EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Hans Ole Eira

Hans Ole Nilsen Eira (s. 8. elokuuta 1972 Gaskajohtolat) on norjalainen joikaaja ja poliitikko.Hans Ole Eira Vinnaren Av joikdelen av Sámi Grand Prix Sveriges RadioHans Ole N. Eira NRK Hän on kotoisin Koutokeinosta. Eira voitti vuonna 2018 joikujen kategoriassa Sámi Grand Prixin. Hän on istunut myös Norjan saamelaiskäräjien jäsenenä Keskustapuolueen (Sp) edustajana.Samisk språk og kulturforståelse er viktig i krisesituasjoner Sametinget == Lähteet == Luokka:Saamelaiset laulajat Luokka:Norjalaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
SipHash

SipHash on kryptografinen tiivistealgoritmi, joka toimii erittäin hyvin lyhyillä syötteillä, josta tulee sen nimi ( tarkoittaa siemaista). SipHashin suunnittelivat Daniel J. Bernstein ja Jean-Philippe Aumasson ja se on tarkoitettu korvaajaksi eräille muille ratkaisuille. SipHash on suunniteltu kryptografisesti turvalliseksi siten, että laskennallisesti ei saa selville lähtötietoa tiivisteen perusteella. Nyrkkisääntönä on sanottu että "Internetin runkoverkossa yksi kolmasosa viesteistä on 43 tavua (TCP:n ACK-viesti), yksi kolmasosa on noin 256 tavua (PPP MTU) ja yksi kolmasosa 1500 tavua (yleinen Ethernetin MTU)". Monet viestin todennuskoodit (MAC) on kuitenkin optimoitu pitkille viesteille lyhyiden viestien sijaan, jossa paljon ylimääräistä kuormitusta, jolla on merkittävä vaikutus. Aumasson ja Bernstein suunnittelivat SipHashin vuonna 2012 nimenomaan hajautustaulujen palvelunestohyökkäysten vuoksi. Ennen SipHashia monet hajautustaulut käyttivät luottivat ei-kryptografiseen toteutukseen, joissa avainten törmäyksiä oli helppo löytää ja hyökkääjän oli helppo käyttää niitä hyödyksi palvelunestohyökkäykseen. Esimerkiksi vuonna 2011 uutisoitiin haavoittuvuuksista. SipHash on käytössä Linux-ytimessä versiosta 4.11 alkaen: ytimessä käytetään eri menetelmillä tehtyjä tiivisteitä eri tarkoituksiin, joita on korvattu SipHashin käytöllä. Alkuperäisen julkaisun jälkeen kolmannet osapuolet ovat tehneet algoritmista toteutuksia eri ohjelmointikielillä, mukaan lukien C, C#, JavaScript, Ruby ja niin edelleen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * SipHash: A Fast Short-Input PRF == Kirjallisuutta == * Luokka:Kryptografiset tiivistealgoritmit
Trond Øyen

Trond Øyen (26. joulukuuta 1929 Vuoreija – 12. heinäkuuta 1999 Bærum) oli norjalainen viulisti.Trond Øyen Store norske leksikon Øyen opiskeli Ernst Glaserin johdolla.Ernst Glaser Norsk biografisk leksikon Hän teki debyyttinsä vuonna 1954. Hän toimi toisena konserttimestarina Bergenin filharmonisessa orkesterissa vuosina 1960–1964 ja työskenteli tämän jälkeen vuoteen 1994 saakka Oslon filharmonisessa orkesterissa. Vuosina 1964–1980 Øyen oli Hindarkvartettenin toinen viulisti. Tänä aikana kvartetti voitti Spellemann- palkinnon (1973, Brynjar Hoffin kanssa) ja Grieg-palkinnon (1976).Hindarkvartetten Store norske leksikon == Lähteet == Luokka:Norjalaiset viulistit Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 1999 kuolleet
Kamehameha II

Kamehameha II (alkuperäiseltä nimeltään Kalaninui kua Liholiho i ke kapu ʻIolani, marraskuu 1797 – 14. heinäkuuta 1824) oli Havaijin kuningaskunnan toinen kuningas. Hän oli Kamehameha Suuren vanhin poika. Hänen äitinsä oli Keōpūolani, Kamehameha Suuren korkea-arvoisin vaimo. Kun Kamehameha Suuri kuoli vuonna 1819, Liholiho vetäytyi perinteiden mukaan vuorille suruajaksi. Täältä palattuaan hän tapasi päälliköitä, jotka julistivat prinssin virallisesti kuninkaaksi. Kuninkaana Kamehameha II:lla oli hyvin vähän valtaa, sillä hänen pääministerikseen () nimitettiin Ka‘ahumanu. Melko pian isänsä kuoleman jälkeen Kamehameha II lakkautti kapu-järjestelmän. Lisäksi hän hävitti havaijilaisten jumalien temppeleitä. Vuonna 1820 Kamehameha II salli Uudesta-Englannista tulevien lähetyssaarnaajien saapuvan Havaijille. Kaksi vuotta myöhemmin nämä olivat oppineet havaijin kielen, kehittäneet sille kirjakielen ja julkaisseet ensimmäisen oppikirjan. Kamehameha II ei itse tahtonut kääntyä kristinuskoon. Syitä tähän olivat väitetysti hänen halunsa pitää kaikki neljä vaimoaan ja rommi. Helmikuussa 1824 kuningas lähti valtiovierailulle Lontooseen. Ennen tätä Kamehameha II vieraili myös hiljattain perustetussa Brasilian keisarikunnassa, jossa hän tapasi keisari Pedro I:n. Kamehameha II ja hänen vaimonsa kuolivat Lontoossa tuhkarokkoon. Uudeksi kuninkaaksi nimitettiin kuolleen kuninkaan veli Kamehameha III. == Lähteet == Luokka:Kamehameha-suku Luokka:Vuonna 1797 syntyneet Luokka:Vuonna 1824 kuolleet
Vyasa

Vyasa (myös Krishna Dvaipayana tai Veda Vyasa), oli intialainen runoilija, joka eli suunnilleen 1500-luvulla eaa. Hänet on nimetty Mahabharata-runoelman kirjoittajaksi. Legendan mukaan Vyasan isä oli askeetti ja äiti prinsessa. Hän kasvoi metsissä ja oppi vedoja erakoilta. Hän sai itse monia oppilaita eläessään Sarasvati-joen varrella. Myöhemmin hän muutti asumaan Himalajan luoliin, missä hän toimitti Vedoista neliosaisen kokoelman ja kirjoitti suuren runoelmansa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Hindulaisuuden historia Luokka:Intialaiset runoilijat
Töölönlahden puisto

Töölönlahdenpuisto () on Helsingin keskustassa Töölönlahden etelärannalla sijaitseva julkinen puisto. Se rajoittuu lännessä Hesperianpuistoon, idässä päärataan ja etelässä Töölönlahdenkatuun. Puisto valmistui kesällä 2016 entisen Töölön tavara­rata­pihan paikalle muutamia vuosia sen jälkeen, kun Helsingin satamarata ja VR:n makasiinit olivat purettu. Töölönlahden puisto, kuten myös Eläintarhan alue Töölönlahden pohjoispuolella, voidaan laskea osaksi Helsingin keskuspuistoa. Noin yhdeksän hehtaarin kokoisella alueella on oleskelunurmia, kuntoilupiste ja leikkipaikka. Puistoon on varattu paljon tyhjää tilaa erilaisten tapahtumien järjestämiselle. Puisto ei kuitenkaan ole kerännyt suurta suosiota: sen kävijämäärät ovat pienet ja sitä on kutsuttu muun muassa ”peltomaiseksi” ja ankeaksi, ja sen on sanottu vaikuttavan läpikulkualueelta. Puiston nurmi on ollut huonossa kunnossa. Huonokuntoisuuteen vaikuttavat niin valkoposkihanhet kuin puistossa järjestettävät tapahtumat. Vuonna 1997 luodun alkuperäisen suunnitelman mukaan puistoon olisi muun muassa rakennettu erilaisia teemapuistoja ja ruopattu kanava, jota olisi kutsuttu Kluuvinlahdeksi samalla paikalla 1800-luvulla sijainneen meren­lahden mukaan. Yli 60 miljoonan euron arvoista hanketta suurine ylläpitokustannuksineen pidettiin kuitenkin liian kalliina, ja vuonna 2014 puistosuunnitelma palautettiin uudelleen valmisteltavaksi. Lopulta puiston rakentamisesta maksettiin 5,8 miljoonaa euroa. Viralliselta statukseltaan Töölönlahden puisto on tilapäinen puisto. Puiston uusimista ainakaan alkuperäistä suunnitelmaa vastaavaksi ei kuitenkaan pidetä realistisena, sillä Helsingin kaupungin vuotuinen puistobudjetti on 20 miljoonaa euroa. Töölönlahdenkadun ja Kansalaistorin välissä sijaitsee Töölönlahden puistoa pienempi Makasiinipuisto. == Muutostyöt == Kesällä 2024 Töölönlahdenpuistoon toteutettiin uudistuksia, joiden on tarkoitus toimia nopean aikavälin parannuksina viihtyisyyteen. Osa puiston alueesta nimettiin ”kesäpuistoksi”, ja sinne lisättiin muun muassa hiekkapolkuja, rantalentopallokenttä, penkkejä, keinuja, aurinkotuoleja sekä uusia istutuksia ja puita. Puiston avointa nurmialuetta muutettiin kukkaniityksi, ja puisia aitauksia lisättiin hillitsemään valkoposkihanhien kulkua. Puiston muutostöihin käytettiin rahaa noin 1,5 miljoonaa euroa. Uudistettu puistoalue avattiin heinäkuussa 2024 ja se sai puiston käyttäjiltä pääosin positiivisen vastaanoton. == Katso myös == * Kaisaniemen puisto pääradan itäpuolella * Karamzininranta == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kävelykierros: Töölönlahti täynnä kulttuuria ja tapahtumia (My Helsinki) Luokka:Helsingin puistot Luokka:Kluuvi
Peter Welch

Peter Francis Welch (s. 2. toukokuuta 1947 Springfield, Massachusetts) on yhdysvaltalainen juristi ja demokraattipoliitikko. Hän on edustanut Vermontin osavaltiota Yhdysvaltain senaatissa vuodesta 2023 lähtien voitettuaan vastaehdokkaansa republikaanien Gerald Malloyn vuoden 2022 vaaleissa. Tätä ennen hän edusti Vermontin vaalipiiriä Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuodesta 2007 vuoteen 2023. Welch toimi senaattorina Vermontin senaatissa vuosina 1981–1989 ja myöhemmin vuosina 2001–2007. Hän oli puolueensa senaattoreista ensimmäinen, joka vaati vuonna 2024 Joe Bidenin vetäytymistä vuoden 2024 presidentinvaaleista.https://www.mtvuutiset.fi/artikkeli/nyt- bidenin-vetaytymista-vaatii-jo-oman-puolueen-senaattorikin/8972086 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Welchin senaattissivut * Welchin kampanjasivut Luokka:Yhdysvaltain senaatin jäsenet Luokka:Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenet Luokka:Yhdysvaltalaiset demokraattipoliitikot Luokka:Vermontilaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Poul Schlüterin IV hallitus

Poul Schlüterin IV hallitus oli Tanskan hallitus vuosina 1990–1993. Siihen kuuluivat Konservatiivinen kansanpuolue ja Venstre. ==Ministerit== Pääministeri * Poul Schlüter (Konservatiivinen kansanpuolue) 18.12.1990–25.1.1993 Ulkoministeri * Uffe Ellemann-Jensen (Venstre) 18.12.1990–25.1.1993 Valtiovarainministeri * Henning Dyremose (Konservatiivinen kansanpuolue) 18.12.1990–25.1.1993 Talousministeri * Anders Fogh Rasmussen (Venstre) 18.12.1990–19.11.1992 * Thor Pedersen (Venstre) 19.11.1992–25.1.1993 Veroministeri * Anders Fogh Rasmussen (Venstre) 18.12.1990–19.11.1992 * Peter Brixtofte (Venstre) 19.11.1992–25.1.1993 Puolustusministeri * Knud Enggaard (Venstre) 18.12.1990–25.1.1993 Opetus- ja tutkimusministeri * Bertel Haarder (Venstre) 18.12.1990–25.1.1993 Oikeusministeri * Hans Engell (Venstre) 18.12.1990–25.1.1993 Sisäministeri * Thor Pedersen (Venstre) 18.12.1990–25.1.1993 Pohjoismaaministeri * Thor Pedersen (Venstre) 18.12.1990–19.11.1992 * Knud Enggaard (Venstre) 19.11.1992–25.1.1993 Maatalousministeri * Laurits Tørnæs (Venstre) 18.12.1990–25.1.1993 Kirkkoministeri ja viestintäministeri * Torben Rechendorff (Konservatiivinen kansanpuolue) 18.12.1990–25.1.1993 Asuntoministeri * Svend Erik Hovmand (Venstre) 18.12.1990–25.1.1993 Kalastusministeri * Kent Kirk (Konservatiivinen kansanpuolue) 18.12.1990–25.1.1993 Työministeri * Knud Erik Kirkegaard (Konservatiivinen kansanpuolue) 18.12.1990–25.1.1993 Teollisuus- ja energiaministeri * Anne Birgitte Lundholt (Konservatiivinen kansanpuolue) 18.12.1990–25.1.1993 Terveysministeri * Ester Larsen (Venstre) 18.12.1990–25.1.1993 Liikenneministeri * Kaj Ikast (Konservatiivinen kansanpuolue) 18.12.1990–25.1.1993 Ympäristöministeri * Per Stig Møller (Konservatiivinen kansanpuolue) 18.12.1990–25.1.1993 Sosiaaliministeri * Else Winther Andersen (Venstre) 18.12.1990–25.1.1993 Kulttuuriministeri * Grethe Rostbøll (Konservatiivinen kansanpuolue) 18.12.1990–25.1.1993 ==Lähteet== Luokka:Tanskan hallitukset
Per Hannevold

Per Hannevold (s. 1953) on norjalainen fagotisti.Hannevold, Per 1953- WorldCat Identities Hannevold opiskeli Oslossa ja Tukholmassa Arnulf Brachelin ja Knut Sönstevoldin johdolla. Myöhemmin hän sai Yhdysvalloissa opetusta Harold Goltzerilta ja Louis Skinnerilta. Hän on suorittanut myös orkesterinjohdon opintoja Aldo Ceccaton ja Sergiu Celibidachen johdolla.Per Hannevold University of Bergen Hannevoldista tuli Bergenin filharmonisen orkesterin ensifagotisti vuonna 1979. Hän aloitti soittamisen myös Bergenin puhallinkvintetin jäsenenä vuonna 1981. Hänen ohjelmistonsa on kattanut standardeiksi luettavien konserttojen ja kamarimusiikkiteosten lisäksi muiden muassa Ruth Bakken teoksen Illuminations, John Williamsin teoksen The Five Sacred Trees ja Jean Françaix'n konserton. Hannevold esiintyi Lincoln Centerin konsertissa, joka järjestettiin YK:n ihmisoikeusjulistuksen 50-vuotisjuhlan kunniaksi. Lisäksi hän on tehnyt kansainvälisiä esiintymisiä muun muassa Taiwanissa ja Liettuassa. Hannevold on toiminut professorina Bergenin yliopiston Grieg-akatemiassa. Hän on myös pitänyt kansainvälisesti mestarikursseja ja toiminut tuomarina sekä pedagogina Suomessa, Ranskassa, Liettuassa, Latviassa sekä Yhdysvalloissa järjestetyissä fagottitapahtumissa. Vuonna 1993 Hannevoldista tuli Aspenin musiikkijuhlien taiteilijahenkilökunnan jäsen. Hannevold on tehnyt kamarimusiikin alueella yhteistyötä muiden muassa Adele Anthonyn, Joshua Bellin, Janine Jansenin, Joseph Silversteinin, James Dunhamin, Orli Shahamin, Joseph Kalichsteinin, Stephen Kovacevichin ja Andrew Littonin kanssa. == Lähteet == Luokka:Norjalaiset fagotistit Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Havaijin väestö

Havaijin väestö koostuu Havaijin asukkaista, joiden lukumäärä oli 1. heinäkuuta 2021 arviolta 1 441 553 henkeä. Vuoden 2021 Yhdysvaltain väestönlaskennan arvion mukaan Havaijin asukkaista 26,8 % oli alle 18-vuotiaita ja 19,6 % vähintään 65-vuotiaita. 33,6 % yli 25-vuotiaista Havaijin asukkaista oli vähintään alempi korkeakoulututkinto. Havaijille muuttaa paljon maahanmuuttajia Aasiasta. Havaijin väestö on vähentynyt vuosien 2017–2022 aikana joka vuosi. Ennen vuotta 2017 Havaijin väestö oli vuositasolla vähentynyt vuosina 1999 ja 1963. Kokonaisuudessaan väestö kasvoi 2010-luvulla, mutta kasvu oli vain puoliksi yhtä nopeaa kuin 2000-luvulla. Yksi syy väestön vähenemiselle on asukkaiden vanheneminen. Toisaalta 2020-luvulla myös koronapandemian aiheuttama kuolemien lisääntyminen saattoi vaikuttaa asiaan. Osaltaan väestön kehitykseen saattaa vaikuttaa myös asukkaiden muuttaminen mantereelle: vuonna 2019 tehdyssä kyselyssä 45 % vastaajista kertoi harkitsevansa osavaltiosta muuttoa. Heistä lähes puolet nimesi syyksi elämisen kulut. Mantereella on myös tarjolla eri tyyppisiä töitä kuin Havaijilla. Mantereelle muuttavista havaijilaisista suurin osa on 18–34-vuotiaita korkeakoulutettuja. Havaijin viralliset kielet ovat englanti ja havaiji. Lisäksi osavaltiossa puhutaan paljon japania, kiinaa, koreaa ja filippiiniläiskieliä. Ennen toisen maailmansodan loppua Havaijin väestö asui eri kokoisissa ja eri astein eristyneissä maaseutuyhteisöissä. 1950–1960-luvuilla osavaltioon rakennettiin paljon uusia asuntoja, hotelleja ja kauppoja, ja osa asuinalueista muuttui tiheiksi kaupungeiksi. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltain väestö Väestö
Richard Kjelstrup

Richard Fredrik Kjelstrup (3. lokakuuta 1917 Oslo – 23. joulukuuta 1996 Oslo) oli norjalainen klarinetisti ja musiikkipedagogi.Richard Fredrik Kjelstrup Store norske leksikon Kjelstrup soitti Bergenin filharmonisessa orkesterissa ja Den Nationale Scenen orkesterissa vuosina 1940–1942 sekä Nationaltheatretin (Oslo) orkesterissa vuosina 1946–1955. Vuodesta 1955 hän soitti Oslon filharmonisen orkesterin (Filharmonisen seuran) jäsenenä, vuosina 1960–1973 sen sooloklarinetistina. Kjelstrupilla oli useita solistikiinnityksiä, ja vuosina 1955–1970 hän oli mukana Den Norske Blåsekvintettissä (Norjalainen puhallinkvintetti) yhtenä sen perustajajäsenistä. Kjelstrup opetti muun muassa Østlandets Musikkonservatoriumissa sekä Norjan valtiollisessa musiikkikorkeakoulussa, jossa hän pääsi professoriksi vuonna 1985. == Lähteet == Luokka:Norjalaiset muusikot Luokka:Klarinetistit Luokka:Musiikkipedagogit Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 1996 kuolleet
Labarthe-Rivière

Labarthe-Rivière (oksitaaniksi: Era Barta d'Arribèra) on kunta Ranskan eteläosassa Haute-Garonnen departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee Garonnejoen varrella, noin 6 kilometriä Saint-Gaudensin kaupungista lounaaseen. Labarthe-Rivière on entinen kylpyläkaupunki. Labarthen lähteet olivat tunnetut jo roomalaisten vallan aikaan. Kylpylän käyttö lopetettiin vuonna 1953, ja vuonna 1987 kylpylärakennuksesta tehtiin kunnan toimintasali. Kunnan alueella on säilynyt myös roomalaisten ensimmäisellä tai toisella vuosisadalla rakentama 9 metriä kokea pilari. Sen tarkoituksesta ei ole varmaa tietoa. Pilari luokiteltiin historialliseksi muistomerkiksi vuonna 1905. Tiedosto:Labarthe-Rivière Les Thermes.jpg|Kylpylä Tiedosto:Pile romaine Labarthe 2.jpg|Roomalaisten pilari ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Haute-Garonnen kunnat
Jan Henrik Kayser

Jan Henrik Kayser (20. helmikuuta 1933 Bergen – 24. huhtikuuta 2016) oli norjalainen pianisti.Jan Henrik Kayser Store norske leksikon Kayser teki debyyttinsä vuonna 1953. Hän voitti Prinsessa Astridin musiikkipalkinnon vuonna 1961 ja Grieg-palkinnon vuonna 1978. Hän piti konsertteja Euroopassa, Yhdysvalloissa ja Kiinassa. Kayser tuli tunnetuksi Harald Sæverudin pianosävellysten tulkitsijana. Hän harjoitteli niitä pitäen läheisiä yhteyksiä säveltäjään itseensä. == Lähteet == Luokka:Norjalaiset pianistit Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
Kamehameha IV

Kamehameha IV (alkuperäiseltä nimeltään Alexander Liholiho, 9. helmikuuta 1834 – 30. marraskuuta 1863) oli Havaijin kuningaskunnan neljäs kuningas. == Tausta ja yksityiselämä == Kamehameha IV syntyi vuonna 1834 O‘ahun kuvernöörin, Kekūanāoʻan, ja Kamehameha Suuren tyttären sekä myöhemmin pääministerin, Kīnaʻun, pojaksi. Alexander Liholihon setä, kuningas Kamehameha III adoptoi tämän jo lapsena, mikä varmisti tulevan kuninkaan koulutuksen päälliköiden koulussa. Vuonna 1856 Kamehameha IV meni naimisiin Emma Naea Rooken kanssa. Pari oli tutustunut jo lapsena, sillä molemmat opiskelivat päälliköiden koulussa. Vuonna 1858 parille syntyi poika, joka sai nimekseen Albert Edward Kauikeaouli, joka kuitenkin kuoli jo 4-vuotiaana. == Kuninkaana == Vuonna 1859 Kamehameha IV ja kuningatar Emma perustivat The Queen’s Medical Center -nimisen sairaalan, joka on edelleen merkittävä sairaala Honolulussa. Havaijin kirkko perustettiin Kamehameha IV:n valtakaudella. Vuonna 1861 kuningas kutsui anglikaanisia lähetyssaarnaajia Havaijille, ja kirkkokunta säilyi Englannin kirkon alaisuudessa aina siihen saakka, kun Yhdysvallat otti Havaijin haltuunsa. Vuonna 1862 piispa Thomas Nettleship Staley kastoi Emman ja sen jälkeen konfirmoi kuningasparin anglikaanisin menoin. Kamehameha IV vaimoinensa lahjotti kirkolle tontin, jolla on nykyisin Pyhän Andreaan tuomiokirkko. Vuonna 1863 Kamehameha IV myi Ni‘ihaun saaren Skotlannista lähtöisin olleelle Elizabeth Sinclairille 10 000 dollarilla. Sinclairin jälkeläiset omistavat saaren edelleen ja säätelevät asumisoikeutta turvatakseen havaijinkielisen kulttuurin säilymisen saarella. Kamehameha IV kuoli vuonna 1863. Häntä seurasi kuninkaana hänen veljensä Kamehameha V. == Galleria == Tiedosto:Prince Alexander Liholiho with leis.jpg|Kamehameha IV kuvattuna vuonna 1846 tai -47. Tiedosto:Baptisms of Queen Emma and King Kamehameha IV, 1862.jpg|Kamehameha IV:n ja Emman anglikaaninen konfirmaatio vuonna 1862 Tiedosto:Honolulu-StAndrews-Cathedral-Royalty.JPG|Kamehameha IV ja Emma kuvattuina Pyhän Andreaan katedraalin lasi-ikkunassa. Tiedosto:House of Kamehameha.jpg|Kamehameha IV:n perheportretti vuodelta 1853. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1834 syntyneet Luokka:Vuonna 1863 kuolleet Luokka:Kamehameha- suku
Gluboki

Gluboki () on kaupunkityyppinen taajama Etelä-Venäjän Rostovin alueella. Taajama on myös Kamenskin piirin hallintokeskus. Vuonna 2010 Glubokissa oli 9 880 ja koko maaseutuvaltaisessa piirissä 47 696 asukasta. Ukrainan Luhanskin alueen raja sijaitsee taajamasta linnuntietä noin 32 kilometriä länteen. Glubokin itäpuolitse kulkee Moskovasta Rostov-na-Donuun johtava valtatieyhteys M4 (eurooppatie ). Глубокий-ЖД станция(4).jpg|Glubokin rautatieasema. Глубокий Адм-поселения.jpg|Glubokin taajaman hallintorakennus. Глубокий-Храм Пантелеимона(5).jpg|Ortodoksinen kirkko Glubokissa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Rostovin alueen kaupunkityyppiset taajamat
Ghica (suku)

Ghica on albanialaista alkuperää oleva romanialainen ruhtinassuku. Vuodesta 1658 lähtien useat sen jäsenistä olivat Moldovan ja Valakian hospodareina.Tietosanakirja / 2. Confrater-HaggaiNordisk familjebok / Uggleupplagan. 9. Fruktodling - GossensassMeyers Konversationslexikon1911 Encyclopædia Britannica/Ghica * Grigore I Ghica (1623–1675), Valakian ruhtinas * Dimitrie Ghica (1816-97), valtiomies * Ion Ghica (1816–1897), romanialainen valtiomies, Romanian pääministeri * Helene Ghica (1828–1888), kirjailijanimi Dora d'Istria, romanialainen kirjailija * Vladimir Ghika (1873–1954), pappi, romanialainen diplomaatti ==Lähteet== Luokka:Romanialaiset suvut Luokka:Hallitsijasuvut Luokka:Romanian historia
Keith Green

Keith Green (21. lokakuuta 1953 – 28. heinäkuuta 1982) oli yhdysvaltalainen gospelmuusiikkia esittänyt laulaja, pianisti ja lauluntekijä. Useat Greenin laulut ovat vaikuttaneet suuresti gospelmusiikkiin, kuten ”There is a Redeemer”, ”Oh Lord, You're Beautiful” sekä ”Pledge my Head to Heaven”, jonka albumiversiossa Bob Dylan vieraili soittamassa huuliharppua. == Elämä ja ura == Green alkoi esiintymään teatterimusikaaleissa 8 vuoden ikäisenä ja julkaisi ensimmäisen kappaleensa ”The Way I Used to Be” 12-vuotiaana vuonna 1965. Samana vuonna hän allekirjoitti viiden vuoden levytyssopimuksen Decca Records -levy-yhtiön kanssa. Hänen uransa ei lähtenyt kuitenkaan odotetulla tavalla liikkeelle, ja juutalaissyntyinen Green alkoi 15-vuotiaana karkailemaan kotoaan tutustuakseen huumeisin ja itämaisiin uskontoihin. Mentyään 19-vuotiaana naimisiin Melody Greenin (os. Steiner) kanssa hän ystävystyi tunnettujen kalifornialaisten gospelmuusikkojen Larry Normanin ja Randy Stonehillin kanssa. Vuonna 1975 Green kääntyi kristinuskoon ja alkoi tekemään gospelmusiikkia. Kääntymyksellä oli suuri vaikutus Greenin elämään, ja hän omistautui välittömästi muusikko-evankelistaksi pyrkien tavoittamaan nuoria rock-faneja ja muita, joita perinteiset seurakunnat eivät tavoittaneet. Hänen ensimmäinen albuminsa For Him Who Has Ears to Hear julkaistiin vuonna 1977 kristillistä musiikkia kustantaneen Sparrow -levy-yhtiön kautta ja myi nopeasti 100.000 kappaletta. Sparrow toimi vielä Greenin toisen albumin, vuoden 1978 No Compromise julkaisijana, mutta sen jälkeen Green perusti yhdessä vaimonsa kanssa ylläpitämänsä Last Days Ministries -lähetysjärjestön rinnalle oman levy-yhtiön Pretty Good Records. Vuonna 1980 Green julkaisi kolmannen albuminsa So You Wanna Go Back to Egypt, joka kuohutti gospelmusiikin julkaisijoita ympäri Yhdysvaltoja vapaaehtoisella maksupolitiikallaan. Albumia myytiin tai lahjoitettiin arvioiden mukaan noin 200.000 kappaletta, josta lähes kolmasosa maksutta. Green tuli tunnetuksi tinkimättömänä julistajana, jolle oli musiikin esittämisen suhteen tärkeämpää opettaa ja julistaa kuin viihdyttää. Musiikkiuransa ohella Keith ja Melody Green jakoivat myös Last Days Ministriesin kautta yli 89 miljoonaa evankelioivaa traktaattia yli 50 kielelle käännettynä. Greenin neljäs albumi Songs for the Shepherd julkaistiin vuonna 1982, vain muutama viikko ennen hänen kuolemaansa. Green kuoli 28. heinäkuuta 1982 lento-onnettomuudessa, jossa menehtyi yhteensä 11 henkilöä, mukaan lukien Greenin lapsista 4-vuotias Josiah ja 2-vuotias Bethany. Melody Green jäi leskeksi onnettomuuden hetkellä 1-vuotiaan Rebekah-tyttären sekä seuraavana vuonna syntymänsä saaneen Rachel- tyttären kanssa. == Diskografia == === Albumit === * For Him Who Has Ears to Hear (1977) * No Compromise (1978) * So You Wanna Go Back to Egypt (1980) * The Keith Green Collection (1981) * Songs for the Shepherd (1982) == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset laulajat Luokka:Yhdysvaltalaiset lauluntekijät Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Vuonna 1982 kuolleet Luokka:Gospel Music Hall of Fame
Central

Central voi viitata johonkin seuraavista: * Central, väestönlaskennallinen paikka Alaskassa * Central, kaupunki Louisianassa * Central, departementti Paraguayssa * Central, kaupunginosa Hongkongissa * Central, maakunta Papua- Uudessa-Guineassa * Central, ravintola Limassa.
Kiinanselkova

Kiinanselkova (Zelkova sinica) on jalavakasvien (Ulmaceae) heimoon, selkovien (Zelkova) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on korkeimmillaan noin 30 metriä korkeaksi kasvava puu, jonka rinnankorkeusläpimitta voi olla suurimmillaan noin 60 cm. Kaarna on harmahtavanvaaleaa ja sileää tai hilseilevää. Lehtien korvakkeet ovat ruskeita, 5–10 mm pitkiä ja muodoltaan tasasoukkia tai suikeita. Lehtiruodit ovat 0,2–1 cm pitkiä ja lehtilavat ovat yleensä 3–6 cm pitkiä ja 1,5–3 cm leveitä. Toisinaan lehtilavat ovat hieman pienempiä tai hieman suurempia. Lehtilavat ovat muodoltaan pyöreitä tai soikeita, paperimaisia sekä lähes täysin kaljuja; lehtien pääsuonissa on muutamia karvoja. Lehdet ovat sulkasuonisia ja kussakin lehdessä on kuudesta kymmeneen sivusuonta keskisuonen molemmin puolin. Hedekukat sijaitsevat yksittäin tai enintään kolmen kukan ryhminä. Hedekukat ovat halkaisijaltaan 2–3 mm ja niissä on kuusi terälehteä, joskus viisi tai seitsemän. Emikukat sijaitsevat yksittäin ja niissä on viisi tai kuusi terälehteä. Kiinanselkova kukkii huhtikuussa ja tuottaa hedelmiä elo–syyskuussa. Hedelminä olevat luumarjat ovat halkaisijaltaan 5–7 mm. Kiinanselkova kasvaa laaksoissa sekä jokien varsilla 800–2500 metrin korkeudella merenpinnasta. Lajia tavataan Kiinassa Gansun, Hebein, Henanin, Hubein, Shaanxin, Shanxin ja Sichuanin maakunnissa. == Lähteet == Luokka:Selkovat Luokka:Uhanalaiset kasvit
VIVA!

Viva! on Los Bastardos Finlandeses -yhtyeen kahdeksas albumi, joka julkaistiin 9. syyskuuta 2022. Albumilta on julkaistu singlet “Hola Bebe” sekä “Oblivion”. “Oblivion” -kappaleen ensimmäinen versio oli demotettu jo yhtyeen debyyttialbumille. Kappaleesta “Hola Bebe” on yhtyeen kitaristi Ailu Immosen tekemä musiikivideo. Video on tehty nollabudjetilla. Kuvausvälineenä toimi puhelin sekä iPad. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Soundi: Arvio: Los Bastardos Finlandeses tarjoaa hellittämätöntä voimaa ja puristusta – kenties jopa hieman yli tarpeen Viitattu 26.10.2022. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2022 albumit Luokka:Los Bastardos Finlandesesin albumit
Hurmemaitopuu

Hurmemaitopuu (Brosimum rubescens) on mulperikasvien (Moraceae) heimoon, maitopuiden (Brosimum) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on ainavihanta puu, jolla on pieni latvus. Hurmemaitopuu voi kasvaa korkeimmillaan noin 40 metriä korkeaksi, mutta jää tavallisesti matalammaksi. Puun runko voi kasvaa noin 50–70 cm paksuksi. Hurmemaitopuu kasvaa alankoalueiden kosteissa ainavihannissa metsissä. Lajia tavataan luontaisena Keski- ja Etelä-Amerikassa Costa Ricasta Peruun, Boliviaan ja Brasiliaan yltävällä alueella. Hurmemaitopuuta kaadetaan luonnosta siitä saatavan laadukkaan puutavaran vuoksi. Sydänpuu on väriltään tummanpunaista ja siinä on yleensä hieman tummempia juovia. Sydänpuun ympärillä on selvästi erottuva 4–20 cm paksu kerros pintapuuta. Puuaines on kovaa, painavaa sekä hyvin kestävää. Hurmemaitopuun puutavarasta on valmistettu ylellisiä huonekaluja, soittimia sekä muita puutuotteita ja puuta on käytetty myös parketteihin sekä muihin asuntojen puupintoihin. Lisäksi puusta saatavaa hartsimaista nestettä on juotu lääkkeenä vilustumisiin sekä yskään. == Lähteet == * Useful Tropical Plants: Brosimum rubescens === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Hurmemaitopuu (Brosimum rubescens) * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Brosimum rubescens * UniProt: Taxonomy - Brosimum rubescens Luokka:Mulperikasvit Luokka:Puut
Lia Thomas

Lia Thomas (s. toukokuussa 1999)Keith, Braden (October 13, 2022). "NCAA Establishes New Policy For Championship Ties Amid 2022 Controversy". SwimSwam. Retrieved September 27, 2023 on yhdysvaltalainen yliopistouinnissa kilpaillut transnainen, joka nousi vuonna 2021 osaksi keskustelua transnaisten oikeutuksesta kilpailla naisten urheilusarjoissa. Austinissa kasvanut Thomas aloitti opiskelut Pennsylvanian yliopistossa vuonna 2017. Hän ui kilpaa aluksi miesten sarjoissa. Hän aloitti hormonikorvaushoidot toukokuussa 2019, ilmoitettuaan alkuvuodesta transsukupuolisuutensa läheisilleen. Thomasin saavutettua menestystä monet konservatiiviset ja oikeistolaiset aktivistit ja mediayhtiöt, kuten Fox News nostivat Thomasin esille esimerkkinä siitä, että naisten sarjoissa kilpailevat transnaiset saavat epäreilua etua. Thomasin voittoja kritisoivat muun muassa republikaanisenaattorit Marsha Blackburn ja Ted Cruz sekä entiset huippu-urheilijat Caitlyn Jenner ja Martina Navrátilová. Voitettuaan Yhdysvaltain yliopistouintimestaruuden Thomas on kertonut haluavansa aina kilpailla olympialaisissa. Syyskuussa 2023 Thomas aloitti oikeustaistelun urheilun vetoomustuomioistuimessa Sveitsissä saadakseen kumottua kansainvälisen uintiliiton päätöksen vuodelta 2022, joka estää sellaisten transnaisten kilpailemisen uinnin korkeimmilla tasoilla, jotka eivät ole korjanneet sukupuoltaan ennen 12 vuoden ikää. Vetoomustuomioistuin hylkäsi Thomasin valituksen, minkä johdosta Thomasilla ei ole oikeutta uida Pariisin olympiakisoissa. Maaliskuussa 2024 kuusitoista yhdysvaltalaista naisurheilijaa haastoi Yhdysvaltain yliopistourheilun kattojärjestön NCAA:n oikeuteen naisurheilijoiden oikeuksien loukkaamisesta, koska järjestö oli sallinut Lia Thomasin kilpailla ja voittaa naisten yliopistosarjoissa sekä kulkea vapaasti alastomana naisten pukuhuoneissa, vaikka hänellä on yhä miehen ulkoiset sukupuolielimet. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset uimarit Luokka:Transsukupuolisuus Luokka:1990-luvulla syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sarvijoen Työväentalo

Sarvijoen työväentalo Veikkola on vuonna 1951 rakennettu Kurikan Sarvijoen kylässä sijaitseva Työväentalo. Talo on kulttuurihistoriallisesti arvokas. == Historiaa == Alkuperäinen talo rakennettiin vuonna 1913, mutta se purettiin Lapuan liikkeen aikana 1930-luvulla. Samalle paikalle hankittiin rakennus Jurvan Koskimäestä, ja sen siirto- ja rakennustyöt saatiin valmiiksi 1951. Kuntaliitoksen myötä Jurva kuuluu nykyään Kurikan kaupunkiin. == Rakennus== Rakennus on hirsirunkoinen ja sen julkisivu on lautakatteinen. Koska rakennus on ollut jatkuvassa käytössä ja siihen on tehty useita korjauksia, on se edelleen hyvä kuntoinen. Suurimmat perusparannukset on tehty vuosina 1978–1980 ja 2021. Sähköuudistus ja led-valaistus tehtiin vuonna 2018 ja keittiö ajanmukaistettiin vuonna 2019. == Toimintaa työväentalolla == Talolla ovat toimineet Sarvijoen kylän työväenyhdistykset ja muut yhdistykset. 1998 tapahtuneen Jurvan kirkonkylän työväentalon palon jälkeen myös jotkut kirkonkylällä toimineet yhdistykset siirsivät toimintojaan Veikkolaan. Nykyisin siellä toimii myös Jurvan Eläkeläiset ry:n harrastepiirit ja talolla bingoa järjestää voimistelu- ja urheiluseura Jurvan Voima. Talolle on vuosien varrella hankittu kattava keittiö- ja kokousvarustus. Veikkolaa vuokrataan moniin hää-, syntymäpäivä- ja muihin perhejuhliin. == Lähteet == * Luokka:Kurikan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Jurva Luokka:Työväentalot
Korppoon Betania-seurakunta

Korppoon Betania-seurakunta () on vuonna 1922 perustettu Korppoon Norrskatassa sijaitseva helluntaiseurakunta. Seurakunnalla on Betania-rukoushuone Norrskatassa. Seurakunnan perustivat 12 henkilöä nimellä Norrskatan Sion- seurakunta vuonna 1922 ja ensimmäisen kahdenkymmenen toimintavuoden aikana jäseniä tuli yhteensä 181.Herberts 1995, s. 42 Norrskatan seurakunta oli vuosien ajan yksi Suomen menestyneimmistä seurakunnista. Seurakunnan rukoushuone rakentui vuonna 1924 ja on sittemmin peruskorjattu myöhemmin. Helluntaiherätys Korppoossa perustuu Norrskatalaisten Thyra Lindholmin ja Laura Gustafssonin työhön. Lindholm ja Gustafsson perustivat yksityisen koulun Norrskataan, joka tosin suljettiin vuonna 1940. Laura Gustafsson aloitti Korppoossa myös lastenlehden, Den Gode Herdenin, julkaisun, joka myöhemmin myytiin Taborförlagetille. Seurakunnan johtajina ovat vuosien aikana toimineet muun muassa Verner Nyman, Fingal Rudstam, Sven Brinköf sekä Fred Nyman. 1970-luvulla seurakunnan työstä ryhtyi vastaamaan Maj Ekqvist. Seurakunnan satavuotisjuhlia vietettiin vuonna 2022. == Katso myös == * Helluntaiherätys Suomessa * Länsi-Turunmaan ruotsalainen seurakunta * Länsi-Turunmaan suomalainen seurakunta * Paraisten Filadelfia-seurakunta == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Korppoo Luokka:Suomen helluntaiseurakunnat Luokka:Paraisten seurakunnat
Tori-Torppa

Varkauden Tori-Torppa on Varkauden kaupunkikeskustassa, Taulumäen torin varressa sijaitseva työväentalo. Talon rakensivat SKDL:n järjestöt. Se valmistui vuonna 1951 ja sen huoneistoala on 1 202 neliömetriä. Rakennus on yksikerroksinen, tosin yhden lähteen mukaan kerroksia olisi kaksi – tähän on mahdollisesti laskettu kellarikerros. Talon runko on tiiltä, ja julkisivultaan se on osin rapattu ja osin peltipintainen. Katto on osin harja- ja osin tasakatto. Rakennuksessa on juhlatilojen lisäksi asuin- ja kokoustiloja. Talo oli vielä 1980-luvun lopulla nuorison suosima tanssipaikka. Nykyään talon omistaa Varkauden Urheiluseurat ry. Juhlasalissa toimii kirpputori. Talosta on vuokrattavissa kokoustila saunoineen, ja saatavilla on myös toimistopalveluita. Maksimihenkilömääräksi mainitaan 350. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Varkauden rakennukset ja rakennelmat
Kolpin vapaaseurakunta

Kolpin vapaaseurakunta () oli vuosina 1924–1964 toiminut pedersöreläinen helluntaiseurakunta. Seurakunnan perusti Sanfrid Mattsson, joka myöhemmin yhdessä vaimonsa Anna-Liisan kanssa ryhtyi lähetystyöntekijäksi Etiopiassa. Muita Kolpissa palvelleita saarnaajia ja seurakunnan johtajia ovat olleet mm. Lea Rundell, Mia Pettersson, Felix Nyqvist, Frida Pellas. Seurakunnan viimeinen johtaja oli Erik Pettersson jonka aikana seurakunta yhdistettiin Pietarsaaren Elim-seurakuntaan.Herberts 1995, s. 44 Vuonna 1927 Kolpissa järjestettiin kesäjuhlat, jonne saapui myös suomenkielistä helluntaikansaa. Vieraita oli muun muassa Kälviältä, Evijärveltä, Teerijärveltä, Kokkolasta, Pietarsaaresta ja Uudestakaarlepyystä. Puhujina juhlilla olivat mm. Herman Sand, Gunnar Bengström, Magnus Söderman, Josef Lindqvist. Wiktor Nylund, Anders Ede sekä Hilda Nyman. Juhlien puheet tulkattiin suomeksi.Ahonen 1994, s. 164 == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Pedersören seurakunnat Luokka:Suomen entiset helluntaiseurakunnat
Ingrid Andsnes

Ingrid Andsnes (s. 1978 Karmøy) on norjalainen pianisti.Ingrid Andsnes Baroniet Rosendal Andsnes opiskeli Joan Havillin johdolla Guildhall School of Music and Dramassa Lontoossa ja Jiri Hlinkan johdolla Barratt Due -musiikki- instituutissa Oslossa. Hän on voittanut kansallisesti ja kansainvälisesti useita palkintoja, kuten Janáček-palkinnon Tšekin Rudolf Firkušný -kilpailussa vuonna 2003. Andsnes on soittanut sellaisten orkesterien kuin Broadcasting Orchestran, Bergenin filharmonisen orkesterin ja Telemarkin kamariorkesterin kanssa. Hänen yhteistyökumppaneidensa joukossa ovat olleet myös Solveig Kringlebotn, Håvard Gimse, Arve Tellefsen ja Det Norske Solistkor. Andsnesin ohjelmistoon on kuulunut perinteisiä teoksia muiden muassa Wolfgang Amadeus Mozartilta ja Ludwig van Beethovenilta, mutta hän on tulkinnut myös uutta ohjelmistoa. Hän tilasi Ørjan Matrelta teoksen Duett soolopianolle ja nykytanssille. == Lähteet == Luokka:Norjalaiset pianistit Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Millerovo

Millerovo () on kaupunki Etelä-Venäjän Rostovin alueella. Kaupunki on myös Millerovon piirin hallintokeskus. Vuonna 2010 Millerovossa oli 36 499 ja koko piirissä 68 360 asukasta. Paikkakunta mainitaan kirjallisissa lähteissä vuodelta 1796. Paikkakunta on nimetty maanomistaja Ivan Millerin mukaan. Rautatien rakentamiseen liittyväksi taajamaksi paikkakunta muuttui vuonna 1871 ja kaupungin aseman se sai 1926. Toisen maailmansodan aikana kaupunki oli natsi-Saksan miehittämä heinäkuun 1941 ja tammikuun 1943 välisenä aikana. Millervo on tunnettu muun muassa rautatieliikenteen risteyspaikkakuntana. Ukrainan Luhanskin alueen raja sijaitsee linnuntietä 24 kilometriä länteen. Millerovon eteläpuolitse kulkee maantie (P22) länteen Ukrainan Luhanskin alueen Krasna Talivkan raja-asemalle, joka tosin on ollut Venäjän nukkevaltion (niin sanotun Luhanskin kansantasavallan) sekä Venäjän miehitysjoukkojen hallussa vuodesta 2014. Millerovo itäpuolitse kulkee Moskovasta Rostov-na- Donuun johtava valtatieyhteys M4 (eurooppatie ). Kaupunki tunnetaan myös lentotukikohdastaan, joka sijaitsee noin 10 kilometriä kaupungin keskustasta länsiluoteeseen. Millerovon lentotukikohtaa ja sen hävittäjiä on käytetty muun muassa Venäjän laittomaan hyökkäyssotaan Ukrainassa (24.2.2022–). Ukrainan asevoimat teki ohjusiskun tukikohtaan vain vuorokausi hyökkäyssodan alkamisen jälkeen. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Neuvostoaikaisia topografiakarttoja kaupungista (vlasenko.net) Luokka:Rostovin alueen kaupungit
Piikkimeritähdet

Piikkimeritähdet (Spinulosida tai Spinulosa) on meritähtiin kuuluva lahko. Lahkon lajeja tavataan merivesistä. == Taksonomia ja anatomia == Piikkimeritähtiin luetaan uusimmissa luokituksissa kuuluvaksi vain yksi heimo Echinasteridae, jossa on 8 sukua ja 135 lajia. Muissa luokituksissa lahkoon kuuluvat myös meriauringot (Solasteridae) ja heimo Asterinidae. Tavanomaisia piirteitä ovat viisi imukupillista jalkaa, nystyt ihossa ja matalat piikit. Piikkimeritähdillä ei ole pedikellaarioita. Piikkimeritähtiä tavataan lauhkeista ja lämpimistä vesistä. Niiden ravintoa ovat sienieläimet, vaippaeläimet ja levät. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * iNaturalist: Lahko Spinulosida * ITIS: Spinulosida * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Spinulosida Luokka:Meritähdet
Vassorin vapaaseurakunta

Vassorin vapaaseurakunta () on vuonna 1926 perustettu, Mustasaaren Vassorin kylässä sijaitseva helluntaiseurakunta. Vassorin ensimmäinen rukoushuone vihittiin käyttöön syyskuussa 1926, mutta se tuhoutui tulipalossa 1950-luvulla. Uusi rukoushuone vihittiin käyttöön 2. tammikuuta 1955. Vassorissa sijaitsee myös helluntailiikkeen leirikeskus.Herberts 1995, s. 50–51 Vassorin herätysliikettä on pidetty ensimmäisenä suomenruotsalaisena helluntaiherätyksenä.Harald 2002, s. 324–325 == Historia == Vassorin kylä on yksi ensimmäisistä paikoista, joihin helluntaiherätys saapui Suomessa 1900-luvun alussa. Hengellinen herätys levisi Vassorissa jo vuosina 1906–1908 ja se sisälsi selkeitä piirteitä helluntaiherätyksestä. Vassorissa toimivat "saarnaajasisaret" Greta Andersson ja Anne Blom. Toiminta päättyi kuitenkin vuonna 1909 onnettomuuteen rukousviikolla.Holm 1978, s. 21 Vassorin vapaaseurakunta perustettiin 20 henkilön toimesta vuonna 1926. Tuolloin Frank Mangsin herätys aktivoi toimintaa. Ajan mittaan seurakunnan toiminta alkoi muistuttaa yhä enemmän helluntaiseurakuntaa. Heti jatkosodan jälkeen Koivulahden baptistit, helluntailaiset ja lähetysseurakuntalaiset keskustelivat yhden yhteisen seurakunnan muodostamisesta, mutta suunnitelma raukesi.Harald 2002, s. 323 Vuonna 1955 seurakunnalle rakennettiin uusi rukoushuone, kun vanha vuonna 1926 rakennettu paloi. == Seurakunnan johtajat == Seurakunnan ensimmäinen saarnaaja oli ruotsalainen Erik Vesterberg. Häntä seurasi tehtävässä vassorilainen, suurta luottamusta tehtävässä nauttinut Viktor Svarvar. Svarvarin seuraajaksi valittiin David Klemetz. Svarvarin ja Klemetzin jälkeen seurakunnan johtajina ovat palvelleet muun muassa Henry Haga, Valdemar Blomqvist, Börje Nissfolk, Rolf Strömvall sekä Robert Östman. == Katso myös == * Helluntaiherätys Suomessa * Mustasaaren seurakuntayhtymä * Hankmon baptistiseurakunta * Koivulahden Elim-seurakunta * Koivulahden lähetysseurakunta * Kunin Betesda-seurakunta * Sulvan vapaaseurakunta == Lähteet == * * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Vassorin leirikeskuksen verkkosivut Luokka:Mustasaaren seurakunnat Luokka:Koivulahti Luokka:Suomen helluntaiseurakunnat
Närpiön Filadelfia-seurakunta

Närpiön Filadelfia-seurakunta () on vuonna 1927 perustettu Närpiössä sijaitseva ruotsinkielinen helluntaiseurakunta. Seurakunnan Filadelfia-kirkko sijaitsee Klaresundsvägenillä, Närpiössä. Seurakunnan johtajana toimii Patrik Hellström ja pastorina Edward Holmberg. == Historia == Helluntaiherätys sai Närpiössä alkunsa Nämpnäsin kylässä, jossa asui 1900-luvun alussa joukko uskovaisia, joiden keskuudessa saarnaaja F. A. Estlander oli tasoittanut tietä toiminnalle. Vuonna 1926 saarnaajapariskunta Samuel Gustafsson ja Emy Gustafsson saapuivat Ruotsista eteläiselle Pohjanmaalla ja aloittivat toimintansa Kaskisissa. Kaskisissa syntyi herätystä, jossa ihmisiä tuli uskoon ja kastettiin.Herberts 1995, s. 53–54 Gustafssonit toimivat vuoden ajan Kaskisissa kunnes muuttivat Nämpnäsiin. Raamattuviikkojen yhteydessä 1927 perustettiin 16 hengen voimin Saron-seurakunta, jonka johtajaksi valittiin Samuel Gustafsson. Parin vuoden ajan seurakunta toimi kiertävänä ilman omaa rukoushuonetta. Vuonna 1929 Samuel Gustafsson aloitti työt uuden rukoushuoneen rakentamiseksi, joka vihittiin käyttöön vuonna 1930. 1940-luvun Ruotsin ja Amerikan maahanmuuttoaaltojen seurauksena seurakunnan jäsenmäärä väheni ensin rajusti, mutta kääntyi sitten nousuun. Seurakunnan toimintaan tuli mukaan runsaasti nuoria, jotka rakensivat seurakuntaa innostuneesti. Seurakunnan nimi muutettiin Filadelfiaksi. Vuonna 1956 seurakunta osti Närpiön keskustasta maatilan, johon kalustettiin kokoushuone ja saarnaajan asunto. Muutaman vuoden ajan 1960-luvulla seurakunta ylläpiti Salem-rukoushuonetta Kaskisissa osoitteessa Raatihuoneenkatu 29.Virrankoski & Finell 1984, s. 326 Vuonna 1972 vihittiin käyttöön seurakunnan uusi kirkko. == Seurakunnan johtajat ja saarnaajat == Seurakunnan johtajina ja saarnaajina ovat vuosien aikana Gustafssonien lisäksi toimineet mm. Emil Ljunqvist, Artur Nyholm, Birger Bäck, Semer Liljeroos, Adler Lassfolk, Arne Herberts, Ralf Dahl, Sven Juth, Emil Dahl, Jonathan Sigfrids ja Thore Gull. == Katso myös == * Finlands svenska pingstsamfund * Närpiön seurakunta * Närpiön baptistiseurakunta * Närpiön lähetysseurakunta == Lähteet == * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Närpiön seurakunnat Luokka:Suomen helluntaiseurakunnat
Sulvan vapaaseurakunta

Sulvan vapaaseurakunta () on vuonna 1928 perustettu Mustasaaren Sulvalla sijaitseva ruotsinkielinen helluntaiseurakunta.Herberts 1995, s. 54–55 Seurakunnan kokoontumistila Missionshuset sijaitsee Sulvan keskustassa. == Historia == Seurakunnan toiminta sai alkunsa lokakuussa 1928, viikko Sulvan lähetystalon käyttöön vihkimisen jälkeen. Seurakunta perustettiin 12 henkilön voimin. Seurakunta syntyi kristillisen raittiusseuran pohjalta.Harald 2002, s. 331 Sulvalla oli tätä ennen syntynyt vapaakirkollista herätystä. Seurakunnan ensimmäiseksi saarnaajaksi kutstuttiin Harald Strömstedt, joka saarnasi pelastuksen sanomaa ja korosti uskovien kasteen merkitystä. Strömstedt kastoi uusia uskovaisia Sulvalta ja lähiseudulta. Strömstedtin aikana Sulvalle rakentuivat lähetystalo ja seurakuntatalo. 1930-luvulla seurakunnan toiminta laajeni Övermalaxiin. Hufvudstadsbladet uutisoi tuohon aikaan seurakunnan järjestäneen Maalahden Paxalissa ulkoilmakokouksen, johon osallistui yli 1 000 kuulijaa. Kokouksen yhteydessä järjestettiin myös kastetilaisuus. Suurimmillaan seurakunta oli 1960-luvulla. Lähetysseuralaiset avustivat seurakuntaa kokoustalon hankinnassa, mutta luonteeltaan seurakunta on helluntailainen. Vuodesta 1949 seurakunta on ylläpitänyt lähetyssaarnaajaperhettä Tansaniassa ja tukenut sikäläisiä hankkeita. == Seurakunnan johtajat == Vuosien aikana seurakunnan johtajina ovat toimineet mm. Lars-Eric Bergstén, Artur Nyholm, Samuel Klemetz (1940–1941), Arne Herberts, Oskar Eriksson, Karl-Gustaf Svens, Holger Lindh ja Paul Johansson. == Katso myös == * Helluntaiherätys Suomessa * Sulvan seurakunta * Hankmon baptistiseurakunta * Koivulahden Elim-seurakunta * Koivulahden lähetysseurakunta * Kunin Betesda-seurakunta * Vassorin vapaaseurakunta == Lähteet == * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Seurakunnan kotisivut Luokka:Sulva Luokka:Mustasaaren seurakunnat Luokka:Suomen helluntaiseurakunnat
Koivulahden Elim-seurakunta

Koivulahden Elim-seurakunta () on vuonna 1929 perustettu Mustasaaren Koivulahdessa sijaitseva ruotsinkielinen helluntaiseurakunta. Seurakunta perustettiin 12. toukokuuta 1929 12 henkilön toimesta.Herberts 1995, s. 56–57 Elim-seurakunta on tehnyt yhdessä muiden Koivulahden helluntaiseurakuntien kanssa laajaa evankelista ja humanitääristä avustustyötä Intiassa ja Tansaniassa. == Historia == Seurakunnan perustamisen tausta on 1900-luvun voimakkaassa Koivulahden herätyksessä, jonka myötä Koivulahteen syntyi sekä baptisisia että vapaita seurakuntia. Herätyksen johtohahmo oli Frank Mangs ja Koivulahden herätyksen tunnelmaa on kutsuttu ainutlaatuiseksi. Seurakunnan perustamisesta vastasivat Herman Berg ja Johannes Näsman. Vuonna 1939 seurakunnan Elim-kappeli vihittiin käyttöön ja samalla seurakunta sai ensimmäisen johtajapariskuntansa. Elim-seurakunta on vuosien aikana järjestänyt valtakunnallisen kesäkonferenssin vuonna 1947. Lisäksi seurakunta on järjestänyt kymmeniä nuorisoviikkoja, jotka ovat keränneet satoja osallistujia. Heti jatkosodan jälkeen Koivulahden baptistit, helluntailaiset ja lähetysseurakuntalaiset keskustelivat yhden yhteisen seurakunnan muodostamisesta, mutta suunnitelma raukesi.Harald 2002, s. 323 1950-luvun alussa seurakuntaan liittyi uusia jäseniä Koivulahdessa koetun pyhitys- ja uudistusherätyksen seurauksena. Vuonna 1937 rakennettu kappeli palveli seurakuntalaisia aina vuoteen 1995 saakka, jolloin uusi kirkko vihittiin käyttöön.Harald 2002, s. 325 == Seurakunnan johtajat == Seurakunnan ensimmäisinä johtajina toimivat Lars-Eric Bergstén ja Ester Bergstén. Heidän jälkeensä seurakunnan johtajina ovat toimineet mm. Alfons Andström, Gunnar Backman (1944–1946), Rafael Hjort, David Klemetz, Arne Lönnqvist, Oskar Eriksson, Arne Herberts, Kurt Allén, Karl-Gustaf Svens, Jonathan Sigfrids, Robert Kanto ja Harry Blomberg. == Katso myös == * Helluntaiherätys Suomessa * Koivulahden seurakunta * Hankmon baptistiseurakunta * Koivulahden lähetysseurakunta * Kunin Betesda-seurakunta == Lähteet == * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Seurakunnan YouTube-kanava Luokka:Koivulahti Luokka:Mustasaaren seurakunnat Luokka:Suomen helluntaiseurakunnat
Bergön Tabor-seurakunta

Bergön Tabor-seurakunta () on vuonna 1930 perustettu helluntaiseurakunta Maalahden Bergössä.Herberts 1995, s. 58 Bergön seurakunnan tausta on 1890-luvun baptistisessa herätyksessä ja vuosien 1923–1926 helluntaiherätyksessä. Uuden liikkeen synnyttyä perustettiin helluntailainen Tabor-seurakunta 15. maaliskuuta 1930. Seurakunnan ensimmäinen johtaja oli Semer Liljeroos. Vuonna 1948 seurakunnan Tabor-kirkko vihittiin käyttöön ja vuonna 1979 Taborin yhteyteen rakentui saarnaajan asunto. Vuosien varrella Tabor-seurakunnan johtajina ovat Liljeroosin lisäksi toimineet Nils Björklund, Arne Herberts, Gunnar Backman (1953–1954), Birger Bäck, Rolf Strömvall (1960–1965), Stig Karlsson, Jonatan Sigfrids, Kaj Kanto ja Bjarne Forsén, sekä lyhyempiä aikoja Valdemar Blomqvist, Robert Kanto ja Lars Koskinen. == Katso myös == * Helluntaiherätys Suomessa * Bergön baptistiseurakunta * Maalahden seurakunta * Maalahden baptistiseurakunta * Petolahden baptistiseurakunta * Pirttikylä-Petolahden helluntaiseurakunta == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Bergö Luokka:Maalahden seurakunnat Luokka:Suomen helluntaiseurakunnat