EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
USS Wainwright (DD-419)

USS Wainwright (runkonumero DD-419) oli vuonna 1940 palvelukseen otettu Yhdysvaltain laivaston Sims-luokan hävittäjä. == Valmistus == Yhdysvaltain laivasto tilasi aluksen Norfolkin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 7. kesäkuuta 1938. Alus laskettiin vesille 21. kesäkuuta 1939 kumminaan Henry Meiggsin puoliso ja otettiin palvelukseen 15. huhtikuuta 1940 ensimmäisenä päällikkönään Thomas L. Lewis.Dictionary of American Naval Fighting Ships == Palvelus == Koeajojen päätyttyä alus liitettiin Atlantin laivastoon, jonka mukana se aloitti puolueettomuuden valvonnan. == Lähteet == Luokka:Sims-luokan hävittäjät
William Howard Russell

William Howard Russell (28. maaliskuuta 1820 Tallaght, Irlanti – 10. helmikuuta 1907 Kensington, Lontoo) oli irlantilaissyntyinen toimittaja, jota pidetään yhtenä varhaisimmista sotakirjeenvaihtajista.Tieteen kuvalehti Historia 10/2014, s. 56-61 William Russell aloitti toimittajantyönsä freelancerina The Times -lehdessä vuonna 1842. Hänen kirjoituksensa tekivät siinä määrin suuren vaikutuksen päätoimittajaan, että hänet vakinaistettiin jo seuraavana vuonna. Helmikuussa 1854 hänet lähetettiin raportoimaan käynnissä olevasta Krimin sodasta.Spartacus Educational - William Howard Russell Tässä tehtävässään hän saavutti maineensa pelottomana ja kompromisseja välttelevänä sotakirjeenvaihtajana. Russellin sosiaaliset taidot tekivät hänestä taitavan sotakirjeenvaihtajan. Hänen suositut kirjoituksensa arvostelivat ankarasti niin englantilaisten sodanjohtoa kuin sodankäyntiä yleensäkin. Russell toi myös suuren yleisön tietoisuuteen sotilaiden puutteellisen varustuksen, ongelmat terveyden- ja ruokahuollossa sekä surkeat kenttäolosuhteet. Hänen kirjoituksiaan luettiin usein sodan molemmilla puolilla. Hänen kirjoituksensa johtivat epäsuorasti Britannian hallituksen kaatumiseen 23. tammikuuta 1855. Kuningashuoneen ja armeijan alun hyytävästä vastaanotosta huolimatta Russell lyötiin ritariksi vuonna 1895. Krimin lisäksi Russell raportoi muun muassa Intian Sepoykapinasta (1858), Yhdysvaltojen sisällissodasta (1861), Saksan- Tanskan sodasta (1864), Saksan–Ranskan sodasta (1871) sekä Etelä-Afrikan zulusodasta (1879). Eläkkeelle Russell siirtyi jo 1863, mutta jatkoi silti freelancer-toimittajana. Russell kuoli kotonaan Lontoossa 10. helmikuuta 1907. ==Lähteet== Luokka:Irlantilaiset toimittajat Luokka:Sotakirjeenvaihtajat Luokka:Vuonna 1820 syntyneet Luokka:Vuonna 1907 kuolleet Luokka:Ulkomaankirjeenvaihtajat
USS Roe (DD-418)

USS Roe (runkonumero DD-418) oli vuonna 1940 palvelukseen otettu Yhdysvaltain laivaston Sims-luokan hävittäjä. == Valmistus == Yhdysvaltain laivasto tilasi aluksen Charlestonin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 23. huhtikuuta 1938. Alus laskettiin vesille 21. kesäkuuta 1939 kumminaan Eleanor Roe Hilton ja otettiin palvelukseen 5. tammikuuta 1940 ensimmäisenä päällikkönään R. M. Scruggs.Dictionary of American Naval Fighting Ships == Palvelus == Koeajojen päätyttyä alus osallistui harjoituksiin pitkin itärannikkoa sekä Tyynellämerellä. Keväällä 1941 alus palasi itärannikolle ja kesän se oli pääosin Keski-Atlantilla. Syksyllä alus palasi pohjoisemmaksi aina Argentiaan suojaamaan saattueita Newfoundlandista Islantiin. Yhdysvaltojen liittyessä toiseen maailmansotaan alus oli edelleen saattuepalveluksessa. Roe siirtyi etelämmäs tammikuussa 1942 partioiden Bermudan ja Norfolkin välillä. Helmikuun puolivälissä alus saapui New Yorkin satamaan, jossa se palasi Atlantin saattueiden suojaksi. Alus saapui 3. maaliskuuta Islantiin, missä se viipyi kuukauden puoliväliin partioiden Islannin vesillä ja Tanskan salmessa. Kuukauden lopulla alus palasi New Yorkiin, kunnes huhtikuussa se suojasi saattueita Kuubaan. Toukokuun alus vietti Uuden Englannin vesillä, kunnes se kesäkuussa palasi Pohjois-Atlantille saattuetehtäviin. Tällä kertaa se matkasi aina Britteinsaarille. Heinäkuussa alus suojasi sotaharjoituksissa laivaston aluksia Yhdysvaltain rannikolla ja Karibianmerellä. Elokuun puolivälissä alus suuntasi jälleen etelään ja lokakuussa se oli Trinidadin ja Brazilian satamien välillä suojaamassa saattueita. Tehtävästä vapauduttuaan alus palasi Norfolkiin valmistautumaan Pohjois-Afrikan maihinnousuun operaatio Torchiin. == Lähteet == Luokka:Sims-luokan hävittäjät
Bentsiilihappo

Bentsiilihappo (C14H12O3) on hydroksihappoihin kuuluva eli sekä karboksyyli- että hydroksyyliryhmän sisältävä orgaaninen yhdiste. Ainetta voidaan käyttää orgaanisissa synteeseissä valmistettaessa lääkeaineita. ==Ominaisuudet== Huoneenlämpötilassa bentsiilihappo on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee heikosti kylmään veteen, mutta paremmin kuumaan. Myös etanoli ja dietyylieetteri liuottavat yhdisteen. Bentsiilihappo on muiden karboksyylihappojen tavoin heikko happo ja sen pKa-arvo on 3,06. Kuumennettaessa yhdistettä vetyjodidin ja punaisen fosforin kanssa etikkahappoliuoksessa se reagoi muodostaen difenyylietikkahappoa. Kromihappo hapettaa bentsiilihapon bentsofenoniksi. ==Valmistus ja käyttö== Bentsiilihappoa voidaan valmistaa bentsiilistä emäksisissä olosuhteissa toisiintumisreaktiolla. Tämän toisiintumisreaktion raportoi ensimmäisen kerran Justus von Liebig vuonna 1838 ja reaktiota kutsutaan bentsiilihappotoisiintumiseksi. Bentsiilihaposta voidaan valmistaa bentsilaattiestereitä, joita käytetään lääkeaineiden valmistuksessa. Yhdistettä muodostuu kemiallisena aseena käytettävän 3-kinuklidinyylibentsilaatin aineenvaihduntatuotteena ja elimistön bentsiilihappopitoisuuden tutkimusta voidaan käyttää osoittamaan kyseisen kemiallisen aseen käyttö. ==Lähteet== Luokka:Aromaattiset yhdisteet Luokka:Hydroksihapot
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1978

Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1978 järjestettiin 1.–2. heinäkuuta Turussa. ==Yleisen sarjan mitalistit== ===Miehet=== Aika 1. osuus 2. osuus 3. osuus 4. osuus 4 × 100 m 1\. Oulun Pyrintö 41,48 Esko Huttu-Hiltunen Jukka Sihvonen Matti Rusanen Raimo Räty 2\. Lappeenrannan Urheilu-Miehet 41,50 Kalle Pekonen Jouko Kokkonen Seppo Rehunen Arto Bryggare 3\. Karijoen Tappara 42,08 Reijo Viitakoski Markku Koskiranta Ilpo Paananen Antti Rajamäki 4 × 400 m 1\. Oulun Pyrintö 3.13,08 Hannu Puroila Juha Korpela Pekka Rusanen Matti Rusanen 2\. Oulun NMKY:n Urheilijat 3.13,12 Kari Ala-aho Jouko Hassi Olavi Ala-aho Jaakko Kemola 3\. Helsingin Kisa-Veikot 3.13,98 Jaakko Raulo Markku Aalto Ari Viitala Esa Merikallio 4 × 800 m 1\. Vuoksenniskan Vesa 7.29,48 Ilkka Kytösalmi Hannu Ojala Risto Tuominen Antti Loikkanen 2\. Punkalaitumen Kunto 7.31,48 Jari Paalanen Simo Kaukonen Markku Helin Tarmo Tupala 3\. Turun Urheiluliitto 7.31,68 Pekka Päivärinta Raimo Lastunen Raimo Karsikas Heikki Hämäläinen 4 × 1 500 m 1\. Vuoksenniskan Vesa 15.23,19 Matti Putkinen Hannu Ojala Risto Tuominen Antti Loikkanen 2\. Turun Urheiluliitto 15.24,18 Antti Keihäs Raimo Karsikas Martti Vainio Pekka Päivärinta 3\. Viipurin Urheilijat 15.33,38 Harri Helin Markku Taskinen Heikki Vakkuri Tapio Kantanen ===Naiset=== Aika 1. osuus 2. osuus 3. osuus 4. osuus 4 × 100 m 1\. Helsingin Kisa-Veikot 48,16 Susanna Lindström Pirjo Häggman Helinä Laihorinne Virve Muukka 2\. Gamlakarleby IF 48,35 Tuija Luokkala Anne Timmerbacka Iris Bäck Mona-Lisa Pursiainen 3\. Hangö IK 48,1 Inger Roos Marika Lindholm Viveca Söderström Yvonne Hannus 4 × 400 m 1\. Helsingin Kisa-Veikot 3.52,10 Pirkko Pekkanen Helinä Marjamaa Marja Muukkonen Pirjo Häggman 2\. Viipurin Urheilijat 3.55,08 Pirkko Taimisto Tiina Rokkanen Marja Jääskeläinen Hannele Parkkonen 3\. Luopioisten Luja 3.56,79 Virva Vesanen Kaija Turunen Riitta Aura Leena Kostiainen 3 × 800 m 1\. Raahen Vesa 6.39,75 Tarja Lamminparras Teija Virkberg Aila Virkberg 2\. Karis IK 6.42,26 Marina Degerlund Nina Svanbäck Yvonne Hannus 3\. Joensuun Kataja 6.59,0 Anneli Soila Kaija Kareinen Helena Väänänen ==Lähteet== * Luokka:Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut Luokka:Turun urheilutapahtumat luokka:vuoden 1978 yleisurheilu
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1979

Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1979 järjestettiin 14.-15. heinäkuuta Raahessa. ==Yleisen sarjan mitalistit== ===Miehet=== Aika 1. osuus 2. osuus 3. osuus 4. osuus 4 × 100 m 1\. Porin Tarmo 42,41 Markku Vaajala Hannu Mykrä Markku Seppälä Timo Rajamäki 2\. Turun Urheiluliitto 42,47 Reijo Lampola Visa Vanamo Rauno Laine Heikki Hämäläinen 3\. Hyvinkään Tahko 42,55 Timo Valkonen Tapani Turunen Erkki Laaksonen Jukka Sulalampi 4 × 400 m 1\. Porin Tarmo 3.15,6 Markku Vaajala Kimmo Saaristo Timo Rajamäki Hannu Mykrä 2\. Viipurin Urheilijat 3.18,3 Jaakko Halonen Arto Mönttinen Peter Brandt Markku Taskinen 3\. Oulun NMKY:n Urheilijat 3.18,4 Kari Ala-aho Jouko Hassi Olavi Ala-aho Jaakko Kemola 4 × 800 m 1\. Vuoksenniskan Vesa 7.30,6 Ilari Luukkonen Hannu Ojala Risto Tuominen Antti Loikkanen 2\. Turun Urheiluliitto 7.31,6 Pekka Päivärinta Raimo Lastunen Raimo Karsikas Ari Paunonen 3\. Viipurin Urheilijat 7.34,4 Heikki Immonen Matti Salonen Heikki Vakkuri Markku Taskinen 4 × 1 500 m 1\. Turun Urheiluliitto 15.32,5 Pekka Päivärinta Raimo Karsikas Martti Vainio Ari Paunonen 2\. Vuoksenniskan Vesa 15.43,4 Matti Putkinen Hannu Ojala Risto Tuominen Antti Loikkanen 3\. Vesannon Urheilijat 15.43,6 Markku Lappi Pertti Miettinen Timo Karvonen Hannu Okkola ===Naiset=== Aika 1. osuus 2. osuus 3. osuus 4. osuus 4 × 100 m 1\. Helsingin Kisa-Veikot 47,50 Susanna Lindström Pirjo Häggman Helinä Laihorinne Pirjo Pursiainen 2\. Lappeenrannan Urheilu- Miehet 47,97 Anne Rikkinen Terttu Jalava Tiina Suikka Eija Ristola 3\. Viipurin Urheilijat 48,75 Sari Järvi Leena Varvi Marja Jääskeläinen Hannele Parkkonen 4 × 400 m 1\. Helsingin Kisa-Veikot 3.55,1 Anne Aromaa Helinä Laihorinne Marja Muukkonen Pirjo Häggman 2\. Luopioisten Luja 3.56,3 Virva Vesanen Kaija Turunen Riitta Aura Leena Kostiainen 3\. Viipurin Urheilijat 3.57,0 Leena Varvi Marja Jääskeläinen Tuula Putkonen Hannele Parkkonen 3 × 800 m 1\. Raahen Vesa 6.37,4 Tarja Lamminparras Teija Virkberg Aila Virkberg 2\. Leppävaaran Sisu 6.42,2 Kirsi-Marja Frantsi Tuuli Heinonen Merja Vuorinen 3\. Viipurin Urheilijat 6.45,8 Tiina Rokkanen Hannele Parkkonen Irja Paukkonen ==Lähteet== * Luokka:Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut Luokka:Raahen urheilu luokka:vuoden 1979 yleisurheilu
Hämäläinen (sanomalehti)

Hämäläinen oli Hämeenlinnassa vuosina 1858–1901 ilmestynyt kaupungin ensimmäinen sanomalehti. Gustaf Erik Eurénin perustama Hämäläinen oli pitkään niin sanottujen ”vanhojen rehellisten fennomaanien” lehti. Se oli kielikysymyksessä maltillinen ja keskittyi paikallisiin asioihin. Hämäläistä lukivat myös Hämeenlinnan ruotsinkieliset, joilla ei ollut omaa lehteä. Vuonna 1879 sen kilpailijaksi perustettiin nuorfennomaaninen Hämeen Sanomat. Tyko Hagmanin tultua päätoimittajaksi vuonna 1898 Hämäläinen siirtyi nuorsuomalaisten linjalle ja sortovuosina se oli voimakkaan perustuslaillinen. Vuonna 1900 lehti oli ensin kaksi kuukautta lakkautettuna ja seuraavana vuonna viranomaiset lakkauttivat sen lopullisesti. Sen seuraajaksi perustettiin Hämetär. Hämäläinen ilmestyi aluksi kerran ja vuodesta 1879 lähtien kahdesti viikossa. Sen levikki oli aluksi 400–600 kappaletta, nousi 1870-luvun lopulla yli tuhannen ja oli vuonna 1900 3 700 kappaletta. Päätoimittajina työskentelivät Gustaf Erik Eurén (1858–1860 ja 1862–1872), A. W. Lindgren (1861 ja 1874–1897), Adolf Malin (1872–1873) ja Tyko Hagman (1898–1901). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Hämäläinen digitoituna kansalliskirjastossa Luokka:Hämeenlinnan media Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset sanomalehdet
Häme (sanomalehti)

Häme (vuoteen 1919 saakka Hämetär) oli Hämeenlinnassa vuosina 1902–1944 ilmestynyt sanomalehti. Hämeenlinnan perustuslailliset perustivat Hämettären vuonna 1901 lakkautetun Hämäläisen jatkajaksi. Suurlakon jälkeen siitä tuli nuorsuomalaisten äänenkannattaja. Suomen itsenäistymisten jälkeen Hämetär oli vähällä tulla yhdistetyksi kokoomuksen Hämeen Sanomiin, mutta omistajavaihdoksen kautta se jatkoi edistyspuolueen lehtenä uudella Häme- nimellä. Myöhemmin lehti jäi kilpailussa tappiolle Hämeen Sanomille. 1940-luvun alussa Hämeen toimintaa jouduttiin supistamaan ja omistaja–päätoimittaja Lauri Apalan kuoltua se lopetettiin kokonaan. Lehti ilmestyi vuodesta 1903 lähtien kolmesti, vuoden 1919 alussa kuudesti ja sen jälkeen kolmesti, vuonna 1941 kahdesti ja vuodesta 1942 kerran viikossa. Vuonna 1919 julkaistiin myös kolmepäiväistä painosta. Levikki oli 4 200 kappaletta vuonna 1914, mutta laski 1 500 kappaleeseen vuonna 1942. Päätoimittajina ja vastaavina toimittajina työskentelivät Antti Itkonen (vast. toim. 1903–1912), Rudolf Holsti (1903–1905), Aukusti Simelius (1906), Väinö Koivisto (1907), Urho Haapanen (1907), Atte Tarjanne (1907–1919, vast. toim. vuodesta 1912), Aarne A. Astala (1919–1923) ja Lauri Apala (1923–1944). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Hämetär (1903–1919) digitoituna kansalliskirjastossa * Häme (1919–1920) digitoituna kansalliskirjastossa * Kustantajayhtiö Hämettären Sanomalehti Osakeyhtiö Pörssitiedon netissä Luokka:Hämeenlinnan media Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset sanomalehdet
Helsingin Uutiset (1908–1910)

Helsingin Uutiset oli Helsingissä vuosina 1908–1910 ilmestynyt sanomalehti. H. R. Pohjolan julkaiseman ja toimittaman Helsingin Uutisten tarkoituksena oli olla perustuslaillisessa hengessä kansaa yhdistävä lehti, joka keskittyisi taloudellisiin ja sivistyksellisiin kysymyksiin. Maaliskuussa 1910 Pohjola myi kerran viikossa katkonaisesti ilmestyneen lehden liikemies B. M. Kolströmille, joka julkaisi sitä vielä kahden kuukauden ajan nuorsuomalaisin tunnuksin nimellä Pääkaupungin Sanomat. Loppuvaiheessa lehden toimittajana työskenteli Adolf Ferdinand Schütz. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Helsingin Uutiset digitoituna kansalliskirjastossa * Pääkaupungin Sanomat digitoituna kansalliskirjastossa Luokka:Helsingin media Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset sanomalehdet
Helsingin Uutiset (1862–1863)

Helsingin Uutiset oli Helsingissä vuosina 1862–1863 ilmestynyt sanomalehti. Helsingin Uutiset perustettiin Yrjö Koskisen johtamien nuorfennomaanien äänenkannattajaksi. Sen vastaavana toimittajana työskenteli Koskisen veli Jaakko Forsman ja toimitustyöhön osallistui myös Agathon Meurman. ”Suomikiihkoa” vaatinut lehti oli suunnattu liberaaleja ja Suomettaren ympärille ryhmittyneitä ”vanhoja rehellisiä fennomaaneja” vastaan. Sen kielipoliittisena vaatimuksena oli suomen kielen täydellinen tasa-arvo ruotsin kanssa. Helsingin Uutiset kiinnitti paljon huomiota myös ulkomaiden tapahtumiin ja korosti uskollisuuttaan esivallalle vastapainona Venäjää pelänneille liberaaleille sekä ruotsinkielisten skandinavistisille pyrkimyksille. Kahdesti viikossa ilmestynyt Helsingin Uutiset kilpaili Suomettaren, Suomen Julkisten Sanomien ja liberaalin Päivättären kanssa. Se sai 560 tilaajaa, joista neljä viidennestä asui pääkaupungin ulkopuolella, lähinnä Etelä-Pohjanmaalla, Keski-Suomessa ja Tampereen seudulla. Lehti lakkasi vuoden 1863 lopussa, kun kielireskripti oli tyydyttänyt osan sen vaatimuksista ja Koskisen ja Suomettaren välille oli saatu aikaan sovinto. Helsingin Uutisten ja nuorfennomaanien työn jatkajaksi tuli vuonna 1869 aloittanut Uusi Suometar. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Helsingin Uutiset digitoituna kansalliskirjastossa Luokka:Helsingin media Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset sanomalehdet
Helsingin Uutiset (täsmennyssivu)

Helsingin Uutiset -nimisiä lehtiä on useita: * Helsingin Uutiset, Helsingissä vuosina 1862–1863 ilmestynyt nuorfennomaanien sanomalehti * Helsingin Uutiset, Helsingissä vuosina 1908–1910 ilmestynyt sanomalehti * Helsingin Uutiset, Helsingissä ilmestyvä ilmaisjakelulehti
Helsingfors Tidning

Helsingfors Tidning oli Helsingissä vuosina 1909–1910 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti. Lehden julkaisija ja vastaava toimittaja oli Frans Johan Valbäck, joka oli aikaisemmin ollut mukana useissa pila- ja viihdelehdissä. Sen erityinen kohderyhmä oli ruotsinkielinen työväestö. Kerran viikossa ilmestynyt Helsingfors Tidning ei kuitenkaan saanut riittävää kannatusta ja se lopetettiin kesken ensimmäistä vuottaan. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Helsingfors Tidning digitoituna kansalliskirjastossa Luokka:Helsingin media Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset ruotsinkieliset sanomalehdet
Filmfare Awards South 2013

Filmfare Awards South 2013 oli 12. heinäkuuta 2014 Chennaissa pidetty tilaisuus, jossa palkittiin vuoden 2013 parhaat eteläintialaiset elokuvat. Se oli 61. Filmfare Awards South -tilaisuus. Palkinnot jaettiin kieliryhmittäin erikseen kannadan-, malajalamin-, tamilin- ja telugunkielisille elokuville ja niiden tekijöille. == Voittajat == === Kannada === * Paras elokuva: Myna * Paras ohjaaja: Pawan Kumar – Lucia * Paras miesnäyttelijä: Prem – Charminar * Paras naisnäyttelijä: Amulya – Shravani Saubramanya * Paras miessivuosa: Achyuth Kumar – Lucia * Paras naissivuosa: Kalyani – Jayammana Maga * Paras musiikki: Arjun Janya – Bhajarangi * Paras sanoittaja: Siddu Kodipura – Simpallag Ond Love Story (”Banalli Badalago”) * Paras mieslaulaja: Poorna Chandra Tejaswi – Lucia (”Thinbedakammi”) * Paras naislaulaja: Sowmya Raoh – Simpallag Ond Love Story (”Karagida Baanalli”) === Malajalam === * Paras elokuva: Drishyam * Paras ohjaaja: Shyamaprasad – Artist * Paras miesnäyttelijä: Fahad Fazil – North 24 Kadam * Paras naisnäyttelijä: Ann Augustin – Artist * Paras miessivuosa: Murali Gopi – Left Right Left * Paras naissivuosa: Asha Sarath – Drishyam * Paras musiikki: M. Jayachandran – Celluloid * Paras sanoittaja: Madhu Vasudev – Nadan (”Ottakku Padunna”) * Paras mieslaulaja: Vijay Yesudas – Memories (”Thirayum Theeravum”) * Paras naislaulaja: Vaikom Vijayalakshmi – Nadan (”Ottakku Padunna”) === Tamili === * Paras elokuva: Thanga Meenkal * Paras ohjaaja: Bala – Paradesi * Paras miesnäyttelijä: Adharva – Paradesi * Paras naisnäyttelijä: Nayanthara – Raja Rani * Paras miessivuosa: Satyaraj – Raja Rani * Paras naissivuosa: Dhanshika – Paradesi * Paras musiikki: A. R. Rahman – Kadal * Paras sanoittaja: Na. Muthukumar – Thanga Meenkal (”Aananda yazhai”) * Paras mieslaulaja: Sriram Parthasarathy – Thanga Meenkal (”Aananda yazhai”) * Paras naislaulaja: Shakthisree Gopalan – Kadal (”Nenjukullea”) === Telugu === * Paras elokuva: Attarintiki Daredi * Paras ohjaaja: Trivikram – Attarintiki Daredi * Paras miesnäyttelijä: Mahesh Babu – Seethamma Vakitlo Sirimalle Chettu * Paras naisnäyttelijä: Nithya Menen – Gunde Jaari Gallanthayyinde * Paras miessivuosa: Sunil – Tadakha * Paras naissivuosa: Manchu Lakshmi – Gundello Godari * Paras musiikki: Devi Sri Prasad – Attarintiki Daredi * Paras sanoittaja: Srimani – Attarintiki Daredi (”Aardugula Bulletu”) * Paras mieslaulaja: Kailash Kher – Mirchi (”Pandagala Digivachavu”) * Paras naislaulaja: Chithra – Seethamma Vakitlo Sirimalle Chettu (”Seethamma Vakitlo”) === Tekniset ja erikoispalkinnot === * Paras miestulokas: ** Nivin Pauly – Neram (malajalam/tamili) ** Gautham Karthik – Kadal (tamili) * Paras naistulokas: ** Nazriya Nazim – Neram (malajalam/tamili) * Paras kuvaaja: ** Rajeev Menon – Kadal (tamili) * Paras koreografi: ** V. J. Sekar – Iddarammayilatho (”Top Lechipoddi”) (telugu) * Parhaan miesnäyttelijän kriitikkopalkinto: ** Prithviraj – Celluloid (malajalam) ** Dhanush – Mariyaan (tamili) * Elämäntyöpalkinto: ** Balu Mahendra ** Jayabaratthi == Lähteet == * Luokka:2013 Luokka:Filmfare Awards South
Peter Rufai

Peter Rufai (s. 24. elokuuta 1963 Lagos, Nigeria) on nigerialainen uransa lopettanut jalkapallomaalivahti. Rufai edusti Nigerian maajoukkuetta muun muassa MM-kisoissa 1994 ja 1998, Maanosaliittojen cupissa 1995Peter Rufain ottelut FIFA:n kilpailuissa ja Nigerian voittamissa Afrikan-mestaruuskisoissa 1994.African Nations Cup 1994 - Final Tournament Details. RSSSF. == Lähteet == Luokka:Nigerialaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bihar-kielet

Bihar-kielet ovat indoarjalaisiin kieliin kuuluva kieliryhmä, jota puhutaan Intian Biharin osavaltiossa ja osassa Nepalia. Kieliryhmän kolme puhutuinta kieltä ovat bhodžpuri, maithili ja magahi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *
The Midnight Meat Train

The Midnight Meat Train (myös nimellä Keskiyön lihajuna) on vuonna 2008 ensi- iltansa saanut yhdysvaltalainen kauhuelokuva, jonka on ohjannut Ryuhei Kitamura. Elokuvan pääosissa esiintyvät Bradley Cooper, Leslie Bibb, Brooke Shields, Roger Bart, Ted Raimi ja Vinnie Jones. Elokuva perustuu Clive Barkerin samannimiseen vuonna 1984 julkaistuun kauhunovelliin, joka kuuluu Veren kirjat -kokoelmaan. The Midnight Meat Train kertoo valokuvaajasta, joka jahtaa metrossa ihmisiä vaanivaa sarjamurhaajaa. == Rooleissa == == Lähteet == Luokka:Vuoden 2008 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Slasher-elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset kauhuelokuvat
Magahin kieli

Magahi on indoarjalainen kieli, jota puhutaan Intiassa Biharin, Jharkhandin ja Länsi-Bengalin osavaltioissa. Kielellä oli vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan 14 miljoonaa puhujaa. == Lähteet == Luokka:Bihar-kielet Luokka:Intian kielet
José Carlos Herrera

José Carlos Herrera (s. 5. helmikuuta 1986) on meksikolainen pikajuoksija. Hänen päämatkansa on 200 metriä, jossa Herreran ennätys on huhtikuussa 2016 Norwalkissa juostu 20,17. Herrera osallistui vuoden 2012 kesäolympialaisissa 200 metrille jääden oman alkueränsä seitsemänneksi ajalla 21,17. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän eteni välieriin, mutta jäi erässään kahdeksanneksi ajalla 20,48. 100 metrillä Herreran ennätys on elokuussa 2014 Xalapassa juostu 10,21. == Lähteet == * * José Carlos Herrera Tilastopaja.org Luokka:Meksikolaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Markus Esser

Markus Esser (s. 3. helmikuuta 1980 Leverkusen, Saksa) on saksalainen moukarinheittäjä. Hän edusti urallaan TSV Bayer 04 Leverkusen -seuraa. Hänen ennätyksensä on Leverkusenissa vuonna 2006 heitetty 81,10 m. Vuoden 2005 MM- kilpailuissa alun perin neljänneksi sijoittunut Esser nousi vuonna 2014 pronssisijalle, kun kultaa voittaneen Ivan Tsih’anin tulos hylättiin dopingrikkomuksen vuoksi. Tsih’anin dopingrikkomuksen myötä Esser nousi pronssisijalle myös vuoden 2006 EM-kilpailuissa. Esser lopetti uransa vuonna 2015. Hän on 180 senttimetriä pitkä ja painoi uransa aikana 99 kilogrammaa. Hän voitti Saksan-mestaruuden vuosina 2006–2008 ja 2010–2014. == Lähteet == * * Markus Esser European Athletics -sivustolla === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Markus Esser Bio, Stats, and Results Olympics at Sports- Reference.com Luokka:Saksalaiset moukarinheittäjät Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Saint-Omer

Saint-Omer on kunta Pohjois-Ranskassa Pas-de-Calais’n departementissa. Kunta sijaitsee Ranskan suurimmalla marskimaalla. Saint-Omerista on kanavayhteys Gravelinesin kaupunkiin Pohjanmeren rannikolla. Saint-Omer on ollut vuosisatojen ajan tärkeä uskonnollinen keskus. Tour de France ==Aiheesta muualla== == Lähteet == Luokka:Pas-de-Calais’n kunnat
René Schneider

René Schneider (s. 1. helmikuuta 1973 Schwerin, Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen uransa lopettanut jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Schneider pelasi koko uransa Saksassa ja edusti valtaosan urastaan 1. FC Magdeburgia, Hansa Rostockia ja Borussia Dortmundia. Dortmundissa hän voitti Mestarien liigan kaudella 1996–1997.The UEFA Champions League 1996/97 - BV Borussia 09 Dortmund (GER) – RSSSF. Saksan maajoukkueessa Schneider pelasi yhden A-maaottelun vuonna 1995. Hän kuului EM-kilpailut 1996 voittaneeseen joukkueeseen. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon Euroopan mestarit Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bapaume

Bapaume on kunta Pohjois-Ranskassa Pas-de-Calais’n departementissa. Kunta sijaitsee strategisesti tärkeällä paikalla Flanderin, Artois’n, Sommen ja Pariisin alueen välimaastossa. Siellä käytiin vuonna 1871 Bapaumen taistelu. Se oli osa Ranska ja Preussin välistä sotaa. Tour de France ==Aiheesta muualla== == Lähteet == Luokka:Pas-de-Calais’n kunnat
Olympia (Manet)

Olympia on ranskalaisen taidemaalari Édouard Manet’n maalaus vuodelta 1863. Se esittää alastonta naista lepäilemässä vuoteella. Tummaihoinen palvelustyttö tuo naiselle kukkakimppua. Naisen mallina toimi Manet’n suosikkimalli Victorine Meurent. Maalauksen pääesikuvana on tunnettu mestariteos, Tizianin Urbinon Venus, jonka Manet oli kopioinut käydessään Venetsiassa.Pinx. Maalaustaiteen mestareita: osa 3, Todellisuus ylittää ihanteet, s. 238–239. WSOY 2004. Toiseksi esikuvaksi voidaan katsoa Francisco de Goyan Alaston Maja. Manet’n on sanottu tällä teoksellaan muuttaneen yhden keskeisistä klassisen taiteen aiheista, eli alastoman naisvartalon. Aiheen esitystapa ikään kuin häpäisi akateemisen taiteen suosiman idealisoidun kuvan naisten alastomuudesta.Olympia Musée d’Orsay. Viitattu 14.7.2014. Maalaus on vuodelta 1863, mutta toisesta teoksestaan Aamiainen ruohikolla syntyneen hälyn vuoksi Manet asetti sen näytteille Pariisin salonkiin vasta vuonna 1865. Olympia nostatti kuitenkin tuolloin vielä voimakkaamman vastalauseryöpyn. Kuten Aamiaisessa ruohikolla, myös Olympiassa sopimattomana ei pidetty alastonaihetta sinänsä, vaan realistista tapaa, jolla aihe oli sijoitettu nykyhetkeen. Maalauksen naista haukuttiin muun muassa ”naarasgorillaksi”. Lisäksi maalauksen tulkittiin esittävän prostituoitua, sillä tuon ajan romaanikirjallisuudessa Olympia oli yleinen nimi prostituoidulle ja maalauksessa naiselle tuotavan kukkakimpun voitiin nähdä viittaavan hienoille kurtisaaneille usein palkkioksi annettaviin kukkalähetyksiin. Lisäksi useat maalauksen yksityiskohdat tulkittiin vertauskuvallisiksi viittauksiksi seksuaalisuuteen, muun muassa naisen korvan takana oleva orkidea, helmikorvakorut, vain toisessa jalassa oleva tohveli ja sängyn jalkopäässä seisova musta kissa. Kaikkein häiritsevimpänä seikkana teoksessa taidekriitikot pitivät naisen suoraan katsojaan kohdistuvaa ”julkeaa” katsetta, joka sai katsojan tuntemaan itsensä prostituoidun asiakkaaksi. Olympian herättämä kielteinen reaktio oli niin voimakas, että salongissa se asetettiin ensin vartioinnin alaiseksi ja lopulta siirrettiin toiseen paikkaan teoksen suojelemiseksi mahdolliselta vandalismilta.Edouard Manet's Olympia PBS. Viitattu 14.7.2014. Muutamat harvat aikalaiset, kuten kirjailija Émile Zola, puolustivat maalausta. Manet kuitenkin vetäytyi tämän jälkeen joksikin aikaa julkisuudesta ja matkusti Espanjaan.Pinx, s. 224. Monien muiden Manet’n maalausten tavoin Olympiassa ei ole kiinnitetty huomiota syvyysvaikutelmaan, vaan maalauksen hahmot on kuvattu samaan tasoon ja sänkykin näyttää melko kapealta.Pinx, s. 228. Myös maalauksen voimakkaat siveltimenvedot ja kaksi toisistaan selvästi erottuvaa väripintaa – etualan vaalea sänky ja naishahmo sekä tumma tausta – poikkesivat tuolloisista taiteen konventioista. Maalauksen korkeus on 130,5 ja leveys 191 senttimetriä. Ranskan valtio osti sen vuonna 1890 Claude Monet’n aloitteesta. Se kuuluu nykyään Pariisin Musée d’Orsayn kokoelmiin.Olympia Musée d’Orsay. Viitattu 14.7.2014. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Édouard Manet'n maalaukset
Vitaly Zdorovetskiy

Vitaly Zdorovetskiy (s. 8. maaliskuuta 1992) on venäläissyntyinen Internet- julkisuuden henkilö, joka on tullut tunnetuksi VitalyzdTV-kanavalla YouTubessa julkaisemillaan pilailuvideoilla. Zdorovetskiy on myös Duudsonien hyvä ystävä. == Ura == === Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 2014 === Kesällä 2014 Zdorovetskiy juoksi kesken jalkapallon MM-kisojen loppuottelun Saksa–Argentiina kentälle paita ylös nostettuna. Hänen kroppaansa oli kirjoitettu sanat ”natural born prankster” (”synnynnäinen keppostelija”). Zdorovetskiy yritti kentällä ollessaan muun muassa suudella Saksan puolustajaa Benedikt Höwedesiä. Turvamiehet saivat taltutettua Zdorovetskiyn nopeasti ja vietyä hänet pois kentältä. Tempaus ei näkynyt televisiossa, koska kansainvälinen jalkapalloliitto FIFA oli kieltänyt sellaisten kuvaamisen. ==Aiheesta muualla== * VitalyzdTv YouTubessa Luokka:Venäläiset henkilöt Luokka:Tubettajat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Matthias Pazelius

Matthias Pazelius, alun perin Matias Pasanen (27. syyskuuta 1699 Kokkola – 26. toukokuuta 1771 Liminka) oli suomalainen kirkkoherra, valtiopäivämies ja suomentaja. Pazeliuksen vanhemmat olivat kokkolalainen kauppias Henrik Henriksson Pasanen (k. 1710) ja Brita Olofsdotter Sand. Hän pääsi ylioppilaaksi Uppsalassa 1717. Pazelius vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa 1725. Pazelius toimi Kokkolassa pedagogina vuodesta 1724 ja kappalaisena vuodesta 1729. Hän oli Kälviän kirkkoherra vuodesta 1739 ja Limingan kirkkoherra vuodesta 1757. Pazelius oli lääninrovasti 1758–1764 ja hän toimi synodaaliväitöksen respondenttina pappeinkokouksessa Kokkolassa 1738 ja varapreesesinä 1760. Pazelius osallistui valtiopäiville myssypuolueen edustajana 1738–1739 ja 1746–1747 ja hän otti osaa Vaasan maakuntakokoukseen vuonna 1742. Pazelius suomensi Erik Pontoppidanin katkismuksen, joka oli lyhennelmä Spenerin katkismuksesta. Hänen kirjakokoelmansa lahjoitettiin 1890 Helsingin yliopiston kirjastolle. Pazelius oli naimisissa Margareta Forseliuksen kanssa. == Teoksia == * Oförtänkt band emellan långwäga slächt, : då handels-mannen ... herr Alexander Donner, med ... jungfru Anna Falander sammanwigdes i Stockholm den 28 julii 1747. Af himlen knutit och med lyckönskan fäst, genom M. P.. Stockholm, tryckt hos Lars Salvius 1747 * Christillinen walmistus mieluiseen ja autualliseen cuolemaan, edesmennen ylistettäwän prowastin ja kirckoherran Ouluborin ja sen alla olewaisten seuracundain ylitze, eläisänsä corkiasti cunnioitettawan ja corkiasti oppenen herran, Johannes Wegeliuksen christillisesä hautamisesa, Ouluborin kircosa yxikertaisesti edespandu Matthias Pazeliuxelda. Prow. ja kirckoh. Limingasa. Sinä 24. päiw. touco cuusa wuonna 1764. Turusa, prändätty Joh. Christoph. Frenckellildä 1764, uusi painos nimellä Christillinen valmistus mieluiseen ja autualliseen kuolemaan : kirkkoherran Johannes Wegeliuxen christillisesä hautamisesa Oulun kirkossa yxinkertaisesti edespandu Barck - Wilén, Oulu 1844 == Suomennoksia == * Totuus jumalisuteen : yxikertaisesa ja perustetusa d. Lutheruxen Wähäisen catechismuxen selityxesä. Doctorilda E. Pontoppidanilda. Suomexi käätty. Ruotzin kielisestä toisesta ylöspanosta. Turusa, prändätty Johan Christopher Frenckellildä, 1771 == Lähteet == * Luettu 14.7.2014. * Kirjastovirman henkilögalleria : Matthias Pazelius == Aiheesta muualla == * Matthias Pazeliuksen elämäkerta Kansallisbiografiassa Luokka:Suomen evankelis- luterilaisen kirkon papit Luokka:Suomentajat Luokka:Vuonna 1699 syntyneet Luokka:Vuonna 1771 kuolleet
Thomas Röhler

Thomas Röhler (s. 30. syyskuuta 1991 Jena, Saksa) on saksalainen keihäänheittäjä, olympiavoittaja ja Euroopan-mestari. Hänen ennätyksensä on toukokuussa 2017 heitetty 93,90 metriä. Röhler karsiutui loppukilpailusta Helsingin EM-kilpailuissa 2012. Vuoden 2013 alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa Tampereella hän sijoittui kolmanneksi. Vuoden 2013 MM-kisoissa Moskovassa Röhler jäi alkukarsintaan. Zürichin EM-kilpailuissa 2014 hän sijoittui 12:nneksi. Vuoden 2015 MM-kisoissa Pekingissä Röhler oli neljäs sijoituttuaan Tero Pitkämäen (3.) ja Antti Ruuskasen (5.) väliin tuloksella 87,41. Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 hän sijoittui viidenneksi. Röhler voitti Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 kultaa viidennen kierroksen heitollaan 90,30. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui neljänneksi tuloksella 88,26. Berliinin EM-kisoissa 2018 hän voitti kultaa tuloksella 89,47 metriä. Hän karsiutui loppukilpailusta Dohan MM-kilpailuissa 2019 ja Münchenin EM- kilpailuissa 2022. Röhler ylitti 80 metrin rajan ensimmäisen kerran vuonna 2012 ja 90 metrin rajan ensimmäisen kerran vuonna 2016 Turun Paavo Nurmi Gamesissa. Hän heitti tuolloin kahdesti yli 91 metriä (91,28 ja 91,04) ollen viidestoista 90 metrin ylittäjä nykykeihäällä ja Jan Železnýn jälkeen toinen joka heittää samassa kilpailussa kahdesti yli 91 metriä. Dohassa järjestetyssä Timanttiliigan osakilpailussa 5. toukokuuta 2017 Röhler heitti uudeksi Saksan ennätykseksi 93,90 metriä, ja hän nousi tuloksen myötä maailman kaikkien aikojen listalla toiseksi Jan Železnýn jälkeen. Röhler on Saksan mestari vuosilta 2012–2016. == Tilastoja == === Parhaat tulokset=== :10 parhaan tuloksen keskiarvo 90,84 *93,90 (1) Doha 5.5.2017 *91,78 (1) Doha 4.5.2018 *91,53 (1) Ostrava 28.6.2017 *91,28 (1) Turku 29.6.2016 *90,75 (1) Dessau 8.6.2018 *90,30 (1) Rio de Janeiro 20.8.2016 *90,06 (1) Rooma 8.6.2017 *89,88 (1) Eugene 25.5.2018 *89,47 (1) Berliini 9.8.2018 *89,45 (2) Luzern 11.7.2017 === Kausien parhaat === *2010 76,37 Ulm 8.8. *2011 78,20 Ostrava 16.7. *2012 80,79 St. Wendel 10.6. *2013 83,95 Dessau 31.5. *2014 87,63 Zürich 28.8. *2015 89,27 Kuortane 8.8. *2016 91,28 Turku 29.6. *2017 93,90 Doha 5.5. *2018 91,78 Doha 4.5. *2019 86,99 Dessau 14.6. *2020 - *2021 - *2022 72,51 Doha 13.5. *2023 78,23 Dessau 17.6. == Lähteet == * * ===Viitteet=== Luokka:Saksalaiset keihäänheittäjät Luokka:Saksalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Thiago Neves

Thiago Neves Augusto (s. 27. helmikuuta 1985 Curitiba, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, joka edustaa saudiarabialaista Al-Hilalia numerolla seitsemän. Hän on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Brasilian jalkapallomaajoukkueessa Neves on pelannut seitsemän ottelua vuosina 2008-2012 ja oli mukana voittamassa maalleen olympiapronssia Pekingissä 2008. Neves on 180 senttimetriä pitkä. == Ura == Thiago Nevesin kasvattajaseura on Paraná Clube, josta hän siirtyi vuonna 2006 lainalle J. Leaguen Vegalta Sendaihin ja seuraavana vuonna lainalle Campeonato Brasileiro Série A:n Fluminenseen. Hyvän Fluminense-jakson jälkeen hän siirtyikin pysyvällä sopimuksella joukkueeseen vuonna 2008. Neves ei pelannut vuottakaan Fluminensessä, ennen kuin hän siirtyi Eurooppaan, saksalaiseen Hamburger SV:hen korvaamaan seurasta pois siirtyneen Rafael van der Vaartin. Mutta vasta puolen vuoden päästä, tammikuussa 2009, hän siirtyikin yllättäen saudiarabialaiseen Al-Hilaliin seitsemän miljoonan euron siirtosummalla. Vuonna 2011 edessä oli paluu kotimaahan, nyt lainasopimuksella Série A:n Flamengoon. Vuonna 2012 Neves palasi maailmankiertueeltaan takaisin Fluminenseen, mutta heinäkuussa 2013 hän palasi takaisin Saudi-Arabiaan ja Al- Hilaliin vuoteen 2017 asti kestävällä sopimuksella. Brasilian jalkapallomaajoukkueessa Neves debytoi vuonna 2008 ja samana vuonna hän voitti olympiapronssia Pekingissä tehden siellä seitsemässä pelissä kolme maalia. Neves on pelannut vuosina 2008-2012 A-maajoukkueessa seitsemän ottelua tekemättä maalia. == Lähteet == * http://www.transfermarkt.co.uk/thiago- neves/profil/spieler/53262 * http://www.national-football- teams.com/player/24735/Thiago_Neves.html Luokka:Brasilialaiset jalkapalloilijat Luokka:Brasilialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pale Communion

Pale Communion on ruotsalaisen progressiivisen metallin yhtye Opethin yhdestoista studioalbumi. Se julkaistiin 26. elokuuta 2014 levymerkillä Roadrunner Records. Albumi jatkaa tyylillään samanlaista linjaa kuin edeltävällä Heritage-albumilla eli kappaleisiin ei sisälly murinaosuuksia. 2\. kesäkuuta 2014 albumilta julkaistiin single "Cusp of Eternity". Albumi nousi julkaisuviikollaan Suomen virallisen listan sijalle 1. == Kappaleet == # # # # # # # # == Kokoonpano == * Mikael Åkerfeldt – laulu, kitara, tuottaja * Fredrik Åkesson – kitara * Joakim Svalberg – piano, kosketinsoitin * Martín Méndez – bassokitara * Martin Axenrot – rummut, lyömäsoittimet === Tuotanto === * Steven Wilson – miksaaja * Travis Smith – kansikuva == Arvostelut == * Imperiumi.net: Imperiumi.net * Metacritic: 75/100Metacritic aggregate * About.com: About.com * Allmusic: Allmusic review * Alternative Press: Alternative Press * Helsingin Sanomat: Nyt.fi * Inferno: Inferno * Kaaoszine.fi: 8.5/10Kaaoszine.fi * Pitchfork Media: 4.3/10Pitchfork Media * Rumba: Rumba * Soundi: Soundi == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Opethin albumit Luokka:Vuoden 2014 albumit
Jorge Luis Pinto

Jorge Luis ”Explosivo” Pinto Afanador (s. 16. joulukuuta 1952 San Gil, Kolumbia) on kolumbialainen jalkapallovalmentaja, joka valmentaa nykyisin Hondurasin jalkapallomaajoukkuetta. Hänellä on uransa aikana ollut peräti 19 valmennuspestiä, joista ensimmäinen oli vuonna 1984 Millonarios FC:n valmentajana. Pinto on valmentanut uransa aikana monia seuroja kotimaassaan Kolumbiassa sekä Costa Ricassa, Perussa, Ecuadorissa ja Venezuelassa. Hän on ollut aiemmin myös Kolumbian jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana. Pinto johdatti Costa Rican vuoden 2014 MM-kisoihin, joissa maa selviytyi sensaatiomaisesti aina puolivälieriin asti kaadettuaan Uruguayn, Italian ja Kreikan ja pelattuaan tasan Englannin kanssa. Puolivälierissä Alankomaat kaatoi Costa Rican vasta rangaistuspotkukilpailussa. Pinton lempinimi on Explosivo, joka tarkoittaa räjähtävää. Lempinimi johtuu hänen tulisesta luonteestaan. == Lähteet == Luokka:Kolumbialaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tarvaalan maatalouskoulut

Tarvaalan maatalouskoulut ovat 1860-luvulta nykypäivään Saarijärven Tarvaalan kylässä toimineita maatalousalan oppilaitoksia. Ensimmäisten 70 toimintavuoden aikana niitä olivat maanviljelyskoulu (1867–1909), karjakkokoulu (1867–1893 ja 1899–1909), Keski-Suomen kansanopiston emäntä- ja isäntäkoulut 1910–1912, karjanhoitokoulu 1915–1934, uusi maanviljelyskoulu 1918–1934 ja kotitalouskoulu 1920–1932. Vuonna 1934 koulu muutettiin maamieskouluksi, jonka yhteydessä toimi 2-vuotinen maatalouden työnjohtajakoulutus. Vuosina 1960–1972 koulusta käytettiin nimitystä Tarvaalan maatalouskoulut; niitä olivat kaksivuotinen maanviljelyskoulu, yksivuotiset maamieskoulu ja maatalousteknillinen koulu sekä puolitoistavuotinen karjatalouskoulu. Vuonna 1972 koulutukset yhdistettiin nimelle Tarvaalan maatalousoppilaitos. Nykyisin Tarvaalan kylän koulutusperinteitä jatkavat Jyväskylän ammattikorkeakoulun Biotalousinstituutin agrologikoulutusBiotalousinstituutti, Jyväskylän ammattikorkeakoulu. Viitattu 14.7.2014. sekä Pohjoisen Keski-Suomen ammattiopiston (POKE) luonnonvara-alan yksikkö,Luonnonvara ja ympäristö , Pohjoisen Keski-Suomen oppimiskeskus. Viitattu 14.7.2014. joka kouluttaa luonto- ja ympäristöalan perustutkinnon lisäksi ympäristönhoitajia, ympäristönhuoltajia sekä erä- ja luonto-oppaita.Pohjoisen Keski-Suomen oppimiskeskus , TOP-kompassi, Luonto- ja ympäristöopetus. Viitattu 14.7.2014. ==Historiaa== Tarvaalan ja seitsemän muun käytännöllisen maanviljelyskoulun perustamisesta Suomeen antoi päätöksen keisari Aleksanteri II kruunajaispäivänään 7.9.1856. Vaasan läänin koulu määrättiin perustettavaksi Saarijärven Tarvaalaan entiseen sotilasvirkataloon. Toiminta alkoi 1867. Oppilaiden pääsyvaatimuksena oli rippikoulun käyminen ja hyvä maine, ja opiskeluaika oli aluksi miehillä kolme ja naisilla kaksi vuotta. Arkistonmuodostaja: Tarvaalan maamieskoulu (Saarijärvi) , Arkistolaitos. Viitattu 14.7.2014. ==Lähteet== Luokka:Suomen ammattioppilaitokset Luokka:Suomen maatalouden historia Luokka:Suomalaiset maatalousalan oppilaitokset Luokka:Saarijärvi
Zarck Visser

Zarck Visser (s. 15. syyskuuta 1989) on eteläafrikkalainen pituushyppääjä. Hän voitti Afrikan-mestaruuden Marrakechissa 2014 tuloksella 808. Afrikan- mestaruuskilpailuissa Porto-Novossa 2012 hän sai hopeaa. Hän sijoittui toiseksi Glasgow'n Kansainyhteisön kisoissa 2014 tuloksella 812. Hänen ennätyksensä on heinäkuussa 2015 Bad Langensalzassa hypätty 841. Hallissa hänen ennätyksensä on 793. Hän on kilpaillut myös kolmiloikassa, jossa hänen ennätyksensä on 15,66 vuodelta 2008. Visser on kilpaillut useasti Suomessa. Hän voitti Eliittikisojen 2013 Lahden ja Lapinlahden osakilpailut sekä Eliittikisojen 2014 ja GP-kisojen 2018 Kuortaneen osakilpailun. == Lähteet == * http://www.iaaf.org/athletes/south-africa/zarck-visser-241130 === Viitteet === Luokka:Eteläafrikkalaiset pituushyppääjät Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Manfred Binz

Manfred Binz (s. 22. syyskuuta 1965 Frankfurt am Main, Länsi-Saksa) on saksalainen uransa lopettanut jalkapalloilija ja nykyinen jalkapallovalmentaja. Pelipaikaltaan hän oli puolustaja. Binz edusti suurimman osan urastaan kotikaupunkinsa seuraa Eintracht Frankfurtia. Hän pelasi koko uransa Saksassa lukuun ottamatta puoltatoista kautta italialaisessa Brescia Calciossa. Saksan maajoukkueessa Binz pelasi 14 A-maaottelua vuosina 1990–1992. Hän kuului EM-kilpailuissa 1992 toiseksi sijoittuneeseen joukkueeseen. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset jalkapalloilijat Luokka:Saksalaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
April Wine

April Wine on kanadalainen rockyhtye. Se perustettiin 1969 Halifaxissa. Yhtye teki ensimmäisen albuminsa vuonna 1971, ja vuonna 1972 You Could Have Been a Lady nousi Kanadassa myyntilistojen kärkeen. Yhtye on julkaissut vuosina 1971–2010 kaikkiaan 16 studioalbumia, yhdeksän livealbumia ja 15 kokoelma- albumia. ==Julkaisut== ===Studioalbumit=== * April Wine (1971) * On Record (1972) * Electric Jewels (1973) * Stand Back (1975) * The Whole World's Goin' Crazy (1976) * Forever for Now (1977) * First Glance (1978) * Harder... Faster (1979) * The Nature of the Beast (1981) * Power Play (1982) * Animal Grace (1984) * Walking Through Fire (1986) * Attitude (1993) * Frigate (1994) * Back to the Mansion (2001) * Roughly Speaking (2006) ===Kokoelmat=== * Greatest Hits (1979) * Best of April Wine: Rock Ballads (1981) * Review and Preview (1981) * The Hits (1987) * All the Rockers (1987) * We Like to Rock (1988) * The First Decade (1989) * Oowatanite (1990) * The April Wine Collection (1992) * Champions of Rock (1996) * Rock Champions (2000) * Classic Masters (2002) * Best of April Wine (2003) * April Wine Rocks! (2006) * The Hard & Heavy Collection (2009) ===Livealbumit=== * Live! (1974) * Live at the El Mocambo (1977) * Ladies Man EP (1980) * Monsters of Rock (1980) * One for the Road (1985) * Greatest Hits Live 1997 (1997) * I Like to Rock (2002) * Greatest Hits Live 2003 (2003) * Live in London (2009) ===DVD=== * Live in London (1981) * From the Front Row... Live! (2003) == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset rockyhtyeet
Reuss-Greizin ruhtinaskunta

Reuss-Greizin ruhtinaskunta () oli yksi Saksan keisarikunnan kahdestakymmenestäviidestä osavaltiosta vuosina 1871–1918. == Maantiede == Thüringenissa sijainnut ruhtinaskunta oli pinta-alaltaan 317 neliökilometriä, ja vuonna 1910 sen asukasluku oli 72 000 asukasta. Reuß-Geran linjan sammumisen jälkeen ruhtinaskunta oli vallassa myös Gerassa yhdessä Reuss-Geran ruhtinaskunnan kanssa. Pääkaupunki oli Greiz. Ruhtinaskunnalla oli yhteistä rajaa Saksi-Meiningen, Saksi-Altenburgin, Saksi-Weimarin ja Saksin kuningaskunnan kanssa. == Historia == Reußin hallitsijasuvun nuorempi linja, Reußin zu Greizin kreivit (), korotettiin vuonna 1778 ruhtinaiksi Heinrich XI:ä alkaen. Siitä lähtien he kantoivat arvonimeä Reußin ruhtinas, vanhempi linja (Aeltere Linie, lyhenne Ae.L.) tai ruhtinas Reuß zu Greiz. Ruhtinaskunta liittyi Saksan liittoon vuonna 1815. Heinrich XXII erottui vihamielisyydellään Preussia kohtaan, jota hän vastusti Preussin–Itävallan sodassa vuonna 1866, kun Preussin joukot valloittivat maan. Seuraavana vuonna maa liittyi Pohjois- Saksan liittoon ja sen jälkeen Saksan keisarikuntaan vuonna 1871, mutta Heinrich XXII pysyi kuolemaansa asti vuoteen 1902 asti Otto von Bismarckin leppymättömänä vihollisena. Kun hänen poikansa Heinrich XXIV todettiin kykenemättömäksi hallitsemaan, ruhtinaskunnan sijaishallitsijuuden varmisti nuorempi linja. Saksan keisarikunnan luhistumisen jälkeen ruhtinaskunnasta tuli tasavalta ennen kuin se yhdistettiin Reuss-Geran ruhtinaskuntaan lyhytaikaiseksi Reußin kansanvaltioksi (Volksstaat Reuß), joka yhdistettiin Thüringeniin vuonna 1920. == Ruhtinaat == * 1778–1800 : Henrik XI * 1800–1817 : Henrik XIII, edellisen poika * 1817–1836 : Henrik XIX, edellisen poika * 1836–1859 : Henrik XX, edellisen veli * 1859–1902 : Henrik XXII, edellisen poika * 1902–1918 : Henrik XXIV, edellisen poika Vanhempi linja sammui vuonna 1927 kuolleeseen Henrik XXIV:een. == Aiheesta muualla == Luokka:Saksan entiset valtiot ja valtiomuodostelmat
Marco Engelhardt

Marco Engelhardt (s. 2. joulukuuta 1980 Bad Langensalza, Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen jalkapalloilija, joka edustaa 3. Ligassa pelaavaa Rot-Weiß Erfurtia. Engelhardt on pelannut Saksan korkeimmalla sarjatasolla Bundesliigassa 106 ottelua edustaen Kaiserslauternia, Nürnbergiä ja Karlsruhea. Toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 2. Bundesliigassa hän on pelannut 131 ottelua. Nürnbergissä pelatessaan Engelhardt voitti Saksan cupin kaudella 2006–2007. Saksan maajoukkueessa Engelhardt on pelannut kaksi A-maaottelua vuosina 2004–2005. Hän oli mukana Maanosaliittojen cupissa 2005, jossa Saksa sijoittui kolmanneksi. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Saksan europarlamenttivaalit 2014

Vuoden 2014 europarlamenttivaalit järjestettiin Saksassa 25. toukokuuta 2014. Lissabonin sopimuksen voimaantulon vuoksi Saksan edustajien lukumäärä laski 96:een. == Tulokset == Äänestysaktiivisuus 48,1 % +4,9 Hylättyjä ääniä 488 706 1,6 PuolueVaalitietopalvelu: Vorläufiges Ergebnis der Europawahl 2014 (Der Bundeswahlleiter 2014) PuolueVaalitietopalvelu: Vorläufiges Ergebnis der Europawahl 2014 (Der Bundeswahlleiter 2014) Mepit Mepit Äänet Äänet Äänet Äänet PuolueVaalitietopalvelu: Vorläufiges Ergebnis der Europawahl 2014 (Der Bundeswahlleiter 2014) PuolueVaalitietopalvelu: Vorläufiges Ergebnis der Europawahl 2014 (Der Bundeswahlleiter 2014) Mepit Mepit Lukumäärä Lukumäärä Osuus Osuus CDU 29 -5 8 812 653 +741 262 30,0 % −0,7 SPD 27 +4 8 003 628 +2 531 062 27,3 % +6,5 Liittouma 90/Vihreät 11 -3 3 139 274 -55 235 10,7 % −1,4 Die Linke 7 -1 2 168 455 +199 062 7,4 % −0,1 AfD 7 +7 2 070 014 Uusi 7,1 % +7,1 CSU 5 -3 1 567 448 -329 314 5,3 % −1,9 FDP 3 -9 986 841 -1 901 243 3,4 % −7,6 Freie Wähler 1 +1 428 800 -13 779 1,5 % −0,2 Piraattipuolue 1 +1 425 044 +195 580 1,4 % +0,6 Die Tierschutzpartei 1 +1 366 598 +76 904 1,2 % +0,1 NPD 1 +1 301 139 Uusi 1,0 % +1,0 Familienpartei Deutschlands 1 +1 202 803 -49 318 0,7 % −0,3 ÖDP 1 +1 185 244 +50 351 0,6 % +0,1 Die PARTEI 1 +1 184 709 Uusi 0,6 % +0,6 == Lähteet == == Aiheesta muualla == Saksa Europarlamenttivaalit 2014
Cobreloa

Club de Deportes Cobreloa on chileläinen jalkapalloseura Atacaman autiomaassa sijaitsevasta Calaman kaivoskaupungista. Seura on perustettu vuonna 1977 ja se pelaa maan pääsarjassa Primera Divisiónissa. Cobreloa on suhteellisen nuori seura, se on perustettu vuonna 1977. Seuran nimi tulee espanjan kielen kuparia tarkoittavasta sanasta cobre ja Chilen maakunnasta El Loa, sekä myös Chilen pisimmästä joesta, Loa-joesta. Joki virtaa Calaman ja maailman suurimman avolouhoksen Chuquicamatan lähistöllä. Cobreloa vakiinnutti asemansa Chilen jalkapallon huipulla hyvin nopeasti. Seura nousi ensimmäisenä kautenaan Chilen pääsarjaan, missä se on pelannut siitä lähtien, vuodesta 1978. Ensimmäisen maan mestaruutensa se voitti vuonna 1980. Vasta neljän vuoden kuluttua seuran perustamisesta Cobreloa selviytyi Copa Libertadoresin loppuotteluun, vuonna 1981. Se kuitenkin hävisi loppuottelun brasilialaisseura Flamengolle. Myös seuraavana vuonna 1982 Cobreloa selviytyi Copa Libertadoresin loppuotteluun, mutta se hävisi finaalin uruguaylaiselle Peñarolille. Cobreloa on voittanut Chilen mestaruuden kahdeksan kertaa, mikä tekee siitä maan neljänneksi menestyneimmän seuran, ja menestyneimmän seuran pääkaupunki Santiagon ulkopuolella. ==Saavutukset== Primera División *8 mestaruutta: 1980, 1982, 1985, 1988, 1992, 2003-Apertura, 2003-Clausura, 2004-Clausura Copa Chile * Voitto: 1986 Cobreloa
William Richard Morris

William Richard Morris, myöhemmin lordi Nuffield (10. lokakuuta 1877 – 22. elokuuta 1963) oli brittiläinen liikemies ja hyväntekijä. Hän perusti Morris Motors -autotehtaan. Tuottamalla pieniä autoja joihin yhä useammalla oli varaa, Morris sai Britannian autoteollisuudessa aikaan samanlaisen vallankumouksen kuin Henry Ford Yhdysvalloissa. Morrisin ja Austinin fuusiosta syntynyt British Motor Corporation oli vuonna 1952 maailman kolmanneksi suurin autonvalmistaja. Nuffield oli naimisissa, mutta lapseton. Hän harjoitti hyväntekeväisyyttä 1930-luvulta asti ja testamenttasi suurimman osan omaisuudestaan perustamilleen säätiöille ja tutkimuslaitoksille sekä Oxfordin yliopistolle. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset liikemiehet Luokka:Vuonna 1877 syntyneet Luokka:Vuonna 1963 kuolleet