EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Włodzimierz Spasowicz

Włodzimierz Spasowicz (16. tammikuuta 1829 Retšytsa, Minskin kuvernementti, Venäjä – 27. lokakuuta 1906 Varsova) oli puolalais-venäläinen kirjailija ja venäläinen juristi. Hän sai puolalaisen kasvatuksen ja venäläisen kouluopetuksen. ==Elämä ja ura== Spasowicz oli 1857–1861 rikosoikeuden professorina Pietarin yliopistossa mutta erosi vastalauseena opiskelijoiden mielenosoitusten tukahduttamiselle. Sen jälkeen hän oli vuoteen 1864 oikeustieteellisessä opistossa ja ryhtyi sitten yksityiseksi asianajajaksi. Hän oli edelleen yhteydessä radikaaleihin ryhmiin ja toimi niiden jäsenten asianajajana.Author: Włodzimierz Spasowicz 1829-1906 polskietradycje, viitattu 9.10.2020 Spasowicz on julkaissut venäjäksi muun muassa aikanaan paljon käytetyn rikosoikeuden oppikirjan (1863), mutta varsinaisesti tunnetuksi hän tuli puolustusasianajajana oikeudessa. Hän toimi syytettyjen puolustajana useissa poliittisissa ja suurissa rikos- ja siviilijutuissa, joissa oli selviteltävä syvälle käyviä syitä tai psyykkisiä ongelmia ja keskeisiä oikeusperiaatteita. Spasowicz edusti syntyperältään kahta kansallisuutta ja piti siksi elämäntehtävänään Puolan ja Venäjän suhteiden selvittämisen. Hän oli jo varhain yhteydessä venäläisen liberalismin johtomiehiin, varsinkin Konstantin Kaveliniin, ja tämän vaikutuksesta hän koetti saada puolalaiset ymmärtämään, että heidän olisi pyrittävä yhteisymmärryksessä venäläisten kanssa kulttuuriseen ja kielelliseen autonomiaan ja unohdettava ajatukset valtiollisesta itsenäisyydessä. Puolan historialliset ilmiöt hän esitti tästä näkökulmasta. Spasowicz oli paitsi lakimies, puolustusasianajaja ja kirjoittaja, myös historian ja kirjallisuuden tutkija sekä kriitikko. Hänen historiallisista kirjoituksistaan mielenkiintoinen on esitys markiisi Aleksander Wielopolskista (venäjäksi 1882), ja kirjallisuuden tutkijana hän julkaisi venäjäksi muun muassa laajan ja ansiokkaan esityksen Puolan kirjallisuudesta Aleksandr Pypinin Slaavilaisten kansojen kirjallisuuden historiassa (1. p. 1865, 2. laaj. p. 1881). Spasowicz oli Vestnik Evropyn (Вестник Европы) toimittaja ja perusti vuonna 1876 Varsovassa ilmestyneen puolankielisen aikakauskirjan Ateneumin. Hän perusti 1883 Pietarissa Erazm Piltzin kanssa puolalaisille suunnatun viikkolehden nimeltä Kraj, joka ilmestyi 1882–1909, vuodesta 1907 päivälehtenä. Kirjallisuuden tutkijana hän on käsitellyt lähinnä puolalaista mutta myös venäläistä ja länsieurooppalaista kirjallisuutta. Kriitikkona hän on kiinnostava siinä mielessä, että vaikka hänen esityksensä ja käsittelytapansa on kuivakkaa ja hän suhtautuu impulsiiviseen toimintaan kielteisesti, hän kuitenkin pyrkii pysyttelemään suurten intohimojen ja monimutkaisten, ongelmallisten psyykkisten ilmiöiden äärellä. Spasowiczin yhdeksänosainen kootut venäjänkieliset teokset (9 os.) ilmestyi 1889–1898, puolankielisenä (8 os.) 1892–1903. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Puolalaiset kirjailijat Luokka:Puolalaiset toimittajat Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Venäläiset toimittajat Luokka:Venäläiset juristit Luokka:Vuonna 1829 syntyneet Luokka:Vuonna 1906 kuolleet
Juhani Hintikka

Kari Juhani Hintikka (s. 1966) on suomalainen yritysjohtaja. Hintikka nimitettiin F-Securen toimitusjohtajaksi lokakuussa 2020. Hän toimi WithSecuren toimitusjohtajana vuosina 2022–2024. Hintikka työskenteli vuodesta 2011 Comptelin toimitusjohtajana. Helmikuussa 2018 hän ei enää ollut Nokian palveluksessa, kun häntä epäiltiin sisäpiiritiedon väärinkäytöstä syksyn 2014 osakekaupoissa. ==Rikostuomio== Rikostuomio keväällä 2024 sisäpiiritiedon väärinkäytöstä johti hänen eroamiseensa WithSecuren toimitusjohtajan tehtävästä. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1966 syntyneet
Voore ökopaisjärv

Voore ökopaisjärv (myös Leedimäe järv ) on Virossa Jõgevamaalla Mustveen kunnan Vooren ja Vassevere kylissä sijaitseva patojärvi. Se on muodostettu patoamalla Kullavere jõgeen kaksi peräkkäistä patojärveä, joista ylempi on nimeltään Voore paisjärv. Virolaisessa vesistönimistössä paisjärv tarkoittaa patojärveä. == Maantietoa == Järvi on 1 200 metriä pitkä, 180 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 11,2 hehtaaria, johon sisältyy saaren ala. Saari on 190 metriä pitkä, 60 metriä leveä ja se on pinta-alaltaan 0,7 hehtaaria. Vesialueen pohjoisosassa on pitkä niemi, joka jää vanhan joenuoman ja lahdenpoukaman väliin. Järvi on muodostettu rakentamalla uoman saareen maapato, jonka yli vesi valuu kivikkoista koskea myöten alas. Patojärven länsipuolella sijaitsee Vooren kylän taajama-alue ja muualla järvi on peltomaiden ympäröimänä. Sen rannat ovat nurmikkopuistoa ja sen rantaan ulottuu vain parin asunnon pihamaat. Itärantaan tulee kylätieltä tie, jossa on parkkialue. Järven uimaranta ja sen laituri sijaitsee vanhan uoman haarassa järven pohjoispäässä. == Vesistösuhteita == Voore ökopaisjärv kuuluu Kullavere jõen valuma-alueeseen, sillä se on joen läpivirtausjärvi. Järvi alkaa heti siitä, mihin edellinen patoallas loppuu. Järvillä on selvästi eri vedenpinnan korkeudet ja tälle järvelle vedenpinnan korkeus sijaitsee säännöstelyrajojen 50,70–51,45 metriä mpy. välissä. Siihen tulee yksi lyhyt kuivatusoja pohjoisesta, jonka vuoksi tämänkin kohdan valuma-alue on yli 120 neliökilometriä. Kullavere jõgi laskee Peipsijärven pohjoisosan länsirantaan. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen. == Huomautuksia == == Lähteet == Luokka:Mustvee Luokka:Jõgevamaan järvet Luokka:Kullavere jõen valuma-alue
Ząbkowicen piirikunta

Ząbkowicen piirikunta () on yksi Ala-Sleesian voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 64 802\. Piirikunta on jaettu seitsemään maalaiskuntaan, jotka ovat Bardo, Ciepłowody, Kamieniec Ząbkowicki, Stoszowice, Ząbkowice Śląskie, Ziębice sekä Złoty Stok ja niissä on kylien lisäksi neljä kaupunkia; Bardo, hallintokeskus Ząbkowice Śląskie, Ziębice sekä Złoty Stok. Ząbkowicen piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 9,3 prosenttia. Luku on huomattavan suuri sekä Ala-Sleesian voivodikunnan että koko Puolan työttömyyslukuihin verrattuna. Vuoden 2019 lopussa Ząbkowicen piirikunnassa arvioitiin olevan 64 802 asukasta, joista 51,3 prosenttia naispuolisia ja 48,7 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 68 993 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 48 760 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioitiin vuoden 2019 lopussa muodostaneen 15,7 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 60,7 prosenttia ja eläkeikäisten 23,6 prosenttia väestön keski-iän ollessa 43,4 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 471 lasta. == Lähteet == Luokka:Ala-Sleesian piirikunnat
Bonitasaura

Bonitasaura on sukupuuttoon kuollut titanosaureihin kuuluva sauropodisuku. Ainoa kuvattu laji on Bonitasaura salgadoi. Eläimen jäänteet on löydetty keskisestä Argentiinasta. Se eli myöhäisliitukauden Santonum-vaiheella. Bonitasaura tarkoittaa löytöpaikan mukaisesti ”La Bonita -mäen naarasliskoa”, kun taas salgadoi on kunnianosoitus Lenardo Salgadoa, argentiinalaista sauropodiasiantuntijaa, kohtaan. == Piirteet == Bonitasaura oli kohtuullisen pitkäkaulainen, arviolta kymmenen metriä pitkä ja viisi tonnia painava sauropodi. Sen merkillisin piirre oli sen kallo. Kuonon etuosa oli leveä ja nelikulmainen, mikä oli sopeuma aluskasvillisuuden syöntiin. Hampaat olivat kynänmuotoiset, ja niitä oli vain leukojen etuosassa. Heti alahampaiden takana sijaitsi luinen terä, jota eläin käytti kasviravinnon leikkaamiseen. == Elintavat == Bonitasauran leveä, neliömäinen kuono oli hyvin samankaltainen kuin joillakin Diplodocoidea-yläheimoon ja Rebbachisauridae-heimoon kuuluvilla lajeilla, sillä ne olivat sopeutuneet samanlaiseen aluskasvillisuuden syöntiin. Kyseinen kallon muoto tiedetään olleen ainakin Nigersauruksella, mutta se on voinut olla myös osalla muista Rebbachisauridae-heimon lajeista. Kun Diplodocoidea-lajit kuolivat sukupuuttoon, kehittyivät ilmeisesti titanosaurit täyttämään kaikki vapautuneet ekologiset lokerot. Bonitasauran pääasiallista ravintoa oli luultavasti matalalla kasvava aluskasvillisuus, mutta se saattoi myös nousta takajaloilleen ylettyäkseen korkeammalla kasvavaan ravintoon. Leukojen etuosassa sijaitsevien hampaiden lisäksi se käytti hampaiden takana sijaitsevaa luista terää ravinnon pilkkomiseen. == Lähteet == Luokka:Sauropodit
Something in My House

Something in My House on englantilaisen yhtyeen Dead or Aliven kappale vuodelta 1987 ja yhtyeen kolmannen studioalbumin Mad, Bad and Dangerous to Know toinen single. Kappale oli suuri menestys Japanissa. Kappale pysyi Japanin myyntilistalla sijalla 1 yhdeksän viikkoa. Yhtyeen alkuperämaassa, Isossa-Britanniassa kappale sijoittui myyntilistalla sijalle 12. Suomessakin kappale sijoittui sijalle 12. ==Lähteet== * https://dead-or-alive- band.fandom.com/wiki/Something_in_My_House * http://suomenlistalevyt.blogspot.com/2015/08/de-dia.html Luokka:Vuoden 1987 kappaleet Luokka:Dead or Aliven kappaleet
Come Home (With Me Baby)

Come Home (With Me Baby) on englantilaisen yhtyeen Dead or Aliven kappale vuodelta 1988 ja yhtyeen neljännen studioalbumin Nude toinen single. Kappale oli suuri menestys Japanissa, jossa se sijoittui myyntilistalla sijalle 1. Yhtyeen alkuperämaassa, Isossa-Britanniassa kappale sijoittui sijalle 62. Suomessa kappale sijoittui sijalle 14. ==Lähteet== * https://dead-or-alive- band.fandom.com/wiki/Come_Home_(With_Me_Baby) * http://suomenlistalevyt.blogspot.com/2015/08/de-dia.html Luokka:Vuoden 1988 kappaleet Luokka:Dead or Aliven kappaleet
Waldemar Löfman

Johan Svante Waldemar Löfman (16. elokuuta 1879 Kokkola – 22. syyskuuta 1965 Turku) oli suomalainen juristi ja Turun kunnallispormestari.Ylioppilasmatrikkeli 1900, matrikkelinumero 26782Aikalaiskirja 1934Rafael Olinin Geneanet-sivusto : Johan Svante Valdemar LöfmanKunnallispormestari J. S. W. Löfman 60-vuotias, Helsingin Sanomat, 16.08.1939, nro 218, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 11.08.2024 Löfmanin vanhemmat olivat mekaanikko Johan Abraham Löfman ja Maria Elise Wenman. Hän pääsi ylioppilaaksi Turun ruotsalaisesta klassillisesta lyseosta vuonna 1900 ja suoritti Helsingin yliopistossa ylemmän hallintotutkinnon 1905 ja oikeustutkinnon 1910. Löfman sai varatuomarin arvon 1913. Löfman oli Turun lääninhallituksessa ylimääräisenä lääninkonttoristina vuodesta 1901, tullihallituksessa ylimääräisenä kamarikirjurina vuodesta 1905 ja Turun maistraatissa notaarina vuodesta 1917. Turun kunnallispormestarina Löfman oli 1921–1949. Hän oli vuodesta 1919 Merimieseläkelaitoksen sihteerinä ja kamreerina. Waldemar Löfman oli naimisissa vuodesta 1914 Margaretha Mathilda Sjöblomin kanssa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Turun kaupunginjohtajat ja pormestarit Luokka:Vuonna 1879 syntyneet Luokka:Vuonna 1965 kuolleet
Zgorzelecin piirikunta

Zgorzelecin piirikunta () on yksi Ala-Sleesian voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 89 188\. Piirikunnan kaksi kaupunkikuntaa ovat Zawidów ja hallintokeskus Zgorzelec. Viisi maalaiskuntaa ovat Bogatynia, Pieńsk, Sulików, Węgliniec sekä Zgorzelec ja niissä on kylien lisäksi kolme kaupunkia; Bogatynia, Pieńsk sekä Węgliniec. Zgorzelecin piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 4,8 prosenttia. Zgorzelecin piirikunnalla on Saksan kanssa yhteistä rajaa noin 79 kilometrin pituudelta. Tšekin kanssa yhteisen rajan pituus on noin 68 kilometriä. Vuoden 2019 lopussa Zgorzelecin piirikunnassa arvioitiin olevan 89 188 asukasta, joista 51,3 prosenttia naispuolisia ja 48,7 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 68 993 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 65 005 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioitiin vuoden 2019 lopussa muodostaneen 15,7 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 61 prosenttia ja eläkeikäisten 23,2 prosenttia väestön keski-iän ollessa 43,3 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 626 lasta. == Lähteet == Luokka:Ala-Sleesian piirikunnat
Nephus

Nephus on leppäkerttujen heimoon kuuluva kovakuoriaissuku. Suvun lajimäärä vaihtelee eri lähteissä. Maailmanlaajuisesti sukuun kuuluu yli kaksikymmentä lajia.Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Nephus Suomessa suvun edustajista on tavattu viisi lajia: läiskäpikkupirkko (Nephus redtenbacheri), limopikkupirkko (Nephus limonii), konupikkupirkko (Nephus jacobsoni), viitapikkupirkko (Nephus bipunctatus) ja hietapikkupirkko (Nephus bisignatus).Laji.fi: Nephus == Sukuun kuuluvia lajeja == *Hietapikkupirkko (Nephus bisignatus) *Konupikkupirkko (Nephus jacobsoni) *Limopikkupirkko (Nephus limonii) *Läiskäpikkupirkko (Nephus redtenbacheri) *Murattipikkupirkko (Nephus quadrimaculatus) *Viitapikkupirkko (Nephus bipunctatus) == Lähteet == == Aiheesta muualla == *iNaturalist: Suku Nephus *ITIS: Nephus Luokka:59.6 Selkärangattomat Luokka:Leppäkertut
Rabbe Fabian Wrede

Rabbe Fabian Wrede af Elimä (23. huhtikuuta 1882 Helsinki – 29. kesäkuuta 1957 Anjala) oli suomalainen tuomari ja Helsingin kunnallispormestari.Ylioppilasmatrikkeli 1901, matrikkelinumero 27131 Rabbe Fabian Wreden vanhemmat olivat professori, Åbo Akademin kansleri Rabbe Axel Wrede ja Johanna Sofia Paulina Wrede. Hän pääsi ylioppilaaksi Ruotsalaisesta normaalilyseosta vuonna 1901 ja suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon 1905. Wrede sai varatuomarin arvon 1908. Wrede oli Helsingin kunnallispormestarina 1914–1917, korkeimman oikeuden nuorempana oikeussihteerinä 1919–1928 ja Viipurin hovioikeudessa hovioikeudenneuvoksena 1930–1934. Hän oli eduskunnan ruotsinkielisen kanslian päällikkönä 1934–1935 ja kihlakunnantuomarina Iitin tuomiokunnassa 1935–1950. Rabbe Fabian Wrede oli naimisissa 1909–1939 Laelia Aline Breitensteinin (k. 1939) kanssa ja vuodesta 1940 Anna Meri Rosin kanssa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset tuomarit Luokka:Helsingin pormestarit ja kaupunginjohtajat Luokka:Vuonna 1882 syntyneet Luokka:Vuonna 1957 kuolleet
Mustvee jõgi

Mustvee jõgi on 39 kilometriä pitkä joki Virossa Jõgevamaalla Jõgevan kunnassa ja Mustveen kunnassa, joka laskee Peipsijärven pohjoisosan luoteisrantaan. == Joen kulku == Joki alkaa pienestä metsän kuivatusojasta, joka on joen luonnollisen uoman jatke kohti pohjoista. Ojan alkupää sijaitsee Pandiveren ylängön itärinteessä. Se laskee sieltä alas ja virtaa koko loppumatkan Alutagusen alangolla suuntanaan ensin etelä ja sitten kaakko. Joki saa nopeasti luonnollisen meanderoivan luonteensa, joka jatkuu loppuun asti. Joki toimii myös noin neljäsosan verran pituudestaan Jõgevan ja Mustveen kuntien välisenä rajajokena, mutta se käy aluksi Mustaveen puolella vain muutaman kerran lyhyesti. Joen yläjuoksu on metsätaivalta ja vasta Lilastveren ja Kõrvemetsan kohdalla se ohittaa esnimmäisen kerran peltomaita. Täällä siihen yhtyvät oikealta lännestä tulevat Kullamäe oja ja Rausi oja. Alempana siihen yhtyy pohjoisesta tuleva Ulvi oja, jonka valuma-alue sijaitsee kokonaan Mustaveen kunnan puolella. Sitten joki jättää kuntarajan ja virtaa ensin Võtikveren kautta kaakkoon, missä aukeaa peltovaltainen alue. Sitten se kääntyy länteen ja virtaa lopuksi Mustveen läpi Peipsijärveen. Taajamien välissä sen ympäristö on rauhoitettu Tellisen luonnonsuojelualueeksi . Joensuussa on Mustveen taajamassa jokialue rakennettu suojaiseksi venesatamaksi . == Luontoarvoja == Vaikka Tellisen luonnonsuojelualue on pinta-alaltaan vain 238 hehtaaria , elää metsäisessä jokiympäristössä saukko ja joen pohjalla vuollejokisimpukka. Jokea ympäröivissä metsissä kasvaa täällä erityisenä pidetyt lajit kiiltoängelmä, lehtoneidonvaippa, valkolehdokki, kalkkimaariankämmekkä, näsiä ja kynäjalava. == Historiaa == Joki oli aiemmalta nimeltään myös Must­jõgi (vuonna 1638 Mustajacki). == Valuma-alue, sivu-uomia ja järviä == === Valuma-alue === Joen valuma-alueen pinta-ala on 179,5 neliökilometriä. Joen eteläpuolella Peipsijärveen laskee Kullavere jõgi, jonka valuma-alue sivujokineen sivuaa Mustvee jõen valuma-aluetta etelässä ja lounaassa. Joen pohjoispuolella Peipsijärveen laskee Piilsi jõgi, jonka valuma-alue ylettyy koillisessa Ulvi ojan korkeudelle saakka. Pohjoispuolelle levittäytyy Avijõen valuma-alue. Joen länsipuolella sijaitsee laaja Luusika soo, joka on vedenjakaja-aluetta Pedja jõen suuntaan lännessä. Pedja jõgi, joka alkaa Pandiveren ylängöltä, on eteläisen Emajoen sivuhaara. === Sivu- uomia === Mustvee jõen suurimpia sivuhaaroja on lueteltu seuraavassa taulukossa. yhtyy Mustvee jõgeen (km suusta) Nimi Pituus (km) Valuma-alue (km²) Lähde 1 Raja kraav 2 2 3 Kivimurru kraav 6 10 12 Uusküla kraav 4 4 18 Ulvi oja 13 19 26 Rausi oja 9 33 28 Kullamäe oja 12 46 33 Rajametsa kraav 4 14 === Järviä === Joen valuma-alueella ei esiinny karttojen mukaan suuria järviä. == Hallintoalue == Mustvee jõgi kuuluu Peipsijärven alavesistöalueeseen, joka on osa Itä-Viron vesistöaluetta. Joen vesistörekisterin tunnus on VEE1055100. == Huomautuksia == == Lähteet == Luokka:Peipsijärven valuma-alue Luokka:Peipsijärven alue Luokka:Viron joet
Herman Snellman

Herman Henrik Snellman (30. huhtikuuta 1857 Oulu – 25. kesäkuuta 1935 Pernaja) oli suomalainen kirkkoherra ja valtiopäivämies. Herman Snellmanin vanhemmat olivat kauppias, merikapteeni Johan Henrik Snellman ja Flora Enbom ja puoliso vuodesta 1883 Lydia Erika Teresia Lundmark. Tultuaan ylioppilaaksi Oulussa 1878 Snellman opiskeli teologiaa ja suoritti teologian erotutkinnon 1882, papiksi hänet vihittiin seuraavana vuonna. Toimittuaan ensin merimiespappina Lontoossa 1883–1892 hän oli kirkkoherra Korppoossa vuodesta 1893, Jomalassa vuodesta 1905 ja Pernajassa vuodesta 1918. Rovastin arvonimen hän sai vuonna 1910. Snellman oli pappissäädyn edustaja valtiopäivillä 1905.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 (Viitattu 9.10.2020)Aikalaiskirja 1934, s. 630. (Viitattu 9.10.2020) Hänet valittiin vuoden 1899 suureen lähetystöön Korppoon edustajana, mutta hänen osallistumisestaan lähetystöön ei ole varmuutta.Päiviö Tommila: Suuri adressi, s. 306. WSOY, 1999. Lintutieteilijä ja taidemaalari Johannes Snellman oli Herman Snellmanin poika. ==Lähteet== Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan pappissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1857 syntyneet Luokka:Vuonna 1935 kuolleet
Oscar Leonard Sund

Oscar Leonard Sund (8. elokuuta 1881 Hamari, Porvoon maalaiskunta – 30. lokakuuta 1917 Porvoo) oli suomalainen varatuomari ja Porvoon pormestari.Ylioppilasmatrikkeli 1901, matrikkelinumero 27248Kuolleita, Uusi Suometar, 02.11.1917, nro 256, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Sundin vanhemmat olivat työmies Petter Gustaf Sund ja Amanda Wilhelmina Bergström. Hän pääsi ylioppilaaksi Porvoon lyseosta vuonna 1901 ja suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon 1907. Sund oli Porvoon pormestarina 1916–1917, aikaisemmin hän toimi sihteerinä Kuopion poliisilaitoksella ja istui käräjiä. Hän kuoli lokakuussa 1917 lavantautiin Porvoossa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Porvoon pormestarit ja kaupunginjohtajat Luokka:Vuonna 1881 syntyneet Luokka:Vuonna 1917 kuolleet
Złotoryjan piirikunta

Złotoryjan piirikunta () on yksi Ala-Sleesian voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 43 490\. Piirikunnan kaksi kaupunkikuntaa ovat Wojcieszów ja hallintokeskus Złotoryja. Neljä maalaiskuntaa ovat Pielgrzymka, Świerzawa, Zagrodno sekä Złotoryja ja niissä on kylien lisäksi yksi kaupunki; Świerzawa. Złotoryjan piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 13,2 prosenttia. Luku on huomattavan suuri sekä Ala-Sleesian voivodikunnan että koko Puolan työttömyyslukuihin verrattuna. Vuoden 2019 lopussa Złotoryjan piirikunnassa arvioitiin olevan 43 490 asukasta, joista 50,9 prosenttia naispuolisia ja 49,1 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 45 672 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 33 684 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioitiin vuoden 2019 lopussa muodostaneen 16,6 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 61,3 prosenttia ja eläkeikäisten 22,1 prosenttia väestön keski-iän ollessa 42,4 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 345 lasta. == Lähteet == Luokka:Ala-Sleesian piirikunnat
Iwona Hossa

Iwona Hossa (s. 23. helmikuuta 1973 Poznań) on puolalainen ooppera- ja konserttilaulaja, äänialaltaan sopraano.Iwona Hossa Culture.pl Hossa valmistui vuonna 1998 Poznańin Ignacy Jan Paderewski -musiikkiakatemiasta opiskeltuaan Ewa Wdowickan laululuokalla. Hän kävi myös muiden muassa Helena Łazarskan, Leopold Spitzerin, Jerzy Marchwińskin, Ewa Podleśin, Sylvia Gesztyn ja Ryszard Karczykowskin pitämillä laulukursseilla. Vuonna 1999 Hossa sai Maria Callas Grand Prix'n Ateenassa. Vuonna 1996 hän liittyi Poznańin suurteatterin solistiksi ja teki debyyttinsä Violettan roolissa Giuseppe Verdin La traviatan esityksessä. Vuonna 2000 hän aloitti työskentelyn Varsovan suurteatterissa, jonka yhteydessä toimii maan kansallisooppera. Hossa on tehnyt yhteistyötä monien muidenkin oopperateatterien kanssa Puolassa ja muualla. Kapellimestareita, joiden johdolla Hossa on laulanut, ovat olleet David Lloyd- Jones, David Agler, Maurizio Benini, John Neschling, Gustavo Dudamel, Gabriel Chmura, Kazimierz Kord, Jan Krenz, Jacek Kaspszyk, Jerzy Maksymiuk, Grzegorz Nowak, Krzysztof Penderecki, Stanisław Skrowaczewski ja Antoni Wit. Oopperarooleja Hossa on tulkinnut Verdin ohella muiden muassa Wolfgang Amadeus Mozartilta, Stanisław Moniuszkolta, Gioacchino Rossinilta, Giacomo Puccinilta, Gaetano Donizettilta ja Karol Szymanowskilta. Hossan konserttiohjelmistoon on kuulunut esimerkiksi Johann Sebastian Bachin, Georg Friedrich Händelin, Antonio Vivaldin, Krzysztof Pendereckin, Henryk Góreckin, Witold Lutosławskin, Roman Maciejewskin ja Roman Palesterin teoksia. Hossa on osallistunut myös moniin uusien teosten kantaesityksiin. Säveltäjinä ovat olleet muiden muassa Wojciech Kilar, Jerzy Maksymiuk, Marek Jasiński ja Paweł Serafiński. == Lähteet == Luokka:Puolalaiset oopperalaulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pukumiekka

Pukumiekka on kevyt yksikätinen miekka, joka on suunniteltu pistämistä varten. Se kehittyi Ranskassa 1600-luvun puolivälissä pidemmästä ja painavammasta rapiirista.Smallsword hf-armory.com Viitattu 9.10.2020 Pukumiekat olivat hyvin tyypillisiä 1600– ja 1700-lukujen varakkaissa seurapiireissä ja hoveissa. Herrasmiehet ja aateliset kantoivat pukumiekkaa osana jokapäiväistä asukokonaisuuttaan. Vaikka pukumiekat olivat lyhyempiä, kevyempiä ja koristeellisempia verrattuna keskiaikaisiin miekkoihin, ne olivat myös vaarallisia aseita kaksintaisteluissa. Pukumiekat eivät olleet pelkästään siviilien käytössä, vaan myös jalkaväen upseerit kantoivat niitä sivuaseinaan. Pukumiekat jäivät osaksi valtion virkamiesten asustusta 1800–luvulla ja käyttö jatkui osittain vielä 1900–luvulle asti. Pukumiekkaa nähdään 2000-luvullakin osana perinteisissä paraati- ja hoviasuissa.1700-luvun pukumiekka rautaportti.fi Viitattu 9.10.2020 == Lähteet == Luokka:Miekat
Friedrich Spielhagen

Friedrich Spielhagen (24. helmikuuta 1829 Magdeburg – 25. helmikuuta 1911 Charlottenburg) oli saksalainen romaanikirjailija.Spielhagen, Friedrich Nordisk familjebok 26. 1917 Spielhagen opiskeli vuodesta 1847 filologiaa ja filosofiaa Berliinissä, Bonnissa ja Greifswaldissa. Hän julkaisi 1857 esikoisnovellinsa Clara Vere, jota seurasi Auf der Düne (1858). Molemmat saivat suosiollisen vastaanoton, mutta varsinaisesti Spielhagenin maine perustuu romaaniin Problematische Naturen (1860) ja sen jatkoksi kirjoitettuun Durch Nacht zum Licht (1861). Vuodesta 1862 Berliinissä asunut Spielhagen oli Gutzkowin ja Heinrich Lauben seuraajia. Nordisk Familjebokin ensimmäisessä painoksessa (1891) on seuraava arvio:Spielhagen, Friedrich Nordisk familjebok 15. 1891 Toisessa painoksessa (1917) Ruben Berg kirjoittaa: Suunta kääntyi 1884, kun Heinrich ja Julius Hart julkaisivat teoksensa Friedrich Spielhagen und der deutsche Roman der Gegenwart. Spielhagenin suosio romahti uran kolmannella vuosikymmenellä, ja silloiset teokset, kuten Was will das werden? (1886) ja Noblesse oblige (1888), Stumme des Himmels (1894) ja Faustulus (1896), edustavat jo ohitettua ja vanhentunutta suuntausta. Spielhagen kokeili huonolla menestyksellä myös näytelmien kirjoittamista ja julkaisi yhden runokokoelman.Spielhagen, Friedrich, Tietosanakirja osa 8. Tietosanakirja- osakeyhtiö 1916 ==Suomennetut teokset== * Hovin Roosa, suom. Aatto S., Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kirjapaino 1880. Sarja: Helppohintainen novelli- ja romani-jakso, 2. * Rakkaus ja mustasukkaisuus; suomentanut Antti Rytkönen, Hämeenlinna: Karisto 1917. Sarja: Kariston 50 pennin romaaneja, 95. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Saksalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1829 syntyneet Luokka:Vuonna 1911 kuolleet
Max Klauss

Max Klauss (s. 27. heinäkuuta 1947 Chemnitz) on entinen itäsaksalainen pituushyppääjä ja Euroopan mestari. Max Klauss nousi Itä-Saksan maajoukkueurheilijaksi vuonna 1966. Samana vuonna hän voitti Europan juniorimestaruuden eli alle 20-vuotiaiden mestaruuden pituushypyssä. Tähän aikaan hän oli myös varteenotettava 10-ottelija. Hän edusti vuoden 1966 Budapestin EM-kisoissa Itä-Saksaa 10-ottelussa sijoittuen neljänneksi edellään länsisaksalaiskolmikko Werner von Moltken johdolla. Klauss teki seuraavana vuonna heinäkuussa 1967 Hallessa Itä-Saksan mestaruuskilpailuissa 10-ottelussa tulokseksi 7986, joka sen vuoden maailmantilastossa neljännelle sijalle. Saman vuonna hän hyppäsi pituudessa tuloksen 789 cm, joka sai hänet suuntautumaan entistä enemmän pituushyppyyn. Vuosi 1968 osoitti Max Klaussin vahvuutensa pituushypyssä, sillä kesäkuussa 1968 hän hyppäsi yli 8 metriä tuloksella 807 cm, joka oli samalla yhteissaksalainen pituusennätys. Kuitenkin samana vuonna hän teki 10-ottelussa myös hyvän tuloksen 7889, jolla hän saavutti Itä-Saksan 10-ottelumestaruuden. Vuoden 1969 EM-kisoissa Ateenassa Klauss kilpaili pituudessa sijoittuen kuudenneksi tuloksella tasan 8 metriä. Edelle sijoittuneiden tulokset olivat tuulituloksia, joten Klaussin tulos oli sallittu ja samalla EM-kilpailujen ennätys. Kisan voitti Neuvostoliiton armeeni Igor Ter-Ovanesjan voimakkaassa myötätuulessa tuloksella 817 cm. Kahden vuoden päästä elokuussa 1971 käytiin EM-kisat Helsingissä. Niissä Klauss voitti kultaa tuloksella 792 cm ja samalla sentillä entisen mestarin Ter-Ovanesjanin. Vuosi 1972 alkoi Klaussilla hyvin, sillä hän voitti Grenoblen EM-sisähalleissa kultaa tuloksella 802 cm. Toukokuussa hän hyppäsi tuloksen 810 cm eli Klauss oli vahva olympialaisten mitaliehdokas. Münchenin olympialaisissa Klauss eteni loppukilpailuun ja hyppäsi 796 cm, joka oikeutti kuudenteen sijaan Yhdysvaltain Randy Williamsin voittaessa ensimmäisen kierroksen hypyllään 824 cm. Hän jatkoi uraansa ja sai seuraavina vuosina vielä mitali sisähallikisoissa eli hopeaa 1973 ja pronssia 1974. Vuoden 1974 Rooman EM-kisoissa hän sijoittui seitsemänneksi tuloksella 773 cm. Vuosi 1974 oli viimeinen Max Klaussin uralla. Hän oli voittanut siihen mennessä neljä kertaa Itä-Saksan pituushyppymestaruuden vuosina 1971, 1972, 1973 ja 1974. Parhaan tuloksensa 818 cm hän teki kesäkuussa 1974 Berliinissä. Amerikkalaisen Track & Field News-lehden arvioinnissa Klauss oli maailmantilastossa 1971 2., 1972 5., 1973 6. ja 1974 6. Urallaan hän edusti SC Karl-Marx-Stadtia ja Einheit Dresdeniä. Max Klauss opiskeli fysiikkaa ja väitteli myöhemmin tohtoriksi. == Lähteet == Luokka:Itäsaksalaiset pituushyppääjät Luokka:Itäsaksalaiset yleisurheilun moniottelijat Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bayt Jibrin

Bayt Jibrin eli historiallinen Eleutheropolis () on nykyisin hylätty ja raunioitunut kylä Israelissa. Roomalaiskautinen Eleutheropolis oli hallinnollinen keskus ja ristiretkeläiset rakennuttivat paikalle linnan. Kylän arabiasukkaat pakenivat kodeistaan vuonna 1948 Israelin itsenäisyyssodan takia ja lähelle perustettiin sittemmin Bet Guvrinin juutalainen kibbutsi. == Maantiede == Bayt Jibrin sijaitsee Jerusalemista lounaaseen Juudean läntisten kukkuloiden alueella noin 287 metrin korkeudella merenpinnasta. Alue tunnetaan monista luolistaan, jotka ovat Unescon maailmanperintöluettelon kohde. == Historia == Bayt Jibrinin nimi on johdettu mahdollisesti arameankielisestä paikannimestä, joka viittaa mahtavan tai voimakkaan henkilön kotiin. Lähellä sijaitsee Tell Maresa. Maresa esiintyy useampaan otteeseen Vanhassa testamentissa. Bayt Jibrin alkoi kasvaa parthialaisten tuhottua Maresan vuonna 40 ennen ajanlaskun alkua. Paikka on liitetty Josephuksen mainitsemaan Betogabaraan, jonka roomalaiset valtasivat hänen mukaansa vuonna 68 ajanlaskun alun jälkeen. Josephus mainitsee paikan sijaitsevan keskellä Idumeaa. Paikka kasvoi entisestään toisen juutalaissodan jälkeen 100-luvulla. Rooman keisari Septimius Severus myönsi sille kaupunginoikeudet vuonna 199/200 ja kutsuivat sitä nimellä Eleutheropolis. Talmudissa paikka esiintyy nimellä Bet Guvrin. Paikasta tuli hallinnollinen keskus ja paikalla toimi esimerkiksi rahapaja ja amfiteatteri. Roomalaiskauden kaupungin koko oli noin 160 eekkeriä. Paikasta tuli piispanistuin 300-luvulla. Bysantin kaudella kaupungissa oli myös synagoga. Arabit valtasivat Eleutheropoliin Amr bin al-Asin johdolla kalifi Abu Bakrin valtakaudella. Perinteen mukaan Muhammadin seuraaja Tamim Abu Ituqaya haudattiin Bayt Jibrin. Kokonaisuutena paikkakunnan merkitys väheni arabien valtakauden alettua. Munkki Stefanos Melodoksen mukaan se tuhoutui kokonaan arabiheimojen välisissä yhteneotoissa vuonna 796. Kuitenkin vain hieman myöhemmin sitä kuvaillaan kuitenkin jälleen paikallisen kaupan keskuksena. Ristirekeläiset valtasivat paikkakunnan 1100-luvulla. Jerusalemin kuningas Fulk alkoi rakennuttaa ristiretkeläislinnaa vuonna 1134. Linna annettiin temppeliherroille vuonna 1136. Linna suojeli Jerusalemia Egyptin suunnalta ja etenkin Askalonista tulevilta hyökkäyksiltä. Muslimien onnistui kuitenkin vallata se Saladinin johdolla vuonna 1187. Sittemmin kaupunkia hallitsivat mamelukit ja osmanit. Osmanien teettämän veroluettelon mukaan Bayt Jibrinissä oli vuonna 1596 50 kotitaloutta (khana). Paikasta kirjoitti sittemmin 1700-luvulla suufilainen matkailija Bakri al-Siddiqi ja 1800-luvulla paikkakunnasta kirjoittaneet mainitsivat sen suuret oliivipuutarhat. 1900-luvun alussa Bayt Jibrinin asukasluku oli noin 1 000\. Kaupungin asukkaat pakenivat kodeistaan vuonna 1948 Israelin itsenäisyyssodan seurauksena. Seuraavan vuoden puolella juutalaiset siirtolaiset perustivat paikalle Bet Guvrinin kibbutsin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin Palestiinan kaupungit Luokka:Israelin historia
Anu Ahokas

Anu Ahokas (s. 1979) on toiminut Staffpoint-konsernin toimitusjohtajana vuodesta 2018. Koulutukseltaan hän on valtiotieteiden maisteri ja aiemmin hän on toiminut mm. yhtiön varatoimitusjohtajana sekä Spring Housen toimitusjohtajana. Hän on edelleen Spring Housen hallituksen puheenjohtaja. Ahokkaalla on myös monia luottamustehtäviä. Hän on mm. Keskuskauppakamarin Työ-, koulutus- ja osaamisvaliokunnan puheenjohtaja, Työeläkeyhtiö Varman hallituksen jäsen, EK:n hallituksen jäsen ja Henkilöstöala ry:n hallituksen jäsen. Vuonna 2021 Ahokas toimi Henkilöstöala HELA ry:n (aiemmin Henkilöstöpalveluyritysten liitto HPL ry) hallituksen varapuheenjohtajana ja hänet valittiin hallituksen puheenjohtajaksi vuonna 2022. Ahokas on myös perustanut Solo Health henkilöstöpalveluyrityksen, joka on erikoistunut lääkäreihin ja hoitajiin sekä digitaalisiin terveydenhuollonpalveluihin. == Lähteet == Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat
Lapinniemen höyryputkisilta

Lapinniemen höyryputkisilta oli Tampereella sijainnut, yli 500 metriä pitkä riippusilta, joka ylitti Näsijärven Naistenlahden kohdalla. Silta oli Tampellan rakennuttama, ja se valmistui vuonna 1959. Sen kautta kulki höyryputki Tampellan höyryvoimalaitoksesta Lapinniemen puuvillatehtaaseen.Sainio, Teemu & Palo-oja, Ritva & Viitala, Janne: Tampellan tarina. – Ritva Palo-oja (toim.) Tampella. Metallin aika ja taika, s. 74\. Tampere: Tampereen museot, 2004. ISBN 951-609-244-6. Höyryputkisilta purettiin vuonna 1987, sen jälkeen kun Lapinniemen teollisuustoiminta oli päättynyt. Naistenlahden satamassa on edelleen jäljellä sillan betoninen jalusta. ==Lähteet== Luokka:Tampereen entiset rakennukset ja rakennelmat Luokka:Tampereen sillat Luokka:Suomen riippusillat Luokka:Näsijärvi Höyryputkisilta Luokka:Tampella (Tampere)
Kyyhkyvahakas

Kyyhkyvahakas (Cuphophyllus lacmus, Camarophyllys lacmus tai Hygrocybe lacmus) on taksonomialtaan epäselvä vahakaslaji, jota pidetään Suomessa uhanalaisuudeltaan silmälläpidettävänä (NT), Ruotsissa peräti vaarantuneena, uhanalaisena (VU) ja toisaalta Venäjällä harvalukuisena. Laji on helppo sekoittaa muihin vahakaslajeihin, mutta myrkyllinen se ei ole. Sitä ei tietenkään pidä sekoittaa myrkyllisiin vaaleisiin malikoihin, jotka saattavat olla johteisilta mutta kapaeammalta heltastoltaan jossain määrin samannäköisiä. Kyyhkyvahakkaan kasvupaikoista on vaihtelevia tietoja hakamaista kuusikoihin, mutta joka tapauksessa se on harmaalakkinen ja -jalkainen, valkohelttainen, noin nelisenttiseksi kasvava vahakaslaji. Sille on tyypillistä harmaa lakki, vaalea tai harmaa jalka, johteiset heltat sekä väliheltat ja niiden väliset poimuharjanteet. Jalka voi olla joskus ontto. Lakin halkaisija ylittää harvoin neljää senttimetriä ja jalan läpimitta vaihtelee puolen senttimetrin molemmin puolin. Lajilla on mieto maku ja tuoksu. Laji on periaatteessa syötävä, mutta sitä kannattanee välttää vähäarvoinen kokonsa vuoksi sekä siksi, että se saattaa todella olla uhanalainen laji. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Kyyhkyvahakas – Cuphophyllus lacmus Luokka:Hygrophoraceae
Zorro (vuoden 1957 televisiosarja)

Zorro on yhdysvaltalainen televisiosarja, joka perustuu alun perin Johnston McCulleyn vuonna 1919 luomaan sankariin Zorroon. 78-osaisen sarjan tuotti Walt Disney Productions, ja sitä esitettiin vuosina 1957–1959. Sarjan nimikkosankaria esitti Guy Williams. Sarjan päätyttyä siitä tuotettiin vielä neljä erikoisjaksoa vuosina 1960–1961. ==Juoni== Sarjan ensimmäinen tuotantokausi keskittyi kolmeen tarinaan, joka alkoi Diegon saapuessa Kaliforniaan 1820. Hän ryhtyy puolustamaan kaupunkiaan Zorrona vallanhimoiselta kapteeni Monastariolta. Hänet voitettuaan Zorro saa uuden haasteen selvittäessään pahamaineisen tuomarin Carlos Galindon aikeet vallata koko Kalifornia. Ensimmäisen kauden viimeinen tarina keskittyy salaperäiseen "The Eagle" henkilöön, joka yrittää myös vallata Kalifornia, mutta hänen aikeissa on myydä se Venäjälle suurella rahalla.The First Season Episodes billcotter.com Viitattu 10.10.2020 Sarjan toinen tuotantokausi siirtää tarinan Pueblo de los Angelesista Montereyhin, jossa Zorro yrittää selvittää roistojen suunnitelmat ryöstää Kaliforniaan saapuvaa rahalastia. Tutkiessaan tarkemmin hän saa selville kiinnostuksen kohteena olevan naisen olleen roistojen pomon tytär Ana Maria Verdugo. Estettyään roistot Zorro kohtaa vanhan ystävänsä Ricardo del Amon, joka on myös kiinnostut Ana Mariasta. Diego on aikeissa luopua sankarin roolista mennäkseen naisen kanssa naimisiin, mutta isänsä puhuu hänet ympäri. Diego jättää hyvästi Ana Marialle ja palaa Pueblo de los Angelesiin, jossa hän jatkaa Zorrona.The Second Season Episodes billcotter.com Viitattu 10.10.2020 ==Rooleissa== ==Sarjakuva== Suosion myötä helmikuussa 1958 alettiin julkaisemaan televisiosarjan pohjalta sarjakuvia Walt Disney Presents: Zorro, jonka kuvitti Alex Toth.Comic Books billcotter.com Viitattu 10.10.2020 Sittemmin useat Euroopan maat tekivät sarjan pohjalta Zorro-sarjakuvia, muun muassa Ranskassa julkaistiin 1970- ja 1980-luvulla Jean-Marie Nadaudin käsikirjoittamana ja Robert Rigotin kuvittamana.Inducks Viitattu 10.10.2020 ==Lähteet== Luokka:Zorro Luokka:Yhdysvaltalaiset seikkailusarjat Luokka:Yhdysvaltalaiset toimintasarjat Luokka:1950-luvun televisiosarjat Luokka:ABC:n televisio-ohjelmat
Garsivaz

Garsivaz (myös Garsiwaz, Gersiwaz tai Karsivaz) on myyttinen turaanilainen hahmo, joka esiintyy Kuninkaiden kirjassa, Šahnamessa. Luokka:Taruolennot Luokka:Iranilainen kulttuuri
Simpsonit (32. tuotantokausi)

Simpsonien 32. tuotantokausi käynnistyi Yhdysvalloissa Fox-kanavalla 27. syyskuuta 2020. Suomessa kausi alkoi 7. kesäkuuta 2021. Tuotantokausi sisältää Simpsonien 700. jakson. == Jaksoluettelo == # Esityspäivä Suomessa Suomenkielinen nimi Englanninkielinen nimi Tuotantokoodi 685\. - 3201 7.6.2021 Susi lampaan vaatteissa Undercover Burns ZABF19 686\. - 3202 7.6.2021 Rooman rappio I, Carumbus ZABF18 687\. - 3203 7.6.2021 Taidetarinoita Now Museum, Now You Don't ZABF21 688\. - 3204 14.6.2021 Kauhujen talo, osa 31 Treehouse of Horror XXXI ZABF17 689\. - 3205 14.6.2021 Seitsemän kaljan kriisi The 7 Beer Itch ZABF15 690\. - 3206 14.6.2021 Rikosradio Podcast News ZABF22 691\. - 3207 21.6.2021 Haaveet kaatuu Three Dreams Denied QABF02 692\. - 3208 21.6.2021 Matkalla Cincinnatiin The Road To Cincinnati ZABF20 693\. - 3209 21.6.2021 Sana juuttuu kurkkuun Sorry Not Sorry QABF01 694\. - 3210 28.6.2021 Springfieldin kesäjoulu A Springfield Summer Christmas For Chtistmas QABF03 695\. - 3211 28.6.2021 Isähemmo The Dad Feelings-Limited QABF04 696\. - 3212 28.6.2021 Päiväkirjan salaisuudet Diary Queen QABF05 697\. - 3213 5.7.2021 Nuoleskelva nuoriso Wad Goals QABF06 698\. - 3214 5.7.2021 Laulava talonpoika Yokel Hero QABF07 699\. - 3215 5.7.2021 Pitsarobotit palaavat Do Pizza Bots Dream of Electric Guitars QABF08 700\. - 3216 12.7.2021 Salahuone ja synninpäästö Manger Things QABF09 701\. - 3217 12.7.2021 Hoitajattomat timantit Uncut Femmes QABF10 702\. - 3218 12.7.2021 Purilaiskunkut Burger Kings QABF11 703\. - 3219 19.7.2021 Paniikkia Springfieldin kaduilla Panic on the Streets of Springfield QABF12 704\. - 3220 19.7.2021 Epätoivottu ennustus Mother and Child Reunion QABF14 705\. - 3221 19.7.2021 Vakoojavaari The Man from G.R.A.M.P.A. QABF13 706\. - 3222 19.7.2021 Baarien miehet The Last Barfighter QABF15 Luokka:Simpsonit-tuotantokaudet
Ivar Markus Tallgren

Ivar Markus Tallgren (28. elokuuta 1850 Karijoki – 2. huhtikuuta 1936 Maaria) oli Maarian seurakunnan pitkäaikainen kirkkoherra ja moninkertainen valtiopäivämies. Tallgrenin vanhemmat olivat kirkkoherra Karl August Tallgren ja Charlotta Ulrika Bergroth ja puoliso vuodesta 1876 Jenny Maria Montin (k. 1931). Tallgren tuli ylioppilaaksi 1869 ja suoritti teologian erotutkinnon 1873, jolloin hänet myös vihittiin papiksi. Palveltuaan ensin ylimääräisenä pappina useilla eri paikkakunnilla ja oltuaan kappalainen Ruovedellä 1879–1887 Tallgren oli kirkkoherra Maariassa vuodesta 1887 lähes viisikymmentä vuotta. Turun tuomiokapitulin asessorina Tallgren toimi vuodesta 1897 vuoteen 1921 asti, minkä lisäksi hänellä oli useita luottamustehtäviä. Rovastin arvonimen hän sai vuonna 1896. Tallgren oli pappissäädyn edustaja valtiopäivillä 1888, 1891, 1894, 1897, 1899, 1904 ja 1905.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 (Viitattu 10.10.2020)Aikalaiskirja 1934, s. 665. (Viitattu 10.10.2020)Rovasti I. M. Tallgren 75-vuotias. Helsingin Sanomat, 28.8.1925, s. 4.Rovasti I. M. Tallgren kuollut. Helsingin Sanomat, 3.4.1936, s. 3. Tallgrenin lapsia olivat kirkkoherra, kirjailija K. Z. Tallgren, professorit O. J. Tuulio ja A. M. Tallgren sekä esseisti, suomentaja Anna-Maria Tallgren. ==Lähteet== Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan pappissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1850 syntyneet Luokka:Vuonna 1936 kuolleet
Luettelo televisiosarjan Pulmuset jaksoista

Tämä on luettelo televisiosarjan Pulmuset jaksoista. == Jaksoluettelo == === 1. kausi (1987) === # Englanninkielinen nimi Alkuperäinen esityspäivä 1\. Pilot 5. huhtikuuta 1987 2\. Thinergy 12. huhtikuuta 1987 3\. But I Didn't Shoot the Deputy 19. huhtikuuta 1987 4\. Whose Room Is It Anyway 26. huhtikuuta 1987 5\. Have You Driven a Ford Lately? 3. toukokuuta 1987 6\. Sixteen Years and What Do You Get 10. toukokuuta 1987 7\. Married... without Children 17. toukokuuta 1987 8\. The Poker Game 24. toukokuuta 1987 9\. Peggy Sue Got Work 31. toukokuuta 1987 10\. Al Loses His Cherry 7. kesäkuuta 1987 11\. Nightmare on Al's Street 14. kesäkuuta 1987 12\. Where's the Boss 21. kesäkuuta 1987 13\. Johnny B. Gone 28. kesäkuuta 1987 === 2. kausi (1987–1988) === # Englanninkielinen nimi Alkuperäinen esityspäivä 14\. Poppy's by the Tree (osa 1) 27. syyskuuta 1987 15\. Poppy's by the Tree (osa 2) 27. syyskuuta 1987 16\. If I Were a Rich Man 4. lokakuuta 1987 17\. Buck Can Do It 11. lokakuuta 1987 18\. Girls Just Want to Have Fun (osa 1) 18. lokakuuta 1987 19\. Girls Just Want to Have Fun (osa 2) 18. lokakuuta 1987 20\. For Whom the Bell Tolls 25. lokakuuta 1987 21\. Born to Walk 1. marraskuuta 1987 22\. Alley of the Dolls 8. marraskuuta 1987 23\. The Razor's Edge 15. marraskuuta 1987 24\. How Do You Spell Revenge? 22. marraskuuta 1987 25\. Earth Angel 6. joulukuuta 1987 26\. You Better Watch Out 20. joulukuuta 1987 27\. Guys and Dolls 10. tammikuuta 1988 28\. Build a Better Mousetrap 24. tammikuuta 1988 29\. Master the Possibilities 7. helmikuuta 1988 30\. Peggy Loves Al, Yeah, Yeah, Yeah 14. helmikuuta 1988 31\. The Great Escape 21. helmikuuta 1988 32\. Impo-Dent 28. helmikuuta 1988 33\. Just Married... with Children 6. maaliskuuta 1988 34\. Father Lode 13. maaliskuuta 1988 35\. All in the Family 1. toukokuuta 1988 === 3. kausi (1988–1989) === # Englanninkielinen nimi Alkuperäinen esityspäivä 36\. He Thought He Could 6. marraskuuta 1988 37\. I'm Going to Sweatland 20. marraskuuta 1988 38\. Poke High 27. marraskuuta 1988 39\. The Camping Show / A Period Piece 11. joulukuuta 1988 40\. A Dump of My Own 8. tammikuuta 1989 41\. Her Cups Runneth Over 15. tammikuuta 1989 42\. The Bald and the Beautiful 29. tammikuuta 1989 43\. The Gypsy Cried 5. helmikuuta 1989 44\. Requiem for a Dead Barber 12. helmikuuta 1989 45\. I'll See You in Court 18. kesäkuuta 2002 (FX:llä) (Ei esitetty aiemmin Yhdysvalloissa) 46\. Eatin' Out 19. helmikuuta 1989 47\. My Mom, the Mom 26. helmikuuta 1989 48\. Can't Dance, Don't Ask Me 19. maaliskuuta 1989 49\. A Three Job, No Income Family 19. maaliskuuta 1989 50\. The Harder They Fall 26. maaliskuuta 1989 51\. The House That Peg Lost 9. huhtikuuta 1989 52\. Married... with Prom Queen (osa 1) 23. huhtikuuta 1989 53\. Married... with Prom Queen: The Sequel (osa 2) 30. huhtikuuta 1989 54\. The Dateless Amigo 7. toukokuuta 1989 55\. The Computer Show 14. toukokuuta 1989 56\. Life's a Beach 21. toukokuuta 1989 57\. Here's Lookin' at You, Kid 21. toukokuuta 1989 Pulmuset
Philipp Spitta

Philipp Spitta (1801 Hannover – 1859) oli saksalainen teologi ja hengellinen runoilija. Spitta opiskeli teologiaa Göttingenin yliopistossa ja toimi sen jälkeen pappina. Hän julkaisi virsikokoelmia, joista arvokkain on 1833 ilmestynyt Psalter und Harfe. Siihen sisältyvät virret ovat arvostettuja sekä sisällykseltään että muodoltaan. Toinen kokoelma on 1861 julkaistu Nachgelassene geistliche Lieder.Spitta. 1. Karl Johann Philipp S. Tietosanakirja osa 8. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1916 Spittan poika oli musiikkitieteilijä Philipp Spitta.Spitta. 2. Philipp S. Tietosanakirja osa 8. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1916 Kaksi Spittan virttä on ilmestynyt suomeksi Ruotsin kirkon vuoden 1937 virsikirjan suomennoksessa Ruotsin kirkon virsikirja, 1972. Virsi 244 "Lujaan Siion perustettiin" (Gottes Stadt steht fest gegründe, 1843), suom. William Snell 1966 ja virsi 481 "Ma tahdon sua palvella" (1833), suom. William Snell 1968. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Saksalaiset virsirunoilijat Luokka:Vuonna 1801 syntyneet Luokka:Vuonna 1859 kuolleet Luokka:Saksalaiset papit
Keskuspuisto (Loimaa)

pienoiskuva|pysty|Loimaan kaupunkiseurakunnan vanhan kirkon muistokivi. Loimaan Keskuspuisto on Loimaan keskustassa Väinämöisenkadulla sijaitseva puistoalue. Puiston vieressä sijaitsevat Loimaan keskustan palvelut. == Historia == Nykyisellä puistoalueella sijaitsi Loimaan vanha kaupunginkirkko, joka purettiin nykyisen Loimaan Kaupunginkirkon valmistuttua. 1990-luvun lopulla puistoon alettiin kiinnittää huomiota; viheralueita kunnostettiin ja puistoon pystytettiin patsaita. 2010-luvun alussa puiston puut kaadettiin tulevan kunnostuksen takia. Samaan aikaan puistoa uusittiin ja uusia istutuksia istutettiin. Vuonna 2017 puistoon tuotiin kuntoiluvälineet, jotka ovat vapaasti kaikkien käytettävissä. Puiston vieressä sijaitsee myös esiintymislava. == Keskuspuiston patsaat ja muistomerkit == Keskuspuistossa sijaitsee useita patsaita sekä muistomerkkejä, jotka ovat pääosin Alpo Jaakolan tekemiä ja Loimaan kaupungille lahjoittamia. Puiston tämänhetkiset pysyvästi paikallaan olevat patsaat: * Loimaan kaupunkiseurakunnan vanhan kirkon muistokivi, Elias Anttila (vuosiluku ei tiedossa) * Loimaan leipätyttö, Alpo Jaakola (1982), lahjoitettu Loimaan kaupungille * Ystävyyskunnat, tuntematon tekijä * Loimaan pesäpalloilulle, tekijä ei tiedossa (1982) * Itsenäinen Suomi 50 vuotta-juhlakuusi, pystyttänyt Loimaan kaupunki * Rauhanpaasi, tuntematon tekijä === Katso myös === * Luettelo Loimaan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä. == Tapahtumia == Vieressä sijaitsevalla torilla järjestetään paljon tapahtumia. Tiistai sekä perjantai ovat jokaviikkoiset toripäivät, jolloin torille kokoontuu myyjiä. Lisäksi muita torilla järjestettäviä tapahtumia ovat keväisin Aprillimarkkinat, kesällä Nuorten kauppiaiden markkinat sekä syksyllä Savipäivämarkkinat. == Lähteet == Luokka:Keskusta (Loimaa) Luokka:Suomen puistot
Cantemus

Cantemus-laulukirja on Helsingin katolisen hiippakunnan laulukirja. Cantemus- laulukirja on hyväksytty vuonna 2012. Sen hyväksyi Helsingin piispa Teemu Sippo SCJ ja kirja on julkaistu hiippakuntajuhlassa Lohjalla 11. elokuuta 2012. Kirja on ensimmäinen suomenkielinen painettu katolinen laulukirja. Sitä ennen käytössä on ollut useita vihkoja ja kirjasia, ja ne muodostavat perustan Cantemukselle. Niissä olleita lauluja on muokattu ja täydennetty ottamalla aineistoa, virsiä ja hymnejä katolisesta traditiosta ja ekumeenisesta lauluperinteestä sekä uudempaa aineistoa. Kirjassa on 314 laulua kahdeksassa osastossa * I Messun pysyvät osat (laulut 1–27) * II Kirkkovuoden ajat ja juhlat (28–56) * III Adoraatio ja eukaristia (157–182) * IV Neitsyt Maria (183–214) * V Pyhimykset (215–242) * VI Rukous ja kirkollinen elämä (243–272) * VII Hautajaiset (273–275) * VIII Kiitos ja ylistys (288–314) * Liitteet (hakemistoja). Virsien kirjoittajia, kääntäjiä ja muokkaajia ovat muun muassa Adolf Carling (14 virttä), Jaakko Finno (10 virttä), Hemminki Maskulainen (12 virttä), Outi Kecskeméti (9 virttä), Markku Koponen (11 virttä), Elias Lönnrot (14 virttä), Markus Mäkelä (16 virttä), Anna-Maija Raittila (32 virttä) sekä Tuomas Akvinolainen (11 virttä). Jumalanpalveluselämään ja katoliseen hurskauselämään liittyvät hymnit ovat kirjassa yleensä latinankielisinä ja suomeksi. Kirjassa on lähes 50 yhteistä virttä Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjan kanssa. Osa niistä on eri käännöksinä ja säkeistömäärältään erilaisina. Niiden lisäksi virsien joukossa on muutama yhteinen virsi Ruotsin kirkon virsikirjan kanssa sekä uudempaa ekumeenista aineistoa, muun muassa Taizé-yhteisön lauluja. == Lähteet == Luokka:Hengelliset laulukokoelmat Luokka:Katolinen liturgia Luokka:Katolinen kirkko Suomessa
Saelred

Saelred, myös Selred tai Selræd, (k. 746 tai 747) oli Essexin kuningas noin 709–747. William Malmesburylaisen mukaan Saelred oli kuningas Sigebert Hyvän poika ja seurasi Offaa valtaistuimella. William Malmesburylaisen mukaan Saelred hallitsi 38 vuotta kunnes hänet tapettiin. Hänen valtaannousunsa ajankohta ei ole kuitenkaan tiedossa. Saelred hallitsi ilmeisesti osan kaudestaan yhdessä Swæfbertin kanssa, joka luultavasti toimi Middlesexin alikuninkaana. == Lähteet == Luokka:Englannin anglosaksikuninkaat