EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Mona Lisa Smile

Mona Lisa Smile on Mike Newellin ohjaama, Lawrence Konnerin ja Mark Rosenthalin käsikirjoittama elokuva vuodelta 2003. Pääosissa näyttelevät Julia Roberts ja Kirsten Dunst. Robertsille maksettiin 25 miljoonaa dollaria elokuvan pääosassa esiintymisestä. Se on suurin naisnäyttelijälle koskaan maksettu palkkio yksittäisestä roolisuorituksesta. Palkkio vastasi 40 prosenttia elokuvan tuotosta Yhdysvalloissa. == Juoni == Nuori opettaja Katherine Watson (Roberts) saapuu opettamaan taidehistoriaa maineikkaaseen Wellesleyn tyttökouluun vuonna 1953 kyseenalaistaen perinteiset sukupuoliroolit. Hänen liberaali ajattelunsa törmää koulun konservatiiviseen perinteeseen. == Näyttelijät == == Arvioita == Turun Sanomien Päivi Valotien mukaan elokuvaa on kutsuttu naisten versioksi Kuolleiden runoilijoiden seurasta (1989), mutta tarina tarjotaan liian valmiiksi pureskeltuna ja yllätyksettömänä, Julia Robertsin kuuluisaan hymyyn luottavana hattarankevyenä viihdefilminä ja pikkusievänä tapainkuvauksena. Helsingin Sanomien Helena Ylänen kirjoitti Mona Lisa Smilen olevan vahvojen jännitteiden varaan pingotettu draama ”kultaiseen häkkiin suljetuista naisista”. Hänestä Roberts on roolissaan sujuva, mutta mallioppilaita esittävät Kirsten Dunst ja Julia Stiles tekevät latautuneet nuorten naisten muotokuvat. (Tilaajille.) == Lähteet == Luokka:Mike Newellin ohjaamat elokuvat Luokka:Vuoden 2003 italialaiset elokuvat Luokka:Vuoden 2003 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Columbia Picturesin elokuvat Luokka:Italialaiset draamaelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat Luokka:Elokuvat koulusta ja koulutuksesta
Gabriele Seyfert

Gabriele Seyfert (s. 23. marraskuuta 1948 Chemnitz) on saksalainen taitoluistelija. Hän ylsi naisten yksinluistelun maailmanmestaruuteen vuosina 1969 ja 1970. Seyfert oli Euroopan mestari vuosina 1967, 1969 ja 1970. Itä- Saksan mestaruuden hän voitti kymmenen peräkkäistä kertaa vuosina 1961–1970. Seyfert kilpaili talviolympialaisissa vuosina 1964 ja 1968: ensimmäisissä hän jäi 19. sijalle, Grenoblessa hän voitti hopeaa naisten yksinluistelussaWallechinsky, s. 629. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Saksalaiset taitoluistelijat Luokka:Saksalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Silmälasilurit

Silmälasilurit (Psitteuteles) on trooppinen kaijasuku. Silmälasilurit elävät Indonesian kaakkoisosassa, Uudessa-Guineassa ja Australian pohjoisosassa. Silmälasilurit ovat kooltaan 19-20 cm pitkiä, hyvin värikkäitä papukaijoja. Niiden pyrstö on pyöreäpäinen eikä alanokan tyvessä ole paljasta laikkua. Sukupuolet ovat hieman erinäköisiä. Nuorten lintujen höyhenpuku on melko samanlainen kuin aikuisten, mutta nokan ja iiriksen väreissä on eroja. Niiden tavalliset äänet ovat kimeitä kirkaisuja. Ne pesivät yleensä puunkoloihin ja munivat kahdesta neljään munaa, joita naaras hautoo. Niiden ravinto koostuu siitepölystä, medestä, kukista, hedelmistä ja marjoista. == Silmälasilurilajit == Luettelo perustuu Bird Life Suomen maailman lintujen suomenkieliseen nimistöön. * Silmälasiluri Psitteuteles versicolor * Sinikorvaluri Psitteuteles iris * Rusopääluri Psitteuteles goldiei == Lähteet == * Forshaw, Joseph M. & Cooper, William T. 1977: Parrots of the World. - T.F.H. Publications, Inc. New Jersey. ISBN 0-87666-959-3 === Viitteet === Luokka:Silmälasilurit
Anett Pötzsch

Anett Pötzsch (s. 3. syyskuuta 1960) on saksalainen taitoluistelija. Itä- Saksan edustajana hän voitti naisten yksinluistelussa Euroopan-mestaruuden vuosina 1977–1980 sekä maailmanmestaruuden vuosina 1978 ja 1980. Pötzsch syntyi Chemnitzissä, joka silloin oli nimeltään Karl-Marx-Stadt. Itä-Saksan- mestari hän oli vuosina 1976–1980. Pötzsch sijoittui Innsbruckin 1976 talviolympialaisissa neljänneksi ja voitti Lake Placidin 1980 olympialaisten yksinluistelijana kultaa.Wallechinsky, s. 58–59 Hän on myöhemmällä urallaan menestynyt valmentajana. == Lähteet == * ===Viitteet=== Luokka:Itäsaksalaiset taitoluistelijat Luokka:Itäsaksalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Agapenor

Agapenor () oli kreikkalaisessa mytologiassa arkadialaisten kuningas. Hän oli Ankaioksen poika ja Lykurgoksen pojanpoika. Yhtenä Helenan kosijoista myös hän valan velvoittamana osallistui Troijan sotaan.Hyginus, Fabulae lxxxi (engl. käännös).Apollodoros, Bibliotheke ('Kirjasto') 3.10.8 (engl. käännös).Hyginus, Fabulae xcvii (engl. käännös). Hän sai Agamemnonilta käyttöönsä kuusikymmentä alusta, joilla hän johti arkadialaiset joukkonsa Troijaan.Homeros, Ilias 2.603–614 (engl. käännös). Hänet mainitaan yhdeksi Troijan hevoseen piiloutuneista miehistä.Quintus Smyrnaeus, Troijan tuho xii.337–359 (engl. käännös). Palatessaan Troijasta hän haaksirikkoutui myrskyssä Kyproksen rannikolle. Täällä hän perusti Pafoksen kaupungin ja sinne kuuluisan Afroditen temppelin.Pausanias, Periegesis tes Hellados ('Kreikan kuvaus') 8.5.2 (engl. käännös). Agapenor esiintyy kertomuksessa Harmonian kaulanauhasta, jossa Arsinoen nuhdeltua veljiään Alkmaionin murhasta nämä sulkivat hänet arkkuun ja antoivat Agapenorille orjaksi syyttäen sisartaan teosta. Myöhemmin Alkmaionin pojat surmasivat isänsä murhaajat Agapenorin talossa.Apollodoros, Bibliotheke ('Kirjasto') 3.7.5 (engl. käännös). == Lähteet == Luokka:Kreikkalainen mytologia
Júlia Sebestyén

Júlia Sebestyén (s. 14. toukokuuta 1981 Miskolc) on unkarilainen taitoluistelija. Sebestyén aloitti taitoluistelun nelivuotiaana. Hän nousi maansa kaikkien aikojen ensimmäiseksi naisten yksinluistelun Euroopan- mestariksi vuonna 2004 Budapestissa. Hän on osallistunut neljiin talviolympialaisiin (1998, 2002, 2006, 2010) ja useisiin taitoluistelun maailmanmestaruuskilpailuihin. Olympialaisissa hän ei ole yltänyt mitaleille, ja MM-kilpailuissa uran paras saavutus on kuudes sija. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Unkarilaiset taitoluistelijat Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Axel Mårtensson

Axel Mårtensson oli ruotsalainen jalkapallovalmentaja. Hän oli Suomen jalkapallomaajoukkueen valmentaja vuonna 1945 kahden Ruotsia vastaan pelatun ottelun ajan. Suomi hävisi sekä Göteborgissa että Helsingissä. Mårtensson oli järjestyksessä neljäs Suomen maajoukkueen valmentaja, ja kolmas ulkomaalainen. Hän oli vuonna 1939 Ruotsin jalkapalloliiton valmentaja.Orrefors IF:n historia luettu 17.3.2008 == Lähteet == * Kalle Virtapohja: Veistämöntorilta maajoukkueuralle, Turun Sanomat 16.10.2007, viitattu 31.1.2008 * Palloliitto: Suomen A-maajoukkueen päävalmentajat 1911– , viitattu 31.1.2008 * Kari Haavisto: Baxter on seitsemäs ulkomaalainen päävalmentaja , Karjalainen, viitattu 31.1.2008 === Viitteet === Luokka:Ruotsalaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Kuolinvuosi puuttuu
Vapaana syntynyt

Vapaana syntynyt on suomalaisen Raivopäät-yhtyeen CD-EP, ja kaikkiaan kuudes julkaisu. Se julkaistiin vuonna 1997. == Kappaleet == Kaikki kappaleet on säveltänyt Muisto Toutavaara ja sanoittanut Ace Andersson. #Ei enää iltarukouksia #Vapaana syntynyt #Kesä tulee sittenkin #Ei ulospääsyä #Turbojumi #Eron katkerat kyyneleet Luokka:Vuoden 1997 EP:t Luokka:Raivopäiden albumit
Pojat varjoisilta kujilta

Pojat varjoisilta kujilta on suomalaisen Raivopäät -yhtyeen studioalbumi, ja kaikkiaan seitsemäs julkaisu. Se julkaistiin vuonna 1998. == Kappaleet == # "Nuorissa on tulevaisuus" # "Pienet kyyneleet" # "Luotu kulkemaan" # "Mä haluun sua" # "Kohtalo johdattaa" # "Never Wanna Be Too Drunk" # "Tahdon olla vapaa" # "Gigolo Lehtonen" # "Mun beibi sanoo niin" # "Tunnen vereni kiehuvan" # "Punkin legendat" Luokka:Vuoden 1998 albumit Luokka:Raivopäiden albumit
Akiko Dōmoto

Akiko Dōmoto (, s. 1932) on Chiban prefektuurin kuvernööri Japanissa. Hän on prefektuurin ensimmäinen naispuolinen kuvernööri. Dōmoto syntyi Kaliforniassa Yhdysvalloissa vuonna 1932 ja kasvoi Tokiossa.domoto.jp Ennen osallistumistaan politiikkaan Dōmoto tuli 1980-luvun lopulla tunnetuksi televisio-ohjaajana. Hänet tunnettiin erityisesti ympäristökysymyksiin ja feminismiin liittyvistä aiheista. Hänet valittiin opposition ehdokkaana Japanin ylähuoneeseen, jossa hän työskenteli esimerkiksi perheväkivaltaa, lapsiprostituutiota ja sukupuolisyrjintää vastaan. Chiban kuvernööriksi hänet valittiin riippumattomana ehdokkaana vuonna 2001.BusinessWeek ==Lähteet== Luokka:Japanilaiset poliitikot Luokka:Chiban prefektuuri Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vielä kerran Viljo ja Heppu hei

Vielä kerran Viljo ja Heppu hei on Heikki Kinnusen vuonna 1985 julkaistu albumi. Albumi julkaistiin C-kasettina. Albumin kappaleet "Heppu hei" ja "Eikö olekin mielenkiintoista" julkaistiin myös erillisenä vinyylisinglenä. Albumi sisältää ÄWPK – Älywapaa palokunta- ja Soitinmenot-viihdesarjassa esitettyjä lauluja. Kappaleissa esiintyvät muun muassa Kinnusen esittämät hahmot Heppu, "Viljoa" kyselevä mies ja "Eikö olekin mielenkiintoista?"-lausahdusta hokeva mies. Kappaleiden välissä on Heikki Kinnusen humoristisia speakeja. Kappaleet on säveltänyt George Romain alias Aarno Raninen, ja sanoittanut Alan Dorkin alias Pertti Reponen. ==Kappaleet== Suluissa tieto, missä sketsisarjassa musiikkiesitys on alun perin esitetty. # Eikö olekin mielenkiintoista (Soitinmenot) # Heppu hei (ÄWPK – Älywapaa palokunta) # Pylypyllyllyy (ÄWPK – Älywapaa palokunta) # Vielä kerran Viljo # Sesam – aukene (ÄWPK – Älywapaa palokunta) # Sun heppus lähtee nyt (Soitinmenot) # Samma här (ÄWPK – Älywapaa palokunta) # Lauri ja Viljo (Soitinmenot) # Pyromaanit (ÄWPK – Älywapaa palokunta) # Lycka till (ÄWPK – Älywapaa palokunta) ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1985 albumit Luokka:Heikki Kinnusen albumit Luokka:Soitinmenojen albumit
Pakoon todellisuutta

Pakoon todellisuutta on suomalaisten Raivopäät- ja Kooma -yhtyeiden yhteisalbumi vuodelta 1999. Raivopäille se on kaikkiaan kahdeksas julkaisu. == Kappaleet == ===Raivopäät=== # "Ulkona kuvioista" # "Äly pois" # "Enkelit sulkivat silmänsä" # "Jonoon ja yksi kerrallaan" # "Toinen uusiaalto" # "Rotta" # "Ei oltu luotuja toisillemme" ===Kooma=== # "Huomenta" # "Runoja kuolemasta" # "Kaappaus" # "Nico" # "Elvis Kristus" # "Olenko normaali?" # "Sormet pelissä" # "Ei mitään uutta" # "Likainen unelma" Luokka:Vuoden 1999 albumit Luokka:Raivopäiden albumit
Shaggy & Scooby-Doo Get a Clue!

Shaggy & Scooby-Doo Get a Clue! on yhdysvaltalainen animaatiosarja, jonka tuotti Warner Bros. Animation. Sarja oli samalla Joseph Barberan viimeinen tuottama televisiosarja. Sarja oli poikkeuksellinen monelta osin edellisiin Scooby-Doon animaatiosarjoihin, muun muassa päähahmoihin lukeutuvat Freddy, Velma ja Daphne esiintyivät vain hetkellisesti sarjan aikana. Lisäksi pitkään Shaggyn ääniroolissa ollut Casey Kasem oli Shaggyn sedän Albertin äänenä ja Shaggyn äänenä toimi Scott Menville. Sarja oli myös piirrostyyliltään hyvin erilainen verrattuna edellisiin televisiosarjoihin. Ohjelman esitys aloitettiin Yhdysvalloissa vuonna 2006 ja sitä esitettiin yhteensä 26 jakson verran aina vuoteen 2008 asti. == Tarina == Shaggy ja Scooby asuvat Shaggyn sedän kartanolla. He yrittävät kahdestaan ratkoa mysteereitä uudella nanoteknologialla varustettujen Scooby-keksien ja muuntautuvan Mysteerikoneen avulla. Uusien Scooby-keksien avulla Scooby-Doo kykenee lentämään, muuttumaan suuriksi roboteiksi ja jopa muuntautumaan suureksi magneetiksi. Shaggy ja Scooby-Doo yrittävät samalla suojella heidän keksiensä salaisuutta, kun ratkovat mysteereitä. == Äänirooleissa == ==Lähteet== *TV.com Luokka:Scooby- Doo-sarjat Luokka:Lastenohjelmat Luokka:2000-vuosikymmenen piirrossarjat
Punks Go Marchin’ In

Punks Go Marchin' In on vuonna 2000 julkaistu punk-albumi, jolla soittaa seuraavat vähemmän tunnetut suomalaisyhtyeet: Raivopäät, Extaasi, Peruutettu, Eetteri ja Wiheltävä Susi. Raivopäille se on kaikkiaan yhdeksäs julkaisu. == Kappaleet == ===Raivopäät=== # "Punks Go Marchin' In" # "Mirella" # "Älä tee meistä tähtiä" # "Koko ajan koomassa" # "Sex Maniac" ===Extaasi=== # "Viimeinen varoitus" # "Mä en halua rakastua" # "Ei enää koskaan" # "Ajatuxia" # "Viha & rakkaus" ===Peruutettu=== # "Kohtalon malja" # "Selkä seinässä" # "Viimeiseen hengen vetoon" # "Mä tahdon elää" # "---" # "COPS" ===Eetteri=== # "Suljettu mieli" # "Harhaanjohdettu kulkija" # "Teethän niin?" ===Wiheltävä Susi=== # "Mä en ole perverssi" # "Postimies" # "Simo kellarissa" # "Toiveajattelua" # "Rammari" # "Sairas" # "Kolmio draama" # "Petturi" Luokka:Vuoden 2000 albumit Luokka:Suomalaiset rockalbumit
Goseibai shikimoku

Goseibai shikimoku () oli Japanin Kamakura-sotilashallinnon laki, maan ensimmäinen muistiin kirjattu feodaalilaki. Sen saattoi voimaan kolmas shikken eli shōgunin sijaishallitsija Hōjō Yasutoki vuonna 1232. Sitä kutsutaan myös nimellä Jōei shikimoku () aikakausinimen mukaan. Ennen Goseibai shikimokun ottamista käyttöön Kamakura-sotilashallinto kävi oikeutta ilman muodollisia lakeja. Jōkyū-kapinan jälkeen kasvava määrä maakiistoja hallituksen vasallien (gokenin), aatelisten ja talonpoikien välillä teki puolueettomat oikeudenkäynnit välttämättömiksi. Niinpä Hōjō Yasutoki kokosi lakikokoelman rungon 51 artiklaan ja kolmetoista neuvoston jäsentä (hyōjōshū) kirjoitti sen valmiiksi. Sanotaan, että lakiin otettiin 51 artiklaa, koska se oli tasan kolme kertaa enemmän kuin prinssi Shōtokun laatimassa 17 artiklan perustuslaissa. Lisäartikloita, joita kutsutaan termillä tsuika (), otettiin käyttöön myöhemmin. Ashikaga-sotilashallinto otti myös käyttöön Goseibai shikimokun peruslaikseen. Edo-kaudella sitä käytettiin yleisesti lasten oppikirjana sotilasluokan säännöistä ja tavoista. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * 現代語訳「御成敗式目」全文 前武蔵守平朝臣泰時・多賀歴史研究所 多賀譲治 Luokka:Japanin historia Luokka:Japanin laki
Kauppaopiston naiset

Kauppaopiston naiset on Kari Peitsamon ensimmäinen single ja samalla ensimmäinen julkaisu. Kappale on Peitsamon säveltämä, sanoittama ja sovittama. Kappaleen ovat levyttäneet myös Osmo’s Cosmos, Jean S., Sami Jones & Vaeltava koira, Niko Ahvonen ja Larharyhmä. Singlen B-puolella on kappale ”Soft Ice”. Peitsamo on levyttänyt kappaleesta vuonna 2012 uuden version albumilleen Kitarani haluaa rakastella äitiäsi rajusti. Uudessa versiossa säestäjänä toimii Kari Peitsamo Road Hogs ja vierailevana taustalaulajana esiintyy Sipe Santapukki. Peitsamo levytti kappaleesta jälleen uuden version vuonna 2017 julkaistavalle albumilleen 60. Uusi versio julkaistiin digisinglenä 12. toukokuuta 2017.https://fi-fi.facebook.com/karipeitsamo/posts/1524884114208914 == Kokoonpano == * Kari Peitsamo – kitara ja laulu * Juuso Nordlund – basso * Kaj Martin – rummut * Juice Leskinen – taustalaulu \+ * Pekka Nurmikallio – tuottaja, äänittäjä == Soundtrack == "Kauppaopiston naiset" on musiikkina samana vuonna ilmestyneessä Risto Jarvan elokuvassa Jäniksen vuosi. == Lähteet == Luokka:Kari Peitsamon kappaleet Luokka:Vuoden 1977 kappaleet
Robert Guillet

Robert Guillet (s. 22. helmikuuta 1972 Québec, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi kauden 2006–07 Itävallassa Österreichische Eishockey-Ligan EC Graz 99ers-joukkueessa. Guillet teki loppukauden 2007–2008 kattavan sopimuksen Lahden Pelicansin kanssa 31.1.2008, mutta hänet potkittiin ulos joukkueesta pudotuspelien aikana, sillä peliesitykset eivät miellyttäneet valmennusjohtoa. ==Ura== Robert Guillet on 180 cm pitkä, 80 kg painava jääkiekkoilija, joka aloitti junioripelinsä Kanadassa QMJHL:ssä. Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Paddy Roy Bates

Paddy Roy Bates (1921 – 9. lokakuuta 2012) oli brittiläinen piraattiradion pitäjä, joka perusti Sealandin mikrovaltion vuonna 1967 ja nimitti itsensä sen ruhtinaaksi. Bates eteni brittiarmeijassa majuriksi. Saatuaan tuomion piraattiradiotoiminnasta hän siirsi toimintansa merellä Suffolkin edustalla sijaitsevalle HM Fort Roughsille, josta tuli Sealandin perusta. Mikrovaltio on yhä olemassa, mutta yksikään valtio maailmassa ei ole tunnustanut sitä. Bates sai vaimonsa, vuonna 1926 syntyneen ruhtinatar Joanin kanssa kaksi lasta, Penelopen (1950–) ja Michaelin (1952–). == Lähteet == Luokka:Brittiläiset henkilöt Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Veneskoski (Kankaanpää)

Veneskoski on Kankaanpään kaupungissa, valtatien 23 (Taidetie) varrella sijaitseva kylä. Veneskoski on tunnettu maan suurimpiin lukeutuvasta kesäteatteristaan. Veneskosken kylänraittia hallitsee sen halki virtaava Karvianjoki, joka ylitetään vuonna 1918 rakennettua kolmiholvista kivisiltaa, Soikan siltaa pitkin. Karvianjoki on ollut aikanaan tärkeä kulkuväylä ja kalastuspaikka. Sen lähettyviltä löytyy merkkejä kivi-, pronssi- ja rautakaudelta. Historian tuntemat ensimmäiset pysyvät asukkaat, Erkki Hannunpoika Soikan perhe Kauhajoelta, ovat tulleet Veneskoskelle vuonna 1685. Kylän ensimmäisestä asukkaasta juontaa Veneskosken nykyäänkin käytetty lempinimi, Soikka. Asutus keskittyi aluksi joen rantamille, mistä se myöhemmässä vaiheessa levisi laajemmalle alueelle. Joen varrella on ollut aina 1950-luvulle saakka useita myllyjä sekä saha- ja sähkölaitos. Haapamäki–Pori- rautatien ja Veneskosken rautatieaseman rakentaminen 1930-luvulla vilkastutti kylän elämää rakentajien saapuessa kylään perheineen. Raideliikenne Niinisalon ja Porin välillä loppui 1980-luvulla. Rautatie on nykyään resiina- ja moottorikelkkakäytössä. Veneskoskelaiseen elämänmenoon kuuluu keskeisesti pelimannimusiikin harrastus. Kylässä syntynyt ja asunut kirjailija Jaakko Kaappa on kuvannut monessa teoksessaan Veneskosken kylän vaiheita. Vuonna 2020 Veneskoski valittiin Satakunnan vuoden kyläksi. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Veneskosken kylän kotisivut === Kirjallisuutta === *Nurminen, Jouko (toim.): Soikan sillan vaiheilta : Veneskosken kyläkirja. Kankaanpää : Veneskosken kyläyhdistys, 2005. ISBN 952-91-9254-1. Luokka:Kankaanpään kylät Luokka:Satakunnan vuoden kylät
Merihaarikko

Merihaarikko (Sagina maritima) on Euroopan ja Pohjois-Afrikan merenrantojen hento kohokkikasvi. Suomessa se on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi lajiksi.Lindgren 2012, s. 289. == Ulkonäkö ja koko == Rentohaarikko on yksivuotinen, tummanvihreä tai punertava ja kasvaa 2–10 cm korkeaksi. Varret ovat kaljuja ja pystyjä tai kohenevia. Pareittain yhdistyviset lehdet ovat lyhyitä, rihmamaisia, möyheitä, nipukkakärkisiä ja usein harvaan lyhytkarvaisia. Ruusukelehtiä ei ole. Valkoisia kukkia on 1–6 kappaletta, ja niiden kukkaperät ovat suoria. Nuput ovat pallomaisia. Sekä verhiö että teriö ovat nelilehtisiä, mutta kukat ovat huomaamattomat, sillä terälehdet ovat hyvin pieniä tai jopa puuttuvat kokonaan. Suomessa merihaarikko kukkii kesä- elokuussa. Hedelmä on kota, joka on verhiön pituinen.Retkeilykasvio 1998, s. 112, 114. Merihaarikon voi sekoittaa merenrannoillakin esiintyvään rentohaarikkoon (S. procumbens), joka on kuitenkin väriltään puhtaan vihreä, kukkavarsiltaan nuokkuva, lehdet otakärkisiä ja kukan verholehdet siirottavat suoraan eteenpäin. == Levinneisyys == Merihaarikkoa kasvaa Euroopan ja Pohjois-Afrikan rannikoilla Atlantilla, Itämerellä ja Välimerellä. Keski- Norjasta ja eteläiseltä Itämereltä Pohjois-Espanjaan saakka levinneisyysalue on suhteellisen yhtenäinen. Euroopan puoleisella Välimeren rannikolla lajia tavataan satunnaisemmin, Pohjois-Afrikassa levinneisyysalue on yhtenäinen Marokosta Libyaan.Den virtuella floran: Strandarv (myös levinneisyyskartat) Viitattu 2.5.2012. Suomessa merihaarikkoa on tavattu Ahvenanmaalta ja Saaristomeren alueelta kaikkiaan noin 50 paikasta.Laine 1997, s. 232. Näistä kolmisenkymmentä paikkaa on arvioitu hävinneeksi, ja kymmenkunnan tila on epävarma. Säilyneitä esiintymiä on runsas kymmenen, joista useimmat Korppoon Jurmossa ja sen lähisaarilla. == Elinympäristö == Merihaarikko on hiekkaisten merenrantaniittyjen laji. Se kasvaa usein säännöllisesti veden peittämillä vyöhykkeillä.Retkeilykasvio 1998, s. 114. Itämeren alueella laji on suuresti harvinaistunut varsinkin lammaslaidunnuksen ja Itämeren rehevöitymisen vuoksi, jotka ovat johtaneet rantojen umpeenkasvuun. == Lähteet == * Laine, Unto: Merihaarikko. Teoksessa Uhanalaiset kasvimme. Toim. Terhi Ryttäri ja Taina Kettunen. Suomen ympäristökeskus, Helsinki 1997, s. 232. * Lindgren, Leif: Merihaarikko. Teoksessa Suomen uhanalaiset kasvit. Toim. Ryttäri, Terhi & Kalliovirta, Mika & Lampinen, Taina. Kustannusosakeyhtiö Tammi, Helsinki 2012, s. 289–291. ISBN 978-951-31-6593-2. * Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998. === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Kasviatlas 2022: Merihaarikon (Sagina maritima) levinneisyys Suomessa. Luokka:Haarikot Luokka:Suomen erittäin uhanalaiset kasvit
Martin Atkinson

Martin Atkinson (s. 31. maaliskuuta 1971 Yorkshire) on englantilainen jalkapalloerotuomari, joka työskentelee Englannin Valioliigalle ja FIFA:lle. Atkinson aloitti avustavana erotuomarina vuonna 1998 The Football Leaguessa. Vuosien 2000 ja 2003 välillä hän toimi avustavana erotuomarina Valioliigassa. Vuodesta 2005 Atkinson on toiminut erotuomarina Valioliigassa. Ennen valioliigauraansa hän tuomaroi konferenssi-sarjassa ja Football Leaguessa. Ensimmäisen valioliigaottelunsa Atkinson tuomitsi 20. huhtikuuta 2005, kun Manchester City kohtasi Birmingham Cityn. Atkinson toimi FA Community Shieldin tuomarina 13. elokuuta 2006. Liverpool voitti Chelsean 2–1. ==Kausitilastot== Kausi Ottelut Yhteensä per ottelu Yhteensä per ottelu 2003–2004 26 61 2,34 3 0,11 2004–2005 38 87 2,28 3 0,07 2005–2006 38 78 2,05 2 0,05 2006–2007 42 128 3,04 6 0,14 2007–2008 24 63 2,62 5 0,20 Luokka:Englantilaiset jalkapallotuomarit Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Karbidilamppu

Karbidilamppu eli asetyleenilamppu on valaisin, jolla saadaan aikaan öljylamppua huomattavasti kirkkaampi ja tasaisempi valo. Karbidilamput olivat yleisiä 1900-luvun alkuvuosikymmeninä. Niitä käytettiin lyhtyinä myös 1900-luvun alun ajoneuvoissa ja polkupyörissä ennen dynamoista virtaansa saavien sähkövalojen yleistymistä. Ensimmäiset elokuvaprojektorit käyttivät karbidilamppua kirkkaan ja tasaisen valon saamiseksi. Kalsiumkarbidi valmistetaan kuumentamalla sammuttamatonta kalkkia ja hiiltä n. 3000 asteen lämpötilaan.Karbidi ja Karbidilamput sekä niiden hoito 1918, 5 Lamppu koostuu polttoaine- ja vesisäiliöistä, säätöruuvista ja polttimosta, kaasu- ja vesiputkista ja tarvittavista tiivisteistä.Karbidi ja Karbidilamput sekä niiden hoito 1918, 8 Polttimo on kaksihaarainen ja siinä palaa käytön aikana pieni liekki. Polttimon takana on heijastin, jolla valo voidaan kohdistaa tiettyyn suuntaan. Lampun käyttöä varten polttoainesäiliöön laitetaan karbidia.Karbidi ja Karbidilamput sekä niiden hoito 1918, 8-9 Säätöruuvi avataan, jolloin vesisäiliöstä tuleva vesi muodostaa kiinteässä olomuodossa olevasta kalsiumkarbidista (CaC2) erittäin helposti syttyvää asetyleenikaasua C2H2. Liekki sytytetään ja säädetään sopivaksi.Karbidi ja Karbidilamput sekä niiden hoito 1918, 9 Lampun käyttöaika on normaalisti useita tunteja. Karbidilampusta on käytetty myös nimiä karbiinilamppu ja karbiittilamppu. ==Lähteet== * ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Pieni tietosanakirja: Karbidilamppu * Karbidilamppu (polkupyörän) Keuruu/Asunta 12122013 Karbidilampun käytön esittelyä Youtubessa. Luokka:Lamput
Lehtolitukka

Lehtolitukka (Cardamine impatiens) on Euroopassa ja Aasiassa laajalle levinnyt valkokukkainen ristikukkaiskasvi. Lehtolitukka on Suomessa uhanalainen ja rauhoitettu laji.Rauhoitetut lajit - ymparisto.fi Luonnonsuojeluasetuksen liitteet 2 ja 3 (pdf) s. 6 Viitattu 20.10.2017. == Ulkonäkö ja koko == Lehtolitukka on yksi- tai kaksivuotinen kasvi ja kasvaa 20–60 cm korkeaksi. Sen varsi on kalju ja särmikäs. Maata vasten olevan tyviruusukkeen lehdet kuihtuvat nopeasti. Lehtolitukan parilehdykkäiset varsilehdet ovat korvakkeelliset ja lehdykät kapeita ja hampaisia tai liuskaisia. Varsilehtiä on 4–20. Kasvi kukkii Suomessa kesä-heinäkuussa pienin valkoisin kukin ja on itsepölytteinen. Terälehdet ovat 2–4 mm pitkiä, 0,6–1,2 mm leveitä, soikeat, hieman verholehtiä pitempiä, valkoisia. Heteitä on 6. Kukkien kuihduttua kasvavat pötkömäiset hedelmät eli lidut.Retkeilykasvio 1998, s. 175. Lidut ovat 20–30 mm pitkiä, litteitä, tasapaksuja, melkein peränsä suuntaisia. Lituperät ovat n. ¼ lidusta, yläviistoja. Kypsät lidut avautuvat räjähdysmäisesti kosketuksesta. Siemenet ruskeita, pitkänomaisia, 1,1–1,5 x 0,8-1 mm. == Levinneisyys == Lehtolitukkaa kasvaa Pohjois-Espanjasta ja Britteinsaarilta Keski-Euroopan kautta Keski-Venäjälle. Lajia tavataan laajasti myös Aasiassa Japaniin saakka sekä Siperiassa. Pohjois-Amerikassa se on harvinainen tulokaslaji. Pohjoismaissa lehtolitukka kasvaa levinneisyysalueensa pohjoisrajoilla. Suomessa lehtolitukkaa on tavattu vain Varsinais-Suomesta Houtskarista ja Karjalohjalta. Laji löydettiin Suomesta vasta vuonna 1987.Pykälä, Juha: Lehtolitukka. Teoksessa Uhanalaiset kasvimme. Toim. Terhi Ryttäri ja Taina Kettunen, s. 92. == Elinympäristö == Lehtolitukka kasvaa rehevissä, tuoreissa metsissä, lehdoissa ja rantapensaikoissa jotka ovat pienilmastoltaan kosteana säilyviä paikkoja. Suomen esiintymät sijaitsevat kaikki saarissa tai luodoilla.<ref name="suomenputkilokasvien/> == Lähteet == * Pykälä, Juha: Lehtolitukka. Teoksessa Uhanalaiset kasvimme. Toim. Terhi Ryttäri ja Taina Kettunen. Suomen ympäristökeskus, Helsinki 1997, s. 92. * Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998. === Viitteet === == Aiheesta muualla == * *Laji.fi: Lehtolitukka (Cardamine impatiens) *ITIS: (Cardamine impatiens) *Flora of North America: (Cardamine impatiens) Tiedosto:Cardamine impatiens 2 IP.jpg Tiedosto:Brassicaceae weed 002.JPG Tiedosto:Brassicaceae weed 001.JPG Tiedosto:Cardamine impatiens1.JPG Tiedosto:Cardamine impatiens 1 IP.jpg Tiedosto:Cardamine impatiens 004.JPG Tiedosto:Cardamine impatiens 01.jpg Tiedosto:Cardamine impatiens 03.jpg Tiedosto:Cardamine impatiens 02.jpg Tiedosto:Cardamine impatiens2.JPG Tiedosto:Cardamine.impatiens.pods.jpg Luokka:Litukat Luokka:Suomen erittäin uhanalaiset kasvit
M/S Dorrat Jeddah

M/S Dorrat Jeddah () on saudiarabialaisessa omistuksessa oleva ro-ro- rahtialus. Laiva on rakennettu vuonna 1972 Rauma-Repolan Rauman telakalla. Kuollutta painoa Dorrat Jeddahilla on 4 665 tonnia. Alus on rekisteröity Saudi-Arabian lipun alle. Dorrat Jeddahin sisaraluksia ovat yhä liikenteessä olevat M/S Notos, M/S Puerto Eden, M/S Kaduna sekä jo romutetut M/S Iberus ja M/S Caribe. == Käyttöhistoria == 26\. tammikuuta 1972 alus laskettiin vesille. 17. toukokuuta 1972 laiva luovutettiin Höyrylaiva Oy Bore/Ångfartygs Ab Boren haltuun, joka rekisteröi aluksen Bore X -nimisenä Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Turku. Tämän jälkeen alus aloitti liikennöinnin Suomen Turun ja Britannian Harwichin välillä. 7. tammikuuta 1975 alus törmäsi yhteen neuvostoliittolaisen Lenino -tankkerin kanssa Göteborgin edustalla. Bore X:n vauriot korjattiin Göteborgissa. Liikenteeseen alus palasi 21. helmikuuta. 24\. toukokuuta 1978 itäsaksalainen Schiffscommerz VEB Außenhandelsbetrieb ilmoitti ostavansa aluksen. Luovutus tapahtui 26. toukokuuta, jolloin alus rekisteröitiin VEB-Deutfracht/Seereederein omistukseen nimellä Beerberg. Kotisatamaksi tuli Rostock. Vuosina 1979–1989 Beerberg oli neljä kertaa aikarahdattuna Bore Linen liikenteeseen. Saksojen yhdistyttyä alus rekisteröitiin 18. kesäkuuta 1990 Deutsche Seereederein haltuun ja Saksan lipun alle. Kotisatama säilyi Rostockina. Vuonna 1994 Beerberg rekisteröitiin Euroseabridge Schiffahgesellschaft m.b.H:n omistukseen. Kesäkuussa 1995 Beerberg aikarahdattiin saksalaisen E.H. Harmsin liikenteeseen 18 kuukaudeksi. Kesäkuussa 1996 E.H. Harms osti aluksen. Kotisatamaksi tuli Maltan pääkaupunki Valletta. Alus sai samalla myös nimen: Feederman. Kesäkuun lopulta elokuuhun 1998 alus oli aikarahdattuna Color Linen Kristiansundin ja Hirtshalsin väliseen liikenteeseen. Myöhemmin Feederman siirtyi Madeiran lipun alle. Vuonna 2003 alus siirtyi saudiarabialaiseen omistukseen ja Saudi-Arabian lipun alle nimellä Dorrat Jeddah. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Fakta om Fartyg – M/S Bore X Dorrat Jeddah Luokka:Rauma-Repolan valmistamat alukset
Carl Heinrich Graun

Carl Heinrich Graun (7. toukokuuta 1704 Wahrenbrück, Brandenburg – 8. elokuuta 1759 Berliini) oli saksalainen säveltäjä ja tenorilaulaja. Graunia pidetään yhdessä Johann Adolf Hassen kanssa aikansa saksalaisten italialaisoopperoiden säveltäjien kärkinimenä. Graun opiskeli veljensä Johann Gottlieb Graunin tavoin Dresdenin Kreuzschulessa, jossa hän aloitti vuonna 1714. Tieteiden lisäksi hän opiskeli laulua Johann Zacharias Grundigin ja Christian Petzoldin johdolla ja säveltämistä saksilaisen hovikapellimestarin Johann Christop Schmidtin johdolla. Vuonna 1724 Graun siirtyi hovilaulajaksi Braunschweigiin, jossa hän myös sävelsi oopperoita ja toimi varakapellimestarina. Vuonna 1735 hän siirtyi Berliiniin varakapellimestariksi silloiselle Preussin kruununprinssille Fredrikille, josta myöhemmin tuli kuningas Fredrik II Suuri. Vuonna 1740 Fredrikin kruunajaisseremonioiden jälkeen Graun nimitettiin kapellimestariksi. Hänen italialaisoopperansa Cesare e Cleopatra avasi uuden Staatsoper Unter den Lindenin 7. joulukuuta vuonna 1742. Oopperoiden ohella Graunin tuotantoon kuuluu konserttoja ja triosonaatteja. Luokka:Saksalaiset oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1704 syntyneet Luokka:Vuonna 1759 kuolleet
Nan Goldin

Nan Goldin (s. 12. syyskuuta 1953 Washington (DC)) on merkittävä yhdysvaltalainen valokuvataiteilija ja dokumenttivalokuvaaja. == Elämäkerta == Goldin syntyi Washington DC:ssä ja kasvoi sen esikaupungissa Marylandissa, mutta karkasi kotoa ja oli eri kasvattiperheissä. Myöhemmin hän opiskeli Satya Community Schoolissa Bostonissa, missä opettaja esitteli hänelle kameran vuonna 1968, kun hän oli 15-vuotias. Hänen ensimmäinen oma näyttelynsä oli Bostonissa vuonna 1973, perustuen hänen valokuvaamiselleen kaupungin homo- ja transvestiittiyhteisöjen keskellä, joille hänet esitteli hänen ystävänsä David Armstrong. Goldin valmistui 1977 Tuftsin yliopiston Bostonin School of the Museum of Fine Artsista, jossa hän työskenteli pääasiassa Cibachrome-vedosten kanssa. Valmistumisensa jälkeen hän muutti New Yorkiin ja aloitti post-punk- ja new wave -musiikkipiirien dokumenttivalokuvauksen. Hän kuvasi myös kaupungin energistä homoalakulttuuria 1970-luvun lopulla ja 1980-luvun alussa, mennen vähitellen Boweryn kovien huumeiden alakulttuuriin. Nämä vuosina 1979–1986 otetut kuvat muodostavat hänen maineikkaan työnsä The Ballad of Sexual Dependency. Kuvien valokuvaestetiikka ilmentää huumeiden käyttöä, väkivaltaa, aggressiivisia pariskuntia ja omaelämäkerrallisia hetkiä. Suurin osa hänen Ballad-kohteistaan kuoli 1990-luvulla joko huumeiden yliannostukseen tai AIDSiin; mukaan lukien hänen läheiset ystävänsä ja usein kuvauksen kohteena olleet Greer Lankton ja Cookie Mueller. Balladin jatkoksi hän yhdisti kuviaan kahteen muuhun sarjaan: I'll Be Your Mirror ja All By Myself. Vuonna 2007 Goldinille myönnettiin Hasselblad-palkinto. == Teoksia == * * * * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * * Luokka:Yhdysvaltalaiset valokuvaajat Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Rantasalmen kappeliseurakunta

Rantasalmen kappeliseurakunta on Rantasalmen alueella toimiva Savonlinnan seurakuntaan kuuluva kappeliseurakunta. Kappeliseurakunta perustettiin vuoden 2016 alussa, kun Rantasalmen seurakunta liitettiin Savonlinnan seurakuntaan. Seurakuntaliitoksen syyt olivat taloudelliset. Seurakuntaliitokseen ei liittynyt kuntaliitosta, vaan Rantasalmen kunta jatkoi itsenäisenä. Rantasalmen seurakunta ehti toimia vuodesta 1578, ja siitä on erotettu muun muassa Varkauden ja Heinäveden seurakunnat. Kappeliseurakunnan tiloihin kuuluu Rantasalmen kirkko, seurakuntatalo ja leirikeskus. Leirikeskus on vuokrattu ulkopuoliselle. Kappeliseurakunnan kappalaisena toimi aluksi Rantasalmen viimeiseksi jäänyt kirkkoherra Jussi Leppäniemi. Kappeliseurakunnalla on muun muassa kirkkokuoro. Vuonna 2024 kappalaisena toimii Emiliana Skoog.https://www.savonlinnanseurakunta.fi/rantasalmen- kappeliseurakunta/kappeliseurakunnan-tyontekijat. Viitattu 30.10.2024 ==Historia== Rantasalmen seurakunta perustettiin Säämingin kappeliksi 1554, ja se itsenäistyi 1578. Heinävedestä tehtiin Rantasalmen kappeliseurakunta 1744 ja se itsenäistyi 1852. Kirkkohallitus vahvisti vuonna 2015 Rantasalmen seurakuntaliitoksen 1. tammikuuta 2016 alkaen Savonlinnan seurakunnan uutena kappeliseurakuntana.Kirkkohallitus varmisti Rantasalmen seurakuntaliitoksen Itä-Savo 21.4.2015. Viitattu 24.9.2016. ==Lähteet== Luokka:Mikkelin hiippakunnan entiset seurakunnat Seurakunta
Rhynchocyon udzungwensis

Rhynchocyon udzungwensis on Tansanian keskiosissa Ndulundulun metsäylängöllä elävä hyppypäästäinen, joka kuvattiin tieteelle uutena lajina vuonna 2008. Se on hyppypäästäisten heimon lajeista suurikokoisin. == Ulkonäkö == R. udzungwensis on noin 700 gramman painoinen ja häntä mukaan luettuna noin 21 cm pitkä. Se on edestä harmaa ja takaa musta, keskiosa on punaruskea. == Löytyminen == Vuonna 2005 Galen Rathbunin ja Francesco Rovero saivat kamera- ansojen avulla valokuvia tuntemattomasta ja suurikokoisesta hyppypäästäisestä. Seuraavana vuonna he löysivät polkujen varsilta neljä R. udzungwensiksen raatoa, ja tekivät havaintoja metsään pystytettyjen kameroiden avulla. Rathbun ja Rovero nimesivät lajin elinympäristöön kuuluvan Udzungwa-vuoriston mukaan. Laji on ensimmäinen uusi hyppypäästäislaji, joka on kuvattu 102 vuoteen. Hyppypäästäisiä tunnettiin tämän löydön jälkeen kaikkiaan 16 lajia sekä lukuisia alalajeja. == Levinneisyys == Lajista löydettiin kaksi populaatiota Tansanian Udzungwavuoriston Ndulundulun metsäylängöltälä. Itäisten Kaarivuorien alue, johon Udzungwa kuuluu, on biodiversiteetiltään erityisen monimuotoinen ja siellä elää useita uhanalaisia eliöitä. ==Lähteet== * Shrew's who: New mammal enters the book of life (AFP 31.1.2008) === Viitteet === Luokka:Hyppypäästäiset Luokka:Uhanalaiset nisäkkäät
Teuvo Ihanus

Teuvo Kalevi Ensio Ihanus (22. kesäkuuta 1932 Tohmajärvi – 6. joulukuuta 2023 EspooKuolinilmoitus. Helsingin Sanomat 2.1.2024, s. B 10.) oli suomalainen harmonikkataiteilija ja säveltäjä. == Ammattimuusikko == Tohmajärvellä syntynyt Ihanus muutti Helsinkiin 1955. Hän tuli pian tunnetuksi johtamansa ja laajalti Suomea kiertäneen tanssiorkesterin myötä, jonka muita jäseniä olivat sittemmin Kullervo Linnan orkesteriin siirtynyt Reijo Viita (tenorisaksofoni, klarinetti, laulu), Göran Lindblad (rummut) ja Pentti Lausi (kitara). Ihanus vieraili yhdessä Viidan kanssa myös Unto Monosen sekä Matti Louhivuoren orkestereissa 1960-luvun alkupuolella, kunnes hän jatkoi oman orkesterinsa kanssa. Reijo Viidan mukaan heidän yhteistyöhönsä mahtui myös seitsemän kuukautta kestänyt yhtäjaksoinen päivittäinen esiintymisputki Ravintola Klaavassa, Helsingissä. == Sävellyksiä ja levytyksiä == Ihanuksen levytetyin sävellys on harmonikkajenkka "Illan hämärtyessä", jonka ovat hänen lisäkseen levyttäneet muun muassa Erkki Ihalainen, Kari Lindqvist ja Maria Kalaniemi. Kappale on ollut myös Kultainen Harmonikka -kilpailijoiden vakio-ohjelmistoa, ja sen on levyttänyt neljä kyseisessä kilpailussa menestynyttä soittajaa. Muutoinkin Ihanuksen sävellystuotanto on keskittynyt lähinnä instrumentaaliseen viihdeharmonikkamusiikkiin. Ihanus on levyttänyt sooloharmonikkalevyjä Aaro Kurkelan ja Taito Vainion kanssa. Hänen levytyksiään on sittemmin julkaistu uudelleen useilla harmonikkamusiikkiin keskittyneillä kokoelmalevyillä. ==Diskografia== * Teuvo Ihanus ja Aaro Kurkela: Illan hämärtyessä. (Jp-musiikki, 1981.) * Teuvo Ihanus ja Taito Vainio: Pelimannituulella. (Teuvo Ihanus TIV001; single, omakustanne, levytysvuosi n. 1993.Levytysvuosiarvio on Kansallisdiskografian tieto) ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * * Luokka:Suomalaiset harmonikansoittajat Luokka:Suomalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Reisjärven Pilke

Reisjärven Pilke, (virallisemmin Voimistelu- ja Urheiluseura Reisjärven Pilke) on reisjärveläinen urheilun yleisseura. == Historia == Seura perustettiin Reisjärven Osuuskaupan kahvilassa 14. tammikuuta 1945 noin kolmenkymmenen henkilön voimin. Rekisteröitävän yhdistyksen nimeksi valittiin Voimistelu- ja Urheiluseura Reisjärven Pilke. Ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin Jalmari Vehkalahti, joka johti puhetta kokouksessakin. Seuran urheilukettä valmistui 1953, mutta se myytiin varojen puutteessa kunnalle 1958. Seura avasi myös kunnan ensimmäinen valaistun hiihtoladun 1975 Leppälahteen. Alkuvuosina näkyvimpiä urheilulajeja olivat pesäpallo ja hiihto, mutta myös yleisurheilussa tuli piiritason menestystä eritoten juoksulajeissa. Vuosina 1952–1961 Pilke on menestyksekäs hiihtoseura. Kahdeksankymmentäluvulla seura oli naisten hiihdossa Suomen kärkiseuroja Aila ja Anne Piispasen johdolla. Seuran naisten viestijoukkue sijoittui tuolloin monta kertaa SM-hiihdoissa kuuden parhaan joukkoon. Henkilökohtaisilla matkoilla parhaiten ovat menestyneet Aila ja Anne Piispanen, jotka kuuluivat naishiihtomme parhaimmistoon, sijoittuen monta kertaa SM-hiihdoissa kuuden parhaan joukkoon. SM-mitaleja eniten seuralle on tuonut Anni Alakoski 14 kappaletta. Lisäksi Nuorten SM-hiidoissa mitaleille ovat yltäneet Aila Piispanen, Aija Hylkilä, Tuure Pesola, Johanna Niskakoski, Anette Veerpalu, Peppi Leppälä. Kaksi Suomen mestaruutta ovat seuralle tuoneet N18 ja N20 3x3 km viestissä joukkue Anette Veerpalu, Johanna Niskakoski ja Anni Alakoski. Yleisurheilussa nimekkäin edustaja on ollut keihäänheittäjä Aimo Aho, suomenmestari ja olympiaedustaja. Pesäpallossa naisjoukkue karsi jopa SM-sarjaan pääsystä 1966 ja pelasi 1985 ykkössarjassa. Miesten pesäpallojoukkue pelasi 1981 suomensarjassa. Nyrkkeilyssä Jouko Luikku ylsi SM-kultaan 1973 ja saavutti myös muita mitalisijoja. Seuran junioritoiminta on saanut myös tunnustusta, minkä vuoksi Pilke on valittu myös piirinsä parhaaksi seuraksi 1980-luvulla. 1980-luvun alussa Reisjärven Pilke ja Reisjärven Voima koordinoivat pienellä paikkakunnalla keskenään, mitä urheilulajeja eri seuroissa harrastetaan, mikä auttoi keskittämään resursseja. Nykyisin Pilkkeen toiminta keskittyy erityisesti lasten ja nuorten harrastustoimintaan, joskin kilpaurheilua tuetaan pienten resurssien puitteissa. == Junioritoiminta == Pesäpallon junioreiden SM-mitalit Pesäpallon junioreiden SM-mitalit Pesäpallon junioreiden SM-mitalit Pesäpallon junioreiden SM-mitalit Pesäpallon junioreiden SM-mitalit Joukkue Mitalit Vuodet Yhteensä C-tytöt C-tytöt D-tytöt E-tytöt D-tytöt E-tytöt Yhteensä: Yhteensä: Yhteensä: 4 == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Reisjärven Pilkkeen pesäpallojaoston sivusto *Reisjärven Pilkkeen yleisurheilujaoston sivusto *Reisjärven Pilkkeen hiihtojaoston sivusto Pilke Luokka:Suomalaiset hiihtoseurat Luokka:Pesäpalloseurat Luokka:Suomalaiset yleisurheiluseurat Luokka:Vuonna 1945 perustetut urheiluseurat
Reisjärven Voima

Reisjärven Voima on Reisjärvellä sijaitseva, paikkakunnan vanhin urheilun yleisseura, joka on 1990-luvulta alkaen profiloitunut eritoten nyrkkeilyssä. == Historia == Vaikka suojeluskuntajärjestön piirissä oli harrastettu myös urheilua, oli Reisjärven ensimmäinen varsinainen urheiluun erikoistunut seura paikallisen työväenyhdistyksen syksyllä 1926 perustama Reisjärven Voimistelu- ja Urheiluseura Voima. Se on myös Oulun piirin vanhimpia TUL:n alaisia seuroja. Seuran ajatuksena alusta alkaen oli pyrkiä elvyttämään leveälti paikkakunnan urheiluelämää, ja sen aktiviteeteissa olivatkin juoksut, hyppylajit, heitot ja moniottelut sekä talvella hiihto. Toiminnan elvyttyä pitkähkön laman jälkeen 1970-luvun puolivälissä on seuran profiloituneimmaksi lajiksi noussut nyrkkeily. 1980-luvun alussa Reisjärven Pilke ja Voima koordinoivat pienellä paikkakunnalla keskenään, mitä urheilulajeja eri seuroissa harrastetaan, mikä auttoi keskittämään resursseja. == Nyrkkeily ja voimailu== Voiman juniorinyrkkeilijät ovat nousseet Suomen parhaimmistoon sarjoissaan. Tommi Parkkila voitti nyrkkeilyn Pohjoismaiden mestaruuden ja EM- pronssia 18-vuotiaiden sarjassa 1995 sekä Tiina Parkkila naisten SM-kultaa 1997 ja hopeaa 1998. Vuonna 2002 Jaakko Myllylä ja Torsti Parkkila voittivat SM-pronssia yleisessä sarjassa. Vuonna 2006 Myllylä olikin jo kolmatta kertaa Suomen mestari 64 kg:n miesten sarjassa ja kesällä 2007 hän oli yksi kuudesta suomalaisesta nyrkkeilyn ABA-listan 20 parhaasta nyrkkeilijästä Euroopassa omassa sarjassaan. Seuran menestynein voimailija on painonnostaja Jaana Alakoski, joka oli EM-kisoissa SM-hopeamitalin saavutettuaan yhdestoista 1998. == Muut lajit == Muina lajeina seuran sivusto mainitsee lentopallon, jalkapallon ja kaukalopallon, joissa sen joukkueet pelaavat alatason sarjoissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Reisjärven Voiman sivusto Luokka:Suomalaiset nyrkkeilyseurat Voima Luokka:Vuonna 1926 perustetut urheiluseurat Luokka:Suomen Työväen Urheiluliiton jäsenseurat
Aleksei Smertin

Aleksei Gennadjevitš Smertin (, s. 1. toukokuuta 1975) on venäläinen jalkapalloilija. Smertin oli puolustava keskikenttäpelaaja, joka pelasi muun muassa Englannissa Chelsean, Portsmouthin, Charltonin ja Fulhamin joukkueissa. Smertin pelasi 55 maaottelua ja toimi Venäjän maajoukkueen kapteenina. Hän oli hyvin monipuolinen ja pystyi pelaamaan millä paikalla tahansa puolustuksessa ja keskikentällä. == Lähteet == Luokka:Venäläiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Brian McBride

Brian McBride (s. 19. kesäkuuta 1972 Arlington Heights, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, joka tuli tunnetuksi ennen kaikkea maajoukkueessa sekä Englannin Valioliigan Fulhamissa ollessaan seuransa paras maalintekijä kaudella 2006–2007 ja toimiessaan seuransa kapteenina kaudella 2007–2008. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. == Maajoukkue == McBride oli yksi tärkeimmistä pelaajista Yhdysvaltain miesten maajoukkueessa tehden 30 maalia 95 maajoukkueottelussaan. Kansainvälisen debyyttinsä hän teki vuonna 1993. Maajoukkueuransa aikana hän on osallistunut vuosien 1998, 2002 ja 2006 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuihin, ollen ainoa amerikkalainen, joka on tehnyt maaleja useammassa kuin yhdessä MM-kilpailussa. Vuoden 2002 CONCACAF Gold Cupissa McBride oli voittamassa Yhdysvalloille Pohjois- ja Keski-Amerikan mestaruutta ja hänet valittiin turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi. McBride ilmoitti vuoden 2006 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuiden jälkeen lopettavansa maajoukkueuransa. Heinäkuussa 2008 McBride nimettiin yhdeksi kolmesta yli-ikäisestä pelaajasta Yhdysvaltain miesten jalkapallon olympiajoukkueeseen. Hän toimi Pekingin olympialaisissa joukkueensa kapteenina. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Carlo Furno

Carlo Furno (2. joulukuuta 1921 Bairo – 9. joulukuuta 2015) oli italialainen kirkonmies, joka nimitettiin yhdeksi roomalaiskatolisen kirkon kardinaaleista 26. marraskuuta 1994. Hän oli kuitenkin vuonna 2005 liian iäkäs (ylittänyt 80) voidakseen vaikuttaa uuden paavin valintaan. Furno syntyi Torinon pohjoispuolella Bairon kunnassa ja sai pappisvihkimyksensä 25. kesäkuuta 1944. Hänet nimitettiin vuonna 1973 paavin suurlähettilääksi Peruun, vuonna 1978 Libanoniin, vuonna 1982 Brasiliaan ja vuonna 1992 Italiaan. Furno toimi Jerusalemin pyhän haudan ritarikunnan suurmestarina vuodesta 1995 vetäytymiseensä 2007. ==Lähteet== Luokka:Italialaiset kardinaalit Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Stanisław Nagy

thumb|Stanisław Nagy Stanisław Kazimierz Nagy (30. syyskuuta 1921 Bieruń Stary – 5. kesäkuuta 2013) oli puolalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja yksi kirkon kardinaaleista. Hän kuului dehoniaaneihin.Catholic-Hierarchy.org: Stanisław Kazimierz Cardinal Nagy, S.C.I. Nagyn vihki papiksi Stanisław Rospond 8. heinäkuuta 1945. Hänet nimitettiin Hólarin titulaariarkkipiispaksi 7. lokakuuta 2003, ja piispaksi vihkiminen seurasi 13. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Franciszek Macharski, jota avustivat Marian Jaworski ja Józef Kowalczyk. 21. lokakuuta 2003 Nagy ylennettiin kardinaaliksi ja nimitettiin Santa Maria della Scalan kardinaalidiakoniksi. Ikänsä takia hänellä ei ollut äänioikeutta vuoden 2005 eikä vuoden 2013 konklaavissa. == Lähteet == Luokka:Puolalaiset kardinaalit Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Roberto Tucci

Roberto Tucci (19. huhtikuuta 1921 Napoli – 14. huhtikuuta 2015) oli italialainen kirkonmies, joka nimitettiin yhdeksi roomalaiskatolisen kirkon kardinaaleista 21. helmikuuta 2001. Hän kuitenkin menetti äänioikeutensa konklaavissa parin kuukauden kuluttua täytettyään 80 vuotta. Jesuiittojen sääntökuntaan kuuluva Tucci syntyi Napolissa ja sai pappisvihkimyksensä 24. elokuuta 1950. ==Lähteet== * === Viitteet === Luokka:Italialaiset kardinaalit Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Lorenzo Antonetti

Lorenzo Antonetti (31. heinäkuuta 1922 – 10. huhtikuuta 2013) oli italialainen kirkonmies, joka nimitettiin yhdeksi roomalaiskatolisen kirkon kardinaaleista 21. helmikuuta 1998. Hän ei ikänsä johdosta voinut osallistua uuden paavin vuonna 2005 valinneeseen konklaaviin. Antonetti syntyi Romagnano Sesiassa ja sai pappisvihkimyksensä Novarassa 26. toukokuuta 1945. Huomattavimman työpanoksensa hän loi kirkon diplomaattisissa tehtävissä, joissa hän toimi Hondurasissa, Nicaraguassa, Kongo-Kinshasassa ja Ranskassa. Antonetti nimitettiin vuonna 1995 Apostolisen istuimen omaisuuden hallintoviraston puheenjohtajaksi. Häntä seurasi vuonna 1998 Agostino Cacciavillan. == Lähteet == Luokka:Italialaiset kardinaalit Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Luis Aponte Martínez

Luis Aponte Martínez (4. elokuuta 1922 Lajas – 10. huhtikuuta 2012 San Juan) oli puertoricolainen kirkonmies, joka nimitettiin yhdeksi roomalaiskatolisen kirkon kardinaaleista 5. maaliskuuta 1973. Hän osallistui paavin valinneisiin konklaaveihin 1978, mutta vuonna 2005 korkean ikänsä johdosta enää ei. Martínez syntyi Lajasissa, sai pappisvihkimyksensä 10. huhtikuuta 1950 ja toimi vuosina 1965–1999 San Juanin arkkipiispana. ==Lähteet== Luokka:Kardinaalit Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Puertoricolaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet