmin päästä irti. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Theoi Project: Nessos Luokka:Kentaurit
China National Petroleum Corporation

China National Petroleum Corporation (CNPC) () on Kiinan kansantasavallan kansallinen öljy- ja kaasuyhtiö. Tämä erittäin suuri yhtiö harjoittaa tytäryhtiöineen öljynetsintä-, -poraus- ja jalostustoimintaa. Vuoden 2017 Fortune Global 500 -listalla yhtiö luokiteltiin 262,5 miljardin dollarin liikevaihtonsa perusteella maailman neljänneksi suurimmaksi julkisesti noteeratuksi yhtiöksi. Konserniyhtiöllä oli vuoden 2016 lopussa yhteensä 1,4 miljoonaa työntekijää. CNPC:n öljyreservit ovat noin 3,7 miljarda barrelia, ja kotimaista toimintaa hoitaa pörssiissä noteerattu PetroChina. CNPC:llä on hankkeita monissa maissa, kuten Azerbaidžanissa, Indonesiassa, Kanadassa, Myanmarissa, Omanissa, Perussa, Sudanissa, Thaimaassa, Turkmenistanissa ja Venezuelassa. CNPC aloitti lokakuussa 2004 putken rakentamisen Keski-Aasiasta Xinjiangiin. Elokuussa 2005 CNPC:n ilmoitettiin olevan halukas ostamaan PetroKazakhstanin 4,2 miljardilla Yhdysvaltain dollarilla. 26. lokakuuta 2005 kanadalainen tuomioistuin torjui LUKoilin vaatimuksen torjua kauppa, minkä jälkeen kauppa toteutui. ==Kuvia== Kuva:中石油大楼远景.jpg|CNPC:n (ja PetroChinan) pääkonttori. Kuva:加油站 QQ696847 - panoramio.jpg|PetroChinan huoltoasema. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *CNPC Yahoossa Luokka:Kiinalaiset öljy-yhtiöt Luokka:Kiinalaiset valtionyhtiöt
Valter Sipiläinen

Valter Sipiläinen (29. tammikuuta 1923 Muolaa – 29. joulukuuta 1995 Kauniainen) oli suomalainen sotilas ja Mannerheim-ristin ritari numero 178. Jalkaväkirykmentti 2:ssa taistelulähettinä palvellut sotamies. Sipiläinen nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 21. joulukuuta 1944. Hänet ylennettiin korpraaliksi 6. joulukuuta 1968.Hurmerinta 2008 s. 251 Siviiliammatiltaan hän oli maanviljelijä ja koneenhoitaja. == Mannerheim-ristin ritariksi == == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Mannerheim-ristin ritarit Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 1995 kuolleet
Aarne Salonen

Aarno Kaarle Valtteri Salonen (10. tammikuuta 1923 Porin maalaiskunta – 5. heinäkuuta 2003 Pori) oli suomalainen ylikersantti ja Mannerheim-ristin ritari numero 177. Mannerheim-ristin ritarin arvon hän sai 21. joulukuuta 1944. Sotavuosien jälkeen Aarne Salonen työskenteli autoilijana. == Lähteet == Luokka:Mannerheim-ristin ritarit Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet
Arvo Pentti

Arvo Veikko Pentti (13. helmikuuta 1915 Hämeenkyrö – 1. helmikuuta 1986 Hämeenkyrö) oli suomalainen keskustalainen poliitikko, everstiluutnantti, ja Mannerheim-ristin ritari numero 29 alkaen 19. lokakuuta 1941. Myöhemmin hän toimi puolustusministerinä ja suojelupoliisin päällikkönä. ==Elämä== Maanviljelijä Pentti toimi kansanedustajana 1958–1970 ja hoiti neljästi puolustusministerin tehtäviä. Supon päällikkö hänestä tuli 1972. Pentti osallistui asekätkentään toimimalla kätkennän johtajana Etelä-Satakunnan suojeluskuntapiirissä asemapaikkanaan Vammala. Hän oli pidätettynä 22 kuukautta, minkä jälkeen hänet tuomittiin kahdeksaksi kuukaudeksi ehdolliseen.Lukkari 2005, s. 141–144, 348−349. Pentin puoliso oli Margrethe Marie Pentti (o.s. Torp), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1942. Heidän poikansa Klaus Pentti (s. 1943) oli keskustan kansanedustajana 2003–2011. Arvo Pentin muistolaatta on kiinnitetty Hämeenkyrön kunnantalon seinään. ==KGB- suhde== KGB:n arkistohoitajan taltioiman Mitrohinin arkiston mukaan peitenimelle ”Mauri” myönnettiin rahasumma, 150 000 markkaa, yhteistyöstä KGB:n kanssa Nato-maiden tiedustelupalvelujen toiminnan paljastamiseksi. On arvioitu, että ”Maurin” liikkeet vastaisivat Pentin liikkeitä hänen toimiessaan Supon päällikkönä. Ei kuitenkaan tiedetä varmasti, että Pentti olisi koskaan vastaanottanut KGB:ltä raportissa mainittua summaa.Verkkouutiset: Supon ex-päällikölle iso summa KGB:ltä. Helsingin Sanomat 14.9.2014 s. A 5. Supon vastavakoilu näki KGB:n agenttien ja Pentin tapaamisia, jotka tämä myönsikin. Tähän liittyy KGB:tä 20 vuotta avustaneen tullihallituksen yliaktuaarin Olavi Pihlmanin pidätys, jonka jälkeen Pentin ja KGB:n suhteet viilenivät.Leppänen, Veli-Pekka: Arvo Pentti oli KGB:n peitenimi ”Mauri”. Helsingin Sanomat 20.11.2014, s. B 4. == Lähteet == * * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * * Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen Keskustan poliitikot Luokka:Suomen puolustusministerit Luokka:Hämeenkyrön kunnanvaltuutetut Luokka:Turun läänin pohjoinen vaalipiiri Luokka:Suomen turvallisuuspoliisin päälliköt Luokka:KGB Luokka:Mannerheim-ristin ritarit Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 1986 kuolleet
Vennolan II hallitus

Vennolan II hallitus työskenteli 419 päivän ajan 9. huhtikuuta 1921 – 2. kesäkuuta 1922. Se oli järjestykseltään Suomen 7. hallitus. Vennolan II hallitus oli Juho Vennolan johtama, Maalaisliiton ja Edistyspuolueen muodostama keskustalainen vähemmistöhallitus. Vennolan toinen hallitus keskittyi toimikaudellaan ulkopolitiikkaan. Viimeisten Itä-Karjalaan siirtyneiden sissien palattua Suomeen sekä Sallan ja Savukosken kuntien alueilla sattuneen niin sanotun läskikapinan rauettua Suomi ja Neuvosto-Venäjä allekirjoittivat sopimuksen rajarauhan turvaamisesta. Kysymys Ahvenanmaan asemasta ratkesi Kansainliiton annettua Suomelle myönteiseen päätökseen ja eduskunnan hyväksyttyä sitä vastaavat lait. Lisäksi separatistien vangitut johtomiehet Julius Sundblom ja Carl Björkman armahdettiin. Heikki Eskelinen: Itsenäisyytemme vuosikymmenet, s. 58. Helsinki: Yhtyneet Kuvalehdet, 1966. Sotaministeri Onni Hämäläinen joutui eroamaan virastaan suojeluskuntaselkkauksen vuoksi ja hänen tilalleen tuli kenraali Bruno Jalander. Vuosien 1921–1922 sisäpoliittinen kriisi johti lopulta siihen, että hallituksen sisäministeri Heikki Ritavuori ammuttiin kotiovelleen Helsingissä 14. helmikuuta 1922. Ampuja Ernst Tandefelt toimi ilmeisesti yksin, vaikka liikkeellä oli kulkupuheita myös laajemmasta salaliitosta. Hallitus joutui eroamaan, koska sen ulkoasiainministeri Rudolf Holsti oli allekirjoittanut reunavaltiopolitiikkaa tarkoittavan Varsovan sopimuksen, jota eduskunta kieltäytyi ratifioimasta. Näin ollen hallitus joutui eroamaan eduskunnan luottamuksen puutteen vuoksi ja Suomeen nimitettiin Suomen tasavallan itsenäisyyden ajan ensimmäinen virkamieshallitus. == Kokoonpano == Ministeri Tehtävissä Puolue Pääministeri Juho Vennola 9.4.1921–2.6.1922 Edistyspuolue Ulkoasiainministeri Rudolf Holsti 9.4.1921–20.5.1922 Edistyspuolue Oikeusministeri Heimo Helminen Albert von Hellens 9.4.1921–24.2.1922 24.2.1922–2.6.1922 Edistyspuolue Edistyspuolue Sisäasiainministeri Heikki Ritavuori Heimo Helminen 9.4.1921–14.2.1922 24.2.1922–2.6.1922 Edistyspuolue Edistyspuolue Sotaministeri Onni Hämäläinen Bruno Jalander 9.4.1921–3.9.1921 3.9.1921–2.6.1922 amm. amm. Valtiovarainministeri Risto Ryti 9.4.1921–2.6.1922 Edistyspuolue Kirkollis- ja opetusministeri Niilo Liakka 9.4.1921–2.6.1922 Maalaisliitto Maatalousministeri Kyösti Kallio 9.4.1921–2.6.1922 Maalaisliitto Apulaismaatalousministeri Juho Niukkanen 9.4.1921–2.6.1922 Maalaisliitto Kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeri Erkki Pullinen 9.4.1921–2.6.1922 Edistyspuolue Kauppa- ja teollisuusministeri Erkki Makkonen 9.4.1921–2.6.1922 Edistyspuolue Sosiaaliministeri Vilkku Joukahainen 9.4.1921–2.6.1922 Maalaisliitto ==Hallituksen puoluejakauma== Puolue 9.4.1921 2.6.1922 Edistyspuolue 7 6 Maalaisliitto 4 4 ammattiministeri 1 1 == Lähteet == Luokka:Suomen hallitukset
Dreams of the Black Earth

Dreams of the Black Earth on Throes of Dawnin toinen pitkäsoitto. Albumilla yhtye on ottanut askeleen Pakkasherra-albumin black metal-soundista tunnelmallisempaan ja melankolisempaan soundiin, eikä blast beatia kuulla enää ollenkaan. Levyllä on myös enemmän puhtaita vokaaleja kuin debyytillä. ==Kappaleet== # # # # # # # # Sovitukset Throes of Dawn. Sanoitukset Koivula. == Kokoonpano == * Henri Koivula – laulu * Jani Heinola – kitara, koskettimet, puhtaat lauluosuudet * Toni Jokinen – kitara * Matti Suomela – basso * Teemu Jokinen – rummut ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Vuoden 1998 albumit Luokka:Throes of Dawnin albumit
Cajanderin I hallitus

Cajanderin I hallitus oli Aimo Kaarlo Cajanderin johtama virkamieshallitus, joka toimi 165 päivän ajan 2. kesäkuuta 1922 – 14. marraskuuta 1922. Cajanderin I hallitus oli Suomen kahdeksas hallitus. Edeltäneen Vennolan toisen hallituksen ulkoministeri Rudolf Holsti joutui eroamaan saatuaan eduskunnalta epäluottamuslauseen sen jälkeen, kun hän oli allekirjoittanut Suomen puolesta Varsovan sopimuksen, joka olisi sitonut Suomen niin sanottuun reunavaltiopolitiikkaan. Ulkoministerin ero merkitsi Holstille lojaalin pääministeri Juho Vennolan mukaan koko hallituksen eroa. Vennolan hallituksen erottua ei saatu syntymään uutta poliittista hallitusta, koska poliitikkojen katseet olivat jo enemmän lähestyvissä eduskuntavaaleissa kuin hallitusvastuun kantamisessa. Uuden hallituksen muodosti lopulta metsähallituksen pääjohtaja ja Metsäntutkimuslaitoksen perustaja Aimo Cajander. Heikki Eskelinen: Itsenäisyytemme vuosikymmenet, s. 59–60. Helsinki: Yhtyneet Kuvalehdet, 1966. Parlamentarismista poiketen Cajanderin hallitus ei jättänyt paikkaansa täytettäväksi eduskuntavaalien 1922 jälkeen.Taulukko: Eduskuntavaalit 1907-2011, ajankohdat, äänestysprosentit (PDF) Eduskuntavaalit, Vaalit, Vaalit.fi, Oikeusministeriö Cajanderin hallituksen lyhytikäisyydestä huolimatta sen toimikaudella pantiin toimeen tai hyväksyttiin joukko tärkeitä lakeja. Aviottomat lapset saivat tasa-arvoisen aseman muiden lasten kanssa, ja kuntiin nimettiin lastenvalvojat valvomaan aviottomien lasten ja heidän äitiensä etuja. Uusi asevelvollisuuslaki määräsi varusmiespalveluksen pituudeksi yhden vuoden. Maantieliikenteen vilkastuessa määrättiin autoasetuksen nojalla kaikki autot ja moottoripyörät rekisteröinti- ja katsastusvelvollisuuden alaisiksi. Uudistuksista tärkein ja kiistellyin oli Lex Kallioksi ristitty asutuslaki, joka mahdollisti uusien tilojen muodostamisen ja niiden luovuttamisen tilattomalle väestölle valtion myöntämien lainojen ja tarvittaessa pakkolunastusten turvin. == Kokoonpano == Ministeri Tehtävissä Puolue Pääministeri Aimo Kaarlo Cajander 2.6.1922-14.11.1922 ammattiministeri Ulkoasiainministeri Carl Enckell 2.6.1922-14.11.1922 Oikeusministeri Oskar Lilius 2.6.1922-14.11.1922 Sisäasiainministeri Yrjö Johannes Eskelä 2.6.1922-14.11.1922 Puolustusministeri Bruno Jalander 2.6.1922-14.11.1922 Valtiovarainministeri Ernst Gråsten 2.6.1922-14.11.1922 Opetusministeri Yrjö Loimaranta 2.6.1922-14.11.1922 Maatalousministeri Östen Elfving 2.6.1922-14.11.1922 Apulaismaatalousministeri Aimo Kaarlo Cajander 2.6.1922-14.11.1922 Kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeri Evert Skogström 2.6.1922-14.11.1922 Kauppa- ja teollisuusministeri Aukusti Aho 2.6.1922-14.11.1922 Sosiaaliministeri Eino Akseli Kuusi 2.6.1922-14.11.1922 == Hallituksen puoluejakautuma == Puolue 2.6.1922 14.11.1922 ammattiministeri 11 11 == Lähteet == Luokka:Suomen hallitukset
Cajanderin II hallitus

Cajanderin II hallitus oli Aimo Kaarlo Cajanderin johtama virkamieshallitus, joka toimi 18. tammikuuta 1924 – 31. toukokuuta 1924 eli toimi 135 päivän ajan. Cajanderin I hallitus oli Suomen kymmenes hallitus. Cajanderin hallitus seurasi Kallion ensimmäistä hallitusta, jonka ministerit presidentti K. J. Ståhlberg vapautti tehtävistään eduskunnan hajottamisen yhteydessä tammikuussa 1924. Eduskunnan hajottaminen oli seuraus Sosialistisen Työväenpuolueen kansanedustajien elokuussa 1923 tapahtuneesta vangitsemisesta. Eduskuntavaalit toimitettiin 1. ja 2. huhtikuuta 1924, ja uusi poliittinen hallitus astui toimeensa professori Lauri Ingmanin johdolla toukokuun lopussa. Cajanderin hallituksen aikana asetettiin puolustusneuvosto tasavallan presidentin ylimmäksi neuvottelukunnaksi maanpuolustuskysymyksissä.Heikki Eskelinen: Itsenäisyytemme vuosikymmenet, s. 60–61. Helsinki: Yhtyneet Kuvalehdet, 1966. == Kokoonpano == Ministeri Tehtävissä Puolue Pääministeri Aimo Kaarlo Cajander 18.1.1924-31.5.1924 ammattiministeri Ulkoasiainministeri Carl Enckell 18.1.1924-31.5.1924 Oikeusministeri Oskar Lilius 18.1.1924-31.5.1924 Sisäasiainministeri Yrjö Johannes Eskelä 18.1.1924-31.5.1924 Puolustusministeri Viktor Henrik Schvindt Ivar Aminoff 18.1.1924-11.3.1924 11.3.1924-31.5.1924 Valtiovarainministeri Hugo Relander 18.1.1924-31.5.1924 Opetusministeri Yrjö Loimaranta 18.1.1924-31.5.1924 Maatalousministeri Östen Elfving 18.1.1924-31.5.1924 Kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeri Evert Skogström 18.1.1924-31.5.1924 Kauppa- ja teollisuusministeri Hjalmar Procopé 19.1.1924-31.5.1924 Sosiaaliministeri Einar Böök 18.1.1924-31.5.1924 == Lähteet == Luokka:Suomen hallitukset
Agusta A129 Mangusta

Agusta A129 Mangusta on Leonardon valmistama taisteluhelikopteri.http://www.agustawestland.com/products01_01.asp?id_product=2 Se on ensimmäinen Euroopan unionissa suunniteltu ja valmistettu taisteluhelikopteri.http://www.globalsecurity.org/military/world/europe/a129.htm ==Yleistietoa== Agusta A129 Mangustan suunnittelu alkoi vuonna 1978, kun helikoptereita valmistava italialainen Agusta-yhtiö sai Italian armeijalta pyynnön rakentaa taisteluhelikopteri. Helikoptereita rakennettiin viisi prototyyppiä, joista ensimmäinen suoritti ensilentonsa 15. syyskuuta 1983. Vuonna 2000 Agusta ja brittiläinen Westland fuusioituivat AgustaWestlandiksi omistajakonsernien Finmeccanican ja GKN:n solmiman sopimuksen ansiosta, ja vuonna 2016 koko konsernin nimeksi tuli Leonardo. ==Käyttäjät== Toistaiseksi A129 Mangusta on ainoastaan Italian asevoimienn käytössä, Helikopteria on käytetty myös Yhdistyneiden kansakuntien rauhanturvaoperaatioissa Angolassa ja Somaliassa.http://www.army-technology.com/projects/agusta/ Turkin asevoimat neuvotteli AgustaWestlandin kanssa taistelukopterien ostamisesta, mutta päätyi kehittämään oman T-129 Atak -helikopterinsa Turkish Aerospace Industriesin ja silloisen AgustaWestlandin yhteistyönä. ==Aseistus ja varustus== A129 Mangustan pääasiallisena tehtävänä on panssarintorjunta, minkä vuoksi sen voi aseistaa AGM-114 Hellfire - ja BGM-71 TOW -panssarintorjuntaohjuksilla. Jotta kopteri kykenisi puolustamaan itseään suihkuhävittäjiltä, Agusta A129 Mangustan voi varustaa myös FIM-92 Stinger- ja Matra Mistral -ilmatorjuntaohjuksilla. Erilaisten ohjusten ohella vakiovarustukseen kuuluu konetykki. Kopterin avioniikkaan kuuluvat tutka, pimeänäkölaitteisto ja nykyaikaiset sensorijärjestelmät. Miehistöön lukeutuvat lentäjä ja ampuja. ==Versiot== *A129 Mangusta: Alkuperäinen tuotantomalli. *A129 International: Kehittyneemmillä asejärjestelmillä, moottoreilla ja avioniikalla varustettu malli. *A129 CBT: Kehittyneemmillä asejärjestelmillä ja avioniikalla varustettu malli, jossa on kuitenkin alkuperäisen mallin moottorit. *T129: Turkin armeijalle suunniteltu tuotantomalli; jopa A129 Internationalia kehittyneemmät asejärjestelmät, moottorit ja avioniikka. ==Tekniset tiedot== == Lähteet == Luokka:Sotilashelikopterit Luokka:Leonardon ilma-alukset