EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Legio X

Legio X voi viitata seuraaviin Rooman legiooniin: * Legio X Fretensis * Legio X Gemina
Merenalainen tulivuori

Merenalainen tulivuori on tulivuori, joka sijaitsee meren alla. Suurin osa Maan vulkanismista tapahtuu paikoissa, joissa kaksi litosfäärilaattaa erkanee toisistaan. Noista paikoista suurin osa sijaitsee puolestaan merten alla. Merenalaisia tulivuoria syntyy tavallisimmin noihin paikkoihin tai paikkoihin, joissa mannerlaatat liikkuvat toisiaan kohti. Monet merenalaiset tulivuoret ovat kartion muotoisia. Lähempänä merenpintaa sijaitsevien merenalaisten tulivuorien purkaukset on helpompi havaita verrattuna syvällä meren alla sijaitseviin tulivuoriin; syvällä merenpohjassa vedenpaine on niin voimakas, että se heikentää räjähdystä. Joissain merenalaisissa tulivuorissa esiintyy metalleja. Uusia metalliesiintymiä sisältäviä merenalaisia tulivuoria syntyy eniten kaarentausta-altaissa, jotka ovat vulkaanisten kaarten takana sijaitsevia altaita. Vulkaaniset kaaret ovat subduktoituneen mannerlaatan päälle muodostuneita tulivuorijonoja. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *
Nummen seurakunta

Nummen seurakunta (ruots. Nummis församling) on entinen suomalainen evankelis- luterilainen seurakunta Nummella, Uudellamaalla. Nummen seurakunta oli 1600-luvulta Lohjan seurakunnan kappeliseurakunta, kunnes se itsenäistyi omaksi seurakunnakseen vuonna 1887. Seurakunnan ensimmäinen kirkkoherra oli Berndt Wilhelm Sjöroos. Kappeliseurakunnan viimeinen kappalainen oli Karl Erenius, joka työskenteli seurakunnassa vuosina 1839-1861 ja 1867-1873 Nummen seurakunta ja Pusulan seurakunta muodostivat Nummen ja Pusulan seurakuntayhtymän vuonna 1981 Nummen ja Pusulan kuntien muodostaessa kuntaliitoksen. Vuonna 2013 Nummen ja Pusulan seurakuntayhtymä lakkautettiin ja seurakunnat liitettiin Lohjan seurakunnan alueseurakunniksi. Samalla myös Nummi-Pusulan kunta liitettiin Lohjan kaupunkiin. Nummen seurakunta kuului ensin Turun hiippakuntaan ja myöhemmin Helsingin hiippakuntaan. Seurakunnan pääkirkko oli Nummen kirkko. == Historia == Itsenäistyttyään Lohjan seurakunnasta vuonna 1887 Nummen seurakunnasta tuli 3. luokan keisarillinen seurakunta. Nummen kappeliseurakunta oli yrittänyt itsenäistyä Lohjan seurakunnasta jo muutamia kertoja aiemminkin siinä kuitenkaan onnistumatta. 1850-luvun lopulla Nummen väkiluku oli kuitenkin kasvanut jo noin 2 500 henkeen, joka loi hyvät edellytykset oman kirkkoherran palkkaamiselle. Keisarillisen seurakunnan asema tarkoitti sitä, että Nummilaiset eivät itse saaneet valita kirkkoherraa. Kirkkoherra valittiin vaaleilla jossa äänestäjän varallisuus vaikutti siihen, kuinka monta ääntä äänestäjä pystyi antamaan. Tämän jälkeen tuomiokapituli ehdotti vaalin voittajan nimeämistä kirkkoherraksi senaatille, joka puolestaan ehdotti asiaa Venäjän keisarikunnan keisarille. Kappeliseurakunnassa pidettiin suomenkielisen jumalanpalveluksen lisäksi myös kuusi kertaa vuodessa ruotsinkielinen jumalanpalvelus. Suomen senaatti teki lopullisen päätöksen Nummen seurakunnan erottamisesta Lohjan seurakunnasta plenumissa 9. maaliskuuta 1863. Ehtona kuitenkin oli, että Lohjan silloisen kirkkoherran oli joko luovuttava virastaan tai kuoltava ennen kuin seurakuntien erotus voi astua voimaan. Tämän vuoksi vasta vuonna 1887 Lohjan kirkkoherran kuoltua päästiin Nummella valitsemaan omaa kirkkoherraa. 18\. joulukuuta 1921 Nummen seurakunnallekin asetettiin kirkkovaltuusto uuden kirkkolain mukaan. Nummen seurakunnan kirkkovaltuustossa oli 12 jäsentä. == Kirkkoherrat == Lista Nummen seurakunnan kirkkoherroista 1887-2012: 1887-2012 Nimi Vuodet Benrndt Wilhelm Sjöroos 1887-1889 Viktor Emil Ahlstedt (virkaa sijaistava) 1887-1889 Viktor Emil Ahlstedt 1891-1896 Johan Oskar Levänen (virkaa tekevä) 1896-1898 Johan Oskar Kättö 1898-1899 Gustaf Alfred Nyholm 1899-1919 Kustaa Alfred Mäkinen 1920-1951 Lauri Halttunen 1952-1955 Rafael Toivonen 1956-1960 Kaarlo Kuosmanen 1963-1967 Heikki Savola 1968 Kosti Laitinen 1970-1971 Pekka Vihma 1972-1981 Alpi Saloranta 1982-2002 Erkki Kuusanmäki 2004-2012 == Katso myös == * Nummi * Lohjan seurakunta * Nummen kirkko == Lähteet == Luokka:Suomen entiset evankelis-luterilaiset seurakunnat Luokka:Nummi (Lohja) Luokka:1887
American Academy of Pediatrics

American Academy of Pediatrics (AAP) on Yhdysvalloissa sijaitseva lasten terveyteen liittyvä järjestö. Sen perusti 35 lastenlääkäriä vuonna 1930 tavoitteenaan vahvistaa lasten terveyden standardeja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * AAP:n kotisivut * HealthyChildren AAP:n julkaisema lasten terveyteen liittyvä sivu Luokka:Yhdysvaltalaiset järjestöt
Nummen osuuskauppa

Nummen osuuskauppa on entinen suomalainen vuonna 1905 perustettu osuuskauppa. Kauppa sijaitsi Nummella, Uudellamaalla. Nummen osuuskaupalla oli päämyymälä Oinolan kylässä ja sivumyymälöitä muun muassa Saukkolassa, Jättölässä, Hyrsylässä, Koisjärvellä ja Järvenpäässä. Vuonna 1964 Nummen osuuskauppa sulautui Osuuskauppa Seutuun, joka yhdistyi vuonna 2004 Salon Seudun Osuuskaupan kanssa muodostaen Suur-Seudun Osuuskauppa SSO:n. == Historia == 2\. huhtikuuta 1905 Nummen kunnanhuoneella pidettiin Nummen osuuskaupan perustamiskokous. Jo kokouksen yhteydessä osuuskaupan jäseniksi liittyi 41 henkeä ja Nummen osuuskaupalla olikin jäseniä kaikista yhteiskuntaluokista. Ensimmäisenä toimintavuonnaan osuuskaupan liikevaihto oli yli 80 000 markkaa ja ennen ensimmäistä maailmansotaa liikevaihto kasvoi keskimäärin 200 000 markkaan. Asiakkailleen edullisten tavaroiden hankkimisen lisäksi Nummen osuuskauppa myös myi osakkaittensa tuotteita ulos muun muassa suurille keskusliikkeille Helsinkiin. Vuonna 1914 ulosmyytyjen maataloustuotteiden myynnin arvo oli 10 000 markkaa. 1930-luvulla Oinolaan päämyymälää vastapäätä perustettiin kahvila ja leipomo. Nummen osuuskaupan ensimmäinen liikkeenhoitaja oli kauppias Anton Ahokas, joka toimi tehtävässä vuoteen 1918 asti. Vuonna 1964 Nummen osuuskauppa sulautui Osuuskauppa Seutuun. == Katso myös == * Sjundeå Handelslag * Suur-Seudun Osuuskauppa SSO == Lähteet == Luokka:Entiset suomalaiset yritykset Luokka:Alueosuuskaupat Luokka:Entiset suomalaiset osuuskunnat Luokka:Nummi (Lohja) Luokka:1905
Marcos Acuña

Marcos Javier Acuña (s. 28. lokakuuta 1991) on argentiinalainen jalkapalloilija, pelipaikaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän edustaa kotimaassaan River Platea. Hän on pelannut Argentiinan maajoukkueessa vuodesta 2016, ja oli voittamassa maailmanmestaruutta 2022. Acuña edusti kotimaassaan toisella sarjatasolla Ferroa ja pääsarjassa Racing Clubia. Hän siirtyi kesällä 2017 portugalilaisseura Sportingiin. Hän voitti Portugalin cupin vuonna 2019 sekä Liigacupin 2018 ja 2019. Hän pelasi kolmen kauden aikana Portugalin liigassa 85 ottelua, joissa hän teki seitsemän maalia, Mestarien liigassa viisi ottelua ja Eurooppa-liigassa 18 ottelua. Syyskuussa 2020 Acuña siirtyi espanjalaisseura Sevillaan. Hän pelasi kaudella 2020–2021 La Ligassa 30 ottelua, joissa hän teki yhden maalin Atlético Madridia vastaan, ja seuraavalla kaudella 31 ottelua, joissa hän teki yhden maalin Real Betisiä vastaan. Mestarien liigassa hän pelasi ensimmäisellä Sevillan-kaudellaan neljä ottelua ja seuraavalla viisi, joiden perään hän pelasi kolme Eurooppa-liigan ottelua. Kaudella 2022–2023 hän pelasi Mestarien liigan alkulohkossa neljä ottelua. Acuña pelasi Argentiinan maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2016 MM-karsintaottelussa Kolumbiaa vastaan. MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi täydet minuutit toisessa alkulohko-ottelussa Kroatiaa vastaan mutta ei saanut muissa otteluissa peliaikaa. Argentiinan kolmanteen sijaan päättyneessä Copa Américassa 2019 Acuña pelasi viimeisen alkulohko-ottelun, puolivälierän ja välierän. Copa Américassa 2021 Argentiina voitti mestaruuden ja Acuña pelasi täydet minuutít kahdessa alkulohko-ottelussa, puolivälierässä ja loppuottelussa. MM-kilpailuissa 2022 hän pelasi Argentiinan kultajoukkueessa kuusi ottelua ja ensimmäistä alkulohko-ottelua sekä loppuottelua lukuun ottamatta avauskokoonpanossa. Välieristä hän oli pelikiellossa. Acuña on ennen joulukuun 2022 MM-välieriä pelannut yhteensä 48 maaottelua, joissa hän on ollut 34 kertaa avauskokoonpanossa. Maaleja hän ei ole maaotteluissaan tehnyt. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Argentiinalaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon maailmanmestarit Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Soili Nystén-Haarala

Soili Päivikki Nystén-Haarala (ent. Haarala, o.s. Nystén; s. 25. joulukuuta 1958 Lohja) on suomalainen oikeustieteilijä (OTT) ja kauppatieteen maisteri, joka työskentelee Lapin yliopistossa kauppaoikeuden, erityisesti Venäjän kauppaoikeuden professorina. Hän on ollut valtakunnallisten tiedotusvälineissä haastateltavana muun muassa vahingonkorvaus- ja sopimusoikeuteen liittyvistä teemoista. Nystén-Haarala opiskeli Turun kauppakorkeakoulussa ja valmistui kauppatieteiden maisteriksi vuonna 1981. Hän valmistui sitten Turun yliopistosta oikeustieteen maisteriksi ja lisensiaatiksi (OTM 1984, OTL 1988). Oikeustieteen tohtoriksi hän tuli vuosikymmen myöhemmin Lapin yliopistosta (OTT 1998). Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (1998) oli otsikoitu The long-term contract : contract law and contracting. Nystén-Haarala nimitettiin Lapin yliopiston Venäjän oikeuden dosentiksi vuonna 2006. Sittemmin hänet nimitettiin Helsingin kauppakorkeakoulun (nyk. Aalto-yliopisto) kauppaoikeuden (kansainvälinen kauppa- ja sopimusoikeus) dosentiksi vuonna 2000 ja Itä-Suomen yliopiston kansainvälisen kauppaoikeuden dosentiksi vuonna 2015. Työurallaan Nystén-Haarala on toiminut muun muassa Joensuun yliopiston, sittemmin Itä- Suomen yliopiston siviilioikeuden professorina vuosina 2005–2012.. Lapin yliopiston kauppaoikeuden, erityisesti Venäjän kauppaoikeuden professoriksi hänet nimitettiin Lapin yliopiston rehtorin kutsusta tammikuusta 2013 lähtien. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Itä-Suomen yliopiston professorit Luokka:Lapin yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset oikeustieteilijät Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ben Askren

Benjamin Michael Askren (s. 18. heinäkuuta 1984 Cedar Rapids, Iowa) on yhdysvaltalainen entinen olympiatason vapaapainija ja vapaaottelija. Hän on kilpaillut myös lukkopainissa ja nyrkkeilyssä. Askren voitti urallaan painissa Pan-Amerikan mestaruuden ja vapaaottelussa Bellatorin ja ONE Championshipin välisarjan mestaruudet. Askren otteli myös UFC:ssä. ==Saavutukset== ;Bellator *Välisarjan mestaruus (kerran, puolusti neljästi) *Välisarjan turnausvoitto *Eniten peräkkäisiä mestaruuden puolustuksia (4) *Eniten mestaruuden puolustuksia (4) ;ONE Championship *Välisarjan mestaruus (kerran, puolusti kolmesti) ;UFC *Illan kamppailu (kerran, vs. Demian Maia) ==Muualla== Askren on pelattavana hahmona vapaaottelupelissä EA Sports UFC 4 (2020).EA SPORTS UFC 4 Roster - All Fighters in UFC 4 gamesatlas.com 23.7.2020 Viitattu 20.4.2021 ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset vapaapainijat Luokka:Yhdysvaltalaiset vapaaottelijat Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Maximiliano Meza

Maximiliano Eduardo Meza (s. 15. joulukuuta 1992) on argentiinalainen jalkapalloilija pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttä. Meza edustaa Liga MX:ssä pelaavaa CF Monterreytä. Hän on edustanut Argentiinan jalkapallomaajoukkuetta vuodesta 2018. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Argentiinalaiset jalkapalloilijat
Cristian Pavón

Cristian David Pavón (s. 21. tammikuuta 1996 Córdoba) on argentiinalainen jalkapalloilija pelipaikaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Pavón edustaa Argentiinan Primera Divisiónissa pelaavaa Boca Juniorsia. Hän on edustanut Argentiinan jalkapallomaajoukkuetta vuodesta 2017. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Argentiinalaiset jalkapalloilijat
Chellsie Memmel

Chellsie Memmel (s. 23. kesäkuuta 1988) on yhdysvaltalainen telinevoimistelija. Hän on olympiamitalisti, maailmanmestari ja Pan-Amerikan kisojen kultamitalisti. Memmelin ensimmäiset arvokisat olivat vuoden 2003 Pan- Amerikan kisat Santo Domingossa, joissa hän voitti kultaa joukkuekilpailussa, neliottelussa ja eritasonojapuilla sekä sai pronssimitalin puomilta. Vuonna 2005 hän voitti Melbournessa maailmanmestaruuden neliottelussa ja sai hopeaa eritasonojapuilta ja puomilta. Vuoden 2006 maailmanmestaruuskilpailuissa Aarhusissa hän saavutti hopeaa joukkuekilpailussa. Memmel osallistui Pekingin olympialaisiin vuonna 2008 saavuttaen hopeaa joukkuekilpailussa. Memmel lopetti uransa vuonna 2012 kärsittyään leikkauksia vaatineista nilkka- ja olkapäävammoista ja jäätyään karsinnoissa pois Lontoon olympiajoukkueesta. Hän meni naimisiin Kory Maierin kanssa ja sai kaksi lasta. Hän pysyi kuitenkin telinevoimistelun parissa toimimalla esimerkiksi tuomarina kilpailuissa. Memmel ilmoitti vuonna 2020 palaavansa voimistelu-uralle tavoitteenaan Tokion olympialaiset. Memmeliä valmentaa hänen isänsä. Kisoihin päästessään 32-vuotias Memmel olisi vanhin Yhdysvaltain maajoukkueen telinevoimistelija 60 vuoteen. Memmel toivoo esimerkillään herättävänsä keskustelua iästä telinevoimistelussa. == Lähteet == * Chellsie Memmel Biography and Results teamusa.org. Viitattu 20.4.2021. === Viitteet === == Aiheesta muualla == Chellsie Memmelin YouTube-kanava Luokka:Yhdysvaltalaiset telinevoimistelijat Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nummen suojeluskunta

Nummen suojeluskunta (ruots. Nummis skyddskår) oli Nummella, Uudellamaalla vuosina 1918-1944 toiminut suojeluskunta. Järjestön toiminta-alueeseen kuului Nummen pitäjä. Virallisesti Nummen suojeluskunta perustettiin 30. huhtikuuta 1918. Aluksi suojeluskunnalle muodostettiin tilapäinen esikunta, mutta toukokuun lopussa Pohjois-Uudenmaan suojeluskuntien aluepäällikkö järjesti Nummen suojeluskunnan uudelleen. Tilapäisen esikunnan päällikkönä toimi Aaro Saario, joka uudelleenjärjestyksenkin jälkeen jäi esikunnan päälliköksi. Suojeluskunnan päälliköksi valittiin Rikhard Laine. Nummen suojeluskunta, kuten muutkin suojeluskunnat lakkautettiin vuonna 1944 eduskunnan hyväksymän lain nojalla. == Historia == Nummen suojeluskunta perustettiin 30. huhtikuuta 1918 ja siihen liittyi aluksi 180 miestä. Kun liittyminen järjestöön tuli suojeluskunta-asetuksen mukaiseksi oli jäsenten lukumäärä enää vain 79 vuoden 1918 lopussa. 1920-luvun puolivälissä jäsenmäärä oli kuitenkin taas kasvanut jo 143:n. Aluksi Nummen kunta tuki rahallisesti suojeluskunnan toimintaa. Kunnan lisäksi myös Nummen seurakunta tuki suojeluskuntaa ja esimerkiksi Nummen suojeluskunnan lipun vihki Nummen silloinen kirkkoherra. Lisäksi Nummen kirkossa järjestettiin erilaisia suojeluskuntalaisten tilaisuuksia, kuten kapinan kukistamisen vuosijuhla. Nummen pitäjä jaettiin kuuteen suojeluskuntalaisten harjoituspiiriin. Suojeluskunnan tärkein tehtävä oli sotilasharjoitukset. Sotaharjoituksiin liittyi myös olennaisesti urheilu, kuten yleisurheilu, hiihto ja ampumahiihto. Erityisinä harjoituspäivinä Nummen koko suojeluskunta kokoontui harjoituksiin Nummen seuratalolle. Kunnanvaltuusto antoi luvan myös ampumaradan rakentamiseen Mäntsälän kartanon maille vuonna 1930. Nummen suojeluskunta lakkautettiin eduskunnan säätämän lain nojalla 1944. == Katso myös == * Nummi * Suojeluskunta * Lotta Svärd == Lähteet == Luokka:Suojeluskunta Luokka:Nummi (Lohja) Luokka:1918
Sanne Wevers

Sanne Wevers (17. syyskuuta 1991) on alankomaalainen telinevoimistelija, joka on voittanut kultaa olympialaisissa ja euroopanmestaruuskisoissa sekä hopeaa maailmanmestaruuskisoissa. Wevers sai ensimmäisen arvokisamitalinsa vuoden 2015 EM-kilpailuissa Montpellier'ssä eritasonojapuilta tullen kilpailussa kolmanneksi. Samana vuonna hän saavutti MM-hopeaa puomilla. Wevers voitti kultaa puomilla vuoden 2016 kesäolympialaisissa Rio de Janeirossa. Vuonna 2018 Glasgow'ssa hän voitti puomin maailmanmestaruuden ja sai joukkuekilpailussa pronssia. Weversillä on kaksoissisko Lieke Wevers, joka on myös telinevoimistelija. == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset telinevoimistelijat Luokka:Alankomaalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mike Flanagan

Mike Flanagan (s. 20. toukokuuta 1978 Salem, Massachusetts) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, elokuvakäsikirjoittaja, tuottaja ja leikkaaja. Hänet tunnetaan parhaiten kauhuelokuvistaan, jotka hän ohjaa, käsikirjoittaa ja leikkaa itse. Tunnetuimpia näistä ovat Oculus (2013), Shhh (2016), Julma leikki (2017) sekä Doctor Sleep (2019). Flanagan loi myös Netflixin kauhusarjan The Haunting of Hill House (2018) joka pohjautuu Shirley Jacksonin samannimiseen kirjaan, sekä tätä seuranneen The Haunting of Bly Manor -sarjan (2020), joka puolestaan perustuu Henry Jamesin Ruuvikierre- kauhunovelliin. Flanagan on naimisissa näyttelijä Kate Siegelin kanssa. Siegel näyttelee useimmissa Flanaganin elokuvissa ja televisiosarjoissa. == Lähteet == Luokka: Elävät henkilöt Luokka: Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat Luokka: Yhdysvaltalaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka: Yhdysvaltalaiset elokuvatuottajat Luokka: Vuonna 1978 syntyneet
Nina Nisonen

Nina Nisonen (s. 1956 Helsinki) on suomalainen taiteen maisteri (TaiK, 1980) ja tekstiilitaiteilija. Hän on työskennellyt esimerkiksi Taideteollisen korkeakoulun painokangassuunnittelun tuntiopettajana (1984−1990) ja vuodesta 2005 lähtien vapaana taiteilijana Helsingissä. Nisonen sai yhdessä Kirsi Valannin kanssa vuonna 1982 Valtion taideteostoimikunnalta toteutettavakseen 18-osaisen teoskokonaisuuden ”Ketun unikuvat” Mäntykankaan erityiskouluun Kuopioon. Teos palkittiin lastenkulttuurin valtionpalkinnolla (1984). Hän on tehnyt runsaasti yhteystyötä esimerkiksi Suomen Käsityön Ystävien kanssa, mikä on johtanut useisiin julkisiin tilaustöihin, esimerkiksi Helsingin yliopiston kirjaston ”On muitakin sanoja” -ryijyyn. Tekstiilitaiteilijat TEXO ry myönsi Nisoselle Vuoden tekstiilitaiteilija -tunnustuksen vuonna 2017. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Suomalainen tekstiilitaide esillä Japanissa (30.11.2018) (tekstiilitaiteilijattexo.fi) Luokka:Suomalaiset tekstiilitaiteilijat Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Corinne Hofman

Corinne Hofman (s. 10. heinäkuuta 1959 Wassenaar, Alankomaat) on alankomaalainen arkeologi, joka työskentelee Leidenin yliopiston Karibian alueen arkeologian professorina (2007-). Hän johtaa poikkitieteellistä eurooppalaista, noin 50 tutkijan NEXUS1492-yhteistyöhanketta. Tämä hanke sai esimerkiksi vuonna 2012 15 miljoonan euron ERC Synergy -rahoituksen. Hofman valmistui arkeologiksi Leidenin yliopistosta (1987) ja sai filosofian tohtorin arvon samasta yliopistosta vuonna 1993. Vuonna 2013 Hofman sai Alankomaiden kuninkaallisen tiedeakatemian (KNAW) Merian-palkinnon. Vuonna 2014 hänelle myönnettiin Spinoza-palkinto, joka on Alankomaiden korkein tieteellinen tunnustus. Palkinto sisältää pronssipatsaan ja henkilökohtaisen 2,5 miljoonan euron suuruisen tutkimusapurahan palkitun vapaasti määrittelemään tutkimusaihepiiriin. Vuonna 2015 hänet kutsuttiin kuninkaallisen tiedeakatemian (KNAW) jäseneksi. ==Teoksia== * William F. Keegan, Corinne L. Hofman: The Caribbean before Columbus. Oxford University Press 2017. * William F. Keegan, Corinne L. Hofman, Reniel Rodriguez Ramos (editors): The Oxford Handbook of Caribbean Archaeology'. Oxford University Press 2013. ==Lähteet== Luokka:Alankomaalaiset professorit Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Arkeologit
Cisca Wijmenga

Cisca Wijmenga (s. 1964) on Alankomaissa asuva geneetikko, joka työskentelee Groningenin yliopiston ihmisgenetiikan professorina. Vuonna 2012 Wijmenga kutsuttiin Alankomaiden kuninkaallisen tiedeakatemian (KNAW) jäseneksi. Vuonna 2015 hänelle myönnettiin Spinoza-palkinto, joka on Alankomaiden korkein tieteellinen tunnustus. Palkinto sisältää pronssipatsaan ja henkilökohtaisen 2,5 miljoonan euron suuruisen tutkimusapurahan palkitun vapaasti määrittelemään tutkimusaihepiiriin. Hän on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 2013.https://www.ae-info.org/ae/Member/Wijmenga_Cisca ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Cisca Wijmengan julkaisuprofiili Google Scholarissa (scholar.google.com) Luokka:Alankomaalaiset professorit Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Geneetikot Luokka:Academia Europæan jäsenet
Guri Melby

Guri Melby (s. 3. helmikuuta 1981) on norjalainen liberaalipuolueen poliitikko, joka toimi maansa opetus- ja integraatioministerinä vuosina 2020–21. Hän on istunut suurkäräjillä vuodesta 2018 ja ollut puolueensa puheenjohtaja vuodesta 2020. == Tausta ja yksityiselämä == Melby syntyi Orkdalin kunnassa vuonna 1981. Hänen vanhempansa olivat Terje ja Berit Melby. Isä työskenteli pankissa ja äiti oli koulunkäyntiavustaja.. Melby opiskeli pohjoismaisia kieliä ja käytännön pedagogiikkaa Norjan teknis- luonnontieteellinen yliopistossa. Vuosina 2011–2012 hän toimi neuvonantajana Norjan opetusministeriössä. Melby elää avoliitossa Thomas Hansenin kanssa. == Poliittinen ura == Melby toimi Orkdalin kaupunginvaltuustossa vuosina 1999–2007, kunnes kunta yhdistettiin Trondheimiin. Trondheimin kaupunginvaltuustossa hän toimi vuoteen 2011 asti, kunnes hän muutti Osloon. Pääkaupungin kaupunginvaltuustossa Melby toimi vuosina 2015–2019.. Tällä kaudella hän myös nousi Oslon paikallisosaston puheenjohtajaksi. Suurkäräjien edustajaksi Melby nousi vuonna 2018, kun hänestä tuli Trine Skei Granden varakansanedustaja. Tämän siirryttyä ministeriksi Melby nousi suurkäräjien edustajaksi. Maaliskuussa 2020 Melby nimitettiin opetus- ja integraatioministeriksi. Venstren puheenjohtajaksi Melby nousi syksyllä 2020. Hänet valittiin yksimielisesti, ja Melbyn aiemmat vastaehdokkaat Sveinung Rotevatn sekä Abid Raja valittiin puolueen varapuheenjohtajiksi. === Poliittisia näkemyksiä === Melby on kertonut kannattavansa Norjan EU- jäsenyyttä, vaikkakin myöntää jäsenyyskeskustelun olevan melko hiljaista, joten asia ei ole ajankohtainen vielä. Norjan jäsenyyden ETA:ssa Melby katsoo olevan Norjan ulkomaankaupan elinehto. Toukokuussa 2019 kiinalainen delegaatio vieraili Norjassa Li Zhanshun johtamana. Melby esiintyi tuolloin keltaisessa paidassa, jossa luki "vapaus" norjaksi ja kiinaksi. Tämä johti siihen, että suurkäräjien vartijat kieltäytyivät päästämästä Melbytä sisään parlamenttirakennukseen, kun Li oli vielä sisällä ja ehdotti tälle toisen paidan vaihtamista. Melby piti tätä omituisena ottaen huomioon, että Norja oli juuri juhlinut perustuslakiaan ja demokratiaansa 17. toukokuuta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Guri Melby Norjan suurkäräjien verkkosivuilla * Guri Melbyn Twitter-tili Luokka:Norjalaiset poliitikot Luokka:Norjan opetusministerit Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Operation Stealth

Operation Stealth (Yhdysvalloissa nimellä 007: James Bond - The Stealth Affair) on Delphine Softwaren kehittämä seikkailupeli. Peli on julkaistu vuonna Amigalle, Atari ST:lle ja DOS:lle. == Pelaaminen == Peli on kokonaan hiirellä ohjattu. Verrattuna saman kehittäjän aiempaan peliin Future Warsiin esineitä voi yhdistää pelaajan inventaariossa ja apuna on suurennuslasi johtolankojen etsimistä varten. Yhdysvaltalaisessa julkaisussa päähenkilön nimi on muutettu John Glamesistä James Bondiksi. == Vastaanotto == Peli on saanut Amiga Format -lehden arvostelussa arvosanaksi 90%. Mikrobitin Jukka Tapanimäki antoi pelin Amiga-versiolle 89 pistettä sadasta.Mikrobitti 10/1990, sivu 45 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 1990 videopelit Luokka:Amiga-pelit Luokka:Atari ST -pelit Luokka:DOS-pelit Luokka:Seikkailupelit
Melissa Reid

Melissa Rose Reid (s. 19. syyskuuta 1987 Derby) on englantilainen golfaaja. Reid kilpaili LPGA:n alaisessa turnauksessa ensimmäistä kertaa vuonna 2007, jolloin hän oli Britannian avoimen turnauksen 16. Ensimmäisen kerran hän oli 10. parhaan joukossa major-tourin kilpailussa vuonna 2015, jolloin oli Britannian avoimen turnauksen yhdeksäs. Vuonna 2019 Reid saavutti uransa parhaan sijoituksen major-tourilla, kun hän oli kolmas Women's PGA Championshipissa. Vuonna 2020 hän voitti ShopRite LPGA Classicin. Huhtikuussa 2021 Reid oli LPGA:n rankingissa (Rolex Rankings) 36. ==Lähteet== Luokka:Englantilaiset golfaajat Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ri Chun-hee

Ri Chun-hee (joskus myös Ri Chun Hui, s. 1943) on Pohjois-Korean tunnetuin uutisankkuri. Hänet tunnetaan erityisesti dramaattisesta tyylistään ja ilmoituksistaan hyvin tärkeinä pidettyjen uutisten yhteydessä, kuten esimerkiksi maan johtajien kuolemiin liittyvissä tiedotuksissa. ==Elämäkerta== Ri Chun-hee syntyi vuonna 1943 ja hän aloitti uransa näyttelijänä elokuvissa. Suurin piirtein vuonna 1971 hänet valittiin kuitenkin tuolloin hiljattain perustetun Korean Keskustelevision uutisankkuriksi. Pohjoiskorealaisissa lähteissä hänen opettajanaan mainitaan itse Kim Il-sung, joka väitetysti ohjeisti häntä myös uutistenluennan dramaattisen tyylin suhteen. Sittemmin hänestä tuli pohjoiskorealaisista uutisankkureista tunnetuin. Hänet valittiin usein tekemään erityisen tärkeitä ilmoituksia, joita ovat olleet esimerkiksi Kim Il-sungin kuolema vuonna 1994, ydinkokeet vuosina 2006 ja 2009 ja Kim Jong-ilin kuolema joulukuussa 2011. Ri Chun-hee on myös Korean kommunistisen puolueen propaganda- ja agitaatiojaostojen jäsen. Ajoittain hän on kuvaillut aikovansa jättäytyä tulevaisuudessa kameran toiselle puolelle ja alkavansa kouluttaa uusia naisia uutistenlukijoiksi. Ri Chun-heen uutistenluennan tyyliä on kuvailtu dramaattiseksi ja jämäkäksi. Hän saattaa pitää pitkiä monologeja, joissa puhe voi muuttuua itkusta huutamiseksi. Hänen tavaramerkkinsä on vaaleanpunainen perinteinen chima jeogori-asu. Vakavamissa esimerkiksi maan johtajien kuolemiin liittyvissä lähetyksissä asu on ollut musta. Yksityiselämässään Ri Chun-hee asuu Pjongjangissa, jossa hänen on kuvailtu viettävän yltäkylläistä elämää esimerkiksi kaupungin parhaissa ravintoloissa vieraillen. Hänellä on aviomies, lapsia ja lapsenlapsia. ==Lähteet== Luokka:Uutisankkurit Luokka:Pohjoiskorealaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Olav Gullvåg

Olav Gullvåg (1885 Trondheim, Norja – 1961 Asker, Norja) oli norjalainen kirjailija. Hän kuvaa teoksissaan maaseutuväestön ja virkamiesten välisiä jännitteitä. Hänen 1937 ilmestynyt pääteoksensa Det byrja ei jonsoknatt aloittaa viihteellisen historiallisen romaanisarjan. Hän on kirjoittanut romaanien lisäksi runoja ja näytelmiä. Näytelmistä Spelet om Heilag Olavia on vuodesta 1954 esitetty vuosittain juhannuksena Stiklestadissa. ==Lähteet== Luokka:Norjalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1885 syntyneet Luokka:Vuonna 1921 kuolleet
Caroline Masson

Caroline Masson (s. 14. toukokuuta 1989 Gladbeck) on saksalainen golfaaja. Masson kilpaili LPGA:n alaisessa turnauksessa ensimmäistä kertaa vuonna 2011, jolloin hän oli viides Britannian avoimessa turnauksessa. Vuonna 2013 Masson oli parhaimmillaan viides Safeway Classicissa. Vuonna 2014 hän oli toinen Blue Bay LPGAssa. Vuonna 2016 Masson voitti Manulife LPGA Classicin ja oli ANA Inspirationissa kuudes. Vuonna 2017 Masson oli ensimmäistä kertaa kolmen parhaan joukossa LPGA major-tourin kilpailussa, kun hän oli kolmas Britannian avoimessa turnauksessa. Vuonna 2018 Masson oli parhaimmillaan toinen Meijer LPGA Classicissa. Vuoden 2019 paras tulos oli toinen sija Taiwan Swinging Skirtsissa. Huhtikuussa 2021 Masson oli LPGA:n rankingissa (Rolex Rankings) 58. ==Lähteet== Luokka:Saksalaiset golfaajat Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gaby López

Maria Gabriela López Butron eli Gaby López (s. 9. marraskuuta 1993) on meksikolainen golfaaja. López kilpaili LPGA:n alaisessa turnauksessa ensimmäistä kertaa vuonna 2009. Major-tourille hän osallistui ensimmäisen kerran vuonna 2012 Yhdysvaltain avoimessa turnauksessa, jolloin putosi toisen kierroksen jälkeen. Vuonna 2016 López osallistui ensimmäisen kerran kaikkiin viiteen major-tourin kilpailuun ollen parhaimmillaan 11. Yhdysvaltain avoimessa turnauksessa. Ensimmäisen turnausvoittonsa hän saavutti vuonna 2018, kun hän voitti Blue Bay LPGAn. Vuonna 2020 López sijoittui ensimmäisen kerran kymmenen parhaan joukkoon major-tourin kilpailussa, kun hän oli yhdeksäs Women's PGA Championshipissa. Lisäksi hän voitti Diamond Resorts Tournament of Championsin. Huhtikuussa 2021 López oli LPGA:n rankingissa (Rolex Rankings) 59. ==Lähteet== Luokka:Meksikolaiset golfaajat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
David Neres

David Neres Campos (s. 3. maaliskuuta 1997 Sao Paolo) on brasilialainen jalkapalloilija pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Neres edustaa portugalilaista SL Benficaa. Hän on edustanut Brasilian jalkapallomaajoukkuetta vuodesta 2019. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Brasilialaiset jalkapalloilijat
Thom Gunn

Thom (Thomson) Gunn (1929 Gravesend, Kent, Britannia – 2004 San Francisco, Kalifornia, YhdysvallatCathy Cockrell, In Memoriam Thomson Gunn, The University of California, viitattu 21.4.2021 ) oli brittiläinen runoilija, joka myöhemmin toimi yliopisto-opettajana Yhdysvalloissa. Gunn valmistui Cambridgen yliopistosta 1953 ja siirtyi sen jälkeen Yhdysvaltoihin, missä hän opiskeli ja opetti 1954–1958 Stanfordin yliopistossa ja opetti 1958–1966 Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä. Gunn julkaisi runoja pamfletteina jo ennen esikoiskokoelmaansa Fighting terms, joka ilmestyi 1954. Kokoelma The Sense of Movement (1957) sai Somerset Maugham -palkinnon. Vuonna 1966 ilmestyneen lontoolaisista kertovan runoteoksen Positives kuvituksena on hänen veljensä Ander Gunnin valokuvia. Hän kirjoitti myöhemmin artikkelissaan "My Live Up to Now" (1979), ettei ole varma, ovatko tekstit runoja vai sittenkin kuvatekstejä.M. C. Caseley, Gentleness Projected: Thom Gunn and Positives, PN Review rno 4 2015, viitattu 21.4.2021 ==Lähteet== Luokka:Brittiläiset runoilijat Luokka:Yhdysvaltalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 2004 kuolleet
Aarlammi

Aarlammi on 4,7 hehtaarin laajuinen kirkasvetinen järvi Uudenmaan ja Kanta- Hämeen rajalla. Länsi–itäsuuntaisesti alle 400 metriä pitkä järvi sijaitsee kolmen kunnan alueella: itä- ja keskiosa kuuluu Hyvinkääseen, läntisin osa Loppeen ja väliin jäävä osa Vihtiin. Etäisyys Nummelasta on 31 kilometriä koilliseen, Hyvinkään keskustasta 16 kilometriä länsilounaaseen ja Helsingistä 50 kilometriä luoteeseen. Aarlammin etelä- ja länsirannalla on jonkin verran asutusta, pohjoisessa levittäytyy Aarlamminsuo, jonka kautta vedet kulkevat Koirajokeen ja edelleen Kytäjärveen. Aarlampi saa valumavettä rantavaluntana ja pohjavesistä. Järven vesi on kirkasta ja jossain määrin humuspitoista, veden viipymä on pitkä. Järveen ei kohdistu mainittavaa ravinnekuormitusta. Aarlammi (21.034.1.001) kuuluu Koirajoen valuma-alueeseen (21.034), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vantaanjoen vesistössä (21). Toinen jakovaihe on Kytäjärven alue (21.03). Aarlammi on Vantaanjoen alueen luoteisia vakavesiä.Vantaa (21). Järviwiki. Viitattu 13.4.2021. == Lähteet == Luokka:Hyvinkään järvet Luokka:Lopen järvet Luokka:Vihdin järvet Luokka:Vantaanjoen vesistö
Pyyslampi

Pyyslampi on 12 hehtaarin laajuinen metsäjärvi Vihdin kaakkoisosassa läntisellä Uudellamaalla. Etäisyys Nummelasta on neljätoista kilometriä itään ja Helsingin keskustasta 27 kilometriä luoteeseen. == Maantiede == Pyyslammen pituus kaakosta luoteeseen on noin 800 metriä. Järvi on saareton ja sen vesi on hapanta ja humuspitoista. Järven luoteiskulmasta lähtee runsaan kahden kilometrin pituinen laskuoja Salmijärveen. Pyyslammen lähiympäristössä on useita järviä, kuten Suolikas etelässä, Saarijärvi kaakossa, Vaakkoi idässä, Iso Lehmälampi koillisessa ja Lummukas lännessä. Seututie 120 kulkee aivan Pyyslammen eteläisen rannan tuntumassa. Pyyslampi (21.045.1.008) kuuluu Härkälänjoen valuma-alueeseen (21.045), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vantaanjoen vesistössä (21). Toinen jakovaihe on Lepsämänjoen valuma-alue (21.04). Pyyslampi on Vantaanjoen vesistön lounaisia vakavesiä.Vantaa (21). Järviwiki. Viitattu 13.4.2021. == Lähteet == Luokka:Vihdin järvet Luokka:Vantaanjoen vesistö
Phoolan Devi

Phoolan Devi (; 10. elokuuta 1963 Gorha Ka Purwa – 25. heinäkuuta 2001 New Delhi), joka tunnettiin yleisesti nimellä ”Bandit Queen”, oli intialainen rikollisesta lainsuojattomasta tullut poliitikko ja naisoikeusaktivisti Samajwadi Party -puolueesta, joka toimi myöhemmin parlamentin jäsenenä. Uttar Pradeshin maaseudulla köyhään perheeseen syntynyt Phoolan kärsi köyhyydestä, lapsiavioliitosta ja perheväkivallasta ennen kuin aloitti rikollisen elämän. Teini-ikäinen Phoolan, jolla oli merkittäviä erimielisyyksiä vanhempiensa kanssa ja jonka aviomies raiskasi useita kertoja, pakeni karkaamalla ja liittymällä rosvojengiin. Hän oli ainoa nainen kyseisessä jengissä, ja hänen suhteensa yhteen jengin jäseneen, yhdessä kastierojen kanssa, aiheutti tulitaistelun jengiläisten välillä. Phoolanin rakastaja tapettiin tuossa taistelussa. Voitokas jengi, jotka olivat rajputeja, vei Phoolanin heidän kyläänsä Behmaihin, sulki hänet huoneeseen ja raiskasi vuorotellen useita kertoja usean viikon ajan. Pakenemisen jälkeen Phoolan liittyi jälleen kuolleen rakastajansa ryhmään, joka oli Mallaahin jengiä, otti toisen rakastajan näiden miesten joukosta ja jatkoi lainsuojatonta elämäänsä. Muutamaa kuukautta myöhemmin hänen uusi jenginsä meni Behmain kylään kostamaan hänen kärsimyksensä. Phoolanin jengi ampui peräti 22 siihen kylään kuulunutta rajputmiestä. Phoolan vältteli vangitsemista kahden vuoden ajan verilöylyn jälkeen, ennen kuin hän ja hänen harvat eloon jääneet jengiläisensä antautuivat poliisille vuonna 1983. Häntä syytettiin 48 rikoksesta, mukaan lukien useista murhista, ryöstöistä, tuhopoltoista ja sieppauksista lunnaita vastaan. Phoolan vietti seuraavat yksitoista vuotta vankilassa, kun häntä vastaan ​​esitetyt syytteet käsiteltiin oikeudessa. Lehdistö kuvasi hänen kostoaan oikeudenmukaisen kapinan teoksi. Tiedotusvälineet ja yleisö antoivat hänelle kunnioittavan lempinimen ”Devi” tässä vaiheessa. Vuonna 1994 osavaltion hallitus, jota johti Mulayam Singh Yadav Samajwadi Partysta, perui kaikki häntä vastaan ​​esitetyt syytteet ja Phoolan vapautettiin. Sitten hän oli ehdolla parlamenttivaaleissa Samajwadi Partyn ehdokkaana ja hänet valittiin kahdesti Lok Sabhaan Mirzapurin jäsenenä. Vuonna 2001 Sher Singh Rana ampui hänet New Delhissä sijaitsevan virallisen bungalowinsa (joka myönnettiin hänelle parlamentin jäsenenä) portille, koska hänen jenginsä oli teurastanut Ranan heimolaisia Behmaissa. Vuoden 1994 Bandit Queen -elokuva (joka tehtiin hänen vankilasta vapautumisensa aikoihin) perustuu löyhästi hänen elämäänsä siihen pisteeseen asti. == Lähteet == Luokka:Intialaiset poliitikot Luokka:Lok Sabhan jäsenet Luokka:Intialaiset rikolliset Luokka:Intialaiset henkirikosten uhrit Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Birgitta Recksén

Birgitta Recksén (23. huhtikuuta 1919 Kaskinen – 13. tammikuuta 2004 KristiinankaupunkiBirgitta Åmossa, Dödsfall, Birgitta Recksén, Vasabladet, 2004, No 21, sivu 3, julkaistu 27.1.2004) oli suomalainen taiteilija, joka tunnetaan freskoistaan ja lasimaalauksistaan.Birgitta Recksén fick också internationella hedersbetygelser, Syd-Österbotten, 2004, No 6, sivu 6, julkaistu 17.1.2004 Recksén on tehnyt kirkkomaalauksia Italiassa, Tanskassa ja Suomessa sekä pitänyt näyttelyitä eri puolilla Eurooppaa.Gammalt rivningshus blev konstgalleri, Hufvudstadsbladet, 1991, No 338, sivu 16, julkaistu 16.12.1991Birgitta Recksén 80 år, Syd-Österbotten, 1999, No 44, sivu 6, julkaistu 22.4.1999 Viisivuotiaana Recksén sairastui tuberkuloosin muotoon, joka vaikutti luihin. Tauti oli aikoinaan hyvin yleinen ja sitä hoidettiin kipsaamalla potilaan koko vartalo, joten Recksén makasi sairaalassa kipsattuna kolme vuotta. Taudin seurauksena hänelle jäi vaurioita selkärankaan. Toipuessaan kotona Recksén kulutti aikaansa piirtäen, kun ei päässyt ulos leikkimään. Samoihin aikoihin Maria-äiti huomasi tyttärensä taiteellisen potentiaalin. Perhe oli muuttanut Turkuun vuosia aikaisemmin, ja vuonna 1936 tuolloin 17-vuotias Recksén pääsi Turun piirustuskouluun. Kaksi vuotta myöhemmin hän jatkoi opiskelujaan Tukholmassa Tukholman taidekorkeakoulussa. Opintojensa jälkeen Recksén työskenteli keraamikkona Kupittaan Saven tehtaalla. Vuosia myöhemmin hänestä tuli Turun Kaakelitehtaan muotoilu- ja suunnitteluosaston päällikkö. Sodan jälkeen Recksén matkusti Roomaan, jossa hänellä oli kaksi näyttelyä. Näyttelyiden ansiosta hän sai Italiasta stipendin, jonka turvin hän pystyi jatkamaan matkaansa Etelä-Euroopassa. Hän opiskeli italialaisen Assisin kaupungin Pyhän Birgitan luostarissa, jossa hän teki maalauksia kappeliin ja opiskeli freskomaalauksen stucco lustro -tekniikkaa, jonka avulla seinänpinta saadaan näyttämään marmorimaisen kiiltävältä. Venetsiassa hän opiskeli lasimaalausta. Kaikkia näitä tekniikoita Recksén on sittemmin käyttänyt töissään Turun Pyhän Birgitan kirkossa ja useissa tanskalaisissa kirkoissa. Pohjanmaalla Birgitta Recksénin töitä löytyy monista julkisista tiloista. Esimerkiksi Kristiinankaupungin uudessa kirkossa on kaksi Recksénin ikkunamaalausta. Recksénin töitä on myös Kaskisissa ja Vaasan kaupunginmuseossa. Birgitta Recksén tapasi tulevan puolisonsa Hilding Lindholmin Nauvossa. He asuivat Turussa. Lindholmin päästyä eläkkeelle pari muutti Kristiinankaupunkiin, jossa he asuivat loppuelämänsä. Alkujaan Recksén halusi tulla kuvanveistäjäksi, mutta ei voinut jatkaa tätä taidemuotoa sen fyysisen raskauden takia. Recksén on haudattu Turun katoliselle hautausmaalle. Hänen ja puolisonsa haudoille Recksén on tehnyt veistoksia. Recksén vaikutti myös taiteen alan yhdistyksissä ja opetuksessa. Hän oli mukana perustamassa Kaskisten, Kristiinankaupungin ja Närpiön kansalaisopistoja ja taiteilijaseuroja. Vuonna 1987 hän sai valtion taiteilijaeläkkeen ja jatkoi taiteen tekemistä aina kuolemaansa asti. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset keramiikkataiteilijat Luokka:Vuonna 1919 syntyneet Luokka:Vuonna 2004 kuolleet Luokka:Suomalaiset taidemaalarit
Tero Kivelä

Tero Tapani Kivelä (s. 1960) on suomalainen silmätautien erikoislääkäri ja Helsingin yliopiston kahdeksas silmätautiopin professori vuodesta 2004. Sitä ennen hän oli kokeellisen silmätautiopin dosentti 1992–1995 ja silmätautiopin dosentti 1995–2004. Vuonna 2013 Kivelä sai Maud Kuistilan Muistosäätiön palkinnon lääketieteen alan ansioituneelle tutkijoiden kouluttajalle ja vuonna 2021 European Board of Ophthalmologyn Peter Eustace -mitalin silmälääkärille, joka on pitkäjänteisesti pyrkinyt parantamaan silmälääketieteen koulutusta Euroopassa. Helmikuussa 2022 International Council of Ophthalmology myönsi hänelle kansainvälisen silmäpatologipalkinnon ansioista alan tutkijana ja sen merkittävästä kehittämisestä,. Kesäkuussa 2022 pohjoismaisten silmälääkäriyhdistysten yhteinen säätiö myönsi hänelle joka toinen vuosi jaettavan korkeimman pohjoismaisen silmätutkijapalkinnon Acta Ophthalmologica Honorary Award -kultamitalin ja International Society of Ocular Oncology puolestaan Hyla Stallard -kultamitalin merkittävistä saavutuksista silmäkasvainten hoidossa. Vanhat Norssit ry valitsi Kivelän vuonna 2014 Vuoden Norssiksi. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset silmälääkärit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Talviparalympialaiset 2026

Talviparalympialaiset 2026 ovat Italian Milanossa ja Cortina d’Ampezzossa 6.–15. maaliskuuta 2026 järjestettävät XIII talviparalympialaiset. Paralympialaiset ovat toiset Italiassa järjestettävät talviparalympialaiset ja kaikkiaan kolmannet paralympialaiset Italiassa. Italia isännöi myös vuoden 2006 talviparalympialaisia ja vuoden 1960 kesäparalympialaisia. Vuoden 2026 olympialaisten ja paralympialaisten virallinen logo julkaistiin maaliskuussa 2021. == Valintaprosessi == Talviparalympialaisten pitopaikka päätettiin 24. kesäkuuta 2019 Kansainvälisen olympiakomitean kokouksessa Sveitsin Lausannessa. Kilpailujen järjestäjäksi oli kaksi hakijaa: Äänestystulokset Kaupunki Maa Kierros 1 Milano–Cortina d’Ampezzo 47 Tukholma–Åre 34 == Lajit == Lajeja on kuusi. * * * * * * == Kilpailupaikat == ===Milano=== *PalaItalia Santa Giulia – kelkkajääkiekko *Piazza del Duomo – mitaliseremoniat ===Cortina d’Ampezzo=== *Olimpia delle Tofane – alppihiihto ja lumilautailu *Stadio Olimpico del Ghiaccio – pyörätuolicurling ja päättäjäiset ===Val di Fiemme=== *Stadio del fondo di Lago di Tesero, Tesero – ampuma- ja maastohiihto ===Verona=== * Arena di Verona – avajaiset Lähteet: == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen kisasivusto * Official website of the Paralympic Movement Luokka:Paralympialaiset Luokka:Vuoden 2026 urheilu Luokka:Italian urheilu Luokka:Milanon urheilu Luokka:Cortina d’Ampezzo
Kesäparalympialaiset 2028

Kesäparalympialaiset 2028 ovat Los Angelesissa, Yhdysvalloissa 15.–27. elokuuta 2028 järjestettävät XVIII kesäparalympialaiset. Paralympialaiset ovat kolmannet Yhdysvalloissa järjestettävät kesäparalympialaiset ja kaikkiaan neljännet paralympialaiset Yhdysvalloissa. Yhdysvallat isännöivät vuosien 1984 ja 1996 kesäparalympialaisia sekä vuoden 2002 talviparalympialaisia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen kisasivusto * Official website of the Paralympic Movement Luokka:Paralympialaiset Luokka:Vuoden 2028 urheilu Luokka:Los Angelesin urheilu
Ivan Tšygrynau

Ivan Gaurylavitš Tšygrynau (, 21. joulukuuta 1934 Mahiljoun alueen Kastsjukovitšyn piirin Vjaliki Borin kylä – 5. tammikuuta 1996 Minsk) oli valkovenäläinen kirjailija ja yhteiskuntavaikuttaja. Ivan Tšygrynau syntyi kyläneuvoston puheenjohtajan perheeseen. Hän opiskeli journalistiikkaa Valko- Venäjän valtionyliopistossa ja työskenteli toimittajana Valko-Venäjän tiedeakatemian kustantamossa vuodesta 1957 ja kirjallisuuslehti Polymjassa vuosina 1965–1975. Tšygrynaun ensimmäiset runot ja kertomukset ilmestyivät 1950-luvulla. Hänen tärkeimmät teoksensa ovat toisesta maailmansodasta kertovat romaanit Platš perapjolki (”Viiriäisen itku”, 1972), Apraudanne kryvi (”Veren oikeutus”, 1977) ja Svaje i tšuzyntsy (”Omat ja vieraat”, 1984). Tšygrynau kirjoitti myös näytelmiä ja kirjallisuuskritiikkiä sekä toimi kaunokirjallisuuden kääntäjänä. Hän sai Valko-Venäjän SNT:n valtionpalkinnon vuonna 1974 ja Valko-Venäjän kansankirjailijan arvonimen vuonna 1994. Tšygrynau oli Neuvostoliiton kirjailijaliiton jäsen vuodesta 1964. Hän toimi Valko-Venäjän kirjailijaliiton hallituksen sihteerinä vuosina 1976–1986 ja Valko-Venäjän kulttuurirahaston hallituksen puheenjohtajana vuodesta 1987. Vuodesta 1989 hän oli myös kulttuurihistoriallisen aikakauslehti Spadtšinan päätoimittaja. Tšygrynau kuului Neuvostoliiton kommunistiseen puolueeseen vuodesta 1973. Hän oli Valko-Venäjän korkeimman neuvoston kansanedustaja vuosina 1986–1990 ja kansallisuusasiain valiokunnan puheenjohtaja vuosina 1988–1990. ==Lähteet== Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjailijat Luokka:Valkovenäläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 1996 kuolleet
Elina Pitkäkangas

Elina Pitkäkangas (s. 1990, Hollola) on suomalainen nuortenkirjailija. Hän on valmistunut filosofian maisteriksi pääaineenaan yleinen kirjallisuustiede.Elina Pitkäkangas: ”Suomen nuortenkirjailijaedustus ansaitsee päästä suuren yleisön tietoisuuteen” Hän tekee myös Youtube-videoita kanavalle For YA yhdessä kollegansa ja ystävänsä Sini Helmisen kanssa. Pitkäkangas on kirjoittanut ihmissusista kertovan nuorten aikuisten urbaania fantasiaa edustavan trilogian, johon kuuluvat osat Kuura, Kajo ja Ruska. Kuura-trilogian maailmaan sijoittuva ennen varsinaista trilogiaa tapahtuva lisäosa, Hukan perimät, oli vuonna 2021 Topelius-ehdokkaana. Pitkäkankaan viides romaani Sang voitti vuoden 2022 Topelius-palkinnon tammikuussa 2023. == Teokset == * * * * * * == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Nuortenkirjailijat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Valkojuovaluikertaja

Valkojuovaluikertaja (Helcogramma striatum) on luikertajiin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan indopasifiselta merialueelta. Toisinaan sitä pidetään myös akvaarioissa. ==Koko ja ulkonäkö== Valkojuovaluikertaja kasvaa useimmiten noin 3-4 cm pitkäksi. Lajin ruumis on pohjaväriltään punainen ja siinä on kolme ohutta valkoista tai keltaista poikkijuovaa. Päässä ja kyljissä on UV-valossa punaisena fluoresoivaa pigmenttiä. Valkojuovaluikertajalla on kolme selkäevää. ==Levinneisyys ja elintavat== Valkojuovaluikertajan levinneisyysalue ulottuu Intiasta Japaniin, Australian pohjoisosiin ja Salomonsaarille. Lajin elinympäristöä ovat koralliriutat alle 30 metrin syvyydessä. Se elää pieninä parvina koralli- ja sienieläinten seassa. Valkojuovaluikertajan ravintoa on plankton. Kala kutee leviin. ==Lähteet== Luokka:Luikerokalat
Académie de France à Rome

Académie de France à Rome ( tai Ranskan Rooman Akatemia) on Roomassa sijaitseva taidekorkeakoulu, joka on osa Ranskan taideakatemiaa, Académie des Beaux-Artsia. Académie de France à Romessa opiskelevat Prix de Rome -palkinnon saaneet taiteilijat.Kämäräinen et al. 1986, s. 76 Ranskan kuningas Ludvig XIV perusti taideakatemian Roomaan vuonna 1666 nimellä Académie de France. Perustamispäätökseen vaikutti taidemaalari Charles Le Brun, joka oli aiemmin ollut tärkeässä roolissa myös Ranskan kuninkaallisen taideakatemian perustamisessa Pariisiin vuonna 1648. Vuonna 1666 päätettiin myös, että vastaperustettu Grand Prix de Rome myönnettäisiin taideakatemian parhaille oppilaille. Prix de Rome oli apuraha Romassa suoritettavia jatko-opintoja varten. Alun perin palkinto myönnettiin vain maalaustaiteen ja kuvanveiston opiskelijoille. Vuodesta 1720 lähtien palkinto myönnettiin myös arkkitehtuurin opiskelijoille. Académie de France toimi aluksi useissa eri rakennuksissa. Ensin se sijaitsi vaatimattomassa talossa lähellä Sant'Onofriota Janiculumin juurella, kunnes akatemia siirtyi Caffarellin palatsiin vuonna 1683 ja sen jälkeen Capranican palatsiin vuonna 1684. Vuonna 1725 Académie de France siirrettiin Mancinin palatsiin, josta tuli sen pysyvä toimipiste. Taideakatemian Rooman tiloissa asuivat Prix De Romen voittajat sekä jotkut aatelisten suosikit. Kuninkaan myöntämän apurahan turvin nuoret taiteilijat saivat Académie de Francessa syvällisen koulutuksen sekä perehtyivät Roomaan ja Italiaan. Akatemiassa oli tiukka kuri, ja opiskelijat käyttivät aikansa antiikin ja renessanssin taiteen kopiointiin. Monet 1700-luvun huomattavimmista ranskalaisista taiteilijoista ja arkkitehdeistä saivat Prix de Rome -palkinnon ja lähtivät Roomaan Académie de Franceen, mukaan lukien taidemaalarit Antoine Coypel, Jean-Honoré Fragonard ja Jacques-Louis David sekä kuvanveistäjät François Girardon, Clodion ja Jean-Antoine Houdon. Ranskan vallankumouksen aikana Académie de France à Rome suljettiin, ja sen johtajan virka lakkautettiin. Roomalaiset vasta-vallankumoukselliset ryöstivät ja tuhosivat Mancinin palatsin helmikuussa 1793. Académie de Francen avattiin uudestaan vuonna 1801, ja se siirtyi uusiin tiloihin Villa Mediciin. Prix de Rome -palkinnon saajiin lisättiin 1800-luvulla myös graafikot ja musiikin opiskelijat. Palkinnon saivat 1800-luvulla muun muassa taidemaalari Jean Auguste Dominique Ingres, kuvanveistäjät Pierre-Jean David d’Angers ja Jean- Baptiste Carpeaux, arkkitehti Tony Garnier sekä säveltäjät Hector Berlioz, Charles Gounod, Georges Bizet ja Claude Debussy. Ranskan kulttuuriministeri André Malraux lakkautti Prix de Romen vuoden 1968 opiskelijamellakoiden jälkeen. Sittemmin monet muut organisaatiot ovat kuitenkin omaksuneet palkinnon omiin kilpailuihinsa, ja nykyisin monet tahot myöntävät apurahoja työskentelyyn ja opintoihin Académie de France à Romessa. == Lähteet == * Kämäräinen Aki et al. (toim.): Suomen ja maailman taide - Hakemisto, Sanasto. WSOY, 1986. ISBN 951-0-10729-8 === Viitteet === Luokka:Ranskan kulttuuriorganisaatiot Luokka:Italialaiset kuvataideoppilaitokset Luokka:Rooman koulutus
Elsa Sulku

Elsa Sulku (s. 30. huhtikuuta 1996) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän on edustanut Naisten Liigassa kuopiolaisia Pallokissoja kausina 2016–2018, Kuopion Palloseuraa kaudella 2019 ja vantaalaista Tikkurilan Palloseuraa kausina 2020–2021. Ennen kauden 2022 alkua hän on pelannut Liigassa 80 ottelua. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt