EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Kreetan luonnonhistoriallinen museo

Kreetan luonnonhistoriallinen museo () on luonnontieteellinen museo Iraklionin kaupungissa Kreetan saarella Kreikassa. Se esittelee paitsi Kreetan myös muun itäisen Välimeren alueen luonnonhistoriaa. Museo on perustettu vuonna 1980 ja toimii nykyisessä rakennuksessaan, entisessä sähköyhtiön rakennuksessa, vuodesta 2007. Museo on Kreetan yliopiston alaisuudessa. Museorakennuksen pinta-ala on . == Kokoelmat == Museo esittelee Kreetan ja laajemman itäisen Välimeren alueen luontoa sekä bio- ja geodiversiteettiä. Museon kokoelmiin kuuluu muun muassa luonnollisen kokoisia malleja luonnonympäristöistä sekä eläinten luurankoja, täytettyjä eläimiä sekä eläinten ennallistuksia, joista osa on sukupuuttoon kuolleita esihistoriallisia eläimiä, kuten dinosauruksia. Tiedosto:Acomys minous 4910.jpg|Acomys minous. Tiedosto:Carnotauro Creta.jpg|Carnotaurus. Tiedosto:Cerastes cerastes 4867.jpg|Cerastes cerastes. Tiedosto:Deinoterio Creta.jpg|Deinotherium giganteum. Tiedosto:Λαφιάτης 4878.jpg|Elaphe quadrivirgata. Tiedosto:Giganotosauro Creta 01.jpg|Giganotosaurus. Tiedosto:Lacerta trilineata 4823.jpg|Lacerta trilineata. Tiedosto:Laudakia stellio 4838.jpg|Laudakia stellio. Tiedosto:Macrovipera schweizeri 4831.jpg|Macrovipera schweizeri. Tiedosto:Potamon potamios 4787.jpg|Potamon potamios. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Μουσείο Φυσικής Ιστορίας Κρήτης – Natural History Museum of Crete. Museon verkkosivut. Luokka:Iraklion Luokka:Kreetan museot Luokka:Kreikan luonnonhistorialliset museot
Riihimäen kansalaisopisto

Riihimäen kansalaisopisto on Riihimäellä toimiva kansalaisopisto. Kansalaisopisto aloitti toimintansa 1926 ja sen toimialueena on Riihimäen kaupunki. Toimialueina olivat 1940-luvulla myös Loppi, Hausjärvi ja Janakkala.Kansalaisopisto - Historia - Riihimäen kaupunki , riihimaki.fi, viitattu 23.9.2020. Kansalaisopisto oli vuoteen 1987 asti kannatusyhdistyksen ylläpitämä ja sittemmin kaupungin omistama. Kansalaisopiston oma, arkkitehti J. Emil Valorinnan suunnittelema uusklassistinen opistotalo valmistui Koivistonmäkeen 1929 ja se on toiseksi vanhin opistotalo Suomessa Helsingin työväenopiston jälkeen. Ennen opistotalon valmistumista kansalaisopisto toimi Eteläisellä kansakoululla. Opistotalo kärsi pahoja vaurioita talvisodan pommituksissa, mutta vauriot korjattiin.Riihimäen kotikaupunkipolku 2009 (sivu 20 ja 21, kohde 17 - Kansalaisopisto sekä 18 - Itsenäisyydenpuisto), riihimaki.fi, viitattu 23.9.2020. Rakennus on suojeltu asemakaavalla rakennustaiteellisesti arvokkaana ja kaupunkikuvan kannalta tärkeänä rakennuksena.Riihimäen rakennetut kulttuuriympäristöt 2020 (sivu 216, kohde 191 - Kansalaisopisto), riihimaki.fi, viitattu 23.9.2020. Opistotalossa perustettiin 31. toukokuuta 1935 kotiseutuyhdistys Riihimäki-Seura, jonka varhaisiin saavutuksiin kuuluivat ensimmäinen kotipihakilpailu sekä ensimmäiset messut pari vuotta myöhemmin. Nykyisin Riihimäki-Seura järjestää kaupunkikävelyitä ja kotiseuturetkiä, toimittaa julkaisuja, osallistuu kaupungin kotipihatoimikunnan töihin ja antaa lausuntoja kaupungin erilaisista suunnitelmista. Kansalaisopiston opistotalon edustalla sijaitsee Itsenäisyydenpuisto, joka tunnettiin alkujaan Opistopuistona. Kansalaisopiston hallinnon alaisena toimii myös Riihimäen kaupungin kutomo sekä lasten ja nuorten kuvataidekoulu. Kansalaisopiston kursseja järjestetään opistotalon lisäksi myös muualla Riihimäen alueella, kuten lukiolla. == Lähteet == Luokka:Riihimäen oppilaitokset Luokka:Riihimäen rakennukset ja rakennelmat Luokka:Kansalais- ja työväenopistot Luokka:Suomen suojellut rakennukset
Arnaud Briand

Arnaud Briand (s. 29. huhtikuuta 1970 Sydney, Nova Scotia) on kanadalaissyntyinen ranskalainen jääkiekkoilija, joka pelasi keskushyökkääjänä. Hän laukoi vasemmalta. == Ura == === Seuraura === Briand debytoi Ranskan pääsarjassa kaudella 1989–1990 Bordeaux'n joukkueessa. Debyyttikaudellaan hän pelasi 34 ottelua tehopistein 10+10=20 keräten 37 rangaistusminuuttia. Seuraavalla kaudella Briand keräsi pelaamassaan 28 ottelussa peräti 56 rangaistusminuuttia mutta teki myös 30 tehopistettä. Kaudella 1991–1992 Briand siirtyi Reimsin joukkueeseen, jossa hän pelasi seuraavan yhdeksän kauden ajan. Kaudella 1998–1999 Briand pelasi Reimsin riveissä uransa tehokkaimman kauden pääsarjatasolla, kun hän teki tehopisteet 29+20=49 pelaamassaan 41 ottelussa. Samalla hän myös voitti Reimsin sisäisen pistepörssin kymmenen pisteen erolla Daniel Paradisiin. Briand siirtyi kaudella 2000–2001 Saksan DEL-liigan Augsburger Pantherin joukkueeseen, jossa hän pelasi 56 ottelua tehopistein 12+16=28 keräten 24 rangaistusminuuttia. Seuraavalla kaudella Briand pelasi Ruotsin Elitserienin Luleå HF:n joukkueessa, jossa hän teki 10 tehopistettä pelaamassaan 43 ottelussa. Briand palasi Ranskaan kaudella 2002–2003, tällä kertaa Rouenin riveihin. Hänet valittiin joukkueen varakapteeniksi, ja heti seuraavalla kaudella kapteeniksi, jolloin Rouen voitti Ranskan mestaruuden. Heti seuraavalla kaudella Briand saavutti jälleen Ranskan mestaruuden Rouenin varakapteenina. Hän lopetti pääsarjauransa vuonna 2005. === Maajoukkueura === Briand edusti Ranskaa kahdeksissa maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 1993, 1994, 1996, 1997, 1998, 1999, 2000 ja 2004. Vuoden 2000 ja 2004 MM-kilpailuissa hän toimi Ranskan kapteenina. Briand pelasi urallaan yhteensä 42 MM-ottelua tehopistein 12+10=22 keräten 52 rangaistusminuuttia. Briand kuului Ranskan joukkueeseen Albertvillen talviolympialaisissa 1992, Lillehammerin talviolympialaisissa 1994, Naganon talviolympialaisissa 1998 ja Salt Lake Cityn talviolympialaisissa 2002. Albertvillessä 1992 Briand pelasi kahdeksan ottelua tehopistein 1+1=2 keräten neljä rangaistusminuuttia. Lillehammerissa 1994 hän teki tehopisteet 1+2=3 ja keräsi kuusi rangaistusminuuttia pelaamassaan seitsemässä ottelussa. Naganossa 1998 hän teki yhden maalin ja keräsi neljä rangaistusminuuttia pelaamassaan neljässä ottelussa. Salt Lake Cityssä 2002 Briand toimi Ranskan kapteenina pelaten kolme ottelua ilman tehopisteitä tai rangaistusminuutteja. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Dimapur

Dimapur on Intian Nagalandin osavaltiossa sijaitseva noin 122 000 asukkaan kaupunki, joka toimii samannimisen piirikunnan hallinnollisena keskuksena. Dimapur on väkiluvultaan Nagalandin suurin kaupunki. Historiansa aikana se on toiminut kacharien muinaisena pääkaupunkina. Kaupungissa sijaitsee useita menneisyydestä todistavia raunioita. Rauniot ovat jäänteitä kacharien neljännen kuninkaan Chakradhajin rakennelmista. Kacharit perustivat pääkaupunkinsa Dimapuriin Dhansirijoen varrelle. Kaupungissa sijaitsee myös Koillis-Intian kulttuurin säilyttämiseksi perustettu museo. Intian pääministeri Rajiv Gandhi avasi North East Zone Cultural Centre -museon vuonna 1987. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Dimapurin väkiluku on 122 834 henkeä. Dimapurilaisista 45 prosenttia on kristittyjä. Toiseksi suurin uskonto on hindulaisuus, jota tunnustaa 41 prosenttia. Muslimien osuus väestöstä on 11 prosenttia ja jainalaisten melkein kaksi prosenttia. Kaupungin asukkaista 10 275 eli slummissa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Nagalandin kaupungit
Kreetan merenkulkumuseo

Kreetan merenkulkumuseo () on museo Chanián kaupungissa Kreetan saarella Kreikassa. Se esittelee Kreetan merenkulun historiaa ja siihen liittyviä löytöjä. Museo on perustettu vuonna 1973. Se toimii venetsialaisaikaisessa rakennuksessa Chanián satamalahden länsilaidalla. == Kokoelmat == Museon kokoelmiin kuuluu muun muassa merenkulkuvälineistöä, laivojen ja veneiden pienoismalleja, maalauksia, valokuvia ja sotamuistoja. Ajallisesti esineistö ulottuu pronssikaudelta nykyaikaan, ja kokoelmat on järjestetty kronologisesti. Antiikin ajalta esitellään muun muassa persialaissotien ja peloponnesolaissodan kuuluisia meritaisteluita. Myöhemmiltä ajoilta esitellään muun muassa Bysantin ja nyky-Kreikan laivastoja. Museossa on myös Chanián kaupungin ja sataman pienoismalli, joka kuvaa venetsialaista aikaa. Osa museosta esittelee toisen maailmansodan aikaista Kreetan taistelua. Museoon liittyy myös minolaisaikaisen laivan kopio, joka on sijoitettu venetsialaisille telakoille. Tiedosto:Chania naval museum.jpg|Museorakennus. Tiedosto:Chania Muzeum 229.JPG|Museon esineistöä. Tiedosto:Chania Muzeum Morskie 1171.JPG|Potkuri. Tiedosto:Chania Muzeum Morskie 1170.JPG|Torpedo. Tiedosto:Naval Museum of Chania in Crete 002.JPG|Aurinkokello. Tiedosto:Models of ships - PERAMATAKI.jpg|Veneen pienoismalli: peramatáki. Tiedosto:Models of ships - TREHANTIRI.jpg|Veneen pienoismalli: trechantíri. Tiedosto:Replica Minoan ship.jpg|Minolaisen laivan kopio. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Ναυτικό Μουσείο Κρήτης – Maritime Museum of Crete. Museon verkkosivut. Luokka:Chaniá Luokka:Kreetan museot Luokka:Kreikan merenkulkumuseot
Kreikan merenkulkumuseo

Kreikan merenkulkumuseo () on museo Pireuksen kaupungissa Ateenan metropolialueella Kreikassa. Se esittelee nimensä mukaisesti Kreikan merenkulun historiaa. Museo on perustettu vuonna 1949 ja toimii vuodesta 1971 Pireuksen Freattýdan kaupunginosassa lähellä Zéan eli Pasalimánin satamaa. Idea sen perustamisesta laitettiin aluelle jo vuonna 1867. Museo on lajissaan Kreikan suurin. Se ilmoittaa tehtäväkseen Kreikan merenkulkuun liittyvän perinnön tutkimisen, ennallistamisen, säilyttämisen ja dokumentoimisen antiikin ajoilta nykypäiviin. Museorakennuksessa on kymmenen salia ja sen kokonaispinta-ala on noin . == Kokoelmat == Museo esittelee sekä Kreikan siviili- että sotilasmerenkulun historiaa ja teknistä kehitystä antiikin ajalta, bysanttilaiselta keskiajalta, Kreikan vapaussodan ajalta ja maailmansotien ajalta nykypäiviin saakka. Museon kokoelmiin kuuluu muun muassa aluksia ja niiden osia sekä pienoismalleja, maalauksia, valokuvia ja karttoja. Museon kirjastossa on suuri määrä merenkulkuun liittyviä teoksia. Tiedosto:Cretan Pirate Battleaxes.JPG|Kreetalaisten merirosvojen kirveitä, 1700-luku. Tiedosto:Filiki Etairia ID papers.JPG|Filikí Etaireían papereita 1800-luvun alusta. Tiedosto:Gerasimos Zochios.jpg|Gerásimos Zochiós, maalaus vuodelta 1872. Tiedosto:Konstantinos Dosios by Chatzis.jpg|Konstantínos Dósios, maalaus vuodelta 1909. Tiedosto:Basilios Boudouris.jpg|Vasíleios Voudoúris, maalaus 1800–1900-lukujen taitteesta. Tiedosto:Battle Elli.jpg|Éllin taistelu, maalaus vuodelta 1913. Tiedosto:Greek Cross for the War of Independence.JPG|Kunniamerkkejä Kreikan vapaussodasta 1821–1829. Tiedosto:Greek Military Cross 1916-17.JPG|Kunniamerkkejä vuosilta 1916–1917. Tiedosto:Greek Medal of Military Merit 1917.JPG|Kunniamerkkejä vuodelta 1917. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Ναυτικό Μουσείο Ελλάδος – Hellenic Maritime Museum. Museon verkkosivut. Luokka:Kreikan merenkulkumuseot Luokka:Pireus
Wola Wąkopna

Wola Wąkopna on kylä Etelä-Puolassa Rakówin kunnassa Świętokrzyskien voivodikunnassa. Kylässä asui 112 asukasta vuoden 2011 väestönlaskennassa. Asukkaista 45,5 prosenttia oli naispuolisia ja 54,5 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 13,4 prosenttia kylän väestöstä, työikäiset 64,3 prosenttia ja eläkeläiset 22,3 prosenttia. Rakówin kunnan asukkaista 1,9 prosenttia asuu Wola Wąkopnassa. == Lähteet == Luokka:Rakówin kylät
Love hotel

Love hotel (rabuho, ) on lyhytaikaiseen majoitukseen tarkoitettu hotelli, jossa laskutetaan tuntitaksan tai yöpymisen mukaan. Konsepti ei ole käytössä ainoastaan Japanissa, mutta nykyaikainen termi on peräisin vuonna 1968 Osakassa perustetusta Hotel Love -yrityksestä. Konsepti perustuu yksityisyyden tarjoamiseen nuorille pareille, jotka sodan jälkeen vielä usein asuivat perheidensä kanssa. 1980- ja 1990-lukujen talousnousun myötä paikoista tuli statussymboli treffipaikkana. Kuten tavallisissakin hotelleissa, asiakaspalvelu on toiminnassa keskeinen. Maksu on huonekohtainen eikä henkilömäärän mukaan, kuten tavallisissa hotelleissa. Monet hotellit ovat laajentaneet palvelutarjontaansa koskemaan muun muassa liikematkoja, ja monet tarjoavat täyden huonepalvelun. Alan arvioidaan tuottavan vuosittain 40 miljardia dollaria Japanissa. == Lähteet == Luokka:Hotellit Luokka:Japanin talous
Thomas Sandholm

Thomas Sandholm (s. 13. elokuuta 1963 Tampere) on suomalainen toimittaja, joka on työskennellyt Ylen viittomakielisten uutisten ankkurina vuodesta 1994 alkaen. Hän oli mukana jo uutisten ensimmäisessä lähetyksessä. Nykyään Sandholm juontaa televisiossa myös viittomakielistä keskusteluohjelmaa Mikaela & Thomas yhdessä kollegansa Mikaela Tillanderin kanssa. Sandholm on ollut kuuro syntymästään saakka, ja myös hänen vanhempansa olivat kuuroja. Sandholmin lapsuudenperheen kotikieli oli suomalainen viittomakieli. Hänen äidinkielekseen oli kuitenkin merkitty suomen kieli, koska viittomakieltä ei voinut siihen aikaan ilmoittaa viralliseksi äidinkieleksi. Suomen PEN on myöntänyt Sandholmille vuoden 2024 sananvapauspalkinnon työstään viittomakielisen journalismin parissa. == Yksityiselämä == Sandholm on naimisissa australialaissyntyisen Phillipa Sandholmin kanssa ja pariskunnalla on 4 lasta. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * == Aiheesta muualla == * Yle Areena: Ensimmäinen viittomakielinen uutislähetys 10.1.1994, viittojana Thomas Sandholm * Yle Areena: Thomas Sandholmin haastattelu Ylen aamu 8.2.2023. Luokka:Suomalaiset televisiotoimittajat Luokka:Suomalaiset uutisankkurit Luokka:Suomalaiset kuurot henkilöt Luokka:Ylen toimittajat Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kytheran arkeologinen museo

Kytheran arkeologinen museo () on arkeologinen museo Kytheran kylässä eli Chórassa Kytheran saarella Kreikassa. Se esittelee saarelta löydettyä esihistoriallista ja antiikin aikaista esineistöä. Museo on perustettu vuonna 1981. Sen alku on yksityiskokoelmissa 1920- ja 1930-luvulla. Tarve varsinaiselle museolle konkretisoitui 1970-luvulla Palaiópolin kaivausten myötä. Se sijoitettiin vanhaan koulutaloon. Museorakennus kärsi suuria vahinkoja maanjäristyksessä vuonna 2006. Museo avautui uudelleen kunnostettuna ja uusittuna vuonna 2016. Museorakennuksen koko on noin . == Kokoelmat == Museon kokoelmiin kuuluu löytöjä Kytheran lisäksi jonkin verran myös Antikytheralta. Ajallisesti esineet ulottuvat kivikaudelta sekä minolaiselta pronssikaudelta aina antiikin ajan roomalaiselle kaudelle. Merkittäviin esineisiin lukeutuvat muun muassa Palaiópolista löydetty minolainen keramiikka ja kiviesineet; Ágios Geórgioksen kukkulan minolaisesta pyhäköstä löydetyt pronssiesineet; arkaaiselta kaudelta peräisin oleva leijonaveistos; Antidragonéran saaren Poseidonin pyhäköstä löydetyt rahat; sekä roomalaisaikaisten veistosten osat. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kreikan arkeologiset museot Luokka:Kythera
Lamían arkeologinen museo

Lamían arkeologinen museo () on arkeologinen museo Lamían kaupungissa Kreikassa. Se esittelee Fthiotiin alueelta Keski-Kreikasta löydettyä esihistoriallista ja antiikin aikaista esineistöä. Museo avattiin vuonna 1994. Se toimii entisessä vuonna 1830 rakennetussa varuskuntarakennuksessa, joka oli asevoimien käytössä toiseen maailmansotaan saakka. Rakennuksen muutostyöt museoksi alkoivat vuonna 1984. == Kokoelmat == Museon kokoelmiin kuuluu löytöjä neoliittiselta kaudelta roomalaiselle kaudelle. Museoesineisiin lukeutuu muun muassa veistoksia, votiivireliefejä, hautakiviä, lattiamosaiikkeja, keramiikkaa, lasiesineitä, figuriineja eli pienoispatsaita ja kultakoruja sekä Fthiotiin antiikin aikaisten kaupunkien lyömiä rahoja. Eräitä merkittäviä esineitä kokoelmassa ovat muun muassa mykeneläiset kultakorut, kuten kultainen diadeemi, 1300–1200-luvulta eaa.; mykeneläinen torahammaskypärä samalta ajalta; attikalainen punakuviokeramiikka 400-luvulta eaa.; reliefi, joka esittää nuoren äidin synnytyksiä suojelevalle Artemis Lokhialle antamaa uhria, 300–200-luvulta eaa.; sekä puhujaa tai filosofia esittävä roomalaisaikainen patsas. Tiedosto:Lamia ceramika użytkowa.jpg|Keramiikkaa. Tiedosto:Lamia collection of.jpg|Keramiikkaa, mm. lekyyttejä. Tiedosto:Lamia pudełka na kosztownosci.jpg|Keramiikkaa: pyksiksiä. Tiedosto:Lamia the antic glassware.jpg|Lasiesineitä. Tiedosto:Lamia ofiara dziekczynna 476kB.jpg|Uhritoimitusta esittävä reliefi, 300/200-luku eaa. Tiedosto:Lamia the antic gold 3.jpg|Kultakoru. Tiedosto:Lamia marble Aphfrodite.jpg|Afrodite. Tiedosto:Lamia Museum Head of Artemis.jpeg|Artemiin pää. Tiedosto:Lamia young Dionisos.jpg|Dionysos. Tiedosto:Lamia Aleksander's the Great minature.jpg|Aleksanteri Suuren pää. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kreikan arkeologiset museot Luokka:Lamía
Ociesęki

Ociesęki on kylä Etelä-Puolassa Rakówin kunnassa Świętokrzyskien voivodikunnassa. Kylässä asui 408 asukasta vuoden 2011 väestönlaskennassa. Asukkaista 48,3 prosenttia oli naispuolisia ja 51,7 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 21,3 prosenttia kylän väestöstä, työikäiset 58,8 prosenttia ja eläkeläiset 19,9 prosenttia. Rakówin kunnan asukkaista seitsemän prosenttia asuu Ociesękissa. == Lähteet == Luokka:Rakówin kylät
Częstochowan piirikunta

Częstochowan piirikunta () on yksi Sleesian voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 134 555\. Piirikuntaan kuuluvat kaksi kaupunkia tai kaupunkikuntaa ovat Koniecpol ja Blachownia ja 16 muuta kuntaa Blachownia, Dąbrowa Zielona, Janców, Kamienica Polska, Kłomnice, Koniecpol, Konopiska, Kruszyna, Lelów, Mstów, Mykanów, Olsztyn, Poczesna, Przyrów, Rędziny ja Starcza. Vuoden 2019 lopussa Częstochowan piirikunnassa arvioitiin olevan 134 555 asukasta, joista 50,8 prosenttia naispuolisia ja 49,2 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 136 084 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 127 717 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioidaan vuoden 2019 lopussa muodostaneen 16,8 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 61,3 prosenttia ja eläkeikäisten 21,9 prosenttia väestön keski-iän ollessa 42,5 vuotta. Elävänä syntyi vuonna 2019 yhteensä 1 118 lasta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Sleesian piirikunnat
Lávrion arkeologinen museo

Lávrion arkeologinen museo () on arkeologinen museo Lávrion kaupungissa Itä- Attikassa Kreikassa. Se esittelee seudulta löytettyä esihistoriallista ja antiikin aikaista esineistöä. Museo avautui vuonna 1999. Se toimii 1970-luvulta peräisin olevassa rakennuksessa kaupungin pohjoislaidalla. Se oli aiemmin lähinnä löydösten säilytyspaikka, mutta on uusittu museoksi. Rakennuksessa on kaksi salia sekä säilytys- ja ennallistustiloja. == Kokoelmat == Museon kokoelmiin kuuluu esineistöä esihistorialliselta kaudelta myöhäisantiikkin 500-luvulle jaa. saakka. Sali 1 esittelee erityisesti antiikin Laureionin kaivostoimintaa ja metallintyöstöä, ja esillä on muun muassa lukuisia tähän liittyviä työkaluja sekä piirtokirjoituksia. Sali 2 esittelee seudun muita löytöjä. Niihin lukeutuu muun muassa neoliittisen kauden keramiikkaa, työkaluja ja koruja Kítsoksen luolasta 5000–4000-luvuilta eaa.; vaaseja antiikin Thorikoksen ja Sunionin alueen haudoista 700–300-luvuilta eaa.; sekä löytöjä seudun antiikin aikaisista asutuspaikoista. Klassisen kauden merkittävimpiin esineisiin lukeutuvat Sunionin Poseidonin temppelin friisien osat sekä hauta- ja votiivipatsaat ja reliefit. Myöhäisantiikkia edustaa muun muassa Lávriossa olleen basilikakirkon lattiamosaiikki 300–400-luvulta jaa. Tiedosto:Archaeological museum of Lavrion, interior, 190116.jpg|Museota sisältä. Tiedosto:Neolithic pottery, 5300-4300 BC, AM Lavrion, 190040.jpg|Neoliittista keramiikkaa, n. 5300–4300 eaa. Tiedosto:Neolithic findings from the Kitsos cave, AM Lavrion, 190048.jpg|Neoliittisen kauden löytöjä Kítsoksen luolasta. Tiedosto:Early Helladic pottery, Anavyssos, AM Lavrion, 190059.jpg|Varhaishelladista keramiikkaa, n. 2800–1900 eaa. Tiedosto:Mycenaean female figurine, AM Lavrion, 190026.jpg|Mykeneläinen Ψ-tyypin nk. ”lintujumalatar", n. 1700–1050 eaa. Geometric pottery, 8th and 7th century BC, AM Lavrion, 190098.jpg|Myöhäisgeometrisia ja korinttilaisia vaaseja, 700–600-luku eaa. Tiedosto:Frieze of the Temple of Poseidon at Sounion, AM Lavrion, 190118.jpg|Sunionin Poseidonin temppelin friisiä, n. 440 eaa. Tiedosto:Metallurgical tools and lead pipes, AM Lavrion, 190013.jpg|Metallurgisia työkaluja. Tiedosto:Lekythoi, 5th and 4th century BC, AM Lavrion, 190096.jpg|Vaaseja, pääasiassa lekyyttejä, Thorikos, 400–300-luku eaa. Tiedosto:Late Classical and early Hellenistic sculptures, AM Lavrion, 190125.jpg|Myöhäisklassista ja hellenististä kuvanveistoa. Tiedosto:Grave relief, 4th century BC, AM Lavrion, 190032.jpg|Hautareliefi, 300-luku eaa. Tiedosto:Marble inscribed slab with musical or numerical symbols, AM Lavrion, ML 90, 190133.jpg|Musiikillisia tai numee­risia symboleja marmori­kivessä, 300-luku eaa.–1. vuosisata jaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kreikan arkeologiset museot Luokka:Lavreotikí
Lipiny (Świętokrzyskien voivodikunta)

Lipiny on kylä Etelä-Puolassa Rakówin kunnassa Świętokrzyskien voivodikunnassa. Kylässä asui 107 asukasta vuoden 2011 väestönlaskennassa. Asukkaista 47,7 prosenttia oli naispuolisia ja 52,3 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 19,6 prosenttia kylän väestöstä, työikäiset 59,8 prosenttia ja eläkeläiset 20,6 prosenttia. Rakówin kunnan asukkaista 1,8 prosenttia asuu Lipinyssä. == Lähteet == Luokka:Rakówin kylät
Límnoksen arkeologinen museo

Límnoksen arkeologinen museo () on arkeologinen museo Mýrinan kaupungissa Límnoksen saarella Kreikassa. Se esittelee saarelta löydettyä esihistoriallista ja antiikin aikaista esineistöä. Museo on perustettu vuonna 1963, mutta sitä alettiin laittaa alulle jo 1930-luvulla. Se toimii kaksikerroksisessa uusklassisessa kartanossa Mýrinan Romaíikos Gialóksessa. Rakennus toimi osmanivallan aikana saaren turkkilaisjoukkojen esikuntana. Museorakennus kärsi vaurioita maanjäristyksessä vuonna 2014, ja sen jälkeen vain osa siitä on ollut avoinna. == Kokoelmat == Museon kokoelmiin kuuluu löytöjä Límnoksen saaren eli antiikin Lemnoksen antiikin aikaisista kaupungeista Myrinasta ja Hefaistiasta, Kabeireionista eli kabiirien pyhäköstä, Polióchnin neoliittisen ja helledisen kauden asuinpaikasta, sekä monista muista paikoista saarelta. Límnoksen lisäksi löytöjä on myös muun muassa Imbrokselta. Museon alemmassa kerroksessa on esillä löydöksiä kivi- ja pronssikaudelta sekä myös marmoriveistoksia ja hautakiviä. Ylemmässä kerroksessa on löytöjä geometriselta roomalaiselle kaudelle, erityisesti arkaaiselta ja klassiselta kaudelta. Esineisiin lukeutuu jo mainittujen lisäksi myös muun muassa keramiikkaa, työkaluja ja muita arkiesineitä, figuriineja eli pienoispatsaita, sinettileimasimia, piirtokirjoituksia, koruja ja rahoja. == Lähteet == Luokka:Kreikan arkeologiset museot Luokka:Límnos
Lykosuran arkeologinen museo

Lykosuran arkeologinen museo (myös Lykósouran arkeologinen museo; ) on arkeologinen museo antiikin Lykosuran arkeologisen alueen yhteydessä Megalópolin kunnassa Kreikassa. Se esittelee alueelta tehtyjä antiikin aikaisia löytöjä. Museo on perustettu 1800-luvun lopulla heti alueen kaivausten yhteydessä. Se uusittiin vuosina 1986–1987. Museorakennus on pienikokoinen ja koostuu yhdestä näyttelysalista. == Kokoelmat == Museon kokoelmiin kuuluu veistoksia, marmorisia ja savisia votiiviesineitä sekä piirtokirjoituksia erityisesti Lykosuran Despoinan temppelistä sekä pienempiä löytöjä sen lähiympäristöstä. Museossa on esillä muun muassa osa kuvanveistäjä Damofonin tekemien Despoinan, Demeterin, Artemiin ja titaani Anytoksen patsaiden osista sekä patsaiden päiden kopiot. Alkuperäiset päät ovat Kansallisessa arkeologisessa museossa Ateenassa. == Lähteet == Luokka:Kreikan arkeologiset museot Luokka:Megalópoli
Ouzomaailma

Ouzomaailma () on museo Plomárin kaupungissa Lesboksen saarella Kreikassa. Se esittelee ouzonvalmistusta ja sen historiaa. Plomári on ouzonvalmistuksen perinteisimpiä pääpaikkoja, ja museorakennuksessa on valmistettu ouzoa vuodesta 1894. Museo esittelee Kreikan kansallisjuoman historiaa sekä muun muassa valmistuksessa käytettyjä raaka-aineita, tislausprosessia ja pullotusta, sekä tässä käytettyjä välineitä eri vuosikymmeniltä. Tiedosto:Ekthesi.jpg|Museon ulkotiloja. Tiedosto:Ouzorecipe.jpg|Ouzon valmistusaineita. Tiedosto:Tastearea.jpeg|Maisteluhuone. Tiedosto:Tastingouzo.jpg|Plomárin ouzoa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kreikan museot Luokka:Mytilíni
Männynpikkupirkko

Mäntypikkupirkko eli männynpikkupirkko (Scymnus nigrinus) on leppäkerttujen heimoon kuuluva pikkupirkkolaji. Mäntypikkupirkko on kooltaan pieni, ollen kooltaan 2,1–3,0 mm. ja väriltään muuten musta, mutta lajin nilkat ovat vaaleammat. Laji elää erityisesti lämpimillä paikoilla kasvavilla männyntaimilla, mutta sitä saattaa joskus löytyä myös kuusesta ja lehtipuista. Männynpikkupirkon ruumiin muoto on hoikempi kuin ahopikkupirkolla (Scymnus femoralis), mutta isompi kuin pajupikkupirkolla (Scymnus limbatus). Mäntypikkupirkko on Suomessa vakiintunut ja yleinen laji etelästä Vaasan korkeudelle asti. Suomessa se on luokiteltu elinvoimaiseksi lajiksi. Lajia esiintyy pääasiassa Euroopan alueella. Mäntypikkupirkko on ainakin seuraavien kirvalajien luontainen vihollinen: Diuraphis noxia, Pineus boerneri, mäntykirva (Pineus pini), Schizaphis graminum ja nukkaneulaskirva (Schizolachnus pineti).Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Scymnus nigrinus == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Mäntypikkupirkko (Scymnus nigrinus) *iNaturalist: Männynpikkupirkko (Scymnus nigrinus) *Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Scymnus nigrinus Luokka:Leppäkertut
Gliwicen piirikunta

Gliwicen piirikunta () on yksi Sleesian voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 115 528\. Piirikuntaan kuuluvat neljä kaupunkia tai kaupunkikuntaa ovat Knurów, Pyskowice, Sośnicowice ja Toszek ja kuusi muuta kuntaa Gierałtowice, Pilchowice, Rudziniec, Sośnicowice, Toszek ja Wielowieś. Vuoden 2019 lopussa Gliwicen piirikunnassa arvioitiin olevan 115 528 asukasta, joista 51,5 prosenttia naispuolisia ja 48,5 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 115 030 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 103 239 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioidaan vuoden 2019 lopussa muodostaneen 17,9 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 61 prosenttia ja eläkeikäisten 21,1 prosenttia väestön keski-iän ollessa 42 vuotta. Elävänä syntyi vuonna 2019 yhteensä 1 040 lasta. Vuoden 2011 väestönlaskennassa 3,5 prosenttia piirikunnan asukkaista oli saksalaisia. == Lähteet == Luokka:Sleesian piirikunnat
Petrálonan antropologinen museo

Petrálonan antropologinen museo () on antropologinen museo Petrálonan kylässä Néa Propontídan kunnassa Kreikassa. Se esittelee Petrálonan luolasta tehtyjä löytöjä sekä laajemminkin paleoliittisen kauden Kreikkaa. Museo on rakennettu vuonna 1978 ja avautui seuraavana vuonna. Se sijaitsee lähellä Petrálonan luolaa noin kahden kilometrin päässä itse kylästä ja noin 35 kilometrin päässä Thessalonikista. Näyttelytilojen lisäksi museossa on konservointitiloja, kokoustiloja ja tutkimuskirjasto. == Kokoelmat == Museossa on rekonstruktio Petrálonan luolasta sekä sieltä löydetystä niin kutsutusta Petrálonan kallosta, jonka ikä on noin vuotta (eri arvioissa – vuotta), sekä luolasta löydetyn yli miljoona vuotta vanhan tulisijan jäänteet. Museossa on myös Néa Trígliasta löydettyjä noin 11 miljoonaa vuotta vanhoja kivi- ja luuesineitä, sekä erilaisia luola-asumusten edustalta tehtyjä löytöjä muun muassa Euboialta, Egeanmeren saarilta ja muualta Kreikasta. Tiedosto:Im Museum in Petrálona.jpg|Rekonstruktio Petrálonan luolasta. Tiedosto:Macedonian Museums-91-Anthrvpologiko Petralona-411.jpg|Rekonstruktio Petrálonan luolasta. Tiedosto:Macedonian Museums-91-Anthrvpologiko Petralona-410.jpg|Rekonstruktio Petrálonan kallon omistajasta. Tiedosto:Macedonian Museums-91-Anthrvpologiko Petralona-412.jpg|Fossilisoitunut kilpikonna, n. 65 miljoonaa vuotta vanha. Tiedosto:Macedonian Museums-91-Anthrvpologiko Petralona-413.jpg|Jäänteitä tulisijasta, yli miljoona vuotta vanha. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kreikan museot Luokka:Néa Propontída
Póroksen arkeologinen museo

Póroksen arkeologinen museo () on arkeologinen museo Póroksen kaupungissa Póroksen saarella Kreikassa. Se esittelee saarelta ja sen lähiympäristöstä löydettyä esihistoriallista ja antiikin aikaista esineistöä. Museo on perustettu vuonna 1960 ja sen museorakennus rakennettiin vuosina 1967–1968. Museo on kaksikerroksinen ja siinä kaksi salia, toinen alakerrassa ja toinen yläkerrassa. == Kokoelmat == Museon kokoelmiin kuuluu löytöjä sekä Póroksen saarelta että Peloponnesoksen puolelta Troizínan ja Argoliin alueelta, kuten löytöjä Kalaureian Poseidonin temppelin ja Troizenin Afrodite Akraian pyhäkön arkeologisista kaivauksista sekä antiikin Methanan ja Hermionen kaupunkeihin liittyviä löytöjä. Museoesineisiin lukeutuu muun muassa mykeneläisen kauden löytöjä, pääasiassa keramiikkaa, mykeneläisestä pyhäköstä Ágios Konstantínoksessa, Galatáksen Magoúlan haudoista sekä Módin saarelta; keramiikkaa ja figuriineja protogeometriselta roomalaiselle kaudelle saakka; sekä rakennusten koristeosia, piirtokirjoituksia ja hautalöytöjä arkaaiselta kaudelta aina varhaiselle kristilliselle kaudelle saakka. Tiedosto:Poros Museum - Findings from Agios Konstantinos 1.JPG|Löytöjä Ágios Konstantínoksesta. Tiedosto:Poros Museum - Findings from Agios Konstantinos 2.JPG|Löytöjä Ágios Konstantínoksesta. Tiedosto:Poros Museum - Finds from Megali Magoula.JPG|Löytöjä Magoúlasta. Tiedosto:Poros Museum - Pottery from Megali Magoula.JPG|Keramiikkaa. Tiedosto:Poros Museum - Arrow heads.JPG|Nuolenkärkiä. Tiedosto:Poros Museum - Bronze Weapons.JPG|Pronssiaseita. Tiedosto:Poros Museum - Doric capital.JPG|Doorilainen kapiteeli. Tiedosto:Poros Museum - Tomb stone.JPG|Hautakivi. Tiedosto:Poros Museum - Head of a man.JPG|Miestä esittävän veistoksen pää. Tiedosto:Outside of the Archaeological Museum.JPG|Museon ulkotilojen lapidariumia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kreikan arkeologiset museot Luokka:Póros
Anastasianismi

pienoiskuva|Liikkeen asutusta. Anastasianismi on new age -tyylisenä uskontona usein pidetty liike: Se perustettiin Venäjällä 1997 ja on levinnyt muuallekin maailmaan. Liike pohjautuu Vladimir Megren kirjoittamiin teossarjaan 'Soivat seetripuut'Daria Shevtsova, “Traditional” in the Russian New Age Community of Ecovillagers New Age Guru 17.10.2019. viitattu 18.3.2024 . Monet liikkeen kannattajat ovat myös slaavilaisen muinaisuskon kannattajia, mutta liike ei edusta tätä uskoa. Liike on luonnonuskoa, jossa pyritään harmoniseen vuorovaikutukseen luonnon kanssa. Se korostaa moraalista vastuuta, koska ihmiset kytkeytyvät kaikkeen ympärillä olevaan: luontoon, toisiin ihmisiin .Liikkeen perusarvoja ovat perhe, perinne ja ympäristöaate. Venäjän ortodoksikirkko suhtautuu kielteisesti anastasianismiin. Liikkeen perusarvoja ovat perhe, perinne ja ympäristöaate. == Lähteet == Luokka:New age -järjestöt Luokka:Venäläiset uususkonnot
Kłobuckin piirikunta

Kłobuckin piirikunta () on Puolassa yksi Sleesian voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 84 591\. Piirikuntaan kuuluvat kaksi kaupunkia tai kaupunkikuntaa ovat Kłobuck ja Krzepice, yhdeksän muuta kuntaa Kłobuck, Krzepice, Lipie, Miedźno, Opatów, Panki, Popów, Przystajń ja Wręczyca Wielka. Vuoden 2019 lopussa Kłobuckin piirikunnassa arvioitiin olevan 84 591 asukasta, joista 50,7 prosenttia naispuolisia ja 49,3 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 85 714 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 74 833 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioidaan vuoden 2019 lopussa muodostaneen 16,9 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 61,6 prosenttia ja eläkeikäisten 21,5 prosenttia väestön keski-iän ollessa 42,4 vuotta. Elävänä syntyi vuonna 2019 yhteensä 1 040 lasta. == Lähteet == Luokka:Sleesian piirikunnat
Sophus Schandorph

Sophus Schandorph (8. toukokuuta 1836 Ringsted, Tanska – 1. tammikuuta 1901 Kööpenhamina, Tanska) oli tanskalainen kirjailija. Hän valmistui teologian kandidaatiksi mutta aloitti jo varhain romaanisten kielten ja kirjallisuuden opinnot, väitteli 1874 filosofian tohtoriksi väitöskirjalla Goldoni og Gozzi sekä kirjoitti myöhemmin muutamia kirjallisuushistoriallisia tutkielmia ja käänsi Giacomo Leopardin ja Alessandro Manzonin lyriikkaa.Schandorph, Sophus, Nordisk familjebok 24. 1916 Schandorphin pari pientä runokokoelmaa 1863 ja 1868 olivat jo sisällöltään romantiikkaa, ja Ude i skoven, draamakohtauksia, (1867) polemisoi niin poroporvareita kuin opiskelijoiden nurkkakuntaisuuttakin vastaan, mutta ne eivät muuten vaikuta hänen myöhemmän tuotantonsa sukulaisilta. Georg Brandesin ja kirjallisen läpimurron ansiosta hän julkaisi 1876 kertomuskokoelman Fra provinsen, ja myöhemmin seurasi useita suuria ja pieniä realismin henkeen kirjoitettuja kertomuksia: Uden midtpunkt (1879, sittemmin dramatisoitu), Smaafolk (1880), Thomas Fris’s historie (1881),Thomas Fris's historie, Google Books terävä hyökkäys kansallisliberalismia vastaan, Et aar i embede (1883), joka käsittelee vanhan ja uuden kirjallisuuden murroskohta, puhdasoppisuutta ja vapaa-ajattelua, Skovfogedbørnene (1884), Det gamle apothek (1885), Birgittes skæbne (1888) ja Vilhelm Vangs studenteraar (1894). Pienissä kertomuksissaan hän kuvaa själlantilaista kansanelämää ja kaupunkilaisia (kokoelma Ti fortællinger 1891). Schandorph kokeili myös huvinäytelmien kirjoittamista. Hän julkaisi 1882 Samlede digte, ældre og nyere, jossa lisänä on Fest- og søgnedage (1886) ja Oplevelser (1889–1898). Hänen kuolemansa jälkeen ilmestyi Fortællinger, udgave for folket (1901) ja Samlede romaner (1904–1905), mutta Emil Elberlingin mukaan vaikuttaa siltä kuin hän olisi niissä jo menettänyt otteensa lukijamaailmaan ja painumassa unohduksiin. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Tanskalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1836 syntyneet Luokka:Vuonna 1901 kuolleet
Uramon koulu

Uramon koulu on Riihimäen Uramossa sijaitseva alakoulu, joka käsittää opetustilat 1–5. luokkaisille, päiväkodin sekä esiopetustilat kolmelle ryhmälle. Koulussa on noin 500 oppilasta ja henkilökuntaa noin 60.Riihimäen rakennettu kulttuuriympäristö (sivu 209, kohde 184 - Uramon uusi koulu), riihimaki.fi, viitattu 23.9.2020. Kun Riihimäki sai kaupunkioikeudet 1960, alkoi paikkakunnalla uusi nousukausi, jolloin väkiluku kasvoi tuntuvasti ja Sipusaaren, Ilomäen ja Otsolan asuntoalueet sekä Perälän tienoo tarvitsivat uutta koulua. Kaupunginvaltuusto päätti 1964, että Sipusaaren ja Perälän välissä sijaitsevalle peltomaalle rakennetaan uusi koulu.Uramon koulu - Historiaa - Riihimäen kaupunki , riihimaki.fi, viitattu 23.9.2020. Uramon koulu aloitti toimintansa 1970, joskin arkkitehti Osmo Siparin suunnittelema alkuperäinen koulurakennus valmistui vasta 1977.Arkkitehteja Riihimäkeä suunnittelemassa - Riihimäkiseura, riihimakiseura.fi, viitattu 23.9.2020. Uramon koulu muutti keväällä 2013 keskustaan, entisen kauppaoppilaitoksen tiloihin koulurakennuksen sisäilmaongelmien takia. Vanha koulurakennus purettiin 2016 ja sen tilalle rakennettiin uusi rakennus, joka valmistui syksyllä 2019. Uuden koulurakennuksen on suunnitellut Innovarch Oy ja sen rakentaminen maksoi 14 miljoonaa euroa.Uramon koulu on pian valmis - Riihimäen kaupunki , riihimaki.fi, viitattu 23.9.2020. == Lähteet == Luokka:Riihimäen oppilaitokset Luokka:Suomen peruskoulut
Constantin von Weiss

Constantin von Weiss (; 30. kesäkuuta (J: 29. kesäkuuta) 1877 Tsarskoje Selo, Venäjä – 17. kesäkuuta 1959 Augsburg, Länsi-Saksa) oli baltiansaksalaista sukua ollut sotilas keisarillisen Venäjän armeijassa. Hänestä tuli vuoden 1919 alussa baltiansaksalaisista muodostetun balttipataljoonan komentaja, joka taisteli Viron itsenäisyyden puolesta. Von Weiss oli baltiansaksalaista sukua. Hänen isänsä oli tilanomistaja, kenraalimajuri Alexander von Weiss ja äiti kreivitär Alexandrine Nieroth, joiden esikoinen Constantin oli. He asuivat Varudin kartanossa Länsi-Virumaalla. Von Weiss aloitti sotilasopintonsa Pietarissa keisarin paašikoulussa. Valmistuttuaan hän toimi luutnanttina keisarillisen Henkikaartin kiväärirykmentissä. Hänet ylennettiin kapteeniksi ao. tehtävässä vuonna 1909. Ensimmäisessä maailmansodassa hän oli mukana sotaa edeltävän yksikkönsä kanssa. Hänet ylennettiin everstiksi vuonna 1915. Vuonna 1917 hän komensi Kaukasuksen 4. jalkaväkirykmenttiä. Venäjällä tapahtuneiden vallankumouksien jälkeen von Weiss siirtyi armeijasta kotiseudulleen Viroon. Vuodenvaihteessa 1918–1919 von Weiss oli muodostamassa baltiansaksalaisista koottua balttipataljoonaa, joka toisin kuin Latvian alueen baltiansaksalaisten Landeswehr kannatti paikallista pääväestön valtiota eli Viron alueelle syntynyttä Viron tasavaltaa, joka joutui marraskuussa 1918 Neuvosto-Venäjän hyökkäyksen kohteeksi. Tällöin käynnistyi Viron vapaussota, joka kesti vuodenvaihteeseen 1919–1920. Sen jälkeen von Weiss siirtyi reserviin, ja hän asui perintötilallaan Varudin kartanossa maata viljellen. Hän sai tunnustuksena toiminnastaan vuonna 1925 Viron tasavallan everstin eläkkeen. Syksyn 1939 Baltian saksalaisväestönsiirtojen yhteydessä von Weiss siirtyi natsi-Saksan Puolalta valtaamaan Länsi-Preussiin. Hän toimi siellä toisen maailmansodan aikana Saksan miehitysviranomaisille maatalouden neuvonantajana. Saksan sotaonnen käännyttyä ja rintaman siirryttyä talvella 1945 Saksan alueelle von Weiss pakeni Holsteinin Ahrensbökiin. Vuodesta 1955 lähtien hän asui Baijerin Augsburgissa kuolemaansa vuoteen 1959 asti. Von Weiss oli naimisissa kaksi kertaa; Anna von Meydellin ja Helene von Weissin kanssa. Jälkimmäisestä avioliitosta syntyi kolme tytärtä. ==Kunniamerkit== Venäjän keisarikunta: * Pyhän Vladimirin ritarikunta IV luokka (1914) * Pyhän Stanislauksen ritarikunta III luokka (1915) * Pyhän Stanislauksen ritarikunta II luokka (1906) * Pyhän Annan ritarikunta II luokka (1909) * Pyhän Annan ritarikunta IV luokka (1915) * Pyhän Yrjön ritarikunta IV luokka (1915) * Pyhän Vladimirin ritarikunta III luokka (1917) Viron tasavalta: * Vapaudenristi I luokka ==Lähteet== *Weiss, Konstantin Alexandrovich GRWR- sivusto *Weiss, Constantin * Alexander Clemens v. (1877-1959) BBLD-sivusto *Konstantin* Alexander Clemens von Weiss, a. Wardes geni.com-sivusto Luokka:Baltiansaksalaiset Luokka:Venäläiset aateliset Luokka:Virolaiset sotilaat Luokka:Vuonna 1877 syntyneet Luokka:Vuonna 1959 kuolleet
Jarkko Pokela

Jarkko Pokela (s. 3. elokuuta 1984) on suomalainen pesäpallon pelinjohtaja. Hän on kotoisin Alajärveltä. Kaudeksi 2024 Pokela siirtyy Hyvinkään Tahkon miesten Superpesiksen joukkueen pelinjohtajaksi kaksivuotisella sopimuksella. https://hyvinkaantahko.fi/jarkko-pokela-sami-osterlund-tahkon- pelinjohtajakaksikoksi-omat-nuoret-sopimuksiin/ Hän toimi kaudet 2021-2023 Porin Pesäkarhujen pelinjohtajana. Aikaisemmin hän on toiminut muun muassa Manse PP:n pelinjohtajana, jossa hän saavutti Superpesiksen mestaruuden 2017 ja hopeaa 2018. Porissa hän saavutti mestaruuden 2021 ensimmäisellä valmennuskaudellaan. Pokelan johdolla Porin Pesäkarhut juhlivat mestaruutta myös 2023. Porin Pesäkarhut juhlii Suomen mestaruutta 19 vuoden tauon jälkeen! Näin porilaiset juhlivat mestaruutta. Yle.. Pokela on johdattanut lännen naiset itä-länsi-otteluiden voittoon vuosina 2017, 2021, 2022 ja 2023. == Lähteet == Luokka:Pesäpallon pelinjohtajat Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1984 syntyneet
Naatan Skyttä

Naatan Skyttä (s. 7. toukokuuta 2002 Ylöjärvi) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ranskan Ligue 2:ssa pelaavaa Dunkerqueta. == Ura == Skytän debyytti miesten sarjapeleihissä tapahtui 9. kesäkuuta 2018 Ilveksen yhteistyöseuran HJS:n riveissä. Debyyttinsä Veikkausliigassa hän teki saman kauden aikana 25. elokuuta 2018 ottelussa Ilves-TPS tulleesaan 83. minuutilla vaihdosta kentälle. Ensimmäisen maalinsa Skyttä teki HIFK:ta vastaan 23. elokuuta 2019. Syyskuussa 2010 Skyttä solmi vuoden 2022 loppuun saakka kestävän jatkosopimuksen Ilveksen kanssa. Helmikuussa 2021 Skyttä siirtyi ranskalaiseen Toulouseen neljän ja puolen vuoden pituisella sopimuksella. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon Suomen Cupin mestarit Luokka:Vuonna 2002 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lake Oswego

Lake Oswego on kaupunki Clackamasin, Multnomah’n ja Washingtonin piirikunnissa, Oregonin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 36 619. Kaupunki perustettiin vuonna 1910. Lake Oswegon pormestarina toimii Kent Studebaker. ==Kuvia kaupungista== Tiedosto:Portland Mormon Temple (Clackamas County, Oregon scenic images) (clacDA0241).jpg|Mormonitemppeli Lake Oswegossa. Tiedosto:Lake Oswego High School.jpg|Lake Oswego High School. Tiedosto:Lake Oswego, Oregon (2018) - 28.jpg|Rakennuksia Lake Oswegossa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Oregonin kaupungit
ASLR

ASLR (Address-space Layout Randomization) on ROP-hyökkäystä (Return Oriented Programming) vastaan on kehitetty tekniikka. ROP-hyökkäystä käytetään NX-bitin suojauksen kiertämiseen. ASLR on käyttöjärjestelmän tekniikka, jolla pyritään varmistamaan osoiteavaruuden olevan tuntematon hyökkääjälle. Tekniikka julkaistiin Linuxissa 2005 ja vuonna 2007 macOS:ssä ja Windowsissa. Tekniikka ei korjaa haavoittuvuuksia, eikä seuraa tai raportoi niitä vaan tekee haavoittuvuuksien hyödyntämisestä vaikeampaa hyökkääjälle. Linux-ytimen KASLR soveltaa tekniikkaa myös ytimen omiin tietorakenteisiin sijoittaen ne ennalta tuntemattomiin paikkoihin. ROP-hyökkäyksiä ovat esimerkiksi ret2libc, ret2gets ja ret2plt. ROP-hyökkäykset ylikirjoittavat funktion paluuosoitteen hyökkääjän hallitsemaan koodiin. Stack Smashing Protection (SSP) on kehitetty havaitsemaan pinon ylikirjoittaminen. ASLR lisää satunnaisen offset-arvon jokaisen tietokoneohjelman virtuaalimuistiosoitteeseen tehden hyökkääjälle vaikeammaksi ennakoida muistiosoitteen, johon ohjelman halutaan palaavan. Jos paluuosoite on huono se vähentää hyökkäyksen onnistumisen todennäköisyyttä. == Lähteet == Luokka:Käyttöjärjestelmätekniikka Luokka:Tietoturva
Stack Smashing Protection

Stack Smashing Protection (SSP, StackGuard) on puskurin ylivuotovirheiden havaitsemiseen käytetty tekniikka. Tekniikkaa käytetään tietoturvahaavoittuvuuksien kuten ROP-hyökkäyksiltä suojaamiseen. Vuonna 1998 GCC-kääntäjässä esiteltiin StackGuard. Menetelmä lisää pinossa olevien muuttujien ja paluuosoitteen väliin pienen canary-arvon (kanarialintu). Kun ylivuoto tapahtuu canary-arvo ylikirjoittuu. Funktiosta palattaessa arvo tarkistetaan ja jos arvo on muuttunut ohjelma pysäytetään. IBM:llä on vastaava kääntäjässä toteutettava tekniikka nimeltään ProPolice. Microsoftin Visual Studion `/GS`-optio toteuttaa vastaavan ominaisuuden. Suojauksen tasoon voi myös vaikuttaa kääntäjän optioilla. == Katso myös == * Pinon ylivuotovirhe == Lähteet == Luokka:Tietoturva
Touko Saari

Touko Saari (15. heinäkuuta 1928 Kaarina – 4. lokakuuta 2007 Paimio) oli suomalainen arkkitehti. Saari valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1957. Seuraavana vuonna hänet valittiin Seinäjoen silloisen kauppalan arkkitehdiksi, jossa virassa hän jatkoi vuoteen 1963. Hän oli mukana Aalto-keskuksen rakentamisessa. Keskuksessa on esillä Saaren keräämä yli kaksi sataa esinettä käsittävä Aino ja Alvar Aalto-lasikokoelma, jonka Seinäjoen kaupunki osti vuonna 1997. == Töitä == thumb|upright|Saari Suunnitteli Alajärvelle Pioneerien muistomerkin, joka paljastettiin vuonna 1981. * Alahärmän kirjasto * Kauhajoen kirjasto * Leppävirran kirjasto == Lähteet == Luokka:Suomalaiset arkkitehdit Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet
Roihuvuoren ala-aste

Roihuvuoren ala-asteen koulu on Kaakkois-Helsingissä Roihuvuoren kaupunginosassa sijaitseva alakoulu. Koulu aloitti toimintansa vuonna 1967 vasta valmistuneessa professori Aarno Ruusuvuoren suunnittelemassa betonirakennuksessa. Roihuvuoren ala-aste on alueensa lähikoulu. Lukuvuonna 2023–2024 koulussa opiskelee noin 370 oppilasta. Koulurakennus oli hyvin huonokuntoinen ja jo lähes purkutuomion saanut, kun se päätettiin kunnostaa. Rakennuksen alkuperäistä arkkitehtuuria kunnioittanut peruskorjaus sai kunniamaininnan Vuoden 2016 betonirakenne -kilpailussa. Vuorenpeikontien pihalle rakennettiin keväällä 2020 kaksikerroksinen moduuliuudisrakennus, jossa on 12 opetustilaa. Rakennuksessa toimii myös Roihuvuoren päiväkodin esikouluryhmiä. == Lähteet == Luokka:Aarno Ruusuvuoren suunnittelemat rakennukset Luokka:Helsingin peruskoulut
Michel v. Tell

Michel v. Tell (s. 8. lokakuuta 1980 Zürich) on sveitsiläinen koomikko ja juontaja. Hän saavutti maailmanennätyksen vuonna 2012 uudella Harley Davidson LiveWire. Hän työskentelee Saksan parlamentissa, ja on sadan parhaan pokeripelaajan joukossa Sveitsissä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *IMDB *eWRC Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Metteniusales

Metteniusales on Asteranae-ylälahkoon kuuluva pieni kasvilahko. Lahkoon kuuluu vain yksi heimo, Metteniusaceae, johon kuuluu muun muassa suku Metteniusa. Lahkon lajit kasvavat lähinnä Keski- ja Etelä-Amerikan trooppisissa osissa. == Heimot == * Metteniusaceae ** 11 sukua ja 55 lajia tropiikissa == Lähteet == *
Scheuchzer

Scheuchzer on sveitsiläinen rautateiden rakentamiseen, korjaamiseen ja huoltoon liittyviä ratatyökoneita valmistava ja palveluja tuottava yritys. Yrityksen keskuspaikka on Bussigny Lounais-Sveitsissä lähellä Lausannea. == Historiaa == Yrityksen perusti Charles-Auguste Scheuchzer, lukkoseppä ja Lausanne–Echallens–Bercher-rautatien rakennuspäällikkö. Hän oli radanrakennustöiden koneellistamisen pioneereja kehittäessään sepelinpuhdistuskoneen vuonna 1927 ja ratapohjan tiivistyskoneen vuonna 1931. C.-A. Scheuchzer myi yrityksensä patentteineen vuonna 1934. Perustajan pojat ostivat yrityksen vuonna 1947 ja antoivat yhtiölle nimen Les Fils d'Auguste Scheuchzer SA (kirjaimellisesti ). Yhtiö on toiminut vuodesta 1940 Bussignyssä, nykyisin nimellä Scheuchzer SA. Ratatyökoneiden historia on suurelta osin peräisin Scheuchzerilta. Nimittäin toisen merkittävän alan toimijan, Matisan, liiketoiminta perustuu Auguste Rytzin Schwuchzerilta vuonna 1935 hankkimiin lisensseihin. Lisäksi Itävallassa toimivan Plasser & Theurerin perustaja Franz Plasser oli perustamisen aikoihin vuonna 1958 Matisan myyntiedustaja Linzissä. == Koneet ja laitteet == Scheuchzer rakentaa erilaisia ratatyökoneita sepeliauroista ja sepelinpuhdistuskoneista radanuusimisjuniin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Rautatiekalustovalmistajat Luokka:Sveitsiläiset teollisuusyritykset Luokka:Bussigny