EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Lovisa svenska församling

pienoiskuva|Loviisan kirkko etelästä. Lovisa svenska församling on entinen Suomen evankelis-luterilaisen kirkon Porvoon hiippakunnan seurakunta. Siihen kuului 2 406 ruotsinkielistä kirkon jäsentä (08/2018) itäuusmaalaisen Loviisan kaupungin keskustasta eli siltä alueelta, joka ennen vuoden 2010 kuntaliitoksia oli Loviisan kaupunki. Suomenkieliset kuuluivat Helsingin hiippakunnan alaiseen Loviisan suomalaiseen seurakuntaan. Seurakunnat kuuluivat Loviisanseudun seurakuntayhtymään. == Historia == Loviisan kaupunki perustettiin 1745 nimellä Degerby Pernajan pitäjän alueelle. Pian sen jälkeen (1750) myös seurakunta erotettiin Pernajan seurakunnasta. Kuningas Aadolf Fredrikin vieraillessa kaupungissa 1752 se muutti nimensä Loviisaksi kuningatar Loviisa Ulrikan mukaan. Vuonna 1855 suuri osa kaupungista, mukaan lukien kirkko, paloi. Nykyinen punatiilinen uusgoottilainen Loviisan kirkko vihittiin käyttöön 1865. Lovisa svenska församling perustettiin 1958, kun Loviisan seurakunta jaettiin kielellisin perustein ja perustettiin myös Loviisan suomalainen seurakunta. Seurakunnat käyttävät samoja kiinteistöjä, ja Loviisan kirkko on esimerkiksi molempien kotikirkko. Vuonna 2019 Lovisa svenska församling yhdistettiin alueen muihin ruotsinkielisiin seurakuntiin. Ruotsinkieliset muodostivat Agricola svenska församlingin ja suomenkieliset vastaavasti Agricolan suomalaisen seurakunnan. == Kirkkoherrat == === Loviisan seurakunta === * David Starck (1750–1778) * Zacharias Cygnæus vanhempi (1780–1791) * Henrik Calonius (1792–1805) * Karl Adolf Hougberg (1810–1840) * Gustaf Leonard Stenbäck (1844–1861) * Karl Albert Hackzell (1876–1892) * Ivar Alarik Nikander (1895–1918) * Arnold Schalin (1920–1957) * Leo von Martens (1957–1958) === Lovisa svenska församling === * Leo von Martens (1958–1982) * Lars Junell (1982–2006) * Henrik Weckström (2007–2012) *Karl af Hällström (2012–2018) === Loviisan suomalainen seurakunta === * Paavo Elovaara (1959–1975) * Niilo Outakoski (1975–1980) * Veli-Matti Hynninen (1980–2012) * Seppo Apajalahti (2012–2018) == Aiheesta muualla == Seurakunnan kotisivut arkistossa == Viitteet == Luokka:Suomen entiset evankelis-luterilaiset seurakunnat Luokka:Loviisan seurakunnat
Ruotsinpyhtään seurakunta

Ruotsinpyhtään seurakunta on entinen Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se sijaitsi Loviisan kaupungin alueella itäisellä Uudellamaalla. Seurakunta oli kaksikielinen ja se kuului Helsingin hiippakuntaan. Ruotsinpyhtään seurakunnassa oli 1 839 jäsentä, joista 21,3 prosenttia ruotsinkielistä (elokuu 2018). == Historia == Ruotsinpyhtään alue oli alkujaan osa Pyhtään pitäjää. Turun rauhassa vuonna 1743 Venäjän ja Ruotsin raja vedettiin Kymijoen läntisimpään haaraan Ahvenkoskelle. Pyhtään itäinen puoli ja Pyhtään kirkko siirtyivät Venäjän haltuun ja Ruotsille jäänyttä länsiosaa alettiin kutsua Ruotsinpyhtääksi. Vuonna 1817 pitäjän ruotsinkielinen nimi muuttui virallisesti Strömforsiksi. Aluksi seurakunta piti jumalapalveluksiaan pitäjän isommissa taloissa, mutta vuonna 1771 vihittiin Ruotsinpyhtään kirkko käyttöön. Ruotsinpyhtää liitettiin Loviisaan vuoden 2010 alussa yhdessä Liljendalin ja Pernajan kanssa. Kunnan koillisosassa sijainneet Haaviston ja Vastilan kylät siirtyivät Pyhtääseen. Ruotsinpyhtään seurakunta yhdistettiin muihin alueen seurakuntiin vuonna 2019. Suomenkieliset seurakunnat muodostivat Agricolan suomalaisen seurakunnan ja ruotsinkielisten seurakunta on Agricola svenska församling. == Kirkkoherrat == * 2014–2018: vt. Antti Yli-Opas == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Seurakunnan kotisivut internetin arkistossa * Luokka:Suomen entiset evankelis-luterilaiset seurakunnat Luokka:Ruotsinpyhtää Luokka:Loviisan seurakunnat
Grand guignol

Grand guignol on ranskalainen melodraamatyyppi, jossa kuvataan yksityiskohtaisesti synkkiä ja kauhistuttavia tapahtumia, kuten murhia ja raiskauksia. Laji on saanut nimensä Guignol-käsinukesta, joka on saksalaista Hanswurst-nukkea ja englantilaista Punch-nukkea vastaava ilveilijä ja narri. Guignol-nuken loi nukkemestari Laurent Mourguet Lyonissa 1700-luvun loppupuolella. Sieltä nukke kulkeutui Pariisin kabareitten dekadentiksi ohjelmanumeroksi, jossa elävät ihmiset korvasivat nuket. Théâtre du Grand Guignol (1897–1962) Pariisissa erikoistui julmiin melodraamoihin. Termillä on myöhemmin tarkoitettu yleensä verisiä ja väkivaltaisia näytelmiä ja kauhuelokuvia. == Lähteet == Luokka:Teatterin alalajit Luokka:Ranskalainen kulttuuri
Skotlannin vapaakirkko

Skotlannin vapaakirkko tarkoittaa seuraavia asioita: * Skotlannin vapaakirkko (1843-1900), vuonna 1843 perustettu presbyteriaaninen kirkko Skotlannissa. * Skotlannin vapaakirkko (vuodesta 1900), kirkko, joka jatkoi itsenäisenä edellämainitun kirkon suuren enemmistön yhdistyttyä toiseen kirkkoon vuonna 1900. * Skotlannin vapaakirkko (jatkuva), kirkko, joka irtautui edellä mainitusta vuonna 2000.
Agricola svenska församling

Agricola svenska församling on 1. tammikuuta 2019 toimintansa aloittanut Porvoon hiippakuntaan kuuluva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon ruotsinkielinen seurakunta Itä-Uudellamaalla. Siihen kuuluvat Loviisan kaupungin ja Lapinjärven kunnan alueella asuvat ruotsinkieliset kirkon jäsenet. Seurakunnan jäsenmäärä tulee olemaan noin 6 200 henkeä. Samaan aikaan aloittaa toimintansa myös uusi suomenkielinen Agricolan suomalainen seurakunta. Kun uudet seurakunnat aloittavat toimintansa, niin alueella olevat seitsemän seurakuntaa – Lapinjärven suomalainen ja ruotsalainen, Liljendalin, Loviisan suomalainen ja ruotsalainen, Pernajan ja Ruotsinpyhtään seurakunnat – lakkautetaan. Uudet seurakunnat ovat ottaneet nimensä poikkeuksellisesti kuntien nimien sijaan Suomen uskonpuhdistajasta Mikael Agricolasta, joka syntyi seurakuntien alueella Pernajassa. Suomenkielinen seurakunta kuuluu Helsingin hiippakuntaan. Seurakunnat muodostavat Loviisanseudun seurakuntayhtymän. Agricola svenska församlingin ensimmäinen kirkkoherra on Stina Lindgård. Seurakuntaa ei tule sekoittaa entiseen Helsingissä toimineeseen Agricolan seurakuntaan, joka liitettiin Helsingin tuomiokirkkoseurakuntaan vuoden 1999 alussa. == Papisto == Seuraavat henkilöt ovat toimineet Agricolan ruotsalaisen seurakunnan kirkkoherroina: * 2019→ Stina Lindgård == Katso myös == * Uskonto Uudellamaalla * Agricolan suomalainen seurakunta * Loviisan metodistiseurakunta == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Seurakunnan kotisivut Luokka:Porvoon hiippakunnan seurakunnat Luokka:Loviisan seurakunnat Luokka:Lapinjärvi
Geneven koulukunta

Geneven koulukunta on Geneven yliopistossa 1940-luvulta lähtien vaikuttanut fenomenologisesti suuntautunut kirjallisuudentutkimuksen koulukunta. Suuntauksesta käytetään myös nimitystä tietoisuuden tutkimus ('critics of consciousness'). Suuntauksen tunnetuimpia edustajia olivat belgialainen Georges Poulet, ranskalainen Jean-Pierre Richard sekä sveitsiläiset Jean Starobinski ja Jean Rousset. Koulukunnan metodeja hyödynsi myös yhdysvaltalainen J. Hillis Miller uransa alkuvaiheessa, varsinkin teoksessa The Disappearance of God: Five 19th Century Writers (1963), mutta hän siirtyi sen jälkeen dekonstruktion pariin. Koulukunnan edustajat lukevat sanataideteosta kirjailijan tietoisuuden ainutkertaisena, ensisijaisesti subjektiivisena aikaansaannoksena. Suuntauksen piirissä vastustetaan siksi formalismin ja uuskritiikin tapaisia objektivoivia lähestymistapoja. Koulukunnan lähtökohdat palautuvat paljolti 1800-luvun romantiikan ekspressiiviseen kritiikkiin, jossa kirjallista teosta pidettiin kirjailijapersoonallisuuden ilmentymänä. Kirjailijan tietoisuuden tutkimus ei kuitenkaan ole kirjailijan elämäkerran tutkimusta vaan teos- tai tuotantokeskeistä tarkastelua, jonka edellytyksenä on mahdollisimman suuri eläytyminen ja sitä kautta pääsy samalle aaltopituudelle tekijän tietoisuuden kanssa. == Lähteet == Luokka:Kirjallisuustiede Luokka:Geneven historia
Burgdorf

Burgdorf tarkoittaa muun muassa seuraavaa: == Paikannimi == * Burgdorf, kaupunki Saksassa Hannoverin itäpuolella * Burgdorf, kaupunki Sveitsissä. == Sukunimi == * Wilhelm Burgdorf, saksalainen kenraali.
Geneven kielitieteellinen koulukunta

Geneven kielitieteellinen koulukunta on Albert Sechehayen (1870-1946) artikkelin (1927) herättämänä 1920-luvun lopulla muotoutunut strukturalistinen kielitieteellinen koulukunta, jonka historia yltää 1950-luvulle. Satunnaisia mainintoja koulukunnasta on kuitenkin esiintynyt jo aiemmin. Toinen suuntauksen merkittävä edustaja on Charles Bally (1865-1947). Ryhmään katsotaan kuuluvan myös heidän oppilaansa Serge Karcevski (1884-1955), Henri Frei (1899-1980) ja Robert Godel (1902-1984). Ryhmän merkitys on sittemmin painunut unohduksiin, vaikka jäsenet olivat eurooppalaisessa kielitieteessä tärkeitä vaikuttajia 1900-luvun alkupuoliskolla. Koulukunnan piirissä syntyi 1940 Société genevoise de linguistique -niminen seura ja sen lehdeksi 1941 perustettu Cahiers Ferdinand de Saussure. Seuran keskeisiä toimintamuotoja olivat kokouksessa pidetty luento ajankohtaisesta kielitieteellisestä aiheesta ja sen jälkeinen keskustelu. 1940-luvun puolivälin kriisin seurauksena Henri Frei vetäytyi seuran toiminnasta, ja samalla vuosikymmenellä kuolivat seuran puheenjohtajina toimineet Bally ja Sechehaye. Seuran toiminta alkoi hiipua ja jäädä muiden koulukuntien varjoon, ja se lakkautettiin 1956. == Lähteet == Luokka:Kielitiede Luokka:Geneven historia
Gaston Darboux

Jean Gaston Darboux (1842–1917)Jean Gaston Darboux oli ranskalainen matemaatikko ja korkeamman geometrian tutkija. Hänen pääteoksensa on Leçons sur la théorie des surfaces. (Projekt Runeberg) Hän sai vuonna 1916 Sylvester- mitalin.. ==Katso myös== * Darboux’n kehys == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Gaston Darboux. Mathematics Genealogy Project Luokka:Ranskalaiset matemaatikot Luokka:Ranskan tiedeakatemian jäsenet Luokka:Vuonna 1842 syntyneet Luokka:Vuonna 1917 kuolleet
Burgdorf (Sveitsi)

Burgdorf on kaupunki Sveitsissä Bernin kantonissa. Kaupungissa on runsaat 16 000 asukasta. == Maantiede == Burgdorf sijaitsee Keski-Sveitsin tasangolla, Mittellandissa, Emmejoen varrella Emmentalin alueella Bernistä parikymmentä kilometriä koilliseen. == Liikenne == Burgdorf on rautateiden risteysasema. Sieltä lähtee rautatie neljään suuntaan:. * SBB:n vanhempi Bern–Olten-rata kulkee Burgdorfin kautta * BLS:n rautatie Solothurnista Thuniin poikkeaa Burgdorfissa. == Nähtävyyksiä == Burgdorf on tunnettu linnastaan (Schloss Burgdorf). Burgdorf Schloss im Abendlicht.jpg|Linna Burgdorf 8712.jpg|Kronenplatz vanhassakaupungissa. 2014-Burgdorf- Schulhaus.jpg|Uimahalli, Pestalozzi-koulu ja linna. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Sveitsin kaupungit Luokka:Bernin kantonin kunnat
Paul Dardé

Paul Dardé (1888 Olmet, Ranska – 1963 Lodève, Ranska) oli ranskalainen kuvanveistäjä. Hänen veistoksensa Fauni palkittiin Pariisin salongissa 1920. Veistos sijaitsee Musée Rodinissa. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset kuvanveistäjät Luokka:Vuonna 1888 syntyneet Luokka:Vuonna 1963 kuolleet
Anton Monti

Anton Monti (s. 1964 Helsinki) on suomalainen tietokirjailija. Hän on kirjoittanut kirjoja Italian ja Suomen poliittisesta radikalismista, ääriliikkeistä sekä terrorismista. Monti asui Roomassa vuodet 1969–1988. Hän on naimisissa Helsingin kaupungin apulaispormestari Anni Sinnemäen kanssa. Italiassa asuessaan Monti kuului vasemmistolaiseen ja vallankumoukselliseen Autonomia Operaia -järjestöön vuoteen 1988 asti. Suomessa hän osallistui vuosituhannen vaihteessa useisiin anarkistien mielenosoituksiin, kuten Kuokkavierasjuhliin ja EuroMayDay-vapputapahtumiin, sekä oli mukana Vapaa liikkuvuus ja No Borders -liikkeiden toiminnassa. Ennen tietokirjailijan uraa, Anton Monti toimi Italian valtion palveluksessa viennin edistämiseen liittyen sekä autoalalla. Italialaisen sanomalehden Corriere della Seran poliisilähteiden mukaan Monti piilotteli 2000-luvun alussa murhasta epäiltyjä Punaiset prikaatit -terroristijärjestön jäseniä Helsingissä. Artikkeli noteerattiin Suomessa ulkoministeriön lehdistökatsauksessa. Tammikuussa 2023 Monti herätti huomiota Twitterissä julkaisemillaan kirjoituksilla, joissa hän esitti, että Suomen pitäisi vallata takaisin Venäjälle menettämänsä alueet reaktiona Venäjän hyökkäyssotaan Ukrainassa, sekä kuvaili virolaisia etuoikeutetuiksi neuvostokansalasiksi ja loisiksi. Montin kommentteja virolaisista kritisoi esimerkiksi Viron entinen presidentti Toomas Hendrik Iives, ja Monti poisti Twitter-tilinsä pari päivää myöhemmin. Toukokuussa 2024 Montia vastaan nostettiin syyte kiihottamisesta kansanryhmää vastaan kirjoituksiin liittyen, mutta Helsingin kärjäoikeus hylkäsi syytteen tammikuussa 2025. ==Teokset== * * * * * * * * * ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Arsène Darmesteter

Arsène Darmesteter (1846–1888) oli ranskalainen kielentutkija. Hän oli Sorbonnen yliopistossa muinaisranskan professori. Darmesteterin veli oli kirjailija James Darmesteter. (Wikiaineisto) ==Teoksia== *La vie des mots *Cours de grammaire historique de la langue française *Dictionnaire général de la langue française == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset kielitieteilijät Luokka:Vuonna 1846 syntyneet Luokka:Vuonna 1888 kuolleet
Khalil Al-Haddad

Autuas Khalil Al-Haddad O.F.M. Cap (myös Ya‘Qub Ghazirlainen tai Yaaqub El- Haddad; ; 1. helmikuuta 1875 Ghazir, Kesrwan, Jabal Lubnan, Libanon – 26. joulukuuta 1954 Beirut, Libanon) oli libanonilainen kapusiini, hengellisen yhteisön perustaja ja pappi. Hän oli kolmas viidestä veljestä, meni italialaisten kapusiinien pitämään kouluun 7-vuotiaana ja 1892 toimiessaan opettajana Egyptissä sai kutsumuksen pappeuteen ja teki ikuiset valansa 1898 kapusiinimunkkina sekä vihittiin papiksi 1901. Libanonin Beirutissa hän teki uupumatta työtä paikallisten ihmisten hyväksi perustaen ja rakentaen kirkkoja, kouluja, sairaaloita ja orpokoteja. Hän perusti 1930 hengellisen yhteisön, joka sittemmin omistautui hoitamaan vammautuneita, henkisesti vammaisia, vanhuksia ja perheidensä hylkäämiä parantumattomia ihmisiä sekä kouluttamaan orpoja. Hän kuoli ristiä pitäen luonnollisista syistä 26. kesäkuuta 1954 jättäen jälkeensä 24 nidettä saarnoja, jotka oli pidetty Libanonissa, Palestiinassa, Iranissa ja Syyriassa. Hän eli seuraavien kuuden paavin hallintokausien aikana: autuas Piux IX (–1846–1878), Leo XIII (1878–1903), pyhä Pius X (1903–1914), Benedictus XV (1914–1922), Piux XI (1922–1938) ja Piux XII (1939–1959). Paavi Johannes Paavali II julisti hänet kunnianarvoisaksi 21. joulukuuta 1992 ja autuaaksi 22. kesäkuuta 2008. == Lähteet == Luokka:Munkit Luokka:Libanonilaiset papit Luokka:Vuonna 1875 syntyneet Luokka:Vuonna 1954 kuolleet
Häppölä

Häppölä voi tarkoittaa: * Leo Häppölä (1911–1998), kansanedustaja ja ministeri * Sami Häppölö (s. 1972), kaukalopalloilija * Toni Häppölä (s. 1981), jääkiekkoilija Luokka:Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Wiherheimo

Wiherheimo voi tarkoittaa: * Alli Wiherheimo (1895–1978), päätoimittaja * Kristiina Wiherheimo (s. 1949), tekstiilitaiteilija * Onni Wiherheimo (1904–1996), kunnallistalouden asiantuntija, filosofian tohtori ja Helsingin kaupungin reviisori * T. A. Wiherheimo (1898–1970), kansanedustaja * Yrjö Wiherheimo (s. 1941), sisustusarkkitehti ja teollinen muotoilija, Onni Wiherheimon poika Luokka:Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
James Darmesteter

James Darmesteter (28. maaliskuuta 1849 Chateau Salins, Alsace, Ranska – 19. lokakuuta 1894 Maisons-Laffitte) oli ranskalainen kirjailija ja muinaistutkija. Hänen vanhempansa olivat juutalaisia. Sukunimi on peräisin heidän entisestä kotikaupungistaan Darmstadtista. (Wikiaineisto) Darmesteter opiskeli Pariisissa, missä hän ollessaan Michel Bréalin ja Abel Bergaignen oppilaana kiinnostui itämaiden tutkimuksesta, jolle hän omistautui joksikin aikaa kokonaan. Vuonna 1875 hän julkaisi tutkimuksen Zend Avestan mytologiasta, ja vuonna 1877 hän alkoi opettaa Zendiä École pratique des hautes étudesissa. Hän julkaisi Etudes iraniennes 1883, ja kymmenen vuoden kuluttua hän julkaisi Zend Avestan koko käännöksen sekä historiallisia ja kielitieteellisiä kommentaareja siihen (3 osaa, 1892–1893) julkaisussa Annales du musée Guimet. Hän toimitti Zend Avestan myös Max Müllerin sarjaan Sacred Books of the East. Darmesteter arvioi tekstit paljon uudemmiksi kuin yleensä uskottiin, varhaisimman niistä ensimmäiselle vuosisadalle eaa. ja useimmat kolmannelle vuosisadalle jaa. Darmesteter sai vuonna 1885 nimityksen professoriksi College de Franceen, ja vuonna 1886 hän matkusti itään keräämään afganistanilaisia kansanlauluja, joiden käännöksen sekä laajan esseen afgaanin kielestä ja Afganistanin kirjallisuudesta hän julkaisi palattuaan. Hänen vaikutelmansa brittien vallasta Intiassa käyvät ilmi teoksesta Lettres sur l’Inde (1888). Englanti kiinnosti häntä syvästi, ja hänen kiintymyksensä lahjakkaaseen englantilaiseen kirjailijaan Agnes Mary Frances Robinsoniin, jonka kanssa hän pian avioitui, saivat hänet kääntämään vuonna 1888 Robinsonin runoja ranskaksi. Hänen englantilaisia aiheita käsittelevien esseidensä kokoelma ilmestyi kaksi vuotta hänen kuolemansa jälkeen. Hän julkaisi lisäksi teokset Le Mahdi depuis les origines de l’Islam jusqu’à nos jours (1885), Les Origines de la poésie persane (1888), Prophètes d’Israël (1892) sekä muita itään liittyviä teoksia, ja vuodesta 1883 alkaen hän laati Société Asiatiquen vuosiraportit. Hän oli juuri alkamassa kirjoitustyön Revue de Parisiin, kun hän sai sairauskohtauksen 19. lokakuuta 1894. Darmesteterin vanhempi veli oli kielitieteilijä Arsène Darmesteter (1846–1888). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * James Darmesteterin teoksia fr.wikisourcessa * Sacred Books of the East Projekt Gutenberg * Darmesteterin teoksia Internet Archivessa Luokka:Ranskalaiset historioitsijat Luokka:Vuonna 1849 syntyneet Luokka:Vuonna 1894 kuolleet
Särkilampi (Mikkeli, Pursiala)

Särkilampi on pieni, vajaan kolmen hehtaarin suuruinen lampi Mikkelin Pursialan kaupunginosan eteläosassa. ==Lähteet== Luokka:Mikkelin järvet Luokka:Pursiala
Asklepioksen temppeli (Akragas)

Asklepioksen temppeli, roomalaisittain Asclepiuksen temppeli, oli antiikin aikainen Asklepiokselle omistettu kreikkalainen temppeli Akragaan kaupungissa Sisiliassa Italiassa. Temppelin rauniot sijaitsevat nykyisen Agrigenton eteläpuolella, etelään Valle dei Templi (”Temppelien laakso”) -nimellä tunnetusta arkeologisesta alueesta. Asklepioksen temppeli oli rakennettu klassisella kaudella noin vuonna 400–390 eaa. Päin vastoin kuin useimpien Akragaan temppelien, kyseisen temppelin tunnistus on suhteellisen varma, sillä sen mainitsevat sekä Cicero että Polybios. Polybios mainitsee sen roomalaisten piirityksen vuonna 262 eaa. yhteydessä.Polybios 1.18. Temppeli sijaitsi kaupungin ulkopuolella nykyisellä San Gregorion tasangolla lähellä Akragas- ja Hypsas-jokien yhtymäkohtaa. Polybioksen mukaan sen etäisyys kaupungista oli 8,5 stadioninmittaa eli noin 1,5 kilometriä, mikä vastaa löydettyjen raunioiden sijaintia. Temppeli edusti doorilaista tyyliä. Se oli rakennettu korkealle jalustalle ja sen koko oli noin 10,7 × 21,7 metriä. Sisällä temppelissä oli naos eli cella sekä pronaos, jonka etupuolella oli kaksi pylvästä, ja vale-opisthodomos, jossa oli kaksi puolipylvästä. Ciceron mukaan temppelissä oli Myronin veistämä Apollonia esittänyt kulttipatsas, jonka Verres yritti varastaa itselleen.Cicero: In Verrem 2.4.43. == Lähteet == Luokka:Akragaan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Antiikin Kreikan temppelit
Asklepioksen temppeli

Asklepioksen temppeli/pyhäkkö (roomalaisittain Aesculapiuksen/Asclepiuksen temppeli/pyhäkkö) tai Asklepieion (; ) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin Asklepiokselle omistettuihin pyhäkköihin: * Asklepioksen temppeli, Akragas, Sisilia * Asklepieion eli Asklepioksen pyhäkkö, Ateena * Asklepieion eli Asklepioksen pyhäkkö, Epidauros ** Asklepioksen temppeli, Epidauros * Asklepieion eli Asklepioksen pyhäkkö, Korintti * Asklepieion eli Asklepioksen pyhäkkö, Kos * Asklepieion eli Asklepioksen pyhäkkö, Pergamon == Katso myös == * Asklipieío, nykyiset paikat
Concordian temppeli

Concordian temppeli () on antiikin aikainen kreikkalainen temppeli Agrigentossa Sisiliassa Italiassa. Se on antiikin Akragaan kaupungin parhaiten säilynyt temppeli, ja sen rauniot sijaitsevat Valle dei Templi (”Temppelien laakso”) -nimellä tunnetulla arkeologisella alueella nykyisen Agrigenton eteläpuolella. == Historia == pienoiskuva|vasen|upright=0.9|Concordian temppeli. Temppeli on rakennettu klassisen kauden alkupuolella noin vuonna 450–430 eaa. Siitä käytetty nimi on peräisin Tommaso Fazellolta, joka löysi 1500-luvulla sen läheltä roomalaisaikaisen, latinankielisen piirtokirjoituksen, jossa luki: Fazello tulkitsi sen viittaavan temppelin rakentamiseen ja sen omistamiseen Concordia (Harmonia) -jumalattarelle. Kirjoitus on kuitenkin peräisin ensimmäiseltä vuosisadalta jaa. ja näin huomattavasti temppeliä myöhäisempi, eikä liity mitenkään kreikkalaisaikaiseen temppeliin. Fazellon antama nimi on kuitenkin säilynyt, koska jumaluutta, jolle temppeli oli omistettu, ei tiedetä varmuudella. Siksi temppeli tunnetaan tutkimuksessa myös nimellä Temppeli F. Temppelin on arveltu olleen todellisuudessa omistettu Dioskuureille eli Kastorille ja Polydeukeelle nykyisin Dioskuurien temppelinä tunnetun rakennuksen sijaan. Temppelirakennus on säilynyt nykyaikaan poikkeuksellisen hyvin, koska se muutettiin 500-luvulla kirkoksi. Tämän ansiosta se on yksi parhaiten säilyneitä kreikkalaisia temppeleitä Ateenan Hefaistoksen temppelin ja Paestumin temppeleiden ohella. Kirkko oli omistettu apostoleille Pietari ja Paavali. (Toisen tiedon mukaan kuitenkin ainakin myöhemmin Pyhälle Gregoriokselle.) == Rakennus == Temppeli sijaitsee muiden Akragaan tunnetuimpien temppeleiden tavoin kaupungin eteläosan harjanteella. Temppelirakennus edustaa doorilaista tyyliä, ja sen peristyylissä on 6 × 13 pylvästä. Temppelin korkeus on noin 13,5 metriä ja pylväiden korkeus noin 6,8 metriä. Pylväät koostuvat neljästä pylväsrummusta, joissa on 20 pystyuraa. Temppelin stylobaatin koko noin 16,9 × 39,4 metriä. Koko pylväikkö, päätykolmiot sekä entablementti aina korniisiin saakka ovat edelleen pystyssä. Sisällä temppelissä on ollut naos eli cella, jonka koko on noin 9,7 × 27,4 metriä, sekä pronaos ja opisthodomos, joiden kummankin edustalla on ollut kaksi pylvästä (distylos in antis). Sisärakenteita on kuitenkin muutettu kirkoksi muuttamisen yhteydessä: naoksen ja opisthodomoksen välinen takaseinä on poistettu, ja sivuseiniin on tehty kaaria. Rakennuksen ympäristössä on roomalaisaikaisia ja kristillisiä katakombeja ja muita hautausmaita. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Akragaan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Antiikin Kreikan temppelit
Lauluja elämästä

Lauluja elämästä on Veikko Lavin musiikkialbumi vuodelta 1979. Sen tunnetuimpia kappaleita ovat singlen A- ja B-puolina julkaistut ”Onnen pipanoita” ja ”Depressio tango” sekä albumin B-puolen aloittava ”Takarivin Taavi”. Kaikki kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut Lavi itse, ja sovitukset on tehnyt Kalevi Nyqvist. Albumin on tuottanut Harri Saksala. Albumilla soittavia muusikoita ei ole lueteltu levykannessa. Kannen kuvan on ottanut Ari Hietala ja takakannen esittelytekstin on kirjoittanut Peter von Bagh. Kappale ”Syntisen virsi” oli ollut valmiina jo kymmenen vuotta ennen levytystä, ja se oli herättänyt kohua Lavin esittäessä sen julkisesti Mikkelissä heinäkuussa 1969 järjestetyssä itäsuomalaisen kulttuurin seminaarissa. Laulu kertoo vakavasti sairastuneesta sotaveteraanista, joka tilittää elämäänsä ja syntejään Jumalan edessä. Lavi itse kertoi esityksen jälkeen käsittäneensä lopun elämänsä suunnan: hän tekisi tosielämästä kertovia lauluja.Matti Halmeaho: Laulajan testamentti: Veikko Lavin taiteilijavuodet 1950–1996, s. 229. Helsinki: Art House, 2013. ISBN 978-951-884-507-5. ”Ensimmäinen tukki” -runo oli alun perin ilmestynyt Karhula-lehdessä vuonna 1963.Halmeaho 2013, s. 234. ==Kappaleet== ===A-puoli=== # # # # # # ===B-puoli=== # # # # # # ==Vastaanotto== Helsingin Sanomien Kalle Heikkinen kuvasi albumin arvostelussa Lavia harvinaiseksi iskelmien tekijäksi, joka kykenee välittämään lauluissaan aitoja tunteita ja koskettavia tarinoita tavallisista ihmisistä: ”Lavin levyt ovat mainio oppitunti siitä, miten tunteita voidaan kuvata muutenkin kuin teennäisin rakkaudenvaloin.” ”Takarivin Taavi” voitti tuoreeltaan Jaakko Jahnukaisen juontaman television Levyraadin.Halmeaho 2013, s. 371. ==Lähteet== Luokka:Veikko Lavin albumit
Demeterin temppeli (Akragas)

Demeterin temppeli, roomalaisittain Cereen temppeli, oli antiikin aikainen Demeterille omistettu kreikkalainen temppeli Akragaan kaupungissa Sisiliassa Italiassa. Temppelin rauniot ovat nykyisin osa Agrigenton kaupungin San Biagion kirkkoa, ja sijaitsevat lähellä Valle dei Templi (”Temppelien laakso”) -nimellä tunnettua arkeologista aluetta nykyisen kaupungin kaakkoispuolella. Temppeli oli rakennettu klassisen kauden alussa noin vuonna 480–460 eaa. Temppeli sijaitsi Akragaan kaupunkialueen itälaidalla Athenen kukkulan eli kaupungin korkeamman akropoliin alarinteessä. Se edusti doorilaista tyyliä ja sen koko oli noin 13,3 × 30,2 metriä. Sisiliaa keskiajalla hallinneet normannit muuttivat temppelin ydinosan, naoksen eli cellan, San Biagion kirkoksi. Temppelin muut osat, kuten sitä ympäröinyt peristyyli eli pylväikkö, eivät ole säilyneet nykyaikaan. Lähellä hieman etelämpänä, juuri kaupunginmuurien ulkopuolella, sijaitsi toinen Demeterille omistettu pyhäkkö, joka oli esihelleenistä alkuperää. Se koostui kahdesta luonnonluolasta, joissa virtasi vesi. Paikalta on löydetty suuri määrä Demeterille ja Korelle osoitettuja terrakotasta tehtyjä votiivilahjoja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Akragaan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Antiikin Kreikan temppelit
Dioskuurien temppeli (Akragas)

”Dioskuurien temppeli” on nimitys, jota käytetään eräästä antiikin aikaisesta kreikkalaisesta temppelistä antiikin Akragaan kaupungin arkeologisella alueella eli Valle dei Templi (”Temppelien laakso”) -nimellä tunnetulla alueella nykyisen Agrigenton kaupungin eteläpuolella Sisiliassa Italiassa. == Historia == Temppeli rakennettiin klassisella kaudella 400-luvulla eaa., ja se tuhoutui jo vuonna 406 eaa. karthagolaisten vallattua kaupungin. Temppeliä kutsutaan perinteisestä Dioskuureille eli Kastorille ja Polydeukeelle, roomalaisittain Castorille ja Polluxille, omistetuksi temppeliksi, mutta todellisuudessa kohdetta ei tiedetä. Akragaan todelliseksi Dioskuurien temppeliksi on ehdotettu myös Concordian temppelinä tunnettua rakennusta. == Rakennus == Temppelin rauniot sijaitsevat Valle dei Templin alueen länsiosassa, länteen Olympoksen Zeuksen temppelin jäänteistä. Luoteispuolella sijaitsevat Hefaistoksen temppelin rauniot. Arkkitehtuuriltaan temppeli edusti doorilaista tyyliä. Se oli rakennettu kolmiportaiselle jalustalle, ja sen stylobaatin koko oli noin 15,9 × 34,1 metriä. Temppelissä oli 6 × 13 pylvästä eli yhteensä 34 pylvästä. Temppelirakennuksesta on säilynyt vain sen perustukset. Rakennusta rekonstruoitiin vuosina 1836 ja 1856, mutta lopputulos on nykytutkimuksen valossa täysin virheellinen, sillä se yhdistelee osia eri rakennuksista ja eri aikakausilta. Rekonstruktio koostuu neljästä pylväästä ja osasta entablementtia, jotka on pystytetty rakennuksen perustusten luoteiskulmaan. Temppelin ympäristössä on lukuisten muiden pyhäköiden jäänteitä, mukaan lukien ktoonisille jumalille omistetun pyhäkön raunioita. Niihin kuuluu muun muassa suorakulmaisia ja pyöreitä alttareita sekä erilaisia pyhäkkörakennuksia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Akragaan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Antiikin Kreikan temppelit
Sukaskeräkärsäkäs

Sukaskeräkärsäkäs (Sciaphilus asperatus) on kärsäkkäiden heimoon kuuluva eurooppalainen kovakuoriaislaji. == Koko ja ulkonäkö == Aikuinen sukaskeräkärsäkäs on pieni, 4,2–5,5 millimetrin pituinen, musta, ruskeajalkainen kovakuoriainen. Sen päätä, etuselkää ja peitinsiipiä peittävät pienet ja pyöreät kellanruskeat suomut. Lajin kärsä on lyhyt ja leveä. == Levinneisyys == Sukaskeräkärsäkäs on eurooppalainen laji, jota tavataan Välimereltä Skandinaviaan saakka. Lajia tavataan myös Pohjois-Amerikassa ihmisen mukana kulkeutuneena vieraslajina. Suomessa sukaskeräkärsäkästä tavataan yleisenä maan etelä- ja keskiosissa. Laji on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi. == Elinympäristö ja elintavat == Sukaskeräkärsäkästä tavataan monenlaisista elinympäristöistä, mutta se suosii erityisesti kosteita ja varjoisia lehtimetsiä. Aikuiset kuoriaiset ovat lähinnä yöaktiivisia, mutta päivisinkin niitä voi löytää puiden ja pensaiden oksilta. Laji käyttää ravinnokseen useita ruohovartisia kasveja ja saattaa esiintyä mansikan ja vatukoiden tuholaisena. Toukat käyttävät ravinnokseen ravintokasvinsa juuria. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Sukaskeräkärsäkäs Luokka:Kärsäkkäät
Hefaistoksen temppeli (Akragas)

Hefaistoksen temppeli oli antiikin aikainen Hefaistokselle omistettu kreikkalainen temppeli Akragaan kaupungissa Sisiliassa Italiassa. Temppelin rauniot sijaitsevat Valle dei Templi (”Temppelien laakso”) -nimellä tunnetulla arkeologisella alueella nykyisen Agrigenton eteläpuolella. Hefaistoksen temppeliksi kutsuttu temppeli rakennettiin klassisella kaudella noin vuonna 430 eaa. Paikalla oli kuitenkin ollut varhaisempi, arkaaisella kaudella 500-luvulla eaa. rakennettu temppeli. Temppeli sijaitsi Akragaan kaupunkialueen lounaiskulmassa itään niin kutsutusta Dioskuurien temppelistä. Temppeli edusti doorilaista tyyliä, ja siinä oli tavanmukaiset 6 × 13 pylvästä eli yhteensä 34 pylvästä. Temppelin stylobaatin koko oli noin 20,8 × 43 metriä. Temppelistä on säilynyt lähinnä sen perustukset sekä osa naoksesta ja kahdesta pylväästä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Akragaan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Antiikin Kreikan temppelit
Sassenage

Sassenage on kunta itäisessä Ranskassa Isèren departementissa Auvergne-Rhône- Alpesin alueella. Se sijaitsee aivan Grenoblen länsipuolella Isèrejoen varrella. Kunnan nähtävyyksiä on 1600-luvulla rakennettu linna Château de Sassenage. Sen rakennutti paikalliseen Sassenagen sukuun kuulunut Charles Louis Alphonse de Sassenage. Toinen linna, Château des Blondes, toimii nykyään kaupungintalona. Kunta sijaitsee Vercorsin massiivin juurella, ja yksi sen luonnonnähtävyyksistä on veden kallioon muovaama luola Cuves de Sassenage. Legendan mukaan luolassa asuu keijukainen nimeltä Mélusine.Tour de France 2018 Tiedosto:Chateau_Sassenage_2.JPG|Château de Sassenage Tiedosto: Hotel_de_ville_1_-_Sassenage.JPG|Château des Blondes Tiedosto:Cuves_de_Sassenage_3.JPG|Cuves de Sassenage Tiedosto:Entrée_des_Cuves_de_Sassenage.JPG|Vesi virtaa ulos luolasta ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Isèren kunnat
Heran temppeli (Akragas)

Hera Lakinian temppeli tai roomalaisittain Juno Lacinian temppeli on nimitys, jota käytetään eräästä antiikin aikaisesta kreikkalaisesta temppelistä Akragaan kaupungissa Sisiliassa Italiassa. Temppelin rauniot sijaitsevat Valle dei Templi (”Temppelien laakso”) -nimellä tunnetulla arkeologisella alueella nykyisen Agrigenton eteläpuolella. == Historia == pienoiskuva|vasen|Temppelin itäpääty. pienoiskuva|vasen|Temppelin alttarin jäänteet. Temppeli on rakennettu klassisen kauden alkupuolella noin vuonna 460–440 eaa. Rakennuksessa on merkkejä siitä, että se olisi palanut, todennäköisesti karthagolaisten vallattua kaupungin vuonna 406 eaa. Temppeli ilmeisesti kunnostettiin tuon jälkeen, ja sitä on kunnostettu vielä myöhemminkin roomalaisella kaudella. Temppeliä kutsutaan vakiintuneesti Heran tai Junon temppeliksi. Nimi perustuu väärään tulkintaan eräästä Pliniuksen tekemästä maininnasta.Plinius vanhempi: Naturalis historia 35.9.36. Todellisuudessa jumalaa tai jumalatarta, jolle pyhäkkö oli omistettu, ei tunneta. Tämän vuoksi tutkimuksessa temppelistä on käytetty myös nimeä Temppeli D. Temppelin rauniot kunnostettiin jo varhain, vuonna 1787. == Rakennus == Temppeli sijaitsee muiden Akragaan tunnetuimpien temppeleiden tavoin kaupungin eteläosan harjanteella, kaupungin alueen kaakoiskulmassa itään Concordian temppelinä tunnetusta rakennuksesta. Se on rakennettu noin 120 metrin korkeudelle merenpinnasta, ja sitä varten on tehty suurikokoinen tasanne. Temppelirakennus edustaa doorilaista tyyliä, ja sen peristyylissä on 6 × 13 pylvästä. Pylväiden korkeus noin 6,3 metriä ja halkaisija niiden alaosassa noin 1,7 metriä. Pylväät koostuvat neljästä pylväsrummusta, joissa on 20 pystyuraa. Pylväistä 30 on edelleen pystyssä, ja niistä 16 on tallella myös kapiteeli eli pylväänpää. Temppelin stylobaatin koko on noin 16,9 × 38,1 metriä. Sisällä temppelissä on ollut naos eli cella, jonka koko on noin 9,5 × 28,0 metriä, sekä pronaos ja opisthodomos, joiden kummankin edustalla on ollut kaksi pylvästä (distylos in antis). Roomalaisella kaudella temppelin itäpäähän rakennettiin ramppi. Temppelin alttari sijaitsi tavan mukaisesti ulkona sen itäpuolella. Sen perustukset ovat säilyneet. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Akragaan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Antiikin Kreikan temppelit
Junon temppeli

Junon temppeli () voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin Junolle omistettuihin temppeleihin: * Juno Lacinian temppeli, Agrigentum, Sisilia * Juno Lacinian temppeli, Croton, Magna Graecia * Juno Monetan temppeli, Capitolium, Rooma == Katso myös == * Heran temppeli, useita merkityksiä
Kantanen

Kantanen on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi: * Eeva Kantanen (myöh. Saanila, 1929–2011), näyttelijä * Eino Kantanen (1902–1965), toimitusjohtaja, päätoimittaja ja kunnallisneuvosmies * Emma Kantanen (s. 1989), graafikko ja kirjailija * Jenni Kantanen (s. 2001), jalkapalloilija * Kati Kantanen (s. 1974), jalkapalloilija * Katja Ahopelto (o.s. Kantanen, s. 1991), kuulantyöntäjä * Kimmo Kantanen (s. 1946), jääkiekkoilija * Sandra Kantanen (s. 1974), valokuvataiteilija * Tapio Kantanen (s. 1949), kestävyys-, este- ja maastojuoksija ja estejuoksun olympiamitalisti * Tiia Kantanen (s. 1985), pesäpalloilija.
Herakleen temppeli (Akragas)

Herakleen temppeli, roomalaisittain Herculeen temppeli, oli antiikin aikainen Herakleelle omistettu kreikkalainen temppeli Akragaan kaupungissa Sisiliassa Italiassa. Temppelin rauniot sijaitsevat Valle dei Templi (”Temppelien laakso”) -nimellä tunnetulla arkeologisella alueella nykyisen Agrigenton eteläpuolella. == Historia == Herakleen temppeli oli rakennettu arkaaisen kauden lopulla noin vuonna 510 eaa., jonkin verran aiemmin kuin läheinen Olympoksen Zeuksen temppeli. Näin se on Akragaan suurista temppeleistä varhaisin. Temppelin ajoitus perustuu sen arkkitehtuurin joihinkin yksityiskohtiin. Temppeliä on kunnostettu tai paranneltu klassisella kaudella 400-luvun eaa. alkupuolella. Temppelin tunnistus Herakleelle omistetuksi perustuu lähinnä yhteen Ciceron tekemään mainintaan.Cicero: In Verrem 2.4.43. Tutkimuksessa temppeli on tunnettu myös nimellä Temppeli A. Temppeliä kunnostettiin vuonna 1924. == Rakennus == Herakleen temppeli sijaitsi lähellä Kultaiseksi portiksi nykyisin kutsuttua Akragaan kaupunginmuurin pääporttia. Sen länsipuolella sijaitsi Olympoksen Zeuksen temppeli ja hieman kauempana itäpuolella niin kutsuttu Concordian temppeli. Herakleen temppeli edusti doorilaista tyyliä. Siinä oli 6 × 15 pylvästä eli yhteensä 38 pylvästä, ja sen stylobaatin koko on noin 25,3 × 67 metriä. Sisällä temppelissä oli naos eli cella, jonka koko oli noin 13,9 × 47,7 metriä, ja itäpäässä pronaos ja länsipäässä opisthodomos, joiden kummankin etupuolella oli kaksi pylvästä (distylos in antis). Naoksen oven kummallakin puolella oli portaat ylempiin osiin. Temppelin arkaaisuus näkyy muun muassa siinä, että se on melko pitkä suhteessa sen leveyteen, sekä sen pylväiden ja kapiteelien eli pylväänpäiden muodossa. Yhdeksän temppelin pylväistä on nykyisin kunnostettu, näistä osa kokonaisina. Temppelin alttari oli tavan mukaisesti ulkona sen itäpuolella. Sen perustukset on löydetty. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Akragaan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Antiikin Kreikan temppelit
Allschwil

Allschwil on kaupunki Luoteis-Sveitsissä Basel-Landschaftin kantonissa. Kaupungissa on noin 21 000 asukasta, ja Allschwil on kantonin väekkäin kunta. == Sijainti == Allschwil sijaitsee Ranskan rajalla Reinin länsipuolella. Allschwilin keskusta-alue muodostaa yhteisen kaupunkialueen Baselin kanssa. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Sveitsin kaupungit Luokka:Basel-Landschaftin kunnat
Herakleen temppeli

Herakleen temppeli, roomalaisittain Herculeen temppeli, voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin Herakleelle omistettuihin temppeleihin: * Herakleen temppeli, Akragas, Sisilia * Herakleen temppeli, Dodona * Hercules Custoksen temppeli, Rooma * Hercules Musarumin temppeli, Rooma * Hercules Pompeianuksen temppeli, Rooma * Hercules Victorin temppeli eli Hercules Olivariuksen temppeli, Rooma * Spartián temppeli, eräs Herakleelle ja Alkmenelle omistettu temppeli, Magnesia, Kreikka
Stop (kirjaintyyppi)

Stop on Aldo Novaresen vuonna 1971 suunnittelema futuristinen sans-serif- kirjaintyyppi tai fontti. Sen kirjaimet ovat kuin sapluunalla tehtyjä, ja osan kirjainmerkeistä pystyy hahmottamaan vain muiden rinnalla. Kirjaimistossa ei ole pienaakkosia. Stop viittaa muotokieleltään vahvasti teknologiaan ja tietokoneisiin. Kirjaintyyppi sopii parhaiten julisteisiin ja otsikoihin. ==Lähteet== Luokka:Kirjaintyypit
Olympoksen Zeuksen temppeli (Akragas)

Olympoksen Zeuksen temppeli eli Olympieion () oli antiikin aikainen Zeukselle omistettu kreikkalainen temppeli Akragaan kaupungissa Sisiliassa Italiassa. Se oli yksi koko antiikin Kreikan suurimpia temppelirakennuksia. Temppelin rauniot sijaitsevat Valle dei Templi ('Temppelien laakso') -nimellä tunnetulla arkeologisella alueella nykyisen Agrigenton eteläpuolella. == Historia == pienoiskuva|vasen|upright=0.95|Temppelin pienoismalli Agrigenton arkeologisessa museossa. Olympoksen Zeuksen temppeli rakennettiin sen jälkeen, kun akragaslaiset olivat voittaneet karthagolaiset Himeran taistelussa vuonna 480 eaa. Tämän jälkeen kaupungissa käynnistettiin suurisuuntainen rakennusohjelma, johon kuului useita suurikokoisia temppeleitä ja muita julkisia rakennuksia. Rakentamisessa hyödynnettiin karthagolaisia orjia. Olympoksen Zeuksen temppeli oli kaupungin päätemppeli, ja se oli osoitettu Zeukselle kiitokseksi voitosta. Se jäi kuitenkin keskeneräiseksi ja tuhoutui karthagolaisten vallattua kaupungin vuonna 406 eaa. Tutkimuksessa temppeli tunnetaan myös nimellä Temppeli B. Temppelin löysi historioitsija Tommaso Fazello 1500-luvulla. Hänen mukaansa osa temppelin pylväistä ja patsaista oli pystyssä vielä edeltäneellä vuosisadalla, sillä hän sanoo niiden romahtaneen 9. syyskuuta 1401. Tämän jälkeen kiviä käytettiin rakennusmateriaalina Agrigenton aallonmurtajaan. == Rakennus == Zeuksen temppeli sijaitsi Akragaan eteläosassa lähellä kaupungin agoraa. Temppelin rauniot sijaitsevat Valle dei Templin alueen länsiosassa länteen Concordian temppeliksi kutsutusta rakennuksesta. Arkkitehtuuriltaan temppeli edusti doorilaista tyyliä. Se oli rakennettu viisiportaiselle korokkeelle. Temppelin stylobaatin koko oli noin 56,3 × 112,6 metriä, ja sen pinta-ala oli siten lähes neliömetriä eli lähes jalkapallokentän verran. Tämä tekee siitä suurimman kaikista doorilaisista temppeleistä ja myös yhden kaikista suurimmista kreikkalaisista temppeleistä joonialaista tyyliä edustaneiden Efesoksen Artemiin temppelin ja Samoksen Heraionin ohella. Temppeli oli pseudoperipteraali, toisin sanoen tavanomaisen vapaasti seisovan pylväikön sijasta se oli ympäröity seinämuurilla, jossa oli määrävälein doorilaiset puolipylväät. Lyhyemmillä sivuilla puolipylväitä oli seitsemän ja pidemmillä sivuilla 14. Pylväät olivat niin suuria, että ihmisen kerrotaan mahtuneen pylvään pystyuraan.Diodoros Sisilialainen: Historian kirjasto 13.82. Puolipylväiden välin täytti seinä noin puoleenväliin niiden korkeudesta. Ylemmässä puoliskossa oli puolestaan syvennykset, joissa jokaisessa oli suurikokoinen, noin 7,65 metriä korkea atlantti- eli telamonpatsas. Puolipylväiden lisäksi palkistoa kannattelivat patsaiden koholla olevat kädet. Osa patsaista on säilynyt. Temppelin ylemmät osat oli koristeltu gigantomakhiaa ja Troijan kukistumista esittävillä veistoksilla. Temppelin alttari sijaitsi tavan mukaan sen itäpuolella. Alttarin perustusten koko on noin 17,5 × 54,5 metriä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Akragaan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Antiikin Kreikan temppelit
Cognin-les-Gorges

Cognin-les-Gorges on kunta itäisessä Ranskassa Isèren departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee noin 40 kilometriä Grenoblesta länteen Isèrejoen varrella. Kunnan alueella oleva rotko Gorges du Nan on suosittu matkailukohde. Grésivaudan laaksossa on suuri saksanpähkinöiden tuotantoalue. Kunnan alueelta on 1700-luvulta peräisin oleva pähkinöiden kuivain, joka on seudun vanhin. Laaksossa kasvavilla pähkinöillä on AOC tuotesuoja. Ne kuuluvat Grenoblen ympäristössä viljeltäviin saksanpähkinöihin, joiden yhteinen tuotemerkki on Noix de Grenoble.Tour de France 2018 Tiedosto:Vue_sur_cognin.jpg|Gorges du Nan Tiedosto:Une_noyeraie.jpg|Pähkinäviljemiä ==Aiheesta muualla== ==Lähteet== Luokka:Isèren kunnat
Urpolanlampi

Urpolanlampi on pienehkö, 13,5 hehtaarin suuruinen järvi runsas kilometri Mikkelin keskustan eteläpuolella. Järven pinta on keskimäärin 87,4 metriä merenpinnan yläpuolella. Järven pohjoisosa kuuluu Urpolan, kaakkoisosa Kattilansillan ja lounaisosa Pitkäjärven kaupunginosan alueeseen. Urpolanlampea kiertää kuntopolku, joka muodostaa osan Urpolan-Pitkäjärven suunnan ulkoilureitistöä. Lammen pohjoisrannalla on uimaranta ja sen lähellä erilaisia urheilukentiä skeittaamista, tennistä ja jalkapalloa varten. Ne palvelevat osaltaan lammen pohjoispuolella sijaitsevan Urpolan koulun (Rinnekatu 8) tarpeita. Järven länsirannalla sijaitsee erityistä tukea tarvitsevia lapsia palveleva Valteri-koulu Mikael (Mikael-koulu, Liuskekatu 1). Itärannalla (Urpolantaku 32) sijaitsee Urpolan luontokeskus. Urpolanlammen länsirannalle laskee runsas 500 metriä lännempää sijaitsevasta Pitkäjärvestä (89,5 m mpy) saapuva Urpolanjoki. Se jatkaa Urpolanlammen itärannalta laskujokena Ukonveden (75,8 m mpy) pohjoisosan Pappilanselän länsipuolella sijaitsevaan suojaisaan Kattilanlahteen. Urpolanjoki rantoineen on maakunnallisesti merkittävänä pidettyä luonnonsuojelualuetta. ==Lähteet== Luokka:Mikkelin järvet Luokka:Urpola Luokka:Pitkäjärvi Luokka:Kattilansilta
Anaksilas

Anaksilas () tai Anaksilaos () () voi viitata seuraaviin: * Anaksilas (300-luku eaa.), komediakirjailija * Anaksilas Rhegionlainen (400-luku eaa.), Rhegionin tyranni * Anaksilaos Larissalainen (1. vuosisata eaa.), lääkäri ja pythagoralainen filosofi.
Getz/Gilberto Vol. 2

Getz/Gilberto #2 on Stan Getzin ja João Gilberton livealbumi, joka julkaistiin huhtikuussa 1966. Se nauhoitettiin livekonsertissa Carnegie Hallissa 9. lokakuuta 1964. Albumin kansikuvan maalasi Olga Albizu. ==Kappaleet== # Grandfather’s Waltz (Lasse Farnlof, Gene Lees) – 4.58 # Tonight I Shall Sleep (With a Smile on My Face) (Duke Ellington, Irving Gordon) – 2.46 # Stan’s Blues (Gigi Gryce) – 4.46 # Here’s That Rainy Day (Johnny Burke, Jimmy Van Heusen) – 4.02 # Samba da Minha Terra (Dorival Caymmi) – 3.09 # Rosa Morena (Dorival Caymmi) – 4.05 # Um Abraço No Bonfá (João Gilberto) – 2.51 # Bim Bom (João Gilberto) – 2.10 # Meditation (Norman Gimbel, Antônio Carlos Jobim, Newton Mendonça) – 3.56 # O Pato (The Duck) (Jon Hendricks, Jayme Silva, Neuza Teixeira) – 2.22 # It Might as Well Be Spring (Oscar Hammerstein II, Richard Rodgers) – 5.53 # Only Trust Your Heart (Sammy Cahn, Benny Carter) – 5.50 # Corcovado (Antônio Carlos Jobim, Gene Lees) – 5.40 # Garota de Ipanema (The Girl from Ipanema) (Vinícius de Moraes, Norman Gimbel, Antônio Carlos Jobim) – 7.39 # Você e Eu (Vinícius de Moraes, Carlos Lyra) – 3.28 Kappaleet 11. ja 15. eivät sisältyneet alkuperäisessä LP-levyssä. ==Arvostelut== *AllMusic: ==Lähteet== Luokka:Stan Getzin albumit Luokka:João Gilberton albumit Luokka:Vuoden 1966 albumit
Rakkauden sävel (Sigin kappale)

Rakkauden sävel on Matti Inkisen SIG-yhtyeen kappale vuodelta 1996. Sen esitti yhtyeen Turun kokoonpano. Kappale on poppia ja iskelmää. == Suosio == Kappale nousi parhaimmillaan valtakunnallisten radioiden yhteisellä viikkolistalla kolmannelle sijalle. Ulmanen ja Roiha -ohjelmassa kappale soitettiin kahdesta kappaleesta jatkoon joka päivä kahden viikon ajan. Normaalisti ohjelmassa sama kappale pysyi vain muutaman päivän. Tämän SIG:in tekemän ennätyksen rikkoi samana vuonna Leevi and The Leavingsin kappale "Itkisitkö onnesta?"Mattila 2018, s 200. == Lähteet == * Luokka:SIG:n kappaleet
Ihminen – Homo sapiens

Ihminen – Homo sapiens on Veikko Lavin musiikkialbumi vuodelta 1982. Albumin on tuottanut Harri Saksala. Kannen kuvituksen on tehnyt Markus Heikkerö ja esittelytekstin Pekka Gronow. Albumi ilmestyi juuri ennen Lavin 70-vuotissyntymäpäivää.Matti Halmeaho: Laulajan testamentti: Veikko Lavin taiteilijavuodet 1950–1996, s. 314. Helsinki: Art House, 2013. ISBN 978-951-884-507-5. ==Kappaleet== Kaikki kappaleet on säveltänyt Lavi, paitsi ”Saunapalvipolkan” (A2) Pertti Husu. Kaikki sanoitukset ovat Lavin. Sovitukset on tehnyt Anssi Tikanmäki. Vanhin kappale on ”Suviaamuna”, jonka Lavi oli kirjoittanut jo vuonna 1955.Halmeaho 2013, s. 315. Kappale ”Autokolari” on tilitys auto-onnettomuudesta, johon Lavi oli joutunut valtatie 7:llä Haminan ja Kotkan välillä marraskuussa 1980.Halmeaho 2013, s. 310. ===A-puoli=== # # # # # # ===B-puoli=== # # # # # # Vuonna 1996 ensiesitettiin noin 40-minuuttinen, miltei samanniminen Yle TV2 -kanavan lyhytdokumentti Veikko Lavi – Homo sapiens, alaotsikkona ”Laulajamestarin muotokuva”. ==Lähteet== Luokka:Veikko Lavin albumit
Tuhannen ja yhden yön tarinat (Sigin kappale)

Tuhannen ja yhden yön tarinat on Matti Inkisen Sigin kappale, joka kertoi yhden yön jutusta ja sen jälkeisestä yksinäisydestä. == Suosio == Sig pani kotisivuilleen ennen levynsä julkaisemista lyhyet näytteet tulevan albuminsa kappaleista. Kyselyyn vastannaiden oli tarkoitus valita niistä parhaat kappaleet. Tämän parusteella Sig valitsi kappaleensa. "Suomalaisella pop- levylle". "Tuhannen ja yhden yön tarinat" oli 39%:n mielestä paras Sig- biisiMattila 2018, s 237. Kappaletta myytiin virallisesti noin 5000 kappaletta, jolloin se saavutti kultalevyrajan. Kuitenkin suurimman osan levyistä osti Bauhaus, joka jakoi levyä eteenpäin asiakaslahjoina. Mattila 2018, s 238 == Lähteet == * Luokka:SIG:n kappaleet
Jormakka

Jormakka voi tarkoittaa: * Juho Jormakka (1862–1932), talousjohtaja, maanviljelijä, valtiopäivämies ja herastuomari * Kaarlo Jormakka (s. 1988), jääkiekkoilija * Kari Jormakka (1959–2013), arkkitehti * Pekka Jormakka (s. 1990), jääkiekkoilija, Kaarlo Jormakan veli * Tuomo Jormakka (1953–2021), jääkiekkopuolustaja * Tuomo Jormakka (s. 1980), jääkiekkohyökkääjä, Kaarlo Jormakan veli * Väinö Jormakka (1926–2001), yritysjohtaja, kauppaneuvos. Luokka:Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Ruusuja ja risuja

Ruusuja ja risuja on Veikko Lavin musiikkialbumi vuodelta 1980. Sen on tuottanut Harri Saksala. ==Kappaleet== Kaikki sävellykset ovat Lavin paitsi ”Hunajainen tango” Viljo Ylösen. Kaikki sanoitukset on tehnyt Veikko Lavi, ja sovituksista ja orkesterinjohdosta vastaa Olli Ahvenlahti. Kappaleet ”Hunajainen tango”, joka oli parodia suomalaisesta romanttisesta tangosta, ja ”Tehtaan Marja” Lavi oli levyttänyt ensimmäisen kerran jo vuonna 1952.Matti Halmeaho: Laulajan testamentti: Veikko Lavin taiteilijavuodet 1950–1996, s. 55. Helsinki: Art House, 2013. ISBN 978-951-884-507-5. ===A-puoli=== # # # # # # ===B-puoli=== # # # # # # Kannen on suunnitellut Nikolai Punin, ja esittelytekstin on kirjoittanut Pekka Gronow. ==Lähteet== Luokka:Veikko Lavin albumit
Pont-en-Royans

Pont-en-Royans on kunta Itä-Ranskassa Isèren departementissa Auvergne-Rhône- Alpesin alueella. Se sijaitsee noin 60 kilometriä Grenoblesta lounaaseen Bournejoen varrella. Pont-en-Royans on tunnettu kalliolle rakennetuista värikkäistä taloistaan. Kunnalla on pitkä ja rikas historia. Kylä on ollut aikanaan linnoitettu, ja siellä on edelleen havaittavissa neljä entistä kaupungin porttia, jotka ovat olleet sitä suojanneissa valleissa. Nykyään Pont-en-Royans on matkailijoiden suosima kohde.Tour de France 2018 ==Aiheesta muualla== ==Lähteet== Luokka:Isèren kunnat