EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Lunden kirkko

Lunden kirkko voi tarkoittaa seuraavia: * Lunden kirkko, kirkko Nomen kunnassa Norjassa * Lunden kirkko, kirkko Nordre Landin kunnassa Norjassa * Lunden kirkko, kirkko Sirdalin kunnassa Norjassa
Trygve Rønningen

Trygve Rønningen (s. 7. kesäkuuta 1968 Dokka) on norjalainen toimittaja ja televisiojuontaja, joka aloitti uransa Oppland Arbeiderbladissa vuosina 1988–1989 sekä VG:ssä vuonna 1990. Hän työskenteli TV 2 -kanavalla sen perustamisesta 1991 lähtien ja juonsi useita ohjelmia, muun muassa Big Brotheria ja Jeopardy-tietokilpailua. Vuonna 2000 hän lähti TV 2:lta uuden kanavajohtajan kanssa muodostuneiden erimielisyyksien vuoksi ja työskenteli sen jälkeen ohjelmapäällikkönä P4-radiokanavalla 2003–2006, TV3:lla ja Viasatilla 2006–2011, tuotantoyhtiö Mastiffin toimitusjohtajana 2011–2013, P4-kanavan johtajana 2014–2015 ja MTG Norgen hallintojohtajana 2015–2016. Vuonna 2017 hän palasi TV 2:lle kanavajohtajan ominaisuudessa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjalaiset toimittajat Luokka:Norjalaiset televisiojuontajat Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mexicat

Mexicat olivat chichimeekkeihin kuulunut ryhmä, joka asui asteekkien valtakaudella Meksikon laaksossa. He olivat omien kertomustensa mukaan tulleet laaksoon pohjoisen ja etelän kautta. He omaksuivat laaksossa aiemmin asuneilta ihmisryhmiltä nahuatlin kielen. Meksikot liittoutuivat joidenkin toisten ihmisryhmien kanssa ja tämä liittouma valvoi muita alueen ihmisryhmiä. Meksikon laaksossa ja sitä ympäröineillä vuorten rinteillä alettiin viljellä maata 600 ekr. Tuolloin alueella rakennettiin kastelukanavia. Mexicoja oli palkkasotureina Chulhuacánin kaupunkivaltiossa. == Lähteet == Luokka:Meksikon alkuperäiskansat
Linn T. Sunne

Linn Tormodsdatter Grøndahl Sunne (s. 2. joulukuuta 1971 Kongsberg) on norjalainen opettaja ja lasten- ja nuortenkirjailija. Vuodesta 2019 hän on toiminut Nordre Landin varapormestarina. Hän edustaa työväenpuoluetta. ==Bibliografia== * Stjernestøv (2000) * Under morelltreet (2001) * Luna (2003) * Min venn himmelen (2005) * Størst (2006) * Happy (2007) * Blå Blondie (2008) * Mystiske gjester (2009) * Venner og uvenner (2010) * Pistolen (2010) * Saiko (2011) * Hundre raketter og ett skudd (2011) * Kjelleren (2011) * Lille ekorn (2012) * Tyven på fjellet (2012) * Alt du an ønske deg (2014) * Lett lykkelig (2016) * Jenta i Blindgata (2016) * Apropos forelska (2016) * Margrete 1 (2017) * Katarina den store (2018) * Kleopatra (2018) * Enkekeiserinne Cixi (2020) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Norjalaiset opettajat Luokka:Norjalaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Slime Rancher

Slime Rancher on ensimmäisen persoonan elämän simulaatioseikkailuvideopeli, jonka on kehittänyt ja julkaissut amerikkalainen indie-studio Monomi Park. Peli julkaistiin ennakkoversiona tammikuussa 2016, ja se julkaistiin virallisesti Windowsille, macOS:ille, Linuxille ja Xbox Onelle 1. elokuuta 2017. Luokka:Vuoden 2016 videopelit Luokka:Yhdysvalloissa kehitetyt videopelit Luokka:Indie-videopelit
Paholaisen enkelit

Paholaisen enkelit (The Tarnished Angels) on Douglas Sirkin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1957. William Faulknerin romaaniin perustuva mustavalkoinen melodraama kertoo 1930-luvun lama-aikana Yhdysvaltoja kiertävän taitolentäjän perheestä ja sen kanssa ystävystyvästä lehtimiehestä. Pääosissa näyttelevät Rock Hudson, Robert Stack, Dorothy Malone ja Jack Carson. ==Vastaanotto== Mikael Fränti tunnusti elokuvan tv-esityksen alla Helsingin Sanomissa vuonna 1992, että elokuva on parempi kuin hän muistikaan. Hänestä se kuvaa tarkasti 1930-luvun pulavuosien tunnelmaa ja kolmiodraaman henkilöhahmot ovat realistisen raadollisia, toisin kuin Sirkin muissa melodraamoissa. Tv-maailma-lehdessä vuonna 2024 Pertti Avola kirjoitti Paholaisen enkelien osoittautuneen Sirkin parhaimpiin ja verevimpiin kuuluvaksi melodraamaksi, jota myös kirjailija Faulkner piti parhaana oman tarinansa elokuvasovituksista. Hän antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä. ==Lähteet== Luokka:Douglas Sirkin ohjaamat elokuvat Luokka:Vuoden 1957 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat Luokka:Romaaneihin perustuvat elokuvat Luokka:Elokuvat ilmailusta
Rubí (1731)

Rubí oli Espanjan laivaston vuonna 1731 palvelukseen otettu kaksikantinen 66-tykkinen linjalaiva. == Valmistus == Alus tilattiin Pasajesista. Se otettiin palvelukseen 31. heinäkuuta 1731.Winfield et al 2023 s. 179 == Palvelus == Alus lähti tammikuussa 1730 Cornejon seitsemän linjalaivan laivueessa Santanderista. Alus saapui marraskuussa laivueen mukana Ferroliin, mistä se lähti 20. huhtikuuta 1731 edelleen laivueeseen liitettynä Barcelonaan päällikkönään Diego de Landa. Barcelonassa laivue liitettiin Marqués de Marin laivastoon. Lokakuussa se suojasi laivaston mukana joukkojenkuljetussaattueen Livornoon. Alus saapui 30. marraskuuta Cádiziin. Se siirrettiin 18. toukokuuta 1732 huollettavaksi La Carracaan. Kesäkuussa 1732 alus lähti Cádizista Cornejon laivastossa Oranin sotaretkelle. Se suojasi elokuussa Cádizista Infanten, Gallo Indianon, fregatti Pingue Pópulon kanssa 17 rahtialuksen saattueen Veracruziin päällikkönään Rodrigo de Torres. Saattueeseen kuului vielä linjalaiva Lanfranco, joka oli varustettu kaapparikirjalla. Saattue oli 14. syyskuuta Puerto Ricossa, mistä se jatkoi 20. syyskuuta Veracruziin. Saattue saapui 24. lokakuuta Veracruziin. Alus suojasi 25. toukokuuta 1733 Veracruzista Infanten ja Gallo Indianon kanssa 16 rahtialuksen saattueen Havannaan, jonne saavuttiin 24. kesäkuuta. Alus suojasi 13. heinäkuuta Havannasta Infanten, Áfrican ja Gallo Indianon kanssa 19 jalometalleja ja -kiviä kuljettaneen rahtialuksen saattueen Cádiziin. Alus upposi 15. tammikuuta myrskyssä Bahaman kanavassa 80 mailia etelään Florida Keysistä. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Espanjan laivaston linjalaivat
James Garner (jalkapalloilija)

James David Garner (s. 13. maaliskuuta 2001 Birkenhead) on englantilainen jalkapalloilija. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Evertonia. Garner on 182 senttimetriä pitkä ja pelaa puolustavana keskikenttäpelaajana. Hän pystyy pelaamaan myös monia muita paikkoja kuten oikeaa keskikenttää ja laitapakkina. Garner aloitti uransa Manchester Unitedissa kahdeksanvuotiaana vuonna 2009. Hän pelasi edustusjoukkueessa ensimmäisen valioliigaottelunsa helmikuussa 2019. Kausina 2020–2022 hän pelasi lainalla mestaruussarjan Watfordissa ja Nottingham Forestissa. Garner on marraskuusta 2017 alkaen edustanut Englannin nuorisomaajoukkueita alle 17-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Hän voitti vuonna 2023 alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2023; hän pelasi turnauksessa joukkueensa kaikki kuusi ottelua ja viimeistä alkulohko-ottelua lukuun ottamatta täydet minuutit. == Lähteet == Luokka:Englantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Juan Bermudo

Juan Bermudo (n. 1510 – n. 1565) oli espanjalainen musiikkiteoreetikko, säveltäjä ja fransiskaaneihin kuulunut munkki.Otavan iso musiikkitietosanakirja (toim. Ala-Könni ja muut), ISBN 951-1-02380-2 Bermudon keskeisin julkaisu on Declaración de instrumentos musicales (1555), jossa käsitellään ajan tyypillisiä soittimia ominaisuuksineen. Teos on tärkeä 1500-luvun esityskäytäntöjen lähde. Bermudon sävellystuotantoon kuuluu urkuteoksia. == Lähteet == Luokka:Musiikkiteoreetikot Luokka:Espanjalaiset säveltäjät Luokka:Renessanssisäveltäjät Luokka:Fransiskaanit Luokka:Vuonna 1510 syntyneet Luokka:Vuonna 1565 kuolleet
Elli Pajukanta

Elli Pajukanta (o.s. Tuomisto; 24. lokakuuta 1922 Ilmopohja, Jyväskylän maalaiskunta – 4. heinäkuuta 2012Rautjoki 1994, s. 457) oli suomalainen runoilija. Hän on sanoittanut sota-aikana suosituksi tulleen ”Vartiossa”-laulun. ==Elämä== Elli Tuomisto syntyi Päijänteen rannalla sijaitsevassa Ilmopohjan kylässä, josta on parin kilometrin matka Säynätsalon saareen. Hän muutti Säynätsaloon vuonna 1946. Pajukanta voitti nuoruudessaan Keski-Suomen työväenopistojen välisen kirjoituskilpailun.Rautjoki 1994, s. 255 Hän kirjoitti satoja runoja, ja niitä on julkaistu jo 1950-luvulla Säynätsalo- lehdessä.Rautjoki 1994, s. 244, 457 Pajukannan runoissa käsiteltiin usein elämän arkea, iloa ja huolia. Toistuvana ja voimakkaana teemana olivat lapset ja luonto. ==Vartiossa== Tuomisto oli 17-vuotias, kun hän vuonna 1940 kirjoitti runon ”Vartiossa”. Se julkaistiin Työn Voima -lehdessä, josta sen lukenut Lassi Utsjoki päätti säveltää runon pohjalta laulun. Ture Aran levyttämästä laulusta tuli sota-ajan kuunnelluimpia lauluja.Rautjoki 1994, s. 364 Laulua siteerataan vuonna 1955 ilmestyneessä Tuntematon sotilas -elokuvassa, jossa Tarmo Mannin esittämä Honkajoki ihmettelee, miten yhtä ja samaa miestä voidaan pitää vartiossa koko ajan. ==Teokset== *Tuulen siipien suojassa. Runoja. Monexmedia, 2000. ==Lähteet== * Sarja: JYY:n kotiseutusarja, n:o 32 ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Seija Salmiala

Seija Annukka Salmiala (s. 22. heinäkuuta 1943 Helsinki) on suomalainen viulisti ja musiikkipedagogi.Seija Salmialan rahasto Suomen Kulttuurirahasto, viitattu 1.3.2024Otavan iso musiikkitietosanakirja (toim. Ala-Könni ja muut), ISBN 951-1-02380-2 Salmiala adoptoitiin Bruno Salmialan perheeseen vuonna 1945. Hän aloitti viulutunneilla käymisen 6-vuotiaana ja aloitti ylioppilaaksi kirjoitettuaan vuonna 1961 opiskelun Sibelius-Akatemiassa. Häntä opetti siellä Arno Granroth. Salmiala opiskeli myös Helsingin yliopistossa musiikkitiedettä, estetiikkaa ja fonetiikkaa. Hän valmistui filosofian maisteriksi vuonna 1965 ja suoritti filosofian lisensiaatin lisensiaatin tutkinnon vuonna 1975. Salmiala sai Suomen Kulttuurirahaston apurahan vuonna 1966 ja pääsi opintojaksolle Pariisiin. Pariisissa hänen opettajanaan oli Gabriel Bouillon. Salmiala osallistui myös kesäkursseille Salzburgissa ja Nizzassa. Salmiala piti ensikonserttinsa vuonna 1964 ja sai Kuopion viulukilpailun kolmannen palkinnon vuonna 1973. Hän oli Jean Sibelius -viulukilpailun sihteerinä vuosina 1970 ja 1975. Salmiala on toiminut sihteerinä myös Suomen Solistiyhdistyksessä ja Pariisin taiteilijakaupungin säätiössä. Hän laati oppikirjat Säveltapailu B ja Säveltapailu C sekä harjoitusvihon Säveltapailu 4. Lisäksi hän suomensi Galamianin viulumetodin. Vuoteen saakka 2002 Salmiala työskenteli Sibelius-Akatemiassa säveltapailun lehtorina. Hän oli vuodesta 1972 naimisissa pianisti Timo Mikkilän kanssa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset viulistit Luokka:Suomalaiset musiikkipedagogit Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Psilotopsida

Psilotopsida on pieni kasvien luokka, johon kuuluu kolme sukua ja 12 lajia. Nämä kasvit ovat primitiivisiä itiöiviä kasveja, joilla ei ole juuria tai lehtiä. Niiden rakenne on hyvin yksinkertainen verrattuna monimutkaisempiin kasveihin, Psilotopsidoilla ei ole varsinaisia lehtiä, vaan niiden fotosynteesi tapahtuu pienten suomumaisia rakenteita sisältävien oksastojen avulla. Psilotopsidat ovat usein kääpiömäisiä ja elävät luonnostaan kosteissa trooppisissa ja subtrooppisissa ympäristöissä eri puolilla maailmaa. Niitä löytyy erityisesti sademetsistä, kosteikoista, lehtimetsistä ja vuoristoalueiden kosteikoista. Näitä kasveja on tavattu esimerkiksi Aasiassa, Afrikassa, Etelä-Amerikassa, Australiassa ja Tyynenmeren saarilla. Ne viihtyvät yleensä varjoisissa ja kosteissa ympäristöissä, kuten lehtomaisissa alueissa tai kosteikoilla, joissa ne voivat kasvaa sammalen ja muiden kosteikkokasvien kanssa. == Suvut == * Haarusanikkaiset (Psilotum) * Tmesipteris * Psilotopsis ==Lähteet== Luokka:Saniaiset
Liar (Silia Kapsiksen kappale)

Liar on kyproksenkreikkalaistaustaisen australialaisen laulajan Silia Kapsiksen esittämä kappale, joka julkaistiin 1. maaliskuuta 2024. Kapsis edusti kappaleella Kyprosta vuoden 2024 Eurovision laulukilpailussa Malmössä. Kappale tuli finaalissa 15. sijalle 78 pisteellä. == Lähteet == Luokka:Kyproksen euroviisuedustuskappaleet Luokka:Vuoden 2024 euroviisuedustuskappaleet
Polyvinylideenikloridi

Polyvinylideenikloridi eli PVDC on halogenoituihin polyolefiineihin kuuluva polymeeri, jonka monomeeri on vinylideenikloridi. Polyvinylideenikloridilla on useita käyttökohteita. == Ominaisuudet == Polyvinylideenikloridi on termoplastinen polymeeri. Polymeerin molekyylimassa on tavanomaisesti 105 000–125 000 g/mol. Sen sulamispiste on 198–205 °C, mutta kuumennettaessa yli 125 °C se alkaa hajota muodostaen muun muassa vetykloridia. Polyvinylideenikloridin lasisiirtymälämpötila on -19– -11 °C. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee esimerkiksi tetrahydrofuraaniin ja ketoneihin. Kiteisyysaste vaikuttaa liukoisuuteen ja amorfinen polymeeri liukenee helpommin kuin kiteinen. Polyvinylideenikloridin kiteisyysaste vaihtelee huomattavasti valmistustavasta riippuen. Jos polymeerisula jäähtyy hitaasti, on tuote amorfinen. Hitaan jäähdytyksen seurauksena muodostuu kova ja korkeakiteinen polymeeri. Aine kestää hyvin useiden kemikaalien vaikutuksia. Sen tiheys on 1,67–1,94 g/cm3. Vesihyöry ja muut kaasut läpäisevät polyvinylideenikloridin huonosti.Jérôme Vinas & Pierre Emmanuel Dufils: "Poly(Vinylidene Chloride)", teoksessa Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2012.B. A. Howell & D. E. Beyer: "Vinylidene Chloride Polymers", teoksessa Encyclopedia of Polymer Science and Technology, John Wiley & Sons, New York, 2011. ==Valmistus ja käyttö== Polyvinylideenikloridia valmistetaan vinylideenikloridista useimmiten radikaalipolymeroinnilla emulsiona tai suspensiona vedessä. Reaktio tapahtuu happamissa oloissa noin 60–80 °C:n lämpötilassa. Radikaali-initiaattorina reaktiossa käytetään niin epäorgaanisia kuin orgaanisiakin peroksideja ja katalyyttieinä Ziegler–Natta-katalyyttejä. Vinylideenikloridin lisäksi käytetään usein komonomeerejä, kuten vinyylikloridia, akryylinitriiliä tai akrylaatteja. Polyvinylideenikloridista valmistetaan erityisesti kalvoja ja kuituja. Niitä käytetään muun muassa elintarvikepakkauksissa, paperin pinnoittamiseen, suodatinmateriaaleina sekä köysien ja tekstiilien valmistamiseen. == Lähteet == Luokka:Polymeerit
We Will Rave

We Will Rave () on itävaltalaisen laulajan Kaleenin esittämä kappale, joka julkaistiin 1. maaliskuuta 2024. Kaleen edusti kappaleella Itävaltaa vuoden 2024 Eurovision laulukilpailussa Malmössä. Kappale tuli finaalissa 24. sijalle saatuaan yhteensä 24 pistettä, joista 5 yleisöltä ja 19 tuomareilta. Kappaleen sanoittajat ovat Anderz Wrethov, Jimmy Joker, Kill J ja Thomas Stengaard. == Lähteet == Luokka:Itävallan euroviisuedustuskappaleet Luokka:Vuoden 2024 euroviisuedustuskappaleet
Dizzy (kappale)

Dizzy () on englantilaisen laulajan Olly Alexanderin esittämä kappale, joka julkaistiin 1. maaliskuuta 2024. Olly Alexander edusti kappaleella Yhdistynyttä kuningaskuntaa vuoden 2024 Eurovision laulukilpailussa finaalissa Malmössä. Kappale tuli kilpailun finaalissa 18. sijalle saaden yhteensä 46 pistettä, joista 0 yleisöltä ja 46 raadeilta. == Lähteet == Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan euroviisuedustuskappaleet Luokka:Vuoden 2024 euroviisuedustuskappaleet
Atelektaasi

Atelektaasi on keuhkon osan tai harvemmin koko keuhkon kasaanpainuminen ja ilmattomuus.Atelectasis Mayo Clinic 8.11.2023, viitattu 1.3.2024 Atelectasis Penn Medicine, viitattu 1.3.2024 Sen yleisin syy on nukutuksessa toteutettu leikkaus.Atelectasis Cleveland Clinic, viitattu 1.3.2024 Jonkinasteinen atelektaasi on tavanomainen suuren leikkauksen jälkeen. Atelektaasi voi johtua taustalla olevista keuhkosairauksista, joihin kuuluvat astma, COVID-19, keuhkokuume, bronkiektasia, keuhkoahtauma, kystinen fibroosi, tuberkuloosi, keuhkofibroosi, pleuroeffuusio, äkillinen hengitysvaikeusoireyhtymä ja kasvaimet.What to know about atelectasis and lung cancer Medical News Today, viitattu 1.3.2024 Myös mikä tahansa nielemisvaikeuksia aiheuttava sairaus tai hengityslihaksiin vaikuttava lihassairaus voi olla atelektaasin taustalla. Atelektaasi saattaa lisäksi ilmetä rintakehän vamman komplikaationa tai hengitystietukoksen seurauksena. Tiedossa oleviin riskitekijöihin kuuluvat pitkäaikainen vuodelepo liian vähäisin asentomuutoksin, tupakointi, raskaus ja lihasrelaksanttien käyttö. Joissain tapauksissa atelektaasi saattaa olla ensimmäinen merkki keuhkosyövästä. Atelektaasi ei lievimmillään aiheuta oireita. Varsinkin ennestään keuhkosairauksista kärsivillä voi ilmetä hengitysvaikeuksia. Muihin mahdollisiin oireisiin lukeutuvat kiihkeä ja heikko hengitys, hengityksen vinkuminen, yskä ja rintakipu. Lievä atelektaasi voi korjautua ilman hoitoa, mutta joskus hoidossa voidaan joutua turvautumaan leikkaukseen tai hengitysteiden ylipainehoitoon. Jos atelektaasi johtuu hengitystietukoksesta, tukos voidaan poistaa bronkoskopian yhteydessä. Atelektaasin mahdollisia komplikaatioita ovat hypoksemia ja keuhkokuume. Vaikeat tapaukset (kuten koko keuhkon atelektaasi) voivat johtaa hengitysvajaukseen. == Lähteet == Luokka:Hengityselinten oireet
Tlatelolco

Thatelolco oli kaupunki Meksikon alueella Atsteekkivaltakunnan aikana. Se sijaitsi suojärven keskellä olevassa saaressa, minne johtivat mantereelta pengerretyt tiet ja jonne tuli lähdevettä mantereelta vesijohtoja pitkin. Se oli alun perin pääkaupungin Tenochtitlánin naapurikaupunki, mutta se liitettiin osaksi Tenochtitlánia 1400-luvulla ja tämän myötä muotoutui kaksoiskaupunki Tenochtitlán-Thalolco. Tällä alueella asuivat mexicat, jotka tietyssä vaiheessa seurasivat tarkkaillen Texcocojärven toisella puolella asuvia acolhuoja, joiden merkittävin keskus oli Texcoco. Myöhemmin kuitenkin mexicat, acolhuat ja tepaneekit solmivat kolmiliiton. Thatelolco oli merkittävä kauppakeskus. Tuolloin alueella toimi pochtecoiksi kutsuttuja kauppiaita, jotka muodostivat kiltoja, joista Méxicoacin kilta kävi kauppaa valtakunnan ulkopuolella ja toi sieltä muun muassa kaakaota ja trooppisten lintujen höyheniä. Tuolloin alueella yleisiä kauppatavaroita olivat keramiikka-astiat, jotka oli maalattu oranssilla ja mustalla maalilla. == Lähteet == Luokka:Meksikon kaupungit Luokka:Mesoamerikka Luokka:México
Tmesipteris

Tmesipteris on psilotopsidien suku, joka sisältää muutamia lajeja. Tmesipteris-lajeja esiintyy pääasiassa Tyynenmeren saarilla, kuten Uudesta- Seelannissa ja Polynesiassa. Ne viihtyvät trooppisissa ja subtrooppisissa ympäristöissä ja niitä tavataan usein kosteikoilla, metsissä ja vuoristoalueilla. Tmesipteris-lajeja esiintyy erilaisissa kasvupaikoissa, kuten metsien aluskasvillisuudessa ja kosteikoilla, joissa ne voivat kasvaa sammalien ja muiden kosteikkokasvien kanssa. Tmesipteris-lajit ovat pienikokoisia ja kääpiömäisiä kasveja, joilla ei ole varsinaisia lehtiä tai juuria. Niiden lisääntymisrakenne muodostuu pienehköistä itiömuodostumista, jotka esiintyvät kasvin oksistoissa. Tmesipteris-kasvit ovat primitiivisiä ja niiden rakenne on yksinkertainen verrattuna moniin nykyaikaisiin kasveihin. == Lajit == Tmesipteris-suvusta ei tunneta kaikkia lajeja tai niiden lukumäärää. Tunnetuimmat lajit ovat: * Tmesipteris elongata * Tmesipteris lanceolata * Tmesipteris tannensis == Lähteet == * https://www.sciencedirect.com/topics/agricultural-and-biological- sciences/tmesipteris * https://www.nzpcn.org.nz/flora/species/tmesipteris- tannensis/ === Viitteet === Luokka:Psilotales
Otavan kirjallisuustieto

Otavan kirjallisuustieto on vuonna 1990 ilmestynyt kirjailijoita ja kirjallisuutta laajasti esittelevä aakkosellinen hakuteos. Sen ovat toimittaneet Risto Rantala ja Kaarina Turtia. Otava julkaisi teoksen satavuotisen historiansa kunniaksi. Teoksessa on 7 000 hakusanaa, joista kirjailijoita on lähes 5 000 ja heistä suomalaisia 650. Heidän tuotantonsa lisäksi esitellään termejä, kirjallisia hahmoja ja katsauksia eri maiden kirjallisuudesta. Kirjoittajien muodostaman neuvottelukunnan puheenjohtajana toimi Hannes Sihvo.Lukijalle. Otavan kirjallisuustieto, s. 7 Aihepiiri kattaa Euroopan lisäksi muun maailman kirjallisuutta, ja mukana on myös usein hakuteoksista pois jääviä jännitys- ja viihdekirjallisuuden edustajia. Hakemisto sisältää 14 000 suomalaista ja suomennettua teosta, jotka viittaavat kirjailija-artikkeliin tai johonkin muuhun hakusanaan. ==Arviot== Teoksen ilmestymisen jälkeisenä vuonna kirjoittamassaan kritiikissä Pekka Tarkka tyrmää teoksen hakusanojen valintaperusteet: "Kirjallisuustieto muistaa hartaasti myös antikvaarista sekundaa, joka joutui aikoja sitten vintille" ja paheksuu, että Helena ei vie Homerokseen vaan Aino Räsäsen kirjaan "Soita minulle, Helena!". Mauri Sariolalle on omistettu 59 riviä, mutta Väinö Linna saa vain 41. Kun Maria Jotunista sanotaan kirjassa, että hän "ei ole suuren lukijakunnan kirjailija", Tarkka muistuttaa, että "samaan aikaan Kirjallisuustiedon kanssa ilmestyi Huojuvan talon kymmenes painos". Lopulta Tarkka antaa teokselle kuitenkin armon: "Työkaluna Otavan kirjallisuustieto osoittautuu loppujen lopuksi käyttökelpoiseksi. Yleensä se on ajan tasalla, meneepä joskus edellekin, esimerkiksi mainitessaan Wallace Stevensin runojen suomennosvalikoiman, joka ei ole vielä ilmestynyt." ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1990 kirjat Luokka:Hakuteokset Luokka:Suomalaiset tietokirjat
Ercole Bernabei

Ercole Bernabei (n. 1622 – 5. joulukuuta 1687) oli italialainen säveltäjä.Ercole Bernabei Schott Music, viitattu 1.3.2024 Otavan iso musiikkitietosanakirja (toim. Ala-Könni ja muut), ISBN 951-1-02380-2 Bernabei toimi vuosina 1653–1665 San Luigi dei Francesi -kirkon urkurina ja vuosina 1665–1667 Lateraanikirkon maestro di cappellana. Vuosina 1672–1674 hän oli Orazio Benevolin seuraaja Pietarinkirkon maestro di cappellana. Vuodesta 1674 Bernabei työskenteli Münchenissä hovisoittajien johtajana ja vaaliruhtinaan neuvonantajana. Hänen katsotaan kuuluneen Giacomo Carissimin edustamaan roomalaiseen koulukuntaan. Bernabein sävellysten joukossa on muun muassa viisi oopperaa, motetteja ja kantaatteja. Hänen teoksestaan Sacrae modulationes on vuodelta 1691 peräisin oleva kappale Uppsalan yliopiston kirjaston kokoelmissa. Bernabein poika oli säveltäjä Giuseppe Antonio Bernabei. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: nuotteja Luokka:Italialaiset säveltäjät Luokka:Barokkisäveltäjät Luokka:Italialaiset oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1622 syntyneet Luokka:Vuonna 1687 kuolleet
Kaukasten luontopolku

Kaukasten luontopolku on Hyvinkään Kaukasten kylässä kesällä 2017 avattu luontopolku. Polku avattiin virallisesti käyttöön 13. kesäkuuta 2017, ja sen pituus on 1,3 kilometriä. Reitti alkaa keskeltä Kaukasten urheilukenttää. Polun alkupäässä on pylvääseen kiinnitetty kyltti. Polun varrella on opaskylttejä, jotka kertovat keskustan luonnon monimuotoisuudesta sekä kylän paikallishistoriasta. Suomen vanutehtaan vanhat rakennukset näkyvät reitin varrella. Alkusysäyksen luontopolku sai jo vuonna 2011 Jyrki Lillebergin ehdotuksesta rakentaa pitkospuut Keravajoen varteen Lemmensillalta kohti Vanuntietä patapyörrettä vastapäätä olevalle rannalle. Maanomistajan Kaukas Kiinteistöjen suostuttua hankkeeseen, suuri määrä kylän miesväkeä kokoontui rakentamaan pitkospuita. Nämä pitkospuut toimivat innoittajana, kun luontopolku pääsi Hyvinkään kaupungin avulla Polkua luontoon -hankkeen yhdeksi kohteeksi. Kaupunki rakensi yhteistyössä EMO ry:n myöntämällä maaseudun kehittämisen Leader-rahoituksella seitsemän luontopolkua, joista yksi on Kaukasten asukasyhdistyksen kanssa rakennettu Kaukas. Kaukasten luontopolku on ollut suosittu paikalliskohde, ja erityisesti koronaviruspandemian aikaan luontopolku sai paljon vierailijoita. == Lähteet == * Kaukasten asukasyhdistys ry * Kylien kehittämisen toimintasuunnitelma 2023–2027 Luokka:Suomen vaellusreitit Luokka:Hyvinkään luonto
Justina Casagli

Justina Kristina Casagli (o.s. Wässelius; 16. lokakuuta 1794 – 30. toukokuuta 1842) oli ruotsalainen oopperalaulaja (sopraano) ja näyttelijä.Marie Steinrud, Justina Kristina Casagli Svenskt kvinnobiografiskt lexikon, viitattu 1.3.2024 Otavan iso musiikkitietosanakirja (toim. Ala-Könni ja muut), ISBN 951-1-02380-2 Häntä on pidetty ensimmäisenä kansainvälisesti tunnustettuna ruotsalaisena laulajana. Casaglilla oli useita sisaruksia. Myös hänen vanhempi sisarpuolensa Jeanette Wässelius oli esiintyvä taiteilija. Casagli pääsi sisarpuolensa tavoin Kuninkaallisen draamateatterin oppilaskouluun. Hänellä oli kiinnitys Tukholman kuninkaalliseen oopperaan vuosina 1812–1818. Casagli saavutti mainetta rooleillaan Wolfgang Amadeus Mozartin oopperoissa Figaron häät (Cherubino), Don Giovanni (Zerlina) ja Taikahuilu (Papagena). Hän esiintyi muiden muassa Charlotta Erikssonin, Maria Ruckmanin ja Gustaf Åbergssonin kanssa. Hänestä tuli Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäsen vuonna 1817. Casagli oli vuodesta 1812 naimisissa italialaisen tanssija Ludovico Casaglin kanssa. Mies oli aiemmin ollut naimisissa tanssija Hedvig Elisabeth Millbergin kanssa tämän kuolemaan saakka. Pariskunta lähti vuonna 1818 Italiaan, jossa Casagli saavutti nopeasti suosiota. Hän esiintyi Gioacchino Rossinin ja Domenico Cimarosan oopperoiden tuotannoissa. Sittemmin pariskunta matkusti Müncheniin, jossa Casagli työllistyi vuonna 1827. Hän jäi leskeksi vuonna 1831 ja haki jälleen töitä Tukholman kuninkaallisesta oopperasta, mutta hakemus hylättiin. Casaglin tilalle oli tullut Henriette Widerberg. Kärsittyään masennuksesta Casagli teki itsemurhan hyppäämällä ikkunasta vuonna 1842. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset oopperalaulajat Luokka:Ruotsalaiset näyttelijät Luokka:Sopraanot Luokka:Vuonna 1794 syntyneet Luokka:Vuonna 1842 kuolleet Luokka:Itsemurhan tehneet
Täpläkirjovehka

Täpläkirjovehka (Dieffenbachia seguine) on suosittu koristekasvi, joka kuuluu Araceae-heimoon. Täpläkirjovehka tunnetaan suurista, näyttävistä lehdistään, jotka voivat olla vihreitä, valkoisia tai keltaisia, ja joissa on usein näyttäviä täpliä tai juovia. == Elinympäristö == Täpläkirjovehka on peräisin Keski- ja Etelä-Amerikan sademetsistä, joissa se kasvaa luontaisesti kosteissa ja varjoisissa olosuhteissa. Täpläkirjovehka viihtyy kosteassa maaperässä. Täpläkirjovehka voi kasvaa luonnossa melko suureksi, jopa yli metrin korkeaksi, mutta sisätiloissa se yleensä pysyy pienempänä, noin 30–150 cm korkeana. Kasvi voi olla melko pitkäikäinen, ja se voi elää vuosia, jos sille tarjotaan oikeanlaiset olosuhteet ja oikeanlaista. hoitoa. == Huonekasvina == Täpläkirjovehka on suosittu huonekasvi sen houkuttelevan ulkonäön ja helppohoitoisuuden vuoksi. Se on erittäin koristeellinen kasvi suurten, kiiltävien lehtiensä ansiosta, jotka voivat olla eri värejä ja näyttäviä kuvioita. Täpläkirjovehka sopii hyvin sisätiloihin, joissa on valoa, mutta ei suoraa auringonvaloa, ja se viihtyy tasaisen kosteassa maaperässä. == Lähteet == * https://www.kekkila.fi/kasvikirjasto/kirjovehka/ * https://www.omakoti.fi/kukkien-kasvien-hoito/kirjovehka-taplakirjovehka/ * https://www.meillakotona.fi/artikkelit/kirjovehka-kasvatus-ja-hoito === Viitteet === Luokka:Vehkakasvit
Google Contacts

Google Contacts on Googlen kehittämä yhteystietojen hallintaohjelma. Contacts käsittelee yhteystietoja sekä Gmailin taustalla että puhelimessa. Contacts julkaistiin alun perin lisätyökaluna Gmailiin vuonna 2007. Sen käyttö oli rajattu vain Android One, Nexus ja Pixel -laitteille vuoteen 2017 asti, jolloin Google päivitti sen käytettäväksi kaikissa Android-laitteissa. Helmikuussa 2024 Contacts ilmoitettiin päivitettävän versioon 4.26, johon kuuluu esimerkiksi uudistettu käyttöliittymä. == Lähteet == Luokka:Googlen palvelut Luokka:Android-sovellukset
Antti Salmén

Antti Eelis Salmén (6. maaliskuuta 1946 Hollola – 22. heinäkuuta 2009) oli suomalainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan tenori.Otavan Musiikkitieto A–Ö, uudistetun laitoksen 1. painos (1997), toim. Keijo Virtamo, ISBN 951-1-14518-5Antti Eelis Salmen BillionGraves, viitattu 1.3.2024 Salmén opiskeli Lauri Lahtisen ja Matti Lehtisen johdolla. Hän liittyi Suomen kansallisoopperan kuoroon vuonna 1969 ja esiintyi siellä sittemmin myös soolo- osissa. Salmén esiintyi Savonlinnan oopperajuhlilla Viimeisissä kiusauksissa (1980) ja Lentävässä hollantilaisessa (1981, 1982). Hän teki esiintymisiä myös Kotkassa, Turussa, Lahdessa ja Leningradissa. Salmén sai kolmannen palkinnon Lappeenrannan valtakunnallisten laulukilpailujen miesten sarjassa vuonna 1969.Lappeenrannan valtakunnalliset laulukilpailut: Parhaat kautta aikojen LappeenrantaEvents, viitattu 1.3.2024 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Antti Salmén Suomen kansallisoopperan ja -baletin esitystietokannassa Luokka:Suomalaiset oopperalaulajat Luokka:Suomalaiset tenorit Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
H’odoriv

H’odoriv (; aiemmin nimillä H’odorostav () tai H’odoriv-Stav ()) on kaupunki Ukrainan Lvivin alueen Stryin piirissä. H’odoriv sijaitsee Dnestrin vesistöön kuuluvan Luhjoen varrella, linnuntietä 52 kilometriä aluekeskus Lvivistä eteläkaakkoon. Tammikuun keskilämpötila on −3,0 ja heinäkuun +18,0 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 650−750 millimetriä. Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 8 954 (2022). Vuonna 2001 siellä oli 10 541 asukasta, Heistä etnisesti ukrainalaisia oli 97,93, venäläisiä 1,19 prosenttia ja puolalaisia 0,62 prosenttia. Vuoden 1989 väestönlaskennassa kirjattiin 12 455 asukasta. Paikkakunnan ensimmäinen kirjallinen maininta on vuodelta 1394. Magdeburgin oikeudet paikkakunta sai vuonna 1436. Kaupungin aseman se sai vuonna 1940. H’odoriv on Ukrainan kesän 2020 aluehallintouudistuksen jälkeen kuulunut Stryin piiriin; sitä ennen se oli Žydatšivin piirissä sijainnut kaupunki. Kaupungin arkkitehtuurisesti ja kulttuurihistoriallisesti arvokkaisiin rakennuksiin lukeutuvat muun muassa kirkko (1777—1779) ja paroni Kazim de Vaux’n palatsi (1800-loppupuolelta). Вокзал Ходорів.jpg|H’odorivin rautatieasema. 2\. Ходорів (Палац (мур.).jpg| Lanckorońskin aatelissuvulle kuulunut palatsi (rakennuksen kunto vuonna 2016). Пам'ятник Б. М. Хмельницькому м.Ходорів.jpg| Bohdan H’melnytskyin patsas H’odorivissa. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * H’odorivin hromadan sivusto (hodorivska-gromada.gov.ua) Luokka:Lvivin alueen kaupungit Luokka:Stryin piiri
Mäkäräniemi

Mäkäräniemi on kylä Konneveden kunnan itäosassa. Se sijaitsee Etelä- Konneveteen työntyvällä niemellä lähellä Rautalammin rajaa. Mäkäräniemi on ollut yksi Konneveden kunnan rekisterikylistä, johon on kuulunut myös suurin osa Kivisalmesta ja pienempi osa Kangasharjusta, myös suurin osa Rysäpästä on kuulunut kylään. Kunnan koulu- ja vaalipiirijaon perusteella Mäkäränientä saatetaan kuitenkin pitää laajemman Istunmäen osana. == Historiaa == Mäkäräniemen nimen taustalla on joko luontonimi tai 1500-luvulta lähtien nykyisen Keski-Suomen alueella esiintynyt sukunimi Mäkäräinen.Linkola 1976, s. 90. Mäkäräniemen talo perustettiin kuitenkin vasta 1600-luvulla, jolloin se oli yksinäistalo. Samoihin aikoihin perustettiin myös muun muassa Siikakosken kylän Leskelän ja Hinkkalan talot.Saloheimo 1959, s. 83. 1700-luvulla useat Rautalammin pitäjän tilalliset alkoivat ostaa kruununtiloja perintötiloiksi, ja 1760-luvulla puolet Mäkäräniemen talosta ostettiin perinnöksi.Saloheimo 1959, s. 125. Pian Kuopion perustamisen jälkeen, vuonna 1777, aloitettiin kaupungista Rautalammin kautta Laukaaseen kulkevan maantien rakentaminen. Yksi ongelmallisimmista kohdista tulevalla reitillä oli Kivisalmi, jonka ylittämiseen suunniteltiin vuonna 1785 lauttasiltaa. Salmen leveyden takia sillan sijaan hankittiin lossi, jolle pitäjä palkkasi ylläpitäjän. Ensimmäinen lossari Antti Hänninen perusti Mäkäräniemen kylään salmen rannalle Kivisalmen torpan vuonna 1794. Maantien valmistuttua alueella toimi kievari talvisin Mäkäräniemen talossa ja kesäisin Kivisalmen torpassa.Saloheimo 1959, s. 172-173. Isojako kylässä valmistui vuonna 1803. Sen aikana Mäkäräniemeen ei perustettu uudistiloja, vaan uusia taloja syntyi kantatalon jakautuessa.Saloheimo 1959, s. 130-131. Vuonna 1815 Mäkäräniemellä oli kolme itsenäistä taloa sekä seitsemän torppaa. Vuoteen 1850 mennessä tilojen määrä oli kasvanut yhdellä ja torppien määrä vähentynyt kahdella. Vuonna 1895 taloja oli kuusi ja torppia yhdeksän, kun taas vuoteen 1920 mennessä kumpikin lukema oli kasvanut yhdellä.Linkola 1976, s. 293. Vuonna 1919 Rautalammista määrättiin erotettavaksi Konneveden seurakunta, johon Mäkäräniemikin liitettiin, vaikka eräs kylän talollinen vastustikin tätä vedoten kirkkomatkan pituuteen. Seurakunta aloitti toimintansa seuraavana vuonna ja kunnallishallinto vuonna 1922.Saloheimo 1959, s. 502-504. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Konneveden kylät
Jukka Salminen (oopperalaulaja)

Jukka Tapio Salminen (s. 15. syyskuuta 1944 Rauma) on suomalainen oopperalaulaja (tenori).Otavan Musiikkitieto A–Ö, uudistetun laitoksen 1. painos (1997), toim. Keijo Virtamo, ISBN 951-1-14518-5 Salminen opiskeli Antti Koskisen, Pekka Salomaan, Rudolf Bautzin ja Licinio Francardin johdolla. Hänestä tuli Suomen kansallisoopperan solisti vuonna 1974. Salminen tulkitsi siellä rooleja muiden muassa Giuseppe Verdin, Giacomo Puccinin, Georges Bizet'n ja Wolfgang Amadeus Mozartin oopperoissa. Vuosina 1981–1982 hän esiintyi Richard Wagnerin Lentävän hollantilaisen tuotannoissa Savonlinnan oopperajuhlilla. Salmisen ohjelmistoon on kuulunut myös suomalaisia oopperarooleja, kuten Juhan Shemeikka, Pohjalaisten Antti sekä Olavi Jukka Linkolan oopperassa Elina. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Jukka Salminen Kansallisoopperan ja -baletin esitystietokannassa Luokka:Suomalaiset oopperalaulajat Luokka:Suomalaiset tenorit Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Viirusaniaiset

Viirusaniaiset (Lomariopsis) on saniaisuku, joka kuuluu Lomariopsidaceae- heimoon. Se on pääasiassa trooppisia ja subtrooppisia alueita asuttava kasvisuku. Lomariopsis-suvun lajit ovat monivuotisia ja kasvavat yleensä kosteissa ja varjoisissa ympäristöissä, kuten sademetsissä ja kosteikoissa. Ne leviävät rönsyjen avulla ja muodostavat tiheän kasvuston. == Lajeja == Suku sisältää kaikkiaan 53 hyväksyttyä lajia: * Lomariopsis amydrophlebia (Sloss. ex Maxon) Holttum * Lomariopsis boivinii Holttum * Lomariopsis boninensis Nakai * Lomariopsis brackenridgei Carruth. * Lomariopsis chinensis Ching * Lomariopsis christensenii Rakotondr. * Lomariopsis commersonii Rakotondr. * Lomariopsis congoensis Holttum * Lomariopsis cordata (Bonap.) Alston * Lomariopsis crassifolia Holttum * Lomariopsis decrescens (Baker) Kuhn * Lomariopsis × farrarii R.C.Moran & J.E.Watkins * Lomariopsis fendleri D.C.Eaton * Lomariopsis guineensis (Underw.) Alston * Lomariopsis hederacea Alston * Lomariopsis holttumii Rakotondr. * Lomariopsis intermedia Holttum * Lomariopsis jamaicensis (Underw.) Holttum * Lomariopsis japurensis (Mart.) J.Sm. * Lomariopsis kingii (Copel.) Holttum * Lomariopsis kunzeana (C.Presl) Holttum * Lomariopsis latipinna Stolze * Lomariopsis lineata (C.Presl) Holttum * Lomariopsis longicaudata (Bonap.) Holttum * Lomariopsis longini L.Y.Kuo & Y.H.Wu * Lomariopsis madagascarica (Bonap.) Alston * Lomariopsis mannii (Underw.) Alston * Lomariopsis marginata (Schrad.) Kuhn * Lomariopsis mauritiensis Lorence * Lomariopsis maxonii (Underw.) Holttum * Lomariopsis mexicana Holttum * Lomariopsis moorei L.Y.Kuo & Y.H.Wu * Lomariopsis muriculata Holttum * Lomariopsis nigro-paleata Holttum * Lomariopsis novae- caledoniae Mett. * Lomariopsis oleandrifolia (Brack.) Mett. ex Kuhn * Lomariopsis orbiculata (Poir.) Alston * Lomariopsis palustris (Hook.) Mett. * Lomariopsis pervillei Mett. * Lomariopsis pollicina (P.Willemet) Mett. * Lomariopsis prieuriana Fée * Lomariopsis pteridiformis (Ces.) Christenh. * Lomariopsis recurvata Fée * Lomariopsis rossii Holttum * Lomariopsis salicifolia (Kunze) Lellinger * Lomariopsis setchellii (Maxon) Holttum * Lomariopsis sorbifolia (L.) Fée * Lomariopsis spectabilis Mett. * Lomariopsis subtrifoliata Holttum * Lomariopsis underwoodii Holttum * Lomariopsis variabilis (Willd.) Fée * Lomariopsis vestita Fourn. * Suippuviirusaniainen (Lomariopsis warneckei (Hieron.) Alston) * Lomariopsis wrightii Mett. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Viirusaniaiset – Lomariopsis Luokka:Polypodiales
Sarianna Salminen

Sarianna Salminen (s. 26. helmikuuta 1960 Tampere) on suomalainen oopperalaulaja (sopraano) ja näyttelijä.Otavan Musiikkitieto A–Ö, uudistetun laitoksen 1. painos (1997), toim. Keijo Virtamo, ISBN 951-1-14518-5 Salminen suoritti diplominsa Sibelius-Akatemiassa vuonna 1989 opiskeltuaan Anitan Välkin johdolla. Lisäksi hän sai opetusta Thomas Hemsleyltä Lontoossa ja oli vuosina 1989–1990 oppilaana Zürichin oopperastudiolla. Salminen on esiintynyt Suomen kansallisoopperassa ja eri alueoopperoissa. Hän esiintyi vuosina 1986–1989 Savonlinnan oopperajuhlilla Papagenan roolissa Wolfgang Amadeus Mozartin Taikahuilussa. Salminen on oopperan ohella tulkinnut operettiohjelmistoa muun muassa Tampereen Teatterissa. Salminen esiintyi Astan roolissa Kari Kyrönsepän elokuvassa V. Y. Vihdoinkin yhdessä (1986).V. Y. Vihdoinkin yhdessä Kansallinen audiovisuaalinen instituutti, viitattu 1.3.2024 Salmisen sisko on oopperalaulaja Katriina Pyrrö. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset oopperalaulajat Luokka:Suomalaiset sopraanot Luokka:Suomalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Leena Salonen

Leena Marjatta Salonen (o.s. Lehto; s. 21. elokuuta 1945 Tampere) on suomalainen oopperaohjaaja ja dramaturgi.Otavan Musiikkitieto A–Ö, uudistetun laitoksen 1. painos (1997), toim. Keijo Virtamo, ISBN 951-1-14518-5 Hänelle myönnettiin vuonna 2008 kulttuurineuvoksen arvonimi.Leena Salonen vetää Punaisen viivan Kirjastolinkit, Oulun kaupunki, viitattu 1.3.2024 Salonen valmistui teatteriohjaajaksi Tampereen yliopistosta vuonna 1970. Hän työskenteli Oulun kaupunginteatterissa dramaturgina ja ohjaajana vuosina 1973–1987. Vuonna 1987 hänestä tuli Oulun kaupunginteatterin oopperatoiminnan johtaja-ohjaaja (oopperatoimenjohtaja). Vuonna 1989 Salonen aloitti toiminnan Suomen Oopperaliiton ja vuonna 1992 Valtion säveltaidetoimikunnan varapuheenjohtajana. Hän on tehnyt runsaasti ohjauksia Oulussa. Lisäksi hän on ohjannut muissa Suomen kaupungeissa, Tallinnassa ja Tartossa. Salonen sai vuonna 1992 Oulun kaupungin kulttuuripalkinnon. Hänelle on myönnetty myös Oulun Etta -palkinto. == Lähteet == Luokka:Oopperaohjaajat Luokka:Suomalaiset dramaturgit Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mikołaj Zieleński

Mikołaj Zieleński (n. 1550 – n. 1615) oli puolalainen säveltäjä ja urkuri.Otavan iso musiikkitietosanakirja (toim. Ala-Könni ja muut), ISBN 951-1-02380-2 Zieleński työskenteli arkkipiispa Wojciech Baranowskin palveluksessa urkurina Łowiczissa vuoteen 1615 saakka. Häneltä julkaistiin vuonna 1611 Venetsiassa laajat kirkkomusiikkikokoelmat Offertoria totius anni ja Communiones totius anni. Teokset on sävelletty 1–12 laulajan esitettäviksi. == Lähteet == Luokka:Puolalaiset säveltäjät Luokka:Renessanssisäveltäjät Luokka:Puolalaiset urkurit Luokka:Vuonna 1550 syntyneet Luokka:Vuonna 1615 kuolleet
Kaija Salonen-Kakkuri

Katri Inkeri (Kaija) Salonen-Kakkuri (25. marraskuuta 1915 Viipuri – 16. syyskuuta 1995 Helsinki) oli suomalainen pianisti.Otavan iso musiikkitietosanakirja (toim. Ala-Könni ja muut), ISBN 951-1-02380-2Pianotaiteilija Kaija Salonen-Kakkuri Helsingin Sanomat 20.9.1995, viitattu 1.3.2024 Salonen-Kakkuri opiskeli vuosina 1926–1936 Viipurin musiikkiopistossa Eleonore Friskin ja vuosina 1938–1942 Sibelius- Akatemiassa Kerttu Bernhardin johdolla. Salonen-Kakkuri esiintyi konserttisäestäjänä jo vuodesta 1936, mutta piti ensimmäisen oman konserttinsa Helsingissä vuonna 1942. Sittemmin hän konsertoi eri puolilla Suomea ja esiintyi myös orkesterisolistina. Vuosina 1946–1974 Salonen-Kakkuri työskenteli Sibelius-Akatemiassa opettajana ja säestäjänä. Hän sai valtion ylimääräisen taiteilijaeläkkeen toukokuusta 1987 alkaen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pianistit Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 1995 kuolleet
Arja Sohlberg

Arja Eeva Kairamo (o.s. Sohlberg; 17. marraskuuta 1932 Helsinki – 10. tammikuuta 2025 Helsinki)Kuolinilmoitus. Helsingin Sanomat 2.2.2025, s. B 23. oli suomalainen pianisti.Otavan iso musiikkitietosanakirja (toim. Ala-Könni ja muut), ISBN 951-1-02380-2 Sohlberg opiskeli vuosina 1947–1953 Sibelius- Akatemiassa, jossa hänen opettajiaan olivat Liisa von Zweygberg-Jalkanen ja Ilmari Hannikainen. Hän voitti Maj Lind -pianokilpailun vuonna 1953 ja piti ensikonserttinsa 1954. Hän suoritti vielä täydentäviä opintoja Timo Mikkilän, Suzanne Guébelin, Vlado Perlemuterin, Jan Hoffmanin ja Beveridge Websterin johdolla. Sohlberg piti konsertteja eri puolilla Suomea ja esiintyi myös kamarimuusikkona sekä orkesterien solistina. Lisäksi hän opetti Sibelius- Akatemiassa. Sohlbergin äiti oli opetusneuvos Anna-Liisa Sohlberg.Kuka kukin on (1978) Projekt Runeberg, viitattu 1.3.2024 Sohlberg meni vuonna 1957 naimisiin Kari Kairamon kanssa.Kuka kukin on (1978) Projekt Runeberg, viitattu 1.3.2024 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pianistit Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2025 kuolleet
Danylo Demutskyi

Danylo Demutskyi, (16. heinäkuuta 1893 Oh’mativ, Kiovan kuvernementti – 7. toukokuuta 1954 Kiova, Ukrainan SNT) oli ukrainalainen valokuvaaja ja elokuvaaja. Hänen isänsä oli säveltäjä Porfyr Demutskyi. Demytskyille myönnettiin 1925 kultamitali Pariisissa kansainvälisessä taideteollisuusnäyttelyssä. Samana vuonna Demutskyi aloitti Odessan elokuvastudiolla (VUFKU) ja myöhemmin Kiovan elokuvastudiolla. Hän työskenteli Oleksandr Dovženkon elokuvissa Arsenal (1929), Maa (Zemlja, 1930) ja Ivan – kertomus kahdesta nuoresta miehestä (Ivan, 1933) ja perusti runollisen kamerataiteen koulukunnan. Demutskyi karkotettiin 1930-luvulla Keski-Aasiaan, ja vuoteen 1943 asti hän ei saanut siellä toimia elokuvan parissa. Tehtyään Taškentin elokuvastudiolla muutamia elokuvia hän palasi 1947 Ukrainaan, jossa hän Kiovan elokuvastudiolla kuvasi elokuvat Podvyh rozvidnyka (1947, 'Partiolaisen saavutus'), U myrni dni (1950, 'Rauhan aikaan') ja Tulisydän (Taras Ševtšenko, 1951), jonka kuvaamisesta hän sai Karlovy Varyn elokuvajuhlilla 1951 ensimmäisen palkinnon. Hänen viimeinen elokuvansa oli Kalynovyi hai (1953, 'Heisilehto'). Leonti Kohno on kirjoittanut Demutskyin elämäkerran, joka ilmestyi Kiovassa 1965. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Ukrainalaiset henkilöt Luokka:Elokuvaajat Luokka:Vuonna 1893 syntyneet Luokka:Vuonna 1954 kuolleet
Kutja

Kutja (, , ) on Itä-Euroopassa syötävä puuromainen ruoka, jota syödään erityisesti jouluna. Sitä syödään myös osassa Puolaa. Ruokalajin nimen uskotaan tulevan joko kreikan kielen sanoista papu () tai vilja (). Mitään yhtä oikeaa reseptiä kutjalle ei ole, vaan vaihtelua on alueittain ja perheittäin sekä sen mukaan, mikä juhla on kyseessä. Kutja valmistetaan joko keittämällä vehnää tai ohraa. Tähän lisätään sitten jauhettuja unikonsiemeniä ja hunajasta valmistettua soosia. Kutja koristellaan kuivilla hedelmillä (yleensä rusinoilla) ja pähkinöillä. Toisinaan kutjaan voidaan lisätä maitoa tai kermaa, jolloin siitä tulee täyteläisempää. Myös alkoholia (esim. viiniä tai konjakkia) voidaan lisätä mausteeksi. Juhlapyhinä, kuten jouluna, syötävä kutja ei saa sisältää maitoa, koska sen pitää noudattaa paaston rajoitteita. Kutja on vanhin ja keskeisin osa ukrainalaista joulupöytää, johon kuuluu perinteisesti 12 eri ruokalajia. Luku kuvaa 12 opetuslasta. Jouluaterian lisäksi kutjaa syödään myös loppiaisena ja pääsiäisenä. Kutjan syöntiin erityisesti jouluna liittyy monelaisia perinteitä. Yhden mukaan perheen pää heittää lusikallisen kutjaa kattoon ja mitä enemmän jyviä jää kiinni kattoon, sitä parempi sato on seuraavana vuonna. Toinen perinne on heittää lusikallinen kutjaa ikkunasta, minkä on tarkoitus suojella satoa pakkaselta. Perinteisesti lapset tarjoavat kutjaa joko isovanhemmilleen tai kummeilleen saadessaan näiltä lahjoja. == Lähteet == Luokka:Joulu Ukrainassa Luokka:Ukrainalainen keittiö Luokka:Jouluruoat Luokka:Venäläinen keittiö Luokka:Valkovenäläinen keittiö Luokka:Puolalainen keittiö
Tharman Shanmugaratnam

Tharman Shanmugaratnam () on singaporelainen poliitikko ja taloustieteilijä, joka toimii Singaporen presidenttinä vuodesta 2023. Hänellä on ollut monia korkeita virkoja 22 vuotta jatkuneen poliittisen uransa aikana. == Lähteet == Luokka:Singaporen presidentit Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kris Keränen

Kris Keränen (s. 1993) on suomalainen sarjakuvantekijä ja kuvittaja. Hän on tunnettu etenkin Ahistunu pupu -sarjakuvasta, joka alkoi blogisarjakuvana mutta on ilmestynyt sittemmin myös albumeina. Ahistunu pupu: Elämältä piilopaikan sain -albumi oli Sarjakuva-Finlandia-ehdokkaana vuonna 2016. == Tuotanto == Ahistunu pupu -sarja * #Ahistaa: Mennään elämää piiloon, 2016, Turun sarjakuvakauppa. ISBN 978-952-68545-0-2. * Ahistunu pupu: Elämältä piilopaikan sain, 2016, Arktinen banaani. ISBN 978-952-270-284-5. * Ahistunu pupu 2: Elämä on mut siihen tottuu, 2017, Arktinen banaani. ISBN 978-952-270-350-7. Näiden lisäksi Ahistunu pupu -sarjakuvia on ilmestynyt omakustannelehtinä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Ahistunu pupu -sarjakuvablogi Luokka:Suomalaiset sarjakuvantekijät Luokka:Suomalaiset kuvittajat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Epic Mickey

Epic Mickey on vuoden 2010 toimintaseikkailupeli, jonka on kehittänyt Junction Point Studios ja julkaissut Disney Interactive Studios ja Nintendo. Peli julkaistiin ainoastaan Wiille. Pelissä Mikki Hiiri vahingoittaa vahingossa Yen Sidin unohdetuille hahmoille luomaa maailmaa, jonka sitten joutuu pelastamaan Shadow Blotilta. Pelissä on mukana myös Osku Kani. Pelillä on kaksi seuraajaa: Epic Mickey 2: The Power of Two ja Epic Mickey: Power of Illusion. Pelille julkaistaan uusioversio Epic Mickey: Rebrushed Nintendo Switchille. Luokka:Toimintaseikkailupelit Luokka:Tasohyppelyt Luokka:Fantasiavideopelit Luokka:Disney-videopelit Luokka:Vuoden 2010 videopelit Luokka:Wii-pelit Luokka:Yhdysvalloissa kehitetyt videopelit Luokka:Mikki Hiiri
Ruotsala (Muurla)

Ruotsala on kylä Salon kaupungin Muurlassa. Kylä sijaitsee Ylisjärven koillispuolella 1-tien varrella Muurlan moottoritieliittymän länsipuolella. Ruotsala ja sen kulttuurimaisema on määritelty valtakunnallisesti merkittäväksi kulttuuriympäristöksi. Ruotsalan kylä sijaitsee näyttävällä paikalla kolmella mäellä suuren peltoaukion keskellä, jonka halki kulkee valtatie 1. Kylän eteläpuolelta kulkee seututie 110. Peltoalueen itäpuolella virtaa Ruotsalanjoki. Ruotsalan kyläalue käsittää Muurlan koko koillisosan. Kyläalue ulottuu Rajamäeltä entisen kunnanrajan myötäisesti Ruotsalanjoen yli Vähä-Rytkön, Iso-Rytkön ja Kave-Rytkön järville saakka. Ruotsalan itäosat ovat pääosin mäkistä metsämaata. Kyläkeskuksen lisäksi yksittäisiä taloja on hajallaan pitkin kylän aluetta. Järvien rannoilla on kesämökkejä. Varhaisin maininta Ruotsalasta on 1300-luvulta. Vuoden 1540 maakirjassa mainitaan kylän kantatilat Knaapi, Hänti, Wiisas ja Lauri. Isojako toimitettiin kylässä vuonna 1796 ja jolloin Wiisas siirrettiin yhteiseltä kylätontilta omalle mäelleen. Samalla tuli tilaa avata perinteiset umpipihat ja siirtää karjasuojat etäämmälle taloista. Ruotsalan kolmen mäen rakennuskanta on peräisin 1800-luvulta ja säilynyt hyvin. Kantatilojen pihapiirit ovat pysyneet harvinaisesti muuttumattomina 1930-luvusta lähtien ja muun muassa vanhat työväen rakennukset ovat yhä olemassa. Kolmas kylän mäistä on entistä torpparialuetta. Kantatiloista on lohkottu 1900-luvun aikana vajaa 20 pientilaa, joista suurin osa on entisiä torppia ja mäkitupia. Kylässä on ollut oma seppä ja suutari. 1930-luvulla valtatie 1, nykyinen seututie 110, rakennettiin kylän eteläpuolelta. Huomattavampi suurempi muutos kylän ympäristöön on ollut valtatie 1:n muuttaminen moottoritieksi ja sen rakentaminen kylän mäkien välistä 2000-luvun alussa. ==Lähteet== Luokka:Muurlan kylät Luokka:Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa