EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Hawaii State Capitol

Hawaii State Capitol on Honolulussa sijaitseva hallintorakennus, jossa kokoontuvat Havaijin lainsäädäntöelimen ylä- että alahuone. Rakennustyöt aloitettiin 10. marraskuuta 1965 ja ne saatiin valmiiksi neljä vuotta myöhemmin. Kuvernööri John A. Burns vihki rakennuksen käyttöön 15. maaliskuuta 1969. Ennen hallintorakennuksen valmistumista lainsäädäntöelin kokoontui ‘Iolanin palatsissa. Rakennustyyliltään hallintorakennus edustaa ns. havaijilaista kansainvälistä tyyliä, joka lainaa huomattavasti amerikkalaisesta bauhaus -tyylistä. Se poikkeaa huomattavasti muiden osavaltioiden hallintorakennuksista, jotka ovat hakeneet mallia Yhdysvaltain kongressitalosta. Arkkitehtuurissa on haettu innoitusta havaijilaisesta luonnosta: sekä edustajainhuoneen että senaatin istuntosalit ovat muodoltaan kartioita, mikä kuvastaa tulivuoria kun taas rakennuksen ulkoseinää kiertävät pylväät ovat malliltaan kookospalmuja. Rakennusta kiertää lähes kokonaan matala vallihauta, joka symboloi Tyyntämerta. Altaassa on sitkeä leväkasvusto, joka aiheuttaa toisinaan hajuhaittoja. Osavaltio on laittanut suuria summia rahaa ongelman ratkaisemiseksi. Tällaisiksi on ehdotettu tilapioita, otsonointia ja altaan muuttamista tarokasvustoksi. Altaan leväongelmaa on myös verrattu koko Tyynen valtameren saastumiseen. Hallintorakennuksen ympäristössä on useita taideteoksia ja kunniamerkkejä: Lili‘uokalania ja isä Damienia esittävät patsaat, Liberty Bellin replika, Yhdysvaltain asevoimissa palvelleiden muistoksi palava ikuinen liekki. Myös kuvernöörin virka-asuntona toimiva Washington Place sijaitsee aivan hallintorakennuksen naapurissa. == Galleria == Tiedosto:Queen Liliuokalani Statue facing the Hawaii State Capitol (29491193725).jpg|Lili‘uokalania esittävä patsas, joka katsoo kohti hallintorakennusta. Tiedosto:Hawaii State Capitol.jpg|Hallintorakennus kuvattuna ilmasta vuonna 2006 Tiedosto:Hawaii State Capitol - Central Rotunda (5682424227).jpg|Rakennuksen rotunda sisältä päin kuvattuna Tiedosto:State Capitol During Kids Day (15895212745).jpg|Avoimet ovet lastenpäivänä vuonna 2014 == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltain osavaltioiden parlamenttitalot Luokka:National Register of Historic Places -kohteet Havaijilla Luokka:Honolulun rakennukset ja rakennelmat
The Missing Piece (Gentle Giantin albumi)

The Missing Piece on brittiläisen Gentle Giant -yhtyeen vuonna 1977 julkaistu yhdeksäs studioalbumi. Albumilla Gentle Giantin esittämä progressiivinen musiikkityyli siirtyi aiempaa kaupallisempaan suuntaan, mikä jakoi yhtyeen ihailijoiden mielipiteet. Albumi oli yhtyeen viimeinen, joka saavutti Yhdysvalloissa listasijoituksen: se ylsi Billboard 200 -listan sijalle 81. == Kappaleet == * Kaikki kappaleet kirjoittaneet Kerry Minnear, Derek Shulman ja Ray Shulman. A-puoli # # # # # B-puoli # * # # # Lähde:Gentle Giant: The Missing Piece -vinyylilevyn etiketin tiedot (Chrysalis CHR 1152), 1977. == Kokoonpano == *Derek Shulman – laulu, bassokitara, kitara *Ray Shulman – bassokitara, lyömäsoittimet, viulu, laulu *Kerry Minnear – kosketinsoittimet, laulu *Gary Green – kitarat, laulu *John Weathers – rummut, laulu Lähde: == Lähteet == Luokka:Gentle Giantin albumit Luokka:Vuoden 1977 albumit
Muskeliauto

Muskeliauto tarkoittaa Yhdysvalloissa tehtyä kaksiovista urheilullista autoa, jossa on voimakas moottori. Lisäksi korimalli on coupé ja auto on tarkoitettu tietynlaiseen ajoon. Täsmällinen määritelmä on usein keskustelun aiheena ja termiä ei käytetty ennen 1970-lukua. Muskeliauto on myös keskikokoa ja se on saatavilla kohtuullisella hinnalla. Insipiraation lähteenä termille on vuoden 1964 Pontiac GTO. 1960-luvulla muskeliautoihin viitattiin Yhdysvalloissa "superautoina". Poniautoja ei pidetä muskeliautoina ellei niissä ole malliston kärkeä olevia moottoreita ja varustelua. Kaksipaikkaiset urheiluautot kuten Chevrolet Corvette eivät ole muskeliautoja niiden korkean hinnan ja erikoisluonteen vuoksi. Painavat ja kalliit tehokkaalla moottorilla varustetut luksusautot eivät myöskään ole muskeliautoja. == Lähteet == Luokka:Autot
Jorma Väänänen

Jorma Heikki Väänänen (30. toukokuuta 1920 Muuruvesi – 7. joulukuuta 2003) oli suomalainen maanviljelijä ja osuustoimintaliikkeen vaikuttaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen. Viitattu 1.2.2023. Väänäsen vanhemmat olivat maanviljelijä Aukusti Väänänen ja emäntä, kansanedustaja, sosiaalineuvos Hilja Maria Nyberg ja puoliso vuodesta 1944 emäntä Hilkka Sofia Mustaparta. Päätoimittaja Jouko Väänänen, ministeri Marjatta Väänäsen puoliso, oli hänen veljensä. Jorma Väänänen oli maanviljelijä Paalanniemen tilalla Nilsiässä vuodesta 1944 ja tilan omistaja vuodesta 1961. Hänellä oli myös useita luottamustoimia, kuten Kuopion Osuusmeijerin hallintoneuvoston jäsenyys 1954–1964 ja johtokunnan varapuheenjohtajuus vuodesta 1965, Hankkijan Pohjois- Savon piirineuvoston jäsenyys 1968–1975, Maatalousyrittäjäin Eläkelaitoksen valtuuskunnan jäsenyys vuodesta 1969 ja Savon Voiman hallintoneuvoston jäsenyys vuodesta 1968. Maataloustuottajain Keskusliiton valtuuskuntaan Väänänen kuului 1967–1969, Suomen Salaojitusyhdistyksen hallitukseen vuodesta 1967 ja Valion hallintoneuvostoon 1966–1981, jonka varapuheenjohtaja hän oli 1967–1972 ja puheenjohtaja 1974–1981. Väänänen sai maanviljelysneuvoksen arvonimen 1979. Taiteilija Martti Könönen maalasi hänen muotokuvansa 1981.Kuka kukin on 1978, s. 1128. Viitattu 1.2.2023. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset osuustoimintaliikkeen vaikuttajat Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Maanviljelysneuvokset Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet
Jucat

Jucat Oy on suomalainen vuonna 2001 perustettu yritys, joka toimii hitsaavan ja valmistavan teollisuuden yritysten kumppanina keskittyen tuotannon tehostamiseen, automatisointiin ja erilaisiin robotisoinnin ratkaisuihin. Yrityksen pääkonttori ja tuotantotilat sijaitsevat Seinäjoella, ja sen toimitusjohtajana toimii Jukka Rintala. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Jucatin verkkosivut Luokka:Suomalaiset teollisuusyritykset Luokka:Seinäjokelaiset yritykset
Rosvopankki

Rosvopankki () on suomalainen tositapahtumiin perustuva 1990-luvun alun kriisiytyvään pankkimaailmaan sijoittuva draamasarja, jonka ovat käsikirjoittaneet Matti Kinnunen ja Mikko Reitala. Sarjan on ohjannut Matti Kinnunen, ja konseptin ja alkuperäistarinan ovat kehittäneet Matti Kinnunen, Mikko Reitala ja Mari Kinnunen. Rosvopankki-sarja yhdistää faktaa ja fiktiota. Sarjan päärooleissa nähdään Amanda Pilke (rahoitustarkastaja Salla Nurminen) ja Pekka Strang (SKOP:n Christopher Wegelius). Muissa keskeisissä rooleissa näyttelevät muun muassa Hannu-Pekka Björkman, Wanda Dubiel, Kai Vaine, Ville Tiihonen, Tuulia Eloranta ja Olli Rahkonen. Sarja on toteutettu yhteistyössä Aurora Studiosin, Finnish Impact Film Fundin (FIFF), Nelonen Median, Suomen elokuvasäätiön, Viron elokuvainstituutin ja Stellar Filmin kanssa. Sarjan kansainvälisestä jakelusta vastaa Fremantle. Sarjan on tuottanut Moskito Television, ja sitä on esitetty Elisa Viihde Viaplayssa 12. maaliskuuta 2023 alkaen. Rosvopankki ja sen käsikirjoittaja-ohjaaja Matti Kinnunen olivat Suomen ehdokkaana Nordisk Film & TV Fond -draamakilpailussa, jossa palkittiin vuoden paras pohjoismainen sarjakäsikirjoitus. == Synopsis == 1980-luvun lopulla Suomen talous käy kuumimmillaan, ja kaikki pyrkivät ottamaan oman osansa loputtomalta tuntuvasta nousukaudesta. Lainahanat aukeavat, rahaa kaupataan ja jokaisen on hetken ajan mahdollista olla rikas. Alkaa Suomen historian suuri pankkisota. Samaan aikaan Salla Nurminen (Amanda Pilke) sovittelee päähänsä tohtorinhattua kaikkien aikojen nuorimpana laitokseltaan väitelleenä superlahjakkuutena ja saa ensimmäisen työpaikkansa Pankkitarkastusvirastosta. Hän haluaa pistää ojennukseen röyhkeät liikepankit, jotka pelaavat kasinopeliään kovalla riskillä ja veronmaksajien rahoilla. Salla saa valvottavakseen SKOP:inin, rosvopankeista ahneimman, ja tutustuu pankin karismaattiseen toimitusjohtajaan Christopher Wegeliukseen (Pekka Strang). Päästyään isojen pöytien ja koko Suomea koskevien ratkaisujen ääreen, Sallan oma kunnianhimo ottaa vallan ja hän ajautuu sekä ammatilliseen että henkilökohtaiseen umpikujaan, eikä enää tiedä, kehen voi luottaa. Kulisseissa pelattava hämäräbisnes johtaa lopulta aina vallan ylimmille portaille, Suomen Pankin johtoportaaseen. == Rooleissa == == Jaksot == Kausi 1 Jakso Nimi Julkaisu Elisa Viihteessä Ikäraja 1 Jakso 1 12. maaliskuuta 2023 2 Jakso 2 3 Jakso 3 4 Jakso 4 5 Jakso 5 6 Jakso 6 7 Jakso 7 8 Jakso 8 == Lähteet == Luokka:2020-luvun suomalaiset draamasarjat Luokka:2020-luvun suomalaiset rikossarjat Luokka:Elisa Viihde -alkuperäissarjat
Renki (televisiosarja)

Renki on suomalainen kahdeksanosainen draamakomedia. Sarjan on käsikirjoittanut Leo Viirret, ohjannut Pete Riski ja tuottanut TACK Films. Sarjan päärooleissa nähdään Eero Ritala, Joonas Saartamo ja Kreeta Salminen. Sarja kertoo perinteisen miehen roolin muutoksesta. Ruuhkavuosiaan elävä epäkäytännöllinen perheenisä palkkaa kotiinsa rengin, josta tulee hänen pahin kilpailijansa. Sarja julkaistiin Elisa Viihde Viaplay -palvelussa keväällä 2023, mutta on nykyään katsottavissa Ruutu-suoratoistopalvelussa. == Lähteet == Luokka:2020-luvun suomalaiset draamakomediasarjat Luokka:Elisa Viihde -alkuperäissarjat
Pierre-Joseph Redouté

Pierre-Joseph Redouté (1759–1840) oli ranskalainen taidemaalari, joka maalasi erityisesti kasveja. Hän maalasi kasveja perinteisten kuvataulujen lisäksi myös astioiden koristekuvioiksi. Redouté oli arvostettu taidemaalari Ranskan hovissa Ludvig XVI:n ajalta aina Ludvig Filipin kaudelle saakka. Redouté syntyi Saint-Hubertin kylässä, joka kuului silloin Luxemburgin herttuakuntaan, mutta on nykyisen Belgian alueella. Redoutén isä oli taidemaalari ja Redoutén lisäksi hänen kahdesta veljestään tuli taidemaalareita. 13-vuotiaana, kun Redouté oli oppinut kotona sen, mitä pystyi, hän otti maalaustarvikkeensa ja lähti maalaamaan eri puolille Flanderin ja Alankomaiden alueita. Seuraavan vuosikymmenen Redouté vietti kiertelevän taiteilijan elämää ja opiskeli vanhojen mestaritaiteilijoiden luona, missä pystyi. Tuona aikana hän pääsikin vuodeksi harjoittelemaan ateljeehen Liègessä ja Amsterdamissa hän tutustui Alankomaiden 1700-luvun parhaimman kukkamaalarin Jan van Huysumin teoksiin. Redoutén suurimmaksi kiinnostuksen kohteeksi muodostuikin kasvien maalaaminen ja hän alkoi käydä usein Jardin des Plantesin puutarhalla. Siellä hän tapasi varakkaan Linnén oppilaan Charles Louis l'Heritier de Brutellen, joka otti nuoren Redoutén siipiensä suojaan. L'Heritier mahdollisti Redoutélle pääsyn suuren kasvitieteellisen kirjakokoelman äärelle sekä matkan Englantiin Kewiin opiskelemaan eksoottisia kasveja. Vuonna 1788 Redouté maalasi kuvat kahteen l'Heritierin tukijan kirjaan (Stirpes Novae ja Sertum Angicum) ja seuraavana vuonna Redouté nimettiin Marie Antoinetten hoviin piirtäjäksi luultavasti l'Heritierin ehdotuksesta. Ranskan vallankumouksen aikaan Redouté nimitettiin Jardin des Plantesin puutarhan ja Luonnonhistorian museon (Museum National d’Histoire Naturelle) henkilökuntaan. Silloin Redoutélle tarjoutui tilaisuus esitellä maalauksiaan kasveista, hedelmistä ja sienistä tunnetuille taiteilijoille, jotka välittivät niitä eteenpäin näyttelyihin. Vuosien 1798–1804 välillä ilmestyi tai alkoi ilmestyä monia Redoutén kuvittamia teoksia. Niitä olivat muun muassa hänen oma teoksensa Les Liliaceés, Augustin Pyramus de Candollen Plantes Grasses (aloitettu osittain jo aiemmin), André Michaux’n Histoire des Chênes de l'Amérique ja Flora Boreali-Americana sekä Étienne Pierre Ventenat’n Jardin de la Malmaison. Teokset sisälsivät yhteensä yli tuhat kuvataulua. Vuoteen 1805 mennessä Redoutésta oli tullut kuuluisuus; hän oli hyvin toimeen tuleva liikemies, jolla oli tunnettuja asiakkaita, hänellä oli yksityisasunto Louvressa, maaseutuasunto lähellä Pariisia Fleury- sous-Meudonissa ja 18000 frangin vuosipalkka Joséphine de Beauharnais'n koriste- ja kukkamaalarina Malmaisonin puutarhalla. Ruusuista tuli lopulta Redoutén erityisiä maalauskohteita. Redoutén vuosina 1817–1821 maalaamaa kokoelmaa Les Roses pidetään yleisesti hänen hienoimpana työnään ja sen kuvista tehdään vielä nykyäänkin uusia versioita. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ranskalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1759 syntyneet Luokka:Vuonna 1840 kuolleet
Maritozzo

Maritozzo on roomalainen jälkiruoka, joka koostuu pienestä leivästä ja täytteestä. Taikinassa on jauhoja, munia, hunajaa, voita ja suolaa. Suolan käyttö erottaa sen perinteisestä makeasta pullataikinasta. Leipä on leikattu kahtia ja perinteisesti täytetty runsaalla kermavaahdolla ja mahdollisesti maustettu pinjansiemenillä, viinirypäleillä ja sokeroidulla appelsiininkuorella. Se muistuttaa etäisesti kermaista laskiaispullaa. Maritozzo tulee italian kielen sanasta marito eli aviomies. Maritozzo on hellittelynimi aviomiehelle. Maritozzolla on Italiassa oma nimikkopäivänsä ”Giornata nazionale maritozzo”, jota vietetään joulukuun ensimmäisenä lauantaina. == Historia == Pullan nimen historia on tarinassa, että tuleva aviomies toi kermapullia tulevalle puolisolleen maaliskuun ensimmäisen perjantaina. Kyseinen päivä oli antiikin aikoina rakastuneiden juhlapäivä. Tavan mukaan kakussa oli sokerikoriste, jossa oli kaksi lävistettyä sydäntä. Keskiajalla työläisten leivästä tuli "Er santo Maritozzo", ainoa paaston aikana myönnetty ahneuden synti. == Lähteet == Luokka:Pullat Luokka:Italialainen keittiö
Seututie 577

Seututie 577 on Pohjois-Savon maakunnassa kulkeva seututie. Tie kulkee Kuopioon nykyisin kuuluvan Nilsiän Tiirinlahdesta Nilsiän keskustan kautta Lapinlahden kuntaan kuuluvaan Varpaisjärven kirkonkylään. Seututie alkaa Tiirinlahdesta kantatieltä 75, josta se kulkee noin viiden kilometrin matkan Nilsiän keskustajaamaan. Tie ohittaa Nilsiän keskustaajaman sen länsipuolelta ja jatkaa matkaa pohjoiseen, jossa päättyy 27 kilometrin päästä Varpaisjärvelle. Varpaisjärveltä maantie jatkuu seututienä 582. Vuoden 2021 lokakuussa Väyläviraston teettämän teiden kuntokartoituksen mukaan tien kunto on vaihteleva. Tien alku Tiirinlahdesta Nilsiään on huonokuntoinen, kulunut ja kuoppainen. Nilsiästä Varpaisjärvelle tien kunto on luokiteltu pääosin hyväksi. Seututie 577 on myös tärkeä matkailureitti Etelä-Suomesta tuleville. Tieltä on yhteys Tahkovuoren matkailukeskukseen. == Reitti ja tieyhteydet == * Tiirinlahti (kantatie 75) * Nilsiä (seututie 569 ja yhdystie 16425) * Valkeiskylä (yhdystie 5762 ja yhdystie 16425) * Tahkovuori (yhdystie 5775) * Reittiö (yhdystie 16387 ja yhdystie 16378) * Neulalampi (yhdystie 16377) * Karjalaisenmäki (yhdystie 5765) * Koskenniemi (yhdystie 16347) * Ulmansaari (seututie 576) * Varpaisjärvi (seututie 582) == Lähteet == 577 Luokka:Varpaisjärvi Luokka:Nilsiä Luokka:Lapinlahden liikenne Luokka:Kuopion liikenne
Kumina-aldehydi

Kumina-aldehydi (C10H12O) on aromaattisiin aldehydeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään hajusteissa ja orgaanisen kemian synteeseissä. Kumina-aldehydiä esiintyy monissa kasveissa. == Ominaisuudet, valmistus ja käyttö == Huoneenlämpötilassa kumina-aldehydi on väritöntä tai vaaleankellertävää nestettä, jolla on voimakas tuoksu. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin, esimerkiksi etanoliin ja dietyylieetteriin. Ainetta on muun muassa kuminan, roomankuminan, basilikan, kassiakanelin ja eukalyptuksien eteerisissä öljyissä. Kumina-aldehydiä voidaan eristää kasveista, mutta synteettisesti sitä valmistetaan hapettamalla symeeniä, kumeenin ja hiilimonoksidin Gattermann–Koch-reaktiolla tai pelkistämällä 4-isopropyylibentsoyylikloridia. Kumina-aldehydiä käytetään jonkin verran ainesosana hajusteissa, mutta tärkein käyttökohde on muiden tuoksuaineiden ja lääkeaineiden valmistus.Johannes Panten & Horst Surburg: Flavors and Fragrances, 3. Aromatic and Heterocyclic Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2016. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * PubChem: 4-Isopropylbenzaldehyde * Human Metabolome Database (HMDB): Cuminaldehyde * Food Component Database (FooDB): Cuminaldehyde * Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): 4-Isopropylbenzaldehyde * PheroBase: Floral Compound - cuminaldehyde * Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Cuminaldehyde Luokka:Aldehydit Luokka:Aromaattiset yhdisteet
Empanada

pienoiskuva|Espanjalaisia empanadoja. Empanada on perinteinen espanjalainen ja eteläamerikkalainen leivonnainen, joka on periaatteessa piirakka, joka on täytetty erilaisilla täytteillä. Empanadat ovat erittäin suosittuja Latinalaisessa Amerikassa. Empanadan valmistusprosessi alkaa piirakkaleivän valmistamisesta, joka on tehty vehnäjauhoista, vedestä, suolasta ja öljystä. Tämän jälkeen täytteet lisätään leivän sisälle ja reunat suljetaan tiiviisti. Empanadan täytteet vaihtelevat maittain ja kulttuurista toiseen, ja ne voivat sisältää erilaisia liha- ja kasvistäytteitä. Yleisimmät täytteet ovat porsaanliha, naudanliha, sienet, kana, kasvikset kuten paprika, sipuli ja tomaatti sekä juusto. Empanada paistetaan tai friteerataan, kunnes se on kultainen ja rapea. Empanadan historia juontaa juurensa Espanjaan, jossa se on tunnettu jo vuosisatoja. Sen oletettu alkuperämaa on Galicia. Ensimmäinen todettu maininta leivoksesta on vuodelta 1520, katalaaninkielisestä reseptikirjassa Libre del Coch. == Lähteet == Luokka:Piirakat Luokka:Espanjalainen keittiö
Suomen Sotahistoriallinen Seura

Suomen Sotahistoriallinen Seura on 1944 perustettu suomalainen tieteellinen seura, jonka tarkoituksena on tukea aatteellisesti ja taloudellisesti sotahistoriallista tutkimustyötä ja harrastusta. Se järjestää aihetta käsitteleviä esitelmätilaisuuksia, seminaareja ja sotahistoriallisia retkiä. Seura julkaisee lehteä ja kirjallisuutta. Seura perustettiin alkujaan Sotamuseon kannatusyhdistykseksi. Se on Tieteellisten seurain valtuuskunnan jäsen.Etusivu, Suomen Sotahistoriallinen Seura, viitattu 1.2.2023 Seuran jäsenmäärä on liki kaksinkertaistunut vuodesta 2005 vuoteen 2020Jäsenkehitys, Suomen Sotahistoriallinen Seura, viitattu 1.2.2023. Seuran järjestämässä kilpailussa palkitaan pro gradu -tutkielmia, jotka tuovat esille sotahistorian alalta uusia tutkimustuloksia ja näkökulmia. Parhaana palkitun gradun kirjoittaja saa mahdollisuuden kirjoittaa tutkielmastaan artikkelin seuran julkaisemaan Sotahistorialliseen aikakauskirjaan.Suomen Sotahistoriallisen Seuran pro gradu -kilpailu, Suomen Sotahistoriallinen Seura, viitattu 1.2.2023. Seura on julkaissut sivuillaan vuosina 1957–1986 ilmestyneen Kansa taisteli -lehden vuosikerrat. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kansa taisteli -lehti Luokka:Suomalaiset tiedeyhdistykset‎ Luokka:Sotahistoria
Aleksanteri Nevskin katedraali (Jalta)

Aleksanteri Nevskin katedraali () on Moskovan patriarkaatin Ukrainan ortodoksisen kirkon Simferopolin hiippakunnan katedraali Jaltassa Krimillä Ukrainassa. Katedraalin suunnitteli arkkitehti Platon Terebenjov, ja sisätilat suunnitteli Nikolai Krasnov. Katedraalin rakennustyöt aloitettiin vuonna 1891, ja se vihittiin käyttöön vuonna 1902 tilaisuudessa, jossa oli paikalla muun muassa Venäjän keisari Nikolai II. == Galleria == AlNevskiYaltaVxod.jpg Ялта. Собор Александра Невского.6.jpg Собор Олександра Невського (Ялта) 06.JPG Собор Александра Невского, ArmAg (3).jpg == Lähteet == Luokka:Ukrainan katedraalit Luokka:Krimin autonominen tasavalta
Kiviranta (Huittinen)

Kiviranta on kylä Huittisissa. Kylässä sijaitsee muun muassa yli 200-vuotias Kivirannan kartano. Huittisten osuusmeijeri perustettiin Kivirannassa. == Lähteet == Luokka:Huittisten kylät
Huittisten uimahalli

Huittisten uimahalli on Huittisissa sijaitseva uimahalli. Uimahalli valmistui vuonna 1969. Uimahallia laajennettiin vuonna 2013. Uimahallin yhteydessä toimii myös kuntosali. Hallissa on yhteensä viisi allasta (iso allas, lastenallas, virkistysallas, kylmäallas ja kahluuallas). == Lähteet == Uimahalli Luokka:Suomen uimahallit
Jääkiekon Valtakunnansarja 1935–1936

Kaudella 1936 Jääkiekon Valtakunnansarja järjestettiin ensimmäistä kertaa. Sarja pelattiin cup-muotoisena Helsinkiä, Lahtea, Tamperetta ja Turkua edustaneiden joukkueiden kesken. Koska kilpailuun ilmoittautui neljä joukkuetta Tampereelta ja kaksi Turusta, järjestettiin näissä kaupungeissa ensin karsinnat, joiden voittajat jatkoivat sarjan semifinaaleihin. Sarjan voittaja nostettiin SM-sarjaan. == Karsinnat == === Tampereen karsinta === === Turun karsinta === Joukkue #1 Tulos Joukkue #2 Åbo IFK 1-0 Turun Riento == Semifinaalit == Joukkue #1 Tulos Joukkue #2 Tammerfors Bollklubb 1-7 Åbo IFK Unitas 4-3 Lahden Luistelijat == Finaali == Joukkue #1 Tulos Joukkue #2 Åbo IFK 3-0 Unitas Åbo IFK nousi SM-sarjaan. == Lähteet == Luokka:Jääkiekon Suomensarja Luokka:Vuoden 1936 jääkiekko
Kostjantyn Šylo

Kostjantyn Šylo, , (11. kesäkuuta 1879 Orlovskoje, Primorjen aluepiiri – 1933 Kiova, Ukrainan SNT) oli yhteiskunnallinen ja kulttuuriaktivisti. Hänen poikansa oli arkkitehti Mykola Šylo. Šylo oli Kiovan kuvernementin opetuksen komissaari Keskus-radan aikana. Hän oli 1920-luvulla Kiovassa Ukrainan tiedeakatemian opetusosaston johtaja ja opetti Kiovan maatalousoppilaitoksessa. Šylo pidätettiin 1929, tuomittiin kuulumisesta Ukrainan vapautusliittoon (SVU), ja hän sai kolmen vuoden ehdollisen tuomion. Tuomion suoritettuaan hän toimi jonkin aikaa eläinlääketieteellisen instituutin laboratoriossa. ==Lähteet== Luokka:Ukrainalaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1879 syntyneet Luokka:Vuonna 1933 kuolleet
AP1000

AP1000 on yhdysvaltalaisen Westinghousen valmistama ydinreaktori. Se on sähköteholtaan noin 1 100 megawatin tehoinen kolmannen sukupolven painevesireaktori 60 vuoden käyttöiällä. AP1000-reaktoreita on toiminnassa neljä kappaletta Kiinassa (Sanmen 1&2 ja Haiyang 1&2)https://www.world- nuclear-news.org/Articles/Fourth-Chinese-AP1000-connected-to-grid ja kaksi Yhdysvalloissa (Vogtle 3&4) ja suunnitteilla useita, esimerkiksi kolme reaktoria Puolaanhttps://www.world-nuclear-news.org/Articles/Poland-s- government-confirms-Westinghouse-for-nucl ja yhdeksän Ukrainaanhttps://www.world-nuclear-news.org/Articles/Westinghouse-and- Energoatom-expand-plans-to-nine-A. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *AP1000 Westinghousen virallisilla sivuilla Luokka:Ydinreaktorityypit
Revontulten räppäri

Revontulten räppäri () on vuonna 2023 ensi-iltansa saanut dokumenttielokuva jonka on ohjannut Petteri Saario, hän on myös käsikirjoittanut sen yhdessä Matti Näräsen kanssa. Se kertoo taiteilijanimellä Yungmiqu esiintyvästä Mihkku Laitista, äidinkielellään pohjoissaamella räppäävästä saamelaisesta. Dokumentti esitettiin avajaiselokuvana 31. tammikuuta 2023 DocPoint- dokumenttielokuva festivaaleilla, elokuvateattereissa sen ensi-ilta on 24. maaliskuuta 2023. Revontulten räppäri -dokumenttielokuva kertoo 18-vuotiaan saamelaisen Mihkku Laitin elämästä. Hän puhuu äidinkielenään pohjoissaamea ja on kotoisin Utsjoelta. Elokuvassa Laiti käy hoitamassa poroja ja kalastamassa, kuuntelee musiikkia tietokoneellaan ja räppäämää, ja hän haluaisi jatkaa sukunsa perinteistä ammattia synnyinseudullaan, mutta toisaalta hän haluasi myös räpätä. Elokuvassa hän myös esiintyy vuonna 2021 Talent Suomi -kilpailussa, jossa hän räppäsi tekemänsä kappaleen Ruoktu (suom. ’koti’). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Saamelaiset dokumenttielokuvat Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat Luokka:Vuoden 2023 suomalaiset elokuvat
Brundtlandin II hallitus

Brundtlandin II hallitus oli Norjan hallitus 9. toukokuuta 1986 – 16. lokakuuta 1989. Se oli Työväenpuolueen muodostama vähemmistöhallitus. ==Ministerit== Pääministeri * Gro Harlem Brundtland Ulkoministeri * Knut Frydenlund 9.5.1986–26.2.1987 * Johan Jørgen Holst 26.2.1987–9.3.1987 (vt.) * Thorvald Stoltenberg 9.3.1987–16.10.1989 Ulkomaankauppa- ja merenkulkuministeri * Kurt Mosbakk 9.5.1986–13.6.1988 * Jan Balstad 13.6.1988–16.10.1989 Kalastusministeri * Bjarne Mørk-Eidem 9.5.1986–10.10.1989 Ympäristöministeri * Sissel Rønbeck Maatalousministeri * Gunhild Øyangen Sosiaaliministeri * Tove Strand Gerhardsen Puolustusministeri * Johan Jørgen Holst Liikenne- ja viestintäministeri * Kjell Borgen 9.5.1986–13.6.1988 * William Engseth 13.6.1988–16.10.1989 Valtiovarainministeri * Gunnar Berge Kirkko- ja opetusministeri * Kirsti Kolle Grøndahl 9.5.1986–13.6.1988 * Mary Kvidal 13.6.1988–16.10.1989 Kuluttaja- ja hallintoministeri * Anne-Lise Bakken 9.5.1986–13.6.1988 * Einfrid Halvorsen 13.6.1988–28.4.1989 * Oddrunn Pettersen 28.4.1989–16.10.1989 Kunta- ja työministeri * Leif Haraldseth 9.5.1986–20.2.1987 * William Engseth 20.2.1987–13.6.1988 * Kjell Borgen 13.6.1988–16.10.1989 Öljy- ja energiaministeri * Arne Øien Oikeusministeri * Helen Bøsterud Elinkeinoministeri * Finn Kristensen Kehitysapuministeri * Vesla Vetlesen 9.5.1986–13.6.1988 * Kirsti Kolle Grøndahl 13.6.1988–16.10.1989 Kulttuuri- ja tiedeministeri * Hallvard Bakke ==Lähteet== Luokka:Norjan hallitukset
Knut Frydenlund

Knut Olav Frydenlund (31. maaliskuuta 1927 Drammen – 26. helmikuuta 1987 Oslo) oli norjalainen diplomaatti ja Työväenpuolueen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1969–1987 ja toimi Norjan ulkoministerinä 1973–1981 sekä 1986–1987. Hän oli koulutukseltaan juristi. Frydenlund on haudattu Oslon Vestre gravlund -hautausmaalle. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Knut Frydenlund Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjan ulkoministerit Luokka:Norjalaiset diplomaatit Luokka:Norjalaiset juristit Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 1987 kuolleet
Rönnells antikvariat

Rönnells antikvariat on Tukholmassa Trygghusetissa osoitteessa Birger Jarlsgatan 32 toimiva kirja-antikvariaatti, joka on perustettu vuonna 1929. Se on valikoimaltaan Ruotsin suurin. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Rönnellsin verkkosivut Luokka:Kirjakaupat Luokka:Tukholma Luokka:Ruotsalaiset yritykset
Kuipers

Kuipers on muun muassa seuraavien alankomaalaisten henkilöiden sukunimi: * André Kuipers (s. 1958), lääkäri ja avaruuslentäjä * Benno Kuipers (s. 1974), uimari * Björn Kuipers (s. 1973), jalkapalloerotuomari * Dennis Kuipers (s. 1985), ralliautoilija * Frits Kuipers (1899–1943), jalkapalloilija ja olympiamitalisti * Michel Kuipers (s. 1974), jalkapallomaalivahti * René Kuipers (s. 1960), ralliautoilija.
Arnaud De Lie

Arnaud De Lie (s. 16. maaliskuuta 2002 Libramont, Luxembourgin provinssi, Belgia) on belgialainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Lotto-Soudal-joukkueessa vuonna 2022 ja edustaa edelleen samaa tallia, nimeltään nyt Lotto. == Saavutuksia == Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives ;2019 :Maantieajon nuorten Belgian-mestaruus ;2020 :EM-kilpailut, nuorten maantieajossa pronssia :La Philippe Gilbert juniors, kokonais- ja mäkikirikilpailun sekä 1. etapin voitto ;2021 :Tour Alsace, pistekilpailun sekä 2. ja 5. etapin voitto :Tour of South Bohemia, kokonais- ja pistekilpailun, nuorten kilpailun sekä 2. etapin voitto :Circuit des Ardennes International, 2. etapin voitto ;2022 :Trofeo Playa de Palma, voitto :Grote Prijs Jean-Pierre Monseré, voitto :Nokere Koerse, kolmas :Volta Limburg Classic, voitto :Marcel Kint Classic, voitto :Heylen Vastgoed Heistse Pijl, voitto :Ronde van Limburg, voitto :Tour de Wallonie, 3. etapin voitto :Schaal Sels, voitto :Egmont Cycling Race, voitto :Bretagne Classic - Ouest-France, neljäs ;2023 :Clàssica Comunitat Valenciana, voitto :Etoile de Bessèges, pistekilpailun sekä 1. ja 3. etapin voitto :Clásica de Almería, toinen :Omloop Het Nieuwsblad, toinen :Dwars door Vlaanderen, kuudes :Grand Prix du Morbihan, voitto :Tro-Bro Léon, toinen :Tour de Wallonie, 2. etapin voitto :La Polynormande, voitto :Tour of Leuven, voitto :Benelux Tour, pistekilpailun ja nuorten kilpailun voitto :Grand Prix Cycliste de Québec, voitto :EM-kilpailut, maantieajossa neljäs :Circuit Franco-Belge, voitto :Lotto Famenne Ardenne Classic, voitto :Paris–Bourges, toinen ;2024 :Lotto Famenne Ardenne Classic, voitto :Grand Prix du Morbihan, kolmas :Tro-Bro Léon, voitto :Circuit de Wallonie, voitto :Maantieajon Belgian-mestaruus :Ranskan ympäriajo, 3. ja 8. etapilla kolmas :Tanskan ympäriajo, kokonaiskilpailun ja nuorten kilpailun voitto :Bretagne Classic Ouest–France, neljäs :Benelux Tour, 5. etapin voitto :Binche–Chimay–Binche, voitto ;2025 :Etoile de Bessèges, 3. etapin voitto == Lähteet == Luokka:Belgialaiset maantiepyöräilijät Luokka:Vuonna 2002 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nikolainkulma

Nikolainkulma on Jyväskylän keskustassa Asemakatu 6:ssa sijaitseva 1899 valmistunut puurakennus, joka toimii tällä hetkellä toimistoluonteisessa käytössä. Talossa toimii myös juhla- ja tapahtumatila. Vaaleanpunainen kulmatornillinen kiinteistö on yksi harvoista kaupungin keskustassa säilyneistä puurakennuksista. Rakennuksen omistaa Ellen ja Artturi Nyyssösen säätiö, joka rahoittaa talon vuokratuotoilla Jyväskylän yliopiston väitöskirjatutkimusta. == Tilat == === Nikolainsali === Salin kapasiteetti on pöytäpaikoilla 90 ja konserteissa 120 henkeä. Salin sisustusarkkitehtuuri runsaine yksityiskohtineen on 1800-luvulta. === Vihreä salonki === Vihreä salonki on vihreäsävyinen 30 hengen tila. === Jääkärikabinetti === Jääkärikabinetti on saanut nimensä 1916 kabinetissa tapahtuneesta kolmen jääkärin pidätyksestä, jossa tsaarin poliisi pidätti kolme jääkäriä, Aarne Sihvon, Ilmari Relanderin ja Juho Heiskasen. Relanderilla ja Heiskasella oli mukanaan räjähteitä, joilla oli tarkoitus sabotoida sotalaivoja Etelä-Suomen satamissa.Tilaan mahtuu 10–16 henkeä. == Historia == === Hotelli 1899–1959 === Ravintoloitsija Nikolai Wahlgren oli muuttanut 1894 Jyväskylään. Hän rakennutti hotelli-ravintolarakennuksen vuonna 1899 valtakunnallisten laulujuhlien pitopaikaksi. Hotelli Wahlgren oli 1900-luvun alussa Jyväskylän seuraelämän keskus. Jyväskylän kaupunki osti hotellin 1919, jolloin hotelli ristittiin Kaupunginhotelliksi. Rakennuksen kivijalassa on toiminut herrain vaatetusliike, herkku- ja hedelmäpuoti, hammaslääkärin ja eläinlääkärin vastaanotot, rautatieläisten kauppa ja ajuriliike. Talon kuuluisin vuokralainen oli Alvar Aalto, jonka ensimmäinen toimisto, Arkkitehtuuri- ja monumentalitaiteen toimisto Alvar Aalto, toimi rakennuksessa syksystä 1923 kevääseen 1924. Alvar Aalto asui samalla tässä rakennuksessa yhdessä apulaisensa Teuvo Takalan kanssa. Sota-aikana rakennuksessa toimi 30. sotasairaalaa. === Virastotalo 1960–1999 === Kaupunginhotelli lopetti toimintansa syksyllä 1959. Tiloihin muutti 1960 vuoden alussa perustetun Keski-Suomen läänin lääninhallitus. Jyväskylän kaupungin kouluvirasto muutti tiloihin 1972. == Aiheesta muualla == * == Lähteet == Luokka:Jyväskylän rakennukset ja rakennelmat Luokka:1890-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat Luokka:Alvar Aalto Luokka:Keski-Suomen lääni
RaceWKND

Vuodesta 2018 lähtien SM-sarja on ollut nimeltään RaceWKND. RaceWKND on avoin sarja, joka noudattaa UIM:n (Union Internationale Motonautique) sääntöjä. Sarjaa ajetaan neljässä luokassa ilman sukupuolierottelua: F4, GT30, GT15 ja GT10. TapahtumaTV Eveo näyttää kaikki kilpailut suorina YouTubessa ja koosteet kanavapaikalla 17. == Passion for Powerboat Racing == Kilpaveneily on koko perheen harrastus, jonka voi aloittaa jo 7-vuotiaana, yläikarajaa ei lajissa ole. Suomessa kilpaveneily jatkaa kasvuaan, varsinkin nuoria innostuneita kuljettajia saadaan lajin pariin vuosittain. RaceWKND järjestää vuosittain 3-5 osakilpailua, SM-mitalit jaetaan vuosittain Suomen Purjehdus ja Veneily Ry:n toimesta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * https://www.racewknd.fi Luokka:Moottoriveneurheilu Luokka:Suomen moottoriurheilukilpailut
Remilly-Aillicourt

Remilly-Aillicourt on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee Maas-joen varrella, noin kahdeksan kilometriä Sedanin kaupungista kaakkoon. pienoiskuva|vasen|Château de Remilly-Aillicourt Château de Remilly-Aillicourt on rakennettu sedanilaiselle tekstiilitehtailijalle vuonna 1774. Ulkoasultaan linna edustaa Ludvig XV:n tyyliä. Linnaan kuuluu kahden hehtaarin laajuinen ranskalainen puutarha. Saint-Rémin kirkko kunnan keskustassa on peräisin 1500-luvulta. Se on seudulle tyypillinen linnoitettu kirkko. Sekä linna että kirkko kuuluvat historiallisten monumenttien luetteloon. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ardennesin kunnat
Naisten F-liigan kausi 2022–2023

Naisten F-liiga kausi 2022–2023 oli järjestyksessään 35. F-liigan kausi. F-liigan runkosarja alkoi 17. syyskuuta 2022 ja F-Liiga kausi päättyi 8. huhtikuuta 2023 pelattuun finaaliin. Hallitsevana mestarina kauteen lähti TPS. Kausi oli viimeinen, jolla pelattiin A- ja B-liiga. Kaudella 2023–2024 pelataan yhdessä 12 joukkueen lohkossa . TPS voitti Kauden aikana kaikki pelit runkosarjassa ja pudotuspeleissä. TPS voitti kauden päätteeksi seurahistoriansa toisen Suomen-mestaruuden, Classic saavutti seurahistorian kuudennen hopean ja EräViikingit seurahistorian kolmannen pronssin. == Joukkueet 2022–2023 == Lohko A Joukkue Kunta Kotihalli Perustettu Päävalmentaja TPS Turku Kupittaan palloiluhalli 1995 Aki Vilander FBC Loisto Turku SB-Areena 1995 Matti Pienihäkkinen PSS Porvoo Aurorahalli 2003 Jukka Kouvalainen EräViikingit Helsinki Mosahalli 2016 Raine Laine Classic Tampere Ideapark Bläk Boks 1990 Juuso Koskinen Koovee Tampere Kauppi Sports Center 1996 Joel Heine SB-Pro Nurmijärvi Arkadia Halli, Klaukkala 1996 Sami Saarikoski SSRA Oulu Kastellin monitoimitalo 2002 Seppo Pulkkinen Lohko B Joukkue Kunta Kotihalli Perustettu Päävalmentaja SaiPa Lappeenranta Lappeenrannan urheilutalo 2020 Toni Soikkeli Helsinki United Helsinki Stars Arena 2020 Roni Kiviharju Jokerit Helsinki Lehto Areena 2013 Joni Toivola O2-Jyväskylä Jyväskylä Palokan koulukeskus 2001 Jaakko Saavalainen Welhot Kuopio Kuopio-halli 1997 Simo Leppänen ÅIF Sipoo Ingman Areena, Söderkulla 1995 Jussi Heikkinen Pirkat Pirkkala Pirkkalan vapaa-aikakeskus Jukka Myllymäki Blue Fox Uusikaarlepyy Tähtihalli 1989 Andreas Nyby == Runkosarja == === NLA === === NLB === == Pudotuspelit == === Pudotuspelikarsinta === \---- \---- === Puolivälierät === \---- \---- \---- \---- === Välierät === \---- \---- ===Pronssiottelu=== \---- ===Finaalit=== \---- === F-Liigakarsinnat === \---- == Lähteet == Luokka:Salibandyliigan kaudet F-liiga naiset 2023 F-liiga naiset 2023
Jääkiekon Valtakunnansarja 1938–1939

Kaudella 1939 Jääkiekon Valtakunnansarja pelattiin kolmessa ryhmässä neljäntoista joukkueen kesken. Helsinki-ryhmän paras jatkoi suoraan loppusarjaan. Varsinais-Suomen ryhmän voittaja pelasi pääsystä loppusarjaan Loimaan Palloilijoita vastaan ja Häme-ryhmän voittaja Hämeenlinnan Tarmo II:sta vastaan. == Valtakunnansarja == === Helsinki-ryhmä === Helsinki-ryhmä jaettiin edelleen kahteen ryhmään, joiden voittajat pelasivat keskenään pääsystä loppusarjaan. ==== Ryhmä 1 ==== ==== Ryhmä 2 ==== Helsingin ryhmässä jatkoon pääsystä pelasivat Karhu-Kissat ja Toverit, koska KIF:n edustusjoukkue pelasi jo SM-sarjassa, eikä KIF II:lla siis ollut mahdollisuutta sarjanousuun. === Varsinais-Suomi ryhmä === Ryhmän voittaja TPS pelasi Loimaan Palloilijoita vastaan pääsystä loppusarjaan: === Häme-ryhmä === Ryhmän voittaja pelasi Hämeenlinnan Tarmo II:sta vastaan pääsystä loppusarjaan. TBK voitti ottelun. == Loppusarja == TPS nousi SM-sarjaan seuraavaksi kaudeksi. == Lähteet == Luokka:Jääkiekon Suomensarja Luokka:Vuoden 1939 jääkiekko
Jan van Huysum

Jan van Huysum (1682–1749) oli alankomaalainen taiteilija. Hänen isänsä Justus van Huysum oli myös taiteilija, ja myös Janin kolmesta veljestä Justuksesta, Jacobista ja Michielistä tuli taiteilijoita. Janin isä Justus van Huysum maalasi runsaasti suuria kukka-aiheisia teoksia. Teokset olivat usein osia hänen tukijoittensa koteihin suunniteltuihin suurempiin koristekokonaisuuksiin. Lisäksi Justus oli ilmeisesti aktiivinen taideteosten välittäjä. Jan saikin siis jo nuorena isältään oppia kukkateoksista. Jan van Huysum avioitui vuonna 1704 Elisabeth Takensin kanssa. Kaksi vuotta myöhemmin aviopari muutti yhteiseen kotiin Leidsegrachtiin Elisabethin sukulaisiltaan perimäänsä asuntoon. Pariskunta sai kaksitoista lasta, mutta vain kolme heistä eli vanhempiaan pidemmälle. Jan van Huysum nousi nopeasti aikansa johtavan asetelmamaalarin maineeseen. Huutokauppatietojen mukaan van Huysumin töitä myytiin jo hänen elinaikanaan 1450 guldenin hintaan, ja van Huysumin tukijoina oli useita korkea-arvoisia henkilöitä, kuten Orléansin herttua, Puolan ja Preussin kuninkaat, Saksin vaaliruhtinas sekä Robert Walpole. Myös useat van Huysumin aikalaiset kehuivat ja ylistivät häntä, ja hän oli kuollessaan varsin varakas mies. == Tekniikat, tyyli ja työt == Jan van Huysum piti maalaustekniikkansa tarkasti salaisina. Hän ei päästänyt ketään, ei edes omia veljiään, työhuoneeseensa, jotta he eivät näkisi, miten hän puhdistaa ja sekoittaa värejään. Van Huysumilla oli kuitenkin muutamia oppilaita, joista yksi oli Margaretha Haverman. Yleisesti kuitenkin kerrotaan, että Havermanin työt saivat van Huysumin nopeasti kateelliseksi ja Haverman joutui lähtemään pois. Van Huysum halusi myös tarkkailla kukkia elävinä, joten hän vietti osan kesistään aina Haarlemissa paikassa, joka on nykyisin puutarhakeskus. Van Huysum myös luultavasti maalasi osia töistään ulkona, mikä voi selittää sen, että jotkin hänen töistään on päivätty kahdelle eri päivälle. Toisin kuin monet muut alankomaalaiset asetelmamaalarit, van Huysum teki myös paljon piirroksia. Ne olivat yleensä piirroksia hänen kokonaisista kukkamaalauksistaan, mutta joskus vain piirroksia joistain yksittäisistä kukista. Piirrosten ja kukkamaalausten lisäksi van Huysum maalasi useita maisematauluja. == Seuraajat == Van Huysumin haluttomuus opettaa tekniikoitaan muille ei kuitenkaan estänyt hänen töittensä ja tyylinsä vaikutusta myöhempiin taiteilijoihin. Van Huysumin tyylillisesti merkittävimpiä seuraajia ovat muun muassa Jan van Os ja hänen poikansa Georgius Jacobus Johannes van Os, Wybrand Hendriks sekä veljekset Gerard ja John Flaxman. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Alankomaalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1682 syntyneet Luokka:Vuonna 1749 kuolleet
BMW Projekt V

BMW Projekt V oli BMW:n tytäryhtiö EZS:ssä kehitetty toisen maailmansodan aikainen raskas suihkuhävittäjälentokone, jonka tarkoituksena oli demonstroida ja toimia mainoskampanjana BMW:n valmistamalle BMW 018 turbojetille. == Suunnittelu ja kehitys == Vuoden 1943 paikkeilla oli käynyt ilmi, ettei Saksan sotateollisuus kyennyt enää valmistamaan lentolaivueittain raskaita pommikoneita, joten oltiin lentoteollisuuden osalta keskitytty pienempien ja kevyempien lentokonemallien kehittämiseen ja valmistamiseen. Tämän myötä päätyivät myös pitkään kehitteillä olleet raskaat moottorivaihtoehdot pois lentokonevalmistajien suunnittelupöydiltä. Kiinnittääkseen jälleen lentokonevalmistajien huomion ja kasvattaakseen kysyntää, päätti pääsääntöisesti moottoreita valmistava BMW luoda muutamia hävittäjä- ja pommikonemalleja mainoskampanjana esitelläkseen BMW:n valmistamien moottorien kelpoisuutta kyseisiin lentokonetyyppeihin. Yksi näistä hävittäjäkonemalleista oli BMW Projekt V, jonka suunnittelutöistä oli vastuussa BMW:n tytäryhtiö EZS:ssä työskentelevä diplomi-insinööri Huber. Projektin tarkoituksena oli suunnitella 65% pienennetty hävittäjäversio aikaisemmin suunnitellusta BMW Strahlbomber II pommikoneesta, ja työt saatiin valmiiksi esittelemistä varten vuoden 1944 marraskuun 3. päivään mennessä. Muodoltaan kone oli lentävä siipi, jonka voimanlähteenä toimi yksittäinen rungon takaosaan asennettu BMW 018 turbojetti. Siipien nuolikulma etureunasta oli rungosta lähtien 35° taittuen pian jyrkempään 55° kulmaan ja jättöreunasta kulma oli 20°. Rungon rakennusmateriaalina oli tarkoituksena käyttää kevytmetallia ja siivissä puuta sekä vaneria. Aseistuksena olisi toiminut neljä 55 mm Rheinmetall-Borsig Mk 112/55 tykkiä, joilla olisi ollut mahdollista katkaista raskaimpienkin pommikoneiden siipi vain yhdellä osumalla. Koneessa oli myös paineistettu ohjaamo sekä kolmipyöräteline == Tekniset tiedot == == Katso myös == * Luettelo saksalaisista lentokoneprojekteista, 1939–1945 * BMW Projekt I * BMW Schnellbomber I == Lähteet == Luokka:Saksalaiset lentokoneprojektit, 1939–1945 Luokka:Saksalaiset hävittäjälentokoneet
Trygghuset

Trygghuset on Tukholman Östermalmilla osoitteessa Birger Jarlsgatan 32 sijaitseva jugendrakennus, jonka suunnitteli Erik Lallerstedt ja joka valmistui vuonna 1910 vakuutusyhtiö Tryggille. Talossa toimii Ruotsin suurin kirja-antikvariaatti Rönnells antikvariat. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Tukholman rakennukset ja rakennelmat Luokka:Östermalm Luokka:Jugend
Pickala Golf

Pickala Golf on Suomen suurin golfkeskus kolmella erilaisella kahdeksantoista reiän kentällä. Golfkeskus sijaitsee Uudellamaalla Siuntion Störsvikissä noin 40 kilometriä Helsingistä länteen. Pickala Golfin päärakennus sijaitsee samalla paikalla, jossa entinen Störsvikin kartano on sijainnut. Golfkeskuksen palveluihin kuuluu muun muassa golfopetusta, ravintola, Caddiemaster saunoineen, sekä Pro Shop -kauppa. Vuonna 2022 Yle Västnyland kertoi, että alueelle on suunniteltu hotellia ja sataa uutta asuinrakennusta. == Lähteet == Luokka:Suomen golfkentät Luokka:Siuntion rakennukset ja rakennelmat
RiseUp4Rojava

Rise up for Rojava, tyyliteltynä RiseUp4Rojava (suom. Nouskaa Rojavan puolesta), on vuonna 2019 perustettu kansainvälinen verkosto, joka pyrkii puolustamaan Rojavan eli Syyrian Kurdistanin vallankumousta sekä vastustamaan Turkin hyökkäyksiä Kurdistaniin. RiseUp4Rojavan toiminta koostuu muun muassa mielenosoituksista, kansalaistottelemattomuudesta ja informaation levittämisestä. RiseUp4Rojava vastustaa fasismia ja tukee Rojavan väestön itsemääräämisoikeutta, naisten vapautusta ja demokratiaa. RiseUp4Rojavan nimellä toimivia ja sitä tukevia organisaatioita on lukuisissa maissa. Kampanjan nimellä on järjestetty laajoja mielenosoituksia muun muassa Turkin hyökättyä Pohjois-Syyriaan vuonna 2019. Ruotsalainen Rojavakommittéerna nousi uutisiin vuoden 2023 tammikuussa ripustettuaan Turkin presidentti Recep Tayyip Erdoğania esittävän nuken roikkumaan jaloistaan Tukholman kaupungintalon edustalla. Nuken roikottamisen jaloistaan oli tarkoitus muistuttaa jaloista roikottaen hirtetyn italialaisen fasistijohtaja Benito Mussolinin kuolintapaa. Suomessa kampanja toimii RiseUp4Rojava Finland -nimellä. Kampanjan suomalainen paikallisryhmä on järjestänyt Suomessa mielenosoituksia muun muassa vastustaakseen aseiden ja puolustustarvikkeiden vientiä Suomesta Turkkiin. Vuoden 2023 huhtikuussa RiseUp4Rojava Finland järjesti mielenosoituksen Helsinki-Vantaan lentokentällä, hetkellisesti estäen kulun Turkish Airlinesin lähtöselvitykseen. == Lähteet == Luokka:Kurdistan
Ljungbon parantola

Ljungbon parantola () oli tuberkuloosiparantola Hangossa, Uudellamaalla. Parantola toimi vuosina 1913–1937. == Historia ja arkkitehtuuri == Ljungbon parantola perustettiin vuonna 1913 yksityiseksi tuberkuloosiparantolaksi Viva Lagerborgin toimesta. Lagerborg työskenteli Ljungbon lisäksi lääkärinä myös Högsandin lastenparantolassa. Ljungbon parantolan ovet aukesivat vuonna 1914 ja parantolassa oli tuolloin 19 potilaspaikkaa. Kuitenkin jo vuonna 1916 parantola jouduttiin sulkemaan johtuen ensimmäisestä maailmansodasta. Parantola avattiin kuitenkin uudelleen vuonna 1918, jolloin siellä hoidettiin muun muassa saksalaisia sotilaita Diakonissalaitoksen toiveesta. Ljungbon parantola suljettiin jälleen 1920, jonka jälkeen paikalla toimi vuoteen 1927 metodisti-lastenkoti. 1927 Hangon kaupunki osti rakennukset parantolakäyttöön. === Päärakennus === Ljungbon parantolan päärakennus, Villa Ljungbo, rakennettiin vuosien 1910–1913 välillä. Huvilan on suunnitellut arkkitehti Signe Lagerborg-Stenius ja se sijaitsee hieman Hangon keskustan ulkopuolella. Rakennuksessa on yhteensä 17 huonetta. Hangon kaupunki myi pitkään autiona olleen ja purku-uhan alaisen Villa Ljungbon Anna Wichmannille, joka alkoi vuonna 2020 remontoida rakennuksesta yksityisasuntoa. Nykyisin rakennus toimii siis yksityisenä kotina. == Lähteet == Luokka:Parantolat Luokka:Hangon rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen sairaalat
Helsingin Kutomo ja Kravatti

Helsingin Kutomo ja Kravatti Oy (HKK) oli Helsingissä vuosina 1926–1975 toiminut tekstiilialan teollisuusyritys. Se toimi vuodesta 1929 lähtien Vallilan Elimäenkatu 9:ään valmistuneessa, Aarne Sarvelan suunnittelemassa kuusikerroksisessa kivirakennuksessa, jota 1930-luvun lopulla laajennettiin yli kaksinkertaiseksi Elimäenkadun varrella. Tuotantoa oli myös Mikkelissä ja Pieksämäellä tytäryhtiön Pirtama Oy:n kautta. Yrityksen perustaja oli Juho Mattinen, joka sai teollisuusneuvoksen arvon 1948. Hän oli yhtiön toimitusjohtajana sekä johtokunnan puheenjohtajana 1950-luvun alkupuolelle saakka. Vuonna 1948 Helsingin Kutomo ja Kravatti Oy:n palveluksessa oli 400 henkilöä ja toimintamuotoina sukka- ja trikootehdas, villatavarakutomo, solmiotehdas ja tekstiilivärien valmistus.BiografiaSampo : Juho Mattinen Viitattu 2.2.2023.Teollisuusneuvos Juho Mattinen 60-vuotias , Karjalan Heimo N:o 8-9/1951, sivu 87. Viitattu 2.2.2023.Kuvat: Kravattitehdas herätettiin henkiin ja sen historia kuvitettiin uudestaan, Helsingin Uutiset 30.1.2020. Viitattu 2.2.2023. 1960-luvun alussa HKK:n tuotanto laajeni Mikkeliin ja 1970-luvun alussa Pieksämäelle; näiden tehtaiden toimintaa jatkoi myöhemmin HKK:n tytäryhtiö Pirtama Oy, joka oli noin 280 hengen työvoimallaan Pieksämäen suurin työnantaja, kunnes ajautui konkurssiin 1975. Tekstiiliteollisuuttaan nopeasti laajentanut Lassila & Tikanoja osti 1960-luvulla HKK:n osake- enemmistön vähin erin itselleen, mutta lopetti yrityksen toiminnan 1974. HKK:n rakennukset osti 1960-luvun alussa Yrjö Jahnssonin säätiö, joka tekstiiliteollisuuden loputtua 1970-luvun puolivälissä uudisti ja laajensi kiinteistöä kahdella Henrik Wartiaisen piirtämällä uudisrakennuksella, toinen Elimäenkatu 9:n sisäpihalle ja toinen Elimäenkatu 15:een. Niissä toimi sittemmin Tele. Pohjoismainen kiinteistösijoitusyhtiö Areim kunnostutti rakennukset 2020-luvun taitteessa Kravattitehdas-nimiseksi toimistokiinteistöksi. ==Lähteet== Luokka:Entiset suomalaiset vaatetusalan yritykset Luokka:Entiset suomalaiset teollisuusyritykset Luokka:Vallila
Ingmar Finskas

Ingmar Gottfried Finskas (21. helmikuuta 1925 Jepua – 29. tammikuuta 2001) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen. Viitattu 2.2.2023. Finskasin vanhemmat olivat maanviljelijä Anders Wilhelm Finskas ja emäntä Anna-Sofia Måtar ja puoliso vuodesta 1949 farmaseutti Toini Vilhelmina Kankaanperä. Finskas tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta lyseosta 1943 ja valmistui agronomiksi Helsingin yliopistosta 1951. Hän oli Maanviljelijäin Maitokeskus Oy:n Helsingin meijerin teknillinen johtaja 1947–1951, Varsinais- Suomen osuusmeijeriliiton teknillinen konsulentti 1952, Someron Osuusmeijerin vt. isännöitsijä 1952, Valion Äänekosken meijerin isännöitsijä 1953–1954, Valion Vaasan konttorin johtaja 1954–1974, Valion Keski-Suomen konttorin johtaja 1975–1984 ja projektijohtaja Valion pääkonttorissa 1985–1986. Finskasilla oli myös useita luottamustoimia. Maanviljelysneuvoksen arvonimen hän sai 1979. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Maanviljelysneuvokset Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet