EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Erika Pykäläinen

Erika Pykäläinen (s. 2001) on suomalainen alppihiihtäjä, joka edustaa Hyvinkään Slalomseura Sukkulaa. Hän kilpailee lähinnä pujottelussa ja suurpujottelussa. Pykäläinen kuuluu Suomen naisten B-maajoukkueeseen. Pykäläinen kilpaili ensimmäistä kertaa alppihiihdon maailmancupissa lokakuussa 2018 Söldenin suurpujottelussa. Hän karsiutui toiselta kierrokselta. Ensimmäisen pujottelun maailmancuposakilpailunsa Pykäläinen laski saman vuoden marraskuussa Levillä. Kauden kahdessa muussakaan suurpujottelun osakilpailussa hän ei päässyt toiselle kierrokselle. Aktiivisemmin hän kilpaili maailmancupissa kaudella 2021–2022 mutta ei edelleenkään päässyt yhdessäkään kilpailussa toiselle kierrokselle. Pykäläinen kilpaili vuoden 2019 maailmanmestaruuskilpailuissa Åressa. Hän sijoittui suurpujottelussa 38:nneksi ja keskeytti pujottelun ensimmäisellä laskukierroksella. Hän oli mukana myös joukkuekilpailussa. Cortina d’Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 Pykäläinen sijoittui suurpujottelussa 29:nneksi ja keskeytti pujottelun ensimmäisellä kierroksella. Myöskään parisuurpujottelu ja joukkuekilpailu eivät tuoneet menestystä. Pekingin olympialaisissa 2022 Pykäläinen keskeytti sekä pujottelun että suurpujottelun avauskierroksella. Pykäläinen sijoittui alppihiihdon nuorten MM-kilpailuissa 12:nneksi suurpujottelussa vuonna 2018, kahdeksanneksi supersuurpujottelussa ja yhdeksänneksi suurpujottelussa vuonna 2021 sekä viidenneksi joukkuekilpailussa, kuudenneksi suurpujottelussa ja 14:nneksi alppiyhdistetyssä vuonna 2022. Eurooppa-cupissa hänen paras suorituksensa on neljäs sija suurpujottelussa tammikuussa 2019 Tignes'ssä. Pykäläinen otti ensimmäisen voittonsa FIS-kilpailuista joulukuussa 2017 ja myöhemmin samalla kaudella vielä kolme lisää. Kaikkiaan hän on voittanut 11 FIS-kilpailua. Pykäläinen on voittanut Suomen-mestaruuden vuonna 2018 suurpujottelussa sekä vuonna 2019 supersuurpujottelussa ja alppiyhdistetyssä. Lisäksi hän on voittanut Alpecimbra FIS Cupin alle 16-vuotiaiden tyttöjen sarjassa suurpujottelun, sijoittunut pujottelussa toiseksi ja ollut mukana voittamassa joukkuekilpailua Suomen joukkueessa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset alppihiihtäjät Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Salibandyn alle 19-vuotiaiden poikien maailmanmestaruuskilpailut 2019

Salibandyn U19-poikien MM-kisat järjestettiin Halifaxissa 8.–12. toukokuuta 2019. Kisat olivat järjestyksessään 10. U19 miesten MM-kisat. Kisoihin lähti hallitsevana maailmanmestarina Suomi, joka oli voittanut kaksi edellistä mestaruutta. MM-kisat pidettiin Kanadassa, mikä on harvinaista, sillä salibandyn arvokisoja järjestetään harvoin Euroopan ulkopuolella. Kanadassa järjestettiin myös vuoden 2016 U19 naisten kisat. Tšekki voitti historiansa ensimmäisen maailmanmestaruuden kaatamalla Ruotsin finaalissa. Pronssia sai Suomi, joka kukisti Sveitsin pronssiottelussa. == Joukkueet == MM-kisat pelattiin 16 joukkueen kesken siten, että joukkueet oli jaettu edellisten kisojen perusteella 8 joukkueen A- ja B-sarjoihin. A-sarjan viimeinen tippui seuraaviin kisoihin B-sarjaan ja vastaavasti B-sarjan voittaja nousi seuraaviin kisoihin A-sarjaan. === A-sarja === Lohko A * * * * Lohko B * * * * === B-sarja === Lohko C * * * * Lohko D * * * * ==Pudotuspelit== ===Ottelu sijasta 7.=== Norja putosi B-sarjaan. Tilalle nousi Saksa. ===Ottelu sijasta 5.=== ===Välierät=== ===Pronssiottelu=== ===Finaali=== == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen kisasivusto 2019 Maailmanmestaruuskilpailut alle 19-vuotiaiden poikien Luokka:Kanadan salibandy
Cara Mia

Cara Mia voi tarkoittaa seuraavia: == Musiikki == === Albumit === * Cara Mia (Matin ja Tepon albumi), 1976 * Cara Mia (Reino Nordinin albumi), 2019 === Kappaleet === * ”Cara Mia”, Måns Zelmerlöwin kappale vuodelta 2007
Bronto Skylift

Bronto Skylift Oy Ab on japanilaisen Morita-yhtiön omistama suomalainen yritys, joka on maailman suurimpia kuorma-auton alustalle rakennettujen nostolava-ajoneuvojen valmistajia. Yrityksen tehtaat sijaitsevat Tampereella ja Porissa. ==Historiaa== Bronto Skyliftin historia juontaa vuoteen 1968, jolloin Kalevi Suoniemi ja Aaro Laitinen perustivat Tampereelle Erikois-Teline Oy:n ja alkoivat tehdä koneurakointia henkilönostimilla. Vuonna 1972 he perustivat Telinekeskus Oy:n ja ryhtyivät rakentamaan Bronto-merkkisiä henkilönostimia. Bronto-nimi saatiin Kivisissä ja Sorasissa kiviä nostelevalta Bronto-nimiseltä brontosaurukselta. Ensimmäinen Bronto valmistui 1973 ja sadas vuonna 1976. Vuoteen 2007 mennessä niitä oli rakennettu noin 5 500, joista 90 prosenttia oli mennyt Suomen ulkopuolelle. Bronton vientitoiminta oli alkanut 1975 bilateraalikauppana Lada-henkilöautoja tuovan Konelan kautta: Konela toi Ladoja ja vei tavaravaihtona samasta arvosta Bronto-nostinautoja Neuvostoliittoon. Vuonna 1979 Suoniemi ja Laitinen myivät Telinekeskuksen osake-enemmistön kolmannelle osakkaalle Kauko Tammelle. Tämä laajensi yritystä nopeasti muun muassa perustamalla Säynätsaloon paloautoja valmistavan Brontosaurus Oy:n. 1980-luvun alussa Telinekeskus osti turkulaisen nostokoneyhtiön Nummela Skylift. Pian yrityskaupan jälkeen yhtiön nimi muutettiin Bronto Skyliftiksi. Yritys oli 1980-luvun puolessavälissä lähellä konkurssia vientitoiminnan hiipuessa. Pankin määräyksestä yritys siirrettiin 1987 kokonaan Fiskarsille, joka oli jo ollut Telinekeskuksen osaomistajana. Yrityksen uudeksi nimeksi tuli Metra. Jo muutaman vuoden päästä nimeksi palautettiin Bronto Skylift. Fiskars nimittäin tarvitsi Metra-nimen Lohjan ja Wärtsilän fuusiossa syntyneelle Metra-konsernille, joka tosin myöhemmin muuttui Wärtsiläksi. Vuonna 1993 Bronto-konserni luopui paloautojen ja muun palokaluston valmistuksesta ja management buyout -kaupassa Säynätsalon tehtaan omistajaksi tuli yrityksen toimiva johto. Se jatkoi paloautojen valmistusta Bronto-konserniin kuuluneen Sammutin Oy:n nimellä. (Tilaajille.) Se valmistaa yhä paloautoja Saurus-tuotemerkillä, nykyisin osana NRG konsernia Fiskarsin- vuosina Bronto Skylift esitteli tuolloin maailman korkeimmalle, 72 metriin, yltävän nostolava-auton. Vuonna 1995 Fiskars myi Bronto Skyliftin yhdysvaltalaiselle palo- ja pelastusalan suuryritykselle Federal Signal Corporationille, jonka omistuksessa alkoi Bronton uusi nousu järeiden nostolava-autojen markkinajohtajaksi maailmassa. Vuonna 2015 Bronto Skylift siirtyi japanilaisen Moritan omistukseen. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Bronto Skyliftin Youtube-kanava Luokka:Suomalaiset metalliteollisuusyhtiöt
Ooka

Ooka on Profane Omenin viides studioalbumi, joka julkaistiin 7. syyskuuta 2018. Se debytoi Suomen virallisen listan sijalla 19, ja fyysisen albumilistan sijalla 6. == Vastaanotto == Inferno Kaaoszine 7.5/10 Soundi Albumi sai hyvän vastaanoton. Soundin Antti Luukkanen antoi albumille neljä tähteä viidestä. Hän sanoi luovan tauon tehneen tehtävänsä energisen ja kompaktin kokonaisuuden muodossa, jossa ei ole ”löysää hetkeä”, ja luki sen vuoden parhaimpien metallialbumeiden joukkoon. Kaaoszinen Jesse Kärkkäinen piti albumia mielenkiintoisena ja sävellysteknisesti rohkeana teoksena, joka on estottomuudessaan muutamaa keskinkertaisempaa kappaletta lukuun ottamatta hyvä. == Kappaleet == == Kokoonpano == ;Yhtye * Jules Näveri – laulu * Antti Kokkonen – kitara * Williami Kurki – kitara * Antti Seroff – basso * Tomppa Saarenketo – basso * Samuli Mikkonen – rummut ;Tuotanto * Juho Räihä – tuottaja, äänittäjä, miksaaja, masteroija * Aleksanteri Kuosa – äänittäjä * Jesse Soiletsalo – äänittäjä (esituotanto) * Ville Salonen – grafiikka, design == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Ooka discogs.com -sivustolla * Luokka:Vuoden 2018 albumit Luokka:Profane Omenin albumit
Hermannin laguuni

Hermannin laguuni () on yhdysvaltalaisen Jim Toomeyn luoma strippisarjakuva. Sitä on julkaistu vuodesta 1991 lähtien. Sarjan päähahmo on Hermanni-hai, joka asuu kuvitteellisessa Kapupun laguunissa Palaun saaristossa Mikronesiassa. Suomessa sarjakuvaa on julkaistu ainakin Metro-lehdessä sekä Iltalehdessä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Kotisivut Luokka:Yhdysvaltalainen sarjakuva Luokka:Strippisarjakuva
TUL Cup 2019

TUL Cup 2019 oli 78. kerran järjestetty Suomen Työväen Urheiluliiton jalkapallomestaruuskilpailu. Turnaus pelattiin Lahden Mukkulassa 23.–24. maaliskuuta 2019. Mukaan ilmoittautui neljä joukkuetta. Samassa yhteydessä järjestettiin myös ammattiyhdistysten jalkapallon mestaruusturnaus. TUL Cupin loppuottelussa Mikkelin Pallo-Kissat voitti Warkaus JK:n rangaistuspotkukilpailun jälkeen ja uusi edellsen vuoden mestaruutensa. == Joukkueet == Joukkue Kotipaikka Sarjataso 2019 Jyväskylän Seudun Palloseura Jyväskylä Kolmonen Mikkelin Pallo-Kissat Mikkeli Kakkonen Sisu-Pallo Seinäjoki Nelonen Warkaus JK Varkaus Kolmonen == Ottelut == === Välierät === === Pronssiottelu === === Loppuottelu === Rangaistuspotkukilpailu suoritettiin heti varsinaisen peliajan jälkeen. MiPK:n joukkue: Ronie de Andrade, Miika Ekmark, Sami Ekmark, Tommi Ekmark, Jalmari Haapea, Isaac Kannah, Mikko Kausto, Antti-Pekka Kesonen, Ville Kirvesoja, Tuomas Koppelomäki, Antti Lampinen (mv), Erlon Costa Maciel, Victor Matheus de Paula, Jesse Putkonen, Rafael, Santeri Suutari, Jaakko Teräsranta, Antti Voutilainen, Tatu Österlund (mv). Valmentajat: Janne Moilanen, Kimmo Aholainen. == Lähteet == Luokka:TUL Cup Luokka:Vuoden 2019 jalkapallo
Hanna Niemelä

Hanna Niemelä (s. 28. kesäkuuta 1995) on suomalainen salibandyn pelaaja, joka laukoo vasemmalta ja pelaa keskushyökkääjänä. Hän edustaa F-liigassa pelaavaa SS Rankkoja AnkkojaNhlfinns. Hän pelasi kauden 2021–2022 sveitsiläisseura Unihockey Berner Oberlandissa. Aikaisemmin urallaan Niemelä on pelannut laitahyökkääjänä. == Seurajoukkueessa == Niemelä on edustanut salibandyliigassa myös kajaanilaista Papasta kaudella 2014–2015, ennen kuin siirtyi Rankkojen Ankkojen tuolloin 1. divisioonassa pelanneeseen joukkueeseen. Hän saavutti SM-pronssia kaudella 2020–2021. == Maajoukkueessa == Niemelä on voittanut opiskelijoiden MM-kultaa vuonna 2018. Hän debytoi maajoukkueleirillä ensimmäisen kerran kesällä 2018, yhdessä joukkuekaverinsa Sanna Ristelin kanssa. Hän saavutti MM-hopeaa ensimmäisissä naisten MM- kilpailuissaan Uppsalassa 2021, kuten myös seuraavissa kisoissa Singaporessa 2023. Hän on pelannut lokakuun 2023 loppuun mennessä 30 maaottelua, joissa hän on tehnyt seitsemän maalia ja antanut neljä maalisyöttöä. == Muuta == Niemelän sisko Emmi Niemelä on myös salibandyn liigapelaaja. == Lähteet == * SSRA * Nhlfinns * Salibandy.fi * Pääkallo.fi === Viitteet === Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset salibandyn pelaajat
Papumaksaruoho

Papumaksaruoho (Sedum stahlii) on maksaruohoihin kuuluva kasvilaji. Se on Meksikosta kotoisin oleva mehikasvi, jota kasvatetaan myös koristekasvina. Kasvin lehdet ovat vihreitä tai punavihreitä. Sillä on munanmuotoiset, noin 10–12 millimetriä pitkät ja kosketettaessa helposti putoavat lehdet. Kasvi kasvaa suurimmillaan noin 25 senttimetriä korkeaksi ja 30 senttimetriä leveäksi. Papumaksaruoho lisääntyy helposti versoista, joihin se kasvattaa suhteellisen nopeasti juuret. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Maksaruohot
Rádio Nacional de Angola

thumb|Malanjen alueradio. Rádio Nacional de Angola eli RNA on Angolan kansallinen yleisradioyhtiö. Radiotoiminta sai alkunsa Portugalille kuuluneessa Angolassa 1930-luvun lopulta lähtien perustetuista radiokerhoista. Niillä oli asemia Luandassa, Benguelassa, Cabindassa, Carmonassa, Lobitossa, Lusossa, Malanjessa, Moçâmedesissa, Nova Lisboassa, Novo Redondossa, Sá da Bandeirassa ja Silva Portossa. Angolan timanttiyhtiöllä oli oma asemansa Rádio Diamang ja katolisella kirkolla Rádio Ecclésia. Kaupallisia radioasemia olivat Luandan A Voz de Angola ja A Voz de Luanda sekä Rádio Comercial de Angola Sá da Bandeirassa. Valtiollinen Emissora Oficial de Angola aloitti koelähetykset vuonna 1951 ja säännöllisen toiminnan vuonna 1953. Lähetykset tapahtuivat etupäässä pienillä keski- ja lyhytaaltolähettimillä. Ne oli suunnattu lähinnä Angolan portugalilaisille siirtolaisille, joita oli 1970-luvun alussa lähes puoli miljoonaa. Vapautusliikkeiden vastaista propagandaa tehneellä Emissora Oficialilla oli vuonna 1964 rakennettu ja vuonna 1969 uudistettu lähetyskeskus Luandan Mulenvosissa. Se lähetti ohjelmaa myös englanniksi ja ranskaksi. Angolan vapautusliike MPLA aloitti radiolähetykset Brazzavillestä 1960-luvun puolivälissä. Kansallisella vapautusrintamalla FNLA:lla oli oma asemansa Kinshasassa. Angolan itsenäistyttyä vuonna 1975 Emissora Oficialin pohjalta perustettiin Radiodifusão Nacional de Angola, jonka toiminimenä on Rádio Nacional de Angola. Lähetystoiminta käynnistettiin uudelleen Kuuban tuella. Vuonna 1979 perustettiin koulutuskeskus, jossa opiskeli toimittajia myös Kap Verdeltä, Guinea-Bissausta sekä São Tomélta ja Príncipeltä. Valtion radiomonopolin lähetystoiminta laajeni varsinkin 1980-luvulla. Angolan mediakenttä alkoi vapautua 1990-luvun alussa, ja vuonna 1992 Luandaan perustettiin ensimmäinen kaupallinen radioasema. Yksityiset asemat toimivat kaikki ULA-alueella. Rádio Nacional de Angola muutettiin vuonna 2010 julkisen palvelun yleisradioyhtiöksi. Rádio Nacional de Angolalla on viisi radiokanavaa. Portugalinkielinen Canal A lähettää ohjelmaa ympäri vuorokauden koko maahan. Toinen yleiskanava on 14 kansallisellä kielellä toimiva Rádio Ngola Yetu. Luandassa toimivat urheilukanava Rádio Cinco ja musiikkiradio Rádio FM Estéreo. Ulkomaanpalvelu Canal Internacional välittää ohjelmia portugaliksi, englanniksi, ranskaksi ja lingalaksi. RNA:lla on alueradiot Luandassa ja maan kaikissa provinsseissa. Ne välittävät aluelähetysten lisäksi Canal A:n, Rádio Cincon ja Rádio Ngola Yetun ohjelmia. Yhtiöllä on paikallisradiot myös Soyossa ja Lobitossa sekä kolmessa Luandan kunnassa. Lähetykset tapahtuvat etupäässä ULA-alueella. Mulenvosissa on yhä keski- ja lyhytaaltoasema, jonka kaikki lähettimet eivät ole käytössä. Ohjelmia lähetetään myös satelliitin välityksellä ja niitä voi kuunnella Internetissä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Rádio Nacional de Angola * RNA:n Internet- lähetykset Luokka:Angolalainen kulttuuri‎ Luokka:Julkisen palvelun mediayhtiöt Luokka:Radioasemat
Castello

Castello on Arla Foodsin rekisteröimä tuotemerkki, jolla myydään erilaisia juustoja ja homejuustoja. Castellon perusti vuonna 1893 tanskalainen Rasmus Tholstrup. Yrityksen ensimmäinen tuote oli valkohomejuusto. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Castello Suomen kotisivut * Castello Arlan sivut Luokka:Elintarvikealan tuotemerkit
Nummela (kappale)

”Nummela” on suomalaisen laulaja-lauluntekijän Anssi Kelan kappale, joka julkaistiin promosinglenä maaliskuussa 2001. Kappale on kolmas singlejulkaisu Kelan ensimmäiseltä sooloalbumilta Nummela. Kela kirjoitti kappaleen 14. tammikuuta 2001 Bruce Springsteenin ”My Hometown” -kappaleen innoittamana. Ensin hän kirjoitti kappaleen omaelämäkerralliset sanoitukset ja sitten sävelsi musiikin. Kela soitti tuoreen kappaleen vaimolleen, ja totesi, että ”tämä taitaa mennä suoraan pöytälaatikkoon”. Kelan mielestä kappale ei ollut samaistuttava, kun ”kolmekymppinen tyyppi tilittää elämänsä vaiheita hyvin yksityiskohtaisesti.” Hänen vaimonsa rohkaisi miestään, ja seuraavana päivänä Kela esitti kappaleen BMG-levy-yhtiön Asko Kalloselle, joka totesi: ”Ihan järjettömän hyvä biisi! Tuon nimi on muuten Nummela!” Kela aloitti kappaleen äänitykset SDC Finland -studiolla Jukka Immosen kanssa 24. tammikuuta 2001. Normaalista poiketen Kelalla ei ollut mielessään minkäänlaista sovitusta, vaan kappale äänitettiin täysin spontaanisti. Esimerkiksi huuliharpulla soitettu intro syntyi, kun pohjaraidat olivat jo valmiit. Kelan ja Immosen mielestä kappaleen intro kaipasi vielä jotain, joten Kela nappasi huuliharppunsa ja pyysi Immosta painamaan äänitysnappia. Kallonen saapui studiolle kuuntelemaan valmista kappaletta kaksi päivää myöhemmin ja totesi: ”Tämä on täydellinen.” ”Nummela” nousi parhaimillaan Suomen radiosoittolistan toiseksi, ja Rumban 50 hittiä -listan sijalle kahdeksan. ==Kappaleet== # == Listasijoitukset == Lista Paras sijoitus Radiosoittolista 2 50 hittiä 8 ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2001 kappaleet Luokka:Anssi Kelan kappaleet
Sanna Risteli

Sanna Risteli (s. 14. syyskuuta 1993) on suomalainen salibandyn pelaaja. Risteli laukoo oikealta ja on pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Salibandyliigassa pelaavaa SSRA:ta. == Seurajoukkueessa == Ristelin liigaura alkoi OLS:issa, jossa hän saavutti SM-pronssia. OLS:ista Risteli siirtyi kajaanilaiseen Papakseen. Papaksesta hän siirtyi takaisin Ouluun, SSRA:n vahvuuteen. Kaudella 2018-2019 Risteli saavutti 100. tehopisteen rajan. 100. liigapelin hän pelasi 18.11.2017. == Maajoukkueessa == Risteli valittiin maajoukkueen leiritykseen ensimmäisen kesällä 2018 yhdessä joukkuekaverinsa Hanna Niemelän kanssa. Hän teki maajoukkuedebyyttinsä Ruotsia vastaan. == Muuta == Salibandyn erikoislehti Pääkallo.fi arvosti Ristelin Naisten Salibandyliigakauden 2016-2017 toiseksi parhaaksi puolustajaksi. == Lähteet == * * * * * * * * Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset salibandyn pelaajat
Gainesville (Florida)

Gainesville on kaupunki Floridan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 124 354. Gainesville on Alachuan piirikunnan hallintokeskus. Kaupunki perustettiin huhtikuussa 1869. Floridan yliopisto sijaitsee Gainesvillessä. Yliopistokampuksen ja siellä sijaitsevien museoiden ohella Gainesvillen nähtävyyksiä ovat kasvitieteellinen puutarha Kanapaha, valtionpuisto Paynes Prairie Preserve State Park ja kirjailija Marjorie Kinnan Rawlingsin kotitalo läheisessä Cross Creekissä Gainesvillestä kaakkoon.The Columbia Encyclopedia, 6th ed. (Columbia University Press, 2018), s.v. "Gainesville". Artikkelin teksti Questia-palvelussa (vaatii tilauksen) . ==Kuvia kaupungista== Tiedosto:Depot Park 01.jpg|Gainesvillen Depot -puisto. Tiedosto:Dsg Alachua County Courthouse Family and Civil Justice Center 20050507.jpg|Alachuan piirikunnan oikeustalo. Tiedosto:Ben Hill Griffin Stadium.jpg|Floridan yliopiston Ben Hill Griffin Stadium. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Floridan kaupungit
Dominique Kouas

Dominique Kouas (Dominique Kouas Gnonnou) (s. 1952, Ranskan Dahomey) on beniniläinen vodoun-taiteilija. Hänen työnsä ovat saaneet vaikutteita perinteisiltä anonyymeiltä afrikkalaisilta taiteilijoilta aikaisempien vuosisatojen takaa. Hänet tunnetaan suurista metalliveistoksistaan, joita on esillä muun muassa Ouidahissa, Beninissä. Hänen ateljeensa on Porto-Novossa. Eräs hänen huomattavia teoksiaan on kolmipäinen, kolmijalkainen ja kolmikätinen veistos Mami Wata. Eräs kuvaa useita kasvoja, joilla on Fonien (kaksi kummallakin poskella, ohimossa ja otsalla) ja jorubojen (kolme kummallakin poskella) arpeuttamismerkkejä, jotka osoittavat heidän kuulumistaan etniseen ryhmään. 1960-luvun lopulla Kouas toimii ranskalaisen ja salvadorilaisen valokuvaajan Pierre Vergerin tiedottajana ja avustajana. Kun Verger tuli Beniniin etsimään historiallisia kohteita Ouémé -joen laaksosta, Kouas innostui vanhoista esineistä. Tämän jälkeen taiteilija alkoi tehdä lukuisia perinteisiä puisia veistoksia. Dominique Kouasin taiteessa keskeinen osa on Beninin vodoun-uskonnolla ja hänen teoksissaan on myös useita muita uskonnollisia symboleja ja hengellisiä yhteyksiä. Hän on osa ensimmäistä Beninin itsenäisyyden jälkeistä sukupolvea. Hän työskenteli maansa sosialistisella kaudella luopumatta hengellisistä viitauksistaan, vaikka vodoun oli virallisesti kielletty uskonto. Beninin marxilais-leniniläisen hallinnon päättymisen jälkeen hänen merkityksensä taiteilijana kasvoi. Dominique Kouasin teokset olivat osa valtion järjestämiä festivaaleja 1990-luvun alussa, kuten Ouidah'92 festivaali. Kouasin tuotanto on tyyliltään ja materiaaleiltaan monipuolinen. Ouidahin ”Orjareitin” päässä, lähellä rantaa on monumentaalinen teos nimeltä Ovi jolta ei ole paluuta (1995). Sen rakenneosat suunnitteli kuvanveistäjä Fortuné Bandiera. Monumentin portaalin vieressä olevat Dominique Kouasin suuret metalliveistokset esittävät vangittujen orjien perheitä. Ouidahin orjareitin varrella on myös Kouasin veistos Unohduksen puu, jossa pitkätukkainen merenneito on kääntynyt sisämaahan päin, ja kutsuu ihmisä kuuntelemaan lähtöhuutoaan tuntemattomaan maahan. Hän puhaltaa trumpettia. Vdeistoksen naishahmo muistuttaa Mami Wataa. Kouasin suuria veistoksia on luonnehdittu rohkeiksi ja geometrisiksi ja ne tunnistaa siitä, että ne leikittelevät positiivisella ja negatiivisella tilalla. == Kuvia teoksista == Tiedosto:Dominique Kouas Ovi jolta ei ole paluuta metalliveistos 1 1995.JPG|Lännenpuoleinen veistos osana monumenttia "Ovi josta ei ole paluuta", 1995, Ouidah. Tiedosto:Dominique Kouas Ovi jolta ei ole paluuta metalliveistos 2 1995.JPG|Idänpuoleinen veistos. Tiedosto:Dominique Kouas Unohduksen puu 1993 Ouidah.JPG|Unohduksen puu, Ouidah. Tiedosto:Dominique Kouas veistos Orjareitin varrella.JPG|Veistos Ouidahin orjareitin varrella. == Lähteet == Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Beniniläiset taiteilijat Luokka:Vuonna 1952 syntyneet
Australian avoin tennisturnaus 2019

Vuoden 2019 Australian avoin tennisturnaus pelattiin 14.–27. tammikuuta 2019 Melbournessa. Se oli 107. Australian avoin tennisturnaus ja vuoden ensimmäinen Grand Slam -turnaus. Ensimmäisen kerran turnauksen historiassa ottelun viimeinen erä ratkottiin tiebreakissä. Tilanteen ollessa 6–6 alkoi tiebreak, jonka voitto vaati 10 pistettä ja vähintään kahden pisteen eron vastustajaan. == Sijoitetut pelaajat == === Miesten kaksinpeli === === Naisten kaksinpeli === == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Viralliset sivut *
Corliss Williamson

Corliss Mondari Williamson (s. 4. joulukuuta 1973 Russellville, Arkansas) on yhdysvaltalainen koripallovalmentaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija, pelipaikaltaan iso laitahyökkääjä tai pieni laitahyökkääjä. Vuosina 1995–2007 NBA:ssa, pisimpään Sacramento Kingsissä, pelannut Williamson valittiin vuonna 2002 sarjan parhaaksi kuudenneksi pelaajaksi. Vuonna 2004 hän voitti Detroit Pistonsissa NBA:n mestaruuden. Hän pelasi menestyksekkäästi myös yliopistokoripalloa Arkansas’n joukkueessa. == Pelaajaura == Williamson pelasi vuosina 1992–1995 yliopistokoripalloa Arkansas’n joukkueessa. Vuonna 1994 Arkansas voitti NCAA:n mestaruuden, ja Williamson valittiin lopputurnauksen parhaaksi pelaajaksi. Vuosina 1994 ja 1995 hänet valittiin konferenssinsa parhaaksi pelaajaksi.College Basketball at Sports-Reference.com Sacramento Kings varasi Williamsonin NBA:han 13. vuorolla kesän 1995 varaustilaisuudessa. Hän aloitti ja päätti NBA-uransa Kingsissä ja pelasi 12 NBA-kautensa aikana myös Toronto Raptorsissa, Detroit Pistonsissa ja Philadelphia 76ersissä. Pistons-aikanaan Williamson voitti NBA:n mestaruuden vuonna 2004, ja vuonna 2002 hänet valittiin NBA:n parhaaksi kuudenneksi pelaajaksi.Basketball- Reference.com == Lähteet == * Corliss Williamson Stats Basketball- Reference.com * Corliss Williamson College Stats College Basketball at Sports- Reference.com === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltalaiset koripalloilijat Luokka:Yhdysvaltalaiset koripallovalmentajat Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pirjo Mäki

Pirjo Helena Mäki (31. toukokuuta 1962 Oulu – 11. marraskuuta 2018 Oulu)Kuolinilmoitus, Kaleva 25.11.2018, s. 36 oli suomalainen psykiatri, psykoterapeutti ja Oulun yliopiston psykiatrian professori. Hänet tunnettiin erityisesti nuorisopsykiatrian ja nuorille kohdennettujen mielenterveyspalvelujen puolestapuhujana. Mäki opiskeli Oulun yliopistossa, josta valmistui lääkäriksi, lastenpsykiatrian erikoislääkäriksi ja tohtoriksi (LkT). Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (2003) käsitteli äidin raskausaikaisen masennuksen (Pohjois-Suomen 1966 syntymäkohorttitutkimus) ja varhaisen huoltajista eroamisen (niin sanottu Joulumerkkikotitutkimus) merkityksestä skitsofrenian ja rikollisuuden synnylle. Työ oli otsikoitu Parental separation at birth and maternal depressed mood in pregnancy : associations with schizophrenia and criminality in the offspring. Hän pätevöityi myös psykoterapeutiksi niin yksilö- (2002) kuin perheterapiasta (1999, VET 2005). Sittemmin Mäki oli psykiatrian ja nuorisopsykiatrian dosentti, joka nimitettiin vuoden 2016 alusta psykiatrian professoriksi Oulun yliopistoon ja Oulun yliopistolliseen sairaalaan. Hän oli Oulun yliopiston lääketieteellisen tiedekunnan psykoterapeuttikoulutuksen vastuuhenkilö. Hän oli Oulun yliopiston psykiatrian professori Juha Veijolan puoliso. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Pirjo Mäki (Google Scholar -profiili) (google.com) Luokka:Suomalaiset psykiatrit Luokka:Suomalaiset psykoterapeutit Luokka:Oulun yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Kalsiumkarbimidi

Kalsiumkarbimidi (Dipsan) on eräs lääkeaine, jota on käytetty alkoholismin hoidossa. Lääke on ollut aktiivissa käytössä vielä 1970-luvulla. Sittemmin siitä lienee luovuttu.https://www.duodecimlehti.fi/lehti/2003/24/duo93993 Viitattu 9.1.2019. Dipsanin aiheuttamia reaktioita pidettiin Antabusta, sekä sen kardiovaskulaarista vaikutusta sydämeen ja verenkiertoon lievempinä. Vaikutustapa on kuitenkin sama, eli asetaldehydin hapettumisen esto. Se taas aiheuttaa pahoinvointia.PF-76: s. 439. Lääkettä valmisti yhdysvaltalainen Lederle, joka myöhemmin fuusioitui Wyethin kanssa. Antotapa oli tabletti, vahvuudeltaan 50 mg vaikuttavaa ainetta. Annostus oli 1-2 tablettia päivässä.PF-76: s. 77. Lääkkeen enimmäiskesto oli vaikutukseltaan noin 48 tuntia (2 vrk) lääkkeen ottamisen jälkeen. Keskimääräinen riittävän inhoreaktion tuoma lääkinnällinen vaikutus kesti kuitenkin vain noin 15 tuntia. ==Lähteet== *Lääketeollisuusyhdistys ry. sekä Lääketuojat ry., Oy Länsi-Suomi, Helsinki-Rauma, 1976: Pharmaca Fennica, Lääkevalmisteet 1976. s: 77, 439. *https://www.duodecimlehti.fi/lehti/2003/24/duo93993 ===Viitteet=== Luokka: Lääkkeet Luokka: Alkoholismi
Leo Salonen

Leo ”Lexa” Salonen (29. heinäkuuta 1929 Viipuri – 15. syyskuuta 2018 Helsinki) oli suomalainen keittiömestari. Leo Salosen työpaikkoja kokkina olivat rahtilaivat, hotelli Atlantic (Göteborgissa), norjalainen M/S Björkenheim -tankkeri, ravintola Motti, ravintola Fen Kuan, ravintola Klippan, ravintola Espilä, ravintola Teatterigrilli, ravintola Intim (Tukholmassa), ravintola Lido, ravintola Hongkong (Amsterdam) ja ravintola Vivex. Leo Salonen toimi vuodesta 1967 ravintoloitsijana Helsingin Suomalaisella Klubilla, Suomalaisella Pursiseuralla ja Särkänlinnassa. 1970-luvulla Salonen johti ravintoloitsijana Katajanokan Kasinoa. Tästä tehtävästä hän jäi eläkkeelle poikansa Juhani Salosen ryhtyessä ravintoloitsijaksi Katajanokan Kasinossa. Salonen kuului vuonna 1964 IKA-International Chefs Culinary Competition -kilpailuista (kokkiolympialaiset) Frankfurtista kultamitalin voittaneeseen Suomen kokkijoukkueeseen. Hän oli Suomen ensimmäisiä tv-kokkeja, jonka ohjelmaa Hyvää ruokaa hyvissä kehyksissä esitettiin Tesvisiossa (1959–1960). Salonen teki ruokaa myös tv-ohjelmassa Herkuttelevat herrat. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kokit Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Himalajanmaksaruoho

Himalajanmaksaruoho (Sedum pachyclados) on maksaruohoihin (Crassulaceae) kuuluva kasvi, jota kasvatetaan koristekasvina aurinkoisissa kivikkopuutarhoissa. == Kuvaus == Himalajanmaksaruoho on hitaasti kasvava, monivuotinen, aurinkoisilla paikoilla viihtyvä kasvi. Se kasvattaa lyhyet varret, joiden päissä on harmaan-sinivihreät 12–18 senttimetriä halkaisijaltaan olevat lehtiruusukkeet. Varsien alapäissä on hieman kuolleita, kuivaneita lehtiä. Lehdet ovat 4–6 millimetriä leveitä, hieman kuperia ja niiden kärjissä on loivaa hammastusta. Se vaatii paljon auringonpaistetta ja ei kestä sen vuoksi hyvin kilpailua. == Kukinta ja lisääntyminen == Suomessa himalajanmaksaruoho kukkii heinä-elokuussa. Kukinnot ovat 0,8–2 senttimetriä halkaisijaltaan. Sillä on pienet valkoiset kukat 3,5–4,5 millimetriä halkaisijaltaan. Kukissa karvattomat verholehdet, joiden pituus on noin 4,5–5 millimetriä sekä valkoiset suikeat teriöt, joiden pituus on noin 6–7 millimetriä. Se lisääntyy siemenistä, pistokkaista ja jaetuista juuripaakuista. == Levinneisyys == Himalajanmaksaruoho on nimensä mukaisesti kotoisin Himalajan vuoristosta. Sitä tavataan luonnonvaraisena Afganistanissa ja Pakistanissa. Sitä kasvatetaan myös puutarhoissa, erityisesti kivikkopuutarhoissa, koristekasvina. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * * Luokka:Maksaruohot
Mongolianmaksaruoho

Mongolianmaksaruoho (Phedimus hybridus) on kuivissa, aurinkoisissa ja puolivarjoisissa paikoissa viihtyvä, maksaruohokasveihin (Crassulaceae) kuuluva kasvi, joka kukkii runsain keltaisin kukin. == Kuvaus == Mongolianmaksaruoho kasvaa 10–25 senttimetriä korkeaksi; osa varsista on kukattomia.Hämet-Ahti, ym., s. 205. Sen lehdet ovat kooltaan noin 40×20 millimetriä, vastapuikeita, vihreitä, mutta kärjistä punertavia, tylppähampaisia. == Kukinta ja lisääntyminen == Mongolianmaksaruoho kukkii heinä–elokuussa. Kukkia on runsaasti litteissä kukinnoissa. Kukinto on harsu viuhko. Kukkien teriöissä viisi keltaista terälehteä. == Levinneisyys == Mongolianmaksaruohoa kasvaa Venäjällä Itä- ja Keski-Siperian etelä ja keskiosissa sekä Keski-Aasiassa kivisillä ja soraisilla alueilla pääasiassa vuoristoseuduilla, harvemmin metsäisillä alueilla. Se on myös kotiutunut Pohjois-Eurooppaan. Suomessa sitä viljellään koristekasvina puutarhoissa, kuten peitekasvina kivikkopuutarhoissa, ja sitä tavataan myös viljelykarkulaisena. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * * * * Luokka:Maksaruohokasvit
Leena Huima

Leena Marjaana Huima (o.s. Saarinen, 31. elokuuta 1946 Helsinki – 18. joulukuuta 2018 Helsinkikuolinilmoitus Helsingin Sanomissa 30.12.2018) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija, joka tunnettiin kirkollisena keskustelijana ja vaikuttajana. Hän oli liittynyt Töölön seurakuntanuoriin ja vietti kesiään Helsingin seurakuntien kesäkodissa Mustasaaressa. Siellä hän osallistui vuonna 1960 rippikouluun kuunteluoppilaana, koska hän ei 13-vuotiaana voinut vielä käydä varsinaista rippikoulua ja saada konfirmaatiota. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Töölön yhteislyseosta vuonna 1964 ja aloitti samana vuonna Helsingin yliopistossa suomen kielen ja kirjallisuuden opinnot. Niiden ohella hän valmistui toimittajaksi Helsingin Sanomien toimittajakoulun ensimmäiseltä vuonna 1967 alkaneelta kurssilta ja työskenteli useita vuosia toimittajana. Hänen julkaisunsa käsittelevät pääasiassa kristinuskoa ja sen eri ilmenemismuotoja. Vuonna 1974 hän avioitui pastori Aarne Huiman (1935–2001) kanssa. Perheeseen syntyi kolme lasta. Perheen perustaminen ja kotiäidiksi ryhtyminen viivästyttivät yliopisto- opintoja, joita hän jatkoi 1990-luvulla. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1999 pääaineena viron kieli. Hänen pro gradu -tutkielmansa Piibli ajalooraamatutest lähtuv fraseoloogia eesti ja soome kieles käsittelee Vanhan testamentin historiakirjoista viron ja suomen kieliin lainautunutta fraseologiaa. Gradu sai korkeimman mahdollisen arvosanan, ja sitä pidettiin jopa väitöskirjan tasoisena. Väitöskirja jäi kuitenkin kesken sairauden vuoksi. Leena Huima toimi kirkolliskokouksen jäsenenä toistakymmentä vuotta vuodesta 1999 alkaen, minkä lisäksi hän oli kahdeksan vuotta Helsingin hiippakunnan maallikkoedustajana Kirkkohallituksen täysistunnoissa. Hän oli myös Helsingin seurakuntien yhteisen kirkkovaltuuston puheenjohtajana. Hän oli 1990-luvulla maallikkojäsenenä piispa Eero Huovisen ja tuomiorovasti Matti Poutiaisen työryhmässä, joka teki ehdotuksen uudeksi katekismukseksi. Kirkolliskokous hyväksyi katekismuksen vuonna 1999. Leena Huima oli sanavalmis paitsi kirjoittajana, myös puhujana. Hänen puhuessaan kirkolliskokouksen istunnossa talon kahvila tyhjeni, ja väki riensi kuuntelemaan. Hänet tunnettiin myös monista kirjoittamistaan kirjoista ja luennoista, joita hän 1980- ja 1990-luvuilla piti Suomeen rantautuneesta New Age -liikkeestä. Hän oli kiinnostunut erilaisista aatevirtauksista ja niiden suhteesta kristilliseen uskoon. Hänelle elämän tärkein asia oli totuuden etsiminen. == Teoksia == *Antti ja Liisa, (1979) *Jumala peilissä : Uuden ajan ihminen etsii jumaluutta (1990) *Vapauden kuvat, (1993) *Vihreille niityille. (Aarne Huiman kanssa), (1999) ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Muistokirjoitus Helsingin Sanomissa 8.1.2019. Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Suomalaiset kristilliset kirjailijat Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Ralph Arthur James

Ralph Arthur James (23. syyskuuta 1920 – 24. helmikuuta 1973) oli yhdysvaltalainen kemisti. James syntyi Salt Lake Cityssa Utahissa ja suoritti alemman korkeakoulututkinnon kemiassa Kalifornian yliopistosta Berkeleyssä vuonna 1942. Hän teki jo uransa alkuvaiheissa yhteistyötä Nobel-palkitun Glenn T. Seaborgin kanssa. Toisen maailmansodan aikana James toimi Manhattan- projektissa. Laajimman maineensa James saavutti jäsenenä tutkimusryhmässä, joka löysi kaikkiaan kaksitoista alkuainetta vuosina 1945–1974. James tunnetaan yhtenä alkuaineiden amerikium ja curium löytäjistä. James yhdessä Seaborgin ja Albert Ghiorson kanssa löysi curiumin vuonna 1948. Amerikiumin löysivät Jamesin kanssa Seaborg, Leon O. Morgan ja Ghiorso jo aikaisemmin sodan aikana 1944–1945. Hän tutki myös niobiumia sekä spektroskopiaa. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset kemistit Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 1973 kuolleet
Jacques François Dugommier

Jacques François Dugommier (oikea sukunimi Coquille; 1. elokuuta 1738 Basse- Terre, Guadaloupe – 17. marraskuuta 1794 Le Perthus, Ranska)Nathan D. Jensen: General Jacques-Coquille Dugommier Frenchempire.com. Viitattu 9.1.2019.Jacques François Coquille, dit Dugommier Encyclopédie Larousse. Viitattu 9.1.2019. oli ranskalainen kenraali, joka toimi komentajana Ranskan vallankumoussotien alkuvaiheessa. Dugommier syntyi Ranskalle kuuluvalla Guadaloupen saarella Karibialla. Hän liittyi Ranskan armeijaan vuonna 1753 ja palveli aluksi rannikkotykistössä La Rochellessa sekä Île de Rén saarella. Seitsenvuotisen sodan aikana hänet lähetettiin vuonna 1758 komppanianpäälliköksi Martiniquelle. Hän osallistui Guadeloupen puolustamiseen briteiltä vuonna 1759 ja Martiniquen vuonna 1762. Yhdysvaltain vapaussodan aikana vuonna 1778 Dugommier osallistui amiraali Charles Henri D’estaingin johtamaan Saint Lucian valtausyritykseen. Hän jätti armeijan vuonna 1780 ja palasi Guadeloupelle. Vallankumouksen puhjettua vuonna 1789 Dugommier valittiin edustajaksi Guadeloupen kansalaiskokoukseen. Vuonna 1790 hän tuki kansannousua Martiniquen Saint-Pierressä ja komensi vapaaehtoisjoukkoa, joka yritti huonolla menestyksellä vallata Guadeloupen. Seuraavaksi Dugommier ryhtyi komentamaan Tuulenpuoleisten saarten siirtokuntalaisista koottuja vapaaehtoisjoukkoja. Vuonna 1791 hänet lähetettiin martiniquelaisten edustajana Pariisiin neuvottelemaan lakiasäätävän kansalliskokouksen kanssa. Hän palasi armeijaan vuonna 1792. Hän soti aluksi Italian-armeijassa. Saavutettuaan siellä menestystä hänet ylennettiin marraskuussa 1793 divisioonankenraaliksi ja määrättiin johtamaan Toulonin piiritystä. Hän sai pian kaupungin vallattua, osin nuoren tykistökomentajansa Napoléon Bonaparten ansiosta. Dugommier valittiin samoihin aikoihin Martiniquen edustajaksi kansalliskonventtiin, mutta hän jatkoi sotilasuraansa.Nordisk familjebok (1907), s. 1034 Runeberg.org. Viitattu 9.1.2019. Tammikuussa 1794 Dugommier nimitettiin Itäisten Pyreneiden armeijan komentajaksi Espanjan vastaiselle rintamalle. Seuraavan vuoden aikana hän löi kenraali Luis Firmín de la Uniónin komentamat espanjalaiset useissa taisteluissa, huhtikuussa Bouloussa, toukokuussa Colliouressa, elokuussa San Lorenzo de la Mugassa ja syyskuussa Bellegardessa. Dugommier haavoittui kuolettavasti kranaatista Sierra Negran taistelussa marraskuussa 1794. Hän kuoli Fort de Bellegarden linnoituksessa. Kansalliskonventti määräsi Dugommier’n nimen kaiverrettavaksi Pariisin Panthéoniin. Se on kaiverrettu myös Pariisin Riemukaareen. Hänen mukaansa on nimetty Dugommier’n metroasema Pariisissa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ranskalaiset kenraalit Luokka:Ranskan suuren vallankumouksen henkilöt Luokka:Vuonna 1738 syntyneet Luokka:Vuonna 1794 kuolleet
Barbier-reaktio

Barbier-reaktio on kemiallinen reaktio, jossa alkyylihalidi reagoi karbonyyliyhdisteen kuten aldehydin ja ketonin kanssa metallin läsnä ollessa. Tuotteena muodostuu sekundäärinen tai tertiäärinen alkoholi. Reaktion raportoi ensimmäisen kerran ranskalainen kemisti Philippe Barbier vuonna 1899 ja se on nimetty hänen mukaansa. ==Reagenssit ja mekanismi== Barbier-reaktiossa yksi lähtöaineista on alkyylihalidi, tyypillisimmin alkyyli, allyyli tai aryylihalogenidi. Halogeeniatomi on kloori, jodi tai bromi. Metallina reaktiossa toimii magnesium, sinkki, alumiini, tina, indium, samarium tai niiden suolat. Samarium(II)jodidi on erityisen usein käytetty reagenssi Barbier-reaktioissa. Useat aldehydit ja ketonit reagoivat Barbier-reaktiolla. Barbier-reaktio muistuttaa huomattavasti Grignard-reaktiota. Philippe Barbier oli Grignard-reaktion kehittäjän Victor Grignardin väitöstyön ohjaaja. Barbier-reaktio eroaa Grignard-reaktiosta siten, että Barbier-reaktiossa kaikki lähtöaineet reagoivat yhdessä vaiheessa keskenään, kun Grignard- reaktiossa muodostetaan ensin Grignard-reagenssi, joka lisätään karbonyyliyhdisteen liuokseen. Liuottimena on yleensä tetrahydrofuraani, mutta eräitä Barbier-reaktioita voidaan tehdä myös käyttäen vettä tai orgaanisen liuottimen ja veden seoksia. Barbier-reaktion mekanismi ei ole täysin selvillä. Reaktion ensimmäisessä vaiheessa alkyylihalidi reagoi metallin tai metallisuolan kanssa muodostaen organometalliyhdisteen. Tämä tapahtuu todennäköisesti radikaalireaktiona. Seuraava vaihe on additio karbonyyliryhmään. Additio voi tapahtua joko niin sanotulla ionimekanismilla, jolloin organometallireagenssi on nukleofiilinen ja reagoi elektrofiilisen karbonyyliryhmän hiiliatomin kanssa. Toinen vaihtoehto on radikaalimekanismi. ==Lähteet== Luokka:Orgaaniset reaktiot
Stadin Ratikat

Oy Stadin Ratikat Ab on Helsingin raitioliikenteen museoliikenteeseen, tilausajoihin ja vanhojen raitiovaunujen entisöintiin erikoistunut yritys. Se myy lisäksi postikortteja ja muita raitiovaunuaiheisia tuotteita verkkosivuillaan. Yritys järjestää kesäkautena säännöllistä museoliikennettä Kauppatorilta lähtevällä, noin 20 minuutin pituisella ja kuuden euron hintaisella kierroksella. Reitti kulkee Aleksanterinkadun, Mannerheimintien, Kaivokadun, Kaisaniemenkadun ja Snellmaninkadun kautta takaisin Kauppatorille. Vaunuina käytetään ASEAn valmistamaa moottorivaunua vuodelta 1909 ja avoperävaunua vuodelta 1919.http://www.stadinratikat.fi/museoliikenne/index.html Stadin ratikat vuokraa vaunua 339 tilausajokäyttöön. Kyseinen raitiovaunu on Valmetin vuonna 1955 valmistama neliakselin vaunu, joka poistui linjaliikenteestä vuonna 1987. Se on lähes alkuperäisessä asussaan nahkapenkkeineen ja rahastajanaitioineen, mutta siihen on asennettu äänentoistolaitteisto esimerkiksi puheiden pitämistä ja kuulutuksia varten.http://www.stadinratikat.fi/339/index.html Yritys järjestää myös opastettuja kiertoajeluita asiakkaan valitsemilla reiteillä. Kiertoajelut oppaat kertovat nähtävyyksistä ja Helsingin raitioliikenteestä suomeksi, ruotsiksi tai englanniksi.http://www.stadinratikat.fi/opastetut.html Stadin ratikat on entisöinyt kolme vaunua, jotka ovat numeroiltaan 50, 233 ja 339. 50:n kunnostustyö oli näistä merkittävin, sillä vuoden 1909 ASEAn moottorivaunu saatiin liikennöintikuntoiseksi ensimmäisenä suomalaisena yli satavuotiaana raitiovaununa. Ensimmäinen matkustaja-ajo oli 23. syyskuuta 2012, ja vaunua käytetään nykyään museokiertoajeluilla. Vaunu 233 on Suomen ainoa museoliikenteessä oleva avoperävaunu, ja sen entisöinti valmistui vuonna 2009. 339 on Valmetin valmistama vaunu vuodelta 1955, ja sen entisöinti oli ensimmäinen Stadin Ratikoiden tekemä peruskorjaus. 339 kunnostettiin tilausajokäyttöön, ja sen enemmäinen ajo oli linjan 6 Arabianrannan radan avajaisten juhlavaununa.http://www.stadinratikat.fi/50kunnostus.htmlhttp://www.stadinratikat.fi/233kunnostus.htmlhttp://www.stadinratikat.fi/339kunnostus.html == Lähteet == Luokka:Suomalaiset liikenneyhtiöt Luokka:Suomen raitioliikenne
Radio Kénédougou

Radio Kénédougou on paikallisradioasema Sikasson kaupungissa Malissa. Historiallisen Kénédougoun alueen mukaan nimetty asema on perustettu lokakuussa 1992. Se oli Sikasson alueen ensimmäinen yksityinen radioasema. Radio Kénédougoun tavoitteena on maaseudun kehittäminen tiedonvälityksen ja valistuksen keinoin. Se pyrkii tarjoamaan kuuntelijoilleen puolueetonta ja luotettavaa tietoa, edistämään talouden, yhteiskunnan ja kulttuurin kehitystä, tukemaan paikallisia pyrkimyksiä sekä lujittamaan rauhaa, kansallista yhtenäisyyttä ja demokratiaa. Lähetysten kielet ovat bambara, senufo, fulani, samogo ja ranska. Aseman toimitilat sijaitsevat Sikasson Bougoula-Villen kaupunginosassa toriaukiolla vastapäätä Odéhoudin bulevardia. Sillä on kaksi 500 watin ULA-lähetintä. Kuuluvuusalue ulottuu yli 90 kilometrin päähän Sikassosta ja kattaa lähes koko Sikasson piirin, osia Kadiolon, Koutialan ja Yorosson piireistä sekä Burkina Fason länsiosasta. Alueella on 400 000 asukasta. Radio Kénédougou on Malin vapaiden radio- ja televisioasemien liiton URTEL:in, maailman yhteisöradioiden yhdistyksen AMARC:in sekä Malin, Burkina Fason ja Norsunluurannikon rajat ylittävän Kurumba-SKBO -verkoston jäsen. Aseman toimintaa tukee vuonna 1999 perustettu kuuntelijakerho, johon kuuluu 600 jäsentä yli 200 kylästä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Radio Kénédougou Luokka:Malilaiset radioasemat Luokka:Vuonna 1992 perustetut radioasemat
Condorcet’n paradoksi

Condorcet’n paradoksi on sosiaalisen valinnan teoriaan liittyvä enemmistösääntöä koskeva paradoksi, joka osoittaa, että tietyissä tilanteissa enemmistön tahtoa ei ole mahdollista määrittääLagerspetz et al. (1985), alaluku: 8.3 Condorcet’n paradoksi, (114–117), sitaatti; s. 116: ”Kyseessä ei ole paradoksi samassa mielessä kuin esimerkiksi Valehtelija; mutta tulos osoittaa, että teoria, joka olettaa enemmistöpäätöksen aina tuottavan meille yksiselitteisesti parhaan politiikkavaihtoehdon on sisäisesti ristiriitainen.”. Paradoksi perustuu siihen havaintoon, että vaikka yksittäisten äänestäjien preferenssit äänestettävien vaihtoehtojen suhteen olisivat transitiivisia, äänestäjien enemmistön preferenssit eivät välttämättä ole sitä. Paradoksi on nimetty keksijänsä, 1700-luvulla eläneen ranskalaisen matemaatikon ja valistusfilosofin Nicolas de Condorcet’n mukaan. Condorcet’n paradoksi liittyy tilanteisiin, joissa päätös on tehtävä enemmistön tahdon pohjalta, mutta vaihtoehtoja on enemmän kuin kaksi eikä enemmistö pidä mitään yksittäistä vaihtoehtoa lähtökohtaisesti parhaana. Condorcet kehitti tätä varten niin sanotun Condorcet’n menetelmän, jossa kukin äänestäjä asettaa vaihtoehdot paremmuusjärjestykseen, vaihtoehtoja vertaillaan sitten yksittäisinä pareina ja voittajaksi valitaan vaihtoehto, jota enemmistö pitää parivertailuissa parempana suhteessa kaikkiin muihin vaihtoehtoihin. Condorcet kuitenkin havaitsi, että joissain tilanteissa menetelmä ei kyennyt ratkaisemaan voittajaa. Esimerkki: Äänestäjät A, B ja C valitsevat vaihtoehdoista x, y ja z. *A:n mielestä x on parempi kuin y, joka on parempi kuin z. *B:n mielestä y on parempi kuin z, joka on parempi kuin x. *C:n mielestä z on parempi kuin x, joka on parempi kuin y. Tällöin parivertailuissa havaitaan, että kahden kolmasosan mielestä x on parempi kuin y, kahden kolmasosan mielestä y on parempi kuin z, ja kahden kolmasosan mielestä z on parempi kuin x. Condorcet’n menetelmän mukainen paremmuusjärjestys olisi siis x > y > z > x, mikä muodostaa päättymättömän kehän rationaalisen järjestyksen sijasta. Ilmiötä kutsutaan enemmistöpreferenssien intransitiivisuudeksi. Jos esimerkkitilanteessa äänestettäisiin yhdestä parista kerrallaan, voittajaksi voisi päätyä mikä tahansa kolmesta vaihtoehdosta riippuen siitä, missä järjestyksessä äänestykset suoritettaisiin. Useat 1900-luvun politiikantutkijat ovat todenneet, että Condorcet’n paradoksi syntyy yleensä tilanteissa, joissa äänestäjät hahmottavat vaihtoehdot useamman kuin yhden poliittisen ristiriitaulottuvuuden (esim. vasemmisto–oikeisto-ulottuvuus) kautta. ==Katso myös== *Arrow’n paradoksi ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Paradoksit Luokka:Päätösteoria Luokka:Vaalitavat
Sunnuntai (tuotemerkki)

Sunnuntai on Raisio Oyj:n rekisteröity tuotemerkki, jolla myydään erilaisia leivontatuotteita kuten jauhoja ja margariineja. Sunnuntai-tuoteperheen ensimmäinen tuote oli vehnäjauho ja se tuli markkinoille vuonna 1967. Bunge Finland Oy valmistaa Sunnuntai-merkin alla leivontamargariinit, öljyt ja pakastetuotteet kuten taikinalevyt. Sunnuntai-merkin alle kuuluu myös gluteenittomia jauhoseoksia. Vuonna 2009 yhdysvaltalainen Bunge osti margariinituotannon Raisiolta. Raisio Oyj jatkoi Bungen yhteistyökumppanina ja Bunge valmistaa Sunnuntai-tuoteperheen margariinit ja öljyt Raisiossa sijaitsevassa tehtaassa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Sunnuntai Raisio kotisivut * Bungen kotisivut Luokka:Suomalaiset elintarvikealan tuotemerkit
Elise Kärkkäinen

Elise Orvokki Kärkkäinen (19. lokakuuta 1954 Vihanti – 8. syyskuuta 2018 Oulu) oli suomalainen englantilaisen filologian emeritaprofessori Oulun yliopistossa. Hän toimi myös Jyväskylän yliopiston dosenttina. Kärkkäinen opiskeli englantia ja saksaa Oulun yliopistossa, jossa suoritti alemman (HuK, 1978) ja ylemmän korkeakoulututkinnon (FM, 1981) sekä valmistui lisensiaatiksi (1991). Väitöskirjaa varten Kärkkäinen muutti perheineen Yhdysvaltoihin ja väitteli Kalifornian yliopistossa (Santa Barbara). Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (1998) käsitteli puhuttua amerikanenglantia. Työ oli otsikoitu The marking and interactional functions of epistemic stance in American English conversational discourse. Työurallaan Kärkkäinen eteni Oulun yliopiston englannin kielen oppiaineessa tuntiopettajasta professorin tehtäviin. Hän sai rahoitusta myös Suomen Akatemialta kahdelle johtamalleen, väitöstyön aihepiiriä jatkaneelle tutkimushankkeelle ja toimi akatemiatutkijana. Hän työskenteli tutkijakoulutuksen parissa useiden maisteri- ja tohtoriopiskelijoiden ohjaajana kuolemaansa saakka. Kärkkäinen vaikutti osaltaan Oulun yliopiston kielitieteellisen ja vuorovaikutuksen tutkimuksen nousemiseen kansain­välisesti tarkasteltuna korkeatasoiseksi. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Elise Kärkkäisen julkaisuja Google Scholar -hakupalvelun kautta (google.com) Luokka:Suomalaiset kielitieteilijät Luokka:Oulun yliopiston professorit Luokka:suomalaiset professorit Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Norjanluikka

Norjanluikka (Eleocharis austriaca) on sarakasvien (Cyperaceae) heimoon ja pilliluikkien (Eleocharis) sukuun kuuluva kasvilaji. Laji voidaan luokitella myös mutaluikan alalajiksi.Plants of the World Online: Eleocharis mamillata subsp. austriaca (Hayek) Strandh. Viitattu 22.1.2024. Norjanluikka on juurakollinen kasvi, jonka samasta juurakosta voi nousta lukuisia ilmaversoja ja se voi muodostaa yhtenäisiä kasvustoja. Norjanluikan ilmaversot ovat millimetrinpaksuisia ja kasvavat noin 10 cm korkeiksi. Norjanluikan kukintona on varren päässä sijaitseva yksittäinen tähkä, joka on yli 4 mm pitkä. Tähkän kaksi alinta suojuslehteä ovat pituudeltaan alle puolet koko tähkän pituudesta. Tähkä on monikukkainen ja sen kaikki kukat ovat kaksineuvoisia ja tuulipölytteisiä. Norjanluikka kukkii kesä–heinäkuussa. Norjanluikka lisääntyy sekä kasvullisesti että siementen kautta. Norjanluikka kasvaa keväisin tulvivilla kasvupaikoilla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Eleocharis austriaca Luokka:Luikat
Æthra

Æthra on Gorodin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 19. lokakuuta 2018. Albumin sävellystyö kesti kuusi viikkoa. == Vastaanotto == Angry Metal Guy erinomainen Metal Injection 6/10 Angry Metal Guy ylisti albumia onnistuneeksi sekä edeltäviin tuotoksiin verrattuna erinomaisesti tuotetuksi. Kehuja saivat erityisesti sävellystyön dynaamisuus sekä kitaristit Mathieu Pascal ja Nicolas Alberny, joita hän kutsui virtuooseiksi. Metal Injectionin arvioija sanoi albumin puhuttelevan erityisesti lajityypin faneja. Hän totesi, etteivät sävellykset tee oikeutta mielekkäille sanoituksille. == Kappaleet == == Kokoonpano == * Julien ”Nutz” Deyres – laulu * Mathieu Pascal – kitara * Nicolas Alberny – kitara * Benoit Claus – basso * Karol Diers – rummut == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2018 albumit Luokka:Gorodin albumit