EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Abi Morgan

Abi Morgan (s. 1968 Cardiff, Wales) on walesilainen elokuva- ja televisiokäsikirjoittaja sekä näytelmäkirjailija. Morgan voitti vuonna 2013 Primetime Emmy-palkinnon parhaasta käsikirjoituksesta minisarjassa, televisioelokuvassa tai erikoisjaksossa televisiosarjasta The Hour. Vuonna 2014 Radio Times valitsi Morganin 30:n vaikutusvaltaisimman televisio- ja radioalalla toimivan naisen listalle. Mikkelin teatterin ohjelmistossa on vuonna 2015 Morganin näytelmä Rakkauslaulu (), jonka on suomentanut Reita Lounatvuori. ==Yksityiselämä== Abi Morgan on näyttelijä Patricia Englandin ja teatteriohjaaja Gareth Morganin tytär. Morgan syntyi Cardiffissa, mutta kasvoi Stratford-upon-Avonissa, Stoke-on-Trentissa ja Newcastle upon Tynessa. ==Valikoitu tuotanto== ===Näytelmät=== * Skinned (1998) * Tender (2001) * Splendour (2000) * Lovesong (2011) * The Mistress Contract (2014) ===Elokuvat=== Vuosi Elokuva Tehtävä Huomautukset 2007 Brick Lane käsikirjoittaja Perustuu Monica Alin romaaniin 2011 Rautarouva käsikirjoittaja Shame käsikirjoittaja Yhteistyössä ohjaaja Steve McQueenin kanssa 2013 The Invisible Woman – kielletty rakkaus käsikirjoittaja 2015 Suffragette käsikirjoittaja ===Televisio=== Vuosi Televisiotuotanto Tehtävä Huomautukset 1998 Elämä käsissä käsikirjoittaja 3 jaksoa 2002 Murhajuttu käsikirjoittaja Televisioelokuva 2004 Seksiorjat käsikirjoittaja Televisioelokuva 2006 Tsunamin jälkeen käsikirjoittaja 2008 White Girl käsikirjoittaja Televisioelokuva 2010 Royal Wedding käsikirjoittaja Televisioelokuva 2011 The Hour käsikirjoittaja Voitti Primetime Emmy-palkinnon 2012 Mustarastas laulaa käsikirjoittaja 2 jaksoa 2015 River tekijä, käsikirjoittaja 2018-2022 Eroja ja avioeroja tekijä, käsikirjoittaja ==Lähteet== Luokka:Brittiläiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Brittiläiset televisiokäsikirjoittajat Luokka:Primetime Emmy -palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Luettelo televisiosarjan The Leftovers jaksoista

The Leftovers on yhdysvaltalainen Damon Lindelofin ja Tom Perrottan luoma mysteeridraamasarja, jonka ensimmäinen jakso esitettiin HBO-kanavalla 29. kesäkuuta 2014. ==Yhteenveto== {| class="wikitable plainrowheaders" style="text-align:center;" |- ! scope="col" colspan="2" rowspan="2" style="padding:0 8px;"|Kausi ! scope="col" rowspan="2" style="padding:0 8px;"| Jaksot ! scope="col" colspan="2" style="padding:0 8px;"| Ensiesitys |- ! scope="col" style="padding:0 8px;"|Avausjakso ! scope="col" style="padding:0 8px;"|Päätösjakso |- | style="background:#b8b8b8; color:#100; text-align:center; width:10.5px;"| | scope="row" style="background:#f4f4f4; text-align:center"| 1 | 10 | style="padding:0 8px;" | 29. kesäkuuta 2014 | style="padding:0 8px;" | 7. syyskuuta 2014 |- | style="background:#40afca; color:#100; text-align:center; width:10.5px;"| | scope="row" style="background:#f4f4f4; text-align:center"| 2 | 10 | style="padding:0 8px;" | 4. lokakuuta 2015 | style="padding:0 8px;" | 6. joulukuuta 2015 |- | style="background:#ECC340; color:#100; text-align:center; width:10.5px;"| | scope="row" style="background:#f4f4f4; text-align:center"| 3 | 8 | style="padding:0 8px;" | 16. huhtikuuta 2017 | style="padding:0 8px;" | 4. kesäkuuta 2017 |- |} ==Jaksot== ===Ensimmäinen tuotantokausi (2014)=== |} ===Toinen tuotantokausi (2015)=== |} ===Kolmas tuotantokausi (2017)=== |} ==Aiheesta muualla== *Luettelo televisiosarjan The Leftovers jaksoista HBO.comissa * Luokka:Luettelot televisiosarjojen jaksoista
HMS Achille (1798)

HMS Achille oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1798 vesillelaskettu Achille-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva. == Valmistus == Alus tilattiin 30. huhtikuuta 1795 William Cleverleyltä Gravesendistä, missä köli laskettiin lokakuussa. Se laskettiin vesille 16. huhtikuuta 1798 ja valmistui 25. elokuuta Chathamissa. Valmistuskustannukset olivat 38 450 puntaa, minkä lisäksi varustaminen maksoi 15 165 puntaa.Winfield, Rif s. 66 == Palvelus == Alus osallistui 21. lokakuuta 1805 Trafalgarin taisteluun, jossa se oli amiraali Colingwoodin johtaman jonon seitsemäntenä aluksena HMS Colossuksen ja HMS Revengen välissä. Alus avasi kello 12.15 tulen kohti Montañésia ja viisitoista minuuttia myöhemmin kohti Argonautaa. Taistelun edetessä alus vaihtoi täyslaidallisia vielä Achillen ja Berwickin kanssa. Taistelussa aluksen miehistöstä sai surmansa kolmetoista ja haavoittui 59. Napoleonin sotien päätyttyä alus poistettiin 1815 palveluksesta Chathamissa ja siirrettiin reserviin Sheernessissä. Alus varustettiin pyöristetyllä peräpeilillä Chathamissa 1817-1822, minkä jälkeen sen uppouma oli 1 981 2/94 bm:ää. Samalla aluksen tykkikannen pituus kasvoi 3/4 tuumaa ja kölin pituus etriä. Aluksen leveys kasvoi etriä ja syväys väheni etriä. Muutostöiden päätyttyä alus palautettiin Chathamissa reserviin, mistä se siirrettiin 1829 edelleen Sheernessiin. Alus luokiteltiin 76-tykkiseksi vuonna 1839. Se myytiin 1. marraskuuta 1865 Castle & Beechille romutettavaksi Charltonissa 3 600 punnalla. ==Lähteet== * * === Viitteet === Luokka:Achille- luokan linjalaivat
HMS Superb (1798)

HMS Superb oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1798 vesillelaskettu Achille-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva. == Valmistus == Alus tilattiin 30. huhtikuuta 1795 Thomas Pitcher'ltä Northfleetistä, missä köli laskettiin elokuussa. Se laskettiin vesille 19. maaliskuuta 1798 ja valmistui 30. kesäkuuta Chathamissa. Valmistuskustannuksia ei tiedetä, mutta varustaminen maksoi 14 842 puntaa.Winfield, Rif s. 66 == Palvelus == Alus otettiin palvelukseen toukokuussa 1798 päällikkönään John Sutton. Se lähti heinäkuussa Välimerelle. Aluksen päälliköksi tuli 1801 Richard Keats. Se lähti kesäkuussa Välimerelle. Heinäkuussa 1801 alus oli Cadizin edustalla valvomassa saartoa, kun se osallistui toiseen Algecirasinlahden taisteluun. Ranskalais- espanjalaisen laivaston vetäytyessä amiraali Sir James Saumarez antoi laivan päällikölle Keatsille määräyksen takaa-ajosta. Pimeän laskeuduttua Superb saavutti Real Carlosin avaten tulen sytyttäen espanjalaisaluksella tulipalon, joka tuhosi aluksen. Superb saavutti yön aikana vielä St. Antoinen, joka kuitenkin kykeni irtautumaan taistelusta. Alus oli amiraali John Thomas Duckworthin lippulaivana San Domingon taistelussa. Alus palasi palvelukseen joulukuussa 1809 päällikkönään Samuel Jackson. Alus purjehti Itämerelle Keatsin lippulaivana osana Saumarezin laivasto-osastoa. Alus palasi Portsmouthiin, jossa se oli huollettavana syyskuusta 1811 marraskuuhun 1812. Se palasi palvelukseen syyskuussa 1812 Kanaalin laivastoon päällikkönään Charles Paget. Alus oli vuonna 1814 Pohjois-Amerikan rannikolla osana Alexander Cochranen laivasto-osastoa. Alus romutettiin 1826. ==Lähteet== * * === Viitteet === Luokka:Achille-luokan linjalaivat
Kuparioksikloridi

Kuparioksikloridi eli dikuparikloriditrihydroksidi (Cu2(OH)3Cl) on kupari-, kloridi- ja hydroksidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Luonnossa sitä esiintyy atakamiitti- ja paratakamiittimineraaleina. Yhdistettä käytetään muun muassa väriaineena ja fungisidina. ==Ominaisuudet== Huoneenlämpötilassa kuparioksikloridi on vihreää ja veteen liukenematonta kiteistä ainetta. Happoihin se sen sijaan liukenee ja syanidi- ja ammoniakkiliuokset liuottavat sitä muodostaen komplekseja. Emäksisten vesiliuosten vaikutuksesta siitä muodostuu kuparihydroksidia. Kuumennettaessa kuparioksikloridia yli 200 °C:n lämpötilaan se hajoaa kupari(II)oksidiksi.H. Wayne Richardson:Copper Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2003. Viitattu 9.12.2015 ==Valmistus== Kuparioksikloridia voidaan valmistaa kupari(I)kloridin natriumkloridia sisältävästä vesiliuoksesta kuumentamalla 60-90 °C:n lämpötilaan ilman hapen toimiessa hapettimena. Toinen tapa on kuparikloridin ja kuparihydroksidin välinen reaktio. :12 CuCl + 3 O2 \+ 6 H2O → 4 Cu2(OH)3Cl + 4 CuCl2 Kuparioksikloridin tärkein käyttökohde on kasvinviljelyssä lehdille levitettävänä fungisidina. Sitä käytetään muun muassa kasviksien, perunoiden, viinirypäleiden ja koristekasvien viljelyssä fungisidina. Yhdistettä voidaan käyttää myös vihreänä väriaineena. ==Lähteet== Luokka:Hydroksidit Luokka:Kloridit Luokka:Kupariyhdisteet Luokka:Vihreät väriaineet
Dani Rodrik

Dani Rodrik (s. 14. elokuuta 1957) on turkkilainen ekonomisti. Hän toimii kansainvälisen poliittisen taloustieteen professorina Harvardin yliopistossa Yhdysvalloissa. Hän on erikoistunut kauppa- ja teollisuuspolitiikkaan.Economist Wants Business and Social Aims to Be in Sync. NY Times 30.1.2007. Rodrik on syntyisin sefardijuutalaisesta perheestä. Hän on sukunsa ensimmäinen ulkomailla opiskellut jäsen. Hän tuli tunnetuksi, kun YK- järjestö UNU-WIDER valitsi hänet vuonna 2004 vuotuisen kehitystaloustieteen luennon pitäjäksi. Hän luennoi tällöin aiheesta Rethinking Growth Strategies. Rodrik kritisoi vapaakauppaan perustuvaa maailmantaloutta sillä perusteella, että se voi hidastaa talouden kasvamista. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Who's Dani Rodrik . Who is Who in Economics. * Unconventional Thoughts on Economic Developement and Globalization . Dani Rodrikin blogi. Luokka:Turkkilaiset taloustieteilijät Luokka:Turkkilaiset professorit Luokka:Harvardin yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ajoneuvos (kirja)

Ajoneuvos – Jussi Halli on toimittaja Jussi Hallin kirjoittama vuonna 2013 julkaistu Ajoneuvos-ohjelmaan perustuva tietokirja, jonka on kustantanut Paasilinna. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * http://paasilinna.fi/wp- content/uploads/2013/10/Ajoneuvos_lukunayte.pdf Luokka:Suomalaiset elämäkerrat ja muistelmat Luokka:Vuoden 2013 kirjat
HMS Conqueror (1801)

HMS Conqueror oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1801 vesillelaskettu 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva. == Valmistus == Sir John Henslow'n suunnitelma uudesta aluksesta hyväksyttiin 10. kesäkuuta 1795. Suunnitelmien mukainen alus tilattiin 30. huhtikuuta 1795 Joseph Grahamilta Harwichista, missä köli laskettiin lokakuussa. Se laskettiin vesille 23. marraskuuta 1801 ja valmistui 8. toukokuuta 1803 Plymouthissa. Valmistus- ja varustamiskustannukset eivät ole tiedossa.Winfield, Rif s. 66-67 Aluksen aseistuksena oli alemmalle kannelle asennetut 28 kappaletta 32 naulan ja ylemmälle tykkikannelle asennetut 30 kappaletta 18 naulan tykkiä. Näiden lisäksi oli puolikannella neljä 18 naulan tykkiä ja kymmenen 32 naulan karronadia. Keulakannelle oli asennettu kaksi 18 naulan tykkiä ja kaksi 32 naulan karronadia sekä peräkannelle kuusi 18 naulan tykkiä.Winfield, Rif s. 67 == Palvelus == Alus otettiin palvelukseen maaliskuussa 1803 päällikkönään Sir Thomas Louis. Aluksen päälliköksi tuli toukokuussa 1804 Israel Pellew, jonka alaisuudessa se oli Kanaalin laivastossa. Vuonna 1805 alus oli Välimerellä, josta se seurasi ranskalais-espanjalaista laivastoa Länsi-Intiaan. Alus osallistui 21. lokakuuta Trafalgarin taisteluun, missä sen miehistöstä sai surmansa kolme ja haavoittui yhdeksän. Alus kuitenkin valtasi Villeneuven lippulaivan Bucentauren. Alus poistettiin palveluksesta lokakuussa 1820 Chathamissa ja romuttaminen alkoi heinäkuussa 1822. Romuttaminen saatiin päätökseen 2. elokuuta. ==Lähteet== * * * === Viitteet === Luokka:Kuninkaallisen laivaston kolmannen luokan linjalaivat
Diktynna

Diktynna () eli Britomartis () oli minolaisen uskonnon vuorten, villin luonnon ja metsästyksen jumalatar, joka muistutti monella tavalla myöhempää Artemista. Knossoksesta löydetyissä lineaari-B-tauluissa Diktynnan nimi esiintyy mahdollisesti muodossa pi-pi-tu-na. Diktynna saattoi olla sama jumalatar kuin hieman vastaavanlainen minolainen jumalatar Potnia Theron, ”Eläinten valtiatar”, tai johdettu tästä. Nimenä Diktynna viittaa mahdollisesti metsästyksessä käytettyihin verkkoihin. Antiikin aikana Diktynnan kultti jatkui erityisesti läntisellä Kreetalla. Rodopóksen niemimaalla sijainnut Diktynnan temppeli eli Diktynnaion oli antiikin aikana Kreetan merkittävin kulttipaikka. Antiikin ajan kreetalaisessa mytologiassa Diktynna oli Zeuksen tytär. Hän syntyi Valkoisilla vuorilla Samarian rotkossa. Diktynna päätti pysyä neitsyenä. Kuningas Minos kuitenkin rakastui häneen. Hän joutui pakenemaan tätä ja hyppäsi mereen Diktynnaionin paikalla. Kalastajat poimivat hänet verkkoihinsa ja veivät hänet Aiginalle, missä häntä alettiin palvella jumalattarena. Näin hän sai verkkoihin viittaavan nimensä. Diktynnan kerrotaan paenneen myös Artemiin temppeliin, ja Artemiin tehneen hänestä kuolemattoman palkkiona neitsyydestä. Vähitellen Diktynna ja Britomartis yhdistettiin Artemiihin ja nimistä tuli tämän epiteettejä (Artemis Diktynna/Diktynnaia, Artemis Britomartis). Vaihtoehtoisesti Britomartis nähtiin myös yhtenä Artemiin seurueeseen kuuluneista nymfeistä. Aiginalla Diktynnaa palvottiin antiikin aikana nimellä Afaia, manner-Kreikassa nimellä Potnia. == Lähteet == Luokka:Antiikin Kreikan jumalattaret Luokka:Minolainen uskonto Luokka:Mykeneläinen uskonto
Käärmejumalatar

Käärmejumalatar oli mahdollisesti eräs minolaisen uskonnon jumalatar. Hahmo tunnetaan pienistä patsaista, jotka esittävät minolaiseen pukuun pukeutuneita naisia, joilla on käsissään tai vartalollaan käärmeet. Tällaisia patsaita on löydetty lukuisista minolaisaikaista arkeologisista kohteista ja ne ajoittuvat noin vuosille 1600–1100 eaa. Kyseistä hahmoa on ehdotettu myös papittareksi tai jumalatarta palvovaksi ihmiseksi, mutta tutkijoiden mukaan erityisesti käärmeet ja erään patsaan pään päällä oleva pantteri viittaavat nimenomaan jumaluuteen. Jumalatarhahmo esiintyy kotipyhäköistä löydetyissä pienoispatsaissa, mutta ei koskaan esimerkiksi seinämaalauksissa. Näin jumalatar on mahdollisesti liittynyt juuri kotipyhäkkökulttiin. On myös mahdollista, että niin kutsuttu Käärmejumalatar olisi yhden Suuren jumalattaren tai Äitijumalattaren ilmentymä. Näin se on voinut liittyä hedelmällisyyskulttiin. Käärmeet on mahdollista tulkita niin, että ne ilmentävät ktoonista jumaluutta. Käärmejumalatarta on pidetty yhtenä viitteenä, joka tukisi ajatusta minolaisen uskonnon matriarkaalisuudesta. Tunnetuimmat käärmejumalatarpatsaat löysi Arthur Evans Knossoksesta vuonna 1903. Ne ajoittuvat noin vuoteen 1600 eaa. ja ovat nykyisin Iraklionin arkeologisessa museossa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Iraklionin arkeologinen museo Luokka:Eurooppalaiset jumalattaret Luokka:Minolainen uskonto
Potnia

Potnia (, ”Valtiatar”, ”Herratar”) oli minolaisen ja mykeneläisen uskonnon jumalattaren nimitys tai arvonimi. Se saattoi viitata joko yhteen jumalattareen, jolla oli monia nimiä tai epiteettejä, tai eri jumalattariin. Lineaari-B-tauluissa nimi Potnia (po-ti-ni-ja) esiintyy usein, mutta eri epiteettien kanssa. Knossoksesta tunnetaan muun muassa Atana Potnia (a-ta-na po-ti-ni-ja), joka oli mahdollisesti suuri äitijumalatar ja hedelmällisyyden jumalatar, jonka pyhäköt olivat usein vuorilla. Nimi saattaa tarkoittaa ”kuolematonta valtiatarta” tai viitata Ateenaan tai Atheneen (”At(h)ana Potnia”, ”Athene Potnia”). Knossoksesta tunnetaan myös ”Labyrintin Valtiatar” -Potnia (dapu-ri-to-jo po-ti-ni-ja). Lisäksi tunnetaan muun muassa "Viljan Potnia” (si-to-po-ti-ni-ja) ja ”Hevosten Potnia” (po-ti-ni-ja i-qe-ja). Pyloksessa Potnia viittasi paikalliseen, muutoin vähän tunnettuun Pakijane (pa-ki-ja-ne) -jumalattareen. Nykyisin nimitystä käytetään lisäksi Potnia Theron (”Eläinten valtiatar”) -nimisestä jumalattaresta. Tämä nimitys on kuitenkin nykyaikainen, ja sillä viitataan minolaisesta taiteesta tunnettuun jumalatarhahmoon, jolla on usein eläimiä ympärillään. Nimi periytyi klassiseen kreikkaan ja oli käytössä samassa merkityksessä myös antiikin aikana. Tällöin epiteettiä Potnia käytettiin ainakin Artemiista sekä Demeteristä ja Persefoneesta (monikossa Potniai). == Lähteet == Luokka:Antiikin Kreikan jumalattaret Luokka:Minolainen uskonto Luokka:Mykeneläinen uskonto
Potnia Theron

Potnia Theron (, ”Eläinten valtiatar”) on nimitys, jolla viitataan minolaisen uskonnon eläinten ja villin luonnon jumalattareen. Nimitys on peräisin Homerokselta, joka käyttää sitä kerran viitatessaan Artemiihin.Homeros: Ilias 21.470. Otto Mannisen suomennoksessa ”valtiatar saloriistan”. Nykytutkimuksessa nimi on otettu käyttöön viittaamaan jumalatarhahmoon, joka esiintyy minolaisessa taiteessa usein yhdessä eläinten kanssa. Nimi ei siis esiinny sellaisenaan lineaari-B-kirjoituksissa, vaikka niistä tunnetaankin useita jumalattaria, joiden nimissä esiintyy Potnia, ”Valtiatar”. Potnia Theron -jumalattaren olemassaolo on postuloitu sillä perusteella, että metsästyksellä on todennäköisesti ollut myös minolaisuudessa oma jumalansa sen suuren merkityksen vuoksi, ja että minolaisessa taiteessa, kuten seinämaalauksissa, keramiikassa ja sineteissä, esiintyy usein tietyllä tavalla kuvattu jumalatarhahmo, jonka seurassa on eläimiä. Potnia Theron oli mahdollisesti sama jumalatar kuin Diktynna eli Britomartis, tai sitten Diktynna johdettiin tästä myöhemmin. Antiikin aikana ”Eläinten valtiatar” yhdistettiin Artemiihin, ja nimistä Potnia ja Potnia Theron tuli tämän epiteettejä (lisäksi Potnia oli myös muiden jumalatarten epiteettinä). Joidenkin tutkijoiden mukaan Potnia Theron on saattanut jopa olla Artemiin varhainen muoto. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin Kreikan jumalattaret Luokka:Minolainen uskonto Luokka:Mykeneläinen uskonto
Afroditen temppeli (Korintti)

Afroditen temppeli oli antiikin aikainen Afroditelle omistettu kreikkalainen temppeli, joka sijaitsi Akrokorintin eli Korintin kaupungin linnavuoren huipulla Kreikassa. == Historia == Afroditea oli palvottu Akrokorintilla pitkään. Kreikkalaisessa mytologiassa jumalatar sai vuoren Heliokselta.Pausanias: Kreikan kuvaus II: Korintti (Description of Greece, Book II: Corinth ). Ensimmäinen temppeli oli rakennettu paikalle mahdollisesti 600-luvulla eaa. Uusi temppeli rakennettiin samalle paikalle 400-luvulla eaa. Temppelissä harjoitettiin antiikin aikana mahdollisesti temppeliprostituutiota. Kerrotaan, että temppelille olisi omistettu lukuisia orjattaria ja myös miespuolisia orjia mahdollisesti tätä toimintaa varten. Tutkijat ovat kuitenkin erimielisiä toiminnan tarkasta luonteesta. Temppeli säilyi läpi hellenistisen kauden. Roomalaiset mahdollisesti tuhosivat sen muun Akrokorintin ja Korintin kaupungin ohella vuonna 146 eaa. Ainakaan temppeliin liittynyt prostituutio ei ilmeisesti jatkunut paikalla enää roomalaisella ajalla. Kun kaupunki ja linnoitus rakennettiin uudelleen Julius Caesarin aikana, temppeliä ei kunnostettu. Pausaniaan kuvauksen mukaan temppeli on kuitenkin ollut olemassa 100-luvulla jaa. Kristillisellä ajalla paikalle rakennettiin kirkko, ja temppeli purettiin viimeistään tuolloin. Osmanivallan aikana paikalle rakennettiin moskeija. Ajan kuluessa temppelin kivet käytettiin linnoitus- ja muihin rakennuksiin. Korintissa oli myös ainakin kaksi muuta Afroditelle omistettua temppeliä. == Rakennus == Temppeli sijaitsi Akrokorintin korkeimmalla huipulla. Se oli suhteellisen pieni: sen mittojen arvellaan olleen vain noin 10 × 13–16 metriä. Temppelissä oli Afroditen kulttikuva, jonka kerrotaan esittäneen jumalatarta aseistautuneena. Antiikin aikaisista rahoista tunnetun kuvauksen perusteella Afrodite piti kädessään peilinä Areen kilpeä. Tämän seurassa esitetään Eros. Nykyisin paikalla on lähinnä moskeijan ja sen minareetin raunioita. Temppelistä on säilynyt vain joitakin perustuksia. Tekstilähteistä paikka tunnetaan lähinnä vain Pausaniaan ja Strabonin suppeista kuvauksista. Tämän vuoksi temppelistä tiedetään suhteellisen vähän. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin Kreikan temppelit Luokka:Korintin rakennukset ja rakennelmat
Afroditen temppeli

Afroditen temppeli tai Afroditen pyhäkkö voi viitata seuraaviin Afroditelle omistettuihin antiikin aikaisiin temppeleihin tai pyhäköihin: * Afroditen temppeli, Dodona * Afroditen temppeli, Epidauros * Afroditen temppeli, Eryks * Afroditen temppeli, Korintti * Afroditen temppeli, Rhodos * Afrodite Euploian temppeli, Knidos * Afrodite Uranian temppeli, Ateenan Agora * Afroditen pyhäkkö, Pafos (Palaipafos) * Afrodite Pandemoksen pyhäkkö, Ateenan Akropoliin lounaisrinne * Afroditen ja Eroksen pyhäkkö, Ateenan Akropoliin pohjoisrinne
Formula 1 tietosanakirja

Formula 1 tietosanakirja on kirjailija Lasse Erolan kirjoittama tietokirja vuodelta 2001. Sen on kustantanut Ajatus Kirjat. Kirjassa on perustiedot kaikista formula 1 -radoista, -kilpatalleista ja MM-sarjan historian aikana vähintään yhden osakilpailun voittaneista F1-kuljettajista. Kirja on runsaasti kuvitettu. Esipuheen on laatinut ensimmäinen suomalainen F1-ajaja Leo Kinnunen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset tietosanakirjat Luokka:Kirjat urheilusta Luokka:Formula 1
Golestan

Golestan () on kaupunki Iranin Teheranin provinssissa. Se sijaitsee Teheranin suurkaupunkialueen koillisosassa. Golestanin kaupungin väkiluku on kasvanut seuraavasti: 669 (1956), 827 (1966), 1 074 (1976), 9 927 (1986), 45 892 (1991), 112 554 (1996), 231 905 (2006) ja 259 480 (2011). Teheranin metron metrolinjan 3 koilliseen vievä haara kulkee Golestanin kautta (asema Heravi eli Golestan-Heravi). ==Lähteet== Luokka:Iranin kaupungit Luokka:Teheran (provinssi)
Varamin

Varamin () on kaupunki Iranin Teheranin provinssissa, noin 55 kilometriä pääkaupunki Teheranin hallinnollisesta keskustasta eteläkaakkoon. Kaupungin väkiluku on kasvanut seuraavasti: 5 205 (1956), 11 183 (1966), 25 792 (1976), 58 311 (1986), 77 624 (1991), 107 233 (1996), 208 996 (2006) ja 218 991 (2011). ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Iranin kaupungit Luokka:Teheran (provinssi)
Pakdasht

Pakdasht () on kaupunki Iranin Teheranin provinssissa, noin 43 kilometriä Teheranin hallinnollisesta keskustasta kaakkoon. Kaupungin väkiluku on kasvanut seuraavasti: 1 704 (1956), 2 668 (1966), 5 459 (1976), 18 308 (1986), 33 273 (1991), 49 220 (1996), 126 937 (2006) ja 206 490 (2011). ==Lähteet== Luokka:Iranin kaupungit Luokka:Teheran (provinssi)
Carl Erich Correns

Carl Erich Correns [korəns] tai [korens] (19. syyskuuta 1864 München – 14. helmikuuta 1933) oli saksalainen kasvitieteilijä, perinnöllisyystutkija sekä professori Münsterissä vuodesta 1909 ja Berliinissä vuodesta 1914Factum, osa 1 vuodelta 2003, s. 390.. Yhdessä Hans Spemannin kanssa hän johti Kaiser- Wilhelm-instituuttia BerliinissäOtavan Suuri Ensyklopedia, s. 2836.. Samana vuonna (1900) kuin alankomaalainen Hugo de Vries ja itävaltalainen Erich Tschermak mutta näistä riippumatta Correns keksi unohdetut Mendelin laitOtavan Suuri Ensyklopedia, s. 2781.. Correns osoitti, että Mendelin lait ovat myös sukupuolen määräytymisessä voimassa.Kodin suuri tietosanakirja, osa 2 vuodelta 1979, s. 230. Hän tutki etenkin kasvien sukupuolen määräytymistäOtavan Iso tietosanakirja, osa 2 vuodelta 1961, palsta 194.. Hän myös osoitti samoin vaikuttavia (homomeerisia) perintötekijöitä olevan olemassa. Hänen nimeämien kasvien tieteellisen nimen perässä käytetään nimen jälkeen liittettävää auktorilyhennettä Correns. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Saksalaiset biologit Luokka:Saksalaiset kasvitieteilijät Luokka:Vuonna 1864 syntyneet Luokka:Vuonna 1933 kuolleet
Nasim Shahr

Nasim Shahr tai Nasimshahr (; joskus Akbarābād) on kaupunki Iranin Teheranin provinssissa, noin 30 kilometriä pääkaupunki Teheranin hallinnollisesta keskustasta lounaaseen. Nasimshahrin väkiluku on kasvanut seuraavasti: 67 (1956), 91 (1966), 202 (1976), 13 750 (1986), 49 945 (1991), 85 124 (1996), 135 846 (2006) ja 157 474 (2011). ==Lähteet== Luokka:Iranin kaupungit Luokka:Teheran (provinssi)
Qarchak

Qarchak () on kaupunki Iranin Teheranin provinssissa. Kaupungin väkiluku on kasvanut seuraavasti: 167 (1956), 1 176 (1966), 14 925 (1976), 77 957 (1986), 98 202 (1991), 142 690 (1996), 174 006 (2006) ja 191 588 (2011). ==Lähteet== Luokka:Iranin kaupungit Luokka:Teheran (provinssi)
Qaem Shahr

Qaem Shahr tai Qaemshahr () on kaupunki Pohjois-Iranin Mazandaranin provinssissa, noin 30 kilometriä Kaspianmeren etelärannan eteläpuolella. Maakuntakeskus Sari sijaitsee noin 20 kilometriä itäkoilliseen. Kaupungin väkiluku on kasvanut seuraavasti: 23 055 (1956), 38 898 (1966), 63 377 (1976), 109 288 (1986), 123 684 (1991), 143 286 (1996), 174 768 (2006) ja 196 050 (2011). == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Iranin kaupungit Luokka:Māzandarān
Babol

Babol tai Bābol (, joskus Bābul, aiemmin Bārfurush) on kaupunki Pohjois-Iranin Mazandaranin provinssissa Baboljoen varrella, 24 kilometriä Kaspianmerestä etelään. Kaupungin väkiluku on kasvanut seuraavasti: 36 194 (1956), 49 973 (1966), 68 059 (1976), 115 320 (1986), 137 348 (1991), 158 346 (1996), 201 335 (2006) ja 219 467 (2011). ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Iranin kaupungit Luokka:Māzandarān
Amol

Amol () on kaupunki Pohjois-Iranin Mazandaranin provinssissa, noin 20 kilometriä Kaspianmeren etelärannan eteläpuolella, Harhāz-joen varrella. Kaupungin väkiluku on kasvanut seuraavasti: 22 251 (1956), 40 076 (1966), 68 963 (1976), 118 242 (1986), 139 923 (1991), 159 092(1996), 199 698 (2006) ja 219 915 (2011). ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Iranin kaupungit Luokka:Māzandarān
Šahr-e Kord

Šahr-e Kord, (; joskus myös muodossa Shahr-e Kord, Shahr-e-Kord tai Shahr Kord) Šahr Kord on Iranin Chahār Mahāl ja Bakhtīārīn provinssin pääkaupunki. Kaupungin väkiluku on kasvanut seuraavasti: 15 476 (1956), 23 575 (1966), 40 359 (1976), 75 080 (1986), 89 253 (1991), 100 477 (1996), 131 612 (2006) ja 159 775 (2011). Maakunta tunnetaan ilmastoltaan Iranin viileimpänä seutuna, jonka vuotuinen keskilämpötila on vain noin 12 °C. Talvi kestää tyypillisesti marraskuun alusta huhtikuun alkuun. Usein Iranin (sääkatsausten) kylmimmät lämpötilalukemat raportoidaan Šahr-e Kordista. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Iranin kaupungit Luokka:Chahār Mahāl ja Bakhtīārī
Periscope

Periscope oli Twitterin omistama sosiaalinen suoratoistopalvelu, joka julkaistiin iOS-laitteille maaliskuussa 2015 ja Android-laitteille toukokuussa. Periscope mahdollisti videon lähettämisen älypuhelimella. Ohjelmavirta oli reaaliaikaista ja sitä pystyi kommentoimaan eli seuraajat pystyivät vuorovaikuttamaan sovelluksessa jaetun sisällön yhteyteen. Periscopen kehittäjät ovat Kayvon Beykpour sekä Joe Bernstein. Joulukuussa 2020 Twitter ilmoitti lopettavansa Periscope-sovelluksen maaliskuussa 2021. Twitteriin jaettuja vanhoja Periscope-videoita voi vielä katsella. == Historia == Beykpour ja Bernstein keksivät idean sovellukselle ollessaan matkalla Istanbulissa vuonna 2013. Beykpour oli paikalla kun Taksim-aukion mielenosoitukset alkoivat. Hän halusi tietää, mitä tapahtuu, joten hän seurasi Twitteriä. Hän pystyi siten lukemaan aiheesta, muttei nähnyt, mitä todella tapahtui. He perustivat Bounty-nimisen yrityksen 2014 helmikuussa ja saivat rahoitusta 1,5 miljoonaa dollaria. Twitter osti Periscopen ennen sovelluksen julkista lanseeramista 2015. Periscope lanseerattiin 26. maaliskuuta 2015. Android versio esiteltiin saman vuoden toukokuussa. Jo elokuussa 2015 Periscopeen oli luotu 10 miljoonaa tiliä. Sovelluksessa katsotun videokuvan yhteismäärä vastasi 40 vuotta päivässä. Joulukuussa 2015 Apple nimesi Periscopen vuoden iPhone-sovellukseksi. Tammikuussa 2016 yhtiö julkisti uudistuksen, joka mahdollistaa live kuvan lähettämisen myös GoPro–laitteista. Huhtikuussa 2016 osana suurempaa yhteistyötä Twitterin kanssa, NFL ilmoitti Periscopen lähettävän “kulissien takaista” materiaalia Thursday Night Football peleistä. == Sovellus == Sovellukseen rekisteröidyttiin joko puhelinnumerolla tai Twitter -tilin kautta ja siellä pystyi kirjautuneena lähettämään live- videota muiden käyttäjien seurattavaksi tai seuraamaan itse muiden livelähetyksiä. Omaan livelähetykseen pystyi tweettaaman linkin. Sovelluksessa jaellut videot olivat (ovat) julkisia, ellei katselumahdollisuutta rajattu ainoastaan kutsutuille ihmisille. Myös henkilöiden kommentoinnin pystyi estämään. Normaalisti katselijat pystyivät lähettämään kommentteja tai kysymyksiä livelähetyksen aikana ja sydämiä tykkäyksen merkiksi. Sovellus salli myös paikkatietoon pohjautuvan lähellä olevien videolähetysten etsimisen tai tiettyjen videoiden hakemisen tunnisteiden avulla. Sovelluksessa oli myös mahdollista seurata tiettyjä henkilöitä. == Lähteet == Luokka:Twitter Luokka:Yhteisöpalvelut
Dongying

Dongying (, pinyin: Dōngyíng Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Shandongin maakunnan pohjoisosassa. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 165 kilometriä maakunnan pääkaupunki Jinanista koilliseen. Kaupungin väkiluku on 2,01 miljoonaa (2010) ja pinta-ala 7 923 neliökilometriä. Prefektuuri rajoittuu pohjoisessa ja idässä Bohainmereen, kaakossa Weifangin, etelässä Zibon, sekä lännessä Binzhoun prefektuuritason kaupunkeihin. ==Hallinnollinen jako== Piirikuntatasolla kaupunki jakautuu viiteen osaan seuraavasti (numerointi kuten oheisessa kuvassa, asukasluvut vuonna 2010): ;Kaupunkipiirit (3) * 1. Dongying (东营区), 756 676 as. * 2. Hekou (河口区), 247 595 as. * 3. Kenli (垦利区), 242 292 as. ;Piirikunnat (2) * 4. Lijin (利津县), 281 252 as. * 5. Guangrao (广饶县), 507 523 as. ==Galleria== 廣饒關帝廟大殿.JPG | Guandin temppeli Guangraon piirikunnassa. Linbo6619.JPG | Dongying Shenglin lentoasema. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto (dongying.gov.cn) * Dongying Travel Guide (travelchinaguide.com) * Dongying Overview (chinatravel.com) Luokka:Shandongin prefektuurit Luokka:Shandongin kaupungit
Sabzevar

Sabzevar () on kaupunki Iranin Razavi Khorasanin provinssissa, noin 570 kilometriä pääkaupunki Teheranista itään. Sabzevarin kaupungin väkiluku on kasvanut seuraavasti: 30 545 (1956), 42 415 (1966), 69 562 (1976), 129 103 (1986), 148 065 (1991), 170 738 (1996), 214 582 (2006) ja 231 557 (2011). ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Sabzevarin lääketieteellinen yliopisto (medsab.ac.ir) * Sabzevarin islamilainen Azad yliopisto (iaus.ac.ir) Luokka:Iranin kaupungit Luokka:Khorāsān-e Razavi
Svante Lehtonen

Johan Svante Lehtonen (16. toukokuuta 1878 Kokemäki – 5. elokuuta 1956 HelsinkiSvante Lehtosen Kansaneläkelaitoksen-henkilökortti Astia-tietokanta. Viitattu 24.3.2018.) oli suomalainen ammattiyhdistysmies ja toimittaja. Kokemäen Pitkäjärvenmaasta kotoisin ollut Lehtonen oli varsinaiselta ammatiltaan maalari, joka toimi Helsingin maalariammattiyhdistyksessä yleisluottamusmiehenä vuosina 1910–1917 ja Suomen maalarityöntekijäin liitossa liittotoimikunnan jäsenenä vuosina 1904–1921 ja sihteerinä vuosina 1903–1917. Lisäksi hän toimi liiton julkaiseman Maalarien viestin päätoimittajana. Hän oli mukana myös sosialidemokraattisessa puolueessa ja toimittajana Työmies- lehdessä.Vallin, Harri: ”Synnyinseudun historiaa”, Sydän-Satakunta, 3.12.2015, s. 10–11. Viitattu 10.12.2015.; Hannu Vaajala, Maa armas isäimme; Kertomuksia Pitkäjärvenmaan metsäkulman elämästä ja ihmisistä 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa. 2015. ISBN-numero 978-952-93-6221-9. Suomen Ammattijärjestön sihteerinä Lehtonen oli vuodet 1919–1920. Vuonna 1910 Lehtonen julkaisi maalausoppaan, josta myöhemmin otettiin kuusi uusintapainosta 1920- ja 1930-lukujen aikana. Sitä pidetään edelleen yhtenä restaurointialan suomalaisena perusteoksena. Eläkkeelle siirryttyään hän tallensi kotiseutunsa kansanperinnettä sekä kirjoitti kotiseutuaiheisia tarinoita muun muassa Kokemäen Pitkäjärvenmaan kulmakunnasta sanomalehti Lalliin. Lehtosen kirjoituksia on talletettu myös Satakunnan Museon Satakunta-arkistoon ja Suomen Kirjallisuuden Seuran Kansanrunousarkistoon. Lehtosen kirjoituksia on käytetty lähteenä Hannu Vaajalan vuonna 2015 julkaistussa teoksessa Maa armas isäimme. Myös historiantutkija Tuomas Hoppu on hyödyntänyt Svante Lehtosen kirjoituksia Kokemäen historiaa vuosilta 1870–2010 käsittelevässä teoksessa Joki ja sen väki II (2011). == Teoksia == *Maalaus: Työt kotitarpeiksi, Kansanvalistusseura, Helsinki, 1910. *Suomen ammattijärjestö: silmäys sen toimintaan kansalaissodan jälkeen, artikkeli teoksessa Työväen kalenteri 1920, Suomen Sosialidemokraattinen Puolue, Helsinki, 1919. *Katsaus Suomen maalarintyöntekijäin liiton toimintaan ja vaiheisiin vv. 1899-1924, Uno Nurmisen kanssa, Suomen maalarintyöntekijäin liitto, Helsinki, 1924. *Maalaus: Työohjeita kotien ja ammattiopetuksen tarpeeksi, 5. uud. painos, Otava, Helsinki, 1931. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset ammattiyhdistysjohtajat Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Suomalaiset kotiseututyön vaikuttajat Luokka:Vuonna 1878 syntyneet Luokka:Vuonna 1956 kuolleet
Erik Stensiö

Erik Helge Osvald Stensiö (s. 2. lokakuuta 1891Otavan Iso tietosanakirja, osa 8 vuodelta 1964, palstat 144–145, Döderhult – 11. tammikuuta 1984http://www.jstor.org/stable/769987) oli ruotsalainen paleontologi, Naturhistoriska riksmuseetin paleontologisen osaston esimies 1923–1933 ja uudelleen 1935–1959 ja vuosina 1933–1935 professori UpsalassaOtavan Iso Fokus, osa 6 vuodelta 1974, s 3917. Hän sai aikaan merkittäviä tuloksia fossiilisten kalojen anatomiaa ja kehityshistoriaa koskeneilla tutkimuksillaanIso tietosanakirja, osa 12 vuodelta 1937, palsta 730. Hän kehitti pitkälle leikesarjatekniikan, jonka avulla voidaan selvittää selkärankaisten pääkallon luissa painaumina jäljellä olevien hermojen ja aivoverisuonten paikatOtavan Suuri Ensyklopedia, s. 5029. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset biologit Luokka:Vuonna 1891 syntyneet Luokka:Vuonna 1984 kuolleet
Elsa Metsäranta

Elsa Matilda Metsäranta (synt. Fallström, ent. Aalto, 14. maaliskuuta 1887 Tuusula – 25. tammikuuta 1941 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1933–1941. == Elämä == Tuusulan Rustjärvessä syntyneen Elsa Metsärannan vanhemmat olivat Hyrylätä kotoisin ollut palstatilallinen Karl Evert Fallström (myöh. Virta, 1858-1918) ja Aleksandra Lucander (s. 1863). Kansakoulun käytyään hän lähti ompelijaksi Helsinkiin. Metsäranta vaikutti muun muassa Raittiusyhdistys Kilvessä ja esiintyi Kansan Näyttämöllä. Myöhemmin hän työskenteli sosialidemokraattisen naisliiton kiertävänä luennoitsijana muun muassa Porin ja Hämeenlinnan seuduilla. Vuonna 1916 Metsäranta muutti puolisonsa kotiseudulle Turenkiin, jossa hänestä tuli paikallisen työväenliikkeen keskeisiä hahmoja. Metsärannan puoliso kuol sisällissodan jälkeen vankileirillä ja hän joutui itsekin pakoilemaan valkoisia. Sodan jälkeen Metsäranta toimi sosialidemokraattisen raittiusliiton sihteerinä 1919-1924, kunnes avioitui uudelleen ja muutti puolisonsa perässä Kotkaan. Myöhemmin hän työskenteli sosialidemokraattisen työläisnaisliiton toimitsijana 1928-1932. Metsäranta valittiin eduskuntaan 1933. Hän oli myös presidentin valitsijamies 1937. Elsa Metsäranta kuoli äkillisesti eduskunnan joululoman aikana Mehiläisen sairaalassa tammikuussa 1941. Hänen tilalleen kansanedustajaksi nousi Väinö Meltti, joka siirtyi välittömästi SDP:stä eronneeseen sosialistiseen eduskuntaryhmään. == Perhe == Elsa Metsärannan ensimmäinen puoliso oli Janakkalassa syntynyt asemamies Väinö Gustaf Aalto (1888-1918), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1912. Pariskunnalla oli yksi poika. Punakaartiin kuulunut Aalto teloitettiin Hämeenlinnan vankileirillä toukokuussa 1918. Vuonna 1921 Metsäranta meni naimisiin Suomen Ammattijärjestön sihteerinä toimineen E. A. Metsärannan kanssa. == Teokset == * == Lähteet == Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Viipurin läänin läntinen vaalipiiri Luokka:Vuonna 1887 syntyneet Luokka:Vuonna 1941 kuolleet
Jäppinen (Kivennapa)

Jäppinen oli viimeinen kylä Suomen puolella mentäessä vanhaa tietä Viipurista Pietariin. Kylä sijaitsi Kivennavan pitäjässä Karjalankannaksella. Suomen itsenäistyttyä Jäppilän kylälle antoi leimansa Rajavartiosto. Aluksi se oli tulliaseman nimellä, mutta kun 1920-luvulla ei ollut virallista rajanylistystä, ei ollut tullattavaakaan. Nimi muutettiin Rajavartiostoksi. Liikettä rajalla kuitenkin oli. Nämä seudut Jäppisen tienoilla olivat salakuljettajien suosiossa.Kivennapa kylästä kylään Kivennapalaisten pitäjäseura ry 1987 ISBN 951-99842-3-2 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * VirtuaaliKivennapa Luokka:Kivennavan kylät
Kanala (Kivennapa)

Kanala oli kylä Kivennavan pitäjässä Karjalankannaksella. Kylässä oli ennen talvisodan syttymistä 16 taloa. Useimmat talot olivat kohtalaisen vauraita, peltoalaa oli keskimääräistä enemmän.Kivennapa kylästä kylään Kivennapalaisten pitäjäseura ry 1987 ISBN 951-99842-3-2 Kotipeltojen lisäksi kauempana Siesjoen varrella oli suuria ulkoniittyjä, Lamarin ja Venneenpohjanniityt. Kanalan kylä sijaitsi Siiranmäeltä ja Suurselkälästä etelään. Tie Vuottaalta kulki Kanalan kautta Tonteriin. Ennen itsenäistymistä Kanalasta ja Kanalan kautta vietiin Pietariin maitoa ja muita maataloustuotteita. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * VirtuaaliKivennapa Luokka:Kivennavan kylät
Asmus Jakob Carstens

Asmus Jakob Carstens (10. toukokuuta 1754 Schleswig – 25. toukokuuta 1798 Roomahttps://www.deutsche-digitale-bibliothek.de/person/gnd/118519298) oli tanskalais-saksalainen taidemaalari ja piirtäjä, joka edusti ihanteelliseksi katsottua saksalaista uusklassismiaOtavan Iso tietosanakirja, osa 1. Otava 1960, palsta 1703. Hänen työnsä ovat varsinkin sommittelua ja figuurien plastista muotoilua painottavia kartonkeja ja piirustuksia. Carstens käytti varsinkin kynäpiirustusta ja vesivärimaalausta ja halveksui öljyvärejäIso tietosanakirja, osa 2, Otava 1931, palsta 582. Hän piti esikuvinaan antiikin ja Michelangelon taidetta ja etsi aiheita kreikkalaisesta tarustosta ja allegorioista. Carstens aloitti 1776 opinnot Kööpenhaminan taideakatemiassa, mutta hänet erotettiin sieltä vuonna 1781. Carstens muutti 1783 Italiaan ja sittemmin Lyypekkiin ja Berliiniin. Hän hankki elantonsa muotokuvien teolla. Hänet nimitettiin 1790 Berliinin taideakatemian professoriksi maalauksensa Enkelien johdatus vaikutuksesta. Preussin hallitukselta saamallaan matkarahalla Carstens matkasi vuonna 1792 Roomaan. Kolmen vuoden kuluttua apuraha peruutettiin ja Carstensia vaadittiin takaisin Berliiniin, mutta hän jäi Roomaan, missä asui kuolemaansa asti. Carstensin parhaina töinä on pidetty tarustoaiheisia, piirrettyjä kartonkeja. Carstensia on pidetty 1700-luvun klassismin ihanteellisimpana edustajana Saksan maalaustaiteessa.Facta, osa 1 vuodelta 1976, palsta 960 Hän oli Roomassa 1700-luvun jälkipuolella merkittävän aseman saavuttaneiden saksalaisten taiteilijoiden keskushenkilöitäOtavan Suuri Ensyklopedia, s. 6021, ja hänellä oli suuri vaikutus pian hänen kuolemansa jälkeen tapahtuneeseen saksalaisen maalaustaiteen kehitykseen. == Teoksia == Kuva:Ganymed (Carstens).jpg|Carstenin Ganymedes (1793) Kuva:D814.jpg|Valon synty (1794) Kuva:Ajax_(Carstens).jpg|Murheinen Aias Termessan ja Eurysakeen seurassa (n. 1791). Vesiväri grafiitilla, 22,7 × 33,6 cm. == Lähteet == Luokka:Tanskalaiset taidemaalarit Luokka:Saksalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1754 syntyneet Luokka:Vuonna 1798 kuolleet
Karvala (Kivennapa)

Karvala oli ennen talvisotaa noin 40 talon kylä Kivennavan pitäjässä Karjalankannaksella. Kivennavan kirkolle oli Karvalasta vähän toistakymmentä kilometriä matkaa, Venäjän rajalle vain neljä kilometriä. Lintulan luostari oli kolmen kilometrin päässä ja Lintulan luostarin kohdalta kääntyikin tie Karvalaan. Karvala oli kumpuilevaa hiekkamaata ja kylän osia kutsuttiin mäkien mukaan. Myllyojanmäki, Likasenmäki, Termosenmäki, Kailoosmäki, Pahnasuonmäki, Kylämäki ja Selkiinmäki. Asukkaiden mukaan kutsuttuna Juosilan, Kurjosen, Siikalan, Termosen, Kiurun, Terosen, Maidellin, Veijalaisen, Munnen ja Hieppilän mäet.Kivennapa kylästä kylään Kivennapalaisten pitäjäseura ry 1987 ISBN 951-99842-3-2 Nykyisin kylän paikalla ei ole asutusta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * VirtuaaliKivennapa Luokka:Kivennavan kylät
Suvilampi (Ikaalinen)

Suvilampi on Pirkanmaalla Ikaalisissa Riitialassa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Suvilampi on osa Vääräjoen aluetta. == Maantietoa == Lampi on 300 metriä pitkä, 200 metriä leveä ja sen pinta-ala on 4,2 hehtaaria. Se sijaitsee peltoaukean keskellä Vääräjoen uoman vieressä niin, että se on suoraan jokeen yhteydessä ja joki sivuaa lampea. Siihen laskee kaksi pelto-ojaa. Lampi on matala ja puoliksi umpeen soistunut. Rantaviivan pituus on kilometrin pituinen ja rannoille on rakennettu kaksi vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa kapeat peltotiet seututieltä 276. == Lähteet == Luokka:Vääräjoen alue Luokka:Ikaalisten järvet
Ahvenlampi (Parkano, Alaskylä)

Ahvenlampi on Pirkanmaalla Parkanossa Alaskylässä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Ahvenlampi on osa Vääräjoen aluetta. == Maantietoa == Lampi on 250 metriä pitkä, alle 100 metriä leveä ja sen pinta-ala on 1,3 hehtaaria. Se sijaitsee kangasmetsässä loivassa painaumassa, joka on reunoiltaan soistunut. Siihen laskee suo-oja Ikaalisten puolelta Huhdannevalta ja toinen viereiseltä avosuolta. Sen oma laskuoja kulkee etelään ja poikkeaa kangasmetsän reunassa itään, jossa se yhtyy Kylmäojaan. Kylmäoja laskee Parkanonjärvestä laskevaan Vääräjokeen. Rantaviivan pituus on 600 metriä. Sen rannoille ei ole rakennettu mitään. Lammen ohitse kulkee etelästä pohjoiseen Lapiolahdesta Parkanon keskustaan vievä tie, joka on perustettu kapean harjun päälle. Ikaalisten ja Parkanon välinen raja kulkee tien suuntaisesti 300 metrin päässä. == Lähteet == Luokka:Vääräjoen alue Luokka:Parkanon järvet
Kimberly-Clark

Kimberly-Clark on yhdysvaltalainen pehmopaperien ja niistä jalostettujen tuotteiden valmistaja. Sen tunnetuimpia tuotteita ovat Kleenex-paperipyyhkeet, Kotex-terveyssiteet ja Huggies-vauvanvaipat. ==Historiaa== Kimberly-Clarkin perustivat vuonna 1872 Wisconsinin osavaltion Neenah’n kaupungissa neljä liikemiestä: John Kimberly, Havilah Babcock, Charles Clark ja Frank Shattuck. Heidän alkuperäinen liikeideansa oli paperinvalmistus, ja he rakensivat kokonaisen kaupungin tehtaansa ympärille lähelle Appletonia Wisconsinissa.Kimberly-Clark Corp. , Company Profiles for Students, The Gale Group 2002. Vaatii HighBeam-tilauksen. Viitattu 10.12.2015. Vuonna 1914 Kimberly-Clark-yhtiössä keksittiin imukykyinen cellu-cotton-vanumateriaali, joka sopi hyvin sairaaloiden leikkauskäyttöön sekä terveyssiteiden ja vaippojen täytteeksi. Sen lisäksi yhtiö toi markkinoille WC-papereita, paperipyyhkeitä ja muita pehmopaperituotteita. Vuonna 1995 Kimberly-Clark fuusioitui vuonna 1879 perustetun toisen pehmopaperivalmistajan Scott Paperin kanssa. Näin syntyi Yhdysvaltain sadan suurimman yrityksen joukkoon kuuluva kulutustavarajätti. Vuoteen 2013 saakka Kimberly-Clark Health Care -tytäryhtiö valmisti ja markkinoi sairaalatarvikkeita, hengityssuojaimia ja muita ammattikäyttöön tarkoitettuja pehmopaperi- ja vanutuotteita. Tämä liiketoiminta kuitenkin myytiin pois 2013 ja toimii nyt täysin erillisenä pörssiyhtiönä nimeltä Halyard Health (). ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset paperinvalmistajat Luokka:Yhdysvaltalaiset pörssiyhtiöt
Tetrabutyyliammoniumbromidi

Tetrabutyyliammoniumbromidi eli TBAB (C16H36NBr) on kvaternäärisiin ammoniumsuoloihin kuuluva orgaaninen yhdiste, joka koostuu tetrabutyyliammoniumkationista, jolla on vastaionina bromidianioni. Yhdistettä käytetään yleisesti kemianteollisuudessa muun muassa faasinsiirtokatalyyttinä. ==Ominaisuudet== Huoneenlämpötilassa tetrabutyyliammoniumbromidi on valkoista tai ruskehtavaa hygroskooppista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee muun muassa veteen, etanoliin, dikloorimetaaniin ja hieman tolueeniin. ==Valmistus ja käyttö== Tetrabutyyliammoniumbromidia valmistetaan tributyyliamiinin ja 1-bromibutaanin välisellä reaktiolla. Tetrabutyyliammoniumbromidi on yksi yleisimmin käytetyistä faasinsiirtokatalyyteistä. Sen etuja ovat muun muassa edullisuus ja helppo kierrätettävyys reaktion jälkeen.Marc Halpern: Phase- Transfer Catalysis, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 10.12.2015 Yhdistettä käytetään myös nukleofiilisen bromidi-ionin lähteenä reaktioissa, lisäaineena siirtymämetallien katalysoimissa uusia hiiliatomien välisiä sidoksia muodostavissa reaktioissa ja sulatettuna ionisena nesteenä sitä käytetään myös liuottimena reaktioissa. ==Lähteet== Luokka:Ammoniumyhdisteet Luokka:Bromidit
Georgian kysymys

Georgian kysymys () liittyi käynnissä oleviin kiistelyihin kansallisesta itsemääräämisoikeudesta. Georgia oli kiistassa keskeisessä roolissa. Suurimmat kiistat käytiin Georgian kommunistisen puolueen keskuskomitean ja Venäjän kommunistisen puolueen Kaukasian toimiston välillä. Georgian kommunistit halusivat laajaa itsemääräämisoikeutta, kun taas neuvostokommunistit halusivat Georgian kiinnittyvän Transkaukasian sosialistiseen federatiiviseen neuvostotasavaltaan ja lähentyvän Venäjän kanssa. Näkemyserot kansallisen itsemääräämisoikeuden suhteen johtivat myös kiistoihin Vladimir Leninin ja Josif Stalinin välillä. Puna-armeija oli vallannut Georgian helmikuussa 1921 ja syössyt paikallisen menševikkihallituksen vallasta asettaen bolševikkien hallinnon sen tilalle. Georgialaissyntyiset neuvostopoliitikot Josif Stalin ja Sergo Ordžonikidze vastustivat nationalismia ankarasti ja halusivat, että Georgia liittyisi yhdessä Armenian ja Azerbaidžanin kanssa Transkaukasian sosialistiseen federatiiviseen neuvostotasavaltaan, josta muodostettaisiin myöhemmin Sosialististen neuvostotasavaltojen liitto. Lev Trotski kannatti hitaampaa tapaa, jolloin maaperää olisi valmisteltu sisältä päin tulevaa kapinaa varten, johon puna-armeija olisi tullut avuksi. Lenin tuki aluksi Stalinin linjaa menestyksekkään valtauksen jälkeen, eivätkä paikallisten bolševikkien valitukset Stalinin harjoittamasta imperialismista herättäneet vastakaikua. Kun kiista georgialaisten ja neuvostoliittolaisten kommunistien välillä kiristyi, oli Leninin pakko puuttua asiaan. Ordžonikidze oli Georgiassa vieraillessaan pahoinpidellyt georgialaisen kommunistijohtaja Mikheil Okudžavan. Välikohtaus sai Leninin vetämään tukensa Stalinilta. Lenin alkoi tukea yhä avoimemmin Georgian kommunisteja itsemääräämisoikeuteen liittyvässä kysymyksessä. Lenin oli huolissaan siitä, että neuvostoliittolainen imperialismi rinnastettaisiin tsaarinvallan imperialismiin, mikä olisi omiaan aiheuttamaan epäluuloja muissa neuvostotasavalloissa. Ordžonikidze ja Georgian kommunistit saavuttivat 14. maaliskuuta 1923 löyhän kompromissin. Georgia liittyisi Transkaukasian sosialistiseen federatiiviseen neuvostotasavaltaan ja neuvostojohto vannoisi taistelevansa isovenäläistä nationalismia vastaan. Lenin ei lopulta voinut paljoakaan puuttua Georgian kysymykseen heikentyneen terveytensä vuoksi. Stalinin asema vahvistui. Ordžonikidze syrjäytti poliittiset vastustajansa Georgian kommunistisesta puolueesta ja nimitti tilalle myötämielisempää puoluehenkilöstöä. Stalin julisti, että kysymys kansallisesta itsemääräämisoikeudesta on alisteinen työväenluokan aseman vahvistamiselle. Julistus murskasi lopullisesti georgialaisten haaveet autonomiasta. Lenin arvosteli voimakkaasti Stalinin ja Ordžonikidzen tapaa ratkaista Georgian kysymys salaisessa kirjeessään, joka tunnetaan Leninin testamenttina. Lenin halusi kirjeen julkistettavaksi seuraavassa puoluekokouksessa, mutta Stalin liittolaisineen onnistui Leninin kuoltua vuoden 1924 alussa pimittämään kirjeen laajemmalta julkisuudelta. == Lähteet == Luokka:Georgian historia Luokka:Neuvostoliiton historia
Johann II Bernoulli

Johann II Bernoulli (myös Jean, 18. toukokuuta 1710 Basel, Sveitsi – 17. heinäkuuta 1790 Basel, Sveitsi)Johann (II) Bernoulli oli sveitsiläinen matemaatikko, fyysikko ja asianajaja. Hän oli matemaatikko Johann Bernoullin kolmesta pojasta nuorin. Johann II:n isoveljet olivat Nicolaus II Bernoulli (1695–1726) ja Daniel Bernoulli (1700–1782), matemaatikoita hekin. Johann II opiskeli lakia ja matematiikkaa, ja käytyään Ranskassa hän oli viisi vuotta elokuution professorina Baselin yliopistossa, Sveitsissä. Vuonna 1736 Ranskan akatemia myönsi hänelle palkinnon eetteriä käsittelevistä tutkimuksistaan. Isänsä Johann Bernoulli oli matematiikan professori Baselin yliopistossa, ja tämän kuoltua vuonna 1748 Johann II otti isänsä paikan matematiikan professorina. Ranskalainen matemaatikko Pierre Louis Moreau de Maupertuis (joka asui Johann II:n luona) ja sveitsiläinen matemaatikko Leonhard Euler olivat Johann II:n ystäviä. Myös Johann II:n pojista Johann III Bernoulli (1744–1807) ja Jakob II Bernoulli (1759–1789) tuli matemaatikoita. == Lähteet == Luokka:Sveitsiläiset matemaatikot Luokka:Sveitsiläiset fyysikot Luokka:Asianajajat Luokka:Vuonna 1710 syntyneet Luokka:Vuonna 1790 kuolleet