EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Matti Pikkarainen

Matti Abrahaminpoika Pikkarainen (1760 Oulujoki – 26. kesäkuuta 1811) oli suomalainen talollinen, maakäräjäkunnan lautamies, valtiopäivämies ja Suomen lähetyskunnan jäsen. == Työura ja perhe == Pikkarainen oli varakas talonpoika ja lautamies, joka oli talonpoikaissäädyn edustajana vuoden 1800 Norrköpingin valtiopäivillä.Ludvig Mårtensson: Förtecking över bondeståndets ledamöter vid riksdagarna 1710–1800 (1937), s. 195 (pdf) Viitattu 25.3.2022.Sara Wacklin: Satanen muistelmia Pohjanmaalta: 11. Koski ja Pikkarainen (1844) Viitattu 25.3.2022. Hänet valittiin Oulun läänin talonpoikien edustajana myös Pietarissa Suomen sodan aikana vuonna 1808 vierailleeseen Suomen lähetyskuntaan, tosin muiden Oulun läänin edustajien tavoin hän saapui Pietariin vasta 5. tammikuuta 1809, jolloin lähetyskunnan työ oli käytännössä jo päättynyt.Hugo Schulman: Striden om Finland 1808-1809 (1909), s. 374 Runeberg.org. Viitattu 25.3.2022. Pikkarainen oli tunnettu taitavana koskenlaskijana. Kirjailija Sara Wacklin kertoo teoksessaan Sata muistelmaa Pohjanmaalta Pikkaraisen laskeneen vuoden 1800 valtiopäivien aikaan Norrköpingissä Motalanvirran kosken rakentamassaan veneessä Ruotsin kuninkaallisen perheen ja suuren yleisön edessä. Wacklinin mukaan kuningas Kustaa IV Aadolf ja kuningatar Fredrika Dorotea todistivat Pikkaraisen koskenlaskutaitoja myös vieraillessaan Oulussa kesällä 1802. Pikkaraisen vanhemmat: olivat Aapo Heikinpoika Pikkarainen ja Riitta Juhon tytär Pikkarainen (Isteri). Hänen puolisonsa oli Elisabeth Pikkarainen os. Tuohino (1744–1808). Heillä oli tytär Liisa Matitytär Toppinen (1788–1870) == Kunnianosoitukset == * Lähetyskunnan mitali, jul. 17. marraskuuta 1808. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Ruotsin talonpoikaissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Suomen lähetyskunta 1808 Luokka:Vuonna 1760 syntyneet Luokka:Vuonna 1811 kuolleet
Gontougon alue

Gontougon alue () on Zanzanin piirikuntaan kuuluva hallintoalue Norsunluurannikon koillisosassa. Sen hallinnollinen keskus on Bondoukou. Alueen pinta-ala on 16 770 neliökilometriä. Asukkaita on 667 200 henkeä (vuonna 2014, väestönlaskenta). Gontougon alue rajoittuu pohjoisessa Bounkanin, luoteessa Hambolin, lounaassa Iffoun ja etelässä Indénié-Djuablinin alueisiin sekä idässä Ghanaan. Se on pinnanmuodostukseltaan lähinnä tasankoa, jonka yläpuolella kohoavat Zanzanvuoret. Hyötykaivannaisia ovat mangaani, kulta ja bauksiitti. Alue kuuluu Sahelin ilmastovyöhykkeeseen. Sadekausi kestää toukokuusta heinäkuuhun. Joulu-tammikuussa puhaltaa harmattan-tuuli. Pysyviä vesistöjä ei ole. Kasvillisuus on puu- ja pensassavannia sekä galleriametsiä. Vuonna 2011 perustettu alue käsittää Bondoukoun, Koun-Faon, Sandeguén, Tandan ja Transuan departementit. Kuntia on seitsemän: Assuefry, Bondoukou, Kouassi-Datékro, Koun-Fao, Sandégué, Tanda ja Transua. Asukkaat ovat etupäässä kulangoja ja abroneja sekä pienempiä paikallisia kansoja. Lisäksi on anjeja, lobeja, senufoja, ja mandinkoja. Alueen pääelinkeino on maanviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat keittobanaani, jamssit, maissi, riisi, maniokki, vihannekset ja sitrushedelmät. Myytäväksi tuotetaan erityisesti cashew-pähkinöitä sekä etelässä jonkin verran kaakaota ja kahvia. Bondoukou on tärkeä liikenteen ja kaupankäynnin keskus. Teollisuutta ei ole juuri lainkaan. Nähtävyyksiä ovat Comoén kansallispuisto, Bondoukoun historiallinen kaupunki moskeijoineen, Motiamon savenvalajat, Sokon pyhät apinat ja Sapian monnit. Alueen kansoilla on rikas juhla-, tanssi- ja musiikkiperintö. ==Lähteet== Luokka:Norsunluurannikon alueet
Ripsukämmekät

Ripsukämmekät (Habenaria) on kämmekkäkasvien heimoon kuuluva kasvisuku. Ripsukämmekät kasvavat maassa. Niillä on mehevä varsi, jonka tyvelle lehdet asettuvat ruusukkeeksi. Kukinto on valkoinen, vihertävä tai kellertävä ja joillakin lajeilla tuoksuva. == Lähteet == Luokka:Kämmekkäkasvit
Gabriel Arcand

Gabriel Arcand (s. 4. kesäkuuta 1949 Deschambault-Grondines, Kanada) on kanadalainen näyttelijä. Hänen näyttelijän työlleen sekä teatterissa että elokuvissa on ollut ominaista epätavanomainen intensiteetti, poikkeuksellinen syvyys ja magneettinen läsnäolo. == Ura == Arcand aloitti näyttelijän uransa 17-vuotiaana kiertueteatteri La Roulottessa. Hän opiskeli filosofiaa McGill- yliopistossa ja muutti 1971 Ranskan Marseille'hin opiskelemaan teatteria. Arcand oli debytoinut veljensä Denys Arcandin ohjaamassa elokuvassa La Maudite Galette 1972. Palattuaan Quebeciin Gabriel Arcand jatkoi elokuvanäyttelijän uraansa. Syksyllä 1973 Arcand oli mukana perustamassa ryhmäteatteria Groupe de la Veillée, joka toimi Kanadan ohella Yhdysvalloissa. Teatteri sai 1999 uudeksi nimekseen Théâtre Prospero. Arcandin taiteellisia voittoja on muun muassa Tartuffen nimirooli (Théâtre du Nouveau Monde 1997). Valkokankailla Arcand on loistanut muun muassa elokuvissa Le Crime d'Ovide Plouffe ja The Decline of the American Empire. Arcandin muista elokuvista mainittakoon Suzanne, Elämä koskettimilla, Post Mortem ja La Turbulence des fluides. Elokuvat, joissa Arcand on näytellyt, ovat valtaosin draamoja. Hänen teatteriroolejaan Tartuffen lisäksi ovat ruhtinas Myškin näytelmässä Idiootti, Claudius näytelmässä Hamlet, nimirooli näytelmässä Don Juan, Artaud näytelmässä Artaud / Tête à tête ja useat muut. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Winston Rekert

Winston Houghton Rekert (10. kesäkuuta 1949 – 14. syyskuuta 2012) oli kanadalainen näyttelijä. Hänen tunnetuimpia töitään on päärooli televisiosarjassa Neon Rider. == Ura == Rekert näytteli teatterissa jo 12-vuotiaana. Sittemmin hän työskenteli vuoden ajan savotalla, mutta palasi näyttelijän työn pariin television draamakomediassa The Beachcombers. Rekertin tunnetuimpia rooleja ovat V. H. Adderly television draamasarjassa Adderly (1986–1988) ja Michael Terry draamasarjassa Neon Rider (1990–1995). Rekert näytteli sivurooleja lukuisissa Vancouverin alueella kuvatuissa kanadalaisissa ja yhdysvaltalaisissa televisiosarjoissa, kuten Supernatural, Tähtiportti ja Taisteluplaneetta Galactica. Rekertin elokuvarooleja ovat muun muassa Nicky draamaelokuvassa Suzanne, Sean Phelan trillerissä Dead Wrong ja Langevin mysteerielokuvassa Agnes of God. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Indénié-Djuablinin alue

Indénié-Djuablinin alue () on Comoén piirikuntaan kuuluva hallintoalue Norsunluurannikon itäosassa. Sen hallinnollinen keskus on Abengourou. Alueen pinta-ala on 6 919,55 neliökilometriä. Asukkaita on 560 400 henkeä (vuonna 2014, väestönlaskenta). Indénié-Djuablinin alue rajoittuu pohjoisessa Gontougon, lännessä Iffoun, Moronoun ja La Mén ja etelässä Sud-Comoén alueisiin sekä idässä Ghanaan. Alue käsittää Abengouroun, Agnibilékron ja Béttién departementit. Asukkaat ovat ovat etupäässä anjeja. Lisäksi on bauleja, senufoja ja lobeja. Alueen pääelinkeino on maanviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat keittobanaani, jamssi, maissi, riisi, maniokki, vihannekset ja hedelmät. Myytäväksi tuotetaan erityisesti kaakaota. ==Lähteet== Luokka:Norsunluurannikon alueet
Kari Alapekkala

Kari Alapekkala (s. 1. joulukuuta 1966 Alatornio) on suomalainen raviohjastaja ja -valmentaja. Hän valmentaa hevosia Tornion Laivaniemessä. Alapekkala innostui hevosista yläasteikäisenä, kun hänen isänsä valmensi hevosia kotona. Hän on tehnyt koko työuransa hevosten parissa. Alapekkala on työskennellyt pääasiassa Torniossa, jonka lisäksi hän on toiminut Tanskassa sekä Aki Antti- Roikon tallilla Ylivieskassa. Itsenäisenä yrittäjänä Alapekkala aloitti valmentamisen 1990-luvulla. Alapekkala ajoi tuhannen voittonsa 26. tammikuuta 2022 Oulun Äimärautiolla Sweetmanin ohjastajana. Ensimmäisen voittonsa hän ajoi Lynda Scott -hevosella 20. lokakuuta 1985. Alapekkalan suunnitelmissa on valmentaa ammattilaisena vuosi 2022 ja siirtyä sen jälkeen harrastajaksi. Vuonna 2022 Alapekkala kertoi, että on selkävaivojen vuoksi vähentänyt raveissa kiertämistä aiemmista vuosista. == Lähteet == * Suomen Hippos === Viitteet === Luokka:Suomalaiset raviohjastajat Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset ravivalmentajat
Moronoun alue

Moronoun alue () on Lacsin piirikuntaan kuuluva hallintoalue Norsunluurannikon itäisessä keskiosassa. Sen hallinnollinen keskus on Bongouanou. Alueen pinta- ala on 6 670 neliökilometriä. Asukkaita on 352 600 henkeä (vuonna 2014, väestönlaskenta). Moronoun alue rajoittuu pohjoisessa N’Zin ja Iffoun, idässä Indénié-Djuablinin, etelässä La Mén ja Agnéby-Tiassan sekä lännessä Bélierin alueisiin. Vuonna 2012 perustettu alue käsittää Arrahin, Bongouanoun ja M’Batton departementit. Aliprefektuureja on 11, kuntia viisi ja kyliä 118. Asukkaat ovat etupäässä anjeja. Lisäksi on kru-kansoja, mandeja ja paljon ulkomaalaisia. Alueen pääelinkeino on maanviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat jamssit, keittobanaani, maapähkinä, riisi ja vihannekset. Myytäväksi tuotetaan varsinkin kahvia ja kaakaota sekä lisäksi kautsua ja palmuöljyä. Alueella on kehitetty kalanviljelyä ja bauksiitin tuotantoa. ==Lähteet== Luokka:Norsunluurannikon alueet
Kramatorskin piiri

Kramatorskin piiri () on hallinnollinen piiri Ukrainan Donetskin alueella. Piiri rajoittuu etelässä Pokrovskin piiriin, lounaassa Dnipropetrovskin alueen Synelnykoven piiriin, luoteessa ja pohjoisessa Harkovan alueeseen (Lozovan ja Izjumin piirit), koillisessa Luhanskin alueeseen (Svatoven ja Sjevjerodonetskin piirit), idässä Bah’mutin piiriin sekä kaakossa Horlivkan piiriin. Piirin hallinnollinen keskus on Kramatorskin kaupunki (; 147 145 as., 2022). Ukrainan vuoden 2020 aluehallinnollisessa uudistuksessa alueiden alaisten paikallispiirien lukumäärää vähennettiin huomattavasti. Tällöin uuden Kramatorskin piirin pinta-alaksi tuli 5 194,1 neliökilometriä. Ennen Venäjän hyökkäyssotaa (2022–) Ukrainan tilastokeskus arvioi piirin väkiluvuksi 543 371 (1.1.2022). Kaupunkilaisiksi heistä tilastoitiin seitsemän kaupungin (Družkivka 53 977 as., Kostjantynivka 67 350 as., Kramatorsk 147 145 as., Lyman 20 066 as., Mykolajivka 14 210 as., Svjatohirsk 4 226 as., Slovjansk 105 141 as.) ja 25 kaupunkityyppisen taajaman asukaat. Näistä kooltaan yli 2 000 asukkaan taajamia ovat Bylbasivka (5 807 as.), Bilenke (9 441 as.), Drobyševe (2 578 as.), Jasna Poljana (2 241 as.), Jasnohirka (8 030 as.), Krasnotorka (2 915 as.), Malotaranivka (3 768 as.), Novodonetske (5 597 as.), Oleksandrivka (3 338 as.), Oleksijevo-Družkivka (6 924 as.), Raihorodok (3 166 as.), Tšerkaske (3 151 as.), Šabelkivka (4 144 as.) ja Zaritšne (2 367 as.). Kramatorsk railway station (Jul 2014).jpg|Kramatorskin rautatieasema. Kramatorsk aerodrome.jpg|Kramatorskin lentokenttä (2005). Myru Square in Kramatorsk.jpg|Myrun aukio Kramatorskissa (2019). Миколаївська церква. Дружківка.jpg|Pyhän Mykolajivin kirkko Družkivkassa. Слов'янська міська рада.jpg|Slovjanskin kaupungintalo. Церква Олександра Невського Слов'янськ DJI 0096.jpg|Kirkko Slovjanskissa. Воскресенська церква Слов'янськ DJI 0053.jpg|Kirkko Slovjanskissa. Храм Александра Невского, Александровка, Украина.jpg| Kirkko Oleksandrivkassa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *
Horlivkan piiri

Horlivkan piiri () on hallinnollinen piiri Ukrainan Donetskin alueella. Piirin hallinnollinen keskus on Horlivkan kaupunki (, ; 241 106 as., 2021). Piiri kuuluu Itä-Ukrainan kapinallisalueisiin, joita sotilaallisesti tukemalla Venäjä on vuodesta 2014 lähtien pyrkinyt horjuttamaan Ukrainan suvereniteettia. Ukrainan heinäkuun 2020 aluehallinnollisessa uudistuksessa alueiden alaisten paikallispiirien lukumäärää vähennettiin huomattavasti. Tällöin kapinallisalueelle muodostetun (de jure) Horlivkan piirin pinta-alaksi tuli noin 2 470 neliökilometriä. Ukrainan tilastokeskus arvioi piirin väkiluvuksi 664 949 (1.1.2021). Kaupunkilaisiksi heistä tilastoitiin kymmenen kaupungin (Bunhe 13 544 as., Debaltseve 24 316 as., Horlivka 241 106 as., H’restivka 27 441 as., Jenakijeve 77 053 as., Snižne 45 966 as., Šah’tarsk 48 404 as., Tšystjakove 53 725 as., Vuhlehirsk 7 317 as., Ždanivka 11 913 as.) ja 27 kaupunkityyppisen taajaman (joista väkirikkaimpina mainittakoon Holmivskyi 6 781 as., Panteleimonivka 7 768 as., Pelahijivka 17 840 as., Sjeverne 9 842 as., ja Sofijivka 9 565 as.) asukaat. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *
Kalmiusken piiri

Kalmiusken piiri () on hallinnollinen piiri Ukrainan Donetskin alueella. Piirin hallinnollinen keskus on Kalmiusken kaupunki (; 11 447 as., 2021). Piiri kuuluu Itä-Ukrainan kapinallisalueisiin, joita sotilaallisesti tukemalla Venäjä on vuodesta 2014 lähtien pyrkinyt horjuttamaan Ukrainan suvereniteettia. Ukrainan vuoden 2020 aluehallinnollisessa uudistuksessa alueiden alaisten paikallispiirien lukumäärää vähennettiin huomattavasti. Tällöin kapinallisalueelle muodostetun (de jure) uuden Kalmiusken piirin pinta-alaksi tuli noin 3 130 neliökilometriä. Ukrainan tilastokeskus arvioi piirin väkiluvuksi 121 234 (1.1.2021). Kaupunkilaisiksi heistä tilastoitiin kolmen kaupungin (Dokutšajevsk, Kalmiuske ja Novoazovsk) sekä viiden kaupunkityyppisen taajaman (Boikivske, Novyi Svit, Olenivka, Sjedove, Starobeševe) asukaat. Tiedosto:Станція Каракуба 2021.jpg|Karakuban rautatieasema ja asemapihaa. Tiedosto:Novoazovsk, 2007.jpg|Muistomerkki Novoazovskissa. Tiedosto:Береговая линия - panoramio (1).jpg|Merenrantaa Novoazovskin seudulla. Tiedosto:Novoazovsk VES 2.jpg|Novoazovskin tuulipuistoa. Tiedosto:Новый свет с трассы - panoramio.jpg|Starobeševen lämpövoimalaitos Novyi Svitin taajamassa. Tiedosto:Июль 2009 - panoramio.jpg|Maantiesilta Kalmiusjoen yli Rozdolnen kylässä Kalmiusken hromadassa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Donetskin alueen piirit
Donetskin piiri

Donetskin piiri () on hallinnollinen piiri Ukrainan Donetskin alueella. Piirin hallinnollinen keskus on Donetskin kaupunki (; 905 364 as., 2021). Piiri kuuluu Itä-Ukrainan kapinallisalueisiin, joita sotilaallisesti tukemalla Venäjä on vuodesta 2014 lähtien pyrkinyt horjuttamaan Ukrainan suvereniteettia. Ukrainan vuoden 2020 aluehallinnollisessa uudistuksessa Donetskin alueen piiritason hallintoalueiden lukumäärää vähennettiin huomattavasti. Uuden Donetskin piirin pinta-alaksi tuli noin 2 900 neliökilometriä. Ukrainan tilastokeskus arvioi piirin väkiluvuksi 1 490 301 (1.1.2021). Kaupunkilaisiksi heistä tilastoitiin 8 kaupungin (Amvrosijivka 18 047 as., Donetsk 905 364 as., H’artsyzk 56 367 as., Ilovaisk 15 447 as., Jasynuvata 34 269 as., Makijivka 340 337 as., Mospyne 10 493 as., Zuhres 17 924 as.) ja 32 kaupunkityyppisen taajaman (joista väkirikkaimpina mainittakoon (Nyžnja Krynka 13 576 as. ja Staromyh’ailivka 5 111 as.) asukaat. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *
Mariupolin piiri

Mariupolin piiri () on hallinnollinen piiri Ukrainan Donetskin alueella. Piirin hallinnollinen keskus on Mariupolin kaupunki (, ; 431 859 as., 2021). Mariupolin piiri rajoittuu etelässä Asovanmereen, lännessä Zaporižžjan alueen Berdjanskin piiriin, pohjoisessa Volnovah’an piiriin ja idässä Kalmiusken piiriin, joka sijaitsee Venäjän vuodesta 2014 sotilaallis-taloudellisella tuellaan ylläpitämällä kapinallisalueella. Ukrainan vuoden 2020 aluehallinnollisessa uudistuksessa alueiden alaisten paikallispiirien lukumäärää vähennettiin huomattavasti. Tällöin perustetun uuden Mariupolin piirin pinta-alaksi tuli 2 634,2 neliökilometriä. Ukrainan tilastokeskus arvioi Mariupolin piirin väkiluvuksi 510 425 (1.1.2021). Kaupunkilaisiksi heistä tilastoitiin 92,5 prosenttia eli Mariupolin kaupungin ja kuuden kaupunkityyppisen taajaman (Manhuš 7 858 as., Nikolske 7 867 as., Sartana 10 177 as., Staryi Krym 5 789 as., Talakivka 3 886 as., ja Jalta 4 827 as.) asukaat. Будинки зі шпилем (Маріуполь) 2.jpg|Näkymä Mariupoliin (5/2021), ennen Venäjän vuoden 2022 hyökkäyssodan tuhoja. Драмтеатр з висоти пташиного польоту 1.jpg|Näkymä Mariupoliin (9/2019), ennen Venäjän vuoden 2022 tuhotöitä (esim etualan draamateatterin pommittaminen). Под Рыбацким2012 01.JPG|Mariupolin piirin merenrantaa. Mangush.201208.2.JPG|Manhušin pientalovaltaista taajamaa. Білосарайська коса (заказник) 4.jpg|Merenranta- asuntoja Manhusin maaseutukunnassa (Bilosaiska kosa). ALIM0260.JPG|Novokrasnivkan kylätaloa Nikolsken maaseutukunnassa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *
Source-Seine

Source-Seine on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche- Comtén alueella. Se sijaitsee noin 37 kilometriä Montbardin kaupungista itään. Kunnan alueella sijaitsee nimensä mukaan Seinen lähteet. Yhdellä lähteistä on ollut roomalaisten valtakaudella pyhäkkö. Alueella tehtiin arkeologisia kaivauksia vuodesta 1836 vuoteen 1967, ja niissä löydettiin yli 1 500 esinettä. Pariisin kaupunki on omistanut lähteen vuodesta 1864 lähtien. Pariisin kaupunki pystytti lähteelle muistomerkin ja teki sen ympärille maisemoidun puiston, jota se yhä ylläpitää. Ensimmäinen Seinen ylittävä silta on puistossa oleva Pont Paul Lamarche, joka on nimetty lähteen vartijan mukaan. ==Kunnan nimen historia== Kylän nimi oli 1200-luvulta lähtien Saint- Germain-de-la-Feuillée. Ranskan suuren vallankumouksen aikana vuonna 1793 nimi muutettiin Source-Seineksi. Vuonna 1875 nimeksi tuli Saint-Germain-Source- Seine. Vuonna 2009 kaksi kuntaa, Blessey ja Saint-Germain-Source-Seine yhdistyivät, ja uusi kunta otti nimen Source-Seine. Tiedosto:Sequana_in_her_Duckboat.jpg|Kelttiläinen jumalatar Sequanna (kaivauksissa löydetty esine) Tiedosto:Pont_paul_lamarche_amont.jpg|Pont Paul Lamarche Tiedosto:Source_de_la_Seine_05.jpg|Seine ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Côte-d’Orin kunnat Luokka:Seinen vesistö
Avalon (albumi)

Avalon on englantilaisen Roxy Music -yhtyeen kahdeksas ja viimeinen studioalbumi. Albumi julkaistiin 28. toukokuuta 1982, ja se nousi Britannian listäkärkeen 6. kesäkuuta 1982 pysyen top 10:ssä yksitoista viikkoa. == Kappaleet == Kaikki kappaleet on kirjoittanut Bryan Ferry, ellei toisin mainita. A-puoli # # # # # B-puoli # * # # # # == Kokoonpano == * Bryan Ferry – laulu, kosketinsoittimet, syntetisaattori * Phil Manzanera – kitara * Andy Mackay – saksofoni == Lähteet == Luokka:Roxy Musicin albumit Luokka:Vuoden 1982 albumit
Štšastjan piiri

Štšastjan piiri () on hallinnollinen piiri Ukrainan itäosassa, Luhanskin alueella. Piiri rajoittuu lännessä Sjevjerodonetskin piiriin, pohjoisessa Starobilskin piiriin ja idässä Venäjään. Štšastjan piirin eteläpuolella sijaitsi kolme Venäjän vuodesta sotilaallisesti tukemiin kapinallisalueisiin lukeutuvaa piiriä (tilanne vuoden 2022 alussa): Altševskin piiri, Luhanskin piiri ja Dovžanskin piiri. Štšastjan piirin hallinnollinen keskus on Novoaidarin kaupunkityyppinen taajama (Новоайдар; 7 879 as., 2021). Ukrainan vuoden 2020 aluehallinnollisessa uudistuksessa alueiden alaisten paikallispiirien lukumäärää vähennettiin huomattavasti. Tällöin kaksi aiempaa piiriä (Novoaidarin piiri ja Stanytsja Luhanskan piiri) yhdistämällä muodostetun Štšastjan piirin pinta-alaksi tuli 3 308,4 neliökilometriä. Ukrainan tilastokeskus arvioi Štšastjan piirin väkiluvuksi 78 967 (1.1.2021). Piiri on väestöltään maaseutuvoittoinen. Kaupunkilaisiksi piirin asukkaista tilastoitiin 46,3 prosenttia eli Štšastjan kaupungin (11 552 as., 2021) ja kolmen kaupunkityyppisen taajaman (Novoaidar, Petropavlivka ja Stanytsja Luhanska) asukkaat. == Piiri Venäjän hyökkäyssodan aikana 2022== Venäjä hyökkäsi laajamittaisesti Štšastjan piiriin 24. helmikuuta 2022 alkaen osana käynnistämäänsä hyökkäyssotaa Ukrainaan. Hyökkääjä pommitti piirin taajamia, miehitti ne ja tuhosi suuren osan niiden asuintaloista ja julkisista rakennuksista. Siviilien evakuointi ja ruuan ja veden toimittaminen estyi. Maaliskuun alkupuolella Venäjän (ja sen ylläpitämän nukkevaltion) joukot ottivat piirin pääosin hallintaansa. Ukrainan korkeimman neuvoston ihmisoikeusasiamies Ljudmyla Denisova raportoi 8. maaliskuuta 2022 ihmisoikeusrikkomuksesta ja pakkovenäläistämisyrityksistä. Miehittäjiin kuuluneet aseistetut "terroristit" olivat tunkeutuneet siviilien koteihin useissa Štšastjan piirin taajamissa ja kylissä (Novoaidar, Stanytsja Luhanska ja Muratovo). Miehittäjät olivat pakottaneet asukkaat ottamaan niin sanotun "Luhanskin kansantasavallan" valepassin ja sitten hyökkääjämaa Venäjän passin. Ukrainalaisten omat passit kansantasavallan militantit olivat tuhonneet siviiliväestön edessä. Toimintaansa aseistetut miehittäjät säestivät siviilien uhkailuilla ja psyykkisellä painostuksella. Ihmisoikeusasmiamies Denisovan mukaan nämä miehittäjien toimet ovat Geneven sopimusten mukaisten siviilien suojelua käsittelevien säännösten vastaisia ihmisoikeusrikoksia, ja ne tulisi käsitellä Kansainvälisessä rikostuomioistuimessa (ICC) Haagissa mahdollisesti Ukrainan väestöön kohdistettuina joukkotuhonnan tekoina. Город Счастье (центр).jpg|Štšastjan keskustaa, aukion takana on kaupungin kulttuuritalo pilareineen (2010). Shchastia LTES.jpg|Štšastjan lämpövoimalaitos (2011). Shchastia Hram.jpg|Pyhän Katariinan kirkko Štšastjassa. Волкодаево, 2021, 28.jpg|Volkodajevon kylää. Волкодаево, 2021, 07.jpg|Volkodajevon kyläkoulu. Vovkodaieve (32410625637).jpg|Volkodajevon kylän auringonkukkapeltoa. Kapitanovo.LG06.jpg|Kapitanovon kylää. ==Lähteet== *
N’Zin alue

N’Zin alue () on Lacsin piirikuntaan kuuluva hallintoalue Norsunluurannikon itäisessä keskiosassa. Sen hallinnollinen keskus on Dimbokro. Alueella on 247 600 asukasta (vuonna 2014, väestönlaskenta). N’Zin alue rajoittuu koillisessa Iffoun, kaakossa Moronoun ja lounaassa ja luoteessa Bélierin alueisiin sekä lännessä Yamoussoukron autonomiseen piirikuntaan. Seutu kuuluu Guinean ilmastovyöhykkeeseen. Sadekausia on kaksi. Tärkein vesistö on Bandaman sivujoki N’Zi. Itäosa on kosteaa metsävyöhykettä. Alue käsittää Bocandan, Dimbokron ja Kouassi-Kouassikron departementit. Se on historiallista baulejen ydinaluetta. Väestön pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, jamssit, maniokki, maissi, keittobanaani, maapähkinä, vihannekset ja hedelmät. Viljelysmaasta puolet tuottaa myyntiin kaakaota ja kahvia. Muita elinkeinoja ovat kaupankäynti, liikenne, käsityöammatit ja matkailu. ==Lähteet== Luokka:Norsunluurannikon alueet
Sinepyökki

Sinepyökki (Fagus japonica) on Japanissa esiintyvä kesävihanta, pyökkeihin kuuluva lehtipuu. Japaniksi sitä kutsutaan nimellä inubuna ("koiran buna") tai kurobuna ("musta buna"). == Ulkomuoto == Sinepyökki on hidaskasvuinen, mutta kasvaa jopa 25 m korkuiseksi. Se haarautuu usein tyvestä ja kasvaa monirunkoiseksi. Lehdet ovat soikeita tai soikeanpuikeita, 5–8 cm pitkä ja 2,5–5 cm leveitä. Ne ovat päältä tummanvihreitä, alta harmahtavanvihreitä ja karvaisia. Pähkinät ovat puoliksi näkyvissä kehdossaan, mikä on pyökeille poikkeuksellista. == Levinneisyys == Sinepyökkiä kasvaa Honshūn, Shikokun ja Kyūshūn vuoristometsissä, enimmäkseen Tyynenmeren puolella, missä se on suhteellisen harvalukuinen puulaji. Sitä esiintyy myös Etelä-Koreassa Ulleungdon saarella, missä sitä on kutsuttu nimellä koreanpyökki (Fagus multinervis Nakai). Se suosii hyvin vettä läpäiseviä hiekkaisia ja hiesumaita, joiden pH vaihtelee lievästi happamesta lievästi emäksiseen. == Lähteet == Luokka:Pyökit
Siverskodonetskin piiri

Siverskodonetskin piiri (; vuoteen 2024 asti Sjevjerodonetskin piiri, ) on hallinnollinen piiri Ukrainan itäosassa Luhanskin alueella. Piirin rajoittuu lännessä Donetskin alueeseen (Bah’mutin ja Kramatorskin piirit), pohjoisessa Svatoven ja Starobilskin piireihin sekä idässä Štšastjan piiriin. Sjevjerodonetskin piirin eteläpuolella sijaitsee Altševskin piiri, joka oli vuoden 2022 alussa osa Venäjän sotilaallisesti tukemaa kapinallisaluetta. Siverskodonetskin piirin hallinnollinen keskus on Siverskodonetskin kaupunki (101 135 as., 2021). Ukrainan vuoden 2020 aluehallinnollisessa uudistuksessa alueiden alaisten paikallispiirien lukumäärää vähennettiin huomattavasti. Tällöin uuden Sjevjerodonetskin piirin pinta-alaksi tuli 2 693,2 neliökilometriä. Ukrainan tilastokeskus arvioi Sjevjerodonetskin piirin väkiluvuksi 369 421 (1.1.2021). Kaupunkilaisiksi heistä tilastoitiin yhdeksän kaupungin (Hirske 9 274 as., Zolote 13 203 as., Kreminna 18 417 as., Lysytšansk 95 031 as., Novodružesk 6 806 as., Popasna 19 672 as., Pryvillja 6 679 as., Rubižne 56 066 as. ja Sjevjerodonetsk 101 135 as.) ja 13 kaupunkityyppisen taajaman asukaat. Piirin taajamista väkirikkaimpia olivat Borivske (5 692 as.), Toškivka (3 885 as.), Nyžnje (2 190 as.) ja Novotoškivske (2 170 as.). Siverskodonetskin piirin alueella on ollut sotatila alkuvuodesta 2022 osana Venäjän helmikuussa aloittamaa hyökkäyssotaa Ukrainaan. Venäjä on iskenyt alueelle raskaalla aseistuksella – tykistöllä, pommituksin ja ohjuksin – useaan otteeseen (myös siviilikohteisiin), ja tuhonnut tällä menettelyllä huomattavan osan piirin taajamien rakennuskannasta. Osa piirin väestöstä on evakuoitu läntisempään Ukrainaan, mutta monet eivät haluneet paeta. Venäjä on myös pakkosiirtänyt väestöä pois rintamalinjan läheltä esimerkiksi tammikuussa 2023 pelätessään asukkaiden tekevän yhteistyötä kotimaansa eli Ukrainan asevoimien kanssa esimerkiksi viestien heille venäläisjoukkojen sijainneista. ==Lähteet== *
Jääpäivikit

Jääpäivikit (Mesembryanthemum) on päivikkikasveihin kuuluva kasvisuku, jossa on 106 lajia. Ne ovat pieniä sukkulenttisia ruohoja, joita esiintyy alkuperäisinä Afrikassa, Etelä-Euroopassa ja Lounais-Aasiassa. == Lajeja == * mesiherttalehti (Mesembryanthemum cordifolium, syn. Aptenia cordifolia) * soodajääpäivikki, jääpäivikki eli jääruoho (Mesembryanthemum crystallinum) * suppujääpäivikki, suppupäivänkukka eli keskipäivänkukka (Mesembryanthemum nodiflorum, syn. Dorotheanthus nodiflorus) * isokeskipäivänkukka (Mesembryanthemum oculatum, syn. Phyllobolus oculatus) * marokonjääpäivikki (Mesembryanthemum theurkauffii) (Lähteen rajauksessa jääpäivikkeihin yhdistetään useita aiempia sukuja, kuten herttalehdet Aptenia ja Phyllobolus.) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Mesembryanthemum * Suomen Lajitietokeskus: Jääpäivikit – Mesembryanthemum Luokka:Päivikkikasvit
Neuilly-Crimolois

Neuilly-Crimolois on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne- Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee Ouchejoen varrella, noin 8 kilometriä Dijonin kaupungista kaakkoon. Kunta muodostettiin 28. helmikuuta 2019, jolloin kaksi kuntaa Crimolois ja Neuilly-lès-Dijon yhdistyivät, ja muodostivat Neuilly-Crimolois’n kunnan. Kummallakin entisellä kunnalla on yli tuhatvuotinen historia. Niin Neuilly-lès-Dijonin kuin Crimolois’n linnat ovat tuhoutuneet. Crimolois on ollut tunnettu Johanniittain ritarikunnan asuinpaikkana. Sillä paikalla jossa he majoittuivat, on nykyään kahvila. Kahvilan seinällä oleva risti on vailla historiallista yhteyttä ritarikuntaan, mutta siitä huolimatta Dijonin piispa siunasi ristin kesällä 1939. Itsenäisellä Crimolois’n kunnalla oli vaakunassa Maltan risti. Crimolois’n kirkko on rakennettu 1700-luvulla. Siinä on harvinainen puurakenteinen kellotorni. Tiedosto:Crimolois_-_Café_du_Crucifix.JPG|Café du Crucifix Tiedosto:Blason_de_la_ville_de_Crimolois_(21).svg| Crimolois’n vaakuna Tiedosto:Blason_de_la_ville_de_Neuilly-lès-Dijon_(Côte-d'Or).svg|Neuilly-lès- Dijonin vaakuna ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Côte-d’Orin kunnat
Kultainen hevonen

Kultainen hevonen () on taiwanilainen elokuva-alan palkinto, joka jaetaan Taipein elokuvajuhlilla vuosittain. Palkinto on erittäin arvostettu kiinankielisen elokuvan saralla, ja palkintoa nimitetään tästä syystä "Aasian Oscariksi" tai "kiinankielisen maailman Oscareiksi". Palkinnon nimi on peräisin Kinmenin () ja Matsun () saaristojen nimien ensimmäisistä merkeistä, jotka yhdessä muodostavat fraasin "kultainen hevonen". Palkinto nimettiin näiden kahden saariston mukaan, koska ne olivat ensiarvoisessa asemassa Taiwanin puolustuksessa Kiinaa vastaan ja elokuva-alaa haluttiin inspiroida työskentelemään samalla tavalla kansakunnan hyväksi. Palkinto on perustettu vuonna 1962, ja se on tarkoitettu korkeana tunnustuksena muun muassa Taiwanissa ja Hongkongissa valmistetuille kiinankielisille elokuville. Mannerkiinalaisille elokuville palkintoa on voitu myöntää vuodesta 1996 lähtien. Kiinan ja Taiwanin väliset poliittiset kiistat ovat kuitenkin vaikuttaneet palkintojenjakotilaisuuden medianäkyvyyteen ja järjestelyihin. == Lähteet == Luokka:Taiwanin elokuva Luokka:Elokuvapalkinnot
Vidar Helgesen

Vidar Helgesen (s. 21. marraskuuta 1968 Bodø) on norjalainen juristi, diplomaatti ja oikeistopuolue Høyren poliitikko. Hän toimi Norjan ETA- ja EU- ministerinä vuosina 2013–2015 sekä ilmasto- ja ympäristöministerinä 2015–2018. Vuodesta 2021 hän on johtanut Nobel-säätiötä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Vidar Helgesen Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjan ympäristöministerit Luokka:Norjalaiset diplomaatit Luokka:Norjalaiset juristit Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nancy Faeser

Nancy Faeser (s. 13. heinäkuuta 1970) on saksalainen juristi ja sosiaalidemokraattisen puolueen (SPD) poliitikko, joka on toiminut liittovaltion sisäministerinä liittokansleri Olaf Scholzin hallituksessa vuodesta 2021. Hän toimi Hessenin maapäivien jäsenenä vuoden 2003 vaaleista vuoteen 2021. Vuonna 2019 hänestä tuli puolueen johtaja Hessenissä Thorsten Schäfer-Gümbelin seuraajana. Faeser sai keväällä 2021 valkoista jauhetta sisältävän kirjeen "NSU 2.0", jonka hänen työtoverinsa avasi ja ilmoitti poliisille. == Poliittinen ura == Faeser liittyi SPD:hen vuonna 1988.Susanne Höll (29 January 2019), Profil: Nancy Faeser Süddeutsche Zeitung. Eduskunnassa Faeser on toiminut oikeudellisen valiokunnan (2003–2009), tuomarinvaalivaliokunnan (2003–2013), talous-, energia- ja liikennevaliokunnan (2014–2018) ja sisäasiainvaliokunnan (vuodesta 2009).Nancy Faeser Hessischer Landtag Vuodesta 2009 lähtien hän oli eduskuntaryhmänsä sisäasioiden tiedottaja. Vuonna 2019 hänet valittiin ryhmän puheenjohtajaksi. Saksan vuoden 2021 vaalien jälkeen käydyissä neuvotteluissa SPD:n, vihreiden ja vapaiden demokraattien (FDP) ns. liikennevalokoalitiosta Faeser kuului puolueensa valtuuskuntaan muuttoliikettä ja integraatiota käsittelevässä työryhmässä. puheenjohtajana Boris Pistorius , Luise Amtsberg ja Joachim Stamp.Britt-Marie Lakämper (21 October 2021), SPD, Grüne, FDP: Diese Politiker verhandeln die Ampel-Koalition Westdeutsche Allgemeine Zeitung. Kun koalitio muodostettiin onnistuneesti, 6. joulukuuta 2021 ilmoitettiin, että hänestä tulee ensimmäinen naispuolinen Saksan sisäministeri uudessa hallituksessa liittokansleri Olaf Scholzin johdolla. == Lähteet == Luokka:Saksan ministerit Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Aatos Leino

Aatos Lemminkäinen Leino (7. tammikuuta 1907 Pori – 21. tammikuuta 1983 Pori) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen. Leinon vanhemmat olivat ylikonstaapeli Otto Fredrik Leino ja Elin Anna Augusta Hein ja puoliso vuodesta 1936 Agnes Armida Andersson. Käytyään 1918–1923 keskikoulun Porin Lyseossa Leino meni ensin Hankkijan ja sitten Porin Konepajan palvelukseen. Vuonna 1929 hän siirtyi juuri perustetun Porin Oluttehtaan palvelukseen, jossa hän työskenteli aina 1960-luvun lopulle. Leino oli aluksi Porin Oluttehtaan konttoristi ja myyntimies, mutta jo vuonna 1934 hänestä tuli tehtaan isännöitsijä ja yrityksen johtokunnan jäsen. Leino osallistui molempiin sotiin tykistössä. Vuonna 1941 hänestä tuli myös Porin Oluttehtaan kanssa samaan Pyynikki-yhtymään hankitun Rauman oluttehtaan isännöitsijä sekä Oy Pyynikin, Viipurin Olut Oy:n ja Mallas-Sanitas Oy:n johtokuntien jäsen. Sotien jälkeen Leino jatkoi Porin Oluttehtaan isännöisijänä, ja kun se vuonna 1959 erotettiin Pyynikki-yhtymästä, Leino jatkoi sen johdossa toimitusjohtajana. Eläkkeelle tehtävästä Leino jäi vasta vuonna 1969. Hän sai samana vuonna teollisuusneuvoksen arvonimen.Kuolleita. Teollisuusneuvos Aatos Leino. Helsingin Sanomat, 30.1.1983, s. 10. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1907 syntyneet Luokka:Vuonna 1983 kuolleet
Outi Papamarcos

Outi Papamarcos (s. 14. maaliskuuta 1961 Uimaharju) on amerikansuomalainen kansalaisaktivisti. Pennsylvaniassa asuvat Papamarcos on kotoisin Uimaharjun Honkavaaran kylästä, jossa hänen isänsä toimi Enso-Gutzeitin tehtaan johtajana. Lapsuudessaan Papamarcos koki Pohjois-Karjalan ilmapiirin ummehtuneeksi ja muutti 20-vuotiaana Yhdysvaltoihin. Papamarcos eli täysin epäpoliittisena 40 vuotta, kunnes jäi eläkkeelle IBM:n palveluksesta 2020 ja havahtui poliittiseen toimintaan ryhtymällä vastustamaan demokraattien joukossa Donald Trumpin uudelleenvalintaa presidentiksi. Papamarcosin esikoisteos Ja sitten tuli Trump ilmestyi vuonna 2022. ==Teokset== * ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kansalaisaktivistit Luokka:Yhdysvaltalaiset kansalaisaktivistit Luokka:Amerikansuomalaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Principe di Carignano

Principe di Carignano voi tarkoittaa ainakin seuraavia: * Principe di Carignano -luokka, Italian kuninkaallisen laivaston taistelulaivaluokka * RN Principe di Carignano, Italian kuninkaallisen laivaston
Bélierin alue

Bélierin alue () on Lacsin piirikuntaan kuuluva hallintoalue Norsunluurannikon keskiosassa. Sen hallinnollinen keskus on Toumodi. Alueen pinta-ala on 6 809 neliökilometriä. Asukkaita on 346 800 henkeä (vuonna 2014, väestönlaskenta). Bélierin alue rajoittuu pohjoisessa Gbêkên, koillisessa Iffoun, idässä N’Zin ja Moronoun, etelässä Agnéby-Tiassan ja lännessä Gôhin ja Marahouén alueisiin. Alueen pohjois- ja eteläosien välissä sijaitsee Yamoussoukron autonominen piirikunta. Seutu on pinnanmuodostukseltaan lähinnä tasankoa, jolla kohoaa Baoulén kukkulajono. Alueen eteläosa kuuluu ekvatoriaaliseen ilmastovyöhykkeeseen, jossa on kaksi sadekautta. Vuotuinen sademäärä on 1 000–1 400 millimetriä. Tärkeimmät vesistöt ovat Bandama ja sen sivujoki N’zi. Kasvillisuus on metsä- ja ruohosavannia sekä galleriametsiä. Alue käsittää Didiévin, Djékanoun, Tiébissoun ja Toumodin departementit. Aliprefektuureja on 15 ja kuntia kuusi: Didiévi, Djékanou, Kokumbo, Tiébissou, Tié-N’diékro ja Toumodi. Enemmistö asukkaista on bauleja. Väestön pääelinkeino on maanviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat jamssit, maniokki, riisi, maissi, keittobanaani, maapähkinä ja vihannekset. Myytäväksi tuotetaan kahvia, kaakaota, kautsua ja cashew-pähkinöitä. Muita elinkeinoja ovat karjanhoito, liikenne, kaupankäynti, käsityöammatit ja kalastus. Teollisuutta on vähän. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Bélierin alueen sivusto Luokka:Norsunluurannikon alueet
Bizarre Club

Bizarre Club Ry on Jyväskylästä käsin toimiva Suomen suurin fetissi- ja BDSM- alan yhdistys, joka on perustettu vuonna 2000. Yhdistyksen jäsenmäärä on noin 500, joista aktiivisia jäseniä on joitakin satoja. Jäsenet ovat BDSM:stä, sadomasokismista, bondagesta, erilaisista fetisseistä ynnä muusta kiinnostuneita ihmisiä ympäri Suomea, Baltiaa ja Pohjoismaita. Yhdistys järjestää vuosittain 2–4 suurehkoa fetisseihin ja sadomasokismiin liittyvää tilaisuutta Jyväskylässä tai sen lähialueilla. == Toiminta == Yhdistys järjestää vuosittain useampia fetish/sadomasokismi-bileitä Jyväskylässä tai sen lähialueilla. Oman toiminnan lisäksi yhdistys tekee myös yhteistyötä muiden yhdistysten, kuten SMFR:n ja Setan kanssa sekä esittelee muun muassa messuilla fetissi- ja sadomasokismikulttuuria. Ensimmäiset bileet yhdistys piti 4. maaliskuuta 2000. Vuonna 2001 yhdistykselle myönnettiin vuoden kinkyteko-palkinto. Vuonna 2010 yhdistys julkaisi toiminnastaan kymmenvuotishistoriikin. == Katso myös == * Sexpo == Lähteet == Luokka:BDSM Luokka:Suomalaiset järjestöt Luokka:Seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen järjestöt Luokka:Seksuaalisuus
Carignano

Carignano () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa.Carignano Sapere.it Carignano Enciclopedia Treccani Carignano Carignano Turismo . Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 9 145 asukasta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Torinon metropolikaupungin kunnat
Kirgisian alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue

Kirgisian alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue edustaa Kirgisiaa kansainvälisissä alle 20-vuotiaiden jääkiekko-otteluissa. Joukkue sijoittui Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n järjestämässä vuoden 2018 Challenge Cup of Asian alle 20-vuotiaiden 1. divisioonan turnauksessa toiseksi. Kun turnaus järjestettiin vuonna 2019, joukkue sijoittui jälleen toiseksi. Vuodesta 2022 alkaen joukkue on pelannut maailmanmestaruuskilpailuissa, sen 3. divisioonassa. == Sijoitukset maailmanmestaruuskilpailuissa == * 2022 – 3. divisioona; 7. * 2023 – 3. divisioona; 6. * 2024 – 3. divisioona; 6. == Lähteet == Luokka: Nuorten jääkiekkomaajoukkueet
Marko Lepaus

Marko Lepaus (s. 24. lokakuuta 1959 Tampere) toimi jääkiekon SM-liigassa päätuomarina kausina 1990–2002. Hän tuomitsi liigassa 480 ottelua ja sai liigakauden parhaalle erotuomarille annettavan Unto Wiitala -palkinnon kaudella 1999–2000. Hän oli tuomarina Lillehammerin olympialaisissa 1994 sekä vuosien 1995, 1996 ja 2002 maailmanmestaruuskilpailuissa. Ennen tuomariuraansa hän pelasi jääkiekkoa II-divisioonassa. Lepaus on työskennellyt pankinjohtajana. Hänen pojistaan Teemu on pelannut jääkiekkoa SM-liigassa ja Toni Mestiksessä. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jääkiekkotuomarit Luokka:Unto Wiitala -palkinnon voittajat Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mongolian alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue

Mongolian alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue edustaa Mongoliaa kansainvälisissä alle 20-vuotiaiden jääkiekko-otteluissa. Vuonna 2019 joukkue osallistui Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n järjestämään Challenge Cup of Asian alle 20-vuotiaiden 1. divisioonan turnaukseen, jossa joukkue sijoittui toiseksi. == Lähteet == Luokka: Nuorten jääkiekkomaajoukkueet Luokka:Mongolian jääkiekko
Rami Savolainen

Rami Savolainen (s. 11. heinäkuuta 1965 Turku) toimi jääkiekon SM-liigassa päätuomarina kausina 1994–2002. Hän tuomitsi liigassa 348 ottelua. Hän sai liigakauden parhaalle erotuomarille annettavan Unto Wiitala -palkinnon kaudella 1994–1995 ja pelaajien valitseman parhaan erotuomarin palkintona kultaisen pillin kaudella 1999–2000. Hän oli tuomarina Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 sekä vuosien 1999 ja 2001 maailmanmestaruuskilpailuissa. Pelaajana hän oli A-juniorien SM-sarjassa pistepörssin ykkönen kaudella 1983–1984. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jääkiekkotuomarit Luokka:Unto Wiitala -palkinnon voittajat Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kazimierz Brandys

Kazimierz Brandys (27. lokakuuta 1916 Łódź, Puola – 11. maaliskuuta 2000 RanskaKazimierz Brandys, Culture.pl viitattu 4.2.2022 ) oli puolalainen kirjailija. Brandys kirjoitti romaaneja, jotka asettuvat lähinnä yhteiskunnallis-psykologiseen lajityyppiin. Pääteos on trilogia Między wojnami (1947–1951), jossa hän kuvaa Puolan älymystöä fasismin alkuvaiheista toisen maailmansodan jälkeiseen aikaan. Brandys opiskeli oikeustiedettä Varsovan yliopistossa ja opetti Ranskassa Sorbonnessa. Kun Puolassa julistettiin 1981 sotatila, hän jäi vastalauseeksi Ranskaan, jossa hän kuoli. ==Palkinnot ja tunnustukset== * Jurzykowski (1982) * Prato-Europa (1986) * Ignatio Silone (1986) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Puolalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1916 syntyneet Luokka:Vuonna 2000 kuolleet
Gbêkên alue

Gbêkên alue () on Vallée du Bandaman piirikuntaan kuuluva hallintoalue Norsunluurannikon keskiosassa. Sen hallinnollinen keskus on Bouaké. Alueen pinta-ala on 9 136 neliökilometriä. Asukkaita on 1 010 800 henkeä (vuonna 2014, väestönlaskenta). Gbêkên alue rajoittuu pohjoisessa Hambolin, idässä Iffoun, etelässä Bélierin ja lännessä Marahouén ja Bérén alueisiin. Alue käsittää Béoumin, Botron, Bouakén ja Sakassoun departementit. Aliprefektuureja on 20 ja kyliä 771. Asukkaat ovat etupäässä bauleja. Lisäksi on djulia ja paljon ulkomailta muuttaneita. Väestön pääelinkeinot ovat kaupakäynti, maanviljely ja teollisuus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat jamssit, riisi, maissi, maapähkinä, maniokki, vihannekset ja munuaispuu. Teollisuus tuottaa puuvillaa ja tekstiilejä, ruokaöljyä, cashew-pähkinöitä, alkoholia ja tupakkaa sekä pakkaustarvikkeita. Alueen nähtävyyksiä ovat baulekuninkaiden hovi Sakassoussa, Wassoun savenvalajat, Agbassin esihistorialliset luolat, Samori Tourén linnoitus Marabadiassassa sekä luontokohteet virtahepoineen. Bauleilla on rikas käsityö- ja tanssiperinne. ==Lähteet== Luokka:Norsunluurannikon alueet
Pekka Haajanen

Pekka Haajanen (s. 12. syyskuuta 1964 Kotka) toimi jääkiekon SM-liigassa päätuomarina kaudesta 1992–1993 kauden 2001–2002 syksyyn. Hän tuomitsi liigassa 358 ottelua. Hän sai liigakauden parhaalle erotuomarille annettavan Unto Wiitala -palkinnon kaudella 1998–1999. Hän oli tuomarina Naganon olympialaisissa 1998 ja vuoden 2000 maailmanmestaruuskilpailuissa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jääkiekkotuomarit Luokka:Unto Wiitala -palkinnon voittajat Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Marahouén alue

Marahouén alue () on yksi Norsunluurannikon 31 alueesta, joka kuuluu Sassandra-Marahouén piirikuntaan maan keskiosassa. Sen hallinnollinen keskus on Bouaflé. Alueen pinta-ala on 9 092,48 neliökilometriä, ja vuoden 2014 väestönlaskennan asukkaita siellä on noin 862 300 asukasta. Marahoué oli aiemmin yksi Norsunluurannikon 19 entisestä ylimmän tason hallintoalueesta, jotka lakkautettiin vuoden 2011 hallintouudistuksessa, kun maa jaettiin 14 piirikuntaan. Uudistuksessa Marahouén alueesta ja Haut-Sassandran alueesta muodostettiin Sassandra-Marahouén piirikunta. Marahouén alue rajoittuu pohjoisessa Bérén alueeseen, idässä Gbêkên ja Bélierin alueisiin ja Yamoussoukron autonomiseen piirikuntaan, etelässä Gôhin alueeseen ja lännessä Haut-Sassandran alueeseen. Pinnanmuodostusta leimaavat tasainen ylänkö sekä muutamat alangot ja kukkulat. Ilmasto on ekvatoriaalinen kaksine sadekausineen. Vuotuinen sademäärä on 1 800–2 000 millimetriä. Tärkeimmät vesistöt ovat Bandama ja Marahoué. Kasvillisuus on etelässä ja lännessä tiheää metsää ja etelässä ja idässä puusavannia. Alue käsittää Bouaflén, Sinfran ja Zuénoulan departementit. Aliprefektuureja on 18. Kuntia ovat Bouaflé, Bonon, Gohitafla, Sinfra ja Zuénoula. Asukkaat ovat etupässä guroja, bauleja ja jaureja. Lisäksi on paljon burkinalaisia. Väestön elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, käsityöammatit, kullankaivu ja teollisuus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat keittobanaani, jamssit, maissi, riisi ja maniokki. Myytäväksi tuotetaan kahvia, kaakaota ja sokeriruokoa. Tuotantoeläimiä ovat naudat, vuohet, siat ja siipikarja. Kullankaivua harjoitetaan sekä perinteisin että nykyaikaisin menetelmin. Teollisuus tuottaa virvoitusjuomia, olutta, kaakaota ja sokeria. Alueen nähtävyyksiä ovat Marahouén kansallispuisto, Bazrén kutojat, Gohitaflan pyhät kivet, Bandaman ja Marahouén yhtymäpaikka Bozi sekä paikalliset musiikki- ja tanssiperinteet. ==Lähteet== Luokka:Norsunluurannikon alueet
Carola Niemelä

Carola Niemelä (s. 11. helmikuuta 1999) on suomalainen lumilautailija. Hän on sijoittunut maailmancupissa parhaimmillaan slopestylessa viidenneksi Calgaryssa tammikuussa 2022 sekä big airissa kuudenneksi Quebecissa maaliskuussa 2019 ja kahdeksanneksi Cardronassa elokuussa 2019. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui slopestylen karsinnassa 21:nneksi eikä päässyt loppukilpailuun. Niemelä joutui huhtikuussa 2024 leikkaukseen munasarjakystan repeämän vuoksi. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset lumilautailijat Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Antti Koskinen (jääkiekkotuomari)

Antti Sakari Koskinen (s. 6. syyskuuta 1944 Turku) toimi jääkiekon SM-sarjassa ja SM-liigassa erotuomarina vuodesta 1971 alkaen. Hän tuomitsi liigassa 460 ottelua ja sai liigakauden parhaalle erotuomarille annettavan Unto Wiitala -palkinnon kausilla 1980–1981 ja 1985–1986. Koskinen oli päätuomarina Calgaryn olympialaisissa 1988. Hän tuomitsi viisi ottelua: alkusarjaottelut Norja–Länsi-Saksa, Neuvostoliitto–Yhdysvallat ja Tšekkoslovakia–Itävalta, sijoitusottelun Puola–Itävalta sekä mitalisarjan ottelun Neuvostoliitto–Kanada. SM-liigakaudella 1979–1980 Koskinen oli tuomarina kauden päättäneessä kolmannessa loppuottelussa, jossa vastakkain pelasivat Helsingin IFK ja Porin Ässät. Kolmannessa erässä Koskinen hylkäsi Ässien tasoitusmaalin maalivahdin häirinnän vuoksi, minkä seurauksena tilanteesta tulistunut Ässien Veli-Pekka Ketola taklasi Koskista ja tuli poistetuksi ottelusta. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jääkiekkotuomarit Luokka:Unto Wiitala -palkinnon voittajat Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kasolaba

Kasolaba (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Kaariassa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta, mutta sen arvellaan sijainneen pohjoiseen Halikarnassoksesta. Myöskään Kasolaban historiasta ei tiedetä paljoakaan. Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Kasolaba kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 454/453–447/446 eaa. sekä mahdollisesti vielä vuonna 425/424 eaa. Kasolaba on luetteloitu nykytutkimuksessa kreikkalaisten polisten eli kaupunkivaltioiden joukkoon, mutta on epäselvää, missä määrin se oli kreikkalainen kaupunki vielä arkaaisella ja klassisella kaudella. Sen väestö vaikuttaa olleen pitkälti kaarialaista vielä 300-luvulla eaa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Kasōlabeus (). == Lähteet == Luokka:Kaarian kaupungit
Raaj Kumar

Raaj Kumar (oik. Kulbhushan Pandit; 8. lokakuuta 1926 Loralai – 3. heinäkuuta 1996 Bombay) oli intialainen elokuvanäyttelijä, joka työskenteli hindinkielisissä elokuvissa. Hän esiintyi Oscar-ehdokkaana olleessa vuoden 1957 elokuvassa Mother India ja näytteli kymmenissä hindielokuvissa urallaan, joka kesti yli neljä vuosikymmentä. Hän voitti kaksi parhaan miessivuosan Filmfare Awards -palkintoa elokuvista Dil Ek Mandir (1963) ja Waqt (1965). Kumar kuoli ruokatorven syöpään 69-vuotiaana. == Yksityiselämä == Kulbhushan Pandit syntyi kashmiripanditperheeseen Loralaissa, Balochistanissa, Brittiläisessä Intiassa (nykyisessä Pakistanissa). 1940-luvun lopulla hän muutti Bombayhin, missä hänestä tuli Bombayn poliisin alitarkastaja. Hän meni naimisiin anglointialaisen Jenniferin kanssa, jonka hän tapasi lennolla, jossa tämä oli lentoemäntänä. Myöhemmin Jennifer muutti nimensä Gayatriksi hindujen tapojen mukaisesti. Heillä oli kolme lasta, pojat Puru Raaj Kumar ja Panini sekä tytär Vastavikta. == Valikoitu filmografia == * Mother India (1957) * Paigham (1959) * Dil Ek Mandir (1963) * Waqt (1965) * Kaajal (1965) * Hamraaz (1967) * Neel Kamal (1968) * Heer Raanjha (1970) * Pakeezah (1972) * Kudrat (1981) * Saudagar (1991) * Tirangaa (1993) == Palkinnot == * Filmfare Awards ** 1964: Paras miessivuosa – Dil Ek Mandir ** 1966: Paras miessivuosa – Waqt *** Ehdokkuudet **** 1960: Paras miessivuosa – Paigham **** 1966: Paras miespääosa – Kaajal **** 1966: Paras miessivuosa – Kaajal **** 1969: Paras miessivuosa – Neel Kamal == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Intialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 1996 kuolleet