EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Verenhimoinen Dracula

Verenhimoinen Dracula (; ; ) on Jesús Francon ohjaama saksalais-espanjalais- italialainen kauhuelokuva vuodelta 1970. Elokuvan pääosissa ovat Christopher Lee kreivi Draculana, Herbert Lom professori Abraham van Helsinginä, Klaus Kinski Renfieldinä ja Soledad Miranda Lucy Westenrana. Vaikka kreivi Draculaa näyttelee Christopher Lee, elokuva ei ole Hammer-tuotanto kuten kaikki muut hänen Dracula-elokuvansa. Elokuvan kuitenkin tuotti Hammerin tuottaja Harry Alan Towers. Klaus Kinski, joka näyttelee kreivi Draculaa yhdeksän vuotta myöhemmin elokuvassa Nosferatu – yön valtias (1979) myös näyttelee elokuvassa. Elokuvaa mainostettiin uskollisimpana Bram Stokerin romaanin elokuvasovituksena.Horne, Philip (2006-11-27). Great Adaptions - Dracula. The Daily Telegraph (Lontoo). ==Juoni== Kreivi Dracula on jo vuosisatoja hallinnut kauhuvaltakuntaansa, kunnes vihamieliset hyvät voimat käyvät hänen kimppuunsa. Draculan voima on rajaton ja uhrien määrä suuri... ==Näyttelijät== ==Tuotanto== Verenhimoinen Dracula perustuu Bram Stokerin vuonna 1897 ilmestyneeseen Draculaan, jonka pohjalta Augusto Finocchi, ohjaaja Jesús Franco ja Harry Alan Towers laativat käsikirjoituksen. Towers myös tuotti elokuvan. Verenhimoisen Draculan kuvaukset alkoivat 27. syyskuuta vuonna 1969 ja päättyivät 5. joulukuuta. Elokuva kuvattiin Espanjan Alicantessa ja Barcelonassa ja Saksan Münchenissä. ==Julkaisu== Verenhimoinen Dracula sai ensi-iltansa kotimaassaan Länsi-Saksassa 3. huhtikuuta vuonna 1970. Muissa valmistusmaissa elokuva sai ensi-illan 15. maaliskuuta vuonna 1971 (Espanjassa Madridissa) ja 10. syyskuuta vuonna 1973 (Italiassa). Ranskassa elokuva pääsi teatterilevitykseen 16. kesäkuuta vuonna 1971, Meksikossa 21. syyskuuta vuonna 1972, Yhdysvalloissa ja Isossa-Britanniassa vuonna 1973. Elokuvan nimike on Count Dracula Isossa-Britanniassa ja Yhdysvalloissa. Yhdysvalloissa elokuvaa on levitetty myös nimikkeillä Bram Stoker's Count Dracula, Dracula 71 ja The Nights of Dracula. Saksassa elokuvan nimikkeenä on myös Dracula - Seine Küsse sind tödlich. Suomessa elokuva sai ensi-illan 1. toukokuuta vuonna 1980 Kotkassa. Iin IIK!!-kauhuelokuvafestivaaleilla elokuva esitettiin 5. marraskuuta vuonna 2005 ja Helsingin Night Visions Film Festivalilla 31. lokakuuta vuonna 2009. Suomessa elokuvan ikärajaksi on määrätty K-12. ==DVD- julkaisut== Espanjassa elokuva julkaistiin DVD:lle 23. tammikuuta vuonna 2003. Elokuvan on julkaissut DVD:lle vuonna 2007 Dark Sky Films. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * * Luokka:Dracula-elokuvat Luokka:Vuoden 1970 saksalaiset elokuvat Luokka:Saksalaiset kauhuelokuvat Luokka:Vuoden 1970 espanjalaiset elokuvat Luokka:Espanjalaiset kauhuelokuvat Luokka:Vuoden 1970 italialaiset elokuvat Luokka:Italialaiset kauhuelokuvat
Kenneth Hotz

Kenneth Joel Hotz (s. 3. toukokuuta 1967) on kanadalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten tositelevisio-ohjelman Kenny vs. Spennyn toisena kilpailijana. Hän esiintyi ohjelmassa yhdessä parhaan ystävänsä Spencer Ricen kanssa. Sarjaa esitettiin vuosina 2003-2010. Hotz on osallistunut että esiintynyt myös Testees ja Kenny Hotz's Triumph Of The Will -ohjelmissa sekä osallistunut niiden tekemiseen ja tuottamiseen. Luokka:Kanadalaiset televisionäyttelijät Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Luettelo Oulun suuralueista ja kaupunginosista

Oulun kaupunki on jaettu 23 suuralueeseen ja 105 kaupunginosaan: (Tiedotteessa mainitaan vanhan Oulun suuralueiden määräksi 16. Tämän täytyy kuitenkin olla virhe.) * 1. Keskusta ** 1. I Pokkinen ** 2. II Vaara ** 3. III Vanhatulli ** 4. IV Hollihaka ** 5. V Leveri ** 6. Myllytulli ** 11. Intiö ** 12. Raksila * 2. Höyhtyä ** 13. Karjasilta ** 14. Nokela ** 15. Höyhtyä ** 16. Lintula ** 17. Mäntylä * 3. Oulunsuu ** 18. Peltola ** 19. Kontinkangas ** 22. Oulunsuu ** 23. Värttö * 4. Kaukovainio ** 20. Kaukovainio ** 21. Hiironen * 5. Nuottasaari ** 7. Nuottasaari ** 9. Limingantulli ** 10. Äimärautio * 6. Kaakkuri ** 27. Kaakkuri ** 28. Metsokangas ** 30. Kiviniemi ** 31. Perävainio * 7. Maikkula ** 24. Maikkula ** 25. Knuutila ** 26. Iinatti ** 32. Madekoski ** 33. Heikkilänkangas ** 34. Juurusoja ** 35. Pikkarala ** 36. Hangaskangas * 8. Tuira ** 50. Pikisaari ** 51. Koskikeskus ** 52. Tuira ** 54. Vihreäsaari ** 55. Hietasaari ** 56. Toppilansaari * 9. Puolivälinkangas ** 60. Välivainio ** 61. Puolivälinkangas ** 62. Isko ** 63. Pyykösjärvi ** 64. Takalaanila * 10. Koskela ** 57. Toppila ** 58. Alppila ** 59. Koskela ** 74. Taskila * 11. Pateniemi ** 75. Rajakylä ** 76. Pateniemi ** 77. Herukka * 12. Kaijonharju ** 78. Linnanmaa ** 79. Ritaharju ** 80. Kaijonharju ** 81. Kuivasjärvi ** 82. Liikanen * 13. Myllyoja ** 65. Laanila ** 66. Kynsilehto ** 67. Hintta ** 68. Parkkisenkangas ** 69. Myllyoja ** 70. Kirkkokangas ** 72. Haapalehto * 14. Sanginsuu ** 92. Sanginsuu ** 96. Ulkosanki ** 97. Sanginjoki ** 98. Lapinkangas * 15. Korvensuora ** 83. Rusko ** 84. Ruskonselkä ** 85. Heikinharju ** 86. Korvensuora ** 87. Korvenkylä ** 88. Saviharju ** 90. Talvikangas * 16. Ylikiiminki ** 40. Ylikiiminki ** 41. Vesala ** 42. Vepsä ** 43. Vuotto ** 44. Nuoritta ** 45. Jolos * 17. Hiukkavaara ** 46. Puolukkakangas ** 47. Kivikkokangas ** 48. Vanha Hiukkavaara ** 49. Haukkasuo ** 71. Hiukkavaara ** 89. Saarela ** 91. Niiles * 20. Haukipudas ** 120. Haukipudas ** 123. Martinniemi ** 124. Jokikylä * 21. Kello ** 121. Kello ** 122. Kalimenkylä * 30. Kiiminki ** 130. Kiiminki ** 132. Huttukylä ** 134. Alakylä ** 135. Hannus * 31. Jääli ** 131. Jäälinkylä ** 133. Välikylä * 40. Oulunsalo ** 140. Oulunsalo ** 141. Kylänpuoli ** 142. Salonpää * 50. Yli-Ii ** 150. Yli-Ii ** 152. Tannila ** 153. Pahkala Ylikiimingin, Oulunsalon ja Yli-Iin suuralueet on muodostettu samannimisistä entisistä kunnista. Lisäksi Haukiputaan ja Kellon suuralueet on muodostettu entisestä Haukiputaan kunnasta ja Kiimingin ja Jäälin suuralueet entisestä Kiimingin kunnasta. Kaupunginosajako ulottuu liitoskunnissa myös haja-asutusalueille. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Oulun kaupunki – kaupunginosat * * Oulu
Pure, vampyyri, pure!

Pure, vampyyri, pure! () on vuonna 1976 julkaistu Édouard Molinaron ohjaama kauhukomedia, jonka pääosissa ovat Christopher Lee, Bernard Menez ja Marie- Hélène Breillat. ==Juoni== Poika kasvaa vampyyri-isänsä huomassa. Poika lähtee suureen kaupunkiin vuonna 1979. Isä seuraa ja yrittää selviytyä vampyyrina nykymaailmassa. Poika löytää tytön ja päättää, että ei halua olla vampyyri enää. ==Näyttelijät== ==Tuotanto== Ohjaaja Édouard Molinaro, Alain Godard ja Jean-Marie Poiré laativat elokuvan käsikirjoituksen Claude Klotzin romaanin Paris vampire pohjalta. Elokuvan tuotti Alain Poiré. Pure, vampyyri, pure! -elokuvan kuvaukset alkoivat 16. maaliskuuta vuonna 1976 ja kestivät huhtikuuhun asti. ==Julkaisu== Pure, vampyyri, pure! sai ensi-iltansa Ranskassa 15. syyskuuta vuonna 1976. Suomessa elokuva julkaistiin 9. syyskuuta vuonna 1977. Yhdysvalloissa elokuva pääsi teatterilevitykseen toukokuussa vuonna 1979 nimikkeellä Dracula and Son. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * * Luokka:Vuoden 1976 ranskalaiset elokuvat Luokka:Ranskalaiset kauhuelokuvat Luokka:Kauhukomediat Luokka:Dracula-elokuvat
Nintendo Land

Nintendo Land on Nintendo Entertainment Analysis & Developmentin kehittämä ja Nintendon Wii U:lle julkaisema videopeli. Pelin, joka sijoittuu huvipuistoon, on tarkoitus toimia Wii U:n toiminnallisuuden osoittajana sen Wii U GamePadilla - melko samaan tapaan kuin Wii Sports osoitti Wii Remoten ja Nunchukin toiminnallisuuden. Nintendo Land sisältää 12 erilaista minipeliä, jotka sisältävät lukuisia Nintendon tavaramerkkejä ja joista osaa voi pelata enimmillään jopa viisi pelaajaa, jossa neljä pelaajaa käyttää Wii-ohjaimia kun taas viides käyttää Wii U GamePadiä. Peli julkaistiin konsolin mukana Pohjois- Amerikassa 18. marraskuuta, Euroopassa ja Australiassa 30. marraskuuta sekä Japanissa 8. joulukuuta 2012, ja se on Deluxe/Premium konsoliversioiden mukana tuleva pack-peli. ==Vastaanotto== Peli sai vaihtelevia vastaanottoja ristiriitaisista positiivisiin, joista muutama oli kuitenkin negatiivinen. Metacriticin keskiarvoksi muodostui 77/100 ja GameRankingsin keskiarvoksi puolestaan 77.47%. GamesMaster antoi pelille arvosanaksi 86%, joka sanoi pelin olevan "olennainen osto partypelien ystäville teroittamaan Nintendon aterian. Tuo kaverit mukaan." John Teti The A.V. Clubin pelillisestä yhteiskunnasta kritisoi peliä ja Wii U:ta yleisesti moittien Nintendo Landin ideoita näytellä konsolia. Gamereactor antoi pelille arvosanaksi 8/10 kehuen kekseliäitä minipelejä, hyviä ideoita GamePadille sekä erinomaista oppimiskäyrää, mutta kritisoi paikoitellen havaittavaa ohutta sisältöä sekä neljän Wiimoten hauskanpidon ehtoja. Muut arvostelijat antoivat seuraavia arvosanoja * 1UP.com: B+ * GameTrailers: 6.9/10 * IGN: 8.7/10 * Official Nintendo Magazine: 90% * Giant Bomb: 4/5 tähteä ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2012 videopelit Luokka:Party-pelit Luokka:Wii U -pelit
Kaunotar ja hirviö (vuoden 1992 elokuva)

Kaunotar ja hirviö () on suoraan videolle julkaistu brittiläinen animaatioelokuva vuodelta 1992. Animaatiossa kaunottaren ja hirviön ääninä toimivat Jason Connery ja Kellie Bright. Muissa äänirooleissa ovat muun muassa Michael Hordern, Christopher Lee ja Penelope Keith. Elokuvan on ohjannut Timothy Forder ja tuottanut Mary Swindale. == Äänirooleissa == Alkuperäinen ääni Suomenkielinen ääni ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Vuoden 1992 brittiläiset elokuvat Luokka:Brittiläiset animaatioelokuvat
Maid cafe

Maid cafe () on pääasiallisesti Japanissa kehitetty cosplay-kahvila. Näissä kahviloissa tarjoilijat pukeutuvat sisäköiksi ja kohtelevat asiakkaita kuin isäntäväkeä. Ensimmäinen pysyvä maid cafe avattiin Tokion Akihabaran kaupunginosaan maaliskuussa 2001. Maid cafet ovat yleistyneet myös Japanin ulkopuolella muun muassa Kiinassa, Etelä-Koreassa, Taiwanissa, Unkarissa, Tšekissä, Ranskassa, Meksikossa, Kanadassa ja Yhdysvalloissa. Kahvilat suunniteltiin alun perin animesta ja mangasta kiinnostuneille otaku-miehille, mutta nykyään ne vetävät puoleensa myös turisteja ja naisia. == Aiheesta muualla == Luokka:Japanilainen populaarikulttuuri‎ Luokka:Kahvilat
Raimo Lammi

Raimo Allan ”Rape” Lammi (17. joulukuuta 1935 Pohjois-Pirkkala – 7. heinäkuuta 2005)Tampereen seurakuntayhtymä, Lammi Raimo Allan, Lamminpään hautausmaa, Tampere, päivämäärät luettu hautakivestä, viitattu 8.5.2022 oli suomalainen koripalloilija ja koripallovalmentaja.Urheilumme Kasvot Osa 3, Lammi, Raimo Allan, sivu 859, vastaavat toimittajat Risto Rantala, Markku Siukonen, Seppo Tukiainen, Oy Scandia Kirjat Ab, Keuruu 1978 Hän pelasi neljä kautta SM- sarjassa. Lammi edusti kasvattajaseuraansa, tamperelaista Pispalan Tarmoa SM- sarjassa vuosina 1952–1954 ja 1956. Viimeinen kausi oli Lammin tehokkain: hän pelasi 20 ottelussa 2,4 pisteen ottelukohtaisella keskiarvolla.http://www.basket.fi/sarjat/pelaajat/pelaaja/?player_id=186703&season;_id=14193 Vuosina 1978–1982 Lammi valmensi Tampereen Pyrintöä, joka saavutti Lammin valmennusaikana kahdesti SM-hopeaa.http://yle.fi/urheilu/vuolle_muistelee_sm- finaalisarja_topo_-_pyrinto_1981/5557311 Lammi suoritti TUL:n valmentajakoulun ja SVUL:n valmentajaseminaarin. Lammi toimi myös Tarmon, piirin, ja TUL:n liittojoukkueen valmentajana ja erotuomarina mm. SM-sarjaotteluissa. Raimo Lammi on kuulunut piirin ja TUL:n koripallojaostoihin, Tarmon, Tampereen Työväen Uimarien ja SVUL:n Hämeen piirin koripallovalmentajakerhon johtokuntiin. Lammi saavutti sekä koripallossa että vesipallossa TUL:n hopea- ja pronssimitaleja. Lammi työskenteli sähköasentajana. Lammin kotipaikkakunta oli Tampere. == Lähteet == * Raimo Lammi baskethotel.com === Viitteet === Luokka:Suomalaiset koripalloilijat Luokka:Suomalaiset koripallovalmentajat Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Vuonna 2005 kuolleet
The Rainbow Thief

The Rainbow Thief on vuonna 1990 ilmestynyt kulttielokuvatekijä Alejandro Jodorowskyn ohjaama brittiläinen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Peter O'Toole, Omar Sharif ja Christopher Lee. ==Juoni== The Rainbow Thief kertoo omalaatuisesta prinssi Meleagresta (O'Toole), joka päättää eräänä päivänä luopua koko omaisuudestaan ja asemastaan ja elää omaa elämäänsä. ==Näyttelijät== ==Tuotanto== The Rainbow Thief kuvattiin Puolan Gdańskissa, Pommerin voivodikunnassa 10 miljoonan dollarin budjetilla. The Rainbow Thief on Alejandro Jodorowskyn viides kokopitkäelokuva ja ensimmäinen brittiläinen elokuva. ==Julkaisu== The Rainbow Thief sai ensi-iltansa Isossa-Britanniassa toukokuussa vuonna 1990. Elokuva esitettiin Italiassa Venetsian elokuvajuhlilla syyskuussa vuonna 1990. Elokuva pääsi Ranskassa teatterilevitykseen 19. tammikuuta vuonna 1994. Saksassa elokuva julkaistiin DVD:lle 19. marraskuuta vuonna 2009. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Vuoden 1990 brittiläiset elokuvat Luokka:Brittiläiset draamaelokuvat Luokka:Elokuvat eläimistä
Kauppakeskus Puuvilla

Kauppakeskus Puuvilla on Porin keskustan läheisyydessä Isosannan kaupunginosassa sijaitseva kauppakeskus. Se on rakennettu pääosin entisen Porin puuvillatehtaan vuonna 1981 tulipalossa tuhoutuneen kutomon paikalle. Kauppakeskuksen rakennustyöt aloitettiin marraskuussa 2012. Keskus avautui 30. lokakuuta 2014. Vuonna 2017 Puuvilla valittiin vuoden kauppakeskukseksi Suomessa. Puuvilla on Satakunnan suurin kauppakeskus ja koko maassa se sijoittuu kymmenen suurimman joukkoon. Sen rakennuttajina toimivat Renor Oy ja eläkevakuutusyhtiö Ilmarinen. Pääurakoitsijana oli Skanska. Rakennushankkeen investointiarvo oli noin 130 miljoonaa euroa. Rakentamisessa panostettiin erityisesti energiatehokkuuteen ja Puuvilla olikin KTI Kiinteistötiedon tutkimuksen mukaan vuonna 2017 Suomen vähäpäästöisin kauppakeskus. Kauppakeskuksen suurimpana toimijana oleva Ruokakesko Oy vuokrasi noin 7 000 neliön liiketilan K-Citymarket -ruokakauppaa varten. Yhteensä liiketilaa Puuvillassa on 43 000 m². Liikkeitä Puuvillassa on yli 70 ja 2000 maksutonta pysäköintipaikkaa. Puuvilla muodostaa kauppakeskuksen ohella kaupunkikorttelin, joka yhdistää toimintaympäristön niin eri alojen yrityksille kuin koulutusorganisaatioille ja julkisen sektorin palveluyksiköille. Puuvillan yhteydessä toimii esimerkiksi Pohjois-Porin terveysasema ja hammashoitola sekä Keskushammashoitola. Lisäksi Puuvillassa on myös kirjasto. Kauppakeskuksen keskellä sijaitsevalla aukiolla järjestetään tapahtumia, ja se on myös yksi vuosittain Porissa järjestettävän SuomiAreenan keskustelupaikoista. Vuonna 2018 kauppakeskukseen suunniteltiin mittavia laajennuksia. Marraskuussa 2018 kahvilaketju Espresso House avasi keskuksen katutasoon noin 300 neliömetrin ja 140 asiakaspaikan kahvilan. ==Kuvia== File:Puuvilla 2.jpg|Pääaukio ja esiintymislava. File:Puuvilla 1.jpg|Pääaukio lännen suunnasta. File:Puuvilla 3.jpg|Kauppakäytävää pääaukiolta etelään. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kauppakeskus Puuvillan kotisivut Luokka:Porin kauppa- ja ostoskeskukset Luokka:Isosanta
Raymond-Serge Balé

Raymond-Serge Balé (s. 1949 Brazzaville) on brazzavillenkongolainen diplomaatti. Hän opiskeli yhteiskuntatiedettä Leicesterin yliopistossa sekä hallintoa ja politiikkaa St. Johnin yliopistossa (New York). Hän työskenteli opettajana ennen kuin aloitti diplomaatinuran vuonna 1981. Balé sai vuonna 2008 nimityksen Kongon pysyväksi YK-edustajaksi; tätä aiemmin hän oli ollut suurlähettiläänä Etiopiassa ja pysyvänä edustajana Afrikan unionissa sekä YK:n Afrikan talouskomissiossa. Balé on naimisissa, ja hänellä on kuusi lasta.New permanent representative of CONGO presents credentials == Lähteet == Luokka:Brazzavillenkongolaiset diplomaatit Luokka:Suurlähettiläät Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Luettelo Billboard Hot 100 -listan ykkösistä vuonna 2013

Tämä on luettelo Billboard Hot 100 -listan kärkipaikkaa hallussaan vuonna 2013 pitäneistä artisteista ja singleistä. Päivämäärä Artisti(t) Kappale Lähteet 5\. tammikuuta Bruno Mars Locked Out of Heaven 12\. tammikuuta 19\. tammikuuta 26\. tammikuuta 2\. helmikuuta Macklemore & Ryan Lewis feat. Wanz Thrift Shop 9\. helmikuuta 16\. helmikuuta 23\. helmikuuta 3\. maaliskuuta Baauer Harlem Shake 9\. maaliskuuta 16\. maaliskuuta 23\. maaliskuuta 30\. maaliskuuta 6\. huhtikuuta Macklemore & Ryan Lewis feat. Wanz Thrift Shop 13\. huhtikuuta 20\. huhtikuuta Bruno Mars When I Was Your Man 27\. huhtikuuta Pink & Nate Ruess Just Give Me a Reason 4\. toukokuuta 11\. toukokuuta 18\. toukokuuta Macklemore & Ryan Lewis & Ray Dalton Can't Hold Us 25\. toukokuuta 1\. kesäkuuta 8\. kesäkuuta 15\. kesäkuuta 22\. kesäkuuta Robin Thicke & T.I. & Pharrell Williams Blurred Lines 29\. kesäkuuta 6\. heinäkuuta 13\. heinäkuuta 20\. heinäkuuta 27\. heinäkuuta 3\. elokuuta 10\. elokuuta 17\. elokuuta 24\. elokuuta 31\. elokuuta 7\. syyskuuta 14\. syyskuuta Katy Perry Roar 21\. syyskuuta 28\. syyskuuta Miley Cyrus Wrecking Ball 5\. lokakuuta 12\. lokakuuta Lorde Royals 19\. lokakuuta Lorde Royals 26\. lokakuuta Lorde Royals 2\. marraskuuta Lorde Royals 9\. marraskuuta Lorde Royals 16\. marraskuuta Lorde Royals == Katso myös == * Luettelo Billboard 200 -listan ykkösistä vuonna 2013 == Lähteet == Billboard Hot 100 2013 Billboard Hot 100 2013
Kultasydän tyttö

Kultasydän tyttö (, Yhdysvalloissa elokuvaa levitettiin nimellä The Gay Lady) on Brian Desmond Hurstin ohjaama brittiläinen komediallinen elokuvamusikaali, jonka pääosissa ovat Jean Kent ja James Donald. Kultasydän tyttö perustuu S. J. Simonin ja Caryl Brahmsin näytelmään, jonka pohjalta Denis Freeman laati käsikirjoituksen. Hugh Stewart tuotti elokuvan Two Cities Filmsille. Elokuva kuvattiin Technicolor-menetelmällä Lontoon Camdenissa ja Holland Parkissa ja Buckinghamshiren Iver Heathissa sijaitsevalla Pinewood Studiosilla. Kultasydän tyttö sai ensi-iltansa Lontoossa 9. elokuuta vuonna 1949. Maanlaajuiseen teatterilevitykseen elokuva pääsi Isossa-Britanniassa 12. syyskuuta 1949. Yhdysvalloissa elokuva julkaistiin 9. joulukuuta 1949. New Yorkin ensi-ilta oli myöhemmin, 14. huhtikuuta 1951. Yhdysvalloissa elokuvaa levitettiin nimikkeellä The Gay Lady. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa 3. maaliskuuta 1950. ==Näyttelijät== ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * * Luokka:Vuoden 1949 brittiläiset elokuvat Luokka:Brittiläiset elokuvamusikaalit Luokka:Brittiläiset komediaelokuvat
Ilhéu Bombom

Ilhéu Bombom (myös Ilhéu Bom Bom, suom. ”hyvä, hyvä”) on saari São Tomé ja Príncipessä Guineanlahdessa Atlantin valtameressä. Saari sijaitsee suuremman Príncipen saaren pohjoisrannikon edustalla. Osin Ilhéu Bombomilla ja osin Príncipellä sijaitsee Bom Bom Island Resort -niminen lomakeskus. Lomakeskuksen baari, ravintola ja satama sijaitsevat Ilhéu Bombomilla ja majoitustilat ja uima-allasalue puolestaan Príncipellä. Saari on yhteydessä Príncipeen puisella kävelysillalla. Saaren ympärillä on kivistä muodostuneita merivesialtaita. Ilhéu Bombomin vesissä elää esimerkiksi merikilpikonnia, mustekaloja, napsijoita, raitamakrilleja, barrakudia, ankeriaskaloja, pallokaloja ja koralleja. Saari on sukelluskohde, ja lomakeskus järjestää sukelluskursseja saaren vesillä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Bom Bomin lomakeskus Africa's Eden -matkanjärjestäjän sivuilla *Kuvia saarelta ja ympäristöstä Luokka:São Tomé ja Príncipen saaret
Thomas Pkemei Longosiwa

Thomas Pkemei Longosiwa (s. 14. tammikuuta 1982 Viitattu 29.12.2012 tai 14. toukokuuta 1982 Länsi-Pokot, Rift Valley) on kenialainen kestävyysjuoksija. Longosiwa voitti 5 000 metrin juoksun Kenian-mestaruuden 2007. Algerin Afrikan kisoissa hän sijoittui samalla matkalla kuudenneksi. IAAF:n yleisurheilufinaalissa 2007 hän oli 3 000 metrillä viides ja 5 000 metrillä kahdeksas. Pekingin olympialaisissa 2008 hän sijoittui 5 000 metrillä 12:nneksi ja IAAF:n yleisurheilufinaalissa 2009 3 000 metrillä kymmenenneksi. Longosiwa sijoittui Daegun MM-kilpailuissa 2011 5 000 metrillä kuudenneksi. Hän saavutti Lontoon olympialaisissa 2012 samalla matkalla pronssia ajalla 13.42,36. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän oli 5 000 metrillä neljäs. Hän sai Brazzavillen Afrikan kisoissa 2015 pronssia 5 000 metrillä. ==Henkilökohtaiset ennätykset== === Ulkoradat === Matka Aika Paikka Päivä 3 000 m 7.30,09 Doha 8. toukokuuta 2009 5 000 m 12.49,04 Saint-Denis 6. heinäkuuta 2012 10 000 m 28.11,3 Nairobi 22. heinäkuuta 2006 10 km 27.35 Dongio 9. huhtikuuta 2013 === Sisäradat === Matka Aika Paikka Päivä 3 000 m 7.34,81 Liévin 14. helmikuuta 2012 5 000 m 12.58,67 Düsseldorf 10. helmikuuta 2012 == Lähteet == Luokka:Kenialaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Kenialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Valentin Boreiko

Valentin Vasiljevitš Boreiko (, 27. lokakuuta 1933 Leningrad, Venäjän SFNT – 27. joulukuuta 2012 Pietari) oli Neuvostoliittoa urheilu-urallaan edustanut soutaja ja olympiamitalisti. Boreiko voitti parinsa Oleg Golovanovin kanssa perämiehettömän kaksikon olympiakultaa Roomassa 1960. He kilpailivat myös Tokion kesäolympialaisissa 1964.Valentin Boreyko Bio, Stats and Results Boreiko/Golovanov -kaksikko saavutti myös yhden MM- ja yhden EM- hopean.http://www.sport-komplett.de/sport- komplett/sportarten/r/rudern/hst/79.htmlhttp://www.sport-komplett.de/sport- komplett/sportarten/index_sportarten.htm Boreiko kuoli 79-vuotiaana 27. joulukuuta 2012.http://www.gazeta.ru/sport/2012/12/kz_4908846.shtml == Lähteet == * Valentin Boreyko Bio, Stats and Results Olympics at Sports-Reference.com === Viitteet === Luokka:Neuvostoliittolaiset soutajat Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Luettelo Billboard 200 -listan ykkösistä vuonna 2013

Tämä on luettelo Billboard 200 -listan kärkipaikkaa hallussaan vuonna 2013 pitäneistä artisteista ja albumeista. Päivämäärä Artisti Albumi Lähteet 5\. tammikuuta Taylor Swift Red 12\. tammikuuta Taylor Swift Red 19\. tammikuuta Soundtrack Les Miserables 26\. tammikuuta Chris Tomlin Burning Lights 2\. helmikuuta ASAP Rocky Long.Live.A$AP 9\. helmikuuta Gary Allan Set You Free 16\. helmikuuta Justin Bieber Believe: Acoustic 23\. helmikuuta Josh Groban All That Echoes 2\. maaliskuuta Mumford & Sons Babel 9\. maaliskuuta Mumford & Sons Babel 16\. maaliskuuta Bruno Mars Unorthodox Jukebox 23\. maaliskuuta Luke Bryan Spring Break... Here To Party 30\. maaliskuuta Bon Jovi What About Now 6\. huhtikuuta Justin Timberlake The 20/20 Experience 13\. huhtikuuta Justin Timberlake The 20/20 Experience 20\. huhtikuuta Justin Timberlake The 20/20 Experience 27\. huhtikuuta Paramore Paramore 4\. toukokuuta Fall Out Boy Save Rock and Roll 11\. toukokuuta Michael Bublé To Be Loved 18\. toukokuuta Kenny Chesney Life On A Rock 25\. toukokuuta Lady Antebellum Golden 1\. kesäkuuta Vampire Weekend Modern Vampires Of The City 8\. kesäkuuta Daft Punk Random Access Memories 15\. kesäkuuta Daft Punk Random Access Memories 22\. kesäkuuta Queens of the Stone Age ...Like Clockwork 29\. kesäkuuta Black Sabbath 13 6\. heinäkuuta Kanye West Yeezus 13\. heinäkuuta Wale The Gifted 20\. heinäkuuta J. Cole Born Sinner 27\. heinäkuuta Jay-Z Magna Carta... Holy Grail 3\. elokuuta Jay-Z Magna Carta... Holy Grail 10\. elokuuta Selena Gomez Stars Dance 17\. elokuuta Robin Thicke Blurred Lines 24\. elokuuta The Civil Wars The Civil Wars 31\. elokuuta Luke Bryan Crash My Party 7\. syyskuuta Luke Bryan Crash My Party 14\. syyskuuta Avenged Sevenfold Hail to the King 21\. syyskuuta Ariana Grande Yours Truly 28\. syyskuuta Keith Urban Fuse 5\. lokakuuta Jack Johnson From Here To Now To You 12\. lokakuuta Drake Nothing Was the Same 19\. lokakuuta Justin Timberlake The 20/20 Experience 26\. lokakuuta Miley Cyrus Bangerz 2\. marraskuuta Pearl Jam Lightning Bolt 9\. marraskuuta Katy Perry Prism 16\. marraskuuta Arcade Fire Reflektor ==Lähteet== 2013 Luokka:Vuoden 2013 musiikkilistat
NRJ Hits

Tämä on luettelo Radio NRJ:n julkaisemien NRJ Hits -kokoelma-albumien kappaletiedoista. __NOTOC__ == NRJ Hits == === CD 1 === === CD 2 === == NRJ Hits 2 == === CD 1 === === CD 2 === == NRJ Hits 3 == === CD 1 === === CD 2 === == NRJ Hits 4 == === CD 1 === === CD 2 === == NRJ Hits 5 == === CD 1 === === CD 2 === == NRJ Hits 6 == === CD 1 === === CD 2 === == NRJ Hits 7 == === CD 1 === === CD 2 === == NRJ Hits 8== === CD 1 === === CD 2 === == NRJ Hits 9 == === CD 1 === === CD 2 === == NRJ Hits 10 == === CD 1 === === CD 2 === == NRJ Hits 11 == === CD 1 === === CD 2 === == NRJ Hits 12 == === CD 1 === === CD 2 === == NRJ Hits 13 == === CD 1 === === CD 2 === == NRJ Hits 14 == === CD 1 === === CD 2 === == NRJ Hits 15 == === CD 1 === === CD 2 === == NRJ Hits 16 == === CD 1 === === CD 2 === == NRJ Hits 17 == === CD 1 === === CD 2 === Luokka:NRJ Luokka:Kokoelmalevysarjat
Timothy Kitum

Timothy Kitum (s. 20. marraskuuta 1994 Marakwet, Rift Valley) on kenialainen keskimatkojen juoksija. Lillen alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2011 Kitum saavutti pronssia 800 metrin juoksussa ajalla 1.44,98. Saman vuoden nuorten Kansainyhteisön kisoissa hän voitti alle 18-vuotiaiden 800 metriä ajalla 1.49,32. Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 Kitum karsiutui 800 metrin välierissä. Hän sai samana vuonna hopeaa Barcelonan alle 20-vuotiaiden MM-kilpailujen 800 metrillä ajalla 1.44,56. Lontoon olympialaisissa Kitum saavutti pronssia nuorten Kenian ennätysajalla 1.42,53. Kitum sijoittui 800 metrillä neljänneksi Afrikan kisoissa 2015. Hän kuului Kenian joukkueeseen, joka sai IAAF World Relays -kilpailuissa hopeaa 4 × 800 metrin viestissä 2017. Kitumin puoliso on yleisurheilun olympiavoittaja ja maailmanmestari Faith Kipyegon. Heillä on kesäkuussa 2018 syntynyt tytär. ==Henkilökohtaiset ennätykset== === Ulkoradat === Matka Aika Paikka Päivä 800 m 1.42,53 Lontoo 9. elokuuta 2012 1 000 m 2.17,62 Ostrava 26. toukokuuta 2015 === Sisäradat === Matka Aika Paikka Päivä 800 m 1.45,96 Liévin 14. helmikuuta 2012 Lähde == Lähteet == Luokka:Kenialaiset keskimatkojen juoksijat Luokka:kenialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Uskollinen Bobby

Uskollinen Bobby () on John Hendersonin ohjaama brittiläinen seikkailuelokuva vuodelta 2005. Elokuvan pääosissa ovat James Cosmo, Oliver Golding, Gina McKee, Sean Pertwee, Greg Wise, Thomas Lockyer ja Christopher Lee. Tositarina Bobby-nimisestä terrieristä, joka 1800-luvun Edinburghissa vartioi vuosia isäntänsä hautaa ja joutui huimiin seikkailuihin. Alkuperäinen Greyfriars Bobby oli skyenterrieri Eleanor Atkinsonin romaanissa.Greyfriars Bobby, the book by Eleanor Atkinson: Project Gutenberg website. Tarinasta on tehty aiemmin elokuva Iloinen hännänheiluttaja (Greyfriars Bobby) vuonna 1961. ==Näyttelijät== ==Tuotanto== Uskollisen Bobbyn käsikirjoittivat ohjaaja John Henderson, Richard Mathews ja Neville Watchurst. Elokuvan tuotti Christopher Figg ja Alex Swan Piccadilly Picturesille ja The Oxford Film Companylle. Uskollinen Bobby kuvattiin Skotlannissa ja Englannissa Lancashiren Burnleyssa 6 miljoonan punnan budjetilla. ==Julkaisu== Uskollinen Bobby sai ensi-iltansa Cannes Film Marketilla Ranskassa 11. toukokuuta vuonna 2005. Yhdysvalloissa elokuva sai ensi-iltansa San Diegon lastenelokuvajuhlilla 29. lokakuuta 2005. Kotimaassaan Isossa-Britanniassa elokuva julkaistiin 16. marraskuuta 2005 Lontoon lastenelokuvajuhlilla. Uskollinen Bobby pääsi ensimmäisen kerran teatterilevitykseen Irlantiin 10. helmikuuta vuonna 2006. Isossa- Britanniassakin elokuva pääsi teatterilevitykseen samana päivänä. Elokuvaa esitettiin Yhdysvalloissa Seattlen elokuvajuhlilla 28. toukokuuta vuonna 2006. Uskollinen Bobby julkaistiin DVD:lle Yhdysvalloissa 10. huhtikuuta vuonna 2007. Suomessa elokuva ei päässyt teatterilevitykseen, mutta elokuva esitettiin televisiossa ensimmäisen kerran 12. helmikuuta vuonna 2012. Elokuvan nimikkeenä on he Adventures of Greyfriars Bobby Ison-Britannian ja Yhdysvaltain DVD-julkaisuissa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * * Luokka:Vuoden 2005 brittiläiset elokuvat Luokka:Brittiläiset seikkailuelokuvat Luokka:Brittiläiset lastenelokuvat Luokka:Elokuvat koirista
Furthest Shore

Furthest Shore oli suomalainen power metal -yhtye, joka perustettiin vaalimaan black metal -yhtye Bathoryn sekä Quorthonin musiikkia.http://www.metal- observer.com/articles.php?lid=1&sid;=1&id;=7750 Yhtye julkaisi yhden studioalbumin, Chronicles of Hethenesse Book 1: The Shadow Descends, vuonna 1999. == Viimeisin tunnettu kokoonpano == * Emperor Nattasett – laulu * Hexenmeister – kitara, basso, kerronta * Thypsy – rummut * Tuomas Holopainen – kosketinsoitin, kitara * R. Puukko – kosketinsoitin * Sir Th Le Grande – taustalaulu == Diskografia == * * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset power metal -yhtyeet
Motlatsi Ramafole

Motlatsi Ramafole (s. 5. syyskuuta 1962 Maseru) on lesotholainen diplomaatti. Hänestä tuli keväällä 2009 maansa pysyvä YK-edustaja. Tätä nimitystä ennen hän oli muun muassa toiminut pysyvänä edustajana Afrikan unionissa ja suurlähettiläänä Etiopiassa vuodesta 2005. Ramafole on toiminut myös juristina. Hän valmistui Lesothon kansallisesta yliopistosta. Hän on leski, ja hänellä on kolme lasta.NEW PERMANENT REPRESENTATIVE OF LESOTHO PRESENTS CREDENTIALS == Lähteet == Luokka:Lesotholaiset diplomaatit Luokka:Suurlähettiläät Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Musta Karhu

Musta Karhu oli vuosina 1934–1944 toiminut suomalainen ravintolaketju, jonka omisti äärioikeistolainen Isänmaallinen kansanliike (IKL). Ravintoloiden tarkoituksena oli kerätä puolueelle varoja ja toimia jäsenten kohtaamis- ja kokouspaikkoina. == Historia == Keväällä 1934 toimintansa käynnistäneen Mustan Karhun perustajiin kuului muun muassa matemaatikko Rolf Nevanlinna. Nimensä se sai IKL:n ja sen edeltäjän Lapuan liikkeen logossa olleesta karhusta. Musta Karhu -ravintoloissa järjestettiin erilaisia matineoita, myyjäisiä sekä poliittisia tilaisuuksia ja lauluiltoja. Ne toimivat myös tavallisina anniskeluravintoloina ja kahviloina, jotka olivat avoinna muillekin kuin puolueen jäsenille tai kannattajille. Ravintoloissa myytiin lisäksi erilaisia IKL:n tunnuksilla varustettuja tuotteita. Ravintoloita toimi suurimmissa kaupungeissa ja joillakin maaseutupaikkakunnilla. Maaseudun ravintoloilla ei ollut anniskeluoikeuksia, vaan ne joutuivat toimimaan pelkkinä kahviloina. Ravintolat sijaitsivat hyvillä liikepaikoilla kaupunkien keskustoissa. Tunnetuin oli Helsingin ravintola, joka sijaitsi Keskuskadulla Palokunnantalossa. Musiikki oli tarkkaan säädeltyä, sillä esimerkiksi jazz oli kiellettyä. Ravintoloissa esiintyneet pienet orkesterit soittivat lähinnä suomalais-ugrilaisten heimokansojen musiikkia sekä salonkimusiikkia. Aitosuomalaisuudesta johtuen myös joidenkin suosittujen suomalaisartistien, kuten suomenruotsalaisen Georg Malmstenin, musiikkia ei esitetty. Helsingin Musta Karhu -ravintolan orkesteria johti viulisti Eino Raitio, jonka ohella orkesterinjohtajana nähtiin usein Helsingin konservatorion lehtori Arvo Laitinen. Se teki 1930-luvulla myös levytyksiä nimellä Mustan Karhun Yhtye. Kun IKL lakkautettiin syyskuussa 1944 välirauhansopimuksen nojalla, loppui myös järjestön ylläpitämä ravintolatoiminta. Osa kuitenkin jatkoi eri nimellä uusien omistajien ylläpitäminä. Esimerkiksi Helsingin Musta Karhu muutettiin Kestikartano-nimiseksi ravintolaksi, jonka toiminnasta vastasi Kalevalaisten Naisten Liitto, ja Porin ravintola jatkoi toimintaansa nimellä Sininen Lyhty. 1950-luvulla järjestön entiset aktiivit perustivat ”Suomen 1920–1940-lukujen historian säätiön”, jonka pääoma saatiin IKL:n Kauppa Oy:n ja Oy Helsingin Mustan Karhun omaisuudesta. Säätiö keräsi IKL:n toimintaa käsittelevät dokumentit ja talletti ne Valtionarkistoon. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Isänmaallinen kansanliike Luokka:Entiset suomalaiset ravintolaketjut
The Early Years (Al Stewartin albumi)

The Early Years on skotlantilaisen laulaja-lauluntekijä Al Stewartin vuonna 1978 ilmestynyt kokoelma-albumi. Albumin kappaleet ovat vuosilta 1967, 1969 ja 1970. Tuottajat ovat Roy Guest ja John Woods / Al Stewart tai Roy Guest yksin. Levy-yhtiö on Englannin RCA Limited, Record Division. == Kappaleet == Kaikki kappaleet ovat Al Stewartin tekemiä. Julkaisija on Gwyneth Music Ltd. Sivu 1 # In Brooklyn (1969) # Electric Los Angeles Sunset (1970) # Clifton in the Rain (1970) # You Should Have Listened to Al (1969) # Manuscript (1970) # Life and Life Only (1969) Sivu 2 # Small Fruit Song (1970) # Bedsitter Images (1967) # Love Chronicles (1969) Kappaleiden "In Brooklyn", "You Should Have Listened to Al", "Life and Life Only" ja "Love Chronicles" tuottajina ovat toimineet Roy Guest ja John Woods / Al Stewart. Muut ovat Roy Guestin tuottamia. == Lähteet == * Al Stewart MC The Early Years (RCA PK 25131) 1978 Luokka:Vuoden 1978 kokoelma-albumit Luokka:Brittiläiset albumit
Tapper

Tapper on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Harri Tapper (1929–2012), suomalainen kirjailija * Kaarle Tapper (s. 1995), suomalainen kilpapurjehtija * Kain Tapper (1930–2004), suomalainen kuvanveistäjä * Marko Tapio (oik. Tapper, 1924–1973), suomalainen kirjailija * Megan Tapper (s. 1994), jamaikalainen pika-aitajuoksija * Nora Tapper (s. 1961), suomalainen kuvanveistäjä * Rami Tapper, suomalainen laulaja, soittaja, säveltäjä ja sanoittaja * Suoma Tapper (s. 1941), suomalainen keihäänheittäjä * Suzzie Tapper (s. 1957), ruotsalainen poplaulaja ja lauluntekijä * Yrjö Tapper (1932–2014), suomalainen lavastaja == Muu käyttö == * Tapper, videopeli vuodelta 1983
Michael Wiesinger

Michael Wiesinger (s. 27. joulukuuta 1972) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. == Ura pelaajana == Wiesinger pelasi juniorivuosinaan neljässä eri seurassa, muun muassa TSV 1860 Münchenin organisaatiossa. Ammattilaisuransa hän aloitti kaudella 1993/94 1. FC Nürnbergissä debytoiden heti kauden ensimmäisessä Bundesliiga-ottelussa. Wiesingerin debyyttikausi Der Klubissa päättyi seuran putoamiseen 2. Bundesliigaan. Kaudella 1995/96 seura putosi Regionalligaan, mutta Wiesinger jatkoi edelleen seurassa. Visiitti kolmannella sarjatasolla jäi yhteen kauteen ja uusi nousu toteutui Felix Magathin alaisuudessa 1997/98. Kaikkiaan Wiesinger edusti Nürnbergia kuusi kautta, kunnes siirtyi FC Bayern Müncheniin. Kaksi kautta suurseurassa eivät olleet Wiesingerille suuri menestys ja hän siirtyi 2001 TSV 1860 Müncheniin. Hän edusti seuraa kolme kautta ja pelasi sen jälkeen vielä muutaman vuoden alemmilla sarjatasoilla SV Wacker Burghausenissa ja SpVgg Weidenissa. === Meriitit pelaajana === * Mestarien liiga: 2001 * Saksan mestaruus (2): 2000, 2001 * Saksan cup: 2000 * Saksan Liga-Pokal (2): 1999, 2000 == Ura valmentajana == Valmennusuransa Wiesinger aloitti heinäkuussa 2008 FC Ingolstadtin U23-joukkueen päävalmentajana. Toukokuussa 2009 Wiesinger toimi lyhyesti Ingolstadtin päävalmentajana Thorsten Finkin potkujen jälkeen. Interimstrainer Wiesinger: "Den Verein auf Kurs bringen" Kauden jälkeen hän jatkoi seuran palveluksessa Horst Köppelin apuvalmentajana ja marraskuussa 2009 hänestä tuli päävalmentaja, kun Köppel sai potkut. Wiesinger - mehr als eine Übergangslösung? Wiesinger luotsasi seuran kauden 2009/10 päätteeksi 3. Ligan kolmanneksi ja karsintaotteluparin voitto FC Hansa Rostockista tiesi seuralle nousua 2. Bundesliigaan. Kausi 2010/11 sujui kuitenkin heikosti ja kun Ingolstadt keräsi vain neljä pistettä ensimmäisistä 11 ottelusta sai Wiesinger potkut marraskuussa 2010. FCI trennt sich von Wiesinger Kaudeksi 2011/12 Wiesinger siirtyi 1. FC Nürnbergin U23-joukkueen päävalmentajaksi. Joulukuun lopussa 2012 Dieter Hecking siirtyi Nürnbergin päävalmentajan paikalta VfL Wolfsburgiin ja Wiesingeristä tuli seuran edustusjoukkueen päävalmentaja. Wiesinger bringt sich in Stellung Wiesinger sai potkut lokakuussa 2013 Nürnbergin hävittyä 5–0 HSV:lle. Nürnberg entlässt Trainer Wiesinger Kesäkuussa 2017 Weisinger palasi valmennustehtäviin Regionalligaan nousseen KFC Uerdingen 05:n päävalmentajana.Wiesinger übernimmt beim KFC Uerdingen Wiesinger jätti seuran jo maaliskuussa 2018, vaikka joukkue oli Regionalligan kärjessä.KFC Uerdingen trennt sich von Trainer Wiesinger - Krämer kommt Kesäkuun lopussa 2020 Wiesinger palasi 1. FC Nürnbergin päävalmentajaksi putoamiskarsintojen ajaksi.Mit Michael Wiesinger und Marek Mintal in die Relegation Wiesingerin johdolla Nürnberg voitti putoamiskarsinnoissa Ingolstadtin ja säilytti paikkansa 2. Bundesliigassa.Last-Minute-Klassenerhalt für 1. FC Nürnberg === Meriitit valmentajana === * Nousu 2. Bundesliigaan: 2010 == Lähteet == Luokka:Saksalaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Saksalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bradbury Building

Bradbury Building on vuonna 1893 rakennettu arkkitehtoninen maamerkki Los Angelesissa. Talon rakennutti kaivosmiljonääri Lewis L. Bradbury ja sen suunnitteli George Wyman. Rakennus tunnetaan ertityisesti lasikattoisesta keskiatriumistaan. Bradbury Building on ollut lukuisten elokuvien, televisiosarjojen ja muiden fiktioteosten tapahtumapaikka. Sitä on hyödynnetty erityisesti tieteisfiktiossa. Esimerkiksi Blade Runnerin tunnettu loppukohtaus tapahtuu rakennuksen katolla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Public Art in L.A. - Bradbury Building, A History * Los Angeles Conservancy Luokka:Los Angelesin rakennukset ja rakennelmat Luokka:National Register of Historic Places -kohteet Los Angelesissa
Joachim Friedrich Reinelt

Joachim Friedrich Reinelt (s. 21. lokakuuta 1936 Nowa Ruda) on saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Otto Spülbeck 29. kesäkuuta 1961, ja hänet nimitettiin Dresden-Meissenin hiippakunnan johtoon 2. tammikuuta 1988. Piispaksi vihkiminen seurasi 20. helmikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Gerhard Schaffran, jota avustivat Bernhard Huhn ja Georg Weinhold.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Joachim Friedrich Reinelt Reinelt jäi eläkkeelle 20. helmikuuta 2012. Hänelle myönnettiin lokakuussa 2012 Große Bundesverdienstkreuz. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sandokan, la tigre di Mompracem

Sandokan, la tigre di Mompracem (”Sandokan, Mompracemin tiikeri”; , ”Sandokan, Borneon tiikeri”; , ”Sandokan suuri”) on vuonna 1963 julkaistu italialais- ranskalais-espanjalainen seikkailuelokuva. Sen on ohjannut Umberto Lenzi. Elokuvan päähenkilöä Sandokania näyttelee yhdysvaltalainen kehonrakentaja Steve Reeves. ==Juoni== Elokuva perustuu Italiassa suositun viihdekirjailija Emilio Salgarin romaaniin Le tigri di Mompracem (”Mompracemin tiikerit”, 1900). Brittien valloittaman Borneon asukkaat käyvät Sandokanin johdolla sissisotaa siirtomaavaltaa vastaan. Lordi Hillock yrittää saada Sandokanin ansaan uhkaamalla hirttää hänen isänsä, Mulakerin sulttaanin. Sandokan ottaa panttivangiksi Hillockin veljentyttären Mary Annin, joka pian rakastuu vangitsijaansa. Hillockin joukot piirittävät Sandokanin ja tämän sissit, Mary Ann vapautetaan ja kapinallisille luvataan pääsy maanpakoon. Hillock rikkoo sopimuksen ja uhkaa teloittaa vankinsa. Kapinalliset pakenevat Mary Ann mukanaan ja yhdistävät joukkonsa alkuasukaspäällikkö Tuang Olongin kanssa jatkaakseen taistelua maansa vapaudesta. ==Näyttelijät== ==Tuotanto== Turbaanipäisen Steve Reevesin tähdittämä Sandokan, la tigre di Mompracem on värikäs ja toimiva seikkailuelokuva. Sen alku saattaa tosin tuntua oudolta katsojasta, joka ei tunne 1940-luvulla alkanutta Sandokan-elokuvien sarjaa ja esimerkiksi Yanezin roolia kapinallispäällikön portugalilaisena apurina. Elokuvan juoni on varsin yksinkertainen, mutta toimintaa riittää suureen loppuhuipennukseen saakka ja tappelukohtaukset taitava Reeves osoittautuu myös yllättävän hyväksi näyttelijäksi. Reevesin sijaisnäyttelijällä Giovanni Cianfriglialla on tällä kertaa omakin roolinsa yhtenä Sandokanin sisseistä. Elokuvan ulkokohtaukset on kuvattu Espanjassa ja eksoottiset luontokuvat Ceylonilla. Lenzi ja Reeves tekivät seuraavana vuonna vielä toisenkin Sandokan-elokuvan, Malesian merirosvot. Sen jälkeen roolin otti Ray Danton elokuvissa Sandokan alla riscossa ja Sandokan contro il leopardo di Sarawak (molemmat 1964). == DVD-julkaisut == Elokuva on saatavilla espanjalaisen R2 Impulson laadultaan hyvänä DVD-julkaisuna, joka sisältää myös englanninkielisen ääniraidan. Yhdysvalloissa julkaistu DVD on erittäin heikkotasoinen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 1963 espanjalaiset elokuvat Luokka:Vuoden 1963 italialaiset elokuvat Luokka:Vuoden 1963 ranskalaiset elokuvat Luokka:Italialaiset seikkailuelokuvat Luokka:Ranskalaiset seikkailuelokuvat
Into Eternity (elokuva)

Into Eternity – elokuva tulevaisuudelle (myös Onkalo – säteilevä hauta) on tanskalaisen ohjaajan Michael Madsenin vuonna 2010 valmistunut tanskalais- suomalais-ruotsalais-italialaisena yhteistuotantona tehty dokumenttielokuva. Se kertoo Eurajoelle Olkiluodon saareen louhittavasta käytetyn ydinpolttoaineen loppusijoituspaikasta, Onkalosta. Elokuva koostuu paikalla kuvatusta materiaalista sekä ydinjätehuollosta vastaavan Posiva Oy:n asiantuntijoiden ja luolastoa louhivien työntekijöiden haastatteluista. Into Eternityn Suomen ensi-esitys oli tammikuussa 2010 Helsingin DocPoint- elokuvafestivaalilla. Sen jälkeen se on Suomessa kiertänyt useilla eri paikkakunnilla. Elokuva on myös esitetty Yle Teemalla nimellä Onkalo – säteilevä hauta. ==Palkinnot== Into Eternity on kerännyt useita eri palkintoja. Se on palkittu muun muassa Bergenissä Nordisk Panorama -festivaaleilla sekä Amsterdamin dokumenttielokuvafestivaaleilla. ==Lähteet== *Rokumentti-elokuvafestivaali ===Viitteet=== Luokka:Tanskalaiset dokumenttielokuvat Luokka:Vuoden 2010 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat Luokka:Vuoden 2010 dokumenttielokuvat
Roihuvuoren pesäpallokenttä

Roihuvuoren pesäpallokenttä on Helsingin Roihuvuoressa sijaitseva pesäpallokenttä. Kenttä toimii Naisten Superpesiksessä pelaavan Helsingin Roihun kotikenttänä.http://www.roihu.fi/kentat/ == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Pesäpallostadionit Luokka:Helsingin urheilupaikat Luokka:Roihuvuori
Michael Madsen (täsmennyssivu)

Michael Madsen voi viitata ainakin seuraaviin henkilöihin: *Michael Madsen, yhdysvaltalainen näyttelijä *Michael Madsen, tanskalainen jääkiekkoilija *Michael Madsen, tanskalainen elokuvaohjaaja.
Kauhujen juna

Kauhujen juna (; myös The Blood Suckers) on Freddie Francisin ohjaama brittiläinen kauhuelokuva vuodelta 1965. Elokuvan tuottajana toimi Amicus Productions. Kauhujen junan pääosissa ovat Peter Cushing ja Christopher Lee. Kauhujen juna koostuu viidestä episodista, joissa kaikilla on oma tarinansa. Kauhujen juna on ensimmäinen Amicus Productionsin episodielokuvasarjassa. Kauhujen junaa seurasivat Torture Garden – kohtalon lähettiläs (1967), The House That Dripped Blood (1971), Verisen kammion salaisuus (1972), Haudan tuolta puolen (1972), Ääniä haudasta (1973), Haudan tuolta puolen (1973), Tales That Witness Madness (1974), Kissojen kosto (1977) ja Hirvittävät hirviöt (1980). == Näyttelijät == === Osa 1: Werewolf === === Osa 2: Creeping Vine === === Osa 3: Voodoo === === Osa 4: Disembodied Hand === === Osa 5: Vampire === == Tuotanto == Kauhujen junan käsikirjoituksesta vastasi Milton Subotsky. Subotsky myös tuotti elokuvan Max Rosenbergin kanssa Amicus Productionsille. Elokuvan kuvaukset alkoivat 25. toukokuuta vuonna 1964 Shepperton Studiosilla Surreyn Sheppertonissa 105 000 punnan budjetilla. Elokuvaa kuvattiin myös Hertfordshiressä. Elokuvaa kuvattiin Techniscope- ja Technicolor-menetelmillä. Kuvaukset päättyivät 3. heinäkuuta. Acker Bilk palkattiin alun perin näyttelemään Biff Baileyta kolmanteen osaan Voodoo, mutta sai sydänkohtauksen ja hänen rooliinsa astui Roy Castle, jonka ensimmäinen elokuvarooli tämä oli. == Julkaisu == Kauhujen juna sai ensi- iltansa kotimaassaan Isossa-Britanniassa 23. helmikuuta vuonna 1965 Lontoossa. Isossa-Britanniassa elokuvan jakelusta vastasi Regal Films International. Elokuva julkaistiin 28. helmikuuta 1965 Yhdysvalloissa, jossa Paramount Pictures toimi elokuvan teatterilevityksestä. Kauhujen juna julkaistiin myös Ruotsissa 22. marraskuuta 1965, Turkissa joulukuussa 1965, Länsi-Saksassa 21. tammikuuta 1966, Portugalissa 6. toukokuuta 1966 ja Ranskassa 14. huhtikuuta 1971. Suomessa elokuva ei päässyt teatterilevitykseen sen väkivaltaisuuden takia. Elokuvan ikärajaksi määrättiin 19. joulukuuta 1966 "KK" eli kokonaan kielletty, mutta määräys on kumottu. Elokuva on julkaistu videolle ja DVD:lle vuosina 2003, 2005 ja 2006. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Vuoden 1965 brittiläiset elokuvat Luokka:Kauhukomediat Luokka:Vampyyrielokuvat Luokka:Episodielokuvat Luokka:Ihmissusielokuvat Luokka:Brittiläiset kauhuelokuvat
Jens Andreas Friis

Jens Andreas Friis (1821–1896) oli norjalainen saamen kielen ja kansatieteen tutkija. Hän luennoi vuodesta 1851 Oslon yliopistossa saamen ja suomen kielistä. Hänestä tuli 1863 yliopiston lehtori ja 1866 näiden aineiden ensimmäinen professori. Osaksi hänen ansiotaan on saamenkielisen Raamatun syntyminen.Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1968, osa 2, p. 1541 Friis julkaisi useita kielitieteellisiä teoksia sekä muun muassa romanttisen kertomuksen Lajla (1881, suom. Laila, 1883). Lajla on filmattu kolmesti, Laila, tunturien tyttö 1929, Laila 1937 (molempien ohjaus George Schnéevoigt) ja Laila, Lapin tytär 1958 (Rolf Husberg). ==Suomennettuja teoksia== *Laila eli kuvaelmia Ruijan rannoilta; suom. Johan Fridolf Hagfors. Edlund, 1883. *Lappalaisia satuja; suom. Larin Kyösti. Karisto, 1910. *ABC : suomalainen ja norjalainen aapis kirja; tämä kirja on präntätty lehtorin J. A. Friisin toimituksella ja Norjan kansan "ylösvalistus-seuran" kulutuksella. Julkaistu:Kristiania : präntätty P. T. Mallingin kirjanpräntissä, 1864. == Aiheesta muualla == * Vapaasti ladattavia Jens Andreas Friisin e-kirjoja Projekti Lönnrotilta sekä Project Gutenbergiltä ==Lähteet== Luokka:Norjalaiset kielitieteilijät Luokka:Saamelaiskielten tutkijat Luokka:Norjalaiset professorit Luokka:Oslon yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1821 syntyneet Luokka:Vuonna 1896 kuolleet
Västerhaninge

Västerhaninge on taajama ja entinen kunta nykyisessä Haningen kunnassa Keski- Ruotsissa. Alue kuuluu Tukholman lääniin ja Södermanlandin historialliseen maakuntaan. Vuoden 2010 lopussa Västerhaningen taajamassa oli 15 134 asukasta. Västerhaningen kunta muodostettiin samannimisestä pitäjästä vuonna 1863. Vuoden 1952 kuntauudistuksessa kuntaa laajennettiin liittämällä siihen Muskön saaristokunta. Vuoden 1971 kuntauudistuksessa silloiset Västerhaningen ja Österhaningen kunnat yhdistettiin nykyiseksi Haningen kunnaksi. Västerhaningessa ja Muskössä oli aiemmin omat seurakunnat, mutta sittemmin ne on yhdistetty Västerhaninge-Muskön seurakunnaksi. Kuva:Västerhaninge vapen.svg|Västerhaningen vaakuna ==Väestönkehitys== ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsin taajamat Luokka:Ruotsin entiset kunnat Luokka:Haningen kunta
The Devil’s Agent

The Devil’s Agent () on John Paddy Carstairsin ohjaama saksalais-brittiläis- irlantilainen draamaelokuva vuodelta 1962. Sen pääosissa ovat Peter van Eyck, Marianne Koch, Christopher Lee ja Macdonald Carey. The Devil’s Agent sijoittuu kylmän sodan aikaiseen Itä-Saksaan. The Devil’s Agent perustuu Hans Haben romaaniin Im Namen des Teufels, jonka pohjalta ohjaaja Carstairs ja Robert Westerby laativat käsikirjoituksen. Viitattu 29.12.2012. Elokuva on myös englanninkielinen versio saksalaisesta elokuvasta Im Namen des Teufels, joka tuli ensi-iltaan vuonna 1961. Elokuva kuvattiin Irlannin Dublinissa. se sai ensi-iltansa Isossa-Britanniassa syyskuussa vuonna 1962. Länsi-Saksassa elokuva julkaistiin 27. marraskuuta vuonna 1962. == Näyttelijät == Lähde: == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 1962 brittiläiset elokuvat Luokka:Irlantilaiset elokuvat Luokka:Brittiläiset mustavalkoelokuvat Luokka:Vuoden 1962 saksalaiset elokuvat Luokka:Saksalaiset draamaelokuvat Luokka:Saksalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat Luokka:Saksalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Brittiläiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Katarsis (elokuva)

Katarsis (myös Sfida al diavolo) on Giuseppe Veggezzin ohjaama, tuottama ja käsikirjoittama italialainen kauhuelokuva vuodelta 1963. Elokuvan pääosissa ovat Christopher Lee ja Alma Del Rio. Katarsis kuvattiin Roomassa. Katarsis sai ensi-iltansa 9. kesäkuuta vuonna 1963. == Näyttelijät == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 1963 italialaiset elokuvat Luokka:Italialaiset kauhuelokuvat Luokka:Italialaiset mustavalkoelokuvat