EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Bad Dragon

Bad Dragon Enterprises, Inc. on yhdysvaltalainen fantasia-aiheisten seksilelujen valmistaja. Tarjonta on suunnattu ensisijaisesti turri- alakulttuurin jäsenille. Tuotteita myydään internetissä ja coneissa. Bad Dragonin toimitusjohtaja Jan ”Varka” Mulders omistaa myös turreille suunnatun e621-kuvafoorumin, sen kiltin version e926:n ja F-List-roolipelisivuston.Bad Dragon's kingdom of fantasy sex toys is caged by 'queer' capitalism == Historia == Bad Dragon perustettiin kesäkuussa 2008.Werewolf beats all: Interview with the CEO of fantasy sex toy site Bad Dragon (NSFW) Bad Dragon's green dildos are firing up the fantasy-sex market Yksi perustajista, Jan ”Varka” Mulders, oli alkanut valmistaa seksileluja yliopistonsa asuntolassa Skotlannissa edellisenä vuonna.Enter the Dragon Yhtiön päämaja on nykyään Phoenixissä Arizonassa.Giant dragon dildos are real and they're spectacular (arkistoitu) == Tuotteet == Bad Dragonin tuotteet ovat ensisijaisesti fantasia-aiheisia ja perustuvat mm. lohikäärmeisiin,The Cut: Make Your Game of Thrones Sex Fantasy Come True hevosiin, miekkavalaisiin, khimairoihin ja ihmissusiin.These dildos are shaped to look like dragon penises, and we're pretty terrified Here's the Giant Dragon Dildo You've Been Writing Erotic Fan- Fic About Sivustolla oli ennen ”biografiat” ja piirrokset hahmoista, joihin lelut perustuivat. Nykyään (elokuussa 2017) ne ovat kuitenkin tarjolla vain rekisteröityneille käyttäjille. Muut kävijät näkevät seksileluista vain kuvat ja tekniset tiedot. Bad Dragonilla on myös interaktiivisia 3D-malleja leluista. Asiakkaat voivat lähettää Bad Dragonille omia leluideoitaan ja osa niistä otetaan rajoitettuun tuotantoon. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * virallinen sivusto * Bad Dragon Labs (arkistoitu) Luokka:Yhdysvaltalaiset yritykset Luokka:Muotoilualan yritykset Luokka:Yhdysvaltalaiset verkkokaupat Luokka:Seksivälineet Luokka:Seksiala Luokka:Turrit
Anna-Leena Tuomisto

Anna-Leena Tuomisto (o.s. Manninen, s. 23. huhtikuuta 1962 Kärsämäki) on suomalainen yleisurheilija. Hän menestyi urallaan erityisesti aitajuoksijana. Tuomisto (silloin nimeltään Manninen) voitti Kalevan kisoissa 2. heinäkuuta 1976 400 metrin aidoissa SM-pronssia ennätysajallaan 63,71. Tuomisto oli tuolloin iällään 14 vuotta, 2 kuukautta ja 9 päivää kaikkien aikojen nuorin Kalevan kisojen mitalisti. Sisäradoilla Tuomisto voitti 60 metrin aitojen SM- pronssia vuosina 1977 ja 1978. Tuomisto edusti Kärsämäen Katajaa. Urheilu-uran jälkeen Tuomisto on työskennellyt fysioterapeuttina. Tuomiston tyttäristä Satu Tuomisto on hiihtosuunnistaja ja Anu Tuomisto maajoukkuetason suunnistaja. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset pika-aitajuoksijat Luokka:Suomalaiset 400 metrin aitajuoksijat Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
NRP Augusto de Castilho

NRP Augusto de Castilho voi tarkoittaa: * NRP Augusto de Castilho, portugalin laivaston apumiinanraivaaja * NRP Augusto de Castilho, portugalin laivaston João Coutinho -luokan korvetti
Hannu Kontturi

Hannu Kontturi (s. 1979) on suomalainen käsikirjoittaja ja ohjaaja. Hän on tehnyt niin draamaa, tositelevisiota kuin viihdettäkin. Hannu Kontturin luomia sarjoja ovat muun muassa Ilpo Larhasta kertova rikossarja Piiritys (Ruutu+, 2023), lasten komediasarja Erityiset (YLE Areena, 2021–) ja Iriadamant- elämäntapaintiaaneista kertova dokumenttisarja Gaialand (YLE Areena, 2022). == Draama == Erityiset 3 (käsikirjoittaja, luoja) Piiritys (pääkäsikirjoittaja, luoja) Erityiset 2 (pääkäsikirjoittaja, luoja) Erityiset 1 (käsikirjoittaja, luoja) Vihreät Valot – Väärät bileet (pääkäsikirjoittaja, luoja) Teuvon huone (käsikirjoittaja, ohjaaja) == Dokumentti / tositelevisio == Gaialand (käsikirjoittaja, ohjaaja, luoja) Tankkaustarinat (käsikirjoittaja, ohjaaja, kehittäjä) Myytinräjäyttäjät (käsikirjoittaja, ohjaaja, luoja) Olet mitä syöt (käsikirjoittaja) Suomen huutokauppakeisari (käsikirjoittaja, ohjaaja, kehittäjä) Paimelan autoparoni (käsikirjoittaja, ohjaaja, kehittäjä) Martina ja hengenpelastajat (käsikirjoittaja, ohjaaja, kehittäjä) Poliisit kotihälytys (käsikirjoittaja, ohjaaja, luoja) Neljän tähden talkoot (käsikirjoittaja, ohjaaja, kehittäjä) Poliisikokelaat (käsikirjoittaja, ohjaaja, kehittäjä) Laiva (käsikirjoittaja, ohjaaja, kehittäjä) Taksi (käsikirjoittaja, ohjaaja, kehittäjä) == Viihde == Kaikki kotona live (käsikirjoittaja) Rakkauden FAQ (käsikirjoittaja, ohjaaja, kehittäjä) == Palkinnot == Piiritys rikosdraamasarja voitti vuonna 2023 kaksi Kultaista Venlaa, joista toinen myönnettiin Hannu Kontturille ja Antti Pesoselle parhaasta käsikirjoituksesta. Gaialand dokumenttisarja palkittiin Festival TV de Luchon festivaaleilla Ranskassa Prix special de la serie format long-palkinnolla vuonna 2023. Suomen huutokauppakeisari palkittiin vuonna 2015 Kultaisen Venlan yleisön suosikkiohjelmana. == Aiheesta muualla == * * * Vuoden fiktiokäsikirjoittajat: Piiritys-sarjan Hannu Kontturi ja Antti Pesonen *Kirjakävelyllä Podcast_Hannu Kontturi-Erityiset *HS suosittelee: Gaialand. Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Suomalaiset televisiokäsikirjoittajat
Suomen valotaiteen seura Flash

Suomen valotaiteen seura Flash on perustettu 2017. Seuran tavoitteena on edistää valotaiteen ja sen tekijöiden asemaa Suomessa ja kansainvälisesti. Seura järjestää näyttelyitä ja koulutusta, tiedottaa alan tapahtumista ja ottaa kantaa alaansa liittyviin aiheisiin. Seuran toiminnanjohtaja on Virve Leikola. Puheenjohtajana toimii Immanuel Pax. Seuran pitkän tähtäimen tavoite on valotaiteen keskuksen perustaminen Helsinkiin. Jäsenet työskentelevät valotaiteen parissa tai ovat siitä kiinnostuneita. ==Lähteet== Luokka:Kuvataiteen uudet alueet Luokka:Suomalaiset kuvataidealan järjestöt
MuuMediaFestivaali

MuuMediaFestivaali oli vuosina 1991–1998 Helsingissä järjestetty mediataidetapahtuma, jota tuotti suomalaisen mediataiteen keskus AV-arkki. MuuMediaFestivaalin edeltäjä oli Kuopion videofestivaali, joka järjestettiin vuosina 1989–1990 Kuopiossa. Festivaali oli ensimmäinen laajempi mediataiteen festivaali Suomessa.Perttu Rastas AV-arkin hallituksen asiantuntijajäseneksi, 7.6.2017 == Historia == ===1989=== Ensimmäiset kansainväliset videotaidefestivaalit järjestettiin Kuopiossa 15.-17.4.1989. Festivaalin järjestäjinä toimivat Muu ry ja AV-arkki sekä Kuopion kaupungin ylläpitämä Kuopion videotyöpaja. Festivaalien kansainväliset vieraat olivat Jeremy Welsh ja Carol Jacobs Lontoosta ja pohjoismaiset vierailijat Pål Wrange, Frederik Cesson Ruotsista ja tanskalaisen videotaiteen veteraani Torben Soborg. Festivaalin kotimaiseen sarjaan lähettiin yli 200 videoteosta. Festivaalin ensimmäisen 10.000 mk kotimaisen palkinnon sai videotaiteilija Marikki Hakola. ===1998=== MuuMediaFestivaali 98 oli kansainvälinen mediataidefestivaali, jonka tapahtumia järjestettiin Helsingissä, Espoossa ja verkossa. Vuonna 1998 MuuMediaFestivaali järjestettiin vastavalmistuneen Kiasman tiloissa, esimerkiksi Kiasma-teatterissa.Marja-Terttu Kivirinta: MuuMediaFestivaali viettää 10-vuotisjuhlaa Kiasmassa ja kaupungilla. Helsingin Sanomat 5.9.1998 Festivaaliin kuului näytöksiä, seminaareja, live-esityksiä, mediateekki ja Mobile Zones -projektitila. Vuonna 1998 festivaalin ohjelma kiersi tapahtuman jälkeen Suomessa ja ulkomailla. Festivaaliin kuului myös taiteilijaresidenssi, jonka avulla tekijät pystyivät toteuttamaan paikkasidonnaisia teoksia. Festivaalin teemoihin kuuluivat globaalius ja alkuperäiskansat. Meksikon ja Intian mediataide sekä verkkoaktivismi toivat alkuperäiskansojen näkökulman esiin festivaalilla. Vuonna 1998 juhlittiin festivaalin 10-vuotista taivalta, ja ohjelmaan kuului myös retrospektiivinen osuus. Siinä esitettiin videoita, jotka olivat inspiroineet mediataiteen tekijöitä sekä retrospektiivi suomalaiseen mediataiteeseen. Retrospektiivissä esitettiin sarja teoksia, joka näytti mediataiteen matkan suomalaisesta metsästä globaaliin virtuaalimaailmaan. Myös tilan kokeminen tietotekniikan aikana oli festivaaliohjelmassa keskeinen kysymys. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * MuuMediaFestivaali Finnassa Luokka:Entiset Suomen kulttuuritapahtumat
Ninni Korkalo

Ninni Korkalo (s. 1982 Helsinki) on suomalainen kuvataiteilija, joka työskentelee mediataiteen ja liikkuvan kuvan parissa. Hän valmistui kuvataiteilijaksi Etelä-Karjalan ammattikorkeakoulusta 2008 ja taiteen maisteriksi Lapin yliopistosta 2014. Korkalon teosten pohjana on uteliaisuus ja armollisuus ihmisyyttä, itseä ja toisia kohtaan. Hänen teoksiaan on nähty kotimaassa, Euroopassa, Afrikassa, Yhdysvalloissa, Venäjällä, Etelä-Amerikassa ja Aasiassa. Ninni Korkalo on AV-arkin, Piste Kollektiivin ja Muu ry:n jäsen. == Teoksia == * The Best Lover, 2023, lyhytelokuva / videoteos, kesto 13 min. Käsikirjoittaja, ohjaaja & leikkaaja Ninni Korkalo, tuottaja Tuuli Penttinen- Lampisuo. Levittäjä: AV-arkki. * Mission Self Love, 2020, lyhytelokuva / videoteos, kesto 6 min 10 sek. Pääosassa Sari Lilliestierna (Barbarella). Käsikirjoittaja & ohjaaja Ninni Korkalo, kuvaaja Sami Sänpäkkilä, lavastaja Anna Elo, äänittäjä Tyko Tuulivaara, äänisuunnittelija Jyri Pirinen, tuottaja Tuuli Penttinen-Lampisuo. Levittäjä: AV-arkki. * Black, Red, White Diaries, 2018, lyhytelokuva / kaksikanavainen videoteos, kesto 9 min 45 sek. Pääosissa Ninni Korkalo ja Gaia Rodrigues (Lumikit). Käsikirjoittaja, kuvaaja, leikkaaja, ohjaaja & tuottaja Ninni Korkalo, leikkaaja & äänisuunnittelija Panu Johansson. Levittäjä: Av-arkki. * Anonyymit onnelliset, 2016, yhteisöllinen videoteos, tekijät Ninni Korkalo, Tuomas Korkalo, Ann-Mari Huhtanen ja Janne Rosenvall. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Heljakka, Kati: Rakkaus itseen voi muuttaa maailman, Porissakin. Satakunnan Kansa 18.2.2021. Viitattu 4.8.2022. * Johansson, Panu: Barbarella puhuu – Mission Self Love Studio Mustanapassa. Päiväämätön blogiteksti. Viitattu 4.8.2022. * Johansson, Panu: Mustat, punaiset ja valkeat päiväkirjat. Päiväämätön blogiteksti. Viitattu 4.8.2022. * Paldanius, Maria: Lumikit lau­ko­vat lu­mi­val­koi­sia to­tuuk­sia – Ku­va­tai­tei­li­ja Ninni Kor­ka­lon vi­deo­teos­sar­ja li­hal­lis­taa tutun sa­tu­hah­mon. Lapin Kansa 22.11.2018. Viitattu 4.8.2022. * Penttinen-Lampisuo, Tuuli: Lumikit oluella: Galleria 3h+k:n näyttelyt käsittelevät ystävyyden kauneutta ja ihmissuhteiden sekavuutta. Satakunnan Kansa 29.10.2018. Viitattu 4.8.2022. Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset videotaiteilijat
Risto Lanki

Risto Lanki (18. maaliskuuta 1946 Pyhtää – 1. marraskuuta 2023) oli suomalainen raviohjastaja ja -valmentaja. Pyhtään Heinlahdesta lähtöisin oleva Lanki ajoi urallaan yli 15 000 ravilähtöä, joista voitti yli 2000. Lanki menestyi parhaiten 1980-luvun tienoilla, kun hän ajoi vuosina 1979–1990 yli sata voittoa vuodessa. Hänet tunnetaan erityisesti suomenhevosten lainaohjastajana. Hän ohjasti suomenhevosori Patrikin nelinkertaiseksi ravikuninkaaksi vuosina 1988–1991 sekä Ilorin ravikuningattareksi Kouvolassa 1973. Muita hänen menestysajokkejaan olivat muun muassa Ilo-Tähti ja Vokkerin- Tähti. Metsäkoneurakointia aiemmin tehneelle Lankille ravivalmentamisesta ja -ohjastamisesta tuli ammatti vuonna 1974. Tuolloin hän aloitti Ahti Rinta- Jaskarin LL-Tallin valmentajana Lappeenrannan Lyytikkälässä. Lappeenrannan ratavalmentajana Lanki oli vuosina 1976–1981. Sieltä hän siirtyi Jokimaan ratavalmentajaksi, josta puolestaan jatkoi Orimattilan hevoskylään 1980-luvun lopussa. Tallinnan raviradalla hän aloitti valmentamisen syyskuussa 1993. Eläkkeellä Risto Lanki muutti Virosta Kouvolaan. Lanki sai aivoverenvuodon vuonna 2019, kun hän oli katsojana Mikkelin raveissa. Aivoverenvuodon seurauksena hänen toimintakykynsä heikkeni ja Lanki muutti kotkalaiseen hoivakotiin. Tuhannennen voittonsa Risto Lanki ohjasti 3. kesäkuuta 1984 ja 2000. voittonsa Dubla Nancylla 12. elokuuta 1993. Molemmat voitot Lanki ohjasti Jokimaalla. Risto Langin tallilla ovat työskennelleet hevosalalla tunnetuksi tulleista muun muassa Ari Moilanen, Kari Venäläinen, Harri Tuominen, Pekka Luukkonen, Olli-Pekka Hämäläinen ja Roi Iltanen. Langin isä Pentti Lanki oli tunnettu hevosmies sekä ravikuningatar Ilorin kasvattaja ja omistaja. Risto Lanki piti Tallinnassa tallia Jelena Tsezaksin kanssa ja heidän tyttärensä Liisa Lanki on ravi- ja monteohjastaja. == Lähteet == * Risto Lanki Suomen Hippoksen tietokannassa === Viitteet === Luokka:Suomalaiset raviohjastajat Luokka:Suomalaiset ravivalmentajat Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Videorunous

Videorunous on runoutta videon muodossa. Se on digitaalista runoutta, jossa käytetään välineenä videota ja sen tuomia mahdollisuuksia esimerkiksi runon ajallisuudessa, liikkuvuudessa ja äänessä. Videorunous on muodoltaan lähellä videotaidetta. Videorunouden teosten eli videorunojen luomisessa hyödynnetään videokuvaamisen ja videoeditoinnin tekniikoita. Suomalaisia videorunoilijoita ovat esimerkiksi J. P. Sipilä, Mikaela Välipakka ja Tuija Välipakka. == Lähteet == Luokka:Runous Luokka:Kirjalliset suuntaukset
Tuuli Penttinen-Lampisuo

Tuuli Penttinen-Lampisuo (s. 1969 Tampere) on suomalainen tuottaja ja taidekriitikko. Hän työskentelee yhteistyössä taiteilijoiden kanssa taide- ja mediataideprojekteissa ja elokuvatuotannoissa. Penttinen-Lampisuo on kirjoittanut taiteesta säännöllisesti muun muassa Satakunnan Kansaan vuodesta 2013. == Henkilöhistoria == Penttinen-Lampisuo opiskeli piirtäjä-artesaaniksi Pirkanmaan käsi- ja taideteollisuusoppilaitoksessa (1992) ja medianomiksi (AMK) Tampereen ammattikorkeakoulussa (2002). Taiteen maisteriksi (visuaalisen kulttuurin maisteriohjelma) hän valmistui Aalto-yliopistosta (2012). Penttinen-Lampisuo on tuottanut lukuisia taideteoksia, näyttelyitä ja hankkeita. Hän on työskennellyt muun muassa Henrietta Lehtosen, Marko Lampisuon, Ninni Korkalon ja Hanna Haaslahden kanssa. Hän on ollut mukana hoitolaitoksissa ja rakennuskohteissa toteutettavissa taideprojektekteissa. Vuonna 2021 ilmestyi Penttinen-Lampisuon toimittama, Nokia Arenan rakennusvaiheista kertova Kansi ja Areena -kirja yhteistyössä Taideosasto- työryhmän kanssa. Vuosina 2021–2023 Penttinen-Lampisuo toimii hanketuottajana MEHI – Mediataiteen historia Suomessa -hankkeessa. 2000-luvulla Penttinen- Lampisuo on työskennellyt muun muassa Satakunnan taidetoimikunnan taiteen tuottamisen läänitaiteilijana, Suomalaisen mediataiteen levityskeskus AV-arkki ry:n tuottajana (2002–2004), Turun yliopiston kulttuurituotannon tuntiopettajana, Kallo Works osk:ssa osuuskuntayrittäjänä ja AVEKissa tuotantoneuvojana. Vuosina 1994–1998 hän työskenteli taidevedostajana Grafiikanpaja Himmelblaussa. Penttinen-Lampisuo on Suomen arvostelijain liitto SARV:n ja WIFT Finlandin jäsen, sekä Rajataide ry:n ja Galleria Rajatilan perustajajäsen. Vuonna 2020 Penttinen-Lampisuo perusti tuotantoyhtiö Poike Production. Se on erikoistunut elokuvan ja mediataiteen tuottamiseen ja taiteen asiantuntijapalveluihin. Poike Production asiakkaita ovat muun muassa Sanoma Media ja Tampereen kaupunki, ja yhteistyökumppaneita keskeiset mediataidetoimijat Suomessa, kuten AV-arkki, Fantomatico, Testifilmi ja Suomen Mediataideverkosto. Poike Productio on Audiovisual Producers Finland APFI:n jäsen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Poike Production kotisivut * Taidekritiikit Satakunnan Kansassa Tuuli Penttinen-Lampisuo Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Tuottajat
John Hopkins (taiteilija)

John Hopkins on yhdysvaltalainen taiteilija, joka on toiminut pitkään valokuvan ja media- sekä äänitaiteen parissa. Hopkins on toiminut pitkään alan opettajana eri oppilaitoksissa ympäri maailmaa, erityisesti Saksassa, Islannissa sekä Suomessa. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset taiteilijat Luokka:Elävät henkilöt
Panu Johansson

Panu Johansson on suomalainen mediataiteilija ja kokeellisen elokuvan tekijä. Hän työskentelee liikkuvan kuvan, valokuvan ja äänen parissa. Johansson on valmistunut kuvataiteilijaksi Taidekoulu Maasta vuonna 2003 ja Taiteen maisteriksi Lapin yliopistosta 2014. Johanssonin teoksia on ollut esillä erilaisilla festivaaleilla, tapahtumissa ja näyttelyissä vuodesta 2000 lähtien. Johanssonin taiteessa näkyy kokeellisen elokuvan historia ja kulttuurihistoria. Hänen teoksensa ovat osaltaan tallentaneet häviävää kulttuuriperintöä, kuten Vesitornisinfonia vuodelta 2022, joka käsitteli suomalaisia vesitorneja. Hänen teoksilleen on ominaista filmimateriaalin tuntu, päiväkirjamaisuus ja maisemallisuus. Johansson on käyttänyt teoksissaan found footage -aineistoa tai kuvannut materiaalia filmille esimerkiksi Super 8 -filmille. Johansson on tehnyt useimpiin teoksiinsa myös niiden äänimaailman. Johansson on Muu ry:n, AV-arkin, Kuvaston, Lapin taiteilijaseuran ja Pohjoisen mediakulttuuriyhdistys Magneetin jäsen. Johansson on lisäksi järjestänyt mediataiteeseen liittyviä tapahtumia Pohjois-Suomen alueella. == Filmografia == * Men at Work (2022) 6mins * Pienkaupunkisinfonia: 96100-97690 / Picturing a Micropolis: 96100-97690 (2018) 10min54s * Jossain muualla ja silti aina taalla/ Somewhere Else and Yet Always Here (2017) 59min32s * Hiljaisuudesta toiseen / From One’s Silence to Other’s (2014) 8min36s * Smokestacks, Below (2012) 6min 16s * Out of Order (2011) * The Mystery and the Melancholy of a Street (2003) 4min23s * Valmiina seikkailuun / Ready for the Adventure (2003) 3min50s * Osta keuhkosyöpä! / Buy Yourself a Lung Cancer! (2003) 2min3s == Palkinnot == * 2013 Jury Mention for the film. International Super 8mm Festival Szeged, Hungary (Out of Order) * 2010 Jury Prize of Best International Work. Winnipeg's Festival of Film and Video Art, Winnipeg, Canada (From One's Silence to Other's) * 2010 Honorary mention. United States Super 8 Film and Digital Video Festival, New Jersey, USA (From One's Silence to Other's) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Panu Johansson, AV-arkki * Panu Johansson kotisivut Luokka:Suomalaiset videotaiteilijat Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Johanna Sinkkonen

Johanna Sinkkonen (s. 7. lokakuuta 1983 Turku) on suomalainen kuvataiteilija ja tuottaja, joka tekee yhteisötaidetta, paikkasidonnaista ja mediataidetta. Sinkkosen projekteja ovat olleet yhteisöllinen KaiPuu ja interaktiivinen mediataideteos I see you. Sinkkosen töitä on ollut eri festivaaleilla ja näyttelyissä niin Suomessa kuin ulkomailla. Sinkkonen on toteuttanut monivälineisesti projekteja eri kokoonpanoissa ja on vaikuttanut aktiivisesti turkulaiseen taidekenttään mm. yhteisötaiteen työosuuskunta Canadantuijien ja Holz Kollektiv:n perustajajäsenenä. Sinkkonen valittiin Turun Taiteilijaseuran hallituksen puheenjohtajaksi vuosille 2022-2023. == Julkisia taideteoksia == * RunoUs, (Työryhmä Canadantuijat) Runosmäen Monitoimitalo Riimi, Turku 2024 * Maailma Huoneessani 2021, 2023 * Flower it up! vol2, Fimbul Konstvägen, Turku 2023 * Flower it up, Spaunan Kallioilla, Turku 2023 * AALLOT, Bertelinkulma Turku, 2022 * Jänöset, Tommilankadun päiväkoti Turku, 2021 * I see you, VAFT 2018, ILMIÖ 2018, Kesärauha 2019, Pansion ME-talo 2020, Turun Tyttöjen Talo Varissuolla 2021 * Think Pink, Ruisrock 2018, 2019, 2022, Ruisrock ja Turku kaupunki 2021 * Huoneiden kirja, Turku, 2021 * Armadillo, Ruisrock 2019, Paljasjalkapolku 2021, Spaunan Kallioilla 2022, Fimbul Konstvägen 2024 * KaiPuu, Turku 2020 == Katso myös == * Turun Taiteilijaseura * Turun Taidehalli == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Johanna Sinkkosen kotisivut * Osuuskunta Canadantuijat * Osuuskunta Lilith * Taide Rakentamisessa * Kuvataiteilijamartikkeli (Johanna Sinkkonen) Luokka:Suomalaiset kuvanveistäjät Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pasi Rauhala

Pasi Rauhala (s. 1978 Lahti) on suomalainen kuva- ja mediataiteilija. Rauhala asuu ja työskentelee Lohjalla. Rauhala tunnetaan erityisesti tilallisista ja vuorovaikutteisista installaatioista. Rauhala on toteuttanut useita teoksia myös julkiseen tilaan Helsinkiin, Tampereelle ja Jyväskylään. Keväällä 2022 Rauhala voitti kutsukilpailun, jossa haettiin uutta teosta Aalto Yliopiston K3 kampuksellehttps://www.aalto.fi/fi/uutiset/datarihmasto-ja-veistoksellinen- illuusio-aalto-yliopiston-julkisen-taiteen-kilpailun. == Opinnot == Rauhala on valmistunut kuvataiteen maisteriksi Taideyliopiston Kuvataideakatemiasta 2009 ja taiteen maisteriksi Aalto Yliopistosta valokuvataiteen koulutusohjelmasta 2012. Taiteen maisterin opinnäytetyönä Rauhala toteutti Pasi Rauhalan Kotimuseo nimisen näyttelykokonaisuuden jota esitettiin vuosina 2011-2016 Hämeenlinnan taidemuseossa, Rauman taidemuseossa sekä Jyväskylyän taidemuseossa. Opinnäytteen kirjallinen osio löytyy Aalto Docistahttp://urn.fi/URN:NBN:fi:aalto-201206102295. Rauhala on suorittanut myös Julkisen taiteen taideasiantuntijan erikoistumiskoulutuksen 2021. Koulutukseen liittyvään julkaisuun Julkisen tilan taiteen tilasta Rauhala kirjoitti artikkelin Lisätyn todellisuuden mahdollisuudet julkisen tilan taiteessa. Koko julkaisu on ladattavissa Taideyliopiston julkaisutietokannastahttps://taju.uniarts.fi/handle/10024/7199. == Näyttelyitä == Rauhala ensimmäinen yksityisnäyttely oli Kuvataideakatemian galleriassa Helsingin Kasarmikadulla 2008. Rauhalan teoksia on Suomessa ollut esillä useissa gallerioissa sekä Jyväskylän taidemuseossa vuosina 2011, 2013, 2015, Lahden taidemuseossa vuonna 2011, Rauman taidemuseossa vuosina 2010, 2012, Hämeenlinnan taidemuseossa vuonna 2011, Järvenpään taidemuseossa 2022, Tampereen taidemuseossa 2022 ja Mäntän kuvataideviikoilla vuosina 2019 ja 2022. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Pasi Rauhalan verkkosivut * Pasi Rauhala kuvataiteilijamatrikkelissa Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset valokuvaajat Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Suomalaiset mediataiteilijat
Dirty Dancing (soundtrack)

Dirty Dancing (koko nimi Dirty Dancing: Original Soundtrack from the Vestron Motion Picture) on soundtrack-albumi vuoden 1987 menestyselokuvaan Dirty Dancing – kuuma tanssi. Albumille julkaistiin jatko-osa More Dirty Dancing vuonna 1988. Vuonna 2003 julkaistiin albumi Ultimate Dirty Dancing, joka sisältää elokuvan kaikki kappaleet esittämisjärjestyksessä. == Kappaleet == === Alkuperäinen vuoden 1987 julkaisu === #"(I've Had) The Time of My Life" (Bill Medley, Jennifer Warnes) – 4:50 #"Be My Baby" (The Ronettes) – 2:37 #"She's Like the Wind" (Patrick Swayze) – 3:53 #"Hungry Eyes" (Eric Carmen) – 4:06 #"Stay" (Maurice Williams and the Zodiacs) – 1:34 #"Yes" (Merry Clayton) – 3:15 #"You Don't Own Me" (The Blow Monkeys) – 2:59 #"Hey! Baby" (Bruce Channel) – 2:21 #"Overload" (Alfie Zappacosta) – 3:39 #"Love Is Strange" (Mickey & Sylvia) – 2:52 #"Where Are You Tonight?" (Tom Johnston) – 3:59 #"In the Still of the Night" (The Five Satins) – 3:03 === 20-vuotisjulkaisu === Levy 1 (CD) #"Be My Baby" (The Ronettes) #"Big Girls Don't Cry" (The Four Seasons) #"Merengue" (Michael Lloyd & Le Disc) #"Trot the Fox" (Michael Lloyd & Le Disc) #"Johnny's Mambo" (Michael Lloyd & Le Disc) #"(I've Had) Time of My Life" [Instrumental Version] (The John Morris Orchestra) #"Where Are You Tonight?" (Tom Johnston) #"Do You Love Me" (The Contours) #"Love Man" (Otis Redding) #"Gazebo Waltz" (Michael Lloyd) #"Stay" (Maurice Williams and the Zodiacs) #"Wipe Out" (The Surfaris) #"Hungry Eyes" (Eric Carmen) #"Overload" (Zappacosta) #"Hey! Baby" (Bruce Channel) #"De Todo Un Poco" (Michael Lloyd & Le Disc) #"Some Kind of Wonderful" (The Drifters) #"These Arms of Mine" (Otis Redding) #"Cry to Me" (Solomon Burke) #"Will You Love Me Tomorrow" (The Shirelles) #"Love Is Strange" (Mickey & Sylvia) #"You Don't Own Me" (The Blow Monkeys) #"Yes" (Merry Clayton) #"In the Still of the Night" (The Five Satins) #"She's Like the Wind" (Patrick Swayze) #"Kellerman's Anthem" (The Emile Bergstein Chorale) #"(I've Had) The Time of My Life" (Bill Medley & Jennifer Warnes) Levy 2 (DVD) #"She's Like the Wind" video #"Yes" video #"Hungry Eyes" video #"Do You Love Me" video #"(I've Had) The Time of My Life" video #"(I've Had) The Time of My Life" karaoke version == Kaupallinen menestys == Dirty Dancing on yksi kaikkien aikojen menestyneimpiä soundtrack-albumeja ja musiikkalbumeja ylipäänsä. Sitä myytiin ChartMasters-sivuston mukaan maailmanlaajuisesti ainakin 29,9 miljoonaa kappaletta, useiden lähteiden mukaan yli 32 miljoonaa kappaletta. Dirty Dancing nousi Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listan ykköseksi 14. marraskuuta 1987 ja oli ykkösenä kaikkiaan 18 viikkoa. Listaviikkoja kertyi kaikkiaan 97. Yhdysvalloissa albumi on saanut 14-kertaista platinaa yli 14 miljoonan levyn myynnillä. Bundesverband Musikindustrien (BVMI) mukaan Dirty Dancing on Saksan kaikkien aikojen myydyin albumi3,25 miljoonan kappaleen myynnillä. == Lähteet == Luokka:Vuoden 1987 soundtrackit
Khairpurin ruhtinaskunta

Khairpurin ruhtinaskunta oli entinen valtio nykyisen Pakistanin Sindhin provinsissa. Nimensä mukaisesti ruhtinaskunnan pääkaupunki oli Khairpur Induksen itäpuolella. Ensin Sindhin Talpur-dynastialle alaiset Khairpurin hallitsijat itsenäistyivät brittien alaisuudessa brittien valloitettua Sindhin alueen. Khairpur liittyi Pakistaniin vuonna 1947 ja se lakkautettiin hallinnollisessa uudistuksessa vuonna 1955. ==Maantiede ja väestö== Khairpurin ruhtinaskunta sijaitsi nykyisen Pakistanin Sindhin provinsissa Induksen keskijuoksun itäpuolella. Kokoa alueella oli noin 15 600 km². Nimensä mukaisesti ruhtinaskunnan pääkaupunki oli Khairpur Sukkurin kaakkoispuolella. Ruhtinaskunnan alueet lähellä Industa maan pohjois- ja länsiosissa olivat hedelmällistä alluviaalitasankoa. Kaakkoisosat olivat puolestaan aavikkoa Ison Intian aavikon reunamilla. Suurin osa ruhtinaskunnan väestöstä asui alueen maaseudulla. Paikalliset puhuivat enimmäkseen sindhin kieltä, mutta hallitsijasuku oli baluchitaustainen. ==Historia== 1700-luvun looppupuolella Sindhiä hallitsi Kalhora-dynastia. Vuonna 1783 baluchipäällikkö Mir Fath Ali Khan Talpur syöksi Kalhora-hallitsijat valalsta ja sai tunnustuksen alueen hallitsijana Afganistanin Dorrani-dynastialta, jonka alainen Sindh oli. Hänen veljenpoikansa Mir Suhrab Khan teki Khaipurista oman tukialueensa tunnustaen kuitenkin Hyderabadin Talpur-hallitsijoiden yliherruuden. Samalla hän alkoi kuitenkin laajentaa alueitaan Khairpurista etenkin kohti aavikkoa etelässä ja kaakossa ja kohti Industa lännessä. Kun Afganistanin Dorrani-valtakunta alkoi heiketä Sindhin hallitsijoista tuli vuoteen 1813 mennessä käytännössä itsenäisiä. Britit tunnustivat Sindhin itsenäisenä valtionaan vuonna 1832. Sen hallitsijat pyrkivät kuitenkin estämään brittijoukkojen liikkeet alueen poikki ensimmäisen afgaanisodan aikana vuosina 1839-1842. Khairpurissa tuolloin hallinnut Mir Suhrab Khanin poika Ali Murad oli kuitenkin brittimielinen ja toimi heidän kanssaan yhteistyössä. Kun Charles Napier johti sotaretkeä Sindhiin vuonna 1843 Ali Murad tunnustettiin Khairpurin mirinä muuten brittien Brittiläiseen Intiaan liittämässä Sindhissä. Hän sai myös arvonimen Ylä- Sindhin rais. Alkujaan hyvät suhteet brittien kanssa heikkenivät tulevina vuosina. Khairpurin hallitsijaa syytettiin myös vallan väärinkäytöstä. Vuonna 1852 Khairpurin hallitsija menetti rais-arvonimensä ja suuria osia ruhtinsaskunnasta liitettiin Brittiläiseen Intiaan. Liitetyistä alueista tuli osa tuolloista Shikarpurin piirikuntaa. Samalla Khairpurin hallitsijan ohelle asetettiin brittien nimittämä visiiri (wazir). Vuonna 1866 britit lupasivaat kaikesta huolimatta tunnustaa Mir Ali Muradin jälkeläiset vallanperijöinä Khairpurissa. Ali Murad kuoli vuonna 1894 ja hänen seuraajakseen nousi hänen poikansa Faiz Muhammad. Khairpur liittyi Pakistaniin Intian jaon yhteydessä vuonna 1947. Ruhtinaskunnan tarina päättyi lopulta hallinnolliseen uudistukseen vuonna 1955, jolloin siitä tuli suoraan osa Länsi-Pakistania. ==Lähteet== luokka:Pakistanin historia Luokka:Aasian entiset valtiot Luokka:Sindh
Unto E. Hämäläinen

Unto Eelis Hämäläinen (14. marraskuuta 1923 Impilahti – 24. huhtikuuta 2003 Jyväskylä) oli keskisuomalainen kuvataiteilija, joka aloitti taiteilijan uransa maalarina jo 1940-luvulla ja ryhtyi 1960-luvun lopulla tekemään myös veistoksia. Hämäläisen tuotantoon kuuluu mm. abstrakteja maalauksia sekä kineettisiä ja valokineettisiä veistoksia. Hän käytti teoksissaan usein myös kierrätysmateriaalia. Hämäläinen oli yksi vuonna 1972 perustetun taiteilijaryhmä Dimension perustajajäsenistä. Vuosina 1985–1987 hän toimi Jyväskylän taiteilijaseuran puheenjohtajana. Hämäläiselle myönnettiin vuonna 1972 Valtion taidepalkinto ja vuonna 1997 Keski-Suomen läänin taidetoimikunnan taidepalkinto. Hämäläisen retrospektiivinäyttely Boheemikinetiikkaa ja kesympiä kuvia oli esillä Jyväskylässä vuonna 1996. == Teoksia == * Kevätusvaa metsässä (1946) * Epäsäännöllinen muuttuja (1970) * Karvamato tanssii itselleen (1979) * Sykkivä galaksi (1980) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Unto E. Hämäläinen Kuvataiteilijamatrikkelissa * Kuopion taidemuseon Taidevartti Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Suomalaiset kuvanveistäjät Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet
Tarja Ervasti

Tarja Ervasti (s.1957) on suomalainen valotaiteilija ja esittävän taiteen valosuunnittelija. Hän on opiskellut valosuunnittelua Taideyliopiston Teatterikorkeakoulussa valmistuen teatteritaiteen maisteriksi ja Yale School of Drama -yliopistossa (nykyään nimeltään David Geffen School of Drama at Yale University) Yhdysvalloissa. Ervastin tuotantoon kuuluu valoa pääasiallisena materiaalinaan hyödyntäviä installaatioita, ympäristötaideteoksia ja rakennettuun ympäristöön luotuja pysyviä teoksia. Ervasti on työskennellyt vapaana taiteilijana 1980-luvulta alkaen, yhdistäen urat valosuunnittelijana teatteri-, tanssi- ja oopperatuotannoissa sekä valotaideteosten tekijänä. Hän on toiminut alansa opetustehtävissä Teatterikorkeakoulussa sekä vierailevana luennoitsijana Kuvataideakatemiassa, Taideteollisessa korkeakoulussa ja ammattikorkeakouluissa. Ervasti on toiminut ympäristö- ja valotaidetapahtumien suunnittelijana, kuraattorina sekä julkisen taiteen ja valotaidekilpailujen juryissä. Hän toimi näyttelyvalaistuksen suunnittelijana ja toteuttajana Kansallisgalleriassa vuosina 2018–2022. Arabianrannassa on hänen teoksensa Tuulen kuvia. Vuonna 2005 valmistuneessa teoksessa on asuinrakennuksen kahteen julkisivuun integroidut LED-valospiraalit ja valokuitujuovat, joiden energia tuotettiin rakennuksen katolle sijoitetulla tuuliturbiinilla. Teoksen valo- ohjelmat valikoituivat tuulen voimakkuudesta ja lämpötilasta tietoa antavan sääaseman avulla.Arabianrannan taide. Pdf. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Tarja Ervastin verkkosivut Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset valosuunnittelijat Luokka:Suomalaiset mediataiteilijat
Järvenpää Vineyard -seurakunta

Järvenpää Vineyard on kristillinen seurakunta Järvenpäässä. Järvenpää Vineyard on yhteyttä vaaliva, lapset ja nuoret huomioiva yhteisö, johon kaikenikäiset ovat tervetulleita. Järvenpää Vineyard syntyi vuonna 2022 kahden paikallisen seurakunnan Vineyard Uusimaan sekä Overflown yhdistyttyä. Seurakunnan toiminta-alueena on Järvenpää, Kerava ja Tuusula. == Aiheesta muualla == * Suomen Vineyard-kirkko Luokka:Järvenpään seurakunnat Luokka:Suomen uuskarismaattiset seurakunnat
Himalajankuusi

Himalajankuusi (Picea smithiana) on läntisen Himalajan alueelta Koillis- Afganistanin, Pohjois-Pakistanin, Intian ja Nepalin alueilta kotoisin oleva puu. Se kasvaa 2 400 – 3 600 metrin korkeudella merenpinnasta vuoristojen jyrkillä rinteillä. == Levinneisyys ja elinympäristö == Himalajankuusi kasvaa jyrkillä vuoristorinteillä Himalajan vuoriston alueella. Se suosii kasvualustana hiekka- ja savimaata. Himalajankuusi elää kosteassa monsuuni- ilmastossa, jossa se kokee keskimäärin 1 000 – 2 500 millimetrin vuotuisen sademäärän. Se on sopeutunut elämään −20°C – 30°C lämpötilassa. == Kuvaus == Himalajankuusi on suuri ainavihanta puu, joka kasvaa 30–45 m korkeaksi ja jonka rungon halkaisija on noin 1–2 m. Sillä on kartiomainen latvusto, jossa on tasaiset, yleensä riippuvat oksat. Versot ovat vaalean kellanruskeita ja karvattomia. Lehdet ovat neulamaisia, 3–5 cm pitkiä, puolivihreitä, ja niissä on huomaamattomia suuviivoja. Himalajankuusen neulaset ovat kuusien pisimmät. Kävyt ovat leveitä ja kartiomaisia, 9–16 cm pitkiä ja 3 cm leveitä, nuorena vihreitä, kypsyessään kellanruskeat ja avautuvat 5–6 cm leveiksi 5–7 kuukautta pölytyksen jälkeen. Emilehdet ovat jäykkiä ja pyöreäreunaisia. == Käyttö == Himalajankuusi on tärkeä talouspuu ja se on erinomaista rakennusmateriaalia. Sitä käytetään sisätilojen lattioiden ja kattojen rakennusmateriaalina. Sitä on käytetty käsiteltynä myös ratapölkkyjen materiaalina. Suhteellisen keveytensä vuoksi himalajankuusta on käytetty myös lentokoneiden rakentamiseen. Pienempiä yksilöitä käytetään selluteollisuuden tarpeisiin. Lajin pitkät neulaset ja roikkuvat oksat tekevät siitä suositun koristepuun, ja se onkin yleinen eurooppalaisissa puutarhoissa. == Lähteet == Luokka:Kuuset
Leopold Carl Müller

Leopold Carl Müller (1834 Dresden- 1892 Wien) oli itävaltalainen taidemaalari. Hän tuli tunnetuksi maisemamaalauksillaan sekä Itävallan orientalismin perustajana. Müllerin sisarukset olivat taiteellisia. Hänen siskonsa Marie ja Betha oli muotokuvamaalareita. https://web.archive.org/web/20101125130859/http://www.oeaw.ac.at/oebl/ http://richardrhoda.com/index_Leopold_Carl_Muller.htm Müller opiskeli taidetta Wienin taideakatemiassa vuodet 1862- 1867. Hänen opettajiaan olivat Christian Ruben ja Karl von Blaas. Tuloja hän hankki tekemällä kuvituksia. Vierailtuaan Pariisissa Müller kiinnostui Eugene Fromentinin orientalistisista maalauksista ja halusi tehdä itsekin jotain samanlaista. Oman aikansa ihmiseksi Müller matkusteli paljon. Hän vieraili Unkarissa, Italiassa ja Egyptissä. Hän piti ateljeeta Kairossa vuonna 1873 ja 1880- luvulla. Venetsiassa hän maalasi vuosina 1870- 1872. Hänet nimitettiin professoriksi Wienin taideakatemiaan vuonna 1877. Vuodet 1890 -1891 hän työskenteli oppilaitoksen rehtorina. == Teoksia == File:Leopold Carl Müller - Beduinendorf - 1887.jpeg|Beduiinikylä, maalattu vuonna 1887. File:Leopold Carl Müller - Market in Lower Egypt.jpg|Tori Ala-Egyptissä, ajoittamaton maalaus. File:Müller-An Egyptian Girl.jpg|Egyptiläinen tyttö, maalattu vuonna 1892. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * http://www.artnet.com/artists/carl-leopold-m%C3%BCller/ Luokka: Itävaltalaiset taidemaalarit Luokka: Vuonna 1834 syntyneet Luokka: Vuonna 1892 kuolleet
Rudolf Pflanz

Rudolf "Rudi" Pflanz (1. heinäkuuta, 1914 – 31. heinäkuuta, 1942) oli saksalainen sotilaslentäjä ja hävittäjä-ässä joka keräsi 52 ilmavoittoa sekä sai Rautaristin ritariristin.https://www.luftwaffe.cz/pflanz.html Viitattu 4.8.2022. Hän kohosi luutnantista yliluutnantiksi.https://ww2gravestone.com/people/pflanz-rudolf-rudi/ Viitattu 4.8.2022. Rudolf Pflanz taisteli länsirintamalla sekä muun toiminnan ohella, taisteluun Britanniasta, toimien majuri Helmut Wickin siipimiehenä. Tuolloinen luutnantti Pflanz pudotti brittiässä John Dundasin, joka samassa ilmataistelussa oli pudottanut majuri Wickin - kummatkin menehtyivät.Price, A., 2002: s. 66. Pflanz taisteli Messerschmitt Bf 109:n tyyppisillä hävittäjäkoneilla, ennen kaatumistaan Ranskan alueen yllä, jonka jälkeen hänet kohotettiin kapteeniksi. Hävittäjärykmentti JG 2:ssa "Richthofen"https://www.tracesofwar.com/persons/25562/Pflanz-Rudolf.htm Viitattu 4.8.2022. taistellut Pflanz oli ampunut alas huomattavan määrän (45 kpl) Supermarine Spitfire -tyyppisiä brittihävittäjiä, jotka olivat heidän ehdotonta parhaimmistoaan tuohon aikaan. ==Lähteet== *Price, Alfred: Spitfire Mk I/II -ässät 1939–41, Koala-Kustannus, 2002. Alkuteos englanniksi 1996. ISBN 952-5186-35-0. ===Viitteet=== Luokka:Saksalaiset lentäjät Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 1942 kuolleet Luokka:Saksalaiset toisessa maailmansodassa kaatuneet
Saissac

Saissac (oksitaaniksi: Saissac) on kunta Ranskan eteläosassa Auden departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee noin 24 kilometriä Carcassonnen kaupungista luoteeseen. Kunnan linna Château de Saissac on rakennettu ensimmäisellä vuosituhannella. Vuonna 960 sen omistus siirtyy Carcassonnen kreiville. 1000-luvulla syntyy Saissacin suku. He asuttavat linnaa, ja samalla he suojelevat kataareja. Albigenssiristiretken (1209-1229) alussa Saissacin herrat antautuivat Simon IV de Montfortille. Tämän jälkeen he vannoivat uskollisuutta Ranskan kuninkaalle, eivätkä enää suvainneet katarismia. 1500-luvulla linnan omistajaksi tuli varakas kauppiasperhe, joka oli vaurastunut pastellivärikaupalla. He muuttivat linnan asunnoksi. 1700-luvun lopulla tapahtuneen Ranskan suuren vallankumouksen aikana linna takavarikoitiin ja myytiin kansallisomaisuudeksi. Tämän jälkeen linna vaihtoi usein omistajaa. Lopulta kunta osti sen vuonna 1994. Vuosina 2004-2006 linnan kaksi huonetta kunnostettiin 1500-luvun hengessä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Auden kunnat
Leibnitz (täsmennyssivu)

Leibnitz tarkoittaa esimerkiksi seuraavia: * Leibnitz, kaupunki Steiermarkissa * Leibnitz (Magdalensbergin alue), Magdalensbergin alue * Leibnitz, Steiermarkin piiri Itävallassa * Grube Leibnitz, kaivos Rösrathissa * Kloster Leibnitz, Steiermark * Leibnitz (Kuun kraatteri), Kuun kraatteri ==Sukunimi== * Carl Leibnitz (Karl August Leibnitz; 1773–1851), saksalainen näyttelijä ja oopperalaulaja * Christine Leibnitz (Katharina Christine Nicola; 1783–1839), saksalainen näyttelijä ja oopperalaulaja * Eberhard Leibnitz (1910–1986), saksalainen kemisti * Emilie Leibnitz (Emilie Wilhelmine Florentine Leibnitz; avioiduttuaan Braakmann; 1817–1894), saksalainen pianisti * Friedrich III von Leibnitz (Friedrich III von Polheim; k. 1338), Salzburgin arkkipiispa * Gottfried Leibnitz, Gottfried Leibniz (1646–1716), saksalainen filosofi, matemaatikko, luonnontieteilijä ja yleisnero * Heinrich Leibnitz (1811–1889), saksalainen graafikko ja taidemaalari * Heinz Maier-Leibnitz (1911–2000), saksalainen fyysikko * Hermann Maier-Leibnitz (1885–1962), saksalainen teollisuusjohtaja, korkeakouluopettaja * Robert Leibnitz (1863–1929), saksalainen arkkitehti * Roman von Leibnitz (k. 1179), Roman II, Gurkin piispa * Ruth Leibnitz (1928–2011), saksalainen kuvanveistäjä * Wolfgang Leibnitz (s. 1936), saksalainen pianisti ==Katso myös== * Leibniz, täsmennyssivu Luokka:Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Leonid Mosendz

Leonid Mosendz (, kirjailijanimiä Osyp Ljaskovets, Осип Лясковець; Rostyslav Berladnyk, Ростислав Берладник; 20. syyskuuta 1897 Mohyliv-Podilskyi, Venäjän keisarikunta – 13. lokakuuta 1948 Blonay, Sveitsi) oli ukrainalainen kirjailija. ==Elämäkerta== Mosendz opiskeli Vinnytsjan opettajaseminaarissa 1911–1915 ja toimi opettajana Hnivanissa 1918–1920. Ukrainan kansantasavallan armeijasta kotiutettuna hän pakeni 1920 Puolaan mutta palasi Lutskiin 1921, jolloin puolalaiset pidättivät hänet ja hän joutui internointileirille Kalisziin. Vapauduttuaan hän opiskeli kemiaa 1923–1928 Poděbradyssa Ukrainalaisessa maatalousakatemiassa ja sen jälkeen kaksi vuotta Brnossa, jossa hän suoritti tohtorin tutkinnon 1931. Hän työskenteli sitten insinöörinä Bratislavassa. Hän toimi 1937–1939 opettajana kauppakoulussa Sevljušissa Transkarpatiassa. 1939–1945 hän työskenteli kemistinä Bratislavassa, josta hän pakeni Itävaltaan brittiläiselle vyöhykkeelle. Hän kuoli Sveitsissä tuberkuloosiparantolassa. ==Kirjailijana== Mosendz kirjoitti 1920-luvun loppupuolelta alkaen eri lehtiin runoja, proosaa, kirjallisuusarvosteluja ja -katsauksia. Hän julkaisi proosaa ja runoja myös kirjoina. Hänen kuolemansa jälkeen ilmestyi keskeneräiseksi jäänyt romaani Ostannii prorok (1960, 'Viimeinen profeetta'). Hän käänsi kirjallisuutta ukrainaksi monista kielistä. Hänen tuotantonsa pääteema juontuu hänen vahvasta isänmaallisuudestaan. Mosendz kirjoitti Juri Klenin kanssa yhteisellä salanimellä Porfyri Horotak kirjallisia parodioita, jotka ilmestyivät 1947 nimellä Dyjabolitšni paraboly (). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ukrainalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1897 syntyneet Luokka:Vuonna 1948 kuolleet
Lennart Back

Torsten Lennart Back (28. toukokuuta 1933 Ellenö, Färgelanda – 1. elokuuta 2022 Uddevalla) oli ruotsalainen kilpakävelijä. == Elämä ja urheilu-ura == Back voitti 20 kilometrin kävelyssä EM-pronssia Tukholmassa 1958. Rooman kesäolympialaisissa 1960 hän sijoittui samalla matkalla kuudenneksi ja Belgradin EM-kilpailuissa 1962 viidenneksi. Kävelyn maailmancupissa hän sijoittui 20 kilometrillä toiseksi vuonna 1961. Back kuoli sairastettuaan pitkään 89-vuotiaana 1. elokuuta 2022https://www.gang.se/gangsport/tavlingsnyheter/lennartbackdod .OlympediaRuotsin olympiakomiteaKansainvälinen yleisurheiluliitto == Lähteet == * * Profiili Ruotsin olympiakomitea * === Viitteet === Luokka:Ruotsalaiset kävelijät Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
David Don

David Don (1799/1800–1841) oli skotlantilainen kasvitieteilijä. David Donilla oli viisi veljeä sekä yksi sisar, ja hänen isänsä George Don oli taimistonhoitaja. Vuonna 1802 George Donista tuli Edinburghin kasvitieteellisen puutarhan yli-intendentti. David Don muutti nuorena Lontooseen. Siellä hänen ensimmäisiä työtehtäviään oli toimia kasvitieteilijä Aylmer Bourke Lambertin henkilökohtaisena kirjastonhoitajana. Lambertilla oli suuri henkilökohtainen kirjasto sekä herbaario. Lambertin kirjastonhoitajana toimimisen myötä Don pääsi Linnean Societyn kirjastonhoitajaksi ja hän toimi tässä tehtävässään lähes 20 vuotta. 35-vuotiaana Donista tuli Lontoon King's Collegen ensimmäinen kasvitieteen professori. Vähän aikaa professuurinsa aloittamisen jälkeen hänen kaulastaan löydettiin kuitenkin pahalaatuinen kasvain, ja Don kuoli vuonna 1841 vähän ennen syntymäpäiväänsä. David Donista käytetään tieteellisten nimien yhteydessä auktorilyhennettä D.Don. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * JSTOR Global Plants: Don, David Luokka:Brittiläiset kasvitieteilijät Luokka:Brittiläiset professorit Luokka:Skotlantilaiset biologit Luokka:Vuonna 1841 kuolleet
Mimi Jakobsen

Mimi Vibeke Jakobsen (s. 19. marraskuuta 1948 Kööpenhamina) on entinen tanskalainen poliitikko. Hän toimi isänsä Erhard Jakobsenin perustaman Keskustademokraatit-puolueen puheenjohtajana 1989–2005, istui kansankäräjillä 1977–2001 ja toimi useaan kertaan ministerinä. Hän oli kulttuuriministeri 1982–1986, sosiaaliministeri 1986–1988, Grönlanti-ministeri 1987, koordinaatioministeri 1993–1994 ja elinkeinoministeri 1994–1996. Vuonna 2006 hän liittyi Sosiaalidemokraatteihin, mutta on sittemmin eronnut puolueesta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Mimi Jakobsen Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla Luokka:Tanskan kulttuuriministerit Luokka:Tanskan puolueiden puheenjohtajat Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vuorikuusi

Vuorikuusi eli turkestaninkuusi (Picea schrenkiana) on Kazakstanin, Kirgisian ja Luoteis-Kiinan alueilta Keski-Aasiasta kotoisin oleva puu. Se kasvaa 1200 – 3500 metrin korkeudessa yleensä puhtaissa metsissä, joskus sekoittuneena siperiankuusen kanssa. Vuorikuusen kaksi alalajia ovat turkestaninvuorikuusi (subsp. schrenkiana) ja tiensaninvuorikuusi (subsp. tianschanica). == Kuvaus == Vuorikuusi on suuri ainavihanta puu, joka kasvaa 40–50 metrin korkuiseksi ja sen rungon halkaisija on jopa yhdestä kahteen metriä. Sillä on kapea kartiomainen latvus, jossa on tasaiset ja joskus roikkuvat oksat. Versot ovat vaaleankellanruskeita ja karvattomia. Lehdet ovat neulamaisia, 1,5–3,5 cm pitkiä, poikkileikkaukseltaan neljäkkään muotoisia ja tummanvihreitä. == Levinneisyys ja elinympäristö == Vuorikuusi kasvaa keski-Aasiassa. Kasvupaikkana on yleensä vuorien pohjoisrinne tai viileät rotkot. Kasvualustaksi sopivat erilaiset vuoristomaaperät, mutta yleensä kivikkoinen maaperä, jossa virtaa vuoriston lumien sulamisvesiä. Se sietää viileää mannerilmastoa. == Käyttö == Vuorikuusi on tärkeä talouspuu Keski-Aasiassa, jossa sitä käytetään rakennusmateriaalina ja paperintuotantoon. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Vuorikuusi – Picea schrenkiana * Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Picea schrenkiana Luokka:Kuuset Luokka:Aasian puut
Big Lake Township

Big Lake Township on kunta (township) Yhdysvalloissa Minnesotan osavaltiossa. Sen väkiluku oli 7 924 vuonna 2020. Kunta sijaitsee Sherburnen piirikunnassa. Big Lake Township ympäröi Big Laken kaupunkia ja sitä rajaa etelästä Mississippijoki. == Väestö == Vuonna 2020 Big Lake Townshipin 7 924 asukkaasta valkoisia oli 98,0 %, aasialaisia 0,6 % ja mustia 0,1 %. Asukkaista 0,5 % puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 0,6 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla. == Lähteet == Luokka:Minnesotan kunnat
Oshiman yleiskehitystoimisto

Oshiman yleiskehitystoimisto () on yksi Japanin Hokkaidōn prefektuurin aluehallinnon yksiköistä. Oshiman yleiskehitystoimiston hallinnoima alue sijaitsee Oshiman niemimaalla Hokkaidōn eteläosassa, ja sillä on rannikkoa sekä Japaninmeren että Tyynenmeren puolella saarta. Alueen pinta-ala on 3 937,45 neliökilometriä, ja siellä on 383 830 asukasta (vuonna 2021). Alueen pääkaupunki on Hakodate. Oshiman yleiskehitystoimisto perustettiin vuonna 2010, kun Hokkaidōn aliprefektuurit korvattiin yleiskehitys- ja kehitystoimistoilla. Oshiman yleiskehitystoimistoa edelsikin Oshiman aliprefektuuri, joka tunnettiin vuoteen 1922 saakka nimellä Hakodaten aliprefektuuri. Yli 60 prosenttia alueen väkiluvusta on keskittynyt Hakodaten kaupunkiin, noin 85 prosenttia Hakodaten suurkaupunkialueelle. Seudun väkiluku on ollut 1980-luvulta lähtien laskussa. Vuodesta 2016 sen on liittänyt etelään Honshūn saareen suurnopeusjunayhteys Hokkaidō Shinkansen, joka alittaa Tsugarunsalmen Seikan-tunnelin kautta. Oshiman yleiskehitystoimisto hallinnoi 11 kuntaa, joista kaksi on kaupunkeja ja yhdeksän on maaseutukaupunkeja. Seuraavassa luettelossa kaupungit on lihavoitu. *Fukushima *Hakodate *Hokuto *Kikonai *Matsumae *Mori *Nanae *Oshamanbe *Shikabe *Shiriuchi *Yakumo == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Oshiman yleiskehitystoimiston internetsivut Luokka:Hokkaidōn prefektuuri
Hiyaman kehitystoimisto

Hiyaman kehitystoimisto () on yksi Japanin Hokkaidōn prefektuurin aluehallinnon yksiköistä. Hiyaman kehitystoimiston hallinnoima alue sijaitsee Oshiman niemimaalla Hokkaidōn eteläosassa. Siihen kuuluu kaksi toisistaan erillistä osaa Oshiman niemimaan Japaninmeren puoleisella rannikolla. Alueeseen kuuluu myös Okushirin saari. Alueen pinta-ala on 2 630,29 neliökilometriä, ja siellä on 34 261 asukasta (vuonna 2021). Alueen pääkaupunki on Esashi. Hiyaman kehitystoimisto perustettiin vuonna 2010, kun Hokkaidōn aliprefektuurit korvattiin yleiskehitys- ja kehitystoimistoilla. Hiyaman kehitystoimistoa edelsikin Hiyaman aliprefektuuri, joka oli perustettu vuonna 1897. Hiyama on Hokkaidōn yleiskehitys- ja kehitystoimistoista pienin. Seutu on harvaan asuttua ja sen väkiluku on laskussa. Historiallisesti merkittäviä elinkeinoja ovat kalastus, maanviljely ja metsätalous. Hiyaman kehitystoimisto hallinnoi seitsemää kuntaa, jotka ovat kaikki maaseutukaupunkeja. *Assabu *Esashi *Imakane *Kaminokuni *Okushiri *Otobe *Setana == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Hiyaman kehitystoimiston internetsivut Luokka:Hokkaidōn prefektuuri
Hanna Hantula

Hanna Hantula (s. 1990) on suomalainen toimittaja ja juontaja. Hantula työskentelee Naisasialiitto Unionin Tulva-aikakauslehden päätoimittajana. == Ura == Hantula on työskennellyt toiminut toimittajana ja juontajana vuodesta 2014, enimmäkseen Ylellä. Hän on juontanut Ylen Perjantai-ohjelmaa, YleX- etusivua, Yle Kioskin videosisältöjä ja Ajankohtainen kakkonen- ajankohtaisohjelmaa. Hantula on valmistunut yhteiskuntatieteiden kandidaatiksi Tampereen yliopistosta ja valtiotieteiden maisteriksi Helsingin yliopiston valtiotieteellisessä tiedekunnasta. == Yksityiselämä == Hantula avioitui toimittaja Toivo Haimin kanssa toukokuussa 2022. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Ylen toimittajat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Toivo Haimi (toimittaja)

Toivo Haimi (s. 1990) on suomalainen toimittaja ja juontaja. Haimi on työskennellyt vuodesta 2021 alkaen Kansan Uutisten politiikan toimittajana. == Ura == === Journalismi === Haimi työskenteli Ylellä politiikan toimittajana nuorisomedia Kioskissa vuodesta 2016 ja uutis- ja ajankohtaistoiminnan yksikössä Takaisin Pasilaan -podcastin parissa. Kioskissa Haimi juonsi muun muassa Pilalla-nimistä ohjelmaa toimittaja Matti Riitakorven kanssa. Kansan Uutisilla Haimi on luonut Kaikki Uusiksi (KU) -nimisen kantaa ottavan uutispodcastin. === Politiikka === Vasemmistoliiton ehdokkaana ollut Haimi sai vuoden 2023 eduskuntavaaleissa 887 ääntä eikä tullut valituksi. Haimi on toiminut Yleisen lehtimiesliiton puheenjohtajana maaliskuusta 2024 lähtien. == Yksityiselämä == Haimi avioitui toimittaja Hanna Hantulan kanssa keväällä 2022. Toivo Haimin isoisä Toivo Haimi oli näyttelijänä ja teatteriohjaajana Petroskoissa Neuvostoliitossa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset politiikantoimittajat Luokka:Ylen toimittajat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt