EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Arvo Hänninen

Arvo Hänninen (9. marraskuuta 1887 Kuusjärvi – 7. elokuuta 1934 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti ja eduskunnan pikakirjoittaja.Kuolleita, Helsingin Sanomat, 11.08.1934, nro 213, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 09.08.2024Ylioppilasmatrikkeli 1906, matrikkelinumero 30399 Arvo Hännisen vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Taavetti Hänninen ja Maria Munkki. Hän tuli ylioppilaaksi Turun suomalaisesta klassillisesta lyseosta 1906 ja hän suoritti diploomitutkinnon Teknillisen korkeakoulun arkkitehtuuriosastolla 1917. Opintojaan hän täydensi ulkomaisilla opintomatkoilla. Hänninen työskenteli rautatiehallituksen arkkitehtikonttorissa, K. S. Kallion ja Borg-Sirén-Åbergin arkkitehtitoimistoissa, yleisten rakennusten ylihallituksessa sekä yksityisenä arkkitehtinä Helsingissä. Hännisen erikoisharrastuksena oli pikakirjoitus ja hän oli viimeksi eduskunnan pikakirjoittajana. Hän oli pitkään Pikakirjoituslehden toimittajana ja hän kirjoitti pikakirjoituksen oppikirjan (Pikakirjoituslukemisto, Otava 1934). == Suunnittelutöitä == * Viipurin yleisradioasema 1931 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset arkkitehdit Luokka:Pikakirjoittajat Luokka:Vuonna 1887 syntyneet Luokka:Vuonna 1934 kuolleet
Auditorium Building

Auditorium Building on Chicagon South Michigan Avenuen ja Ida B. Wells Driven kulmauksessa sijaitseva, vuonna 1889 valmistunut suuri rakennuskompleksi. Sen suunnittelivat arkkitehdit Dankmar Adler ja Louis Sullivan. Auditorium Building oli Adlerin ja Sullivanin arkkitehtitoimiston ensimmäinen suuri tilaus.Bach 1980, s. 12 Auditorium Building muodostuu useista eri tarkoituksiin suunnitelluista kokonaisuuksista. Rakennuksessa on toimistotiloja, suuri Auditorium Theatre -teatteri sekä hotelli. Suuri kivirakennus on valtavan painava, ja Adler joutui käyttämään kaiken kekseliäisyytensä suunnitellessaan perustukset, jotka tasaisivat painon oikein. Adler suunnitteli myös rakennuksen runkoon raudasta tehdyt ristikkotukirakenteet, jotka kannattelivat näyttämön ja auditoriotilan yläpuolella olevia hotellin keittiötä ja ruokasalia. Teatteria varten Adler suunnitteli hydrauliikalla liikuteltavan näyttämön sekä ilmastoinnin. Adler oli lisäksi perehtynyt akustiikkaan, ja Auditorium Theatren akustiikka onkin erinomainen. Teatterin salissa on yli 4000 paikkaa. Teatterista tuli rakennuksen valmistuttua Chicagon musiikki-, kulttuuri- ja seurapiirielämän keskus. Se toimi myös Chicagon Civic Operan ja Chicagon sinfoniaorkesterin ensimmäisenä päänäyttämönä. Sullivan suunnitteli rakennuksen suoraviivaisen julkisivun, jonka yksinkertaisten geometristen muotojen voimakas rytmi perustui Marshall Fieldillä sijainneeseen tavarataloon. Rakennuksen sisätiloissa, erityisesti teatterissa, Sullivanin suunnittelemat alkuperäiset koriste-elementit luovat mahtavan vaikutelman. Auditorium Building kukoisti aina 1930-luvulle saakka. Sen jälkeen sen merkitys hiipui. Vuonna 1946 Roosevelt University osti rakennuksen, ja se on nykyisin osa yliopistoa. Teatteri restauroitiin vasta 1960-luvulla ja avattiin uudestaan vuonna 1968. Vuonna 1975 Auditorium Buildingista tuli National Historic Landmark eli historiallisesti merkittävä kohde. == Lähteet == * Ira J. Bach: Chicago’s Famous Buildings. Third Edition, Revised and Enlarged, 1980. The University of Chicago Press. ISBN 0-226-03395-3 === Viitteet === Luokka:Chicagon rakennukset ja rakennelmat Luokka:National Register of Historic Places -kohteet Chicagossa
Košicen vaakuna

Košicen vaakuna on Slovakiassa sijaitsevan Košicen kaupungin vaakuna. Sen myönsi Unkarin kuningas Ludvig I vuonna 1369, mikä tekee Košicesta Euroopan ensimmäisen kaupungin, joka sai oikeuden käyttää vaakunaa. Vaakuna sai nykyisen muotonsa vuonna 1504. == Historia == Košicen ensimmäinen vaakuna on vuodelta 1369. Unkarin kuningas Ludvig I myönsi sen kaupungille 8. toukokuuta, mikä on yhä košicelainen juhlapäivä. Tätä ennen eurooppalaiset kuninkaat olivat myöntäneet vaakunankäyttöoikeuksia yksityishenkilöille, kuten merkittäville aatelisille, mutta Košice oli ensimmäinen kaupunki koko Euroopassa, jolle tämä oikeus annettiin. Vaakunan ensimmäisestä versiosta on säilynyt pelkkä kirjallinen kuvaus. Kruunun Košicea kohtaan osoittaman suosion taustalla oli vuonna 1312 käyty Rozhanovcen taistelu, jossa kaupunki tuki kuninkaan joukkoja taistelussa kanssa Slovakian alueen vahvoja magnaatteja Aban veljeksiä sekä Máté Csákia vastaan. Kuninkaalle uskolliset joukot voittivat lopulta kapinalliset ja Košice pääsi Anjou-kuninkaiden suosioon. Tämän jälkeen Košice nousikin koko Unkarin kuningaskunnan toiseksi tärkeimmäksi kaupungiksi heti Budan jälkeen. Vaakunaa uudistettiin kolmeen kertaan kunnes se sai nykyisen muotonsa vuonna 1504. == Vaakuna == Košicen vaakunan kilpi on jaettu kolmeen alueeseen. Ylemmässä sinisessä kentässä on kolme kultaista liljaa. Tämä oli Anjou-hallitsijasuvun tunnus, ja näitä värejä käytetään yhä Košicen tunnusväreinä. Keskiosa on punavalkoraidallinen, ja sen keskelle on sijoitettu puoliksi halkaistu kotka. Alakentässä on kolme kultaista liljaa, jotka erottaa toisistaan punakeltainen nauha. Kilpeä pitelee molemmilla käsillään enkeli. == Muuta == Košicen vanhankaupungin keskustassa sijaitsee vaakunaa kuvaava 3,10 metriä korkea pronssinen patsas. Se paljastettiin 8. joulukuuta 2002. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Vaakunan esittely Košicen kaupungin kotisivuilla Luokka:Slovakian vaakunat Luokka:Košice
Erna Wallisch

Erna Wallisch (o.s. Pfannenstiel; 1922 – 16. helmikuuta 2008 Wien) oli saksalaissyntyinen keskitysleirivartija ja murhaepäilty, jonka epäillyn rikoksen tutkinta keskeytettiin hänen kuollessaan.Victor Homola, Former Concentration Camp Guard Dies The New York Times 22.2.2008, viitattu 9.8.2024 Michael Leidig, Elderly woman is wanted Nazi war criminal The Telegraph 22.10.2007, viitattu 9.8.2024 Ex-KZ-Aufseherin Erna Wallisch 86-jährig gestorben Die Presse, viitattu 9.8.2024 Wallisch liittyi kansallissosialisteihin teini-ikäisenä ja oli ensin vartijana Ravensbrückin keskitysleirillä. Lokakuusta 1942 tammikuuhun 1944 hän työskenteli Majdanekin keskitysleirillä Puolassa. Hän meni maaliskuussa 1944 naimisiin vartija Georg Wallischin kanssa. Wallischia tutkittiin Itävallassa rikoksista epäiltynä jo 1970-luvulla, mutta tutkinta keskeytettiin, koska todistusaineisto ei riittänyt murhasyytteisiin. Kertomansa mukaan Wallisch valvoi vankien työntekoa, mutta ei osallistunut väkivaltaan eikä nähnyt murhia. Vuonna 2007 Wallisch oli seitsemäntenä Simon Wiesenthal -keskuksen listalla syytteiltä välttyneistä oletetuista natsisotarikollisista. Itävallan oikeusministeriö kertoi Efraim Zuroffille, etteivät vanhenemissäädökset mahdollistaisi syyttämistä. Tämä vahvisti natsinmetsästäjien piirissä vallinnutta käsitystä siitä, että Itävalta oli turvallinen paikka sinne asettuneille entisille natseille, joiden vastuuseen joutumisen riskin natsinmetsästäjät katsoivat vähäiseksi. Oikeusministeri Karin Gastingerin kanssa pidetyssä tapaamisessa Zuroff väitti Wallischin tunnustaneen osallistumisen Majdanekin keskitysleirin vankien joukkomurhaamiseen. Tämän jälkeen Zuroff vetosi Puolan viranomaisiin. Puolasta saatiin uutta todistusaineistoa Wallischia vastaan. Muun muassa vankina ollut Jadwiga Landowska väitti Wallischin raskaana ollessaan hakanneen ihmisiä hengiltä. Tutkinta avattiin Itävallassa uudelleen. Wallisch ei enää juuri poistunut kotoaan, jossa oli läheistensä huolehdittavana Wienissä. Wallisch kuoli helmikuussa 2008 sairaalassa Wienissä, jolloin häntä vastaan käynnistetty rikostutkinta raukesi. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset henkilöt Luokka:Itävaltalaiset henkilöt Luokka:SS-naisavustajat Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet
Gayle Rankin

Gayle Louise Rankin (s. 1. elokuuta 1989 Paisley, Skotlanti) on skotlantilainen näyttelijä. == Filmografia == === Elokuvat === Vuosi Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Roolihahmo 2017 The Greatest Showman The Greatest Showman Viktoria === Televisiosarjat === Vuodet Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Roolihahmo 2012 Kova laki: Erikoisyksikkö Law & Order: Special Victims Unit Holly Schneider 2017–2019 GLOW GLOW Sheila the She-Wolf 2020–2023 Perry Mason Perry Mason Emily Dodson 2024– House of the Dragon House of the Dragon Alys Rivers Luokka:Skotlantilaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Zanj-kapina

Zanj-kapina oli laaja ja pitkäkestoinen orjakapina 800-luvulla Abbasidikalifaatin alueella. Nykyisen Irakin alueelle kerääntyi 700-luvulta lähtien kymmeniätuhansia itäafrikkalaisia orjatyöläisiä, joita kutsuttiin zanjiksi. He työskentelivät kosteilla suolamailla äärimmäisen kurjissa oloissa. Zanjit eivät tyytyneet kehnoihin oloihinsa, vaan nousivat kapinaan ainakin kolme kertaa 700- ja 800-luvuilla. Merkittävin näistä kapinoista oli vuosien 868–883 Zanj-kapina. Sen aikana zanjit aiheuttivat useita tappioita kapinaa tukahduttamaan lähetetyille arabien armeijoille, ja zanjien joukkoon liittyi suuria määriä Abbassidien kalifaatin palveluksessa olleita mustia sotilaita. Zanj-kapina laajeni nopeasti ja eteni seitsemänkymmenen kilometrin päähän Bagdadista. Zanjit rakensivat jopa oman pääkaupunkinsa, jota kutsuttiin Moktaraksi (Valittu kaupunki). Lopulta Zanj-kapina tukahdutettiin, kun arabit kokosivat suuren armeijan sekä lupasivat armahduksen ja rahapalkkion kaikille kapinallisille, jotka suostuisivat antautumaan. == Lähteet == Luokka:Orjakapinat Luokka:Irakin historia Luokka:700-luku Luokka:800-luku
Armenialaisten aakkosten puisto

Armenialaisten aakkosten puisto () on Artašavanin kylässä sijaitseva puisto, joka on omistettu armenialaisille aakkosille. Puiston alueelta löytyy myös patsaita, jotka esittävät aakkosten kehittäjää Mesrop Maštotsia ja muita tunnettuja armenialaisia älymystön edustajia. Kaikki patsaat on valmistettu kalkkikivestä. Puiston on suunnitellut arkkitehti Jim Torosjan. Puisto avattiin vuonna 2005 armenialaisten aakkosten 1600-juhlavuoden kunniaksi. Puisto ei peri kävijöiltä pääsymaksua. Oma kirjoitusjärjestelmä on kansallinen ylpeydenaihe armenialaisille, mikä oli yksi syy puiston rakentamiseen. == Galleria == Tiedosto:Armenian Alphabet at night.jpg|Yksityiskohta puistosta tähtitaivasta vasten Tiedosto:Mesrop Mashtots and Vramshapuh statue.jpg|Mesrop Maštots esittelee armenialaista kirjaimistoa kuningas Vramšapuhille Tiedosto:Տառերի պուրակ, տառ «Ւ» և «Փ».jpg|Kirjaimet Ւ ja Փ == Lähteet == Luokka:Armenian kieli Luokka:Armenian rakennukset ja rakennelmat
Matti Ylänne

Matti Ylänne, sukunimi vuoteen 1919 Ylärakkola (11. elokuuta 1884 – 18. heinäkuuta 1943) oli suomalainen taidemaalari.Päivästä päivään. 50 v. täyttää tänään..., Helsingin Sanomat, 11.08.1934, nro 213, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot, Viitattu 09.08.2024Virallisia ja laillisia julistuksia, Suomen Virallinen Lehti, 19.12.1919, nro 292, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 09.08.2024 Matti Ylänne opiskeli maalaustaidetta Pratt-instituutissa New Yorkissa vuosina 1916–1920. Palattuaan 1920 takaisin Suomeen hän asettui asumaan kotikyläänsä Vahvialan Rakkolaan. Ylänteellä oli taidenäyttelyjä useilla eri paikkakunnilla Suomessa. Hän otti osaa Vahvialan sivistysrientoihin ja suojeluskuntatyöhön. Hänellä oli myös kunnallisia ja seurakunnallisia luottamustoimia Vahvialassa. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Matti Ylänteen elämä ja taide 18.8.1884-18.7.1943; toimittaneet Pirjo Taimisto ja Marja Laine ; kuvaus Kirsti Kulmala ym. Vahviala-seura ry, Iitti 2018 ISBN 978-952-94-0279-3 == Aiheesta muualla == * Vahviala, kolme miestä pihamaalla gramofonin äärellä; kunnankirjuri Juho Suuronen, taiteilija Matti Ylänne ja kauppias Emil Suuronen, Wiipuri-museon kokoelma, Lappeenrannan museot (Finna) * Vahviala, taiteilija Matti Ylänne Huotarista omassa talossaan, Wiipuri-museon kokoelma, Lappeenrannan museot (Finna) Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1884 syntyneet Luokka:Vuonna 1943 kuolleet
Seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen oikeudet Armeniassa

Armenian seksuaali- ja sukupuolivähemmistöön kuuluvat henkilöt kohtaavat melko suuren määrän laillisia ja yhteiskunnallaisia ongelmia kotimaassaan. Homoseksuaalisuus dekriminalisoitiin vuonna 2003. Homoseksuaalisuus on kuitenkin määritelty mielenterveysongelmaksi, joka lasketaan esteeksi mm. asepalvelukseksi. Vuonna 2019 Armenian kansalliskokous kieltäytyi käsittelemästä laki-aloitetta, joka olisi eksplisiittisesti kieltänyt samaa sukupuolta olevien avioliiton maassa. Perusteluna oli se, että laki olisi hyödytön, sillä maan perustuslaissa avioliitto on jo määritelty yhden miehen ja yhden naisen väliseksi liitoksi. == Virstanpylväitä == Tapahtuma Laillisuus (vuosi) Lähde Sama suojaikäraja kuin heteropareilla kyllä Samaa sukupuolta olevien avioliitto ei (perustuslaki kieltää) == Lähteet == *
Sam Firstenberg

Sam Firstenberg (s. 13. maaliskuuta 1950 Wałbrzych, Puola) on israelilais- yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. == Elämä == Firstenberg syntyi Puolassa juutalaiseen perheeseen. Hän kasvoi Jerusalemissa ja opiskeli Los Angelesissa.Sam Firstenberg, Cannon Films, viitattu 9.8.2024. == Filmografia == Vuosi Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi 1981 Viimeinen mahdollisuus One More Chance 1983 Ninjan kosto Revenge of the Ninja 1984 Breakdance 2 Breakdance 2: Electric Boogaloo 1984 Ninja 3 – lopullinen taistelu Ninja III: The Domination 1985 American Ninja American Ninja 1986 Teloittaja Avenging Force 1987 American Ninja 2 American Ninja 2: The Confrontation 1990 Musta kapina Riverbend 1991 Delta Force 3 Delta Force 3: The Killing Game 1992 American Samurai American Samurai 1993 Cyborg Cop II Cyborg Cop II 1997 Delta Force – taistelu elämästä ja kuolemasta Operation Delta Force == Lähteet == Luokka:Israelilaiset elokuvaohjaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ajoneuvon runko

Ajoneuvon runko on ajoneuvon kantava rakenne, johon eri osat liitetään. Rakenteen on säilytettävä muotonsa ja vahvuutensa erilaisten kuormitusten alla, joita aiheuttavat muun muassa jousitus ja voimansiirto. Rakenne ei saa notkahtaa eikä kiertyä. Rakenteen on myös oltava riittävän jäykkä. Autot käyttivät pitkään niin sanottua tikapuurunkoa, jonka päälle asetettiin kori (). Pituussuuntaiset osat ovat pääasiallinen kantava osa, jotka ottavat vastaan kuormituksen kiihdytyksissä ja jarrutuksissa. Joissakin tapauksissa tikapuurunko on edelleen käytössä. Erillistä koria käytettiin yleisesti 20. vuosisadan puoliväliin ja käytetään nykyisin raskaaseen käyttöön suunnitelluissa autoissa. Muunnos tikapuurungosta on "reunusrunko" (), jota käytettiin Yhdysvalloissa. Kolmiulotteinen putkirunko eli avaruusrakenne kehitettiin moottoriurheilussa. Rakenne käyttää useita toisiinsa kytkeytyviä putkia, jotka ottavat vastaan mekaanisen kuormituksen mistä tahansa suunnasta. Rakenne otettiin käyttöön urheiluautoissa, joissa haluttiin parantaa jäykkyydeen ja painon suhdetta. Jotkin autot yhdistävät monokokkirakenteen etu- ja takaosissa käytettyyn avaruusrakenteeseen kustannuksien säästämiseksi. Avaruusrakenteessa sisäinen putkirakenne kantaa kuorman ja auton päällyspinta eli koripaneelit eivät kanna kuormaa lainkaan. Unibody tarkoittaa rakennetta, jossa kori, lattia ja merkittävät rungon osat liitetään yhteen yhdeksi rakenteelliseksi osaksi. Unibody-rakennetta on käytetty 1920-luvulta lähtien, jolloin Lancia käytti sitä ensimmäisenä. Ratkaisu alkoi yleistyä 1900-luvun puolivälistä lähtien. Etuina ovat parempi rakenteellinen jäykkyys ja pienempi paino. Monokokki eli itsekantava kori on moderneissa autoissa yleisin ratkaisu alhaisen kustannuksen ja automatisoidun tuotannon myötä. Rakenteessa kori ja runko ovat samaa rakennetta. Monokokissa "kuori" on osa kantavaa rakennetta ja se on ollut suosittu lentokoneiden rakenteessa, mutta nykyisissä lentokoneissa on jokin sisäinen rakenne. Puhdasoppinen monokokki on harvinainen ja yleisemmin käytetään erityisen vahvaa pohjalevyrakennetta. Ovipilarit ja kattoreunat ovat erityisen vahvoja ja koripaneelit eivät ole kuormitusta kantavia osia vaan ne voidaan helposti irrottaa korjaamista varten. Joissa autoissa Yhdysvalloissa oli 1950-luvulla käytössä X-runko, jossa rakenteelliset osat yhdistyvät keskellä. Tämä rakenne ei tarjoa sivutörmäyssuojaa. "Selkärankarunko" ( on tikapuurungosta yksinkertaistettu muoto, jossa kahden pitkittäistuen sijaan rungossa on vain yksi auton keskellä sijaitseva kantava rakenne. Rakenne ei ole riittävän vahva muihin kuin hyvin pieniin urheiluautoihin koska se pääsee taipumaan. Formula 1 -autoissa moottori on osa kantavaa rakennetta, johon takapään jousitus kiinnittyy suoraan. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Luokka:Auton rakenne
Bartella

Bartella on pikkukaupunki Irakin Niniven maakunnassa Mosulin kaupungin koillispuolella. Vuonna 2020 Bartellan asukasluku oli arviolta 3 000\. Sen asukkaat ovat pääosin kristittyjä syyrialais-ortodokseja. Vähemmistö on kaldealaiskatolisia ja šabakeja. ==Maantiede== Bartella sijaitsee Pohjois- Irakin Niniven maakunnassa noin 20 kilometriä Mosulista itään ja 60 kilometriä Arbilista länteen. Tigris virtaa kaupungista länteen ja Khazir sen itäpuolella. Naapuripaikkakuntia ovat esimerkiksi Karamles ja Bagdida. Lähialue tunnetaan Niniven tasankona. ==Historia== Bartellan nimi lienee johdettu muodosta Bet Bar Telli tai Bet Tarlai, joka viittaa "tunnettuun kylään vuoren juurella". Paikalla sijaitsee rauniokumpu, joka on peräisin Aleksanteri Suuren ajoilta. Paikka tunnetaan nimeltä historiallisista lähteistä 500–600-luvuilta. Paikalliset harjoittivat 600-luvulta alkaen nestoriolaista kristinuskoa. Etenkin viereisen Mar Mattan luostarin vaikutuksesta paikalliset kuitenkin alkoivat ajan kanssa liittyä syyrialais- ortodoksiseen kirkkoon. Bartellasta tuli kirkon tärkeä keskus Niniven tasangon alueella ja monista paikallisista tuli kirkon piispoja ja patriarkkoja. Bartella on kärsinyt historiansa aikana useista hävityksistä. Nadir Šahin johtamat persialaiset hävittivät sen sotaretkellä vuonna 1743 ja beduiinit iskivät vuosina 1756-1758. Jesidiemiiri Tšōlō Be iski kaupunkiin joukkoineen vuonna 1789 ja vuonna 1791 aluetta koetteli nälänhätä. Äärijärjestö Isisin joukot valtasivat Bartellan elokuussa 2014 ja paikallinen väestö pakeni. Irakin armeijan joukot valtasivat kaupungin takaisin lokakuussa 2016. ==Väestö== thumb|Kaldealaiskatolinen Mar Giwargisin kirkko. Bartellan asukasluku vuonna 2020 oli arviolta 3 000\. Ennen Isisin saapumista asukasluku oli ollut noin 10 000. Valtaosa asukkaista on kristittyjä ja heistä noin 2/3 kuuluu syyrialais-ortodoksiseen ja 1/3 kaldealaiskatoliseen kirkkoon. Kaupungissa asuu myös vähemmistö šabakeja, joita ennen vuotta 2003 oli noin 5 %. Heidän suhteellisen osuutensa on arvioitu kasvaneen myöhemmin huomattavasti. ==Lähteet== Luokka:Ninive Luokka:Irakin kaupungit
Enghave Bryggen metroasema

Enghave Bryggen metroasema on Kööpenhaminan metron asema samannimisellä alueella Kööpenhaminassa, Tanskassa. Asema sijaitsee M4-linjalla Havneholmenin ja Sluseholmenin asemien välillä. Asema avattiin 22. kesäkuuta 2024 osana linjan eteläistä laajennusta Kööpenhaminan keskustasta København Sydiin. == Lähteet == Luokka:Kööpenhaminan metroasemat
Havneholmenin metroasema

Havneholmenin metroasema on Kööpenhaminan metron asema samannimisellä alueella Kööpenhaminassa, Tanskassa. Asema sijaitsee M4-linjalla Enghave Bryggen ja København H:n asemien välillä. Asema avattiin 22. kesäkuuta 2024 osana linjan eteläistä laajennusta Kööpenhaminan keskustasta København Sydiin. == Lähteet == Luokka:Kööpenhaminan metroasemat
Auroran kappeli

Auroran kappeli on Espoon Lippajärvellä sijaitseva kappeli. Auroran kappeli on yksi Espoon seurakuntayhtymän toimitiloista. Rauhanyhdistyksen tarkoituksena on järjestää hengellisiä tapahtumia kaiken ikäisille. Rakennus on valmistunut vuonna 2000 korvaamaan vanhan Auroran seurakuntatalon. Auroran kappelin on suunnitellut Arkkitehtitoimisto Kirsti Sivén Ky. Auroran kappeli sijaitsee Aurora Karamzinin elämäntyöhön liittyvässä kulttuuriympäristössä. Samassa rakennuksessa toimii myös Espoon kaupungin päiväkoti. == Tilat == Auroran kappelin kappelisalissa on 100 istumapaikkaa, tilaa saadaan tarvittaessa lisää kahviosta. Kappelisali, pääaula ja kahvio muodostavat muunneltavan kokonaisuuden erilaisia ja erikokoisia tilaisuuksia varten. Kahviossa on 50 pöytäpaikkaa. Pääaula liittyy avattavalla lasiseinällä suojaisaan pihaan, jossa voidaan kesäaikaan järjestää tilaisuuksia. == Arkkitehtuuri == Rakennuksen suunnitteluun vaikutti suuresti sijainti kolmen tien risteyksessä. Talon teologinen teema on valo, kirkkaus ja aurinko. Seurakuntasalin kadun puoleinen osa on jäsennelty ylä- ja sivuvalolla ja loivasti kaartuvalla rapatulla seinämuurilla kuorin tyyppiseksi tilaksi. Salin lattia on vuolukiveä, katossa näkyvät liimapuupalkit ja katto on verhottu vaahteralaudoin. Materiaalivalinnoilla on haluttu korostaa tilan sakraaliluonnetta. Pihan kulmauksessa on risti-ikkuna ja aulassa sen takana on sininen, valaistu kuparirappausseinä, jotka yhdessä muodostavat pihalle hiljentymisnurkkauksen. == Lähteet == Luokka:Espoon kirkkorakennukset Luokka:Suur-Leppävaara
Gyllenflög

__notoc__ Gyllenflög on ruotsalainen aatelissuku, jolla on juuret Ahvenanmaalla. Se polveutui meriupseeri Johan Hanssonista, joka aateloitiin vuonna 1648 nimellä Gyllenflög. Suku sammui 1700-luvun alussa. ==Lähteet== Luokka:Ruotsin aateli
Batnaya

Batnaya (, ) on pikkukaupunki Irakin Niniven maakunnassa Mosulin kaupungin pohjoispuolella. Vuonna 2020 paikalla asui vain noin 50 henkilöä. Alkuperäiset noin 6 000 asukasta pakenivat Isis-järjestöä vuonna 2014. Batnayan asukkaat ovat kaldealaiskatolisia kristittyjä. ==Maantiede== Batnaya sijaitsee Pohjois- Irakin Niniven maakunnassa Tigrisjoen itäpuolella noin 25 kilometriä Mosulista ja 5 kilometriä Tel Kaifista pohjoiseen, sekä 9 kilometriä Tesqopasta etelään. Kaupungin kautta kulkee Mosulin ja Alqošin yhdistävä tie. Ympäröivä seutu on Niniven tasankoa. ==Historia== Batnaya esiintyy historiallisissa lähteissä ensimmäisen kerran nimellä Bet Madaye 600-luvulla. Nimi Bet Madaye saattaa viitata meedialaisiin, mutta vaihtoehtoiset teoriat liittävät sen eri syyriankielisiin merkityksiin. Varmuudella nimen merkitystä ei tunneta. Historiallisissa lähteissä sen alkuperää ei selitetä. Myöskään tarkkaa perustamisajankohtaa ei tunneta. Paikkakunta kääntyi joka tapauksessa kristinuskoon 600-luvulla. Munkki Oraha eli Abraham asettui paikalle vuoden 612 paikkeilla ja perusti Mar Orahan luostarin. Paikalliset olivat nestoriolaisia, kunnes he alkoivat kääntyä katolilaisuuteen 1700-luvun aikana. Nadir Šahin armeija ryösti Batnayan vuonna 1743. Paikallinen kirkko tuhottiin ja jälleenrakennettiin seuraavana vuonna. Vuonna 1867 paikalla sanotaan asuneen 900 asukasta ja vuonna 1891 1 000\. Vuonna 1961 vastaava lukema oli 3 104 ja vuonna 1997 3 331\. Kaupungin asukasluku tuplaantui Irakin sodan puhjettua vuonna 2003. Kaupunkiin saapui suuri joukko kristittyjä pakolaisia Irakin etelä- ja keskiosista. Äärijärjestö Isisin joukot valtasivat Batnayan 6. elokuuta 2014 ja sen asukkaat pakenivat etenkin Dohukin ja Arbilin kaupunkeihin. Pešmerga vapautti kaupungin 6. lokakuuta 2016. Kaupunki oli sijainnut kauan Isisin vastaisella eturintamalla ja se tuhoutui lähes tyystin taistelujen aikana. Vain pieni osa sen entisistä asukkaista on palannut koteihinsa. ==Väestö== Batnayan asukasluku oli vuonna 2020 arviolta vain 50. Ennen Isisin toimintaa alueella kaupungissa asui noin 6 000 henkilöä. Asukkaat ovat kristittyjä ja kaldealaiskatolisen kirkon jäseniä. Paikallisten äidinkieli on syyria. ==Lähteet== Luokka:Ninive Luokka:Irakin kaupungit
David L. Hoggan

David Leslie Hoggan III (23. maaliskuuta 1923 – 7. elokuuta 1988) oli yhdysvaltalainen historioitsija, joka keskittyi historialliseen revisionismiin.David L. Hoggan: The Hardest Core American Revisionist Historian of World War II Gary North 6.12.2017, viitattu 9.8.2024 David L. Hoggan Munzinger, viitattu 9.8.2024 Hoggan opiskeli historiaa Harvardin yliopistossa. Hän kiinnostui Saksasta hyvin varhaisella iällä ja erosi vuonna 1943 tehtävistään kouluttajana armeijassa protestina Franklin D. Rooseveltin vaatimukselle natsi-Saksan ehdottomasta antautumisesta. Hoggan väitteli Harvardin yliopistosta filosofian tohtoriksi vuonna 1948 väitöskirjalla, joka käsitteli ”Saksan ja Puolan suhteiden romahdusta vuonna 1939”. Väitöstyön ohjaaja oli William L. Langer.Gary North, World War II Revisionism and Vietnam Reason 02/1976, viitattu 9.8.2024 Vuosina 1949–1952 Hoggan työskenteli Münchenin yliopiston Amerikkalaisessa instituutissa. Palattuaan Yhdysvaltoihin hän työskenteli Kalifornian yliopistossa, Berkeleyssa. Vuonna 1955 työtoverit vaativat häntä eroamaan yliopiston palveluksesta erimielisyyksien johdosta. Sittemmin Hoggan opetti San Francisco State Universityssa, josta hän lähti vuonna 1961. Vuonna 1961 Hoggan julkaisi saksaksi teoksensa Der erzungene Krieg. Englanniksi häneltä ilmestyi The Myth of the "New History" (1965). Hoggan oli alkanut nähdä Edward Wood Halifaxin pääsyyllisenä toiseen maailmansotaan. Natsi-Saksa syöstiin hänen mukaansa sotaan tavalla, joka sai sen näyttämään syylliseltä. Hogganin mukaan Halifax oli vakuuttunut siitä, että natsi-Saksan mahti ja loisto eivät saisi jättää varjoonsa Ison-Britannian asemaa Länsi-Euroopassa. Väitöstyössään Hoggan oli vielä myöntänyt Saksan erittäin kansallismielisen hallinnon ja uhman muita maita kohtaan olleen vaikuttavana tekijänä sotaan, vaikka näki syytä olevan myös länsiliittoutuneissa, jotka eivät halunneet ottaa Versailles’n rauhanehtoja uuteen tarkasteluun. Tutkija Gary Northin mukaan Hoggan itse oli katsonut myöhemmin vain vahvistaneensa väitöskirjansa näkökulmia, vaikka johtopäätökset olivat erilaisia. Northin mukaan Hogganin kirjoissa myös usein oli viitteettömiä väitteitä tapahtumista, jotka muille olivat tuntemattomia. Valtavirrassa Hoggan ajautuikin marginaaliseen asemaan. Willis Carton perustaman Noontide Pressin kautta julkaistiin anonyymisti vuonna 1969 kirja The Myth of the Six Million.The Myth of the Six Million, Anonymous (1974 printing) University of Colorado Boulder 15.2.2017, viitattu 9.8.2024 Kirjassa oli huomattavia vastaavuuksia Hogganin teoksen The Myth of the "New History" kanssa, ja myöhemmin kirja attribuoitiinkin hänelle. Holokaustia tutkineen historioitsija Lucy Dawidowiczin mukaan kirjassa oli käytetty johtopäätösten tueksi vääristeltyjä lainauksia. Hogganin kuollessa hän oli akateemisen yhteisön pitkälti unohtama, mutta hänet tunnettiin holokaustirevisionismista kiinnostuneiden harrastelijoiden parissa. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset historioitsijat Luokka:Holokaustin kieltäjät Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 1988 kuolleet
Maia Tskhitišvili

Maia Tskhitišvili (; s. 2. kesäkuuta 1974) on georgialainen ekonomi ja poliitikko, joka toimi maansa varapääministerinä ja alueellisen kehityksen ministerinä 2018–2021 ja muutaman päivän ajan virkaatekevänä pääministerinä. Ennen poliittista uraansa hän ehti hankkia 20 vuoden kokemuksen johtotehtävistä rakennusalalla, logistiikan, kiinteistöjen ja ilmailun parissa yksityisellä sektorilla. == Lähteet == Luokka:Georgian pääministerit Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Giorgi Kvirikašvili

Giorgi Kvirikašvili (; s. 20. heinäkuuta 1967) on georgialainen ekonomi ja poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä 2015–2018. Kvirikašvili on opiskellut ensin lääketiedettä, myöhemmin taloustiedettä Tbilisin ja Illinoisin yliopistoissa. Ennen poliittista uraa hän työskenteli pankkialalla. Vuonna 2012 hänestä tuli valtiovarainministeri, 2013 varapääministeri ja syyskuussa 2015 ulkoministeri ja vuoden 2015 lopulla pääministeri. Hän erosi pääministerin tehtävästä kesäkuussa 2018 jouduttuaan erimielisyyksiin Georgialainen unelma –puolueensa johtohahmon Bidzina Ivanišvilin kanssa. Myös eronsa jälkeen Kvirikašvili on jatkanut puolueen joidenkin toimien kritisoimista, vaikka samalla sanonnut olevansa pääpiirteissään puoolueen linjalla. Vuonna 2024 hän tuomitsi erityisesti ulkomaisten agenttien lakia vastaan järjestetyn mielenosoituksen julman hajottamisen, mikä sai GU-puolueen näyttämään vähemmän länsimieliseltä kuin opposition. == Lähteet == Luokka:Georgian pääministerit Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Paatsivuonon kirkko

Paatsivuonon kirkko () on Paatsivuonon kunnassa Tromssan läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1856. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Paatsivuono
Malankivuonon kirkko

Malankivuonon kirkko () on Paatsivuonon kunnassa Tromssan läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1853. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Paatsivuono
Bamblen kirkko

Bamblen kirkko () on Bamblen kunnassa Telemarkin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1845. ==Kuvia== Bamble kirke 20071104 1.jpg|Kirkkosali ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Bamble
Herren kirkko

Herren kirkko () on Bamblen kunnassa Telemarkin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1905. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Bamble
Stathellen kirkko

Stathellen kirkko () on Bamblen kunnassa Telemarkin läänissä Norjassa sijaitseva tiilinen pitkäkirkko vuodelta 1905. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan kivikirkot Luokka:Bamble
Langesundin kirkko

Langesundin kirkko () on Bamblen kunnassa Telemarkin läänissä Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko vuodelta 1992. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan kivikirkot Luokka:Bamble
Bo Bedre

Bo Bedre on tanskalainen sisustamiseen ja puutarhanhoitoon erikoistunut aikakauslehti, joka on perustettu vuonna 1961. Se ilmestyy kerran kuussa ja kuuluu Bonnier-konserniin. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Lehden verkkosivut Luokka:Tanskalaiset aikakauslehdet Luokka:Bonnier
Tuomiopäivän saarnaajat

Tuomiopäivän saarnaajat () on Tonje Hessen Schein ohjaama norjalainen dokumenttielokuva vuodelta 2023. Se julkaistiin kansainvälisesti 20. maaliskuuta 2023.Praying for Armageddon Norwegian Film Institute, viitattu 9.8.2024 Aihepiirinä on Yhdysvaltain uskonnollisen oikeiston vaikutus maalliseen politiikkaan.Jussi Karjalainen, ”Jeesuksen odotetaan palaavan raskaasti aseistettuna” – Kristillisestä äärioikeistosta kertova Tuomiopäivän saarnaajat saa leuat loksahtamaan Seura 9.8.2024, viitattu 9.8.2024 Evankelikaalien toiminta esitetään dokumentissa Israelin ja Palestiinan välejä kärjistävänä sekä laajemmin Lähi-itää epävakauttavana. Dokumentissa esiintyy muun muassa sellaisia Ilmestyskirjan merkitystä painottavia evankelikaaleja, jotka uskovat Jeesuksen palaavan raskaasti aseistautuneena Israelin hallitessa koko Jerusalemia. Osa dokumentissa esiintyvistä henkilöistä peräänkuuluttaa väitetysti Jeesuksen toiseen tulemiseen johtavaa lopun aikojen taistelua. Dokumentti välittää kuvan profeetallisten näkyjen vaikutuksesta Yhdysvaltain ulkopolitiikkaan. Elokuvassa esitellään muun muassa John Hageen johtamaa uskonnollista toimintaa ja haastatellaan Donald Trumpin hengelliseksi neuvonantajaksi kutsuttua baptisti Robert Jeffressiä. Tuomiopäivän saarnaajat julkaissut tuotantoyhtiö on UpNorth Film. Tuotannossa yhteistyötä on ollut norjalaisten kanssa tekemässä henkilöitä Ruotsista, Saksasta ja Suomesta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 2023 dokumenttielokuvat Luokka:Norjalaiset elokuvat
Stockholms-Tidningen

Stockholms-Tidningen oli vuosina 1889–1966 ja 1981–1984 ilmestynyt ruotsalainen sanomalehti. Se oli alun perin poliittiselta kannaltaan liberaali, mutta muuttui myöhemmin sosiaalidemokraattiseksi. Vuosina 1993–2017 lehti ilmestyi kerran viikossa. ==Historia== Lehden perustaja Anders Jeurling asetti lehden hinnan puoleen, maaseudulla jopa neljäsosaan Dagens Nyheterin hinnasta. Lehti saavutti suuren levikin, vuosisadan vaihteessa jo 100 000\. Stockholms-Tidningen alkoi vuonna 1913 ilmestyä seitsemänä päivänä viikossa. Vuonna 1956 lehden osti Landsorganisationen, ja siihen asti Kansanpuolueen äänenkannattajana toiminut lehti muuttui sitoutumattomaksi, ennen kuin se vuonna 1962 julistautui sosiaalidemokraattiseksi. Lehti muuttui tabloid- kokoiseksi 1964. Talousvaikeuksiin ajautunut Stockholms-Tidningen lakkautettiin vuonna 1966, mutta toiminta käynnistettiin uudelleen 1981, edelleen sosiaalidemokraattisena. Vähäisten mainostulojen vuoksi lehti jouduttiin jälleen lakkauttamaan 1984. Viimeisen kerran Stockholms-Tidningen ilmestyi sosiaalidemokraattisena viikkolehtenä vuosina 1993–2017. Tunnettuja lehden toimittajina työskennelleitä henkilöitä ovat muun muassa Anna Branting, Axel Wallengren ja Bertil Ohlin. ==Kuvia== Stockholms-Tidningen, branden i Sveasalen 1899.jpg|Lehden etusivu 5. maaliskuuta 1899 kertoi ravintola Sveasalenin tulipalosta. Varje dag en världsrevy.ogv|Lehden toimintaa esittelevä filmi vuodelta 1937. Stockholmstidningens hus, kvarteret Svalan cropped.jpg|Stockholms-Tidningenin konttori Klaaran kirkon lähellä 1920-luvulla. Klara Södra Kyrkogata ur 2012.jpg|Vanha konttorirakennus purettiin Norrmalmin uudelleenjärjestelyn yhteydessä, mutta kello on säilynyt paikallaan. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ilmestymästä lakanneet ruotsalaiset sanomalehdet Luokka:Tukholman media
Voepass Linhas Aéreasin lento 2283

Voepass Linhas Aéreasin lento 2283 oli Voepass Linhas Aéreasin Brasilian sisäinen reittilento Cascavelista São Pauloon. Reittiä 9. elokuuta 2024 lentänyt ATR 72-500 -kone syöksyi lähestymisen aloitettua maahan lähellä Vinhedon kaupunkia. Kaikki 58 matkustajaa ja neljä miehistön jäsentä saivat surmansa. Onnettomuudesta kuvattiin ainakin yksi video, jossa lentokone näyttää syöksyvän maahan lattakierteessä. Alueella oli voimassa vakava säävaroitus jäätävästä lentokelistä. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2024 lento- onnettomuudet Luokka:Lento-onnettomuudet Brasiliassa
Axel Federley (pankinjohtaja)

Axel Federley (10. kesäkuuta 1798 Ytterby, Jomala, Åland – 11. elokuuta 1854 Helsinki), Akatemian kamreeri, Suomen pankin pääjohtaja. Perhe: Vanhemmat: Anton Christoffer Federley ja Helena Elisabeth Hjort, Puoliso: Mina Armfelt, Lapset: Hedvig Ulrika Wilhelmina Federley; Axel Thiodolf Federley; Gustaf Alfons Federley; Alexandra Emilia Federley, Sanny; Elfrida Axela Gustava "Elly" Procopé (Federley); Aurora Idalie Federley; Mauritz Fredrik Anton Federley ja Louise Aspasie "Lisen" von Cederwald (Federley). == Henkilötaiteessa == * Federleyn muotokuva vuonna 1800–1829. * Federleyn muotokuva vuonna 1798–1854. == Lähteet == Luokka:Suomen pankin pääjohtajat Luokka:Vuonna 1798 syntyneet Luokka:Vuonna 1854 kuolleet
Tomislav Sunić

Tomislav Sunić (s. 1953 Zagreb) on kroatialais-yhdysvaltalainen politiikan tutkija ja diplomaatti, joka on tullut tunnetuksi valkoista nationalismia kannattavana kirjoittajana, radiojuontajana ja puhujana.Tomislav Sunić Southern Poverty Law Center, viitattu 9.8.2024 Hate Beyond Borders: The Internationalization of White Supremacy Anti-Defamation League 17.9.2019, viitattu 9.8.2024 Sunić väitteli politiikan tutkimuksessa tohtoriksi Kalifornian yliopistosta, Santa Barbarasta. Hän opetti Pennsylvanian Juniata Collegessa ja Kalifornian osavaltionyliopistossa, Fullertonissa. Lisäksi Sunić työskenteli diplomaattina Kööpenhaminassa ja Brysselissä sekä Kroatian ulkoministeriön lehdistöryhmässä. Hän on juontanut omaa radio-ohjelmaansa, jossa hän on haastatellut muun muassa David Dukea, Jamie Kelsoa, Michael Hilliä (League of the South), Thomas Robbia, Kevin B. MacDonaldia, Mark Weberiä ja Harold Covingtonia. Sunić on esiintynyt puhujana muun muassa Saksan kansallisdemokraattinen puolueen rahoittamassa konferenssissa Horst Mahlerin ollessa yleisössä, Council of Conservative Citizensille ja Ku Klux Klanille. Sunićin kirjoituksia on usein julkaistu lehdessä American Renaissance. Hän on ollut mukana johtamassa American Freedom Partya. Sunić on pitkäaikainen Nouvelle Droite -liikkeen yhteistyökumppani ja on kirjoittanut myös völkistisiin sekä identitaarisiin julkaisuihin. Hänen lukuisten kirjojensa joukossa ovat Against Democracy and Equality: The European New Right, Homo Americanus: Child of the Postmodern Age ja Postmortem Report: Cultural Examinations of Postmodernity. Kustantajiin on kuulunut Arktos Media.Tomislav Sunić, Against Democracy and Equality: The European New Right Google Books, viitattu 9.8.2024 == Lähteet == Luokka:Kroatialaiset henkilöt Luokka:Yhdysvaltalaiset politiikan tutkijat Luokka:Valkoinen nationalismi Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ernst Alm

Ernst Alm (1. maaliskuuta 1900 Hemmingen, Norsjö –1980) oli ruotsalainen maastohiihtäjä. Hän voitti ensimmäisen Vaasahiihdon vuonna 1922 sekä Ruotsin mestaruuden 60 kilometrin hiihdossa 1924 ja 20 kilometrin hiihdossa 1925. Vuoden 1924 talviolympialaisissa hän sijoittui kuudenneksi 50 kilometrin hiihdossa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsalaiset maastohiihtäjät Luokka:Vuonna 1900 syntyneet Luokka:Vuonna 1980 kuolleet
Ismail al-Ghoul

Ismail al-Ghoul (; 1997 – 31. heinäkuuta 2024) oli palestiinalainen toimittaja ja sotakirjeenvaihtaja.Sally Ibrahim, Who was Ismail al-Ghoul, another Al Jazeera journalist killed by Israel? The New Arab 1.8.2024, viitattu 9.8.2024 Yolande Knell, Al Jazeera rebuffs Israeli claim killed journalist was Hamas operative BBC 2.8.2024, viitattu 9.8.2024 Al-Ghoul syntyi ja varttui Al-Šatin pakolaisleirillä. Hän valmistui Gazan islamilaisen yliopiston journalismin tiedekunnasta. Hän aloitti marraskuussa 2023 työskentelyn Al Jazeeran kirjeenvaihtajana. Al-Ghoul menetti vuonna 2023 alkaneen Gazan sodan aikana veljensä ja isänsä. Isä matkusti syövän takia sairaalahoitoon Qatariin ja kuoli siellä. Maaliskuussa 2024 al-Ghoul käsitteli Israelin tekemää Al-Shifan sairaalan piiritystä ja joutui armeijan pidättämäksi paikan päällä. Hänet vapautettiin kaksitoista tuntia myöhemmin ilman syytteitä. Toukokuussa 2024 Israel kielsi Al Jazeeran kansallista etua vahingoittavana. 31\. heinäkuuta 2024 al-Ghoul oli kuvaamassa reaktioita uutisiin Isma’il Haniyyan kuolemasta. Hän ilmoitti toimitukseen iskusta lähellä olinpaikkaa, jolloin häntä kehotettiin poistumaan välittömästi. Al-Ghoul lähti matkustamaan kuvaajansa Rami al-Rifin kanssa kohti Al-Ahlin arabisairaalaa, mutta sai surmansa matkalla uudessa ilmaiskussa.Al Jazeera journalist, cameraman killed in Israeli attack on Gaza Al Jazeera 31.7.2024, viitattu 9.8.2024 Myös kuvaaja ja ohi pyöräilemässä ollut poika kuolivat iskussa. Israelin armeija väitti al- Ghoulin olleen Hamas-operatiivi ja osallistuneen sodan käynnistäneeseen Hamasin terrori-iskuun 7. lokakuuta 2023. Al Jazeeran sanojen mukaan väite korosti Israelin vääristelyn historiaa ja rikosten peittelyä väärillä todisteilla. Al-Ghoulin veli ilmoitti BBC:lle tämän olleen siviili. YK vaati iskun tarkkaa tutkimista ja toimittajien suojelemista kaikkialla. Al-Ghoulilla oli vaimo ja tytär. == Lähteet == Luokka:Palestiinalaiset henkilöt Luokka:Sotakirjeenvaihtajat Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Wilhelm Blidberg

Wilhelm Gustaf Blidberg (15. marraskuuta 1789 Gillberga, Säffle, Värmland, Ruotsi – 5. lokakuuta 1861 Helsinki) oli Suomen Pankin pääjohtaja ja valtioneuvos. Vanhemmat: Adam Blidberg ja Eva Johanna Levin Puoliso: Eva Wilhelmina Stjernschantz, Lapset: Sofia Johanna Adeleide Blidberg; Wilhelmina Amalia Blidberg; Henriett Charlett Blidberg; Hedvig Emeli Blidberg; Johan Wilhelm Stjernschantz; Emilia Charlotta Ekroos; Victor Reinhold Blidberg ja Ida Bertha Lovisa Blidberg. == Henkilökuva == * Wilhelm Blidberg ja hänen puolisonsa Eva Wilhelmina Blidberg o.s. Stjernschantz valokuvaotos. == Lähteet == Luokka:Suomen pankin pääjohtajat Luokka:Valtioneuvokset Luokka:Vuonna 1789 syntyneet Luokka:Vuonna 1861 kuolleet
Katowicen rautatieasema

Katowicen rautatieasema () on Puolan eteläosassa, Sleesiassa toimiva vilkas rautatieasema. Asema sijaitsee Katowicen kantakaupungissa. Vuonna 2023 aseman kautta kulki päivittäin keskimäärin 48 500 matkustajaa (eli 17,7 milj. matkustajaa vuodessa). Asema oli Puolan 4. vilkkain rautatieasema Wrocławin, Poznańin ja Krakovan päärautatieasemien jälkeen. Rautatieasemaa täydennysrakennettiin ja sen naapuriin rakennettiin suuri liikekeskus SUD Architectes -arkkitehtitoimiston suunnitelmien mukaisesti vuosina 2010-2013. Nykyisin alakerrassa toimii Katowicen kaukoliikenteen linja-autoasema ja rautatieaseman kytkeytyy suuri Galeria Katowicka -kauppakeskus. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Katowicen juna-aikatauluja (portalpasazera.pl) * Katowice Central Railway Station / Katowice Główny (rail.cc) * Katowice - PKP timetable (polishtrains.eu) Luokka:Puolan rautatieliikennepaikat Rautatieasema
Carl Isak Björkman

Carl Isak Björkman (1. huhtikuuta 1805 Pori – 30. kesäkuuta 1866 Vihti) oli senaatin esittelijäsihteeri, Suomen Pankin pääjohtaja ja valtioneuvos. Björkman oli Suomen Pankin pääjohtajana 8. tammikuuta 1862 alkaen kuolemaansa saakka 30. kesäkuuta 1866.Ketkä kaikki henkilöt ovat toimineet Suomen Pankin pääjohtajina sen perustamisen (1811) jälkeen? Kysy kirjastonhoitajalta. Kirjastot.fi 29.5.2006, päivitetty 31.12.2018, viitattu 10.8.2024 Valtioneuvos Isak Björkman on haudattu Vihdin kirkon hautausmaalle.Björkman, Karl Vihdin seurakunta. Viitattu 10.8.2024 == Lähteet == Luokka:Suomen pankin pääjohtajat Luokka:Vuonna 1805 syntyneet Luokka:Vuonna 1866 kuolleet
Carl Björkman

Carl Björkman -nimisiä henkilöitä ovat olleet: * Carl Björkman (1873–1948), ahvenanmaalainen poliitikko * Carl Björkman (1901–1961), ruotsalainen elokuvakriitikko ja kustannuspäällikkö * Carl Isak Björkman (1805–1866), suomalainen senaatin esittelijäsihteeri, Suomen Pankin pääjohtaja ja valtioneuvos.
Zendan vanki (vuoden 1979 elokuva)

Zendan vanki (tai Peter Sellers & Peter Sellers Zendan vanki, ) on Richard Quinen ohjaama yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1979. Se perustuu väljästi moneen kertaan filmattuun Anthony Hopen seikkailuromaaniin vuodelta 1894. Peter Sellers esittää siinä lontoolaista vossikankuljettajaa, joka värvätään yhdennäköisyytensä vuoksi kaksoisolennoksi kuvitteellisen Ruritanian kuningaskunnan hallitsijalle tämän turvallisuuden takaamiseksi. Muissa pääosissa näyttelevät Lynne Frederick, Lionel Jeffries, Elke Sommer ja Gregory SierraNäyttelijät, . ==Vastaanotto== Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano antoi elokuvalle kaksi tähteä viidestä ja valitteli, ettei seikkailuelokuvina neljästi aiemmin filmatisoitu tarina oikein sovellu komediaksi varsinkaan, kun komiikka perustuu lähinnä Peter Sellersin maneereihin kaksoisroolissa.Video- opas 95, WSOY 1994. Helsingin Sanomien Helena Ylänen piti puolestaan Sellersin roolitöitä pitkästä aikaa hauskoina ja inhimillisinä eikä pelkkään irvailuun sortuvina. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1979 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat Luokka:Romaaneihin perustuvat elokuvat
Tengiz Sigua

Tengiz Sigua (; 9. marraskuuta 1934 – 21. tammikuuta 2020) oli georgialainen poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä 1990–1991 ja 1992–1993. Zviad Gamsakhurdian presidenttikaudella hän oli pääministerin tehtävää vastaava ministerineuvoston puheenjohtaja. Syksyllä 1991 hän siirtyi oppositiojohtajaksi ja oli joulukuussa yksi Gamsakhurdian vastaisten mellakoiden johtajista. Mellakat johtivat sisällissotaan ja Gamsakhurdian syrjäyttämiseen. Sigua oli yksi kolmikosta, joka johti maata kahden kuukauden ajan, kunnes Eduard Ševardnadze palasi Georgiaan Moskovasta maaliskuussa 1992. Sigua erosi elokuuussa 1993, kun parlamentti ei hyväksynyt budjettiehdotusta. == Lähteet == Luokka:Georgian pääministerit Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Lab Girl

Lab Girl on yhdysvaltalaisen geobiologin Hope Jahrenin vuonna 2016 julkaistu muistelmateos. Teoksessa käsitellään Jahrenin uraa tutkijana, odottamattomia ystävyyssuhteita ja hänen elämäänsä kaksisuuntaisen mielialahäiriön kanssa. Kirjaa ei ole suomennettu. == Vastaanotto == Lab Girl sai hyvän vastaanoton kriitikoilta. Muun muassa Entertainment Weekly, Elle, Time ja NPR kutsuivat sitä yhdeksi vuoden parhaista kirjoista. The New York Timesin arvostelussa kirjan uskottiin vaikuttavan kasvitieteeseen samoin kuin neurologi Oliver Sacksin ja paleontologi Stephen Jay Gouldin teokset ovat vaikuttaneet omilla aloillaan. Jahrenin kirja nousi The New York Timesin julkaisemalle myydyimpien kirjojen listalle ja voitti National Book Critics Circlen jakaman palkinnon parhaasta omaelämäkerrasta. Se oli vuoden 2016 Goodreads Choice Awardseissa ehdolla parhaaksi muistelmateokseksi tai omaelämäkerraksi, mutta kategorian voitti neurokirurgi Paul Kalanithin kirja Henkäys on ilmaa vain. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2016 kirjat Luokka:Yhdysvaltalaiset tietokirjat Luokka:Elämäkerrat ja muistelmat
Bredis

Bredis on retail park -tyyppinen ostoskeskus Espoon Laajalahdessa. Se sijaitsee Tapiolan Golfkentän pohjoispuolella ja Turunväylän eteläpuolella. Bredis rakennettiin kahdessa vaiheessa. Ensimmäinen vaihe valmistui 2019 ja toinen 2021. Toinen vaihe kattaa noin kolmasosan kauppakeskuksen myyntipinta- alasta. Ensimmäisen vaiheen rakennuksissa sijaitsee muun muassa sisustusliike, elektroniikkaliike ja urheilutarvikkeita myyvä outlet-liike. Toisen vaiheen rakennuksissa sijaitsee muun muassa pizzeria, kuntosali ja eläintarvikkeita myyvä liike. Kokonaisuuteen kuuluu myös päivittäistavaraliike. Brediksen maanpäällinen pysäköintialue sijaitsee liikkeiden välissä. Toisen rakennusvaiheen kattorakenteet toteutettiin Lehto Oy:n suurkattoelementein, jotka on nopea asentaa. Tapiolan Golfkenttä ei sijaitse Tapiolassa, vaan Laajalahden läntisimmässä osassa Tapiolan luoteispuolella. == Lähteet == Luokka:Espoon kauppa- ja ostoskeskukset Luokka:Laajalahti (Espoo)
Rougnat

Rougnat (oksitaaniksi: Runhac) on kunta keskisessä Ranskassa Creusen departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Se sijaitsee noin 35 kilometriä Aubussonin kaupungista itään. Kunnan keskustassa oleva Saint-Laurentin kirkko on peräisin 1200-luvulta. Se lisättiin historiallisten monumenttien luetteloon vuonna 1935. Château Bodeau on peräisin 1400-luvulta. Se toimi tapahtumapaikkana vuonna 1991 valmistuneelle Alain Corneaun elokuvalle Kaikki elämän aamut. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Creusen kunnat
Auzances

Auzances (oksitaaniksi: Auzansa) on kunta keskisessä Ranskassa Creusen departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Se sijaitsee noin 32 kilometriä Aubussonin kaupungista itään. Kunnan alueelta on löydetty n. 300-luvulla hylättyjen roomalaisten huviloiden jäänteitä. 1300-luvulla satavuotisen sodan aikana kaupunki kärsi Mustan prinssin johtamien englantilaisjoukkojen hyökkäyksistä ja linna nykyisellä kauppatorilla tuhoutui. Bourbonin herttua Ludvig II Bourbonilainen rakensi sen uudelleen muutamaa vuotta myöhemmin noin vuonna 1396. Linna oli 1800-luvun alussa pitkälle rapistuneessa tilassa ja hävitettiin kokonaan vuonna 1956. Kaupungin keskustassa oleva Saint-Jacquesin kirkko on peräisin 1100-luvun alusta. Kirkossa on kopio 1500-luvulla eläneen Daniele da Volterran maalauksesta pietà, joka on kunnostettu vuonna 2012. Kirkossa on myös nykyaikaiset vuonna 1965 Nicolas Greshnyn maalaamat freskot. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Creusen kunnat
World Boxing

World Boxing on nyrkkeilyn kansainvälinen lajiliitto. Se perustettiin huhtikuussa 2023, kun Kansainvälinen olympiakomitea oli katkaissut välinsä Kansainväliseen nyrkkeilyliitto IBA:han sen toimintatapojen ongelmallisuuden vuoksi. World Boxingiin on liittynyt joukko IBA:sta eronneita liittoja, mukaan lukien Suomen Nyrkkeilyliitto. ==Lähteet== Luokka:Nyrkkeilyjärjestöt Luokka:Kansainväliset urheilujärjestöt
Laura Leroux-Revault

Maria Laura Desiderata Le Roux (1872 – 1936) oli ranskalainen taidemaalari. Hänen isänsä oli taidemaalari Louis Hector Leroux, joka antoi tyttärelleen tämän taiteellisen alkuopetuksen. Leroux-Ravaultin töitä oli näytteillä Salon des Artistes Français’ssa vuosina 1892– 1895. Isän ja perheystävän, Jean- Jaques Hennerin, antaman alkuopetuksen jälkeen Leroux pääsi opiskelemaan Académie Julianiin, joka yksityisenä oppilaitoksena otti myös naisia opiskelijoiksi. Leroux avioitui vuonna 1898 teollisuusyrittäjä Louis Revault’n kanssa. Tämän jälkeen hän otti käyttöön nimen Leroux-Revault. Miehestä tuli myöhemmin Pariisin alueen kansanedustaja. Uransa varrella Leroux-Revault maalasi useita muotokuvia. Hänen teoksensa palkittiin vuonna 1893 Marie Bashkirtseff -palkinnolla ja kolmannen luokan mitalilla vuonna 1896. Leroux- Revault’n teoksia on Nancyn ja Verdunin museoissa. Hänen teoksensa Fille de Roy varastettiin vuonna 1985 Bar-le-Ducin museosta. Ei ole tiedossa, mitä teokselle on sen jälkeen tapahtunut. == Viitteet == == Aiheesta muualla== * Laura Leroux-Revault Woutervanheiningen.com Luokka: Ranskalaiset taidemaalarit Luokka: Vuonna 1872 syntyneet Luokka: Vuonna 1936 kuolleet