EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Italian Grand Prix 1987

Italian Grand Prix 1987 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 6. syyskuuta 1987 Monzan radalla. Kilpailun voitti paalupaikalta kilpailuun lähtenyt Nelson Piquet. Toiseksi ajanut Ayrton Senna hävisi Piquet'lle vain vajaa kaksi sekuntia. Voitto oli Piquetin uran 20:s. == Tulokset == Sija Nro Kuljettaja Talli Kierrokset Aika/keskeytys Lähtöruutu Pisteet 1 6 Nelson Piquet Williams-Honda 50 1:14:47.707 1 9 2 12 Ayrton Senna Lotus-Honda 50 + 1.806 4 6 3 5 Nigel Mansell Williams-Honda 50 + 49.036 2 4 4 28 Gerhard Berger Ferrari 50 + 57.979 3 3 5 20 Thierry Boutsen Benetton-Ford 50 + 1:21.319 6 2 6 2 Stefan Johansson McLaren-TAG 50 + 1:28.787 11 1 7 19 Teo Fabi Benetton-Ford 49 + 1 krs. 7 8 26 Piercarlo Ghinzani Ligier-Megatron 48 + 2 krs. 19 9 10 Christian Danner Zakspeed 48 + 2 krs. 16 10 25 René Arnoux Ligier-Megatron 48 + 2 krs. 15 11 11 Satoru Nakajima Lotus-Honda 47 + 3 krs. 14 12 (1) 4 Philippe Streiff Tyrrell-Ford 47 + 3 krs. 24 13 (2) 16 Ivan Capelli March- Ford 47 + 3 krs. 25 14 (3) 3 Jonathan Palmer Tyrrell-Ford 47 + 3 krs. 22 15 1 Alain Prost McLaren-TAG 46 + 4 krs. 5 16 24 Alessandro Nannini Minardi- Motori Moderni 45 + 5 krs. 18 Kesk. 9 Martin Brundle Zakspeed 43 Vaihdelaatikko 17 Kesk. 30 Philippe Alliot Larrousse-Ford 37 Ulosajo 23 Kesk. 23 Adrián Campos Minardi-Motori Moderni 34 Moottori 20 Kesk. 18 Eddie Cheever Arrows-Megatron 27 Vetoakseli 13 Kesk. 22 Franco Forini Osella-Alfa Romeo 27 Turbo 26 Kesk. 21 Alex Caffi Osella-Alfa Romeo 16 Ripustukset 21 Kesk. 27 Michele Alboreto Ferrari 13 Turbo 8 Kesk. 17 Derek Warwick Arrows- Megatron 9 Sähköt 12 Kesk. 8 Andrea de Cesaris Brabham-BMW 7 Ripustukset 10 Kesk. 7 Riccardo Patrese Brabham-BMW 5 Moottori 9 DNQ 32 Nicola Larini Coloni-Ford DNQ 14 Pascal Fabre AGS-Ford Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: == Muuta == * Paalupaikka: Nelson Piquet – 1:23.460 * Nopein kierros: Ayrton Senna – 1:26.796 kierroksella 49 * Numerot sulkeissa tarkoittavat Jim Clark Trophy -kilpailuun osallistuneiden kuljettajien sijoituksia. ==Lähteet== Luokka:Formula 1 -kausi 1987 Luokka:Italian Grand Prix
Etelä-Afrikan maantiede

Etelä-Afrikan maantiede koostuu matalasta, suurimmalta osalta kapeasta, rannikkokaistaleesta ja sen takana kohoavasta vuoristoisesta alueesta, joka erottaa rannikon sisämaan ylängöstä. Paikoittain, erityisesti KwaZulu-Natalin provinssissa rannikkoalanko on laajempi. Sen rantaviiva on yli 2 500 km pitkä ja ulottuu Namibin aavikolta Atlantin valtamereltä Mosambikin subtrooppiselle alueelle Intian valtameren rannalle. Keskimääräinen lämpotila (°C) kaupunki kesä talvi Kapkaupunki 20,0 12,6 Durban 23,6 17,0 Johannesburg 19,4 11,1 Pretoria 22,4 12,9 Lähde: Lew Leppan: The South African Book of Records. Cape Town, Don Nelson, 1999. Etelä-Afrikan ilmasto vaihtelee paljon alueittain. Sisämaan suuri Karoon tasanko on kuivaa aroa ja se muuttuu luoteeseen mentäessä hitaasti Kalaharin autiomaaksi. Idässä Karoo ei ulotu yhtä pohjoiseen kuin lännessä vaan muuttuu Oranjessa kosteammaksi. Vaal-joen pohjoispuolella Highveldillä sataa enemmän ja ylänkönä se ei ole yhtä kuuma kuin viereinen rannikkoalue. Maan koilliskulmassa on jälleen keskimäärin kuumempaa ja tällä alueella Bushveldilla sijaitsevat maan kuuluisimmat luonnonpuistot. Itäinen rannikkoalue on puolestaan vehreää ja kosteaa. Maan lounaisosissa on välimerenilmasto sateisine talvineen ja kuumine, kuivine kesineen. Maan Atlantinpuoleisella merialueella kulkee kylmä Etelämantereelta lähtöisin oleva Benguelanvirta, jonka plankton ylläpitää rikkaita kalavesiä. Itärannikolla kulkevat puolestaan lämpimät Mosambikin ja Agulhasin merivirrat. Merivirroilla on merkittävä osuus maan ilmaston muodostumisessa. Maan tärkeimmät joet ovat Limpopo-joki Zimbabwen vastaisella rajalla sekä Oranje- joki ja sen sivujoki Vaal, joka virtaa lännestä itään ja laskee Atlanttiin Namibian rajalla. Oranje-joen merkitys muun muassa maanviljelylle maan kuivassa keskiosassa on suuri. Etelä-Afrikassa on hyvin vähän sisämaan vesistöjä ja siksi vettä pyritään säästämään ja sen käyttöä kontrolloidaan. Veden kulutuksen kasvu on nopeampaa kuin sen tarjonnan kasvu. == Geologia == Etelä-Afrikan maaperä on poikkeuksellisen vanhaa ja mineraalirikasta. Maa oli jo osa Gondwana-mannerta, joka 100–300 miljoonaa vuotta sitten hajosi lukuisiin osiin muodostaen uusia mantereita, kuten Afrikan. Tätä seuranneiden vuosimiljoonien aikana geologiset, tektooniset ja vulkaaniset prosessit sekä eroosio muovasivat Etelä-Afrikan nykyisen kaltaiseksi. Etelä-Afrikan rannikkoa kiertää Suureksi jyrkänteeksi kutsuttu vuoristojono, joka koostuu useista erillisistä vuoristoista. Idässä Lohikäärmevuorilla vuoristojono kohoaa yli 4 000 metrin korkeuteen merenpinnasta. Etelä-Afrikan mineraalimuodostumista merkittävimpiä ovat kultaa sisältävä Witwatersrandin kvartsiitti, platinaa sisältävä Bushveldin magmakivikompleksi sekä Karoon sedimenteistä muodostuneet hiilivarat. Lisäksi Etelä-Afrikassa sijaitsevat Swartbergin vuoristo sekä Sudwalan luolat ja Cangon luolat. == Katso myös == * Ilmastonmuutos Etelä- Afrikassa == Lähteet == == Aiheesta muualla == *
Portugalin Grand Prix 1987

Portugalin Grand Prix 1987 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 20. syyskuuta 1987 Estorilin radalla. Kilpailun voitti Alain Prost, jolle voitto oli uran 28:s. Voiton myötä hänestä tuli eniten F1:n MM-sarjan kilpailuja voittanut kuljettaja. Edellistä ennätystä piti nimissään Jackie Stewart 27 voitolla. Kilpailu keskeytettiin ensimmäisen kierroksen kolarin takia, ja käynnistettiin uudestaan alkuperäisestä kilpailupituudesta. Danner ei osallistunut uusintalähtöön. == Tulokset == Sija Nro Kuljettaja Talli Kierrokset Aika/keskeytys Lähtöruutu Pisteet 1 1 Alain Prost McLaren-TAG 70 1:37:03.906 3 9 2 28 Gerhard Berger Ferrari 70 + 20.493 1 6 3 6 Nelson Piquet Williams-Honda 70 + 1:03.295 4 4 4 19 Teo Fabi Benetton-Ford 69 Polttoaine loppu 10 3 5 2 Stefan Johansson McLaren-TAG 69 + 1 krs. 8 2 6 18 Eddie Cheever Arrows-Megatron 68 + 2 krs. 11 1 7 12 Ayrton Senna Lotus-Honda 68 + 2 krs. 5 8 11 Satoru Nakajima Lotus-Honda 68 + 2 krs. 15 9 (1) 16 Ivan Capelli March- Ford 67 + 3 krs. 22 10 (2) 3 Jonathan Palmer Tyrrell-Ford 67 + 3 krs. 24 11 24 Alessandro Nannini Minardi-Motori Moderni 66 Polttoaine loppu 14 12 (3) 4 Philippe Streiff Tyrrell-Ford 66 + 4 krs. 21 13 17 Derek Warwick Arrows-Megatron 66 + 4 krs. 12 14 20 Thierry Boutsen Benetton-Ford 64 + 6 krs. 9 Kesk. 8 Andrea de Cesaris Brabham-BMW 54 Suihkutus 13 Kesk. 27 Michele Alboreto Ferrari 38 Vaihdelaatikko 6 Kesk. 9 Martin Brundle Zakspeed 35 Vaihdelaatikko 17 Kesk. 22 Franco Forini Osella-Alfa Romeo 32 Ripustukset 26 Kesk. 30 Philippe Alliot Larrousse-Ford 31 Moottori 19 Kesk. 25 René Arnoux Ligier-Megatron 29 Jäähdytin 18 Kesk. 21 Alex Caffi Osella-Alfa Romeo 27 Turbo 25 Kesk. 26 Piercarlo Ghinzani Ligier-Megatron 24 Sytytys 23 Kesk. 23 Adrián Campos Minardi-Motori Moderni 24 Onnettomuus 20 Kesk. 5 Nigel Mansell Williams-Honda 13 Sähköt 2 Kesk. 7 Riccardo Patrese Brabham- BMW 13 Moottori 7 Kesk. 10 Christian Danner Zakspeed 0 Onnettomuus 16 Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: == Muuta == * Paalupaikka: Gerhard Berger – 1:17.620 * Nopein kierros: Gerhard Berger – 1:19.282 kierroksella 66 * Numerot sulkeissa tarkoittavat Jim Clark Trophy -kilpailuun osallistuneiden kuljettajien sijoituksia. ==Lähteet== Luokka:Formula 1 -kausi 1987 Luokka:Portugalin Grand Prix
Vijayanagara

Vijayanagara oli mahtava eteläintialainen valtakunta, joka hallitsi Deccanin ylänköä ympäristöineen yli kahdensadan vuoden ajan. Valtio sai nimensä pääkaupunkinsa Vijayanagaran mukaan; kaupunki sijaitsi nykyisen Hampin lähellä ja sen rauniot ovat nykyisin UNESCOn maailmanperintökohde. "Vijayanagara" merkitsee voiton kaupunkia. Vijayanagaran perusti Harihara I vuonna 1336 ja se oli olemassa vuoteen 1646, vaikka vuoden 1565 häviö Deccanin sulttaanikuntia vastaan käydyssä Talikotan taistelussa murensi sen valtaa suuresti. Pääkaupunki joutui sulttaanikuntien käsiin, ja hovi pakeni nykyisen Andhra Pradeshin alueelle. Vijayanagaran valtakaudella hindulaisuus nousi keskeiseksi Etelä-Intian eri heimoja ja kansoja yhdistäväksi tekijäksi. Hallitsijoina oli useita eri dynastioita ja kuningassukuja. Tunnetuimpia heistä olivat Krishnadevaraya (vallassa 1509-1529) ja Achyutaraya (1529-1542). Pääkaupunki Vijayanagara oli puoliaavikolla ja riippuvainen muualta tuodusta vedestä. Hallitsijat rakennuttivat monimutkaisia kastelujärjestelmiä, joilla johdettiin jokivettä aavikolle, ja suuria säiliöitä, joihin varastoitiin vettä monsuunisateiden aikana kuivaa kautta varten. Talouden selkärankana oli maanviljely, joka suosi kuivaa kestäviä lajikkeita kuten maissia ja linssejä. Sateisemmilla alueilla kasvatettiin riisiä ja sokeriruokoa. Vuorilla kasvatettiin mausteita, jotka kuljetettiin kaupunkiin myytäväksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Our Karnataka Luokka:Intian kuningaskunnat Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Espanjan Grand Prix 1987

Espanjan Grand Prix 1987 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 27. syyskuuta 1987 Jerezin radalla. Kilpailun voitti Williams-kuljettaja Nigel Mansell, jolle voitto oli kauden viides. Alain Prost otti uransa 55. palkintosijan ja rikkoi näin Niki Laudan palkintosijaennätyksen. == Tulokset == Sija Nro Kuljettaja Talli Kierrokset Aika/keskeytys Lähtöruutu Pisteet 1 5 Nigel Mansell Williams-Honda 72 1:49:12.692 2 9 2 1 Alain Prost McLaren-TAG 72 + 22.225 7 6 3 2 Stefan Johansson McLaren-TAG 72 + 30.818 11 4 4 6 Nelson Piquet Williams-Honda 72 + 31.450 1 3 5 12 Ayrton Senna Lotus-Honda 72 + 1:13.507 5 2 6 (1) 30 Philippe Alliot Larrousse-Ford 71 + 1 krs. 17 1 7 (2) 4 Philippe Streiff Tyrrell-Ford 71 + 1 krs. 15 8 18 Eddie Cheever Arrows- Megatron 70 Polttoaine loppu 13 9 11 Satoru Nakajima Lotus-Honda 70 + 2 krs. 18 10 17 Derek Warwick Arrows-Megatron 70 + 2 krs. 12 11 9 Martin Brundle Zakspeed 70 + 2 krs. 20 12 (3) 16 Ivan Capelli March-Ford 70 + 2 krs. 19 13 7 Riccardo Patrese Brabham-BMW 68 + 4 krs. 9 14 23 Adrián Campos Minardi- Motori Moderni 68 + 4 krs. 24 15 27 Michele Alboreto Ferrari 67 Moottori 4 16 20 Thierry Boutsen Benetton-Ford 66 Onnettomuus 8 Kesk. 28 Gerhard Berger Ferrari 62 Moottori 3 Kesk. 3 Jonathan Palmer Tyrrell-Ford 55 Kolari 16 Kesk. 25 René Arnoux Ligier-Megatron 55 Kolari 14 Kesk. 10 Christian Danner Zakspeed 50 Voimansiirto 22 Kesk. 24 Alessandro Nannini Minardi-Motori Moderni 45 Turbo 21 Kesk. 19 Teo Fabi Benetton-Ford 40 Jarrut 6 Kesk. 8 Andrea de Cesaris Brabham-BMW 26 Vaihdelaatikko 10 Kesk. 26 Piercarlo Ghinzani Ligier-Megatron 24 Sytytys 23 Kesk. 14 Pascal Fabre AGS-Ford 10 Kytkin 25 Kesk. 32 Nicola Larini Coloni-Ford 8 Ripustukset 26 DNQ 21 Alex Caffi Osella-Alfa Romeo Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: == Muuta == * Paalupaikka: Nelson Piquet – 1:22.461 * Nopein kierros: Gerhard Berger – 1:26.986 kierroksella 49 * Numerot sulkeissa tarkoittavat Jim Clark Trophy -kilpailuun osallistuneiden kuljettajien sijoituksia. * Kilpailu nähtiin Suomessa TV2:lla selostajina Matti Kyllönen ja Keke Rosberg. * Adrian Campoksen paras sijoitus * Helsingin Sanomat 27.9.1987 ==Lähteet== Luokka:Formula 1 -kausi 1987 1987 Luokka:Jerez de la Frontera
Meksikon Grand Prix 1987

Meksikon Grand Prix 1987 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 18. lokakuuta 1987 Autódromo Hermanos Rodríguez -radalla Meksikon pääkaupungissa Méxicossa. Kilpailun voitti paalupaikalta kilpailuun lähtenyt Nigel Mansell. Voitto oli hänelle kauden kuudes ja toinen perättäinen. Kilpailu keskeytettiin 30 kierroksen jälkeen Derek Warwickin ajettua rajusti ulos radan viimeisessä mutkassa. Kilpailua jatkettiin uusintalähdön jälkeen vielä 33 kierrosta. Lopulliset aikaerot kuljettajien välillä saatiin, kun näiden kahden osion ajat laskettiin yhteen. == Tulokset == Sija Nro Kuljettaja Talli Kierrokset Aika/keskeytys Lähtöruutu Pisteet 1 5 Nigel Mansell Williams-Honda 63 1:26:24.207 1 9 2 6 Nelson Piquet Williams-Honda 63 + 26.176 3 6 3 7 Riccardo Patrese Brabham-BMW 63 + 1:26.879 8 4 4 18 Eddie Cheever Arrows-Megatron 63 + 1:41.352 13 3 5 19 Teo Fabi Benetton-Ford 61 + 2 krs. 6 2 6 (1) 30 Philippe Alliot Larrousse-Ford 60 + 3 krs. 24 1 7 (2) 3 Jonathan Palmer Tyrrell-Ford 60 + 3 krs. 22 8 (3) 4 Philippe Streiff Tyrrell-Ford 60 + 3 krs. 25 9 (4) 29 Yannick Dalmas Larrousse-Ford 59 + 4 krs. 23 Kesk. 12 Ayrton Senna Lotus- Honda 54 Ulosajo 7 Kesk. 16 Ivan Capelli March-Ford 51 Vesivuoto 20 Kesk. 21 Alex Caffi Osella-Alfa Romeo 50 Moottori 26 Kesk. 26 Piercarlo Ghinzani Ligier-Megatron 43 Vesivuoto 21 Kesk. 23 Adrián Campos Minardi-Motori Moderni 32 Voimansiirto 19 Kesk. 25 René Arnoux Ligier-Megatron 29 Ylikuumeneminen 18 Kesk. 17 Derek Warwick Arrows-Megatron 26 Onnettomuus 11 Kesk. 8 Andrea de Cesaris Brabham-BMW 22 Onnettomuus 10 Kesk. 28 Gerhard Berger Ferrari 20 Turbo 2 Kesk. 20 Thierry Boutsen Benetton-Ford 15 Sähköt 4 Kesk. 24 Alessandro Nannini Minardi-Motori Moderni 13 Turbo 14 Kesk. 27 Michele Alboreto Ferrari 12 Moottori 9 Kesk. 9 Martin Brundle Zakspeed 3 Turbo 13 Kesk. 2 Stefan Johansson McLaren-TAG 1 Onnettomuus 15 Kesk. 11 Satoru Nakajima Lotus-Honda 1 Onnettomuus 16 Kesk. 10 Christian Danner Zakspeed 1 Onnettomuus 17 Kesk. 1 Alain Prost McLaren-TAG 0 Kolari 5 Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: == Muuta == * Paalupaikka: Nigel Mansell – 1:18.383 * Nopein kierros: Nelson Piquet – 1:19.132 kierroksella 57 * Numerot sulkeissa tarkoittavat Jim Clark Trophy -kilpailuun osallistuneiden kuljettajien sijoituksia. * Yannick Dalmasin ensimmäinen Grand Prix * Teo Fabin viimeinen pistesija ==Lähteet== Luokka:Formula 1 -kausi 1987 Luokka:Meksikon Grand Prix
Pikkukaivajavyötiäinen

Pikkukaivajavyötiäinen (Chlamyphorus truncatus) on vyötiäisten heimon pienin laji, jonka ruumis on alle vaaksan mittainen. Lyhyttä ruumista koristaa 2,5 cm pitkä häntä. Maan alla lymyävää otusta tavataan vain Etelä-Amerikan eteläosien hiekkamailla. Maan pinnalle ne tulevat ilmeisesti vain kerran vuorokaudessa etsimään hyönteisiä ruuakseen. Pikkukaivajavyötiäinen onkin sopeutunut erinomaisesti maanalaiseen maailmaansa: taipuisa selkäkilpi ja lapiomaisten eturaajojen viisi vahvaa kynttä takaavat kaivutyön onnistumisen tukalissakin paikoissa.Suuri Eläinkirja. WSOY, 1998. ISBN 951-0-22848-6. Pikkukaivajavyötiäinen on sukunsa ainoa lajiITIS. == Lähteet == Luokka:Vyötiäiset Luokka:Puutteellisesti tunnetut nisäkkäät
Japanin Grand Prix 1987

Japanin Grand Prix 1987 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 1. marraskuuta 1987 Suzukan radalla. Kilpailu oli kauden toiseksi viimeinen, ja sen voitti Gerhard Berger. Voitto oli hänelle ja Ferrari-tallille kauden ensimmäinen. Tämä kilpailu ratkaisi myös kuljettajien maailmanmestaruuden, kun Nigel Mansell ajoi rajusti ulos perjantain aika-ajossa, loukkaantui ja joutui jättämään kilpailun väliin. Mestaruus meni Mansellin tallikaverille, Nelson Piquet'lle. Kilpailu oli ensimmäinen Suzukan radalla ajettu F1:n MM- osakilpailu. == Tulokset == Sija Nro Kuljettaja Talli Kierrokset Aika/keskeytys Lähtöruutu Pisteet 1 28 Gerhard Berger Ferrari 51 1:32:58.072 1 9 2 12 Ayrton Senna Lotus-Honda 51 + 17.384 7 6 3 2 Stefan Johansson McLaren- TAG 51 + 17.694 9 4 4 27 Michele Alboreto Ferrari 51 + 1:20.441 4 3 5 20 Thierry Boutsen Benetton-Ford 51 + 1:25.576 3 2 6 11 Satoru Nakajima Lotus- Honda 51 + 1:36.479 11 1 7 1 Alain Prost McLaren-TAG 50 + 1 krs. 2 8 (1) 3 Jonathan Palmer Tyrrell-Ford 50 + 1 krs. 19 9 18 Eddie Cheever Arrows- Megatron 50 Polttoaine loppu 12 10 17 Derek Warwick Arrows-Megatron 50 + 1 krs. 13 11 7 Riccardo Patrese Brabham-BMW 49 + 2 krs. 8 12 (2) 4 Philippe Streiff Tyrrell-Ford 49 + 2 krs. 25 13 26 Piercarlo Ghinzani Ligier-Megatron 48 + 3 krs. 24 14 (3) 29 Yannick Dalmas Larrousse-Ford 47 + 4 krs. 22 15 6 Nelson Piquet Williams-Honda 46 Moottori 5 Kesk. 25 René Arnoux Ligier- Megatron 44 Polttoaine loppu 17 Kesk. 21 Alex Caffi Osella-Alfa Romeo 43 Polttoaine loppu 23 Kesk. 14 Roberto Moreno AGS-Ford 38 Sähköt 26 Kesk. 24 Alessandro Nannini Minardi-Motori Moderni 35 Moottori 14 Kesk. 9 Martin Brundle Zakspeed 32 Moottori 15 Kesk. 8 Andrea de Cesaris Brabham-BMW 26 Moottori 10 Kesk. 19 Teo Fabi Benetton-Ford 16 Moottori 6 Kesk. 10 Christian Danner Zakspeed 13 Moottori 16 Kesk. 16 Ivan Capelli March-Ford 13 Onnettomuus 20 Kesk. 23 Adrián Campos Minardi-Motori Moderni 2 Moottori 21 Kesk. 30 Philippe Alliot Larrousse-Ford 0 Onnettomuus 18 DNS 5 Nigel Mansell Williams-Honda 0 Onnettomuus Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: == Muuta == * Paalupaikka: Gerhard Berger – 1:40.042 * Nopein kierros: Alain Prost – 1:43.844 kierroksella 35 * Numerot sulkeissa tarkoittavat Jim Clark Trophy -kilpailuun osallistuneiden kuljettajien sijoituksia. ==Lähteet== Luokka:Formula 1 -kausi 1987 Luokka:Japanin Grand Prix
Kimberley (Etelä-Afrikka)

Kimberley on kaupunki Northern Capen provinssissa, Etelä-Afrikassa. Se toimii provinssinsa pääkaupunkina ja tunnetaan Etelä-Afrikan timanttiteollisuuden keskuksena. Kaupunki sijaitsee lähellä Free Staten provinssin rajaa ja Oranjejokea. Sen asukasluku on noin 210 000\. Kimberley perustettiin 1800-luvun toisella puoliskolla tapahtuneiden timanttilöydösten jälkeen. Alun perin kaupunki tunnettiin nimellä New Rush, mutta nimettiin nykyiselleen vuonna 1873. Kimberley oli ensimmäinen kaupunki eteläisellä pallonpuoliskolla jonka kadut saivat sähkövalot, ja sinne perustettiin myös Etelä-Afrikan ensimmäinen pörssi.Northern Cape Province: Major Towns of the Northern Cape . == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kimberleyn kaupungin viralliset sivut Luokka:Etelä-Afrikan kaupungit
Australian Grand Prix 1987

Australian Grand Prix 1987 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 15. marraskuuta 1987 Adelaiden katuradalla. Kilpailu oli kauden viimeinen, ja sen voitti Gerhard Berger. Hän teki kilpailussa niin sanotun hattutempun, sillä hän lähti paalupaikalta, ajoi nopeimman kierroksen ja voitti kilpailun. Ayrton Senna sijoittui toiseksi, mutta hänet hylättiin sääntöjenvastaisten etujarrujen jäähdytysjärjestelmien takia. Kauden päätteeksi Nelson Piquet, voitti maailmanmestaruuden. == Tulokset == Sija Nro Kuljettaja Talli Kierrokset Aika/keskeytys Lähtöruutu Pisteet 1 28 Gerhard Berger Ferrari 82 1:52.56,144 1 9 2 27 Michele Alboreto Ferrari 82 + 1.07,884 6 6 3 20 Thierry Boutsen Benetton-Ford 81 + 1 krs. 5 4 4 (1) 3 Jonathan Palmer Tyrrell-Ford 80 + 2 krs. 19 3 5 (2) 29 Yannick Dalmas Larrousse-Ford 79 + 3 krs. 21 0* 6 (3) 14 Roberto Moreno AGS-Ford 79 + 3 krs. 25 1 7 10 Christian Danner Zakspeed 79 + 3 krs. 24 8 8 Andrea de Cesaris Brabham-BMW 78 Ulosajo 10 9 5 Riccardo Patrese Williams-Honda 76 Öljyvuoto 7 Kesk. 6 Nelson Piquet Williams-Honda 58 Jarrut 3 Kesk. 16 Ivan Capelli March-Ford 58 Ulosajo 23 Kesk. 1 Alain Prost McLaren-TAG 53 Jarrut 2 Kesk. 18 Eddie Cheever Arrows-Megatron 53 Ylikuumeneminen 11 Kesk. 2 Stefan Johansson McLaren-TAG 48 Jarrut 8 Kesk. 19 Teo Fabi Benetton-Ford 46 Jarrut 9 Kesk. 23 Adrián Campos Minardi-Motori Moderni 46 Voimansiirto 26 Kesk. 30 Philippe Alliot Larrousse-Ford 45 Sähköt 17 Kesk. 25 René Arnoux Ligier-Megatron 41 Sytytys 20 Kesk. 7 Stefano Modena Brabham-BMW 31 Kuljettaja 15 Kesk. 26 Piercarlo Ghinzani Ligier- Megatron 26 Sytytys 22 Kesk. 11 Satoru Nakajima Lotus-Honda 22 Ripustukset 14 Kesk. 17 Derek Warwick Arrows-Megatron 19 Voimansiirto 12 Kesk. 9 Martin Brundle Zakspeed 18 Moottori 16 Kesk. 4 Philippe Streiff Tyrrell-Ford 6 Ulosajo 18 Kesk. 24 Alessandro Nannini Minardi-Motori Moderni 0 Onnettomuus 13 DSQ 12 Ayrton Senna Lotus-Honda 82 Hylättiin 4 DNQ 21 Alex Caffi Osella-Alfa Romeo - 27 Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: == Muuta == * Paalupaikka: Gerhard Berger – 1.17,267 * Nopein kierros: Gerhard Berger – 1.20,416 kierroksella 72 * Yannick Dalmas sijoittui viidenneksi, mutta hän ei saanut pisteitä: hän ajoi toista Larrousse-autoa, joka ei ollut oikeutettu kilpailuun, sillä talli oli kauden alussa virallisesti esittänyt vain yhden auton kauteen. Sijoitus jäi Dalmasin uran parhaaksi. * Numerot sulkeissa tarkoittavat Jim Clark Trophy -kilpailuun osallistuneiden kuljettajien sijoituksia. Vapaasti hengittäviä moottoreita käyttäneille talleille/kuljettajille tarkoitetun palkinnon voitti Tyrrellillä ajanut Jonathan Palmer. * Stefano Modenan ensimmäinen kilpailu (hän voitti Formula 3000-mestaruuden samana vuonna). * Roberto Morenon uran ensimmäinen MM-piste. ==Lähteet== Luokka:Formula 1 -kausi 1987 Luokka:Australian Grand Prix
Kimberley

Kimberley voi viitata seuraaviin maantieteellisiin alueihin: *Kimberley, kaupunki Etelä-Afrikassa *Kimberley, kaupunki Kanadassa *Kimberley, kaupunki Englannissa *Kimberley, alue Länsi-Australian osavaltiossa Australiassa Muita merkityksiä ovat: * Kimberley, etunimi * Kimberleyn prosessi: sopimus, jonka tarkoitus on tyrehdyttää konfliktialueilta vientiin menevien timanttien kauppa ;Britannian kuninkaallinen laivasto * HMS Kimberley (1914), miinanraivaustroolari * HMS Kimberley (1915), miinanraivaustroolari * HMS Kimberley (F50), K-luokan hävittäjä *HMS Kimberley II, miinanraivaustroolari *Kimberley IV, alus
Mercedes Sosa

Mercedes Sosa (9. heinäkuuta 1935 San Miguel de Tucumán – 4. lokakuuta 2009 Buenos Aires) oli argentiinalainen laulaja. Hänen laulujensa juuret olivat Argentiinan kansanmusiikissa, ja hän oli yksi ”nueva canciónin” tunnetuimmista edustajista. Sosan ura käynnistyi 15-vuotiaana, jolloin hän voitti paikallisen radioaseman järjestämän laulukilpailun. Hänen ensimmäinen levytyksensä oli Canciones con Fundamento. Sosa nousi kansainväliseen maineeseen 1960-luvun kuluessa. 1970-luvulla hän julkaisi kaksi konseptialbumia yhteistyössä säveltäjä Ariel Ramírezin ja sanoittaja Félix Lunan kanssa. Hän levytti myös tribuutin Violeta Parralle. Sosa oli nuoruudessaan Juan Perónin kannattaja. Jorge Videlan noustua Argentiinan johtajaksi sotilasvallankaappauksella 1976 maan ilmapiiri alkoi kiristyä, ja Sosa pidätettiin konsertissa La Platassa vuonna 1979. Hänen esiintymisensä kotimaassa kiellettiin, joten laulaja pakeni ensin Pariisiin ja asettui sitten Madridiin. Vuodesta 1982 laulaja asui jälleen Argentiinassa kuolemaansa saakka. Hän oli Unescon hyvän tahdon lähettiläs Latinalaisessa Amerikassa ja Karibialla. Hän voitti albumeillaan Grammyja ja useita muita kansainvälisiä palkintoja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Mercedes Sosan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa *Viralliset sivut Luokka:Argentiinalaiset laulajat Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
Valeria Lynch

María Cristina Lancelotti eli Valeria Lynch (s. 7. tammikuuta 1952) on argentiinalainen laulaja. Hänellä on lakikoulutus. Lynch meni vuonna 1976 naimisiin managerinsa Héctor Cavalleron kanssa. Pari sai kaksi lasta, mutta erosi. Lynch nousi 1980-luvun kuluessa yhdeksi espanjankielisen maailman suosituimmista laulajista. Lynch esiintyy ja levyttää yhä säännöllisesti. == Levytyksiä == Useiden kokoelmiensa ja yhteistöiden ohella Lynch on levyttänyt seuraavat albumit: * Valeria Lynch (1977) * Yo soy tu canción (1979) * Mujer (1979) * Capricornio (1980) * Están tocando nuestra canción (1980) * Evita (México) (1981) * Valeria Lynch canta Evita (1981) * Quiéreme (1982) * Un poco más (1983) * Mujer: reedición (1983) * Valeria Lynch en vivo (1984) * Cada día más (1984) * Para cantarle a la vida (1985) * World Popular Song Festival Tokyo (1985) * Ciclos 85, reedición de Capricornio (1985) * Valeria Lynch en Vivo: reedición (1986) * Valeria canta el Tango (1986) * Sin fronteras (1986) * A cualquier precio (1988) * Energía (1989) * San Remo '90 (1990) * Mis mejores canciones (1990) * Háblame de amor (1991) * Están tocando nuestra canción (1992) * Sin Red (1992) * Todo Valeria Lynch de FM: Tango para Usted (1993) * Caravana de sueños (1994) * El beso de la mujer araña (1995) * De regreso al amor (1996) * Las hijas de Caruso (1999) * Lucía, la maga (2000) * Algo natural (2000) * Vivo por Valeria (2004) * Vivo por Valeria II (2005) * Nosotras (2005) * Víctor Victoria (2006) * Única (2007) * Víctor Victoria (2007) ==Aiheesta muualla== Luokka:Argentiinalaiset laulajat Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Herttua-apina

Herttua-apina (Pygathrix nemaeus) kuuluu lehtiapinoihin. Sillä on lyhyt ja tiheäkarvainen, silkinhohtoinen turkki, joka on väritykseltään kirjava. Ruumis on 61–76 cm ja häntä 56–76 cm pitkä. == Levinneisyys == Herttua-apina elää enimmäkseen puissa trooppisissa metsissä merenpinnan tasosta 2 000 metrin korkeuteen, ja sitä tavataan Itä-Laosissa, Itä-Kambodžassa, Keski- ja Etelä- Vietnamissa sekä Kiinalle kuuluvalla Hainan-saarella. == Ravinto == Herttua- apina syö pelkästään kasvisravintoa. == Uhanalaisuus == Herttua-apina on äärimmäisen uhanalainen uhanalainen laji, jonka kannat ovat luonnossa pienentyneet metsästyksen, aarniometsien pienentymisen ja myös sen asuinalueella kuudenkymmenen vuoden ajan käytyjen sotien takia. Viime sodassa Vietnamin aarniometsiä tuhottiin pommitusten lisäksi kasvimyrkyillä, ja ne merkitsivät joukkokuolemaa lehtiä syöville apinoille. Nykyisin herttua-apina on Vietnamissa rauhoitettu.Suuri Eläinkirja. WSOY 1998. ISBN 951-0-22848-6 == Katso myös == *Häntäapinat Cercopithecidae == Lähteet == Luokka:Lehtiapinat Luokka:Uhanalaiset nisäkkäät
Margot Loyola

Ana Margot Loyola Palacios (15. syyskuuta 1918https://www.emol.com/noticias/Espectaculos/2015/08/04/743375/La- importancia-fundamental-de-Margot-Loyola-en-la-musica-chilena.html Linares - 3. elokuuta 2015http://www.24horas.cl/tendencias/espectaculosycultura/a-los-96-anos-muere- la-destacada-folclorista-margot-loyola-1744451) oli chileläinen kansanlaulaja sekä Latinalaisen Amerikan perinnemusiikin ja -tanssin tutkija ja kerääjä. Hän opiskeli pianonsoittoa ja laulua kansallisessa konservatoriossa. Hänestä tuli vuonna 1972 Chilen yliopiston professori, ja hän on lisäksi Valparaíson katolilaisen yliopiston emeritusprofessori. Hänelle myönnettiin vuonna 1994 Chilen kansallinen taidepalkinto ja vuonna 2001 Premio a lo Chileno. ==Lähteet== Luokka:Chileläiset muusikot Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Paolo Barilla

Paolo Barilla (s. 20. huhtikuuta 1961 Milano, Italia) on entinen italialainen kilpa-autoilija. Hän on Le Mansin 24 tunnin ajon voittaja vuodelta 1985. Barilla osallistui Formula 1 -sarjaan kausilla 1989 ja 1990 Minardi-tallin autoilla. Hän on Barillan pastasukua. == Ura == Barilla aloitti kilpa- autoilemisen 1970-luvun puolessavälissä ja voitti Italian karting-mestaruuden 100-kuutioisissa vuonna 1976. Vuonna 1980 hän osallistui Formula Fiat Abarth -sarjaan ja siirtyi seuraavaksi kaudeksi Formula 3 -sarjaan. Siinä hän voitti muutamia kilpailuja ja sijoittui Italian sarjan kauden loppupisteissä kolmanneksi. Vuodeksi 1982 hän siirtyi Formula 2 -sarjaan, jossa hän ajoi Minardilla. Vuosina 1983–1989 hän kilpaili urheiluautoilla. Hän voitti muun muassa Le Mansin 24 tunnin ajon vuonna 1985 Klaus Ludwigin ja John Winterin kanssa. Vuonna 1987 hän palasi kilpailemaan yksipaikkaisilla autoilla ja kilpaili Japanin Formula 3000 -sarjassa. Hän testasi Tolemanin ja Benettonin Formula 1 -autoa ja siirtyi kaudeksi 1989 Minardin F1-tallin testikuljettajaksi. Tämä antoi hänelle mahdollisuuden korvata loukkaantuneen Pierluigi Martinin Japanin GP:ssä samana vuonna. Hän teki lisäksi sopimuksen tallin kanssa kauden 1990 kuljettajapaikasta. Barilla ei kuitenkaan ollut tarpeeksi nopea selviytyäkseen aika-ajoista kilpailuun säännöllisesti, minkä takia Gianni Morbidelli korvasi hänet kauden lopussa. Barilla ei saavuttanut F1-urallaan yhtään MM-pistettä. F1-uran jälkeen hän jäi täyspäiväisestä kilpa- autoilemisesta eläkkeelle. Hän kuitenkin säilytti yhteydet moottoriurheiluun, koska Barilla sponsoroi Alessandro Zanardia ja Champ Car World Series -sarjassa ajavaa American Spirit Team Johanssonia. == Formula 1 -tulokset == Kausi Talli Runko Moottori 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 Sijoitus Pisteet 1989 Minardi SpA Minardi M189 Cosworth V8 BRA SMR MON MEX USA CAN FRA GBR GER HUN BEL ITA POR ESP JPN Kesk. AUS \- 0 1990 SCM Minardi Team Minardi M189 Cosworth V8 USA Kesk. BRA Kesk. \- 0 Minardi M190 SMR 11 MON Kesk. CAN DNQ MEX 14 FRA DNQ GBR 12 GER DNQ HUN 15 BEL Kesk. ITA DNQ POR DNQ ESP DNQ JPN AUS == Lähteet == Luokka:Le Mansin 24 tunnin ajon voittajat Luokka:Italialaiset Formula 1 -kuljettajat Luokka:World Touring Car Championship -kuljettajat Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Transkaukasian federaatio

Transkaukasian demokraattinen federatiivinen tasavalta, yleisemmin tunnettu nimellä Transkaukasian federaatio (Закавказская демократическая федеративная республика [ЗКДФР], Zakavkazskaja demokratitšeskaja federativnaja respublika [ZKDFR]) oli Etelä-Kaukasiassa (Transkaukasiassa) sijainnut sosialistinen liittovaltio. Transkaukasia perustettiin 24. helmikuuta 1918 ja se hajosi 28. toukokuuta 1918. Sen osavaltiot olivat Armenia, Azerbaidžan ja Gruusia. Helmikuun vallankumouksen jälkeen Venäjän hallitus asetti erityisen Transkaukasian komitean (особый Закавказский Комитет) hallitsemaan aluetta. Lokakuun vallankumous teki kuitenkin lopun Kerenskin hallituksesta ja alueelle perustettiin Transkaukasian komissariaatti. Transkaukasian demokraattinen federatiivinen tasavalta julistautui itsenäiseksi 24. helmikuuta 1918 ja maan johtajaksi valittiin georgialainen menševikki Nikoloz Tškheidze. Georgialaiset olivat muutenkin Transkaukasiassa johtoasemassa, ja kun kansalliset intressit johtivat Georgian itsenäistymiseen 26. toukokuuta 1918, Armenia ja Azerbaidžan päättivät lakkauttaa liittovaltion. Alueen jouduttua Neuvostoliiton hallintaan alueelle perustettiin Transkaukasian sosialistinen federatiivinen neuvostotasavalta. 1936 Transkaukasian SFNT hajotettiin. == Katso myös == * Georgian demokraattinen tasavalta * Armenian demokraattinen tasavalta * Azerbaidžanin demokraattinen tasavalta * Transkaukasian sosialistinen federatiivinen neuvostotasavalta luokka:Armenian historia luokka:Azerbaidžanin historia Luokka:Georgian entiset valtiot ja valtiomuodostelmat Luokka:Kaukasia
Grantham

Grantham on noin asukkaan kaupunki Lincolnshiren kreivikunnassa Itä-Midlandsin hallinnollisella alueella, Englannin itärannikolla. Se kuuluu South Kestevenin hallintopiiriin ja sijaitsee Withamjoen varrella, kreivikunnan pääkaupungista Lincolnista noin 39 km lounaaseen. Grantham muodostaa Great Gonerbyn, Barrowbyn ja muiden lähistön kylien kanssa asukkaan yhtenäisen taajama-alueen. Sillä ei ole omaa kunnanvaltuustoa (unparished area), vaan sen hallinnosta vastaa South Kestevenin valtuusto. Granthamin nähtävyyksiin kuuluu muun muassa noin 84 metriä korkea St. Wulfrumin kirkko. Tunnettuja kaupungissa syntyneitä henkilöitä ovat muun muassa entinen pääministeri Margaret Thatcher, ja televisio- ja radiopersoona Nicholas Parsons.http://www.nicholasparsons.co.uk/earlyyears/ == Lähteet == Luokka:Asutut paikat Lincolnshiressä Luokka:Englannin kaupungit
Iğdırin maakunta

Iğdırin maakunta (, ) on yksi Turkin 81 maakunnasta. Se sijaitsee itäisessä Turkissa ja sillä on rajaa Iranin, Armenian ja Azerbaidžanin kanssa. Piirikunnan pääkaupunki on Iğdır. Pinta-alaa maakunnalla on 3 587 km². Vuoden 2015 lopussa arvioitu väkiluku oli 192 435. == Piirikunnat == Iğdırin maakunta on jaettu 4 piirikuntaan. Pääkaupunki lihavoidulla tekstillä. *Aralık *Iğdır *Karakoyunlu *Tuzluca == Lähteet == == Aiheesta muualla == *
Maaperägeologia

Maaperägeologia (kvartäärigeologia) tutkii maankuoren ylintä osaa, joka on muodostunut maapallon kehityshistorian nuorimmalla kaudella, kvartäärikaudella. Jako kallioperä- ja maaperägeologiaan on Suomen geologian yliopisto-opetuksen erityispiirre, joka johtuu Suomen kallioperän ja maaperän suuresta ikäerosta. __NOTOC__ == Katso myös == * Maaperätiede == Lähteet == == Kirjallisuutta == * == Aiheesta muualla == * Luokka:Geologia
Pietarinaukio

[ { "type": "ExternalData", "service": "geoshape", "ids": "Q83425", "properties": { "stroke": "#ff0000", "stroke-width": 3, "stroke-opacity": 1, "fill": "#ff0000", "title": "Pietarinaukio" } } ] Pietarinaukio () on Gian Lorenzo Berninin suunnittelema pylväiden reunustama aukio Pietarinkirkon edustalla Vatikaanissa. Aukio rakennettiin paavi Aleksanteri VII:n aikana 1655–1667, ja sen halkaisija on leveimmillään 198 metriä. == Berninin pylväskäytävä ja obeliski== Berninin käsialaa oleva nelirivinen pylväskäytävä, jossa on 284 toskanalaistyylistä pylvästä, muodostaa länsi-itäsuunnassa litistyneen ellipsin, jonka keskellä on Caligulan vuonna 37 Roomaan tuoma egyptiläinen Vatikaanin obeliski. Obeliskin korkeus on 25,5 metriä. Obeliski seisoi alun perin Caligulan tai Neron kilpa-ajoradan (circus) keskikorokkeella. Domenico Fontana siirsi sen paavi Sixtus V:n käskystä nykyiselle paikalleen 1586, joten Bernini suunnitteli aukionsa jo olemassa olevan monumentin ympärille. Obeliskin molemmilla puolilla on suihkulähteet. == Via della Conciliazione == Pietarinaukiolle johtaa Mussolinin 1930-luvulla rakennuttama paraativäylä Via della Conciliazione. Uuden maisemapromenadin tieltä purettiin kokonainen keskiaikainen Borgon kortteli, jonka rakennuksista tärkeimmät pystytettiin uudelleen toisaalle, kuten Palazzo dei Convertendi, Nunziatinan kirkko, Rusticucci-Accorambonin, Cesnin ja degli Alicornin palatsit. Monet arvokkaat rakennukset kuitenkin tuhoutuivat lopullisesti. == Kuvia == Tiedosto:Petersplatz-um-1600.jpg|Pietarinkirkon aukio ennen Berninin laajamittaisia muutostöitä. Taustalla rakenteilla oleva uusi Pietarinkirkko. Kuva 1500-luvun lopusta. Tiedosto:Vatican City and St. Peter Square evening twilight aerial view.jpg|Pietarinaukio yöaikaan. Tiedosto:View of saint Peter basilica from a roof.jpg|Aukiota ympäröivän pylväskäytävän päällä on 140 patsasta. Tiedosto:Vatican Piazza San Pietro Obelisk.jpg|Pietarinaukion keskellä seisoo Vatikaanin obeliski, yksi Rooman kahdeksasta egyptiläisestä obeliskista. Tiedosto:St peters vat distance.jpg|Via della Conciliazione johtaa Castel Sant'Angelosta Pietarinaukiolle. Tiedosto:Saint Peter's Square - Vatican City - DSC00638.jpg|Aamuauringon valaisema Apostolinen palatsi Pietarinaukion pylväskäytävän takana. == Katso myös == *Kazanin katedraali == Lähteet == == Aiheesta muualla == *360 asteen panoraama Pietarinaukiosta Luokka:Rooman aukiot
Ruotsalainen puolue

Ruotsalainen puolue () oli vuosina 1870–1906 toiminut suomalainen puolue, jonka tarkoitus oli suomalaisuusliikkeen vastustaminen. Sen päälehti oli Nya Pressen. Liberaalinen puolue sulautui Ruotsalaiseen puolueeseen vuonna 1885. Ruotsalaisen puolueen ensimmäinen puoluekokous pidettiin Helsingin palokunnantalolla 10. tammikuuta 1896. Kokous nimitti kokoavaksi elimeksi ruotsalaisen valtuuskunnan, jonka puheenjohtajaksi valittiin professori R. A. Wrede ja varapuheenjohtajaksi päätoimittaja Axel Lille. Puolueen pohjalta perustettiin vuonna 1906 Ruotsalainen kansanpuolue. ==Lähteet== * Pieni Tietosanakirja, s. 1337–1338 * 100 år – Nära dig, sfp 1906–2006 Luokka:Suomen liberaalit puolueet
Venom (vuoden 2005 elokuva)

Venom on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen kauhuelokuva, jonka on ohjannut Jim Gillespie. == Juoni == Elokuva kertoo Ericistä, jolla on ongelmia tyttöystävänsä Edenin kanssa. Ericin jutellessa sillalla Edenin kanssa heidän ohitseen ajaa Ray-niminen kylähullu. Ray jatkaa matkaa ja ajaa melkein kolarin, jonka seurauksena vastaan tullut auto jää sillan reunalle roikkumaan. Ray ja Eric pelastavat autossa olleen vanhan naisen. Sekaisin oleva nainen mumisee jotakin auton takapenkillä olevasta laukusta. Ray yrittää hakea laukkua, mutta auto putoaa sillalta alas hyiseen jokeen ja hän hukkuu. Rayn ruumis katoaa ruumishuoneelta ja sen jälkeen alkaa outo murhien sarja. == Näyttelijät == Luokka:Vuoden 2005 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset kauhuelokuvat Luokka:Jim Gillespien ohjaamat elokuvat
Malmön synagoga

Malmön synagoga () on synagoga Malmössä, Ruotsin Skånessa. Se on Malmön ainoa synagoga. Synagoga rakennettiin vuonna 1903 ja vihittiin saman vuoden syyskuun 20. päivänä. Sen rakennustyöt maksoivat noin 65 600 sen aikaista Ruotsin kruunua, ja tuohon aikaan se oli myös Malmön ainoa ei-kristillinen uskonnollinen rakennus. Synagogan on suunnitellut maurilaiseen tyyliin malmöläinen arkkitehti John Smedberg. == Kirjallisuutta == * Synagoga Luokka:Ruotsin synagogat
John Smedberg

John Smedberg (14. toukokuuta 1851 Tukholma – 3. huhtikuuta 1913) oli ruotsalainen arkkitehti. Smedberg opiskeli Ruotsin kuninkaallisessa taidekatemiassa vuosina 1868–1875. Vuosina 1875–1877 Smedberg asui Pariisissa, opiskellen École des Beaux-Arts -taidekoulussa. Hänestä tuli rakennustaiteen lehtori Malmön Tekniska Elementarskolanissa vuonna 1878. Vuonna 1911 hänestä tuli koulun rehtori. Smedberg kunnostautui etenkin koulurakennusten suunnittelijana. == Töitä == * Västra skolan, Malmö (1882) * Sveriges Riksbankin sivukonttori, Malmö (1886) * Betelkyrkan, Malmö (1886, purettu) * Elektricitetsverket, Malmö (1900, nykyinen Rooseumin taidemuseo) * Malmn museo (1901, nykyinen Malmön kaupunginkirjasto) * Malmön synagoga, Malmö (1902) * S:t Petri Läroverk, Malmö (1904) * Johannesskolan, Malmö (1907) Smedberg, John Smedberg, John Smedberg, John
Rakkauden meri

Rakkauden meri (Sea of Love) on vuonna 1989 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen jännityselokuva. Elokuvan ohjasi Harold Becker ja pääosissa ovat Al Pacino ja Ellen Barkin. == Juoni == Etsivä Frank Keller ja hänen kollegansa Sherman etsivät Helen-nimistä naista, jota he epäilevät uhrinsa seuranhakupalstoilta valitsevaksi sarjamurhaajaksi. He jättävät palstalle ilmoituksen, johon Helen vastaa. Järjestetyssä tapaamisessa yritys saada Helenin sormenjäljet juomalasista epäonnistuu, sillä hän ei koske juomaansa. Helenin mielestä Frank ei ole sellainen, joksi oli itsensä kuvaillut hakemuksessa ja lähtee pois. Frank törmää myöhemmin Heleniin kaupungilla ja kaksikko ajautuu sänkyyn. Sormenjäljet saadaan lopulta, ja niistä paljastuu Helenin vierailleen kaikkien murhattujen luona. Murhat oli kuitenkin tehnyt Helenin mustasukkainen entinen aviomies Helenin poistuttua paikalta. == Näyttelijät == == Arvioita == Helsingin Sanomien Helena Yläsen mielestä elokuvassa eivät yllätä juoni, ratkaisut tai henkilöhahmot vaan se, miten intensiivisiä ja oudon kihelmöiviä elokuvan rauhallisimmatkin kohtaukset ovat. Selvästi Pacinolle räätälöity elokuva saa Yläsen mielestä tämän laajentamaan roolissa osaamisaluettaan onnistuneesti. Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen sanoo Rakkauden merta eteväksi ja hyvin roolitetuksi trilleriksi ja antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset jännityselokuvat Luokka:Vuoden 1989 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Harold Beckerin ohjaamat elokuvat Luokka:Sarjamurhaajaelokuvat
Chinatown (elokuva)

Chinatown on vuonna 1974 valmistunut yhdysvaltalainen film noir -henkinen elokuva, jonka on ohjannut Roman Polański ja jonka pääosissa näyttelevät Jack Nicholson, Faye Dunaway ja John Huston. Robert Towne voitti elokuvasta parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Oscar-palkinnon. Elokuva voitti myös monia muita palkintoja. Vuonna 1990 valmistui Jack Nicholsonin ohjaama jatko-osa, Chinatown II. ==Näyttelijät== ==Palkintoja== ===Oscarit=== *Paras alkuperäinen käsikirjoitus: Robert Towne Ehdokkuudet: *Paras elokuva *Paras miespääosa: Jack Nicholson *Paras naispääosa: Faye Dunaway *Paras ohjaus: Roman Polanski *Paras leikkaus *Paras lavastus *Paras puvustus *Paras kuvaus *Paras äänitys *Paras musiikki == Aiheesta muualla == * Luokka:Film noir -elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset rikoselokuvat Luokka:Vuoden 1974 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Roman Polanskin ohjaamat elokuvat Luokka:Parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Oscar-palkinnon saaneet elokuvat Luokka:Golden Globe -palkitut elokuvat
Rodion Malinovski

Rodion Jakovlevitš Malinovski () eli Rodion Jakovytš Malynovskyi ( 23. marraskuuta 1898, Odessa – 31. maaliskuuta 1967, Moskova) oli Neuvostoliiton marsalkka. Hän osallistui kansalaissotaan, liittyi kommunistipuolueeseen 1926 ja suoritti Frunzen sotilasakatemian kurssin 1930. Ensimmäisessä maailmansodassa Malinovski taisteli Ranskassa länsirintaman venäläisjoukoissa, ja hänelle myönnettiin ranskalainen Croix de guerre -ansiomerkki. Espanjan sisällissotaan Malinovski osallistui vapaaehtoisena ja oli mukana suunnittelemassa ja johtamassa monia tasavaltalaisten operaatioita. Toisen maailmansodan alussa Malinovski komensi armeijakuntaa ja osallistui muun muassa syksyllä 1942 Stalingradin taisteluihin. Tuolloin hän 2. kaartinarmeijan komentajana Stalingradin rintaman alaisuudessa pysäytti saarroksissa olevia saksalaisia auttamaan pyrkineet Erich von Mansteinin voimat, eritoten Hermann Hothin panssaridivisioonat. Vuonna 1944 Malinovskin johtamat joukot valloittivat Romanian sekä yhteistoiminnassa marsalkka Tolbuhinin joukkojen kanssa Unkarin ja Itävallan, ja lopulta he marssivat Prahaan. Sodan jälkeen Malinovski komensi Neuvostoliiton maavoimia vuosina 1956–1957, minkä jälkeen hänet nimitettiin puolustusministeriksi marsalkka Georgi Žukovin yllättävän erottamisen jälkeen. Siinä virassa hän toimi aina kuolemaansa saakka. Malinovski on haudattu Kremlin muurin kalmistoon. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Neuvostoliiton marsalkat Luokka:Neuvostoliittolaiset ministerit Luokka:Espanjan sisällissodan sotilaat Luokka:Vuonna 1898 syntyneet Luokka:Vuonna 1967 kuolleet
Kaarilan lukio

thumb|Kaarilan lukio. Kaarilan lukio oli Tampereen Epilässä toiminut lukio, jonka toiminta siirrettiin Sampolan kampukselle vuonna 2012. Kaarilan lukion historia alkoi vuonna 1956, jolloin perustettiin Epilän Vaakkolammen partaalle Harjun yhteiskoulu. Koulu toimi kyseisen nimisenä aina vuoteen 1976 asti, jolloin nimi vaihtui Kaarilan yläasteeksi ja Kaarilan lukioksi. Harjun yhteiskoulun rakennus valmistui vuonna 1958. Kun tilat alkoivat käydä ahtaaksi, sai Kaarilan koulu viimein kaivatun lisärakennuksen vuonna 1973. Vuonna 1995 koulua laajennettiin vielä lisää. Kaarilan lukiossa opiskelijat olivat voineet suorittaa ympäristöopintojen kokonaisuuden lukiossa ollessaan ja saada siitä erillisen todistuksen. Lukion rehtorina ovat toimineet Virpi Laine, Jaakko Isosävi sekä Antti Keskinen vuoteen 2011 asti. Vastaavana rehtorina vuoden 2011 ajan toimi Tuija Ylöniemi. Vuonna 2012 Kaarilan lukio yhdistyi Tammerkosken lukion kanssa, mitkä siirtyivät uuteen Sampolan kampusrakennukseen. Ympäristöopintolinjan jatkajana voidaan pitää Tampereen klassillisen lukion syksyllä 2013 aloittanutta luonnontiedelinjaa. Kaarilan kiinteistöön jäi yläaste, jossa toimii myös alakoulun 5.–6. luokat sekä erityisopetusta. Rehtorina toimii Jari Ikola. ==Lähteet== Luokka:Tampereen lukiot Luokka:Epilä Luokka:Entiset suomalaiset oppilaitokset
Janeth Jepkosgei

Janeth Jepkosgei (s. 13. joulukuuta 1983 Keiyo, Kenia) on kenialainen keskimatkojen juoksija. Jepkosgei on kotoisin Kaprisangin kylästä, joka sijaitsee noin 5 kilometrin päässä Kapsabetin kaupungista. Samasta kylästä ovat lähtöisin myös muun muassa Wilson Kipketer, Sammy Kosgei ja Wilfred Bungei.http://www.eastandard.net/archives/cl/hm_news/news.php?articleid=38833&date;=2/4/2006 Jepkosgei kilpaili 1999 Bydgoszczin alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa, mutta karsiutui 800 metrin juoksun alkuerissä ajalla 2.11,98. Hän sai hopeaa alle 20-vuotiaiden Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2001. Vuonna 2002 hän voitti Kingstonin nuorten MM-kisoissa kultaa 800 metrillä ajalla 2.00,80. Neljä vuotta myöhemmin hän voitti Melbournen Kansainyhteisön kisoissa 800 metrin mestaruuden ajalla 1.57,88. Myöhemmin samana vuonna hän voitti matkan Afrikan- mestaruuden, sijoittui IAAF:n yleisurheilufinaalissa toiseksi sekä yleisurheilun maailmancupissa myös toiseksi. Hänet valittiin vuoden päätteeksi Kenian vuoden naisurheilijaksi.http://www.eastandard.net/archives/cl/hm_news/news.php?articleid=1143965206&date;=23/2/2007 Osakan MM-kisoissa 2007 Jepkosgei voitti MM-kultaa ajalla 1.56,04. Myöhemmin samana vuonna hän voitti IAAF:n yleisurheilufinaalin. Pekingin olympialaisissa 2008 hän sijoittui maannaisensa Pamela Jelimon jälkeen hopealle ajalla 1.56,07.Juniori-ikäinen Jelimo musertava 800:n finaalissa MTV3 18.8.2008 Hän oli toinen myös IAAF:n yleisurheilufinaalissa. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui hopealle ajalla 1.57,90. Kilpailun voitti Caster Semenya ajalla 1.55,45. Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2010 Jepkosgei sai 800 metrillä hopeaa ajalla 2.00,50 ja kuului Kenian pronssijoukkueeseen 4 × 400 metrin viestissä. Hän voitti samana vuonna 800 metriä maanosien cupissa. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän voitti pronssia ajalla 1.57,42. Lontoon olympialaisissa 2012 hän oli kahdeksas. ==Henkilökohtaiset ennätykset== :Lähde: IAAF * 800 metrin juoksu: 1.56,04 (2007) * 1 000 metrin juoksu: 2.37,98 (2002) * 1 500 metrin juoksu: 4.02,32 (2011) ==Lähteet== Luokka:Kenialaiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Kenialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Khao Kheowin eläinpuisto

Khao Kheowin eläinpuisto sijaitsee Thaimaassa, noin 45 minuutin ajomatkan päässä Pattayalta. Siellä on yli kahdeksantuhatta eläintä, jotka kuuluvat noin kolmeensataan lajiin. Puisto tunnetaan puuleopardin suojeluohjelmastaan. Puistoon kuuluu myös Aasian toiseksi suurin lintutarha,johon vieraat voivat itse kävellä sisään ja tarkkailla lintuja vuorenrinteen elinympäristössään. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Thaimaan maantiede Luokka:Eläintarhat
Olga Kaniskina

Olga Nikolajevna Kaniskina (, s. 19. tammikuuta 1985) on venäläinen kävelijä. Kaniskina sai hopeaa 2005 Erfurtin alle 23-vuotiaiden EM-kilpailujen 20 kilometrin kävelyssä. Hän voitti vuonna 2006 Venäjän-mestaruuden sekä talvella että kesällä, käveli maailmancupissa viidenneksi ajalla 1.28.59 ja voitti Göteborgin EM-kisoissa hopeaa ajalla 1.28.35. Osakan MM-kisoissa seuraavana vuonna hän voitti matkan maailmanmestaruuden ajalla 1.30.09. Helmikuussa 2008 Kaniskina käveli Venäjän mestariksi maan talvimestaruuskilpailussa ajalla 1.25.11, joka alitti puolella minuutilla Olimpiada Ivanovan maailmanennätyksen. Kaniskinan aikaa ei kuitenkaan hyväksytty maailmanennätykseksi, sillä kilpailussa ei ollut tarvittavaa määrää kävelytuomareita. Toukokuussa hän voitti maailmancupin. Pekingin olympialaisissa 2008 Kaniskina käveli selvään olympiavoittoon. Rankkasateessa käydyssä kilpailussa Kaniskinan voittoaika 1.29.05 oli uusi olympiaennätys. Hän karkasi jo matkan toisella kilometrillä ja oli puolivälissä 45 sekunnin johdossa. Maalissa eroa Norjan Kjersti Tysse Plätzeriin oli 36 sekuntia. Vuoden 2009 Venäjän talvimestaruuskilpailuissa Kaniskina alitti jälleen maailmanennätyksen käveltyään ajan 1.24.56, mutta tälläkin kertaa kilpailusta puuttui tarvittava määrä kävelytuomareita, eikä aikaa hyväksytty maailmanennätykseksi. Vuosina 2009–2012 Kaniskina voitti 20 kilometrin kävelyn Berliinin MM-kilpailuissa 2009, Daegun MM-kilpailuissa 2011, Barcelonan EM- kilpailuissa 2010 ja sijoittui Lontoon olympialaisissa 2012 toiseksi. Nämä sijoitukset kuitenkin hylättiin myöhemmin dopingin vuoksi. Tammikuussa 2015 Venäjän antidopingtoimikunta Rusada asetti Kaniskinan kolmen vuoden ja kahden kuukauden kilpailukieltoon biologisen dopingpassin perusteella. Kilpailukiellon alkamisajankohdaksi määrättiin 15.10.2012 ja samalla hänen tuloksiaan hylättiin aikaväleiltä 15.7.2009–16.9.2009 ja 30.7.2011–8.11.2011. Näin hän olisi menettänyt vuosien 2009 ja 2011 maailmanmestaruutensa, mutta ei sijoituksiaan Barcelonan EM-kilpailuista tai Lontoon olympialaisista. Kansainvälinen yleisurheiluliitto IAAF valitti Rusadan päätöksestä urheilun kansainväliseen vetoomustuomioistuimeen, joka muutti Rusadan päätöstä hylkäämällä kaikki Kaniskinan suoritukset aikaväliltä 15.8.2009–15.10.2012. ==Henkilökohtaiset ennätykset== :Lähde: IAAF, Tilastopaja * 5 000 metrin ratakävely: 20.38,2 (2005) * 10 000 metrin ratakävely: 47.09,0 (2004) * 10 kilometrin kävely: 41.42 (2009) * 20 kilometrin kävely: 1.24.56 (2009) ==Lähteet== Luokka:Venäläiset kävelijät Luokka:Venäläiset olympiavoittajat Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut venäläiset Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut yleisurheilijat Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt