EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Neu-Ulm

Neu-Ulm on kaupunki Baijerin osavaltiossa Saksassa. Se kuuluu Schwabenin hallintopiiriin ja toimii Neu-Ulmin piirikunnan keskuskaupunkina. Kaupunki sijaitsee Baijerin länsirajalla Tonavan varrella, vastapäätä Ulmin kaupunkia. Neu-Ulmin pinta-ala on 80,99 neliökilometriä ja sen asukasluku oli vuoden 2020 lopussa 58 841. == Historia == pienoiskuva|vasen|Neu-Ulmin vesitorni Neu-Ulmin historia alkaa vuodesta 1810, jolloin Ulmin kaupungin hallinta siirtyi Baijerin kuningaskunnalta Württembergin kuningaskunnalle. Tonavasta tuli kuningaskuntien välinen raja niin, että sen oikeanpuolinen alue päätyi Baijerin hallintaan. Vasemmalle puolelle jäi Ulm, kun taas oikealle puolelle syntyi Neu-Ulm. Tuohon aikaan Neu-Ulm oli äärimmäisen pieni asutus. Se tunnettiin nimellä Ulm am rechten Donauufer. Nimi Neu-Ulm mainittiin ensimmäisen kerran kirjallisesti vuonna 1814. Neu-Ulm alkoi kasvaa 1840-luvulla, kun alueelle rakennettiin linnoitus. Uuden rautatieyhteyden valmistuttua Augsburgiin vuonna 1853 Neu-Ulmiin sijoitettiin varuskunta. Vuonna 1857 sille annettiin oma vaakuna ja vuonna 1869 kuningas Ludvig II myönsi sille kaupunginoikeudet. Kaupunki alkoi kukoistaa pormestari Josef Kollmannin aikakaudella 1800-luvun lopulla. Ulmin ja Neu-Ulmin yhdistävä raitiotieyhteys rakennettiin vuonna 1897 ja vuonna 1900 kaupunkiin rakennettiin vesitorni. Vuonna 1906 Neu-Ulm laajeni ensimmäistä kertaa kaupunginmuurien ulkopuolelle. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen varuskunta suljettiin. Toisessa maailmansodassa liki kahdeksankymmentä prosenttia kaupungista tuhoutui liittoutuneiden pommituksissa, ja kaikki sillat Ulmiin yli Tonavan tuhottiin. Toisen maailmansodan lopusta 1990-luvulle saakka kaupungissa oli läsnä Yhdysvaltain sotilaita. Sotilaiden poistumisella oli suuri vaikutus kaupungin talouteen. == Ystävyyskaupungit == Neu-Ulmilla on neljä ystävyyskaupunkia: * Bois-Colombes, Ranska (vuodesta 1966) * Meiningen, Saksa (vuodesta 1988) * Trissino, Italia (vuodesta 1990) * New Ulm, Yhdysvallat (vuodesta 1954) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Neu-Ulmin kaupungin verkkosivut Luokka:Baijerin kunnat Luokka:Saksan kaupungit Luokka:Schwabenin hallintopiiri
M/S Auto Bay

M/S Auto Bay () on suomalaisen Bore -varustamon omistuksessa oleva oleva ro- ro-rahtilaiva. Alus on rakennettu vuonna 1997 Kristiansundissa, Norjassa ja alun perin sen nimi oli Heralden. Kuollutta painoa Auto Baylla on 6 067 tonnia ja jääluokitus on 1A Super eli alus pystyy useimmissa jääolosuhteissa liikkumaan yksin. Alus on rekisteröity Suomen lipun alle ja sen kotisatama on Helsinki. Nykyään alusta käyttää UECC -varustamo, joka kuljettaa sillä henkilöautoja Euroopasta Suomeen. Kerrallaan autoja alukseen mahtuu 1 530. Auto Bayn sisaraluksia ovat M/S Auto Bank ja M/S Auto Baltic. == Käyttöhistoria == 31\. tammikuuta 1997 alus luovutettiin suomalaisen Rederi Ab Engshipin omistukseen, joka rekisteröi sen Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Nauvo. Tuolloin laiva oli nimeltään Heralden. 10. helmikuuta Transfennica aloitti liikennöinnin aluksella reitillä Kemi–Oulu–Kiel. Syyskuussa 1998 Heralden siirtyi liikennöimään linjalle Rauma–Antwerpen–Lyypekki. Tammikuussa 1999 aluksen reitti vaihtui jälleen; uusi reitti oli Kemi–Oulu–Lyypekki. Vuonna 2006 suomalaiseen Rettig Groupiin kuuluva Bore osti aluksen. Marraskuussa 2006 Heralden meni Cosco Shipyard -telakalle Nantongiin, Kiinaan. Helmikuussa 2007 laiva aikarahdattiin UECC:n liikenteeseen. Samalla alus sai myös nykyisen Auto Bay -nimensä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Fakta om Fartyg – M/S Heralden *Bore: M/V Auto Bay *Auto Bay UECC:n sivuilla Auto Bay
The Umbrella Academy

The Umbrella Academy on My Chemical Romance -yhtyeen vokalistin Gerard Wayn kirjoittama ja Gabriel Bán kuvittama kuusiosainen sarjakuvalehti. Sarjakuvien värityksestä vastasi Dave Stewart ja kansikuvan on suunnitellut James Jean. Sarjakuvat julkaistaan jokaisen kuukauden kolmantena keskiviikkona. Sarjakuvasarjasta tehtiin myös samanniminen televisiosarja, jonka ensi-ilta oli 15. helmikuuta 2019. == Osat == The Apocalypse Suite #The Day the Eiffel Tower Went Berserk (julkaistu 19. syyskuuta 2007) #We Only See Each Other At Weddings And Funerals (julkaistu 17. lokakuuta 2007) #Dr. Terminal's Answer (julkaistu 21. marraskuuta 2007) #Baby, I'll Be Your Frankenstein (julkaistu 19. joulukuuta 2007) #Thank You For The Coffee (julkaistu 21. tammikuuta 2008) #Brothers And Sisters, I Am An Atomic Bomb (julkaistu 20. helmikuuta 2008) Dallas #The Jungle (julkaistu 26. marraskuuta 2008) == Hahmot == *The Monocle (Sir Reginald Hargreeves) *The Umbrella Academy: **00.01 Spaceboy (Luther Hargreeves) **00.02 The Kraken (Diego Hargreeves) **00.03 The Rumor (Allison Hargreeves) **00.04 The Séance (Klaus Hargreeves) **00.05 The Boy **00.06 The Horror (Ben Hargreeves) **00.07 The White Violin (Vanya Hargreeves) *Inspector Lupo *Abhijat *Dr. Pogo *Mrs. Hargreeves == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Dark Horse – Umbrella Academy: Apocalypse Suite #1 *MCR Fan - A worldwide MCR Fansite. All the complete issues of The Umbrella Academy on-line and download for free ! Luokka:Dark Horse Comicsin sarjakuvat Luokka:Supersankarisarjakuvat Luokka:Sarjakuvalyhytsarjat
Daniel Jensen

Daniel Jensen (s. 25. kesäkuuta 1979 Kööpenhamina) on tanskalainen jalkapalloilija, jonka pelipaikka oli keskikentällä. Hän pelasi kotimaansa lisäksi Alankomaissa, Espanjassa, Saksassa ja Italiassa. Myös hänen isoveljensä Niclas Jensen on jalkapalloilija. == Ura == === Seurajoukkue === Jensen aloitti aikuisten sarjoissa vuonna 1996 Boldklubben af 1893 -nimisen joukkueen riveissä Tanskan ykkösdivarissa. Hän siirtyi hollantilaiseen SC Heerenveeniin vuonna 1998. Vuonna 2003 hän siirtyi Espanjan La Ligassa pelanneeseen Real Murciaan. Kausi ei mennyt Murcian kannalta hyvin, joten se putosi alempaan sarjaan. Jensen sen sijaan onnistui, ja hänen hyvät otteensa huomattiin useissa saksalaisseuroissa. Hän siirtyi miljoonan euron siirtosummalla Werder Bremeniin. Sittemmin hän pelasi muun muassa italialaisseura Novarassa. === Maajoukkue === Tanskan alle 19-vuotiaiden joukkueessa Jensen esiintyi ensimmäistä kertaa syyskuussa 1995. Yhteensä hän pelasi U-19-joukkueessa 16 ottelua, joissa hän teki kolme maalia. Alle 20-vuotiaiden joukkueessa hän pelasi 19 ottelua, joissa tehtyjä maaleja kaksi. Aikuisten maajoukkueessa Jensen debytoi helmikuussa 2002. Hän oli maajoukkueen mukana Euroopan mestaruuskilpailuissa 2004; hän pelasi kaksi peliä kokonaisuudessaan ja tuli yhdessä vaihdosta kentälle. Kaikkiaan hän pelasi urallaan 52 maaottelua ja teki niissä kolme maalia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Jensenin profiili maajoukkueen sivulla Luokka:Tanskalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Cölln

Cölln oli vanhan Berliinin sisarkaupunki kaupunkien yhdistymiseen saakka. Se sijaitsi Spreeinselin saaren eteläosassa Brandenburgin rajakreivikunnassa. Cölln mainittiin ensimmäisen kerran kirjallisesti vuonna 1237, Berliini puolestaan vuonna 1244. Kaupunkeja erotti vain Spreejoki, ja täten ne olivat tiiviissä yhteydessä toisiinsa alusta alkaen. Magdeburgista itään kulkeneen kauppareitin kuljettua myös kaksoiskaupungin läpi, Cölln-Berliinistä tuli hyvin nopeasti vaurasta aluetta. Cöllnin ja Berliinin harjoittama yhteinen politiikka johti vuonna 1308 liittoutumiseen Brandenburg an der Havelin, Frankfurt an der Oderin ja Salzwedelin kaupunkien kanssa. Liittoutumisella haluttiin puolustaa kaupunkien oikeutta itsehallintoon. Vaaliruhtinas Fredrik II kuitenkin päätti Cöllnin ja Berliinin itsehallinnon muodostamalla niistä residenssikaupunkinsa vuonna 1451. Vuonna 1709 kaupungit liittyivät yhdeksi kaupungiksi muodostaen nykyisen Berliinin perustan. Uusi kaupunki nimekseen Berliini, sillä vanha Berliini oli tuolloin kaksi kertaa suurempi kuin Cölln. Cöllnin nimi on yhä jäljellä Berliinin kaupunginosan Neuköllnin, Köllnischer Park -puiston ja Am Köllnischen Park -kadun nimissä. Neuköllnin alue oli alun perin Cöllnin eteläistä aluetta. == Aiheesta muualla == Luokka:Historialliset kaupungit Luokka:Berliinin historia
Sint-Amands

Sint-Amands oli kunta Belgiassa Antwerpenin provinssissa. Vuoden 2018 alussa Sint-Amandsin väkiluku oli 8 479\. Kokonaispinta-alaa kunnalla oli 15,58 neliökilometriä, ja sen asukastiheys oli 544 asukasta neliökilometrillä. Kuntaan kuului kolme kunnanosaa, Lippelo, Oppuurs ja varsinainen Sint-Amands. Sint-Amands ja Puurs liittyivät vuoden 2019 alussa yhteen ja muodostavat uuden Puurs-Sint-Amandsin kunnan. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Kunnan sivusto (osin myös ) Luokka:Antwerpenin kunnat Luokka:Belgian entiset kunnat
Saksan Grand Prix 2001

Saksan Grand Prix 2001 oli Formula 1 -kauden 11. osakilpailu, joka ajettiin 29. heinäkuuta 2001 Hockenheimringilla Saksassa. Kilpailun voitti Williamsilla ajanut Ralf Schumacher, jolle voitto oli kauden kolmas. Vuoden 2001 kilpailu oli viimeinen, joka ajettiin 6,8 kilometriä pitkällä vanhalla Hockenheimringillä. Rataa muokattiin vuodeksi 2002 huomattavasti muun muassa turvallisuus- ja katsojasyistä. == Tulokset == Sija Nro Kuljettaja Talli Kierrokset Aika/keskeytys Lähtöruutu Pisteet 1\. 5 Ralf Schumacher Williams- BMW 45 1.18.17,873 2 10 2\. 2 Rubens Barrichello Ferrari 45 + 46,117 6 6 3\. 10 Jacques Villeneuve BAR-Honda 45 + 1.02,806 12 4 4\. 7 Giancarlo Fisichella Benetton-Renault 45 + 1.03,477 17 3 5\. 8 Jenson Button Benetton-Renault 45 + 1.05,454 18 2 6\. 22 Jean Alesi Prost-Acer 45 + 1.05,950 14 1 7\. 9 Olivier Panis BAR-Honda 45 + 1.17,527 13 8\. 15 Enrique Bernoldi Arrows-Asiatech 44 + 1 krs. 19 9\. 14 Jos Verstappen Arrows-Asiatech 44 + 1 krs. 20 10\. 21 Fernando Alonso Minardi-European 44 + 1 krs. 21 Kesk. 12 Jarno Trulli Jordan-Honda 34 Hydrauliikka 10 Kesk. 4 David Coulthard McLaren-Mercedes 27 Moottori 5 Kesk. 20 Tarso Marques Minardi-European 26 Vaihdelaatikko 22 Kesk. 6 Juan Pablo Montoya Williams-BMW 24 Moottori 1 Kesk. 1 Michael Schumacher Ferrari 23 Polttoaineen syöttö 4 Kesk. 23 Luciano Burti Prost- Acer 23 Ulosajo 16 Kesk. 17 Kimi Räikkönen Sauber-Petronas 16 Vetoakseli 8 Kesk. 18 Eddie Irvine Jaguar-Cosworth 16 Polttoaineen syöttö 11 Kesk. 3 Mika Häkkinen McLaren-Mercedes 13 Moottori 3 Kesk. 11 Ricardo Zonta Jordan-Honda 7 Kolari (Verstappen) 15 Kesk. 16 Nick Heidfeld Sauber-Petronas 0 Kolari (de la Rosa) 7 Kesk. 19 Pedro de la Rosa Jaguar-Cosworth 0 Kolari (Heidfeld) 9 == Muuta == *Paalupaikka: Juan Pablo Montoya – 1.38,117 *Nopein kierros: Juan Pablo Montoya – 1.41,808 (kierroksella 20) *Juan Pablo Montoyan uran ensimmäinen paalupaikka. *Ferrarin 650. Grand Prix. *Williamsin 110. paalupaikka. *Jacques Villeneuven uran viimeinen palkintosija. * Viimeinen kilpailu, jossa molemmat Benetton-autot olivat pisteillä. *Ricardo Zontan viimeinen kilpailu Jordanilla. *Jean Alesin viimeinen kilpailu Prostilla. *Prost-tallin viimeinen pistesija. *Luciano Burti kolaroi lähdössä hitaasti startanneeseen Michael Schumacheriin. Burtin Prostin keula nousi korkealle ilmaan ja auto oli hetken jopa ylösalaisin muiden autojen päällä. Burti selvisi kuitenkin vammoitta ja pääsi jopa osallistumaan vara-autolla uusintalähtöön. == Lähteet == Luokka:Formula 1 -kausi 2001 Luokka:Saksan Grand Prix
Ragnhild Hveger

Ragnhild Tove Andersen (o.s. Hveger, 10. joulukuuta 1920 Nyborg – 1. joulukuuta 2011) oli tanskalainen uimari, olympiamitalisti ja euroopanmestari. Nyborgissa vuonna 1920 syntynyt Hveger saavutti hopeaa naisten 400 metrin vapaauinnista Berliinin kesäolympialaisissa 1936. Vuonna 1941 Hveger piti hallussaan yhdeksäätoista vapaauinnin ennätystä; naisten 1 500 metrin vapaauinnin maailmanennätys hänellä oli hallussaan aikavälillä 3. heinäkuuta 1938 – 23. heinäkuuta 1955. Hveger ei osallistunut vuoden 1948 kesäolympialaisiin, jossa tanskalaiset naiset menestyivät hyvin, mutta teki paluun Helsingin kesäolympialaisissa vuonna 1952. Hänelle myönnettiin vuonna 1966 paikka International Swimming Hall of Famessa. == Lähteet == * Ragnhild Hveger Biography and Olympic Results Olympics at Sports-Reference.com === Viitteet === Luokka:Tanskalaiset uimarit Luokka:Tanskalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
Vytautas Landsbergis

Vytautas Landsbergis (s. 18. lokakuuta 1932 Kaunas) on liettualainen professori ja poliitikko. Hän oli Liettuan ensimmäinen valtionpäämies sen itsenäistyttyä Neuvostoliitosta. Landsbergis valmistui 1955 Liettuan musiikkikonservatoriosta ja kirjoitti väitöskirjansa 1969. Hän työskenteli professorina konservatoriossa ja pedagogisessa instituutissa. Landsbergis oli 1988 yksi Liettuan itsenäisyyttä ajaneen 1988 Sąjūdisiksen perustajista. Sen voitettua vaalit 1990 Landsbergisistä tuli korkeimman neuvoston puhemies ja siten valtionpäämies. 11. maaliskuuta 1990 hän johti parlamentin istuntoa, jossa julistettiin Liettuan itsenäisyys palautetuksi. Maasta tuli ensimmäinen itsenäisyyteen pyrkinyt Neuvostoliiton neuvostotasavalta. Neuvostoliitto yritti keskeyttää itsenäisyyshaaveet mm. talousboikotilla, mutta muidenkin neuvostotasavaltojen itsenäisyysjulistuksen seurasivat pian. Landsbergis oli puhemiehenä aina marraskuun 1992 vaaleihin asti. Seuraavana vuonna hän perusti uuden puolueen, Kotimaan liiton (Liettuan konservatiivit) (Tėvynes Sąjunga (konservatoriai)), joka sai murskavoiton vuoden 1996 vaaleissa. Landsbergis oli uudelleen puhemies 1996–2000. Hän pyrki myös presidentiksi 1997, mutta jäi kolmanneksi saaden 15,9 % äänistä. Toisella kierroksella hän tuki Valdas Adamkusta. Landsbergis tuli tunnetuksi radikaalispopulistisista mielipiteistään. Hän mm. teki vuonna 2000 kannatuksensa hiipuessa lakiehdotuksen korvauksien vaatimisesta Venäjältä Neuvostoliiton miehityksestä. Viro tukee Liettuan päätöstä miehityskorvausten hausta, TS, 17.6.2000 0:44:17 Vuonna 2004 Landsbergis valittiin Euroopan parlamentin jäseneksi Liettuan edustajana, jossa tehtävässä hän toimi vuoteen 2014 saakka. Hän kuului Euroopan kansanpuolueen ryhmään. Landsbergis on yksi merkittävimpiä Fluxus-liikkeen taiteilijoita. Vytautas Landsbergisin pojanpoika Gabrielius Landsbergis on liettualainen poliitikko, puoluejohtaja ja ulkoministeri. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Luokka:Liettuan presidentit Luokka:Liettualaiset muusikot Luokka:Liettualaiset europarlamentaarikot Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Janet Jagan

Janet Rosalie Jagan (o.s. Rosenberg; 20. lokakuuta 1920 – 28. maaliskuuta 2009) oli yhdysvaltalaissyntyinen guyanalainen poliitikko, joka toimi Guyanan pääministerinä vuonna 1997 ja presidenttinä 1997–1999. Janet Rosenberg syntyi keskiluokkaiseen juutalaisperheeseen Chicagossa 1920. Hänen isovanhempansa olivat molemmat juutalaisia maahanmuuttajia Unkarista ja RomaniastaProfile of Janet Jagan jagan.org.Rohter, Larry. "A Guyana Favorite: U.S.-Born Grandmother", The New York Times, 14.12.1997.. Vuonna 1942 Janet opiskeli sairaanhoitajaksi Chicagossa, jossa hän tapasi tulevan aviomiehensä, guyananintialaisen Cheddi Jaganin, joka oli hammaslääketieteen opiskelija Northwestern-yliopistossa. He avioituivat 1943 ja muuttivat Guyanaan. Guyanassa Janet Jaganista ei tullut pelkästään Guyanan ensimmäinen, vaan myös koko Etelä-Amerikan historian toinen naispuolinen valtionpäämies, Isabel Perónin jälkeen. Jagan luopui vuonna 1999 presidentin virastaan ministeri Bharrat Jagdeon hyväksi. Jaganilla oli paitsi poliittinen, myös kirjallinen ura; hän oli pitkään aktiivinen maansa kulttuuripiireissä. ==Lähteet== Luokka:Guyanan presidentit Luokka:Yhdysvaltalaiset sosialistit Luokka:Guyanan pääministerit Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
Simon Ignatius Pimenta

Simon Pimenta (1. maaliskuuta 1920 – 19. heinäkuuta 2013) oli intialainen kirkonmies. Hän toimi Mumbain katolisena arkkipiispana vuodesta 1978 vuoteen 1996, jolloin häntä seurasi Ivan Dias.Catholic-Hierarchy.org: Simon Ignatius Cardinal Pimenta Pappisvihkimyksensä 21. joulukuuta 1949 saanut Pimenta oli yksi kardinaaleista 28. kesäkuuta 1988 alkaen. Hän oli vuonna 2005 kuitenkin jo 85-vuotias, eikä siten voinut osallistua uuden paavin valintaan. == Lähteet == Luokka:Intialaiset kardinaalit Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Arabo

Arabo (armeniaksi Արաբո) (1863–1893), syntyjään Arakel oli tunnettu armenialainen sotilasjohtaja ja yksi ensimmäisiä armenialaisia itsenäisyystaistelijoita 1800-luvun lopulla. Arabo opiskeli Arakelotsin luostarikoulussa Mushissa. 1880 luvun lopulta lähtien hän johti armenialaisia vapaustaistelijajoukkoja Sasunissa ja Taronissa. Vuonna 1892 turkkilaiset viranomaiset pidättivät hänet ja hän sai 15 vuoden vankeustuomion, mutta hän onnistui pakenemaan ja liittymään jälleen joukkoihinsa. Arabo surmattiin vuonna 1893 taistelussa kurdijoukkoja vastaan tiellä Khnusista Mushiin (Länsi- Armeniassa, nykyisen Turkin alueella). Luokka:Armenialaiset henkilöt Luokka:Vapaustaistelijat Luokka:Vuonna 1863 syntyneet Luokka:Vuonna 1893 kuolleet
László Paskai

László Paskai (8. toukokuuta 1927 Szeged – 17. elokuuta 2015) oli unkarilainen katolinen kirkonmies. Paskai oli 23-vuotias saadessaan pappisvihkimyksensä 3. maaliskuuta 1951. Hän toimi muun muassa Veszprémin piispana alkaen 31. maaliskuuta 1979. Paskai toimi aikavälillä 3. maaliskuuta 1987 – 7. joulukuuta 2002 Esztergomin ja Budapestin hiippakunnan arkkipiispana. Häntä seurasi Péter Erdő. Paskaista tehtiin kardinaali 28. kesäkuuta 1988, ja hän osallistui uuden paavin valintaan vuonna 2005. Hän menetti äänioikeutensa täytettyään 80 vuotta toukokuussa 2007. ==Lähteet== Luokka:Unkarilaiset kardinaalit Luokka:Unkarilaiset katoliset arkkipiispat Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
James Ensor

James Ensor (13. huhtikuuta 1860 Oostende – 19. marraskuuta 1949 Oostende) oli belgialainen taidemaalari ja taidegraafikko, jolla oli merkittävä vaikutus ekspressionismiin ja surrealismiin. Hän asui melkein koko elämänsä Ostendessa. Hän kuului taiteilijaryhmään Les XX. ==Elämä== Ensorin isä oli englantilaista syntyperää, ja hänen äitinsä oli flaamilainen. Köyhänä oppilaana hän joutui jättämään koulun viisitoistavuotiaana ja opiskelemaan taidetta kahden paikallisen taiteilijan opissa. Vuodet 1877–1880 hän opiskeli Brysselissä Académie Royale des Beaux-Artsissa, jossa hänen opiskelutoverinaan oli Fernand Khnopff. Hänen teoksiaan oli ensi kerran esillä 1881. Vaikka Ensorin nuoruuden työt, kuten Venäläistä musiikkia (1881) ja Juopottelijat (1883), kuvaavat realistisia tapahtumia synkkään tyyliin, hänen palettinsa kirkastui sittemmin ja hän suosi eriskummallisia aiheita. Sellaiset maalaukset kuin Järkyttävät naamiot (1883) ja Luurangot tappelevat hirtetystä miehestä (1891) sisältävät hahmoja irvokkaissa naamioissa, jotka olivat saaneet herätteen hänen äitinsä lahjatavaramyymälästä Ostendin jokavuotisilla karnevaaleilla. Vuosina 1880–1917 hänellä oli ateljee vanhempiensa talon ullakolla. Naamioteemaa Ensor käytti usein. Hänen katsotaan ilmaisseen niillä luonteenpiirteitä ja tunnetiloja. Hän käytti niitä enemminkin paljastamis- kuin peittämistarkoituksessa. Myös hänen omassakuvassaan leijailevat maskit. Ensorin ekspressiivisyys, painajaismaisillaankin groteskeine hahmoineen oli kirkasväristä ja hyvin maalauksellista. 1800-luvun lopulla hänen töistään suurinta osaa syytettiin pahennusta herättäväksi, etenkin maalausta Kristus saapuu Brysseliin (1888), mutta hän asetti töitään edelleen näytteille, ja vähitellen hän alkoi saada hyväksyntää ja arvostusta. Vuonna 1920 hänellä oli suuria näyttelyjä, 1929 belgialainen säveltäjä Flor Alpaerts sävelsi James Ensor -sarjan, ja kuningas Albert nimitti Ensorin paroniksi. 1900-luvun ensivuosikymmenellä hänen tuotantonsa kuitenkin väheni, ja kriitikot ovat yleisesti pitäneet Ensorin 50 viimeistä vuotta pitkänä alamäkenä.Farmer, John David (1976) Ensor. s. 32, New York: George Braziller. ISBN 0-8076-0836-X. James Ensoria pidetään 1800-luvun taiteen uudistajana, ja hänen katsotaan antaneen vaikutteita Kleelle, Emil Noldelle,Becks-Malorny, Ulrike. James Ensor. s. 95 Köln: Taschen. (2000) ISBN 3-8228-5858-7. ja muille 1900-luvun ekspressionistisille ja surrealistisille taiteilijoille. Hänen teoksiaan on runsaasti Brysselissä Belgian kuninkaallisen taidemuseon Nykytaiteen museossa, ja niitä on näytteillä Kuninkaallisessa taidemuseossa Antwerpenissa. Kokoelma hänen kirjeitään on Brysselissä Kuninkaallisen taidemuseon nykytaiteen arkistossa. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Contemporary Art Archives *Kuninkaallisen museon Nykytaiteen kokoelma, 1800-luvun symbolismi, Ensorin Luurangot tappelevat savustetusta silakasta *Näyttely Antwerpenin kuninkaallisessa taidemuseossa: "Ensor ja modernistit" *Gettyn museo: James Ensor *Peter Aston: Ensorin historia Luokka:Belgialaiset taidemaalarit Luokka:Belgialaiset taiteilijat Luokka:Surrealistit Luokka:Vuonna 1860 syntyneet Luokka:Vuonna 1949 kuolleet
Robert Costanzo

Robert Costanzo (s. 20. lokakuuta 1942 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan erityisesti näyteltyään usein rikollista, keskiluokkalaista rakennusmiestä tai poliisia. ==Ura== Uransa 1970-luvulla aloittanut Costanzo on esiintynyt jo yli 100 elokuvassa, joista ensimmäinen oli Hikinen iltapäivä. Muita elokuvia ovat muun muassa Bronxin kapinallinen, Golden Club, Myrskyävä sydän, Tuhoisa terapeutti ja Racing Ace. Lisäksi hän on esiintynyt monissa televisiosarjoissa, joista ensimmäinen oli vuonna 1978 sarjassa Rhoda. Costanzo on esiintynyt lähinnä vierailevissa rooleissa televisiosarjoissa, jonka myötä niitä on kertynyt useita, kuten Charlien enkelit, Teho-osasto, Will & Grace, Joey, Päivien viemää, Boston Legal ja Hannah Montana. Costanzo on tehnyt mittavan uransa aikana myös äänirooleja, joista ensimmäinen ja merkittävin oli animaatiosarjassa Batman vuonna 1992 myöhemmin samana vuonna hän teki yhden ääniroolin televisiosarjaan Beverly Hills 90210. Toinen merkittävä äänirooli oli Philoctetes Herculesissa. Myöhemmin 2010 Costanzo kuultiin Joen äänenä Mafia II -videopelissä. ==Aiheesta muualla== * TV.com Luokka:Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät Luokka:Videopelien ääninäyttelijät Luokka:Amerikanitalialaiset Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1942 syntyneet
Risto Parjanne

Risto Juhani Parjanne (s. ) on Suomen kuntien yhteistyöelimen Kuntaliitto ry:n entinen toimitusjohtaja. Hänen toimialueensa kattoi muun muassa liiton konsernijohdon, valtion ja kuntien väliset suhteet, liiton kansainväliset suhteet ja viestinnän.Kuntaliiton perussivu Kuntaliitossa hänellä oli selkeä työnjako varatoimitusjohtajien Timo Kietäväisen ja Kari-Pekka Mäki-Lohiluoman kanssa. Parjanne kuului myös sisäasiainministeriön kunnallistalouden ja hallinnon neuvottelukuntaan.Valtioneuvosto Ennen tätä Risto Parjanne toimi Oulun kaupunginjohtajana 1991–1999. Nuoruutensa Parjanne on viettänyt Kouvolassa.Sari Palmin blogi, luettu 8.10.2007 Puoluetaustaltaan Parjanne on sosialidemokraatti ja koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden maisteri.Maksuttomia palveluja ei ole. Verkkouutiset (Kokoomuksen äänenkannattaja) 8.10.2007 Parjanne herätti huomiota syksyllä 2007 vaatimalla rajauksia hyvinvointipalveluihin kuntien talouden pelastamiseksi.Aamulehti 6.10.2007 Parjanne vaatii kansalaisten julkisten palveluiden omavastuun nostamista. Tämä tehtäisiin hänen mukaansa esimerkiksi lukioiden maksullisuudella, terveydenhuollon maksukorotuksilla sekä aluesairaaloiden vähentämisellä. Toisaalta Parjanne haluaa peruskoulun olevan jatkossakin maksuton. Keväällä 2009 Parjanne ehdotti maksuja kuntien harrastuspalveluille. Hänen mukaansa kuntalaisten omavastuuta harrastetoiminnasta joudutaan miettimään.Parjanne väläyttää maksuja kuntien harrastuspalveluille (YLE 5.4.2009) Kuntaliitosten suhteen Parjanne oli myönteisellä kannalla, eikä hän vaatinut esimerkiksi yhdistettäville kunnille yhteistä maarajaa.Keskipohjanmaa.net ==Lähteet== Luokka:Oulun pormestarit ja kaupunginjohtajat Luokka:Kotkan kaupunginjohtajat Luokka:Suomalaiset järjestöjohtajat Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1946 syntyneet
Konzerthausorchester Berlin

Konzerthausorchester Berlin (vuoteen 2006 Berliner Sinfonie-Orchester eli BSO) on sinfoniaorkesteri Saksan pääkaupungista Berliinistä. Se kuuluu Berliinin suurimpiin orkestereihin ja perustettiin vuonna 1952. Orkesteri toimii Karl Friedrich Schinkelin suunnittelemassa Konzerthaus Berlinissä, jossa se soittaa noin 100 konserttia kaudessa. == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut Luokka:Berliinin kulttuuri Luokka:Saksalaiset sinfoniaorkesterit
Zolotinka

Zolotinka () on kaupunkimainen taajama ja saman nimisen kaupunkikunnan keskus Nerjungrin piirin eteläosassa Sahan tasavallan etelälaidalla. Zolotinka sijaitsee 73 kilometriä etelään Nerjungrin kaupungista. Paikkakunta on syntynyt Amurin-Jakutskin rautatien rakentamisen yhteydessä, ja rautatie on ollut sen tärkein työllistäjä. Asukasluvun kehitys: *1 065 (1989) *1 200 (1999) * 566 (2002) == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Sahan tasavallan kaupunkimaiset taajamat Luokka:Nerjungrin piiri
Ollitapio Lehtinen

Ollitapio Lehtinen (8. elokuuta 1960 Helsinki – 3. joulukuuta 2016 EspooKuolinilmoitus. Helsingin Sanomat 14.12.2016, s. B 12.) oli suomalainen viulutaiteilija ja kapellimestari. Hän toimi vuodesta 1987 lähtien Suomen Kansallisoopperan ensimmäisenä konserttimestarina. Lehtinen suoritti orkesterinjohdon diplomin Sibelius-Akatemiassa professori Jorma Panulan kapellimestariluokalla 1991; viulunsoittoa hän opiskeli Erkki Kantolan johdolla. Lehtinen piti ensikonserttinsa Pietarin konservatoriossa vuonna 1980. Hän esiintyi laajalti viulusolistina sekä kamarimuusikkona, Pohjoismaiden lisäksi Saksassa, Itävallassa, Unkarissa, Yhdysvalloissa ja Australiassa. Lehtinen oli Suomalaisen Kamariorkesterin perustajajäsen ja toimi pitkään sen ensimmäisenä konserttimestarina. Lehtinen vieraili useimpien suomalaisten sinfoniaorkestereiden kapellimestarina. Lehtinen johti säännöllisesti myös Suomen Kansallisoopperassa. Lehtisen ja kamariorkesteri Vox Artisin kesäkuussa 2009 julkaistu äänite oli ehdolla vuoden klassiseksi albumiksi Emma-gaalassa helmikuussa 2010. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Ollitapio Lehtisen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa. Luokka:Suomalaiset kapellimestarit Luokka:Suomalaiset viulistit Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
Wrangell Island

Wrangell Island on saari Alexanderin saaristossa Alaskan kaakkoisosassa Tyynenmeren rannikolla. Wrangell Islandin pinta-ala on 544 km² ja se on 48 km pitkä ja 8–23 km leveä. Saaren erottaa itäpuolella olevasta mantereesta kapea Blake Channel -salmi ja länsipuolella olevasta Etolin Islandista kapea Zimovian Strait -salmi. Saari sijaitsee lähellä Stikinejoen suuta. Saari on pääosin tiheää, koskematonta metsää. Sen pohjoispäässä on Wrangellin 2 308 asukkaan (2002) kaupunki ja eteläosassa parinkymmenen asukkaan Thoms Placen kylä. ==Historia== Venäläiset miehittivät saaren 1834, kun Alaska oli osa Venäjän Amerikkaa. Saari on nimetty venäläisen tutkimusmatkailijan ja alueen kuvernöörin Ferdinand von Wrangelin mukaan. Vuonna 1840 venäläiset kuitenkin vuokrasivat tukikohtansa brittien Hudson Bay Companylle. Alaskan myynnin jälkeen saari oli vuodesta 1867 vuoteen 1877 Yhdysvaltojen armeijan tukikohtana. Myöhemmin siitä tuli metsästäjien, tutkmusmatkailijoiden ja kaivostyöläisten varustustukikohta, kun he käyttivät Stikinejoen reittiä matkalla Yukoniin. Saarella harjoitetaan kalastusta ja kaivostoimintaa. Ainoa saha suljettiin 1990-luvulla. Luokka:Alaskan saaret
Lastensuojeluyksikkö

Lastensuojelukysikkö on yksityinen tai kunnallinen kohde, jossa huostaanotetun tai avohuollontukitoimena sijoitetun lapsen kasvu ja kehitys turvataan. Lastensuojeluyksikössä on vastuuhenkilön lisäksi työntekijöitä, jotka huolehtivat sijoitettujen lasten terveydestä, ravinnosta, turvallisuudesta, koulutuksesta jne. Toimintaa valvoo sijoittaneiden kuntien sosiaalitoimi ja lääninhallitus. Lastensuojeluyksikkö eroaa perhekodista siinä, että perhekodiksi katsotaan kohde, jossa asuu vakituisesti sijaisvanhemmat, joiden lisäksi voi olla palkattuja työntekijöitä. Muutoin kaikki laki ja asetus on yhtäläinen. Luokka:Lastensuojelu Suomessa
Tietopöllö-palkinto

Tietopöllö-palkinto on Suomen tietokirjailijat ry:n vuodesta 1999 jakama palkinto. Se myönnetään tietokirjailijalle tai tekijäryhmälle, joka on julkaissut ansiokkaasti lapsille ja nuorille suunnattuja tietoteoksia. Palkinto voidaan myöntää myös erityisen ansiokkaalle ajankohtaiselle tieto- tai oppikirjalle tai tietoteossarjalle. Palkinnon suuruus on 8 000 euroa. Palkinto rahoitetaan Kopioston perimillä tekijänoikeuskorvauksilla. == Palkinnon saaneet == * 1999: yliopiston lehtori Maija Larmola ja taiteilija Leena Lumme * 2000: päämuseolehtori Marjatta Levanto * 2001: kirjailija ja toimittaja Tuula Korolainen ja erityisopettaja ja toimittaja Riitta Tulusto * 2002: kirjailija Kristiina Louhi * 2003: lastenpsykiatri Raisa Cacciatore * 2004: professori Markku Löytönen * 2005: kirjailija ja taiteilija Mauri Kunnas * 2006: graafinen suunnittelija Jussi Kaakinen, TTK Juha Kuisma ja FT Kirsti Manninen * 2007: tähtitieteen dosentti Hannu Karttunen, lasten- ja nuortenkirjailija Jukka Laajarinne (kunniakirja) ja kuvittaja Sami Saramäki (kunniakirja) * 2008: erikoissuunnittelija Liisa Lauerma ja valokuvaaja Martti Lintunen * 2009: tietokirjailija ja tiedetoimittaja Markus Hotakainen * 2010: kirjailija-kuvittajat Aino Havukainen ja Sami Toivonen * 2011: kirjailija Raili Mikkanen * 2012: kirjailija ja kuvittaja Suvi Vehmanen ja kuvittaja Laila Nevakivi * 2013: biologi ja suomentaja Iiris Kalliola * 2014: perinnetutkija Marjut Hjelt * 2015: tietokirjailija Paula Moilanen * 2017: kirjailija Reetta Niemelä * 2018: kirjailija Mervi Koski * 2019: toimittaja Seija Niinistö-Samela * 2020: tietokirjailija Laura Ertimo * 2021: kirjailija Vuokko Hurme * 2022: kirjailija Jukka Laajarinne * 2023: työpari Kerttu Rahikka ja Nadja Sarell: Elsa ja Lauri -kuvakirjasarja * 2024: toimittaja, tietokirjailija Jani Kaaro Lähde == Lähteet == Luokka:Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjallisuuspalkinnot
Pakkahuone

Pakkahuone on usein tullikamarien yhteydessä ollut rakennus, jossa tavaroiden tullaus on aiemmin tapahtunut. Sen ulkopuolella voitiin tullikäsittelyyn ottaa tullittomia ja paljon tilaa kysyviä tavaroita. Jollei määrätyn ajan kuluessa tullauksen tapahduttua tavaroita noudettu pakkahuoneesta, tavaranomistajan oli suoritettava erityinen maksu kultakin päivältä, jolla noutamista viivytettiin. Milloin tullikamariin oli asetettu erityinen pakkahuoneentarkastaja, hän oli yksin vastuussa siitä, että tavaran nimi, laji ja kappaleluku mainitaan ilmoituskirjassa oikein sekä että muut tullin suoritukseen vaikuttavat ilmoitukset merkittiin siihen asianmukaisesti.Pakkahuone Tietosanakirja osa 7, palsta 76, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1915 Monet pakkahuoneet on muutettu kulttuuritiloiksi, kuten esimerkiksi: *Tampereen Pakkahuone on osa Tullikamarin kulttuurikeskusta *Joensuun Pakkahuone on nykyisin esittävän taiteen tila. == Lähteet == Luokka:Suomen tulli
Jari Grönstrand

Jari Grönstrand (s. 14. marraskuuta 1962) on entinen suomalainen jääkiekkoilija ja nykyinen kykyjenetsijä/pelaaja-agentti. Puolustajapelaaja Grönstrand tuli tunnetuksi 1980-luvulla ja 1990-luvun alkupuolella Tampereen Tapparan menestysjoukkueessa. Hän pelasi joukkueen ykköskentässä Timo Jutilan pakkiparina. Grönstrand pelasi urallaan 29 A- ja kuusi B-maaottelua. Grönstrand on peliuransa jälkeen valmentanut seurajoukkueita Ranskassa ja toiminut maajoukkuevalmentajana Australian joukkueelle. Lisäksi hän on toiminut pelaajien rekisteröitynä agenttina Suomessa. Grönstrand toimii nykyään scouttina NHL-joukkue Winnipeg Jetsille. Hän on aiemmin toiminut scouttina myös Toronto Maple Leafsille. == Tilastot == 1979–1980 Tappara A-SMS 1 0 0 0 0 1980–1981 Tappara A-SMS 32 5 12 17 20 1981–1982 Tappara A-SMS 24 5 9 14 22 1982–1983 Tappara SML 35 2 2 4 18 8 0 0 0 4 Tappara CC 3 0 0 0 0 - - - - - Tappara A-SMS 11 1 2 3 18 1983–1984 Tappara SML 32 2 4 6 14 9 0 2 2 4 1984–1985 Tappara SML 36 1 9 10 27 - - - - - 1985–1986 Tappara SML 36 9 5 14 26 8 1 2 3 4 MM 9 0 2 2 8 1986–1987 Minnesota North Stars NHL 47 1 6 7 27 - - - - - 1987–1988 New York Rangers NHL 62 3 11 14 63 - - - - - KC 4 0 0 0 0 Colorado Rangers IHL 3 1 3 4 0 - - - - - 1988–1989 Quebec Nordiques NHL 25 1 3 4 14 - - - - - Halifax Citadels AHL 8 0 1 1 6 - - - - - 1989–1990 Quebec Nordiques NHL 7 0 1 1 2 - - - - - Halifax Citadels AHL 2 0 0 0 0 - - - - - New York Islanders NHL 41 3 4 7 27 3 0 0 0 4 Springfield Indians AHL 1 0 1 1 0 - - - - - 1990–1991 New York Islanders NHL 3 0 1 1 2 - - - - - Capital District Islanders AHL 63 13 22 35 40 - - - - - 1991–1992 Tappara SML 28 3 7 10 52 - - - - - Tappara SML-Q - - - - - 3 1 2 3 27 1992–1993 Tappara SML 46 5 5 10 76 - - - - - 1993–1994 Tappara SML 48 5 6 11 34 10 0 0 0 12 1994–1995 Sachsen Füchse DEL 39 3 7 10 84 2 0 1 1 4 1995–1996 Chamonix HC FRA-1 27 5 13 18 38 9 6 5 11 10 1996–1997 Flammes Bleues de Reims FRA-1 27 4 8 12 30 3 0 0 0 0 1997–1998 Flammes Bleues de Reims FRA-1 40 7 22 29 42 - - - - - 1998–1999 Flammes Bleues de Reims FRA-1 46 7 12 19 94 - - - - - 1999–2000 Flammes Bleues de Reims FRA-1 2000–2001 EHC Freiburg DEL-2 5 kautta Yhteensä NHL 185 8 26 34 135 3 0 0 0 0 aikuisten arvokisat 13 0 2 2 8 7 kautta SML 261 27 38 65 247 35 1 4 5 24 ==Lähteet== * * * Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Minnesota North Starsin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
HMS Warspite

HMS Warspite on ollut yhdeksän Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä. *Warspite (1596), 29-tykkinen kaljuuna *HMS Warspite (1666), 70-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva *HMS Warspite (1758), 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva *HMS Warspite (1807), 76-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva *HMS Warspite (1876), koululaiva *HMS Warspite (1884), Imperieuse- luokan panssariristeilijä *TS Warspite, Astraea-luokan panssariristeilijä *HMS Warspite (1913), Queen Elizabeth -luokan taistelulaiva *HMS Warspite (S103), Valiant-luokan ydinsukellusvene.
Elina Vähälä

Elina Vähälä (s. 15. lokakuuta 1975 Iowa City, Yhdysvallat) on suomalainen viulisti. Vähälä aloitti viuluopintonsa 3-vuotiaana Päijät-Hämeen konservatoriossa, jossa hän opiskeli Seppo Reinikaisen ja Pertti Sutisen johdolla. Kuhmon Viulukoulussa Vähälän opettajina olivat Zinaida Gilels, Ilja Grubert ja Pavel Vernikov. Sibelius-Akatemiassa häntä opetti Tuomas Haapanen. Vähälä on opiskellut myös Ana Chumachencon yksityisoppilaana. == Ura == Elina Vähälä suoritti solistidebyyttinsä 12-vuotiaana, orkesterina nykyinen Sinfonia Lahti. Hän on ollut myös Lahden orkesterin ”Vuoden Nuori Solisti” kaudella 1993–1994. Elina Vähälä on Young Concert Artists -kilpailun voittaja vuodelta 1999. Hän piti samana vuonna New Yorkin ensikonsertin, josta The New York Times antoi erinomaisen arvion. Vähälä on sittemmin konsertoinut laajalti Pohjois- ja Etelä-Amerikassa, Aasiassa, Afrikassa sekä Euroopan maissa solistina ja kamarimuusikkona. Säveltäjät Aulis Sallinen ja Curtis Curtis- Smith ovat kirjoittaneet Elina Vähälälle ja pianisti-kapellimestari Ralf Gothónille kaksoiskonsertot. Vähälä oli myös John Coriglianon viulukonserton Punainen viulu Pohjoismaiden kantaesityksen solisti. Vähälä on kantaesittänyt ja levyttänyt BIS-levymerkille vuonna 2012 Jaakko Kuusistolta tilaamansa viulukonserton. Syyskuussa 2015 Vähälä soitti erittäin harvoin esitetyn Sibeliuksen viulukonserton varhaisversion Hannu Linnun johtaman Radion sinfoniaorkesterin kanssa. Vähälä on ollut Virtuosi di Kuhmo -kamariorkesterin perustajajäsen ja konserttimestari sekä taiteellisen suunnitteluryhmän jäsen. Vähälä on levyttänyt kaikki Joseph Haydnin viulukonsertot Alba-levymerkille Virtuosi di Kuhmon kanssa. Vähälä toimi viulumusiikin professorina Detmoldin musiikkikorkeakoulussa Saksassa vuosina 2009–2012 ja Karlsruhen musiikkikorkeakoulussa vuosina 2012–2019. Vähälä on tällä hetkellä Wienin musiikin ja esittävän taiteen yliopiston (MDW) professori. Hän on Viuluakatemia Ry:n perustajajäsen. Viuluakatemia tarjoaa mestarikurssimuotoista koulutusta nuorille suomalaisille erityislahjakkaille viulisteille. Vähälä on soittanut Suomen Kulttuurirahaston omistamalla viululla, jota luultiin syksyyn 2011 saakka Antonio Stradivarin rakentamaksi vuodelta 1678. Vuoden 2012 tietojen mukaan viulun rakentaja on Amati. Tällä hetkellä Vähälän soitin on Giovanni Battista Guadagnini vuodelta 1780. Vuonna 2020 Elina Vähälä oli Kuopion viulukilpailussa kolmatta kertaa tuomariston jäsenenä, tällä kertaa puheenjohtajana. Elina Vähälä ja Jukka Perko nimitettiin toukokuussa 2020 Oulun Musiikkijuhlien taiteellisiksi johtajiksi kauden 2021 jälkeen. == Yksityiselämä == Elina Vähälä oli vuosina 1999–2013 naimisissa Ralf Gothónin kanssa ja on konsertoinut laajalti tämän kanssa. == Diskografia == * Lähde: == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Suomalaiset viulistit Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Croix-Saint-Leufroy

La Croix-Saint-Leufroy on ranskalainen kaupunkikunta, joka sijaitsee Euren departemetissa ja Ylä-Normandian alueella. == Maantiede == Pinta-alaltaan kaupunkikunta on 14,8 neliökilometriä. Alavimmillaan sen pinta on 22 metriä merenpinnasta ja korkein kukkula yltää 157 metrin korkeuteen, eli maasto alueella on melko tasaista. ==Väestö== *vuonna 1968 – 667 asukasta *vuonna 1975 – 683 asukasta *vuonna 1982 – 732 asukasta *vuonna 1990 – 723 asukasta *vuonna 1999 – 934 asukasta *vuonna 2006 – 1 049 asukasta ImageSize = width:250 height:200 PlotArea = left:40 right:10 top:10 bottom:20 TimeAxis = orientation:horizontal AlignBars = justify Colors = id:gray1 value:gray(0.9) DateFormat = yyyy Period = from:1960 till:2010 ScaleMajor = unit:year increment:10 start:1960 PlotData = bar:1200 color:gray1 width:1 from:start till:end bar:800 color:gray1 from:start till:end bar:400 color:gray1 from:start till:end bar:0 color:gray1 LineData = layer:front points:(48,114)(84,114) color:blue width:2 #1962 tot 1968. Inwonertal 1962: 665 1968: 667 points:(84,114)(100,117) color:blue width:2 #1975: 683 points:(100,117)(128,124) color:blue width:2 #1982: 732 points:(128,124)(160,122) color:blue width:2 #1990: 723 points:(160,122)(196,152) color:blue width:2 #1999: 931 points:(196,152)(228,167) color:blue width:2 #2004/5 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * La Croix-Saint-Leufroy Ransallisen Insee tilastotoimiston sivuilla Luokka:Ranskan kaupungit Luokka:Euren kunnat
Osmo Tammisalo

Osmo J. Tammisalo (s. 14. heinäkuuta 1970 Helsingin maalaiskunta) on suomalainen tietokirjailija ja tiedetoimittaja. Koulutukseltaan hän on elintarviketieteiden maisteri (Helsingin yliopisto 1996). Tammisalo on Darwin- seuran perustajajäsen, ja hän kuuluu Suomen tietokirjailijoihin. Hän harrastaa sirkusta ja on esiintynyt muun muassa nykysirkusryhmä Circo Aereon Camping- esityksessä. Tammisalon teos Rakkauden evoluutio: Ihmisen parinvalinnan biologiaa oli Tieto-Finlandia-ehdokas Suomen Kirjasäätiö vuonna 2005. == Teokset == * * * * * * Sananvapaus, rakastettuni. Helsinki: Terra Cognita, 2023. ISBN 978-952-7367-25-4 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Ihmisluontoa etsimässä Osmo Tammisalon blogi. * https://suomenkuvalehti.fi/kulttuuri/arvio-sananvapaus-ei-tarkoita-sinun- oikeuttasi-olla-oikeassa/?shared=1258002-f6856f4d-1 Luokka:Suomalaiset skeptikot Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Suomalaiset tiedetoimittajat Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ruskolilja

Ruskolilja (Lilium bulbiferum) on Etelä-Euroopasta kotoisin oleva vanha puutarhakasvi. Pohjoismaisissa puutarhoissa sitä tiedetään kasvatetun 1600-luvulta. Sitä kutsutaan myös keisarinkruunuksi.Sirpan sivut Ruskolilja kukkii kesä–heinäkuun vaihteessa ja kasvaa noin metrin mittaiseksi. Ruskoliljaa hieman kookkaampi ja isokukkaisempi on ruskoliljan alalaji, sahramiruskolilja eli sahramililja (L. bulbiferum subsp. croceum). == Levinneisyys ja elinympäristö == Ruskolilja on laajalti levinnyt suureen osaan Eurooppaa. Se kasvaa vuoristoniityillä ja rinteillä. Ne suosivat kalkkipitoista maaperää lämpimissä, aurinkoisissa paikoissa, mutta kasvavat myös hieman happamassa maaperässä. Niitä löytyy 500–1 900 metrin korkeudesta mpy. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * * Suomen Lajitietokeskus: Ruskolilja (Lilium bulbiferum) * Luontoportti: Ruskolilja (Lilium bulbiferum) * Puutarha.net: Ruskolilja (Lilium bulbiferum) * ITIS: Lilium bulbiferum * United States Department of Agriculture (USDA): Lilium bulbiferum Luokka:Liljat
Sound of Hurrigane

Sound of Hurrigane on Remu Aaltosen toinen sooloalbumi. Se julkaistiin vuonna 1981. Albumi on julkaistu myös Ruotsissa. == Kappaleet == ===A-puoli=== # # # # # # ===B-puoli=== # * # # # # # == Kokoonpano == * Remu Aaltonen – laulu * Harri Merilahti – basso * Alf Kiviharju – rummut * Kassu Halonen – koskettimet (laulu kappaleessa A-6) * Jim Pembroke – piano * Albert Järvinen – soolokitara == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Sound of Hurrigane Discogs.comissa Luokka:Vuoden 1981 albumit Luokka:Remu Aaltosen albumit
Paul Thureau-Dangin

Paul Thureau-Dangin (14. joulukuuta 1837 Pariisi - 24. helmikuuta 1913 Pariisi) oli ranskalainen historioitsija ja Ranskan akatemian jäsen sekä sen pääsihteeri. Thureau-Dangin sai juristin koulutuksen ja toimi tilintarkastajana Ranskan valtioneuvostossa, mutta eritoten hänet tunnetaan historiallisista teoksistaan. Hänen keskeisin teoksensa onkin Histoire de la Renaissance catholique en Angleterre au XIXe siècle ('Katolisen renessanssin historia Englannissa 1800-luvulla'). Tästä mahtavassa teoksessa kirjoittajan on todettu olevan oman aikansa Sainte-Beuve ja hänen teoksensa Port-Royal. Thureau-Dangin on kirjoittanut myös teoksen Monarchie de Juillet ('Heinäkuun monarkia'), joka julkaistiin 1884. Poliittisesti Paul Thureau-Dangin on toisen polven katolinen liberaali. Hän ansaitsi yhteiskunnalliset kannuksensa toisen keisarikunnan lopun ja kolmannen tasavallan alun aikana. Hän profiloitui modernismin ja varsinkin tasavaltalaisen hallinnon kanssa kilpailukykyisen katolisuuden puolustajana. Thureau-Dangin on haudattu Pariisin Cimetière du Montparnassen hautausmaalle. ==Bibliografia== *J. M. Mayeur et Y. M. Hilaire (dir.), Histoire du monde religieux dans la France contemporaine, osa 9, Pariisi, Beauchesne, 1996. ==Aiheesta muualla== * Ranskan akatemian henkilötietorekisteri Luokka:Ranskalaiset historioitsijat Luokka:Ranskan akatemian jäsenet Luokka:Vuonna 1837 syntyneet Luokka:Vuonna 1913 kuolleet
Zin-Khan

Zin-Khan on Remu Aaltosen kolmas sooloalbumi. Se julkaistiin vuonna 1982. Albumi on julkaistu CD-formaatissa 2020. == Kappaleet == === A-puoli === # # # # # # === B-puoli === # * # # # # == Kokoonpano == * Remu Aaltonen – laulu, rummut * Kassu Halonen – taustalaulu * Matti Everhall – lyömäsoittimet * Esa Kotilainen – koskettimet * Seppo Valjakka – kitara * Harri Merilahti – basso === Tuotanto === * Remu Aaltonen – tuottaja * Harri Merilahti – tuottaja * Matti Everhall – tuottaja * Dan Tiegerstedt – äänittäjä, miksaaja * Henrik Schütt – kuvat * Risto Vuorimies – kuvat * Ben Kaila – kuvat * Jani Nordström – kuvat, kansi == Lähteet == Luokka:Vuoden 1982 albumit Luokka:Remu Aaltosen albumit
Alpo Pohja

Alpo Einari Pohja (s. 31. lokakuuta 1941 Korpilahti) on suomalainen harmonikkataiteilija ja -pedagogi. == Koulutus == Alpo Pohja on opiskellut harmonikansoittoa Eino Lajusen ja Jukka Ollilan johdolla. == Palkinnot == Pohja saavutti harmonikansoiton suomenmestaruuden 1966 ja 2. palkinnon pohjoismaisessa kilpailussa 1971. == Ura == Pohja on arvostettu instrumenttinsa pedagogi, jonka johdolla harmonikansoitto korkeakoulutasolla Suomessa alkoi vuonna 1974 silloisessa Jyväskylän Konservatoriossa. Hän aloitti konservatorion opettajana samana vuonna, toimi lehtorina vuosina 1976–1989 ja yliopettajana vuodesta 1989. Pohja on myös yhteistyössä muun muassa Matti Rantasen kanssa kehittänyt instrumentin tutkintovaatimuksia musiikkiopistoille ja julkaissut harmonikansoiton oppimateriaalia. Alpo Pohjan oppilaina on ollut monta kansallista ja kansainvälistä huomiota saavuttanutta viihde- ja konserttiharmonikansoittajaa, esimerkiksi Erkki Friman, Seppo Leino ja Trio Fratresin jäsenet Raimo Vertainen, Heikki Jokiaho ja Toni Hämäläinen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset harmonikansoittajat Luokka:Harmonikkapedagogit Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Luettelo Ison-Britannian rautatieyhtiöistä

Nykyiset matkustajajunien liikennöitsijät Liikennöitsijä Emoyhtiö Aloittanut Arriva Trains Wales / Trenau Arriva Cymru Arriva Group 8. joulukuuta 2003 c2c (aiemmin LTS Rail) National Express Group toukokuu 1996 Central Trains National Express Group 1997 Chiltern Railways Laing Rail 1996 Enterprise Iarnród Éireann & Northern Ireland Railways 11. elokuuta 1947 Eurostar International SNCF 1994 First Capital Connect First Group 1. huhtikuuta 2006 First Great Western First Group 1. huhtikuuta 2006 First ScotRail First Group 17. lokakuuta 2004 Gatwick Express National Express Group Grand Central Equishare Partners syyskuu 2007 GNER Sea Containers Ltd huhtikuu 1996 Heathrow Connect BAA & First Group 12. kesäkuuta 2005 Heathrow Express BAA 23. kesäkuuta 1998 Hull Trains First Group & Ranaissance Trains 2002 Merseyrail Serco Group & NedRailways 20. heinäkuuta 2003 Midland Mainline National Express Group huhtikuu 1996 Northern Rail Serco Group & NedRailways 12. joulukuuta 2004 Northern Ireland Railways Translink 1968 'one' National Express Group 1. huhtikuuta 2004 Silverlink (aiemmin North London Railways) National Express Group 1997 Southeastern Govia 1. huhtikuuta 2006 Southern Govia lokakuu 2000 South West Trains Stagecoach Group 4. helmikuuta 2007 TransPennine Express First Group & Keolis 1. helmikuuta 2004 Virgin Trains Virgin Group & Stagecoach Group 1997 Lopettaneet yhtiöt Liikennöitsijä Emoyhtiö Lopettanut Anglia Railways GB Railways 1. huhtikuuta 2004 Arriva Trains Merseyside Arriva Group kesäkuu 2003 Arriva Trains Northern Arriva Group 12. joulukuuta 2004 Connex South Central Connex 2001 Connex South Eastern Connex 9. marraskuuta 2003 First Great Eastern First Group 1. huhtikuuta 2004 First Great Western Link First Group 1. huhtikuuta 2006 First North Western First Group 12. joulukuuta 2004 Great Western Trains Great Western Trains Ltd 1998 Island Line Stagecoach Group 3. helmikuuta 2007 Merseyrail Electrics MTL helmikuu 2000 Northern Spirit MTL helmikuu 2000 North Western Trains Great Western Trains 1998 ScotRail National Express Group 17. lokakuuta 2004 South Eastern Trains Strategic Rail Authority 1. huhtikuuta 2006 Thames Trains Go-Ahead Group 1. huhtikuuta 2004 Thameslink Govia 1. huhtikuuta 2006 West Anglia Great Northern Railway West Anglia Main Line ja Lea Valley Lines National Express Group 1. huhtikuuta 2004 West Anglia Great Northern Railway Great Northern ja Fenline reitit National Express Group 1. huhtikuuta 2006 Wales and Borders National Express Group 7. joulukuuta 2003 Wales and West Prism Rail 14. lokakuuta 2001 Wessex Trains National Express Group 1. huhtikuuta 2006 Valley Lines National Express Group 14. lokakuuta 2001 Luokka:Rautatieyhtiöt
Trio Fratres

Trio Fratres on suomalainen harmonikkatrio, jonka perustivat 1994 Raimo Vertainen, Heikki Jokiaho ja Toni Hämäläinen. Yhtyeessä ovat soittaneet lisäksi Jukka Räikkönen (laulu), Masa Maijanen (basso) ja Miri Miettinen (rummut).Discogs == Tausta == Yhtyeen harmonikansoittajajäsenet ovat valmistuneet Keski-Suomen konservatoriosta opettajinaan muun muassa Vladimir Dolgopolov ja Alpo Pohja. == Tunnustukset == Yhtye voitti lokakuussa 1994 kansainvälisessä Città di Castelfidardo -kilpailussa Italiassa pienten kamariyhtyeiden sarjan, minkä ansiosta trio sai kansainvälisiä työtilaisuuksia. == Ura == Trio konsertoi Tokion Musashino Civic Hallissa 2001. Itävallan yleisradio ORF nauhoitti ja lähetti taltioidun konsertin. Yhtye on esiintynyt Kuhmon kamarimusiikkifestivaaleilla kantaesittäen kahdesti kolmelle harmonikalle sävellettyä musiikkia. Yhtye on esiintynyt laajalti Pohjoismaissa, Ranskassa, Italiassa, Itävallassa, Hollannissa, Belgiassa, Virossa ja Japanissa. Yhtye on hankkinut mainetta kamari- ja nykymusiikin ohella metallimusiikin esittäjänä ja sovittajana nimellä Fratres. Tarkoitusta varten yhtyettä laajennettiin vuonna 2002. Radion sinfoniaorkesterin soittaja Jukka Räikkönen liittyi kokoonpanoon laulusolistiksi, rumpaliksi astui Miri Miettinen ja basistiksi Masa Maijanen. Tällä miehityksellä Fratres esiintyi Whitesnaken lämmittelijänä Helsingin jäähallissa heinäkuussa 2006. == Levytykset == * Assahra´ (MILS 9756, 1997) * AcLab (Alba ABCD 140, 1999) * "Accordion, Pictures at an exhibition" (Alba ABCD 188, 2006) * Fratres (FRACD 001 2007, Fg-Naxos), 1970-luvun metallimusiikkia kolmella harmonikalla == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Yhtyeen viralliset Myspace-sivut * Luokka:Harmonikkayhtyeet Luokka:Suomalaiset yhtyeet