EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Naomi Novik

Naomi Novik (s. 1973 New York) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hän on opiskellut kirjallisuutta ja informaatiotekniikkaa ja toiminut tietokonepelien suunnittelijana. Ohjaaja Peter Jackson on hankkinut hänen Temeraire-sarjansa elokuvaoikeudet. Sarjassa on yhdeksän osaa ja se kertoo Temeraire-lohikäärmeen ja kapteeni William Laurencen seikkailuista 1800-luvun alussa. Sarjan maailma on vaihtoehtoinen todellisuus, jossa lohikäärmeitä on olemassa ja niitä käytetään sodankäyntiin. == Teokset == Temeraire-sarja: # # # Black Powder War (2006) # Empire of Ivory (2007) # Victory of Eagles (2008) # Tongues of Serpents (2010) # Crucible of Gold (2012) # Blood of Tyrants (2013) # League of Dragons (2016) == Lähteet == # # Naomi Novik homepage: Novels Luokka:Yhdysvaltalaiset fantasiakirjailijat Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Zeiss Ikon

Zeiss Ikon, Zeiss IKON AG, lyh. ZI, oli saksalainen vuonna 1926 perustettu kameravalmistaja. ==Historia== Zeiss Ikon syntyi syksyllä 1926, kun yhdistettiin saksalaiset kameravalmistajat Internationale Camera Actiengesellschaft ICA AG Dresden, Contessa-Nettel AG, Stuttgart ja Ernemann- Werke, Dresden. Seuraavina vuosina mukaan tulivat AG Hahn für Optik und Mechanik, Kassel (1927) ja C. P. Goerz AG Berliini. Yhdistymisen käynnistäjä ja Zeiss Ikonin omistaja oli Carl Zeiss. Tehtaat sijaitsivat Stuttgartissa ja Berliinissä, pääkonttori oli Dresdenissä. Toisen maailmansodan jälkeen Itä- Saksan puolelle jääneistä yrityksen osista muodostui vähitellen VEB Pentacon Dresden, joka tuotti muun muassa länsimaissakin suosittuja Praktica- järjestelmäkameroita ja keskikoon Pentacon-kameroita. Länsi-Saksassa toiminut Carl Zeiss -konserniin kuulunut Zeiss Ikon erikoistui puolestaan lukkoihin. Suomalainen Wärtsilä osti sen vuonna 1989 osaksi Security-liiketoimintaansa. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset yritykset Luokka:Valokuvausalan tuotemerkit
Palkinto

Palkinto voi olla arvoesine, palkkio, kunnianosoitus tai arvonosoitus, joka myönnetään ryhmälle tai yksityiselle henkilölle hyvin ansioituneista suorituksesta. Palkintoja jaetaan usella eri alalla, esimerkiksi urheilussa, musiikissa, politiikassa ja kirjallisuudessa. Tunnettuja palkintoja ovat esimerkisi Nobel ja Oscar. Palkinnon tavoite on antaa palkinnonsaajalle julkista huomioita ja kiitosta sosiaalisen arvonannon tai statuksen muodossa. Palkintoja voivat olla esimerkiksi kunniamerkki, kunniakirja, diplomi, arvolahja, kulttuuriset, tieteelliset ja julkiset kunnianimikkeet, joita myöntäntävät mm. valtio sekä eri tasoiset julkiset järjestöt ja yksityiset yritykset. *
Kanadan Grand Prix 1981

Kanadan Grand Prix 1981 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 27. syyskuuta 1981 Île Notre-Damen (nyk. Gilles Villeneuve) radalla Kanadassa. Kilpailun voitti Ligierillä ajanut Jacques Laffite, jolle voitto oli kauden toinen. Voitto oli samalla myös Laffiten viimeinen. == Tulokset == Sija Nro Kuljettaja Talli Kierrokset Aika/keskeytys Lähtöruutu Pisteet 1 26 Jacques Laffite Ligier-Matra 63 2.01.25,20 10 9 2 7 John Watson McLaren-Ford 63 + 6,23 9 6 3 27 Gilles Villeneuve Ferrari 63 + 1.50,27 11 4 4 23 Bruno Giacomelli Alfa Romeo 62 + 1 krs. 15 3 5 5 Nelson Piquet Brabham-Ford 62 + 1 krs. 1 2 6 11 Elio de Angelis Lotus-Ford 62 + 1 krs. 7 1 7 22 Mario Andretti Alfa Romeo 62 + 1 krs. 16 8 17 Derek Daly March-Ford 61 + 2 krs. 20 9 33 Marc Surer Theodore-Ford 61 + 2 krs. 19 10 2 Carlos Reutemann Williams-Ford 60 + 3 krs. 2 11 4 Michele Alboreto Tyrrell-Ford 59 + 4 krs. 22 12 3 Eddie Cheever Tyrrell-Ford 56 Moottori 14 Kesk. 8 Andrea de Cesaris McLaren-Ford 51 Ulosajo 13 Kesk. 15 Alain Prost Renault 48 Kolari 4 Kesk. 12 Nigel Mansell Lotus-Ford 45 Kolari 5 Kesk. 9 Slim Borgudd ATS-Ford 40 Ulosajo 21 Kesk. 6 Hector Rebaque Brabham-Ford 35 Ulosajo 6 Kesk. 32 Jean-Pierre Jarier Osella- Ford 26 Kolari 23 Kesk. 1 Alan Jones Williams-Ford 24 Ohjautuvuus 3 Kesk. 28 Didier Pironi Ferrari 24 Sytytys 12 Kesk. 14 Eliseo Salazar Ensign-Ford 8 Ulosajo 24 Kesk. 25 Patrick Tambay Ligier-Matra 6 Ulosajo 17 Kesk. 29 Riccardo Patrese Arrows-Ford 6 Ulosajo 18 Kesk. 16 René Arnoux Renault 0 Kolari 8 DNQ 20 Keke Rosberg Fittipaldi-Ford DNQ 21 Chico Serra Fittipaldi-Ford DNQ 35 Brian Henton Toleman-Hart DNQ 30 Jacques Villeneuve Arrows-Ford DNQ 36 Derek Warwick Toleman-Hart DNQ 31 Beppe Gabbiani Osella-Ford == Muuta == *Paalupaikka: Nelson Piquet – 1.29,211 *Nopein kierros: John Watson – 1.49,475 (kierroksella 43) *Kilpailu lopetettiin kahden tunnin aikarajan täytyttyä. *Gilles Villeneuve saavutti 100 MM-pisteen rajan *Williams varmisti toisen valmistajien mestaruutensa *Brabhamin 250:s Grand Prix == Lähteet == Luokka:Formula 1 -kausi 1981 Luokka:Kanadan Grand Prix
Simon Dupree and the Big Sound

Simon Dupree and the Big Sound oli 1960-luvun brittiläinen psykedeelinen pop- yhtye. Yhtyeen perustivat veljekset Derek Shulman (s. 11. helmikuuta 1947 Glasgow) (laulu), Phil Shulman (s. 27. elokuuta 1937 Glasgow) (laulu, saksofoni, trumpetti) ja Ray Shulman (s. 8. joulukuuta 1949 Portsmouth) (kitara, viulu, trumpetti, laulu). Alkujaan nimillä The Howling Wolves ja The Road Runners Portsmouthin alueella keikkailleeseen rhythm and blues -yhtyeeseen kuului Shulmanin veljesten lisäksi Peter O’Flaherty (basso), Eric Hine (koskettimet) ja Tony Ransley (rummut). Yhtyeen ensimmäiset singlet eivät nousseet listoille, mutta vuonna 1967 julkaistu ”Kites” nousi Britannian Top 10 -singlelistalle. Kirka on levyttänyt kappaleesta cover-version suomeksi nimellä ”Leijat” (1969). Yhtye on julkaissut albumit Without Reservation (1967), Amen (1980) ja Part of My Past (2004), joka sisältää kaikki yhtyeen singlet, albumiraidat ja aiemmin julkaisemattoman albumin materiaalin. Yhtye hajosi vuonna 1970 ja Shulmanin veljekset perustivat progressiivista rockia soittaneen Gentle Giant -yhtyeen. == Diskografia == === Albumit === * Without Reservations (1967) === Kokoelmat === * Kites (1982) * Part of My Past (2004) === Singles === * "I See the Light" / "It Is Finished" (1966) * "Reservations" / "You Need a Man" (1967) * "Day Time, Night Time" / "I've Seen It All Before" (1967) * "Kites" / "Like the Sun Like the Fire" (1967) * "For Whom the Bell Tolls" / "Sleep" (1968) * "Part of My Past" / "This Story Never Ends" (1968) * "Thinking About My Life" / "Velvet and Lace" (1968) * "We Are the Moles, Part 1" / "We Are the Moles, Part 2" (1968) * "Broken Hearted Pirates" / "She Gave Me the Sun" (1969) * "The Eagle Flies Tonight" / "Give It All Back" (1969) ==Aiheesta muualla== *Simon Dupree and The Big Sound - British sixties pop band Luokka:Brittiläiset popyhtyeet Luokka:1960-luvun yhtyeet ja sooloartistit
Kananlento

Kananlento () on vuonna 2000 ensi-iltansa saanut vaha-animaatio. Elokuvan ovat ohjanneet Peter Lord ja Nick Park. Ääninäyttelijöinä ovat muun muassa Mel Gibson ja Julia Sawalha. 23 vuotta elokuvan julkaisun jälkeen se sai jatko- osan Kananlento: Nugettipainajainen (2023). == Juoni == Elokuva kertoo Inkku- kanasta ja tämän kanaystävistä, jotka asustelevat ilkeän rouva Piipun kanafarmilla. Kanojen yhteinen unelma on karata farmilta ja elää vapaana. Pakoyrityksiä on ollut monia, mutta ne eivät ole koskaan onnistuneet. Eräänä päivänä farmille tupsahtaa kukko Roki, jolla on "varma" suunnitelma pakenemiseen. == Ääninäyttelijät == Alkuperäinen Suomenkielinen Hahmo Mel Gibson Santeri Kinnunen Roki Julia Sawalha Ona Kamu Inkku Miranda Richardson Riitta Havukainen rouva Piippu Tony Haygarth Heikki Sankari herra Piippu Jane Horrocks Rinna Paatso Typy Lynn Ferguson Outi Alanen Mäkki Benjamin Whitrow Tapani Perttu Marski Imelda Staunton Eija Varima Pauna Timothy Spall Jarmo Koski Kehno Phil Daniels Ilkka Heiskanen Kepuli Suomenkielisen version käänsi Jarkko Cairenius ja ohjasi Kari Tamminen.Elokuvan lopputekstit == Palkinnot ja tunnustukset == The New York Timesin kriitikot valitsivat Kananlennon vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Vuoden 2000 brittiläiset elokuvat Luokka:Brittiläiset animaatioelokuvat Luokka:Elokuvat linnuista Luokka:Brittiläiset lastenelokuvat Luokka:Brittiläiset seikkailuelokuvat Luokka:Brittiläiset komediaelokuvat Luokka:DreamWorksin elokuvat Luokka:Elokuvat ilmailusta
LaGuardian lentoasema

LaGuardia Airport on lentoasema, joka sijaitsee Queensissa, New Yorkissa. Sen alkuperäinen nimi oli Glenn H. Curtiss Airport ja myöhemmin se nimettiin uudelleen nimelle North Beach Airport, kunnes se lopulta nimettiin New Yorkin pormestarin Fiorello H. La Guardian mukaan. Vuonna 2011 lentokentän läpi kulki noin 24,1 miljoonaa matkustajaa. LaGuardian lentoaseman kokonaispinta-ala on noin 2,8 neliökilometriä. Lentokenttä työllistää suoraan noin 10 000 ihmistä, minkä lisäksi sen on arvioitu tuovan alueelle epäsuorasti jopa 103 000 työpaikkaa. == Terminaalit == LaGuardianin lentoasemalla on nykyisin yhteensä neljä terminaalia. === Terminaali A === Terminaali A, joka on aiemmin tunnettu nimillä Overseas Terminal ja Marine Air Terminal, oli lentokentän ensimmäinen terminaali, joka toimi alkujaan kansainvälisten lentojen terminaalina. === Terminaali B === Terminaali B eli Central Terminal Building (CTB) otettiin käyttöön huhtikuussa 1968. Terminaalin rakentaminen maksoi noin 36 miljoonaa dollaria. Suurin osa lentokentän kotimaan lennoista kulkee terminaali B:n läpi. Terminaalin pinta-ala on yhteensä noin 70 000 neliömetriä. === Terminaali C === Terminaali C avattiin syyskuussa 1992. Sen rakentaminen maksoi yhteensä noin 200 miljoonaa dollaria. Terminaalin pinta-ala on noin 28 000 neliömetriä. === Terminaali D === Terminaali D avattiin heinäkuussa 1983. Terminaali sijaitsee lentokentän itäpuolella ja sen rakennutti alun perin Delta Air Lines omaa käyttöään varten. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * LaGuardia Airport (Viralliset sivut) * Luokka:New Yorkin lentoasemat Luokka:Queensin rakennukset ja rakennelmat
Kaupin urheilupuisto

thumb|Jalkapallon pelaamista Kaupin urheilupuistossa. Kaupin urheilupuisto sijaitsee Tampereen Kaupissa, noin 2,5 kilometrin päässä keskustasta itäkoilliseen. Kaupin urheilupuistossa on hyvät mahdollisuudet erilaisten urheiluharrastusten harjoittamiseen. ==Jalkapallo== Kauppiin asennettiin vuonna 2006 kaksi tekonurmimattoa. Lisäksi käyttäjiä palvelevat kaksi hiekka- ja kolme luonnonnurmikenttää. Vuonna 2020 rakennettiin entisen pesäpallostadionin paikalle tekonurmikenttä. ==Pesäpallo== Manse PP:n miehet ja naiset pelaavat kotiottelunsa Kaupin pesäpallostadionilla. Alueen länsilaidalla on lisäksi Vesitornin hiekkapohjainen pesäpallokenttä. ==Muu urheilu== Kauppi tunnetaan erittäin laajoista ja monipuolisista lenkkipoluista ja hiihtoladuista. Kaupin maasto on suunnistajien suosiossa. Kaupissa on myös keilahalli, vinttikoirarata, jousiammuntarata sekä monitoimihalli Kauppi Sports Center. ==Aiheesta muualla== *Tietoa Kaupin urheilupuistosta Tampereen kaupungin sivuilla *Kaupin urheilupuisto panoraamakuvina - Virtuaalinen Tampereen kaupunkiopas: VirtualTampere.com Luokka:Tampereen puistot Luokka:Tampereen rakennukset ja rakennelmat Urheilupuisto
Jaakko Okker

Jaakko Uolevi Okker (11. joulukuuta 1931 Muolaa – 2011) oli suomalainen toimittaja ja pakinoitsija. Jaakko Okkerin vanhemmat olivat maanviljelijä Johan August Okker ja Hilma Maria Kantee. Jatkosodan jälkeen Okkerin perhe muutti Ypäjälle.Saviseudun joulu 2017, s. 47. Okker pääsi ylioppilaaksi 1950 ja valmistui Helsingin yliopistosta valtiotieteen maisteriksi 1958. Okker oli toimittajana Turunmaassa 1950 sekä Maakansassa 1950–1951 ja 1954–1956. 1952 hän oli Ylä-Vuoksi-lehden toimitussihteerinä 1952 ja Keski-Pohjanmaan toimittajana 1953–1955. Tämän jälkeen Okker oli Suomen kansan ryhtiliikkeen tiedotuspäällikkönä 1956–1958, Viikkosanomien toimittajana ja toimitussihteerinä 1958–1961, Pirkan päätoimittajana 1961–1965, Suomen Kuvalehden erikoistoimittajana 1965–1968 sekä vuodesta 1969 Helsingin Sanomain artikkelitoimittajana. Hän oli lisäksi Yleisradion kansainvälisten tapahtumien kommentaattorina radiossa ja televisiossa vuosina 1961–1968 sekä Ulkopolitiikka-lehden toimitussihterinä 1967–1968.Kuka kukin on 1978, s. 669. (Projekt Runeberg.) == Teoksia == * Pjotr Kropotkinin yhteiskunta- ja valtiofilosofia ja sen aatehistoriallinen tausta. Opinnäyte. Helsingin yliopisto 1958 * Muuttuva maailma: Maat ja valtiot, niiden ongelmat ja politiikka, kehitys ja tulevaisuus. Kauppiaitten Kustannus 1964, 1966 * Puola on toista maata: Muistiinpanoja Puolasta. Tekijät Jaakko Okker ja Juha Tanttu, piirrokset Jan Lenica ja Henryk Tomaszewski. Weilin+Göös 1965 * Praha 21.8.1968, toimittaja Jaakko Okker. Tammi 1968 * Sanomattakin on selvää: anti- pakinoita. Gummerus 1972 * Tasavaltamme presidentit. Valitut Palat 1972 * Raportti Suomen tulevaisuudesta: Suomen luonnonvarain tutkimussäätiö 1953–1972. Suomen luonnonvarain tutkimussäätiö 1973 * Vihaa itseäsi niin kuin lähimmäistäsi. Piirrokset Osmo Omenamäki. Kirjayhtymä 1973 * Urho Kekkonen vai paras kakkonen: Raportti jatkuvasta presidentinvaalista. Weilin+Göös 1975 * Saunan ilot. Tekijät Jaakko Okker ja Juha Tanttu. Otava 1976 * Isokenkä. Tekijät Jaakko Okker ja Juha Tanttu. Otava 1982 * Suomen seuraava presidentti. Kirjoittajat Martti Huhtamäki, Jukka Kuikka ja Jaakko Okker. Kauppalehti Business Books 1988 * Elämän voimat. Imatran voima, energian myynti 1992 * Hyvät sopulivuodet, piirrokset Terho Ovaska. Otava 1993 * Iiro Viinasen tulo- ja menoarvio. WSOY 1993 * Meikäläisiä. Raha-automaattiyhdistys, Espoo 1998 * Tamminiemestä Mäntyniemeen. WSOY 2000 (yhdessä Olavi Jouslehdon kanssa) * Lallukka ja Lallukan lapset, tekijät Jaakko Okker, Simo Kärävä ja Anu Seppälä. Ajatus, Helsinki 2002 * Ester ja William: Tulevaisuuden pellon kylväjät. William ja Ester Otsakorven säätiön juhlakirja. William ja Ester Otsakorven säätiö 2003 Okker on tekstittänyt myös monia Kari Suomalaisen piirroskirjoja. == Palkinnot == * Suomen Kuvalehden journalistipalkinto 1975 * Valtion journalistipalkinto 1995 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Pakinoitsijat Luokka:Helsingin Sanomien toimittajat Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet Luokka:Suomalaiset politiikan kommentaattorit
Leshan

Leshan on prefektuuritason kaupunki Kiinan kansantasavallassa Sichuanin maakunnassa, noin 130 km Chengdun eteläpuolella. ==Hallinnollinen jako== Leshan käsittää neljä varsinaista kaupunkipiiriä, neljä piirikuntaa, kaksi autonomista piirikuntaa ja yhden piirikunnallisen kaupungin. Osat ovat seuraavat: *Kaupunkipiiri Shizhong (市中区 = "Keskusta"), 825 km², 660 000 asukasta, kaupungin keskusta ja hallintokeskus; *Kaupunkipiiri Shawan (沙湾区), 617 km², 190 000 asukasta; *Kaupunkipiiri Wutongqiao (五通桥区), 474 km², 310 000 asukasta; *Kaupunkipiiri Jinkouhe (金口河区), 598 km², 50 000 asukasta; *Piirikunta Qianwei (犍为县), 1 375 km², 430 000 asukasta; *Piirikunta Jingyan (井研县), 841 km², 280 000 asukasta; *Piirikunta Jiajiang (夹江县), 749 km², 340 000 asukasta; *Piirikunta Muchuan (沐川县), 1 401 km², 220 000 asukasta; *Autonominen Yi-piirikunta Ebian (峨边彝族自治县), 2.395 km², 140 000 asukasta; *Autonominen Yi- piirikunta Mabian (马边彝族自治县), 2.383 km², 180 000 asukasta; *Kaupunki Emeishan (峨眉山市), 1 168 km², 440 000 asukasta. ==Nähtävyyksiä== Kaupungin alueella virtaa kolme jokea, Minjoki, Dadujoki ja Qingyijoki, joiden yhtymäkohdan välittömässä läheisyydessä sijaitsee maailman suurin Buddhan patsas, Leshanin jättiläisbuddha. Buddhalaismunkit veistivät patsaan rantakallioon vuosien 719 ja 803 välisenä aikana. Istuva Buddha on 71 metriä korkea, ja sen hartioiden leveys on 28 metriä. Yksistään patsaan pään korkeus on noin 15 metriä. Leshaniin kuuluvan Emeishanin kaupungin tuntumassa on lisäksi Emei Shan -vuori, joka on yksi neljästä buddhalaisten pyhistä vuorista Kiinassa ja lukeutuu myös UNESCOn maailmanperintökohteisiin. Tiedosto:Buddha Leshan01.jpg|Jättiläisbuddha vedenpinnasta katsottuna Tiedosto:LeshanBuddha.jpg|Buddhan kasvot Tiedosto:PRC17.jpg|Buddhan jalka ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Sichuanin kaupungit Luokka:Sichuanin prefektuurit
Miekkailu kesäolympialaisissa 1932

Los Angelesin kesäolympialaisissa 1932 miekkailussa kilpailtiin seitsemässä lajissa. Miehet kilpailivat sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että joukkuekilpailussa kalvalla, säilällä ja floretilla. Naiset kilpailivat ainoastaan henkilökohtaisessa kilpailussa floretilla. ==Mitalistit== Laji: Kultaa: Hopeaa: Pronssia: Miesten floretti Gustavo Marzi Italia Joseph Levis Yhdysvallat Giulio Gaudini Italia Miesten floretin joukkuekilpailu Philippe Cattiau Edouard Gardère René Lemoine René Bondoux Jean Piot René Bougnol Italia Giulio Gaudini Gustavo Marzi Ugo Pignotti Giorgio Pessina Gioacchino Guaragna Rodolfo Terlizzi Yhdysvallat George Calnan Joseph Levis Hugh Allesandroni Dernell Every Richard Steere Frank Righeimer Miesten kalpa Giancarlo Cornaggia-Medici Italia Georges Buchard Carlo Agostoni Italia Miesten kalvan joukkuekilpailu Philippe Cattiau Georges Buchard Bernard Schmetz Jean Piot Fernand Jourdant Georges Tainturier Italia Carlo Agostoni Giancarlo Cornaggia-Medici Renzo Minoli Franco Riccardi Saverio Ragno Yhdysvallat George Calnan Gustave Heiss Frank Righeimer Tracy Jaeckel Curtis Shears Miguel de Capriles Miesten säilä György Piller Unkari Giulio Gaudini Italia Endre Kabos Unkari Miesten säilän joukkuekilpailu Unkari György Piller Endre Kabos Attila Petschauer Ernö Nagy Gyula Glykais Aladár Gerevich Italia Renato Anselmi Arturo De Vecchi Emilio Salafia Ugo Pignotti Gustavo Marzi Giulio Gaudini Adam Papée Tadeusz Friedrich Wladyslaw Segda Leszek Lubicz-Nyzz Wladyslaw Dobrowolski Marian Suski Naisten floretti Ellen Preis Heather Guinness Erna Bogen Unkari ==Mitalitaulukko== Sijoitus Maa Kulta Hopea Pronssi Mitalien määrä 1\. Italia 2 4 2 8 2\. 2 1 0 3 3\. Unkari 2 0 2 4 4\. 1 0 0 1 5\. Yhdysvallat 0 1 2 3 6\. 0 1 0 1 7\. 0 0 1 1 ==Lähteet== * Luokka:Kesäolympialaiset 1932 1932
Laulajan testamentti (Irwin Goodmanin albumi)

Laulajan testamentti on suomalaisen laulajan Irwin Goodmanin kokoelma-albumi. Se julkaistiin vuonna 1998. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # ==Katso myös== * 20 suosikkia -sarjan muut levyt == Lähteet == Luokka:Vuoden 1998 kokoelma-albumit Luokka:Irwin Goodmanin kokoelma-albumit
Sylhet

Sylhet (, ) on kaupunki Bangladeshin koillisosassa Sylhetin alueella. Sen asukasluku oli vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 531 663\. ==Maantiede== Sylhet sijaitsee Sylhetin alueella Bangladeshin koillisosassa Surmajoen varrella. Sylhet on jokilaakson suurin ja tärkein kaupunki. ==Historia== Sylhet on tunnettu alun perin nimellä Srihatta. Ennen islamia se oli osa Samatatan historiallista aluetta. Samatatassa vaikutti useita pieniä hindulaisten dynastioiden johtamia kuningaskuntia. Alue tunnettiin vauraana ja vaihdon välineenä käytetyistä kotilonkuorista. 1300-luvulla se oli radža Gaur Gobindin valtakunnan pääkaupunki. Muslimit olivat alkaneet liikkua alueella ensin arabikauppiaina, jotka matkasivat Sylhetin kautta kohti Kiinaa. Muslimivalta ulottui alueelle Delhin sulttaani Firuz Shah Tughluqin valtakaudella 1300-luvulla. Suufilainen šeikki Šah Jalal keräsi Sylhetissä huomattavan määrän seuraajia ja vaikutti islamin vakiintumiseen alueella. Kaupungissa sijaitsee Šah Jalalin moskeija, sekä useiden muiden muslimipyhimysten hautoja. 1600-luvun alullaaluetta alkoivat hallita Suurmogulit ja heitä seurasi brittiläinen siirtomaavalta. Britit tekivät Sylhetistä vuonna 1874 osan hallitsemaansa Assamia ja sen oma kuntansa perustettiin vuonna 1878. Vuonna 1947 Intian jaon yhteydessä entinen Brittiläinen Intia jaettiin hindujen Intiaan ja muslimien Pakistaniin. Sylhetissä pidettiin heinäkuussa 1947 kansanäänestys liittymiestä Itä- Bengaliin ja eroamisesta Assamista. Suurin osa äänestäjistä äänesti liittymiestä Itä-Bengaliin. Bangladeshin itsenäisyyssodan aikana vuonna 1971 hyökkäävät Intian armeijan joukot iskivät pakistanilaisia vastaan Sylhetin taistelussa, joka päättyi intialaisten voittoon. ==Talous== Sylhetissä tuotetaan sokeriruokojalosteita, nestekaasua ja lannoitteita, sekä käsityötuotteita. Alue Sylhetistä kaakkoon on yksi Bangladeshin tärkeimmistä teealueista. Vuonna 2013 Sylhetin piirikuntaan kirjattiin 20 teetilaa, jotka kattoivat yhteensä 52,5 neliökilometrin alueen, ja joiden yhteenlaskettu vuositiuotanto oli 5,5 miljoonaa teekiloa.District wise production teaboard.gov.bd, viitattu 26.8.2015, ==Väestö== Sylhetin asukasluku oli Bangladeshin vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 531 663\. Vuonna 2001 vastaava lukema oli 316 311, vuonna 1981 100 514 ja vuonna 1974 56 546. Alueella puhutaan bengalille läheistä sukua olevaa sylhetin kieltä. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Sylhet News Luokka:Bangladeshin kaupungit
Talonpojan ralli

Talonpojan ralli oli Yleisradion tuottama maatalousläheinen kilpailuohjelma, jota esitettiin kesäkausilla 1993–1998. Ohjelman tunnusmusiikin sävelsi Savukoskella asuva Toivo Keränen (s. 1942)Rovaniemi.fi (Internet Archive) Ohjelmassa muun muassa ajettiin kilpaa traktorilla ja harrastettiin muuta leikkimielistä kilpailua sekä haasteltiin maaseudun asukkaita ja esiteltiin kauniita suomalaisia maisemia. Ohjelmaa juonsivat Jorma Korhonen ja Lasse Tervonen. Vuonna 1998 Talonpojan rallin voittivat Ari ja Mirja Koistinen Sonkajärveltä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Ylen Elävä arkisto: Talonpojan ralli Luokka:Viihdeohjelmat
Miekkailu kesäolympialaisissa 1936

Berliinin kesäolympialaisissa 1936 miekkailussa kilpailtiin seitsemässä lajissa. Miehet kilpailivat sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että joukkuekilpailussa kalvalla, säilällä ja floretilla. Naiset kilpailivat ainoastaan henkilökohtaisessa kilpailussa floretilla. ==Mitalistit== Laji: Kultaa: Hopeaa: Pronssia: Miesten floretti Giulio Gaudini Italia Edouard Gardère Giorgio Bocchino Italia Miesten floretin joukkuekilpailu Italia Giulio Gaudini Gioacchino Guaragna Gustavo Marzi Giorgio Bocchino Manlio Di Rosa Ciro Verratti Jacques Coutrot André Gardère René Lemoine René Bougnol Edouard Gardère René Bondoux Saksa Siegfried Lerdon August Heim Julius Eisenecker Erwin Casmir Stefan Rosenbauer Otto Adam Miesten kalpa Franco Riccardi Italia Saverio Ragno Italia Giancarlo Cornaggia-Medici Italia Miesten kalvan joukkuekilpailu Italia Saverio Ragno Alfredo Pezzana Giancarlo Cornaggia-Medici Edoardo Mangiarotti Franco Riccardi Giancarlo Brusati Hans Granfelt Sven Thofelt Gösta Almgren Gustaf Dyrssen Hans Drakenberg Birger Cederin Michel Pécheux Bernard Schmetz Georges Buchard Henri Dulieux Paul Wormser Philippe Cattiau Miesten säilä Endre Kabos Unkari Gustavo Marzi Italia Aladár Gerevich Unkari Miesten säilän joukkuekilpailu Unkari Tibor Berczelly László Rajcsányi Pál Kovács Aladár Gerevich Imre Rajczy Endre Kabos Italia Vincenzo Pinton Giulio Gaudini Aldo Masciotta Gustavo Marzi Aldo Montano Athos Tanzini Saksa Richard Wahl Julius Eisenecker Erwin Casmir August Heim Hans Esser Hans Jörger Naisten floretti Ilona Schacherer Unkari Helene Mayer Saksa Ellen Preis ==Mitalitaulukko== Sijoitus Maa Kulta Hopea Pronssi Mitalien määrä 1\. Italia 4 3 2 9 2\. Unkari 3 0 1 4 3\. 0 2 1 3 4\. Saksa 0 1 2 3 5\. 0 1 0 1 6\. 0 0 1 1 == Lähteet == * Luokka:Kesäolympialaiset 1936 1936
Valentin Haüy

Valentin Haüy (13. marraskuuta 1745 – 19. maaliskuuta 1822) oli ranskalainen kaunokirjallisuuden professori ja ensimmäisen sokeille tarkoitetun koulun perustaja. Haüy kehitti myös kohokirjoitusjärjestelmän, joka levisi käyttöön melko laajalti; nykyään käytössä on Louis Braillen myöhemmin kehittämä pistekirjoitusjärjestelmä. Haüya kuvataan usein ”sokeiden apostoliksi”. Hänen veljensä oli kuuluisa mineralogisti René-Just Haüy. == Elämäkerta == Haüy syntyi Saint-Just-en-Chaussée’ssa, Oisen departementissa, Ranskassa, vuonna 1745. Haüy kävi koulua hänen isoveljensä kanssa synnyinkaupungin lähekkä sijainneessa premonstratenssilaisessa luostarikoulussa. Valentinista ei tullut koskaan pappia, vaan varhaisopintojen jälkeen Haüy matkusti Pariisiin, jossa hän tutustui kaunokirjallisuuteen sekä moderneihin kieliin. Myöhemmin hän pääsi töihin ulkoministeriöön tulkkaamaan ulkomailta lähetettyjä viestejä. Haüyn muistetaan hänen omistautumisestaan sokeiden koulutuksen hyväksi. Inspiraatio syntyi vuonna 1771, kun hän näki eräässä Pariisin lähiössä järjestetyillä markkinoilla burleskin näytelmän, jossa sokeasta kerjääjästä tehtiin yleisen pilkan kohde. Näytelmä sai Haüyn ajattelemaan, että hänen tulisi tehdä työtä köyhien kouluttamisen eteen. Saman aikaisesti Charles- Michel de l'Épée työskenteli jälkeenjääneiden ja kuurojen hyväksi. Kesäkuussa vuonna 1784 Haüy näki ensimmäisen oppilaan Saint-Germain-des-Présin luostarin oven edessä. Oppilas oli 16-vuotias Francois Lesueur. Hän oli kerjännyt ja sokea syntymästäänsä lähtien. Haüy kuoli Pariisissa vuonna 1822 ja hänet haudattiin Père-Lachaisen hautausmaalle. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset professorit Luokka:Vuonna 1745 syntyneet Luokka:Vuonna 1822 kuolleet
Muinaispersian kieli

Muinaispersian kieli on muinaista Persiaa 500–300-luvuilla eaa. hallinneiden akemenidien aikana puhutusta iranilaisesta kielestä käytetty nimitys. Sitä puhuttiin ilmeisesti valtakunnan ydinalueella nykyisen Iranin lounaisosassa. Muinaispersian historiallisia jatkajia ovat keskipersia, klassinen uuspersia sekä nykypersia, tadžikki ja dari. Kieli tunnetaan nuolenpääkirjoituksella mm. kallioon, kivipaasiin, maljakoihin, sinetteihin, savi-, kulta- ja marmoritauluihin tehdyistä akemenidikuninkaiden piirtokirjoituksista. Niitä on löydetty laajan valtakunnan eri puolilta Iranista, Turkista ja Egyptistä. Muinaispersialaisia ovat ilmeisesti myös eräät aramealaisella kirjaimistolla laaditut piirtokirjoitukset. Lisäaineistoa tarjoavat aramealaisissa, elamilaisissa, akkadilaisissa ja kreikkalaisissa teksteissä esiintyvät muinaispersialaiset erisnimet ja lainasanat. Muinaispersia kuuluu iranilaisten kielten lounaisryhmään. Vaikka se oli akemenidien äidinkieli, valtakunnan yleiskielenä toimi aramea, ja virkakielinä käytettiin myös akkadia ja elamia. Kirjoituksissa ei ole havaittu murre-eroja. Niissä esiintyy mm. meedialaisia ja aramealaisia lainasanoja. Aramea on vaikuttanut myös tekstien syntaksiin. Mitään todisteita laajemman muinaispersialaisen kirjallisuuden olemassaolosta ei ole säilynyt. Muinaispersia on nuolenpääkirjoitukseen perustuvista kirjoitustavoista nuorin, mutta sillä ei ole suoraa historiallista yhteyttä muihin vastaaviin järjestelmiin. Sen merkit ovat muodoltaan omaperäisiä ja yksinkertaisia. Kirjaimisto sisältää 36 aakkos- ja tavumerkkiä, viisi ideogrammia, yhden ligatuurin, numerot ja sananrajaa osoittavan merkin. Kirjoitusjärjestelmän tulkinnan aloitti saksalainen filologi Georg Friedrich Grotefend vuonna 1802. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Muinaispersialaisia tekstejä *Johdanto muinaispersiaan Luokka:Iranilaiset kielet Luokka:Aasian kuolleet kielet
Niche

Niche on sivistyssana, joka tarkoittaa erityisen sopivaa toiminta-aluetta, paikkaa tai lokeroa jollekin asialle, olennolle tai ihmiselle tai markkinan osa-aluetta.Niche Dictionary.com Suomen kielessä samaa perua on rakennustekniikan termi "nissi".Nissi Kielitoimiston sanakirja == Sanan alkuperä == Niche-sana on englanninkielinen lainasana. Sanan alkuperä on latinan sanassa nidus, 'pesä'. == Biologiassa == Biologiassa tietyn lajin niche on sen ekologinen lokero eli sille sopiva elinympäristö, johon laji on erikoistunut.Ecological niche Tepa.fi == Liiketaloudessa == Liiketaloudessa erityisesti markkinoinnissa puhutaan nicheistä erotuksena laajemmasta markkinasegmentin käsitteestä. Niche viittaa kapeammin määriteltyyn ryhmään markkinasegmentin sisällä, jonka tarpeita ei ole riittävästi tyydytetty. Se voi myös viitata tietyn segmentin alasegmenttiin. Niche on yleensä pieni markkina-alue, joka ei kiinnosta kilpailumielessä monia yrityksiä. Siksi niche-markkinoilla toimivat yleensä pienet yritykset, joiden asiakkaat ovat valmiita maksamaan korkeampaa hintaa erikoistuneemmista tuotteista ja palveluista. == Katso myös == *Segmentointi == Lähteet == Luokka:Ekologia Luokka:Markkinointi Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Kirsti Kuronen

Kirsti Kuronen (s. 28. heinäkuuta 1966 Lempäälä) on suomalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut pääasiassa lasten- ja nuortenkirjoja, mutta myös runokokoelmia ja kaksi romaania aikuisille. == Ura == Kuronen on koulutukseltaan humanististen tieteiden kandidaatti. Hän opiskeli Tampereen yliopistossa Suomen kirjallisuutta, mediakulttuuria ja naistutkimusta. Kuronen työskenteli 17 vuotta kameramiehenä Yle TV2:lla. Lisäksi hän on työskennellyt lehtitoimittajana ja tv-ohjaajana. Vapaaksi kirjailijaksi Kuronen ryhtyi vuonna 2009. Kuronen on saanut useita tunnustuksia kirjallisesta tuotannostaan. Vuonna 2005 hän sai Lempäälän kunnan kulttuuritekopalkinnon ja Kariston säätiön tunnustuspalkinnon. Vuonna 2011 hänelle myönnettiin Topelius- palkinto teoksesta Piruettiystävyys. Säeromaani Paha puuska valittiin Suomen edustajaksi IBBY:n kunnialistalle 2016, ja sille myönnettiin Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinto 2015. Vuonna 2024 Kuronen sai Tirlittan- palkinnon. == Teokset== * Vili Voipio. Nuortenromaani (Karisto 2004) * Vili Voipio bongaa Pupun. Nuortenromaani (Karisto 2005) * Vili Voipio puhuu ja pussaa. Nuortenromaani (Karisto 2006) * Vili Voipio zoomaa tähtiin. Nuortenromaani (Karisto 2007) * Vili Voipio konnan nahoissa. Nuortenromaani (Karisto 2008) * Vili Voipio ulvoo ja unelmoi. Nuortenromaani (Karisto 2009) * Kuituset ja kummitus. Lastenromaani (Karisto 2010) * Piruettiystävyys. Nuortenromaani (Karisto 2010) * Kuituset ja isän koodi. Lastenromaani (Karisto 2011) * Likkojen lipas. Runokokoelma (Karisto 2011) * Kuituset ja unisieppari. Lastenromaani (Karisto 2012) * Omenapuu laulaa. Nuortenromaani (Karisto 2012) * Ammeiden aika. Romaani (Robustos 2013) * 4 x 100. Nuortenromaani (Karisto 2013) * Kuituset ja äidin kirje. Lastenromaani (Karisto 2013) * Väärää verta. Runokokoelma (Myllylahti 2014) * Vili Voipio kyhää ja kynäilee. Nuorten sanataideopas (Karisto 2014) * Suksin. Runokokoelma (Sanasato 2014) *Paha puuska. Säeromaani (Karisto 2015) *Humina. Runotarina (Sanasato 2016) *Pönttö. Säeromaani (Karisto 2017) *Kuningasjäärä. Dialogiromaani (Robustos 2018) *Kerro minulle kaunis sana. Kuvakirja. Kuvitus: Karoliina Pertamo (Karisto 2019) *Merikki. Säeromaani (Karisto 2019) *Näytä minulle hassu ilme. Kuvakirja. Kuvitus: Karoliina Pertamo (Karisto 2020) *Heitä minulle hyvä haju. Kuvakirja. Kuvitus: Karoliina Pertamo (Karisto 2021) *Hännät. Sarjakuvaromaani. Kuvat: Maria Laakso (Karisto 2022) *Anna minulle mainio maku. Kuvakirja. Kuvitus: Karoliina Pertamo (Myllylahti 2022) *Otson syksy. Lastenromaani. Kuvitus: Karoliina Pertamo (Sitruuna Kustannus 2022) *Saanko minä silittää sinua? Kuvakirja. Kuvitus: Karoliina Pertamo (Myllylahti 2023) *Seelanti. Nuortenromaani (Karisto 2023) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kirsti Kurosen kotisivu * Kirsi Kuronen Suomen Nuorisokirjailijat ry:n verkkosivuilla * Kirsti Kurosen haastattelu Myllylahti-kustantamon YouTube- kanavalla 13.1.2014. * Kirsti Kuronen radio-ohjelmassa Kuusi kuvaa, 30.9.2017 Yle Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Suomalaiset_lasten- _ja_nuortenkirjailijat Luokka:Suomalaiset_runoilijat Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Harriet Taylor Mill

Harriet Taylor Mill (o.s. Harriet Hardy; 8. lokakuuta 1807 Lontoo, Englanti – 3. marraskuuta 1858 Avignon, Ranska) oli englantilainen filosofi ja naisten oikeuksien puolustaja. Hän avioitui lääketukkukauppias John Taylorin kanssa 14. maaliskuuta 1826. Heille syntyi kolme lasta, Herbert (1827), Algernon (1830) ja Helen (1831). Harriet Taylor tapasi filosofi ja taloustieteilijä John Stuart Millin vuonna 1830, ja he aloittivat suhteen. Vaikka Mill vieraili Tayloreiden luona lähes päivittäin, John Taylor suhtautui asiaan suvaitsevaisesti. Vuonna 1833 Harriet Taylor muutti kuitenkin miehensä vaatimuksesta erilliseen asuntoon. Tytär Helen muutti äitinsä mukana, ja pojat jäivät isänsä luo. John Taylor sairastui syöpään ja kuoli 18. heinäkuuta 1849. Harriet Taylor huolehti miehestään tämän kuolemaan saakka. Harriet Taylor ja John Stuart Mill avioituivat huhtikuussa 1851. Harriet Taylor Mill kuoli tuberkuloosiin vuoden 1858 marraskuussa. == Kirjallinen tuotanto == Harriet Taylor Mill osallistui John Stuart Millin teoksen Vapaudesta (On Liberty, 1859) kirjoittamiseen ja Principles of Political Economy (1848) -teoksen yhteiskuntafilosofiaa käsittelevän kappaleen muotoiluun. Hän kirjoitti myös joitakin runoja, kirja-arvosteluja ja esseitä. Heinäkuussa 1851 Taylor Millin artikkeli The Enfranchisement of Women julkaistiin Westminster Review -lehdessä nimettömänä. Artikkelissaan Taylor Mill esittää pääosin samoja argumentteja naisen asemasta kuin John Stuart Mill vuonna 1869 ilmestyneessä teoksessaan Naisen asema. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset feministit Luokka:Englantilaiset filosofit Luokka:Vuonna 1807 syntyneet Luokka:Vuonna 1858 kuolleet
Irwin 1943–1991

Irwin 1943–1991 on suomalaisen laulajan Irwin Goodmanin kokoelma-albumi. Se julkaistiin vuonna 1994. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Vuoden 1994 kokoelma-albumit Luokka:Irwin Goodmanin kokoelma-albumit
Robert Shirley

Robert Shirley (s. noin 1581 – k. 13. heinäkuuta 1628 Qazvin, Persia) oli englantilainen matkailija ja seikkailija. Robert Shirley meni veljensä Anthonyn kanssa Persiaan vuonna 1598. Shirley koulutti ja uudisti Persian armeijaa. Robert jäi vielä Persiaan Anthonyn palattua Eurooppaan, sillä hän oli mennyt naimisiin Teresa Sampsonia-nimisen tšerkessinaisen kanssa. Robert Shirley pysyi Persiassa vuoteen 1608, kunnes šaahi Abbas I lähetti hänet diplomaattisiin tehtäviin Jaakko I:n ja muiden eurooppalaisten kuninkaiden hoviin. Shirleyn tehtävänä oli yhdistää kristityt prinssit liittoon persialaisten kanssa turkkilaisia vastaan. Ensimmäisenä Shirley meni Puolaan, jossa häntä viihdytti kuningas Sigismund. Saman vuoden kesäkuussa Saksassa hän sai keisari Rudolf II:lta jaarlin ja Rooman valtakunnan ritarin arvon. Myös paavi Paavali V vihki Shirleyn jaarliksi. Saksasta hän matkusti Firenzeen, Roomaan, Milanon ja Genovaan. Joulukuussa 1609 Shirley saapui Barcelonaan. Espanjassa Shirley asui vaimonsa kanssa kesään 1611. Vuonna 1613 Shirley palasi Persiaan, mutta Eurooppa kutsui jälleen vuonna 1615. Shirleyn kolmas matka Persiaan alkoi 1627, mutta pian maahan saapumisensa jälkeen hän kuoli Qazvinissä. Robert Shirleyn vanhemmat veljet Anthony ja Thomas Shirley olivat myös tunnettuja seikkailijoita. Luokka:Brittiläiset aateliset Luokka:Vuonna 1581 syntyneet Luokka:Vuonna 1628 kuolleet
Craig Pollock

Craig Pollock (s. 20. helmikuuta 1956 Falkirk, Skotlanti, Iso-Britannia) on liikemies ja kauden 1997 Formula 1 -maailmanmestari Jacques Villeneuven manageri. Pollock otti Villeneuven suojatikseen ja järjesti tälle ajomahdollisuudet Formula Atlantic- ja CART-sarjoissa. Villeneuve menestyi hyvin ja siirtyi Williamsin F1-talliin kaudeksi 1996. F1-mestaruus heltisi jo seuraavalla kaudella. Vuonna 1998 Pollock osti jo parhaat vuotensa nähneen Tyrrell Racing -tallin ja nimesi sen British American Racing'ksi (BAR) pääsponsori British American Tobaccon (BAT) nimeen viitaten. Ykköskuljettajaksi palkattiin Villeneuve. Tallin debyyttikausi 1999 oli kaikkea muuta kuin menestyksekäs, sillä se ei saavuttanut lainkaan pisteitä. Seuraavana vuonna menestys oli jo huomattavasti parempaa ja talli sijoittui valmistajien MM-sarjassa viidenneksi. Pääsponsorin odotukset olivat silti Pollockin suurten puheiden jäljiltä kovempia, ja niinpä Pollock ilmoitti joulukuussa 2001 väistyvänsä tallipäällikön paikaltaan tehden tilaa David Richardsille. Pollock pysyi kuitenkin osakkeenomistajana siihen saakka kunnes Honda osti koko BAR-tallin lokakuussa 2005. Vuonna 2003 Pollock perusti PK Racing -nimisen CART-tallin yhdessä australialaisen liikemiehen Kevin Kalkhovenin kanssa ja oli osaomistajana vuoteen 2004 saakka . Tallissa ajoi vuonna 2003 muun muassa Mika Salo. Pollockilla oli vuonna 2006 yhä kiinnostusta F1-tallipäällikön tehtäviin, joten hän jätti monien muiden joukossa hakemuksen uudesta F1-tallista kaudeksi kaudeksi 2008. FIA hyväksyi hakemuksista kuitenkin vain yhden, David Richardsin Prodrive-projektin. Pollock ja Villeneuve lopettivat työsuhteensa tammikuussa 2008. Toukokuussa 2011 Pollock ilmoitti perustavansa uuden moottoripajan PURE Corporation, jonka olisi ollut tarkoitus toimittaa ainakin kahdelle F1-tallille moottorit kaudesta 2014 lähtien. == Lähteet == Luokka:Skotlantilaiset henkilöt Luokka:Formula 1 -tallipäälliköt Luokka:Brittiläiset urheiluvaikuttajat Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
FC Eindhoven

FC Eindhoven on alankomaalainen jalkapallojoukkue, joka pelaa Eerste divisiessä. == Joukkueen historia == FC Eindhoven perustettiin marraskuussa 1909 nimellä EVV Eindhoven. Kaudella 1953–1954 Eindhoven voitti Hollannin mestaruuden. Se oli viimeinen kausi jolloin Hollannissa pelattiin vielä vain amatöörijalkapalloa. Joukkue pelasi Eredivisiessa vuoteen 1957 saakka, kunnes putosi Eerste divisieen, jossa se pelasi vuoteen 1969 asti. Kaudet 1969–70 ja 1970–71 FC Eindhoven pelasi jopa kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla. Vuonna 1975 FC Eindhoven nousi ylimmälle sarjatasolle, mutta putosi vuonna 1977 jälleen Eerste divisieehen ja on ollut siellä siitä lähtien. FC Eindhovenin paikallisvastustaja on PSV Eindhoven. Joukkueiden välisiä otteluita kutsutaan nimellä Lichtstad Derby. FC Eindhovenilla on ollut vahva kannatus roomalais- katolisten keskuudessa, kun taas PSV on ollut protestanttien kannattama joukkue. FC Eindhoven oli kaupungin joukkueista suurempi vuosina 1930–55. ==Saavutukset== * Alankomaiden Cupin voitto 1937 * Alankomaiden mestaruus 1954 == Tunnettuja pelaajia == * Radjin de Haan * Jan Louwers == Aiheesta muualla == *Virallinen sivusto Eindhoven Luokka:Eindhovenin urheilu Luokka:Vuonna 1909 perustetut urheiluseurat
Jonas Mekas

Jonas Mekas (24. joulukuuta 1922 Semeniskiai, Liettua – 23. tammikuuta 2019) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, elokuvakriitikko ja runoilija. Hän oli syntyjään liettualainen, mutta joutui toisessa maailmansodassa evakkoleireille ja muutti vuonna 1949 Yhdysvaltoihin. Mekas oli erityisesti kokeellisen elokuvan edelläkävijöitä, ja häntä on kutsuttu yhdysvaltalaisen avantgarde- elokuvan kummisedäksi. Hän teki satoja elokuvia ja videoita sekä julkaisi runoja ja omaelämäkerran. Mekasin tunnetuimpia elokuvia ovat The Brig, joka palkittiin Venetsian elokuvajuhlilla, New Yorkin taidemaailmasta kertova kolmetuntinen dokumentti Walden, Reminiscences of a Journey to Lithuania ja Lost, Lost, Lost. Mekas perusti vuonna 1962 avantgarde- ja underground- elokuvaa levittävän The Film-Makers’ Cooperativen. Hän oli vuonna 1970 perustamassa Anthology Film Archives -arkistoa, johon on sittemmin tallennettu tuhansia kokeellisia elokuvia. Vuosikymmeniä alallaan vaikuttanut Mekas voitti Liettuan kulttuurin ja taiteen kansallispalkinnon. Hän kuului Fluxus- verkostoon. Mekas oli myös Užupiksen kunniakansalainen. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * * Jonas Mekasin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Liettualaiset elokuvaohjaajat Luokka:Liettualaiset runoilijat Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvakriitikot Luokka:Yhdysvaltalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Arthur Penn

Arthur Hiller Penn (27. syyskuuta 1922 Philadelphia – 28. syyskuuta 2010 New York) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hänen laajan tuotantonsa kuuluisimmaksi teokseksi on muodostunut Bonnie ja Clyde (1967). Philadelphiassa Pennsylvaniassa syntyneen Pennin muuta tuotantoa edustavat muiden muassa Ihmeidentekijä (1962), Kauhu (1965), Armottomat (1965), Alicen ravintola (1969) ja Pieni suuri mies (1970). Hän jatkoi uraansa vanhoille päivilleen saakka. ==Yksityiselämä== Penn oli vuodesta 1955 naimisissa Peggy Maurerin kanssa, ja hänellä on kaksi lasta. Hän oli ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi vuosina 1963, 1968 ja 1970. Valokuvaaja Irving Penn (1917–2009) oli Arthur Pennin veli. Arthur Penn kuoli 28. syyskuuta 2010 sydänhalvaukseen 88-vuotiaana. ==Tuotanto== Penn työskenteli nuoruudessaan puhenäytelmissä esiintyjänä ja teknikkona. Toisen maailmansodan jälkeen hän hankki näyttelijäntaitoja New Yorkin Actors Studiossa. Hän sai vuonna 1951 kiinnityksen NBC-televisioyhtiöön, jossa hän television kultakaudella toimi suorien suurten viihdelähetysten ohjaajana. Ensimmäisen elokuvaohjauksensa hän teki vuonna 1958. Pennin vuoden 1962 elokuva Ihmeidentekijä kuvasi kuurosokean kirjailijan Helen Kellerin elämänvaiheita. Vuoden 1964 elokuva Mickey One (pääosassa Warren Beatty) poikkesi selvästi Hollywoodin valtavirrasta, sillä Penn pyrki tekemään siihen vertauskuvallisen matkan kiirastulen läpi. Vasta seuraava elokuva Armottomat (pääosassa Marlon Brando) toi esille Pennin tavaramerkiksi muodostuneen fyysisen todentunnun. Se tuli täysinäisesti esille seuraavassa, vuoden 1967 filmissä Bonnie ja Clyde (pääosissa Warren Beatty ja Faye Dunaway). Monien Pennin elokuvien sankarit ja sankarittaret ovat yhteiskunnasta vieraantuneita kapinallisia. Tämän hän itse katsoi johtuvan varhaislapsuudessaan tapahtuneesta vanhempien avioerosta. Penn oli ensimmäisiä ohjaajia, jotka luopuivat Hollywood-studioiden selkeään moraaliin perustuneesta ideologiasta. Bonnie ja Clyde osoitti auktoriteettien vastaisen kapinan ilon ja rappion. Samalla elokuvaväkivalta sai realistisemman sävyn. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Arthur Pennin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa * * Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet Luokka:Tony-palkinnon saajat
La Amistadin suojelualue

La Amistadin suojelualue () on Costa Rican ja Panaman yhteinen luonnonsuojelualue Keski-Amerikassa. Alueen pinta-ala on 221 000 hehtaaria.UNESCOn arviointi Suojelualue on UNESCOn maailmanperintökohde.EDU.fi Suurin osa puistosta on Costa Rican alueella, missä siihen kuuluu osia Talamanca-vuorista ja rantaviivaa sekä Karibianmeren että Tyynenmeren puolella San Josén, Cartagon, Limónin ja Puntarenasin maakuntien alueella. Puisto on pääosin vaikeakulkuista, ja sinne pääsee helpoimmin Panamasta käsin. Alueen ytimessä on noin 6 000 neliökilometriä trooppista sademetsää, jossa elää monia endeemisiä ja harvinaisia kasvilajeja. Puistossa on tavattu seitsemän erilaista tammilajia, noin 400 lintulajia, noin 260 matelija- ja sammakkoeläinlajia. Harvinaisten nisäkäslajien joukossa ovat Länsi-Panaman viimeiset isot kissaeläimet kuten puuma, oselotti, jaguarundi, tiikerikissa ja jaguaari. Costa Rican ja Panaman korkeimmat vuoret, 3 819 metrin korkuinen Cerro Chirripó ja 3 475 metriä korkea Volcán Barú sijaitsevan alueella. Parun tulivuoren läheltä on löytynyt jäänteitä esihistoriallisesta ihmisasutuksesta. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * BBC News: Bio-rich Costa Rica's new marvels Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Panamassa Luokka:Biosfäärialueet Luokka:Panaman kansallispuistot Luokka:Costa Rican kansallispuistot Luokka:Cartagon maakunta Luokka:Limónin maakunta Luokka:Puntarenasin maakunta Luokka:San Josén maakunta Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
M/S Mekhanik Tarasov

M/S Mekhanik Tarasov () oli vuonna 1975 rakennettu 124,21-metrinen rahtilaiva. Laiva rakennettiin Hollming Oy:n Rauman telakalla. Alus upposi helmikuussa 1982 Atlantilla. Mekhanik Tarasovin sisaraluksia ovat M/S Inzenieris Kreilis, M/S Ion, M/S Inzhener, M/S Inzenieris Neciporenko, M/S Inzenieris Suhorukovs, M/S Etel, M/S Alo, M/S Sea Trader ja M/S Algaswaa. == Käyttöhistoria == Vuonna 1975 vastavalmistunut alus luovutettiin Baltic Shipping -varustamolle. Alus sai nimen Mekhanik Tarasov, ja se rekisteröitiin Neuvostoliiton lipun alle. Kotisatamaksi tuli Leningrad. 16\. helmikuuta 1982 laiva oli Newfoundlandin edustalla, matkalla Québecistä kohti Eurooppaa. Lastina aluksella oli sanomalehtipaperia. Aluksen reitin varrella raivosi kova myrsky, jonka vuoksi Mekhanik Tarasov joutui tuuliajolle. Suuri öljynporauslautta Ocean Ranger oli juuri uponnut samalla alueella yli 20-metrisissä aalloissa. Onnettomuudessa kuoli 84 ihmistä. Mekhanik Tarasovin venäläiskapteeni antoi aluksen olla tuuliajolla ja piti tärkeämpänä sitä, että aluksen 40-henkinen miehistö odotti lähistöllä olevaa toista neuvostoliittolaislaivaa kuin että se hyväksyi ulkomaalaisten avun. Tämä toinen neuvostoliittolaislaiva, M/S Ivan Dvorskiy, saapui uppoamispaikalle vasta kolmen tunnin kuluttua, jolloin Mekhanik Tarasov oli jo painunut syvyyksiin vieden mukanaan koko miehistön. Ivan Dvorskiy oli ollut pelastamassa ihmisiä ja ruumiita vedestä yhdessä tanskalaisen troolarin kanssa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Fakta om Fartyg – M/S Mekhanik Tarasov Mekhanik Tarasov Mekhanik Tarasov
Graham Higman

Graham Higman (19. tammikuuta 1917 – 8. huhtikuuta 2008) oli brittiläinen matemaatikko, joka tuli tunnetuksi varsinkin saavutuksistaan ryhmäteorian alueella. Higman valmistui Oxfordin yliopistosta, jonka Magdalen Collegen matematiikan Waynflete-professorina hän itse toimi vuosina 1960–1984. Higmanille myönnetyistä palkinnoista tunnetuimpia ovat De Morgan -mitali (1974) ja Sylvester-mitali (1979). == Lähteet == Luokka:Brittiläiset matemaatikot Luokka:Brittiläiset professorit Luokka:Oxfordin yliopiston professorit Luokka:Royal Societyn jäsenet Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet
Riverside (Kalifornia)

Riverside on kaupunki Riversiden piirikunnassa, Kalifornian osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Se on piirikuntansa hallintokeskus. Kaupungin asukasluku oli 303 871 vuonna 2010. Kaupungin perusti valtiomies John W. North 1870-luvulla. Se on nimetty läheisen Santa Ana -joen mukaan. Kaupungissa sijaitsee Kalifornian yliopiston Riversiden kampus sekä Kalifornian baptistiyliopisto ja La Sierran yliopisto. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin verkkosivusto Luokka:Kalifornian kaupungit Luokka:Riversiden piirikunta
Waris Dirie

Waris Dirie (; s. 1965 Gallacaion alue, Mudug, Somalia) on somalialainen kirjailija, malli ja ihmisoikeusaktivisti. Hän oli vuonna 1987 ensi-iltansa saaneen James Bond -elokuvan 007 vaaran vyöhykkeellä Bond-tyttönä. == Elämäkerta == Dirie syntyi Gallacaion kaupungin alueella Somaliassa paimentolaisten tyttäreksi vuonna 1965. Hänen ollessaan 13-vuotias hänen isänsä aikoi vaihtaa hänet 61-vuotiaalle miehelle vaimoksi kameleita vastaan. Hän karkasi kotoaan Mogadishuun ja hänen isoäitinsä auttoi hänet sieltä Lontooseen. Siellä hän oli aluksi Somalian suurlähettilään perheessä töissä kotiapulaisena, mutta kun Somalian sisällissota syttyi he muuttivat pois Britanniasta. Dirie joutui asunnottomaksi ja joutui elämään laittomasti Britanniassa. Myöhemmin hän oli McDonaldsissa töissä, missä eräs valokuvaaja huomasi hänet ja halusi kuvata häntä, ja tämän jälkeen hänestä tuli pian huippumalli. Dirien mallinura lähti käyntiin 1980-luvun lopulla ja hän päätti uransa vuonna 1997. Dirie on myös kirjoittanut kolme kirjaa ja hänen omaelämäkertateoksensa Aavikon kukka (, 1998) on käännetty useille kielille, myös suomeksi. Kirjan pohjalta julkaistiin Sherry Hormanin ohjaama elokuva Aavikon kukka vuonna 2009. Dirie on sittemmin muuttanut Wieniin; hänestä tuli Itävallan kansalainen vuonna 2005. Dirie on työskennellyt YK:n hyväntahdonlähettiläänä ja puhunut aktiivisesti naisen sukupuolielinten silpomista vastaan. Hän perusti vuonna 2002 Waris Dirie -säätiön tukemaan työtään naisen sukupuolielinten silpomisen lopettamiseksi. Vuonna 2010 säätiö nimettiin uudestaan Desert Flower Foundationiksi. Häneltä itseltään silvottiin sukupuolielimet hänen ollessaan alle kouluikäinen. Diriestä tehtiin vuonna 2007 Kunnialegioonan Chevalier. == Teokset == ;Suomeksi * Aavikon kukka, alkuteos: Desert Flower, suom. Riikka Toivanen. WSOY, 1999. ISBN 951-0-23243-2 ;Englanniksi * * == Katso myös == * Somalian kirjallisuus == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Somalialaiset kirjailijat Luokka:Somalialaiset mallit Luokka:Itävaltalaiset kirjailijat Luokka:Itävaltalaiset mallit Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Blumenau

Blumenau [blu:-] on kaupunki Brasiliassa Santa Catarinan osavaltiossa. Kaupungin asukasluku oli 309 011 vuonna 2010. Kaupungin perustivat pommerilaiset siirtolaiset vuonna 1850. Blumenaussa on ympäröivän alueen puuvillanviljelyyn perustuvaa tekstiiliteollisuutta.CD-Facta 2005 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Santa Catarinan kunnat
Uberaba

Uberaba on kaupunki Brasilian kaakkoisosassa Minas Geraisin osavaltiossa. Kaupunki sijaitsee noin 370 kilometriä Brasíliasta etelään. Vuonna 2019 siellä asui 333 783 henkeä. Uberaba on merkittävän karjankasvatus- ja maatalousalueen keskus. Siellä on myös sementti-, jalkine- ja sokeriteollisuutta.CD-Facta 2005. == Lähteet == Luokka:Minas Geraisin kunnat