EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Ignoi Vornanen

Ignoi (Ignatei) Vornanen (13. tammikuuta 1827 Korpiselkä – 13. syyskuuta 1889) oli suomalainen metsästäjä ja maanviljelijä. Sivut 669-670. Vornasen isä oli maanviljelijä Kassun Jeolo Vornanen, hänen äitinsä oma sukunimi oli Puruskainen. Korpiselän Tolvajärven kylässä syntynyt Vornanen kuului tunnettuun Karjalan metsästäjäsukuun. Maanviljelyksen ohella metsästystä harrastanut Vornanen ulotti riistanpyyntiretkensä Raja-Karjalasta aina Inkeriin, Varsinais-Suomeen ja Pohjanmaalle. Suurten nälkävuosien aikaan Vornanen metsästi poikineen senaatin kehotuksesta susia ja ilveksiä Varsinais- Suomessa. Talvella 1880-1881 tehty pyyntiretki toi saaliiksi yhteensä 23 riistaeläintä, enimmäkseen ilveksiä, mikä lisäsi Vornasen mainetta metsästäjänä ja tuotti tapporahojen lisäksi ylimääräisen 2 000 markan palkkion. Vornanen metsästi enimmäkseen koirien avulla. Yhteensä kerrotaan Vornasen poikineen saalistaneen yli 400 ilvestä ja kymmeniä susia sekä olleen mukana 70 karhun pyynnissä. Hän osallistui myös pyyntiretkiin, joille metsästyksen harrastajat tulivat maksua vastaan kaatamaan suurriistaa. Kivennavalla Vornanen oli tällaisen retken oppaana itselleen keisarille ja sai onnistuneen kaadon palkkiona sata hopearuplaa. Kaadettua karhua saatettiin tuolloinkin lepytellä loitsulla Ole kiitetty Jumala, / ylistetty luoja yksin, / kun annoit otson osaksi, / salo kullan saalihiksi! / Hyvin meihin metsä mieltyi, / taipui ainoinen Tapio. Vornanen oli naimisissa kaksi kertaa, toisen puolisoista nimi oli Doarie Ratinen. Vornasen pojat Jyrki, Petri ja Iivana 1. avioliitosta tulivat tunnetuiksi metsästäjinä isänsä kanssa tekemillään pyyntiretkillä. Vornasesta on tehty 2006 Vilho Nissisen säveltämä ja Martti Piston sanoittama laulu Karhunkaataja Ignoi Vornanen. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Eliel Wartiaisen artikkelisarja Ignoi Vornasesta: * Suuri metsänkävijä. Kuvauksia kuulun rajakarjalaisen metsänkävijän elämänpiiristä ja vaiheista, Metsästys ja kalastus, 01.03.1936, nro 3, s. 23, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * Suuri metsänkävijä. Kuvauksia kuulun rajakarjalaisen metsänkävijän elämänpiiristä ja vaiheista, jatkoa, Metsästys ja kalastus, 01.04.1936, nro 4, s. 9, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * Suuri metsänkävijä. Kuvauksia kuulun rajakarjalaisen metsänkävijän elämänpiiristä ja vaiheista, jatkoa, Metsästys ja kalastus, 01.05.1936, nro 5, s. 23, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * Suuri metsänkävijä. Kuvauksia kuulun rajakarjalaisen metsänkävijän elämänpiiristä ja vaiheista, jatkoa, Metsästys ja kalastus, 01.06.1936, nro 6, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * Suuri metsänkävijä. Kuvauksia kuulun rajakarjalaisen metsänkävijän elämänpiiristä ja vaiheista, jatkoa, Metsästys ja kalastus, 01.07.1936, nro 7, s. 26, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka: Suomalaiset metsästäjät Luokka:Vuonna 1827 syntyneet Luokka:Vuonna 1889 kuolleet
Kaivolammi (Sastamala)

Kaivolammi on Pirkanmaalla Sastamalan Vammalassa Kylmäkoskenmaalla sijaitseva järvi. == Maantiede == Järven pinta-ala on 1,1 hehtaaria ja sen pituus on 230 metriä ja leveys 70 metriä. Se on muodostunut kallioperän murrokseen painuneeseen painaumaan. Lampi sijaitsee Kylmäkoskenmaalla peltoalueen reunalla. Paltojen maatilat sijaitsevat peltojen takana metsänlaidassa. Järven rantaviiva on 0,50 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin peltoa tai moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Lammen rantaan ei johda teitä. == Vesistösuhteita == Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Kuloveden alueella (35.13), jonka Rautajoen valuma-alueeseen (35.134) se kuuluu. Valuma-alueen pääuoma, joka on yläjuoksulla ensin Salosjärvestä tuleva Pääjärvenoja ja alajuoksulla Kaivolamminoja, virtaa lammen läpi. Järven vedenpinnan korkeus on 85,0 metriä mpy. == Historia == Vuosina 1855–1856 valmistuneessa Kalmbergin kartastossa ei järven lähellä näy vielä nittymaita. Vanha järven kirjoitusasu oli "Kaivolampi". Järven vedenpintaa on laskettu vuonna 1892. Vuonna 1930 julkaistussa Tyrvään seudun taloudellisessa kartassa on lammen ympäristö raivattu peltomaaksi usean tilan voimin . Tilanne on säilynyt samana vielä vuoden 1961 peruskartassa . == Lähteet == Luokka:Karkun järvet Luokka:Rautajoen valuma-alue
Mona Brorsson

Mona Brorsson (s. 28. maaliskuuta 1990) on ruotsalainen ampumahiihtäjä, viestin olympiavoittaja. Brorsson sijoittui Oslon MM-kilpailuissa 2016 pikakilpailussa kuudenneksi. Tätä ennen hän oli sijoittunut maailmancupin osakilpailussa parhaimmillaan 17:nneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän hiihti naisten viestissä toisen osuuden Ruotsin hopeajoukkueessa. Takaa- ajokilpailussa hän oli kymmenes, yhteislähdössä kolmastoista ja normaalimatkalla neljästoista. Östersundin MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti hopeaa viestissä. Pikakilpailussa hän sijoittui viidenneksi, normaalimatkalla kuudenneksi, takaa-ajossa seitsemänneksi ja yhteislähdössä 14:nneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän hiihti toisen osuuden olympiakultaa voittaneessa Ruotsin naisten viestijoukkueessa. Normaalimatkalla hän sijoittui 12:nneksi. Oberhofin MM-kilpailussa 2023 hän oli takaa-ajossa viidestoista, Nové Městossa 2024 normaalimatkalla yhdeksäs. Brorsson on saavuttanut takaa-ajon Euroopan- mestaruuden ampumahiihdon EM-kilpailuissa 2014 Nove Mestossa sekä pikakilpailun ja sekaviestin Euroopan-mestaruuden Minskissä 2019. Brorsson saavutti ensimmäisen maailmancupin palkintopallisijansa sijoittumalla kolmanneksi Anterselvan normaalimatkalla kaudella 2021–2022. Ennen tätä Brorsson oli sijoittunut parhaimmillaan viidenneksi Nové Měston yhteislähtökilpailussa ja Östersundin pikakilpailussa kaudella 2018–2019 sekä Kontiolahden pikakilpailussa kaudella 2020–2021. Hän sijoittui kauden 2021–2022 normaalimatkan cupissa neljänneksi. Kaudella 2023–2024 hän sijoittui Ruhpoldingin pikakilpailussa toiseksi. == Lähteet == * Luokka:Ruotsalaiset ampumahiihtäjät Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Ruotsalaiset olympiavoittajat
Maria Strøm Nakstad

Maria Strøm Nakstad (s. 17. joulukuuta 1991) on norjalainen maastohiihtäjä, joka edusti aktiiviurallaan Byåsen Skiklubia. Maastohiihdon maailmancupissa Nakstad kilpaili ensimmäisen kerran Davosin 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa joulukuussa 2014 päästen heti maailmancupin pisteille oltuaan 21:s. Toisen kerran hän saavutti saman sijoituksen Lillehammerin 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa joulukuussa 2015. Parhaimmillaan hän sijoittui 15:nneksi Nové Měston 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa tammikuussa 2016. Nakstad lopetti uransa kauden päätteeksi. == Lähteet == Luokka:Norjalaiset maastohiihtäjät Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Salosjärvi (Sastamala)

Salosjärvi on Pirkanmaalla Sastamalan Vammalassa Kylmäkoskenmaalla sijaitseva järvi. == Maantiede == Salosjärven pinta-ala on 2,6 hehtaaria, ja sen pituus on 270 metriä ja leveys 200 metriä. Se on muodostunut kallioperän murrokseen painuneeseen painaumaan. Järven itäosassa on kaksi pientä lahtea, ja järvi on saareton. Järven rantaviiva on 0,91 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Pohjoispuolella on pieni peltopalsta, joka ei ylety rantaan asti. Rannoille on rakennettu kolme loma- asuntoa, jolle johtaa tiet Pohjalanjärveltä. Järven yli kulkee korkeajännitelinja. == Vesistösuhteita == Salosjärvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Kuloveden alueella (35.13), jonka Rautajoen valuma-alueeseen (35.134) se kuuluu. Järvi on Rautajoen läpivirtausjärvi, jonka luusua sijaitsee järven lounaisrannalla. Sekä tuleva että laskeva oja on nimeltään Pääjärvenoja. Se muodostaa Rautajoen valuma-alueen pääuoman yläjuoksun osuuden. Aljuoksulla seuraava osuus on Kaivolamminoja ja viimeinen Rautajoki. Järven vedenpinnan korkeus on 88,8 metriä ja Kaivolammin 85,0 metriä mpy., joten Pääjärvenojalle kertyy pudotusta 3,8 metriä. == Historiaa == Vuonna 1893 järven vedenpintaa laskettiin alemmaksi. Vuosina 1855–1856 valmistuneessa Kalmbergin kartastossa tätä ei ollut vielä tapahtunut, jolloin se itäosat olivat mahdollisesti laajemmat. Järvi sijaitsi tuolloin Karkun pitäjässä. Vuonna 1930 julkaistussa Tyrvään seudun taloudellisessa kartassa on järven itäpuolisella alueella peltomaata ja järven eteläpuolella sijaitsi kyseinen maatila. Vuoden 1961 peruskartassa saattaa tilanne olla siihen nähden ennallaan. Tällöin oli järven yli jo vedetty korkeajännitelinja. == Lähteet == Luokka:Karkun järvet Luokka:Rautajoen valuma-alue
Pääjärvi (Sastamala)

Pääjärvi on Pirkanmaalla Sastamalan Vammalassa Kylmäkoskenmaalla sijaitseva järvi. == Maantiede == Pääjärven pinta-ala on 70,6 hehtaaria ja sen pituus on 2,3 kilometriä ja suurin leveys 750 metriä. Se on pohjois-eteläsuuntainen järvi, joka kapenee etelää kohti. Järven rantaviiva mutkittelee itärannalla niin, että lahdet ja niemet seuraavat toisiaan. Pohjoispäätä kutsutaan Talvitienlahdeksi, sen itäpuolella on pieni Kapteeninkallio ja Kaitalahti, sitten ovat etelämpänä vielä Mustalahti ja Hesulahti. Näitä vastapäätä on länsirannalla Kuuslahden lahdelma ja sen eteläpuolella Karvakari. Järvessä ei ole saaria, ellei Karvakaria ja Karikiviä lasketa. Järven rantaviiva on 6,8 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa . Rannoilla on harvakseltaan vapaa-ajan asuntoja, joille johtaa tiet sekä Mouhijärven Tervamäestä että Vammalasta. Kapteeninkalliolla on leirikeskus, uimaranta ja laavu . == Vesistösuhteita == Pääjärvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Kuloveden alueella (35.13), jonka Rautajoen valuma-alueeseen (35.134) se kuuluu. Se on Rautajoen valuma-alueen latvajärviä ja järven oman valuma-alueen pinta-ala on 4,35 neliökilometriä. Järvi sijaitsee vedenjakaja-alueella pienien mäkien välisessä painaumassa. Painauma on peräisin kalliomurroksesta, jossa virtaa myös järven laskuoja . Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkunsa 12 kilometriä pitkä Rautajoen valuma-alueen pääuoma. Pääuoma on yläjuoksulla nimeltä Pääjärvenoja, keskijuoksulla Kaivolamminoja ja vasta alajuoksulla Rautajoki. Järven vedenpinnan korkeus on 100,3 metriä ja Rautaveden 57,5 metriä mpy., joten laskujoelle kertyy pudotusta 42,8 metriä. == Historiaa == Vuosina 1855–1856 valmistuneessa Kalmbergin kartastossa Pääjärven eteläosan yli kulkee Mouhijärven ja Karkun pitäjänraja. Järvi on tuolloin erämaa-aluetta, jossa ei soiden raivaaminen niittymaaksi ole vielä alkanut . Tilanne oli pitkälti vielä sama vuonna 1930 julkaistussa Tyrvään seudun taloudellisessa kartassa . Järven eteläpäässä on vuoden 1961 peruskartassa merkitty maatilan pihapiiri. Järven ympäri kiertää polkuja, mutta vapaa-ajan asuntoja siellä ei vielä ole . == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Pääjärvi Sastamala, Instagram (valokuvia) Luokka:Karkun järvet Luokka:Rautajoen valuma-alue Luokka:Mouhijärven järvet
It’s Alive Films

It’s Alive Films Oy on Teemu Nikin ja Jani Pösön omistama elokuva- ja televisiotuotantoyhtiö. Yhtiö on perustettu vuonna 2013. == Tuotantoja == Vuosi Tuotanto Tyyppi 2013 #lovemilla (1. tuotantokausi) televisiosarja #lovemilla (2. tuotantokausi) televisiosarja 2014 Tissit lyhytelokuva #lovemilla (3. tuotantokausi) televisiosarja 2015 Lovemilla elokuva 2016 Sekasin (1. tuotantokausi) televisiosarja Halko lyhytelokuva Fantasia lyhytelokuva 2017 Armomurhaaja elokuva 2018 Pilkkihiihto lyhytelokuva Venetsia lyhytelokuva Siivooja lyhytelokuva Sekasin (2. tuotantokausi) televisiosarja 2019 Limbo lyhytelokuva 2019 All Inclusive lyhytelokuva 2020 Nimby elokuva 2021 Sekasin (3. tuotantokausi) televisiosarja Sokea mies joka ei halunnut nähdä Titanicia elokuva Mister8 televisiosarja 2022 Tuulikki lyhytelokuva 2023 Peluri – Kuolema on elävien ongelma elokuva 2024 Räkä ja Roiskis elokuva == Palkintoja == * Kultainen Venla – #lovemilla, Paras lasten- ja nuortenohjelma 2013 * Eurovision Creative Days – #lovemilla, Paras draamaformaatti 2014 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Yhtiön verkkosivut Luokka:Suomalaiset tuotantoyhtiöt
Jani Pösö

Jani Pösö (s. 1969 Espoo) on helsinkiläinen tuottaja ja käsikirjoittaja. Hän omistaa yhdessä Teemu Nikin kanssa elokuvatuotantoyhtiö It´s Alive Films Oy:n. Pösö on opiskellut Kauppakorkeakoulussa suomen kieltä ja talouselämän viestintää. Ennen elokuva-alalle siirtymistä Pösö teki pitkän uran mainosmaailmassa. Hän työskenteli mainonnansuunnittelijana Hasan & Partnersissa ja oli perustamassa Steinmann Klinik- ja N2-markkinointitoimistoja. Pösön ja ohjaaja Teemu Nikin menestynein elokuvan on Sokea mies, joka ei halunnut nähdä Titanicia. 2021 valmistunut elokuva voitti Venetsian elokuvajuhlilla yleisöpalkinnon. Suomessa elokuvan päänäyttelijä Petri Poikolainen voitti Jussi-palkinnon, myös elokuvan äänisuunnittelijat saivat Jussin. Elokuvan työryhmä palkittiin Jussi-gaalassa myös Nordisk Film -palkinnolla, joka on rahamääräisesti Suomen suurin elokuvapalkinto. ==Valikoitu filmografia== * Kaveri-lyhytelokuva, 2007 (käsikirjoitus yhdessä Teemu Nikin kanssa) * Äiti ei enää keilaa -lyhytelokuva, 2009 (käsikirjoitus yhdessä Teemu Nikin kanssa) * 3 Simoa, 2012 (tuottaja, käsikirjoitus yhdessä Teemu Nikin kanssa) * #lovemilla-tv-sarja, 2013–2014 (tuottaja, käsikirjoitus yhdessä Teemu Nikin kanssa) * Tissit- lyhytelokuva, 2014 (tuottaja) * Lovemilla, 2015 (tuottaja, käsikirjoitus yhdessä Teemu Nikin kanssa) * Halko-lyhytelokuva, 2016 (tuottaja) * Armomurhaaja, 2017 (tuottaja) * Nimby, 2020 (tuottaja, käsikirjoitus yhdessä Teemu Nikin kanssa) * Sokea mies, joka ei halunnut nähdä Titanicia, 2021 (tuottaja) * Peluri – kuolema on elävien ongelma, 2023 (tuottaja) * 100 litraa sahtia, 2025 (tuottaja) ==Palkinnot ja tunnustukset== * Kultainen Venla 2013: Paras lasten- ja nuortenohjelma #lovemilla * Kultainen Venla 2014: Paras lasten- ja nuortenohjelma #lovemilla * Audiovisual Producers Finland - APFI ry 2018: Vuoden elokuvatuottaja (yhdessä Teemu Nikin kanssa) elokuvasta Armomurhaaja. * Venetsian elokuvajuhlien yleisöpalkinto 2021: Sokea mies, joka ei halunnut nähdä Titanicia. * Viitasaaren elokuvaviikko 2022: Humanismin käsi työryhmälle Teemu Nikki, Petri Poikolainen ja Jani Pösö elokuvasta Sokea mies, joka ei halunnut nähdä Titanicia. * Nordisk Film -palkinto 2022 työryhmälle Teemu Nikki, Sari Aaltonen ja Jani Pösö elokuvasta Sokea mies, joka ei halunnut nähdä Titanicia. * Audiovisual Producers Finland – APFI ry 2022: Vientipalkinto Hulda: tuotantoyhtiö It’s Alive Films. * Elokuvataiteen valtionpalkinto yhdessä Teemu Nikin kanssa, 2022. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset käsikirjoittajat Luokka:Suomalaiset elokuvatuottajat Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mustalammi (Sastamala)

Mustalammi on Pirkanmaalla Sastamalan Vammalassa Kylmäkoskenmaan pohjoispuolella sijaitseva lampi. == Maantiede == Mustalammin pinta-ala on 0,98 hehtaaria, ja sen pituus on 150 metriä ja leveys 90 metriä. Se sijaitsee metsäisellä ja ojitetulla suolla, jonka kuivatusvedet valuvat lampeen. Lammen rantaviiva on 0,39 kilometriä pitkä ja sen kaakkoisranta on moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Etelärannalla on yksi loma-asunto, ja lampea kiertää Pohjolanjärveltä Hornioon johtava tie. == Vesistösuhteita == Mustalammi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Kuloveden alueella (35.13), jonka Rautajoen valuma- alueeseen (35.134) se kuuluu. Sen luusua sijaitsee järven länsirannalla, josta saa alkunsa 400 metriä pitkä laskuoja Pääjärvenojaan. Oja on osa Rautajoen valuma-alueen pääuomaa. Järven vedenpinnan korkeus on 106,0 metriä ja Pääjärvenojalla 95 metriä mpy., joten laskuojalle kertyy pudotusta noin 11 metriä. == Historiaa == Vuonna 1961 julkaistussa peruskartassa on lampi vielä metsälampena, joka sijaitsi Salosjärveltä Valkeajärvelle johtavan talvitien varrella. == Lähteet == Luokka:Karkun järvet Luokka:Rautajoen valuma-alue
Pikku-Poikkelus

Pikku-Poikkelus eli Vähä-Poikelus on Pirkanmaalla Sastamalan Vammalassa Kylmäkoskenmaalla sijaitseva järvi. == Maantiede == Järven pinta-ala on 1,8 hehtaaria ja sen pituus on 300 metriä ja leveys 50 metriä. Järven rantaviiva on 0,68 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa, joka on rannassa metsäistä suota. Ranta on rakentamaton eikä sinne johda teitä. Järven ylittää korkeajännitelinja. == Vesistösuhteita == Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Kuloveden alueella (35.13), jonka Rautajoen valuma-alueeseen (35.134) se kuuluu. Siihen laskee yksi tulo-oja ja järven luusua sijaitsee järven koillisrannalla, josta saa alkunsa pari kilometriä pitkä ja Pääjärvenojaan Kaivolammin yläpuolella yhtyvä Poikkelusoja. Pääjärvenoja on yläjuoksun osuus Rautajoen valuma-alueen pääuomasta, jonka nimi on alajuoksulla Rautajoki. Järven vedenpinnan korkeus on 103,1 metriä ja Kaivolammin 85,0 metriä mpy., joten Poikkelusojalle kertyy pudotusta noin 18 metriä. == Historiaa == Vuosina 1855–1856 valmistuneessa Kalmbergin kartastossa järvi sijaitsee Mouhijärven ja Tyrvään pitäjänrajalla . Vuonna 1930 julkaistussa Tyrvään seudun taloudellisessa kartassa on järvi Karkun ja Tyrvään välisellä rajalla . Järven nimi ilmestyy vasta vuoden 1961 peruskarttaan, jossa se on ”Vähä Poikelus”. Poikelusoja alkaa pohjoisessa sijaitsevalta suolta ja jatkaa järvestä eteenpäin kohti itää. Järven ylittää nyt korkeajännitelinja . == Lähteet == Luokka:Sastamalan järvet Luokka:Rautajoen valuma-alue
Iso-Poikkelus

Iso-Poikkelus eli Iso-Poikelus on Pirkanmaalla Sastamalan Vammalassa Kylmäkoskenmaalla sijaitseva järvi. == Maantiede == Järven pinta-ala on 9,3 hehtaaria ja sen pituus on 650 metriä ja leveys 300 metriä. Se on muodostunut epätaiselle ylänkömaalle pienten kukkuloiden väliin. Sen rantaviiva on muuten hyvin selkeäpiirteinen, mutta järvestä työntyy etelään päin 140 metriä pitkä ja 20–40 metriä leveä lahti. Järvessä on rannan tuntumassa luotomainen saari. Järven rantaviiva on 1,7 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Sen loivalle ranta-alueelle on rakennettu kolme vapaa-ajan asuntoa, joille johtaa tiet Lakkiniemestä. Edellä mainitun lahden ylittää korkeajännitelinja. == Vesistösuhteita == Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Kuloveden alueella (35.13), jonka Rautajoen valuma-alueeseen (35.134) se kuuluu. Järvellä on kolme tulo-ojaa lähisoilta ja sen luusua sijaitsee järven etelärannan pitkässä ja kapeassa lahdessa, josta saa alkunsa kaksi kilometriä pitkä Poikkelusoja, joka yhtyy Rautajokeen Kaivolammin yläpuolella. Järven vedenpinnan korkeus on 103,7 metriä ja Kaivolammin 85,0 metriä mpy., joten Poikkelusojalle kertyy pudotusta 18,7 metriä. == Historiaa == Vuosina 1855–1856 valmistuneessa Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin ”Poikelusjärvi” ja se sijaitsi Mouhijärven eteläkärjessä. Seutu oli mouhijärveläisten erämaata, sillä esimerkiksi järven suoaluetta ei käytetty heinäniittyinä.. Tilanne oli säilynyt samanlaisena vielä vuonna 1930 julkaistussa Tyrvään seudun taloudellisessa kartassa . Vuoden 1961 peruskartasta huomataan, että Poikkelusoja onkin alkanut viereisestä Pikku- Poikkeluksesta (”Vähä Poikelusjärvi”) ja ”Isosta Poikelusjärvestä” on kaivettu siihen yhtyvä uusi oja. Eteläpään lahden ylittää nyt korkeajännitelinja . == Lähteet == Luokka:Mouhijärven järvet Luokka:Rautajoen valuma-alue
Rajalammi (Rautajoki)

Rajalammi on Pirkanmaalla Sastamalan Vammalassa Kylmäkoskenmaalla sijaitseva lampi. == Maantiede == Rajalammin pituus on 90 metriä ja leveys 40 metriä. Lampi sijaitsee vedenjakaja-alueella mäkien välisessä painanteessa. Painanteen suo on ojitettu ja suon, ja samalla lammen, laskuoja on yksi näistä ojista. Lampi on autio eikä sinne johda tietä. == Vesistösuhteita == Rajalammi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Kuloveden alueella (35.13), jonka Rautajoen valuma-alueeseen (35.134) se kuuluu. Lampeen ei ole johdettu mitään ojitetun suon ojia, mutta ne laskevat suolta kohti Iso-Poikkelusta. Vedet jatkavat siitä eteenpäin Poikkelusojan kautta Rautajoen valuma-alueen pääuomaa, jonka yläjuoksun osuuden nimi on Pääjärvenoja. Sen vedenpinnan korkeus on 115,5 metriä ja Iso- Poikkeluksen 103,7 metriä mpy., joten laskuojalle kertyy pudotusta 11,8 metriä. == Historiaa == Vuosina 1855–1856 valmistuneessa Kalmbergin kartastossa Poikelusjärvi ja Rajalammi sijaitsivat Mouhijärven pitäjässä. Lami ja sitä ympäröivä suo oli erämaata, jossa ei niitetty edes heinää. Lampi vaikuttaisi olevan vuoden 1930 julkaistussa Tyrvään seudun taloudellisessa kartassa ja vuoden 1961 peruskartassa maanomistajien rajalla . == Lähteet == Luokka:Sastamalan järvet Luokka:Rautajoen valuma-alue
Saarijärvi (Rautajoki)

Saarijärvi on Pirkanmaalla Sastamalan Vammalassa Kylmäkoskenmaalla sijaitseva järvi. == Maantiede == Järven pinta-ala on 15,8 hehtaaria ja sen pituus on 600 metriä ja leveys 400 metriä. Järvi on pääpiirteissään selkeän muotoinen. Sen eteläosassa on järven ainoan kiinteän saaren luonna lahden poikki ulottuva matalikko, jossa on vahva vesikasvillisuus. Osa matalikon kasvillisuudesta on ehtinyt maatua saariksi, joten saarien kokonaislukumäärä jää epävarmaksi. Kasvillisuusvyöhykkeen takana on avovesialueita. Järven rantaviiva on 2,5 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Osa rannoista ovat soistunutta metsää. Loppukesästä umpeenkasvu jakaa järven kahteen tai kolmeen avovesialtaaseen. Pohjoisrantaan on rakennettu kaksi vapaa-ajan asuntoa, joille tulee tie Lakkiniemeltä, ja itärannalla yksi, jonne tulee tie Konttimäeltä. == Vesistösuhteita == Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Kuloveden alueella (35.13), jonka Rautajoen valuma-alueeseen (35.134) se kuuluu. Siihen laskee soilta muutama tulo-oja, joista yksi tulee viereisestä Saarilammista. Sen luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkunsa 1,7 kilometrin mittainen laskuoja Pikku-Poikkelukseen. Pikku-Poikkeluksesta alkaa Poikkelusoja, joka yhtyy parin kilometrin päässä Rautajoen valuma-alueen pääuomaan. Pääuoma on yläjuoksulla nimeltään Pääjärvenoja, keskijuoksulla Kaivolamminoja ja vasta alajuoksulla se on Rautajoki. Järven vedenpinnan korkeus on 113,7 metriä ja Pikku-Poikkelus 103,1 metriä mpy., joten laskuojalle kertyy pudotusta 10,6 metriä. == Historiaa == Vuosina 1855–1856 valmistuneessa Kalmbergin kartastossa sijaitsee Saarijärvi ja sen Saarilampi Mouhujärven pitäjän eteläosissa. Se on ollut tuolloin erämaata, jossa edes sen suoalueita ei hyödynnetty nittymaina. Tilanne on säilynyt samanlaisena vuoden 1930 Tyrvään seudun taloudellisessa kartassa. Järvi oli autio vielä vuoden 1961 peruskartassa. Järven ympärille oli karttaan merkitty kävelypolkuja. Sen laskuojaa oli kaivamalla laajennettu johto-ojaksi. == Lähteet == Luokka:Mouhijärven järvet Luokka:Rautajoen valuma-alue
Saarilammi (Rautajoki)

Saarilammi on PirkanmaallaSastamalan Vammalassa Kylmäkoskenmaalla sijaitseva lampi. == Maantiede == Saarilammin pituus on 150 metriä ja leveys 90 metriä. Se sijaitsee metsäisen suon keskellä. Lammella on lyhyt oja Saarijärveen. Lampi on autio, mutta Saarijärvelle tulee sen ohi metsäautotie mökille == Vesistösuhteita == Saarilammi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Kuloveden alueella (35.13), jonka Rautajoen valuma-alueeseen (35.134) se kuuluu. Lampeen laskee pari suo- oja, joista toinen tulee Saarijärvensuolta. Sen laskuoja on lyhyt kaivettu oja Saarijärveen. Lammen vedenpinnan korkeus on 113,7 metriä, joka on sama kuin Saarijärvelläkin. == Lähteet == Luokka:Mouhijärven järvet Luokka:Rautajoen valuma-alue
Kongon demokraattinen tasavalta olympialaisissa

Kongon demokraattinen tasavalta osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa vuonna 1968 Méxicon kesäolympialaisissa. Seuraavan kerran maa nähtiin olympialaisissa vuonna 1984 Los Angelesissa. Tuosta alkaen maa on ollut kesäolympialaisissa mukana joka kerta. Maa ei ole saavuttanut mitaleita eikä pistesijoja, eli sijoituksia kahdeksan parhaan joukkoon. Talviolympialaisiin Kongon demokraattinen tasavalta ei ole osallistunut. ==Lähteet== *http://www.sports-reference.com/olympics/countries/COD/ *
Anthony Carmona

Anthony Thomas Aquinas Carmona (s. 7. maaliskuuta 1953) on trinidadilainen lakimies ja poliitikko. Hän toimi Trinidad ja Tobagon presidenttinä 2013–2018. Ennen presidentiksi valintaansa hän oli tuomarina maansa korkeimmassa oikeudessa sekä kansainvälisessä rikostuomioistuimessa. Trinidad ja Tobagossa presidentin asema on lähinnä seremoniallinen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen kotisivu Luokka:Trinidad ja Tobagon presidentit Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Stephan Leyhe

Stephan Leyhe (s. 5. tammikuuta 1992 Schwaledfeld) on saksalainen mäkihyppääjä ja joukkuekilpailun maailmanmestari. Hän edustaa SC Willingeniä. Leyhe oli saavuttamassa Saksalle lentomäen MM-hopeaa joukkuemäestä Kulmissa vuonna 2016. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui normaalimäessä 13:nneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli mukana Saksan hopeajoukkueessa. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 Leyhe voitti kultaa joukkuemäessä ja oli kuudes normaalimäessä. Pekingin olympialaisissa 2022 Leyhe saavutti pronssia joukkuemäessä ja sijoittui normaalimäessä 24:nneksi. Kulmin lentomäen MM- kilpailuissa 2024 hän saavutti joukkuekilpailussa pronssia ja sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa kymmenenneksi. Nuorten tasolla hänellä on MM- hopeaa joukkuemäestä vuosina 2010 Hinterzartenista ja 2011 Otepäästä. Leyhe debytoi mäkihypyn maailmancupissa joulukuussa 2014 Engelbergin osakilpailussa Sveitsissä. Hän oli kilpailussa 13. oltuaan ensimmäisen kierroksen jälkeen kahdeksantena. Leyhe saavutti tuolla sijoituksella myös uransa ensimmäiset maailmancupin pisteet. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan yhdeksäs Sapporossa tammikuussa 2016. Ensimmäisen palkintosijansa Leyhe saavutti Wisłassa marraskuussa 2018 oltuaan toinen. Hän sijoittui toiseksi myös Sapporossa ja Râșnovissa helmikuussa 2020. Ensimmäisen maailmancupin henkilökohtaisen voittonsa hän nappasi kotimäessään Willingenissä 8.2.2020. Hän voitti kilpailun oltuaan ensimmäisen kierroksen jälkeen toisena, nousten toisen kierroksen pisimmällä 144,5 metriä kantaneella leiskautuksellaan voittoon ohi Puolan Kamil Stochin. Hän sijoittui samalla kaudella kolmanneksi Lillehammerissa. Kaudella 2023–2024 Leyhe sijoittui kolmanneksi Rukan ensimmäisessä kilpailussa. Leyhe sijoittui maailmancupin kokonaispisteissä kuudenneksi kaudella 2019–2020. Keski-Euroopan mäkiviikon 2018–2019 kokonaiskilpailussa Leyhe sijoittui kolmanneksi ja 2016–2017 kahdeksanneksi. Continental Cupissa Leyhe on voittanut urallaan yhden osakilpailun Renassa joulukuussa 2014. == Lähteet == * Luokka:Saksalaiset mäkihyppääjät Luokka:Saksalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Belize olympialaisissa

Belize osallistui kesäolympialaisiin ensimmäistä kertaa vuonna 1968 ja on siitä alkaen osallistunut kesäkisoihin joka kerta 1–11 urheilijan joukkueilla lukuun ottamatta Moskovan vuoden 1980 kisoja, joita se boikotoi. Maa ei ole saanut mitaleja. Talviolympialaisiin Belize ei ole osallistunut. ==Lähteet== *http://www.sports-reference.com/olympics/countries/BIZ/ *
Dominica olympialaisissa

Dominica on osallistunut jokaisiin kesäolympialaisiin vuodesta 1996 alkaen 2–6 urheilijan joukkueilla. Maa osallistui myös talviolympialaisiin kahden urheilijan joukkueella vuonna 2014. Maa sai ensimmäisen olympiamitalinsa Pariisissa 2024, kun Thea LaFond voitti naisten kolmiloikan olympiakultaa. == Lähteet == * http://www.sports-reference.com/olympics/countries/DMA/ === Viitteet === *
Lea Einfalt

Lea Einfalt (s. 19. toukokuuta 1994 Ljubljana) on slovenialainen maastohiihtäjä. Hän edustaa TSK Triglav Kranjia. Einfalt debytoi maastohiihdon maailmancupissa joulukuussa 2013 ollen Davosin 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 54:s. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä Einfalt saavutti joulukuussa 2014 niin ikään Davosista ollen 10 kilometrin vapaan kilpailussa 20:s. Tuo sijoitus on myös Einfaltin uran paras sijoitus yksittäisessä maailmancupin osakilpailussa. Tour de Skin 2015 viimeisen etapin osuusajoissa hän oli 11. nopein. MM-kilpailuihin Einfalt osallistui ensimmäisen kerran Val di Fiemmessä 2013, jolloin hän oli ainoalla matkallaan 10 kilometrin vapaalla 62:s. Falunissa 2015 hän sijoittui parhaimmillaan 26:nneksi 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa. Einfaltilla on nuorten MM-kisoista saavutettuna hopea yhdistelmäkilpailusta ja pronssi viestistä vuodelta 2012 Erzurumista sekä alle 23-vuotiaiden sarjassa hopea 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailusta Râșnovista 2016. Nuorten olympialaisissa hän sai pronssia 5 kilometrin perinteisen kilpailussa Innsbruckissa 2012. Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla hän saavutti hopeaa 5 kilometrin vapaan kilpailussa Liberecissä 2011. == Lähteet == * http://data.fis- ski.com/dynamic/athlete- biography.html?sector=CC&competitorid;=153807&type;=result&category;=ALL&season;=ALL&sort;=&discipline;=ALL&position;=&place;=&Submit;=Search&limit;=50 Luokka:Slovenialaiset maastohiihtäjät Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Marshallinsaaret olympialaisissa

Marshallinsaaret on osallistunut kesäolympialaisiin vuodesta 2008 4-5 urheilijan joukkueilla. Maan urheilijat ovat kilpailleet yleisurheilussa, uinnissa, taekwondossa ja painonnostossa. Talviolympialaisiin maa ei ole osallistunut. Maa ei ole voittanut mitaleja eikä saavuttanut pistesijoja, eli sijoitusta kahdeksan parhaan joukkoon. == Lähteet == *
Daniele Molmenti

Daniele Cristoforo Molmenti (s. 1. elokuuta 1984 Pordenone) on italialainen koskimeloja ja olympiavoittaja. Hän kilpailee K-1 -luokassa. Molmenti saavutti olympiakultaa 28-vuotissyntymäpäivänään vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa omassa luokassaan. Tuo kultamitali on Molmentin uran ainoa olympiamitali. Urallaan Molmenti on saavuttanut 15 arvokisamitalia, kun MM- ja EM-kilpailut lasketaan mukaan. MM-kisoista hän on saavuttanut kaksi kultaa, kaksi hopeaa ja kaksi pronssia. EM-kisoista Molmentille on kertynyt kolme kultamitalia, kaksi hopeamitalia ja kolme pronssista mitalia. Seitsemän Molmentin arvokisamitaleista on henkilökohtaisia. Molmenti on 170 senttimetriä pitkä ja painaa 69 kilogrammaa. Hän on osallistunut kaksiin kesäolympialaisiin. == Lähteet == * http://www.sports- reference.com/olympics/athletes/mo/daniele-molmenti-1.html * https://www.canoeicf.com/athlete/daniele-molmenti Luokka:Italialaiset koskimelojat Luokka:Italialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pientä pintaremonttia

Pientä pintaremonttia on vuosina 2006–2014 esitetty suomalainen sisustusohjelma. Ohjelmaa tuotti vuosina 2006–2013 Nordisk Film & TV ja vuosina 2013–2014 Eyeworks Finland. Ohjelmaa esitettiin MTV3-kanavalla. Ohjelmassa remontoitiin ja sisustettiin rakennuksia. Ohjelman juontajana toimi aluksi Tarmo Ruubel ja myöhemmin Aleksi Sariola. Ohjelman spin-offiksi tehtiin vuosina 2014–2015 Pientä mökkiremonttia, jonka juonsi alkuperäisformaatin tapaan Aleksi Sariola. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset televisiosarjat
Venetsian pyöveli

Venetsian pyöveli () on vuonna 1963 valmistunut italialainen seikkailuelokuva. Luigi Capuanon ohjaaman elokuvan pääosia esittävät yhdysvaltalaiset Lex Barker ja Guy Madison sekä Alessandra Panaro ja Mario Petri. ==Juoni== Venetsian dogen poika Sandrigo Bemba on menossa naimisiin kauniin Leonoran kanssa. Ennen häitä hän saa tietää olevansa dogen merirosvolaivalta pelastama lapsi. Leonoraa tavoittelee myös suurinkvisiittori Rodrigo Zeno, joka syyttää Sandrigoa maanpetturiksi ja tuomitsee hänet kuolemaan. Rodrigo houkuttelee pyöveliksi merirosvokapteeni Guarnierin, joka haluaa kostaa dogelle laivalla kadonneen poikansa kuoleman. ==Näyttelijät== == Tuotanto == Venetsian pyöveli on kuvattu Totalscope-laajakangastekniikalla Eastmancolor-väreissä Incir De Paolisin studiolla Roomassa sekä VenetsiassaElokuvan alkutekstit.. Se on yksinkertainen mutta melko viihdyttävä pukudraama ja miekkamiesseikkailu, jonka ansioita ovat värikäs puvustus sekä lavasteina toimivat Venetsian nähtävyydet. Elokuva on saatavilla hyvälaatuisena saksalaisena DVD:nä, joka sisältää italian-, saksan- ja englanninkieliset ääniraidat. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Italialaiset seikkailuelokuvat Luokka:Vuoden 1963 italialaiset elokuvat
Elmo, urheilija

Elmo, urheilija on Juhani Peltosen kirjoittama ja Yleisradion toteuttama kuunnelma vuodelta 1977. Kestoltaan kuunnelma on 50 minuuttia ja sen ohjasi Lars Svedberg. Kyseessä on parodinen tarina Elmo-nimisestä suomalaisesta urheilusankarista, joka yltää hämmästyttäviin saavutuksiin, mutta on luonteeltaan hiljainen ja erikoinen. Kuunnelmassa ovat äänessä pääasiassa kaksi innokasta urheiluselostajaa. Elmo, urheilija sai kunniamaininnan Prix Italiassa vuonna 1979. Kuunnelmaa on esitetty Suomen lisäksi myös Australiassa, Espanjassa, Irlannissa, Italiassa, Itävallassa, Jugoslaviassa, Ruotsissa, Tšekkoslovakiassa ja Saksan Liittotasavallassa. Kuunnelmaa seurasivat vuonna 1978 kuunnelma Elmo – muu maailma ja romaani Elmo. Vuonna 1981 tehtiin vielä televisioelokuva Muistoja Elmosta.Reijo Perälä: Elmo - kaikkien lajien sankari Ylen Elävä arkisto. Viitattu 21.12.2014. Elmossa Juhani Peltonen parodioi menneiden vuosikymmenten urheiluselostajien kuten Paavo Noposen ja Pekka Tiilikaisen maalailevaa ja yltiöisänmaallista, muita kulttuureja vähättelevää ilmaisua sekä urheilusankaruutta ja sen lieveilmiöitä. Tärkein tyylikeino on äärimmilleen viety liioittelu: Elmo kaatuu sadan metrin juoksussa mutta tekee silti maailmanennätyksen, ottaa nokoset kesken hiihtokilpailun, polttaa piippua maaliin tullessaan, muodostaa yksin koko Suomen kisajoukkueen, kiirehtii lajien suorituspaikalta toiselle, tekee yksin kaikki jääkiekko-ottelun maalit ja niin edelleen. Palkintokorokkeella pasifistinen Elmo haluaa Maamme-laulun sijasta kuunnella Armas Järnefeltin kehtolaulun Berceuse (1904). Yleisradio on julkaissut kuunnelman CD-levyllä. Sitä esitetään myös radiouusintana silloin tällöin, viimeksi elokuussa 2016 Rion kesäolympialaisten aikaan. Peltonen on kertonut valinneensa päähenkilön nimeksi Elmo, koska se oli hänen mielestään ”ehdottomasti rumin miehen nimi, [joka] tuo mieleen olmin”. Nimi oli Suomessa tuolloin harvinainen, mutta sen suosio lisääntyi huomattavasti kuunnelmien ja Elmo-romaanin myötä.Tuula Uusi-Hallila & Anne Helttunen: Sitaattien salat – Mitä jokaisen tulee tietää suomalaisesta kirjallisuudesta, s. 26–27. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 2016. Elmon tekemät yleisurheilun maailmanennätykset on lueteltuna alla: * 100 m: Elmon ME 9,72 s | Nykyinen 100 m ME on Usain Boltin 9,58 s * Seiväshyppy: Elmon ME 6,00 m | Nykyinen seiväshypyn ME on Armand Duplantisin 6,24 m * 800 m: Elmon ME 1.37,62 | Elmon ME:tä lähimmäksi on päässyt David Rudisha ajalla 1.40,91 * Keihäänheitto: Elmon ME 106,79 m | Elmon ME:tä lähimmäksi pääsi Uwe Hohn tuloksella 104,80 m * Pituushyppy: Elmon ME 10,13 m | Elmon ME:tä lähimmäksi on päässyt Mike Powell tuloksella 8,95 m ==Rooleissa== == Lähteet == Luokka:Suomalaiset radiokuunnelmat
Gakuen Alice

Gakuen Alice on Higuchi Tachibanan luoma manga-sarja. Sitä julkaistiin Hana to Yume -nimisessä shoujo-lehdessä vuosina 2003–2013. Sarjan pohjalta on tehty 26-osainen anime. == Juoni == Tarinan päähenkilö on Mikan-niminen tyttö. Kun hänen paras ystävänsä Hotaru lähetetään Tokioon sisäoppilaitokseen, hän on allapäin. Vuoden odottamisen jälkeen hän suruissaan karkaa kotoa kohti Alice- akatemiaa. Sen porteilla kaksi miestä lupaa viedä Mikanin kouluun, vaikka oikeasti he yrittävät siepata hänet. Koulun opettaja Narumi pelastaa hänet. Mikan kertoo Narumille tulonsa syyn, ja samaan aikaan Narumi huomaa hänessä jotain erityistä. Hän lupaa päästää Mikanin kouluun opiskelemaan, jotta hän voisi tavata ystäväänsä. Narumi kertoo myös Mikanille, mikä on "Alice-kyky", jollainen on kaikilla koulun opiskelijoilla. Mikanin kouluelämä alkaa ja hän kohtaa monia haasteita, kuten oman Alicensa löytämisen. Pian hän kuitenkin huomaa, että koulun menneisyyteen liittyy jotain hämärää, joka vieläkin vainoaa koulua ja sen oppilaita. == Alice == "Alice" on erityinen kyky, joka on vain harvoilla. Se vaihtelee henkilöittäin. Tosin se saattaa kulkea samana suvussa, jolloin vaikka äidillä ja tyttärellä on sama Alice. Erilaisia Alicejä ovat muun muassa tuli, illuusioiden luonti ja ihmisferonomi. Alicet jakautuvat neljään ryhmään: 1\. Alice-kyky kestää vain lapsuusiän ja katoaa aikuistuttua. 2\. Kyky kestää koko elämän mutta on hyvin heikko. 3\. Kyky on voimakas, mutta joka kerta kun sitä käyttää se lyhentää Alice-kyvyn kestoa, jonka vuoksi tämäkin hälvenee aikanaan. 4\. Kyky on voimakas, mutta joka kerta kun sitä käyttää se lyhentää käyttäjän elinaikaa. Tämä viimeinen ryhmä on erittäin harvinainen. == Päähenkilöt == === Mikan === Mikan on tarinan päähenkilö, joka on sarjan alussa noin 10-vuotias. Hän on positiivinen ja uuttera tyttö, mutta myös melkoinen itkupilli. Sarjan alussa Mikanin Alice-kyky on Mitätöimisen Alice. === Natsume === Natsume on tarinan miespäähenkilö. Hän on tarinan alussa 10-vuotias. Natsume on hiljainen ja hyvin kapinallinen luonteeltaan, mutta hän on myös hyvin lojaali eikä ikinä pettäisi ystäviään. Natsumen Alice- kyky on tuli. Hän ja Mikan eivät tarinan alussa tule toimeen keskenään, mutta myöhemmässä vaiheessa heistä tulee erittäin läheisiä toisilleen. === Ruka === Tärkeässä osassa oleva henkilö, joka rakastaa eläimiä. Häntä voi alussa luulla kylmäksi persoonaksi, mutta todellisuudessa hän on kiltti ja välittävä ihminen. Ruka on myös Natsumen paras ystävä. Hänen Alice-kykynsä on Eläinferomonin Alice. === Hotaru === Päähenkilö Mikanin paras ystävä ja myös merkittävä henkilö. Hän on hiljainen, älykäs ja vakava, mutta hyvä ihminen. Hänen Alice-kykynsä on Oivallusten Alice. == Lähteet == * http://gakuenalice.wikia.com/wiki/Gakuen_Alice_Wiki * Gakuen Alice Anime ( jaksot 1-26) * http://gakuenalice.wikia.com/wiki/Natsume_Hyūga * http://gakuenalice.wikia.com/wiki/Mikan_Sakura === Viitteet === Luokka:Mangasarjat
Teatteri Avoimet Ovet

Teatteri Avoimet Ovet on näyttelijä ja pukusuunnittelija Liisi Tandefeltin perustama teatteri, joka toimi 1994 alkaen kiertuetoiminnan järjestäjänä ja vuodesta 1997 ammattiteatterina, nykyisin Helsingin Erottajalla. Sillä on viisi vakituista työntekijää, vuosittain noin 125 esitystä ja yli 10 000 katsojaa. Tandefelt toimi Avoimien Ovien johtajana vuoteen 2003.Historia , Teatteri Avoimet Ovet, viitattu 20.12.2014. Tandefeltin jälkeen teatteria johti vuosina 2004–2019 Heini Tola.. Elokuusta 2019 lähtien teatterinjohtajana on toiminut Hanna Kirjavainen . Tandefelt perusti Avoimet Ovet vuonna 1994 hoitamaan 1970-luvulla alkanutta sekä ulkomaille että kotimaahan suuntautunutta kiertuetoimintaansa. Tandefelt löysi vuonna 1997 teatterin tiloiksi entisen pankkikonttorin Töölöstä, Museokadun ja Cygnaeuksenkadun kulmasta. Esitystoiminta alkoi siellä seuraavana vuonna. Vuonna 2013 teatteri joutui muuttamaan Museokadulta uusiin toimitiloihin, jotka löytyivät kaupungin sydämestä Erottajankadulta, entisestä Diana-auditoriosta.Vuori, Suna: Teatteri Avoimet Ovet sai häädön Museokadulta , Helsingin Sanomat 22.5.2012, viitattu 20.12.2014. Teatterin esikuvina toimivat eurooppalaiset kahvilateatterit ja kulttuuriklubit. Ohjelmistossa oli aluksi vahva painotus klassiseen musiikkiin ja kirjallisuuteen, erityisesti runouteen. Heini Tolan johtajakaudella (2004–2019) toiminnan perustana olivat suomalaiset draamatekstit. Teatterin omista tuotannoista tehdään kaksi ensi-iltaa vuodessa ja näistä molemmista on noin kolmisenkymmentä näytöstä. Niiden lisäksi toimitiloissa järjestetään vierailunäytäntöjä sekä musiikkivierailuja, runoiltoja ja keskustelutilaisuuksia. Teatterin omien tuotantojen pelkistetty, mutta kekseliäs teatteriestetiikka on muodostunut jo käsitteeksi. Helsingin kulttuuripääkaupunkivuonna 2000 Teatteri Avoimet Ovet sai Vuoden esteettinen teko -palkinnon ja vuonna 2009 Vuoden Teatteri -palkinnon. Vuonna 2012 teatterinjohtaja Heini Tola sai Minna Canthin seuran kulttuuripalkinnon. Teatteri Avoimet Ovet on tuottanut useita suosittuja näytelmiä, muun muassa Muista minut (2013) Pala palalta pois (2015) ja Erottaja 1917–18 (2017). Teatterin toimintaa ovat vuosien varrella tukeneet Helsingin kulttuurikeskus, Suomen opetus- ja kulttuuriministeriö sekä teatterin oma kannatusyhdistys. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Teatterin verkkosivusto Luokka:Suomen teatterit Luokka:Helsingin teatterit Luokka:Helsingin kulttuuri
Bolhrad

Bolhrad (, ) on pieni kaupunki Ukrainan Odessan alueella. Bolhrad sijaitsee Odessasta linnuntietä noin 180 kilometriä ja maanteitse noin 240 kilometriä lounaaseen, ja alle 10 kilometrin etäisyydellä sen länsipuolella on Moldovan raja. Kaupungin kautta kulkee Odessasta saapuva eurooppatie joka jatkaa Moldovan etelärajalla sijaitsevan Giurgiuleștin kautta edelleen Romaniaan. Kaupunkiin johtaa myös rautatieyhteys, sillä Moldovan eteläosiin vievä, pääosin Moldovan rautateille kuuluva rata koukkaa Ukrainan puolelle kaupungin kohdalla. Vuoden 2013 alussa Bolhrad asui virallisen arvion mukaan runsas 15 600 henkeä. Kaupunki on osa runsaan 69 300 asukkaan Bolhradin piiriä. Kaupungissa on syntynyt esimerkiksi Ukrainan presidentti Petro Porošenko. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Odessan alueen kaupungit
Roberto Pereyra

Roberto Maximiliano Pereyra (s. 7. tammikuuta 1991 San Miguel de Tucumán) on argentiinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Udinesea.Roberto Pereyra National Football Teams -sivustolla Pereyra teki ensiesiintymisensä argentiinalaisen Club Atlético River Platen edustusjoukkueessa sarjaottelussa 16. toukokuuta 2009, kun joukkue hävisi Club Atlético Huracánille vieraissa 0–4. Ottelu oli hänen ainoansa kaudella 2008–2009. Pereyran vastuu River Platessa kasvoi vähitellen: hän pelasi toisella kaudellaan 15 ja kolmannella 27 sarjaottelua. Elokuussa 2011 Italian Serie A:n Udinese osti Pereyran kahdella miljoonalla eurolla. Ensimmäisellä Udinese-kaudellaan hän pelasi 11 sarjaottelua, mutta kahden seuraavan ajan lukeutui joukkueen runkopelaajiin pelaten niiden aikana yhteensä 73 sarjaottelua. Heinäkuussa 2014 Udinese lainasi Pereyran seuraavaksi kaudeksi samassa sarjassa pelaavaan Juventukseen. Hän nousi heti tärkeäksi pelaajaksi Juventuksessa pelaten kaudella 2014–2015 yhteensä 35 sarjaottelua, joista 27 avauskokoonpanossa. Pereyra saavutti kauden aikana Italian-mestaruuden ja Italian cupin voiton sekä toisen sijan Mestarien liigassa ja Italian supercupissa. Kauden jälkeen Juventus lunasti Pereyran itselleen 14 miljoonalla eurolla. Pereyra kärsi kaudella 2015–2016 lihasvammasta ja pelasi Juventuksen mestaruuteen päättyneellä kaudella 13 Serie A:n ottelua. Lisäksi hän oli voittamassa Italian supercupia. Pereyra siirtyi 13,5 miljoonan euron siirtosummalla Englannin Valioliigan Watfordiin kesällä 2016. Hän nousi heti Watfordin avauskokoonpanon pelaajaksi. Tulokaskaudellaan hän oli polvivamman vuoksi sivussa joulukuun puolivälistä kauden loppuun. Hän on maaliskuuhun 2020 mennessä pelannut 101 valioliigaottelua ja tehnyt 16 maalia. Hän pelasi tappiollisessa FA Cupin finaalissa 2019. Pereyra pelasi neljä ottelua alle 20-vuotiaiden MM- kilpailuissa 2011. Argentiinan maajoukkueessa Pereyra teki ensiesiintymisensä lokakuussa 2014. Hän on pelannut maaliskuun 2020 loppuun mennessä 19 A-maaottelua. Hän pelasi Copa Américassa kaksi ottelua Argentiinan hopeajoukkueesas 2015 ja yhden ottelun pronssijoukkueessa 2019. Hän on tehnyt maalin lokakuussa 2018 Irakia ja kesäkuussa 2019 Nicaraguaa vastaan. == Lähteet == Luokka:Argentiinalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vid Belec

Vid Belec (s. 6. kesäkuuta 1990 Maribor, Slovenia) on slovenialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa kyproslaista APOEL:ia. Hän on pelannut myös pitkään Italiassa sekä lainasopimuksella Portugalissa ja Turkissa. Belec liittyi italialaisen Internazionalen juniorijoukkueeseen tammikuussa 2007.Three new players for Inter Primavera. Internazionale 5.1.2007. Internazionale lainasi hänet kesällä 2010 Serie B:n FC Crotoneen, jossa hän pelasi kahden kauden aikana 50 sarjaottelua. Kaudeksi 2012–2013 Belec palasi Internazionaleen, muttei pelannut kauden aikana otteluakaan. Kaudeksi 2013–2014 hänet lainattiin Portugalin Primeira Ligan SC Olhanenseen ja kaudeksi 2014–2015 Turkin Superliigan Konyasporiin.Vid Belec Soccerway- sivustolla Belec pääsi pelaamaan Serie A:ssa kaudella 2015–2016 Carpissa 30 ottelua, kaudella 2017–2018 Beneventossa 13 ottelua ja Sampdoriassa kaksi ottelua sekä kaudella 2021–2022 Salernitanassa 23 ottelua. Hän siirtyi kesällä 2022 APOEL:iin, jossa hän pelasi jo aiemmin yhden kauden ajan. Belec pelasi Slovenian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2014. Hän oli Slovenian joukkueen varamaalivahtina EM-kilpailuissa 2024. Hän on pelannut vuoden 2024 loppuun mennessä 21 A-maaottelua. == Lähteet == Luokka:Slovenialaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pelikasvatus

Pelikasvatus on kasvatustyötä, jolla pyritään ehkäisemään pelaamisen haittoja, parantamaan pelilukutaitoa ja lisäämään tietoa pelaamisen eri ulottuvuuksista. Pelikasvatus liittyy usein digitaalisiin peleihin, joita voidaan pelata esimerkiksi tietokoneilla, tableteilla, pelikonsoleilla ja puhelimilla. Pelaamisella voidaan kuitenkin tarkoittaa kaikkea sellaista vapaaehtoista toimintaa, jossa yhteisten sääntöjen pohjalta tehdään haastavilta tuntuvia asioita, ja jossa on havaittava lopputulos. ==Kuvaus== Pelikasvatus on osa mediakasvatuksen kokonaisuutta, jonka tehtävänä on antaa yksilöille valmiuksia toimia mediayhteiskunnassa. Se kohdistuu kaiken ikäisiin ihmisiin, ei siis ainoastaan lapsiin ja nuoriin. Koska teknologinen kehitys on nopeaa, tarvitsevat usein myös aikuiset pelikasvatusta. Myönteisen pelaamisen kulttuurin kehittyminen edellyttää kaikkien pelialan toimijoiden (pelaajat, pelienkehittäjät, ammattikasvattajat, vanhemmat) yhteistyötä. Väitöskirjassaan Kohti pelisivistystä: Nuorten digitaalinen pelaaminen ja pelihaitat kotien kasvatuskysymyksenä Mikko Meriläinen on määritellyt pelikasvatukselle viisi teesiä: # Pelikasvatus perustuu pelisivistykseen ja toteuttaa sitä # Pelikasvatus on yksilöllistä, ymmärtävää ja elävää # Pelikasvatus on tietoista ja tiedostavaa toimintaa # Pelikasvatus on keskustelevaa ja osallistavaa # Pelikasvatuksessa keskitytään osallisuuteen ja tasapainoon riskien sijaan Meriläisen mukaan pelikasvatuksen tulee olla muutakin kuin haittojen ehkäisyä. Hän katsoo, että pelikasvatuksella tulee tukea yksilön osallisuutta sekä pelaajana että laajemmin digitaalisessa kulttuurissa. Lähestymisen ytimessä ovat pelaamisen merkitys pelaajalle itselleen, pelaamisen sovittaminen osaksi tasapainoista elämää ja yksilön omien taitojen tukeminen ja kehittäminen. Pelikasvatus tähtää pelisivistykseen, joka tarkoittaa pelaamisen kokonaisvaltaista ja monipuolista ymmärrystä ja eettistä toimimista tämän ymmärryksen ohjaamana. Pelisivistyksen sisältyy muun muassa pelilukutaito, jolla tarkoitetaan sitä, että yksilö hahmottaa pelaamisen merkityksen nyky- yhteiskunnassa, osaa tulkita pelien sisältämiä viestejä, tuntee pelien eri osa-alueet ja ymmärtää pelaamista kulttuurisena ilmiönä. ==Katso myös== *Videopeli *Videopelien vaikutustutkimus == Lähteet == * * === Viitteet === ==Kirjallisuutta== * * * == Aiheesta muualla == * Pelikasvatus.fi Luokka:Mediakasvatus Luokka:Pelaaminen