EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Päivi Tapola

Päivi Tuulikki Tapola (s. 8. lokakuuta 1953 Helsinki) on suomalainen kirjailija. Hän asuu Helsingin Oulunkylässä. Hänen vanhempansa ovat rehtori Tuomas Tapola ja opettaja Tuulikki Schreck. Myös sisar Katri Tapola on kirjailija. Tapolan aviopuoliso on Ylen uutis- ja ajankohtaistuotannon päällikkö Mika Lavonen. Tapola on toiminut myös lehtikirjoittajana ja kirjoittanut yli 200 esseetä, novellia, kolumnia, lehtiartikkelia ja haastattelua eri julkaisuihin. Tapola on toiminut Uusi Nainen -lehden vakituisena avustajana vuosina 1985-2000\. Yhteistyössä filosofi Sara Heinämaan kanssa syntyneissä teoksissa sekä omissa esseekokoelmissaan Tapola on keskittynyt naiskirjallisuuden perinteen esiintuomiseen. Naiskirjallisuuden lisäksi Tapola on käsitellyt henkilöhistorian ohella Suomen poliittista ja valtiollista historiaa sekä sotahistoriaa kirjoittamassaan isoisänsä Kustaa Tapolan elämäkerrassa Ajan paino – Jalkaväenkenraali K. A. Tapolan elämä sekä teoksissaan Kenraalien kirjeet, Marsalkan kotiinpaluu, Mannerheimin haastaja. Kenraali Harald Öhquist ja Sodista, suvusta, sotilaista. == Bibliografia == * Kesän kohtaaminen, ntamo, 2016, ISBN 978-952-215-631-0 * Sodista, suvusta, sotilaista, ntamo, 2015, ISBN 9789522156013 * Rouva Ramsayn kutsut. Naisista ja kirjallisuudesta, ntamo, 2015, ISBN 978-952-215-582-5 * Näytösten välillä, ntamo, 2014, ISBN 978-952-215-502-3 * Mannerheimin haastaja. Kenraali Harald Öhquist, Päivi Tapola ja Mikko Karjalainen, Otava, 2013, ISBN 978-951-12-6880-2. * Rakentajan elämä - Georg W. I. Schreck, Moreeni, 2011, ISBN 978-952-25-40546 * Marsalkan kotiinpaluu, Gummerus, 2010, 112 s. ISBN 978-951-20-8250-6 * Kenraalien kirjeet, Tammi, 2007, 302 s. ISBN 978-951-31-4012-0 * Ajan paino - Jalkaväenkenraali K. A. Tapolan elämä, Tammi, 2004, 368 s. ISBN 951-31-3037-1 * Isät ja tyttäret (toim. yhdessä Sara Heinämaan kanssa), Tammi, 2004, 162 s. ISBN 951-31-2927-6 * Äitini puutarhassa - Polkuja naiskirjallisuuteen, Kääntöpiiri/Like, 2002, 333 s. ISBN 951-8989-61-3 * * Loputtomat hunnut (toim. yhdessä Sara Heinämaan kanssa), WSOY, 1988, 205 s. ISBN 951-0-15162-9 * Kuilu, WSOY, 1985, 95 s. ISBN 951-0-12946-1 Päivi Tapolan teoksia on saatavissa myös äänikirjoina. == Aiheesta muualla == * kaupunginosat.net: Oulunkyläläinen kirjailija Päivi Tapola * Päivi Tapolan esittely Otavan verkkosivuilla * Päivi Tapolan facebook sivu Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Parsman II Urhea

Parsman II Urhea () eli Pharasmanes II oli Iberian eli Kartlin (nykyisen Georgian itäosan) kuningas. Hän hallitsi samaan aikaan kuin Rooman keisari Hadrianus (vallassa 117–138). Professori Cyril Toumanoff on ehdottanut vuosia 116–132 hänen hallintonsa ajankohdaksi. Hänestä kerrotaan useissa antiikin teoksissa ja hänet voidaan liittää keskiaikaisen georgialaisen perinteen nimeen Parsman Kueli, "urhea" tai "hyvä". Keskiaikaisten georgialaisten vuosikirjojen mukaan Parsman Kueli hallitsi yhdessä Parsman Avazin kanssa diarkkina (yhdessä lähteessä on ylimääräinen pari Rok ja Mirdat), mutta useat nykytutkijat pitävät Iberian diarkiaa epätodennäköisenä, sillä aikalaiskertomukset eivät sitä tunne. Parsmanin sanotaan olleen edeltäjänsä Amazasp I:n poika. Hänen sanotaan menneen naimisiin Armenian kuninkaan tyttären Ghadanan kanssa (kuninkaan on täytynyt olla Vologases I). Keskiaikaisen teoksen Kuninkaiden elämä mukaan yhteishallitsijoiden perinteinen ystävyys rikkoutui Mirdatin iranilaisen vaimon yllytysten vuoksi. Toumanoff pitää kertomusta heijasteena Iberian kuningas Parsman I:n ja hänen veljensä Armenian kuningas Mithridateen välisestä vihollisuudesta, josta on historiallisia todisteita. Kronikka jatkuu kertomuksella armenialais–roomalaisesta liittoumasta ja sen hyökkäyksestä Persian tukemaan Iberiaan, jossa Parsman sai surmansa. Ajan klassiset kirjailijat, joilla oli vahvempi historiallinen tausta, keskittyvät Parsmanin vaivautuneisiin Rooman- suhteisiin. Hän kieltäytyi vuonna 129 kunnianosoituksista idässä kiertelevää keisari Hadrianusta kohtaan ja sai alaanit hyökkäämään viereisiin Rooman provinsseihin päästämällä heidät kulkemaan valtakuntansa läpi, vaikka keisari oli lähettänyt hänelle hienompia lahjoja – mukaan lukien elefantin – kuin kenellekään muulle idän kuninkaalle. Närkästyksissään Hadrianus puki 300 rikollista kullalla kirjailtuihin kaapuihin, jotka kuuluivat Parsmanin antamaan vastalahjaan, ja lähetti heidät hänen luokseen. Antiikin lähteiden mukaan Parsman teki lopulta arvokkaan vierailun Hadrianuksen seuraajan Antoninus Piuksen luokse. Tämä Pharasmanes saattoi kuitenkin olla Pharasmanes III, Pharasmanes II:n mahdollinen pojanpoika. ==Lähteet== Luokka:Georgian kuninkaat Luokka:Parnavazianit Luokka:Syntymävuosi tuntematon Luokka:Kuolinvuosi tuntematon
Jenni Lättilä

Jenni Lättilä (s. 1977 Kuhmoinen) on suomalainen sopraano. Hän suoritti laulun A-tutkinnon Sibelius-Akatemian oopperaluokalla helmikuussa 2008, valmistuttuaan tätä ennen kanttoriksi Sibelius-Akatemian kirkkomusiikin osastolta. Lättilä sai vuonna 2006 erikoispalkinnon Lappeenrannan valtakunnallisissa laulukilpailuissa ja vuonna 2008 naistensarjan kolmannen palkinnon. Kesäkuussa 2008 hänelle myönnettiin Wilhelm Stenhammarin kansainvälisessä laulukilpailussa Ruotsissa palkinto parhaasta uuden musiikin esityksestä. Marraskuussa 2010 hän voitti kolmannen palkinnon Lauritz Melchiorin mukaan nimetyssä Wagner-ääniin keskittyvässä kansainvälisessä laulukilpailussa Tanskassa ja maaliskuussa 2013 kolmannen palkinnon New Yorkin kansainvälisten Gerda Lissner -laulukilpailujen Wagner-sarjassa. Jenni Lättilän esittämiin rooleihin kuuluvat Lady Billows Benjamin Brittenin oopperassa Albert Herring, Lady Macbeth Giuseppe Verdin oopperassa Macbeth, Amelia Giuseppe Verdin oopperassa Naamiohuvit, Gerhilde Richard Wagnerin oopperassa Valkyria, Gutrune ja Kolmas Norna Richard Wagnerin oopperassa Jumalten tuho, nimetön Nainen Arnold Schönbergin monologioopperassa Erwartung sekä Donna Anna Wolfgang Amadeus Mozartin oopperassa Don Giovanni. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kotisivut Luokka:Suomalaiset sopraanot Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ilja Iljin

Ilja Aleksandrovitš Iljin (; s. 24. toukokuuta 1988 Qızılorda) on kazakstanilainen painonnostaja. Iljin voitti 94 kilogramman painoluokassa olympiakultaa 2008 Pekingin olympialaisissa yhteistuloksella 406 kilogrammaa (180+226)Tulokset kisajärjestäjän sivuilla . Dohan MM-kisoissa vuonna 2005 Iljin voitti 85 kilogramman painoluokassa kultaa yhteistuloksella 386 ja työntötuloksella 216. Yhteis- ja työntötulos ovat yhä voimassa olevia juniorien maailmanennätyksiä. 2006 Santo Domingon MM-kisoissa hän saavutti 94 kilogramman painoluokassa yhteistuloksella 392 kultaa, työntötuloksella 217 hopeaa ja tempaustuloksella 175 pronssia. Lisäksi hänellä on mitaleita alempien ikäluokkien kansainvälisistä arvokilpailuista. Ilja Iljinin tulokset Pekingin 2008 ja Lontoon 2012 olympialaisista hylättiin dopingrikkomuksen takia . Iljin on 175 senttimetriä pitkä ja painaa 105 kilogrammaa. ==Lähteet== * Henkilökuva Pekingin olympialaisten sivuilla * Ilja Iljin Leipzigin yliopiston painonnostotietokannassa * Profile IWRP === Viitteet === Luokka:Kazakstanilaiset painonnostajat Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut kazakstanilaiset Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut painonnostajat Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Skanlaatio

Skanlaatio () tarkoittaa sarjakuvan muuntamista paperilta sähköiseen muotoon. Termiin törmää useimmiten japanilaisen sarjakuvan mangan yhteydessä, mutta käytännössä sillä voidaan tarkoittaa mitä tahansa (ulkomaista) julkaisua. Termi skanlaatio voidaan purkaa osiin "skannaus" (jäljennös) ja "translaatio" (käännös). Skanlaatioita levitetään verkon välityksellä yleensä ilmaiseksi suorina latauslähteinä tai IRC:n, Bittorrentin tai muiden vertaisverkko- tai tiedostonsiirto-ohjelmien välityksellä. Lisäksi on olemassa tiettyjä verkkosivuja kuten Onemanga, jotka ovat erikoistuneet skanlaatioiden levittämiseen. Skanlaation vaiheita ovat muun muassa skannaaminen, käännöstyö, editoiminen ja julkaisu sähköisessä muodossa. Koska skanlaatioiden julkaisijat eivät pyydä lupaa toimilleen, kyseessä on tekijänoikeusrikkomus. Luokka:Sarjakuva
Lakmustesti (politiikka)

Lakmustesti on poliittisen ja yhteiskunnallisen keskustelun piirissä käytetty käsite. Sillä tarkoitetaan asiaa, jolla voidaan osoittaa henkilön tai muun näkemysten pitävyys tai suunta. Termi on alun perin lähtöisin kemian piiristä, jossa lakmustestillä mitataan happamuutta. Poliittiseksi käsitteeksi () se on tullut Yhdysvalloista, jossa se on alun perin tarkoittanut kysymystä, jolla testataan korkeaa virkaa hakevaa henkilöä, ja vastauksen perusteella ratkeaa, jatketaanko nimitysprosessia. ==Esimerkkejä== *"Jackass-elokuva on oiva lakmustesti elokuvaharrastajaksi itseään tituleeraavalle." *"Kehitysmaiden kannalta sen kokouksen [EU:n maatalouspolitiikka] lakmustesti tulee olemaan sokerin, puuvillan ja banaanin kohtalo." *"[Sananvapaus ja tiedonvälityksen vapaus] ovat paitsi lakmustesti, joka paljastaa demokratian ja oikeusvaltion laadun yhteiskunnassa, myös inhimillisten arvojen kunnioittamisen mittari." *"Oma suhtautuminen seksuaalisesti toisin käyttäytyviin on henkilökohtainen lakmustesti, jonka tulosta jokainen voi pohdiskella omassa yksityisyydessään." ==Lähteet== Luokka:Politiikan käsitteet
Marty Isenberg

Martin Elliot Isenberg on Humanitas Prize -ehdokkuuden saanut yhdysvaltalainen käsikirjoittaja, joka tuli tunnetuksi Beast Machinesin myötä. Sittemmin hän on ollut mukana muun muassa Marveliin perustuvissa animaatiosarjoissa, kuten X-Men, Hämähäkkimies, sekä muutamissa DC Comicsin animaatioissa Batman, Legion of Super Heroes ja Teräsmies. Lisäksi hän on yhdessä Michael Ryanin kanssa käsikirjoittanut suurimman osan vuoden 2003 Turtles-animaatiosarjan jaksoista. Nykyisin Isenberg on työskennellyt enimmäkseen Transformers: Animatedin parissa. ==Aiheesta muualla== * * Marty Isenberg TV.comissa Luokka:Yhdysvaltalaiset televisiokäsikirjoittajat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
John Wickström

John Wickström (13. joulukuuta 1870 Koivulahti – 7. kesäkuuta 1959 Vaasa) oli suomalainen teollisuusmies, joka perusti Vaasaan vene- ja paikallismoottoreita valmistaneen Wickström-veljesten Moottoritehdas Oy:n. Wickströmin vanhemmat olivat kupariseppämestari Johan Michelsson Wickström (1847–1916) ja Brita-Lisa West. Hän muutti 19-vuotiaana Yhdysvaltoihin ja opiskeli siellä Chicagon North Park Collegessa. Wickström omisti Chicagossa kolme konepaja-alan yritystä, Economy Engine Companyn, Chicago Motor Cycle Coach Companyn ja The Chicago Calorie Engine Companyn vuosina 1898–1906. Hän rakensi vuonna 1898 ensimmäisen Chicagossa valmistetun automobiilin nimeltään Caloric I. Autosta tehtiin parannettu versio Caloric II vuonna 1901. Wickström valmisti Chicagossa kerrostaloissa käytettyjä vesipumppuja, kuumailmakoneita, venemoottoreita ja myös kymmenen automobiilia. Hänelle myönnettiin Yhdysvalloissa yhdeksän patenttia vuosien 1897–1907 välillä. John Wickstöm palasi Suomeen vuonna 1906 ja perusti yhdessä veljensä Jakob Wickströmin kanssa Vaasan Vaskiluotoon Wickström-veljesten moottoritehdas Oy:n, jonka toimitusjohtajana hän oli vuosina 1906–1959. Wickström sai teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1936. Wickströmin konepaja valmisti nelitahtisia vene- ja paikallismoottoreita, joiden polttoaineena oli bensiini tai petrooli. Moottorien tehot vaihtelivat 4–100 hevosvoiman välillä. Wickström valmisti myös dieselmoottoreita vuodesta 1936 alkaen. Wickströmin konepaja valmisti vuosina 1906–1980 kaikkiaan noin 30 000 moottoria. Moottoreita vietiin Ruotsiin, Norjaan, Islantiin, Kanadaan, Jugoslaviaan, Japaniin, Portugaliin, Brasiliaan, Turkkiin sekä sotakorvauksina myös Neuvostoliittoon. Kuva:Caloric.jpg|John Wickström perheensä kanssa ajelulla 1898 Caloric I -autollaan Chicagossa. Kuva:Caloric II.JPG|John ja Jakob Wickström esittelemässä Caloric II -autoaan 1901. == Lähteet == * Kuka kukin oli 1961 (Wikiaineisto) * Pielisjärven Tekniikkaperinneyhdistyksen sivut: Lyhyesti muutamista (suomalaisista) moottorinvalmistajista * Three generations of Wickström's designed automobiles == Aiheesta muualla == * Suomalainen auto ensimmäisenä näytteillä maailmassa, Suomen Kuvalehti, 12.05.1934, nro 20, s. 34, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Suomalaiset elinkeinoelämän vaikuttajat Luokka:Suomen teollisuushistoria Luokka:Vuonna 1870 syntyneet Luokka:Vuonna 1959 kuolleet
Pianosonaatti nro 10 (Beethoven)

Pianosonaatti nro 10 op. 14 nro 2 on Ludwig van Beethovenin varhaiskauden teoksiin kuuluva pianosonaatti, joka on sävelletty vuosina 1798–1799. Teos kestää noin 15 minuuttia, ja se on omistettu hänen edellisen pianosonaattinsa tapaan paroni Josefa von Braunille. Teos julkaistiin 9. joulukuuta 1799, päivää ennen hänen edellistä pianosonaattiaan. == Osat == Teoksessa on kolme osaa: #Allegro G-duuri #Andante G-duuri #Scherzo. Allegro assai G-duuri. == Aiheesta muualla == * Piano Sonata No.10, Op.14/2 (Beethoven, Ludwig van) IMSLP / Petrucci Music Library Luokka:Ludwig van Beethovenin pianosonaatit Luokka:1790-luvun musiikkiteokset
Viktor Ruban

Viktor Ruban (, s. 24. toukokuuta 1981 Harkova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen jousiampuja ja olympiavoittaja. Ruban voitti olympiakultaa Pekingin olympialaisissa 2008 miesten yksilökilpailussa. Loppukilpailussa hän kukisti Etelä-Korean Kyung-Mo Parkin 113-112\. Ensimmäisen olympiamitalinsa Ruban voitti Ateenassa 2004, jolloin Ukrainan joukkue otti pronssia. Tuolloin hän oli yksilökilpailun kolmastoista. Pekingissä Ukrainan joukkue hävisi pronssimitaliottelussa Kiinalle. MM-tasolla Ruban on parhaimmillaan ollut yksilökilpailun kahdeksas Madridissa 2005. Samoissa kisoissa Ukrainan joukkue oli neljäs. Ruban voitti maailmancupin osakilpailun Boéssa, Ranskassa vuonna 2008. == Lähteet == Luokka:Ukrainalaiset jousiampujat Luokka:Ukrainalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Chuck Patton

Francis Chuck Patton on yhdysvaltalainen Emmy-palkittu animaatio-ohjaaja ja animaattori, joka tuli tunnetuksi animaatiosarjasta Spawn. Lisäksi hän on ollut mukana 1990-luvun alussa Action Force -aiheisissa animaatiosarjoissa ja ohjasi muun muassa kaikki ensimmäisen ja toisen tuotantokauden jaksot vuoden 2003 Turtles-animaatiosarjasta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Chuck Patton TV.comissa Luokka:Animaatio-ohjaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset animaattorit Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Pianosonaatti nro 13 (Beethoven)

Ludwig van Beethoven sävelsi kolmannentoista pianosonaattinsa, lisänimeltään Quasi una fantasia op. 27 no. 1 vuosina 1800–1801, ensimmäisen sinfoniansa säveltämisen aikoihin. Tämä noin 15 minuutin pituinen teos on omistettu ruhtinatar Josephine von Liechtensteinille ja julkaistu vuonna 1802. Beethoven asui tuolloin pienessä kylässä, Heiligenstadtissa etenevän kuuroutensa aiheuttaman kriisin vuoksi. == Osat == Teoksessa on neljä osaa: #Andante - Allegro #Allegro molto vivace C-molli. #Adagio con espressione A-molli. #Allegro vivace. == Aiheesta muualla == * Piano Sonata No.13, Op.27/1 (Beethoven, Ludwig van) IMSLP / Petrucci Music Library Luokka:Ludwig van Beethovenin pianosonaatit Luokka:1800-vuosikymmenen musiikkiteokset
Aluke

Aluke voi viitata seuraaviin asioihin: * aluke, polymeraasiketjureaktiossa käytettävä synteettinen DNA-jakso, joka tunnistaa monistettavan DNA-alueen pään * aluke, äänen sointiosaa edeltävä lyhyt alkuimpulssi, jonka aikana ääni ei vielä soi omassa spektrissään * aluke fonetiikassa * aluke, tietotekniikan yleisnimitys datan alussa olevalle ohjaustiedolle.
Erkki Ruoslahti

Erkki Ilmari Ruoslahti (s. 16. helmikuuta 1940 HelsinkiRuoslahti, Erkki. (2010). In A. K. Henderson (Ed.), American Men & Women of Science: A Biographical Directory of Today's Leaders in Physical, Biological, and Related Sciences (27th ed., Vol. 6, p. 410). Gale. Artikkelin maksullinen verkkoversio, viitattu 29.4.2022.) on suomalais-yhdysvaltalainen lääketieteen tutkija. Vuonna 2009 hänet valittiin tieteen akateemikoksi – poikkeuksellisesti ulkomaiseksi, joiden lukumäärää ei ole rajoitettu. Perusteena oli se, että hän on tehnyt uransa erityisesti Yhdysvalloissa ja hänellä on Yhdysvaltain kansalaisuus. Ruoslahti muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1976 yhdessä tutkijapuolisonsa Eva Engvallin kanssa.Erkki ja Ilona Kanto: Miten Hollywood valloitetaan? Suomalaisella sisulla menestystä tavoittelemassa – tositarinoita showmaailman mekasta. Karisto 2001. Sivu 174–176. ISBN 951-23-4162-x. Ruoslahti on erikoistunut syöpätutkimukseen. Hän työskentelee tutkimusjohtajana Burnham-instituutissa La Jollassa, Kaliforniassa, Yhdysvalloissa. Ruoslahti on vaikuttanut aiemmin myös Helsingin yliopistossa. Hänet on palkittu työstään muun muassa Japani-palkinnolla (2005) ja Albert Lasker -palkinnolla lääketieteellisestä perustutkimustyöstä (2022). Erkki Ruoslahden vanhemmat olivat diplomi-insinööri Ilmari Ruoslahti ja Aino Maria Vinblad.Kuka kukin on 1954, s. 722. Viitattu 6.1.2025 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Ruoslahti Burnham-instituutin sivustolla * Luokka:Suomalaiset lääkärit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Akateemikot (Suomi) Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Amerikansuomalaiset henkilöt Luokka:Yhdysvaltalaiset professorit Luokka:Vuonna 1940 syntyneet
Marjalanniemi

Marjalanniemi tai Marjolanniemi (v:sta 1948 ) on kylä Norsjoen maalaiskunnan eteläosassa Käkisalmen piirissä Leningradin alueella Venäjällä. Suomelle kuuluessaan Marjalanniemi oli osa Käkisalmen maalaiskuntaa. Marjalanniemi sijaitsee Vuoksen pohjoisessa laskuhaarassa olevan Käkisalmenselän kaakkoisrannalla noin kymmenen kilometriä Käkisalmen kaupungista etelään. Marjalanniemen naapurikyliä olivat pohjoisessa Käkisalmenselän toisella puolella Hirvisaari, koillisessa Sakkali, idässä Pyhäjärven kunnan puolella Valkeamäen kylä, etelässä Räisälän puolella Myllypelto ja lännessä Lumilahden toisella puolella Räisälään kuulunut Särkisalo. Sakkalin rajan tuntumassa virtaa Kokkaroja. Nimestään huolimatta suurin osa Marjalanniemeä ei sijainnut niemellä, vaan aivan kylän pohjoisimmassa osassa oli pieni Vuokseen työntyvä niemi. Niemen itäpuolella oli Kalmistosaari. ==Väestö ja elinkeinot== Vuonna 1920 Marjalanniemessä oli 180 asukasta.Kuujo 1959, s. 898 Vuonna 1939 asukkaita oli puolestaan 185.Kuujo 1959, s. 943 Marjalanniemen asutus oli keskittynyt kylän länsiosaan Norsjoelta Myllypeltoon kulkevan maantien länsipuolelle. Kyläaukean jakaa kahtia kylän halki kulkeva Marjalanniemenharju. Jonkin verran asutusta oli myös kylän metsäisessä itäosassa Kiviharjun itäpuolella. Myös nykyisin kylän asutus on keskittynyt samoille alueille. Ennen talvisotaa Marjalanniemi oli pääasiassa maatalousvaltainen kylä. Näpinlahden, Sakkalin ja Marjalanniemen kylien yhteinen kansakoulu sijaitsi Sakkalin kylässä ja se oli aloittanut toimintansa vuonna 1910. Marjalanniemessä aloitti koulun alaosasto vuonna 1929.Kuujo 1959, s. 888 Hiitola–Rautu-rata kulkee kylän halki. Vuonna 1939 rataosalle avattiin Marjalanniemen seisake. Tätä ennen marjalanniemeläiset olivat käyttäneet Näpinlahden seisaketta tai Myllypellon asemaa. ==Historia== Talvisodan alussa kylästä evakuoitiin alaikäiset lapset äiteineen. Muu väestö evakuoitiin rauhan tultua, kun selvisi että Käkisalmen maalaiskunta kuului luovutettaviin alueisiin. Jatkosodan aikana asukkaita palasi koteihinsa, mutta uusi evakuointi oli edessä vuonna 1944. ==Lähteet== * === Viitteet=== Luokka:Käkisalmen maalaiskunnan kylät
Minni

Minni on suomalainen naisen etunimi. Nimi on todennäköisesti muunnos Jeminasta tai Vilhelmiinasta. Useimmiten se koetaan esimerkiksi Minnan lempinimenä, mutta sitä on tavattu myös oikeana etunimenä. ==Minni nimenä== Suomessa on ollut muutamia yksittäisiä Minni-nimisiä henkilöitä jo 1800-luvun lopulta lähtien, jotkut heistä miehiäkin, mutta vähänkin yleisempään käyttöön se nimi tullut vasta 1900-luvun loppupuolella. Vuoden 1960 alusta vuoden 2019 loppuun mennessä nimi on annettu 803 henkilölle, jotka kaikki ovat naisia. Vuodesta 2020 lähtien Minnin nimipäivä on 26. toukokuuta. Minni on myös suomalainen sukunimi, kuten hallitusneuvos, pääjohtaja Juhana Minnillä. ==Tunnettuja Minnejä== * Minni Lukander (1930–2020), suomalainen keramiikkataiteilija * Minni Nevalainen, suomalainen uskonnon, psykologian ja terveystiedon lehtori, yksi Tiedenaiset-yhteisön perustajista * Minni Nurme (1917–1994), virolainen kirjailija ===Kuvitteellisia Minnejä=== * Minni Hiiri, Mikki Hiiren tyttöystävä Walt Disneyn sarjakuvissa * Minni, hahmo Prätkähiirissä ==Lähteet== Luokka:Etunimet
János Kornai

János Kornai (21. tammikuuta 1928 – 18. lokakuuta 2021) oli unkarilainen ekonomisti, joka tunnetaan erityisesti suunnitelmataloutta ja sen toteutusta sosialistissa valtioissa arvostelleista kirjoituksistaan. Kornai oli alkujaan pitkään marxilainen ja myös Unkarin kommunistisen puolueen jäsen. Hän aloitti uransa lehtimiehenä Unkarin kommunistisen puolueen lehdessä Szabad Nép, mutta hänet erotettiin tehtävästään huhtikuussa 1955 kommunistisen vakaumuksen puutteeseen vedoten. Tämän jälkeen Kornai toimi useissa tehtävissä tutkijana ja ekonomistina erinäisissä Unkarin valtion laitoksissa. Vuodesta 1967 vuoteen 1993 Kornai toimi tutkimusprofessorina Unkarin valtion tiedeakatemiassa. Vuodesta 1986 Kornai toimi taloustieteen professorina Harvardin yliopistossa eläkkeelle jäämiseensä asti vuonna 2002. ==Julkaisuja== Kornain varhainen vuoden 1957 tutkielma Over-centralisation in Economic Administration kritisoi sosialistisen talouden liian suurta keskusjohtoisuutta, mitä Kornai olisi halunnut muuttaa. Se ja paljon myöhäisempi työ The Socialist System: The Political Economy of Communism (1992) keskittyivät, ainakin Amartya Senin tulkinnan mukaan, yrityksiin muuttaa sosialistisen talousjärjestelmän toimintaa käytännössä. Kornain Anti-Equilibrium (1971) on varhainen uusklassisen taloustieteen kritiikki. Se kritisoi varsinkin yleistä tasapainoteoriaa. Kornain tunnetuin teos on vuonna 1980 ilmestynyt Economics of Shortage, jossa hän argumentoi, ettei Itä-Euroopan sosialistimaita vaivannut krooninen tavarapula johtunut yksittäisistä suunnitteluvirheistä, vaan oli suunnitelmatalouden systemaattinen ilmiö. Vuoden 1990 The Road to a Free Economy jatkaa samoilla teemoilla, mutta käsittelee ihmisten vapautta enemmän henkilökohtaisten vapauksien näkökulmasta eikä vapaan talouden ilmentymänä niin kuin tunnetumpi Hayekin The Road to Serfdom. Vuonna 2007 ilmestyneessä omaelämäkerrassaan By Force of Thought Kornai kertoo, miten hän ryhtyi sodan jälkeen innokkaaksi ja vakaumukselliseksi kommunistiksi, ja miten tuo vakaumus vähän kerrallaan mureni, kun hän vertasi sosialismin lupauksia ja todellisuutta. Kornain teoksia ei ole suomennettu. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Kornain curriculum vitae Harvardin yliopiston sivuilla (pdf) *Kornain elämäkerta Collegium Budapestin sivuilla Luokka:Unkarilaiset taloustieteilijät Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Amanda (palkinto)

Amanda-palkinto () on norjalainen televisio- ja elokuva-alan palkinto. Palkintoa on jaettu vuodesta 1985 alkaen, ja vuodesta 2005 alkaen palkinto on keskittynyt elokuvaan. Nimensä palkinto on teorian mukaan saattanut saada laulusta "Amanda fra Haugesund". Patsaan muoto syntyi vuonna 1985 järjestetyssä yleisökilpailussa, joka järjestettiin erään paikallisen lehden kanssa. Kilpailun voitti kuvanveistäjä Kristian Kvakland.The History of Aamanda Film Festivalen 2007 Suomalainen Anni-Kristiina Juuso on palkittu vuonna 2008 parhaan naisosan palkinnolla roolistaan Kautokeinon kapinassaIltalehti - Suomalaisnäyttelijä Anni-Kristiina Juuso palkittiin Norjassa, 18.8.2008. ==Historia== Amandaa alettiin jakaa vuonna 1985 Norjan kansainvälisillä elokuvajuhlilla. Vuonna 1993 poikkeuksellisesti jaettiin "Nordic Amanda", johon sai osallistua kaikkialta Pohjoismaista. Vuodesta 2005 alkaen TV-draama ei ole ollut edustettuna kategorioissa, televisio-ohjelmat palkittiin tästä edespäin Gullruten-palkinnolla. Vuosina 1985–2005 palkintogaalan televisioi NRK, vuosina 2006–2018 TV2, vuonna 2019 Verdens Gang ja vuodesta 2020 jälleen NRK. ==Kategoriat== * Yleisön suosikki * Paras norjalainen elokuva * Paras lastenelokuva * Paras ohjaus * Paras miespääosa * Paras naispääosa * Paras miessivuosa * Paras naissivuosa * Paras käsikirjoitus * Paras kuvaus * Paras äänisuunnittelu * Paras alkuperäismusiikki * Paras leikkaus * Paras lavastus * Parhaat erikoistehosteet * Paras ehostus * Paras puvustus * Paras lyhytelokuva * Paras dokumenttielokuva * Paras ulkomainen elokuva * Gullklapper * Kunnia-Amanda Lähde: == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Norjan kansainväliset elokuvajuhlat Luokka:Elokuvapalkinnot Luokka:Norjalaiset palkinnot Luokka:Norjan elokuva Luokka:Haugesund
Salamaryhmä

Salamaryhmä oli suomalainen rap-yhtye, jossa esiintyivät muun muassa Nopsajalka, Paarma, Jukka Poika, MattiP, I-def, Ässämix ja Kaskas. Yhtye julkaisi kaksi albumia: "Suuntavaisto" on CD-R:nä jaettu demo, "Kaikki on mahollista" -levyn julkaisi Funkiest -levykaupan yhteydessä toimiva Fjuu Records. == Diskografia == * Suuntavaisto (CD-R) * Kaikki on mahollista Luokka:Suomalaiset hip hop -yhtyeet
Kapeasalmi

Kapeasalmi (myös Kapiasalmi) on kylä ja rautatieasema Käkisalmen piirissä Leningradin alueella Venäjällä. Kapeasalmi sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle luovuttamassa Karjalassa ja se oli Suomelle kuuluessaan osa Käkisalmen maalaiskuntaa. Kapeasalmen rautatieasema sijaitsee Pietari–Hiitola-radalla. Kapeasalmi sijaitsi Käkisalmen maalaiskunnan pohjoisosassa Vuoksen pohjoisessa laskuhaarassa olevan Käkisalmenselän pohjoisrannalla noin neljä kilometriä Käkisalmen kaupungista luoteeseen. Kapeasalmen kylä käsitti Uskinsaaren eteläosan, Suur- ja Pien Vasikkasaaren, joukon pienempiä saaria ja pienen osan mannerta Suotniemen kylän pohjoispuolelta. Kylään kuului myös pieni erillisalue Suotniemen ja Kaukolan Järvenpään kylien rajalta. Kapeasalmen naapurikyliä olivat pohjoisessa Kaukolan kuntaan kuuluneet Uskinsaari ja Takavesi nimisen Vuoksen lahden toisella puolella Variksela, idässä Käkisalmen kaupunki, etelässä Suotniemi ja lännessä Kaukolan puolella Hyypölä ja Järvennpää. ==Väestö ja elinkeinot== Vuonna 1920 Kapeasalmessa oli 66 asukasta.Kuujo 1959, s. 898 Vuonna 1939 asukkaita oli puolestaan 64.Kuujo 1959, s. 946 Kapeasalmen vähäinen asutus oli keskittynyt kylän länsiosaan Uskinsaareen Hiitola–Pietari-radan eteläpuolelle. Ennen talvisotaa Kapeasalmi oli pääasiassa maatalousvaltainen kylä. ==Historia== Talvisodan alussa kylästä evakuoitiin alaikäiset lapset äiteineen. Muu väestö evakuoitiin rauhan tultua, kun selvisi että Käkisalmen maalaiskunta kuului luovutettaviin alueisiin. Jatkosodan aikana asukkaita palasi koteihinsa, mutta uusi evakuointi oli edessä vuonna 1944. ==Lähteet== * === Viitteet=== Luokka:Käkisalmen maalaiskunnan kylät
Waterloon metroasema

Waterloon metroasema [] on metroasema Bakerloo-, Jubilee-, Northern- ja Waterloo & City -linjoilla. Se sijaitsee Waterloon rautatieaseman läheisyydessä. Asema oli koko Lontoon metrojärjestelmän toiseksi käytetyin. Asemalla on 23 liukuportaat, enemmän kuin millään muulla Lontoon metroasemalla. == Historia == Metroaseman avasi 8. elokuuta 1898 Waterloo & City Railway. Vuosien aikana asemaan on liitetty monia muitakin linjoja. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Transport for London: Waterloo Luokka:Lambethin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Lontoon metroasemat
Chilen lippu

Chilen lippu, joka tunnetaan myös nimellä La estrella solitaria (yksinäinen tähti), on Chilen tunnus vaakunan, moton ja kansallislaulun ohella. Se hyväksyttiin maan lipuksi 18. lokakuuta 1811. Se koostuu neljästä osasta. Lipun vasemmassa yläkulmassa on sinisellä pohjalla valkoinen tähti. Tähti johdattaa Chilen edistykseen ja kunniaan. Se kuvaa myös tasavallan yhtenäisyyttä. Sininen kuvaa kirkasta taivasta ja Tyyntämerta. Valkoinen vaakaraita kuvaa Andien lunta. Punainen vaakaraita puolestaan kuvaa vapauden puolesta vuodatettua verta. Chilen lipun suunnitteli yhdysvaltalainen Charles Wood. Aluksi tähti oli mukana vain valtiolipussa, mutta jo 1800-luvulla se alettiin merkitä myös kansallislippuun.Kimmo Kiljunen: Valtiot ja liput. Osio Amerikka, artikkeli Chile. ==Lähteet== * ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == Luokka:Valtioiden liput lippu
Ubon Ratchathani

Ubon Ratchathani (), lyhyesti Ubon () on Ubon Ratchathanin provinssin pääkaupunki, joka sijaitsee Koillis-Thaimaan Isanissa. Se on samalla myös Mueang Ubon Ratchathanin alueen pääkaupunki. Vuonna 2005 kaupungissa oli 211 855 asukasta. == Sijainti == Ubon Ratchathani sijaitsee Thaimaan, Laosin ja Kambodžan raja-alueella, noin 630 kilometriä Thaimaan pääkaupungista Bangkokista koilliseen. Alueen suurin joki Mun virtaa kaupungin läpi, ja se on myös alueen tärkein vesilähde. == Historia == Kaupungin ympärillä oleva alue oli pitkään ennen Ramathibodi I:n hallitsemaa Ayutthayan valtakuntaa khemerien asuttama. Kaupunki itsessään perustettiin 1700-luvun lopulla burmalaisten tuhottua vuonna 1767 valtakunnan. Paikalliset johtajat perustivat kaupungin Rama I:n ehdotuksesta 20 vuotta hyökkäyksen jälkeen. Alue on ollut hallinnollisesti itsenäinen vuodesta 1933 lähtien. Vietnamin sodan aikana kaupungissa oli Yhdysvaltain ilmavoimien lentotukikohta, joka on nykyisin Thaimaan kuninkaallisten ilmavoimien käytössä. Luokka:Thaimaan kaupungit
Uskinsaari

Uskinsaari (myös Uskensaari) on saari Vuoksen pohjoisessa laskuhaarassa olevasta Käkisalmenselästä luoteeseen työntyvässä lahdessa. Saari sijaitsee Kaarlahden kunnassa Käkisalmen piirissä Leningradin alueella Venäjällä. Uskinsaari sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle luovuttamassa Karjalassa. Suomelle kuuluessaan saaren eteläosa kuului Käkisalmen maalaiskunnan Kapeasalmen kylään ja pohjoisosa Kaukolan kunnan Uskinsaaren ja Heinsalmen kyliin. Pietari–Hiitola-rata kulkee saaren läpi. Uskinsaarta ympäröivillä vesialueilla on omat nimensä, vaikka ne yhdessä muodostavatkin Käkisalmenselästä työntyvän lahden. Saaren pohjoispuolella on Varikselanjärvi, joka on Heinsalmen kautta yhteydessä saaren koillispuolella olevaan Takaveteen, joka yhtyy Käkisalmenselkään. Saaren lounaispuolella puolestaan on Rominselkä, joka on salmien kautta yhteydessä Käkisalmenselkään ja Variselanjärveen. ==Lähteet== Luokka:Luovutettujen alueiden saaret Luokka:Leningradin alueen saaret Luokka:Käkisalmen maalaiskunta Luokka:Kaukola
Itsekuri

Itsekuri tarkoittaa oman käytöksensä hallitsemista ja päämäärätietoista työskentelyä tavoitteiden saavuttamiseksi. Itsekuria harjoittava ihminen pystyy kieltäytymään hetkellisistä haluista ja mielihyvän hankkimisesta korkeamman päämäärän vuoksi, mitä kutsutaan lykätyksi tarpeiden tyydytykseksi. Itsekurista on löydettävissä monia yhtymäkohtia itsehillintään, jota usein vaaditaan yksilöltä sosiaalisessa kanssakäymisessä tämän haluaman lopputuleman saavuttamiseksi, ja joka on näin eräs itsekurin tyyppi. Persoonallisuuspsykologiaan kuuluvassa piirreteoriassa tunnollisuutta ja itsekuria pidetään oleellisena ihmisluonnetta määrittävänä tekijänä. Äärimmäiseen itsekuriin pyrkivää elämäntapaa kutsutaan asketismiksi. Monet maailman uskonnoista painottavat itsekurin merkitystä paheiden välttämisessä, ja itsekurin ihannoimisella ja asketismilla on ollut sijansa lähes kaikissa kulttuuripiireissä aina antiikin Kreikasta kristinuskoon ja sen luostaritoimintaan. Antiikin maailmassa Spartan kaupunkivaltiossa kansalaisista koulittiin ns. spartalaisen kasvatuksen avulla sotureita. Itsekuri oli yhteiskuntaa määrittävä piirre, mistä kertoo legenda ketun varastaneesta spartalaisnuorukaisesta, joka piilottaa eläimen vaippaansa muita sotureita tavatessaan ja antaa sen raadella sisäelimensä välttääkseen kasvojenmenetyksen ja säilyttääkseen kunniansa. Myöhemmin historiassa itsekuri on ollut arvossaan esimerkiksi brittiläisessä kulttuurissa viktoriaanisena aikakautena. Luokka:Hyveet Luokka:Psykologinen elämänhallinta Luokka:Sosiaalipsykologia
Masi Luoma & Luojanluomat

Masi Luoma & Luojanluomat on samannimisen Masi Luoman johtaman yhtyeen ainoaksi jäänyt studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1984. Albumi sisältää eri suomalaislaulajien tulkintoja tunnetuista iskelmistä. == Kappaleet == === A-puoli === # # # # # === B-puoli === # * # # # # == Kokoonpano == * Arto Rautajoki – rummut * Masi Luoma – koskettimet * Seppo Alajoki – kitara * Pertsa Tolonen – basso === Vierailevat muusikot === * Juice Leskinen – laulu (kappale 2) * Toni Lähteenmäki – laulu (kappaleet 3 ja 8) * Mikko Alatalo – laulu (kappale 5) * Pate Mustajärvi – laulu (kappale 6) * Pepe Enroth – laulu (kappale 10) * Sakari Kuosmanen – taustalaulu (kappaleet 3 ja 6) Luokka:Vuoden 1984 esikoisalbumit Luokka:Suomalaiset rockalbumit Luokka:Tommi Liuhalan tuottamat albumit
Pihlajalahti

Pihlajalahti on kylä Savonlinnan länsiosassa, entisen Säämingin kunnan alueella. Kylä sijaitsee Pihlajaveteen kuuluvan Pihlajalahden pohjukassa. Kylään on matkaa Kommersalmesta vesitse noin kymmenen kilometriä länteen. Pihlajalahdessa on noin 250 asukasta, mutta kesäisin asukasmäärä kasvaa aina 2 000 henkeen. Maa- ja metsätalous on edelleen suurin toimeentulon antaja, mutta suuri osa asukkaista käy muualla töissä. Koulua ei kylällä enää ole, ja oppilaat menevät joko Kallislahteen tai Savonlinnaan kouluun. Kylän kyläkauppa lopetettiin vuosituhannen vaihteessa, mutta kylällä on edelleen kesäkioski. Pihlajalahdella on myös tanssilava. Kylällä sijaitsee myös vanha Ruotsin ja Venäjän aikainen raja sekä käräjäkivet, jotka ovat vieläkin tallessa. Luokka:Säämingin kylät
Mun

Mun () on joki Isanissa, Koillis-Thaimaassa. Se yhtyy Mekong-jokeen. Mun-joen alkulähde sijaitsee Khao-Yain kansallispuistossa, lähellä Nakhon Ratchasimaa ja se virtaa läpi Etelä-Isanissa sijaitsevan Buriramin ja yhtyy Mekongiin Ubon Ratchathanin provinssissa. Joen pituus on 673 kilometriä. Yhdessä sen suuaukoista sijaitsee Pak-Munin pato. Joessa virtaa keskimäärin 21 000 kuutiometriä vettä vuosittain. Munin suurin sivujoki on Chi, joka liittyy jokeen Amphoe Kanthararomin alueella, Si Saketin provinssissa. Luokka:Thaimaan joet Luokka:Mekongin vesistö Luokka:Buriramin maakunta
Al-An’am

Al-An’am (, ) on Koraanin 6. suura. Se sisältää 165 jaetta ja on ajoituksellisesti mekkalainen .Hämeen-Anttila, 2008, s. 53–58 Al-Anáam, »Karja» , sai nimensä jakeessa 137 esiintyvästä sanasta, joka toistuu jakeissa 139 ja 140, missä karja mainitaan islamin tuomitsemien taikamenojen yhteydessä. == Sisältö == Suuran alku kuuluu Ahsen-Bören suomennoksen mukaan seuraavasti:Koraani, 1942 # "Ylistys ja kunnia Jumalalle, joka on luonut taivaat ja maan, säätänyt pimeyden ja valon. Kuitenkin asettavat uskottomat muitakin Herransa rinnalle. # Hänhän loi teidät savesta; ja Hän myös rajoitti aikanne. Hänen vallassaan ovat aikojen ääret. Sittenkin te epäilette. # Niin, Hän on Jumala taivaassa ja maan päällä; Hän tietää, mitä salaatte ja mitä ilmaisette, ja Hän tietää mitä ansaitsette. # Eikä yksikään heidän Herransa tunnusmerkeistä saavuta heitä niin, etteivät he kääntyisi siitä pois. # Ovathan he vääristelleet totuuden sen tullessa heidän luoksensa, mutta pian on heille tuleva sanoma siitä, mitä he ovat pilkkanaan pitäneet. # Eivätkö he sitten näe, kuinka monet sukupolvet, joiden Me olimme sallinut juurtua maan päällä lujemmin kuin teidän, Me olemme hävittänyt ennen heitä? Olemme kaatanut taivaasta heidän ylitseen runsaita sateita ja antanut jokien virrata heidän alangoillaan, mutta sitten hävitimme heidät heidän syntiensä tähden ja annoimme toisen sukupolven nousta heidän jälkeensä. # Vaikka olisimme lähettänyt sinulle, Muhammed, Kirjoituksen paperilla, ja vaikka he olisivat saaneet sitä käsin kosketella, niin olisivat he, uskottomat, kuitenkin sanoneet: »Tämä ei ole muuta kuin ilmeistä noituutta." Islaminuskon mukaan vain arabiankielinen Koraani on oikea Pyhä kirja, eivätkä sen käännökset nauti virallista asemaa. Tämän takia islamilaisiin käännösteksteihin on suhtauduttu myös vapaammin ja niiden teksteihin on voitu tehdä selittäviä lisäyksiä. Jakeessa 7 on tällainen lisäys, sana "Muhammed", joka arabiankielisestä Koraanista puuttuu. Sitä ei löydy liioin Hämeen-Anttilan suomennoksesta).Koraani, 1995 == Katso myös == * Islam * Koraani * Muhammed * Suura == Lähteet == * Hämeen-Anttila, Jaakko: Koraanin selitysteos. Helsinki: Basam Books, 2008. ISBN 952-9842-15-5. * Koraani - opastus ja johdatus pahan hylkäämiseen ja hyvän valitsemiseen. Z.I. Ahsen Böre, 1942. Teoksen verkkoversio. * * * === Viitteet === Al-Anam
Otfried Preußler

Otfried Preußler [proisler] (20. lokakuuta 1923 Liberec, Tšekkoslovakia – 18. helmikuuta 2013 Prien am Chiemsee, Saksa) oli saksalainen lastenkirjailija. Hänen tunnetuimmat suomeksi käännetyt teoksensa ovat Mustan myllyn mestari () ja Pikkunoita (). Preußler taisteli toisessa maailmansodassa itärintamalla Saksan armeijan luutnanttina. Hän jäi Neuvostoliiton puna-armeijan vangiksi 1944 ja joutui olemaan viisi vuotta useilla vankileireillä Tatarstanissa, muun muassa Jelabugassa. Vapauduttuaan Preußler palasi Saksaan ja onnistui löytämään Rosenheimin kaupungista Baijerista sukulaisiaan sekä kihlattunsa Annelies Kindin, jonka kanssa hän avioitui samana vuonna. Preußler työskenteli Rosenheimissa ensin peruskoulun opettajana ja sitten rehtorina 1953–1970. Hänen satusedänlahjansa pantiin nopeasti merkille, ja useat Preußlerin oppilailleen kertomat tarinat päätyivät myöhemmin hänen kirjoihinsa. Aluksi Preußler kirjoitti vain osa-aikaisesti lastenkuunnelmia. Ensimmäisen lastenkirjansa Pienen vesimiehen hän julkaisi 1956. Preußler kirjoitti yhteensä 32 lasten- ja nuortenkirjaa, joita on myyty saksaksi yli 15,2 miljoonaa kappaletta. Kirjoista on tehty kaikkiaan noin 275 käännöstä. Preußler työskenteli vapaana kirjailijana ja asui Haidholzenissa lähellä Rosenheimia. ==Suomennetut teokset== Julkaistu nimellä Otfried Preussler * Pieni vesimies (Der kleine Wassermann, 1956), kuvittanut Winnie Gayler, suomentanut Eeva-Liisa Manner. WSOY 1958. * Mustan myllyn mestari (Krabat, 1971), suomentanut Mikko Kilpi, WSOY 1978. * Pikkunoita (Die kleine Hexe, 1957), kuvittanut Winnie Gabhardt-Gayler, suomentanut Kaarina Helakisa. WSOY 1978. * Hörpykkä Heinähattu (Hörbe mit dem grossen Hut, 1981), suomentanut Risto Kautto. WSOY 1983. * Ryöväri Hurjahanka (Der Räuber Hotzenplotz, 1962), kuvittanut F. J. Tripp, suomentanut Ulla Ropponen. Weilin + Göös 1987. * Ryöväri Hurjahangan seikkailut (Neues vom Räuber Hotzenplotz, 1969), kuvittanut F. J. Tripp, suomentanut Ulla Ropponen. Weilin + Göös 1988. ;Satuja kokoelmissa * Eläköön August, suom. Ritva-Liisa Pilhjerta, kokoelmassa: Merirosvolaivassa, Weilin + Göös 1997 Sarja: Satumaassa 8 ISBN * Ihmekukkia: teoksesta Pikkunoita, kokoelmassa: Oma lisälukemisto, Helsinki: WSOY 1981 ISBN 951-0-09776-4 * Vuoden vaihtuessa, kokoelmassa: Oma lukutaito. 6, Helsinki: WSOY 1982 ISBN 951-0-11008-6 * Lumiukko, lumiukko, kelpo ukko tuttu!, teoksessa: Aapiskukko kertoo: satuja ja tarinoita, toim. Markku Töllinen ym., Espoo: Weilin + Göös 1983 ISBN 951-35-2874-X * Pikkunoitaa kiukuttaa, teoksessa: Hyvä suomi. 2, Lukukirja, Helsinki: WSOY 1988 ISBN 951-0-14709-5 * Vesimiehen kelkkamäki, teoksessa: Lukemisen avain. 3, toim.: Hannele Lemmetty, 8. uud. p., Espoo: Weilin+Göös 1989 ISBN 951-35-4675-6 == Aiheesta muualla == * Otfried Preußler , Otfried Preußler * Gesamter Bestand – Katalog der Deutschen Nationalbibliothek Luokka:Saksalaiset toisen maailmansodan sotilaat Luokka:Saksalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Saksalaiset fantasiakirjailijat Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Renault Viva Grand Sport

Renault Viva Grand Sport oli Renault'n vuosina 1934-1939 valmistama automalli. Se esiteltiin vuoden 1934 Pariisin autonäyttelyssä yhdessä Nervastellan kanssa. Renault teki sopimuksen lentäjä Hélène Boucherin kanssa auton markkinoinnista. Viva Grand Sportin moottorina oli kuusisylinterinen rivimoottori, iskutilavuudeltaan 4085 cm³. Mallilla voitettiin vuoden 1934 Grand Prix de la Baule. == Versiot == * ABX (vuonna 1934), 78 hv. * ACX1 (maaliskuusta kesäkuuhun 1934), 85 hv. * ACX2 (vuoden 1935 loppuun asti), 88 hv. * ACX3 (vuonna 1936), 88 hv. * BCX1 - BCX4 (maaliskuusta 1937), 88 hv. * BDV1 (lokakuusta 1938) 95 hv. == Aiheesta muualla == Hélène Boucher ja Viva Grand Sport Viva Grand Sport Luokka:1930-luvun autot
Meidän Festivaali

Meidän Festivaali on vuonna 1997 perustettu vuosittainen musiikkitapahtuma, jonka nimi oli vuoteen 2010 saakka Tuusulanjärven kamarimusiikki. Tapahtuman järjestäjänä toimii Järvenpään Sibelius-seura. Tapahtuman ensimmäisenä taiteellisena johtajana toimi 1997–1998 Olli-Pekka Karppinen. Alkuvuosina tapahtuman konsertit olivat klassisen kamarimusiikin konsertteja. Vuosina 1999–2006 tapahtuman taiteellisina johtajina toimivat viulistiveljekset Jaakko ja Pekka Kuusisto, joista jälkimmäinen on jatkanut yksin tapahtuman taiteellisena johtajana vuodesta 2007 lähtien. Syksyllä 2018 taiteellisena johtajana aloittaa Kamus-kvartetti.Info, Meidän Festivaali. Viitattu 30.7.2018 Meidän Festivaali kuuluu Finland Festivals -tapahtumiin. Monien tapahtuman konserttien esityspaikkoina on ollut Tuusulanjärven taiteilijayhteisön taloja, kuten Villa Kokkonen, Ainola, Suviranta, Halosenniemi ja Erkkola. == Tunnustus == Meidän Festivaali on palkittu Finland Festivalsin Vuoden Festivaali 2011 -nimikkeellä sekä vuoden 2013 musiikin valtionpalkinnolla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Meidän Festivaali Luokka:Tuusula Luokka:Järvenpään tapahtumat Luokka:Klassisen musiikin tapahtumat Suomessa
Kyösti Iitti

thumb|Kyösti Iitti: Auranmaan kurkiaurat, 2012, Pöytyä. thumb|upright=0.5|Kyösti Iitti: Tulitaistelija, 2013, Pöytyä. Kyösti Iitti (s. 8. kesäkuuta 1948) on pöytyäläinen kuvanveistäjä ja kansantaiteilija. Kyösti Iitti aloitti työuransa metsätyöntekijänä. Parikymppisenä hän meni Wärtsilän Turun telakan levyseppäkouluun. Hän teki metallimiehen töitä, kunnes sairastuminen astmaan pakotti vaihtamaan ammattia. Hän kouluttautui hierojaksi ja toimii edelleen hierojan ammatissa. Iitin sukujuuret ovat Karjalassa. Iitti tekee taidetta kierrätysmetallista. Hänen teoksensa ovat pääasiassa ihmis- tai eläinhahmoja. Kotona Pöytyän Kaitoonmäellä hänen taidettaan on runsaasti esillä pihalla ja muualla viiden hehtaarin metsätontilla. Hän on tehnyt ITE- taidetta vuodesta 1985 lähtien. Hänen työnsä "Uudisraivaajat" on ollut esillä Loimaalla Suomen maatalousmuseo Sarassa. Vuonna 2005 "Kettinkikarhu" oli esillä Helsingin Töölönlahden ITE-veistospuistossa. == Lähteet == * * === Viitteet === ==Kirjallisuutta== * == Aiheesta muualla == * Enkelipuisto-blogi * Luokka:Suomalaiset kansantaiteilijat Luokka:Suomalaiset kuvanveistäjät Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Juha Aho

Juha Aho (s. 14. helmikuuta 1981) on suomalainen, keskitorjujana pelaava lentopalloilija, joka on saavuttanut peliuransa aikana kerran lentopallon Suomen mestaruushopean (2002), kahdesti kultaa (2006 ja 2010) sekä Suomen cupin voiton (2009).Mestaruusliiga - Juha AhoSuomen Lentopalloliitto ry - Juha Aho Aho pelaa kaudella 2013–14 Vammalan Lentopallon riveissä 1+1 -vuotisella sopimuksella. Aiemmin urallaan hän on pelannut Kempeleen Pyrinnön (KemPy), Napapiirin Pallokettujen (NaPa), Perungan Poikien (PerPo), Ylöjärven Pallon (YPa), Tampereen Isku-Volleyn, Kempeleen Lentopallon (KempeLe), Oulun Ettan ja Oulun Sun Volleyn riveissä. Ahon kasvattajaseura on Muhos Volley -96. SM- liigassa hän debytoi Perungan Pojissa kaudella 2001–2002. Aho voitti Isku- Volleyssa pelatessaan uransa ensimmäisen Suomen mestaruuden vuonna 2006. Toisen mestaruutensa hän saavutti Sun Volleyn riveissä vuonna 2010. Aho valittiin ensimmäisen kerran miesten maajoukkueryhmään keväällä 2013 32-vuotiaana. Siviiliammatiltaan poliisina toimiva Aho on voittanut myös 1-sarjan mestaruuden. Kaudella 2011-12 191-senttinen Aho ylsi Ettan tehokkaimpana pelaajana Mestaruusliigan runkosarjan pistepörssissä sijalle 16 (362 pistettä) ja samalla parhaaksi keskitorjujaksi.Kaleva 24.5.2013, Juah Aho VaLePa:n verkolle Juha Ahon veli, Marko Aho, on entinen huippulentopalloilija. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset lentopalloilijat Luokka:Suomalaiset poliisit Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ludwig Leichhardt

Friedrich Wilhelm Ludwig Leichhardt (23. lokakuuta 1813 Sabrodt (nykyinen Tauche), Brandenburg - luultavasti 1848, Australia) oli preussilainen tutkimusmatkailija, kasvi- ja eläintieteilijä ja geologi. Leichhardt tutki Australian luontoa saavuttuaan sinne vuonna 1842 ja kartoitti maan pohjoisten alueiden ja sisämaan luonnonoloja. Leichhardt johti vuosina 1844-1845 yksityistä tutkimusretkeä itäisestä Queenslandista Australian pohjoisosaan Port Essingtonin siirtokuntaan, jonne retkikunta saapui lopulta 17. joulukuuta 1845.Allen 2008, s. 105Allen 2008, s. 129 Toisella matkallaan hän pyrki Queenslandista Swan Riverin siirtokuntaan nykyisen Perthin lähellä, mutta joutui retkikuntineen kääntymään takaisin. Hän yritti samaa matkaa vielä uudelleen, mutta joutui jälleen palaamaan kesken matkan. Viimeisellä yrityksellään alkuvuonna 1848 Leichhardt katosi, eikä häntä tai hänen ruumistaan löydetty aina 1930-luvulle kestäneistä etsinnöistä huolimatta. Etsinnöillä saavutettiin joka tapauksessa se, että Australian sisämaasta saatiin paljon uutta käytännön tietoa.Carrington 1968, s. 363 Vuonna 2006 Australian kansallismuseo asetti näytteille metallilaatan, jossa lukee Leichhardtin nimi ja vuosiluku 1848 ja jonka uskotaan olevan peräisin Leichhardtin kiväärin perästä. Laatan oli löytänyt läheltä Länsi-Australian rajaa noin vuonna 1900 eräs Australian alkuperäisasukas, jolta se oli päätynyt lopulta vuonna 1920 South Australia Museumin haltuun. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Saksalaiset tutkimusmatkailijat Luokka:Saksalaiset eläintieteilijät Luokka:Saksalaiset kasvitieteilijät Luokka:Saksalaiset geologit Luokka:Vuonna 1813 syntyneet Luokka:Kadonneet henkilöt Luokka:Kuolinvuosi tuntematon
Renault Type AG/Type AG-1

Renault Type AG/Type AG-1 oli Renault'n 1905-1910 valmistama taksikäyttöön tarkoitettu automalli. Se sai kutsumanimen Taxi de la Marne (Marnen taksi), koska valtaosa takseista, joita käytettiin siirtämään Ranskan joukkoja Pariisista syyskuun alussa 1914 Marnen taisteluun Ensimmäisessä maailmansodassa, oli Renault Type AG-mallisia. Se oli yksi neljästä ensimmäisestä uudesta mallista, jonka tuotanto aloitettiin Marcel Renault'n kuoleman jälkeen vuonna 1903. Pariisissa toiminut autonvuokrausyhtiö tilasi 1500 autoa vuonna 1905, kiitos vuonna 1891 keksityn taksamittarin, joka laski asiakkaan maksettavan summan automaattisesti. Malli oli erittäin suosittu koko vuosikymmenen ajan sekä Pariisissa että Lontoossa. Type AG Luokka:1900-vuosikymmenen autot Luokka:1910-luvun autot