EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Garret A. Hobart

Garret Augustus Hobart (3. kesäkuuta 1844 – 21. marraskuuta 1899) oli yhdysvaltalainen poliitikko ja varapresidentti vuosina 1897–1899. Hobart oli New Jerseyn senaatin republikaanijäsen vuosina 1876–1882 ja sen presidentti 1881–1882. Hän oli myös ehdolla Yhdysvaltain senaattiin, mutta ei tullut valituksi. Hänestä tuli varapresidentti William McKinleyn voitettua vuoden 1896 presidentinvaalit. Hobart kuoli 55-vuotiaana 1899 kesken kautensa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltain varapresidentit Luokka:Yhdysvaltalaiset republikaanipoliitikot Luokka:Yhdysvaltalaiset asianajajat Luokka:Vuonna 1844 syntyneet Luokka:Vuonna 1899 kuolleet
Selena (elokuva)

Selena on yhdysvaltalainen elokuva jonka on ohjannut Gregory Nava. Selenaa esittää Jennifer Lopez. Elokuva sai ensi-iltansa vuonna 1997. Se on elämäkerrallinen elokuva meksikolais-yhdysvaltalaisen laulajan Selena Quintanilla-Pérezistä (1971–1995). Lopez sai elokuvasta ensimmäisen Golden Globe -ehdokkuuden vuonna 1998 parhaana naispääosana. == Näyttelijät == Lähde: == Lähteet == Luokka:Selena Luokka:Vuoden 1997 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset elämäkertaelokuvat
Anthony Collins

Anthony Vincent Collins (s. 3. syyskuuta 1893 Hastings East Sussex – 11. joulukuuta 1963 Los Angeles Kalifornia) oli brittiläinen säveltäjä ja kapellimestari. Hän oli kolmena peräkkäisenä vuotena (1940–1942) ehdokkaana parhaan musiikin Oscar-palkinnon saajaksi elokuvista Nurse Edith Cavell, Irene ja Sunny.http://www.imdb.com/name/nm0172141/awards Collins levytti varsinkin Jean Sibeliuksen ja Edward Elgarin musiikkia. Collins aloitti viulunsoiton ja säveltämisen opiskelun Royal College of Musicissa vuonna 1920. Vuonna 1925 hän liittyi alttoviulunsoittajaksi Lontoon sinfoniaorkesteriin ja soitti myös Covent Gardenissa. Myöhemmin hänestä tuli Lontoon sinfoniaorkesterin ensimmäinen alttoviulisti ja myös johtaja. 1930-luvun loppupuolella Collins omistautui säveltämiselle ja orkesterinjohtamiselle, hankkien kokemusta Carl Rosa Opera Companyssä ja Sadler's Wells Theatressa. Siirryttyään vuonna 1939 Yhdysvaltoihin hän jatkoi siellä elokuvamusiikin säveltämistä. Vuonna 1950 Decca-yhtiö kutsui Collinsin levyttämään Sibeliuksen sinfoniat Lontoon sinfoniaorkesterin kanssa ja äänitykset tapahtuivat helmikuun 1952 ja kesäkuun 1955 välillä. Hän oli ensimmäinen brittiläinen kapellimestari, joka levytti kaikki Sibeliuksen sinfoniat. Sen lisäksi hän levytti muita Sibeliuksen teoksia HMV-merkille Royal Philharmonic Orchestran kanssa vuonna 1957. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Brittiläiset kapellimestarit Luokka:Brittiläiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1893 syntyneet Luokka:Vuonna 1963 kuolleet
Nick Stahl

Nicolas Kent ”Nick” Stahl (s. 5. joulukuuta 1979 Harlingen, Texas) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän aloitti uransa varsin varhain (muun muassa Kasvoton mies, 1993), mutta on jatkanut uraansa aikuisiälleen saakka. Hänellä on ollut rooleja esimerkiksi elokuvissa Terminator 3: Koneiden kapina (2003) ja Sin City (2005) sekä televisiosarjassa Carnivàle. == Filmografia == Elokuvat Elokuvat Elokuvat Elokuvat Vuosi Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Rooli 1991 Kuolon juoksu Stranger at My Door Robert Fortier 1992 Varjot menneisyydestä Woman with a Past Brian 1993 Kasvoton mies The Man Without a Face Charles E. ”Chuck” Norstadt 1994 Incident in a Small Town Incident in a Small Town John Bell Trenton 1994 Yksin yhdessä Safe Passage Simon Singer 1995 Pecos Billin ihmeelliset seikkailut Tall Tale Daniel Hackett 1995 Blue River Blue River Edward nuorena 1996 My Son Is Innocent My Son Is Innocent Eric Sutter 1997 Eye of God Eye of God Tom Spencer 1998 Julma totuus Disturbing Behavior Gavin Strick 1998 Soundman Soundman Tommy Pepin 1998 Veteen piirretty viiva The Thin Red Line Beade 1999 Rakkauden vuodenajat Seasons of Love Grover 2000 Sunset Strip Sunset Strip Zach 2001 Satimessa In the Bedroom Frank Fowler 2001 The Sleepy Time Gal The Sleepy Time Gal Morgan 2001 Bully Bully Bobby Kent 2001 Unohdettu Lover’s Prayer Vladimir 2002 Tappava leikki Taboo Christian Turner 2002 Wasted Wasted Chris 2003 Bookies – hämärä bisnes Bookies Toby 2003 Terminator 3: Koneiden kapina Terminator 3: Rise of the Machines John Connor 2003 Twist Twist Dodge 2005 Sin City Sin City Roark Jr. / Yellow Bastard 2006 The Night of the White Pants The Night of the White Pants Horace ”Raff” Rafferty 2007 How to Rob a Bank How to Rob a Bank Jinx 2008 Quid Pro Quo Quid Pro Quo Isaac Knott 2008 Sleepwalking Sleepwalking James 2009 Tule omakseni My One and Only Bud 2010 Everything Will Happen Before You Die Everything Will Happen Before You Die Hunter Robinson 2010 Meskada Meskada Noah Cordin 2010 The Chameleon The Chameleon Brendan Kerrigan 2010 Burning Palms Burning Palms Robert Kane 2010 Kalamity Kalamity Billy Klepack 2010 Dead Awake Dead Awake Dylan 2011 Locke & Key Locke & Key Duncan Locke 2011 On the Inside On the Inside Allen Meneric 2011 The Speed of Thought The Speed of Thought Joshua Lazarus 2011 Afghan Luke Afghan Luke Luke Benning 2011 388 Arletta Avenue 388 Arletta Avenue James 2014 Away from Here Away from Here James Televisiosarjat Televisiosarjat Televisiosarjat Televisiosarjat Vuosi Nimi Rooli Jaksot 1997 Luvattu maa Billy Sullivan ”Cowboy Blues” 1998 Hercules Castor ”Hercules and the Trojan War” 2003–2005 Carnivàle Ben Hawkins 24 jaksoa 2009 Kova laki: Erikoisyksikkö Peter Harrison ”Zebras” 2012 House of Lies Kurt ”Mini-Mogul” 2012 Totuuden anatomia Marcel Trevino ”Going Viral, Part 1” ”Going Viral, Part 2” Ääninäyttely videopeleissä Ääninäyttely videopeleissä Ääninäyttely videopeleissä Vuosi Nimi Rooli 2003 Terminator 3: Rise of the Machines John Connor Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Yhdysvaltalaiset lapsinäyttelijät
Orvokki Autio

Orvokki Lea Mirjam Autio (s. 27. heinäkuuta 1941 Kurikka) on suomalainen kirjailija. Hän on tullut tunnetuksi erityisesti pohjalaista elämänmenoa kuvaavasta Pesärikko-trilogiastaan. Autio on opiskellut Turun yliopistossa suomen kieltä ja kotimaista kirjallisuutta ja Tampereen yliopiston draamastudiossa. Hän kävi Yleisradion tv-toimittajakurssin 1967–1968. Vuodesta 1969 hän on ollut vapaa kirjailija. Aution puoliso oli taidemaalari Kari Jylhä. == Palkinnot ja tunnustukset == * Tampereen kaupungin palkinto 1969 ja 1972 * Väinö Linnan säätiön palkinto 1970 ja 1977 * Kiitos kirjasta -mitali 1981 * Valtion kirjallisuuspalkinto 1983 * Suomen kulttuurirahaston palkinto 1989 * Tampereen teatterikesän Thalia-palkinto 1989 * Uudet kirjat -kerhon tunnustuspalkinto 1990 * Suuren suomalaisen kirjakerhon tunnustuspalkinto 1992 * Ylistaron kulttuurilyhde 1992 * Valtion 15-vuotinen taiteilija-apuraha 1992 * taiteilijaeläke 2007 == Teokset == === Romaanit === * Timanttihäät, Kirjayhtymä, 1970 * Puimakone bulevardilla, Kirjayhtymä, 1971 * Pesärikko- trilogia (Aution menestynein teos) ** Viistotaival, Kirjayhtymä, 1980 ** Kotipesä, Kirjayhtymä, 1982 ** Merkki päällä, Kirjayhtymä, 1985 (myöh. trilogian julkaisija WSOY) * Valokuvavarkaat, WSOY 1988 === Muut teokset === * Kaukana soi haitari, runoja, Kirjayhtymä, 1969 * Sininen kaappi, novelleja, Kirjayhtymä, 1972 === Tv-näytelmät === * Rippipuvut, 1980 * Naisten peli, 1985 * Pesärikko, 1989 === Teosten käännökset === * Timanttihäät ilmestyi venäjäksi 1986. * Pesärikko on käännetty espanjaksi, saksaksi, unkariksi, venäjäksi ja viroksi. == Lähteet == * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * * * * Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Cholan elävät temppelit

Cholan elävät temppelit ovat temppeleitä Intian eteläisessä Tamil Nadun osavaltiossa. Ne on rakennettu Chola-dynastian aikoina. Temppeleistä suurin ja kuuluisin on Brihadisvaran temppeli Thanjavurissa, joka on ollut UNESCOn maailmanperintökohde vuodesta 1987; Gangaikondacholisvaramin ja Airavatesvaran temppelit lisättiin maailmanperintölistalle 2004. __NOTOC__ == Brihadisvara == Brihadisvaran temppeli on pyhitetty Shivalle. Se on valmistunut suunnilleen vuonna 1010, Chola-dynastian perustajan kuningas Rajarajan valtakaudella. Sen suurin temppeli Thanjai periya koil, on lähes 70 metriä korkea. Se sijaitsee Thanjavurissa, 316 kilometriä Chennaista. ==Gangaikondacholisvaram== Gangaikondacholisvaramin temppeli sijaitseen Chola-dynastian pääkaupungissa Gangaikonda Cholapuramissa, noin 60 kilometriä Thanjavurista pohjoiseen. Sen rakennutti Rajendra I, ja temppeli valmistui vuonna 1035. Sen 53 m korkea torni on kaarevamuotoinen, kun Brihadisvarassa on suoraviivainen pyramiditorni. ==Airavatesvara == Airavatesvaran temppeli sijaitsee Darasuramissa lähellä Kumbakonamia. Se on rakennettu 1100-luvulla. Se on saanut nimensä Airavatan, Indra-jumalaa kantavan valkoisen elefantin mukaan. Temppeli kohoaa vain 25 metrin korkeuteen, mutta sen kivikaiverruksissa on enemmän hienostuneita yksityiskohtia kuin Cholan kahdessa isommassa temppelissä. Temppelin sisäänkäynnin kaiverrukset esittävät hevosten vetämiä vaunuja. == Lähteet == Luokka:Hindutemppelit Luokka:Tamil Nadun rakennukset ja rakennelmat Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Intiassa
Wallander – Ennen routaa

Wallander: Ennen routaa on vuonna 2005 valmistunut ruotsalainen elokuva, joka pohjautuu kirjailija Henning Mankellin samannimiseen menestysromaaniin, joka ilmestyi vuonna 2002. Elokuva on Wallander-elokuvasarjan ensimmäinen osa ja elokuvista ainoa, joka perustuu aiemmin julkaistuun kirjaan. == Juoni == Elokuva kertoo komisario Kurt Wallanderista ja tämän tyttärestä Lindasta, joka on juuri valmistunut poliisikoulusta ja aloittaa työt isänsä rinnalla Ystadin poliisilaitoksella. Kadonneen naisen etsintä muuttuu murhatutkinnaksi, kun metsästä löytyy ruumis. Ystadissa vaikuttava kiivas uskonlahko, jossa Lindan ystävä Anna on mukana, osoittuu vaaralliseksi ja väkivaltaakin käyttäväksi. == Roolit == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2005 ruotsalaiset elokuvat Luokka:Ruotsalaiset Wallander-elokuvat
Joseph Wiseman

Joseph Wiseman (15. toukokuuta 1918 - 19\. lokakuuta 2009) oli kanadalainen näyttelijä, joka esitti tohtori Julius Non roolin James Bond -elokuvassa Salainen agentti 007 ja tohtori No (1962). Muihin tuotoksiin lukeutuvat lännenelokuva Leppymättömät (1960) sekä esiintymiset lukuisissa televisiosarjoissa, joiden parissa hän työskenteli myöhemmälläkin iällään. Wisemanin tytär kertoi isänsä kuoltua tämän inhonneen Tohtori Non konnanrooliaan ja pelänneen, että hänet muistetaan vain siitä näyttämösuoritustensa sijaan. == Aiheesta muualla == * == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset televisionäyttelijät Luokka:Kanadalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
Islanninsimpukka

Islanninsimpukka (Arctica islandica) on merenpohjan nilviäislaji, jonka hallussa on pitkäikäisimmän elävänä tavatun eläimen maailmanennätys. == Ulkonäkö ja koko == Islanninsimpukan muoto on pyöreähkö ja se kasvaa noin 13 sentin mittaiseksi. Kuori on epätavallisen paksu, kova ja painava. Nuorena kuori on oranssinruskea, vanhemmiten mustanruskea. Kovat kuoret säilyvät hyvin eläimen kuoltuakin ja niitä näkee yleisesti esimerkiksi Pohjanmeren ja Norjan rannikoille huuhtoutuneena; tumma pintakerros on tällöin usein kulunut pois. Toisaalta ne säilyvät fossiileina ja ovat siksi käyttökelpoisia muinaisilmasto-olojen jäljittämisessä. == Levinneisyys == Islanninsimpukka elää lauhkean ja viileän Pohjois-Atlantin rannikkovesissä vedenrajasta 400 metrin syvyyteen, kokonaan tai osittain pohjamutaan tai hiekkaan kaivautuneena. Sen elinalue Euroopassa ulottuu Lounais-Espanjasta Islantiin ja Vienanmerelle, ja se elää myös Itämeren lounaisosan syvänteissä. Pohjois- Amerikassa sitä tavataan Pohjois-Carolinasta Newfoundlandiin. == Taloudellinen merkitys == Islanninsimpukkaa pyydetään kaupallisesti ihmisravinnoksi Pohjois- Amerikassa, muttei Euroopassa. Lihaa käytetään keitoissa ja kastikkeissa. Tärkein pyyntiväline on hydraulinen hara, joka vesisuihkulla irrottaa eläimet pohjasedimentistä. Vuosisaaliit 2000-luvulla ovat olleet alle 20 000 tonnia lihaa vuosittain, mikä on alle pyyntikiintiön. == Eläinkunnan ikäennätys == Islanninsimpukan kasvu on hidasta ja se elää poikkeuksellisen vanhaksi, jopa satoja vuosia. Simpukan ikä voidaan laskea sen kuoren kasvuvyöhykkeistä. Vuonna 2007 määritettiin tähän mennessä maailman todennetusti vanhimmaksi eläneen yksittäisen eläinyksilön ikä 405–410-vuotiaasta, Islannin vesiltä 80 metrin syvyydestä v. 2006 kerätystä islanninsimpukkayksilöstä, jonka elämä päättyi tähän. == Lähteet == * MarLIN: Arctica islandica * NOAA NEFSC: Ocean Quahog * NOAA NEFSC Status of Fishery Resources off the NE US (2006): Ocean Quahog * Vattenkikaren: Islandsmussla * Bangor University: 400 year old Clam Found (28.10.2007) == Aiheesta muualla == * http://www.jaxshells.org/issx.htm * The Marine Fauna Gallery of Norway * Marine Life Encyclopedia Luokka:Venerida
Kirkniemen paperitehdas

Kirkniemen paperitehdas on Sappi Limited-konserniin kuuluva paperitehdas Lohjan Jönsbölen kaupunginosassa. Tehtaan perusti Metsäliiton Teollisuus Oy ja vuonna 1966 käynnistyi ensimmäinen paperikone. Sappi Limited osti tehtaan vuonna 2009 M-real-yhtymältä. Tehtaalla on kolme paperikonetta, jotka kaikki valmistavat päällystettyä aikakauslehtipaperia. Tehdas on viimeisin Suomessa rakennettu täysin uusi paperitehdas, ja voimalaitokselle rakennettiin vuonna 2015 uusi kiertoleijupetikattila, jolla biomassan osuus polttoaineista voidaan nostaa 100 prosenttiin.https://www.valmet.com/fi/media/uutiset/lehdistotiedotteet/2014/valmet- toimittaa-monipolttoainekattilan-sappin-kirkniemen-paperitehtaalle-/ ==Tehtaan koneet== Tehtaalla on kolme paperikonelinjaa, voimalaitos, vedenpuhdistamo sekä mekaanisen massan valmistus. Paperikoneiden yhteinen vuosituotantokapasiteetti on 740 000 t. Paperikonelinjoilla on yhteensä 7 superkalanteria, 1 mattakalanteri ja 5 pituusleikkuria. Tehtaassa työskentelee noin 550 henkilöä. Kone Valmistaja Toiminnassa vuosina Viiraosa Viiraleveys Puristinosa Nopeus Kapasiteetti Muuta Paperikone PK1 Valmet 1966– (uusittu 1968, 1982 (täysin), 1994) ? 7 100 mm ? 1 300 m/min (Alkuper. 1000 m/min) 185 000 t/a, LWC-paperi (aiemmin Sanomalehti- ja SC-paperi) ? Paperikone PK2 Valmet 1971 (uusittu 1989) ? 7 100 mm ? 1 100 m/min (Alkuper. 1 000 m/min) 185 000 t/a, LWC-paperi ? Paperikone PK3, Galerie Queen Valmet 1996 ? 8 280 mm ? 1 500 m/min 370 000 t/a, MWC-paperi ? ==Tehtaan rautatiekalusto== Tehtaalla on omaa rautatiekalustoa tehdasalueen sisäistä vaihtotyötä varten. * Otso 4 (Saalasti 119/1981, hankittu Kirkniemeen 2008), aik. Pankakosken kartonkitehdas ja Simpeleen paperitehdas * Kisko-Kalle (pienveturi), ei käytössä Aiemmin tehtaalla on ollut käytössä myös: * Otso 2 (Saalasti 48/1962) aik. Ab. J. W. Enqvist Oy Lielahti (11.12.1962) ja Kankaan paperitehdas Jyväskylä, Kirkniemeen 1987, Myyty Teräspyörä Oy:lle Kuusankoskelle kesällä 2008 ==Katso myös== * Lohjan paperitehdas * Suomen paperiteollisuus ==Lähteet== # Kirkniemi EMAS 2015 selonteko, http://www.sappi.com/regions/eu/SappiEurope/Mills/Kirkniemi%20Mill/Emas_2015_intra.pdf ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Sappi Limited, Kirkniemen paperitehdas Luokka:Lohjan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomalaiset paperinvalmistajat
Eric Hobsbawm

Eric John Ernest Hobsbawm CH (; 9. kesäkuuta 1917 Aleksandria, Egypti – 1. lokakuuta 2012 Lontoo) oli brittiläinen historiantutkija. Hän tuli tunnetuksi varsinkin yhtenä merkittävimmistä marxilaisen historiantutkimuksen nimistä. Hänen tunnetuimpia julkaisujaan on Äärimmäisyyksien aika (1994). == Elämä == Hobsbawmin vanhemmat olivat juutalaisia. Hän vietti lapsuutensa saksankielisillä alueilla – Wienissä ja Berliinissä – mutta hän ja hänen nuorempi sisarensa Nancy oppivat äidinkielenään englannin. Hän jäi orvoksi menetettyään äitinsä 14-vuotiaana ja muutti vuonna 1933 Lontooseen. Poliittisesti Hobsbawm kuului Ison-Britannian kommunistiseen puolueeseen, josta hän erosi vain pari vuotta ennen sen lakkautusta vuonna 1991. Kun Neuvostoliitto aloitti talvisodan Suomea vastaan 1939, hän antoi hyökkäykselle tukensa. Kuitenkin käydessään Suomessa 1990-luvun alussa hän pyysi anteeksi toimintaansa. Hobsbawm allekirjoitti historioitsijoiden kirjeen, jossa protestoitiin Neuvostoliiton Unkarin miehitystä ja puolsi intohimoisesti Prahan kevättä. Hän opiskeli muun muassa Cambridgen yliopistossa ja luennoi myöhemmin eri puolilla maailmaa. Hobsbawm oli erittäin kielitaitoinen: hän puhui englantia, saksaa, ranskaa, espanjaa sekä italiaa ja ymmärsi hollantia, portugalia ja katalaania. Hobsbawm oli kahdesti naimisissa. Hobsbawm oli Lontoossa toimivan Royal Societyn jäsen vuodesta 1978 ja kuului Order of the Companions of Honour -kunniaritarikuntaan vuodesta 1998. Vuonna 2003 hän sai Balzan-palkinnon. == Perinteen keksiminen == Kirjassa The Invention of Tradition (1983) Hobsbawm kohdistaa mielenkiintonsa erityisesti vuosien 1870–1914 väliseen ajanjaksoon. Hänen mukaansa ajankohdan perinteiden keksimisessä kolme innovaatiota olivat keskeisiä: perusopetuksen järjestäminen, julkisten seremonioiden organisoiminen ja julkisten monumenttien massatuottaminen. Näistä viimeistä on lähestytty statuomanian käsitteen avulla. Varsinkin kouluopetus, julkiset seremoniat ja monumenttien pystyttämiset edistivät tehokkaasti yhteisöllisyyttä ja ryhmäidentiteettiä, sekä tuottivat ja siirsivät traditioita., sivu 402. == Suomennetut teokset == * * * * Kuinka muuttaa maailmaa. Kriittisiä esseitä Marxista. (How to Change the World. Reflections on Marx and Marxism, 2011.) Suomentanut Tatu Henttonen. Tampere: Vastapaino, 2019. ISBN 978-951-768-697-6. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Cohen, Nick: Eric Hobsbawm: A man of Extremes. * Hobsbawm, Eric: Vallankumous ja seksi. Teoksesta Revolutionaries 1973. (PDF) * Suomela, Kalevi: Hobsbawm kertoo Marxista ja marxilaisuudesta. Kansan Uutiset 14.4.2012. Luokka:Brittiläiset historioitsijat Luokka:Royal Societyn jäsenet Luokka:Kunniaritarien ritarikunta Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Somalian šillinki

thumb|250px|10 šillingin kolikkoja. Somalian šillinki () on Somalian rahayksikkö, jota käytetään vain Somaliassa. Sen valuuttatunnus on SOS ja sitä ei ole sidottu mihinkään muuhun valuuttaan. Vuonna 1962 olivat käytössä setelit joiden nimellisarvot olivat 5, 10, 20, 100 šillinkiä. Vuonna 1967 käyttöön tulivat 5 sentin, 10 sentin, 50 sentin ja 1 Somalian šillingin kolikot. Sentti on 1/100 šillingiä. Inflaation vuoksi seteleiden nimellisarvoja on nostettu. Siellä on käytössä 1, 5, 10, 50 sentin ja 1, 5, 10, 20, 50 ja 100 šillingin kolikot. Setelien nimellisarvot ovat 5, 10, 20, 50, 100, 500, 1000 šillingiä. == Katso myös == * Fiat-raha == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Afrikan rahayksiköt Luokka:Somalian talous
Flying Tiger

Flying Tiger on urheiluveneeksi luokiteltava yksityyppikilpapurjevene. Flying Tiger 10M on 10 metriä pitkä kilpavene, joka painaa 1 985 kg ja jossa on hiilikuidusta valmistettu takila. Purjepinta-ala vastatuuleen on 60,8 m2 ja genaakkerin kanssa myötätuuleen 144 m2. Veneessä on nostoköli, joka mahdollistaa sen, että köli voidaan nostaa 2,23 m syväyksestä 1 m syväykseen. Veneitä on vuodessa tilattu lähes 200 kappaletta ja toimitettu yli 70 (2007), pääasiallisesti Pohjois-Amerikkaan ja Australiaan. Flying Tigerin on suunnitellut Robert Perry. Valmistusoikeudet omistaa amerikkalainen Hiptrader Ltd. Veneen kokoonpano suoritetaan Kiinassa, Hansheng Yachtsin tehtaalla Xiamenissa. Vene mittaa hyvin IRC-mittasääntöön, joka on yleistymässä maailmalla ja korvaamassa IMS-sääntöä. Tämä mahdollistaa sen, että veneellä voi kilpailla menestyksekkäästi myös tasoituskilpailuissa, vaikka vene on suunniteltu yksityyppiluokaksi. == Historiaa == Flying Tiger 10M veneen tarina sai alkunsa vuonna 2005, kun Bill Stevens esitteli ajatustaan uudesta projektista venesuunnittelija Robert Perrylle. Bill Stevens ehdotti, että suunniteltaisiin uusi kilpavene. Ajatuksena oli suunnitella halpa ja suoritukykyinen yksityyppiluokan vene. Veneen tuli lisäksi mahtua standardikokoiseen merikonttiin kuljetusta varten. Stevens tunsi Kiinasta useita veneveistämöjä aikaisempien projektien tiimoilta, joten tarvittiin vain hyvä suunnitelma. Perry suunnitteli luonnoksen ja lähetti sen Stevensille, joka laittoi piirustukset Saling Anarchy keskustelupalstalle pyytäen kommentteja. Kilpapurjehtijat tarttuivat välittömästi aiheeseen ja ehdotuksia parannuksista tuli ympäri maailmaa tuhansia. Robert Perry liittyi keskusteluun ja alkoi kiivas ajatustenvaihto. Osa ehdotuksista päätyi lopulliseen suunnitelmaan jonka kanssa Bill Stevens matkusti keskustelemaan Kiinaan veneveistämöiden kanssa. Valmistajaksi valittiin Hansheng Yachts Xiamenista joka oli valmistanut komposiittirakenteisia veneitä jo vuodesta 1984. Hansheng Yachts oli aikaisemmin totauttanut useita Stevensin One Off -projekteja. Bill Stevens tarjosi 50 ensimmäiselle halukkaalle venettä 50 000 dollarin hintaan 1 000 dollarin varausmaksua vastaan. Ensimmäiset 50 venettä varattiin nopeasti ja tuotanto saatiin käyntiin. Purjehtijat halusivat ostaa yksinkertaisen kilpaveneen vailla turhia mukavuuksia, josta hintansa ansiosta kehittyi tiivis yksityyppiluokka. == Aiheesta muualla == * Flying Tiger 10 M Kansainvälisen luokkaliiton kotisivut * Flying Tiger -forum Sailing Anarchyssä, missä kaikki alkoi * Hansheng Yachts, Flying Tigerien valmistaja * Suunnittelija Robert Perryn kotisivut * Hiptrader, valmistusoikeuksien omistaja * Tiger Trading Oy, joka edustaa venettä Pohjoismaissa, Baltiassa ja Venäjällä Luokka:Köliveneet
Concetta Tomei

Concetta Tomei (s. 30. joulukuuta 1945 Kenosha, Wisconsin) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän valmistui Wisconsinin–Madisonin yliopistosta ja työskenteli ennen näyttelijänuraansa opettajana. Tomei on tehnyt työtä sekä teatterissa, televisiossa että elokuvissa. Televisiossa eräs tunnetuimmista rooleista oli Lyndan osa sarjassa Vain yksi elämä. Tomei kasvoi Kenoshassa, Wisconsinissa, eikä ole sukua Marisa Tomeille. Hänellä on italialaisia sukujuuria. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Rakkauden gangsterit

__NOTOC__ Rakkauden gangsterit on Tehosekoittimen kuudes studioalbumi vuodelta 2001. Albumi ylsi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen listan toiseksi ja pysyi listalla kymmenen viikkoa. == Kappaleet == Kaikki kappaleet on säveltänyt Matti Mikkola. # # # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Soundi: Soundi: Levyarvio == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Rakkauden gangsterit discogs.com -sivustolla Luokka:Tehosekoittimen albumit Luokka:Vuoden 2001 albumit
John Ritter

Jonathan Southworth ”John” Ritter (17. syyskuuta 1948 – 11. syyskuuta 2003) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet muistetaan muun muassa Three's Company -sarjasta, jossa esittämästään roolista hän sai Emmy-palkinnon ja Golden Globen. Ritter esiintyi muiden muassa minisarjassa Se (1990) ja elokuvassa Paha pukki (2003). Ritter aloitti vuonna 2002 uuden televisioroolin Teinitytön kasvatusoppaassa. Hän kuitenkin kuoli syyskuussa 2003 kesken aktiivisen uransa. Syyksi todettiin aortan repeämä. Ritterillä on tähti Hollywood Walk of Famella, kuten myös hänen isällään Tex Ritterillä. Hänen äitinsä oli näyttelijä Dorothy Fay. Ritter oli kahdesti naimisissa, ja hänellä oli neljä lasta, kolme ensimmäisen vaimonsa Nancy Morganin ja yksi toisen vaimonsa Amy Yasbeckin kanssa. Lapsista vanhin, näyttelijä Jason Ritter, syntyi vuonna 1980 ja nuorin 1998. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Hollywood Walk of Fame Luokka:Golden Globe -palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet
Freak Out

__NOTOC__ Freak Out on Tehosekoittimen neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 14. toukokuuta 1999. Albumi nousi Suomen virallisen listan yhdeksännelle sijalle, ja se pysyi listalla yhteensä kahdeksan viikkoa. == Kappaleet == Kaikki kappaleet säveltänyt Matti Mikkola. # # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Otto Grundström – laulu * Ari Tiainen – soolo,- rytmikitara, taustalaulu * Hannu Kilkki – basso, taustalaulu * Matti Mikkola – kitara, taustalaulu * Tero Sundell – rummut == Arvostelut == * Soundi: Soundi: Levyarvio == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Freak Out discogs.com -sivustolla Luokka:Tehosekoittimen albumit Luokka:Vuoden 1999 albumit
EMA

EMA on lyhennys, joka tarkoittaa muun muassa seuraavia asioita: * MTV Europe Music Awards, eurooppalainen musiikkivideoiden palkitsemisjuhla * Euroopan lääkevirasto (EMA), Euroopan unionin erillisvirasto lääkevalmisteiden arvioimiseksi * Egyptin ilmatieteen laitos (EMA), ilmatieteellinen valtionvirasto Egyptissä
Tuesday Weld

thumb|Kuva televisio-ohjelmasta Bus Stop, Weld keskellä. Susan Ker "Tuesday" Weld (s. 27. elokuuta 1943) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Weld syntyi New Yorkissa ja menetti isänsä jo vuonna 1947. Hän oli vuonna 1978 ehdolla Parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon ja vuonna 1985 Baftan saajaksi. Weldille myönnettiin lupaavimman tulokkaan Golden Globe vuonna 1960. Muutamia hänen elokuvistaan ovat Täyskäsi-Kid (1965), Lain tällä puolella (1971) ja Suuri gangsterisota (1984). == Avioliitot == Weld on ollut kolmesti naimisissa, mutta kaikki avioliitot ovat päättyneet eroon. Hänellä on lapsia liitoista. Entiset puolisot ovat: * Claude Harz (1965–1970) * Dudley Moore (1975–1980) * Pinchas Zukerman (1985–1998) Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Joe Davis

Joe Davis, OBE (15. huhtikuuta 1901 Whitwell, Derbyshire, Englanti – 10. heinäkuuta 1978 Hampshire, Englanti) oli englantilainen snookerinpelaaja. Hän voitti pelissä viisitoista peräkkäistä maailmanmestaruutta vuosina 1927–1940 ja 1946. Davis pelasi myös englantilaista biljardia. Joe Davis oli järjestämässä ensimmäistä snookerin maailmanmestaruusmittelöä vuonna 1927, ja hän voitti sen. Joe Davisin veli Fred Davis (s. 1913, k.1998) voitti snookerin maailmanmestaruuden kahdeksan kertaa (1948-1949, 1951-1956). Luokka:Englantilaiset snookerpelaajat Luokka:Snookerin maailmanmestarit Luokka:Vuonna 1901 syntyneet Luokka:Vuonna 1978 kuolleet
Pinchas Zukerman

Pinchas Zukerman (; s. 16. heinäkuuta 1948) on israelilainen viulisti ja kapellimestari, joka nimitettiin vuonna 1998 Kanadan National Arts Centre Orchestran johtajaksi. Zukerman syntyi Tel Avivissa ja aloitti opintonsa sikäläisessä musiikkiakatemiassa kahdeksanvuotiaana, opiskeli Juilliard Schoolissa 12-vuotiaasta alkaen, teki ensiesiintymisensä New Yorkissa 1963 ja johti vuosina 1980–1987 Saint Paul Chamber Orchestraa Minnesotassa. 2000-luvun alkuun mennessä hän oli tehnyt yli sata levytystä solistina. Zukerman on saanut Grammyn kaksi kertaa: 1980 ja 1981.Awards all music guide Niiden ohella voittanut National Medal of Artsia edeltäneen taidemitalin, jonka Ronald Reagan hänelle myönsi vuonna 1983. Hän opettaa Manhattan School of Musicissa ja oli vuosina 1985–1998 naimisissa näyttelijä Tuesday Weldin kanssa. == Lähteet == Luokka:Israelilaiset viulistit Luokka:Israelilaiset kapellimestarit Luokka:Grammy-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Shlomo Mintz

Shlomo Mintz (; s. 30. lokakuuta 1957) on israelilainen viulisti ja kapellimestari. Hän syntyi Moskovassa ja opiskeli Ilona Feherin johdolla, jonka välityksellä hän tutustui myös Isaac Sterniin. Mintz oli tuomariston jäsenenä Kansainvälisessä Henryk Wieniawski -viulukilpailussa Poznańissa, Puolassa vuonna 2001. Mintz on soittanut useiden aikakausien huomattavimpia viuluteoksia – hänen levyttämiään säveltäjiä ovat muiden muassa Johann Sebastian Bach, Max Bruch, Felix Mendelssohn Bartholdy, Niccolò Paganini, Sergei Prokofjev ja Jean Sibelius. Luokka:Israelilaiset viulistit Luokka:Israelilaiset kapellimestarit Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Antero Taivalsaari

Antero Taivalsaari (s. Säynätsalo) on kauppatieteen tohtori ja Tampereen teknillisen yliopiston dosentti. Hän kehitti työnantajansa Sun Microsystemsin palveluksessa kollegansa Bill Bushin kanssa matkapuhelimiin sopivan Java- alustan, niin sanotun mobiili-Javan. Vuonna 2007 arvioitiin yli 1,5 miljardin matkapuhelimen käyttävän ainakin osaa Taivalsaaren osaltaan kehittämästä koodista. Hänet nimettiin 2007 Jyväskylän yliopiston vuoden alumniksi. == Lähteet== == Aiheesta muualla== * Taivalsaaren sivut Tampereen teknillisen yliopiston palvelimella Luokka:Internetin kehitykseen vaikuttaneet suomalaiset Luokka:Sun Microsystemsin henkilöstö Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Afrikanvaris

Afrikanvaris, aikaisemmalta nimeltään mustavalkovaris (Corvus albus) on afrikkalainen varista (Corvus corone cornix) muistuttava varpuslintu. Lajin nimesi Philipp Ludwig Statius Müller 1776. __notoc__ == Koko ja ulkonäkö == Linnun pituus on noin 45 senttiä, siipien kärkiväli 98–110 senttiä ja paino 400–570 grammaa. Hieman varista suurempi ja rotevampi. Nokka, pyrstö ja siivet pidemmät kuin variksen. Höyhenpuku muuten musta mutta rinta, kupeet ja kaularengas valkoiset. Sukupuolet ovat samanvärisiä, koiras on hiukan kookkaampi. Nuori lintu on höyhenpuvultaan vanhan kaltainen. Tavallisin ääni on mustavarismainen raakkuna. == Esiintyminen == Paikkalintu lähes koko Saharan eteläpuolisessa Afrikassa sekä Madagaskarilla, Komoreilla ja Aldabran saariryhmässä Intian valtamerellä. Afrikanvariksen esiintymisalue on kooltaan 19 miljoonaa neliökilometriä ja lajin kanta on elinvoimainen. Jotkut tutkijat pitävät Itä-Afrikassa esiintyvää arokorpin alalajia Corvus ruficollis edithae afrikanvarisen alalajina. == Elinympäristö == Harvapuustoiset ja aukkoiset metsät, ihmisasutuksen seurana kylissä ja maaseudulla. == Lisääntyminen == Pesä on tavallisesti järeässä erillään kasvavassa puussa tai puhelinpylvään poikkipienalla. Pesintä tapahtuu syys-marraskuussa. Munia on 4-5 ja naaras hautoo niitä 18-19 päivää. Poikasia hoitavat molemmat puolisot. Poikaset ovat lentokykyisiä 6-viikkoisina. == Ravinto == Kaikkiruokainen kuten varis. Syö maassa eläviä selkärangattomia, pikkunisäkkäitä, linnunpoikasia ja -munia, viljaa, raatoja, teurasjätteitä jne. == Lähteet == * Perrins, C. M. (toim.) 1994: Handbook of the Birds of Europe, the Middle East and North Africa. Vol. VIII. – Oxford University Press. Hong Kong. ISBN 0-19-854679-3 === Viitteet === Luokka:Varikset
Nikolaj Znaider

Nikolaj Znaider (s. 5. heinäkuuta 1975) on tanskalainen viulisti. Hänellä on puolalais-israelilaisia sukujuuria. Hän on tehnyt yhteistyötä useiden kansainvälisten, varsinkin yhdysvaltalaisten orkesterien kanssa ja levyttänyt muun muassa Johannes Brahmsia. Hän voitti belgialaisen Kuningatar Elisabetin musiikkikilpailun vuonna 1997. Luokka:Tanskalaiset viulistit Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
George Szell

George Szell (7. kesäkuuta 1897 – 30. heinäkuuta 1970) oli unkarilaissyntyinen kapellimestari. Hän kasvoi Wienissä ja tutustui 1910-luvulla Berliinissä henkilökohtaisesti Richard Straussiin. Hän pakeni Euroopasta sodan jaloista ja oli Yhdysvaltain kansalainen vuodesta 1946. Hän johti Clevelandin orkesteria kuolemaansa saakka. == Lähteet == Luokka:Unkarilaiset kapellimestarit Luokka:Yhdysvaltalaiset kapellimestarit Luokka:Grammy-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1897 syntyneet Luokka:Vuonna 1970 kuolleet
Blau und weiß

Blau und weiß on Jukka Kuoppamäen saksankielinen albumi vuodelta 1973. ==Kappaleet== A-puoli # # # # # # B-puoli # # # # # # == Lähteet == Luokka:Jukka Kuoppamäen albumit Luokka:Vuoden 1973 albumit Luokka:Satsanga Recordsin albumit
Franz Welser-Möst

Franz Welser-Möst (s. 16. elokuuta 1960) on itävaltalainen kapellimestari. Hän on ollut Clevelandin orkesterin johtajana vuodesta 2002; tätä aiemmin hän oli johtanut Lontoon filharmonikkoja ja Zürichin oopperaa. Hänen kauttaan Clevelandissa on jatkettu vuoteen 2018 saakka, jolloin orkesteri täyttää sata vuotta. Welser-Möst nimitettiin Wienin valtionoopperan ylikapellimestariksi syksystä 2010 alkaen. Hän johti myös Wienin filharmonikkojen uudenvuoden konsertin vuosina 2011, 2013 ja 2023. Luokka:Itävaltalaiset kapellimestarit Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Galina Grigorjeva

Galina Grigorjeva eli Halyna Hryhorjeva (, ) (s. 1962 Simferopol, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on Tallinnassa, Virossa asuva ukrainalaissyntyinen säveltäjä. Galina Grigorjeva on opiskellut kotikaupunkinsa musiikkikoulussa ja Odessan konservatoriossa. Hän valmistui professori Juri Falikin oppilaana Pietarin konservatoriosta vuonna 1991 ja täydensi opintojaan 1994–1998 Viron musiikkiakatemiassa, jossa hän oli jatko-opiskelijana Lepo Sumeran oppilaana. Hän asuu nykyisin Tallinnassa ja toimii vapaana säveltäjänä. Grigorjevan sävellyksissä huomio kiinnittyy sielukkuuteen ja hienovireiseen sävelkieleen. Hänen musiikkinsa lähtökohtana on melodinen ajattelu. Grigorjevalla on voimakas yhteys slaavilaisen hengellisen musiikin perinteeseen, mutta myös vanhempaan eurooppalaiseen moniäänisyyteen. Hänen töidensä sävelkuva on läpinäkyvä ja hienostunut. Hän huomioi erittäin tarkasti jokaisen yksittäisen intervallin ja intonaation ilmaisuvoiman ja merkityksen suhteen. Luokka:Ukrainalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Margo Kõlar

Margo Kõlar (s. 2. lokakuuta 1961 Tartto) on virolainen säveltäjä. Kõlar on Viron musiikki- ja teatteriakatemian dosentti ja elektronisen musiikin studion johtaja. Säveltämisen ja opetustyön ohella hän tekee myös ääniohjauksia ja on Heinavanker-yhtyeen taiteellinen johtaja. Kõlar väitteli tammikuussa 2006 musiikin tohtoriksi. Luokka:Virolaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Metyylijodidi

Metyylijodidin kemiallinen kaava on CH3I. Aineesta käytetään myös nimeä jodimetaani. Metyylijodidi on normaaliolosuhteissa palamatonta olomuodoltaan väritöntä nestettä, jolla on tunnusomainen haju. Aine muuttuu ruskeaksi valon ja kosteuden vaikutuksesta. Metyylijodidin moolimassa on 142,0 g/mol, sulamispiste −66,5 °C, kiehumispiste 42,5 °C, tiheys 2,3 g/cm3 ja CAS-numero 74-88-4. Ainetta liukenee 20 °C:n lämpötilassa veteen 1,4 g/100 ml. Metyylijodidi hajoaa kuumentuessaan yli 270 °C:en lämpötilan, jolloin siitä muodostuu vetyjodidia (HI). Aine reagoi kiivaasti voimakkaiden hapettimien kanssa. Metyylijodidista voi syntyä ilmaan haihtumalla 20 °C:en lämpötilassa hyvin nopeasti haitallisia pitoisuuksia aiheuttaen vaaratilanteen. Aineen höyry voi kerääntyä mataliin tiloihin aiheuttaen hapenpuutetta, koska metyylijodidin suhteellinen höyry-ilma-seoksen tiheys 20 °C:ssa (ilma = 1) on 2,9 eli se on ilmaa raskaampaa. Metyylijodidia valmistetaan useilla tavoilla. Esimerkiksi metanolin, jodin ja fosforin reaktiolla, metanolin ja vetyjodidin reaktiolla tai kaliumjodidin ja metyylisulfaatin reaktiolla. Yhdistettä käytetään metyloivana reagenssina orgaanisen kemian synteeseissä, apuaineena mikroskopiassa ja rikkaruaruohomyrkkynä.Armin Lauterbach & Gustavo Uber: "Iodine and Iodine Compounds", teoksessa Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2011.Phyllis A. Lyday & Tatsuo Kaiho: "Iodine and Iodine Compounds", teoksessa Ullmann’s Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2015.Franz Müller & Arnold P. Applebyki: "Weed Control, 2. Individual Herbicides", teoksessa Ullmann’s Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2011. == Ympäristö- ja terveysvaikutukset == Lyhytaikaisessa altistumisessa metyylijodidi ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä sekä altistumisesta voi seurata vaikutuksia keskushermostoon. Vaikutukset keskushermostoon voivat ilmaantuvat vasta päivien tai viikkojen kuluttua altistumisesta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Organohalidit Luokka:Jodiyhdisteet
René Pape

René Pape (s. 4. syyskuuta 1964 Dresden) on saksalainen laulaja, äänialaltaan basso. Pape syntyi Dresdenissä. Papen vanhemmat erosivat tämän ollessa kaksivuotias ja hän kiinnostui musiikista isovanhempiensa kautta. Pape opiskeli musiikkia Dresdenin Kreutz-kuorossa ja konservatoriossa. Vuonna 1988 Pape debytoi Berliinissä Staatsoper Unter den Lindenissä. Seuraavana vuonna hän voitti Mirjam Helin -laulukilpailun. 1990-luvulla Pape alkoi saavuttaa myös kansainvälistä näkyvyyttä. Vuonna 1995 hän esitti Salzburgin festivaaleilla Taikahuilun Sarastron roolin ja debytoi samana vuonna New Yorkin Metropolitan-oopperassa. Pape on esittänyt muun muassa Wolfgang Amadeus Mozartin, saksalaisten säveltäjien, Giuseppe Verdin, Charles Gounod'n ja Modest Musorgskin rooleja. Esikuvakseen hän on nimennyt Fritz Wunderlichin. ==Lähteet== Luokka:Saksalaiset oopperalaulajat Luokka:Grammy-palkinnon saajat Luokka:Bassot Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Monika Mattiesen

Monika Mattiesen on virolainen huilisti ja Küberstuudio-yhtyeen taiteellinen johtaja. Mattiesen on keskittynyt nykymusiikin esittämiseen. Hän on työskennellyt Pariisissa IRCAM:in studiossa valmistaen siellä asuvien säveltäjien (Saariaho, Manoury, Fedele, Jodlowski) teoksia. Hän on osallistunut Stockhausenin kursseille Kürtenissä, jossa säveltäjän kanssa tehdyn yhteistyön myötä hänen repertuaariinsa tulivat monet Stockhausenin elektroakustiset teokset. Mattiesen esitti vuonna 2004 IRCAM:in/Acanthesin mestarikurssilla Metzissä Philippe Manouryn elektroakustisen suurteoksen Jupiter, jonka musikaalisena assistenttina oli säveltäjä itse. Luokka:Virolaiset huilistit Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Ene Nael

Ene Nael (s. 13. tammikuuta 1971 Viljandi) on virolainen pianisti ja cembalisti. Hän valmistui Viron musiikkiakatemiasta vuonna 1994 professori Laine Metsin pianoluokalta. Hän suoritti musiikin jatkotutkinnon keväällä 2000 Viron musiikkiakatemiassa erikoisalanaan kamariyhtye. Pianon rinnalla hän on opiskellut cembalonsoittoa Imbi Tarumin oppilaana ja on täydentänyt opintojaan barokkimusiikin ja cembalon alalla monilla mestarikursseilla. Nael on kantaesittänyt lukuisia virolaissäveltäjien cembaloteoksia ja on osallistunut Toivo Tulevin, Helena Tulven ja Raimo Kangron teosten levytyksiin. Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Virolaiset cembalistit Luokka:Virolaiset pianistit Luokka:Vuonna 1971 syntyneet
Neeme Punder

Neeme Punder (s. 1958) on virolainen huilisti. Neeme Punder on valmistunut Tallinnan konservatoriosta pääaineenaan huilu ja hän on täydentänyt opintojaan Ruotsissa ja Hollannissa. Hän on ollut vuosia vanhan musiikin yhtyeen Hortus Musicus solisti. Hän on erikoistunut varhaisen musiikin esittämisen ongelmiin ja hän johtaa vastaavaa kurssia Viron musiikki- ja teatteriakatemiassa. Neeme Punder on tunnettu myös nykymusiikin esittäjänä ja monien virolaisten säveltäjien teosten kantaesittäjänä (Peeter Vähi, Galina Grigorjeva, René Eespere, Helena Tulve, Toivo Tulev jne.). Hän on myös nykymusiikkiyhtye Reval Ensemblen jäsen. Luokka:Virolaiset huilistit Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mart Siimer

Mart Siimer (s. 1967) on virolainen säveltäjä. Siimerin usein sointuvasta musiikista voidaan löytää historiallisten tyylien ja uuden musiikin ilmaisukeinojen odottamattomia, hienopiirteisiä yhteenliittymiä. Hän on kirjoittanut paljon kuoromusiikkia, jossa on käytetty vakavia hengellisiä tekstejä sekä virolaista ja ulkomaista runoutta. Hänen harvat orkesteriteoksensa kantavat myös liturgisia ja eksistentiaalisia viestejä. Siimer valmistui vuonna 1990 Tallinnan konservatoriosta, jossa hän opiskeli professori Eino Tambergin oppilaana. Hän täydensi opintojaan 1992–1993 Norjan musiikkiakatemiassa. Vuosina 1996–1998 hän suoritti sävellyksen jatkotutkinnon Eastmanin musiikkikoulussa Rochesterissa Yhdysvalloissa, jossa hänen ohjaajinaan olivat Christopher Rouse, Augusta R. Thomas ja James Willey. Siimer on työskennellyt opettajana Kolumbiassa Bogotán yksityisessä Universidad Javeriana -yliopistossa ja nykyään hän on Tallinnan musiikki- ja teatteriakatemian opettaja. Luokka:Virolaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Black Cat

Black Cat (suomeksi: Musta kissa) on mangaka Kentaro Yabukin luoma manga- ja animesarja. Sitä on julkaistu Shueishan Weekly Shonen Jumpissa. Japanissa kirjaa on ilmestynyt 20 pokkarin verran. VIZ alkoi julkaista sarjaa vuonna 2006 myös englanniksi. ==Juoni== Chronoksen järjestössä työskentelee 13 palkkamurhjaajaa, joita kutsutaan Chronoksen numeroiksi. Kun kolmastoista palkkamurhaaja, Train Heartnet (Black Cat) tapaa palkkametsästäjän, Saya Minatsukin, hänen arvonsa muuttuvat ja lopulta Train eroaa järjestöstä erimielisyyksien takia. Creed Diskenth, yksi Chronoksen palkkamurhaajista on katkera Trainin lähdöstä ja murhaa Saya Minatsukin. Kahden vuoden päästä Train työskentelee palkkametsästäjänä kumppaniensa Sven Vollfiedin ja Even kanssa. Creed haluaa Trainin palaavan järjestöön, hinnalla millä hyvänsä, mikä johtaa kahnauksiin Trainin ja Creedin välillä. ==Lähteet== *Black Cat AnimeNewsNetWorks-sivustolla- englanniksi *Tokyo Broadcastind System-sivusto- englanniksi Luokka:Mangasarjat Luokka:Animesarjat Luokka:2000-luvun anime ja manga Luokka:Seikkailuanime ja -manga Luokka:Science fiction -anime ja -manga Luokka:Komedia-anime ja -manga Luokka:Shōnen
Aare Tammesalu

Aare Tammesalu (s. 20. joulukuuta 1960) on virolainen sellisti. Aare Tammesalu opiskeli sellonsoittoa Tallinnan musiikkikoulussa Laine Leichterin sekä Tallinnan valtiollisessa konservatoriossa Ivo Juulin ja Toomas Velmetin oppilaana. Myöhemmin hän jatkoi opintojaan Viron musiikkiakatemian jatko- opiskelijana Peeter Paemurrun johdolla. Tammesalu esiintyy solistina, ja hän kuuluu moniin kamariyhtyeisiin. Hän on kantaesittänyt Lepo Sumeran ja Eino Tambergin teoksia ja osallistunut Artur Kappin ja Kuldar Sinkin teosten levytyksiin. == Levytykset == * "Violincello und orgel. Werke estnischer Komponisten", Eres (2011). * „Apocalypsis symphony“, Eres (2006). * „Kammermusik und Orgelwerke“, Eres (2000). * „Seasons. Kuldar Sink“, Forte/Eesti Raadio (1998). == Lähteet == == Aiheesta muualla== * Aare Tammesalun kotisivu Luokka:Virolaiset sellistit Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Helena Tulve

Helena Tulve (s. 28. huhtikuuta 1972 Tartto) on virolainen säveltäjä. Helena Tulve opiskeli sävellystä Alo Põldmäen oppilaana Tallinnan musiikkikoulussa ja vuosina 1989–1992 Viron musiikkiakatemiassa, jossa hän oli Erkki-Sven Tüürin toistaiseksi ainoa oppilas. Hän jatkoi sävellysopintojaan Jacques Charpentier'n oppilaana Pariisin konservatoriossa, josta hän valmistui vuonna 1994 ja sai Premier Prix -palkinnon. Hän täydensi opintojaan Pariisissa 1993–1996 gregoriaanisen laulun ja perinteisen musiikin alalla. Hän on osallistunut György Ligetin ja Marco Stroppan kesäkursseille ja IRCAMin elektronisen musiikin kursseille Pariisissa 2001. Vuodesta 2000 hän on työskennellyt Viron musiikki- ja teatteriakatemiassa sävellyksenopettajana. Helena Tulve oli maaliskuussa 2006 pidetyn Eesti muusika päevad -festivaalin pääsäveltäjä, ja festivaalin aikana hän piti myös kansainvälisen mestarikurssin. Helena Tulve on keskittynyt sävelkeskeisen musiikin luomiseen. Hänen teoksissaan näkyy rikas kulttuurikokemus: ranskalaisen spektrimusiikin, IRCAMin kokeilujen, Kaija Saariahon ja Giacinto Scelsin, gregoriaanisen laulun ja itämaisen musiikin heijastuksia. Hän ei ole niinkään kiinnostunut perinteisistä ilmaisukeinoista, kuten melodiasta, rytmistä ja harmoniasta, vaan perussävelestä, sen syntymisestä, muuntumisesta ja katoamisesta sekä mikrointervalleista. == Aiheesta muualla == *Eestin radio Luokka:Virolaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
James S. Sherman

James Schoolcraft Sherman (24. lokakuuta 1855 Utica, New York – 30. lokakuuta 1912 Utica) oli yhdysvaltalainen poliitikko, lakimies ja viljelijä. Hän toimi Yhdysvaltain varapresidenttinä vuodesta 1909 kuolemaansa 1912 saakka. Sherman valittiin 1886 New Yorkin republikaaniedustajana Yhdysvaltain kongressiin. Hän hävisi uudelleenvalinnan 1890, mutta valittiin uudestaan kahden vuoden päästä. Tullessaan valituksi William Howard Taftin varapresidentiksi 1908, Sherman oli edustajainhuoneen intiaaniasiain valiokunnan puheenjohtaja. Sherman kuoli 30. lokakuuta 1912, vain kuusi päivää ennen vuoden 1912 presidentinvaaleja. Sherman oli ehditty jo nimittää Taftin varapresidenttiehdokkaaksi tuleviin vaaleihin, mutta hänen tilalleen Taftin varapresidenttiehdokkaaksi valittiin pikavauhtia Nicholas Butler. Taftia ei kuitenkaan valittu enää toiselle kaudelle. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Henkilöartikkeli James Shermanista kongressin sivuilla Luokka:Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenet Luokka:Yhdysvaltain varapresidentit Luokka:Yhdysvaltalaiset republikaanipoliitikot Luokka:Vuonna 1855 syntyneet Luokka:Vuonna 1912 kuolleet
Qutub Minar

Qutub Minar on tiilistä tehty minareetti Intian Delhissä. Se on maailman korkein tiiliminareetti ja Unesco lisäsi minareetin maailmanperintöluetteloon vuonna 1993. Minareetti on 73 metriä korkea ja sen huipulle vie 399 askelmaa. Alaosan halkaisija on 15 metriä. Se on rakennettu vuonna 1193 ja se on yksi Intian islamilaisen arkkitehtuurin hienoimmista taidonnäytteistä. Kohde avataan yleensä auringon noustessa ja suljetaan auringon laskiessa. == Lähteet == Luokka:Delhin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Intiassa
Jeesuksen Kristuksen 1830 palautettu kirkko

Jeesuksen Kristuksen 1830 palautettu kirkko (engl. The Church of Jesus Christ Restored 1830) on pieni myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuuluva yhteisö. Sen päämaja sijaitsee Tarkiossa, Missourissa. Yhteisö erosi Kristuksen yhteisöstä 1980-luvun puolivälissä protestina yhteisön uusille teologisille linjauksille. Uuden yhteisön johtajana toimi seitsenkymmen Nolan W. Glauner. Jeesuksen Kristuksen 1830 palautettu kirkko katsoo olevansa Joseph Smithin 6. huhtikuuta 1830 perustaman Kristuksen kirkon laillinen seuraaja. Kirkko tunnustaa Kristuksen yhteisön neljä ensimmäistä johtajaa eli profeetta- presidenttiä. Sen mukaan yhteisön viidennestä johtajasta Wallace B. Smithistä tuli kuitenkin "langennut profeetta", kun hän hyväksyi pappeuden virkojen avaamisen naisille. Samoin Smith lankesi pois Jumalan tahdosta rakennuttamalla kirkolle uuden temppelin Independenceen, Missouriin, sen sijaan että olisi pyrkinyt rakentamaan sinne "Siionin kaupungin". Kirkon käsityksen mukaan sen johtaja Nolan W. Glauner on profeetta, joka saa ilmoituksia Jumalalta. Hänen ilmoituksiaan on myös koottu kirjaksi. Kirkko rekisteröityi virallisesti vasta 6. lokakuuta 2000. Sillä on jäseniä Missourissa ja Afrikassa. ==Kotisivu== *Jeesuksen Kristuksen 1830 palautettu kirkko Luokka:Mormonistiset kirkkokunnat
Väinämöinen (albumi)

Väinämöinen on Jukka Kuoppamäen syksyllä 1974 julkaistu albumi. Levy sisältää muun muassa Kalevala-aiheisia lauluja, ja Kuoppamäki pitää sitä yhtenä uransa onnistuneimmista. Se on Kuoppamäen viimeinen albumi, jossa taustayhtyeenä toimii Castanja. Levyn etukansi kuvattiin Suomen kansallismuseossa ja takakansi Gallen-Kallelan Museossa. Nimikappale ”Väinämöinen” ylsi vuoden 1974 Syksyn sävel -kilpailun seitsemänneksi. ”Seppo Ilmarinen” puolestaan kertoo Sammon tarinan, ja ”Kalevalassa” valotetaan Suomen kansalliseepoksen merkitystä. Kuoppamäen ehdoton suosikkikappale on ”Laulu joka sai aaveet kyyneliin”, joka kertoo vanhan japanilaisen tarinan Korvaton Hōichi. Albumi ei löytänyt ostavaa yleisöä toivotulla tavalla ja Väinämöisestä muodostui Kuoppamäen vähiten myynyt suomenkielinen albumi moneen vuoteen. ==Kappaleet== *Kaikki sävellykset ja sanoitukset Jukka Kuoppamäki A-puoli # # # # # # B-puoli # * # # # # # == Singlet == == Kokoonpano == === Castanja === * Pertti Burman – lyömäsoittimet * Kari Hillo – kitarat * Matti Juva – bassokitara * Tapio Leppä – Hammond === Muut === * Vesa Lattunen – sovitusapu * Pekka Nurmikallio – äänitys, (Microvox) * Mikko Kuoppamäki – kannen suunnittelu == Lähteet == *LP-levy (SATLP-1011) === Viitteet === Luokka:Jukka Kuoppamäen albumit Luokka:Vuoden 1974 albumit Luokka:Satsanga Recordsin albumit
Uriah Heep Live

Uriah Heep Live on brittiläisen Uriah Heep -yhtyeen ensimmäinen livealbumi, joka julkaistiin vuonna 1973. Albumi oli yhtyeen kolmas Yhdysvalloissa kultaa myynyt julkaisu. Brittilistalla levyn paras sijoitus oli 23. ja Yhdysvalloissa 37.Uriah Heepin albumin listasijoitus Yhdysvalloissa ja Britanniassa MusicMight.com sivulla Levy on myynyt maailmanlaajuisesti yli miljoona kappaletta.Uriah Heep story yhtyeen kotisivuilla Se äänitettiin Britannian kiertueella Birminghamissa tammikuussa 1973. ==Kappaleet== ===LP 1=== A-puoli # # # # B-puoli # * # ===LP 2=== A-puoli # # B-puoli # * # # # ===Expanded De-Luxe Edition -bonuslevy (Sanctuary 2004)=== # # # # # # # # # # # # *Kappaleet 1-4: US Radio Show *Kappaleet 5-12: Film mixes used for radio ==Kokoonpano== *David Byron – laulu *Mick Box – kitara *Ken Hensley – kosketinsoittimet, kitara *Gary Thain – bassokitara *Lee Kerslake – rummut ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1973 konserttitallenteet Luokka:Uriah Heepin konserttitallenteet