EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Jedem das Seine

Jedem das Seine on vanha saksalainen sananlasku, joka tarkoittaa kirjaimellisesti ”jokaiselle omansa”, mutta se voidaan kääntää ”jokaiselle ansionsa mukaan” tai ”jokaiselle se minkä hän ansaitsee”. Sananlasku on saanut alkunsa roomalaisesta oikeuskäytännöstä. Cicero esitti sen teoksessa De legibus muodossa ”Justitia suum cuique distribuit” (”Oikeus antaa kaikille sen mitä he ansaitsevat”). ”Suum cuique” oli myös Preussin kuninkaan Fredrik Suuren motto, ja Saksan armeijan sotilaspoliisi (Feldjäger) käyttää sitä edelleen. Sananlasku on saanut pahan maineen, koska se oli kirjoitettuna natsiaikana Buchenwaldin keskitysleirin rautaportissa. Nuoremman polven saksalaiset eivät enää tunne natsien lauseelle antamaa makaaberia sivumerkitystä. Useat yritykset ovat 1990- ja 2000-luvulla joutuneet kritiikin kohteeksi käytettyään fraasia mainoskampanjoissaan. Näistä tunnetuimpia ovat Burger King, Merkur Bank, Rewe, Esso ja Tchibo sekä Nokia. Nokian matkapuhelinyksikkö käytti sitä vuonna 1998 Saksassa mainoskampanjassaan, joka mainosti vaihtokuorisia Nokia 5110 matkapuhelimia. Huomattavasti tunnetumpi natsien iskulause oli Auschwitzin portissa lukenut Arbeit macht frei. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Lentävät lauseet Luokka:Holokausti Luokka:Saksankieliset sanat ja sanonnat Luokka:Tunnuslauseet
RCA-liitin

RCA-liitäntä (tunnetaan myös nimellä phono, cinch tai CINCH/AV-liitäntä) on audio- ja videolaitteissa käytetty liitäntätapa. Liitintä voidaan käyttää paitsi kuvan ja äänen analogiseen siirtoon, myös sähkön, digitaalisen äänen ja kuvan siirtoon. Esimerkiksi suositussa Commodore 64 -kotitietokoneessa RCA- liitintä käytettiin RF-liittimenä. Liitin on saanut nimensä Radio Corporation of America -yhtiöltä. ==Liittimien värikoodaus == Liittimien värit ovat vakiintuneet käyttötarkoituksen mukaan. Nykyisin värit määritellään amerikkalaisessa standardissa, jota noudatetaan Suomessakin aika hyvin.Consumer Electronics Association standard CEA-863-A Connection Color Codes for Home Theater Systems Stereoääntä kuljetettaessa oikean kanavan liitin on punainen ja vasemman kanavan liitin on valkoinen (aikaisemmin usein musta). Kuvaa siirrettäessä (komposiittivideoliitäntä) liitin on keltainen. Digitaalista ääntä kuljetettaessa (S/PDIF-signaali) liitin on väriltään oranssi. Komponenttivideota käytettäessä liittimet ovat vihreä, punainen ja sininen. Analoginen audio (ääni) Vasen Valkoinen Analoginen audio (ääni) Oikea Punainen Analoginen audio (ääni) Keski Vihreä Analoginen audio (ääni) Vasen (surround) Sininen Analoginen audio (ääni) Oikea (surround) Harmaa Analoginen audio (ääni) Vasen taka (surround) Ruskea Analoginen audio (ääni) Oikea taka (surround) V.ruskea Analoginen audio (ääni) Subwoofer Violetti Digitaalinen audio S/PDIF Oranssi Komposiittivideo Keltainen Komponenttivideo (YPbPr) Y Vihreä Komponenttivideo (YPbPr) Pb Sininen Komponenttivideo (YPbPr) Pr Punainen RGB-video R Punainen RGB-video G Vihreä RGB-video B Sininen ==Lähteet== Luokka:Sähköliittimet Luokka:Äänentoistotekniikka Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Antisthenes

Antisthenes (, n. 444–365 eaa.) oli antiikin kreikkalainen filosofi ja kyynisen koulukunnan perustaja. Hän oli Sokrateen oppilas. == Elämä == Antisthenes oli kotoisin Ateenasta. Hänen äitinsä oli kotoisin Traakiasta. Hän opiskeli nuoruudessaan retoriikkaa Gorgiaan alaisuudessa, ja mahdollisesti myös Hippiaan ja Prodikoksen oppilaana. Sanotaan, että hän eli alussa vauraissa olosuhteissa, mutta joutui sittemmin köyhyyteen. Joka tapauksessa hän löysi tiensä Sokrateen vaikutuspiiriin, ja hänestä tuli tälle hyvin omistautunut seuraaja. Hänen kerrotaan olleen niin innokas kuulemaan Sokrateen ajatuksia, että hän käveli päivittäin Pireuksesta Ateenaan, ja taivutteli myös ystävänsä mukaansa. Hän innostui sokraattisesta hyve-ajatuksesta, ja perusti oman koulunsa Kynosargekseen. Hänen elämänsä ja opetustensa yksinkertaisuus houkutteli sinne myös muuta köyhempää kansaa. Hän pukeutui viittaan ja kantoi mukanaan sauvaa ja lompakkoa, ja tästä asusta tuli hänen seuraajiensa "univormu". == Filosofia == Diogenes Laertioksen mukaan hänen teoksensa muodostivat kymmenen kirjaa, mutta niistä on säilynyt ainoastaan katkelmia. Hänen mieluisin tyylinsä oli dialogi, missä voidaan nähdä hänen aiemman retorisen koulutuksensa vaikutusta. Aristoteles sanoo Antistheneen kuitenkin olleen kouluttamaton ja yksinkertainen, ja Platon kuvaa hänen ponnistelleen turhaan dialektiikan ongelmien kanssa. Nämä kuvaukset ovat todennäköisesti ainakin jossain määrin värittyneet Platonin Akatemian ja kyynikoiden koulukuntien välisen kilpailun takia. Antistheneen kirjoitukset tarjoavat merkittävän näkökulman sokraattiseen filosofiaan. Hänen filosofiaansa voi verrata kyreneläisiin ja igarialaisiin oppeihin. == Lähteet == * == Aiheesta muualla == * Diogenes Laertios: Merkittävien filosofien elämät ja opit: ** Antistheneen elämäkerta ** Antistheneen elämäkerta * Luokka:Kyynikot Luokka:400-luvulla eaa. syntyneet Luokka:300-luvulla eaa. kuolleet
Hipparkhia

Hipparkhia (, s. noin 340/330 eaa.) oli kreikkalainen kyynikoiden koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän hylkäsi perinteiset naisten roolit lähes kaikilla tavoilla, ja se oli erityisen radikaalia hänen aikanaan ja hänen sosiaalisessa tilanteessaan. Hänen aikansa Kreikassa naisten asema oli muutoin hyvin rajoitettu. == Elämä == Hipparkhia oli kotoisin Maroneiasta Traakiasta. Todennäköisesti hänen veljensä Metrokles tutustutti hänet filosofiaan. Metrokles oli oppilaana Aristoteleen peripateettisessa koulussa, ja hänestä tuli myöhemmin kyynikko Krateen seuraaja. Hipparkhia tuli tunnetuksi avioliitostaan Krateen kanssa. Kerrotaan, että he harjoittivat aviollisia velvollisuuksiaan julkisesti, ja heidät tunnettiinkin kyynikoille tyypillisen anaideian eli häpeämättömyyden kannattajina. Heidän avioliitostaan tuli yksi suosituimpia esimerkkejä tästä hyveestä. Ideana oli se, että kaikki teot, jotka ovat tarpeeksi hyveellisiä tehtäväksi yksityisyydessä, ovat myös tarpeeksi hyveellisiä tehtäväksi julkisuudessa. Joidenkin tietojen mukaan Hipparkhialla ja Krateella oli ainakin poika nimeltä Pasikles. Heidän kerrotaan kasvattaneen lapsiaan kyynisten arvojen mukaan. Hipparkhiasta tiedetään lähinnä ainoastaan anekdootteja. Diogenes Laertioksen mukaan hän kirjoitti kirjeitä, vitsejä, tragedioita, sekä filosofisia esityksiä Platonin tyylillä, jotka ovat kaikki kadonneet vuosisatojen aikana. Diogenes myös mainitsee, että tästä "naisfilosofista" kerrottiin paljon tarinoita. Hipparkhia tunnetaan myös väittelyistään Theodoros Jumalattoman kanssa. Theodoros oli kyseenalaistanut hänen oikeutensa osallistua miesten pitoihin, ja sanoi, että tämä on hylännyt sukkulat ja kangaspuut. Hipparkhia vastasi, että hän on käyttänyt ajan hyödyllisemmin sivistäessään itseään. == Lähteet == * == Aiheesta muualla == * Diogenes Laertios: Merkittävien filosofien elämät ja opit: ** Hipparkhian elämäkerta ** Hipparkhian elämäkerta * * Lindemann, Kate (toim.): Hipparchia Women Philosophers Luokka:Kyynikot
Krates Thebalainen

Krates Thebalainen (, 200-luku eaa.) oli kreikkalainen kyynikoiden koulukuntaan kuulunut filosofi. == Elämä == Krateen syntymän tai kuoleman tarkkaa ajankohtaa ei tiedetä. Kerrotaan, että hän menetti laajan omaisuutensa makedonialaisten hyökkäyksessä. Todennäköisempi tarina puolestaan kertoo, että hän luopui omaisuudestaan periaatteidensa mukaan niin, että hän antoi luottamalleen pankkiirille ohjeen antaa omaisuutensa pojilleen, jos he osoittautuvat typeryksiksi, mutta köyhille, jos hänen poikansa osoittautuvat filosofeiksi. Krates oli Diogenes Sinopelaisen oppilas, ja Zenon Kitionilaisen opettaja. Hän omisti koko elämänsä hyveen saavuttamiseen askeettisen itsehillinnän julistamiseen. Hänellä oli tapana tulla asuntoihin tätä tarkoitusta varten kutsumatta, ja siksi hän sai lempinimen "Ovien avaaja". Krates meni naimisiin Hipparkhian kanssa. Hipparkhia oli varakkaan traakialaisen perheen tytär ja Metrokleen sisar. Tämä avioliitto oli ristiriidassa Krateen arkipäiväisen elämäntavan kanssa. Hipparkhias oli viehättynyt Krateen luonteesta eikä pelännyt hänen köyhyyttään eikä rumuuttaan ja vaati päästä tämän vaimoksi uhmatakseen isäänsä. == Filosofia == Krateen merkitys on lähinnä siinä, että hänen filosofiansa muodostaa sillan kyynisyyden ja stoalaisuuden välille, koska stoalaisuuden perustaja Zenon Kitionilainen oli hänen oppilaansa. Krates ei kirjoittanut paljoakaan. Diogenes Laertioksen mukaan hän kirjoitti joitakin kirjeitä filosofisista asioista, mutta hänen nimellään kulkevat kirjoitukset ovat väärennettyjä ja myöhempien retorikkojen työtä. Laertios laittoi hänen nimiinsä myös lyhyen runon ja muutaman filosofisen tragedian. Plutarkhoksen teos Krateen elämä on kadonnut. Niin kutsuttuihin Kyynikkojen kirjeisiin lukeutuu 36 Krateen nimiin laitettua kirjettä, mutta ne ovat epäperäisiä. == Lähteet == * == Aiheesta muualla == * Diogenes Laertios: Merkittävien filosofien elämät ja opit: ** Krateen elämäkerta ** Krateen elämäkerta Luokka:Kyynikot
Menippos Gadaralainen

Menippos (, ; 200-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen kyynikoiden koulukuntaan kuulunut filosofi ja satiirikko. Hän oli kotoisin Gadarasta Syyriasta. Diogenes Laertioksen mukaan hän oli alun perin orja, joka sai paljon rahaa toimimalla rahanlainaajana, mutta menetti ne ja teki epätoivoissaan itsemurhan. Menippoksen teokset olivat sekoitus proosaa ja runoutta. Ne ovat kaikki kadonneet. Hän kirjoitti vakavista asioista pilailun hengessä. Erityisesti Menippos hyökkäsi epikurolaisia ja stoalaisia vastaan. Menippoksen teokset vaikuttivat suuresti myöhempään kirjallisuuteen. Hänen mukaansa proosaa ja runoutta yhdistänyttä tyylisuuntaa kutsuttiinkin antiikin aikana menippolaiseksi satiiriksi. Lukianos ihaili häntä suuresti ja mainitsee hänet usein, ja yksi hänen nimiinsä laitetuista dialogeista on nimeltään Menippos. Dialogin alkuperä on kuitenkin epäilyksenalainen, ja sen alaotsikko Kuolleiden oraakkeli muistuttaa hyvin paljon Menippoksen teosta Kuolleiden manaaminen. Siksi on arveltu, että dialogi saattaa todellisuudessa olla Menippoksen itsensä, tai ainakin imitoitu Menippokselta, oli sen tekijä sitten Lukianos tai joku muu. == Lähteet == * == Aiheesta muualla == * Diogenes Laertios: Merkittävien filosofien elämät ja opit: ** Menippoksen elämäkerta ** Menippoksen elämäkerta * Luokka:Antiikin kreikkalaiset kirjailijat Luokka:Kyynikot
Metrokles

Metrokles (, s. noin 300 eaa.) oli kreikkalainen kyynikoiden koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän opiskeli Aristoteleen peripateettisessa koulussa, ja lopulta hänestä tuli Krates Thebalaisen seuraaja. Krates nai Metrokleen sisaren Hipparkhian. Diogenes Laertios kertoo, kuinka Metrokles kääntyi kyynikoksi. Erään tarinan mukaan hän olisi pieraissut kerran harjoitellessaan puheen pitämistä, ja tämän masentamana hän sulkeutui kotiinsa ja aikoi tehdä itsemurhan näännyttämällä itsensä nälkään. Krates vieraili hänen luonaan ja selitti, että hänen tekonsa oli täysin luonnon mukaista ja siksi siinä ei ollut mitään hävettävää. Tämän jälkeen Krates pieraisi itsekin näyttääkseen kuinka luonnollista se on. Hän oli etukäteen syönyt linssejä tätä tarkoitusta varten. Näin Metrokles pääsi irti häpeästään. Tarina osoittaa, kuinka kyynikot halusivat hylätä sosiaaliset konventiot elääkseen luonnonmukaista elämää. Myös linsseillä oli kaasunmuodostuksen lisäksi symbolinen merkitys, sillä kyynikot ylistivät niitä usein vaatimattomana mutta tehokkaana ruokana. Näin saatettiin hylätä yleiset mieltymykset, jossa ruoka valittiin maun ja hienouden perusteella. Tarina on myös osoitus kyynikoiden tavasta käyttää huumoria moraalisten opetusten välittämisessä: Metrokles ei taipunut Krateen järkiperäisten argumenttien edessä, mutta pääsi synkkyydestään kun Krates teki saman epäkohteliaan mutta luonnollisen ja yleisesti hauskana pidetyn teon. == Lähteet == * == Aiheesta muualla == * Diogenes Laertios: Metrokleen elämäkerta * Diogenes Laertios: Metrokleen elämäkerta * Internet Encyclopedia of Philosophy: Metrocles Luokka:Kyynikot
Onesikritos

Onesikritos (, 300-luku eaa.) oli yksi Aleksanteri Suuren hoviin kuuluneista kirjoittajista. Hän kirjoitti Aleksanterin elämäkerran. Hän oli kyynikko Diogeneen oppilas, ja myös hänet lasketaan kyynisen koulukunnan filosofien joukkoon. Onesikritos oli kotoisin Aiginasta tai Astypalaiasta. Hänestä tuli Diogeneen oppilas, ja sai filosofian opiskelijana sellaisen maineen, että Aleksanteri valitsi hänet pitämään kokouksen intialaisten gymnosofistien kanssa. Kun laivasto koottiin Hydaspesissä, Onesikritos nimitettiin luotsiksi. Itse hän kutsui itseään turhamaisesti komentajaksi. Tässä tehtävässä hän avusti Nearkhosta matkalla Indus-joen suulta Persianlahdelle. Hän kirjoitti Aleksanterista hajanaisen elämäkerran, joka sisälsi historiallisten yksityiskohtien lisäksi kuvauksia valloitetuista ja vierailluista maista, erityisesti Intiasta. Kuninkaan kuoleman jälkeen Onesikritos näyttää viimeistelleen teoksen Traakian kuninkaan Lysimakhoksen hovissa. Teoksen historiallista arvoa on pidetty pienenä, koska se on avoimesti ylistävä ja aikalaiset, jopa Aleksanteri itse, pitivät sitä epäluotettavana. Erityisesti Strabon syyttää Onesikritosta liioittelusta ja halusta kertoa ihmeellisiä asioita. Onesikritoksen nimissä kulkenut Periplus oli kuvaus Intian rannikosta, ja oli todennäköisesti alun perin osa Aleksanterin elämäkertaa. Siihen oli lisätty kuvauksia Nearkhoksen ja muiden rannikkomatkoista. Plinius vanhempi hyödynsi teosta laajalti. == Lähteet == * == Aiheesta muualla == * Diogenes Laertios: Merkittävien filosofien elämät ja opit: ** Onesikritoksen elämäkerta ** Onesikritoksen elämäkerta Luokka:Kyynikot
Kleanthes Assoslainen

Kleanthes (, ; n. 301–232/252 eaa.) oli antiikin kreikkalainen stoalaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. == Elämä == Kleanthes oli alun perin nyrkkeilijä, ja kotoisin Troaksen Assoksesta. Hänen kerrotaan tulleen Ateenaan hallussaan ainoastaan neljä drakhmaa. Hän kuunteli aluksi kyynikko Krateen luentoja, ja myöhemmin stoalaisen Zenonin luentoja. Hän rahoitti itsensä työskentelemällä öisin vedenkantajana puutarhurille. Hänet tunnettiin kärsivällisenä, tai ehkä mieluummin hitaana, ja siksi hän sai lempinimen "Aasi". Hänen moraaliset ominaisuutensa herättivät kuitenkin laajaa kunnioitusta, ja niinpä hänestä tuli stoalaisen koulun johtaja Zenonin kuoltua vuonna 263 eaa. Hän jatkoi kuitenkin edelleen myös ruumiillista työtään. Hänen oppilaisiina kuuluivat muun muassa hänen seuraajansa Khrysippos, sekä Makedonian kuningas Antigonos I, jolta hän sai minaa. Diogenes Laertios kertoo hänen kuolleen nälkään. Hänellä oli ollut paha ientulehdus, ja siksi hän oli joutunut olemaan jonkun aikaa syömättä. Kun lääkärit antoivat hänelle jälleen luvan syödä, hän sanoi olevansa jo puolimatkassa kuolemaan, joten hän jatkoi syömättä, kunnes kuoli. == Filosofia == Kleanthes oli filosofiassaan viimeiseen asti uskollinen Zenonille, eikä hän tuottanut juurikaan mitään omaleimaista. Hän kirjoitti noin viisikymmentä teosta, joista on säilynyt katkelmia. Merkittävin niistä on runomuotoinen Hymni Zeukselle. Se on ainoa varhaisen stoalaisuuden ajalta säilynyt lähes kokonainen teksti. Kleanthes esitti auringon Jumalan asuinpaikaksi, älykkääksi varjelijaksi, ja toisaalta stoalaisen materialismin mukaisesti elvyttäväksi tuleksi tai eetteriksi. Kleantheen mukaan tuli opettaa hyvettä, joka on sama kuin elämä luonnon mukaan. Nautinto ei kuitenkaan ole luonnon mukaista. Hänen omaperäisin ajatuksensa koski ihmisen sielun olemassaoloa. Hän oli sitä mieltä, että sen elinvoima kuoleman jälkeen riippuu sen elinvoimasta tässä elämässä. Kleantheen katkelmia löydetään paitsi Diogenes Laertiokselta myös Ciceron ja Senecan töistä. == Lähteet == * == Aiheesta muualla == * Diogenes Laertios: Merkittävien filosofien elämät ja opit: ** Kleantheen elämäkerta ** Kleantheen elämäkerta * Luokka:Antiikin kreikkalaiset filosofit Luokka:Stoalaiset filosofit
Panaitios

Panaitios Rhodoslainen (, n. 185/180–110/108 eaa.) oli antiikin kreikkalainen stoalaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Oppilaansa Poseidonioksen ohella hän teki suuren työn stoalaisen filosofian levittämisessä Rooman valtakuntaan. == Elämä == Panaitios oli opiskellut Pergamonissa Krates Malloslaisen alaisuudessa, ja myöhemmin Ateenassa. Siellä hän osallistui Diogenes Babylonialaisen, Kritolaoksen ja Karneadeen luennoille. Tämän jälkeen hän muutti Roomaan, jossa hänestä tuli Laeliuksen ja Scipio nuoremman ystävä. Hän asui vieraana viimeksi mainitun asunnossa, ja osallistui hänen kanssaan matkoille Egyptiin ja Aasiaan vuosina 143 tai 141 eaa. Palattuaan Roomaan hän teki suuren työn stoalaisten ajatusten ja kreikkalaisen filosofian esittelemisessä roomalaisille. Hänen oppilainaan oli joukko merkittäviä roomalaisia, kuten auguuri Q. Mucius Scaevola ja Q. Aelius Tubero. Scipion murhan vuonna 129 eaa. jälkeen hän asui vuorotellen Ateenassa ja Roomassa, mutta enimmäkseen Ateenassa. Siellä hän seurasi Antipatros Tarsoslaista stoalaisen koulun johdossa. Ateenalaiset tarjosivat hänelle kaupungin kansalaisoikeuksia, mutta hän kieltäytyi niistä. Hänen merkittävin oppilaansa filosofiassa oli Poseidonios. == Filosofia == Opetuksissaan Panaitios painotti erityisesti etiikkaa, kuten muutkin stoalaiset. Hänen merkittävimmät kirjoituksensa olivat myös tästä aiheesta. Niistä on säilynyt ainoastaan merkityksettömiä katkelmia. Teokset olivat: * Velvollisuuksista, kolme kirjaa, Ciceron teoksen De officiis kahden ensimmäisen kirjan lähde * Kaitselmuksesta, jota Cicero hyödynsi teoksessaan De divinatione (ii.) ja mahdollisesti osassa teoksen De Deorum natura toista kirjaa * Poliittinen tutkielma, jota Cicero hyödynsi teoksessaan De republica (Valtio) * Iloisuudesta * Filosofisista kouluista * Kirje Q. Aelius Tuberolle, De dolore paliendo (Cicero, De finibus, iv. 9, 23) Luokka:Antiikin kreikkalaiset filosofit Luokka:Stoalaiset filosofit
Sega Game Gear

Sega Game Gear oli Segan 1990-luvun alussa lanseeraama kannettava pelikonsoli, josta oli tarkoitus tulla Nintendon Game Boyn haastaja. Game Gear oli värillinen käsikonsoli samaan tapaan kuin Atari Lynx. Tämän uskottiin antavan sille etulyöntiaseman Game Boyhin verrattuna – Game Boy muuttui värilliseksi vasta vuonna 1998. Lisäksi Game Geariin oli saatavilla Master Gear -niminen lisälaite, jonka avulla Game Gearilla saattoi pelata kaikkia Sega Master Systemin pelejä. Game Gear ei kuitenkaan onnistunut valtaamaan markkinoita Game Boylta, sillä se kulutti värillisen ja taustavalollisen näyttönsä vuoksi huomattavasti enemmän paristoja, eikä Sega onnistunut saamaan sille riittävän laajaa pelivalikoimaa. Sega lopettikin Game Gearin tukemisen vuonna 1997, joskin Majesco uudelleenjulkaisi Game Gearin ja valikoiman pelejä vuonna 2000. Loppuvuodesta 2006 Playpal julkaisi uuden, pienemmän version Game Gearista, joka sisältää 20 Game Gearin ja Sega Master Systemin peliä. == Tekniset tiedot == * suoritin: 8-bittinen Zilog Z80, 3,5 MHz * keskusmuisti: 8 kt * näyttömuisti: 16 kt * näyttö: LCD, 3,2 tuumaa, 160×144 pikseliä * grafiikka: 4 096 väriä, 64 spriteä * ääni: 4 kanavaa, stereo * tallennusväline: pelimoduuli * koko: 209×111×37 mm Sega Game Gear – Game Medium == Lisälaitteita == * Gear- to-Gear (linkkikaapeli)https://segaretro.org/Gear-to-Gear_Cable * Master Gear (sovitin Master System -peleille)https://segaretro.org/Master_Gear_Converter * PowerBack (lisäakku)https://segaretro.org/Game_Gear_PowerBack * TV Tuner (TV- viritin)https://segaretro.org/TV_Tuner * Wide Gear (suurennuslasi)https://segaretro.org/Wide_Gear == Pelejä == === Julkaisupelit Euroopassa === * Castle of Illusion Starring Mickey Mouse * Columns * Dragon Crystal * G-LOC: Air Battle * Psychic World * Super Monaco GP * Wonder Boy https://segaretro.org/Game_Gear_games#Europe_2 === Muita pelejä === * Land of Illusion Starring Mickey Mouse * Ristar * Sonic the Hedgehog * Streets of Rage II Best Sega Game Gear games of all time – GamesRadar+ == Vastaanotto == Mikrobitti kehui arvostelussaan Game Gearin grafiikkaa ja Castle of Illusion Starring Mickey Mouse -peliä. Moitteita arvostelija antoi konsolin persoonattomasta ulkonäöstä, häiritsevästi sijoitetusta ja liian kirkkaasta virtavalosta, nappituntumasta, näytön katselukulman kapeudesta, keskinkertaisista äänistä ja pelivalikoiman yleisestä keskinkertaisuudesta.Mikrobitti 8/1991, sivut 32–33 == Lähteet == Luokka:Käsikonsolit Luokka:Segan pelikonsolit
Neo Geo Pocket

Neo Geo Pocket oli SNK:n kehittämä käsikonsoli, joka julkaistiin vuonna . Konsolin oli tarkoitus haastaa Nintendon Game Boy -konsoli. Kuten useimmat Game Boyn haastajat, myös Neo-Geo epäonnistui pitkälti vähäisen pelitarjonnan vuoksi, sekä siksi, että Game Boylla oli aivan liian paljon kannatusta käsikonsolimarkkinoilla. Silti Neo-Geo oli paljon lupaavampi lähtökohdiltaan, sillä se oli teknisesti ylivertainen. Vuonna 1999 SNK julkaisi päivitetyn version alkuperäisestä Pocketista, nimellä Neo Geo Pocket Color. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Käsikonsolit Luokka:Neo Geo
Kehitystutkimus

Kehitystutkimus (ennen kehitysmaatutkimus) on monitieteinen yhteiskuntatieteen ala, joka tutkii kehitysmaihin, sekä yleisesti kehitykseen liittyviä yhteiskuntatieteellisiä kysymyksiä. Kehitystutkimus on ongelmakeskeistä, eli tutkii asioita, joita pidetään reaalimaailmassa ongelmina. Se on luonteeltaan monitieteistä eli yhteiskuntatieteen metodologioista pyritään valitsemaan aina parhaat metodit kutakin tutkimuskysymystä ajatellen (käytännössä eri tutkijat ovat tietysti useimmiten erikoistuneet tiettyihin kysymyksiin ja metodeihin). Perinteisesti kehitystutkimuksen ydinkysymys on ollut, miksi toiset maat ovat ”kehittyneet” eli tulleet teollisuusmaiksi ja toiset eivät – miksi maailma on jakautunut ”rikkaaseen pohjoiseen” ja ”köyhään etelään”. Selityksiä tähän on haettu esimerkiksi maailmantalouden rakenteista, valtioiden itsensä harjoittamasta politiikasta. Suomessa kehitystutkimusta voi opiskella pääaineena Helsingin yliopiston valtiotieteellisessä tiedekunnassa, maisteriohjelmassa Jyväskylän yliopistossa ja sivuaineena UniPID-verkoston kautta. == Katso myös == * Kehityskritiikki * Kehitysmaantiede * Kolonialismi * Teollistuminen * Tykit, taudit ja teräs == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Juhani Koponen, Jari Lanki & Anna Kervinen (toim.): Kehitysmaatutkimus. Johdatusta perusteisiin. Gaudeamus 2007. == Aiheesta muualla == *Kehitystutkimuksen seura *Nordiska Afrikainstitutet *Sussexin Yliopiston kehitysmaatutkimuksen laitos *Maailman valuuttarahasto *Kehitysyhteistyön kattojärjestö Luokka:Yhteiskuntatieteet
Galantiinikastike

Galantiinikastike () oli keskiajan tunnetuimpia kastikkeita. Kastikkeen nimen arvellaan tulleen kanelista (cannelier de Ceylan), joka yleensä on yksi kastikkeen ainesosista. Muita aineksia ovat viinietikka, korppujauho sekä mausteet. Yleensä italialaisissa galantiinikastikkeissa on hieman sokeria ja ranskalaisista se taas puuttuu. ==Resepti== Ainekset 3 viipaletta limppua 2 dl punaviiniä 0,7 dl punaviinietikkaa 1 tl kanelia 1 tl inkivääriä ½ tl mausteneilikkaa 1 rl sokeria hyppysellinen sahramia 1 tl suolaa ===Valmistus=== Leikkaa leipä paloiksi kulhoon ja kastele viinillä sekä etikalla. Anna liota välillä sekoittaen, kunnes leipä on mössöä. Painele siivilän läpi kastikekattilaan kaikki neste. Lisää mausteet ja kuumenna matalassa lämpötilassa, kunnes seos paksuuntuu. Tarjoile lämpimänä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Kastikkeet
Retoromaani

Retoromaani (, ) on romaaninen kieli ja yksi Sveitsin neljästä kansallisesta kielestä italian, ranskan ja saksan ohella. Sveitsin maalain () mukaan retoromaaninkielisillä on oikeus käyttää retoromaania virallisena kielenä () koko maassa.Maalain artikla 70 Graubündenin kantonissa sekä monissa kantonin kunnissa ja hallintoalueilla retoromaani on virallinen kieli.Graubündenin kielilaki Retoromaanin eri murteita puhutaan lähinnä useilla Graubündenin kantonin alueilla. Vuoden 2000 väestönlaskennassa 61 815 ihmistä ilmoitti käyttävänsä kieltä säännöllisesti ja 35 095 henkilöä ensisijaisena kielenään. Kieli on läheistä sukua Pohjois-Italiassa puhutuille ladinille ja friulille. ==Murteet== Retoromaani on yleisnimitys usealle keskenään läheistä sukua olevalle kielelle, joita puhutaan eri osissa Graubündenin kantonia. Viisi eniten puhuttua murretta ovat:Ethnologue: report for Switzerland * sursilvan – Vorderrheinin laaksossa (Rain anteriur) * sutsilvan – Hinterrheinin laaksossa (Rain posteriur) * surmiran – Julian ja Albulan laaksoissa * puter – Ylä- Engadinin laaksossa (Engiadin’ Ota) * vallader – Ala-Engadinin laaksossa (Engiadina Bassa). ==Asema== Vuodesta 1938 retoromaani on kuulunut Sveitsin valaliiton kansallisiin kieliin, kuitenkin aluksi ilman virallisen kielen asemaa. Kaikilla viidellä kielen murteella on ollut tasaveroinen asema vuodesta 1999. Vuodesta 2001 lähtien Graubündenin kantonin virallisena retoromaanisena kirjakielenä ja kouluissa opetettavana kielenä on Rumantsch grischun, 1970–1980-luvuilla eri murteiden pohjalta kehitetty yhtenäistetty retoromaani. ==Kielinäyte== ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Jody Scheckter

Jody David Scheckter (s. 29. tammikuuta 1950 East London, Etelä-Afrikka) on eteläafrikkalainen entinen Formula 1 -kuljettaja, joka kilpaili sarjassa vuosina 1972–1980. Scheckter on menestynein eteläafrikkalainen F1-kuljettaja ja samalla ainoa eteläafrikkalainen, joka on voittanut mestaruuden. Myös hänen veljensä Ian Scheckter kilpaili F1-sarjassa. == F1-ura == Scheckter ajoi vain muutamia osakilpailuja kahden ensimmäisen F1-vuotensa aikana, mutta näytöt riittivät paikkaan Tyrrell-tallissa kausiksi 1974–1976. Näiden kausien aikana Scheckter onnistui voittamaan osakilpailun kolmesti ja ajamaan säännöllisesti myös pistesijoille, sijoittuen kuljettajien sarjassa kolmannelle tilalle kausina 1974 ja 1976. Kaudeksi 1977 Scheckter vaihtoi tallia ja sijoittui muutamien osakilpailuvoittojen ja palkintopallisijoituksien siivittämänä kuljettajien sarjassa toiseksi Niki Laudan jälkeen. Kauden 1978 jälkeen hän siirtyi Ferrari-talliin. Ensimmäisen Ferrari-kautensa aikana Scheckter voitti kolme osakilpailua ja lopulta kuljettajien mestaruustittelin. Tasaisuudellaan hän kukisti tallitoverinsa, myös kolme voittoa ajaneen Gilles Villeneuven, jota monet asiantuntijat pitävät yhtenä kaikkien aikojen nopeimpana F1-kuljettajana. Ferrari-talli voitti lisäksi kauden merkkimestaruuden. Scheckter muistetaan usein siitä, että hän oli viimeinen kuljettaja ennen Michael Schumacheria, joka onnistui voittamaan kuljettajien mestaruuden Ferrarilla. Scheckterin toinen Ferrari-kausi oli aiemmasta menestyksestä huolimatta masentava – hän keräsi kauden aikana ainoastaan 2 pistettä ja päätti lopettaa uransa. Kausi 1980 oli voittoisan vuoden jälkeen Ferrarille katastrofi, sillä Villeneuvekin sai kasaan vain 6 pistettä. Jody Scheckter starttasi urallaan 113 GP-kilpailuun, joista hän voitti 10, saavuttaen 3 paalupaikkaa ja 5 kilpailun nopeinta kierrosta. MM-pisteitä hän keräsi urallaan 255. ==Kaudet, pisteet, sijoitukset== * 1972 (McLaren): 0 pistettä, sijoitus -. * 1973 (McLaren): 0 pistettä, sijoitus -. * 1974 (Tyrrell): 45 pistettä, sijoitus 3. * 1975 (Tyrrell): 20 pistettä, sijoitus 7. * 1976 (Tyrrell): 49 pistettä, sijoitus 3. * 1977 (Wolf): 55 pistettä, sijoitus 2. * 1978 (Wolf): 24 pistettä, sijoitus 7. * 1979 (Ferrari): 51 (60) pistettä, maailmanmestari. * 1980 (Ferrari): 2 pistettä, sijoitus 19. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * GrandPrix.com – Scheckter * Formula1.com – Scheckter Luokka:Eteläafrikkalaiset Formula 1 -kuljettajat Luokka:Formula 1 -maailmanmestarit Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ristiretkiaika

Ristiretkiaika eli Suomen varhaiskristillinen aika (1025–1300 jaa. tai 1050–1300 jaa.) on Suomen rautakauteen liittyvä arkeologinen periodinimitys. Ristiretkiajan päättyessä Suomessa alkoi keskiaika. == Nimitys == Kun nimitys "ristiretkiaika" otettiin käyttöön 1800-luvun lopulla Karjalan tutkimuksen yhteydessä, tähän vaiheeseen ajoittuvien arkeologisten löytöjen uskottiin olevan samanaikaisia kuin Suomeen tehdyt (todelliset tai tarunomaiset) ristiretket. Nimitys on osaksi perusteeton, sillä varsinaiset ristiretket Pyhälle maalle aloitettiin vasta 1090-luvulla. Itämeren piirissä voidaan ristiretkistä puhua varmuudella vuoden 1147 jälkeen, kun paavi Eugenius III:n bullassa luvattiin synninpäästö pakanoille, jotka ottivat ristin kantaakseen. Nykyisin tiedetään, että ristiretket eivät alkaneet heti viikinkiajan jälkeen, vaan kristinusko sai kannatusta vaikuttaen rinnakkain pakanallisen alkuperäisuskomusten kanssa tietyissä osissa Lounais-Suomea. Parempi nimitys aikakauden alkupuoliskolle lienee varhaiskristillinen aika (1050–1155). == Päättyminen == Ristiretkiajan katsotaan päättyvän, kun Suomen alueen asukkaat siirtyvät selvästi kristillisiin hautaustapoihin. Länsi-Suomessa tämä tapahtuu lopullisesti vuoteen 1250 tultaessa, Itä-Suomessa ja Karjalassa myöhemmin. Kristinuskon leviäminen Suomeen oli kuitenkin alkanut jo aikaisemmin. Ristiretkiajan katsotaan olleen rauhatonta aikaa, sillä Suomi jäi keskelle kahden laajentumishaluisen valtakunnan (Ruotsi ja Novgorod) sekä kirkkokunnan (katolinen ja ortodoksinen) yhteentörmäystä. Ristiretkiaikaan ajoittuvat löydöt ovat peräisin lähinnä Lounais-Suomesta, Hämeestä, Etelä-Savosta ja Laatokan Karjalasta. Pienempi määrä asutusta oli muuallakin. ==Katso myös== * Ristiretket Suomeen * Suomen esihistoria == Lähteet == * ===Viitteet=== Luokka:Suomen keskiaika Luokka:Suomen esihistoria Luokka:Ristiretket Suomeen
Steven Thomas

Steven Thomas alias "Doggy Steve" (s. 1961) on yhdysvaltalainen mies, joka tuli Suomessa tunnetuksi tartutettuaan tietoisesti HI-viruksen useisiin suomalaisnaisiin vuosina 1993–1996. Thomasin tekemiset tulivat julki tammikuussa 1997. Poliisi julkaisi hänen kuvansa useissa lehdissä ja tiedotti Thomasin tartuttaneen lukuisiin, jopa satoihin, suomalaisnaisiin HIV:n. Lopulta vain 17 naista tunnusti sukupuoliyhteyden Thomasin kanssa. Thomas tiesi olevansa HI-viruksen kantaja ja hänen todettiin tarkoituksella olleen suojaamattomissa sukupuoliyhteyksissä useiden suomalaisnaisten kanssa. Thomasin tekojen aikaan tahallinen HI-viruksen levittäminen rangaistiin oikeudessa tapon yrityksenä. Nykyisessä korkeimman oikeuden ratkaisukäytännössä rikosnimikkeeksi on katsottu törkeä pahoinpitely taikka vaaran aiheuttaminen jos kohde ei saa tartuntaa. Thomas tuomittiin Helsingin käräjäoikeudessa 10. heinäkuuta 1997 14 vuodeksi vankeuteen seitsemästätoista tapon yrityksestä, jotka olivat tapahtuneet maaliskuun 1993 ja joulukuun 1996 välillä, sekä yhdestä huumausainerikoksesta. Lisäksi hänet määrättiin maksamaan korvauksia 300 000 markkaa kullekin tartunnan saaneelle ja 20 000 markkaa kullekin tartunnalta välttyneelle uhrille. Käräjäoikeus perusteli tuomiota tapon yrityksestä sillä, että HIV-infektiota ei voinut parantaa. Tuomio herätti keskustelua oikeusoppineiden keskuudessa, sillä Thomas sai heidän mukaansa liian ankaran vankeusrangaistuksen. Suomen lain mukaan suurin sallittu vankeusrangaistus useista tapon yrityksistä on 12 vuotta. Eduskunnan oikeusasiamies Lauri Lehtimaja antoi myöhemmin käräjäoikeuden tuomarille huomautuksen virkavelvollisuuden rikkomisesta. Helsingin hovioikeus alensi rangaistusta joulukuussa 1997 11 vuodeksi ja kuudeksi kuukaudeksi vankeutta. Rangaistukseen yhdistettiin lisäksi kolme aiemmin ehdollisina määrättyä rangaistusta pahoinpitelyistä. Tapauksen asiakirjat julistettiin salaisiksi 40 vuoden ajaksi. Vuonna 2002 Steven Thomas vapautettiin kaikessa hiljaisuudessa ja karkotettiin Suomesta tuntemattomaan paikkaan. Thomas oli ennen rikoksia työskennellyt muun muassa ovimiehenä useissa helsinkiläisissä ravintoloissa. Lisäksi hän esiintyi rap-artistina nimellä Doggy Steve. Hän oli esiintynyt muun muassa MTV:n Jyrki-ohjelmassa toukokuussa 1996. == Katso myös == * Aki Hakkarainen * George Kings == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Turun Sanomat 10.7.1997: Hiv-tartuttajalle 14 vuoden vankeustuomio * Turun Sanomat 11.8.1997: Steven Thomasille kaikki sallittua? * Turun Sanomat 17.12.1997: Thomasin tuomio laski odotetusti hovioikeudessa Luokka:Yhdysvaltalaiset rikolliset Luokka:Henkirikoksia yrittäneet Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:1990-luvun oikeustapaukset
Verjuis

Verjuis, hapanrypälemehu (sananmukaisesti vihermehu), oli keskiajalla suosittu raaka-aine, jolla saatiin hapokasta makua ruokaan. Se valmistettiin raaoista viinirypäleistä puristamalla. Keskiajalla verjuisia saatettiin valmistaa muistakin raaoista hedelmistä tai marjoista (esimerkiksi omenoista ja kirsikoista). Verjuis on usein hankalasti saatava raaka-aine, ja nykyisin länsimaisessa keittiössä verjuisin sijaan ruokaan käytetään sitruuna-, limetti-, greippi- tai kumkvattimehua. Etnisistä kaupoista voi kuitenkin löytää libanonilaista verjuisia nimellä hosrum tai iranilaista nimellä abghooreh. == Historia == Platina kirjoittaa verjuisin ominaisuuksista: ”Viinietikka on terävämmän makuista kuin verjuis, joka rauhoittaa polttelevan vatsan hellemmin eikä riuduta tai heikennä kehoa samoin kuin viinietikka. Erityisen hyvä Verjuis on rauhattomalle tai sekaiselle vatsalle ja janoiselle maksalle, jos sitä käyttää sellaisenaan raakana, sillä se menettää osan tehostaan keitettynä.” Luokka:Ruoka-ainekset Luokka:Keskiajan kulttuuri
Tobias Hume

Tobias Hume (noin 1569 – 16. huhtikuuta 1645) oli englantilainen säveltäjä, viola da gamban soittaja ja sotilas. Hänen elämästään ei ole paljoa tietoa. Humen julkaistut sävellykset käsittävät musiikkia jousisoittimille sekä lauluja. Säveltäjä kokosi teoksiaan kahteen kirjaan, Musicall Humorsiin (1605) ja Captain Humes Poeticall Musickeen (1607). Luokka:Brittiläiset säveltäjät Luokka:Renessanssisäveltäjät Luokka:Barokkisäveltäjät Luokka:1560-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 1645 kuolleet
Rakuuna

Rakuuna tarkoittaa seuraavia asioita: * rakuuna (Artemisia dracunculus), maustekasvi * rakuuna, jalan taistellut, mutta ratsastaen liikkunut sotilas * Rakuunat, lappeenrantalainen jalkapalloseura.
Rakuuna (sotilas)

Rakuuna () oli sotilas, joka taisteli jalan, mutta liikkui ratsastaen. Keskiaikaiset ritarit jalkautuivat välillä taistellakseen jalan, mutta varsinaiset rakuunat syntyivät 1500-luvun puolessa välissä Ranskan palveluksessa. Oletetaan, että aselajin keksi joko kondottieeri kreivi Piero Strozzi 1537 (jonka hakapyssyin aseistettu ratsuväki taisteli jalan) tai Charles de Cossé-Brissac vuonna 1554. Joka tapauksessa rakuunoita käytettiin runsaasti Ranskan uskonsodissa 1500-luvun lopulla. 1600-luvun ensimmäisellä puoliskolla rakuunaosastot tulivat osaksi vakinaisia armeijoita: 1635 Ranskan armeijan rakuunat organisoitiin kuudeksi rykmentiksi ja kolmekymmenvuotisessa sodassa sekä Kustaa II Aadolf että Albrecht von Wallenstein käyttivät rakuunoita. Myös Englannin sisällissodassa käytettiin rakuunoita. 1700-luvun alusta lähtien rakuunat alkoivat menettää erityisolemustaan ja ne sulautuivat vähitellen osaksi yleistä ratsuväkeä. Rakuunat oli yleensä organisoitu jalkaväkimallin mukaisesti ja rakuunaupseerien arvot noudattivat jalkaväen sotilasarvoja, poikkeuksena Suomen ratsuväessä kapteenin arvoa vastasi ratsumestari ja vänrikin arvoa kornetti. Rakuunoiden aseistuksena oli tyypillisesti lyhyet musketetit tai karbiinit. Rakuunoiden koulutus oli helpompaa ja nopeampaa, koska hevosia ei käytetty taistelussa ja joukkojen perustaminen ja huolto oli halvempaa, koska hevosten ei tarvinnut olla varsinaisesti sotahevosia, vaan huonommatkin, tavalliset hevoset kelpasivat. Rakuunoiden perinneasu on luurankotakki. == Rakuunat Suomessa == Suomen puolustusvoimissa rakuunaperinteitä vaalii Maasotakoulun yhteydessä Lappeenrannassa Rakuunaeskadroona, joka jatkaa Uudenmaan Rakuunapataljoonan (UudRakP) perinteitä. Pataljoona oli itsenäisenä joukko-osastona vuoteen 1989. Pataljoonan viimeisiä komentajia oli myöhemmin kenraaliksi ylennetty everstiluutnantti Matti Kopra. Sen edeltävät nimet olivat Jääkäripataljoona 6 (JP 6) ja Uudenmaan rakuunarykmentti (URR). Rakuunoiden joukko-osastotunnus on Ruotsin kuninkaan Fredrik I:n kruunattu monogrammi. Lappeenrannassa on rakuunapatsas, jonka teki kuvanveistäjä Pentti Papinaho tilaustyönä SYP:n aulaan v. 1982. SYP lahjoitti sen Lappeenrannan kaupungille v. 1988, ja se siirrettiin ulkotiloihin Pusupuistoon, jossa se kunnostettiin v. 2002. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Rakuunakilta Luokka:Ratsuväki Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Thomas Campion

Thomas Campion (12. helmikuuta 1567 – 1. maaliskuuta 1620) oli englantilainen säveltäjä, runoilija ja lääkäri. == Elämä == Campion syntyi Lontoossa ja opiskeli Cambridgessä ennen kuin siirtyi vuonna 1586 Gray's Inniin opiskelemaan lakia. Hän ei kuitenkaan toiminut tiettävästi koskaan lakimiehenä. Myöhemmin Campion opiskeli muualla Euroopassa. Hän palasi Lontooseen vuonna 1606 ja alkoi harjoittaa lääkärin ammattia. Campion kuoli Lontoossa mahdollisesti kulkutautiin. == Teokset == Campionin ensimmäiset julkaistut runot julkaistiin vuonna 1591. Hänen tärkeimpiin musiikkiteoksiinsa kuuluu muun muassa yli 100 luutun säestämää laulua. Hänen ensimmäiset julkaistut kappaleensa ovat vuodelta 1601. Vuonna 1602 Campion julkaisi teoksen Observations in the Art of English Poesie, joka kyseenalaisti silloiset kaavamaiset ja sovinnaiset käsitykset runojen kirjoittamisesta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *ChoralWiki: Thomas Campion * *Thomas Campion several MIDI files Tony Catalano's Classical Guitar MIDI Page * Index entry for Thomas Campion at Poets' Corner * Audio: Robert Pinsky reads "Now Winter Nights Enlarge" by Thomas Campion (via poemsoutloud.net) Luokka:Brittiläiset säveltäjät Luokka:Renessanssisäveltäjät Luokka:Barokkisäveltäjät Luokka:Vuonna 1567 syntyneet Luokka:Vuonna 1620 kuolleet
Syöpägeeni

Syöpägeeni eli onkogeeni on mutatoitunut geeni, joka voi saada solun muodostamaan kasvaimen, mikä voi johtaa syöpään. Onkogeenit saavat kasvaimia aiheuttavat ominaisuutensa mutaatioiden kautta (gain-of-function -mutaatio). Onkogeenit voivat syntyä soluissa normaalisti toimivista proto-onkogeeneistä (esisyöpägeenit), mutta myös virukset kantavat onkogeenejä. Onkogeenien tuotteet, onkoproteiinit, ovat yleensä osa solukasvun säätelyteitä. Onkoproteiinit eivät joko vastaa säätelyyn tai niiden aktiivisuus on kasvanut. Esimerkkejä onkoproteiineista: *Onkogeeniset kasvutekijän kinaasireseptorit muodostavat autofosforyloivia dimeerejä spontaanisti ilman ligandia. *Onkogeeniset sytoplasman tyrosiinikinaasit fosforyloivat ylitehokkaasti. ==Katso myös== *Kasvurajoitegeeni Luokka:Molekyylibiologia Luokka:Onkologia
Liiketoiminta

Liiketoiminta on ansiotarkoituksessa tehtyä taloudellista toimintaa, varsinkin kauppa ja teollisuus. Liiketoiminnan tarkoituksena on joko luoda pääomaa ja voittoa tai vain ylläpitää omaa toimintaansa. Kaupallista toimintaa varten perustetaan yrityksiä ja teollista toimintaa varten taas tehtaita. Voittoa tavoittelematon liiketoiminta kattaa muun muassa julkishallinnon alaiset laitokset sekä tietyt yleishyödylliset järjestöt. Kapitalismissa liiketoiminnalla on suuri merkitys ja myös vapaus yhteiskunnassa, mutta yleensä valtio rajoittaa ja tarkkailee jossain määrin yritysten ja teollisuuden toimintaa. ==Liiketoiminnan tyyppejä== *Valmistajat tekevät fyysisiä tuotteita, joita ne myyvät voitolla joko suoraan kuluttajille tai jälleenmyyntiin. Tuotteet ovat yleensä joko valmiita tai sellaisenaan käyttökelpoisia jonkin toisen tuotteen osana. *Palvelujen toimittajat veloittavat ihmistä tai yritystä tälle tehdystä työstä tai tarjotusta palvelusta. Palveluja ovat esimerkiksi talonmaalaus tai konsultointi. *Jälleenmyynti, jakelu ja maahantuonti toimivat välikäsinä tavaran toimittamisessa valmistajalta ostajalle, ja veloittavat osan tuotteen hinnasta tarjoamistaan myynti- tai jakelupalveluista. *Maatalous ja kaivostoiminta tuottavat raaka-aineita, kuten kasveja tai mineraaleja, jotka yleensä päätyvät valmistajan käsiteltäviksi tai suoraan jälleenmyyntiin. *Finanssi- eli rahoitustoiminta käsittää lähinnä pankit, jotka ansaitsevat rahaa uudelleensijoittamalla ja hallitsemalla asiakkaidensa varoja. *Informaatioliiketoiminta luo voittoa pääasiassa tieteellisten ja taiteellisten teosten jälleenmyynnistä. Esimerkkejä ovat elokuvastudiot, erilaiset julkaisijat ja ohjelmistoyritykset. *Yleishyödylliset laitokset toimittavat julkisia palveluja, kuten sähkön- ja lämmönsiirtoa, ja ne toimivat usein valtion alaisuudessa. *Kiinteistöliiketoiminta hankkii voittonsa kiinteistöjen, kuten kotien ja liiketilojen myynnistä, vuokrauksesta ja kehittämisestä. *Liikenneyhtiöt vievät maksusta ihmisiä ja tuotteita paikasta toiseen. ==Käsitteitä== *Liiketoimintamalli ==Katso myös== *Liiketaloustiede *Luettelo suomalaisista pörssiyhtiöistä *Suomen rahajärjestelmän historia *Yritysten hallinnointi- ja ohjausjärjestelmä == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Liiketalous Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit mk:Бизнис ru:Предпринимательство
Antoine Brumel

Antoine Brumel (noin 1460 – 1512 tai 1513) oli ranskalainen säveltäjä, laulaja ja pappi. Hänen varhaisesta elämästään ei ole paljoa tietoa. Hän syntyi mahdollisesti Brunellesissa, lähellä Chartresia. Brumelin arvostetuimpia teoksia lienevät hänen messunsa. Niistä esitetyin on 12-ääninen Missa Et ecce terrae motus. Lisäksi hän sävelsi lukuisia motetteja ja chansoneita sekä jonkin verran soitinmusiikkia. Luokka:Ranskalaiset säveltäjät Luokka:Renessanssisäveltäjät Luokka:1400-luvulla syntyneet Luokka:1500-luvulla kuolleet
Marco dall’Aquila

Marco dall'Aquila (n. 1480–1538 tai myöhemmin) oli italialainen säveltäjä ja luutisti. Dall'Aquilan sävellyksiä ei ole säilynyt nykypäiviin asti kovin monta. Hänen säilyneistä teoksistaan suurin osa on sävelletty luutulle. Dall'Aquila työskenteli ainakin Venetsiassa. Luokka:Italialaiset säveltäjät Luokka:Renessanssisäveltäjät Luokka:Vuonna 1480 syntyneet Luokka:Vuonna 1538 kuolleet
Andrea Gabrieli

Andrea Gabrieli (1510–1586) oli italialainen säveltäjä ja urkuri. Hän oli säveltäjä Giovanni Gabrielin setä. == Elämä == Gabrieli syntyi luultavasti Venetsiassa ja oli Adrian Willaertin oppilas. Hän toimi Cannaregiossa urkurina ainakin 1550-luvulla. Vuonna 1562 Gabrieli vieraili Frankfurt am Mainissa ja Münchenissä Saksassa. Siellä hän ystävystyi Orlando di Lasson kanssa ja alkoivat vaihtaa musiikillisia vaikutteita keskenään. Gabrieli toimi myös opettajana, oppilainaan muiden muassa veljenpoika Giovanni Gabrieli, teoreetikko Lodovico Zacconi ja säveltäjä Hans Leo Hassler, joka toi venetsialaisen tyylin Saksaan. Vuonna 1566 Gabrieli valittiin Venetsian Pyhän Markuksen kirkon urkuriksi, jossa virassa toimi loppuelämänsä. == Teokset == Gabrielin sävellystuotanto on varsin suuri ja sisältää sekä hengellistä että maallista vokaali- ja kuoromusiikkia, musiikkia kuorolle ja soittimille, ja myös pelkkää instrumentaalimusiikkia, joka oli tuolloin harvinaista. Vokaalimusiikkiin kuuluu yli sata motettia ja madrigaalia, sekä psalmeja ja messuja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Italialaiset säveltäjät Luokka:Renessanssisäveltäjät Luokka:Vuonna 1510 syntyneet Luokka:Vuonna 1586 kuolleet
Adrian Willaert

Adrian Willaert (noin 1490 – 7. joulukuuta 1562) oli alankomaalainen säveltäjä. == Elämä == Willaert syntyi mahdollisesti Bruggessa ja opiskeli nuorena lakia Pariisissa. Vuoden 1515 tienoilla Willaert muutti Roomaan. Heinäkuussa 1515 hän siirtyi kardinaali Ippolito I d'Esten palvelukseen. Vuodet 1517–1519 säveltäjä vietti Unkarissa. == Musiikki == Willaert oli säveltäjänä melko tuottelias. Hänen tunnetuimpiin teoksiinsa kuuluvat 8 messua, yli 50 hymniä ja psalmia, yli 150 motettia, noin 60 chansonia, yli 70 madrigaalia sekä soitinmusiikkia. == Aiheesta muualla == Luokka:Alankomaalaiset säveltäjät Luokka:Renessanssisäveltäjät Luokka:1400-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 1562 kuolleet
Jacob Obrecht

Jacob Obrecht (1457 tai 1458 – 1505) oli alankomaalainen säveltäjä. Hän syntyi luultavasti Bergen op Zoomissa ja kuoli Ferrarassa, Italiassa kulkutautiin. Obrecht toimi pääasiassa Alankomaissa. Hän kävi ainakin kaksi kertaa Italiassa; vuonna 1487 herttua Ercole I d'Esten kutsusta ja toisen kerran vuonna 1505. Obrecht sävelsi lähinnä hengellistä musiikkia, kuten messuja ja motetteja. Häneltä tosin on säilynyt myös jonkin verran maallisia chansoneita. Luokka:Alankomaalaiset säveltäjät Luokka:Renessanssisäveltäjät
John Cooper (säveltäjä)

John Cooper eli Giovanni Coprario (n. 1570 – 1626) oli englantilainen säveltäjä ja luutun sekä viola da gamban soittaja. Säveltäjän ristimänimi oli John Cooper, mutta hän muutti nimensä Giovanni Coprarioksi muutettuaan Italiaan 1600-luvun alussa. Hän palveli Englannin hovissa ja opetti musiikkia. Cooperin tunnetuimpiin teoksiin kuuluu muun muassa fantasioita, sarjoja sekä muuta musiikkia jousisoittimille. == Aiheesta muualla == * * HOASM: John Cooper (Coperario, Coprario) == Kirjallisuutta == * Richard Charteris: John Coprario (Cooper), c. 1575-1626: A Study and Complete Critical Edition of His Instrumental Music, 1977 Luokka:Brittiläiset säveltäjät Luokka:Renessanssisäveltäjät Luokka:Barokkisäveltäjät Luokka:Vuonna 1570 syntyneet Luokka:Vuonna 1626 kuolleet
Claude Goudimel

Claude Goudimel (n. 1510 – 27. elokuuta 1572) oli ranskalainen säveltäjä ja musiikkiteoreetikko. Goudimel syntyi Besançonissa. Hän eli Pariisissa ainakin 1540-luvun lopussa. Hän mahdollisesti opiskeli Pariisin yliopistossa. Goudimel julkaisi Pariisissa myös kokoelman chansoneita. Vuonna 1557 hän muutti Metziin. Goudimel murhattiin Pärttylinyön verilöylyn yhteydessä Lyonissa vuonna 1572. Goudimelin tunnetuimmat teokset ovat hänen säveltämänsä psalmit. Lisäksi hän sävelsi muun muassa messuja ja motetteja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ranskalaiset säveltäjät Luokka:Renessanssisäveltäjät
Johannes Ockeghem

Johannes Ockeghem (noin 1410 – 6. helmikuuta 1497) oli alankomaalainen säveltäjä. Ockeghemin varhaisesta elämästä ei ole paljoa tietoa. Hän syntyi Saint-Ghislainin kaupungissa ja opiskeli mahdollisesti Gilles Binchoisin johdolla. Ockeghem aloitti uransa laulajana kuorossa. Vuosina 1443–1444 hän toimi Antwerpenissä. Noin vuonna 1452 hän muutti Pariisiin. Vuosina 1446–1448 Ockeghem palveli Kaarle I:tä, Bourbonin herttuaa, tämän hovissa Moulinsissa. 1450-luvun alkupuolella hän muutti Pariisiin, jossa toimi kirkkokuoron johtajana Ranskan hovissa sekä St. Martin-de-Toursin luostarin rahastonhoitajana. Kuningas Ludvig XI:n kuoltua Ockeghemin olinpaikoista on hyvin vähän tietoa, mutta hänen tiedetään käyneen ainakin Bruggessa ja Toursissa, joista jälkimmäisessä hän luultavasti kuoli vuonna 1497, koska jätti sinne testamentin. Ockeghem ei ollut erityisen tuottelias säveltäjä ottaen huomioon hänen uransa pituuden ja maineensa levinneisyyden. Monien hänen sävellystensä arvellaan nykyään olevan jonkun muun säveltäjän tekemiä. Jäljellä olevia, varmasti Ockeghemin säveltämiä teoksia ovat muun muassa hänen 14 messuaan, erillinen Credo-osa, viisi motettia, motetti-chanson ja 21 chansonia. Ockeghem sävelsi myös vanhimman säilyneen polyfonisen sielunmessun (Requiem).Musiikinhistoriaa verkossa: Artikkelisarjat: Renessanssin kirkkomusiikin toinen ranskalais-flaamilainen sukupolvi: JEAN DE OCKEGHEM (Murtomäki, Veijo) Ockeghem käytti cantus firmus –tekniikkaa noin puolessa messuistaan ja lisäsi monesti niihin myös lainattua materiaalia. Toinen hänen sävellyksilleen tyypillinen ominaisuus on äänten rytmillisen muodon muuttelu niiden itsenäisyyden säilyttämiseksi. Josquin des Prez ja monet alankomaalaiset säveltäjät saivat vaikutteita Ockeghemin musiikista. Hänen ekspressiivistä musiikkiaan tunnettiin ympäri Eurooppaa. Ockeghemin messu Missa prolationum, joka koostuu ainoastaan mittauskaanoneista, sekä Missa cuiusvis toni, joka on suunniteltu esitettäväksi missä tahansa moodissa, kuuluvat 1400-luvun kuuluisimpiin teoksiin. Kun Ockeghem kuoli, des Prez sävelsi motetin La déploration de la mort de Johannes Ockeghem kunnioittaakseen hänen muistoaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Belgialaiset säveltäjät Luokka:Renessanssisäveltäjät Luokka:1400-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 1497 kuolleet
Vincenzo Ruffo

Vincenzo Ruffo (noin 1510 Verona – 1587 Sacile) oli italialainen säveltäjä. Ruffo ryhtyi Veronassa papiksi vuonna 1531. Hän julkaisi ensimmäiset sävellyksensä vuonna 1539. Vuonna 1542 Ruffo siirtyi neljäksi vuodeksi Milanoon. Ruffon varhaisissa teoksissa oli vaikutteita alankomaalaisen koulukunnan säveltäjien musiikista. ==Lähteet== Luokka:Italialaiset säveltäjät Luokka:Renessanssisäveltäjät