EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Kazuhiro Mizoguchi

Kazuhiro Mizoguchi (s. 18. maaliskuuta 1962 Shirahama, Wakayama) on japanilainen keihäänheittäjä. Mizoguchi oli keihäänheiton Aasian ennätyksen haltija vuoteen 2014 saakka tuloksella 87,60 metriä, jonka hän heitti 27. toukokuuta 1989 San Joséssa, Kaliforniassa. Hänet valittiin Japanissa vuoden urheilijaksi 1989. Vuoden 1986 Aasian kisoissa Mizoguchi voitti keihäänheitossa kultaa tuloksella 76,60 metriä. Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 1987 hänen paras heittonsa kantoi 80,24 metriä, millä hän sijoittui kuudenneksi. Ensimmäistä kertaa Mizoguchi sai tietää keihäänheitosta seuratessaan lukioikäisenä televisiosta erästä yleisurheilukisaa. Jälkeenpäin hän ryhtyi opettelemaan lajia omatoimisesti ja käytti aluksi harjoitteluunsa pitkiä keppejä, sillä keihästä ei ollut helposti saatavilla. Japanissa hänestä tuli hyvin suosittu urheilija sen jälkeen, kun hän oli heittänyt San Joséssa toukokuussa 1989 erittäin lähelle silloista keihään maailmanennätystä. Heitto kantoi 87,60 metriä, ja hän jäi vain kuusi senttimetriä Jan Železnýn maailmanennätyksestä 87,66. Heitto oli vuoden 1989 pisin maailmassa. Lähimmäksi pääsi Steve Backley, jonka tuon vuoden paras tulos oli 85,90 metriä. == Lähteet == Luokka:Japanilaiset keihäänheittäjät Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Haprarahkasammal

Haprarahkasammal (Sphagnum riparium) on sammallaji. Haprarahkasammal kuuluu Sphagnaceae-heimoon ja rahkasammalten sukuun. Väritykseltään haprarahkasammal on vihreä. Kooltaan se on noin 15-25 senttimetriä. Haprarahkasammal kasvaa yleisesti koko Suomessa niukka- ja keskiravinteisilla nevoilla, suo-ojissa ja rannoilla. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *ITIS: Sphagnum riparium Luokka:Rahkasammalet
Enter (näppäin)

Enter- eli syöttö- tai vuoronäppäin (usein myös return- eli palautusnäppäin) on tietokoneessa näppäin, jota painamalla käyttäjä voi lopettaa tietokokonaisuuden (kuten komennon tai tekstikappaleen) syöttämisen tai hyväksyä tietokoneen ehdottaman toiminnon. Tyypillisesti tekstipohjaisessa tai komentoliittymässä käyttäjä syöttönäppäintä painamalla siirtää vuoron tietokoneelle, jotta se suorittaisi annetun komennon. Graafisessa käyttöliittymässä tietokoneen ehdottaman toiminnon voi syöttönäppäimen sijasta vaihtoehtoisesti hyväksyä hiiren napsautuksellakin. Tietokoneen näppäimistössä on usein kaksi erilaista syöttönäppäintä, joista toinen on varsinainen enter- näppäin ja toista voidaan kutsua return-näppäimeksi, mutta yleensä ne toimivat samalla tavalla. Return- eli palautusnäppäin sijaitsee näppäimistön kirjainosan oikealla laidalla, ja se on muita näppäimiä isompi. Tavallisesti siinä on vasemmalle kääntyvän nuolen kuva () tai toisinaan teksti enter, mutta esimerkiksi Applen valmistamissa näppäimistöissä siinä on tyypillisesti teksti return. Varsinainen enter- eli syöttönäppäin sijaitsee numerosormion oikeassa alanurkassa, ja siinä lukee yleensä enter. Kaikissa näppäimistöissä ei numerosormiota eikä siihen kuuluvaa enter-näppäintä kuitenkaan ole. ==Historia== Palautusnäppäin juontaa juurensa kirjoituskoneista, joissa paperia kirjasin-iskurien alitse liikuttanut kirjoitustela (tai oikeammin telan kiinnitystelineenä toiminut vaunu, ) näppäiltäessä vähitellen siirtyi oikealta vasemmalle ja piti aina riviä vaihdettaessa palauttaa alkuasentoonsa. Mekaanisissa kirjoituskoneissa oli tätä varten palautusvipu (), jota väännettäessä tela samalla pyörähti ja siirsi paperia hiukan ylöspäin, niin että kirjasimet sen jälkeen osuivat uudelle riville. Sähkömekaanisissa kirjoituskoneissa palautusvivun korvasi palautusnäppäin, joka sijoittui näppäimistön oikeaan laitaan. Mekanismin kehityttyä kirjoitustelan ei enää tarvinnut kuljettaa paperia oikealta vasemmalle, vaan tela pysyi paikoillaan ja sen sijaan kirjasin-iskurit liikkuivat tekstin syöttökohdan mukana vasemmalta oikealle, kunnes palautusnäppäintä painettaessa siirtyivät takaisin vasempaan reunaan. Tämä toimintamalli on periytynyt tietokoneisiin siten, että näytössä kohdistin etenee tekstiä syötettäessä vasemmalta oikealle ja sitten palautusnäppäintä painettaessa siirtyy uuden rivin alkuun (tosin esimerkiksi nykyaikaiset tekstinkäsittelyohjelmat osaavat huolehtia rivinvaihdosta automaattisesti, joten tavallisesti palautusnäppäimen painaminen tarkoittaa kappaleenvaihtoa). ==Lähteet== * MOT: Tietotekniikan liiton ATK-sanakirja 5.0 (© Tietotekniikan liitto ry:n sanastotoimikunta). * Rogers, Cathy: What is Carriage Return? Wise Geek. 2003–2010. Viitattu 29.8.2010. == Aiheesta muualla == Luokka:Tietokoneen näppäimet
Kultapiikkimakrilli

Kultapiikkimakrilli (Gnathanodon speciosus) on valtamerissä elävä parvikala. Sitä tavataan Tyynenmeren itäosassa Kalifornian rannikolta Karibialle ulottuvalla alueella, yleensä läheltä koralliriuttoja. == Ulkonäkö ja koko == Kultapiikkimakrilli voi kasvaa 120 cm pitkäksi ja painaa 15 kg. Se on pohjaväriltään metallinhohtoinen, ja sitä koristavat mustat pystyraidat.Pet Education == Elintavat ja ravinto== Kultapiikkimakrilli elää syvissä laguuneissa ja riuttojen merenpuolisilla rinteillä missä ne kaivelevat hiekasta selkärangattomia. Ne syövät myös pieniä kaloja. Nuoret yksilöt elävät joskus meduusoiden poltinlonkeroiden suojissa. Kultapiikkimakrilliparvet seurailevat joskus suuria kaloja kuten haita, tai toisinaan myös sukeltavia ihmisiä. Kultapiikkimakrilleja pidetään joskus suurissa, vähintään 1500 litran akvaarioissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *ITIS: Gnathanodon speciosus Luokka:Piikkimakrillit
Moventas

Moventas Gears Oy on tuulivoimaloiden voimansiirtoratkaisuja valmistava ja huoltopalveluja tarjoava yhtiö. Moventaksen päätoimipiste ja tehtaat ovat Suomessa, jossa työskentelee yli 400 työntekijää. Kokonaisuudessaan yrityksellä on kymmenen huolto- ja myyntiyksikköä Euroopassa, Pohjois- Amerikassa ja Aasiassa. Moventaksen omisti aiemmin skottilainen teollisuussijoitusyhtiö Clyde Blowers Capital, joka myi sen saksalaiselle Flenderille vuonna 2022. ==Historia== Moventas Gears Oy:n juuret ovat Valmet Voimansiirrossa ja Santasalo Vaihteissa. Vuosina 2001–2005 yhtiö toimi nimellä Metso Drives. Kesäkuussa 2011 Moventaksen Karkkilassa ja Jyväskylässä sijaitsevat tytäryhtiöt hakeutuivat yrityssaneeraukseen yrityksen toiminnan vakauttamiseksi. 37 henkeä työllistävä Moventaksen emoyhtiö Moventas Oy jätti konkurssihakemuksen ja emoyhtiön toiminnot siirrettiin tytäryhtiöille. Marraskuussa 2011 ilmoitettiin Moventaksen myynnistä kokonaisuudessaan brittiläiselle Clyde Blowers -yritykselle sadan miljoonan euron hintaan. Kauppa koski sekä teollisuusvaihteita valmistavaa Moventas Santasalo Oy:tä että tuulivoimavaihteita valmistavaa Moventas Wind Oy:tä. Moventas-yhtiöt fuusioitiin 31. elokuuta 2012 yhdeksi yhtiöksi, Moventas Gears Oy:ksi. Syyskuussa 2013 Moventas laajeni merituulivoimabisnekseen ostaessaan David Brownin kyseisen alan liiketoiminnan sekä tuotantoyksikön testikenttineen Isossa-Britanniassa. Samalla Moventas perusti maahan uuden tytäryhtiön. Perustettu yhtiö aloittaa uuden sukupolven tuulivaihteiden tuotannon, joiden suunnittelu ja valmistus tehdään yhteistyössä Suomen ja Ison-Britannian yksiköiden välillä. Tammikuussa 2015 Santasalo Moventas -konserni jakautui kahtia yhtiöihin, joissa tuulivaihteita valmistava Moventas ja teollisuusvaihteita valmistava Santasalo keskittyvät omien alojensa liiketoimintoihin. Keväällä 2018 valmistui Jyväskylässä Moventaksen Ikolan tehtaan laajennus. Uuden tuotantotilan tarve syntyi tuulivoimavaihteiden koon ja tuotantomäärän kasvun kautta. Kesällä 2022 Moventas Gearsin uusi omistaja, saksalainen Flender, kertoi sulkevansa Rautpohjan tehtaan keskittääkseen Moventaksen toiminnan Jyväskylässä Ikolan tehtaaseen. Toiminta Suomessa tulee painottumaan huoltoon ja tuotekehitykseen, kun taas tuotanto siirtyy yhä enemmän Aasian maihin. ==Lähteet== Luokka:Jyväskyläläiset yritykset Luokka:Suomalaiset metalliteollisuusyhtiöt
Timo Nieminen (tennispelaaja)

Timo Nieminen (s. 6. lokakuuta 1981 Helsinki) on suomalainen tennispelaaja. Hän aloitti tennisuransa 7-vuotiaana ja voitti urallaan kaksi ATP-tason ottelua. Hän voitti urallaan 16 ITF Futures -turnausta. Hän edusti Suomea Davis Cupissa 12 maaottelussa vuosina 2002–2012. Nieminen ilmoitti lopettavansa ammattilaisuransa heinäkuussa 2013 Tampere Openin jälkeen. == ITF Futures -turnausvoitot (16) == s = sisäkenttä No Pvm Turnaus Kenttä Loppuotteluvastustaja Tulos 1\. 5. elokuuta 2002 Jūrmala, Latvia massa Andrei Tšerkasov 4–6, 6–4, 6–2 2\. 9. kesäkuuta 2003 Savitaipale, Suomi massa Michail Elgin 6–3, 6–4 3\. 16. kesäkuuta 2003 Vierumäki, Suomi kova Mait Kunnap 6–3, 6–2 4\. 22. syyskuuta 2003 Göteborg, Ruotsi kova (s) Robert Lindstedt 6–2, 4–6, 6–1 5\. 29. toukokuuta 2006 Krakova, Puola massa Julian Reister 2–6, 6–3, 6–1 6\. 19. helmikuuta 2007 Sydney, Australia kova Ti Chen 7–5, 6–4 7\. 23. kesäkuuta 2008 Oslo, Norja massa Stian Boretti 6–3, 6–4 8\. 10. elokuuta 2009 Vierumäki, Suomi massa Juho Paukku 7–5, 2–6, 6–4 9\. 14. syyskuuta 2009 Lidköping, Ruotsi kova (s) Frederik Nielsen 6–2, 6–2 10\. 14. kesäkuuta 2010 Alkmaar, Alankomaat massa Michal Schmid 6–1, 6–3 11\. 2. elokuuta 2010 Vilna, Liettua massa Deniss Pavlots 7–5, 6–2 12\. 4. lokakuuta 2010 Leimen, Saksa kova (s) Holger Fischer 6–3, 7–5 13\. 9. toukokuuta 2011 Båstad, Ruotsi massa Card Catalin-Ionut 6–3, 6–7, 6–4 14\. 8. elokuuta 2011 Vierumäki, Suomi massa Vladimir Ivanov 6–3, 6–1 15\. 10. lokakuuta 2011 Isernhagen, Saksa kova (s) Peter Torebko 6–2, 6–4 16\. 20. toukokuuta 2012 Båstad, Ruotsi massa Lucas Pouille 2–6, 7–5, 6–2 ==Lähteet== *ATP-kiertueen sivujen pelaajaprofiili *ITF- tenniksen sivujen pelaajaprofiili ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset tennispelaajat Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Huppukorppikotka

Huppukorppikotka (Necrosyrtes monachus) on pienikokoinen afrikkalainen korppikotka. == Koko ja ulkonäkö == Linnun pituus on 62–72 cm, siipien kärkiväli 169–172 cm ja paino 1,5–2,1 kg. Se on kooltaan pikkukorppikotkan luokkaa. Sen höyhenpuku on kokonaan tummanruskea, vain kalju pää on vaalea. Nokka on linnun kokoon nähden hento. Sukupuolet ovat samanvärisiä. == Esiintyminen == Huppukorppikotka elää Afrikassa Sahelin alueella Senegalista Etiopiaan ja siitä etelään aina Nataliin ja Oranjejoelle saakka. Se on monin paikoin yleisin savannien korppikotkalaji Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Lajin elinympäristön ala on noin 15 miljoonaa neliökilometriä, ja vuonna 2011 sen populaatioksi arvioitiin maksimissaan 197 000 yksilöä. Kannan suuruus on selvässä laskussa, joten se luokiteltiin samana vuonna erittäin uhanalaiseksi ja vuonna 2015 äärimmäisen uhanalaiseksi. == Elinympäristö == Laji elää pääosin ihmisasutuksen tuntumassa mutta myös rannikoiden ja vesistöjen lieterantojen ja laguunien reunamilla. == Lisääntyminen == Pesä on puussa. == Ravinto == Syö raatoja, jätteitä ja ruuantähteitä. Kapealla nokallaan se kaivaa raatojen luiden väleistä sen, mitä isommat korppikotkat eivät pysty hyödyntämään. == Lähteet == * Cramp, Stanley (päätoim.) 1980: Handbook of the Birds of Europe, the Middle East and North Africa. Vol. II. – Oxford University Press. Hongkong. === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Kenya Birds Luokka:Haukat Luokka:Uhanalaiset linnut
Hentorahkasammal

Hentorahkasammal (Sphagnum tenellum) on sammallaji. Hentorahkasammal kuuluu Sphagnaceae -heimoon ja rahkasammalten sukuun. Väritykseltään se on vihreä. Hentorahkasammal kasvaa Suomessa keidassuoalueella yleisenä ja pohjoisessa paikoitellen. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *ITIS: Sphagnum tenellum * Laji.fi: Hentorahkasammal * Luopioisten kasvisto: Hentorahkasammal * USDA: Sphagnum tenellum Luokka:Rahkasammalet
Neljä nolattua neroa

Neljä nolattua neroa voi viitata seuraaviin: * Neljä nolattua neroa (Monkey Business), Marx-veljesten elokuva vuodelta 1931 * Neljä nolattua neroa, Vaavi- yhtyeen esikoisalbumi vuodelta 1980.
Geórgios Mávros

Geórgios Mávros () (15. maaliskuuta 1909 Kastelórizo – toukokuu 1995) oli kreikkalainen lakimies ja poliitikko. == Ura == Mávros valittiin ensimmäisen kerran Kreikan parlamenttiin liberaalipuolueen () riveistä vuonna 1946. Vuonna 1963 hän otti vastuun maan hallituksen talouspolitiikasta. Mávros toimi Kreikan kansallispankin johtajana vuosina 1964–1966. Mávros vastusti sotilasjunttaa aktiivisesti. Juntan hajottua hänet valittiin keskustaunionin johtoon. Mávros toimi sotilasjuntan hajottua maansa ulkoministerinä vuonna 1974. Huonosti sujuneiden vaalien jälkeen vuonna 1977 Mávros erosi puolueen johtajan paikalta. Mávros valittiin parlamenttiin vuonna 1981 itsenäisenä ehdokkaana PASOK-puolueen listoilta. Mávros valittiin PASOKin riveistä kaudeksi 1984–1989 Euroopan parlamenttiin. Parlamentissä hän kuului sosiaalidemokraattiseen ryhmään. Mávros kuului 26. heinäkuuta 1984 ja 20. tammikuuta 1987 välisen ajan talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevään ja institutionaalisten asioiden valiokuntiin. Työjärjestystä ja vetoomuksia käsittelevä valiokuntaan hän kuului 9. lokakuuta 1984 – 20. tammikuuta 1987. 12. helmikuuta 1985 ja 20. tammikuuta 1987 välisen ajan Mávros vastasi suhteista EFTA-maiden parlamenttien jäsenten komiteaan. Mávros oli 21. tammikuuta 1987 – 8. helmikuuta 1988 talousarvion valvontavaliokunnan jäsen. Mávros oli lisäksi varajäsenenä oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevässä valiokunnassa 26. heinäkuuta 1984 – 20. tammikuuta 1987 sekä institutionaalisten asioiden valiokunnassa 21. tammikuuta 1987 – 24. heinäkuuta 1989. Vuosi europarlamenttivaalien jälkeen Mávros valittiin myös Kreikan parlamenttiin PASOKin riveistä. Mávros kuoli toukokuussa 1995 hengityselimistössä olleeseen tulehdukseen. Hautajaiset järjestettiin Ateenassa. Mávros oli naimisissa ja hänellä oli yksi poika. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Kreikan ulkoministerit Luokka:Kreikan valtiovarainministerit Luokka:Kreikkalaiset europarlamentaarikot Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Vuonna 1995 kuolleet
Neljä nolattua neroa (albumi)

Neljä nolattua neroa on uuden aallon punkyhtye Vaavin debyyttialbumi, joka julkaistiin huhtikuussa 1980. Albumin kappaleista julkaistiin singlenä ”Tytöt hymyilee”. Kuukauden välein helmikuussa ja maaliskuussa 1980 ennen Neljää nolattua neroa Johanna julkaisi Vaavilta kaksi EP-levyä (EP:n nimi ja Vaavi- EP), joilla ei ole yhteisiä kappaleita albumin kanssa. Osa albumin kappaleista on mukana vuonna 1995 julkaistulla CD-kokoelmalla Tytöt hymyilee. == Kappaleet == Levyetiketissä levyn puolet on nimetty kirjaimilla ”P” ja ”M”. === P-puoli === # # # # # # === M-puoli === # * # # # # # == Kokoonpano == * Ilkka Isotupa – laulu, perkussiot * Kari Hipponen – kitara, taustalaulu * Iku Viitanen – basso, laulu * Tommi Micklin – rummut, perkussiot, koskettimet == Lähteet == * Albumi Finnmusic.netin tietokannassa * Albumi Fono.fi:n tietokannassa Luokka:Vuoden 1980 esikoisalbumit Luokka:Vaavin albumit Luokka:Atte Blomin tuottamat albumit
Adolf Sinzinger

Adolf Sinzinger (29. tammikuuta 1891 Suben, Itävalta – 15. kesäkuuta 1974) oli itävaltalaissyntyinen kenraaliluutnantti Saksan armeijassa toisen maailmansodan aikana.unithistories.com Viitattu 13.7.2009 Natsi-Saksan liitettyä Itävallan alueisiinsa Sinzinger jäi palvelemaan Saksan armeijaan. Sodan alkupuolella hän johti joukkojaan menestyksekkääsi, sillä hänet palkittiin rautaristin ritariristillä 9. helmikuuta 1942. Tuolloin hän toimi 257. jalkaväkirykmentin päällikkönä.militariacollecting.com: Knights Cross Recipients 1942 Viitattu 13.7.2009 Hänet siirrettiin divisioonankomentajaksi Saksan 83. jalkaväkidivisioonaan 12. helmikuuta 1942 ja hän toimi tehtävässä 2. marraskuuta 1942 saakka. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi 1. huhtikuuta 1942. Tammikuussa 1943 hän siirtyi väliaikaisesti 377. jalkaväkidivisioonan komentajaksi. Vuonna 1943 hän liittyi Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen kultaisella puoluemerkillä palkituiden kenraalien ja amiraalien harvalukuiseen joukkoon. Adolf Hitler myönsi hänelle kyseisen mitalin 30. tammikuuta, kansallissosialistisen puolueen valtaannousun kymmenentenä juhlapäivänä.Axis History Factbook: Generals & Admirals who recieved the Golden Party Badge Viitattu 13.7.2009 Vuonna 1944 heinäkuun 20. päivän salaliiton aikana Sinzinger toimi Wienin sotilaskomendanttina. Salaliittolaiset räjäyttivät pommin Hitlerin päämajassa Itä-Preussissa ja aloittivat vallankaappausyrityksensä soittamalla sotilaspiireihin värväten armeijan paikalliskomentajia mukaan. Peitetoimena he syyttivät SS:ää Hitlerin tappamisesta ja sanoivat sen yrittävän vallankaappausta. Sinzinger uskoi hämäyksen ja pidätti SS:n Wienin poliisijohtaja SS-Brigadeführer Leo Gotzmannin. Salaliitto kuitenkin kaatui Hitlerin jäätyä henkiin. Seuraavana päivänä Sinzingerin ja muiden Wienissä tietämättään vallankaappaajien puolella toimineiden upseerien täytyi kohdata natsipuolueen aluejohtaja Baldur von Schirach, joka raivoissaan repi kultaisen puoluemerkin pois kenraaliluutnantin rinnasta. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset kenraalit Luokka:Vuonna 1891 syntyneet Luokka:Vuonna 1974 kuolleet
Nabucco (kaasuputki)

Nabucco oli maakaasuputkihanke, jonka tarkoitus oli tuoda Euroopan unionin alueelle maakaasua Kaspianmereltä. Se olisi rakennettu Venäjän South Stream -hankkeen kilpailijaksi, ja sillä oli tarkoitus vähentää Euroopan riippuvuutta Venäjän kaasutoimituksista. Hankkeen alkuperäisen suunnitelman mukaan putken oli tarkoitus valmistua vuonna 2015. Hinnaksi arvioitiin kahdeksan miljardia euroa. Nabucco-yhtymän maat Turkki, Bulgaria, Romania, Unkari ja Itävalta allekirjoittivat sopimuksen putken rakentamisesta vuonna 2009. Maakaasun tuottaja Turkmenistan ilmoitti kannattavansa rakentamista. Myös Venäjä pyrittiin saamaan hankkeeseen mukaan. Kaasuputkihanke sai nimensä Giuseppe Verdin oopperan Nabucco mukaan, jota hankkeen alullepanneiden OMV:n, MOL:n, Transgazin, Bulgargazin ja Botasin edustajat olivat olleet vuonna 2002 tapaamisensa yhteydessä kuuntelemassa Wienin valtionoopperassa.Nabucco Pipeline, uutiset == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Nabucco-hankkeen kotisivu Maakaasunsiirtoputkistot Blue Stream | Jamal-Eurooppa | Jamal-Eurooppa 2 | Nabucco | Nord Stream | South Stream | Transgas Luokka:Kaasunsiirto Luokka:Putkikuljetus Luokka:Toteutumattomat rakennussuunnitelmat
Per-Erik Hägg

Per-Erik Hägg (6. syyskuuta 1926 – 26. huhtikuuta 1986) oli suomalainen jalkapalloilija. Laitahyökkääjänä pelannut Hägg edusti urallaan Porvoon Akillesta 1945–1948 1. divisioonassa ja 2. divisioonassa sekä Kiffeniä 1948–1951 mestaruussarjassa. Hänen paras saavutuksensa oli SM-pronssi kaudella 1949. Kaikkiaan Hägg pelasi neljän kauden aikana 72 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 44 maalia. Maajoukkueessa Hägg pelasi vuosina 1948–1949 yhteensä kolme maaottelua. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 1986 kuolleet
Claude Lapointe

Claude Laponte (s. 11. lokakuuta 1968 Lachine, Quebec) on kanadalainen jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Claude edusti uransa aikana viittä NHL-seuraa. Ne olivat Quebec Nordiques, Colorado Avalanche, Calgary Flames, New York Islanders ja Philadelphia Flyers. Hän edusti myös sveitsiläistä SC Berniä vuonna 2006. Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Quebec Nordiquesin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hannu Hämäläinen (jalkapalloilija)

Hannu Hämäläinen (s. 1. tammikuuta 1948 Äänekoski) on suomalainen entinen jalkapalloilija. Keskikentällä pelannut Hämäläinen aloitti uransa Äänekosken Huimassa 2. divisioonassa 1966. Hän siirtyi Käpylän Urheilu-Veikkoihin kaudeksi 1967 ja sieltä seuraavana vuonna mestaruussarjan Lahden Reippaaseen. Hämäläinen pelasi Reippaassa 1968–1970 ja 1975–1981. Lisäksi hän edusti Kuusysiä 1971–1972 ja Helsingin Jalkapalloklubia 1973–1974. Hän voitti Reippaassa Suomen mestaruuden 1970 ja Suomen Cupin kolmesti vuosina 1975, 1976 ja 1978 sekä HJK:ssa mestaruuden 1973. Kaikkiaan Hämäläinen pelasi 13 kauden aikana 212 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 35 maalia. Maajoukkueessa Hämäläinen pelasi vuosina 1975–1976 yhteensä viisi maaottelua. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon Suomen mestarit Luokka:Jalkapallon Suomen Cupin mestarit Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Loistokeisarikala

Loistokeisarikala (Pomacanthus xanthometopon vanh. myös Euxiphipops xanthometopon ja Holacanthus xanthometopon) on keisarikaloihin kuuluva kala, jota pidetään joskus meriakvaarioissa. __NOTOC__ == Koko ja ulkonäkö == Loistokeisarikala kasvaa 38 cm pitkäksi. Poikasen väri poikkeaa aikuisen kalan värityksestä tyystin: nuoret yksilöt ovat ruskeavalkoraitaisia, aikuiset turkoosinsinisiä, ja niillä on kirkkaankeltainen pyrstö ja silmänympäristö, sekä tummansininen pää ja pilkku pyrstössä. Koirasta ja naarasta ei voi erottaa ulkonäön perusteella.Pet education == Alkuperä == Loistokeisarikala on kotoisin indopasifiselta merialueelta. == Käyttäytyminen ja ravinto== Loistokeisarikala viettää luonnossa päivänsä nyppien koralliriutalta sienieläimiä, Meriakvaariossa sen ruokavalioon kuuluvat levävalmisteet ja lihapitoiset pakasteruoat. Sitä ei voi pitää riutta-akvaariossa sillä se syö pehmytkorallit, ja näykkii kivikorallien tentakkeleita ja monia selkärangattomia. Se on myös varsin reviiritietoinen, eikä sovellu toisten keisarikalojen seuraan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *ITIS: Pomacanthus xanthometopon Luokka:Keisarikalat
Hannu Hämäläinen

Hannu Hämäläinen voi tarkoittaa jotakin seuraavista henkilöistä: * Hannu Hämäläinen (s. 1948), maajoukkuejalkapalloilija * Hannu Hämäläinen (s. 1946), diplomaatti * Hannu Hämäläinen (s. 1985), pikajuoksija * Hannu Hämäläinen (s. 1947), kuvataiteilija ja taidegraafikko
Alfred Philippi

Alfred Philippi (3. elokuuta 1903 - 15. kesäkuuta 1994) oli saksalainen kenraalimajuri toisen maailmansodan aikana.unithistories.com Viitattu 13.7.2009 Philippi toimi rykmentinkomentajana mm. 304. jalkaväkidivisioonassa, jota hän myös komensi väliaikaisesti helmikuun 1943 ajan. Hänet palkittiin rautaristin ritariristillä 14. toukokuuta 1944. Tuolloin hän komensi 535. krenatöörirykmenttiä. Syyskuun alussa 1944 hän astui tuoreen 569. kansankrenatööridivisioonan (entinen 361. jalkaväkidivisioona) komentajaksi. Yksikkö taisteli länsirintamalla ja osallistui Ardennien taisteluun. Kenraalimajuriksi hänet ylennettiin uudenvuodenpäivänä 1945. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset kenraalit Luokka:Vuonna 1903 syntyneet Luokka:Vuonna 1994 kuolleet
Violettikeijuahven

Violettikeijuahven (Pictichromis porphyrea vanh. Pseudochromis porphyreus) on koralliriutoilla elävä aggressiivinen pieni kala, jota pidetään joskus meriakvaarioissa. == Koko ja ulkonäkö == Violettikeijuahven kasvaa noin 6–8 cm pitkäksi. Vartalon yleisväri on purppuranpunainen, silmä on sininen, keskeltä musta.Meerwasserlexicon (paljon kuvia) Sen voi helposti sekoittaa lilakeijuahveneen. == Alkuperä == Violettikeijuahven elää luonnossa indopasifisen merialueen koralliriutoilla. == Käyttäytyminen == Violettikeijuahven on kokoisekseen aggressiivinen laji. Akvaariossa se saattaa syödä katkaravut ja kiusata toiset pienet kalat hengiltä. == Vesiolot ja ravinto == Violettikeijuahven syö pieniä äyriäisiä. == Lähteet == Luokka:Keijuahvenet
Tonopah

Tonopah on Yhdysvalloissa Nevadassa sijaitseva CDP, väestönlaskennassa asuinalueeksi määritelty paikka. Se kuuluu Nyen piirikuntaan. Vuoden 2010 laskennan mukaan asukkaita on 2 478\. Tonopahin koealue, Area 52 sijaitsee lähellä Tonopahia. ==Historiaa== Tonopah syntyi 1900, kun alueelta löydettiin sattumalta hopeaa. Löydös oli Nevadan historian toiseksi rikkain ja aiheutti hopearyntäyksen. Tonopah kasvoi nopeasti ja sai oman lehtensä Tonopah Bonanzan 15. kesäkuuta 1901. Aikaa myöten löydös köyhtyi ja kaupunki menetti suuren osan asukkaistaan. Vuonna 1903 tonopahilaiset kaivosmiehet aiheuttivat kansainvälisen kriisin. 15. syyskuuta kaivosmiehet nostivat väkivaltaisen mellakan kiinalaiskaivostyöläisiä vastaan. Seurauksena Kiina asetti yhdysvaltalaiset tuotteet boikottiin. == Aiheesta muualla == * Western Mining History: Tonopahin historiaa ja kuvia Luokka:Nevadan kunnallishallinnottomat alueet
Luka Špik

Luka Špik (s. 9. helmikuuta 1979 Kranj, Jugoslavia) on slovenialainen soutaja. Hän on pariairokaksikon olympiavoittaja ja kolminkertainen maailmanmestari. Hän edustaa Bled VK -seuraa ja häntä valmentaa Milos Jansa. Špik saavutti junioreiden MM-kilpailuissa hopeaa yksikkösoudussa 1995. Hän oli vain 17-vuotias sijoittuessaan Atlantan olympialaisissa 1996 Erik Tulin kanssa pariairokaksikossa 14:nneksi. Vuonna 1997 hän voitti yksikössä junioreiden maailmanmestaruuden. Kölnin MM-kilpailuissa 1998 hän oli pariairokaksikossa Tulin kanssa neljästoista. Špik voitti St. Catharinesin MM-kilpailuissa 1999 kultaa pariairokaksikossa Iztok Čopin kanssa. He voittivat samassa lajissa kultaa myös Sydneyn olympialaisissa 2000 kukistettuaan toiseksi sijoittuneen Norjan runsaalla sekunnilla. Kyseessä oli itsenäisen Slovenian ensimmäinen olympiavoitto. Špik sijoittui Luzernin MM-kilpailuissa 2001 Davor Mizeritin kanssa pariairokaksikossa viidenneksi. Sevillan MM-kilpailuissa 2002 hän kuului kahdeksanneksi sijoittuneeseen Slovenian pariaironeloseen. Milanon MM- kilpailuissa 2003 hän oli Matej Prelogin kanssa pariairokaksikossa neljäs. Ateenan olympialaisissa 2004 Špik saavutti Iztok Čopin kanssa hopeaa pariairokaksikossa. Gifun MM-kilpailuissa 2005 he voittivat samassa lajissa maailmanmestaruuden sekä kuuluivat Davor Mizeritin ja Matej Prelogin kanssa Slovenian hopeajoukkueeseen pariaironelosessa. Etonin MM-kilpailuissa 2006 Špik ja Čop saivat hopeaa pariairokaksikossa. Münchenin MM-kilpailuissa 2007 he voittivat samassa lajissa maailmanmestaruuden 0,28 sekunnin erolla Ranskaan. Pekingin olympialaisissa he sijoittuivat pariairokaksikossa kuudenneksi. Ateenan EM-kilpailuissa 2008 Luka Špik sijoittui Jan Špikin kanssa pariairokaksikossa seitsemänneksi ja Poznańin MM-kilpailuissa 2009 viidenneksi. Špik sijoittui Karapiro Laken MM-kilpailuissa 2010 yksikössä kuudenneksi. Bledin MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui Iztok Čopin kanssa pariairokaksikossa viidenneksi. Lontoon olympialaisissa 2012 he saivat pariairokaksikossa pronssia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Virallinen sivusto Luokka:Slovenialaiset soutajat Luokka:Slovenialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Parkkinatunturit

Parkkinatunturit () on tunturialue Petsamonvuonon länsipuolella lähellä Norjan rajaa Petsamon piirissä Murmanskin alueen luoteisosassa Venäjällä. Tunturialueen länsipuolella on Näsykkäjärvi, eteläpuolella Näsykkäjoki ja pohjoispuolella Trifonajärvi. Tunturialueen korkein huippu on 293 metriä korkea Isovuori. Parkkinatunturit sijaitsevat Suomen Neuvostoliitolle luovuttaman entisen Petsamon kunnan pohjoisosassa. Parkkinatunturien ja Petsamonvuonon välistä kulkee tie, jota Suomen aikana kutsuttiin Jäämerentieksi. Suomelle kuuluessaan tunturialueen itäpuolella sijaitsivat Näsykän ja Parkkinan kylät, jotka muodostivat Petsamon kirkonkylän. Nykyisin näiden kylien paikalla sijaitsee Petsamon kaupunkityyppinen taajama. == Lähteet == Luokka:Petsamon tunturit
Pikkukeiju

Pikkukeiju (Hydrobates monorhis) on pieni ulappalintujen lahkoon kuuluva avomerilintu. == Koko ja ulkonäkö == Linnun pituus on 18–21 senttimetriä ja siivenkärkien väli 45–48 cm. Linnun yleisväritys on tumma ja käsisulissa hieman vaaleaa. Voi sekoittaa myrskykeijuun (Hydrobates leucorhoa), jolla on samankokoinen- ja näköinen siipikuvio ja lovimainen pyrstö. Erona myrskykeijuun ovat tumma, selän värinen yläperä ja vaaleatyviset käsisulan ruodit. Voi myös sekoittaa isompaan ja pitempi, sekä kapea pyrstöisempään tyrskyliitäjään (Bulweria bulwerii). == Levinneisyys == Lajin pesimäalueen laajuudeksi on arvioitu 50 000–100 000 km² ja maailmanlaajuiseksi yksilömääräksi 20 000 lintua. Pikkukeiju pesii 7 500 parin voimin Verkhovskyn saarella, Vladivostokista etelään, Venäjällä ja vähintään 1 000 parilla Japanissa. Sen populaatioista Kiinassa, Pohjois-Koreassa ja Etelä-Koreassa tiedetään vain vähän. Se saatta pesiä myös Pohjois-Atlantilla. Talveksi se siirtyy lounaaseen, Intian valtameren pohjois-osiin. === Esiintyminen Pohjois-Atlantilla === Lajia on tavattu Pohjois-Atlantilla useita kertoja. Se on pyydystetty muun muassa Selvagenssaarilla, Kanariansaarten pohjoispuolelta, kalliorannikolta Koillis-Englannista useita kertoja, Norjasta, Ranskasta, Espanjasta, Italiasta ja Israelista. Pohjois-Atlantin ensimmäinen havainto on vasta vuodelta 1983, mikä johtuu luultavasti pikkukeijun yöllisistä elintavoista ja myrskykeijumaisesta ulkonäöstä. == Uhat ja suojelu == Sen pahimmat uhat Verkhovskyn pesimäalueella ovat varikset ja vaeltavat pöllöt. Verkhovskyn saari on suojeltu vuodesta 1984 lähtien, mikä on lopettanut turistien aiheuttaman häiriön pesillä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Ulappalinnut
WWE SmackDown! vs. Raw 2006

WWE SmackDown! vs. Raw 2006 on Yuke’sin kehittämä WWE-painipeli, joka julkaistiin vuonna 2005 PlayStation 2:lle ja PlayStation Portablelle. == Painijat == * Batista * The Hurricane * Rob Conway * The Big Show * J.B. Layfield * Rob Van Dam * Booker T * John Cena * Scotty 2 Hotty * Carlito * Joy Giovanni * Shawn Michaels * Charlie Haas * Kane * Shelton Benjamin * Chavo Guerrero * Khosrow Daivari * Snitsky * Chris Benoit * Kurt Angle * Spike Dudley * Chris Jericho * Lita * Stacy Keibler * Chris Masters * Michelle McCool * Steven Richards * Christian, Mark Jindrak * Sylvain Grenier * Christy Hemme * Muhammad Hassan * Tajiri * Danny Basham * Orlando Jordan * Torrie Wilson * Doug Basham * Paul London * Triple H * Eddie Guerrero * Randy Orton * Trish Stratus * Edge * Rene Dupree * The Undertaker * Eugene * Rey Mysterio * William Regal * Heindenreich * Ric Flair === Legendat === Stone Cold, Jimmy Hart, Bret Hart, Davey Boy Smith, The Rock, Mankind, Jake The Snake, Hulk Hogan ja Andre the giant. Luokka:WWE 2K Luokka:Vuoden 2005 videopelit Luokka:PlayStation 2 -pelit Luokka:PlayStation Portable -pelit Luokka:Verkkomoninpelit
No Security

No Security on The Rolling Stonesin vuonna 1998 julkaistu kuudes virallinen livealbumi, jonka kappaleet ovat peräisin vuosien 1997–1998 Bridges to Babylon -maailmankiertueelta. Yhtye ei halunnut vain toistaa No Securityllä samoja kappaleita, joita oli julkaistu parilla aiemmalla livealbumilla. Näin ollen albumi sisältää suurten hittien lisäksi myös kappaleita, joita ei ollut koskaan aiemmin julkaistu livealbumilla tai soitettu konserteissa pitkään aikaan. Albumilla vierailevat muusikot Taj Mahal ja Dave Matthews. Taj Mahal duetoi omassa kappaleessaan ”Corinna” ja Matthews kappaleessa ”Memory Hotel”. ==Kappaleet== *Kaikki kappaleet kirjoittaneet Mick Jagger ja Keith Richards, ellei toisin mainita. # # # # # # # # # # # # # # ==Kokoonpano== ===The Rolling Stones=== *Mick Jagger - laulu, huuliharppu, kitara *Keith Richards - kitara, laulu *Charlie Watts - rummut *Ron Wood - kitara ===Vierailijat=== *Michael Davis - pasuuna *Lisa Fischer - taustalaulu *Bernard Fowler - taustalaulu *Darryl Jones - bassokitara *Bobby Keys - saksofoni *Chuck Leavell - kosketinsoittimet *Taj Mahal - duetto kappaleessa "Corinna" *Dave Matthews - duetto kappaleessa "Memory Motel" *Joshua Redman - saksofoni kappaleessa "Waiting on a Friend" *Kent Smith - trumpetti *Andy Snitzer - saksofoni *Leah Wood - taustalaulu kappaleessa "Thief in the Night" ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1998 konserttitallenteet Luokka:The Rolling Stonesin konserttitallenteet
Titteli

Titteli ( = virkanimi) voi tarkoittaa seuraavia: * arvonimi * virkanimi eli virkanimike * otsikko (tekstissä) == Lähde == *
Parastás

Parastás () tai Fókiali () on Kreikalle kuuluvan Kastelórizon saaren eteläosassa sijaitseva luola, joka on 75 metriä pitkä, 35 metriä korkea ja 40 metriä leveä. Luola tunnetaan myös ”sinisenä luolana”, sillä auringonvalon taittumisen vuoksi vesi luolassa näyttää syvänsiniseltä. Luolaa pidetään yhtenä harvinaisimmista geologisista ilmiöistä, ja siellä on myös suuri määrä stalaktiitteja ja stalagmiitteja. Luolassa asuu hylkeitä () ja tuhansittain villejä kyyhkyjä. Aikoinaan luola on toiminut merirosvojen turvapaikkana. Parastákseen on mahdollista mennä pienellä veneellä meren ollessa tyyni. Luolaan on järjestettyjä retkiä. Parastás on yksi Euroopan kuuluisimmista luolista, ja se on Kreikan suurin meriluola. Parastásta on verrattu jopa Italiassa Caprin saarella sijaitsevaan Grotta Azzurra -luolaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kreikan luolat Luokka:Megísti
Stora Tuna IK

Stora Tuna IK on vuonna 1924 perustettu ruotsalainen urheiluseura. Sen kotipaikka on Borlänge. Nykyisiä lajeja ovat jalkapallo ja salibandy. Stora Tuna IK voitti suunnistuksen Venlojen viestin vuosina 1982, 1984, 1985 ja Tiomilan miesten viestin 1964 ja naisten viestin 1982, 1984 ja 2008. Seuran suunnistusjaos irtautui omaksi seurakseen Stora Tuna OK kauden 2008 jälkeen. Hiihtojaos toimii nykyään nimellä Stora Tuna IK Skidklubb. == Lähteet == Luokka:Borlängen kunta Luokka:Ruotsalaiset urheiluseurat Luokka:Vuonna 1924 perustetut urheiluseurat
Stora Tuna OK

Stora Tuna OK on ruotsalainen suunnistusseura. Se irtautui emoseura Stora Tuna IK:sta kauden 2008 päätteeksi. Seuran kotipaikka on Borlänge. Stora Tuna OK on voittanut Jukolan viestin vuosina 2019, 2021, 2022, 2023 ja 2024, Venlojen viestin 2018 ja 2024 sekä Tiomilan miesten viestin 2024 ja naisten viestin 2017 ja 2024. Seuran menestyneimpiä urheilijoita on Tove Alexandersson. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Seuran kotisivu Luokka:Ruotsalaiset suunnistusseurat Luokka:Vuonna 2008 perustetut urheiluseurat Luokka:Borlängen kunta
Wild West C.O.W.-Boys of Moo Mesa (sarjakuva)

Wild West C.O.W.-Boys of Moo Mesa on Ryan Brownin luoma sarjakuva, jonka idean päätyi ensiksi animaatiosarjaksi Wild West C.O.W.-Boys of Moo Mesa, jota esitettiin vuosina 1992–1994. Sarjakuvaa julkaistiin vuosina 1992–1993 yhteensä kaksi 3-osaista minisarjakuvaa. Myöhemmin Brown lisäsi hahmot Turtlesien universumiin, jossa ne tekivät ensi esiitymisensä Tales of the TMNT sarjakuvan numerossa 21 maaliskuussa 2006. Kuten televisiosarjassa kerrottu alkutarina aloittaa villin lännen karjapaimen lehmien tarinan komeetan iskeytyessä preerialle, joka aiheutti lähiympäristön eläimille mutaation. Sen seurauksena ne muuttuivat ihmismäisiksi säilyttäen eläimelliset ulkomuodot. Ne alkoivat rakentaa oman yhteisön preerialle, jossa lakia ylläpitäneet pormestari ja sheriffi Terribull saivat lisätukea lainsuojattomia vastaan C.O.W. Boys (Code of the West) kolmikolta, jota johtaa Moe Montana apunaan Dakota Dude ja Cowlorado Kid. ==Idean synty== Ryan Brown työskenteli Mirage Studiosilla vuodesta 1985 lähtien alkuperäisten Turtlesien parissa. 1980-luvun lopulla hän siirtyi hetkeksi pois Miragen palkkalistoilta ja toimi lelujen suunnittelijana suurimman osan ajastaan. Vuonna 1990 Brown sai idean karjapaimen lehmästäComic creator Ryan Brown Lambiek Viitattu 14.7.2009 , koska hänen isänsä oli suuri länkkäri ihailija. Hän pyysi Doug Brammeria käsikirjoittamaan toisen 3-osaisen minisarjakuvan, jota julkaisi Archie Comics samaan aikaan televisiosarjan kanssa. ==Muissa medioissa== Oman animaatiosarjan lisäksi C.O.W.-Boysin päähahmot vierailivat Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat -sarjan kuudennen tuotantokauden jaksossa "Home Invasion" 12. elokuuta 2006. Jaksossa hahmot olivat lähinnä taistelusimulaation tuottamia hahmoja. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Wild West C.O.W.-Boys of Moo Mesa Luokka:Mirage Studios Luokka:Western-sarjakuvat Luokka:Sarjakuvalyhytsarjat
Dimetyylielohopea

Dimetyylielohopea ((CH3)2Hg) on yksi organoelohopeayhdisteistä. Se on ihmiselle erittäin vaarallista, sillä se tunkeutuu helposti ja nopeasti useimpien suojakäsineiden ja ihon läpi ja aiheuttaa tappavan myrkytyksen. Aine kulkeutuu hitaasti aivoihin ja tappaa hermosolut. == Käyttö == Dimetyylielohopealla ei ole oikeastaan mitään käyttökohteita sen suuresta myrkyllisyydestä johtuen. Toksikologiassa sitä käytetään referenssimyrkkynä. Sitä on käytetty kalibroitaessa elohopeaa havaitsevia instrumentteja. == Turvallisuus == Niinkin pieni annos kuin 0,1 millilitraa on kuolettava.Hazard Information Bulletin – Dimethylmercury. OSHA Safety and Health Information Bulletins (SHIBs), 1997–1998 Sen LD50-arvo on noin 0,04 mg/kg. Dimetyylielohopea läpäisee lateksin, PVC:n, butadieenin ja neopreenin sekunneissa ja imeytyy ihon läpi saman tien. Sen vuoksi kaikki normaalit laboratoriokäsineet ovat hyödyttömiä ainetta vastaan. Aine höyrystyy helposti ja höyryt ovat hengenvaarallisia sekä lisäksi paloherkkiä.Simon Cotton, Dimethylmercury and mercury poisoning. The Karen Wetterhahn story. Molecule of the Month. Vastamyrkkyhoito on aloitettava muutaman päivän kuluessa siitä, kun ainetta on joutunut iholle. Saastuneen kohdan pesu ei enää tässä vaiheessa auta. Vastamyrkyt ovat molekyylejä, jotka muodostavat kompleksi-ioneja ja jotka sitovat elohopean sisäänsä, niin että se lopulta huuhtoutuu virtsan mukana pois. Myrkytyksen oireet ilmenevät vasta pitkän ajan kuluttua, kun aine on jo kulkeutunut aivoihin, jolloin on liian myöhäistä tehdä mitään. Vuonna 1997 kemisti Karen Wetterhahn sai Dartmouth Collegessa pari pisaraa dimetyylielohopeaa lateksikäsineelleen ja kuoli kuukausia sen jälkeen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *PubChem: Dimethyl mercury *Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Dimethyl mercury *Dimetyylielohopean käyttöturvallisuustiedote, Sigma Aldrich, viitattu 18.1.2015. Luokka:Elohopeayhdisteet Luokka:Hermomyrkyt Luokka:Myrkylliset kemikaalit Luokka:Organometalliyhdisteet
Ryan Brown

Ryan Brown (s. 2. toukokuuta 1962 Lodi, Ohio) on yhdysvaltalainen sarjakuvakäsikirjoittaja, sarjakuvapiirtäjä ja figuurien suunnittelija. ==Ura== Brown valmistui Norwayne High Schoolista vuonna 1980,Comic creator Ryan Brown Lambiek Viitattu 14.7.2009 jonka jälkeen hän julkaisi omia sarjakuvia ja teki Cleveland Plain Dealer sanomalehteen sarjakuvia. Myöhemmin vuonna 1985 Brown palkattiin Mirage Studiosille värittämään Turtles- sarjakuvia. Hän työskenteli Turtlesin parissa aina vuoteen 1989 asti, jonka jälkeen Brown suunnitteli enemmän lelu figuureja ja sai luotua oman sarjan Wild West C.O.W.-Boys of Moo Mesa, joka päätyi myös sarjakuvaksi. Alku vuosina Brown loi Turtles universumiin hahmot, kuten Hothead, Scratch, Monty Moose, King Lionheart, Half Court, Wyrm, Scumbug, Nahkapää, Dr. El, Wingnut, Ray Fillet, Sand Storm, Mondo Gecko ja Rock'n'Roll Mondo Gecko. Hän palasi takaisin Turtlesin pariin 2000-luvun alussa ja muun muassa kirjoitti vuonna 2006 Tales of the TMNT sarjakuvaan tarinoita luomastaan Wild West C.O.W.-Boys hahmoista. ==Lähteet== * Comic Book DB - Ryan Brown ===Viitteet=== Luokka:Yhdysvaltalaiset sarjakuvantekijät Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
DJ Alimo

DJ Alimo (oik. Asmo Soivio, s. 16. huhtikuuta 1974 Siuntiohttp://www.beatsandstyles.com/alimo.html ) tunnetaan parhaiten Beats and Styles -yhtyeen laulajana ja tuottajana. Asmo Soivio on kuvataiteilija Tapio Soivion poika. Alimo jätti Beats and Stylesin Schizosonics-levyn julkaisun yhteydessä musiikillisten erimielisyyksien vuoksi. DJ Controlin Hymy-lehdelle antaman haastattelun mukaan Alimo ”ei halunnut lähteä uuden levyn poppimeininkiin”. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset DJ:t Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jim Lawson

Jim Lawson (s. 19. helmikuuta 1960) on yhdysvaltalainen sarjakuvakäsikirjoittaja ja sarjakuvapiirtäjä, joka tunnetaan työstään Turtlesin parissa. ==Elämäkerta== Lawson kiinnostui piirtämisestä jo nuorella iällä ja luki sarjakuvia kuten Hämähäkkimies, Werewolf by Night ja Ka-Zar. Hän opiskeli piirtämistä taidekoulussa Hamdenissa, Connecticutissa.Interview with Jim Lawson marraskuu 2009 Viitattu 22.11.2009 ==Ura== Lawson on työskennellyt Mirage Studiosille vuodesta 1986 lähtien ja loi muun muassa Rottakuninkaan hahmon Turtles sarjakuviin. Hän on luonut useita minisarjakuvia Miragelle muun muassa Bade Biker & Orson AmuckComic creator Jim Lawson Lambiek Viitattu 14.7.2009 , jota julkaistiin vuosina 1986–1987. ==Lähteet== * Comic Book DB - Jim Lawson * Lawsonin virallinen blogi ===Viitteet=== Luokka:Yhdysvaltalaiset sarjakuvantekijät Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Edme Régnier

Edme Régnier (15. kesäkuuta 1751 – 10. kesäkuuta 1825) oli ranskalainen insinööri ja keksijä. Regnier syntyi Semur-en-Auxoisissa 1751 ja työskenteli alkuun kauppiaana. Hän keksi muun muassa dynamometrin ja kehitti ukkosenjohdattimena toimivan mobilen sekä aurinkokellotyypin. Hän oli myös mukana perustamassa Pariisiin Hôtel des Invalidesin tykistömuseota, johon hänet nimitettiin kuraattoriksi. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset keksijät Luokka:Ranskalaiset insinöörit Luokka:Vuonna 1751 syntyneet Luokka:Vuonna 1825 kuolleet
Guy Lafleur Trophy

Guy Lafleur Trophy myönnetään vuosittain Quebec Major Junior Hockey League:n (QMJHL) pudotuspelien parhaalle pelaajalle. Palkinto on nimetty legendaarisen Montreal Canadiensin hyökkääjä Guy Lafleurin mukaan. ==Voittajat== Kausi Pelaaja Joukkue 1977–78 Richard David Trois-Rivières Draveurs 1978–79 Jean- François Sauvé Trois-Rivières Draveurs 1979–80 Dale Hawerchuk Cornwall Royals 1980–81 Alain Lemieux Trois-Rivières Draveurs 1981–82 Michel Morissette Sherbrooke Castors 1982–83 Pat LaFontaine Verdun Juniors 1983–84 Mario Lemieux Laval Voisins 1984–85 Claude Lemieux Verdun Junior Canadiens 1985–86 Sylvain Côté & Luc Robitaille Hull Olympiques 1986–87 Marc Saumier Longueuil Chevaliers 1987–88 Marc Saumier Hull Olympiques 1988–89 Donald Audette Laval Titan 1989–90 Denis Chalifoux Laval Titan 1990–91 Félix Potvin Chicoutimi Saguenéens 1991–92 Robert Guillet Verdun Collège Français 1992–93 Emmanuel Fernandez Laval Titan 1993–94 Éric Fichaud Chicoutimi Saguenéens 1994–95 José Théodore Hull Olympiques 1995–96 Jason Doig Granby Prédateurs 1996–97 Christian Bronsard Hull Olympiques 1997–98 Jean-Pierre Dumont Val-d'Or Foreurs 1998–99 Mathieu Benoit Acadie-Bathurst Titan 1999–00 Brad Richards Rimouski Océanic 2000–01 Simon Gamache Val-d'Or Foreurs 2001–02 Danny Groulx Victoriaville Tigres 2002–03 Maxime Talbot Hull Olympiques 2003–04 Maxime Talbot Gatineau Olympiques 2004–05 Sidney Crosby Rimouski Océanic 2005–06 Martin Karsums Moncton Wildcats 2006–07 Jonathan Bernier Lewiston MAINEiacs 2007–08 Claude Giroux Olympiques de Gatineau 2008–09 Yannick Riendeau Voltigeurs de Drummondville 2009–10 Gabriel Bourque Moncton Wildcats 2010–11 Jonathan Huberdeau Saint John Sea Dogs 2011–12 Charlie Coyle Saint John Sea Dogs 2012–13 Jonathan Drouin Halifax Mooseheads 2013–14 Antoine Bibeau Val-d'Or Foreurs 2014–15 Adam Erne Quebec Remparts Luokka:Jääkiekkopalkinnot
W. Yvon Dumont

W. Yvon Dumont, O.M. (s. 21. tammikuuta 1951) kanadalainen poliitikko ja Manitoban varakuvernööri. Hän syntyi St. Laurentin kylässä Manitobassa. Hän osallistui Manitoba Métis Federationin toimintaan vuodesta 1967 ja valittiin yhdistyksen Interlake-alueen valvojaksi vuonna 1972. Vuonna 1967 hänet nimitettiin yhdistyksen varapresidentiksi ja toimi presidenttinä vuosien 1984–1993 välillä. Dumont oli mukana perustajajäsenenä vuonna 1972 perustetussa Native Council of Canadassa, presidenttinä Métis National Councilissa vuosina 1988–1993, St. Laurentin maalaiskunnan kunnanvaltuutettuna, Manitoban yliopiston johtokunnassa ja oli ensimmäinen métisi joka valittiin Manitoban varakuvernööriksi, hänen toimikautensa oli 1993–1999. Hänelle myönnettiin useita kunniamerkkejä, Manitoba Métis Federation Award 1993, National Aboriginal Achievement Award 1996 ja Order of Manitoban jäsenyys vuonna 2001. Dumont on ollut ahkera métisien oikeuksien puolustaja ja métisien julkinen kuva, historia ja etenkin Louis Rielin maineen palautus ja osuutensa Manitoban perustamisessa, ovat suurelta osin hänen ansioitaan. ==Lähteet== Luokka:Manitoban varakuvernöörit Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Camilla Belle

Camilla Belle, (oik. Camilla Belle Routh, s. 2. lokakuuta 1986 Los Angeles) on yhdysvaltalainen elokuvanäyttelijä. Belle aloitti uransa pienellä roolilla elokuvassa A Little Princess. Hänen ensimmäinen pääosansa oli vuoden 2000 Disney Channel -elokuvassa Rip Girls. Pienen tauon jälkeen Belle palasi elokuvien pariin. Vuonna 2006 hän näytteli pääosaa elokuvassa Kun tuntematon soittaa. Hänen seuraava roolinsa oli Roland Emmerichin ohjaamassa elokuvassa 10,000 BC (2008). == Filmografia == Elokuvat Elokuvat Elokuvat Elokuvat Vuosi Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Rooli 1993 Tyhjä kehto Empty Cradle Sally 1993 Loukussa maan alla Trouble Shooters: Trapped Beneath the Earth Jennifer Gates 1994 Decontructing Sarah Decontructing Sarah Young Elizabeth 1995 Pikku Prinsessa A Little Princess Jane 1995 Annie: A Royal Adventure! Annie: A Royal Adventure! Molly 1996 Poison Ivy II Poison Ivy II Daphne Falk 1996 Marshal Law Marshal Law Boot Coleman 1997 Kadonnut maailma – Jurassic Park The Lost World: Jurassic Park Cathy Bowman 1998 Patriootti Patriot Holly McClaren 1998 Lumotut sisaret Practical Magic 11-vuotias Sally Owens 1999 Faithin jalanjäljillä The Invisible Circus Phoebe, 10-12 1999 Replacing Dad Replacing Dad Mandy 1999 Secret of the Andes Secret of the Andes Diana Willings 2000 Rip Girls Rip Girls Sydney Miller 2001 Back to the Secret Garden Back to the Secret Garden Lizzie Buscana 2005 The Ballad of Jack and Rose The Ballad of Jack and Rose Rose Slavin 2005 Ilopilleri The Chumscrubber Crystal 2005 The Quiet The Quiet Dot 2006 Kun tuntematon soittaa When a Stranger Calls Jill Johnson 2008 10000 BC 10000 BC Evolet 2009 Push Push Kira Hudson 2009 À Deriva À Deriva Ângela 2010 Father of Invention Father of Invention Claire Axle 2011 From Prada to Nada From Prada to Nada Nora Dominguez 2011 Breakaway Breakaway Melissa 2013 Open Road Open Road Angie 2013 I Brake for Gringos I Brake for Gringos Gaby 2014 Cavemen Cavemen Tess 2014 Amapola Amapola Ama 2015 Diablo Diablo Alexsandra 2016 The American Side The American Side Emily Chase 2016 Sundown Sundown Gaby 2017 The Mad Whale The Mad Whale Isabel Wallace Televisiosarjat Televisiosarjat Televisiosarjat Televisiosarjat Vuosi Nimi Rooli Jaksot 1998 Walker, Texasista Cindy Morgan ”Where the Gauchos Roam” 2000 Villit Marjaset Calf ”Code of the West” 2019 Dollface Melyssa == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Yhdysvaltalaiset lapsinäyttelijät
Jyrki Kangas

Jyrki Olavi Kangas (20. tammikuuta 1944 Pori – 27. helmikuuta 2020) oli suomalainen kulttuurialan vaikuttaja ja jazzmuusikko. Kangas oli yksi Pori Jazzin perustajista ja toimi festivaalin taiteellisena johtajana vuoteen 2009 asti. Hän oli myös festivaalin taustayhdistyksen Pori Jazz 66:n toiminnanjohtaja vuosina 1971–1976 ja 1979–1990, hallituksen jäsen ja sen puheenjohtaja vuonna 1970 ja vuosina 1990–1993. Kangasta on myös kutsuttu lempinimellä ”Mr. Pori Jazz”. Kangas toimi Radio Porin toimitusjohtajana vuonna 1985, Mainostoimisto JNE Image Oy:n toimitusjohtajana vuosina 1986–1989, Turkuhallin ohjelmajohtajana 1989–1998 ja Pori Marketing Office Oy:n toimitusjohtajana. Kangas oli myös Helsingissä reilut puoli vuotta vuonna 2010 toimineen Seppo Koskisen omistaman Birdland-jazzravintolan taiteellinen johtaja. == Palkintoja ja tunnustuksia == * Säveltaiteen valtionpalkinto 1988 * Pori-palkinto 1995Kuka kukin on 2007, s. 341–342. Helsinki 2006. ISBN 951-1-20606-0 == Katso myös == * Jyrki Kankaan muistomerkki Bass String Wings == Lähteet == Luokka:Jazzkontrabasistit Luokka:Suomalaiset jazzmuusikot Luokka:Suomalaiset musiikkivaikuttajat Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Lauri Häyhä

Lauri Petteri Häyhä (13. marraskuuta 1932 Värtsilä – 11. toukokuuta 2023 Pori)Kuolinilmoitus. Satakunnan Kansa 18.6.2023, s. B14. oli suomalainen jalkapalloilija.Urheilumme Kasvot Osa 3, Häyhä, Lauri Petteri, sivu 138, vastaavat toimittajat Risto Rantala, Markku Siukonen, Seppo Tukiainen, Oy Scandia Kirjat Ab, Keuruu 1978 Välihyökkääjänä pelannut Häyhä edusti urallaan Vaasan Palloseuraa 1951–1958, Rosenlewin Urheilijoita 1959–1963 ja Porin Karhuja 1964–1966. Hänen paras saavutuksensa on SM-hopea vuodelta 1959. Kaikkiaan Häyhä pelasi kahdeksan kauden aikana 99 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 23 maalia. Maajoukkueessa Häyhä pelasi yhden maaottelun vuonna 1958. Lauri Häyhän veli oli Vaasan Palloseurassa SM-kultaa vuonna 1948 voittanut Martti Kalevi Häyhä (1931–2021Kuolinilmoitus, Martti Kalevi Häyhä, Ilkka-Pohjalainen, 2021, No 91, sivu 32, julkaistu 3.4.2021).Urheilumme Kasvot Osa 3, Häyhä, Martti Kalevi, sivu 138, vastaavat toimittajat Risto Rantala, Markku Siukonen, Seppo Tukiainen, Oy Scandia Kirjat Ab, Keuruu 1978 Häyhä on haudattu Porin metsähautausmaalle. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet