EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Be (verkostomarkkinointiyritys)

Be on vuonna 2020 käynnistetty verkostomarkkinointiyritys, jonka kotipaikka on Dubaissa. Sen taustalla on samoja henkilöitä kuin kryptohuijaus OneCoinissa: Monir Islam, Moyn Islam ja Max Nilsenius. Ylen MOT-toimitus meni sen toimintaan mukaan peiteroolissa selvittääkseen sen, millaista toiminta on. Yrityksen johto ei suostunut Ylen haastatteluun, mutta Ylen selvityksen jälkeen yrityksen viestintä vastasi joihinkin kysymyksiin sähköpostitse.Haluatko menestyjäksi? Yle MOT 12.12.2022. Viitattu 14.12.2022 Be:n tuote on joukko kännykkäsovelluksia, joiden avulla voi tehdä lyhyen tähtäimen kauppaa esimerkiksi valuuttamarkkinoilla. Yrityksen edustajiksi ryhtyneet myyvät sen tuotteita ja saavat rahaa itse myymistään tuotepaketeista ja rekrytoimiensa jäsenten tekemästä myynnistä. Kyse on verkostomarkkinoinnista. Uusien edustajien hankkimisessa keskeistä on ylellisen elämän korostaminen. Edustajat ostavat sovelluksia, joiden hinta on 199–1 799 dollaria (1 707 euroa). Lisäksi maksetaan kuukausimaksua 75–149 dollaria. == Lähteet == Luokka:Verkostomarkkinointi
Mato Grosso do Sulin kuvernööri

Mato Grosso do Sulin kuvernööri () on Brasilian Mato Grosso do Sulin osavaltion hallituksen päämies. Se on julkinen asema, joka valitaan kahden kierroksen enemmistöjärjestelmän kautta. Jos ehdokas saa ensimmäisessä äänestyksessä yli puolet kaikista äänistä, hänet valitaan ilman toista kierrosta. Jos kukaan ehdokkaista ei kuitenkaan saa yli puolta äänistä, järjestetään toinen äänestyskierros, johon osallistuvat vain kaksi ensimmäisellä kierroksella eniten ääniä saanutta ehdokasta. Kuvernööriksi valitaan toisen kierroksen voittaja. Toimikausi kestää neljä vuotta eikä toimikausien määrää ole rajoitettu. Osavaltio perustettiin täydentävällä lailla 31, joka hyväksyttiin 11. lokakuuta 1977. Mato Grosso do Sulin nykyinen kuvernööri on Reinaldo Azambuja, joka valittiin 26. lokakuuta 2014 ja vannoi virkavalansa 1. tammikuuta 2015. == Hallitus == Hallituksen toimipaikka sijaitsee Parque dos Poderesissa, Mato Grosso do Sulin pääkaupungissa Campo Grandessa. Rakennuksessa sijaitsevat myös valtioneuvoston ja strategisen johtamisen valtiosihteerin sekä viestintäsihteeristön päämaja. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Élvio Garabini, joka suunnitteli myös suuren osan puiston rakennuksista. Rakennus vihittiin käyttöön vuonna 1983, ja siinä oli koko julkisten elimien kompleksi. Kun kompleksi avattiin, hallitus sijaitsi väliaikaisesti tässä rakennuksessa, johon oli tarkoitus sijoittaa vain yksi ministeriö. Hallituksen palatsin rakentamista suunniteltiin, mutta kuvernööri Pedro Pedrossian keskeytti ajatuksen. Siten hallituksen toimipaikka kiinnitettiin lopullisesti samaan paikkaan, jossa se oli ja jolla se on tähän päivään asti. 2000-vuosikymmenellä arvioitiin mahdollisuutta toteuttaa palatsin rakentaminen, mutta idea hylättiin jälleen. Kuvernöörillä ei ole virallista asuinpaikkaa. == Lähteet == Luokka:Brasilian hallinto Luokka:Brasilian politiikka
Eero Koivulehto

Eero Reino Koivulehto (16. kesäkuuta 1923 Viipuri – 25. kesäkuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Viitattu 13.12.2022. Koivulehdon vanhemmat olivat toimitusjohtaja Reino Veikko Koivulehto, aiemmin Björklund, ja Elvi Edith Eriksson ja puoliso vuodesta 1945 Sirkka Raili Riisla. Koivulehto tuli ylioppilaaksi Viipurin reaalikoulun maanviljelys- ja kauppalyseosta 1940 ja harjoitti lainopin opintoja Helsingin yliopistossa 1940–1941. Hän oli Rauta- ja Konetarvike Oy:n, vuodesta 1978 Rauta ja Konetarve Oy, konttoripäällikkö Helsingissä 1945–1953, varatoimitusjohtaja ja hallituksen jäsen vuodesta 1954 ja toimitusjohtaja vuodesta 1962. Koivulehto oli myös Viipurin Autola Oy:n toimitusjohtaja 1954–1956 ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1957 ja Suomen Auto Oy:n hallituksen jäsen vuodesta 1962. Hänellä oli lisäksi useita luottamustehtäviä. Molempiin sotiin osallistunut Koivulehto oli sotilasarvoltaan reservin luutnantti (1956). Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1983. Rallia nuorempana harrastanut Koivulehto voitti voitti 1955 ja 1956 Hankirallin, kartanlukijanaan Erkki Haarla. Diplomi-insinööri, yrittäjä ja yritysjohtaja Yrjö Koivulehto (1925–1992), joka sai myöskin kauppaneuvoksen arvonimen, oli Eero Koivulehdon veli. Viitattu 16.12.2022. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Suomalaiset ralliautoilijat Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet
Mauno Porvari

Mauno Toimi Ensio Porvari (13. marraskuuta 1923 Hamina – 23. tammikuuta 2009 Gran Canaria Espanja) oli suomalainen metsänhoitaja ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Viitattu 13.12.2022. Porvarin vanhemmat olivat konstaapeli Toimi Edvart Porvari ja Alma Elina Villikka ja puoliso vuodesta 1947 terveydenhoitaja Hilkka Inkeri Silvo. Porvari tuli ylioppilaaksi Haminan yhteislyseosta 1945 ja valmistui Helsingin yliopistosta metsänhoitajaksi 1950. Hän oli Ristiniemen Oy:n, myöhemmin Ristiniemi Oy, hankintametsänhoitaja 1950–1956, isännöitsijä 1957–1960, toimitusjohtaja 1960–1987 ja johtokunnan, sittemmin hallitus, puhenejohtaja 1960–1987. Haminan kaupunginhallituksen jäsen Porvari oli 1958–1972 ja Haminan kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 1961 ja toimi kaupunginjohtajan varamiehenä 1961–1972. Hänellä oli myös liike- elämän luottamustehtäviä. Molempiin sotiin osallistunut Porvari oli sotilasarvoltaan reservin yliluutnantti (1968). Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1983. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset metsänhoitajat Luokka:Haminan kaupunginvaltuutetut Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
Pertti Saarinen

Pertti Vilho Saarinen (19. huhtikuuta 1927 Suistamo – 7. maaliskuuta 2011 Lahti) oli suomalainen urheiluvälinealan yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Viitattu 13.12.2022. Suistamolla syntyneen ja kauppateknikoksi valmistuneen Saarisen puoliso vuodesta 1953 oli Leena Marjatta Saarinen. Pertti Saarinen oli Urheiluliike Jalonen Oy:n harjoittelija ja myyjä Lahdessa 1940–1949, Savon Urheilukeskus Oy:n liikkeenjohtaja Varkaudessa 1949–1954, Urheilu-Saarisen perustaja ja johtaja Lahdessa vuodesta 1954, Ky Urheilu-Saarinen, P. Saarinen & Co:n omistaja ja johtaja vuodesta 1975 ja Urheiluvalinnan omistaja ja johtaja vuodesta 1968. Saarinen oli myös Suomen Intersport ry:n perustajajäsen ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1968, Suomen Intersport Oy:n perustajaosakas ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1968 ja Intercontact Oy:n perustajia ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1972. Hänellä oli myös useita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Saarinen sai 1983. Päijät-Hämeen Yrittäjien kulttuuri- ja koulutusrahastoon perustettiin hänen lahjoituksensa turvin Pertti Saarisen nimikkorahasto. Urheilua monipuolisesti harrastanut ja urheilujärjestöissä vaikuttanut Saarinen osallistui Finlandia-hiihtoon yhteensä kaksitoista kertaa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Suomalaiset lahjoittajat Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
Pohjanketunlieko

Pohjanketunlieko on ketunlieon alalaji. Sitä tavataan enimmäkseen Pohjois- Lapissa, mutta yksittäisiä havaintoja on tehty eteläisimpään Suomeen saakka. Pohjanketunlieko on väriltään kellanvihreä. Sen lehdet sijoittuvat varrenmyötäisesti. Latvan itiöpesäkkeiden lähellä on itusilmuja. Pohjanketunlieon itiöt muodostuvat heinäkuusta syyskuulle. Kasvia esiintyy rimpisoilla, tuntureilla ja purojen läheisyydessä. == Lähteet == Luokka:Liekokasvit
Jussi Lassila

Jussi Lassila (s. 1974) on Ulkopoliittisen instituutin vanhempi tutkija ja Jyväskylän yliopiston dosentti, jonka tutkimuskohteina ovat Venäjän politiikka ja yhteiskunta, erityisesti Venäjän sisäpolitiikka, identiteettipolitiikka (nationalismi ja populismi) ja poliittinen viestintä. == Ura == === Varhainen ura === Lassila kirjoitti ylioppilaaksi Laurin lukiosta Salossa 1993, suoritti varusmiespalveluksen Turun rannikkorykmentissä 1994 ja opiskeli vuosina 1995–1997 Tarton yliopistossa viron kieltä ja kulttuuria. Lukuvuonna 1997-98 hän jatkoi venäjän kielen opiskelulla Forssan aikuiskoulutuskeskuksessa ja Herzenin yliopistossa Pietarissa. Vuonna 1998 hän aloitti opinnot Jyväskylän yliopistossa pääaineena venäjän kieli ja kirjallisuus ja sivuaineena valtio- oppi. Hän oli kesän 2000 harjoittelijana Suomen Pietarin instituutissa ja seuraavana vuonna hän oli Aleksanteri-instituutin työharjoitteluhankkeessa Etelä-Karjalan maaseutukeskuksen Venäjä- ja Viro-suhteiden projektisihteerinä. Lassila valmistui filosofian maisteriksi syyskuussa 2002 Jyväskylän yliopistosta. Ennen valmistumistaan hän oli kesän 2002 töissä Pietarissa Matkailun edistämiskeskuksessa harjoittelijana, ja syksyllä hän pääsi Suomen Pietarin konsulaattiin viisumivirkailijaksi kahden vuoden sopimuksella. Hän suoritti opettajan pedagogiset opinnot lukuvuonna 2004-2005 Helsingin yliopistossa. === Tutkijana === Vuonna 2005 hän sai Joensuun yliopistosta humanistisen tiedekunnan apurahan ja aloitti päätoimisesti tekemään väitöskirjaansa. Hän haki samana vuonna myös nelivuotista tutkijakoulupaikkaa valtakunnallisesta Venäjän ja Itä-Euroopan tutkimuksen tutkijakoulusta Aleksanteri-instituutissa, jonne hänet valittiin. Hän väitteli filosofian tohtoriksi Jyväskylän yliopistossa vuonna 2011 väitöskirjalla Anticipating Ideal Youth in Putin’s Russia: The Web-Texts, Communicative Demands, and Symbolic Capital of the Youth Movements “Nashi” and “Idushchie Vmeste“, joka käsitteli Kremliä tukevien nuorisojärjestöjen poliittista viestintää. Ennen siirtymistään Ulkopoliittiseen instituuttiin huhtikuussa 2017 Lassila työskenteli tutkijatohtorina Aleksanteri-instituutissa. Lassila on Venäjän kulttuurin ja kielen dosentti Jyväskylän yliopistossa. == Julkaisuja == * Lassila, Jussi: Supporting the War in Ukraine Compared to the Annexation of Crimea in Russia’s Bureaucratic Texts. Communist and Post-Communist Studies 2024 (December). * Lassila, Jussi & Nizhnikau, Ryhor: Casting off Soviet chains? Conditions for the Ideological Renewal of Communist Successor Parties in Russia, Ukraine and Moldova since the 2010s. Journal of Eurasian Studies 2022, 14(1), 53-66. * * * * Lassila, Jussi: Aleksei Naval’nyi and Populist Re- ordering of Putin’s Stability. Europe - Asia Studies, Vol. 68, No. 1, January 2016, 118–137. * * * * * == Lähteet == Luokka:Suomalaiset politiikan tutkijat Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Raskas kalusto

Raskas kalusto tai raskas koneisto tarkoittaa itseliikkuvia tai siirrettäviä koneita. Raskasta kalustoa käytetään muun muassa rakennusteollisuudessa, kaivostoiminnassa ja metsäteollisuudessa. Esimerkkejä raskaasta kalustosta ovat puskutraktorit, pyöräkuormaajat metsätyökoneet ja ajoneuvoyhdistelmät. == Lähteet == Luokka:Koneet Luokka:Välineet
Koneteollisuus

Koneteollisuus on metalliteollisuuden toimiala, johon liittyy koneiden valmistaminen ja huoltaminen. Koneteollisuus kuuluu perinteisesti raskaaseen teollisuuteen. Koneteollisuuden tuotteita käytetään muun muassa maataloudessa, kaivostoiminnassa ja rakennusteollisuudessa. == Historia == Koneteollisuus syntyi teollisen vallankumouksen myötä. Vesivoimalla toimivaa kehruukonetta seurasi kutomakone ja höyryn käyttö voimanlähteenä. James Watt kehitti parannuksia höyrykoneeseen, joka yleistyi tehtaissa ja päätyi käyttöön rautateillä ja laivoissa. == Katso myös == * Konepaja * Konetekniikka Luokka:Teollisuus
Taljalan työväentalo Huvimäki

Taljalan työväentalo Huvimäki on entisen Kalvolan kunnan (vuodesta 2009 lähtien osa Hämeenlinnaa) Taljalan kylässä sijaitseva entinen työväentalo. ==Historiaa== Taljalan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1907. Perustavassa kokouksessa läsnä oli yli sata henkeä, joista 58 liittyi yhdistykseen. Alkuun yhdistys vuokrasi kolmen huoneen taloa. Taloon kuului myös pakarihuone, jota yhdistyksen jäsenet saivat käyttää leipomiseen. Oman talon yhdistys rakensi vuosien 1909–1910 aikana, ja se oli Kalvolan ensimmäinen työväentalo. Rakennushanketta rahoitettiin lainaamalla muilta työväenyhdistyksiltä sekä yhdeltä yksityishenkilöltä. Talo oli valmis keväällä 1910; ensimmäinen kokous pidettiin 10.4., ja muutamaa viikkoa myöhemmin kunnallisjärjestön vappujuhla pidettiin Taljalan työväentalolla. Sisällissodan aikaan talo takavarikoitiin ja siellä ollut yhdistyksen omaisuus vietiin. Sitä yritettiin saada takaisin lehti-ilmoituksen avulla sekä vierailemalla henkilökohtaisesti suojeluskunnan esikunnassa. Ensimmäinen kokous takavarikosta vapautuneella talolla päästiin pitämään kesällä 1919. Samana vuonna pidettiin myös kuusi muuta kokousta sekä seitsemät iltamat. Yhdistyksen toiminnasta olivat tuossa vaiheessa vastuussa sen naisjäsenet, jotka täyttivät kaikki yhdistyksen toimihenkilöpaikat miesten kaaduttua sodassa tai jouduttua vankilaan. 1970-luvulle tultaessa yhdistyksen jäsenmäärä oli pienentynyt ja varainhankinta oli vaikeaa. Iittalan työväenyhdistys maksoi pitkään Taljalan työväentalon sähkölaskut. Lopulta vuoden 1984 alusta kaikki Kalvolan työväenyhdistykset Rimmin työväenyhdistystä lukuun ottamatta yhdistyivät yhdeksi, Kalvolan Sosialidemokraatit ry -nimiseksi yhdistykseksi. Uusi yhdistys antoi Taljalan työväentalon Taljalan kylätoimikunnan käyttöön. Talon myöhemmästä käytöstä ei ole tietoa, mutta se oli ilmeisesti vuonna 2019 vielä pystyssä. ==Toimintaa työväentalolla== Talolla pidettiin muun muassa kokouksia ja iltamia. Sotien jälkeen perustettiin työväenyhdistyksen alaosastoksi urheiluseura Taljalan Veikot, mutta pian muodostui työväen kyläseuraksi itsenäinen Taljalan Tahto. Yhdistys alkoi tukea Tahtoa antamalla talonsa ilmaiseksi käyttöön harjoituksia varten. == Lähteet == Luokka:Hämeenlinnan työväentalot Luokka:Kalvola
Fanni-tunnetaitosarja

Fanni-tunnetaitosarja on psykologikaksikko Julia Pöyhösen ja Heidi Livingstonin kirjoittama tunnetaitoja tukeva kirjasarja. Kirjojen tapahtumapaikkana on Vinhavaara, jossa Fanni-norsu, Ralf-liikeri ja mustajoutsenkaksoset Lenni ja Lilli seikkailevat. Fanni-sarjan 4-8 -vuotiaille suunnatut nimikkokirjat on kuvittanut Linnea Bellamine. Fanni ja pikkuinen Miu-kirjassa (2023) syntynyt pikkuliikeri aloitti spinoff-sarjan 0-3 -vuotiaille. Miu-sarjan on kuvittanut Larissa Saloranta. Hyvän vanhemman salaisuus (2023) on vanhemmille suunnattu tietokirja, jonka sarjakuvat on kuvittanut Jenni Kuhalainen. Kirjojen käännösoikeudet on myyty 7 maahan (Norja, Viro, Puola, Romania, Kiina, Etelä-Korea, Brasilia). Ruotsinkieliset käännökset julkaistiin Suomessa syksyllä 2024. == Kirjat == * Fanni ja suuri tunnemöykky (2019) * Fanni ja ihmeellinen tunnelämpömittari (2019) * Fanni ja rento laiskianen (2019) * Fannin tunnetaitokortit (2020) * Fanni ja levoton liikeri (2020) * Fanni ja liian jännittävä yö (2020) * Fanni ja kiukkuiset kaksoset (2021) * Fanni ja pikkuinen Miu (2023) * Miu ja tunteikas päivä (2023) * Hyvän vanhemman salaisuus (2023) * Mitä Miu tarvitsee? (2023) * Fannin uniseikkailut (2023) * Miu kaipaa kotiin (2024) * Fanni ja iso ikävä (2024) * Miu ja hyvän kierre (2024) * Fannin onnelliset uniseikkailut (2024) * Miu ottaa kädestä (2025) * Fanni ja kiusattu kaveri (2025) == Palkinnot == * Tiedonjulkistamisen valtionpalkinto 2022. * Punni-palkinto, kunniamaininta 2020. == Musiikki == Mitä Miu tuntee? -albumi (2024) Sateenkaarta pitkin - single (2024) Uniseikkailu odottaa - single (2024) == Muuta == Kiteelle rakennettiin Fanni-tunnetaitopuisto 2023. Metsola x Fanni Emotions lastenvaatemallisto julkaistiin 2023. Nukketeatteri Sampossa esitetään Fanni- kirjoihin pohjautuvaa Fanni -näytelmää. Esityksen ensi-ilta oli keväällä 2023. == Lähteet == Tiedonjulkistamisen valtionpalkinnot vuodelle 2022 jaettiin Punni-palkinto 2020 Palkittuun kirja­sarjaan perustuva nukketeatteri­esitys opettaa tunteiden säätelyä == Aiheesta muualla == * Fanni Emotions Luokka:Lastenkirjasarjat Luokka:Suomalaiset kirjasarjat
Pedro Nunes (matemaatikko)

Pedro Nunes (tai Nunez, Nuñez, latinaksi Petrus Nonius) (1492 Alcácer do Sal, Portugali – 1577 Coimbra, Portugali) oli portugalilainen matemaatikko, maantieteilijä ja tähtitieteilijä. ==Elämä ja ura== Nunes opiskeli muinaisia kieliä, filosofiaa ja lääketiedettä Lissabonissa ja matematiikkaa Salamancassa. Vuonna 1519 hän lähti tullitarkastajaksi Goalle Intiaan, josta palasi vuonna 1529 kuninkaalliseksi kosmografiksi. Luennoituaan kolme vuotta Lissabonissa hänelle perustettiin Coimbran yliopistoon korkeamman matematiikan professuuri, jota hän hoiti vuosina 1544–1562. Hän kävi keskusteluja ulkomaisten oppineiden kanssa, erityisesti ranskalaisen matemaatikon Oronce Finen kanssa. Hän toimi myös Portugalin hallitsijasuvun kotiopettaja. Nunes tutki ensimmäisenä loksodromista käyrää, joka on tärkeä navigoinnin kannalta. Hän oli myös ensimmäinen, joka ehdotti menetelmää hämärän pituuden laskemiseksi. Tähtitieteellisten mittausten tarkempaa suorittamista varten hän rakensi astrolabin tuloksia tarkentaneen mittalaitteen. Hänen kirjoituksistaan voidaan mainita Tratado da Esphera (1537), runsaasti kommentoitu käännös osista Klaudios Ptolemaioksen teosta, De crepusculis (1542) ja De arte atque ratione navigandi (1546). Hänen selkeä selontekonsa portugalilaisten tutkimusmatkailijoiden varhaisista tieteellisistä välineistä oli kuuluisa. Hänen kirjoitustensa täydellinen painos ilmestyi Baselissa vuonna 1592. Noonio-asteikko on nimetty Nunesin mukaan. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Matemaatikot Luokka:Tähtitieteilijät Luokka:Maantieteilijät Luokka:Portugalilaiset professorit Luokka:Vuonna 1492 syntyneet Luokka:Vuonna 1577 kuolleet
Olavi Tammimies

Olavi Tammimies (s. 17. syyskuuta 1950 Rovaniemi) on pitkän uran rovaniemeläisessä jalkapallossa tehnyt valmentaja. Hän on toiminut kahteen otteeseen Veikkausliigassa Rovaniemen Palloseuran päävalmentajana. Jalkapallossa Olavi Tammimiehen pelipaikka oli omalla jalkapallouralla maalivahti. Lukiolaisena hän oli mukana Rovaniemen lyseon joukkueessa, joka voitti kaksi kertaa oppikoulujen Suomen mestaruuden 1960-luvun lopulla. Oma peliura kulki alasarjoissa, silloisessa Maakuntasarjassa, Rovaniemen Pallon ja Rovaniemen Reippaan riveissä. Vuonna 1978 alkoi Olavi Tammimiehen valmentajaura. Ensimmäisenä valmentajatehtävänä oli Rovaniemen Reippaan kakkosvalmentajuus. Ensimmäinen päävalmentajuus oli 1980-luvun alussa kemijärveläisessä Isokylän Pallo-Pojissa (IPP). Sen jälkeen hän jatkoi Kolmosen Rovaniemen Lapissa. Lappi-kauteen liittyi erikoinen tapahtuma, kun Tammimies kävi Britanniassa pelaajahankintamatkalla ja sai sopimuksen nuoren englantilaisen Tony Finniganin pelaajaksi Kolmosen seuraansa. Syksyllä 1991 Olavi Tammimies joutui yllättäen pääsarjaseura-RoPS:n päävalmentajaksi, kun valmentajana toiminut Graham Williams ei tullutkaan seuraan. Valmentaminen jäi kauden mittaiseksi. Sen jälkeen hän toimi 1990-luvulla RoPS:n valmennuspäällikkönä ja Kakkosessa pelanneen kemiläisen Visan Pallon päävalmentajana. Sen jälkeen vuonna 1999 hän toimi toisen kemiläisseuran eli Ykkösessä pelanneen KPT-85:n päävalmentajana. Sen jälkeen hän toimi vielä kauden 2000 RoPS:n päävalmentajana ja kesken kauden 2002 Tomi Molinin saatua potkut. Peruskoulunopettajakoulutuksen saanut Tammimies siirtyi opetustehtäviin, ja valmentaminen jäi sivutoimiseksi. Toki senkin jälkeen hän on toiminut RoPS:ssa muissa valmentamiseen liittyvissä tehtävissä. Veikkausliiga palkitsi syksyllä 2018 Olavi Tammimiehen Respect-palkinnolla ansiokkaasta 40-vuotisesta valmentajaurasta. ==Viitteet== Luokka:Suomalaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Suomen koulujen rehtorit Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Essi Lamppu

Essi Lamppu on suomalainen toimittaja ja juontaja. Hän on opiskellut Laajasalon opiston monimedialinjalla. Lamppu luotsaa mm. Suhteeton- komediasarjaa (Yle Kioski) ja Suhde2-dokumenttisarjaa (Yle Areena). Lampun esikoiskirja Kaikki on suhteellista julkaistiin helmikuussa 2023. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset televisiotoimittajat Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Syntymävuosi puuttuu
Rimmin työväentalo

Rimmin työväentalo on entisen Kalvolan kunnan (vuodesta 2009 lähtien osa Hämeenlinnaa) Rimmin kylässä sijaitseva entinen työväentalo. ==Historiaa== Rimmin työväenyhdistys perustettiin vuonna 1907. Perustavassa kokouksessa yhdistykseen liittyi runsaat 20 henkeä. Alkuvaiheessa toiminta oli hankalaa, ja kokouksiakin jouduttiin perumaan osallistujien vähyyden vuoksi. Yhdistys rakensi talon vuosien 1928–1929 aikana Renkajärven rannalle. Tontti saatiin lahjoituksena, ja suuri osa rakennustöistä tehtiin talkoilla. Rakennushanketta varten oli otettava velkaa, mutta se oli vuoteen 1942 mennessä lähes kokonaan maksettu. Kalvolan työväenyhdistysten jäsenmäärät laskivat 1960–1970-luvuilla, ja ne alkoivat suunnitella yhdistymistä. Vuonna 1984 Iittalan, Taljalan ja Kutilan työväenyhdistykset yhdistyivät Kalvolan Sosialidemokraatit ry:ksi. Rimmin työväenyhdistys jäi yhdistymisen ulkopuolelle. Pian talon ylläpito kävi yhdistykselle ylivoimaiseksi, ja vuonna 1997 yhdistys lakkautettiin ja sen talo sekä maksamattomat sähkölaskut siirrettiin Etelä-Hämeen Sosialidemokraattiselle piirille. Yhdistyksen harvat jäljellä olleet jäsenet siirtyivät Kalvolan Sosialidemokraatteihin. Vuonna 1999 talo myytiin yksityisomistukseen, ja siitä kunnostettiin arkkitehti Tuula Hellsténin suunnitelmien mukaan kesäasunto. Talon ulkomuoto ja osin sisätilatkin säilytettiin. Vuonna 2014 talo oli edelleen tässä käytössä. ==Toimintaa työväentalolla== Talon valmistuttua vuonna 1929 siellä järjestettiin arpajaiset ja juhlat. Ohjelmassa oli arpojen myynnin lisäksi muun muassa keilausta ja tikanheittoa, puhe, kilpailuja ja tanssit. Talolla toimi sotien jälkeen jonkin aikaa urheiluseura Rimmin Ote, mutta sen toiminta ei ollut pitkäaikaista. Vuonna 1997 talolla pidettiin yhdistyksen viimeinen kokous. == Lähteet == Luokka:Hämeenlinnan työväentalot Luokka:Kalvola
Anttolan työväentalo

Anttolan työväentalo Rientola sijaitsee Mikkelintien varressa Anttolan kirkonkylässä. Se on kulttuurihistoriallisesti merkittävä ja siihen liittyy sekä historiallisia, maisemallisia että rakennushistoriallisia arvoja. ==Historia== Anttolan työväenyhdistys on perustettu vuonna 1905. Oman talon tontti ja piirustukset hankittiin vuonna 1906. Työväentalo on rakennettu pääosin talkoilla. Rakennustarvikkeita on hankittu avustuksilla. Sisällissodan aikana vuonna 1918 suojeluskunta otti talon haltuunsa ja sijoitti sinne vankeja. Paikalliset poliisiviranomaiset pyrkivät vuonna 1935 lakkauttamaan sekä työväenyhdistyksen että TUL:oon kuuluvan voimistelu- ja urheiluseuran toiminnan. ==Rakennus== Talo on hirsirunkoinen. Jugendtyylinen julkisivu on pelkistetty 1950-luvulla. Taloa on remontoitu vuonna 1962. Se vuorattiin laudoilla, sisäkatto ja sisäseinät peitettiin rakennuslevyillä. Alkuperäinen uunilämmitys korvattiin öljy- ja puulämmityksellä. Alkuperäinen pärekatto oli muutettu jo 1930-luvulla, nyt laitettiin peltikatto. Talo maalattiin vaaleanvihreäksi. Alun perin ulkoväri on ollut punainen. Myös kuisti purettiin. Vesijohto, viemäri ja wc asennettiin vuonna 1978. Talossa on juhlasali, jonka näyttämö on purettu vuonna 1962. Lisäksi talossa on ravintola, keittiö, eteinen ja neljä asuinhuonetta. Lisärakennuksessa on aitta ja puuvarasto. ==Toimintaa työväentalolla== Talossa on järjestetty kokouksia, nuorisotoimintaa, urheiluharjoituksia, elokuvia, tansseja ja juhlia. Siellä on ollut myös lukutupa. Rakennuksen yläkerrassa sijainneissa kolmessa asuinhuoneessa on ollut vuokralaisia vuosina 1917–1994. Talo on ollut yksityiskäytössä vuodesta 1994 lähtien. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Anttola Luokka:Mikkelin rakennukset ja rakennelmat
Palosaaren Järjestötalo

Palosaaren Järjestötalo on vuonna 1955 valmistunut Vaasassa Palosaaren kaupunginosassa sijaitseva työväentalo. == Rakennus == Rakennus rakennettiin talkootyönä 1955. Talo on kaksikerroksinen rakennettu betonista ja puusta. Rapattu julkisivu on maalattu keltaiseksi. Talon katto on peltiä. Rakennuksessa tehtiin laajennustyö 1960–1961. Talossa on juhlasali näyttämöineen sekä ravintola ja keittiötilat. Toisessa kerroksessa on talonmiehen asunto ja kokoushuoneita. Vuoden 2018 remontissa uusittiin keittiötilat sekä ehostettiin aulaa, kahvilaa ja wc-tiloja. == Toimintaa työväentalolla == Talolla ovat toimineet monet Palosaaren alueen työväenyhdistykset ja muut yhdistykset. Siellä on järjestetty opiskelijatapahtumia, nuorisotoimintaa, kokouksia, tansseja ja bingoja. Nykyisin talolla toimii myös Vaasan Työväenmuseo. ja Palosaaren Urheiluseuran (PUS) punttisali. ==Lähteet== Luokka:Työväentalot Luokka:Vaasan rakennukset ja rakennelmat
Nuottikotilot

Nuottikotilot (Volutidae) on kapeakielikotiloihin kuuluva nilviäisheimo. Heimon lajeja tavataan merivesistä. == Taksonomia ja anatomia == Nuottikotilot jaetaan kahdeksaan alaheimoon ja 44 sukuun. Suvuista yksi on tarkemmin alaheimoihin luokittelematon. Lajimääräksi on arvioitu noin 200. Nuottikotilot voivat kasvaa noin 1-50 cm pitkiksi. Heimon lajien kuoret ovat monimuotoisia, ja ne voivat olla esimerkiksi pitkänomaisia ja suippenevia tai pyöreähköjä. Kuoressa voi olla nystyjä tai piikkejä, sifonikanava on pitkä. Usein kuoret ovat myös värikkäitä ja kiitäviä. Muutamien nuottikotilosukujen kuoressa on sarveisaineesta muodostunut sulkulevy. Lajien jalka on kookas ja usein värikäs. Pää on pieni ja silmät sijaitsevat tuntosarvien juuressa. Sifoni on pitkä. ==Levinneisyys ja elintavat== Nuottikotiloita tavataan maailmanlaajuisesti erityisesti lämpimiltä alueilta, mutta myös lauhkeista vesistä. Ne ovat pehmeäpohjaisten vesien lajeja ja niitä tavataan niin matalista kuin syvistä vesistä. Heimon lajit voivat kaivautua pohjaan. Nuottikotiloiden ravintoa ovat muut nilviäiset ja raadot. == Lähteet == Luokka:Kapeakielikotilot
Nico Göhler

Nico Göhler (s. 22. toukokuuta 2003 Helmstedt, Saksa) on saksalainen autourheilija. == Ura == Göhler aloitti uransa vuonna 2019 Formula 4 UAE -sarjassa saavuttaen kolme palkintosijoitusta sijoittuen sarjan kuudenneksi. Samana vuonna Göhler kilpaili ADAC Formula 4 ja Italian Formula 4 -sarjoissa. Vuonna 2020 Göhler jatkoi Formula 4 UAE -sarjassa ja saavutti neljä voittoa ja kymmenen palkintosijaa sijoittuen sarjan loppupisteissä kolmanneksi. Samaisella vuodella Göhler ajoi Formula Regional European Championship -sarjaa suomalaisessa KIC Motorsport -tallissa ajaen viisi kilpailua keräten 12 pistettä. Vuonna 2021 Göhler jatkoi samassa sarjassa jatkaen samassa tiimissä. Hän ei saavuttanut kauden aikana yhtään pistettä. == Lähteet == *Nico Göhler Driver Databasessa === Viitteet === Luokka:Saksalaiset autourheilijat Luokka:Vuonna 2003 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nuijakkaat

Nuijakkaat on kantasienten muotoryhmä, jonka lajeilla on nuijamainen itiöemä. Ne ovat kehitystasoltaan kääväkkäitä, ja sileä itiölava sijaitsee itiöemän sivuilla. Luokitus ei perustu sukulaissuhteisiin vaan itiöemän muotoon. Monien nuijakkaiden sukulaisissa on haaraisia tai pensasmaisia sieniä, joita kutsutaan haarakkaiksi. Raja nuijakkaiden ja haarakkaiden välillä on keinotekoinen ja liukuva. Nuijakkaat ovat haarattomia tai vähähaaraisia, kun taas haarakkaat ovat monihaaraisia. On myös nuijamaisia kotelosieniä, kuten maakielet (Geoglossum), mutta nuijakkaat-nimitystä käytetään vain kantasienistä. Nuijakkaat ovat yleensä kellanruskeita, mutta väri voi vaihdella valkeasta violettiin. Suurin osa on lahottajasieniä, joita tavataan ruohoisilla alueilla, karikkeella tai lahopuulla. Jotkin pienet lajit ovat symbiontteja: esimerkiksi parvikkaat (Multiclavula) ovat jäkälien sieniosakkaita. == Nuijakkaita sisältäviä sukuja == Nuijakkaita on ainakin seuraavissa suvuissa: * Purppuranuijakkaat (Alloclavaria) * Kalvasnuijakkaat (Clavaria) * Isonuijakkaat (Clavariadelphus) * Pikarinuijakkaat (Clavicorona * Oranssinuijakkaat (Clavulinopsis) * Sammalpuikot (Eocronartium) * Pölkkysienet (Gomphus) * Hoikkanuijakkaat (Macrotyphula) * Parvikkaat (Multiclavula) * Jauhenuijat (Phleogena) * Pahkulat (Typhula) == Lähteet == Luokka:Kantasienet Luokka:Sienten morfologia
Æthelstan (täsmennyssivu)

Æthelstan, Athelstan tai Ethelstan voi tarkoittaa seuraavia historiallisia hallitsijoita: *Æthelstan, Englannin kuningas 924–939 *Æthelstan, Kentin kuningas 839–851 *Æthelstan, Itä-Anglian kuningas 800-luvun alkupuolella *Æthelstan, Sussexin kuningas 800-luvun alkupuolella *Æthelstan eli Guthrum, Itä-Anglian kuningas 800-luvun jälkipuolella ==Muita== *Athelstane, hahmo Walter Scottin romaanissa Ivanhoe
Apafi

Apafi on unkarilainen aatelissuku, josta tuli kaksi Transilvanian ruhtinasta. Sen jäseniä olivat:Meyers KonversationslexikonNordisk familjebok / Uggleupplagan. 1. A - Armati * György Apafi, ispaani * Mihály I Apafi (1632-1690), edellisen poika, Transilvanian ruhtinas * Mihály II Apafi (1680-1713), edellisen poika, Transilvanian ruhtinas == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Transilvanian historia Luokka:Unkarilaiset suvut
Jonny Edgar

Jonny Edgar (s. 13. helmikuuta 2004 Whitehaven, Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläinen autourheilija, joka kuului Red Bull Junior Teamiin vuosina 2018-2022. Hän on F1 Academy -kuljettajan Jessica Edgarin serkku. == Ura == Edgar aloitti uransa vuonna 2012 Karting-luokista. Parhaana saavutuksena häneltä on Swedish Championship — OKJ ja CIK-FIA Karting European Championship -luokkien mestaruudet vuodelta 2017. Vuonna 2018 Edgar aloitti kilpauransa Italian Formula 4 -sarjassa saavuttaen kaksi paalupaikkaa ja kaksi palkintokorokesijoitusta sijoittuen sarjassa kymmenenneksi. Samana vuonna Edgar ajoi yksittäisiä kilpailuja ADAC Formula 4 ja Espanjan Formula 4 -sarjoissa. Vuonna 2020 Edgar ajoi täyden kauden ADAC F4 -sarjassa ja voitti sarjan mestaruuden saavuttaen kuusi voittoa, viisi paalupaikkaa ja 11 palkintosijoitusta. Samana vuonna hän jatkoi Italian F4 -sarjassa ja saavutti kaksi voittoa, yhden paalun ja kuusi palkintosijoitusta ollen sarjan neljäs. Vuonna 2021 Edgar siirtyi FIA Formula 3 Championship -sarjaan. Hän saavutti ensimmäisellä kaudellaan 23 pistettä. Vuonna 2022 Edgar jatkoi F3-sarjassa. Hän jätti kaksi viikonloppua Imolan ja Barcelonan kilpailut väliin Crohnin taudin takia. Tauti oli hänelle aiheuttanut suuren määrän laihtumista, joka vaikutti merkittävästi hänen ajamiseensa. Hänen omien sanojensa mukaan "täytyy ottaa aikalisä asettaakseen terveytensä etusijalle." Red Bull junior Edgar withdraws from FIA F3 series after Crohn’s diagnosis Palauduttuaan sairauslomalta Edgar palasi kilpailemaan jälleen Silverstonessa, josta hän keräsi myös kauden avauspisteensä. Lopulta hän keräsi 46 pistettä ollen parhaillaan Belgian Spassa neljäs sijoittuen sarjataulukoissa 12:ksi. Edgar jatkoi kolmannen kauden F3-sarjassa vuonna 2023 saavuttaen yhden voiton ja 55 pistettä sijoittuen sarjassa 13:ksi. Vuonna 2024 Edgar siirtyi kilpailemaan European Le Mans Series -sarjaan. == Lähteet == *Jonny Edgar Driver Databasessa === Viitteet === Luokka:Brittiläiset autourheilijat Luokka:Vuonna 2004 syntyneet Luokka:European Le Mans Series -kuljettajat Luokka:Elävät henkilöt
Pikkulimakotilo

Pikkulimakotilo (Galba truncatula) on koko Euroopassa tavattava elinvoimainen makean veden keuhkokotilolaji. Kotilo on 5–10 mm:n korkuinen ja leveydeltään 2,5–6 mm. Pikkulimakotilo tunnetaan lampaanmaksamadon väli-isäntänä. == Lähteet == Luokka:Kotilot
Henrik Goesch

Henrik Goesch (s. 3. joulukuuta 1994) on suomalainen triathlonisti. Turun Urheiluliittoa edustanut Goesch sijoittui vuoden 2021 Kööpenhaminan Ironman- kilpailussa kolmanneksi ajalla 7.52.10 ja rikkoi Pauli Kiurun vanhan Suomen ennätyksen noin 12 minuutilla ja alitti samalla ensimmäisenä suomalaisena kahdeksan tunnin haamurajan täysimittaisella triathlonilla. Vuonna 2022 Goesch oli 19:s Havaijin Ironman MM-kilpailuissa kokonaisajalla 8.10.25. Goesch on voittanut kaikkiaan 10 eri Suomen-mestaruutta triathlonissa sprintti-, puoli- ja perusmatkalla. == Saavutuksia == Lähde: World Triathlon ;2013 :Triathlonin Suomen-mestaruuskilpailut, perusmatka, 2. sija ;2014 :Triathlonin Suomen- mestaruuskilpailut, perusmatka, voitto ;2015 :Triathlonin Suomen- mestaruuskilpailut, sprinttimatka, voitto ;2016 :Tartu ETU Sprint Triathlon European Cup, 2. sija ;2019 :Triathlonin Suomen-mestaruuskilpailut, sprinttimatka, voitto :Triathlonin Suomen-mestaruuskilpailut, puolimatka, voitto :Rabat ATU Triathlon African Cup, 2. sija :Tartu ETU Triathlon European Cup and Baltic Championships, 3. sija ;2021 :Triathlonin Suomen- mestaruuskilpailut, perusmatka, voitto :Triathlonin Suomen-mestaruuskilpailut, puolimatka, voitto ;2022 :Triathlonin Suomen-mestaruuskilpailut, perusmatka, voitto :Hawaijin Ironman-triathlonin MM-kilpailut, 19. sija ;2023 :Triathlonin Suomen-mestaruuskilpailut, perusmatka, voitto :Triathlonin Suomen- mestaruuskilpailut, puolimatka, voitto ;2024 :Triathlonin Suomen- mestaruuskilpailut, perusmatka, voitto == Lähteet == Luokka:Suomalaiset triathlonistit Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Skylanders Academy

Skylanders Academy on tietokoneanimoitu sarja, jonka ovat tuottaneet TeamTO ja Activision Blizzard Studios ja pohjautuu Skylanders-pelisarjaan. Ensimmäinen tuotantokausi saapui Yhdysvalloissa Netflixiin 28. lokakuuta 2016. Sarjan traileri ilmestyi 12. lokakuuta 2016. Sarjan toinen tuotantokausi julkaistiin Yhdysvalloissa 6. lokakuuta 2017 ja sarjan kolmas ja viimeinen tuotantokausi julkaistiin 28. syyskuuta 2018. 30\. huhtikuuta 2019 varmistettiin, että sarja ei tule jatkumaan. == Äänirooleissa == Alkuperäiset äänet Justin Long Spyro Jason Ritter paha Spyro Ashley Tisdale Stealth Elf, Flashwing Jonathan Banks Eruptor Chris Diamantopoulos Mestari Eon, Chompy Mage Felicia Day Cynder Bobcat Goldthwait Pop Fizz Richard Steven Horvitz Kaos Norm Macdonald Glumshanks Jonny Rees Jet Vac Harland Williams Hugo Dee Bradley Baker Fire Viper, Miespuoliset Hydran päät, vauva Greeble Chris Cox Bomb-Shell Jim Cummings Malefor John DiMaggio Pepper Jack, Bad Breath, Fisticuffs James Hetfield Wolfgang Catherine O'Hara Kaossandra Grey Griffin Sprocket, Ninjini, Jackie (Naispuolinen Hydran pää), Chill John Mathot Ystävällinen Mabu vanki Parker Posey Dream Catcher Fred Tatasciore Snap Shot, Strykore, Arkeyan robotit Susan Sarandon Golden Queen Wallace Shawn Mabu tarkastaja Jill Talley Roller Brawl, Claire, Greeblet Courtenay Taylor Hex Josh Robert Thompson Skull Patrick Warburton Flynn Eric Rogers Crash Bandicoot (kausi 1) Rhys Darby Crash Bandicoot (kausi 3) Billy West Food Fight, Ka-Boom, Trigger Happy, Greeblet Daniel Wu King Pen Cedric Yarbrough Broccoli Guy, Wind-Up, Dale Tara Strong Coco Bandicoot DanTDM Cy (vesi imaginator) Fred Willard Mabu kisaselostaja Suomenkieliset äänet Jukka Tiirikainen Spyro (kausi 1) Max Ovaska Spyro, paha Spyro, sivuäänet (kaudet 2-3) Satu Roininen Stealth Elf (kausi 1) Yasmine Yamajako Stealth Elf (kaudet 2-3) Kari Tamminen Eruptor (kausi 1) Rauno Ahonen Eruptor (kaudet 2-3) Jenni Sivonen Cynder, Golden Queen (kaudet 2-3), Ninjini Markku Huhtamo Mestari Eon (1. kausi) Aku Laitinen Mestari Eon, Jet Vac (kaudet 2-3) Jukka Nylund Pop Fizz, Broccoli Guy, sivuäänet Pepe Laaksonen Kaos (kausi 1) Peter Pihlstörm Kaos, Cy (kaudet 2-3) Antti Timonen Glumshanks (kaudet 2-3) Sari Ann Moilanen Kaossandra, Hex, Claire (kaudet 2-3) Annituuli Kasurinen Dreamcatcher, Sprocket (kaudet 2-3), sivuäänet Jon-Jon Geitel Skull, Food Fight (kaudet 2-3) Osku Ärilä Flynn, sivuäänet Sasu Moilanen Strykore, Malefor, sivuäänet Tommi Haapaniemi Hugo, Pepper Jack, Wind-Up (kaudet 2-3) == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset animaatiosarjat Luokka:Netflix- alkuperäissarjat
Filippiinien yhteisö

Filippiinien yhteisö (englanniksi Commonwealth of the Philippines, espanjaksi Commonwealth de Filipinas tai Mancomunidad de Filipinas, tagalogiksi Komonwelt ng Pilipinas) oli Filippiinejä johtaneen Yhdysvaltojen hallinnon nimi vuosina 1935-1946. Se luotiin hallinnoksi Filippiinien siirtyessä kohti itsenäisyyttä, ja siten helpottaisi sitä. Tosin vuosina 1942-1945 se oli maanpaossa japanilaismiehityksen seurauksena. == Lähteet == Luokka:Filippiinien historia
Jurvan Työväentalo

Jurvan Työväentalo oli vuosina 1947–1948 rakennettu entisessä Jurvan kunnan Jurvan kirkonkylässä sijainnut työväentalo. Nykyisin Jurva kuuluu Kurikan kaupunkiin. == Historiaa == Talo rakennettiin lainapääomalla, ja rakennustöihin osallistui sekä talkoolaisia että palkattuja työntekijöitä. Omistajayhdistys oli vuokrannut talon paikallisen teatterin käyttöön. Talo tuhoutui tulipalossa joulun aikaan 1997. == Rakennus== Rakennus valmistui talkootyönä 1948. Talo oli kaksikerroksinen, rankarakenteinen, ja sen julkisivu oli vuorattu laudoilla. Alkuperäinen pärekatto vaihdettiin peltiseksi vuonna 1961. Vuoden 1969 uudistuksissa uunilämmityksen tilalle asennettiin lämminilmapuhallin ja rakennukseen saatiin vesijohto ja viemäri. == Toimintaa työväentalolla == Ennen teatteritoimintaa talolla toimi useita alueen työväenyhdistyksiä ja muita yhdistyksiä. ==Lähteet == Luokka: Kurikan rakennukset ja rakennelmat Luokka: Jurva Luokka: Työväentalot
Filianna

Filianna (entinen Lahden Nais-Laulajat) on 24.4.1923 Lahdessa perustettu naiskuoro. Kuoron perustaja ja sittemmin 33 vuotta kuoron johtajana toiminut ekonomi Anna Mäkelä, on toiminut lisäksi puheenjohtajana myös Naiskuoroliitossa, Suomen Yrittäjänaisissa, sekä Lahden Liikenaisissa. Kuoron nykyisenä taiteellisena johtajana on toiminut vuodesta 2015 musiikin maisteri Sabrina Ljungberg. Kuoro juhlii 100-vuotista taivaltaan lauantaina 29.4.2023 Lahden Sibeliustalolla, HEHKU – Filianna 100 -konsertilla. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset naiskuorot Luokka:Lahtelaiset yhtyeet
Obojan

Obojan () on kaupunki ja piirikeskus Kurskin alueella Venäjällä. Kaupunki sijaitsee 60 kilometriä aluekeskus Kursk etelään, Keski-Venäjän ylängön eteläosassa, Dneprin vesistön Pseljoen oikealla rannalla. Kaupunki on Obojanin piirin hallintokeskus. Kaupungissa asui 13 565 ja koko maaseutuvaltaisessa piirissä 31 042 ihmistä (vuonna 2010). Venäläisen historiankirjoituksen mukaan Obojan perustettiin 1639 linnoitukseksi silloisen Moskovan Venäjän etelärajoille. Kiovan kuvernementin osaksi paikkakunta tuli 1708. Kihlakuntakaupungiksi Obojan tuli vuonna 1779 Kurskin käskynhaltijakunnan, myöhemmän Kurskin kuvernementin paikallishallinnollisena osana. Kaupunkiin johtaa pistorata (31 km) Kurskin ja Belgorodin väliseltä rataosuudelta. Moskovasta Ukrainan Krimin Simferopoliin johtava Obojanin kautta. Kulttuuriperinnönsä puolesta suojeltuihin kirkkoihin lukeutuvat Smolenskin Jumaläidin ikonin kirkko (1790), Aleksanteri Nevskin kirkko ja Pyhän kolminaisuuden kirkko. Oboyan bus station.JPG|Linja-autoasema. Oboyan Train Station (view from railways).JPG|Rautatieasema. Oboyan culture center.JPG|Kulttuuritalo. Oboyan Church.jpg|Smolenskin Jumaläidin ikonin kirkko (1790). Собор Александра Невского (Обоянь).jpg|Aleksanteri Nevskin kirkko. Собор Троицы Живоначальной (Обоянь) 2012.jpg|Pyhän kolminaisuuden kirkko. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka: Kurskin alueen kaupungit
Sergio Roberto de Oliveira

Sergio Roberto de Oliveira (24. lokakuuta 1970 Rio de JaneiroSérgio Roberto de Oliveira Musica Brasilis – 19. heinäkuuta 2017) oli brasilialainen säveltäjä ja äänilevytuottaja.A Conversation with Sergio Roberto de Oliveira, January 2017 SonogramaNota de Falecimento: SERGIO ROBERTO DE OLIVEIRA (1970 – 2017) AMAR Roberto de Oliveira syntyi perheensä ainoana lapsena. Vuonna 1993 hän meni naimisiin ja sai tyttären. Roberto de Oliveira oli vuonna 2011 ehdolla Latin Grammy -palkinnon saajaksi parhaan nykyklassisen sävellyksen kategoriassa ja vuonna 2012 jälleen Latin Grammy -ehdokkaana CD-levystä Prelúdio 21 – Quartetos de cordas, jossa hän oli tuottajana ja säveltäjänä. Roberto de Oliveira oli aktiivinen sekä brasilialaisissa että kansainvälisissä nykymusiikkipiireissä. Hänestä tuli yksi aktiivisimmista ja laajimmin esitetyistä brasilialaisen nykyklassisen musiikin säveltäjistä. Hänet kutsuttiin usein luennoimaan yhdysvaltalaisiin yliopistoihin, kuten Princetonin ja Duken yliopistoihin. Vuonna 2009 hänellä oli Duken yliopiston taiteilijaresidenssi.Sergio Roberto de Oliveira Vox Novus Ulkomailla Roberto de Oliveira saavutti suosiota varsinkin Yhdysvalloissa ja Englannissa, mutta hänen teoksiaan esitettiin myös Italiassa, Alankomaissa, Saksassa, Chilessä ja Meksikossa. Hänen diskografiansa kattoi neljätoista CD-levyä säveltäjänä ja tuottajana.Oliveira, Sergio Roberto de Edition Kossack 16\. tammikuuta 2017 Roberto de Oliveira kertoi säveltäneensä kaikkiaan 133 teosta. Sävellykset olivat vaihteleville kokoonpanoille laadittuja, ja joukossa oli sinfoniaorkesterille suunnattuja teoksia. Juhlistaakseen viisitoista vuotta kestänyttä aktiivisuuttaan säveltäjänä Roberto de Oliveira julkaisi neljän CD- levyn setin; hän julkaisi myös CD-levyn säveltäjä Mark Hagertyn kanssa. Hän tuotti QUINZE-projektin, jonka yhteydessä pidettiin heinäkuusta lokakuuhun 2012 kolmetoista konserttia. 28 säveltäjää osallistui QUINZE-hankkeen toteuttamiseen. Hanke johti myös levyttämiseen. Roberto de Oliveira oli säveltäjäryhmä Prelúdio 21:n perustaja. Ryhmä aloitti pysyvän kuukausittaisten konserttien sarjan vuonna 2008. Se julkaisi vuonna 2011 Quartetos de cordas -levyn, jolla soittaa Quarteto Radamés Gnattali. Lisäksi Roberto de Oliveira kuului New Yorkin Vox Novus -säveltäjäryhmään. Hän oli Äänittämisen taiteiden ja tieteiden latinalaisen akatemian jäsen. Roberto de Oliveira sairastui vaikein oirein helmikuussa 2016, ja oireiden taustalta löydettiin haimasyöpä. Sairautensa aikana hän jatkoi säveltämistä vointinsa salliessa, mutta hänen uusi kihlattunsa huilisti Maria Carolina Cavalcanti päätti suhteen. Roberto de Oliveira sai valmiiksi viimeisenä teoksenaan oopperaksikin kuvatun sopraanolle ja pienelle soitinkokoonpanolle laaditun monodraaman Na Boca do Cão. Hän ehti nähdä sen esitettynä. Hän kuoli 46-vuotiaana 19. heinäkuuta 2017 oltuaan joitain päiviä tehohoidossa; teoksen Na Boca do Cão esityksiä jatkettiin Centro Cultural Banco do Brasilissa heinäkuun 30. päivään saakka. == Lähteet == Luokka:Brasilialaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Zlatko Dalić

Zlatko Dalić (s. 26. lokakuuta 1966 Livno, Bosnia-Hertzegovina, Jugoslavia) on kroatialainen entinen jalkapalloilija ja nykyinen Kroatian jalkapallomaajoukkueen päävalmentaja. Hän on ollut vastuussa joukkueesta vuodesta 2017 alkaen. Pelaajaurallaan hän pelasi puolustavana keskikenttämiehenä ja edusti useita jugoslavialaisia joukkueita. Valmennusurallaan hän on valmentanut Kroatian lisäksi Albaniassa ja Arabian niemimaalla. Kroatian peräsimessä hänen paras saavutuksensa on MM-hopea vuoden 2018 kisoista. Hänen valmennuksessaan Kroatian pelityyli on tunnettu erityisen tarkasta puolustuksesta ja luottamisesta siihen, että rangaistuspotkukilpailut sujuvat. == Lähteet == Luokka:Kroatialaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kokylion

Kokylion (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Troaksessa Vähän-Aasian luoteisosassa nykyisen Turkin alueella. Se sijoitetaan lähellä nykyistä Çanakkalen maakunnan Bahçelin kylää. Kokylion sijaitsi Troaksessa tai toisten näkemysten mukaan Myysiassa. Kaupungista länteen sijaitsi Aleksandreia Troas, itään Kebren ja etelään Assos. Kokylionin historiasta ei tiedetä antiikin lähteistä juuri mitään. Ksenofon mainitsee sen yhtenä kolmesta kaupungista Neandreian ja Ilionin ohella, jotka taivuteltiin Derkylidaan puolelle vuonna 399 eaa.Ksenofon: Hellenika 3.1.16. Ksenofonin kuvauksen perusteella Kokylion on ollut ympäröity muurein 300-luvun eaa. alussa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Kokylitēs (). Plinius vanhemman aikaan tultaessa kaupunki oli lakannut olemasta. Hän mainitsee sen sijainneen Killan ja Theben välissä,Plinius vanhempi: Naturalis historia 5.30. mikä ei täysin vastaa sitä, mihin kaupunki nykyisin sijoitetaan. == Lähteet == Luokka:Troaksen kaupungit Luokka:Çanakkalen maakunta
Polikhna (Troas)

Polikhna (, myös ; ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Troaksessa Vähän-Aasian luoteisosassa nykyisen Turkin alueella. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta. Polikha sijaitsi jossakin Aisepos-joen (nyk. Gönen Çay) ylemmässä laaksossa. Strabon mainitsee Polikhna- tai Polikhne-nimisen kaupungin, joka sijaitsi Skepsiksen alueella.Strabon: Geografika 13.1.45; Plinius vanhempi: Naturalis historia 5.32; Stefanos Byzantionlainen: Ethnika, ; Hierokles: Synekdemos s. 662. Vaikka kaupunki on luetteloitu nykytutkimuksessa polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Se on saattanut olla poliksena Skepsiksen alaisuudessa. Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Polikhna kuului oletettavasti Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja sen on tulkittu esiintyvän liiton verotusluetteloissa vuonna 425/424 eaa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Polikhnitēs () tai Polikhnaios (). == Lähteet == Luokka:Troaksen kaupungit
Posideion (Syyria)

Posideion (, myös ; ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Syyriassa. Se sijaitsi lähellä nykyistä Latakian maakunnan Ras al-Bassitin kylää. == Maantiede == Posideion sijaitsi Kassiotiin alueella antiikin Syyrian rannikon pohjoisosassa lähellä Kilikian rajaa. Se oli rakennettu Välimeren rannikolla sijaitsevalle niemelle etelään Kasios-vuoresta (nyk. Jebel Aqra). Myös nykyisessä Syyrian valtiossa kaupungin paikka on maan rannikon pohjoisosassa.Herodotos: Historiateos 3.91.Strabon: Geografika XVI s. 751, 753; Klaudios Ptolemaiois: Geografia 5.15.3; Plinius vanhempi: Naturalis historia 5.20. s. 18. Posideionin kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä. == Historia == Posideionia pidettiin kreikkalaisessa perinteessä jo pronssikaudella perustettuna kreikkalaisena siirtokuntana. Herodotos, jolta on peräisin varhaisin maininta kaupungista, sanoo, että sen olisi perustanut Amfilokhos, Amfiaraoksen poika. Myös Kallinos Efesoslainen viittaa Amfilokhoksen johtamien siirtokuntalaisten asutustoimintaan Välimeren itärannikolla. Tällaisesta ei ole kuitenkaan arkeologisia todisteita. Kreikkalaiset vaikuttavat asuttaneen paikan arkaaisen kauden alussa 700-luvulla eaa., ja kaupungin arvellaan olleen perustettu varhaisemmalle levanttilaiselle asutuspaikalle. Siksi on mahdollista, että myytti kaupungin synnystä on keksitty tuolloin oikeutukseksi kreikkalaisten läsnäololle seudulla. Posideion luetaan nykytutkimuksessa arkaaisen ja klassisen kauden polisten eli kreikkalaisten kaupunkivaltioiden joukkoon. Sen väestö oli kuitenkin tuolloin sekoitus kreikkalaisia ja paikallista väestöä. Kaupunki löi omaa attikalaisen standardin mukaista hopea- ja pronssirahaa 300-luvulta eaa. lähtien. Posideion säilyi olemassa läpi hellenistisen ja roomalaisen kauden. Nykyisen Bassitin (Ras al-Bassit) nimi tulee oletettavasti Poseidoniasta. == Rakennukset ja löydökset == Posideionin paikalta on tehty kaupunkiin viittaavia arkeologisia löydöksiä, joihin lukeutuu muun muassa hellenistiselle kaudelle ajoitettuja linnoitteita mutta ei esimerkiksi julkisia rakennuksia tai kulttipaikkoja. == Lähteet == Luokka:Antiikin Kreikan kaupungit Syyriassa Luokka:Antiikin Syyrian kaupungit Luokka:Latakian maakunta
Roni Tuononen

Roni Elmeri Tuononen (s. 2. maaliskuuta 1994) on suomalainen salibandymaalivahti. Tuononen edustaa Nokian KrP:tä ja on ollut ehdolla Suomen salibandymaajoukkueeseen. == Ura == Tuonosen ammattilaisura alkoi Nilsiän lukion salibandylinjalta, josta Tuononen siirtyi Kuopioon SB Welhojen riveihin. Tuononen ja SB Welhot onnistuivat nostamaan seuran Suomen salibandyn korkeimmalle sarjatasolle, Salibandyliigaan, pelattuaan neljä kautta Miesten Divarissa. Neljän epävarman ja loukkaantumistäyteisen vuoden jälkeen, Tuononen joutui pakon edessä unohtamaan seurauskollisuuden, SB Welhojen tiputtua takaisin alemmalle sarjatasolle. Tuononen pakkasi muuttoauton, suuntasi kohti Oulua ja löysi tiensä Oulun luistinseuran (OLS) riveihin. Kausilla 2021-22 ja 2022-23 Tuononen onnistui johdattamaan oululaiset F-liigan pudotuspeleihin asti, mutta kumpikin taival päättyi karvaaseen tappioon Oulun luistinseuran (OLS) pudottua jo ensimmäisellä kierroksella. Menestyvät joukkueet houkuttelevat usein huippupelaajia riveihinsä, ja siksi kaudelle 2023-24 Tuononen siirtyi vartioimaan Nokian KrP:n maalia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *nhlfinns.net - Roni Tuononen * fliiga.com - Roni Tuononen Luokka:Suomalaiset salibandymaalivahdit Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Skepsis

Skepsis ( tai , ) voi viitata seuraaviin: * skepsis, ”etsiminen” tai ”epäily”, skeptisen ja pyrrhonistisen filosofian käsite * Skepsis, antiikin aikainen kaupunki Troaksessa Vähässä-Aasiassa * Skepsis ry, suomalainen tieteellinen yhdistys ja skeptikkojärjestö * Scepsis, paarmasuku == Lähteet ==