EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Jostedalsbreenin kansallispuisto

thumb|250px|Kartta Norjan kansallispuistoista, Jostedalsbreenin kansallispuisto merkitty numerolla 10. thumb|Briksdalsbreen on osa Jostedalsbreenin kansallispuistoa. Jostedalsbreenin kansallispuisto () on Norjassa sijaitseva kansallispuisto. Sen pinta-alasta noin puolet täyttää Euroopan mantereen suurin jäätikkö, Jostedalsbreen, josta se on saanut myös nimensä. Puisto avattiin 25. lokakuuta 1991, ja se on pinta-alaltaan 1 310 neliökilometriä. Puisto sijaitsee Sognin ja Fjordanen läänissä Lusterin, Balestrandin, Jølsterin, Sogndalin, Gloppenin, Førden ja Strynin kunnissa. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Sognin ja Fjordanen lääni Luokka:Norjan kansallispuistot
Sergei Afanasjev (moottoriurheilija)

Sergei Andrejevits Afanasjev (, s. 25. maaliskuuta 1988 Moskova, Neuvostoliitto) on venäläinen moottoriurheilija. Afanasjev aloitti Formula uransa vuonna 2003 kilpailemalla Formula RUS -sarjassa. Tuona vuonna hän voitti kolme kilpailua ja otti sarjan mestaruuden. Hän osallistui samana vuonna kahdeksaan Formula Renault Monza kilpailuun BVM Minardi Junior Team -tallissa sijoittuen sarjan 13:ksi. Seuraavan vuonna Afanasjev osallistui Formula Renault 2.0 Saksan sarjaan. Hän sijoittui sarjan kymmenenneksi. Hän ajoi myös 13 kilpailua Eurocup Formula Renault -sarjassa sijoittuen parhaimmillaan kilpailussa neljänneksi. Sarjan loppupisteissä hän oli 24:s. Vuonna 2006 Afanasjev ajoi Formula Renault 2.0 NEC -sarjassa. Hän sijoittui sarjan kahdeksanneksi. Hän ajoi samana vuonna Formula Renault 2.0 Suisse- sarjassa sijoittuen sarjan toiseksi. Vuonna 2007 Afanasjev osallistui Formula 3 Eurosarjaan. Hän ei saanut sarjasta pisteitä. Vuonna 2008 Afanasjev siirtyi International Formula Master-sarjaan sijoittuen siellä sarjan kahdeksanneksi. Hän ajoi samana vuonna kahdeksan kilpailua Formula Renault 3.5 -sarjassa saavuttamatta pisteitä. Afanasjev jatkoi Formula Master -sarjassa kaudella 2009 sijoittuen sarjan toiseksi. Vuonna 2010 Afanasjev ajoi FIA Formula 2 -sarjassa, jossa hän sijoittui sarjan kolmanneksi. Vuonna 2011 Afanasjev ajoi Auto GP -sarjassa DAMS-tallissa. Siellä hän sijoittui niin ikään sarjan kolmanneksi. Vuonna 2012 Afanasjev kilpailee FIA GT1 Championship -sarjassa. Luokka:Venäläiset autourheilijat Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Formula Renault 3.5 -kuljettajat Luokka:Elävät henkilöt
Pimeästä maasta

Pimeästä maasta on Maarit Verrosen kirjoittama romaani vuodelta 1995. Teos oli Finlandia-palkintoehdokkaana vuonna 1995 ja voitti Portti-palkinnon 1996. Teosta käsittelevässä opinnäyttessään kirjallisuudentutkija Laura Niemi- Pynttäri löytää teoksesta fantasiakirjallisuuden, allegorian, yhteiskuntakritiikin, kehitysromaanin ja vaellusromaanin tuntomerkkejä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset fantasiaromaanit Luokka:Vuoden 1995 kirjat
Bruno Musarò

Bruno Musarò (s. 27. kesäkuuta 1948 Andrano) on italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja Pyhän istuimen diplomaatti. Hänet vihittiin papiksi Otranton arkkihiippakuntaan 19. syyskuuta 1971 ja nimitettiin Abarin titulaariarkkipiispaksi sekä apostoliseksi nuntiukseksi Panamaan 3. joulukuuta 1994. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1995. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Giovanni Battista Re ja Jorge María Mejía.Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Bruno Musarò Musarò sai 25. syyskuuta 1999 nimitykset apostoliseksi nuntiukseksi Madagaskarille, Komoreille, Seychelleille ja Mauritiukselle. 10. helmikuuta 2004 hänet nimitettiin apostoliseksi nuntiukseksi Guatemalaan, 5. tammikuuta 2009 Peruun ja 6. elokuuta 2011 Kuubaan. == Lähteet == Luokka:Italialaiset piispat Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Pyhän istuimen diplomaatit Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
HMS John Dutton

HMS John Dutton oli Britannian kuninkaallisen laivaston Mersey-luokan aseistettu troolari. == Valmistus == Alus tilattiin Port Glasgow'sta Ferguson Brothers (Port Glasgow) Limitediltä. Alus laskettiin vesille 17. tammikuuta 1918 ja otettiin palvelukseen vielä samana vuonna. == Palvelus == Vuonna 1922 alus myytiin Irlannin laivastolle, jossa se säilytti aiemman nimensä. Alus vastaanotettiin Portsmouthissa. Vuottaa myöhemmin alus myytiin kauppalaivastoon, jolloin sen nimeksi tuli SS Karlesefni.Toghill, Gerald s. 140 ==Lähteet== * * ===Viitteet=== Luokka:Mersey-luokan troolarit Luokka:Irlannin laivasto
Tšehovin ase

Tšehovin ase on fiktiossa, kuten kirjallisuudessa, televisiosarjoissa tai elokuvissa, käytetty tekniikka, missä tarinan varhaisessa vaiheessa esitellään näennäisesti merkityksetön asia, joka tarinan edetessä nousee merkittävään asemaan juonen kannalta. Termi on saanut nimensä venäläisen näytelmäkirjailija Anton Tšehovin mukaan, joka mainitsee siitä kirjeissään useita muunnelmia. Tšehov itse sovelsi ohjetta näytelmässään Vanja-eno: siinä pistooli esitellään tarinan alussa jokseenkin puolihuolimattomasti, mutta tarinan loppua kohti siitä tulee tärkeä osa juonta, kun Vanja-eno aikoo raivonpuuskassaan ampua sillä itsensä. Ohjetta on usein tulkittu häivetekniikaksi, mutta konsepti voidaan tulkita myös tarkoittamaan ”älä lisää tarpeettomia esineitä tarinaan”. Tšehovin ase -säännön unohtaminen voi johtaa suuriinkin juonen aukkoihin. Tšehov esitti ohjeen muun muassa kirjoittajakursseilla Krimin niemimaalla, ja siellä sen kirjasi 1889 muistiin kurssilainen Ilja Gurlyand.Tommi Nieminen, Tšehovin ase. Kolumni, Helsingin Sanomat 20.4.2019 s. B 15 Salapoliisitarinoissa esiintyy tämäntyyppisiä yksityiskohtia: löytyy veitsi, joka aluksi näyttää tarpeettomalta, mutta joka myöhemmin ratkaisee kaiken. Myös saduissa rakenne toimii usein.Oppimateriaali: Tsehovin Ase == Katso myös == * Red herring: Tšehovin aseen vastakohta; huomion vievä, mutta täysin tarpeeton asia * MacGuffin: tarinan hahmoja motivoiva, mutta juonen kannalta yhdentekeväksi osoittautuva asia * Deus ex machina: Tšehovin aseen puuttumisesta helposti seuraava ongelma; yllättävä käänne, jota ei ole pohjustettu aiemmalla juonella ja joka on siksi epätyydyttävä == Lähteet == Luokka:Narratologia Luokka:Elokuvaan liittyvät käsitteet Luokka:Metaforat
Mankala-periaate

Mankala-periaate on Suomessa käytetty toimintatapa, jossa usea yhtiö perustaa voittoa tuottamattoman osakeyhtiön yhteistä tarkoitusta varten. Malli on käytössä erityisesti energia-alalla, jossa on useita Mankala-yhtiöitä, joita on perustettu yhden tai useamman voimalaitoksen rakentamista ja operointia varten. Osakeyhtiön osakkaat rahoittavat laitoksen rakentamisen ja ylläpidon ja vastavuoroisesti ne saavat rakennetusta laitoksesta sähköä omakustannushintaan. Käytäntö on laillinen, koska korkein hallinto-oikeus (KHO) hyväksyi sen kahdessa ratkaisussaan vuosina 1963 ja 1968 (KHO 1963 I 5 ja KHO 1968 B II 521). Toinen ratkaisuista koski Oy Mankala Ab:tä, siksi tätä toimintamallia alettiin kutsua Mankala-periaatteeksi. Tuolloin kiista koski sitä, että kunnat halusivat että niiden alueella tuotettu sähkö olisi arvostettu siirtohintaa korkeampaan hintaan siksi, että alihintaiseksi epäilty sähkö vähensi kuntien yritystulosta saamia kunnallisveroja, joka kuntien näkökulmasta vaikutti peitellyltä osingonjaolta. Mankala-yhtiöt ovat osakeyhtiöitä ja osakkaiden vastuu määräytyy osakeyhtiölain mukaisesti. Mankala-yhtiön omistajat sopivat osakassopimuksessa vastaavansa voimayhtiölle yhtiön energian tuotannon aiheuttamista kustannuksista omistustensa suhteessa. Näitä ovat esimerkiksi käyttö- ja huoltokustannukset, verot, vakuutukset, lainat ja polttoainekustannukset. Keväällä 2010 europarlamentaarikot Satu Hassi ja Heidi Hautala (vihr) esittivät EU-parlamentille kirjallisen kysymyksen (E2217-10) Mankala-periaatteen laillisuudesta. Heidän mielestään kyse oli peitellystä osingonjaosta. EU-komissio tutki asiaa, mutta lopetti tutkimukset marraskuussa 2012. Mankala-yhtiöitä ovat esimerkiksi Teollisuuden Voima, Pohjolan Voima ja Fennovoiman suomalainen osakas, Voimaosakeyhtiö SF. == Lähteet == * heidihautala.fi * EU-parlamentti, kirjallinen kysymys 9.4.2010 * * http://www.soininvaara.fi/2013/10/03/kannattaako-kuntien-olla-mukana- fennovoimassa/ === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Kilpailuvirasto: Ydinvoiman lisärakentaminen ja mankala-periaate * Mankala-periaatteen alkuna oleva Korkeimman hallinto-oikeuden päätös KHO 1963 I 5 Luokka:Energia Suomessa Luokka:Yhtiömuodot
Neljästoista vieras

Neljästoista vieras on Toivo Särkän vuonna 1948 ohjaama elokuva, johon hän laati myös käsikirjoituksen. ==Tuotanto== Roolinimien perusteella on esitetty, että Särkän käsikirjoitus saattaa pohjautua ruotsalaiseen alkuperäistekstiin. Alkujakso on kuvattu pernajalaisella sahalla, jonka omistajasuvun nimi Palomaa saattaa viitata Paloheimoon. Särkän isä työskenteli metsätyönjohtajana H. G. Paloheimon palveluksessa. Sahan konttorikohtaus on kuvaaja Sulo Tammilehdon ideoimana lavastettu avokulisseina aitoon sahaympäristöön, jossa tuuli kuitenkin haittasi kuvauksia heiluttelemalla papereita. ==Tarina== Isänsä kanssa liikeasioissa riitautunut sahatehtailijan poika lähtee kaverinsa luokse, mutta päätyy kulkuria esittäväksi neljänneksitoista vieraaksi kartanontyttären kihlajaisiin,Arto Pajukallio, Elokuvat, Helsingin Sanomat 4.10.2011, sivu D 7 ja tuloksena on romanssi. ==Arviot== Elokuvan menestys jäi vaatimattomaksi,Muut tiedot, Elonet.fi, viitattu 10.6.2013 ja aikalaiskriitikoiden arvioissa todettiin muun muassa, että se on syytä sivuuttaa lempeästi mahdollisimman lyhyesti. Parissa arviossa siitä on kuitenkin löydetty kaikkien heikkouksien joukosta hauskuuttakin.Lehdistöarvioita, Elonet.fi, viitattu 10.6.2013 Särkän ohjaajanuraa ei ole arvostettu kovin korkealle, eikä tämäkään ole erään myöhemmän kriitikon mukaan poikkeus,Päivän elokuvia, Tv-maailma, 30/2011 sivu 17 vaan siinä rämmitään suomalaisen elokuvataiteen pohjamudissa liki puolitoista tuntia.Päivän elokuvia, Tv-maailma, 23/2013 sivu 13 ==Näyttelijät== ==Lähteet== Luokka:Toivo Särkän ohjaamat elokuvat Luokka:Suomalaiset komediaelokuvat Luokka:Suomalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Vuoden 1948 suomalaiset elokuvat
Volgan lautturit

Volgan lautturit voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita: *Volgan lautturit, Volga-joella lihasvoimalla proomuja ylävirtaan entisaikaan kiskoneet burlakit *Volgan lautturien laulu, venäläinen kansanlaulu *Volgan lautturit, Ilja Repinin maalaus
Nurmi (Tusinan piiri)

Nurmi () on maalaiskunta ja sen keskuskylä Venäjällä Leningradin alueen Tusinan piirissä. Se sijaitsee 9 kilometriä Tusinan kaupungista itään. Kunnassa on 3 300 ja kylässä 3 100 asukasta (vuonna 2010). Kunnan pinta-ala on 138 neliökilometriä. Pohjoisessa se rajoittuu Kirovskin piiriin, idässä Tusinan piirin Hattulan kuntaan, etelässä ja lännessä Tusinan kaupunkiin ja luoteessa Lomkan kaupunkikuntaan. Pinta-alasta 77,8 % on osittain soistunutta metsää ja 15,9 % maatalousmaata. Suurimmat vesistöt ovat Pentikäisenjärvi ja Voittolanjoki. Nurmen kuntaan kuuluvat keskuskylän lisäksi Korkan (ven. Горки, Gorki) ja Savotan (Жоржино, Žoržino) kylät. Entisten Metsäpirtin (Нечеперть, Netšepert) ja Kylväjän (Кюльвия, Kjulvija) kylien paikalla on puutarhapalsta- alueita. Ruotsin vallan aikana kylässä asui inkerinsuomalaisia, mutta Suuren Pohjan sodan jälkeen asukkaat pakenivat muualle, esimerkiksi Nurmesta kotoisin ollut Olli Matinpoika Julli kuoli vuonna 1709 Pyhtäällä. Nurmen kylä mainitaan Venäjällä ensimmäisen kerran 1700-luvulla, jolloin keisarinna Elisabet lahjoitti seudun maat rippi-isälleen Fjodor Dubjanskille. Myöhemmin ne kuuluivat Hattulan kartanonherroille. Nurmi oli metsien ja soiden ympäröimä pikkukylä, johon 1800-luvulla rakennettiin Balašovin tilallissuvun metsästysmaja. Kylän talonpojat olivat venäläisiä, jotka kuuluivat Hattulan ortodoksiseen seurakuntaan. 1870-luvulla alueelle alkoi saapua virolaisia Liivinmaan kuvernementista, koska he olivat maaorjuden lakkauttamisen jälkeen jääneet ilman maata. Nurmen pohjoispuolelle oli silloin rakennettu uusi kylänosa, joka sai sittemmin nimi "Estonskij" (ven. Эстонский). Vuonna 1926 kylässä oli 55 taloa ja 225 asukkaita. Vuonna 1933 Nurmi kuului Estonskin kansallisen kyläneuvostoon. Kurjien olojen vuoksi kaikki paikkakunnan virolaiset lähtivät keväällä 1942, saksalaismiehityksen aikana, Viroon. Neuvostoaikana kunnassa harjoitettiin turpeen tuotantoa. Vuonna 1974 kylään rakennettiin Neuvostoliiton suurin siankasvatuskompleksi. Kunnan kautta kulkee Kemppaalan ja Hattulan välinen R-40-maantie sekä Tusinasta Hattulaan johtava rautatie. Nurmesta on linja-autoyhteys Tusinaan. Paikallisista elinkeinoista tärkein on maatalous, joka on erikoistunut sianlihan ja rehun tuotantoon. Lisäksi viljellään vihanneksia ja perunaa. Maatalousyrityksiä ovat Rjurik- Agron suursikala ja Tusinan rehuseostehdas. Kolme neljäsosaa asukkaista käy työssä kunnan ulkopuolella, heistä viidesosa Pietarissa. Palveluihin kuuluvat lastentarha, koulu, kerhotalo, lasten taidekoulu, kirjasto, terveysasema, posti, pankki sekä joukko kauppoja. Nurmen kylässä toimii ortodoksinen seurakunta. Nähtävyyksiä ovat Pokrovan kirkon rauniot ja keskiaikainen asuinpaikka Tsaritsyna Gorassa, kaksi sotamuistomerkkiä sekä Metsäpirtin hautapaikka. ==Lähteet== * Generalnyi plan Nurminskogo selskogo poselenija ===Viitteet=== Luokka:Järvisaaren kylät Luokka:Tusinan piirin kunnat
Gustavo Rodolfo Mendoza Hernández

Gustavo Rodolfo Mendoza Hernández (s. 19. lokakuuta 1934 Guatemala) on guatemalalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Guatemalan arkkihiippakuntaan Mariano Rossell y Arellano 21. syyskuuta 1958, ja hänet nimitettiin Guatemalan vihkipiispaksi sekä Selemselaen titulaaripiispaksi 9. heinäkuuta 2004. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Rodolfo Quezada Toruño, jota avustivat Bruno Musarò ja Pablo Vizcaino Prado.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Gustavo Rodolfo Mendoza Hernández == Lähteet == Luokka:Guatemalalaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kolmastoista koputus

Kolmastoista koputus on vuonna 1945 valmistunut Ilmari Unhon ohjaama jännityselokuva. Käsikirjoitus pohjautuu Simo Penttilän tarinaan, jossa tapahtumat liikkuvat sodan aiheissa. Elokuvan aiheena on kahden suomalaisen merikapteenin seikkailu GöteborgissaPäivän elokuvia. Tv-maailma 39/2011, s. 13., jossa kapteenit (Joel Rinne ja Tauno Palo) kohtaavat kabareelaulajina esiintyvät, torpedoijille tietoja välittävät agentit. Tuotantoresurssien vähäisyyden vuoksi Göteborgia esittää elokuvassa Turku.Pajukallio, Arto: Elokuvat. Helsingin Sanomat 22.12.2011 s. D 7. == Näyttelijät == == Arviot == Aikalaiskriitikot ottivat elokuvan myötämielisinä vastaan: ”Älykäs seikkailuelokuva – – laatutyötä, ajanvietefilminä hyvää luokkaa”, arvioi Olavi Vesterdahl Aamulehdessä. Huolellista työtä kiiteltiin yleisesti, myös musiikin ja lavastuksen osalta.Lehdistöarviot, Elonet.fi . Viitattu 30.10.2013. Tv- maailma -lehden arviossa vuodelta 2011 kriitikko pitää tarinaa löyhänä, mutta George de Godzinskyn merimieslaulut tekevät häneenkin vaikutuksen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Ilmari Unhon ohjaamat elokuvat Luokka:Suomalaiset jännityselokuvat Luokka:Suomalaiset seikkailuelokuvat Luokka:Suomalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Vuoden 1945 suomalaiset elokuvat
José Ramiro Pellecer Samayoa

José Ramiro Pellecer Samayoa (10. lokakuuta 1929 Antigua, Guatemala – 14. maaliskuuta 2022) oli guatemalalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Guatemalan arkkihiippakuntaan Mariano Rossell y Arellano 7. marraskuuta 1954. Hänet nimitettiin Guatemalan vihkipiispaksi sekä Teglata in Proconsularin titulaaripiispaksi 28. marraskuuta 1967. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1968. Pääkonsekraattorina toimi Bruno Torpigliani, jota avustivat Mario Casariego y Acevedo ja Rafael González Estrada.Catholic- Hierarchy.org: Bishop José Ramiro Pellecer Samayoa Pellecer Samayoa jäi eläkkeelle 2. lokakuuta 2010. == Lähteet == Luokka:Guatemalalaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:vuonna 2022 kuolleet
Bernabé de Jesús Sagastume Lemus

Bernabé de Jesús Sagastume Lemus (s. 20. toukokuuta 1961) on guatemalalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänestä tuli kapusiinien jäsen 28. joulukuuta 1985, ja hänet vihki papiksi Rodolfo Quezada Toruño 31. tammikuuta 1987. Hänet nimitettiin Santa Rosa de Liman hiippakunnan piispaksi 28. heinäkuuta 2007. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Quezada Toruño, jota avustivat Bruno Musarò ja Pablo Ervin Schmitz Simon.Catholic- Hierarchy.org: Bishop Bernabé de Jesús Sagastume Lemus, O.F.M. Cap. == Lähteet == Luokka:Guatemalalaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jimmy Lidberg

Jimmy Lidberg (s. 13. huhtikuuta 1982 Tukholma) on ruotsalainen kreikkalais- roomalaisen tyylin painija. Pääasiassa 96 kilogramman painoluokassa kilpaileva Lidberg on saavuttanut olympiapronssia sekä kolme MM- ja neljä EM-mitalia. Myös hänen isoveljensä Martin on kreikkalais-roomalaisen painin maailmanmestari. == Lähteet == * Profiili foeldeak.com:in painitietokannassa * Profiili FILA:n tietokannassa Luokka:Ruotsalaiset kreikkalais-roomalaisen tyylin painijat Luokka:Ruotsalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Chameleon Casanova

Chameleon Casanova on Jari Sillanpään kappale, ja se on ilmestynyt vuonna 2005. Chameleon Casanova on tehty yhdessä Beats and Stylesin kanssa. Musiikkivideossa Sillanpää esiintyy charmikkaasti valkoisessa puvussa, ja tanssahtelee sulavasti. Luokka:Vuoden 2005 kappaleet Luokka:Jari Sillanpään kappaleet
Raymond Razakarinvony

Raymond Razakarinvony (s. 19. marraskuuta 1927 Antananarivo) on madagaskarilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 27. heinäkuuta 1956 ja nimitettiin Miarinarivon hiippakunnan piispaksi 14. helmikuuta 1998. Piispaksi vihkiminen seurasi 17. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Armand Gaétan Razafindratandra, jota avustivat Bernard Charles Ratsimamotoana ja Albert Joseph Tsiahoana.Catholic- Hierarchy.org: Bishop Raymond Razakarinvony Razakarinvony jäi eläkkeelle 15. helmikuuta 2007. == Lähteet == Luokka:Madagaskarilaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Alim Selimau

Alim Selimau (, s. 26. tammikuuta 1983 Kasumkent, Dagestanin ASNT, Neuvostoliitto) on valkovenäläinen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja maailmanmestari. 84 kilogramman painoluokassa kilpaileva Selimau voitti maailmanmestaruuden Budapestissa 2005 ja Istanbulissa 2011. == Lähteet == * Profiili foeldeak.com:in painitietokannassa * Profiili FILA:n tietokannassa Luokka:Valkovenäläiset kreikkalais-roomalaisen tyylin painijat Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Manutšar Tskhadaia

Manutšar Tskhadaia (, s. 19. maaliskuuta 1985 Khobi, Georgian SNT, Neuvostoliitto) on georgialainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija. Pääasiassa 66 kilogramman painoluokassa kilpaileva Tskhadaia on saavuttanut olympiapronssia Lontoossa 2012 ja MM-hopeaa Herningissä 2009 ja Istanbulissa 2011. Lisäksi hän on saavuttanut EM-hopeaa Belgradissa 2012 (74 kg) ja EM- pronssia Vilnassa 2009. == Lähteet == * Profiili foeldeak.com:in painitietokannassa * Profiili FILA:n tietokannassa * Manuchar Tskhadaia Sports Reference LLC Luokka:Georgialaiset kreikkalais-roomalaisen tyylin painijat Luokka:Georgialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vaajakosken vanha vesivoimalaitos

thumb|Vaajakosken vanha vesivoimalaitos 2012 Vaajakosken vanha vesivoimalaitos eli Wanha Woimala on Vaajakoskessa Vaajavirrassa Jyväskylässä sijaitseva vuonna 1920 rakennettu vesivoimalaitos, joka ei ole enää sähköntuotantokäytössä. Se toimii erilaisten tapahtumien, taidenäyttelyiden, konserttien ja tanssien järjestämispaikkana. Vesivoimalaitoksen rakennutti SOK Vaajakosken tehtaiden tarpeisiin. Alun perin voimalaitoksen ympärillä ei ollut patolaitteita, vaan vettä virtasi myös voimalaitoksen turbiinien ohi. Voimalaitoksella oli kaksi turbiiniparia, joiden yhteenlaskettu teho oli 500 hevosvoimaa. Turbiinit oli kytketty kahteen vaihtovirtageneraattoriin, joiden yhteenlaskettu teho oli 368 kilowattia.Antti Kolu: Vaajakosken yhdyskunta 1916-1944 (kirja) Vuonna 1942 Naissaaren toisella puolella sijaitsevaan Vaajavirran toiseen koskeen, Naiskoskeen, rakennettiin uusi voimalaitos. Sen valmistuttua vanha voimala poistettiin käytöstä ja veden virtaus paitsi voimalan läpi myös sen ohitse padottiin. Voimalaan johtavan sillan alla olevia patoja saatetaan edelleen avata vedenpinnan noustessa voimalaitosten yläpuolella. Voimalaan asennettiin käyttövesijohdot 1996 ja samalla rakennettiin käymälä teollisuustalon puoleiselle rannalle voimalan läheisyyteen. Vaajakosken vanha vesivoimalaitos on vuosikymmenien aikana muodostunut Vaajakosken ja sen teollisuuden tunnukseksi. Sen lähellä sijaitsee toinen Vaajakosken teollisuuden maamerkki, entinen naulatehdas, nykyinen Vaajakosken teollisuustalo. Vanhan voimalaitoksen vieressä kulkee Vaajakosken kanava. ==Katso myös== *Vaajakosken vesivoimalaitos ==Kuvia== ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Wanha Woimala * Wanha Woimala Facebookissa Luokka:Vaajakosken rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen vesivoimalat Luokka:Suomen padot Luokka:Leppäveden–Kynsiveden alue‎
Kuninkaiden koitos

Kuninkaiden koitos () on George R. R. Martinin kirjoittaman Tulen ja jään laulu -fantasiasarjan toinen osa. Alkuperäisteos ilmestyi vuonna 1999 ja suomennos vuonna 2004. Yhdysvaltalaisen kaapelitelevisioyhtiö HBOn tuottaman Tulen ja jään lauluun pohjautuvan televisiosarjan, Game of Thronesin toinen tuotantokausi sijoittuu Kuninkaiden koitoksen tapahtumiin. == Juoni == Seitsemän kuningaskunnan kuninkaan Robert Baratheonin kuoltua valtakunta on ajautunut sisällissotaan. Joffrey Baratheon on kruunattu isänsä seuraajaksi, mutta Robertin veljet Stannis ja Renly vaativat valtaistuinta itselleen. Robb Stark on julistautunut Pohjoisen kuninkaaksi ja Balon Greyjoy Rautasaarten kuninkaaksi. Sarjan ensimmäisen osan tavoin kirjassa on kolme pääjuonta, joista yksi keskittyy mahtisukujen väliseen valtataisteluun, yksi tapahtumiin valtakunnan pohjoisrajan Muurilla ja sen takana sekä yksi idän mailla maanpaossa olevaan Daenerys Targaryeniin. Pääjuonten lisäksi seurataan useita alajuonia. Kirjan luvut on kirjoitettu eri henkilöiden näkökulmista. == Vastaanotto == Legolas-lehden Teemu Naarajärvi katsoi kirjan olevan hieman liian pitkä ja pääjuonen liikkuvan verrattain vähän eteenpäin. == Lähteet == Luokka:Tulen ja jään laulu Luokka:Vuoden 1999 kirjat it:A Clash of Kings#Letteratura
Kiovan keskusrautatieasema

Kiovan rautatieasema eli Kiovan matkustajaliikenteen rautatieasema () on Ukrainan pääkaupunki Kiovan keskusrautatieasema. Asema koostuu oikeastaan useasta toisiinsa liitetyistä tai erillisistä rakennuksesta ja toimii sekä Ukrainan rautateiden kaukojunien että Kiovan seudun paikallisjunien keskusasemana. == Liityntäliikenne == Aseman lähistöllä (150 m rautatieaseman vanhan puolen pääsisäänkäynnistä luoteeseen, lähijunien lähtölaitureiden suuntaan) sijaitsee käynti Kiovan metron Vokzalnan asemalle (). == Valokuvia== Tiedosto:Kyiv - Railway Stations.JPG|Kiovan keskusrautatieasema on laaja asemakokonaisuus. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kiev Rail Terminal - Vital Transportation Hub in Kiev * Kiovan rautatieaseman historiaa (swrailway.gov.ua) * Kaukoliikenteen junien haku Kiovan rautatieasemalle/-lta (poezda.net) * Kaukoliikenteen juna-aikatauluja Kiovan rautatieasemalle (rasp.yandex.ru) * Lähijunien aikatauluja Kiovan rautatieasemalle (rasp.yandex.ru) * Ukrainan rautateiden interaktiivinen, kullekin asemalle saapuvien ja lähtevien pikajunien sivusto, erityisesti EURO2012 jalkapalloa ajatellen * Ukrainan rataverkon kartta * Valokuvia Ukrainan rautatieasemista ja radoista interaktiivisen kartan kautta (railwayz.info) Rautatieasema Luokka:Solomjankan piiri Luokka:Ukrainan rautatieliikennepaikat
Kruunajaismessu

Kruunajaismessu () on Wolfgang Amadeus Mozartin 15. (toisen tulkinnan mukaan 16.) messu. Se on C-duurissa, ja Köchelin luettelossa sen merkintä on KV 317. Se luetaan Missa brevikseksi eli lyhyeksi messuksi Missa solemniksen vastakohtana. Kruunajaismessu valmistui Salzburgissa 23. maaliskuuta 1779, ja se kantaesitettiin lähes varmasti Salzburgin tuomiokirkossa pääsiäissunnuntaina 4. huhtikuuta 1779. Kutsumanimensä teos sai ilmeisesti 1800-luvun alussa Wienin hovissa. Joseph Haydn viittasi teokseen omassa Harmoniemessessään. == Osat == # Kyrie # Gloria # Credo # Sanctus # Benedictus # Agnus Dei == Kokoonpano == * laulusolistit (SATB) * kuoro * 2 viulua * bassosoittimet (urut, fagotti, sello, kontrabasso) * 2 oboea * 2 käyrätorvea * 2 trumpettia * patarummut * 3 pasuunaa * urut == Aiheesta muualla == * IMSLP: Ilmaisia nuotteja Luokka:Wolfgang Amadeus Mozartin teokset Luokka:Messut Luokka:1770-luvun musiikkiteokset
Naukion yhtenäiskoulu

Naukion yhtenäiskoulu on peruskoulun yhtenäiskoulu Kouvolan Kuusankoskella, Naukion kaupunginosassa. Koulun rehtorina toimii Kai Mikkonen ja apulaisrehtorina Sari Grekula. Rakennuksessa toimi ennen Naukion koulu (yläkoulu) ja Tähteen koulu (alakoulu), jotka yhdistyivät hallinnollisesti elokuussa 2015 Naukion yhtenäiskouluksi. Kouvolan kaupungin uuden kouluverkkosuunnitelman mukaan Naukion yhtenäiskoulu lakkautetaan viiden muun kuusankoskelaisen koulun kanssa ja Kuusankoskelle rakennetaan uusi 500-600 oppilaan yhtenäiskoulu entisen Kuusankosken Ammattikoulun tontille. Kouluun siirtyy Kuusankosken Keskustan, Pilkanmaan ja Tähteenkadun alakoulujen, Hirvelän ja Kymintehtaan koulun yläkoulujen sekä Naukion yhtenäiskoulun oppilaat.Kouvolan sanomat 13.11.2018 == Vuoden 1984 koulusurma == 12\. joulukuuta 1984 Naukion yläasteella oppilaana ollut 14-vuotias poika surmasi koulun 56-vuotiaan naisopettajan iltapäivällä pidetyllä koetunnilla. Puukottaja löi uhriaan teräaseella ylävartaloon ja potki tätä päähän, minkä jälkeen hän pääsi pakenemaan. Poika ilmoittautui poliisille vasta kaksi päivää myöhemmin majailtuaan ensin lähistöllä sijainneissa autiotaloissa. Koska poika oli rikoksen tekohetkellä alle 15-vuotias, hän ei joutunut teostaan rikosoikeudelliseen vastuuseen. Maantiedon ja luonnonhistorian opettajana toiminutta uhria kuvailtiin erittäin vaativaksi ja monien oppilaiden mielestä jopa pelottavaksi opettajaksi. Tapaus on Suomen historian toinen koulusurma vuoden 1981 Turun Puolalanmäen koulusurman jälkeen. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Naukion yhtenäiskoulun nettisivut Luokka:Kouvolan peruskoulut
Nimeni on Bill W.

Nimeni on Bill W. () on vuoden 1989 Hallmark Hall of Fame -televisioelokuva, jonka ohjasi Daniel Petrie. Pääosia siinä näyttelevät James Woods ja James Garner. Käsikirjoittaja William G. Borchert perusti elokuvan tositarinaan William Griffith Wilsonista ja tohtori Robert Holbrook Smithistä, jotka perustivat AA-liikkeen (Nimettömät Alkoholistit). Woods voitti roolistaan Wilsonina Emmy-palkinnon. Lisäksi elokuva sai kuusi muuta Emmy-ehdokkuutta ja kaksi Golden Globe -ehdokkuutta. Elokuvaa levitti Warner Bros. Television. Sen tuottajana toimi Paul Rubell ja musiikin sävelsi Laurence Rosenthal. Kuvaajana toimi Neil Roach sekä leikkaajina Paul Rubell ja John Wright. 30. huhtikuuta 1989 julkaistu elokuva kestää 100 minuuttia. == Roolit == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset televisioelokuvat Luokka:Tositapahtumiin perustuvat elokuvat Luokka:Vuoden 1989 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:AA-liike
Katoamisten kirja

Katoamisten kirja on kirjailija Iida Rauman vuonna 2011 julkaistu esikoisteos, joka ottaa kantaa koulujen, terveyskeskusten ja vanhainkotien ovien takana tapahtuvaan arkiseen väkivaltaan. Romaani oli vuonna 2011 ehdolla Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon saajaksi. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2011 kirjat
Nimettömät Narkomaanit

Nimettömät Narkomaanit (, lyhennettynä NA) on kansainvälinen yhteisö, jonka toiminta perustuu AA-liikkeenkin (Nimettömät Alkoholistit) käyttämään vertaistukitoimintaan ja 12 askeleen ohjelmaan. Idea AA:n ohjelman soveltamisesta huumeongelmaisten kohdalla syntyi Yhdysvalloissa 1940-luvulla, ja ensimmäinen huumausaineriippuvaisten kokous pidettiin siellä vuonna 1948. Nykyisenkaltainen NA kuitenkin perustettiin vasta 1953. Noihin aikoihin AA myönsi sille luvan käyttää ja muokata 12 askeleen ohjelmaa.http://www.nasuomi.org/cms/index.php?page=historia Nimettömien Narkomaanien toiminta Euroopassa alkoi 1980-luvulla, ja Suomessa ensimmäinen kokous pidettiin vuonna 1988. Toukokuussa 2010 järjestettiin yli 58,000 NA- kokousta 131 maassa. ==Ohjelma== ===Jäsenyys ja organisaatio=== Nimettömien Narkomaanien kolmas perinne sanoo, että jäsenyyden ainoa edellytys on halu lopettaa käyttäminen. NA sanoo, että kokoukset on tarkoitettu järjestettäväksi säännöllisesti toinen toisemme tukemiseen puhtaana pysymisessä. Puhtaana pysyminen tarkoittaa täydellistä pidättäytymistä kaikista mielialaan ja mieleen vaikuttavista aineista. NA-jäsenyys on aina ilmainen, joskin vapaaehtoisen kannatusmaksun voi halutessaan maksaa, koska toiminta on omarahoitteista. Perusta Nimettömien Narkomaanien ohjelmalle on kahdessatoista askeleessa ja kahdessatoista perinteessä. Nimettömillä Narkomaaneilla "ei ole mielipidettä kokousten ulkopuolisiin asioihin", tämä koskee politiikkaa, tiedettä, lääketiedettä sekä ulkopuolisia organisaatioita ja instituutioita. Järjestö ei varsinaisesti mainosta itseään, vaan pyrkii herättämään vetovoimaa kokemuspohjaisella auttamisella. NA-ryhmät ja alueet tarjoavat tietoa NA- ohjelmasta ulkopuolisille järjestöille. NA vie sanomaa mm. paikallisiin sairaaloihin, oppilaitoksiin, päihdehoitoyksiköihin, sekä vankiloihin. == Lähteet == Luokka:Kahdentoista askeleen ohjelma Luokka:Raittius Luokka:Kansainväliset järjestöt
Nimitz

Nimitz voi tarkoittaa ainakin seuraavia: *Chester Nimitz, yhdysvaltalainen laivastoamiraali toisessa maailmansodassa *Nimitz-luokka, Yhdysvaltain laivaston lentotukialusten kokoluokka *USS Nimitz, Nimitz-luokan johtoalus *Interstate 880 (entinen Nimitz Freeway), moottoritie Kaliforniassa
Ricardo Sperafico

Ricardo Sperafico (s. 23. heinäkuuta 1979 Toledo, Paraná, Brasilia) on brasilialainen moottoriurheilija. Hän aloitti uransa karting-sarjoissa. Vuonna 2000 hän voitti Italian F3000-sarjan mestaruuden. Vuosina 2001–2003 Sperafico kilpaili International F3000 -sarjassa sijoittuen sarjan toiseksi vuonna 2003. Vuonna 2004 hän piti välivuotta kunnes siirtyi vuonna 2005 Champ Car -sarjaan, jossa hän sijoittui 17:nneksi. Richardon kaksoisveli Rodrigo ja serkut Alexandre ja Rafael ovat myös moottoriurheilijoita. == Aiheesta muualla == * Driver Database: Ricardo Sperafico Luokka:Brasilialaiset autourheilijat Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hannu Syrjänen

Hannu Syrjänen (s. 2. lokakuuta 1951 Hollola) on suomalainen yritysjohtaja. Syrjänen toimi Sanoma-konsernin toimitusjohtajana vuosina 2001–2011. Syrjänen valmistui ekonomiksi 1973 ja oikeustieteen kandidaatiksi 1979. Hän valmistui Stanfordin yliopiston SEP-ohjelmasta (Stanford Executive Program) vuonna 2001. Hannu Syrjänen oli Rautakirjan toimitusjohtaja, varatoimitusjohtaja ja toimialajohtaja vuosina 1989–2001. Ennen Rautakirjaa hän toimi muun muassa Keskossa, TS-Yhtymässä johtajana, Wihurissa toimialajohtajana ja Lakimiesliiton Kustannuksen toimitusjohtajana. Syrjänen oli SanomaWSOY:n johtoryhmän jäsen 1999–2001 ja Sanoman toimitusjohtaja ja johtoryhmän puheenjohtaja 2001–2010. Syrjänen oli hallituksen puheenjohtaja Ilmarisessa vuosina 2004–2011, Viestinnän Keskusliitossa 2005–2006, Kansainvälisen kauppakamarin Suomen osastossa 2010–2011 ja Management Institute of Finland MIF:ssä 2012–2014. Hän oli hallituksen jäsen SanomaWSOY:ssä vuosina 2001–2010, East Officessa 2008–2010, Elinkeinoelämän keskusliitossa 2005–2006 ja Palvelutyönantajissa 1999–2001. Hän on ollut myös Helsinki Median hallituksen jäsen ja useiden Rautakirjan tytäryhtiöiden hallituksen puheenjohtaja. Hannu Syrjänen on ollut Orionin hallituksen jäsen vuosina 2007–2017 ja hallituksen puheenjohtaja vuosina 2010–2017. Vuosina 2011–2019 hän on ollut myös VR- Yhtymän hallituksen puheenjohtaja. Syrjänen on ollut Realian hallituksen jäsen vuodesta 2011, Suomen Messut Osuuskunnan vuodesta 2012 ja John Nurmisen Säätiön hallituksen jäsen vuodesta 2012 alkaen. Hannu Syrjänen valittiin media-alan Vuoden Vaikuttajaksi vuonna 2009. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Sanoman henkilöstö Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset oikeustieteilijät
HMS William Honnor

HMS William Honnor oli Yhdistyneen kuningaskunnan merivoimien Mersey-luokan aseistettu troolari, joka valmistui saattajaksi. == Valmistus == Alus tilattiin Selbystä Cochranelta. Alus laskettiin vesille 26. elokuuta 1918. == Palvelus == Vuonna 1922 alus myytiin Irlannin laivastolle, jossa se säilytti aiemman nimensä. Alus vastaanotettiin Portsmouthissa. Seuraavana vuonna alus myytiin uudelleen kauppalaivastoon, jolloin sen nimeksi tuli Grimurkamban.Toghill, Gerald s. 149 ==Lähteet== * * === Viitteet === Luokka:Mersey-luokan troolarit Luokka:Irlannin laivasto
HMS Christopher Dixon

HMS Christopher Dixon oli Britannian kuninkaallisen laivaston Mersey-luokan aseistettu troolari. == Valmistus == Alus tilattiin Selbystä Cochrane & Sonsilta. Alus laskettiin vesille 4. syyskuuta 1917.Toghill, Gerald s. 132 == Palvelus == Vuonna 1922 alus myytiin Irlannin laivastolle, jossa se säilytti aiemman nimensä. Alus vastaanotettiin Portsmouthissa. Seuraavana vuonna alus myytiin Fleetwoodiin J. Manille nimellä Lord Gainford. Kuninkaallinen laivasto pakko-otti aluksen joulukuussa 1939 nimeten sen HMS Lord Gainfordiksi viirinumerolla Z111. Alus muutettiin sukellusvenepuominvalvojaksi. Se palautettiin vuonna 1946 omistajilleen. ==Lähteet== * * ===Viitteet=== Luokka:Mersey-luokan troolarit Luokka:Irlannin laivasto
HMS Robert Murray

HMS Robert Murray oli Britannian kuninkaallisen laivaston Mersey-luokan aseistettu troolari. == Valmistus == Alus tilattiin Selbystä Cohcrane & Sonsilta. Alus laskettiin vesille 28. kesäkuuta 1919. == Palvelus == Vuonna 1922 alus myytiin Irlannin laivastolle, jossa se säilytti aiemman nimensä. Alus vastaanotettiin Portsmouthissa. Seuraavana vuonna alus myytiin Fleetwoodiin T. Carwell & R. H. Bagshawille, joka nimesi aluksen Northlyniksi. Lokakuussa 1939 Kuninkaallinen laivasto pakko-otti aluksen nimeten sen HMS Northlyniksi. Alus muutettiin sukellusvenepuominvalvojaksi ja sijoitettiin Grimsbyyn. Joulukuussa 1943 laivasto lunasti aluksen, jonka se myi maaliskuussa 1947 kauppalaivastoon.Toghill, Gerald s. 147 ==Lähteet== * * ===Viitteet=== Luokka:Mersey-luokan troolarit Luokka:Irlannin laivasto
HMS Thomas Thresher

HMS Thomas Thresher oli Britannian kuninkaallisen laivaston Mersey-luokan aseistettu troolari, joka valmistui miinanraivaajaksi. == Valmistus == Alus tilattiin Selbystä Cohcrane & Sonsilta. Alus laskettiin vesille 1918.Toghill, Gerald s. 532 == Palvelus == Vuonna 1922 alus myytiin Irlannin laivastolle, jossa se säilytti aiemman nimensä. Alus vastaanotettiin Brightlingseassa. Seuraavana vuonna alus myytiin Grimsby SFC:lle, joka säilytti aluksen nimen. Se myytiin Norjaan, jossa omistaja nimesi sen Syrianiksi. Huhtikuussa 1940 Kuninkaallinen laivasto vuokrasi aluksen norjalaiselta omistajalta HMS Syrianina ja palautti sen miinanraivaajaksi. Alus palautettiin tammikuussa 1946 Norjaan omistajilleen. ==Lähteet== * * ===Viitteet=== Luokka:Mersey- luokan troolarit Luokka:Irlannin laivasto
Jean-Paul Randriamanana

Jean-Paul Randriamanana (27. kesäkuuta 1950 Antananarivo – 9. marraskuuta 2011) oli madagaskarilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 9. syyskuuta 1979 ja nimitettiin Antananarivon arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Paria in Proconsolaren titulaaripiispaksi 3. kesäkuuta 1999. Piispaksi vihkiminen seurasi 26. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Armand Gaétan Razafindratandra, jota avustivat Adriano Bernardini ja Joseph Ignace Randrianasolo. Randriamanana kuoli virassa.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Jean-Paul Randriamanana == Lähteet == Luokka:Madagaskarilaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
Joseph Ignace Randrianasolo

Joseph Ignace Randrianasolo (31. heinäkuuta 1947 – 4. helmikuuta 2010) oli madagaskarilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 20. joulukuuta 1975 ja nimitettiin Antananarivon arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Milevumin titulaaripiispaksi 24. lokakuuta 1997. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. helmikuuta 1998. Pääkonsekraattorina toimi Armand Gaétan Razafindratandra, jota avustivat Adriano Bernardini ja Albert Joseph Tsiahoana.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Joseph Ignace Randrianasolo Randrianasolo sai 3. kesäkuuta 1999 nimityksen Mahajangan hiippakunnan piispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi kaksi päivää ennen kuolemaansa, 2. helmikuuta 2010. == Lähteet == Luokka:Madagaskarilaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet
Lars Eckerdal

Lars Hugo Eckerdal (s. 15. elokuuta 1938 Töllsjö, Länsi-Götanmaa) oli Ruotsin kirkon pappi, joka toimi Göteborgin hiippakunnan piispana vuosina 1991–2003. Hänen veljensä on sittemmin itsekin piispaksi valituksi tullut Per Eckerdal. Lars Eckerdalin edeltäjä oli Bertil Gärtner ja seuraaja Carl Axel Aurelius. Luokka:Ruotsin kirkon piispat ja arkkipiispat Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Göteborgin hiippakunta
AUDIT

AUDIT () on WHO:n kehittämä kymmenkysymyksinen testi, jolla on tarkoitus selvittää, onko henkilön alkoholinkäyttö haitallista. Testi suunniteltiin kansainväliseen käyttöön, ja se validoitiin tutkimuksella, jossa käytettiin potilaita kuudesta eri maasta. Kysymykset 1–3 käsittelevät alkoholinkulutusta, 4–6 liittyvät alkoholiriippuvuuteen eli alkoholismiin ja 7–10 koskevat alkoholin aiheuttamia ongelmia. Miehellä pistemäärä 8, naisella 7 tai enemmän indikoi vahvaa vaarallisen tai haitallisen alkoholinkäytön todennäköisyyttä. 20:n ylittävä pistemäärä viittaa alkoholismiin. AUDIT-C () on kolmikysymyksinen seulontatesti ongelmajuomisen varalle. == Aiheesta muualla == * Päihdelinkki: Alkoholinkäytön riskit (AUDIT) * The Alcohol Use Disorders Identification Test (AUDIT-C) Luokka:Alkoholismi
Frederick Exley

Frederick "Fred" Exley (28. maaliskuuta 1929 – 17. kesäkuuta 1992) oli yhdysvaltalainen kirjailija. http://www.nytimes.com/1992/06/18/arts/frederick-e-exley-63-author-who-told- of-his-own-troubles.html Hänen tunnetuin teoksensa on romaani Luuserin muistiinpanot (A Fan's Notes). Teoksen englanninkielinen nimi tulee havainnosta, joka sai kirjoittajan murtumaan: ”minun kohtaloni, osani ja arpani oli loppujen lopuksi hurrata muille.” http://grantland.com/hollywood- prospectus/frank-gifford-and-frederick-exley-beyond-a-fans-notes/ Luuserin muistiinpanot on kuvaus miehestä, jota vaivaavat alkoholismi, epäonnistumiset ja mielisairaus. Teos perustuu kirjoittajan omaan elämään ja Exleyn elämäkerran kirjoittaja, yhdysvaltalainen Jonathan Yardley on todennut, että teos muutettiin muistelmista romaaniksi, koska kustantaja pelkäsi oikeusjuttua. Teosta leimaakin tunne että kyseinen pieleen menneen elämän kuvaus on vahvasti todenmukainen. Tekijän itsensä lisäksi kirjassa on monia vinksahtaneita hahmoja, kuten herra Blue joka myy alumiinia ja on pakkomielteisesti kiinnostunut cunnilinguksesta sekä lankomies Bumpy, jonka pakkomielteenä on tappaa kissoja. == Viitteet == == Lisää aiheesta == * http://viisaselama.fi/kirjat/luuserin-muistiinpanot/ Luokka: Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 1992 kuolleet
Eucalyptus (makeinen)

Eucalyptus on vanha Fazerin luoma pastilli. Pastillin pinta on tomusokerilla päällystetty. Eucalyptus on väriltään hennon valkoinen. Pastilleja myydään rasioissa sekä pusseissa. ==Pastillirasia== Pastillirasia on puna-valkoinen, jonka päällä on oksalla istuva viherpunainen papukaija. Tuotetta myydään nykyään myös pusseissa. Luokka:Fazerin makeiset
Glagoliittimessu

Glagoliittimessu ( tai Mša glagolskaja; myös Missa Glagolitica) on Leoš Janáčekin säveltämä messu laulusolisteille (sopraano, altto, tenori, basso), kaksoiskuorolle, uruille ja orkesterille. Teos valmistui 15. lokakuuta 1926, ja se kantaesitettiin Jaroslav Kvapilin johdolla Brnossa 5. joulukuuta 1927. Glagoliittimessun teksti on muinaiskirkkoslaavia, jonka ns. glagoliittiseen kirjaimistoon messun nimikin viittaa. Viisi laulettua osaa vastaa katolista messuordinariumia, jossa Agnus Deistä kuitenkin on poistettu Dona nobis pacem. Teoksen levyttäneitä kapellimestareita ovat olleet Břetislav Bakala, Leonard Bernstein, Karel Ančerl, Rafael Kubelík, Rudolf Kempe, František Jílek, Simon Rattle, Charles Mackerras, Michael Gielen, Robert Shaw, Michael Tilson Thomas, Kurt Masur, Charles Dutoit, Charles Mackerras, Riccardo Chailly ja Ladislav Slovák. Glagoliittimessua käytettiin musiikkina Kenneth Angerin ohjaamassa elokuvassa Inauguration of the Pleasure Dome (1954). Glagoliittimessuja ovat Janáčekin lisäksi säveltäneet Josef Bohuslav Foerster, František Zdeněk Skuherský, Aleksandr Gretšaninov, Bedřich Antonín Wiedermann, Jan Křesadlo. == Osat == # Úvod – Johdanto (orkesteri) # Gospodi pomiluj – Kyrie # Slava – Gloria # Vĕruju – Credo # Svet – Sanctus # Agneče Božij – Agnus Dei # Varhany sólo (postludi) – urut # Intrada Luokka:Leoš Janáčekin teokset Luokka:Messut Luokka:1920-luvun musiikkiteokset
Jimmy McHugh

James Francis ”Jimmy” McHugh (1894 Boston – 23. toukokuuta 1969 Beverly Hills) oli yhdysvaltalainen populaarimusiikin säveltäjä. McHugh syntyi Bostonissa ja työskenteli ennen säveltäjäksi ryhtymistään McHugh Bostonin oopperatalossa harjoituspianistina. Hän työskenteli Bostonissa Irving Berlinin julkaisuyhtiössä ja vuonna 1921 muutti New Yorkiin. Hänen ensimmäinen menestyskappaleensa oli Irving Millsin ja Gene Austinin sanoittama ”When My Sugar Walks Down the Street” vuonna 1924. Hän kirjoitti yhdessä sanoittaja Dorothy Fieldsin kanssa musiikin Broadway-näytelmään Blackbirds of 1928, joka sisälsi muun muassa kappaleen ”I Can’t Give You Anything But Love”. McHugh ja Fields toimivat pitkään yhdessä kirjoittaen New Yorkissa muun muassa hittikappaleet ”On the Sunny Side of the Street” (1930), ”Exactly Like You” (1930) ja ”Don’t Blame Me” (1932). He muuttivat Hollywoodiin 1930-luvun alussa. McHugh’n ja Fieldsin elokuvamusiikkikappale ”I’m in the Mood for Love” nousi listalla ensimmäiselle sijalle vuonna 1935. 1930-luvun puolivälissä McHugh aloitti yhteistyön sanoittaja Harold Adamsonin kanssa. He kirjoittivat musiikin yhteensä 19 elokuvaan. Frank Sinatra lauloi heidän kappaleensa ”I Couldn’t Sleep a Wink Last Night” ja ”This Is a Lovely Way to Spend an Evening” vuoden 1943 elokuvassa Sano se iskusävelin (engl. Higher and Higher). Toisen maailmansodan aikana McHugh ja Adamson kirjoittivat isänmaallisia lauluja, muun muassa ”Coming In On a Wing and a Prayer” vuonna 1943. He saivat sodanaikaisesta työstään President’s Certificate of Merit -kunniamitalin presidentti Harry Trumanilta. McHugh työskenteli toisinaan myös muiden sanoittajien kuten Johnny Mercerin, Ted Koehlerin, Ned Washingtonin ja Frank Loesserin kanssa. McHugh’n sävellystyö vähentyi 1950-luvulla ja hän keskittyi enemmän musiikin julkaisemiseen. Hän perusti hyväntekeväisyyssäätiö Jimmy McHugh Polio Foundationin vuonna 1951. Hän oli jäsenenä Beverly Hillsin kauppakamarin johtokunnassa ja toimi vuosina 1950–1952 sen puheenjohtajana. Hän oli myös muusikkojärjestö ASCAP:n puheenjohtaja vuodesta 1960 lähtien. Jimmy McHugh kuoli Beverly Hillsissä 23. toukokuuta 1969. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1894 syntyneet Luokka:Vuonna 1969 kuolleet Luokka:Yhdysvaltalaiset säveltäjät Luokka:Songwriters Hall of Fame
Palmiro Togliatti

Palmiro Togliatti (26. maaliskuuta 1893 Genova – 21. elokuuta 1964 Jalta, Neuvostoliitto) oli italialainen vasemmistopoliitikko, joka toimi Italian kommunistisen puolueen (PCI) pääsihteerinä ja tosiasiallisena johtajana vuodesta 1927 kuolemaansa saakka, osan ajasta maanpakolaisena. Vuosina 1945–1946 hän oli maan oikeusministeri kommunistien ollessa mukana hallituksessa. Hänen johtajakaudellaan PCI:stä tuli kannatukseltaan Länsi- Euroopan suurin kommunistinen puolue. Lakimieheksi kouluttautunut ja journalistina toiminut Togliatti kuului Italian kommunistisen puolueen perustajajäseniin. Fasistien vallan aikana vuosina 1926–1944 hän eli maanpaossa, pääasiassa Neuvostoliitossa, ja toimi Kominternin sihteeristössä. Hän osallistui myös Espanjan sisällissotaan. Togliattista tuli myös kommunistisen puolueen pääsihteeri Antonio Gramscin vangitsemisen jälkeen 1927. Sodan jälkeen hän oli ensin salkuttomana ministerinä Pietro Badoglion johtamassa hallituksessa ja sitten oikeusministerinä. Kommunistien hallituksesta syrjäyttämisen jälkeen Togliattia ammuttiin kesäkuussa 1948, mikä uhkasi aiheuttaa poliittisen kriisin Italiassa, mutta hän jäi täpärästi henkiin. Puolueen suuresta kannatuksesta huolimatta Togliatti ei onnistunut saamaan kylmän sodan takia kommunisteja enää myöhemmin takaisin Italian hallitukseen, mutta PCI:n politiikka maltillistui hänen kaudellaan. Varsinaisen eurokommunismin vaihe alkoi kuitenkin vasta hänen kuolemansa jälkeen, Enrico Berlinguerin johtajakaudella. Togliatti kuoli lomamatkan aikana Neuvostoliitossa. Hänen mukaansa nimettiin pian tämän jälkeen Toljattin kaupunki Venäjällä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Italialaiset kommunistit Luokka:Kominternissa vaikuttaneet henkilöt Luokka:Vuonna 1893 syntyneet Luokka:Vuonna 1964 kuolleet
Washington D.C. Temple

thumb|300px|Washington D.C. Temple Washington D.C. Temple tai Washington Temple on MAP-kirkon temppeli Kensingtonin kaupungissa Marylandin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Rakennusta alettiin rakentaa vuonna 1968 ja se valmistui vuonna 1974. Kirkko maksoi valmistuessaan noin 15 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Kirkko on 88 metriä korkea. Kirkko on rakennettu valkoisesta Alabaman marmorista. Luokka:Mormonitemppelit Luokka:Uskonnolliset rakennukset Yhdysvalloissa Luokka:Marylandin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Kivikirkot Luokka:Kristinusko Marylandissa
Linkkien yhdistäminen

thumb|260px|Linkin yhdistäminen kytkimen ja palvelimen välillä Linkkien yhdistäminen on tietoliikennetekniikan termi joka tarkoittaa erilaisia keinoja yhdistää fyysisiä yhteyksiä yhdeksi loogiseksi yhteydeksi. ==Standardeja== * IEEE 802.1AX-2008 * IEEE 802.1aq Luokka:Ethernet Luokka:Dataliikenne
Sigvards Kļava

Sigvards Kļava (s. 1962Latvijas Radiokoris: Sigvards Kļava (1962)) on latvialainen kuoronjohtaja. Hän aloitti uransa Latvian radion kuoron kanssa vuonna 1987, ja hän sai vuonna 1992 nimityksen sen pääkapellimestariksi ja taiteelliseksi johtajaksi. Hän on työskennellyt myös monien muiden johtavien latvialaisten kuorojen ja orkesterien kanssa. Hän on johtanut useimmat latvialaisten nykysäveltäjien uusien kuoroteosten kantaesitykset.Ondine.net: Sigvards Klava, conductor Kļavan diskografia Latvian radion kuoron kanssa kattaa yli 20 CD-levyä, joilla kuullaan esimerkiksi Rahmaninovin ja Vasksin teoksia. Hän on toiminut pääkapellimestarina useilla latvialaisilla ja pohjoismaisilla laulujuhlilla. Hän oli mukana perustamassa latvialaisen nykymusiikin ARENA-festivaalia. Hän toimii lisäksi pedagogina Latvian musiikkiakatemiassa ja Riian luterilaisen tuomiokirkon kuorokoulussa. Kļava on palkittu Suurilla musiikkipalkinnoilla ja Latvian ministerikabinetin palkinnolla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Allmusic.com: Sigvards Klava Luokka:Latvialaiset kuoronjohtajat Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Agaton Sax (elokuva)

Agaton Sax (Agaton Sax och Byköpings gästabud) on ruotsalainen animaatioelokuva, joka julkaistiin vuonna 1976. Elokuva perustuu Agaton Sax -kirjasarjan kirjaan Agaton Sax ja kaksi roistoa (). ==Rooleissa== == Aiheesta muualla == * Luokka:Ruotsalaiset animaatioelokuvat Luokka:Vuoden 1976 ruotsalaiset elokuvat
Neliulotteisuus

Neliulotteisuus ("4D") on matematiikassa abstrakti käsite, joka johdetaan yleistämällä kolmiulotteisen avaruuden säännöt. Algebrallisesti se muodostetaan soveltamalla vektorien ja analyyttisen geometrian sääntöjä neliulotteiseen avaruuteen. Avaruus on euklidinen avaruus, eli siinä on metriikka ja normi ja kaikki suunnat ovat samanlaisia: ylimääräinen ulottuvuus on samanlainen kuin muut kolme. 4D kappaleita ymmärretään analogioilla 1D, 2D ja 3D kappaleista ja mittayksiköistä: *4D kappaleen "ympärysmitta" --> pinta- ala m² *4D kappaleen "pinta-ala" --> tilavuus m³ ==Katso myös== *kolmiulotteisuus *hyperkuutio *Kvaternio Luokka:Euklidinen geometria Luokka:Kosmologia Luokka:Dimensiot