EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Olli Huttunen

Olavi “Olli” Huttunen (s. 4. elokuuta 1960 Kajaani) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija, joka päätti pelaajauransa kauden 1995 jälkeen. Pelipaikaltaan hän oli maalivahti. Suomen Palloliitto valitsi Huttusen Vuoden jalkapalloilijaksi 1982 sekä 1984, ja Urheilutoimittajain liitto 1984. Huttunen on valittu myös Palloliiton Gladiaattoriksi sekä Veikkausliigan Legendaksi. == Seurajoukkueet == Huttunen aloitti pelaajauransa Kajaanin Palloilijoissa, mutta siirtyi Valkeakosken Hakaan kaudeksi 1978. Hän pelasi yhteensä 432 pääsarjaottelua Hakan riveissä. Huttusta enemmän pääsarjatason otteluita ovat pelanneet vain Rami Nieminen (459), Toni Huttunen (441) ja Ilkka Mäkelä (440). Pelaajana Huttunen voitti Suomen mestaruuden 1995 ja Suomen Cupin 1982, 1985 ja 1988. == Maajoukkue == Huttunen pelasi A-maajoukkueessa 60 ottelua. == Valmentajana == Pelaajauransa jälkeen Huttunen liittyi Hakan valmennusryhmään ja vuosina 2002–2009 hän toimi seuran päävalmentajana. Elokuussa 2009 Haka tiedotti, että Huttusen ja seuran tiet tulevat eroamaan kauden jälkeen. Sopimus purettiin kuitenkin yllättäen jo syyskuun alussa.Haka antoi Huttuselle pikapotkut Pikapotkut aiheuttivat kohua, sillä Huttunen oli päätöksen aikaan Suomen maajoukkueen mukana Liechtensteinissä. Esimerkiksi entinen Haka-legenda Valeri Popovitš kritisoi seuran omistajan Sedu Koskisen toimintatapoja.Popovits: Sedu Suomen oma Abramovitsh Valmentajana Huttunen on voittanut Suomen mestaruuden 1998, 1999, 2000 ja 2004 sekä Suomen Cupin 1997, 2002 ja 2005. Huttunen toimi Hakassa myös urheilutoimenjohtajana 2010 ja toimitusjohtajana 2011. Huttunen toimi myös A-maajoukkueen maalivahtivalmentajana vuodesta 2002 alkaen. Marraskuussa 2010 Huttunen toimi yhden ottelun ajan Suomen maajoukkueen päävalmentaja Palloliiton siirrettyä Stuart Baxterin sivuun tehtävästä. Syksyllä 2011 Huttunen solmi kolmivuotisen valmennussopimuksen VPS:n kanssa. Hän solmi seuran kanssa kolmivuotisen jatkosopimuksen keväällä 2014. Huttunen erotettiin kesäkuussa 2015 VPS:n jäätyä sarjataulukon viimeiseksi heikon alkukauden jälkeen. == Saavutukset == === Pelaajana === * Suomen mestaruus 1995 * Suomen Cup 1982, 1985, 1988 * Suomen Palloliiton vuoden jalkapalloilija 1982, 1984 * Urheilutoimittajain liiton vuoden jalkapalloilija 1984 === Valmentajana === * Suomen mestaruus 1998, 1999, 2000, 2004 * Suomen Cup 1997, 2002, 2005 * Vuoden jalkapallovalmentaja 2002 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Suomalaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Jalkapallon Suomen mestarit Luokka:Jalkapallon Suomen Cupin mestarit Luokka:Veikkausliigan legendat Luokka:Suomalaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Engels

Engels () on noin 200 000 asukkaan kaupunki Volgan alajuoksulla Saratovin alueella Venäjällä. Kaupunki on osa noin 285 000 asukkaan Engelsin piiriä. Samalla kohdalla Volgan länsipuolella on Saratov. Kaupungit yhdistävä silta valmistui 1965. == Asukasluvun kehitys == * 22 000 (1897) * 91 000 (1959) * 130 000 (1970) * 163 000 (1977) * 181 201 (213 472 kaupunkipiiri) (1989) * 193 984 (229 438 kaupunkipiiri) (2002) * 202 419 (2010) == Historia == Kaupungin perustivat ukrainalaiset uudisasukkaat. Katariina Suuren aikana kaupunki saksalaistui. Kaupunki tunnettiin vuosina 1914–1931 nimellä Pokrovsk (). Vuonna 1924 siitä tuli Volgan saksalaisten autonomisen neuvostotasavallan pääkaupunki. Kaupunki oli volgansaksalaisten merkittävä kulttuurikaupunki, ja siellä toimi myös saksankielinen yliopisto. Vuonna 1941 Volgan saksalaisten ASNT lakkautettiin, sen väestö karkotettiin Keski-Aasiaan ja Engels liitettiin Saratovin alueeseen. Engelsiin perustettiin Neuvostoliiton ensimmäinen ilmavoimien hävittäjälentäjien koulu vuonna 1930. Juri Gagarin laskeutui ensimmäiseltä avaruuslennolta kaupungin lähistölle. Nykyisin kaupungin lähellä on Saratov-Engelsin lentotukikohta, jonne on sijoitettu Venäjän ilmavoimien merkittävimmät strategiset voimat, 37. ilma-armeijan 22. raskas pommittajadivisioona Tu-95 ja Tu-160 -konein. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Kaupunkiin keskittynyt tiedotusportaali (engels-me.ru) *Kaupunkiin keskittynyt sivusto (engels.me) Luokka:Saratovin alueen kaupungit
Hakka

Hakka voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita: * hakka-kiina, arviolta noin 30 miljoonan ihmisen kiinansukuinen kieli * hakka-kansa tai sen edustaja, pohjoisesta Kiinasta alun perin tuleva Han-kiinalainen kansa * Hakka, Oy Juho Jussilan valmistama puulelu
Balakovo

Balakovo () on kaupunki Volgan alajuoksun itärannalla Saratovin alueella Venäjällä 161 kilometriä Saratovista koilliseen. Kaupungissa on monipuolista teollisuutta. Siellä on myös jokisatama ja vesivoimalaitos. Kaupunkiin johtaa rautatie. Balakovon ydinvoimalaitos sijaitsee noin 15 kilometrin päästä kaupungista koilliseen. Kaupunki on noin 220 000 asukkaan Balakovon piirin keskus. Kaupungissa asui 199 690 asukasta; lisäksi piirissä oli noin 20 000 maaseutukylien asukasta. == Historia == Balakovo perustettiin 1762 ja kaupunki siitä tuli 1913. Kuva:Усадьба Мальцева.jpg|Maltsevin palatsi. Kuva:Саратовская ГЭС.jpg|Volgajoen Saratovin vesivoimalaa Balakovossa. Kuva:BalakovoNPP3.jpg|Balakovon ydinvoimalaa. Kuva:BalakovoNPP bv.jpg|Ydinvoimalaa ilmakuvassa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Saratovin alueen kaupungit
Kristian Gestrin

Lars Olof Kristian Gestrin (10. huhtikuuta 1929 Helsinki – 7. huhtikuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, lakimies ja pankinjohtaja. Gestrin toimi RKP:n puheenjohtajana 1973–1974. Gestrin valmistui ylioppilaaksi 1946 ja suoritti lainopin kandidaatin tutkinnon 1952. Varatuomarin arvon hän sai 1956. Gestrin työskenteli avustajana Erik Österbergin asianajoliikkeessä 1952–1953 ja teki tämän jälkeen pitkän työuran Pankkiiriliike Ane Gyllenberg Oy:n palveluksessa lakimiehenä vuosina 1954–1965 ja johtokunnan jäsenenä 1958–1978. Gestrin toimi urallaan myös Borgåbladetin vt. päätoimittajana 1952 sekä aikakauslehti Vår tidin toimittajana 1955–1962 ja päätoimittajana 1961 ja 1962. Poliittisen uransa Gestrin oli aloittanut toimimalla RKP:n nuorisojärjestön Svensk Ungdomin keskushallituksen sihteerinä ja toiminnanjohtajana 1948–1949. Kansanedustajana hän toimi edustaen Helsingin kaupungin vaalipiiriä vuosina 1962–1979. Ruotsalaista kansanpuoluetta Gestrin johti vuosina 1973–1974. Jätettyään kansanedustajan tehtävät Gestrin nimitettiin Helsingin säästöpankin pääjohtajaksi 1979. Gestrinin tytär Christina Gestrin on toiminut myös RKP:n poliitikkona ja kansanedustajana. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen puolustusministerit Luokka:Suomen oikeusministerit Luokka:Suomen opetusministerit Luokka:Helsingin kaupunginvaltuutetut Luokka:Suomen ruotsalaisen kansanpuolueen poliitikot Luokka:Helsingin vaalipiiri Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomen ruotsalaisen kansanpuolueen puheenjohtajat Luokka:Suomalaiset ministerin arvonimen saaneet Luokka:Suomalaiset pankinjohtajat Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 1990 kuolleet
Etelä-Savon vuoden kylä

Etelä-Savon vuoden kylä on tunnustus, jonka Etelä-Savon maakuntahallitus myöntää vuosittain jollekin ansioituneelle maakunnan kylälle. Nimeäminen tehdään yhteistyössä Etelä-Savon maakunnallisen kylätoimintayhdistyksen Järvi- Suomen kylät ry:n kanssa. Usein valintaperusteina on mainittu kyläyhdistyksen aktiivisuus ja kylän vireä toiminta. ==Mikkelin läänin ja Etelä-Savon vuoden kyläksi valittuja kyliä== * 1989: Pyhäkoski (Mäntyharju) * 1990: Hauhala (Anttola) * 1991: Tiemassaari (Rantasalmi) * 1992: Vitsiälä (Ristiina). Samana vuonna valtakunnalliseksi Vuoden kyläksi valittiin Putikko (Punkaharju) * 1993: Karvio-Lepikkomäki (Heinävesi) * 1994: Koikkala (Juva) * 1995: Harjuranta (Kangaslampi) * 1996: Kalho (Hartola) * 1997: Nojanmaa (Savonlinna) * 1998: Väisälä (Hirvensalmi) * 1999: Kutemajärvi (Kangasniemi) * 2000: Tuusmäki (Rantasalmi) * 2001: Venetmäki (Pieksämäen mlk) * 2002: Osikonmäki (Rantasalmi) * 2003: Simanala (Enonkoski) * 2004: Varistaipale (Heinävesi) * 2005: Hurissalo (Puumala) * 2006: Hiukkajoki (Punkaharju) * 2007: Ruokomäki (Kangasniemi) * 2008: Siikamäki-Peiposjärvi (Pieksämäki), myös Suomen valtakunnallinen Vuoden kylä. * 2009: Rahula (Mikkeli) * 2010: Rönkönvaara- Lapinlahti (Savonlinna) * 2011: Hokka (Kangasniemi) * 2012: Anttola (Kerimäki) * 2013: Ihastjärvi (Mikkeli) * 2014: Paltanen (Pieksämäki) * 2015: Koikkala (Juva) * 2016: VitsiäläEtelä-Savon vuoden kylä on Vitsiälä, 20.6.2016, viitattu 7.12.2019 (Mikkeli) * 2017: * 2018: LohilahtiLohilahti on Etelä-Savon vuoden kylä, Itä-Savo 1.9.2018, viitattu 7.12.2019 (Sulkava) * 2019: *2020: Oravi (Savonlinna) == Lähteet == *Järvi-Suomen kylät ry, Mikkelin läänin ja Etelä-Savon vuoden kylät ===Viitteet=== *
Haakon Sigurdinpoika

Haakon Sigurdinpoika eli Haakon Jaarli (Håkon Sigurdsson Jarl; n. 935–995) oli jaarli ja Norjan hallitsija 970–995. Hän oli jaarli Sigurd Haakonssonin ja Bergljot Toresdatterin poika. Haakonista tuli jaarli sen jälkeen, kun Harald Harmaaturkin miehet olivat surmanneet hänen isänsä Laden jaarlin vuonna 961. Haakon pakeni Tanskaan, jossa hän alkoi juonitella Harald Sinihampaan kanssa Harald Harmaaturkkia vastaan. Harald Harmaaturkki surmattiin Tanskassa 970. Tämän jälkeen Haakon hallitsi Norjan länsiosia aluksi Harald Sinihampaan vasallina. Haakonin ja Harald Sinihampaan liitto kuitenkin rikkoutui, kun Harald yritti käännyttää Haakonin ja koko Norjan kristityksi. Haakon ryhtyi kapinaan ja laajensi alueitaan Norjan läntisissä sekä pohjoisissa osissa. Haakon otti Norjan vanhat uskomukset suojelukseensa ja sai siten paljon tukijoita pakanallisten päälliköiden joukosta. Vanhemmiten hänestä tuli kuitenkin ylpeä ja hänen omat miehensä surmasivat hänet vuonna 995. Haakonin seuraajaksi nousi Olav Tryggvason, joka oli saapunut Norjaan aiemmin samana vuonna. == Lähteet == Luokka:Norjan kuninkaat Luokka:930-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 995 kuolleet Luokka:Norjan jaarlit
The Dogs

The Dogs (aluksi nimellä Pera & The Dogs) oli suomalainen vuosina 1979–1980 toiminut lyhytikäinen rockyhtye. Yhtyeen keulakuvina toimivat Pera Kallio (laulu ja kitara) ja Ile Kallio (kitara ja laulu). The Dogs tähtäsi kansainvälisille markkinoille, mutta ei koskaan saavuttanut menestystä. == Kokoonpano == === Pera & The Dogs (1979) === * Pera Kallio (laulu, kitara) * Ile Kallio (kitara, laulu) * Maukka Siirala (basso) * Bill Carson (rummut) === The Dogs (1980) === * Pera Kallio (laulu, kitara) * Ile Kallio (kitara, laulu) * Maukka Siirala (basso) * Jyrtsä Rautakoura (rummut) == Julkaisut == * Pera & The Dogs: Dogfood (1979) * The Dogs: Radiator (1980) ==Lähteet== Dogs, The
Dana Carvey

Dana Thomas Carvey (s. 2. kesäkuuta 1955 Missoula, Montana) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko. Carvey teki ensimmäisen elokuvaesiintymisensä vuonna 1981 elokuvassa Halloween II, jossa hänellä oli pieni rooli. Vuonna 1982 hän näytteli lyhytikäiseksi jääneessä tilannekomediasarjassa One of the Boys, jonka muissa osissa nähtiin muun muassa Mickey Rooney, Nathan Lane ja Meg Ryan. Vuonna 1984 hän oli pienessä osassa miimikkona elokuvassa Hei me rokataan! (This Is Spinal Tap) ja samana vuonna hän esiintyi myös 11-osaiseksi jääneessä, elokuvaan Sininen salama (Blue Thunder) perustuvassa televisiosarjassa Blue Thunder. Carvey nousi suuren yleisön tietoisuuteen vuonna 1986, jolloin hän alkoi esiintyä suositussa sketsiohjelmassa Saturday Night Live. Carvey imitoi sarjassa kymmeniä julkisuuden henkilöitä. Imitaatioista tunnetuin lienee hänen George H. W. Bush -imitaationsa. Vuonna 1992 Carvey ja Mike Myers esittivät pääosia elokuvassa Wayne's World, joka pohjautui Saturday Night Live -ohjelmasta tuttuun sketsiin. Carveyn roolihenkilö oli Garth Algar ja Myersin Wayne Campbell. Elokuva oli kaupallinen menestys ja sille tehtiin vuonna 1993 jatko- osa Wayne’s World 2. Carvey jätti Saturday Night Liven samana vuonna. Garth Algarin ohella muita ohjelmasta tuttuja Carveyn alkuperäishahmoja ovat muun muassa The Church Lady, Hans (sketsistä Pumping Up with Hans & Franz) ja Grumpy Old Man (Weekend Update -osiossa). Vuonna 1996 Carvey teki paluun sketsiviihteen pariin nimikkosarjassaan The Dana Carvey Show, jota esitettiin ABC-kanavalla. Sarja ei menestynyt erityisen hyvin ja sen esittäminen lopetettiin vain seitsemän jakson jälkeen. Vuonna 1997 Carveylle tehtiin avosydänleikkaus tukkeutuneen valtimon vuoksi. Lääkärit tekivät kuitenkin hoitovirheen ja leikkasivat väärän valtimon. Carvey haastoi myöhemmin virheen tehneet lääkärit oikeuteen ja hänelle myönnettiin 7,5 miljoonan Yhdysvaltain dollarin vahingonkorvaukset. Carvey on ollut sydänongelmiensa takia viidessä leikkauksessa. Vuonna 2004 Carvey oli sijalla 90 kaapelikanava Comedy Centralin kautta aikain sadan parhaan stand up -koomikon listalla. Carvey on ollut vuodesta 1983 naimisissa Paula Carveyn kanssa. Heillä on kaksi yhteistä lasta, Dex ja Thomas. == Filmografia == * Halloween 2 – Tappajan paluu (Halloween II, 1981) * Hei me rokataan! (This Is Spinal Tap, 1984) * Tästä alkaa elämä (Racing with Moon, 1984) * Kovat kaverit (Tough Guys, 1986) * Muutto (Moving, 1988) * Cranium Command (1989, lyhytelokuva) * Rikos kannattaa (Opportunity Knocks, 1990) * Wayne’s World (1992) * Wayne’s World 2 (1993) * Black Out (Clean Slate, 1994) * The Road to Wellville (1994) * Sumpussa (Trapped in Paradise, 1994) * The Shot (1996) * Little Nicky (2000) * Valepukujen mestari (The Master of Disguise, 2002) == Aiheesta muualla == * danacarvey.net * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset koomikot Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Amerikanruotsalaiset Luokka:Amerikanenglantilaiset Luokka:Amerikansaksalaiset Luokka:Amerikanirlantilaiset Luokka:Amerikannorjalaiset
GoldSrc

GoldSrc tai GoldSource on Valve Corporationin kehittämä pelimoottori, joka on rankasti muokattu versio Quake-pelimoottorista. Pelimoottori kehitettiin Half- Lifeä varten. Quakea varten kehitystä Worldcraft -kenttäeditorista kehitettiin GoldSrc-ympäristöön oma editori, Valve Hammer Editor. Nimeä ei valittu erikseen, vaan se tulee Valven sisäisestä käytöstä: eräässä kehitysvaiheessa Half-Lifen pelimoottorin julkaistu versio siirrettiin ”GoldSrc”-hakemistoon, ja ”Src”-hakemistossa pidettiin työn alla olevaa kokeellisempaa versiota (josta myöhemmin kehittyi Source-pelimoottori). ”Gold” tulee termistä ”gone gold”, joka tarkoittaa pelin lähettämistä CD-valmistukseen, viitaten siis jo julkaistuun ohjelmaversioon. == Lisensoidut pelit == * Half-Life (Valve Corporation, 1998) * Half-Life: Opposing Force (Gearbox Software, 1999) * Team Fortress Classic (Valve Corporation, 1999) * Counter-Strike (Valve Corporation, 2000) * Gunman Chronicles (Rewolf Software, 2000) * Half-Life: Blue Shift (Gearbox Software, 2001) * James Bond 007: Nightfire (Gearbox Software, 2002) * Ricochet (Valve Corporation, 2002) * Deathmatch Classic (Valve Corporation, 2002) * Day of Defeat (Valve Corporation, 2003) * Counter- Strike: Condition Zero (Valve Corporation, Ritual Entertainment, Rogue Entertainment, Turtle Rock Studios, 2004) * Counter-Strike: Online (Nexon Corporation, 2008) * Counter-Strike Nexon: Zombies (Nexon Corporation, 2014) == Epäviralliset pelit ja modit == Lista ei ole täydellinen. * Sven Co-op (Daniel "Viking" Fearon 1999) * Zombie Panic (Zombie Panic Team 2004) * Half- Life: Before (Andrii Vintsevych 2009) * Cry of Fear (Team Psykskallar 2012) Luokka:Half-Life Luokka:Source
Tabriz

Tabriz eli Täbriz (persiaksi Tabrīz, azeriksi Təbriz, vanhentunut muoto Täbris) on noin 1,5 miljoonan asukkaan (2016) kaupunki Luoteis-Iranissa. Tabriz on Itä-Azerbaidžanin provinssin pääkaupunki ja Luoteis-Iranin tärkein keskus. Tabriz on Iranin viidenneksi suurin kaupunki Teheranin, Mašhadin, Esfahanin ja Karajin jälkeen. Kaupungin valtakieli on azerin kieli. thumb|left|230px|Mattokauppaa historiallisessa Tabrizin basaarissa. Basaari on maailmanperintökohde. == Maantiede == Tabriz sijaitsee maan luoteiskolkassa, kukkuloiden ympäröimässä laaksossa noin 1300 metrin korkeudella merenpinnasta. Sen ilmasto on mantereinen, kesät ovat kuumat ja talvet kylmiä. Alueella on kuumia lähteitä. == Kulttuuri == Tabrizin syntyhistoria on hämärän peitossa. Jotkut lähteet väittävät, että kaupunki perustettiin sassanidien dynastian aikana (224–651). Toisissa lähteissä kerrotaan, että yksi Harun al-Rašidin vaimoista perusti kaupungin. Tabriz sijaitsee muinaisen Silkkitien varrella. Se on tunnettu mm. kauniista ja laadukkaista matoistaan, jotka kuuluvat maailman arvostetuimpiin. Kaupungin historiallinen basaari on maailmanperintökohde. Yhä edelleen se on merkittävä teollisuus- ja kauppakaupunki. Tabriz sijaitsee maanjäristyksille alttiilla alueella. Monet järistykset (mm. vuosina 858, 1041, 1721 ja 1927) ovat aiheuttaneet suuria tuhoja kaupungille ja niiden jäljiltä vain harvat historialliset rakennukset ovat säilyneet meidän päiviimme. Vanhimpia säilyneitä rakennuksia ovat Tabrizin linnoitus (Ark-e Tabriz) ja Tabrizin sininen moskeija (Masjed-e kabud, Masjed-e Moẓaffariya, valm. 1465). == Väestö == Kaupungin väkiluku on kasvanut seuraavasti: * 289 996 (1956), * 403 413 (1966), * 597 976 (1976), * 971 482 (1986), * 1 088 985 (1991), * 1 191 043 (1996), * 1 398 060 (2006) ja *1 494 998 (2011) * 1 558 693 (2016). == Liikenne == Kaupunkia palvelee Tabrizin kansainvälinen lentoasema. Tabrizin metro aloitti toimintansa vuonna 2015 . ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Iranin kaupungit Luokka:Āzārbāyjān-e Sharqī
Kukinto

Kukinto on kasvin osa, joka muodostuu monesta sen suvullisen lisääntymisen osasta eli kukasta ja niihin liittyvistä varren haaroista ja kukkaperistä. Kukinto on se verson osa, joka muodostaa kukkia. == Erityyppisiä kukintoja == Kukinnot jaetaan pitkä- ja lyhytlapakkoisiin kukintoihin sekä viuhkoihin. Pitkälapakkoisissa kukinnoissa kukat liittyvät pitkänomaiseen kukintovarteen, lapakkoon. Sellaisten eri tyyppejä ovat tähkä, terttu, huiskilo ja norkko. Lyhytlapakkoisia kukintomuotoja ovat sarja ja mykerö. Mykerössä on suuri joukko pieniä kukkia kiinnittyneenä samaan kukkapohjukseen niin lähelle toisiaan, että kukinto muistuttaa usein erehdyttävästi yhtä kukkaa, mutta tarkemmin katsottuna jokaisessa pikkukukassa on erotettavissa kaikki normaalin kukan osat, kuten terälehdet, heteet ja emit. Viuhkossa kukkaperät eivät ole kiinnittyneet yhteiseen rankaan, vaan kukkarangat haarautuvat jatkoisella tavalla. Tiedosto:Traube (inflorescence).svg|Terttu Tiedosto:Inflorescences Spike Kwiatostan Kłos.svg|Tähkä Tiedosto:Plantagomedia.JPG|Soikkoratamon (Plantago media) tähkä Tiedosto:Schirmtraube (inflorescence).svg|Huiskilo Tiedosto:Inflorescences Umbel Kwiatostan Baldach.svg|Sarja Tiedosto:Inflorescences Umbel Kwiatostan BaldachZłożony.svg|Kerrannaissarja Tiedosto:Koepfchen (inflorescence).svg|Pallomainen mykerö Tiedosto:Chamomile@original size.jpg|Kamomillasaunion (Matricaria recutita) mykeröitä Tiedosto:Kätzchen (inflorescence).svg|Norkkoja Tiedosto:Alnus incana rugosa catkin.jpg|Harmaalepän (Alnus incana) norkko Tiedosto:Schraubel (inflorescence).svg|Kiemura viuhko Tiedosto:Doppelschraubel (inflorescence).svg|Kaksihaarainen viuhko Tiedosto:Doppelwickel (inflorescence).svg|Kaksihaarainen viuhko == Lähteet == == Aiheesta muualla == *
Olhavan piiri

Olhavan piiri () on paikallinen itsehallintoalue Leningradin alueella Venäjällä. Piiri on perustettu vuonna 1927. Sen pinta-ala on 5 016 neliökilometriä ja asukkaita on 95 200 henkeä. ==Sijainti ja luonto== Olhavan piiri sijaitsee Laatokan eteläpuolella Olhavajoen molemmin puolin. Pohjoisessa se rajoittuu Leningradin alueen Lotinapellon, idässä Tihvinän, etelässä Kirišin ja lännessä Kirovskin piireihin. Olhavan lisäksi muita suuria jokia ovat Laatokkaan laskevat Säsjoki ja Paksujoki. ==Historiaa== thumb|230px|left|Pyhän Yrjön kirkko Staraja Ladogan linnoituksessa thumb|250px|Olhavan vesivoimalaa Olhavan ja Ladožkajoen yhtymäpaikassa sijaitsee Staraja Ladoga, joka oli yksi Venäjän ensimmäisistä kaupungeista. Olhavajokea pitkin on kulkenut viikinkien idäntie. Keskiajalla seutu kuului Novgorodin Vatjan ja Äänisen viidenneksiin. 1700-luvun alussa siitä tuli osa Pietarin lääniä. ==Hallinto== Piirin hallinnollinen keskus on Olhavan kaupunki. Lisäksi siihen kuuluvat Sjasstroin ja Uuden Laatokan kaupungit sekä 12 maalaiskuntaa: Berežki, Hvalovo, Issad, Kiselnja, Koltšanovo, Paša, Potanino, Selivanovo, Sviritsa, Usadištše, Staraja Ladoga ja Vyndin Ostrov. Piirin päämies on Jevgeni Gorbatšov, piirihallinnon päämies Aleksei Savinov. ==Talous== Piirissä on selluloosa- ja paperi-, metalli-, kemian, puunjalostus- ja elintarviketeollisuutta. Maatalous on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon sekä perunan ja vihannesten viljelyyn. ==Liikenne== Olhavan piirin kautta kulkee Pietarin ja Murmanskin välinen rautatie, josta Olhavan kaupungissa haarautuvat radat Vologdaan ja Tšudovoon. Piirin läpi kulkee myös Pietarin ja Murmanskin välinen maantie, josta haarautuu Uuden Laatokan luona autotie Tihvinään ja Vologdaan. ==Kulttuuria ja nähtävyyksiä== Seudun huomattavin nähtävyys on Staraja Ladogan museoalue. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Olhavan piirin sivusto * Olhavan piiri Leningradin alueen sivustolla * Olhavan piiri Leningradin alueen kulttuuri -tietosanakirjassa *
Kiukaisten kulttuuri

Kiukaisten kulttuuri oli Lounais-Suomen kivikauden viimeinen jakso, joka ajoittui välille 2350–1800 eaa. tai 2000–1500/1300 eaa. Sen esineistö yhdisti varhaisemman kampakeraamisen ja myöhäisemmän nuorakeraamisen kulttuurin piirteitä. Kiukaisten kulttuurin alue ulottui rannikolla Merenkurkusta Viipurinlahdelle. Se on nimetty Matti Kauppisen Kiukaisten Uotinmäestä löytämien asuinpaikkojen mukaan. ==Kiukaisten kulttuuri== Kiukaisten kulttuuri rannikkoseuduille sijoittui aikaisemman vasarakirveskulttuurin alueelle. Kiukaisten kulttuurissa tunnettiin myös maanviljely. Kiukaisten ajan esineistö sekoitti kahta kulttuuria: kampakeraamisen ajan työkalutyypit ja vasarakirveskulttuurin reikäkirveet olivat käytössä rinnan. Keramiikka taas sisälsi sekä kampa- että nuorakeraamisia piirteitä. Tämän on katsottu johtuvan siitä, että mantereiseksi kiristyvä ilmasto pakotti kampakeraamisen ja nuorakeraamisen kulttuurin väestöt liittymään toisiinsa. Keraamiset astiat olivat tasapohjaisia ja leveäsuisia sekä runsaasti koristeltuja.Vahtola, Jouko: Suomen historia – Jääkaudesta Euroopan unioniin. Helsinki: SSKK Oy, 2003 Kielen on aiemmin oletettu olleen suomalais-ugrilaista, mutta kulttuurin kieltä uskottiin muokanneen myös vaikutteet jostakin varhaisesta indoeurooppalaisesta kielestä - kyseeseen tulisi jokin pohjoinen indoeurooppalainen esikantagermaaninen-esikantabalttilainen kieli vasarakirveskulttuurin jäämistönä. Aiemmin nuorakeraamiseen kulttuuriin yhdistettiin kantabalttilainen lainasanakerrostuma, mutta kielitieteen kannalta ajoitus on sille liian varhainen. Viime vuosina on kuitenkin perusteltu Suomen uralilaistuneen aiemmin oletettua myöhemmin, ks. Uralilaiset kielet. Kalastus oli pääelinkeino. Merellinen elämä loi yhteyksiä meren yli Skandinaviaan ja Baltiaan, joiden esineistöä kulkeutui Suomeen. Metsästyksen ja kalastuksen lisäksi ajalta on todisteita myös maanviljelystä, etenkin sisämaasta. Etelähämäläisten soiden kerrostumista on löydetty vehnän, ohran ja kauran siitepölyä, jotka on radiohiilimenetelmällä ajoitettu 3 500–4 000 vuotta vanhoiksi. Lisäksi on löydetty jauhinkiviä ja piisirppejä, joiden vastineita tunnetaan nykyisestä Ruotsista. Itä- ja Pohjois-Suomessa vallitsi Kiukaisten kulttuurin aikaan ns. Pöljän keramiikka. Tällä kulttuurilla oli yhteyksiä itään. Kiukaisten esineistöä, reikäkirveitä ja tasatalttoja, kulkeutui myös Karjalankannakselle ja Laatokalle asti. Nykyään Kiukaisten kulttuurin katsotaan olleen kielellisessä ja kulttuurillisessa mielessä umpikuja. Sen valmistamisen katoamista seurasi monen sadan vuoden mittainen muinaisjäännöksistä niukka aika, niin Lounais-Suomessa kuin myös Virossa. Sama kulttuurikatkos näkyy myös Suomen sisämaassa. ==Lähteet== Luokka:Suomen esihistoria Luokka:Kiukainen Luokka:Euran historia
Juppi

Juppi-sanaa () on käytetty koulutetusta, menevästä ja muodikkaasta (kaupunkilais)nuoresta, joka pyrkii etenkin taloudelliseen menestykseen. Sanaa käytetään yleensä kielteisessä sävyssä kuvaamaan kaupunkilaista hienostelijaa. Jupin vastakohta on juntti. ==Historiaa== Termi young urban professional syntyi Yhdysvalloissa 1980-luvun alussa markkinatutkimuksen piirissä kuvaamaan tiettyä kuluttajaryhmää. Lehtitoimittajat ottivat sen pian kriittiseksi tavaksi kuvata uutta nuorta, itsevarmaa ja materialistista työelämän sukupolvea. Vuonna 1984 liikemieheksi ryhtyneestä entisestä anarkististen YIP- puolueen (Youth International Party) johtajasta Jerry Rubinista tehty lehtijuttu ”From Yippies to Yuppies” (Chicago-aikakauslehti, toukokuu 1980) kiteytti yhdysvaltalaisten nuorten muuttumisen 1970-luvulta 1980-luvulle tultaessa sodanvastaisista idealisteista opportunistisiksi oman edun tavoittelijoiksi. Vuonna 1983 ilmestyi satiirinen The Yuppie Handbook pukeutumisohjeineen, ja Newsweek-aikakauslehti julisti vuoden 1984 ”juppien vuodeksi”.Mikkonen, Antti: He elivät herroiksi, Talouselämä 24.5.1996. Viitattu 31.12.2016. Kirjailija Jay McInerney (Manhattanin valot, 1984) kiteytti New Yorkin 1980-luvun juppikulttuurin taidoksi ”olla oikeassa paikassa oikeaan aikaan oikeissa vaatteissa”. Suomessa juppi-termiä alettiin käyttää keskusteluissa keväällä 1985. Sosiologi Jeja-Pekka Roos määritteli jupin vuonna 1986 Talouselämä-lehdessä seuraavin kriteerein, jotka tosin olivat peräisin Yuppie Handbookista: > ”Mies tai nainen, joka 1) asuu suurkaupungissa, 2) väittää olevansa > 25–45-vuotias, 3) tavoittelee kunniaa, arvostusta, tunnustusta, > kuuluisuutta, sosiaalista asemaa, valtaa tai rahaa, 4) harrastaa bruncheja > viikonloppuisin ja tekee iltaisin töitä.” Roosin mielestä jupit olivat uutta keskiluokkaa, nuoria joilla oli vanhempiaan parempi koulutus ja paremmat tulot ja jotka nauttivat luksustavaroiden ja -palvelujen ostamisesta. Aiemmin tällaisia ihmisiä oli kutsuttu nousukkaiksi. Suomessa jupin vastakohdaksi löydettiin suomalaisperäinen sana juntti, köyhä ja kouluttamaton maalaistollo. Kirjan Jupin muistelmat (Otava, 1997) kirjoittanut Pekka Rislakki sanoo juppiutta parhaiten kuvaavan kolme ”ismiä”: hedonismi, individualismi ja materialismi. ==Lähteet== Luokka:Alakulttuurit Luokka:Kulttuurisosiologia Luokka:Stereotyypit Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Eton

Eton on noin asukkaan kaupunki ja kunta (civil parish) Berkshiren kreivikunnassa Kaakkois-Englannissa. Se kuuluu Windsorin ja Maidenheadin yhtenäishallintopiiriin ja sijaitsee Thamesjoen varrella, Windsorista katsottuna vastakkaisella rannalla. Kaupunki on kuuluisa vuonna 1440 perustetusta Eton Collegesta, joka on yksi Yhdistyneen kuningaskunnan tunnetuimmista ja arvostetuimmista yksityiskouluista ().The history of Eton Eton Web site == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Asutut paikat Berkshiressä Luokka:Englannin kaupungit Luokka:Englannin kunnat
Herttoniemen metroasema

Herttoniemen metroasema () on yksi Helsingin metron maanpäällisistä asemista Itä-Helsingissä. Se palvelee yhdessä Siilitien metroaseman kanssa laajempaa Herttoniemen kaupunginosaa, ja liityntäliikenteen välityksellä myös muun muassa Laajasaloa. Asema sijaitsee osoitteessa Hiihtomäentie 17, Itäväylän kupeessa, Herttoniemen kiertoliittymän vieressä. Aseman yläpuolella on Herttoniemen linja-autoterminaali. Herttoniemi oli yksi Helsingin metron ensimmäisenä avatuista asemista, 1. kesäkuuta 1982. Aseman suunnittelivat Jaakko Ylinen ja Jarmo Maunula. Herttoniemi on Helsingin metron viidenneksi vilkkain asema, ja sitä käyttää arkisin keskimäärin 26 000 matkustajaa. == Nimi == Vielä suunnittelu- ja rakennusvaiheessa Herttoniemen metroasemaa kutsuttiin Hiihtäjäntien metroasemaksi. Asema mainittiin nimeltä jo ainakin vuonna 1965. Nimen nähtiin kuitenkin olevan harhaanjohtava, sillä tuleva asema sijaitsi Hiihtomäentien, ei Hiihtäjäntien varrella. Loppuvuodesta 1979 Helsingin kaupunginhallitus vahvisti aseman nimeksi Herttoniemi. == Tulevaisuus == Helsingin kaupungin mukaan metroasema ja bussiterminaali ovat tiloiltaan riittämättömiä. Lehdistössä asemaa on kuvailtu myös huonokuntoiseksi ja ankeaksi. Ylikuormittumisen estämiseksi Herttoniemeen kaavaillaan suurempaa linja-autoterminaalia sekä uusia tiheävuorovälisiä bussiyhteyksiä Pasilaan ja Rautatientorille. Laajasalosta metroasemalle suuntautuvaa liityntäliikennettä pyritään vähentämään Kruunusillat- raitioyhteydellä keskustaan. Terminaalin uudistuksen lisäksi metroaseman päälle suunnitellaan uusia asuin- ja toimistorakennuksia niin kutsuttuun hybridikortteliin. == Kuvia == Tiedosto:Herttoniemi metro station (Helsinki, Finland) outside, September 2023.jpg|Asemarakennus Tiedosto:Herttoniemi metro station in Länsi-Herttoniemi, Helsinki, 2022 May.jpg|A-sisäänkäynti ja bussikatos toukokuussa 2022 Tiedosto:Herttoniemi metro station (Helsinki, Finland) entrance B, September 2023.jpg|B-sisäänkäynti syyskuussa 2023 Tiedosto:Herttoniemi metro station (Helsinki, Finland) ticket hall, September 2023.jpg|Aseman ylätasanne ja lippuhalli Tiedosto:Herttoniemi metro station (Helsinki, Finland) western (C) entrance outside Jan 25, 2024.jpg|C-sisäänkäynti on K-Supermarketin yhteydessä Tiedosto:Herttoniemi metro station (Helsinki, Finland) western (C) entrance tunnel Jan 25, 2024.jpg|C-sisäänkäynniltä johtava käytävä laituritasolle == Katso myös == * Luettelo Helsingin metron asemista == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Helsingin metroasemat Luokka:Herttoniemi
Eton College

King's College of Our Lady of Eton beside Windsor (yleensä Eton College) on yksityiskoulu (public school) Etonin kaupungissa, Englannissa. Se on sisäoppilaitos 13–18 -vuotiaille pojille ja yksi Yhdistyneen kuningaskunnan arvostetuimpia kouluja. Koulun perusti Englannin kuningas Henrik VI jo vuonna 1440. Hänen suurisuuntaisia suunnitelmiaan koulurakennuksesta ei ehditty toteuttaa ennen Henrikin syrjäyttämistä vallasta. Nykyisin koulun sisäpihaa reunustavat enimmäkseen vuonna 1694 valmistuneet rakennukset.Eton College Museum Info Britain Koulussa on noin 1 300 oppilasta (joista noin 15 % ulkomaalaisia), noin 250 vuosiluokkaa kohti. Lukukausimaksu on lähes 30 000 puntaa vuodessa (noin 10 000 puntaa lukukaudessa) lisämaksuja huomioon ottamatta.Eton College Key Facts UK Boarding Schools (viitattu 13.8.2011) Suurin osa Yhdistyneen kuningaskunnan kuningasperheestä on käynyt koulunsa Etonissa. Koulusta on myös tullut 20 maan pääministeriä, esimerkkeinä William Pitt vanhempi ja Harold Macmillan. Monet kuuluisat tiedemiehet ja kirjailijat, muun muassa Eric Blair alias George Orwell ovat käyneet Etonia, kuten myös eräät kuvitteelliset hahmot (esimerkiksi James Bond).James Bond:Fictional Biography Ian Fleming.com == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Eton Collegen virallinen kotisivu * Eton College Englannin kuuluisin oppikoulu, Helsingin Sanomat, 27.01.1935, nro 25, s. 26, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * Etonissa ei vain lueta läksyjä, siellä pelataan myös palloa, Kuva, 16.02.1938, nro 4, s. 28, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Berkshire Luokka:Englannin koulutus Luokka:Brittiläiset oppilaitokset
Siilitien metroasema

Siilitien metroasema () on yksi Helsingin metron maanpäällisistä asemista. Se palvelee Länsi-Herttoniemen eli Siilitien aluetta sekä Herttoniemen yritysaluetta Itä-Helsingissä. Asema sijaitsee Siilitien ja Itäväylän liittymäkohdassa osoitteessa Siilitie 2. Kyseessä on Helsingin ainoa kadun tai tien mukaan nimetty metroasema. Siilitien metroasema sijaitsee 1,367 kilometrin etäisyydellä Herttoniemen metroasemasta ja 2,064 kilometrin päässä Itäkeskuksen metroasemasta. Siilitien ja Itäkeskuksen metroasemien väliin on tulevaisuudessa suunniteltu tulevan Roihupellon metroasema, jonka tarkoituksena olisi palvella erityisesti Roihuvuoren kaupunginosaa ja viereistä Roihupellon teollisuusaluetta. ==Historia== Siilitie oli yksi Helsingin metron ensimmäisenä avatuista asemista, 1. kesäkuuta 1982, ja sen suunnittelivat Jaakko Ylinen ja Jarmo Maunula. Siilitien metroaseman kohdalle valmistui vuonna 1971 metron koeradan myötä väliaikainen puulaituri, josta vei tuolloin ensimmäiset metron koejunat Vartiokylän metrovarikolle. Loppuvuodesta 2011 tehtiin päätös aseman peruskorjaamisesta, joka maksaa yhteensä 9,4 miljoonaa euroa.Rakennuslehti: Siilitien metroasemalla tehdään peruskorjaus Viitattu 11.3.2013. Peruskorjauksen aikana remontoitiin lippuhalli, laiturikatos ja laituri. Kiviportaat ja yhdet rullaportaat korvattiin kolmen rullaportaan rivistöllä, jossa normaalisti yksi rullaporras johtaa ylös metroasemalle ja kaksi alas. Lisäksi asemalla tehtiin samalla automatisointiin liittyvät työt, joiden lisäksi aseman viihtyisyyttä, turvallisuutta ja ekologisuutta parannettiin LVI- ja sähköjärjestelmiä uusimalla sekä asentamalla aseman katolle aurinkopaneelit. Sen lisäksi laiturialueelle rakennettiin uusi poistumistie, ja sisäänkäyntihalli sai kioskin ja automaattivessan. Peruskorjaus valmistui kesäkuussa 2013. Työ palkittiin Vuoden 2013 Teräsrakenne -palkinnolla. ==Kuvia== Tiedosto:Siilitie metro station outside (Helsinki, Finland) Mar 18, 2024.jpg|Asemarakennus. Tiedosto:Siilitie metro station entrance April 2022.jpg|Sisäänkäynti. Tiedosto:Siilitien metroasema (katutaso).JPG|Aseman sisäänkäynti vuonna 2008 ennen peruskorjausta. Tiedosto:Siilitien metroasema, Helsinki.jpg|Asemalaituri ennen peruskorjausta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Metro.fi: Siilitien metroasema valmis vasta keväällä Luokka:Helsingin metroasemat Luokka:Herttoniemi Luokka:Vuoden teräsrakenne
Face the Heat

Face the Heat on saksalaisen hard rock-yhtye Scorpionsin kahdestoista studioalbumi vuodelta 1993. Sanoituksiltaan levy on vaihteleva ja käsittelee muun muassa maailmanpolitiikkaa, insestiä, verotusta sekä naisten ja miesten välisiä suhteita. Kappale "Alien Nation" kertoo esimerkiksi Saksan jälleenyhdistymisestä. Albumi oli ensimmäinen ilman pitkäaikaista basistia Francis Buchholzia ja rumpali Herman Rarebellin viimeinen. Singleinä albumilta julkaistiin kappaleet "Alien Nation", "Woman" ja "Under the Same Sun". ==Kappaleet== ==Listasijoitukset== Vuosi Lista Sijoitus 1993 Saksan albumilista 4 Ranskan albumilista 5 Sveitsin albumilista 9 Itävallan albumilista 12 Ruotsin albumilista 15 Billboard 200 (Yhdysvallat) 24 Oricon Japanin albumilista 29 Kanadan albumilista 34 Hollannin albumilista 34 Britannian albumilista 51 ==Kokoonpano== *Klaus Meine - laulu *Rudolf Schenker - kitara, sitar, E-Bow, taustalaulu *Matthias Jabs - kitara, slide-kitara, talk box *Ralph Rieckermann - basso *Herman Rarebell - rummut, perkussiot ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 1993 albumit Luokka:Scorpionsin albumit
Esko Helle

Esko Antero Helle (28. toukokuuta 1938 Janakkala – 3. tammikuuta 2014 Hämeenlinna) oli suomalainen poliitikko ja valtiopäiväneuvos. Hän toimi Vasemmistoliiton ja Suomen kansan demokraattisen liiton kansanedustajana vuosina 1983–2003. Helle oli SKDL:n puheenjohtaja vuosina 1985–1988 ja eduskuntaryhmän puheenjohtaja 1988–1997. ==Elämä ja ura== Helle valmistui ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta vuonna 1958. Hän aloitti opinnot Helsingin yliopiston lääketieteellisessä tiedekunnassa vuonna 1961 ja toimi opiskeluaikanaan Akateemisessa Sosialistiseurassa. Helle valmistui hammaslääketieteen lisensiaatiksi vuonna 1966 ja työskenteli hammaslääkärinä Hämeenkyrössä 1966–1973 sekä Janakkalassa 1973–1983. Hän oli naimisissa vuodesta 1965 Paula Helteen (os. Andreasén) kanssa ja heillä on kaksi tytärtä. Politiikasta Helle kiinnostui jo koululaisena SKDL:ssä toimineen isänsä kautta. Hän oli SKDL:n ehdokas vuoden 1960 kunnallisvaaleissa. Eduskuntaan Helle nousi vuoden 1983 vaaleissa kuudennella yrittämällä Hämeen läänin eteläisestä vaalipiiristä. Hän lukeutui SKDL:n sosialisteihin ja korosti liiton itsenäisyyttä SKP:stä.Kyösti Karvonen: Esko Helle, new SKDL chairman profiled (Helsingin Sanomat 17.4.1985). teoksessa Western Europe Report (Foreign broadcast information service 25.5.1985), s. 19–21. Helle oli SKDL:n puheenjohtaja vuosina 1985–1988, jolloin puolueen sisäiset ristiriidat kärjistyivät ja SKP:n vähemmistö erotettiin puolueesta sekä eduskuntaryhmästä. Hän kertoi myöhemmin, ettei viihtynyt tehtävässä. Kansanedustajana Helle erikoistui ulkopolitiikkaan ja perustuslakiin. Helteestä tuli vasemmiston johtava hahmo valtiosäännön kysymyksissä. Hän otti usein kipakasti mutta aina korrektisti yhteen edustajatoverien ja presidenttien kanssa. Hän ajoi parlamentin vahvempaa asemaa ja presidenttivallan karsimista. Helle kuului Janakkalan kunnanvaltuustoon yhtämittaisesti vuodesta 1977 kuolemaansa asti ja sitä ennen Hämeenkyrön valtuustoon 1969–1973. Presidentin valitsijamieheksi Helle valittiin SKDL:n listalta vaaleissa 1978 ja Liike 88:n listalta 1988. ==Yksityiselämä== Helle harrasti historiaa, kirjallisuutta ja pyöräilyä. Lisäksi hän osallistui Iijokisoutuun vuosina 1983–2013 kahta kertaa lukuun ottamatta. Junamatkustamisenkin puolestapuhujana tunnettu Helle järjesti 75-vuotisjuhlakseen valtiosääntöseminaarin Turengin vanhalla asemalla. Tammikuussa 2014 Helle kuoli 75-vuotiaana nopeasti edenneeseen syöpään hämeenlinnalaisessa saattohoitokodissa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Kansanedustajat Luokka:SKDL:n sosialistit Luokka:Suomen Kansan Demokraattisen Liiton puheenjohtajat Luokka:Vasemmistoliiton poliitikot Luokka:Hämeenkyrön kunnanvaltuutetut Luokka:Janakkalan kunnanvaltuutetut Luokka:Hämeen vaalipiiri Luokka:Suomalaiset hammaslääkärit Luokka:Valtiopäiväneuvokset Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Kemerovo

Kemerovo (venäjäksi Ке́мерово) on Kemerovon alueen pääkaupunki Tomin ja Iskitimin yhtymäkohdassa Keski-Siperiassa Venäjällä. Matkaa Venäjän pääkaupunkiin kertyy 3 482 kilometriä. ==Historia== Nykyisen Kemerovon kaupungin alueella on ollut useita asutuskeskuksia historian saatossa. Vuonna 1657 perustettiin Verhotomski-niminen asutus Tomskin ja Kuznetskin linnoituksen välisen tien varteen. Vuonna 1701 perustettiin Štšeglovo-niminen kylä Tomin rannalle. Kemerovon kylä perustettiin 1734. Vuonna 1859 alueella oli seitsemän kylää: Štšeglovka, Kemerovo, Jevseevo, Krasni Jar, Kur-Iskitim, Davjdovo ja Borovaja. Ensimmäiset kivihiililöydöt tehtiin 1721 ja ensimmäiset kaivokset perustettiin 1907. Ensimmäinen kemianteollisuuslaitos perustettiin 1916. Rautatieyhteyden valmistumisella oli suuri merkitys alueen teollisuuden kehittymiselle. Štšeglovosta tuli kaupunki 1918, johon myös Kemerovon kylä liitettiin. Vuonna 1932 Štšeglovo nimettiin Kemerovoksi. Kemerovon alueen pääkaupunki siitä tuli 1943. ==Maantiede== Kemerovossa vallitsee mannerilmasto. Tammikuun keskilämpötila on - 18 °C ja heinäkuun + 20 °C. Vuotuinen sademäärä on vähäinen, noin 420 mm. ==Asukasluvun kehitys== * 40 000 (1917) (vain Štšeglovon kylä) * 499 900 (1997) * 494 000 (1999) * 489 300 (2002) * 532 981 (2010) ==Talous== Kemerovo sijaitsee Kuznetskin teollisuusalueella ja on merkittävä teollisuuskeskus. Kaupungin teollistuminen tapahtui neuvostoaikana. Kaupungissa on laajamittaista kemianteollisuutta ja kaupungin ympäristöstä louhitaan kivihiiltä. Neuvostoliiton romahduksen jälkeen kaupungin teollisuus on taantunut ja työttömyys kasvanut. Kaupungista johtaa rautatie Siperian radalle ja Novokuznetskiin. ==Oppilaitokset== Kemerovossa on viisi korkean asteen oppilaitosta: Kemerovon yliopisto (perustettu 1973), Kuzbassin teknillinen yliopisto, Kemerovon lääketieteellinen akatemia, Kemerovon taideakatemia ja Kemerovon maatalousinstituutti. ==Urheilu== Jääpallo on Kemerovossa hyvin suosittua. Kemerovolaisseura Kuzbass pelaa Venäjän jääpallon superliigassa ja joukkue kuuluu maan parhaimpiin. Kuzbassin otteluissa on parhaimmillaan yli 25 000 katsojaa. Kemerovossa pelattiin jääpallon maailmanmestaruuskilpailut 2007. Lentopallovalmentaja Tuomas Sammelvuo on valmentanut Venäjän Superliigan parhaisiin kuuluvaa Kuzbass Kemerovo -joukkuetta. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Web-Kameranäkymä Kemerovon teatteriaukiolle *
Rooman sotahistoria

Rooman sotahistoria koostuu voimakkaasta laajenemisvaiheesta koko Välimeren alueelle ajanlaskun alkupuolelle mennessä, rajojen säilyttämiseen tähtäävästä toiminnasta seuraavina vuosisatoina ja lopulta asteittaisesta vetäytymisestä ulkoisten uhkien kasvaessa ja valtakunnan painopisteen siirtyessä. Rooma oli militaristinen kulttuuri, jossa armeija näytteli aina keskeistä osaa kaikilla yhteiskunnan alueilla. Rooman vallan näkyvin merkki provinsseissa oli usein sen armeija. Se oli Rooman politiikan toteuttaja, mutta myös politiikan luoja ja keisarintekijä. Se toimi tärkeänä sosiaalisen nousun väylänä ja roomalaistamisen työkaluna. Armeija kehittyi vähitellen Välimeren alueen mahtavimmaksi sotilasmahdiksi, kun tarpeen vaatiessa kootuista sotajoukoista siirryttiin ammattiarmeijaan Gaius Mariuksen uudistusten yhteydessä n. 100 eaa. Lopulta syntyi legioona, n. 6 000 miehen hyvin järjestäytynyt yksikkö. == Sodat == * 280 eaa.-275 eaa. Pyrrhoksen sota * 264 eaa.-241 eaa. Ensimmäinen puunilaissota * 240 eaa.-238 eaa. Palkkasoturien sota * 218 eaa.-202 eaa. Toinen puunilaissota * 215 eaa.-205 eaa. Ensimmäinen makedonialaissota * 200 eaa.-196 eaa. Toinen makedonialaissota * 192 eaa.-188 eaa. Rooman-Syyrian sota * 181 eaa.-179 eaa. Ensimmäinen keltiberisota * 171 eaa.-168 eaa. Kolmas makedonialaissota * 155 eaa.-139 eaa. Lusitanian sota * 154 eaa.-141 eaa. Toinen keltiberisota * 150 eaa.-148 eaa. Neljäs makedonialaissota * 149 eaa.-146 eaa. Kolmas puunilaissota * 146 eaa. Akhaian sota * 143 eaa.-133 eaa. Numantian sota * 136 eaa.-132 eaa. Ensimmäinen orjasota * 122 eaa.-105 eaa. Jugurthan sota * 113 eaa.-101 eaa. Kimbrisota * 104 eaa.-100 eaa. Toinen orjasota * 91 eaa.-87 eaa. Liittolaissota * 89 eaa.-85 eaa. Ensimmäinen Mithridateen sota * 88 eaa.-87 eaa. Sullan ensimmäinen sisällissota * 83 eaa.-82 eaa. Toinen Mithridateen sota * 83 eaa. Sullan toinen sisällissota * 74 eaa.-63 eaa. Kolmas Mithridateen sota * 73 eaa.-71 eaa. Kolmas orjasota * 65 eaa.-62 eaa. Pompeiuksen sotaretki Armeniaa, Pontosta, seleukideja ja Judeaa vastaan Nimi? * 63 eaa. Catilinan salaliitto * 58 eaa.-50 eaa. Gallian sota * 53 eaa. Crassuksen sota Parthiaa vastaan * 49 eaa.-45 eaa. Rooman sisällissota:Julius Caesarin kansalaissota * 48 eaa.-47 eaa. Aleksandrian sota * 43 eaa. Mutinan sota * 42 eaa. Rooman sisällissota:Toisen triumviraatin sota Caesarin murhaajia vastaan * 40 eaa.-33 eaa. Rooman–Parthian sota (40 eaa.–33 eaa.) * 36 eaa. Toisen triumviraatin sota Sextus Pompeiusta vastaan * 35 eaa.-33 eaa. Octavianuksen Illyrian sota * 32 eaa.-31 eaa. Rooman sisällissota:Octavianuksen ja Antoniuksen sota * 9 Rooman germaanisodat: Teutoburgin taistelu * 14 Roomalaiset legioonat kapinoivat Pannoniassa ja Reinillä Augustuksen kuoleman jälkeen. Nimi? * 14-16 Rooman germaanisodat:Germanicuksen johtamat roomalaiset hyökkäävät Elbelle asti * 43 Roomalaiset hyökkäävät Britanniaan Aulus Plautiuksen johdolla Nimi? * 56-63 Neron sota Parthiaa vastaan *101-102 Ensimmäinen Daakian sota *105-106 Toinen Daakian sota *358 Julianuksen sotaretki frankkeja vastaan *502-506 Anastasiuksen sota Persiaa vastaan == Lähteet == == Kirjallisuutta == * *
Reijo Käkelä

Reijo Kalevi Käkelä (s. 2. elokuuta 1943 Helsinki)Kuka kukin on 2007, Otava 2006 on suomalainen poliitikko. Hän oli Suomen Kansan Demokraattisen Liiton (SKDL) pääsihteeri (1984–1988) sekä yhdeksäs ja viimeinen puheenjohtaja (1988–1990). Käkelä oli aktiivisesti mukana 1980-luvun lopun suunnitelmissa Vasemmistoliiton perustamiseksi. Hän kuitenkin jätti projektin jo ennen puolueen perustamista ja siirtyi Suomen sosialidemokraattiseen puolueeseen. Käkelä kuului 1980-luvun puolivälissä myös Suomen Kommunistisen Puolueen poliittiseen toimikuntaan. Hän liittyi puolueeseen vuonna 1971.Edustajakokouksen valinnat (Kommunisti 7/1985), s. 37–39. Käkelä oli Sadankomitean julkaiseman Ydin-lehden päätoimittaja vuosina 1970–1971.Kristiina Hallman: Tottelisinko? Suomalaista sadankomiteaa vuodesta 1963, s. 184. Suomen Sadankomitealiitto, Helsinki 1986. Koulutukseltaan Käkelä on teologian kandidaatti. Hän on toiminut opetusministeriössä erikoistutkijana (1972–1984), neuvottelevana virkamiehenä (1990–1991) ja kulttuuriasiainneuvoksena (1991–). Hänen puolisonsa oli lastenkirjailija Kaarina Helakisa. == Lähteet == Luokka:SKDL:ssä vaikuttaneet henkilöt Luokka:SKP:ssä (1918–1990) vaikuttaneet henkilöt Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Suomen Kansan Demokraattisen Liiton puheenjohtajat Luokka:Suomen Kansan Demokraattisen Liiton pääsihteerit Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Erityisavustajat
Mary Leakey

Mary Douglas Leakey (o.s. Nicol, 6. helmikuuta 1913 Lontoo – 9. joulukuuta 1996) oli brittiläinen antropologi. Hänen tutkimusryhmänsä löysi ensimmäisen fossiilisen homininin kallon Rusingan saarelta. Suurimman osan urastaan hän työskenteli miehensä Louis Leakeyn kanssa Olduvain rotkossa kaivaen esiin varhaisten homininien työkaluja ja fossiileja, muun muassa ihmisen apinankaltaisen esi-isän, 25 miljoonaa vuotta vanhan Proconsul africanuksen kallon vuonna 1948. Hän löysi vuonna 1959 homininkallon jonka hänen ja hänen miehensä nimesivät aluksi nimellä Zinjanthropus boisei, myöhemmin se nimettiin uudestaan Australopithecus boisei nimelle. Sen iäksi määriteltiin 1,75 miljoonaa vuotta ja se muutti koko ihmisen suvun ajoitusta. Hän myös löysi vuonna 1978 Laetolin jalanjäljet jotka ovat ihmisen esi-isän jättämät jalanjäljet. Näistä pystyssä kävelevien kolmen hominin jäljistä saatiin tietoa vanhinpien hominien käyttäytymisestä. Mary Leakeyn isä oli taidemaalari ja perhe muutti usein vieraillen myös Italiassa ja Ranskassa. Vähän myöhemmin perhe muuttikin Dordogneen Ranskaan. Läheisessä Cabreret’ssa Abbe Lemozi johti kaivauksia ja nuori Mary kiinnostui esihistoriasta. Isän kuoltua 1926 Mary kävi katolista luostarikoulua, muttei viihtynyt siellä ja hänet erotettiin koulusta useasti. Koulun jälkeen hän kävi arkeologian ja geologian luennoilla Lontoon yliopistossa. Uransa hän aloitti kuvittamalla Gertrude Canton- Thompsonin kirjan The Desert Fayoum. Dr. Canton-Thompsonin kautta hän tutustui Louis Leakeyyn. Tämä näytti Maryn piirroksia Louisille, joka pyysi Maryä kuvittamaan myös oman kirjansa Adam’s Ancestors (Aatamin esi-isät). He menivät naimisiin 1936 ja saivat kolme poikaa: Jonathan (1940), Richard (1944) ja Philip (1948). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Brittiläiset arkeologit Luokka:Brittiläiset antropologit Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 1996 kuolleet
Heinkel He 178

Heinkel He 178 oli saksalainen, toisen maailmansodan aikainen, Heinkel Flugzeugwerken kehittämä maailman ensimmäinen suihkukoneen prototyyppi. Heinkel Flugzeugwerke rahoitti Hans Joachim Pabst von Ohainin tekemää suihkuvoimalaitetutkimusta 1930-luvun alussa. Syyskuussa 1937 Heinkelin tehtaalla Rostockissa koekäytettiin ensimmäistä saksalaista suihkuturbiinia. Siitä kehitettiin HeS 3-moottori, jonka työntövoima oli noin 4 500 Newtonia. Heinkelillä työskennellyt lentokoneinsinööri Sigfried Günter suunnitteli koelentokoneen, jossa uutta moottorityyppiä kokeiltiin. Heinkel He 178 -mallinimen saanut prototyyppi lensi ensi kerran 27. elokuuta 1939 koelentäjä Erich Warsitzin ohjaamana. Lento oli ensimmäinen suihkumoottorin voimalla lennetty lento. Kone esiteltiin Valtakunnan ilmailuministeriötä johtaneille Ernst Udetille ja Erhard Milchille 1. marraskuuta 1939, mutta parhaita mäntämoottorikoneita hitaampana se ei herättänyt heissä kiinnostusta. Heinkelin tehdas oli valtiojohtoisessa järjestelmässä valittu valmistamaan ja kehittämään vain pommikoneita, ja osittain tästä syystä Heinkelin myöhemmin kehittämä He 280 ei päässyt sarjatuotantoon. Prototyyppi sijoitettiin koelentojen jälkeen Deutsches Technikmuseumiin Berliiniin, jossa se tuhoutui liittoutuneiden ilmahyökkäyksessä vuonna 1943. ==Tekniset tiedot== pienoiskuva|He 178 -jäljennös == Lähteet == * === Viitteet === He 178 Luokka:Saksalaiset experimental-ilma-alukset Luokka:1930-luvun experimental- ilma-alukset