EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
H’reštšatyk

thumb|H’reštšatyk-katu (2009) H’reštšatyk (, ) on Ukrainan pääkaupungin Kiovan pääkatu. Yhteensä 1,225 kilometrin pituinen ja lähes 100 metriä leveä bulevardi kulkee koillisesta lounaaseen Euroopan aukiolta Itsenäisyyden aukion kautta Bessarabian aukiolle. Khreshchatyk.jpg| Khreshchatyk Street (8601858916).jpg Киев, Крещатик (444159974).jpg| BMP-2 parade ukraine.jpg| Kiev - Khreshchatyk.jpg| Khreshchatyk Street during Euromaidan.JPG| 80-382-0001 Khreschatyk 3.jpg| Khreshchatyk street (winter, eveningtime). Kiev, Ukraine, Eastern Europe.jpg| Khreshchatyk street in the evening.jpg == Lähteet == == Aiheesta muualla== * Photos of Kreschatik . Luokka:Kiovan liikenne Luokka:Petšerskin piiri Luokka:Ukrainan kadut
Ғ

Ғ on kyrillinen kirjain. Se sisältyy turkkilaisten kazakin, tofan, uzbekin ja baškiirin aakkosiin. ==Ääntäminen== Ғ on kazakissa ja uzbekissa soinnillisen uvulaarisen frikatiivin /ʁ/ merkki. G
Erik Hämäläinen

Vesa Erik Hämäläinen (s. 20. huhtikuuta 1965 Rauma) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, olympiamitalisti (pronssia 1994) ja jääkiekon maailmanmestari (1995). Hämäläinen on pelannut yhdet olympiakisat ja neljät maailmanmestaruuskilpailut (1992, 1993, 1994 ja 1995). Hän voitti maailmanmestaruuden ensimmäisenä Rauman Lukon kasvattina. Hän on Detroit Red Wingsin 10. kierroksen varaus (numerolla 197) vuodelta 1985, mutta pelasi koko uransa Euroopassa. Jokereissa kaudella 1992–1993 Hämäläinen palkittiin SM- liigan parhaan puolustajan Pekka Rautakallio -palkinnolla ja parhaasta plus/miinus-tilastosta Matti Keinonen -palkinnolla. Jokereissa hän saavutti suomen mestaruuden vuonna 1994 ja hopeaa 1995. Hämäläisellä on lisäksi hopeaa Rauman Lukosta vuodelta 1988 ja Kalevan Pallosta 1991. Palattuaan kasvattajaseuraansa Lukkoon 1990-luvun lopulla Hämäläisestä tuli joukkueen monivuotinen kapteeni ja seuraikoni. Hämäläinen rikkoi ensimmäisenä SM- liigapelaajana tuhannen runkosarjaottelun rajapyykin 1. maaliskuuta 2008 ottelussa Oulun Kärppiä vastaan. Hän päätti pelaajauransa kauden 2007–2008 ja 1 001 runkosarjaottelun jälkeen, minkä jälkeen hän on toiminut Rauman Lukon liigajoukkueen apuvalmentajana. Hämäläinen aateloitiin jääkiekkoleijonaksi numero 193 vuonna 2009. Rauman Lukko jäädytti Hämäläisen ja Jari Torkin pelinumerot 75-vuotisjuhlaottelussan 5. marraskuuta 2011. == Seurat == * 1982–1988 Rauman Lukko * 1988–1992 KalPa Kuopio * 1992–1995 Jokerit Helsinki * 1995–1998 AIK Tukholma (Elitserien, Ruotsi) * 1998–2001 Rauman Lukko * 2001–2002 SC Langnau Tigers (Nationalliga A, Sveitsi) * 2002–2008 Rauman Lukko ==Lähteet== * *Hämäläisen tiedot Jääkiekkomuseon sivuilla. ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * Hämäläinen jatkoaika.com:ssa * Hämäläinen UrheiluSuomi.comissa Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Suomalaiset olympiamitalistit Luokka:Jääkiekon maailmanmestarit Luokka:Matti Keinonen -palkinnon voittajat Luokka:Pekka Rautakallio -palkinnon voittajat Luokka:Detroit Red Wingsin varaamat pelaajat Luokka:Suomalaiset jääkiekkovalmentajat Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Қ

Қ on kyrillinen kirjain. Se sisältyy abhaasin, kazakin ja uzbekin aakkosiin. ==Ääntäminen== Қ ääntyy abhaasissa soinnittomana velaarisena klusiilina /k/. Kazakissa ja uzbekissa se ääntyy soinnittomana uvulaarisena klusiilina /q/. K
Ң

Ң on kyrillinen kirjain. Se sisältyy kalmukin, kazakin ja kirgiisin aakkosiin. ==Ääntäminen== Ң ääntyy kalmukin, kazakin ja kirgiisin kielessä velaarisena nasaalina /ŋ/. Samaa äännettä merkitään marissa kirjaimella ҥ. Ng
Birgit Nilsson

Birgit Nilsson, synt. Märta Birgit Svensson (17. toukokuuta 1918 Västra Karup, Ruotsi – 25. joulukuuta 2005 Bjärlöv) oli ruotsalainen sopraano. Nilsson oli aikansa merkittävin Wagner-sopraano ja seurasi norjalaista Kirsten Flagstadia varsinkin Brünnhilden esittäjänä. Hän esitti myös muita kuuluisia sopraano- osia, kuten Leonora, Aida, Turandot, Tosca, Elektra ja Salome. Nilsson levytti kaikki suurimmat roolinsa, mukaan lukien myös Brünnhilden roolin koko Ring- sarjassa. == Ura == Nilsson syntyi Västra Karupissa Skånen luoteisosassa. Hänen lahjakkuutensa huomattiin, kun hän alkoi laulaa kirkkokuorossa. Hän opiskeli laulua ensin Ragnar Blennowin johdolla Båstadissa ja sitten Tukholmassa Ruotsin kuninkaallisessa musiikkiakatemiassa vuosina 1941–1946, jossa häntä opettivat Joseph Hislop ja Arne Sunnegård. Nilsson debytoi Ruotsin Kuninkaallisessa Oopperassa 1946 Carl Maria von Weberin oopperassa Der Freischütz, jossa hän lauloi Agathen roolin vain kolmen päivän varoitusajalla. Seuraavana vuonna hän sai huomiota Lady Macbethin roolista Verdin oopperassa Macbeth. Hänen ensimmäinen tärkeä kansainvälinen esiintymisensä tapahtui Glyndebournen oopperafestivaaleilla vuonna 1951, jolloin hän esiintyi Mozartin oopperassa Idomeneo. Bayreuthissa hän debytoi 1953. La Scalassa hän esiintyi ensi kertaa 1958. Nilssonin Metropolitan-ura kattoi vuodet 1958–1983. Brünnhilden osan hän lauloi ensimmäisen kerran Münchenissä 1954. Vuonna 1975 Elektran esityksessä Wienissä Birgit Nilsson taputettiin esiin ennätykselliset 72 kertaa, kun samassa näytöksessä kunnostautunut Plácido Domingo sai osakseen 70 lavallekutsua. Domingon saavutus on kuitenkin viety Nilssonin aplodien sijaan Guinnessin ennätysten kirjaan. Nilssonin omaelämäkerta, Mina minnesbilder, julkaistiin Tukholmassa vuonna 1977. Nilsson vetäytyi esiintymislavoilta eläkkeelle vuonna 1984 annettuaan esiintymiskiertueen Länsi-Saksassa. Jo 1982 tuotettu Richard Straussin Elektra oli jäänyt hänen viimeiseksi oopperaroolikseen. == Kunnianosoituksia == The American Scandinavian Foundation on nimennyt lupaavalle nuorelle amerikkalaiselle oopperalaulajalle jaettavan palkintonsa Nilssonin mukaan (The Birgit Nilsson Prize). Joulukuussa 2008 julkistettiin puolestaan Birgit Nilsson -palkinto, joka on miljoonan dollarin palkintosummallaan maailman suurin klassisen musiikin palkinto. Palkinnon jakaa Birgit Nilssonin säätiö joka toinen tai kolmas vuosi. Birgit Nilssonin kuva on koristanut Ruotsissa 500 kruunun seteliä vuodesta 2016. == Yksityiselämä == Vuonna 1948 Nilsson meni naimisiin Bertil Niklassonin kanssa. Hänen miehensä oli eläinlääketieteen opiskelija, jonka Nilsson oli tavannut junassa. == Museo == Vuonna 2010 on määrä avata Birgit Nilssonille omistettu museo Svenstadissa. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Birgit Nilssonin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Ruotsalaiset oopperalaulajat Luokka:Grammy-palkinnon saajat Luokka:Sopraanot Luokka:Professorin arvonimen saaneet Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 2005 kuolleet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Think Twice

Think Twice (suom. Mieti kahdesti) oli suomalainen gospelyhtye. Think Twice perustettiin vuonna 1994 Porvoossa. Yhtyeen perustajajäseniä olivat kitaristi- laulaja Jami Suhonen (s. 1973), kitaristi-laulaja Anssi Tiittanen (s. 1979) ja basisti Joona Ryödi (s. 1978). Myöhemmin yhtyeeseen liittyivät rumpali Ilari Roihuvuo (s. 1978) ja kosketinsoittaja Osku Louhelainen (s. 1976). Yhtyeen musiikki on tyyliltään modernia pohjoismaista pop-rockia. Yhtye lopetti toimintansa helluntaiherätyksen Juhannuskonferenssissa 2008. Jäähyväiskonserttiin 20.6.2008 kokoontui noin 10 000 kuulijaa. == Diskografia == === Albumit === * Taivas (1998) * [Hanki] Elämä (2002) * Kaksi maailmaa (2006) * 1994–2014 (2014) == Lähteet == * Discogs: Think Twice == Aiheesta muualla == * Videotaltiointi yhtyeen esiintymisestä Majakka-seurakunnassa Luokka:Suomalaiset pop rock -yhtyeet Luokka:Suomalaiset kristilliset yhtyeet
Sikiäin

Sikiäin on emiön fertiili, kukkapohjukseen kiinnittynyt tyviosa, jonka sisällä siemenaiheet sijaitsevat. Se voi olla kehänpäällinen, jolloin se on kehälehtien ja heteiden yläpuolella, tai kehänalainen, jolloin se on kukkapohjuksen ympäröimänä niiden alapuolella. Elias Lönnrot käytti vuonna 1860 sikiäimen synonyyminä myös termiä hedelmys. == Lähteet == Luokka:Kukat
Raimo Manninen

Raimo Matias Manninen (s. 17. syyskuuta 1955 Saarijärvi) on suomalainen entinen keihäänheittäjä. Vuonna 1984 Manninen heitti Pihtiputaan keihäskarnevaaleilla tuloksen 93,42 metriä. Manninen lähtikin Los Angelesin olympiakisoihin yhtenä ennakkosuosikkina, kun Uwe Hohn ja muut itäblokin suurheittäjät olivat boikotin takia kisoista poissa. Manninen ei kuitenkaan päässyt Los Angelesissa edes loppukilpailuun, vaan sijoittui karsinnassa kolmanneksitoista. Kalevan kisoissa Manninen oli parhaimmillaan kuudes. Seuratasolla Manninen kilpaili Saarijärven Pullistuksen riveissä. == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset keihäänheittäjät Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pasi Sormunen

Pasi Martti Sormunen (s. 8. maaliskuuta 1970 Kauniainen) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja ja olympiamitalisti, joka oli HIFK:n vastuuvalmentaja kaudella 2012-2013, mutta joutui eroamaan joukkueen tiputtua kymmenennelle sijalle runkosarjassa. Hänet korvasi KHL:ssäkin valmentanut Raimo Summanen. ==Seuraura== Sormunen aloitti uransa Karhu-Kissoissa kaudella 1990–1991, jolloin pelasi jääkiekon 1. divisioonaa. Hän pelasi seuraavalla kaudella HIFK:ssa, jota edusti kolmen kauden ajan kevääseen 1994. Sormunen pelasi vuodet 1994–1998 Jokereissa, joissa voitti neljänä kautena putkeen mitalin: hopeaa 1995, kultaa 1996, kultaa 1997 ja pronssia 1998. Kaudeksi 1998–1999 Sormunen siirtyi Espoo Bluesiin, mutta hän siirtyi kesken toisen kautensa Saksan DEL-liigan Nürnberg Ice Tigersiin. Kauden 2000–2001 hän pelasi sveitsiläisessä EHC Churissa ja uransa viimeisen kauden Frölunda HC:ssa, jossa lopetti 32-vuotiaana. ===Valmentajana=== Sormunen aloitti valmentamisen Jokereiden A-juniorieiden apuvalmentajana kaudella 2002–2003. Yhden kauden mittaisen Jokeri-visiitin jälkeen seuraava pesti oli HIFK:n A-junioreissa syksyllä 2006. Sormunen toimi joukkueessa Joonas Tanskan apuvalmentajana kahden kauden ajan. Vuosina 2009–2011 Sormunen toimi HIFK:n A-junioreiden vastuuvalmentajna. Syksyllä 2011 Sormunen nostettiin HIFK:n liigajoukkueen valmennusryhmään Petri Matikaisen apulaiseksi. Ennen seuraavan kauden alkua Matikainen yllättäen erosi tehtävästään ja siirtyi valmentamaan KHL:aan joten Sormunen ylennettiin vastuuvalmentajaksi. Pesti kuitenkin päätyi potkuihin jo tammikuussa 2013 ja hänet korvasi Raimo Summanen. ==Maajoukkueura== Sormunen on Lillehammerin olympialaisten pronssimitalisti vuodelta 1994. Olympialaiset olivat Sormusen ainoat miesten arvokisat. ==Tilastot== 1990–1991 Karhu-Kissat I-divisioona 41 3 15 18 44 – – – – – 1991–1992 Karhu-Kissat I-divisioona 14 1 1 2 39 – – – – – HIFK SM-liiga 24 1 1 2 14 9 0 2 2 4 1992–1993 HIFK SM-liiga 48 4 8 12 24 4 0 0 0 2 1993–1994 Karhu-Kissat I-divisioona 1 1 2 3 2 – – – – – HIFK SM-liiga 44 8 7 15 40 3 1 0 1 2 OK 7 0 0 0 10 1994–1995 Jokerit SM-liiga 41 4 2 6 22 11 2 4 6 6 1995–1996 Jokerit SM-liiga 43 1 7 8 44 5 1 0 1 2 1996–1997 Jokerit SM-liiga 38 5 18 23 54 – – – – – 1997–1998 Jokerit SM-liiga 37 4 8 12 46 8 0 4 4 6 1998–1999 Blues SM-liiga 45 4 11 15 32 3 3 0 3 20 1999–2000 Nürnberg Ice Tigers DEL 21 0 11 11 4 – – – – – Blues SM-liiga 9 0 1 1 6 4 0 0 0 0 2000–2001 EHC Chur NLA 35 4 13 17 58 – – – – – NLB – – – – – 7 0 1 1 16 2001–2002 Frölunda HC Elitserien 35 5 9 14 63 8 0 1 1 6 9 kautta yhteensä SM-liiga 329 31 63 94 282 47 7 10 17 42 1 kausi yhteensä Elitserien 35 5 9 14 63 8 0 1 1 6 1 kausi yhteensä DEL 21 0 11 11 4 – – – – – == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Suomalaiset jääkiekkovalmentajat Luokka:Suomalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Palotška

Ӏ () on kyrillinen kirjain. Se sisältyy monen Kaukasian alueella puhuttavan kielen aakkosiin. Näitä ovat abaza, adygei, dargva, inguuši, kabardi, laki, lezgi, tabasarani ja tšetšeeni. Kirjain on samannäköinen kuin latinalaisen kirjaimiston I ja kyrillisen kirjaimiston І. Kirjaimen käyttöä hankaloittaa sen puuttuminen monista näppäinasetteluista ja fonteista, minkä vuoksi sen korvikkeena käytetään yleisesti latinalaista kirjainta I, kyrillistä kirjainta І tai jopa numeroa 1, vaikka tällainen käyttö onkin väärää. ==Ääntäminen== Kirjaimella Ӏ ei tavallisesti ole itsenäistä äännearvoa, vaan sitä käytetään osoittamaan edeltävän kirjaimen poikkeavaa ääntämystä. Avaarissa se ilmaisee, että edeltävä konsonantti on ejektiivinen, esimerkiksi кIалъазе // ’puhua’. Adygeissa, inguušissa, kabardissa ja tšetšeenissä se on myös glottaaliklusiilin /ʔ/ merkki. Esimerkkinä on kabardin sana елъэӀуащ // ’hän (mies) pyysi häneltä (nainen) jotakin’. Q
Alfa-kurssi

Alfa-kurssi on kristinuskon perusteita esittelevä kurssi. Se on suunnattu erityisesti kaikille ei-kristityille, mutta sopii myös niille uskoontulleille, jotka haluavat tarkistaa käsityksiään kristinuskosta. Alfa-kursseja järjestävät kristilliset seurakunnat ja yhdistykset yli 150 maassa. Suomessa kursseja pitävät esimerkiksi Kansan Raamattuseura, luterilaiset seurakunnat ja vapaat kristilliset seurakunnat. == Historia == Alfa-kurssi syntyi 1990-luvuilla Englannin anglikaanikirkossa ja levisi nopeasti eri puolille maailmaa ja eri kirkkokuntiin. Alfa-kursseilla käytettävän materiaalin oikeudet ovat kansainvälisellä Alfa-yhteisöllä, jonka keskuspaikkana on kurssin syntyseurakunta, Holy Trinity Brompton -seurakunta Lontoossa. == Kurssin sisältö ja tavoitteet == Alfa on kymmenen viikon pituinen sarja tapaamisia, joissa tutkitaan elämän tarkoitusta kristinuskon näkökulmasta. Kerran viikossa pidettävien kokoontumisten lisäksi Alfan loppupuolella on viikonlopun tai päivän mittainen Alfa-päivä. Jokainen Alfa on oman näköisensä, mutta niissä on kolme yhtäläisyyttä: ruokaa, alustus ja ryhmäkeskustelu. Kukin tapaaminen rakentuu jonkun elämään ja uskoon liittyvän kysymyksen ympärille. Alustuksen jälkeen aiheesta keskustellaan pienryhmissä. Alfoja järjestetään ympäri maailmaa eri kirkkokunnissa. Kurssilla käsitellään muun muassa seuraavia aiheita: ”Kuka Jeesus on? Kuinka voin uskoa? Miten ja miksi rukoilla? Miten Jumala ohjaa meitä?” Keskustelun tarkoituksena on antaa ihmisille mahdollisuus kysellä ja esittää omia mielipiteitään vapaasti. Itse opetus noudattaa kuitenkin yhtenäistä linjaa. Se, kuinka tiukasti hyvinkin erilaisissa seurakunnissa järjestettävät Alfa-kurssit pitäytyvät alkuperäiseen opetusmateriaaliin, vaihtelee jonkin verran. Alfa-kurssin käyneitä rohkaistaan olemaan aktiivisia ja kantamaan vastuuta omassa kotiseurakunnassaan ja erityisesti osallistumaan tuleville Alfa-kursseille vastuunkantajina. Näin Alfa-kurssi on erityisesti maallikkoaktiivisuutta lisäävä seurakunnallinen työmuoto. Alfa-kursseja järjestetään myös esimerkiksi varhaisnuorille, nuorille ja vangeille erityisen sovelletun materiaalin kanssa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Alfa-kurssin kotisivu Suomessa *Alfa-kurssin kansainvälinen kotisivu *Nuoriso-Alfan kotisivu Suomessa Luokka:Kristillinen kasvatus Luokka:Anglikaanisen kirkon teologia
Päijänteen kansallispuisto

Päijänteen kansallispuisto on Padasjoen, Asikkalan ja Sysmän alueella sijaitseva kansallispuisto. Puiston pinta-ala on 14 neliökilometriä ja se on perustettu vuonna 1993. Päijänteen kansallispuisto sijaitsee Suomen toiseksi suurimman järven, Päijänteen eteläosassa. Siihen kuuluu noin 50 rakentamatonta saarta ja luontoa sekä osia asutuista saarista. Osa saarista on hiekkarantaisia harjusaaria, osa kallio- ja moreenisaaria. Matkailullisesti merkittävimmät kohteet ovat suurin saari Kelvenne sekä Pulkkilanharju. Koska kansallispuisto sijaitsee pääosin saarilla, ei suurimpaan osaan puistosta pääse kuin vesiteitse. Kelvenne on monine laguuneineen suosittu veneilykohde. Haapasaaressa on Etelä-Päijänteen viimeisen kalastajatilan rakennus. Sen on vuokrannut Tallukka.Etelä-Suomen Sanomat 12.1.2008: Haapasaaren kalastajatila Tallukan käytössä (pdf) Aluetta ovat kunnostaneet myös WWF:n vapaaehtoiset ja Lahden venekerho, joka on sen nykyinen vuokralainen.World Wildlife Fund 12.6.2007: WWF:n vapaaehtoiset kunnostavat vanhan kalastajatilan ympäristöä Haapasaaressa Päijänteen kansallispuistossa Päijätsalon näkötorni on kunnostuksen alaisena 2019.Padasjoen Sanomat 29.05.2019: (html) == Maantiede == === Geologia === Kansallispuiston maisema jakaantuu geologisesti kahtia. Puiston kallio- ja moreenisaaret ovat yli kaksi miljardia vuotta vanhoja vuorten jäänteitä. Pitkittäisharjujaksoihin lukeutuvat Pulkkilanharju ja Kelvenne saivat alkunsa jään vetäytyessä jäätikkövirtojen kasaamasta sorasta. Kelventeeltä löytyy suppia, jotka ovat muodostuneet jääkauden aikoihin. Niistä osa on yhdistynyt ja muodostanut suojaisia, laagunin kaltaisia lahtia. Yhdestä supista on muodostunut lampi. === Saaret === Puiston suurimmat kalliosaaret ovat Iso Lammassaari ja Haukkasalo. Haukkasalon länsipäässä sijaitseva yli 30 metriä korkea jyrkänne on puiston jylhin kallioseinä. Saaren kallioseinästä löytyy kalliomaalaus. == Katso myös == * Luettelo Päijänteen kansallispuiston alueista ja saarista == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luontoon.fi – Päijänteen kansallispuisto * Hallituksen esitys Eduskunnalle laiksi Päijänteen kansallispuistosta * Päijänteen kansallispuiston kävijätutkimus , 2017 (julkaisut.metsa.fi) * Kansallispuisto on amatööriradion luontolähetyskohde OHFF-0017, Päijätneen kansallispuisto * Luokka:Päijät-Hämeen luonnonsuojelualueet Luokka:Päijänne Luokka:Asikkalan luonto Luokka:Padasjoen luonto Luokka:Sysmän luonto Luokka:Salpausselkä Geopark Luokka:Asikkalan nähtävyydet Luokka:Päijät-Hämeen nähtävyydet
Harald Grønningen

Harald Grønningen (9. lokakuuta 1934 Lensvik – 26. elokuuta 2016 Lensvik, Agdenes) oli norjalainen maastohiihdon olympiavoittaja. Hän saavutti 1960-luvulla seitsemän arvokisamitalia. Arponen, ym., s. 143–144 Grønningen esiintyi kansainvälisissä arvokilpailuissa ensimmäisen kerran Lahden MM- hiihdoissa 1958 sijoittuen 15 kilometrillä 21:nneksi. Squaw Valleyn talviolympialaisissa 1960 hän saavutti viestissä hopeaa sekä sijoittui 15 kilometrillä 11:nneksi ja 50 kilometrillä 14:nneksi. Zakopanen MM-kilpailuissa 1962 hän saavutti henkilökohtaisen hopeamitalin 15 kilometrillä ja sijoittui neljänneksi 30 kilometrillä ja viestissä sekä viidenneksi 50 kilometrillä. Innsbruckin olympialaisissa 1964 hän saavutti hopeaa 15:llä ja 30 kilometrillä, joilla molemmilla vain Eero Mäntyranta oli häntä nopeampi. Viestissä hän sijoittui neljänneksi ja 50 kilometrillä kuudenneksi. Oslon MM- kilpailuissa 1966 hän voitti kultaa viestissä, jossa hän hiihti toisen osuuden, sekä sijoittui seitsemänneksi sekä 30:llä että 50 kilometrillä. Grenoblen olympialaisissa 1968 Grønningen sai vihdoin ensimmäisen henkilökohtaisen arvokisavoittonsa, kun hän kukisti 15 kilometrillä Eero Mäntyrannan 1,9 sekunnin erolla. Hän voitti kultaa myös viestissä, jossa hän tuli kolmannelta osuudelta vaihtoon yli minuutin ennen seuraavia. Hän sijoittui 30 kilometrillä 13:nneksi. Vielä Vysoké Tatryn MM-kilpailuissa 1970 hän sijoittui viestissä neljänneksi ja 15 kilometrillä yhdeksänneksi, kun taas 50 kilometrin kilpailun hän keskeytti. Sapporon olympialaisissa 1972 hän oli varamiehenä. Holmenkollenin kisoissa Grønningen voitti 15 kilometrin kilpailun vuosina 1960 ja 1961. Salpausselän Kisoissa hän voitti saman matkan vuosina 1960, 1961 ja 1962. Henkilökohtaisia Norjan-mestaruuksia hän voitti uransa aikana yhdeksän. Grønningen oli hiihtäjäksi omana aikanaan poikkeuksellisen isokokoinen, 190 senttiä ja 78 kiloa. Hänen urastaan julkaistiin I det lange løp -kirja jo vuonna 1967. Siviilityökseen Grønningen kalasti lohta ja kasvatti mansikoita. == Arvokisamitalit == *1960 Squaw Valleyn olympialaiset: **hopeaa: viesti *1962 Zakopanen MM-hiihdot: **hopeaa: 15 km *1964 Innsbruckin olympialaiset: **hopeaa: 15 km **hopeaa: 30 km *1966 Oslon MM-hiihdot: **kultaa: viesti *1968 Grenoblen olympialaiset: **kultaa: 15 km **kultaa: viesti == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Grønningen olympic.orgissa Luokka:Norjalaiset maastohiihtäjät Luokka:Norjalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
Delirious?

Delirious? on brittiläinen gospel-yhtye, joka soittaa modernia pop/rock sävytteistä gospel-musiikkia. Yhtye on saanut alkunsa seurakuntansa ylistysyhtyeenä. Nykyään yhtye on hyvin suosittu ympäri maailmaa, ja heidän levyjään on myyty Amerikassa enemmän kuin esimerkiksi Robbie Williamsin levyjä. Maailmanmenestyksestä huolimatta kristillinen sanoma on edelleen vahvasti musiikissa mukana. Yhtyeen solisti on Martin Smith ja kitaristi Stuart Garrard. Muita jäseniä ovat Paul Evans, Jonathan Thatcher ja Timothy Jupp. == Diskografia == === Studioalbumit === * King of Fools (1997) * Mezzamorphis (1999) * Glo (2000) * Audio Lessonover?/Touch (2001/2002) * World Service (2003) * The Mission Bell (2005) * Kingdom of Comfort (2008) === Livealbumit === * Live & in the Can (1996) * d:tour 1997 Live at Southampton (1998) * Access:d (2002) * UP: Unified Praise (2004) * Now is the Time – Live at Willow Creek (2006) * My Soul Sings (2009) * Farewell Show (2010) === Kokoelmat === * Deeper (2001) * Libertad (2002) * History Makers (2009) ==Aiheesta muualla== *Bändin kotisivut * Luokka:Brittiläiset rockyhtyeet Luokka:Kristilliset yhtyeet
Helmut Recknagel

Helmut Recknagel (s. 20. maaliskuuta 1937 Steinbach-Hallenberg) on Itä-Saksaa edustanut mäkihyppääjä, maailmanmestari ja olympiavoittaja.Arponen, ym., s. 277–278 Recknagelin uran menestyksekkäimmät vuodet ajoittuivat 1950- ja 1960-luvulle, jolloin hän oli maailman huipulla. Hän voitti olympiakultaa, kolme MM-mitalia ja kolme kertaa Keski-Euroopan mäkiviikon. Voittaessaan olympiakultaa Squaw Valleyssa 1960 Recknagelista tuli ensimmäinen ei- pohjoismaalainen mäkihypyn olympiavoittaja. Zakopanen MM-kisoissa 1962 hän voitti suurmäen kultaa ja hänestä tuli ensimmäinen arvokisoissa 100 metrin rajan ylittänyt mäkihyppääjä, kun hänen toisen hyppynsä pituus oli 103 metriä. Kolmannella hyppykierroksella myös kaksi muuta hyppääjää ylitti tuon rajan. Innsbruckin olympialaisissa 1964 Recknagel sijoittui pienessä mäessä kuudenneksi ja suurmäessä seitsemänneksiSports Reference LLC. Recknagel loi mäkihyppytyylin, jossa käsiä pidettiin ilmalennon aikana suorana edessä. == Saavutuksia == * 1958 Lahden MM-kisat: pronssia * 1960 Squaw Valleyn olympialaiset: kultaa * 1962 Zakopanen MM-kisat: kultaa suurmäessä ja pronssia normaalimäessä * Kolme Keski-Euroopan mäkiviikon voittoa: 1957–1958, 1958–1959 ja 1960–1961 *Holmenkollenin kisojen voitto 1957 ja 1960, Holmenkollen-mitali ensimmäisenä ei-pohjoismaalaisena 1960 * Saksan demokraattisen tasavallan mestari 1959, 1962 ja 1963 * Saksan demokraattisen tasavallan Vuoden urheilija 1962 == Lähteet == * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Itäsaksalaiset mäkihyppääjät Luokka:Itäsaksalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Petter Hugsted

Petter Hugsted (11. heinäkuuta 1921 Kongsberg – 16. toukokuuta 2000 Kongsberg) oli norjalainen mäkihypyn olympiavoittaja.Sports Reference LLC Hugsted voitti nuorten Norjan-mestaruuden vuonna 1940, mutta sitten sotavuodet aiheuttivat pitkän kilpailutauon. Vuonna 1946 hän sijoittui yhdeksänneksi Norjan- mestaruuskilpailuissa ja Holmenkollenilla. Vuonna 1947 hän oli maansa mestaruuskilpailuissa kuudes ja voitti Suomessa Salpausselän mäkihyppykisan. Vuonna 1948 hän sijoittui Norjan-mestaruuskilpailuissa viidenneksi mutta voitti kaksi olympiakatsastuskilpailua ja pääsi olympiaedustajaksi. Sankt Moritzin talviolympialaisissa hän voitti kultaa norjalaisten kolmoisvoittoon päättyneessä kilpailussa. Vuosina 1948 ja 1950 hän sijoittui Holmenkollenilla kolmanneksi.Arponen, ym., s. 270 Vuonna 1952 hän voitti Tanskassa käydyn Holtekollenin mäkikisan. Hugsted pelasi myös jalkapalloa Norjan B-maajoukkueessa. Hän sai vaimonsa Inger Naufin kanssa neljä lasta. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Norjalaiset olympiavoittajat Luokka:Norjalaiset mäkihyppääjät Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2000 kuolleet
Per Bergerud

Per Bergerud (s. 28. kesäkuuta 1956) on norjalainen entinen mäkihyppääjä. Bergerudin uran menestyksekkäimmät vuodet ajoittuivat 1980-luvulle, jolloin hän oli maailman kärkikastia. Hän oli mukana 1982 Oslon MM-kisoissa Norjan ryhmässä voittamassa joukkuemäen maailmanmestaruutta. Kolme vuotta myöhemmin 1985 Seefeldin MM-kisoissa Bergerud voitti suurmäestä kultaa ja normaalimäestä pronssia. Mäkihypyn maailmancupissa Bergerud voitti neljä osakilpailua ja sijoittui 15 kertaa palkintokorokkeelle. Kokonaiskilpailussa hän sijoittui parhaimmillaan viidenneksi kaudella 1982–1983. Keski-Euroopan mäkiviikolla hän sijoittui kolmanneksi kaudella 1981–1982. Henkilökohtaisia Norjan mestaruuksia Bergerud voitti kahdeksan. Hän kilpaili Svene IL -seuran riveissä. == Aiheesta muualla == * Luokka:Norjalaiset mäkihyppääjät Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Dilophosaurus

Dilophosaurus eli ”kaksiharjalisko” on sukupuuttoon kuollut petodinosaurussuku, joka eli Pohjois-Amerikan lounaisosissa varhaisjurakaudella. Se sisältää lajin Dilophosaurus wetherilli. == Ulkonäkö == pienoiskuva|Taiteilijan näkemys Dilophosaurus oli sukulaistensa tavoin kevytrakenteinen. Se kasvoi noin kuusimetriseksi ja painoi 300–500 kilogrammaa. Kaula oli pitkä ja kapea. Se oli luultavasti nopea peto, joka juoksi kiinni saaliinsa. Hampaat olivat pitkät, piikkimäiset ja terävät, mutta niin ohuet, etteivät ne soveltuneet saaliin tappamiseen. Dilophosaurus luultavasti tappoi saaliinsa kynnellisillä eturaajoillaan leukojen sijasta, tai söi raatoja. Toisen teorian mukaan Dilophosaurus käytti kalaa ravintonaan. Dilophosauruksen ja spinosaurien kallojen yhtäläisyydet tukevat tätä ajatusta. Dilophosauruksen tunnetuin piirre olivat sen pääkallossa sijainneet parilliset, puoliympyrän muotoiset, luiset harjanteet. Nämä ohuet heltat ylsivät silmien taakse asti. Niiden käyttöä ei tunneta, mutta harjanteiden ohuudesta päätellen ne tuskin toimivat aseina. Niissä oli matalia onteloita ja reikiä, jotka toimivat mahdollisesti ilmapusseina. Vaihtoehtoisesti ne ovat voineet toimia erottaakseen lajit ja yksilöt toisistaan, tai kumppanin houkuttelussa. Joillakin yksilöillä (ehkä naarailla) oli pienempi heltta. Toisin kuin useissa elokuvissa, tv-sarjoissa ja peleissä kuvataan, ei dilophosauruksella ole ollut samankaltaista kaulusta kuin kaulusliskolla. == Löytöhistoria == Vuonna 1942 Samuel Paul Wellesin tutkijaryhmä löysi najavointiaanien johtamana ensimmäiset Dilophosauruksen jäänteet Arizonasta. Löytö nimettiin Megalosaurus wetherilliksi. Myöhemmin se siirrettiin omaan sukuunsa Dilophosaurus. == Dilophosaurus populaarikulttuurissa == Dilophosaurus esiintyy Jurassic Park -elokuvassa ja Dinosauruspuisto-kirjassa. Molemmissa Dilophosaurus pystyy sylkemään myrkkyä suustaan. Mitään todisteita dinosauruksen myrkyllisyydestä ei kuitenkaan ole. Elokuvassa Dilophosaurusta on myös pienennetty, tai se on poikanen, jottei se veisi mielenkiintoa elokuvan suurimmalta dinosaurukselta, Tyrannosaurus rexiltä. Elokuvassa Dilophosauruksen kaulan ympärillä on myös suuri värisevä kaulus, kuten nykyajan kaulusliskoilla. Se esiintyi myös Discoveryn sarjassa Dinosaurusten aika. Yhdysvaltalaisessa Dinosaurs-sarjassa Earl Sinclairin vaimo ”Fran” on Dilophosaurus. == Lähteet == * Luokka:Coelophysoidea
Nagano

Nagano () on Naganon prefektuurin pääkaupunki Japanissa. Se sijaitsee Honshūn saaren keskiosassa prefektuurinsa pohjoisreunalla. Kaupungissa on 384 835 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 834,85 neliökilometriä. Nagano on perustettu 1. huhtikuuta 1897. Se on valittu yhdeksi Japanin ydinkaupungeista. Nagano sijaitsee sisämaassa vuoristoalueella, jossa on paljon kuumia lähteitä ja talviurheilupaikkoja. Se on japanilaisten suosima lomakohde varsinkin talvisin. Naganossa pidettiin vuoden 1998 talviolympialaiset. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *
Eric Namesnik

Eric John Namesnik (7. elokuuta 1970 – 11. tammikuuta 2006) oli yhdysvaltalainen uimari ja olympiamitalisti. Namesnik saavutti 400 metrin sekauinnissa olympiahopeaa Barcelonassa 1992 ja Atlantassa 1996. Hän ui samalla matkalla MM-pronssia vuoden 1994 MM-kisoissa sekä vuoden 1991 MM- kisoissa hopeaa 200 ja 400 metrin sekauinneissa. Namesnik ui urallaan neljä Yhdysvaltojen ennätystä ja oli ensimmäinen amerikkalainen joka ui 400 metrin sekauinnissa alle 4.15. Namesnik menetti autonsa hallinnan liukkaalla tiellä 7. tammikuuta 2006 kotiseudullaan Michiganissa. Hän menehtyi saamiinsa vammoihin neljä päivää myöhemmin. Namesnikin perheeseen kuuluivat vaimo, entinen uimari Kirsten Silvester ja kaksi lasta. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiamitalistit Luokka:Yhdysvaltalaiset uimarit Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Vuonna 2006 kuolleet Luokka:Liikenneonnettomuudessa kuolleet
Neristan

thumb|right|300px|Neristania Isokadulla. Neristan (eli Alakaupunki) on Kokkolan Vanhankaupungin nimi. Neristan on yksi Suomen laajimmista historiallisista puukaupunkikokonaisuuksista. Neristanin 12 korttelia kattava yhtenäinen asemakaava on peräisin 1660-luvulta. Suurin osa Neristanin rakennuksista on 1810–1880-luvuilta, vaikkakin vanhimmat rakennuksista ovat jopa 1600-luvulta. Museovirasto on määritellyt Kokkolan ruutukaava-alueen puutalokorttelit yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä. Neristan on kyseisen alueen parhaiten säilynyt osa katuverkoltaan ja mittakaavaltaan. Neristanin alue rajautuu pohjoisessa Antti Chydeniuksen katuun, etelässä Torikatuun, lännessä Kustaa Aadolfin katuun ja idässä Rantakatuun. Neristanilla on oma ruotsin kielen murteensa, josta on tehty jopa pro gradu -tutkielma. Neristanissa toimii myös oma 1940-luvun lopulla perustettu kaupunginosayhdistys, Vi Neristassbor -yhdistys. == Historia == Kokkolan kaupunki oli 1900-luvun alkuun asti jakautuneena Oppistaniin, yläkaupunkiin, ja Neristaniin, alakaupunkiin. Oppistan, nykyinen keskusta, oli rikkaiden kauppiaiden ja vanhojen laivanvarustajasukujen sekä liike-elämän aluetta. Oppistanin pohjoispuolella puolestaan sijaitsi laaja alakaupunki, Neristan, jota asuttivat eri alojen käsityöläiset ja merimiehet. Oppistanin ja Neristanin raja kulki jokseenkin Pormestarinkatua pitkin. Nykyään suurin osa Oppistanin hienoista kivitaloista on purettu liikerakennusten vallattua keskustan, mutta Neristan on säilynyt melko yhtenäisenä kokonaisuutena kapeine katuineen, "juorupeileineen" ja lauta- aitojen rajaamine pihoineen. == Kuvaus == Neristanin alueen tonteille on tyypillistä aidatut pihat ja portit. Talojen sisäänkäynnit ovat tyypillisesti pihan puolella. Päärakennus sijaitsee tontin kadunpuoleisella laidalla katulinjassa, tontinmittaiset ulkorakennukset puolestaan pihan perällä. == Lähteet == * Kokkolan kaupungin Neristan-sivusto * Keskipohjalaisia museoita ja kulttuuriympäristöjä === Viitteet === Luokka:Kokkolan kaupunginosat Luokka:Suomen puutaloalueet
Einstürzende Neubauten

Einstürzende Neubauten (”Sortuvat uudisrakennukset”) on vuonna 1980 Länsi- Berliinissä perustettu industrialyhtye. Yhtyeen musiikkia on kuitenkin vaikea lokeroida, sillä sen äänimaailma koostuu tavanomaisten instrumenttien lisäksi erinäisistä itsetehdyistä soittimista ja muun muassa rakennustyökalujen äänistä. Yhtyeen alkupään tuotanto sivuaakin myös noise-musiikkia. Yhtye on esiintynyt Suomessa kolme kertaa: vuonna 1984 Lepakossa, 24.4.2008 Tavastialla Helsingissä ja 2010 Tampereen Pakkahuoneella. ==Jäsenet== * Blixa Bargeld (Christian Emmerich) (alkuperäisjäsen) * Alexander Hacke (Alexander von Borsig) * N.U. Unruh (Andrew Chudy) (alkuperäisjäsen) * Jochen Arbeit * Rudi Moser ==Tuotanto== * Stahlmusik (1980) * Kollaps (1981) * Zeichnungen des Patienten O. T. (1983) * Halber Mensch (1985) * Fünf Auf der Nach Oben Offenen Richterskala (1987) * Haus der Lüge (1989) * Tabula Rasa (1993) * Ende Neu (1996) * Silence is Sexy (2000) * Perpetuum Mobile (2004) * Kalte Sterne -early recordings- (2004) * The Jewels (2006-2007) * Alles wieder offen (2007) * Lament (2014) * Alles in Allem (2020) * Rampen: apm (alien pop music) (2024) ===EP=== * Thirsty Animal, (Einstürzende Neubauten & Lydia Lunch), 1982 * Interim (1993) * Malediction (1993) * Total Eclipse of the Sun (1999) ==Aiheesta muualla== * Kotisivut Luokka:Saksalaiset elektronisen musiikin yhtyeet Luokka:Saksalaiset industrial-yhtyeet
Jean-François Millet

Jean-François Millet (4. lokakuuta 1814 Gruchy – 20. tammikuuta 1875 Barbizon) oli merkittävä ranskalainen realismia edustava taidemaalari. Hänet tunnetaan erityisesti talonpoikaisaiheisista maalauksistaan. Hänen kuuluisimpia teoksiaan ovat Barbizonilaisuuden perikuvana pidetty Tähkänpoimijat sekä Iltakellot. Millet syntyi Gruchyn kylässä Gréville-Haguessa, Normandiassa. Hän työskenteli ensin maatilalla, mutta opiskeli taidetta Cherbourgissa ja muutti Pariisiin vuonna 1837. Kun Pariisin salonki hylkäsi hänen työnsä, Millet palasi Cherbourgiin 1840 ja alkoi maalata muotokuvia. Hän vetäytyi Barbizoniin vuonna 1849 maalaamaan usein runollisia talonpoikaisaiheita. Tähkänpoimijat aiheutti skandaalin vuonna 1857 Pariisin salongissa realistisella kuvauksellaan talonpoikien työn kovuudesta. Aihevalintojensa takia Milletin väitettiin olevan sosialisti. Milletin tuotanto on vaikuttanut myöhempiin taiteilijoihin kuten Vincent van Goghiin, Claude Monet’hen ja Camille Pissarroon. Millet kuoli 1875 Barbizonissa. ==Tärkeimpiä töitä== Jean- François Millet, The Winnower (London).jpg|Viljanpuhdistaja, 1848 Jean- Franҫois Millet - Going to Work - Google Art Project.jpg|Matkalla työhön, 1850−1851 Jean-François Millet (II) 002.jpg|Tähkänpoimijat, 1857 JEAN-FRANÇOIS MILLET - El Ángelus (Museo de Orsay, 1857-1859. Óleo sobre lienzo, 55.5 x 66 cm).jpg|Iltakellot, 1857−1859 Death-and-the-woodcutter-jean-francois- millet3.jpg|Halonhakkaajan kuolema, 1859 Jean-François Millet (II) - Spring - WGA15693.jpg|Kevät, 1868−1873 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Jean- François Millet Artcyclopedia Luokka:Ranskalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1814 syntyneet Luokka:Vuonna 1875 kuolleet Luokka:Ranskalaiset taidegraafikot
Euroopan valuuttayksikkö

Euroopan valuuttayksikkö eli ecu (European Currency Unit, ECULyhenneluettelo, Kotus) (valuuttatunnus ₠, ISO-koodi XEU) oli Euroopan yhteisöjen käyttämä laskennallinen valuutta ennen euroa. Se perustettiin 13. maaliskuuta 1979. Euro korvasi sen 1. tammikuuta 1999 suhteessa 1:1. Vaikka rahan nimi ecu on rahan virallisesta nimestä muodostettu akronyymi, oli écu myös vanha ranskalainen kolikko. Tästä syystä rahayksikön nimi vaihdettiin euroksi, sillä kansainvälisellä valuutalla ei haluttu olevan kansallisia juuria. Ecu oli puhdas tilivaluutta, eikä siitä ollut Euroopan keskuspankin liikkeelle laskemia seteleitä ja kolikoita. Tilivaluuttana ecu oli käytössä muun muassa Euroopan yhteisön talousarviossa ja EY:n rahoittamien kansainvälisten projektien kustannuslaskelmissa. Jotkut yksittäiset maat kuitenkin julkaisivat erikois- tai juhlarahoja, joissa oli sekä kansallisen valuutan tunnukset että ecu-merkintä. Näissä ecu-merkinnän voidaan katsoa olevan pelkkä koriste. Lisäksi monet yksityiset ja valtiolliset rahapajat valmistivat pelkällä ecu- merkinnällä varustettuja mitaleita, joilla ei ollut laillisen maksuvälineen asemaa missään maassa. ==Kansallisten valuuttojen painoarvot ecussa== Kansallisten valuuttojen painoarvot ECUssa Valuutta 13.3.1979–16.9.1984 17.9.1984–21.9.1989 21.9.1989–31.12.1999 Belgian frangi (BEF) 9,64 % 8,57 % 8,183 % Saksan markka (DEM) 32,98 % 32,08 % 31,955 % Tanskan kruunu (DKK) 3,06 % 2,69 % 2,653 % Espanjan peseta (ESP) – – 4,138 % Ranskan frangi (FRF) 19,83 % 19,06 % 20,316 % Englannin punta (GBP) 13,34 % 14,98 % 12,452 % Kreikan drakma (GRD) – 1,31 % 0,437 % Irlannin punta (IEP) 1,15 % 1,20 % 1,086 % Italian liira (ITL) 9,49 % 9,98 % 7,840 % Luxemburgin frangi (LUF) – – 0,322 % Alankomaiden guldeni (NLG) 10,51 % 10,13 % 9,98 % Portugalin escudo (PTE) – – 0,695 % == Lähteet == Luokka:Euroopan rahayksiköt Luokka:Euroopan unionin talous Luokka:Historialliset rahayksiköt
Tietotekniikan tutkimuslaitos

Tietotekniikan tutkimuslaitos HIIT () on Aalto-yliopiston ja Helsingin yliopiston yhteinen tutkimuslaitos. HIITin tutkimus jakaantuu viiteen tutkimusohjelmaan, jotka suuntautuvat algoritmiseen data-analyysiin, laskennalliseen päättelyyn, hajautettuihin ja mobiileihin pilvijärjestelmiin, tulevaisuuden Internetiin ja verkostoyhteiskuntaan. Tutkimuslaitoksella on tiloja Espoossa Otaniemessä sekä Helsingissä Kumpulassa. HIITiä johti 2010–2015 professori Samuel Kaski, jota seurasi vuonna 2015 professori Petri Myllymäki. == Katso myös == * Arto Karila, johtava tutkija HIITissä * Jukka Kemppinen, vanhempi tutkija HIITissä == Lähteet == == Aiheesta muualla == * HIITin kotisivu * HIITin johtosääntö Luokka:Helsingin yliopisto Luokka:Teknillinen korkeakoulu Luokka:Tietotekniikka Luokka:Suomen tutkimuslaitokset
Donna Summer

thumb|upright|Donna Summer studiossa vuonna 1977. Donna Summer (oik. LaDonna Adrian Gaines, 31. joulukuuta 1948 Boston, Massachusetts − 17. toukokuuta 2012 Naples, Florida) oli yhdysvaltalainen poplaulaja, joka tunnettiin parhaiten 1970-luvulla julkaistuista diskohiteistään. ==Ura== Vuonna 1974 Summer lyöttäytyi yhteen tuottajien Giorgio Moroder ja Pete Bellotte kanssa tuottaakseen ensimmäisen soololevynsä. Summerin vuonna 1977 ilmestyneessä kappaleessa ”I Feel Love” olivat ensimmäiset täysin syntetisaattoreilla luodut taustat, ja kappale olikin omiaan vaikuttamaan elektronisen musiikin kehitykseen. Samana vuonna julkaistu ”Love to Love You Babe” on myös yksi Summerin tunnetuimmista kappaleista. Summer oli harvinaisuus 1970-luvun diskopiireissä, sillä hänen uransa alkoi ennen diskobuumin alkua ja jatkui myös sen jälkeen. Uran suurin menestys oli tupla-albumi Bad Girls vuodelta 1979, jonka myötä myös suurempi yleisö tavoitti hänet. Summerin muita hittejä olivat muun muassa Barbra Streisandin kanssa tehty duetto ”No More Tears (Enough Is Enough)”, ”Last Dance”, ”Bad Girls”, ”Hot Stuff” ja ”On the Radio”. Summer voitti urallaan kaikkiaan viisi Grammy-palkintoa. Summerin viimeisin hitti ”This Time I Know It’s for Real” ilmestyi 1989 Stock Aitken Watermanin tuottamalla ja kirjoittamalla albumilla Another Place And Time. ==Yksityiselämä== Summer kuoli 63-vuotiaana 17. toukokuuta 2012 keuhkosyöpään.Donna Summer on kuollut Helsingin Sanomat 17.5.2012 ==Diskografia== ===Albumit=== * Lady of the Night (1974) * Love to Love You Baby (1975) * Love Trilogy (1976) * Four Seasons of Love (1976) * I Remember Yesterday (1977) * Once Upon a Time (1977) * Live and More (1978) * Bad Girls (1979) * The Wanderer (1980) * Donna Summer (1982) * She Works Hard for the Money (1983) * Cats Without Claws (1984) * All Systems Go (1987) * Another Place and Time (1989) * Mistaken Identity (1991) * Christmas Spirit (1994) * Endless Summer (1994) * I'm a Rainbow (1996) * Crayons (2008) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut * http://www.donnasummer.it/ * Donna Summerin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Yhdysvaltalaiset poplaulajat Luokka:Yhdysvaltalaiset rhythm and blues -laulajat Luokka:1970-luvun yhtyeet ja sooloartistit Luokka:1980-luvun yhtyeet ja sooloartistit Luokka:Hollywood Walk of Fame Luokka:Grammy-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Sekstantti

Sekstantti on vesi- tai ilma-aluksen astronomisessa navigoinnissa käytettävä optinen laite, jota käytetään määritettäessä aluksen paikka suhteessa taivaankappaleeseen: planeettoihin, tähtiin, aurinkoon tai kuuhun. Sekstantti on laite, jolla voidaan hyvin tarkasti mitata kulmia. Tähtitieteelliseen paikanmääritykseen sisältyy yleensä taivaankappaleen korkeuden mittaaminen. Korkeudella ymmärretään havaintopaikasta horisonttiin ja taivaankappaleeseen piirrettyjen puolisuorien välistä kulmaa. Vertaamalla korkeusmittausta merenkulun taulukoista ilmenevään taivaankappaleen todelliseen korkeuteen saadaan selville suora, jonka kohdalla alus sijaitsee. Kahden tai useamman tällaisen suoran määrittämisellä voidaan määrittää aluksen sijainti. Suurin kulma, joka sekstantilla voidaan mitata, on 120 astetta. Taivaankappaleen korkeusmittauksiin riittää varhaisemman kulmamittauslaitteen oktantin suurin mittauskulma 90 astetta. Kuun ja tähtien välisen kulman mittaamiseen perustuvan paikannusmenetelmän käyttöön tarvitaan kuitenkin sekstantin ulottuvuuksia. Sekstantin rungossa on liikkuva peili (alidadi), joka on kiinnitetty kulma-asteikkoon, sekä kiinteä puoliläpäisevä peili, joka heijastaa kohteen suoraan riippumatta asetetusta kulmasta. Mittaus tapahtuu siten, että haluttu taivaankappale tähdätään okulaariin näkyviin. Tämän jälkeen säätämällä liikkuvaa peiliä kappale "pudotetaan" horisontin (merenpinnan) tasolle. Tämän jälkeen voidaan kulma-asteikolta sekstantin sivulta lukea kulma horisontin ja taivaankappaleen välillä. Kulma voidaan hienosäätää noonioasteikon kautta. Merenkulun taulukot perustuvat päiväntasaajan määrittämän tason ja maan keskipisteestä taivaankappaleen kautta vedetyn puolisuoran väliseen kulmaan, joka on eri kulma kuin sekstantilla mitattava korkeuskulma. Tämän takia sekstantin näyttämää joudutaan usealla tavalla korjaamaan ennen kuin se on hyödyllinen. Hyvälaatuisella sekstantilla päästään käytännössä noin 0,1 kulmaminuutin mittaustarkkuuteen. Mittaustarkkuus on kuitenkin eri asia kuin paikannustarkkuus eikä paikannuksen virhe ole suorassa suhteessa mittausvirheeseen. Harjaantunut navigoija kykenee sekstanttipohjaisilla menetelmillä pääsemään muutaman meripeninkulman paikannustarkkuuteen. == Katso myös == * Teodoliitti == Lähteet == * Luokka:Optiset laitteet Luokka:Navigointi Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Vapaakenttä

Vapaakenttä () on eräs pasianssin muodoista. Sitä pelataan täydellä korttipakalla, jossa ei ole jokereita. == Säännöt == * Kortit jaetaan kahdeksaan pystyriviin, kuvapuoli näkyvissä. Neljässä rivissä on seitsemän korttia, lopuissa kuusi. Vain rivin päällimmäinen kortti on pelattavissa. * Pystyrivien lisäksi vasemmassa yläkulmassa on neljä vapaakenttää, joita voi käyttää apuna korttien siirtelyssä. Kortit tulee siirtää pois pelistä järjestyksessä oikealla ylhäällä oleviin paikkoihin (kotipinoihin) maittain. * Yksittäisen kortin voi siirtää: ** pystyrivistä toiseen, jolloin kortti sijoitetaan joko tyhjään paikkaan tai toisen kortin päälle, kun edellinen kortti on yhtä suurempi ja eri väriä (esimerkiksi punainen kolmonen menee mustan nelosen päälle). Ässät ovat arvoltaan ykkösiä. ** pystyrivistä vapaakenttään, jolloin paljastuneen kortin voi siirtää tyhjään alueeseen. ** vapaakentästä pystyriviin, samoilla säännöillä kuin pystyrivistä toiseen. ** pystyrivistä maan kotipinoon numerojärjestyksessä ässästä kuninkaaseen. Kotipinot eivät riipu toisistaan. ** vapaakentästä kotipinoon, samoilla säännöillä kuin pystyrivistä maan kotipinoon. == Vaikeus == Miinaharavan tavoin Vapaakentän yleinen versio 4*n kortilla on todistettavasti vaikea (NP- täydellinen) ongelma. Tämä tulos todistettiin vuonna 2000 ja julkistettiin 2001. Se tarkoittaa, että satunnaisen yleisen Vapaakenttä-pelin nopeasti ratkaiseva algoritmi olisi merkittävä tieteellinen läpimurto. Sen laatija voittaisi miljoonan dollarin palkinnon ratkaistuaan yhden Clay Mathematics Instituten Millennium-ongelmista. Useimpien tutkijoiden mielestä tällaista ohjelmaa ei voi kirjoittaa. == The Internet FreeCell Project == Kun Microsoftin Vapaakentästä tuli suosittu 1990-luvulla, ei tiedetty, olivatko ohjelman kaikki 32 000 peliä ratkaistavissa. Dave Ring päätti ratkaista ongelman aloittamalla The Internet FreeCell Projectin ja käyttää ratkaisijoina vapaaehtoisia. Ring antoi kullekin osallistujalle sata perättäistä pelinippua ja keräsi pelit, joita osallistuja ei saanut ratkaistuksi. Ne puolestaan jaettiin toisille pelaajille. Projektissa käytettiin siis ongelmanratkaisuun rinnakkaisprosessointia, ja pelaajat olivat suorittimia. Projekti päättyi lokakuussa 1995, ja ainoastaan yksi peleistä (no 11982) jäi ratkaisematta. Kyseinen peli ei ole ratkennut yhdelläkään tunnetulla ratkaisuohjelmalla, ja sitä pidetään ratkaisemattomana. Luokka:Pasianssit
Armin Meiwes

Armin Meiwes (s. 1. joulukuuta 1961 Essen, Länsi-Saksa) on saksalainen kannibaali. Hän sai alun perin kahdeksan ja puolen vuoden vankeusrangaistuksen taposta oikeudenkäynnissä, jonka aikana julki tulleet kannibalismin yksityiskohdat järkyttivät saksalaisia. Meiwes työskenteli Saksan liittotasavallan armeijassa 12 vuotta ja päätti sotilasuransa ilman ongelmia ylivääpelinä (saks. Oberfeldwebel). Tämän jälkeen Meiwes työskenteli pankissa. Vuonna 1999 Meiwes alkoi etsiä internetistä ihmisiä, jotka olisivat vapaaehtoisia tulemaan tapetuiksi. Meiwesin kiinnostus ihmisen syömistä kohtaan alkoi jo lapsena Hannu ja Kerttu -sadun noidasta.https://allthatsinteresting.com/armin-meiwes Helmikuussa 2001 Meiwesin netti-ilmoitukseen vastattiin, kun silloin 43-vuotias Bernd Jürgen Armando Brandes, Siemens AG:llä Berliinissä johtotehtävissä työskentelevä diplomi-insinööri otti Meiwesiin yhteyttä. Meiwes ja Brandes tapasivat 14. maaliskuuta 2001. Meiwesin tavoitteena oli aluksi pitää Brandes hengissä. Hän leikkasi Brandesin peniksen irti ja jätti tämän vuotamaan kylpyammeeseen. Hän yritti tarjota lihaa myös uhrilleen. Lopulta Meiwes kuitenkin tappoi uhrinsa. Meiwes säilytti uhrinsa lihaa pakastimessa ja söi sitä jopa useita kuukausia, kunnes hän loi uuden netti-ilmoituksen uuden uhrin toivossa. Ilmoituksen avulla tekijän jäljille päästiin ja Meiwes saatiin kiinni. Meiwes tunnusti surmanneensa Brandesin. Alkuun Meiwes tuomittiin taposta, sillä Brandes oli selvästi ilmaissut halunsa tulla syödyksi. Tuomiosta valitettiin ja 9. toukokuuta 2006 Meiwes kuitenkin todettiin syylliseksi murhaan ja tuomittiin elinkautiseen vankeuteen. ==Tapaus populaarikulttuurissa== * Saksalainen industrial metal -yhtye Rammstein on tehnyt laulun "Mein Teil" (suom. minun osani, slangiksi minun elimeni) kyseisen kannibalismitapauksen pohjalta. * Thrash/death metal -yhtye Macabre on kirjoittanut tapauksesta kappaleen "The Wüstenfeld Man Eater". * Ruotsalainen death metal -yhtye Bloodbath on julkaissut aiheesta kappaleen "Eaten". * Suomalainen Stam1na Yhtye teki kappaaleen "Tabu" tapahtuman pohjalta. * Amerikkalainen horrorcore-artisti Necro viittaa tapaukseen kappaleessaan "Human Consumption" (albumilta "The Pre-Fix For Death"), jossa hän riimittelee: "it's legal in Germany, believe me, cannibals are celebrities". * Australialainen industrial metal -yhtye SKYND on tehnyt kappaleen "Armin Meiwes", joka kertoo kyseisestä tapauksesta. * Suomalaisen rikossarjan Kylmäverisesti sinun 3. tuotantokauden jaksossa oli otettu vaikutteita Meiwesista. Myös saksalainen kannibaali Meiwes mainitaan jaksossa. Tosin hänen nimensä on jaksossa muutettu Mannfred Milhausiksi. * Tapauksesta on tehty elokuvat "Grimm Love"http://www.imdb.com/title/tt0448400/ ja "Cannibal"http://www.elitisti.net/review.php?id=1074. ==Lähteet== Luokka:Saksalaiset murhaajat Luokka:Saksalaiset elinkautisvangit Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Kannibaalit Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Mose Se Sengo

Mose Se Sengo "Fan Fan" (16. lokakuuta 1945 Kinshasa, Zairehttps://www.allmusic.com/artist/mose-se-fan-fan-mn0001630847 – 3. toukokuuta 2019) oli kinshasankongolainen kitaristi ja laulaja. == Elämäkerta == Mose Fan Fan aloitti uransa 1960-luvulla Kinshasassa. Vuonna 1975 hän perusti Youlou Mabalian kanssa yhtyeen Somo Somo. Ennen sitä hän oli soittanut kitaraa yhtyeissä Orchestre Revolution ja O.K. Jazz. Vuonna 1983 Mose Fan Fan muutti Isoon-Britanniaan ja vuonna 1993 Belgiaan. Belgiassa hän perusti yhtyeen Bana O.K. Mose Fan Fan julkaisi myös useita sooloalbumeita. == Lähteet == Luokka:Kinshasankongolaiset muusikot Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet