EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Florence Baker

Florence Barbara Maria Finnian Baker (o.s. von Sass tai von Szász; 6. elokuuta 1841 Nagyenyed, Transilvania, Itävallan keisarikunta – 11. maaliskuuta 1916 Newton Abbot, Devon, Iso-Britannia)Dorothy Middleton: Baker [née von Sass, Florence Barbara Maria, Lady Baker] Oxford Dictionary of National Biography (2004). Viitattu 21.5.2022.Marcel Theroux: Florence Baker: the polyglot slave girl turned intrepid explorer Guardian 31.5.2020. Viitattu 21.5.2022.Baker, Florence von Sass (1841–1916) Dictionary of Women Worldwide: 25,000 Women Through the Ages, Encyclopedia.com. Viitattu 21.5.2022. oli unkarilaissyntyinen brittiläinen tutkimusmatkailija, joka tutki Afrikan sisäosia yhdessä aviomiehensä Samuel Bakerin kanssa. He löysivät ensimmäisinä eurooppalaisina Albertinjärven vuonna 1864 etsiessään Niilin lähdettä. Florence von Sass syntyi sotilasperheeseen Nagyenyedissa Transilvaniassa Unkarin saksankielisessä osassa (nykyään Aiud Romaniassa). Muun perheensä jouduttua surmatuksi vuosien 1848–1849 vallankumouksen aikana hän päätyi lapsena Osmanien valtakunnassa sijainneelle pakolaisleirille, josta armenialainen orjakauppias vei hänet orjuuteen. Von Sass varttui orjuudessa haaremissa.Ellen Castelow: Florence Lady Baker Historic UK. Viitattu 21.5.2022. Tammikuussa 1859 häntä oltiin myymässä orjamarkkinoilla Bulgarian Vidinissä nimellä Finnian, kun kaupungissa Punjabin maharadžan Duleep Singhin seurassa vierailemassa ollut englantilainen seikkailija ja metsästäjä Samuel Baker löysi hänet. Kertoman mukaan paikallinen pašša teki huutokaupassa korkeimman tarjouksen, mutta Baker auttoi von Sassin pakoon ja kuljetti tämän pois maasta. Toisen version mukaan Baker osti hänet itse. Heistä tuli pari suuresta ikäerosta huolimatta. Bakerin ensimmäinen vaimo oli kuollut muutamaa vuotta aiemmin. Vuonna 1861 Baker ja von Sass lähtivät Afrikkaan etsimään Niilin lähdettä. Sujuvaa arabiaa osannut von Sass toimi matkalla tulkkina. Hän sai myös suostuteltua Gondokorossa kapinaan nousseet retkikunnan kantajat palaamaan työhönsä. Baker ja von Sass löysivät vuonna 1864 ensimmäisinä eurooppalaisina Albertinjärven ja Murchisonin putouksen, jotka he nimesivät. Palattuaan Englantiin he menivät virallisesti naimisiin marraskuussa 1865 Lontoossa. Florence Baker oli miehensä mukana tämän palatessa vuosiksi 1869–1873 Niilin yläjuoksulle, nyt Egyptin kediivin alaisena kuvernöörinä ja pyrkimyksenään orjakaupan lopettaminen alueella. Vuodesta 1873 Bakerit asuivat Sanford Orleigh’n kartanossa Devonissa. Samuel Baker kuoli vuonna 1893 ja Florence vuonna 1916. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Brittiläiset tutkimusmatkailijat Luokka:Unkarilaiset tutkimusmatkailijat Luokka:Orjat Luokka:Vuonna 1841 syntyneet Luokka:Vuonna 1916 kuolleet
Ma Zhiyuan

Ma Zhiyuan (; n. 1250–1321), kohteliaisuusnimeltään Dongli (), oli kiinalainen Yuan-dynastian runoilija ja näytelmäkirjailija. Hän oli kotoisin Dadusta, nykyisen Pekingin alueelta.Ma Zhiyuan ChinaCulture.org Ma kehitti ja teki suositummaksi sanqu-runomuotoa. Hänen katsotaan kuuluneen ”neljään suureen Yuan-näytelmäkirjailijaan” Guan Hanqingin, Bai Renfun ja Zheng Guangzun ohella. Man tuotantoon kuuluu neljätoista näytelmää.Ma Zhiyuan Britannica == Lähteet == Luokka:Kiinalaiset runoilijat Luokka:Näytelmäkirjailijat Luokka:Vuonna 1250 syntyneet Luokka:Vuonna 1321 kuolleet
Leslie (klaani)

Leslie on vanha skotlantilainen suku, johon kuuluvat Rothesin jaarlit. Heillä oli melko merkittävä rooli Skotlannin sisäisissä puoluetaisteluissa. Balquhainin Leslien sivuhaaraan kuului Levenin jaarli Alexander Leslie ja valtakunnankreivi Walter Leslie. Levenin jaarlin arvonimi siirtyi vuonna 1681 perintönä Melvillen jaarleille, joiden suku on vuodesta 1805 lähtien kantanut nimeä Leslie-Melville.Nordisk familjebok / Uggleupplagan. 16. Lee - Luvua ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *The Scottish Clans and Their Tartans, s. 33 *Leslie, Charles Joseph: Pedigree of the family of Leslie of Balquhain. Bakewell 1861 *Taylor, James, 1813-1892: The Great Historic Families of Scotland I. 1889 Luokka:Skotlannin klaanit
Yellowstonen piirikunta

Yellowstonen piirikunta () on Yhdysvaltojen Montanan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 164 731 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Billings, osavaltion suurin kaupunki. Piirikunta on perustettu vuonna 1883. Yellowstonen piirikunta on väkiluvultaan Montanan osavaltion suurin piirikunta. == Väestö == Vuonna 2020 Yellowstonen piirikunnan 164 731 asukkaasta valkoisia oli 90,5 %, alkuperäisasukkaita 4,9 %, aasialaisia 0,8 % ja mustia 0,8 %. 3,7 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 1,9 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Montanan piirikunnat
Kansallisen muistin instituutti

Kansallisen muistin instituutti (, lyh. IPN) on Puolan valtion ylläpitämä virasto ja tutkintalaitos, joka vastaa lustraatiosta, sekä kommunistien ja natsien Puolassa suorittamien rikosten tutkinnasta. Puolan parlamentti perusti viraston 18. joulukuuta 1998 ja sen toiminta aloitettiin vuonna 2000. Historioitsija Karol Nawrocki on johtanut virastoa heinäkuusta 2021 lähtien. ==Lähteet== ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * Viraston kotisivut * Viraston kotisivut Luokka:Puolan politiikka
Hermann Finck

Hermann Finck (1527 Pirna – 28. joulukuuta 1558 WittenbergReadings in the History of Music in Performance Jennifer Cross) oli saksalainen säveltäjä ja urkuri.Hermann Finck Oxford Reference Finck oli Heinrich Finckin sisaruksen lapsenlapsi.Hermann Finck HOASM Hän sai todennäköisesti varhaisen koulutuksensa Böömin kuningas Ferdinandin kapellin jäsenenä. Vuonna 1545 Finck pääsi opiskelemaan Wittenbergin yliopistoon. Vuodesta 1554 hän opetti siellä musiikkia, ja vuonna 1557 hänestä tuli sen urkuri. Finckin julkaistuun sävellystuotantoon kuuluu saksankielisiä lauluja ja latinankielisiä motetteja. Finckin pääjulkaisuna on kuitenkin pidetty vuonna 1556 julkaistua viiteen kirjaan jaettua musiikkiteoreettista tutkielmaa Practica musica. Siinä Finck nimeää Nicolas Gombertin imitatiivisen sävellystyylin suurimmaksi mestariksi ja arvostelee oman aikansa koristeellista saksalaista urkumusiikin tyyliä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: julkaisuja Luokka:Saksalaiset säveltäjät Luokka:Saksalaiset urkurit Luokka:Musiikkiteoreetikot Luokka:Renessanssisäveltäjät Luokka:Vuonna 1527 syntyneet Luokka:Vuonna 1558 kuolleet
Kansallinen radikaalipuolue

Kansallinen radikaalipuolue oli vuosina 1991–1995 Suomessa toiminut äärioikeistolainen puoluehanke ja järjestö, jonka puheenjohtajana oli Tapio Linna. Järjestö ei onnistunut keräämään tarvittavaa määrää kannattajakortteja puoluerekisteriin pääsyä varten, mutta se osallistui kuitenkin vuoden 1992 kunnallisvaaleihin. Kansallisen radikaalipuolueen ideologia pohjautui antiliberalismiin, rodulliseen nationalismiin ja kansalliseen solidaarisuuteen. Järjestö julkaisi lehtiä Uusi Suunta, Kansallinen Suunta ja Kansakunta. == Historia ja toiminta == Kansallisen radikaalipuolueen juuret olivat Börje Himbergin ja Jarmo Saloseudun vuonna 1985 rekisteröimässä Kansallisen Yhtenäisyyden Järjestössä. Uusi Suunta -nimistä maahanmuutovastaista lehteä julkaisseen opiskelija Tapio Linnan tultua mukaan mukaan järjestön toimintaan Kansallisen Yhtenäisyyden Järjestön nimi vaihtui Kansalliseksi radikaalipuolueeksi. Linna valiittiin Kansallisen radikaalipuolueen puheenjohtajaksi ja hän jatkoi myös Uuden Suunnan päätoimittajana. Kansallinen radikaalipuolue osallistui vuoden 1992 kunnallisvaaleihin, joissa sen ehdokkaat saivat Helsingissä 314 ääntä ja Turussa 184 ääntä. Vuonna 1993 järjestön puheenjohtaja ja Uuden Suunnan päätoimittaja Tapio Linna tuomittiin kiihottamisesta kansanryhmän syrjintään ja uskonrauhan rikkomisesta 60 päiväsakkoon. Tuomioon johtaneissa kirjoituksissa levitettiin rotuoppia ja solvattiin juutalaisia. Tuomion jälkeen Kansallinen radikaalipuolue alkoi julkaisemaan Kansallinen Suunta -lehteä, joka muistutti tyyliltään lopetettua Uutta Suuntaa. Kansallinen radikaalipuolueen toiminta hiipui vuonna 1994 ja päättyi lopullisesti vuonna 1995. Järjestö kärsi talousvaikeuksista, eikä se onnistunut keräämään puoluerekisteriin pääsemiseksi vaadittavaa määrää kannattajakortteja. Lisäksi osa Kansallisen radikaalipuolueen toimijoista oli siirtynyt muihin ryhmiin. == Lähteet == Luokka:Suomen äärioikeistolaiset puolueet Luokka:Suomen entiset puolueet
Glencoen verilöyly

Glencoen verilöyly oli Skotlannin Ylämailla vuonna 1692 tapahtunut verityö, joka liittyi läheisesti vuoden 1688 vallankumoukseen. Glen Coen laaksossa asuvan Glencoen Macdonaldin klaanin päällikkö oli viivytellyt uskollisuuden valan vannomista Vilhelm III:lle ja Marialle. Tämän johdosta laaksoon lähetettiin sotaväkeä, joka 13. helmikuuta 1692 petollisesti hyökkäsi väestön kimppuun ja surmasi ainakin 38 miestä; joukko naisia, lapsia ja vanhuksia hukkui lumeen paetessaan vuorille.Tietosanakirja / 2. Confrater-HaggaiNordisk familjebok / Uggleupplagan. 9. Fruktodling - Gossensass ==Lähteet== Luokka:Britannian poliittiset skandaalit Luokka:Joukkosurmat Luokka:Skotlannin historia Luokka:1692 Luokka:Ylämaa (hallintoalue)
Benjamin Moore

Benjamin Moore & Co. on yhdysvaltalainen maalien ja petsin valmistaja. Yhtiö on nimetty yhdysvaltalaisen Benjamin Mooren mukaan, joka perusti yhtiön Brooklynissä vuonna 1883.https://www.benjaminmoore.com/en-us/about- ushttps://www.benjaminmoore.com/en-us/our-history Yhdysvaltalainen sijoitusyhtiö Berkshire Hathaway osti Benjamin Mooren koko yhtiön vuonna 2000 reilun yhden miljardin dollarin valuaatiollahttps://sec.report/Document/0000912057-00-015114/ https://www.berkshirehathaway.com/news/nov0800.html. Nykyään yhtiö on Sherwin- Williamsin, PPG:n ja Mascon ohella yksi Yhdysvaltain neljästä suuresta maalivalmistajasta, jotka hallitsivat vuonna 2019 noin 90 prosenttia maan maalimarkkinoista.https://www.wsj.com/articles/berkshire-hathaways-benjamin- moore-to-become-main-paint-supplier-for-ace-hardware-11562788833 == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset yritykset Luokka:Rakennustuotevalmistajat Luokka:Berkshire Hathaway
OTCBB

OTC Bulletin Board eli OTCBB oli yhdysvaltalainen arvopapereiden markkinapaikka. OTCBB-kauppapaikalla käytiin kauppaa pääasiassa niin kutsutuilla over-the-counter-osakkeilla, joita ei ollut listattu mihinkään merkittävään yhdysvaltalaispörssiin, mutta joiden osakkeilla käytiin silti Yhdysvalloissa kauppaa. OTCBB:llä kauppaa käydyt yhtiöt olivat usein senttiosakkeita, niillä oli huomattava volatiliteetti ja niiden likviditeetti oli heikko. Tämän vuoksi myös erilaiset huijaukset olivat OTCBB-kauppapaikalla yleisiä.https://www.wsj.com/articles/SB961711075619514013https://www.wsj.com/articles/SB961615267897134601 OTCBB-kauppapaikkaa ylläpitänyt yhdysvaltalainen finanssialan itsesääntelyelin FINRA sulki OTCBB-kauppapaikan marraskuussa 2021.https://www.finra.org/rules- guidance/notices/21-38 == Katso myös == * New Yorkin pörssi * Nasdaq == Lähteet == Luokka:Osakemarkkinat
Pro et Contra

Pro et Contra on Valtiotieteellinen yhdistyksen julkaisusarja. VTY on julkaissut englanninkielistä sarjaa vuodesta 1983. Uudistetun sarjan julkaiseminen nimellä Pro et Contra aloitettiin vuonna 2018. Sarja on vertaisarvioitu ja verkossa vapaasti luettavissa, mutta saatavissa maksusta myös painettuna. Toisena julkaisijana on Helsinki University Press. Pro et Contra Book Series Vty.fi. Viitattu 23.5.2022 Mikä on HUP? Helsinki University Press. Viitattu 23.5.2022 == Lähteet == Luokka:Julkaisusarjat Luokka:Yhteiskunnalliset kirjasarjat Luokka:Suomalaiset kirjasarjat
Antti Valkama

Antti Jalmari Valkama, vuoteen 1905 Vilkman (31. heinäkuuta 1889 Mäntsälä – 26. heinäkuuta 1974) oli suomalainen metsänhoitaja, virkamies ja ampuja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen. Valkaman vanhemmat olivat kauppias Antti Vilhelm Vilkman ja Elin Krakau ja puoliso 1920–1956 Ester Olivia Ingeborg Wiiala. Valkama tuli ylioppilaaksi Lahden yhteiskoulusta vuonna 1911 ja valmistui metsänhoitajaksi vuonna 1915. Hän oli valmistuttuaan avustava metsänhoitaja ja Metsähallituksen polttopuun hankintametsänhoitaja vuoteen 1918, sitten hankintatoimiston apulaisjohtaja ja vuodesta 1920 Rajajoen hoitoalueen aluemetsänhoitaja. Vuonna 1921 Valkamasta tuli piiritarkastaja Itä-Suomen piirikuntaan, vuosina 1930–1956 hän toimi Itä-Suomen piirikunnan päällikkönä ensin Viipurissa ja sitten Kuopiossa. Metsäneuvoksen arvonimen vuonna 1938 saanut Valkama osallistui jatkosotaan sotilashallinnon metsätoimiston palveluksessa. Hän oli samalla Viipurin kaupunginvaltuuston jäsen 1942–1944 ja myöhemmin myös Kuopion kaupunginvaltuuston jäsen. Valkama toimi myös puolustusvoimien metsäasiantuntijana ja hänellä oli useita muitakin alansa asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Valkama oli lisäksi ammunnan harrastaja, joka voitti vapaakiväärin Suomen mestaruuden vuosina 1924 ja 1925. Hän osallistui muun muassa Pariisin olympiakisoihin 1924 ja ammunnan maailmanmestaruuskilpailuihin 1924. Valkama oli myös Suomen Ampujainliiton liittohallituksen jäsen.Kuka kukin on 1954, s. 929. Viitattu 23.5.2022.Kuolleita. Helsingin Sanomat, 6.8.1974, s. 9. Myös Antti Valkaman poika Reino J. Valkama oli metsänhoitaja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen. Viitattu 20.4.2023. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset metsänhoitajat Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Viipurin kaupunginvaltuutetut Luokka:Kuopion kaupunginvaltuutetut Luokka:Suomalaiset ampujat Luokka:Vuonna 1889 syntyneet Luokka:Vuonna 1974 kuolleet
Lantbrukarnas Riksförbund

thumb|right|LRF:n konferenssikeskuksena käytettävä Sånga-Säby Lantbrukarnas Riksförbund (LRF) on ruotsalainen maataloustuottajien keskusliitto. Se muodostettiin vuonna 1971, kun vuonna 1929 perustettu Riksförbundet Landsbygdens Folk (RLF) ja vuonna 1917 perustettu Lantbruksförbundet (aiemmin Sveriges Allmänna Lantbrukssällskap, SAL) yhdistyivät.LRFs historia Lantbrukarnas Riksförbund Lantbrukarnas Riksförbund edustaa noin 140 000 yksilöjäsentä, jotka edustavat kaikkiaan noin 70 000 yritystä. Tämä tekee Lantbrukarnas Riksförbundista Ruotsin suurimman pienyritysten kattojärjestön.About LRF Lantbrukarnas Riksförbund Toukokuussa 2017 Lantbrukarnas Riksförbundin puheenjohtajaksi valittiin Palle Borgström (s. 1960).LRF's President Lantbrukarnas Riksförbund == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset järjestöt Luokka:Ruotsin maatalous
Veikko Valpas

Veikko Vilho Valpas (16. syyskuuta 1906 Viiala – 20. huhtikuuta 1983) oli suomalainen metsänhoitaja, virkamies ja yritysjohtaja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen. Valppaan vanhemmat olivat työnjohtaja Valfrid Valpas, aiemmin Faenander, ja Ida Lovisa Wallin ja puoliso vuodesta 1934 Elli Esteri Pulkkinen. Toimittaja, kirjailija Hugo Valpas oli hänen veljensä. Metsänhoitajaksi Veikko Valpas valmistui vuonna 1932 ja kävi vielä sen jälkeen Sahateollisuuskoulun kurssin. Oltuaan ensin Metsähallituksen palveluksessa avustava metsänhoitaja hän toimi 1934–1942 Metsäliiton hankintapäällikkönä. Saastamoisen metsäpäälliköksi Valpas nimitettiin vuonna 1942 ja hoiti tehtävää aina vuoteen 1971, jolloin hän jäi eläkkeelle. Valpas oli myös Saastamoisen perustaman sahan johtaja 1961–1971. Jatkosodan aikana Valpas toimi myös Kuopion metsäpiirin johtajana ja Kuopion puutavarakuljetustarkastajana. Metsäneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1967.Kuolleita. Metsäneuvos V. V. Valpas. Helsingin Sanomat, 25.4.1983, s. 16. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset metsänhoitajat Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1906 syntyneet Luokka:Vuonna 1983 kuolleet
Varjo ja riipus

Varjo ja riipus on nuorille suunnattu fantasiakirjasarja, jonka on kirjoittanut israelilainen Leigh Bardugo. Trilogian ensimmäinen osa julkaistiin Macmillan Publishersin kustantamana vuonna 2012. Teokset nousivat The New York Timesin bestseller-listan kärkeen ja saivat hyviä arvosteluja. Varjo ja riipus sijoittuu kuvitteelliseen Ravka-nimiseen maailmaan. Maan halkaisee kahtia sysikuilu-niminen alue, jonka ylittäminen kuolematta on lähes mahdotonta. Päähenkilö Alina Starkov huomaa omaavansa voimia, joiden avulla sysikuilun voi tuhota. Mutta ennen sitä, hänen täytyy liittyä grishoihin, maan eliittiryhmään. Alina kamppailee tunteidensa ja järkensä välillä koettaessaan pelastaa maailman ja samalla myös itsensä. Kirjasarjasta on tehty samannimistä televisiosarjaa, jonka ensimmäinen kausi ilmestyi 2021. Luokka:Vuoden 2012 kirjat Luokka:Nuorten fantasiaromaanit Luokka:Yhdysvaltalaiset fantasiaromaanit
Sänkimäjärvi

Sänkimäjärvi () on Suojoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Prääsän piirin Prääsän kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 2,0 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 9,0 neliökilometriä, keskisyvyys 3,2 metriä ja suurin syvyys 5,6 metriä. Sänkimäjärveen virtaa puro Prääsänjärvestä. Se laskee Sänkijoen kautta Pyhäjokeen. Kalalajeja ovat hauki, särki, salakka, lahna, made, ahven ja kiiski. ==Lähteet== Luokka:Karjalan tasavallan järvet Luokka:Prääsän kansallinen piiri Luokka:Suojoen vesistö
Tšogajärvi

Tšogajärvi (myös Tsokajärvi, ) on Suojoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Prääsän piirin Prääsän kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 1,4 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 4,4 neliökilometriä, keskisyvyys 4,1 metriä ja suurin syvyys 10,5 metriä. Järvellä ei ole tulojokia. Se laskee Tšogaojan kautta Suojokeen. Kalalajeja ovat hauki, särki, made, ahven ja kiiski. ==Lähteet== Luokka:Karjalan tasavallan järvet Luokka:Prääsän kansallinen piiri Luokka:Suojoen vesistö
Tymko Padura

Tymko Padura, myös: Tomasz Padura t. Padurra, , (21. joulukuuta 1801 Illintsi, Radomyšlin piiri, Kiovan kuvernementti – 20. syyskuuta 1871 Kozjatyn, Berdytšivin piiri, Kiovan kuvernementti) oli puolalaistaustainen ukrainalainen runoilija. Puolan kirjallisuudessa hän on ukrainalaisen koulukunnan edustaja. Padura valmistui Kremenetsin lyseosta 1825. Hän oli yhteydessä dekabristeihin ja kannatti Ukrainan autonomiaa. Sen vuoksi Venäjän viranomaiset vangitsivat hänet vuosiksi 1830–1832. Padura sai vaikutteita ukrainalaisesta folkloresta. Muita vaikutteiden antajia olivat Julian Ursyn Niemcewicz, George Byron ja Ossian. Hän kirjoitti puolaksi ja latinalaista kirjoitusta käyttäen ukrainaksi. Tuotanto käsittää lyyrisiä runoja ja lauluja, ja hän tulkitsee Ukrainan historiaa slavofiilisestä ja polonofiilisestä näkökulmasta. Runoja ovat säveltäneet esimerkiksi Mykola Lysenko ja Karol Lipiński. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Puolalaiset runoilijat Luokka:Ukrainalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1801 syntyneet Luokka:Vuonna 1871 kuolleet
Archie Renaux

Archie James Beale (s. 22. marraskuuta 1997) on brittiläinen näyttelijä ja malli. Hän on näytellyt Netflix-sarjassa Varjo ja riipus. Renaux esiintyi myös BBC One -minisarjassa Gold Digger. ==Ura== Renaux aloitti uransa mallina erilaisilla keikoilla, kuten Topman, Nasir Mazhar, Moss Bros, Gay Times Magazine ja Men's Fashion Week. Vuonna 2017 Renaux sai roolin dystooppisessa elokuvassa Zero. Hän teki televisiodebyyttinsä vierailemalla Amazon Prime -sarjassa Hanna ja sai ensimmäisen suuren televisioroolinsa vuonna 2018 Leo Dayn pääroolissa vuoden 2019 BBC One -minisarjassa Gold Digger. Hän näytteli Alexia vuoden 2021 elokuvassa Voyagers ja vuoden 2021 elokuvassa Marvelin Morbius. Lokakuussa 2019 ilmoitettiin, että Renaux näyttelee Malyen "Mal" Oretsevaa vuoden 2021 Netflix-sarjassa Varjo ja riipus, joka on tehty Leigh Bardugon kirjojen pohjalta. ==Nuoruus ja koulutus== Renaux on kotoisin Tolworthista Kingston upon Thamesista. Hänen äitinsä perhe on anglointialainen. Hänellä on kaksi siskoa ja veli. Renaux kävi Richard Challonerin koulua ennen kuin meni Unseenin, draamakouluun Lontooseen. Hän lopetti työnsä ryhtyäkseen näyttelijäksi. ==Yksityiselämä== Renaux ilmoitti Instagramissa kesäkuussa 2020, että hän ja hänen tyttöystävänsä Annie odottavat lasta. Heidän tyttärensä, Iris syntyi lokakuussa 2020. ==Filmografia== ===Elokuva=== Vuosi Nimi Rooli Huomioita 2017 Market Road Eddie Lyhytelokuva 2018 Feline David Strange Days Eli Lyhytelokuva 2020 Body of Water Jamie 2021 Voyagers Alex 2022 Morbius Bobby 2022 Catherine, Called Birdy Edward 2022 The Greatest Beer Run Ever Tommy Collins 2023 The Other Zoey Miles Maclaren 2024 Upgraded William 2024 Alien: Romulus Tyler ===Televisio=== Vuosi Nimi Rooli Muu 2019 Hanna Feliciano Jakso: "Ystävä" Gold Digger Leo Day Minisarja; päärooli 2021 Varjo ja riipus Malyen "Mal" Oretsev Päärooli ===Musiikkivideo=== Kappale Vuosi Artisti Muu "Mayflies" 2016 Benjamin Francis Leftwich "Searching" 2017 Liv Dawson == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Englantilaiset näyttelijät Luokka:Brittiläiset mallit
Peltoisenjärvi

Peltoisenjärvi () on Suojoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Prääsän piirin Pyhäjärven kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 5,7 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 162 neliökilometriä, keskisyvyys 5,5 metriä ja suurin syvyys 11,3 metriä. Peltoisenjärvi on yhteydessä kapeikkojen kautta Pyhäjärveen. Se laskee Suojokeen Pyhäjoen kautta. Kalalajeja ovat muikku, hauki, särki, salakka, lahna, made, ahven, kiiski ja kivisimppu. Järven eteläpuolella sijaitsee Pyhäjärven taajama. Länsirannalla on autioitunut Peltoisen kylä. ==Lähteet== Luokka:Karjalan tasavallan järvet Luokka:Prääsän kansallinen piiri Luokka:Suojoen vesistö
Saimaa Stadiumi

Saimaa Stadiumi on maaliskuussa 2018 Mikkelin Kalevankankaalle avautunut monitoimiareena. Lähes 11 000 neliön Saimaa Stadiumi on tuonut Kalevankankaalle runsaasti uusia sisäliikuntavaihtoehtoja. Areenan muunneltavat tilat mahdollistavat myös kulttuuritapahtumien, messujen ja hyvinvointipalveluiden järjestämisen. Areenan varustelussa on huomioitu SM- ja maailmanliigatasoiset urheilutapahtumat sekä maaottelut. Hankkeen juuret ovat yhteistyössä Mikkelin kaupungin, Kaakkois-Suomen ammattikorkeakoulu Xamkin sekä Suomen Nuoriso-opiston välillä. Ammattikorkeakoulu myös käyttää tiloja osana kampustaan. Mikkelin kaupunki rakensi erillishankkeena alueelle yli 600 autopaikkaa käsittävän pysäköintialueen. Mikkelin Jukurien noustua jääkiekon SM-liigaan liikennemäärä Kalevankankaalla on selvästi lisääntynyt. Saimaa Stadiumin palveluihin kuuluvat: * Palloilulajit * Kuntosali * Juoksurata * Voimistelu * Taitoharjoittelualue * Viihdeliikunta * Seinäkiipeily ja boulderointi * SuperCorner * Kahvila- ja ravintolapalvelut * Hyvinvointipalvelut ja -testaukset * Stadiumi Shop * Tilapalvelut * Hieronta ja fysioterapia == Liikunta ja hyvinvointi == Saimaa Stadiumin halliosan koko on noin 5200 neliömetriä. 225 metriä pitkän juoksuradan ympäröivälle keskialueelle mahtuu esimerkiksi kolme salibandykenttää tai seitsemän lentopallokenttää. Saimaa Stadiumi muodostaa yhdessä Kalevankankaan ympärivuotisten ulkoliikuntamaastojen, Ikioma Areenan, Mikkelin raviradan sekä jääkiekon ja jalkapallon harjoitushallien kanssa ainutlaatuisen kokonaisuuden. Tiloista voi varata vuoroja mm. kuntosalille, pelaamiseen, juoksuun tai ryhmäliikuntaan. Saimaa Stadiumilla on myös mahdollisuus kuntotestauksiin ja erilaisten hyvinvointipalveluiden hyödyntämiseen. Palveluita tarjotaan yhteistyössä paikallisten yritysten ja Xamk Active Life Labin kanssa. Saimaa Stadiumin 12,5 metriä korkea ja lähes 30 metriä leveä Walltopia-kiipeilyseinä on alueen ensimmäinen. Seinällä on 4 itsevarmistavaa automaattilaitetta. Erillisellä boulder-kiipeilyseinällä on leveyttä jopa 16 metriä. Saimaa Stadiumissa toimii myös yli 1100m² käsittävä SuperCorner, joka koostuu kolmesta eri alueesta kahdessa kerroksessa. == Tapahtumat == Saimaa Stadiumin 1500 kiinteää katsomopaikkaa ja yhteensä 5000 asiakaspaikkaa tuovat Etelä- Savoon ja Mikkeliin mahdollisuuksia järjestää konsertteja näyttävissä sisätiloissa ympäri vuoden. Konsertteja varten on tarjolla erilaisia vaihtoehtoja: esiintymislava voi olla hallin pitkällä sivulla tai sen päädyssä. Hallissa voidaan järjestää niin urheilutapahtumia, messuja kun konserttejakin. Yritykset voivat huomioida omia asiakkaitaan ja sidosryhmiään korkealuokkaisissa tiloissa erilaisten VIP-palveluiden muodossa. ==Lähteet== Luokka:Mikkelin urheilupaikat Luokka:Suomen urheiluhallit
Ilmari Wäre

Ilmari Wäre (26. tammikuuta 1911 Turku – 3. syyskuuta 1982 Turku) oli suomalainen metsänhoitaja ja yritysjohtaja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen. Wäreen vanhemmat olivat Waldemar Aleksander Wäre, aiemmin Wikman, ja Rauha Rautalin ja puoliso vuodesta 1940 Kirsti Eva Ulrika Jäämeri, aiemmin Järnström. Wäre tuli ylioppilaaksi vuonna 1932 ja valmistui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta vuonna 1939. Hän toimi yliopistolla assistenttina ja osallistui sotiin, ennen kuin tuli harjoittelijaksi Nokian palvelukseen vuonna 1945. Yhtiössä hän toimi sitten aina eläkkeelle jäämiseensä saakka. Wäre oli Nokian piirimetsänhoitaja vuoteen 1960, apulaismetsäpäällikkö 1960–1963, metsäpäällikkö 1964–1976 ja sitten vielä yhtiön puutavaramyynnin johtaja. Wäre vaikutti myös merkittävästi Nokian ja G. A. Serlachius Osakeyhtiön yhteisen Puulaaki-yrityksen perustamiseen, jonka ensimmäiseksi toimitusjohtajaksi tuli myöskin metsäneuvoksen arvonimen sittemmin saanut Väinö Niku. Tämän arvonimen Wäre sai itse vuonna 1970. Sotilasarvoltaan Wäre oli reservin majuri (1967).Kuka kukin on 1978, s. 1126. Viitattu 23.5.2022. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset metsänhoitajat Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1911 syntyneet Luokka:Vuonna 1982 kuolleet
Vuoden 1812 Turun tapaaminen

Vuoden 1812 Turun tapaaminen viittaa Venäjän keisari Aleksanteri I:n ja Ruotsin kruununprinssi Kaarle Juhanan kohtaamiseen Turussa vuonna 1812. Ruotsin kruununperilliseksi vuonna 1810 valittu Kaarle Juhana eli Jean- Baptiste Jules Bernadotte arvosteli Ruotsin silloista ulkopolitiikkaa, jonka mukaan liittoutuminen Eurooppaa valloittaneen Napoleon I:n kanssa olisi turmiollinen. Mikäli Napoleon voittaisi käynnissä olleen sodan, Ruotsi joutuisi Ranskan vasalliksi. Näissä oloissa olisi siis viisaampi liittyä Napoleonin vastaiseen liittoumaan. Ruotsin ja Bernadotten mahdollisuus hakea Napoleonin vastaista liittoumaa syntyi Napoleonin joukkojen miehitettyä tammikuussa 1812 Saksassa olleen viimeisen ruotsalaisalueen eli Ruotsin Pommerin. Tämän perusteella Bernadotte lähetti helmikuussa 1812 kreivi Carl Löwenhielmin Pietariin tunnustelemaan mahdollista yhteistyötä ja tsaari Aleksanteri I:n ystävyyttä. Ruotsi oli valmis yhteistyöhön keisarillisen Venäjän kanssa, mikäli Ruotsi saisi hyvitykseksi Norjan. Suomen takaisinvalloittaminen ei siis ollut enää kiinnostuksen kohteena. Hyvitykseksi Bernadotten johtama Ruotsi auttaisi Venäjää mahdollisessa sodassa Napoleonia vastaan. Tsaari Aleksanteri I suostuikin ehdotukseen, ja Ruotsin ja Venäjän välillä solmittiin huhtikuussa 1812 liittosopimus. Napoleon yritti vielä taivuttaa Ruotsia ja Bernadottea Ranskan johtaman liittouman puolelle lupaamalla Pommerin, Suomen ja rahoitusta avun palkaksi. Bernadotten vaatimus Norjan saamisesta ei ollut Napoleonille mahdollinen johtuen silloisesta liitosta Norjan silloisen omistajan Tanskan kanssa. Kesäkuussa 1812 Napoleon aloitti sotaretken Venäjälle kohteena valloittaa Moskova. Tsaari Aleksanteri I ehdotti kesällä 1812 hallitsijakokousta Bernadotten kanssa, jossa sovittaisiin ajankohdan vaatimista yhteisistä toimenpiteistä. Kokouspaikaksi valittiin Turku, jonne hallitsijat saapuivat 24. elokuuta 1812. Turku oli tällöin Suomen suuriruhtinaskunnan hallinnollinen keskus. Hallitsijoiden käymien keskustelujen perusteella täsmennetty liittosopimus laadittiin 30. elokuuta, jossa sovittiin Ruotsin osallistumisesta Euroopan mannermaalla käytävään sotaan Napoleonia vastaan ja Venäjän tuettava ruotsalaisten Norjan valloitusta.Pohjolan-Pirhonen 1973: s. 279-285. Tapaaminen sinetöi Suomen jo aiemmin sovitun siirtymisen Venäjän vallan alle ja muutti Itämeren alueen ja Euroopan suurvaltojen keskinäisiä suhteita perusteellisesti. Historiantutkija Matti Klinge on todennut, että tällä sopimuksella luotiin pohja uudelle Euroopalle ja Itämeren alueen rauhalle ja ystävyyden politiikalle. == Veistos == Venäläisen kuvanveistäjä Andrei Kovaltšukin pronssiveistos Tapaaminen Turussa 1812 sijaitsee Aurajoen rannassa. Teoksessa Aleksanteri I istuu tuolilla ja tarjoaa Kaarle Juhanalle istumapaikkaa vieressään tuolilla. Veistos paljastettiin tapaamisen 200-vuotisjuhlan kunniaksi järjestetyn seminaarin yhteydessä vuonna 2012. == Lähteet == Luokka:Valtiovierailut Luokka:Ruotsin ja Venäjän väliset suhteet Luokka:1812 Luokka:Turun historia Luokka:Turun tapahtumat
Palle Borgström

Palle Borgström (s. 30. joulukuuta 1960) on ruotsalainen maanviljelijä.Curriculum Vitae for Palle Borgström COPA-COGECA Toukokuussa 2017 hänet valittiin yleiskokouksessa Ruotsin maataloustuottajien keskusliiton (Lantbrukarnas Riksförbund) puheenjohtajaksi.LRF's President Lantbrukarnas Riksförbund Borgström on pitänyt vuodesta 1981 veljensä kanssa Göteborgin pohjoispuolella Kilanda Säteri -nimistä maatilaa, jolla on 350 hehtaarin verran viljeltävää maata ja lisäksi 200 hehtaaria metsää. Lypsykarjaa tilalla on 170 lehmän verran. Vuonna 1988 Borgström valmistui oppiarvolla maataloudessa Ruotsin maatalousyliopistosta. Hänet valittiin hallituksen jäseneksi Lantbrukarnas Riksförbundiin vuonna 2010 ja järjestön puheenjohtajaksi vuonna 2017. Lisäksi hän on toiminut muun muassa Pohjoismaisten Tuottajajärjestöjen keskusliiton puheenjohtajana vuosina 2019–2021 sekä Arla Foodsin ja Svensk Mjölkin hallituksissa. Borgström on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset maanviljelijät Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Suopa-aaloe

Suopa-aaloe (Aloe maculata) on eteläafrikkalainen, soihtukasvien heimoon kuuluva aaloelaji. == Kuvaus == Suopa-aaloe on hyvin mukautuva laji ja hybridisoituu helposti muiden samankaltaisten aaleoiden kanssa, mikä vaikeuttaa joskus tunnistamista. Lehtien väri vaihtelee punaisesta vihreään, mutta niissä on aina erottuvia täpliä. Kukat vaihtelevat väriltään kirkkaan punaisesta keltaiseen, mutta ne ovat aina nipussa tasoterttuna. Kukinto kasvaa korkean, monihaaraisen varren päässä ja sen siemenet ovat myrkyllisiä. == Taksonomia == Laji tunnettiin aiemmin nimellä Aloe saponaria (nimi, joka tuli latinan sanasta "sapo", joka tarkoittaa saippuaa, koska sen mahla muodostaa saippuavaahdon vedessä). Etelä-Afrikan kansallisen biodiversiteettiinstituutin (SANBI) mukaan sen hyväksytty nimi on Aloe maculata ("maculata" tarkoittaa pilkullista tai merkittyä). Taksonomisesti se on osa aaloeiden sukua yhdessä Aloe petrophilan, Aloe umfoloziensisin, Aloe greatheadiin ja Aloe davyanan kanssa. == Levinneisyys == Suopa-aaloe on erittäin sopeutuvainen ja sitä esiintyy luonnollisesti monissa elinympäristöissä Etelä-Afrikassa, Zimbabwesta Kapin niemimaalle. Kasvia on istutettu ympäri maailmaa suosittuna maisemakasvina lämpimillä aavikkoalueilla – erityisesti Yhdysvalloissa, missä se on suosituin koristeaaloe Arizonan Tucsonissa ja Kaliforniassa. == Käyttö == Suopa-aaloen lehdistä saatavaa geeliä on käytetty perinteisesti lääkkeenä mm. infektioiden, ruoansulatuskanavan sairauksien ja ihovaurioiden hoidossa. == Viljely == Alle 0 °C:n lämpötilat vahingoittavat kasveja, mutta ne toipuvat nopeasti. Sopivassa ilmastossa suopa-aaloe vaatii vain vähän huomiota. Suopa- aaloe on erittäin suolankestävä, mikä tekee siitä hyvän kasvin merenrantapuutarhoissa kasvatettavaksi. Suopa-aaloen ja raita-aaloen hybridi on erittäin suosittu puutarhanhoidossa ja sitä käytetään maailmanlaajuisesti vesistöjen maisemointiin. Suopa-aaloet (ja jotkut sen monista hybrideistä) ovat matalakasvuisia ja leviävät tyviversojen avulla. Annettaessa kasvaa vapaasti, se muodostaa hyödyllisen maanpeitteen kuivilla alueilla. Sen pilkulliset lehdet houkuttelevat pölyttäjiä myös silloin, kun kasvit eivät ole kukinnassa. Suopa-aaloe kukkii kesällä usean viikon ajan, jolloin pölyttäjinä toimivat linnut ja hyönteiset vierailevat kukissa nektaria ja siitepölyä etsimässä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Suopa-aaloe (Aloë maculata) *ITIS: Aloe maculata *UniProt: Taxonomy - Aloe maculata (Soap aloe) (Aloe saponaria) *Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Aloe maculata Luokka:Soihtukasvit
Islie Hirvonen

Islie Hirvonen (s. 1. huhtikuuta 2007 Alberta) on kanadalainen näyttelijä ja tanssija. Hänet tunnetaan roolistaan The Flash -sarjassa sekä ääninäyttelystään Llama Llama -sarjassa. Hirvosen vanhemmat ovat näyttelijä Heather Feeney ja stuntti-näyttelijä Kai Hirvonen. Hänen nuorempi sisarensa Madeline Hirvonen on myös näyttelijä. Hirvosen isän suku on kotoisin Suomesta, ja Hirvosen isovanhemmat ovat suomalaisia. ==Filmografia== Vuosi Nimi Rooli Muuta 2015 Wayward Pines orpo televisiosarja 2018 Deadpool 2 Hope Summers elokuva 2019 Pentuakatemia Pom Pom sarja 2018 Llama Llama Nelly Gnu sarja 2017 While You Were Dating Emma M elokuva 2018 Cooking with love Madison elokuva 2019 The Flash Grace Gibbons sarja 2020 Christmas with the Darlings Emma Darlington elokuva ==Aiheesta muualla== * Luokka:Kanadalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 2007 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hoodoo Gurus

Hoodoo Gurus on australialainen rockyhtye. Se perustettiin Sydneyssä vuonna 1981. Yhtyeen laulaja-kitaristi ja lauluntekijä Dave Faulknerin lisäksi pitkäaikaisimpiin jäseniin kuuluu toinen kitaristi Brad Shepherd. Basisti Richard Grossman on kuulunut yhtyeeseen vuodesta 1988. Pitkäaikaisin rumpali oli Mark Kingsmill, jonka tilalle tuli Nik Rieth vuonna 2015. Hoodoo Gurusin ensimmäinen albumi oli vuonna 1984 julkaistu Stoneage Romeos, ja se herätti huomiota Australian lisäksi muun muassa Yhdysvalloissa. Toinen albumi Mars Needs Guitars! julkaistiin vuonna 1985. Vuonna 1987 julkaistu albumi Blow Your Cool! ylsi Australian listalla toiseksi. Samalle sijalle ylsi vuonna 1994 julkaistu albumi Crank. Yhtye hajosi 1990-luvun lopulla mutta se muodostettiin uudelleen vuonna 2003. Sen jälkeen yhtye on julkaissut kolme albumia, joista uusin on vuonna 2022 julkaistu Chariot of the Gods. Yhtyeen tunnettuja kappaleita ovat muun muassa "What’s My Scene", "I Want You Back", "Miss Freelove '69", "Like Wow – Wipeout!", "1000 Miles Away", "Bittersweet", "My Girl", "Come Anytime", "Crackin’ Up" ja "Answered Prayers". == Lähteet == Luokka:Australialaiset rockyhtyeet
Audienssi

Audienssi on valtionpäämiehen kutsusta toteutettava kutsutilaisuus. Termiä käytetään lähinnä monarkioissa. Tapaamisella tarkoitetaan muodollisesti arvokasta ja merkityksellistä kahden tai useamman henkilön välistä vastaanottoa tai puheillepääsyä, joka toimitetaan juhlallisen seremonian yhteydessä. Tilaisuus suoritetaan toteutuneiden tapojen sekä kulttuuristen perinteiden muodollisuuksia noudattamalla. == Tilaisuuden toimitus == Tilaisuus suoritetaan kulloinkin sovitussa paikassa kuten hallitsijan kabinetissa tai kuninkaanlinnan avoimessa salissa. Toimitus tapahtuu perinteiden mukaan riittinä hallitsijan valtaistuimen edessä, ja läsnäolevien tulee noudattaa tarkkaa pukukoodia. == Pukukoodin nykyinen käytäntö == Nykyisin pukeutumiskoodia noudattavat lähinnä vain diplomaatit, eikä perinteinen pukeutuminen ole enää pakollista. == Valtioiden vastaanottoja == * Suomen lähetyskunnan audienssi 30. marraskuuta 1808. == Kuvagalleria == Tiedosto:Pope John XXIII in audience.jpg|Paavi Johannes XXIII:n audienssi. Tiedosto:Audience given by Pope Pius V to Cosimo I, Duke of Tuscany Met DP885844.jpg|Paavi Pius V:n audienssi Toscanan herttualle Cosimo I de’ Medicille. Tiedosto:Man Seated Beneath a Statue of Bacchus, Receiving an Audience MET DP159993.jpg|Bacchuksenpatsaan alla suorititettu audienssi. Tiedosto:Audience of Ashurnasirpal II.jpg|Henkilöt kuvattuna Assurnasirpal II:n audienssilla. Tiedosto:Franklin's first audience before King Louis XVI, at Versailles. March 20, 1778 LCCN95508146.jpg|kuningas Ludvig XVI:n audienssi Versailles’n palatsissa. Tiedosto:Ottoman Sultan Selim III (1789).jpg|Osmanien sulttaani Selim III:n audienssi vuonna 1789. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Englannin kuningattaren audienssi Viitattu 23.5.2022 * Holy See, Papal audiences Viitattu 23.5.2022 Luokka:Monarkia Luokka:Seremoniat
Punasulkapyrstö

Punasulkapyrstö (Hemiodus gracilis) on keilatetroihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan makeista vesistä Etelä-Amerikasta ja sitä pidetään myös akvaarioissa. ==Koko ja ulkonäkö== Punasulkapyrstö voi kasvaa suurimmillaan noin 16 pitkäksi. Ruumiinmuodoltaan laji on pitkänomainen ja hoikka. Väriltään punasulkapyrstö on hopeanharmaa. Selkäevän kohdalta alkaa haarautuneen pyrstön alaosaan ulottuva musta juova. Pyrstön alaosa on väriltään punainen. ==Levinneisyys ja elintavat== Punasulkapyrstöä tavataan joista Venezuelasta Brasiliaan. Se elää jokien virtapaikoissa. Punasulkapyrstön ravintoa ovat kasvit ja pienet selkärangattomat eläimet. ==Lähteet== Luokka:Tetrakalat
Mikko Mäntysaari

Mikko Mäntysaari (s. 1954 Tampere) on suomalainen yhteiskuntatieteilijä. Vuonna 1991 Tampereen yliopistossa tarkastettu sosiaalipolitiikan, erityisesti sosiaalityön väitöskirja "Sosiaalibyrokratia asiakkaiden valvojana: byrokratiatyö, sosiaalinen kontrolli ja tarpeitten sääntely sosiaalitoimistoissa" käsitteli sosiaalitoimistojen sosiaalityötä. Mäntysaari oli sosiaalityön professori Jyväskylän yliopistossa vuosina 2001–2018. Hän toimi vuosina 2002–2005 Jyväskylän yhteiskuntatieteellisen tiedekunnan dekaanina. Mäntysaaren tutkimusaiheita ovat olleet sosiaalityön teoriat ja menetelmät, sosiaalihuolto, lähisuhdeväkivalta ja pitkäaikaistyöttömyys. == Julkaisuja == * Mikko Mäntysaari (1991). Sosiaalibyrokratia asiakkaiden valvojana: byrokratiatyö, sosiaalinen kontrolli ja tarpeitten sääntely sosiaalitoimistoissa. Tampere: Vastapaino * Mikko Mäntysaari (1992). Sotsiaaltöö: sissejuhatus. Tampere: Tampereen yliopisto * Ilmari Rostila, Mikko Mäntysaari (1997). Tapauskohtainen evaluointi sosiaalityön välineenä. Helsinki: STAKES * Erkki Kemppainen, Mikko Mäntysaari (toim.) (1998). Aristoteles, Rawls ja sosiaalipolitiikka: keskustelua hyvinvointivaltion peruskysymyksistä eurooppalaisten ajatteluperinteiden valossa. Saarijärvi: STAKES * Mikko Mäntysaari (2005). Realism as a Foundation for Social Work Knowledge. Qualitative Social Work 4(1): 87–98 * Mikko Mäntysaari, Anneli Pohjola, Tarja Pösö (toim.) (2009). Sosiaalityö ja teoria. PS-Kustannus == Lähteet == * Kuka kukin on (2003). Helsinki: Otava. == Aiheesta muualla == * Researchgate.net Mikko Mäntysaari * Jyväskylän yliopisto Mikko Mäntysaari Luokka:Suomalaiset yhteiskuntatieteilijät Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset professorit
Arthur Andersson

Anders Arthur Andersson (3. marraskuuta 1880 Lemland – 19. heinäkuuta 1955 Maarianhamina) oli suomalainen merikapteeni ja laivanvarustaja, joka sai merenkulkuneuvoksen arvonimen. Anderssonin vanhemmat olivat merikapteeni Anders Viktor Andersson ja Ida Viktoria Hagström ja puoliso Ilma Elisabeth Karlsson. Andersson meni töihin merille jo 12-vuotiaana. Maarianhaminan merikoulussa hän opiskeli perämieheksi 1901–1902 ja suoritti merikapteenin ja höyrylaivan päällikön tutkinnot Turun merikoulussa vuonna 1906. Hän toimi perämiehenä ja päällikkönä useilla eri aluksilla aina vuoteen 1925 asti. Ensimmäisen laivansa Andersson osti jo vuonna 1911, mutta laivanvarustajaksi hän ryhtyi varsinaisesti vasta mentyään osakkaaksi varustamoyhtiöön vuonna 1923. Perustamiensa varustamojen yhteyteen Andersson järjesti myös meklari- ja rahtitoimistot ja siirtyi purjelaivoista vähitellen höyrylaivoihin. Sotiin mennessä hänestä oli tullut useiden laivojen omistaja ja varustamoyhtiöiden osakas sekä omistaja ja toimitusjohtaja. Merenkulkuneuvoksen arvonimen Andersson sai sotien jälkeen, vuonna 1948. Viimeisen aluksensa 70-vuotiaana hankkinut Andersson keskitti varustamonsa vuonna 1952 Asta-yhtiöön, jonka toimitusjohtajana hän työskenteli aina kuolemaansa asti. Anderssonilla oli useita merenkulkuun liittyviä järjestö- ja muita tehtäviä, koskien myös esimerkiksi laivojen ja meriliikennöinnin vakuutustoimintaa. Hän oli myös Maarianhaminan kaupunginvaltuuston jäsen.Merenkulkuneuvos Arthur Andersson kuollut. Helsingin Sanomat, 27.5.1955, s. 2. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset merikapteenit Luokka:Suomalaiset laivanvarustajat Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Maarianhaminan kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1880 syntyneet Luokka:Vuonna 1955 kuolleet
Patrik Ouředník

Patrik Ouředník (s. 1957 Praha) on tšekkiläis-ranskalainen kirjailija. Ouředník on kirjoittanut parikymmentä kirjaa ja kääntänyt Rabelais’n, Jarryn, Queneaun, Beckettin, Michaux’n, Simonin ja Vianin teoksia tšekiksi. Vuonna 2001 hän julkaisi kirjan, joka kiersi maailmaa: Europeana. 20. vuosisadan lyhyt historia. Ouředník vietti nuoruutensa Tšekkoslovakiassa 1970-luvulla, keskellä ”normalisointia”, joka oli tehnyt lopun Prahan kevään toiveista. Poliittisten vankien vapauttamista koskevan vetoomuksen allekirjoittaja ja samizdatien julkaisija suljettiin yliopisto-opinnoista ”ideologisen poikkeavuuden” vuoksi. Vuonna 1984 hän lähti maanpakoon Ranskaan, jossa hän on asunut siitä lähtien. Patrik Ouřednikin kaikkia teoksia – sanakirjoja, esseitä, romaaneja, runoutta – leimaa kiinnostus vallitseviin käsityksiin, ennakkoluuloihin ja stereotypioihin, joita tarkastellaan kielen kautta ja jotka ovat hänelle ”aikakauden totuuden” ilmaus. == Teokset == === Romaanit === * Vuosi kaksikymmentäneljä (Rok čtyřiadvacet), 1995. * Sikurin kreivin poikkeukselliset seikkailut (O princi Čekankovi, jak putoval...), 1995 * Europeana. 20. vuosisadan lyhyt historia (Europeana. Stručné dějiny dvacátého věku), 2001; Slitala, ISBN 978-952-234-848-7. * Oikea aika 1855 (Příhodná chvíle, 1855), 2006. * Ad acta (Ad acta), 2006. * (ranskaksi) Ranskan historia. Rakkaiden edesmenneiden puolesta (Histoire de France. À notre chère disparue), 2014. * (ranskaksi) Maailma ei olisi loppunut (La Fin du monde n'aurait pas eu lieu), 2017. === Runous === * Tai sitten (Anebo), 1992. * Sitä suuremmalla syyllä (Neřkuli), 1996. * Paljasjalka talo, 2004. === Teatteri === * Tänään ja ylihuomenna (Dnes a pozítří), 2012. === Esseet === * Kadonneen kielen jäljillä (Hledání ztraceného jazyka), 1997. * Utopus itse teki minusta saaren (Utopus to byl, kdo učinil mě ostrovem), 2010. * Kielen vapaa tila (Svobodný prostor jazyka), 2013. * Antikoraani tai TH:n outo maailma (Antialkorán aneb Podivný svět TH), 2017. === Leksikografia === * Epätavanomaisen tšekin kielen sanakirja (Šmírbuch jazyka českého), 1988. * Auringon alla ei ole mitään uutta (Aniž jest co nového pod sluncem), 1994. * Pyydä avainta baarissa (Klíč je ve výčepu), 2000. * Unohtuneet sanat (Slova v zapomenutí daná), 2021. Luokka:Tšekkiläiset kirjailijat Luokka:Tšekkiläiset kielenkääntäjät Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jyrki Käkönen

Jyrki Käkönen (s. 23. tammikuuta 1943Kun nuoren miehen pään sisällä myrskysi, Jyrki Käkönen tarttui kynään ja alkoi kirjoittaa – ”Runot ovat aikansa kuvausta, jota ei saa siivota puhtaammaksi” Nokian Uutiset) on suomalainen rauhan- ja konfliktintutkija.Maailma muokkasi rauhantutkijaksi, ei upseeriksi Helsingin Sanomat Käkösen isän toiveena oli pojan ryhtyminen upseeriksi, mutta Käkönen valitsi yliopistouran. Hänen maailmankuvansa muokkautui vasemmistolaiseksi Vietnamin sodan ja kolmanteen maailmaan liittyneiden teemojen myötä. Käkönen kirjoitti ylioppilaaksi Turun suomalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1964. Filosofian kandidaatin arvon hän sai vuonna 1971, ja valtiotieteen tohtoriksi hän väitteli vuonna 1986. Käkönen oli Turun yliopistossa assistenttina (1976), apulaisprofessorina (1982) ja yliassistenttina (1983) ennen vuonna 1987 sinne saamaansa nimitystä kansainvälisen politiikan dosentiksi. Vuonna 1988 Käkösestä tuli myös Joensuun ja Oulun yliopistojen dosentti. Hän oli professorina Tampereen yliopistossa vuosina 1998–2007 ja Tallinnan yliopistossa (kansainväliset suhteet, Eurooppa- opinnotJyrki Käkönen Akateeminen Webshop) vuosina 2007–2015.Jyrki Käkönen arkistot Politiikasta Käkönen työskenteli Tampereen rauhan- ja konfliktintutkimuslaitoksen tutkijana vuodesta 1983 ja johtajana vuosina 1988–1998. Hän oli Suomen rauhantutkimusyhdistys ry:n puheenjohtaja vuosina 1986–1988 ja jatkoi sen jälkeen toimimista sen johtokunnan jäsenenä. Vuonna 1992 hänestä tuli European Peace Universityn (Itävalta) johtokunnan jäsen. Käkönen on julkaissut lukuisia kirjoja. Vuonna 2020 hän julkaisi Palladium Kirjat -kustantamon kautta vuosina 1966–1969 kirjoittamaansa runoutta kokoelmassa Paikkani maailmassa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset politiikan tutkijat Luokka:Suomalaiset pasifistit Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Cheek to Cheek (Irving Berlinin kappale)

"Cheek To Cheek" on Irving Berlinin säveltämä ja sanoittama Oscar-ehdokkuuden saanut kappale vuodelta 1934-1935. Berlin sävelsi laulun Fred Astairelle, joka laulaa kappaleen vastanäyttelijälleen Ginger Rogersille elokuvassa Top Hat roolihenkilöiden ollessa tanssimassa. Kappaleesta on tullut maineikas laulu ja se oli 11 viikon ajan listaykkönen Yhdysvalloissa, mikä teki siitä vuoden ennätyskappaleen. Luokka:Irving Berlinin säveltämät kappaleet Luokka:Vuoden 1935 kappaleet
Karnal

Karnal on kaupunki Intian Haryanan osavaltiossa. Sen asukasluku oli vuonna 2011 286 827\. ==Maantiede== thumb|vasen|Diwalin aikana valaistu rakennus. Karnal sijaitsee Intian Haryanan osavaltiossa Jamunajoen länsirannalla historiallisen Punjabin alueella. ==Historia== Karnalin kaupungilla on pitkä historia. Sen nimen sanotaan juontuvan eppos Mahabharatan soturihahmo Karnata, jota on kansanperinteessä pidetty kaupungin perustajana. Kaupungilla ei kuitenkaan ollut varhaisen historiansa aikana suurempaa merkitystä. Karnalin merkitys kasvoi, kun Delhin sulttaani Firuz Šah Tughluq rakennutti kastelukanavan Jamanalta. Kanava kehitti alueen maatalutta, minkä lisäksi paikkakunta kasvoi tiellä Delhiin. Sama tie teki kuitenkin kaupungista hyökkäysreitin kohti Delhiä. Suurmoguleja vastaan kapinoineet sikhit ryöstivät kaupungin vuonna 1708. Vuonna 1739 sen kautta kulki puolestaan Nadir Šah, joka voitti suurmogulien armeijan kuuluisaksi tullessa Karnalin taistelussa. Suurmogulien valtakunta alkoi hajota Nadir Šahin sotaretken jälkeen. Sen omistuksesta kamppailivat myöhemmin sikhit ja marathat. Britit saivat sen haltuunsa voitettuaan marathat Delhin taistelussa vuonna 1803. Brittivallan alla Karnalista tuli oman piirikuntansa hallinnollinen keskus. Kaupunki oli vuoteen 1841 saakka tärkein brittien sotilastukikohta heidän hallitsemiensa alueiden luoteisosissa. Intian sepoy-kapinan puhjetessa vuonna 1857 brittien onnistui pitää kaupunki hallinnassaan paikallisten hallitsijoiden avulla. Britit laajensivat myös Firuz Šahin rakennuttamaa kanavaa tehostaen alueen maataloutta. ==Väestö== Karnalin asukasluku oli Intian vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 286 827\. Suurempi esikaupunkialue mukaan luettuna sen asukasluku oli 302 140\. Väestöstä 274 498 eli 90,85 % oli hinduja. Suurempia vähemmistöjä olivat sikhit (21 033, 6,96 %) ja muslimit (3 938, 1,3 %). Paikalliset puhuvat länsihindiä. ==Lähteet== Luokka:Haryanan kaupungit