EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Nikaia (Intia)

Nikaia (, myös ; ) oli antiikin aikainen hellenistinen kaupunki Intiassa nykyisen Pakistanin alueella. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta, mutta se on sijoitettu lähelle nykyistä Jhelumia tai siitä jonkin verran etelään.Arrianos: Anabasis 5.19 ; Strabon: Geografika 15 s. 698; Quintus Curtius Rufus: Historiae Alexandri Magni Macedonis 9.3.23. Nikaia sijaitsi Hydaspes-joen (nyk. Jhelum) varrella. Se oli yksi Aleksanteri Suuren sotaretkellään perustamista kaupungeista. Hän perusti sen vuonna 326 eaa. voitettuaan Hydaspesjoen taistelussa Poroksen, joka hallitsi maita Hydaspes- ja Akesines (nyk. Chenab) -jokien välillä. Kaupungin nimi viittaa voittoon (). Lähellä mutta joen toisella puolella sijaitsi Aleksanterin myös perustama Bukefalan kaupunki. Niihin kumpaankin asutettiin makedonialaisia, kreikkalaisia ja iranilaisia veteraaneja sekä paikallista väestöä. Kaupungeilla oli suuret satamat, joten ne on ollut tarkoitettu merkittäviksi kauppapaikoiksi. Paikalla rakennettiin myös Aleksanterin laivasto, jota Nearkhos myöhemmin komensi; seudulla oli nimittäin paljon laivanrakennukseen sopivaa puuta. == Lähteet == Luokka:Aleksanteri Suuren perustamat kaupungit Luokka:Hellenistiset kaupungit Pakistanissa
Beatrix Pospíšilová Čelková

Beatrix Pospíšilová Čelková (s. Bozena Pospíšilová, myös Trixi; 16. heinäkuuta 1925 Bratislava, Tšekkoslovakia – 2. kesäkuuta 1997 Trenčín, Slovakia) oli slovakialainen antifasistinen vastarintataistelija ja teollisuusvakooja. Hänen luovuttamansa tiedot auttoivat liittoutuneita tuhoamaan natsi-Saksan suurimman öljynjalostamon Bratislavassa kesäkuussa 1944. == Elämä == Čelková syntyi vuonna 1925 Tšekkoslovakiaan kuuluneessa Bratislavassa slovakkiäidin ja määriläisisän perheeseen. Slovakian tasavallan itsenäistymisen jälkeen hänen vahempansa erosivat ja hän muutti isänsä kanssa natsi-Saksan miehittämään Prahaan. Prahassa hän tutustui natsien vastaisen vastarintaliikkeeseen, jossa hänen tätinsä oli merkittävä toimija. Hän työskenteli Miloš Havelin omistamassa Lucernafilm-elokuvayhtiössä. Sen kautta hän tutustui useisiin saksalaisiin upseereihin, joilta saamansa tiedot hän välitti vastarintaliikkeelle. Čelková joutui pakenemaan takaisin Slovakiaan Gestapon pidätettyä hänet väliaikaisesti. === Teollisuusvakoojana Slovakiassa === Slovakiaan saavuttuaan Čelková liittyi maanalaiseen Justícia-vastarintaryhmään ja muutti Bratislavaan. Hän sai työpaikan Euroopan suurimman öljynjalostamon Apollo-tehtaan talousosastolta. Siellä työskennellessään hän välitti teknisiä tietoja liittoutuneille, jotka auttoivat tulevan ilmahyökkäyksen suunnittelussa. Lopulta 16. kesäkuuta 1944 Yhdysvaltojen ilmavoimien suorittama pommitus tuhosi suurimman osan tehtaasta ja surmasi 176 ihmistä. Tämän myötä Slovakia julisti virallisesti sodan Yhdysvaltoja vastaan. Sodan päätyttyä Čelková välttyi kommunistihallinnon järjestämässä poliittisessa oikeudenkäynnissä vankeusrangaistukselta pitkälle edenneen raskautensa ansiosta. == Yksistyiselämä == Čelková tapasi tulevan aviomiehensä Vojtech Čelkon Tatranská Poliankan kylässä Keski-Slovakiassa, jossa tämä toimi Slovakian vastarintaliikkeessä. He menivät naimisiin sodan päättymisen jälkeen ja saivat yhdessä kolme poikaa. Čelková perheineen muutti myöhemmin Trenčíniin, jossa hän työskenteli syöpäsairaanhoitajana. Čelková kuoli 71-vuoden iässä vuonna 1997. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 1997 kuolleet Luokka:Vakoojat
Esmee Hawkey

Esmee Hawkey (s. 14. tammikuuta 1993 Chislehurst, Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläinen autourheilija. Hawkey aloitti kartingissa kilpailemisen yhdeksänvuotiaana. Hän siirtyi kilpa-autoihin 15-vuotiaana, kun hän aloitti Ginetta Junior Championship -sarjassa. Kaudesta 2014 hän ajoi vain osan karting- ja koulukiireiden vuoksi, mutta kaudella 2015 hän ajoi täyden sarjan. Hän ei sijoittunut yhdessäkään kilpailussa kymmenen parhaan joukkoon. Kausiksi 2016–2017 hän siirtyi UK GT Cup -sarjan GT4-luokkaan, jossa hän sijoittui toiseksi heti tulokaskaudellaan 2016. Kaudella 2018 hän aloitti Porsche Carrera Cup Great Britain -sarjan Pro Am -luokassa. Hän ajoi kauden aikana useampia paalupaikkoja ja luokkavoittoja. Kaudella 2019 Hawkey kilpaili uudessa W Series -sarjassa. Hänen paras kilpailusijoituksensa kaudella oli yhdeksäs, ja hän sijoittui sarjan loppupisteissä viidenneksitoista. W Seriesin ohella hän jatkoi Carrera Cupissa, jossa hän sijoittui Pro Am -luokan kolmanneksi. Kaudella 2020 hän voitti Pro Am -luokan mestaruuden ja siirtyi seuraavaksi kaudeksi DTM-sarjaan. Tulokaskaudellaan 2021 T3 Motorsportilla ajanut Hawkey keräsi kaksi pistettä ja sijoittui sarjassa 20:nneksi. Hän teki seuraavaksi kaudeksi jatkosopimuksen T3:n kanssa, mutta tiimin rahoitus loppui kesken jo kahden ensimmäisen kilpailuviikonlopun jälkeen. Kaudeksi 2023 Hawkey siirtyi British GT Championship -sarjan GT4-luokkaan. == Kilpailutuloksia == === W Series === Kausi Talli 1 2 3 4 5 6 Pisteet Sijoitus 2019 Hitech GP HOC 12 ZOL Kesk. MIS 11 NOR 9 ASS 11 BRH 16 2 15. === DTM === Kausi Talli Auto 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 Pisteet Sijoitus 2021 T3 Motorsport Lamborghini Huracán GT3 Evo MNZ 1 14 MNZ 2 16 LAU 1 Kesk. LAU 2 16 ZOL 1 13 ZOL 2 13 NUR 1 17 NUR 2 11 RBR 1 16 RBR 2 16 ASS 1 11 ASS 2 Kesk. HOC 1 14 HOC 2 16 NOR 1 Kesk. NOR 2 Kesk. 2 20. 2022 T3 Motorsport Lamborghini Huracán GT3 Evo ALG 1 Kesk. ALG 2 21 LAU 1 Kesk. LAU 2 16 IMO 1 IMO 2 NOR 1 NOR 2 NUR 1 NUR 2 SPA 1 SPA 2 RBR 1 RBR 2 HOC 1 HOC 2 0 33. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Brittiläiset autourheilijat Luokka:W Series -kuljettajat Luokka:DTM-kuljettajat Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nana Darkoa Sekyiamah

Nana Darkoa Sekyiamah on ghanalainen kirjailija ja bloggari, joka on käsitellyt seksuaalisuutta useissa eri medioissa. Vuonna 2021 hän julkaisi teoksen The Sex Lives of African Women, jota varten hän keräsi eri naisten kertomuksia viiden vuoden ajan. Kirjassa hän kertoo myös oman seksisuhteiden historiansa. Sen ilmestyessä hän oli 44-vuotias. Hän on pitänyt blogia Adventures from the Bedrooms of African Women yhdessä Malaka Grantin kanssa vuodesta 2009. BBC valitsi Sekyiamahin vuonna 2022 sadan vaikutusvaltaisen ja innostavan naisen listalle 100 Women. == Lähteet == Luokka:Ghanalaiset henkilöt Luokka:1970-luvulla syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Noelle Barker

Noël Camilla "Noelle" Berners Barker OBE (28. joulukuuta 1928 Aberdeen – 15. toukokuuta 2013 Lontoo) oli brittiläinen ooppera-, oratorio- ja resitaalilaulaja, joka oli äänialaltaan sopraano. Hän keskittyi varsinkin aikansa musiikkiin.Garry Humphreys, Noelle Barker: Soprano who championed new music The Independent 25.8.2013, viitattu 26.4.2023 Barker suunnitteli alun perin suuntautumista tieteiden pariin ja valmistui Aberdeenin yliopistosta. Hän sai musiikissa opetusta Imogen Holstilta, Münchenissä Hans Hotterilta ja Lontoossa Vera Rózsalta. Hän opiskeli myös Amsterdamin konservatoriossa. Barker oli sopraanosolistina Havergal Brianin ensimmäisen sinfonian (Gothic) kantaesityksessä Westminsterissä vuonna 1961. Hän osallistui Harrison Birtwistlen teoksen Ring a Dumb Carillon radioensiesitykseen. Barker lauloi myös Benjamin Brittenin English Opera Groupissa. Hän esitti resitaalipartnerinsa Robert Sherlaw Johnsonin teoksia, joihin kuului Liturgia Redemptionis Nostrae sopraanolle ja yhdeksälle soittimelle. Muita säveltäjiä, joiden teoksia kuului Barkerin ohjelmistoon, olivat muiden muassa Michael Tippett, Arnold Schönberg, Francis Routh, Egon Wellesz, Arnold Cooke, Nikos Skalkottas, Pierre Boulez, Olivier Messiaen, John Joubert, Kurt Weill ja Charles Ives. Barker teki yhteistyötä muiden muassa London Sinfoniettan ja Nash Ensemblen kanssa. Hän tulkitsi myös vanhempaa musiikkia muiden muassa sellaisilta säveltäjiltä kuin Henry Purcellilta, Johann Sebastian Bachilta, Claudio Monteverdiltä, Wolfgang Amadeus Mozartilta, Anton Brucknerilta ja Gabriel Faurélta. Barker toimi vuosina 1976–1988 Guildhall School of Music and Draman laulun laitoksen päällikkönä ja johti ajoittain Guildhall New Music Ensembleä. Hän oli vuodesta 1961 naimisissa Christopher Peaken kanssa ja sai kolme lasta. Barkerille myönnettiin vuonna 1985 Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseerin arvo. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset oopperalaulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Geetanjali Shree

Geetanjali Shree (; s. 1957 Mainpuri) on intialainen kirjailija, joka on julkaissut kolme romaania ja useita novellikokoelmia. Hän sai kansainvälisen Booker-palkinnon vuonna 2022 teoksesta Tomb of sand (hindiksi Reta-samādhi). Shree kävi koulunsa englanniksi, mutta puhui perheensä kanssa hindiä, ja aloitti kirjoittamisen myös hindiksi. Tomb of Sand on ensimmäinen intialainen teos, jolle on myönnetty Booker-palkinto. Shree väitteli tohtoriksi vuonna 1984 Vadodarassa toimivan Maharaja Sayajirao Universityn historian osastolta. BBC valitsi Shreen vuonna 2022 sadan vaikutusvaltaisen ja innostavan naisen listalle 100 Women. == Lähteet == Luokka:Intialaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Annie Hermes

Annie Hermes (1906 Haarlem – 1995) oli alankomaalainen oratorio- ja konserttilaulaja, joka oli äänialaltaan altto.Annie Hermes (Contralto) Bach- Cantatas, viitattu 26.4.2023 Hermes opiskeli laulua Amsterdamin konservatoriossa. Hän saavutti suosiota pian debyyttinsä tehtyään. Hermes kuului Felix de Nobelin perustamaan Nederlands Kamerkooriin. Hän rajoitti ohjelmistonsa konserttiesityksiin ja oratorioon. Hermesin opettamien laulajien joukossa oli Margreet Honig.Margreet Honig Bayerische Staatsoper, viitattu 26.4.2023 == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset laulajat Luokka:Altot Luokka:Vuonna 1906 syntyneet Luokka:Vuonna 1995 kuolleet
Svetlana Navasardjan

Svetlana Hovhannesi Navasardjan (; s. 29. lokakuuta 1946 AlaverdiSvetlana Navasardyan ArtistInfo, viitattu 27.4.2023 tai JerevanSvetlana Navassardian Queen Elisabeth Competition, viitattu 27.4.2023) on armenialainen pianisti. Navasardjan opiskeli pianonsoittoa Moskovan konservatoriossa Jakov Zakin ja Vatše Umr-Šatin johdolla Heinrich Neuhausin perinteiden mukaisesti. Hän oli esiintynyt jo lapsena, mutta sai laajempaa tunnustusta 19-vuotiaana voittaessaan Kansainvälisen Robert Schumann -pianokilpailun vuonna 1966. Tästä käynnistyi hänen kansainvälinen uransa pianosolistina. Navasardjan palkittiin myös Kansainvälisessä Johann Sebastian Bach -kilpailussa (1968) ja Kuningatar Elisabetin musiikkikilpailussa (viides sija, 1972). Vuonna 1977 hän sai toisen palkinnon ensimmäisessä Sydneyn kansainvälisessä pianokilpailussa, jonka voitti Irina Plotnikova. Navasardjan on kiertänyt pianistina kymmenissä maissa. Hän on esiintynyt monissa merkittävissä festivaaleissa ja suurissa konserttisaleissa eri puolilla maailmaa. Kapellimestareita, joiden kanssa Navasardjan on työskennellyt, ovat olleet muiden muassa Vladimir Spivakov, Jevgeni Svetlanov, Vasili Sinaiski, Valeri Gergijev, Karl Etti ja Ruben Aharonian. Navasardjanin laajaan ohjelmistoon on kuulunut teoksia muiden muassa Johann Sebastian Bachilta, Wolfgang Amadeus Mozartilta, Robert Schumannilta, Frédéric Chopinilta, Johannes Brahmsilta, Claude Debussylta, Igor Stravinskilta, Béla Bartókilta ja Sergei Rahmaninovilta. Hänen konsertto- ohjelmistoonsa kuuluu kymmenittäin teoksia. Navasardjan on palkittu muun muassa Neuvostoliiton kunniamerkillä (1981), Armenian kansantaiteilijan arvonimellä (1984) ja Armenian valtionpalkinnolla (1988). Hän on toiminut professorina Jerevanin Komitas-valtionkonservatoriossa.Svetlana Navasardyan – a true phenomenon as a pianist and a citizen alike Panorama.am 29.10.2016, viitattu 27.4.2023 == Lähteet == Luokka:Armenialaiset pianistit Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Conrad Bonnevie-Svendsen

Conrad Bonnevie-Svendsen (11. huhtikuuta 1898 Kristiania – 12. kesäkuuta 1983 Oslo) oli norjalainen pappi ja yksi saksalaismiehityksen vastaisen vastarintaliikkeen johtajista. Sodan jälkeen hän toimi salkuttomana ministerinä kirkkoministeriössä kesäkuusta marraskuuhun 1945. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan ministerit Luokka:Norjalaiset papit Luokka:Norjan vastarintaliikkeen henkilöt Luokka:Vuonna 1898 syntyneet Luokka:Vuonna 1983 kuolleet
Einar Frogner

Einar Frogner (19. toukokuuta 1893 Løten – 10. heinäkuuta 1955) oli norjalainen keskustapuolueen poliitikko ja puolueensa puheenjohtaja 1949–1955. Hän istui suurkäräjillä 1945–1955 ja toimi Norjan maatalousministerinä kesäkuusta marraskuuhun 1945. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Einar Frogner Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjan maatalousministerit Luokka:Norjalaisten puolueiden puheenjohtajat Luokka:Norjalaiset maanviljelijät Luokka:Vuonna 1893 syntyneet Luokka:Vuonna 1955 kuolleet
Michelle Suárez Bértora

Michelle Suárez Bértora (21. helmikuuta 1984 – 22. huhtikuuta 2022) oli uruguaylainen poliitikko, juristi ja aktivisti.MICHELLE SUÁREZ BÉRTORA 21.02.1984 - 22.04.2022 Biblioteca del Poder Legislativo 12.5.2022, viitattu 27.4.2023Uruguay’s first transgender senator seated, vows protections Indian Express 11.10.2017, viitattu 27.4.2023Suárez Bertora, Michelle Parlamento UY, viitattu 27.4.2023 Suárez Bértora kertoi haastattelussa tunnistaneensa transsukupuolisuutensa 15-vuotiaana. Hänen mukaansa hänen vanhempansa pysyivät aina hänen tukenaan. Suárez Bértora aloitti vuonna 2009 äitinsä kuoleman jälkeen toiminnan aktivistina sukupuolivähemmistöjen asioiden puolesta. Suárez Bertora oli aktivistina mukana laatimassa lakiesitystä, joka meni läpi ja johti samaa sukupuolta olevien avioliittojen lailliseen tunnustamiseen Uruguayssa vuonna 2013. Suárez Bertorasta tuli lokakuussa 2017 ensimmäinen transsukupuolinen Uruguayn senaatin jäsen. Hän edusti Uruguayn kommunistista puoluetta. Suárez Bertora oli valmistunut Tasavallan yliopistosta ja oli myös maansa ensimmäinen transsukupuolinen juristi.Michael K. Lavers, First Transgender lawmaker in Uruguay dies Los Angeles Blade 25.4.2022, viitattu 27.4.2023 Suárez Bértora joutui eroamaan senaatista tultuaan syytetyksi lakiasiakirjojen väärentämisestä. Hänet tuomittiin vuonna 2019 kahden vuoden kotiarestiin ja kahden vuoden koeaikaan. Häneltä myös kiellettiin toimiminen julkisissa viroissa, eikä hänellä olisi enää ollut oikeutta toimia juristina ennen vuotta 2023. Suárez Bértora kuitenkin kuoli huhtikuussa 2022 oltuaan uruguaylaisten mediatietojen mukaan sairaalassa sydämeen liittyneiden terveysongelmien johdosta. == Lähteet == Luokka:Uruguaylaiset poliitikot Luokka:Aktivistit Luokka:Juristit Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Finnmarken

Finnmarken on norjalainen vuonna 1899 perustettu sanomalehti, jonka kotikunta on Vesisaari. Lehti ilmestyy neljästi viikossa ja kuuluu Amedia-konserniin. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Lehden verkkosivut Luokka:Norjalaiset sanomalehdet Luokka:Vesisaari
Ruth Reese

Ruth Reese (28. helmikuuta 1921 Alabama, Yhdysvallat – 20. tammikuuta 1990 Oslo, Norja) oli alun perin yhdysvaltalainen, vuonna 1960 Norjaan muuttanut afroamerikkalainen laulaja. Hän levitti uudessa kotimaassaan tietoisuutta Yhdysvaltojen kansalaisoikeusliikkeestä ja afroamerikkalaisesta kulttuurista muun muassa vuonna 1972 julkaisemallaan kirjalla Lang svart vei. ==Elämä ja ura== Reese syntyi Alabamassa ja muutti lapsena Chicagoon, jossa hän lauloi kirkkokuorossa. Vanhemmilla ei ollut varaa maksaa Reesen jatko-opintoja, mutta käymällä opiskelun ohella töissä Reese suoritti musikaalisen tutkinnon Northwestern-yliopistossa. Tämän jälkeen hän muutti New Yorkiin ja harjoitteli laulamista, kunnes esiintyi ensimmäistä kertaa konsertissa vuonna 1952 ja muutti Englantiin. Reese alkoi tehdä konserttikiertueita Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Norjassa hän esiintyi ensimmäistä kertaa vuonna 1956. Neljä vuotta myöhemmin hän muutti Osloon ja meni 1962 naimisiin kirjakauppias Paul Sheteligin kanssa. Oslossa Reese työskenteli laulunopettajana. Ruth Reeses plass i Oslo.JPG|Reesen mukaan nimetty aukio Oslossa Grünerløkkan kaupunginosassa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Afroamerikkalaiset Luokka:Norjalaiset laulajat Luokka:Yhdysvaltalaiset laulajat Luokka:Yhdysvaltalaiset ihmisoikeusaktivistit Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 1990 kuolleet
Olavi Puoskari

Heikki Olavi Puoskari (19. tammikuuta 1920 Alatornio – 11. marraskuuta 1991 Tornio) oli suomalainen metsänhoitaja, virkamies ja metsäopetuksen kehittäjä, joka sai metsäneuvoksen arvonimen. Viitattu 27.4.2023. ==Henkilöhistoria== Puoskarin vanhemmat olivat kansanopiston opettaja Hans Jalmari Puoskari ja Stiina Maria (Maiju) Tanner ja puoliso vuodesta 1944 Maire (Maija) Sylvi Suutari. Puoskari tuli ylioppilaaksi Tornion yhteislyseosta 1941 ja valmistui Helsingin yliopistosta metsänhoitajaksi 1950 ja maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1951. Metsätaloudellisen virkatutkinnon hän suoritti 1962 ja metsätalouden opettajatutkinnon Kurun normaalimetsäopistossa 1980. Puskari suoritti myös lukuisia ammatillisia kursseja ja teki opintomatkoja moniin eri maihin. Puoskari oli Kemi Oy:n Karihaaran sahan harjoittelija 1945, Metsätieteellisen tutkimuslaitoksen tutkimusapulainen 1946, Kemi Oy:n Karihaaran puutalotehtaan harjoittelija 1946, Metsätieteellisen tutkimuslaitoksen aputyönjohtaja 1947, Oulujoen vesistön Uittoyhdistyksen harjoittelija 1947, Wiik & Höglundin Kyrönmaan piirin aputyönjohtaja 1947, Jokioisten, Humppilan ja Ypäjän kuntien maanlunastuslautakunnan n:o 78 arvioimisryhmän johtaja 1947, Oy Faner Ab:n vaneritehtaan harjoittelija Lohjalla 1947, Suomen Puunjalostusteollisuuden Keskusliiton Metsätehon työntutkija 1948 ja Työtehoseuran metsäosaston tutkimusapulainen 1948–1950, opetus- ja tutkimusmetsänhoitaja 1950–1962 ja metsäosaston osastopäällikön sijainen 1957–1958. Metsähallituksen ylimääräinen metsänhoitaja Puoskari oli vuodesta 1962, yksityismetsätalouden osaston ylitarkastaja 1962–1967, ylimääräinen apulaismetsänhoitaja 1963–1967, ylimääräinen metsänhoitaja 1967–1970, metsäopetusosaston metsätyön ammattiopetuksen ylitarkastaja 1967–1969, vt. ylimääräinen ylimetsänhoitaja 1970 ja ylimääräinen ylimetsänhoitaja 1970–1973. Ammattikasvatushallituksen metsäopetuksen osaston metsätyön ammattiopetuksen ylimääräisenä ylimetsänhoitajaja hän toimi 1973–1986. Puoskari oli myös monien metsätyökurssien suunnittelija, johtaja ja opettaja vuodesta 1952 ja toimi Suomen ja Tunisian välisen yhteistyösopimuksen metsäprojektin valvojana ja ohjaajana Tunisiassa 1967–1972. Hänellä oli lisäksi lukuisia muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Metsäneuvoksen arvonimen Puoskari sai 1987. ==Julkaisuja== * Metsämiehen hakkuuopas, 1954, Mikko Kantolan kanssa * Hakkuutyövälineet, 1956, eripainos Metsäkäsikirjasta * Tutkimuksia maatalouspyörätraktorin lumikelpoisuuden lisäämiseksi, 1960, Mikko Kantolan kanssa * Saverikkoparireki n:o 3, 1960, eripainos Metsälehdestä 1960:49. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset metsänhoitajat Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 1991 kuolleet
Velia Vidal

Velia Vidal Romero (s. 1982, Bahia Solano) on kolumbialainen kirjailija, joka on julkaissut Chocón alueen afrikkalaistaustaisen väestön perinteisiä kertomuksia. Vidal järjestää myös Chocón kirjallisuusfestivaalia. BBC valitsi Vidalin vuonna 2022 sadan vaikutusvaltaisen ja innostavan naisen listalle 100 Women. == Lähteet == Luokka:Kolumbialaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pahan kasvot

Pahan kasvot (myös nimellä Pelon kasvot; ) on Bryan Forbesin käsikirjoittajama ja ohjaama yhdysvaltalainen jännityselokuva vuodelta 1984. Viihdekirjailija Sidney Sheldonin vuoden 1970 esikoisromaaniin Kuin rotta loukossaan perustuvassa tarinassa Roger Moore näyttelee chicagolaista psykiatria, joka joutuu poliisien (Elliott Gould ja Rod Steiger) epäillyksi, kun hänen biseksuaalinen potilaansa ja vastaanottoapulaisensa murhataan. Pian hänen omakin henkensä on vaarassa. ==Rooleissa== ==Vastaanotto== Chicago Tribunen aikalaisarvostelija piti ensi-iltaan tullutta elokuvaa miltei häpeällisenä niin nimekkäiden tekijöidensä kuin kuvauspaikkana toimineen Chicagon maineen kannalta. Hänestä tarina ja dialogi ovat kammottavan huonoja ja useimpien tekijöiden mukanaolo tuntuu olevan lähinnä rahan motivoimaa. Valopilkkuna hän mainitsee Art Carneyn sivuosan yksityisetsivänä filmin puolivälissä. Elokuvan televisioesityksen 1991 alla Helsingin Sanomien Mikael Fränti luonnehti elokuvaa välttäväksi tusinatrilleriksi, jonka perustelemattomien käänteiden hän arveli juontuvan sekä Sidney Sheldonin ”roskaromaanista” että käsikirjoittaja-ohjaaja Forbesin vähäisestä paneutumisesta. Vain Anne Archer sai Fräntiltä kehuja, kun taas Roger Mooren roolityötä hän piti ulkokohtaisena, Elliott Gouldin virnuiluna ja Rod Steigerin ylinäyteltynä. Video-oppaassa vuodelta 1994 Pahan kasvot on virheellisesti nimetty ”Pelon kasvoiksi”. Roope Lehtinen kuvailee sitä hitaaksi ja ylipitkäksi trilleriksi, jonka juonenkehittely kadottaa otteensa loppua kohti. Hän kehuu näyttelijöiden suorituksia ja antaa elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.”Pelon kasvot” (sic), Video-opas 95, WSOY 1994. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1984 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Romaaneihin perustuvat elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset jännityselokuvat
Ólafía Jóhannsdóttir

Ólafía Jóhannsdóttir (22. lokakuuta 1863 Islanti – 21. kesäkuuta 1924 Oslo, Norja) oli islantilainen opettaja, naisasianainen ja filantrooppi. Ólafía oli Islannin ensimmäinen naispuolinen lukio-opiskelija, ja hän osallistui kamppailuun naisten äänioikeuden puolesta. Vuonna 1904 hän muutti Osloon, jossa hän omistautui vähäosaisten auttamiselle. Olafia-byste, Oslo.png|Ólafían rintakuva Oslossa Vaterlandsparkenissa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Islantilaiset feministit Luokka:Islantilaiset opettajat Luokka:Vuonna 1863 syntyneet Luokka:Vuonna 1924 kuolleet
Perhosorvokki

Perhosorvokki (Viola sororia) on orvokkien sukuun kuuluva laji. Se kestää hyvin kylmyyttä ja jonkin verran myös kuivuutta. Se kasvaa noin 10–15 cm korkeaksi. Kukinta-aika on toukokuusta kesäkuulle ja kukkien väri on vaihteleva eri yksilöiden välillä. Sopiva istutusväli on 20–25 cm. Sopiva kasvupaikka on aurinkoinen tai puolivarjoinen ja sopiva kasvualusta on hiekkapitoinen sekä hyvin vettä läpäisevä maa. Perhosorvokin kasvutapa on maata peittävä ja se sopii maanpeittokasviksi. Perhosorvokki on monivuotinen kasvi. Kukkien värejä ovat valkoinen, sininen ja violetti. Kukkien muoto on perhosmainen ja lehdet ovat sydämenmuotoisia ja kiiltäviä. == Lähteet == Luokka:Orvokit
Uskot-foorumi

Uskot-foorumi on suomalainen uskontojen yhteistyöjärjestö, jonka tavoitteena on vaalia yhteiskuntarauhaa edistämällä uskontojen vuoropuhelua, yhteistyötä ja keskinäistä kunnioitusta. Foorumi tekee viranomaisyhteistyötä, toimii asiantuntijajärjestönä ja vaikuttaa yhteiskunnallisessa keskustelussa. Foorumin jäseninä voi toimia ainoastaan vakiintuneita uskonnollisia yhteisöjä tai sellaisten kattojärjestöjä. Järjestö perustettiin vuonna 2011, jolloin sen perustamisesta vastasivat juutalaiset, kristilliset ja islaminuskoiset järjestöt. Uskot-foorumin historian katsotaan alkaneen vuonna 2001 presidentti Tarja Halosen kutsuttua juutalaisten, kristittyjen ja muslimien edustajia keskustelemaan keskenään syyskuun 11. päivän terrori-iskujen jälkeen. Tapaamisen jälkeen keskustelut jatkuivat vuosittaisina, vaikka järjestö rekisteröitiin virallisesti kymmenen vuotta myöhemmin. Foorumin perustajajäsenyhteisöt olivat Suomen Juutalaisten Seurakuntien Keskusneuvosto, Suomen evankelis-luterilainen kirkko, Suomen Ekumeeninen Neuvosto, Suomen Islam-seurakunta ja Suomen islamilainen neuvosto. Uskot-foorumi liittyi vuonna 2013 jäseneksi maailmanlaajuiseen Religions for Peace -verkostoon. Uskot- foorumi on tehnyt yhteistyötä Suomen viranomaisten ja ministeriöiden kanssa, esimerkiksi Suomen ulkoministeriön kanssa. Rikosuhripäivystyksen kanssa Foorumi julkaisi ensimmäisen laajan, useita vähemmistöryhmiä kattavan, uhrien kokemuksiin perustuvan viharikosraportin vuonna 2019. Koronaviruspandemian aikana Foorumi kannusti ottamaan rokotteen. == Jäsenyhteisöt == Vuonna 2024 Uskot-foorumiin kuuluivat seuraavat jäsenyhteisöt: * Suomen Juutalaisten Seurakuntien Keskusneuvosto * Suomen evankelis-luterilainen kirkko * Suomen Ekumeeninen Neuvosto (SEN) * Suomen Islam-seurakunta * Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen Kirkko Suomessa * Suomen Buddhalainen Unioni (SBU). * Suomen Hindufoorumi * Suomen bahá’í-yhteisö (tarkkailijajäsen vuoteen 2026) Suomen islamilainen neuvosto erosi Uskot-foorumista 25. toukokuuta 2023, koska neuvoston toiminta päättyy. == Puheenjohtajat == * Jan Edström 2011–2013 * Yaron Nadbornik 2013–2015 * Atik Ali 2015–2017 * Kaarlo Kalliala 2017–2019 * Yaron Nadbornik 2019–2021 * Pia Jardi 2021–2023 * Heikki Huttunen 2023– == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset uskonnolliset järjestöt
Venla Saalo

Venla Saalo (s. 1988) on suomalainen kirjailija ja kääntäjä. Hänen esikoisteoksensa Kirkkaalla liekillä (2012) oli Finlandia Junior -ehdokkaana. Saalo on opiskellut kirjoittamista Oriveden Opistossa ja sosiologiaa Helsingin yliopistossa. Hän toimii Särö-kulttuurilehden toimitussihteerinä. ==Teokset== * * * ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Naomi Schiff

Naomi Schiff (s. 18. toukokuuta 1994 Antwerpen, Belgia) on belgialais- ruandalainen autourheilija ja televisiojuontaja. Schiffin äiti on ruandalainen ja isä belgialainen. Hän syntyi Belgiassa ja vietti lapsuutensa Etelä- Afrikassa. Autourheilu-uransa aikana hän on asunut Saksassa ja kilpaillut saksalaisella lisenssillä. Schiff aloitti kartingin 11-vuotiaana, kun hänet kutsuttiin juhliin, joissa ajettiin sisäkartingia. Hän aloitti kartingissa kilpailemisen Etelä-Afrikassa vuonna 2007 ja sijoittui vuonna 2008 Etelä- Afrikan kartingin mestaruussarjassa toiseksi kaudella 2008. Schiff osallistui ensimmäiseen ratakilpailuunsa Formula VW -luokassa Port Elizabethissa vuonna 2010. Hän voitti kaudella 2014 Clio Cup China Series -sarjan mestaruuden. Seuraavalla kaudella hän ajoi Reiter Engineering -tallissa KTM X-Bow GT4 -autoa muun muassa Euroopan GT4 -mestaruussarjassa. Hän jatkoi Reiterin kuljettajana viisi vuotta ja voitti vuonna 2018 KTM X-Bow Battle Sprint Championship -mestaruuden. Hän kilpaili Nürburgringin 24 tunnin ajossa 2018 ja sijoittui luokkansa toiseksi. Kaudella 2019 Schiff osallistui uuteen W Series -sarjaan. Hän sijoittui esikoiskaudellaan sarjassa kuudenneksitoista. Hän ei saanut ajopaikkaa sarjaan seuraavalle kaudelle, mutta aloitti sen sijaan vuonna 2020 W Seriesin monimuotoisuuslähettiläänä ja televisiolähetysten juontajana. Kaudella 2021 hän toimi juontotehtäviensä ohella yhtenä sarjan varakuljettajista. Samana vuonna hän toimi stunt-ajajana ja Lashana Lynchin sijaisnäyttelijänä 007 No Time to Die -elokuvassa. Helmikuussa 2022 Schiff juonsi Mercedes-AMG Petronas Formula One Teamin autonjulkistustilaisuuden Natalie Pinkhamin kanssa. Maaliskuussa ilmoitettiin, että hän aloittaa Sky Sports F1 -kanavan juontotiimissä Any Driven Monday -ohjelman juontajana. == W Series -tulokset == Kausi Talli 1 2 3 4 5 6 Pisteet Sijoitus 2019 Hitech GP HOC 14 ZOL 10 MIS 18 NOR 10 ASS 12 BRH 15 2 16. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Belgialaiset autourheilijat Luokka:Ruandalaiset autourheilijat Luokka:W Series -kuljettajat Luokka:Televisiojuontajat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Susanna Pukkila

Anni Susanna Pukkila (s. 1993) on suomalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Mervin roolista Teemu Nikin elokuvassa Nimby, jossa Pukkila esittää pääosaa. It's Alive Filmsin elokuva sai ensi-iltansa Varsovan elokuvajuhlilla lokakuussa 2020. Pukkila on kotoisin Kouvolasta. Hän opiskeli opiskeli näyttelemistä Taideyliopiston Teatterikorkeakoulussa, Näyttelijäntaiteen koulutusohjelmassa. Pukkila valmistui teatteritaiteen maisteriksi vuonna 2018 ja on sittemmin opiskellut myös ranskalaisessa École Philippe Gaulier -teatterikoulussa, josta valmistui vuonna 2021. == Ura == Vuonna 2018 Pukkila näytteli Virve-Riikkaa Baikal Brothers KY -näytelmässä, jonka ohjasi Leea Klemola ja joka sai ensi-iltansa Aurinkoteatterissa Turussa. Kyseinen produktio vieraili Suomen-kiertueellaan useissa teattereissa, kuten osana Tampereen Teatterin Teatterikesä-festivaalia. Esitys luotiin osana Teatterikorkeakoulun Lavat Auki! -hanketta. Vuonna 2020 Pukkila teki elokuvadebyyttinsä It’s Alive Filmsin elokuvassa Nimby. Elokuva sai ensi- iltansa Varsovan elokuvajuhlilla 2020, missä oli ehdolla Free Spirit -kilpailusarjassa. Elokuva voitti yleisöpalkinnon Etelä-Korean BIFAN- festivaaleilla 2021. Pukkila oli osa Oulun kaupunginteatterin näyttelijä- ensembleä kaudella 2021–2022. Hän näytteli Virpiä Aina Bergrothin näytelmässä Tahto, kuollutta äitiä musikaalissa Billy Elliot sekä useita rooleja Pirjo Yli-Maunulan Flow Productions -teatterin immersiivisessä tanssiteoksessa Varikko. == Filmografia == Vuosi Tuotanto Rooli 2018 Raiteet (lyhytelokuva) Anni 2020 Nimby Mervi == Teatterirooleja == Vuosi Tuotanto Rooli Ohjaaja Teatteri 2013 Heinähattu, Vilttitossu ja Pamela-täti Rillirousku Mari Kahri Korvenkylän Kesäteatteri 2017 Baikal Brothers KY Virve-Riikka Leea Klemola Aurinkoteatteri 2021 Tahto Virpi Kaisa-Liisa Logrén Oulun Kaupunginteatteri 2022 Billy Elliot Kuollut äiti, Sihteeri, Ensemble Heta Haanperä Oulun Kaupunginteatteri 2022 Varikko Puutarhuri, Uimari, Yökerho-laulaja Pirjo Yli- Maunula Flow Productions == Lähteet == Luokka:Elävät henkilöt
Vivien Keszthelyi

Vivien Keszthelyi (s. 7. joulukuuta 2000 Debrecen, Unkari) on unkarilainen autourheilija. Keszthelyi aloitti moottoriurheilussa kilpailemisen kaudella 2014 Suzuki Swift Cup Europe -sarjassa. Kaudella 2015 hän sijoittui sarjan kokonaiskilpailussa kolmanneksi, oli toiseksi paras juniori ja voitti naisten sarjan. Vuonna 2016 Audi Sport otti Keszthelyin kuljettaja-akatemiaansa. Hän kilpaili kaudella 2016 Central European Zone Trophy -sarjassa, jossa hän otti luokkavoittoja ja oli paras unkarilainen. Seuraavana vuonna hän sijoittui Audi Sport TT Cup -sarjassa 13:nneksi. Kaudella 2018 hän ajoi Audi Sport Seyffarth R8 LMS Cup -sarjassa, jossa hän sijoittui loppupisteissä toiseksi ja oli kauden paras tulokaskuljettaja. Alkuvuodesta 2019 hän osallistui Aasian F3-sarjan talvimestaruussarjaan. Kaudeksi 2019 Keszthelyi sai paikan uuden W Series -sarjan varakuljettajana. Hän korvasi loukkaantuneen Emma Kimiläisen kauden toisessa ja kolmannessa kilpailussa. Kauden neljännessä kilpailussa hän nousi Megan Gilkesin tilalle varsinaiseksi kilpakuljettajaksi, kun Gilkes pudotettiin varakuljettajaksi. Lisäksi varakuljettajat Keszthelyi ja Sarah Bovy pääsivät mukaan kauden viimeiseen kilpailuun. Keszthelyi keräsi ajamissaan neljässä kilpailussa yhden pisteen ja sijoittui sarjan 17:nneksi. Kaudella 2021 Keszthelyi ajoi EuroFormula Open -sarjassa. Keszthelyi seurustelee autourheilija David Schumacherin kanssa. He tapasivat vuonna 2018. == W Series -tulokset == Kausi Talli 1 2 3 4 5 6 Pisteet Sijoitus 2019 Hitech GP HOC ZOL Kesk. MIS 10 NOR 13 ASS BRH 14 1 17. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Vivien Keszthelyin kotisivut Luokka:Unkarilaiset autourheilijat Luokka:W Series -kuljettajat Luokka:Vuonna 2000 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Isosuokana

Isosuokana (Megacrex inepta) on rantakanoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Uudessa-Guineassa. == Koko ja ulkonäkö == Isosuokana voi kasvaa 35–38 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Isosuokana on lentokyvytön. Ruumiinrakenteeltaan laji on tukevahko, suuripäinen, lyhytsiipinen ja lyhytpyrstöinen. Pää ja kaula ovat harmaat ja vatsa vaalea. Alalajilla M. i. inepta niska ja kyljet ovat punaruskeat, kun alalajilla M. i. pallida ne ovat vaaleammat. Isosuokanan siivet ovat ruskeat. Nokka on suuri ja tukeva, ja jalat ovat pitkät ja paksut. ==Levinneisyys ja elintavat== Isosuokanan alalaji M. i. inepta elää Uuden-Guinean eteläosassa ja alalaji M. i. pallida pohjoisessa. Lajin elinympäristöä ovat soiset metsät, mangrovemetsät ja tiheiköt. Isosuokana syö hyönteisiä. == Lähteet == Luokka:Rantakanat
Susanna Salonen

Susanna Salonen (s. 1966 Lahti) on suomalais-saksalainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -kuvaaja. Hänen elokuvansa Patong Girl voitti Grimme palkinnon vuonna 2016. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Suomalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Suomalaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sari Karjalainen (pyörätuolicurlinginpelaaja)

Sari Karjalainen (o.s. Räsänen) on suomalainen pyörätuolicurlinginpelaaja. Hän osallistui vuosien 2014 ja 2018 talviparalympialaisiin. Karjalainen on naimisissa Markku Karjalaisen kanssa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset curlingpelaajat Luokka:Suomalaiset vammaisurheilijat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Shea Holbrook

Shea Holbrook (s. 10. huhtikuuta 1990 Orange Park, Florida, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen autourheilija. Ennen siirtymistään moottoriurheilun pariin Holbrook oli Yhdysvaltain kansallisen tason vesihiihtäjä. Hän aloitti moottoriurheilun 16-vuotiaana. Hän kilpaili vuodesta 2010 alkaen Pirelli World Challenge -sarjassa, jossa hän otti ensimmäisen voittonsa vuonna 2011. Vuodesta 2013 hän toimi sarjassa myös tiimin omistajana. Kaudella 2017 hän ajoi kaksi kilpailua Pohjois-Amerikan Lamborghini Super Trofeo -sarjassa, ja vuonna 2018 hän ajoi sarjassa täyden kauden. Holbrook siirtyi ensimmäisen kerran Formula-kilpailuihin kaudella 2019, kun hän osallistui uuteen W Series -sarjaan. Holbrook ei kauden kuudessa kilpailussa päässyt kertaakaan pisteille ja sijoittui sarjassa 18:nneksi. Holbrook oli mukana pyöräilijä Denise Mueller-Korenekin nopeusennätysyrityksissä vuosina 2016 ja 2018. Holbrook ajoi kiihdytysautoa, joka toimi Mueller-Korenekille tuulenhalkojana. Vuoden 2018 yrityksessä Mueller-Korenek teki polkupyörien nopeuden maailmanennätyksen saavutettuaan Holbrookin imussa 296 km/h (183,9 mph) nopeuden. == W Series -tulokset == Kausi Talli 1 2 3 4 5 6 Pisteet Sijoitus 2019 Hitech GP HOC 16 ZOL 12 MIS 16 NOR 15 ASS 16 BRH 17 0 18. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltalaiset autourheilijat Luokka:W Series -kuljettajat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lumikki (kasvi)

Lumikki (Sanguinaria canadensis) on lumikkien suvun ainoa laji. Sen korkeus on 10–20 cm. Se kestää talvea hyvin. Kasvissa on juurakko, joka istutetaan noin viiden senttimetrin syvyyteen ja sopiva istutusväli on noin 30 cm. Lumikki kukkii toukokuussa valkoisin kukin. Kukinta alkaa ennen lehtien ilmestymistä. Lehdet pysyvät yleensä hyväkuntoisina loppukesään saakka. On olemassa kerrottukukkainen lajike, joka kukkii pitkään. Sopiva kasvupaikka on puolivarjoinen tai varjoinen multavassa humuspitoisessa ja hyvästi vettä läpäisevässä maassa. Kasvin juurakko on myrkyllinen. Lumikkoa tuotetaan paljon Hollannissa. Se on alun perin peräisin Yhdysvaltojen ja Kanadan alueelta. Kukat muistuttavat hieman vuokon kukkia ja niissä on 8–12 terälehteä. Lehdet ovat liuskottuneita, harmahtavia ja muodoltaan sydämenmuotoisia. Kasvia leikattaessa sen sisältä tulee oranssia mestettä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Lumikki – Sanguinaria canadensis Luokka:Unikkokasvit
Elemental

Elemental on vuonna 2023 ensi-iltansa saanut Pixarin tuottama yhdysvaltalainen animaatioelokuva. Se sai maailmanensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlissa 27. toukokuuta 2023. Elokuvateattereihin se julkaistiin Yhdysvalloissa 16. kesäkuuta 2023 ja Suomessa 7. heinäkuuta 2023. Elokuvan yhteydessä näytettiin elokuvan Up – kohti korkeuksia tapahtumia jatkava lyhytelokuva Karlin treffit. == Ääninäyttelijät == Alkuperäinen ääninäyttelijä Suomenkielinen ääninäyttelijä Rooli Leah Lewis Clara Lin Ding (lapsi) Reagan To (nuori) Viivi Tamminen Ellen Jokinen (lapsi) Alissa Kovalainen (nuori) Virva Loimu Mamoudou Athie Miro Lopperi Vellu Laine Ronnie del Carmen Carl-Kristian Rundman Kärtsä Loimu Shila Omni Hellen Willberg Tuikku Loimu Wendi McLendon-Covey Minna Koskela Tuuli Catherine O'Hara Minttu Mustakallio Riitta Laine Mason Wertheimer Elton Hämäläinen Terho Ronobir Lahiri Tuomas Uusitalo Harri Wilma Bonet Carla Rindell Tuliisa Joe Pera Heikki Kujanpää Aarni Matt Yang King Petrus Kähkönen Antti Laine Matt Yang King Riku Leskinen Lutz Matt Yang King Kari Starck maatarhuri Jeff LaPensee Navi Gill tähtisädetikkumies Ben Morris Ilmari Apajalahti puuvirkailija Jonathan Adams Heikki Kujanpää Tuliver Alex Kapp Petrus Kähkönen lähetti Alex Kapp Tuomas Uusitalo maanomistaja Muissa rooleissa: Aaro Wichmann, Ada Karvinen, Annituuli Kasurinen, Anu Linkiö, Elina Lanerva, Elsi Vertanen, Helmi Kallio, Juuso Heikkilä, Kerttu Apajalahti, Lauri Planman, Ona Bergroth, Panu Kangas, Petri Hanttu, Saara Lehtonen, Vertti Uusitalo, Vilppu Uusitalo, Winston Hämäläinen Suomenkielisen version on ohjannut Petri Hanttu ja kääntänyt Aki Heinlahti. == Arvosteluja == Helsingin Sanomat Tuomo Yrttiaho Hufvudstadsbladet Krister Uggeldahl == Lähteet == Luokka:Vuoden 2023 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:3D-elokuvat
Milly Childers

Milly Childers (1866–1922), alkuperäiseltä nimeltään Emily Maria Eardley Childers, oli englantilainen taidemaalari. Childers syntyi parlamentin jäsenen, Hugh Childersin, tyttäreksi. Hänen elämänvaiheistaan ei ole säilynyt kovinkaan paljon tietoa. Hänen ensimmäinen näyttelynsä oli vuonna 1890 ja hän sai isänsä suhteiden avulla paljon muotokuvatilauksia. Childersin töitä oli esillä Chicagon maailmannäyttelyssä vuonna 1893. Hänen omakuvansa on esillä Leedsin museossa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * http://en.wahooart.com/@@/AQUCD2-Milly-Childers-Girl-Praying-in-Church * http://www.invaluable.com/artist/childers-milly-c6w06vqn5p/ Luokka:Englantilaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1866 syntyneet Luokka:Vuonna 1922 kuolleet
Crimson Rose

Crimson Rose on vuonna 2007 perustettu suomalainen glam rock -yhtye. Crimson Rose julkaisi ensimmäisen digitaalisen singlensä "One Night" 3. syyskuuta 2021. Ensimmäinen EP "Beyond Nothingness" julkaistiin fyysisenä ja digitaalisena äänitteenä 19. marraskuuta samana vuonna. Crimson Rose julkaisi debyytti-EP:n. Kaaoszine 28.11.2021. ==Jäsenet== *Kalou – kitara (2007–) *Timmy Heady – laulu (2007–) *Sanna G. – laulu (2021–) *Günther Hell – basso (2007–) *Antony Olzon – rummut (2007–)Haastattelussa Crimson Rose – ”Alkoholi, se innoittaa monenlaisiin harkittuihin ja harkitsemattomiin tekoihin”u - Metalliluola 23.11.2021. ==Entiset jäsenet== *Niko – kitara (2007–2011) ==Diskografia== EP:t *Beyond Nothingness (2021) ::1. Bleeding To Die (4:19) ::2. Drown Alone (3:37) ::3. One Night (3:17) ::4. Infinity (4:28) Singlet * One Night (2021) ::1. One Night (3:21) Demot * Dead Sisters Walking (2014) ::1. Infinity (Dead Sisters Walking) (4:32) ::2. Nothing Left (4:44) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Crimson Rosen kotisivut * Crimson Rose Instagramissa Luokka:Suomalaiset glam rock -yhtyeet
Uinnin Suomen-mestaruuskilpailut 1945

Suomen Uimaliitto järjesti mestaruuskilpailut yhdessä osassa Helsingissä Uunisaaressa 12.-13.8.1945. == Miehet== === 100 m vapaauinti === Sija Kilpailija Aika 1 Heikki Hietanen 1.03,8 2 Toivo Elo 1.05,1 3 Jarl Grahn 1.05,2 4 Jerkko Luhtinen 1.05,7 5 Carl Dsinnejs 1.06,0 6 Jaakko Aalto 1.08,2 === 400 m vapaauinti === Sija Kilpailija Aika 1 Jaakko Aalto 5.26,1 2 Risto Pelttari 5.38,6 3 Vilho Nurmi 5.40,1 4 Bror Labart 5.45,1 5 Uolevi Piekkanen 5.45,4 6 U.Salonen 6.01,2 === 1 500 m vapaauinti === Sija Kilpailija Aika 1 Jaakko Aalto 22.49,5 2 Bror Labart 23.35,4 3 Aatos Laine 24.09,9 4 Pauli Hille 24.25,0 5 H.Jaatinen 24.28,6 6 L.Sederlöf 25.27,6 === 100 m selkäuinti === Sija Kilpailija Aika 1 Pauli Hille 1.16,6 2 Toivo Tuukkanen 1.21,3 3 R.Haavikko 1.21,4 4 Altte Harma 1.21,5 5 L.Ahola 1.22,0 6 Harry Tiitinen 1.22,4 === 200 m rintauinti === Sija Kilpailija Aika 1 Aarre Paananen 2.58,5 2 Toivo Vaarna 2.50,2 3 U.Sinivalo 3.0,5 4 Helmer Grahn 3.03,0 5 Paavo Nurmi 3.07,3 6 A.Toivanen 3.07,8 === 4 x 200 m vapaauintiviesti === Sija Seura Aika 1 Helsingin Uimarit (H.Hietanen, J.Luhtinen, R.Pelttari, J.Aalto) 10.17,0 2 Helsingfors Simsällskap 10.31,7 3 Lappeenrannan Uimarit 11.19,1 4 Kuopion Uimaseura 11.33,1 5 Vetehiset 11.55,1 === Ponnahduslautahypyt === Sija Kilpailija Pisteet Sijapisteet 1 Ilmari Niemeläinen 142,10 2 Olavi Heinonen 139,16 3 K.Lindgren 128,26 4 Birger Kivelä 121,54 5 E.Lehtinen 105,81 6 Veikko Syvälahti 105,36 == Naiset == === 100 m vapaauinti === Sija Kilpailija Aika 1 Lisa Hagelberg 1.17,0 2 Asta Toivonen 1.17,6 3 Aune Heimolainen 1.18,5 4 Lisa Virtanen 1.20,6 5 Laila Tikka 1.21,2 6 Aira Jokela 1.22,3 === 400 m vapaauinti === Sija Kilpailija Aika 1 Lisa Hagelberg 6.15,5 2 Asta Toivonen 6.24,5 3 Aira Jokela 6.38,0 4 Aune Jaatinen 6.42,8 5 Irene Mutanen 6.48,0 6 Toini Iivanainen 7.16,0 === 100 m selkäuinti === Sija Kilpailija Aika 1 Tähkä Salisma 1.35,6 2 Ruth Strömsholm 1.36,8 3 Tuulikki Tuulos 1.38,0 4 Sirkka Raninen 1.39,1 5 Helvi Happonen 1.40,1 6 Eva Klingberg 1.43,6 === 200 m rintauinti === Sija Kilpailija Aika 1 Tähkä Salisma 3.12,7 2 Sirkka Raninen 3.15,0 3 Meeri Salminen 3,15,2 4 Hilkka Hietamäki 3.15,4 5 Helvi Happonen 3.25,4 6 Mirka Ekroth 3.30,7 === 4 x 100 m vapaauintiviesti === Sija Seura Aika 1 Hämeenlinnan Uimaseura (, , A.Toivonen, L.Virtanen) 5.38,5 2 Helsingfors Simsällskap (, , D.Lindberg, L.Hagelberg) 5.43,2 3 Helsingin Uimarit 6.03,3 === Suorat kerroshypyt === Sija Kilpailija Pisteet Sijaluku 1 Hilve Nurmi 33,64 2 Tamara Maario 28,57 3 Aune Finell 25,45 4 Liisa Pehkonen 24,16 5 Aili Mikkeli 22,40 6 Lisa Löfgren 16,73 == Lähteet == * * Luokka:Vuoden 1945 urheilu Luokka:Helsingin urheilutapahtumat Luokka:Uinnin Suomen-mestaruuskilpailut
Jaloängelmä

Jaloängelmä (Thalictrum delavayi) on ängelmien sukuun kuuluva laji. Se kasvaa 90–150 cm korkeaksi, mutta korkeus vaihtelee lajikkeittain. Se kukkii heinäkuulta elokuulle, joskus syyskuulle ja kukan värejä ovat lila, vaaleanpunainen ja valkoinen. Kasvi viihtyy puolivarjoisella kasvupaikalla savipitoisessa, multavassa ja runsasravinteisessa maassa. Sopiva istutusväli on noin 40 cm. Jaloängelmä kestää talvea hyvin. Kasvi on kaksivuotinen. Jaloängelmä on peräisin Kiinasta. Kukinto on terttu ja se on ilmava ja yltää yli metrin korkeuteen. Kukkien heteet ovat pitkät. Lehdet ovat siroja ja niissä on pienet lehdykät. Lehdet ovat myös kerrotusti kolmijakoisia. Kukat tuoksuvat miedosti. Kasvi viihtyy kohtuullisissa kosteusolosuhteissa, se kärsii paitsi pahasta kuivuudesta, myös liiasta märkyydestä. Jaloängelmä pitää tukea. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Jaloängelmä – Thalictrum delavayi Luokka:Ängelmät
Quattrocento

Quattrocento (it. 400Quattrocento, Tietosanakirja. Osa 7, palsta 1300. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1915) tarkoittaa kaikenlaista 1400-luvun varhaisrenessanssin italialaista kulttuuria ja taidetta. Aikaa leimaavat vaurauden kasvu ja taiteen eri alojen kehittyminen kohti täysrenessanssin harmonista tasapainoa.Quattrocento Britannica.com. Viitattu 27.4.2023 ==Lähteet== Luokka:Italialainen kulttuuri Luokka:Keskiaika
Anke Borchmann

Anke Borchmann (o.s. Grünberg, s. 23. kesäkuuta 1954 Neukalen) on saksalainen, Itä-Saksaa edustanut soutaja. Hän voitti olympiakultaa perämiehellisessä pariaironelosessa Montrealissa 1976, kun soutu oli ensi kertaa naisten olympiaohjelmassa. Hän voitti maailmanmestaruuden perämiehellisessä pariaironelosessa Nottinghamissa 1975 ja Roswietha Zobeltin kanssa pariairokaksikossa Amsterdamissa 1977. Borchman osallistui MM-kilpailuihin vielä Lake Karapirolla 1978 mutta jäi Zobeltin kanssa pariairokaksikon loppukilpailussa kuudenneksi. == Lähteet == Luokka:Itäsaksalaiset soutajat Luokka:Itäsaksalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Roswietha Zobelt

Roswietha Zobelt (o.s. Reichel, s. 24. marraskuuta 1954 Rittersgrün) on saksalainen, Itä-Saksaa edustanut soutaja. Hän voitti kaksi olympiakultaa, neljä maailmanmestaruutta ja ennen naisten MM-kilpailujen perustamista yhden Euroopan-mestaruuden. Zobelt kilpaili kansainvälisellä urallaan pääasiassa perämiehellisessä pariaironelosessa. Hän voitti tässä luokassa Euroopan- mestaruuden Moskovassa 1973, maailmanmestaruuden Luzernissa 1974, Nottinghamissa 1975 ja Bledissä 1979 sekä olympiakultaa Montrealissa 1976 ja Moskovassa 1980. Lisäksi hän voitti pariairokaksikossa Anke Borchmannin kanssa maailmanmestaruuden Amsterdamissa 1977. Lake Karapiron MM-kilpailuissa 1978 hän jäi Borchmannin kanssa pariairokaksikon loppukilpailussa kuudenneksi. == Lähteet == Luokka:Itäsaksalaiset soutajat Luokka:Itäsaksalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jutta Lau

Jutta Lau (s. 28. syyskuuta 1955 Wustermark) on saksalainen, Itä-Saksaa edustanut soutaja. Hän voitti kaksi olympiakultaa ja kolme maailmanmestaruutta Lau kilpaili kansainvälisellä urallaan perämiehellisessä pariaironelosessa. Hän voitti tässä luokassa maailmanmestaruuden Luzernissa 1974, Nottinghamissa 1975 ja Bledissä 1979 sekä olympiakultaa Montrealissa 1976 ja Moskovassa 1980. Moskovan olympialaisissa hän ei soutanut alkuerissä mutta tuli loukkaantuneen Gisela Medefindtin tilalle keräilyeriin ja loppukilpailuun. Lake Karapiron MM- kilpailuissa 1978 Lau sijoittui neljänneksi. Lau toimi kilpauransa jälkeen soutuvalmentajana Saksassa ja Kiinassa. Kansainvälinen soutuliitto FISA valitsi hänet vuonna 2001 vuoden valmentajaksi. == Lähteet == Luokka:Itäsaksalaiset soutajat Luokka:Itäsaksalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Viola Poley

Viola Poley (myöh. Kowalschek, s. 13. huhtikuuta 1955 Berliini) on saksalainen, Itä-Saksaa edustanut soutaja. Hän voitti perämiehellisessä pariaironelosessa olympiakultaa Montrealissa 1976 ja maailmanmestaruuden Amsterdamissa 1977. Poley avioitui soutaja Günter Kowalschekin kanssa. == Lähteet == Luokka:Itäsaksalaiset soutajat Luokka:Itäsaksalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Liane Buhr

Liane Buhr (o.s. Weigelt, s. 11. maaliskuuta 1956 Pritzwalk) on saksalainen, Itä-Saksaa edustanut soutaja. Hän voitti kaksi olympiakultaa ja kolme maailmanmestaruutta. Buhr kilpaili kansainvälisellä urallaan perämiehellisen pariaironelosen perämiehenä. Hän voitti tässä luokassa maailmanmestaruuden Luzernissa 1974, Nottinghamissa 1975 ja Bledissä 1979 sekä olympiakultaa Montrealissa 1976 ja Moskovassa 1980. Lake Karapiron MM-kilpailuissa 1978 hän sijoittui neljänneksi. Buhr opiskeli kilpauransa aikana lääkäriksi. == Lähteet == Luokka:Itäsaksalaiset soutajat Luokka:Itäsaksalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Megan Gilkes

Megan Gilkes (s. 6. marraskuuta 2000 Richmond Hill, Ontario, Kanada) on kanadalainen autourheilija. Gilkes aloitti kartingissa kilpailemisen yhdeksänvuotiaana vuonna 2010 asuessaan Barbadoksella perheensä kanssa. Hän kilpaili kaudet 2017–2018 Kanadan F1200-sarjassa ja sijoittui kokonaispisteissä ensin kolmanneksi ja sitten toiseksi. Kaudeksi 2019 Gilkes valittiin kuljettajaksi uuteen W Series -sarjaan. Ajettuaan kauden kolmessa ensimmäisessä kilpailussa vaatimattomin tuloksin hän menetti neljännessä kilpailussa kilpakuljettajan paikkansa sarjan varakuljettaja Vivien Keszthelyille ja siirtyi kilpailun ajaksi varakuljettajaksi. Hän palasi kilpakuljettajaksi kauden lopuissa kilpailuissa, mutta ei sijoittunut kertaakaan pisteille. Hänen paras sijoituksensa oli 14. sija, ja hän jäi koko sarjan viimeiseksi. Hän otti kuitenkin yllätysvoiton Assenin kilpailun yhteydessä ajetussa mestaruussarjan ulkopuolisessa kilpailussa, johon lähdettiin mestaruuspisteiden mukaisessa käännetyssä järjestyksessä. Gilkes johti lähdöstä maaliin ja voitti lopulta kolmen sekunnin tuhannesosan erolla. Kaudella 2020 Gilkes palasi Kanadaan ja kilpaili Kanadan F1600-mestaruussarjassa. Kaudeksi 2022 hän palasi jälleen Eurooppaan ja kilpaili Formula 4 -tason GB4 Championship -sarjassa Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Hän voitti kauden kilpailuista kaksi ja sijoittui loppupisteissä kuudenneksi. Kaudella 2023 Gilkes ajaa Rodin Carlin -tallissa uudessa F1 Academy -sarjassa. Gilkes on autourheilu-uransa ohella opiskellut ilmailuinsinööriksi ja ollut työharjoittelussa Mercedeksen Formula 1 -tallissa. Hän on kertonut tähtäävänsä Formula 1 -sarjaan insinööriksi, mikäli ei pääse sinne kuljettajana. == W Series -tulokset == Kausi Talli 1 2 3 4 5 6 Pisteet Sijoitus 2019 Hitech GP HOC Kesk. ZOL 14 MIS 17 NOR ASS 14 BRH 18 0 20. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kanadalaiset autourheilijat Luokka:W Series -kuljettajat Luokka:F1 Academy -kuljettajat Luokka:Vuonna 2000 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt