EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Reggia di Portici

Reggia di Portici on kuninkaallinen palatsi Porticin kunnassa Etelä-Italiassa Napolin metropolikaupungissa. Palatsin rakennutti Napolin kuningaskunnan kuningas Kaarle vuosina 1738–1742 Bourbonin suvun kesäasunnoksi. Kaarle ja hänen vaimonsa Maria Amalia olivat ihastuneet alueen maisemiin. Palatsia suunnittelemaan palkattiin Antonio Canevarin johdolla arkkitehdit Giovanni Antonio Medrano, Luigi Vanvitelli ja Ferdinando Fuga. Sisätiloja koristamaan valittiin taidemaalari Giuseppe Bonito.Centro MUSA Palatsia rakennettaessa tontilla kaivettiin, jolloin löydettiin tulivuorenpurkauksessa hautautuneen Herculaneumin aarteita. Näistä löydöistä muodostui palatsissa vuonna 1758 avattu museo Herculanense Museum. 1800-luvun alussa arkeologiset kokoelmat siirrettiin Napoliin ja ne muodostavat Napolin arkeologisen museon ytimen. Ranskan hallitessa Napolia vuosina 1806–1815 palatsia laajennettiin ja kunnostettiin. Tuolloin Napolin kuningas Joachim Murat myös kalusti palatsin ranskalaisilla empiretyylisillä huonekaluilla. Molempain Sisiliain kuningaskunnan kuningas Ferdinand II rakennutti rautatien Napolin ja Porticin välille yhdistäen samalla Napolin kuninkaallisen palatsin kesäpalatsiin. Rautatieosuus oli ensimmäinen Italiassa ja se vihittiin käyttöön 3. lokakuuta 1839. Nykyään palatsia ja sen maisemapuutarhoja sekä kasvitieteellistä puutarhaa hallinnoi Napolin yliopisto. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Napolin metropolikaupunki Luokka:Italian palatsit
Signe Liljequist

Signe Maria Liljequist (23. kesäkuuta 1876 Vaasa – 19. maaliskuuta 1958 Odense) oli suomalainen laulaja (sopraano). Hän opiskeli laulua Helsingissä Alexandra Ahngerin johdolla (1902–1905) ja jatkoi opintojaan Münchenissä ja Pariisissa. Hän konsertoi eri puolilla Eurooppaa, muutamia vuosia puolisonsa pianisti Kosti Vehasen kanssa. Hän toimi laulunopettajana ensin Helsingissä ja asettui sittemmin Kööpenhaminaan. ==Lähteet== * Otavan Iso Musiikkitietosanakirja 4, s. 67. Helsinki 1978. ISBN 951-1-04763-9 Luokka:Vuonna 1876 syntyneet Luokka:Vuonna 1958 kuolleet Luokka:Suomalaiset sopraanot
Skimmauslaite

Skimmauslaite () on tyypillisesti ollut pankkiautomaattiin luvattomasti asennettava laite, joka pyrkii kopioimaan pankki- tai luottokortin tiedot sekä hankkimaan kortin tunnusluvun. Se on ainakin aiemmin koostunut yleensä magneettijuovan tiedot lukevasta lukulaitteesta ja kamerasta, joka kuvaa pankki- tai luottokortin tunnusluvun. Skimmauslaitteella hankituilla tiedoilla voidaan tehdä pankki- tai luottokortista ainakin magnettijuovan osalta identtinen kopio ja kopiointilaitteiston kameralla tai tallentavalla valenäppäimistöllä pyritään urkkimaan kortin tunnusluku. Kopioituja tietoja on hyödynnetty rikollisesti sellaisissa ostotapahtumissa esimerkiksi vanhoilla kortinlukulaitteilla, joissa myyjä on hyväksynyt kortin magneettiraidan tiedot eikä ole vaatinut siruominaisuuden käyttöä. Rikolliset ovat sijoittaneet joskus skimmauslaitteita erityisesti vilkkaille paikoille sijaitseviin pankkiautomaatteihin tai kylmäasemien maksukorttiautomaateihin. == Katso myös== * RFID-skimmaus (radioaaltoaluetta hyödyntävä kopiointi, esim. lähimaksukortit) == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Nick Augustinowicz (25.2.2019) Secret Service Warns of New RFID Skimming Devices Appearing at Gas Pumps (idstronghold.com) Luokka:Maksukortit Luokka:Omaisuusrikokset Luokka:Pankkitoimi
Sojuz MS-04

Sojuz MS-04 () on Venäjän avaruusjärjestön miehitetty avaruuslento ISS- avaruusasemalle. Alus laukaistiin Sojuz FG -kantoraketilla 20. huhtikuuta 2017 Baikonurin kosmodromilta Kazakstanista mukanaan kaksi avaruuslentäjää ja rahtia asemalle. Aluksen miehistö kuuluu ISS:n Retkikunta 51:n miehistöön. ==Miehistö== * Fjodor Jurtšihin, Venäjän avaruusjärjestö, päällikkö * Jack D. Fischer, Nasa ===Varamiehistö=== * Sergei Rjazanski, Venäjän avaruusjärjestö, päällikkö * Randolph Bresnik, Nasa ==Lähteet== Luokka:Miehitetyt avaruuslennot Luokka:Sojuz-ohjelma
Åkeshovin metroasema

Åkeshovin metroasema () on Tukholman metron vihreän linjan asema ja junan 17 pääteasema. Asema sijaitsee Norra Ängbyn kaupunginosassa noin kymmenen kilometrin päässä T-Centralenin metroasemasta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Tukholman metroasemat
Aleksanteri Huuri

Aleksander (Aleksanteri) Huuri (1. syyskuuta 1881 Värtsilä – 18. heinäkuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen insinöörieversti.Aikalaiskirja 1934Ylioppilasmatrikkeli 1900, numero 26775Insinöörieversti A. Huuri kuollut, Helsingin Sanomat, 19.07.1937, nro 190, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Aleksanteri Huurin vanhemmat olivat tukkukauppias Klaus Huuri ja Vilhelmina Hirvonen. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin reaalilyseosta vuonna 1900, valmistui insinööriksi Polyteknillisestä opistosta 1904 ja insinööriupseeriksi 1927. Huuri harjoitteli opiskeluaikanaan konetehtaissa Venäjällä ja Saksassa ja hän teki myöhemmin useita opintomatkoja ulkomaille. Huuri oli Pietarissa St. Petersburger Metallfabrikin insinöörinä 1904–1905, belgialaisen Société anonyme de l’usine à cuivre et à tubes–kuparitehtaan käyttöpäällikkönä ja yli-insinöörin 1. apulaisena Pietarissa 1905–1907 ja Itä- Suomen Graniitti Oy:n toimeenpanevana johtajana 1907–1911. Hän suoritti yksityisille töitä 1911–1913, oli Oy Granitin Venäjän osaston johtajana 1913–1915 ja oli rakentemassa Pietari Suuren merilinnoitusta Tallinnassa 1915–1918. Vuonna 1918 Helsingin valtauksen jälkeen Huuri palveli Helsingin etappiesikunnassa ja käskynhaltijan esikunnassa. Hän toimi Rannikkotykistörykmentti l:n neuvottelevana insinöörinä 1919–1920 ja rykmentin tykistöteknillisen toimiston päällikön apulaisena 1920–1922 sekä Oy Suomalaisen Polnaftin toimeenpanevana johtajana 1922–1924. Huuri oli Sotaväen esikunnassa tykistöinsinöörinä vuodesta 1924 ja yleisesikunnassa insinöörinä vuoteen 1928 saakka. Viimeksi Huuri oli puolustusministeriön taisteluvälineosaston päällikkönä vuodesta 1928 alkaen. Hänen oli tarkoitus siirtyä elokuun alussa 1937 Valtion tykkitehtaan johtajaksi Jyväskylään. Huuri järjesti insinööri-upseerikunnan puolustuslaitokseen ja toimi linnoitusopin opettajana eri sotakouluissa. Hän oli Sotateknillisen Aikakauslehden päätoimittajana 1925 ja Suomen Sotilasaikakauslehden sotateknillisen osaston toimitussihteerinä 1926–1928. Huuri oli lisäksi Insinööriupseeriyhdistyksen puheenjohtajana ja Suomen Kaasupuolustusyhdistyksen hallituksen ja johtokunnan jäsenenä. Viimeisinään vuosinaan vaikeaa sydäntautia sairastanut Aleksanteri Huuri kuoli toista viikkoa Vallisaaren räjähdysonnettomuuden jälkeen sydänkohtaukseen onnettomuuden aiheuttaman järkytyksen rasittamana. Huuri oli naimisissa vuodesta 1907 Ellen Carlsonin kanssa jonka isä oli kunnallisneuvos Reinhold Carlson. == Teoksia == * Alustus yhteistoiminnasta : pidetty Suomen kiviteollisuudenharjoittajien kokouksessa 25 p:nä lokkakuuta 1912. Viipuri 1912 * Pioneerioppi 1, Kenttälinnoitukset. Otava 1921 * Rannikkopuolustusteorian pääpiirteitä : Upseerikasinolla marrask. 17 ja 24 p:nä pidetty esitelmä. Helsinki 1926 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Suomalaiset everstit Luokka:Vuonna 1881 syntyneet Luokka:Vuonna 1937 kuolleet
Ewa Air

Ewa Air on mayottelainen lentoyhtiö. Se lentää reittilentoja kahdeksaan kohteeseen Mayotten lähialueella kotikenttänään Dzaoudzin Pamandzin kansainvälinen lentoasema. Ewa Airin perustivat vuonna 2013 Air Austral, Mayotten kauppakamari ja sijoitusyhtiö Ylang Invest. Se on Air Australin tytäryhtiö. == Kohteet == Marraskuusta 2016 lähtien Ewa Air on lentänyt reittilentoja kahdeksaan kohteeseen. * ** Anjouan ** Moroni * ** Antananarivo ** Antsiranana ** Mahajanga ** Nosy Be * ** Dzaoudzi (solmukohta) * ** Dar-es- Salaam == Laivasto == Huhtikuussa 2017 Ewa Airin laivastoon kuului yksi ATR 72-500 -potkurikone. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Ewa Airin kotisivut Luokka:Ranskalaiset lentoyhtiöt Luokka:Mayotte
Busbetzky

Busbetzki, Busbetzky eli Busbetzkÿ oli vironsaksalainen muusikkosuku, jonka jäsenet toimivat 1600-luvulla ja 1700-luvun alkupuolella pääasiassa Narvassa ja Tallinnassa kaupunginmuusikkoina ja urkureina.H. Heinmaa: "Busbetzky". Eesti muusika biograafiline leksikon. 1. köide: A–M. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2007. ISBN 978-9985-70-276-5 (sidottu). Sivut 68–69Fabian Dahlström: Stadtmusikanten, Organisten und Kantoren im Ostseeraum bis ca. 1850. Mariehamn och Föglö, 2012 Klaus-Peter Koch: Deutsche Musiker in Estland einschließlich dem nördlichen Livland == Sukupuu == Busbetzky-suvun tunnetuimmat muusikkojäsenet keskinäisine sukulaisuussuhteineen: == Lähteet == Luokka:Baltiansaksalaiset Luokka:Barokkisäveltäjät Luokka:Saksalaiset suvut Luokka:Saksalaiset säveltäjät Luokka:Saksalaiset urkurit Luokka:Virolaiset suvut Luokka:Virolaiset säveltäjät Luokka:Virolaiset urkurit Luokka:Tallinnan historia Luokka:Narvan historia
Valtamedia

Valtamedia tai valtavirtamedia tarkoittaa joukkoviestinnän perinteisiä muotoja, kuten sanomalehtiä, televisiota ja radiota, joiden katsotaan olevan vastakohta internetille. Väittelyissä valtamedian ja vaihtoehtomedian eroista valtamedia nähdään usein ”yleisöjen maksimointina, joka vetoaa turvallisiin, perinteisiin kuvioihin” ja vaihtoehtomedia ”miellyttävien epäpoliittisten kaavailujen edellä olevana, joka edistää yhteiskunnallisen muutoksen ohjelmia.” == Propagandamalli == Edward S. Herman ja Noam Chomsky ovat kertoneet näkemyksiään siitä, miten propagandamalli välittää propagandaa ja systeemistä vinoumaa joukkotiedotusvälineissä. Herman ja Chomsky mm. väittävät, että koska valtamedian tiedotuskanavat ovat suuria yrityksiä, tai osa vielä suurempia yrityskonserneja (esimerkiksi osa Westinghousea tai General Electriciä), yleisölle esitetty informaatio vinoutuu näiden intresseillä. Tällaisilla monialayhtymillä on laajat taloudelliset intressit, jotka voivat vaarantua jos tiettyjä tietoja julkaistaan. Tämän perustelun mukaan uutiset, jotka vaarantavat eniten yritysten omistajien taloudellisia intressejä kohtaavat eniten vinoumaa ja sensuuria. Tästä seuraa se, että jos liikevoiton maksimointi tarkoittaa uutisten objektiivisuuden uhraamista, silloin uutiset (ne uutiset, joissa heillä on eturistiriita), jotka lopulta selviytyvät, tulevat olemaan perusteellisen vinoutuneita. == Valtamediasta sanottua == * Tietokirjailija Ari Ojapellon mukaan valtamedia on valtaeliitin väline, joka tarjoaa viihdettä. Taloudesta uutisoivat toimittajat ovat ammattitaidottomia eikä heidän asiaosaamisensa ole riittävä. * Magneettimedian päätoimittajana pidetyn Markku Juutisen mukaan kansa on ilmeisesti kyllästynyt valtamedian vaikenemiseen ja tärkeiden sisä- ja ulkopoliittisten asioiden antitotuuksiin, joten nykyisin sellaisella julkaisulla, kuten Magneettimedia on kysyntää. * Suomen Penin puheenjohtaja Sirpa Kähkönen: ”On maailmanlaajuinen ajatus, ettei valtamedian tarjoamaan tietoon voi luottaa. Salaliittoteoriat ovat aina kukoistaneet, ne eivät koskaan häviä. Nyt ne ovat vain pinnalla, koska tiedonvälitys on paljon helpompaa. Median tulisi tarjota jotain, joka havahduttaa kansalaiset.” == Katso myös == * Media == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suhonen, Pekka: Hallitus gallupjournalismin ristipaineissa. Media & viestintä 39 (2016):2, s. 137–153. (PDF) * * Luokka:Media
Dishonored 2

Dishonored 2 on Arkane Studiosin kehittämä toimintaseikkailu, jonka Bethesda Softworks julkaisi vuonna . Peli on julkaistu PlayStation 4:lle, Windowsille ja Xbox Onelle. Peli on jatko-osa Dishonored-pelille, jossa esiintyy edellisestä osasta tuttu Corvo ja hänen tyttärensä Emily. == Vastaanotto == Dishonored 2 sai Domen arvostelussa neljä tähteä viidestä. Peli on voittanut The Game Awards -palkinnon parhaana toimintaseikkailujen kategoriassa. == Ääninäyttelijät == == Katso myös == * Dishonored: Death of the Outsider == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2016 videopelit Luokka:Hiiviskelypelit Luokka:Dystopiavideopelit Luokka:Toimintaseikkailupelit Luokka:PlayStation 4 -pelit Luokka:Windows-pelit Luokka:Xbox One -pelit Luokka:Steampunk-pelit Luokka:Fantasiavideopelit Luokka:PlayStation 4 Pro -tehostetut pelit
Luohot

Luohot (Apera) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon kuuluva pieni kasvisuku. Luohot ovat yksivuotisia ja kasvutavaltaan yleensä löyhästi mätästäviä. Luohojen varret ovat pystyjä sekä sileitä ja lehdet ovat litteitä. Kukinnon tähkylät ovat yksikukkaisia ja kukkien kaleet ovat teräväkärkisiä. Ylimmät kaleet ovat kolmi- tai useampisuonisia ja alemmat yksisuonisia. Ulkohelpeet ovat pyöreäselkäisiä ja niissä on pitkä, suunnilleen kolme kertaa tähkylää pidempi vihne. Luohot muistuttavat paljolti röllejä (Agrostis), joiden tähkylät ovat myös yksikukkaisia, mutta eroavat niistä pitkän vihneensä myötä. Joitakin luoholajeja on kuitenkin aiemmin määritelty röllilajeiksi tai röllilajien alalajeiksi. Luohojen sukuun kuuluu viisi lajia, joista Suomessa kasvaa luonnonvaraisena yksi laji, peltoluoho eli luoho (Apera spica-venti). Ruotsissa esiintyy peltoluohon lisäksi myös alvariluohoa (Apera interrupta). Luohojen suvun nimen Apera on antanut suvun vuonna 1763 kuvannut ranskalainen kasvitieteilijä Michel Adanson. == Lajeja == * Apera baytopiana * Apera intermedia * Apera interrupta – alvariluoho * Apera spica-venti – peltoluoho eli luoho * Apera triaristata == Lähteet == * Den virtuella floran: http://linnaeus.nrm.se/flora/mono/poa/apera/welcome.html === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Luohot – Apera *
Voutila

Voutila on Hämeenlinnan 25. kaupunginosa ja se muodostaa yhden kaupungin läntisistä asuinalueista. Siihen kuuluvat Nummi, Jukola, Myllyoja ja itse Voutila. Voutila rajautuu Ahveniston, Kankaantaustan, Hattelmalan, Luolajan, Loimalahden ja Vuorentaan kaupunginosiin. Voutila koostuu kahdesta lähiöstä sekä pientaloalueista. Suurin osa Nummesta ja Jukolasta on rakennettu 1970-90-luvuilla. Voutilassa on kirjasto, seurakuntakeskus, päiväkoteja ja siellä toimii kaksi koulua, joista toinen on Jukolan koulu. Vuonna 2016 suljetun Nummen koulun tilalle rakennettiin vuosina 2016-2018 Nummikeskus, jonne muuttivat neuvola, kirjasto ja elokuussa 2018 Nummen yhtenäiskoulu. Kauppoja löytyy Jukolasta ja Nummelta, myös pubeja on kaksi: Iloinen kulkija ja Jukolan Jussi. Voutilasta keskustaan on noin kolme kilometriä. Tiedosto:Jukolassss.jpg|Jukola Tiedosto:Nummilähiö.jpg|Nummea (2017) ==Lähteet== *
Onomichi

Onomichi () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūgokun alueella Hiroshiman prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin kaakkoisosassa Seton sisämeren rannalla Onomichin kanavan varrella. Kaupungissa on 140 381 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 285,11 neliökilometriä. Onomichi on vanha satamakaupunki, jonka satama perustettiin jo Heian-kaudella vuonna 1169. Se kukoisti riisin kauppapaikkana ja myöhemmin Kiinan Ming-dynastian kanssa käydyn kaupan ja Pohjois-Japaniin suunnanneiden Kitamaebune-laivojen ansiosta. Kauppa toi kaupungille vaurautta, jonka myötä sinne rakennettiin lukuisia temppeleitä ja pyhäköitä. Onomichi sai Japanin kunnallishallinnon perustamisen jälkeen kaupunkioikeudet vuonna 1898, toisena Hiroshiman prefektuurissa. Sen jälkeen se on kuntaliitosten myötä laajentunut käsittämään myös keskustan pohjoispuolen vuoristoalueita ja Seton sisämeren saaria. Kaupunki toimii Shikokun saarella sijaitsevaan Imabariin johtavan Shimanami-kaidō- saaristoreitin lähtöpaikkana. Onomichia palvelevat JR Nishi-Nihonin San’yō- päälinja ja luotijunayhteys San’yō Shinkansen. == Kuvia == Tiedosto:Onomichi Channel Aerial photograph.1981.jpg|Onomichi vuonna 1981 – kaupunki on kasvanut Onomichin kanavan varrelle Tiedosto:Senkoji_Onomichi16s3872.jpg|Senkō-jin buddhalainen temppeli Tiedosto:Onomichi Channel02s3200.jpg|Lautta ylittämässä Onomichin kanavaa == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetisivut Luokka:Hiroshiman prefektuurin kaupungit
Michael Ballhaus

Michael Ballhaus (5. elokuuta 1935 Berliini – 12. huhtikuuta 2017 Berliini) oli saksalainen elokuvaaja. Ballhaus kuoli yöllä 11.–12.4.2017. Ballhaus kuvasi yhteensä 15 Rainer Werner Fassbinderin elokuvaa. Ensimmäinen Ballhausin kuvaama amerikkalainen elokuva oli riippumattoman elokuvan mestarin John Saylesin Baby It’s You (1983). Martin Scorsese pestasi Ballhausin kuvaamaan komediansa Illasta aamuun (1985). Siitä alkoi yhteistyö, johon kuului seitsemän elokuvaa. Ballhausin kuvaamista gangsterielokuva Mafiaveljet (1990) kuuluu ohjaajansa parhaisiin. Scorsesen Gangs of New York (2002) toi Ballhausille yhden hänen kolmesta Oscar-ehdokkuudestaan; muut ehdokkuudet tulivat elokuvista Broadcast News – suora lähetys (1987) ja Loistavat Bakerin pojat (1989). == Lähteet == Luokka:Saksalaiset elokuvaajat Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Bram-Bram-Bult

Bram-Bram-Bult on Australian aboriginaalien myytissä esiintyvä veljespari, Yuree ja Wanjel. Muinoin eli suuri henki, Doan, metsästäjä, joka näytti pussiliitäjältä. Hän jahtasi kerran kengurua, Purraa. Juuri kun Doan oli saamaisilaan kengurun kiinni, hän saapui nokkasiilin, henki Wembulinin reviirille. Tämä oli lepäämässä kahden tyttärensä kera. Wembulin heräsi ja hyökkäsi Doanin kimppuun ja tappoi ja söi hänet. Doanin kaksi enoa, Yuree ja Wanjel, läksivät etsimään häntä ja löysivät muurahaisia kuljettamassa pussiliitäjän karvoja ja lihanpaloja. He löysivät Doanin raadon ja ryhtyivät jäljittamään murhaajaa kostaakseen. Kolmen päivän kuluttua he saapuivat nokkasiilin pesälle. Tämä tapettiin ja he ottivat tyttäret vaimoikseen. Kotimatkalla veljekset alkoivat katua naimisiinmenoaan, koska sisarukset näyttivät hautovan kostoa isänsä kuoleman vuoksi. Vaimot tapettiin. Matkallaan Yuree ja Wanjel antoivat nimen kaikille kohtaamilleen kasveille, eläimille, kiville ja puille. Aikanaan Wanjel kuoli Gertuk-käärmeen myrkkyyn, mutta Yuree taikoi hänet henkiin kaivertamalla puusta veljensä näköisen patsaan. Sitten he matkustivat kauas - palaamatta koskaan. Eräiden tarinoiden mukaan he elävät Kastorina ja Polluxina Kaksosten tähdistössä. == Lähteet == Philip Wilkinson: Myytit & legendat. Readme.fi, 2009. Sivu 334. Suomentaja Veli-Pekka Ketola ISBN 978-952-220-252-9 Luokka:Myytit
Mustasarvinokka

Mustasarvinokka (Anthracoceros malayanus) on sarvinokkien heimoon kuuluva lintu. Sitä tavataan Bruneissa, Indonesiassa, Malesiassa ja Thaimaassa. Singaporesta se on kadonnut. == Levinneisyysalue ja elinympäristö == Lajin esiintymisalueella sitä tavataan alankoalueilla Malakan niemimaalla, Borneossa ja Sumatralla sekä Lingga-, Bangka- ja Belitungsaarilla. Yleensä sitä esiintyy harvakseltaan tai paikallisesti yleisesti sopivissa elinympäristöissä. Sen elinaluetta ovat erityisesti kosteat metsäiset alangot, mutta myös rämeet. ==Uhat== Kaupalliset ja laittomat metsänhakkuut, maan muuttaminen maanviljelyskäyttöön sekä asutuksen leviäminen ovat aiheuttaneet sen, että metsien häviäminen on ollut Indonesian Sundanalangolla hyvin laajaa. Lajin riippuvuus tasankojen elinalueista on saattanut sen tilanteessa, jossa on suuri häviämisen riski, etenkin Sumatralla ja Malakan niemimaalla. Elinympäristöjen häviämisen vuoksi se on Thaimaassa lähellä häviämistä. Sen levinneisyysalueella metsien häviäminen on nopeata, ja sitä uhkaa myös metsästäminen. Koska laji on keskittynyt alankojen ainavihantiin metsiin, sen kanta on todennäköisesti häviämissä suhteellisen nopeasti. Laji on siksi määritelty vaarantuneeksi. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Birdlife.org Luokka:Sarvinokkalinnut Luokka:Uhanalaiset linnut
Mediapolis

Mediapolis on Tampereen Ristimäessä sijaitseva noin 30 media-alan organisaation ja yrityksen kasvava ja kehittyvä keskus ja verkosto. Mediapoliksen suurimmat yksittäiset toimijat ovat Yle, Tampereen ammattikorkeakoulu TAMK ja Tampereen seudun ammattiopisto Tredu.http://mediapolis.fi/mediapolis-tarina/ ==Lähteet== Luokka:Ristimäki Luokka:Ylen rakennukset ja rakennelmat Luokka:Tampereen rakennukset ja rakennelmat
Palaeeudyptes

Palaeeudyptes on sukupuuttoon kuollut suurten pingviinien suku paleogeenikaudelta. Minkään lajin edustajat eivät olleet kooltaan verrattavissa nykyisiin pingviinilintuihin, esimerkiksi P. klekowskii (eoseenin Antarktiksen niemimaalta) saattoi kasvaa jopa 160-senttiseksi. P. antarcticus oligoseenin Uudelta-Seelannilta oli ensimmäisenä kuvattu fossiilinen pingviini. Muita sukuun kuuluneita lajeja on kuvattu eoseenin Antarktiksen niemimaalta (P. gunnari) ja Uudelta-Seelannilta (P. marplesi); Nimellä Palaeeudyptes sp. tunnetut fossiilijäänteet on ajoitettu eoseenin Chilen ja Australian eteläosiin. Viimeaikaiset tutkimukset ovat osoittaneet ettei suku ole monofyleettinen taksoni ja viittaa läheiseen sukulaissuhteeseen Antarktikselta löydettyjen Palaeeudyptes-lajien ja Inkayacu paracasensiksen (eoseeni Peru) välillä. On myös pidetty mahdollisena että Antarktiksen niemimaan lajit muodostavat yhden lajin, ja että P. klekowskiin ja P. gunnarin väliset erot (pääasiassa luiden koko) johtuvat hyvin muodostuneesta sukupuolidimorfismista. == Lähteet == Luokka:Esihistorialliset linnut Luokka:Pingviinilinnut
Alvariluoho

Alvariluoho (Apera interrupta) on yksivuotinen ja pienehkökokoinen heinäkasvilaji. Alvariluohoa on joskus pidetty peltoluohon (Apera spica-venti) alalajina sekä sijoitettu myös muihin heinäkasvisukuihin, kuten rölleihin (Agrostis), tesmoihin (Milium), kääpiölauhoihin (Aira) tai vasuheiniin (Muhlenbergia). Alvariluohon toinen ruotsinkielinen nimi, alvarven, viittaa myös rölleihin (ruots. venar). Alvariluoho voi kasvaa 30 cm korkeaksi ja se kasvaa yksittäin tai löyhinä mättäinä. Lehdet ovat tasaisia sekä melko sileitä ja lehtien kieleke on 3–5 mm pitkä. Alvariluohon kukintona oleva röyhy on hyvin haaroittunut ja monitähkyläinen sekä yläosastaan tiheämpi kuin alaosasta. Kukat sijaitsevat tähkylöissä yksittäin ja jokaisen tähkylän ulkohelpeessä on pitkä, noin kolme kertaa tähkylää pidempi vihne. Tähkylöiden kaleet ovat kalvomaisia sekä teräväkärkisiä. Alvariluoho kukkii kesäkuussa. Alvariluoho kasvaa kuivilla kasvupaikoilla ja se muistuttaa pienikokoista peltoluohoa (Apera spica-venti), mutta muun muassa peltoluohon kieleke on pidempi. Alvariluohoa ei kasva Suomessa ja Ruotsissakin se on harvinainen. Ruotsissa alvariluohoa tavataan vain Gotlannissa ja Öölannissa. Ensimmäinen alvariluohon löytö Ruotsista on julkaistu vuonna 1924. == Lähteet == Luokka:Luohot
Jan van Amstel -luokka

Jan van Amstel -luokka oli Alankomaiden Kuninkaallisen laivaston yhdeksän vuosina 1936–1940 valmistetun aluksen muodostama miinanraivaajaluokka. Luokkaan piti kuulua kaksitoista alusta, mutta kolme alusta ei koskaan valmistunut Saksan hyökättyä Alankomaihin. Luokka oli lukumääräisesti Alankomaiden laivaston suurin alusluokka toisen maailmansodan alkaessa. Alusten 15 solmun nopeus ja 75 millimetrin tykki mahdollisti saattajana Pohjanmerellä ja Hollannin Itä-Intiassa toimimisen. Neljä ensimmäistä alusta siirrettiin Hollannin Itä-Intiaan ja neljä viimeistä jäivät Alankomaihin. Luokan aluksilla oli mahdollista kuljettaa 40 miinaa, mikä teki niistä miinalaivoiksi sopivia. == Alukset == Jan van Amstel -luokan miinanraivaajatnetherlandsnavy.nl Nimi Telakka Kölinlasku Vesille Valmis Kohtalo Hr. Ms. Jan van Amstel P. Smit, Rotterdam 21. maaliskuuta 1936 27. elokuuta 1936 15. maaliskuuta 1937 upotettu 8. maaliskuuta 1942 Hr. Ms. Pieter de Bitter P. Smit, Rotterdam 21. maaliskuuta 1936 29. lokakuuta 1936 26. toukokuuta 1937 miehistönsä upottama 6. maaliskuuta 1942 Hr. Ms. Abraham Crijnssen Gusto, Schiedam 21. maaliskuuta 1936 22. syyskuuta 1936 26. toukokuuta 1937 poistettu alusluettelosta 1961 museoitu 1996 Hr. Ms. Eland Dubois Gusto, Schiedam 21. maaliskuuta 1936 24. lokakuuta 1936 21. kesäkuuta 1937 miehistönsä upottama 8. maaliskuuta 1942 Hr. Ms. Willem van Ewijck P. Smit, Rotterdam 1936 22. helmikuuta 1937 19. heinäkuuta 1937 osui omaan miinaan 8. syyskuuta 1939 Hr. Ms. Pieter Florisz P. Smit, Rotterdam 22. marraskuuta 1936 11. toukokuuta 1937 13. syyskuuta 1937 miehistönsä upottama 14. toukokuuta 1940 Saksan laivaston M-551 palautettu 1945 poistettu alusluettelosta 1961 Hr. Ms. Jan van Gelder Gusto, Schiedam 10. lokakuuta 1936 27. maaliskuuta 1937 13. syyskuuta 1937 poistettu palveluksesta 26. maaliskuuta 1943 Britannian laivastolle, palautettu maaliskuussa 1945 poistettu alusluettelosta 1961 Hr. Ms. Abraham van der Hulst Gusto, Schiedam 13. marraskuuta 1936 31. toukokuuta 1937 11. lokakuuta 1937 miehistönsä upottama 14. toukokuuta 1940 Saksan laivaston M-553 uponnut osuttuaan miinaan 21. huhtikuuta 1944 Hr. Ms. Willem van Ewijck P. Smit, Rotterdam 1940 16. huhtikuuta 1940 30. elokuuta 1940 Saksan laivaston AM-1, M-552 palautettu toukokuussa 1945 poistettu alusluettelosta 1961 == Lähteet == * === Viitteet === *
Hr. Ms. Jan van Amstel (1936)

Hr. Ms. Jan van Amstel oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Jan van Amstel -luokan teräsrunkoinen miinanraivaaja, joka otettiin palvelukseen 1937. == Valmistus == Alus tilattiin P. Smitiltä Rotterdamista ja sen köli laskettiin 21. maaliskuuta 1936. Alus laskettiin vesille 17. elokuuta 1936 ja se otettiin palvelukseen 15. maaliskuuta 1937.netherlandsnavy.nl == Palvelus == Alus vaurioitui 6. maaliskuuta 1942 Surabayassa ilmahyökkäyksessä, jolloin 23 miehistönjäsentä sai surmansa. Alus joutui taisteluun keisarillisen laivaston hävittäjän kanssa lähellä Giliä Madoeiransalmessa pyrkiessään Jaavan antautumisen jälkeen Australiaan. Alus upposi 8. maaliskuuta vieden mukanaan pääosan aluksella olleista. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Jan van Amstel -luokan miinanraivaajat
Tesmat

Tesmat (Milium) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon kuuluva pieni kasvisuku. Tesmat ovat yksi- tai monivuotisia ja kooltaan erikokoisia heiniä. Kasvutavaltaan tesmat ovat pystyjä tai kohenevia ja niiden varret ovat kaljuja. Lehdet ovat leveydeltään vaihtelevia ja lehtitupet ovat pyöreitä sekä sileitä tai karheita. Lehtien kieleke on kalvomainen. Tesmojen kukintona oleva röyhy on kaikkiin suuntiin levittäytyvä sekä siirottava tai tuuhea. Tähkylät ovat yksikukkaisia ja muodoltaan pyöreitä. Tähkylöiden sisä- ja ulkokale ovat suunnilleen yhtä suuria. Ulkohelpeet ovat pyöreäselkäisiä, munanmuotoisia, teräväkärkisiä sekä viisisuonisia ja niissä ei ole vihnettä. Tesmoja on viisi lajia, joista Suomessa tavataan yhtä, lehtotesmaa (Milium effusum). Ruotsissa tavataan lehtotesman lisäksi myös hietatesmaa (Milium vernale). Koristekasvina myydään kultatesmaa (Milium effusum 'Aureum'), joka lehtotesmasta on jalostettu kellertävälehtinen lajike. Tesmojen suvun nimi (Milium) tulee kreikan kielen sanasta meline, joka oli Herodotoksen yhdelle kasville antama nimi. == Lajeja == * Milium effusum – lehtotesma eli tesma * Milium pedicellare * Milium schmidtianum * Milium transcaucasicum * Milium vernale – hietatesma == Lähteet == * Den virtuella floran: http://linnaeus.nrm.se/flora/mono/poa/miliu/welcome.html === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Tesmat (Milium) * ITIS: Milium * United States Department of Agriculture (USDA): Milium * Flora of China: Milium Luokka:Heinäkasvit
Verso Food

Verso Food Oy on elintarvikealan yritys, joka kehittää ruokia suomalaisesta härkäpavusta. Yhtiö toimii pääosin brändinsä Beanitin nimellä. Beanit-brändin alle kuuluu myös Härkis, joka saapui markkinoille syyskuussa 2016. Yrityksen muita tuotteita ovat muun muassa Beanit Härkäpapusuikale ja Beanit Härkäpapumuru. Verso Foodin tuotteet valmistetaan Kauhavalla vuonna 2019 avatussa tuotantolaitoksessa. Yhtiön toimisto sijaitsee Espoon Otaniemessä. Verso Foodin liikevaihto vuonna 2018 oli 5,5 miljoonaa euroa.Yritystiedot - Verso Food Oy Finder Ratkaisutoimisto Seedi perusti yrityksen vuonna 2010Uutiset, Kauppalehti nimellä Nofu, mutta vuonna 2014 nimi muutettiin nykyiseen muotoon. Maaliskuussa 2019 norjalainen säätiö-omisteinen Kavli osti Verso Foodin. (Tilaajille.) Kavli-säätiö lahjoittaa vuosittain hyväntekeväisyyteen konsernin voitot, joita ei käytetä liiketoiminnan kehitykseen. Vuonna 2019 lahjoitettu summa oli 117,8 miljoonaa norjan kruunua , n. 11 miljoonaa euroa. Lahjoituksen kohteet ovat humanitaarinen työ, tutkimus ja kulttuuri. Huhtikuussa 2021 Raisio osti Kavlilta Verso Food Oy:n koko osakekannan. Yrityskaupalla Raisio hankki kasviproteiinipohjaisten elintarvikkeiden markkinajohtajuuden Suomessa. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset elintarvikeyritykset Luokka:Suomalaiset elintarvikealan tuotemerkit Luokka:Raisiolaiset yritykset
Air Antilles

Air Antilles on guadeloupelainen lentoyhtiö. Se lentää reittilentoja 14 kohteeseen kotikenttänään Pointe-à-Pitren kansainvälinen lentoasema. Se perustettiin joulukuussa 2012 nimellä Air Antilles Express. Se on Air Guyane Expressin tytäryhtiö. == Kohteet == Huhtikuussa 2017 Air Antilles lensi reittilentoja 14 kohteeseen. * ** Christ Church * ** Roseau * ** Punta Cana ** Santo Domingo * ** Pointe-à-Pitre (solmukohta) * ** Port-au-Prince * ** Fort- de-France * ** San Juan * ** Cayenne * ** Saint-Barthélemy * ** Castries * / ** Grand Case ** Philipsburg * ** Miami == Laivasto == Tammikuussa 2017 Air Antillesin laivastoon kuului seitsemän lentokonetta. * 3 ATR 42-500 * 1 ATR 42-600 * 1 ATR 72-600 (1 tilauksessa) * 2 de Havilland Canada DHC-6-300 Twin Otter == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Air Antillesin kotisivut Luokka:Ranskalaiset lentoyhtiöt Luokka:Guadeloupe
Spermidiini

Spermidiini (C7H19N3) on polyamiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä tavataan muun muassa eläimissä, kasveissa ja mikro-organismeissa. Sillä on useita tärkeitä tehtäviä soluissa liittyen muun muassa solujen erikoistumiseen. Ensimmäisen kerran spermidiiniä eristettiin ihmisen spermasta. == Biosynteesi ja biologinen rooli == Eliöt muodostavat spermidiiniä putreskiinista. Reaktiota katalysoiva entsyymi on spermidiinisyntaasi, joka siirtää aminopropyyliryhmän putreskiinille dekarboksyloidulta S-adenosyylimetioniinilta. Spermidiinistä voi muodostua spermiiniä spermiinisyntaasin katalysoimana. Spermidiini muodostaa komplekseja muun muassa DNA:n ja RNA:n kanssa. Spermidiini säätelee muun muassa solujen jakaantumista ja erilaistumista. Sillä on myös solujen ikääntymistä ehkäiseviä ominaisuuksia, jotka perustuvat muun muassa autofagosytoosin aktivoimiseen, lipidien aineenvaihdunnan säätelyyn ja tulehdusprosessien säätelyyn. Nisäkässoluissa spermidiinin pitoisuus on suurempi kuin putreskiinin tai spermiinin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *DrugBank: Spermidine *Human Metabolome Database: Spermidine *Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Spermidine *ChemBlink: Spermidine Luokka:Amiinit
Hr. Ms. Pieter de Bitter (1936)

Hr. Ms. Pieter de Bitter oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Jan van Amstel -luokan teräsrunkoinen miinanraivaaja, joka otettiin palvelukseen 1937. == Valmistus == Alus tilattiin P. Smitiltä Rotterdamista ja sen köli laskettiin 21. maaliskuuta 1936. Alus laskettiin vesille 29. lokakuuta 1936 ja se otettiin palvelukseen 26. toukokuuta 1937.netherlandsnavy.nl == Palvelus == Aluksen miehistö upotti aluksensa Surabayassa 6. maaliskuuta 1942. Japanilaiset eivät todennäköisesti koskaan nostaneet aluksen hylkyä. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Jan van Amstel -luokan miinanraivaajat
Hr. Ms. Eland Dubois (1936)

Hr. Ms. Eland Dubois oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Jan van Amstel -luokan teräsrunkoinen miinanraivaaja, joka otettiin palvelukseen 1937. == Valmistus == Alus tilattiin Gustolta Schiedamista ja sen köli laskettiin 21. maaliskuuta 1936. Alus laskettiin vesille 24. lokakuuta 1936 ja se otettiin palvelukseen 21. kesäkuuta 1937.netherlandsnavy.nl == Palvelus == Aluksen miehistö upotti aluksensa lähellä Gili Gentengiä 8. maaliskuuta 1942, kun vuotavat vesiputket tekivät paon Australiaan mahdottomaksi. Miehistö siirtyi Hr. Ms. Jan van Amstelille, jonka japanilaiset upottivat pakomatkalla. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Jan van Amstel -luokan miinanraivaajat
Jacqueline Taïeb

Jacqueline Taïeb (s. 9. marraskuuta 1948 Tunis, Ranskan Tunisia) on tunisialaistaustainen ranskalainen laulaja ja lauluntekijä. Hän saavutti suurimman suosionsa pop- ja yé-yé-laulajana Ranskassa 1960-luvulla. ==Elämä ja ura== Taïeb saapui Ranskaan vanhempiensa kanssa 8-vuotiaana. 12-vuotiaana hän aloitti laulujen säveltämisen kitaransa kanssa ja vuonna 1966 kykyjenmetsästäjä löysi Taïebin hänen laulaessaan ystäviensä kanssa. Saapuessaan Pariisiin hän teki sopimuksen Impact Recordsin kanssa ja julkaisi kappaleen ”7 heures du matin” vuonna 1967, josta tuli hänen suurin hittinsä Ranskassa. Taïeb äänestettiin parhaimmaksi tulokkaaksi Midemin musiikkifestivaaleilla Cannesissa kyseisen kappaleen saaman suosion johdosta. Kappale kertoo teinitytöstä, joka unelmoi Paul McCartneysta. 1970-luvun alussa Taïeb piti tauon äänittämisestä. Vuonna 1988 hän kirjoitti kappaleen ”Ready to Follow You”, josta tuli kansainvälinen hitti yhdysvaltalaiselle laulajalle Dana Dawsonille. Singleä myytiin yli 500 000 kappaletta ja albumia myytiin Ranskassa 300 000 kappaletta. ==Diskografia== ===Kappaleet=== *1967: ”7 heures du matin” *1967: ”Bienvenue au pays” *1967: ”Ce soir je m’en vais” *1967: ”La plus belle chanson” *1967: ”Bravo” *1967: ”Juste un peu d’amour” *1967: ”On roule à 160” *1967: ”Le cœur au bout des doigts” *1967: ”Qu’est-ce qu’on se marre à la fac” *1967: ”La première à gauche” *1967: ”Bientôt tu l’oublieras” *1967: ”Le printemps à Paris” *1969: ”Bonjour Brésil” *1969: ”On la connait” *1969: ”À chacun sa vie” *1969: ”Lui” *1971: ”Il faut choisir” *1971: ”Pourquoi t’es pas chez toi?” *1978: ”Printemps à Djerba” *1978: ”Et la vie” *1979: ”Maman, jusqu’où tu m’aimes?” *1979: ”Le p’tit air” *1979: ”J’suis pas nette” *1979: ”Qu’est-ce que je peux faire?” *1980: ”Je cherche quelqu’un” *1980: ”Dis-moi des bêtises” *1983: ”Les chanteurs disent la vérité” *1983: ”J’vais pas pleurer tout l’temps” *2005: ”Mon chat” *2005: ”Mon prince d’Internet” *2007: ”Partir à Amsterdam” *2015: ”Peace Love & Action” ==Lähteet== Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Ranskalaiset laulaja-lauluntekijät Luokka:Ranskalaiset poplaulajat Luokka:Ranskantunisialaiset Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Yé-yé-laulajat
Procariama

Procariama on sukupuuttoon kuollut hirmulintujen heimoon kuulunut käärmekurkilintusuku. Se oli enintään metrin korkea ja verrattavissa kooltaan Psilopterukseen ja Paleopsilopterukseen, muihin alaheimon Psilopterinae hirmulintuihin. Procariama on sen takia saattanut keskittyä pienempiin saaliisiin, jotka olivat liian pieniä Devincenzian kaltaisille suurille hirmulinnuille. Procariaman fossiileja on löydetty Catamarcan maakunnasta Argentiinasta. == Lähteet == Luokka:Esihistorialliset linnut Luokka:Käärmekurkilinnut
Pariisin ampumavälikohtaus 2017

Pariisin ampumavälikohtaus 2017 tapahtui, kun kolmea poliisia päin ammuttiin Avenue des Champs-Élysées -kadulla 20. huhtikuuta 2017. Yksi poliiseista kuoli ja kaksi loukkaantui. Terroristijärjestö Isis ilmoitti aluksi olleensa iskun takana. Seuraavana päivänä kuitenkin Ranskan viranomaiset tiedottivat, että ampuja oli kertonut haluavansa tappaa poliiseita, mutta hänellä ei ollut ilmeisiä yhteyksiä islamistiradikalismiin. == Tekijä == Tekijä on 39-vuotias mies ja kotoisin Pariisin itäisestä Chellesin esikaupungista. On myös uutisoitu, että hän on saattanut tulla Pariisiin junalla Belgiasta. Belgian viranomaiset sanovat kuitenkin, ettei heillä ole tästä tietoa. Hän oli jo aiemmin yrittänyt vahingoittaa poliiseja useita kertoja. Yritykset olivat jatkuneet monta vuotta. Hän oli Ranskan kotimaan turvallisuuden viraston DGSI:n seurannassa. Vuonna 2001 hän varasti aseella uhaten auton ja törmäsi sillä toiseen ajoneuvoon, jonka kyydissä oli poliisiharjoittelija. Harjoittelija yritti ottaa tekijän kiinni, mutta tekijä ampui poliisia ja erästä toista miestä aseellaan rintaan. Hän jäi kiinni myöhemmin. Vankilassa tekijä hyökkäsi vartijan kimppuun, otti tältä aseen ja ampui useita laukauksia. Vuonna 2005 hän sai tuomion kolmesta murhan yrityksestä. Kaksi näistä kohdistui poliisiupseeriin. Vuoden 2017 helmikuussa mies pidätettiin jälleen, koska poliisi epäili hänen suunnitelleen poliisien murhaamista. Mies päästettiin kuitenkin vapaaksi vähäisten todisteiden takia. Ranskan sisäisen turvallisuuden virasto Direction générale de la Sécurité intérieure (DGSI) oli seurannut hänen liikkeitään. == Lähteet == Luokka:Pariisin historia Luokka:Vuoden 2017 rikokset
Nastja Säde Rönkkö

Nastja Säde Rönkkö (s. 1985) on suomalainen nykytaiteilija. Hän työskentelee Helsingistä ja Lontoosta käsin. Rönkkö on valmistunut taiteen kandidaatiksi Lontoon Central Saint Martins -taidekoulusta vuonna 2008 ja maisteriksi Slade School of Fine Artista vuonna 2011. Slade School of Fine Artsissa opiskellessaan hän innostui performanssitaiteesta. Rönkkö työskentelee itsenäisesti. Hän on toiminut osana LaBeouf, Rönkkö & Turner -kollektiivia, jonka muut jäsenet ovat Shia LaBeouf ja Luke Turner. Rosa Kuosmanen kuvailee Framen sivuilla Rönkön teosten käsittelevävän usein yhteisöllisyyttä, läsnäoloa, läheisyyttä, inhimillistä vuorovaikutusta sekä sosiaalisia rituaaleja ja Rönkön ”projektit ilmenevät yleensä performanssin, videon, tekstin, internetin tai erilaisten sosiaalisten interventioiden muodossa, tai niiden yhdistelminä”. Rönkkö valittiin Vuoden 2019 nuoreksi taiteilijaksi. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset performanssitaiteilijat Luokka:Vuoden nuori taiteilija -palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pilvari Pirtola

Pilvari Pirtola (s. 29. joulukuuta 1978 Helsinki) on suomalainen kuvataiteilija. Perinteisen kuvataiteen ja grafiikan lisäksi Pirtola tekee installaatioita ja performansseja sekä käyttää liikkuvaa kuvaa ja ääntä. Pilvari Pirtola on valmistunut Kuvataideakatemiasta kuvataiteen maisteriksi vuonna 2008. Aikaisemmin hän on opiskellut myös tietojenkäsittelytiedettä ja musiikkitiedettä Helsingin yliopistossa. Pirtola on palkittu useista videoteoksistaan ja demoistaan. Pilvari Pirtola on ITE-taiteen uranuurtajan Erkki Pirtolan poika. == Teoksia == * ARS17: Otso Huopaniemi, Pilvari Pirtola: Kiasma Theatre – Mind Machine *Pullotupa ==Lähteet== Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Suomalaiset videotaiteilijat Luokka:Suomalaiset taidemaalarit
Jarkko Räsänen

Jarkko Räsänen (s. 1984) on suomalainen mediataiteilija. Räsänen on kehittänyt ohjelmiston, joka muokkaa käyttäjän lataamat kuvat digitaalisiksi maalauksiksi. Ohjelmisto pilkkoo käyttäjän lataamat kuvat ohuiksi viipaleiksi ja sommittelee ne uuteen järjestykseen niiden sisällön, kuten kirkkauden tai värien, perusteella. Räsäsen teos O.D.O. (Ordered Dance Online) on osa Kiasman ARS17+ Online Art -kokoelmaa. == Teokset == * Caribean Blues (2016) * Ordered Dance (2016) * Pingpong (2016) * Sodankylä (2016) * O.D.O. (Ordered dance online) (2017) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Jarkko Räsäsen kotisivut * * Luokka:Suomalaiset taiteilijat (taiteen uudet alueet) Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ilja Karilampi

Ilja Karilampi (s. 1983 Göteborg, Ruotsi) on ruotsalainen taiteilija. Hän asuu ja työskentelee Berliinissä ja Tukholmassa. Hän käsittelee töissään muun muassa nykyajan urbaania ihmistä ja tämän suhdetta massa- ja popkulttuuriin. Karilampi hyödyntää taiteessaan esimerkiksi logoja ja ikoneja. Hänen teoksensa käsittävät installaatioita, veistoksia ja mediataidetta. Karilampi opiskeli Staatliche Hochschule für Bildende Künste, Städelschulessa Frankfurtissa ja Kungl. Konsthögskolanissa Tukholmassa. Karilampi on pitänyt useita yksityisnäyttelyitä, esimerkiksi pelkästään vuonna 2014 hänellä oli kymmenen näyttelyä eri puolilla maailmaa. Karilampi on mukana Kiasman Ars 17 -näyttelyssä Helsingissä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Taiteilijan kotisivut Luokka:Ruotsalaiset taiteilijat Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hr. Ms. Willem van Ewijck (1937)

Hr. Ms. Willem van Ewijck oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Jan van Amstel -luokan teräsrunkoinen miinanraivaaja, joka otettiin palvelukseen 1937. == Valmistus == Alus tilattiin P. Smitiltä Rotterdamista ja sen köli laskettiin 1936. Alus laskettiin vesille 22. helmikuuta 1937 ja se otettiin palvelukseen 19. heinäkuuta 1937.netherlandsnavy.nl == Palvelus == Alus upposi osuessaan itse laskemaansa miinaan Terschellingin lähellä 8. syyskuuta 1939. Aluksella sai surmansa 33 miestä. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Jan van Amstel -luokan miinanraivaajat
Yung Jake

Yung Jake (oik. Jake Patterson, s. 1990 Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen mediataiteilija ja rap-artisti. Hänen usein siteeratun väittämänsä mukaan ”Yung Jake syntyi internetissä vuonna 2011”. Yung Jaken taide koostuu muun muassa YouTube-videoista, joissa hip hop -lyriikat, sosiaalinen media, nykytaide ja nykyteknologia parodioivat ja vitsailevat arkijärjen ja internetyhteiskunnan ristiriidoille. Yung Jaken teoksia on ollut esillä muun muassa Steve Turner Galleryssa Los Angelesissa, Art Berlin Contemporary -taidemessuilla, Sundancen festivaaleilla, Hammer-museossa, Redcatissa, MOCA:ssa ja Helsingissä Kiasman Ars 17 Hello World -näyttelyssä. Yung Jake asuu ja työskentelee Los Angelesissa. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset taiteilijat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Andrei Boguš

Andrei Boguš (s. 1987 Pietari, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen post-internet-suuntausta edustava taiteilija, joka asuu Helsingissä. Hän on opiskellut Helsingin Kuvataideakatemiassa, ja lisäksi hän on suorittanut psykologian kandidaatin tutkinnon Pietarissa. Boguš hyödyntää töissään internetistä löydettyä ainesta, kuten Tumblr-yhteisöjä, sosiaalisen median käyttöliittymiä, nykymuotia ja mainonnan estetiikkaa. Näistä hän luo erilaisilla digitaalisilla menetelmillä todellisessa maailmassa olemassa olevia asioita ja pintoja. Hän tekee myös installaatioita, esimerkiksi suuria tulosteita puoliabstrakteista sommitelmista ja kuvastoltaan vääristyneitä verkkosivuja. Bogušin teos Proposal for image placement on esillä Kiasmassa Ars17-näyttelyssä. Hänellä on ollut yksityis- ja parinäyttelyitä Venäjällä, Suomessa, Italiassa ja Virossa, esimerkiksi Suomen valokuvataiteen museossa vuonna 2016. Lisäksi hänen töitään on ollut esillä erilaisissa näyttelyissä ympäri maailman. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Bogušin kotisivut * Andrei Bogušin videohaastattelu Luokka:Venäläiset taiteilijat Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tuomo Rainio

Tuomo Rainio (s. 1983 Espoo) on kokeellisen digitaalisen kuvan parissa työskentelevä suomalainen taiteilija. Rainion teokset käsittelevät usein kuvan rakentumista tai sen purkamista ja hän käsittelee kuvia itse kehittelemiensä tietokoneohjelmien avulla. Rainion teos Gravitation wave on osa ARS17+ Online Art -kokoelmaa. Teos käyttää LIGOn (Laser Interferometer Gravitational-wave Observatory) gravitaatioaaltoja koskevaa dataa. == Teokset == * Ascension (2007) * Untitled (Gravitation wave) (2016) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Tuomo Rainion kotisivut * Luokka:Suomalaiset videotaiteilijat Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pink Twins

Pink Twins on suomalainen taiteilijaduo, jonka muodostavat veljekset Juha Vehviläinen (s. 1978) ja Vesa Vehviläinen (s. 1974). Kuvataidetta ja musiikkia videotaiteessaan yhdistelevä, Helsingissä toimiva duo on ollut aktiivinen vuodesta 1997. Pink Twinsin teoksia on esitetty näyttelyissä ja festivaaleilla jokaisella mantereella ja live-esiintymisiä nähty Euroopassa, Amerikoissa, Aasiassa ja Australiassa. Pink Twinsin taide on tyypillisesti videoinstallaatioiden muodossa, mutta duo tunnetaan myös näyttävistä live- esiintymisistään. Pink Twins julkaisee musiikkiaan myös Spotify-, Apple Music- ja SoundCloud-musiikintoistopalveluissa. Vuonna 2015 Pink Twins oli ehdolla Ars Fennica -palkinnon saajaksi. == ARS17 == Nykytaiteen museo Kiasmassa 31.3.2017–14.1.2018 järjestetyn ARS17-näyttelyn ARS17+ -verkkonäyttelyssä oli esillä Pink Twinsin teos Infinity (2017). Verkossa sijaitseva vuorovaikutteinen ääniteos on miksausalusta, jolla kuka tahansa voi versioida ja yhdistellä sekä julkaista Pink Twinsin äänitaiteesta uusia teoksia. Infinity on hankittu Kiasman online-taiteen kokoelmiin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Pink Twinsin kotisivut * Helsingin Sanomat, verkkolehti 16.12.2014: "Ars Fennica -taidepalkinnosta kilpailee tänä vuonna neljä suomalaista taiteilijaa ja yksi taiteilijapari" http://www.hs.fi/kulttuuri/art-2000002785636.html (vierailtu 21.4.2017) Luokka:Suomalaiset videotaiteilijat Luokka:Suomalaiset taiteilijaryhmät Luokka:Sisarukset
Florian Meisenberg

Florian Meisenberg (s. 1980 Berliini) on saksalainen kuvataiteilija ja mediataiteilija. Meisenberg on opiskellut Düsseldorfin taideakatemiassa sekä Skowhegan School of Painting & Sculpture -koulussa. Meisenbergin teoksiin kuuluu maalauksia, veistoksia sekä videotaidetta. Meisenberg on pitänyt omia näyttelyitä muun muassa New Yorkissa, São Paolossa, Lontoossa sekä useassa saksalaisessa kaupungissa. Meisenbergin videoteoksia oli esillä Kiasman ARS17 -näyttelyn verkkotaidekokoelmassa ARS17+ Online Art. Videosarjassa Meisenberg näyttää, miten digitaalista kuvaa voidaan manipuloida lähdekoodia muuttamalla. Meisenberg lisää jpg-kuvien lähdekoodiin filosofisia lainauksia, jotka aiheuttavat sattumanvaraisia muutoksia kuvissa. Muokattavat valokuvat tulevat niin mainosmaailmasta kuin taidehistoriastakin. Meisenberg manipuloi muun muassa Henri Matissen teosta sekä valokuvaa Jackson Pollockista. Videosarjassa Meisenberg pohtii kuvan olemusta ja digitaalisuuden vaikutusta luomusprosessiin. Loppujen lopuksi värikenttiin ja pikseleihin muuttuneet kuvat muistuttavat kaikki toisiaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Florian Meisenberg * Florian Meisenberg Vimeossa Luokka:Saksalaiset taiteilijat Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hito Steyerl

Hito Steyerl (s. 1966 München) on saksalainen taiteilija ja elokuvantekijä. Hänen teoksensa ovat usein videoinstallaatioita, jotka käsittelevät muun muassa mediaan, teknologiaan, poliittiseen väkivaltaan ja kuvien maailmanlaajuiseen kiertoon liittyviä kysymyksiä. Steyerl tunnetaan myös kirjoittajana ja luennoitsijana. Vuonna 2017 ArtReview-lehti nimesi Steyerlin vuoden vaikutusvaltaisimmaksi taiteilijaksi vuosittaisella Power 100 -listallaan. == Steyerl Suomessa == Steyerlin kaksi videoinstallaatiota, Factory of the Sun (2015) sekä How Not to be Seen: A Fucking Didactic Educational .MOV File (2013) oli esillä Kiasman ARS17-näyttelyssä. Vuosina 2012–2013 Steyerl toimi vierailevana professorina Kuvataideakatemiassa Helsingissä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Hito Steyerl’s HOW NOT TO BE SEEN: A F**king Didactic Educational .MOV File. MoMA:n blogi. Viitattu 21.4.2017. * Sun, Sky, Screen and Cloud. Kunstkritikk. Viitattu 21.4.2017. Luokka:Saksalaiset taiteilijat Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Post-internet

Post-internet-taide on internet-keskeisessä ympäristössä ja siitä tietoisena luotua taidetta. Se ei kuitenkaan ole sananmukaisesti taidetta internetin jälkeisestä ajasta. Sen keskiössä on internettietoisuus ja internet mielentilana. Yleisesti sen on kuvailtu olevan taidetta internetin vaikutuksesta estetiikkaan, kulttuuriin ja yhteiskuntaan. Post-internet ei ole pelkästään taidetta internetistä, vaan internetin työkaluja hyödynnetään muiden aiheiden käsittelyssä. Kun internet-taiteilijat tekivät taidetta verkkoon, post-internet-taiteilijat tekevät digitaalisin keinoin taidetta verkon ulkopuolelle. Käsite sai alkunsa Marisa Olsonin, Gene McHughin ja Artie Vierkanin keskustellessa internettaiteesta. == Lähteet == Luokka:Kuvataiteen uudet alueet Luokka:Internet-kulttuuri