EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Love Unlimited

Love Unlimited on bulgarialaislaulaja Sofi Marinovan esittämä kappale, jolla hän edusti Bulgariaa Eurovision laulukilpailussa 2012. Kappale valikoitui Bulgarian edustuskappaleeksi sen voitettua Bulgarian karsintana toimineen Bylgarskata pesen za Evroviziya 2012 -laulukilpailun 29. helmikuuta. Kappale sijoittui karsinnassa puhelinäänestyksen ensimmäiseksi ja raatiäänestyksen kolmanneksi, mikä riitti vottoon. Kappale esitetään pääosin bulgariaksi, mutta kappale sisältää Rakastan sinua -fraasin myös turkiksi, kreikaksi, espanjaksi, serbokroaatiksi, romanikielellä, italiaksi, azeriksi, ranskaksi ja englanniksi, minkä lisäksi kappale sisältää kaksi sanaa arabiaksi. Eurovision laulukilpailussa kappale kilpaili toisessa semifinaalissa 24. toukokuuta. Marinova esiintyi kilpailussa lavalla yksin pääosin vaaleanpunaisissa sävyissä tuulikoneiden ja pyrotekniikan kanssa. Semifinaalista finaaliin pääsi kymmenen kappaletta, ja Love Unlimited sijoittui semifinaalin pistemäärissä jaetulle kymmenennelle sijalle Norjan Stayn kanssa. Kuitenkin koska Norja oli saanut pisteitä useammalta eri maalta kuin Bulgaria, Norja eteni finaaliin ja Bulgaria ei. == Lähteet == * https://eurovision.tv/participant/sofi-marinova === Viitteet === Luokka:Bulgarian euroviisuedustuskappaleet Luokka:Vuoden 2012 euroviisuedustuskappaleet
Nebo

Nebo on kroatialaislaulaja Nina Badrićin esittämä kappale, jolla hän edusti Kroatiaa Eurovision laulukilpailussa 2012. Kroatian yleisradioyhtiö HRT valitsi Badrićin ja kappaleen sisäisesti maan edustuskappaleeksi. Kappaleen julkinen ensiesitys oli 18. helmikuuta. Kappale kilpaili Eurovision laulukilpailun toisessa semifinaalissa 24. toukokuuta. Kappale sijoittui semifinaalissa 12:nneksi eikä päässyt finaaliin. ==Lähteet== *https://eurovision.tv/participant/nina-badric Luokka:Kroatian euroviisuedustuskappaleet Luokka:Vuoden 2012 euroviisuedustuskappaleet
I'm a Joker

I'm a Joker on georgialaislaulaja Anri Jokhadzen esittämä kappale, jolla hän edusti Georgiaa vuoden 2012 Eurovision laulukilpailussa. Kappale valittiin Georgian edustuskappaleeksi Georgian euroviisukarsinnassa 19. helmikuuta. Kappale kilpaili Eurovision laulukilpailun toisessa semifinaalissa 24. toukokuuta. Kappale sijoittui semifinaalin 14:nneksi eikä päässyt finaaliin. Kyseessä oli ensimmäinen kerta, jolloin Goergia karsiutui Eurovision laulukilpailun finaalista. == Lähteet == *https://eurovision.tv/participant/anri-jokhadze === Viitteet === Luokka:Georgian euroviisuedustuskappaleet Luokka:Vuoden 2012 euroviisuedustuskappaleet
Anri Jokhadze

Anri Jokhadze (, s. 6. marraskuuta 1980, Tbilisi, Georgian SNT, Neuvostoliitto) on georgialainen laulaja. Jokhadzea on kutsuttu Georgian kultaiseksi ääneksi johtuen hänen neljälle oktaaville ulottuvasta äänestään. Jokhadze edusti Georgiaa Eurovision laulukilpailussa 2012 kappaleella I'm a Joker ja oli ensimmäinen miespuolinen Georgian euroviisuedustaja. Kappale kuitenkin karsiutui kilpailun toisessa semifinaalissa 24. toukokuuta, ja kyseessä oli ensimmäinen kerta, jolloin Georgia karsiutui laulukilpailun finaalista. Jokhadze toimi Eurovision laulukilpailussa myös Georgian edustaja Diana Ghurtskaian taustalaulajana vuonna 2008 sekä sävelsi maan vuoden 2017 edustuskappaleen Keep The Faith. == Diskografia == * Me Maints Moval (2005) * I Appear on the Stage Again (2006) * New Songs (2011) == Lähteet == * https://eurovision.tv/participant/anri-jokhadze === Viitteet === Luokka:Georgialaiset laulajat Luokka:Georgian euroviisuedustajat Luokka:Vuoden 2012 euroviisuedustajat Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Toiveiden koulu

Toiveiden koulu on Mohamed El Aboudiin ohjaama ja käsikirjoittama suomalais- ranskalais-marokkolais-yhdysvaltalaisena yhteistuotantona tehty dokumenttielokuva vuodelta 2021. Elokuva kertoo marokkolaisista paimentolaisista, jotka kärsivät ilmastonmuutoksen seurauksista ja ovat rakentaneet lapsilleen koulun Atlasvuorten ylängölle, jotta heillä olisi mahdollisuus parempaan tulevaisuuteen. Elokuva on saanut useita palkintoja kansainvälisillä festivaaleilla, mm. Hot Docs, Kanada, 2021: erikoispalkinto; PriMed, Marseille, 2021: Grand Prix; Olympia International Film Festival, Ateena, 2021: Best Feature Documentary; Millennium Film Festival, Belgia 2021: Bronze Goal- Best Film for Human Rights. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2021 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat
Volvera

Volvera () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa.Volvera Sapere.it Volvera Turismo Torino Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 8 577 asukasta. pienoiskuva|left ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Torinon metropolikaupungin kunnat
Vedenneito (elokuva)

Vedenneito on Petteri Saarion ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2019. Elokuva on luontodokumentti Saimaan järviluonnosta. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2019 dokumenttielokuvat Luokka:Vuoden 2019 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat
We Are the Heroes

We Are the Heroes on valkovenäläisen yhtye Litesoundin esittämä kappale, jolla yhtye edusti Valko-Venäjää vuoden 2012 Eurovision laulukilpailussa. Kappale kilpaili Valko-Venäjän euroviisukarsintana toimineen Eurofest 2012 -laulukilpailun finaalissa 14. helmikuuta. Kappale sijoittui karsinnan finaalissa alun perin toiseksi, mutta karsinnan voittanut Alyona Lanskaja hylättiin puhelinäänestyksen manipuloimisen takia, ja Litseound valittiin maan edustajaksi. Karsinnan jälkeen yhtye levytti kappaleesta lopullisen euroviisuversion, jonka oli tuottanut kreikkalainen Dimitris Kontopoulos. Kappale kilpaili Eurovision laulukilpailun toisessa semifinaalissa 24. toukokuuta. Kappale sijoittui semifinaalin 16:nneksi eikä päässyt finaaliin. == Lähteet == *https://eurovision.tv/participant/litesound Luokka:Valko- Venäjän euroviisuedustuskappaleet Luokka:Vuoden 2012 euroviisuedustuskappaleet
Valamon luostarin pääkirkko

Valamon luostarin pääkirkko viittaa seuraaviin kirkkorakennuksiin: * Valamon luostarin pääkirkko, ortodoksinen kirkkorakennus Heinävedellä * Valamon luostarin pääkirkko, ortodoksinen kirkkorakennus Valamon saarella
Verjamem

Verjamem on slovenialaislaulaja Eva Boton esittämä kappale, jolla hän edusti Sloveniaa vuoden 2012 Eurovision laulukilpailussa. Kappale valikoitui Slovenian edustuskappaleeksi sen voitettua slovenialaisen EMA 2012 -laulukilpailun 26. helmikuuta. Kappale kilpaili Eurovision laulukilpailun toisessa semifinaalissa 24. toukokuuta. Kappale sijoittui semifinaalin 17:nneksi eli toiseksi viimeiseksi eikä päässyt finaaliin. Boto on levyttänyt kappaleesta myös englanninkielisen version Pure Love, jonka on sanoittanut Nektarios Tyrakis sekä serbokroaatinkielisen version U kamen i vodu, jonka on sanoittanut Leontina Vukomanović. == Lähteet == *https://eurovision.tv/participant/eva-boto Luokka:Slovenian euroviisuedustuskappaleet Luokka:Vuoden 2012 euroviisuedustuskappaleet
Don’t Close Your Eyes

Don't Close Your Eyes on slovakialaislaulaja Max Jason Main esittämä kappale, jolla hän edusti Slovakiaa vuoden 2012 Eurovision laulukilpailussa. Slovakian yleisradioyhtiö RTVS valitsi Main sisäisesti maan edustajaksi, ja kappaleen valitsi yleisradioyhtiön tuomaristo kahdesta vaihtoehdosta. Kappale kilpaili Eurovision laulukilpailun toisessa semifinaalissa 24. toukokuuta. Kappale sijoittui semifinaalin 18:nneksi eli viimeiseksi eikä päässyt finaaliin. == Lähteet == *https://eurovision.tv/participant/max-jason-mai === Viitteet === Luokka:Slovakian euroviisuedustuskappaleet Luokka:Vuoden 2012 euroviisuedustuskappaleet
Immutable

Immutable on ruotsalaisen metalliyhtye Meshuggahin yhdeksäs studioalbumi, joka julkaistiin 1. huhtikuuta 2022 levymerkillä Atomic Fire Records. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Jens Kidman – laulu * Mårten Hagström – kitara * Dick Lövgren – basso * Fredrik Thordendal – kitara * Tomas Haake – rummut === Tuotanto === * Staffan Karlsson – miksaus * Rickard Bengtsson – miksaus * Vlado Meller – masterointi * Luminokaya – kansitaide == Arvostelut == * Inferno: Pohtivaa ja leijuttelevaa runnomista – arviossa Meshuggah Viitattu 27.4.2022. * Kaaoszine: Kun ruuti on jo keksitty – arviossa Meshuggahin “Immutable” Viitattu 11.4.2022. * Soundi: Arvio: Meshuggah kuuluu edelleen metalliskenen terävimpään kärkeen, vaikka Immutablesta tuskin tulee klassikkoa Viitattu 1.8.2022. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2022 albumit
Ivar Mobekk

Ivar Mobekk (s. 15. syyskuuta 1959 Elverum) on norjalainen mäkihyppääjä. Hän edusti aktiiviurallaan Elverum IL -seuraa. Mobekk sijoittui Lake Placidin olympialaisissa 1980 suurmäessä 24:nneksi ja normaalimäessä 27:nneksi. Mobekk sijoittui maailmancupissa kaudella 1979–1980 Zakopanen suurmäen kilpailuissa toiseksi ja kolmanneksi. Kaudella 1980–1981 hän oli toinen suurmäen kilpailuissa Thunder Bayssa ja St. Nizierissä. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui maailmancupissa kaikkiaan 12 kertaa. Hän oli maailmancupin kokonaiskilpailussa yhdeksäs kaudella 1980–1981. == Lähteet == Luokka:Norjalaiset mäkihyppääjät Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kanavajoki

Kanavajoki () on Venäjällä Karjalan tasavallan Suojärven piirissä virtaava 7,2 kilometriä pitkä joki , joka on Juuvanjoen sivujoki. == Joen kulku == Joki alkaa Korpijärven Saarioisienselän etelärannasta lahden pohjukasta. Joki virtaa neljä kilometriä suuntaansa vaihdellen kohti etelää, jossa se laskee suolla sijaitsevaan Lahnalampeen. Joki jatkaa tämän jälkeen suon eteläosaan, jossa se kääntyy itään päin. Joki yhtyy Juuvanjokeen noin 26 kilometriä sen joensuusta. Joki putoaa matkallaan 25 metriä, jolloin sen keskimääräinen kaltevuus on 3,5 metriä kilometriä kohti. Joen keskivirtaama (MQ) Korpijärvellä joen niskalla on arviolta 3,8 m³/s ja joen Juuvanjoen yhtymäkohdassa 3,9 m³/s. == Historiaa == Kirjallinen lähde kanavan synnylle löytyy Ensio Kettusen kirjasta. Hän kertoo kirjassaan ”Itärajan korpisoturit” rajamies Moldakoffin kertoneen, että ”... Tätä jokea levennettiin ensimmäisen maailmansodan jälkeen uittoja varten. ...” == Kanavajoen valuma-alue == Kanavajoki kuuluu Nevan vesistöalueessa Laatokan valuma-alueen Jänisjoen vesistöalueeseen, jonka Juuvanjoen valuma-alueella se sijaitsee. Kanavajoki yhtyy Juuvanjokeen, joka vuorostaan yhtyy Jänisjokeen. Se virtaa Jänisjärven läpi laskien lopuksi Laatokkaan, jonka laskujoki Neva laskee Pietarissa Itämeren Suomenlahteen. Kanavajoki on toinen Korpijärven lasku-uomista, mikä tekee Korpijävestä bifurkaatiojärven. Toinen lasku-uoma on Onnenvirta järven pohjoisosassa. Bifurkaatiotilanne tekee joen todellisen valuma-alueen määrittämisen teoreettiseksi ja sen pinta-alalle on esitetty laskennallisia arvioita. Vanha venäläinen arvio on 361 km² , mutta myös arvoa 358 km² käytetään . Valuma-alueen määrittämistä hankaloittaa myös Korpijärven kuuluminen kahden valtion alueelle. Valuma-alueen järvisyydeksi ilmoitetaan 7,7 %, mutta se saattaa tarkoittaa Venäjän alueita . == Huomioita == == Lähteet == Luokka:Ryösiönjoen valuma-alue Luokka:Suojärven piiri Luokka:Luovutettujen alueiden joet
Rolf Åge Berg

Rolf Åge Berg (s. 14. huhtikuuta 1957 Stjørdal) on norjalainen mäkihyppääjä. Hän edusti aktiiviurallaan syntymäkaupunkinsa seuroja IL Stjørdal ja Blink. Berg sijoittui Sarajevon olympialaisissa 1984 normaalimäessä viidenneksi ja suurmäessä 52:nneksi. Seefeldin MM-kilpailuissa 1985 hän oli normaalimäessä kymmenes ja suurmäessä viidestoista. Berg voitti maailmancupin osakilpailun St. Moritzin normaalimäessä helmikuussa 1986. Lisäksi hän oli toinen Gstaadin normaalimäessä kaksi päivää myöhemmin ja kolmas Bischofshofenissa tammikuussa 1986. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui maailmancupin kilpailuissa kaikkiaan 22 kertaa. Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa kahdeksanneksi kaudella 1985–1986. Keski-Euroopan mäkiviikon yhteispisteissä hän oli viides vuodenvaihteessa 1985–1986 ja kahdeksas 1984–1985. == Lähteet == Luokka:Norjalaiset mäkihyppääjät Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Giaveno

Giaveno () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa.Giaveno Sapere.it Giaveno Enciclopedia Treccani Giaveno Turismo Torino Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 16 402 asukasta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Torinon metropolikaupungin kunnat
Ramit

Ramit (Boehmeria) on nokkoskasvien heimoon kuuluva kasvisuku. Siihen kuuluu tropiikissa ja subtropiikissa kasvavia pieniä puita ja varpuja. == Lajeja == * amerikanrami (Boehmeria cylindrica) * kuiturami eli rami (Boehmeria nivea) ** japaninkuiturami (var. nipononivea) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Ramit – Boehmeria Luokka:Nokkoskasvit
Ouled Djellalin maakunta

Ouled Djellalin maakunta () eli wilaya on hallintoalue Algerian Saharassa. Sen hallinnollinen keskus on Ouled Djellal. Maakunnan pinta-ala on 11 410 neliökilometriä. Asukkaita on 174 200 henkeä (vuonna 2008, väestönlaskenta). Biskran maakunnasta erotettu Ouled Djellal sai täyden itsehallinnon vuonna 2021. Se käsittää kaksi piirikuntaa eli daïraa, joihin kuuluu kuusi kuntaa: * Ouled Djellalin piirikunta ** Chaïba ** Doucen ** Ouled Djellal * Sidi Khaledin piirikunta ** Besbes ** Ras El Miaâd ** Sidi Khaled. ==Lähteet== Luokka:Algerian maakunnat
Marzia, ystäväni

Marzia, ystäväni on Kirsi Mattilan ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2015. Elokuva on henkilödokumentti Marzia-nimisen afganistanilaisen naistoimittajan elämästä vuosien 2011-2014 välisenä aikana. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2015 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat
Béni Abbèsin maakunta

Béni Abbèsin maakunta () eli wilaya on hallintoalue Algerian Saharassa. Sen hallinnollinen keskus on Béni Abbès. Maakunnan pinta-ala on 101 350 neliökilometriä. Asukkaita on 50 200 henkeä (vuonna 2008, väestönlaskenta). Bécharin maakunnasta erotettu Béni Abbès sai täyden itsehallinnon vuonna 2021. Se käsittää kuusi piirikuntaa eli daïraa, joihin kuuluu kymmenen kuntaa: * Béni Abbèsin piirikunta ** Béni Abbès ** Tamtert * El Ouatan piirikunta ** El Ouata * Iglin piirikunta ** Igli * Kerzazin piirikunta ** Béni Ikhlef ** Kerzaz ** Timoudi * Ouled Khodeirin piirikunta ** Ksabi ** Ouled Khodeir * Tabelbalan piirikunta ** Tabelbala. ==Lähteet== Luokka:Algerian maakunnat
K. V. Suonivaara

Kaarlo Wilhelm Suonivaara, sukunimi aik. Senvall (8. kesäkuuta 1874 Tampere – 29. tammikuuta 1937 Viipuri) oli suomalainen insinööri ja Viipurin teollisuuskoulun rehtori.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899Ins. K. V. Suonivaara kuollut, Helsingin Sanomat, 01.02.1937, nro 30, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotRehtori K. V. Suonivaara, Uusi Suomi, 31.01.1937, nro 29, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Suonivaaran vanhemmat olivat työnjohtaja Simeon Senvall ja Wilhelmina Andersin. Hän pääsi ylioppilaaksi 1894 Tampereen lyseosta ja suoritti insinööritutkinnon Polyteknillisessä opistossa 1898. Suonivaara oli aluksi lyhyen aikaan varikon hoitajana Tampereella. Hän oli sitten mekaanisten aineitten opettajana Oulun teollisuuskoulussa 1899–1905 ja koneosaston lehtorina Viipurin teollisuuskoulussa 1905–1918. Hän oli Viipurin teollisuuskoulun rehtorina vuodesta 1918 alkaen. Suonivaara julkaisi oppi- ja harjoituskirjoja ja hän oli myös toimittamassa Teknillistä käsikirjaa. Hän teki opintomatkoja ulkomaille tutustuen teknilliseen opetukseen siellä ja julkaisi kirjoituksia teknillisistä kysymyksistä ja teknillisestä opetuksesta. Suonivaara toimi Viipurissa vuodesta 1913 alkaen höyrykattilain ja kauppalaivojen koneistojen katsastusmiehenä sekä 1914–1934 moottoriajoneuvojen katsastusmiehenä. Hän oli Viipurin kaupunginvaltuuston jäsenenä ja toimi Viipurin Teknillisen Klubin varapuheenjohtajana ja oli klubin kunniajäsen. Suonivaara oli naimisissa vuodesta 1902 Hanna Johanssonin kanssa. Heidän tyttärensä oli arkkitehti Tuulikki Suonivaara-Löyskä. == Teoksia == Nimellä Kaarlo Vilho Senwall: * Mekaniikan oppikirja teollisuuskouluja varten. Tekijä, Tampere 1901 * Mekaniikan esimerkkejä teollisuuskouluja varten. Tekijä, Tampere 1902 Nimellä K. V. Suonivaara: * Mekaniikan oppikirja teollisuuskouluja varten. 2. täyd. painos Tekijä, Viipuri 1908, 3. painos 1928, 4. uus. painos Kuopio 1941, 5. painos nimellä Mekaniikan oppikirja teknillisiä kouluja varten. 1, Statiikka. Lappeenranta 1947 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Suomen koulujen rehtorit Luokka:Viipurin kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1874 syntyneet Luokka:Vuonna 1937 kuolleet
Kiekuanjoki

Kiekuanjoki () on Venäjällä Karjalan tasavallan Suojärven ja Sortavalan piirssä virtaava 10 kilometriä pitkä joki , joka laskee Jänisjärveen Kuhilaslammen läpi . == Joen kulku == Joki alkaa Kiekuanjärvestä, joka sijaitsee 125 metriä mpy. ja se virtaa mäkisessä maastossa aluksi länteen päin. Joki putoaa neljän kilometrin jälkeen alavaan laaksoon, jossa se suuntaa kohti eteläistä Jänisjärveä. Täällä on joki virrannut vanhan suomalaisen asutuksen maalaismaiseman läpi, mutta nykyään ei joen ympäristössä ole asutusta tai viljeltäviä peltoja. Ainoat satelliittivalokuvissa näkyvät tiet liittyvät alueen metsätalouden harjoittamiseen. Järveltä työntyy pohjoiseen lahti ja sen takana sijaitsee Kuhilaslampi, jonne joki laskee. Jänisjärven vedenpinta on 64 metrin korkeudessa, joten joen pudotukseksi tulee noin 60 metriä ja keskimääräiseksi kaltevuudeksi 6,1 metriä kilometrille. == Kiekuanjoen valuma-alue == Kiekuanjoki kuuluu Nevan vesistöalueessa Laatokan valuma-alueen Jänisjoen vesistöalueeseen, jossa Kiekuanjoen valuma-alue sijaitsee Jänisjärven lähialueella. Jänisjärvi laskee vuorostaan Laatokkaan, jonka laskujoki Neva laskee Pietarissa Itämeren Suomenlahteen. Kiekuanjoen valuma-alueella on suuria korkeuseroja, jotka tekevät joen uomasta jyrkän. Kiekuanjoen uoma putoaa keskimäärin kuusi metriä kilometrillä, mikä tavallista enemmän. Joki on käytännössä kahden jo alajuoksulla toisiinsa yhtyvän joen vesistö. Pääuoma on alle 10 kilometriä pitkä ja sen nimetön sivuhaara 11 kilometriä pitkä . Molemmilla haaralla on lyhyitä sivuojia, joiden yhteispituus on vähintään 10 kilometriä . Pääuoman kulku on kuvatty yllä. Kiekuanjärveen liittyy pohjoisesta lahdenomainen vesistö, johon laskee lampia sisältävä puro. Järvestä alkavaan Kiekuanjokeen yhtyy alajuoksulla pohjoisesta tuleva nimetön sivujoki, jolla on haarautuma vanhoissa suomalaiskartoissa nimetyn Kuhilasvaaran itäpuolella. Itäinen haara tulee laksossa sijaitsevalta suolta, jossa yhtyy toisiinsa kaksi latvahaaraa. Läntinen haara alkaa Valkealammesta ja se virtaa alas kapeaa laaksoa kaakkoiseen suuntaan. Haaran latvoilla on pieniä lampia, joiden karttanimi on suomalaiskartoissa Kolmisenlammet. Kun joki saapuu Kuhilasvaaran juurelle, yhtyy siihen lännestä lyhyt puro Pajulammilta. Niiden yläpuolilla on viisi pientä lampea, joista suurimman nimi on Kalatonlampi. == Huomioita == == Lähteet == * Luokka:Sortavalan piiri Luokka:Suojärven piiri Luokka:Luovutettujen alueiden joet
Neljä elementtiä – maa, tuli, vesi, ilma

Neljä elementtiä – maa, tuli, vesi, ilma on Natalie Hallan ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2017. Elokuva on henkilödokumentti neljästä ihmisestä, joilla on erityinen työ tai harrastus. Philipp Halla harrastaa BASE-hyppäämistä, Georg Zagler on luolatutkija, Johanna Nordblad on vapaasukeltaja ja Pako Rivas toimii palomiehenä katastrofialueilla. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2017 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat
In Salahin maakunta

In Salahin maakunta () eli wilaya on hallintoalue Algerian Saharassa. Sen hallinnollinen keskus on In Salah. Maakunnan pinta-ala on 131 220 neliökilometriä. Asukkaita on 50 392 henkeä (vuonna 2008, väestönlaskenta). Tamanrassetin maakunnasta erotettu In Salah sai täyden itsehallinnon vuonna 2021. Se käsittää kaksi piirikuntaa eli daïraa, joihin kuuluu kolme kuntaa: * In Gharin piirikunta ** In Ghar * In Salahin piirikunta ** Foggaret Ezzaouia ** In Salah. ==Lähteet== Luokka:Algerian maakunnat
Valkokämmekät

Valkokämmekät (Pseudorchis) on kämmekkäkasvien (Orchidaceae) heimoon kuuluva pieni kasvisuku, johon kuuluu luokittelutavasta riippuen yksi laji, valkokämmekkä (Pseudorchis albida), joka jakautuu kahdeksi alalajiksi (ahovalkokämmekkä P. albida subsp. albida ja tunturivalkokämmekkä P. albida subsp. straminea), tai kaksi erillistä lajia (ahovalkokämmekkä P. albida ja tunturivalkokämmekkä P. straminea). Valkokämmeköitä esiintyy luontaisina suuressa osassa Eurooppaa, lähes koko Venäjän pohjoisosissa Suomen rajalta Kamtšatkalle, Grönlannissa sekä Labradorin niemimaalla ja Newfoundlandissa. == Lajit == * ahovalkokämmekkä (Pseudorchis albida, alalajina Pseudorchis albida subsp. albida) * tunturivalkokämmekkä (Pseudorchis straminea, alalajina Pseudorchis albida subsp. straminea) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Valkokämmekät – Pseudorchis Luokka:Kämmekkäkasvit
Aleksi Lampola

Sulo Aleksi Lampola, entinen Lundqvist (13. helmikuuta 1917 Lieto – 8. huhtikuuta 1983 Rauma) oli suomalainen insinööri, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen. Lampolan vanhemmat olivat maanviljelijä Otto Anton Lundqvist ja Olga Kurppa ja puoliso vuodesta 1953 Pirkko Kyllikki Mäkinen. Lampola tuli ylioppilaaksi Turun suomalaisesta lyseosta 1938. Keihäänheittoa nuorena harrastanut Lampola voitti muun muassa Suomen oppikoulujen mestaruuden 1937 ja oppikoulujen Ruotsi–Suomi-maaottelun 1938, joskin hän oli myös aktiivi pesäpalloilija. Molempiin sotiin osallistunut Lampola oli sotilasarvoltaan reservin yliluutnantti. Lampola valmistui 1946 insinööriksi Tampereen teknillisestä opistosta ja aloitti sitten työt rakennusliike Hakkalan palveluksessa. Toisen teollisuusneuvoksen arvonimen saaneen henkilön Mauno Suoramaan yhtiökumppanina hän ryhtyi 1948 rakennusalan yrittäjäksi. Vuonna 1960 Lampola perusti kokonaan oman yrityksen, Rakennusliike A. Lampolan, josta tuli alallaan Satakunnan suurimpia. Elementtirakentamisesta kiinnostuneena hän perusti 1966 myös Rauman Betoni ja Elementti Ky Lampola -yrityksen valmisbetonin ja betonielementtien tuotantoon. Lampolan vuoteen 1982 johtamat yritykset toteuttivat muun muassa kouluja, kunnantaloja, seurakuntien tiloja, vesitorneja ja telakka- ja tehdaskiinteistöjä. Rakennusliiketoiminnan ohella Lampola perusti yritykset 1969 sähköasennuksia ja 1977 valaisintuotantoa varten ja yhdessä muiden kanssa 1978 rakennusalan vientiyhtiön. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1969.Kuolleita. Teollisuusneuvos Aleksi Lampola. Helsingin Sanomat, 9.4.1983, s. 16. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 1983 kuolleet
Hiroshi Suzuki (pasunisti)

Hiroshi Suzuki (; 12. marraskuuta 1933 Yokohama, Japani – 16. tammikuuta 2020 Las Vegas, Nevada, Yhdysvallat) oli japanilainen jazzpasunisti. Suzuki muutti Yhdysvaltoihin 38-vuotiaana soittaakseen orkesterinjohtajan sekä rumpalin Buddy Richin kanssa. Suzuki asui Las Vegasissa. Vuonna 1975 hän palasi Japaniin ja äänitti esikoisalbuminsa Cat (1976) viisi kappaletta. Albumi julkaistiin 26. heinäkuuta 1976, muttei saanut merkittävää huomiota. Albumi on myöhemmin saanut merkittävämpää huomiota ja vuonna 2015 Columbia Records julkaisi sen uudelleen. Suzuki kuoli 16. tammikuuta 2020 Las Vegasissa. Hän oli kuollessaan 86-vuotias. == Diskografia == === Studioalbumit === * Cat (1976) == Lähteet == Luokka:Japanilaiset jazzmuusikot Luokka:Jazzpasunistit Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
In Guezzamin maakunta

In Guezzamin maakunta () eli wilaya on hallintoalue Algerian Saharassa. Sen hallinnollinen keskus on In Guezzam. Maakunnan pinta-ala on 88 126 neliökilometriä. Asukkaita on 11 200 henkeä (vuonna 2008, väestönlaskenta). Tamanrassetin maakunnasta erotettu In Guezzam sai täyden itsehallinnon vuonna 2021. Se käsittää kaksi piirikuntaa eli daïraa, joihin kuuluu kaksi kuntaa: * In Guezzamin piirikunta ** In Guezzam * Tin Zaouatinen piirikunta ** Tin Zaouatine. ==Lähteet== Luokka:Algerian maakunnat
Into the West (kappale)

Into the West on Annie Lennoxin esittämä kappale ja vuoden 2003 Taru sormusten herrasta: Kuninkaan paluu -elokuvan loppulaulu. Lennox kirjoitti kappaleen yhdessä elokuvan tuottajan ja käsikirjoittajan, Fran Walshin, sekä kappaleen säveltäjän, Howard Shoren kanssa. Kappale soi kokonaisuudessaan Taru sormusten herrasta: Kuninkaan paluu -elokuvan päätöstekstien aikana, vaikka kappaleen instrumentaalimusiikkia soitetaan muissa kohdissa itse elokuvan aikana. Kappaletta ovat coveroineet myöhemmin uusiseelantilaiset laulajat Yulia Townsend ja Will Martin sekä amerikkalainen laulaja Peter Hollens. Vuonna 2014 saksalainen a cappella -metalliyhtye Van Canto esitti coverin viidennellä studioalbumillaan Dawn of the Brave. == Tyyli == Alkuperäinen elokuvan päätöstekstiksi suunniteltu kappale oli ”Frodo’s Song”, josta tuli sittemmin ”Use Well the Days” (kirjoittanut Howard Shore). Elokuvassa Frodo lauloi kyseisen kappaleen Samille hänen lähtiessään Keski-Maasta. Ohjaaja Peter Jacksonin mielestä kappale ei sopinut sarjan päätöslauluksi, joten Shore alkoi yrittää kirjoittaa erilaista lopputekstikappaletta. Shore, Walsh ja Lennox saivat inspiraation ”Into the West” -kappaleen kirjoittamiseen, kun Jacksoniin ja hänen tiimiinsä vaikutuksen tehnyt Cameron Duncan, kuoli syöpään vain 16-vuotiaana. Laulun ensimmäinen julkinen esitys oli Duncanin hautajaisissa. Kappaleen melodia on yksi elokuvaan kirjoitetussa musiikissa käytetyistä musiikillisista teemoista, edustaen Harmaita Satamia ja Valinoria. Kappaleen melodiaa käytetään hienovaraisesti, kun Gandalf kuvailee Valinorin näkyä Pippinille Minas Tirithissä, ja myöhemmin voitokkaasti, kun Sam kantaa Frodon Tuomiovuorelle. Se palaa selloin ja hyräilevin äänin Harmaiden Satamien kohtausten aikana. Itse kappale seuraa melodiaa pian ja sen avaa ja sulkee huomiota herättävä kitarasoolo, joka jatkaa kappaleen säestämistä koko ajan ja sen alla soi bodhrán-rumpujen sydämenlyöntimäinen aihio. == Versiot == Kappaleesta on viisi eri versiota elokuvassa käytetyn version lisäksi. Tarjoukset julkistettiin marraskuun lopussa 2003. * "Into the West" (albumiversio) – 4:35 * "Into the West" (radioversio) – 3:59 * "Into the West" (akustinen versio) – 4:05 * "Into the West" (akustinen versio) – 4:39 * "Into the West" (ilman orkesteriloppua) – 4:34 * "Into the West" (elokuvaversio orkesterilopulla) - 5:48 == Palkinnot == Kappale voitti parhaan alkuperäisen kappaleen Oscarin 76:nnessä Oscar-gaalassa. Tämä oli yksi elokuvan yhdestätoista voitosta. Lennox esitti kappaleen myös livenä seremoniassa. Gaalassa Lennoxin kappaleen esitteli Liv Tyler, joka oli esitti Arwenia samaisessa elokuvassa. Kappale voitti myös parhaan kappaleen Golden Globe -palkinnon vuonna 2004. == Kappaleen esittäjät == * Annie Lennox – laulu * John Parricelli – kitara * Dermot Crehan – hardangerviulu, viulu * Ulrich Herkenhoff – huilu == Lähteet == Luokka:Elokuvamusiikki Luokka:Taru sormusten herrasta -elokuvatrilogia
Tansanianhedekuppi

Tansanianhedekuppi (Lepidotrichilia volkensii) on hedekuppien (Lepidotrichilia) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on ainavihanta ja runsasoksainen pensas tai puu, joka voi kasvaa 3–20 metriä korkeaksi, joskus jopa 25 metriä korkeaksi. Tansanianhedekuppi kasvaa vuoristoalueiden kosteissa metsissä metsän alakerroksissa. Se kasvaa tavallisesti 1050–2400 metrin korkeudella merenpinnasta, mutta joskus jopa 3000 metrin korkeuteen asti. Tansanianhedekuppi kasvaa usein yhdessä podokarpusten, kossojen ja liuska- aralioiden kanssa. Tansanianhedekuppia tavataan itäisessä Afrikassa Sudanista ja Etiopiasta etelään Tansaniaan, Sambiaan ja Malawiin ulottuvalla alueella. Tansanianhedekupin hedelmät ovat syötäviä sellaisenaan ja niitä käytetään ravintona. Hedelmien lisäksi tansanianhedekuppia kerätään luonnosta puutavaraksi. Lajin sydänpuu on vaaleaa sekä kovaa ja sitä käytetään paikallisesti muun muassa työkalujen käsiosiin. Lisäksi puutavaraa käytetään polttopuuna sekä puuhiilen valmistukseen. == Lähteet == * Useful Tropical Plants: Lepidotrichilia volkensii === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Tansanianhedekuppi (Lepidotrichilia volkensii) * JSTOR Global Plants: Lepidotrichilia volkensii * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Lepidotrichilia volkensii Luokka:Mahonkikasvit
Touggourtin maakunta

Touggourtin maakunta () eli wilaya on hallintoalue Algerian Saharassa. Sen hallinnollinen keskus on Touggourt. Maakunnan pinta-ala on 17 428 neliökilometriä. Asukkaita on 247 200 henkeä (vuonna 2008, väestönlaskenta). Ouarglan maakunnasta erotettu Touggourt sai täyden itsehallinnon vuonna 2021. Se käsittää kuusi piirikuntaa eli daïraa, joihin kuuluu 14 kuntaa: * El Borman piirikunta ** El Borma * El Hadjiran piirikunta ** El Allia ** El Hadjira * Megarinen piirikunta ** Megarine ** Sidi Slimane * Taibetin piirikunta ** Benaceur ** M’Naguar ** Taibet * Tamacinen piirikunta ** Balidat Ameur ** Tamacine * Touggourtin piirikunta ** Nezla ** Tebesbest ** Touggourt ** Zaouia El Abidia. ==Lähteet== Luokka:Algerian maakunnat
Hilkka Koiso-Kanttila

Hilkka Marjatta Koiso-Kanttila, o. s. Lumme, kirjailijanimi Liisa Lokkiluoto (25. tammikuuta 1922 Kristiinankaupunki – 2. lokakuuta 2008)Tampereen seurakuntayhtymä, Koiso-Kanttila Hilkka Marjatta, Kalevankankaan hautausmaa, Tampere, osasto 10, viitattu 27.4.2022 oli suomalainen Tampereella asunut toimittaja ja lastenkirjailija. Koiso-Kanttila oli toimittajana Keskipohjanmaa-lehdessä.Kirjasampo: Koiso-Kanttila, Hilkka Koiso-Kanttila teki yhteistyötä sisarensa siluettitaiteilija Kerttu Meriläisen (s. 1920) kanssa, joka kuvitti useita Koiso-Kanttilan kirjoja.Sonja Saxén, Siluettitaiteilija Kerttu Meriläinens siluettkonst på expo, Österbottningen No 58, julkaistu 10.3.1988 Koiso-Kanttilan setä oli kalatalouteen perehtynyt tietokirjailija Aarne Limnell. Hilkka Koiso-Kanttilan puoliso oli Pentti Kalervo Koiso- Kanttila (1917–2007) ja heillä oli lapset Pekka Ilkka, Heikki Mikko, Marjut Kristiina ja Sini-Maarit. Koiso-Kanttilan harrastuksia olivat pianonsoitto, öljyvärimaalaus, ja linnut. == Teoksia == Nimimerkillä Liisa Lokkiluoto: * Pieni mustalaistyttö : satu; varjokuvat leikannut Kerttu Lumme. Karisto 1942 * Pieni paha poika ; varjokuvat leikannut Kerttu Lumme. Karisto 1943 Omalla nimellä : * Riitta Ruusumajan leikkivät paperinuket : lastenkirja; kuvitus Kerttu Meriläinen. WSOY 1979 * Kivilammen puistossa : lastenkirja; kuvitus Kerttu Meriläinen. WSOY 1984 * Kettumäen koulutiellä : lastenkirja; kuvitus Kerttu Meriläinen ; toim. Laura Voipio. WSOY 1987 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet
Djanetin maakunta

Djanetin maakunta () eli wilaya on hallintoalue Algerian Saharassa. Sen hallinnollinen keskus on Djanet. Maakunnan pinta-ala on 86 185 neliökilometriä. Asukkaita on 17 600 henkeä (vuonna 2008, väestönlaskenta). Illizin maakunnasta erotettu Djanet sai täyden itsehallinnon vuonna 2021. Se käsittää yhden piirikunnan eli daïran, joihin kuuluu kaksi kuntaa: * Djanetin piirikunta ** Bordj El Haouasse ** Djanet. ==Lähteet== Luokka:Algerian maakunnat
Jugo-Vostotšnajan metroasema

Jugo-Vostotšnaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 27. maaliskuuta 2020. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Moskovan metroasemat
El Meniaan maakunta

El Meniaan maakunta () eli wilaya on hallintoalue Algerian Saharassa. Sen hallinnollinen keskus on El Meniaa. Maakunnan pinta-ala on 62 215 neliökilometriä. Asukkaita on 57 300 henkeä (vuonna 2008, väestönlaskenta). Ghardaïan maakunnasta erotettu El Meniaa sai täyden itsehallinnon vuonna 2021. Se käsittää kolme kuntaa: * El Meniaâ * Hassi Fehal * Hassi Gara. ==Lähteet== Luokka:Algerian maakunnat
Cocktailtilaisuus

Cocktailtilaisuus eli cocktailkutsut on seurustelutilaisuus, jossa nautitaan seisaaltaan alkoholijuomia, kuten cocktaileja eli drinkkejä tai viiniä, sekä pieniä paloja erilaista syötävää. Cocktailtilaisuus on usein tyylikäs ja huolella valmisteltu tapahtuma, joka järjestetään esimerkiksi merkkipäivien, kansallisten juhlapäivien tai korkea-arvoisten vieraiden vuoksi. Tilaisuus voidaan järjestää ravintolassa tai yksityiskodissa. Cocktailtilaisuus voi olla suuritöinen ja kallis, sillä pienten suupalojen valmistaminen vaatii paljon työtä. Cocktailtilaisuus järjestetään usein kello 16–20.30 välisenä aikana, ja se kestää pari tuntia. Kutsussa ilmoitetaan tilaisuuden alkamis- ja päättymisaika. Cocktailtilaisuuden juomat tarjoillaan joko tarjottimilta tai juomabuffetista. Ruoat syödään ilman lautasia, käyttäen sormia tai cocktailtikkuja. Palat ovat yleensä miedosti maustettuja ja sopivat juomien kanssa yhteen. Osanottajat nauttivat juomat ja suupalat seisaaltaan, ja samalla keskustelevat ja tutustuvat toisiinsa. ==Lähteet== Luokka:Ateriat Luokka:Alkoholikulttuuri Luokka:Juhlat
Suvipitäjä 80

Suvipitäjä 80 oli Mainostelevision kesällä 1980 lähettämä viikottainen ohjelmasarja, jossa vierailtiin yhdeksässä eri maaseutukunnassa ympäri Suomea. Kunnat olivat paikallisten maakuntaliittojen ja silloisten läänien maaherrojen valitsemia. Ohjelma koostui paikallisten päättäjien haastatteluista ja paikallisten esiintyjien esityksistä. Mainostelevision taka-ajatuksena ohjelmasarjan suunnittelussa oli järjestää maakunnallisia tapahtumia, joilla suostuteltaisiin etenkin keskustapuolueen poliitikkoja suhtautumaan myönteisesti yhtiönsä aikeeseen ryhtyä lähettämään ohjelmistossaan Yleisradion kanssa kilpailevia mainosrahoitteisia televisiouutisia. Niistä päättäminen oli puoluepoliittinen prosessi, lopullisena päättäjänä puolueiden edustajista muodostunut Yleisradion hallintoneuvosto, jossa keskustan neljällä edustajalla oli vaa’ankieliasema oikeistopuolueiden kannattaessa ja vasemmistopuolueiden vastustaessa hanketta. Ohjelmasarjan ennakkovalmisteluissa MTV:n johtohenkilöt kiersivät vuonna 1979 läänejä esittelemässä sekä Suvipitäjä-ohjelmaideaa että yhtiönsä toiveita oman uutistoiminnan, oman toimiluvan ja vähitellen oman kanavan saamiseksi. He tapasivat myös maakuntalehdistön edustajia, sillä keskustapuolueen ohella MTV:n uutishanketta vastusti Sanomalehtien liitto. Uutishanke onnistui, ja MTV Uutiset saatiin alkamaan syksyllä 1981. Ohjelmasarjan juontajana toimi Pirkko Jäppinen, ohjaajana Ritva Huhtala ja tuottajana keskustapoliitikko Johannes Virolaisen kanssa keväällä 1980 kihlautunut MTV:n perheohjelmien päällikkö Kyllikki Stenros. ==Jaksot== *17. kesäkuuta: Sodankylä, Lapin lääni *24. kesäkuuta: Rautjärvi, Kymen lääni *1. heinäkuuta: Padasjoki, Hämeen lääni *8. heinäkuuta: Kivijärvi, Keski-Suomen lääni *15. heinäkuuta: Mustasaari, Vaasan lääni *22. heinäkuuta: Puumala, Mikkelin lääni *29. heinäkuuta: Liminka, Oulun lääni *5. elokuuta: Kalanti, Turun ja Porin lääni *12. elokuuta: Rääkkylä, Pohjois-Karjalan lääniHelsingin Sanomien ohjelmatiedot kesältä 1980, HS Aikakone. Viitattu 29.1.2022. ==Vastaanotto== Mainostelevision ohjelmiin yleensä nuivasti suhtautunut Helsingin Sanomien Jukka Kajava kehui Sodankylässä kuvattua avausjaksoa: ”MTV:n perheohjelmasarja täyttää tehtävänsä, esittelee todella paikkakuntia, jotka ovat muuten jääneet televisiossa vähemmälle huomiolle. [--] Tällä linjalla pysyvää suvipitäjäsarjaa suostuu katsomaan, jos ei ihan mielikseen, niin kotimaansa asioita opiskellakseen.” Sen sijaan television ohjelmaneuvosto – joka valvoi sekä Ylen että sen kanava-aikaa vuokraavan MTV:n tarjontaa – piti heinäkuun 1980 kokouksessaan Suvipitäjä 80 -sarjaa yksimielisesti huonosti toteutettuna, ulkoluvun makuisena ja hyvin vähän kuvauspaikkakunnistaan kertovana. ==Lähteet== Luokka:MTV:n tuottamat televisio-ohjelmat Luokka:1980-luvun televisiosarjat Luokka:Lobbaus
Ismaël Bennacer

Ismaël Bennacer (s. 1. joulukuuta 1997 Arles, Ranska) on algerialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja, joka edustaa Serie A:ssa pelaavaa Milania. Bennacer aloitti uransa Arlesin joukkueessa, josta hän siirtyi Arsenalin junioriakatemiaan vuonna 2015. Hän pelasi Arsenalin edustusjoukkueessa vain yhden ottelun liigacupissa ja vietti kevätkauden 2017 lainalla Toursissa Ranskan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Kesällä 2017 Bennacer siirtyi italialaiseen Empoliin, ja auttoi nostamaan joukkueensa kauden 2017–2018 päätteeksi Serie A:han. Seuraavalla kaudella hän pelasi 37 Serie A -ottelua. Heinäkuussa 2019 hän siirtyi Milaniin 16 miljoonan euron siirtosummalla. Hän on pelannut Milanissa jouluun 2023 mennessä 115 Serie A:n ottelua, joissa hän on tehnyt viisi maalia ja antanut kuusi maalisyöttöä. Milanin mestaruuskaudella 2021–2022 hän pelasi 31 ligaottelua ja teki kaksi maalia. Mestarien liigassa pelaamissaan 16 ottelussa hän on tehnyt yhden maalin. Eurooppa-liigassa hän on pelannut kuusi ottelua. Maajoukkuetasolla Bennacer edusti Ranskaa alle 18- ja alle 19-vuotiaiden joukkueissa, mutta alkoi edustaa Algeriaa A-maajoukkuetasolla. Ensimmäisen A-maaottelunsa hän pelasi Afrikan-mestaruuskilpailujen karsintaottelussa Lesothoa vastaan syyskuussa 2016. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki Meksikoa vastaan lokakuussa 2020. Hän pelasi avauskokoonpanossa kaikissa seitsemässä ottelussa ja syötti loppuottelun voittomaalin Algerian voittaessa Afrikan-mestaruuden 2019. Hän pelasi kaksi ottelua Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2021. == Lähteet == Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Algerialaiset jalkapalloilijat
Mur Lafferty

Mur Lafferty (s. 25. heinäkuuta 1973) on yhdysvaltalainen podcast-toimittaja sekä kirjailija. Hän on toimittanut I Should Be Writing ja Escape Pod -ohjelmia ja hänen ensimmäinen kirjansa Playing for Keeps ilmestyi vuonna 2008. Hänen teoksensa Six Wakes (2017) oli ehdolla Hugo- ja Nebula- palkinnoille. Lafferty on voittanut John W. Campbell -palkinnon parhaalle uudelle kirjailijalle vuonna 2013. Lafferty on voittanut Manly Wade Wellman -palkinnon vuonna 2014 teoksella The Shambling Guide to New York City. == Teoksia == * Playing for Keeps (2008, Swarm Press; digitaalisena kirjana 2007) * Six Wakes (2017) * Solo: A Star Wars Story (2018), kirjasovitus elokuvasta Solo: A Star Wars Story === The Shambling Guides === * The Shambling Guide to New York City (2013) * A Ghost Train to New Orleans (2014) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bussy-le-Grand

Bussy-le-Grand on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne- Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 16 kilometriä Montbardin kaupungista kaakkoon. pienoiskuva|vasen|Château de Bussy-Rabutin Kunnan nähtävyys on 1600-luvun linna Château de Bussy-Rabutin. Sen rakennutti Bussy- le-Grandin kreivi Roger de Bussy-Rabutin. Linnan kunnosti 1800-luvulla Kreivi de Sarcus ja onnistui saamaan linnan historialliseksi muistomerkiksi vuonna 1862. Tämä oli ensimmäinen kerta kun valtio suojeli yksityisomaisuutta. Ranskan valtio osti linnan vuonna 1929, ja siellä on tehty laajoja kunnostustöitä 1970-luvulta lähtien. Linnan puutarha kunnostettiin 1600-1700-luvun tyyliseksi vuonna 1990, ja se on tunnustettu merkittäväksi puutarhaksi (Jardin Remarquable). ==Tunnettuja kuntalaisia== *Jean-Andoche Junot (1771-1813), sotilas ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Côte-d’Orin kunnat
Return to the Void

Return to the Void on suomalaisen funeral doom metal -yhtye Shape of Despairin viides studioalbumi, joka julkaistiin 25. helmikuuta 2022. == Kappaleet == # # # # # # == Kokoonpano == * Henri Koivula – laulu * Natalie Koskinen – laulu * Jarno Salomaa – kitara ja koskettimet * Tomi Ullgrén – kitara * Sami Uusitalo – basso * Samu Ruotsalainen – rummut == Arvostelut == * Inferno: Tuutulaulu painajaisiin – arviossa Shape of Despair Viitattu 26.3.2022. * Soundi: Levyarvio: Murhe ja tuska käärivät pahaenteiseen syliinsä – Shape Of Despair palasi takaisin tyhjyyteen Viitattu 5.4.2022. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2015 albumit Luokka:Shape of Despairin albumit
Neonlusifer

Neonlusifer on psykedeelisen rockin yhtye Seremonian viides studioalbumi. Se on julkaistiin 4. helmikuuta 2022 levymerkillä Svart Records. == Kappaleet == # # # # # # # # == Arvostelut == * Imperiumi: 8/10Levyarvostelu: Seremonia - Neonlusifer Viitattu 14.9.2022. * Inferno: Vaisua synkkähuuruisuutta – arviossa Seremonia Viitattu 5.3.2022. * Soundi: Levyarvio: Löytyykö Seremonian uudelta albumilta SE biisi? Neonlusifer iskee puun takaa Viitattu 4.2.2022. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2022 albumit Luokka:Seremonian albumit Luokka:Svart Recordsin albumit
Särmäpäät

Särmäpäät (Melamphaidae) eli harjapäät tai suurisuomukalat on limapääkalojen lahkon kalaheimo, jonka lajeja elää useimpien valtamerten syvissä osissa. == Lajit ja anatomia == Särmäpäihin kuuluu viisi sukua ja niissä noin 70 lajia. Suurin osa lajeista on pienikokoisia, suurimmatkin kasvavat vain 16-18 cm pitkiksi. Tyypillisiä piirteitä ovat suuri pää, kookas suu, ja kookkaat rintaevät. Suomut ovat usein suuret ja osalla lajeista ne muodostavat päälaelle teräväreunaisen harjan. Särmäpäiden päässä on limatäytteisiä onteloita. Väriltään heimon kalat ovat ruskeita tai mustia. ==Levinneisyys ja elintavat== Särmäpäälajeja tavataan niin Atlantista, Intian valtamerestä kuin Tyynestämerestäkin. Ne liikkuvat tyypillisesti 200-2 000 metrin syvyydessä. Särmäpäiden ravintoa ovat äyriäiset. ==Lähteet== Luokka:Limapääkalat
Touggourt

Touggourt () on kunta sekä Touggourtin maakunnan ja piirikunnan keskus Algerian Saharassa. Se sijaitsee Oued Righin keidasalueella 620 kilometriä Algerista kaakkoon. Kunnassa on 39 400 asukasta (vuonna 2008, väestönlaskenta). Touggourt on Oued Righin alueen historiallinen keskus. 1300-luvulta lähtien sitä hallitsi Marokosta tullut Banu Djellab -suku, joka 1700-luvulla tunnusti Constantinen osmanipäällikköjen ylivallan. Ranskalaiset miehittivät Touggourtin vuonna 1854. Kaupunki oli aikaisemmin alueen kaupallinen keskus, mutta Algerian itsenäistyttyä se on jäänyt Ouarglan varjoon. Seudun asukkaat ovat berberejä ja arabeja. Vanhimmissa kylissä asuu mustaihoisia maanviljelijöitä, joita kutsutaan nimellä hashashna. Aikaisemmin Touggourtissa asui myös juutalaisia. Touggourtista on maantieyhteydet Biskraan, El-Ouediin ja Ouarglaan. Sinne johtaa rautatie, jolla on vain tavaraliikennettä. Kaupungissa on myös lentokenttä. Perinteisiä elinkeinoja ovat maanviljely ja kaupankäynti. Oued Righ on Saharan tärkein taatelien tuottaja. Touggourt oli aikoinaan Ouarglan kautta Agadeziin ja Gaoon matkanneiden kamelikaravaanien lähtöpaikka. Nykyään tärkeimpiä työnantajia ovat kauppa, palvelut ja teollisuus. Paikallisia nähtävyyksiä ovat vanha kaupunki ksar katettuine kulkuväylineen sekä alueen hallitsijoiden hautakammiot. Touggourtista vuonna 1922 alkaneesta ensimmäisestä Saharan yliajosta kertoo keskustorin muistomerkki. Lähistön kohteita ovat Temacine suolajärvineen ja tidjaniittien uskonnollinen keskus Tamelhat. ==Lähteet== Luokka:Algerian kaupungit
Leo Leivo

Leo Armas Leivo (28. elokuuta 1896 – 4. joulukuuta 1983) oli suomalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.Leo Leivon hautakivi Lahden vanhalla hautausmaalla, Suomen Sukututkimusseura, Hautakirjoituksia ja hautakuvia European football database : Leo Armas Leivo Viipurista kotoisin ollut Leo Leivo muutti 1920-luvun alussa Englantiin. Hän asui kaakkois-Lontoossa Catfordissa ja pelasi jalkapalloa hyökkääjänä läheisen Bromleyn kaupunginosan amatöörijoukkueessa. Leivon luona asui alkuvuodesta 1922 Englantiin saapunut toinen suomalainen jalkapalloilija Niilo Tammisalo. Leivo ja Tammisalo pääsivät 25. tammikuuta seuraamaan Queens Park Rangersin ammattilaisjoukkueen harjoituksia ja 28. tammikuuta Tammisalo ja Leivo pääsivät pelaamaan Bromleyn reservijoukkueen kanssa vierasottelun Woolwich Polytechnicia vastaan Tammisalon ollessa maalivahtina ja Leivon oikeana laitahyökkääjänä. Ottelu päättyi tasatulokseen 2-2. Tämän jälkeen he olivat mukana Queens Park Rangersin harjoituksissa ja kävivät seuraamassa katsojina FA Cupin ammattilaisotteluita. Tammisalo pelasi sitten lontoolaisen Dulwich Hamletin amatööriseuran kolmos- ja reservijoukkueessa maalivahtina useampia otteluita ennen paluutaan Suomeen toukokuun alkupuolelle 1922.Harri Laine : Englannissa pelasi suomalaisfutareita jo 1920-luvulla - Leo Leivo ja Niilo Tammisalo olivat brittikenttien suomalaiset pioneerit, Byyri 11.6.2020 Leivo palasi huhtikuussa 1922 Englannista takaisin Viipuriin. Hän oli Viipurin Reippaan jalkapallojoukkueen kapteenina ja valmentajana. Hän piti Reippaan pelaajille luennon englantilaisesta jalkapallosta ja suunnitteli myös ottavansa harjoituksissa käyttöön Englannista oppimiaan menetelmiä. Viipurin Reipas pääsi 1922 SM-kilpailun loppuotteluun saakka, mutta hävisi finaaliottelussa Helsingin Palloseuralle maalilukemin 4–2. Leivo pelasi Suomen maajoukkueessa yhden maaottelun, heinäkuussa 1922 Helsingissä Unkaria vastaan. Hän tuli ottelussa 30. minuutilla kentälle loukkaantuneen Jarl Öhmanin tilalle. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1896 syntyneet Luokka:Vuonna 1983 kuolleet
Roger de Bussy-Rabutin

Roger de Bussy-Rabutin (1618-1693) oli ranskalainen sotilas, hovimies ja kirjailija. Hän oli markiisitar Madame de Sévignén serkku ja kuului Ranskan kuningas Ludvig XIV:n hoviin. Fronde-kapinan aikana Bussy-Rabutin palveli ensin kapinallisia, ja sitten kardinaali Mazarinin hallitusta. Tästä hän sai kenraaliluutnantin arvon vuonna 1653, ja hänet valittiin Ranskan akatemiaan vuonna 1665. Kreivi Roger de Bussy-Rabutin kirjoitti kirjan Histoire amoureuse des Gaules, jossa hän paljasti kuuluisien aikalaisten rakkaussuhteet. Tämän jälkeen hänet karkotettiin hovista. pienoiskuva|vasen|Château de Bussy-Rabutin Roger de Bussy-Rabutin rakennutti linnan Bussy-le-Grandin kuntaan. Château de Bussy-Rabutin oli hänen asuinpaikkansa karkotusaikana, ja siellä hän kirjoitti muistelmansa Aurinkokuninkaasta. Linnan sisustus on merkittävä, erityisesti muotokuvagalleriat. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ranskalaiset aateliset Luokka:Ranskalaiset kenraalit Luokka:Ranskalaiset kirjailijat Luokka:Ranskan akatemian jäsenet Luokka:Vuonna 1618 syntyneet Luokka:Vuonna 1693 kuolleet
Seurakunta laulaa

Seurakunta laulaa -kirja on Suomen Adventtikirkon käyttämä virsiä ja hengellisiä lauluja sisältävä laulukirja. Se on hyväksytty käyttöön 2001. Ennen nykyisen laulukirjan valmistumista Suomen Adventtikirkko käytti laulukirjanaan kokoelmaa Adventtilauluja, joka oli vuodelta 1959. Seurakunta laulaa -kirjassa on 531 laulua. Noin puolet niistä oli myös Adventtilauluja- kirjassa, tosin useat uudelleen käännettyjä tai uudistettuja. Kirjassa on samoja lauluja ja virsiä kuin Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa, Ruotsin kirkon virsikirjassa, Laula, kaikki maa-, Siionin kannel- ja Hengellinen laulukirja -kokoelmissa. Lisäksi siinä on mukana ennen julkaisemattomia ja muun kielisistä lähteistä suomeksi käännettyjä lauluja. == Osastojako == Jumalanpalvelus (laulut 1–97) * Kiitos ja ylistys * Lepopäivä * Aamu- ja iltahartaus * Alkulauluja * Loppulauluja Isä Jumala (98–128) * Jumalan kunnia ja valtasuuruus * Jumalan armo ja rakkaus * Jumalan uskollisuus Jeesus, Kristus (129–190) * Jeesuksen syntyminen * Jeesuksen elämä ja toiminta * Jeesuksen kärsimys ja kuolema * Jeesuksen ylösnousemus * Jeesuksen kunnia ja ylistys Pyhä Henki (191–206) Jumalan sana (207–214) Evankeliumi (215–255) * Kutsu ja herätys * Kääntymys ja pelastus Uskon elämä (256–380) * Rukous * Usko ja luottamus * Ilo ja rauha * Jumalan johdatus * Jeesuksen yhteydessä * Toivo ja lohdutus Seurakunta (381–430) * Kaste * Ehtoollinen * Rakkaus ja yhteys * Lähetys ja palvelu Eri aiheisia lauluja (431–482) * Avioliitto ja koti * Siunauksen pyytäminen lapselle * Lasten lauluja * Aterian siunaus * Isänmaa ja yhteiskunta * Luonto ja vuodenajat * Hautaaminen Jeesuksen takaisintulo (483–504) Taivas ja iankaikkinen elämä (505–531) == Lähteet == Luokka:Adventismi Suomessa Luokka: Hengelliset laulukokoelmat