EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Stadium MK

Stadium MK on Ison-Britannian Milton Keynesissä sijaitseva jalkapallostadion, joka on valmistunut vuonna 2007. Se toimii Milton Keynes Donsin kotikenttänä. Stadionilla on pelattu myös vuoden 2015 rugbyn MM-kilpailuiden sekä 2022 jalkapallon naisten EM-kilpailuiden otteluita. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Stadium MK:n kotisivut Luokka:Englannin jalkapallostadionit Luokka:Milton Keynes
Slovo

Slovo tarkoittaa muun muassa seuraavia: * Slovo, ukrainalainen kirjankustantamo 1922–1926 * Slovo, brittiläinen akateeminen lehti, jota julkaisee UCL School of Slavonic and East European Studies (SSEES) * Laulu Igorin sotaretkestä, Kiovan Rusin kirjallisuuden merkkiteos * Joe Slovo, asuinalue Etelä-Afrikassa * Slovo, Arkonan albumi ==Sukunimi== * Gillian Slovo (s. 1952), eteläafrikkalainen kirjailija, toimittaja ja elokuvatuottaja * Joe Slovo (1926–1995), eteläafrikkalainen poliitikko ja apartheidia vastustanut aktivisti Luokka:Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Nitistäjä

Nitistäjä () on vuonna 1974 valmistunut rikoselokuva, jonka ohjasi Carlo Lizzani ja tuotti Dino De Laurentiis. Italialais-amerikkalainen yhteistuotanto on kuvitteellinen uudelleenkertomus mafioso Joseph ”Crazy Joe” Gallosta, joka murhattiin ampumalla 7. huhtikuuta 1972 New Yorkin Little Italyssa sijaitsevassa ravintolassa. Lewis John Carlinon käsikirjoitus perustuu toimittaja Nicholas Gagen artikkelisarjaan. Elokuvan pääosissa nähdään Peter Boyle, Paula Prentiss, Fred Williamson, Rip Torn, Luther Adler, Henry Winkler ja Eli Wallach. == Tuotanto == Varietyn mukaan Nitistäjän käsikirjoitus perustui The New York Timesin toimittajan, Nicholas Gagen, artikkelisarjaan mafiasodista. Martin Scorsese oli alun perin ohjaaja Lizzanin assistentti elokuvassa. Lizzanin alkuperäinen valinta Gallon rooliin oli Robert De Niro nähtyään hänet Verinen Mamma Barker -elokuvassa. Kuvaukset alkoivat 25. kesäkuuta 1973 ja ne toteutettiin kokonaan New Yorkissa. == Julkaisu == Elokuvan ensi-ilta oli Italiassa 8. helmikuuta 1974. Se tuotti kotimaassaan yhteensä 628 266 000 Italian liiraa. Italialainen elokuvahistorioitsija ja kriitikko Roberto Curti kuvaili elokuvaa ”kaupallisesti epäonnistuneeksi” ja totesi, että se tuotti vähemmän kuin ”keskinkertaiset genretuotteet” vahvasta näyttelijäsuorituksesta huolimatta. Hänen mukaansa elokuvan italialaisen version käsikirjoitus on suurelta osin epätäydellinen ja eroaa yhdysvaltalaisesta versiosta. Italian version käsikirjoituksesta vastasivat Dino Maiuri, Massimo De Rita ja Lizzani, kun taas yhdysvaltalaisen version ainoa käsikirjoittaja oli Lewis John Carlino. Italialaisessa versiossa ei myöskään mainita editoija Peter Zinneriä. Elokuva sai Yhdysvaltojen ensi- iltansa New Yorkissa 15. helmikuuta 1974. Variety raportoi, että samana päivänä mafian jäsenen Joseph Colombon asianajaja Barry Slotnick aikoi jättää kieltomääräyksen elokuvaa vastaan. Kieltomääräys sisälsi väitteen, että Coletin hahmo perustui Colomboon, mikä loukkasi hänen yksityisoikeuksiaan. Colombo oli koomassa sen jälkeen, kun häntä oli ammuttu päähän kesäkuussa 1971. Daily Variety raportoi 26. helmikuuta 1974, että New Yorkin korkeimman oikeuden tuomari hylkäsi kieltomääräyksen, koska elokuva ei loukannut Colombon yksityisyyttä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 1974 italialaiset elokuvat Luokka:Mafiaelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset rikoselokuvat Luokka:Vuoden 1974 yhdysvaltalaiset elokuvat
William Wallace Campbell

William Wallace Campbell (11. huhtikuuta 1862 Hancockin piirikunta, Ohio, Yhdysvallat – 14. kesäkuuta 1938 San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen tähtitieteilijä. == Elämä ja ura == Campbell opiskeli rakennusinsinööriksi Michiganin yliopistossa vuonna 1886, ja hänestä tuli Coloradon yliopiston matematiikan professori. Hän opetti Michiganissa tähtitiedettä vuosina 1888–1891. Vuonna 1890 hän työskenteli kesävapaaehtoisena Lickin observatoriossa, jossa hän oppi spektroskopiaa James Edward Keelerin johdolla, jonka seuraajaksi hän tuli seuraavana vuonna. Vuodesta 1900 vuoteen 1930 hän toimi Lickin johtajana, vaikka viimeiset seitsemän vuotta hän oli itse asiassa Berkeleyssä Kalifornian yliopiston presidenttinä. Campbell oli Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian puheenjohtaja vuosina 1931–1935. Campbell tunnetaan erityisesti spektrografisista tutkimuksistaan ja määrityksistään, jotka koskivat tähtien säteittäisliikettä Maata kohti tai siitä poispäin. Lisäksi hän löysi monia spektroskooppisia kaksoistähtiä, ja vuonna 1924 hän julkaisi luettelon, jossa oli lueteltu yli 1 000 kaksoistähteä. Hän johti myös useita auringonpimennysten tutkimusretkiä, joista yksi vuonna 1922 vahvisti Einsteinin erityisen suhteellisuusteorian mukaisen valon taipumisen auringon vaikutuksesta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:yhdysvaltalaiset tähtitieteilijät Luokka:yhdysvaltalaiset professorit Luokka:Vuonna 1862 syntyneet Luokka:Vuonna 1938 kuolleet Luokka:Yhdysvaltain yliopistojen rehtorit
Siistii räppii

Siistii räppii on suomalaisen rap-artisti Stepan seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 1. heinäkuuta 2022 PME Recordsin kautta. Albumilla vierailevat Are, Gettomasa ja Arppa. == Kappaleet == # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Soundi: Levyarvio: Stepa nousi umpikujasta nostalgisella bilelevyllä – Kuluneetkaan ideat eivät heikennä rentoa uutuusalbumia Viitattu 14.9.2022. == Lähteet == Luokka:Stepan albumit Luokka:Vuoden 2022 albumit
Hryhori Kostjuk

Hryhori Kostjuk, , salanimi: B. Podoljak, (25. lokakuuta 1902 Boryškivtsi, Podiljan kuvernementti – 3. lokakuuta 2002 Silver Springs, Maryland, Yhdysvallat) oli merkittävä ukrainalainen kirjallisuudentutkija. Hän asui vuodesta 1952 Yhdysvalloissa ja oli sikäläisen Ukrainan taide- ja tiedeakatemian täysjäsen. Kostjuk opiskeli Kiovassa Kansanopetuksen instituutissa (1925–1929) ja sen jälkeen 1930-luvulla Harkovassa Ševtšenkon kirjallisuusinstituutissa. Hänen kirjallisuuskatsauksiaan ja -esseitään ilmestyi vuosina 1927–1931 useissa julkaisuissa. Hän opetti 1932–1933 Ukrainan kirjallisuushistoriaa Harkovan yliopistossa ja 1933–1934 Luhanskin pedagogisessa instituutissa. Hänet pidätettiin Kiovassa Stalinin vainojen aikana, ja häntä syytettiin nationalismista ja ”hvylovyismista”. Hän oli vuodet 1935–1940 neuvostovankiloissa ja keskitysleireillä, enimmäkseen Vorkutassa. Kostjuk pakeni 1944 Saksaan ja asui Länsi-Saksassa, jossa hän oli perustamassa kirjallisuusjärjestö MURia ja oli Ukrainan demokraattisen vallankumouspuolueen perustajia ja sen sihteeri 1948. Hän kuului puolueen vasemmistoryhmään ja 1949 kuukausilehti Vperedin perustajiin. Hän asui vuodesta 1952 Yhdysvalloissa, jossa hän johti ukrainalaisten pakolaiskirjailijoiden järjestöä Slovoa 1955–1975. Hän toi 1950-luvun lopulla Volodymyr Vynnytšenkon arkistot Ranskasta ja toimi arkiston intendenttinä Columbian yliopistossa. Hän toimitti Vynnytšenkon julkaisemattomia teoksia ja päiväkirjoja julkaistavaksi. Kostjuk kirjoitti toisen maailmansodan jälkeen laajasti Ukrainan kirjallisuudesta ja politiikasta sotien välisen ajan Neuvosto-Ukrainassa ja sotien jälkeisenä aikana lännessä. Hän vaali niiden ukrainalaisten kirjailijoiden muistoa, jotka joutuivat Stalinin vainojen uhreiksi. Hän kokosi Mykola H’vylovyin kootut teokset ja oli niiden julkaisun päätoimittajana. Teokset oli kielletty Neuvosto-Ukrainassa 1930-luvun alkupuolelta lähtien. Hän toimitti julkaistavaksi muidenkin kirjailijoiden teoksia ja kirjoitti englanniksi käännetyn merkittävän historiateoksen Stalinist Rule in the Ukraine: A Study of the Decade of Mass Terror, 1929–39 (1960) ja muita politiikkaa käsitteleviä teoksia sekä muistelmat vankeusajaltaan (1978). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Stalinist Rule in the Ukraine: A Study of the Decade of Mass Terror, 1929–39 Diasporiana (Elektronna biblioteka, vapaasti ladattavissa) Luokka:Ukrainalaiset kirjallisuustieteilijät Luokka:Amerikanukrainalaiset Luokka:Vuonna 1902 syntyneet Luokka:Vuonna 2002 kuolleet
Cons-la-Grandville

Cons-la-Grandville on kunta Koillis-Ranskassa Meurthe-et-Mosellen departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee Chiersjoen varrella, noin 39 kilometriä Brieyn kaupungista luoteeseen. Kaupungissa on useita merkittäviä kohteita uskonnollisesta, sotilaallisesta ja teollisesta arkkitehtuurista, jotka kaikki on luokiteltu historiallisiksi monumenteiksi. Château de Cons-la- Grandville on 1700-luvun renessanssilinna. Se on rakennettu Dudon de Consin keskiaikaisen linnan perustuksille. Hän oli vuonna 1096 Godefroy de Bouillonin mukana ensimmäisellä ristiretkellä. Linna on kokenut muutoksia koko sen olemassaolonsa ajan. Linna on rakennettu keltaisesta Pierre de Jaumont kalkkikivestä. Linnan sisustus kattaa ajanjakson 1200-luvulta 1800-luvulle. Linnan eteläpuolella on entinen 1000-luvulta peräisin oleva benediktiiniluostari. Arkkitehti Laurent Benoît Dewez rakennutti sen uudelleen 1760-luvulla. Luostarin kirkosta tuli seurakuntakirkko Ranskan suuren vallankumouksen aikana 1700-luvun lopulla. 1800-luvun terästeollisuuden historiasta on jäljellä vuodelta 1865 peräisin oleva masuuni. Tiedosto:Prieure Cons Grandville.JPG|Luostari Tiedosto:Haut fourneaux Cons Grandville.JPG|Masuuni Tiedosto:Eglise Cons Grandville.JPG|Saint-Hubertin kirkko ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Meurthe-et-Mosellen kunnat
Diana Silva

Diana Micaela Abreu de Sousa e Silva (s. 4. kesäkuuta 1995) on portugalilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Portugalin naisten maajoukkueessa ennen vuoden 2022 EM-kilpailuja 81 maaottelua ja tehnyt niissä 17 maalia. Hän pelasi ensimmäisen naisten maaottelunsa maaliskuussa 2014. Silva edustaa kotimaassaan Sportingia, johon hän palasi pelattuaan kauden 2020–2021 englantilaisseura Aston Villassa. == Lähteet == Luokka:Portugalilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jéssica Silva

Jéssica Lisandra Manjenje Nogueira Silva (s. 11. joulukuuta 1994) on portugalilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Portugalin naisten maajoukkueessa ennen vuoden 2022 EM-kilpailuja 89 maaottelua ja tehnyt niissä kymmenen maalia. Hän pelasi ensimmäisen naisten maaottelunsa marraskuussa 2011. Silva on edustanut kotimaansa seurojen lisäksi Ruotsissa Linköpingiä, Espanjassa Levantea, Ranskassa Lyonia, jonka pelaajana hän voitti Mestarien liigan vuonna 2020, ja Yhdysvalloissa Kansas City Currentia. Vuoden 2022 alusta hän on edustanut kotimaassaan Benficaa. == Lähteet == Luokka:Portugalilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vimma (yhtye)

Vimma, tyyliteltynä VIMMA, on seitsemän helsinkiläisen muusikon kollektiivi, joka kirjoittaa musiikkia luontosuhteesta ja ilmastonmuutoksesta. Yhtye yhdistää musiikissaan elementtejä muun muassa progressiivisesta rockista, folkmusiikista, popista ja hiphopista.Mirko Siikaluoma: Tarkkailuluokka | Vimma: Uutta eksistentialismia ja musiikillista mosaiikkia Soundi 13.10.2019. Viitattu 12.7.2022. Se on esiintynyt vuodesta 2016 lähtien ja julkaisi ensimmäisen albuminsa Meri ja avaruus vuonna 2019. Sen jälkeen se on julkaissut myös toisen albumin Tornadon silmässä sekä useamman singlen. Kappaleiden sanoitukset käsittelevät ympäristöön tilaa ja siihen liittyvää aktivismia. Vimma voitti Etnogaalassa 2020 Vuoden tulokas -palkinnon Etnogaala: Voittajat Viitattu 12.7.2022. ja oli vuoden 2023 Emma-gaalassa ehdolla Kriitikoiden valinta -kategoriassa. Yhtyeen solisti on Eeva Rajakangas. Sävellyksistä vastaa enimmäkseen viulisti Pessi Jouste. Kollektiivin muut jäsenet ovat Roope Jokinen, Kalle Outila, Aino Kallio, Santeri Kettu ja Vilho Louhivuori. ==Albumit== * Tornadon silmässä (Nordic Notes, 2023) * Meri ja avaruus (Eclipse Music, 2019) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kotisivut Luokka:Suomalaiset yhtyeet
Réhon

Réhon on kunta Koillis-Ranskassa Meurthe-et-Mosellen departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee Chiersjoen varrella, noin 40 kilometriä Brieyn kaupungista luoteeseen. Réhon oli 1400-luvulla Nassaun suvun liittolaisiin kuuluneen lordi Jehan d’Heumontin vastuulla. Heumontin linna oli läheisellä kukkulalla. Vuoteen 1853 saakka Réhon oli pieni maalaiskylä. Tämän jälkeen kaupunkiin rakennettiin rautatie ja sen teollistuminen alkoi. Kunnan suurin tehdas oli La Providencen terästehdas, jonka masuunit olivat osa maisemaa. Tehdas kuului belgialaiseen Forges de la Providence -teräsyritykseen. Vuonna 1914 La Providence osti Heumontin linnan maat, ja alkoi rakennuttaa sinne työväestölleen asuntoja. Siitä tehtiin uudenlainen tilava puutarhakaupunki, jossa oli valoisia asuntoja, ja jonka kaikissa taloissa oli suuri puutarha. Tehtaassa oli enimmillään 7 masuunia, ja vuonna 1960 tehtaalla oli 3 500 työntekijää. Vähitellen tuotanto kuitenkin väheni, ja lopulta vuonna 1987 tuotanto lopetettiin ja seuraavana vuonna koko tehtaan toiminta lakkautettiin. Lopettamista edelsi rajut mellakat. Vuonna 1988 masuunit räjäytettiin. == Tunnettuja kuntalaisia == * Alfred Mézières (1826–1915), journalisti ja poliitikko * Jean-Marc Reiser (1941–1983), sarjakuvantekijä Tiedosto:La Providence Réhon - integrated steel mill 2.jpg|Masuuni no 2 Tiedosto:Réhon (Meurthe-et-M.) city limit sign Heumont.JPG|Heumontin asuinalue Tiedosto:Eglise Heumont Rehon.JPG|Saint-Eloin kirkko, Heumont == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Meurthe-et-Mosellen kunnat
Karl Edvard Fritjof Bergroth

Karl Edvard Fritjof Bergroth (24. toukokuuta 1845 Humppila – 17. tammikuuta 1920 Kauhava) oli suomalainen rovasti. Bergroth valmistui ylioppilaaksi vuonna 1864 Åbo gymnasiumista ja vihittiin papiksi vuonna 1867. Bergroth toimi kirkkoherrana Hammarlandissa vuosina 1876–1887, Elimäellä vuosina 1887–1894 sekä Kauhavalla vuodesta 1894 lähtien aina kuolemaansa. Bergrothille myönnettiin rovastin arvonimi vuonna 1893. Bergrothia on kuvattu pitkäpartaiseksi ja kunnioitusta herättäväksi esipapiksi, jota on muistettu taitavana maanviljelijänä.Pietiläinen 1999, s. 439 == Ura pappina == Pappisvihkimyksensä jälkeen Bergroth toimi pappina Kaskisissa, Pirttikylässä ja Närpiössä. Bergroth nimitettiin Oripään kappalaiseksi vuonna 1870 ja Hammarlandin kirkkoherraksi vuonna 1876. Ahvenanmaalta Bergroth valittiin Elimäen kirkkoherraksi vuonna 1887. Kauhavan kirkkoherraksi Bergroth valittiin vuonna 1894. Bergroth piti eri puolilla Kauhavaa Raamattua selittäviä tilaisuuksia. == Yksityiselämä == Karl syntyi pappisperheeseen ja kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1864. Bergrothin vanhemmat olivat kirkkoherra Emil Ferdinand Bergroth ja Margareta Karolina Hällfors. Bergrothin veli oli pappi ja poliitikko Waldemar Bergroth. Bergrothin vaimo oli vuodesta 1868 lähtien tämän serkku Johanna Katarina ja tämän kuoleman jälkeen vuodesta 1909 lähtien Dagmar Schoultz. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Suomen evankelis- luterilaisen kirkon papit Luokka:Vuonna 1845 syntyneet Luokka:Vuonna 1920 kuolleet
Podengo galguenho

Podengo galguenho on sukupuuttoon kuollut portugalilainen koirarotu. == Ulkonäkö == Rodun pää oli erittäin pitkänomainen, otsa melko kapea, kuono teräväkärkinen, korvat pystyt, suuret, teräväkärkiset ja korkealle asettuneet. Niska oli pitkä ja kapea, lanne kaareva, lantio laskeva, vatsalinja erittäin ylösvetäytynyt, eturaajat ohuet ja häntä ohut ja melko lyhyt. Säkäkorkeus oli yli 70 cm. Väritys vaihteli, mutta oli useimmiten keltainen tai musta. == Alkuperä == Podengo galguenho kuului alkuperäiseen etelän podengotyyppiin. Se esiintyy Mértolasta löydetyissä arabialaisissa keramiikkaesineissä, jotka ajoittuvat noin 100-luvulle: niissä on kuvattuna vinttikoiramainen koira, jolla on kuitenkin pystyt korvat. Rotu mainittiin vielä 1900-luvun alkupuolella useissa kirjoituksissa. Sen uskotaan olleen alkuperältään pystykorvainen vinttikoira, ja siinä olikin paljon vinttikoiran vaikutteita – mutta myös podengon vaikutus näkyi, ja sitä verrataan espanjalaiseen rotuun nimeltä regalgo. Se oli todennäköisesti nykyisen portugalinpodengon kantarotu, jonka arabit toivat Portugaliin. Se saattoi olla myös podengon ja sukupuuttoon kuolleen lusitanianvinttikoiran välimuoto. Sen vaikutus näkyy yhä tietyissä ison portugalinpodengon jalostuslinjoissa, joihin se todennäköisesti lopulta sekoittui, lakaten samalla olemasta oma rotunsa.Veiga, Vitor. The Portuguese Podengo, s. 71-73. 2005. === Etymologia === Galguenho tarkoittaa "vinttikoiraa", mikä viittaa rodun olemukseen vinttikoiramaisena podengona. == Lähteet == Luokka:Sukupuuttoon kuolleet koirarodut Luokka:Podencot Luokka:Portugalilaiset koirarodut
Tatiana Pinto

Tatiana Vanessa Ferreira Pinto (s. 28. maaliskuuta 1994) on portugalilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Portugalin naisten maajoukkueessa ennen vuoden 2022 EM-kilpailuja 87 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia. Hän pelasi ensimmäisen naisten maaottelunsa maaliskuussa 2014. Pinto on edustanut kotimaansa seuroista pisimpään Sportingia. Ulkomailla hän on edustanut saksalaista Sandia, englantilaista Bristol Cityä ja espanjalaista Levantea. == Lähteet == Luokka:Portugalilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Inês Pereira

Inês Teixeira Pereira (s. 26. toukokuuta 1999) on portugalilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan maalivahti. Hän on pelannut Portugalin naisten maajoukkueessa ennen vuoden 2022 EM-kilpailuja 29 maaottelua. Hän pelasi ensimmäisen naisten maaottelunsa tammikuussa 2018. Pereira edustaa sveitsiläisseura Servetteä, johon hän siirtyi vuonna 2021 kotimaansa Sportingista. == Lähteet == Luokka:Portugalilaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sílvia Rebelo

Sílvia Marisa Garcia Rebelo (s. 20. toukokuuta 1989) on portugalilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Portugalin naisten maajoukkueessa ennen vuoden 2022 EM-kilpailuja 117 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin, maaliskuussa 2010 MM-karsintaottelussa Armeniaa vastaan. Hän pelasi ensimmäisen naisten maaottelunsa syyskuussa 2008. Rebelo edustaa kotimaassaan Benficaa, johon hän siirtyi vuonna 2018 Bragasta. == Lähteet == Luokka:Portugalilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vanessa Marques

Vanessa Marques Malho (s. 12. huhtikuuta 1996) on portugalilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Portugalin naisten maajoukkueessa ennen vuoden 2022 EM-kilpailuja 83 maaottelua ja tehnyt niissä kymmenen maalia. Hän pelasi ensimmäisen naisten maaottelunsa syyskuussa 2012. Marques edustaa kotimaassaan Bragaa. Hän pelasi kaudella 2020–2021 Unkarissa Ferencvárosin joukkueessa. == Lähteet == Luokka:Portugalilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
STS Alppimatkat

STS Alppimatkat on alppimatkoja järjestävä yhtiö, joka on osa ruotsalaista STS Alpresor AB:ta. STS Alpresor AB perustettiin vuonna 1976, ja se on ollut jo usean vuoden ajan Pohjoismaiden suurin alppimatkojen järjestäjä. STS Alppimatkat aloitti toimintansa STS Alpresor AB:n Suomen sivuliikkeenä vuonna 2004. STS Alppimatkojen toiminimi kaupparekisterissä on STS Alpresor AB filial ja STS Alppimatkat on yhtiön aputoiminimi. STS Alppimatkojen kohteita on Itävallan, Ranskan ja Italian Alpeilla. Yhtiö omistaa muun muassa suositun Hotel Salzburger Hofin Bad Gasteinissa. Yhtiö järjestää alppimatkoja talvikaudella ja vaellus- ja golfmatkoja kesäkaudella. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * STS Alppimatkat - Instagram * Emoyhtiön kotisivut Luokka:Matkatoimistot
Stefan Sigfrids

Stefan Sigfrids (s. 1970) on suomalainen pastori ja seurakunnanjohtaja. Syksystä 2022 lähtien Sigfrids työskentelee Helsingin Saalemin johtavana pastorina. Vuosina 1998–2017 Sigfrids työskenteli Vaasan Sionin johtajana ja vuosina 2017–2022 Ruotsissa Tukholman Filadelfian pastorina sekä vuodesta 2018 seurakunnan suomenkielisen työn johtajana. Sigfridsin perheeseen kuuluu vaimo Marina ja kolme lasta. Sigfrids on koulutukseltaan insinööri ja ryhtyi Vaasan ruotsinkielisen Sion-seurakunnan pastoriksi vuonna 1998. Sigfridsin kaudella Sion-seurakunnan kävijämäärät nousivat ja seurakunnan keski-ikä laski reilusti. Sigfridsin kaudella seurakunta teki yhteistyötä ja järjesti yhteismission Vaasan suomenkielisen helluntaiseurakunnan kanssa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset helluntailaiset pastorit Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ernst Curtius

Ernst Curtius (2. syyskuuta 1814 Lyypekin vapaakaupunki – 11. heinäkuuta 1896 Berliini) oli saksalainen historioitsija ja arkeologi, joka johti Olympian pyhäkköalueen kaivauksia. ==Elämä ja ura== Curtius oli filologi Georg Curtiuksen veli ja filologi Ernst Robert Curtiuksen isoisä. Kreikan-matkojensa (1836–1840) jälkeen Curtiuksesta tuli Berliinin yliopiston ylimääräinen professori jo vuonna 1844, ja vuonna 1856 hän sai professuurin Göttingeniin, josta hänet kutsuttiin vuonna 1868 Berliinin yliopiston antiikin taidehistorian professuuriin. Vuonna 1871 hänestä tuli Preussin tiedeakatemian pysyvä sihteeri. Hän oli myös sikäläisen Antiqvarium-kokoelman johtaja ja Saksan arkeologisen instituutin keskushallituksen jäsen. Hän teki useita matkoja Kreikkaan arkeologisia tutkimuksia varten. Curtius oli 1870-luvun jälkipuoliskolla Olympiassa suoritettujen suurten kaivausten varsinainen alullepanija. Juuri hän teki Saksan hallituksen puolesta sopimuksen Kreikan kanssa vuonna 1874, jolla Olympian kaivaukset annettiin yksinomaan Saksan tehtäväksi. Curtius oli mukana kirjoittamassa virallista selontekoa tästä hankkeesta (Die Ausgrabungen zu Olympia, neljä nidettä 1877-1880). Hänen marmorinen rintakuvansa pystytettiin Olympiaan keväällä 1896. Institut de France nimitti hänet kirjeenvaihtajajäseneksi vuonna 1869 ja ulkomaiseksi jäseneksi vuonna 1889. Curtiuksen merkittävimpiä teoksia ovat Peloponnesos (1851–1852), joka on tieteellinen esitys kyseisen maan historiasta, saagoista ja muinaismuistoista, Griechische Geschichte (kolme nidettä, 1857–1861; kuudes painos 1887–1889), joka on arvokas vastine Theodor Mommsenin Römische Geschichte -teokselle, ja Die Stadtgeschichte von Athen (1891). == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:saksalaiset tietokirjailijat Luokka:saksalaiset professorit Luokka:saksalaiset arkeologit Luokka:saksalaiset historioitsijat Luokka:saksalaiset antiikintutkijat Luokka:Vuonna 1814 syntyneet Luokka:Vuonna 1896 kuolleet
Carole Costa

Carole Costa (s. 3. toukokuuta 1990) on portugalilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Portugalin naisten maajoukkueessa ennen vuoden 2022 EM-kilpailuja 142 maaottelua ja tehnyt niissä 15 maalia. Hän pelasi ensimmäisen naisten maaottelunsa tammikuussa 2008. Costa pelasi Saksassa kausina 2010–2017 ja edusti kolme kautta Esseniä, kaksi kautta Duisburgia ja kaksi kautta Cloppenburgia. Tämän jälkeen hän on edustanut kotimaassaan Sportingia ja vuodesta 2020 Benficaa. == Lähteet == Luokka:Portugalilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Catarina Amado

Catarina Isabel Silva Amado (s. 21. heinäkuuta 1999) on portugalilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Portugalin naisten maajoukkueessa ennen vuoden 2022 EM-kilpailuja 16 maaottelua. Hän pelasi ensimmäisen naisten maaottelunsa huhtikuussa 2021. Amado edustaa kotimaassaan Benficaa. == Lähteet == Luokka:Portugalilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Omeljan Ohonovskyi

Omeljan Ohonovskyi (; 3. elokuuta 1833 Hryhoriv, Stanyslavivin piiri – 28. lokakuuta 1894 Lviv) oli ukrainalainen kieli- ja kirjallisuustieteilijä. Hän oli Lvivin yliopistossa ukrainan kielen ja kirjallisuuden professori. Ohonovskyin merkittävin teos on Istorija literaturyi russkoi (keskeneräinen). Teoksessa Studien auf dem Gebiete der ruthenischen Sprache (1880) hän osoitti ukrainan kielen venäjään nähden itsenäiseksi kieleksi ja selvitti – etenkin foneettiselta kannalta – ukrainan murteiden sisäisen aseman. Liitteenä oli hänen kielitieteellinen tutkimuksensa O ważniejszych właściwościach języka ruskiego (1888). Hänen ukrainan kieltä koskeviin näkemyksiinsä tuli voimakkaita vastaväitteitä venäläisiltä kriitikoilta, esimerkiksi 1890 Aleksandr Pypiniltä. Hänen vastauksensa Pypinille ja muille venäläisille herätti vilkasta keskustelua ja sai paljon tukea. Ohonovskyi julkaisi myös teoksen Hristomatija starorusskaja kommentaarein sekä sanakirjan (1881) ja ukrainan kielen kieliopin. Kaunokirjailijana hän kirjoitti runollisen kertomuksen Krest (1860), kansanomaiset näytelmät Halška Ostrožka ja Fedko OstrožkiOhonovskij, Omeljan Nordisk familjebok, Uggleupplagan, osa 20, palsta 554. Nordisk familjeboks förlags 1914 ja satuja lapsille. Ohonovskyi oli Prosvita-kulttuuriseuran perustajajäsen ja sen puheenjohtaja vuodesta 1877 kuolemaansa saakka ja myös Ševtšenkon tieteellisen seuran perustajajäsen. Hän vastusti puolalaistamista hyvin suorasanaisesti. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ukrainalaiset kirjallisuustieteilijät Luokka:Ukrainalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1833 syntyneet Luokka:Vuonna 1894 kuolleet
Alícia Correia

Alícia de Figueiredo Lima Correia (s. 29. huhtikuuta 2003) on portugalilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Portugalin naisten maajoukkueessa ennen vuoden 2022 EM-kilpailuja yhdeksän maaottelua. Hän pelasi ensimmäisen naisten maaottelunsa lokakuussa 2020. Correia edustaa kotimaassaan Sportingia. == Lähteet == Luokka:Portugalilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 2003 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Taganrog-Tsentralnyi

Taganrog-Tsentralnyi tai Taganrog-Tsentralnyin lentotukikohta (; kansallinen lentopaikkakoodi: ЬРРЦ) on Taganrogissa, Venäjän Rostovin aluella sijaitseva lentotukikohta. Lentotukikohta sijaitsee noin 7 kilometriä Venäjän Rostovin alueen Taganrogin keskustasta länsiluoteeseen. Tukikohdassa toimii 708. sotilaskuljetuslentorykmentti. Tällä Venäjän ilmavoimin on tukikohdassa esimerkiksi Iljušin Il-76 -kuljetuslentokoneita. Lisäksi tukikohdassa toimiin lentokoneiden korjauksiin keskittynyt laitos (325. lentokonekorjauslaitos; 325 ARZ; ). Lentoaseman alueella toimii myös sotilasilmailuun erikoistunut museo. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Aerodrom Taganrog (Tsentralnyi) (wikimapia.org) Luokka:Taganrog Luokka:Venäjän lentoasemat Luokka:Venäjän ilmavoimien lentokentät‎
Andreia Norton

Andreia Alexandra Norton (s. 15. elokuuta 1996) on portugalilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Portugalin naisten maajoukkueessa ennen vuoden 2022 EM-kilpailuja 62 maaottelua ja tehnyt niissä neljä maalia. Hän pelasi ensimmäisen naisten maaottelunsa lokakuussa 2016. Norton edustaa kotimaassaan Bragaa. Ulkomailla hän on edustanut espanjalaista Barcelonaa, saksalaista Sandia ja italialaista Interiä. == Lähteet == Luokka:Portugalilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Laki & Järjestys

Laki & Järjestys on suomalainen Oi! / punkrock -yhtye, joka on perustettu Lappeenrannassa tammikuussa 2020. == Ura == Yhtyeen ensimmäinen julkaisu oli helmikuussa 2021 julkaistu 7" EP Kuka lystin kustantaa?. Levyn julkaisi Hell's Tone Records. Levy on nykyään loppuunmyyty.https://hellstonerecords.com/laki- jarjestys/ Kesällä 2022 yhtyeeltä julkaistiin ensimmäinen pitkäsoitto Uusi aika. Levy on saatavilla LP:nä, CD:nä sekä kaikissa yleisimmissä suoratoistopalveluissa. Vinyyliversio levystä ilmestyi marraskuussa 2022.https://hellstonerecords.com Radiokanava FinnRadio FM valitsi Uusi aika -albumin vuoden rock -albumiksi joulukuussa 2022.https://www.finnradio.fm/vuoden2022artistit.html Yhtyeen kolmas albumi Ei katumusta -EP julkaistiin heinäkuussa 2024.https://hellstonerecords.com/ == Kokoonpano == *Pietu - basso *Jussi - laulu *Kimi - rummut *Santtu - kitara == Entiset jäsenet == *Topi - rummut (2020-2023) *Pasi - kitara (2020-2024) == Julkaisut == *Kuka lystin kustantaa? 7" EP, 2021 (HTR023) *Uusi aika CD, LP, 2022 (HTR025) *Ei katumusta CD EP, 2024 (HTR026) ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Laki & Järjestys (Instagram) Luokka:Suomalaiset punkyhtyeet
Kokorunkomenetelmä

Kokorunkomenetelmä on Amerikassa yleistynyt hakkuutyyli, jonka koneketjuun kuuluu vähintään neljä konetta. Kokorunkomenetelmää käytettiin Suomessakin puolitelojen ja runkojuontokoneiden aikana, mutta vaijerijuonnosta luovuttua se on siirtynyt syrjään tavaralajimenetelmän tieltä. Kokorunkomenetelmässä puut kaadetaan kokonaisina ja juonnetaan oksineen varastopaikalle eli ns. landingille jossa rungot katkotaan mittaan ja lastataan kuorma-autoihin. Kokorunkomenetelmässä yleisin hakkuutapa on avohakkuu, mutta harvennushakkuitakin esiintyy joskus. Kokorunkomenetelmässä koneketjun muodostavat kaatokasauskone, juontokone, prosessori ja lastauskone. Luokka:Metsänhakkuu
Ana-Maria Crnogorčević

Ana-Maria Crnogorčević (s. 3. lokakuuta 1990 Steffisburg) on sveitsiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 175-senttimetrinen. Hän edustaa espanjalaisseura FC Barcelonaa ja on pelannut Sveitsin naisten maajoukkueessa vuodesta 2009. Crnogorčević on pelannut ulkomaisissa sarjoissa vuodesta 2009 alkaen. Hän edusti Saksassa Hamburger SV:tä kausina 2009–2011 ja 1. FFC Frankfurtia kausina 2011–2018. Vuosina 2018–2019 hän edusti Yhdysvalloissa Portland Thornsia ja siirtyi sen jälkeen Barcelonaan. Hän on voittanut Mestarien liigan vuosina 2015, 2021 ja 2023. Crnogorčević on pelannut Sveitsin naisten maajoukkueessa ennen MM-kilpailujen 2023 alkua 147 maaottelua ja tehnyt niissä 71 maalia. == Lähteet == Luokka:Sveitsiläiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Viola Calligaris

Viola Calligaris (s. 17. maaliskuuta 1996) on sveitsiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pituudeltaan 167-senttimetrinen. Hän edustaa ranskalaisseura Paris Saint-Germainia ja on pelannut Sveitsin naisten maajoukkueessa vuodesta 2015. Calligaris siirtyi kotimaansa Young Boys -seurasta Espanjaan vuonna 2017. Hän edusti kaksi kautta Atlético Madridia, yhden kauden Valenciaa ja kolme kautta Levantea. Calligaris on pelannut Sveitsin naisten maajoukkueessa ennen vuoden 2023 MM-kilpailujen alkua 44 maaottelua ja tehnyt niissä viisi maalia. == Lähteet == Luokka:Sveitsiläiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Haukiputaan seurakunta

Haukiputaan seurakunta on yksi Oulun seurakuntayhtymän seitsemästä seurakunnasta. Seurakunta toimii Oulun kaupungin Haukiputaan alueella. Seurakunnassa on noin 15 000 jäsentä. Seurakunnan kirkkoherra on Outi Pohjanen (vt.). == Herätysliikkeet == Haukiputaan seurakunta kuuluu muun Pohjois- Pohjanmaan tavoin vanhoillislestadiolaisuuden keskeisimpään kannatusalueeseen. Haukiputaan alue on Perämeren rannikon ja Oulun ympäristön tavoin liikkeen voimakasta yhtenäisen kannatuksen aluetta. Haukiputaan alueella sekä vanhoillislestadiolaisten kannattajamäärä että suhteellinen osuus paikkakunnan väestöstä on korkea. == Papisto == Muun muassa seuraavat henkilöt ovat toimineet Haukiputaan seurakunnan kirkkoherroina: === Kirkkoherrat === * 1901–1932: Viktor Alfred Virkkula * 1934–1940: Aarne Alikoski * 1940–1952: Alfred Virkkula * 1952–1959 Pauli Kauppinen * 1963–1973: Erkki Jokela * 1974–1996: Timo Holma * 1996–2004: Risto Haulos * 2005–2014: Jaakko Kaltakari * 2015–2024: Jaakko Tuisku == Katso myös == * Uskonto Oulussa * Oulun seurakuntayhtymä == Lähteet == Luokka:Oulun evankelis-luterilaisen hiippakunnan seurakunnat Luokka:Oulun seurakunnat Luokka:Haukipudas
Kiimingin seurakunta

Kiimingin seurakunta on yksi Oulun seurakuntayhtymän seitsemästä seurakunnasta. Seurakunta toimii Oulun kaupungin Kiimingin alueella. Seurakunnassa on noin 15 000 jäsentä. Seurakunnan kirkkoherra on Pauli Niemelä. == Seurakunnan historiaa == Vaikka Kiimingin kirkko on rakennettu jo 1760, Alakiimingin kappeliseurakunta syntyi kuitenkin vasta 1781, kun kuninkaan päätöksellä kiiminkiläisille annettiin lupa vakituisen papin palkkaamiseen. Siihen asti kiiminkiläiset kävivät pääasiassa toisen Iin emäseurakunnan kappelin Haukiputaan jumalanpalveluksissa.Pelkonen 1981, s. 33–36. Itsenäiseksi seurakunnaksi Kiiminki pääsi senaatin päätöksellä 1858. Tuolloin Iin emäseurakunnasta erotettiin Haukiputaan ja Kiimingin kappeliseurakunnat, joista Kiiminki määrättiin emäseurakunnan paikaksi. Haukipudas ja Ylikiiminki jäivät Kiimingin kappeleiksi. Käytännössä kirkkoherrakunnaksi muuttuminen tapahtui vasta 1869 Iin kirkkoherran Calamniuksen kuoleman ja Kiimingin kappalaisen muualle siirtymisen jälkeen. Haukipudas erosi omaksi seurakunnakseen vuonna 1873 ja Ylikiiminki vuonna 1909.Pelkonen 1981, s. 78–79. Vuoden 2019 alussa Kiimingin seurakuntaan liitettiin Yli-Iin ja Ylikiimingin seurakuntapiirit, jotka sitä ennen kuuluivat Oulujoen seurakuntaan. == Papisto == Seuraavat henkilöt ovat toimineet Kiimingin seurakunnan kirkkoherroina: === Kirkkoherrat === * 1871–1895: Robert Wilhelm Montin * 1897–1903: Eljas Lönnrot * 1904–1909: Johan Teodor Bäckman * 1913–1919: Max Alfrid Wilhelm Kataviso * 1919–1927: Sulo Rantanen * 1928–1952: Väinö Juntunen * 1953–1967: Eelis Kurkela * 1968–1981: Hannu Pelkonen * 1981–1995: Heikki Karvosenoja * 1996–2000: Juhani Lavanko * 2000→ Pauli Niemelä == Katso myös == * Uskonto Oulussa * Oulun seurakuntayhtymä * Kiimingin rauhanyhdistys == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Oulun evankelis-luterilaisen hiippakunnan seurakunnat Luokka:Oulun seurakunnat Luokka:Kiiminki
Oulujoen seurakunta

Oulujoen seurakunta on yksi Oulun seurakuntayhtymän seitsemästä seurakunnasta. Seurakunta toimii Oulun kaupungin itäisellä ja kaakkoisella alueella. Seurakunnassa on yli 20 000 jäsentä. Seurakunnan kirkkoherra on Ilkka Mäkinen. Ylikiimingin seurakunta liitettiin seurakuntapiirinä osaksi Oulujoen seurakuntaa vuoden 2007 alussa ja Yli-Iin seurakunta vuoden 2011 alussa. Molemmat seurakuntapiirit siirrettiin kuitenkin osaksi Kiimingin seurakuntaa vuoden 2019 alussa. == Papisto == === Kirkkoherrat === Seuraavat henkilöt ovat hoitaneet Oulunsalon seurakunnan kirkkoherran virkaa: * 1909–1930: Erkki Pesonen * 1932–1940: Yrjö Wallinmaa * 1941–1958: Tauno V. J. Sutinen * 1958–1965: Vilho O. J. Lauriala * 1967–1977: Ossi Ylimaula * 1978–2009: Paavo Moilanen * 2009–2013: Jouni Riipinen * 2014–2017: Satu Saarinen * 2018→ Ilkka Mäkinen == Katso myös == * Uskonto Oulussa * Oulun seurakuntayhtymä == Lähteet == Luokka:Oulun evankelis-luterilaisen hiippakunnan seurakunnat Luokka:Oulun seurakunnat Luokka:Oulujoki
Sandy Maendly

Sandy Jannick Maendly (s. 4. huhtikuuta 1988 Geneve) on sveitsiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 168-senttimetrinen. Hän edustaa kotimaassaan Servetteä ja on pelannut Sveitsin naisten maajoukkueessa vuodesta 2006. Maendly on kotimaansa lisäksi pelannut Italiassa Sassari Torresissa vuosina 2011–2014 ja Veronassa vuosina 2014–2016 sekä Espanjassa Madrid CFF:ssä vuosina 2017–2018. Maendly on pelannut Sveitsin naisten maajoukkueessa kesäkuun 2022 loppuun mennessä 86 maaottelua ja tehnyt niissä 12 maalia. == Lähteet == Luokka:Sveitsiläiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Iin seurakunta

Iin seurakunta on Iin kunnassa Suomen Pohjois-Pohjanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Oulun tuomiorovastikuntaan. Seurakunnan kirkkoherra on Tapani Ruotsalainen. == Herätysliikkeet == Iin seurakunta kuuluu muun Pohjois-Pohjanmaan tavoin vanhoillislestadiolaisuuden keskeisimpään kannatusalueeseen. Iin alue on Perämeren rannikon ja Oulun ympäristön tavoin liikkeen voimakasta yhtenäisen kannatuksen aluetta. Iin alueella sekä vanhoillislestadiolaisten kannattajamäärä että suhteellinen osuus paikkakunnan väestöstä on korkea. == Papisto == Muun muassa seuraavat henkilöt ovat toimineet Iin seurakunnan kirkkoherroina: === Kirkkoherrat === * 1558- Canutus * 1564–1577: Laurentius Matthiae Raumannus * 1581–1615: Jacobus Olai * 1616–1620: Mansvetus Jacobi Fellman * 1620–1634: Johannes Henrici Lithovius * 1634–1636: Henricus Johannis Corvinus * 1636–1640: Ericus Georgii Montanus * 1641–1646: Henricus Christiani Limingius * 1648–1650: Henricus Simonis Carlander * 1652–1659: Samuel Josephi Lithovius * 1660–1667: Andreas Andreae Ulstadius * 1669–1673: Gabriel Gabrielis Calamnius * 1674–1678: Johannes Caspari Forbus * 1678–1686: Petrus Johannis Hoffrenius * 1688–1692: Samuel Samuelis Lithovius * 1692–1695: Zacharias Olai Ulhegius * 1695–1697: Christophorus Claudii Alanus * 1698–1708: Simon Henrici Pechlinius * 1710–1735: Johan Stenstrand * 1736–1752: Gustaf Fabricius * 1753–1772: Daniel Idman * 1774–1791: Erik Sinius * 1793–1797: Henrik Sund * 1800–1815: Abraham Frosterus * 1817–1836: Jakob Frosterus * 1839–1847: Erik Johan Frosterus * 1849–1866: Karl Gabriel Calamnius * 1869–1875: Frans Oskar Durchman * 1876–1918: Johan Fredrik Thauvón * 1920–1950: Eino Wirkkula * 1999–2025: Tapani Ruotsalainen * 2025–: Ulla Mitrunen ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Seurakunnan kotisivut Luokka:Oulun evankelis-luterilaisen hiippakunnan seurakunnat Seurakunta
Coumba Sow

Coumba Louisa Sow (s. 27. elokuuta 1994) on sveitsiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 178-senttimetrinen. Hän edustaa kotimaassaan Servetteä ja on pelannut Sveitsin naisten maajoukkueessa vuodesta 2018. Sow edusti kotimaassaan pitkään FC Zürichiä. Hän siirtyi kesällä 2019 Ranskaan Paris FC:n joukkueeseen, jossa hän pelasi tammikuun 2023 loppuun saakka. Sow on pelannut Sveitsin naisten maajoukkueessa ennen vuoden 2023 MM-kilpailuja 36 maaottelua ja tehnyt niissä 13 maalia. Coumba Sow'n serkku Djibril Sow on maajoukkuejalkapalloilija. Heidän molempien isät ovat kotoisin Senegalista. == Lähteet == Luokka:Sveitsiläiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Géraldine Reuteler

Géraldine Reuteler (s. 21. huhtikuuta 1999) on sveitsiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 164-senttimetrinen. Hän edustaa saksalaisseura Eintracht Frankfurtia ja on pelannut Sveitsin naisten maajoukkueessa vuodesta 2017. Reuteler edusti kotimaassaan FC Luzernia, josta hän siirtyi Saksaan sittemmin nimensä Eintrach Frankfurtiksi muuttaneeseen 1. FFC Frankfurtiin vuonna 2018. Reuteler on pelannut Sveitsin naisten maajoukkueessa ennen MM-kilpailujen 2023 alkua 55 maaottelua ja tehnyt niissä 11 maalia. == Lähteet == Luokka:Sveitsiläiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pyhäjärven seurakunta

Pyhäjärven seurakunta on Pyhäjärven kunnassa Suomen Pohjois-Pohjanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Kalajoen rovastikuntaan. Seurakunnan kirkkoherra on Mirva Ahola. == Herätysliikkeet == Pyhäjärven seurakunta kuuluu muun Kalajokilaakson tavoin herätysliikkeiden maantieteelliseen kohtaamisalueeseen. Pyhäjärven kuuluu vanhoillislestadiolaisuuden yhtenäiseen kannatusalueeseen. Pyhäjärvi ei kuitenkaan ole suunnan voimakkainta vaikutusaluetta. == Papisto == Muun muassa seuraavat henkilöt ovat toimineet Pyhäjärven seurakunnan kirkkoherroina: === Kirkkoherrat === * 1862–1868: Zakris Castrén * 1871–1896: Erik Johan Eriksson * 1899–1909: Jaakko Mustakallio * 1910–1916: Kaarle Zefanias Simelius * 1916–1938: Robert Makkonen * 1939–1956: Uuno Nikolai Taipale * 1958–1977: Ahti Lavanko * 1978–2002: Jarmo Saksman * 2003–2009: Markku Komulainen * 2009→ Mirva Ahola ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Seurakunnan kotisivut Luokka:Oulun evankelis-luterilaisen hiippakunnan seurakunnat Seurakunta
Ouse Valley Viaduct

Ouse Valley Viaduct, joka tunnetaan myös nimellä Balcomben viadukti, on Ousejoen ylittävä rautatiesilta Englannin Länsi-Sussexissa. Rautatiesilta on 450 metriä pitkä, 13 metriä leveä ja 29 metriä korkea. Se lepää 37 tilliholvin päällä, joita tukevat tiilipilarit. Siltaa reunustavat molemmin puolin kivikaiteet, ja sillan kummassakin päässä on kaksi paviljonkia. Rautatiesillan suunnittelivat insinööri John Urpeth Rastrick ja arkkitehti David Mocatta. Rakennustyöt aloitettiin vuonna 1839. Sillan rakentaminen oli valtava urakka, ja rakennustöitä varten kuljetettiin Hollannista Ouse-joen proomulla 11 miljoonaa tiiltä sekä muita rakennusmateriaaleja. Silta valmistui vuonna 1842. Viadukti kunnostettiin vuonna 1996, ja sen yli kulkee edelleen noin 110 junaa päivässä. Ouse Valley Viaduct kuuluu Grade II -rakennussuojeluluokkaan. == Kuvagalleria == Kuva:Balcombe Ouse Valley Viaduct - geograph.org.uk - 2828841.jpg| Ouse Valley Viaduct Kuva:View SSE under the Ouse Valley Viaduct (geograph 7104399).jpg |Siltaa kannattelevat holvikaaret ja pilarit. Kuva:Balcombe Ouse Valley Viaduct Plaque on Pier - geograph.org.uk - 2828857.jpg|Restauroinnin muistolaatta == Lähteet == Luokka:Englannin sillat Luokka:Rautatiesillat Luokka:Grade II* -luokan rakennukset Englannissa Luokka:Kivisillat
Luana Bühler

Luana Chiara Bühler (s. 28. huhtikuuta 1996) on sveitsiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pituudeltaan 171-senttimetrinen. Hän edustaa englantilaisseura Tottenham Hotspuria ja on pelannut Sveitsin naisten maajoukkueessa vuodesta 2018. Bühler edusti kotimaassaan FC Luzernia vuosina 2014–2017 ja FC Zürichiä vuosina 2017–2018 sekä Saksassa TSG 1899 Hoffenheimia vuosina 2018–2023. Bühler on pelannut Sveitsin naisten maajoukkueessa ennen vuoden 2023 MM-kilpailujen alkua 40 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin. == Lähteet == Luokka:Sveitsiläiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Toholammin seurakunta

Toholammin seurakunta on Toholammin ja Lestijärven kunnissa Suomen Keski- Pohjanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Kokkolan rovastikuntaan. Seurakunnan kirkkoherra on Kimmo Heinilä. == Herätysliikkeet == Toholammin seurakunta kuuluu muun Lestijokilaakson tavoin herätysliikkeiden maantieteelliseen kohtaamisalueeseen. Toholammilla vaikuttavia herätysliikkeitä ovat vanhoillislestadiolaisuus, evankelinen herätysliike ja herännäisyys. == Papisto == Seuraavat henkilöt ovat toimineet Toholammin kappeliseurakunnan kappalaisina sekä Toholammin seurakunnan kirkkoherroina: === Toholammin kappeliseurakunta === * 1755–1783: kappalainen Gustav Johan Cajanus * 1783–1798: kappalainen Per Zimmerman * 1800–1818: kappalainen Johan Erenius * 1820–1835: kappalainen Anders Gustaf Törnudd * 1839–1846: kappalainen Johan Jakob Ingman * 1848–1852: kappalainen Nils Frosterus * 1854–1855: kappalainen Karl August Odenvall * 1859–1868: kappalainen Viktor Fredrik Lilius === Toholammin seurakunta === * 1885–1894: kirkkoherra Johan Schönberg * 1894–1910: kirkkoherra David Anton Aimonen * 1911–1922: kirkkoherra Kaarlo Edvard Forss * 1922–1944: kirkkoherra Adolf Fredrik Kyrö * 1946–1952: kirkkoherra Lauri Kujanpää * 1952–1965: kirkkoherra Niilo Mattila * 1966–1974: kirkkoherra Timo Holma * 1974–1978: kirkkoherra Veikko Mattila * 1978–2009: kirkkoherra Mikko Pöyhtäri * 2009–2016: kirkkoherra Ritva-Elina Pylväs ** 2013–2016: vt. kirkkoherra Per-Olof Moberg ** 2015: vt. kirkkoherra Raimo Aspfors * 2016–2022: kirkkoherra Jorma Harju ** 2022–2023 vt. kirkkoherra Eija Seppä * 2024→ kirkkoherra Kimmo Heinilä == Katso myös == * Uskonto Keski- Pohjanmaalla == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Seurakunnan kotisivut Luokka:Oulun evankelis-luterilaisen hiippakunnan seurakunnat Seurakunta
Eseosa Aigbogun

Eseosa Mandy Aigbogun (s. 23. toukokuuta 1993 Zürich) on sveitsiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pituudeltaan 166-senttimetrinen. Hän edustaa italialaisseura AS Romaa ja on pelannut Sveitsin naisten maajoukkueessa vuodesta 2013. Aigbogun edusti kotimaassaan FC Zürichiä vuosina 2009–2011 ja FC Baselia vuosina 2011–2016. Hän edusti saksalaista 1. FFC Turbine Potsdamia kausina 2016–2018 ja ranskalaista Paris FC:tä kausina 2018–2023. Aigbogun on pelannut Sveitsin naisten maajoukkueessa ennen vuoden 2023 MM-kilpailujen alkua 91 maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia. == Lähteet == Luokka:Sveitsiläiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Roletto

Roletto () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa.Roletto Sapere.it Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 2 000 asukasta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Torinon metropolikaupungin kunnat
Natottuminen

Natottuminen ( on joko yleistä suuntautumista Natoon tai erityisesti Suomen suuntautumista länteen ja Natoon vastakohtana suomettumiselle. Ennen Venäjän hyökkäystä Ukrainaan 2022 natottumisella tarkoitettiin Suomessa maan lähentymistä tai Suomen puolustusvoimien suuntautumista Natoon. Vuonna 1996 Turun Sanomien päätoimittaja Aimo Massinen vertasi suomettumista eli ”neukuttumista” nykyiseen ”eurottumiseen” ja vielä tuoreempaan ”natottumiseen” viitatessaan Max Jakobsonin Nato-puheenvuoroon. Vuonna 2017 Esko Seppänen totesi Kansan Uutisissa, että ainakin toistaiseksi Venäjän valtionjohto on vaiennut Suomen natottumisen, mutta jossakin vaiheessa tai yhteydessä tullee vielä totuuden hetki. Kesäkuussa 2022 Yhdysvaltain presidentti Joe Biden totesi Madridin Nato-kokouksen jälkeen, että Vladimir Putinin aloitettua sodan Ukrainaa vastaan Suomi ja Ruotsi ovat lähempänä kuin koskaan sekä vahvempia kuin koskaan. Hän sanoi, että Yhdysvallat aikoo vahvistaa Suomen ja Venäjän rajaa. Biden totesi, että ”Putin halusi Naton suomettuvan, mutta saikin natottuvan Suomen.” Hän laajensi aihetta samassa yhteydessä: ”Putin haki Euroopan suomettumista, mutta saakin Euroopan natottumisen.” Suomi hyväksyttiin Naton täysjäseneksi 4. huhtikuuta 2023. == Katso myös == * Suomen Nato-jäsenyys == Lähteet == Luokka:Nato Luokka:Suomen ulkopolitiikka
Seksuaalinen masokismi

Seksuaalinen masokismi on parafilia tai seksuaalinen erityismieltymys, jossa henkilö kiihottuu seksuaalisesti toisen ihmisen hänelle tuottamasta kivusta, kärsimyksestä tai nöyryyttämisestä. Partneri voi tuottaa masokistille tällaisen kokemuksen esimerkiksi lyömällä, ruoskimalla, sitomalla, tai päälle virtsaamalla tai ulostamalla. Jotkut masokistit löytävätkin kumppanikseen seksuaalisen sadistin, joka kiihottuu kivun tuottamisesta toisille. Jotkut masokistit tuottavat kiihottavan kivun itselleen ilman partneria esimerkiksi sitomalla itsensä tai pistelemällä tai viiltelemällä itseään. Jotkut masokistit eivät tarvitse kiihottumiseen lainkaan todellista kipua, vaan heille riittää yhdynnän aikainen masokistinen mielikuva raiskatuksi tai sidotuksi tulemisesta. Tukahduttamalla aiheutettu hapenpuute on seksuaalisen masokismin hengenvaarallinen muoto. Seksuaalinen masokismi on poistettu ICD- tautiluokituksesta parafilioiden joukosta. DSM-5-luokituksessa se on edelleen nimetty parafiliaksi. ==Katso myös== * Sadomasokismi ==Lähteet== Luokka:Parafiliat
Dolores Silva

Dolores Isabel Jácome Silva (s. 7. elokuuta 1991) on portugalilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Portugalin naisten maajoukkueessa ennen vuoden 2022 EM-kilpailuja 136 maaottelua ja tehnyt niissä 16 maalia. Hän pelasi ensimmäisen naisten maaottelunsa maaliskuussa 2009. Silva on kotimaansa lisäksi pelannut Saksassa kausina 2011–2017 seuroinaan FCR 2001 Duisburg, MSV Duisburg ja FF USV Jena sekä Espanjassa kaudella 2018–2019 Atlético Madridin joukkueessa. Nykyisin hän edustaa portugalilaisseura SC Bragaa. == Lähteet == Luokka:Portugalilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt