EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Sakari Ellonen

Raimo Sakari ”Saku” Ellonen (9. kesäkuuta 1928 Viipuri – 18. maaliskuuta 2020 Lappeenranta) oli suomalainen jääpallomaalivahti. Ellonen pelasi Kouvolan Urheilijain Palloilijoissa suomensarjaa vuosina 1946–1948 ja lappeenrantalaisessa Veiterässä SM-sarjaa vuosina 1950–1954. Hän voitti Veiterässä Suomen mestaruuden vuonna 1951 ja SM-pronssia vuonna 1952. Vuosina 1953 ja 1954 Veiterä oli SM-hopealla. Vuosina 1954–1957 Ellonen pelasi vielä suomensarjaa Lappeenrannan Pallossa. Hän harrasti myös tennistä ja toimi lajissa myös erilaisissa taustatehtävissä.Urheilumme Kasvot Osa 3 Palloilu, 529is.fi 10.4.2020 Ellosen ja tämän Ritva-vaimon avioliitto kesti 64 vuotta. Heidän maajoukkueessakin koripalloa pelannut Riikka-tyttärensä avioitui koripalloilija Pekka Markkasen kanssa: heidän lapsistaan Lauri Markkanen on pelannut koripalloa NBA:ssa ja Eero Markkanen jalkapalloa ulkomailla. 2000-luvulla Ellonen sai patsaan Lappeenrannan Hiekkalinnan veistosgalleriaan. Hän kuoli Lappeenrannassa 91-vuotiaana 18. maaliskuuta 2020. == Lähteet == * * Lauri ja Eero Markkasen isoisä Sakari Ellonen on kuollut is.fi 10.4.2020 === Viitteet === Luokka:Suomalaiset jääpalloilijat Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Kanadan kansanterveysvirasto

Kanadan kansanterveysvirasto (, lyhennys PHAC; , lyhennys ASPC) on Kanadassa toimiva valtiollinen kansanterveyteen keskittynyt tutkimuslaitos ja viranomainen. PHAC toimii Kanadan terveysministeriön alaisuudessa. Kanadan kansanterveysviraston palveluksessa työskenteli runsas 2300 työntekijää (3/2019). Virastolla on kaksi päätoimipistettä: päärakennus Kanadan pääkaupungissa Ottawassa ja kansallinen mikrobiologinen laboratorio Winnipegissä Manitobassa (myös bioturvallisuustason 4 laboratoriotiloja). Näiden ohella virastolla on useita alueellisia toimipisteitä muualla Kanadassa. Virastoa johtaa hallinnollisesti maisteri Tina Namiesniowski, ja johtava kansanterveystieteilijä on lääketieteen tohtori Theresa Tam. Koronavirusepidemian 2020 aikana Kanadan kansanterveysvirasto on noussut esille tiedotusvälineissä käytännössä päivittäin. Johtavista kansanterveystieteilijöistä on tullut kuuluisuuksia, joista on kirjoitettu lauluja ja joille on perustettu kannatusryhmiä. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Public Health Agency of Canada (PHAC:in kotisivut) (phac- aspc.gc.ca) * Coronavirus disease (COVID-19): Outbreak update (Kanadan covid-19-tautitilanne) (canada.ca) Luokka:Kansanterveyslaitokset Luokka:Tutkimuslaitokset Luokka:Kanadan tiede ja tekniikka Luokka:Ottawan rakennukset ja rakennelmat
Kreikan ja Suomen suhteet

Kreikan ja Suomen suhteet alkoivat Kreikan tasavallan ja Suomen valtion välillä 5. tammikuuta 1918, Kreikan ollessa yksi ensimmäisistä maista jotka tunnustivat Suomen itsenäisyyden. Suomen suurlähetystö on ollut Ateenassa 1. helmikuuta 1977 alkaen ja Kreikan suurlähetystö on Helsingissä. Molemmat maat ovat Euroopan unionin ja Naton jäseniä. *
Ranskan ja Suomen suhteet

Ranskan ja Suomen suhteet alkoivat Ranskan ollessa yksi ensimmäisistä maista, jotka tunnustivat Suomen itsenäisyyden 4. tammikuuta 1918; diplomaattisuhteet solmittiin 24. tammikuuta 1918. Suomen suurlähetystö sijaitsee Pariisissa ja Ranskan suurlähetystö Helsingissä. Molemmat maat ovat Euroopan unionin ja Naton jäseniä. Vuonna 2005 BBC World Service kyseli suomalaisten mielipidettä ranskalaisista. 48 prosentilla suomalaisista oli myönteinen käsitys ranskalaisista, 26 prosentilla kielteinen. Ranskassa asuu noin 6 000 suomalaista. ==Katso myös== *L’Européen == Aiheesta muualla == Luokka:Suomen kahdenväliset suhteet Luokka:Ranskan kahdenväliset suhteet
Espanjan ja Suomen suhteet

Espanjan ja Suomen suhteet alkoivat Espanjan tunnustettua Suomen itsenäisyyden 21. helmikuuta 1918. Diplomaattisuhteet solmittiin 16. elokuuta 1918. Suomen suurlähetystö sijaitsee Madridissa ja Espanjan suurlähetystö Helsingissä. Molemmat maat ovat Euroopan unionin, Naton sekä Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön jäseniä. == Edeltävä historia == Ruotsin armeijassa suomalaiset taistelivat espanjalaisia vastaan Kolmikymmenvuotisessa sodassa. == Espanjan sisällissota == Espanjan sisällissodan aikana Suomi siirsi suurlähetystönsä Madridista Lissaboniin Portugaliin vuonna 1936 välttääkseen taistelut. Suomalaisia osallistui Kansainvälisten prikaatien sotatoimiin Espanjan toisen tasavallan puolella. Francisco Francon voiton jälkeen Suomi tunnusti Espanjan uuden hallinnon 31. maaliskuuta 1939. == Toinen maailmansota == Molemmat maat ylläpitivät diplomaattisuhteet toisen maailmansodan läpi, mutta suurlähettiläitä ei ollut nimitetty. Vuonna 1955 diplomaattisuhteet normalisoituivat vakituisten suurlähettiläiden nimityksen kera. == Korkean tason vierailut == Vuonna 1978 Presidentti Urho Kekkonen oli ensimmäinen suomalainen valtionpäämies joka teki virallisen vierailun Espanjassa. Heinäkuussa 1989 Juan Carlos I teki ensimmäisen ja ainoan vierailunsa Suomeen. == Euroopan unioni == Espanja liittyi Euroopan unioniin vuonna 1986. Suomi liittyi 1. tammikuuta 1995. ==Turismi== Historiallisesti Espanja on ollut suomalaisille merkittävä matkailukohde satojen tuhansien suomalaisten matkustaessa sinne vuosittain. == Kauppasuhteet == Suomi vie Espanjaan paperia, pahvia, koneita ja kemianteollisuuden tuotteita. Espanja puolestaan tarjoaa liikennevälineita, rautaa, terästä, hedelmiä ja vihanneksia. Luokka:Suomen kahdenväliset suhteet Luokka:Espanjan kahdenväliset suhteet
Italian ja Suomen suhteet

Italian ja Suomen suhteet alkoivat maiden solmittua diplomaattisuhteet 6. syyskuuta 1919. Suomen suurlähetystö sijaitsee Roomassa ja Italian suurlähetystö Helsingissä. Molemmat maat ovat Euroopan unionin, Naton, Euroopan neuvoston ja Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön jäseniä. ==Korkean tason vierailut== Vuonna 2002 Italian pääministeri Mario Monti vieraili Suomessa. Isäntänä oli Suomen pääministeri Jyrki Katainen. Vuonna 2022 pääministeri Sanna Marin vieraili Italiassa. Isäntänä oli Italian pääministeri Mario Draghi. *
Two the Hard Way

Two the Hard Way on Cherin ja Gregg Allmanin yhteinen studioalbumi, joka julkaistiin marraskuussa 1977. ==Kappaleet== === A-puoli === # # # # # # === B-puoli === # * # # # # Luokka:Vuoden 1977 albumit Luokka:Cherin albumit Luokka:Gregg Allmanin albumit
Metyylibutyraatti

Metyylibutyraatti kuuluu butyraattien aineryhmään ja se on huoneenlämmössä olomuodoltaan neste. Metyylibutyraatti tuoksuu hedelmäiselle. Yhdisteestä käytetään myös nimeä metyylibutanoaatti. Metyylibutyraatin kemiallinen kaava on C5H10O2 ja moolimassa 102,13 g/mol, tiheys 0,8984 g/cm3, sulamispiste -85,8 °C, kiehumispiste 102,8 °C, leimahduspiste 14 °C (c.p.), taitekerroin 1,3878 (20 °C) ja CAS-numero 623-42-7. Se on hydrofobinen aine ja liukeneminen veteen ja hiilitetrakloridiin on niukkaa, mutta liukenee kaikissa suhteissa etanoliin ja eetteriin. Metyylibutyraatin höyry on ilmaa raskaampaa. Metyylibutyraattia esiintyy alkoholijuomissa ja sitä käytetään esimerkiksi keinotekoisen rommin valmistukseen ja hedelmäesanssina. Yhdistettä esiintyy myös kukkien tuoksuissa, eräissä hedelmissä ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä. == Aiheesta muualla == * *PubChem: Methyl butyrate *Human Metabolome Database (HMDB): Methyl butyrate *Food Component Database (FooDB): Methyl butyrate *Yeast Metabolome Database (YMDB): Methyl butanoate *ChemBlink: Methyl butyrate *Pherobase: Floral Compound - methyl butyrate *Pherobase: Semiochemical - methyl butyrate Luokka:Esterit
Bernissartia

Bernissartia (nimen merkitys: ”Bernissartista”) on sukupuuttoon kuollut krokotiilimaisten arkosaurien suku. Suvun ainoa kuvattu laji on Bernissartia fagesii, jonka fossiilit löytyivät alun perin hiilikaivoksesta Belgian Bernissartista vuonna 1879.Salisbury, Steven W. & Naish, Darren: Crocodilians. Teoksessa Bernissartia fagesiin fossiilit sijoittuvat varhaisliitukaudelle, ja niitä on myöhemmin löytynyt myös Ranskasta ja Espanjasta. Bernissartia vaikuttaa olleen varsin laajalle levinnyt suku, sillä samaan sukuun luettuja, mutta lajitasolle määrittämättömiä irrallisia hampaita ja muita sirpaleisia jäänteitä on löydetty myöhäisjurakauden tai varhaisliitukauden kerrostumista muun muassa Tanskasta, Isosta-Britanniasta ja Yhdysvalloista. Bernissartia oli luultavasti semiakvaattinen soiden ja purojen asukki. Se muistutti läheisesti nykyisiä krokotiilejä, mutta oli kooltaan erittäin pieni, vain noin 60-senttinen ja alle kilon painoinen. Se eli rinnan kookkaampien krokotiilimaisten arkosaurien kanssa, ja tämä monimuotoisuus viittaa myös suureen saaliseläinten vaihteluun. Bernissartialla oli leuoissaan kahdenlaisia hampaita. Edessä olevat pitkät ja terävät hampaat soveltuivat kalojen pyydystämiseen, kun taas pyöreillä takahampailla se luultavasti musersi äyriäisiä tai jopa raatojen luita. == Fylogenia == Sweetman, Pedreira-Segade & Vidovic (2014): == Lähteet == Luokka:Crocodylomorpha
Lallin koulu

Lallin koulu on Säkylän Kankaanpäässä sijaitseva koulu. Se sijaitsee Kankaanpään kylän pohjoisrajalla ja se on perustettu vuonna 1967. Koulu on alun perin antanut opetusta kaikille vuosiluokille, mutta syksystä 2016 alkaen koulussa on annettu opetusta vain alakoululuokille. Kahden koulurakennuksen ja leikkikentän lisäksi koululla on myös oma jääkiekkokaukalo, monitoimiareena ja yleisurheilukenttä. ==Lähteet== Luokka:Säkylän rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen peruskoulut
Vernon C. Bain Correctional Center

Vernon C. Bain Correctional Center on proomulle rakennettu kelluva vankila. Se sijaitsee Yhdysvalloissa New Yorkissa Bronxin kaupunginosassa olevalla Hunt's Pointissa. Laitoksesta käytetään usein nimeä The Boat. Laitoksen nykyinen kapasiteetti on 870 vankia. Vangit asuvat viidessä kerroksessa olevissa asuntolassa, joita on kuusitoista sekä sadassa sellissä. Vankila rakennettiin proomulle New Orleansissa. Se avattiin vuonna 1992 tasaamaan Rikers Islandin vankilan ylikuormitusta, ja se tehtiin väliaikaiseksi ratkaisuksi. == Lähteet== == Aiheesta muualla== Luokka:New Yorkin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Yhdysvaltain vankilat Luokka:Bronx
Kauppakeskus Veska

Kauppakeskus Veska on Pirkkalassa Partolan kunnanosassa sijaitseva kauppakeskus. Sen alkuperäinen osa on valmistunut vuonna 2003 ja laajennusosa alkuvuodesta 2017. Laajennusosan valmistuttua alkuperäisessä osassa toteutettiin remontti, joka valmistui marraskuussa 2018. Veskassa on kaksi kerrosta ja siellä on yli 30 erilaista liikettä. Kauppakeskuksen viereen on kaavailtu myös hotellia, jonka rakentaminen tullaan aloittamaan aikaisintaan vuoden 2020 aikana. ==Liikkeet ja palvelut== Kodintarvike- ja rautakaupat *Iittala Outlet *Isku *Jysk *Kvik *Lankaliike Villa Pallo Eläinliikkeet *Peten Koiratarvike Liikunta ja hyvinvointiliikkeet *Fysiotoma *HDC Finland *HopLop *Hyve *Vocatum *Jersey53 *MyFascia *Tampere Floats Vaate ja urheiluliikkeet *Click Shoes *Dressmann *H&M; *Jack&Jones; *KappAhl *Ripsi ja kynsistudio B *Vero Moda Ravintolat *Burger King *Fire Wok *Itsudemo *Ninan keittiö *Subway *Ståhlberg Kahvila Muut palvelut *Kapsäkki *Pirkkalan kunta ==Lähteet== Luokka:Pirkkalan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen kauppa- ja ostoskeskukset
Arja Maarit Puhakka

Arja Maarit Puhakka (s. 1957 Helsinki) on suomalainen kuvataiteilija. Puhakka asuu ja työskentelee Paraisten Kirjalassa. == Ura == Arja Maarit Puhakka opiskeli kuvanveistoa Kankaanpään taidekoulussa vuosina 1994–1997. Taidekoulun jälkeen hän opiskeli muun muassa Tallinnan (1996) ja Prahan (1997) Taideakatemioissa ja on osallistunut useaan performanssityöpajaan ja myös Kulttuurirahaston järjestämälle Muotokuvakurssille Savonlinnassa. Puhakka osallistui vuosina 2010 ja 2011 Turun taideakatemian kuvataiteen erikoistumisopintoihin (omakuvalliset menetelmät). Arja Maarit Puhakka on suorittanut myös filosofian lisensiaatin tutkinnon Turun yliopistossa vuonna 1994 pääaineenaan biologia ja filosofian maisterin tutkinnon pääaineena taidehistoria vuonna 2014 Turun yliopistossa. Puhakka käyttää kuvanveistossa materiaalina kiveä ja pronssia, mutta tekee myös installaatioita eri materiaaleja yhdistäen. Hän tekee myös ympäristötaidetta ja performansseja. Puhakka on pitänyt 2000-luvulla 16 yksityisnäyttelyä ja osallistunut noin 30 ryhmä- ja yhteisnäyttelyyn. == Julkiset työt == === Kankaanpää === Kankaanpäässä on kolme Puhakan julkista työtä: * Hammerklavier, 1997, valkoista marmoria ja mustaa dioriittia * Löydetty aika, 1998, yhdessä Anitta Toivion, Timo Hannusen, Tero Liljamon, Marko Mertalan, Ilpo Heinäsen ja Mikko Karvisen kanssa * Mietiskelijät, 1998, yhdessä Antti Immosen ja Mauri Lehikoisen kanssa. Lisäksi Puhakka on suunnitellut Kankaanpään seurakunnalle Hautausmaan portit Kappelikadulle. Työ on seurakunnan järjestämän Kankaanpään taidekoulun opiskelijoille tarkoitetun suunnittelukilpailun voittajatyö nimeltään Arbus. Kilpailu käytiin vuosina 1996–1997 ja portit valmistuivat 1999. === Loimaa === Loimaan patsaspuistossa on kaksi Puhakan ympäristöteosta, jotka ovat molemmat vuodelta 2003. Teokset ovat Pakettipelto ja Yhteys. === Tampere === Tampereen Vuoreksen alueella on yksi Puhakan työ, teoksen nimi on Hahtuvat ja se valmistui vuonna 2017. === Valokuvia julkisista töistä === Tiedosto:Arja Maarit Puhakka Pakettipelto 2003.JPG|Pakettipelto, 2003, Loimaa. Tiedosto:Arja Maarit Puhakka Yhteys 2003.JPG|Yhteys, 2003, Loimaa. Tiedosto:Arja Maarit Puhakka Jokainen meista 2006.JPG|Jokainen meistä, 2006, Pälkäne. Tiedosto:Arja Maarit Puhakka Hahtuvat 2016.JPG|Hahtuvat, 2017, Tampere. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Puhakan kotisivut Luokka:Suomalaiset kuvanveistäjät Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Veera Saar

Veera Saar (vuoteen 1936 Veera-Alise Döring, 28. maaliskuuta 1912 Tikanpesä, Jaaman piiri, Pietari – 20. heinäkuuta 2004 Tallinna) oli virolainen kirjailija. Saar debytoi vuonna 1949 lastenkirjalla Sõit mustikametsa. Vuodesta 1958 hän asui Arukülan kylässä lähellä Tallinnaa ja työskenteli siellä kirjailijana. Hän vietti elämänsä viimeiset vuodet Tallinnassa. Teossarja Kraakuvi mägi (1987), Maa hind (1990), Kodutee (1996) ja Käritsa leib (1999) yksi hänen huomattavimmista saavutuksistaan. Kodutee-teoksesta hän sai Eduard Vilden kirjallisuuspalkinnon vuonna 1997. Veera Saarin teokset kuvaavat usein realistisella tyylillä maalaiselämää naisen näkökulmasta. Hänen tarinoissaan on usein omaelämäkerrallisia kerroksia. ==Lähteet== Luokka:Virolaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1912 syntyneet Luokka:Vuonna 2004 kuolleet
Khalistan-liike

Khalistan-liike on Punjabin alueella 1970-luvun alussa noussut pyrkimys perustaa sikheille oma itsenäinen valtio. Sitä on tavoiteltu sotilaallisesti ja diplomaattisesti. Sen alue koostuisi pienimmilään nykyisestä Punjabin maakunnasta Intiassa ja joskus myös Pakistanissa, suurimmilaan lisäksi niitä ympäröivistä alueista Haryana, Himachal Pradesh ja osista Jammun ja Kashmirin liittoterritoriitoriota Intiassa, Khyber Pakhtunkhwanista, Balochistanista ja Sindhistä Pakistanissa. Vuonna 1984 Indira Gandhin johtama operaatio Sininen tähti kukisti sikhien kapinan. Akali Dal -puolue kannatti Khalistanin valtion perustamista vuosina 1980–1992. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Intian historia Luokka:Pakistanin historia Luokka:Sikhiläisyys Intiassa
AirDrop

Airdrop on langattoman tiedonsiirron toiminto Applen tietokoneissa ja puhelimissa. Kahden laitteen välisen tiedonsiirron edellytyksiä ovat molempiin asennettu Airdrop ja lyhyt välimatka. Laitteiden välinen yhteys muodostetaan Bluetoothilla, minkä jälkeen tiedonsiirto tehdään wifi-yhteyden kautta. == Lähteet == Luokka:Puhelintekniikka Luokka:Langaton dataliikenne
Eia Uus

Eia Uus (s. 15. helmikuuta 1985 Haapsalu) on virolainen kirjailija. Eia Uus vietti neljä vuotta kouluvuosistaan Thaimaassa. Hän opiskeli tämän jälkeen Tallinnassa englantilaista filologiaa ja virolaista kirjallisuutta. Hän valmistui vuonna 2012 filosofian maisteriksi. Sen jälkeen hän työskenteli mainostoimistossa ja englannintajana. Jo tätä ennen Eia Uus kirjoitti debyyttiteoksensa. Hän teki teoksen Kuu külm kuma klassiseksi kehitysromaaniksi, jossa kuvataan Thaimaassa toimivan oppilaitoksen elämää. Päähenkilön mielentilan havainnollistamiseksi teoksen kaikki luvut alkavat sitaatilla Sylvia Plathin teoksista. Seuraavassa romaanissaan Kahe näoga jumal kirjailija kuvaa nuorten virolaisälymystön mielialoja. Eia Uus sai Eduard Vilden kirjallisuuspalkinnon vuonna 2006 esikoisteoksestaan Kuu külm kuma. Hän on nuorin tämän palkinnon saanut kirjailija. == Teokset == *romaani Kuu külm kuma (2005) *romaani Kahe näoga jumal (2008)Eia Uus: leppimine tuleb iseenesest ja õigel ajal. Paevaleht 6.6.2008. Viitattu 11.4.2020. Nädala portree — Eia Uus: kirjandus on ainus asi, mida ma tahan teha. Estonian World Review 17.11.2008. Viitattu 11.4.2020. *matkakirja Minu Prantsusmaa (2013) *matkakirja Aasta Pariisis (2014) *Seitsme maa ja mere taha (2019)Eia Uus alustab uue raamatuklubiga. Postimees 11.8.2019. *Tüdrukune (2019) ==Lähteet== Luokka:Virolaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Toba (Mie)

Toba () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Mien prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin itäosassa Tyynenmeren Isenlahden rannikolla Shiman niemimaan pohjoisosassa. Kaupungilla on monimuotoinen, rikkonainen riasrannikko lukuisine suppilomaisine lahtineen ja erikokoisine saarineen. Saarista merkittävimpiä ovat Tōshijima, Sugashima ja Kamishima. Sisämaassa on pääosin vuoristoa. Tobassa on 18 387 asukasta (helmikuussa 2020) ja sen pinta-ala on 107,34 neliökilometriä. Toba oli vanhastaan tärkeä suojasatama Japanin rannikkoa pitkin kulkeneella laivareitillä. 1500-luvun lopulla se toimi myös Kuki-klaanin laivaston tukikohtana. Kuki Yoshitaka rakennutti Tobaan linnan, ja sittemmin Edo-kaudella se kehittyikin linnanaluskaupunkina ja Toban daimiokunnan hallintokeskuksena. Kaupunkioikeudet osana Japanin nykyistä kunnallishallintoa Toba sai vuonna 1954, kun Toban maaseutukaupunkiin liitettiin seitsemän muuta kuntaa. Tärkeimpiä elinkeinoja ovat matkailu, kalastus ja vesiviljely, mutta kaupunkiin on sijoittunut myös elektroniikkateollisuutta ja laivanrakennusta. Erityisen tunnettu Toba on naispuolisista ama-sukeltajistaan, jotka kalastavat merestä esimerkiksi merikorvia ja sazae-kotiloita (Turbo sazae). Rannikolle on rakennettu hotelleja ja muita lomakohteita. Toban nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa Toban akvaario, Mikimoton helmisaari ja Toban merimuseo. Kaupungin rakennettua kulttuuriperintöä edustavat Toban linnan raunioiden lisäksi Shōfuku-jin ja Kozō-jin buddhalaiset temppelit. Kaupungin alue kuuluu kokonaisuudessaan Ise-Shiman kansallispuistoon. Tobaa palvelevat JR Tōkain Sangū-linja sekä Kintetsu-rautateiden Shima-linja ja Toba-linja. Lauttayhteys liittää kaupungin Iragon niemimaalle Isenlahden toisella puolella. == Kuvia == Tiedosto:2016-08-05 Kami-shima Island,Benten-misaki 神島弁天岬 DSCF6481.jpg|Kamishiman saaren kallioita Tiedosto:Port of Tōshi.JPG|Tōshin satama Tōshijimalla Tiedosto:ジュゴン (215113893).jpeg|Toban akvaario Tiedosto:KINTETSU23000（R） 1.JPG|Kintetsun juna Tobassa Tiedosto:Ship Ryugujo by Shima Marine Leisure.jpg|Sightseeing-vene Tobassa == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Mien prefektuurin kaupungit
Toba

Toba voi tarkoittaa: == Maantiede == * Tobajärvi, järvi Sumatran saarella Indonesiassa * Toba, Japanin kaupunki Mien prefektuurissa * Toba, Serbian kylä Nova Crnjan kunnassa Vojvodinan provinssissa * La Toba, Espanjan kunta Guadalajaran maakunnassa == Henkilöt == * Toba (1103–1156), Japanin 74. keisari * Go-Toba (1180–1239), Japanin 82. keisari * Andreas Toba (s. 1990), saksalainen telinevoimistelija == Kielet == * Batak Toba, Indonesiassa puhuttu austronesialainen kieli * Toban kieli, Argentiinassa puhuttu waykuruanalainen kieli == Muuta == * Tobat, kansa Argentiinan pohjoisosassa
PGF/TikZ

PGF/TikZ on yhdistelmä kahdesta ohjelmointikielestä, joilla voidaan tuottaa vektorigrafiikkaa, kuten teknisiä havainnollistuksia ja piirustuksia geometrisesta/algebrallisesta kuvauksesta. Yleisimpiä piirrettäviä kuvioita ovat piste, viiva, nuoli, polku, ympyrä, ellipsi ja monikulmio. PGF on matalan tason kieli, kun taas TikZ on kokoelma korkeamman tason makroja PGF-kielen käyttämiseksi. Korkeamman tason PGF- ja TikZ-käskyt annetaan TeX-makroina, mutta toisin kuin PSTricks-merkinnän tapauksessa, PGF/TikZ grafiikka on kuvailtu kielellä, joka muistuttaa MetaPost-merkintää. Till Tantau on suunnitellut PGF- ja TikZ-kielet. Hän on myös pääkehittäjä ainoalle tunnetulle PGF- ja TikZ-tulkille, joka on kirjoitettu TeX-kielellä. PGF on lyhenne sanoista "Portable Graphics Format". TikZ on rekursiivinen akronyymi sanoista ”TikZ ist kein Zeichenprogramm” (saksankielinen fraasi ”TikZ ei ole piirto- ohjelma”) ja julkaistiin PGF-versiossa 0.95. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * PGF-paketti CTAN-sivustolla * Virallinen opas PGF/TikZ-kirjaston käyttöön Luokka:Oliopohjaiset ohjelmointikielet Luokka:Tietokonegrafiikka
Muddle Lilius

Suzanne ”Muddle” Benedikta Irmelin Lilius (s. 1958 Hanko) on suomalainen taiteilija, tutkija ja kirjailija. Lilius on opiskellut Pariisissa ja tutkinut Afrikan sarven kirjallisuutta, kulttuuria, kieliä ja niiden lingvistiikkaa. Muddle Liliuksen vanhemmat ovat taiteilija ja kirjoittaja Carl-Gustaf Lilius ja kirjailija Irmelin Sandman Lilius. == Merikäärme == thumb|Merikäärme, 1999, Hanko. Muddle Liliuksen julkinen veistos Merikäärme paljastettiin Hangon Vuorikadulla vuonna 1999. Teoksen toisinto hankittiin Salon Anisten päiväkodin pihalle vuonna 2009; Salossa veistoksen nimi on Vesilohikäärme. Veistos on Kurun mustaa dioriittia. Veistoksen toteuttamisessa olivat Liliuksen lisäksi mukana mittapiirustuksen tehnyt Kristian Kober ja kuvanveistäjä Heikki Räsänen. Veistos perustuu Liliuksen samannimiseen lastenkirjaan. == Teoksia == * * * == Lähteet == Luokka:Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset tieteilijät
Oneida

Oneida voi tarkoittaa seuraavia asioita: * oneidat, irokeesikansa * oneida, oneidojen puhuma kieli * Oneida, yhdysvaltalainen yhtye
Oneidan kieli

Oneidan kieli (oneidaksi Onʌyotaʔa꞉ka, "pystyn kiven kansa") on irokeeseihin kuuluvien oneidojen puhuma irokeesikieli. Kieltä puhutaan Yhdysvaltain New Yorkin ja Wisconsinin osavaltiossa sekä Kanadan Ontarion provinssissa. Kieli on äärimmäisen uhanalainen: vuonna 2016 kielellä arvioitiin olevan vain 192 puhujaa, joista 180 asuu Kanadassa. Kaikki puhujat ovat vanhuksia ja puhujamäärä vähenee nopeasti; lisäksi kaikki kielen puhujat osaavat myös englantia. Kieli on kuolemaisillaan sukupuuttoon, mutta on perustettu erilaisia hankkeita sen elvyttämiseksi. Tunnettuja murteita ei ole. == Fonologia == Oneidan kielessä on kuusi vokaalifoneemia: tavalliset /i/, /e/, /o/, /a/ sekä nasaaliset /ũ/ (kirjoituksessa ⟨u⟩) ja /ə̃/ (kirjoituksessa ⟨ʌ⟩). Kielessä on myös useita diftongeja. Konsonanttifoneemeja on 11; kielen erikoisuus on bilabiaalisten foneemien (m, p) puuttuminen. == Morfologia == Muiden irokeesikielten tavoin oneida on polysynteettinen ja agglutinoiva kieli. == Aakkoset == Aakkoset (Ontario) a e h i k l n o s t u w y ’ ʌ == Numerot yhdestä kymmeneen == * 1 — úskah * 2 — téken * 3 — áhsʌ * 4 — kayé * 5 — wisk * 6 — yá•yahk * 7 — tsya•ták * 8 — tékluˀ * 9 — wá•tlu * 10 — oye•lí Lähde: == Lähteet == Luokka:Irokeesikielet Luokka:Kanadan kielet Luokka:Yhdysvaltain kielet
Kyproksen ja Suomen suhteet

Kyproksen ja Suomen suhteet alkoivat Kyproksen tasavallan ja Suomen valtion välillä 2. syyskuuta 1961. Suomen suurlähetystö sijaitsee Nikosiassa ja Kyproksen suurlähetystö Helsingissä. Molemmat maat ovat Euroopan unionin jäseniä. ==Euroopan unioni== Suomi liittyi Euroopan unioniin 1. tammikuuta 1995 ja Kypros 1. toukokuuta 2004. Luokka:Suomen kahdenväliset suhteet Luokka:Kyproksen kahdenväliset suhteet
Sara Marjoniemi

Sara Marjoniemi on suomalainen muusikko ja yrittäjä. Sara Marjoniemi ja Markku Mäkelä perustivat yhdessä TV OFF -nimisen yhtyeen vuonna 2007. TV OFFin esikoisalbumi Music Machine julkaistiin toukokuussa 2010. Vuoden 2011 marraskuussa yhtye toimi lämppärinä yhdysvaltalaiselle alternative rock -yhtye 30 Seconds To Marsille Latviassa, Liettuassa ja Valko-Venäjällä . Sara Marjoniemen yritys, Caccu, valmistaa pakasteleivoksia elintarvikekauppoihin. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset muusikot Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Itävallan ja Suomen suhteet

Itävallan ja Suomen suhteet alkoivat Itävallan tasavallan ja Suomen valtion välillä 29. maaliskuuta 1949. Suomen suurlähetystö sijaitsee Wienissä ja Itävallan suurlähetystö Helsingissä. Molemmat maat ovat Euroopan unionin jäseniä. == Ensimmäinen maailmansota == Ensimmäisessä maailmansodassa Itävalta-Unkari ja Suomi olivat aluksi vastakkaisilla puolilla, mutta myöhemmin Itävalta-Unkarin kanssa liittoutunut Saksa osallistui Suomen sisällissotaan hallituksen puolella. Sodan päätyttyä Itävalta-Unkari tunnusti Suomen itsenäisyyden. == Ensimmäisen maailmansodan jälkeen == Kun Itävalta- Unkari hajosi ensimmäisen maailmansodan jälkeen, Itävallasta tuli Suomen vastinpari suhteissa. Toisessa maailmansodassa Lapissa taisteli itävaltalaisia joukkoja aluksi Suomen liittolaisina. Myöhemmin syttyi Lapin sota, jossa saksalaiset ja itävaltalaiset sotilaat tuhosivat suuren osan Lappia. Sekä Itävalta että Suomi liittyivät Euroopan unioniin 1. tammikuuta 1995. Suomi liittyi Natoon 4.4.2023, Itävalta ei liittynyt Natoon jatkuvan puolueettomuuspolitiikan vuoksi. Luokka:Suomen kahdenväliset suhteet Luokka:Itävallan kahdenväliset suhteet
Kroatian ja Suomen suhteet

Kroatian ja Suomen suhteet alkoivat Kroatian ja Suomen valtion välillä 19. helmikuuta 1992. Suomi oli tunnustanut Kroatian itsenäisyyden jo 17. helmikuuta. Suomen suurlähetystö sijaitsee Zagrebissa ja Kroatian suurlähetystö Helsingissä. Molemmat maat ovat Euroopan unionin ja Naton jäseniä. == Euroopan unioni == Suomi liittyi Euroopan unioniin 1. tammikuuta 1995, Kroatia 1. heinäkuuta 2013. == Nato == Kroatia liittyi Natoon 1. huhtikuuta 2009. Luokka:Suomen kahdenväliset suhteet Luokka:Kroatian kahdenväliset suhteet
S. I. Hayakawa

Samuel Ichiye Hayakawa (18. heinäkuuta 1906 Vancouver, Brittiläinen Kolumbia – 27. helmikuuta 1992 Greenbrae, Kalifornia) oli kanadalaissyntyinen yhdysvaltalainen kielitieteilijä ja psykologi ja republikaanisen puolueen poliitikko. Uransa aikana Hayakawa toimi San Franciscon osavaltionyliopiston rehtorina, sekä Yhdysvaltain senaattorina Kaliforniasta vuosina 1977–1983. Senaattorina Hayakawa vastusti Panaman kanavan luovuttamista Panamalle. Lisäksi hän puolusti Franklin D. Rooseveltin hallinnon päätöstä internoida japanilaisperäisiä yhdysvaltalaisia toisen maailmansodan aikana. Etniselta taustaltaan Hayakawa oli itse amerikanjapanilainen. == Lähteet == === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltain senaatin jäsenet Luokka:Yhdysvaltalaiset republikaanipoliitikot Luokka:Amerikankanadalaiset Luokka:Amerikanjapanilaiset Luokka:Vuonna 1906 syntyneet Luokka:Vuonna 1992 kuolleet Luokka:Kalifornialaiset poliitikot
Valvillan tehdasmuseo

Valvillan tehdasmuseo on Hyvinkäällä vanhan villatehtaan puiston palokalustorakennuksessa sijaitseva museo, joka käsittelee villateollisuuden historiaa Hyvinkäällä. Hyvinkää oli Suomen merkittävimmän villateollisuuden kotipaikka vuodesta 1892 alkaen, jolloin Ossian Donner perusti Hyvinkäälle villakehräämön. Kehräys jatkui paikkakunnalla vuoteen 1991 asti, jolloin museolle nimensä antanut Valvilla oy teki konkurssin. Museo on perustettu vuonna 1981 ja Valvilla Oy:n konkurssin jälkeen se siirtyi Hyvinkään kaupungille. Museota ylläpitää Hyvinkään kaupunginmuseo. Tehdasmuseon kokoelmaan kuuluu villateollisuuskoneita, valokuvia, kangasmallikirja- aineistoja ja teollisuusarkisto. Nykyinen perusnäyttely avattiin insinööri Ossian Donnerin syntymäpäivänä 24.3.2004. Näyttelyssä on esillä 1950-luvun kutomakone, italialainen Nebiolo, kudottavana kankaana on suomalainen sotilassarka. Toinen museon kone on vanutuskone eli valkki vuodelta 1910. Se oli käytössä lokakuuhun 1981 asti, jolloin se pääsi museoon. Lisäksi esitellään valokuvin villatehtaan tehdassaleja, kankaankudonnan eri työvaiheita ja villatehtaan tuotteita kuten Rondo-käsityölankoja ja Rondo- mallineuleita. Valvillan tehdasmuseon lisäksi Hyvinkäällä sijaitsee Villateollisuuden muistomerkki, joka sijaitsee tehtaan ja museon lähellä Donnerinpuistossa. Muistomerkki on obeliski, joka pystytettiin vuonna 1956 tehtaan työntekijöiden ja virkailijoiden aloitteesta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Luokka: Hyvinkään historia Luokka: Hyvinkään museot
Hitsaajat (Hyvinkää)

Hitsaajat eli Nosturin hitsaajat työssään on Mauno Oittisen suunnittelema vuonna 1962 valmistunut patsas, joka sijaitsee Hyvinkään keskustassa Kirjastoaukiolla. Patsas kuuluu Hyvinkään tunnetuimpiin ja se esittää kolmea satamanosturia hitsaavaa henkilöä. Patsaan lahjoitti Hyvinkään kaupungille Kone Oy elokuussa 1963. Patsaan juurella olevat kukat ovat punaisia ja keltaisia, symboloiden hitsauksessa keskeistä tulta. Patsaan korkeus on n. 6,5 metriä ja se on valmistettu pronssista.https://www.hyvinkaa.fi/kulttuuri-ja- vapaa-aika/julkiset-veistokset/mauno-oittinen/hitsaajat/ Patsas sijaitsi alun perin nykyisen Jussintorin liikerakennuksen kohdalla noin sata metriä länteen sen nykyisestä sijainnista.http://www.hyvinkaakuvat.com/paikkasivut/kirjastoaukio.htm == Katso myös == * Luettelo Hyvinkään julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä ==Lähteet== Luokka:Hyvinkään taideteokset ja muistomerkit
Hitsaajat (Turku)

Hitsaajat on Viljo Mäkisen kuparilevyistä ja kuparitangoista tehty veistos vuodelta 1968. Turun kaupunki tilasi sen kuvaamaan Turun teknillisen oppilaitoksen silloista oppialaa. Teos on teeman mukaisesti valmistettu hitsaamalla. Sen keskiosaan muodostuu siluetti hitsaustyöhön uppoutuneesta hahmosta. Teoksen yläosaan on kuvattu hitsaamisesta sinkoilevia kipinöitä. Mäkinen tunnetaan erityisesti humoristisia ja naivistisia piirteitä henkivistä henkilökuvistaan. Hänen muita julkisia teoksiaan Turussa ovat esimerkiksi veistokset Portsan pojat, Kissa-Alli ja Korppu-Vihtori. == Lähteet == Luokka:Turun patsaat ja veistokset Luokka:VI kaupunginosa
Villateollisuuden muistomerkki

Villateollisuuden muistomerkki tai Donnerin obeliski on Hyvinkään Donnerinpuistossa sijaitseva tehtailija Ossian Donnerin muistoksi pystytetty punagraniittinen obeliski, joka on noin 14 metriä korkea. Obeliskin ja sen viereisen suihkulähteen on suunnitellut Jarl Eklund. Se kuuluu Suomen harvoihin obeliskeihin ja aloitteen sen pystyttämiseksi tekivät Hyvinkään villakehräämön työntekijät ja virkailijat. Muistomerkki pystytettiin vuonna 1956. Siinä on pronssinen Ossian Donnerin rintakuva ja seuraavat tekstit: ”Vuoden 1892 maaliskuussa perusti Ossian Donner Hyvinkäälle pienen villakehräämön, josta hän kehitti suuren teollisuuslaitoksen. Patsas on pystytetty aloiterohkeuden ja tulevaisuuden uskon kunniaksi.” ”Tämä muistomerkki on syntynyt Yhtyneet villatehtaat Oy:n työntekijäin ja virkailijoiden aloitteesta, Yhtiö on pystyttänyt patsaan vuonna 1956 ja lahjoittanut sen Hyvinkään kauppalalle" Donnerin pronssinen profiilikuva on Gerda Qvistin käsialaa. Obeliskin ja suihkulähteen lisäksi Donnerinpuistossa sijaitsee Terho Sakin suunnittelema Veteraanikivi, joka kunnioittaa talvisotaan ja jatkosotaan lähteneitä. Donnerin obeliski kunnostetaan kesään 2023 mennessä Hyvinkään kaupunginmuseon ohjauksessa. Sen kirjaimet kunnostetaan ja pinta ja saumat puhdistetaan. ==Lähteet== Luokka:Hyvinkään taideteokset ja muistomerkit Luokka:Suomen obeliskit
Carl Johan Mauritz Nymander

Carl Johan Mauritz Nymander (9. tammikuuta 1797 Pietari – 1. helmikuuta 1856 Ykspää, Viipurin pitäjä) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri ja valtioneuvos. (Viitattu 12.4.2020) Nymanderin vanhemmat olivat Pietarin suomalaisen seurakunnan kanttori, tilanomistaja Johan Nymander ja Helena Löfman ja puoliso vuodesta 1821 Hedvig Charlotta Wilhelmina Blåfield. Nymander suoritti saksalaisen koulun kurssin Pietarissa 1813, minkä jälkeen hänet hyväksyttiin Haapaniemen sotakouluun. Sieltä 1817 valmistuttuaan Nymander toimi koulun venäjän kielen ylimääräisenä opetusupseerina kevääseen 1818 ja koulun muututtua Haminan kadettikouluksi edelleen paitsi venäjän, myös tekniikan, kalligrafian, maastontiedustelun ja kartanpiirustuksen opettajana. Aliluutnantiksi Nymander ylennettiin 1818, luutnantiksi 1823, alikapteeniksi 1826 ja kapteeniksi 1831. Seuraavana vuonna hänet siirrettiin palvelukseen Henkivartioväen Suomen tarkk’ampujapataljoonaan, everstiluutnantiksi hän yleni 1834. Nymander määrättiin pataljoonankomentajaksi Mallijalkaväkirykmenttiin 1835. Sieltä hänet komennettiin everstiksi ylennettynä pataljoonankomentajaksi Kaprion jääkärirykmenttiin Luoteis-Inkeriin 1839, mutta siirrettiin jo seuraavana vuonna Sofian jääkärirykmenttiin. Nymander erosi vuonna 1843 sotapalveluksesta valtioneuvoksena ja siirtyi metsäteollisuuden palvelukseen. Hän johti kymmenen vuotta Vjatkan ja Permin kuvernementtien metsä- ja uittotyömaita. Vuonna 1849 hänet merkittiin everstinä Venäjän armeijan metsänhoidosta vastanneen upseerikunnan upseeriluetteloihin, eron sotapalveluksesta hän sai kenraalimajurina syyskuussa 1853. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kenraalit Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Vuonna 1797 syntyneet Luokka:Vuonna 1856 kuolleet Luokka:Pietarinsuomalaiset henkilöt
David Gideon Oberg

David Gideon Oberg (6. maaliskuuta 1807 Hamina – 17. toukokuuta 1883 Kymi) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri. (Viitattu 12.4.2020) Obergin vanhemmat olivat opettaja David Georg Åberg ja Ebba Christina Nikander. Oberg tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1821 ja määrättiin sieltä 1826 valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen Lappeenrannan suomenmaalaiseen jalkaväkirykmenttiin. Vuonna 1831 hänet siirrettiin aliluutnanttina Venäjän armeijan topografikuntaan. Vuosina 1833–1838 Oberg palveli nostoväkijoukoissa Suomessa ja 1847–1850 Gruusian nostoväkijoukkojen päällikön apulaisena. Vuonna 1850 hänet määrättiin nostoväkijoukkojen päälliköksi Keski-Venäjälle. Vuonna 1853 everstiksi ylennetty Oberg sai eron sotapalveluksesta kenraalimajurina vuonna 1856. ==Lähteet== Luokka: Suomalaiset kenraalit Luokka:Vuonna 1807 syntyneet Luokka:Vuonna 1883 kuolleet
Silvia Rannamaa

Silvia Rannamaa (vuoteen 1940 Sylvia Hypponen; 3. maaliskuuta 1918 Tallinna – 19. huhtikuuta 2007 Tallinna) oli virolainen kirjailija. Hän syntyi Tallinnassa inkerinsuomalaiselle isälle ja virolaiselle äidille.Eesti riigi vanune Kadri kasuema Silvia Rannamaa. Eesti Päeväleht 4.6.2005. Web Archive 2009. Yläkoulun ja lukion hän suoritti Tallinnassa ja opiskeli sen jälkeen vuosina 1943–1944 Tarton yliopiston filosofisessa tiedekunnassa. Nuorisoromaanit Kadrin päiväkirja vuodelta 1959 ja Kasuema vuodelta 1963 olivat Silvia Rannamaan merkittävimmät teokset. Myöhemmin hän julkaisi lyyrisen satukokoelman Nösperi Nönni Natuke (1977) ja lyhytproosan kokoelman Väikese käpa jälg (1985). Lisäksi hän on kirjoittanut näytelmiä (Äratõmbed vuonna 1968), novelleja ja runoja; tunnetuin runokokoelma on vuonna 2005 ilmestynyt Sinule, ema!. Muistelmia omasta elämästään Silvia Rannamaa on julkaissut omaelämäkerrallisissa teoksissa Maast madalast (1990) ja Ja vaimuvara ka (1998). Kadrin päiväkirja on julkaistu suomeksi vuonna 2014 Anniina Ljokkoin kääntämänä (Savukeidas Kustannus, ISBN 978-952-268-115-7). Silvia Rannamaa oli naimisissa kolme kertaa, viimeksi virolaisen kirjailijan Harald Suisleppin (1921–2000) kanssa. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Ljokkoi, Anniina: Pioneerit, vakoilijat ja kadonnut isä : Silvia Rannamaan romaanin Kadri neuvostokulttuurin ilmiöiden kääntäminen virosta suomeksi. Pro gradu -työ. Jyväskylän yliopisto 2016. *Parkkola, Isla: "Mikäpä olisi eläessä satujen maassa". Lukufiilis 1/2015. Web Archive 2016. *Silvia Rannamaa: Kadrin päiväkirja. Blogiarvostelu. Vuodatus.net. Luokka:Virolaiset kirjailijat Luokka:Inkeriläiset henkilöt Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet
Fredrik Magnus Orraeus

Fredrik Magnus Orraeus (4. heinäkuuta 1784 Viipuri – 17. kesäkuuta 1866 Pietari) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen jalkaväenkenraali. (Viitattu 12.4.2020) Orraeuksen vanhemmat olivat todellinen valtioneuvos Magnus von Orraeus ja Elisabet Louise von Daehn ja puolisot Marie Spitzberg (k. 1849) ja vuodesta 1852 Alexandrina Djakonova, o.s. Spitzberg. Orraeuksen sotilasuran alkua ei tunneta, mutta tiedetään, että hänet ylennettiin kenraalimajuriksi 1838 ja nimitettiin 1843 Polotskin kadettikoulun johtajaksi Vitebskin kuvernementtiin Länsi-Venäjälle. Vuonna 1852 Orraeus ylennettiin kenraaliluutnantiksi ja nimitettiin Venäjän sotilasoppilaitosten tarkastajaksi. Tästä tehtävästä ja sotapalveluksesta Orraeus sai eron jalkaväenkenraalina vuonna 1862. ==Lähteet== Luokka: Suomalaiset kenraalit Luokka:Vuonna 1784 syntyneet Luokka:Vuonna 1866 kuolleet
Mikael Orraeus

Mikael Orraeus oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraaliluutnantti. (Viitattu 12.4.2020) Mikael Orraeus kuului suomalaiseen Orraeus-sukuun. Hänen vanhempiaan, mahdollista puolisoaan ja syntymä- ja kuolinvuosiaan ei tunneta. Tiedetään kuitenkin, että hän valmistui upseeriksi, ylennettiin vänrikiksi ja määrättiin palvelukseen Henkivartioväen ratsastavaan krenatöörirykmenttiin vuonna 1860. Orraeus suoritti 1860–1863 Mihailin tykistöakatemian kurssin, jonka aikana vuonna 1862 hänet ylennettiin aliluutnantiksi. Kurssin jälkeen Orraeus ylennettiin luutnantiksi ja määrättiin Henkivartioväen ratsastavaan tykistöön. Vuonna 1871 hänet määrättiin alikapteenina erityistehtäviin Kaukasian armeijan ylipäällikön esikuntaan, ylennettiin 1874 kapteeniksi ja seuraavana vuonna everstiluutnantiksi. Tuolloin hänet myös siirrettiin 5. ratsastavan tykistöprikaatiin. Turkin sotaan 1877–1878 Orraeus osallistui ensin prikaatissaan, kunnostautuen muun muassa Gornyi Dubnjakin taistelussa. Sodan lopulla vuonna 1878 hänet ylennettiin everstiksi ja määrättiin Henkivartioväen ratsastavan tykistöprikaatin 3. patterin päälliköksi. Sodan jälkeen hän yleni H.M. Keisarin sivusadjutantiksi. Vuonna 1883 Orraeus määrättiin Henkivartioväen ulaanirykmentin komentajaksi Pietariin. Vuonna 1888 hänet ylennettiin kenraalimajuriksi ja määrättiin 1889 Henkivartioväen ratsastavan tykistöprikaatin komentajaksi. Kenraaliluutnantiksi hän yleni 1896, jolloin hänet määrättiin Venäjän armeijan tykistön krenatöörijoukkojen komentajaksi. Joulukuussa 1898 Orraeus nimitettiin Venäjän yleisesikunnan sotatieteellisen komitean esimieheksi, tammikuussa 1903 hänet määrättiin 16. armeijakunnan komentajaksi. Orraeus osallistui Venäjän–Japanin sotaan heinäkuusta 1904 alkaen Venäjän armeijan krenatöörijoukkojen komentajana. Sodan jälkeen maaliskuussa 1906 hänet siirrettiin osastopäälliköksi sotaministeriöön ja nimitettiin huhtikuussa sodissa haavoittuneiden Aleksanterin komitean jäseneksi. Hän toimi mainituissa tehtävissä kesään 1911 saakka, jolloin hän sai eron sotapalveluksesta. ==Lähteet== Luokka: Suomalaiset kenraalit Luokka:1800-luvulla syntyneet Luokka:1900-luvulla kuolleet Luokka:Syntymävuosi tuntematon Luokka:Kuolinvuosi tuntematon
Nils Kristian Packalén

Nils Kristian Packalén (1832–1902) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri. (Viitattu 12.4.2020) Nils Kristian Packalénin isä oli Karl Packalén ja puoliso vuodesta 1876 Olga Philippaeus. Packalén tuli palvelukseen vapaaehtoisena 1848 Suomen krenatööritarkk’ampujapataljoonaan, jossa hänet määrättiin nuoremmaksi aliupseeriksi 1. komppaniaan. Vuonna 1853 hänet ylennettiin vänrikiksi ja komennettiin H.K.K. Preussin Prinssi Karlin jalkaväkirykmenttiin. Krimin sotaan Packalén osallistui rykmenttinsä mukana 1853–1856. Sodan jälkeen vuonna 1856 hän palasi aliluutnanttina Suomen krenatööritarkk’ampujapataljoonaan, luutnantiksi hän yleni samana vuonna. Pataljoona muutettiin vuonna 1857 Suomen opetustarkk’ampujapataljoonaksi ja 1859 Suomen tarkk’ampujakouluksi ja kun se lakkautettiin 1860, Packalén siirrettiin palvelukseen Venäjälle. Packalén oli ylennyt everstiluutnantiksi vuoteen 1873 mennessä, jolloin hänet määrättiin 23. reservijalkaväkipataljoonan komentajaksi. Everstiksi vuonna 1883 ylennettynä hänet siirrettiin Olonetsin eli Aunuksen jalkaväkirykmentin komentajaksi. Eron sotapalveluksesta Packalén sai kenraalimajurina elokuussa 1889. Seuraavana vuonna hän lunasti itselleen edesmenneen veljensä hallintaoikeuden jo 1400-luvulta peräisin olevaan Lepaan allodiaalisäteriin. Packalénin kuoltua vuonna 1902 tila siirtyi hänen veljensä testamentin perusteella valtiolle. Sen alueelle perustettiin vuonna 1912 Lepaan puutarhaopisto. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kenraalit Luokka:Vuonna 1832 syntyneet Luokka:Vuonna 1902 kuolleet
Merle Jääger

Merle Jääger (s. 19. lokakuuta 1965) on virolainen teatteri- ja filminäyttelijä sekä kirjailija.Näitleja Merle Jääger elab nii nagu meeldib. Tartu Postimees 4.7.2002. Viitattu 12.4.2020. Vuonna 1983 hän valmistui lukiosta ja vuonna 1988 näyttelijäksi Viron musiikki- ja teatteriakatemian esittävän taiteen laitokselta. Jääger on toiminut näyttelijänä Vanemuine- teatterissa vuodesta 1988, joskin hän on ollut pitkään virkavapaalla. Hän on saanut näyttelijäntyöstään Voldemar Panso -palkinnon 1988 ja Ants Lauter -palkinnon 1997. Vuonna 1999 hänet palkittiin Virossa vuoden parhaana naisnäyttelijänä. Myös Tarton teatterifestivaalilla 2004 hänet valittiin parhaaksi naisnäyttelijäksi. Hänen tunnetuin filmiroolinsa on virolaisessa seikkailuelokuvassa Malev. Jääger on Tarton kaupunginvaltuuston jäsenTartu linnavolikogu. Viitattu 12.4.2020. ja osallistui vuoden 2014 europarlamenttivaaleihin Viron itsenäisyyspuolueen ehdokkaanaEuropa Parlamendi valimised 2014. Vabariigi valimiskomisjon. Viitattu 12.4.2020.. ==Runokokoelmat== Erityisesti Jäägerin punk-runot ovat tunnettuja. *1989 Merca by air mail *1989 Mercamerka *1998 Vana libu hommik *2005 Hele häärber *2007 Narrivile ==Lähteet== Luokka:Virolaiset näyttelijät Luokka:Virolaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tiodolf Julius Petander

Tidofolf Julius Petander (21. tammikuuta 1835 – 23. tammikuuta 1904 Kaukasian kenraalikuvernementti, Venäjä) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraaliluutnantti. (Viitattu 12.4.2020) Petander tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1846 ja määrättiin sieltä 1854 valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen 20. kenttätykistöprikaatiin. Hänet ylennettiin aliluutnantiksi 1856 ja luutnantiksi 1858. Vuonna 1864 Petander siirrettiin 23. tykistöprikaatiin ja nimitettiin Sakatalskin alueen käskynhaltijan adjutantiksi. Everstiluutnantiksi hän yleni 1870 ja everstiksi 1875. Turkin sodan jälkeen Petander määrättiin heinäkuussa 1878 Venäjälle luovutetun Karsin alueen sotilaskuvernöörin apulaiseksi. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi 1885 ja nimitettiin seuraavana vuonna Karsin vankilalaitoksen komitean puheenjohtajaksi. Eron sotapalveluksesta hän sai kenraaliluutnanttina 1899. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kenraalit Luokka:Vuonna 1835 syntyneet Luokka:Vuonna 1904 kuolleet
Hanna Vainio

Hanna Elina Vainio (8. lokakuuta 1963 Helsinki – 28. maaliskuuta 2021 Bournemouth, Englanti)Kuolinilmoitus. Helsingin Sanomat 27.4.2021, s. B 10 oli suomalainen kuvataiteilija, taidemaalari ja ympäristötaiteilija. Vuonna 1984 ylioppilaaksi kirjoittanut Vainio opiskeli Vapaassa Taidekoulussa vuosina 1984–1989 ja Taidekoulu Maassa vuosina 1989–1992 kuvataiteilijan ammattilinjalla. == Tuulet ja Suunnat == Hanna Vainion suunnittelema Helsingin Malminkartanon täyttömäen huipulle ja rinteeseen rakennettu ympäristötaideteos Tuulet ja Suunnat valmistui vuonna 1998. Teos on kolmeosainen. Mäen rinteeseen on tehty valkoiset raidat, jotka muodostavat pyramidin, kun ne yhtyvät mäen huipulla. Raidat ovat 260 metriä pitkät ja ne tehtiin Sipoon Kalkkirannasta louhitusta kalkkikivimurskeesta. Huipulla on teoksen toinen osa, kompassikuvio, joka on tehty kivestä. Kuvion reunoille on sijoitettu kahdeksan eriväristä tuulipussia kompassikuvion osoittamiin pää- ja väli-ilmansuuntiin. Kolmantena osana ympäristöteoksessa olivat istutukset: mäelle istutettiin puita, pensaita ja kukkia. Myös alueen polkuja kunnostettiin. === Valokuvia teoksesta Tuulet ja Suunnat === File:Malminkartanonhuippu4.jpg|Kalkkikiviraidat. File:Malminkartanonhuippu kesällä 2013.JPG|Kompassikuvio. File:Malminkartanonhuippu kesä 2013.JPG|Tuulipussit. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Suomalaiset ympäristötaiteilijat Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Eila Karhu

Eila Maria Karhu (12. kesäkuuta 1924 – 4. syyskuuta 1990) oli suomalainen yleisurheilija, joka saavutti SM-mitalin kuulantyönnössä. Hän edusti Suomea yhdessä maaotteluissa. Kotimaassa hän edusti Eura-Kauttuan Urheilijoita. Karhu saavutti kuulantyönnössä SM-pronssia vuonna 1950 ja sijoittui seuraavana vuonna SM-kilpailuissa viidenneksi. Hän edusti Suomea Ruotsi–Tanska–Suomi- maaottelussa Göteborgissa syyskuussa 1951. Karhun kuulantyöntöennätys oli 11,68 m, jonka hän teki vuonna 1955. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kuulantyöntäjät Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 1990 kuolleet
Irma Kuitunen

Irma Kuitunen (s. 30. heinäkuuta 1936) on suomalainen yleisurheilija, joka saavutti 1950-luvulla kaksi SM-mitalia kuulantyönnössä. Hän edusti Suomea yhdessä maaottelussa. Kotimaassa hän edusti Lievestuoreen Kisaa. Kuitunen saavutti kuulantyönnössä SM-pronssia vuosina 1955 ja 1956 sekä sijoittui SM- kilpailuissa neljänneksi vuonna 1957. Hän edusti Suomea kolmoismaaottelussa Norjaa ja Tanskaa vastaan Oslossa heinäkuussa 1956 ja voitti kuulantyönnön tuloksella 11,69 m. Kuitusen kuulantyöntöennätys oli 12,37 m, jonka hän teki heinäkuussa 1960. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kuulantyöntäjät Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
János Garay

János Garay (1812–1853) oli unkarilainen runoilija. Garay nimitti itseään "Uhlandin oppilaaksi". Hän oli harvinaisen tuottelias lähinnä kertomarunouden alalla mutta myös lyyrikkona ja näytelmäkirjailijana. Hänen, kuten muidenkin Mihály Vörösmartyn aikalaisten ja jäljittelijöiden, runolliselle tuotannolle ovat luonteenomaisia piirteitä sujuva muoto, monisanainen ja mahtipontinen isänmaallisuus. Garayn balladeista herättivät aikoinaan paljon vastakaikua muun muassa Kont sekä kokoelma Az Árpádok (1847). Koottujen teosten julkaisu Garay János összes munkái ilmestyi 1886.Garay, János, Tietosanakirja osa 2, palsta 1359, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1910 == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Unkarilaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1812 syntyneet Luokka:Vuonna 1853 kuolleet
Eila Ronkonen

Eila Orvokki Ronkonen (s. 23. toukokuuta 1937 Ruokolahti) on suomalainen yleisurheilija, joka 1950-luvun lopulla ja 1960-luvun alussa saavutti SM- mitaleja ja paransi moneen kertaan Suomen-ennätystä kuulantyönnössä. Hän edusti Suomea myös maaotteluissa. Kotimaassa hän edusti Ruokolahden Rajua. Ronkonen voitti kuulantyönnössä Suomen-mestaruuden vuonna 1958 ja saavutti SM- hopeaa vuonna 1957 sekä SM-pronssia vuosina 1959 ja 1960. Vuoden 1956 SM- kilpailuissa hän sijoittui kuudenneksi. Kiekonheitossa hän sijoittui SM- kilpailuissa neljänneksi vuosina 1958 ja 1960. Hän edusti Suomea kuulantyöntäjänä kuudessa maaottelussa vuosina 1958–1963 ja vuoden 1963 Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuissa. Hän voitti kuulantyönnön Linköpingissä käydyssä Ruotsi-maaottelussa 1960. Ronkonen paransi neljä kertaa kuulantyönnön Suomen-ennätystä: hän työnsi 13,10 m 29.6.1958 Joensuussa, 13,28 m 14.9.1958 Simpeleellä, 13,33 m 27.6.1962 Viro-maaottelussa Tampereella ja 13,51 m 26.6.1963 Viro-maaottelussa Tartossa. Viimeksi mainittu jäi hänen omaksi ennätyksekseen. Kiekonheitossa hänen ennätyksensä oli vuonna 1958 heitetty 38,95 m. Keihäänheitossa hänen virallinen ennätyksensä oli vuonna 1958 heitetty 40,77 m ja edellisenä vuonna hän heitti kilpailun ylimääräisellä heitolla 40,80 m. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kuulantyöntäjät Luokka:Suomalaiset kiekonheittäjät Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt