EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Kivistö

Kivistöllä voidaan tarkoittaa: *Kivistö, kaupunginosa Vantaalla *Kivistön suuralue, Vantaan luoteisosan kattava suuralue *Kivistön rautatieasema, rautatieasema Vantaalla Kehäradan varrella *Kivistö, kaupunginosa Seinäjoella *Kivistö, asuinalue Jyväskylässä *Kivistö, järvi Keuruulla *Linjaliikenne Kivistö Oy. Kivistö on myös suomalainen sukunimi. Tunnettuja Kivistöjä: *Gustaf Kivistö (vuoteen 1905 Stenvik, 1865–1930), opettaja ja toimittaja *Harri Kivistö (s. 1981), Piraattipuolueen puheenjohtaja *Hilkka Kivistö (s. 1944), pikajuoksija *Jaakko Kivistö (1891–1962), kirjailija *Juho Kivistö (1906–1967), ammattiyhdistysjohtaja, Helsingin apulaiskaupunginjohtaja *Jukka- Pekka Kivistö, koripalloilija *Kalevi Kivistö (s. 1941), poliitikko ja ministeri (SKDL) *Kasper Kivistö (s. 1988), moninaisuuskouluttaja *Laura Kivistö (s. 1981), jalkapalloilija *Nicolas Kivistö (s. 1988), jalkapalloilija *Olli Kivistö (s. 1950), toimittaja, basisti ja laulaja *Pentti Kivistö (1922–2016), kirjailija *Sari Kivistö (s. 1968), kirjallisuustieteen professori *Tommi Kivistö (s. 1991), jääkiekkoilija *Ukko Kivistö (vuoteen 1908 Åker, 1891–1962), partiojohtaja, opettaja, kirjailija Luokka:Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Sotaoikeus

Sotaoikeus on tuomioistuin, jonka tehtävänä on tutkia sotilaiden ja joissain tapauksissa myös siviilien rikoksia. Lähes kaikkien maiden asevoimat käyttävät jonkin tyyppistä sotaoikeutta tutkimaan sotilaidensa tekemiä rikoksia. ==Sotaoikeus Suomessa== Sotilaiden tekemät rikokset tutkittiin Suomessa itsenäisyyden aikana rauhanaikaisissa sotaoikeuksissa niiden lakkauttamiseen vuoteen 1983 saakka. Sotaoikeuteen kuului lainoppinut puheenjohtaja, sotatuomari, ja neljä sotilasjäsentä (kaksi upseeria ja kaksi aliupseeria). Sota-aikana vastaavalla kokoonpanolla toimivat kenttäoikeudet, joissa oli kaksi sotilasjäsentä ja yksinkertaisempi oikeudenkäyntimenettely. Erityistapauksissa saatettiin kuolemantuomiota vaativissa rikoksissa sota- aikana asettaa erityinen pikaoikeus, jossa oli kahdeksan sotilasjäsentä ja lainoppinut puheenjohtaja. Pikaoikeus toimitti käsittelyn suullisesti joukko- osaston edessä ja sen tuomio pantiin välittömästi täytäntöön. Sotaoikeuksien ja kenttäoikeuksien päätöksistä sai pääsäännön mukaan valittaa sotaylioikeuteen (myöhemmässä vaiheessa hovioikeuteen). Pikaoikeuden tuomiosta ei voinut valittaa. Sotaylioikeuteen kuului kolme lainoppinutta sotaylituomaria, joista yksi toimi puheenjohtajana sekä kaksi vähintään esiupseerin arvoista sotilasjäsentä, joista toinen oli maa- ja toinen merivoimista. Vuoden 1984 alussa tuli voimaan rikoslakiin lisätty, sotilasrikoksia koskeva uusi 45 luku, joka kumosi vuodesta 1919 voimassa olleen sotaväen rikoslain. Lainkohdan mukaan sotilasrikokset oli käsiteltävä yleisissä tuomioistuimissa. Erityinen sotaoikeus voitiin asettaa vain sotatilan ollessa voimassa ja vain siihen valtakunnan osaan, joka oli julistettu sotatilaan.Kullervo Kemppinen: Lakitiedon pikkujättiläinen, s. 739. Porvoo-Helsinki: WSOY, 1985. ISBN 951-0-12586-5. Nykyaikana sotaoikeuden kokoonpano on lainoppinut puheenjohtaja ja kaksi sotilasjäsentä. Sotaoikeus asetetaan sota-aikana ainoastaan sotatoimialueelle ja se käsittelee sotilaiden tekemiä rikoksia. Erityistapauksissa se voi käsitellä myös siviilien rikoksia. Oikeuden päätöksistä saa valittaa hovioikeuteen. ==Sotaoikeus ulkomailla== Anglosaksisessa oikeuskäytännössä sotaoikeus on tavanomainen tapa tutkia sotilasrikokset. Tyypillisesti oikeusistuimia on useita ja niiden kokoonpano riippuu käsiteltävän asian vakavuudesta. Joidenkin maiden laivastoissa on tapana pitää sotaoikeuden istunto sota-aluksen menetyksen johdosta, usein menetetyn aluksen kapteeni itse vaatii sotaoikeuden istuntoa menetyksen syiden selvittämiseksi lopullista raporttia varten. == Katso myös == *Sotilasrikos == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Pienen tietosanakirjan hakusana historiallisesta sotilasoikeudenkäyntimenettelystä *Arvostelu sotatuomari Alkion julkaistusta päiväkirjasta Luokka:Tuomioistuimet
Luvaton poissaolo

Luvaton poissaolo voi tarkoittaa: * poissaolo luvatta sotilaspalveluksesta * luvatonta poissaoloa koulusta, lintsaamista, pinnaamista * luvatonta poissaoloa työpaikalta
Jorvaksen rautatieasema

Jorvaksen rautatieasema (, , vuoden 1924 tienoille saakka Jorfvas) on lähijunien asema Jorvaksessa Kirkkonummella, Masalan ja Tolsan asemien välissä. Laiturilta 1 liikennöidään Kirkkonummen suuntaan ja laiturilta 2 Helsingin suuntaan. Asema peruskorjattiin vuonna 2021. Asema itäpäässä on alikulku. Jorvas avattiin Masalan aseman alaisena laiturivaihteena vuonna 1903, ja arkkitehti Bruno Granholmin suunnittelema Platformskjul III -tyyppinen liikennepaikkarakennus valmistui samana vuonna. Rakennusta laajennettiin arkkitehti Jarl Ungernin piirustusten mukaan vuonna 1933, jolloin sen ulkonäkö muuttui huomattavasti. Moskovan välirauhan nojalla Jorvas jäi Porkkalan vuokra-alueelle vuonna 1944 ja se avattiin jälleen vuokra-alueen palautuksen jälkeen elokuussa 1956. Jorvaksen liikennepaikka toimi miehitettynä laiturivaihteena vain vuosina 1961–1968, muutoin miehittämättömänä seisakevaihteena. Tavaraliikenne Jorvaksen liikennepaikalla lopetettiin vuonna 1987 ja liikennepaikkarakennus purettiin. Paikalla on nykyisin vain vuonna 1994 tehty laitesuojarakennus. Jorvaksen asema siirrettiin länteen vuonna 2021, jolloin aseman laituripolku korvattiin alikululla ja asemalle rakennettiin portaat Vanhan Jorvaksentien sillalle. Lisäksi laiturit korotettiin 55 cm:n korkuisiksi ja niitä pidennettiin. Uudet laiturit otettiin käyttöön 16. lokakuuta 2021. == Pysähtyvät junat == * (Helsinki–Kirkkonummi–Helsinki) * (Helsinki–Kirkkonummi–Helsinki yöjuna) Kirkkonummelle liikennöidään raiteelta 1 ja Helsinkiin raiteelta 2.https://www.vr.fi/cs/vr/doc/Jorvas_HSL_syksy_2017.pdf == Lähteet == Luokka:Kirkkonummen rautatieliikennepaikat Luokka:Bruno Granholmin suunnittelemat rakennukset Luokka:Uudenmaan henkilöliikenteen rautatieliikennepaikat
Luoman rautatieasema

Luoman rautatieasema (, ) on entinen lähijunien asema Kirkkonummella, Mankin ja Masalan asemien välissä. Asemalla on myös puomeilla varustettu tasoristeys. Ratahallintokeskuksen (RHK) mukaan Luoman aseman palvelutaso ei täyttänyt henkilöliikenteen aseman laatuvaatimuksia. Toisin kuin Tolsan ja Jorvaksen kohdalla, Luoman rautatieaseman kehittämisestä ei RHK:n ja Kirkkonummen kunnan välillä ollut suunnitelmia. Oli ehdotettu, että asema joko siirretään nykyiseltä paikaltaan tai jopa lakkautetaan. Maaliskuussa 2016 lakkautus lopulta tapahtui, yhdessä Mankin aseman kanssa. Kirkkonummelle liikennöitiin raiteelta 1 ja Helsinkiin raiteelta 2. HSL ilmoitti useiden palautuskeskusteluiden jälkeen 21.11.2017, että Luoman asemaa ei palauteta, sillä matkustajamäärät olivat liian pieniä ja aseman avaaminen hidastaisi useimpien matkustajien matkaa. ==Historiaa== Nykyinen Luoman asema on ollut alun perin nimeltään Nokan seisake (ruots. ). Alkuperäinen Luoma taas sijaitsi lähempänä Helsinkiä, suunnilleen nykyisen Kehä III:n sillan kohdalla. Vanha Luoma seisake avattiin 30. marraskuuta 1904 ja Nokan seisake 1. elokuuta 1931.Vaunut.org - Liikennepaikat, vaunut.org, viitattu 17.4.2024. Vuosina 1944-1956 alkuperäinen Luoman asema oli Helsingistä länteen kulkevien paikallisjunien pääteasemana. Nokan seisake ei ollut käytössä, koska Porkkalan vuokra-alueen raja kulki sen laiturialueen poikki. Koska silloisella Luoman seisakkeella ei ollut ympäriajoraidetta, paikallisjunien kulkusuunnan vaihdos aiheutti erityisjärjestelyjä: aamupäivisin veturi vaihdettiin junan Helsingin puoleiseen päähän jo Kauklahdessa, ja iltapäivisin veturi tuli Luomasta Kauklahteen junan hännillä. Myöhemmin Nokan seisake päätettiin lakkauttaa, mutta Luomaa ei. Asutus oli kuitenkin keskittynyt enemmän Nokan seisakkeen kohdalle, joten vuonna 1978 alkuperäinen Luoma lakkautettiinkin ja Luoman nimi siirrettiin Nokan seisakkeelle eli nykyiselle Luoman asemalle. Alkuperäinen Luoman seisake jäi Kehä III:n siltapenkereen alle. == Lähteet == Luokka:Kirkkonummen historia Luokka:Kirkkonummen rautatieliikennepaikat Luokka:Uudenmaan lakkautetut rautatieliikennepaikat
Eläköön tuonenkielo

Eläköön tuonenkielo () on George Orwellin romaani vuodelta 1936. Kirjassa Orwell kritisoi voimakkaasti aikansa porvarillisuutta ja maallista elämäntyyliä. Kirjassa päähenkilö Gordon Comstock kyllästyy mainosnikkarin kaupallisuutta palvovaan työhön ja päättää ryhtyä köyhäksi runoilijaksi. Hän julistaa "sodan" rahan jumalaa vastaan ja kehittää teorioita rahan valtavasta merkityksestä. Vastoinkäymisissä Gordonilla on tukenaan rakkaudessaan ehdoton naisystävä Rosemary. Raija Mattilan suomennos ilmestyi vuonna 1998. == Lähteet == Luokka:Englantilaiset romaanit Luokka:Vuoden 1936 kirjat Luokka:George Orwell
120

== Tapahtumia == *Hadrianus vierailee Britanniassa == Syntyneitä == * == Kuolleita == * Dion Khrysostomos, kreikkalais-roomalainen reettori, filosofi, kirjailija ja historioitsija (mahdollisesti) * Nikomakhos Gerasalainen, kreikkalainen filosofi ja matemaatikko (mahdollisesti) * Tacitus, roomalainen senaattori Luokka:100-luku
150

== Tapahtumia == *Rooman armeijassa on 400 000 miestä == Syntyneitä == * Klemens Aleksandrialainen, kirkkoisä == Kuolleita == Luokka:100-luku
Pääskynen (lehti)

Pääskynen oli lastenlehti, joka ensimmäisen kerran alkoi ilmestyä 1871 Emilie Bergbomin (1834–1905) aloitteesta. Bergbom johti Suomalaista Teatteria yhdessä veljensä Kaarlo Bergbomin kanssa. Lehti eli vuoteen 1881. Lastenlehtien merkitys 1800-luvun loppupuolen ja 1900-luvun alun Suomessa oli varsin suuri. Monet kirjailijat ja kirjoittamisen harrastajat julkaisivat niissä tekstejään. Pääskynen oli 1800-luvulla ilmestyneistä lastenlehdistä huomattavin. Pääskystä toimitti Ida Godenhjelm (1837–1913). Lehden vakituisena avustajana oli kansanrunouden tutkija, Helsingin yliopiston professori Julius Krohn (1835–1888) perheineen. Julius Krohnin toinen vaimo Minna Krohn (o.s. Lindroos, 1841–1917) kokosi omista teksteistään ja muista Krohnin perheen kertomuksista teoksen Pääskysen liverryksiä lapsille (1883). Pääskynen alkoi ilmestyä uudelleen Otavan kustantamana 1906. Lehti ilmestyi yhtäjaksoisesti vuoteen 1935. Se oli suosittu: painos oli parhaimmillaan 1910-luvun lopulla 6 000 kappaletta. Uutta Pääskystä toimittivat Julius Krohnin tytär, kirjailija Helmi Krohn (1871–1967), kirjailija Anni Swan (1875–1958) ja kirjailija Arvid Lydecken (1884–1960). Taiteilija Rudolf Koivu (1890–1946) piirsi runsaasti kuvituksia ja vinjettejä lehteen. ==Aiheesta muualla== * Pääskynen PopuLAARIssa Luokka:Suomalaiset lastenlehdet
Asko Martinheimo

Asko Martinheimo (oikealta nimeltään Asko Erik Vilhelm Mattsson, 28. syyskuuta 1934 Ulvila – 4. helmikuuta 2002 Nokia) oli suomalainen kirjailija. Hän kirjoitti myös salanimellä A. U. Pirkkala yhdessä Uolevi Nojosen kanssa. Koulutukseltaan Martinheimo oli kansakoulun ja peruskoulun yläasteen opettaja. Hän toimi vapaana kirjailijana vuosina 1983–1988. Hän oli myös vuodesta 1988 lähtien Tampereen yhteiskoulun lukion kirjallisen ilmaisun tuntiopettajana. Martinheimo tuli tunnetuksi siitä, kuinka tarkasti ja uskottavasti hän kuvasi nuorten elämää arjessa ja yhteiskunnassa. Hänen teoksensa päähenkilöt olivat monesti aikuisikää lähestyviä poikia. Myöhemmin Martinheimo kirjoitti myös fantasia- ja sankaritarinoita. Kirjojen lisäksi Martinheimo kirjoitti kuunnelmia, televisionäytelmiä ja kolme kokoillan näytelmää. ==Teoksia== * Näytelmiä kouluille ja nuorisokerhoille (1963) (näytelmäkokoelma) * Tulvaniityn päämaja (1965) * Taivas rautaa (1966) * Melkein seitsemän (1967) * Polttaa, polttaa… (1968) * Pilkku päässä (1970) * Pääkallokiitäjä (1971) * Etäisyys M 31 (1973) * Lassinkyynel (1977) * Saari taivaanrannassa (1979) * Kolme sissiä (1980) * Ville Waldemar ja Viimeinen Apassi (1981) * Mestarilaukaus ja muita novelleja (1983) * Tuhkanaama ja Taivaantakoja (1987) * * Sadunkertojan satulintu (1991) * Kivensiruja (1992) (novellikokoelma) * Mustajärven oudot linnut (1993) * Jäähisten mahti (1994) * Simpukkaprinsessa (1995) * Isojalkainen poika (1996) (novellikokoelma) * Parempi lause: Uusia vir(i)kkeitä luovaan kirjoittamiseen (2000) Salanimellä A.U. Pirkkala kirjoitetut teokset * Juttu on tandem (1982) * Tandem iskee suoneen (1982) ==Palkinnot== * Otavan palkinto 1966 * Pirkanmaan nuorisoromaanikilpailun I palkinto 1968 * Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinto 1968 * Nortamo- palkinto 1968 * Valtion kirjallisuuspalkinto 1969, 1972, 1980 ja 1984 * Tauno Karilaan palkinto 1969 * H. C. Andersenin kunniakirja 1970 * WSOY:n kirjallisuussäätiön stipendi 1971, 1974 ja 1976 * Tampereen kaupungin palkinto 1972 * Tauno Karilaan palkinto 1972 * Nokian kaupungin tunnustuspalkinto 1977 * Topelius-palkinto 1977 ja 1988 * Nokian kaupungin kulttuurilautakunnan tunnustusstipendi 1983 * Väinö Linnan palkinto 1994 * Anni Swan -mitali 1997 ==Kirjallisuutta== * Kotimaisia lasten- ja nuortenkirjailijoita 3. Toimittanut Ismo Loivamaa. BTJ Kirjastopalvelu, 2001. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Asko Martinheimon muistokirjoitus Helsingin Sanomissa * Sanojen ajan artikkeli Asko Martinheimon teoksista Kirjasampo.fi:ssä Luokka:Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Suomalaiset fantasiakirjailijat Luokka:Suomalaiset novellikirjailijat Luokka:Anni Swan -mitalin saajat Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 2002 kuolleet
Vanha musiikki

Vanha musiikki on yleensä barokkimusiikista ja sitä vanhemmasta musiikista (keskiaika, renessanssi) käytetty nimitys. Suomalaisittain vanhana musiikkina voidaan pitää myös klassisen kauden suomalaissäveltäjien (esimerkiksi Byström, Crusell, Lithanderin veljekset) teoksia. Näin siitä syystä, että suomalaisia barokkisäveltäjiä ei ole. Vanhinta suomalaista säilynyttä materiaalia ovat keskiaikaiset gregoriaaniset laulut (muun muassa Piae Cantiones -sävelmät), koulumusiikki (esimerkiksi Porin triviaalikoulun nuottikirjat) ja uskonpuhdistuksen jälkeisellä ajalla syntyneet virret. Ajallisesti vanha musiikki ajoittuu vuosien 1500—1850 tietämille.BarokkiKuopio Vanhan musiikin lauluyhtye Punctum Vanhaa musiikkia esitetään usein niin sanotuilla periodisoittimilla, joilla tarkoitetaan joko aitoja vanhoja aikalaissoittimia tai niiden nykyaikaisia rekonstruktioita. Barokin periodisoittimia ovat esimerkiksi viola da gamba, barokkiviulu, teorbi, barokkiluuttu, barokkikitara, cembalo, virginaali, Bach-trumpetti. Klassiselle kaudelle siirryttäessä suosittuja periodisoittimia olivat esimerkiksi fortepiano ja traverso (puinen poikkihuilu). Barokkia vanhemman ajan soittimia ovat esimerkiksi krummhorn, dulcimer, skalmeija, sinkki, fiideli, sinfonia, tulppahuilu, pommeri ja hümmelchen. Suomessa järjestettäviä vanhan musiikin tapahtumia ovat mm. Sastamala Gregoriana, BRQ Vantaa, Oulun Vanha Musiikki, BarokkiKuopio sekä Musiikkia linnassa. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Taidemusiikin aikakaudet
1,1-dimetyylihydratsiini

1,1-dimetyylihydratsiini eli epäsymmetrinen dimetyylihydtratsiini (tunnetaan ainakin avaruustekniikassa lyhenteellään UDMH) on raketin nestemäinen hypergolinen polttoaine, joka otettiin käyttöön 1950-luvulla. Yhdisteestä käytetään myös nimeä N,N-dimetyylihydratsiini. 1,1-dimetyylihydratsiinia poltetaan rakettimoottoreissa typpitetraoksidilla (hapetin on toisinaan IRFNA tai nestehappi). UDMH on jalostettu hydratsiinista. Sen kemiallinen kaava on C2N2H8. UDMH on myrkyllinen, haihtuva hygroskooppinen neste, jonka sulamispiste on –57 °C ja kiehumispiste on 63 °C sekä CAS-numero 57-14-7. Sen tiheys on 0,793 g/cm3. Sen moolimassa on 60,10 g/mol. Sillä on ammoniakin kaltainen haju. Ilman koskettaessa sitä se muuttuu keltaiseksi ja absorboi ilman happea ja hiilidioksidia. UDMH:ta voidaan varastoida säiliöissä jäähdyttämättä pitkiä aikoja. Sen ominaispaino on suuri. Kuten monet muutkin avaruustekniikan tuotteet, se on kallista. UDMH on stabiilimpaa kuin hydratsiini N2H4 – etenkin korkeammissa lämpötiloissa. Sitä on käytetty kaikkien suurten avaruusmaiden kantorakettien polttoaineena. Esimerkiksi Proton-, Titan IV- ja Delta II -raketit käyttävät UDMH:ta. Amerikkalaiset kantoraketit käyttävät Aerozine 50 -polttoainetta, josta 50 % on hydratsiinia ja 50 % UDMH:ta. Rakettipolttoaineena UDMH:n määrittelee Yhdysvaltain asevoimien standardi MIL-D-25064. == Epäterveellinen aine == UDMH on myrkyllinen ja karsinogeeninen aine. Se imeytyy ihon läpi joutuessaan kosketuksiin ihon kanssa. Se voi räjähtää, jos joutuu kosketuksiin hapettimien kanssa. 1980-luvulla pohdittiin – ilmeisesti Yhdysvalloissa eikä Euroopassa – sitä, että eri elintarvikkeissa, etenkin omenatuoremehuissa, havaitut UDMH- pitoisuudet voivat aiheuttaa syöpää. UDMH reagoi erityisen voimakkaasti otsonin kanssa. Koska rakettimoottorien palamisprosessi on epätäydellinen, ne voivat vaurioittaa otsonikerrosta merkittävästi lentäessään otsonikerroksen läpi. == Aiheesta muualla == * *http://www.astronautix.com/props/n2o4udmh.htm *http://pmep.cce.cornell.edu/issues/intolrisks.html *Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): 1,1-Dimethylhydrazine Luokka:Rakettitekniikka Luokka:Orgaaniset typpiyhdisteet
Portugali-päivä

Portugali-päivä (), 10. kesäkuuta, on Portugalin kansallispäivä, ja sitä vietetään Luís de Camõesin kuoleman (1580) muistoksi hänen kuolinpäivänään. Camões kirjoitti Portugalin kansalliseepoksen Lusiadit. Päivä on viralliselta nimeltään Dia de Camões, de Portugal e das Comunidades Portuguesas eli 'Camõesin, Portugalin ja Portugalin yhteisöjen päivä'. Fasistihallinnon aikana 1944 päivä julistettiin portugalilaisen rodun päiväksi, Dia da Raça. Päivä oli pannassa neilikkavallankumouksen aikana, mutta sen jälkeen juhlaa on vietetty myös portugalilaisten emigranttien juhlana. ==Lähteet== Luokka:Kansallispäivät Luokka:Portugalin kansallissymbolit
Os Lusíadas

Os Lusíadas on Portugalin kansalliseepos, jonka on kirjoittanut Luís de Camões. Os Lusíadas ilmestyi 1572 tekijän palattua kotimaahan seikkailtuaan vuosikausia Kaukoidässä. Teos kuuluu portugalinkielisen kirjallisuuden tärkeimpiin. Se kertoo Portugalin perustamisesta ja Vasco da Gaman löytöretkestä Hyväntoivonniemen kautta Intiaan. Eepos sai nimensä roomalaisten nykyiselle Portugalille antamasta nimestä Lusitania ja sen asukasta tarkoittavasta nimestä lusiadi.Grimberg, C.: Kansojen historia, 1982, osa 12, s. 211 Os Lusíadas on muodoltaan eeppinen runo, ja se koostuu kymmenestä laulusta. Lauluissa on vaihteleva määrä säkeitä, mutta säkeet ovat kahdeksanrivisiä ja rivit kymmentavuisia. Riimikaava on ABABABCC. Eepoksen päähenkilö on Vasco da Gama, ja teos kertoo Vasco da Gaman purjehduksesta Intiaan ja takaisin kotimaahan. Teoksen lopussa vietetään löytöretkeilijän ja merenjumalatar Thetiksen häitä. Camões on liittänyt eepokseensa kertomuksen portugalilaisten historiasta ja osoittaa ylpeänä, että lusitaanien sukujuuret johtavat Odysseukseen ja että Lissabon on tämän perustama satamakaupunki nimeltään Olyssipo.Grimberg, C.: Kansojen historia, 1982, osa 12, s. 215 Teoksessa saa ihailua portugalilaisten osoittama into käännyttää muita kansoja kristinuskoon. Portugalilaisia ihaillaan muutenkin, ja muut kansat esiintyvät negatiivisessa valossa tyyliin "ylimielinen saksalainen" tai "arvoton gallialainen". Esikuvanaan Camões piti Vergiliusta.Grimberg, C.: Kansojen historia, 1982, osa 12, s. 213–214 Nykyajan lukijalle Os Lusiadas voi olla paikoitellen hankalaa luettavaa. Siinä on paljon viitteitä jumaltarustoon ja historiaan. Välillä poiketaan tieteellisiin selostuksiin. Tyyli oli Camõesin aikana itsestään selvä valinta; pidettiin luonnollisena, että lukija ymmärtää eri viittaukset. Parhaiten teoksessa on kestänyt aikaa sen lyriikka.Grimberg. C.: Kansojen historia, 1982, osa 12, s. 216 Osia teoksesta on suomennettuna antologiassa Espanjan ja Portugalin kirjallisuuden kultainen kirja (WSOY, 1954) == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Os Lusíadas Project Gutenbergissä Luokka:Kansalliseepokset Luokka:Eeppiset runot
Epäviralliset painin maailmanmestaruuskilpailut 1910

Vuonna 1910 järjestettiin Wienissä 9. lokakuuta epäviralliset painin maailmanmestaruuskilpailut Kisojen ainoa laji oli kreikkalais-roomalainen paini, jossa painittiin kahdessa painoluokassa: yli ja alle 75-kiloisissa. Samana vuonna järjestettiin Düsseldorfissa viralliset maailmanmestaruuskilpailut. Kisojen ykkönen oli isäntämaa Itävalta, joka otti 75 kilon sarjassa kolmoisvoiton ja yli 75 kilon sarjassa hopeaa ja pronssia. == Mitalistit == Painoluokka Kultaa Hopeaa Pronssia 75 kg Alois Toduschek Robert Dirry Peter Kokotowitsch yli 75 kg Béla Varga Josef Rossum Ludwig Kossuth <!-- selostus: selostus: selostus: ==Tilastot maittain== Maa Kultaa Hopeaa Pronssia 4. sijoja 5. sijoja 6. sijoja Itävalta 1 2 2 2 1 - Unkari 1 - - - 1 - Saksa - - - - - 1 == Lähteet == * FILA:n tietokanta 1910 epäviralliset Luokka:Wienin urheilutapahtumat Painin maailmanmestaruus
Pekka Tammi

Pekka Olavi Tammi (s. 17. heinäkuuta 1952 Helsinki) on Tampereen yliopiston kirjallisuustieteen professori (1993–) ja Taideaineiden laitoksen johtaja. Hänen erikoisalaansa ovat kirjallisuudentutkimuksen kentällä erityisesti narratologia sekä Vladimir Nabokovin tuotanto. Tammi on aikaisemmin työskennellyt myös Helsingin yliopistossa, tutkijana Suomen Akatemiassa ja vierailevana tutkijana Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä ja Santa Barbarassa.Tammen CV. Hän on Helsingin yliopiston entisen matematiikan professorin Olli Tammen poika. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kirjallisuustieteilijät Luokka:Tampereen yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset professorit
Pikaruokala

Pikaruokala on ravintola, josta saa ostettua nopeaa ruokaa, kuten hampurilaisia ja ranskanperunoita. Pikaruokaloiden tarjoilu keskittyy pikaruokaan ja virvoitusjuomiin, eikä niissä yleensä ole alkoholitarjoilua. Pikaruokalat ovat hyvin yleisiä Yhdysvalloissa sekä joissakin Aasian valtioissa, kuten muun muassa Kiinassa ja Japanissa. Itämaisissa pikaruokaloissa tarjoillaan enemmän nuudeleita hampurilaisten sijaan. Kansainvälisesti tunnetuimpia pikaruokalaketjuja ovat muun muassa McDonald's, Burger King, Subway ja KFC. Yleismaailmallisesti Subway on suurin pikaruokalaketju, mutta Suomessa Hesburgerilla on suurin markkinaosuus. Suomessa perinteikkäämpiä pikaruokaloita ovat grillikioskit. Pikaruokaa on yleisesti saatavilla myös muun muassa huoltoasemilta ja huvipuistoista. Amerikkalaistyyliset hampurilaisravintolat tulivat Suomeen 1970-luvulla, joista ensimmäisiä olivat Go-Inn, Matkaravinnon Wimpy ja Tukon Carrols.Sulamäki, Samuli: Amerikkalaisperäinen hampurilainen tuli Suomeen, Yle Elävä arkisto 14.12.2010. Viitattu 22.8.2016.. Myös pitsa yleistyi tuohon aikaan. Pikaruokaloiden kirjo Suomessa on laajentunut jopa viime vuosinakin: uusimpia tulokkaita ovat muun muassa meksikolaista pikaruokaa tarjoava ketju Chalupa ja sushiburritoa tarjoavat ruokapaikat. Monet pikaruokalat ovat auki ympäri vuorokauden, jotkut taas aamuyöhön saakka. Yleensä pikaruokaloista voi myös hakea ruokaa mukaan (take away), joskus myös autokaistan kautta. McKinseyn tutkimuksen mukaan lähes kolmeneljäsosaa pikaruokaloiden ja ravintoloiden työntekijöistä korvautuu roboteilla. Vuonna 2017 McDonaldsin entinen toimitusjohtaja Ed Rensi kertoi, että työntekijöiden korvaaminen roboteilla etenee palvelualoilla ja lopulta käytetään robotteja. Robottien käyttöönottoon vaikuttaa työntekijöiden palkkojen lisäksi Rensin mukaan työn liikasääntely jota hän kuvailee hölynpölyksi.http://www.foxbusiness.com/features/2017/03/01/former-mcdonalds- usa-ceo-robots-to-replace-people-in-service-industry-going-forward.html == Suomessa toimivia pikaruokaketjuja == * Burger King (63 ) *Fafa’s (43 ) *Friends & Brgrs (22 ) * Hesburger (281 ) * McDonald's (75 ) * Naughty BRGR (12 ) * Pizza Hut (22 ) * Rolls (n. 100 ) *Scanburger ("yli 100" ) *Subway (n. 190 ) *Taco Bell (16 ) *KFC (5 ) ==Katso myös== * Automaatti (ravintola) * Tilauskioski ==Lähteet== * Luokka:Ravintolatalous
Leipäkuoriainen

Leipäkuoriainen eli leipäpukki (Stegobium paniceum) kuuluu puunkaivajien (Anobiidae) kuoriaisheimoon. Aikuinen leipäkuoriainen on 3 mm pitkä, ruosteenruskea ja tiheäkarvainen kuoriainen. Toukka on 3 mm pitkä, käyrä ja vaalea. Leipäkuoriainen esiintyy luonnossa mm. käävissä, mutta elää myös leivässä, kekseissä, makaronissa, mausteissa ja rohdoksissa, joihin toukka kaivaa käytäviä. Leipäkuoriainen on aiemmin ollut todellinen vitsaus merenkulkijoille, sillä se tuhosi laivojen laivakorppuvarastot. Leipäkuoriaiset ovat yleisempiä lämpimillä leveysasteilla. Leipäkuoriainen elää symbioosissa hiivasienen kanssa. == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Leipäkuoriainen (Stegobium paniceum) *Vieraslajit: Leipäkuoriainen (Stegobium paniceum) *Hyönteismaailma: Leipäkuoriainen (Stegobium paniceum) *Fauna Europaea: Stegobium paniceum *ITIS: Stegobium paniceum *Iowa State University, Bug Guide: Species Stegobium paniceum - Drugstore Beetle *Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Stegobium paniceum (drugstore beetle) *Pherobase: Semiochemicals of Stegobium paniceum, the Drugstore beetle Luokka:Erilaisruokaiset Luokka:Elintarvikkeiden tuhohyönteiset
Jamie Madrox

pienoiskuva|Jamie Madrox Jamie Madrox (oikealta nimeltään James Spaniolo) (s. 5. marraskuuta 1975) on yhdysvaltalaisen Twiztid-yhtyeen toinen jäsen. Hän on tehnyt myös soololevyn ja vapaapaininut Insane Clown Possen omistamassa Juggalo Championship Wrestling -painipromootiossa. ==Diskografia== *Phatso (2006) == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset hip hop -artistit Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Monoxide Child

Paul Methric (s. 14. heinäkuuta 1973), taiteilijanimeltään Monoxide Child, on yhdysvaltalainen rapmuusikko, joka tunnetaan parhaiten kaksihenkisen Twiztid- yhtyeen jäsenenä. Hän on myös tehnyt soololevyn ja vapaapaininut Insane Clown Possen omistamassa Juggalo Championship Wrestling -painipromootiossa. Vuosina 1993–1997 Methric kuului Twiztidiä edeltäneeseen House of Krazees -yhtyeeseen taiteilijanimenään Hektic. ==Diskografia== *Chainsmoker LP (2004) == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset showpainijat Luokka:Yhdysvaltalaiset hip hop -artistit Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Chuck Billy

Chuck Billy (s. 23. kesäkuuta 1962) on yhdysvaltalainen laulaja, joka tunnetaan parhaiten Testament-nimisen thrash metal -yhtyeen vokalistina. Billy korvasi Testamentin entisen laulajan Steve Souzan 1980-luvun puolivälissä ja on siitä asti ollut Testamentin vokalistina. Vuonna 2002 Chuck Billyllä todettiin harvinaislaatuinen syöpä, josta hän kuitenkin parantui ja pääsi palaamaan Testamentiin pienen sairausloman jälkeen. Chuck Billy on osittain Pohjois-Amerikan alkuperäisasukkaiden sukujuurta. ==Aiheesta muualla== * Testament-yhtyeen kotisivu Luokka:Testamentin jäsenet Luokka:Yhdysvaltalaiset metallimusiikin laulajat Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Uolevi Nojonen

Uolevi Nojonen (oik. Ahti Uolevi Ylä-Nojonen; 3. kesäkuuta 1939 Virrat – 2. helmikuuta 2021 Parkano) oli suomalainen kirjailija.Kuka kukin on 2003, s. 669. Helsinki 2002. ISBN 951-1-18086-X Hän kirjoitti myös salanimellä A. U. Pirkkala yhdessä Asko Martinheimon kanssa. Nojonen valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi 1966, ja hän oli siviiliammatiltaan kansakoulunopettaja. Kirjojen lisäksi Nojonen kirjoitti kuunnelmia, erilaisia näytelmiä, satutekstejä ja dramatisointeja. Omintakeisissa nuortenkirjoissaan Nojonen kuvaa tavallisesti maaseudun poikia.Facta 2001, osa 12, p. 98. WSOY 1984. Hän uudisti merkittävästi 1900-luvun lopun suomalaisten nuortenromaanien poikakuvausta. Aikalaisarvosteluissa hänen esikoisteostaan Sigmund Freudin kaamea flunssa (1968) verrattiin J. D. Salingerin romaaniin Sieppari ruispellossa. Nojonen sairastui 1970-luvun puolivälissä MS-tautiin ja menetti vähitellen liikuntakykynsä. Hän kirjoitti kuitenkin vielä 2000-luvun alkuun saakka, ja viimeisen teoksensa Niin kauan kuin on elämää hän kirjoitti suulla ohjaamallaan sukkapuikolla. Nojonen asui viimeiset vuotensa Parkanossa toisen vaimonsa Tarjan kanssa. Nojonen kuoli rauhallisesti kotonaan helmikuussa 2021. __NOTOC__ ==Teokset== ===Nimellä Uolevi Nojonen=== * Sigmund Freudin kaamea flunssa, 1968 * Askeetti ei saa komplekseja, 1972 * Tinatähti ja Anselmin aarre, 1974 * Tartsan Koivula suomalaisessa leppämetsässä, 1977 * Matalat aidat, 1978 * Röönpöök, 1979 * Matkatoverit, 1979 * Luumujengi, 1980 * Roope ja Raisa, 1981 * Takku ja teltta ykkönen, 1982 * Hommat hanskassa Johnny, 1984 * Takku ja teltta kakkonen, 1985 * Iloiset tutkimusmatkat, 1987 * Pallo sukassa, 1988 * Ruudussa räntää, 1990 * Yksinäisen suden maili, 1994 * Kumipallopeli, 1999 * === Salanimellä A. U. Pirkkala kirjoitetut teokset === * Tandem iskee suoneen (1982) * Juttu on Tandem (1982) === Yhdessä Larssi Nojosen kanssa kirjoitetut teokset === * Rikkiviisaan käsikirja (1995) * Rikkiviisaan toinen käsikirja (1996) * Rikkiviisaan kolmas käsikirja (1999) * Rikkiviisaan neljäs käsikirja (2001) * Rikkiviisaan uusi tuleminen (2003) === Vilkku-kirjat === * Vilkku ja vaarallinen varasto, 1991 * Vilkku ja punaisen auton metsästys, 1992 * Vilkku ja sataman salaisuus, 1993 * Vilkku ja hirmuiset hevosvarkaat, 1995 * Vilkku ja oudot olosuhteet, 1997 == Palkinnot == * Valtion kirjallisuuspalkinto 1969, 1975, 1982 ja 1988 * Tauno Karilaan palkinto 1973 * Topelius-palkinto 1973 ja 1989 * Hämeen läänin taidepalkinto 1989 * Tirlittan-palkinto 1995 * Pro Arte Tawastica -mitali, 1997 * Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinto 1975, 1982, 1985, 1989 ja 1993 ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Elinluovutuskortti

Elinluovutuskortti antaa luvan käyttää kortin täyttäneen henkilön elimiä ja kudoksia kuoleman jälkeen toisten henkilöiden hengen pelastamiseksi tai terveyden parantamiseksi. Vuoden 2010 lakimuutoksen jälkeen kortti ei enää ole välttämätön, sillä nykyisin oletetaan vainajan suostuneen elintensä luovutukseen, ellei hänen tiedetä sitä elinaikanaan erityisesti kieltäneen.http://stm.fi/elinluovutus Elinluovutuskortin mukana kantaminen on edelleen hyvä varmistaa tahtonsa toteutuminen.http://www.kyllaelinluovutukselle.fi/ajankohtaista Suomalaisista noin 18 prosenttia on allekirjoittanut elinluovutuskortin. Vuonna 2009 tehdyn kyselyn mukaan 90 % suomalaisista olisi valmis luovuttamaan elimiä kuolemansa jälkeen toisen ihmisen sairauden hoitoon. Mikäli kuollut henkilö on eläessään antanut luvan elimiensä käyttöön elinsiirroissa, toimenpide voidaan tehdä, vaikka lähiomaiset sitä vastustaisivat. Kansallisen Terveysarkiston Omakantaan pystyy ilmaisemaan mielipiteensä elinluovutuksesta. == Kortin hankinta == Valmiita elinluovutuskortteja jaetaan apteekeissa, terveyskeskuksissa, lääkäriasemilla, joillakin huoltoasemilla ja Suomen Punaisen ristin Veripalvelussa. Kortin voi tilata maksuttomasta palvelunumerosta tai tilata tai tulostaa itse Lahja elämälle -verkkosivuilta. Korttia suositellaan kuljetettavaksi aina mukanaan, jotta esimerkiksi vakavan onnettomuuden sattuessa tieto mahdollisista siirrännäisistä saadaan sairaalaan mahdollisimman pian. == Ruumiin luovutus tutkimuskäyttöön == Ruumiinsa voi testamentata myös tutkimuskäyttöön. Tämä tapahtuu ruumiinluovutuskirjalla, jonka allekirjoittamalla henkilö sitoutuu antamaan kehonsa kuoleman jälkeen opetuskäyttöön. Lomakkeita voi tilata yliopistojen lääketieteellisistä tiedekunnista. Testamentin voi peruuttaa soittamalla laitokselle. Anatomian laitos maksaa tarvittaessa ruumiin tuhkaamisen. Palsamoinnin takia ruumiiden tulee olla kokonaisia. Siksi ruumiin luovuttaja ei voi luovuttaa elimiä tai kuolla tapaturmaisesti. Myös pitkä kuljetusmatka yliopistoille karsii luovuttajia. Ongelmia tuottaa myös varastointitilojen rajallisuus. == Katso myös == * Hoitotahto * Kudosluovutuskortti * Kanta-palvelut == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Elinluovutus - usein kysyttyjä kysymyksiä Sosiaali- ja terveysministeriö *Elinluovutuskortti.fi Luokka:Kuolema Luokka:Lääketiede
Arbitraasi

Arbitraasi on liiketoimintaa, jossa hyödynnetään saman hyödykkeen eri hintoja eri markkinoilla, esimerkiksi eri valtioissa tai eri paikkakunnilla. Toisen määritelmän mukaan arbitraasitilanne on tilanne, jossa voidaan saada voittoa ilman riskiä. Arbitraasitilanne voi syntyä esimerkiksi kahden eri tuotteen tai markkinapaikan välille. Jos yhdessä markkinapaikassa kaupataan samaa tuotetta eri hinnalla kuin toisessa, tällöin voi saada voittoa ilman riskiä. Ostamalla tuotetta siitä markkinapaikasta, jossa tuotteen hinta on halvempi, ja myymällä tuotteen saman tien kalliimmalla toisella markkinalla saadaan voittona tuotteiden hintojen erotus. Taloustieteissä toimivan markkinan eräänä tunnusmerkkinä pidetään arbitraasivapautta, eli markkinoilla ei ole pitkäaikaisia arbitraasitilanteita. Jos arbitraasitilanne syntyy, alkavat markkinoilla toimivat osapuolet hyödyntää sitä, jolloin hintaero ja siten myös arbitraasi katoavat. Arbitraasin hyödyntämisestä seuraa, että tuotetta aletaan ostaa halvemmilta markkinoilta, jolloin sen hinta nousee. Vastaavasti tuotetta aletaan myydä kalliimmilla markkinoilla, mikä johtaa hinnan laskuun. Halvalla markkinalla tuotteen hinta siis nousee ja kalliilla laskee, kunnes hinnat ovat samat, ja arbitraasi katoaa. Arbitraasitilanteita voi syntyä myös esimerkiksi urheiluvedonlyönnissä jossa kahden tai useamman vedonlyöntitoimiston antamat kertoimet jotka kattavat kaikki mahdolliset lopputulokset toteuttavat kaavan 1/kerroin1 +1/kerroin2 ja niin edelleen on <1\. Arbitraasivedonlyönti on myös riskialtista kertoimien nopean vaihtelun ja viiveiden takia.. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Arbitraasilaskin Luokka:Taloustiede Luokka:Rahoitus Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Copa Sudamericana

Copa Sudamericana (suom. Etelä-Amerikan cup), joka tunnetaan sponsorisyistä myös nimellä Copa Bridgestone Sudamericana, on kansainvälinen jalkapallon cup- kilpailu joka on vuodesta 2002 lähtien vuosittain järjestetty turnaus Etelä- Amerikan seurajoukkueille. Kilpailun järjestäjä on Conmebol eli Etelä-Amerikan jalkapalloliitto. Copa Sudamericana on Etelä-Amerikan toiseksi tärkein seurajoukkuekilpailu heti Copa Libertadoresin jälkeen. Cupin voittaja kohtaa Copa Libertadoresin voittajan Recopa Sudamericanan finaalissa. Eniten mestaruuksia on voittanut argentiinalainen Boca Juniors. Se on myös ainoa joukkue joka on pystynyt puolustamaan edellisen kauden mestaruuttaan Copa Sudamericanassa. Boca Juniorsilla on kaksi mestaruutta vuosilta 2004 ja 2005. == Finaalit == ;Huomautus Finaalin tulos on kahden ottelun yhteistulos. Kausi Mestari Tulos 2. sija 2002 San Lorenzo 4–0 Atlético Nacional 2003 Cienciano 4–3 River Plate 2004 Boca Juniors 2–1 Bolívar 2005 Boca Juniors 2–2 Universidad Nacional 2006 Pachuca 3–2 Colo-Colo 2007 Arsenal Sarandí 4–4 Club América 2008 Internacional 2–1 Estudiantes 2009 LDU Quito 5–4 Fluminense 2010 Independiente 3–3 Goiás 2011 CF Universidad de Chile 4–0 LDU Quito 2012 São Paulo FC 2–0 Tigre 2013 Lanus 3–1 Ponte Preta 2014 River Plate 3–1 Atlético Nacional 2015 Independiente Santa Fe 0–0 Atlético Huracán 2016 Chapecoense Atlético Nacional 2017 Independiente 3–2 Flamengo ==Mestaruudet joukkuettain== * Boca Juniors – 2 (2004, 2005) * Independiente – 2 (2010, 2017) * San Lorenzo – 1 (2002) * Cienciano – 1 (2003) * Pachuca – 1 (2006) * Arsenal Sarandí – 1 (2007) * Internacional – 1 (2008) * LDU Quito – 1 (2009) * CF Universidad de Chile – 1 (2011) * São Paulo FC – 1 (2012) * Lanus – 1 (2013) * River Plate – 1 (2014) * Independiente Santa Fe – 1 (2015) * Chapecoense – 1 (2016) ==Mestaruudet maittain== * Argentiina – 8 (Boca Juniors, San Lorenzo, Arsenal Sarandí, Independiente, Lanus, River Plate) * Brasilia – 3 (Internacional, São Paulo FC, Chapecoense) * Peru – 1 (Cienciano) * Meksiko – 1 (Pachuca) * Ecuador – 1 (LDU Quito) * Chile – 1 (CF Universidad de Chile) * Kolumbia – 1 (Independiente Santa Fe) == Lähteet == *http://www.worldfootball.net/sieger/copa-sudamericana/ *http://www.oleole.com/conmebol/competitions/copasudamericana/history/ehii.html == Aiheesta muualla == Luokka:Jalkapallon seurajoukkuekilpailut
Reko Lundán

Reko-Kalevi Lundán (2. huhtikuuta 1969 Janakkala – 27. lokakuuta 2006 Helsinki) oli suomalainen kirjailija ja teatteriohjaaja. Lundán kirjoitti urallaan kolme romaania (viimeisen yhdessä vaimonsa kanssa), kahdeksan näytelmää ja kuunnelmia. Hänet tunnettiin yhteiskunnallisten ilmiöiden kuten talous- ja sosiaalipolitiikan kommentoijana. Hän osallistui myös kerran Aamu- TV:n Jälkiviisaat-ohjelmaan. == Elämäkerta == Lundán opiskeli Teatterikorkeakoulussa pääaineenaan dramaturgia vuosina 1989–1994. Hän kirjoitti kuusi näytelmää ja ohjasi useita. Hän sai vuonna 1999 Eino Kalima -palkinnon ohjauksestaan Lokki. Näytelmä Aina joku eksyy oli Suomen ehdokkaana Pohjoismaisen näytelmäkirjailijapalkinnon saajaksi vuonna 2000. Lundánin esikoisromaani Ilman suuria suruja oli ehdolla Finlandia-palkinnon saajaksi vuonna 2002. Lundánin näytelmä Tarpeettomia ihmisiä herätti huomiota ilmestyessään. Näytelmässä työttömäksi joutunut mies kokee kriisin elämässään ja alkaa purkaa tuskaansa käyttämällä väkivaltaa parisuhteessaan. Lundán korosti, että teatterin tehtävä on viihdyttämisen lisäksi myös nostaa esiin arkoja aiheita. Hänen näytelmänsä Ihmisiä hyvinvointivaltiossa käsitteli revyyn keinoin lamaa ja antoi kasvot aiemmin kasvottomaksi jääneelle politiikalle. Hänen viimeiseksi ohjauksekseen jäi Ruotsalaisessa teatterissa esitetty Tanssiva pappi (Den dansande prästen) syyskuussa 2006. Reko Lundán kuoli 37-vuotiaana aivokasvaimeen 27. lokakuuta 2006 Helsingissä. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaan Taiteilijainmäelle. == Tuotanto == === Näytelmät === Suurin osa näytelmistä on julkaistu WSOY:n kustantamina. * Raivoavan enkelin syli (1994) * Budapest Bengal Tigers (1996) KOM-teatteri * Ettemme harhaan kääntyis (1996) Suomen Kansallisteatteri * Aina joku eksyy (1998) KOM-teatteri *Drakarna över Helsingfors (2000) Teatteri Viirus * Teillä ei ollut nimiä (2001) KOM-teatteri * Tarpeettomia ihmisiä (2003) KOM-teatteri * Ihmisiä hyvinvointivaltiossa (2003) Suomen Kansallisteatteri * Kutsumattomia vieraita, laulunäytelmä (2006) Suomen Kansallisteatteri === Romaanit === * Ilman suuria suruja (WSOY, 2002) * Rinnakkain (WSOY, 2004) * Viikkoja, kuukausia (WSOY, 2006) (yhdessä Tina Lundánin kanssa) == Palkinnot == * Eino Kalima -palkinto 1999 * Helsingin Sanomain kirjallisuuspalkinto 2002 * Nuori Aleksis -palkinto 2003 * Miehen työ -palkinto 2004 * Näytelmäkirjailijaliiton Lea-palkinto 2006 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Moring, Kirsikka: Reko Lundánin muistokirjoitus. Helsingin Sanomat 27.10.2006. * * Sanojen ajan artikkeli Reko Lundánin teoksista Kirjasampo.fi:ssä. * Reko Lundán. Näytelmät.fi. Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Suomalaiset teatteriohjaajat Luokka:Suomalaiset näytelmäkirjailijat Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Vuonna 2006 kuolleet Luokka:Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon saajat
Kimmomatriisi

Kimmomatriisilla käsitetään lineaarista jännitysten suhdetta venymiin moniulotteisissa tapauksissa (ks. lujuusoppi, Hooken laki). Kyseessä voi olla tilavuusalkion kimmomatriisi, jolloin tarkastellaan hyvin pientä rakenteen yksityiskohtaa tai esimerkiksi elementtimenetelmässä käytettävä, koko rakenteen likimääräinen kimmomatriisi. Luokka:Jatkuvan aineen mekaniikka
Inkeri Kilpinen

Elina Inkeri Kilpinen (o.s. Koski, ent. Benson, 15. kesäkuuta 1926 Heinola – 14. marraskuuta 2018 Espoo) oli suomalainen näytelmäkirjailija, jonka esitetyin teos on 1960-luvun puolenvälin farssi Tuntematon potilas. == Elämä == Kilpinen oli jatkosodan aikana 17-vuotiaana apusisarena Lahden 8. Sotasairaalan Heinolan osastolla vuonna 1944. Kilpinen valmistui terveydenhoitajaksi vuonna 1950 ja sai filosofian kandidaatin paperit Helsingin yliopistosta 1953. Hän toimi tutkijana Helsingin kaupungin terveydenhuollossa ja virastotutkijana kaupunginkansliassa. Kilpinen asui Espoossa. == Kirjoitustyö == Kilpinen toteaa tuotantonsa jakautuvan neljään osaan: näytelmiin, matkakirjoihin, lastenkirjoihin ja muihin kirjoihin. Hänen toinen näytelmänsä, farssi Tuntematon potilas, oli suurmenestys, jota esitettiin kymmenissä suomalaisissa teattereissa.Facta2001, WSOY 1981, 8. osa, palsta 432 Kilpisen näytelmiä on käännetty useille kielille, kuten englanniksi, islanniksi, kiinaksi ja venäjäksi. == Tuotanto == Näytelmiä * Atlantica, (1959) * Tuntematon potilas, (1964) * Herra Johtaja, (1967) * Uusi uljas nainen, (1970) * Toinen maailma, (1972) * Eino Leino, (1976) * Rakasta lähimmäistäsi, (1978) * Grilli Amigo, (1980) * Totisesti totisesti, (1982) * Naisen tarina, (1986) * Lallukka, (1987) * Tule kotiin Maria, (1988) * Rakas lotta, (1990) * Nouse Inkeri, (1991) * Ristituli, (1994) * Tuomioni, (1996) * Nora, (1996) * Elias ja Kohtalo, (1999) * Aurorakoti, (2001) * Elias Lönnrot, (2002) Kirjoja * Vuosi idän silkkitiellä, (1978) * Koko kylän Tonna, (1979) * Uskollinen Tonna, (1980) * Kulkurin kertomUksia Andeilta Amazonille, (1982) * Vanha viisas Tonna, (1983) * Australia, palavan pensaan maa, (1985) * Miehelläni on toinen nainen, (1992) * Toisinajattelija ,(1997) == Palkinnot == * Valtion näytelmäkirjailijapalkinto 1972 * Espoo-mitali 1988 * Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton kultainen ansiomerkki 1989 * Inkeriläisen Sivistyssäätiön ansiomerkki 1992 * Lottamuistolaatta n. 2 1993 * Suomen Näyttämötaiteen kultainen kunniamerkki 1993 * Sotainvalidien Veljesliiton ansioristi 1996 * Suomen Lottaperinneliiton kunniajäsen 2000 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Suomalaiset näytelmäkirjailijat Luokka:Helsingin kaupunginvaltuutetut Luokka:Kansallisen Kokoomuksen poliitikot Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Liikenne ihmisvoimalla

Liikenne ihmisvoimalla tarkoittaa kaikkea liikennettä ja liikettä, jonka voimalähteenä toimii ihmisen lihakset. Siinä käytetään jotain välinettä, joten esimerkiksi kävely ja uiminen eivät kuulu ”liikenteeseen” vaikka ovatkin liikkumista. Purjehdus jne. puolestaan käyttävät ihmisvoiman sijasta tuulivoimaa yms. Liikenne ihmisvoimalla on ollut olemassa 60 000–200 000 vuotta (kuten myös liikenne eläinvoimalla), ja se on yhä ainoa luotettava voimanlähde alueilla, joilla liikenneinfrastruktuuri on kehittymätön tai esimerkiksi sodan tai maanjäristyksen vuoksi vaurioitunut. == Liikennemuodot ihmisvoimalla == * maaliikenne – polkupyöräily, potkukelkkailu, hiihto, rikša * vesiliikenne – soutu; aiemmin muun muassa kaleeriorjilla kokonaisten laivojen kulku * ilmaliikenne – kokeellisesti on esimerkiksi Englannin kanaali ylitetty 1990-luvulla polkemalla pyöritettävällä potkurilla varustelulla lentokoneella ==Aiheesta muualla== * Human Powered Hydrofoils from 1953 to 2005 * Human Powered vehicles and how to build them * Decavitator Human- Powered Hydrofoil * Human Powered Boats * Pedal Power News News and information about alternative pedal power * Human Powered River Gyms * Human Powered Helicopters Luokka:Liikenne
Välimerenliitäjä

Välimerenliitäjä eli keltanokkaliitäjä (Calonectris diomedea) on Välimeren ympäristössä ja Itä-Atlantilla elävä merilintu, joka pesii yhdyskunnittain jyrkkien rantakallioiden ja kalliosaarten koloissa. == Koko ja ulkonäkö == Linnun pituus on noin 45–56 senttimetriä ja siipiväli 112–126 senttimetriä. == Esiintyminen == Laji oli aikoinaan erittäin yleinen varsinkin Portugalille kuuluvilla Selvagenssaarilla, mutta 1970-luvulla laji oli vaarassa kuolla sukupuuttoon saarilla. Lintuja pyydettiin 1800-luvun alkuvuosista lähtien jopa 30 000 yksilöä vuodessa höyhenten ja lihan vuoksi. Nykyisin kanta on elpynyt. Nimialalaji diomedea pesii Välimerellä, alalaji borealis Azoreilla (50 000–90 000 paria), Kanariansaarilla (30 000 paria) ja Madeiralla. Maailman populaation koko on 280 000–420 000 yksilöä ja lajin kanta on elinvoimainen. Lajia ei ole tavattu Suomessa. Välimeren populaatio talvehtii avomerellä Etelä-Afrikan ympärillä, alalaji borealis Brasilian ja Pohjois-Argentiinan edustalla. Nuoret borealikset viettävät ensimmäisen kesänsä Keski- ja Pohjois- Amerikan vesillä, kun taas nuoret diomedeat palaavat kesäksi Välimerelle.Clarke, Tony: Birds of the Atlantic Islands. Lontoo: Christopher Helm, 2008. ISBN 978-0-7136-6023-4. (englanniksi) == Lisääntyminen == Parit palaavat pesimäsaarelle helmikuun puolivälistä lähtien, mutta muninta alkaa vasta toukokuun lopulla ja jatkuu koko kesäkuun. Pesä on kivenlohkareen alla, maassa kasvillisuuden suojassa tai kolossa. Linnut käyvät maissa ainoastaan öisin. Naaras munii yhden munan, jonka haudonta kestää 54 päivää.Madeirabirds Poikaset oppivat lentämään lokakuussa tai marraskuun alussa. == Ravinto == Syö kaloja, äyriäisiä ja jätteitä. == Lähteet == * *BirdLife Suomi Paljon lintutietoutta, mm. lista kaikista Suomessa tavatuista lintulajeista === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Ulappalinnut
Chico’s

Chico’s on suomalainen ravintolaketju, joka kuuluu S-ryhmään. Chico’sin ruokalista edustaa Amerikan mantereen ruokakulttuuria, erityisesti hampurilaisia ja texmexiä. Ensimmäinen Chico’s avattiin vuonna 1991.Chicos.fi Vuonna 2010 Chico’s-ravintoloita oli 17, mutta vuoteen 2019 mennessä ravintoloiden määrä oli supistunut seitsemään. Vuonna 2023 ravintoloita on neljä.Raflaamo.fi Kaikki ketjun ravintolat sijaitsevat pääkaupunkiseudulla. == Ravintolat == *Espoo **Sello *Helsinki **Viikki *Vantaa **Jumbo **Tikkurila == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Chico’s Luokka:S-ryhmä Luokka:Suomalaiset ravintolaketjut
Floyd Dixon

Jay Riggins Jr. eli Floyd Dixon (8. helmikuuta 1929 Marshall – 26. heinäkuuta 2006 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen rhythm and blues -pianisti, -laulaja ja -lauluntekijä. Dixon syntyi Marshallissa, Texasissa ja muutti vuonna 1942 perheineen Los Angelesiin. Hän solmi vuonna 1949 levytyssopimuksen Modern Recordsin, vuonna 1952 Specialty Recordsin ja vuonna 1954 Atlantic Recordsille kuuluvan Cat-yhtiön kanssa. Vuonna 1984 häneltä tilattiin "Olympic Blues" 1984 kesäolympialaisia varten. Vuonna 1993 Dixon sai yhdysvaltalaiselta Rhythm and Blues Foundationilta Pioneer Awardin. 1990-luvulla hänellä oli levytyssopimus Alligator Recordsilla. Dixon kuoli munuaisvaurioon Los Angelesissa 26. heinäkuuta 2006. Luokka:Yhdysvaltalaiset laulajat Luokka:Yhdysvaltalaiset pianistit Luokka:Yhdysvaltalaiset lauluntekijät Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 2006 kuolleet
Eteläinen pallonpuolisko

Eteläinen pallonpuolisko on se maapallon osa, joka jää päiväntasaajan eteläpuolelle. Eteläisellä pallonpuoliskolla kesä on joulukuusta helmikuuhun ja talvi kesäkuusta elokuuhun. Maanosista eteläisellä pallonpuoliskolla sijaitsevat kokonaan Etelämanner ja Oseania. Lisäksi suurin osa Etelä- Amerikkaa sekä osia Afrikasta ja Aasiasta sijaitsee eteläisellä pallonpuoliskolla. Eteläisellä pallonpuoliskolla on pohjoista pallonpuoliskoa selvästi vähemmän maapinta-alaa ja etäisyydet mantereiden välillä ovat pitkiä. Eteläisellä pallonpuoliskolla asuu vain 10–12 prosenttia koko maapallon väestöstä ja se on pohjoista pallonpuoliskoa harvempaan asuttu sekä vähemmän teollistunut. == Katso myös == * Läntinen pallonpuolisko * Itäinen pallonpuolisko * Pohjoinen pallonpuolisko Luokka:Maan pallonpuoliskot he:המיספירה#חצי הכדור הדרומי
Tosh Townend

Tosh Townend (s. 12. marraskuuta 1985) on ammattirullalautailija Huntington Beachista, Kaliforniasta. Hänestä tuli ammattilainen 15-vuotiaana. Townend sai sponsorisopimuksen Elementin kanssa 17-vuotiaana. Nyt hän on ammattilaistiimissä ja julkaisee nimilautoja. Tosh vaihtoi kenkäsponsorinsa Emericalta Element Footwearille. Tosh Townendin isä on australialainen Peter Townend, joka oli vuoden 1976 surffauksen maailmanmestari. Peter Townendilla oli lautoja ympäri taloa ja hän antoi Toshin käyttää niitä vapaasti. 16-vuotiaana Tosh päätti lopettaa koulun ja alkoi tehdä enemmän rahaa kuin yksikään hänen opettajistaan. Hänen isänsä hyväksyi poikansa koulun lopettamisen. ==Aiheesta muualla== * Tosh Townend Info on Emerica site * Tosh Townend Interview on Emerica Website * Tosh Townend website * Tosh Townend profile on Skatepark of Tampa website * Tosh Townend Interview in Thrasher Magazine * Tosh Townend Info on Element Website Luokka:Yhdysvaltalaiset rullalautailijat Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
John Mack

John Mack (30. lokakuuta 1927 – 23. heinäkuuta 2006) oli yhdysvaltalainen klassinen oboisti. Mack syntyi Somervillessä, New Jerseyssä. Hän opiskeli oboensoittoa Juilliard School of Musicissa Harold Gombergin ja Bruno Labaten johdolla sekä Curtis Institute of Musicissa Marcel Tabuteaun johdolla. Myöhemmin hän toimi New Orleansin sinfoniaorkesterin oboistina ja opetti Louisianan valtionyliopistossa. Vuosina 1963–1965 hän soitti Kansallisessa sinfoniaorkesterissa. Mack soitti vuosina 1965–2001 Clevelandin orkesterissa. Vuonna 1990 Clevelandin orkesteri tilasi säveltäjä Ellen Zwilichiltä oboekonserton Mackin 25 orkesterissa viettämän vuoden kunniaksi. Mack kuoli Clevelandissa, Ohiossa aivokasvaimeen vuonna 2006. Luokka:Yhdysvaltalaiset oboistit Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2006 kuolleet