EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Lovasjärvi

Lovasjärvi on rantaviivaltaan polveileva järvi Kouvolan koillisosassa Kymenlaakson maakunnassa. Sen pinta-ala on 5,1 neliökilometriä. Etäisyys Kouvolan keskustasta on 37 kilometriä koilliseen. Järven pohjoisin osa kuuluu Mäntyharjuun ja Etelä-Savon maakuntaan.Lovasjärvi. Järviwiki. Viitattu 16.5.2022. == Maantiede == Lovasjärven ulottuvuus etelästä pohjoiseen on 5,3 kilometriä. Järven eteläosa kaartuu Huutoniemen ympärille. Keskiosan Iso Oripää -niemen kohdalla järvi on vain noin 150 metriä leveä. Kapea Läpikivensalmi yhdistää järven pohjoisosan keskiosaan, salmen yli kulkee maantie. Järven pohjoisimpaan kolkkaan kuljetaan Sepänsalmea. Kymenlaakson ja Etelä-Savon maakuntaraja kulkee salmen suuntaisesti. Lovasjärven pohja kumpuilee, 10–15-metrisiä syvänteitä on useita ja syvin kohta sijaitsee järven pohjoisosassa Nallikallion läheisyydessä. Lovasjärven saariluku on 23. Saarista yksi on alle aarin laajuinen luoto. Laajin saari on pohjoisessa sijaitseva noin 13-hehtaarinen Huhtsaari, muut saaret ovat yli aarin mutta alle hehtaarin laajuisia. Lovasjärven rannat ovat metsämaata, pientaloja on melko paljon. Kymenlaakson ja Etelä-Karjalan maakuntaraja kulkee alle kilometrin päässä Lovasjärven itäisimmän osan muodostavasta Patalahdesta. Lovasjärven vesitilavuus on 22 722 000 kuutiometriä. Lovasjärvi (04.144.1.004) kuuluu Lovasjärven valuma-alueeseen (04.144), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Kuolimon valuma-alue (04.14) ja ensimmäinen on Suur-Saimaan alue (04.1). Lovasjärven valuma- alueeseen kuuluu 15 vähintään hehtaarin laajuista järveä. Laajin on Lovasjärvi, toiseksi laajin on Huhtjärvi.Lovasjärven valuma-alue (04.144). Järviwiki. Viitattu 16.5.2022. == Lähteet == Luokka:Kouvolan järvet Luokka:Mäntyharjun järvet Luokka:Kuolimon valuma-alue
Iso-Pyhäjärvi

Iso-Pyhäjärvi () on Suojoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Suojärven piirin Suojärven kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 8,6 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 67,0 neliökilometriä, keskisyvyys 3,5 metriä ja suurin syvyys 10,6 metriä. Ison-Pyhäjärven kautta virtaa Pyhäjoki. Kalalajeja ovat puutteellisten tietojen mukaan särki ja ahven. Suojärven kaupunki ottaa järvestä käyttövetensä. Järven lounaisrannalla on sijainnut Kokonniemen kylä ja koillisrannalla Niemisenkylä. ==Lähteet== Luokka:Karjalan tasavallan järvet Luokka:Suojoen vesistö Luokka:Suojärven piiri
Pieni-Pyhäjärvi

Pieni-Pyhäjärvi () on Suojoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Suojärven piirin Suojärven kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 2,4 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 24,8 neliökilometriä ja keskisyvyys 3,1 metriä. Pieneen-Pyhäjärveen virtaa muutamia puroja. Se laskee Isoon- Pyhäjärveen Pyhäjoen (Välijoen) kautta. Kalalajeja ovat puutteellisten tietojen mukaan särki ja ahven. ==Lähteet== Luokka:Karjalan tasavallan järvet Luokka:Suojoen vesistö Luokka:Suojärven piiri
Rivara

Rivara () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissaRivara Sapere.it Rivara Enciclopedia Treccani Rivara Turismo Torino . Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 2 484 asukasta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Torinon metropolikaupungin kunnat
Kaitajärvi (Naistenjärvi)

Kaitajärvi () on Suojoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Suojärven piirin Naistenjärven kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 1,2 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 1 030 neliökilometriä ja keskisyvyys 3,4 metriä. Kaitajärven kautta virtaa Torasjoki. Pohjoisrannalla sijaitsee Toivolan taajama. ==Lähteet== Luokka:Karjalan tasavallan järvet Luokka:Suojoen vesistö Luokka:Suojärven piiri
Ruotsin yliopistollinen eläinsairaala

Ruotsin yliopistollinen eläinsairaala () on Ruotsin ainoa yliopistollinen ja eläinlääketieteellinen sairaala. Se toimii Ruotsin maatalousyliopiston alaisuudessa ja sijaitsee Uppsalassa. Nykymuodossaan yliopistollinen eläinsairaala perustettiin 1. tammikuuta 2007. Yliopistolla on kuitenkin ollut eläinsairaalatoimintaa jo ennen itse sairaalan perustamista. Vuodesta 2019 lähtien sairaalan johtajana on toiminut Maria Engedahl. Sairaala on kärsinyt eläinlääkäripulasta, minkä takia siellä ei ole yöpäivystystä kesäisin. == Lähteet == Luokka:Ruotsin maatalousyliopisto Luokka:Eläinsairaalat Luokka:Ruotsin sairaalat Luokka:Uppsala
Ylisenjärvi (Naistenjärvi)

Ylisenjärvi tai Ylinenjärvi () on Suojoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Suojärven piirin Naistenjärven kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 2,6 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 16,9 neliökilometriä ja keskisyvyys 3,8 metriä. Ylisenjärveen virtaa muutamia puroja. Sen laskujoen nimi on venäjäksi Tihaja. Kalalajeja ovat hauki, särki, lahna, ahven ja kiiski. Järven itäpuolella on sijainnut Jeroinvaaran kylä. ==Lähteet== Luokka:Karjalan tasavallan järvet Luokka:Suojoen vesistö Luokka:Suojärven piiri
Ylä-Kälkänjärvi

Ylä-Kälkänjärvi () on Suojoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Suojärven piirin Naistenjärven kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 1,0 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 21,2 neliökilometriä ja keskisyvyys 2,5 metriä. Ylä-Kälkänjärveen virtaa muutamia puroja. Se laskee Ala-Kälkänjärveen Lapinjokea pitkin. Järven kalalajeja ovat hauki, made, ahven ja kiiski. ==Lähteet== Luokka:Karjalan tasavallan järvet Luokka:Suojoen vesistö Luokka:Suojärven piiri
Vegarusjärvi

Vegarusjärvi () on Suojoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Suojärven piirin Naistenjärven kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 13,8 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 171 neliökilometriä, keskisyvyys 4,4 metriä ja suurin syvyys 18,0 metriä. Vegarusjärveen virtaa Parkoinoja ja yhdeksän puroa. Se laskee Aittojokeen Vegarusjoen kautta. Kalalajeja ovat hauki, särki, salakka, lahna, made, ahven ja kiiski. Järven rannalla on sijainnut Vegaruksen kylä. Nykyinen Vegaruksen taajama sijaitsee Aittojoen varrella huomattavasti etelämpänä. ==Lähteet== Luokka:Karjalan tasavallan järvet Luokka:Suojoen vesistö Luokka:Suojärven piiri
Glossaattorit

Glossaattorit (tai Glossaattorien koulukunta) olivat 1100-1200-luvuilla vaikuttaneita keskiaikaisten yliopistojen oppineita juristeja, jotka hyödynsivät skolastisen tieteenteorian menetelmiä - etenkin glossaamistekniikkaa eli reunahuomatusten kirjaamista - luodakseen yleiskuvan roomalaisesta oikeudesta. Glossaattorit pyrkivät näin selittämään roomalaisen oikeuden sääntöjä aikaansa nähden ymmärrettävämmässä ja sovellettavammassa muodossa.Pihlajamäki, Heikki: Keskiajan oikeushistoria. Gummerrus 2007, s. 55https://tieteentermipankki.fi/wiki/Oikeustiede:glossaattorit Sydänkeskiajalla uudelleen löydetystä Keisari Justinianus I:n laadituttamasta Corpus iuris civilis -lakikokoelmasta tuli tieteellisen tutkimuksen kohde 1100-luvulla. Tuolloin katsotaan myös modernin oikeustieteen syntyneen, kun keskiaikaisissa yliopistoissa (etenkin Bolognan yliopistossa) alettiin tutkimaan ja opiskelemaan roomalaisen oikeuden auktoritatiivisia tekstejä. Kreikan kielen sana γλῶσσα (glossa) tarkoittaa ”kieltä”. Alun perin sanaa käytettiin tarkoittamaan vieraan sanan selitystä, mutta sen soveltamisala laajeni vähitellen tarkoittamaan yleisesti kommentointia. Glossaattorit kirjoittivat vanhojen tekstien marginaaleihin (glosa marginalis) tai rivien väliin (glosa interlinearis) glossia eli reunahuomautuksia tai selitteitä. Myöhemmin nämä koottiin suuriksi selitysteoksiksi, kuten Accursiuksen jopa 100 000 glossaa sisältänyt Glossa Ordinaria. Nimekkäimpiä glossaattoreita olivat mm. Irnerius, Accursius ja neljä Bolognan tohtoria. Postglossaattorit tai kommentaattorit jatkoivat myöhemmin glossaattorien työtä ja pyrkivät soveltamaan ja kehittämään edelleen oikeutta roomalaisen oikeuden auktoritatiivisten tekstien pohjalta. Näihin lukeutuvat myös keskiajan merkittävimmät oikeustieteilijät Bartolus ja Baldus. == Katso myös == *Ius commune *Reseptio *1100-luvun renessanssi *Juristioikeus *Keskiajan tiede == Lähteet == Luokka:Yleinen oikeustiede Luokka:Roomalainen oikeus Luokka:Keskiajan yhteiskunta
Tereza Kesovija

Tereza Kesovija (s. 3. lokakuuta 1938) on kroatialainen laulaja. Kesovija voitti Ljubljanassa nuorten muusikoiden kilpailun 1958 ja aloitti samana vuonna opinnot Zagrebin musiikkiakatemiassa. Kesovija voitti Zagrebin laulukilpailun 1962. Kesovija muutti Pariisiin 1965 ja aloitti uransa ranskaksi. Kesovija edusti Monacoa Eurovision laulukilpailussa 1966 kappaleella Bien plus fort ja jäi kilpailussa jaetulle viimeiselle sijalle nollalla pisteellä. 1970 Kesovija sijoittui toiseksi Sopotin laulufestivaaleilla kappaleella Zar ima nesto ljepse. 1971 Kesovija muutti takaisin Dubrovnikiin. Kesovija voitti jugoslavialaisen Jugovizija- laulukilpailun 1972 kappaleella Muzika i ti ja valikoitui näin Jugoslavian edustajaksi saman vuoden Eurovision laulukilpailuun. Kansainvälisessä laulukilpailussa Kesovija sijoittui yhdeksänneksi 18 kilpailijan joukosta. Kesovija osallistui Jugoslavian euroviisukarsintana toimineeseen Opatija Festival -laulukilpailuun 1974 kappaleella Mili moj ja sijoittui karsinnassa kymmenenneksi. 2001 Kesovija osallistui Kroatian euroviisukarsintana toimineeseen Dora-laulukilpailuun kappaleella Zlatni ključ sudbine ja sijoittui karsinnassa 17:nneksi. ==Lähteet== *Monaco 1966: Téréza – Bien plus fort ===Viitteet=== Luokka:Kroatialaiset laulajat Luokka:Monacon euroviisuedustajat Luokka:Jugoslavian euroviisuedustajat Luokka:Vuoden 1966 euroviisuedustajat Luokka:Vuoden 1972 euroviisuedustajat Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Alf Korhonen

Börje Alf Aulis Korhonen (25. tammikuuta 1911 Kuopio – 18. helmikuuta 2010 Perniö) oli suomalainen merikapteeni, laivanvarustaja ja yritysjohtaja, joka sai merenkulkuneuvoksen arvonimen. Korhosen vanhemmat olivat maanmittausinsinööri Heikki Korhonen ja Tekla Katarina Petterson ja puoliso 1941–2004 Tela Miriam Lautsia. Merille Korhonen lähti vanhemmiltaan salaa vuonna 1929. Yliperämiehen tutkinnon hän suoritti vuonna 1934 ja merikapteenin tutkinnon Rauman merikoulussa vuonna 1941. Korhonen osallistui sekä talvisotaan että jatkosotaan, minkä jälkeen hän toimi 1945–1947 kansanhuoltoministeriön palveluksessa. Valmistuttuaan vielä ekonomiksi vuonna 1947, kun oli tullut ylioppilaaksi varttuneella iällä, Korhonen siirtyi John Nurmisen palvelukseen ja sieltä vuonna 1950 Finnlinesille. Vaasan Laivan toimitusjohtaja Korhosesta tuli vuonna 1953 Paul Erikssonin jälkeen. Hän toimi samalla Kouran Laiva Oy:n toimitusjohtajana. Vuonna 1958 Korhonen hankki Vaasan Laivan osake-enemmistön itselleen. Yhtiön ja Suomen Tankkilaivan perustettua vuonna 1964 yhteisen Vaasa Line -liikennöintiyhtiön Korhosesta tuli tämän yrityksen toimitusjohtaja. Eläkkeelle Korhonen jäi vuonna 1978 ja muutti puolisoineen Sveitsiin. Merenkulkuneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1970.Kuka kukin on 1978, s. 418. Viitattu 24.5.2022. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset merikapteenit Luokka:Suomalaiset laivanvarustajat Luokka:Vuonna 1911 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet
Nils Wetterstein

Nils Leonard Wetterstein (6. joulukuuta 1914 Turku – 16. joulukuuta 1999 Turku) oli suomalainen juristi ja yritysjohtaja, joka sai merenkulkuneuvoksen arvonimen. Wettersteinin vanhemmat olivat tullinhoitaja Fredrik Leonard Wetterstein ja Irene Elisabeth Airaksinen ja puoliso vuodesta 1946 Margit Helena Isberg. Ylioppilaaksi Porvoossa vuonna 1932 tullut Wetterstein suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon vuonna 1938 ja sai varatuomarin arvon vuonna 1942. Sotiin osallistunut Wettersteinin toimi uransa alussa monien eri yritysten palveluksessa, kunnes siirtyi Suomen Höyrylaivan lakimieheksi vuonna 1944. Varustamoyhtiö Boren apulaisjohtaja hänestä tuli vuonna 1948, yhtiön varatoimitusjohtajana hän työskenteli 1957–1964. Vuonna 1957 Wettersteinin johtoon tuli myös Siljavarustamo, vuodesta 1972 Silja Line, ja siitä muodostui hänelle päätehtävä. Wetterstein johti yhtiötä vuoteen 1974 ja vaikutti siten keskeisesti sen toiminnan kehittymiseen. Yhtiön hallintoneuvoston puheenjohtaja hän oli vuoteen 1980 asti. Wetterstein työskenteli myös Svea Linen Suomen yhtiön toimitusjohtajana vuodesta 1968 ja hänellä oli useita luottamustoimia. Turussa Wetterstein oli Ison-Britannian varakonsuli ja konsuli, samoin kuin Ruotsin konsuli. Merenkulkuneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1972. Sotilasarvoltaan Wetterstein oli reservin kapteeni (1967).Kuka kukin on 1978, s. 1079. Viitattu 24.5.2022. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 1999 kuolleet
Senior Year (vuoden 2022 elokuva)

Senior Year on vuonna 2022 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen komediaelokuva, jonka on ohjannut Alex Hardcastle ja käsikirjoittanut Andrew Knauer, Arthur Pielli ja Brandon Scott Jones. Sen pääosia esittävät Rebel Wilson, Sam Richardson, Zoë Chao, Mary Holland, Justin Hartley ja Chris Parnell. ==Rooleissa == Luokka:Vuoden 2022 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat Luokka:Netflix-alkuperäiselokuvat Luokka:Cheerleadingelokuvat
Paul Eriksson

Paul Eriksson -nimisiä henkilöitä ovat: * Paul Eriksson (1880–1970), suomalainen merikapteeni, yritysjohtaja ja merenkulkuneuvos * Paul Eriksson (1896–1959), suomalainen jääkärimajuri * Paul Eriksson (s. 1991), ruotsalainen jääkiekkoilija.
Billy Hughes

William Morris Hughes (25. syyskuuta 1862 – 28. lokakuuta 1952) oli australialainen poliitikko, joka toimi Australian seitsemäntenä pääministerinäPrime Ministers:Billy Hughes vuosina 1915–1923. Hänet tunnetaan parhaiten maan johtamisesta Ensimmäinen maailmansodan aikana, mutta hänen vaikutusvaltansa kansalliseen politiikkaan kesti useita vuosikymmeniä. Hughes oli liittovaltion parlamentin jäsenBiography for HUGHES, the Rt. Hon. William (Billy) Morris, CH QC aina vuodesta 1901 kuolemaansa asti eli yli 50 vuotta ja pidempään kuin kukaan toinen Australian historiassa ja hän oli kuollessaan maan pitkäaikaisin pääministeri, mutta Robert Menzies myöhemmin kylläkin rikkoi ennätyksen.National Archives of Australia: William Hughes Hän edusti uransa aikana kuutta poliittista puoluetta, joista johti viittä ja hänet erotettiin kolmesta.It’s exactly a century since a Welsh speaking Aussie PM returned to Wales in triumph ==Lähteet== Luokka:Australian pääministerit Luokka:Vuonna 1862 syntyneet Luokka:Vuonna 1952 kuolleet
Chihuahuankuusi

Chihuahuankuusi (Picea chihuahuana) on ainavihanta kuusilaji, jota tavataan Meksikossa. Se kasvaa 25–35 metriä korkeaksi, ja sen rungon halkaisija on 45–70 senttimetriä. Neulaset ovat vihreitä tai sinertäviä, ja ne ovat noin 2 cm pitkiä. Kävyt ovat 7–12 cm pitkiä, vihreitä ja muuttuvat kypsyessään ruskehtaviksi. Lajia tavataan Meksikossa Chihuahuan ja Durangon osavaltioiden kaakkoisosissa ja Nuevo Leónin osavaltion eteläosissa. Se kasvaa vuoristossa ja vuorenrinteillä 2 200–3 200 metrin korkeudessa. Lajin esiintymät ovat pirstaleisia ja pieniä. Chihuahuankuusen yksilömäärät ovat pienentyneet hakkuiden ja metsäpalojen takia, ja se luokitellaan erittäin uhanalaiseksi. == Lähteet == Luokka:Kuuset Luokka:Uhanalaiset kasvit
Rubiksantiini

Rubiksantiini on luonnollinen ksantofyllipigmentti, joka on väriltään punaoranssia. Luonnossa rubiksantiinia löytyy ruusunmarjoista. Vuoteen 2008 asti sitä käytettiin elintarvikevärinä E-koodilla E161d; sitä ei ole hyväksytty käytettäväksi EU:ssa, mutta sen käyttö on hyväksytty Australiassa ja Uudessa-Seelannissa, jossa se on listattu numerolla 161d. Rubiksantiinin kemiallinen kaava on C40H56O, moolimassa 552,9 g/mol, sulamispiste 160 °C ja CAS-numero 3763-55-1. Yhdiste tunnetaan myös nimillä (3R)-β-4-Caroten-3-ol ja Natural yellow 27. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Human Metabolome Database (HMDB): Rubixanthin * Food Component Database (FooDB): Rubixanthin * Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Rubixanthin * Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Rubixanthin Luokka:Kemialliset aineet
Olena Ptšilka

Olena Ptšilka, , oikea nimi Olha Kosatš, (29. kesäkuuta 1849 Hadjatš Pultavan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 4. lokakuuta 1930 Kiova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) oli kirjailija, etnografi ja yhteisövaikuttaja. Hänen tyttärensä oli Lesja Ukrajinka ja veljensä Myh’ailo Drahomanov. Ptšilka oli vuodesta 1925 Ukrainan tiedeakatemian kirjeenvaihtajajäsen. Hän kirjasi kansanlauluja, kansantapoja ja kokosi kansanomaisia kirjontamalleja Volynista. Hän julkaisi tutkimuksensa Ukrajinskyi ornament (1876, ’Ukrainalaista ornamentiikkaa’). Hän rahoitti Stepan Rudanskyin teoksen Spivomovky (1880, ”Laulavat rytmit”). Ptšilka alkoi 1883 jukaista omia runojaan ja novellejaan Zorja-lehdessä Lvivissä. Hänen ensimmäinen kokoelmansa nimi oli Dumky – merežanky (1886, ’Ajatuksia – Kirjontoja’). Ptšilka osallistui naisliikkeeseen toimittamalla ja julkaisemalla Natalija Kobrynskan kanssa ensimmäisen feministisen kalenterin Peršyi vinok (1887, ’Ensimmäinen viini’). Ptšilka asui 1890-luvulla Kiovassa, ja 1906–1914 hän oli Ridnyi krain ja sen kuukausiliitteen, lastenlehden Moloda Ukrajina (1908–1914) päätoimittaja ja julkaisija. Lapsille tarkoitettujen runojen ja kertomuksen lisksi Ptšilka kirjoitti näytelmiä ja käänsi ja muokkasi maailmankirjallisuuden klassikkoja. Hän kirjoitti myös lehtijuttuja, kirjallisuuskriittisiä esseitä, elämäkertoja ja omaelämäkerran. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ukrainalaiset kirjailijat Luokka:Ukrainalaiset toimittajat Luokka:Ukrainalaiset kääntäjät Luokka:Vuonna 1849 syntyneet Luokka:Vuonna 1930 kuolleet
Vain elämää (13. tuotantokausi)

Vain elämää -sarjan 13. tuotantokausi esitettiin Nelosella ja Ruudussa syksyllä 2022. 13. tuotantokaudelle osallistuivat Erika Vikman, Mikko Alatalo, Yona, Redrama, Pete Parkkonen, Meiju Suvas, Jyrki 69 sekä Tommi Läntinen. Syksyn 2022 televisiolähetykset alkoivat perjantaina 9. syyskuuta 2022 Saapuminen Satulinnaan -jaksolla. Siinä ohjelman esiintyjät kohtaavat toisensa tapahtumapaikalla Hirvensalmen Satulinna-hotellissa. Varsinaiset artistien tuotantoa esittelevät jaksot alkoivat viikkoa myöhemmin Mikko Alatalon tuotantoa tulkitsevalla Mikko Alatalon päivä -jaksolla. == Jaksot == Jakso Esityspäivä Katsojaluvut1 Päivän artisti/teema Esitetyt kappaleet 1 9. syyskuuta 2022 381 000 Saapuminen Satulinnaan 2 16. syyskuuta 2022 631 000 Mikko Alatalo 3 23. syyskuuta 2022 573 000 Erika Vikman 4 30. syyskuuta 2022 474 000 Redrama 5 7. lokakuuta 2022 514 000 Pete Parkkonen 6 14. lokakuuta 2022 505 000 Tommi Läntinen 7 21. lokakuuta 2022 520 000 Yona 8 28. lokakuuta 2022 532 000 Jyrki 69 9 4. marraskuuta 2022 504 000 Meiju Suvas 10 11. marraskuuta 2022 345 000 Yllätysbiisit 11 18. marraskuuta 2022 422 000 Ystävänpäivä 12 25. marraskuuta 2022 305 000 Vain elämää: Pelastakaa Lapset 13 2. joulukuuta 2022 159 000 Kooste kauden kappaleista Kaikki artistipäivien kappaleet 14 9. joulukuuta 2022 125 000 15 16. joulukuuta 2022 303 000 Vain elämää: Joulu 1 Keskikatsojamäärä televisiossa jakson ensiesityspäivänä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Vain elämää -sarjan jaksot Ruutu- suoratoistopalvelussa Luokka:Vain elämää -tuotantokaudet Luokka:Pelastakaa Lapset
Hamsterit (elokuva)

Hamsterit on vuonna 2023 ensi-iltansa saanut suomalainen elokuva, jonka on ohjannut Markku Pölönen. Se perustuu Veikko Huovisen samannimiseen romaaniin vuodelta 1957. Elokuvan ovat käsikirjoittaneet Pölönen ja Paula Vesala. Elokuvan nimiosaa esittää Peter Franzén. Elokuva kuvattiin Tampereella. Hamsterit-romaani on kuvattu myös kerran aikaisemmin. MTV3 esitti vuonna 1982 Pauli Virtasen ohjaaman kolmiosaisen Hamsterit-sarjan, jonka pääosassa oli Pentti Siimes. Elokuva on neljäs Veikko Huovisen romaanin filmatisointi valkokankaalle. Hamsterit tuli ensi-iltaan 4. tammikuuta 2023. == Arvosteluja == * Pertti Avola, Helsingin Sanomat: * Jussi U. Pellonpää, Forssan Lehti: * Tuomas Riskala, Katso: * Pilvi Meriläinen, Film-o-holic: * Päivi Valotie, Turun Sanomat: * Miia Hartikainen, Karjalainen: * Hannu Björkbacka, Keskipohjanmaa: * Antti Selkokari, Kulttuuritoimitus: * Hannu Liekso, Episodi: == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Hamsterit kuvataan Tampereella - hiiri toi viestin Huoviselta - Radio Suomi - Yle Areena * Peter Franzén: Hamsterit -elokuva kertoo, miten meidän pitäisi toimia toistemme kanssa, niin läheisten kuin tuntemattomienkin - Radio Suomen ilta, Olga Ketonen - Yle Areena Luokka:Markku Pölösen ohjaamat elokuvat Luokka:Vuoden 2023 suomalaiset elokuvat Luokka:Romaaneihin perustuvat elokuvat
Empagliflotsiini

Empagliflotsiini (C23H27ClO7) on glykosidijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä aikuistyypin diabeteksen hoitoon. Empagliflotsiini kuuluu WHO:n keskeisimpien lääkeaineiden luetteloon. ==Ominaisuudet ja käyttö== Empagliflotsiinin vaikutukset perustuvat siihen, että se estää natriumin- ja glukoosinkuljettajaproteiini 2:n toimintaa. Tämän seurauksena glukoosin takaisinimeytyminen munuaisissa estyy ja glukoosin eritys virtsaan kasvaa ja veren glukoosipitoisuus pienenee. Empagliflotsiinin on myös havaittu vähentävän sydäntapahtumia. Lääkeainetta käytetään aikuistyypin diabeteksen hoitoon ja sitä voidaan käyttää yhdessä insuliinin, metformiinin, pioglitatsonin ja linagliptiinin kanssa. Yhdiste annostellaan tablettina.Kurt Ritter: Antidiabetic Drugs (A10), Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2018. ==Haittavaikutukset== Empagliflotsiini voi aiheuttaa haittavaikutuksinaan virtsatietulehduksia, sukupuolielinten sieni-infektioita, liian alhaista verenpainetta ja erityisesti muiden diabeteslääkkeiden kanssa verensokeritason laskemista liian alhaiseksi eli hypoglykemiaa. ==Valmistus== Empagliflotsiinin synteesin lähtöaine on 2-kloori-5-jodibentsoehappo, josta muodostettu happokloridi reagoi fluoribentseenin kanssa. Muodostunut ketoni reagoi (3S)-3-hydroksitetrahydrofuraanin kanssa substituutiolla ja seuraavassa vaiheessa ketonin karbonyyliryhmä pelkistetään. Seuraava vaihe on reaktio suojatun glukonolaktonin kanssa, suojauksen poisto, metylointi ja metoksiryhmän eliminaatio. : ==Lähteet== Luokka:Diabeteslääkkeet Luokka:WHO:n tärkeimmät lääkkeet
Viktor Petrov

Viktor Petrov, salanimet: V. Domontovytš ja V. Ber, (22. lokakuuta 1894 Jekaterinoslav, Kiovan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 8. kesäkuuta 1969 Kiova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) oli ukrainalainen kirjailija, kirjallisuudentutkija, arkeologi ja etnografi. Hän oli Ševtšenkon tieteellisen seuran jäsen. Petrov valmistui Kiovan yliopistosta 1918 ja työskenteli vuodesta 1920 Ukrainan tiedeakatemian etnografisessa komissiossa. Hän oli Andri Lobodan kanssa sen julkaisun Etnohrafitšnyi visnyk päätoimittaja 1925–1929 ja komission johtaja 1927–1933. Hän harjoitti myös kirjallisuudentutkimusta ja oli kirjailijana lähellä ukrainalaisia uusklassikkoja. Hän pakeni 1944 länteen ja toimi sen jälkeen 1944–1945 Berliinissä sijaitsevan Ukrainan tieteellisen instituutin johtajana. Hän asettui sodan päätyttyä pakolaiseksi Müncheniin ja oli professorina Ukrainan vapaassa yliopistossa ja Ukrainan autokefaalisen ortodoksisen kirkon teologisessa akatemiassa. Hän oli Münchenissä ilmestyneen lyhytikäisen Arka- lehden toimituskunnan jäsen ja MUR-järjestön perustajia. Hän palasi 1949 Neuvostoliittoon ja työskenteli Moskovassa Neuvostoliiton aineellisen kulttuurin historian tutkimuslaitoksessa. Vuodesta 1956 hän opetti Ukrainan SNT:n tiedeakatemian arkeologisessa instituutissa Kiovassa ja oli sen tieteellisen arkiston intendentti. Petrov kirjoitti salanimellä romaaneja ja kertomuksia. Kirjallisuudentutkijana hän kirjoitti kirjoja ja artikkeleita Panteleimon Kulišista sekä artikkeleita tieteellisiin julkaisuihin Taras Ševtšenkosta, Grigori Skovorodasta ja aikalaiskirjallisuudesta. Hän kirjoitti 1940-luvulla bolsevikkien tuhoamista ukrainalaisista kulttuurihahmoista pamfletin, joka julkaistiin lännessä 1959. Etnografina Petrov kirjoitti kymmeniä artikkeleita esimerkiksi folkloren asemasta alueellisessa tutkimustyössä, auringosta ukrainalaisissa kansanuskomuksissa ja muusta kansanperinteeseen kuuluvista aiheista sekä artikkeleita Neuvosto-Ukrainan tietosanakirjaan. Hän osallistui arkeologina myöhäisen Tripoljen kulttuurin ja varhaisten slaavilaisten asuinpaikkojen kaivauksiin ja kirjoitti tutkimistaan aiheista kirjoja sekä artikkeleita tieteellisiin julkaisuihin. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ukrainalaiset kirjailijat Luokka:Ukrainalaiset kirjallisuustieteilijät Luokka:Ukrainalaiset arkeologit Luokka:Etnologit Luokka:Vuonna 1894 syntyneet Luokka:Vuonna 1969 kuolleet
Evert Nyman

Frans Evert Nyman (4. marraskuuta 1918 Mustasaari – 23. elokuuta 1985 Vaasa) oli suomalainen merikapteeni ja yritysjohtaja, joka sai merenkulkuneuvoksen arvonimen. Nymanin vanhemmat olivat kalastaja Frans Nyman ja Aina Holm ja puoliso vuodesta 1944 Ethel Constance Gullans. Nyman kävi kansakoulun ja lähti merille 18-vuotiaana. Talvisotaan osallistunut Nyman palveli 1940–1944 kauppalaivastossa. Hän valmistui aliperämieheksi vuonna 1945, yliperämieheksi vuonna 1946 ja merikapteeniksi vuonna 1949. Nyman työskenteli 1945–1954 Suomen Höyrylaivan rahti- ja matkustajalaivoilla ja sitten useilla eri Vaasan Varustamon ja Rederi Ab Vasa-Umeån eli myöhemmältä nimeltään Vaasanlaivojen aluksilla. Hoidettuaan jo vuodesta 1956 käytännössä Vasa–Umeån toimitusjohtajan tehtäviä hänet nimitettiin siihen vuonna 1961. Tehtävää hän hoiti vuoteen 1977 asti. Nyman oli lisäksi Matkatoimisto Polariksen perustaja ja yhtiön toimitusjohtaja 1960–1963. Hän oli myös perustamassa troolikalastusyrityksiä Finn-Fish ja Finn-Three ja oli yhtiöiden toimitusjohtaja 1948–1960. Nymanilla oli useita luottamustoimia ja hän oli merilain edellyttämänä arvio- ja katsastusmies Vaasassa. Merenkulkuneuvoksen arvonimen Nyman sai vuonna 1973.Kuolleita. Merenkulkuneuvos Evert Nyman. Helsingin Sanomat, 29.8.1985, s. 18. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset merikapteenit Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 1985 kuolleet
Heimo Saarinen

Heimo Olavi Saarinen (10. syyskuuta 1911 Ahlainen – 17. joulukuuta 2001 Raasepori) oli suomalainen laivuri, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai merenkulkuneuvoksen arvonimen. Saarisen vanhemmat olivat kalastaja Juho Fredrik Petterinpoika Saarinen ja Hilda Josefina Kallentytär Lindholm ja puoliso vuodesta 1935 Eeva Kyllikki Urholin. Saarinen kävi kansakoulun ja meni vuonna 1928 töihin A. Ahlström Osakeyhtiön palvelukseen alusten kansi- ja konemieheksi. Porin kaupungin palveluksessa hän työskenteli vuodesta 1935 kansimiehenä ja alusten päällikkönä, saatuaan Itämeren laivurin pätevyyden vuonna 1940. Laivanvarustajaksi Saarinen alkoi hankittuaan kaksi rahtialusta vuonna 1947 ja ryhdyttyään niiden avulla liiketoimintaa harjoittavan Vesihuolto-yhtiön toimitusjohtajaksi. Vuonna 1961 Saarinen perusti Reposaaren Hinaus -yhtiön ja vuonna 1969 Hangon Hinaus -yhtiön. Saarisen yhtiöstä kehittyi hinaus- ja meripelastusalan merkittävä toimija, enimmillään yhtiön käytössä oli yksitoista alusta. Saarinen toimi myös itse useiden alustensa päällikkönä. Hän myi yhtiönsä Effoalle vuonna 1981. Merenkulkuneuvoksen arvonimen hän sai seuraavana vuonna. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset laivanvarustajat Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1911 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
HP 95LX

HP 95LX on Hewlett-Packardin valmistama kädessä pidettävä kämmentietokoneen kaltainen "palmtop"-kokoluokan kannettava tietokone. Tietokoneessa oli mukana MS-DOS 3.22 ja Lotus 1-2-3. Tietokone tunnettiin myös koodinimellä Jaguar. Tietokone on seurausta tietokoneiden pienentymisestä "palmtop"-luokkaan: HP:n toimitusjohtaja John Young halusi kilpailla Japanista tulevien laitteiden kanssa. Tietokone julkaistiin vuonna 1991. 95LX aloitti HP:n palmtop-koneiden sarjan. Myöhemmin kämmentietokoneet syrjäyttivät palmtop-luokan kannettavat tietokoneet. == Lähteet == Luokka:Mobiilitietokoneet Luokka:Hewlett-Packard Luokka:Vuoden 1991 tietokoneet
Kanadan korkein oikeus

Kanadan korkein oikeus (engl: Supreme Court of Canada, SCC; ransk.: Cour suprême du Canada, CSC) on korkein tuomioistuin Kanadassa. Se muodostaa kaikkiin lopullisen oikeudellisen päätöksen sekä rikos-, hallinto-, siviili- ja valtiosääntöasioissa. Päätökset tuomioistuimessa päätetään enemmistöllä. Tuomioistuin koostuu 9 tuomarista. Tuomarit nimittää kenraalikuvernööri Kanadan pääministerin suosituksesta. Korkein oikeus päättää itse, mitä asioita se käsittelee lukuun ottamatta muutamia rikosoikeudellisia päätöksiä. Se sijaitsee Ottawassa art deco -tyylisessä rakennuksessa. Rakennuksen on suunnitellut Ernest Cormier. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Viralliset sivut (englanniksi ja ranskaksi) Luokka:Kanadan laki Luokka:Korkeimmat oikeudet Luokka:Ottawa
Alfred Deakin

Alfred Deakin (3. elokuuta 1856 – 7. lokakuuta 1919) oli australialainen poliitikko, joka toimi Australian toisena pääministerinä. Hän oli vuonna 1901 alkaneen Federation-liikkeen johtaja. Kolmen pääministerikautensa aikana seuraavan vuosikymmenen aikana (1903–1904, 1905–1908, 1909–1910) hänellä oli keskeinen rooli kansallisten instituutioiden perustamisessa. Deakinia pidetään yhtenä Australian vaikutusvaltaisimmista pääministereistä. Hän oli pääarkkitehti monille Australian politiittisille aatteille; kuten White Australia politiikka, protektionismi ja Brittiläisen imperiumin tukeminen – muodostivat perustan Australian sosioekonomiselle kehykselle pitkälle 1900-luvulle asti. The Enigmatic Mr Deakin: Australia’s second Prime Minister ==Lähteet== Luokka:Australian pääministerit Luokka:Vuonna 1856 syntyneet Luokka:Vuonna 1919 kuolleet
Ben Chifley

Joseph Benedict Chifley (22. syyskuuta 1885 – 13. kesäkuuta 1951) oli australialainen poliitikko, joka toimi Australian 16. pääministerinä vuosina 1945-1949. Hän oli myös Australian työväenpuolueen johtaja. Chifleystä tuli pääministeri vain kuukausi toisen maailmansodan jälkeen ja seuraavien neljän vuoden aikana hänen hallituksensa aloitti kunnianhimoisen ohjelman sosiaalisten uudistusten ja jälleenrakennussuunnitelmien toteuttamiseksi. Näitä olivat mm. hyvinvointivaltion laajentaminen, laajamittainen maahanmuutto-ohjelma sekä Australian National Universityn perustaminen. National Museum of Australia:Ben ChifleyAustralian Prime Ministers: BEN CHIFLEY Nykyään Ben Chifleyllä on ikoninen asema Australian työväenpuolueen piirissä. Chifley.org: Ben Chifley ==Lähteet== Luokka:Australian pääministerit Luokka:Puolueiden puheenjohtajat Luokka:Vuonna 1885 syntyneet Luokka:Vuonna 1951 kuolleet
Cantalupa

Cantalupa () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissaCantalupa Sapere.it Cantalupa Enciclopedia Treccani . Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 2 593 asukasta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Torinon metropolikaupungin kunnat
Arthur Fadden

Arthur William Fadden (13. huhtikuuta 1894 – 21. huhtikuuta 1973) oli australialainen poliitikko, joka toimi lyhyesti Australian 13. pääministerinä 29. elokuuta – 7. lokakuuta 1941. Hän oli Country Partyn (nyk. Australian kansallispuolue) johtaja vuosina 1940–1958. Hän oli ensimmäinen Queenslandissa syntynyt pääministeri ja ensimmäinen ja ainoa Country Partyn jäsen, josta tuli pääministeri omalla mandaatilla.Prime Ministers of Ausralia: Arthur Fadden ==Lähteet== Luokka:Australian pääministerit
Postglossaattorit

Postglossaattorit (myös kommentaattorit tai konsiliaattorit) olivat 1300-1400-luvuilla vaikuttanut oppineiden juristien koulukunta, jotka tutkivat roomalaisen oikeuden auktoritatiivisia tekstejä (etenkin Corpus iuris civiliksen Digesta ja Institutiones -osia) ja pyrkivät soveltamaan niitä käytännössä esiin nouseviin oikeudellisiin kysymyksiin. Nimitys "postglossaattorit" juontuu siitä, että heidät nähtiin 1100- ja 1200-luvuilla vaikuttaneiden glossaattorien työn jatkajina. Monet postglossaattoreista antoivat tutkimustyönsä ohessa runsaasti oikeudellisia neuvoja tai asiantuntijalausuntoja (lat. consilium). Pihlajamäki, Heikki: Keskiajan oikeushistoria. Gummerrus 2007, s. 72 Postglossaattoreista merkittävimpiä olivat Bartolus Sassoferratolainen (1314-1357) ja hänen oppilaansa Baldus Ubaldolainen (1327-1400). Myös Bartoluksen opettajan, Cino Pistoialaisen (1270-1336), vaikutus oikeustieteilijänä oli huomattava. Pihlajamäki, Heikki: Keskiajan oikeushistoria. Gummerrus 2007, s. 73 == Katso myös == *Ius commune *Reseptio *1100-luvun renessanssi *Juristioikeus *Keskiajan tiede == Lähteet == Luokka:Roomalainen oikeus Luokka:Yleinen oikeustiede Luokka:Keskiajan yhteiskunta
Stig Lundqvist

Stig Hugo Lundqvist (22. helmikuuta 1924 Maarianhamina – 21. toukokuuta 2007 Maarianhamina) oli suomalainen juristi, laivanvarustaja ja järjestö- ja yritysjohtaja, joka sai merenkulkuneuvoksen arvonimen. Lundqvistin vanhemmat olivat laivanvarustaja, merikapteeni Elis Hugo Lundqvist ja Anni Gustava Olofsson ja puoliso vuodesta 1947 Agneta Regina Palmer. Lundqvist tuli ylioppilaaksi vuonna 1943 Porissa ja valmistui Helsingin yliopistosta oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1948. Varatuomarin arvon hän sai vuonna 1950 ja valmistui samana vuonna vielä diplomiekonomiksi. Hän toimi 1950-luvun alkuvuosina asianajajana Maarianhaminassa, mutta oli samalla töissä sekä Lundqvistin suvun omistamassa varustamossa että Ahvenanmaan laivanvarustajien yhdistyksessä, jossa hän toimi ensin asiamiehenä ja sitten toimitusjohtajana aina vuoteen 1974 asti. Hänellä oli myös useita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä ja yritysten hallitusjäsenyyksiä, mukaan lukien Viking Linen hallituksen jäsenyys vuodesta 1987 ja hallituksen puheenjohtajuus 1990–1995. Lundqvist-varustamon toimitusjohtaja Stig Lundqvist oli 1978–1994. Merenkulkuneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1984. Hänen isoisänsä Mathias Lundqvist oli saanut yhdessä Frans Wilhelm Laineen kanssa ensimmäisenä Suomessa merenkulkuneuvoksen arvonimen, vuonna 1920. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomalaiset asianajajat Luokka:Suomalaiset järjestöjohtajat Luokka:Suomalaiset laivanvarustajat Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet
Antigua ja Barbudan kenraalikuvernööri

Antigua ja Barbudan kenraalikuvernööri () on maan hallitsijan, Yhdistyneen kuningaskunnan hallitsijan, virallinen edustaja sekä valtionpäämies Antigua ja Barbudalla. Kenraalikuvernöörin tulee olla syntyperäinen maan kansalainen ja hänet nimittää virkaan Yhdistyneen kuningaskunnan hallitsija Antigua ja Barbudan pääministerin ehdotuksesta. Kenraalikuvernöörin virka on lähinnä seremoniallinen, mutta hänellä on valtuudet julistaa maahan hätätila ja nimittää maan senaattiin 17 jäsentä. Kenraalikuvernöörin virka-asunto sijaitsee St. John’sissa, Antiguassa. Antigua ja Barbudan perustuslain mukaan kenraalikuvernöörin virkakausi on virallisesti "hänen majesteettinsa tahdosta". Kenraalikuvernöörin palkkio on 108 630 Itä-Karibian dollaria vuodessa. == Luettelo kenraalikuvernööreistä == Kuva Nimi Virkakausi Monarkki 1 Wilfred Jacobs 1. marraskuuta 1981 – 10. kesäkuuta 1993 Elisabet II 2 James Carlisle 10. kesäkuuta 1993 – 30. kesäkuuta 2007 3 Louise Lake-Tack 17. heinäkuuta 2007 – 13. elokuuta 2014 4 Rodney Williams 14. elokuuta 2014 – Lähde: == Lähteet == *
James Scullin

James Henry Scullin (18. syyskuuta 1876 – 28. tammikuuta 1953) oli Australian työväenpuolueen poliitikko ja Australian yhdeksäs pääministeri. Scullin johti työväenpuolueen hallitukseen vuoden 1929 vaaleissa. Hän oli ensimmäinen katolinen sekä irlantilais-australialainen, joka palveli Australian pääministerinä.Australian Prime Ministers: James Scullin Wall Streetin 1929 romahdus tapahtui vain kaksi päivää hänen viran vannomisen jälkeen, mikä merkitsisi suuren laman alkua myös Australiassa. Tämä hallitsikin hänen hallituskauttaan aina vuoteen 1931, jolloin Scullinin hallitus kaatui poliittisten erimielisyyksien vuoksi. Kaaoottisesta pääministerikaudestaan huolimatta Scullin pysyi yhtenä työväenpuolueen johtavana hahmona aina kuolemaansa asti. ==Lähteet== Luokka:Australian pääministerit
Rasmus Helveg Petersen

Rasmus Helveg Petersen (s. 17. kesäkuuta 1968 Kööpenhamina) on tanskalainen toimittaja ja Radikaalin Venstren poliitikko. Hän on istunut kansankäräjillä vuosina 2011–2015, 2015, 2018–2019 sekä vuodesta 2019 ja toiminut Tanskan kehitysapuministerinä vuosina 2013–2014 sekä ilmasto- ja energiaministerinä vuosina 2014–2015. ==Yksityiselämä== Rasmus Helveg Petersenin isä Niels Helveg Petersen oli Tanskan ulkoministeri 1990-luvulla ja isoisä Kristen Helveg Petersen opetus- ja kulttuuriministeri 1960-luvulla. Hänen veljensä Morten Helveg Petersen on meppi. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Rasmus Helveg Petersen Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla Luokka:Tanskan ministerit Luokka:Tanskalaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Deer Lodgen piirikunta

Deer Lodgen piirikunta () on Yhdysvaltojen Montanan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 9 421 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Anacondan kaupunki. Piirikunta on perustettu vuonna 1865. Anacondan kaupungin ja Deer Lodgen piirikunnan hallinnot on yhdistetty, ja Deer Lodgen piirikunta onkin ns. yhdistetty kaupunki-piirikunta (). == Väestö == Vuonna 2020 Deer Lodgen piirikunnan 9 421 asukkaasta valkoisia oli 91,7 %, mustia 1,5 %, alkuperäisasukkaita 1,4 % ja aasialaisia 0,6 %. 4,2 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 1,7 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Montanan piirikunnat
American Society of Agronomy

American Society of Agronomy (ASA) on vuonna 1907 perustettu Yhdysvalloissa toimiva tieteellinen ja ammatillinen järjestö, joka edistää tieteilijöiden, kouluttajien ja ammatinharjoittajien työtä maatalouden kehittämisen parissa. Järjestön tehtäviin kuuluu myös aiheeseen liittyvän tietouden välittäminen. Järjestön pääpaikka on Wisconsinin Madison, ja järjestö edustaa yli 12 000 sertifioitua ammattilaista ja yli 7 000 jäsentä.About ASA American Society of Agronomy American Society of Agronomy julkaisee digitaalisessa kirjastossaan vertaisarvioituja tutkimusjulkaisuja. Lisäksi järjestö tarjoaa muun muassa koulutusohjelmia ja tekee tiedepoliittisia aloitteita. American Society of Agronomylla on yhteistyösuhde Crop Science Society of American ja Soil Science Society of American kanssa. Kaikkia näistä järjestöistä tukee Agronomic Science Foundation. American Society of Agronomy sai alkunsa maataloustieteestä kiinnostuneiden henkilön kokoonnuttua tarkoitusta varten Chicagossa 31. joulukuuta 1907. Järjestön ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin Mark A. Carleton (1907–1908).ASA HISTORY American Society of Agronomy == Lähteet == Luokka:Maatalousjärjestöt Luokka:Yhdysvaltalaiset tiedeyhdistykset
Heidinesikko

Heidinesikko eli toukoheidinkukka, heidinkukka (Primula matthioliSuomen Lajitietokeskus: Heidinesikko – Primula matthioli Viitattu 24.5.2022., syn. Cortusa matthioli heidinkukkien suvussa) on monivuotinen purppuranpunakukkainen esikkokasvi, jota käytetään puutarhakasvina. Laji jaetaan yhteentoista alalajiin, joista useat esiintyvät Keski- ja Itä- Aasiassa, tyyppialalaji euroopanheidinesikko (subsp. matthioli) esiintyy Keski-Euroopassa. Tieteellinen lajinimi viittaa 1500-luvulla Italiassa eläneeseen Pietro Andrea Mattioliin. == Alalajeja == * himalajanheidinesikko (subsp. brotheri) * euroopanheidinesikko (subsp. matthioli) * kiiltoheidinkukka (subsp. turkestanica, syn. Cortusa turkestanica) == Lähteet == Luokka:Esikot
Uolevi Kettinen

Eino Uolevi Kettinen (25. marraskuuta 1920 Viipuri – 14. kesäkuuta 1996 Helsinki) oli suomalainen upseeri, joka toimi Suezin vuoden 1956 ja Kyproksen vuoden 1964 YK:n suomalaisosastojen ensimmäisenä komentajana. Uolevi Kettinen valmistui ylioppilaaksi keväällä 1939 Viipurin lyseosta. Aktiiviupseeritutkinnon hän suoritti Kadettikoulussa vuonna 1941. Jatkosotaan hän osallistui nuorempana upseerina ja komppanian päällikkönä Kevytosasto 5:ssä Uhtualla. Sotien jälkeen Kettinen palveli osaston johtajana Helsingin komennuskomppaniassa ja opetusupseerina Maasotakoulussa. Vuosina 1951-1952 hän palveli toimistoupseerina Pääesikunnan ulkomaanosastolla, vuosina 1955-1956 puolustusvoimain komentajan adjutanttina, vuosina 1956-1957 YK:n suomalaisen komppanian päällikkönä ja vuosina 1958-1963 toimistoupseerina ja sotilasasiamiestoimiston päällikkönä pääesikunnan ulkomaanosastossa. Vuonna 1963 Kettinen komennettiin pääesikunnan järjestelytoimistoon erikoistehtäviin. Sen jälkeen hän toimi huhtikuu-syyskuu 1964 YK:n Kyproksen suomalaisjoukkojen komentajana. Hänet ylennettiin everstiluutnantiksi vuonna 1961. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset everstit Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 1996 kuolleet
Kuherruskuukausi

Kuherruskuukausi on häitä seuraava vastanaineiden siirtymäriitti ja irtiotto sosiaalisista ympyröistään ja avioliiton ulkopuolisista velvollisuuksistaan. Tuoreilla aviopareilla on nykyisin usein tapana viettää kuherruskuukautensa lomailemalla jossain eksoottisessa lomakohteessa. Kuherruskuukausi on nykymuodossaan melko tuore perinne. Kuherruskuukausia alettiin pitää 1800-luvun lopulla, ja niistä tuli kulttuurinen tapa vasta 1900-luvun puolivälissä. Ennen sitä vastanaineet olivat viettäneet vain hääyön, joka ei kuitenkaan yleensä ollut edes täysin yksityinen. 1900-luvun alkupuolella jotkut tuoreet avioparit tekivät yhdessä lyhyen matkan lähiseudulleen. Nykyaikana moni vastanainut pari lähtee hääpäivänsä jälkeen viikoksi tai pidemmäksi aikaa romanttiselle ja tarkkaan suunnitellulle lomalle kauas eksoottisille kaukomaille. Kuherruskuukausiperinnettä sen alkuaikoina tutkineiden sosiologien mukaan kuherruskuukausi on tärkeä vaihe avioliiton kehityksessä. Kuherruskuukauden aikana aviopari kehittää välilleen seksisuhteen ja kyvyn elää yhdessä. Nykyaikana kuherruskuukausi on nähty myös tapana, jolla aviopari vakuuttaa itselleen tehneensä oikean valinnan, jota ”täydellinen” kuherruskuukausikokemus vahvistaa. Kuherruskuukauden eksoottinen ympäristö tarjoaa lisäksi aistikokemuksia ja antaa parille yhteisen identiteetin paikassa, jossa heidät nähdään vastanaineina. ==Lähteet== Luokka:Avioliitto
Gustafsberg

Gustafsberg voi tarkoittaa seuraavia: * Gustafsberg, sukunimenä: ** Harri Gustafsberg, suomalainen poliisi, tietokirjailija ja valmentaja ** Jutta Larm, ent. Gustafberg (s. 1973), suomalainen hyvinvointiyrittäjä, personal trainer, fitness-urheilija, seksuaaliterapeutti ja luennoitsija. ==Viihde== * Komppania Ketonen & Gustafsberg, suomalainen tv-sarja ==Paikkoja== * Gustafsberg, alue Ruotsissa Uddevallan kunnassa * Villa Gustafsberg, historiallinen huvila Ruissalossa, Turussa ==Muut== * MV Gustafsberg VII, ruotsalainen moottorilaiva ==Katso myös== * Gustavsberg
Theodor Bergmann (maataloustieteilijä)

Theodor Bergmann (7. maaliskuuta 1916 Berliini – 12. kesäkuuta 2017Be Encyclopedia of Marxism) oli saksalainen maataloustieteilijä ja vasemmistolainen ajattelija.Theodor Bergmann obituary The Guardian Bergmann syntyi reformijuutalaisuutta edustaneen rabbi Juliuksen ja tämän vaimon Hedwigin (o.s. Rosenzweig) pojaksi. Hän liittyi kommunistiseen liikkeeseen 11-vuotiaana. Vuonna 1929 hän liittyi Saksan kommunistisen puolueen opposition (KPO) nuorisosiipeen, joka tuli tunnetuksi myös "brandleriittien" nimellä johtohamonsa Heinrich Brandlerin mukaan. Myös Bergmannin veljet Alfred ja Josef kuuluivat oppositiokommunisteihin, joiden johdossa toimivat Josif Stalinin vastaiset ajattelijat. Adolf Hitlerin noustua Saksassa valtaan Bergmann lähti maanpakoon. Hän vietti aikaansa myös Palestiinan alueella, mutta lähti 19-vuotiaana Sudeettialueille Saksan ja Tšekkoslovakian rajalle auttamaan KPO-tovereitaan näiden maanalaisessa poliittisessa työssä. Natsien vallattua sudeettialueet vuonna 1938 Bergmann lähti Ruotsiin, jossa vietti toisen maailmansodan ajan. Hän osallistui työväenliikkeen jälleenrakentamiseen palattuaan Saksaan vuonna 1946 ja oli johtava Gruppe Arbeiterpolitikin jäsen. Bergmann kuitenkin turhautui 1950-luvun alun vasemmistolaisen politiikan näkymiin ja luopui aktiivisesta politiikan teosta. Bergmann väitteli tohtoriksi maataloustieteessä vuonna 1955. Hänestä tuli stuttgartilaisen Hohenheimin yliopiston professori vuonna 1973. Hän opetti myös muualla Saksassa ja muissa Euroopan maissa. Hän julkaisi uransa aikana lukuisia kirjoja ja artikkeleita maatalouden kansainvälisistä kehityskuluista. Bergmann jäi eläkkeelle vuonna 1981. Tämän jälkeen hän omistautui varsinkin kommunistisen liikkeen historian dokumentoinnille. Hän julkaisi laajan valikoiman historioita, elämäkertoja ja analyysejä aiheesta. Bergmann kävi Isossa-Britanniassa haastattelemassa sotilasta, parlamentaarikko Sir Fitzroy Macleania kuukausia ennen tämän kuolemaa (1996). Omaelämäkertateoksessaan hän kiitti Macleania siitä, että monista muista konservatiiveista poiketen hän oli periaatteellinen fasismin vastustaja. Bergmann myös kirjoitti brittiläiseen Revolutionary History -lehteen. Bergmann liittyi saksalaispuolue Vasemmistoon, kun se perustettiin vuonna 2007. Hän oli poliittisesti aktiivinen puhujana ja kirjoittajana kuolemaansa saakka. Hän julkaisi vuodesta 2009 lähes vuoden välein uuden kirjan. Viimeinen hänen kirjoistaan ilmestyi hänen kuolinvuonnaan. Bergmannin elämänkumppani Gretel Steinhilber kuoli vuonna 1994. Bergmann itse kuoli 101-vuotiaana lyhyen sairastamisen jälkeen. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset maataloustieteilijät Luokka:Saksalaiset kommunistit Luokka:Vuonna 1916 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet saksalaiset
Theodor Bergmann

Theodor Bergmann voi viitata seuraaviin henkilöihin: * Theodor Bergmann, liikemies (1850–1931) * Theodor Bergmann, maataloustieteilijä (1916–2017) * Theodor Bergmann, jalkapalloilija (s. 1996)
Dominique Walter

Dominique Walter (oik. Dominique Michel Francois Gruère, s. 22. toukokuuta 1942 Pariisi, Ranska – 26. elokuuta 2013) oli ranskalainen laulaja. Walter edusti Ranskaa Eurovision laulukilpailussa 1966 kappaleella Chez nous ja sijoittui kilpailun 16:nneksi. Sijoitus oli Ranskan siihen mennessä huonoin. Laulaja Michèle Arnaud oli Dominique Walterin äiti. ==Diskografiahttps://www.discogs.com/artist/285193-Dominique-Walter== ===EP:t=== *Pourquoi Ne Viens-Tu Pas (1965) *S'en Vient Le Temps (1965) *Qui Lira Ces Mots ‎ (1966) *Les Petits Boudins (1967) *Mrs Applebee (1967) *Les Années 70 (1968) *Petites Annonces (1969) ===Singlet=== *L'amour Comme Il Va (1965) *Chez Nous (1966) *E Pericoloso L'amour (1966) *Johnsyne Et Kossigone (1967) *Les Petits Boudins (1967) *Plus Dur Sera Le Chut / L'Atlantique Ce Soir (1968) *La Complainte Du Partisan (1969) *La Vie Est Une Belle Tartine / Sarah (1969) *Barbara / La Liberté (1970) *Tu Seras Un Homme Mon Fils (1971) *Tu Viens D'Irlande / Ou Va La Chance ==Lähteet== Luokka:Ranskalaiset laulajat Luokka:Ranskan euroviisuedustajat Luokka:Vuoden 1966 euroviisuedustajat Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Trilok Gurtu

Trilok Gurtu (s. 30. lokakuuta 1951 Mumbai) on intialaissyntyinen, Saksaan asettunut lyömäsoittaja. Hän on lähestymistavaltaan eklektinen.Trilok Gurtu AllMusic Hänen tyyliään on usein kuvailtu intialaisen musiikin ja jazzin sekoitukseksi, mutta hän itse on kiistänyt luonnehdinnan itsestään "jazzmuusikkona". Gurtu on perinteisten intialaissoitinten, kuten sitarin ja tablan lisäksi sisällyttänyt yhtyeeseensä muun muassa kitaran ja sähköbasson.Trilok Gurtu Modern Drummer Gurtu syntyi musikaaliseen perheeseen. Hänen isoisänsä oli sitaristi, ja hänen äitinsä Shobha Gurtu oli intialaisen klassisen musiikin laulaja. Gurtu aloitti tablansoiton opiskelun 6-vuotiaasta ja sai 1970-luvun puolessavälissä kansainvälistä huomiota esiintymällä Charlie Marianon ja John Tchicain kanssa. Vuonna 1977 hän esiintyi Asha Bhoslen säestäjänä tämän konserteissa New Yorkissa. Vuosina 1976–1978 Gurtu oli trumpetisti Don Cherryn yhtyeen jäsen. Vuonna 1978 hän muutti Hampuriin. Pian tämän jälkeen hän kiersi belgialaisen kitaristi Philip Catherinen kanssa ja levytti Catherinen sekä Charlie Marianon kanssa albumin End of August. Vuosina 1984–1988 Gurtu oli jäsenenä Oregon-yhtyeessä. Kesällä 1993 hän kiersi Euroopassa duoesiintyjänä Joe Zawinulin kanssa. Hän myös levytti Zawinulin ja Pat Methenyn kanssa albumin Crazy Saints. Kesällä 1998 Gurtu kiersi Andy Summersin ja Larry Coryellin kanssa. Gurtun yhteistyökumppaneiden joukossa ovat olleet myös muiden muassa sellaiset jazzin ja rockin esittäjät kuin John McLaughlin, Ralph Towner, David Gilmore, Jan Garbarek, Bill Evans ja Nana Vasconcelos. Hän on esiintynyt myös Katia ja Marielle Labèquen pianistiduon ja tanssija Carolyn Carlsonin kanssa. Down Beat -lehden kyselyissä Gurtu on toistuvasti tullut nimetyksi parhaaksi lyömäsoittajaksi. == Lähteet == Luokka:Intialaiset lyömäsoittajat Luokka:Tablansoittajat Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt