EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
The Prophecy

The Prophecy on suomalaisen elektro-artisti Cristal Snown esikoisalbumi. Se julkaistiin 26. maaliskuuta 2008. Levy nousi ensimmäisellä julkaisuviikollaan Suomen virallisen albumilistan kymmenen parhaimman joukkoon. Levy sisältää muun muassa hitit "Pump It Up", "Cristal Clear", "Scarred" ja "Can't Save Me". Albumilla ja sen tekoprosessissa on ollut mukana useita tunnettuja muusikoita: edesmennyt Mia Permanto, Dj Alimo, Jimi Pääkallo alias Jimi Constantine, Komytea, Kid Crazy, Elena Mady, Chisu (salanimellä) ja Charles Salter. Levyn on tuottanut Dallas Superstarsista tunnettu muusikko Heikki L. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Keskisuomalainen: negatiivinenKeskisuomalainen: Levyarvio * Rumba: ristiriitainenRumba: Levyarvio * V2.fi: V2.fi: Levyarvio == Lähteet == Luokka:Vuoden 2008 esikoisalbumit Luokka:Cristal Snow'n albumit
K. Pattabhi Jois

Sri K. Pattabhi Jois (; IAST: śrī Kṛṣṇa Paṭṭabhi Jōyis) (26. heinäkuuta 1915 Kowshika, Intia - 18\. toukokuuta 2009 Mysore, Intia) oli intialainen joogaopettaja. Joisin perimyslinjan mukaisesta joogamuodosta käytetään varsinkin länsimaissa yleensä nimeä astangajooga tai ashtangajooga, joka varsinaisesti viittaa Patañjalin laatimassa klassisen joogatradition perusteoksessa Yoga sūtrassa esitettyyn jooganäkemykseen. K. Pattabhi Jois pääsi vuonna 1927, kaksitoistavuotiaana, kuuluisan opettajan Sri Tirumalai Krishnamacharyan oppitunnille. Hänestä tuli tämän oppilas seuraavana päivänä ja siitä alkoi 25 vuotta kestänyt jooganopiskelu. Sri Tirumalai Krishnamacharya oli parantanut Mysoren maharadžan joogan avulla, ja niin maharadža edisti joogaopetusta Mysoressa. K. Pattabhi Jois opetti maharadžan joogaoppilaitoksessa Sanskrit College of Maharajassa vuosikymmenten ajan; vuonna 1956 hänestä tuli professori. Jo vuonna 1948 hän perusti oman koulun ja tutkimuslaitoksen nimeltä Ashtanga Yoga Research Institute. Vuonna 1964 belgialainen André Van Lysebeth vietti kaksi kuukautta K. Pattabhi Joisin koulussa ja julkaisi siitä kirjan, jossa Jois mainittiin nimeltä sekä kerrottiin hänen osoitteensa. Tämän jälkeen kouluun alkoi tulla yhä enemmän länsimaisia oppilaita. == Kritiikki == K. Pattabhi Joisia on arvosteltu naisoppilaidensa seksuaalisesta hyväksikäytöstä. Vuonna 2019 R. Sharath Jois, K. Pattabhi Joisin pojanpoika, joogaopettaja ja linjan nykyinen paramaguru, pyysi anteeksi isoisänsä tekoja. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * K. Pattabhi Joisin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa *Shri K. Pattabhi Joisin Ashtanga Yoga Instituten kotisivu Luokka:Intialaiset joogaopettajat Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
Sigulda

Sigulda () on kaupunki Gauja-joen laaksossa Latviassa, linnuntietä 50 kilometriä Riiasta itäkoilliseen. thumb|left|210px|Turaidan laajasti kunnostettua linnaa. Sigulda sijaitsee Gaujan kansallispuiston alueella. Luonnonkauniin ja vaihtelevan maastonsa ansiosta tätä vanhaa liiviläisaluetta kutsutaan Latvian Sveitsiksi. Alueen kuuluisin yksittäinen kohde on Turaidan linna joka sijaitsee Gauja-joen pohjoisrannalla, linnunutietä 3,2 kilometriä Siguldan rautatieaseman pohjoispuolella. Se toimii Turaidan museoalueen keskuksena, jonka alkueen ensimmäiset rakennustyöt aloitettiin vuonna 1214. Entisöidyn Turaidan linnan tornista voi ihailla kauniita Gauja-laakson maisemia. Alueen museo on itse asiassa 41 hehtaarin museoalue, jossa on monia historiallisia, arkkitehtonisia ja maisemallisia perintökohteita, mm. kansanlaululle omistettu puisto patsaineen ja kuuluisa vuonna 1750 rakennettu puukirkko. Alueella on myös miehenkorkuinen Gutmanin luola, jonka maanalainen lähde on uurtanut hiekkakiveen. Turaidan Ruusun haudan romanttisine tarinoineen, ritarinlinnan rauniot sekä Kropotkinin palatsin voi nekin löytää alueelta. Siguldan uusi linna puistoalueineen sijaitsee Gauja-joen eteläpuolella, noin 1,3 kilometriä kaupungin rautatieasemasta pohjoiseen. Kaupungissa järjestetään kesäisin oopperajuhlat vanhan linnan raunoiden muodostamalla ulkoilmanäyttämöllä. Siguldassa sijaitsee myös yksi harvoista skeleton- ohjas- ja rattikelkkailuun soveltuvista radoista maailmassa. Siellä on järjestetty maailmancupin osakilpailuja ja useita arvokisoja, kuten vuoden 2003 MM-kilpailut. ==Väestö== Vuoden 2012 alussa Siguldan kaupungissa asui 11 368 henkeä, koko Siguldan kunnassa (Siguldas novads) 17 804 henkeä. Aiemman (2005) väestöjakauman mukaan asukkaista 86 prosenttia oli latvialaisia, 9 % venäläisiä, 2 % valkovenäläisiä ja 3 % muita kansallisuuksia.http://sigulda.lv/public/eng/region/inhabitants/ ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *
Forbas

Forbas (, ) viittaa kreikkalaisessa mytologiassa seuraaviin mieshenkilöihin: * Forbas, Argoksen kuningas * Forbas, Lapitheen ja Orsinomen poika, jonka Rhodoksen asukkaat kutsuivat vapauttamaan saarensa käärmeistä. * Forbas oli yksi Ateenan kuninkaista tai Ateenan elinikäisistä arkonteista.Pausanias, Periegesis tes Hellados ('Kreikan kuvaus') 6.19.3 (engl. käännös) * Forbas oli Korintin kuninkaan Polyboksen karjapaimen, joka löysi Oidipuksen Kithaironilta.Seneca, Oidipus (engl. käännös) * Forbas oli Traakian kuningas ja Eumolpoksen poika. == Lähteet == Luokka:Kreikkalainen mytologia
Thomas Lövkvist

Thomas Lövkvist (s. 4. huhtikuuta 1984 Visby) on ruotsalainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena 2004–2014. Hän kilpaili myös maastopyöräilyssä, jonka junioreiden Euroopan mestaruuden hän voitti Zürichissä vuonna 2002. Lövkvist aloitti ammattilaisuransa Française des Jeux -tallissa vuonna 2004, jolloin hän voitti Circuit de la Sarthe -kilpailun neljännen etapin ja kokonaiskilpailun. Nuorille ajajille tarkoitetussa Tour de l'Avenir -etappikilpailussa hän sijoittui toiseksi voittaen lisäksi kymmenennen osuuden. Hän voitti myös Ruotsin aika-ajomestaruuden. Lövkvist voitti Ruotsin maantieajomestaruuden vuonna 2006. Seuraavana vuonna hän voitti Critérium International -kilpailun kolmannen etapin, aika-ajon, ja sijoittui kokonaiskilpailussa toiseksi. Espanjan ympäriajon 14. etapilla hän oli toinen Jason McCartneyn jälkeen. Lövkvist siirtyi Team Columbia-High Road -talliin 2008, jolloin hän sijoittui kolmanneksi Tirreno–Adriaticon kokonaiskilpailussa Fabian Cancellaran ja Enrico Gasparotton jälkeen. Sveitsin ympäriajossa hän oli viides ja Saksan ympäriajossa Linus Gerdemannin jälkeen toinen. MM- kilpailujen maantieajossa Lövkvist oli kahdestoista. Vuonna 2009 Lövkvist voitti Monte Paschi Eroica -kilpailun. Tirreno–Adriaticon kokonaiskilpailussa hän sijoittui neljänneksi ja voitti nuorten kilpailun. La Flèche Wallonnessa hän oli kuudes. Italian ympäriajossa hän sai kokonaiskilpailun johtajan maglia rosa -paidan haltuunsa neljännen etapin jälkeen. Seuraavalla etapilla hän sijoittui kolmanneksi, mutta menetti rosa-paidan. Sachsen Tour -kilpailussa hän voitti viidennen etapin. Giro dell'Emilia -kilpailussa hän oli kolmas. Lövkvist edusti Team Sky -tallia 2010–2012. Hän sijoittui 2010 toiseksi Montepaschi Strade Bianche -kilpailussa ja 16:nneksi Ranskan ympäriajossa. Italian ympäriajossa 2011 hän oli 20:s. Lövkvist kilpaili IAM Cycling -joukkueessa kaudet 2013–2014. Hän voitti 2013 Välimeren ajon kokonaiskilpailun. == Lähteet == *Thomas Lövkvist Cycling Archives -tietokannassa === Viitteet === Luokka:Ruotsalaiset maantiepyöräilijät Luokka:Ruotsalaiset maastopyöräilijät Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Forbas (Argos)

Forbas oli kreikkalaisessa mytologiassa Argoksen kuningas ja joko Argoksen tai Kriasoksen poika. Hän nai Euboian ja sai tämän kanssa pojan, Triopaan, joka seurasi häntä kaupungin hallitsijana.Pausanias, Periegesis tes Hellados ('Kreikan kuvaus') 2.16.1 (engl. käännös)Pausanias, Periegesis tes Hellados ('Kreikan kuvaus') 4.1.1 (engl. käännös)Diodoros Sisilialainen, Historian kirjasto 4.58.7 (engl. käännös) Forbas oli Argoksen kuudes kuningas.Augustinus, Jumalan valtio xviii.8 (engl. käännös) == Lähteet == Luokka:Argoksen kuninkaat
Helle Aro

Helle Aro (o.s. Saadlo, s. 9. joulukuuta 1960 Kohila, Viron SNT, Neuvostoliitto) on virolaissyntyinen suomalainen yleisurheilun moniottelija. Hän voitti seitsenottelussa kaksi Suomen mestaruutta ja viisiottelussa hallissa myös kaksi mestaruutta. Ennen Suomeen siirtymistään hän saavutti mitalisijoituksia yleisurheilussa myös Virossa. Seitsenottelussa hänen piste- ennätyksensä on 6106. Seuratasolla hän edusti vantaalaista Kenttäurheilijat-58:a. Nykyisin hän opettaa Helsingin Suomalais-venäläisessä koulussa liikuntaa. ==Saavutukset== *Seitsenottelu: **Suomen mestari: 1992, 1993 **SM-hopea: 1989, 1994 **SM-pronssi: 1990, 1991 *Viisiottelu: **Hopea Viron mestaruuskilpailuissa 1979 *100 metrin aitajuoksu: **Pronssi Viron mestaruuskilpailuissa 1983 *Pituushyppy: **Pronssi Viron mestaruuskilpailuissa 1982 **SM-pronssi: 1992 Hallikilpailut *Viisiottelu: **Suomen mestari: 1990, 1992 **SM-hopea: 1991, 1993, 1994 *Pituushyppy: **SM-pronssi: 1992 ==Lähteet== * * * Luokka:Suomalaiset yleisurheilun moniottelijat Luokka:Virolaiset yleisurheilun moniottelijat Luokka:Suomen virolaiset Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hasanniemi

Hasanniemi on virkistysalue ja pieni asuinalue aivan Joensuun keskustan tuntumassa. Se sijaitsee kirjaimellisesti joen suussa: niemen kohdalla Pielisjoki loppuu ja aukeaa Pyhäselkä. Hasanniemessä on muun muassa muutama suuri puinen asuintalo. Suurin yritys on Jokiasema, joka toimii kesäravintolana, veneilijöiden tukikohtana ja karavaanareiden leirintäalueena. Vierasvenesatamassa on myös Joensuun Järvipelastajien pelastusveneen ja pelastuslaitoksen veneen laituri. Hasanniemessä sijaitsee kesäteatteri pyörivine katsomoineen, mutta 2020-luvulla teatteri on ollut käyttämätön. Viimeksi siellä on esiintynyt vierailevia teatteriryhmiä. Alueella on Fortumin pienivaravoimala. Hasanniemeen lasketaan kuuluvaksi myös Koivuniemen koirapuisto ja Linnunlahden uimaranta. == Historia == Hasanniemessä on ollut Joensuun alueen ensimmäinen höyrysaha, joka perustettiin vuonna 1861. Sahan paikalla on muistomerkki (Veikko Jalava, 1961).Joensuun taidemuseon luettelo Tuolloin niemessä asui yli 70 henkilöä. Kapteeni Otto Matias Laxell ja kauppias Karl Anton Laxell rakensivat Hasanniemeen vuonna 1883 olutpanimon.Kulttuuri. ja rakennushistorialliset suojelukohteet. Joensuu 1987.Tietosanakirja, osa 3, palsta 1396 (Helsinki, 1911). Puolet nykyisistä rakennuksista on peräisin vuoden 1930 jälkeen. ==Rakentamissuunnitelmat== 1990-luvulla Hasanniemi oli kaupunkirakentamiskiistan kohteena. Alueelle aiottiin kaavoittaa lisää omakotitaloja ja pienkerrostaloja, jolloin alueen luonne virkistysalueena olisi ollut uhattuna. Uudisrakentamisesta luovuttiin muun muassa kansanliikkeen vaikutuksesta.Ari Hynysen artikkeli Hasaniemi- casesta Syksyllä 2016 Joensuun kaupunki käynnisti Hasanniemeä ja Koivuniemenpuistoa koskevan asemakaavamuutoksen valmistelun. Kaavaehdotus valmistuu 2017. Ristiriitaa Hasanniemen suunnitelmissa on herättänyt muun muassa pientalojen lisärakentaminen ja kesäteatterin alueen kohtalo. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Kortelainen, Jarmo: Joensuun Hasanniemi: uuden kaupunkisuunnittelun koetinkivi. (2001) *Kuva Hasanniemestä, talvimaisema Luokka:Joensuun kaupunginosat
Forbas (Rodos)

Forbas (, ) oli kreikkalaisessa mytologiassa Lapitheen ja Orsinomen poika ja Perifaan veli. Kun Rhodos joutui vitsauksen uhriksi, jossa maa täyttyi käärmeistä, saaren asukkaat kutsuivat oraakkelin neuvosta Forbaan vapauttamaan heidän saarensa käärmeistä. Forbaan suoritettua tehtävänsä rhodoslaiset kunnioittavat häntä sankarina. Jotkut pitivät häntä tämän vuoksi Apollonin taivaalle nostamana Käärmeenkantajan tähdistönä.Hyginus, Astronomica ii.14 (engl. käännös) Forbas saattoi olla sama Thessalian flegyanialainen prinssi, joka nai Hyrminan ja vaani pyhiinvaeltajia Fokiin ja Delfoin välisellä tiellä. Vanhukset ja lapset hän vangitsi lunnaiden toivossa, mutta muut hän haastoi erilaisiin kilpailuihin, jotka voitettuaan hän katkaisi näiltä päät ja ripusti ne tammeen roikkumaan. Lopulta Apollon sai tarpeekseen, koska pyhiinvaeltajat eivät voineet tulla suorittamaan uhrejaan hänen temppeliinsä. Apollon saapui Forbaan luo nuorukaisen hahmossa ja haastoi hänet nyrkkeilyotteluun, jossa Forbas sai surmansa.Filostratos Lemnoslainen, Eikones ('Kuvia') 2.19 (engl. käännös)Ovidius, Muodonmuutoksia xi.410–443 (engl. käännös) ==Lähteet== Luokka:Kreikkalainen mytologia
Tenacious D (televisiosarja)

Tenacious D on televisiosarja, joka kertoo samannimisestä yhtyeestä, johon kuuluvat Jack Black ja Kyle Gass. Sarjaa tehtiin yhteensä kuusi jaksoa, jotka esitettiin kaksi kerrallaan ja yhden esityskerran pituus oli n. puoli tuntia. Alun perin jaksot esitettiin vuonna 1997 HBO-kanavalla, jolloin näytettiin kaksi jaksoa. Loput neljä näytettiin samalla kanavalla vasta vuonna 1999. Suomessa sarjan on esittänyt Nelonen. == Jaksot == Sarjan jaksoissa käsitellään yhtye-elämää, sekä siihen liittyviä ilmiöitä, joita menestykseen pyrkivät bändit kohtaavat. Teemoina on mm. inspiraation lähde, bändin jäsenten välinen kemia, fanit sekä keikat. Tietyt teemat ovat kuitenkin komediatarkoituksessa asetettu ylösalaisin, jolloin esimerkiksi bändi suhtautuu faniinsa fanaattisemmin kuin fani bändiin. Jaksot koostuvat pääasiassa yhtyeen musiikkiesityksistä, joita he esittävät klubilla, jossa on käynnissä ns. open-mic-ilta. ===The Search for Inspirado=== Onnistuneen open- mic-illan jälkeen yhtye saa uuden keikan klubille sillä ehdolla, että he esittävät uuden kappaleen. Kappaleen sävellystyö johtaa lopulta erimielisyyksiin. ===Angel in Disguise=== Jackin ja Kylen ystävyys kärsii, kun kaksikko kilpailee samasta naisesta. ===Death of a Dream=== Vanha, nykyisin levykaupassa työskentelevä rock-muusikko saa Jackin ja Kylen uskon horjumaan omaan menestymiseensä. Bändi käy läpi unelmansa kuolemaan liittyviä vaiheita. ===The Greatest Song in the World=== Jack ja Kyle joutuvat riitoihin uuden naapurinsa kanssa omalaatuisien keikkaanvalmistautumisrituaaliensa vuoksi. ===The Fan=== Tenacious D saa ensimmäisen faninsa, Leen. Kaksikko päättää palvella faniaan äärimmäisyyksiin saakka. ===Road Gig=== Bändi saa ensimmäisen keikkansa kaupungin ulkopuolelta. Matkalla keikkapaikalle bändi eksyy kuitenkin uskonnollisen lahkon maatilalle. ==Katso myös== * Tenacious D: Maailman paras rokkibändi ==Aiheesta muualla== * Luokka:Yhdysvaltalaiset televisiosarjat
Töysän rautatieasema

Töysän rautatieasema (, ratakm 356,4) on lakkautettu rautatieliikennepaikka rataosalla Haapamäki–Seinäjoki, toiminta-aikanaan Töysän kunnassa. Töysä avattiin pysäkkinä vuonna 1883, puinen pysäkkirakennus valmistui kahta vuotta aiemmin. Se korostettiin rautatieasemaksi vuonna 1888. Töysän merkitys jäi kuitenkin rautatieliikenteessä vähäiseksi, sillä sen miehitys poistettiin vuonna 1909. Asema oli kuitenkin ajoittain miehitettynä tämän jälkeenkin, mutta lopullisesti miehitys poistui vuonna 1972 Parkanon oikoradan valmistumisen jälkeen, mikä vähensi rataosan liikennettä oleellisesti. Henkilöliikenne Töysän asemalla lakkautettiin vuonna 1990 ja tavaraliikenne vuonna 2002. Tavaraliikenteen loppumisen jälkeen Töysä toimi lähinnä ratatöitä varten linjavaihteena. Liikennepaikka lakkautettiin vuonna 2008, sivuraiteet oli purettu vuotta aiemmin lukuun ottamatta yhtä muuntamolle vievää raidetta. Vuoden 2020 tietojen mukaan asemarakennus on edelleen olemassa.https://vaunut.org/kuva/139221?liikp1=1887 Viitattu 19.12.2024 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Kuvia Töysän rautatieasemalta Luokka:Alavuden rautatieliikennepaikat Rautatieasema
Pierre Vidal

Pierre M. Vidal (1932 – 2. maaliskuuta 2008 Vincennes, Ranska) oli ranskalainen musiikkitoimittaja, joka tunnettiin suomalaisen musiikin ystävänä ja Sibeliuksen tunnetuksi tekijänä Ranskassa. Vidal perusti ystävineen 1955 musiikkiseuran Club de Trois Centres tekemään tunnetuksi vähän tunnettuja säveltäjiä. Seuran nimeksi muutettiin 1974 Groupe des Sept. Vidal asui puolisonsa Inès Vidalin kanssa Sèvresissä. Vidalille myönnettiin Villa-Lobos- mitali ja Laszlo Lajhta -mitali.Bibliomonde luettu 19.3.2008 ==Teokset== * Jean Sibelius, Bleu Nuit Editeur / collection Horizons, 2005 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Pierre Vidalin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa * Vidalin Sibelius-teoksen esittely Luokka:Ranskalaiset toimittajat Luokka:Musiikkitoimittajat Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet
Petra Stenman

Petra Ulrika Stenman (ent. Söderström, s. 12. maaliskuuta 1974 Pedersöre) on suomalainen pikajuoksija, jonka päämatkat olivat 400 metrin aitajuoksu ja 400 metrin juoksu. Hän voitti näillä matkoilla yhteensä 10 Suomen mestaruutta. Stenmanin ennätysajat ovat 400 metrin aitajuoksussa 55,01 ja 400 metrin juoksussa 52,47. Molemmat tulokset syntyivät Suomi–Ruotsi-maaottelussa vuonna 1999. Hänen edustamansa seurat olivat Nurmon Urheilijat -99, IF Drott ja Lappeenrannan Urheilu-Miehet. Syksyllä 2009 Stenman nimettiin Suomen Urheiluliiton naisten pika- ja aitajuoksujen osa-aikaiseksi lajivalmentajaksi. Stenman työskentelee myös Svenska Finlands Idrottsförbundin urheilujohtajana. == Saavutukset == *400 metrin aitajuoksu: **Suomen mestari: 1994, 1995, 1996, 1997, 1998, 2004 *400 metrin juoksu: **Suomen mestari: 1997, 1998, 1999, 2000 == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset 400 metrin aitajuoksijat Luokka:Suomalaiset pikajuoksijat Luokka:Suomalaiset yleisurheiluvalmentajat Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Saintluciankerttuli

Saintluciankerttuli (Leucopeza semperi) on endeemisenä Saint Lucian saarella elävä lintu. Laji on äärimmäisen uhanalainen ja mahdollisesti jopa hävinnyt. Kooltaan saintluciankerttuli on noin 15 cm. Aikuisen linnun selkä ja pää ovat harmaat. Rinta ja vatsa ovat väritykseltään vaaleat. Mustaa saintluciankerttulilla on siivissä ja pyrstössä. Lajin laulu on tuntematon. Kutsuääni on tuck-tick-tick-tuck . Saintluciankerttuli elää vuoristometsien aluskasvillisuuden joukossa. Lajin elintavoista ei tiedetä paljoakaan. Lintu tekee pesänsäkin mahdollisesti maahan. Lajista ei ole varmoja havaintoja vuoden 1961 jälkeen. Varmistamattomia havaintoja on ollut vuoden 1961 jälkeen neljä, viimeisin vuonna 2003. Saintluciankerttulikannan kooksi arvioidaan alle 50 yksilöä. Suurin lajiin kohdistuva uhka on sen elinympäristön häviäminen. Saarella on kuitenkin edelleen lajille soveltuvia metsiä. Myös saarelle vuonna 1884 saapuneet mungot ovat vähentäneet lintujen määrää . == Lähteet == Luokka:Kerttulit Luokka:Uhanalaiset linnut
Olav S. Melin

Martin Olav Selimson Melin (s. 23. maaliskuuta 1950 Pietarsaari)Kuka kukin on 2007, Otava 2006 on suomalainen journalisti ja päätoimittaja. Koulutukseltaan hän on teologi. Melin oli Kotimaan päätoimittaja vuodesta 2005 vuoden 2008 lokakuun alkuun, jonka jälkeen hän on työskennellyt suomenruotsalaisen ajatushautomo Magman tiedotuksesta ja yhteiskuntasuhteista vastaavana. Melin on ollut 1979–1982 suomenruotsalaisten kansankäräjien Folktingetin pääsihteeri. Hän työskenteli suomalaisen Kyrkpressenin päätoimittajana vuodet 1982–1999 ja sen jälkeen Tukholmassa Ruotsin kirkollisen lehden Kyrkans Tidningin päätoimittajana 1999–2004. Melin on palkittu Finlands Svenska Publicistförbundin palkinnolla 1998. Olav S. Melin on Ingvar S. Melinin veli. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Härmänmäen pysäkki

Härmänmäen pysäkki () oli rautatieliikennepaikka Paltamon kunnassa rataosalla . Liikennepaikka avattiin yleiselle liikenteelle 1. joulukuuta 1939, kun rataosuus Kontiomäen ja Hyrynsalmen asemien välillä otettiin käyttöön. Liikennepaikka sijaitsi noin viiden kilometrin päässä Härmänmäen kylältä luoteeseen ratakilometrillä 666,5. Liikennepaikan asemarakennus oli Thure Hellströmin suunnittelema laiturirakennus, joka rakennettiin vuonna 1935. Rakennus purettiin 1970-luvulla ja siirrettiin Ristijärven Saukkovaaraan, jossa se toimii Saukon majana. Liikennepaikka avattiin laiturivaihteena 1. joulukuuta 1939. Miehitys päättyi elokuussa 1948. Henkilöliikenne lakkautettiin 31. toukokuuta 1964 ja koko liikennepaikka lakkautettiin 30. toukokuuta 1965. ==Lähteet== Luokka:Paltamon rautatieliikennepaikat Luokka:Kainuun lakkautetut rautatieliikennepaikat
Melalahden rautatieasema

Melalahden rautatieasema () on rautatieliikennepaikka Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla . Liikennepaikka sijaitsee Paltamon kunnan Melalahden kylässä noin kahdeksan kilometriä länteen Paltamon rautatieasemalta. Asemarakennuksen on suunnitellut Thure Hellström, ja se on rakennettu laiturirakennuksen piirustuksien pohjalta peilikuvaksi. Rakennus valmistui vuonna 1929 ja Melalahti avattiin liikenteelle 1. joulukuuta 1930. Miehitys Melalahdessa lopetettiin 1. kesäkuuta 1969 ja tavaraliikenne lakkautettiin 10. huhtikuuta 1975. Henkilöliikenne lakkautettiin 3. kesäkuuta 1984 ja koko liikennepaikka 2. kesäkuuta 1985. Melalahti avattiin uudelleen suojastuspisteenä 27. maaliskuuta 2019. Asemarakennus on purettu vuosina 2013–2014 ja kuljetettu Lieksaan uudelleen rakennettavaksi yksityisasunnoksi. Myös aseman sivuraiteet on purettu. == Lähteet == Luokka:Paltamon rautatieliikennepaikat Luokka:Kainuun lakkautetut rautatieliikennepaikat
Lehmo

Lehmo on kylä, joka sijaitsee Kontiolahden kunnan eteläosassa Pohjois-Karjalan maakunnassa. Se rajoittuu lännessä Kajaanintiehen, idässä Pielisjokeen, etelässä Joensuun rajaan ja pohjoisessa Kylmäojan asuinalueen pohjoisimpiin osiin. Vuonna 2023 Lehmon postinumeroalueella 80710 asui 9 663 ihmistä. Lehmo muodosti aikaisemmin oman taajaman, mutta se on sittemmin kasvanut osaksi Joensuun keskustaajamaa. ==Palvelut== Lehmon kaksi alakoulua yhdistyivät 2023. Lehmon koulun oppilasmäärä on noin 600, mikä tekee siitä Kontiolahden kunnan suurimman yhtenäiskoulun. Kylmäojan koulussa on noin 260 oppilasta. Lehmon koulusta tuli yhtenäiskoulu syksyllä 2023, kun yläkoululaiset muuttivat uuteen joulukuussa 2022 valmistuneeseen rakennukseen. Muita julkisia palveluja ovat esimerkiksi kirjasto, terveyskeskus, ja seurakuntatalo. Asukkaita palvelevat myös kaksi päivittäistavarakauppaa ja useat yritykset. ==Liikenne== Joensuun seudun joukkoliikenteen bussilinjat 201, 202 ja 204 liikennöivät Lehmon kautta Joensuuhun, Kontiolahdelle, Kylmäojalle ja Paiholaan.https://jojo.joensuu.fi/documents/1807942/3384441/jojo_aikatauluesite_2022_talviaikataulu_web_2022-10-06_aukeama+%281%29.pdf/1938956e-49fb-4a2d-0835-4f692f00c0b1 ==Väestö== Lehmossa asuu paljon lapsiperheitä. Vuonna 2020 asukkaiden keski- ikä oli 37 vuotta. Asukkaista 27,1 % oli alle 18-vuotiaita ja 38,5 % alle 30-vuotiaita. ==Talous== Vuonna 2019 Lehmossa oli 1 448 työpaikkaa. Kolme suurinta toimialaa olivat teollisuus (48,7 % työpaikoista), rakentaminen (18,4 %) sekä terveys- ja sosiaalipalvelut (11,9 %). Useat asukkaat käyvät töissä Joensuussa. Vuonna 2020 Lehmon työttömyysaste oli 7,8 % ja talouksien vuosittaiset keskitulot 46 038 euroa. ==Urheilu ja liikunta== Lehmolaisia urheiluseuroja ovat jalkapalloseura Lehmon Pallo ja salibandyseura Lehmo Balls. Lehmon urheilukeskuksessa sijaitsee tekonurmikenttä High Pine Lane, jonka Paavo Arhinmäki nimesi vuonna 2012. Sen omistaa Lehmon pallo (Lehpa). Muita liikuntamahdollisuuksia ovat esimerkiksi jääkiekkokaukalot, kuntoportaat, Lehmon koulun piha, tenniskenttä, ulkokuntosalit sekä lenkkeily- ja latuverkostot. ==Lähteet== Luokka:Kontiolahden kylät Luokka:Pohjois- Karjalan maakunnan entiset taajamat
Martin Klaproth

Martin Heinrich Klaproth (1. joulukuuta 1743 – 1. tammikuuta 1817) oli saksalainen itseoppinut apteekkari ja kemisti, joka löysi monia alkuaineita.Encyclopedia Britannica: Martin Klaproth. 11. painos, Cambridge, 1911. == Elämä == Martin Klaproth aloitti uransa apteekkarin apulaisena Quedlinburgissa, Hannoverissa, Berliinissä ja Danzigissa. 1780 hän perusti oman apteekin Berliiniin. Vuonna 1783 Klaproth sai pojan, Julius Klaprothin, josta tuli tunnettu orientalisti. Vuodesta 1782 Martin Klaproth toimi Ober- Collegium Medicumin asessorina ja vuodesta 1787 kemian lehtorina Preussin kuninkaallisen tykistön koulussa. Vuonna 1810 perustettiin Berliinin yliopisto, josta hän sai kemian professuurin. Elämänsä aikana Martin Klaproth eteni Saksan johtavaksi kemistiksi. == Teot == Klaproth tunnettiin tarkkana ja uuraana työskentelijänä, joka antoi merkittävän panoksen analyyttisen kemian ja mineralogian systematisoimiseen. Hän edisti kvantitatiivisen tutkimuksen käyttöä kemiassa ja oli yksi ensimmäisiä Lavoisierin oppien kannattajia Ranskan ulkopuolella. Apteekkarin työssään Klaproth löysi useita alkuaineita. Vuonna 1791 hän eristi titaanin rutiilista uskoen sen olevan aiemmin tuntematon, mutta William Gregor oli jo löytänyt titaanin aiemmin samana vuonna ilmeniitistä. Klaproth ehti kuitenkin ensimmäisenä eristämään uraanin pikivälkkeestä 1789 ja zirkoniumin samana vuonna. Klaproth myös tunnisti ne alkuaineiksi kuitenkaan onnistumatta niiden saamisessa metalliseen olomuotoon. Hän myös kuvaili ensimmäisenä useiden yhdisteiden koostumukset, mukaan lukien useita vastalöydettyjen telluriumin, strontiumin, ceriumin ja kromin yhdisteitä. Klaprothin ei antanut uraanille nimeä klaprothium sen aikaisen nimeämiskäytännön mukaisesti. Ilmeisesti hän oli liian vaatimaton, ja sen sijaan ehdotti vasta löydetyn Uranus-planeetan mukaan "väliaikaista" nimeä uraani, kunnes parempi nimi löydettäisiin. Nimi uraani kuitenkin jäi käyttöön. Myöhemmin jaksollisen järjestelmän seuraavat alkuaineet, neptunium ja plutonium nimettiin seuraten Klaprothin vahingossa aloittamaa tapaa liikkuen planeettakunnassa ulommas: Neptunus ja Pluto olivat Uranuksesta seuraavat planeetat.Goldschmidt, B.: Uranium's Scientific History 1789–1939. Uranium Instituten 14. kansainvälinen symposium, Lontoo, 1989. Klaprothin kraatteri kuussa on saanut nimensä Martin Klaprothin mukaan. == Julkaisut == Klaprothin julkaisut, joita kertyi yli 200 kappaletta, on koottu teoksiin Beiträge zur chemischen Kenntnis der Mineralkörper (5 osaa, 1795–1810) ja Chemische Abhandlungen gemischten Inhalts (1815). Hän julkaisi myös sanakirjan Chemisches Wörterbuch (1807–1810). Luettelo Klaprothin julkaisuista on saatavissa Brandenburgin tiedeakatemian kotisivuilta (). ==Lähteet== Luokka:Apteekkarit Luokka:Saksalaiset kemistit Luokka:Vuonna 1743 syntyneet Luokka:Vuonna 1817 kuolleet
Jevgeni Sadovyi

Jevgeni Viktorovitš Sadovyi (, 19. tammikuuta 1973 Volžski) on venäläinen entinen uimari ja olympiavoittaja, joka edusti urallaan myös Neuvostoliittoa ja Itsenäisten valtioiden yhteisöä. Vuoden 1992 kesäolympialaisissa Sadovyi voitti olympiakullat 200 ja 400 metrin vapaauinneista sekä 4 × 200 m vapaauintiviestistä. Sadovyi voitti urallaan neljä Euroopan-mestaruutta sekä yhden hopean. Lisäksi hän rikkoi urallaan yhden maailmanennätyksen. Sadovyi lopetti uransa 23-vuotiaana vuonna 1996. Hänet valittiin vuonna 1999 International Swimming Hall of Famen jäseneksi. == Henkilökohtaiset ennätykset == ===Pitkä rata=== *200 metrin vapaauinti: 1.46,70 *400 metrin vapaauinti: 3.45,00 (maailmanennätys 29. kesäkuuta 1992 – 11. syyskuuta 1994) == Lähteet == Luokka:Venäläiset uimarit Luokka:Neuvostoliittolaiset uimarit Luokka:Venäläiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Megan Jendrick

Megan Jendrick (o.s. Quann, 15. tammikuuta 1984 Tacoma, Washington) on yhdysvaltalainen uimari ja kaksinkertainen olympiavoittaja. Hän voitti vuoden 2000 kesäolympialaisissa Sydneyssä olympiakullat 100 metrin rintauinnissa ja myös Yhdysvaltojen joukkueen jäsenenä 4 × 100 m sekauintiviestissä. Pekingin kesäolympialaisissa 2008 Jendrick sai hopeaa 4 × 100 m sekauintiviestistä. Hän on voittanut urallaan 26 Yhdysvaltain mestaruutta ja rikkonut yhden maailmanennätyksen. Hänellä on myös tilillään kaksi MM-hopeaa. Hän on päättänyt jatkaa uraansa elokuussa järjestettäviin Pekingin kesäolympialaisiin. Jendrick meni naimisiin joulukuussa 2004 nuoruudenrakkautensa, fitness-kirjailija Nathan Jendrickin kanssa. Hän otti käyttöönsä miehensä sukunimen. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset uimarit Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kainuun Etu

Kainuun Etu Oy on Kainuun kaikkien kuntien omistama voittoa tavoittelematon, Kainuun elinkeinotoiminnan kehittämisyhtiö. Yhtiön tehtävänä on tukea Kainuussa sijaitsevien avaintoimialojen yritysten kannattavaa liiketoiminnan kasvuaKainuun Etu Oy:n toimintakertomus 2007. Avaintoimialoja ovat elämysteollisuus, kivi- ja puutoimiala, sekä tieto- ja viestintäteknologia, elektroniikka ja metallitoimiala. Yhtiön hankkeiden suurimpina rahoituslähteinä ovat EU-komission erillisohjelmat, kuten Interreg IIIC sekä IIIB -ohjelmat, Kainuun maakuntayhtymän hallinoimat EAKR -rahat ja lääninhallituksen sekä TE-keskuksen hallinnoimat ESR -rahat sekä TE-keskuksen EMOTR -rahathttp://www.kainuunetu.fi . Vuonna 2000 perustetun yhtiön toimitusjohtaja on Antti Toivanen ja yhtiön päätoimipiste sijaitsee Kajaanissa. ==Lähteet== Luokka:Kajaani Luokka:Kainuu Luokka:Suomalaiset julkisomisteiset yhtiöt
Jyrki Saranpää

Jyrki Saranpää (s. 30. elokuuta 1983 Lapua) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Saranpää on vuosina 2006–2012 pelannut Veikkausliigassa 161 ottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia. ==Lähteet== * Veikkausliigan Hall of Fame * TP-Seinäjoen sivuston historiaosio ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Saranpää Vaasan Palloseuran sivuilla * Saranpää Veikkausliigan sivuilla * YLE, uutinen ottelusta TPSää vastaan Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Juri Melnitšenko

Juri Vasiljevitš Melnitšenko (; s. 5. kesäkuuta 1972) on kazakstanilainen entinen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, maailmanmestari ja olympiavoittaja. Melnitšenko aloitti painiuransa vuonna 1979. Ensimmäisissä juniorien arvokisoissaan, 1990 MM-kisoissa, hän voitti kultamitalin 58-kiloisten sarjassa. Sama toistui seuraavana vuonna. Myös heti ensimmäisissä aikuisten arvokisoissaan, 1994 Tampereen MM-kisoissa Melnitšenko voitti kultamitalin. 57-kiloisten sarjan loppuottelussa vastassa oli Venäjän Aleksandr Ignatenko. Melnitšenko voitti kultaa samana syksynä myös Aasian kisoissa. 1995 Prahan MM-kisoissa hän jäi hopealle hävittyään loppuottelussa amerikkalaiselle Dennis Hallille. Maailmancupissa samana vuonna hän sijoittui kolmanneksi 62 kilon sarjassa. Aasian-mestaruuskisoissa 1996 huhtikuussa Melnitšenko voitti kultaa 57-kiloisten sarjassa voitettuaan loppuottelussa japanilaisen Kenkichi Nishimin. Atlantan olympialaisissa heinäkuussa kultaputki jatkui, tällä kertaa loppuotteluvastustajana oli Yhdysvaltain Hall. Vuonna 1997 Melnitšenko voitti kultaa Aasian-mestaruuskioissa (58 kg), Itä- Aasian kisoissa (63 kg) ja syyskuussa Wrocławin MM-kisoissa, missä loppuottelussa vastassa oli Venäjän Rafik Simonjan. 1998 Gävlen MM-kisoissa hän sijoittui neljänneksi. Seuraavana vuonna hän palasi takaisin mitalikantaan saavutettuaan hopeaa sekä Taškentissa pidetyistä Aasian-mestaruuspaineista että syyskuussa Ateenan MM-kisoista. Melnitšenkon viimeisiksi arvokilpailuiksi jäivät vuoden 2000 kesäolympialaiset Australian Sydneyssä, missä hänen sijoituksensa oli 19:s. ==Lähteet== * FILA:n tietokanta Luokka:Kazakstanilaiset kreikkalais-roomalaisen tyylin painijat Luokka:Kazakstanilaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Epäviralliset painin maailmanmestaruuskilpailut 1905

Järjestyksessään ensimmäiset epäviralliset painin maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin 11. kesäkuuta vuonna 1905 Duisburgissa. Kisoissa kilpailtiin kreikkalais-roomalaisessa painissa kolmessa painoluokassa. Lukuun ottamatta Suomen Verner Weckmanin kultamitalia, ainoastaan Saksan edustajat pääsivät kuuden parhaan joukkoon. == Mitalistit == Painoluokka Kultaa Hopeaa Pronssia 75 kg Theodor Eckert Alexander Biehler Willy Schaefer 85 kg Willy Diesner Philip Schmitz Otto Friedrich yli 85 kg Verner Weckman Friedrich Mueller Gustav Sperling == Tilastot maittain == Maa Kultaa Hopeaa Pronssia 4. sijoja 5. sijoja 6. sijoja Saksa 2 3 3 3 3 3 1 - - - - - == Lähteet == * FILA:n tietokanta 1905 epävirallinen Luokka:Vuoden 1905 urheilu Maailmanmestaruuskilpailut 1905 epävirallinen Luokka:Duisburgin urheilu
Mirja von Knorring

Mirja von Knorring on ruokakirjailija ja kokki, jolla on vuosikymmenien kokemus yrttien viljelystä ja käytöstä. Hänen kirjansa Pensselit padassa (Otava) palkittiin vuonna 2000 vuoden parhaana keittokirjana. Von Knorring aloitti ruokaharrastuksen, kun hänen perheellään oli iso tila, jota ympäröi vanha puutarha. Siellä hän perehtyi raaka-aineiden kasvatukseen ja yrttien viljelyyn. Hän on asunut paljon ulkomailla, muun muassa Ranskassa, Italiassa ja Englannissa, ja opiskeli kokiksi Ranskassa. == Teokset == *Herkkuja kartanon yrttitarhasta (Otava, 1996) *Pensselit padassa (Otava, 2000) *Tämä on hyvää. Koko perhe keittiössä. (Tammi, 2003) *Yrttien tuoksua (Teos, 2006) *Elav gastronoomia (Ajakirjade Kirjastus, 2008) *Virtina kokaraamat (Tänapäev, 2009) *Löytöretkeltä lautaselle (Readme.fi, 2014) *Villiä ja kesyä lähiruokaa (Bazar, 2015) *Oliiviöljy (Bazar, 2017) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Mirja von Knorring Teoksen sivuilla Luokka:Keittokirjailijat Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Sotilaspartiohiihto

Sotilaspartiohiihto on hiihtolaji, jossa kilpaillaan tavallisesti eri maiden tai sotilasyksiköiden välillä. Lajista on sittemmin kehitetty suurta suosiota nauttiva ampumahiihto. Perinteisen kaavan mukaisessa sotilaspartiohiihdossa hiihtomatka on 25 kilometriä. Matkan jälkipuoliskolla suoritetaan ammunta. Nousujen yhteenlasketun korkeuden tulee olla 500–1200 metriä. Perinteisesti partio koostuu yhdestä upseerista, yhdestä aliupseerista sekä kahdesta miehistön jäsenestä. Aliupseerin ja miehistöön kuuluvien reppujen yhteispainon pitää olla vähintään 24 kilogrammaa. Upseerin aseistuksena on pistooli ja muilla sotilaskivääri. Upseeri ei osallistu ammuntaosuuteen. Ammunta tapahtuu kolmen, halkaisijaltaan 25 senttimetriä olevan, maalitaulun maaliryhmään. Jokaisella on käytettävissään kolme patruunaa. Jokaisesta ohilaukauksesta tulee yksi sakkominuutti. Nykyisin sääntöjä on jossakin määrin muutettu erityisesti välineistön osalta ampumahiihdon suuntaan. Partionjohtaja ei kanna asetta lainkaan, muiden jäsenten aseet ovat Kansainvälisen ampumahiihtoliiton IBU:n sääntöjen mukaisia. Maalitaulut ovat samanlaisia kuin ampumahiihdossa. Maaliin tultaessa partion ensimmäisen ja viimeisen ero saa olla korkeintaan 30 sekuntia. Sotilaspartiohiihto on ollut vuodesta 1929 kansainvälisen sotilasurheiluliiton CISM:n hiihtomestaruuskilpailujen lajina. Talviolympialaisten ohjelmassa se oli 1924 Chamonix'ssa ja näytöslajina 1928 St. Moritzissa, 1936 Garmisch-Partenkirchenissä ja 1948 St. Moritzissa. Pitkään luultiin vuoden 1924 Chamonix'n sotilaspartiokilpailun olleen myös näytöslaji, mutta vuonna 2006 Kansainvälinen Olympiakomitea vahvisti sen olleen virallinen olympiakilpailu. == Lähteet == * Sotilaspartiohiihdon säännöt CISM:n sivuilla * ===Viitteet=== *
Kaija Kaikkonen

Kaija Liisa Kaikkonen (s. 11. heinäkuuta 1966 Pielavesi) on suomalainen näyttelijä. Teatterityön lisäksi hän on näytellyt muun muassa suositussahttp://www.finnpanel.fi/lataukset/tv_vuosi_2007.pdf Maalaiskomedia- sarjassa. ==Ura== Kaija Kaikkonen syntyi Pielavedellä. Hän suoritti opintoja Lahden kansanopiston näyttämötyön linjalla vuosina 1985 ja 1986 sekä Lapin opiston televisiotyön linjalla vuosina 1993 ja 1994. Lisäksi hänellä on takanaan näyttelijä- ja kameratyöskentelyn kursseja. Taiteellisen uransa Kaikkonen aloitti Kokkolan kaupunginteatterissa näyttelijäharjoittelijana vuonna 1986 ja jatkoi Rauman kaupunginteatterissa 1987-1990\. Ammattilaisuransa hän aloitti niin ikään Raumalla vuonna 1990 ja siirtyi siirtyi edelleen Ahaa Teatteriin vuosiksi 1991-1993\. Vuonna 1993 Kaikkonen ryhtyi freelance-näyttelijäksi. Hän on näytellyt YksKaks-teatteriryhmässä vuodesta 2000 sekä Keski-Uudenmaan teatterissa vuodesta 2002. Rauman kaupunginteatterissa Kaikkosen tulkintoihin lukeutuivat muun muassa Glorian osa näytelmässä Maratontanssit, Julian osa William Shakespearen klassikkonäytelmässä Romeo ja Julia sekä Ednan osa näytelmässä Rakkaudella sisaresi. Ahaa Teatterissa hän tulkitsi muun muassa Mia Törnqvistin monologin Medeia. Keski-Uudenmaan teatterissa hänen suorituksiinsa kuuluu esimerkiksi Maija Räsäsen osa näytelmässä Viisi naista kappelissa. Kaikkonen on näytellyt useissa televisiosarjoissa. Hänet nähtiin toimeen tarttuvana Paulana eli Paukkuna Yle TV2:n Maalaiskomedia-sarjan tuotantokausissa Peräkamaripojat, Mooseksen perintö sekä Turvetta ja timantteja. MTV3:n Käenpesässä hänellä oli rooli Ritva Partasena. Sarjassa Rakastuin mä luuseriin hän näytteli päähenkilön Iinan äitiä. Hänellä oli niin ikään sivuosa Jaakko Pyhälän ohjaamassa elokuvassa Armon aika vuonna 1999. Kaikkosen harrastuksia ovat muun muassa harmonikan soitto ja biljardin pelaaminen. Vuonna 2008 hän ohjasi Pielaveden kesäteatterin näytelmän Pitkä pitkä, lyhyt, lyhyt, joka on tamperelaisen Anne Saastamoisen käsikirjoittama moderni näytelmä. Sen ensiesitys oli Kuopion kaupunginteatterissa vuonna 2001. ==Televisiotuotannot== *Hiljaiset laulut (1994) *Kotikatu (1995) *Ota ja omista (1997) *Hyvät neuvot kalliit (2000) *Seitsemän (2001) *Peräkamaripojat (2001) *Mooseksen perintö (2001–2002) *Kotikatu (2002) *Käenpesä (2004–2005) *Rakastuin mä luuseriin (2005) *Turvetta ja timantteja (2006) *Kotikatu (2010) *Korpelan kujanjuoksu (2017-2018) ==Lähteet== *Teatterit ja teatterintekijät 2005, ISBN 952-471-629-1, kirjastoluokka 77.1 *Kkfiles.net *Elonet Kaija Kaikkonen *IMDB Kaija Kaikkonen ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Esko Kuokkanen

Esko Kuokkanen (11. maaliskuuta 1939 – 2019Juho Huttula, Esko on kuollut, Tekniikan Maailma Rakennusmaailma, 9/2019, sivu 63) oli nikkarointiin ja rakentamiseen erikoistunut tietokirjailija ja toimittaja, joka on vuosikymmeniä kirjottanut tee-se-itse-juttuja mm. Makasiinissa, Kotivinkissä, Meidän Talo - ja ET-lehdissä. Kuokkasella oli Eskon Puumerkki-sivut TM Rakennusmaailmassa, johon hän kirjoitti lehden jokaisessa numerossa helmikuusta 2010 lähtien kuolemaansa asti. Koulutukseltaan hän oli teleinsinööri. == Teokset == *Aaltopahvista ötökkäoveen - Jokakodin selviytymisopas (Teos, 2005) *Puutarha parvekkeella (Teos, 2007) *Nikkaroi parvekkeelle (Multikustannus 2008) *Mökkeilijän tietotaito (Multikustannus/Moreeni 2009/2010) Suomentaja-toimittajana: Työkalukirja, kirjoittanut Albert Jackson & David Day, (Otava, 1982) == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Esko Kuokkanen Teoksen sivuilla Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Katariina Kuisma

Soila Katariina Kuisma (s. 29. marraskuuta 1963 Kalvola) on suomalainen näyttelijä. Teatterityön lisäksi hän on näytellyt muun muassa suositussahttp://www.finnpanel.fi/lataukset/tv_vuosi_2007.pdf Maalaiskomedia- sarjassa. == Ura == Katariina Kuisma syntyi Pertti ja Sirpa Kuisman (omaa sukua Jalovaara) perheeseen. Valmistuttuaan ylioppilaaksi vuonna 1983 Kuisma opiskeli lentoemännäksi ja Teatterikorkeakoulussa teatterikuraattoriksi. Taiteellisen uransa Kuisma aloitti 1990 näyttelijäharjoittelijana Lahden kaupunginteatterissa, josta hän siirtyi ammattilaiseksi Hämeenlinnan kaupunginteatteriin 1993. Kuisman rooleja ovat muun muassa Lucy näytelmässä Spermasodat, Julia musikaalissa Autiotalo sekä Virpi Aia näytelmässä Yksityiset tähtitaivaat. Televisiossa Kuisma on näytellyt haitaria soittelevan, kanttori Ilmari Piiparisen (Tom Lindholm) vaimoa, Hellä Lehmuksen osassa Yle TV2:n Maalaiskomedia-sarjan tuotantokausissa Peräkamaripojat, Mooseksen perintö ja Turvetta ja timantteja. Hän on näytellyt myös televisiosarjassa Act!One. Vuonna 2005 Kuisma oli mukana Kuvataideakatemian 12-minuuttisessa oppilastyönä tehdyssä lyhytelokuvassa Heinäsirkan laulu. Viitattu 4.3.2021. == Lähteet == * * Hameenlinnankaupunginteatteri.fi * === Viitteet === ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset televisionäyttelijät Luokka:Suomalaiset teatterinäyttelijät Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pekka Lukka

Pekka Tapani Lukka (23. elokuuta 1939 Kuusankoski – 9. maaliskuuta 2019 Tampere)Kuolinilmoitus, Aamulehti 31.3.2019 s. B14 oli suomalainen näyttelijä. Teatterityön lisäksi hän näytteli muun muassa suositussahttp://www.finnpanel.fi/lataukset/tv_vuosi_2007.pdf Maalaiskomedia- sarjassa. ==Ura ja elämä== Pekka Lukka syntyi Antti ja Anna-Liisa Lukan (omaa sukua Rönnberg) perheeseen talvisodan kynnyksellä. Hän opiskeli Lappeenrannan Teatteriseminaarissa 1963-1966 ja aloitti näyttelijän uransa Lappeenrannan kaupunginteatterissa 1963-1969. Hän siirtyi Kouvolan Teatteriin vuosiksi 1969-1973 ja edelleen Porin Teatteriin josta hänet kiinnitettiin Tampereen Työväen Teatteriin vuonna 1979. Lukka näytteli myös Pyynikin kesäteatterissa. Lukan näyttämötaiteellisiin tulkintoihin lukeutuivat muun muassa Eskon rooli Nummisuutareissa, nimismiehen rooli näytelmässä Eetu Salmi sekä Gloucester klassikkonäytelmässä Kuningas Lear. Valkokankailla Lukka nähtiin muun muassa Timo Koivusalon elämäkertaelokuvissa Sibelius sekä Kulkuri ja Joutsen. Hän näytteli useissa televisiosarjoissa, kuten Yle TV2:n Maalaiskomediassa ja rikossarjassa Jäähyväiset lasihevoselle. Vuonna 2006 Lukka oli mukana lyhyissä fiktioelokuvissa Aika ja Kadotettu. ==Filmografia== *Ihmiselon ihanuus ja kurjuus (1988) *Kulkuri ja Joutsen (1999) *Young Love - Martti (2001) *Salatut elämät - Lääkäri Tiainen (2003) *Sibelius (2003) ==Televisiotuotannot== *Sirkuspelle Hermanni (1982) *Juhannustanssit (1983) *Jäähyväiset lasihevoselle (1985) *Sisko ja sen veli (1986) *Kolarikorjaamossa kummittelee (1987) *Kummajaiset (1987-1989) *Rikos aamulla (1988) *Valkoinen nainen (1989) *Autovaras (1991) *Onnellinen hääpäivä (1993) *Elämän suola (1996) *Pimeän hehku (1996) *Vain muutaman huijarin tähden (1999) *Vaimonsa mies (2001) *Mooseksen perintö (2001-2002) *Salatut elämät (2003) *Elli (2005) *Turvetta ja timantteja (2006) ==Lähteet ja viitteet== * *Menopaikka.info ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Anja Nystén

Anja Nystén (s. 1962) on espoolainen tietokirjailija ja kemiantekniikan diplomi-insinööri, joka on kirjoittanut muun muassa vähähiilihydraattisesta ruokavaliosta. Nystén työskentelee ympäristönsuojeluun liittyvien projektien parissa. Hän on julkaissut arkielämään liittyviin kemikaaleihin perehdyttävän kirjan Kemikaalikimara (Teos, 2008) ja kirjoittaa samannimisessä blogissa paitsi kemikaaleista, myös ekologisuudesta ja kuluttamisesta. Blogi sai Suomen tiedetoimittajien liitolta vuonna 2016 vuoden tiedeviestintäpalkinnon. == Teokset == * Laihdu ilman nälkää - Hiilihydraattitietoista kotiruokaa (Teos, 2005) * Laihdu ilman nälkää - Juhli hiilihydraattitietoisesti (Teos, 2006) * Kemikaalikimara (Teos, 2008) * Kemikaalikimara lapsiperheille (Teos, 2013) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Kemikaalikimara-blogi Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Massacra

Massacra oli Ranskassa vuonna 1986 perustettu tekninen death metal -yhtye. Yhtyeen alkuperäinen kokoonpano oli Fred ”Death” Duval, Pascal Jorgensen, Chris Palengat ja Jean Marc Trisani. Yhtye julkaisi vuosina 1990–1996 yhteensä viisi kokopitkää albumia. Yhtye hajosi, kun kitaristi Fred Duval menehtyi ihosyöpään 29-vuotiaana vuonna 1997. ==Julkaisut== Studioalbumit * * * * Kokoelma-albumit * Demot * * * * ==Lähteet== Luokka:Ranskalaiset tekniset death metal -yhtyeet
Metsäkansan rautatieasema

Metsäkansan rautatieasema () on rautatieliikennepaikka Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla . Liikennepaikka sijaitsee Valkeakosken kaupungissa suunnilleen rataosan puolessa välissä. Liikennepaikka palvelee tavaraliikennettä, henkilöliikennettä ei ole. Väylävirasto luokittelee liikennepaikan linjavaihteeksi. Metsäkansan asemarakennus on rakennettu vuonna 1938 Thure Hellströmin laatimien laiturirakennuksen piirustusten mukaan. Puinen asemarakennus purettiin vuonna 1995 ja siirrettiin noin kilometrin päähän alkuperäiseltä paikaltaan. Siirtotyön yhteydessä sitä laajennettiin hieman. Nykyisin asemarakennuksessa toimii kahvilaravintola ja lähituotepuoti. Asema sijaitsi Sääksmäen kunnassa vuoteen 1973, jolloin kunta liitettiin Valkeakoskeen. ==Lähteet== Luokka:Pirkanmaan lakkautetut rautatieliikennepaikat Luokka:Valkeakosken rautatieliikennepaikat
Miika Pölkki

Miika Pölkki (s. 1975) on Helsingin yliopistossa maailman kulttuurien laitoksella työskentelevä tutkija. Hän on syntynyt ja viettänyt suuren osan elämästään Japanissa. Hän on suomentanut japanilaista kirjallisuutta ja julkaissut yhdessä Heikki Valkaman kanssa kirjan Umami – Japanilainen ruokakulttuuri (Teos, 2007). == Suomennokset == * Ishikawa Takuboku: Syötäviä runoja (Basam Books, 2002) * * Dôgen: Ohjeita zenkokille (Basam Books, 2007) * Ren-in: Merkintöjä ruohomajasta (Art House, 2016) * Shiwu: Kaivoin lammen kuuta varten — Ajatuksia vuorilta (Art House, 2018) == Muut teokset == * Pölkki, Miika & Valkama, Heikki: Umami : japanilainen ruokakulttuuri. Helsinki: Teos, 2007. * == Aiheesta muualla == * * Miika Pölkki Helsingin yliopisto Luokka:Suomentajat Luokka:Japanologit Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hakasuon seisake

Hakasuon seisake () oli rautatieliikennepaikka Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla . Liikennepaikka sijaitsi Kivesjärven rantatien varrella Hakasuon kylässä Paltamon kunnassa, Paltamon ja Kivesjärven asemien välisellä osuudella noin 33 kilometriä länteen Kontiomäen rautatieasemalta. Liikennepaikalle rakennettiin laiturirakennus vuonna 1929 Thure Hellströmin laatimien piirustusten peilikuvana. Samanlaiset laiturirakennukset rakennettiin myös Melalahteen, Kankariin ja Limipuroon. Laiturirakennus purettiin liikenteen loputtua 1980-luvulla. ==Lähteet== Luokka:Paltamon rautatieliikennepaikat Luokka:Kainuun lakkautetut rautatieliikennepaikat
Niskan seisake

Niskan seisake tai laituri () oli rautatieliikennepaikka Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla . Liikennepaikka sijaitsi Utajärvellä Niskan kylässä. ==Historia== Niskan seisakkeen laiturirakennus rakennettiin Thure Hellströmin tyyppipiirustusten pohjalta. Samanlaiset rakennukset tehtiin myös Madekoskelle, Rovalle, Sosoon, Hyrkkäälle ja Nuojualle. Niska muutettiin miehittämättömäksi seisakkeeksi vuonna 1951, vuoteen 1963 se toimi tavaraliikenteen seisakevaihteena ja sitten taas seisakkeena. Henkilöliikenne päättyi vuonna 1970 ja seuraavana vuonna liikennepaikka lakkautettiin. Ratahallintokeskus on kuitenkin varannut liikennepaikkanimen Niska ja lyhenteen Nsk uutta, suunniteltua liikennepaikkaa varten. Sivuraiteet ja laiturirakennus on purettu. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Utajärven liikenne Luokka:Utajärven rakennukset ja rakennelmat Luokka:Pohjois-Pohjanmaan lakkautetut rautatieliikennepaikat