EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Commodore 65

Commodore 65, toiselta nimeltään C64DX, oli Commodoren vuosina 1990–91 kehittämä kotitietokone. Koneesta oli tarkoitus tulla C64:n paranneltu, taaksepäin yhteensopiva versio, joka sisältäisi monia uusia, lähes Amigan tasoisia ominaisuuksia. Laite jäi kuitenkin prototyyppiasteelle yhtiön toimitusjohtajan Irving Gouldin peruttua hankkeen. Commodore Internationalin 1994 tapahtuneen konkurssin jälkeen joitakin C65:n prototyyppejä myytiin avoimilla markkinoilla, joten laitteita on käyttäjillä ja keräilijöillä. Arviot markkinoille tulleiden koneiden määrästä vaihtelevat 150 ja 2 000 kappaleen välillä. Eräs Commodore 65 myytiin keväällä 2013 Saksan eBay verkkohuutokaupassa lähes 18 000 euron hintaan. Projektin peruuntumisen myötä Commodoren viimeiseksi 8-bittiseksi laitteeksi jäi vuonna 1985 julkistettu Commodore 128. ==Ominaisuudet== *CPU nimeltä CSG* 4510 R3 (koodinimi Victor), perustui MOS 6502:een *kaksi MOS 6526 CIA-piiriä (Complex Interface Adapter) *uusi VIC-III -grafiikkapiiri nimeltään CSG 4567 R5 (koodinimi Bill), joka pystyi näyttämään 256 väriä 4096:n paletista *kaksi CSG 8580R5 -äänipiiriä tuottamaan stereoääntä (C64:ssä oli vain yksi SID-äänipiiri) *3.54 MHz:n kellotaajuus (C64:n kellotaajuus oli 1 MHz) *128 kilotavun RAM-muisti, laajennettavissa 8 megatavuun *huomattavasti paranneltu BASIC-kieli, Commodore BASIC 10.0 (C64 käytti verrattain alkeellista BASIC 2.0:aa) :(* CSG = Commodore Semiconductor Group, aiemmalta nimeltään MOS Technology, Inc.) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *C65-sivu 'The Secret Weapons of Commodore' -sivustolla, kirjoittanut Cameron Kaiser ja The Commodore Knowledge Base *C65:n FTP-hakemisto ftp.zimmers.net:ssä *Andre Kaesmacherin C64DX- kehityssivusto *C64DX:n tekniset tiedot Luokka:Commodore
Gracchus

Gracchukset olivat merkittävä Rooman tasavallan aikainen suku. *Tiberius Sempronius Gracchus vanhempi, vuoden 177 eaa. konsuli *Tiberius Sempronius Gracchus nuorempi, tribuuni 133 eaa. *Gaius Sempronius Gracchus, edellisen nuorempi veli, tribuuni 123 eaa. Luokka:Suvut Luokka:Antiikin roomalaiset
Puuhamaa

Puuhamaa on vuonna 1984 avattu Janakkalan Tervakoskella sijaitseva lasten huvittelupaikka. Puuhamaassa ei juurikaan ole täysautomaattisia huvipuistolaitteita, vaan toiminta on painottunut enemmän oman lihasvoiman ja aktiivisuuden käyttöön. Alueella on yli sata erilaista toimintoa, muun muassa vesiliukumäet, ratagolf, Formula-autoradat ja pomppulinnoja. Puuhamaan omistaa Puuharyhmä, jonka espanjalainen Aspro Parks osti vuonna 2007. Puuhamaan televisiomainoksien tunnusmusiikin on tehnyt Mikko Alatalo. Puuhamaan maskotti on Puuhanalle, joka kiertelee puistossa. == Pituusrajat == Laitteiden pituusrajat on ilmoitettu laitteen luona tai Puuhamaan nettisivuilta. Kaikki pituusrajat ovat minimipituuksia, maksimipituuksia ei ole määritelty. == Formula-autoradat == Puuhamaan suosituimpia laitteita ovat Formula-autot. Niitä on kolmessa eri kokoluokassa; F3-, F2- ja F1-autot. Radat sijaitsevat eri puolilla puistoa. F1-autot ovat isoimmat ja nopeimmat, ja niissä pituusraja on 140 senttimetriä. F2-autoissa pituusraja on sama 140 senttimetriä, mutta niihin alle 140 senttimetriä pitkät saavat tulla vanhemman kanssa. F3-autot on tarkoitettu pienille lapsille, ja niissä pituusraja on 110 senttimetriä. Postimies Pate-autot käyttää nykyisin nimeä Sähköautorata, on tarkoitettu pienille lapsille. == Vesipuisto == Vesipuistossa on erilaisia vesiliukumäkiä. == Puuhajuna == Puuhajuna kulki ympäri puistoa ja sen kyydissä pystyi katsella puiston maisemia. (Poistettiin tuntemattomista syistä vuonna 202?) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Viralliset sivut Luokka:Janakkala Luokka:Suomen huvipuistot Luokka:Tervakoski
Swing

Swing on jazzmusiikin tyylilaji, joka oli suosituimmillaan noin vuodesta 1935 1940-luvun puoliväliin asti. Aikakautta kutsutaan joskus ”swing-ajaksi” (). Swingyhtyeissä on muihin jazzyhtyeisiin verrattuna enemmän jäseniä, usein 12:sta 16:een. Swing oli ensimmäinen jazzin tyylilaji, joka oli kaupallisesti menestyksellinen. Ennen swingiä jazz yhdistettiin usein New Orleansin bordelleihin ja Chicagon kieltolain aikaisiin laittomiin anniskeluravintoloihin. Tullakseen kaupallisesti menestyväksi swingyhtyeen piti koostua valkoisista jäsenistä. Vaikka mustaihoisista koostuneet yhtyeet kuten muun muassa Count Basien, Duke Ellingtonin, Chick Webbin ja Jimmie Luncefordin yhtyeet tulivatkin suosituiksi, valkoihoisten yhtyeet kuten Benny Goodmanin, Harry Jamesin, Tommy ja Jimmy Dorseyn sekä Glenn Millerin yhtyeet menestyivät paremmin. Goodmania kutsuttiin ”swingin kuninkaaksi” (). == Swing Suomessa == Suomessa swingin kulta-ajan perinteitä on vaalinut muun muassa Lahti Big Band. Orkesterilla on käytössään alkuperäisiä sovituksia 1930- ja 1940-luvuilta. Vuonna 2005 perustettiin uusi swingmusiikkiin erikoistunut ammattimuusikoista koostuva big band nimeltään The Great Helsinki Swing Big Band. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Afroamerikkalainen musiikki Luokka:Englanninkieliset sanat ja sanonnat Luokka:Jazzin tyylilajit Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Dafne

Dafne (, 'laakeri'; ) oli kreikkalaisessa mytologiassa joko Peneioksen ja Kreusan,Hyginus: Fabulae cciii (engl. käännös).Ovidius: Muodonmuutoksia i.452–566 (engl. käännös). Ladonin ja GaianPausanias: Periegesis tes Hellados ('Kreikan kuvaus') 10.7.8 (engl. käännös).Filostratos: Apollonios Tyanalaisen elämä i.16 (engl. käännös). tai Amyklaan tytär.Parthenion: Erotika Pathemata 15 (engl. käännös). Ovidiuksen teoksessa Muodonmuutoksia tapahtumat saavat alkunsa Apollonin vähäteltyä Eroksen jousiammuntataitoja, jolloin tämä osoitti nuoliensa mahdin jumalalle saamalla tämän rakastumaan Dafneen ja ajamaan tätä takaa. Lopulta uupunut Dafne haluten pitää neitsyytensä rukoili joko Gaiaa tai Peneiosta auttamaan häntä, ja niin hän muuttui laakeripuuksi. Tämän jälkeen laakeripuusta tuli Apollonille pyhitetty puu. Parthenioksen teoksessa Erotika pathemata Oinomaoksen poika Leukippos rakastui Dafneen ja pukeutui neidoksi voidakseen metsästää tämän kanssa. Mustasukkainen Apollon sai kuitenkin metsästäjättäret pysähtymään kylpemään alasti Ladon-joella. Kun Leukippos epäröi riisua vaatteensa, nymfit repivät vaatteet hänen päältään ja Leukippoksen salaisuuden paljastuttua surmasivat hänet keihäillään. Apollonin lähestyttyä tämän jälkeen Dafnea tämä pakeni ja muuttui puuksi huudettuaan Zeusta apuun.Pausanias: Periegesis tes Hellados ('Kreikan kuvaus') 8.20.2–4 (engl. käännös). == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Dryadit Luokka:Kreikkalaisen mytologian muodonmuutokset
Evan Hunter

Evan Hunter (alk. Salvatore Lombino, 15. lokakuuta 1926 – 6. heinäkuuta 2005) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja käsikirjoittaja. Hunter tunnetaan erityisesti nimellä Ed McBain kirjoittamastaan yli 50-osaisesta poliisiromaanisarjasta 87. poliisipiiri, joka on yksi poliisiromaanin perusteoksista. Käsikirjoittajana Hunterin tunnetuin elokuva on Alfred Hitchcockin Linnut (1963), joka perustuu Daphne du Maurierin novelliin. Hunterin alkuperäinen nimi oli Salvatore Lombino, mutta hän muutti nimensä Evan Hunteriksi vuonna 1952, koska epäili vierasmaalaisen nimen karkottavan ennakkoluuloisia kustantajia. Ed McBainin lisäksi hän käytti ainakin salanimiä John Abbott, Richard Marsten, Hunt Collins, Curt Cannon ja Ezra Hannon. Hunter syntyi italialaistaustaisille vanhemmille New Yorkissa vuonna 1926 ja aloitti kirjoittamisen toisen maailmansodan aikana palvellessaan merivoimissa. Opiskeltuaan Hunter Collegessa hän työskenteli opettajana, mikä toimi pohjana hänen osittain omaelämäkerralliselle romaanilleen The Blackboard Jungle (1954). Se sovitettiin elokuvaksi Älä käännä heille selkääsi jo seuraavana vuonna. Ensimmäinen 87. poliisipiiri -sarjan romaani oli vuonna 1956 julkaistu Cop Hater (suomennettu nimillä Askeleet kadulla ja Kuolema kytälle). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Evan Hunterin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Amerikanitalialaiset Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2005 kuolleet
Pimeä aika

Pimeä aika on historian ajanjakso, jolta on käytettävissä hyvin vähän tai ei lainkaan dokumentteja. Nimitystä käytetään seuraavista aikakausista: * Kreikan pimeät vuosisadat * Pimeä keskiaika * Digitaalinen pimeä aika, aika joka ei jätä pysyviä dokumentteja tulevaisuuden historioitsijoille koska kaikki tieto on digitoitu
Kamasaksa

Kamasaksa on kansanomainen ja vanhahtava suomen sana, joka tarkoittaa saksalaista kulkukauppiasta. Kamasaksoista alettiin otaksuttavasti puhua hansaliiton aikana, jolloin saksalaiset pitkälti hallitsivat Itämeren alueen kaupankäyntiä. Laukkuryssä tarkoitti vastaavasti karjalaista, venäläistä tai muuta luterilaisen Suomen itäpuolelta tullutta kiertelevää kauppiasta. ==Lähteet== Luokka:Suomenkieliset sanat ja sanonnat Luokka:Etniset ja uskonnolliset haukkumasanat Luokka:Suomen taloushistoria Luokka:Vähittäiskauppa Luokka:Kaupan alan ammatit Luokka:Suomen keskiaika
Ruotsit

Ruotsit on vanha kansallisuusnimitys. Suomessa sekä suomen läntisissä lähisukukielissä, kuten virossa ja vatjassa, ruotsi-sanalla viitataan ruotsalaisiin. Sen sijaan itäisissä lähisukukielissä, kuten karjalassa ja lyydissä, sanalla ja sen johdoksilla viitataan yleensä suomalaiseen tai luterilaiseen henkilöön, harvemmin ruotsalaiseen. Karjalassa ja lyydissä sanan arvellaan olevan suomalainen lainasana. ==Nimityksen alkuperä== Ruotsi-sanan arvellaan olevan peräisin muinaisruotsin soutamista tarkoittavasta sanasta, jonka vastine nykyruotsissa on ro. Ruotsin paikannimi Roslagen on samaa juurta, ja se on alun perin tarkoittanut soutukuntaa. Suomeen ja sen lähisukukieliin sanan arvellaan levinneen niihin aikoihin, kun ruotsalaiset rusit purjehtivat Suomen etelärannikoa pitkin kohti Laatokkaa ja Luoteis- Venäjän keskuksia, kuten Novgorodia.. Itämerensuomalaisista kielistä sana omaksuttiin muihinkin kieliin. Kun ruotsalaisten asutukset Venäjällä venäläistyivät, ruotsia vastaavaa itämerensuomalaista lainasanaa alettiin käyttää venäläisistä muun muassa saamessa, komissa ja udmurtissa. Samaa juurta on myös venäjän kielen sana ruś. Sana lainautui venäjästä takaisin ruotsiin, jonka ryss-sanasta on peräisin suomen kielen venäläistä tarkoittava sana ryssä. ==Katso myös== *Hurri *Lappalaiset *Ruokaruotsi ==Lähteet== Luokka:Suomen historia Luokka:Kansat
Sprite-grafiikka

Sprite-grafiikka on etenkin vanhemmissa tietokonepeleissä käytetty tietokonegrafiikan menetelmä, joka perustuu pieniin bittikarttagrafiikkana toteutettuihin osittain läpinäkyviin kuvahahmoihin, spriteihin. Spriteillä on tyypillisesti toteutettu kaikenlaiset pelikentän liikkuvat hahmot, kun taas pelikenttä itse on toteutettu muilla menetelmillä. Kokonaisen näytön päivittäminen on verrattain hidasta, josta johtuen laitteistotasolla tuettiin siirrettäviä lohkoja grafiikkaa, joka voitiin esittää taustan päällä ilman suorittimen kuormittamista. Pelit kuten Pac-Man soveltuvat hyvin sprite- grafiikan käyttöön. Computer Space käytti bittikarttoja, jotka myöhemmin muodostuivat spriteiksi. Ensimmäisenä pelinä, joka käytti spritejä, pidetään Taiton vuoden peliä Basketballia, joka on myös ensimmäinen urheilupeli, jossa pelaajat esitetään ihmishahmoina. Monissa vanhoissa tietokoneissa, kuten Commodore 64:ssä ja Amigassa, oli laitteistotasolla toteutettu sprite- grafiikka. IBM PC:ssä ei ole sisäänrakennettua sprite-järjestelmää, joten näille julkaistuihin peleihin spritet oli ohjelmoitava peliin. 3D-grafiikkaa käyttävissä peleissä spriteiksi kutsutaan 3D-grafiikan sekaan lomitettuja litteitä 2D-hahmoja ja muita 2D-kuvia. Nämä hahmot tunnistaa spriteiksi varsinkin siitä, että lähelle mentäessä niiden pikselikoostumuksen erottaa selvästi. Commodoren grafiikkapiirien teknisissä manuaaleissa spriteistä on käytetty myös lyhennettä MOB (movable object block, Commodore 64 ja 128), tai BOB (blitter object block, joskin myös "perinteisemmät" spritet olivat käytettävissä, Amiga) joskin Commodoren ohjelmointioppaat käyttävät useammin sprite-termiä. Atari on kutsunut omaa sprite-grafiikkaansa player-missile- grafiikaksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Tietokonegrafiikka
USS Nautilus (SSN-571)

USS Nautilus (runkonumero SSN-571) oli Yhdysvaltain laivaston maailman ensimmäinen laivastopalvelukseen otettu ydinsukellusvene. == Valmistus == Alus tilattiin General Dynamics Electric Boat Divisionilta Grotonista Connecticutista, missä Yhdysvaltain presidentti Harry S. Truman laski kölin 14. kesäkuuta 1952. Se laskettiin vesille 21. tammikuuta 1954 kumminaan presidentti Dwight D. Eisenhowerin puoliso ja otettiin palvelukseen 30. syyskuuta 1954 ensimmäisenä päällikkönään Eugene P. Wilkinson.Dictionary of American Naval Fighting Ships - USS Nautilus == Palvelus == Alus saavutti 3. elokuuta 1958 ensimmäisenä sukellusveneenä maantieteellisen pohjoisnavan. Se suoritti samalla 96 tunnissa 2 945 km pitkän maailman ensimmäisen sukelluksen pohjoisnapajäätikön ali. Alus lähti 9. huhtikuuta 1979 Grotonista viimeiselle matkalleen Guantanamonlahden ja Cartagenan kautta Panaman kanavalle ja edelleen Mare Islandin laivastontelakalle Kaliforniaan, jonne se saapui 26. toukokuuta. Telakalla aloitettiin valmistelut aluksen poistamiseksi käytöstä. Se poistettiin käytöstä 30. maaliskuuta 1980. Tunnustuksena pioneerityöstään ydinvoiman käyttämisestä sukellusveneissä Yhdysvaltain sisäministeri nimesi 20. toukokuuta 1982 aluksen kansallisesti merkittäväksi historialliseksi kohteeksi (). Mare Islandin telakka museoi aluksen, jonka jälkeen se hinattiin Grotoniin. Se saapui 6. heinäkuuta 1985 määränpäähänsä, jossa se avattiin yleisölle 11. huhtikuuta 1986. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *USS Nautilus SSN 571 virallinen kotisivu *Historic Naval Ships Association - USS Nautilus Luokka:Connecticut Luokka:National Register of Historic Places Luokka:Yhdysvaltain laivaston sukellusveneet Luokka:Ydinkäyttöiset sukellusveneet Luokka:Yhdysvaltain museolaivat Luokka:Electric Boatin valmistamat alukset
Fulguriitti

thumb|200px|Fulguriitin ulkopinta on hiekan peittämä ja sisusta ontto. Fulguriitti eli ukonvaaja on maahan osuneen salamaniskun kuumentamaan maaperään muodostama lasittunut, usein putkilon muodostava mineraalirakenne. ==Muodostuminen== Fulguriitti muodostuu maan sisälle salaman kulkureitille ja sen ulkomitat ovat myös sen muodostaneen salaman mitat. Fulguriitti voi olla muutaman senttimetrin halkaisijaltaan ja yleensä alle 3 metriä pitkä, mutta joskus jopa 20 metrin mittainen. Mineraalin keskiosassa on salamaniskun höyrystämän aineksen muodostama ontto putki, jonka laidat ovat yleensä sulaneesta maa-aineksesta muodostunutta lasia tai osin lasittunutta ainesta ja putkilon ulkoreunalla on lasimassaan tarttuneita hiekanjyviä. Putkilo on salaman tai juurakon muotoinen, ja siinä voi olla useita haaroja aivan kuten ilmassa silmin nähtävissä salamoissakin. Fulguriitti on tyypillisesti sisältä ontto ja sileäpintainen tai se voi olla sisäpinnaltaan täynnä pieniä kuplia. Ulkopintaa päällystää usein karkea hiekka. Esimerkiksi piidioksidista muodostunut fulguriitti on haurasta ainetta, joten sen esiinkaivaminen ehjänä on hankalaa. Fulguriittilöydökset voidaan ryhmitellä erilaisiin tyyppiluokkiin: * tyyppi I: hiekkafulguriitit, joilla on ohut lasinen seinämä; * tyyppi II: savifulguriitit – tyypillistä paksu, runsaasti sulanut seinämä; * tyyppi III: kalsiittifulguriitit – paksu, vain vähän lasittunut seinämä; ja * tyyppi IV: kivifulguriitit, jotka koostuvat sulamattoman kiviaineksen ympäröivästä lasista. Lisäksi salamaniskun muodostamat eksogeeniset fytofulgureenilöydökset (esimerkiksi ligniitistä, öljyliuskeesta ja vastaavasta orgaanisperäisestä aineksesta) voidaan ryhmitellä luokaksi V. ==Esiintyminen== Fulguriitteja löydetään esimerkiksi Yhdysvaltain Michiganjärven ja Atlantin rantahietikoilta. Kivifulguriittejä tavataan esimerkiksi Meksikon Toluca-vuoren ja Oregonin osavaltion Mount Thielsen -vuorelta. ==Fulguriitit kulttuurissa== Fulguriitteja on pidetty Suomessa Ukko ylijumalan aseellisen iskun aikaansaannoksina, ja siksi niitä kutsutaan ukonvaajoiksi eräiden kivikautista perua olevien taikaesineiden ohella. Fulguriitti-sanan etymologia on peräisin latinankielen sanasta fulgur joka tarkoittaa salamaa. ==Kuvia== Tiedosto:Fulgurites-algeria.jpg|Fulguriitin palasia Algeriasta. Tiedosto:Ruhrmuseum- Ebene-17-Gegenwart3889.jpg|Fulguriittiputkea (Ruhr Museum, Saksa). Tiedosto:Iwamizawa-park local-history-and-science-museum fulgurite.JPG|Paksu fulguriittilohkare Japanista. Tiedosto:Fulgurite at Rice NW Museum - Hillsboro, Oregon.JPG|Tyypin II fulguriittia (Hillsboro, Oregon). Tiedosto:Type II-III fulgurite, Ann Arbor, MI.jpg|Tyypin II/III savifulguriittia (Ann Arbor, Michigan). Tiedosto:Flash-tube hg.jpg|75 cm pitkä, salamaniskun kivettämä maa-ainespilari. Keskiosassa ontto fulguriittiputki (Nordseemuseum, Bremerhaven, Saksa). Tiedosto:Type IV rock fulgurite 2.jpg|Tyypin IV kivifulguriittia. Tiedosto:Type V fulgurites 3.jpg|Tyypin V fulguriittia. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Fulgurites: Fossil Lightning (Andrew Alden) (about.com) * Fulgurite (mindat.org) Luokka:Metamorfiset kivilajit
Heinjoki

Heinjoki on entinen Suomen kunta Etelä-Karjalassa Karjalankannaksella Neuvostoliitolle 1944 luovutetulla alueella. Heinjoki sijaitsi Viipurin itäpuolella. Heinjoen naapurikuntia olivat Antrea, Äyräpää, Muolaa, Kuolemajärvi ja Viipurin maalaiskunta. Heinjoen alueen suurimmat järvet olivat Kaltovesi ja Noskuanselkä kunnan pohjoisrajalla, Kämäränjärvi kunnan eteläosassa ja Äyräpäänjärvi kaakkoisrajalla. Heinjoen väestöä asutettiin jatkosodan jälkeen seuraaviin kuntiin: Karjalohja, Karkkila, Nummi, Pusula, Pyhäjärvi Ul, Sammatti ja Vihti. Mitä-Missä-Milloin, Kansalaisen vuosikirja 1951, s. 127. Otava 1950, Helsinki. == Kylät == Heikurila, Hentula, Hevossaari, Koprala, Kurvila, Kämärä, Kääntymä, Lahdenperä, Lapinlahti, Pienpero, Pihkala, Pilppula, Pirilä, Ristseppälä, Rättölä, Savastila, Tuokkola, Vamppala. Lukuvuonna 1937–1938 kunta oli jaettu 11 koulupiiriin. Kunnan läpi kulki rautatie Viipurista Pölläkkälään, jossa oli Pilppulan pysäkki, Heinjoen asema ja Ristseppälän asema. Rautatie päättyy nykyisin Ristseppälään. ==Väestö== Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Heinjoen väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1940. == Tunnettuja Heinjokelaisia == * Antti Hanninen (1873–1957), kansanedustaja * Niilo Lappalainen (1927–2001), eversti, sotakirjailija == Nykytilanne == Heinjoen kirkonkylän nimi on ollut vuodesta 1948 lähtien VeštševoSuviranta, Sami. Luovutetut alueet, kahtalaiset nimet. Kielikello 2/2001, mutta kylällä ei ole enää hallinnollista merkitystä. Lähes koko entinen Heinjoen kunnan alue sekä entisen Äyräpään kunnan pääosa kuuluivat 2000-luvulle tultaessa Leningradin alueen Viipurin piirin Ristseppälän (Žitkovo) kyläneuvostoalueeseen, jonka keskuskylä, Ristseppälä, sijaitsee entisen Heinjoen kunnan kaakkoisosassa. Vuodesta 2006 alueet kuuluvat Kähärin (Gontšarovo) maalaiskuntaan. Heinjoen alueella sijaitsee Heinjoen asemanseutu (posjolok pri stantsii Veštševo), joka on alkuperäinen keskustaajama, tuhoutunut kirkko sijaitsi kuitenkin muutama kilometri pohjoisempana Savastilassa, jossa on sankarihautausmaan muistomerkki. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Heinjoki-säätiö *Luovutettu Karjala - Heinjoki *Heinjoen kartta
Marika Fingerroos

Marika Kristiina Tupila (o.s. Fingerroos, s. 29. maaliskuuta 1979 Ruukki) on suomalainen malli ja laulaja. Hän on opiskellut Vaasan ammattikorkeakoulun liiketalouden linjalla. Nykyään opiskelee Seinäjoen ammattikorkeakoulussa agrologiksi. Fingerroos tuli julkisuuteen kesällä 2004 kyläkauppias Vesa Keskisen rakastajattarena. Lehdistö lanseerasi nopeasti uuden termin salarakas, jota alettiin käyttää runsaasti puhekielessä sekä keltaisen lehdistön parissa muissakin tapauksissa. Vuonna 2005 Fingerroos avioitui Jani Ollilan kanssa ja erosi hänestä vuonna 2014. Heillä on yhteinen, kesällä 2009 syntynyt poika. Fingeroos sai toisen lapsensa vuonna 2016. Hän avioitui heinäkuussa 2016 ja otti aviomiehensä sukunimen, Tupila. Fingerroos on levyttänyt Martina Aitolehden kanssa nimellä Salarakkaat. Fingerroos pitää Vaasan lähettyvillä omaa hevostalliaan ja toimii sisällöntuottajana muun muassa Onlyfans-sivustolla. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset julkisuuden henkilöt Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hiitola

Hiitola on entinen Suomen kunta Laatokan Karjalassa Neuvostoliitolle vuonna 1944 luovutetulla alueella. Hiitolan pinta-ala oli 423,2 km² ja asukasluku 8 265 vuonna 1939. Nykyisin Hiitolan pohjoisosa kuuluu Karjalan tasavaltaan ja eteläosa Leningradin alueeseen. Hiitola voidaan laskea myös Karjalankannakseen kuuluvaksi. Karjalan tasavaltaan kuuluva osa muodostaa pääpiirteittäin Hiitolan maalaiskunnan. Hiitolan asemakylä on nykyään Hiitolan alueen keskus, kun entinen kirkonkylä on ollut neuvostoaikana sotilaskohde (Kulikovo), ja sen lakkauttamisen jälkeen on muuttunut siviilikyläksi. Hiitolan alue jakautuu Laatokan saariston rikkonaiseen maisemaan idässä ja asumattomaan erämaahan lännessä. Varsinaisesti asuttuja alueita ovat Asila, Pukinniemi, Tiurula ja Vaavoja sekä entinen Hömmön alue, jolle on annettu nimeksi Taunan tai Tounan. Kaikki muut entiset kylät ovat enimmäkseen autioituneet. Neuvostoliitto pommitti Hiitolan asemakylää heti talvisodan sytyttyä Neuvostoliiton aloitteessa. Hiitolan ortodoksinen väestö kuului Tiurulan ortodoksiseen seurakuntaan. Hiitolan väestöä asutettiin jatkosodan jälkeen seuraaviin Keski- ja Pohjois-Satakunnan kuntiin: Ahlainen, Honkajoki, Kankaanpää, Karvia, Kullaa, Luvia, Merikarvia, Nakkila, Noormarkku, Pomarkku, Pori, Porin mlk, Siikainen ja Ulvila. Mitä-Missä-Milloin, Kansalaisen vuosikirja 1951, s. 127. Otava 1950, Helsinki. Paukkuvat Leo. Hiitolalaiset uusille asuinsijoille. == Kylät (1939) == Alakokkola, Asila, Haapalahti, Haukkavaara, Hiitola (kirkonkylä), Huiskonniemi, Hännilä, Iitula, Ivankoski, Kavonsalmi, Kilpola, Kopsala, Koukunniemi, Kuoksjärvi, Kyläjärvi, Kylälahti, Kylät, Laurola, Lipola, Mustola, Nehvola, Petkola, Piimälä, Pohjiinkylä, Pukinniemi, Päijälä, Raivattala, Siisiönmäki, Sirsjärvi, Telkinniemi, Tenhola, Tiurula, Tounaa, Tujula, Ulaskanniemi, Unkola, Uusikylä, Vaavoja, Valtola, Veijala, Yläkokkola. Lukuvuonna 1937–1938 kunta oli jaettu 15 koulupiiriin. ==Väestö== Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Hiitolan väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1940. == Teollisuus == * A. Ahlström Oy:n Pekonlahden saha * Myös muita sahoja ja tiilitehtaita * Kaksi voimalaitosta == Kuuluisia hiitolalaisia == *Armas Alhava, Suojelupoliisin päällikkö, aiemmin Hiitolan nimismies *Jorma Eulenberger, energianeuvos *Eeva Kilpi, kirjailija *Juho Paksujalka, kansanedustaja *Anja Räsänen, näyttelijä *Martti Talvela, oopperalaulaja *Väinö Heikki Vainio, kirjailija == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luovutettu Karjala – Hiitola * Hiitolan pitäjäsivut * Hiitola - Digiarkisto * Luovutetun Karjalan linkit *
Hinnerjoki

Hinnerjoki on Satakunnassa sijainnut entinen Suomen kunta, joka liitettiin Euraan vuonna 1970. Vuoden 2022 lopussa Hinnerjoen taajaman väkiluku oli 375. Hinnerjoen puukirkko on rakennettu alkujaan vuonna 1755, mutta se rakennettiin uudelleen vuonna 1799. Hinnerjoki erotettiin Laitilan seurakunnasta omaksi seurakunnakseen viimeistään vuonna 1759. Hinnerjoen halki virtaa samanniminen joki, joka Lapin kunnan puolella muuttuu Lapinjoeksi. Se saa alkunsa enimmäkseen entisen Honkilahden puolella olevasta Koskeljärvestä. Hinnerjoen naapurikunnat olivat Eura, Lappi, Laitila, Karjala ja Honkilahti. Hinnerjoen vaakunan suunnitteli Gustaf von Numers ja se vahvistettiin vuonna 1953.Mitä- Missä-Milloin 1968, s. 136. Otava 1967, Helsinki. Hinnerjoelle asutettiin viime sotien jälkeen Metsäpirtin siirtoväkeä. Mitä-Missä-Milloin 1951, s. 127. Otava 1950, Helsinki. Hinnerjoen kirkonkylä kuuluu Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Vaaljoen kylässä on vaikuttanut vuoden 1890 tienoilla rukoilevaisuuden pohjalta syntynyt herätysliike. ==Kylät== Hinnerjoki, Korpi ja Vaaljoki. Vuoden 1960 taajamarajauksen mukaan Hinnerjoella oli yksi taajama: kirkonkylä (660 asukasta). ==Väestö== Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Hinnerjoen väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1960. == Kulttuuri == === Murre === Hinnerjoen alueella puhutun kielen perustana on pohjoinen Lounais- Suomen murre. Hinnerjoen murre kuuluu Lounais-Suomen pohjoisryhmän Rauman alaryhmään. == Kuvagalleria == Hinnerjoen kirkonkylä.jpg|Hinnerjoen kirkonkylä Hinnerjoki.jpg|Hinnerjoki ilmasta Hinnerjoen kauppa.jpg|Hinnerjoen kauppa Hinnerjoen kauppa II.jpg|Hinnerjoen kauppa Hinnerjoen nuorisoseuran talo.jpg|Hinnerjoen nuorisoseuran talo == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Hinnerjoki.fi * Suomenmaa 2 (toim. Hannu Tarmio, Pentti Papunen ja Kalevi Korpela), WSOY 1968, Porvoo (ss. 71–74) *
Honkilahti

Honkilahti () on Satakunnassa sijainnut entinen Suomen kunta. Se erotettiin Eurasta itsenäiseksi kunnaksi vuonna 1904 ja liitettiin jälleen Euraan 1970. Honkilahden naapurikunnat olivat Eura, Lappi, Hinnerjoki, Laitila, Karjala, Mynämäki, Yläne ja Säkylä. Kunnan asukasluku vuonna 1969 oli 1 548. == Historia == Honkilahti muodostettiin vuonna 1657 Euraan kuuluvaksi rukoushuonekunnaksi ja se erosi Eurasta omaksi kunnakseen 1904. Kunta liitettiin 1970 takaisin Euraan. Honkilahdella on puukirkko, jonka on rakentanut Tuomas Ravonius vuonna 1759. Honkilahden eteläosissa sijaitsee Koskeljärvi ja kuntaan kuului myös useita kilometrejä Pyhäjärven rantaviivaa. Vuonna 1960 valtaosalla kotitalouksista oli sähköt (94,36 %). Honkilahden väkiluku oli suurimmillaan vuonna 1957, jolloin asukkaita oli 1 887. Tuolloin väestötiheys oli 16,13 asukasta neliökilometriä kohden. Honkilahden vaakunan suunnitteli Gustaf von Numers ja se vahvistettiin vuonna 1951. Mitä-Missä- Milloin 1968, s. 136. Otava 1967, Helsinki. Honkilahdelle asutettiin viime sotien jälkeen Räisälän siirtoväkeä. Mitä-Missä-Milloin 1951, s. 129. Otava 1950, Helsinki. ==Tunnettuja honkilahtelaisia== * Pentti Eskola (1883–1964), geologi * Jussi Lammela (s. 1959), muusikko * Juhana Uusikartano (1772–1835), saarnaaja * Vihtori Viitanen (1863–1918), kansanedustaja ==Kylät== Auvainen, Haveri, Honkilahti (Kirkonkylä), Komoinen, Lellainen, Löyttylä, Mannila Vuoden 1960 taajamarajauksen mukaan Honkilahden taajamat olivat kirkonkylä (284 asukasta) ja Mannila (293 asukasta). Kumpaakaan ei lasketa enää nykyään taajamaksi. ==Väestö== Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Honkilahden väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1960. == Lähteet == * Suomenmaa 2 (toim. Hannu Tarmio, Pentti Papunen ja Kalevi Korpela), WSOY 1968, Porvoo (ss. 94–98) === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Honkilahti.fi *
Ihantala

Ihantala (vuodesta 1948 ) oli luterilainen seurakunta ja sen kirkonkylä Viipurin maalaiskunnan pohjoisosassa. Ihantala muistetaan jatkosodan torjuntataisteluista, jotka tapahtuivat Ihantalan kirkonkylässä. Kirkonkylä tuhoutui täysin tässä Talin–Ihantalan taistelussa. ==Kylät== Ihantala, Juustila, Kaipola, Kilpeenjoki, Kilpeenjoki-Sydänmaa, Konkkala, Kurikkala, Kähäri, Lyykylänjärvi, Mannikkala, Nikoskela, Peronjoensuu, Pihkala, Repola- Lyykylä, Ryysylä, Syvälahti, Tali, Terävälä, Uusikartano, Ylivesi ==Katso myös== * Ihantalan kartano * Ihantalan seurakunta ==Aiheesta muualla== * Ihantala vanhalla Karjalan kartalla (Maanmittauslaitoksen palvelu). Luokka:Viipurin maalaiskunnan kylät Luokka:Luovutettujen alueiden kirkonkylät
CAD

Cad tarkoittaa seuraavia asioita: * CAD, tietokoneavusteinen suunnittelu () * CAD, Computer Assisted Detection * CAD, Kanadan dollarin ISO 4217 -koodi * CAD, Wexford Countyn lentokentän IATA-koodi * cad, caddon, ISO 639 -koodi * Ctrl+Alt+Del (CAD), verkkosarjakuva * Dave Cad, brittiläinen tubettaja
Kotivara (yritys)

Kotivara Oy on oululainen elintarvikevalmistaja, joka valmistaa erilaisia meetvursteja, kylmäsavupaisteja ja muita makkaroita. Yritys perustettiin Oulussa huhtikuussa 1943. Alkuvuosina yritys valmisti elintarvikkeita hyvin laajasti toimien muun muassa leipomona. Myöhemmin yritys alkoi keskittyä makkaroiden valmistukseen. Yrityksen tehdas sijaitsee Limingantullin kaupunginosassa, jonne se siirtyi Raksilasta keväällä 1972. Aiemmin Raksilassa sijainnut tehdas sijaitsi Ratakadun ja Topinkadun kulmassa. Kotivaran liikevaihto vuonna 2022 oli noin 18,4 miljoonaa euroa. == Katso myös == * Kärkkäri ==Kirjallisuutta== * ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset elintarvikeyritykset Luokka:Suomalaiset elintarvikealan tuotemerkit Luokka:Oululaiset yritykset
Hylky

Hylky on uponneen tai muutoin hylätyn eli haaksirikkoutuneen laivan tai muun aluksen runko ja aluksessa oleva irtaimisto. Pintahylky on hylky, jonka jokin osa on selvästi näkyvillä vedenpinnan yläpuolella. Useimmiten laivan uppoaminen tapahtuu laitteistovian, navigointivirheen, huonon sään, sodan, merirosvouden, tulipalon tai lastin siirtymisen vuoksi. Merkittävä tekijä on myös aluksen ikä sekä yleinen huonokuntoisuus. ==Etymologia== Hylky on johdos sanasta ”hylätä”. "Hylkäämisen tulosta" taas voidaan kutsua sanalla hylje (vrt. jäte, on siis eri asia kuin hylje-eläin). Kaikenlaista rannalle ajautunutta on ennen vanhaan kutsuttu hylyiksi tai hylkytavaraksi. Rantojen omistajat ovat ottaneet hylkytavaraa omistukseensa sillä perusteella, että ne on ”hylätty”. ==Laivanhylyt Suomessa== Muinaismuistolaki suojaa vedenalaisia muinaisjäännöksiä samalla tavalla kuin maalla olevia muinaisjäännöksiä. Veden alla olevia ihmisen tekemiä rakennelmia, esimerkiksi väyläesteitä sekä siltojen ja laitureiden jäänteitä, suojellaan muistoina Suomen alueen aikaisemmasta asutuksesta ja historiasta. Tällaiset kohteet ovat iästä riippumatta automaattisesti rauhoitettuja, eikä niihin saa puuttua ilman Museoviraston lupaa. Vanhat laivahylyt on rauhoitettu iän perusteella. Sellainen hylky tai hylyn osa, jonka uppoamisesta voidaan olettaa olevan yli sata vuotta, rinnastetaan kiinteään muinaisjäännökseen. Tällaisesta hylkylöydöstä on ilmoitettava viipymättä Museovirastolle. Jos on ilmeistä, että omistaja on hylännyt tällaisen hylyn tai hylyn osan, se kuuluu valtiolle. Hylystä löytyneet tai hylystä peräisin olevat esineet kuuluvat myös valtiolle. Neljälle rauhoitetulle hylkykohteelle on määrätty muinaismuistolain perusteella suoja-alue. Nämä kohteet ovat fregatti St. Nikolain hylky Kotkan edustalla, Sankt Mikaelin ja Vrouw Marian hylyt Nauvossa sekä ns. Gråharunan hylky Korppoossa. Näillä kohteilla virkistyssukeltaminen vaatii Museoviraston luvan. Kohteita halutaan suojella tuleville sukupolville ja tulevaa tutkimusta varten. Suoja-alueiden avulla halutaan pitkällä tähtäimellä turvata eri ikäisten ja erityyppisten kohteiden ja niiden sisältämän tiedon säilymistä siten, että ne kuvastavat merenkulun historian vaiheita monipuolisesti. M/S Estonian hylky on erityislain nojalla rauhoitettu onnettomuudessa hukkuneiden hautapaikkana. == Hylkyjä == ;Hylkyjä Itämerellä, Suomenlahdella ja Pohjanlahdella * M/S Estonia * Fransmannin hylky * Kiikelin hylky * Laitakarin hylky * Lapurin hylky * Nauvon keskiaikainen hylky * Sophia Maria * SS Telma * Vasa * Vrouw Maria ;Muita hylkyjä * RMS Titanic Pohjois-Atlantilla * Uluburunin hylky Välimerellä == Katso myös == * Aavelaiva * Laivamato * Luurankorannikko ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Hylyt.net - mm. luettelo ja kuvaukset Suomen rannikon hylyistä *Sunken Ships of the Second World War 15 399:n Toisessa maailmansodassa uponneen hylyn sijainti kartalla *
Benno Ohnesorg

Benno Ohnesorg (15. marraskuuta 1940 Hannover – 2. kesäkuuta 1967 Länsi- Berliini) oli saksalainen pasifisti, joka kuoli poliisin ammuttua hänet Iranin šaahin Mohammad Reza Pahlavin vastaisessa mielenosoituksessa. Vaikka Ohnesorg ei ollutkaan opiskelijaliikkeen johtohahmoja, hänestä tuli kuolemansa jälkeen marttyyrihahmo. == Kuolema šaahin vastaisessa mielenosoituksessa == Ohnesorg opiskeli berliiniläisessä Freie Universität -yliopistossa saksaa ja romaanisia kieliä. Hän osallistui kuolinpäivänään Länsi-Berliinissä Iranin šaahin Mohammad Reza Pahlavin vastustaneesessa mielenosoituksessa Deutsche Operan edessä, jossa saahi oli katsomassa Mozartin Taikahuilu- oopperraa."Gedenktafeln für Benno Ohnesorg " [Memorial plaques for Benno Ohnesorg] (in German). Bezirksamt Charlottenburg-Wilmersdorf. BerlinOnline Stadtportal (official Berlin website). berlin.de. Note: Includes a downloadable PDF document "Infotafel zur Erschießung Benno Ohnesorgs am 2. Juni 1967" with text in both German and English. Retrieved 1 June 2017.Rethmann, Petra (Winter 2006). "On Militancy, Sort Of". Cultural Critique. Vol. 62. pp. 67–91; here: p. 75\. . Retrieved 1 June 2017 via Project Muse database. Ohnesorg oli aukiolla muutamien muiden mielenosoittajien kanssa ja piti kädessään banneria, jossa vaadittiin autonomiaa Teheranin yliopistolle. Mielenosoituksen kuluessa poliisi Karl- Heinz Kurrasin ampuma laukaus tappoi Ohnesorgin. Surmaa seuranneessa oikeudenkäynnissä toimi asianajajana myöhemmistä RAF-yhteyksistään tunnettu Horst Mahler. Surmaluodin ampunut poliisi vapautettiin syytteistä pian tapahtuman jälkeen ja vielä uudestaan vuonna 1970. Kurrasin aiheutti suurta vastarintaa erityisesti opiskelijoiden keskuudessa. Kurras jatkoi uraansa poliisina eläköitymiseensä saakka. Vuonna 2009 kävi ilmi, että Kurras oli vuodesta 1954 toiminut DDR:n turvallisuuspalvelu Stasin vakoojana. Stasin tarkoitus oli lietsoa väkivaltaa Länsi-Saksassa. == Opiskelijaliikkeen marttyyrihahmo == Ohnesorgen surma toimi merkittävänä tekijänä vasemmistolaisen opiskelijaliikkeen radikalisoitumisessa, ja Ohnesorg nousi erilaisten radikaalien liikkeiden marttyyrihahmoksi. Hänen arkkuaan oli saattamassa Berliinissä yli 10 000 ihmistä. Liikkeet katsoivat, että surma todistaa valtiojärjestelmän syyllistyvän väkivaltaan kansalaisiaan kohtaan. Vaikka Ohnesorgista tuli kuolemansa jälkeen opiskelijaliikkeen ikoni, hän oli itse enemmän kiinnostunut kirjallisuudesta kuin politiikasta. Liikkeessä hän ei ollut keskeinen johtohahmo, mutta hän sattui olemaan väärässä paikassa väärään aikaan. Hän oli juuri ennen kuolemaansa mennyt naimisiin raskaana olevan tyttöystävänsä kanssa ja suunnitteli uraa opettajana. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset pasifistit Luokka:Saksalaiset henkirikosten uhrit Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Vuonna 1967 kuolleet
Horst Mahler

Horst Mahler (s. 23. tammikuuta 1936 Haynau, Sleesia) on saksalainen asianajaja, joka on tunnettu nykyään erityisesti äärioikeistolaisten järjestöjen edustajana. 1970-luvulla hän puolestaan oli vasemmistoradikaalin RAF:n perustajajäseniä. Mahler opiskeli oikeustiedettä Länsi-Berliinin Freie Universität -yliopistossa ja perusti asianajotoimiston 1964. Hän toimi muun muassa Andreas Baaderin ja Gudrun Ensslinin puolustusasianajajana. 1969 hän perusti yhdessä muun muassa Saksan vihreän puolueen nykyisen liittopäiväryhmän varapuheenjohtaja Hans-Christian Ströbelen kanssa Berliinin sosialistisen asianajajakollektiivin, joka toimi vuoteen 1979 saakka. Vuodesta 1970 alkaen Mahler oli RAF:n jäsen. Hänet pidätettiin lokakuussa 1970. Tuolloin hänen asianajajanaan toimi Saksan entinen sisäministeri Otto Schily. Vankeusaikanaan Mahler erotettiin RAF:stä ideologisten erimielisyyksien takia. Mahler vapautettiin 1980. Vuonna 1987 hän sai korkeimman oikeuden päätöksellä asianajajan oikeutensa takaisin. Tässä prosessissa häntä edusti tuleva liittokansleri Gerhard Schröder. 2000-luvulle tullessa Mahler teki poliittisen täyskäännöksen liityttyään jyrkän nationalistiseen Nationaldemokratische Partei Deutschlands -puolueeseen, jonka asianajajana hän toimi vuoteen 2003 saakka, jolloin hän erosi puolueesta. 2003 Mahler perusti oman yhdistyksen "Yhdistys holokaustin kieltämisen vuoksi vainottujen kunnian palauttamiseksi" (Verein zur Rehabilitierung der wegen Bestreitens des Holocaust Verfolgten). 2004 Mahleria vastaan nostettiin syyte kansankiihotuksesta. Mahler oli yhdessä muiden aggressiivisen antisemitistisen ja rasistisen Deutsches Kolleg -ryhmän jäsenten kanssa vaatinut "kunnon ihmisten kansannousua", juutalaisten seurakuntien kieltämistä, turvapaikanhakijoiden maasta karkottamista sekä työttömien ulkomaalaisten maasta karkottamista. Mahler tuomittiin yhdeksän kuukauden vankeusrangaistukseen Vuodesta 2003 alkaen Mahler on esittänyt salaliittoteorioita Yhdysvaltain 11. syyskuuta 2001 tapahtuneista terrori- iskuista ja pitää tapahtumaa suunniteltuksi salaliitoksi" ja ei usko että al- Qaida olisi ollut sen takana. 2009 Mahler tuomittiin kuudeksi vuodeksi vankeuteen holokaustin kieltämisestä. Eri syytekohtien ja aiempien tuomioitten kautta Mahlerin saama rangaistus piteni yhteensä 12 vuodeksi vankeutta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * http://www.deutsches-kolleg.org/ Luokka:Saksalaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Punainen armeijakunta Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Saksalaiset uusnatsit Luokka:Holokaustin kieltäjät Luokka:Salaliittoteoreetikot
Cancún

Cancún on rannikkokaupunki Meksikon itäisimmässä osavaltiossa Quintana Roossa. Se on maailmankuulu turistikohde. 1950-luvun alussa Cancún oli lähes asumaton ja kehittymätön alue. Meksikon hallitus päätti tehdä siitä turistikohteen ja rakennutti muun muassa lentokentän ja tien saarelta mantereelle. Huolimatta alun epäilyistä, Cancún herätti nopeasti kansainvälisten sijoittajien kiinnostuksen ja sen kehitys alkoi 1970-luvulla. Nykyisin alueella käy noin kolme miljoonaa kävijää vuosittain. Kaupunki on kasvanut nopeasti viimeisten 30 vuoden aikana. Vuonna 2000 asukkaita oli 397 191, vuonna 2010 siellä arvioitiin asuvan lähes 750 000 henkeä. Suurin osa alueen väestöstä on meksikolaisia ja loput muualta Amerikasta ja Euroopasta. Johtuen nopeasta kasvustaan kaupungissa asuu harvoja syntyperäisiä cancúnilaisia. Kaupungissa puhutaan pääosin espanjaa ja turistialueella myös englantia. Mayan murteita alueella puhuvat eräät työntekijät ja Jukatanin niemimaalla syntyneet. Cancún sijaitsee Meksikon ja Kuuban välisen Jukatanin salmen rannalla. Trooppiset hirmumyrskyt kulkevat tällä seudulla säännöllisesti. Hurrikaani Wilma aiheutti suuria tuhoja vuonna 2005, samoin vuoden 1988 hurrikaani Gilbert. Sen sijaan vuonna 2007 Dean ja 2008 Gustav kääntyivät pois ja ohittivat Cancunin joidenkin satojen kilometrien päästä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Meksikon kaupungit Luokka:Quintana Roo Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Himene tarava

Himene tarava on eräs oseanialaisen musiikin tyylilaji. Sitä lauletaan kuorossa useimmiten ilman soitinsäestystä. Himene tarava on lähtöisin Tahitista ja se on yleistä ympäri Ranskan Polynesiaa ja Cookinsaaria. Muun muassa The Tahitian Choir -yhtye on levyttänyt himene taravaa. Luokka:Kansanmusiikki Luokka:Ranskan Polynesian musiikki
Kristillinen mytologia

Kristillinen mytologia eli kristillinen tarusto on suppeassa merkityksessä kokoelma taruja, jotka ovat muodostuneet Uuden testamentin ympärille, tai jotka kertovat pyhimysten elämästä. Kristinopin mukaan nämä tarinat eivät suoraan puutu kristinuskon tärkeimpiin kysymyksiin vaan selittävät uskontoa vertauskuvallisesti. Esimerkkejä kristillisestä tarustosta ovat Pontius Pilatuksen urasta kertovat legendat, suomalainen legenda Savilinnut, joka kertoo Jeesuksen luoneen linnut savesta (peräisin Tuomaan lapsuusevankeliumista), tai osa Kuningas Arthurin tarinoista ja Graalin maljan etsinnästä (alun perin nämä kertomukset kuuluivat muun muassa kelttiläiseen tarustoon). == Katso myös == * Myytti * Legenda * Mytologia Luokka:Kristillinen mytologia
Tuvalun musiikki

Oseaniassa sijaitsevan saarivaltio Tuvalun musiikki koostuu pääasiassa tanssimusiikista. Perinteisiin tansseihin kuuluvat muun muassa fakanau sekä fakaseasea. Tuvalussa yleinen musiikin tyylilaji on myös kupu, joka on usein hautajaisissa laulettava laulu. Faatele-nimellä tunnetut lauluperformanssit ovat Tuvalun omaleimaisinta musiikkia. Laulajat laulavat istuallaan kappaleen toistuvia säkeitä nopeammin ja nopeammin, kunnes ne saavuttavat huippunsa ja pysähtyvät äkillisesti, kun taas tanssijat kuvittavat liikkeillään sanoituksia seisaallaan. Faatele voi sisältää kilpailua eri tahojen välillä, olla muiden juhlien lisä tai itsetarkoitus, ja sen voi säveltää ja koreografoida kuka tahansa. Tuvalulaiset nauttivat myös muunlaisesta musiikillisesta toiminnasta, kuten virsilaulusta, länsimaisesta tanssista ja popmusiikista. == Lähteet == Luokka:Oseanian musiikki
Kalmo

Kalmo on kuollut ihmisen ruumis. Termi kalmo on uudissana. Jo Agricolan aikana sana ruumis merkitsi sekä elävää että kuollutta ihmisen ruumista. Vuonna 1945 lääkäripiireissä haluttiin muodostaa lääketieteeseen käsite, joka erottelisi nämä kaksi, erityisesti koska vasta lääketieteen sanastoon kehitetty tekosana keho oli laajentunut yleiskieleen ja aiheuttanut sen, että osuvamman sanan puutteessa ruumis alkoi tarkentua merkitsemään kuollutta ruumista. Vuonna 1948 vasta perustettu Kielitoimisto kehitti uuden sanan kalmo, merkitsemään kuollutta ruumista. Kalmo on luotu vanhasta sanasta kalma, joka tarkoittaa sekin kuollutta ruumista, mutta myös kuolemaa, ja lisäksi kansanperinteissa useita kuolemaan liittyviä yliluonnollisia ilmiöitä. == Katso myös == * Hautajaiset * Kalmisto ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Fysiologia Luokka:Kuolema Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Elia Kazan

Elia Kazan (synt. Ilías Kazantzóglou, ; 7. syyskuuta 1909 Konstantinopoli – 28. syyskuuta 2003 New York City) oli amerikankreikkalainen teatteri- ja elokuvaohjaaja. Kazan sai kaksi parhaan ohjauksen Oscar-palkintoa, vuonna 1947 elokuvasta Hiljainen sopimus ja 1955 Alastomasta satamasta. Lisäksi hän oli ehdolla elokuvista Viettelyksen vaunu, Eedenistä itään ja America, America!, josta hän sai lisäksi ehdokkuuden parhaasta elokuvasta (tuottajana) ja parhaasta alkuperäiskäsikirjoituksesta. Hän työskenteli useiden aikansa huippunäyttelijöiden kanssa: muun muassa Marlon Brandon ja Vivien Leighin kanssa elokuvassa Viettelyksen vaunu ja James Deanin kanssa elokuvassa Eedenistä itään. Kazan kuuluu yhdessä Cheryl Crawfordin ja Robert Lewisin kanssa New Yorkin maineikkaan Actors Studion perustajiin. Studio aloitti toimintansa 1947. Kazan menetti monien kunnioituksen ilmiantamalla toisen maailmansodan jälkeen vasemmistosuuntautuneita entisiä työtovereitaan Epäamerikkalaista toimintaa tutkivalle komitealle. Vielä vuonna 1999, kun hän sai Oscarin elämäntyöstään, osa gaalayleisöstä protestoi.Elia Kazan - About This Person NY Times / All Movie Guide. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Kazan on Kazan. Sarja: Directors on Directors, Faber, 2000 ISBN 9780571192175 . == Aiheesta muualla == * * Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Hollywood Walk of Fame Luokka:Parhaan ohjauksen Oscar-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Amerikankreikkalaiset Luokka:Vuonna 2003 kuolleet Luokka:Tony-palkinnon saajat Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Äänikortti

Äänikortti on tietokoneen lisäkortti, joka on tarkoitettu äänisignaalin tuottamiseen ja usein myös lukemiseen äänisisääntulon kautta. Äänikortit ovat olleet suosittuja etenkin IBM PC -yhteensopivissa koneissa, joiden ääniominaisuudet ilman korttia ovat yleensä olleet käytännössä olemattomat. Nykyään hyvät ääniominaisuudet ovat myös PC-maailmassa itsestäänselvyys, ja monilla PC-emolevyillä onkin valmiina äänipiiri, jota historiallisista syistä on ruvettu kutsumaan integroiduksi äänikortiksi. == Historiaa == Tavallisten PC-tietokoneiden ääniominaisuudet rajoittuivat pitkän aikaa sisäiseen kaiuttimeen (PC-speaker, suomeksi usein PC-piipperi, piipperi), joka pystyy normaalisti tuottamaan vain eritaajuisia piippauksia. Tätä kummempia ääniominaisuuksia ei tosin perinteisissä työkoneissa edes tarvittu. Äänikorteille alkoi kuitenkin tulla tarvetta PC:n yleistyessä pelikoneena, jolloin sen piti kilpailla muun muassa Amigan ja Atari ST:n kaltaisten koneiden ominaisuuksien kanssa. PC:llä merkittäviä äänikortteja ovat olleet: * AdLib Music Synthesizer - ensimmäinen de facto -standardiksi muodostunut PC- äänikortti. Käytti FM-synteesiä ja perustui Yamaha YM3812-piiriin. * Roland MT-32 - erityisesti musiikkimarkkinoille tarkoitettu äänikortti, joka tarjosi huomattavasti AdLibin FM-synteesiä paremmalta kuulostaneet MIDI-soitinäänet. * Covox - ei varsinaisesti äänikortti vaan rinnakkaisporttiin liitetty 8-bittinen D/A-muunnin, joita harrastajat usein rakensivat itse. * Creative Labsin Sound Blaster -äänikortit. Sisälsivät DMA-pohjaisen PCM-toiston ja AdLib-yhteensopivan FM-äänipiirin, AWE-mallista (1994) alkaen myös wavetable- synteesin. * Gravis Ultrasound (GUS) -äänikortit, jotka olivat alusta alkaen CD-tasoiseen ääneen pystyviä wavetable-kortteja stereoulostulolla. Kilpailivat Sound Blasterin kanssa ja jäivät häviölle, joskin saavuttivat standardin aseman PC:n demoskenessä. == Lähteet == ==Kirjallisuutta== * Luokka:Tietokonetekniikka Luokka:Digitaalinen ääni
Natalie Merchant

Natalie Anne Merchant (s. 26. lokakuuta 1963 Jamestown, New York) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä ja muusikko. Hän aloitti uransa 10,000 Maniacs -yhtyeessä, joka nousi suosituksi 1980-luvun puolivälissä. Merchant lähti soolouralle vuonna 1994. ==Elämä ja ura== Natalie Anne Merchant syntyi 26. lokakuuta 1963 Jamestownissa New Yorkissa. Hän liittyi folkrockia soittavaan 10,000 Maniacsiin laulajaksi 17-vuotiaana. Yhtyeestä tuli suosittu vaihtoehtorockyhtye 1980-luvun puolivälissä. Merchant jätti yhtyeen vuonna 1994 ja siirtyi soolouralle. Tigerlily (1995) on Merchantin menestynein sooloalbumi. Se nousi Yhdysvaltain levylistan sijalle 13 ja myi yli viisi miljoonaa kappaletta. Merchantin laulut ovat usein kantaa ottavia, ja hän on kampanjoinut esimerkiksi eläinten oikeuksista, kotiväkivallasta ja kodittomuudesta. Merchant on asunut New Yorkin maaseudulla koko ikänsä. Hänellä on tytär päättyneestä avioliitostaan. == Diskografia == *Tigerlily, 1995 *Ophelia, 1998 *Live in Concert, 1999 *Motherland, 2001 *The House Carpenter's Daughter, 2003 *Retrospective: 1995–2005, 2005 *Leave Your Sleep, 2010 *Natalie Merchant, 2014 *Paradise Is There: The New Tigerlily Recordings, 2015 *Butterfly, 2017 *Keep Your Courage, 2023 ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltalaiset laulaja-lauluntekijät Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jevgeni Jevtušenko

Jevgeni Aleksandrovitš Jevtušenko (; 18. heinäkuuta 1932Birth date in Russian Irkutsk, Neuvostoliitto – 1. huhtikuuta 2017 Tulsa, Oklahoma, Yhdysvallat) oli venäläinen runoilija, joka arvosteli teoksissaan Venäjän Stalinin ajoilta periytyvää virkavaltaisuutta. Runoissaan Jevtušenko tunnustaa perintövelkansa sellaisille Venäjän runouden merkkihenkilöille kuin Vladimir Majakovski, Sergei Jesenin ja Anna Ahmatova. Heidän muistokseen Jevtušenko omisti muutamia runojaan, samoin kuin Espanjan sisällissodan aikana murhatulle Federico García Lorcalle. Hänellä oli tuotannossaan oma jäljittelemätön ja suorasukainen runouden tyyli. Jevtušenkoa voidaan runotekstiensä kirjoituspaikkojen perusteella pitää kosmopoliittina. Jevtušenkon tunnetuin runoelma on Babi Jar. Dmitri Šostakovitš sävelsi 13. sinfoniansa Babi Jarin ja joidenkin muiden Jevtušenkon runojen säkeisiin. Neuvostoliitto oli suhtautunut välinpitämättömästi juutalaisten joukkomurhaan, jonka natsi-Saksan armeijan Einsatzgruppen pani toimeen Babyn Jarissa Kiovassa vuonna 1941. Jevtušenkon runoelma julkaistiin Venäjällä virallisesti vasta vuonna 1984. == Suomennetut teokset == * Olen vaiti ja huudan. Suom. Markku Lahtela, Kirjayhtymä, 1964. * Kyllä ja ei (Mezdu gorodom da i gorodom net). Suom. Erkki Peuranen, Kirjayhtymä, 1967. * Laulava pato, suom. Pentti Saaritsa & Raija Rymin. Kirjayhtymä, 1973. ISBN 951-26-0798-0 * Näkymättömät langat. Suomennettu painos 1982, alkuteos Invisible Threads Tammi, 1981. ISBN 951-30-5590-6 (Teos sisältää sekä runoja että valokuvia. suom. Pentti Saaritsa * Marjamaat. Kirjayhtymä, 1982. ISBN 951-26-1816-8 * Ardabiola. Kirjayhtymä 1984. ISBN 951-26-2627-6 * Runoni (suom. Pentti Saaritsa, Erkki Peuranen ja Markku Lahtela). Kirjayhtymä, 1984. ISBN 951-26-2658-6 * Fuku! suom. Ulla-Liisa Heino, proosa; Ilpo Tiihonen, runot. Kirjayhtymä 1986. ISBN 951-26-2898-8 Teos sisältää sekä proosatekstiä että runoja. Alkuteos Novyi Mirissä 9/1985. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Jevgeni Jevtušenkon muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Venäläiset runoilijat Luokka:Neuvostoliittolaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Kalma

Kalma voi tarkoittaa: * kuolema, kuolo ** kalman väki, kirkkomaiden ja kalmistojen haamut ja haltijat, kuolemaan liittyvä taikavoima ja näiden aiheuttama sairaus * Kalma, 1990-luvun alussa ilmestynyt sarjakuvalehti * Kalma eli Niko Hurme, Nick Gore (s. 1974), suomalainen rockmuusikko, Stala & SO.n nykyinen ja Lordin entinen basisti * Kalma, Soulgrind-yhtyeen studioalbumi vuodelta 1999 * Sukunimenä: ** Aulis Kalma (1899–1975), suomalainen arkkitehti ** Fenna Kalma (s. 1999), alankomaalainen jalkapalloilija.