EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Minnie Heininen

Minnie Heininen (s. 6. marraskuuta 2001 Vantaa) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan maalivahti. Heininen on edustanut Naisten Salibandyliigassa eli nykyisessä F-liigassa turkulaista FBC Loistoa kaudesta 2019–2020 alkaen. Hän on pelannut liigassa kolmen kauden aikana 58 runkosarjaottelua ja kymmenen pudotuspeliä. Heinisen kasvattajaseura on Turun Palloseura. Hän siirtyi C-juniori-ikäisenä FBC Loistoon. Heininen voitti alle 19-vuotiaiden maailmanmestaruuden vuonna 2021. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset salibandymaalivahdit Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Maija Väätäjä

Maija Väätäjä (s. 8. maaliskuuta 2001 Turku) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan hyökkääjä. Väätäjä on edustanut Naisten Salibandyliigassa eli nykyisessä F-liigassa turkulaista FBC Loistoa kaudesta 2019–2020 alkaen. Hän on pelannut liigassa kolmen kauden aikana 64 runkosarjaottelua, joissa hän on tehnyt 19 maalia ja antanut 23 maalisyöttöä, sekä yhdeksän pudotuspeliä, joissa hän on tehnyt kolme maalia ja saanut yhden syöttöpisteen. Väätäjä on FBC Loiston oma kasvatti. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset salibandyn pelaajat Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Henrika Maikola

Henrika Maikola (s. 17. helmikuuta 2003 Uusikaupunki) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan puolustaja. Maikola on edustanut Naisten Salibandyliigassa eli nykyisessä F-liigassa turkulaista FBC Loistoa kaudesta 2019–2020 alkaen. Hän on pelannut liigassa kolmen kauden aikana 49 runkosarjaottelua, joissa hän on tehnyt 12 maalia ja antanut 20 maalisyöttöä, sekä yhdeksän pudotuspeliä, joissa hän on tehnyt yhden maalin ja saanut kaksi syöttöpistettä. Maikolan kasvattajaseura on Kalannin Pallo -65. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset salibandyn pelaajat Luokka:Vuonna 2003 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Katja Kean

Katja Kean, tunnettu myös nimellä Katja K, syntyjään Sussi La Cour Jacobsen (s. 7. helmikuuta 1968) on tanskalainen yrittäjä, näyttelijä ja julkisuuden henkilö. Vuosina 1996-2000 hän esiintyi lukuisissa aikuisviihde-elokuvissa. Liikkeenjohtoa Kean on opiskellut Roskilden yliopistossa. Keanilla oli oma nimikkoalusvaatemallistonsa, mutta hänen yrityksensä ajautui konkurssiin vuonna 2013. == Viitteet == == Lisää aiheesta == * Katja Kean (iafd) Luokka:Tanskalaiset pornonäyttelijät Luokka:Julkisuuden henkilöt Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kilpi ja miekka

Kilpi ja miekka () on neuvostoliittolainen neliosainen minisarja jonka ohjasi Vladimir Basov. Se on kuvattu Neuvostoliitossa, Puolassa ja Itä-Saksassa. Sarjan ensimmäinen osa esitettiin Neuvostoliiton televisiossa 19. elokuuta 1968. Sarja sivuaa huippuvakoojan Juri Drozdovin elämää. Vladimir Putinin kerrotaan 15-vuotiaana sarjan ensimmäisen osan nähtyään päättäneen alkaa vakoojaksi. == Juoni == Sarjassa neuvostoliittolainen tiedustelu-upseeri Aleksandr Belov (Stanislav Ljubšin) matkustaa natsi-Saksaan, jossa hän soluttautuu Saksan armeijaan nimellä Johann Weiss. Belov saa armeijassa vastuullisia tehtäviä, hänen palvelustoverinsa ja esimiehensä kunnioittavat häntä, minkä ansiosta hän ylenee urallaan. Samaan aikaan hän kuitenkin toimittaa käsiinsä saamiaan tärkeitä tietoja Neuvostoliittoon. Vuonna 1944 mennessä hän oli saavuttanut korkean aseman Abwehrissa. Hänestä tulee SS:n Hauptsturmführer ja siirretään Berliiniin, jossa hän aloittaa Sicherheitsdienstissa, SS:n tiedusteluorganisaatiossa. Siellä hän pääsee käsiksi erittäin tärkeisiin tietoihin, joilla on vaikutusta sodan lopputulokseen. == Näyttelijät == Lähde: == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Neuvostoliittolaiset televisiosarjat Luokka:Toimintasarjat Luokka:1960-luvun televisiosarjat
Lola Mora

Dolores Candelaria Mora Vega de Hernandéz, taiteilijanimeltään Lola Mora, (17. marraskuuta 1866 - 7. kesäkuuta 1936) oli argentiinalainen kuvanveistäjä. Mora oli Argentiinan ensimmäinen naispuolinen kuvanveistäjä. http://www.welcomeargentina.com/personas-y-personajes/lola_mora/index_i.html == Elämänvaiheita == Mora vietti lapsuutensa Tucumánissa missä osoitti koulussa taiteellisen lahjakkuutensa. Vuonna 1894 paikallinen hyväntekeväisyysseura halusi juhlistaa maan kansallispäivää, piirsi Mora tilaisuuteen paikallisten merkkihenkilöiden kuvia. Tämä johti siihen, että hän sai 29-vuotiaana Argentiinan valtion stipendin Roomassa suoritettavia taideopintoja varten. http://awarewomenartists.com/en/artiste/lola-mora/ Roomassa Mora opiskeli Francesco Michettin ja Costantino Barbellan oppilaana. Hän päätti vaihtaa maalaustaiteen kuvanveistoon ja opiskeli Giulio Monteverdin oppilaana. Opintojen jälkeen hän perusti ateljeensa Roomaan. Hän menestyi työssään ja alkoi saada tilauksia myös Argentiinan hallitukselta.Menestykseen auttoi myös se, että tuolloin naiskuvanveistäjiä pidettiin jotenkin erikoisina ja oli hienoa tilata heiltä teoksia. Mora palasi kotimaahansa vuonna 1900 ja sai heti kaksi merkittävää tilausta. Häneltä tilattiin kotimaakunnan merkkimiehen Juan Bautista Alberdin muistomerkki ja maan lipulle tarkoitettua monumettia. Hän ryhtyi veistämään Nereidin lähdettä joka herätti valmistuttuaan kahdenlaista huomiota.Monet kriitikot ylistivät hänen taiteellista persoonaansa ja työtään sivukaupalla, kun taas monien mielestä hänen työnsä alastomat ihmishahmot olivat liiaan sensuelleja ja suorastaan säädyttömiä. Hänen tuottoisimpina vuosinaan, vuosina 1900- 1910, Mora sai osakseen lähes pelkästään ylistystä. https://artandthoughts.fr/2013/04/13/lola-mora/ 1910-luvun jälkeen Moran ura kääntyi laskuun. Osittain se johtui taidemaussa tapahtuneesta muutoksesta, modernismi alkoi tulla esiin. Lisäksi hän oli ollut vanhan hallitsevan elittin suosikki ja esiin nousseet uudet vallanpitäjät eivät pitäneet hänestä. Monet hänen töistään jäivät kesken eikä uusia tilauksia tullut. Täytettyään 40 vuotta Mora solmi avioliiton itseään 20 vuotta nuoremman miehen kanssa. Hän patentoi myös keksintöjä, kuten laitteen, jolla voisi heijastaa elokuvia vesihöyryyn ja kaivostekniikkaan. http://artandthoughts.fr/2013/04/13/lola- mora/ http://www.taringa.net/+noticias/inventos-argentinos_hchpt Elämänsä viimeiset vuodet Mora eli köyhyydessä. Hänellä oli turvanaan vain pieni eläke, muut rahat hän oli sijoittanut tuottamattomiin liiketoimiin. Hänen kuoltuaan ystävät tuhosivat hänen henkilökohtaisen kirjeenvaihtonsa. Kuolemaa käsiteltiin paljon lehdistössä ja hänelle alettiin rakentaa legendaa maansa taidehistoriassa. == Teoksia == File:Fuente de las Nereidas by Lola Mora 06.JPG|Nereidien lähde File:El Progreso.JPG|Edistys File:La Justicia.JPG|Oikeus == Lähteet == == Aiheesta muualla == * https://web.archive.org/web/20061101162446/http://visitetuc.8m.com/info_adicional/lola_mora.htm Luokka: Argentiinalaiset kuvanveistäjät Luokka: Argentiinalaiset henkilöt Luokka: Vuonna 1866 syntyneet Luokka: Vuonna 1936 kuolleet
Rangeley Plantation

Rangeley Plantation on kunta (plantation) Mainen osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Kunta kuuluu Franklinin piirikuntaan. Sen väkiluku oli 184 vuonna 2020. Kunnassa sijaitsee osa Rangeley Lake -järvestä. == Kuvia kunnasta == Kuva:RangeleyPlantationME TownHall.jpg|Rangeley Plantationin kunnantalo. Kuva:Rangeley Lake SP Maine.jpg|Rangeley Lake. Kuva:Sunset at Rangeley Lake.jpg|Auringonlasku Rangeley Lakella. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Mainen kunnat
Retapamuliini

Retapamuliini (C30H47SNO5) on pleuromutiliinijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä antibioottina. ==Ominaisuudet ja käyttö== Retapamuliinin antibioottiset ominaisuudet perustuvat siihen, että se sitoutuu bakteerien ribosomien 50S-alayksikköön. Sitoutuessaan yhdiste estää peptidyylitransferaasin toiminnan ja siten proteiinisynteesin. Lääkeaine tehoaa erityisesti grampositiivisiin bakteereihin kuten stafylokokkeihin ja streptokokkeihin. Aine tehoaa myös eräisiin gramnegatiivisiin bakteereihin. Retapamuliini on hyväksytty markkinoille Yhdysvalloissa ja Euroopan unionin alueella 2007 ihoinfektioiden kuten märkäruven ja tulehtuneiden haavojen hoitoon.Bernhard Kutscher: Dermatologicals (D), 3. Antipsoriatics (D05), Antibiotics and Chemotherapeutics (D06), and Corticosteroids (D07) for Dermatological Use, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2020 ==Haittavaikutukset== Retapamuliinin aiheuttamat haittavaikutukset ovat useimmiten lieviä, kuten ihoärsytystä tai ihottumaa. ==Lähteet== Luokka:Antibiootit
Kannonhutikirjaaja

Kannonhutikirjaaja (Dryocoetes autographus) on kaarnakuoriaisten (Scolytinae) alaheimoon kuuluva hutikirjaajalaji. Aikuinen kannonhutikirjaaja on väriltään tumman punaruskea. Se on pituudeltaan 2,8-4,4 mm. Laji on Suomessa vakiintunut ja yleinen esiintyen Suomessa koko maassa.Laji.fi: Kannonhutikirjaaja (Dryocoetes autographus) Laajemmin lajia esiintyy Euroopassa, Pohjois- Amerikassa ja Japanissa.Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Dryocoetes autographus Kannonhutikirjaajat elävät kuusen kannoissa, pystyyn kuolleiden puiden tyvillä tai maata vasten painuneissa kaatuneissa kuusissa. Lajin syömäkuviot sijaitsevat kuusen paksun kuoren alla.Metsäntutkimuslaitos (Metla): Kaarnakuoriaiset kuusella, Kannonhutikirjaaja (Dryocoetes autographus) Kannonhutikirjaajan luonnollisia vihollisia ovat ainakin seuraavat niissä loisivat eliöt: Himmikiilupistiäisiin (Eurytomidae) kuuluvat Eurytoma arctica ja Eurytoma morio sekä Parasitorhabditis autographi.Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Dryocoetes autographus == Lähteet == == Aiheesta muualla == *iNaturalist: Kannonhutikirjaaja (Dryocoetes autographus) *ITIS: Dryocoetes autographus *University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Dryocoetes autographus *Iowa State University, Bug Guide: Species Dryocoetes autographus *Pherobase: Semiochemicals of Dryocoetes autographus Luokka:Kaarnakuoriaiset
Kansallinen ilmailuyliopisto

Kansallinen ilmailuyliopisto (, lyhennys NAU) on Ukrainan Kiovassa toimiva kansallinen teknillinen yliopisto. Se on perustettu vuonna 1933 Kiovan polyteknisestä instituutin ilmailun laitoksen pohjalta. Yliopistossa opiskelee noin 25 000 opiskelijaa, joista noin 1 500 tulee ulkomailta. Toimipisteitä on useilla paikkakunnilla Kiovan pääkampuksen ulkopuolellakin. Vuoteen 1947 saakka oppilaitos tunnettiin Kiovan ilmailuinstituuttina, sitten Kiovan siviililennoston instituuttina, ja vuodesta 1964 lähtien Kiovan siviililentoinsinöörien instituuttina (korkeakouluna). Vuonna 1994 siitä muokattiin Kiovan kansainvälinen siviili-ilmailun yliopisto. Vuonna 2000 se sai kansallisen yliopiston aseman ja nykyisen nimensä. Ilmailuyliopistossa on nykyään viisi korkeakoulua (instituuttia), kymmenen tiedekuntaa (joista yksi ulkomaisille opiskelijoille), sotilaskoulutuksen laitos, kuusi collagea, kaksi lyseota ja Kropyvnytskyin lentoakatemia. Yliopiston kirjaston kokoelmat käsittävät 2,6 miljoonaa volyymia. Yhteistyötä NAU tekee monien ilmailualan toimijoiden kanssa. Yliopiston tieteellisen tuotannon UAV-keskus "Virazh" on kehittänyt seitsemän erilaista dronea (UAV), joiden koot vaihtelevat ultrakevysestä lennokista 70 kilogramman hyötykuorman kuljettamiseen sopivaan malliin. Ukrainan kansallisessa Jevroosvita-yliopistovertailussa Kansallinen ilmailuyliopisto sijoittui vuonna 2021 kokonaissijalle 9. Verkkonäkyvyyttä painottavassa Webometrics-vertailussa sijoitus oli ukrainalaisista korkeakouluista 11. Ter-NAU.JPG|Pihanäkymä pääkampukselta Kiovasta. UR-26194 Antonov An.26 (7723976820).jpg|Kansallisen ilmailuyliopiston Antonov An-26. KRAUSS ATB.jpg|Museolentokoneiden aluetta Kryvyi Rihissä (Krauss- ilmailumuseo). Damaged building of Vasylkiv National Aviation University College (1).jpg|Venäjän sotatoimien (2022) aikana mm. ikkunat rikkoutuivat Vasylkivin kansallisen ilmailucollegen rakennuksesta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ukrainan ilmailu Luokka:Solomjankan piiri Luokka:Kiovan yliopistot ja korkeakoulut
Oleksandr Sydorenko

Oleksandr Oleksandrovytš Sydorenko (, 27. toukokuuta 1960 Ždanov, Ukrainan SNT – 20. helmikuuta 2022 Mariupol, Ukraina) oli ukrainalainen, kilpaurallaan Neuvostoliittoa edustanut uimari, olympiavoittaja, maailman- ja euroopanmestari, joka menestyi etenkin sekauinnissa. == Elämä ja urheilu-ura == Sydorenko voitti 400 metrin sekauinnissa olympiakultaa Moskovassa 1980. 200 metrin sekauinnissa hän voitti maailmanmestaruuden Guayaquilissa 1982, MM- pronssia Länsi-Berliinissä 1978, Euroopan mestaruuden Splitissä 1981 ja EM- pronssia Jönköpingissä 1977. Vuonna 1978 hän ui Neuvostoliiton- mestaruuskilpailuissa 200 metrin sekauinnin maailmanennätyksen. Sydorenko voitti urallaan yhteensä 11 Neuvostoliiton mestaruutta. Uintiuransa jälkeen hän toimi uinti- ja vesipallovalmentajana. Hän avioitui uinnin olympiamitalisti Olena Kruglovan kanssa. Sydorenko kuoli Mariupolissa 61-vuotiaana 20. helmikuuta 2022 pandemiana riehuneen COVID-19-koronavirustaudin aiheuttamiin komplikaatioihin.https://www.swimmingworldmagazine.com/news/passages- aleksandr-sidorenko-moscow-olympic-champion-age-61/Olympedia == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Neuvostoliittolaiset uimarit Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Superstock 1000 FIM Cup

Superstock 1000 FIM Cup oli ratamoottoripyöräilyn sarja, jota ajettiin Superbike World Championshipin oheisluokkana vuosina 1999-2018\. == Aiheesta muualla == * Superstock 1000 FIM Cupin historiaa Luokka:Fédération Internationale de Motocyclisme
BLAKE (tiivistealgoritmi)

BLAKE on kryptografinen tiivistealgoritmi, joka oli yhtenä viidestä finalistista vaihtoehtona SHA-3:n toteutukseksi. BLAKE on syntynyt korvaamaan edeltäneen murretun LAKE-algoritmin. BLAKE on turvallinen, nopea ja tukee suolausta, joka tekee "tapaa keskellä" () hyökkäykset käyttökelvottomiksi. BLAKE:n pohjalta on syntynyt BLAKE2, joka on uutta suunnittelua. BLAKE2 on määritelty RFC-dokumentissa . BLAKE2 on suunniteltu nopeammaksi kuin SHA-3 ja MD5, sekä vähemmän muistia käyttäväksi. BLAKE2:sta on kaksi pääversiota 512-bittinen BLAKE2b, joka tekee 12 kierrosta; ja 256-bittinen BLAKE2s, joka tekee 10 kierrosta. Myös uudempi algoritmi BLAKE3 on kehitetty.https://github.com/BLAKE3-team/BLAKE3 BLAKE3 eroaa BLAKE2:sta vähentämällä kierrosten määrän kymmenestä seitsemään ja käyttämällä binääripuuta parempaan rinnakkaisuuteen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * https://www.blake2.net == Kirjallisuutta == * Luokka:Kryptografiset tiivistealgoritmit
Annabelle Wallis

Annabelle Wallis (s. 5. syyskuuta 1984 Oxford) on englantilainen näyttelijä, joka on esiintynyt Jane Seymourin roolissa historiallisessa televisiosarjassa The Tudors (2009–2010) ja draamasarjassa Peaky Blinders – gangsteriklaani (2013–2019). Hän on näytellyt elokuvissa Annabelle (2014), The Mummy (2017) ja Malignant (2021). == Varhainen elämä == Wallis varttui perheensä maatilalla Portugalissa Cascaisin kunnassa, jonne hänen perheensä muutti Englannista, kun hän oli puolitoistavuotias. Hän opiskeli Lissabonissa kansainvälisessä koulussa ja muutti valmistuttuaan Lontooseen opiskelemaan näyttelemistä. Wallisin isoeno on irlantilainen näyttelijä Richard Harris, ja hänen serkkujaan ovat näyttelijät Jared Harris, Jamie Harris ja ohjaaja Damian Harris. Isänsä puolelta hän on sukua 1900-luvun alun tunnetulle music hall -esiintyjälle Marie Lloydille. == Yksityiselämä == Wallis seurusteli laulaja Chris Martinin (2014–2016) kanssa, jonka yhtyeen Coldplayn kappaleella ”Up&Up;” hän myös esiintyi, sekä näyttelijä Chris Pinen (2018–2022) kanssa. == Filmografia == Elokuvat Elokuvat Elokuvat Elokuvat Vuosi Nimi Rooli 2011 W.E. Arabella Green 2014 Annabelle Mia Form 2015 Sword of Vengeance Anna 2016 Come and Find Me Claire 2016 Grimsby Lina Smit 2016 Mine Jenny 2017 King Arthur: Legend of the Sword Maggie 2017 The Mummy Jenny Halsey 2017 Annabelle: Creation Mia Form 2018 Kiinni jäit! (Tag) Rebecca Crosby 2020 The Silencing Gustafson 2020 Boss Level Alice 2021 Warning Nina 2021 Silent Night Sandra 2021 Malignant Madison Mitchell Televisio Televisio Televisio Televisio Televisio Vuosi Nimi Rooli Jaksot 2009–2010 Tudors Jane Seymour 5 2011 Strike Back Dana Van Rijn 2 2011–2012 Pan Am Bridget Pierce 4 2013–2019 Peaky Blinders – gangsteriklaani Grace Burgess 19 2014 Fleming Muriel Wright 2 2014 The Musketeers Ninon de Larroque 1 2019 The Loudest Voice Laurie Luhn 7 2020–2022 Star Trek: Discovery Zora 13 == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Englantilaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Harkovan kansallinen radioelektroniikan yliopisto

Harkovan kansallinen radioelektroniikan yliopisto (, lyhennys NURE) on Ukrainan Harkovassa toimiva kansallinen, erikoistunut teknillinen yliopisto. Se on perustettu vuonna 1930 alkujaan Harkovan rakennusteknilliseksi instituutiksi (korkeakouluksi). Vuonna 2021 yliopistolla oli noin 7 000 opiskelijaa, joista 600 tuli ulkomailta. Ukrainan kansallisessa Jevroosvita- yliopistovertailussa Harkovan kansallinen radioelektroniikan yliopisto sijoittui vuonna 2021 kokonaissijalle 12. Verkkonäkyvyyttä painottavassa Webometrics-vertailussa sijoitus oli ukrainalaisista korkeakouluista viides (5.). KNURE From Air 4.jpg|Harkovan kansallisen radioelektroniikan yliopiston päärakennus ilmasta. Будівля ХНУРЕ 1931р., просп.Леніна,14, м.Харків.JPG|Yliopistorakennus vuodelta 1931. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ševtšenkon piiri (Harkova) Luokka:Harkovan yliopistot ja korkeakoulut
Ernsti Alajoki

Toivo Ernsti Alajoki, vuoteen 1906 Filppula (25. toukokuuta 1882 Lapua – 10. toukokuuta 1958 Lapua) oli suomalainen maanviljelijä ja osuustoimintaliikkeen vaikuttaja, joka sai maanviljelysneuvoksen ja kunnallisneuvoksen arvonimet. Alajoen vanhemmat olivat herastuomari Juho Filppula ja Sanna Saari ja puoliso vuodesta 1919 Lyyli Eliisabet Rönn. Maamieskoulun käynyt lapualainen maanviljelijä Alajoki oli Suomen Osuuskauppojen Keskuskunnan ja Yleisen Osuuskauppojen liiton hallintoneuvostojen jäsen 1917–1958, varapuheenjohtaja 1917–1934 ja puheenjohtaja 1934–1958. Maataloustuottajien Keskusliiton valtuuskunnan jäsen Alajoki oli 1921-–1948 ja liittoneuvoston puheenjohtaja 1925–1948, Hankkijan hallintoneuvoston puheenjohtaja 1928–1933 ja varapuheenjohtaja 1934–1958 sekä vielä Pellervo-Seuran neuvottelukunnan jäsen 1916, valtuuskunnan jäsen 1918–1939, puheenjohtaja 1928–1929 ja johtokunnan jäsen 1940–1958. Suomen tasavallan presidentin valitsijamies Alajoki oli vuonna 1931. Hän sai kunnallisneuvoksen arvonimen vuonna 1929 ja maanviljelysneuvoksen arvonimen vuonna 1952. Alajoki vaikutti merkittävästi SOK:laisen osuuskauppaliikkeen kehittymiseen vuosikymmenten ajan, Hän oli varsinkin sota-aikana ja sotien jälkeen SOK:n keskeisiä henkilöitä aina kuolemaansa asti. Alajoella oli toisaalta myös SOK:ta laajemmin vaikutusta suomalaisessa osuustoiminnassa, samoin kuin useita muitakin kuin osuustoiminnallisia luottamustehtäviä.Kuka kukin on 1954, s. 26. Viitattu 10.4.2022.Kunnallisneuvos Ernsti Alajoki 70-vuotias. Helsingin Sanomat, 22.5.1952, s. 8.Maanviljelysneuvos Ernsti Alajoki kuollut. Helsingin Sanomat, 11.5.1958, s. 6. ==Lähteet== Luokka:Maanviljelysneuvokset Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Suomalaiset osuustoimintaliikkeen vaikuttajat Luokka:Vuonna 1882 syntyneet Luokka:Vuonna 1958 kuolleet
Cafasse

Cafasse () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa.Cafasse Sapere.it Cafasse Turismo Torino Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 3 353 asukasta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Torinon metropolikaupungin kunnat
Dnipron kansallinen polytekninen yliopisto

Dnipron kansallinen teknillinen yliopisto tai Dnipron polytekninen yliopisto (, lyhennys NTU DP) on Ukrainan Dniprossa toimiva kansallinen yliopisto. Se on perustettu alkujaan vuonna 1899 Jekaterinoslavin ylemmäksi kaivostyön kouluksi; Jekaterinoslav oli Dnipron nimi Venäjän keisarikunnan aikana. Yliopistossa opiskelee noin 10 000 opiskelijaa (2020). Kaivostyön koululle suunniteltiin ja rakennettiin oma päärakennus (1900–1901). Vuonna 1903 opiskeluaikaa jatkettiin vuodella, jolloin myös tutkintotaso voitiin päivittää teknikosta kaivosinsinööriksi tai metallurgian insinööriksi. Vuonna 1912 oppilaitos muutettiin tsaari Pietari Suuren mukaan nimetyksi Jekaterinoslavin kaivosinstituutiksi (korkeakoulu). Vuonna 1930 instituutista irroitetun metallurgian tiedekunnan pohjalta perustettiin uusi korkeakoulu (Dnipropetrovskin metallurinen instituutti) ja kemian tiedekunnan pohjalta toinen (Dnipropetrovskin kemiantekniikan instituutti). (historian ja yliopiston nykytilan kuvaus kesken) Ukrainan kansallisessa Jevroosvita- yliopistovertailussa Dnipron kansallinen polytekninen yliopisto sijoittui vuonna 2021 kokonaissijalle 15. Verkkonäkyvyyttä painottavassa Webometrics- vertailussa sijoitus oli ukrainalaisista korkeakouluista 10 (maailman ranking- järjestyksen mukaan luokiteltuna). Gorny 1972.jpg|Päärakennus. Хімічний корпус Гірничого інституту 01.jpg|Kemian rakennus. 7-ой Корпус НГУ, Днепропетровск.JPG|Yliopiston rakennuksia (7. korpus). Музей, НГУ, Днепропетровск.JPG|Geologian museota. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Kansallinen polytekninen yliopisto Luokka:Kirkkopiiri (Dnipro)
Winterville Plantation

Winterville Plantation on kunta (plantation) Mainen osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Kunta kuuluu Aroostookin piirikuntaan. Sen väkiluku oli 194 vuonna 2020. Kunta sijaitsee osavaltion pohjoisosassa. == Väestö == Vuonna 2020 Winterville Plantationissa asui 194 asukasta ja 74 kotitaloutta. Kotitalouksien mediaanitulot olivat 38 750 dollaria. 27,5 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 2,2 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Mainen kunnat
Dnipron kansallinen yliopisto

Dnipron kansallinen yliopisto (, suom. Dnipron kansallinen Oles Hontšarin yliopisto lyhennys DNU) on Ukrainan Dniprossa toimiva kansallinen yliopisto. Se on perustettu vuonna 1918 (kaupungin silloiseen nimeen viitaten: Jekaterinoslavin yliopisto). Kansallisen yliopiston aseman se sai vuonna 2000. Vuonna 2008 DNU nimettiin yliopistosta valmistuneen Ukrainan sankarin, kirjailija Oles Hontšarin (1918-1995) mukaan. Yliopistossa opiskelee noin 10 000 opiskelijaa (2017); opiskelijamäärä on pienentynyt 2000-luvun alkuvuosista usealla tuhannella. Vuonna 2020 yliopistossa oli 14 tiedekuntaa (tdk): ukrainan ja vieraiden kielten filologian ja historian tdk; yhteiskuntatieteiden ja kansainvälisten suhteiden tdk; historian tdk; psykologian ja erityisopetuksen tdk; soveltavan matematiikan tdk, kauppatieteiden tdk; joukkoviestinnän järjestelmien ja menetelmien tdk; lakitieteen tdk; fysiikan, elektroniikan ja tietokonejärjestelmien tdk; mekaniikan ja matematiikan tdk; kemian tdk; biologian ja ekologian tdk; lääketieteen tekniikan, diagnostiikan ja kuntoutuksen tdk. Lisäksi yliopistoon kytkeytyy neljä ammatillista opistoa (collegea): koneenrakennuksen o.; avaruusrakettien koneenrakennuksen o.; kaupan ja liiketoiminnan o; sekä Žovti Vodyn teollisuusopisto. Ukrainan kansallisessa Jevroosvita- yliopistovertailussa Dnipron kansallinen yliopisto sijoittui vuonna 2021 kokonaissijalle 17. Verkkonäkyvyyttä painottavassa Webometrics-vertailussa sijoitus oli ukrainalaisista korkeakouluista 11. DNU library.JPG|Yliopiston pääkirjasto. ==Katso myös== *Dnipron kansallinen polytekninen yliopisto ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Kansallinen yliopisto Luokka:Kirkkopiiri (Dnipro)
Lake View Plantation

Lake View Plantation on kunta (plantation) Mainen osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Kunta kuuluu Piscataquisin piirikuntaan. Sen väkiluku oli 150 vuonna 2020. Kunta sijaitsee osavaltion keskiosassa. == Väestö == Vuonna 2020 Lake View Plantationissa asui 150 asukasta ja 94 kotitaloutta. Asukkaiden mediaani-ikä oli 58,0 vuotta. 6,2 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Mainen kunnat
Åsa Torstensson

Åsa Torstensson (s. 1958) on ruotsalainen keskustapuolueen poliitikko. Torstensson toimi Ruotsin infrastruktuuriministerinä vuosina 2006–2014. Hän istui valtiopäivillä vuosina 1998–2014 ja toimi siellä puolueensa ryhmänjohtajana vuosina 2002–2006. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Åsa Torstensson Ruotsin valtiopäivien verkkosivuilla Luokka:Ruotsin ministerit Luokka:Ruotsin Keskustapuolueen poliitikot Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Zaporižžjan kansallinen yliopisto

Zaporižžjan kansallinen yliopisto (, lyhennys ZNU) on Ukrainan eteläosan Zaporižžjan suurkaupungissa toimiva kansallinen yliopisto. Se on perustettu vuonna 1930 (Sosiaalisen koulutuksen instituutti), yliopiston aseman se sai vuonna 1984. Yliopistossa opiskeli noin noin 14 000 vuonna 2021, toinen lähde ilmoitti opiskelijoita olevan 17 000. Ukrainan kansallisessa Jevroosvita- yliopistovertailussa Zaporižžjan kansallinen yliopisto sijoittui vuonna 2021 kokonaissijalle 21. Verkkonäkyvyyttä painottavassa Webometrics-vertailussa sijoitus oli ukrainalaisista korkeakouluista vasta 39. ZNU University.jpg|ZNU:n rakennus. Головний вхід будиноку жіночої гімназії (1902-1903) нині біологічний факультет ЗНУ.jpg|Biologian tiedekunnan rakennus. Запорізький національний університет, корпус 2, 2007 (фото July Morning).jpg|Kolmas yliopiston rakennus. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ukrainan yliopistot ja korkeakoulut Luokka:Zaporižžja
Luettelo Suomen julkishallinnon verkkopalveluista

Tämä on luettelo Suomen julkishallinnon ja joidenkin valtionyhtiöiden, kuten Postin, tarjoamista verkkopalveluista ja -sivustoista. Nimi Palvelun tuottaja Kuvaus Tietoa Ohjeet Osoite Avointen oppimateriaalien kirjasto CSC – Tieteen tietotekniikan keskus Verkkopalvelu avoimille oppimateriaaleille Digiroad Väylävirasto Kansallinen tie- ja katuverkon tietojärjestelmä. Digitraffic Fintraffic Fintrafficin tuottama valtakunnallinen avoin tietopalvelu, joka sisältää reaaliaikaista dataa tie-, rata- ja vesiliikenteestä. Elonet Kansallinen audiovisuaalinen instituutti Tietokanta ja suoratoistopalvelu suomalaisista elokuvista sekä sarjoista. Finna Suomen kansalliskirjasto Tiedonhakupalvelu, joka tarjoaa vapaan pääsyn noin sadan suomalaisen arkiston, kirjaston ja museon digitaalisiin aineistoihin ja kokoelmaluetteloihin. Liikennetilanne Fintraffic Verkkopalvelu Fintrafficin, Väyläviraston sekä Liikenne- ja viestintäviraston (Traficom) keräämien liikennetietojen katselin. Omakanta Kansaneläkelaitos Verkkopalvelu, jonne tallentuvat terveydenhuollossa, apteekeissa ja tulevaisuudessa myös sosiaalihuollossa kirjatut tiedot. Omakela Kansaneläkelaitos Verkkopalvelu Kelan asioimiseen. OmaPosti Posti Group Verkkopalvelu Postin kanssa asioimiseen, pakettien ja kirjeiden seuraamiseen. OmaVero Verohallinto Verkkopalvelu veroasioiden hoitoon. StatFin Tilastokeskus Tietokanta, joka sisältää Suomea koskevaa keskeistä tilastotietoa. Se on saatavilla suomen, ruotsin ja englannin kielellä. Suomi.fi Digi- ja väestötietovirasto Verkkopalvelu, josta löytyvät kootusti kaikki Suomen julkisen hallinnon palvelut ja asiointikanavat. Yle Areena Yleisradio Yleisradion tarjoama suoratoistopalvelu. Julkishallinnon verkkopalvelut Luokka:Julkishallinto
Kaarlo Saxman

Karl Wilhelm (Kaarlo Vilho) ”Kalle” Saxman (28. tammikuuta 1867 Jyväskylä − 1. toukokuuta 1918 Urjala) oli suomalainen kansakoulunopettaja, joka oli yksi Väinö Linnan kirjoittaman Täällä Pohjantähden alla -trilogian räätäli Aadolf Halmeen esikuvista. Saxman vastusti Halmeen tavoin aseellista kapinaa, mutta osallistui vastahakoisesti punaisten siviilihallintoon ja teloitettiin sodan loppuvaiheessa. Linna oli kuullut Saxmanista Urjalan punakaartin esikuntaan kuuluneelta muurari Kalle Halmeelta. == Elämä == Saxman valmistui opettajaksi Sortavalan seminaarista ja työskenteli myöhemmin Urjalassa Honkolan kansakoulussa. Hän lähti äänioikeusliikkeeseen marraskuun 1905 suurlakon jälkeen vaikuttaen aluksi vanhasuomalaisissa. Saxman kuului paikallisten pappien perustamaan porvarilliseen Urjalan kristilliseen työväenyhdistykseen, vaikka häntä luonnehdittiin ateistiksi. Saxman oli myös riidoissa kirkkoherra Nathanael Borgin johtaman kansakoulun johtokunnan kanssa. Oppilaiden vanhemmat valittivat muun muassa kristillisen aamunavauksen laiminlyönnistä. Saxman kiinnostui pian sosialismista, muttei kuulunut sosiaalidemokraattisiin järjestöihin vielä 1900-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä. Lisäksi hänen välejään Honkolan työväenyhdistykseen kuvattiin huonoiksi. Vuonna 1916 Saxman viimein liittyi työväenyhdistykseen ja seuraavana kesänä hän oli perustamassa Sosialidemokraattista opettajaliittoa. Punakaartin perustamiskokouksessa Saxman vastusti aseelliseen vallankumoukseen ryhtymistä, mutta sisällissodan käynnistyttyä otti vastaan tehtävät vallankumousoikeuden syyttäjänä ja Urjalan järjestyspäällikkönä välttääkseen joutumasta rintamalle. Hän oli myös punaisten muodostaman kunnanvaltuuston jäsen. Sodan loppuvaiheessa toinen punaisten hallinnossa ollut kansakoulunopettaja Abel Pärnänen pakeni Urjalasta, mutta Saxman jäi paikkakunnalle katsoessaan, ettei ollut sekaantunut mihinkään raskauttavaan. Valkoisten saavuttua Saxman kuitenkin ammuttiin vapunpäivänä. Ei ole tiedossa surmattiinko hänet sodan aikaisen toiminnan vuoksi vai olivatko syynä vanhemmat kaunat. Oikeuskansleri Axel Charpentier ei pitänyt tarpeellisena eläkkeen myöntämistä Saxmanin leskelle, koska katsoi että hänet olisi sodan aikaisen toimintansa vuoksi joka tapauksessa tuomittu. Saxmanilta jäi myös kahdeksan lasta. Hänet on haudattu Urjalan hautausmaalle yksityishautaan punaisten joukkohaudan viereen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen jäsenet Luokka:Suomen sisällissodan punaiset Luokka:Vuonna 1867 syntyneet Luokka:Vuonna 1918 kuolleet
Ulla Wiesner

Ulla Wiesner (s. 12. joulukuuta 1941 Werl) on saksalainen laulaja. Wiesner työskenteli laulajana 1960–2002, ensin kuorolaulajana Botho-Lucas-Chor- kuorossa. 1962–1964 hän lauloi myös Günter Kallmannin kuorossa. 1964 Wiesner julkaisi ensimmäiset soolojulkaisunsa "Charade", "Joe oder Jonny" ja "Abends kommen die Sterne". Wiesner edusti Saksaa Eurovision laulukilpailussa 1965 kappaleella "Paradies, wo bist du?". Kappale jäi kilpailussa jaetulle viimeiselle sijalle nollalla pisteellä. Eurovision laulukilpailun heikon tuloksen jälkeen Wiesner jatkoi joidenkin sooloesiintymisten lisäksi kuorolaulajana. Hän lauloi myös Berry Lipmanin orkesterin kanssa scat- laulajana. Wiesner oli naimisissa ohjaaja Alexander Arnzin kanssa vuodesta 1999 miehen kuolemaan 2004. ==Diskografia== ===Singlethttps://germancharts.de/showitem.asp?interpret=Ulla+Wiesner&titel;=Abends+kommen+die+Sterne&cat;=s=== * 1964: Charade / Joe oder Jonny * 1964: Abends kommen die Sterne / Der rote Mohn * 1965: Paradies, wo bist du? / Sag, weißt du denn, was Liebe ist? * 1965: Wenn dieser Tag zu Ende geht / My Darling, My Love * 1967: Das Wunder der Liebe / Mann der Träume * 1973: Blütenfest in Santa Fé / Träume von gestern * 1974: Chico de favella / Tristezza * 1975: Tanz keinen Tango mit Django / Ich bin ein total moderner Typ (Charleston) * 1993: Haut an Haut / Im Wartesaal zum großen Glück / Geh’ Deinen Weg / Die große Freiheit / Wiedermal verliebt ==Lähteet== Luokka:Saksalaiset laulajat Luokka:Saksan euroviisuedustajat Luokka:Vuoden 1965 euroviisuedustajat Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jānis Rudzutaks

Jānis Rudzutaks (; 15. elokuuta (J: 3. elokuuta) 1887 Kursīši, Kuurinmaan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 29. heinäkuuta 1938 Moskova, Neuvostoliitto)Рудзутак Ян Эрнестович Hrono.ru. Viitattu 11.4.2022.Jānis Rudzutaks (1887-1938) Ranskan kansalliskirjasto. Viitattu 11.42022. oli latvialaissyntyinen bolševikki ja neuvostoliittolainen poliitikko sekä ammattiyhdistysjohtaja. Hän oli muun muassa kansankomissaarien neuvoston varapuheenjohtaja vuosina 1926–1937 ja politbyroon jäsen. Hänet teloitettiin Stalinin vainoissa. ==Ura== Latvialaiseen maatyöläisperheeseen syntynyt Rudzutaks liittyi Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen Riiassa vuonna 1905 ja osallistui vuoden 1906 puoluekokoukseen Lontoossa. Hänet pidätettiin kesäkuussa 1907 ja tuomittiin vuonna 1909 kymmenen vuoden vankeuteen, jota hän suoritti ensin Riian keskusvankilassa ja sitten Moskovan Butyrkan vankilassa, kunnes vapautui helmikuun vallankumouksen myötä.Рудзутак Ян Эрнестович Большая советская энциклопедия (1975). Viitattu 11.4.2022. Hänet valittiin vuonna 1917 Moskovassa tekstiilityöläisten liiton sihteeriksi ja paikallisen ammattiliittoneuvoston puheenjohtajistoon. Lokakuun vallankumouksen jälkeen Rudzutaksista tuli vuonna 1918 Moskovan alueen kansantalousneuvoston (sovnarhoz) puheenjohtaja. Hän kuului vuosina 1918–1921 korkeimman kansantalousneuvoston (VSNH) ja yleisvenäläisen ammattiliittojen keskusneuvoston (VTsSPS) puheenjohtajistoihin, ja oli VTsSPS:n pääsihteeri vuosina 1920–1921. Hän oli myös liikennetyöläisten ammattiliiton keskuskomitean puheenjohtaja vuosina 1921–1922. Rudzutaks oli liikenneasiain kansankomissaari vuosina 1924–1930 ja kansankomissaarien neuvoston varapuheenjohtaja vuosina 1926–1937. Hän kuului NKP:n keskuskomiteaan vuosina 1920–1937 ja oli politbyroon ehdokasjäsenenä 1923–1926, varsinaisena jäsenenä 1926–1932 sekä uudelleen ehdokasjäsenenä 1934–1937. Hän toimi keskuskomitean sihteerinä huhtikuusta 1923 toukokuuhun 1924. Lisäksi hän oli vuosina 1931–1934 samanaikaisesti NKP:n keskuskontrollikomission puheenjohtaja ja tarkastusasiain kansankomissaari. Rudzutaks oli myös kansankomissaarien neuvoston Turkestanin komission jäsen vuosina 1919–1921 sekä puolueen keskuskomitean Turkestanin byroon puheenjohtaja toukokuusta lokakuuhun 1921 ja Keski-Aasian byroon puheenjohtaja vuosina 1922–1924. Hän osallistui vuoden 1922 Genovan konferenssiin. Rudzutaks erotettiin keskuskomiteasta ja pidätettiin toukokuussa 1937. Korkeimman oikeuden sotilaskollegio tuomitsi hänet kuolemaan 28. heinäkuuta 1938, ja hänet teloitettiin seuraavana päivänä. Hänet rehabilitoitiin vuonna 1956. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Rudzutaks Jānis Letonika.lv Luokka:Latvialaiset kommunistit Luokka:Bolševikit Luokka:Neuvostoliittolaiset poliitikot Luokka:Ammattiyhdistysjohtajat Luokka:Stalinin vainoissa kuolleet Luokka:Neuvostoliittolaiset teloitetut Luokka:Vuonna 1887 syntyneet Luokka:Vuonna 1938 kuolleet
Stefania Berton

Stefania Berton (s. 19. heinäkuuta 1990 Asiago) on italialainen taitoluistelija. Hän kilpaili vuonna 2014 päättyneellä urallaan sekä yksinluistelussa että pariluistelussa. == Ura == Berton aloitti luisteluharrastuksen vuonna 1994. Lapsena hän kilpaili yksinluistelun lisäksi jäätanssissa, jossa hänen parinsa oli Marco Fabbri. He voittivat yhdessä noviisisarjan Italian-mestaruuden. Yksinluistelussa Berton osallistui vuosina 2004–2008 ISU Junior Grand Prix -sarjaan, jossa sijoittui mitalisijoille kolmessa kilpailussa. Hän osallistui myös kaksiin nuorten MM-kilpailuihin. Hän sijoittui niissä vuonna 2007 kymmenenneksi ja vuonna 2008 kolmanneksitoista. Berton debytoi Italian-mestaruuskilpailujen aikuisten sarjassa vuonna 2007 ja voitti heti hopeaa. Hän voitti Italian-mestaruushopeaa myös vuonna 2008, vuonna 2009 hän sijoittui pronssille. Berton edusti Italiaa yksinluistelijana kaksissa EM-kilpailuissa. Hän sijoittui niissä vuonna 2008 kolmanneksitoista ja vuonna 2009 kuudenneksitoista. Berton siirtyi vuonna 2009 yksinluistelusta pariluisteluun ja sai parikseen tšekkiläissyntyisen Ondřej Hotárekin. He voittivat yhdessä neljä Italian-mestaruutta vuosina 2011–2014, vuoden 2010 Italian-mestaruuskilpailuissa he olivat hopeasijalla. ISU Grand Prix -sarjassa he voittivat yhteensä neljä mitalia, kultaa vuoden 2013 Skate Canada Internationalissa ja pronssia vuoden 2011 Rostelecom Cupissa sekä vuoden 2012 Skate Canada Internationalissa ja Trophée Eric Bompardissa. Ennen Bertonia ja Hotárekia yksikään italialaispari ei ollut yltänyt mitaleille ISU Grand Prix -sarjan pariluistelukilpailuissa. Berton ja Hotárek osallistuivat yhdessä neljiin EM-kilpailuihin, viisiin MM-kilpailuihin ja yksiin olympialaisiin. EM- kilpailuissa he sijoittuivat parhaimmillaan pronssille vuonna 2013 ja MM- kilpailuissa yhdeksänneksi vuonna 2014. Sotšin olympialaisissa 2014 he sijoittuivat yhdenneksitoista. Vuoden 2013 EM-pronssin myötä Bertonista ja Hotárekista tuli ensimmäinen arvokisamitaleille yltänyt italialainen pariluistelupari. Bertonin kilpailu-ura päättyi kevään 2014 arvokisoihin. Hotárek sai uudeksi parikseen Valentina Marchein. == Yksityiselämä == Stefania Berton on ollut kesäkuusta 2015 naimisissa yhdysvaltalaisen Rockne Brubakerin kanssa. Brubaker on hänkin entinen pariluistelija ja yhdessä he vastaavat Fox Valley Ice Arenan luistelukoulun toiminnasta Genevassa, Illinois’ssa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Italialaiset taitoluistelijat Luokka:Pariluistelijat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gunnar Aminoff

Gunnar Fredrik Aminoff (6. tammikuuta 1910 Ruovesi – 9. huhtikuuta 2008 Ruovesi) oli suomalainen maanviljelijä ja osuustoimintaliikkeen vaikuttaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen. Gunnar Aminoffin vanhemmat olivat maanviljelysneuvos, valtiopäivämies Alexander Aminoff ja hovineiti Sophie von Kraemer ja puolisot 1938–1954 oopperalaulaja Aulikki Rautawaara ja vuodesta 1955 Brita Henriette Hanell, kenraali Edvard Hanellin tytär. Aminoffista tuli vuonna 1928 Ruhalan kartanon isäntä ja yli 3000 hehtaarin suurtilan omistaja. Ylioppilaaksi hän pääsi Helsingissä vuonna 1930 ja opiskeli sitten maatalous- ja metsätieteitä 1930–1932, kunnes palasi maatilalleen. Hän osallistui jo 1930-luvulta lähtien monin tavoin Ruoveden seudun kehittämiseen, toimien pitkään muun muassa paikallisten puhelin- ja sähköyhtiöiden johtokunnissa. Jatkosodassa Aminoff toimi komppanianpäällikkönä. Sotien jälkeen hän osallistui asekätkentään ja sai siitä lyhyen tuomion. Aminoffilla oli 1950-luvulta lähtien merkittävä rooli suomalaisessa osuustoimintaliikkeessä. Hän oli muun muassa 1960-luvun alusta pitkään Tampereen Osuuskauppapiirin puheenjohtaja ja Suomen Osuuskauppojen Keskuskunnan hallintoneuvoston jäsen. Maanviljelysneuvoksen arvonimen Aminoff sai vuonna 1969. Sotilasarvoltaan hän oli reservin majuri (1968).Kuka kukin on 1978, s. 46. Viitattu 11.4.2022. ==Lähteet== Luokka:Maanviljelysneuvokset Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Suomalaiset osuustoimintaliikkeen vaikuttajat Luokka:Vuonna 1910 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet
Lokasuoja

Lokasuoja on ajoneuvon rengasta ympäröivä roiskeilta suojaava osa. Roiskeläpällä suojausta saa lisää. == Autot == Autoissa lokasuojat voivat olla osana korirakennetta eivätkä erillisinä osina. == Polkupyörät == Suomessa vuodenajat voivat vaikuttaa siihen kuinka haastellista on pitää puitteet siistinä mutta esimerkiksi reppujen pesemistä varten on olemassa isoja pesupusseja. Toisaalta, talvinen keli voi muodostaa renkaan ja lokasuojan väliin kerroksen joka jarruttaa renkaan pyörimistä. Teiden auraus ehkäisee tätä mutta varminta olisi varata riittävästi aikaa liikkumiseen vaikka joutuisi jopa raahaamaan mukanaan pyörää jossa rengas olisi jähmettyneenä tiettyyn asentoon. == Kuvagalleria == 36 Chrysler Imperial Airflow (9681301293) left front fender (cropped).jpg|Auton lokasuoja lokasuoja.jpg|Polkupyörän lokasuoja Vintage bike mudguard.jpg|Lokasuoja Luokka:Autot Luokka:Moottoripyörät Luokka:Polkupyörän osat
Kimi Lumme

Kimi Lumme on suomalainen lapsinäyttelijä, joka on vuonna 2021 tullut tunnetuksi pääroolistaan Oulun kaupunginteatterin Billy Elliot -musikaalissa. Lumme jakoi pääroolin niin ikään oululaisen Aslak Kipinän kanssa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset lapsinäyttelijät Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Ruoveden Osuuspankki

Ruoveden Osuuspankki oli ennen vuotta 2020 itsenäisenä toiminut pirkanmaalainen Osuuspankki Ruoveden Osuuspankki aloitti toimintansa 1924 nimellä Kirkonkylän Kyläkassa. Pankin nimi vaihtui 1970 Ruoveden Osuuspankiksi. 1989 Muroleen Osuuspankki fuusioitiin Ruoveden Osuuspankkiin. 2020 Ruoveden, Virtain ja Kihniön osuuspankit yhdistyvät muodostaen Ylä- Pirkanmaan Osuuspankin. Pankin rooli paikallisena toimijana on merkityksellinen osa koko Ruoveden yrityshistoriaa.https://www.op.fi/documents/269568/269683/Vuosijulkaisu+2014/37095bb2-53cb-4ce3-b7eb-2b365f0e155e == Lähteet == Luokka:OP Luokka:Ruoveden rakennukset ja rakennelmat
Onion Futures Act

Onion Futures Act on Yhdysvaltojen laki, joka kieltää kaupankäynnin sipulia koskevilla futuurisopimuksilla sekä "elokuvan lipputuloilla". Vuonna 1955 kaksi sipulikauppiasta, Sam Siegel ja Vincent Kosuga, valtasivat sipulifutuurimarkkinat Chicagon raaka-ainepörssissä. Seurauksena olleet sääntelytoimet johtivat lain hyväksymiseen 28.8.1958. Elokuussa 2021 se on voimassa. Lakia muutettiin vuonna 2010 siten, että elokuvan lipputulot lisättiin kiellettyjen futuurisopimusten luetteloon vastauksena Motion Picture Association of America -järjestön lobbaustoimiin. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltain laki
Julija Zdanovska

Julia Zdanovska (; 4. toukokuuta 2000 Kiova, Ukraina – 8. maaliskuuta 2022 Harkovan rautatieasema, Ukraina) oli ukrainalainen matemaatikko, joka kuoli Venäjän vuoden 2022 hyökkäyksen aikana Ukrainaan. == Elämäkerta == Zdanovska opiskeli Kiovan kansallisen yliopiston fysiikan ja matematiikan lyseossa saatuaan kutsun 14-vuotiaana. Hän voitti hopeamitalin 2017 Euroopan naisten matematiikan olympiadissa ja valmistui sitten matematiikan ja tietojenkäsittelytieteen alalta Kiovan kansallisesta yliopistosta. Hän oli vapaaehtoisena Teach for Ukraine -yrityksessä. == Kuolema == Zdanovska kuoli Harkovan taistelun aikana tehdyssä pommituksessa. Hän toimi vapaaehtoisena Harkovan rautatieasemalla, jolloin hänestä tuli neljäs vapaaehtoinen, joka on kuollut hyökkäyksen alun jälkeen. === Vastaukset === International Mathematical Unionin matematiikan alan naisten komitea ja European Society of Women Mathematicians surivat Zdanovskan murhaa. Brasilian matemaattinen yhdistys julkaisi ilmoituksen, kuten myös Saksan matemaattinen yhdistys. Fieldsin mitalin saanut matemaatikko Terence Tao kirjoitti hänen kuolemastaan. Massachusetts Institute of Technologyn MATH PRIMES -ohjelman stipendiohjelma nimetään hänen mukaansa, ”Yulia's Dream”. Zdanovskan äiti kirjoitti Facebookissa avoimen kirjeen surullisena hänen kuolemastaan. == Lähteet == Luokka:Vuonna 2022 kuolleet Luokka:Ukrainalaiset matemaatikot Luokka:Vuonna 2001 syntyneet
Eya Guezguez

Eya Guezguez (12. maaliskuuta 2005 – 10. huhtikuuta 2022) oli tunisialainen purjehtija. Hän kilpaili 49er FX -tapahtumassa vuoden 2020 kesäolympialaisissa yhdessä kaksossisarensa Sarran kanssa. Guezguez kuoli 10. huhtikuuta 2022 purjehdusonnettomuudessa oltuaan kaksossisarensa kanssa purjehdusharjoituksissa ja tuulen kaadettua heidän veneensä. Sisar säilyi onnettomuudesta hengissä. ==Lähteet== Luokka:Tunisialaiset kilpapurjehtijat Luokka:Vuonna 2005 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Pariisin maailmannäyttely (1878)

thumb|400px|Piirros näyttelyalueesta Seinen molemmin puolin. Pariisin maailmannäyttely 1878 oli järjestyksessään seitsemäs maailmannäyttely ja kolmas Ranskan pääkaupungissa Pariisissa järjestetty. Näyttely oli yleisölle avoin 1. toukokuuta 1878 – 10. marraskuuta 1878 välisen ajan. Näyttelyllä Ranska esitteli toipumistaan Preussin–Ranskan sodasta. Näyttelyssä kävi runsaan kuuden kuukauden aikana kaikkiaan 16 miljoonaa maksavaa vierasta, ja näytteillepanijoita oli yli 52 800\. Osanottajamaita näyttelyssä oli enemmän kuin Pariisin kahdessa aiemmassa maailmannäyttelyssä 1855 ja 1867, mutta Saksasta ei ollut tullut ketään. Näyttelyn avasi Ranskan presidentti Patrice de Mac-Mahon 1. toukokuuta. Rakentaminen oli vielä hiukan kesken, ja viimeiset alueet oli saatu avattua yleisölle vasta 20. toukokuuta. Näyttelyalue ulottui Seinen molemmille puolille, ja paviljonkeja oli Champs de Marsilla, Esplanade des Invalidesilla ja Chaillot-kukkulalla. Päärakennus oli Champs de Marsille raudasta ja lasista rakennettu suuri näyttelypalatsi. Léopold Hardyn suunnittelema palatsi oli 706 metriä leveä, 350 metriä pitkä ja pinta-alaltaan 240 000 neliömetriä. Seinen vastakkaiselle rannalle pystytettiin maurilais- bysanttilaistyylinen Palais du Trocadéro. Pääpalatsin keskustassa olivat taidenäyttely ja Pariisin omat näyttelyt. Trocadérossa oli konsertteja ja muun muassa etnografinen museo. Ulkomaiset näyttelyt oli sijoitettu Rue des Nations -kadun varteen. Jokaisen maan näyttelyn sisään pääsi näyttävän julkisivun kautta. Näyttelyssä esiteltyjä uusia keksintöjä olivat muun muassa Pavel Jablotškovin sähköinen kaarilamppu, Alexander Graham Bellin puhelin, David Edward Hughesin mikrofoni ja Thomas Edisonin fonografi. Kuluttajille suunnattuja uutuuksia olivat myös esimerkiksi jäätelökone, virvoitusjuomakone ja hevosenkenkäkone. Mouchot’n ja Pifren aurinkoenergiamuuntaja voitti kultaisen mitalin. Myös taide-esineitä oli runsaasti näytteillä, ja vierailijat saivat käydä rakenteilla olleen Vapaudenpatsaan pään sisällä. Émile Reynaud’n praksinoskooppi tarjosi optisia illuusioita, ja kuumailmapallo kuljetti 50 ihmistä kerrallaan yläilmoihin. Näyttelyn yhteydessä järjestettiin myös useita kansainvälisiä kongresseja, joista eräässä standardoitiin pistekirjoitus. Moni näyttelyn kansainvälisistä paviljongeista on edelleen pystyssä. Trocadéro-palatsi purettiin vuonna 1935. ==Lähteet== Luokka:Maailmannäyttelyt Luokka:Pariisin historia Luokka:1878
Mallaskadun tunneli

Mallaskadun tunneli on Sinebrychoffin puiston alittava tietunneli Helsingin Punavuoressa. Lännessä se alkaa Hietalahdenrannasta erkanevan lyhyen Mallaskadun päästä ja idässä se päättyy Uudenmaankadulle. Tunneli valmistui vuonna 1969, ja sen pituus on hieman yli 200 metriä. Tunneli on tarkoitettu vain moottoriajoneuvoille, mukaan lukien raskaalle liikenteelle, eikä sisällä ole pyöräily- tai jalankulkukaistoja. Tunneli on yksisuuntainen: sitä pitkin ajetaan vain Hietalahdenrannasta Uudenmaankadulle. Valmistumisensa jälkeen tunnelilla oli Sinebrychoffin puistossa näkyvä betonikansi, jota käytettiin pysäköintiin. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Helsingin tunnelit Luokka:Suomen tieliikennetunnelit Luokka:Punavuori
Nokkakiikarikala

Nokkakiikarikala (Winteria telescopa) on kiikarikaloihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan syvistä vesistä kaikista valtameristä. ==Koko ja ulkonäkö== Nokkakiikarikala voi kasvaa suurimmillaan noin 15 cm pitkäksi. Ruumiinmuodoltaan laji on pitkänomainen, tukevahko ja halkileikkaukseltaan pyöreä. Kuono työntyy eteenpäin. Kalan silmät ovat kookkaat ja teleskooppimaisten varsien päässä. Selkäevä sijaitsee ruumiin takaosassa. Nokkakiikarikala on väriltään sinertävän musta. ==Levinneisyys ja elintavat== Nokkakiikarikalaa tavataan laajalta alueelta trooppisissa vesissä niin Atlantista, Intian valtamerestä kuin Tyynestämerestäkin. Laji liikkuu useimmiten 400-2 500 metrin syvyydessä. Kalan ravintoa ovat todennäköisesti äyriäiset. ==Lähteet== Luokka:Hopeakuorekalat