NHL-kausi 2013–2014

NHL-kausi 2013–2014 oli National Hockey Leaguen 96\. kausi. Sen aikana 30 joukkuetta pelasi kukin 82 ottelua. Runkosarja alkoi tiistaina 1. lokakuuta 2013 ja päättyi sunnuntaina 13. huhtikuuta 2014. Liiga piti tauon 9.–25. helmikuuta 2014 Sotšin talviolympialaisten vuoksi. Pudotuspelien ensimmäiset ottelut pelattiin 16. huhtikuuta 2014. Stanley Cupin voitti Los Angeles Kings, joka kukisti finaalisarjassa New York Rangersin otteluvoitoin 4–1 ja otti seurahistoriansa toisen mestaruuden. Ensimmäisen Stanley Cupinsa Kings oli voittanut kaudella 2011–2012. Kauden aikana NHL:ssä otettiin käyttöön uusi konferenssijako, jossa itäiseen konferenssiin kuuluu 16 ja läntiseen konferenssiin 14 joukkuetta. Seurat on jaettu neljään divisioonaan. Muutoksen myötä Winnipeg Jets siirtyi läntiseen ja Detroit Red Wings sekä Columbus Blue Jackets muuttivat itäiseen konferenssiin. Kauden aikana kaikki joukkueet pelasivat ainakin kerran kullakin 30 areenalla. 1\. tammikuuta 2014 pelatussa Talviklassikko-ottelussa tehtiin NHL-pelien katsojaennätys Detroit Red Wingsin kohdatessa Toronto Maple Leafsin Michigan Stadiumilla. Tapahtuma keräsi kaikkiaan 105 491 katsojaa. Voittomaalikilpailussa ratkenneen ottelun voitti Toronto Maple Leafs luvuin 3–2. Joulukuussa 2010 samaisella Michigan Stadiumilla pelatussa Michiganin ja Michigan Staten välisessä yliopistosarjan ottelussa katsojamääräksi ilmoitettiin 113 411. NHL-pelien aiempi katsojaennätys oli vuodelta 2008, jolloin Talviklassikko-ottelua seurasi 71 217 katsojaa. Runkosarjan pistepörssin ja Art Ross Trophyn voitti Pittsburgh Penguinsia edustanut Sidney Crosby. Hän keräsi 80 ottelussa yhteensä 104 tehopistettä, joista 36 oli maaleja ja 68 syöttöpisteitä. Lisäksi Crosby sai uransa toisen Hart Memorial Trophyn ja kolmannen Ted Lindsay Awardin. Parhaalle tulokkaalle jaettava Calder Memorial Trophy myönnettiin Colorado Avalanchea edustaneelle Nathan MacKinnonille. Norris Trophyn sai puolestaan Chicago Blackhawks -puolustaja Duncan Keith, joka oli voittanut palkinnon edellisen ja ensimmäisen kerran kaudella 2009–2010. Vezina Trophy annettiin Boston Bruins -maalivahti Tuukka Raskille, josta tuli toinen Vezina-palkinnon voittanut suomalainen. Miikka Kiprusoff oli saanut palkinnon kaudella 2005–2006. Pudotuspelien pistepörssin voittaja oli Los Angeles Kingsin Anže Kopitar. Kopitar teki 26 pudotuspeliottelussa 26 tehopistettä, joista 5 oli maaleja ja 21 syöttöpisteitä. Conn Smythe Trophyn sai Kings-laitahyökkääjä Justin Williams, joka keräsi pudotuspeleissä 25 tehopistettä. == Konferenssijako == Läntinen konferenssi {| class="wikitable" style="width:100%;" Pacific-divisioona Central-divisioona Anaheim Ducks Chicago Blackhawks Calgary Flames Colorado Avalanche Edmonton Oilers Dallas Stars Los Angeles Kings Minnesota Wild Phoenix Coyotes Nashville Predators San Jose Sharks St. Louis Blues Vancouver Canucks Winnipeg Jets == Runkosarja == === Itäinen konfenrenssi === ==== Atlantic-divisioona ==== Boston Bruins voitti NHL:n runkosarjan ensimmäisen kerran sitten kauden 1989–1990, jolloin oli tullut seuran historian ensimmäinen runkosarjavoitto. Bruinsin lisäksi Atlantic-divisioonasta pudotuspeleihin selviytyivät Tampa Bay Lightning, Montreal Canadiens ja Detroit Red Wings. ==== Metropolitan-divisioona ==== Divisioonavoittaja Pittsburgh Penguinsin ohella Metropolitan-divisioonasta pudotuspeleihin pääsivät New York Rangers, Philadelphia Flyers ja Columbus Blue Jackets. === Läntinen konfenrenssi === ==== Central-divisioona ==== Central-divisioonasta pudotuspeleihin ylsivät divisioonan voittaneen Colorado Avalanchen lisäksi St. Louis Blues, Chicago Blackhawks, Minnesota Wild sekä Dallas Stars. ==== Pacific-divisioona ==== Pacific-divisioonasta pudotuspeleihin selviytyivät läntisen konferenssin voittaneen Anaheim Ducksin ohella San Jose Sharks ja Los Angeles Kings. === Pelaajatilastot === ==== Runkosarjan pistepörssi ==== Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, ± = plus-miinus, RM = rangaistusminuutit Pelaaja Joukkue O M S Pist. ± RM Pittsburgh Penguins 80 36 68 104 +18 46 Anaheim Ducks 77 31 56 87 +28 31 Philadelphia Flyers 82 28 58 86 +7 46 Dallas Stars 80 37 47 84 +16 18 Anaheim Ducks 81 43 39 82 +32 65 Toronto Maple Leafs 82 37 43 80 −5 27 Edmonton Oilers 75 27 53 80 −15 44 Washington Capitals 78 51 28 79 −35 48 San Jose Sharks 82 41 38 79 +23 32 Dallas Stars 81 34 45 79 +21 64 ==== Maalivahtien tilastot ==== Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, Min. = peliminuutit, V = voitot, H = häviöt, Jatk. = häviöt jatkoajalla tai voittomaalikilpailussa, PM = päästetyt maalit, NP = nollapelit, T% = torjuntaprosentti, PMK = päästettyjen maalien keskiarvo. Pelaaja Joukkue O Min. V H Jatk. PM NP T% PMK Minnesota Wild 29 1667.40 18 7 3 46 3 0,933 1,65 St. Louis Blues 31 1624.19 18 6 2 53 4 0,922 1,96 New Jersey Devils 45 2679.54 16 15 12 88 3 0,921 1,97 Boston Bruins 58 3386.27 36 15 6 115 7 0,930 2,04 Los Angeles Kings 49 2904.26 27 17 4 100 6 0,915 2,07 Boston Bruins 27 1510.49 17 4 3 53 2 0,925 2,10 Tampa Bay Lightning 63 3586.21 37 14 7 133 5 0,924 2,23 Washington/St. Louis 52 2938.35 29 13 7 110 5 0,921 2,25 Chicago Blackhawks 59 3395.01 32 16 10 128 2 0,917 2,26 Anaheim Ducks 28 1569.26 20 5 0 60 0 0,923 2,29 == Pudotuspelit == Lyhenne VK tarkoittaa villin kortin joukkuetta. A1 on Atlantic-divisioonan voittaja, P2 Pacific-divisioonassa toiseksi sijoittunut joukkue ja niin edelleen. Jokaisesta divisioonasta pudotuspeleihin pääsi kolme parasta seuraa. Lisäksi molemmista konferensseista pudotuspeleihin otettiin runkosarjapisteiden perusteella kaksi seuraavaksi parasta joukkuetta. Näitä neljää kutsuttiin villin kortin joukkueiksi. Ensimmäisellä pudotuspelikierroksella konferenssin runkosarjan voittanut seura kohtasi vähiten pisteitä keränneen villin kortin joukkueen. Konferenssissa toiseksi eniten pisteitä kerännyt divisioonavoittaja puolestaan pelasi toiseksi vähiten pisteitä kerännyttä villin kortin joukkuetta vastaan. Ensimmäisellä pudotuspelikierroksella toisensa kohtasivat myös omassa divisioonassaan toiseksi ja kolmanneksi sijoittuneet seurat. Ensimmäisellä kierroksella Los Angeles Kings voitti San Jose Sharksia vastaan pelaamansa ottelusarjan vaikka hävisi sarjan kolme ensimmäistä peliä. NHL:n historiassa vastaavaan saavutukseen oli ylletty vain kolmesti aiemmin. Toronto Maple Leafs voitti ottelusarjansa kolmen ensimmäisen pelin häviämisestä huolimatta 1942, New York Islanders 1975 ja Philadelphia Flyers 2010. Mike Richards ja Jeff Carter pelasivat Flyersissa 2010 ja Kingsissä 2014. Näin ollen heistä tuli ensimmäiset pelaajat, jotka ovat olleet kaksi kertaa mukana 0–3-tappioasemasta ottelusarjan voittoon edenneessä NHL-joukkueessa. === Pudotuspelien pistepörssi === Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit Pelaaja Joukkue O M S Pist. RM Anže Kopitar Los Angeles Kings 26 5 21 26 14 Jeff Carter Los Angeles Kings 26 10 15 25 4 Justin Williams Los Angeles Kings 26 9 16 25 35 Marián Gáborík Los Angeles Kings 26 14 8 22 6 Patrick Kane Chicago Blackhawks 19 8 12 20 8 Drew Doughty Los Angeles Kings 26 5 13 18 30 Jonathan Toews Chicago Blackhawks 19 9 8 17 8 Ryan McDonagh New York Rangers 25 4 13 17 8 Brandon Saad Chicago Blackhawks 19 6 10 16 6 Martin St. Louis New York Rangers 25 8 7 15 2 == Palkinnot == Stanley Cup: Los Angeles Kings Presidents’ Trophy: Boston Bruins Prince of Wales Trophy: New York Rangers Clarence S. Campbell Bowl: Los Angeles Kings Art Ross Trophy: Sidney Crosby, Pittsburgh Penguins Bill Masterton Memorial Trophy: Dominic Moore, New York Rangers Calder Memorial Trophy: Nathan MacKinnon, Colorado Avalanche Conn Smythe Trophy: Justin Williams, Los Angeles Kings Frank J. Selke Trophy: Patrice Bergeron, Boston Bruins Hart Memorial Trophy: Sidney Crosby, Pittsburgh Penguins Jack Adams Award: Patrick Roy, Colorado Avalanche James Norris Memorial Trophy: Duncan Keith, Chicago Blackhawks King Clancy Memorial Trophy: Andrew Ference, Edmonton Oilers Lady Byng Memorial Trophy: Ryan O’Reilly, Colorado Avalanche Ted Lindsay Award: Sidney Crosby, Pittsburgh Penguins Mark Messier Leadership Award: Dustin Brown, Los Angeles Kings Maurice ”Rocket” Richard Trophy: Aleksandr Ovetškin, Washington Capitals Vezina Trophy: Tuukka Rask, Boston Bruins William M. Jennings Trophy: Jonathan Quick, Los Angeles Kings === Tähdistökentälliset === Ykköstähtikenttä Pelipaikka Kakkostähtikenttä Tuukka Rask, Boston Bruins maalivahti Semjon Varlamov, Colorado Avalanche Duncan Keith, Chicago Blackhawks puolustaja Shea Weber, Nashville Predators Zdeno Chára, Boston Bruins puolustaja Alex Pietrangelo, St. Louis Blues Sidney Crosby, Pittsburgh Penguins keskushyökkääjä Ryan Getzlaf, Anaheim Ducks Jamie Benn, Dallas Stars vasen laitahyökkääjä Joe Pavelski, San Jose Sharks Corey Perry, Anaheim Ducks oikea laitahyökkääjä Aleksandr Ovetškin, Washington Capitals == Suomalaiset pelaajat == === Kenttäpelaajat === Valtteri Filppula, Lightning Mikko Koivu, Wild Jussi Jokinen, Penguins Olli Jokinen, Jets Aleksander Barkov, Panthers Mikael Granlund, Wild Saku Koivu, Ducks Teemu Selänne, Ducks Kimmo Timonen, Flyers Lauri Korpikoski, Coyotes Olli Määttä, Penguins Sean Bergenheim, Panthers Sami Vatanen, Ducks Tuomo Ruutu, Devils Sami Salo, Lightning Ville Leino, Sabres Erik Haula, Wild Jesse Joensuu, Oilers Rasmus Ristolainen, Sabres Joonas Nättinen, Canadiens Markus Granlund, Flames Teemu Pulkkinen, Red Wings Teuvo Teräväinen, Blackhawks === Maalivahdit === Antti Niemi, Sharks Kari Lehtonen, Stars Tuukka Rask, Bruins Karri Rämö, Flames Niklas Bäckström, Wild Antti Raanta, Blackhawks Pekka Rinne, Predators Joni Ortio, Flames Sami Aittokallio, Avalanche == Katso myös == * NHL:n varaustilaisuus 2013 == Lähteet == Luokka:NHL-kaudet Luokka:Jääkiekkosarjojen kausi 2013–2014 Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit