EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Loistokottarainen

Loistokottarainen (Lamprotornis superbus) on Itä- ja Keski-Afrikassa tavattava kottaraisiin kuuluva varpuslintu. == Koko ja ulkonäkö == Kooltaan loistokottaraiset ovat noin 18-19 cm. Lajin selkä, siivet ja rinta ovat väriltään metallinhohtoisen sinivihreät. Pää on musta. Rinnan alapuolella kulkee ohut valkoinen poikkijuova, joka erottaa sinisen rinnan ja punaoranssin vatsan. Loistokottaraisen alaperä on valkoinen. Koiraat ja naaraat eivät eroa höyhenpuvuiltaan toisistaan. Nuorten lintujen väritys ei ole yhtä kirkas kuin aikuisen linnun. Ulkonäöltään loistokottarainen muistuttaa keniankottaraista (Lamprotornis hildebrandti), mutta keniankottaraiselta puuttuu valkoinen juova rinnasta ja keniankottaraisten silmien väri on punainen, kun taas loistokottaraisen silmät ovat valkoiset. Laji muistuttaa myös paratiisikottaraista (Cosmopsarus regius), joka eroaa suuremman koon ja pitkän pyrstön perusteella. == Levinneisyys ja elinympäristö == Loistokottaraista tavataan Etiopiasta, Keniasta, Somaliasta, Sudanista, Tansaniasta ja Ugandasta. Lajin elinympäristöä ovat avoimet pensaikkoiset ja puustoiset alueet aina 2 200 metrin korkeuteen. Lisäksi lajia tavataan ruohikkomailta, maatalousmailta sekä kaupunkien puutarhoista ja puistoista. == Lisääntyminen ja ravinto == Loistokottaraiset rakentavat pesänsä piikkipensaikkoon tai kallionkoloon. Pesä rakennetaan ruohoista, lehdistä ja pienistä oksanpätkistä. Lisääntymisaika vaihtelee alueittain. Naaras munii pesään noin neljä vihreää ja sinistä munaa. Niiden hautominen kestää noin kaksi viikkoa ja sekä koiras, että naaras hautovat ja osallistuvat kuoriutuneiden poikasten ruokintaan. Poikaset poistuvat pesistä noin kolmen viikon kuluttua kuoriutumisestaan. Loistokottaraisten ravinto koostuu pääasiassa hyönteisistä, hedelmistä ja jyvistä. == Lähteet == Luokka:Loistokottaraiset
Niagara (joki)

Niagara on 58 kilometriä pitkä, runsasvetinen joki Pohjois-Amerikassa. Se saa vetensä Eriejärvestä ja laskee Ontariojärveen, jonka laskujoki on puolestaan Saint Lawrence. Joki virtaa etelästä pohjoiseen ja sen keskivaiheilla ovat suuret Niagaran putoukset. Niiden kohdalla joki jakautuu kahteen haaraan, joiden välissä on Goat Island. Niagara on koko pituudeltaan rajana Yhdysvaltojen ja Kanadan välillä. Sen Yhdysvaltojen puoleinen ranta kuuluu New Yorkin osavaltioon ja Kanadan puoleinen ranta Ontarion provinssiin. Joen alkukohdassa Eriejärven rannalla Yhdysvaltojen puolella sijaitsee Buffalon kaupunki. Niagaran putousten kohdalla joen kummallakin rannalla on Niagara Falls -nimiset kaupungit. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:New Yorkin joet Luokka:Ontarion joet Luokka:Saint Lawrencen vesistö Luokka:Kanadan ja Yhdysvaltain raja Luokka:Rajajoet
Arne Broberg

Carl Arne Broberg (10. joulukuuta 1874 Kuusankoski – 18. syyskuuta 1954)Kuolinilmoitus, Carl Arne Broberg, Uusi Suomi, 1954, No 255, sivu 3, julkaistu 22.9.1954 oli suomalainen metsänhoitaja ja eräkirjailija. Broberg valmistui metsänhoitajaksi vuonna 1900. Hän toimi Suomen Talousseuran metsänhoitokonsulenttina 1903–1907. Hän oli 1907–1908 Hämeenkosken tehtaiden metsänhoitaja ja 1907–1917 Läskelän tehtaiden, 1917–1919 Karhula Oy:n sekä 1919–1925 Walkiakoski Ab:n metsäpäällikkö. Sen jälkeen hän asui maanviljelijänä Porvoon maalaiskunnassa. == Teoksia == * Ketunhoitajan opas. Tekijä, Porvoo 1926 * Tärkeimmät turkiseläimet ja niiden hoito. WSOY 1931 (Väinö Puustisen kanssa) * På jaktstigen i finska ödemarker : skildringar, kirjoittajat Onni Wetterhoff, Berndt Höök ja Arne Broberg. Schildt, Helsingfors 1936 * Metsämiehen muistelmia. Gummerus 1947 Brobergin erätarinoita on ilmestynyt myös kokoomateoksissa: * Erämaailma 1996–1997. Karisto 1996 * Raja-Karjalan riistapoluilta : kokoelma vanhoja metsästystarinoita, toimittaja Sulo Tiainen; kuvitus Seppo Polameri. Otava 2002 == Lähteet == * Pohjoiskarjalaisia kirjailijoita – Arne Broberg * Suomen metsänhoitajat 1946–1960, s. 58. Suomen metsänhoitajaliitto, Helsinki 1961. * 75-vuotias (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 10.12.1949, HS Aikakone. Viitattu 4.4.2018. === Viitteet === Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Suomalaiset metsänhoitajat Luokka:Vuonna 1874 syntyneet Luokka:Vuonna 1954 kuolleet
Veikko Allinen

Veikko Allinen (1. tammikuuta 1931 Suistamo – 24. joulukuuta 2014 Helsinki)Helsingin Sanomat, Kuolleita, 22.2.2015 sivu C26 oli suomalainen jääpalloilija. Hän sai liikuntaneuvoksen arvonimen vuonna 1997. Veikko ”Vetsa” Allinen aloitti jääpallouransa Oulun Luistinseuran junioreissa nousten seuransa edustusjoukkueeseen 17-vuotiaana vuonna 1948. Syksyllä 1952 hän siirtyi naapuriseuraan Oulun Palloseuraan. Vahvistunut OPS voittikin keväällä 1953 ensimmäisen oululaisen jääpallomestaruuden Allisen ollessa yksi jäsen siihen aikaan kuuluisasta joukkueesta. Hän oli joukkueen keskeisiä pelureita seuran voittaessa mestaruutensa. Samana vuonna Allinen esiintyi ensimmäisen kerran maajoukkueessa. Hänet palkittiin kyseisen vuoden Ruotsi-maaottelun parhaana pelaajana. Samana vuonna hänet valittiin vuoden jääpalloilijaksi Suomessa. Allinen siirtyi syksyllä 1957 Helsinkiin edustaen kaudesta 1958–1959 lähtien Helsingin IFK:ta toimien seuran pelaajavalmentajana vuoteen 1965. Tällöin hän saavutti HIFK:ssä SM-hopeaa. Kaikkiaan Allinen pelasi kausina 1948–1965 yhteensä 140 SM-sarjaottelua tehden 72 maalia ja saavuttaen 2 SM- kultaa, 4 SM-hopeaa ja yhden pronssin. Hän oli mukana jääpallon ensimmäisissä vuoden 1957 MM-kisoissa. Kaikkiaan Allinen edusti Suomea 20 A- ja 7 B-maaottelussa. Aktiiviuran jälkeen hän toimi Helsingin IFK:n managerina 1966–1974 ja myöhemmin helsinkiläisen Botnia-69:n managerina 1977–1979. Allinen oli 1960-luvulla Palloliiton jääpallojaoston jäsen sekä A-maajoukkueen toinen valmentaja. Allinen pelasi toisena lajinaan jääkiekkoa pelaten yhden SM-sarjaottelun Helsingin IFK:n riveissä kaudella 1961–1962. == Lähteet== Luokka:Suomalaiset jääpalloilijat Luokka:Suomalaiset jääpallovalmentajat Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Minna Suuronen

Minna Suuronen (s. 19. maaliskuuta 1968 Espoo) on suomalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi lauantai-iltaisin Yle TV1:llä esitetystä poliittisesta satiirisarjasta Iltalypsystä 31. elokuuta 1996 - 3. kesäkuuta 2000. Hän näytteli elokuvassa Heinähattu ja Vilttitossu. Suuronen voitti parhaan naisnäyttelijän Venla-palkinnon 2004 televisioelokuvasta Arvon veli. Televisio- ja elokuvatöiden ohella hän näyttelee Ryhmäteatterissa. == Ura == Suuronen pääsi Teatterikorkeakouluun vasta viidennellä yrittämällä ja ehti sillä välin käydä Lahden kansanopiston näyttämötaiteen linjan ja toimia Ylioppilasteatterissa. Toimittuaan pari vuotta freelancerina hän sai vuonna 1998 kiinnityksen Ryhmäteatteriin. == Yksityiselämä == Minna Suuronen on naimisissa näyttelijä Antti Virmavirran kanssa. He asuvat maatilalla Vihdissä, ja heillä on kolme tytärtä. == Filmografia == Elokuvat Elokuvat Elokuvat Vuosi Nimi Rooli 1997 Joonas äiti 1998 Vita nuova työpaikan­hakija 1998 Ensi tiistaina Brahmsia Katja 1999 Rakastin epätoivoista naista Kiia 2002 Heinähattu ja Vilttitossu Hanna Kattilakoski 2006 Onni von Sopanen Ulla Savilahti 2007 Miehen työ Kirsti 2016 Jättiläinen Ulla Antikainen Televisioelokuvat Televisioelokuvat Televisioelokuvat 1993 Päivällinen ruohikolla 1996 Syrjähyppyjä teatteri­koululainen 2001 Ilon juhla Irmeli 2004 Arvon veli Marja 2004 Irmeli ja auto Irmeli Eleonora Kauhanen 2004 Tyhjää ilman Tahvoa Irmeli Televisio Televisio Televisio Vuosi Sarja Rooli 1996–2000 Iltalypsy 1999 Pieni pala Jumalaa diakoni 2004 Rikas mies Maria 2007–2013 Taivaan tulet Kaisa Bessonoff 2008 Maleena Piia 2009–2010 Kotikatu profeetta 2010 Mökki Ilona 2011 Helppo elämä Mirja Luukkonen 2011–2014 Klikkaa mua Inari Salmi 2014–2015 Mustat lesket 2018 Tarinanmetsästäjät useita 2019 Jarin ja Karin kesäloma mummo 2019 Sorjonen syöpä­koneen­hoitaja 2020 Ex-onnelliset Johanna 2022 Pysäyttäkää Nyqvist Parikka 2024 Syke Sisko Tahvanainen == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suurosen teatterirooleja Ilona- esitystietokannassa, Teatterin tiedotuskeskus Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Carl Finnilä

Carl Johan Finnilä (18. maaliskuuta 1892 – 1. helmikuuta 1918 Vihti) oli suomalainen lintutieteilijä. Carl Finnilän saman niminen isä Carl Johan Finnilä (s. 1862, k. 1920) oli vaasalainen liikemies, joka omisti aikanaan Pohjoismaiden suurimman tukkuliikkeen. Hänen äitinsä oli Hanna Elisabeth Häggblom (s. 31. heinäkuuta 1868 Uusikaarlepyy).Finnilän sukua Finnilä oli eläintieteilijä, joka tutki etenkin Lapin lintuja. Luonnontieteellisessä keskusmuseossa säilytetään hänen munakokoelmaansa, joka käsittää 164 lintulajin 568 pesyettä.Eläinmuseo Hän julkaisi kirjoituksen Studier över fågelfaunan i Salla Lappmark sommaren 1914 (J. Simelius, Helsinki 1914)Hagelstam ja (postuumisti) teoksen Napapiirin tuolla puolen (WSOY 1919). Carl Finnilä murhattiin Suomen sisällissodassa 1918 ollessaan matkalla pohjoiselle rintamalle. Kuollessaan hän oli naimaton, oli kirjoilla Helsingissä ja toimi yliopiston amanuenssina.Suomen sotasurmat Finnilän vanhemmat perustivat Helsingin yliopistoon eläintieteellisen rahaston poikansa muistoksi.Amanuenssi Carl Finnilän eläintieteellinen rahasto == Lähteet == * Vaasalaisia yrityksiä Luokka:Suomalaiset ornitologit Luokka:Suomen sisällissodan terrorin uhrit Luokka:Vuonna 1892 syntyneet Luokka:Vuonna 1918 kuolleet
Toivo Grönroos

Toivo Tapio Julius Grönroos (18. kesäkuuta 1900 Viipuri – 15. tammikuuta 1925 Viipuri) oli suomalainen kirjailija. == Teoksia == * Salojen taisteluista. Gummerus 1923 == Lähteet == * Suomen kirjailijat-tietokanta Luokka: Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1900 syntyneet Luokka:Vuonna 1925 kuolleet
Esikko Koitere

Uljas Esikko Grönroos, kirjailijanimi Esikko Koitere (24. marraskuuta 1879 Joroinen – 29. huhtikuuta 1952 Helsinki) oli suomalainen teosofi ja kirjailija. == Teoksia == * Kaksi todellisuutta : kuvaus varhais-renesanssin ajoilta, romaani. Mystica, Helsinki 1927 == Katso myös == * Henrik Grönroos, poika == Aiheesta muualla == * Teosofia.net: Esikko Koitereen kertomus Uhri, ilmestyi alun perin Ruusu-Risti-lehdessä lokakuussa 1929 == Lähteet == * Suomen kirjailijat -tietokanta Luokka: Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1879 syntyneet Luokka:Vuonna 1952 kuolleet
SiRNA

Pieni häiritsevä RNA eli siRNA () on pieni, noin 20 nukleotidia pitkä, RNA- molekyyli, joka säätelee lähetti-RNA:n toimintaa. siRNA sitoutuu komplementaariseen mRNA:han ja tämä kaksijuosteinen RNA pilkotaan solussa. Tätä prosessia kutsutaan RNA-interferenssiksi.Solunetti: siRNA (luettu 20.5.2012) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * National institute of general medical science Luokka:RNA Luokka:Molekyylibiologia
Milton Cross

Milton Cross (16. huhtikuuta 1897 – 3. tammikuuta 1975) oli yhdysvaltalainen radiokuuluttaja. Hänet muistetaan parhaiten New Yorkin Metropolitan-oopperan lauantaisista radiolähetyksistä, joita hän kuulutti vuodesta 1931 aina kuolemaansa vuoteen 1975 saakka. Sen lisäksi hän kuulutti muun muassa NBC:llä ja myöhemmin CBS:llä esitettyä Information, Please -tietokilpailuohjelmaa. Milton Cross on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Yhdysvaltalaiset juontajat Luokka:Kuuluttajat Luokka:Hollywood Walk of Fame Luokka:Vuonna 1897 syntyneet Luokka:Vuonna 1975 kuolleet
Mithridates II (Kommagene)

Mithridates II Antiokhos Epifanes Filorhomaios Filhellenos Monokritis () oli Kommagenen kuningas 38 eaa.–20 eaa. Hänen isänsä oli Kommagenen kuningas Antiokhos I. Antiokhoksen kuollessa Mithridateesta tuli kuningas. Mithridates oli triumiviri Marcus Antoniuksen liittolainen ja hän johti Kommagenen joukkoja Antoniuksen sodassa Octavianusta vastaan. Antoniuksen kukistuttua Mithridateesta tuli Octavianuksen uskollinen kannattaja. Octavianus pakotti Mithridateen luovuttamaan Zeugman Rooman valtakunnalle, kyseessä oli tärkeä Eufratin ylityspaikka. Mithridateen vaimo oli kreikkalainen nainen nimeltä Laodike. Mithridateen kuollessa vuonna 20 eaa. hänen ja Laodikeen poika Mithridates III nousi valtaistuimelle. Luokka:Kuninkaat Luokka:Ennen ajanlaskun alkua syntyneet Luokka:Vuonna 20 eaa. kuolleet
HMS Frobisher (D81)

HMS Frobisher oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1920 vesillelaskettu Hawkins-luokan raskas risteilijä. == Valmistus == Alus tilattiin Devonportin telakalta ja sen köli laskettiin 2. elokuuta 1916. Alus laskettiin vesille 20. maaliskuuta 1920 ja se otettiin palvelukseen 20. syyskuuta 1924. ==Palvelus== Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Välimeren laivastoon 1. risteilijäviirikön lippulaivaksi. Alus sijoitettiin väliaikaisesti Kiinan asemalle 1926, josta alus palasi Britteinsaarille huoltoon vuonna 1927. Huollossa yksi aluksen 4 tuuman tykeistä korvattiin katapultilla ja nosturilla. Poistettu tykki sijoitettiin savupiippujen väliin neljännen tykin pariksi.Whitley s. 80 Seuraavan kerran alus oli huollossa vuonna 1929, jolloin kattilat vaihdettiin öljykäyttöisiksi. Aluksen palatessa palvelukseen syyskuussa se liitettiin Atlantin laivaston 2. risteilijäviirikköön. Alus siirrettiin reserviin marraskuussa 1930 ennen kadettien koululaivaksi muuttamista 1932. Kadettien koululaivana alus oli vuodesta 1932 alkaen aina vuoden 1939 alkuun saakka, jolloin alus poistettiin palveluksesta. Alus siirrettiin telakalle modernisoitavaksi 5. tammikuuta 1940, jolloin aluksen aseistukseksi muutettiin viisi 7,5 tuuman ja viisi neljän tuuman (102 mm) tykkiä. Ilmatorjunta-aseistukseksi asennettiin neljä kahdeksanputkista kahden naulan ja yhdeksäntoista Oerlikonin 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä.Whitley s. 79 Alus liitettiin maaliskuussa 1942 palvelukseen palatessaan Itäisen laivaston 4. risteilijäviirikköön Intian valtamerellä. Alus osallistui Intian valtameren tapahtumiin ja saattoi saattueita Afrikan rannikolla. Alus palasi Englantiin maaliskuussa 1944. Alus otti osaa operaatio Neptuneen 6. maaliskuuta 1944 osana tulitukiosastoa Sword Beachilla. Tämän jälkeen alus oli jonkin aikaa maihinnousulaivastoa suojaavien moottoritorpedoveneiden emälaivana. Frobisher ja korjauslaiva HMAS Albatross vaurioituivat Saksan laivaston E-veneiden laukaisemista Dackel-torpedoista elokuussa Seinen lahdella. Alus riisuttiin osittain aseista ja se palasi kadettien koulutuslaivaksi. Alus myytiin romutettavaksi 26. maaliskuuta 1949 ja se saapui Cashmorelle Newportiin romutettavaksi 11. toukokuuta. == Lähteet == * * ===Viitteet=== Luokka:Hawkins-luokan risteilijät Luokka:Devonportissa valmistetut alukset Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan toisen maailmansodan risteilijät
Ernst Wasenius

Ernst Otto Wasenius (3. syyskuuta 1864 Helsingin pitäjäSukupuu pelto – 26. huhtikuuta 1949 HelsinkiMuistokirjoitus Ornis Fennica 26., 1949 ) oli suomalainen hammaslääkäri ja linnunmunien keräilijä. Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899Tri Ernst Vasenius 75-vuotias, Helsingin Sanomat, 03.09.1939, nro 236, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Ernst Waseniuksen vanhemmat olivat tilanomistaja Georg Otto Wasenius ja Tekla Constantia Jurvelius. Hän pääsi ylioppilaaksi 1884 Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta ja suoritti hammaslääkärin tutkinnon Berliinissä 1889. Wasenius toimi sitten hammaslääkärinä Helsingissä 50 vuoden ajan. Wasenius oli mukana perustamassa Suomen Hammaslääkäriseuraa ja toimi seurassa rahastonhoitajana, varapuheenjohtajana ja 1912–1913 puheenjohtajana sekä piti esitelmiä seuran kokouksissa. Hän oli myös seuran kunniajäsen. Wasenius rakennutti Helsingin Vartiosaareen nimeään kantavan jugend-huvilan, Villa Waseniuksen. Sen on mahdollisesti suunnitellut Theodor Höijer. Nykyään huvilan nimi on Villa Rosenius. Wasenius asui Helsingin seudulla ja keräsi laajan munakokoelman, joka on sijoitettu Luonnontieteellisen keskusmuseon eläinmuseoon. Kokoelmassa on 270 lintulajin 5 417 pesyettä.Eläinmuseo Keräilijöitä, Kuva, 03.11.1937, nro 3, s. 34, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Waseniuksen veli oli Helsingin palopäällikkö ja urheilumies Gösta Wasenius. Hänen puolisonsa oli Aina Michelsson, perheen pojista Adolf Waseniuksesta (s. 1894) tuli lääkäri ja Nisse Waseniuksesta (s. 1907) hammaslääkäri, kuten isästään. Nisse Wasenius oli 1930-luvulla Suomen parhaita kivääriampujia saavuttaen useita MM-kisojen joukkuemitaleita . == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Ainoalaatuinen linnunmunakokoelma, Seura, 08.01.1936, nro 2, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka: Suomalaiset hammaslääkärit Luokka:Suomalaiset ornitologit Luokka:Suomalaiset keräilijät Luokka:Vuonna 1864 syntyneet Luokka:Vuonna 1949 kuolleet
Jussi-palkinnot 1998

Jussi-palkinnot 1998 jaettiin vuoden 1997 elokuville 20. maaliskuuta 1998 Valkoisessa salissa järjestetyssä Jussi-palkintojen jakotilaisuudessa ja tapahtuman televisioi Nelonen. Ehdokkaat julkistettiin etukäteen ensimmäistä kertaa. ==Voittajat ja ehdokkaat== Sarja Voittaja Elokuva Muut ehdokkaat Paras elokuva Sairaan kaunis maailma * Neitoperho * Lunastus Paras ohjaus Olli Saarela Lunastus * Auli Mantila - Neitoperho * Jarmo Lampela - Sairaan kaunis maailma Paras miespääosa Kari Heiskanen Lunastus * Joonas Bragge - Sairaan kaunis maailma * Erik Kiviniemi - Sagojogan ministeri Paras naispääosa Leea Klemola Neitoperho * Pihla Penttinen - Sairaan kaunis maailma * Sara Margrethe Oskal - Sagojogan ministeri Paras miessivuosa Martti Suosalo Palkkasoturi * Heikki Hela - Kummeli kultakuume * Jussi Lehtonen - Lunastus Paras naissivuosa Rea Mauranen Neitoperho * Kati Outinen - Sairaan kaunis maailma * Elina Hurme - Neitoperho Paras käsikirjoitus Olli Saarela ja Heikki Vuento Lunastus * Jarmo Lampela - Sairaan kaunis maailma Paras kuvaus Harri Räty Sairaan kaunis maailma Paras musiikki Tuomas Kantelinen Lunastus * Ismo Alanko - Vaiennut kylä * Esa Kotilainen, Hedningarna ja Wimme Saari - Sagojogan ministeri Paras leikkaus Kimmo Taavila Sairaan kaunis maailma Paras lavastus Risto Karhula Sagojogan ministeri Paras tuottaja Mika Ritalahti Sairaan kaunis maailma Paras puvustus Tiina Kaukanen Sagojogan ministeri Lunastus * Jaana Aro - Kummeli kultakuume ===Muut palkinnot=== * Betoni-Jussi kunnianosoituksena elämäntyöstä elokuvan alalla: Vesa-Matti Loiri * Yleisö- Jussin voitti Kummeli Kultakuume. ==Aiheesta muualla== *IMDb: Jussi Awards: 1998 *"Sairaan kaunis maailma ja Lunastus kahmivat eniten Jussi-ehdokkuuksia." Helsingin Sanomat 10.3.1998. 1998 Luokka:1998
Paavo Voipio

Paavo Taneli Voipio (19. kesäkuuta 1913 Viipuri – 23. tammikuuta 2006 Helsinki) oli suomalainen biologi ja Turun yliopiston eläintieteen professori. Paavo Voipion isä oli Väinö Voipio. Paavo opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui maisteriksi 1944 ja väitteli tohtoriksi 1951. Väitöskirja käsitteli riistaeläinten evoluutiota: Evolution at the population level with special reference to game animals and practical game management (1950). Ensin hän työskenteli Riistantutkimuslaitoksessa ja Helsingin yliopiston eläinmuseon museonhoitajana. 1958 hänet nimitettiin Turun yliopiston eläintieteen professoriksi, jossa virassa hän toimi eläkkeelle jäämiseensä saakka 1977. Voipio oli ensimmäinen suomalainen professori, joka otti opetusohjelmaansa Darwinin kehittämät teoriat ja evoluutio-opin.Professori Ossi V. Lindqvistin jäähyväisluento. Vuonna 1952 hän julkaisi suuren suosion saaneen Linnut värikuvina. Voipio toimi Turun Eläin- ja Kasvitieteellisen Seuran puheenjohtajana 1966–1967.Turun Eläin- ja Kasvitieteellinen Seura 80 vuotta. Tieteessä tapahtuu 4/2001. __NOTOC__ == Teoksia == * Linnut värikuvina, WSOY (1952). * Biologia, historismi ja tarkoituksenmukaisuus. Tieteessä tapahtuu 7/2001. == Lähteet == * Muistokirjoitus. Vapaa-ajattelija 1/2006. ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * Paavo Voipion muistokirjoitus. Helsingin Sanomat (Käyttäjätunnuksella) Luokka:Suomalaiset biologit Luokka:Suomalaiset ornitologit Luokka:Turun yliopiston matemaattis- luonnontieteellisen tiedekunnan professorit Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 2006 kuolleet
Šapsugit

Šapsugit (adygeiksi шапсыгъ) ovat Etelä-Venäjällä Krasnodarin aluepiirin Tuapsen ja Lazarevskojen piireissä sekä Adygeiassa asuva adygen kielen murretta puhuva adygeiryhmä. Vuonna 1926 heitä laskettiin olleen yli 4 000 henkeä. 1990-luvulla määräksi arvioitiin noin 10 000. Vuoden 2002 väestönlaskennassa rekisteröitiin 3 200 šapsugia. Perinteinen uskonto on sunnalainen islam. Šapsugit muodostivat 1800-luvulle saakka yhden suurimmista Mustanmeren rantojen adygeiryhmistä. He asuttivat Džubga- ja Šaha-jokien välistä aluetta (ns. Pieni Šapsugia) sekä Kaukasusvuorten metsäisiä pohjoisrinteitä mm. Anthir-, Abin-, Afips-, Bakan- ja Šips-jokien varrella (ns. Suuri Šapsugia). Šapsugit osallistuivat 1700-luvulla adygeiden ja Krimin kaanikunnan väliseen sotaan ja sotivat myös muiden adygeiryhmien kanssa. Kansa jakaantui maanviljelijä- ja ylimysluokkiin, jotka taistelivat toisiaan vastaan 1700-luvun lopulla. Kaukasian sodan aikana šapsugit tekivät ankaraa vastarintaa Venäjän joukkoja vastaan ja osallistuivat Mustanmeren rannikkolinnoitusten hävittämiseen. Heidän vastarintansa nujerrettiin lopullisesti vuonna 1864. Tappion jälkeen suurin osa šapsugeista karkotettiin Turkkiin, jossa he sulautuivat muihin ”tšerkesseihin”. Kaukasiaan jäi noin 2 000 šapsugia. Autioksi jäänyttä seutua alettiin asuttaa muualta tulleilla siirtolaisilla. Vuonna 1924 perustettiin Šapsugien kansallinen piiri, jonka keskuksena toimi aluksi Tuapse ja myöhemmin Krasnoaleksandrovskojen ja Lazarevskojen kylät. Kansallisen piirin statuksen 1940-luvulla menettänyt Lazarevskojen piiri kuuluu nykyään Sotšin kaupunkiin. 1990-luvun alussa perustettiin šapsugien kansallinen edustuslaitos Adyge Hase. Lazarevskojessa toimii šapsugien perinteistä kulttuuria esittelevä museo ja julkaistaan Šapsugija-nimistä lehteä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Adyge Hasen ja Šapsugija-lehden sivusto Luokka:Pohjois-Kaukasian etniset ryhmät
Politrix

Politrix on rap-artisti Joniveljen Jonny Wanha -nimellä julkaisema albumi. 23. heinäkuuta 2008 digitaalisesti julkaistu EP. == Kappaleet == # Politrix # Short Notice # Clockmirror # Believe That # Kaleidospacechase Luokka:Vuoden 2008 EP:t Luokka:Joniveljen albumit Luokka:Joniveljen tuottamat albumit Luokka:Suomalaiset hip hop -EP:t
Skullduggery

Skullduggery on Steppenwolfin albumi vuodelta 1976. Se jäi yhtyeen viimeiseksi albumiksi 1970-luvulla. Albumi julkaistiin lähinnä levy-yhtiön toiveesta sopimusehtojen täyttämiseksi ja sen listamenestys jäi heikoksi. == Kappaleet == #"Skullduggery" (Cochran) – 5:17 #"(I'm A) Road Runner" (Dozier/Holland) – 3:54 #"Rock and Roll Song" (Horsdal) – 3:09 #"Train of Thought" (O'Day) – 4:43 #"Life Is a Gamble" (Cochran/Garfield) – 3:24 #"Pass It On" (Watt) – 4:46 #"Sleep" (Biondo) – 3:47 #"Lip Service" (Biondo/Cochran/Cook) – 5:26 == Muusikot == *John Kay: laulu, kitara *Bobby Cochran: kitara, laulu *George Biondo: basso, laulu *Jerry Edmonton: rummut, perkussio, taustalaulu *Wayne Cook: kosketinsoittimet Luokka:Steppenwolfin albumit Luokka:Vuoden 1976 albumit
Tree of Life

__NOTOC__ Tree of Life on Jonny Bron ja Marksin vuonna 2007 julkaistu albumi. Levyn kappaleet ovat instrumentaalisia. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Biitit == * Jonny Bro: 1, 3, 5, 7, 9, 11 * Marks: 2, 4, 6, 8, 10, 12 == Aiheesta muualla == * Discogs: Jonny Bro & Marks – Tree of Life (CD, Album) Luokka:Joniveljen albumit Luokka:Joniveljen tuottamat albumit Luokka:Vuoden 2007 albumit
AEK Ateena BC

AEK BC () on kreikkalainen koripalloseura, joka on kotoisin Ateenasta. Seuran perustivat kreikkalaiset pakolaiset, jotka tulivat Konstantinopolista. Värit muistuttavat seuraa menetetystä kotimaasta, joka menetettiin Kreikan-Turkin sodassa. Joukkue kuuluu AEK Ateena-seuraan. == Historia == Seura on yksi Kreikan menestyneimmistä. Vuonna 1924 perustetun seuran kulta-aikaa oli 1960-luku, jolloin se voitti Kreikan mestaruuden viidesti. Saporta Cupin joukkue voitti vuonna 1968, jolloin peliä seurasi 120 000 ihmistä. Se on edelleen koripallon ottelukohtainen katsojaennätys maailmassa. Viimeisin mestaruus on vuodelta 2002, jonka seura voitti 30 vuoden odottelun jälkeen. Vuonna 2000 seura voitti vielä Saporta Cupin. Kreikan cupin voitto tuli myös vuosina 2001 ja 2002. Kaudeksi 2011-12 seura putosi ensimmäistä kertaa pääsarjatasolta A2 Ethnikiin koko seurahistoriansa aikana. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Virallinen kotisivu *AEK-seuran kotisivu *Faniklubi *Ultras sivu Luokka:Kreikkalaiset koripalloseurat Luokka:Ateenan urheilu Luokka:Vuonna 1924 perustetut urheiluseurat
Saskylah

Saskylah () eli Saaskylaax () on maalaiskunta ("Saskylahin kansallinen nasleg", ) ja sen keskuskylä Anabarin kansallisessa ulusissa Sahan tasavallan pohjoisosassa. Saskylah sijaitsee ulusin eli piirin eteläosassa, Anabarjoen varrella, 1 515 kilometriä tasavallan pääkaupungista Jakutskista luoteeseen. Saskylahissa on ala- ja keskiasteen koulu, musiikkikoulu, terveyskeskus, teatteri, kauppa ja kulttuuritalo. Paikkakunnalla harjoitetaan poronhoitoa, kalastusta ja turkiseläinten metsästystä. Asukkaista suuri osa on evenkejä ja eveenejä.Анабарский национальный (Долгано-эвенкийский) улус (район) Piirin sivusto tasavallan portaalissa. Saskylah on Anabarin tärkeimpiä satamia. Kylän eteläpuolella on 2 000 metriä pitkä kiitotie. Asukasluvun kehitys: * 1 900 (1989) * 2 128 (2001) * 3 814 (2007) Saskylahin naslegiin kuuluu nykyisin keskuskylän lisäksi Ebeljahin kylä, joka aiemmin oli oma nasleginsa. == Lähteet == Luokka:Anabarin kansallinen ulus
Ebeljah

Ebeljah () eli Ebeleex () on kylä Saskylahin kansallisessa naslegissa (maalaiskunnassa) Anabarin kansallisessa ulusissa Sahan tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee aivan ulusin (piirin) eteläkärjessä, Anabarjoen varrella. Ebeljahjoki laskee Anabariin jonkin matkaa kylästä alavirtaan. Ebeljahista on 160 kilometriä kunta- ja piirikeskukseen Saskylahiin. Ebeljahissa on koulu, terveyskeskus, kauppa ja klubi. Asukasluvun kehitys: * 1 000 (1989) * 914 (2001) * 772 (2007) Ebeljah perustettiin vuonna 1984. Se muodosti 2000-luvulle asti oman nasleginsa (kuntansa), joka sitten yhdistettiin osaksi Saskylahia. == Lähteet == Luokka:Anabarin kansallinen ulus
Zelan taistelu

Zelan taistelu käytiin Julius Caesarin johtamien roomalaisten ja kuningas Farnakes II:n johtamien pontoslaisten välillä vuonna 47 eaa. Taistelu on kuuluisa siitä, että roomalaisten voitettua Caesarin kerrotaan lähettäneen senaatille viestin, jossa luki vain "veni, vidi, vici", eli "tulin, näin, voitin". Farnakes II oli Rooman suuren vihollisen Mithridates VI:n poika. Mithridateen tappion jälkeen Farnakes oli hallinnut pientä osaa isänsä valtakunnasta. Farnakes päätti laajentaa valtakuntaansa Caesarin sisällissodan aiheuttama sekaannuksen yhteydessä. Hän kukisti Caesarin legaatin Domitius Calvinuksen, joka oli marssinut estämään Farnakesta. Farnakes juhli voittoaan raa'alla tavalla. Vangittuja sotilaita kidutettiin ja teloitettiin. Myös useat roomalaiset nuorukaiset kastroitiin. Tämän jälkeen Caesar, joka oli tuolloin Aleksandriassa, lähti marssimaan Farnakesta vastaan. Caesarilla oli vain vähän joukkoja. Legio VI:stä oli jäljellä vain rippeet, mutta sen jäsenet olivat veteraaneja. Caesarilla oli myös käytössään Deiotaroksen galatialainen legioona, Popmpeiuksen entinen Legio XXXVI ja Calvinuksen joukkojen rippeitä. Vaikka Caesar oli alakynnessä päätti hän marssia lähelle vihollisen leiriä Zelan kaupungin lähellä. Keskellä yötä Caesar siirsi leirinsä vieläkin lähemmäs pontoslaisten leiriä. Armeijoiden leirit sijaitsivat kukkuloilla, joiden rinteet olivat jyrkät. Puolustajalla olisi taistelussa selvä etulyöntiasema. 2\. elokuuta aamuna Farnakes marssitti armeijansa ulos leiristään ja valmisti sen taisteluun. Antiikin aikaisten armeijoiden oli tapana tehdä tällaisia näytöksiä kohottaakseen omien joukkojen moraalia. Caesar antoi omien joukkojensa jatkaa leirin rakennusta ja hän yllättyi täysin kun Farnakeen joukot lähtivät yhtäkkiä hyökkäykseen. Roomalaiset yrittivät saada rivinsä järjestykseen, mutta Farnakeen viikatevaunut aiheuttivat jonkin verran tappioita, ennen kuin vaunujen ajajat saatiin surmattua. Taistelusta tuli pitkä, mutta lopulta Legio VI oikealla siivellä mursi vihollisen rivistöt. Tämän jälkeen koko pontoslainen armeija lähti pakoon. Vaikka Zela ei ollut mikään helppo voitto, oli se kuitenkin ratkaissut koko sodan parissa päivässä. Caesar tuumailikin, että Pompeius oli ollut onnekas, kun oli saanut maineensa kukistamalla tämän kaltaisia vihollisia. == Lähde == * Luokka:Rooman taistelut Luokka:Ensimmäinen vuosisata eaa.
Lisärangaistus

Lisärangaistus on rangaistusmuoto, jota ei voida tuomita yksinään, vaan varsinaisen rangaistuksen eli päärangaistuksen ohella. == Lisärangaistukset Suomessa == Suomessa rikosoikeudessa käytettyjä lisärangaistuksia olivat aiemmin kansalaisluottamuksen menettäminen, todistajaksi kelpaamattomuus,Nykysuomen sanakirja, WSOY 1951–1961 kelpaamattomuus maan palvelukseen ja asianajajalle langetettava kelpaamattomuus ajamaan jonkun toisen henkilön asiaa oikeudessa tai viranomaisessa. Rikokseen syyllistynyt virkamies voitiin viraltapanon ohella tuomita maan palvelukseen kelpaamattomaksi määräajaksi, vähintään yhdeksi ja enintään 15 vuodeksi. Tänä aikana kyseistä henkilöä ei voinut nimittää tai valita mihinkään sellaiseen virkaan, toimeen tai tehtävään, jonka haltijaa oli rikoslain 2. luvun 14. pykälän mukaan pidettävä virkamiehenä. Otavan iso tietosanakirja, osa 5. Helsinki: Otava, 1963. Lisärangaistukset poistettiin 1969.Laki 1/1969 Elinkautiseen vankeuteen tuomituille lisärangaistuksena määrätty valoisa yksinäishuone kumottiin rangaistusmuotona 1975.Asetus rangaistusten täytäntöönpanosta, 39/1889, 3:6–9, kumottu lailla 612/1974 === Sotilasarvon menettäminen === Vuonna 1944 rikoslakiin lisättiin edelleen voimassa oleva määräys (rikoslain 2. luvun 14a §), jonka mukaan henkilö, joka tuomitaan valtio- tai maanpetoksesta vankeuteen tai muusta rikoksesta vähintään kahdeksi vuodeksi vankeuteen, on lisäksi tuomittava menettämään sotilasarvonsa. Alinta sotilasarvoa ei kuitenkaan voida tuomita menetettäväksi. Aiheesta väitelleen oikeustieteen lisensiaatti Jussi Koskisen mukaan sota-ajan poikkeusoloissa annettua määräystä sovellettiin alun perin vain vakinaisessa palveluksessa oleviin sotilashenkilöihin ja sen tarkoituksena on ollut estää rikoksesta tuomitun pääsy tärkeisiin sota-ajan tehtäviin. Koskinen on vaatinut kyseisen kohdan poistamista rikoslaista, koska sitä voidaan hänen mukaansa käyttää mielivaltaisesti. Tutkija: Sotilasarvon menettäminen poistettava rikoslaista. Ilta-Sanomat 27.6.2011. === Lisärangaistukset urheilussa === Myös urheilussa käytetään lisärangaistuksia. Esimerkiksi jääkiekko-ottelussa tapahtuneesta tappelusta seuraa erotuomarin antama ottelurangaistus, jonka lisäksi SM-liigan kurinpitopäällikkö voi määrätä yhden tai useamman ottelun pelikiellon lisärangaistuksena. ==Katso myös== *Ajokielto ==Lähteet== Luokka:Rangaistusmenetelmät
AEK Ateena FC

AEK Ateena FC ( "Konstantinopolin urheiluliitto") on ateenalaisen AEK Ateenan jalkapallojoukkue. Seuralla on toimintaa lisäksi koripallossa, lentopallossa ja käsipallossa. AEK Ateenassa on pelannut yksi suomalaispelaaja: Perparim Hetemaj. == Saavutukset == * Kreikan mestaruus (12): 1939, 1940, 1963, 1968, 1971, 1978, 1979, 1989, 1992, 1993, 1994, 2018 * Kreikan Cup (16): 1932, 1939, 1949, 1950, 1956, 1964, 1966, 1978, 1983, 1996, 1997, 2000, 2002, 2011, 2016, 2023 * Kreikan Liigacup: 1990 * Kreikan Super Cup: 1989, 1996https://www.worldfootball.net/winner/gre-supercup/ == Kotistadion == AEK Ateena pelaa kotiottelunsa Ateenan Olympiastadionlla, joka vetää enimmillään 71 030 katsojaa. Suunnitteilla on myös uuden Hagia Sofia-stadionin rakentaminen. == Entisiä valmentajia == * Dušan Bajević * Miguel Cardoso * Manolo Jiménez * Temur Ketsbaia * Níkos Kosténoglou * Ewald Lienen * José Morais * Marinos Ouzounidis * Gus Poyet * Fernando Santos * Llorenç Serra Ferrer == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto Luokka:Ateenan urheilu Luokka:Kreikkalaiset jalkapalloseurat Luokka:Vuonna 1924 perustetut urheiluseurat
HMS Hawkins (D86)

HMS Hawkins oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1917 vesillelaskettu Hawkins-luokan raskas risteilijä. == Valmistus == Alus tilattiin Chathamin telakalta ja sen köli laskettiin 3. kesäkuuta 1916. Alus laskettiin vesille 1. lokakuuta 1917 ja se otettiin palvelukseen 25. heinäkuuta 1918. ==Palvelus== Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kiinan asemalle 5. kevyt risteilijäviirikköön. Alus poistettiin palveluksesta 12. marraskuuta 1928 ja se siirrettiin huollettavaksi Chathamin telakalle. Huollossa aluksen hiilikattilat vaihdettiin öljykattiloihin.Whitley s. 80 Alus palasi palvelukseen 31. joulukuuta 1929, jolloin se liitettiin Atlantin laivaston 2. risteilijäviirikön lippulaivaksi. Alus poistettiin palveluksesta 5. toukokuuta 1930 ja siirrettiin reserviin. Alus palasi palvelukseen syyskuussa 1932 ja sijoitettiin Itä-Intian laivastoasemalle 4. risteilijäviirikön lippulaivaksi, kunnes se huhtikuussa 1935 poistettiin palveluksesta ja palautettiin reserviin. Lontoon laivastosopimuksen nojalla alus piti poistaa aseistus 1937. Aseistamaton alus sijoitettiin reserviin kadettien koululaivaksi syyskuussa 1938. ===Toinen maailmansota=== Toisen maailmansodan puhjettua Hawkinsin aseistus palautettiin tammikuussa 1940 ja alus palasi palvelukseen. Alus sijoitettiin kontra-amiraali Henry Harwoodin lippulaivaksi La Plata joen taistelun jälkeen. Alus palveli partiotehtävissä Etelä-Amerikan rannikolla aina Falklandinsaarille saakka. Alus purjehti Montevideosta 5. syyskuuta 1940 Simonstowniin huoltoon, mutta se joutui odottamaan telakalle pääsyä, koska lentotukialus HMS Hermes oli juuri korjattavana. Hawkins ohjattiin seitsemäksi viikoksi Durbaniin suojaamaan saattueita. Alus palveli helmikuussa 1941 Afrikan itärannikolla ja tuki muun muassa hyökkäystä Italian Somalimaahan. Alus valtasi taisteluiden ohessa useita saksalaisia ja italialaisia kauppa-aluksia (esim. Adria) näiden yrittäessä paeta kukistuvalta alueelta. Ollessaan Mauritiuksen edustalla aluksen oikean puoleinen potkurinakseli murtui. Alus joutui korjattavaksi Shelborneen, jossa se oli 10.–28. lokakuuta ennen kuin purjehti Englantiin 2. marraskuuta Portsmouthin telakalle huollettavaksi. Hullosta alus palasi palvelukseen toukokuussa 1942 ja aloitti purjehduksen Itäiseen laivastoon. Alus suojasi saattueita Intian valtamerellä ja Afrikan itärannikolla, kunnes palasi Englantiin kesäkuussa 1944. Alus osallistui operaatio Neptuneen tukemalla maihinnousua Utah rannalle. Alus siirrettiin koululaivaksi elokuussa. ===Sodan jälkeen=== Hawkins siirrettiin reserviin 1945. Alus siirrettiin maalilaivaksi tammikuussa 1947 ja RAF:n Avro Lincoln pommikoneet käyttivät sitä maalinaan Spitheadin edustalla. Alus myytiin romutettavaksi 21. elokuuta 1947 ja joulukuussa se hinattiin Arnott Youngille Dalmuiriin romutettavaksi. == Lähteet == * * ===Viitteet=== Luokka:Hawkins-luokan risteilijät Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan toisen maailmansodan risteilijät Luokka:Chathamin telakan valmistamat alukset
Ajatuksen voimalla

__NOTOC__ Ajatuksen voimalla on Joniveljen esikoisalbumi, joka julkaistiin 2. marraskuuta 2005. Ennen albumia julkaistiin Minä päivänä tahansa -EP, joka on samalla albumin single. ==Kappaleet== # ... # Ajatuksen voimalla # Ilmotusluontosta (Pientä jotai jotai) (mukana Jaise) # Yin / Yang # Lähemmäks en pääse (mukana Urbaanilegenda) # Minä päivänä tahansa # Passaa ne eurot # Ihanko Tosi-tv? / Sinä Olet Kaunis # Menopaluu Teksasiin (mukana Justus) # Minä olen maailma # Mä yritin # Ei nyt # Perillä nähdään (mukana Laura-Elina Aho) # Jotain suurempaa # Se ei käy näin (mukana Laura Malmberg) # Laineet (hana auki) (mukana Urbaanilegenda) # ... ===Minä päivänä tahansa -EP=== # Minä päivänä tahansa # Tää talo # Sekasin parista # Et voi olla... ==Jonivelipuoli Remix EP== Jonivelipuoli Remix EP on suomalainen rap- artisti/tuottaja Seren vuonna 2008 tuottama EP, jossa hän on remiksannut osan Ajatuksen voimalla-levyn kappaleista. Hän myös lisäksi räppää kappaleilla 2, 6 ja 8. EP on ladattavissa ilmaiseksi Seren SoundCloud-sivulla. ===Kappaleet=== # Perillä nähdään (Feat. Laura-Elina Aho) # Passaa ne eurot # Jotain suurempaa # Ei näin (Feat. SP) # Ei nyt # Ihanko tosi-TV (sinä olet julkkis) # Mä yritin # Minä päivänä tahansa == Aiheesta muualla == * Ajatuksen voimalla discogs.com -sivustolla Luokka:Vuoden 2005 esikoisalbumit Luokka:Joniveljen albumit Luokka:Joniveljen tuottamat albumit
Anna Puu (albumi)

Anna Puu on Anna Puun esikoisalbumi. Se julkaistiin 29. huhtikuuta 2009. Albumin tuottivat yhteistyössä Jukka Immonen ja Lasse Kurki. Kappaleet sävelsivät Lasse Kurki ja Knipi. Sanoituksista vastasivat Mariska, Tuure Kilpeläinen, Heimo Hatakka, Timo Kiiskinen, Paula Vesala ja itse Anna Puu yhdessä Knipin ja Lasse Kurjen kanssa. Digitaalisesti albumi julkaistiin 20. huhtikuuta 2009. Albumi sijoittui julkaisuviikollaan Suomen virallisen listan ensimmäiselle sijalle. Albumia on vuoden 2009 loppuun mennessä myyty 56 282 kappaletta, eli lähes tuplaplatinaa. Myyntiluku IFPI Viitattu 30.12.2009 Albumilta on julkaistu kolme singleä 26. maaliskuuta 2009 menestyssingle "C’est la vie" ja 8. kesäkuuta 2009 "Kaunis päivä". Albumin kolmas single "Melankolian riemut" lähetettiin radioille syyskuun alussa. == Kappaleet == == Arvostelut == * Soundi: ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2009 esikoisalbumit Luokka:Anna Puun albumit Luokka:Knipin tuottamat albumit Luokka:Jukka Immosen tuottamat albumit Luokka:Lasse Kurjen tuottamat albumit
Annikki Rasti

Annikki Repo, kirjailijanimi Annikki Rasti (12. toukokuuta 1903 Utra, Kontiolahti – 8. joulukuuta 1952 Helsinki) oli suomalainen runoilija. == Teoksia == * Neulo ja virkkaa!, Kotilieden kirjasto 43. WSOY 1933 (nimellä Annikki Repo) * Lumotut silmät : runoja. WSOY 1937 == Lähteet == * Suomen kirjailijat-tietokanta * Pohjoiskarjalaisia kirjailijoita – Annikki Rasti Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1903 syntyneet Luokka:Vuonna 1952 kuolleet
Olympiakos SFP

Olympiacos Syndesmos Filathlon Pireos () on kreikkalainen monilajiseura Pireuksen kaupungista. Se on yksi maailman suurimmista urheiluseuroista ja sillä on toimintaa 17 eri lajissa. Seura on Kreikan suosituin, sillä syyskuussa 2015 39% kreikkalaisista kannatti seuraa 15 vuotta tutkimusta (2015): OSFP 39%, PAO 30%, AEK 15%, PAOK 11%, Aris 5%. Olympiakosin ja Panathinaikosin kannattajien kesken on suurin kilpailu. Seura on menestynyt kansainvälisesti jalkapallossa, lentopallossa, vesipallossa ja yleisurheilussa. Jalkapallojoukkue Olympiakos FC on voittanut 47 kertaa Kreikan mestaruuden. Seura on voittanut muun muassa koripallon Euroliigan, lentopallon CEV Top Teams Cupin ja Vesipallon Euroliigan. ==Joukkueet== *Olympiakos FC (jalkapallo) *Olympiakos BC (koripallo) *Olympiakos SFP (lentopallo) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Virallinen kotisivu (jalkapallo) *Virallinen kotisivu (koripallo) *Virallinen kotisivu (muita urheilulajeja) Luokka:Kreikkalaiset monilajiset urheiluseurat Luokka:Pireus Luokka:Vuonna 1925 perustetut urheiluseurat
Andre Deveaux

Andre Deveaux (s. 23. helmikuuta 1984 Freeport, Bahama) on bahamalaissyntyinen kanadalainen entinen jääkiekkoilija. Deveaux pelasi urallaan lähinnä AHL- liigassa. Uransa loppuvuodet hän pelasi Euroopassa. ==Pelaajaura== Deveaux pelasi kausina 2006–2007 ja 2007–2008 AHL-seura Chicago Wolvesissa. Keväällä 2008 hän oli voittamassa Wolvesissa AHL:n mestaruutta Calder Cupia. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Toronto Maple Leafsin organisaatioon. Deveaux’sta tuli Maple Leafsissa kaikkien aikojen ensimmäinen bahamalaissyntyinen NHL-pelaaja. Hän debytoi Maple Lefsissa 27. marraskuuta 2008 Ottawa Senatorsia vastaan. Koko kauden aikana hän pelasi 21 NHL-ottelua ja teki niissä yhden syöttöpisteen ja keräsi 75 jäähyminuuttia. Kaudella 2009–2010 Deveaux oli Maple Leafsin farmijoukkueen Toronto Marliesin paras pistemies. Hän teki 41 pistettä 72 ottelussa. Lisäksi hän oli joukkueensa eniten ja koko AHL:n kymmenenneksi eniten jäähyminutteja ottanut pelaaja 216 minuutillaan. Seuraavaksi kaudeksi hän palasi Chicago Wolvesiin. Deveaux teki Wolvesissa 46 pistettä 73 ottelussa ja oli joukkueensa jäähytilaston ykkönen 194 minuutilla. Elokuussa 2011 hän teki sopimuksen New York Rangersin kanssa. Hän pelasi Rangerissa vain yhdeksän ottelua, pelaten ison osan kaudesta AHL- liigan Connecticut Whalessa. Syyskuussa 2012 Deveaux teki sopimuksen Florida Panthersin kanssa, mutta pelasi koko kauden 2012–2013 seuran farmijoukkueessa San Antonio Rampagessa. Syksyllä 2013 Deveaux siirtyi Venäjän KHL-liigaan Avtomobilist Jekaterinburgiin. Hän edusti seuraavan viiden kauden aikana myös ruotsalaista Rögle BK:ta, tšekkiläistä HC Sparta Prahaa, brittiläistä Sheffield Steelersiä ja slovakialaista HK Dukla Trenčíniä. Deveaux lopetti ammattilaisuransa kauden 2017–2018 jälkeen. Deveaux pelasi vielä kauden 2018–2019 kanadalaisessa ACH-amatööriliigassa. Jääkiekkouransa jälkeen hän on työskennellyt palomiehenä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Montreal Canadiensin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Johnny Kelly

Johnny Kelly (s. 9. maaliskuuta 1968 Brooklyn, New York) oli yhdysvaltalaisen Type O Negative -metalyhtyeen rumpali. Hän liittyi yhtyeeseen vuonna 1994 korvatakseen Sal Abruscaton. Kelly on kiertänyt myös Danzigin rumpalina vuodesta 2002 asti. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset rumpalit Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sikiöpiirroskiista

Sikiöpiirroskiista viittaa eräiden 1800-luvun tutkijoiden, muun muassa Haeckelin sikiöpiirroksiin, joiden mukaan eri lajien yksilönkehitys toistaa aikaisempaa evoluutiota. Myöhemmin on käynyt ilmi, että Haeckel liioitteli piirroksessa sikiöiden yhdenkaltaisuuksia. == Lähteet == Luokka:Kreationismi
Josh Silver

Josh Silver (s. 16. marraskuuta 1962) on yhdysvaltalainen kosketinsoittaja, joka toimi metalyhtye Type O Negativen kosketinsoittajana ja tuottajana. Hän soitti yhtyeessä, kunnes se hajosi Peter Steelen kuoltua. Luokka:Yhdysvaltalaiset kosketinsoittajat Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
1941 – Anteeksi, missä on Hollywood?

1941 – Anteeksi, missä on Hollywood? (1941) on Steven Spielbergin vuonna 1979 ensi-iltansa saanut komediaelokuva. Sen käsikirjoittivat Robert Zemeckis ja Bob Gale. Pääosissa ovat John Belushi, Dan Aykroyd ja Ned Beatty sekä muissa osissa muun muassa John Candy, Lorraine Gary, Murray Hamilton, Toshiro Mifune, Robert Stack, Warren Oates, Tim Matheson, Christopher Lee, Treat Williams, Mickey Rourke ja Slim Pickens. Elokuva julkaistiin joulukuussa 1979. Se on Los Angelesiin sijoitettu komedia paniikista, jota lietsoi vuoden 1941 Hyökkäys Pearl Harboriin. Jännitystila huipentui aamuyöllä 25. helmikuuta 1942 ilmahälytykseen ja ilmatorjuntatulen avaukseen Los Angelesin Culver Cityssä. Tutkimusten jälkeen syyksi arvioitiin hermopaine ja kokemattomuus.Timothy Good s.16-17 Elokuva ei menestynyt yhtä hyvin kuin Spielbergin edeltävät elokuvat Tappajahai ja Kolmannen asteen yhteys. Elokuva sai kolme Oscar-ehdokkuutta. ==Arvioita== Video-oppaassa vuodelta 1994 Esko Rautakorpi kutsuu elokuvaa aliarvostetuksi vauhtikomediaksi ja maukkaaksi eri tyylien sekamelskaksi. Hän antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”. == Lähteet == * Timothy Good - Above Top Secret ISBN 0 586 20361 3 1993 Harper- Collins === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 1979 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat Luokka:Steven Spielbergin ohjaamat elokuvat Luokka:Elokuvat ilmailusta
M/S Allure of the Seas

M/S Allure of the Seas on STX Europen Turun telakan vuonna 2010 valmistama Royal Caribbean International -varustamon Oasis-luokan risteilyalus. Se oli yhdessä sisaraluksensa Oasis of the Seasin kanssa maailman suurin risteilyalus, kunnes sen uusin sisaralus, Harmony of the Seas, valmistui.YLE: Allure of the Seas lähti Turusta - Katso video == Rakentaminen == Yli 900 miljoonaa euroa maksanut risteilyalus tilattiin STX Finland Cruise osakeyhtiöltä Turusta 31. maaliskuuta 2007. Sen köli laskettiin 31. maaliskuuta 2008 telakkanumerolla 1364 ja alus laskettiin vesille 20. marraskuuta 2009. Se aloitti koeajot 13. syyskuuta 2010 ja alus luovutettiin 28. lokakuuta yhdysvaltalaiselle Allure of The Seas Inc:lle, joka liputti aluksen Bahamaan kotisatamanaan Nassau. Aluksen operoinnista vastaa Royal Caribbean Cruise Limited. Sisaraluksestaan poiketen Allure of the Seas'ssa oli uutena muun muassa 3D-elokuvateatteri, brasilialainen pihviravintola, Starbucks ja nakkisämpylä-ulkoilmaravintola.Royal Caribbean Internationalin lehdistötiedoitteita 4.6.2010, 8.9.2010 ja 27.10.2010 Nykyään myös Oasis of the Seasilla on kyseiset palvelut. == Liikennöintihistoria == Alus lähti Turun telakalta 29. lokakuuta 2010 Yhdysvaltoihin. Alus varustettiin laskettavilla savuhormeilla, jotta siltojen alittaminen olisi mahdollista. Se alitti Ison Beltin sillan 30. lokakuuta, mistä se selvisi helposti vuoroveden ja aluksen liikkeen aiheuttaman painuman avulla. Se saapui 11. marraskuuta Port Evergladesiin, jossa sitä oli tuhatpäinen joukko ihailijoita vastaanottamassa. Alus kastettiin virallisesti 28. marraskuuta, jolloin sen kummina oli prinsessa Fiona elokuvasta Shrek. ===Onnettomuuksia=== Alukselta putosi 3. helmikuuta 2012 Fort Lauderdalesta Meksikon Cozumeliin tehdyllä risteilyllä mereen 30-vuotias brittimies.7seasvessels.com Aluksen ollessa 20. huhtikuuta 2012 St. Maartenin ja Fort Lauderdalen välillä syttyi konehuoneessa tulipalo, joka kuitenkin saatiin nopeasti sammumaan. Alus kykeni jatkamaan omin konein Fort Lauderdaleen. Kuva:Allure of the Seas, Pernon telakka, Turku, 23.10.2010 (7).JPG|M/S Allure of the Seasin sisätiloja. Kuva:Allure of the Seas, Pernon telakka, Turku, 23.10.2010 (37).JPG|Aluksen yhteen pelastusveneeseen mahtuu 370 matkustajaa. Kuva:Allure of the Seas, Pernon telakka, Turku, 23.10.2010 (32).JPG|Ulkokannella on pieni vesipuisto. Kuva:Allure of the Seas valmis.JPG|Alus rakenteilla Pernon telakalla. Kuva:Allure of the Seas, Pernon telakka, Turku, 23.10.2010 (14).JPG|Iso kattokruunu yhdessä aluksen ravintoloista. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * *Royal Caribbean Internationalin kotisivu *Allure of the Seas Royal Caribbean International *STX Europen kotisivu *Royalcaribbean.com *M/S Allure of the Seas -laivan Google Street view esittely Luokka:Risteilyalukset Luokka:Royal Caribbean International Luokka:STX Finlandin valmistamat alukset Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Paavo Kallio

Paavo Kallio (13. huhtikuuta 1914 Turku – 11. kesäkuuta 1992 Turku) oli suomalainen kasvi- ja sienitieteilijä. Paavo Kallio aloitti opiskelun Turun yliopistossa 1935. Toinen maailmansota keskeytti hänen opintonsa. Sodassa hän palveli upseerina pääasiassa pohjoisilla rintamilla Lapissa ja Karjalassa. Vuonna 1944 hän valmistui kasvi-, eläin- ja maantieteen sekä geologian kandidaatiksi. Hän väitteli tohtoriksi 1951 Micrasterias algae levän muodon kehittymisestä. Kallio työskenteli Turun yliopiston kasvitieteen laitoksella vuodesta 1945 lähtien, aluksi assistenttina, sitten apulaisprofessorina 1957–1963, ja kasvitieteen professorina 1963–1977 eläkkeelle jäämiseensä saakka. Hän oli sekä kasvifysiologi että ekologi, ja tutki aktiivisesti myös kasvien levinneisyyttä ja sieniä sekä toimi luonnonsuojelutyössä. Intohimo Lapin luontoon syttyi hänen kerätessään aineistoa maantieteen maisterin tutkintoa varten. 1950-luvun puolimaissa hän järjesti oppilailleen kenttätutkimusretkiä Lappiin. Näiden retkien ansiosta hän ryhtyi perustamaan Turun yliopiston Kevon tutkimusasemaa Utsjoelle. Hän toimi aseman johtajana 1956–1976 ja jäätyään eläkkeelle toimi aseman hallituksen puheenjohtajana 1977–1984. Paavo Kallio julkaisi suuren määrän tieteellisiä kirjoituksia ja myös kansantajuista kirjallisuutta. Hänet palkittiin monilla kunniatohtoruuksilla ja hän sai tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon vuonna 1979. Hän toimi Turun Eläin- ja Kasvitieteellisen Seuran puheenjohtajana 1962–1965 ja sitä ennen sihteerinä 1946–1962. Paavo Kallion tuhka on haudattu Kevon tutkimusaseman maastoon. == Teoksia == * Ruissalo , luontoa ja kulttuuria (toim.), Otava 1979. == Lähteet == * Muistokirjoitus ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * Lapin tutkimusasema Kevo * AURORA 4/2000 * Mäkinen, Yrjö 2007: Professori Paavo Kallio retkikumppanina. - Luonnon Tutkija 111. s. 134–139. Luokka:Suomalaiset kasvitieteilijät Luokka:Suomalaiset sienitieteilijät Luokka:Turun yliopiston matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan professorit Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 1992 kuolleet Luokka:Suomalaiset professorit