EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Royals

Royals oli vuosina 1975–1978 toiminut suomalainen rockyhtye. Se perustettiin kesällä 1975 Albert Järvisen erottua Hurriganesista. Yhtyeen muut jäsenet olivat Pave Maijanen ja Ismo ”Ippe” Kätkä. Lisäksi kesällä 1977 yhtyeeseen liittyi kosketinsoittaja Mikko Rintanen. Nuortenlehdissä Royalsin ja Hurriganesin välille yritettiin luoda keinotekoista kilpailuasetelmaa, vaikka yhtyeiden tyylisuuntaus oli toisistaan aivan poikkeava. Royalsin musiikki sisälsi myös progressiivisia elementtejä, Jim Pembroken sanoittamat kappaleet ”More Is What You Give/Get” ja ”Just My Situation” ovat esimerkkejä tästä. Yhtye tuli tiensä päähän toukokuussa 1978, jolloin Albert Järvinen liittyi Dave Lindholmin Pen Lee -yhtyeeseen ja Pave Maijanen jatkoi musiikin tekemistä Mistakes-yhtyeessä. == Diskografia == === Albumit === * * * === Singlet === *”High” / ”Everything’s Alright” (1976) *”Kings of Power” / ”Out” (1977) *”Rolling Bones” / ”More Is What You’ll Give/Get” (1977) == Kokoonpano == * Albert Järvinen – kitara * Pave Maijanen – laulu ja basso * Ippe Kätkä – rummut * Mikko Rintanen – kosketinsoittimet (1977–1978) == Lähteet == Royals
Bischofshofen

Bischofshofen on kaupunki ja talviurheilukeskus Salzachin laaksossa Alpeilla, Itävallan keskiosissa Salzburgin osavaltiossa. Bischofshofen sijaitsee matalimmillaan 544 ja korkeimmillaan 1 250 metriä merenpinnan tason yläpuolella. Sen pinta-ala on 49,61 neliökilometriä ja asukasluku oli vuoden 2019 arvion mukaan 10 574. Bischofshofenissa hypätään viimeinen perinteikkään Keski-Euroopan mäkiviikon neljästä osakilpailusta. Lisäksi Bischofchofenissa järjestettiin vuoden 1999 hiihdon MM-kilpailujen suurmäen mäkikilpailut. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Kaupungin verkkosivusto * Visit- Salzburg.net: Bischofshofen * Luokka:Itävallan talviurheilukeskukset
Mistakes

__EISISLUETT__ Mistakes oli vuosina 1980–1982 toiminut Pave Maijasen johtama suomalainen rockyhtye. Yhtye tunnettiin myös nimellä Pave's Mistakes. Yhtyeen tunnetuin kappale on hitiksi noussut "Pidä huolta". Mistakesin ensimmäisen albumin kaikki kappaleet olivat englanninkielisiä. Vuonna 1981 singlenä julkaistu "Pidä huolta" oli Pave Maijasen ensimmäinen suomenkielinen sanoitus, ja siitä tuli saman vuoden suurimpia hittejä. Kappaleessa kuuluvat uuden aallon ja punkin vaikutteet. Mistakesin toisen albumin sanoituksista puolet ovat englanniksi ja puolet suomeksi. Yhtyeessä soittivat Pave Maijasen lisäksi Jyrki "Muta" Manninen (kitara), Risto Hankala (basso) ja Jan Noponen (rummut). == Diskografia == === Albumit === * Pave's Mistakes (1980) * Pidä huolta (1981) === Singlet === * "Think What You Think" / "Roll It Up" (1980) * "Ihminen hallitsee ok" / "Hei hei!?" (1981) * "Pidä huolta" / "Maybe" (1981) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset rockyhtyeet Luokka:Pave Maijanen
Rahanlyönti

Rahanlyönti on kolikoiden valmistamista metallista.Raha lyödään leimaamossa Kuinka käyttörahaa tehdään Suomen Rahapaja Muinaisessa Kreikassa jokaisella kaupunkivaltiolla oli oma kolikkopajansa. Rooman valtakunnassa kolikoita käytettiin propagandan ja viestinnän välineenä: uusi keisari tuli tunnetuksi, kun hänen kasvokuvansa lyötiin kolikoihin, jotka levisivät läpi koko valtakunnan. Ensimmäiset kolikot tehtiin vasaroimalla: lyömällä kovalla iskulla kaksi muottia pehmeähkön metallilevyn molemmille puolille. Tämä oli pääasiallinen kolikoiden valmistusmenetelmä noin vuodesta 1000 eaa. alkaen 1600-luvulle asti. Vasaroitujen kolikoiden koko vaihtelee. Joissakin kulttuureissa, lähinnä Aasiassa, tehtiin kolikoita myös valamalla. Puhtaat kulta ja hopea ovat liian pehmeitä pysyäkseen kolikon muodossa, siksi kultaan lisättiin hopeaa ja pronssia, hopeaan pronssia ja pronssiin lyijyä ja sinkkiä. Muottien piti olla kovempaa metallia kuin kolikkoaihioiden. Kultakolikot lyötiin pronssimuoteilla, hopea- ja pronssikolikot rautamuoteilla. == Tyypillisiä kolikkometalleja == * kupari * nikkeli * hopea * kulta == Rahanlyönti Suomessa == Ensimmäisiä kertoja Suomessa lyötiin kolikkoja jo rautakaudella. Nämä olivat ulkomaisten rahojen kopioita. Ruotsin vallan aikaan Suomessa tarvittiin rahapaja, kun kuninkaalle piti maksaa veroja rahalla eikä luontaistuotteilla. Ensimmäiset Suomessa järjestelmällisesti valmistetut kolikot ovat 1400-luvulta Turusta. 1500-luvun puolivälissä alettiin käyttää yksinomaan Ruotsissa lyötyjä kruunuja, ja sittemmin myös Venäjän kolikoita Suomen siirryttyä Venäjän osaksi vuonna 1809. Oma rahapaja tehtiin Suomeen uudelleen vasta 1864. == Katso myös == * Rahan historia Suomessa == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Raha
Majel Barrett

Majel Barrett-Roddenberry (aik. Majel Leigh Hudec, 23. helmikuuta 1932 Cleveland, Ohio, Yhdysvallat – 18. joulukuuta 2008 Bel Air, Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten osallisuudestaan Star Trek -sarjojen ja elokuvien tekemiseen. Barrett oli naimisissa Star Trek -brändin luojan Gene Roddenberryn kanssa. Majel Barrettin ääntä kuullaan Star Trek -sarjojen tietokoneiden äänenä, mutta tämän lisäksi hän on ainoa näyttelijä, joka on esiintynyt viidessä Star Trek -sarjassa: Star Trek (1966), Star Trek – uusi sukupolvi (1987), Star Trek: Deep Space Nine (1993), Star Trek: Voyager (1995) ja Star Trek: Enterprise (2001). Lisäksi hän näytteli useimmissa Star Trek -elokuvissa ja Star Trek–animaatiosarjassa. Barrett on saanut lempinimen ”Rouva Star Trek” ("The First Lady of Star Trek") Hän myös esiintyi Babylon 5 TV-sarjan yhdessä jaksossa, jossa näytteli edesmenneen Centaurin keisarin ennustustaitoista puolisoa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Majel Barrett Memory Alphassa Luokka:Star Trek Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet
Isoviiva

Isoviiva eli samanarvonviiva, myös isaritmi tai isopleetti, kahden muuttujan funktiolle on käyrä, joka yhdistää pisteet, joissa funktiolla on sama arvo. Funktion gradientti on aina kohtisuorassa isoviivoihin nähden – maastossa vesi valuu korkeuskäyrien poikki.Struktur und Wesen von Isolinienkarten Definition, Grundbegriffe...sowie deren Eigenheiten von Isolinien. GeoWEB 2001 ==Isoviivakartat ja vyöhykekartat== Isoviivakartta eli viivasymbolikartta on kartta, johon on piirretty isoviivoja – tunnetuin tällainen on topografinen kartta, jossa maaston korkeuskäyrät tai myös vesialueen syvyyskäyrät ovat korkeuden tai syvyyden isoviivoja maantieteellisen sijainnin funktiona. Vyöhykekartta perustuu viivasymbolikarttaan niin, että samanarvonkäyrien välit kuvataan alueina. Tällaisia ovat esimerkiksi korkeysvyöhykekartat ja syvyysvyöhykekartat. ==Käyttö meteorologiassa== Meteorologiassa käytetään useita erilaisia isoviivoja: * isobaari on ilmanpaineen samanarvonviiva * isotermi on lämpötilan samanarvonviiva * isotaksi on tuulennopeuden samanarvonviiva * isohypsi on geopotentiaalin samanarvonviiva * isohyeetti on sademäärän samanarvonviiva Suureen muutoksen samanarvonviivaille saadaan nimet, kun etuliite iso vaihdetaan muotoon isallo: esimerkiksi ilmanpaineen muutoksen samanarvon viiva on isallobaari, lämpötilan isallotermi. ==Käyttö maantieteessä== Nimitystä isopleetti käytetään maantieteessä käyristä, jotka kuvaavat muuttujaa, jota ei voida mitata tietystä pisteestä, vaan joka voidaan laskea ainoastaan tietyltä alueelta. Esimerkkinä tällaisesta on väestöntiheys, joka voidaan laskea alueyksikön väkiluvun suhteena sen pinta-alaan. Tällöin jokainen laskettu arvo oletetaan muuttujan arvoksi alueyksikön keskipisteessä ja samanarvon käyrät voidaan piirtää interpoloimalla. Isopleettikartan periaatetta voidaan verrata koropleettikartan periaatteeseen. Absoluuttisia arvoja, kuten alueen väkiluku, ei voi eikä pidä esittää isopleetti- tai koropleettikartoilla. Nimitystä isaritmi käytetään käyristä, jotka kuvaavat muuttujaa, josta saatu data on pistemäistä, kuten korkeus, syvyys, lämpötila jne. Tällöin kartta on isometrinen erotuksena isopleettisestä kartasta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Meteorologia Luokka:Matematiikka Luokka:Maantiede Luokka:Kartografia Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
IF Drott

Idrottsföreningen Drott (IF Drott) on vuonna 1921 perustettu pietarsaarelainen urheiluseura. Seuran lajit ovat keilailu, lentopallo, voimistelu ja yleisurheilu. Drottin puheenjohtaja on Monica Grankulla-Häggblom. Seuralla oli aikaisemmin toimintaa jalkapallossa, ja seura voitti vuonna 1957 lajissa miesten Suomen Cupin. Vuonna 1966 Drott lopetti toimintansa jalkapallossa ja sen tilalle perustettiin FF Jaro. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *IF Drott Luokka:Pietarsaarelaiset urheiluseurat Luokka:Suomalaiset urheilun yleisseurat Luokka:Entiset suomalaiset jalkapalloseurat Luokka:Suomalaiset lentopalloseurat Luokka:Suomalaiset yleisurheiluseurat Luokka:Entiset suomalaiset jalkapalloseurat Luokka:Vuonna 1921 perustetut urheiluseurat
G-piste

G-piste (engl. G-spot tai Gräfenberg spot) on naisen emättimen etuseinämässä oleva herkkä alue, jonka väitetään olevan erityisen erogeeninen. G-piste sijaitsee suurin piirtein häpyluun tason ja kohdunkaulan puolivälissä. Sen nimesivät John Perry ja Beverly Whipple tutkija Ernst Gräfenbergin mukaan, joka kirjoitti aiheesta 1950-luvulla. G-piste on virtsaputken suuntainen ja lähellä sitä. Kun G-pistettä kosketetaan emättimen kautta sormilla, nainen saattaa tuntea aluksi virtsaamisen tarvetta. Pidempi kosketus saattaa alkaa tuntua miellyttävältä, vaikkakaan kaikki naiset eivät pidä siitä. Jotkut naiset kertovat saavansa orgasmin ainoastaan G-pisteen stimuloinnilla. Syntynyt orgasmi tuntuu syvällä koko kehossa. Sen aikana kohtu laskeutuu kohti emätintä, joten se on erilainen kuin klitoriksen eli häpykielen stimuloinnilla syntyvä orgasmi, jolloin emättimen pohja laajenee. Jotkut naiset ovat kertoneet, että heillä on vaikeuksia paikallistaa omaa G-pistettään itse, mutta he tuntevat sen, kun kumppani stimuloi sitä. Tämä tapahtuu helpoimmin yhdynnässä, kun nainen on päällä tai mies takana, jolloin miehen siitin koskettaa G-pistettä. Joidenkin tutkijoiden mukaan G-piste on selvästikin olemassa. Kaikki tutkijat eivät kuitenkaan ole onnistuneet paikallistamaan sitä, joten aihe on hieman kiistanalainen. On mahdollista, että kaikilla naisilla sitä ei ole. On myös esitetty, että G-piste ei olisikaan mikään yksittäinen, erillinen hermopäätetihentymä, vaan se olisikin vain kiihottuessa paisunutta häpykieltä, joka ulottuu emättimen reunalle saakka. == Lähteet == Luokka:Naaraan sukupuolielimistö Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Ferdinand I (Itävalta)

Ferdinand I Hyväntahtoinen (, , ; 19. huhtikuuta 1793, Wien, Itävallan arkkiherttuakunta – 29. kesäkuuta 1875, Praha, Itävalta-Unkari) oli Itävallan keisari sekä Unkarin, Böömin ja Lombardia-Venetsian kuningas vuosina 1835–1848. Vallankumouksen puhjettua hän joutui joulukuussa 1848 luopumaan kruunusta veljenpoikansa Frans Joosefin hyväksi. == Suku == Ferdinand oli keisari Frans I:n ja Napolin ja Sisilian prinsessa Maria Teresan vanhin poika. Hän tuli keisariksi isänsä jälkeen vuonna 1835. Hänet kruunattiin viimeisenä Habsburgina Böömin kuninkaaksi vuonna 1836 ja Lombardia-Venetsian kuninkaaksi vuonna 1838. Vaikka Ferdinand oli henkisesti kehitysvammainen ja sairasti epilepsiaa, hänet asetettiin silti valtaistuimelle laillisen perimyksen säilyttämiseksi. Myös Ferdinandin nuorin sisar Maria Anna oli henkisesti kehitysvammainen. Ferdinandia ei julistettu kykenemättömäksi hallitsemaan valtakuntaa, mutta todellista valtaa käytti ministeri Klemens von Metternichin ja Habsburg-suvun muiden edustajien muodostama ”salainen valtiokonferenssi” () eli tosiasiallinen sijaishallitus. Ferdinand sai jopa 20 epileptistä kohtausta päivässä, mikä rajoitti vakavasti hänen kykyään hallita tehokkaasti. Ferdinand piti täysin ymmärrettävää päiväkirjaa, pystyi keskustelemaan ja hänellä oli terävä huumorintaju. == Avioliitto == Ferdinand naitettiin vuonna 1831 Sardinian prinsessa Maria Annalle (1803–1884), joskaan liitto ei ehkä täyttänyt avioliiton tunnusmerkkejä, vaan vaimo oli ennemminkin Ferdinandin hoitaja. He eivät saaneet lapsia. == Vallankumous 1848 == Vuoden 1848 vallankumous ei syttynyt niinkään Ferdinandia kuin hänen vanhoillisia neuvonantajiaan vastaan. Kertoman mukaan Ferdinand kysyi Klemens von Metternichiltä, miksi ihmiset meluavat kadulla, johon valtiokansleri vastasi ”Heillä on siellä vallankumous, Teidän Majesteettinne”. Ferdinand kysyi tämän jälkeen: ”Niin, mutta saavatko he tehdä niin?” Von Metternich pakeni maasta ja Ferdinand luopui kruunusta veljenpoikansa Frans Joosef I:n hyväksi 2. joulukuuta 1848. Ferdinand asui sen jälkeen Prahan linnassa, jossa hän kuoli 82-vuotiaana vuonna 1875. Hänet on haudattu Wienin Kapusiinikirkkoon, Habsburg-suvun Keisarilliseen kryptaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Itävallan keisarit Luokka:Unkarin hallitsijat Luokka:Habsburgin hallitsijasuku Luokka:Vammaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1793 syntyneet Luokka:Vuonna 1875 kuolleet
Mandalay

Mandalay on Myanmarin toiseksi suurin kaupunki. Sen asukasluku oli noin 897 000 vuonna 2011. Se on Mandalayn alueen pääkaupunki ja sijaitsee Iravadijoen itärannalla maan kuivassa keskiosassa. Mandalay sijaitsee 716 kilometriä pohjoiseen Myanmarin suurimmasta kaupungista Yangônista, josta on kaupunkiin rautatieyhteys. Mandalaysta rata haarautuu edelleen Lashioon ja Myitkyinaan. Kaupungissa on lisäksi lentoasema ja merkittävä jokisatama. Mandalay on Myanmarin pohjoisosan kaupan, teollisuuden ja kulttuurin keskus. Siellä on muun muassa yliopisto sekä silkki-, metalli-, elintarvike- ja käsityöteollisuutta, kuten jaden hiontaa, tulitikkujen valmistusta ja hopeatöitä. Kaupunki toimii maan uskonnollisena keskuksena; siellä on useita luostareita ja yli 700 pagodaa. Burman kuningas Mindon Min perusti Mandalayn vuonna 1857 maan pääkaupungiksi, jona se oli vuosina 1860–1885 kolmanteen Burman sotaan asti, jolloin britit valloittivat Burman siirtomaakseen siirtäen pääkaupungin Yangôniin. Kaupunki rakennettiin asumattomalle alueelle 236-metrisen Mandalay-kukkulan juureen Buddhan tekemän ennustuksen perusteella, jonka mukaan kyseisellä paikalla tulisi olemaan buddhalaisuuden metropoli uskonnon 2 400-vuotisen historian kunniaksi. Toisen maailmansodan aikana japanilaiset miehittivät kaupungin, ja se tuhoutui liittoutuneiden piirityksessä lähes kokonaan. == Kuvagalleria == Mandalay-Palast-50-gje.jpg Mandalay-Shwe Kyin-12-Abendgebet-Moenche- gje.jpg|Shwe Kyin luostari Mandalay-Shwe Kyin-08-Abendgebet-gje.jpg|Shwe Kyin luostari Mandalay-Mahamuni-20-gje.jpg|Mahamuni pagoda Mandalay-Mahamuni- Anbetung-14-gje.jpg|Mahamuni pagoda Mandalay-Kuthodaw-54-Stupas- gje.jpg|Kuthodaw pagoda Mandalay-Taenzer-22-gje.jpg Mandalay-Moustache Brothers-08-Par Par Lay-gje.jpg Mandalay-Jademarkt-56-Polierer-gje.jpg Mandalay-Mann Shwe Gonn-16-Stickerei-gje.jpg Mandalay-Transport-60-Mahamuni- Buddhafahrzeug-gje.jpg Mandalay 96.07072E 21.93155N.jpg|Mandalay satelliittikuvassa. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Myanmarin kaupungit Luokka:Entiset pääkaupungit
Pohjoismaiset hiihtolajit talviolympialaisissa 1924

Vuoden 1924 talviolympialaisten ohjelmassa oli yhteensä neljä maastohiihdon, mäkihypyn ja yhdistetyn kilpailua.Arponen 1996, s. 386–387 Kilpailut toimivat samalla myös ensimmäisinä pohjoismaisten hiihtolajien maailmanmestaruuskilpailuina. == Maastohiihto == === 18 km === Sija Maa Kilpailija Aika 1 Thorleif Haug 1.14.31,0 2 Johan Grøttumsbråten 1.15.51,0 3 Tapani Niku 1.16.26,0 4 Jon Maardalen 1.16.56,0 5 Einar Landvik 1.17.27,0 6 Per-Erik Hedlund 1:17:49,0 7 Matti Raivio 1:19:00,0 Päivämäärä: 2. helmikuuta === 50 km === Sija Maa Kilpailija Aika 1 Thorleif Haug 3.44.32 2 Thoralf Strømstad 3.46.23 3 Johan Grøttumsbråten 3.47.46 4 Jon Maardalen 3.49.48 5 Torkel Persson 4.05.59 6 Ernst Alm 4:06:31 7 Matti Raivio 4:06:50 Päivämäärä: 30. tammikuuta == Yhdistetty == Sija Maa Kilpailija Pisteet 1 Thorleif Haug 18,906 2 Thoralf Strømstad 18,219 3 Johan Grøttumsbråten 17,854 4 Harald Økern 17,260 5 Axel Nilsson 14,063 6 Josef Adolf 13,729 Päivämäärä: 30. tammikuuta == Mäkihyppy == Sija Maa Kilpailija Pisteet 1 Jacob Tullin Thams 18,960 2 Narve Bonna 18,689 3 Anders Haugen 17,916 4 Thorleif Haug 17,821 5 Einar Landvik 17,521 6 Axel Nilsson 17,146 Päivämäärä: 25. tammikuuta Pronssimitalisti Haugen sai mitalinsa vasta vuonna 1974, kun kilpailun järjestäjien tekemä laskuvirhe oli paljastunut. Alun perin pronssimitali annettiin norjalaiselle Thorleif Haugille, kun hänen pisteikseen oli laskettu virheellisesti 18,000.Arponen 1996, s. 387 == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Ylen Elävä arkisto: Chamonix´sta Sankt Moritziin Luokka:Talviolympialaiset 1924 Luokka:Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1924 Luokka:Ranskan hiihto
Curling talviolympialaisissa 1924

Curling oli ensimmäistä kertaa olympialaisten ohjelmistossa vuoden 1924 Chamonix’n talviolympialaisissa. Tuolloin järjestettiin curling-kilpailu vain miehille. Koska curling oli Chamonix’n jälkeen näytöslajina Lake Placidissa 1932 ja myöhemmin myös Calgaryssa 1988 ja Albertvillessa 1992, tilastoijat pitivät pitkään myös Chamonix’n kilpailutapahtumaa epävirallisena näytöslajina, mutta vuonna 2006 Kansainvälinen olympiakomitea vahvisti lajin olleen virallisena kisalajina 1924. ==Mitalistit== Sija Maa Kilpailijat Pisteet 1 William Jackson Robin Welsh Tom Murray Laurence Jackson 4 2 Carl Wilhelm Petersén Carl August Kronlund Johan Petter Åhlén Ture Ödlund Carl Axel Pettersson Erik Severin Karl Wahlberg Victor Wetterström 2 3 Henri Cournollet Georges André Armand Isaac-Bénédic Pierre Canivet 0 ==Lähteet== Luokka:Talviolympialaiset 1924 1924
Regeneraatio

Regeneraatiolla tarkoitetaan kudosten tai elinten, usein menetetyn raajan, uudelleen kasvamista. Hyvä esimerkki regeneraatiosta on sisiliskon häntä, joka kasvaa takaisin mentyään poikki. Regeneraatiota esiintyy paljon esimerkiksi selkärangattomilla eläimillä, kuten lattanoilla ja meritähdillä, mutta myös sammakkoeläimillä ja matelijoilla. Hyönteisillä ja muilla niveljalkaisilla regeneraatiota esiintyy vain nahanluonnin yhteydessä. Nisäkkäillä regeneraatiota ei esiinny kuin tietyissä kudoksissa. Evoluutiossa regeneraatio on korvautunut arpeutumisella. Eräät salamanterit kykenevät kasvattamaan uudelleen kokonaisia raajoja. == Lähteet == Luokka:Fysiologia
Pekingin ilmailu- ja avaruusmuseo

Pekingin ilmailu- ja avaruusmuseo () sijaitsee Pekingissä Haidianin kaupunginosassa. Sitä suurempi Kiinan ilmailumuseo sijaitsee 60 kilometrin päässä kaupungista Kiinan muurin suuntaan. Museo liittyy Kiinan ilmailuteollisuusyhdistykseen. Se sijaitsee Pekingin ilmailu- ja avaruustekniikan yliopiston kampuksella. Vuonna 1985 perustettu ja 25. lokakuuta 1986 yleisölle avattu museo on Kiinan ensimmäinen ilmailumuseo, joka alun perin koottiin vain opiskelijoita varten. Sen näyttelytilat ovat kooltaan 9 700 m2. Hallitiloja on 600 m2. Esillä on pääosin kiinalaisia lentokoneita, mutta myös lentokonemoottoreita, kiinalainen (?) the models Thunderbolt 2-ohjus ja mallinen kiinalaisesta tietoliikennesatelliitista vuodelta 1984. Näyttely kuvaa Kiinan ilmailuteollisuuden kehityksen. Näyttelyyn kuuluu myös ultrakevyitä lentokoneita, Bee No. 2, Bee No. 3 ja Umbrella Wing No. 5. Yhdessä näyttelyhallissa on savukaasulla virtausmekaniikkaa demonstroiva tuulitunneli. Näyttelyyn kuluu myös amerikkalaisia lentokoneita, P-51 Model Wild Horse, P-47 Lightning, P-61 Black Widow, C-47 (DC-3) ja Model AT-6. Neuvostoliittolaisia koneita ovat IL-14, BO-2 (?), TU-2, IL-10, LA-9 ja LA-11, JAK-11, JAK-17 ja JAK-18. Kiinassa valmistettuja koneita ovat Jian-7 (MiG-21), Jian-6 (MiG-19), MiG-17, MiG-15 ja MiG-15 BIS, MiG-9 ja miehittämätön tiedustelukone 147H. Erityisen harvinaisiin museokoneisiin kuuluvat Mosquito ja P-61. ==Aiheesta muualla== *Pekingin ilmailumuseo Luokka:Pekingin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Kiinan museot Luokka:Ilmailumuseot Luokka:Pekingin nähtävyydet
Kiinan ilmailumuseo

thumb|250px|Kiinan ilmailumuseo, sisäänkäynti lentokonehalliin Kiinan ilmailumuseo () sijaitsee Xiao Tang -kukkulan ympärillä ja osittain sen sisällä noin 60 kilometriä pohjoiseen Pekingistä Kiinassa. Pekingissä Haidian kaupunginosassa sijaitsee pienempi Pekingin ilmailumuseo. Kiinan ilmailumuseon ulkomaanyhteyksissä käytettävä nimi on Kiinan ilmailumuseo, kun taas Kiinan sisäisesti sen virallinen nimi on Ilmavoimien ilmailumuseo johtuen siitä, että museota ylläpitää Kansan vapautusarmeijan ilmavoimat. Kiinalaiset kutsuvat museota Datangshanin (tai Changpingin) ilmailumuseoksi. Museo avattiin yleisölle 11. marraskuuta 1989, koska Kansan vapautusarmeijan perustamisesta oli tuolloin kulunut 40 vuotta. Museossa on runsaasti hävittäjälentokoneita ja pommittajia. Museon teema keskittyy pääasiassa Korean sodassa kiinalaisten vapaaehtoisten lentäjien MiG-15-hävittäjillä saavuttamaan menestykseen yhdysvaltalaisista vastustajistaan. Museon ulko-osastolla on suuria pommituskoneita sekä runsaasti Korean sodan aikaisia MiG-15-hävittäjiä, joita Korean demokraattisen kansantasavallan ilmavoimissa ohjasivat kiinalaiset vapaaehtoiset ilmavoittoja saavuttaen. Mäen sisällä on suuri lentokonehalli, jossa on runsaasti vanhoja hävittäjätyyppejä, muun muassa Pakistanin ilmavoimien lahjoittama F-86 Sabre, jota yhdysvaltalaiset käyttivät MiG-15:ä vastaan todettuaan potkurikonetyypit tehottomiksi Korean sodassa. Mäen sisällä olevassa lentokonehallissa on myös lentokone, josta Zhou Enlain tuhka siroteltiin, minkä vuoksi lentokone ikään kuin on myös Kiinan kansantasavallan entisen pääministerin muistomerkki, jota muistetaan kukilla. Näyttelyssä on myös runsaasti Kiinan kansantasavallan saamia tai lisenssillä valmistamia konetyyppejä, minkä vuoksi museo tarjoaa verrattain hyvän näkökulman 1940- ja 1950-luvun neuvostoliittolaisiin sotilaslentokoneisiin. ==Aiheesta muualla== *Luettelo 2003 näytteillä olleista koneista *Bruce Kennedyn artikkeli CNN:ssä museosta *China Internet Information Centerin artikkeli museosta Luokka:Kiinan museot Luokka:Ilmailumuseot Luokka:Pekingin nähtävyydet
Putkimiina PM-43 ja PM-68

thumb|Toisen maailmansodan aikainen putkimiina m/43 Putkimiinat PM-43 ja PM-68 ovat Suomessa valmistettuja sirpalevaikutteisia jalkaväkimiinoja. Lyhenne PM tarkoittaa "putkimiinaa" ja numerot 43 ja 68 miinojen valmistuksen aloitusvuotta. Suomen liityttyä jalkaväkimiinat kieltävään Ottawan miinakieltosopimukseen putkimiinat poistuivat Puolustusvoimien käytöstä. Ottawan sopimuksen mukaisesti Puolustusvoimat on hävittänyt suurimman osan putkimiinoista. Ottawan sopimuksen mukaan Puolustusvoimat on kuitenkin säilyttänyt pienen määrän putkimiinoja ja niiden sytyttimiä miinanraivaamiskoulusta varten. === Putkimiina 43 (PM-43) === Teollisesti valmistettujen jalkaväki- ja panssarimiinojen valmistus alkoi Suomessa talvisodan jälkeen. Jatkosodan aikana vuosina 1941-1944 Suomessa kehitettiin useita uusia jalkaväkimiinamalleja, joista yksi oli putkimiina 43 (PM-43). Putkimiina 43:n runko on valettua rautaa. Rungon valussa olevat uurteet toimivat esisirpalointina, joka vakauttaa miinan sirpalekuvion muodostumista ja tehostaa siten miinan sirpalevaikutusta. Miinan rungossa on 180 grammaa trotyyliä. Miinan alkuperäinen räjäytin, tai nalliosa, koostui iskusytytyksellä toimivasta nallista, nahasta valmistetusta tiivisteestä sekä bakeliitista valmistetusta sytyttimen kiinnitysosasta. Vetosytytin kiinnitettiin kierteillä räjäyttimeen.Toisen maailmansodan aikainen vetosytytin korvattiin 1980-luvun puolivälissä uudella vetosytytin 86:lla. Iskusytyttimen avulla putkimiina 43 voitiin laukaista ansalangan avulla tai tähysteisesti vetolangan avulla. Miina voitiin kiinnittää esimerkiksi rautalangan avulla puunrunkoon, tai sitä voitiin käyttää esimerkiksi rakennusten ansoittamiseen. === Putkimiina 68 (PM68) === Suomalaisen suluttamisen nopea kehittäminen 1960-luvulla johti putkimiina 68 kehitettämiseen. PM 68 on viimeiseksi jäänyt Suomessa kehitetty putkimiinamalli. Putkimiina 68 otettiin käyttöön vuonna 1968. Vetosytyttimellä toimivaa putkimiina 68 voitiin laukaista ansalangan avulla tai tähysteisesti vetolangan avulla. Miina voitiin kiinnittää esimerkiksi rautalangan avulla puunrunkoon, tai sitä voitiin käyttää esimerkiksi rakennusten ansoittamiseen. 1980-luvun puolivälissä putkimiina 68:n alkuperäinen vetosytytyin korvattiin vetosytytin 86:a.Vetosytytin 86 korvattiin myöhemmin vetosytytin 95:llä, jolloin miinan nimeksi muodostui putkimiina 68/95 (PM68/95).Putkimiina 68-esittelytaulu, RUK-museo, Hamina. Putkimiina 68:n runko on valmistettu jousiteräksestä. Miinan rungossa on 180 grammaa trotyyliä. Miinan kokonaispaino on 900 grammaa. Sirpaleet ovat tappavia 15 metriin asti ja haavoittavat 30-50 metriin saakka. Putkimiina 68 on tehokkaampi kuin putkimiina 43, sillä sen jousiteräksestä valmistettu runko muodostaa räjähtäessään suurempia ja tasalaatuisempia sirpaleita, kuin valuraudasta valmistetun putkimiina 43:n runko. == Lähteet == Luokka:Henkilömiinat Luokka:Suomen puolustusvoimien kalusto
Blender

Blender voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita: * Blender, baarimestarin väline * Blender, avoin 3D-mallinnusohjelmisto * Blender, kunta Ala-Saksissa, Saksassa * Blender, Yhdysvalloissa 2001–2009 ilmestynyt musiikki- ja kulttuurilehti * Blender, Collective Soul -yhtyeen albumi
Viu-hah hah-taja

Viu-hah hah-taja on vuonna 1974 ensi-iltaan tullut suomalainen Spede Pasasen ja Ere Kokkosen komediaelokuva. Elokuvan nimi tulee valmistumisajankohtanaan muodikkaasta tavasta viuhahtaa alastomana julkisella paikalla. Viu-hah hah- taja oli toinen vain kahdesta kotimaisesta pitkästä elokuvasta, jotka saivat ensi-iltansa suomalaisen elokuvatuotannon aallonpohjana tunnettuna vuonna 1974. Toinen ensi-ilta oli Seppo Huunosen elokuva Karvat.Toiviainen, Sakari: Piirteitä länsimaisen elokuvan maailmankuvasta 70-luvulla, Projektio 1/1980 s. 8. Viu-ha-hah-taja toi elokuvateattereihin 327 274 katsojaa ja oli vuoden 1974 viidenneksi katsotuin elokuva. == Juoni == Näkymättömät ufomiehet Giljotin ja Orvaskesi laskeutuvat maapallolle ja omaksuvat ulkomuodon ensimmäisiltä vastaantulijoilta, herra Tossavaiselta ja psykiatri Pehmeäleffiltä. "Hajalieminen professori" vie löytämänsä ufomiesten laitteet laboratorioonsa, mistä yksi lisäosa päätyy stressistä kärsivälle johtaja Joona Maaperälle ja saa tämän käyttäytymään kummallisesti. Tossavainen ja Pehmeäleff joutuvat puolestaan kaksoisolentojensa aiheuttamien sekaannuksien uhreiksi. == Näyttelijät == === Tekijät === * Ohjaus: Ere Kokkonen * Käsikirjoitus: Spede Pasanen & Ere Kokkonen * Kuvaaja: Kari Sohlberg * Leikkaaja: Risto Salo * Äänittäjä: Matti Kuortti * Musiikki: Juha Tapaninen * Lavastus: Asko Apajalahti * Assistentit: Eki Peltomaa & Olli Soinio * Kamera-assistentti: Eki Peltomaa * Äänitysassistentti: Olli Soinio * Kuvaussihteeri: Tepi Salokari * Järjestäjä: Pentti Pöllänen * Miksaaja: Tuomo Kattilakoski (Finnvox Oy) * Tuottaja: Pertti Pasanen * Kuvausryhmän jäsen: Juha-Veli Äkräs * Musiikin sovitus: Esa Kotilainen * Autonkuljettaja: Risto Pasanen * Negatiivinleikkaus: Leena Palmu * Tuotantoyhtiö: Filmituotanto Spede Pasanen Oy, 1974 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Vuoden 1974 suomalaiset elokuvat Luokka:Ere Kokkosen ohjaamat elokuvat Luokka:Suomalaiset komediaelokuvat Luokka:Suomalaiset mustavalkoelokuvat
Tup akka lakko

Tup akka lakko on vuonna 1980 ensi-iltansa saanut Spede Pasasen elokuva, joka on jatkoa edellisen vuoden Koeputkiaikuinen ja Simon enkelit -elokuvalle. Myös tässä elokuvassa Uuno Turhapuro esiintyy cameoroolissa. Tup akka lakko oli 256 253 elokuvateatterikatsojallaan vuoden 1980 toiseksi katsotuin kotimainen elokuva ja kolmanneksi katsotuin elokuva. Ykkössijan vei Täältä tullaan elämä! ja kakkossijan Kramer vastaan Kramer. == Näyttelijät == == Tekijät == * Ohjaus: Spede Pasanen * Tuottaja: Spede Pasanen * Käsikirjoitus: Spede Pasanen * Kuvaus: Mara Kakko & Timo Wäre (kuvausassistentti) * Leikkaus: Eva Jaakontalo * Äänitys: Pekka Lampela & Tarmo Jokinen * Musiikki: Jaakko Salo * Lavastus: Kristine Elo * Maskeeraus: Aino Kettunen * Kuvaussihteeri: Maarit Halme * Mixaus: Raimo Kiialainen * Muusikko: Spede (vihellys) * Valaistus: Helge Nieminen & Pekka Oksanen * Valokuvat: Lena Paersch * Negatiivinleikkaus: Leena Palmu * Tuotanto: Funny-Films Oy, 1980 == Arvioita == Video-oppaassa vuodelta 1994 Olavi Similä kuvaa Tup-akka-lakkoa kammottavaksi ja sekavaksi, mitä ilmeisimmin kaikkein huonoimmaksi Spede-elokuvaksi. Hän antaa elokuvalle 1–5 tähden sijasta pommin, mikä vastaa sanallista arviota ”täysin epäonnistunut tekele”. == Televisioesitykset == Päivämäärä Kanava Katsojamäärä 13.3.1983 MTV1 1 625 000 10.11.2002 MTV3 21.7.2019 Sub 97 000 2.10.2019 MTV3 12.8.2020 Sub 19.04.2021 Sub == Lähteet == Luokka:Spede Pasasen ohjaamat elokuvat Luokka:Vuoden 1980 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset komediaelokuvat
Uuno Turhapuron poika

Uuno Turhapuron poika on vuonna 1993 ensi-iltansa saanut 17. Uuno Turhapuro -elokuva. Uuno Turhapuron pojan ohjauksesta, käsikirjoituksesta ja tuotannosta vastasi Spede Pasanen, kun Ere Kokkonen jätti sarjan kahden ohjauksen jälkeen. Runsaat 120 000 katsojaa saanut elokuva menestyi heikommin kuin aikaisemmat Turhapurot, mutta oli kuitenkin vuoden katsotuin kotimainen elokuvaSuomen katsotuimmat elokuvat vuonna 1993, Elokuvauutiset. Viitattu 14.11.2016.. DVD:llä elokuva julkaistiin vuonna 2009. ==Juoni== Uunon appiukkohan on Suomen rikkain mies. Tämän tietävät myös ilkeät ja ahneet poliitikot, jotka alkavat havitella Uunon ohella vuoristoneuvoksen rahoja. Poliitikot kehittelevätkin juonen, jonka avulla he saisivat rahat itselleen. He palkkaavat Amerikasta gangstereita varastamaan Tuuran rahat. He arvelevat Uunon olevan avain rahoihin, samalla kun tämä luulee yhä olevansa Suomen presidentti. Yksi gangstereista tekeytyy Uunon kauan kadoksissa olleeksi pojaksi Urho Turhapuroksi, mutta kaikki ei kuitenkaan mene niin kuin roistot olivat suunnitelleet. == Näyttelijät == === Tekijät === Muusikot: * Musiikin äänitys: Jukka Teittinen * Valokuvat: Reija Virolainen * Juliste: Pertti Pasanen * Tuotantoyhtiö: Spede-Tuotanto Oy, 1993 == TV-esitykset == Päivämäärä Kanava Katsojamäärä 1.5.1997 MTV3 802 000 14.5.2004 MTV3 30.8.2014 MTV3 10.6.2016 MTV3 268 000 5.7.2018 Sub 162 000 2.1.2019 Sub 114 000 21.4.2019 Sub 67 000 6.8.2019 Sub 81 000 19.2.2020 Sub 23.7.2020 Sub 84 000 24.7.2020 Sub 28.6.2021 Sub 39 000 28.8.2022 Sub 31.8.2022 Sub 79 000 19.8.2023 MTV Sub 31.8.2023 MTV Sub 22.8.2024 MTV Sub ==Arvioita== Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa taatuksi uunoiluksi ja antaa sille yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Elokuvan arvostelu leffatykki.com Luokka:Uuno Turhapuro -elokuvat Luokka:Vuoden 1993 suomalaiset elokuvat Luokka:Spede Pasasen ohjaamat elokuvat
Lentävät luupäät

Lentävät luupäät on vuonna 1984 ensi-iltansa saanut Spede Pasasen elokuva. Elokuvassa nähtävät lentolaitteet ovat pitkälti ilmailusta kiinnostuneen Spede Pasasen suunnittelemia. Elokuva on myös Riitta Väisäsen debyytti näyttelijänä.Tommi Aitio: Spede == Juoni == Elokuva kertoo kahdesta pohjalais- hämäläisestä veljeksestä (Spede Pasanen ja Simo Salminen), joista toista kärpänen puree takapuoleen. Veljekset menevät heti tekniikan tohtori Terassin (Yrjö Tähtelä) puheille (tällä tehdään pilaa lääkäriin viittaavasta sanasta tohtori), joka uskottelee veljeksille, että Pasasen esittämän veljeksen takapuoleen on pistänyt ilmailukärpänen. Ja että purema ei ole vaarallinen mikäli tämä oppii lentämään. Niinpä veljekset alkavat harjoitella lentämistä mitä kummallisimmilla laitteilla, apunaan pilailupuodista ostettu lentäjän opas. Samaan aikaan suomalainen Kimmel Kinos (Riitta Väisänen) voittaa Miss Universum -kilpailun, jonka seurauksena kaksi missiagenttia (Heikki Kinnunen ja Aake Kalliala) alkavat houkutella häntä maailmankiertueelle huonoin tuloksin. Missiagenttien ja pohjalais-hämäläisten veljesten tiet kohtaavat, kun agentit kuulevat veljesten keskustelevan Salmisen esittämän veljeksen agenttiopinnoista ja pyytävät häneltä apua. Kuvioihin sotkeutuu myös tohtori Terassin rakentama, täysin ihmistä muistuttava, alkoholilla toimiva robotti (Vesa-Matti Loiri), joka pohjalais-hämäläisten veljesten tavoin ihastuu Kimmel Kinokseen välittömästi. == Näyttelijät == == Tekijät == * Ohjaus: Spede Pasanen * Käsikirjoitus: Spede Pasanen * Tuottaja: Spede Pasanen * Kuvaus: Mara Kakko * Leikkaus: Eva Jaakontalo * Äänitys: Pekka Lampela & Lasse Keso * Kuvausassistentit: Juha Jalasti & Timo Jalasti * Kuvaussihteeri: Marjut Ollila * Muut osallistujat: Tenho Salminen, Heikki Laitinen, Antti Nummelin, Keijo Myöhänen, Lasse Andersson & Annina Enbuske * Musiikki: Aarno Raninen * Lavastus: Kristine Elo * Tuotantopäälikkö: Ere Kokkonen * Negatiivinleikkaus: Leena Palmu * Tuotanto: Filmituotanto Spede Pasanen Oy, 1984 * Kiitokset: Lahden Ilmailukerho == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Spede Pasasen ohjaamat elokuvat Luokka:Vuoden 1984 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset komediaelokuvat
Iravadi

Iravadi (joskus myös Irrawaddy) on Myanmarin suurin joki ja merkittävä kulkureitti. Se alkaa aivan maan pohjoiskolkasta Kiinan rajan tuntumasta maan korkeimman vuoren Hkakabo Razin (5 881 m) juurelta virtaavista Mali- ja N’Maijoista ja virtaa 2 170 kilometrin pituisena halki maan keskiosien laskien Andamaanienmereen. Joen valuma-alue on noin 411 000 km² ja suurin sivujoki Chindwin. Iravadi muodostaa Martabaninlahden länsipuolelle noin 35 000 neliökilometrin laajuisen suistoalueen. Joki on purjehduskelpoinen Bhamoon, sadekausina aina Myitkyinaan asti. Sen lukuisat hiekkasärkät ja saaret vaikeuttavat kuitenkin navigaatiota näin pitkälle. Myanmarin väestö on keskittynyt jokilaakson alueelle ja suistoon. Suurista kaupungeista Mandalay sijaitsee joen keskivaiheilla sen itärannalla ja Yangôn suistoalueella. Iravadin suisto on maailman merkittävimpiä riisinkasvatusalueita. Riisi onkin tärkeimpiä jokea pitkin kuljetettavia tuotteita. Tiikkipuuta kuljetetaan puolestaan uittamalla suurina lauttoina. Siirtomaa-aikoina ennen rautateiden ja autoliikenteen saapumista Iravadi oli perinteinen tie Mandalayyn. Sana Iravadi tulee mahdollisesti sanskritinkielisestä sanasta airāvatī, joka tarkoittaa ’elefanttijokea’. Joen mukaan on saanut nimensä iravadindelfiini (Orcaella brevirostris), jota esiintyy myös muissa Kaakkois-Aasian suurissa joissa Borneolle ja Filippiineille asti. Sitä tavataan pääosin estuaareissa ja makeissa vesissä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Myanmarin joet Luokka:Andamaanienmereen laskevat vesistöt Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Liian iso keikka

Liian iso keikka on vuonna 1986 ensi-iltansa saanut Ere Kokkosen ja Spede Pasasen elokuva. == Juoni == Elokuva kertoo rikollispomo Nigolai Savtsenkosta (Ville-Veikko Salminen) joka yhdessä sisarensa Mandin (Hannele Lauri) ja kahden apurinsa Hikan (Vesa-Matti Loiri) ja Peten (Aake Kalliala) kanssa tekee rikoksia tilaustyönä. Huolimatta siitä, että Savtsenko kumppaneineen tekee yleensä rötöksensä ihmisten keskellä ja kirkkaassa päivänvalossa, heitä jäljittävillä komisario Koistisella (Pentti Siimes) ja etsivä Raitakarilla (Ritva Valkama) tuntuu olevan suuria vaikeuksia saada kopla kiinni. == Rooleissa == === Tekijät === Muusikot: * Negatiivinleikkaus: Leena Palmu (MTV- elokuvalaboratorio) * Stillkuvat ja juliste: Ere Kokkonen * Tuotantoyhtiö: Funny-Films Oy, 1986 == Vastaanotto == Liian iso keikka sai ensi-iltavuonnaan 1986 yli 120 000 teatterikatsojaa ja nousi vuoden neljänneksi katsotuimmaksi kotimaiseksi elokuvaksi. Paremmin myivät vain Kokkosen Uuno Turhapuro muuttaa maalle ja Pikkupojat sekä Mikko Niskasen Elämän vonkamies.Liian iso keikka , Elokuvauutiset 25.10.2008. Viitattu 2.9.2016. Ensi-iltakriitikot pitivät elokuvaa vähemmän huonona kuin useimpia Spede-tuotannon halpiselokuvia., lehdistöarviot. Myös Elokuvauutisten 2008 nimettömäksi jäävä arvostelija pitää Liian isoa keikkaa erittäin viihdyttävänä ja huvittavana komediana, joka on hänen mukaansa tehty muita sen ajan Spede-elokuvia huolellisemmin. Video- oppaassa vuodelta 1994 Roope Lehtinen kutsui elokuvaa tyypillisen halvaksi Spede-moskaksi ja antoi elokuvalle tähtien sijasta pommin, mikä vastaa sanallista arviota ”täysin epäonnistunut tekele”. Liian iso keikka on julkaistu dvd:nä osana Spede-tuotannon parhaat 5 -kokoelmaa. == Televisioesitykset == Päivämäärä Kanava Katsojamäärä 5.12.1988 MTV-1 1 256 000 1.8.2015 MTV3 4.8.2019 Sub 103 000 25.9.2019 MTV3 19.8.2020 Sub 7.1.2021 Sub ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 1986 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset komediaelokuvat Luokka:Ere Kokkosen ohjaamat elokuvat Luokka:Spede Pasasen elokuvat
Hei kliffaa hei

Hei kliffaa hei (videojulkaisuna Kliffaa hei) on vuonna 1985 ensi-iltansa saanut Spede Pasasen, Ere Kokkosen, Vesa-Matti Loirin ja Simo Salmisen elokuva. Elokuva perustuu Spede Show'ssa esitettyihin Mänttien TV-asema -sketsien hahmoihin. Spede hyödynsi tässä B-tuotannon elokuvassaan toistamiseen kustannusten vähentämiseksi videotekniikkaa ja kuvautti elokuvan kuvanauhalle, joka kopioitiin elokuvafilmille teatterilevitystä varten. == Juoni == Kultsi (Simo Salminen) saa perinnön, josta joutuu kilpailemaan yksinkertaisen serkkupojan Wilhelm Stefanskjöldin (Kari Franck) kanssa siitä, kumpi saa osuudelleen isomman tuoton määräajassa. Kultsin neuvonantajaksi tulee Auvo (Loiri), joka asustaa hyvin varustellussa sellissä kertomansa mukaan siksi, että on hyvissä väleissä vankeinhoitolaitoksen ylijohtajan K. J. Långin kanssa. Auvo muun muassa ostaa Kultsille tämän jo omistaman talon ja esittää taitojaan breakdancessä, limbo-tanssissa ja nyrkkeilyssä. Lopussa Auvo ja Kultsi rikastuvat "kansallisilla terveyspipoilla", joiden tupsua heiluttamalla saa hartiajännityksen paranemaan ja tukankin kasvamaan. Näin kertyneestä viidestä miljoonasta markasta valtaosa saadaan tuhlatuksi taide- elokuvatuotantoon, jota kriitikot ylistävät, mutta kukaan ei mene katsomaan. Tarinan kaksi gangsteria paljastuvat elokuva- ja televisiokriitikoiksi. == Näyttelijät == == TV-esitykset == Päivämäärä Kanava Katsojamäärä 17.9.1989 MTV2 743 000 6.1.1994 MTV3 342 000 13.10.2002 MTV3 28.7.2019 Sub 69 000 26.9.2019 MTV3 13.8.2020 Sub == Vastaanotto == Video-oppaassa vuodelta 1994 Harri Närhi antaa elokuvalle tähtien sijasta pommikuvakkeen ja kutsuu sitä Loirin huonoimpaan komediahahmoon perustuvaksi tekeleeksi, joka ei naurata kertaakaan.”Kliffaa hei”, Video-opas 95, WSOY 1994. Myös aikalaisarvioijat olivat tylyjä. Tapani Maskula totesi, ettei televisiotekniikalla toteutetun sävyttömän ja pehmeäpiirteisen elokuvan paikka ole teatterissa. Tuottaja Spede Pasasta moitittiin televisiomenestyksellä rahastamisesta, mutta Helsingin Sanomien Helena Ylänen sentään tunnusti nauraneensa parissakin kohtaa. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1985 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset komediaelokuvat Luokka:Ere Kokkosen ohjaamat elokuvat Luokka:Spede Pasasen elokuvat Luokka:Televisiosarjoihin perustuvat elokuvat
Pikkupojat

Pikkupojat on vuonna 1986 ensi-iltansa saanut Spede Pasasen elokuva. Elokuva pohjautuu Spede Show’ssa nähtyihin Pikkupojat-sketsien hahmoihin. Tässä elokuvassa on myös Spede Show’sta tuttuja ”naisen logiikka” -kohtauksia. Elokuvan alkupuolella nähdystä kartasta selviää, että tapahtumat sijoittuvat nykyisen Vuosaaren sataman alueelle. == Tuotanto == Spede käytti tässä elokuvassa vielä kolmannen kerran TV-tekniikan edullisuutta hyväkseen. Elokuva on alkujaan kuvattu lähes kokonaan videonauhalle muutamaa kohtausta lukuun ottamatta ja kopioitu valmiiksi leikattuna elokuvafilmille elokuvateatteriesityksiä varten. == Juoni == Kesämökkien luvatussa maassa kaikki ovat naapuruksia, vaikka enimmän aikaa riidoissa. Johtaja Hugo Rögstrand käy mökiltä kaupungissa työssä. Sillä välin perheen äiti on tulossa hulluksi yrittäessään pitää kurissa perheen kolmea poikaa. Naapurissa lomailee upseeri Jäpälä ja toisessa mökissä keksijä Yskänen. Jatkuvat rajariidat ja yhteinen puhelinlinja koettelevat naapurisopua. Pikkupojillakin on osuutensa asiaan, sillä he kilpailevat siitä kuinka monta oikeusjuttua he onnistuvat järjestämään Jäpälän ja Yskäsen välille. Pojat toimimat viestien välittäjinä ja vääristävät naapurusten kommentit pahimman mukaan. Vesa-Matti Loiri, Spede Pasanen ja Simo Salminen esiintyvät kaksoisrooleissa. He esittävät 6-, 5- ja 4-vuotiaita pikkupoikia, upseeria, poikien isää ja keksijää. Myös Riitta Väisänen on kaksoisroolissa keksijä Yskäsen vaimona ja tyttärenä. == Näyttelijät == == Arvioita == Pikkupoikien ensi-ilta-arviot olivat järjestään murskaavia ja syyttivät Spedeä kustannusten minimoinnista ja kaikinpuolisesta hutiloinnista. Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano sanoo, ettei kaikkia yhden idean tv-sketsejä pitäisi venyttää kokoillan elokuvaksi. Hän antaa Pikkupojille yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Spede Pasasen elokuvat Luokka:Vuoden 1986 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset komediaelokuvat Luokka:Ere Kokkosen ohjaamat elokuvat Luokka:Televisiosarjoihin perustuvat elokuvat
Dungeons & Dragons (elokuva)

Dungeons & Dragons on vuonna 2000 ensi-iltansa saanut fantasiatoimintaelokuva, joka perustuu Dungeons & Dragons -roolipeliin. ==Juoni== Izmerin keisarikunnassa käydään taistelua hyvän ja pahan välillä. Nuori keisarinna haluaa tuoda hyvinvointia kaikille alamaisilleen, mutta häikäilemättömällä Profion-velholla on muita suunnitelmia, sillä hän aikoo saada haltuunsa muinaisen lohikäärmesauvan. Sen avulla hän voisi hallita punalohikäärmeitä ja ottaa valtaansa koko keisarikunnan. == Aiheesta muualla == * Luokka:Dungeons & Dragons Luokka:Vuoden 2000 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset fantasiaelokuvat Luokka:Elokuvat lohikäärmeistä
Onks Viljoo näkynyt

Onks Viljoo näkynyt on vuonna 1988 ensi-iltansa saanut suomalainen Spede Pasasen tuottama komediaelokuva. Se toi elokuvateattereihin 75 320 katsojaa. Onks Viljoo näkynyt -elokuvan synty perustui vuosina 1984–1985 esitettyyn MTV:n Älywapaa palokunta -viihdeohjelmaan, jossa näyttelijä Heikki Kinnunen esiintyi muiden sketsien lomassa toistuvasti kysellen "Onks' Viljoo näkyny?". Sketsi osoittautui alati itseään toistavanakin niin suosituksi, että sen pohjalta syntyi lopulta elokuva. Elokuvassa nähdään myös Heikki Kinnusen, Pirkka-Pekka Peteliuksen ja Aake Kallialan sketsihahmoja viihdeohjelmista Soitinmenot ja Hymyhuulet. == Näyttelijät == == Televisioesitykset == Päivämäärä Kanava Katsojamäärä 6.9.1993 MTV3 1 108 000 4.9.2005 MTV3 790 000 21.6.2014 MTV3 2.12.2020 Sub 29.8.2022 Sub ==Lähteet == Luokka:Vuoden 1988 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset komediaelokuvat Luokka:Hannu Seikkulan ohjaamat elokuvat Luokka:Spede Pasasen elokuvat Luokka:Televisiosarjoihin perustuvat elokuvat
Ljungo Tuomaanpoika

Ljungo (Ljungi) Tuomaanpoika (Ljungo Thomae) (k. 1611 Nyköping) oli suomalainen pappi, valtiopäivämies ja lainsuomentaja. ==Pappi ja valtiopäivämies== Todennäköisesti Limingassa kirkkoherra Tuomas Ingonpojan ja tämän vaimon Dordran lapsena syntynyt Ljungo Tuomaanpoika lienee opiskellut Turun katedraalikoulussa ja sen jälkeen Upsalan yliopistossa. Hänen puolisonsa oli Margareta (kuollut ennen vuotta 1633). Ljungo Tuomaanpoika oli kirkkoherrana Pyhäjoella 1576–1581, Saloisissa 1582–1592 sekä Kalajoella 1592–1610. Hän oli myös Pohjois-Pohjanmaan rovastina sekä tuomiokunnan tuomarina eli lainlukijana ja oli mukana vuosien 1597, 1600 ja 1611 valtiopäivillä. Ljungo Tuomaanpoika toimi Pohjanmaan talonpoikien etujen puolustajana nuijasodan aikana ja jo sitä ennenkin. Hän kuului Kaarle-herttuan luona käyneisiin pohjalaisiin lähetystöihin ja esitti helmikuussa 1597 Arbogan valtiopäivillä selostuksen nuijasotaan johtaneista syistä. ==Suomentaja== Ljungo Tuomaanpoika suomensi kuningas Kristofferin maanlain vuonna 1602 ja kaupunginlain vuonna 1609. Hän oli havainnut toimiessaan lainlukijana, että suomenkieliset henkilöt eivät puutteellisen ruotsin kielen taidon takia aina ymmärtäneet ruotsalaista lakia, joka oli kirjoitettu käyttäen vanhentuneita sanontatapoja. Jo aiemmin 1500-luvun puolivälissä oli Tukholman suomalaisen seurakunnan kappalainen Martti tehnyt maanlain suomennoksen. Se lienee ollut käytössä käsin kirjoitettuina jäljennöksinä, mutta Ljungo Tuomaanpojan mielestä tämä käännös ei ollut luotettava. Omassa käännöksessään hän käytti pohjana suomen kielen länsimurteita, Turun seudun ja Pohjanmaan murretta, jotka hänen mielestään eivät olleet vieraskielisten vaikutteiden turmelemia, toisin kuin Uudenmaan, Karjalan ja Hämeen murteet. == Teoksia == * Pilkkaruno Juhana III:n liturgiasta eli ns. Punaisesta kirjasta. 1597 * Herr Liungs berättelse om thett Österbotnske mordett. Ruotsinkielinen kertomus Nuijasodan tapahtumista vuodelta 1597, julkaistiin E. Grönbladin kokoelmassa Handl. rör. klubbekriget I vuonna 1843 * Ruodzin waldakunnan maan elj taloin poicain laki, Ruodzin kielestä Suomen kielelle tulkittu. Käsikirjoitus valmistui 1602 * Kaupungin lakj Ruodzin waldacunnasa Suomen kielin käätty Liungi Thoman poialta. Käsikirjoitus valmistui 1609, mutta sen julkaisi W. G. Lagus painettuna vasta 1852. == Lähteet == * Kirjasampo.fi: Ljungo Tuomaanpoika * Ljungon elämäkerta. Kokkolan historia (Web Archive 2007). * Sivu 473. ==Aiheesta muualla== * Kuningas Kristofferin maanlaki Herra Martin käännöksenä Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka:Suomentajat Luokka:Ruotsin säätyvaltiopäivien valtiopäivämiehet Luokka:Nuijasodan henkilöt Luokka:1500-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 1611 kuolleet
Black Knight

Black Knight on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut amerikkalainen komedia, jonka pääosaa näyttelee Martin Lawrence. == Juoni == Jamal Walker joutuu kesken työpäivänsä keskiaika-teemapuistossa ajassa taaksepäin 1300-luvun Englantiin. Maata hallitsee ilkeä kuningas, joka on syrjäyttänyt kuningattaren valtaistuimelta. Jamalista tulee kuninkaan turvallisuuspäällikkö, mutta hän loppujen lopuksi liittyy taistelemaan kuningasta vastaan Sir Knolten ja kauniin Victorian rinnalla. == Näyttelijät == Luokka:Vuoden 2001 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat Luokka:Elokuvat aikamatkustuksesta
Romanovin kivet

Romanovin kivet on vuonna 1993 julkaistu Spede Pasasen tuottama ja Aleksi Mäkelän ohjaama toimintakomedia. Paul Jyrälä voitti elokuvasta parhaan äänisuunnittelun Jussin. == Juoni == Miljonääri Roivas kerää tsaarinaikaisia taideaarteita. Lainkuuliaisen julkisivun taakse kätkeytyy laaja rikollisliiga, joka keinoja kaihtamatta yrittää täyttää häikäilemättömän miehen toiveet. Pohjois-Lapissa on myytävänä Roivaksen kauan havittelemat Romanovin tsaarisuvun kultaisen kotkaveistoksen jalokivet. Patrick (Samuli Edelmann) on Roivaksen palkkaama ammattirikollinen, jonka tehtävänä on arvokkaiden kivien hankkiminen. Hakumatkalle palkataan myös Roivaksen oikea käsi Marco ja Patrickin vihaama sekopää Tony (Santeri Kinnunen). Roivas on kuitenkin suunnitellut vain yhtä paluulippua. Tony ja Patrick selviytyvät ansasta ja kahden vuoden päästä he palaavat hakemaan saalista ja kostamaan. == Pääosissa == ==Tuotanto== Jo pojankoltiaisina Heikki Kinnusen videokameralla leikkineet Santeri Kinnunen ja Samuli Edelmann saivat Spede Pasasen innostumaan ensimmäisen suomalaisen toimintaelokuvan tuottamisesta. Nuoret näyttelijät olivat kovassa nosteessa, ja rahaa tuli myös Suomen elokuvasäätiöltä. Mukaan saatiin kolmanneksi käsikirjoittajaksi poikien kaveri Kalle Chydenius, ja ensimmäinen käsikirjoitusversio oli parisataasivuinen. Spede ehdotti ohjaajaksi Hannu Seikkulaa, mutta suostui luottamaan poikien ystävään Aleksi Mäkelään, jonka esikoisohjaus Romanovin kivet on. Kuvaajaksi ja äänittäjäksi saatiin konkarit Kari Sohlberg ja Paul Jyrälä. Spede ei jäänyt valvomaan kuvauksia vaan lähti golflomalle, ja elokuva ylitti budjettinsa raskaasti. Sinnikkäästä markkinoinnista huolimatta elokuva keräsi vain 50 000 teatterikatsojaa ja jäi raskaasti tappiolliseksi. ==Arvioita== Elokuva sai melko nihkeät arvostelut. Helsingin Sanomien Helena Ylänen otsikoi oman arvionsa ”Tupu Hupu ja Lupu jalokivivarkaina” ja sanoi elokuvan olevan kokonaisuutena ”hakkelusta”. Variety-lehden David Stratton piti Aleksi Mäkelää seuraamisen arvoisena ohjaajana tulevaisuudessa. Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa pintatyylikkääksi mutta hieman jäykästi näytellyksi action-paketiksi. Hän antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * * Luokka:Spede Pasasen elokuvat Luokka:Vuoden 1993 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset toimintatrillerit Luokka:Aleksi Mäkelän ohjaamat elokuvat Luokka:Jussi-palkitut elokuvat