EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Johannes Sundwall

Johannes Sundwall (15. marraskuuta 1877 Uusikaarlepyy – 29. elokuuta 1966 Helsinki) oli suomalainen antiikintutkija (historioitsija, filologi). Sundvallin vanhemmat olivat seminaarin johtaja Fredrik Vilhelm Sundwall ja Fanny Augusta Sjöman. Hän pääsi ylioppilaaksi 1895 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1901, maisteriksi 1903 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1906. Sundvall toimi Helsingin yliopiston dosenttina vuodesta 1907 ja Åbo Akademin antiikin historian sekä roomalaisen ja kreikkalalsen kirjallisuuden professorina 1921–1945 (extraordinarie professor i gamla tidens historia 1919–1921 ja ordinarius i antikens historia med grekiska och romerska litteraturen 1921–1945). Hän oli myös Åbo Akademin humanistisen tiedekunnan dekaani 1931–1942. Sundvall oli Suomen tiedeseuran jäsen vuodesta 1911, Saksan arkeologisen instituutin jäsen vuodesta 1922, Itävallan arkeologisen instituutin jäsen vuodesta 1913, Comitato permanente per l’Etrurian kirjeenvaihtajajäsen vuodesta 1927, Istituto di Studi Etruschin jäsen vuodesta 1933, Deutsche Akademie in Münchenin kunniajäsen vuodesta 1936 ja Upsalan humanistisen tiedeseuran jäsen vuodesta 1949. Hän sai Ateenan yliopiston kunniatohtorin arvon 1937. Antiikin maailmaa monipuolisesti tutkinut Sundwall kirjoitti kansainvälistä huomiota herättäneitä tutkimuksia muun muassa kreikkalaisesta ja roomalaisesta kirjallisuudesta, lineaari-B-kirjoituksesta, lyykialaisista erisnimistä, attikalaisesta prosopografiasta, sosiaalihistoriasta ja numismatiikasta, itaalisesta esihistoriasta ja Länsi- Rooman historiasta. Sundvall oli naimisissa kolme kertaa: * vuoteen 1918 saakka Hellen Kumlinin kanssa, liitto päättyi avioeroon * 1919–1942 kirjastoamanuenssi Anne-Marie Wanda Eva Hoyerin kanssa, liitto päättyi avioeroon * vuodesta 1945 Thea Edith Collinin kanssa == Teoksia == * Epigraphische Beiträge zur sozialpolitischen Geschichte Athens im Zeitalter des Demosthenes, väitöskirja. 1906 * Die einheimischen Namen der Lykier. 1913 * Weströmische Studien. 1915 * Suomen jääkärit : elämä ja toiminta sanoin ja kuvin I osa ; toimituskunta Jaakko Suomalainen (päätoimittaja), Johannes Sundvall, Emerik Olsoni, Arno Jaatinen. Sotakuvia, Kuopio 1918–1919, 2. painos 1933 * Kring jägarbataljonen : minnen och anteckningar från krigsåren i Berlin. Schildt, Helsingfors 1919 * Abhandlungen zur Geschichte des ausgehenden Römertums. 1919 * Villa-novastudien. 1928 * Zur Vorgeschichte Etruriens 1932 * Die Zusammensetzung des Markusevangeliums. 1934 * Die älteren italischen Fibeln. 1943 * Nya Testamentets urtext. 1946 * Studien über frühitalische und Balkanfibeln. Commentationes humanarum litterarum Tomus 21, 2. Societas scientiarum Fennica, Helsingfors 1955 == Lähteet == * * Kuka kukin on 1954 (Projekt Runeberg) * Ossian Mestertonin sukututkimussivut : Pietari Juusten s. 1470 ja hänen jälkeläisiään yhteensä 8587 taulua, taulu 8542 * Klassillisen arkeologian asema kehno Luokka:Suomalaiset historioitsijat Luokka:Suomalaiset antiikintutkijat Luokka:Åbo Akademin professorit Luokka:Vuonna 1877 syntyneet Luokka:Vuonna 1966 kuolleet Luokka:Suomalaiset professorit
Sydämen amiraali

Sydämen amiraali on Martti Servo & Napanderin viides albumi, joka ilmestyi vuonna 2005. == Kappaleet == Kaikki kappaleet sovittanut Martti Servo & Napander. # # # # # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Martti Servo – laulu, saksofoni ja huilu * Juha Lötjönen – rummut * Erkka Alonen – basso * Mauno Tiira – kitara * Hannu Muukkula – koskettimet === Vierailevat muusikot === * Marika Kalliola – taustalaulu (kappaleet 3 ja 5) * Mari Hatakka – taustalaulu (kappale 8) * Tiina Isohanni – taustalaulu (kappale 8) * Wiipurilaisen Osakunnan Laulajat – kuorolaulu (kappale 6) * Erkki Nurmi – kuorosovitus * Olavi Ojanperä – fagotti (kappale 6) * Teemu Mattsson – trumpetti (kappale 1) * Vesa-Matti Mattsson – pasuuna (kappale 1) * Sami Nieminen – Hammond-urut (kappale 14) * Jokke Pirhonen – lyömäsoittimet * Jussi Jaakonaho – lyömäsoittimet === Tuotanto === * Jokke Pirhonen – tuottaja * Hannu Muukkula – äänittäjä, miksaaja * Erkka Alonen – äänittäjä, miksaaja * Jumo Lehtinen – äänittäjä, miksaaja * Juha Heininen – äänittäjä, miksaaja * Mika Jussila – miksaaja (Finnvox) * Marja Helander – kannen kuvat * Logomakers Nordic AB – layout == Lähteet == Luokka:Vuoden 2005 albumit Luokka:Martti Servo ja Napanderin albumit
Christer Bruun

Christer Fredrik Magnus Bruun (s. 4. toukokuuta 1955 Helsinki) on suomalainen historioitsija ja antiikin tutkija. Hän on Toronton yliopiston Rooman historian professori vuodesta 1994 lähtien. Bruun toimi Suomen Rooman- instituutin johtajana 1997–2000. ==Elämä ja ura== Bruun valmistui ylioppilaaksi vuonna 1974 ja filosofian kandidaatiksi 1983 Turun yliopistosta. Lisensiaatiksi hän valmistui vuonna 1987, opiskeli Oxfordin yliopistossa 1988–1989 ja väitteli filosofian tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1991. Hän on tehnyt tutkimusta Roomassa vuodesta 1982 alkaen, Oxfordissa 1992, Kölnissä Humboldt-stipendiaattina 1993–1994, Durhamin yliopistossa 2009, Münchenissä 2010 ja Princetonissa 2012. Vuosina 1980–1985 Bruun työskenteli Yleisradion ruotsinkielisenä toimittajana. Hän oli Suomen Akatemian tutkimusassistentti 1985–1991 ja nuorempi tutkija 1993. Vuonna 1994 Bruun aloitti professorina Toronton yliopistossa ja vuonna 2013 hänestä tuli Classics-laitoksen esimies. Vuodesta 1985 Bruun on ollut Åbo Akademin Rooman historian dosentti ja vuodesta 1998 Turun yliopiston antiikin historian dosentti. Bruun oli Hufvudstadsbladetin kolumnisti vuosina 1998–2011. Bruunin tutkimusaiheita ovat muun muassa Rooman historia, epigrafiikka, Rooman, keskiajan ja renessanssin vesihuolto, preettori Frontinus, Rooman topografia ja latinankieliset historioitsijat. Hän on julkaissut noin 95 tieteellistä artikkelia. ===Luottamustehtävät ja jäsenyydet=== Bruun oli Finlands Svenska Skolungdomsförbundin hallituksen jäsen vuosina 1972 ja 1975. Vuosina 2012–2015 hän oli Classical Association of Canadan hallituksen jäsen. Bruun on Suomen Historiallisen Seuran tutkijajäsen vuodesta 1995 ja Suomen Tiedeseuran jäsen vuodesta 2010. ===Yksityiselämä=== Bruunin isä oli Patrick Bruun. Christer Bruun on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. == Teoksia == * * * * * * ==Katso myös== * Bruun ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Christer Bruun Toronton yliopiston sivuilla Luokka:Suomalaiset antiikintutkijat Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Toronton yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Liikereseptori

Liikereseptorit kuuluvat yhdessä asentoreseptorien kanssa sisäkorvan tasapainoreseptoreihin. Liikereseptorit ovat karvasoluja, jotka sijaitsevat sisäkorvan kalvosokkelon kaarikäytävien avartumissa. Kummassakin korvassa on kolme kaarikäytävää ja kussakin kaarikäytävässä on yksi avartuma, jossa liikereseptorit sijaitsevat pienen kummun päällä. Liikereseptorien karvoja yhdistää toisiinsa hyytelö, joka taipuu kaarikäytävien liikkeen mukaan. Pään joutuessa kiihtyvään tai hidastuvaan kiertoliikkeeseen kaarikäytävien neste liikuttaa hyytelöä ja sen sisällä olevia karvasolujen karvoja. Karvasoluista lähtee tieto kiihtyvästä tai hidastuvasta kiertoliikkeestä keskushermostoon kuulo-tasapainohermoa pitkin. == Katso myös == * Asentohuimaus Luokka:Korva Luokka:Reseptorit
Margareta Steinby

Eva Margareta Steinby (vuoteen 1961 Wilén; s. 21. marraskuuta 1938 Viipuri) on suomalainen historioitsija ja arkeologi, koulutukseltaan filosofian tohtori. Hänen erityisalaansa on antiikintutkimus. Steinby väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1976 ja toimi Helsingin yliopiston yleisen historian dosenttina 1977–2003, Suomen Rooman-instituutin johtajana 1979–1982 ja 1992–1994Kuka kukin on 2003, s. 966–967. Helsinki 2002. ISBN 951-1-18086-X sekä Rooman valtakunnan arkeologian professorina 1994–2004 Oxfordin yliopistossa (Archaeology of the Roman Empire, All Souls College). Steinby on maailman johtavia roomalaisten tiilileimojen tutkijoita, mutta parhaiten hänet tunnetaan työstään Rooman topografian saralla, etenkin hänen toimittamastaan kuusiosaisesta teoksesta Lexicon Topographicum Urbis Romae (1993–2000).Boatwright, M. 2009: Review of Leone et al. 2007. Bryn Mawr Classical Review 22.8.2009. Steinbylle myönnettiin vuonna 1991 Valkoisen Ruusun ritarikunnan kunniamerkki.Eva Margareta Steinby. Debretts, FSA Authorised Biography. Viitattu 8.3.2016. Steinby on ollut Suomen Tiedeseuran jäsen vuodesta 1983, ja vuonna 2020 hänet valittiin seuran kunniajäseneksi. ==Julkaisuja== * Lacus Iuturnae: De Luca. 1989. ISBN 88-7813-193-8 * Lexicon Topographicum Urbis Romae III. Rooma, 1996. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset antiikintutkijat Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Oxfordin yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ottopiste

Ottopiste (Otto.) on Loomis Automatia Oy:n ylläpitämä pankkiautomaattiverkosto, jolla on toimipisteitä ympäri Suomea. Ottopisteiden palveluihin kuuluvat setelinostot, tilitietojen kyselyt ja puheajan lataaminen matkapuhelimeen. Osalla automaateista (TalletusOtto,Ottoplus) on mahdollista myös tallettaa käteistä rahaa pankkitilille. Vuonna 2017 Ottopisteitä oli Suomessa noin 1 400. Ottopisteissä käytetään kahden eri laitevalmistajan automaatteja: NCR:n skotlantilaisen tytäryhtiön ja saksalaisen Wincor Nixdorfin. Ohjelmiston sekä uudet sirukortinlukijat on toimittanut Fujitsu Finland ja tietojärjestelmästä vastaa Tieto-Evry. Ottopisteissä on oma, keltaisella suuaukolla varustettu lukija tavallisia kortteja varten ja sinisellä suuaukolla varustettu sirukorttia varten. ==TalletusOtto== Automatia on vuodesta alkaen 2013 tuonut käyttöön TalletusOtto-automaatteja, joilla voi sekä tallettaa että nostaa käteistä rahaa. Automaatti ottaa vastaan sekä seteleitä että kolikoita. Talletus tilitetään debit-korttiin liitetylle tilille. Automatian tavoitteena on avata noin 150 TalletusOtto-automaattia eri puolille Suomea. TalletusOtto – Kysymyksiä ja vastauksia Viitattu 9.1.2014 == Historiaa == Automatia Pankkiautomaatit aloitti toimintansa 1994, kun se osti suurimpien pankkien eli SYP:n, KOP:n, Postipankin ja Osuuspankin käteisautomaatit. Automatian omistivat neljä pankkiryhmittymää yhdessä. Perustamisen taustalla olivat automaattien kustannusten karsiminen ja Suomessa ollut pankkikriisi. Tavoitteena oli pankkien liian tiheäksi kasvaneen automaattiverkoston karsiminen ja huollon keskittäminen. Säästöpankeilla oli vielä tämän jälkeen omat automaatit. Vuoden 2005 alusta suurimpien pankkien automaatit ovat olleet Automatia Pankkiautomaatit Oy:n hallussa. Ottopisteiden määrä on laskenut. Vuonna 2006 niitä oli noin 1 700 kappaletta. Ottopisteillä oli monopoliasema Suomen pankkiautomaattimarkkinoilla vuoden 2008 kevääseen asti, jolloin Rautakirjan vielä tuolloin omistamiin R-kioskeihin alettiin asentaa Nosto-automaatteja. Vuonna 2012 niiden rinnalle tuli Eurocashiltä myös Cash-automaattibrändi. Vuonna 2009 Ottopisteissä alettiin näyttää Saunalahden mainosta asioinnin päätyttyä. 2010-luvulla Ottopisteile tuli mahdollisuus tehdä lahjoitus hyväntekeväisyyteen noston yhteydessä. Ottopisteiden määrä väheni hieman vuoden 2017 aikana koska S-ryhmä poisti ne tiloistaan yhteistyön päättymisen vuoksi. Ne korvattiin Nosto- automaateilla. Suurin osa poistetuista Ottopisteistä sijoitettiin uusin tiloihin Vuoden 2020 helmikuussa Danske Bank, Nordea ja OP Ryhmä myivät Automatia Pankkiautomaatit Oy:n ruotsalaiselle Loomis AB:lle. == Katso myös == * Nosto (automaatti) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Ottopisteiden sivusto Luokka:Suomen pankkitoimi
Syntipukki (vuoden 1957 elokuva)

Syntipukki on Matti Kassilan ohjaama mustavalkoinen komediaelokuva vuodelta 1957. Se perustuu Agapetuksen näytelmään Syntipukki vuodelta 1930. Samasta aiheesta ohjasi Erkki Karu elokuvan Syntipukki. Tapahtumapaikkana olevaa tavarataloa esittää molemmissa elokuvaversioissa Stockmannin Helsingin keskustan tavaratalo. == Juoni == Tarina alkaa Frans ”Mussu” Koikkalaisen haaveesta perustaa oma maitokauppa. Hänellä on pääomanaan enoltaan saamansa perintö, mutta se ei riitä – pitää lähteä kaupunkiin ansaitsemaan lisää rahaa. Koikkalainen saa paikan Helsingin hienoimmasta tavaratalosta, mutta työnkuva on hieman erikoinen: Hän saa toimia syntipukkina, jonka tiliin pannaan muiden työntekijöiden tekemät virheet ja johon vihaiset asiakkaat voivat purkaa kiukkunsa. Ajatuksen syntipukista kehittää kosmetiikkaosaston tasokas myyjätär Irja Salo, joka on saanut runsaasti valituksia asiakkailta. Irjan ja erään kauppamatkustajan välille syntyy romanssi. Irja ei tiedä, että kauppamatkustaja onkin tavaratalon johtaja Herbert Vaara. Koikkalainen saa pian tarpeekseen syntipukin töistä ja yrittää hankkia potkut itselleen. Siitä seuraa uusia kahinoita, varsinkin kun Koikkalaisella on alusta alkaen mennyt sukset ristiin vahtimestari Miettisen kanssa. == Näyttelijät == == Tuotanto == Kassilan ohjaama elokuva tehtiin parissa kuukaudessa. Kassila oli Elokuun jälkeen sitoutunut tekemään kaksi elokuvaa, joista tämä oli toinen. Hän kommentoi elokuvaa Elokuva-Aitassa: ”Häpeän Syntipukkia, olisi siitä sentään saanut enemmän irti. Sellaisella kiireellä ei saisi yleensä elokuvaa tehdä...” Samassa lehdessä väitettiin, että elokuva olisi myyty Saksan demokraattiseen tasavaltaan, mutta tieto ei pidä paikkaansa. Elokuva oli vuoden parhaita yleisömenestyksiä. Taustaa. Viitattu 20.7.2013. == Arviot == Aikalaisarvioissa elokuvaa sekä kritisoitiin että kiitettiin. O. Henriksson kirjoitti Maakansassa, että se sisältää ”kutakuinkin naiiveja ja yksioikoisia nauratusmomentteja”. Bengt Pihström taas kirjoitti Nya Pressenissä, että ”hetkittäin elokuvassa näkyy oikeaa Kassilaa, tämän sujuvaa kuvakieltä, yksityiskohtien tajua ja henkilöohjauksen hienoja sävyjä”. Lehdistöarvio. Viitattu 20.7.2013. Myöhemmistä kriitikoista yksi on kehunut Kassilan varmaotteisuutta ja silmää merkityksellisille yksityiskohdille.Päivän elokuvia. TV-maailma 1/2012, s. 13. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset komediaelokuvat Luokka:Vuoden 1957 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Matti Kassilan ohjaamat elokuvat Luokka:Elokuvat liike-elämästä
Gloria Trevi

thumb|Gloria vuonna 2007. Gloria de los Ángeles Treviño Ruiz eli Gloria Trevi (s. 15. helmikuuta 1968 Monterrey) on meksikolainen laulaja-lauluntekijä. Hänen tunnetuimpiin julkaisuihinsa kuuluu listaykkössingle ”Pelo Suelto” vuodelta 1991. Trevin ensimmäinen albumi ¿Qué hago aquí? julkaistiin Sony Internationalin kautta vuonna 1989. Laulaja pidätettiin Brasiliassa epäiltynä avunannosta hänen managerinsa Sergio Andraden suorittamiin seksuaalirikoksiin, mutta meksikolainen oikeusistuin antoi hänelle 21. syyskuuta 2004 vapauttavan tuomion. Trevi on jatkanut uraansa, ja vuonna 2004 julkaistu Cómo nace el universo myi Yhdysvalloissa kultaa. Hänellä on kaksi poikaa: Ángel Gabriel sekä 10. elokuuta 2005 syntynyt Miguel Armando. Vuonna 2014 Meksikossa sai ensi-iltansa draamaelokuva Gloria, joka perustuu Trevin elämänvaiheisiin. == Albumit == * ¿Qué hago aquí? (1989) * Tu ángel de la guarda (1991) * Me siento tan sola (1993) * Más turbada que nunca (1994) * Si me llevas contigo (1995) * No soy monedita de oro (1996) * Cómo nace el universo (2004) * La trayectoria (2006) * Una Rosa Blu (2007) * Gloria (2011) * De Película (2013) * El Amor (2015) Luokka:Meksikolaiset laulajat Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Romi Paku

Romi Paku (, Hanja: 朴璐美, s. 22. tammikuuta 1972) on naispuolinen japanilainen ääninäyttelijä. Pakun sukunimi on itse asiassa yleinen korealainen nimi Park, mutta se kirjoitetaan useimmiten japanilaistetussa muodossa Paku. Romi opiskeli Tohu Gakuen Collegessa näyttelemistä ja musiikkia. Hän on opiskellut myös Etelä-Koreassa. Paku on syntyperältään japaninkorealainen. Hän kunnioittaa korealaisia juuriaan ja osaa korean kieltä syntyperäisen puhujan tasolla. Pakun tunnetuin rooli on Fullmetal Alchemistin päähenkilö Edward Elricinä. Hänellä on matalahko, persoonallinen ääni, ja suuri osa hänen rooleistaan ovatkin miesrooleja. Joukossa on kuitenkin myös naishahmojen ääniä; yleensä nämä ovat rääväsuisia ja asenteellisia. Yksi esimerkki Pakun tunnetusta naisroolista on NANA-animen Nana Oosaki. Paku on työskennellyt monissa projekteissa Rie Kugimiyan kanssa, ja nämä kaksi ovat hyviä ystäviä. Kugimiya esittää esimerkiksi Alphonsea molemmissa Fullmetal Alchemist -animeissa. ==Roolit== ===TV-animaatiot=== * Air Master - Maki Aikawa * Alice Academy - Natsume Hyūga * Ashita no Nadja - Alan * Axis Powers Hetalia - Vash Zwingli/Switzerland * Bleach - Tōshirō Hitsugaya * Blood + - Kurara * Blue Dragon - Zola * Brain Powerd - Kanan * Claymore - Teresa * Digimon Zero Two - Ken Ichijouji * Denno Coil - Haraken * Dragon Drive - Reiji Oozora * Eyeshield 21 (Jump Festa 2004) - Kobayakawa Sena * Fullmetal Alchemist - Edward Elric * Fullmetal Alchemist: Brotherhood - Edward Elric * Galaxy Angel - A (Tsuru) * Get Backers - Young Jubei Kakei * He Is My Master - Seiichirou Nakabayashi * Innocent Venus - Hijin * Itazura na Kiss - Yuuki Irie * Lupin III - Elenor * Majin Tantei Nougami Neuro - X (Kaitou Sai) * Major - Taiga Shimizu * Mobile Suit Gundam SEED - Nicol Amarfi * Monkey Typhoon - Rarītomu * Murder Princess - Falis aka Alita * Nana- Nana Osaki * Naruto - Temari * New Fist of the North Star - Bista/Dōha * Oh My Goddess! - Sentarō Kawanishi * Ojamajo Doremi Sharp - Majoran * Ojamajo Doremi Dokkān - Majoran & Baba * Pecola - Rabisan * Persona 4: The Animation - Naoto Shirogane, Izanami * Pokémon - Forest, Zoroark * Princess Princess - Shihoudani Yuujirou * Samurai 7 - Katsushiro Okamoto * Shaman King - Tao Ren * Shingeki No Kyojin - Hange Zoe * Superior Defender Gundam Force - Shute * Stellvia of the Universe - Najima Gebour & Masato Katase * Stitch! - Delia * Tenchi Muyo! GXP - Kyo Komachi * The Law of Ueki - Kōsuke Ueki * The Mythical Detective Loki Ragnarok - Heimdall/Kazumi Higashiyama * Turn A Gundam - Loran Cehack * Zaion: I Wish You Were Here - Tao * Zegapain - Mao Lu-Shen ==Aiheesta muualla== * *Anime News Network: Romi Paku Luokka:Japanilaiset ääninäyttelijät Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hermann Kutter

Hermann Kutter (12. lokakuuta 1863 – 31. maaliskuuta 1931) oli sveitsiläinen protestanttinen teologi. Yhdessä Leonhard Ragazin kanssa hän oli yksi kristillisen sosialismin perustajista Sveitsissä. Christoph Blumhardtin opit vaikuttivat suuresti Kutterin ajatuksiin. Kutterin mukaan sosialistiseen ohjelmaan sisältyvä taloudellinen muutos oli kristittyjen keino saavuttaa Jumalan valtakunta. Hän näki sosiaalidemokratian Jumalan kanssa elämisen tienä, ja sen seuraajat tahattomina Jumalan palvelijoina. Kutter kirjoitti elämänsä aikana 11 kirjaa. == Elämäkerta == Kutter syntyi Bernissä. Hänen isänsä oli Wilhelm Rudolf Kutter (1818–1888) ja äitinsä Marie Albertina König (1833–1923). Hän avioitui Lydia Rohnerin (1868–1936) kanssa vuonna 1891. Hän kasvoi pietistisessä kodissa ja opiskeli teologiksi Baselissa, Bernissä ja Berliinissä. Vuonna 1844 hänestä tuli pastori Bernissä ja 1898 Zürichissä. == Filosofia == Kristityn jumalakäsityksen, saksalaisen idealismin, senaikaisen elämänfilofian ja nuoren Blumhardtin sosialististen ajatusten vaikutuksen kautta Kutter saavutti dynaamisen näkemyksen Jumalasta. Tällainen Jumala, joka Kristuksen kautta paljastuu ihmiskunnalle ja maailmalle äärettömässä todellisuudessa on elämän ainoa todellisuus. Tällä uskonkeskeisellä teologiallaan Kutter pohjusti tien niin sanotulle dialektiselle teologialle. Kutterin mukaan paluu "suoraan elämään" on toteutunut historian aikana, mistä osoituksena sosialismi on. Kutterin mielestä sosiaalidemokraatit olivat elävän Jumalan työkaluja: hänen kirjansa Sie müssen (1903) mukaan heidän pitää julistaa maailmalle viimeisestä tuomiosta ja "suuresta käännekohdasta". Kutter yhdistetään dialektisen teologian koulukunnan kannattajiin kuten Karl Barth, Emil Brunner ja Friedrich Gogarten. Hän hyväksyi sosiaalidemokratian, mutta hän ei kuitenkaan koskaan liittynyt Sosiaalidemokraattiseen puolueeseen kuten Leonhard Ragaz ja Karl Barth olivat tehneet. == Lähteet == Luokka:Sveitsiläiset teologit Luokka:Vuonna 1863 syntyneet Luokka:Vuonna 1931 kuolleet
Rob Caggiano

Robert ”Rob” Caggiano (s. 7. marraskuuta 1976 New York) on yhdysvaltalainen metallimuusikko. Caggiano on entinen yhdysvaltalaisen Anthraxin kitaristi. Hän on soittanut yhtyeessä vuosina 2001–2005 ja uudestaan 2007–2013. Vuosina 2013–2023 Caggiano soitti tanskalaisessa Volbeat-yhtyeessä. Caggiano on työskennellyt tuottajana muun muassa Cradle of Filthille ja Ill Niñolle. == Diskografia == ===Anthrax=== * 2003 We’ve Come for You All * 2004 Music of Mass Destruction * 2004 The Greater of Two Evils * 2011 Worship Music === Volbeat === * 2013 Outlaw Gentlemen & Shady Ladies * 2016 Seal the Deal & Let's Boogie * 2019 Rewind, Replay, Rebound * 2021 Servant of the Mind == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Anthraxin jäsenet Luokka:Yhdysvaltalaiset metallimusiikin kitaristit Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Avorenkainen auto

Avorenkaisella autolla tarkoitetaan kilpa-autoa, jonka pyörät ulkonevat auton rungosta. Avorenkaiset autot on yleensä valmistettu vain kilpailemista varten. Suomen puhekielessä yksipaikkaisia avopyöräisiä kutsutaan tyypillisesti formuloiksi. ==Rakenne== Tyypillisessä avopyöräisessä on hyvin minimaalinen ohjaamo, jonka ainoana tehtävänä on suojata kuljettajan vartaloa, pään jäädessä ulkopuolelle. Moderneissa avopyöräisissä moottori sijaitsee kuljettajan takana taka-akselin etupuolella (keskimoottorirakenne). Riippuen kunkin sarjan säännöistä, autoissa on yleensä etu -ja takasiivekkeet maksimaalisen pitovoiman saavuttamiseksi. Pohja on yleensä muotoiltu litteäksi. Moderneissa formula-autoissa on kuljettajaa suojaava Halo. == Historia == Useat varhaiset automallit suunniteltiin avorenkaisina, mutta myöhemmin yleistyi korirakenne, joka peitti renkaat ilmanvastuksen vähentämiseksi. ==Kilpasarjoja ja -luokkia, joissa ajetaan avorenkaisilla autoilla== * Formula 1 * Formula Ford * Formula 3 * GP2 * GP3 * Indy Racing League * World Series by Renault Luokka:Autourheilu
Joey Belladonna

Joey Belladonna (s. 13. lokakuuta 1960) on yhdysvaltalainen metallimuusikko.http://www.allmusic.com/artist/p55634 Hän toimi vuosina 1984–1992 Anthraxin laulajana.http://www.joeybelladonna.com/bios.html Hänet korvasi aiemmin Armored Saintissa tunnetuksi tullut John Bush.http://www.allmusic.com/artist/p3561 Lähdettyään Anthraxista Belladonna jatkoi metallimusiikin tekemistä soolouralla. Hänen ensimmäinen oma albuminsa Belladonna julkaistiin Mausoleum Records -levymerkillä vuonna 1995.http://www.glam-metal.com/joey_belladonna.html Sekä arvostelijat että fanit kiittelivät albumia. Toinen albumi, Spells of Fear, kärsi huonosta tuotannosta ja se sai huonot arvostelut musiikkimediassa. Belladonna julkaisi kolmannen, demon asteelle jääneen albumin omakustanteena nimellä 03. Musiikillisesti se oli huomattavasti edeltäjäänsä parempi. Pari vuotta myöhemmin myös Belladonna-albumin demot, jotka sisältävät useita julkaisemattomia raitoja, julkaistiin albumeina Artifacts I ja Artifact II. Belladonna esiintyi jälleen yhdessä Anthraxin kanssa yhtyeen kiertueella vuonna 2005.http://www.ilosaarirock.fi/2005/lehdistotiedotteet/050405.html Hän ei kuulunut yhtyeen alkuperäisjäseniin, vaan tuli Neil Turbinin tilallehttp://metal-rules.com/zine/index.php?option=content&task;=view&id;=779 , mutta kyseistä kokoonpanoa pidetään Anthraxin klassisena kokoonpanona. Kiertueen jälkeen Belladonna jatkoi musiikin tekemistä oman yhtyeensä kanssa, mutta hän palasi Anthraxin riveihin vuonna 2010. == Diskografia == === Sooloura === * * * * * === Anthrax === * * * * * * * * * * * * * * * * * * == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Anthraxin jäsenet Luokka:Yhdysvaltalaiset metallimusiikin laulajat Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kutter

Kutter tarkoittaa seuraavia: * Keen Kutter, Simmons Hardware Companyn tavaramerkki * Kutter, linja-autonvalmistaja. ==Henkilöt== Kutter on myös seuraavien henkilöiden sukunimi: * Anton Kutter, saksalainen elokuvaohjaaja ja keksijä * Friedrich Kutter, saksalainen lintutieteilijä * Hans Kutter, suomalainen elokuva- ja teatteriarvostelija * Hermann Kutter, sveitsiläinen luterilainen teologi.
Honoré Daumier

Honoré-Victorin Daumier (26. helmikuuta 1808 Marseille – 10. helmikuuta 1879 Valmondois, Val-d’Oise) oli ranskalainen vedostaja, pilapiirtäjä, taidemaalari ja kuvanveistäjä. Daumier’n vanhemmat muuttivat vuonna 1814 Pariisiin, jossa hänen piirtäjänlahjansa havaittiin. Hän opiskeli litografian laattojen tekemistä Charles Ramelet’n opastuksella ja alkoi pian kaivertaa näitä musiikkikustantamoille. Hän myös työsti nimettömiä kuvituksia ja mainoslehtisten koristepiirroksia. Kun Ranskassa alkoi ilmestyä pilalehti La Caricature, Daumier liittyi sen toimittajakuntaan. Daumier oli viivankäytön mestari, samalla sekä iskevä että herkkä. Hän ansaitsi elantonsa tekemällä kuvalehdille litografiapiirroksia. Kuuluisimmaksi hän tuli poliittisena pilapiirtäjänä 1830-luvulta alkaen Ludvig Filip I:n ja Napoleon III:n aikana. Töitä pidettiin niin vaarallisina, että hän joutui vuonna 1832 puoleksi vuodeksi vankeuteen. Lopulta valtionjohtajien pilkkaaminen kiellettiin, jolloin Daumier ryhtyi ivailemaan porvariston, tuomarien, perhe-elämän ja rahamiesten moraalia. Daumier’n ura jakaantuu kahtia: vuosina 1830–1847 hän oli pilapiirtäjä, graafikko ja kuvanveistäjä, kun taas vuosina 1847–1871 impressionistinen taiteilija. Myös tauluissaan hän pyrki ilmentämään totuutta, olipa se sitten kaunista tai rumaa. Kuvat tavoittavat myös liikkeen eloisuuden ja muotojen täyteläisyyden. Ilmaisun voimakkuudessa ja piirrosten terävyydessä hän muistuttaa Goyaa. Taidemaalarina Daumier oli yksi varhaisista naturalisteista, mutta ei saavuttanut menestystä elinaikanaan. Häneltä on säilynyt lähes neljätuhatta litografiaa ja neljätuhatta piirrosta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ranskalaiset taidemaalarit Luokka:Ranskalaiset pilapiirtäjät Luokka:Ranskalaiset kuvanveistäjät Luokka:Vuonna 1808 syntyneet Luokka:Vuonna 1879 kuolleet
Alphonse Daudet

Alphonse Daudet (13. toukokuuta 1840 – 16. joulukuuta 1897) oli ranskalainen kirjailija, joka tunnetaan ennen kaikkea novellikokoelmastaan Kirjeitä myllyltäni. Daudet aloitti uransa lehtimiehenä. Ensimmäinen kaunokirjallinen teos oli runokokoelma Les Amoureuses (1858), joka sai varsin hyvän vastaanoton. Novellikokoelma Kirjeitä myllyltäni (, 1866) herätti huomiota, mutta ensimmäinen romaani Le petit chose ei ollut mikään menestys. Siinä Daudet kertoi oman lapsuutensa ankeaa tarinaa suurella paatoksella. Seuraavat romaanit onnistuivat paremmin. Fromont jeune et Risler aîné (1874) sai Ranskan akatemian palkinnon. Daudet’n tekstissä on vaikutteita Charles Dickensiltä, vaikka Daudet kiisti jäljittelevänsä tätä. Myös Daudet’n vaimo Julia, poika Léon ja veli Ernest Daudet olivat tunnettuja kirjailijoita.Nordisk familjebok (1906), s. 1422–1425 Runeberg.org. Viitattu 26.1.2020. == Suomennettuja teoksia == *Fromont nuorempi ja Risler vanhempi : Parisin tapoja. Suom. Martti Wuori. Lindeberg, 1885 *Kuvaelmia ja kertomuksia. Suom. J. D. Lampinen. Vaasan painoyhtiö, 1887 *Seinevirran laivuri : nuorisolle. Suom. Juhani Brofeldt. WSOY, 1890. *Tarasconin tartarin. Suom. Jalmari Hahl. Otava, 1900 *Kirjeitä myllyltäni, novellikokoelma. Suom. Viljo Tarkiainen. WSOY, 1907 *Kuninkaita maanpaossa 1. Suom. Kasimir Leino. Kansa, 1907 *Kuninkaita maanpaossa 2. Suom. Kasimir Leino. Kansa, 1908 *Maanantaitarinoita, novellikokoelma. Suom. O. A. Kallio. Kansa, 1908 *Nivernain kaunotar : kertomus eräästä vanhasta aluksesta ja sen väestöstä. Suom. Ansgarius H.; Karisto Oy., 1908 *Taiteilijan avioliitto : pariisilaisia kuvia. Suom. Kaarlo Halonen. H. W. Marjamaa, 1909 *Pikku mies. Suom. Hanna Asp. Gummerus, 1917 *Paavin muuli : heinäsirkan kirjastosta löydetty kertomus. Suom. Taisto Kannel. Karisto Oy., 1932 *Tartarinin seikkailut. WSOY, 1937. *Viimeinen suudelma. Suom. Hilkka Kerosuo. Tammi, 1948 *Tarasconin mestariampuja. Suom. Timo Kylmälä. Kirjayhtymä, 1960 * Arleesitar (L'Arlésienne), näytelmä (1872 Ranskassa, suomennos myöh.) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Vapaasti ladattavia Alphonse Daudetin e-kirjoja Projekti Lönnrotilta sekä Project Gutenbergiltä * Alphonse Daudetin novelleja vanhoista suomalaisista sanomalehdistä: * Apu hädässä * Arvoisan isä Gaucherin elämänneste, * Cucugnonin pappi, * Herra aliprefektin virkamatka, * Kuvastin, * Paavin muuli ja * Peltopyynpoikasen kokemat kauhut. * Y. Mikkonen : Alphonse Daudet'n myllyllä, Suomen Kuvalehti, 03.12.1927, nro 49, s. 30, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Ranskalaiset kirjailijat Luokka:Ranskalaiset novellikirjailijat Luokka:Vuonna 1840 syntyneet Luokka:Vuonna 1897 kuolleet
Sirpin ja vasaran tie

Sirpin ja vasaran tie on Arvo "Poika" Tuomisen muistelmasarjan vuonna 1956 ilmestynyt avausosa, jossa hän käsittelee lapsuuttaan, perhetaustaansa ja uransa varhaisvaiheita. Tuominen kirjoitti teoksen ollessaan maanpaossa Tukholmassa. Kirjan esipuheen on kirjoittanut Tammen kustannusjohtaja Untamo Utrio. Kirjan nimi ei tule neuvostosymboliikan sirpistä ja vasarasta, vaan Tuomisen äiti Elina oli kylän arvostetuin sirpillä niittäjä, jonka työstä suorastaan kilvoiteltiin. Vasara taas tarkoittaa puuseppä Oskari Tuomisen eli isän työvasaraa, jota tämä tapasi kantaa mukanaan ja kopautella sillä painokkaasti pöytään tai ovenpieleen sanojaan tehostaakseen. Arvo Tuominen sanoo, että neuvostosymbolien kauhun painaessa päälle äidin sirppi ja isän vasara työnsivät ne sivuun. Äidin sirppi jäi Tuomiselle ainoaksi perintöesineeksi ja hän säilytti sen elämänsä loppuun asti kalleimpana aarteenaan. Kirja käy osin epäkronologisesti läpi Tuomisen vaiheet lapsuudesta sisällissotaan ja ensimmäiseen käyntiin Neuvostoliitossa, jossa hän tapasi muun muassa V. I. Leninin. Kirjassa on jatkuvia viitteitä kronologisesti myöhempiin muistelmasarjan osiin Maan alla ja päällä (1958) ja Kremlin kellot (1956). Luokka:Suomalaiset elämäkerrat ja muistelmat
Kin Shriner

Kin Shriner (s. 6. joulukuuta 1953 New York, New York) on muun muassa neljä kertaa Daytime Emmy -ehdokkuuden saanut yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on näytellyt enimmäkseen televisiosarjoissa. Parhaiten hänet muistetaan roolistaan Scott Baldwina sarjassa General Hospital. Hänen isänsä Herb Shriner oli näyttelijä. ==Filmografia== ===Elokuvat=== *Manhunter (1986) *Escape (1990) *A Bucket of Blood (1995) *Looking for Bobby D (2001) *Hoot (2006) ===Televisiosarjat=== *Texas (1980–1981) *Rituals (1984) *General Hospital (1997, 2007) *Port Charles (1997–1999) *Melrose Place (1998) *Tunteita ja tuoksuja (2004) *As the World Turns (2004–2006) *Justice League Unlimited (2004–2006) (ääni) Luokka:Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Datong

Datong () on prefektuuritason kaupunki Kiinan pohjoisessa Shanxin maakunnassa, noin 270 kilometriä Pekingistä länteen. Kaupungin pinta-ala on 14 176 neliökilometriä. Vuonna 2010 siellä asui noin 3,32 miljoonaa asukasta. Datong sijaitsee Kiinasta Mongoliaan kulkeneiden kamelikaravaanien reitin varrella. Niinpä se on ollut merkittävä kauppapaikka jo varhain. Sen vaurautta on lisännyt myös menestyvä hiiliteollisuus. Läheiset Yungangin luolat on Unescon maailmanperintökohde. Muita lähistön nähtävyyksiä ovat riippuva luostari ja puinen pagodi. == Hallinnollinen jako == Piirikuntatasolla kaupunki jaetaan neljään kaupunkipiiriin ja seitsemään piirikuntaan. Datongin hallinnollinen jako piirikuntatasolla Nimi Kiinan kirjoitusmerkit Pinyin Väkiluku (2010) Pinta-ala (km²) Chengqu (kaupunkipiiri) 城区 Chéngqū 723 013 46,13 Kuangqu eli Kaivospiiri (kaupunkipiiri) 矿区 Kuàngqū 500 155 61,87 Nanjiao (kaupunkipiiri) 南郊区 Nánjiāo Qū 405 864 960,09 Xinrong (kaupunkipiiri) 新荣区 Xīnróng Qū 108 482 1 013,23 Yanggao 阳高县 Yánggāo Xiàn 272 488 1 668,06 Tianzhen 天镇县 Tiānzhèn Xiàn 206 009 1 635,69 Guangling 广灵县 Guǎnglíng Xiàn 182 613 1 228 Lingqiu 灵丘县 Língqiū Xiàn 234 004 2 719,64 Hunyuan 浑源县 Húnyuán Xiàn 343 486 1 963,65 Zuoyun 左云县 Zuǒyún Xiàn 156 163 1 307,94 Datongin piirikunta 大同县 Dàtóng Xiàn 185 777 1 497,7 Kaupunkipiiri Kuangqu eli Kaivospiiri koostuu pääosin erillisistä kaivoksista metropolialueella. == Galleria == Tiedosto:Datong Sunset.jpg|Datong alkuillan hämärässä vuonna 2006. Tiedosto:Datong_Railway_Station_20060416002654.jpg|Datongin rautatieasema. Tiedosto:Wikiwyprawa_2015_IGP5026.jpg|Yinghui-portti vanhankaupungin muurilla. Tiedosto:Datong, China Bebop Drone 2015-09-20T074133+0000 80E36A.jpg|Vanhankaupungin muuri. Tiedosto:DatongJiulongBi.jpg|Yhdeksän lohikäärmeen sermi Datongissa. Tiedosto:Datong Gulou 2013.08.29 10-40-59.jpg|Rumputorni Datongissa. Tiedosto:Great.Buddha.Datong.jpg|Yungangin luolat. Tiedosto:Xuankongsi.jpg|Xuankong si, riippuva luostari. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Shanxin kaupungit Luokka:Shanxin prefektuurit
Aiden McGeady

Aiden McGeady (s. 4. huhtikuuta 1986 Glasgow) on skotlantilaissyntyinen irlantilainen ammattilaisjalkapalloilija, joka seuratasolla edustaa englantilaisseura Sunderlandia. Hän on pelipaikaltaan laitahyökkääjä. McGeady valittiin alle 11-vuotiaitten Glasgow'n katoliseen jalkapallokouluun yhdeksänvuotiaana ja hän edusti Queen's Parkin amatöörijoukkuetta. Myöhemmin hän teki sopimuksen Celticin kanssa, joukkueen jota hän oli kannustanut jo pienestä pojasta asti. Aidenista kiinnostuivat monet huippumanagerit kuten Alex Ferguson ja Liam Brady. Sponsorisopimus syntyi Adidaksen kanssa Aidenin ollessa 16-vuotias; häntä pidettiin Ison-Britannian parhaana tulevaisuuden pelaajana. McGeady teki ammattilaisdebyyttinsä 2004 Skotlannin valioliigassa Heartsia vastaan. Hänet valittiin samassa ottelussa ottelun parhaaksi pelaajaksi. Syyskuussa 2006 McGeady teki uuden sopimuksen kengistä Puman kanssa ja sai joukkueessa numeron 46. McGeady siirtyi englantilaiseen Evertoniin vuonna 2013. McGeady teki maajoukkuedebyyttinsä vuonna 2004 Irlannin paidassa Jamaikaa vastaan. Irlantia hän sai oikeuden edustaa irlantilaisten sukujuuriensa takia. Hän on pelannut kaikkiaan 93 maaottelua ja tehnyt niissä viisi maalia. == Saavutuksia== * Joulukuu 2004 – Kuukauden pelaaja Skotlannin valioliigassa * Kausi 2004/2005 – Paras nuori pelaaja Celticissä * Marraskuu 2005 – Paras nuori pelaaja Skotlannin valioliigassa * Kausi 2005/2006 – Skotlannin valioliigan mestaruus. * Kausi 2005/2006 – Paras nuori pelaaja Celticissä * Elokuu 2006 – Paras nuori pelaaja Skotlannin valioliigassa * Syyskuu 2006 – Paras nuori pelaaja Skotlannin valioliigassa == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Irlantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Skotlantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Aison (mytologia)

Aison (, ) oli kreikkalaisessa mytologiassa Iolkoksen kuningas ja Tyron ja Kretheuksen poika. Hänellä oli veli Feres ja kaksi velipuolta Pelias ja Neleus. Pelias himoitsi valtaa toivoen hallitsevansa valtakuntaa yli koko Thessalian. Hänen onnistui lopulta karkottamaan Neleus ja Feres maasta, ja Aisonin hän vangitsi tyrmään. Vankinaolonsa aikana Aison nai Alkimeden, jonka kanssa hän sai useita lapsia kuten Iasonin ja Promakhoksen. Alkimede lähetti poikansa Kheironin, viisaan kentaurin kasvatettavaksi siinä pelossa, että Pelias tappaisi tämän, joka puolestaan pelkäsi Aisonin jälkeläisen joskus syöksevän hänet vallasta. Pelias kysyikin neuvoa oraakkelilta, joka neuvoi häntä olemaan varuillaan yksisandaalisen miehen varalta. Monia vuosia myöhemmin Pelias järjesti kisat isänsä ja merenjumala Poseidonin kunniaksi, ja Iason saapui Iolkokseen hävitettyään sitä ennen toisen sandaaleistaan jokeen auttaessaan vanhaksi eukoksi naamioitunutta Heraa joen yli. Kun Pelias kuuli kaupunkiin saapuneen miehen, jolla oli vain toinen sandaaleistaan, hän kysyi Iasonilta, mitä tämä tekisi, jos kohtaisi miehen, jonka tietäisi aiheuttavan oman tuhonsa. Iason vastasi, että hän lähettäisi sellaisen miehen noutamaan kultaista taljaa. Pelias otti neuvosta vaarin ja lähetti Iasonin noutamaan taljaa vakuuttuneena tämän epäonnistuvan. Iasonin poissa ollessa Pelias kuuli huhun, jonka mukaan Iason ja argonautit olisivat tuhoutuneet, Pelias juotatti Aisonille härän verta tukehduttaakseen tämän ja murhasi Promakhoksen.Diodoros Sisilialainen: Kirjasto iv.50.1 (engl. käännös) Ovidiuksen mukaan Aison olisi selvinnyt vankeusajastaan, mutta kun Iason ja Medeia palasivat Iolkokseen, Aison ei tullutkaan heitä vastaan vaan odotteli kuolemaansa. Medeia valmisti uutteen, joka elvyttäisi Aisonin elämänhalun. Saatuaan sen valmiiksi hän viilsi kuninkaan kurkun auki, valutti veret ulos ja korvasi ne tekemällään uutteella. Aison huomasi herättyään olevansa jälleen nuoruuden voimissaan.Ovidius: Muodonmuutoksia vii, 159-284 (engl. käännös) == Lähteet == Luokka:Iolkoksen kuninkaat
Darhan

Darhan () on Darhan-Uulin provinssin pääkaupunki ja Mongolian kolmanneksi suurin kaupunki. Vuonna 2010 siellä oli noin 75 000 asukasta. Kaupunki on perustettu vuonna 1961 Mongolian pohjoisosien teollisuuskeskukseksi. Kaupunki on lähellä Venäjän rajaa, ja siellä asuu merkittävä venäläisvähemmistö. Kaupungissa on puinen buddhalaisluostari. Mongolian rata, joka kulkee Pekingistä Ulan Batorin kautta pohjoiseen ja yhtyy Siperian rataan Ulan- Udessa, kulkee Darhanin kautta. == Lähteet == Luokka:Mongolian kaupungit
Real Unión

Real Unión Club on espanjalainen jalkapalloseura Irunin kunnasta Baskimaalta. Seuran edustusjoukkue pelaa Espanjan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Primera División RFEF:ssä. Real Uniónin kotistadion on 5 000 -paikkainen Stadium Gal. == Historiaa == Real Unión on yksi espanjalaisen jalkapalloilun pioneereista. Seura perustettiin vuonna 1915 Irún Sporting Clubin ja Racing Club de Irúnin yhdistyessä. Sporting oli perustettu vuonna 1902 nimellä Irún Football Club. Racing oli puolestaan perustettu 1908 ja voittanut cup-kilpailu Copa del Reyn vuonna 1913. Uusi seura tunnettiin aluksi nimellä Unión Club de Irún ennen kuin kuningas Alfonso XIII antoi sille hyväksyntänsä ja nimeen liitettiin etuliite Real (). Seura on sittemmin voittanut Copa del Reyn kolmesti (1918, 1924 ja 1927). Se ylsi loppuotteluun myös vuonna 1922, mutta tuolloin Barcelona oli parempi. Real Unión oli yhdessä muiden baskiseurojen Athletic Bilbaon, Real Sociedadin ja Arenas Getxon kanssa yksi Espanjan kansallisen pääsarjan Primera Divisiónin perustajista vuonna 1928. Seura putosi pääsarjasta neljän kauden jälkeen vuonna 1932, ja on sen jälkeen pelannut vaihtelevalla menestyksellä aluesarjojen ja toiseksi korkeimman kansallisen sarjatason Segunda Divisiónin välillä. Kaudella 2009–2010 Real Unión pelasi Segundassa 44 vuoden tauon jälkeen. == Entisiä pelaajia == Real Uniónin pelaajista Ramón Eguiazábal, Patricio Arabolaza ja Joaquín Vázquez kuuluivat Espanjan joukkueeseen maan tehdessä ensiesiintymisensä kansainvälisessä jalkapalloilussa vuoden 1920 kesäolympialaisissa. Neljäs pelaaja René Petit pelasi samoissa kilpailuissa Ranskan joukkueessa. Tuoreemmista Espanjan maajoukkuepelaajista Javier Irureta ja Roberto López Ufarte aloittivat uransa Real Uniónissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Real Unión Club de Irúnin sivusto Luokka:Espanjalaiset jalkapalloseurat Luokka:Gipuzkoa
Mary Beth Evans

Mary Beth Evans (s. 7. maaliskuuta 1961 Pasadena, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. ==Ura== Evans on tunnettu roolistaan Päivien viemää -sarjan Kayla Brady Deveaux Johnsonina, joka muodosti Stephen Nicholsin esittämän Steve "Patch" Johnsonin kanssa "superparin". Evans palasi saippuaoopperoihin syyskuussa 1993. Hän esitti General Hospitalissa pahamaineista Katherine Bell Ashtonia lokakuuhun 1999 saakka. General Hospitalissa hän näytteli jälleen Nicholsin kanssa, joka näytteli Stefan Cassadinea. Evans muutti New Yorkiin ja aloitti vuonna 2000 sarjassa As the World Turns, jossa hän esitti Sierra Esteban Montogomeryä. Hän jatkoi sarjassa vuoteen 2005. Kesäkuussa 2006 Evans palasi Päivien viemään neljäntoista vuoden jälkeen. Sen jälkeen hän on lähtenyt ja palannut sarjaan useita kertoja Myös Nichols on palannut sarjaan Steve Johnsoniksi. ==Yksityiselämä== Evans on ollut naimisissa vuodesta 1985 lähtien tohtori Michael Schwartzin kanssa. Heillä on kolme lasta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kauko Tuomala

Kauko Hans Villiam Tuomala (19. marraskuuta 1918 Orimattila – 26. kesäkuuta 1944 Revonkylä) oli Humppilasta kotoisin ollut asevelvollinen alikersantti, joka 26. kesäkuuta 1944 panssarintorjuntatykin ampujana ratkaisevasti torjui Heinjoen tiellä venäläisten panssarihyökkäyksen. Alikersantti, tykkiryhmänjohtaja Tuomala tuhosi 8 panssarivaunua, 2 rynnäkkötykkiä ja 4 vetotraktoria 26. kesäkuuta 1944 ennen kuin kaatui tykkinsä tuhoutuessa Katjuša-raketinheittimen osumasta. Tämän johdosta hän ei saanut selvin numeroin ansaitsemaansa panssarintuhoojan merkkiä, vaikka asiaa harkittiin pitkään. Sen sijaan hänet nimitettiin postuumisti Mannerheim-ristin ritariksi numero 134 seuraavana päivänä kenraali Aaro Pajarin esityksestä. Tuomala oli ylennetty alikersantiksi 15. kesäkuuta 1941. Siviiliammatiltaan hän oli maataloustyöntekijä. Kirjailija Mauri Sariola piirtää hänestä kuvan kirjassaan Aamu Heinjoen tiellä (1966), jossa Tuomala esiintyy nimellä Tuomo Tupala. Tarinan kokijahahmo vänrikki Simo Soukiala on eräs Sariolan omaelämäkerrallisia sivupersoonia. Samoin tykkikomppanian päällikkö kapteeni Pyykkö esiintyy nimellä Pöykkö ja joukkueenjohtaja ylikersantti Mäkilä nimellä Säkiä. Sariolan kirjaansa sijoittama kenraali Pajarin taistelun jälkeen pitämä muistopuhe, jonka lopussa hän ilmoittaa esittävänsä kaatuneelle ampujalle ritarinarvoa, on paikalla olleiden veteraanien kertoman mukaan nimiä vaille autenttinen 8\. tykkikomppanian sotapäiväkirja, Sota-arkisto ja KANSA TAISTELI 3/57. Samoin kirjassaan Näin tekivät ritarit (1969) Sariola kirjoittaa tarinan Kauko Tuomalan viimeisestä taistelusta luvussa "Loppuun asti". Myös Humppilan kunta muistaa Tuomaalaa säännöllisesti. Veteraanijärjestöt ovat elokuussa 2008 pystyttäneet Kauko Tuomalan muistoristin Karjalankannakselle Heinjoen tien risteyksestä etelään, Revonkylän lohkolle.Karjalantragedia.info ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Mannerheim-ristin ritarit Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 1944 kuolleet Luokka:Suomalaiset toisessa maailmansodassa kaatuneet
Soli Labbart

Solveig Hildigun Rosenqvist-Labbart (21. joulukuuta 1922 Vaasa - 17\. kesäkuuta 2003 Tukholma, Ruotsi) oli suomalainen näyttelijä. Hän voitti Jussi- palkinnon parhaasta naispääosasta TV-elokuvassa Kunniallinen petkuttaja (1985) vuonna 1986. Labbartin elokuvanäyttelijän ura käynnistyi varsinaisesti Ralf Långbackan elokuvassa Herr Puntila och hans dräng Matti (1979), joka perustuu Hella Wuolijoen ja Bertolt Brechtin näytelmään. Tämän jälkeen hän näytteli Lemmingin äitiä Kalle Holmbergin ohjaamassa ja Paavo Haavikon kirjoittamassa Kalevalaan pohjautuvassa TV-elokuvassa Rauta-aika (1982), sekä Matti Ijäksen elokuvassa Painija (1985). Hän oli kiinnitettynä Turun ja Vaasan ruotsinkielisiin teattereihin vuosina 1951–1980.Labbart, Soli . Uppslagsverket Finland. Viitattu 3.7.2014. Labbartin useista elokuvarooleista muistetaan mm. Äitee Kyyrölä, jota hän näytteli Olli Soinion kauhukomedioissa Kuutamosonaatti (1988) ja Kuutamosonaatti 2: Kadunlakaisijat (1991). Labbart on esiintynyt myös muun muassa Mika Kaurismäen elokuvissa Paperitähti (1989), The Last Border – viimeisellä rajalla (1993) ja Highway Society (2000). Labbart menehtyi pitkällisen keuhkosairauden jälkeen hoitokodissa Tukholmassa kesäkuussa 2003. Hän oli naimisissa näyttelijä Rolf Labbartin kanssa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Soli Labbartin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa 17.6.2003. * * Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Jussi-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet
Charles-François Daubigny

Charles-François Daubigny (15. helmikuuta 1817 Pariisi – 19. helmikuuta 1878 Pariisi) oli ranskalainen taidemaalari ja yksi Barbizonin koulun johtavista taiteilijoista sekä impressionismin merkittävimmistä edeltäjistä. Daubigny sai oppia maalaamiseen isältään ja sedältään, ja maalasi aluksi perinteiseen tyyliin. Asetuttuaan Barbizonin kylään lähelle Fontainebleaun metsää hän alkoi työskennellä luonnossa ateljeen sijaan. Myöhemmin hän muutti avoveneen pikkuateljeeksi ja purjehti sillä Seine- ja Oise-jokea maalausretkillään. Daubignyn maalausten tyypillinen aihe on jokimaisema, jossa on puita ja sorsia. Kuva:Charles-François Daubigny 005.jpg| Maisema vuodelta 1868 Kuva:Les Péniches by Daubigny Louvre RF1362 n1.jpg| Veneet Oisella ==Lähteet== Daubigny Daubigny Daubigny Luokka:Impressionistit
Martha Madison

Martha Anne Madison (oik. Butterworth; s. 27. heinäkuuta 1977 Newport News, Virginia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja televisiopersoona. Hän näytteli Isabella "Belle" Black Kiriakisia Päivien viemää -saippuasarjassa vuosina 2004–2008. Madison oli Bellen roolissa viides näyttelijä. Hän on näytellyt myös tv-sarjassa Passions ja elokuvassa Kate & Leopold. Madison oli harrastanut tanssia koko elämänsä, mutta joutui lopettamaan loukkaannuttuaan. Hän suunnitteli aluksi pääsevänsä Broadwaylle muutettuaan New Yorkiin, mutta päätyikin televisioon. Madison on naimisissa, ja hänellä on vuonna 2013 syntynyt tytär. ==Aiheesta muualla== * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Adrienne Shelly

Adrienne Shelly (aik. Adrienne Levine; 16. kesäkuuta 1966 – 1. marraskuuta 2006) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, ohjaaja ja käsikirjoittaja. Hänen tuotantoonsa näyttelijänä kuuluu komedia Luota minuun (1990). Shellyn aviomies löysi vaimonsa kuolleena marraskuussa 2006 asunnosta, jota Shelly käytti toimistona. Aluksi tapausta epäiltiin itsemurhaksi, mutta pian poliisi pidätti henkirikoksesta epäiltynä 19-vuotiaan laittoman siirtolaisen Diego Pillcon. Pillco myönsi surmanneensa Shellyn tämän valitettua alemmasta asunnosta kuuluneesta melusta. Oikeudessa hän muutti kertomustaan, ja sanoi yrittäneensä ryöstää Shellyn ja tappaneensa naisen, kun tämä yritti soittaa poliisille. Pillco tunnusti ensimmäisen asteen tapon välttääkseen murhaoikeudenkäynnin, ja hänelle luvattiin 25 vuoden tuomio syytttäjän kanssa tehdyssä sopimuksessa. Shellyn kuoleman aikaan pariskunnan tytär oli kolmevuotias. Hänen leskensä Andy Ostroy perusti Adrienne Shelly Foundationin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * *The Adrienne Shelly Foundation Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset henkirikosten uhrit Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Vuonna 2006 kuolleet
Keski-Häme

Keski-Häme on Hauholla, Hämeenkoskella, Lammilla ja Tuuloksessa torstaisin ilmestyvä tilattava paikallislehti. Lehti on perustettu 19.4.1956. Lukijamäärä vuonna 2020 oli 8 000 henkilöä (KMT 2020). Lehden toimisto sijaitsee Lammilla. Keski-Hämeen julkaisija on Hämeen Media ja painopaikka Lehtisepät Oy. ==Lähteet== *https://www.keski-hame.fi/paikalliset/4110773 ==Aiheesta muualla== *Keski-Häme *Mediatalo Keskisuomalainen osti Keski-Häme-lehden *Keski-Hämeellä uusi omistaja ja päätoimittaja Luokka:Suomalaiset paikallislehdet Luokka:Hämeenlinnan media Luokka:Hauho Luokka:Hämeenkoski Luokka:Lammi Luokka:Tuulos Luokka:Keskisuomalainen
Yoshinori Kitase

Yoshinori Kitase (, s. 23. syyskuuta 1966) on videopelisuunnittelija, joka on ollut Square Enixin työntekijä vuodesta 1991 lähtien. Hänen merkittävimpiä tehtäviään ovat olleet ohjaajan roolit Chrono Triggerissä sekä kolmessa peräkkäisessä Final Fantasy -pelissä, Final Fantasy VI:ssa Final Fantasy VII:ssa ja Final Fantasy VIII:ssa, joka jäi hänen viimeiseksi ohjaustyökseen. Sittemmin hän on lähinnä tuottanut pelejä, joista esimerkkeinä Final Fantasy X, Kingdom Hearts sekä näiden jatko-osat. Lisäksi hän on toiminut käsikirjoittajana ja karttasuunnittelijana. Tällä hetkellä Kitase työskentelee tuottajana Final Fantasy XIII:n ja Compilation of Final Fantasy VII -kokoelman parissa. Hän myös johtaa Square Enixin 1. tuotanto-osastoa. == Tuotantoa == Peli Ilmestymisvuosi Rooli Mystic Quest 1991 Käsikirjoittaja Romancing SaGa 1992 Kenttäkartan suunnittelija Final Fantasy V 1992 Käsikirjoittaja ja kenttäsuunnittelija Final Fantasy VI 1994 Ohjaaja ja käsikirjoittaja Chrono Trigger 1995 Ohjaaja Final Fantasy VII 1997 Ohjaaja ja käsikirjoittaja Ehrgeiz 1998 Osa Final Fantasy VII -henkilöstöä Final Fantasy VIII 1999 Ohjaaja Final Fantasy X 2001 Tuottaja Kingdom Hearts 2002 Tuottaja Final Fantasy X-2 2003 Tuottaja Kingdom Hearts: Chain of Memories 2004 Tuottaja Compilation of Final Fantasy VII - Tuottaja Kingdom Hearts II 2005 Tuottaja Final Fantasy XIII 2009 Tuottaja Final Fantasy XIII-2 2011 Tuottaja Lightning Returns: Final Fantasy XIII 2013 Tuottaja == Aiheesta muualla == * * Yoshinori Kitase MobyGamesissa * Yoshinori Kitasen profiili Square Havenissä Luokka:Japanilaiset videopelisuunnittelijat Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt