EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Sofia Chanfreau

Sofia Chanfreau (s. 1986 Helsinki) on musiikkituottaja, ääniteknikko ja kirjailija. Chanfreau on syntynyt Helsingissä ja kasvanut Ahvenanmaalla. Sofia Chanfreaun esikoisteos Kirahvin sydän on tavattoman suuri (Giraffens hjärta är ovanligt stort) julkaistiin vuonna 2022 sekä ruotsiksi että suomeksi. Teoksen on kuvittanut Sofian sisko Amanda Chanfreau ja suomeksi kääntänyt Outi Menna. Teos voitti Lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandian 2022 ja oli ehdolla Runeberg Junior -palkinnon saajaksi 2023. Kirja oli myös ehdolla Pohjoismaiden neuvoston lasten- ja nuortenkirjallisuuspalkinnon saajaksi 2023. == Lähteet == Luokka:Finlandia-palkinnon saajat Luokka:Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Grouper

Liz Harris, taiteilijanimi Grouper, (s. 15. heinäkuuta 1980) on yhdysvaltalainen muusikko, kuvataiteilija ja tuottaja. Harris kasvoi San Franciscon liepeillä uskonnollisessa yhteisössä, jonka toiminta perustui G. I. Gurdjieffin ajatuksiin. Collegesta valmistuttuaan ja Los Angelesissa lyhyen aikaa työskenneltyään Harris asettui asumaan Oregonin osavaltioon. Ensimmäinen albumi, Harrisin omakustanne CD-R Grouper ilmestyi vuonna 2005. Grouperin musiikki on riisuttua ambienttia, jossa on sekä akustista että sähköistä kitaraa ja lauluosuuksia. Laulu on kuulokuvassa usein kaukainen ja sumea niin, että sanoitukset jäävät epäselviksi. Grouperin laajempi läpimurto tapahtui vuoden 2008 Dragging a Dead Deer over a Hill -albumilla, jonka "pastoraalista, psykedeelistä poppia" kehui mm. yhdysvaltalainen Mike McGonigal Pitchfork- sivulla. Hyvät arvostelut sai myös Grouperin vuonna 2011 julkaisema kaksiosainen albumikokonaisuus A I A: Dream Loss ja A I A: Alien Observer. Ilman lauluosuuksia tehty pitkä ambientnauhateos Violet Replacement ilmestyi 2012. Grouper julkaisi vuonna 2014 pianosta, laulusta ja kenttä-äänityksistä koostuvan albumin Ruins. Samanlaisesta instrumentaatiosta koostui vuoden 2018 lyhyt, noin 20-minuuttinen albumi Grid of Points. Albumi nimeltään Shade, joka koostuu Harrisin 15 vuoden aikana tekemistä äänityksistä, ilmestyi vuonna 2021. Harrisin muita musiikkiprojekteja ovat mm. Helen, Mirroring, Nivhek ja Raum Grouper esiintyi Suomessa vuonna 2015 Flow-festivaalilla Temppeliaukion kirkossa 2018 ja Savoyssa 2022. == Diskografia == * Way Their Crept (2005) * Grouper (2005) * Wide (2006) * Cover the Windows and the Walls (2007) * Dragging a Dead Deer Up a Hill (2008) * A I A: Dream Loss (2011) * A I A: Alien Observer (2011) * The Man Who Died in His Boat (2013) * Ruins (2014) * Grid of Points (2018) * After its Own Death / Walking in a Spiral Towards The House, nimellä "Nivhek" (2019) * Shade (2021) === EP:t ja singlet === * He Knows (2006) * Tried (2007) * Hold/Sick (2010) * Water People (2011) * Violet Replacement| Pt. I: Rolling Gate (2012) * Violet Replacement| Pt. II: Sleep (2012) * Paradise Valley (2016) * Children (2017) == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset laulaja-lauluntekijät Luokka:Yhdysvaltalaiset folklaulajat Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pyreneittenpihlaja

Pyreneittenpihlaja (Hedlundia mougeotii) (ennen Sorbus mougeotii) on limipihlajien sukuun kuuluva laji. Sitä esiintyy Etelä- ja Keski-Euroopassa. Se kukkii maaliskuulta heinäkuulle. Marjojen raakileita alkaa tulla heinäkuulla, ja marjat kypsyvät elokuulta lokakuulle. Lehdet puhkeavat maaliskuussa, ja ne varisevat marraskuussa. Kukinnot ovat valkoisia ja pieniä. Lehdet ovat sahalaitaisia. Marjat ovat helakanpunaisia. == Lähteet == Luokka:Limipihlajat
Genmei

Gemmei (, 20. huhtikuuta 660 – 29. joulukuuta 721) oli perinteisen vallanperimysjärjestyksen mukaan Japanin 43. hallitsija. Hän toimi keisarinnana vuodesta 707 vuoteen 715. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Hallitsevat keisarinnat Luokka:Japanin keisarinnat Luokka:660-luvulla syntyneet Luokka:720-luvulla kuolleet
Jambalaya (kappale)

Jambalaya on Hank Williamsin säveltämä, sanoittama ja levyttämä musiikkikappale vuodelta 1952Jambalaya 45.cat, viitattu 8.4.2023 . Suomenkieliset sanat on siihen tehnyt Saukki. Sen on suomeksi levyttänyt muun muassa Brita Koivunen.Jambalaya, fono.fi, viitattu 8.4.2023 ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset musiikkikappaleet Luokka:Vuoden 1952 kappaleet‎
Kondō Isami

Kondō Isami (9. marraskuuta 1834 – 17. toukokuuta 1868) oli japanilainen miekkamies ja Shinsengumi -turvallisuusjoukkojen komentaja 1860-luvulla. Isamin alkueräinen nimi oli Katsugorō, ja hän oli maanviljelijän poika. Hän alkoi harjoitella taistelutaitoja jo nuorella iällä. Hänen kerrotaan myös olleen innokas kirjallisuuden harrastaja. Hänen suosikkeihinsa lukeutui muun muassa Chūshingura, 47 rōninin tarina. Katsugorō sai nuorena mainetta kukistettuaan kotitaloonsa tunkeutuneen ryövärijoukon. Tapaus kiinnitti Tennen Rishin-ryūn mestarin Kondō Shūsuken huomion, ja hän adoptoi Katsugorōn. Katsugorō otti aluksi nimekseen Shimazaki Katsuta, ja myöhemmin nimeksi tuli Shimazaki Isami Fujiwara Yoshitake. Kondō Isamista tuli Tennen Rishin-ryūn mestari vuonna 1861. Ennen Shinsengumia Isami ei ollut koskaan ollut shōgunaatin palveluksessa, mutta hän oli vuonna 1862 ehdolla Kobushon sotilaskoulun opettajaksi. Vuonna 1863 Tokugawan shōgunaatti kutsui suuren joukon ronineita suojelemaan shōgunia tämän oleskellessa Kiotossa. Kondō Isami liittyi ystävänsä Hijikata Toshizōn kanssa tähän joukkoon, joka sai nimen Rōshigumi. Rōshigumin komentaja Kiyokawa Hachirō paljasti sittemmin, että joukon todellinen tarkoitus oli toimia keisarikunnan suojelijoina. Rōshigumi siirtyi suojelemaan Edoa, mutta Kondō, Hijikata ja useat muut jäivät Kiotoon ja muodostivat Mibu Rōshigumin. Shōgunaatin käskystä Matsudaira Katamori otti Mibu Rōshigumin johtoonsa, ja siitä lähtien joukko toimi Kioton suojelijoina ja shōgunaatin suoran käskyvallan alaisina. Kinmon no Seihen -selkkauksessa 18.8.1862 tämä vartiojoukko sai nimen Shinsengumi. Vuonna 1867 Isami Kondōsta ja muista Shinsengumin jäsenistä tuli hatamotoja eli Tokugawan shōgunaatin virallisia vasalleja. Boshin-sodassa Kondō Isami taisteli shōgunaatin joukoissa. Toba-Fushimin taistelun jälkeen tammikuussa 1868 hän palasi Edoon, ja hänet ylennettiin wakadoshiyorin arvoon. Hän taisteli keisarillisen hovin joukkoja vastaan, mutta hävisi sekä Kōshū-Katsunuman ja Nagareyaman taisteluissa. Antautumisen jälkeen Kondō Isami mestattiin Itabashissa 17. toukokuuta 1868. Syynä oli Sakamoto Ryōman murha, johon Kondō Isami ei kuitenkaan luultavasti ollut syyllistynyt. == Lähteet == Luokka:Japanilaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1834 syntyneet Luokka:Vuonna 1868 kuolleet
Beverly Glenn-Copeland

Beverly Glenn-Copeland (s. 1944) on yhdysvaltalainen laulaja ja laulunkirjoittaja. Hän syntyi Pennsylvaniassa, Philadelphiassa, mutta on kuitenkin viettänyt suurimman osan elämästään Kanadassa. Glenn-Copeland otti varhaiseen musiikkiinsa folk-, jazz- ja blues -vaikutteita. Hän julkaisi kaksi omaa nimeään kantavaa albumia vuosina 1970 ja 1971. Ohessa hän toimi kuitenkin myös Sesame Street -ohjelman käsikirjoittajana, ja näytteli säännöllisesti 25 vuoden ajan kanadalaisessa lastenohjelmassa Mr. Dressup. Vuonna 1986 Glenn- Copeland julkaisi ...Keyboard Fantasies... -nimisen albumin, jonka laulut olivat syntetisaattori- ja rumpukonepohjaisia. Albumi Primal Prayer (2004) noudatti samaa linjaa. ...Keyboard Fantasiesin... myötä Glenn-Copelandin musiikki tuli lopulta laajempaan tietoisuuteen, kun japanilainen keräilijä löysi ja alkoi promotoida sitä vuonna 2015. Yli 70-vuotiaana Glenn-Copelandin musiikkiura alkoi tavallaan uudestaan, musiikkifestivaalikeikkojen ja hänen äänitteidensä uudelleenjulkaisemisen kautta. == Yksityiselämä == Glenn- Copeland korjasi sukupuolensa mieheksi 1990- ja 2000-luvun vaihteessa ja kertoi asiasta julkisuudessa ensimmäisen kerran vuonna 2002. == Diskografia == === Albumit === * Beverly Copeland (1970) * Beverly Glenn-Copeland (1971) * At Last! (1980, ep) * Keyboard Fantasies (1986) * Primal Prayer (2004) – julkaistu Phynix-nimellä * Transmissions (2020, kokoelma) === Muut albumit === * Keyboard Fantasies Reimagined (Transgressive, 2021) – eri esittäjien versioita albumin kappaleista == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset laulaja- lauluntekijät Luokka:Yhdysvaltalaiset folklaulajat Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1944 syntyneet
The Raincoats

The Raincoats on vuonna 1977 perustettu brittiläinen kokeellinen post- punkyhtye. Ana Da Silva ja Gina Birch perustivat yhtyeen nähtyään toisen naisista koostuvan punkyhtyeen The Slitsin esiintyvän. The Raincoatsin jäsenistö vaihtui sen alkuvuosina usein, mutta vuoden 1978 lopulla se vakiintui neljän naisen kokoonpanoksi rumpali Palmoliven ja viulisti Vicky Aspinallin liityttyä siihen. Palmoliven lähdettyä ensimmäisen albumin jälkeen on yhtye ollut aktiivinen pääasiassa kolmen naisen triona. Yhtyeen ensimmäinen albumi The Raincoats ilmestyi marraskuussa 1979. Se sai hyvän vastaanoton silloisessa musiikkimediassa. Toinen albumi Odyshape ilmestyi kesäkuussa 1981. Se oli äänekkäämpää ensilevyä rauhallisempi ja sisälsi maailmanmusiikkivaikutteita, polyrytmejä ja länsimaissa epätavallisempia instrumentteja, kuten kalimbaa ja gamelania. Yhtye hajosi kolmannen albuminsa Movingin (1984) jälkeen. 1990-luvulla mm. Kurt Cobain ja Sonic Youthin Kim Gordon toivat The Raincoatsin musiikkia esille. Yhtye aktivoitui uudestaan ja julkaisi albumin Looking in the Shadows (1996) mutta on sittemmin keskittynyt lähinnä festivaaliesiintymisiin. == Diskografia == === Studioalbumit === * The Raincoats (1979, Rough Trade) * Odyshape (1981, Rough Trade) * Moving (1984, Rough Trade) * Looking in the Shadows (1996, Rough Trade/Geffen) === Singlet ja EP:t === * "Fairytale in the Supermarket" 7" single (1979, Rough Trade) * "Running Away" 7" single (1982, Rough Trade) * "Animal Rhapsody" 12" single (1983, Rough Trade) * Extended Play EP (1994, Blast First/Smells Like) * "Don't Be Mean" 7"/CD single (1995, Rough Trade) === Livealbumi === * The Kitchen Tapes (1983, ROIR) === Kokoelma-albumi === * Fairytales (1995, Tim/Kerr) == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Brittiläiset rockyhtyeet Luokka:Brittiläiset punkyhtyeet Luokka:Brittiläiset uuden aallon yhtyeet
Ukrainan valtion kirjankustantamo

Ukrainan valtion kirjankustantamo (, ДВУ, DVU eli Держвидав, Deržvydav) oli Neuvosto-Ukrainan virallinen kustantamo, jonka perusti Ukrainan toimeenpaneva keskuskomitea toukokuussa 1919 Harkovassa nimellä Ukrainan kirjankustantamo. Se sai 1920 uuden nimen Ukrainan valtion kirjankustantamo ja 1922 DVU. 1920-luvun jälkipuolella Ju. Voitseh’ivskyin ja Serhi Pylypenkon ollessa johtajia DVU oli Neuvosto-Ukrainan suurin ja merkittävin kustantamo – se julkaisi yli puolet Ukrainassa julkaistuista kirjoista – ja koko Neuvostoliiton toiseksi suurin. DVU julkaisi satoja koulukirjoja, ja sillä oli siten merkittävä osuus ukrainalaistamisessa. Se julkaisi aikakauden ukrainalaisten kirjailijoiden teoksia, käännöksiä eurooppalaisista klassikoita, poliittista propagandaa, yhteiskunnallista, teknistä ja lastenkirjallisuutta. Se julkaisi myös 38:aa aikakausjulkaisua, kuten kirjallisuuslehtiä Tšervonyi šljah’, Žyttja i revoljutsija, Literaturnyi jarmarok, Hart, Nova heneratsija, Ukrajina (1914–1930) ja Pluh. DVU:lla oli myös bibliografinen osasto, kirjakauppoja ja monenlaista muuta toimintaa. Kirjallisuusosastoa johti V. Štšerbanenko, ja sen kirjailijoihin kuului useita merkittäviä kirjailijoita, kuten Mykola H’vylovyi, Mykola Kuliš, Petro Pantš, Volodymyr Svidzinskyi ja Pavlo Tytšyna. DVU joutui vuodesta 1926 alkaen koko ajan tiukkenevan valtion valvonnan kohteeksi. Samana vuonna Ukrainan bolševistisen kommunistipuolueen politbyroo määräsi DVU:n julkaisemaan tieteellisen laitoksen Vladimir Leninin teoksista ja laajentamaan kansalle suunnattua propagandatoimintaa. Julkaisutoiminnasta oli noin 65 prosenttia oppikirjoja. Vuonna 1929 sen julkaisuista oli 94 prosenttia ukrainankielisiä. Elokuussa 1930 DVU:n tilalle perustettiin Ukrainan valtion kustannusallianssi, erikoiskustantamoiden liitto, joka lakkautettiin maaliskuussa 1934. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ukrainan kirjallisuus Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjankustantamot
DVU

DVU tarkoittaa seuraavia: * Deutsche Volksunion, saksalainen puolue * Ukrainan valtion kirjankustantamo, ukr. Державне видавництво України, ДВУ, DVU
Sofie Johansson

Sofie Johansson (s. 1. heinäkuuta 1985) https://web.archive.org/web/20071130050831/http://www.orientering.se/t2.asp?p=1402923 on ruotsalainen suunnistaja. MM-kilpailuista Johanssonin paras saavutus on viestin MM-pronssi Olomoucin MM-kilpailuissa 2008. Henkilökohtaisilla matkoilla hänen paras saavutuksensa on pitkän matkan kuudes sija samoista Olomoucin MM-kilpailusta. EM-kilpailuista Johanssonin paras saavutus on pitkän matkan viides sija Ventspilsin EM-kilpailuista vuodelta 2008. Suunnistuksen maailmancupin osakilpailussa hän on sijoittunut parhaimmillaan toiseksi Oslon keskimatkalla vuonna 2008. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hänen paras saavutuksensa on seitsemäs sija samalta vuodelta. Juniorien MM-kilpailuissa Johanssonin paras saavutuksensa on pitkän matkan 22:s sija vuodelta 2004. http://runners.worldofo.com/sofiejohansson.html Johansson edustaa OK Linneä. Ruotsin mestaruuskilpailussa hän on saavuttanut yhden hopean ja kaksi pronssia. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset suunnistajat Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kirjava Kettu

Kirjava Kettu on Kaarinan kaupunginkirjaston myöntämä palkinto, joka myönnetään varsinaissuomalaisen kirjailijan kirjoittamalle lasten- tai nuortenkirjalle. Palkinnon tavoitteena on tehdä paikallisia lasten- ja nuortenkirjailijoita tunnetuiksi ja innostaa lapsia lukemaan. Ehdokkaat valitsee kaarinalaisista lapsista koottu raati yhdessä kirjaston henkilökunnan kanssa. Äänestykseen osallistuneiden kesken arvotaan kirjallisuuspalkintoja. Voittaja valitaan yleisöäänestyksellä, johon voivat osallistua kaarinalaiset lapset ja nuoret kouluissa ja kirjastoissa. Voittaja palkitaan Kirjava Kettu -patsaalla. ==Palkinnon saajat== Vuosi Kirjailija Palkittu teos Muut ehdokkaat 2008 Marvi Jalo & Merja Jalo Jesse hoivakoira 2009 Kari Levola Kissan koti 2010 Eppu Nuotio Kingi karkuteillä 2012 Kirsti Ellilä Reetta ja linnan vangit Hannu Hirvonen: Rakastanut krokotiili Roope Lipasti: Terveisin Robinson Saarinen Reetta Niemelä: Tikkumäen talli Maire Uotila: Jänökaksoset 2014 Magdalena Hai Kerjäläisprinsessa 2016 Roope Lipasti Viikinkisolmu Hannu Hirvonen: Tohtori Kalikali Reetta Niemelä: Ystäväni Uljas Jukka Parkkinen: Karhukirjeitä kuntolomalta Aira Savisaari: Niilo Nikkaroi 2019 Jukka-Pekka Palviainen Virityksiä Marjut Brunila: Immu ja torninvartijat Janne Mäkitalo: Pääkallokiitäjät salaseuran jäljillä Reetta Niemelä: Uljas ja surullinen Sandra Aira Savisaari: Ponku, Peetu ja totuuskone ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kirjallisuuspalkinnot
Hürriyet

Hürriyet on vuonna 1948 perustettu turkkilainen sanomalehti. Lehti on perustamisestaan lähtien ollut kapitalistisen länsimaisen kulttuurin äänenkannattaja Turkissa. Sillä on ollut tärkeä rooli Turkin lehdistön teollistamisessa. Vuoden 1980 jälkeen Hürriyet on tukenut oikeistolaista talous- ja kulttuuripolitiikkaa. Lehti on kannattanut taloudellista liberalismia, avautumista ulkomaailmaan, länsimaista elämäntyyliä ja kansallismielistä politiikkaa. Sen päätoimittajana on toiminut Ertuğrul Özkök. Vuonna 1994 mediakonserni Doğan osti Hürriyetin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * https://www.hurriyet.com.tr/ * https://www.hurriyetdailynews.com/ Luokka:Turkkilaiset sanomalehdet
Vatikaanin apostolinen arkisto

Vatikaanin apostolinen arkisto (lat. Archivum Apostolicum Vaticanum) on Vatikaanissa sijaitseva arkisto, joka sisältää Vatikaanin dokumentteja yli tuhannen vuoden ajalta, mukaan lukien paavien kaikki säilynyt kirjeenvaihto. 85 hyllykilometrin suuruisen arkiston sisältö on kulloisenkin paavin henkilökohtaista omaisuutta. Toisinaan paavit ovat avanneet arkistoihin rajatun pääsyn, kuten vuonna 1881 valikoiduille tutkijoille, vuonna 2010 journalisteille ja vuonna 2020 paavi Pius XII:n papereita koskien. Kaikki 75 vuotta tuoreemmat dokumentit ovat kuitenkin aina salaisia. Arkiston perusti vuonna 1612 paavi Paavali V. Vuonna 1810 Ranskan keisari Napoleon siirsi arkiston Pariisiin. Se palautettiin Vatikaaniin vuosien 1814–1817 aikana. Osa dokumenteista katosi matkalla. Arkisto tunnettiin vuosien 1646–2019 aikana virallisesti nimellä Archivum Secretum Vaticanum. Koska sana secretum tulkitaan nykyisin tarkoittavan ennemminkin salaista kuin yksityistä, paavi Franciscus vaihtoi arkiston nimen kuvaamaan paremmin sen tarkoitusta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * The Archives, Archivio Apostolico Vaticano Luokka:Vatikaanin kirjastot
As Aventuras de Gui & Estopa

As Aventuras de Gui & Estopa on Mariana Caltabianon luoma brasilialaisia piirrossarja, jota ensimmäisenä julkaisi Cartoon Network-kanava vuonna 2009. == Hahmot == * Gui "Iguinho" (äänenä Mariana Caltabiano) on valkoinen länsiylämaanterrieri ja sarjan protagonisti. * Estopa (äänenä Eduardo Jardim) on lihava harmaa koira ja Guin paras ystävä. * Cróquete Spaniel (äänenä Mariana Caltabiano) on ruskea cockerspanieli ja Guin tyttöystävä. * Pitiburro (äänenä Eduardo Jardim) on beige pitbull. * Dona Iguilda (äänenä Mariana Caltabiano) on Guin äiti. * Fifivelinha (äänenä Mariana Caltabiano) on tyttö. * Ribaldo "Riba" (äänenä Arly Cardoso) on harmaa hiiri. * Róquete Spaniel (äänenä Mariana Caltabiano) on beige spanieli ja Cróqueten vanhempi serkku. * Professora Jararaca on vihreä käärme. * Pitibela on Pitiburron tyttöystävä. * Pitbalinha on Pitiburron pikkuveli. * Jaiminho on sika. * Nerdson on Guin naapuri. * Irmãozão on iso ja vahva beige koira. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Lastenohjelmat Luokka:2000-vuosikymmenen piirrossarjat Luokka:2010-luvun piirrossarjat Luokka:2020-luvun piirrossarjat Luokka:Brasilialaiset televisiosarjat
Töyhtöfasaani

Töyhtöfasaani (Pucrasia macrolopha) on aitokanoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä- ja Itä-Aasiassa. == Koko ja ulkonäkö == Töyhtöfasaani voi kasvaa 50-64 cm pitkäksi ja koiraat ovat naaraita kookkaampia. Sukupuolet eroavat toisistaan ulkonäöltään. Lajin koiras on päästään tummanvihreä ja päässä on hyvin pitkä vihreä töyhtö. Poskassa on valkoinen laikku. Muu ruumis on harmaa ja mustaraitainen. Rinnassa ja kyljissä on myös punaruskeaa, jonka määrä vaihtelee alalajeittain. Töyhtöfasaaninaaras on ruskean- ja mustankirjava. ==Levinneisyys ja elintavat== Töyhtöfasaania tavataan Afganistanista Nepaliin ja Kiinassa. Lajin elinympäristöä ovat alppiruusuja, mäntyjä ja bambuja kasvavat metsät 2 000–4 000 metrin korkeudella. Linnut liikkuvat yksin tai pareittain. == Lähteet == Luokka:Fasaanit
Beda Närhi

Beda Kerttu Mathilda Närhi (4. huhtikuuta 1896 Viipuri – 5. joulukuuta 1971 Helsinki)Kuolinilmoitus, Taidemaalari Beda Kerttu Mathilda Närhi, Helsingin Sanomat, 1971, No 335, sivu 2, julkaistu 12.12.1971 oli suomalainen taidemaalari ja piirustuksenopettaja.Muistokirjoitus: Kuolleita: Kuvaamataidonopettaja, taiteilija Beda Kerttu Närhi, Helsingin Sanomat, 1971, No 335, sivu 11, julkaistu 12.12.1971Kuvataiteilijamatrikkeli Beda Närhi tuli ylioppilaaksi vuonna 1915 ja hän opiskeli Helsingin yliopiston piirustussalissa 1916–1917 ja 1919–1920, Taideteollisen keskuskoulun piirustuksenopettajaosastolla 1919–1921 sekä Académie de la Grande Chaumièressa Pariisissa 1936. Hänen taiteilijan debyyttinsä oli 1927 ja hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1941, 1942 ja 1946. Närhi oli opettajana oppikoulussa vuodesta 1923 alkaen ja Taideteollisessa oppilaitoksessa samoin vuodesta 1923 alkaen. Hän oli Taideteollisen oppilaitoksen opettajayhdistyksen jäsenenä ja toimi myös kirjastonhoitajana 1935–1947. Närhi oli myös kuvaamataidon opettajana ensin Savonlinnassa ja sen jälkeen Töölön yhteiskoulussa 1930-luvulta aina 1960-luvulle saakka.Pirkko Pohjakallio : Kuvataidekasvatuksen historiaa tutkimassa, Kasvatus & Aika 3/2009 Närhi oli Suomen taiteilijaseuran jäsen ja osallistui taiteilijain sekä kuvaamataidonopettajain järjestötoimintaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomalaisen kuvataiteen bibliografia : Beda Närhi Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1896 syntyneet Luokka:Vuonna 1971 kuolleet
Saara Kekäläinen

Saara Kekäläinen (s. 1971) on suomalainen kirjailija. Hän on julkaissut aikuisten romaaneja kirjailijanimellä Olga Kokko. Kekäläisen kirjoittama ja Reetta Niemensivun kuvittama Valpuri-sarjan ensimmäinen osa Valpuri ja vaarallinen aamupuuro oli Lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandia- ehdokkaana vuonna 2022. Samana vuonna ilmestynyt, Netta Lehtolan kuvittama Prinsessa joka lähti kälppimään oli Arvid Lydecken -palkintoehdokkaana. ==Teokset== Lastenkirjat * * * Aikuisille * * ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Genshō

Genshō (, 682 – 22. toukokuuta 748) oli perinteisen vallanperimysjärjestyksen mukaan Japanin 44. hallitsija. Hän toimi keisarinnana vuodesta 715 vuoteen 724. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Hallitsevat keisarinnat Luokka:Japanin keisarinnat Luokka:680-luvulla syntyneet Luokka:740-luvulla kuolleet
Kōken

Kōken (, 718 – 28. elokuuta 770) oli perinteisen vallanperimysjärjestyksen mukaan Japanin 46. ja 48. hallitsija. Hän toimi keisarinnana vuodesta 749 vuoteen 758 ja vuodesta 764 vuoteen 770. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Hallitsevat keisarinnat Luokka:Japanin keisarinnat Luokka:Vuonna 718 syntyneet Luokka:Vuonna 770 kuolleet
Meishō

Meishō (, 9. tammikuuta 1624 – 4. joulukuuta 1696) oli perinteisen vallanperimysjärjestyksen mukaan Japanin 109. hallitsija. Hän toimi keisarinnana vuodesta 1629 vuoteen 1643. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Hallitsevat keisarinnat Luokka:Japanin keisarinnat Luokka:1620-luvulla syntyneet Luokka:1690-luvulla kuolleet
Petro Pantš

Petro Pantš (, oik. Petro Josypovytš Pantšenko, ; 4\. heinäkuuta 1891 Valky, Harkovan kuvernementti – 1. joulukuuta 1978 Kiova, Ukrainan SNT) oli ukrainalainen kirjailija. Hän oli sotilaana ensimmäisessä maailmansodassa ja Ukrainan itsenäisyyssodassa (1917–1920), ensin Ukrainan kansantasavallan ja sitten bolsevikkien joukoissa. Hän kuului 1920-luvulla kirjallisiin järjestöihin Pluhiin, Vapliteen ja Ukrainan työläiskirjailijoiden liittoon. Vuodesta 1923 hän työskenteli toimittajana Harkovassa (1923–1932 aikakauslehdessä Tšervonyi šljah’) ja vuodesta 1934 Kiovassa. Toisen maailmansodan aikana hän työskenteli Ukrainan SNT:n tiedeakatemiassa (nykyisin NANU) ja radioasemalla Radjanska Ukrajina. Pantšin ensimmäiset novelli- ja kertomuskokoelmat Tam, de verby nad stavom (1923, 'Missä pajuja lammella'), Solomjanyi dym (1925) ja Myšatši nory (1926, 'Hiirenkoloja') käsittelivät sisällissodan tapahtumia ja uuden talouspolitiikan (NEP) alkuvuosia Ukrainassa. Pienoisromaanisarja Z morja ('Mereltä'), Bez kozyrja ('Ilman valttikorttia'), Holubi ešelony (1926, 'Taivaansiniset portaat') ja Povist našyh’ dniv (1927, 'Tarina nykyajalta') kuvaa tapahtumia Ukrainassa vuoden 1905 vallankumouksesta ensimmäisen maailmansodan jälkeiseen talouden elvytykseen ja vuoden 1917 vallankumoukseen. Povist našyh’ dniv oli ensimmäisiä teollisia aiheita käsitteleviä ukrainalaisen neuvostokirjallisuuden edustajia. Vuodesta 1930 alkaen hänen teostensa pääaiheena oli kollektivisointi, esimerkiksi sarjassa Muh’a Makar (1930–1934). Hän kirjoitti myös romaaneja esimerkiksi vallankumousvaiheen historiasta, muistelmat ja lastenkirjallisuutta. Pantšin realistinen tyyli ei kallistunut formalismiin, ja siitä ja toisaalta uskollisuudesta neuvostohallintoa kohtaan johtui, että hänellä oli paikka niiden joukossa, jotka eivät tuoneet kirjallisuuteen mitään uutta mutta joita silti pidettiin Ukrainan neuvostoproosan perustajina. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ukrainalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1891 syntyneet Luokka:Vuonna 1978 kuolleet
Alba Vergés

Alba Vergés i Bosch (s. 3. syyskuuta 1978) on katalonialainen poliitikko, joka on toiminut Katalonian parlamentin 1. varapuhemiehenä vuodesta 2021 lähtien sekä virkaa toimittavana puhemiehenä vuodesta 2022 lähtien. Vergés edustaa Katalonian tasavaltalaista vasemmistoa. Vergés syntyi Igualadassa. Hänellä on taloustieteen tutkinto Barcelonan yliopistosta ja tietojohtamisen tutkinto Katalonian avoimesta yliopistosta. Hänet valittiin parlamenttiin ensimmäisen kerran vuonna 2012. Toukokuussa 2018 hänet nimitettiin Katalonian terveysministeriksi, jona hän toimi toukokuuhun 2021 asti. Kesäkuussa 2021 hänet nimitettiin parlamentin 1. varapuhemieheksi. Hän on toiminut virkaa toimittavana puhemiehenä kesästä 2022 lähtien, jolloin puhemies Laura Borràs erotettiin parlamentista korruptiosyytteiden takia. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Katalonialaiset poliitikot
Kuumaa-yhtyeen diskografia

Tämä artikkeli on suomalaisen Kuumaa-yhtyeen diskografiasta. Yhtye on julkaissut urallaan kolme albumia ja useita singlejä. == Studioalbumit == Nimi Julkaisutiedot Lista Myynti Albumilista Kuumaa *Julkaistu: 26. huhtikuuta 2019 *Formaatti: digitaalinen *Levy-yhtiö: Universal Music 10 Hyvikset ja pahikset *Julkaistu: 31. maaliskuuta 2023 *Formaatti: LP / digitaalinen *Levy-yhtiö: Universal Music 1 2x Platinaa Pisara meressä *Julkaistu: 19. huhtikuuta 2024 *Formaatti: CD / LP / digitaalinen *Levy-yhtiö: Universal Music 1 Kultaa == Singlet == Nimi Vuosi Listasijoitukset Albumi Single- lista Lataus- lista Radio- lista ”Uppoon suhun” 2017 – 21 – Kuumaa ”Hulluista runoista” – – 91 ”Huuda lujempaa” – – – Kuumaa ”Kuumaa” 2018 – 87 ”Mun pitäis se jo tietää” (feat. Sonny) – – ”Siks kai mä oon sun” 2019 – – ”Romuna” 2020 – – ”Rakastaja” – – ”Sä pilasit laulut” – – ”Älä sano sitä vielä” – – ”Ikävä sua” 2021 – – ”Kolme toivetta” – – ”Tarkotin sua” – – ”Oo vielä sekunnin mun” 20 29 Hyvikset ja pahikset ”Tulipalo” 2022 3 1 ”Edelleen sua” 16 – ”Ylivoimainen” 2023 1 1 ”Tässä on kaikki" 3 7 Pisara meressä ”Satama” 4 3 ”Tuhoaisti” 2024 5 3 ”Haloo” (PMMP x Kuumaa) 7 11 == Muut listasijoitukset == Nimi Vuosi Listasijoitukset Albumi Singlelista Radio- lista ”Anna mulle mitä vaan” 2023 6 – Hyvikset ja pahikset ”Elokuva” 31 – ”Eteisvalssi” 29 – ”Hyvikset ja pahikset” 22 – ”Hyvästejä ihanasti” 47 – ”Pisara meressä” 2024 8 – Pisara meressä ”Täydellisin” 22 58 ”Suuren päivän ilta” 27 – ”Aaveisiin” 28 – ”Luotan tulevaan” 30 – ”Kerran sadassa vuodessa” 32 – ”Loppujen lopuks” 41 – ”Valmiit” 50 – == Musiikkivideot == * Huuda lujempaa (ohj. Anton Baer) (2017) * Kuumaa (akustinen versio) (2018) * Älä Sano Sitä Vielä (Lyric Video) (2020) * Oo vielä 7 minuuttia mun (2022) * Ylivoimainen (Lyric Video) (2023) * Tässä on kaikki (2023) == Lähteet == Luokka:Diskografiat
Elizabeth Cotten

Elizabeth ”Libba” Cotten (syntymäsukunimeltään Nevills, 5. tammikuuta 1893 – 29. kesäkuuta 1987) oli yhdysvaltalainen folk- ja bluesmuusikko. Cotten syntyi musiikilliseen perheeseen ja aloitti ensimmäisten kappaleiden soittamisen kahdeksanvuotiaana. Hän joutui lopettamaan koulunkäynnin jo yhdeksän iässä ja aloittamaan työskentelyn palvelijana, seuraten 13-vuotiaana äitiään kotipiian ammattiin. Hän säästi rahaa ensimmäistä kitaraansa varten, jonka sai ostetuksi 12-vuotiaana ja opetteli soittamaan sitä itse. Cotten kirjoitti ensimmäiset kappaleensa teini-ikäisenä. Tällöin syntyi kappale "Freight Train". Hän luopui kuitenkin kitaransoitosta nuorena mentyään naimisiin ja saatuaan lapsia omistautuakseen perheelleen. Elizabeth Cotten soitti seuraavan 40 vuoden aikana kitaraa hyvin harvoin ja epäsäännöllisesti. Hän päätyi työskentelemään säveltäjän ja kansanmusiikkiin erikoistuneen Ruth Crawford Seegerin perheeseen (perheen lapsiin kuuluivat muun muassa muusikot Peggy, Pete ja Mike Seeger). Cotten sai perheeltä innostusta ja opetteli soittamaan kitaraa uudestaan, aloittaen julkiset esiintymiset ja äänitykset ensimmäistä kertaa elämässään yli 60-vuotiaana. Cottenin kitaratekniikka oli omaperäinen: hän soitti vasenkätisenä oikeakätisille tehtyä kitaraa siten, että soitti korkeat melodiat peukalolla ja bassokielet muilla sormilla. Tämä tapa tuli tunnetuksi muusikkopiireissä ”Cotten-näppäilynä”. Mike Seeger alkoi tekemään ensimmäisiä kotiäänityksiä Cottenin kappaleista 1950-luvun jälkipuoliskolla. Nämä äänitykset muodostivat Cottenin ensimmäisen julkaiseman albumin, Folksongs and Instrumentals with Guitar (1958). Cottenin Freight Train -kappale muodostui standardiksi Englannin folkmusiikkipiireissä. Siitä tehtiin monta levytystä ja artistit laittoivat sen usein omiin nimiinsä. Cotten sai sen tekijänoikeudet takaisin vasta myöhemmin, Seegerin perheen avustuksella.https://web.archive.org/web/20180826080720/http://biography.yourdictionary.com/elizabeth- cotten Cotten esiintyi lisääntyvässä määrin 1960-luvulla, aikana jolloin folkmusiikin kiinnostus oli suurta. Cottenin toinen albumi Vol.2: Shake Sugaree ilmestyi vuonna 1967, ja sen nimikappaleen lauluosuudet lauloi hänen lapsenlapsenlapsensa, 12-vuotias Brenda Joyce Evans (myöhemmin The Undisputed Truth -yhtyeen laulaja). Cotten sai muusikonuransa aikana sen verran tuloja, että pystyi ostamaan Syracusesta, New Yorkista talon itselleen ja jälkeläisilleen. Hän jatkoi keikkailua vielä yli 80-vuotiaana. Cottenin vuoden 1983 livealbumi sai Grammy-palkinnon ja hänet hyväksyttiin Rock and Roll Hall of Fameen vuonna 2022, varhaisten vaikuttajien kategoriaan. == Diskografia == === Albumit === * Folksongs and Instrumentals with Guitar (1958) * Vol.2: Shake Sugaree (1967) * Vol.3: When I'm Gone (1979) * Live! (1983) * Shake Sugaree (2004, kokoelma) == Lähteet == Luokka:Rock and Roll Hall of Fame Luokka:Yhdysvaltalaiset bluesmuusikot Luokka:Yhdysvaltalaiset folklaulajat Luokka:Vuonna 1893 syntyneet Luokka:Vuonna 1987 kuolleet
Laura Huttunen

Laura Huttunen (s. 1965)Huttunen, Laura, 1965–, Finto, viitattu 8.4.2023. on suomalainen antropologi, joka on toiminut sosiaaliantropologian professorina Tampereen yliopistossa tammikuusta 2013 lähtien.Matti Kortesoja: Antropologian perintö ja transnationaalien suhteiden maailma, Alusta!, 9.12.2014, viitattu 8.4.2023. Hän väitteli tohtoriksi Tampereen yliopistossa vuonna 2002.Laura Huttunen: Kotona, maanpaossa, matkalla: Kodin merkitykset maahanmuuttajien omaelämäkerroissa, Tampereen yliopisto, viitattu 8.4.2023. Huttunen tutkii muun muassa globaalia muuttoliikettä, transnationaalisuutta, diasporia ja ihmisten katoamista. Hän on tehnyt etnografista tutkimusta bosnialaisen diasporan parissa Suomessa ja Bosnia-Hertsegovinassa.Laura Huttunen, Tampereen yliopisto, viitattu 8.4.2023. "Keskeisiä kiinnostuksen kohteitani ovat globaalin muuttoliikkeen, transnationaalisuuden ja diasporien tutkimus. Olen tehnyt etnografista tutkimusta bosnialaisen diasporan parissa 2000-luvun alusta lähtien, sekä Suomessa että Bosnia-Hertsegovinassa. Tällä hetkellä olen erityisen kiinnostunut katoamisten politiikasta." == Julkaisut == * Laura Huttunen (toim.): Sama taivas, eri maa: maahanmuuttajan tarina. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1999. * Laura Huttunen: Kotona, maanpaossa, matkalla: Kodin merkitykset maahanmuuttajien omaelämäkerroissa (väitöskirja). Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2002. * Arja Jokinen, Laura Huttunen ja Anna Kulmala (toim.): Puhua vastaan ja vaieta: Neuvottelu kulttuurisista marginaaleista. Gaudeamus, 2004. * Anna Rastas, Laura Huttunen ja Olli Löytty (toim.): Suomalainen vieraskirja – kuinka käsitellä monikulttuurisuutta. Vastapaino, 2005. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Tampereen yliopiston tutkimusportaali * ResearchGate * Google Scholar Luokka:Suomalaiset antropologit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Tampereen yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Rakel Seweriin

Rakel Solberg Seweriin (26. kesäkuuta 1906 Hof – 17. syyskuuta 1995 Oslo) oli norjalainen työväenpuolueen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä 1945–1969 ja toimi Norjan sosiaaliministerinä 1953–1955. RakelSeweriin veiskilt 2022.jpg|Seweriinin mukaan nimetty tie Eidsfossissa entisessä Hofin kunnassa, josta hän oli kotoisin. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Rakel Seweriin Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjan ministerit Luokka:Vuonna 1906 syntyneet Luokka:Vuonna 1995 kuolleet
Gustaf Adolf Sass

Gustaf Adolf Sass (7. heinäkuuta 1793 Tuulos – 7. huhtikuuta 1826 Missolonghi, Kreikka) oli suomalainen luutnantti, joka osallistui Kreikan vapaussotaan ja kaatui Missolonghin piirityksen aikana. Hänen kerrottiin Kreikassa ystävystyneen runoilija lordi Byronin kanssa.Kreikassa v. 1826 kaatuneen suomalaisen Sassin muistopatsas paljastetaan tk. 17 pnä, Helsingin Sanomat, 08.04.1938, nro 95, s. 9, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotLuutnantti Gustaf Adolf Sassin muistomerkki Kreikassa, Suomi ulkomailla > Kreikka 14.4.2015 Gustaf Adolf Sassin vanhemmat olivat luutnantti Otto Fredrik Sass (1749–1822) ja Ebba Maria Borgenström (1764–1829). Otto Fredrik Sass oli palvellut Porin ja Hämeenlinnan rykmenteissä ja osallistunut Kustaa III:n sotaan 1789–1790.Adelsvapen-Wiki : Adliga ätten Sass nr 382, tabell 7Project Runeberg : Svenska adelns ättar-taflor / Afdelning 3. von Nackreij - Skytte (1858-1864), sivu 609, tab. 6 ja 7 Tuuloksessa Kommilan talossa syntynyt Gustaf Adolf Sass kuului Ruotsin armeijassa palvelleeseen Sassin aatelissukuun. Hän meni itsekin sotilasuralle ja tuli kersantiksi 3. skånelaiseen jalkaväkirykmenttiin 1812, kenttävääpeliksi 1814 ja lippujunkkariksi 1817. Sass erosi Ruotsin armeijan palveluksesta 1819 ja vuonna 1824 hän liittyi luutnantin arvoisena Kreikan vapausarmeijaan. Hän osallistui Kreikan vapaussodan taisteluihin ja joutui kerran turkkilaisten vangiksi päästen kuitenkin vapaaksi. Sass kaatui tiettävästi 7. huhtikuuta 1824 Missolonghin puolustajien tehdessä ensimmäistä läpimurtoyritystään turkkilaisten piirityksestä. Sass oli julkaissut sotakokemuksiaan Göteborgissa ilmestyneessä Aftonbladet-lehdessä. Gustaf Adolf Sassin muistopatsas paljastettiin 17. huhtikuuta 1938 Missolonghin kaupungissa, jossa hän oli kaatunut. Patsaan paljasti Suomen Piraeuksen pääkonsuli Eugenides. Samana päivänä Missolonghissa avattiin myös Byron-museo, jossa Sassille oli varattu oma osasto.Suomalaisen soturin muisto Kreikassa, Helsingin Sanomat, 24.04.1938, nro 109, s. 13, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Gustaf Adolf Sassin muistopatsas Missolonghissa, kreikankielinen sivusto Luokka:Ruotsalaiset upseerit Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Ruotsalaiset aateliset Luokka:Vapaustaistelijat Luokka:Vuonna 1793 syntyneet Luokka:Vuonna 1826 kuolleet
Olav Bruvik

Olav Bruvik (22. marraskuuta 1913 Haus, Norja – 30. joulukuuta 1962) oli norjalainen seppä, ammattiyhdistysjohtaja ja työväenpuolueen poliitikko. Hän toimi Norjan sosiaaliministerinä 1961–1962. Vuosina 1949–1962 hän oli Norjan tekstiilityöläisten liiton puheenjohtaja. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Olav Bruvik Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjalaiset ammattiyhdistysjohtajat Luokka:Norjan ministerit Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 1962 kuolleet
Åsane Tidende

Åsane Tidende on Bergenissä ilmestyvä kaupunginosalehti, joka on perustettu vuonna 1993. Lehti ilmestyy keskiviikkoisin ja kuuluu Amedia-konserniin. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Lehden verkkosivut Luokka:Norjalaiset sanomalehdet Luokka:Bergen
François-Joseph-Paul de Grasse

François-Joseph-Paul, comte de Grasse, marquis de Grasse-Tilly (Grassen kreivi, Grasse-Tillyn markiisi) (13. syyskuuta 1722 Le Bar, Ranskan kuningaskunta – 11. tammikuuta 1788 Pariisi) oli ranskalainen amiraali, joka taisteli brittiläisiä joukkoja vastaan Yhdysvaltain vapaussodassa. ==Elämä ja ura== De Grasse oli yksi Ranskan vanhimpia aatelissukuja. Yksitoistavuotiaana de Grasse astui Maltan ritarikunnan merivoimien palvelukseen ja taisteli turkkilaisia ja maureja vastaan. Vuonna 1739 hän liittyi Ranskan laivastoon, ja palveltuaan useilla aluksilla hän joutui vuonna 1747 vangiksi ja vietiin Englantiin, jossa hän oli kaksi vuotta. Palattuaan Ranskaan hänestä tehtiin luutnantti, ja hän palveli Roland-Michel Barrin de La Galissonièren alaisuudessa seitsenvuotisessa sodassa ja D'Achen alaisuudessa Itä-Intiassa. Hänet ylennettiin kapteeniksi tammikuussa 1762, ja hän sai Pyhän Ludvigin ritarin arvonimen vuonna 1764. Pian sen jälkeen, kun Ranska ja Yhdysvallat olivat liittoutuneet vapaussodassa, hänet ylennettiin kontra-amiraaliksi ja lähetettiin Amerikkaan laivueen komentajaksi. Vuosina 1779-1780 hän taisteli englantilaisia vastaan Länsi-Intian edustalla ja kunnostautui Dominican ja Saint Lucian taisteluissa. Vuonna 1781 hänet ylennettiin amiraaliksi, ja hän onnistui voittamaan amiraali Samuel Hoodin ja valtaamaan Tobagon saaren. Kun George Washington ja ranskalainen kenraali Rochambeau päättivät marssia Virginiaan yhdistääkseen voimansa Gilbert du Motier de Lafayette armeijan kanssa brittiläistä komentajaa Charles Cornwallisia vastaan, Washington pyysi de Grassen laivaston apua. De Grasse purjehti Länsi-Intiasta Chesapeakelahdelle, jossa hänen laivastoonsa liittyi kreivi de Barrasin johtama laivasto. Amiraali Thomas Gravesin johtamat britit yritti estää tämän hyökkäämällä de Grassen laivastoa vastaan, kun se saapui Chesapeakenlahdelle, mutta se ei onnistunut. Ranskan merivoimien ylivoima oli ratkaiseva Yorktownin piirityksen onnistumisessa. Cornwallisin antautumisen jälkeen de Grasse palasi Länsi-Intiaan, jossa hän valloitti St. Kittsin saaren tammikuussa 1782. Huhtikuussa amiraali George Rodney kuitenkin kukisti hänet Saintesin taistelussa, jossa de Grasse menetti kahdeksan alusta. Antautumisen jälkeen Rodney vei de Grassen Jamaikalle ja sieltä vankina Englantiin, jossa hän sai paljon imartelevaa huomiota, mutta hän menetti maanmiestensä kunnioituksen. Vuonna 1783, kun rauha oli julistettu, hän palasi Ranskaan ja julkaisi muistelmansa. Hänet vapautettiin syytteistä sotaoikeudessa vuonna 1784. Hänen poikansa Alexandre Francois Auguste de Grasse oli merkittävä vapaamuurari, yksi skottilaisen riitin perustajista. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ranskalaiset amiraalit Luokka:Vuonna 1722 syntyneet Luokka:Vuonna 1788 kuolleet
Taylor Knibb

Taylor Knibb (14. helmikuuta 1998) on yhdysvaltalainen triathlonisti ja olympiamitalisti. Knibb saavutti ensimmäisen junioreiden MM-mitalin vuonna 2015, kun hän oli toinen Chicagon MM-kilpailuissa. Hän voitti samana vuonna Yhdysvaltojen junioreiden mestaruuden. Hän uusi seuraavana vuonna Yhdysvaltain junioreiden mestaruuden sekä voitti ensimmäisen junioreiden MM-kullan. Lisäksi hän saavutti ensimmäisen aikuisten mitalin World Cupissa, kun hän oli Montrealin osakilpailun kolmas. Hän uusi junioreiden MM-kullan seuraavana vuonna Rotterdamin MM-kilpailuissa. Hänen paras sijoitus aikuisten kilpailuisssa oli toinen sija Edmontonin osakilpailussa. Vuonna 2018 Knibb oli parhaimmillaan toinen Lausannen osakilpailussa. Vuonna 2019 Knibb oli toinen Santo Domingossa järjestetyssä kilpailussa. Vuonna 2021 Knibb saavutti useita kilpailuvoittoja, kun hän voitti World Triathlon Championship Seriesin osakilpailut Jokohamassa ja Edmontonissa ollen kokonaiskilpailun toinen. Tokion olympialaisissa hän oli yksilökilpailussa sijalla 16., mutta saavutti olympiahopeaa sekaviestikilpailussa. Hän oli myös saman vuoden Ironman 70.3 -kilpailun kolmas. Vuonna 2022 Knibb oli maailmanmestaruuskiertueen osakilpailuissa parhaimmillaan toinen Bermudalla ja kolmas Cagliarissa. Hän oli kokonaiskilpailun kolmas. Knibb voitti vuoden 2022 Ironman 70.3 kilpailun. Vuonna 2023 hän sijoittui MM-kiertueella parhaimmillaan Jokohamassa kolmanneksi. Seuraavana vuonna hän oli Jokohamassa toinen ja voitti vain neljä päivää myöhemmin maantiepyöräilyn aika-ajon Yhdysvaltojen-mestaruuden. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset triathlonistit Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Yhdystie 1324

Yhdystie 1324 on Espoon Lahnuksesta Nurmijärven Klaukkalaan johtava yhdystie. Osoitenimenä tiellä on Lahnuksentie niin Espoon kuin Nurmijärven puolella. Tien pituus on noin kahdeksan kilometriä, ja se muodostaa reitin Vihdintieltä (seututieltä 120) Klaukkalan keskustaan ja sieltä Klaukkalantietä pitkin seututielle 132. Tieltä on yhteys Serenan vesipuistoon ja laskettelukeskukseen sekä Klaukkalan tornikeskukseen. 1324 Luokka:Espoon liikenne Luokka:Nurmijärven liikenne
Rickie Lee Jones

Rickie Lee Jones (s. 8. marraskuuta 1954) on yhdysvaltalainen laulaja, laulunkirjoittaja ja muusikko. Jones vietti lapsuusvuotensa Phoenixissa Arizonassa. 21-vuotiaasta eteenpäin hän esiintyi pienissä paikoissa Venicessä Kaliforniassa laulaen jazzstandardeja ja omia kappaleitaan. Hän julkaisi ensimmäisen albuminsa Rickie Lee Jones vuonna 1979, ja siltä irroitettu single Chuck E's in Love muodostui Jonesin uran suurimmaksi hitiksi Yhdysvalloissa. Esikoisalbumi toi hänelle parhaan uuden artistin Grammyn seuraavana vuonna. Parhaimmillaan se oli Billboardin albumilistalla sijalla 3. Jonesin toinen albumi Pirates (1981) päätyi parhaimmillaan Billboardin listalla sijalle 5. Pirates sisälsi aiempaa monimutkaisempia kappalerakenteita ja paljon Jonesin tavaramerkiksi muodostunutta korkeaa, intensiivistä laulua. Seuraavat albumit eivät enää ole myyneet näin hyvin, mutta vuoden 1989 Flying Cowboys pääsi lähelle näiden lukemia. Sitä myytiin amerikkalaisen kultalevyn eli 500 000 kappaleen verran. Vuonna 2001 Jones sai uransa seitsemännen Grammyn covereita sisältävästä albumistaan It's Like This. Hän julkaisi muistelmansa Last Chance Texaco: Chronicles of an American Troubadour vuonna 2021. Suomessa Jones on esiintynyt Pori Jazz -festivaaleilla vuosina 1992 ja 1999. == Diskografia == === Albumit === * 1979: Rickie Lee Jones * 1981: Pirates * 1983: Girl at Her Volcano (EP) * 1984: The Magazine * 1989: Flying Cowboys * 1991: Pop Pop * 1993: Traffic from Paradise * 1997: Ghostyhead * 2000: It's Like This * 2003: The Evening of My Best Day * 2007: The Sermon on Exposition Boulevard * 2009: Balm in Gilead * 2012: The Devil You Know * 2015: The Other Side of Desire * 2019: Kicks * 2023: Pieces of Treasure == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset laulaja-lauluntekijät Luokka:Yhdysvaltalaiset folklaulajat Luokka: Yhdysvaltalaiset laulajat Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Fleur Jaeggy

Fleur Jaeggy (s. 31. heinäkuuta 1940 Zürich, Sveitsi) on sveitsiläinen kirjailija, joka kirjoittaa italian kielellä. Jaeggy opiskeli nuoruudessaan Sveitsin korkeakouluissa. Vuodesta 1968 lähtien hän on asunut Milanossa, jossa hän aloitti näihin päiviin jatkuneen yhteistyönsä Adelphi-nimisen kustantamon kanssa. Itävaltalaiset kirjailijat Ingeborg Bachmann ja Thomas Bernhard kuuluivat hänen ystäväpiiriinsä. Jaeggy on toiminut myös esseistinä ja kääntäjänä. Hänen romaaninsa I beati anni del castigo (1989, vapaasti käännettynä Suloiset kurin päivät) sai Italiassa Bagutta- kirjallisuuspalkinnon. Vuoden 2014 novellikokoelma Sono il fratello di XX (Olen XX:n veli) voitti puolestaan Giuseppe Tomasi di Lampedusan kansainvälisen kirjallisuuspalkinnon.{Lähde{} Jaeggy teki myös yhteistyötä muusikko Franco Battiaton kanssa sanoittaen muutamia tämän lauluja. Jaeggyn teoksia on käännetty 18 kielelle, ei kuitenkaan toistaiseksi suomeksi. == Teokset == === Fiktio === * 1968 - Il dito in bocca * 1971 - L'angelo custode * 1980 - Le statue d'acqua * 1989 - I beati anni del castigo * 1994 - La paura del cielo * 2001 - Proleterka * 2009 - Vite congetturali * 2014 - Sono il fratello di XX === Lähteet === Luokka:Italialaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Laulu sisällissodasta

Laulu sisällissodasta on rap-artisti Karri "Paleface" Miettisen vuonna 2018 tekemä kappale sodasta. Tavoitteena oli tehdä laulu, johon kaikki suomalaiset voisivat nyt yhtyä. Yle teki laulusta musiikkivideon. Laulun synnystä tehtiin myös sarja, jossa dokumentoitiin laulun syntyminen rinnakkain arkistoista, tutkijoilta, taiteilijoilta ja ystäviltä etsittyjen sisällissodan tarinoiden kanssa.Laulu siällissodasta; Yle Tallenteessa on mukana myös mieskuoro Ylioppilaskunnan laulajatLaulu sisällissodasta – Paleface kerää tarinoita ja antaa äänen menneisyydelle; Yle. Laulu esitettiin itsenäisyyspäivänä linnan jatkoillakin 2018Linnan jatkot: Paleface & Ylioppilaskunnan Laulajat - Laulu sisällissodasta; Yle == Lähteet == Luokka:Suomalaiset hip hop -kappaleet Luokka:Sodanvastaiset laulut
Virpi Määttä

Virpi Määttä os. Turtiainen (s. 8. tammikuuta 1968 Pirkkala) on suomalainen pesäpalloilija. Määttä edusti koko uransa SM-sarjassa ja Superpesiksessä Helsingin Roihua. Määttä saavutti neljä SM-hopeaa kaudella 1982, kaudella 1985, kaudella 1986 ja kaudella 1988. Kaudella 1989 Määttä oli SM-sarjan lyöjäkuningatar. Voittaessaan lyöjätilaston hän löi kolme kunnaria ja 47 tavallista juoksua eli yhteensä 50 juoksua. Määttä pelasi kolme Itä-Länsi- ottelua vuosina 1985, 1987 ja 1991 sekä kaksi Litto-Lehdistö-ottelua vuosina 1987 ja 1991. Hän pelasi ulkokentällä polttajana. Määttä pelasi pääsarjatasolla 223 runkosarjan otteluissa. Näissä otteluissa hän löi 29 kunnaria ja 378 tavallista juoksua, toi 158 juoksua ja keräsi 1 055 kärkilyöntipistettä. https://www.pesis.fi/wp-content/uploads/2021/02/Määttä- Virpi.xlsx == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Johann Trollmann

Johann Wilhelm Trollmann (27. joulukuuta 1907 Gifhorn - 9. huhtikuuta 1944 Wittenberge) oli saksalainen nyrkkeilijä, joka oli etniseltä taustaltaan sinti. == Elämä ja ura == Trollman tuli tunnetuksi vuonna 1933, jolloin hän otteli ammattilaisnyrkkeilyn raskaan keskisarjan Saksan mestaruudesta Adolf Wittiä vastaan. Trollman oli selvästi parempi, mutta kehätuomari tuomitsi ottelun silti ratkaisemattomaksi. Uusintaottelussa natsit pakottivat Trollmannin häviämään lisenssin menettämisen uhalla. Romanien vainojen kiihdyttyä 1930-luvun lopussa Trollmann joutui keskitysleirille, jossa hänet sterilisoitiin. Toisen maailmansodan aikana hän taisteli Saksan armeijan joukoissa itärintamalla ja haavoittui vuonna 1941. Saksaan palattuaan Trollman joutui kesäkuussa 1942 Gestapon pidättämäksi. Trollmann oli aluksi Neuengammen keskitysleirillä, josta hänet myöhemmin siirrettiin työleirille Wittenbergeen. Trollman kuoli leirillä huhtikuussa 1944. Lopulta vuonna 2003 Saksan nyrkkeilyliitto julisti Trollmanin vuoden 1933 Saksan mestariksi. Vuonna 2016 ilmestyi Dario Fon teos Razza di zingaro, joka pohjautuu Trollmanin elämään. Hän on myös henkilöhahmona vuonna 2022 esitetyissä Babylon Berlin -televisiosarjan jaksoissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Saksalaiset nyrkkeilijät Luokka:Romanitaustaiset henkilöt Luokka:Holokaustissa kuolleet Luokka:Vuonna 1907 syntyneet Luokka:Vuonna 1944 kuolleet
Uuden-Seelannin ralli 1993

Uuden-Seelannin ralli 1993 (viralliselta nimeltään 24. Rothmans Rally New Zealand) oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1993. Kilpailu järjestettiin 5. - 8\. elokuuta 1993 Aucklandissa. Kilpailu oli kauden kahdeksas ja erikoiskokeiden yhteispituus oli . Kilpailun voitti Colin McRae, jolle voitto oli ensimmäinen rallin MM-sarjassa. Voitto oli ensimmäinen myös Subarulle. Kauden aikana kilpailijat voivat valita enintään kymmenen kolmestatoista kilpailusta ja kilpailu oli kauden toinen, jossa kaikki mestaruudesta kilpailevat olivat mukana. Kilpailu oli myös kauden toinen Aasian-Tyynenmeren rallisarjassa, jonka johdossa oli 'Possum' Bourne. Juha Kankkunen oli kilpailussa Nicky Gristin kanssa kun Juha Piironen oli sairaalassa toipumassa. Kankkunen menetti aikaa tasauspyörästön ongelman vuoksi. Ari Vatanen keskeytti pyöräntuennan pettämiseen. == Tulokset == Sija Kuljettaja Kartanlukija Auto Aika Ero Yleiskilpailu Yleiskilpailu Yleiskilpailu Yleiskilpailu Yleiskilpailu Yleiskilpailu Yleiskilpailu 1 Colin McRae Derek Ringer Subaru Legacy RS 6:12.31 0.0 2\. François Delecour Daniel Grataloup Ford Escort RS Cosworth 6:12.58 +0.27 3\. Didier Auriol Bernard Occelli Toyota Celica Turbo 4WD 6:13.00 +0.29 4\. Carlos Sainz Luis Moya Lancia Delta HF Integrale 6:14.38 +2.07 5\. Juha Kankkunen Nicky Grist Toyota Celica Turbo 4WD 6:15.26 +2.55 6\. Possum Bourne Rodger Freeth Subaru Legacy RS 6:20.46 +8.15 7\. Gustavo Trelles Jorge Del Buono Lancia Delta HF Integrale 6:23.48 +11.17 8\. Neil Allport Jim Robb Mazda 323 GT-R 6:36.58 +24.27 9\. Joe McAndrew Bob Haldane Subaru Legacy RS 6:43.29 +30.58 10\. Yoshio Fujimoto Hakaru Ichino Mitsubishi Lancer Evo I 6:43.58 +31.27 Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: == Lähteet == Luokka:MM-rallikausi 1993 Luokka:Uuden-Seelannin ralli