EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Jakob Gustaf Cederberg

Jakob Gustaf Cederberg, aiemmin Smeds (3. toukokuuta 1823 Pietarsaari – 16. marraskuuta 1875 Joensuu) oli suomalainen kauppias, laivanvarustaja ja liikemies. Cederbergin vanhemmat olivat merimies Lars Smeds ja Maria Sofia Skutsvik. Hän avioitui 1843 Anna Kristina Variksen kanssa. Isänsä työn jatkajana toiminut kauppias ja tehtailija Carl Johan Cederberg oli heidän poikansa. Jakob Gustaf Cederberg tuli Joensuuhun Nils Ludvig Arppen työmaalle kirvesmieheksi ja toimi sitten sahattujen lautojen vastaanottajana ja suolavaraston hoitajana, tullen tunnetuksi Suola-Kustina. Porvarioikeudet Joensuussa Cederberg sai 1849 ja perusti kaupungin Rantakadulle kauppa- ja asuintalon. Hän toimi myös laivanvarustajana Antti Juhana Mustosen sekä Simo ja Petter Parviaisen kanssa. Cederbergistä tuli sahayrittäjä 1870-luvulla. Hän vuokrasi ensin Hasanniemen sahaa, mutta hänen perustamansa Gustaf Cederberg & Co -yhtiö rakennutti sitten Pielisjoen rannalle Penttilän sahan. Yhtiöllä oli myös oma lotjaveistämö. Sahayrittäjänä Cederberg ei kuitenkaan ehtinyt pitkään toimia, sillä otettuaan poikansa Carl Johanin ja Bernhardin perustamansa yhtiön osakkaiksi 1874 hän myi heille omistuksensa seuraavana syksynä ja kuoli itse vain muutama viikko myöhemmin. (ei-vapaa) == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset kauppiaat Luokka:Suomalaiset liikemiehet Luokka:Suomalaiset laivanvarustajat Luokka:Vuonna 1823 syntyneet Luokka:Vuonna 1875 kuolleet
Seitseman

SEITSEMAN on Aivovuoto-nimisen rap-yhtyeen neljäs kokopitkä albumi, joka julkaistiin vinyylinä ja suoratoistopalveluissa 22. maaliskuuta 2024. Albumilta ilmestyi singlet ”Ollako vai anti-olla”, ”Ayo party”, sekä ”Parvi”. == Kappaleet == A-puoli # # # # # # # B-puoli # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Aivovuodon albumit Luokka:Vuoden 2020 albumit
Utopia sessiot

Utopia Sessiot on Aivovuoto-nimisen rap-yhtyeen toinen EP-levy, joka julkaistiin vinyylinä, kasettina ja suoratoistopalveluissa 29. maaliskuuta 2019. Albumilta ilmestyi single ”Naavaa”. == Kappaleet == # # # # # # == Lähteet == Luokka:Aivovuodon albumit Luokka:Vuoden 2019 EP:t
Soberbio (1740)

Soberbio (San Francisco) oli Espanjan laivaston vuonna 1740 palvelukseen otettu kaksikantinen 60-tykkinen linjalaiva. == Hankinta == Sodan uhka pakotti 1740 Espanjan laivaston lisäämään linjalaivojensa määrää. Alusten valmistuksen hitaudesta johtuen päätettiin ostaa neljä riittävän suurta kauppalaivaa tai kaapparia, jotka voitaisiin varustaa 60-66 tykkisiksi linjalaivoiksi. Näiden lisäksi ostettiin kaksi pienempää alusta, Halcón ja Poder. Kaikki ostetut alukset oli valmistettu 1736-1737.Winfield et al 2023 s. 184 Guarnizossa valmistettu ja José de Arzuetan suunnittelema kaappari Francisco de Asís saapui huhtikuussa 1738 Guarnizosta Cádiziin miehistönään vain 130 miestä. Espanjan laivasto osti 22. marraskuuta 1740 aluksen ja nimesi sen Soberbioksi. Alus siirrettiin La Carracaan, missä sille rakennettiin toinen 28 tykin tykkikansi. == Palvelus == Aluksen miehistö valtasi 27. marraskuuta 1741 Britannian kuninkaallisen laivaston fregatin. Alus osallistui 22. marraskuuta 1744 Cape Sicién taisteluun. Maaliskuusta 7. kesäkuuta 1747 saakka alus kuljetti 1,3 miljoonaa pesoa Havannasta Coruñaan. Alus oli 18. maaliskuuta 1748 kahdeksan linjalaivan osastossa Cape Beddouzan edustalla, missä ne suojasivat 20-30 rahtialuksen saattuetta. Saattue joutui Britannian kuninkaallisen laivaston kontra-amiraali Thomas Cotesin osaston yllättämäksi, jolloin menetettiin 4-5 rahtialusta. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Espanjan laivaston linjalaivat
San Pietro Val Lemina

San Pietro Val Lemina () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa.San Pietro Val Lemina Sapere.it San Pietro Val Lemina Enciclopedia Treccani San Pietro Val Lemina Turismo Torino Vuoden 2023 alussa kunnassa oli arviolta 1 464 asukasta. pienoiskuva|left ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Torinon metropolikaupungin kunnat
San Ponso

San Ponso () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa.San Ponso Sapere.it Vuoden 2023 alussa kunnassa oli arviolta 240 asukasta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Torinon metropolikaupungin kunnat
Kaupunki-ilmasto

Kaupunki-ilmasto on kaupunkiympäristöissä vallitseva ilmasto, joka poikkeaa ympäröivän maaseudun ilmastosta rakennetun ympäristön ominaisuuksien takia. Kaupunkien ja kaupunginosien ilman lämpötilat vaihtelevat sen mukaan, miten tiheästi rakennukset on rakennettu. Tiheä rakentaminen nostaa keskimääräistä lämpötilaa. Kaupunki-ilmasto on yleensä lämpimämpi kuin ympäröivän maaseudun ilma, ja kaupunkien muodostamia ympäristöä lämpimämpiä alueita kutsutaan lämpösaarekkeiksi. Lämpösaarekkeen eroavuus ympäristöön on enimmillään öisin ja talvisin. Tähän vaikuttaa rakennusten materiaalien ja asfaltin lämmönjohtavuus, jonka vuoksi iltaisin rakennuksista ja kaduista vapautuu paljon lämpöä. Lämpösaarekkeen lämpöön vaikuttaa myös kotitalouksien, teollisuuden ja liikenteen aiheuttama hukkalämpö. Ilman lämpötilaan vaikuttaa myös veden haihtuminen, jota tapahtuu maaseudulla enemmän kuin kaupungeissa. Kaupunki-ilmastolla on suurta merkitystä ilmastonmuutoksen kannalta. Kaupungeissa väestö ja erilaiset yhteiskunnan toiminnot ovat tiheässä ja näin myös kasvihuonepäästöjä aiheuttavat tekijät ovat tiheämmässä kuin maaseudulla. Täten kaupunkiympäristö on maaseutuympäristöä alttiimpi ilmastonmuutoksen vaikutuksille, kuten hulevesien aiheuttamille tulville. Kaupunkialueilla on suurta merkitystä ilmastonmuutoksen hillitsemisessä ja ilmastonmuutokseen liittyvien sopeutumistoimenpiteiden suhteen. Ilmatieteen laitoksella on tutkittu kaupunkien mahdollisuuksia kehittää tulevaisuudessa ilmastoneutraaleja sekä sään- ja ilmastonmuutoksen kestäviä ratkaisuja. Tutkimuksissa on kartoitettu ilmastoriskejä ja mahdollisuuksia sopeutua niihin, rakennetun ympäristön ja viheralueiden yhteyttä ilmastoon sekä asioihin liittyviä taloudellisia ja sosiaalisia tekijöitä. == Lähteet == Luokka:Ilmasto
Siikakankaan lentokentän muistomerkki

Siikakankaan lentokentän muistomerkki on entisen Siikakankaan lentokentän alueella Ruovedellä. Muistomerkin on pystyttänyt Lentovarikon kilta. Vuonna 1936 käyttöönotetun lentokentän muistomerkki paljastettiin Ollinkiventiellä 23.5.2014 ja siihen on myöhemmin lisätty laattoja. Muistomerkki kertoo lentokenttä- ja varikkotoiminnasta alueella sekä kentän toiminnasta 1970-luvun alussaAnne Kotipuro: Metsäylioppilaat raivasivat kesäkurssillaan Siikakankaan kenttää ja pääsivät yläilmoihin – tarinat heräsivät eloon muistolaattaa paljastettaessa; Oriveden sanomat 11.8.2022. Muistomerkissä kerrotut lento- onnettomuudet lähialueella: Päivä Tunnus Tyyppi Kunta Paikka Kartalla Menehtyneet Kommentti Ruovesi Siikakankaan lentokenttä Ruovesi Siikakankaan lentokentän muistomerkki (artikkelin muistokohde) BL-108 Bristol Blenheim Mk I Ruovesi Siikaneva Hugo Rahunen, Aimo Matikainen ja Armas Valtonen FR-87 Fokker D.XXI Orivesi Osatunneva Väinö Inkilä FR-137 Fokker D.XXI Orivesi Lauttakulma, Haukkajärvi Urho Hyvönen järvessä GA-55 Gloster Gamecock II Ruovesi Siikakangas Pekka Michailov PY-39 VL Pyry Juupajoki Korkeakoski Eero Aronen ja Erkki Västi Kunnioita kohteiden yksityisyyttä ja liikkumisrajoituksia. == Lähteet == Luokka:Ruovesi
Hermann Wolfgang von Waltershausen

Hermann Wolfgang Sartorius Freiherr von Waltershausen (12. lokakuuta 1882 Göttingen – 13. elokuuta 1954 München) oli saksalainen säveltäjä, musiikkipedagogi ja musiikkikirjailija.Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Waltershausen, H(Ermann) W(Olfgang Sartorius), Freiherr Von Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 22.3.2024 Waltershausen syntyi taloustieteilijä August Sartorius von Waltershausenin pojaksi. Hän sai varhaista musiikkikoulutusta Marie-Joseph Erbiltä Strasbourgissa. Hän menetti oikeanpuoleiset käsivartensa ja säärensä lapsuudessa sairauden takia tehdyssä amputoinnissa, mutta jatkoi opiskelua asetuttuaan Müncheniin vuonna 1901.Waltershausen, Hermann Wolfgang Sartorius Freiherr von MGG Online, viitattu 22.3.2024 Waltershausen oppi soittamaan pianoa ja johtamaan orkesteria vasemmalla kädellä. Hän opiskeli musiikin historiaa Münchenin yliopistossa Adolf Sandbergerin johdolla. Pianonsoittoa hänelle opetti Münchenin Akademie der Tonkunstissa August Schmid-Lindner ja sävellystä Ludwig Thuille. Waltershausen perusti vuonna 1917 Münchenin yliopistoon oopperadramaturgian seminaarin Praktisches Seminar für fortgeschrittene Musikstudierenden. Hän aloitti opettamisen Akademie der Tonkunstissa vuonna 1920 ja pääsi sen johtajaksi vuonna 1922 tai 1923. Tässä asemassa hän toimi vuoteen 1933 saakka. Vuonna 1933 Waltershausen perusti oman musiikkioppilaitoksensa (Seminar für Privatmusiklehrer), josta vuonna 1948 tuli Waltershausen-Seminar. Hänen oppilaidensa joukossa olivat Fritz BüchtgerFritz Büchtger Munzinger, viitattu 22.3.2024 , Ernst KutzerKutzer, Ernst Bayerisches Musiker-Lexikon Online, viitattu 22.3.2024 , Wilhelm KillmayerWilhelm Killmayer Schott Music, viitattu 22.3.2024 ja Eugen Jochum.Eugen Jochum Bach-Cantatas, viitattu 22.3.2024 Waltershausenin sävellykset ovat tyyliltään uusromanttisia ja harmonisesti edistyksellisiä. Hän sävelsi kaksi oopperaa: Else Klapperzehen (1909) ja Oberst Chabert (1912). Tuotantoon kuuluu myös muuta näyttämömusiikkia. Waltershausenin orkesteriteosten joukossa ovat Apokalyptische Symphonie (1924) ja sävelruno Hero und Leander (1925). Hänen muuhun sävellystuotantoonsa kuuluu jousikvartetto (1910), pianoteoksia ja lauluja. Waltershausen julkaisi monia kirjoja oopperoista ja orkesterinjohdosta. Hän oli vuosina 1927–1933 naimisissa säveltäjä Philippine Schickin kanssa. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset säveltäjät Luokka:Saksalaiset musiikkikirjailijat Luokka:Musiikkipedagogit Luokka:Vuonna 1882 syntyneet Luokka:Vuonna 1954 kuolleet
Polymetakryylihappo

Polymetakryylihappo eli PMAA on polymeeri, jonka monomeeri on metakryylihappo. Sillä on useita käyttökohteita. == Ominaisuudet == Polymetakryylihapon molekyylimassa on tavanomaisesti 25 000–350 000 g/mol. Polymeerin sulamispiste on noin 205 °C ja lasisiirtymälämpötila on 185–230 °C. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen, mutta liukoisuus pienenee lämpötilan kasvaessa. Polymetakryylihappo myös absorboi runsaasti vettä. Aine liukenee lisäksi etanoliin, dioksaaniin ja dimetyyliformamidiin. Polymetakryylihapon karboksyylihapporyhmät voivat luovuttaa protonin, ja yhdiste on polyelektrolyytti. Mekaanisilta ominaisuuksiltaan polymetakryylihappo on kovaa ja haurasta. Yhdisteen tiheys on 1,285 g/cm3.Gregor Herth, Gunnar Schornick & Fredric L. Buchholz: "Polyacrylamides and Poly(Acrylic Acids)", teoksessa Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2015.Johanna A. Vandenbrande, James R. Brown, Anastasia S. Arrington & Timothy E. Long: "Water Soluble Polymers", teoksessa Encyclopedia of Polymer Science and Technology, John Wiley & Sons, New York, 2023. ==Valmistus ja käyttö== Polymetakryylihappoa valmistetaan radikaalipolymeroinnilla metakryylihaposta. Reaktio voidaan suorittaa joko vedessä tai orgaanisessa liuottimessa. Radikaali-initiaattorina käytetään vetyperoksidia, kaliumpersulfaattia tai bentsoyyliperoksidia. Reaktiolämpötila on 60–100 °C ja reaktio on nopein happamissa tai emäksisissä oloissa. Muodostuva polymeeri on taktisuudeltaan ataktista. Isotaktista polymetakryylihappoa saadaan hydrolysoimalla isotaktisia polymetakryylaattiestereitä.Graham Swift: "Acrylic (and Methacrylic) Acid Polymers", teoksessa Encyclopedia of Polymer Science and Technology, John Wiley & Sons, New York, 2002. Polymetakryylihappoa käytetään muun muassa absorboimaan vettä, maaleissa ja liimoissa sekä viskositeetin säätäjänä kosmetiikkatuotteissa. == Lähteet == Luokka:Polymeerit
Maisemamaantiede

Maisemamaantiede tarkastelee maantiedettä maisemallisesta näkökulmasta ja se on osa kulttuurimaantieteeseen kuuluvista seikoista. Maisemamaantieteen tutkimiseen liittyvät läheisesti kulttuurimaisemalliset seikat. Maisemamaantiedettä tarkastellaan yleensä siten, miten maisemallisia näkökohtia on totuttu ajattelemaan. Maisemamaantieteelliset kohteet ovat merkittäviä kollektiivisen muistin kannalta ja siten ne ovat myös kansallisen identiteetin muotoutumisen välittäjiä. == Lähteet == Luokka:Kulttuurimaantiede
Kaupinlampi

Kaupinlampi tarkoittaa seuraavia asioita: * Kaupinlampi, järvi Ilomantsissa * Kaupinlampi, järvi Kouvolassa * Kaupinlampi, järvi Lappeenrannassa * Kaupinlampi, järvi Mäntyharjulla * Kaupinlampi, järvi Pieksämäellä * Kaupinlampi, järvi Rovaniemen Kaupinojassa * Kaupinlampi, järvi Rovaniemen Kaupinvaaran lähellä * Kaupinlampi, järvi Simossa * Kaupinlampi, järvi Suomussalmella * Kaupinlampi, järvi Suonenjoella Luokka:Järvien täsmennyssivut
Keskuslampi

Keskuslampi tarkoittaa seuraavia: * Keskuslampi, järvi Kuhmossa * Keskuslampi, järvi Outokummussa * Keskuslampi, järvi Rautalammilla * Keskuslampi, järvi Suonenjoella.
Sittingbourne

Sittingbourne on asukkaan kaupunki Kentin kreivikunnassa Kaakkois-Englannissa. Hallinnollisesti se toimii Swalen kaupunkipiirin keskuspaikkana eikä sillä ole kunnallista itsehallintoa (unparished area). Se muodostaa Bordenin, Iwaden ja Teynhamin kylien kanssa yhtenäisen taajama-alueen, jossa asuu noin ihmistä. == Historia == Roomalaisten hallitessa Britanniaa nykyinen Milton Regisin kaupunginosa oli seudun hallinnollinen keskus. Sittingbourne sai alkunsa Milton Regisin sivukylänä, joka sijaitsi paljon käytetyn Watling Streetin varrella. Ajan mittaan siitä kasvoi emäkyläänsä suurempi kaupunki. Keskiajalla kylään perustettiin paljon majataloja, joissa matkalaiset pystyivät ruokailemaan ja yöpymään. Noihin aikoihin Lontoosta kesti viisi päivää päästä Doveriin, mutta 1700-lukuun mennessä vaunuliikenne oli nopeutunut niin paljon, että matkaan meni enää kaksi päivää. Sittingbourne oli reitillä ainoa paikka, johon vaunut pysähtyivät yöksi. Sittingbourne oli paitsi tärkeä kauttakulkupaikka, myös maatalous- ja teollisuuskeskus. Sinne syntyi erityisesti tiili- ja sementtiteollisuutta, jotka tuottivat merkittävän osan kasvavan Lontoon tarvitsemasta rakennusmateriaalista. Teollisuustoiminnan myötä myös proomuliikenteen merkitys kasvoi, sillä tiilet ja muu rahti oli helpointa kuljettaa Lontooseen vesiteitse. Myöhemmin kaupunkiin perustettiin myös paperiteollisuutta, ja 1870-luvulla paikallisella paperitehtaalla oli vähän aikaa maailman suurin paperikone. == Lähteet == Luokka:Asutut paikat Kentin kreivikunnassa Luokka:Englannin kaupungit
Mäntylampi

Mäntylampi tarkoittaa seuraavia: * Mäntylampi, järvi Joensuun Enossa * Mäntylampi, järvi Joensuun Litovaaran lähellä * Mäntylampi, järvi Joensuun Sonkajanrannan lähellä * Mäntylampi, järvi Juuassa * Mäntylampi, järvi Kaavilla * Mäntylampi, järvi Kiteellä * Mäntylampi, järvi Kontiolahdella * Mäntylampi, järvi Kuhmon Heinälahden lähellä * Mäntylampi, järvi Kuhmon Lehtovaaran lähellä * Mäntylampi, järvi Kuhmon Sivakan lähellä * Mäntylampi, järvi Kuhmon rajavyöhykeellä * Mäntylampi, järvi Kuusamon Koskenkylän lähellä * Mäntylampi, järvi Kuusamon Mäntyvaaran lähellä * Mäntylampi, järvi Kuusamon Törmäsenvaaran lähellä * Mäntylampi, järvi Lieksan Lääsön lähellä * Mäntylampi, järvi Lieksan Viitakosken lähellä * Mäntylampi, järvi Mikkelissä * Mäntylampi, järvi Petäjävedellä * Mäntylampi, järvi Pihtiputaalla * Mäntylampi, järvi Pudasjärven Itäperän lähellä * Mäntylampi, järvi Pudasjärven Korpisten lähellä * Mäntylampi, järvi Pudasjärven Syväojan lähellä * Mäntylampi, järvi Raahessa * Mäntylampi, järvi Rautjärvellä * Mäntylampi, järvi Rovaniemen Iso-Kaarnin lähellä * Mäntylampi, järvi Rovaniemen Rautiosaaren lähellä * Mäntylampi, järvi Ruokolahdella * Mäntylampi, järvi Savonlinnassa * Mäntylampi, järvi Sotkamossa * Mäntylampi, järvi Suomussalmen Mäntypuron lähellä * Mäntylampi, järvi Suomussalmen Parvavaaran lähellä * Mäntylampi, järvi Suomussalmen Päävaaran lähellä * Mäntylampi, järvi Suomussalmen Saarivaaran lähellä * Mäntylampi, järvi Suonenjoen Levän lähellä * Mäntylampi, järvi Suonenjoen Vehvilän lähellä * Pieni Mäntylampi, järvi Pihtiputaalla.
Pekanlampi

Pekanlampi tarkoittaa seuraavia: * Pekanlampi, järvi Heinävedellä * Pekanlampi, järvi Kiteellä * Pekanlampi, järvi Kuhmossa * Pekanlampi, järvi Kuusamossa * Pekanlampi, järvi Lohjassa * Pekanlampi, järvi Mäntyharjulla * Pekanlampi, järvi Suonenjoella.
Maaseutumaantiede

Maaseutumaantiede käsittää maaseutuun liittyviä maantieteellisiä seikkoja ja on osa kulttuurimaantiedettä. Maaseutumaantieteelliseen tutkimukseen liittyvät monet seikat, kuten yhteiskuntapolitiikka ja antropologia, kuten myös sosiaalimaantiede ja talousmaantiede. Maaseutua voidaan määritellä sekä fyysisen maantieteen näkökulmasta, myös kulttuuristen seikkojen näkökulmasta. Maaseudun kehittämisessä tavoitteina ovat sosiaalinen tasa-arvoisuus sekä yhteiskunnallisten tarpeiden tyydyttäminen ekologiset ja eettiset arvot huomioon ottaen. == Lähteet == Luokka:Kulttuurimaantiede
Amadou Cheiffou

Amadou Cheiffou (s. 1942) on nigerialainen poliitikkoLe premier ministre dans les mutations politiques des Etats d'Afrique francophone Retour sur des expériences de formalisation d'un rôle et d'un ordre politiques. Hän palveli valtiota hallituksen päämiehenä 27. lokakuuta 1991 - 17. huhtikuuta 1993. Cheiffou oli ehdokkaana Demokraattisen sosiaalipuolueen (RSD-Gaskiya) presidentinvaaleissa 16. marraskuuta 2004 ja oli neljäs kuusi ehdokasta saamalla 6,35 % äänistä.Cheiffou Amadou, candidat du RSD Cheiffou valmistui École nationale de l’aviation civilestä.Amadou Cheiffou == Lähteet == Luokka:Nigeriläiset poliitikot Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Saunalampi

Saunalampi tai Saunalammi tarkoittavat seuraavia: * Saunalampi, järvi Enonkosken Kattilanmäen lähellä * Saunalampi, järvi Enonkosken Vinninharjun lähellä * Saunalampi, järvi Heinäveden Palokin lähellä * Saunalampi, järvi Heinäveden Putukan lähellä * Saunalampi, järvi Inarissa * Saunalampi, järvi Kontiolahdella * Saunalampi, järvi Kouvolassa * Saunalampi, järvi Kuhmossa * Saunalampi, järvi Kuopiossa * Saunalampi, järvi Mikkelin Korpijärven lähellä * Saunalampi, järvi Mikkelin Mahkolan lähellä * Saunalampi, järvi Mikkelin Pöyryn lähellä * Saunalampi, järvi Mäntyharjun Repoveden kansallispuistossa * Saunalampi, järvi Mäntyharjun Salakkalahden lähellä * Saunalampi, järvi Nurmeksen Peri-Sivakkan lähellä * Saunalampi, järvi Nurmeksen Puukarin lähellä * Saunalampi, järvi Pertunmaalla * Saunalampi, järvi Pieksämäellä * Saunalammi, järvi Hämeenlinnan Hauhon lähellä * Saunalammi, järvi Hämeenlinnan Parraskosken lähellä * Saunalammi, järvi Orivedellä * Saunalammi, järvi Mäntyharju, koillisin kolmesta * Saunalammi, järvi Mäntyharju, lounaisin kolmesta.
Uinnin Suomen-mestaruuskilpailut 1935

Suomen Uimaliitto järjesti mestaruuskilpailut yhdessä osassa Helsingissä Humallahden uimalaitoksella 22.- 24.7.1935. == Miehet== === 100 m vapaauinti === Sija Kilpailija Aika 1 Carl Dsinnejs 1.04,2 2 Harry Tiitinen 1.04,5 3 Pekka Tiilikainen 1.05,1 4 J.Munck 1.08,5 5 M.Suvanto 1.09,2 6 O.Santaholma 1.09,8 === 400 m vapaauinti === Sija Kilpailija Aika 1 Vilho Nurmi 5.33,8 2 Pekka Tiilikainen 5.33,8 3 A.Hänninen 5.40,6 4 J.Pelttari 5.48,5 5 A.Liimatainen 6.03,7 6 P.Sundell 6.32,1 === 1 500 m vapaauinti === Sija Kilpailija Aika 1 Vilho Nurmi 22.50,9 2 Jussi Aalto 23.01,1 3 A.Hänninen 23.33,4 4 H.Hänninen 23.36,2 5 K.Liimatainen 24.23,1 === 100 m selkäuinti === Sija Kilpailija Aika 1 Harry Tiitinen 1.20,1 2 M.Henriksson 1.21,6 3 Altte Harma 1.22,7 4 V.Mattsson 1.22,8 5 L.Orlamo 1.23,4 === 200 m rintauinti === Sija Kilpailija Aika 1 Toivo Reingoldt 2.54,2 2 E.Seppä 3.02,3 3 E.Simpanen 3.02,8 4 R.Silin 3.03,2 5 Heikki Katajavuori 3.09,3 6 E.Elo 3.16,1 === 4 x 200 m vapaauintiviesti === Sija Seura Aika 1 Helsingin Uimarit (J.Pelttari, J. Aalto, V.Nurmi, P.Tiilikainen) 10.20,1 2 Helsingfors Simsällskap (C.Dsinnejs, M.Henriksson, A.Sundström, H.Tiitinen) 10,22,2 === Ponnahduslautahypyt === Sija Kilpailija Pisteet Sijapisteet 1 Ilmari Niemeläinen 149,70 2 Arvo Rissanen 93,30 3 A.Lagerström 87,59 4 O.Heikinheimo 63,03 === Suorat kerroshypyt === Sija Kilpailija Pisteet Sijapisteet 1 Ilmari Niemeläinen 46,77 2 Julius Wathén 43,76 3 Alvi Palho 41,30 4 Arvo Rissanen 38,03 5 A.Lagerström 37,83 6 A.Iivanainen 37,20 === Vaihtelevat kerroshypyt === Sija Kilpailija Pisteet Sijapisteet 1 Ilmari Niemeläinen 91,57 2 Arvo Rissanen 69,08 3 O.Heikinheimo 38,73 == Naiset == === 100 m vapaauinti === Sija Kilpailija Aika 1 Paula Toivokoski 1.17,6 2 Margit Johansson 1.20,4 3 Tatta Anttinen 1.20,6 4 Asta Mäenpää 1.20,9 5 Orvokki Tuulos 1.23,3 6 Sylvi Hoskell 1.27,2 === 400 m vapaauinti === Sija Kilpailija Aika 1 Asta Mäenpää 6.30,0 2 Paula Toivokoski 6.35,1 3 Orvokki Tuulos 7.08,6 === 200 m rintauinti === Sija Kilpailija Aika 1 Irja Helin 3.19,0 2 Toini Lehtinen 3.21,2 3 Kerttu Makkonen 3,25,1 4 Sylvi Korhonen 3.54,7 === 100 m selkäuinti === Sija Kilpailija Aika 1 Lyyli Lahtinen 1.35,5 2 Greta Nyman 1.39,4 3 Elvi Tiilikainen 1,41,9 4 Maila-Lisa Tähtinen 1.42,4 5 Lilja Laitakari 1.43,2 6 Kerttu Makkonen 1.47,2 === 4 x 100 m vapaauintiviesti === Sija Seura Aika 1 Helsingin Uimarit (S.Hoskell, A.Onnela, T.Anttinen, P.Toivokoski) 5.30,9 2 Helsingfors Simsällskap ( K.Vuorisalo, M.Johansson, A.Laitakari, M.Tähtinen) 5.50,4 === Ponnahduslautahypyt === Sija Kilpailija Pisteet Sijaluku 1 Hilve Gråsten 48,20 2 Eva Maija Halonen 27,36 === Suorat kerroshypyt === Sija Kilpailija Pisteet Sijaluku 1 Alice Vuorinen 23,43 2 Hilve Gråsten 22,87 3 Eva Maija Halonen 20,06 4 Martta Tattari 13,17 == Lähteet == * * Luokka:Vuoden 1935 urheilu Luokka:Helsingin urheilutapahtumat Luokka:Uinnin Suomen-mestaruuskilpailut
Fritz Volbach

Fritz Volbach (17. joulukuuta 1861 Wipperfürth – 30. marraskuuta 1940 Wiesbaden) oli saksalainen säveltäjä, kuoronjohtaja, kapellimestari ja musiikkitieteilijä.Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Volbach, Fritz Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 22.3.2024 Volbach opiskeli konservatoriossa Kölnissä Ferdinand Hillerin, Adolf Jensenin ja Isidor Seissin johdolla. Berliinissä hänen opettajiaan olivat Wilhelm Taubert ja Carl Albert Löschhorn. Volbach väitteli vuonna 1899 filosofian tohtoriksi Bonnin yliopistosta väitöskirjalla Die Praxis der Händel- Aufführung. Hän työskenteli muun muassa kuoronjohtajana Mainzissa, Tübingenin yliopiston musiikillisena johtajana (1907–1918) sekä Münsterin yliopiston opettajana. Hän oli Münsterissä myös kaupungin orkesterin kapellimestarina. Vuonna 1930 Volbach jäi eläkkeelle ja asettui Wiesbadeniin. Volbach sävelsi oopperan Die Kunst zu lieben (1910), sinfonian (1909), sävelrunoja, kamarimusiikkia, pianokappaleita ja kuoroteoksia. Hän julkaisi useita pedagogisia ja musiikkitieteellisiä kirjoja. Taidehistorioitsija Wolfgang Fritz Volbach ja teatteriohjaaja Walther R. Volbach olivat hänen poikiaan.Scholarship and Turbulence: Wolfgang Fritz Volbach, a scholar between the two World Wars Staatliche Museen zu Berlin, viitattu 22.3.2024 Volbach, Wolfgang Fritz Deutsche Biographie, viitattu 22.3.2024 == Lähteet == Luokka:Saksalaiset säveltäjät Luokka:Saksalaiset kuoronjohtajat Luokka:Saksalaiset kapellimestarit Luokka:Saksalaiset musiikkitieteilijät Luokka:Saksalaiset musiikkikirjailijat Luokka:Saksalaiset oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1861 syntyneet Luokka:Vuonna 1940 kuolleet
Janne Kaisto

Janne Mikael Kaisto (s. 1969)Kangas (toim.), s. 497. on suomalainen oikeustieteilijä, joka toimii Lapin yliopiston varallisuusoikeuden professorina. == Elämä ja ura == Kaisto valmistui Helsingin yliopistosta oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1991, oikeustieteen lisensiaatiksi vuonna 1993 ja oikeustieteen tohtoriksi vuonna 1997. Kaiston väitöskirja Tiesi tai olisi pitänyt tietää käsitteli vilpittömän mielen vaatimusta suhteessa sosiaaliseen siviilioikeuteen ja oikeustaloustieteeseen.Kangas (toim.), s. 295. Kaisto työskenteli aiemmin Helsingin yliopistossa amanuenssina, assistenttina, yliassistenttina, apulaisprofessorina ja professorina sekä vuosina 2014–2016 oikeustieteellisen tiedekunnan opetusasioista vastaavana varadekaanina. Vuodesta 2018 alkaen hän on toiminut Lapin yliopiston varallisuusoikeuden professorina. Vuonna 1998 Kaisto sai Helsingin yliopiston siviilioikeuden dosentin arvon. Vuonna 2021 hänet kutsuttiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi. Kaisto on tutkinut monipuolisesti varallisuusoikeutta, ja hän on usein hyödäntänyt myös prosessioikeudellista ja oikeusteoreettista näkökulmaa tutkimuksissaan. Kaisto sai Lakimies-lehden parhaan kirjoituksen palkinnon vuodelta 1994 artikkelillaan Onko maksajalla oikeussuojaa?. Kaiston yhdessä Jarmo Tuomiston kanssa kirjoittama artikkeli Vakuuden peräyttämisestä erityisesti factoringin näkökulmasta palkittiin yhtenä parhaista vuonna 2018 Defensor Legis -aikakauskirjassa julkaistuista oikeustieteellisistä kirjoituksista. Kaiston artikkeli Ympäristöllinen kestävyys ja sopimusoikeus palkittiin parhaana Ympäristöjuridiikka- aikakauskirjassa julkaistuna kirjoituksena vuonna 2022. == Julkaisuja == * * * * * * * * * * * * * * * * * == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset oikeustieteilijät Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Lapin yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Uinnin Suomen-mestaruuskilpailut 1936

Suomen Uimaliitto järjesti mestaruuskilpailut yhdessä osassa Helsingissä Uunisaaren uimalaitoksella 21.- 22.7.1936. == Miehet== === 100 m vapaauinti === Sija Kilpailija Aika 1 Heikki Hietanen 1.01,1 2 Carl Dsinnejs 1.05,3 3 Nisse Kahma 1.05,4 4 O.Santaholma 1.07,0 5 J.Pelttari 1.08,7 6 J.Munck 1.10,5 === 400 m vapaauinti === Sija Kilpailija Aika 1 Heikki Hietanen 5.26,0 2 Vilho Nurmi 5.34,8 3 A.Hänninen 5.47,8 4 L.Sederlöf 5.58,3 5 P.Holmberg 6.11,0 6 L.Ilvan 6.29,1 === 1 500 m vapaauinti === Sija Kilpailija Aika 1 Vilho Nurmi 23.13,4 2 L.Sederlöf 24.01,2 3 M.Henriksson 24.32,7 4 H.Hänninen 24.36,7 5 S.Vermala === 100 m selkäuinti === Sija Kilpailija Aika 1 Åke Länsipohja 1.17,1 2 Harry Tiitinen 1.19,1 3 L.Orlamo 1.20,2 4 V.Niemelä 1.21,9 5 Altte Harma 1.24,1 5 M.Suvanto 1.28,7 === 200 m rintauinti === Sija Kilpailija Aika 1 Toivo Reingoldt 2.56,8 2 Aarre Paananen 2.57,7 3 E.Simpanen 3.01,4 4 Vili Hänninen 3.02,6 5 J.Kunnas 3.03,3 6 Veikko Asikainen 3.03,9 === 4 x 200 m vapaauintiviesti === Sija Seura Aika 1 Helsingin Uimarit (J.Pelttari, A.Hänninen, V.Nurmi, H.Hietanen) 10.08,6 2 Helsingfors Simsällskap (C.Dsinnejs, H.Tiitinen, A.Sundström, M.Henriksson) 10,33,8 === Ponnahduslautahypyt === Sija Kilpailija Pisteet Sijapisteet 1 Ilmari Niemeläinen 148,60 2 Arvo Rissanen 106,73 3 A.Lagerström 97,90 4 Alvi Palho 74,37 5 O.Heikinheimo 56,57 === Suorat kerroshypyt === Sija Kilpailija Pisteet Sijapisteet 1 Alvi Palho 39,94 2 Julius Wathén 39,76 3 Ilmari Niemeläinen 38,99 4 J.Reimers 38,27 5 A.Iivanainen 34,53 6 A.Lagerström 30,39 === Vaihtelevat kerroshypyt === Sija Kilpailija Pisteet Sijapisteet 1 Ilmari Niemeläinen 101,87 2 Arvo Rissanen 74,57 == Naiset == === 100 m vapaauinti === Sija Kilpailija Aika 1 Toini Iivanainen 1.18,4 2 Asta Mäenpää 1.18,8 3 Paula Toivokoski 1.19,0 4 Orvokki Tuulos 1.20,5 5 Aili Mikkelä 1.21,8 6 Eeva Kontinen 1.21,8 === 400 m vapaauinti === Sija Kilpailija Aika 1 Asta Mäenpää 6.28,8 2 Paula Toivokoski 6.37,2 3 Toini Iivanainen 6.39,5 4 Tellervo Jokinen 6.43,7 5 Elli Laine 6.45,1 6 Eila Holmberg 7.00,5 === 200 m rintauinti === Sija Kilpailija Aika 1 Anja Lappalainen 3.18,4 2 Toini Lehtinen 3.19,3 3 Irja Laarne 3,26,0 4 Kerttu Makkonen 3.30,3 5 Greta Nyman 3.33,5 6 Anna-Liisa Kokkonen 3.34,6 === 100 m selkäuinti === Sija Kilpailija Aika 1 Kerttu Makkonen 1.37,7 2 Greta Nyman 1.38,2 3 Lyyli Lahtinen 1,38,5 4 Fanny Lehtonen 1.41,2 5 Helga Toikka 1.42,1 6 Majlis Tähtinen 1.42,8 === 4 x 100 m vapaauintiviesti === Sija Seura Aika 1 Helsingin Uimarit (E.Kairenius, T.Anttinen,A.Onnela, P.Toivokoski) 5.30,3 2 Helsingfors Simsällskap (S.Asplund, D.Aspegren, E.Holmberg, M.Johansson) 5.42,8 3 Mikkelin Uimaseura (L.Pellinen, A.Iivanainen, T.Jokinen, T.Iivanainen) 5.44,3 4 Kotkan Uimaseura 6.03,1 === Ponnahduslautahypyt === Sija Kilpailija Pisteet Sijaluku 1 Hilve Gråsten 51,97 === Suorat kerroshypyt === Sija Kilpailija Pisteet Sijaluku 1 Hilve Gråsten 33,10 2 Alice Vuorinen 30,37 3 Eva Maija Halonen 21,73 == Lähteet == * * Luokka:Vuoden 1936 urheilu Luokka:Helsingin urheilutapahtumat Luokka:Uinnin Suomen-mestaruuskilpailut
Armada (kauppakeskus)

Armada on kauppakeskus Lappeenrannan keskustassa. Kauppakeskuksesta löytyy yhteensä 8 vuokrattavaa liiketilaa. Kauppakeskus voitti vuonna 2021 Lappeenrannan keskustateko-kilpailun. Kauppakeskuksen 0. kerroksessa sijaitsee kaksi yökerhoa sekä biljardihalli, muut liikkeet sijaitsevat toisessa kerroksessa. Rakennuksen katolla kolmannessa kerroksessa sijaitsee 145 paikkainen kattopysäköinti. == Lähteet == Luokka:Lappeenrannan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen kauppa- ja ostoskeskukset
Wolfgang Fritz Volbach

Wolfgang Fritz Volbach (28. elokuuta 1892 Mainz – 23. joulukuuta 1988 Mainz) oli saksalainen taidehistorioitsija.Volbach, Fritz Dictionary of Art Historians, viitattu 22.3.2024 Wolfgang Friedrich (“Fritz”) Volbach (1892–1988) Dumbarton Oaks, viitattu 22.3.2024 Hänen isänsä oli säveltäjä, musiikkitieteilijä Fritz Volbach.Scholarship and Turbulence: Wolfgang Fritz Volbach, a scholar between the two World Wars Staatliche Museen zu Berlin, viitattu 22.3.2024 Volbach opiskeli arkeologiaa, taidehistoriaa ja keskiajan historiaa yliopistoissa Münchenissä, Berliinissä, Tübingenissä ja Gießenissä. Hänen opettajiaan olivat Adolph Goldschmidt, Konrad von Lange ja Christian Rauch. Väitöskirjansa hän teki vuonna 1916 Rauchin ohjauksessa. Wilhelm von Bode palkkasi Volbachin vuonna 1917 Kaiser-Friedrich-Museumiin (nykyinen Bode- museo). Alun perin Volbach työskenteli Oskar Wulffin alaisuudessa, mutta sitten hän seurasi Wulffia varhaiskristillisen ja bysanttilaisen kokoelman johtajana. Volbachista tuli museon kuraattori vuonna 1929. Hän teki tutkimustyötä museon kokoelmista ja laati niistä kattavat katalogit. Hänen yhteistyökumppaneitaan olivat Ernst F. Bange ja Theodor Demmler. Volbach oli myös perustamassa Berliinin työväenopistoa ja työskenteli siellä luennoitsijana. Volbachin ura Berliinissä päättyi vuonna 1933 natsien valtaannousuun. Hänen äitinsä Käthe (o.s. Dernburg) oli juutalaisesta perheestä, joka oli kääntynyt katoliseen uskoon. Tämän johdosta Volbach erotettiin asemastaan 1. joulukuuta 1933. Hän oli mennyt vuonna 1928 naimisiin Maria Luise Adelungin (k. 1936) kanssa. Molemmat puolisot olivat katolilaisia ja muuttivat Vatikaaniin vuonna 1934. Volbach jatkoi katalogien kokoamista myöhäisantiikin ja Bysantin taiteen kokoelmista Vatikaanin museoissa. Hän oli professorina Paavillisessa arkeologian akatemiassa. Volbach palasi Saksaan vuonna 1946. Hän solmi toisen avioliittonsa vuonna 1948 kirjailija Vivyan Leonora Eylesin kanssa. Volbach työskenteli Mainzissa Römisch-Germanisches Zentralmuseumin varajohtajana ja sitten johtajana. Hän työskenteli myös Hessenin opetus- ja taideministeriössä. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1958, mutta jatkoi kirjoittamista taideaiheista. Volbach julkaisi uransa aikana lukuisia kirjoja. Vuonna 1933 ilmestyi Pariisissa bysanttilaista taidetta käsittelevä kirja Art byzantin, jonka hän kirjoitti yhteistyössä Georges Duthuitin ja Georges Salles'n kanssa. Lisäksi hän muun muassa kirjoitti Georg Vitzthum von Eckstädtin kanssa Handbuch der Kunstwissenschaft -teoksen osan, joka keskittyi keskiajan italialaiseen taiteeseen. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset taidehistorioitsijat Luokka:Vuonna 1892 syntyneet Luokka:Vuonna 1988 kuolleet
Wayne Enterprises

Wayne Enterprises tunnetaan myös nimillä WayneCorp ja Wayne Industries on DC Comicsin sarjakuvissa esiintyvä varakas fiktiivinen yritys. Yritys esiintyi ensimmäisen kerran tarinassa The Brave and the Bold #113 heinäkuussa 1974 ja kokonaisuudessaan tarinassa Batman #307 tammikuussa 1979. Yritys sijaitsee Gotham Cityssä ja sen omistaa miljardööri Bruce Wayne, joka toimii yrityksen toimitusjohtajana yhdessä Lucius Foxin kanssa. Yrityksen perustivat Waynen suvun esi-isät kauppiastaloksi 1600-luvulla. Se muuttui ja kasvoi vähitellen, kun se pystytettiin virallisesti 1800-luvulla, kun Alan Wayne, Solomon Waynen perillinen, perusti Wayne Shippingin ja Wayne Chemicalin. Yhdessä Wayne Manufacturingin kanssa, joka tuli myöhemmin, teollinen vallankumous vauhditti Wayne Enterprisesia suureksi voimatekijäksi. Sen pääkonttori sijaitsee Wayne Towerissa Gothamissa"Wayne Enterprises – A Modern Company with Traditional Roots". Bruce Waynelle tulojen tarjoamisen lisäksi järjestön erilaiset toiminnot auttavat helpottamaan hänen toimintaansa Batmanina Gotham Cityssä sekä käyttämään ryhmittymän resursseja ihmiskunnan parantamiseen rahoittamalla ja tarjoamalla resursseja ei vain omiin pyrkimyksiinsä, mutta erilaisten sankariryhmien, kuten Young Justicen, Teinititaanien, Ulkopuolisten, Birds of Preyn ja Oikeuden Puolustajien rahoitukseen sekä köyhyyden ja katastrofien koettelemien alueiden torjuntaan. Yritys on myös LexCorpin kilpailija. Wayne Enterprisesillä on useita tytäryhtiöitä, kuten Wayne Technologies, Wayne Biotech, Wayne Foods, Wayne Shipping, Wayne Steel, Wayne Chemicals, Wayne Industries, Wayne Medical, Wayne Electronics, Wayne Foundation ja Wayne Entertainment. Yritykseen kuuluu myös Batman Inc, joka rahoittaa julkisesti Batmanin liittolaisia ​​kaikkialla maailmassa. Joker War tarinassa Jokeri onnistuu saamaan Wayne Enterprisesin omistajuuden itselleen ja onnistuu tuhlaamaan yrityksen ja Bruce Waynen omaisuuden lähes kokonaan käymällä sotaa Gotham Cityä vastaan. Vaikka Kissanainen onnistui saamaan yrityksen rahat takaisin, hän sodan päätyttyä antoi ne Lucius Foxille, jolla on nyt Waynen omaisuus hallussaan pitääkseen sen turvallisissa käsissä. Koska liittovaltion hallitus syytti Bruce Waynea Batmanin ja Batman Inc:n rahoittamisesta "vitsisodan" aiheuttamisessa, he tarkkailevat nyt Foxin hallussa olevia rahoja. Fox voi palauttaa rahat Bruce Waynelle, mutta koska niitä valvotaan, hän ei voi käyttää niitä toimintaansa Batmanina. Tällä hetkellä Lucius yrittää löytää laillisen tavan palauttaa Brucelle hänen omaisuutensa. ==Lähteet== Luokka:Kuvitteelliset yritykset Luokka:Batman
Max (suoratoistopalvelu)

Max on Warner Bros. Discoveryn suoratoistopalvelu, joka lanseerattiin Yhdysvalloissa 23. toukokuuta 2023. Suomessa Max lanseerattiin 21. toukokuuta 2024, kun HBO Max ja Discovery+ yhdistyivät. Palvelun sisältö koostuu draamasarjoista, elokuvista, tosi-tv-ohjelmista sekä Eurosportin urheilusta. == Aiheesta muualla == * Max Suomen sivusto == Lähteet == Luokka:Internettelevision suoratoistopalvelut Luokka:Warner Bros. Discovery
Marie Geistinger

Maria (Marie) Charlotte Cäcilia Geistinger (26. heinäkuuta 1833 Graz – 29. syyskuuta 1903 Klagenfurt) oli itävaltalainen sopraanolaulaja ja näyttelijä.Geistinger, Marie (1833–1903) Women in World History: A Biographical Encyclopedia, viitattu 22.3.2024 Geistinger syntyi esiintyvien taiteilijoiden, Nikolaus ja Charlotte Geistingerin tyttäreksi. Hän esiintyi lapsille suunnatuissa rooleissa jo 11-vuotiaana. Virallisen debyyttinsä hän teki vuonna 1850 Münchenissä. Kaksi vuotta myöhemmin Geistinger esiintyi myös Wienissä Theater in der Josefstadtissa. Hän lähti Berliiniin vuonna 1854 ja esiintyi siellä vuosien ajan ennen kiinnitystä Hampuriin. Hänet kiinnitettiin myös Riikaan, jossa hän esiintyi vuosina 1859–1863 oopperassa, operetissa ja komedianäytelmissä. Tämän jälkeen Geistinger esiintyi Berliinin Victoria- Theater, kunnes hyväksyi työtarjouksen Wienistä vuonna 1865. Hän esiintyi siellä Jacques Offenbachin teoksissa, joihin kuului La belle Hélène. Geistinger pääsi vuonna 1869 johtamaan Theater an der Wieniä yhdessä Maximilian Steinerin kanssa. Geistingerin suosio oli hyödyksi Johann Strauss nuoremman operettien suosion nousussa. Hän oli kantaesittämässä tämän teoksia Indigo und die vierzig Räuber (1871), Der Karneval in Rom (1873), Lepakko (1874) ja Cagliostro in Wien (1875). Geistinger vetäytyi Theater an der Wienin johtotehtävistä vuonna 1875, mutta jatkoi työtään esiintyjänä. Hän esiintyi myös Wiener Stadttheaterissa muun muassa William Shakespearen, Heinrich Lauben ja Franz Grillparzerin teoksissa. Lisäksi hän osallistui Ferdinand Raimundin ja Johann Nestroyn kansanomaisten näytelmien esityksiin. Wienissä saavuttamansa suosion rohkaisemana Geistinger teki esiintymisiä myös Berliinissä, Münchenissä, Hampurissa, Dresdenissä ja Leipzigissa. Vuonna 1880 hän teki ensimmäisen kiertueensa Pohjois-Amerikassa. Palattuaan hän piti taukoa esiintymisestä näköongelmien takia. Myöhemmin Geistinger kuitenkin jatkoi esiintymistä ja palasi esiintymään myös Pohjois-Amerikkaan. Viimeisen suuren kiertueensa hän teki Itävallassa ja Saksassa vuonna 1898. Jäähyväisesiintymisensä hän piti Wienissä vuonna 1900. Geistinger oli naimisissa näyttelijä August Kormannin kanssa vuodesta 1877, mutta avioliitto päättyi eroon vuonna 1881. Geistinger on haudattu Wienin Zentralfriedhofiin. == Lähteet == Luokka:Itävaltalaiset oopperalaulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Itävaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1833 syntyneet Luokka:Vuonna 1903 kuolleet
Betty Fischer

Betty Fischer (27. lokakuuta 1887 Wien – 19. tammikuuta 1969 Wien) oli itävaltalainen operettilaulaja.Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Fischer, Betty Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 22.3.2024 Fischer esiintyi jo nuorella iällä varieteetuotannoissa ja opereteissa Wienissä. Hän kuului Raimundtheaterin esiintyjistöön vuosina 1900–1903 ja esiintyi sitten Theater an der Wienissä vuosina 1903–1928. Fischer esiintyi myös Johann Strauss -teatterissa ja teki vierailuja eri teattereissa Wienissä ja muualla. Myöhemmin hän opetti Wienin konservatoriossa. Fischerin ohjelmistoon kuului sekä perinteisiä rooleja että osia oman aikansa teoksissa. == Lähteet == Luokka:Itävaltalaiset laulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Vuonna 1887 syntyneet Luokka:Vuonna 1969 kuolleet
The Twelfth

The Twelfth (suom. Kahdestoista) tai The Orangemen's Day (suom. Oranialaismiesten päivä) on Pohjois-Irlannissa 12. heinäkuuta vietettävä juhlapäivä, jossa muistetaan protestanttisen Vilhelm Oranialaisen voittoa katolilaisesta kuningas Jaakko II:sta Boynen taistelussa vuonna 1690. Oranialaisveljeskunnan jäsenet marssivat paraateissa eri puolilla Pohjois- Irlantia soittimien ja rumpujen saattelemana, ja kantavat voittoa juhlistavia lippuja ja banderolleja. Päivän juhlinta alkaa suurten kokkojen sytyttämisellä ja ilotulituksella heinäkuun 11. yönä. Kokot muistuttavat Vilhelmin ja Marian kruunajaisten juhlinnasta, ja niiden sanotaan myös kuvaavan kuninkaan joukkojen leiritulia Boynen taistelua edeltävänä yönä. Vilhelmiä (lempinimeltään "Kuningas Billy") juhlitaan protestanttisen uskon puolustajana. 12\. heinäkuuta on Pohjois-Irlannissa lakisääteinen juhlapäivä. Pohjois-Irlannin irlantilais-kansanmielinen, pääosin katolinen väestönosa on pitänyt juhlaa provosoivana ja pelottavana. Oranialaisjärjestön mielestä heillä on oikeus marssia julkisilla teillä. 1990-luvun levottomuuksien jälkeen Pohjois-Irlantiin perustettiin paraateista vastaava julkista viranomaisvaltaa käyttävä komissio (eng. The Parades Comission), jolla on valtuudet kieltää paraateja kokonaan. Se yrittää edistää marssien järjestäjien ja marssien varrella asuvien välistä vuoropuhelua. Erityisen herkkänä on pidetty Drumcreen kirkolle johtavaa, kansallismielisen alueen halki kulkevaa paraatia. Molempien yhteisöjen johtavat poliitikot ovat toivoneet, ettei juhlinnassa tarkoituksellisesti loukata ja provosoida polttamalla kokoissa Irlannin tasavallan lippuja, paavin ja irlantilaisten kansallismielisten poliitikkojen kuvia tai Neitsyt Marian patsaita. Suuria kokkoja on myös pidetty vaarallisina. Pohjois-Irlannin levottomuuksien aikana (The Troubles, 1960-luvun lopulta 1990-luvun loppuun) päivänä oli usein mellakoita ja puolisotilaallista väkivaltaa. Vuonna 1972 kolme ihmistä ammuttiin kuoliaaksi Portadownissa ja kaksi ihmistä Belfastissa. Vuosina 1970–2005 Pohjois- Irlannissa oli Britannian armeijan sotilaita valvomassa juhlan viettoa. Marssit ja vastamielenosoitukset ovat pääsääntöisesti rauhoittuneet 2000-luvulta lähtien. Ennen juhlaa vietettiin näkyvästi myös monissa maissa, joissa oli maahanmuuton muodostamia irlantilaisten protestanttien yhteisöjä ja oranialaisveljeskunnan looseja sekä ennen Irlannin tasavallan itsenäistymistä myös Ulsterin ulkopuolisessa Irlannissa. Kanadan Torontossa juhlaan osallistui 1920-luvulla yli 12 tuhatta marssijaa. Vuosina 1870–1871 New York Cityn päivään liittyneissä niin sanotuissa oranialaismellakoissa kuoli noin 60 ihmistä irlantilaisten protestanttien, irlantilaisten katolisten ja New Yorkin poliisin ja kansalliskaartin välisissä yhteenotoissa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Pohjois-Irlanti Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan tapahtumat Luokka:Heinäkuun juhlapäivät
Erich von Drygalski

Erich Dagobert von Drygalski (9. helmikuuta 1865, Königsberg – 10. tammikuuta 1949, München) oli saksalainen maantieteilijä ja glasiologi, joka tunnetaan etenkin vuosina 1901–1903 johtamastaan Gaussin Etelämanner-retkikunnastaan. == Ura == Vuosina 1892–1893 von Drygalski johti saksalaista Länsi-Grönlannin- retkikuntaa, joka tutki jäätiköiden liikettä. Vuonna 1891 hän oli käynyt alueella valitsemassa sopivan tutkimuspaikan. Vuonna 1899 von Drygalski nimitettiin Berliinin yliopiston maantieteen ja geofysiikan professoriksi. Sitä seuraavana vuonna hänet valittiin johtamaan Saksan hallituksen tukemaa Gaussin retkikuntaa, joka lähti vuonna 1901 kohti Etelämannerta. Retkikunta juuttui jäihin noin 80 kilometrin päähän Vilhelm II:n maan rannikosta, mikä rajoitti tehtyjen tutkimusten mittakaavaa. Takaisin Saksaan retkikuntalaiset saapuivat vuonna 1903. Matkan aikana tehtyjen tutkimusten tulokset julkaistiin kahdessakymmenessä osassa vuosien 1905–1931 välillä. Vuosina 1906–1934 von Drygalski toimi maantiedon professorina Münchenin yliopistossa. Vuonna 1910 hän oli osallisena Ferdinand von Zeppelinin johtamalla Huippuvuorten tutkimusmatkalla. Matkan aikana hän tutki jäätiköiden vaikutusta maaston ominaisuuksiin. Ensimmäisen maailmansodan aikana von Drygalski palveli Belgiassa pataljoonan komentajana. Sodan jälkeen hän matkaili laajalti Siperiassa, Euroopassa, Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa. Von Drygalski kuoli Münchenissä 10. tammikuuta 1949. == Lähteet == Luokka:Etelämantereen tutkimusmatkailijat Luokka:Saksalaiset maantieteilijät Luokka:Saksalaiset professorit Luokka:Saksalaiset tutkimusmatkailijat Luokka:Saksalaiset geofyysikot Luokka:Glasiologit Luokka:Vuonna 1865 syntyneet Luokka:Vuonna 1949 kuolleet
Andrei Labinski

Andrei Markovitš Labinski (; 26. heinäkuuta 1871 Harkova – 8. elokuuta 1941 Moskova) oli venäläinen, myöhemmin neuvostoliittolainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan tenori.Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Labinsky, Andrei (Markovich) Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 22.3.2024 Labinskin opettajiin kuului Stanislav Gabel. Hän teki debyyttinsä Mariinski-teatterissa vuonna 1897 ja lauloi siellä säännöllisesti vuosina 1899–1912. Vuonna 1907 hän loi siellä Vsevolodin roolin Nikolai Rimski-Korsakovin oopperassa Skazanije o nevidimom grade Kiteže i deve Fevronii. Labinski oli vuosina 1912–1924 Moskovan Bolšoi-teatterin esiintyjä. Hän opetti vuodesta 1920 Moskovan konservatoriossa. Labinskin tärkeiden roolien joukossa olivat Don José (Carmen), Lohengrin (Lohengrin), Berendei (Lumityttö), Sinodal (Demon) ja Sobinin (Elämä tsaarin puolesta). == Lähteet == Luokka:Venäläiset oopperalaulajat Luokka:Tenorit Luokka:Vuonna 1871 syntyneet Luokka:Vuonna 1941 kuolleet
Pevekin lentoasema

Pevekin lentoasema (; IATA: PWE; ICAO: UHMP; kansallinen lentopaikkatunnus: УХМП) on Venäjän Tšukotkan pohjoisosassa sijaitseva pienehkö siviililentoasema. Se sijaitsee Itä-Siperian meren äärellä, maanteitse 15,5 kilometriä Koillisväylän satamakaupunkeihin kuuluvasta Pevekistä pohjoiskoilliseen. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Tšukotka Luokka:Venäjän lentoasemat Luokka:Arktisen alueen lentoasemat
Margit Schramm

Margit Schramm (21. heinäkuuta 1935 Dortmund – 12. toukokuuta 1996 München) oli saksalainen sopraano. Hänellä oli laaja saksalaisten ja itävaltalaisten operettien ohjelmisto.Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Schramm, Margit Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 23.3.2024 Hänellä oli rooleja myös oopperoissa.Schramm, Margit Deutsche Biographie, viitattu 23.3.2024 Schramm suoritti konservatorio-opintonsa Dortmundissa ja teki debyyttinsä Saarbrückenissä vuonna 1956. Schramm lauloi Koblenzissa (1957–1958), Münchenin Staatstheater am Gärtnerplatzissa (1959–1964), Berliinin Theater des Westensissä (1965–1966) ja Dortmundissa (1967). Vuodesta 1968 Schramm kuului Hessisches Staatstheater Wiesbadenin esiintyjistöön. Lisäksi hän lauloi Volksoper Wienissä. Schramm teki myös esiintymisiä elokuvissa.Margit Schramm Filmportal.de, viitattu 23.3.2024 Schramm sai Goldener Bildschirm -palkinnon vuonna 1968. Schramm solmi ensimmäisen avioliittonsa juristi Fritz Seidlerin kanssa. Hänen toinen aviomiehensä oli laulaja, näyttelijä Fred Kraus, joka oli iskelmälaulaja Peter Krausin isä. Schramm kuoli 60-vuotiaana pitkään sairastettuaan. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset oopperalaulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Vuonna 1996 kuolleet
Itsenäisyyspuolue (täsmennyssivu)

Itsenäisyyspuolue voi tarkoittaa ainakin seuraavia: *Itsenäisyyspuolue, suomalaisen Kansalaisliitto-pienpuolueen nimi vuoteen 2019 *Itsenäisyyspuolue, Suomessa 1960-luvulla toiminut pienpuolue *Itsenäisyyspuolue, islantilainen puolue *Itsenäisyyspuolue, marokkolainen puolue *Itsenäisyyspuolue, 1884 perustettu unkarilainen puolue ==Muita== *Yhdistyneen kuningaskunnan itsenäisyyspuolue, brittiläinen puolue *Viron itsenäisyyspuolue, lakkautettu virolainen puolue *Alaskan itsenäisyyspuolue, Yhdysvaltain Alaskassa toimiva puolue *Puerto Ricon itsenäisyyspuolue, Yhdysvaltain Puerto Ricolla toimiva puolue
Carlo Bazzi

Carlo Bazzi (6. heinäkuuta 1875 Torino – 6. toukokuuta 1947 Milano) oli italialainen impressionistimaalari. Carlo Bazzi toimi pitkään miniatyristina ja maalasi kangas- ja myöhemmin lasimaalauksia. == Katso myös == * Auringonnousu Splugassa Luokka:Italialaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1875 syntyneet Luokka:Vuonna 1947 kuolleet
Sofijivkan puisto

Sofijivkan puisto (, ) on Umanin kaupungissa sijaitseva kasvitieteellinen puisto ja arboretum. Puisto on yksi Ukrainan kuuluisimmista. Puiston toiminnasta vastaa nykyään Ukrainan tiedeakatemian alaisuudessa oleva biologian osasto. Puiston pääsisäänkäynti sijaitsee osoitteessa vulytsja Kyjivska, 12a (). Puistoa alettiin rakentaa vuonna 1796 puolalaisen kreivi Stanisław Szczęsny Potockin aloitteesta, ja rakennustyöt saatiin valmiiksi vuonna 1802, jolloin hän paljasti puiston kreikkalaisen vaimonsa Sofian syntymäpäiväjuhlissa. Sofia oli kiinnostunut kreikkalais-roomalaisesta taiteesta, mikä näkyi alusta asti puiston suunnittelussa. Ympäri puistoa löytyy marmoripatsaita, jotka esittävät pääsääntöisesti muinaisten kreikkalaisten jumalia sekä antiikin filosofeja ja runoilijoita. Pinta-alaa puistolla on 160 hehtaaria ja sen alueella kasvaa yli 2000 eri puuta ja pensasta. Historian saatossa puistoa on laajennettu useaan otteeseen: esim. Floran pavilionki rakennettiin vuosina 1842–1845. Vuonna 2019 sen välittömään läheisyyteen avattiin Nova Sofijivka -niminen puisto, jolla ei ole mitään yhtä yksittäistä teemaa: siihen kuuluu mm. japanilainen puutarha ja perinteistä ukrainalainen maatalo ja dinosauruspuisto, joka on Ukrainan suurin (4 hehtaaria ja 80 dinosaurusta). Puiston yhteydessä sijaitsee myös puiston nimeä kantava hotelli. Vuonna 2007 järjestetysttä äänestyksessä puisto nimettiin yhdeksi Ukrainan seitsemästä ihmeestä. == Galleria == Tiedosto:71-108-0204 Sofiivka IMG 4819.jpg|Floran paviljonki Tiedosto:Пам'ятник Софії Потоцькій.jpg|Sofia Potockia esittävä pronssipatsas Tiedosto:Дендрологічний парк "Софіївка", Уманський р-н.jpg|Tethisin luola == Lähteet == Luokka:Ukrainan puistot Luokka:Arboretumit Luokka:Tšerkasyn alue
Haugin kirkko (Ringerike)

Haugin kirkko () on Ringeriken kunnassa Buskerudin läänissä Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko 1200-luvulta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan kivikirkot Luokka:Ringerike
Ullerålin kirkko

Ullerålin kirkko () on Ringeriken kunnassa Buskerudin läänissä Norjassa sijaitseva tiilikirkko vuodelta 2004. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan kivikirkot Luokka:Ringerike