EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Moskova ei usko kyyneliin

Moskova ei usko kyyneliin () on neuvostoliittolainen elokuva, joka valmistui vuonna 1979. Elokuvan on käsikirjoittanut Valentin Tšernyh ja ohjannut Vladimir Menšov. Pääosia näyttelevät Aleksei Batalov ja Menšovin vaimo Vera Alentova. Elokuvasta tuli Neuvostoliiton suosituimpia elokuvia. Katsojia oli 80 miljoonaa, kun yleensä suosikkielokuvilla katsojia oli 40–70 miljoonaa.Moskova ei usko kyyneliin.Mahorkka.org. Viitattu 12.2.2024. Elokuva palkittiin myös Oscarilla (paras ulkomaalainen elokuva). ==Juoni== Maalaistytöt Katerina, Ludmila ja Antonina saapuvat Moskovaan vuonna 1958 ja joutuvat asuntolassa asumaan yhteiseen huoneeseen. Myöhemmin heistä tulee ystäviä. Katerina työskentelee tehtaassa ansaitakseen rahaa. Hän tapaa juhlissa televisiossa työskentelevän kameramiehen Rudolfin. Rudolf viettelee Katerinan, ja sen seurauksena Katerina tulee raskaaksi. Rudolf ei suostu menemään naimisiin tytön kanssa, ja Katerina jää yksin lapsensa kanssa. Yläluokkaan kuuluva Rudolfin äiti tarjoaa Katerinalle rahaa, jotta tämä jättäisi hänen poikansa rauhaan, mutta Katerina ei suostu ottamaan rahoja vastaan. Samaan aikaan Antonina menee naimisiin rakennustyöläisen Nikolain kanssa, ja Ludmila pyörittelee miehiä ympärillään. Neljätoista vuotta myöhemmin Katerina on tehtaan johtaja ja murrosikäisen Aleksandran äiti. Katerina tapaa Goša-nimisen miehen, ja he alkavat seurustella. Yllättäen paikalle saapuu Rudolf, joka haluaa sopia välinsä naisen kanssa ja tavata tyttärensä. ==Näyttelijät== ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Arvioita filmistä. Rottentomatoes.com. Luokka:Vuoden 1979 elokuvat Luokka:Neuvostoliittolaiset draamaelokuvat Luokka:Parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon saaneet elokuvat Luokka:Neuvostoliitossa tapahtuvat elokuvat
A. W. Rancken

Arne Wilhelm Rancken (28. kesäkuuta 1880 Pirkkala – 17. elokuuta 1954) oli suomalainen arkkitehti, historioitsija ja heraldikko. ==Elämä== Ranckenin vanhemmat olivat ylikielenkääntäjä, kapteeni Wilhelm Rancken ja Gerda Brakel. Hän valmistui arkkitehdiksi 1905 ja toimi Arabian tehtaan arkkitehtina 1906–1908 sekä vuodesta 1908 alkaen Taideteollisen keskuskoulun kaavapiirustuksen opettajana ja piirustuksenopettajana eri kouluissa. Rancken oli Helsingin kaupunginmuseon hoitajana 1920–1949, Suomen taideteollisen yhdistyksen museon intendenttinä 1921–1928 ja rahastonhoitajana 1922–1942 sekä muinaistieteen toimikunnan arkkitehtina 1922–1947. Rancken oli Arkitektgilletin varapuheenjohtaja 1927–1928 sekä puheenjohtaja 1929–1931 ja 1939–1941. Hän toimi Tekniska föreningen i Finlandin varapuheenjohtajana 1933–1935, taideteollisen museon johtokunnan puheenjohtajana 1935–1946 ja Ehrensvärd-seuran varapuheenjohtajana 1942–1947. Rancken on kirjoittanut Helsingin historiasta ja suomalaisista vaakunoista. Hänen lahjoittamansa Axel ja Mina Federleyn muotokuvat ovat Helsingin kaupunginmuseon kokoelmissa. == Teokset == *Rancken, A. W., Sveaborg : dess tillkomst och öden, Stockholm : Hökerberg, 1933 *Rancken, A. W., Helsingfors från småstad till storstad, Helsingfors : Söderström, 1932 *Rancken, A. W., Helsingfors genom fyra sekler, Helsingfors : Söderström, 1926 == Ranckenin suunnittelemat kunnanvaakunat == ===Virallisessa käytössä olevat vaakunat=== * Föglön vaakuna (yhdessä Matts Dreijerin kanssa) * Helsingin vaakuna * Inkoon vaakuna * Kaskisten vaakuna * Kirkkonummen vaakuna * Siuntion vaakuna * Valkeakosken vaakuna === Virallisesta käytöstä poistuneet vaakunat === * Kalannin vaakuna * Pohjan vaakuna * Snappertunan vaakuna * Tammisaaren maalaiskunnan vaakuna == Rakennussuunnitelmia == Rancken suunnitteli myös joitakin kirkkojen korjaus- tai restaurointitöitä: * Ruskon kirkko, restaurointi (1927) * Pyhämaan uusi kirkko, sisätilojen korjaus (1934) * Sipoon vanha kirkko, restaurointi (1935) == Muistomerkkejä == Rancken on suunnitellut muun muassa Snappertunan ja Bromarvin sankarimuistomerkit. Tiedosto:Bromarv sankarimuistomerkki.JPG|Bromarvin sankarimuistomerkki, 1946, Raasepori. Tiedosto:Snappertuna sankarimuistomerkki.JPG|Snappertunan sankarimuistomerkki, 1948, Raasepori. Tiedosto:Siuntio sankarimuistomerkki.JPG|Siuntion sankarimuistomerkki, 1949, Siuntio. == Lähteet == * * Wikiaineisto : Kuka kukin oli 1961 === Viitteet === == Aiheesta muualla == * A. W. Rancken : Kuvia Laitilassa, Suomen Kuvalehti, 16.08.1924, nro 33, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * A. W. Rancken : Kaupunkimallit Hakasalmen huvilassa, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 09.03.1930, nro 10, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Suomalaiset arkkitehdit Luokka:Suomalaiset historioitsijat Luokka:Suomalaiset heraldikot Luokka:Vuonna 1880 syntyneet Luokka:Vuonna 1954 kuolleet
Leberin synnynnäinen amauroosi

Leberin synnynnäinen amauroosi on ryhmä synnynnäisen tai vauvaiässä alkavan sokeuden aiheuttavia autosomin kautta resessiivisesti periytyviä sairauksia.http://www.blindness.org/visiondisorders/causes.asp?type=13 http://www.nature.com/gt/journal/vaop/ncurrent/full/gt201666a.html Leberin synnynnäiseen amauroosiin ei ole parantavaa hoitoa. Sairaus on harvinainen, ja sen arvioitu esiintyvyys on noin 2–3 / 100 000.https://www.ncbi.nlm.nih.gov/books/NBK1298/ Se on kuitenkin melko tärkeä synnynnäisen sokeuden aiheuttaja (noin 10–18 %).https://web.archive.org/web/20070402170210/http://www.tsbvi.edu/Outreach/seehear/spring01/lebers.htm == Lähteet == Luokka:Perinnölliset sairaudet Luokka:Silmätaudit
Kris Boyd

Kris Boyd (s. 18. elokuuta 1983 Irvine) on skotlantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Skotlannin Valioliigassa pelaavaa Glasgow Rangersia. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Boyd aloitti uransa Kilmarnockissa, jonka edustusjoukkueessa hän debytoi kaudella 2000/01. Kuusi kautta kestäneen Kilmarnock-aikansa aikana Boyd pelasi 153 liigaottelua, tehden 64 maalia. Hänet valittiin kaudella 2002/03 joukkueen vuoden parhaaksi nuoreksi pelaajaksi. Rangersiin Boyd siirtyi 1. tammikuuta 2006, kun siirtoikkuna avautui. Debyyttinsä hän teki 7. tammikuuta 2006 Skotlannin Cupin kolmannen kierroksen ottelussa Peterheadia vastaan. Boyd teki ottelussa hattutempun. Kauden päätteeksi skotti oli toiseksi paras maalintekijä Euroopassa. Kaudella 2006/07 Boyd voitti sarjan maalikuninkuuden 20 maalilla. Skotlannin maajoukkuetta Boyd on edustanut 7 kertaa ja tehnyt 5 maalia. == Mestaruudet == Skotlannin Valioliiga 2008-2009 (1) Skotlannin Liigacup 2007-2008 (1) Skotlannin cup 2007-2008, 2008-2009 (2) == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Boydin profiili soccerbase.comin sivuilla *Boydin profiili carling.comissa Luokka:Skotlantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sinetti

Sinetti on henkilön tai yhteisön tunnus, joka painetaan leimasimella pehmeään aineeseen (esimerkiksi vahaan tai sulaan lakkaan) tai puristetaan paperiin. Sillä voidaan sinetöidä eli sulkea asiakirja tai varmistaa sen aitous. Sinettiä käytetään myös ovien tai rasioiden sulkemiseen. Sinettejä tutkii sigillografia eli sinettitiede, joka on historian aputiede. Henkilökohtainen sinetti korvasi keskiajalla allekirjoituksen, ja monien tuolloisten asiakirjojen alareunat ovatkin täynnä sinettejäKeskiaikainen sinetti. Kyllikki Männikkö, tkukoulu.fi (Web Archive 4.1.2009). Viitattu 20.10.2016.. Sinetti oli kuitenkin nuolenpääkirjoituksen muodossa käytössä jo 3000-luvulla eaa. Mesopotamiassa. Sinettisormukset tulivat käyttöön antiikin Kreikassa ja Roomassa, ja ne olivat suosittuja 1100-luvulta keskiajan loppuun. Kuviona niissä oli yleensä vaakuna. Sinettiä ja sinetöimistä käytetään raamatullisina symboleina jo Vanhassa testamentissa, esimerkiksi kertomuksessa Joosefista Egyptissä. Uuden testamentin Johanneksen ilmestys kuvaa Seitsemän sinetin kirjaa, jonka sinetit Karitsa avasi. Jeesuksen hauta lukittiin sinetillä. Valtion sinetti oli sinetinvartijan hallussa. Sinetin väärentämisestä tuomittiin kuolemaan. Suomen vanhin säilynyt sinetti on piispa Beron sinetti noin vuodelta 1250. == Katso myös == * Plombi * Bulla * Leimasinetti ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Juha Sinivaaran sinettisivut. Luokka:Sigillografia
Xtra HOT

Xtra HOT on israelilainen televisiokanava, jonka omistaa Hot-niminen televisioyhtiö. Kanava on perustettu vuonna 2005 ja sen ohjelmistoon kuuluvat muun muassa Lost, 24 ja Kadotettu. == Aiheesta muualla == * Xtra HOTin internetsivut Luokka:Televisiokanavat Luokka:Israelilaiset viestimet Luokka:Vuonna 2005 perustetut televisiokanavat
Leon Schlumpf

Leon Schlumpf (3. helmikuuta 1925 Felsberg, Sveitsi – 7. heinäkuuta 2012 Chur, Sveitsi) oli sveitsiläinen poliitikko, joka oli Sveitsin liittoneuvostossa liikenne-, viestintä- ja energiaministerinä vuosina 1979–1987. == Elämäkerta == Schlumpf syntyi 1925 Felsbergissä ja opiskeli lakia Zürichissä. Hän liittyi Graubündenin demokraattiseen puolueeseen ja oli merkittävä tekijä sen yhdistymisessä viljelijöiden, kauppiaiden ja sitoutumattomien puolueeseen. Ne muodostivat 1971 Sveitsin kansanpuolueen. Schlumpf valittiin 1966 Sveitsin liittokokouksen alahuoneeseen, eli kansallisneuvostoon. Senaatissa hän istui vuodesta 1974, ja vuodet 1974–1978 hän valvoi Sveitsissä myytävien tavaroiden ja palveluiden hinnoittelua. Schlumpfista tuli 1980 Sveitsin liittoneuvostoon liikenne-, viestintä- ja energiaministeriksi. Hän oli 1984 Sveitsin liittopresidenttinä. Tehtävä kiertää vuosittain. Schlumpf oli liittoneuvostossa vuoteen 1987. Hänet tunnettiin erityisesti Sveitsin rautatieliikennettä uudistaneen Bahn 2000 -hankkeen käynnistäjänä. Projektin tarkoituksena oli kehittää yhteyksiä, lisätä vuoroja ja modernisoida rautatiekalustoa. Hänen aikanaan Sveitsissä laajennettiin myös tieverkkoa ja otettiin käyttöön vinjettimaksu. Viestintäministerinä Schlumpf avasi mahdollisuuden yksityisille radiokanaville. Schlumpf oli ammatiltaan asianajaja. Hänellä oli ura myös kansanmuusikkona, ja hän toimi lauluntekijänä pseudonyymillä Raetus Telena. Schlumpf kuului Sveitsin kansanpuolueeseen (Schweizerische Volkspartei, SVP), kuten myös hänen tyttärensä Eveline Widmer- Schlumpf, joka valittiin liittoneuvostoon 2007. == Lähteet == Luokka:Sveitsin liittoneuvoston jäsenet Luokka:Liikenneministerit Luokka:Sveitsiläiset muusikot Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Hal Holbrook

Harold Rowe ”Hal” Holbrook, Jr. (17. helmikuuta 1925 – 23. tammikuuta 2021Hal Holbrook, Actor Who Channeled Mark Twain, Is Dead at 95) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Holbrook syntyi Ohion Clevelandissa Harold Rowe Halbrookille ja Aileen Davenportille. Hän varttui pääasiassa South Weymouthissa, Massachusettsissa ja valmistui Culver Academiesista ja Denisonin yliopistosta. Holbrookilla oli roolit muiden muassa elokuvissa Magnum .44 (1973), Capricorn yksi (1978), Wall Street – rahan ja vallan katu (1987) ja Creepshow – yöjuttu (1982). Hän oli vuonna 2006 vierailevana tähtenä sarjassa Sopranos. Holbrook sai uransa aikana neljä Emmy-palkintoa. Hän oli vuodesta 1984 naimisissa Dixie Carterin kanssa, joka kuoli vuonna 2010. Hänen kaksi aiempaa avioliittoaan päättyivät eroon. Hänellä on avioliitoistaan kolme lasta.http://www.imdb.com/name/nm0001358/bio == Filmografia == *Ryhmä (1966) *Kadun hurjat (1968) *Tappajakoirat (1972) *Lokki Joonatan (1973) (ääni) *Magnum .44 (1973) *Presidentin miehet (1976) *Midwayn taistelu (1976) *Muistojeni Julia (1977) *Joki ilman paluuta (1977) *Capricorn yksi (1978) *Heräävä maa (1978) (TV) *Usva (1979) *Sotavanki (1979) (TV) *Murha luonnollisista syistä (1979) (TV) *The Legend of the Golden Gun (1979) (TV) *Tappajien verkossa (1980) *The Killing of Randy Webster (1981) (TV) *Creepshow – yöjuttu (1982) *Päiväsi ovat luetut (1983) *Girls Night Out (1983) *Jaettu maa (1985–86) (TV) *Wall Street – rahan ja vallan katu (1987) *Pahuuden voimat (1988) *Fletch – hän elää (1989) *Pallo hukassa (1990–1994) (televisiosarja) *Firma (1993) *Innocent Victims (1996) *Eye of God (1997) *Show-Katit (1997) (ääni) *Herkules (1997) (ääni) *Pahan vanki (1998) *Walking to the Waterline (1998) *Poikamies pulassa (1999) *Kadotettu rakkaus (2000) *Kunnian puolesta (2000) *The Majestic (2001) *West Wing (2001, 2002) *The Seventh Day (2002) *Country Music: The Spirit of America (2003, Imax) *Shade (2003) *Sopranos (2006) *NCIS Rikostutkijat (2006) *Erämaan armoille (2007) *Teho-osasto (2008) *That Evening Sun (2009) *Sons of Anarchy (2010) *Event (2010) *Vettä elefanteille (2011) *Tower Heist (2011) == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät Luokka:Primetime Emmy -palkinnon saajat Luokka:Tony-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Etyyliformiaatti

Etyyliformiaatti on muurahaishapon etyyliesteri. Se on orgaaninen yhdiste (formiaatti), joka on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan helposti syttyvää väritöntä nestettä, jolla on tunnusomainen haju. Sen kemiallinen kaava on C3H6O2 ja rakennekaava HCOOC2H5. Etyyliformiaatista käytetään myös nimityksiä muurahaishappoeetteri ja muurahaishappoetyyliesteri. Etyyliformiaatin moolimassa on 74,1 g/mol, sulamispiste –80 °C, kiehumispiste 52–54 °C, tiheys 0,92 g/cm3, leimahduspiste –20 °C (c.c.), itsesyttymislämpötila 440 °C ja CAS- numero 109-94-4. Etyyliformiaatin liukoisuus veteen (20 °C) on 10,5 g/100 ml. Etyyliformiaattia käytetään osana sitruunan, mansikan ja rommin tuoksu- ja aromiaineissa. == Ympäristö- ja terveysvaikutukset == Etyyliformiaatin höyry ärsyttää lyhytaikaisessakin altistuksessa silmiä ja ihoa. Aineelle altistumisesta voi seurata vaikutuksia keskushermostossa. Pitkäaikaisessa altistuksessa nestemäisessä muodossa aine kuivattaa ihoa. == Katso myös == *metyyliformiaatti C2H4O2 ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Luokka:Formiaatit Luokka:Esterit
Jasmine (laulaja)

Jasmine Tatjana Anette Valentin (taiteilijanimeltään Jasmine) (s. 1976) on suomalainen romanimuusikko. Jasmine on kotoisin kymmenlapsisesta helsinkiläisperheestä. Monien muiden romanien tapaan Jasmine on muusikkona itseoppinut: hän taitaa niin laulujensa säveltämisen, sanoittamisen, sovittamisen kuin säestämisenkin. Hän edusti Suomea vuoden 1996 Eurovision laulukilpailussa kappaleella ”Niin kaunis on taivas”. Suomen karsinnassa hänen mikrofoninsa ei toiminut, ja hänen esityksensä jouduttiin aloittamaan alusta. Puhelinäänestykseen tuli niin paljon soittoja, että linjat menivät tukkoon. Tulos julkistettiin vasta parin päivän kuluttua. Jasmine sai lähes 68 000 ääntä. Jasmine selviytyi alkukarsinnasta viimeisenä finaaliin sijoituksen ollessa 22. yhteensä 29. karsijamaan joukossa. Vain järjestäjämaa ja edellisen vuoden voittaja Norja selviytyivät suoraan finaaliin. Kansainvälisessä loppukilpailussa Jasmine kertoi jännittäneensä paljon. Hän on haastatteluissa kertonut olleensa vielä muutama hetki ennen esiintymistään tyytymätön kampaukseensa ja pörryttäneensä sen viime hetkellä uusiksi. Finaalissa kappaleen loppupuolella Jasmine oli lähellä alkaa laulaa instrumentaaliväliosan aikana. Finaalin lopputuloksissa Suomi jäi viimeiselle sijalle. Jasmine kuitenkin sai yhdeksän pistettä (Norjasta kaksi ja Islannista seitsemän), joka oli siihen aikaan suurin pistemäärä Euroviisuissa viimeiseksi jääneelle laululle. Eurovision laulukilpailun jälkeen median kiinnostus uutta artistia kohtaan laski ja Jasmine on keskittynyt kiertämään ulkomailla. Hän on esiintynyt muun muassa Turkissa, Espanjassa ja Kreikassa. Vuonna 2007 Jasmine esiintyi Yleisradion TV 1:n sarjassa Romano-tv yhtenä Manne Menuetti -orkesterin jäsenistä. Vuonna 2009 hän esiintyi Yleisradion TV1:n sarjassa Manne maailmalla. == Diskografia == * Soittaja (1996) * Kielletyt leikit (1997) == Lähteet == * Romanimusic.fi: Esittely (Arkistoitu versio) === Viitteet === == Aiheesta muualla == *Viisuedustaja Jasmine Oslossa 1996, Yle Elävä arkisto Luokka:Suomalaiset laulajat Luokka:Suomen euroviisuedustajat Luokka:Suomen romanit Luokka:Vuoden 1996 euroviisuedustajat Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
David Watkin

Francis David Watkin (23. maaliskuuta 1925 – 19. helmikuuta 2008) oli brittiläinen elokuvaaja. Hän sai sekä parhaan kuvauksen Oscarin että Bafta- palkinnon työstään elokuvassa Minun Afrikkani (1985). Watkin syntyi Margatessa, Kentissä nelilapsisen perheen kuopukseksi. Hän olisi halunnut konserttipianistiksi, mutta isä ei suostunut ostamaan pianoa tai kustantamaan soittotunteja. Niinpä Watkin päätyi elokuva-alalle. Hän työskenteli 1940-luvulta alkaen kamera-assistenttina ja kuvaajana Southern Railwayllä ja British Transport Filmsillä ennen kuin siirtyi 1950-luvun lopulla freelanceriksi. Ensimmäinen hänen kuvaamansa täyspitkä elokuva oli Richard Lesterin ohjaus Temppu – ja miten se tehdään vuodelta 1965. Watkin kirjoitti kaksi omaelämäkertateosta: Why Is There Only One Word for Thesaurus? (1998) ja Was Clara Schumann a Fag Hag? (2008). Hän oli avoimesti homoseksuaali ja meni vuonna 2006 siviililiittoon pitkäaikaisen kumppaninsa Nick Handin kanssa. == Osittainen filmografia == * Temppu – ja miten se tehdään (1965) * Apua! (1965) * Palava kesä (1966) * Miten voitin sodan (1967) * Ne 600 urhoollista (1968) * The Bed Sitting Room (1969) * Me sotasankarit (1970) * Paholaiset (1971) * Poikaystävä (1971) * Muskettisoturien seikkailut (1974) * Koston merkki (1975) * Robin ja Marian (1976) * Jeesus Nasaretilainen (1977) * Kuuba 1959 (1979) * Tulivaunut (1981) * Jentl (1983) * Minun Afrikkani (1985) * Kuuhullut (1987) * Memphis Belle (1990) * Hamlet (1990) * Tämän pojan elämä (1993) * Jane Eyre – salattu rakkaus (1996) * Night Falls on Manhattan (1997) * Teetä Mussolinin kanssa (1999) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Brittiläiset elokuvaajat Luokka:Oscar-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet
Michael Bloomberg

Michael Rubens Bloomberg (s. 14. helmikuuta 1942) on yhdysvaltalainen liikemies ja poliitikko. Hän on taloustietotoimisto Bloombergin perustaja ja pääomistaja. Hän oli New Yorkin pormestari kolme peräkkäistä toimikautta vuosina 2002–2013. Liiketoiminnan ohella Bloomberg on harjoittanut hyväntekeväisyyttä. Hän on yksi maailman rikkaimmista ihmisistä. Bloomberg valmistui Johns Hopkinsin yliopistosta vuonna 1964. Sen jälkeen hän on lahjoittanut yliopistolle yli miljardi dollaria. Bloomberg oli demokraattisen puolueen jäsen vuoteen 2001, mutta pyrki New Yorkin pormestariksi republikaanien ehdokkaana. Hänet valittiin ensi kertaa vuonna 2001 Rudy Giulianin seuraajaksi ja uudelleen vuonna 2005. Hän ilmoitti eroavansa republikaaneista vuonna 2007 ja ryhtyvänsä sitoutumattomaksi. Hänen nimensä oli esillä sitoutumattomana ehdokkaana vuoden 2008 presidentinvaaleissa. Bloomberg ajoi New Yorkin lakiin muutoksen voidakseen pyrkiä vuonna 2009 vielä kolmannelle pormestarikaudelle. Hän käytti vaalikampanjointiin ennätykselliset 90 miljoonaa dollaria ja sai niukasti 51 prosenttia äänistä, kun demokraattien Bill Thompson sai 46 prosenttia.Republikaanit ottivat kaksi makoisaa vaalivoittoa USAssa (Archive.org) Helsingin Sanomat, 4.11.2009 Bloomberg oli Forbesin listalla maailman 23. varakkain henkilö vuonna 2010. Vuonna 2016 hän oli listalla kahdeksantena 44 miljardin dollarin omaisuudellaan.The World's billionaires – Michael Bloomberg Forbes.com. Viitattu 17.4.2016 Vuonna 2018 Bloomberg lahjoitti Johns Hopkinsin yliopistolle 1,8 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Johns Hopkinsin yliopiston kuuluisa terveystieteen osasto Bloomberg School of Public Healh on nimetty 2001 Michael Bloombergin mukaan. ==Presidentinvaalit 2020== Bloomberg asettui ehdolle presidentinvaalin 2020 esivaalissa demokraattien ehdokkaaksi. Hän rekisteröityi ehdokkaaksi Alabaman osavaltion demokraattipuolueen esivaaleihin, ja vahvisti myöhemmin ehdokkuutensa. Bloomberg ei ole ehdokkaana minkään osavaltion esivaaleissa ennen supertiistaita 3.3.2020, jolloin vaalit järjestetään useissa osavaltioissa. Helmikuussa 2020 Bloombergin raportoitiin käyttäneen omia varojaan presidentinvaalikampanjansa mainontaan ennätykselliset 340 miljoonaa dollaria 3,5 kuukauden aikana. Summa on suurempi kuin Barack Obaman koko vuoden 2012 uudelleenvalintakampanjan mainosbudjetti. Bloomberg on ilmoittanut olevansa valmis kuluttamaan kampanjaansa yhteensä yli miljardi dollaria omia varojaan. Bloomberg lopetti kampanjansa 4. maaliskuuta 2020 menestyttyään heikosti supertiistain esivaaleissa. Samalla hän ilmoitti tukevansa Joe Bideniä presidentiksi. == Kunnianosoituksia == * Presidential Medal of Freedom (USA, 2024) ==Lähteet== Luokka:New Yorkin pormestarit Luokka:Yhdysvaltalaiset demokraattipoliitikot Luokka:Yhdysvaltalaiset liikemiehet Luokka:Yhdysvaltalaiset miljardöörit Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Yhdysvaltalaiset republikaanipoliitikot
Mélissa Theuriau

Mélissa Theuriau (s. 18. heinäkuuta 1978 Échirolles, Rhône-Alpes, Ranska) on ranskalainen tv-toimittaja ja uutistenlukija. Hän on naimisissa näyttelijä Jamel Debbouzen kanssa. Theuriau on työskennellyt muun muassa La Chaîne Info, LCI, TF1, Métropole 6 ja Paris Première -televisiokanavilla. == Aiheesta muualla == * Mélissa Theuriau Luokka:Ranskalaiset toimittajat Luokka:Televisiotoimittajat Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tsatsiki

Tsatsiki (, ) on itäisen Välimeren alueen keittiöille tyypillinen dippi tai kastike, joka sisältää jogurttia, kurkkua ja valkosipulia. Se maustetaan yleensä neitsytoliiviöljyllä ja yrteillä, kuten tillillä, oreganolla tai mintulla. Tsatsiki yhdistetään ruokana etenkin kreikkalaiseen keittiöön, mutta se tunnetaan Kreikan lisäksi myös koko Balkanin alueella sekä Turkissa ja Lähi-idässä. Nimi ”tsatsiki” tulee turkin kielen sanasta cacık, ja sen alkuperä lienee osmanivallan ajoissa tai kauempanakin. Muualla Balkanilla tsatsiki tunnetaan nimellä tarator ja Iranissa mast-o-khiar. Tsatsikia tarjotaan usein kylmänä alkuruokana eli mezenä vaalean leivän tai pitaleivän kanssa. Se on yleensä myös osa kreikkalaisten pikaruokien gyroksen ja suvlakin annoksia, ja sopii yhteen myös kreikkalaisen salaatin kanssa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kastikkeet Luokka:Kreikkalaiset ruokalajit Luokka:Salaattiruoat
Dean Jagger

Ira Dean Jagger (7. marraskuuta 1903 – 5. helmikuuta 1991) oli yhdysvaltalainen elokuvanäyttelijä. Jaggerille myönnettiin vuonna 1949 parhaan miessivuosan Oscar-palkinto roolista elokuvassa Ilmojen kotkat. Muihin huomattaviin rooleihin kuuluvat osat elokuvissa Valkea joulu (1954), Mies astui junasta (1954), X – tuntematon (1956) ja Alligaattori (1980). Jagger esiintyi myös televisiosarjassa Mr. Novak ja oli ehdolla Emmy-palkinnon saajaksi. Santa Monicassa, Kaliforniassa sydäntautiin kuolleella näyttelijällä on oma tähtensä Hollywood Walk of Famella. ==Aiheesta muualla== * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Hollywood Walk of Fame Luokka:Oscar-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1903 syntyneet Luokka:Vuonna 1991 kuolleet
Penske

Penskellä voidaan tarkoittaa: *Penske Racing, yhdysvaltalainen moottoriurheilutalli, toiminut myös F1:ssä *Roger Penske, yhdysvaltalainen moottoriurheiluvaikuttaja, Penske Racingin perustaja *Penske Corporation, yhdysvaltalainen moottoriurheilu- ja logistiikkayritys
Ukrainan vaakuna

Ukrainan vaakuna () on Ukrainan kansallistunnus lipun, moton ja kansallislaulun ohella. Se koostuu keltaisella rajatusta sinisestä kilvestä, jonka sisällä on keltainen kolmikärki. Vaakunassa on samat värit kuin Ukrainan lipussa. Ukrainan vaakuna on yli tuhat vuotta vanha. Ensimmäinen havainto Ukrainan vaakunasta on Rurikin dynastian ruhtinas Svjatoslav I:n (k. 972) ajalta. == Suuri vaakuna == Ukrainan nykyinen perustuslaki määrittelee, että vaakunasta on kaksi versiota: iso ja pieni. Suurta ei koskaan otettu käyttöön, joten vuonna 2020 maan hallitus päätti alkaa valmistelut suuren vaakunan suunnittelemiseksi ja käyttöön ottamiseksi. Elokuussa 2021 asia otti askeleen eteenpäin, kun 257 edustajaa maan parlamentissa tuki uuden ison vaakunan käyttöön ottoa ensimmäisellä lausuntokierroksella. Hyväksyminen edellyttää kuitenkin vähintään 300 edustajan tuen. Ehdotettu vaakuna on kerännyt kritiikkiä opposition lisäksi myös heraldisista piireistä, jotka arvostelivat vaakunassa olevaa kruunua. Kruunun katsotaan perinteisesti symboloivan monarkiaa, mutta Ukraina on tasavalta. == Kuvia == Tiedosto:Coin of Yaroslav the Wise (reverse).svg|Jaroslav I Viisaan tunnus, Kiovan Rus (882–1240) ajalta Tiedosto:Coat of Arms of UNR.svg|Ukrainan kansantasavallan vaakuna vuodelta 1918 Tiedosto:Stamp Western Ukraine 1919 5h.jpg|Vaakuna Länsi-Ukrainan kansantasavallan postimerkissä vuodelta 1919. Merkki on tehty päällepainamalla itävaltalainen postimerkki. Tiedosto:Project of the Greater Coat of Arms of Ukraine (color).png|Ehdotus suureksi vaakunaksi Tiedosto:Coat of Arms of Ukraine dimensioning.svg|Kaaviokuva Ukrainan vaakunan kolmikärjen mittasuhteista. ==Katso myös== *Luettelo Ukrainan oblastien lipuista ja vaakunoista == Lähteet == Luokka:Valtioiden vaakunat Luokka:Ukrainan vaakunat
Jack Cardiff

Jack Cardiff (18. syyskuuta 1914 Great Yarmouth, Norfolk, Britannia – 22. huhtikuuta 2009 Ely, Cambridgeshire, Britannia) oli brittiläinen elokuvaaja, elokuvaohjaaja ja valokuvaaja. Hänelle myönnettiin vuonna 1947 parhaan kuvauksen Oscar-palkinto työstä värielokuvassa Musta narsissi. Hän kuvasi yli 70 elokuvaa ja oli Britanniassa Technicolor-menetelmän uranuurtajia. Ohjauksia hän teki 14, joista merkittävimpänä pidetty on Tyttö ja moottoripyörä (1968). Cardiff oli uudemman kerran vuosina 1955 ja 1961 ehdolla parhaan kuvauksen sekä vuonna 1960 parhaan ohjauksen Oscar-voittajaksi. Hänelle myönnettiin vuonna 2001 Oscarin kunniapalkinto elämäntyöstään elokuvan alalla. Lisäksi hän on saanut muun muassa Golden Globen 1948 ja 1961. Cardiff sai vuonna 2000 Brittiläisen imperiumin ritarikunnan kunniamerkin. Hänellä on neljä poikaa, joista Mason (s. 1969) on työskennellyt näyttelijänä. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset elokuvaajat Luokka:Brittiläiset elokuvaohjaajat Luokka:Oscar-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
Mika Illman

Johan Mika Illman (s. 25. toukokuuta 1968 Turku) on suomalainen juristi. ==Elämä== Illman on erikoistunut sananvapauslainsäädäntöön. Illman on väitellyt oikeustieteen tohtoriksi vuonna 2005. Illman aloitti huhtikuussa 2005 Espoon kihlakunnansyyttäjänä, jonne hän siirtyi Raaseporin kihlakunnansyyttäjän virasta. Illman on myös toiminut avustavana lakimiehenä helsinkiläisessä asianajotoimistossa, rikosoikeuden assistenttina Helsingin yliopistossa sekä hoitanut auskultoinnin jälkeen kaupunginviskaalin ja apulaisnimismiehen sijaisuuksia Länsi-Uudellamaalla. Vuonna 2008 Illman sijoittui toiseksi Electronic Frontier Finlandin Vuoden Isoveli -äänestyksessä. Raati katsoi Illmanin toimien pyrkineen rajoittamaan sananvapautta verkossa "sinnikkäästi, demokratian periaatteista, syyttäjän toimenkuvasta ja teknisistä realiteeteista välittämättä". Illman nimitettiin kesäkuussa 2013 tuomariksi Länsi-Uudenmaan käräjäoikeuteen saman vuoden syyskuusta alkaen, mitä ennen hän toimi yhtenä Suomen kolmestatoista valtionsyyttäjästä. ==Yksityiselämä== Illmanin isä oli professori Karl-Johan Illman, ja hänen sisarensa on tutkija Ruth Illman. == Väitöskirja == * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Mika Illman ehdottaa pakollisia valvojia nettikeskusteluille: Helsingin Sanomat 13.5.2007, Helsingin Sanomat 15.5.2007, Kauppalehti/blogi 15.5.2007. * Netin valvontaa halutaan tiukentaa rasismin pelossa. Helsingin Sanomat 3.7.2008. * Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomalaiset tuomarit Luokka:Suomalaiset syyttäjät Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Herran siunaus

Herran siunaus eli Aaronin siunaus on Neljännestä Mooseksen kirjasta peräisin oleva siunaus, jota alun perin käytettiin juutalaisessa temppelipalveluksessa, mutta jota käytetään myös kristillisissä kirkoissa. Sen sisältö on hyvin yksinkertainen ja yleispätevä. Alkuperäisessä muodossaan se kuuluu seuraavasti: == Käyttö kristillisissä kirkkokunnissa == Varhaiskristillisessä Apostolisten konstituutioiden kuvaamassa jumalan­palveluksessa diakoni luki yhteisen esirukouksen, minkä jälkeen piispa siunasi kansan lukemalla Aaronin siunauksen. Myöhemmin sen ovat katolisessa ja useissa protestanttisissakin kirkoissa syrjäyttäneet muut siunaus­kaavat. Luterilaisissa kirkoissa Aaronin siunaus on kuitenkin Martti Lutherin ajoista saakka ollut käytössä loppusiunauksena, jonka pappi lausuu aina jumalanpalvelusten ja kirkollisten toimitusten päätteeksi. Kristillisessä käytännössä siihen on kuitenkin lisätty Pyhään kolminaisuuteen viittaava loppulause: ”Isän ja Pojan ja Pyhän Hengen nimeen. Aamen.” == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Luokka:Neljäs Mooseksen kirja Luokka:Juutalaisuuden käytännöt Luokka:Kirkolliset toimitukset
Liftaaminen

Liftaaminen eli peukalokyyti on matkustusmuoto, jossa matkustaja saa maksuttoman kyydin toiselta, samaan suuntaan kulkevalta ja useimmiten autoilevalta henkilöltä. Yleisimmät liftauspaikat ovat teiden varsilla, linja- autopysäkeillä, levähdyspaikoilla, huoltoasemilla ja risteysalueiden lähettyvillä. Liftaaja osoittaa kyydin tarpeensa nostamalla peukalonsa pystyyn ohikulkeville autoille. Autoistumisen ensimmäisinä vuosikymmeninä peukalokyyti oli hyvin suosittu matkustusmuoto etenkin nuorille. 1980-luvulla se kuitenkin alkoi nopeasti vähetä vaurastumisen myötä, nuorten siirtyessä bussien ja junien tai oman auton käyttäjiksi. == Motiivit ja asenteet == Liftaamiseen on monia syitä. Niitä voivat olla rahan puute, myöhästyminen julkisen liikenteen kulkuneuvosta, oman kulkuneuvon rikkoutuminen, syrjäseuduilla julkisen liikenteen puuttuminen, halu minimoida matkustuksesta muodostuvia päästöjä tai vain halu tavata uusia ihmisiä. Asenteet liftausta kohtaan vaihtelevat paljon. Monissa länsimaissa on vallalla käsitys, jonka mukaan liftaaminen on vaarallista sekä kyytiin ottajalle että liftaajalle. Nämä käsitykset johtuvat useimmiten median esille tuomista, sensaationhakuisista yksittäistapauksista. Liftaaminen Euroopassa on suhteellisen helppoa. Tietyissä maissa, esimerkiksi Uudessa-Seelannissa, jossa julkinen liikenne ei kata läheskään koko maata, kulttuuri on liftausystävällinen ja ihmiset luottavat toisiinsa, liftaus on erityisen yleistä. Suomalaiset liftarit ovat kirjoittaneet kokemuksistaan sekä suomeksi että englanniksi. Kirjan verkkoversio Kirjan verkkoversio ==Katso myös== * Liftarimurhat == Lähteet == * === Viitteet === ==Kirjallisuutta== *Marja-Leena Jalava (toim.): Liftausmuistoja. SKS 2022. ISBN 978-951-858-302-1. ==Aiheesta muualla== * Suomenkielinen liftauswiki - liftauspaikkoja ja tietoutta * Liftauswiki useilla eri kielillä * Hitchbase Liftauspaikkoja ja -tietoutta * Nomadwiki.org . Tietoa ilmaisista camping- alueista ja kulkurielämästä. Luokka:Tieliikenne Luokka:Matkailu Luokka:Käsimerkit Luokka:Nuorisokulttuuri
Luftwaffe

Luftwaffe tarkoittaa seuraavia asioita: * Luftwaffe, natsi-Saksan ilmavoimat (1935–1945) * Luftwaffe, Saksan liittotasavallan ilmavoimat (1956–) * Sveitsin ilmavoimat ()
Hemant Kumar

Hemanta Kumar Makherjee eli Hemant Kumar (16. kesäkuuta 1920 – 26. syyskuuta 1989) oli intialainen laulaja ja elokuvamusiikin säveltäjä. Hän oli tuotteliaimmillaan 1950–1960-luvuilla. Kumar syntyi Varanasissa ja jätti koulun omistautukseen laulamiselle. Hän julkaisi ensimmäisen äänitteensä vuonna 1937. Hänen laulujaan kuullaan mm. elokuvassa Jaal. Kumar julkaisi omaelämäkertateoksen Amar gaaner swaralipi. Hän kärsi sydänkohtauksen palattuaan esiintymästä Dhakasta ja kuoli eteläkalkuttalaisessa hoitokodissa syksyllä 1989. Luokka:Intialaiset laulajat Luokka:Intialaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 1989 kuolleet Luokka:Intialaiset elokuvasäveltäjät
Boulevard

Boulevard oli suomalainen yhtye, joka edusti Suomea Eurovision laulukilpailussa 1988 Pepe ja Kirsti Willbergin kappaleella ”Nauravat silmät muistetaan”. Kilpailussa Boulevard sai kolme pistettä ja jäi sijalle 20. Yhtye oli ollut mukana Euroviisuissa aiemminkin, sillä Boulevard toimi Vicky Rostin taustayhtyeenä Eurovision laulukilpailussa 1987. Boulevardin perustivat Kyösti Laihi ja Erkki Korhonen ja se esiintyi ensimmäisen kerran Hotelli Olympian ravintolassa vuonna 1983. Laihin ja Korhosen lisäksi alkuperäiskokoonpanoon kuuluivat Matti Auranen ja Tuomo Tepsa. Yhteessä on vuosien varrella soittanut lukuisia muusikoita, muun muassa Juha Lanu, Kari Vehkaluoto ja televisiokapellimestarina tunnetuksi tullut Jari Puhakka. Korhonen jätti Boulevardin vuonna 1994 perustaen Avenue 7 -yhtyeen. == Diskografia == * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Boulevard: Nauravat silmät muistetaan, Euroviisukarsintaesitys Ylen Elävässä arkistossa Luokka:Suomalaiset iskelmäyhtyeet Luokka:Suomen euroviisuedustajat Luokka:Vuoden 1988 euroviisuedustajat
Terry Butler

Terry Butler (s. 10. marraskuuta 1967 Palatka, Florida) on yhdysvaltalainen muusikko, joka tunnetaan death metal -yhtyeiden Six Feet Under, Massacre ja Death basistina. == Ura == === Death === Butler mainitaan yhtyeen Death albumissa Leprosy. Hän liittyi yhtyeeseen vasta sen jälkeen, kun albumi oli valmis. Spiritual Healing jäi ainoaksi studioalbumiksi, jolla hän soittaa yhtyeen kanssa. === Massacre === Deathista lähdön jälkeen liittyi floridalaiseen yhtyeeseen Massacre. Yhtyeen debyyttilevy From Beyond julkaistiin vuonna 1991. Seuraavana vuonna ilmestyi EP Inhuman Condition. Yhtye jäi pitkälle tauolle, kunnes vuonna 2014 se julkaisi levyn Back from Beyond. Yhteistyö ei nytkään kestänyt pitkään, vaan yhtye hajosi sisäisiin ristiriitoihin. === Six Feet Under === Butler liittyi yhtyeeseen Six Feet Under vuonna 1993. Yhtye julkaisi debyyttialbuminsa Haunted vuonna 1995. Butler julkaisi yhtyeen kanssa 11 albumia kunnes erosi siitä vuonna 2014 palatakseen Massacreen. === Obituary === Butler on soittanut yhtyeessä Obituary albumilta Inked in Blood alkaen. Tämän lisäksi hän aloitti uuden projektin nimeltä Hideous laulaja Ed Webbin ja rumpali Greg Gallin kanssa vuonna 2015. Hänen lempiyhtyeisiinsä kuuluvat mm. Thin Lizzy, Motörhead ja Slayer. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Butlerin profiili Six Feet Underin kotisivuilla Luokka:Yhdysvaltalaiset basistit Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kari Kuivalainen

Kari Ilmari Kuivalainen (s. 14. marraskuuta 1960 Helsinki) on suomalainen muusikko, säveltäjä ja sanoittaja. == Nuoruusvuodet == Ensimmäinen Kuivalaisen yhtye The Rock Hec syntyi vuonna 1974 myllypurolaisten teinipoikien innostuksesta. Yhtyeen ytimestä syntyi The Buddies vuonna 1979. The Buddiesilta ilmestyi Finnlevyn julkaisemana single, jolla oli kappaleet ”Toshin' and Turnin'” ja ”Cathy's Clowne”. The Buddies laajeni vuonna 1983 ja nimi muuttui muotoon Ya Ya. == Euroviisusävellykset == 1985 YLE järjesti avoimen sävellyskilpailun tavoitteena löytää Suomen viisuedustaja, ja Kari Kuivalainen osallistui kilpailuun sävellyksellään ”Haaveissa vainko oot mun”, jonka esittäjäksi hän valitsi Riki Sorsan. Kappale tuli toiseksi Suomen karsinnassa, mutta jäi suosituksi lauluksi. Vuonna 1986 Kuivalainen sai kutsun säveltäjäksi vuoden euroviisukarsintoihin ja syntyi kappale ”Päivä kahden ihmisen”, joka myös valittiin edustamaan Kuivalaisen itsensä tulkitsemana Suomea tuon kilpailuun Norjan Bergeniin. Laulun nimeksi kilpailuesitykseen vaihdettiin ”Never the end” ja Hectorin toimesta myös laulun kertosäkeen viimeinen säe muuttui muotoon ”Koskaan sano en- the end”. Laulu sijoittui sijalle 15. saaden 15 pistettä. == Muu tuotanto == Kuivalaisen ensimmäinen soololevy ”Tavallinen Elämä” (Euros Records) julkaistiin vuonna 1985. Levyllä oli mukana jälleen omaa tuotantoa, joista tunnetuimmaksi nousi kappale ”Yö keinui pois”. Levyn nimikkokappale ”Tavallinen elämä” osallistui myös vuoden 1985 Syksyn Sävel -kilpailuun. Kari Kuivalainen on yksi Menneisyyden Vangit yhtyeen perustajajäsenistä ja soitti rumpuja ja lauloi yhtyeessä vuosina 1991–2005. Tuona aikana ”Menkkarit” julkaisi kolme pitkäsoittolevyä, joissa oli myös Kuivalaisen sävellyksiä mukana. Sävellysten lisäksi hän teki myös tekstejä suomeksi kansainvälisiin hitteihin, kuten ”Enkeli” ( ”Everyday”/ Slade) tai ”Sain Yön” (”Love Hurts”/ Boudleaux Bryant/ Everly Brothers/ Nazareth). Kuivalainen on ollut vuodesta 2005 mukana myös Scaffolds-yhtyeessä, joka on julkaissut radiosinglen ”Sydämesi tyhjä huone”. Kuivalainen ja Arto Vilkko aloittivat musiikillisen yhteystyönsä vuonna 2005 ja se jatkuu edelleen. Duolta ilmeistyi vuonna 2011 albumi Kuuden Vuoden laulut (Kartones). Kuivalaisen kappaleita albumilla on muun muassa ”Lopullinen mies. == Tanssikengät jalkaan == Tuottaja Timo ”Tomppa” Järvisen ideasta syntyi 26. syyskuuta 2019 julkaistava levy Tanssikengät jalkaan. Levyn idea on julkaista versiot lähes kaikista Cliff Richards & The Shadowsin suomen kielellä julkaistuista kappaleista. Uuden levyn julkaisun myötä Kuivalainen lähtee taas bändikeikoille Kari Kuivalainen Combo -yhtyeen kanssa. Yhtyeessä on mukana muun muassa AP NIemi, joka teki Teddy& The Tigersin bändin kanssa Tanssikengät jalkaan jo vuonna 1977; englanninkielinen versio on nimeltään Dancin Shoes. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Suomalaiset muusikot Luokka:Suomalaiset säveltäjät Luokka:Suomalaiset sanoittajat Luokka:Suomen euroviisuedustajat Luokka:Vuoden 1986 euroviisuedustajat Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Laila Halme

Laila Sinikka Halme (o.s. Soppi; 4. maaliskuuta 1934 Jääski – 28. marraskuuta 2021 Tamperehttps://www.is.fi/viihde/art-2000008437289.html) oli suomalainen muusikko. Hän edusti Suomea Eurovision laulukilpailussa 1963 kappaleella "Muistojeni laulu". Kappale ei saanut yhtään pistettä ja jäi jaetulle viimeiselle sijalle Alankomaiden, Ruotsin ja Norjan kanssa. Hän juonsi vuoden 1987 Euro­viisu­karsinnat yhdessä Lasse Mårtensonin kanssa. Myös hänen poikansa Jussi Halme esiintyi karsinnoissa. ==Diskografia== * Unohtumattomat: iskelmiä 50- ja 60-luvulta (levyllä mukana Laila Halme, Eila Pienimäki, Wiola Talvikki ja Rauni Pekkala), Fazer Finnlevy, 1994 == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laila Halmeen muistoikirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Suomalaiset iskelmälaulajat Luokka:Suomen euroviisuedustajat Luokka:Vuoden 1963 euroviisuedustajat Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Nürnbergin lentoasema

Nürnbergin lentoasema () on kansainvälinen lentoasema Saksassa, 7 kilometriä pohjoiseen Nürnbergistä. Se on Baijerin toiseksi suurin lentoasema Münchenin lentoaseman jälkeen, Saksan 10. suurin ja Euroopan 67. suurin lentoasema. Lentoasema käsitteli vuonna 2017 yli 4 000 000 matkustajaa. == Sijainti == Lentoasema sijaitsee seitsemän kilometrin päässä Nürnbergin keskustasta. Nürnbergin U-Bahn -verkoston linjalla U2 pääsee keskustasta kentälle. ==Lentoyhtiöt ja kohteet== *Air France **HOP!in operoimana (Pariisi-Charles de Gaulle) *Air Via (Burgas, Varna) [kausittainen] *Austrian Airlines **Austrian Arrowsin operoimana (Wien) *Bulgarian Air Charter (Burgas, Varna) [kausittainen] *Condor (Antalya, Izmir [kausittainen]) *KLM **KLM Cityhopperin operoimana (Amsterdam) *Lufthansa (Frankfurt) **Contact Airin operoimana (Bryssel, Düsseldorf, München) **Eurowingsin operoimana (Düsseldorf, Frankfurt, Pariisi-Charles de Gaulle) **Lufthansa CityLinen operoimana (Berliini-Tegel, Frankfurt, Hampuri, München) *Pegasus Airlines *Scandinavian Airlines System (Kööpenhamina) *Sky Airlines (Antalya) *SunExpress (Antalya) *Swiss International Air Lines **Swiss European Air Linesin operoimana (Zürich) *Tunisair [kausittainen] *Turkish Airlines (Istanbul-Atatürk) *TUIfly (Antalya, Fuerteventura, Heraklion, Hurgada, Korfu, Kos, Las Palmas, Palma de Mallorca, Rodos, Thessaloniki) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Airport Nuremberg Luokka:Saksan lentoasemat Lentoasema
Savoonga

Savoonga on kaupunki Alaskassa, Yhdysvalloissa Saint Lawrencen saarella Beringinmerellä. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2000 väestönlaskennassa 643 (2000)U.S. Census Bureau: Savoonga city, Alaska. Savoonga kuuluu Nomen väestönlaskenta-alueeseen (Nome Census Area). Savoonga sai kaupunkioikeudet vuonna 1969. Savoonga ja saaren toinen kaupunki Gambell eivät liittyneet vuonna 1971 solmittuun Alaska Native Land Claims Settlement Act of 1971 -lakiin vaan päättivät keskenään jakaa saaren omistuksen.http://www.uark.edu/misc/jcdixon/Historic_Whaling/Villages/Savoonga.htm Savoonga on kalastajakylä, jonka asukkaista suurin osa saa elantonsa kalastamalla ja metsästämällä mursuja, hylkeitä, kalaa ja grönlanninvalaita. Savoongassa sijaitsee pieni lentoasema, jolta on lentoja Nomeen päivittäin. Suurin osa Savongan asukkaista on siperianjupikkeja, vuoden 2000 väestönlaskennassa 95,3 % asukkaista oli Amerikan alkuperäiskansoihin kuuluvia. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Savoonga, info ja linkkejä Luokka:Alaskan kaupungit
Hans-Joachim Stuck

Hans-Joachim Stuck (s. 1. tammikuuta 1951 Saksahttps://results.motorsportstats.com/drivers/hans-joachim-stuck/career) on saksalainen kilpa-ajaja. Hän on maineikkaan Hans Stuckin poika. Jo nuorena hänen isänsä opetti häntä ajamaan Nürburgringillä, jonka ansiosta hän voitti Nürburgringin 24 tunnin ajon jo 19-vuotiaana 1970. Stuck oli kahdesti kolmas. Stuck menestyi kestävyysajoissa hyvin. 1972 hän voitti Jochen Massin kanssa Span 24 tunnin ajon Belgiassa. Ajettuaan hetken Formula 2-luokkaa Marchilla, hän siirtyi Marchin F1-talliin. Kaiken kaikkiaan Stuck ajoi seitsemän kautta Formula 1:ssä, ja saavutti 81 Grand Prix'ssä 29 MM-pistettä. Hän ajoi hetken aikaa menestyksellisesti Brabhamilla, mutta talli hankki Emerson Fittipaldin kuljettajakseen, ja Stuck sai väistyä. Stuck on 194 cm pitkä, joten hän ei mahtunut kunnolla F1-auton ohjaamoon. Hän luultavasti säästyi jalkavammoilta lopettaessaan F1-uransa, päinvastoin kuin muut pitkät kuljettajat, kuten Ronnie Peterson, Clay Regazzoni ja Marc Surer. F1-uran jälkeen Stuck jatkoi kilpailemista eripuolilla maailmaa. Hän voitti Le Mansin 24 tunnin ajon kahdesti ja DTM:n mestaruuden 1990 ja 1991. Vuonna 2006 hän osallistui Grand Prix Masters -sarjaan, joka on tarkoitettu entisille F1-kuljettajille. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Saksalaiset Formula 1 -kuljettajat Luokka:Le Mansin 24 tunnin ajon voittajat Luokka:World Sportscar Championship -kuljettajat Luokka:DTM-kuljettajat Luokka:British Touring Car Championship -kuljettajat Luokka:American Le Mans Series -kuljettajat Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mirjam Novero-Laine

Mirjam Emma Novero (vuodesta 1941 Novero-Laine, 25. toukokuuta 1915 Tampere - 14\. tammikuuta 1996 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän työskenteli Tampereen Työväen Teatterissa ja Suomen Kansallisteatterissa. Hänet muistetaan myös aviomiehensä Edvin Laineen ohjaamien elokuvien Täällä Pohjantähden alla, Akseli ja Elina sekä edellä mainituista koostetun Pohjantähti-elokuvan Kivivuoren Annana. Noveron kuuluisia elokuvarooleja ovat niin ikään Siipirikko Niskavuoren Heta -elokuvassa sekä naispääosa komediassa Isäpappa ja keltanokka. Novero näytteli ainoastaan puolisonsa ohjaamissa elokuvissa. Novero kirjoitti myös pakinoita sekä kaksi lastenkirjaa. ==Taiteellinen ura== Noveron näyttelijänlahjat pantiin merkille vuonna 1939 pääosasta operetissa Preciosa. Erityistä huomiota saivat hänen miimillinen ja äänellinen lahjakkuutensa. Hän sai syksyllä 1939 pääosan raajarikkona tyttönä näytelmässä Katonrajassa. Valinta oli Kosti Elon ja Edvin Laineen. Keväällä 1938 Laine oli kiinnittänyt huomiota Noveroon, joka esiintyi iltanäyttelijänä Salon ruusussa. Katonrajassa-näytelmässä Noverolla ja Laineella oli ensimmäinen yhteinen kohtaus. Novero näytteli Laineen tytärtä. Välirauhan aikana 1940 Novero kiinnitettiin Tampereen Työväen Teatterin iltanäyttelijäksi. Novero oli vuosina 1941-1989 naimisissa ohjaaja-näyttelijä Edvin Laineen kanssa. Liitto päättyi Laineen kuolemaan. Novero ja Laine tapasivat toisensa Tampereen Työväen Teatterissa. Laine järjesti puolisolleen useita elokuva- ja teatteritöitä ja Novero sai kiinnityksen Suomen Kansallisteatteriin. Novero sai myös muutamia hieman isompia rooleja. == Yksityiselämä == Noveron ja Laineen esikoinen, Jarmo syntyi vuonna 1942. Jo seuraavana vuonna Jarmo oli avustajana näytelmässä Yrjänän emännän synti. Talvella 1944 poika joutui Helsinkiin hoidettavaksi kurkkukivun ja kuumeen takia. Samaan aikaan sattuivat suurpommitukset, ja pommisuojassa vietetyn yön jälkeen pojan tila heikkeni. Matka takaisin Tampereelle oli uuvuttava ja seuraavana iltana Jarmo Laine kuoli. Tuohon aikaan Novero asui Tampereella, kun taas hänen aviomiehensä oli muuttanut Helsinkiin. Mirjam Novero lopetti teatterityönsä Jarna-lapsen synnyttyä. Novero kuoli 14. tammikuuta 1996 pitkäaikaiseen sairauteen. Hänet on haudattu miehensä Edvin Laineen kanssa Helsingin Hietaniemeen: U9-6-16. == Filmografia == *Kultainen kynttilänjalka (1946) *Laitakaupungin laulu (1948) *Onnen-Pekka (1948) *Prinsessa Ruusunen (1949) *Isäpappa ja keltanokka (1950) *Niskavuoren Heta (1952) *Kunnioittaen (1954) *Niskavuori taistelee (1957) *Sven Tuuva (1958) *Pinsiön parooni (1962) *Pikku Suorasuu (1962) *Täällä Pohjantähden alla (1968) *Akseli ja Elina (1970) *Pohjantähti (1973) ==Kirjallista tuotantoa == * Aseisiin aviovaimot. Kirjayhtymä, Helsinki 1972 * Noita Röppänä ; kuv. Lea Honka-Rentola. Tammi 1981 * Kalle Kankkunen ; kuv. Anneli Qveflander. Tammi 1983 ==Lähteet== * Rajala, Panu: Titaanien teatteri, Tampereen Työväen Teatteri 1918 - 1964; Tampereen Työväen Teatteri Oy 1995, ISBN 952-90-6677-5 *Elonet ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 1996 kuolleet
Intimiteatteri

Intimiteatteri oli helsinkiläinen teatteri, joka perustettiin vuonna 1949. Se syntyi vastaamaan kysyntää, joka modernin teatterin ja pienten näyttämöiden puolesta oli tuolloin nousussa. Teatterin ensimmäinen oma näyttämö sijaitsi Ratakatu 9:n Insinööritalossa. Teatterin perustaja ja johtaja oli Otto Mannisen ja Anni Swanin poika Mauno Manninen. Henkilökuntaan kuului alkuun Emmi Jurkka, joka pian perusti oman teatterinsa Huoneteatteri Jurkan. Mukana olivat myös mm. näyttelijät Jussi Jurkka ja Lasse Pöysti. Intimiteatteria johtivat myöhemmin Tommi Rinne ja Matti Ranin, jonka johtajakaudella rakennettiin Itä-Pasilaan uusi Intimin näyttämö. Talousongelmien takia Intimi ja Penniteatteri yhdistyivät vuoden 1987 alusta lasten- ja nuortenteatteriohjelmistoon keskittyneeksi Teatteri Pieneksi Suomeksi, joka puolestaan liitettiin Helsingin Kaupunginteatteriin kymmenen vuotta myöhemmin. Tiloissa toimii nykyään kaupunginteatteriin kuuluva näyttämö Studio Pasila. ==Näyttelijöitä ja ohjaajia== *Saulo Haarla (1965–) *Hilkka Helinä *Helge Herala (–1961) *Mauri Jaakkola *Annikki Jaaksi (ohjaaja) (1961–) *Petri Johansson (1983–) *Maija Karhi –1965 *Seppo Kolehmainen (–1981) *Marja Korhonen (–1961) *Uula Laakso (1981–) *Aino Mantsas (–1961) *Toivo Mäkelä *Esko Nikkari (1981–) *Kurt Nuotio (1982–) *Tuula Nyman (1967–) *Ritva Oksanen (1965–1967) *Jaakko Pakkasvirta (–1961) *Eila Pehkonen (–1961) *Rose-Marie Precht (1981–) *Tom Pöysti (1981–1983) *Matti Olavi Ranin (–1981) *Leena Rapola (1983–) *Taneli Rinne (1965–) *Tommi Rinne (1965–) *Ville-Veikko Salminen (–1961) *Elina Salo (–1965) *Seela Sella (1965–) *Pehr-Olof Sirén (1961–1963) *Aimo Tepponen (1961–) *Liisa Tuomi *Yrjö Tähtelä (1961–1963) *Emma Väänänen (1961–) ==Dokumentteja== * Järkiruoaksi päättynyttä ananasta. Pekka Kyrön ja Juha Mäkelän radio-ohjelma Mauno Mannisesta. YLE/Radioteatteri 2001. ==Kirjallisuutta== * ==Aiheesta muualla== * Luokka:Helsingin entiset teatterit
Petter Jakob Bjerve

Petter Jakob Bjerve (27. syyskuuta 1913 Stjørdal – 12. tammikuuta 2004 Oslo) oli norjalainen taloustieteilijä ja työväenpuolueen poliitikko. Bjerve oli Norjan valtiovarainministeri Einar Gerhardsenin kolmannessa hallituksessa vuosina 1960–1963. Häntä edelsi Trygve Bratteli ja seurasi Andreas Cappelen. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Norsk biografisk leksikon Luokka:Norjan valtiovarainministerit Luokka:Norjalaiset taloustieteilijät Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 2004 kuolleet