EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Günter Eich

Günter Eich (1907 Lebus, Oder, Saksa – 1972 Salzburg, Itävalta) oli saksalainen kirjailija, Gruppe 47:n perustajia. Eich aloitti harmittomien kuunnelmien kirjoittajana, mutta toisen maailmansodan jälkeen hänestä tuli ajan kriitikko. Hän sai 1959 Büchner-pakinnon. Eich oli naimisissa kirjailija Ilse Aichingerin kanssa. ==Suomennetut teokset== * Viimeinen päivä: kuunnelma (Der letzte Tag), suom. Oili Suominen, Yleisradio [1967?] ;Runoja antologioissa Lähde:Günter Eich, Lahden kaupunginkirjaston runotietokanta. Päivitetty 23.2.2021, viitattu 8.3.2021 * Puiden lohtu: saksankielistä runoutta 1946–2000, toim. Stefan Moster, Helsinki: WSOY 2005 ISBN 951-0-30300-3 ** Alaviite Roomaan, suomentaja Jouni Inkala ** Erään kesän loppu, suomentaja Jouni Inkala ** Inventaari, suomentaja Jouni Inkala ** Sateen sanoma, suomentaja Jouni Inkala ** Siellä missä asun, suomentaja Jouni Inkala ** Totuuden syntyperä, suomentaja Jouni Inkala * Parnasso 1959 ; nro 6 s. 250–252 ** Merihylkyä, suomentaja Helvi Juvonen ** Missä asun, suomentaja Anselm Hollo ** Unia: 1, suomentaja Anselm Hollo ** Unia: 2, suomentaja Anselm Hollo * Kutsut minua nimeltä: uskonnollista runoutta 1900-luvun Euroopassa, Helsinki: Kirjapaja, 1981 ISBN 951-621-300-6 **Kesän loppu, suomentaja Anna- Maija Raittila ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Saksalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1907 syntyneet Luokka:Vuonna 1972 kuolleet
Victoria (elokuva)

Victoria on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut jännityselokuva, jonka on ohjannut Sebastian Schipper. Elokuva kestää 2 tuntia 18 minuuttia, ja se on kuvattu yhdellä katkeamattomalla otolla. Elokuva esitettiin ensimmäistä kertaa Berliinin elokuvajuhlilla 7. helmikuuta 2015, jossa elokuvan kuvaaja palkittiin Hopeisella karhulla työpanoksestaan. Victoria sai pääosin hyvän vastaanoton ilmestyessään; erityisesti sen teknisiä ansioita ja näyttelijäsuorituksia kehuttiin, kun taas elokuvan juonta pidettiin paikoin epäuskottavana. == Juoni == Victoria, nuori espanjalainen nainen, on muuttanut Berliiniin kolme kuukautta sitten, ja työskentelee kahvilassa. Lähtiessään eräänä varhaisaamuna kotia kohti yökerhosta hän kohtaa kadulla neljä saksaa puhuvaa miestä, joiden kanssa hän alkaa keskustella englanniksi. Victoria päätyy viettämään seuraavat aamuyön tunnit heidän seurassaan: he varastavat ensin kaupasta alkoholia ja menevät sitten erään rakennuksen katolle juomaan ja polttelemaan kannabista. Pian tämän jälkeen Victorian on lähdettävä avaamaan kahvilaansa, ja yksi miehistä, Sonne, lyöttäytyy hänen mukaansa. Victoria tarjoaa Sonnelle kahvilassa kupin kaakaota, ja soittaa kahvilan pianolla yhden Franz Lisztin Mefisto-valsseista. Hän paljastaa Sonnelle haaveilleensa koko elämänsä konserttipianistin urasta, mutta hänelle kerrottiin vähän aikaa sitten musiikkiopistossa, ettei hän ole kyllin hyvä jatkamaan. Pian tämän jälkeen Victorialle käy ilmi, että miesporukka on sekaantunut hämärähommiin, joihin kuuluu pankin ryöstäminen vielä saman aamun aikana. Seuraavien hetkien aikana Victoria päätyy tekemään valintoja, joilla voi olla kauaskantoisia seurauksia. == Näyttelijät == == Tuotanto == Victoria kuvattiin yhdellä otolla 27. huhtikuuta 2014 noin kello 4:30 ja 7:00 välillä aamuyöllä Kreuzbergin ja Mitten ympäristössä Berliinissä. Elokuvan käsikirjoituksessa oli vain 12 sivua, ja suuri osa henkilöhahmojen dialogista oli improvisoitua. Kahteen ensimmäiseen ottoon ohjaaja Schipper ei ollut tyytyväinen, ja elokuvan budjetti salli häneltä enää yhden yrityksen; kolmas otto osoittautui lopulta onnistuneeksi ja elokuva saatiin valmiiksi. == Vastaanotto == Helsingin Sanomien kriitikko Leena Virtanen antoi Victorialle neljä tähteä viidestä. Hänen mukaansa elokuvaa ja sen tuotantoprosessia voisi pitää "silkkana hulluutena tai vähintäänkin kikkailuna", mutta kuin ihmeen kaupalla kokonaisuus toimii, ja Victorian jännite "ei tule kameratyöstä vaan tapahtumista ja intensiteetistä". Virtanen myös kehui näyttelijöiden eläytymistä täysin poikkeukselliseksi. Rotten Tomatoes -elokuvasivustolla 82 prosenttia kriitikoista on antanut elokuvalle myönteisen arvion, ja sivuston yleisen mielipiteen mukaan elokuva onnistuu kaiken teknisen taituruutensa ohella myös kertomaan tehokkaan tarinan. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2015 saksalaiset elokuvat Luokka:Saksalaiset rikoselokuvat
Oveta Culp Hobby

Oveta Culp Hobby (19. tammikuuta 1905 Killeen, Texas – 16. elokuuta 1995 Houston, Texas) oli yhdysvaltalainen poliitikko ja sotilas. Hän toimi Dwight D. Eisenhowerin hallinnossa Yhdysvaltain ensimmäisenä terveys-, opetus- ja hyvinvointiministerinä vuodesta 1953 vuoteen 1955. Hän oli myös Liittovaltion turvaviraston viimeinen johtaja. Culp oli republikaanisen puolueen jäsen vuodesta 1953 lähtien. Tätä ennen hän oli demokraatti. Toisen maailmansodan aikana Culp toimi Women's Army Corpsin johtajana. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Dwight D. Eisenhowerin hallituksen jäsenet Luokka:Yhdysvaltain terveysministerit Luokka:Texasilaiset poliitikot Luokka:Yhdysvaltalaiset republikaanipoliitikot Luokka:Yhdysvaltalaiset sotilaat Luokka:Vuonna 1905 syntyneet Luokka:Vuonna 1995 kuolleet
Richard Rautoja

Richard Rautoja, sukunimi esiintyi myös muodossa Raut’oja (18. heinäkuuta 1877 Janakkala – 16. maaliskuuta 1936 Janakkala) oli suomalainen taidemaalari.Richard Raut’ojan kuolinilmoitus, Helsingin Sanomat, 20.03.1936, nro 78, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Janakkalan Löyttymäessä syntyneen Rautojan vanhemmat olivat torppari Kustaa Rautoja ja Iida Rautoja. Rautoja harjoitti taideopintoja luultavasti ulkomailla ja hän kiersi pääasiassa Hämeen ja Pirkanmaan alueella maalaten kattomaalauksia ja kulisseja useille työväen-, nuorisoseura- ja maamiesseurataloille. Hän asui Janakkalan Hallakorvessa ja teki myös öljymaalauksia ja hiilipiirroksia, joiden aiheena oli usein Janakkalan kirkko.Janakkalan seurakunta . Tutustu hautausmaahan 2008-2014, Richard Rautoja 4-5-116 Rautoja kuoli 1936 sydänsairauteen. Hänet on haudattu Janakkalan hautausmaalle. == Maalauksia == * Lempäälän työväentalon kattomaalaukset, Lempäälä 1907 Lempäälän Työväenyhdistys : Richard Rautojan maalaukset == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Lempäälän työväenyhdistyksen talo, sisäkuva juhlasalista 1907-1920-luvuilta, kattomaalaukset maalannut Richard Rautoja 1907, Työväen Arkisto (Finna) Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1877 syntyneet Luokka:Vuonna 1936 kuolleet
Ylä-Saimaa

Ylä-Saimaa on harvoin esiintyvä Saimaaseen liittyvä käsite, jolla voidaan tarkoittaa järven yläjuoksulla sijaitsevia Suur-Saimaaseen kuuluvia vesistöjä. Raja Ylä-Saimaan ja Ala-Saimaan välillä kulkee tavallisesti Savonlinnan Kyrönsalmen virrassa . Toisinaan Ylä-Saimaalla tarkoitetaan Kyläniemen pohjoispuolisia alueita Puumalan kirkonkylän Puumalansalmelle asti . Nimeä voidaan käyttää myös erisnimissä kuten esimerkiksi Ylä-Saimaan satama . Ylä- Saimaalle vastakkaista termiä käytetään vielä vesistöalueiden nimityksissä. Ala-Saimaan lähialue on järven ne alueet, jotka sijaitsevat Puumalansalmen alapuolella. Sitä laajempi Ala-Saimaan alue katta paljon laajemman alueen, mutta se sijaitsee Puumalansalmen alapuolella. == Lähteet == Luokka:Saimaa
Mikko Himmi

Mikko Himmi (22. elokuuta 1877 Lemi – 10. heinäkuuta 1932 Lemi) oli suomalainen kansakoulun opettaja. Lemin Vainikkalan kylässä syntyneen Himmin vanhemmat olivat maanviljelijä Mikko Himmi ja Valpuri Sinkko. Hän kävi kansakoulun, suoritti kiertokoulun opettajan tutkinnon ja valmistui Kajaanin seminaarista vuonna 1906. Himmi työskenteli opettajana Uudenkirkon Kuusjärven kansakoulussa vuosina 1906–1918. Työväenliikkeen toimintaan osallistunut Himmi pakeni sisällissodan jälkeen Venäjälle. Hän laati siellä suomenkielisten neuvostokoulujen ensimmäiset oppikirjat, joita käytettiin monen vuoden ajan. Palattuaan Suomeen Himmi työskenteli Viipurin maalaiskunnan Esisaaren kansakoulun johtajaopettajana vuosina 1922–1931. Hän toimi myös maalaiskunnan kunnanvaltuutettuna vuosina 1923–1930. Puoluekannaltaan Himmi oli sosiaalidemokraatti. ==Teoksia== * Lasten kirja: I, Opin alkeita. Pietari: Suomalainen sivistysjaosto, 1920. Teoksen verkkoversio * Lasten kirja: II, Kertomuksia. Pietari: Suomalainen sivistysjaosto, 1920. Teoksen verkkoversio * Oppilaan laskuoppi. Pietari: Suomalainen sivistysjaosto, 1920. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Viipurin maalaiskunnan kunnanvaltuutetut Luokka:Vuonna 1877 syntyneet Luokka:Vuonna 1932 kuolleet
Berkhamsted

Berkhamsted on noin asukkaan kunta (civil parish) Hertfordshiren kreivikunnassa Itä-Englannissa. Kunta kuuluu Dacorumin hallintopiiriin ja sijaitsee Chilternin kukkuloilla Bulbourne-joen laaksossa. Berkhamstedissa sijaitsee normanniaikainen kivilinna Berkhamstedin linna. Tarinan mukaan anglosaksien armeija antautui juuri siellä Normandian herttualle joulukuussa 1066, jolloin hänestä tuli Vilhelm Valloittaja. == Ystävyyskaupungit == * Beaune (Ranska) * Neu Isenburg (Saksa) == Berkhamstedilaisia henkilöitä == * Sarah Brightman (1960-), laulaja * Christopher Edmund Broome (1812–1886), sienitieteilijä * Graham Greene (1904–1991), kirjailija == Lähteet == Luokka:Englannin kunnat Luokka:Hertfordshiren hallinnolliset alueet Luokka:Asutut paikat Hertfordshiressä
Leck Fischer

Leck Fischer (1904 Kööpenhamina, Tanska – 1956 Gentofte, Tanska) oli tanskalainen elokuvakäsikirjoittaja ja kirjailija. Fischer ryhtyi täysipäiväiseksi kirjailijaksi, kun hänen teoksensa Leif den Lycklige (1928–1929) oli saanut julkisuutta. Hän oli yhteiskunnallisesti tiedostava, ja hänen 1930-luvun teoksensa ovat pessimistisiä. Hän kirjoitti romaaneja, näytelmiä ja elokuvakäsikirjoituksia. ==Suomennetut teokset== * Elämä alkaa uudelleen (En Kvinde paa Fyrre), suom. Liisa Ylinen, Helsinki : Tammi 1948. Sarja: Aikamme suosittuja, 4. ;Suomeksi esitettyjä näytelmiä * Tyhjässä talossa * Kotirintama * Vapaa sunnuntai ==Lähteet== Luokka:Tanskalaiset kirjailijat Luokka:Tanskalaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 1956 kuolleet
Raffaello Giovagnoli

Raffaello Giovagnoli (13. maaliskuuta 1838 Rooma – 15. heinäkuuta 1915 Rooma) oli italialainen kirjailija. Giovagnoli osallistui nuorena Italian yhdistymistaisteluun Giuseppe Garibaldin johdolla. Hän työskenteli historian opettajana ja toimi useaan otteeseen kansanedustajana. Giovagnolin tunnetuin teos on roomalaisten orjien ja gladiaattorien kapinasta kertova romaani Spartakus (Spartaco, 1874). Hän kirjoitti myös muita historiallisia romaaneja sekä tutkimuksia Italian itsenäisyystaistelusta. Giovagnolin omaan aikaan sijoittuvia romaaneja pidetään epäonnistuneina. ==Suomennettu teos== * Giovanniuoli. Spartakus: romaani. Lyhennetystä painoksesta suom. Einari Rauhamäki. Leningrad: Kirja, 1927. * Giovanniuoli. Spartakus: romaani. Astoria: Amerikan suomal. sosialististen kustannusliikkeiden liitto, 1928. ==Lähteet== Luokka:Italialaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1838 syntyneet Luokka:Vuonna 1915 kuolleet
Matiskala (Mikkeli)

Matiskala on entinen kylä entisessä Mikkelin maalaiskunnassa, kylä on liitetty osaksi Alamaan kylää. Alamaa sijaitsee noin 30 kilometriä Mikkelistä koilliseen sijaitsevalla Vehmaskylän seutualueella, kylän nimi on peräisin ainakin jo 1561-luvulta lähtien alueella vaikuttaneesta talonpoikaissuvusta Matiskainen ja sen kantatalosta . Matiskalan talo on sittemmin ollut useamman talonpoikaissuvun asuttama. Matiskalan tilalla on toiminut kylän ainoa raamisaha, ja tilan alueella on ollut vuokraviljelyä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *https://www.geologinenseura.fi/sites/geologinenseura.fi/files/geologi_- _artikkelit/puustinen_0.pdf Geologinen seura (2007) Mikkelin Matiskala Luokka:Mikkelin maalaiskunnan kylät
Henri Kiviniemi

Henri ”Pommi-Henkka” Kiviniemi on suomalainen tehosteräjäyttäjä. Hän juonsi Myytinräjäyttäjät-televisiosarjaa vuonna 2017 yhdessä Sara Forsbergin ja Sami Tammen kanssa. Hänen perustamansa OneFX Oy -tuotantoyhtiö on tehnyt tehosteita useisiin suomalaisiin mainoksiin, elokuviin, televisiosarjoihin ja musiikkivideoihin. Hän on tehnyt erikoistehosteita muun muassa Duudsoneille, Stunt Freaks Teamille ja puolustusvoimille. Kiviniemi räjäyttelee pommeja maatilalla Orimattilassa. Vuonna 2018 Kiviniemi valittiin Päijät-Hämeen vuoden nuoreksi yrittäjäksi. Kiviniemi suunnitteli Orimattilaan pommipuistoa, mutta hän perui jättämänsä ympäristölupahakemuksen taloudellisten syiden vuoksi. Kiviniemi on ohjannut suurimman osan Pasin ja Anssin musiikkivideoista. Vuonna 2018 Kiviniemi perusti Youtube sarjan nimeltä ”"Pommijätkät” ja nykyisin kanavalla on useita kymmeniä tuhansia tilaajia, joista suosituin video on Teslan räjäytys. Tällä videolla on yli 5 miljoonaa näyttökertaa. Kiviniemi osti vuonna 2022 osakkuuden Orimattilan Latopanimosta. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset henkilöt Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Index Fungorum

Index Fungorum on kansainvälinen tieteellinen projekti, jonka päämääränä on luoda tietokanta sienien kunnan binomisesta nimistöstä. Projektissa ovat mukana brittiläinen Kew Gardens, Kiinan tiedeakatemia ja uusiseelantilainen Manaaki Whenua – Landcare Research. == Katso myös == * International Plant Names Index == Lähteet == Luokka:Sienet Luokka:Taksonomia Luokka:Biologiset tietokannat
Popielów

Popielów (Gmina Popielów, ) on maalaiskunta Opolen piirikunnassa Puolassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 8 029\. Kunnan hallintokeskus ja suurin kylä on Popielów. Kunnan kylät ovat Kaniów, Karłowice, Kurznie, Kuźnica Katowska, Lubienia, Nowe Siołkowice, Popielowska Kolonia, Popielów, Rybna, Stare Kolnie, Stare Siołkowice sekä Stobrawa. Sen pinta-ala on 176 neliökilometriä. Popielów rajautuu Dąbrowan, Dobrzeń Wielkin, Lewin Brzeskin, Lubszan, Pokójin, Skarbimierzin ja Świerczówin kuntiin. Vuonna 2005 kunnan pinta-alasta 46,9 prosenttia oli maatalousmaata ja noin 47,2 prosenttia metsää. Vuoden 2019 lopussa 51,9 prosenttia Popielówin asukkaista oli naispuolisia ja 48,1 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat kunnan väestöstä 15,4 prosenttia, työikäiset 61,6 prosenttia ja eläkeikäiset 22,9 prosenttia väestön keski-iän ollessa 43,3 vuotta. Puolan vuoden 2011 väestönlaskennassa kunnan väestöstä 21,6 prosenttia oli saksalaisia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Gmina Wiejska Popielów Opolen tilastokeskus. Luokka:Opolen voivodikunnan kunnat
Oliver Burke

Oliver Burke (s. 7. huhtikuuta 1997 Kirkcaldy) on skotlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Englannissa, Saksassa, Skotlannissa ja Espanjassa sekä edustanut Skotlannin miesten maajoukkuetta yli kymmenessä maaottelussa. Burke aloitti liigauransa kaudella 2014–2015 Englannin mestaruussarjassa Nottingham Forestin joukkueessa ja ykkösliigassa lainasopimuksella Bradford Cityn joukkueessa. Kaudella 2016–2017 hän pelasi RB Leipzigin joukkueessa Saksan Bundesliigassa 25 ottelua, joista avauskokoonpanossa viisi, ja teki maalin Kölniä vastaan. Kaudella 2017–2018 hän pelasi West Bromwich Albionin joukkueessa 15 valioliigaottelua, joista avauskokoonpanossa kaksi. West Bromwich putosi Valioliigasta keväällä 2018 ja Burken pääsarjaura jatkui keväällä 2019 lainasopimuksella skotlantilaisseura Celticissä. Kaudella 2019–2020 hän pelasi Deportivo Alavésin joukkueessa Espanjan Primera Divisiónissa 31 ottelua, joista avauksessa 14, ja teki helmikuussa voittomaalin kotiottelussa Eibaria vastaan. Syyskuussa 2020 Burke siirtyi Englannin Valioliigan Sheffield Unitediin. Hän pelasi kauden aikana 25 liigaottelua ja teki tammikuussa 2021 voittomaalin vierasottelussa Manchester Unitedia vastaan. Seuraavalla kaudella hän pelasi Sheffield Unitedissa vain kolme Englannin mestaruussarjan ottelua ja vietti kevätkauden lainalla saman sarjan Millwallissa. Hän siirtyi kesällä 2022 ilmaissiirrolla Werder Bremeniin, jossa pelasi syyskauden aikana 15 Bundesliigan ottelussa, mutta oli vain kerran avauskokoonpanossa, ja teki kaksi maalia. Kevätkauden 2023 hän oli jälleen lainalla Millwallissa. Burke pelasi Skotlannin alle 19-, alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Skotlannin A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran maaliskuussa 2016 Tanskaa vastaan. Elokuun 2023 puoliväliin mennessä hän on pelannut 13 A-maaottelua, joista kuusi avauskokoonpanossa. Viimeksi hän on pelannut maajoukkueessa marraskuussa 2020. Kesäkuussa 2019 hän teki voittomaalin EM-karsintaottelussa Kyprosta vastaan. == Lähteet == Luokka:Skotlantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Boris Filippov

Boris Filippov, oik. Boris Andrejevitš Filistinski (1905 Stavropol, Venäjä – 3. toukokuuta 1991 Washington DC, Yhdysvallat) oli neuvostoliittolainen kirjailija, kirjallisuudentutkija ja toimittaja. Hän opiskeli vuosina 1924–1928 Leningradissa itämaisten kielten instituutissa. Toisen maailmansodan aikana hän joutui maanpakoon. Filippov julkaisi kulttuurihistoriallisesti kiintoisaa omaelämäkerrallista proosaa. Hän teki yhteistyötä muiden emigranttien kanssa julkaistakseen Neuvostoliitossa syrjittyjen kirjailijoiden teoksia. Filippovin ajatteluun vaikutti jo hänen nuoruusvuosinaan filosofi Sergei Tsvetkov. Filippov lähti 1943 vetäytyvien saksalaisten perässä Saksaan, jossa hän oleskeli Münchenin lähellä pakolaisleirillä. Hän avioitui runoilija Irina Bushmanin kanssa. Hän muutti 1950 New Yorkiin ja avioitui 1951 Olga Anstein kanssa. Avioliitto osoittautui epäonnistuneeksi, mutta virallinen ero tuli vasta 1965, ja pian sen jälkeen hän solimi avioliiton Jevgenija Vladimirovna Tšiglevitšin kanssa, ja yhteistyössä he harjoittivat kustannustoimintaa. Hänen oman kirjallisen työnsä syrjäytti pian emigranttikirjallisuuden julkaisutoiminta.Boris Filippov papers, Archives at Yale. Viitattu 18.3.2021, 31.3.2021 ==Lähteet== Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjailijat Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Yhdysvaltalaiset kustantajat Luokka:Vuonna 1905 syntyneet Luokka:Vuonna 1991 kuolleet
Kean Bryan

Kean Bryan (s. 1. marraskuuta 1996 Manchester) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Manchester Cityn junioreissa ja Sheffield Unitedissa sekä lisäksi lainalla Buryssa, Oldham Athleticissa ja Bolton Wanderersissa. Syyskuussa 2021 hän teki sopimuksen mestaruussarjassa pelaavan West Bromwich Albionin kanssa. Valioliigassa hän pelasi kaudella 2020–2021 Sheffield Unitedin joukkueessa 13 ottelua ja teki maalin tammikuussa 2021 voitokkaassa vierasottelussa Manchester Unitedia vastaan. Bryan on pelannut Englannin alle 16-, alle 17-, alle 19- ja alle 20-vuotiaiden maajoukkueissa. == Lähteet == Luokka:Englantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kuzma Gorbunov

Kuzma Jakovlevitš Gorbunov (; 10. marraskuuta 1903 Simbirskin läänin Syzranin kihlakunnan Panšinon kylä – 22. maaliskuuta 1986 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija. Kuzma Gorbunov syntyi talonpoikaisperheeseen. Hän kävi kirkkokoulun ja työkoulun ja työskenteli sanomalehdessä. Gorbunovin ensimmäinen runo ilmestyi vuonna 1919 ja ensimmäinen kertomuskokoelma Šefovy sapogi vuonna 1925. Hänet teki tunnetuksi Maksim Gorkin kiittämä romaani Jäänlähtö (Ledolom, 1929), jota pidettiin yhtenä nuoren neuvostokirjallisuuden merkkiteoksista. Sen aiheena on maaseudun luokkataistelu. Maaseudun lisäksi Gorbunov kirjoitti toisesta maailmansodasta ja toimi kääntäjänä. ==Suomennettu teos== * Jäänlähtö: romaani. Suom. Herman Laukkanen. Leningrad: Kirja, 1931. ==Lähteet== Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjailijat Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1903 syntyneet Luokka:Vuonna 1986 kuolleet
Perunkypärähokko

Perunkypärähokko (Pauxi unicornis) on hokkoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan uhanalaisena Etelä-Amerikasta. Sirankypärähokkoa (Pauxi koepckeae) on aiemmin pidetty perunkypärähokon alalajina. ==Koko ja ulkonäkö== Perunkypärähokko voi kasvaa 85-95 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat pääosin toisiaan ulkonäöltään. Perunkypärähokko on väritykseltään sinisenkiiltävän musta. Päälaen höyhenet ovat kiharia. Pyrstön pää ja yläperä ovat väriltään valkoiset. Naaras muistuttaa väritykseltään koirasta, mutta siitä tunnetaan myös punaruskea muoto. Perunkypärähokan nokka on kookas ja väriltään oranssi. Nokan tyvessä on sininen litteä ja korkea luulevy. ==Levinneisyys ja elinympäristö== Perunkypärähokkoa tavataan Boliviasta ja muutamia havaintoja on myös Perusta. Lajin elinympäristöä ovat kosteat ja koskemattomat trooppiset metsät. Linnun ravintoa ovat pehmeät kasvienosat esímerkiksi hedelmät, siemenet ja hyönteiset. Perunkypärähokko luokitellaan äärimmäisen uhanalaiseksi ja kannan kooksi arvioidaan 1 500-7 500 yksilöä. Suurimmat uhat perunkypärähokolle ovat metsästys ravinnoksi ja elinympäristön häviäminen teiden rakentamisen ja maanviljelysmaaksi kaatamisen vuoksi. ==Lähteet== Luokka:Hokot Luokka:Uhanalaiset linnut
Killeen

Killeen on kaupunki Bellin piirikunnassa, Texasin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 153 095. Kaupunki perustettiin vuonna 1872. Yhdysvaltain maavoimien Fort Hood -sotilastukikohta sijaitsee kaupungissa. Killeenin pormestarina toimii Jose L. Segarra. == Väestö == Kaupungin asukkaista 44,28 prosenttia on valkoisia, 40,06 prosenttia afroamerikkalaisia, 3,89 prosenttia aasialaisia ja 0,81 prosenttia intiaaneja. 4,22 prosenttia asukkaista eivät ole Yhdysvaltain kansalaisia. Kaupungin väestön keski-ikä on 28,8 vuotta. ==Kuvia kaupungista== Tiedosto:Side view of D Avenue.JPG|Killeenin keskustaa. Tiedosto:Killeen High School 01.jpg|Killeen High School. Tiedosto:'I'm Leaving on a Jet Plane' DVIDS208422.jpg|Fort Hoodin sotilastukikohta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kaupungin kotisivut Luokka:Texasin kaupungit
Wellerman

Wellerman tai Soon May the Wellerman Come on uusiseelantilainen merimieslaulu, jota merimiehet ovat arvioiden mukaan laulaneet valaanpyyntialuksilla 1800-luvulla. Kappale nousi suuren yleisön tietoisuuteen, kun skotlantilainen Nathan Evans julkaisi joulukuussa 2020 videopalvelu TikTokissa videon itsestään laulamassa kappaletta. Videosta tuli viraalihitti ja se johti sosiaalisessa mediassa merimieslauluilmiön syntyyn. Evansin, 220 Kidin ja Billen Tedin versio kappaleesta nousi Britannian singlelistan ensimmäiselle sijalle maaliskuussa 2021. == Lähteet == Luokka:Uusiseelantilaiset musiikkikappaleet Luokka:1800-luvun musiikki Luokka:Kansanlaulut Luokka:Merimieslaulut Luokka:Britannian singlelistan ykköset Luokka:Internet- ilmiöt
Alfred de Tarde

Jean Bertrand Alfred de Tarde (20. huhtikuuta 1880 Sarlat-la-Canéda – 3. huhtikuuta 1925 La Roque-Gageac) oli ranskalainen kirjailija, ekonomisti ja toimittaja. Tarde toimi La Roque-Gageacin pormestarina. Hän oli sosiologi Gabriel Tarden poikahttps://catalogue.bnf.fr/ark:/12148/cb12151376zhttps://www.idref.fr/030009081https://id.loc.gov/authorities/names/n97073237.html. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset kirjailijat Luokka:Ranskalaiset taloustieteilijät Luokka:Ranskalaiset toimittajat Luokka:Pormestarit Luokka:Vuonna 1880 syntyneet Luokka:Vuonna 1925 kuolleet
Rachel Field

Rachel Field (1894 New York, New York, Yhdysvallat – 1942 Beverly Hills, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hän kirjoitti proosaa, runoja ja lastenkirjallisuutta. Menestyskirjan Kaikki tämä ja taivas myös pohjalta on tehty elokuva Kaikki tämä ja taivas myös (1940)., viitattu 20.3.2021 Field sai 1930 Newbery-mitalin.Field, Rachel, viitattu 18.3.2021 ==Suomennetut teokset== * Kunniansa puolesta (All this and heaven too), suom. Aune Heino, Porvoo: WSOY 1940 * Kaikki tämä ja taivas myös (All this and heaven too), suom. Werner Anttila, Porvoo: WSOY 1940 * Lapsen iltarukous (A prayer for a child), suom. Pia Hartman, Edes 1978 ISBN 951-9060-08-1 ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1894 syntyneet Luokka:Vuonna 1942 kuolleet
Riigikogun vaalit 1999

Riigikogun, eli Viron parlamentin vaalit järjestettiin 7. maaliskuuta 1999, jolloin valittiin 101 edustajaa Viron parlamenttiin, Riigikoguun. == Tulokset == |- style="background-color:#E9E9E9;text-align:center;" ! colspan="2" rowspan="2" style="text-align:left;"| Puolueet ! colspan="3"| Äänet ! colspan="2"| Paikat |- style="background-color:#E9E9E9;text-align:center;" ! width="75"| Ääniä ! width="30"|% ! width="35"|+/– ! width="30"| Paikat ! width="35"|+/– |- | style="background-color:;"| | style="text-align:left;"| Viron keskustapuolue | | 23,4 | +1,9 | 28 | +12 |- | style="background-color:#014F9A;"| | style="text-align:left;"| Isänmaaliitto | | 16,1 | | 18 | +10 |- | style="background-color:;"| | style="text-align:left;"| Viron reformipuolue | | 15,9 | –0,5 | 18 | –1 |- | style="background-color:;"| | style="text-align:left;"| Maltilliset | | 15,2 | | 17 | +11 |- | style="background-color:#f0953a;"| | style="text-align:left;"| Viron kokoomuspuolue | | 7,6 | | 7 | 0 |- | style="background-color:#F5B453;"| | style="text-align:left;"| Viron Kansanliitto | | 7,3 | | 7 | 0 |- | colspan="9" style="background-color:#E9E9E9"| |- | style="background-color:#000191;"| | style="text-align:left;"| Viron kristillinen kansanpuolue | | 2,4 | Uusi | 0 | 0 |- | style="background-color:#4682B4;"| | style="text-align:left;"| Viron venäläinen puolue | | 2,0 | | 0 | 0 |- | style="background-color:#DDDDDD;"| | style="text-align:left;"| Sitoutumattomat ehdokkaat | | 1,5 | | 0 | 0 |- | colspan="9" style="background-color:#E9E9E9"| |- style="font-weight:bold;" | style="text-align:left;" colspan="2"| Yhteensä | | 100 % | style="background-color:#E9E9E9;"| | 101 | style="background-color:#E9E9E9;"| |- | colspan="9" style="background-color:#E9E9E9"| |- | style="text-align:left;font-size:90%;" colspan="9"| Lähde: IPU |} == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Riigikogun kotisivu luokka:Viron vaalit Luokka:Vuoden 1999 vaalit Luokka:Riigikogu
Mihail Tšumandrin

Mihail Fjodorovitš Tšumandrin (, 18. syyskuuta 1905 Tula – 4. helmikuuta 1940) oli venäläinen neuvostokirjailija. Mihail Tšumandrin syntyi työläisperheeseen. Isän kuoltua hän kasvoi lastenkodissa, opiskeli rautatieläiskoulussa ja työskenteli tehtaalla. Vuonna 1923 Tšumandrin muutti Pietariin, jossa hän toimi vuodesta 1925 lähtien proletaarikirjailijoiden yhdistyksen johtotehtävissä ja kirjallisuuslehtien toimittajana. Tšumandrin liittyi Neuvostoliiton kommunistiseen puolueeseen vuonna 1927. Tšumandrin on kirjoittanut joukon työläisromaaneja, joista tunnetuin on NEP-kautta kuvaava Yksityistehtaassa (Fabrika Rable, 1928). Vuonna 1933 ilmestyi Saksan-matkaan perustunut kuvauskokoelma Germanija. Muutamat näytelmät perustuvat Venäjän Kaukoidän kokemuksiin. Tšumandrin tunnettiin Neuvosto-Karjalan kirjallisuuden ”kummisetänä”, jonka ansiosta Jalmari Virtanen nousi venäjänkielisen lukijakunnan tietoisuuteen. Vuonna 1937 kirjailijaa syytettiin äärivasemmistolaisuudesta, mutta hän onnistui välttymään vakavilta seurauksilta. Tšumandrin kaatui talvisodassa. Hän sai kuolemansa jälkeen Leninin kunniamerkin. ==Suomennettu teos== * Yksityistehtaassa (Rabelais’n tehdas): romaani. Suom. Hanna Karhinen. Leningrad: Kirja, 1932. ==Lähteet== Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjailijat Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1905 syntyneet Luokka:Vuonna 1940 kuolleet
Ferreira de Castro

José Maria Ferreira de Castro (1898 Salgueiros, Portugali – 1974 Porto, Portugali) oli portugalilainen kirjailija ja toimittaja. Hän oli neorealismin edelläkävijä. Hän kuvasi orjuutta lähenevää Amazonin kumiviljelmien työläisten elämää teoksissaan Selva (1930) ja O Instinto Supremo (1968). Lisäksi hän kirjoitti realistisia romaaneja. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Portugalilaiset kirjailijat Luokka:Portugalilaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1898 syntyneet Luokka:Vuonna 1974 kuolleet
Augustiner-Bräu

Augustiner-Bräu on Münchenissä sijaitseva saksalainen panimo. Panimo on aikanaan perustettu augustinolaiseen luostariin ja ensimmäiset maininnat siitä ovat jo vuodelta 1328. Panimo on Münchenin vanhin toiminnassa oleva panimo. Augustiner-Bräu on yksi virallisista Oktoberfest-panimoista. == Historia == Augustinolaiset munkit perustivat Müncheniin luostarin vuonna 1294. Munkit perustivat luostariinsa myös panimon. Panimon tarkasta perustamisajankohdasta ei ole tietoa, mutta ensimmäinen tunnettu maininta on peräisin vuodelta 1328. 1800-luvun alussa luostarin jouduttua lopettamaan toimintansa panimo siirtyi valtion omistukseen ja myöhemmin sitä kautta yksityiseen omistukseen. Münchenissä on vuodesta 1810 järjestetty Oktoberfest-juhla. Oktoberfest alkoi ajan saatossa keskittyä yhä enemmän oluen ympärille ja Augustiner-Bräun olutta on tiettävästi tarjoiltu Oktoberfesteillä ainakin vuodesta 1867. Nykyään panimon Oktoberfestbier kuuluukin perinteisiin juhlilla tarjoiltaviin oluisiin. == Oluita == * Augustiner Oktoberfestbier * Lagerbier Hell * Edelstoff * Heller Bock * Augustiner Weißbier * Augustiner Pils * Augustiner Dunkel * Maximator == Lähteet == * Augustiner-Bräun kotisivu === Viitteet === Luokka:Saksalaiset panimot ja olutmerkit
Jens Christian Hauge

Jens Christian Hauge (15. toukokuuta 1915 – 30. lokakuuta 2006) oli Norjan vastarintaliikkeen sotilaallisen organisaation johtaja toisen maailmansodan aikana sekä Norjan puolustusministeri vuosina 1945–1952 ja oikeusministeri vuonna 1955. Poliittisen uransa jälkeen hän toimi liike-elämässä muun muassa SAS-lentoyhtiön ja Statoil-öljy-yhtiön johdossa. Hän kuului Norjan työväenpuolueeseen ja oli sosiaaliselta taustaltaan torpparisukua. 1950-luvun lopulla Hauge osallistui järjestelyihin, joilla Norja myi 20 tonnia raskasta vettä Israelille. Noin puolet raskaasta vedestä ostettiin takaisin Norjaan vuonna 1991. Puolustusministerinä toimiessaan Hauge antoi tukea suomalaisten sosiaalidemokraattien vaalityöhön. ==Teoksia== *Frigjøringen (1970) *Rapport om mitt arbeid under okkupasjonen (1995) ==Lähteet== Luokka:Norjan ministerit Luokka:Norjan vastarintaliikkeen henkilöt Luokka:Norjan puolustusministerit Luokka:Oikeusministerit Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 2006 kuolleet
Vergílio Ferreira

Vergílio Ferreira (1916 Melo, Portugali – 1996 Sintra, PortugaliVergílio Ferreira, Britannica, viitattu 17.3.2021 ) oli portugalilainen kirjailija. Hän kuului alkuun neorealistiseen suuntaukseen mutta kokeili sittemmin uusia ilmaisukeinoja. Hän omaksui vaikutteita ranskalaisesta eksistentialismista, mikä näkyi teoksissa Mudança (1949) ja Manhã Submersa (1954), joilla hän irtautui neorealismista. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Portugalilaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1916 syntyneet Luokka:Vuonna 1996 kuolleet
Aika (aikakauslehti)

Aika oli Helsingissä 1907–1922 ilmestynyt kulttuurialan aikakauslehti. Sen päätoimittajana toimi Gunnar Suolahti 1907–1912 ja V. A. Koskenniemi 1913–1922. Aika yhdistyi Valvojan kanssa ja ne ilmestyivät vuoden 1923 alusta lähtien Valvoja-Aika-nimisenä aikakauslehtenä. Vuodesta 1944 lähtien lehden nimenä oli taas Valvoja. Vuonna 1904 perustetusta Raatajasta kehittynyt Aika puhutteli nuoria ihmisiä ja oli vanhasuomalaisuuden kirjallinen suunnannäyttäjä. Aika kilpaili liberaalin nuorsuomalaista ajattelua edustaneen Valvojan kanssa aikakauden vilkkaassa kulttuurielämässä. Suomen itsenäisyyden ajan myötä vanha puoluejako siirtyi menneeksi tapahtumaksi, jolloin molemmat aikakauslehdet voitiin yhdistää uudeksi julkaisuksi, josta kehittyi edeltäjiään akateemisempien ajatusten levittäjä. Kun Valvoja myöhemmin yhdistyi Suomalaisen Suomen kanssa, oli lehden nimenä vuosina 1970–1972 jälleen Aika, mutta vuonna 1973 sen nimeksi tuli Kanava. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kulttuurilehdet Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset aikakauslehdet
La Coquille

La Coquille on ranskalainen kunta, joka sijaitsee Dordognen departementissa Uudessa-Aktivaniassa.http://www.ville-lacoquille.fr/. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Dordognen kunnat
Kaikki tiet

Kaikki tiet on laulaja Jorma Kääriäisen ja Riku Niemi Orchestran albumi vuodelta 2011. Se koostuu 1960- ja 1970-lukujen viihde- ja elokuvasävelmien klassikoista valtaosin Riku Niemen sovittamina. Soundi-lehden Jussi Niemi arvosti sitä omistautumista ja panostusta mitä näin ison orkesterin käyttö on vaatinut. Riku Niemen orkesteri soi hänestä ”vanhanaikaisen lämpimästi hengittäen”, ja myös solisti Kääriäinen on levyllä ”ääneltään erinomaisessa vedossa”. Myös Helsingin Sanomien Mari Koppinen totesi kliseisen kappalevalikoiman toimivan, koska kaikki on toteutettu niin suurella pieteetillä. ==Kappaleet== # # # # # # # # # # # # ==Muusikot== *saksofonit ja huilut – Petteri Hietamäki, Pentti Lahti *saksofonit ja klarinetti – Risto Salmi *baritonisaksofoni, bassoklarinetti – Pasi Lackman *pasuuna – Antti Rissanen, Heikki Tuhkanen *trumpetti – Teemu Mattsson, Mikko Koponen, Tero Saarti *basso – Tuure Koski *sello – Markus Hohti, Riikka Lampinen *rummut – Jari Kettunen *kitara, mandoliini – Jari Nieminen *lyömäsoittimet – Jartsa Karvonen *kosketinsoittimet – Seppo Hélin *vibrafoni – Riku Niemi *alttoviulut – Marjut Kortehisto, Mauri Kuokkanen *viulut – Elina Viitasaari, Kaisa Ivars, Klaara Pyrhönen, Laura Airola, Maija Linkola, Severi Salminen ==Lähteet== *Discogs.com ===Viitteet=== Luokka:Jorma Kääriäisen albumit Luokka:Riku Niemi Orchestran albumit Luokka:Vuoden 2011 albumit
Vladimir Stavski

Vladimir Petrovitš Stavski (, oikea sukunimi Kirpitšnikov, Кирпичников; 11. elokuuta 1900 Penza – 14. marraskuuta 1943 Nevelin lähellä) oli venäläinen neuvostokirjailija. Vladimir Stavski syntyi työläisperheeseen. Hän kävi viisi luokkaa reaalikoulua ja työskenteli rakennuksilla ja tehtaassa. Stavski osallistui Venäjän sisällissotaan ja liittyi kommunistiseen puolueeseen vuonna 1918. Kotiuduttuaan armeijasta vuonna 1922 hän työskenteli Donin Rostovissa. Stavskin kirjallinen ura alkoi sanomalehden työläiskirjeenvaihtajana. Vuonna 1925 hän siirtyi puoluetehtäviin ja vuonna 1926 hänestä tuli Pohjois-Kaukasian proletaarikirjailijoiden johtaja. Vuodesta 1927 hän toimitti rostovilaista Na podjome -lehteä. Stavski oli perustamassa Neuvostoliiton kirjailijaliittoa ja toimi sen hallituksen sihteeristössä. Maksim Gorkin kuoltua hänestä tuli kirjailijaliiton pääsihteeri vuonna 1936. Vuonna 1937 hänet valittiin Neuvostoliiton korkeimman neuvoston edustajaksi ja vuosina 1937–1941 hän oli Novyi mir -lehden päätoimittaja. Stavskin ensimmäinen, sisällissodasta kertova kirja ilmestyi vuonna 1924. Hän osallistui maatalouden kollektivisointiin ja kirjoitti siitä joukon kuvauskokoelmia. Vuodesta 1939 lähtien Stavski julkaisi kuvauksia Halhin-Golin taisteluista, Ukrainan ja Valko-Venäjän länsiosien miehityksestä sekä talvisodasta. Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon hän toimi sotakirjeenvaihtajana. ==Suomennettu teos== * Kasakkakylä (Razbeg). Suom. Lea Helo. Leningrad: Kirja, 1933. ==Lähteet== Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjailijat Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1900 syntyneet Luokka:Vuonna 1943 kuolleet
Tanskan urheiluliitto

Tanskan urheiluliitto () on Tanskan kansallinen olympiakomitea ja urheiluliitto. Tanskan urheiluliiton tehtävä on edistää tanskalaista urheilua yhdessä lajiliittojen ja urheiluyhdistysten kanssa. Tanskan urheiluliiton tehtävä on myös edistää urheilun asemaa tanskalaisessa yhteiskunnassa. Kansallisena olympiakomiteana Urheiluliitto toimii maansa virallisena edustajana olympiakisoissa sekä kansainvälisisissä ja alueellisissa mestaruuskisoissa. == Puheenjohtajat == Tanskan urheiluliitolla on historiansa aikana ollut 13 puheenjohtaja. Liiton tähän asti pitkäaikasin puheenjohtaja on ollut Kai Holm, jonka kausi kesti 24 vuotta. Kausi Puheenjohtaja 1896-1897 Viktor Hansen 1897-1899 Holger Forchhammer 1899-1901 Niels V. Holbek 1901-1909 Fritz Hansen 1909-1922 Johan L. Nathansen 1922-1941 Holten F. Castenschiold 1941-1947 Herbert Sander 1947-1962 Leo Frederiksen 1962-1969 Gudmund Schack 1969-1978 Kurt Møller 1978-1983 Svend O. Hansen 1983-2007 Kai Holm 2007- Niels Nygaard == Lähteet == Luokka:Tanskan urheilu Luokka:Olympiakomiteat
Paavo Saarikoski

Paavo Saarikoski, sukunimi aik. Miinin (10. tammikuuta 1904 Kiestinki – 2. marraskuuta 1948) oli vienankarjalaista syntyperää ollut Suomen ortodoksisen kirkon pastori, suomentaja ja päätoimittaja.Arvo Jääskinen : Paavo Saarikoski, nöyrä kilvoittelija. Karjalan heimo N:o 11-12/1948Ortodoksi.net : Paavo Saarikoski Kiestingissä talonpoikaisperheeseen syntynyt Paavo Saarikoski siirtyi Suomen ensimmäisen maailmansodan jälkeisinä levottomina vuosina. Hän opiskeli ortodoksisessa pappisseminaarissa ja valmistui papiksi vuonna 1927. Saarikoski opiskeli sitten ensimmäisenä ortodoksisena pappina Helsingin yliopiston teologisessa tiedekunnassa suorittaen kasvatusopin tutkinnon ja kirkkohistorian ja käytännöllisen teologian arvosanat. Hän jatkoi sitten opintojaan Ateenan yliopiston teologisessa tiedekunnassa 1929–1930 ja vieraili tällöin myös Thessalonikissa ja Athoksen luostarissa. Hän opiskeli vielä 1936–1937 Romaniassa Cernautin yliopiston teologisessa tiedekunnassa suorittaen I vuosikurssin, Saarikoski joutui keskeyttämään opintonsa Romaniassa keuhkotaudin vuoksi. Saarikoski aloitti kuitenkin romanialais- suomalaisen sanakirjan laatimisen, mutta tämä työ jäi keskeneräiseksi Saarikosken kuoltua. Saarikoski toimi puolustuslaitoksen ortodoksisena matkasaarnaajana 1930–1934. Hän oli Kitelän seurakunnan esimiehenä ja Salmin seurakunnan kolmantena pappina kunnes hän tuli vuonna 1940 kolmanneksi papiksi Helsingin ortodoksiseen seurakuntaan. Vuonna 1942 Saarikoski toimi ortodoksisen pappisseminaarin vt. rehtorina.Suomen Sukututkimusseura : Pappisluettelo - Helsingin ortodoksinen seurakunta Saarikoski oli Suomen ortodoksisen kirkon jumalanpalvelus- ja oppikirjain suomennos- ja toimituskomitean tekstintarkastajana vuodesta 1936 ja päätoimittajana vuodesta 1939. Hän suomensi ortodoksista kirjallisuutta ja toimi Ortodoksia-lehden päätoimittajana. == Teoksia == * Ateena - Saloniki - Athos. Pyhän Sergein ja Hermannin veljeskunta, Sortavala 1931 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Paavo Saarikoski : Joulu Ateenassa, Suomen Kuvalehti, 20.12.1930, nro 51-52, s. 24, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Suomen ortodoksisen kirkon papit Luokka:Vienankarjalaiset Luokka:Suomentajat Luokka:Päätoimittajat Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 1948 kuolleet
Madeline Stuart

Madeline ”Maddy” Stuart (s. 13. marraskuuta 1996 Brisbane) on australialainen muotimalli eli mannekiini. Hän lienee ensimmäinen, laajan suosion saavuttanut malli, jolla on Downin syndrooma. Maddy Stuartilla on esiintynyt suurta haastetta päästä mallin urallaan eteenpäin. Hänellä on myös puheen vaikeutta. Esimerkiksi Madeline Stuartilla oli ollut hankaluutta saada aikaan malliagentuuria. Kuitenkin Maddy Stuart on esiintynyt useilla eri catwalkeilla ja esiintynyt useissa eri muotitapahtumissa. Madeline Stuartin äiti, Rosanne on auttanut tytärtään, yksinhuoltajaäitinä, tämän toivomalla ammattiuralla.IS Tv-liite 11/21, s. 28–29.Madeline Stuart on esiintynyt muun ohella, muotilehti Voguessa.https://www.vogue.com.au/fashion/news/meet-australian-madeline- stuart-the-worlds-first-professional-model-with-down-syndrome/news- story/c90e9224d9586e7840362a9ea0a4bf8a Viitattu 20.3.2021. ==Lähteet== *Ilta- Sanomat, TV-liite 11/21. Toim: Lahti, Johanna – Leinonen, Pauliina – Mattila, Sanna et al. Julkaisija: Sanoma Mediat Finland Oy. ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== *https://www.madelinestuartmodel.com/ Luokka:Australialaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Raisa Vasiljeva

Raisa Rodionovna Vasiljeva (, naimisissa Lukina, Лукина; 30. elokuuta 1902 Pietari – 30. maaliskuuta 1938 Vorkuta) oli neuvostoliittolainen lasten- ja nuortenkirjailija. Raisa Vasiljeva syntyi köyhään työläisperheeseen. Hän teki töitä pikkutytöstä lähtien, osallistui Venäjän vallankumoukseen ja oli yksi ensimmäisistä Komsomolin jäsenistä. Vasiljeva opiskeli myöhemmin työläistiedekunnassa ja teknologisessa instituutissa ja liittyi kommunistiseen puolueeseen vuonna 1919. Hänen miehensä Vasili Lukin työskenteli puolueen piirikomitean instruktorina. Vasiljeva ja hänen miehensä kuuluivat kommunistipuolueen ”trotskilais-zinovjevilaiseen oppositioon”. Heidät pidätettiin ja karkotettiin Keski-Aasiaan vuonna 1928, mutta seuraavana vuonna tuomio kumottiin ja he pääsivät palaamaan Leningradiin. Vasiljevan ensimmäinen kirja Ensimmäiset nuorisoliittolaistytöt (Pervyje komsomolki) ilmestyi vuonna 1932. Omaelämäkerrallisen teoksen aiheena ovat Venäjän vallankumouksen nuoret osanottajat. Vasiljeva kirjoitti myös toista kirjaa, josta ilmestyi katkelmia, mutta hänet pidätettiin pian Sergei Kirovin murhan jälkeen joulukuussa 1934. Vasiljeva ja hänen miehensä tuomittiin ”vastavallankumouksellisen zinovjeviläisen ryhmän jäseninä” viiden vuoden vankeuteen. Kirjailijan teoksiin perustuvasta elokuvasta Ystävättäret (Podrugi, 1935) tuli suosittu, mutta sen käsikirjoittaja mainittiin ensimmäisen kerran vasta vuonna 1960. Kolmannen kerran Vasiljeva pidätettiin Uhta-Petšoran vankileirillä vuoden 1937 lopussa. Hänet tuomittiin kuolemaan ja ammuttiin Vorkutan lähellä yhtenä 351:stä samana päivänä teloitetusta vangista, joista 296 oli poliittisia. ==Suomennettuja teoksia== * Ensimmäiset nuorisoliittolaistytöt. Suom. Lea Helo. Leningrad: Kirja, 1933. * Poliitikot (Politiki). Suom. Lea Helo. Leningrad: Kirja, 1934. ==Lähteet== Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjailijat Luokka:Stalinin vainoissa kuolleet Luokka:Venäläiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Vuonna 1902 syntyneet Luokka:Vuonna 1938 kuolleet
Lakeuden kutsu (albumi)

Lakeuden kutsu on iskelmälaulaja Pasi Kauniston albumi vuodelta 1972. Noin puolet sen lauluista on Toivo Kärjen sävellyksiä, toinen puoli ulkomaisia käännöskappaleita. Albumin myynti ylsi kultalevyyn vuonna 1976. Kansanlaulupoljentoisesta nimikappaleesta ”Lakeuden kutsu” tuli valtavan suosittu etenkin pohjalaismaakunnissa. Maaseutunostalgiaa ja Suomen maantiedettä sivuavat sanoitukset myös kappaleissa ”Koitere – Karjalan helmi”, ”Tää viesti kotiin vie”, ”Kotiseudulle tiedä en mä vertaa” ja ”Nelostie”. Kaikki albumin kappaleet julkaistiin myös singlelevyinä: ”Maa muuttukoon” / ”Iltatähti” (1970), ”Kaiken silmistäs nään” / ”Tää viesti kotiin vie” (1970), ”Lakeuden kutsu” / ”Ei päivää ilman sinua” (1971), ”Nelostie” / ”Yksinäiset askeleet” (1971), ”Kaukainen laulu” / ”Isä ja lapsi” (1972) ja ”Koitere – Karjalan helmi” / ”Kotiseudulle tiedä en mä vertaa” (1972).Discogs.com, haku kappaleiden nimillä. ==Kappaleet== ===A-puoli=== # # # # # # ===B-puoli=== # # # # # # ==Lähteet== *Fenno-musiikkiarkisto *Discogs.com ===Viitteet=== Luokka:Vuoden 1972 albumit Luokka:Pasi Kauniston albumit
Internet-palvelu

Internet-palvelu on Internetissä suoritettava verkkopalvelu. Tämä eroaa muun muassa ekstranet- tai intranet-palveluista siten, että se on saavutettavissa laajemmalle yleisölle. Internet-palveluihin kuuluvat muun muassa World Wide Web, sähköposti, Usenet, chatti-palvelut, pikaviestintä, Internet-puhelut, suoratoistotelevisio, Internet-radio ja niin edelleen. Internet-palvelua ei pidä sekoittaa termiin "Web Services"; jälkimmäisellä tarkoitetaan Web- teknologialla toteutettua ohjelmointiteknistä palvelurajapintaa. Yleinen termi Internet-palveluntarjoaja ei tarkoita palvelun ylläpitäjää vaan Internet- yhteyden tarjoajaa. Luokka:Internet
Pyterlahden louhos

Pyterlahden louhos oli Virolahdella Pyterlahden kylässä Suomenlahden rannalla sijainnut kivilouhos, josta vietiin punasävyistä rapakivigraniittia Venäjälle pääasiassa Pietariin.Maailman suurimmat kivijärkäleet Suomesta: Orjantyötä, miehentyötä mutta aina kivityötä. Suomen Kuvalehdelle kirjoittanut tri Aarne Laitakari, Suomen Kuvalehti, 11.10.1930, nro 41, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotRetkipaikka 6.11.2013 : Pyterlahden graniittilouhos, VirolahtiKaakkois-Suomen unohdettu kohde : Pyterlahden louhos Kivenlouhinta alkoi Pyterlahdella 1700-luvun alussa kun tsaari Pietari I alkoi rakentaa uutta pääkaupunkia Pietaria Neva-joen suulle. Jo aiemmin 1600-luvulla oli kiveä louhittu Tallinnan ja Narvan linnoitusten rakentamiseen. Louhimon työnjohto ja työvoima oli venäläistä ja alussa louhintatöissä oli rangaistusvankeja ja heitä vartioimassa sotaväkeä. Työssä oli enimmillään noin 2 000 miestä ja Sittasaareen rakennettiin venäläinen kirkko työväkeä varten. Louhintamenetelmät olivat alkeellisia eikä räjähdysaineita käytetty juuri lainkaan. Suuret kivenlohkareet irrotettiin rakohakkausmenetelmällä joka vei aikaa mutta lohkareet saatiin irti ehjinä. Suurin irrotettu lohkare oli 33 metriä pitkä ja 2,3 metriä paksu 360 tonnia painanut kivi (toisen tiedon mukaan kiven pituus oli 25,5 metriä, paksuus keskimäärin 3,5 metriä ja paino yli 600 tonnia) jota käytettiin Talvipalatsin eteen 1832 pystytetyssä Aleksanteri I:n muistopatsaan jalustassa. Kiven valmistamiseen kului 275 mieheltä 18 kuukautta. Pyterlahdelta olivat peräisin myös Iisakinkirkon 48 16,5 metrin korkuista graniittipylvästä. Suurimmat lohkareet saatiin Heponiemen louhokselta, jossa on edelleen näkyvissä rakohakkausmenetelmän tuottamia kiviseiniä. Kivet vedettiin louhimolta miesvoimin rantaan ja laivattiin sitten Pietariin aluksi venäläisillä parkoilla mutta myöhemmin myös suomalaisten kaljaaseilla ja jahdeilla. 1850-luvulta alkaen Pyterlahden louhoksella alkoi työskennellä suomalaisia ja parissakymmenessä vuodessa louhintatyö siirtyi yksinomaan heille. Kiviä alettiin irrottaa kiilanreikäriveillä, räjähdysaineiden käyttö lisääntyi ja louhimoissa otettiin käyttöön myös nostokurjet. 1890-luvulla suomalaiset toimittivat kivet Kronstadtin kuivatelakkaa varten ja he alkoivat myös urakoida Pietarissa Nevan kanvien rantojen, siltojen ja patsaiden kivitöitä. 1900-luvun alkupuolella kiveä louhittiin Varpusaarella ja Hailniemen kaakkoiskärjessä. Uusi yhtiö Itä- Suomen Graniitti Oy hoiti kivien vientiä Venäjälle ja Pyterlahden louhimoissa oli työssä kautta vuoden 200-300 miestä, kiireisinä aikoina jopa enemmänkin. Pyterlahdella oli kaikkiaan kymmeniä erillisiä louhoksia, muun muassa Heponiemi, Korpisaari, Hailiniemi, Siltasaari, Varpusaari ja Kangasala. Kivenlouhinta Pyterlahdella päättyi ensimmäisen maailmansodan alettua 1914. Louhittava kivi oli karkearakeista rapakivigraniittia joka kelpasi vientiin vain Venäjälle. Louhinnan päätyttyä entiset louhimot alkoivat metsittyä. == Lähteet == ==Kirjallisuutta== *Kaukiainen, Yrjö: Punaiset pilarit — Suomalainen graniitti tsaarien Pietarissa. SKS 2016 Luokka:Suomen kaivokset Luokka:Virolahden historia Luokka:Virolahden nähtävyydet
Pasi Kaunisto (albumi)

Pasi Kaunisto on Finnlevyn vuonna 1969 julkaisema iskelmälaulaja Pasi Kauniston esikoisalbumi. Se sisältää muun muassa hänen alkuaikojensa kaksi suurta hittiä, ”Koskaan et muuttua saa” ja ”Sanat eivät riitä kertomaan”. ==Kappaleet== ===A-puoli=== # # # # # # ===B-puoli=== # # # # # # ==Lähteet== *Discogs.com === Viitteet === Luokka:Vuoden 1969 albumit Luokka:Pasi Kauniston albumit
Under the Skin (vuoden 2013 elokuva)

Under the Skin on vuonna 2013 valmistunut Jonathan Glazerin ohjaama tieteiselokuva, joka perustuu löyhästi Michel Faberin vuoden 2000 romaaniin Lihaa ja verta (englanniksi Under the Skin). Scarlett Johansson esittää elokuvan pääroolissa mystistä naista, joka viettelee yksinäisiä miehiä Skotlannissa. Under the Skinin ensi-ilta pidettiin Telluriden elokuvajuhlilla 29. elokuuta 2013, ja sen maailmanlaajuinen ensi-ilta 10. elokuuta 2014. == Vastaanotto == Rotten Tomatoes -elokuvasivustolla Under the Skin on saanut 84 prosentilta kriitikoista myönteisen arvostelun. Sivuston yleisen mielipiteen mukaan elokuva voi olla vaikeasti ymmärrettävä joillekin katsojille, mutta kiehtova kuvasto ja Scarlett Johanssonin lumoava roolisuoritus tekevät Under the Skinista aavemaisen katselukokemuksen. The Guardian-lehden Peter Bradshaw kuvaili elokuvaa viiden tähden arvostelussaan visuaalisesti ällistyttäväksi ja syvästi järkyttäväksi. Myös The Times ja The Daily Telegraph palkitsivat elokuvan viidellä tähdellä omissa arvosteluissaan. Under the Skin oli useiden kriitikoiden mielestä yksi vuoden parhaista elokuvista, ja myöhemmin myös yksi 2010-luvun parhaista. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2013 brittiläiset elokuvat Luokka:Brittiläiset tieteiselokuvat