EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Sulajärvi

Sulajärvi on osin kulttuurimaiseman reunustama järvi Juvan itäosassa Etelä- Savossa. Sen pinta-ala on 1,7 neliökilometriä. Etäisyys Mikkelistä on 44 kilometriä itäkoilliseen ja Savonlinnasta 41 kilometriä länsilounaaseen. Järven luoteispuolinen Kaskiin viljelymaisema on luokiteltu valtakunnallisesti merkittäväksi. == Maantiede == Sulajärven ulottuvuus lännestä itään on 2,5 kilometriä. Laajin niemimaa on Naurisniemi, joka muodostaa suuren osan järven eteläisestä rannasta. Nimettyjä lahtia ovat länsiosan Tiiliruukinlahti ja Sahalahti, pohjoisosan Paskolahti ja kaakkoisosan Särkilahti. Järven lounaiskolkan muodostaa Samusenlahti, jota erottaa pääaltaasta penger, jonka yli on rakennettu maantie. Noin viidesosa Sulajärvestä on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvimmät kohdat sijaitsevat järven keskivaiheilla. Sulajärven saariluku on neljä. Laajin saari on järven luoteisosan runsaan hehtaarin laajuinen Nuottasaari. Järven lounaisosassa sijaitsee noin 70 aarin laajuinen Pukkisaari. Pohjoisosassa sijaitsee Kalliosaari ja nimetön saari. Sulajärvi rajautuu luoteessa Kaskiin viljelymaisemaan. Muut rannat ovat pientalojen täplittämää metsämaata. Maasto kohoaa jyrkimmin järven itärannan Tetrimäellä, jonka korkeustaso on noin 135 metriä merenpinnan yläpuolella. Sulajärven pohjoispuoliset Honkainlammit laskevat suoraan Sulajärveen. Kaskiin viljelymaiseman halki virtaa useita lasku-uomia. Matkuslampi laskee lounaasta Samusenlahteen. Sulajärvi laskee sen kaakkoiskulmasta alkavaa Kuohujokea Särkijärveen (82,8 metriä mpy), joka sijaitsee noin kilometrin etelään. Sulajärven vesitilavuus on 9 853 000 kuutiometriä. Sulajärvi (04.122.1.011) kuuluu Siikajoen valuma-alueeseen (04.122), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Pihlajaveden–Kokonselän alue (04.12) ja ensimmäinen jakovaihe on Suur-Saimaan alue (04.1). Sulajärvi on neljänneksi laajin Siikajoen valuma-alueen 57:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajimmat ovat Hietajärvi, Siikajärvi (Juva) ja Siikajärvi (Sulkava). == Lähteet == Luokka:Juvan järvet Luokka:Pihlajaveden–Kokonselän alue
Tšekin asevoimat

Tšekin asevoimat () on Tšekin tasavallan asevoimat. Asevoimat on perustettu maan itsenäistyessä vuoden 1993 alussa. Ne jakautuvat maa- ja ilmavoimiin. Niihin kuuluvat myös kyberjoukot ja erikoisjoukot. Maa osallistuu kansainvälisiin operaatioihin osana Naton ja EU:n joukkoja. Se liittyi Natoon vuonna 1999. Vuodesta 2005 alkaen maassa on ollut ammattiarmeija, ja pakollisista kutsunnoista on luovuttu. Tšekin ilmavoimat käyttävät JAS Gripen C -lentokoneita: ensimmäiset koneet on otettu käyttöön vuonna 2005. Aktiivisessa palveluksessa on noin 26000 sotilasta, joista 6000 ilmavoimissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto *
Pajböle

Pajböle on pieni kylä Kemiönsaaren kunnassa. Kylä sijaitsee Kemiön kirkonkylän eteläpuolella korkeiden mäkien ympäröimässä peltolaaksossa. Pajbölen asutus sijaitsee hajallaan kylän peltojen reunoilla. Tasaista peltomaata rikkovat kallioiset metsäsaarekkeet. Puro Torsbölebäcken virtaa Pajbölen läpi itään. Maantie kiemurtelee vanhojen maatilojen vierestä pohjoiseen yhdistäen Pajbölen muuhun Kemiöön. Pajböle mainitaan ensimmäisen kerran 1500-luvulla, jolloin kylässä on ollut kaksi taloa. Isojaon aikaan 1786 kylässä on ollut kolme taloa ja kaksi torppaa, jotka ovat sijainneet yhteisellä kylätontilla peltolaakson pohjoisreunalla. Asutus on isojaon jälkeen hieman hajaantunut ja vanha kylätontti on jäänyt tyhjäksi. 1900-luvun alussa kylään lohkottiin neljäs talo sekä yksi palstatila. Kylään syntyi 1900-luvun aikana uutta asutusta torpparilain ja siirtoväen asuttamisen myötä. ==Lähteet== Luokka:Kemiön kylät
Perttausjärvi

Perttausjärvi on ylänköjärvi Rovaniemen luoteisosassa Lapin maakunnassa. Sen pinta-ala on 1,9 neliökilometriä. Etäisyys Rovaniemen keskustasta on 65 kilometriä pohjoisluoteeseen. Kymmenisen kilometriä järveltä kaakkoon sijaitsee Perttaus-niminen maantieteellinen yksikkö. == Maantiede == Perttausjärven pituus etelästä pohjoiseen on 3,35 kilometriä. Järvi on pitkänkapea ja suhteellisen tasalevyinen. Järven keskivaiheilla sijaitsee itärannalta luoteeseen pistävä niemi, jonka kohdalla järven leveys on noin 300 metriä. Järven molemmat saaret (yhteispinta-ala noin 12 aaria) sijaitsevat niemen tuntumassa. Perttausjärven vähintään kymmenen metriä syvät alueet sijaitsevat niemen eteläpuolella. Niiden pinta-ala on noin 15 hehtaaria. Järven pohjoispuoliskon syvin piste on 9,5 metriä. Perttausjärven rannat ovat metsä- ja suomaata. Lounaisrannalla sijaitsee jokunen pientalo. Järven luoteisrannalta kohoaa Halvarinvaara, jonka laki on noin 260 metriä merenpinnan yläpuolella. Perttausjärveen laskee nimetön uoma pohjoisesta. Järvi kääntyy alavirtaan koillisrannalta, josta alkaa kaakkoon virtaava Perttausjoki, joka laskee Meltausjokeen, joka virtaa länteen ja laskee Ounasjokeen. Perttausjärven vesitilavuus on 9 262 000 kuutiometriä. Perttausjärvi (65.595.1.003) kuuluu Perttausjoen valuma-alueeseen (65.595), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kemijoen vesistössä (65). Toinen jakovaihe on Meltausjoen valuma-alue (65.59) ja ensimmäinen jakovaihe on Ala- Ounasjoen alue (65.5). Perttausjoen valuma-alueeseen kuuluu kuusi vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Perttausjärvi on laajin. Sitä seuraa Särkijärvi (65.595.1.001) ja Osmalampi. Alueen kolme pienintä järveä ovat alle viiden hehtaarin laajuisia ja vailla virallisia nimiä. == Lähteet == Luokka:Rovaniemen järvet Luokka:Ala-Ounasjoen alue
Piipsjärvi (järvi)

Piipsjärvi on kulttuurimaiseman reunustama järvi Oulaisissa Pohjois- Pohjanmaalla. Sen pinta-ala on 3,9 neliökilometriä. Järvi sijaitsee Piipsanjoen reitillä viitisen kilometriä Oulaisten keskustasta koilliseen. Etäisyys Oulusta on 81 kilometriä etelälounaaseen. == Järven kuivatus ja uudelleenvesitys == Piipsjärven kuivattamisen historia alkoi 1840-luvulla, kun kiinnostus tehostaa maankäyttöä heinämaan saamiseksi heräsi. Vaikka lupa kuivattamiseen myönnettiin jo vuonna 1847, itse projektiin ryhdyttiin vasta vuonna 1882. Kuivatusprosessi valmistui 1910-luvulla, mutta se edellytti jatkuvia ponnisteluja kanavan perkaamiseksi. Vaikka erilaisia toimenpiteitä tehtiin, järvi alkoi vesittyä uudelleen 1930-luvulla ja vuonna 1938 harkittiin jopa järven täydellistä kuivattamista. Tähän massiiviseen hankkeeseen ei kuitenkaan ryhdytty. Lopulta järven kuivatus lopetettiin vuonna 1956, kun heinähuutokauppatulot vähenivät. Kuivatushankkeesta ei saatu odotettua hyötyä ja järvi alkoi kasvaa pensaikkoa kunnostustoimenpiteiden päätyttyä, joten kyläläiset päättivät yksimielisesti palauttaa järven alkuperäiseen tilaansa. Vesihallituksen toteuttama vesityssuunnitelma oli merkittävä, sillä se oli ensimmäinen laatuaan Suomessa. Kyläläiset ja vesihallitus yhdistivät voimansa kunnostus-, pengerrys- ja patotöissä ja vuonna 1978 järven vesi laskettiin uudelleen. Uudelleenvesityksen jälkeen Piipsjärvi palautui lähes alkuperäiseen kokoonsa. Vuonna 2019 Pohjois-Pohjanmaan ELY-keskus rakennutti järven patoon kalaportaat. == Maantiede == Piipsjärven pituus lounaasta koilliseen on 4,5 kilometriä. Pohjoisesta virtaava Piipsanjoki laajenee Piipsjärven koilliseksi lahdeksi, joka on kapea ja noin kaksi kilometriä pitkä. Lahden eteläpuolella Piipsjärvi laajenee yli kilometrin levyiseksi selkävedeksi, josta työntyy luoteeseen suultaan avoin Hurnaslahti. Eteläosastaan selkävesi kapenee Katiska-nimiseksi lahdeksi, jonka perukasta järvi kapenee jälleen Piipsanjoeksi. Joki virtaa Piipsjärven luusuasta noin viisi kilometriä etelään ja laskee Pyhäjokeen. Piipsjärven koillisosassa sijaitsee noin kahden hehtaarin laajuinen Järvisaari. Järven ranta-alue on Piipsjärven kylän peltomaata; koillisessa on myös metsämaata. Kantatie 86 kulkee järven länsipuolitse. Piipsjärvi (54.071.1.001) kuuluu Piipsjärven alueeseen (54.071), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Pyhäjoen vesistössä (54). Toinen jakovaihe on Piipsanjoen valuma-alue (54.07). Piipsjärven alueeseen kuuluu Piipsjärven ohella Piurukkajärvi ja Moisaslampi sekä kaksi nimetöntä pikkujärveä. == Kaavoitus == Järven ympäristölle on laadittu osayleiskaava, joka on osaltaan mahdollistanut kunnallisen jätevesiverkoston laajentamisen alueelle. == Lähteet == Luokka:Oulaisten järvet Luokka:Pyhäjoen vesistö
Piimäjärvi

Piimäjärvi on matala, kahdesta altaasta koostuva järvi Kiteen pohjoisosassa Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on 4,6 neliökilometriä. Etäisyys Joensuusta on 45 kilometriä eteläkaakkoon. Järven läheisyydestä on löydetty kivikautisia asuinpaikkoja. == Maantiede == Piimäjärven ulottuvuus kaakosta luoteeseen on 4,1 kilometriä. Järven eteläosan nimi on Piimälampi, jonka pinta-ala on noin 80 hehtaaria eli noin kuudesosa järven kokonaispinta-alasta. Valtaosan järvestä muodostaa pohjoinen pääallas, jota yhdistää Piimälampeen noin sata metriä leveä salmi, jonka rannalta on löydetty kivikautisia asuinpaikkoja. Pääaltaan luoteisosassa sijaitsee suultaan avoin Suolahti ja pohjoisimmassa osassa samanmallinen Harvistonlahti. Piimäjärvi on verraten tasasyvä. Noin puolet sen alasta on vähintään kaksi metriä ja enintään kolme metriä syvä. Vähintään kolme metriä syvä alue sijaitsee järven pohjoispuoliskolla ja syvin piste on noin neljä metriä. Piimälammen syvimmät kohdat ovat noin kaksimetrisiä. Piimäjärven saariluku on kahdeksan. Saarista neljä on alle aarin laajuisia luotoja ja yhden pinta-ala on yli hehtaarin. Saarten yhteenlaskettu pinta-ala on kolmisen hehtaaria ja rantaviiva 920 metriä. Piimäjärven länsirannalla sijaitsee Piimajärven kylä peltoineen. Kylän halki kulkee 30. itäinen pituuspiiri. Piimäjärven pohjoisrannalta alkaa Harvistonsuo, jonka halki virtaa järven lasku-uoma kohti luodetta. Järven itäinen ranta-alue on metsämaata. Piimälammen rantavyöhyke on soista. Piimäjärven länsipuolitse kulkee yhdystie 15541 ja itäpuolitse valtatie 6 sekä Karjalan rata. Kiteen lentokenttä sijaitsee noin puolitoista kilometriä järveltä kaakkoon. Piimäjärven vesitilavuus on 9 908 000 kuutiometriä. Piimäjärvi (04.383.1.002) kuuluu Piimäjoen yläosan valuma-alueeseen (04.383), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Piimäjoen valuma-alue (04.38) ja ensimmäinen jakovaihe on Oriveden–Pyhäselän alue (04.3). Piimäjärvi on laajin Piimäjoen yläosan valuma- alueen viidestä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Toiseksi laajin on Särkijärvi, jota seuraa Haukilampi. Kaksi pienintä vakavettä, eli Mustalampi ja Majoinlampi, ovat alle viiden hehtaarin laajuisia. == Lähteet == Luokka:Kiteen järvet Luokka:Oriveden–Pyhäselän alue
Lauri Autero

Lauri Ernst Autero (11. huhtikuuta 1885 Tampere – 15. syyskuuta 1939 Tampere) oli suomalainen arkkitehti.Arkkitehti Lauri Autero, Aamulehti, 16.09.1939, nro 249, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotYlioppilasmatrikkeli 1906, matrikkelinumero 30824 Lauri Auteron isä oli talonomistaja Kaarlo Kustaa Lindroos. Hän pääsi ylioppilaaksi Tampereen reaalilyseosta 1906 ja opiskeli 1906–1912 Teknillisen korkeakoulun arkkitehtiosastolla. Autero työskenteli eri arkkitehtitoimistoissa ja oli toisena osakkaana arkkitehtitoimisto Eränen ja Auterossa arkkitehti Arvo Eräsen kanssa. Viimeksi Autero oli työssä arkkitehti Jaakko Tähtisen toimistossa ja toimi opettajana Yleisessä ammattilaiskoulussa.Messukylän koulu. Rakennushistoriallinen selvitys. Arkkitehtitoimisto Lasse Kosunen Oy 15.1.2018, sivu 18 Autero kuului mieskuoro Laulajiin sen alkuvaiheista lähtien ja hän oli Aleksanterin kirkkokuoron johtokunnan jäsen. Suomen sisällissotaan hän osallistui Uudenmaan Rakuunarykmentissä. == Rakennuksia == * Tampereen Kenkäteollisuus Oy:n tehdasrakennus, nykyisin Tammelan palvelukeskus, Itsenäisyydenkatu 21, Tammela, Tampere 1927, Hugo Lindholmin kanssa Tampereen keskustan rakennettu kulttuuriympäristö 2012 -selvityksen liite 1. Arvokkaat rakennetut kulttuuriympäristöt. Nro 19. Tammelan rakennuskulttuurikohteet * Muroleen kirkko, Ruovesi 1928-1932 * Kokemäen Seuratalo, Kokemäki 1931, vaurioitui tulipalossa 2001, rakennettu uudelleen * G. R. Grundströmin Kassakaappitehdas Oy:n tehdasrakennuksen laajennus, Mäkipäänkatu, Tammela 1933, Aimo Lindbergin kanssa Suuri tehdasrakennustyö käyntiin. Grundströmin tehtaalle 60 metrin pituinen rakennus Mäkipääkadun varteen, Aamulehti, 12.09.1933, nro 244, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot == Lähteet == Luokka:Suomalaiset arkkitehdit Luokka:Suomen sisällissodan valkoiset Luokka:Vuonna 1885 syntyneet Luokka:Vuonna 1939 kuolleet
Verneri Lilja

Verneri Lilja (s. 1992) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Suomen Kansallisteatterissa, Tampereen Työväen Teatterissa ja elokuvassa Syksyn jälkeen saapuu kevät. == Ura == Verneri Lilja valmistui Teatterikorkeakoulusta 2017. Hän on työskennellyt näyttelijänä muun muassa Ryhmäteatterissa, Suomen Kansallisteatterissa, Tampereen Työväen Teatterissa ja Kuopion kaupunginteatterissa. Lilja on näytellyt muun muassa teoksissa Liisa Ihmemaassa (2014), Nummisuutarit (2015), Hitler ja Blondi (2020) ja Nuoret idealistit (2023).Ilona-tietokanta : Verneri Lilja. "Verneri Lilja Blondina on tekemisessään sujuva ja varma", Hanna Telakoski arvioi Kulttuuritoimitus-julkaisussa. Liljan ensimmäinen elokuvatyö on "sotilas kuvissa ja äänenä" Ari Matikaisen ohjaamassa dokumentissa Sota ja mielenrauha (2016). Vuonna 2020 hän näytteli isohkon roolin Annika Grofin ohjaamassa draamassa Syksyn jälkeen saapuu kevät. Vuonna 2022 hän teki Luttisen roolin Lauri Nurksen jännityselokuvassa Koskinen. Lilja on näytellyt niin ikään televisiotuotannoissa, kuten Joulukalenteri: Korvatunturin Pulmapiste (2021). Liljan radiotöistä mainittakoon Olipa kerran Kalliossa (2019) ja Seksiklubi Hillanhalme (2021). == Valikoitu rooliluettelo == *Herra Diafoirus (Luulosairas, 2017) *Sami Mononen (Tämä on ryöstö!, 2018) *Caliban (Myrsky, 2019) *Blondi (Hitler ja Blondi, 2020) *Poika (Poikakoodi, 2021) *Joel (Nuoret idealistit, 2023) *Akseli Koskela (Täällä Pohjantähden alla, 2023) == Filmografia == *Sota ja mielenrauha (2016) *Elvis & Onerva (2019) *Syksyn jälkeen saapuu kevät (2020) *Koskinen (2021–2022) == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1992 syntyneet1 Luokka:Elävät henkilöt
Rolf Presthus

Rolf Presthus (29. heinäkuuta 1936 Oslo – 1. tammikuuta 1988 Oslo) oli norjalainen juristi ja Høyren poliitikko. Hän istui suurkäräjillä 1969–1988, toimi Norjan valtiovarainministerinä 1981–1986 ja puolustusministerinä 1986 sekä oli Høyren puheenjohtaja 1986–1988. Vuosina 1968–1969 hän toimi Oppegårdin pormestarina. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Rolf Presthus Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjan puolustusministerit Luokka:Norjan valtiovarainministerit Luokka:Norjalaisten puolueiden puheenjohtajat Luokka:Norjan pormestarit Luokka:Oppegård Luokka:Norjalaiset juristit Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Vuonna 1988 kuolleet
Jens-Halvard Bratz

Jens-Halvard Bratz (21. huhtikuuta 1920 Oslo – 19. tammikuuta 2005) oli norjalainen Høyren poliitikko. Hän toimi Norjan elinkeinoministerinä 1981–1983. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Jens-Halvard Bratz Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjan ministerit Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 2005 kuolleet
Mekong – kuoleman joki

Mekong – kuoleman joki (Comeback, Love Is Forever tai Passion and Valor) on Hall Bartlettin käsikirjoittama ja ohjaama yhdysvaltalainen toimintaelokuva vuodelta 1982. Se kertoo australialaisesta lehtikuvaajasta, jonka paikallinen naisystävä jää rajajoki Mekongin väärälle puolelle kommunistisen Pathet Lao -ryhmän kaapattua vallan Laosissa 1975. Mies päättää ylittää joen sukeltamalla. Thaimaassa 1980-luvun alussa kuvattu elokuva sai muutamissa maissa teatteriensi-iltansa vuonna 1982, mutta Yhdysvalloissa se päätyi ensiesitettäväksi televisiossa seuraavana vuonna. Pääosia näyttelevät Michael Landon (joka toimi Bartlettin tavoin myös tuottajana) sekä Priscilla Presley ja Laura Gemser (nimellä Moira Chen). Suomessakaan elokuva ei tullut teattereihin, vaan Rautakirja julkaisi sen VHS-kasettina. Video-oppaassa vuodelta 1994 Sam Inkinen valittelee, ettei elokuva yllä eheään lopputulokseen huolimatta monista mukana olevista B-elokuvien tähdistä. Hän antaa elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.Video- opas 95, WSOY 1994. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1982 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset toimintaelokuvat
Zoia Lisovska

Zoia (Zoja) Lisovska, (s. 14. huhtikuuta 1927 Lviv) on Sveitsissä Genevessä asuva ukrainalaissyntyinen taiteilija. Lisovskan vanhemmat ovat Robert Lisovskyi ja Stefanija Turkevytš-Lukijanovytš, ja hänen puolisonsa on Oleh Nyžankivskyi ja tyttärensä Lada-Ariana Nyžankivska. Hän on toisen maailmansodan jälkeinen pakolainen. Hän opiskeli Wienin taideakatemiassa 1945–1846, sai muotoilun diplomin London Polytechnic of Art -koulusta 1951 ja opiskeli maalausta Rooman taideakatemiassa 1952–1955. Hän on opettanut Genevessä maalausta ja piirtämistä. Hän on tehnyt maalauksia, freskoja, lasimaalauksia, mosaiikkia, emalitöitä, keramiikkaa, veistoksia, litografiaa ja puuleikkauksia. Hän on pitänyt yksityisnäyttelyitä sekä Euroopassa että Amerikassa ja pitänyt näyttelyitä yhdessä isänsä ja tyttärensä kanssa. ==Lähteet== Luokka:Sveitsiläiset taiteilijat Luokka:Ukrainalaiset taiteilijat Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ulkoilu

Ulkoilu on oleilemista ulkosalla. Luonnon lähellä ulkoilu virkistää mieltä ja kehoa.https://anna.fi/hyvinvointi/terveys/ulkoilu-on-tehokas-unipaineen- kerryttaja-jo-lyhyella-happihyppelylla-on-hyvia-vaikutuksia-jotka-ulottuvat- yohon-asti Tällaisia aktiviteetteja voivat olla esim. kävely, pyöräily, hiihto, hölkkä tai sauvakävely. ==Lähteet== *
Senja (kunta)

Senja on kunta Tromssan läänissä Pohjois-Norjassa. Se sijaitsee suurimmalta osin samannimisellä saarella. Kunta muodostettiin vuonna 2020, kun Berg, Lenvik, Torsken ja Tranøy yhdistyivät. Senjan hallinnollinen keskus on Finnsnes. Muut taajamat ovat Silsand, Gryllefjord, Gibostad, Husøy, Vangsvik ja Senjahopen. ==Media== Senjan Finnsnesissä ilmestyy paikallislehti Folkebladet. ==Tunnettuja henkilöitä== * Maria Mittet (s. 1979), laulaja ==Lähteet== *
Paul Mescal

Paul Mescal (s. 2. helmikuuta 1996 Maynooth, Irlanti) on irlantilainen näyttelijä, joka on näytellyt sekä teatterissa, televisiossa että elokuvissa. Hänen läpimurtoroolinsa oli televisiosarjassa Normaaleja ihmisiä, josta hän sai Baftan televisiopalkinnon. Oscar-ehdokkuus Mescalille myönnettiin elokuvasta Aftersun – päivämme auringossa. == Nuoruus ja opiskelu == Paul Mescal syntyi 1996 Maynoothin kaupungissa Dublinin länsipuolella. Hänen äitinsä on poliisi ja isänsä peruskoulun opettaja. Mescal pelasi nuoruudessaan gaelilaista jalkapalloa. Hän pelasi Kildaren juniori- ja nuorisojoukkueissa ja oli joukkueessa 2015 ja 2016 Leinsterin alle 21-vuotiaiden finaalisarjassa. Mescal sai lukiossa pääroolin The Phantom of the Opera -näytelmästä ja kiinnostui urasta näyttelijänä. Hän pääsi ilman pääsykoetta sisään The Lir Academyyn koe-esiintymisensä ansiosta. Hän jatkoi opiskelujen ohessa edelleen urheilu-uraansa mutta päätti jättää gaelilaisen jalkapallon murrettuaan leukansa. Mescal valmistui 2017. == Ura == Mescalille tarjottiin valmistumisensa jälkeen kahta teatteriroolia, ja hän valitsi Jay Gatsbyn Dublinin Gate Theatressa esitetystä Kultahatusta. Tämän jälkeen hän näytteli muun muassa Lontoossa Aura ja tähdet -näytelmässä. Mescalin ensimmäinen televisiosarja oli BBC:n ja Hulun Normaaleja ihmisiä, jota esitettiin vuonna 2020. Sarja teki hänestä välittömästi tunnetun ja seksisymbolin. Hän oli sarjasta ehdolla Emmyyn, ja hänet palkittiin siitä Baftan televisiopalkinnolla. Mescal on valinnut Normaaleja ihmisiä -sarjan jälkeen tarkasti roolinsa. Hän on yrittänyt välttää blockbustereita ja näytellä erityisesti rikkinäisiä tai monumutkaisia hahmoja. Mescalin ensimmäinen elokuva oli The Lost Daughter (2021), joka oli myös Maggie Gyllenhaalin ensimmäinen ohjaustyö. Mescalin näytteli vuoden 2022 aikana elokuvissa Aftersun – päivämme auringossa, God's Creatures ja Carmen. Aftersun otettiin kiittäen vastaan Cannesin elokuvajuhilla, joissa se oli ensi-illassa. Mescal näyttelee Aftersunissa yksinhuoltajaisää, joka yrittää Turkin-matkalla luoda sidettä murrosikäiseen tyttäreensä. Mescal sai roolista parhaan miespääosan Oscar-ehdokkuuden. Mescal näytteli vuoden 2023 alussa Lontoon Almeida Theatressa Tennessee Williamsin näytelmän Viettelyksen vaunu pääosaa. Mescal on halunnut näytellä näytelmän antisankaria Stanley Kowalskia draamakoulusta lähtien, sillä opettaja oli todennut Mescalin sopivan paremmin näytelmän hienotunteisemman mieshahmon, Mitchin osaan. == Filmografia == Elokuvat Elokuvat Elokuvat Elokuvat Vuosi Nimi Rooli Huomioita 2020 Drifting Cian lyhytelokuva 2021 The Lost Daughter Will 2022 God’s Creatures Brian O'Hara 2022 Aftersun – päivämme auringossa Calum Paterson 2022 Carmen Aidan 2023 All of Us Strangers Harry 2023 Foe Junior 2024 Who is Sabato De Sarno? A Gucci Story Narrator lyhyt dokumenttielokuva 2024 Gladiator II Lucius Televisiosarjat Vuosi Alkuperäinen nimi Rooli Huomioita 2020 Normal People Connell Waldron minisarja 2020 The Deceived Seán McKeogh minisarja == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Irlantilaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Fides Cuyugan-Asensio

Fides Cuyugan-Asensio (s. 1. elokuuta 1931 Lucena, Filippiinit) on filippiiniläinen oopperalaulaja (koloratuurisopraano), pedagogi, näyttelijä ja libretisti.Pablo A. Tariman, The music-theater odyssey of Fides Cuyugan Asensio Munting Nayon 3.8.2011, viitattu 11.2.2023Pablo A. Tariman, Fides Cuyugan-Asensio, 90, is new National Artist for music VERA Files 11.6.2022, viitattu 11.2.2023Nat'l Artist for Music Fides Cuyugan-Asensio grateful for recognition but laments uphill battle in PH opera scene CNN Philippines 24.6.2022, viitattu 11.2.2023 Cuyugan-Asension isä Gervasio Santos Cuyugan oli Manuel L. Quezonin henkilökohtainen lääkäri ja kirurgi, joka oli kotoisin San Fernandosta Pampangasta. Hänen äitinsä Jacinta Belza oli kotoisin Buhista Camarines Surista. Cuyugan-Asension lapsuudenkodissa harrastettiin musiikkia, sillä äiti soitti pianoa ja veli Ruben oli viulisti Ernesto Vallejon oppilas. Cuyugan-Asensio valmistui vuonna 1955 Curtis Institute of Musicista Yhdysvaltojen Pennsylvaniassa. Hän ystävystyi oppilaitoksessa Anna Moffon kanssa. Cuyugan-Asensio teki ammatillisen debyyttinsä tulkitsemalla Adelen roolin operetissa Lepakko Far Eastern Universityn auditoriossa. Kaksi vuotta myöhemmin hän loi Sisan roolin Felipe Padilla de Leónin oopperan Noli me tangere kantaesityksessä Manilan sinfoniaorkesterin kanssa. Cuyugan-Asensio oli mukana kantaesittämässä myös oopperoita Mapulang Bituin (Rosendo Santos), Binhi ng Kalayaan (Eliseo Pajaro) ja Dularawan (Lucrecia Roces Kasilag). Kansainvälisen oopperakirjallisuuden rooleista hän on tulkinnut muun muassa Kertun (Hannu ja Kerttu), Lucian (Lucia di Lammermoor), Susannan (Il segreto di Susanna) ja Konstanzen (Ryöstö Seraljista). Hän esiintyi myös Gian Carlo Menottin Puhelimessa. Cuyugan-Asensio on työskennellyt paitsi laulajana, myös oopperatuottajana, ja hän on laatinut librettoja englanniksi ja tagalogiksi. Kesäkuussa 2022 Cuyugan-Asensio sai Filippiinien kansallistaiteilijan arvonimen musiikissa. Hänellä on kaksi lasta. == Librettoja == * Larawan ng Kababaihan: Maskara at Mukha (Lucrecia Roces Kasilag) * La Loba Negra (Francisco F. Feliciano) * Mayo... Bisperas ng Liwanag (Reynaldo Paguio) * Song of Joseph (musikaali, Raymond Roldan) * Spoliarium (Ryan Cayabyab) * Why Flowers Bloom in May (Lucrecia Roces Kasilag) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Filippiiniläiset oopperalaulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Libretistit Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pilvipelaaminen

Pilvipelaaminen tarkoittaa videopelin pelaamista etänä pilvipalvelusta suoratoiston avulla verkkoyhteyden yli. Pilvipelaamisessa peli suoritetaan palveluntarjoajan palvelimella ja vain näytetään käyttäjän laitteella. Tämä on kontrastina perinteiselle pelaamiselle, jossa peli suoritetaan paikallisesti pelaajan pelikonsolilla, henkilökohtaisella tietokoneella tai mobiililaitteella. == Historia == Varhaisia pilvipelaamisen kehittäjiä ovat OnLive, GameFly ja Gaikai. OnLive esiteltiin Game Developers Conferencessa vuonna 2009. Vuonna 2020 PlayStation Now -palvelulla oli 2,2 miljoonaa tilaajaa, joka on pieni määrä kun vertaa PlayStation Network -palvelussa olevaan 103 miljoonaan kuukausittaiseen käyttäjään ja yli 106 miljoonaan myytyyn PlayStation 4 -konsoliin. Pilvipelaamisen ongelmat liittyvät verkkoyhteyksiin ja siirrettävän tiedon välittämiseen kahteen suuntaan. Tietoja välitetään suuria määriä kahteen suuntaan ja pieni häviö siirretyissä verkkopaketeissa voi pilata pelikokemuksen. Ongelmana palveluiden kautta pelaamisessa ovat olleet verkkoyhteyksien toiminta, suorituskyvyn epätasaisuus, rakeinen kuva, kuvataajuuden vaihtelut sekä vasteajat. Pelattavien pelien määrä oli myös pieni. == Markkinaosuudet == Pilvipelaamiseen käytettyjen palveluiden markkinaosuudet vuonna 2022: Nimi Osuus Xbox Cloud Gaming 60-70 % PlayStation Cloud Gaming (PlayStation Now) 10-20 % Nvidia Geforce Now 10-20 % Google Stadia 0-5 % Amazon Luna 0-5 % == Lähteet == Luokka:Pilvipalvelut Luokka:Videopelaaminen
Sallan rykmentti

Sallan rykmentti oli Suomen sisällissodan aikana keväällä 1918 muodostettu valkoisten osasto, joka osallistui koillisrintaman taisteluihin. Suojeluskuntalaisista ja vapaaehtoisista koottua Sallan rykmenttiä johti jääkäriyliluutnantti K. M. Wallenius. Rykmentti oli jaettu Kuusamoon ja Kuolajärvelle sijoitettuihin pataljooniin. Sisällissodan jälkeen 19. heinäkuuta 1918 Sallan rykmentti muutettiin Lapin I Rajavartiopataljoonaksi. == Lähteet == Luokka:Suomen sisällissodan valkoiset erillisyksiköt Luokka:Lapin historia
He Hui

He Hui (; s. 1972 Ankang, Shaanxi) on kiinalainen oopperalaulaja, joka on äänialaltaan sopraano.He Hui Britannica, viitattu 12.2.2023 He varttui Ankangissa ja opiskeli Xi'anin musiikkikonservatoriossa. Hänen pääaineenaan oli länsimainen ooppera. He toimi oppilaitoksessa lauluvalmentajana suoritettuaan alemman korkeakoulututkinnon vuonna 1994. Hän saattoi lauluopintonsa loppuun Kiinassa ja Italiassa.Hui He Operabase toukokuu 2021, viitattu 12.2.2023 Vuonna 1995 He teki ensimmäisen esiintymisensä pääroolissa Shanghaissa Dorabellan mezzosopraano-osassa Wolfgang Amadeus Mozartin Così fan tuttessa. Pian hän siirtyi sopraanoksi, ja vuonna 1998 hän esiintyi Giuseppe Verdin Aidan nimiroolissa Shanghai Grand Theatren avajaistapahtumassa. Vuonna 2000 He sai toisen palkinnon Operalia-kilpailussa Los Angelesissa ja huhtikuussa 2002 ensimmäisen palkinnon Voci Verdiane -kilpailussa Bussetossa. Vuonna 2001 hän piti Plácido Domingon kanssa yhteisen konsertin Shanghaissa. Samana vuonna hän lauloi Aidan roolin Los Angelesin oopperassa ja sitten Liùn osan Giacomo Puccinin Turandotissa Washington National Operassa. He teki Euroopan-debyyttinsä Puccinin Toscan nimiroolissa Parman Teatro Regiossa pari kuukautta ennen Voci Verdiane -kilpailun voittamista Bussetossa. He teki roolidebyyttinsä Madama Butterflyn Cio-Cio Sanina Bordeaux'ssa vuonna 2003. Tästä tulikin yksi hänen tunnetuimmista rooleistaan Toscan ja etenkin Aidan ohella. Merkittäviä eurooppalaisia debyyttejä He teki tämän jälkeen Wienin valtionoopperassa 2004, La Scalassa 2006 ja Covent Gardenissa 2010. Vuonna 2010 hän teki ensimmäisen esiintymisensä Metropolitan-oopperassa Aidana.Hui He Metropolitan Opera, viitattu 12.2.2023 He esiintyi Salzburgin musiikkijuhlilla ensimmäisen kerran kesällä 2019 oopperassa Adriana Lecouvreur. Hän on jatkanut konserteissa ja oopperatuotannoissa esiintymistä myös Kiinassa. Lisäksi hän on jatkanut opetustyötä Xi'anin musiikkikonservatoriossa. He on tehnyt lukuisia levytyksiä. Andrea Prandstraller ja Niccolò Bruna ohjasivat hänestä dokumenttielokuvan Hui He, the Soprano from the Silk Road. Vuonna 2017 Melanie Ho julkaisi He Huita käsittelevän kirjan Journey to the West: He Hui, a Chinese soprano in the world of Italian opera. == Lähteet == Luokka:Kiinalaiset oopperalaulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pro vitrea

Pro vitrea on joka toinen vuosi jaettava palkinto suomalaisen lasiosaamisen kannustamiseksi. Pro vitrea -palkinto myönnetään korkeatasoisesta ja persoonallisesta työskentelystä tai merkittävästä teosta suomalaisen lasikulttuurin edistämiseksi. Pro vitrea -palkinnon tarkoituksena on tukea ja nostaa esille lasin parissa työskenteleviä tahoja, sekä lisätä Suomalaisen lasiosaamisen arvostusta. Se on osa hanketta, jolla pyritään säilyttämään käsin valmistettuun lasiin liittyvä tieto, tekniikka ja taito. Palkinnon jakavat Suomen lasimuseo ja Suomen lasimuseon ystävät ry. Palkintoon kuuluu 3 000 euron rahasumma, Suomen lasimuseossa järjestettävä näyttely ja mahdollisuus työskennellä Iittalan lasitehtaassa. Ensimmäisen kerran palkinto jaettiin 2023. ==Palkinnon saajat== *2023 Matias Karsikas ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset muotoilupalkinnot Luokka:Lasitaide
Jääkiekon I-divisioona 1976–1977

Kaudella 1976–1977 Jääkiekon I-divisioona pelattiin kymmenen joukkueen nelinkertaisena sarjana. Sarjan kaksi parasta etenivät SM-karsintaan kahden SM-liigan heikoimman joukkueen kanssa ja kaksi heikointa joukkuetta joutuivat karsimaan sarjapaikastaan II-divisioonan parhaiden kanssa. == Sarjataulukko == Kaksi parasta SM-liigakarsintaan, kaksi heikointa I-divisioonakarsintaan. === Liigakarsinta === Kärpät nousi SM-liigaan, josta putosi FoPS. Lukko säilytti liigapaikkansa. === I-divisioonakarsinta === Jukurit ja PiTa säilyttivät I-divisioonapaikkansa. == Lähteet == 75 Luokka:Vuoden 1975 jääkiekko Luokka:Vuoden 1976 jääkiekko
K-Kampus

K-Kampus on suomalaisen kaupan alan pörssiyritys Keskon pääkonttori, joka sijaitsee Helsingin Kalasatamassa. Se valmistui vuonna 2019, jolloin Kesko muutti sinne vanhasta pääkonttoristaan Katajanokalta, joka oli ollut käytössä vuodesta 1940. Seitsenkerroksinen rakennus käsittää kokonaisen korttelin Hermannin rantatien, Kalasatamankadun, Työpajankadun ja Tukkutorinkujan välissä. Sen on suunnitellut JKMM Arkkitehdit pääsuunnittelijanaan Juha Mäki- Jyllilä. Rakennuksessa on työtilat noin 1 800 henkilölle. Vuonna 2015 yrityksen tarkoituksena oli muuttaa Ruskeasuolle, mutta henkilöstömäärän kasvettua entisestään Kesko tarvitsi suuremmat toimitilat. Kesko ilmoitti muutostaan kesällä 2016, ja tammikuussa 2017 alettiin rakentaa uutta toimitilaa Kalasatamaan. Rakennuttajana toimi Keskinäinen työeläkevakuutusyhtiö Varma, joka vuokrasi rakennuksen Keskolle pitkällä vuokrasopimuksella. Rakennuksen harjannostajaisia vietettiin 6. syyskuuta 2018. Rakentaminen toteutettiin osaurakkana, jossa kilpailutettiin jokainen urakoinnin osa-alue. Noin kahden ja puolen vuoden jälkeen rakennus valmistui kesällä 2019, ja se otettiin täysimittaisesti käyttöön syksyn 2019 aikana. == Kuvaus == === Arkkitehtuuri === Rakennuksen julkisivu muodostuu vaaleasta tiilestä, hiotusta valkoisesta betonista ja suurista ikkunoista. Katutason arkadikatot ja ylimmän kerroksen kattoterassi on päällystetty puulla. Sisätiloissa puu on hallitsevampi elementti tammilattioissa ja mäntykatoissa. Rakennuksen keskus on lasikattoinen valopiha, jossa sijaitsee suuret portaat. Huoneet kiertyvät neljäkerroksisen valopihan ympärille. Työskentely- ja taukotilat erottuvat kukin toisistaan eri värein ja kalustein sisustettuna. === Rakenteet ja tekniikka === Rakentamista varten tontilta kaivettiin maata noin 45 000 m³, ja lisäksi peruskalliota louhittiin noin 5 500 m³. K-Kampuksen kellarikerros on valettu paikalleen betonikaukalona. Sen vesitiiviys saavutettiin suihkuinjektoimalla terässeinien ja peruskallion välit. Kellarissa olevat pysäköintihallit yltävät aina merenpinnan alapuolelle. Rakennuksen välipohjat ovat ontelolaattaa. Sisätiloissa betonia on käytetty esimerkiksi valopihan parvien ulokerakenteissa. Talotekniikassa hyödynnetään tekoälyä, joka mahdollistaa energiatehokkaamman valaistuksen, lämmityksen ja ilmastoinnin. Rakennuksen hissit ovat Koneen valmistamat. == Kuvia == Tiedosto:Facade of K-Kampus in Kalasatama, Helsinki, Finland, 2020.jpg|Julkisivua. Tiedosto:From southside of K-Kampus in Kalasatama, Sörnäinen, Helsinki, Finland, 2021 July.jpg|Tiiliset tukipilarit. Tiedosto:Majakka high-rise seen from Työpajankatu in Kalasatama, Helsinki, Finland, 2019.jpg|Rakennus hieman avaamisen jälkeen tornitalojen vasemmalla puolella. Tiedosto:K-Kampus by Kalasatamankatu in Kalasatama, Sörnäinen, Helsinki, Finland, 2021 July.jpg|Rakennus Kalasatamankadun puolelta. == Lähteet == Luokka:Kalasatama Luokka:Helsingin toimistorakennukset Luokka:K-ryhmä
Bengt Silén

Bengt August Silén (16. kesäkuuta 1930 Helsinki – 11. heinäkuuta 2017 Turku) oli suomalainen maanviljelijä ja yritysjohtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen. Viitattu 12.2.2023. Silénin vanhemmat olivat tilintarkastaja, agronomi Erik Silén ja Käthy Björkenheim ja puoliso vuodesta 1956 kotitalousopettaja Ann-Marie Harms. Silén tuli ylioppilaaksi Tölö svenska samskolasta 1949 ja valmistui agronomiksi Helsingin yliopistosta 1956. Hän oli Näsen kartanon omistaja Perniössä 1956–1989 ja Nordenlundin kartanon omistaja Sysmässä 1980–1994. Silén oli myös neuvonantaja Kosken kartanossa Perniössä, Tenholassa ja Kiskossa 1963–1964 sekä Kosken kartanon tilanhoitaja ja Kosken ruukin isännöitsijä 1964–1969, Kosken sähkö Oy:n varatoimitusjohtaja 1964–1968 ja toimitusjohtaja 1968–1969 sekä neuvonantaja Ekerön kartanossa Pohjassa 1972–1980. Perniön kunnanvaltuuston jäsen hän oli 1973–1984 ja hänellä oli myös useita liike-elämän ja muita luottamustehtäviä, kuten esimerkiksi Raision Tehtaat Oy:n hallituksen jäsenyys 1987–1996 ja puheenjohtajuus 1992–1996. Maanviljelysneuvoksen arvonimen Silén sai 1989. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Perniön kunnanvaltuutetut Luokka:Maanviljelysneuvokset Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Memento mori (täsmennyssivu)

Memento mori saattaa viitata johonkin seuraavista: * Memento mori, latinankielinen sanonta == Musiikki == * Memento Mori, ruotsalainen doom metal -yhtye * Memento Mori, Depeche Moden vuoden 2023 albumi * Memento mori, Mariskan vuoden 2004 albumi
Osmo Salokannel

Osmo Osvald Salokannel (22. maaliskuuta 1921 Turku – 1. helmikuuta 2000) oli suomalainen arkkitehti.Salokannel, Osmo Osvald, Diplomi-insinöörit ja arkkitehdit 2000 M-Ö, sivu 522, Tekniikan Akateemisten Liitto TEK, 2000, ISBN 952-5005-37-2 Salokannel tuli ylioppilaaksi Turun klassillisesta lyseosta vuonna 1939. Arkkitehdiksi hän valmistui Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1953. Hän toimi toimistoarkkitehtina Arkkitehtitoimisto Laitsalmessa vuosina 1953–1956. Salokanteleella oli yhteinen arkkitehtitoimisto Viljo Laitsalmen kanssa nimeltä Arkkitehtuuritoimisto Laitsalmi–Salokannel, jossa hän oli osakkaana 1956–1960. Arkkitehtitoimisto Osmo Salokanteleessa hän oli ammatinharjoittajana vuosina 1960–1970. Rakennushallituksen arkkitehtina Salokannel oli vuosina 1970–1987. Eläkkeelle Salokannel jäi vuonna 1988. Salokannel suunnitteli useita asuintaloja 1950–1960-luvuilla Turkuun. Luolavuoressa Takamaantien ja Liisankadun välissä sijaitseva Salokanteleenpuisto on saanut nimensä Osmo Salokanteleen mukaan. Salokanteleen vanhemmat olivat Osvald Salokannel ja Helmi (o.s. Lahti). Salokanteleen puolisot olivat Irma Pauliina (o.s. Rossi) vuodesta 1946 ja Annamari (o.s. Korhonen) vuodesta 1968. Salokannel harrasti valokuvausta. Sotilasarvoltaan hän oli luutnantti. == Salokanteleen suunnittelemia rakennuksia == * Asunto Oy Rautatienpuisto (yhdessä Laitsalmen kanssa)(Käsityöläiskatu 17, VII kaupunginosa), 1957 * Asunto Oy Lintusmäki (yhdessä Laitsalmen kanssa) (Virvoituksentie 8, Luolavuori) 1957–1958Aalto & Laaksonen, 2021, s. 59–60 * Asunto Oy Honkaspuisto (Liisankatu 5–11, Luolavuori), 1958–1959 * Asunto Oy Osmonkallio (Liisankatu 8–12, Luolavuori), 1960 * Asunto Oy Turun Liisan rivit (Liisankatu 4, Luolavuori), 1960 * Asunto Oy Kupittaanpuisto (Kellonsoittajankatu 21) 1960 * Asunto Oy Pinomäki (Rätiälänkatu 5–9 ja 10, Luolavuori)1961–1962 * Asunto Oy Pinokumpu (Rätiälänkatu 11–13 ja 14, Luolavuori) 1963 * Asunto Oy Uudenmaankatu 8, 1962 * Asunto Oy Kairviita (Taskulantie 1 ja 2, Kastu) 1964–1965Aalto & Laaksonen, 2021, s. 70 * Asunto Oy Airmala (Ylännekatu 14, Itäharju) 1966Aalto & Laaksonen, 2021, s. 134–135 * Asunto Oy Liiskola (Ylännekatu 16, Itäharju) 1966 * Asunto Oy Sompioja (Linnunpääntie 1,3 ja 4, Ispoinen) 1966Aalto & Laaksonen, 2021, s. 148–151 * Asunto Oy Ristisompa (Rätiälänkatu 24, Ispoinen) 1969. Kiinteistössä sijaitsee vanhustentalo ja Ispoisten ostoskeskus, jossa nykyisin on mm. K-Market Ispo == Lähteet == * ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset arkkitehdit Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2000 kuolleet
Petrus Petrejus

Petrus Petrejus (noin 1570 Uppsala – 1622) on ruotsalaisen diplomaatin ja kirjailijan Per Perssonin latinankielinen nimi. Hänet tunnetaan myös nimillä Petrus Petrejus de Erlesunda Peter Petreius, Per Persson, ja Per Erlesund. Petruksen isä oli Linköpingin piispa Petrus Benedicti, joka tunnetaan myös nimellä Per-Benedict Persson.Tarkiainen, Kari: Moskovalainen. Ruotsi, Suomi ja Venäjä 1478–1721. S. 100–102. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2022. Petrus Petrejus opiskeli Marburgin yliopistossa Saksassa. Hän kirjoitti siellä vuonna 1592 Ruotsin ensimmäisen tohtorinväitöskirjan matematiikan alalta. Vuosina 1601–1605 Petrejus oleskeli Venäjällä. Vuonna 1608 hän laati laajan kronikan nimeltä En viss och sanfärdigh Berättelse om några Förändringar, som i thesse framledne år uthi Storfurstendömet Moskow skedde äre (Varma ja totuudenmukainen kertomus muutamista muutoksista, jotka ovat viime vuosina tapahtuneet Moskovan suuriruhtinaskunnassa). Petrejuksen pääteos on Regni Muschovitici Sciographia, jonka hän kirjoitti vuosina 1614-15. Se oli tarkoitettu Ruotsin virallisen idänpolitiikan puolustukseksi ja sisälsi Venäjän oloja, maantiedettä, historiaa, kirkkoa, sotalaitosta ja tapoja koskevia tietoja. Teoksesta ilmestyi vuonna 1620 saksankielinen käännös nimellä Historien und Bericht von dem Grossfürstenthumb Muschkow. Petrus Petrejuksen teos oli 1600-luvun ajan ja vielä 1700-luvullakin eniten lainattuja Venäjän kuvauksia. Hänen ajankohtaisia aiheita käsitellyt kirjallinen tuotantonsa on laaja ja monipuolinen, ja se perustuu omien havaintojen lisäksi kirjallisiin lähteisiin. Useimmat hänen teoksistaan käsittelevät Venäjää.Kari Tarkiainen, Se vanha vainooja s. 55–67. Verkkojulkaisu == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset kirjailijat Luokka:Ruotsalaiset diplomaatit Luokka:Vuonna 1570 syntyneet Luokka:Kuolinvuosi tuntematon
Kärsämäen hautausmaa (Turku)

Kärsämäen hautausmaa on Turun ja Kaarinan seurakuntayhtymän hautausmaa Turun Runosmäen kaupunginosassa. Se sijaitsee Tampereen valtatien ja Vahdontien risteyksessä Kärsämäen kaupunginosan rajalla. Hautausmaa on perustettu 1913 Kärsämäen kartanon alueelle, ja se kuului alkuaan Maarian seurakunnalle. Aluksi hautausmaan pinta-ala oli 1,5 hehtaaria, mutta nykyään se on jo 8,9 hehtaarin laajuinen ja Turun toiseksi suurin hautausmaa. Hautausmaalla oli noin 4 000 hautaa vuonna 2001. Hautausmaan nykyinen siunauskappeli on valmistunut 1980, ja sen on suunnitellut Heikki Sarainmaa, joka on suunnitellut myös muistolehdon. Alkuperäinen, pieni kappeli ei ole enää siunauskäytössä. == Lähteet == Luokka:Turun hautausmaat
Kirsten

Kirsten on skandinaavinen naisen etunimi. Se on Kristina-nimen norjalais- tanskalainen muunnos, joka on vakiintunut käyttöön myös englanninkielisissä maissa. Alasaksassa Kirsten voi olla paitsi naisennimi, myös Kristianiin pohjautuva miehennimi. Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on joulukuuhun 2024 mennessä tilastoitu noin 230–240 Kirsten-nimistä naista. == Nimipäivä == Norjassa Kirstenillä ja Kirstillä on yhteinen nimipäivä 13. marraskuuta. == Tunnettuja Kirstenejä == * Kirsten Bakis (s. 1967), yhdysvaltalainen kirjailija * Kirsten Barnes (s. 1968), kanadalainen soutaja * Kirsten Bolm (s. 1975), saksalainen pika-aitajuoksija * Kirsten Brosbøl (s. 1977), tanskalainen poliitikko ja ministeri * Kirsten Lee Clark (s. 1977), yhdysvaltalainen alppihiihtäjä * Kirsten De Graaff, alankomaalainen sarjakuvantekijä * Kirsten Dunst (s. 1982), yhdysvaltalainen näyttelijä * Kirsten Emmelmann (s. 1961), saksalainen pikajuoksija * Kirsten Flagstad (1895–1962), norjalainen oopperalaulaja * Kirsten Flipkens (s. 1986), belgialainen tennispelaaja * Kirsten Gillibrand (s. 1966), yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko ja senaattori * Kirsten Aagaard Hansen (1850–1902), norjalainen opettaja, kirjailija ja virsirunoilija * Kirsten Hansteen (1903–1974), norjalainen toimittaja, kommunistipoliitikko ja ministeri * Kirsten Jensen (s. 1961), tanskalainen poliitikko * Kirsten Klose (s. 1977), saksalainen moukarinheittäjä ja olympiamitalisti * Kirsten van der Kolk (s. 1975), alankomaalainen soutaja ja olympiavoittaja * Kirsten Langbo (1909–1996), norjalainen kirjailija * Kirsten Munk (1598–1658), tanskalainen aatelisnainen * Kirsten Myklevoll (1928–1996), norjalainen poliitikko * Kirsten Neuschäfer (s. 1982), eteläafrikkalainen kilpapurjehtija * Kirsten Prout (s. 1990), kanadalainen näyttelijä * Kirsten Rausing (s. 1952), ruotsalainen hevoskasvattaja, urheiluvaikuttaja ja miljardööri * Kirsten Simms (s. 2004), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija * Kirsten Storms (s. 1984), yhdysvaltalainen näyttelijä * Kirsten Thorup (s. 1942), tanskalainen kirjailija * Kirsten Vangsness (s. 1972), yhdysvaltalainen näyttelijä * Kirsten Vlieghuis (s. 1976), alankomaalainen uimari ja olympiamitalisti * Kirsten Wild (s. 1982), alankomaalainen rata- ja maantiepyöräilijä ja olympiamitalisti * Kirsten Williamson (s. 1969), kanadalainen näyttelijä * Kirsten Zickfeld (s. 1971), saksalaissyntyinen ilmastotutkija == Lähteet == Luokka:Etunimet
Valkosipulipuristin

Valkosipulipuristin on keittiöväline jolla voi puristaa valkosipulin kynnen hienojakoiseksi. Kynttä ei tarvitse kuoria, koska kuoret jäävät puristimen säleikköön. Vaihtoehtoinen menetelmä on käyttää veistä valkosipulin hienontamiseen. Valkosipulipuristinta suositellaan vain kylmien ruokien valmistamiseen, sillä puristimella hienonnettu sipuli palaa herkemmin kuin veitsellä hienonnettu. Valkosipulipuristinta voidaan käyttää myös muiden pienikokoisten ruoka-aineiden murskaamiseen, kuten oliivit ja kaprikset. == Lähteet == Luokka:Keittiövälineet Luokka:Sipulit
Lotus Software

Lotus Software oli yhdysvaltalainen ohjelmistotalo, joka perustettiin 1982. Se kuului aikoinaan kolmen suurimman ohjelmistojen tuottajan joukkoon. IBM osti Lotuksen 1995. IBM myi yhtön jäänteet intialaiselle HCLTechille vuonna 2018. Lotuksen ensimmäinen ohjelma oli esitysgrafiikkaohjelma Lotus Executive Briefing System Apple II -koneelle. Lotus tunnetaan etenkin Lotus 1-2-3-taulukkolaskentaohjelmasta, joka julkaistiin IBM PC:lle vuonna 1983. Lisäksi yhtiö julkaisi sähköposti- ja työryhmäohjelmiston Lotus Notes (nyk. HCL Domino) vuonna 1989. Lotus Development Corporationin perustivat Mitch Kapor ja Jonathan Sachs vuonna 1982.https://archive.org/details/ondemandlearning00hart/page/156/mode/2up?q=lotus sivu 156 Kapor oli työskennellyt VisiCorpilla, joka julkaisi ensimmäisen kotitietokoneille tehdyn taulukkolaskentaohjelman VisiCalc. Lotus kehitti taulukkolaskentansa uudelle IBM PC -alustalle. Ohjelma oli selvästi nopeampi kuin kilpailijansa, sillä se oli kehitetty assembler-kielellä ja hyödynsi tulostuksessaan suoraan IBM PC:n näyttömuistiin kirjoitusta.Lotus 1-2-3 julkaistiin 26. tammikuuta 1983 ja se löi kilpailijansa, joihin kuuluivat VisiCalc, Microsoftin Multiplan, CP/M:llä toimiva Supercalc ja Context MBA. Lotus meni pörssiin lokakuussa 1983. Lotus 1-2-3:n valtakausi oli lyhyt, sillä jo 1980-luvun lopussa Excel ja Quatro Pro veivät sen markkinoita. ==IBM:n alaisuudessa== IBM kaappasi Lotus Developmentin vihamielisellä valtauksella 1995. IBM maksoi yhtiön osakkeista 3,5 miljardia dollaria käteistä. IBM säilytti yhtiön tavaramerkin ja piti sen PC-koneille tarkoitettujen ohjelmistojen strategiansa keskipisteessä. Lotus Notesin myynti tuplaantui joka vuosi IBM:n alaisuudessa. Monet Lotuksen ohjelmat julkaistiin Microsoft Windowsin lisäksi IBM:n omalle OS/2-käyttöjärjestelmälle. 1990-luvun alussa Lotus oli ostanut Samnan ja sai AmiPro-tekstinkäsittelyohjelman, josta tuli Lotus Word Pro 96. Muita yritysostoja olivat brittiläinen Threadz, josta tuli Lotus Organizerhttps://winworldpc.com/product/lotus-organizer/1x ja Approach Software, josta Lotus sai Approach- tietokannan.https://winworldpc.com/product/lotus-approach/2x Toimisto- ohjelmista koottiin paketti Lotus SmartSuite, joka julkaistiin Windowsille ja OS/2:lle. Paketti kilpaili Microsoft Officen kanssa. Kostoksi Microsoft esti IBM:ää saamasta Windows 95 -lisenssiä. Lopulta IBM julkaisi Lotus Symphony -ohjelmapaketin vuonna 2007 ilmaiseksi vaihtoehdoksi Officelle. Tämän ohjelmapaketin kehitystä jatkettiin vuoden 2012, jolloin IBM lahjoitti koodin Apache Software Foundationille, joka oli myös saanut OpenOffice.orgin Oraclelta. IBM luopui Lotuksen nimen käytöstä 2012. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset ohjelmistoyritykset
Antti Oravainen

Antti Oravainen (1863–1933) oli suomalainen Pielavedellä asunut kansansoittaja.Antti Oravainen, Savon Sanomat, 13.07.1933, nro 78, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Antti Oravaisen isä oli kirvesmies ja hän jatkoi itse isänsä ammatissa. Ensimmäisen kotitekoisen viulunsa Oravainen sai jo 8-vuotiaana ja hän esiintyi Pielavedellä ja lähipitäjissä soittaen viulullaan polskia, polkkamasurkoita, jenkkoja ja sottiiseja.Kansansoittaja Antti Oravainen, Suomen Kuvalehti, 16.06.1923, nro 24, s. 16, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Antti Oravainen oli mestaripelimanni Tuure Niskasen oppi-isä 1920-luvulla. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kansanmuusikot Luokka:Vuonna 1863 syntyneet Luokka:Vuonna 1933 kuolleet
Due vite

Due vite () on italialaisen laulajan Marco Mengonin kappale, joka julkaistiin 8. helmikuuta 2023. Mengoni osallistui kappaleella vuoden 2023 Sanremon musiikkifestivaaleille ja voitti kilpailun. Täten hän edusti kappaleella Italiaa vuoden 2023 Eurovision laulukilpailussa Liverpoolissa. Kappale kilpaili Euroviisujen finaalissa, jossa se sai 350 pistettä ja sijoittui neljänneksi. == Listasijoitukset == Lista Sija (FIMI) 1 == Lähteet == Luokka:Italian euroviisuedustuskappaleet Luokka:Vuoden 2023 euroviisuedustuskappaleet Luokka:San Remon musiikkifestivaalit
Karlo Haapiainen

Karlo Haapiainen (s. 1988) on suomalainen näyttelijä, kirjailija ja laulaja. Hän on valmistunut teatteritaiteen maisteriksi Taideyliopiston Teatterikorkeakoulusta 2022. Haapiaisen esikoisteos kirjailijana oli vuonna 2022 julkaistu Sigfried Holopaisen valitut kokemukset. Haapiainen on myös Karlo Haapiainen & Varaslähtö -yhtyeen solisti ja sen kappaleiden sanoittaja. Vuonna 2014 hän on osallistunut laulajana myös Seinäjoen Tangomarkkinoiden tangolaulukilpailuun. Haapiainen on valmistunut kauppatieteen kandidaatiksi Lappeenrannan teknillisestä yliopistosta vuonna 2013. Näyttelemistä ennen teatterikorkeakoulua hän on opiskellut Lahden kansanopiston teatterilinjalla 2013–2014. == Filmografia == Elokuva Elokuva Elokuva Vuosi Elokuva Rooli 2013 Kaappari toimittaja Oulun lentokentällä 2017 95 Marko Kiprusoff 2019 Vihanpidot Leo 2023 Skimbagirls Myyrä Televisiosarjat Televisiosarjat Televisiosarjat Vuosi Sarja Rooli 2021 Aallonmurtaja Martti Kaasinen Aikuiset sulhanen 2022 Kultakala Ruurik Made in Finland Tapio Vainio 2023 Sunnuntailounas valmentaja == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Karlo Haapiaisen profiili Näyttelijäliiton sivuilla * Karlo Haapiaisen teatterirooleja Ilona-esitystietokannassa Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Suomalaiset laulajat Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1988 syntyneet