EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Stephan Kunz

Stephan Kunz (s. 31. tammikuuta 1972 Vaduz) on liechtensteinilainen maastohiihtäjä, joka kilpaili kansainvälisellä tasolla 1993–2003. Hän edusti Skiclub Triesenbergia. Kunz sijoittui kaudella 1999–2000 maailmancupin kokonaiskilpailussa seitsemänneksi. Hän oli tuolla kaudella Sappadassa toinen 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa ja kolmas 10 kilometrillä. Moskovassa hän sijoittui 30 kilometrin vapaan kilpailussa kolmanneksi. Kaikkiaan hän sijoittui maailmancup-urallaan kuusi kertaa kymmenen parhaan joukkoon, kaikki kaudella 1999–2000. Kunz sijoittui Naganon olympialaisissa 1998 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 14:nneksi. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2003 hän oli 15 kilometrin perinteisen kilpailussa 14:s ja 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 15:s. == Lähteet == Luokka:Liechtensteinilaiset maastohiihtäjät Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Toivo Rintala

Toivo Henrik Rintala (24. lokakuuta 1876 Sysmä – 16. joulukuuta 1953 Pori) oli suomalainen toimitusjohtaja, joka teki pitkän uran edistysmielisessä osuustoimintaliikkessä. Hän oli Osuusliike Kansan johtajana lähes 40 vuoden ajan ja toimi myös SDP:n kansanedustajana vuosina 1919–1922. == Elämä == Sysmän Toivolassa syntyneen Rintalan vanhemmat olivat talollinen Otto Henrik Olavinpoika Rintala (1836–1899) ja Anna Loviisa Eerikintytär Hakala (s. 1847). Kansakoulun jälkeen hän valmistui kauppaopistosta vuonna 1902 ja työskenteli lyhyen aikaa puutavara-alalla Loviisassa. Vielä samana vuonna Rintala valittiin vastaperustetun Porin Työväen Osuuskaupan (myöh. Osuusliike Kansa) ensimmäiseksi johtajaksi. Rintala liittyi Porin Työväenyhdistykseen heti paikkakunnalle muutettuaan.Seppalä 2005, s. 212. Vuoden 1905 suurlakon aikana hän oli toinen Porin suurlakkomitean nimeämistä järjestyskaartin päälliköistä.Seppalä 2005, s. 83. Vuonna 1906 Rintala oli perustamassa sanomalehti Sosialidemokraattia, ja vuotta myöhemmin hänet valittiin Eetu Salinin kanssa Porin kaupunginvaltuustoon ensimmäisinä sosialidemokraatteina.Seppalä 2005, s. 89, 108. Vuonna 1917 Rintala muutti Viipuriin, jossa hän työskenteli Viipurin Osuusliikkeen toimitusjohtajana. Rintala toimi myös Viipurin läänin elintarvikekomitean puheenjohtajana. Elokuussa 1918 hän palasi Poriin entiseen tehtäväänsä Osuusliike Kansan toimitusjohtajaksi. Rintala oli kansanedustajana vuosina 1919–1922 ja presidentin valitsijamiehenä vuoden 1931 presidentinvaaleissa. Kunnallispolitiikassa Rintala toimi Porin kaupunginvaltuuston varapuheenjohtajana 1922–1940 ja hän kuului myös Porin kaupunginhallitukseen. Lisäksi Rintala oli muun muassa Satakunnan sosialidemokraattisen piirijärjestön puheenjohtaja 1924–1930. Hänen valtakunnallisia luottamustoimiaan oli muun muassa OTK:n hallintoneuvoston puheenjohtajuus 1926–1946. Rintala jäi eläkkeelle Osuusliike Kansan toimitusjohtajan paikalta vuonna 1945. Hän kuoli Porissa 77-vuotiaana joulukuussa 1953. == Perhe == Toivo Rintalan ensimmäinen puoliso oli porilainen Hilda Irene Selin (1882–1917), jonka kanssa hän avioitui 1904. Leskeksi jäätyään Rintala meni 1918 naimisiin latvialaistaustaisen Anna Maria Kaulinin kanssa. == Lähteet == Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Porin kaupunginvaltuutetut Luokka:Turun läänin pohjoinen vaalipiiri Luokka:Suomalaiset osuustoimintaliikkeen vaikuttajat Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1876 syntyneet Luokka:Vuonna 1953 kuolleet
Mispelit

Mispelit (Mespilus) on ruusukasvien suku. Nykyisin se luokitellaan lähteestä riippuen joko hyväksytyksi suvuksi, orapihlajien (Crataegus) mahdolliseksi synonyymiksi tai yhdistetään orapihlajiin sektioksi (Crataegus sect. Mespilus).Suomen Lajitietokeskus: Mispelit – Mespilus Viitattu 16.10.2022.GRIN Taxonomy: Genus Mespilus L. Viitattu 16.10.2022. Alkuperäisessä Carl von Linnén kuvauksessa (Species Plantarum v. 1753) mispeleihin kuului seitsemän lajia:Species Plantarum 1753: 478–479. mispeli, välimerentulimarja, puna- aronia, euroopantuomipihlaja, Amelanchier canadensis, kalliotuhkapensas ja pikkupihlaja, jotka myöhemmin on siirretty muihin sukuihin. == Lajit == * mispeli (Mespilus germanica L. tai Crataegus germanica (L.) Kuntze) – Esiintyy alkuperäisenä Persiassa, Irakissa, Kaukasiassa ja Krimillä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Mespilus Luokka:Ruusukasvit
Viesti. Valitut novellit 1971–1997

Viesti. Valitut novellit 1971–1997 () on Tove Janssonin viimeinen novellikokoelma vuodelta 1998. Siihen sisältyy novelleja aikaisemmista kokoelmista sekä kahdeksan uutta kertomusta. Monet uusista kertomuksista ovat omaelämäkerrallisia ja pohjautuvat vanhoihin päiväkirjamerkintöihin. Suomenkieliseen laitokseen (1999) on lisätty novelli Emmelina. Kirjan ovat kääntäneet suomeksi Kyllikki Härkäpää, Kristiina Kivivuori, Eila Pennanen, Oili Suominen ja Päivö Taubert. == Lähteet == Luokka:Tove Janssonin teokset Luokka:Suomalaiset novellikokoelmat Luokka:Vuoden 1998 kirjat
Joensuun työväentalo

Joensuun työväentalo valmistui Joensuun työväenyhdistyksen taloksi vuonna 1908 nykyisen Kauppakatu 32:n tontille. Puinen rakennus purettiin vuonna 1979, ja tilalle nousi vuonna 1981 kolmekerroksinen tiilitalo. Puisessa työväentalossa oli suuri sali, joka oli juhlien, kokousten ja tanssien pitopaikka. Talossa käynnistyi Joensuun kaupunginteatterin edeltäjä Joensuun työväenteatteri. Vuonna 1918 talossa pidettiin vankina suomalaisia ja venäläisiä sotilaita, jotka teloitettiin huhtikuun 14. päivän vastaisena yönä Siilaisella. Joensuun työväenyhdistyksen lisäksi nykyisen talon omistajina ovat SDP:n ja TUL:n piirijärjestöt sekä viisi ammattiliittoa, joilla on kokous- ja toimistotilat. Talossa on Nuorten Kotkien, Demarinaisten, Demarinuorten ja -opiskelijoiden sekä Työväen sivistysliiton, Antti Jussi Kososen rahaston ja SAK:n aluetoimiston tilat. Viikko Pohjois-Karjala -lehden toimitus muutti työväentaloon joulukuussa 2015. Yläsatamakadun puolella seinässä on Erkki Kannoston terrakottareliefi Marttyyri-reliefi. Vuonna 2007 tontin piha-alueet rakennettiin täyteen ja rakennukset liitettiin osaksi koko korttelin laajuista Kauppakeskus Metropolia. ==Lähteet== * * Muuttunut kaupunkikuva: Kauppakatu 32, Karjalainen 3.4.2015 ===Viitteet=== Luokka: Joensuun rakennukset ja rakennelmat Luokka: Työväentalot
Murray Dowey

Murray Albert Dowey (3. tammikuuta 1926 Toronto, Ontario – 26. toukokuuta 2021 Toronto, Ontario) oli kanadalainen jääkiekkomaalivahti ja olympiavoittaja. Dowey kuului kultaa vuoden 1948 talviolympialaisissa saavuttaneeseen Ottawa RCAF Flyers -amatöörijoukkueeseen. Dowey päästi turnauksessa vain viisi maalia pitäen nollan viisi kertaa, joka on edelleen talviolympialaisten ennätysRadnedge, Keir & Hawkes, Chris: Urheilun ennätyskirja. Readme.fi 2015, s. 222. Dowey sai Kanadan ykkösmaalivahdin paikan Dick Ballin sairastuttua ennen turnausta.http://www.legendsofhockey.net/IZone/izone.star.player.do;jsessionid=4B46F3ECE55364674345CCE8AB14E050?co=CAN&play;=A1060&type;=G Sankt Moritzin olympiaturnauksella oli myös MM-arvo.Olympedia Dowey nimettiin yhdessä Ottawa RCAF Flyersin muun joukkueen kanssa Kanadan olympiaurheilun hall of fameen vuonna 2008. Dowey kuoli Torontossa 95-vuotiaana 26. toukokuuta 2021 viimeisenä kultamitalijoukkueen elossa olleena jäsenenä.https://www.iihf.com/en/events/2022/wm20/news/26008/murray_dowey_1925-2021 == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Kanadalaiset jääkiekkomaalivahdit Luokka:Kanadalaiset olympiavoittajat Luokka:Jääkiekon maailmanmestarit Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Sons of Aeon (albumi)

Sons of Aeon on suomalaisen saman nimisen yhtyeen esikoisalbumi, joka julkaistiin tammikuussa 2013 levymerkillä Lifeforce Records. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 32. == Kappaleet == # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Tony Kaikkonen – laulu * Wille Naukkarinen – kitara * Tapio Vartiainen – kitara * Tommi Kiviniemi – bassokitara * Pasi Pasanen – rummut === Vierailevat muusikot === * Sacha Dunable – kerronta (kappale 5) * Tuomas Kainulainen – tamburiini === Tuotanto === * Jaakko Viitalähde – masteroija * Antti Malinen – miksaaja * Arttu Sarvanne – äänittäjä (rummut) * Teemu Liekkala – äänittäjä (laulu) == Arvostelut == * Blistering: 8/10Blistering * Imperiumi.net: Imperiumi.net * Inferno: suopeaInferno * Kaaoszine.fi: 8–/10Kaaoszine.fi * Soundi: Soundi == Aiheesta muualla == * * Sons of Aeon discogs.com -sivustolla == Lähteet == Luokka:Vuoden 2013 esikoisalbumit Luokka:Suomalaiset melodisen death metalin albumit
Adolph Tidemand

Adolph Tidemand (14. elokuuta 1814 Mandal – 25. elokuuta 1876 Oslo)Otavan Iso tietosanakirja, osa 8, palsta 1379, Otava 1964 oli norjalainen taidemaalari. Hän sai innoituksensa kansanelämästä ja talonpoikaisuudesta.Otavan Suuri Ensyklopedia, s. 4769 Tidemand maalasi kansallisromantiikan sävyttämiä Norjan kansanelämää kuvaavia tauluja, kuten Morsiussaatto Hardangerin vuonolla (1848), Haugiaanit (1848), Yksinäiset vanhukset (1849), Kaksintaistelu talonpoikaishäissä (1864) ja Uskonkiihkoilijat (1866). Yleensä Tidemandin työt eivät kuvaa tavallista arkipäivää vaan dramaattisia, juhlallisia tapahtumiaKodin suuri tietosanakirja, osa 13, s. 480, Weilin & Göös 1979. Hän aloitti taideopinnot 18-vuotiaana Kööpenhaminan taideakatemiassa J. L. Lundin johdolla. Hän liittyi Düsseldorfin romanttiseen koulusuuntaanOtavan Iso Fokus, s. 4243 ja oli Hans Guden ohella Düsseldorfin koulun pohjoismainen johtaja. Tidemand asui Düsseldorfissa vuodesta 1845 mutta teki kesällä matkoja kotimaahan. Kotimaanmatkoilla hän tutki norjalaista kulttuuria maalaamistaan varten. Saksalaiset pitivät hänen töitään eksoottisina.Otavan Suuri Ensyklopedia, s. 915 Adolph Tidemand & Hans Gude - Bridal Procession on the Hardangerfjord - Google Art Project.jpg|Morsiussaatto Hardangerin vuonolla (1848) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Norjalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1814 syntyneet Luokka:Vuonna 1876 kuolleet
Ben Holmstrom

Benjamin Scott Holmstrom (s. 9. huhtikuuta 1987 Colorado Springs, Colorado, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa ECHL-joukkue South Carolina Stingrayssa. == Ura == Varaamattomaksi jäänyt Holmstrom teki kaksivuotisen tulokassopimuksen Philadelphia Flyersin kanssa 17. maaliskuuta 2010 pelattuaan ennen tätä neljän kauden ajan yliopistokiekkoa Massachusettsissa. Hänet kutsuttiin NHL:n puolelle tekemään debyyttiaan Toronto Maple Leafsia vastaan 3. maaliskuuta 2011. 3\. heinäkuuta 2014 Holmstrom jätti Flyersin organisaation neljän kauden jälkeen ja siirtyi vapaiden pelaajien markkinoiden kautta Carolina Hurricanesiin. Hänet asetettiin pelaamaan farmiseura Charlotte Checkersiin kaudeksi 2014–2015, jolloin hän teki 20 pistettä 62 pelaamassaan runkosarjaottelussa. 2\. heinäkuuta 2015 Holmstrom siirtyi vapaana agenttina yhden vuoden mittaisella kaksisuuntaisella sopimuksella New York Islandersiin. == Tilastot == 2003–2004 Sioux Falls Stampede USHL 54 3 5 8 53 – – – – – 2004–2005 Sioux Falls Stampede USHL 15 1 0 1 10 – – – – – 2005–2006 Sioux Falls Stampede USHL 56 10 9 19 115 14 3 3 6 22 2006–2007 UMass Lowell NCAA 30 4 9 13 18 – – – – – 2007–2008 UMass Lowell NCAA 37 7 20 27 62 – – – – – 2008–2009 UMass Lowell NCAA 38 6 15 21 52 – – – – – 2009–2010 UMass Lowell NCAA 39 9 14 23 69 – – – – – Adirondack Phantoms AHL 13 3 0 3 9 – – – – – 2010–2011 Philadelphia Flyers NHL 2 0 0 0 5 – – – – – Adirondack Phantoms AHL 79 16 22 38 75 – – – – – 2011–2012 Philadelphia Flyers NHL 5 0 0 0 2 – – – – – 2012–2013 Adirondack Phantoms AHL 22 2 6 8 29 – – – – – 2013–2014 Adirondack Phantoms AHL 75 13 19 32 146 – – – – – 2014–2015 Charlotte Checkers AHL 62 5 15 20 92 – – – – – 2015–2016 Bridgeport Sound Tigers AHL 76 4 20 24 138 3 0 0 0 0 2016–2017 Bridgeport Sound Tigers AHL 76 7 9 16 91 – – – – – 2017–2018 Bridgeport Sound Tigers AHL 76 11 10 21 101 – – – – – 2018–2019 Bridgeport Sound Tigers AHL 40 3 5 8 25 – – – – – 2019–2020 Norfolk Admirals ECHL 42 9 10 19 61 – – – – – Cincinnati Cyclones ECHL 9 0 4 4 2 – – – – – 2020–2021 Lillehammer IK Norja 23 6 13 19 24 – – – – – 10 kautta yhteensä AHL 586 79 132 211 840 3 0 0 0 0 2 kautta yhteensä NHL 7 0 0 0 7 – – – – – == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat
Vilmos Zsigmond

Vilmos Zsigmond (16. kesäkuuta 1930 Szeged – 1. tammikuuta 2016) oli unkarilaissyntyinen yhdysvaltalainen elokuvaaja. Hän voitti parhaan kuvauksen Oscarin elokuvasta Kolmannen asteen yhteys vuonna 1977 ja oli ehdolla myös elokuvista Kauriinmetsästäjä (1978), Kun joki tulvii (1984) ja Musta Dahlia (2006). Zsigmond opiskeli elokuvausta Budapestin teatteri- ja elokuvataiteen akatemiassa. Opiskelutoverinsa László Kovácsin kanssa hän kuvasi Unkarin kansannousua vuonna 1956 ja pakeni kuvaamansa materiaalin kanssa ensin Itävaltaan ja sitten Yhdysvaltoihin. Urallaan Zsigmond työskenteli useiden merkittävien yhdysvaltalaisohjaajien kuten Robert Altmanin, Steven Spielbergin, Brian De Palman, Michael Ciminon ja Woody Allenin kanssa. Hänen läpimurtoelokuvansa oli Altmanin McCabe & Mrs. Miller (1971). Zsigmond kuvasi ensimmäisen Panavisionin Panaflex-kameralla kuvatun elokuvan, Spielbergin Kovat ratsastajat (1974). Zsigmond on sanonut 1970-luvulla kuvaamistaan elokuvista: > Minulle oli tärkeämpää luoda oikea tunnelma kuin saada kaikki näyttämään > nätiltä. == Valikoitu filmografia == * McCabe & Mrs. Miller (1971) * The Hired hand - mies ja ase (The hired hand, 1971) * Sairaat mielikuvat (Images,1972) * Syvä joki (Deliverance, 1972) * Pitkät jäähyväiset (The Long Goodbye, 1973) * Variksenpelätin (Scarecrow, 1973) * Iltaloma (Cinderella Liberty, 1973) * Kovat ratsastajat (The Sugarland Express, 1974) * Naisen kahdet kasvot (Obsession, 1976) * Kolmannen asteen yhteys (Close Encounters of the Third Kind, 1977) * Kauriinmetsästäjä (The Deer Hunter, 1978) * Portti ikuisuuteen (Heaven's Gate, 1980) * Blow Out - Viimeinen todistaja (Blow Out, 1981) * Kun joki tulvii (The River, 1984) * Noidat (The Witches of Eastwick, 1987) * Salaisuuksien varjossa (Fat Man and Little Boy, 1989) * Chinatown II (The Two Jakes, 1990) * Maverick (1994) * Emily on poissa (The Crossing Guard, 1995) * Yön metsästäjät (The Ghost and the Darkness, 1996) * Rakkauden 6 oppituntia (Playing by Heart, 1998) * Melinda & Melinda (Melinda and Melinda, 2004) * Musta Dahlia (The Black Dahlia, 2006) * Cassandra's Dream (2007) * You Will Meet a Tall Dark Stranger (2010) * Louis (2010) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Vilmos Zsigmondin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa ==Kirjallisuutta== * Tammi, Eero: ”Valaisevan elokuvan puolustus”, Vilmos Zsigmondin haastattelu, Filmihullu 5/2011. Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaajat Luokka:Oscar-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
Jouko Sere

Jouko Emil Markus Sere, vuoteen 1936 Seren (12. helmikuuta 1927 Uskela – 1. elokuuta 2022 EspooKuka kukin on 1978 (Runeberg.org)Kuolinilmoitus Helsingin Sanomissa 25.9.2022, s. B25) oli suomalainen diplomi-insinööri ja yritysjohtaja. Hänelle myönnettiin vuorineuvoksen arvo 1978. Hän oli Rauma- Repolan varatoimitusjohtaja 1973–1976, toimitusjohtaja 1976–1983 ja hallituksen puheenjohtaja 1984 alkaen.Facta 2001, WSOY 1985, 14. osa, palsta 602 Seren koulutus oli laivanrakennuksen alalta, ja hänen johtaessaan Rauma- Repolaa Suomeen syntyi menestyksekäs laivanrakennusteollisuus. Sen moottorina oli idänkauppa, joka tuohon aikaan perustui viisivuotissunnitelmiin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Jouko Seren muistokirjoitus Helsingin Sanomissa *Jouko Sere 100tekijää-sivustolla Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuorineuvokset Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Volga-Sport-Arena

Volga-Sport-Arena () on Venäjän Uljanovskin kaupungissa sijaitseva jääpallohalli. Lokakuussa 2013 käyttöön otettu halli on Venäjän pääsarjassa pelaavan HK Volga Uljanovskin kotiareena. Volga-Sport-Arena toimii vuoden 2016 jääpallon MM-kisojen päänäyttämönä. ==Lähteet== *Volga-Sport-Arena *Largest Russian Ice Palace Volga -Sport Arena opened in Ulyanovsk (englanniksi) 1. huhtikuuta 2014 *Volga Sport-Arena avattu julk. 2. huhtikuuta 2014 Luokka:Venäjän jääpallohallit Luokka:Uljanovskin urheilu
Reilua peliä

Reilua peliä () on Tove Janssonin kirja vuodelta 1989. Se koostuu lyhyistä novelleista, jotka kertovat kahden taiteilijan, Jonnan ja Marin, elämästä. Jansson ei salaile mutta ei suoraan mainitse kertovansa omasta elämästään Tuulikki Pietilän kanssa. Kyllikki Härkäpää sai vuonna 1991 suomennoksestaan Agricola-palkinnon. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Elokuvassa Matkalla Toven kanssa Jansson lukee otteita novellistaan ”Matka Konican kanssa”, joka sisältyy Reilua peliä -kirjaan. Luokka:Tove Janssonin teokset Luokka:Vuoden 1989 kirjat Luokka:Suomalaiset romaanit
Philipp Aschenwald

Philipp Aschenwald (s. 12. marraskuuta 1995) on itävaltalainen mäkihyppääjä. 177 senttimetriä pitkä Aschenwald edustaa SC Mayerhofen-Tirol -seuraa.http://www.oesvsuperadler.de/athleten/portraits-%C3%B6sv- kader/p-aschenwald/ Aschenwald saavutti hopeaa Seefeldin MM-kilpailuijen 2019 joukkuemäessä ja sekajoukkuemäessä. Samoissa kilpailuissa hän sijoittui normaalimäessä neljänneksi ja suurmäessä 13:nneksi. Oberstdorfin MM- kilpailuissa 2021 hän sijoittui suurmäessä 11:nneksi ja normaalimäessä 12:nneksi sekä oli mukana Itävallan hopeajoukkueessa. Aschenwald debytoi maailmancupissa tammikuussa 2016 Keski-Euroopan mäkiviikon Bischofshofenin kilpailussa. Hän saavutti heti ensimmäiset maailmancupin pisteensä ollen 29:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan seitsemäs Oberstdorfin lentomäessä helmikuussa 2019. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti marraskuussa 2019 oltuaan toinen Kuusamossa. Alun perin hän sijoittui kilpailussa neljänneksi, mutta nousi lopulta parilla sijalla Norjan Marius Lindvikin ja Slovenian Peter Prevcin hylkäysten myötä. Hän oli samalla kaudella kolmas Nižni Tagilissa. Hän oli maailmancupin kokonaispisteissä kymmenes kaudella 2019–2020. Nuorten MM-kilpailuista Aschenwaldilla on yksi joukkuepronssi vuodelta 2015. == Lähteet == Luokka:Itävaltalaiset mäkihyppääjät Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hovinsaaren voimalaitos

Hovinsaaren voimalaitos on Kotkan Hovinsaaressa sijaitseva Kotkan Energian voimalaitos. Se tuottaa sähköä, kaukolämpöä sekä prosessihöyryä Danisco Sweetenersin tehtaalle. Laitos toimii Kotkan kaukolämpöverkon peruskuorman tuottajana vuoden ympäri. Voimalaitos koostuu kombivoimalaitoksesta, biopolttolaitoksesta ja maakaasukattilasta. Maakaasua polttoaineenaan käyttävän kombivoimalaitoksen polttoaineteho on 108 MW. Biopolttolaitoksen polttoaineteho on 65 MW ja maakaasukattilan 24 MW. Kombivoimalaitos on otettu käyttöön vuonna 1997 ja biopolttolaitos vuonna 2003. Voimalaitoksella on 70 metriä korkea piippu ja kaksi 50 metriä korkeaa piippua. Voimalaitoksella oli vuonna 1975 käyttöön otettu maakaasua käyttänyt Högfors-kattila, jonka polttoaineteho oli 27 MW. Se korvattiin toisella maakaasukattilalla vuonna 2014. ==Lähteet== Luokka:Suomen voimalaitokset Luokka:Kotkan rakennukset ja rakennelmat
HELLP-oireyhtymä

HELLP-oireyhtymä on hengenvaarallinen korkeaan verenpaineeseen ja maksan toimintaan liittyvä raskauskomplikaatio, joka voi kehittyä ennen synnytystä tai vähän sen jälkeen. Siihen ei välttämättä liity runsasta valkuaisaineiden erittymistä virtsaan kuten raskausmyrkytyksessä yleensä, eikä tilan perimmäisiä syitä tiedetä. Sairaus löydettiin vasta 1980-luvulla. Tila ennustaa sekä synnyttävän äidin, että lapsen kohonnutta riskiä sairastua myöhemmin sydän- ja verisuonisairauksiin. Nimi on lyhenne seuraavista englanninkielisistä sanoista: *Hemolysis (veren punasolujen hajoaminen) *Elevated Liver enzymes (maksaentsyymitason nousu (AST, ALAT, GLDH, LDH, AFOS, GGT ja bilirubiini)) *Low Platelet count (alhainen verihiutalemäärä) HELLP- oireyhtymän diagnosointi voi olla vaikeaa ja sairaus edetä nopeasti hengenvaaralliseen tilaan, jossa raskauskouristukset ja jopa mahdollinen kooma uhkaavat sekä äidin että sikiön henkeä. Tätä edeltäviä ulkoisia oireita ovat monenlaiset näköhäiriöt, ylävatsakipu, hengitysvaikeudet, turvotukset ympäri kehoa ja yhtenä vakavimmista lihasvärinä. Aina äiti ei tosin vaikuta kovin sairaalta ennen kunnon romahtamista. Ainoa varma hoitokeino on vauvan synnyttäminen yleensä suunnitellulla keisarileikkauksella tai hätäsektiolla. Alatiesynnytys ei ole mahdollinen. Odottavien äitien veriarvojen seuranta jo raskauden aikana ja etenkin kohonneita verenpaineita hoidettaessa on ensiluokkaisen tärkeää sairauden vaikean ennustettavuuden vuoksi. Tiedetään kuitenkin, että äidin korkea ikä, sidekudossairaus, liikalihavuus ja perintötekijät vaikuttavat sairauden puhkeamiseen. Tila ilmenee raskausmyrkytyksen komplikaationa. 10–20 %:lle vakavan raskausmyrkytyksen saaneille naisille arvellaan kehittyvän tämä oireyhtymä. Sairaus voi vahingoittaa äidin maksaa sekä munuaisia pysyvästi. Uudessa raskaudessa HELLP- oireyhtymän uusimisriskiksi arvioidaan 25 %. Usein HELLP-oireyhtymään tai raskausmyrkytykseen sairastuneet kokevat henkisen romahduksen synnytyksen jälkeen ja he tarvitsevat ulkopuolista henkistä apua. == Lähteet == * * Luokka:Raskaus ja synnytys Luokka:Lyhenteet
Fallen (For My Painin albumi)

Fallen on suomalaisen goottimetallin yhtyeen For My Painin esikoisalbumi, joka julkaistiin 31. maaliskuuta 2003 levymerkillä Spinefarm Records. Vuonna 2009 albumista julkaistiin uusintapainos, joka sisältää yhtyeen singlen ”Killing Romance” kappaleet. == Kappaleet == # # # # # # # # # # === Vuoden 2009 painos === # * # # == Kokoonpano == * Juha Kylmänen – laulu * Lauri Tuohimaa – kitara, taustalaulu * Olli-Pekka Törrö – kitara * Altti Veteläinen – bassokitara * Petri Sankala – rummut * Tuomas Holopainen – kosketinsoitin === Vierailevat muusikot === * Miriam Elisabeth Renvåg – laulu * Jarmo Kylmänen – taustalaulu === Tuotanto === * Ahti Kortelainen – äänittäjä * Mikko Karmila – miksaaja * Mika Jussila – masteroija * Travis Smith – grafiikka, design * Toni Härkönen – valokuvat == Arvostelut == * Imperiumi.net: Imperiumi.net * Soundi: Soundi == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Fallen discogs.com -sivustolla Luokka:Suomalaiset goottimetallin albumit Luokka:Vuoden 2003 esikoisalbumit
Killing Romance

Killing Romance on suomalaisen goottimetallin yhtyeen For My Painin single, joka julkaistiin 16. kesäkuuta 2004. Se ylsi Suomen virallisen singlelistan sijalle 7. Kappaleet 1 ja 2 on nauhoitettu Tempputupa-studiolla ja Tico Tico -studiolla maalis–huhtikuussa 2004, ja kappale 3 nauhoitettiin yhtyeen esikoisalbumin Fallen nauhoituksissa vuonna 2002. == Kappaleet == # # # == Kokoonpano == * Altti Veteläinen – bassokitara * Petri Sankala – rummut * Olli-Pekka Törrö – kitara * Lauri Tuohimaa – kitara * Juha Kylmänen – laulu * Tuomas Holopainen – kosketinsoitin (kappale 3) === Vierailevat muusikot === * Tero Kinnunen Keyboards * Miriam Elisabeth Renvåg – laulu (kappale 3) === Tuotanto === * Tero Kinnunen – äänittäjä (kappaleet 1 ja 2) * Ahti Kortelainen – äänittäjä (kappale 3) * Mikko Karmila – miksaaja * Minerva Pappi – masteroija * Travis Smith – kansikuva == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * ”Killing Romance” discogs.com -sivustolla Luokka:Vuoden 2004 kappaleet Luokka:Suomalaiset heavy metal -kappaleet
Nadežda Durova

Nadežda Andrejevna Durova (); (17. syyskuuta 1783 Kiova, Venäjän keisarikunta – 2. huhtikuuta 1866 Jelabuga, Venäjän keisarikunta) oli Venäjän ensimmäinen naisupseeri. Hän toimi myös kirjailijana. == Suku ja koulutus == Nadežda Durova syntyi ratsuväen upseerin perheeseen. Hänen äitinsä oli pettynyt ettei saanut poikaa, ja antoi tyttärensä husaarin kasvatettavaksi. Durova meni 18-vuotiaana sarapulilaisen virkamiehen kanssa naimisiin ja synnytti lapsen, mutta palasi muutaman vuoden päästä vanhempiensa luokse. == Sotilasura == Vuonna 1806 hän karkasi kotoa ja liittyi kasakkarykmenttiin tilanomistajan poika Aleksandr Durovin nimellä. Vuonna 1807 hän värväytyi Aleksandr Sokolovin nimellä ulaanirykmenttiin ja osallistui Preussin sotaretkeen, josta hänet palkittiin Pyhän Yrjön ristillä. Durova kirjoitti Preussista isälleen, joka lähetti Aleksanteri I:lle pyynnön etsiä tyttärensä. Keisari kutsui Durovan Pietariin ja ylensi hänet upseeriksi. Samalla Durovalle annettiin nimi Aleksandr Andrejevitš Aleksandrov, jota hän kantoi lopun ikänsä. Durova osallistui vuoden 1812 isänmaalliseen sotaan, haavoittui Borodinon taistelussa ja palveli sen jälkeen Mihail Kutuzovin lähettinä. Hän osallistui myös vuosien 1813–1814 sotaretkiin ja sai rohkeudestaan useita ansiomerkkejä. Durova erosi armeijan palveluksesta aliratsumestarina vuonna 1816. Sen jälkeen Durova asui muutaman vuoden setänsä luona Pietarissa ja muutti sitten Jelabugaan, jossa hän ”tekemisen puutteessa” ryhtyi kirjoittamaan muistelmiaan. == Kirjallinen ura ja perintö == Durovan muistelmat Kavalerist-devitsa (”Ratsumiestyttö”) ilmestyivät vuodesta 1836 lähtien Sovremennik-lehdessä ja myöhemmin erillisinä kirjoina. Hän kirjoitti myös romanttisia kertomuksia, jotka pian unohdettiin. Vuonna 1842 ilmestyi ensimmäinen hänelle omistettu kirja, mutta sen sankari kuoli lopulta unohdettuna Jelabugassa. Elämänsä aikana hän oli rajojen rikkoja: pukeutui miesten vaatteisiin, leikkasi hiuksensa lyhyiksi, poltti tupakkaa ja käytti itsestään maskuliinimuotoja. Durova myös haudattiin testamenttinsa mukaisesti miesten puvussa sotilaallisin kunnianosoituksin. Myöhemmin hänestä on tehty romaaneja, näytelmä, ooppera ja Eldar Rjazanovin elokuva Husaarit (Gusarskaja ballada, 1962). ==Lähteet== Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Venäläiset sotilaat Luokka:Vuonna 1783 syntyneet Luokka:Vuonna 1866 kuolleet
Vain poika tahtoo

Vain poika tahtoo (Mackan) on ruotsalainen nuorten draamaelokuva vuodelta 1977. Sen on käsikirjoittanut ja ohjannut Birgitta Svensson ja pääosia näyttelevät Maria Andersson ja Kåre Mölder. Elokuva kertoo 14-vuotiaan Mackanin ja 18-vuotiaan Kennethin vaikeasta romanssista 1960-luvun alussa. ==Juoni== Mackan, oikealta nmeltään Margareta, on 14-vuotias ja joutunut usein vaihtamaan paikkakuntaa, koska hänen isänsä työskentelee rautateillä. 1960-luvun alussa Mackanin perhe muuttaa pieneen kaupunkiin, jossa tyttö tapaa 18-vuotiaan Kennethin. Mackan rakastuu ja on ylpeä ensimmäisestä poikaystävästään, mutta poika haluaa aluksi vain nätin tytön hienon jenkkiautonsa etuistuimelle. Suhteen syventyessä he huomaavat, etteivät osaa puhua tunteistaan, ei varsinkaan Kenneth miehekkään roolinsa vankina. Mackan ei saa tukea myöskään vanhemmiltaan, vaan äiti suhtautuu tyttärensä poikaystävään hysteerisen vihamielisesti. Suhde päättyy, kun Mackanin perhe päättää muuttaa taas uudelle paikkakunnalle, nyt Tukholman suurkaupunkiin. Mackan, Filmfaktablad, Svensk Filmdatabas. ==Rooleissa== ==Vastaanotto== Ruotsalaiskriitikot eivät lämmenneet pitkäpiimäisenä pitämälleen elokuvalle, mutta nuoret ottivat sen omakseen ja katsojaluvut olivat hyviä. Elokuvan käsikirjoittaja-ohjaaja Birgitta Svensson törmäsi elokuva-alan vieroksuvaan asenteeseen naispuolisia tekijöitä kohtaan.”Tyttö suostui, ja oli apea”, elokuvan arvio Kotilieden 10/1978 nuortenpalstalla, s. 110. Suomessa Kotilieden nuortenpalstalla ei pidetty uskottavana, että päähenkilö olisi mennyt sänkyyn pojan kanssa vain siksi, että pelkäisi menettävänsä hänet. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * * Luokka:Nuortenelokuvat Luokka:Vuoden 1977 ruotsalaiset elokuvat
Richard Loo

Richard Loo (k. 1983) oli kiinalais-amerikkalainen näyttelijä. Hän näytteli melkein 50 vuoden ajan yhteensä lähes 150 elokuvassa. Loo tunnettiin parhaiten toisen maailmansodan aikaisista elokuvista, joissa hän näytteli japanilaisia vihollisia. Loo syntyi Havaijin Mauilla. Hän näytteli muun muassa elokuvissa Purppurasydän, Avaruuden ritarit, Story of Dr. Wessell, Taivasten valtakunnan avaimet, Hyvä maa, Myrsky yli Aasian ja Viidakkopartisaanit. Myöhempinä vuosinaan hän näytteli televisiosarjoissa, muun muassa sarjassa Kung Fu. Loon viimeiseksi elokuvaksi jäi James Bond -elokuva 007 ja kultainen ase. Hän kuoli 20. marraskuuta 1983 Los Angelesissa 80-vuotiaana. Loo oli naimisissa kahdesti. Hänellä oli kaksi lasta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1983 kuolleet
Alfred Lindroos

Gustaf Alfred Lindroos (10. kesäkuuta 1883 Perniö – 3. heinäkuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1921–1922. Hän oli kolmen vuosikymmenen ajan keskeinen vaikuttaja Helsingin ruotsinkielisessä työväenliikkeessä. == Elämä == Perniön Matildassa syntyneen Gustaf Lindroosin vanhemmat olivat tehdastyöläinen Alexander Lindroos ja Agata Wilhelmina Andersson. Kansakoulun jälkeen hän työskenteli Mathildedalin ruukissa ja liittyi paikalliseen työväenyhdistykseen 1899. Muutettuaan Helsinkiin 1902 Lindroos oli perustamassa Helsingfors Svenska Arbetarföreningin yhteyteen metallityöntekijöiden ammattiosastoa sekä Socialdemokratiska ungdomsklubben i Helsingforsia. Lindroos oli Finlands Svenska Arbetarförbundin hallituksen jäsen ja vaikutti Suomen Metallityöntekijäin Liitossa. Vuonna 1921 Lindroos jätti metallityöläisen ammattinsa, kun hänet valittiin Valtion tapaturmatoimiston Helsingin piirin työläistarkastajan virkaan. Syyskuussa 1921 Lindroos nousi varasijalta eduskuntaan Edvard Helteen erottua terveysongelmiensa vuoksi. Hän oli myös Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen. Lindroos kuoli pitkäaikaiseen sairauteen 54-vuotiaana. Hänet on haudattu Malmin hautausmaahlle. == Lähteet == Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Helsingin kaupunginvaltuutetut Luokka:Uudenmaan vaalipiiri Luokka:Vuonna 1883 syntyneet Luokka:Vuonna 1937 kuolleet
Ingrid ja Sten Ahrlandin palkinto

Ingrid ja Sten Ahrlandin palkinto () on ruotsalainen kemian alan palkinto, joka jaetaan joka viides vuosi tieteellisesti ansioituneelle nuorelle pohjoismaiselle kemian tutkijalle. Palkintoa jakaa tiedeseura Kungliga Fysiografiska Sällskapet i Lund ja se on nimetty ruotsalaisen kemistin Sten Ahrlandin (1921–1997) mukaan.Pohjoismainen kemianpalkinto akatemiatutkija Heikki M. Tuonoselle, Yle Uutiset 9.12.2014. Viitattu 6.1.2016. Palkinnon suuruus on 50 000 Ruotsin kruunua.2014 , Fysiografen.se. Viitattu 6.1.2016. Vuonna 2014 palkinnon sai suomalainen Heikki M. Tuononen. ==Lähteet== Luokka:Kemian palkinnot Luokka:Pohjoismainen kulttuuri
Juri Oganesjan

Juri Tsolakovitš Oganesjan (, s. 14. huhtikuuta 1933 Donin Rostov), on eräs huomattavimmista nykyajan venäläisistä ydinfyysikoista. Hänen tutkimusryhmänsä löysi ja syntetisoi useita eräistä raskaimmista tunnetuista alkuaineista. IUPAC:in mukaan Oganesjanin tutkimusryhmä löysi ensimmäisenä alkuaineet 114–118 (flerovium, moskovium, livermorium, tennessiini ja oganesson). Lisäksi hänen panoksensa järjestysluvun Z=100–108 aktinoidien, transaktinoidien ja superraskaiden alkuaineiden stabiilisuuden saaren tutkimuksessa on ollut pitkäaikaista ja merkittävää. Oganesjan on Fljorovin ydinreaktiolaboratorio -tutkimuskeskuksen tieteellinen johtaja Dubnassa.http://flerovlab.jinr.ru/flnr/contacts.html Alkuaine dubnium on nimetty tämän laboratorion sijaintipaikan mukaan. Vuonna 2009 amerikkalaiset tutkijat varmensivat Oganesjanin ryhmän jo kymmenen vuotta aikaisemmin löytäneen fleroviumin olemassaolon. Kesäkuussa 2016 IUPAC esitti virallisesti järjestysluvun 118 alkuaineen (väliaikaiselta nimeltään ununoktium) nimeämistä oganessoniksi Oganesjanin mukaan. Tämä esitys hyväksyttiin marraskuussa 2016. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Juri Oganesjanin biografia Luokka:Venäläiset fyysikot Luokka:Armenialaiset tieteilijät Luokka:Ydinfyysikot Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tiril Udnes Weng

Tiril Udnes Weng (s. 29. syyskuuta 1996) on norjalainen maastohiihtäjä. Weng on hyvä yleishiihtäjä, eli hän on sekä kestävä että nopea. Hän voitti maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 2022–2023. Weng sijoittui Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 vapaan hiihtotavan sprintissä 15:nneksi. Oberstdorfin MM- kilpailuissa 2021 hän sijoittui perinteisen hiihtotavan sprintissä kuudenneksi ja 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa seitsemänneksi. Hän voitti Norjan joukkueessa viestin maailmanmestaruuden. Pekingin olympialaisissa 2022 hän oli vapaan hiihtotavan sprintissä yhdeksäs ja 30 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa neljästoista. Planican MM-kilpailuissa 2023 Weng saavutti viestissä kultaa ja vapaan hiihtotavan parisprintissä hopeaa. Perinteisen hiihtotavan sprintissä hän sijoittui kuudenneksi, 30 kilometrin perinteisen yhteislähtökilpailussa yhdeksänneksi ja 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 12:nneksi. Weng kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran 11. maaliskuuta 2015 Drammenissa perinteisen hiihtotavan sprintissä ollen 47:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan yhdeksäs Drammenin perinteisen hiihtotavan sprinttikilpailussa maaliskuussa 2018. Hän saavutti ensimmäisen osakilpailuvoittonsa Tour de Skihin kuuluneessa Val Müstairin 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan takaa-ajokilpailussa uudenvuodenpäivänä 2023. Lisäksi hän on ollut toinen Lillehammerin 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa joulukuussa 2022 ja Val di Fiemmen perinteisen hiihtotavan sprintissä tammikuussa 2023. Kolmas hän on ollut Lillehammerin vapaan hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2021, Rukan perinteisen hiihtotavan sprintissä marraskuussa 2022, Rukan 20 kilometrin vapaan hiihtotavan takaa- ajokilpailussa 2022, Oberstdorfin 20 kilometrin vapaan hiihtotavan takaa- ajokilpailussa tammikuussa 2023, Tour de Skin kokonaiskilpailussa 2022–2023 sekä Drammenin ja Lahden perinteisen hiihtotavan sprinteissä maaliskuussa 2023. Hän voitti kaudella 2022–2023 maailmancupin kokonaiskilpailun sekä sijoittui normaalimatkojen cupissa ja sprintticupissa kolmanneksi. Weng oli mukana juniorien MM-kilpailuissa Val di Fiemmessä 2014, Almatyssä 2015 ja Rasnovissa 2016. Hän oli voittamassa viestissä pronssia 2014 ja kultaa 2015. Wengin paras henkilökohtainen sijoitus näissä kilpailuissa oli viides sija perinteisen hiihtotavan sprintissä 2015. Rasnovissa 2016 hän saavutti hopeaa viestissä ja pronssia vapaan hiihtotavan 10 kilometrillä. Alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän saavutti kuitaa vapaan sprintissä 2018, hopeaa 10 kilometrin vapaalla 2017 sekä hopeaa perinteisen sprintissä ja pronssia vapaan 10 kilometrillä 2019. Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla hän sai sekaviestissä pronssia 2013. Myös Wengin kaksoissisko Lotta Udnes Weng on hiihtäjä. He kuuluivat samaan viestijoukkueeseen nuorten MM-kilpailuissa sekä 2014 että 2015. Hiihtäjä Heidi Weng on kaksosten neljäs serkku. == Lähteet == Luokka:Norjalaiset maastohiihtäjät Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lidija Zinovjeva-Annibal

Lidija Dmitrijevna Zinovjeva-Annibal (), (17. helmikuuta [J: 1. maaliskuuta], 1866 Pietari, Venäjän keisarikunta – 17. [J: 30. lokakuuta] 1907 Zagorje, Mogiljovin kuvernementti, Venäjän keisarikunta) oli venäläinen kirjailija. == Suku ja koulutus == Lidija Zinovjeva-Annibal syntyi Zinovjevien aatelisperheeseen. Hän oli äitinsä paronitar Weymarnin puolelta sukua Aleksandr Puškinin esi-isälle Abram Gannibalille. Lidija sai kotiopetusta, oli lyhyen aikaa Pietarin naisten lukiossa kunnes hänet erotettiin itsepäisen luonteensa vuoksi ja meni vuonna 1884 vanhempiensa tahdon vastaisesti naimisiin veljiensä kotiopettaja Konstantin Semjonovitš Švarsalonin kanssa. Muutaman vuoden kuluttua hän jätti miehensä ja muutti kolmen lapsensa kanssa ulkomaille opiskelemaan laulua Pauline Viardot'n johdolla. Vuonna 1893 Zinovjeva-Annibal tutustui Roomassa symbolistirunoilija Vjatšeslav Ivanoviin. He menivät naimisiin vuonna 1899, kun molemmat olivat saaneet avioeron aiemmista puolisoistaan. Zinovjeva-Annibal toimi heidän asunnossaan eli ”tornissa” pidetyn Torni-salonkina tunnetun kirjallisen kokoontumisen emäntänä ja vaikutti merkittävällä tavalla miehensä tuotantoon. == Kirjallinen ura == Zinovjeva-Annibalin ensimmäinen merkittävä teos oli symbolistinen näytelmä Koltsa (”Sormukset”, 1904), jonka teemana on Ivanovin ”dionyysisyyteen” liittyvä yksilöllisyyden ja yhteisöllisyyden ristiriita. Samaa teemaa käsittelee hänen tunnetuin teoksensa, pienoisromaani Tridtsat tri uroda (”Kolmekymmentäkolme kuvatusta”, 1906), joka on Venäjän kirjallisuuden ensimmäinen lesborakkauden kuvaus. Se joutui joksikin aikaa sensuurin kieltämäksi. Kertomuskokoelma Tragitšeski zverinets (”Traaginen eläinhäkki”, 1907) kuvaa aikuisten epäoikeudenmukaisuudesta kärsivän nuoren psykologiaa. Nykytutkimus on nähnyt tässä hänen merkittävimmässä teoksessaan viitteitä ekofeministisestä asenteesta. Nykytutkimus on nähnyt teoksessa viitteitä ekofeministisestä asenteesta.Postuumisti julkaistun kokoelman Net! (”Ei!”, 1918) kertomusten aiheena on ihmisen käyttäytyminen ääritilanteissa. Proosan ja näytelmien lisäksi Zinovjeva-Annibal kirjoitti myös runoja ja kirjallisuuskritiikkiä sekä osallistui vuosien 1905–1907 vallankumoustapahtumien aikana maanalaisen Adskaja potšta -lehden julkaisemiseen. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Lidija Zinovjeva-Annibalin teoksia Lib.ru -sivustolla Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1866 syntyneet Luokka:Vuonna 1907 kuolleet Luokka:Venäläiset aateliset Luokka:Venäjän ja Neuvostoliiton avantgarde Luokka:Venäläiset runoilijat Luokka:Kirjallisuuskriitikot Luokka:Venäläiset näytelmäkirjailijat
Epeko

Oy Epeko Ab oli vuosina 1934–1975 toiminut kosmeettisten ja teknokemiallisten tuotteiden maahantuoja ja valmistaja. Sen perusti Holger Bergenheim (1907–1977), ja vuonna 1975 se fuusioitiin Bergenheim-yhtiöihin.Viherlaakso eteläinen, asemakaavan muutos , Espoon kaupunki 2015. Viitattu 6.1.2016. (maksullinen) Epekon tuotteita olivat muun muassa Tokalon-ihovoiteet ja Elnett-hiuslakka.Tokalon hinnasto tammikuu 1963 - Oy Epeko Ab, Juvekim- antikvariaatti. Viitattu 6.1.2016.Elnett hiuskiinnite jota käytätte joka päivä, mainos, Oy Epeko Ab, Antikvariaatti.net. Viitattu 6.1.2016. ==Historiaa== Lukion ja reserviupseerikoulun käynyt Holger Bergenheim työskenteli ensin pankkialalla ja pörssimeklarina, mutta 1930-luvun laman alettua menetti omaisuutensa. Bergenheim perusti Oy Epeko Ab:n 1934 ruotsalaisen emoyhtiön tytäryhtiöksi. Ensimmäinen toimitila oli kerrostalon kellari Helsingin Kaisaniemenkadulla, kunnes vuonna 1941 Bergenheim osti Espoon Kavallinmäestä isommat tilat virolaissyntyiseltä Gustav Beckmannilta, joka oli ostanut Kavallin tilan maat 1935 ja rakennuttanut sinne uuden tehdasrakennuksen guttaperkan tuottamiseksi. Tehdas oli lopetettu talvisodan syttyessä. Epeko sai ensimmäisen lääke-edustuksensa Sveitsistä 1938. Edustuksia ja oman valmistuksen tuotteita kertyi lisää vuosien kuluessa. Yhtiöllä oli noin 50 työntekijää 1950-luvun alussa. Tuolloin yhtiön tuotanto-, tuonti- ja tukkuliiketoiminta erotettiin toisistaan niin, että tuotanto keskitettiin Oy Epeko Ab:lle ja tuonti- ja tukkukauppa Oy Tosilko Ab:lle. Vuonna 1966 Epeko ja Tosilko fuusioitiin jälleen yhteen. Bergenheim oli Epeko- yhtiön johdossa vuodesta 1940 vuoteen 1965 ja sitten johtokunnan puheenjohtajana vuoteen 1975, jolloin yhtiö fuusioitiin Oy Bergenheim Yhtiöt Ab:hen. Bergenheim-konserni muodostettiin kymmenistä Holger Bergenheimin Epekon lisäksi perustamista yhtiöistä. ==Lähteet== Luokka:Entiset suomalaiset tukkukaupat Luokka:Entiset suomalaiset kemianteollisuusyhtiöt Luokka:Entiset suomalaiset lääkealan yritykset
Kuuntelija

Kuuntelija () on Tove Janssonin novellikokoelma vuodelta 1971. Siinä on 18 novellia. Monissa sen novelleissa käsitellään yksinäisyyden eri muotoja ja toisen ihmisen kohtaamisen vaikeutta. Kristiina Kivivuoren suomennos ilmestyi vuonna 1972. Kokoelmassa on seuraavat novellit: Kuuntelija; Hiekkaa tuodaan; Lastenkutsut; Nukkuva mies; Mustavalkoista; Kirje palvotulle; Rakkauskertomus; Toinen; Keväällä; Hiljainen huone; Myrsky; Harmaata duchessea; Ehdotus johdannoksi; Susi; Sade; Räjäytys; Lucion ystävät; Orava. == Lähteet == Luokka:Tove Janssonin teokset Luokka:Suomalaiset novellikokoelmat Luokka:Vuoden 1971 kirjat
Michael Goodliffe

Michael Goodliffe () oli brittiläinen näyttelijä. Goodliffe syntyi 1. lokakuuta 1914 Cheshiren Bebingtonissa. Hän oli kirkkoherran poika. Hän aloitti näyttelijänuransa Stratford Festivalissa. Goodliffe joutui toisen maailmansodan aikana sotavangiksi. Hän jatkoi näyttelijänuraansa vuonna 1948, kun hän esiintyi elokuvassa Osasto X 43. Seuraavat kolme vuosikymmentä Goodliffe näytteli upseerien, diplomaattien ja liikemiesten rooleja. Hän näytteli myös Robert Walpolea elokuvassa Rob Roy – Ylämaan sankari (1953), kreivi de Dunois'ta elokuvassa Kuninkaan jousimies (1954) ja Charles Gilliä elokuvassa The Trial of Oscar Wilde (1960). Goodliffe ei koskaan näytellyt elokuvan pääosaa, mutta oli television johtava mies Britanniassa, etenkin televisiosarjan Sam (1973–1975) kautta. Goodliffe sairastui masennukseen ja kuoli hyppäämällä wimbledonilaisen sairaalan ikkunasta ulos 20. maaliskuuta 1976. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Brittiläiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 1976 kuolleet
Bergenheim-yhtiöt

Oy Bergenheim Yhtiöt Ab oli vuosina 1977–1998 toiminut lääkemaahantuoja sekä kosmeettisten ja teknokemiallisten tuotteiden maahantuoja ja valmistaja. Se muodostettiin monista lähinnä vuorineuvos Holger Bergenheimin perustamista yhtiöistä, kuten Oy Epeko Ab, Lääketuonti Oy – Medicinimport Ab, Oy Oxygenol Ab ja Bycos. (maksullinen)Oy Bergenheim Yhtiöt Ab, Kauppalehti. Viitattu 6.1.2016. Instrumentarium osti Oy Bergenheim Yhtiöt Ab:n toukokuussa 1986. Yhtiö siirrettiin Instrumentariumin erillisyksikköön 1990, kunnes Instru myi sen helmikuussa 1998 perheyhtiö Berner Oy:lle. Tuolloin Bergenheim-yhtiöiden vuosiliikevaihto oli noin 130 miljoonaa markkaa.Virtanen, Ilkka: Instrumentarium myy kosmetiikkatoimintansa Bernerille, Taloussanomat 3.1.1998. Viitattu 6.1.2016. Instrumentariumin aikana 1990-luvun puolivälissä Bergenheim-yhtiöiden edustamiin kosmetiikkamerkkeihin kuuluivat Almay, Christian Dior, Clarins, Escada, Givenchy, Kanebo ja Calvin Klein. Se markkinoi myös vauvanhoitotuotteita sekä Dr. Scholl’s -jalkojenhoitotuotteita. Yhtiön oma tehdas valmisti muun muassa Oxygenol-hammastahnoja, Orient Henna -hiusvärejä sekä Anet-shampoita ja -saippuoita.Vuosikertomus 1996, Instrumentarium Oy. Sivu 21. Vuosikymmenten varrella Bergenheim-yhtiöiden tuontiohjelmassa on ollut myös joitakin elintarvikkeita, kuten Hermesetas- makeutusaineet, Mentos-pastillit, Colman’s-sinappijauheet ja Hornimans- teetYhtiön mainoksia Suomen Kuvalehdessä 47/1982 s. 65, 23/1984 s. 65. SK:n näköislehtihaku, haettu 23.12.2020. ==Lähteet== Luokka:Entiset suomalaiset tukkukaupat Luokka:Entiset suomalaiset lääkealan yritykset Luokka:Entiset suomalaiset kemianteollisuusyhtiöt
Lahti Matkat

Lahti Matkat Oy Lahti Travels Ltd (markkinointinimi myös Lahti Tours) oli lahtelainen Pentti Jämsän perustama ja omistama matkatoimisto. Lahti Matkoilla oli toimistot myös Heinolassa ja Helsingissä ja USA:ssa Floridassa Lake Worthissä nimellä Aimo Travels. Lahti Tours oli 1980-luvun puolivälissä merkittävimpiä Suomesta Yhdysvaltoihin suuntautuvien matkojen järjestäjiä. Se lennätti suomalaisia ensin Swissairilla Tukholmaan ja sieltä Northwest Orientilla New Yorkiin ja muualle Yhdysvaltoihin. Miamiin lennettiin tanskalaisella Sterlingillä. Euroopan-matkoja myytiin nimellä VIP-matkat. Vuonna 1986 Pentti Jämsä myi Lahti Toursin Fuengirolan Los Pacosin lomakylän rakentajana tunnetulle Teuvo Hakuliselle ja Skandinavian Matkapalvelun varatoimitusjohtajalle Kimmo Palmulle. ==Lähteet== Luokka:Entiset suomalaiset matkatoimistot
WC räjähtää

WC räjähtää on joulukuussa 1982 ilmestynyt hardcore-yhtye Rattuksen minialbumi, joka julkaistiin 500 kappaleen painoksena. Nykyään siitä on maksettu jopa lähes 400 euroa. Uusien kappaleiden lisäksi WC räjähtää sisältää nopeutetun version yhtyeen ensisinglen B-puolesta Muotipunk. Albumin kannen on piirtänyt amerikkalainen Pushead eli Brian Schroeder, joka on suunnitellut levynkansia myös muun muassa Metallicalle ja Misfitsille. Tarinan mukaan hän pyysi palkkioksi vain kahdeksan levyä. Vuonna 2012 WC räjähtää ilmestyi Svart Recordsin uudelleenmasteroituna vinyylipainoksena, joka oli myös levyn ensimmäinen virallinen uudelleenjulkaisu. == Muusikot == *Jake – laulu, kitara *Tomppa – basso *Vellu – rummut == Kappaleet == ;A-puoli # # # # # # # ;B-puoli # # # # # # # == Lähteet == *RATTUS: WC RÄJÄHTÄÄ Finnmusic. ===Viitteet=== Luokka:Vuoden 1982 albumit Luokka:Rattuksen albumit
Mike O’Neill

Mike O’Neill (s. 3. marraskuuta 1967 LaSalle, Quebec, Kanada) on kanadalainen entinen jääkiekkomaalivahti. Hän pelasi urallaan 21 NHL-ottelua Winnipegin ja Anaheimin joukkueissa. Valmistuttuaan Yalen yliopistosta hän pelasi myös yhden kauden SM-liigaa Tapparan riveissä. ==Seurat== *Yale University NCAA 1985–1989 *Tappara Tampere SM-liiga 1989–1990 *Moncton Hawks AHL 1990–1994 *Fort Wayne Komets IHL 1991-1992 ja 1993-1995 *Winnipeg Jets NHL 1991–1994 *Phoenix Roadrunners IHL 1994–1995 *Baltimore Bandits AHL 1995–1996 *Long Beach Ice Dogs IHL 1996–1997 ja 1999–2000 *Mighty Ducks of Anaheim NHL 1996–1997 *Portland Pirates AHL 1997–1998 *Villacher SV Itävalta 1998–1999 *Michigan K-Wings IHL 1999–2000 *Sheffield Steelers BISL 2000–2001 ==Saavutukset== * NCAA 1.All-Star Team 1986–1987, 1988–1989 * NCAA 2.All-Star Team 1987–1988 * AHL:n paras torjuntaprosentti 1992–1993 * Itävallan mestaruus 1998–1999 * Ison-Britannian (BISL) mestaruus 2000–2001 * B&H; Cup mestaruus 2000–2001 * BISL Challenge Cup mestaruus 2000–2001 * BISL Playoff mestaruus 2000–2001 * UK Hockey Grand Slam 2000–2001 ==Lähteet== * * Luokka:Kanadalaiset jääkiekkomaalivahdit Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Isokalakotka

Isokalakotka (Icthyophaga ichthyaetus) on kalakotkien sukuun kuuluva päiväpetolintu. Sitä tavataan seuraavissa Aasian maissa: Bangladesh, Brunei, Filippiinit, Indonesia, Intia, Kambodža, Laos, Malesia, Myanmar, Nepal, Singapore, Sri Lanka, Thaimaa ja Vietnam. Kannan suuruudeksi arvioidaan 15 000–150 000 yksilöä. Kannan epäillään olevan pienenemässä elinalueiden tuhoutumisen, saastumisen ja ylikalastuksen vuoksi. Suojelutoimia ei ole meneillään. Lajin elinympäristöä ovat erilaiset suot ja vesialueet.Grey-headed Fish-eagle Icthyophaga ichthyaetus Birdlife.org. 7.1.2016. ==Lähteet== Luokka:Haukat
Kuuntelija (albumi)

__NOTOC__ Kuuntelija on Stella-yhtyeen esikoisalbumi, joka julkaistiin 3. toukokuuta 2004. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 40. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == === Yhtye === * Marja Kiiskilä – laulu * Janne Sivonen – kitara, laulu, kosketinsoitin * Heikki Marttila – kitara, laulu * Tuomas Tahvanainen – bassokitara * Matti Virkkunen – rummut === Vierailevat muusikot === * Aleksi Ojala – kosketinsoitin (kappaleet 5, 9 ja 10) * Oskari Huttu – marakassit, ääniefektit (kappaleet 5 ja 8) * Mikko Sirén – lyömäsoittimet (kappaleet 4, 6, 9 ja 10) * Antti Karisalmi – syntetisaattori (kappale 2) === Tuotanto === * Ripa Eskolin – tuottaja, äänittäjä, miksaaja * Heikki Marttila – tuottaja, äänittäjä * Janne Sivonen – tuottaja * Thomas Eberger – masteroija * Jussi Jaakonaho – miksaaja (kappale 2) * Jani Jalonen – vastaava tuottaja * Sampo Korhonen – valokuvat, kannen suunnittelu == Arvostelut == * Soundi: Soundi: Levyarvio * Stara.fi: Stara: Levyarvio == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kuuntelija discogs.com -sivustolla Luokka:Stellan albumit Luokka:Vuoden 2004 esikoisalbumit
Pelkääjän paikalla

__NOTOC__ Pelkääjän paikalla on Stella-yhtyeen toinen albumi, joka julkaistiin 29. maaliskuuta 2006. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 5. Se uudelleenjulkaistiin vuonna 2011 levymerkillä Universal Music. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Marja Kiiskilä – laulu * Tuomas Tahvanainen – bassokitara * Matti Virkkunen – rummut * Heikki Marttila – kitara, kosketinsoitin, taustalaulu * Janne Sivonen – kitara, kosketinsoitin, taustalaulu === Tuotanto === * Jone Väänänen – vastaava tuottaja * Heikki Marttila – tuottaja, miksaaja * Janne Sivonen – tuottaja * Mikko Saarinen – äänittäjä, miksaaja, tuottaja * Juuso Nordlund – äänittäjä (rummut) * Rauno Paananen – miksaaja (kappaleet 1, 6, 8) * Liah Cheston – masteroija * Johannes Neumeier – graafinen suunnittelu, kansitaide * Ville Juurikkala – yhtyekuva * Marjo Karttunen – kansikuva == Arvostelut == * Desibeli.net: Desibeli.net: Levyarvio * Helsingin Sanomat: Helsingin Sanomat: Levyarvio == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Pelkääjän paikalla discogs.com -sivustolla Luokka:Stellan albumit Luokka:Vuoden 2006 albumit