EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Néa Kaméni

Néa Kaméni () on Kreikan saari, joka kuuluu Kykladeihin ja tarkemmin Santorínin saariryhmään. Saaren pinta-ala on 3,338 neliökilometriä, ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Néa Kaméni kuuluu Thíran kuntaan, Thíran alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Néa Kaméni, suomeksi ”Uusi palanut”, sijaitsee Santorínin kalderan keskellä. Saari on muodoltaan suhteellisen pyöreä, ja sen halkaisija on noin 2 kilometriä. Sen lounaispuolella sijaitsee Palaiá Kaménin (”Vanha palanut”) saari. Saaret ovat syntyneet viimeisten 2 000 vuoden aikana toistuvissa tulivuorenpurkauksissa pinnalle purkautuneesta laavasta. Néa Kaméni nousi esille ensimmäisen kerran purkauksessa vuonna 1711 ja laajeni huomattavasti purkauksissa vuosina 1866–1868 ja 1925–1928. Santorínin nykyisin aktiiviset kraatterit sijaitsevat edelleen Néa Kaménin saarella. Viimeisimmät purkaukset saarella ovat tapahtuneet vuosina 1939–1941 ja 1950. Saarelle tehdään turistiretkiä Firásta ja Oíasta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kykladit Luokka:Thíra
Vähä Lutajärvi (Pori)

Vähä Lutajärvi on Satakunnassa Porin Laviassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Harjunpäänjoen valuma-alueen Jylhäjoen valuma-alueeseen. == Maantiede == Järven pinta-ala on 3,8 hehtaaria ja sen pituus on 300 metriä ja leveys 150 metriä. Järvellä ei ole varsinaista laskuojaa, mutta lyhyt oja ulottuu mäen satulapisteen yli ja loppuu siihen. Järven rantaviiva on 0,77 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin suota. Se sijaitsee Keksalmin ja Lutajärven välissä. == Lähteet == Luokka:Lavian järvet Luokka:Jylhäjoen valuma-alue
Palaiá Kaméni

Palaiá Kaméni (, myös Paliá Kaméni, Παλιά Καμένη) on Kreikan saari, joka kuuluu Kykladeihin ja tarkemmin Santorínin saariryhmään. Saaren pinta-ala on 0,525 neliökilometriä, ja vuoden 2011 tietojen mukaan sillä asui yksi henkilö. Hallinnollisesti Palaiá Kaméni kuuluu Thíran kuntaan, Thíran alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Palaiá Kaméni, suomeksi ”Vanha palanut”, sijaitsee Santorínin kalderan keskellä. Sen koillispuolella on Néa Kaménin (”Uusi palanut”) saari. Molemmat saaret ovat syntyneet viimeisen 2 000 vuoden aikana jatkuvien tulivuorenpurkausten seurauksena pinnalle purkautuneesta laavasta. Palaiá Kaméni nousi esille purkauksessa noin vuonna 196 eaa. Saaren rantavedessä on rikkipitoisia kuumia lähteitä. Niille tehdään turistiretkiä Firásta ja Oíasta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kykladit Luokka:Thíra
Tunisian asevoimat

Tunisian asevoimat () muodostuu kolmesta puolustushaarasta maavoimista, merivoimista ja ilmavoimista. Vuonna 2005 miehistöksi laskettiin noin 27 000.Tunisia - Army globalsecurity Viitattu 25.11.2014 Perustamisen jälkeen Tunisian joukkoja on käytetty lähinnä lisäjoukkoina isommissa tehtävissä. 1960-luvulla tunisialaisia sotilaita oli mukana YK:n rauhanturvajoukoissa Kongossa ja 1970-luvulla Jom kippur -sodassa heitä oli noin 900 miehistöinen joukko.The Fourth Round - A Critical Review of 1973 Arab-Israeli War defencejournal Viitattu 25.11.2014 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Maanpuolustus ministeriön sivusto Luokka:Asevoimat maittain asevoimat
Arsis

Arsis on yhdysvaltalainen teknisen death metalin yhtye. Sen perustivat Berklee College of Music -musiikkiopiston opiskelijat James Malone ja Mike van Dyne Virginia Beachissa vuonna 2000. Yhtyeen viimeisin studioalbumi Unwelcome julkaistiin huhtikuussa 2013. == Jäsenet == * James Malone – basso (2000–2005), kitara, laulu (2000–) * Noah Martin – basso (2007–2008, 2010–) * Shawn Priest – rummut (2012–) * Brandon Ellis – kitara (2012–) ;Entiset jäsenet * Scot Seguine – basso (2000) * Michael van Dyne – rummut (2000–2007, 2009–2012) * Kathy Burke – kitara (2001) * Jonathan Fralick – kitara (2006–?) * Darren Cesca – rummut (2007–2008) * Ryan Knight – kitara (2007–2009) * Nick Cordle – kitara (2008–2012) * Nathaniel Carter – basso (2009–2010) ;Kiertue- ja sessiomuusikot * Mike Mullen – basso (2003) * Chris "Fast" Jones – kitara (2003–2004) * Justin Shaw – basso (2004–2006) * Jake Ososkie – kitara (2004–2005) * Alex Cox – basso (2006) * John Fralick – kitara (2006) * Johnny Allen – kitara (2006) * Shawn Priest – rummut (2008, 2010, 2011–2012) * Alex Tomlin – rummut (2008) * David Kinkade – rummut (2008–2009) * Brandon Ellis – kitara (2011–2012) * Mike Parks – laulu (2011–2012) == Diskografia == ;Studioalbumit * * * * * * ;Muut albumit * * * * * == Aiheesta muualla == * * * Arsisin Facebook-sivusto Luokka:Yhdysvaltalaiset tekniset death metal -yhtyeet Luokka:Yhdysvaltalaiset melodisen death metalin yhtyeet
Gumare

Gumare on kylä Botswanassa. Siellä oli vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 8 532 asukasta. Se on myös sitä ympäröivien kylien alueellinen keskus, ja Gumaren ja sen lähiympäristön asukasluku on kokonaisuudessaan 8 970. Gumare on Okavangon suistoalueen suurimpia asutuskeskuksia. Kylään johtavat tiet ovat päällystetty öljysoralla, ja itse kylässä on pieni pankkikonttori, linja- autoasema, Shellin bensa-asema ja vuonna 2013 avattu postitoimisto. == Lähteet == Luokka:Botswanan kylät
Kaikki ranteet auki

Kaikki ranteet auki on Helsingin Sanomien toimittajan Miska Rantasen toimittama kirja vuodelta 2014. Kirjaan on kerätty kirjallisen viestinnän mokia, esimerkiksi huvittavia kirjoitusvirheitä tai muuten erikoisia juttuja. Kirja on jatko-osa Rantasen vuonna 2013 toimittamalle Kukkiva syyspervo ruukussa -kirjalle. == Lähteet == * Luokka:Huumorikirjat Luokka:Vuoden 2014 kirjat Luokka:Suomalaiset kirjat
Heikki Lankinen

Heikki Lankinen (3. maaliskuuta 1898 Käkisalmi – 23. huhtikuuta 1948 Jyväskylä) oli suomalainen arkkitehti.Meurman, Otto-Iivari 1976. Viipurin arkkitehdit, ss. 45–49. Viipurin Suomalainen Kirjallisuusseura, Lappeenranta. ISBN 951-95402-2-9 ==Henkilöhistoria ja ammattiura== Lankisen vanhemmat olivat ajuri Matti Lankinen ja Maria Immonen ja puoliso vuodesta 1930 Ilta Maria Öberg. Lankinen kirjoitti ylioppilaaksi Käkisalmen yhteiskoulusta vuonna 1918 ja opiskeli sen jälkeen Teknillisessä korkeakoulussa Helsingissä. Arkkitehdiksi hän valmistui 1924. Lankinen toimi Oulun läänin apulaisarkkitehtina vuosina 1924–1927 ja edelleen vuoteen 1932 saakka virkaatekevänä lääninarkkitehtina. Huhtikuussa 1932 Lankinen siirtyi Viipurin läänin rakennuskonttorin palvelukseen ja työskenteli Viipurissa talvisodan loppuvaiheeseen maaliskuuhun 1940 saakka. Hän toimi muun muassa virkaatekevänä piiriarkkitehtina, joka oli entinen lääninarkkitehdin virka. Hän vastasi myös muun muassa ilman urakoitsijaa rakennetun Viipurin maakunta-arkiston työmaan johtamisesta. Lankinen piti myös omaa toimistoa, jossa hän toteutti suunnittelu- ja rakennuttamistöitä, teki asemakaavoituksia ja muun muassa osallistui Kemin kaupungin rakennusjärjestyksen laadintaan. Talvisodan jälkeen Lankinen työskenteli Turussa ja palasi jatkosodan myötä jälleen perheineen Viipuriin. Sodan jälkeen hän toimi vuosina 1944–1945 vastaperustetun Lahden teollisuuskoulun ensimmäisenä rehtorina ja vuonna 1946 kolmen kuukauden ajan Turun rakennustarkastajana, kunnes hänen oli pakko siirtyä eläkkeelle vakavien sydänvaivojen vuoksi. Lankinen vietti viimeiset vuotensa maaseudulla Jyväskylän maalaiskunnassa ja kuoli Jyväskylässä 50-vuotiaana huhtikuussa 1948. == Töitä == *Oulun tuomiokirkon saneeraus (1932)”Engelin kuvajainen” Kaleva 22.10.1996. Viitattu 25.11.2014. *Tornion seminaari, Tornio *Virolahden kunnantalo, Virolahti *Terijoen kunnantalo, Terijoki *Suomen Vapaakirkon rukoushuone, Viipuri (1935) *Turun sataman tullirakennus ==Katso myös== *Kalevi Lankinen == Lähteet == Luokka:Suomalaiset arkkitehdit Luokka: Suomalaiset virkamiehet Luokka: Suomen oppilaitosten rehtorit Luokka:Vuonna 1898 syntyneet Luokka:Vuonna 1948 kuolleet
Kaarlo Lähteenmaa

Kaarlo (Kalle) Eero Lähteenmaa (27. syyskuuta 1936 Alavus – 16. toukokuuta 2024 HelsinkiKuolinilmoitus. Helsingin Sanomat 16.6.2024, s. B 22.) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija. Lähteenmaan vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Edvard Lähteenmaa (1903–1973) ja Saima Hilja Ikkala (1907–1996). Hän oli naimisissa vuodesta 1955 kustannustoimittaja Anneli Kaarina Ollikaisen (1937–2011) kanssa. Lähteenmaa aloitti työuransa opettajana Himangalla ja toimittajauransa 1950-luvulla Kokkola-lehdessä Kokkolassa. Sieltä hän siirtyi Lapualle Ilkka-lehden aluetoimittajaksi ja sitten Lapuan Sanomien päätoimittajaksi. Lähteenmaa muutti Seinäjoen kautta Joensuuhun Karjalanmaan toimitussihteeriksi ja siitä tehtävästä hänet palkattiin Maakansaan, jolloin oli edessä muutto Helsinkiin. Hän työskenteli myös Raittiussanomien päätoimittajana ja ehti vielä ennen eläkkeelle jäämistään työskennellä politiikan toimittajana Keskisuomalaisen Helsingin toimituksessa. Lähteenmaan työuraan mahtui myös Suomen luterilaisen evankeliumiyhdistyksen järjestösihteerin tehtävä ja työskentely Kirkollisten kustantajien palveluksessa. == Teoksia == * Papan kanssa kesällä : lastenkirja ; kuv. Kaarina Ahonen. Suomen luterilainen evankeliumiyhdistys, Helsinki 1965 == Lähteet == * * Martti Karjalan sukutaulut : Kaarlo Lähteenmaan kolme esipolvea ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Juhani Merilahti

Pertti Juhani Merilahti (25. marraskuuta 1936 Turku − 31. toukokuuta 2020 Turku) oli suomalainen opettaja ja kirjailija. Merilahti valmistui filosofian maisteriksi Turun yliopistosta. Hän toimi lukion äidinkielen lehtorina Turussa Pernon lukiossa ja 1990-luvulla Puolalanmäen lukiossa. Hän oli Luotsi ja Majakka -lehden päätoimittajana vuodesta 1971 alkaen. == Kaunokirjallista tuotantoa == * Kumpeli : runoja. Matricula, Turku 1979 * Portsalainen : runoja ja näkymiä. Matricula, Turku 1979 * Luotolaiset : saaristolais- ja luotsiromaani. Luotsiliitto, Helsinki 1983 * Isonkarin miehet : luotolaisromaani 1800-luvulta. Luotsiliitto, Helsinki 1984, uusi laitos 1996 * Luotolaisen lokikirja : romaani. Luotsiliitto, Helsinki 1985 * Merikapteeni ja muuta lyhyttä saaristoproosaa. Kuvitus Juha Lukala. Luotsiliitto, Helsinki 1986 * Luodot ja manner : romaani. Luotsiliitto, Helsinki 1987 * Meren Epikuros : runoja. Luotsiliitto, Helsinki 1988 == Muita teoksia == * Pansion yhteiskoulu 1962-1976 ; kirj. Juhani Merilahti, Veikko Niemi. Pansion yhteiskoulu, Turku 1976 * Turun kauppaseura 1876-1976. Turun kauppaseura, Turku 1976 * Luotsiliitto 1918-1978 - Lotsförbundet 1918-1978. Luotsiliitto, Turku 1978 * Turun aikaa; kirj. Veikko Lehtovaara, Juhani Merilahti, Pekka Paasio. Turun kaupunki, Turku 1988 * Turun kultainen ratas : Turun rotaryklubi 1929-1989. Turun rotaryklubi, Turku 1988 * Kestävän aatteen vuosisata : Turun NMKY 1893-1993. Turun nuorten miesten kristillinen yhdistys, Turku 1993 * Turku-loosin neljännesvuosisata 1968-1993. Suomen I.O.O.F. loosi no 17 Turku, 1993 * Kukka liittyvi kukkahan : Suomen kukkakauppiasliiton Varsinais-Suomen piiri 1964-1994. Suomen kukkakauppiasliitto, Helsinki 1994 * Sadan vuoden meripelastustyö : Suomen meripelastusseura 1897-1997. Suomen meripelastusseura, Helsinki 1997 * Societas mercaturae Aboensis : Turun kauppaseura 1876-2001 : Handelsgillet i Åbo. Turun kauppaseura, Turku 2001 * Securitatis causa : Luotsiliitto 1918-2003 - Lotsförbundet 1918-2003. Luotsiliitto, Helsinki 2003 == Lähteet == * Juhani Merilahti SKS:n kirjailijamatrikkelissa (Arkistoitu versio) * Kirjasampo.fi : Juhani Merilahti === Viitteet === Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Bisertan kriisi

Bisertan kriisi oli Tunisian ja Ranskan välinen konflikti Bisertassa 19. heinäkuuta – 23. heinäkuuta 1961. Tunisian itsenäistyttyä 1956 Ranskan hallinnasta Biserta ja Tunisian laivastotukikohta jäivät Ranskan hallintaan. Strategisesti se oli Ranskalle tärkeä alue Algerian sodan aikana. Ranska oli lupautunut neuvottelemaan tukikohdan tulevaisuudesta, mutta ei toistaiseksi ollut luopunut tukikohdasta. Tunisian joukot piirittivät ja sulkivat laivastotukikohdan pakottaakseen ranskalaiset poistumaan maasta lopullisesti. He myös varoittivat Ranskaa rikkomasta Tunisian ilmatilaa. Ranskalaiset uhmasivat kieltoa lähettämällä paikalle helikopterin. 23. heinäkuuta ranskalaisjoukot valtasivat koko kaupungin.Tunisia: The Wages of Moderation Time.com 28.7.1961, viitattu 25.11.2014 Pääosin Tunisian armeijasta ja sotataidottomista siviileistä koostunut joukko menetti Tunisian Punaisen puolikuun mukaan 5 000 henkeä, kun taas tunisialainen historioitsija Mohamed Lazhar Gharbi on arvioinut määräksi 4 000\. Tunisian virallinen lehdistö ilmoitti 630 kaatunutta ja 1 555 haavoittunutta.Tahar Belkhodja, Les trois décennies Bourguiba. Témoignage, Paris, julkaistu:‎ 1998 Ranska poistui Bisertasta 15. lokakuuta 1963 Algerian sodan päätyttyä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Arkistovideoita Bisertan kriisistä Luokka:Tunisian taistelut Luokka:1961
Funktioteoria I–II

Funktioteoria I–II on Olli Lehdon kirjoittama kirja, joka käsittelee funktioteoriaa. Kirja on kirjoitettu lähtökohdasta, että lukija ymmärtää analyysin, topologian ja algebran perusteet. Kirjassa ei ole selkeää jakoa osiin I ja II. Kirja nojaa Helsingin yliopiston luentoihin aiheesta. Kirja on tarkoitettu laudatur-tason kurssille oppikirjaksi. ==Lähteet== Luokka:Kirjat matematiikasta Luokka:Vuoden 1982 kirjat Luokka:Suomalaiset tietokirjat Luokka:Oppikirjat
Tanner Richard

Tanner Richard (s. 6. huhtikuuta 1993 Markham, Ontario, Kanada) on sveitsiläis-kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Sveitsin NLA-joukkue Genève-Servettessä. == Ura == Richard debytoi pääsarjatasolla Euroopassa pelatessaan sveitsiläisessä NLA-joukkue Rapperswil-Jona Lakersissa. Hän on Tampa Bay Lightningin 71. varaus vuodelta 2012. Hän siirtyi varauksensa jälkeen pelaamaan Pohjois-Amerikkaan OHL-joukkue Guelph Stormiin. Huhtikuussa 2013 Richard teki kolmen vuoden tulokassopimuksen Lightningin kanssa. Richard pelasi Sveitsin nuorten maajoukkueessa nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa 2012. Luokka:Sveitsiläiset jääkiekkoilijat Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Tampa Bay Lightningin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
John Smith (tutkimusmatkailija)

John Smith (1580–1631) oli englantilainen amiraali, tutkimusmatkailija ja kirjailija. Hänet aateloitiin ja lyötiin ritariksi. Smith teki mahdolliseksi Uuden-Englannin asuttamisen. Hän oli vuosina 1608–1609 Virginian siirtokunnan johtaja. Smith oli ensimmäinen englantilainen tutkimusmatkailija, joka kartoitti Uutta-Englantia. Hän innosti siirtolaisuuteen niitäkin, jotka olivat vailla omaisuutta: Mutta myös: Huolimatta päättäväisyydestään ja voimakkaasta luonteestaan Smith koki vastoinkäymisiä vihamielisten intiaanien ja yhteistyökyvyttömien uudisasukkaiden puolelta. Hän määräsi lopettamaan kullan etsimisen ja keskittymään elinolojen parantamiseen. Ja pian alettiin levittää huhua, että hän aikoo avioitua intiaaniprinsessa Pocahontasin kanssa ja nimittää itsensä Virginian keisariksi. Tämän vuoksi hänet kutsuttiin takaisin Lontooseen. Smith lähti merille 16-vuotiaana ja palveli kauppa- ja sota- aluksilla edeten kapteeniksi. Hänet aateloitiin ansioistaan taisteluissa turkkilaisia vastaan. Vuonna 1602 hän haavoittui ja hänet myytiin orjaksi, mutta hän pääsi pakenemaan. Tässä vaiheessa hänen elämänsä oli vauhdikasta. Englantiin hän pääsi palaamaan vuonna 1604. Huhtikuussa 1608 hän oli jo Jamestownin siirtokunnassa Amerikassa ja suoritti Chesapeakenlahden kartoitusta. Hänen työstään oli hyötyä muille tutkimusmatkailijoille yli vuosisadan ajaksi. Jamestowniin muutti siirtolaisia tasaisena virtana ja siirtokunta koki suuria vaikeuksia. Etenkin siirtokunnan ruokahuolto alkoi tuottaa vaikeuksia. Paljon muuta ei ollut tehtävissä kuin luottaa Smithin opetuksiin, joita eräät kutsuivat jopa laeiksi. ”Joka ei suostu tekemään työtä hänen ei pidä myöskään syödä.” Osa siirtolaisista jäi tosin odottamaan ohjeita emämaasta Englannista. Vuonna 1614 Smith purjehti Mainen ja Massachusettsin lahdella nimittäen alueen Uudeksi-Englanniksi. Hän palasi pysyvästi takaisin Englantiin ja kirjoitti kirjan A Description of New England. Hän kuoli Lontoossa vuonna 1631 51-vuotiaana. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * M. Vuorikoski: Yhdysvallat. Pohjois-Amerikan historia. Luokka:Englantilaiset tutkimusmatkailijat Luokka:Brittiläiset sotilaat Luokka:Amiraalit Luokka:Englantilaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1580 syntyneet Luokka:Vuonna 1631 kuolleet
Samuel Beckett -luokka

Samuel Beckett -luokka on Irlannin laivaston kolmen ulkovartiolaivan muodostama alusluokka, jonka aluksista ensimmäinen valmistui 2014. == Suunnittelu == Alukset suunnitteli Vard Marine Inc. (aiemmin STX Marine) ja niiden suunnittelussa on havaittavissa samankaltaisuutta edeltäneisiin Róisín- luokan aluksiin. Babcock Marine valmisti PV90:ksi nimeämänsä 90-metriset alukset. Suurempi koko edeltäneeseen luokkaan verrattuna parantaa toimintaedellytyksiä Pohjois-Atlantilla. Aluksilla on 44 hengen miehistö, joiden lisäksi niille voidaan majoittaa kymmenen koulutettavaa. == Alukset == Samuel Beckett -luokkaWaters, Conrad s. 115 Nimi Telakka Kölinlasku Vesille Valmis Kohtalo LÉ Samuel Beckett Babcock Marine, Appledoren telakka, Bideford 18. toukokuuta 2012 3. marraskuuta 2013 28. huhtikuuta 2014 - LÉ James Joyce Babcock Marine - marraskuu 2014 toukokuu 2015 - nimetön Babcock Marine - - - tilattu 9. kesäkuuta 2014 == Lähteet == * === Viitteet === *
LÉ Samuel Beckett

LÉ Samuel Beckett (viirinumero P61) on Irlannin laivaston Samuel Beckett -luokan ulkovartiolaiva. == Valmistus == Irlannin hallitus allekirjoitti lokakuussa 2010 Babcock Marinen kanssa 99 miljoonan euron tilauksen kahdesta aluksesta ilman aseita. Alusten aseistamiseen erillisen sopimuksen puitteissa varattiin budjettiin lisäksi 7,8 miljoonaa euroa. Ensimmäisen aluksen köli laskettiin 18. toukokuuta 2012 Appledoren telakan katetussa telakka-altaassa telakkanumerolla AS194. Se laskettiin vesille 3. marraskuuta 2013 nimellä LÉ Samuel Beckett, irlantilaisen näytelmäkirjailijan Samuel Beckettin mukaan.City welcomes state-of-the-art Navy vessel Lé Samuel Beckett, Irish Examiner 7.6.2014. Viitattu 26.11.2014. Aluksen kastetilaisuus järjestettiin lauantaina 17. toukokuuta 2014 Dublinissa kumminaan Beckettin veljentytär Caroline Murphy. Samana päivänä alus luovutettiin Irlannin laivastolle, joka nimesi aluksen ensimmäiseksi päälliköksi komentaja Ken Minehanen.Walters, Conrad s. 113-118 == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Samuel Beckett -luokan vartiolaivat
LÉ James Joyce

LÉ James Joyce (viirinumero P62) on Irlannin laivaston Samuel Beckett -luokan ulkovartiolaiva. == Valmistus == Irlannin hallitus allekirjoitti lokakuussa 2010 Babcock Marinen kanssa 99 miljoonan euron tilauksen kahdesta aluksesta ilman aseita. Alusten aseistamiseen erillisen sopimuksen puitteissa varattiin budjettiin lisäksi 7,8 miljoonaa euroa. Aluksen köli laskettiin marraskuussa 2013. Alus lasketaan vesille syksyllä 2014. Suunniteltu palvelukseen otto oli toukokuussa 2015.Waters, Conrad s. 118 == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Samuel Beckett -luokan vartiolaivat
John Ahlberg

John Ahlberg (s. 7. maaliskuuta 1983 Espoo) on suomalainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.John Ahlberg Playerhistory-sivustolla Ahlberg pelasi urallaan Suomen kolmella korkeimmalla sarjatasolla. Veikkausliigassa hän pelasi 22 ottelua vuosina 2003–2004 edustaen AC Allianssia. Ensiesiintymisensä pääsarjatasolla Ahlberg teki 22. toukokuuta 2003, kun Allianssi voitti kotonaan FC Inter Turun maalein 2–0. Ensimmäisen kaikkiaan kolmesta liigamaalistaan hän teki 17. elokuuta 2003 Allianssin voittaessa FC Jazzin kotonaan maalein 4–0.Veikkausliiga – Hall of Fame Ykkösessä Ahlberg pelasi kaksi ottelua FC Viikingeissä kaudella 2006. Kakkosessa hänen seurojaan olivat Leppävaaran Pallo (2001), FC Espoo (2002, 2005) ja IF Gnistan (2004). == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Alkulukujen lumoissa

Alkulukujen lumoissa – Bernhard Riemann ja matematiikan suurin ratkaisematon ongelma (alkuteos: Prime Obsession: Bernhard Riemann and the Greatest Unsolved Problem in Mathematics) on John Derbyshiren kirjoittama teos Riemannin hypoteesista, sen historiasta ja yrityksistä ratkaista se. Kirjan on suomentanut Juha Pietiläinen ja kustantanut Terra Cognita. Suomennoksen on tarkastanut Turun yliopiston analyyttisen lukuteorian professori Matti Jutila. Kirja esittelee myös merkittäviä matematiikan alan henkilöitä ja taustavaikuttajia sekä 1800-luvun Euroopan poliittisia tekijöitä. Kirjavinkit sivuston arvostelun mukaan kirja on vaikeustasoltaan kohtuullinen, mutta vaatii kiinnostusta matematiikkaan. Kirjassa kuljetetaan rinnakkain kahta juonta: luvut, joiden järjestysnumero on pariton, esittelevät Riemannin hypoteesin ymmärtämiseksi tarvittavaa matematiikkaa, ja luvut, joiden järjestysnumero on parillinen, esittelevät taas aiheeseen liittyviä henkilöitä ja historiaa. Kirjassa on runsaasti alaviitteitä, jotka sisältävät lisätietoa käsiteltävistä asiosita. Kirjan liitteenä on matemaatikko Tom Apostolin tekemän laulun sanoitus, joka käsittelee Riemannin hypoteesia. Toisena liitteenä on laajahko esitys Lindelöfin hypoteesista, joka on läheistä sukua Riemannin hypoteesille. Arkhimedes-lehdessä julkaistussa arvostelussa kritisoidaan, että kirja ei täytä lupaustaan ja selitä Riemmannin hypoteesia lukiomatematiikan pohjalta. Sen sijaan kirja pui tiettyjä algebrallisia yksityiskohtia syvällisesti, mutta ohittaa monet hankalat käsitteet. Arvostelussa todetaan, että Derbyshire on parhaimmillaan tarinankertojana ja henkilöistä kertovat osuudet ovat hyvin kirjoitettuja. Kirja herättää mielenkiintoa perehtyä matematiikkaan ja tieteenhistoriaan. Teos on arvokas lisä matematiikan yleistajuiseen kirjallisuuteen.. Derbyshire palkittiin teoksestaan Eulerin kirjapalkinnolla vuonna 2007. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Teos kustantajan Terra Cognitan sivustolla Luokka:Kirjat matematiikasta Luokka:Vuoden 2006 kirjat Luokka:Yhdysvaltalaiset tietokirjat
Vitali Bojarov

Vitali K. Bojarov (s. 1928 Neuvostoliitto) oli PGU:n (eli KGB:n ulkomaantiedustelun) vastavakoiluhallinnon päällikkö ja KGB:n värvääjä. Hän on syntyään isän puolelta mordvalainen ja äidin puolelta ukrainalainen. Uransa alkuvaiheet Bojarov vietti Ukrainassa radiotiedustelun ja vastavakoilun tehtävissä. Vuonna 1956 hän toimi Unkarissa ja 1961 Moskovassa. Hän koetti palvella ulkomailla vuosina 1963–1965 KGB:n vastavakoilun KR-linjalla diplomaattipeitteellä Britanniassa. Hänet kuitenkin karkotettiin Britanniasta eikä hän päässyt yrittämään toista kertaa, vaan palveli Moskovassa KGB:n ulkomaantiedustelun (PGU:n) ulkoisen vastavakoilun päällikkönä. Hänen saatuaan värvättyä Suomessa Suojelupoliisin (Supo) päällikön Arvo Pentin KGB:hen, hänet ylennettiin KGB:n toisen päähallinnon VGU:n (eli ulkomaiden lähetystöjen, tiedustelijoiden ja muidenkin ulkomaalaisten valvonta Neuvostoliitossa) päällikön sijaiseksi. VGU:n päällikön sijaisena hänen sotilasarvokseen tuli kenraaliluutnantti vuonna 1981. Vuonna 1985 hän siirtyi päällikön sijaiseksi ja myöhemmin päälliköksi Neuvostoliiton tulliin. Eläkkeelle hän jäi vuonna 1991, juuri ennen Janajevin juntan kaappausyritystä ja Neuvostoliiton loppua. Suojelupoliisin kylmän sodan ajan historian kirjoittaneen Kimmo Rentolan mukaan peitenimi ”Maurin” eli Supon päällikön Arvo Pentin vuonna 1973 KGB:hen värvännyt Bojarov teki juuri vuonna 1973 KGB:ssa urallaan ratkaisevan hyppäyksen ylöspäin, kyseisen tapauksen siivittämänä. Vitali Bojarov kirjasi raporttiinsa, että ”Mauri” eli Arvo Pentti ”suostui erittäin luottamukselliseen yhteistyöhön KGB:n kanssa Nato-maiden (etenkin USA:n ja Englannin) tiedustelupalvelujen toiminnan paljastamiseksi, kun ne toimivat Suomessa tai Suomesta käsin tarkoituksena vahingoittaa Neuvostoliiton ja Suomen suhteita tai Neuvostoliittoa, sen edustajia ja laitoksia”. == Lähteet == Luokka:Venäläiset henkilöt Luokka:KGB Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Mahdollisesti elävät henkilöt
Nicolas Kivistö

Nicolas Kivistö (s. 27. maaliskuuta 1988 Helsinki) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.Nicolas Kivistö Playerhistory-sivustolla Nicolas Kivistö Soccerway-sivustolla Kivistö on pelannut Veikkausliigassa kuusi ottelua Valkeakosken Hakassa kaudella 2009. Hän oli liigaotteluissaan kerran avauskokoonpanossa ja tuli viidesti vaihdosta kentälle. Kivistön ensimmäinen liigaottelu oli 22. huhtikuuta 2009 pelattu Vaasan Palloseura–Haka, joka päättyi 0–1.Veikkausliiga – Hall of Fame Lisäksi Kivistö on aiemmin pelannut Ykköstä Klubi 04:ssä (2006–2007), FC Viikingeissä (2008) ja PK-35 Vantaassa (2011) sekä Kakkosta Klubi 04:ssä (2005), Gnistanissa (2006), Someron Voimassa (2010), Kiffenissä (2012) ja Atlantis FC:ssä (2013). == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Skjold-luokka

Skjold-luokka on Norjan laivaston kuuden korvetin muodostama alusluokka. == Alukset == KNM Skjold tilattiin koealuksena 30. elokuuta 1996 ja loput viisi 28. marraskuuta 2003. Skjold-luokan korvetitToremans, Guy s. 138 Nimi Telakka Kölinlasku Vesille Valmis Kohtalo KNM Skjold Umoe Mandal, Mandal 4. elokuuta 1997 22. syyskuuta 1998 17. huhtikuuta 1999 29\. huhtikuuta 2013 KNM Storm Umoe Mandal lokakuu 2005 30. lokakuuta 2006 9. syyskuuta 2010 KNM Skudd Umoe Mandal maaliskuu 2006 3. toukokuuta 2007 28. lokakuuta 2010 KNM Steil Umoe Mandal lokakuu 2006 15. tammikuuta 2008 30. kesäkuuta 2011 KNM Glimt Umoe Mandal toukokuu 2007 15. elokuuta 2008 29. maaliskuuta 2012 KNM Gnist Umoe Mandal joulukuu 2007 18. toukokuuta 2009 8. marraskuuta 2012 == Lähteet == * ===Viitteet=== *
Erik Adlercreutz

Erik Alfred Herman Adlercreutz (7. syyskuuta 1899 Helsinki – 13. lokakuuta 1989 Helsinki) oli suomenruotsalainen lääkäri ja dosentti, Adlercreutzin aatelissuvun päämies. Adlercreutzin vanhemmat olivat kaupunginvouti, valtiopäivämies Herman Adlercreutz ja Naima Sofia Charpentier. Adlercreutz tuli ylioppilaaksi 1917 ja opiskeli lääketiedettä Helsingin yliopistossa. Hän valmistui lääketieteen lisensiaatiksi ja väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi vuonna 1928. Adlercreutz erikoistui sisätautioppiin, teki opintomatkoja Eurooppaan ja hoiti yliopistossa sisätautiopin dosentuuria vuosina 1934–1966. Hän luennoi myös mm. Ruotsissa ja Ranskassa ja hoiti lääkärintointa useissa eri sairaaloissa. Helsingin diakonissalaitoksen 2. sisätautiosaston ylilääkärinä Adlercreutz toimi 1935–1950. Hänellä oli useita alansa luottamustoimia. Adlercreutz oli sotilasarvoltaan reservin lääkintämajuri. Erik Adlercreutz oli kahdesti naimisissa. Ensimmäisestä avioliitosta (1931–1939) Elisabeth Hedvig Adlercreutzin kanssa syntyi kolme lasta, näiden joukossa professori Herman Adlercreutz ja arkkitehti Eric Adlercreutz. Toisesta avioliitosta (1939–) Margaretha Lerchen kanssa syntyi kaksi lasta.Kuka kukin on 1954, ss. 16-17. Viitattu 5.5.2021. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset lääkärit Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Vuonna 1899 syntyneet Luokka:Vuonna 1989 kuolleet
Gunnel Adlercreutz

Gunnel Elisabeth Adlercreutz (o.s. af Björkesten; s. 27. heinäkuuta 1941 Helsinki) on suomalainen arkkitehti. Gunnel Adlercreutzilla ja hänen aviopuolisollaan Eric Adlercreutzilla on ollut arkkitehtitoimisto vuodesta 1969 lähtien. Vuosina 1992–1993 Gunnel Adlercreutz toimi Suomen Arkkitehtiliiton puheenjohtajana ja 1995–2006 Rakennustietosäätiön yliasiamiehenä. ==Huomionosoituksia== * Svenska kulturfondenin arkkitehtuuripalkinto yhdessä Eric Adlercreutzin kanssa 2001 * professorin arvonimi * kunniatohtori Chalmersin teknillisestä korkeakoulusta 2001 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Suomalaiset arkkitehdit Luokka:Suomalaiset professorin arvonimen saaneet Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Elävät henkilöt
Nenäpäivä (romaani)

Nenäpäivä on Mikko Rimmisen vuonna 2010 ilmestynyt kolmas romaani, joka sai ilmestymisvuonnaan Finlandia-palkinnon. Kirjan keskeisiä teemoja ovat yksinäisyys ja yhteisöllisyys. Tarinan päähenkilö on keski-ikäinen, Hakaniemessä yksin asuva Irma. Eräänä päivänä hän alkaa hetken mielijohteesta soitella vieraiden ihmisten ovikelloja tekeytyen kyselytutkijaksi. Irma ei kuitenkaan onnistu omituisilla kysymyksillään olemaan roolissa täysin vakuuttava ja lopulta ihmiset ilmoittavat hänen toimistaan poliisille. Arvioissa kiiteltiin erityisesti Rimmisen elävää ja erikoista kieltä. Finlandia-palkinnon jakanut kulttuuritoimittaja Minna Joenniemi kuvasi kirjan kieltä ”ainutlaatuisen pursuavaksi”. Nenäpäivästä tehtiin vuonna 2012 teatterisovitus Kansallisteatteriin. Sen dramatisoi Aina Bergroth ja ohjasi Arto af Hällström. Irman roolin esitti Sari Puumalainen. ==Käännökset== * Italia: La giornata del naso rosso, 2013 * Ranska: Sondage au pif, 2013 * Saksa: Der Tag der roten Nase, 2013 * Venäjä: С носом, 2014 * Norja: Nesedagen, 2014 * Tanska: Næsedag, 2014 * Latvia: Sarkanā degundiena, 2015. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Yle Elävä arkisto: Mikko Rimmisen Nenäpäivä kertoo humoristisesti yksinäisyydestä Luokka:Suomalaiset romaanit Luokka:Finlandia-palkitut teokset Luokka:Vuoden 2010 kirjat
Waltendorf

Waltendorf on itavaltalaisen Grazin kaupungin 9. kaupunginosa. Sen rajanaapuripiirejä ovat Ries pohjoiseen, St. Peter etelään ja St. Leonhard länteen. Kaupunginosa on pinta-alaltaan 4,48 neliökilometrin suuruinen, ja siellä asuu noin 11 619 ihmistä. Postinumeroista Waltendorfissa on 8010, 8042, 8043 ja 8047. Kaupunginosassa sijaitsee muun muassa kaksi pientä linnaa Schloss Lustbühel ja Hallerschloss sekä kirkko Rupertikirche Höhenrainissa. Luokka:Graz
Tallinna 21. Kool

Tallinna 21. Kool on koulu Tallinnassa, Virossa. Koulussa toimii sekä peruskoulu että lukio. Se sijaitsee osoitteessa Raua 6. Lukuvuonna 2014-15 koulussa opiskeli yhteensä 1221 opiskelijaa. Koulu perustettiin vuonna 1903 nimellä Tallinn kroonualgkool No. 21, jolloin koulurakennuksena toimi puinen rakennus osoitteessa J.Poska 6a. Lukukautena 1923-24 opiskelijamäärä nousi niin että opetus siirrettiin uuteen koulurakennukseen. Rakennuksen arkkitehtina toimi Artur Perna. Sittemmin rakennusta on kunnostettu vuosina 2001-2003. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Koulun viralliset sivut Luokka:Tallinnan oppilaitokset
Vinylideenikloridi

Vinylideenikloridi eli 1,1-dikloorieteeni (C2H2Cl2) on kloorattuihin alkeeneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään polymeeriteollisuudessa muovien valmistamiseen. == Ominaisuudet == Vinylideenikloridi on huoneenlämpötilassa väritöntä, helposti haihtuvaa ja makeahkolta tuoksuvaa nestettä. Yhdiste liukenee vain vähän veteen, mutta paremmin moniin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin ja bentseeniin. Vinylideenikloridi on hyvin reaktiivinen yhdiste ja polymerisoituu helposti. Tämän vuoksi tuotteeseen lisätään inhibiittoreiksi fenoli-, amino- tai rikkiyhdisteitä. Yhdiste myös hapettuu helposti. Kuumennettaessa noin 400 °C:n lämpötilaan vinylideenikloridi hajoaa vetykloridiksi ja kloorietyyniksi.Eberhard-Ludwig Dreher, Klaus K. Beutel, John D. Myers, Thomas Lübbe, Shannon Krieger, Lynn H. Pottenger: Chloroethanes and Chloroethylenes, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2014. Viitattu 26.11.2014 == Valmistus ja käyttö == Vinylideenikloridia voidaan valmistaa kuumentamalla 1,1,1-trikloorietaania. Tyypillisempi valmistusmenetelmä on kuitenkin 1,1,2-trikloorietaanin dehydrohalogenointi joko neste- tai kaasufaasissa. Nestefaasissa yhdistettä valmistetaan 1,1,2-trikloorietaanin ja natriumhydroksidin vesiliuoksen välisellä reaktiolla ja muodostuva vinylideenikloridi puhdistetaan strippaamalla ja tislaamalla. Reaktiota voidaan nopeuttaa faasinsiirtokatalyyttien avulla. Toinen tapa valmistaa yhdistettä 1,1,2-trikloorietaanista on kaasufaasissa tapahtuva terminen krakkaus. Nestefaasissa tapahtuvan reaktion etuna on sen korkeampi selektiivisyys vinylideenikloridin suhteen ja tässä prosessissa tapahtuu kaasufaasissa tapahtuvaan reaktioon verrattuna vähemmän 1,2-dikloorieteenin ja kloorieteenin muodostumista. Kaasufaasissa tapahtuvan reaktion etuna on, että sivutuotteena muodostuva vetykloridi voidaan helposti erottaa ja käyttää uudelleen muissa prosesseissa.Kenric A. Marshall: Chlorocarbons and Chlorohydrocarbons, Survey, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2003. Viitattu 26.11.2014 Vinylideenikloridia käytetään pääasiassa polymeeriteollisuuden raaka-aineena. Siitä saatavaa homopolymeeriä polyvinylideenikloridia voidaan käyttää muun muassa elintarvikkeiden pakkaamiseen. Yhdistettä käytetään myös muiden muovilaatujen valmistukseen komonomeerinä esimerkiksi vinyylikloridin, akryylinitriilin, metakryylinitriilin ja metakrylaattien kanssa. Vinylideenikloridia voidaan käyttää myös klooriasetyylikloridin valmistukseen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Toxin and Toxin Target Database (T3DB): 1,1-Dichloroethene *Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): 1,1-Dichloroethylene *ChemBlink: 1,1-Dichloroethylene Luokka:Alkeenit Luokka:Organohalidit Luokka:Klooriyhdisteet
Adroit-luokka (hävittäjä)

Adroit-luokka oli Ranskan laivaston neljäntoista hävittäjän () muodostama alusluokka. == Alukset == Adroit-luokan hävittäjätWhitley, M. J. s. 48 Nimi Telakka Kölinlasku Vesille Valmis Kohtalo vuoden 1924 laivasto-ohjelma vuoden 1924 laivasto-ohjelma vuoden 1924 laivasto-ohjelma vuoden 1924 laivasto- ohjelma vuoden 1924 laivasto-ohjelma vuoden 1924 laivasto-ohjelma vuoden 1924 laivasto-ohjelma L'Adroit Ateliers et Chantiers de France, Dunkerque 26. huhtikuuta 1925 1. huhtikuuta 1927 1. heinäkuuta 1929 uponnut 25. toukokuuta 1940 ilmahyökkäyksessä Belgian rannikolla L'Alcyon Forges et Chantiers de la Gironde, Bordeaux toukokuu 1925 26. kesäkuuta 1926 15. heinäkuuta 1929 poistettu alusluettelosta 10. marraskuuta 1952 Le Mars Chantiers Navals Français 8. heinäkuuta 1925 28. elokuuta 1926 20. tammikuuta 1928 miehistönsä upottama 27. elokuuta 1942 Le Fortuné Chantiers Navals Français, Blainville 11. syyskuuta 1925 15. marraskuuta 1926 1. heinäkuuta 1928 poistettu alusluettelosta 31. elokuuta 1950 La Palme Anciens Chantiers Dubigeon, Nantes 16. toukokuuta 1925 30. kesäkuuta 1926 6. helmikuuta 1928 miehistönsä upottama 27. elokuuta 1942 La Railleuse Dubigeon 30. heinäkuuta 1925 9. syyskuuta 1926 15. maaliskuuta 1928 räjäytetty 24. maaliskuuta 1940 vuoden 1925 laivasto- ohjelma vuoden 1925 laivasto-ohjelma vuoden 1925 laivasto-ohjelma vuoden 1925 laivasto-ohjelma vuoden 1925 laivasto-ohjelma vuoden 1925 laivasto-ohjelma vuoden 1925 laivasto-ohjelma Brestois Dubigeon 17. huhtikuuta 1926 19. toukokuuta 1927 15. kesäkuuta 1928 upotettu 8. marraskuuta 1942 Boulonnais Chantiers Navals Français 4. toukokuuta 1926 1. kesäkuuta 1927 25. kesäkuuta 1928 upotettu 8. marraskuuta 1942 Basque Worms Le Trait 18. syyskuuta 1926 25. toukokuuta 1929 5. maaliskuuta 1931 alusluettelosta 10. joulukuuta 1952 Bordelais Forges et Chantiers de la Gironde 19. marraskuuta 1926 23. toukokuuta 1928 8. huhtikuuta 1930 miehistönsä upottama 27. marraskuuta 1942 vuoden 1926 laivasto-ohjelma vuoden 1926 laivasto-ohjelma vuoden 1926 laivasto-ohjelma vuoden 1926 laivasto-ohjelma vuoden 1926 laivasto-ohjelma vuoden 1926 laivasto-ohjelma vuoden 1926 laivasto-ohjelma Forbin FCM Graville 29. kesäkuuta 1927 17. heinäkuuta 1928 1. toukokuuta 1930 poistettu alusluettelosta 10. marraskuuta 1952 Frondeur Chantiers Navals Français 9. marraskuuta 1927 20. kesäkuuta 1929 20. lokakuuta 1931 upotettu 8. marraskuuta 1942 Fougueux Ateliers et Chantiers Bretagne, Nantes 21. syyskuuta 1927 4. elokuuta 1928 15. kesäkuuta 1930 upotettu 8. marraskuuta 1942 Foudroyant Chantiers Dyle & Bacalan, Bordeaux 28. heinäkuuta 1927 24. huhtikuuta 1929 10. lokakuuta 1930 uponnut ilmapommituksessa 1. kesäkuuta 1940 == Lähteet == * * === Viitteet === *
Columelliaceae

Columelliaceae on pieni, vain viisi lajia käsittävä kasviheimo koppisiemenisten Bruniales-lahkossa. == Tuntomerkit == Kasvit ovat puuvartisia. Silmut ovat suomuttomia. Lehdet sijaitsevat vastakkaisina pareina, joissa lehtikannat ulottuvat toisiinsa. Lehtilapa on hammaslaitainen. Kukinto on verson tai sen haaran päässä ja on viuhkomainen. Kukat ovat keskikokoisia. Ponnen lokeroside eli konnektiivi on hyvin kehittynyt, ja ponnen puoliskot eli teekat kiinnittyvät siihen koko pituudeltaan. Kussakin emilehdessä on paljon siemenaiheita. Hedelmä on verhiön suojaama ja monisiemeninen.Stevens 2001 –, Viittaus 26.11.2014. == Levinneisyys == Heimo on amerikkalainen ja kasvaa Costa Ricasta Chileen ulottuvalla alueella. Trooppisella vyöhykkeellä lajit rajoittuvat vuoristoon. == Luokittelu == Heimossa on vain kaksi sukua, jotka ovat evoluutiossa eronneet toisistaan noin 64 miljoonaa vuotta sitten. * 1. Columellia D.Don ** Suvun neljä lajia kasvavat Kolumbiasta Boliviaan ulottuvalla alueella Andeilla.http://www.mobot.org/mobot/research/apweb/maps/Columelliaceae.gif Ne ovat kitkeränmakuisia. Lehtilavan hampaissa on tavallisesti kärkirauhaset. Kukissa on kaksi hedettä, joiden teekat ovat puolipallomaisia ja konnektiivit leveitä. Sikiäin on enimmältään kehänalainen, istukkatyyppi parietaalinen tai aksile, luotti leveän kaksiliuskainen ja melkein kuppimainen. Hedelmä on rakokota. * 2. Desfontainia Ruíz & Pavón. ** Desfontainia spinosa on suvun ainoa laji. Se kasvaa Costa Ricasta Chileen ulottuvalla alueellahttp://www.mobot.org/mobot/research/apweb/maps/desfontaineaceaemap.gif ja on pensas, jolla on piikkihampaiset lehdet. Kukinto on tavallisesti surkastunut yksikukkaiseksi. Verhiö on kasvanut tyveltään yhteen, ja teriö on kontortti. Sen nieluun kiinnittyvät tukevapalhoiset heteet. Sikiäin on kehänalainen, yhdislehtinen, tavallisesti viidestä, harvoin kuudesta tai seitsemästä emilehdestä muodostunut. Istukkatyyppi on aksile, mutta kärjestä parietaalinen. Luotti on vain hieman laajentunut. Hedelmä on marja. Heimon systemaattinen asema on pitkään ollut arvoitus. Cronquist (1981) sijoitti sen Rosales-lahkoon, Takhtajan (1997) Hydrangeales-lahkoon. Desfontainia on tavallisesti viety heterogeeniseen strykniinipähkinäkasvien (Loganiaceae) heimoon, jolle se ei ole mitään sukua. == Lähteet == * Stevens, P. F. (2001 onwards). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. http://www.mobot.org/MOBOT/research/APweb/. === Viitteet === == Aiheesta muualla == * http://www.kew.org/science/tropamerica/neotropikey/families/Columelliaceae.htm * http://www.edenproject.com/visit-us/whats-here/plant-a-z/spiny-desfontainia Luokka:Bruniales Luokka:Kasviheimot
Pyhäjärvi (Kullaa)

Pyhäjärvi on Satakunnassa Ulvilassa, entisen Kullaan kunnan alueella sijaitseva järvi. Pyhäjärvi kuuluu Kokemäenjoen vesistön Harjunpäänjoen valuma-alueen Pyhäjärven alueeseen. Järvi sijaitsee noin 2,5 kilometriä Kullaan kuntakeskuksesta luoteeseen. == Maantiede == Järven pinta-ala on 179 hehtaaria ja sen pituus on 2,9 kilometriä ja leveys 900 metriä. Järvi on hyvin matala, sen keskisyvyys on vain noin 70 senttiä ja suurin syvyys noin kaksi metriä. Järven luusua sijaitsee järven kaakkoisrannalla, josta saa alkunsa 2,0 kilometriä pitkä Pyhäjärvenjoki, joka yhtyy Kullaanjokeen noin 9 kilometriä Joutsijärvestä alajuoksulle päin. Ainoa merkittävä tulo-oja on Pyhäjärven pohjoispuolella sijaitsevasta Palusjärvestä laskeva Palusjoki. Pyhäjärven valuma-alue on 21 km2, mistä on erotettu Palusjärven valuma-alue, jolloin todellinen valuma-alue on yhteensä 104,86 km2. Lisäksi Pyhäjärveen laskevat sen luoteispuolella olevan Palojärven vedet Palusjokeen yhtyvää Alhonojaa pitkin. Pyhäjärven rantaviiva on 8,1 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Järven mataluuden takia rantakasvillisuus on hyvin runsasta ja avovesialaa on vain 15 hehtaaria. Järven luoteis-, luonais- ja etelärannoilla rantaan rajautuu avosuota ja rantavedessä kasvaa tiheä ruohikko. Pyhäjärvi kuuluu Kullaanjoen säännöstelyn piiriin. Sen keskeisemmät järvet ovat Tuurujärvi, Joutsijärvi ja Palusjärvi. Pyhäjärven pintaa säädellään järven pohjoisosaan laskevan Palusjoen säänöstelypadon avulla. Pyhäjärvestä vedet laskevat edelleen järven eteläosasta lähtevää Pyhäjärvenjokea pitkin Kullaanjokeen. Palusjärven pohjaa pitkin kulkee raakavesiputki, jossa johdetaan vettä Harjakankaan tekopohjavesilaitokselle. Sen vaikutukset heijastuvat Palusjoen kautta myös Pyhäjärveen, joten järven veden laatu kuuluu velvoitetarkkailun piiriin ja sitä tarkkaillaan jatkuvasti, vaikka Pyhäjärveä ei käytetä raakaveden lähteenä. Rakennuksia on eniten Pyhäjärven länsirannalla, jota myötäillen kulkee valtatieltä 11 risteävä tie. Itärannalla järveen rajautuu muutama pelto. == Historiaa == Vuoden 1855–56 Kalmbergin kartastossa järven rantaviiva kulki eri lailla. Sille on siihen karttaan merkitty suuri saari. Järven vedenpintaa on selvästi laskettu. == Lähteet == Luokka:Kullaan järvet Luokka:Pyhäjärven alue (Harjunpäänjoen valuma-alue)
Maurizio Arrivabene

Maurizio Arrivabene (s. 7. maaliskuuta 1957 Brescia) on Formula 1 -talli Scuderia Ferrarin entinen tallipäällikkö. Hän aloitti marraskuussa 2014 Marco Mattiaccin jälkeen ja lopetti työnsä tallissa tammikuussa 2019. Ennen Ferrari- uraansa Arrivabene toimi tupakkayhtiö Philip Morrisilla, joka on Ferrarin tukija Marlboro-merkkinsä kautta. Hän toimi Philip Morrisilla vuodesta 1997 asti ollen yhtiön varapresidentti. Marraskuussa 2014 Scuderia Ferrarin tallipäälliköksi siirtyneestä Arrivabenestä tuli tallin kolmas tallipäällikkö vuoden 2014 aikana. Arrivabene on kuulunut Juventus FC:n, yhden Italian suurimmista jalkapalloseuroista, hallitukseen vuodesta 2012 alkaen. Arrivabene on naimisissa Stefania Bocchin kanssa, joka toimii Kimi Räikkösen lehdistöavustajana. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Italialaiset liikemiehet Luokka:Italialaiset urheiluvaikuttajat Luokka:Formula 1 -tallipäälliköt Luokka:Ferrarin henkilöstö Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Palojärvi (Ulvila)

Palojärvi on Satakunnassa Ulvilassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Harjunpäänjoen valuma-alueen Pyhäjärven alueeseen. == Maantiede == Järven pinta-ala on 36,7 hehtaaria ja sen pituus on 1,6 kilometriä ja leveys 300 metriä. Järven luusua sijaitsee järven kakkoisrannalla, josta saa alkunsa 5,5 kilometriä pitkä Alhonoja, joka yhtyy Palusjokeen. Järven rantaviiva on 4,5 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa, mutta järven länsirannat ovat soistuneet paikoin avosoiksi. Länsipäässä sijaitsee halkaisijaltaan 200 metrinen Pikkuluoto, joka on sankan järviheinikon reunustamaa. Myös Isoluoto on ruohottunut ja jopa soistunut kiinni rantaan. Järven yli kulkee suurjännitelinja ja neljälle loma-asunnolle johtaa kärrypolut. == Historia == Palojärven vedenpinnan korkeutta on laskettu hieman. Viereinen Hosionjärvi kuivatettiin kokonaan. == Lähteet == Luokka:Ulvilan järvet Luokka:Kullaan järvet Luokka:Pyhäjärven alue (Harjunpäänjoen valuma-alue)
Ryōhei Arai

Ryōhei Arai (s. 23. kesäkuuta 1991) on japanilainen keihäänheittäjä. Arain ennätys on lokakuussa 2014 Isahayassa heitetty 86,83. Arain edellinen ennätys oli hänen Hiroshimassa heittämänsä 85,48. Ensimmäisen kerran Arai heitti yli 80 metrin vuonna 2014. Ennen vuotta 2014 hänen ennätyksensä oli 78,19, joten vuoden 2014 aikana Arai paransi ennätystään yli kahdeksan metriä. Vuoden 2014 Aasian kisoista Incheonista Arai saavutti hopeaa tuloksella 84,42. Hän oli myös mukana vuoden 2013 kesäuniversiadeissa Kazanissa, joissa hän heitti vain 75,53 ollen kilpailun kahdeksas. Vuoden 2015 MM-kilpailuiden karsinnassa Pekingissä Arai heitti koko karsinnan toiseksi parhaan heiton 84,66 selviytyen finaaliin. Finaalissa Arai sijoittui yhdeksänneksi tuloksella 83,07 m. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän oli yhdestoista. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän karsiutui loppukilpailusta. Hän sijoittui seitsemänneksi Jakartan Aasian kisoissa 2018. Dohan Aasian-mestaruuskilpailuissa 2019 hän saavutti pronssia tuloksella 81,93. == Ennätykset == Laji Tulos Paikka Päivä Keihäänheitto 86,83 m Isahaya 21. lokakuuta 2014 == Lähteet == Luokka:Japanilaiset keihäänheittäjät Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Patrik Ženúch

Patrik Ženúch (s. 30. joulukuuta 1990) on slovakialainen keihäänheittäjä. Ženúchin ennätys on toukokuussa 2014 Košicessa heitetty 84,83. Ženúch edustaa VŠC Dukla Banská Bystricaa. Hän oli mukana vuoden 2013 Euroopan joukkuemestaruuskilpailuiden kolmosliigassa, jossa hän sijoittui kolmanneksi heitettyään 72,87. Ensimmäistä kertaa Ženúch heitti yli 80 metrin vuonna 2014. Hänen ennätyksensä ennen vuotta 2014 oli 79,52. Ženúch osallistui vuoden 2014 EM-kisoihin jääden karsintaan tuloksella 74,19. Lopputuloksissa Ženúch oli 23:s. Ženúch voitti sekajoukkuekilpailun kultaa vuoden 2015 Euroopan kisoista Bakusta voitettuaan keihäänheiton tuloksella 74,89.http://www.baku2015.com/video/article/patrik-zenuch-wins-the-men- javelin-with-throw.html == Ennätykset == * keihäänheitto: 84,83 (Košice 2014 == Lähteet == * * http://www.all-athletics.com/node/336797 * http://www.european-athletics.org/athletes/group=z/athlete=149305-zenuch- patrik/index.html Luokka:Slovakialaiset keihäänheittäjät Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Didymelaceae

Didymelaceae on yksisukuinen ja kolmelajinen kasviheimo, joka kuuluu koppisiemenisten Buxales-lahkoon. Lahkon toinen heimo on puksipuukasvit (Buxaceae), johon Didymelaceae toisinaan myös yhdistetään. == Tuntomerkit == Heimon kasvit ovat ainavihantia puita, joilla on pienten kilpimäisten karvojen muodostama peite. Lehtiasento on kierteinen ja lehdet ovat ehyitä. Kasvit ovat kaksikotisia, yksineuvoiset ja pienet kukat sijaitsevat eri kasveissa. Hedekukat ovat kehättömiä ja niissä on kaksi hedettä, jotka ovat kasvaneet tyveltään yhteen. Emikukissa on suomumainen, mahdollisesti kehälehdeksi määriteltävä lehti ja yksi emilehti, jossa on tavallisesti yksi, harvoin kaksi siemenaihetta. Luotti on pitkä ja vino. Hedelmä on pieni luumarja, jonka sivulla on uurre. Siemenessä on vaippa eli arillus; endospermi puuttuu, alkio on kookas.Stevens 2001, viittaus 26.11.2014. Kukat voivat sijaita parittain, jolloin niiden välissä on pieni kyhmy. Se saattaa olla muuntuneen ja surkastuneen viuhkon kärkikukan surkastuma. == Levinneisyys == Heimo kasvaa Madagaskarin itäosassa.http://www.mobot.org/mobot/research/apweb/maps/didymelaceae.gif Fossiileja on löydetty Uudesta-Seelannista. == Luokittelu == Heimossa on vain yksi suku (Didymeles), jossa on kaksi tai kolme lajia: D. integrifolia, D. madagascariensis ja D. perrieri. == Lähteet == * Stevens, P. F. (2001 onwards). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. http://www.mobot.org/MOBOT/research/APweb/. === Viitteet === Luokka:Buxales Luokka:Kasviheimot
Ylinen Mustajärvi

Ylinen Mustajärvi on Noormarkussa Porissa Satakunnassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Harjunpäänjoen valuma-alueen Tyvijärven valuma- alueeseen, vaikka Mustaoja laskeekin Palusjärveen. == Maantiede == Järven pinta-ala on 2,9 hehtaaria ja sen halkaisija on noin 100 metriä. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkunsa 500 metriä pitkä laskuoja 40 senttimetriä alempaan Aliseen Mustajärveen. Järven rantaviiva on 0,69 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin avosuota. == Lähteet == Luokka:Noormarkun järvet Luokka:Tyvijoen valuma-alue
Alinen Mustajärvi

Alinen Mustajärvi on Noormarkussa Porissa Satakunnassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Harjunpäänjoen valuma-alueen Tyvijoen valuma- alueeseen, vaikka Mustaoja laskeekin Palusjärveen. == Maantiede == Järven pinta-ala on 1,3 hehtaaria ja pyöreähkön järven halkaisija on 200 metriä. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkunsa noin 4 kilometriä pitkä Mustaoja. Järveen laskee kaksi ojaa. Toinen laskee Ylisestä Mustajärvestä ja toinen pellolta, jota kutsutaan Lahnajärveksi. Järven rantaviiva on 0,46 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa, joka on soistunut avosuoksi. Rantamilla on yksi loama-asunto ja kolme tilaa. Ulvilan raja kulkee järvien lähettyvillä etelässä. == Lähteet == Luokka:Noormarkun järvet Luokka:Tyvijoen valuma-alue