EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Annina Levälampi

Annina Levälampi (s. 15. kesäkuuta 1999) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Naisten Salibandyliigassa Porvoon Salibandyseuran joukkueessa kaudesta 2014–2015 alkaen. Hän on voittanut Suomen-mestaruuden vuonna 2021 sekä saavuttanut SM-hopeaa vuonna 2019 ja SM- pronssia vuonna 2017. Hän on pelannut liigan runkosarjassa 123 ottelua, joissa hän on tehnyt 44 maalia ja saanut 30 syöttöpistettä. Pudotuspelejä hänellä on 55, ja niissä hän on tehnyt 14 maalia ja saanut kahdeksan syöttöpistettä. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset salibandyn pelaajat Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Manmohini Zutshi Sahgal

Manmohini Zutshi Sahgal (1909 – 1994) oli intialainen opiskelijajohtaja ja Intian itsenäisyyden puolesta taistelija. ==Elämäkerta== Manmohini Zutshi Sahgal syntyi Allahabadissa vuonna 1909. Hänen isänsä oli Ladli Prasad Zutshi, nationalistipoliitikko Motilal Nehrun sisaruksen lapsi. Motilal Nehru oli myös järjestänyt avioliiton Ladli Prasadin ja Manmohinin äidin Lado Ranin välillä. Manmohini kasvoi Nehrujen suvun palatsissa Allahabadissa. Lapset saivat englantilaisen kasvatuksen. Poikia lähetettiin englantilaisille kouluille, ja tyttärille palkattiin yksityisopettajat. Vuonna 1917 Lado Rani muutti Lahoreen saadakseen tyttärensä lähetyskouluun. Motilal Nehrun tullessa Intian kongressipuolueen puheenjohtajaksi vuonna 1919 myös Lado Ranista ja hänen tyttäristään tuli itsenäisyyden kannattajia. Manmohini suoritti yhdessä sisarustensa kanssa alemman ja ylemmän korkeakoulututkinnon Kinnaird Collegessa ja sittemmin hieman epätavallisesti Goverment College for Men -opistossa Lahoressa. Opistossa hän tuli tunnetuksi hyvänä väittelijänä, ja hänestä tuli Lahoren opiskelijaliiton ensimmäinen naispuheenjohtaja vuonna 1929. Mahatma Gandhi järjesti niin sanotun suolamarssin vuonna 1930. Sen jälkeen myös Manmohini alkoi järjestää mielenosoituksia. Hän tuli toimintansa takia pidätetyksi ja tuomituksi vankilaan kolmesti. Gandhi kehotti lopulta seuraajiaan päättämään kansalaisvastarinnan. Manmohini ryhtyi tällöin vuonna 1935 Bihar Mahila Vidyapith -tyttökoulun rehtoriksi. Vielä samana vuonna hän meni naimisiin Amrit Lal Sahgalin kanssa. Pari muutti sittemmin Mumbaihin, jossa he saivat kolme lasta. Vuonna 1947 Manmohini auttoi Intian jaon vuoksi pakolaisiksi joutuneita, ja vuonna 1952 hän oli ehdolla Lok Sabhaan eli Intian parlamentin alahuoneeseen tulematta kuitenkaan valituksi. Manmohini kuoli vuonna 1994. Hän on kirjoittanut omaelämäkerrallisen teoksen An Indian Freedom Fighter Recalls Her Life. ==Lähteet== Luokka:Intialaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Vuonna 1994 kuolleet
Marianne Väliaho

Marianne Väliaho (s. 4. huhtikuuta 1994) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Naisten Salibandyliigassa Happeen joukkueessa kausina 2013–2017 ja Porvoon Salibandyseuran joukkueessa kausina 2017–2021. Hän on pelannut runkosarjassa 186 ottelua, joissa hän on tehnyt 29 maalia ja saanut 37 syöttöpistettä. Pudotuspelejä hänellä on ennen kauden 2021–2022 loppuottelusarjaa 58, ja niissä hän on tehnyt neljä maalia sekä saanut kahdeksan syöttöpistettä. Hän on voittanut Suomen-mestaruuden vuonna 2021 sekä saavuttanut SM-hopeaa vuonna 2019 ja SM-pronssia vuonna 2014. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset salibandyn pelaajat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Céline Stettler

Céline Stettler (s. 28. maaliskuuta 2001) on sveitsiläinen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan puolustaja. Hän siirtyi vuonna 2020 kotimaansa Unihockey Berner Oberland -joukkueesta Suomen F-liigassa pelaavaan Porvoon Salibandyseuraan. Hän voitti kaudella 2020–2021 Suomen-mestaruuden. Hän pelasi F-liigan runkosarjassa 25 ottelua, joissa hän teki neljä maalia ja sai yhdeksän syöttöpistettä, sekä pudotuspeleissä 15 ottelua, joissa hän teki viisi maalia ja antoi kaksi maalisyöttöä. Kaudella 2021–2022 hän jatkoi PSS:n joukkueessa ja pelasi runkosarjassa 15 ottelua, joissa hän teki kolme maalia ja sai viisi syöttöpistettä. Kauden pudotuspeleissä hän on ennen loppuottelusarjaa pelannut kahdeksan ottelua, joissa hän on tehnyt yhden maalin ja antanuyt yhden maalisyötön. Stettler on edustanut Sveitsiä vuonna 2021 alle 19-vuotiaiden MM- kilpailuissa ja naisten MM-kilpailuissa. == Lähteet == Luokka:Sveitsiläiset salibandyn pelaajat Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Svetlyi (Murmanskin alue)

Svetlyi () on kylä Ylä-Tuuloman kunnassa Kuolan piirissä Venäjällä. Kylässä on 5 asukasta. Se sijaitsee Raja-Joosepista Ylä-Tuulomaan vievän tien varrella 23 kilometrin päässä Suomen rajasta, Luton rannalla. Ivaloon on matkaa 75 ja Ylä- Tuulomaan 144 kilometriä. Kylässä toimii sääasema. Svetlyi sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla Petsamon alueella. Kylä on kuitenkin perustettu vasta Neuvostoliiton aikana. Luokka:Kuolan piiri
Kalpana Tarvainen

Kalpana Tarvainen (s. 19. syyskuuta 2001) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Naisten Salibandyliigassa Porvoon Salibandyseuran joukkueessa kaudesta 2018–2019 alkaen. Hän on voittanut Suomen-mestaruuden vuonna 2021 ja saavuttanut SM-hopeaa vuonna 2019. Hän on pelannut liigan runkosarjassa 47 ottelua, joissa hän on tehnyt kahdeksan maalia ja saanut neljä syöttöpistettä. Maaleistaan ensimmäisen hän teki marraskuussa 2018 Ådalens IF:ää vastaan. Pudotuspelejä hänellä on 15, joissa hän on pelannut ilman tehopisteitä. Hän on liigan lyhimpiä pelaajia, noin 150-senttimetrinen. Tarvainen valmistui merkonomiksi vuonna 2020. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset salibandyn pelaajat Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lee Kiefer

Lee Kiefer (s. 15. kesäkuuta 1994 Cleveland) on yhdysvaltalainen florettimiekkailija, lajin maailmanmestari ja olympiavoittaja. Kiefer on kilpaillut neljästi olympialaisissa: Lontoossa 2012, Riossa 2016, Tokiossa 2020 ja Pariisissa 2024. Lontoon yksilökilpailussa hän pääsi aloittamaan suoraan toiselta kierrokselta. Hän voitti ensin kanadalaisen Monica Petersonin 15–10 ja tämän jälkeen eteläkorealaisen Jeong Gil-Okin 15–13. Puolivälierissä italialainen Arianna Errigo oli parempi pistein 15–10. Joukkuekilpailussa Yhdysvallat hävisi puolivälierissä Etelä-Korealle 45–31. Rion yksilökilpailussa Kiefer voitti ensimmäisessä ottelussa libanonilaisen Mona Shaito 15–3, mutta hävisi kolmannella kierroksella kiinalaiselle Liu Yongshille 15–9. Tokion yksilökilpailussa Kiefer voitti kultaa voitettuaan loppuottelussa hallitsevan olympiavoittajan Inna Deriglazovan pistein 15–13. Hän puolusti onnistuneesti kultaansa Pariisissa, jossa hän voitti loppuottelussa Lauren Scruggsin pistein 15–6. Kiefer ja Scruggs olivat lisäksi mukana Yhdysvaltain joukkueessa, joka voitti floretin joukkuekilpailun. Kiefer on kilpaillut MM-kilpailuissa vuodesta 2009 lähtien. Ensimmäisen MM-mitalin hän saavutti vuonna 2011 Catanian MM-kilpailuissa, kun hän oli kolmas yksilökilpailussa. Tämän lisäksi hänellä on joukkuekilpailuista MM-kultaa (2018), MM-hopeaa (2017) ja MM-pronssia (2019). Hänellä on lisäksi Pan- Amerikan kisoista viisi kultaa, joista kolme yksilökilpailusta sekä yksi hopea joukkuekilpailusta. Elokuussa 2024 Kiefer oli FIE:n maailmanrankingissa ensimmäisenä. Miekkailun lisäksi hän on suorittanut opintoja lääketieteessä Kentuckyn yliopistossa. Hän on naimisissa floretin olympiamitalisti Gerek Reinhardtin kanssa ja harjoittelee yhdessä tämän kanssa. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset miekkailijat Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Joan Beaufort

Joan Beaufort (noin 1404 –1445) oli Skotlannin kuningatar Jaakko I:n puolisona ja myöhemmin alaikäisen poikansa Jaakko II:n sijaishallitsija. Joan oli ylhäistä Beaufortin sukua, kuningas Henrik VI:n serkku. Jaakko ja Joan avioituivat 2. helmikuuta 1423 Lontoossa, missä Jaakkoa oli pidetty vankina 18 vuotta. Myötäjäiset olivat osa lunnaita, joiden maksun jälkeen aviopari palasi Skotlantiin, missä heidät kruunattiin 21. toukokuuta 1424 Sconessa. Heille syntyi kahdeksan lasta. Vanhin oli tytär Margareta, josta tuli Ranskan kuninkaan Ludvig XI:n puoliso. Hänen jälkeensä syntyivät kaksospojat, joista toisesta tuli Jaakko II. Myös nuoremmat sisarukset hoidettiin hyviin naimakauppoihin Euroopan hoveihin. Joan osallistui aktiivisesti Skotlannin hallitsemiseen ja pehmensi usein äkkipikaisen miehensä päätöksiä. Kapinoivat aateliset surmasivat Jaakon Perthissä vuonna 1437. Joan kiirehti Edinburghiin suojaamaan poikansa turvallisuutta. Jaakko I oli toivonut Joanin toimivan yksin sijaihallitsijana, mutta parlamentti määräsi sijaishallitsijaksi kolmen miehen neuvoston. Valtaa käyttivät siinä Edinburghin linnan Crichtonit ja Stirlingin linnan Livingstonet, kolmas jäsen oli Douglasin jaarli. Crichton esti kuningatarta tapaamasta poikaansa, mutta Joan kaappasi Jaakko II:n ja pakeni Stirlingiin. Douglasin kuoltua vuonna 1439 Joan pyrki vahvistamaan asemaansa menemäälä naimisiin Lornen mustaksi ritariksi kutsutun James Stewartin kanssa. Alexander Livington vastasi vangitsemalla leskikuningattaren ja tämän uuden puolison. Parlamentti järjesti hänen vapauttamisensa, mutta Joan joutui luovuttamaan vallan ja eläketulonsa Livingstonelle. 1440-luvun alkuvuosina Joan järjesteli nuorempien lastensa avioliittoja. Ne eivät kaikki miellyttäneet vallanpitäjiä. Hän joutui piiritetyksi Dunbarin linnassa ja menehtyi piirityksen aikana vuonna 1445. == Lähteet == Luokka:Kuninkaalliset Luokka:Skotlantilaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1404 syntyneet Luokka:Vuonna 1445 kuolleet
Grindr

Grindr on paikkatietoihin perustuva bi- ja homoseksuaaleille sekä queer- ja transihmisille suunnattu nettideittisovellus. Sovellus julkaistiin vuonna 2009 ja oli yksi ensimmäisistä homomiehille suunnatuista nettideittisovelluksista. Grindr on sittemmin muodostunut suosituimmaksi ja isoimmaksi homoseksuaalien käyttämäksi deittisovellukseksi. Sovellus on saatavilla iOS:lle ja Androidille. == Lähteet == Luokka:Yhteisöpalvelut Luokka:Seksuaali- ja sukupuolivähemmistöt Luokka:IOS-sovellukset Luokka:Android-sovellukset
Corinne Cahen

Corinne Cahen (s. 16. toukokuuta 1973) on luxemburgilainen poliitikko, joka on toiminut maan perhe- ja integraatioministerinä vuosina 2013–2023. Hän edustaa demokraattista puoluetta, jonka puheenjohtajana hän on toiminut vuosina 2015–2022. == Tausta ja yksityiselämä == Lukiota käydessään Cahen teki töitä RTL:lle ja jatkoi kanavan Pariisin kirjeenvaihtajana opiskellessaan yliopistossa. Cahen on opiskellut käännöstieteitä ensin Strasbourgin yliopistossa, josta hän valmistui vuonna 1995, ja myöhemmin Nizzan yliopistossa, josta hän valmistui 1996 erikoistuttuaan liike-elämän tulkkaukseen. Valmistuttuaan hän työskenteli perheensä Chaussures Léon -nimisessä kenkäkauppaketjussa. Hän on ollut sen omistaja myös ministeriksi nousunsa jälkeen, mutta ei ole mukana sen toiminnassa. Cahen on juutalainen. Hänen miehensä on kristitty, ja yhdessä kahden lapsensa kanssa perhe noudattaa molempien uskontojen tapakulttuuria. == Poliittinen ura == Cahen asettui ehdolle ensimmäistä kertaa vaaleissa vuonna 2013 ja nousi tämän jälkeen hallitukseen perhe- ja integraatioministeriksi. Hänen vastuulla on myös suuralueen ministerin salkku. Marraskuussa 2015 Cahen valittiin DP:n puheenjohtajaksi puolueen ylimääräisessä puoluekokouksessaan. Hän oli ainoa ehdokas. Kesäkuussa 2022 puolueen uudeksi puheenjohtajaksi valittiin Lex Delles. Kesäkuussa 2023 Cahenin tilalle uudeksi perheministeriksi valittiin Max Hahn. Syynä Cahenin lähtöön oli se, että hän siirtyi kuntapolitiikkaan. == Kunnianosoituksia == * Portugalin ansioritarikunta (Portugali, 2017) == Lähteet == Luokka:Luxemburgilaiset poliitikot Luokka:Luxemburgin ministerit Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Alice Liddell

Alice Hargreaves, o.s. Liddell (4. toukokuuta 1852 – 16. marraskuuta 1934) on Liisan seikkailut ihmemaassa -kirjan päähenkilön esikuva. Hänen isänsä oli Henry George Liddell, Oxfordin yliopiston dekaani Christ Churchissä. Charles Lutwidge Dodgson, joka tunnettiin kirjailijanimellä Lewis Carroll, oli Alicen isän kollega ja ystävä, joka kertoi lapsille tarinoita. Alicella oli kaksi siskoa, Lorina ja Edith. Dodgson kertoi heille tarinan Liisasta Ihmemaassa ensimmäisen kerran 4. heinäkuuta 1862 ja päähenkilö sai nimen Alice Liddellin mukaan. Dodgson kirjoitti Alicen kannustamana tarinan muistiin ja lopulta se julkaistiin kirjana marraskuussa 1864. Dodgson lahjoitti kirjan ensimmäisen käsikirjoituksen Alicelle. Alice harrasti ja opiskeli taidetta. Hän toimi mallina valokuvaaja Julia Margaret Cameronille. Syyskuussa 1880 Alice meni naimisiin Reginald Hargreavesin kanssa. He saivat yhdessä kolme poikaa: Alan (s.1881), Leopold (s.1883) ja Caryl (s.1887). Perhe asui Hampshiressä. Vuonna 1928 Alice joutui rahaongelmiin ja joutui myymään Dodgsonin hänelle antaman alkuperäisen Liisan seikkailut Ihmemaassa -kirjan käsikirjoituksen. Tuohon aikaan hän oli jo leski ja hän oli menettänyt kaksi poikaansa ensimmäisessä maailmansodassa. Hän myi kirjan Yhdysvaltoihin ja matkusti sinne itse vuonna 1932. Hän sai kunniatohtorin arvonimen Columbian yliopistolta. Alice Hargreaves kuoli marraskuussa 1934. Vuonna 1948 alkuperäinen käsikirja palautettiin Yhdysvalloista Britanniaan kiitoksena yhteistyöstä toisessa maailmansodassa. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1852 syntyneet Luokka:Vuonna 1934 kuolleet Luokka:Englantilaiset henkilöt
Luettelo Yhdistyneen kuningaskunnan puolueista

Tämä artikkeli on luettelo Yhdistyneen kuningaskunnan puolueista. == Nykyiset parlamenttipuolueet == Puolue Politiikka Jäsenet Nimi Perustettu Puheenjohtaja Asemointi Ideologia Alahuone Konservatiivipuolue 1834 Rishi Sunak keskusta- oikeisto konservatismi, talousliberalismi Työväenpuolue 1900 Keir Starmer keskusta-vasemmisto sosiaalidemokratia, demokraattinen sosialismi Skotlannin kansallispuolue 1934 Nicola Sturgeon keskusta-vasemmisto separatismi, liberaalinationalismi Liberaalidemokraatit 1988 Ed Davey keskusta liberalismi, sosiaaliliberalismi Demokraattinen unionistipuolue 1971 Arlene Foster oikeisto arvokonservatismi, oikeistopopulismi Sinn Féin 1970 Mary Lou McDonald keskusta-vasemmisto, vasemmisto demokraattinen sosialismi, vasemmistonationalismi Plaid Cymru 1925 Adam Price keskusta-vasemmisto, vasemmisto liberaalinationalismi, regionalismi Social Democratic and Labour Party 1970 Colum Eastwood keskusta-vasemmisto irlantilainen nationalismi, sosiaalidemokratia Alba Party 2021 Alex Salmond keskusta-vasemmisto skotlantilainen nationalismi, sosiaaliliberalismi Englannin ja Walesin vihreä puolue 1990 Siân Berry Jonathan Bartley vasemmisto vihreä liike, ekososialismi Alliance Party 1970 Naomi Long keskusta-oikeisto liberalismi, EU-myönteisyys == Lähteet == Yhdistynyt kuningaskunta *
La Garçonne - kaksoiselämää

La Garçonne - kaksoiselämää (alkuperäinen ranskankielinen nimi pelkkä La Garçonne) on ranskalainen kuusiosainen minipoliisisarja, joka sijoittuu ensimmäisen maailmansodan jälkeiseen Pariisiin. Sarjan on luonut Dominique Lancelot, ja pääosissa ovat muun muassa Laura Smet, Grégory Fitoussi ja Tom Hygreck. Sarja ilmestyi syksyllä 2020 France 2 -kanavalla. Keväällä 2021 se oli Yle Teeman ohjelmistossa. Sarja on samanniminen kuin eräs Victor Margueritten romaani, mutta ei liity mitenkään siihen. ==Juoni== Päähenkilö Louise Kerlac (Laura Smet) joutuu sattumalta todistamaan murhaa, ja joutuu epäillyksi. Hän naamioituu mieheksi ja pestautuu kaksoisveljensä Antoinen (Tom Hygreck) identiteetillä poliisivoimiin, kun tämä saa kutsun rikosyksikköön, mutta haluaa keskittyä taiteen tekemiseen. Alun perin Louisen tarkoituksena on puhdistaa oma maineensa, mutta poliisissa hän päätyy nopeasti mukaan sarjamurhaajan jahtiin. ==Vastaanotto== Ranskassa Télé 7 Jours kiitteli sarjan olevan "hyvin kirjoitettu" ja kehui, että aikakauden tunnelma oli saatu luotua hyvin. Suomessa Helsingin Sanomien kriitikko Leena Virtanen kuvaili sarjan olevan "koomisen kesy siihen nähden, miten 1920-lukua muuten on tapana kuvata", vaikkakin hänen mukaansa "juoni sinänsä on ihan sujuva". ==Lähteet== Luokka:Ranskalaiset rikossarjat
Uusintajulkaisu

Uusintajulkaisu tai uusintapainos () on musiikki- ja kirjajulkaisuissa laitoksen alkuperäistä julkaisuajankohtaa myöhemmin julkaistu julkaisuerä.https://tieteentermipankki.fi/wiki/Nimitys:uusintajulkaisu Uusintapainos on uudestaan otettu painos jostakin aikaisemmin painetusta tuotteesta.https://tieteentermipankki.fi/wiki/Tekstuaalitieteet:uusintapainos Sopimukset voivat velvoittaa tai estää uusintapainokset sopimuksen mukaan.https://www.suomentietokirjailijat.fi/kirjailijalle/kustannussopimus/kustannussopimussuositus/uusintapainos Uusia julkaisuja nähdään usein uusissa mediamuodoissa kuten vinyyli-, C-kasetti ja CD-julkaisut. Materiaalista voidaan tehdä myös budjetti- julkaisuja (alemmalla hinnalla kuin aikaisemmin) jolloin materiaali usein lisensoidaan toiselle levymerkille julkaisua varten. == Lähteet == Luokka:Musiikkiteollisuus
Islab-hyvinvointiyhtymä

Islab-hyvinvointiyhtymä (aik. Itä-Suomen laboratoriokeskuksen liikelaitoskuntayhtymä, (ISLAB)) on suomalainen laboratoriopalveluja tuottava hyvinvointiyhtymä. Se tuottaa Itä-Suomen kolmen maakunnan - Etelä-Savon, Pohjois-Karjalan ja Pohjois-Savon - alueella sijaitsevien julkisen terveydenhuollon terveyskeskusten ja sairaaloiden kliinisen mikrobiologian, kliinisen kemian, hematologian, genetiikan laboratoriopalvelut sekä IVF- laboratorion palvelut. Alan ammattilaisia työskentelee Islabissa yhteensä noin 600. Islabin kotipaikka on Kuopio. Hyvinvointiyhtymän omistajia ovat Etelä- Savon, Pohjois-Karjalan ja Pohjois-Savon hyvinvointialueet. Liikelaitoskuntayhtymän kautta omistajien arvioitiin saavuttavan vuositasolla 3-8 prosenttia aiempaa edullisemmat laboratoriopalvelut. Toiminnan alkuvaiheessa tämä tarkoitti muutaman miljoonan euron vuotusta säästöä. Toimitusjohtajana toimii Merja Miettinen. Ylintä päätösvaltaa hyvinvointiyhtymässä käyttää vähintään kaksi kertaa vuodessa kokoontuva yhtymäkokous. Yhtymän johdossa toimii hallitus, jossa on edustus eri hyvinvointialueilta, Itä-Suomen yliopiston edustaja ja kolme muuta edustajaa. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Islabin kotisivut (islab.fi) Luokka:Hyvinvointiyhtymät ISLAB ISLAB ISLAB Luokka:Suomen laboratoriot
Jaana Bombin

Jaana Bombin (s. 1965 Kajaani) on suomalainen kuvanveistäjä. Viitasaarella asuva Bombin tekee veistoksensa graniitista. Bombin on Viipurin Taiteilijaseuran jäsen. Yhteisötaiteilijana Bombin on toiminut pääosin Keski- Suomen alueella. Vuosina 2016–2019 Bombin oli projektipäällikkönä Taiteen Wirtapiiri -yhteisötaidehankkeessa, joka toteutettiin Viitasaaren lisäksi Kinnulassa, Kivijärvellä ja Pihtiputaalla. Euroopan unionin rahoittamasta hankkeesta tehdään esimerkkihanke unionin tietopankkiin. Bombin on ohjannut yhteisötaidehankkeita myös muun muassa Brasiliassa. Viitasaaren kaupunki myönsi Jaana Bombinille vuoden 2020 H. G. Porthan -kunniapalkinnon. thumb|Jaana Bombinin yhdessä työryhmän kanssa tekemä Miina Saarijärvellä ()2013). Bombinin julkisia veistoksia Viitasaarella ovat vuonna 2014 paljastettu muualle haudattujen muistomerkki Syli Viitasaaren kirkon vieressä ja vuonna 2015 paljastettu yhteistyössä arkkitehti Helena Raatikaisen kanssa suunniteltu Sotaan lähteneiden muistomerkki vanhan yhteiskoulun pihassa. Saarijärvellä on Bombinin ohjaaman kyläkansantaiteen työryhmän suunnittelema ja tekemä puinen veistos Miina, joka valmistui vuonna 2013. === Kuvia julkisista taideteoksista === Tiedosto:Syli-JaanaBombin.jpg|Syli, 2014, Viitasaari Tiedosto:Jaana Bombin - Yhteinen Valo - Haapasaaren hautausmaan muistolehto, Kirkkotie 14 - Haapasaari - Viitasaari.jpg|Yhteinen valo, 2021, Viitasaari. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kuvanveistäjät Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Konneveden terveysasema

Konneveden terveysasema on Konneveden kirkonkylällä, kunnanvirastoa vastapäätä osoitteessa Majakuja 2 sijaitseva terveysasema jota ylläpitää Keski-Suomen hyvinvointialue. Terveysasemalla on lääkärin vastaanotto, palveluohjaajan, muistihoitajan, diabeteshoitajan vastaanotot ja hoitotarvikejakelu. Terveysasemalla toimii neuvola, kuntoutus sekä mielenterveys- ja päihdepalvelut. Suun terveydenhuolto toimii osoitteessa Palotie 6. Terveysaseman yhteydessä toimii myös Fimlabin näytteenotto. == Lähteet == Luokka:Suomen terveysasemat, terveyskeskukset ja terveyskeskuspäivystykset Luokka:Konneveden rakennukset ja rakennelmat Luokka:Keski-Suomen hyvinvointialue
Samsung Galaxy A52

Samsung Galaxy A52 on Samsungin 17. maaliskuuta 2021 julkistama älypuhelin. Siitä julkistettiin myös 5G-verkkoja tukeva Samsung Galaxy A52 5G. Puhelimessa on kahdeksanydinprosessori ja 6,5 tuuman näyttö, jonka kuvataajuus on 90 hertsiä. Tallennustilaa on valittavana 128 tai 256 gigatavua ja keskusmuistia neljä, kuusi tai kahdeksan gigatavua. Suomessa myyntiin tuli vain malli, jossa on 128 gigatavua tallennustilaa ja kuusi gigatavua keskusmuistia. Puhelimessa on neljä takakameraa. Pääkameran tarkkuus on 64 megapikseliä, ultralaajakulmakameran 12 megapikseliä, makrokameran viisi megapikseliä ja syvyyskameran viisi megapikseliä. Akun kapasiteetti on 4 500 milliampeerituntia ja se tukee 25 watin pikalatausta. Puhelin on pölyn- ja vedenkestävä ja sen IP-luokitus on 67. Käyttöjärjestelmänä on Android 11 ja käyttöliittymänä One UI 3.1. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Samsung Galaxy A52 Samsungin sivuilla Galaxy A52 Luokka:Vuoden 2021 matkapuhelimet Luokka:Android-pohjaiset laitteet
Samsung Galaxy A52 5G

Samsung Galaxy A52 5G on Samsungin 17. maaliskuuta 2021 julkistama älypuhelin. Se eroaa samaan aikaan julkistetusta Galaxy A52:sta muun muassa 5G-tuellaan ja näytön korkeammalla kuvataajuudellaan. Puhelimessa on kahdeksanydinprosessori ja 6,5 tuuman näyttö, jonka kuvataajuus on 120 hertsiä. Tallennustilaa on valittavana 128 tai 256 gigatavua ja keskusmuistia kuusi tai kahdeksan gigatavua. Suomessa myyntiin tuli vain malli, jossa on 128 gigatavua tallennustilaa ja kuusi gigatavua keskusmuistia. Puhelimessa on neljä takakameraa. Pääkameran tarkkuus on 64 megapikseliä, ultralaajakulmakameran 12 megapikseliä, makrokameran viisi megapikseliä ja syvyyskameran viisi megapikseliä. Etukameran tarkkuus on 32 megapikseliä. Akun kapasiteetti on 4 500 milliampeerituntia ja se tukee 25 watin pikalatausta. Puhelin on pöly- ja vesitiivis ja sen IP-luokitus on 67. Lisäksi puhelimessa on näytönalainen sormenjälkitunnistin. Käyttöjärjestelmänä on Android 11 ja käyttöliittymänä One UI 3.1. Puhelimelle on luvattu ohjelmistopäivityksiä vuoteen 2024 ja tietoturvapäivityksiä vuoteen 2025. == Samsung Galaxy A52s 5G == Samsung julkisti elokuussa 2021 Samsung Galaxy A52s 5G:n, joka eroaa Galaxy A52 5G:stä tehokkaammalla Snapdragon 778G -prosessorilla. Muilta osin puhelimien ominaisuudet ovat yhtenevät. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Samsung Galaxy A52 5G Samsungin sivuilla *Samsung Galaxy A52s 5G gsmarena.com- sivustolla Galaxy A52 5G Luokka:Vuoden 2021 matkapuhelimet Luokka:Android- pohjaiset laitteet Luokka:Kosketusnäytölliset älypuhelimet
Yūka Ueno

Yūka Ueno (, s. 28. marraskuuta 2001) on japanilainen florettimiekkailija, Aasian-mestari ja olympiamitalisti. Hän voitti Aasian-mestaruuden vuonna 2019 Chiban AM-kilpailujen joukkuekilpailussa. Hän saavutti samoissa kisoissa AM- hopeaa yksilökilpailussa. Pariisin olympialaisissa 2024 Ueno voitti Japanin joukkueessa floretin joukkuekilpailun pronssia. Kyseessä oli Japanin ensimmäinen naisten floretin joukkuekilpailun olympiamitali. Huhtikuussa 2021 Ueno oli FIE:n rankingissa seitsemäs, mikä on hänen paras sijoituksensa. ==Lähteet== Luokka:Japanilaiset miekkailijat Luokka:Japanilaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bros

Bros (/b r ɒ s / BROSS) on vuonna 1986 perustettu englantilainen popyhtye. Camberleyssä Surreyssä syntyneen yhtyeen perustivat kaksoisveljet Matt ja Luke Goss ja heidän koulukaverinsa Craig Logan. Bändin managerina toimi aiemmin Pet Shop Boys -yhtyettä manageroinut Tom Watkins. Bändi nousi suosioon vuonna 1988, heidän hittibiisejään olivat "When Will I Be Famous" ja "I Owe You Nothing". Seuraavana vuonna Logan jätti bändin, joka jatkoi duona. Bändi hajosi vuonna 1992 tehtyään yhteensä kolme albumia. Bros-levyjä on myyty maailmanlaajuisesti noin 16 miljoonaa kappaletta. Vuonna 2017 Gossin veljekset esiintyivät Brosina kahdella keikalla Lontoossa. == Historia == Luke Goss ja Matt Goss (s. 29.9.1968 Lontoossa) muuttivat äitinsä kanssa Camberleyhin. Äidin uusi poikaystävä osti Lukelle elektronisen rumpusetin ja Mattille saksofonin. Brosin debyyttisingle "I Owe You Nothing" julkaistiin elokuussa 1987. Marraskuussa julkaistiin toinen single "When Will I Be Famous?", joka nousi singlelistan kakkoseksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja ykköseksi Irlannissa. Kappale menestyi myös useissa muissa maissa. Maaliskuussa 1988 Bros julkaisi debyyttialbuminsa Push, joka nousi Ison- Britannian albumilistalla kakkoseksi. Bändi teki kolme albumia, joita arvioidaan myydyn maailmanlaajuisesti 16 miljoonaa kappaletta. Brosin jälkeen Matt Goss aloitti soolouran 1990-luvulla. Luke Goss taas muutti Yhdysvaltoihin ja alkoi näytellä. Hän on esiintynyt esimerkiksi elokuvissa Blade II ja Hellboy II: The Golden Army ja on ohjannut itse elokuvan Your Move vuonna 2018. Craig Logan on sanoittaja ja manageri. Seurustellessaan Kim Applebyn kanssa hän kirjoitti tälle kappaleita. Vuosina 2006–2010 Loga oli RCA Recordsin johtaja, minkä jälkeen hän perusti oman managerointiyhtiön. Vuonna 2017 veljekset tekivät comebackin Bros-yhtyeenä. Veljien tapaamisesta ja bändiharjoituksista tehtiin dokumenttielokuva Bros: After the Screaming Stops, jonka ensi-ilta oli lokakuussa 2018 BFI London Film Festivalilla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Verkkosivusto * Bros- diskografia Discogsissa * Matt Gossin virallinen verkkosivusto Luokka:Brittiläiset popyhtyeet Luokka:Brittiläiset duot
Pako pohjoiseen (vuoden 1986 elokuva)

Pako pohjoiseen on Ingemo Engströmin ohjaama länsisaksalais-suomalainen draamaelokuva vuodelta 1986 ja se perustuu Klaus Mannin romaaniin Pako pohjoiseen (1934). Elokuvassa Johanna on pakomatkalla pois Saksasta kansallissosialistien noustua valtaan. Hän saapuu Suomeen väärennetyllä passilla tarkoituksenaan matkustaa Suomen kautta Pariisiin. Suomessa hän tapaa ystävänsä Karinin sekä Karinin veljen Ragnarin. Johannan ja Ragnarin välille kehittyy suhde ja lähtevät yhdessä matkalle kohti pohjoista. == Esitykset == Elokuva sai ensiesityksensä vuoden 1986 Berliinin elokuvajuhlien kilpasarjassa. Lisäksi elokuva esitettiin vuoden 1986 Toronton elokuvajuhlilla. Länsi-Saksan ensi-iltansa elokuva sai marraskuussa 1986, mutta Suomen ensi-ilta oli vasta joulukuussa 1987. Suomessa esitettyä versiota elokuvasta oli lyhennetty noin 20 minuuttia. == Lähteet == Luokka:Vuoden 1986 suomalaiset elokuvat Luokka:Vuoden 1986 saksalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset monikieliset elokuvat
Kashibai Kanitkar

Kashibai Kanitkar (1861 – 30. tammikuuta 1948) oli intialainen naiskirjailija. Häntä on pidetty marathinkielisen kirjallisuuden edelläkävijänä. ==Elämäkerta== Kashibai Kanitkar (o.s Bapat) syntyi vuonna 1861 historiallisesti Punen hallitsijoiden palveluksessa olleeseen yläluokkaiseen bramiinisukuun. Kashibain isä työskenteli brittihallinnon virkakoneistossa. Jo yhdeksänvuotiaana Kashibai päätyi tuolloisten tapjen mukaisesti järjestettyyn avioliittoon 16-vuotiaan Govindaro Kanitkarin kanssa. Govindaro opiskeli sittemmin lakia ja tuli tuomariksi. Avioliitto ei ollut onnellinen. Tummaihoista Kashibaita väitettiin rumaksi, ja hänellä ei ollut miehensä laista länsimaista koulutusta. Ilman koulutustakin Kanitkar opiskeli itsenäisesti lukemaan ja kirjoittamaan marathiaja englantia. Hänen miehensä ei tässä juuri auttanut, mutta miehen tuttavaverkostoon kuului edistysmieleisiä intialaisia. Tätä kautta Kanitkar tutustui esimerkiksi kirjailija Hari Narayan Apteen. Vuonna 1884 Kanitkar julkaisi ensimmäisen marathankielisen teoksensa Rangarao kirjoituksina lehdissä Manoranjan ja Nibandhachandrika. Kirjana se julkaistiin vuonna 1931 uudella nimellä Anant Vinyak Patwardhan. Vuonna 1889 hän julkaisi elämäkerrallisen teoksen Dr. Anandibai Joshi Yanche Charitra. Teos kertoi maharashtralaisesta lääkäristä Anandibai Josheesta. Vuonna 1928 ilmestyi romaani Palkhicha Gonda ja vuonna 1929 Kanitkarin, Govindaron ja Hari Narayan Apten välistä kirjeenvaihtoa sisältävä Chandanyatil Gappa. Teosten lisäksi Kanitkar julkaisi esseitä aikansa kirjallisuusjulkaisuissa, kuten Navayug, Vividh Dnyan Vistaar ja Subodh Patrika. Kanitkar käsitteli paitsi marathilaista kirjallisuutta, myös uskontoa ja naisten asiaa. Kanitkar toimi myös politiikassa ja aktivistina. Hän ajoi lakia suojaikärajasta vuonna 1891, jolloin se asetettiin 12 vuoteen. Uudistusliike Prarthana Samajin kautta hän oli mukana järjestämässä uusia häitä eronneelle naiselle. Hän oli myös yksi ensimmäisistä Intian kongressipuolueen naisjäsenistä. Vuonna 1909 hänestä tuli Punessa toimineen naistenkoulun Seva Sabanin johtaja. Uskonnolliselta ajattelultaan Kanitkar oli teosofi, ja hän oli myös teosofisen seuran jäsen. Hänen miehensä kuoli vuonna 1918, ja hän opetti sittemmin marathia Banaras Hindu University-yliopistossa. Hän kuoli Punessa 30. tammikuuta 1948. ==Lähteet== Luokka:Intialaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1861 syntyneet Luokka:Vuonna 1948 kuolleet
Fumiko Hayashi

Fumiko Hayashi (1903 Shimonoseki, Japani – 1951 Tokio, Japani) oli japanilainen kirjailija. Hayashi kiersi lapsena kulkukauppiasvanhempiensa kanssa Etelä-Japania. Hän työskenteli vuodesta 1937 sotakirjeenvaihtana eri puolilla Aasiaa. Hänen esikoisrunokokoelmansa ilmestyi 1929. Omaelämäkerrallinen Hōrōki ilmestyi 1930, ja se nosti hänet julkisuuteen. Hōrōkin pohjalta on 1962 valmistunut saman niminen elokuva, jonka on ohjannut Mikio Naruse., viitattu 28.4.2021 ==Suomennettu novelli== * Keskikaupungilla, novelli, suom. Veikko Polameri, antologiassa: Shōsetsu: japanilaisia kertojia, Otava 1983 ISBN 951-1-07298-6 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Japanilaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1903 syntyneet Luokka:Vuonna 1951 kuolleet
Josh Risdon

Joshua Robert Risdon (s. 27. heinäkuuta 1992 Bunbury) on australialainen jalkapalloilija pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Risdon edustaa A-Leaguessa pelaavaa Western United FC:tä. Hän on edustanut Australian jalkapallomaajoukkuetta vuodesta 2015. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Australialaiset jalkapalloilijat
John Hawkes (kirjailija)

John Hawkes (1925 Stamford, Connecticut, Yhdysvallat – 1998 Providence, Rhode Island, YhdysvallatGina Gionfriddo, Remembering John Hawkes, providencephoenix.com, viitattu 26.4.2021 ) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hän oli vuodesta 1973 Brownin yliopiston professori. Hawkes rikkoo tavanomaisen romaanin rakenteen siten, että hän hylkää juonen, henkilökuvauksen, tapahtumapaikan ja teeman, jotka hän korvaa kielellisellä ja psykologisella yhtenäisyydellä. Hän rakentaa kuvitteellisia maailmoja ja maisemia ja yhdistää koomista ja painajaismaista makaaberiksi. ==Suomennetut teokset== * Toinen nahka (Second skin), suom. Matti Rossi, WSOY 1968 Sarja: Aikamme kertojia ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Yhdysvaltalaiset professorit Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 1998 kuolleet
Mad in Finland

Mad in Finland on suomalainen sirkuskollektiivi. Ryhmälle myönnettiin vuonna 2015 sirkustaiteen valtionpalkinto. Kaikki seitsemän esiintyjää ovat suomalaisia sirkustaiteilijanaisia. Alkuperäinen kokoonpano: Elice Abonce Muhonen, Mirja Jauhiainen, Sanna Kopra, Stina Kopra, Heini Koskinen, Sanja Kosonen, Lotta Paavilainen. Nykyinen kokoonpano: Milla Lahtinen, Mirja Jauhiainen, Jenni Kallo, Nelli Kujansivu, Heini Koskinen tai Viivi Roiha, Sanja Kosonen tai Ulla Tikka, Teija Sotikoff. Abonce Muhonen on ohjannut kollektiivia käsittelevän kokopitkän sirkuselokuvan. == Lähteet == Luokka:Sirkus
Kyyngg

Kyyngg (oik. Kailus James, s. 13. elokuuta 1995, New Orleans, Louisiana) on yhdysvaltalainen rap-artisti. == Lähteet == Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Yhdysvaltalaiset hip hop -artistit
Serena Lederer

Serena Pulitzer Lederer , etunimi tunnettu myös unkarinkielisellä kirjoitusasullaan Szeréna, (20. toukokuuta 1867 Budapest- 27. maaliskuuta 1943 Budapest) oli juutalaistaustainen taiteen keräilijä ja tukija. Hän tuki merkittävästi Gustav Klimtin uraa. https://www.geni.com/people/Serena- Sidonie-Lederer-Pulitzer/6000000005103376413 Nuoruudessaan Serena Pulitzer oli Wienin seurapiirien kirkkaimpia tähtiä, kaunis ja erittäin rikas. Hän solmi avioliiton teollisuusyrittäjä August Ledererin kanssa ja pariskunta ryhtyi yhdessä keräilemään taidetta. Kokoelmiin kuului vanhaa taidetta ja antiikkia. Erityisen paljon he kuitenkin tukivat Gustav Klimtiä, jolta he tilasi teoksia Wienin yliopistoa varten. Teokset "Filosofia" , "Oikeus" ja "Lääketiede" olivat esillä yliopistossa ja kaksi ensiksi mainittua tuhoutuivat toisen maailmansodan aikana. https://www.nga.gov/collection/provenance- info.9345.html#biography http://www.metmuseum.org/art/collection/search/436820 Ledererin perhe tuli hyvin läheiseksi Klimtin kanssa ja he pyysivät tätä mukaan kesälomille maaseutuasunnolleen. Klimt maalasi muotokuvia perheenjäsenistä ja Ledererit maksoivat hyvin. Perheen tytär, Elisabeth Lederer oli koko ikänsä varma, että Klimt on hänen biologinen isänsä ja Serana allekirjoitti asiaa koskevan paperin vanhoilla päivillään. http://www.macleans.ca/culture/arts/the-long-dark-past-behind-the-national- gallerys-latest-acquisition/ Vuonna 1938 Saksa liitti Itävallan itsenesä. Itävallassa astuivat voimaan juutalaisvastaiset lait ja Lederin kokoelma anastettiin. Kokoelma vietiin ensiksi Immendorfin linnaan ja vuonna 1945 osa niistä vietiin Alt Ausseen suolakaivokseen. Perääntyvät saksalaisjoukot polttivat vuonna 1945 Immendorfin linnaan jääneet teokset luultavaksi siksi, että eivät halunneet niiden päätyvän liittoutuneille. http://www.haaretz.com/israel-news/culture/1.4715636 == Viitteet == == Lisää aiheesta == * http://www.simonandschuster.com/books/Gustav-Klimt-Serena- Pulitzer-Lederer-(Foiled-Journal)/Flame-Tree-Studio/Flame-Tree- Notebooks/9781787550285 Luokka: Mesenaatit Luokka: Taiteen keräilijät Luokka: Vuonna 1867 syntyneet Luokka: Vuonna 1943 kuolleet
Pako pohjoiseen

Pako pohjoiseen voi tarkoittaa seuraavia: * Pako pohjoiseen, Klaus Mannin romaani vuodelta 1934 * Pako pohjoiseen (), George Navan ohjaama elokuva vuodelta 1983 * Pako pohjoiseen (), Ingemo Engströmin ohjaama elokuva vuodelta 1986.
Raden Ajeng Kartini

Raden Ajeng Kartini (joskus myös Adjeng, 21. huhtikuuta 1879 – 17. syyskuuta 1904) oli jaavalainen yläluokkaan kuulunut nainen, joka tuli tunnetuksi hollantilaisten kanssa käymänsä kirjeenvaihdon kautta. Hänestä tuli sittemmin Indonesian itsenäisyysliikkeen symboli, ja esimerkiksi hänen syntymäpäivänsä on indonesialainen juhlapäivä. ==Elämäkerta== ===Nuoruus=== Raden Ajeng Kartini syntyi Jeparassa nykyisen Indonesian Jaavan saarella 21\. huhtikuuta 1879. Alankomaat viimeisteli näihin aikoihin Indonesian eri saarten alistamista siirtomaavaltansa alle. Kartiniin oma perhe oli opiskellut hollantia, ja monet suvun miesjäsenet työskentelivät siirtomaahallinnon virkakoneistossa. Kartinin oma isä toimi Jeparan alueen kuvernöörinä, ja hän itse sai hollantilaismallisen perusopetuksen. ===Kirjeenvaihto=== Koulun kautta Kartini tutustui hollantilaisten naisten uramahdollisuuksiin samalla, kun jaavalaiset naiset saattoivat perinteisesti odottaa vain naimisiinmenoa. Naimisiin menoon asti he viettivät eristettyä elämää. Kartini käytti kuitenkin hyväksi hollannin kielen taitoaan alkaen vaihtaa kirjeitä hollantilaisten miesten ja naisten kanssa. Yksi hänen kirjeystävistään oli Kartinin ajattelumaailmaankin vaikuttanut Mevrouw Ovink-Soer, erään hollantilaisen virkamiehen vaimo ja feministi. Monet hollantilaiset suhtautuivat tuolloin siirtomaihin uskoen heidän tehtävänään olevan paikallisten aseman kohentaminen. Kartini nähtiinkin esimerkkinä "eettisestä kolonialismista". Kirjeissään Kartini käsittelee kuitenkin myös siirtomaahallinnon aiheuttamia hankaluuksia indonesialaisille. Toisaalta hän murehti indonesialaisten naisten rajoitettuja mahdollisuuksia elämässä. Kirjeet käsittelevät myös monia muita aiheita, kuten juoruja viranomaisista ja paikallisten perinteiden kuvailua. Hän kaavaili myös tyttöjen koulutuksen kehittämistä. Kirjeet ovatkin olleet arvokas historiallinen lähde paikallista yhteiskuntahistoriaa tutkiville. ===Kuolema ja jälkimaine=== thumb|Patsas Merdekan aukiolla Jakartassa. Kartini vältteli naimisiinmenoa mahdollisimman pitkään, mutta joutui lopulta menemään avioliittoon Adipati Djojoadiningratin kanssa. Djojoadiningratilla oli useita vaimoja. Kartini kuoli Rembangissa Jaavalla ensimmäisen lapsensa synnytyksen jälkeisiin komplikaatioihin 17. syyskuuta 1904. Jacques Henri Abendanon julkaisi hänen kirjeenvaihtonsa postyymisti vuonna 1911 nimellä Door duisternis tot licht. Teoksesta tuli menestys Alankomaissa. Kartinin mukaan nimetty säätiö sai teoksen siivittämänä runsaasti tukea Alankomaista, ja se avasi Jaavan ensimmäiset tyttöjen koulut vuonna 1916. Kirjeenvaihto käännettiin myös indonesiaksi vuonna 1922. Kartinin syntymäpäivä 21. huhtikuuta on nykyisin hänen mukaansa nimetty juhlapäivä. Kartinin jälkimaine ei ole täysin yksiselitteinen hänen jäädessään länsimaisten ja islamilaisten naisihanteiden väliin. Indonesiassa hänestä tuli tärkeä itsenäisyysliikkeen symboli. Toisaalta hän ihaili hollantilaisia, ja joskus Indonesiassa hänen kirjeitään on erikseen väritetty kriittisemmäksi hollantilaisia kohtaan. ==Lähteet== Luokka:Indonesialaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1879 syntyneet Luokka:Vuonna 1904 kuolleet
Ahvenlampi (Kirkkonummi)

Ahvenlampi on suojärvi Kirkkonummen pohjoisosassa läntisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 6,9 hehtaaria. Etäisyys Veikkolasta on kolme kilometriä länteen ja Helsingin keskustasta 33 kilometriä länsiluoteeseen.Ahvenlampi. Järviwiki. Viitattu 19.4.2021. == Maantiede == Ahvenlammen länsi–itäsuuntainen pituus on 350 metriä. Järvi on saareton, sen lähiympäristö on mäkistä, metsäistä ja soista. Aivan Ahvenlammen länsirannan tuntumassa kulkee Vihdin raja, järven itäpuolella sijaitsee Kaljärvi ja luoteispuolella Palojärvi. Ahvenlampi (22.008.1.013) kuuluu Harvsån valuma-alueeseen (22.008), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Siuntionjoen vesistössä (22). Ahvenlampi on Siuntionjoen vesistön itäisiä vakavesiä.Siuntionjoki (22). Järviwiki. Viitattu 19.4.2021. == Muuta == Kirkkonummen Evitskogin ja Vihdin Palojärven rajaksi vuonna 1532 nimellä Abbortiena merkitty suolampi lienee sama kuin nykyinen Ahvenlampi. Nimen suomenkielinen muoto on todennäköisesti ruotsinkielistä vanhempi. Suomessa on yli 330 Ahvenlampi-nimistä vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.Ahvenlampi. Järviwiki. Viitattu 19.4.2021. == Lähteet == Luokka:Kirkkonummen järvet Luokka:Siuntionjoen vesistö
Lintumies

Lintumies voi tarkoittaa seuraavia: * lintumies, Tangata manu, Pääsiäissaarella lintumieskultin yhteydessä aikoinaan vuosittain järjestetyn kilpailun voittaja * Lintumies, Seppo Putkisen ohjaama elokuva vuodelta 1978 * Lintumies, Säpin albumi vuodelta 1989 * Lintumies, Mikki Kausteen albumi vuodelta 2013 * Lintumies, Linnut-lehden entinen nimi.
Ilmetton

Ilmetton on järvi Kirkkonummen eteläosassa läntisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 6,2 hehtaaria. Etäisyys Helsingin keskustasta 27 kilometriä länsilounaaseen.Ilmetton. Järviwiki. Viitattu 19.4.2021.Kirkkonummi == Maantiede == Ilmettonin etelä–pohjoissuuntainen pituus on 330 metriä. Järvi on saareton, sen lähiympäristö on kulttuurimaisemaa. Järven länsipuolella sijaitsee Peuramaan laskettelurinne ja itäpuolella golfkenttä. Etelässä on Vindoberget. Ilmettonin ympäristössä on useita alle hehtaarin laajuisia lampia. Ilmetton (81V060.1.007) kuuluu Välialueeseen (81V060), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Suomenlahden rannikkoalueen (81) päävesistössä. Ilmetton on Välialueen läntisiä vakavesiä.Välialue (81V060). Järviwiki. Viitattu 19.4.2021. == Lähteet == Luokka:Kirkkonummen järvet
Olle Hedberg

Olle Hedberg (31. toukokuuta 1899 Norrköping, Ruotsi – 20. syyskuuta 1974 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen kirjailija. Hän oli vuodesta 1957 Ruotsin akatemian jäsen. Hedbergin esikoisteos Rymmare och fasttagare ilmestyi 1930. Hän kuvaa romaaneissaan usein oman kasvuympäristönsä ylemmän keskiluokan nuorisoa. ==Suomennetut teokset== * Lasku, olkaa hyvä (Får jag be om räkningen ), suom. J. A. Hollo, Helsinki: Otava 1945. Sarja: Länsimaisia romaaneja, 3 * Josefine eli sano se kukkasin (Josefine eller säg det med blommor), suom. Aito Anto, Helsinki: Otava 1946. Sarja: Nykyajan kertojia, 6 * Juhlan aattona (Dan före dan), suom. Kyllikki Villa, Helsinki: Otava 1952. Sarja: Otavan kirjakerho, 1952, 6 * Käy kalvaaks morsian (Häxan i pepparkakshuset), suom. Kyllikki Villa, Helsinki: Otava 1954. Sarja: Otavan kirjakerho, 1954, 2 * Nukke tanssii, kello lyö (Dockan dansar, klockan slår), suom. Kyllikki Villa, Helsinki: Otava 1959. Sarja: Otavan kirjakerho, 1959, 5 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsalaiset kirjailijat Luokka:Ruotsin akatemian jäsenet Luokka:Vuonna 1899 syntyneet Luokka:Vuonna 1974 kuolleet
Adelina Zagidullina

Adelina Rustemovna Zagidullina (, s. 13. tammikuuta 1993 Ufa) on venäläinen florettimiekkailija, olympiavoittaja ja maailmanmestari. Tokion olympialaisissa 2020 Zagidullina oli mukana Venäjän olympiakomitean joukkueessa, joka voitti floretin joukkuekilpailun. Zagidullina on voittanut urallaan kahdesti joukkuemaailmanmestaruuden (2016 ja 2019) ja EM-kultaa joukkuekilpailussa (2016 ja 2019). Huhtikuussa 2021 Zagidullina oli FIE:n rankingissa 8., joka on hänen paras rankingsijoituksensa. ==Lähteet== Luokka:Venäläiset miekkailijat Luokka:Venäläiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kolme miestä

Kolme miestä on Virke Lehtisen ohjaama suomalainen historiallinen draamaelokuva vuodelta 1984. Elokuva perustuu Veikko Huovisen laatimaan "elokuvakertomukseen", jonka pohjalta Lehtinen sekä Solja Kievari laativat elokuvan käsikirjoituksen. Elokuva sijoittuu 1870-luvun Suomeen, jolloin Lapissa oli Ivalojoen kultaryntäys. Sen päähenkilöinä on kolme miestä, jotka lähtevät Lappiin kaivamaan kultaa. == Lähteet == Luokka:Vuoden 1984 suomalaiset elokuvat
Françoise Ellong

Françoise Ellong (s. 8. helmikuuta 1988 Douala, Kamerun) on kamerunilainen elokuvaohjaaja ja kirjailija. == Elämä == Doualassa, Kamerunissa syntynyt Françoise Ellong muutti 11-vuotiaana asumaan setänsä luo Brunoyyn, jolloin hän kirjoitti ensimmäisen tarinansa. Ellong osallistui nuorten ranskankielisten kirjailijoiden kilpailuun vuonna 2002. Kilpailun seurauksena hän kiinnostui käsikirjoittamisesta. Vuonna 2006 julkaistiin hänen ensimmäinen lyhytelokuvansa Les Colocs. Ellong ohjasi ensimmäisen kokoillan elokuvansa nimeltä WAKA vuonna 2013. Sen on käsikirjoittanut Séraphin Kakouang Ellongin alkuperäisen tarinan perusteella. WAKA sai tuomariston erikoispalkinnon Festival du Cinéma Africain de Khouribgassa, sekä Dikalo-palkinnon Cannesin panafrikkalaisilla elokuvajuhlilla. Se esitettiin Ecrans Noirs -festivaalin avajaisissa. Françoise Ellongin toinen elokuvansa, Haudattu ilmestyi vuonna 2020. Siinä on kyse lapsuuden ystävien kokoontumisesta ja salaisuuksia paljastavasta pelistä. Elokuva on kuvattu Nkassomon kylässä. Se sai innoituksensa uutisraportista, jonka Françoise Ellong näki televisiossa. Käsikirjoitusten ja ohjausten lisäksi Françoise Ellong julkaisi vuonna 2008 romaanin Journal Intime d'Un Meurtrier. Vuonna 2016 hän aloitti blogin "Le Film Camerounais", joka johti LFC-palkintoihin. Ellong vaati boikotoimaan Thierry Ntamackin näyttelijöitä vuonna 2020 sen jälkeen, kun Ntamack oli sanonut, että vain 10 prosenttia kamerunilaisista näyttelijöistä oli hyviä. == Filmografia == * 2006: Les Colocs (lyhytelokuva, käsikirjoitus / ohjaus) * 2007: Dade (lyhytelokuva, käsikirjoitus / ohjaus) * 2008: Miseria (lyhytelokuva, käsikirjoitus / ohjaus) * 2009: Iso nainen ei itke (lyhytelokuva, käsikirjoitus / ohjaus) * 2010: Nek (lyhytelokuva, käsikirjoitus / ohjaus) * 2011: Lähellä (lyhytelokuva, käsikirjoitus / ohjaus) * 2011: Kun Soukhina katosi (lyhytelokuva, käsikirjoitus / ohjaus) * 2012: Nyt ja he (lyhytelokuva, käsikirjoitus / ohjaus) * 2013: WAKA (ohjaus) * 2017: Ashia (lyhytelokuva, käsikirjoitus / ohjaus) * 2020: Haudattu (kösikirjoitus / ohjaus) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elokuvaohjaajat Luokka:Afrikkalainen elokuva
Puusirkku

Puusirkku (Camarhynchus pauper) on tangaroihin kuuluva lintulaji ja on yksi niin kutsutuista darwininsirkuista. Lajia tavataan uhanalaisena Galápagossaarilta. ==Koko ja ulkonäkö== Puusirkku voi kasvaa 12-13 cm pitkäksi. Sukupuolet eroavat hieman toisistaan ulkonäöltään. Puusirkkukoiraan pää on väriltään musta ja naaraalla se on ruskea. Nokka on melko kookas ja tukeva. Linnun selkä ja siivet ovat harmahtavan tai vihertävän ruskeat. Rinta ja vatsa ovat väriltään vaalean keltaiset. ==Levinneisyys ja elinympäristö== Puusirkkua tavataan ainoastaan Floreanan saarelta ja erityisesti sen keskiosista. Lajin elinympäristöä ovat kosteat ainavihannat metsät ja Scalesia-lajeja kasvavat pensaikot. Linnun ravintoa ovat hyönteiset, kukkien mesi ja lehdet. Puusirkun pesimäkausi kestää helmikuusta huhtikuulle. Naaras munii neljä valkeaa munaa. Puusirkku luokitellaan äärimmäisen uhanalaiseksi ja kannan kooksi arvioidaan 1 000-2 500 yksilöä. Suurin uhka kannalle on vieraslajina saarelle levinnyt Philornis downsi -kärpänen, jonka toukat loisivat puusirkun pesissä ja aiheuttavat poikaskuolemia. Muita uhkia ovat elinympäristön häviäminen maatalouden vuoksi, vieraslajit kuten kissat ja rotat sekä risteytyminen isopuusirkun tai pikkupuusirkun kanssa. ==Lähteet== Luokka:Tangarat Luokka:Uhanalaiset linnut
Gustav Hedenvind-Eriksson

Gustav Hedenvind-Eriksson (1880 Alanäs, Jämtland, Ruotsi – 1967 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen kirjailija, joka oli ensimmäinen merkittävä työläiskirjailija. Hedenvind-Eriksson työskenteli eri ammateissa, kuten metsätöissä, merimiehenä ja kaivostöissä, ja oli mukana työväenliikkeessä. Hän kuvaa teoksissaan Pohjois-Ruotsia ja liikkuvia työläisiä ja käsittelee maaseudun sosiaalisia kysymyksiä. Hän on käyttänyt myös allegorista kerrontaa, esimerkiksi teoksessa Tiden och en natt, ja kirjoittanut satuja, novelleja ja muistelmia. ==Suomennettu novelli == * Jouluaatto, suom. Otto Varhia, teoksessa Vapaasunnuntai, Työväen Sivistysliitto 1944 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1880 syntyneet Luokka:Vuonna 1967 kuolleet
Choi In-jeong

Choi In-jeong (, s. 21. toukokuuta 1990 Geumsan) on eteläkorealainen kalpamiekkailija, olympiamitalisti ja Aasian-mestari. Choi kilpaili ensimmäisen kerran aikuisten MM-kilpailuissa vuonna 2011, jolloin oli yksilökilpailun 16. Hän voitti samana vuonna Soulin AM-kilpailuissa Aasian- mestaruuden yksilökilpailussa. Vuonna 2012 hän oli AM-kilpailuissa kolmas yksilökilpailussa. Hän myös kilpaili Lontoon olympialaisissa sekä yksilö- että joukkuekilpailussa. Yksilökilpailun toisella kierroksella hän voitti unkarilaisen Emese Szász-Kovácsin 15–12, mutta putosi jatkosta seuraavalla kierroksella hävittyään tunisialaiselle Sarra Besbesille 12–11. Joukkuekilpailussa Etelä-Korean joukkue voitti puolivälierissä Romanian ja välierissä Yhdysvallat. Loppuottelussa Kiina oli kuitenkin parempi 39–25. Choi otteli kaikissa kolmessa ottelussa. Vuonna 2013 Choi voitti Xuzhoun Grand Prix'n. 2014 Choi voitti Suwonin AM-kilpailuissa yksilökilpailun. Singaporen AM-kilpailuissa 2015 hän oli toinen yksilökilpailussa. Rion olympialaisissa hän otteli jälleen yksilö- ja joukkuekilpailussa. Hän voitti yksilökilpailun toisella kierroksella venäläisen Violetta Kolobovan ja kolmannella kierroksella Ana Maria Popescun 15–8. Puolivälierissä Choi hävisi italialaiselle Rossella Fiamingolle 15–8. Joukkuekilpailussa Etelä-Korea hävisi puolivälierissä Virolle. Vuonna 2017 Choi oli parhaimmillaan toinen Budapestin Grand Prix -kilpailussa. Vuonna 2018 hän oli kolmas Dohan Grand Prix'ssa ja Dubain World Cupissa. Chiban AM-kilpailuissa 2019 hän oli kolmas yksilökilpailussa. Lisäksi hän voitti Dubain World Cupin. Vuonna 2012 Choi voitti Kazanin World Cupin. Tokion olympialaisissa 2020 Choi oli mukana Etelä- Korean joukkuessa, joka sijoittui toiseksi kalvan joukkuekilpailussa hävittyään finaalissa Virolle. ==Lähteet== Luokka:Eteläkorealaiset miekkailijat Luokka:Eteläkorealaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt