EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Saara Bäck

Saara Helena Bäck (s. 14. joulukuuta 1960) on suomalainen kasvitieteilijä ja hydrobiologi (Ph.D.) sekä vesiensuojelun asiantuntija, joka työskentelee ympäristöneuvoksena Ympäristöministeriössä. Bäck opiskeli kemiaa Joensuun yliopistossa (LuK 1984), ja valmistui kasvitiede pääaineenaan filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta (FM 1986). Tohtoriksi hän tuli Liverpoolin yliopistosta Britanniassa (Ph.D. 1991). Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (1991) oli otsikoitu Comparative autecology of Baltic and Atlantic Fucus vesiculosus L. Ennen Ympäristöministeriön tehtävää Bäck on työskennellyt esimerkiksi Suomen ympäristökeskuksessa Itämeren suojelun tutkimuspäällikkönä ja tutkimusprofessorina (2002-) sekä Itämeren tutkimuksen tutkimusjaoston johtajana (2005-2007). Bäckin yhdessä usean muun henkilön kanssa toimittama tietokirja Itämeren tulevaisuus oli ehdokkaana Tietokirjallisuuden Finlandia- palkintoon vuonna 2010. ==Teoksia== * ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Saara Bäck (HELCOM Chair (Finland) 2018-2020) (helcom.fi) *Saara Bäck. Ministry of Environment, Finland. PhD (researchgate.net) Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Suomalaiset kasvitieteilijät Luokka:Suomen ympäristökeskus Luokka:Suomen ympäristöministeriö Luokka:Suomalaiset professorit
Varpu Tikanoja

Varpu Maria Tikanoja (7. lokakuuta 1928 Vaasa – 9. huhtikuuta 1983 Beek, Alankomaat) oli Suomessa, Italiassa ja Alankomaissa vaikuttanut taiteilija.Varpu Tikanojan muistonäyttelyn tietolehtinen 9.1.–5.4.1987 Tikanojan taidekoti Tikanojas konsthem Vaasa Hän edusti taiteessaan futurismia ja metafysiikkaa. Tikanojan vanhemmat olivat Frithjof ja Ruusa Tikanoja (o.s. Myntti). Varpu Tikanoja kasvoi lapsuudenkodissaan Vaasassa (nykyinen Tikanojan taidekoti) sisarustensa kanssa vuoteen 1946 asti, kunnes hän aloitti taidehistorian opinnot Helsingin yliopistossa käyden samalla piirustustunneilla. Hän valmistui vuonna 1952 kuvaamataidon opettajaksi Ateneumista. Näiden opintojen jälkeen hän siirtyi opiskelemaan Italiaan Perugian yliopistoon ja Pisan yliopistoon vuosiksi 1952–1953. Vuonna 1954 Tikanoja kirjoitti tutkielmaa taiteilija Carlo Carrásta ja alkoi opiskelemaan maalausta Accademia di Belle Arte di Brerassa. Siellä hän tutustui hollantilaiseen Arthur Spronkeniin, jonka kanssa hän myöhemmin avioitui Vaasassa vuonna 1955. He muuttivat asumaan Beekin kylään Limburgiin Alankomaihin ja saivat siellä viisi lasta: Tarun, Caiuksen, Siirin, Arjan ja Koren. Ennen vuotta 1975 Tikanojan maalaaminen oli epäsäännöllistä ja vähäistä todennäköisesti lapsien vuoksi. Vuodesta 1975 lähtien taas hän maalasi intensiivisesti ja piti monia näyttelyitä Hollannissa. Varpu Tikanoja kuoli 9. huhtikuuta vuonna 1983 Beekissä Alankomaissa. Hänen töitään on nähty hänen kuolemansa jälkeen vuosina 1984 ja 1987 muistonäyttelyissä Maastrichtissa, Alankomaissa sekä Vaasassa Tikanojan taidekodissa. Tikanojan taidekodin Kotona-näyttely vuonna 2021 esittelee myös hänen teoksiaan perheen 70-vuotisjuhlanäyttelyssä. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Kuvaamataidonopettajat Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 1983 kuolleet
Kierrevihnelatva

Kierrevihnelatva (Heteropogon contortus) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, vihnelatvojen (Heteropogon) sukuun kuuluva kasvilaji. Kierrevihnelatva on monivuotinen ja mätästävä heinälaji, joka voi kasvaa jopa 1,5 metriä korkeaksi, vaikka sen korkeus vaihteleekin ympäristön mukaan. Varsien ja lehtien väri vaihtelee vihreästä sinivihreään. Varret ja lehdet ovat yleensä myös kaljuja tai niissä on paikoitellen muutamia karvoja. Lehtilavat ovat 5–30 cm pitkiä. Kukinnot sijaitsevat varsien päissä ylimpien lehtien lehtihangoissa yksittäin tai pareittain. Kukinnon kussakin tähkylässä on yksi tai useampia kukkia. Osassa tähkylöistä on vihne, joka on 5–12 cm pitkä. Vihneet kiertyvät siementen kypsyessä. Kierrevihnelatva on tyypillinen laji Australian trooppisten sekä subtrooppisten korkeakasvuisilla heinämailla. Kierrevihnelatvaa kasvaa muun muassa eukalyptusmetsien aluskasvillisuudessa sekä muissa avoimissa metsissä. Laji on tyypillinen alueilla, joiden sademäärä on 600–1000 mm vuodessa ja joilla on erilliset sade- ja kuivakausi. == Lähteet == * NSW: Department of Primary Industries: Heteropogon contortus (Black speargrass) == Aiheesta muualla == * JSTOR Global Plants: Heteropogon contortus Luokka:Heinäkasvit
Rosnoën

Rosnoën () on kunta läntisessä Ranskassa Finistèren departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Brestin redin rannikolla, noin 34 kilometriä Brestin kaupungista itään. pienoiskuva|vasen|Pont de Térénez Aulnejoki erottaa Rosnoënin Crozonin niemimaasta sekä joen toisella puolella olevasta Argolin kunnasta. Joen ylitse rakennettiin vuonna 2011 valmistunut silta Pont de Térénez. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Finistèren kunnat
Sir Bani Yasin luostari

Sir Bani Yasin luostari on 600-luvun paikkeilta peräisin olevan nestoriolaisen luostarin rauniot Sir Bani Yasin saarella nykyisissä Yhdistyneissä arabiemiirikunnissa. Luostari toimi noin 150 vuotta ennen sen hylkäämistä. Sen rauniot löydettiin 1990-luvun alussa ja nykyisin ne ovat avoimia yleisölle. ==Sijainti== Sir Bani Yas on saari Abu Dhabin emiraatissa Yhdistyneissä arabiemiraateissa. Saari on emiraatin rannikolla noin 170 kilometriä länteen pääkaupunki Abu Dhabista. Luostarin rauniot sijaitsevat saaren länsiosassa. ==Historia== Luostari Sir Bani Yasin saarelle on perustettu 600-luvun paikkeilla. Sen ensimmäiset asukkaat olivat noin 30 munkin ryhmä. Uskonnolliselta suuntaukseltaan he olivat nestoriolaisia kristittyjä. Munkit elivät eristäytynyttä ja yksinkertaista elämää rukoillen, suitsukkeita poltellen ja vuohia kasvattaen. Itse luostaritoiminnan ohella paikka oli pysähdyspiste lännen ja idän välillä kulkeville kauppaille ja matkailijoille. Luostarin toiminta loppui noin 150 vuotta sen perustamisen jälkeen. Toiminnan loppumisen syyt eivät ole täysin selviä. Mahdollisesti siihen vaikutti alueelle levinnyt islam. Luostarin asukkaat ovat voineet joko kääntyä uuteen uskoon, tai muuttaa pois saarelta. ==Kohde ja kaivaukset== Luostarin rauniot löydettiin ensimmäisen kerran vuonna 1992. Kaivauksia paikalla tehtiin vuosina 1994–1996. Löydetyissä stukko-koristeissa oli esimerkiksi nestoriolaisia ristimerkkejä. Muita koristelujen aiheita olivat esimerkiksi viininlehdet ja palmut. Itse rauniot käsittävät kirkon laivan, kappelin, keittiötiloja, asuintiloja, sekä hautausmaan. Mahdollisesti rakennelmiin kuului myös kellotorni. Luostari on ollut virallisesti avoin yleisölle vuodesta 2019. Tarkoitus on ollut kehittää raunioista ja saaresta yleisemmin matkailukohdetta. ==Lähteet== Luokka:Kristilliset luostarit Luokka:Arkeologiset kohteet Arabiemiraateissa
BuraQ

BuraQ ry on suomalainen seksuaali- ja sukupuolivähemmistöön kuuluvien muslimien ja muslimitaustaisten henkilöiden etujärjestö. Se on islamofobiaa vastustava, antirasistinen ja feministinen yhdistys, jonka kaikki toiminta noudattaa turvallisemman tilan periaatteita. Yhdistys myös taistelee muslimiyhteisöjen sisällä esiintyvää islamofiliaa vastaan. Sen edustama feminismi on intersektionaalista, eli se tunnustaa ja huomioi moniperustaisen syrjinnän ja sen vaikutukset sekä pyrkii toimintansa myötä purkamaan niitä. Yhdistys perustettiin vuonna 2020 yhteistyössä Islamia Queeristi -hankkeen perustaneen Wasla-kollektiivin kanssa, ja on ensimmäinen Suomessa toimiva LGBTQ+-muslimien järjestö. == Nimen etymologia == Buraq oli ihmiskasvoinen ratsu, jolla profeetta Muhammedin kerrotaan lentäneen yhdessä yössä Mekasta Jerusalemiin.Ibn Ishaq, 1955, 181 Yhdistyksen nimessä Buraq vertautuu yksisarviseen, joka on seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen symboli. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Hassen grundade stödförening för muslimska sexuella- och könsminoriteter i Finland Svenska yle (audio) Luokka:Seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen järjestöt Luokka:Suomalaiset järjestöt
Haukivuoren kotiseutumuseo

Haukivuoren kotiseutumuseo on vuonna 1962 avattu kotiseutumuseo Mikkelin Haukivuoren pitäjässä. Museo on osa Haukivuoren vanhan pitäjäkeskuksen eli Haukivuoren kirkonkylän aluetta. Kotiseutumuseo toimii Haukivuoren kirkolta pappilaan johtavan kylänraitin varrella 1900-luvun alun viljamakasiinissa. Samalla raitilla on vanha pitäjäntupa, entinen kansakoulu sekä 1900-luvun alussa valmistuneita asuinrakennuksia. Maakunnallisesti rakennushistoriallisesti ja maisemallisesti arvokkaan kotiseutumuseon rakennuskantaan kuuluu myös toinen, ilmeisesti 1920-luvulla paikalle siirretty hirsinen viljamakasiinirakennus. Vuonna 1966 museoalueelle tuotiin lisäksi Tapio Olkkosen rakentama hirsinen tuulimylly (1905) Häkkilän kylästä. == Lähteet == Luokka:Mikkelin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Haukivuori Luokka:Suomen kotiseutumuseot Luokka:Pitäjänmakasiinit Luokka:Mikkelin kulttuuri
Nälkämaan Sampo

Nälkämaan Sampo on Mika Koskisen ohjaama, käsikirjoittama ja tuottama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2016. Elokuva on yhteiskunnallinen dokumentti Sotkamossa sijaitsevasta Talvivaaran kaivoksesta. Elokuvassa seurataan kaivoshanketta vastustavia aktivisteja ja kansalaisia. Elokuva on kolmas Talvivaaran kaivoshankketta käsittelevä elokuva. Aikaisemmat elokuvat ovat Markku Heikkisen ohjaama dokumentti Talvivaaran miehet (2015) sekä Aleksi Salmenperän ohjaama draamaelokuva Jättiläinen (2016). == Lähteet == Luokka:Vuoden 2016 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat
Sodan murtamat

Sodan murtamat on Timo Korhosen ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2016. Elokuvan aiheena on sodan aiheuttamat psyykkiset traumat. Se käsittelee jatkosodassa psykiatriseen hoitoon joutuneiden suomalaisten sotilaiden tarinoita heidän palattuaan koteihinsa sodan jälkeen. Elokuvassa haastatellaan sotilaiden lapsia, jotka kertovat tunnelmasta, joka vallitsi heidän kodeissaan sodan jälkeen. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2016 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat Luokka:Jatkosotaan pohjautuvat elokuvat
Ántero Flores Aráoz

Ántero Flores Aráoz (s. 1942) on perulainen juristi ja poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä marraskuussa 2020. Hän aloitti poliittisen uransa 1990-luvulla. Hän toimi Alan Garcían hallituksessa puolustusministerinä vuosina 2007–2009. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Perun pääministerit Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Journey to Silius

Journey to Silius ( eli Rough World) on Sunsoftin kehittämä ja vuonna 1990 julkaisema videopeli Nintendo Entertainment Systemille. Pelin piti aluksi perustua elokuvaan Terminator – tuhoaja. Sunsoft kuitenkin menetti lisenssin kehityksen aikana, joten peliä muutettiin sen mukaisesti. ==Pelaaminen== Journey to Silius on sivuttain vierittyvä ampuma- ja tasohyppelypeli. Päähenkilö on Jay McCray, jonka on kostettava terroristiryhmälle isänsä kuolema. Pelissä on viisi kenttää, joista ensimmäinen on avaruussiirtokunnan rauniot. Pelaaja voi ampua vain vaakatasossa. Aseita on useita mutta vain perusaseessa on rajattomasti ammuksia. ==Vastaanotto== Mikrobitin Jukka Tapanimäki antoi Journey to Siliusille 76 pistettä sadasta ja kehui toteutusta sekä grafiikkaa.Mikrobitti 5/1991, Konsolaatikko-palsta, sivu 63 ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 1990 videopelit Luokka:Nintendo Entertainment System -pelit Luokka:Post-apocalypse-pelit Luokka:Japanissa kehitetyt videopelit Luokka:Sunsoftin pelit
Walter Martos

Walter Roger Martos Ruiz (2. marraskuuta 1957 – 7. tammikuuta 2025) oli perulainen upseeri ja poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä syksyllä 2020. Sitä ennen hän oli puolustusministeri vajaan vuoden verran. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Perun pääministerit Luokka:Puolustusministerit Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Vuonna 2025 kuolleet
Apilaperhe

Apilaperhe on perhemuoto, jossa lapsi tai lapset ovat eri perheyksikköjen yhteisiä lapsia. Apilaperhe on yksi sateenkaariperheen muodoista, ja se tunnetaan myös terminä kumppanuusvanhemmuus. Apilaperhe on perhe, joka muodostuu kahdesta perheestä, joilla on yhteisiä lapsia. Apilaperhe voi olla niin kutsuttu kolmiapilaperhe, jossa on kolme vanhempaa – esimerkiksi naispari ja yksi mies. Neliapilaperheessä on puolestaan neljä vanhempaa, esimerkiksi naispari ja miespari. Apilaperheessä voi olla myös vain kaksi vanhempaa, esimerkiksi yhteisen lapsen hankkineet ystävykset. Apilaperheessä kaikki vanhemmat ovat lapsen tai lasten sosiaalisia vanhempia, mutta lainsäädännön puitteista johtuen vain maksimissaan kaksi heistä voi olla juridisesti vanhempia. Sana apila viittaa apilan lehtiin ja siihen, että perheen vanhemmuus jaetaan niin kuin apilassa on lehtiä. == Katso myös == * Lapsi tuntemattoman kanssa == Lähteet == Luokka:Sosiaaliset suhteet Luokka:Perhe Luokka:Seksuaali- ja sukupuolivähemmistöt
Pedro Cateriano

Pedro Álvaro Cateriano Bellido (s. 1958) on perulainen juristi ja poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä kesällä 2020. Sitä ennen hän oli oikeusministeri vuosina 2001–2002. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Perun pääministerit Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Fons Rademakers

Alphonse Marie ”Fons” Rademakers (5. syyskuuta 1920 Roosendaal, Alankomaat – 22. helmikuuta 2007 Geneve, Sveitsi) oli alankomaalainen näyttelijä, elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja elokuvatuottaja. Hän voitti ohjauksillaan useita kansainvälisiä palkintoja, kuten Berliinin Hopeisen karhun elokuvalla Makkers, Staakt uw wild Geraas (1960) ja parhaan vieraskielisen elokuvan Oscarin ensimmäisenä hollantilaisohjaajana elokuvallaan Muistojen vanki (1986). Rademakersin elokuvat pohjautuvat useimmiten romaaneihin tai kirjailija Hugo Clausin käsikirjoituksiin. Jo Rademakersin varhainen elokuva Kylä joen rannalla (1958) oli ehdolla vieraskielisen elokuvan Oscarin saajaksi.F. Rademakers; filmmaker won Oscar in 1986 for 'De Aanslag' Obituaries Boston News Se oli myös ensimmäinen Suomen teattereihin tuotu alankomaalainen näytelmäelokuva. ==Filmografia== Rademakers ohjasi kaikkiaan 11 pitkää näytelmäelokuvaa: *Kylä joen rannalla (Dorp aan de rivier, 1958, Antoon Coolenin romaanista) *Makkers, Staakt uw wild Geraas (1960) *Veitsi (Het Mes, 1961, käsikirjoitus Hugo Claus) *Als twee druppels water (1963, Willem Frederik Hermansin romaanista) *Kuuma iho (De Dans van de reiger, 1965, käsikirjoitus Hugo Claus) *Mira (1971, käsikirjoitus Hugo Claus) *Niet voor da poesen (1973, käsikirjoitus Hugo Claus) *Max Havelaar (1976, Multatulin romaanista) *Menuet (1982) *Muistojen vanki (De Aanslag, 1986, Harry Mulischin romaanista) *Kuoleman ruusutarha (Der Rosengarten, 1989) ==Lähteet== Luokka:Alankomaalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet
Vicente Zeballos

Vicente Zeballos (s. 1963) on perulainen poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä 2019–2020. Pääministerikautensa jälkeen hänestä tuli Perun edustaja Amerikan valtioiden järjestössä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Perun pääministerit Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Matvejev

Matvejev on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Andrei Matvejev (1892–1985), venäläinen vepsäläissyntyinen opettaja, poliitikko ja osuustoimintamies * Maksim Matvejev (s. 1982), venäläinen näyttelijä * Natalja Matvejeva (s. 1986), venäläinen maastohiihtäjä * Nikolai Matvejev (1877–1951), venäläinen bolševikki ja neuvostoliittolainen puoluevirkailija * Novella Matvejeva (1934–2016), neuvostoliittolainen runoilija, säveltäjä ja laulaja * Sergei Matvejev (s. 1972), venäläinen soutaja ja olympiamitalisti
Akebono

Akebono voi tarkoittaa seuraavia: *Akebono, keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1899 vesillelaskettu Ikazuchi-luokan torpedovenehävittäjä *Akebono, keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1930 vesillelaskettu Fubuki-luokan hävittäjä *Akebono Tarō (1969–2024), yhdysvaltalaissyntyinen sumopainija
Cullmanin piirikunta

Cullmanin piirikunta on Yhdysvaltojen Alabaman osavaltion pohjoisosissa sijaitseva piirikunta. Piirikunnassa asukkaita on 83 768, ja väestö on kasvanut 4,2% huhtikuusta 2010 heinäkuuhun 2019. Piirikunta perustettiin vuonna 1877. Piirikunnan pääkaupunki ja samalla suurin kaupunki on Cullman. Piirikunta sijaitsee Birminghamin ja Huntsvillen välissä. == Väestö == Cullmanin piirikunnassa on asukkaita 83 768, ja väkiluku on kasvussa. Väestöstä enemmistö (50,6%) on naisia. Mediaani-ikä piirikunnassa on 40,6 vuotta, ulkomailla syntyneiden kaksi vuotta vähemmän (39) kuin muiden (41). Ulkomailla syntyneiden osuus väestöstä on 2,41 prosenttia ja laskussa. Kansalaisuus on 98,5 prosentilla väestöstä, joka on nousussa. Piirikunnassa kannatetaan enemmän republikaaneja kuin demokraatteja. == Historia == Piirikunnan perusti saksalainen pakolainen Johann Gottfried Cullman, joka saapui Yhdysvaltoihin vuonna 1866. Hän tutki alueita pohjoisessa Alabamassa, 1876 aloitettiin liike uuden piirikunnan perustamiseksi ja seuraavana vuonna piirikunta perustettiin. == Lähteet == Luokka:Alabaman piirikunnat
Olavi Veistäjä -palkinto

Olavi Veistäjä -palkinto on Suomen Kulttuurirahaston Olavi Veistäjän rahaston toimesta joka toinen vuosi merkittävistä teatteriteoista jaettava palkinto. Rahoitus perustuu Tampereen Teatterikerhon, Aamulehden, professori Olavi Veistäjän ja Tampereen kaupungin lahjoituksiin. == Palkinnon saajat == Palkinnon saajat vuoteen 2021 mennessä: * Taiteellinen johtaja Alma Lehmuskallio ja toimitusjohtaja Anu-Maarit Moilanen sekä lavastaja/pukusuunnittelija Pirjo-Liiri Majava (2021) * Näyttelijä Tuukka Huttunen, Vapaa ammattiteatteri ja esittävän taiteen Vaara-kollektiivi (2019) * Teatterimuusikko Eeva Kontu, Teatteri Telakka (2017) * Nukketeatteriyhteisö Aura of Puppets, Näyttelijä, käsikirjoittaja ja ohjaaja Antti Mikkola (2015) * Teatteri 2.0, Teatterinjohtaja Vesa Tapio Valo (2013) * Ohjaaja, näyttelijä ja näytelmäkirjailija Anna-Elina Lyytikäinen, Dramaturgi Seija Holma (2011) * Näyttelijä Heikki Kinnunen, Teatteri Quo Vadiksen Pelastetaan Äiti -esityksen työryhmä (2009) * Näyttelijä Esko Roine, Näytelmäkirjailija Laura Ruohonen (2007) * Näytelmäkirjailija-ohjaaja Leea Klemola, Näytelmäkirjailija-ohjaaja Sirkku Peltola (2005) * Ohjaaja Kari Heiskanen, Ohjaaja Juha Jokela (2003) * Ohjaaja Kristian Smeds, Takomo-teatterin työryhmä (2001) * Suomen Kansallisteatterin Orvot -esityksen työryhmä (1988) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset taide- ja kulttuuripalkinnot
Karl-Heinz Kämmerling

Karl-Heinz Kämmerling (6. toukokuuta 1930 Dessau – 14. kesäkuuta 2012 HannoverProf. Karl-Heinz Kämmerling Internationale Musikakademie in Liechtenstein) oli saksalainen pianopedagogi.Großer Lehrer und Menschenformer - Karl-Heinz Kämmerling ist tot Neue Musikzeitung Kämmerling opiskeli Leipzigissa Anton Rohdenin ja Hugo Steurerin johdolla. Hän työskenteli Hannoverin musiikkiyliopistossa vuodesta 1963. Hän teki opetustyötä myös Salzburgin Mozarteumissa ja toimi Zagrebin yliopiston musiikkiakatemian vierailevana professorina. Kämmerling piti mestarikursseja Euroopassa, Aasiassa ja Yhdysvalloissa. Lukuisat hänen johdollaan opiskelleet pianistit voittivat palkintoja kansallisissa ja kansainvälisissä kilpailuissa. Kämmerling toimi vuosina 1979–2011 Internationale Musikakademie für Solistenin taiteellisena johtajana. Hän oli European Piano Teachers Associationin (EPTA) Saksan-jaoksen perustaja. Kämmerlingille myönnettiin vuonna 1999 ensimmäisen luokan Bundesverdienstkreuz ja vuonna 2000 Itävallan Suuri kunniamerkki. Vuodesta 2005 hän oli Saksan musiikkineuvoston kunniajäsen.Karl-Heinz Kammerling Dublin International Piano Competition Kämmerling kuoli pitkään sairastettuaan. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset henkilöt Luokka:Musiikkipedagogit Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Salvador del Solar

Salvador del Solar (s. 1970) on perulainen näyttelijä, juristi ja poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä vuonna 2019. Hänellä oli aikaisempaa hallintokokemusta kulttuuriministerin tehtävästä ja tutkinnot oikeustieteestä ja kansainvälisistä suhteista, mutta Perussa Del Solar tunnetaan ennen kaikkea filmitähtenä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Perun pääministerit Luokka:Kulttuuriministerit Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Milena Tscharntke

Milena Tscharntke (s. 3. huhtikuuta 1996 Hampuri) on saksalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan erityisesti Mian roolista sarjassa Druck, joka on norjalaisen Skam-sarjan saksalaisversio. Vuonna 2019 hänet palkittiin tulokaspalkinnolla Goldene Kamera -gaalassa roolistaan sarjassa Alles Isy. ==Filmografia== Televisio * 2004: Stubbe - Von Fall zu Fall (Lisa) * 2005: Die Gerichtsmedizinerin (tyttö kaupassa) * 2007: Schuld und Unschuld * 2007-08: Bernd das Brot (Anastasia Potzler) * 2011-13: Sturmfrei (Kim) * 2017: SOKO Leipzig (Leonie Schott) * 2017: Notruf Hafenkante (Amelie Steinbach) * 2018: Der Lehrer (Louisa) * 2018: SOKO Hamburg (Tine Harms) * 2018: Alles Isy (Isy) * 2018: Wo kein Schatten fällt (Eva) * 2019: Alarm für Cobra 11 - Die Autobahnpolizei (Gwindil) * 2018-19: Druck (Mia) * 2019: Wir sind die Welle (Sophie) * 2021: Paha ui paratiisiin (Tod von Freunden) (Cecile Jensen) Elokuvat * 2009: Die Wilden Hühner und das Leben (Verena) * 2011: Dschungelkind (Judith Kuegler lapsena) * 2015: Bruder vor Luder (Jessy) * 2016: Radio Heimat (Carola Rösler) * 2018: Ende Neu (tytär) * 2018: Raus (Judith) * 2019: Bonnie & Bonnie (ystävä) * 2020: The Road Not Taken (Anni) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Milena Tscharntke IMDb:ssä Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Saksalaiset näyttelijät Luokka:Elävät henkilöt
Kialan ratasilta

Kialan ratasilta on vanhan Porvoon radan rautatiesilta Porvoossa, runsaat sata metriä Kiialan seisakkeesta Keravan suuntaan, Kiialan kartanon eteläpuolella. Silta kuuluu Väyläviraston museorautatiesiltojen kokoelmaan. Se sijaitsee Porvoonjokilaakson kartano- ja kylämaisemassa, joka on yksi Museoviraston vuonna 2009 määrittelemistä valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä. Silta ylittää pienen Porvoonjokeen laskevan puron. Kialan ratasilta on tyypiltään teräksinen levypalkkisilta, ja se on uusittu vuonna 1931 sekä korjattu vuonna 2024. Sillan kiviset maatuet ovat vanhemmat, vuodelta 1902. Sillan kokonaispituus on seitsemän metriä, jänneväli 4,5 metriä. Vanhalla Porvoon radalla on myös toinen rautateiden museosilta, Hinthaaranjoen ratasilta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Suomen rautateiden museosillat Luokka:Palkkisillat Luokka:Porvoon rakennukset ja rakennelmat Luokka:Porvoon liikenne
Max Havelaar (elokuva)

Max Havelaar on Fons Rademakersin ohjaama alankomaalais-indonesialainen draamaelokuva vuodelta 1976. Lähes kolmetuntinen teos perustuu Multatulin vuonna 1860 julkaistuun samannimiseen romaaniin ja kertoo Alankomaiden siirtomaavallan julmuuksista Indonesiassa. == Rooleissa == == Arvioita == Suomen Kuvalehdessä elokuussa 1981 Ywe Jalander piti elokuvaa vanhahtavampana kuin esimerkiksi Werner Herzogin siirtomaa-aiheista ohjausta Aguirre – jumalan viha (1972). Kun elokuvan pohjalla oleva romaani oli tendenssimäinen siirtomaavallan kritiikki, Jalanderin mukaan elokuvan ansiot ovat muualla: Jaavan luonnon sekä kolmen yhteiskuntaluokan – viljelijöiden, paikallisten hallitsijoiden ja siirtomaaherrojen – kuvaamisessa. Helsingin Sanomien Helena Ylänen piti Max Havelaaria perinteisessä tyylilajissaan jokseenkin täydellisenä elokuvana, jonka sekä sisältö että muoto kantavat. ”Tarina on julma, myös verinen, mutta Rademakersin perimmäinen huumorintaju ja inhimillisyys pehmittää ja valaisee synkkiä loppuvaiheitakin.” == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset elokuvat Luokka:Indonesialaiset elokuvat Luokka:Vuoden 1976 elokuvat Luokka:Historialliset draamaelokuvat Luokka:Romaaneihin perustuvat elokuvat
Saint-Coulitz

Saint-Coulitz () on kunta läntisessä Ranskassa Finistèren departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Aulnejoen varrella, noin 50 kilometriä Brestin kaupungista kaakkoon. pienoiskuva|vasen|Saint-Coulitzin kirkko Saint- Coulitzin kirkko on valmistunut vuonna 1558. Se kuitenkin uudistettiin 1600-luvulla, jolloin muun muassa kellotorni sai nykyisen ilmeensä. Saint Coulitz oli Irlannin suojeluspyhimyksen Pyhän Brigidin tunnustaja. Kunnan pormestarina toimi vuosina 1989-2001 ranskalais-togolainen Kofi Yamgnane, joka toimi vuosina 1991-1993 valtiosihteerinä sosiaali- ja integraatioasioissa François Mitterrandin presidenttikaudella. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Finistèren kunnat
Niagaran piirikunta

Niagaran piirikunta () on Yhdysvaltojen New Yorkin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 209 281 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Lockportin kaupunki. Piirikunta on perustettu 11. maaliskuuta 1808. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:New Yorkin piirikunnat
Orleansin piirikunta (New York)

Orleansin piirikunta () on Yhdysvaltojen New Yorkin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 40 352 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Albionin kunta. Piirikunta on perustettu vuonna 1824. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:New Yorkin piirikunnat
Monroen piirikunta (New York)

Monroen piirikunta () on Yhdysvaltojen New Yorkin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 741 770 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Rochesterin kaupunki. Piirikunta on perustettu 23. helmikuuta 1821. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:New Yorkin piirikunnat
Waynen piirikunta (New York)

Waynen piirikunta () on Yhdysvaltojen New Yorkin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 89 918 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Lyonsin kunta. Piirikunta on perustettu vuonna 1823. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:New Yorkin piirikunnat
Oswegon piirikunta

Oswegon piirikunta () on Yhdysvaltojen New Yorkin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 117 124 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Oswegon kaupunki. Piirikunta on perustettu vuonna 1816. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:New Yorkin piirikunnat
Erriyon Knighton

Erriyon Knighton (s. 29. tammikuuta 2004) on yhdysvaltalainen pikajuoksija. Knighton pelasi juniorina amerikkalaista jalkapalloa ennen siirtymistään pikajuoksuun. Hän juoksi 200 metrin alle 18-vuotiaiden maailmanennätyksen 20,11 Jacksonvillessä 31. toukokuuta 2021. Aiempi maailmanennätys oli Usain Boltin vuonna 2003 juoksema 20,13. Hän kohensi saman vuoden kesäkuussa Yhdysvaltojen olympiakarsintojen alkuerissä ennätyksen aikaan 20,04. Välierissä hän juoksi alle 18-vuotiaiden ennätyksen lisäksi alle 20-vuotiaiden (U20) maailmanennätyksen 19,88 (aiempi ennätys oli Boltin 19,93) ja paransi ennätystä vielä loppukilpailussa aikaan 19,84. Tokion olympialaisissa hän sijoittui 200 metrillä neljänneksi ajalla 19,93. Vappuaattona 2022 Knighton juoksi 200 metrillä ennätyksensä 19,49. Tätä aikaa ei kuitenkaan vahvistettu U20-sarjan maailmanennätykseksi tekemättä jääneiden dopingtestien takia. Myöhemmin kesäkuussa 2022 hän juoksi Yhdysvaltain mestaruuskisoissa 200 metrillä toiseksi ajalla 19,69. Tämä aika vahvistettiin U20-sarjan viralliseksi maailmanennätykseksi. Saman vuoden Eugenen MM-kilpailuissa hän saavutti 200 metrillä pronssia ajalla 19,80. Hän voitti 200 metrin Yhdysvaltojen-mestaruuden 2023. Saman vuoden Budapestin MM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa ajalla 19,75. Pariisin olympialaisissa 2024 hän sijoittui 200 metrillä neljänneksi ajalla 19,99. Knighton antoi maaliskuussa 2024 anabolista steroidia trenbolonia sisältäneen dopingnäytteen. Knightonin mukaan positiivinen testitulos johtui hormonilla kasvatetun lihan syömisestä. Yhdysvaltain antidopingjärjestön Usadan ja Knightonin välisen tapauksen käsitteli riippumaton välimies, joka ei langettanut Knightonille kilpailukieltoa. Kansainvälisen yleisurheiluliiton itsenäinen antidopingtoimija AIU valitti päätöksestä urheilun kansainväliseen vetoomustuomioistuimeen CASsiin. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 2004 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Raitakaljuunakala

Raitakaljuunakala (Dichistius multifasciatus) on kaljuunakaloihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan Intian valtameren länsiosista. ==Koko ja ulkonäkö== Raitakaljuunakala voi kasvaa suurimmillaan 30-35 cm pitkäksi ja tyypillinen pituus on noin 20 cm. Laji on ruumiinrakenteeltaan ovaalinmuotoinen, korkea ja litteä. Lajin selkäevä on pitkä ja pyrstöevä on hieman haarautunut. Raitakaljuunakalan pohjaväri on harmaa tai ruskehtava ja ruumiissa on vuorottelevasti paksuja ja ohuita mustia pystyraitoja. Yhteensä raitoja on 14. ==Levinneisyys ja elintavat== Raitakaljuunakalaa tavataan Etelä-Afrikasta Mosambikiin ja Madagaskarille. Lajin elinympäristöä ovat kivikkoiset ja matalat rannat. Kalaan ravintoa ovat selkärangattomat eläimet kuten äyriäiset, nilviäiset ja monisukasmadot. Raitakaljuunakalat liikkuvat yksin tai pieninä parvina ja niiden lisääntymisaika on maaliskuulta lokakuulle. Raitakaljuunakala on hyvä ruokakala ja suosittu vapaa-ajankalastuksen kohde. ==Lähteet== Luokka:Aurinkoahvenkalat
Sahih al-Bukhari

thumb|Sahih al-Bukhari Sahih al-Bukhari on imaami Muhammad al-Bukharin (k. 870) keräämä hadith-kokoelma. Muslimimaailma tunnustaa sen yleisesti kaikkein luotettavimmaksi profeetta Muhammedin sunnan kokoelmaksi. Teos sisältää yli 7 500 hadithia kaksoiskappaleineen ja jakautuu 97 tai 98 kirjaan. Se on käännetty myös englanniksi.Sahih al-Bukhari == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Hadith-kokoelmat
Katri Laatikainen

Katri Laatikainen (; 25. joulukuuta 1907 Ikattilan kylä nykyisessä Taaitsan kunnassa – 27. marraskuuta 1943 Leningrad) oli inkeriläissyntyinen suomen kielen oppikirjojen ja sanakirjojen laatija. Laatikainen syntyi talonpoikaisperheeseen. Hän valmistui Hatsinan suomalaisesta opettajaopistosta vuonna 1924 ja työskenteli matematiikan ja venäjän kielen opettajana. Laatikainen opiskeli Herzenin pedagogisen instituutin suomalaisessa osastossa vuosina 1926–1930 ja työskenteli valmistuttuaan instituutin suomen kielen opettajana ja didaktikkona. Vuosina 1934–1937 hän suoritti jatko-opinnot Leningradin yliopistossa. Laatikainen työskenteli Karjalan pedagogisessa instituutissa vuosina 1936–1937 ja sen jälkeen opettajien täydennyskoulutusinstituutissa ja opettajana Leningradissa. Vuosina 1940–1942 hän oli Neuvostoliiton tiedeakatemian Kielen ja ajattelun instituutin tutkija. Laatikainen julkaisi suomen kielen oppikirjan vuonna 1940, toimitti vuonna 1942 ilmestyneen suomalais-venäläisen sanakirjan ja johti venäläis-suomalaisen sanakirjan valmistelua. Toisen maailmansodan aikana Laatikainen teki suomalais-venäläisen keskusteluoppaan puna-armeijaa varten ja aloitti venäläis-suomalaisen sotilassanaston laatimisen. Hän työskenteli myös Saltykov-Štšedrinin kirjastossa ja puolusti kandidaatinväitöskirjaansa vuonna 1942. Laatikainen toimi Leningradin radiokomitean suomalaisen osaston vastaavana toimittajana vuonna 1943. Laatikainen kuoli aivoverenvuotoon sen jälkeen kun hänen miehensä oli saanut surmansa Leningradin pommituksessa. Saltykov-Štšedrinin kirjaston työntekijät kasvattivat heidän kaksi lastaan. ==Teoksia== * Kielenkäytön metodiikkaa I asteen kouluissa. Petroskoi: Kirja, 1933. * Katri Laatikainen ja Urho Tuurala. Suomen kielen oppikirja. Toinen osa, lauseoppi: keskikoulujen oppikirja. Petroskoi: 1934. Toinen painos 1934. Kolmas painos 1936. * Utšebnik finskogo jazyka. Petroskoi: Karjalais- suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1940. * Finsko-russki slovar. Pod red. Je. P. Laatikainen. Moskva: Gosudarstvennoje izdatelstvo inostrannyh i natsionalnyh slovarei, 1942. ==Lähteet== Luokka:Inkeriläiset henkilöt Luokka:Neuvostoliittolaiset tieteilijät Luokka:Venäläiset kielitieteilijät Luokka: Vuonna 1907 syntyneet Luokka:Vuonna 1943 kuolleet
Sahih Muslim

Sahih Muslim on hadith-kokoelma, jonka tekijä on imaami Muslim ibn al-Hajjaj (820–875). Muslimimaailma tunnustaa sen yleisesti yhdeksi luotettavimmista profeetta Muhammedin sunnan kokoelmaksi. Yhdessä Sahih al-Bukharin kanssa se tunnetaan nimellä "kaksi luotettavaa" (arab. sahih = "luotettava"). Sahih Muslim kuuluu kuuden tärkeimmän teoksen kokoelmaan kutub al-sittah. Sahih Muslim sisältää noin 7 500 hadithia kaksoiskappaleineen ja jakautuu 57 kirjaan. Se on käännetty myös englanniksi. Sahih Muslim == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Hadith-kokoelmat
Sunan an-Nasa'i

Sunan an-Nasa'i on hadith-kokoelma, jonka on koonnut imaami Ahmad ibn Ali al- Nasa'i (830–915). Hänen teoksensa yksi hadith-perinteen kuudesta kanonisesta kokoelmasta (Kutub as-Sittah), jotka sisältävät tiedon profeetta Muhammedin sunnasta. Teos sisältää noin 5 700 hadithia kaksoiskappaleineen ja jakautuu 52 kirjaan. Se on käännetty myös englanniksi. Sunan an-Nasa'i == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Hadith-kokoelmat
Sunan Abi Dawud

Sunan Abi Dawud on hadith-kokoelma, jonka on koonnut imaami Abu Dawud (817–889). Hänen teoksensa on yksi hadith-perinteen kuudesta kanonisesta kokoelmasta (Kutub as-Sittah), jotka sisältävät tiedon profeetta Muhammedin sunnasta. Teos sisältää 5 274 hadithia kaksoiskappaleineen ja jakautuu 43 kirjaan. Se on käännetty myös englanniksi.Abu Dawud == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Hadith-kokoelmat
Jami` at-Tirmidhi

Jami` at-Tirmidhi on hadith-kokoelma, jonka on koonnut imaami Abu `Isa Muhammad at-Tirmidhi (824–892). Hänen teoksensa on yksi hadith-perinteen kuudesta kanonisesta kokoelmasta (Kutub al-Sittah), jotka sisältävät tiedon profeetta Muhammedin sunnasta. Teos sisältää noin 4 400 hadithia kaksoiskappaleineen ja jakautuu 46 kirjaan. Se on käännetty myös englanniksi.At-Tirmidhi == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Hadith- kokoelmat
Sunan ibn Majah

Sunan ibn Majah on hadith-kokoelma, jonka on koonnut imaami Muhammad ibn Majah (824–887). Hänen teoksensa katsotaan yleisesti olevan yksi hadith-perinteen kuudesta kanonisesta kokoelmasta (Kutub al-Sittah), jotka sisältävät tiedon profeetta Muhammedin sunnasta. Teos sisältää 4 341 hadithia ja jakautuu 37 kirjaan.Ibn Majah Haditheista 1339 on sellaisia, joita ei ole muissa kokoelmissa (Zawā’id of Sunan Ibn Mājah). Sunan Ibn Mājah sisältää kaikista kokoelmista eniten haditheja, kun kaksoiskappaleet jätetään huomiotta. Se sisältää myös eniten heikoiksi arvioituja haditheja. Ibn Majahin selkeä tyyli ja eräät muut seikat tekivät hänet niin suosituksi, että kokoelma hyväksyttiin kuudenneksi hadith-kokoelmaksi muiden joukkoon, vaikka tämä tapahtuikin vasta viimeisenä 1100 luvulla.Goldziher, 1890/1971, s. 240-241 Kuitenkin 1200-luvun alkuvuosina kokoelma alkoi saada lisääntyvää arvostusta. Jonathan Brown toteaa, että Ibn Majahin kokoelmaa on sunni-islamissa jatkuvasti arvosteltu heikkojen hadithien takia. Hän katsoo, että kokoelman säilyminen kanonisessa kuusikossa johtuu sen käytännön arvosta. Kuusi kirjaa rajoittivat valtavan hadithien määrän hallittavissa olevaan joukkoon, mihin Ibn Majahin hadithit toivat tervetulleen lisän kertomuksista, joita ei ollut missään muussa kokoelmassa. Myös sunnioppineet myöntävät, että Ibn Majahin tapauksessa hyötynäkökohdat menivät autenttisuuden edelle.Brown, 2011 == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Hadith-kokoelmat
Dave Hakstol

David ”Dave” Hakstol (s. 30. heinäkuuta 1968 Drayton Valley, Alberta) on kanadalainen jääkiekkovalmentaja. Hän toimii NHL:ssä pelaavan Seattle Krakenin ensimmäisenä päävalmentajana. Hän on ollut aiemmin Philadelphia Flyersin päävalmentaja vuosina 2015–2018, ja Toronto Maple Leafsin apuvalmentaja vuosina 2019–2021. Ennen NHL-uraa hän toimi Pohjois-Dakotan yliopiston joukkueen päävalmentajana 11 kauden ajan. Hakstol oli Kanadan maajoukkueen apuvalmentaja MM-kisoissa 2017 ja 2019, joista hänellä on kaksi hopeamitalia. Hakstol sai potkut Krakenin päävalmentajatehtävistä 29.4.2024. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Kanadalaiset jääkiekkovalmentajat Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Veera Ollikainen

Veera Ollikainen (; 22. joulukuuta 1919 Vuolejärvi – 10. tammikuuta 2009 Helsinki) oli inkeriläissyntyinen kielentutkija ja sanakirjojen tekijä. Ollikainen kävi alakoulun Vuolejärvellä ja yläkoulun Hiipinässä. Hän opiskeli venäjää Karjalan pedagogisessa instituutissa vuodesta 1938 ja siirtyi Petroskoin yliopiston suomalais-ugrilaiselle osastolle vuonna 1941. Toinen maailmansota kesketytti opinnot, ja Ollikainen työskenteli vuoteen 1944 saakka Krasnojarskiin evakuoidulla Onegan traktoritehtaalla. Hän suoritti yliopiston loppuun Syktyvkarissa ja palasi Petroskoihin, jossa hän sai paikan Totuus- lehdestä. Ollikainen suoritti jatko-opintoja vuodesta 1952 ja puolusti kandidaatinväitöskirjaansa vuonna 1956. Vuosina 1956–1988 hän työskenteli Neuvostoliiton tiedeakatemian Karjalan filiaalin kielen, kirjallisuuden ja historian instituutissa. Ollikainen osallistui vuonna 1963 ilmestyneen venäläis-suomalaisen sanakirjan laatimiseen ja toimitti vuonna 1975 julkaistua Igor Vahrosin ja Antti Scherbakoffin suomalais-venäläistä sanakirjaa. Martti Kuusisen, Ollikaisen ja Julia Syrjäläisen laatima uusi venäläis-suomalainen suursanakirja ilmestyi vuonna 1997. Ollikainen on laatinut myös kotiseutunsa Pohjois-Inkerin murresanakirjan. Ollikainen muutti vuonna 2007 tyttärensä kanssa Suomeen. ==Teoksia== * Russko-finski slovar / Venäläis-suomalainen sanakirja. Moskva: Gosudarstvennoje izdatelstvo inostrannyh i natsionalnyh slovarei, 1963. = Venäläis-suomalainen suursanakirja. Porvoo, Helsinki: WSOY, 1972. * Venäjä-suomi-suursanakirja. Porvoo, Helsinki, Juva: WSOY, 1997. = Novyi bolšoi russko-finski slovar / Uusi venäläis-suomalainen suursanakirja. Moskva: Russki jazyk, 1999. * Slovar severno-ingermanlandskih govorov finskogo jazyka / Pohjois-Inkerin murresanakirja. Helsinki, Petroskoi: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus, Venäjän tiedeakatemian Karjalan tiedekeskuksen kielen, kirjallisuuden ja historian instituutti, 2003. ==Lähteet== Luokka:Inkeriläiset henkilöt Luokka:Neuvostoliittolaiset tieteilijät Luokka:Venäläiset kielitieteilijät Luokka:Vuonna 1919 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
David Bonderman

David Bonderman (s. 27. marraskuuta 1942 Los Angeles, Kalifornia – 11. joulukuuta 2024) oli yhdysvaltalainen miljardööri ja liikemies. Hän oli pääomasijoitusyhtiö TPG Capitalin perustajajäsen. Bonderman oli myös yksi NBA- joukkue Boston Celticsin vähemmistöomistajista ja toinen NHL-joukkue Seattle Krakenin enemmistöomistajista Jerry Bruckheimerin ohella. Forbesin mukaan kesäkuussa 2021 Bondermanin omaisuus oli 4,1 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Bonderman syntyi juutalaiseen perheeseen ja opiskeli Washingtonin ja Harvardin yliopistoissa. Hän asui vaimonsa ja viiden lapsensa kanssa Fort Worthissä Texasissa. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset liikemiehet Luokka:Yhdysvaltalaiset miljardöörit Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Antti Scherbakoff

Antti Scherbakoff (5. huhtikuuta 1918 Lappeenranta – 16. joulukuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen kielenkääntäjä, joka tunnetaan myös suomalais- venäläisen sanakirjan laatijana. Scherbakoff valmistui Helsingin venäläisestä koulusta vuonna 1946 ja työskenteli kääntäjänä ja kirjeenvaihtajana muun muassa merivoimien esikunnassa ja ulkoasiainministeriössä. Hän suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon Helsingin yliopistossa vuonna 1951. Scherbakoff työskenteli Suomalais-Ugrilaisen Seuran palveluksessa vuodesta 1954 ja Neuvostoliittoinstituutissa vuodesta 1965. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1983. Scherbakoff toimi vuodesta 1953 Igor Vahrosin kanssa suomalais- venäläisen sanakirjan toisena laatijana. Alun perin suomalaista käyttäjää varten suunnitellun sanakirjan valmistelu pitkittyi, ja se jouduttiin muokkaamaan uudelleen Neuvostoliitossa julkaisua varten. Teos ilmestyi vuonna 1975 ja siitä otettiin useita lisäpainoksia. ==Teoksia== * Antti Scherbakoff ja Martti Kahla. Neuvostoliittolaisten henkilönnimien opas: Kokoelma venäläisiä etunimiä sekä Neuvostoliitossa käytössä olevia sukunimiä: Oikeinkirjoitus- ja painotusohjeluettelo. Helsinki: Neuvostoliittoinstituutti, 1967. * Igor Vahros ja Antti Scherbakoff. Finsko-russki slovar / Suomalais- venäläinen sanakirja. Moskva: Russki jazyk, 1975. * Suomalais-venäläinen ja venäläis-suomalainen maanparannus- ja vesitaloussanasto. Helsinki: Neuvostoliittoinstituutti, 1977. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kielenkääntäjät Luokka:Suomen venäläiset Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet
Kartik Aaryan

Kartik Aaryan (oik. Kartik Tiwari; s. 22. marraskuuta 1990 Gwalior, Madhya Pradesh, Intia) on intialainen näyttelijä, joka työskentelee hindinkielisissä elokuvissa. Suorittaessaan biotekniikan insinöörin tutkintoa hän kokeili mallin töitä ja yritti aloittaa uran elokuvissa. Kolmen vuoden ponnistelun jälkeen hän debytoi näyttelijänä vuoden 2011 elokuvassa Pyaar Ka Punchnama, kaverielokuva kolmen nuoren miehen kohtaamista romanttisista ahdistuksista, jonka ohjasi Luv Ranjan ja yhtä pääosaa näytteli Nushrat Bharucha. Lyhyen takaiskun jälkeen Aaryan teki myöhemmin yhteistyötä Ranjanin ja Bharuchan kanssa vielä kahdessa kaverielokuvassa, Pyaar Ka Punchnama 2 (2015) ja Sonu Ke Titu Ki Sweety (2018), jotka molemmat olivat kaupallisesti menestyneitä, mutta saivat kritiikkiä misogynistisista aihepiireistään. Jälkimmäinen osoittautui läpimurroksi Aaryanille, ja hän seurasi sitä näyttelemällä vuoden 2019 romanttisissa komedioissa Luka Chuppi ja Pati Patni Aur Woh. == Filmografia == Vuosi Elokuva Rooli Muuta 2011 Pyaar Ka Punchnama Rajat ”Rajjo” Mridul 2013 Akaash Vani Akaash Kapoor 2014 Kaanchi: The Unbreakable Binda 2015 Pyaar Ka Punchnama 2 Anshul ”Gogo” Sharma 2017 Guest iin London Aryan Shergill 2018 Sonu Ke Titu Ki Sweety Sonu Sharma Silvat Anwar Lyhytelokuva 2019 Luka Chuppi Vinod Kumar ”Guddu” Shukla Pati Patni Aur Woh Abhinav ”Chintu” Tyagi 2020 Love Aaj Kal Veer, Raghu 2021 Dhamaka Arjun Pathak 2022 Bhool Bhulaiyaa 2 Ruhaan Randhawa Freddy Freddy Ginwala 2023 Shehzada Bantu Tu Jhoothi Main Makkaar Rahul Satyaprem Ki Katha Satyaprem ”Sattu” 2024 Chandu Champion == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Intialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Brasparts

Brasparts () on kunta läntisessä Ranskassa Finistèren departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Aulnejoen varrella, noin 50 kilometriä Brestin kaupungista itään. Kunnan nähtävyyksiä on 88 megaliitin kiviryhmä La Noce de Pierres (hääkivet). Kivet ovat armorikalaista hiekkakiveä, ja niistä suurin on 1,80 metriä korkea. Tarun mukaan kivet ovat kivipatsaiksi muuttuneita hääjuhlaseurueen tanssijoita. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Finistèren kunnat
Ib Michael

Ib Michael RasmussenIb Michaellitteraturpriser.dk, viitattu 1.7.2021 (1945 Roskilde, Tanska) on tanskalainen kirjailija. Ensimmäiset romaanit saivat vaikutteita tieteiskirjallisuudesta ja käsittelevät nuorisolevottomuuksia, sen jälkeisten aiheina ovat Etelä-Amerikan alkuperäisasukkaat, ja 1980-luvulla Michael otti kantaa imperialismiin, mihin yhdistyi myyttejä ja mielikuvitusta. ==Suomennetut teokset== * Vaniljatyttö (Vanillepigen, 1991), suom. Pirkko Talvio-Jaatinen, Nemo 1998 ISBN 952-5180-08-5 Sarja: Vaniljatyttö-trilogia: 1 * Kahdestoista ratsastaja (Den tolvte rytter, 1993), suom. Pirkko Talvio- Jaatinen, Nemo 1999 ISBN 952-5180-12-3 Sarja: Vaniljatyttö-trilogia: 2 * Kirje kuulle (Brev til månen 1995), suom. Pirkko Talvio-Jaatinen, Nemo 1999 ISBN 952-5180-11-5 Sarja: Vaniljatyttö-trilogia: 3 * Prinssi (Prins, 1997), suom. Pirkko Talvio-Jaatinen, Nemo 2002 ISBN 952-5180-45-X ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Tanskalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Karl Johan Robert Standertskjöld

Karl Johan Robert Standertskjöld (24. kesäkuuta 1851 Helsinki – 11. maaliskuuta 1906 Helsinki) oli suomalainen juristi ja virka- ja valtiopäivämies.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Standertskjöld Karl Johan Robert Viitattu 1.7.2021. Standertskjöldin vanhemmat olivat insinöörieverstiluutnantti Johan Fredrik Vilhelm Standertskjöld ja Charlotta Maria Johanna von Kraemer. Standertskjöld tuli ylioppilaaksi Helsingissä ja valmistui filosofian maisteriksi 1873 ja molempien oikeuksien kandidaatiksi 1880. Varatuomarin arvon hän sai 1881. Standertskjöld oli ensin senaatin talousosaston ylimääräinen kopisti ja vuodesta 1885 senaatin oikeusosaston kanslisti. Hän toimi jonkin aikaa myös Uudenmaan pataljoonan tarkastajana. Vuonna 1893 Standertskjöld tuli senaatin kamaritoimituskunnan protokollasihteeriksi ja vuonna 1897 oikeusosaston esittelijäsihteeriksi. Standertskjöld oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1882, 1885, 1888, 1891, 1894, 1897 ja 1899.Förteckning öfver Ridderskapet och Adelnsmedlemmar vid Landtdagen i Helsingfors år 1882. Protokoll fördt hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen år 1882. Tredje häftet. Helsingfors: Finska Litteratur-Sällskapets Tryckeri, 1885, s. 1489-1493.Förteckning öfver Finlands till landtdagen i Helsingfors år 1885 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll förda hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen 1885. Tredje häftet. Helsingfors: Hufvudstadsbladets Tryckeri, 1886, s. 1419-1424.Förteckning öfver Finlands till landtdagen i Helsingfors år 1888 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll förda hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen år 1888. Tredje häftet. Helsingfors: Hufvudstadsbladets Tryckeri, 1888, s. 1685-1691.Förteckning öfver Finlands till landtdagen i Helsingfors år 1891 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll förda hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen 1891. Tredje häftet. Helsingfors: Helsingfors Central-Tryckeri, 1891, s. 1467-1472.Förteckning öfver Finlands till landtdagen i Helsingfors år 1894 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll förda hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen 1894. Tredje delen. Helsingfors: Helsingfors Central-Tryckeri, 1895, s. 1537-1544.Förteckning öfver Finlands till landtdagen i Helsingfors år 1897 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll förda hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen 1897. Tredje häftet. Helsingfors: Helsingfors Centraltryckeri, 1897, s. 1699-1707.Förteckning öfver Finlands till urtima landtdagen i Helsingfors år 1899 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll fördt hos Finlands Ridderskap och Adel vid Urtima Landtdagen år 1899. Helsingfors: Helsingfors Centraltryckeri, 1899, s. 207-215. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan virkamiehet Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1851 syntyneet Luokka:Vuonna 1906 kuolleet
Minna Kelhä

Minna Kelhä (s. 1969 Helsinki) on suomalainen virkamies ja nykyinen Opetushallituksen pääjohtaja. Koulutukseltaan Kelhä on kasvatustieteen tohtori. Kelhä on Vasemmistoliiton jäsen ja toimi Paavo Arhinmäen erityisavustajana sekä myöhemmin vuosina 2016–2019 Vasemmistoliiton eduskuntaryhmän pääsihteerinä. Hän työskenteli myös Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksella kehittämispäällikkönä vuosina 2014 ja 2015. Ennen Opetushallituksen pääjohtajuutta Kelhä toimi opetusministeri Jussi Saramon valtiosihteerinä. Minna Kelhä nimitettiin Opetushallituksen pääjohtajaksi kaudelle 7.6.2021–6.6.2026. Valtioneuvosto joutui vetämään nimitysesityksen alun perin pois, sillä oikeuskansleri Tuomas Pöystin mukaan nimitystä ei ollut perusteltu tarpeeksi vakuuttavasti. Esittelymuistiota täydennettiin ja nimitys tapahtui seuraavalla viikolla 27. toukokuuta 2021. ==Viitteet== Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Suomalaiset valtiosihteerit Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Erityisavustajat
Nikolai Thesleff

Nikolai Thesleff (15. syyskuuta 1851 Mikkeli – 4. kesäkuuta 1909 Antrea) oli suomalainen juristi ja virka- ja valtiopäivämies.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Thesleff Nikolai Viitattu 1.7.2021. Thesleffin vanhemmat olivat kenraalimajuri, kuvernööri Alexander Adam Thesleff ja Eugenia Amalia Thesleff ja puoliso vuodesta 1886 Matilda Johanna Iversen. Thesleff tuli ylioppilaaksi Viipurissa ja suoritti tuomarintutkinnon 1875, varatuomarin arvon hän sai 1878. Thesleff oli Viipurin hovioikeuden sihteeri vuodesta 1891 ja hovioikeudenasessori, mutta myös tilanomistaja. Thesleff oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1899.Förteckning öfver Finlands till urtima landtdagen i Helsingfors år 1899 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll fördt hos Finlands Ridderskap och Adel vid Urtima Landtdagen år 1899. Helsingfors: Helsingfors Centraltryckeri, 1899, s. 207-215. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan virkamiehet Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1851 syntyneet Luokka:Vuonna 1909 kuolleet