EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Edvard Erland Lück

Edvard Erland Lück (3. marraskuuta 1876 Maaria – 15. heinäkuuta 1936 Oulu) oli suomalainen kuuromykkäinkoulun johtaja, suomentaja ja nimimerkkiä Heikki Ansa käyttänyt runoilija.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899Kuolleita, Helsingin Sanomat, 18.07.1936, nro 190, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotMaisteri Edvard Luck, Kaiku, 16.07.1936, nro 159, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Lückin vanhemmat olivat puutarhuri Johan Ferdinand Lück ja Augusta Sofia Johnsson. Hän pääsi ylioppilaaksi Turun ruotsalaisesta reaalilyseosta 1896 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi vuonna 1900. Lück teki opintomatkoja Saksaan, Sveitsiin ja Itävaltaan. Lück oli aluksi kahdeksan vuotta opettajana Turun kuuromykkäinkoulussa ja sen jälkeen hän toimi Oulun kuuromykkäinkoulun johtajana 1910–1934. Lück oli kuuromykkäyhdistyksen puheenjohtaja ja hän kuului Oulun teatterin ja Pohjois-Pohjanmaan museon johtokuntiin. Hän oli myös suomentaja. Lück kirjoitti lisäksi runoja nimimerkillä Heikki Ansa. Tunnetuin hänen runoistaan on Oskar Merikannon säveltämä Soi vienosti murheeni soitto. Edvard Erland Lück oli naimisissa vuodesta 1901 Jenny Maria Elisabeth Roschierin kanssa. == Suomennoksia == Nimellä Edv. Lück: * Clara Tschudi : Goethen äiti. Kirja, Helsinki 1917 * Clara Tschudi : Napoleonin äiti. Kirja, Helsinki 1918 * Valerian Tornius : Hienoston salonkeja viideltä vuosisadalta. Kustannusosakeyhtiö Kirja, Helsinki 1927 == Lähteet == Luokka:Suomen koulujen rehtorit Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Suomentajat Luokka:Vuonna 1876 syntyneet Luokka:Vuonna 1936 kuolleet
Pärttyli

Pärttyli on vanha suomalainen miehen etunimi, joka pohjautuu Jeesuksen opetuslapsen Bartolomeuksen nimeen.Vilkuna 2007, s. 187. Vuosina 1908–1929 Pärttylillä oli Suomen almanakassa nimipäivä 24. elokuuta. Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on vuoden 2019 loppuun mennessä tilastoitu 176 Pärttyli-nimistä henkilöä. ==Tunnettuja Pärttylejä== *Urpo Veikko Pärttyli Hoikkala (1924–2023), agronomi ja toimitusjohtaja *Kyösti Pärttyli Kiuasmaa (1930–1986), historioitsija ja apulaisprofessori *Bartholdus ”Pärttyli” Vhaël (1667–1723), pappi, runoilija ja fennisti ==Lähteet== Luokka:Etunimet
Biz Markie

Marcel Theo Hall (8. huhtikuuta 1964 Harlem, New York – 16. heinäkuuta 2021 Baltimore, Maryland), taiteilijanimeltään Biz Markie, oli yhdysvaltalainen rap-artisti, laulaja, tuottaja ja näyttelijä. Vuonna 1989 julkaistu Just a Friend –single nosti Juice Crew -kollektiivissa toimineen Biz Markien hittilistoille myyden Yhdysvalloissa platinaahttps://www.riaa.com/gold- platinum/?tab_active=default- award&ar;=Biz+Markie&ti;=Just+a+Friend#search_section, ja kappale on myöhemmin noteerattu erinäisissä listauksissa yhdeksi historian parhaista "yhden hitin ihmeistä" ja rap-kappaleista. Muiden toimiensa ohessa Biz Markie näytteli myös elokuvissa (muun muassa Men in Black II – miehet mustissa II) ja teki ääninäyttelijän töitä. Hän sairasti tyypin 2 diabetesta ja kuoli 57-vuotiaana 16. heinäkuuta 2021.https://www.is.fi/musiikki/art-2000008132162.htmlhttps://www.hs.fi/kulttuuri/art-2000008132158.htmlhttps://www.nytimes.com/2021/07/16/arts/music/biz- markie-dead.htmlhttps://www.rollingstone.com/music/music-news/biz-markie- dead-1191772/ == Diskografia == === Studioalbumit === * * * * * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset laulajat Luokka:Yhdysvaltalaiset hip hop -artistit Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet Luokka:Afroamerikkalaiset
Saukonpää

Saukonpää on humusjärvi Lohjan pohjoisosassa luoteisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 29,7 hehtaaria. Rantaviiva on erittäin mutkitteleva. Etäisyys Lohjan keskustasta on 36 kilometriä pohjoiseen.Saukonpää. Järviwiki. Viitattu 30.6.2021. == Maantiede == Saukonpään pituus lännestä itään on 800 metriä. Järven kaakkoisosassa sijaitsee luoto, koillisosassa sijaitsee Puttisaari. Syvin kohta sijaitsee järven kaakkoisosassa. Saukonpään rannat ovat varsin tiheään rakennetut lukuun ottamatta pohjoiseen työntyvän lahden metsäisiä ja soisia rantoja. Saukonpää on läheisessä yhteydessä pohjoispuoliseen Jäljänjärveen, jonka eteläosasta virtaa leveä laskuoja Saukonpäähän. Saukonpään lounaisosasta virtaa noin puolen kilometrin mittainen mutkainen Saukonpäänjoki etelään Antiaiseen. Saukonpäähän kohdistuu suhteellisen vähän kuormitusta, luonnonhuuhtouman ja ilmalaskeuman osuus kuormituksesta on suuri. Saukonpään ekologinen tila on erinomainen, vesitilavuus on 1 026 000 kuutiometriä. Saukonpää (23.063.1.007) kuuluu Tarkeelanjärven alueeseen (23.063), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Pusulanjoen alue (23.06). Saukonpää on Karjaanjoen vesistön pohjoisia vakavesiä.Tarkeelanjärven alue (23.063). Järviwiki. Viitattu 30.6.2021. == Lähteet == Luokka:Lohjan järvet Luokka:Karjaanjoen vesistö
Niemilampi

Niemilampi on erittäin matala humusjärvi Lohjan pohjoisosassa luoteisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 17,3 hehtaaria. Etäisyys Lohjan keskustasta on 31 kilometriä pohjoiseen.Niemilampi. Järviwiki. Viitattu 30.6.2021. == Maantiede == Niemilammen pituus etelästä pohjoiseen on 700 metriä. Järvi muistuttaa avonaista kahdeksikkoa, sen keskiosan leveys on 150 metriä, etelä- ja pohjoisosa ovat huomattavasti leveämpiä. Saaria ei ole. Melko tasasyvyisen altaan syvin kohta on vain 1,57 metriä. Niemilammen itäpuolella levittäytyy peltomaita, läntinen ja eteläinen ranta on metsäistä. Niemilampeen virtaa noin sata metriä pitkä Lauttaanjoki pohjoisesta Tarkeelanjärveltä, Niemilammen koillisrannalta lähtee laskuoja etelään kohti Pusulanjokea. Niemilammen pintaa korotettiin vuonna 2015, jotta järvi ei kasvaisi umpeen. Järven tila on hyvä ja siihen kohdistuu suhteellisen vähän kuormitusta. Vesitilavuus on 165 000 kuutiometriä eli 165 miljoonaa litraa. Niemilampi (23.063.1.001) kuuluu Tarkeelanjärven alueeseen (23.063), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Pusulanjoen alue (23.06). Niemilampi on Karjaanjoen vesistön pohjoisia vakavesiä.Tarkeelanjärven alue (23.063). Järviwiki. Viitattu 30.6.2021. == Lähteet == Luokka:Lohjan järvet Luokka:Karjaanjoen vesistö
Asadabad (Afganistan)

Asadabad (, ) on kaupunki Afganistanin itäosassa. Kaupunki on Konarin maakunnan hallinnollinen keskus. ==Maantiede== Asadabad sijaitsee Afganistanin itäosassa Konarin maakunnassa. Se on myös maakunnan hallinnollinen keskus. Alue on kahden Konarjoen ja sen sivuhaaran Pečin kautta Nuristaniin ja Chitraliin johtavan kulkureitin risteyksessä. ==Historia== Nykyinen Asadabad oli vielä 1800-luvun lopulla maaseutua. Alue tunnettiin vielä tuolloin nimellä Čaḡan Saray. Paikalle oli rakennettu linna, jonka tarkoitus oli toimia paštujen etuvartioasemana tuolloin vielä pakanallisia nuristanilaisia vastaan. Se toimi Afganistanin hallitsijoiden tukikohtana näiden lopulta vallatessa nykyisen Nuristanin vuonna 1896. Valloitussodan tärkeänä tukikohtana paikka valittiin paikallisen hallinnon keskukseksi. Paikallishallinnolle rakennettiin viranomaisten käyttämiä tiloja, sairaala ja kouluja. Kaupungin kasvu oli nopeaa. 1900-luvulla sen kasvua kiihdytti paikallisen tieverkoston kehittyminen. Ranskalaiset tukivat yrityksiä kaupungin teollistamiseksi 1960–1970-luvuilla. Tarkoitus oli luoda paikalle puuteollisuutta ympäröivän alueen puuvaroja hyödyntäen. Lopulta toiminta todettiin kuitenkin kannattamattomaksi. Afganistanin sisällissodan aikana Afganistanin kommunistinen hallinto ampui Asadabadin basaarille Scud-ohjuksen, joka tappoi tiettävästi 300 ja haavoitti 500 henkilöä. ==Lähteet== Luokka:Afganistanin kaupungit
Luettelo vähintään 50 maaottelua Slovakian maajoukkueessa pelanneista
jalkapalloilijoista

Tämä on luettelo vähintään 50 maaottelua Slovakian maajoukkueessa pelanneista jalkapalloilijoista. Vuodet-sarakkeessa ovat pelaajan ensimmäisen ja viimeisen maaottelun vuodet, aktiivipelaajilla vain ensimmäisen. __TOC__ == Miehet == Päivitetty 19. tammikuuta 2024. Sija Nimi Ottelut Maalit Vuodet Lähde 1\. Marek Hamšík 138 26 2007– 2\. Peter Pekarík 124 2 2006– 3\. Miroslav Karhan 107 14 1995–2011 4\. Martin Škrtel 104 6 2004–2019 4\. Juraj Kucka 104 13 2008– 6\. Ján Ďurica 91 4 2004–2017 7\. Róbert Vittek 82 23 2001–2016 8\. Róbert Mak 80 16 2013– 9\. Vladimír Weiss 77 8 2009– 10\. Tomáš Hubočan 73 0 2006– 11\. Ondrej Duda 69 12 2014– 12\. Stanislav Šesták 66 13 2004–2016 12\. Milan Škriniar 66 3 2016– 14\. Filip Hološko 65 8 2005–2015 15\. Miroslav Stoch 60 6 2009–2019 16\. Szilárd Németh 59 22 1996–2006 16\. Michal Ďuriš 59 6 2012– 18\. Radoslav Zabavník 58 1 2003–2012 19\. Stanislav Varga 55 2 1997–2006 20\. Patrik Hrošovský 53 0 2014– 21\. Róbert Tomaschek 52 4 1994–2001 21\. Marek Čech 52 5 2004–2012 21\. Stanislav Lobotka 52 4 2016– == Lähteet == Slovakialaiset maajoukkuepelaajat Maajoukkueessa 50 maaottelua
Hjalmar Henrik Kasten

Hjalmar Henrik Kasten (12. lokakuuta 1862 Porvoo – 16. heinäkuuta 1926 Helsinki) oli suomalainen läkkiseppä ja tehtailija. Hänen vuonna 1886 Helsinkiin perustamansa läkkisepänliikkeen seuraaja on nykyisin tavarankäsittely- ja varastointijärjestelmiä valmistava Constructor Finland.Kuolleita, Iltalehti, 17.07.1926, nro 161, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Kastenin isä oli tinaseppä Henrik Daniel Kasten. Kasten työskenteli aluksi metallialalla oppipoikana ja kisällinä Helsingissä ja vuoden verran Venäjällä. Hän perusti vuonna 1886 Helsinkiin Pienen Roobertinkadun varrelle läkki-, pelti- ja vaskisepänliikkeen, joka erikoistui paloruiskujen valmistukseen. 1900-luvun alussa yritys siirtyi Korkeavuorenkadulle Kastenin asuintalon piharakennukseen. Kasten kuului Suomen Käsityöläis-Osakepankin hallintoneuvostoon, ja hän otti osaa Käsityö- ja tehtailijayhdistyksen sekä Suomen Metalliteollisuudenliiton toimintaan.Kastenin ja Suomen historiaa rinnakkain . Sisälogistiikka 1/2017 Kastenin perustama yritys siirtyi sittemmin Pitäjänmäelle ja vuonna 1951 yritys aloitti teräksisten varastohyllyjen ja varastolaatikoiden valmistuksen. Myöhemmin alettiin valmistaa myös arkisto-, siirto- ja ulokehyllyjä. Eri vaiheiden jälkeen yritys toimii nykyisin nimellä Constructor Finland - Kasten ja on osa Gonvarri Material Handling -konsernia.Kasten : Historia == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Vuonna 1862 syntyneet Luokka:Vuonna 1926 kuolleet
Katapultti (televisio-ohjelma)

Katapultti oli Mainos-TV:n 1970-luvun alussa esittämä maanantai-iltojen viihdeohjelmasarja. Sen vakioesiintyjiä olivat Kalle Holmberg, Matti ”Mölli” Keinonen, Marjatta Leppänen, Erkki Liikanen, Rauni Luoma ja Anna-Liisa Ruotsi. Sarjaa käsikirjoittivat Seppo Ahti, Olli Alho, Matti Kuusla, Jaakko Salo ja Jukka Virtanen.Helsingin Sanomien maanantaisia tv-ohjelmatietoja 1971–1972, HS Aikakone (maksullinen). Viitattu 17.7.2021. Katapultti ylsi vuonna 1971 yli 1,7 miljoonan katsojalukuihin, mutta oli Katso-lehden lukijaäänestyksessä silti vasta 38:nneksi suosituin televisio-ohjelma.Katso 30/1971, katso Jukka Virtanen kirjoitti vuoden 2003 muistelmissaan Helsingin Sanomien tv-kriitikon Jukka Kajavan maininneen, että Katapultti oli tuon ajan televisiossa ainoa vakava yritys tehdä viihdettä. Virtanen kertoi miettivänsä yhä, oliko sanamuoto ”vakava yritys tehdä viihdettä” tarkoitettu kehuksi vai haukuksi.Banzine IV/03 s. 13, KuPSin kannattajat ry. Siteerattu teosta Virtanen, Jukka: Kuvassa keskellä Jukka Virtanen, Tammi, 2003, ei sivunumeromainintaa. Viitattu 18.7.2021. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:1970-luvun suomalaiset sketsisarjat
L-7 Vorošilovets

L-7 Vorošilovets oli Neuvostoliiton laivaston Leninets-luokan sukellusvene. == Valmistus == Sukellusvene tilattiin Vladivostokista Dalzavodin telakalta, missä köli laskettiin 10. huhtikuuta 1933. Vene laskettiin vesille 15. toukokuuta 1935 ja otettiin palvelukseen 10. marraskuuta 1936.Polmar & Noot 1991 s. 258 == Palvelus == Alus katosi 1942-1942. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Leninets-luokan sukellusveneet Luokka:Neuvostoliittolaiset toisen maailmansodan sukellusveneet
L-8 Dzeržinets

L-8 Dzeržinets oli Neuvostoliiton laivaston Leninets-luokan sukellusvene. == Valmistus == Sukellusvene tilattiin Vladivostokista Dalzavodin telakalta, missä köli laskettiin 10. huhtikuuta 1933. Vene laskettiin vesille 10. syyskuuta 1935 ja otettiin palvelukseen 29. joulukuuta 1936.Polmar & Noot 1991 s. 258 == Palvelus == Vene poistettiin 1950-luvulla alusluettelosta. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Leninets-luokan sukellusveneet Luokka:Neuvostoliittolaiset toisen maailmansodan sukellusveneet
L-9 Kirovets

L-9 Kirovets oli Neuvostoliiton laivaston Leninets-luokan sukellusvene. == Valmistus == Sukellusvene tilattiin Vladivostokista Dalzavodin telakalta, missä köli laskettiin 2. kesäkuuta 1934. Vene laskettiin vesille 25. elokuuta 1935 ja otettiin palvelukseen 29. joulukuuta 1936.Polmar & Noot 1991 s. 258 == Palvelus == Vene poistettiin 1950-luvulla alusluettelosta. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Leninets-luokan sukellusveneet Luokka:Neuvostoliittolaiset toisen maailmansodan sukellusveneet
L-10 (1936)

L-10 oli Neuvostoliiton laivaston Leninets-luokan sukellusvene. == Valmistus == Sukellusvene tilattiin Vladivostokista Dalzavodin telakalta, missä köli laskettiin 10. kesäkuuta 1934. Vene laskettiin vesille 18. joulukuuta 1936 ja otettiin palvelukseen 17. joulukuuta 1937.Polmar & Noot 1991 s. 258 == Palvelus == Vene poistettiin 1950-luvulla alusluettelosta. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Leninets-luokan sukellusveneet Luokka:Neuvostoliittolaiset toisen maailmansodan sukellusveneet
L-11 (1936)

L-11 oli Neuvostoliiton laivaston Leninets-luokan sukellusvene. == Valmistus == Sukellusvene tilattiin Vladivostokista Dalzavodin telakalta, missä köli laskettiin 10. kesäkuuta 1934. Vene laskettiin vesille 4. joulukuuta 1936 ja otettiin palvelukseen 6. marraskuuta 1938.Polmar & Noot 1991 s. 258 == Palvelus == Vene poistettiin 1950-luvulla alusluettelosta. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Leninets-luokan sukellusveneet Luokka:Neuvostoliittolaiset toisen maailmansodan sukellusveneet
L-12 (1936)

L-12 oli Neuvostoliiton laivaston Leninets-luokan sukellusvene. == Valmistus == Sukellusvene tilattiin Vladivostokista Dalzavodin telakalta, missä köli laskettiin 10. kesäkuuta 1934. Vene laskettiin vesille 7. marraskuuta 1936 ja otettiin palvelukseen 9. joulukuuta 1938.Polmar & Noot 1991 s. 258 == Palvelus == Vene poistettiin 1950-luvulla alusluettelosta. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Leninets-luokan sukellusveneet Luokka:Neuvostoliittolaiset toisen maailmansodan sukellusveneet
Clarice Stackelberg

Clarice Mary Stackelberg (o.s. Proctor; 13. joulukuuta 1912 Skotlanti – 16. toukokuuta 1962 Tukholma) oli brittiläissyntyinen Suomessa ja Ruotsissa asunut taidemaalari, graafikko ja vapaaherratar. Hän opiskeli maalaustaidetta Lontoossa, Pariisissa ja Firenzessä 1930-luvulla ja toimi talvisodan aikana Yleisradion englanninkielisten lähetysten kuuluttajana. Hänen aviomiehensä toimi Suomessa puuvillanvälittäjänä. Clarice Stackelberg tuomittiin jatkosodan aikana vakoilusta Ison-Britannian hyväksi. ==Lähteet== Luokka:Ruotsalaiset taidemaalarit Luokka:Brittiläiset taiteilijat Luokka:Vuonna 1912 syntyneet Luokka:Vuonna 1962 kuolleet
Huawei AppGallery

Huawei AppGallery on Huawein kehittämä digitaalinen sisältöpalvelu Androidille ja HarmonyOS:lle. Maaliskuussa 2021 sillä oli yli 530 miljoonaa kuukausittaista käyttäjää ja 2,3 miljoonaa rekisteröitynyttä sovelluskehittäjää. Huawei AppGallery lanseerattiin Kiinassa vuonna 2011 ja maailmanlaajuisesti huhtikuussa 2018. AppGallery on esiasennettu kaikkiin uusiin Huawei-mobiililaitteisiin. Kun Huawein uudet laitteet menettivät pääsyn Google Mobile Services (GMS) -palveluun ja muihin Google-sovelluksiin Kiinan ja Yhdysvaltojen välisen kauppasodan vuoksi toukokuussa 2019, yritys ei voinut käyttää Googlen palveluita joissakin uusissa puhelimissaan. Tämän takia Huawei alkoi julkaista puhelimillaan vain AppGallerya sekä omia Huawei Mobile Services -palveluja (HMS) ilman GMS:ää, Google Play -kauppaa ja kaikkia muita niihin asennettuja Google-sovelluksia. Vuonna 2019 AppGallerylla oli yli 370 miljoonaa kuukausittaista käyttäjää. Vuoden 2020 loppupuolella sillä oli yli 490 miljoonaa kuukausittaista käyttäjää ja vuoden loppuun mennessä palvelusta oli tehty yli 384 miljardia sovelluslatausta. Vuonna 2020 sovelluslatausten määrä kasvoi 83 prosenttia. == Lähteet == Luokka:Huawei Luokka:Digitaalinen jakelu
Andris Kolbergs

Andris Kolbergs (21. joulukuuta 1938 Riika – 5. marraskuuta 2021 Riika) oli latvialainen kirjailija. Kolbergs syntyi merikapteenin perheeseen. Hän työskenteli nuorena eri ammatteissa ja joutui lopulta ryöstöstä viideksi vuodeksi vankilaan. Kolbergs kävi vankilassa keskikoulun, alkoi kirjoittaa ja työskenteli vapauduttuaan pilalehti Dadzisissa. Hän opiskeli Moskovan kirjapainoinstituutissa, julkaisi ensimmäinen kirjansa vuonna 1969 ja työskenteli myöhemmin tekijänoikeusjärjestössä ja mainostoimistossa. Kolbergs hyväksyttiin Latvian kirjailijaliiton jäseneksi vuonna 1974. Kolbergs oli Latvian tunnetuin ja neuvostoaikana lähes ainoa rikoskirjailija. Hän teki myös käsikirjoituksia useisiin elokuviin ja julkaisi matkaoppaita. ==Suomennettuja teoksia== * Alaston nainen ja haulikko. Suom. Olli Kuukasjärvi. Helsinki, Moskova: SN-kirjat, Progress, 1990. * Riika: kirja Riikaan matkustaville ja niillekin, jotka ehkä eivät aio matkustaa Riikaan. Suom. Eva Gottberg-Talve. Helsinki: SN-Kirjat, 1990. * Andris Kolbergs ja Jari P. Havia. Pitkin poikin Riikaa: kaupunkiopas. Suom. Hilkka Koskela. Helsinki, Tallinna: Tallinna- kustannus, 2004. ==Lähteet== Luokka:Latvialaiset kirjailijat Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Mackenzienhusky

Mackenzienhusky (Mackenzie River Husky) on kanadalainen koirarotu. == Ulkonäkö == Mackenzienhusky muistuttaa muita arktisia rekikoiria, joskin sillä on pidempi, hienolaatuisempi ja ihonmyötäisempi karvapeite. Väritys on yleensä harmaa tummin karvankärjin, mutta myös keltavalkoinen, valkoharmaa ja valkoruskea ovat mahdollisia. Säkäkorkeus on noin 64 cm ja paino noin 34–36 kg. Korvat ovat pystyt ja häntä pitkä ja tuuhea.Mackenzie River Husky. Worldly Dogs. Haettu 26.1.2024. == Alkuperä == Rotu on kotoisin Mackenziejoen alueelta Luoteis-Kanadasta. Sen levinneisyysalue on laaja, ulottuen aina Isolta Orjajärveltä ja Isolta Karhujärveltä Athabascajärvelle asti. 1900-luvun alussa mackenzienhusky luokiteltiin omaksi rodukseen, mutta nykyisin yleinen mielipide on että se olisi vain paikallismuunnos.Morris, Desmond. Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds, s. 658-659. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont. Mackenzienhuskyn taustalla on paikallisia rekikoiria, hirvikoiria, newfoundlandinkoiraa, bernhardinkoiraa ja mahdollisesti myös sutta. Valtaosa nykyisestä jalostuspopulaatiosta on alaskalaisen Donna Dowlingin omistuksessa. == Lähteet == Luokka:FCI:n ulkopuoliset rodut Luokka:Pystykorvat Luokka:Rekikoirat Luokka:Kanadalaiset koirarodut
Toganee

Toganee on kanadalainen koirarotu. == Ulkonäkö == Rotu on kookas ja erittäin voimakas, mackenzienhuskyä korkeampi ja painavampi. Karvapeite on pitkä ja runsas; niskassa ja selässä laadultaan karhea. Väritys on aina kolmivärinen (tricolor) valkoisen, mustan ja ruskean yhdistelmä; silmien yläpuolella on usein ruskeat merkit. Säkäkorkeus on noin 66 cm ja paino noin 39-41 kg. == Luonne ja käyttäytyminen == Toganee on erittäin sitkeä. == Alkuperä == Toganee on kotoisin Luoteis-Kanadasta, erityisesti Klondiken alueelta ja Kanadan Kalliovuorten itäisiltä rinteiltä. Se vaikuttaisi olevan timbersusikoiran ja mackenzienhuskyn välimuoto. 1900-luvun alussa toganee luokiteltiin omaksi rodukseen, mutta nykyisin yleinen mielipide on että se olisi vain paikallismuunnos.Morris, Desmond. Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds, s. 659. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont. == Lähteet == Luokka:FCI:n ulkopuoliset rodut Luokka:Pystykorvat Luokka:Rekikoirat Luokka:Kanadalaiset koirarodut
Säiniön junaonnettomuus

Säiniön junaonnettomuus oli Viipuri-Pietari-radalla Viipurin ja Säiniön rautatieasemien välillä 27. marraskuuta 1905 aamulla kello 7.15 tapahtunut kolmen junan yhteentörmäys, jossa osallisina olivat tavarajuna, sotilasjuna ja matkustajajuna. Onnettomuudessa ei aiheutunut henkilövahinkoja, mutta kaikkien kolmen junan veturit, matkustajajunan konduktöörinvaunu ja viisi tavaravaunua vaurioituivat. Rautatieonnettomuus. Kolme junaa yhteen kasaan, Karjala, 28.11.1905, nro 270, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Tavarajuna numero 606, jossa oli yli 40 lastattua vaunua lähti Viipurista aamulla kello 7 aikaan. Junan veturi ei junan raskauden takia jaksanut vetää junaa ylös noin kuuden kilometrin päässä Viipurista sijaitsevaa ylämäkeä vaan juna alkoi menemään omalla painollaan takaisin alas mäkeä kiihtyvällä vauhdilla. Viipurista 20 minuuttia myöhemmin lähteneestä sotilasjunasta numero 50, jossa oli toistakymmentä vaunua, havaittiin kyllä vastaan tuleva tavarajuna ja alettiin hiljentää nopeutta ennenkuin tavarajuna törmäsi siihen. Törmäyksessä molempien junien veturit vaurioituivat ja tavarajunasta tuhoutui viisi vaunua täysin ja kolme osittain. Sotilasjunan vaunut eivät vaurioituneet pahemmin. Tämän jälkeen kasaan ajoi vielä Perkjärveltä tulossa ollut matkustajajuna numero 31 sillä seurauksella että matkustajajunan veturi ja konduktöörinvaunu suistuivat kiskoilta ja vaurioituivat pahoin. Matkustajajunasta havaittiin yhteentörmänneet junat savun vuoksi niin myöhään ettei jarrutus enää riittänyt estämään yhteentörmäystä. Paikalla oli kaksoisraide mutta tavarajunan vaunuja oli kasautunut myös toiselle raiteelle matkustajajunan törmätessä niihin. Onnettomuudessa ei kukaan kuollut eikä loukkaantunut. Radasta katkesi onnettomuuspaikalla kaksi kiskoa ja useita kiskoja vääntyi. Junaliikenne keskeytyi onnettomuuden vuoksi.Junaturvallisuus S. V. rautateillä. Luettelo suuremmista junaonnettomuuksista v. 1862 – v. 1928, Veturimies, 01.03.1930, nro 3, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot == Lähteet == Luokka:Viipurin historia Luokka:Junaonnettomuudet Suomessa Luokka:Vuoden 1905 onnettomuudet Luokka:1900-vuosikymmenen junaonnettomuudet Luokka:1900-vuosikymmenen onnettomuudet Suomessa
Länsigrönlanninkoira

Länsigrönlanninkoira (vestgrønlandshund) on sukupuuttoon kuollut grönlantilainen koirarotu. == Ulkonäkö == Länsigrönlanninkoira oli tyypillinen pystykorva, jolla oli tukeva runko ja voimakkaat raajat. Häntä oli tuuhea, selän päälle kiertyvä ja ylhäällä kannettu. Väritys oli joko soopeli, harmaa tai musta; aina valkoisella maskilla, kurkulla, raajojen alaosilla ja hännänpäällä. Säkäkorkeus oli noin 66 cm ja paino noin 34–36 kg. Rotu oli itäistä grönlanninkoiraa kookkaampi ja erosi tästä selkeästi myös muilta piirteiltään. == Luonne ja käyttäytyminen == Rotu oli kestävä ja voimakas. == Alkuperä == 1800-luvun puolivälissä länsigrönlanninkoira esiintyi vielä puhtaasti omana erillisenä rotunaan. Vuonna 1864 baffininhuskyjä saapui Länsi- Grönlantiin, missä ne sekoittuivat paikallisten koirien kanssa, minkä takia puhdasrotuinen populaatio alkoi huventua. Alueelle tuodut koirat myös kantoivat mukanaan virustautia, penikkataudin arktista muotoa nimeltä piblockto. Tauti ajoi länsigrönlantilaisen rodun sukupuuton partaalle, mistä sitä ei enää onnistuttu pelastamaan. Itägrönlanninkoira sen sijaan välttyi tartunnoilta ja viimeiset jäljellä olleet länsigrönlantilaiset yksilöt sulautuivat siihen, luoden yhtenäisen rodun nimeltä grönlanninkoira.Morris, Desmond. Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds, s. 660. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont. ==Lähteet== Luokka:Sukupuuttoon kuolleet koirarodut Luokka:Pystykorvat Luokka:Rekikoirat Luokka:Grönlantilaiset koirarodut
Maaskolan junaonnettomuus

Maaskolan junaonnettomuus oli Viipuri-Pietari-radalla Maaskolassa noin kolmen kilometrin päässä Viipurin rautatieasemasta 17. lokakuuta 1907 aamulla kello viiden aikaan tapahtunut onnettomuus, jossa järjestelyjuna ohjautui väärin asetetun vaihteen vuoksi lyhyelle pistoraiheelle, rikkoi raiteen päässä olleen puskimen ja syöksyi suohon. Onnettomuudessa kuolivat junan veturinkuljettaja ja lämmittäjä.Kamala onnettomuus rautatiellä, Wiipuri, 18.10.1907, nro 241, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotJunaturvallisuus S. V. rautateillä. Luettelo suuremmista junaonnettomuuksista v. 1862 — v. 1928, Veturimies, 01.03.1930, nro 3, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotRautatieonnettomuus Viipurin ratapihalla, Karjala, 18.10.1907, nro 241, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Viipurista kello 4.45 kohti Pietaria lähtenyt järjestelyjuna, jossa oli 36 vaunua, saapui Viipurin ratapihan viimeiseen vaihteeseen Maaskolassa ja ohjautui sitten väärin asetetun vaihteen vuoksi pääraiteen sijasta lyhyelle pistoraiteelle, jonka päässä oli yksi tyhjä tavaravaunu. Järjestelyjuna heitti vaunun kumoon radan sivulle, syöksyi radan päässä olleen päätepuskimen läpi ja painui syvälle pehmeään suohon. Veturin tenderi syöksyi veturin päälle ja seuraavana ollut tavaravaunu murskautui miltei kokonaan sitä vasten. Veturinkuljettaja Kalle Häyrynen menehtyi heti ja lämmittäjä Pekka Maliselta paloi alaruumis pahoin veturista virranneen kuuman höyryn vuoksi. Malinen kuoli sairaalassa saamiinsa vammoihin. Vaihdemies oli asettanut vaihteen ohjaamaan pääraiteelle vähää aikaisemmin kun samaa raidetta oli kulkenut Pietariin]] matkalla ollut tavarajuna numero 624. Vaihdemiehen mukaan vaihde oli sitten jätetty tähän asentoon. Paikalla suoritettiin parhaillaan vaihdetornin asennustöitä ja arveltiin että nämä olisivat voineet vaikuttaa siihen että vaihde siirtyi väärään asentoon. Paikalle oli vastikään asennettu uusi ns. englantilaistyyppinen vaihde. Kamala onnettomuus rautatiellä, Wiipuri, 20.10.1907, nro 119 A (3-päiv. painos), s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot == Lähteet == Luokka:Viipurin historia Luokka:Junaonnettomuudet Suomessa Luokka:Vuoden 1907 onnettomuudet Luokka:1900-vuosikymmenen junaonnettomuudet Luokka:1900-vuosikymmenen onnettomuudet Suomessa
Halla (etunimi)

Halla on Pohjoismaissa käytetty naisen etunimi. Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on heinäkuuhun 2021 mennessä tilastoitu noin 220–230 Halla- nimistä naista. Hallalla ei ole nimipäivää almanakassa. == Tunnettuja Halloja == * Halla Margrét Árnadóttir (s. 1964), islantilainen laulaja * Halla Signý Kristjánsdóttir (s. 1964), islantilainen poliitikko * Halla Tómasdóttir (s. 1968), Islannin presidentti 2024– == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Etunimien taivutus: Halla (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu) Luokka:Etunimet
Japanese Boy

Japanese Boy on skotlantilaisen laulajan Anekan kappale vuodelta 1981. Kappale julkaistiin singlenä samana vuonna. Kappaleesta tuli suuri hitti Euroopassa ja single saavutti listaykkösiä yhdeksässä eri maassa. Singleä on myyty maailmanlaajuisesti yli viisi miljoonaa kappaletta. Kappale ei menestynyt Japanissa. Aneka on kertonut, että syynä oli se, että kappale kuulosti ”liian kiinalaiselta”. Suomessa kappaleesta on julkaistu käännöskappaleita, joista esimerkkinä Armi Aavikon vuonna 1981 julkaistu ”Iltaloma”. ==Kappalelista== ==Listasijoitukset== Lista Sijoitus Britannian singlelista 1 Mitä Suomi soittaa - Singlelista 1 Sverigetopplistan 1 Offizielle Deutsche Charts 3 VG- lista 4 ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1981 kappaleet Luokka:Suomen singlelistan ykköset
Jänisintiaanienkoira

Jänisintiaanienkoira (Hare-Indian Dog) on sukupuuttoon kuollut kanadalainen koirarotu. Tieteelliseksi nimeksi on aikoinaan esitetty Canis lagopus. == Ulkonäkö == Jänisintiaanienkoira oli pienikokoinen ja erosi muutenkin selkeästi tavallisemmista, kookkaammista rekikoirista. Se ei ollut paljoa kettua suurempi. Pystyjen korviensa, suipon kuononsa ja tuuhean häntänsä vuoksi sitä jopa erehdyttiin toisinaan luulemaan ketuksi. Sillä oli kevyt rakenne ja erittäin leveät käpälät.Morris, Desmond. Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds, s. 662. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont. Väritys oli valkoinen, jossa oli tuhkanmustia ja ruskeita alueita; korvien ulkopuolet olivat ruskeat.Hamilton Smith, Charles. The Naturalist’s Library: Vol. XIX, Mammalia: Dogs, Vol. II, s. 131. Chatto & Windus: Piccadilly. == Luonne ja käyttäytyminen == Rotua kuvailtiin säyseäksi, lempeäksi, helläksi, herkäksi ja leikkisäksi. Sen ääni muistutti enemmän kojoottia kuin kesykoiraa; useimmiten se ulvoi eikä juurikaan haukkunut. Se reagoi huonosti rangaistuksiin. Jänisintiaanienkoira kehitettiin todennäköisesti tarkoituksella eläimeksi, joka kykeni juoksemaan nopeasti pehmeän lumen yli uppoamatta siihen. Kuormanvedon lisäksi sitä käytettiin pienriistan metsästykseen ja aikoina jolloin ruuasta oli pula sitä myös syötiin. Ruuaksi tapettujen yksilöiden karvapeitteestä valmistettiin turkiksia. == Alkuperä == Pohjoisamerikkalaiset heimot käyttivät rotua lähinnä kuormanvetoon. Nimensä se sai ensimmäisiltä eurooppalaisilta tutkimusmatkailijoilta, jotka nimesivät sen jänisintiaanien – yhden niistä heimoista jotka sitä kasvattivat – mukaan. Varhaisissa maalauksissa näitä koiria on kuvattu vetämässä leiristä toiseen matkustavien heimojen tavaroita: osassa niistä koirat vetivät kelkkaa, osassa ne vetivät purilaita ja osassa ne toimivat useamman yksilön ryhmänä. 1800-luvulla tutkimusmatkailija John Richardson omisti tämänrotuisen pennun, joka juoksi lumessa hänen rekensä vierellä 1450 km pituisen matkan. Pentu kuitenkin päätyi nälkäisen intiaanin syömäksi, ja puolustuksekseen tämä väitti luulleensa sitä ketuksi. == Lähteet == Luokka:Sukupuuttoon kuolleet koirarodut Luokka:Alkukantaiset koirat Luokka:Kanadalaiset koirarodut
Jevgeni Veltistov

Jevgeni Serafimovitš Veltistov (, 21. heinäkuuta 1934 Moskova – 1. syyskuuta 1989 Moskova) oli neuvostoliittolainen lastenkirjailija. Jevgeni Veltistov syntyi sotilasinsinöörin perheeseen. Hän valmistui Moskovan yliopiston journalistiikan tiedekunnasta vuonna 1956 ja työskenteli toimittajana. Veltistov julkaisi ensimmäisen lastenkirjansa vuonna 1960 ja hänet hyväksyttiin Neuvostoliiton kirjailijaliiton jäseneksi vuonna 1966. Veltistov tunnetaan lapsille suunnatusta kirjasarjasta, jonka sankari on poikarobotti Elektronik. Niiden pohjalta on tehty sarjaelokuva Prikljutšenija elektronika, joka sai Neuvostoliiton valtionpalkinnon vuonna 1982. Veltistov on kirjoittanut myös kaksi lähitulevaisuuteen sijoittuvaa aikuisten tieteisromaania. ==Suomennettu teos== * Elektronik, matkalaukkupoika: Mielikuvitusnovelli. (Elektronik, maltšik iz tšemodana). Suom. Roy Širokov. Moskova: Edistys, 1968. ==Lähteet== Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjailijat Luokka:Venäläiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Venäläiset tieteiskirjailijat Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 1989 kuolleet
Aleksandr Rekemtšuk

Aleksandr Jevsejevitš Rekemtšuk (, 25. joulukuuta 1927 Odessa – 6. heinäkuuta 2017 Moskova) oli venäläinen kirjailija. Aleksandr Rekemtšukin isä oli Venäjälle palannut emigrantti, joka kuoli Stalinin vainoissa. Hänen äitinsä oli näyttelijä, joka meni uudelleen naimisiin itävaltalaisen poliittisen pakolaisen kanssa. Rekemtšuk valmistui tykistökoulusta vuonna 1946 ja työskenteli pitkään toimittajana Komin tasavallassa. Hän valmistui vuonna 1952 Gorkin kirjallisuusinstituutista vuonna 1952 ja palasi Moskovaan vuonna 1963. Rekemtšuk työskenteli Mosfilmin päätoimittajana vuosina 1964–1967, kuului kirjallisuuslehtien toimituskuntiin ja toimi Moskovan kirjailijajärjestön sihteerinä vuosina 1970–1977. Hän opetti kirjallisuusinstituutissa vuodesta 1975 ja sai professuurin vuonna 1988. Runoilijana aloittaneen Rekemtšukin proosateokset sijoittuvat etupäässä pohjois-Venäjälle tai perustuvat hänen lapsuudenkokemuksiinsa. Ne ovat sujuvia ja todentuntuisia mutta eivät kovin omaperäisiä tai syvällisiä. Rekemtšuk on toiminut myös kääntäjänä ja laatinut useita elokuvakäsikirjoituksia. ==Suomennettuja teoksia== * Nuorta vihantaa (Molodo-zeleno). Suom. Vieno Levänen. Moskova: Vieraskielisen kirjallisuuden kustannusliike, 1963. * Äänekäs veljeskunta (Maltšiki). Suom. Vappu Uimonen. Helsinki: Tammi, 1974. * Menestyksen huuma, novelli, antologiassa: Kirsikankivi (Kirsikan kivi), toimittanut Ulla-Liisa Heino, Helsinki: Kansankulttuuri 1967 ==Lähteet== Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjailijat Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Abdel Nader

Abdel Nader (, s. 25. syyskuuta 1993 Aleksandria) on egyptiläinen koripalloilija. Pienenä laitahyökkääjänä pelaava Nader on pelannut urallaan Yhdysvalloissa yliopistosarjassa, NBA:n kehityssarjassa ja NBA:ssa. == Pelaajaura == Aleksandriassa syntyneen Naderin perhe muutti Yhdysvaltoihin tämän ollessa kolmevuotias.https://cyclones.com/sports/mens- basketball/roster/abdel-nader/8069 Hän pelasi vuosina 2011–2016 yliopistokoripalloa ensin Northern Illinois’n ja myöhemmin Iowan osavaltionyliopiston joukkueessa.College Basketball at Sports-Reference.com Boston Celtics varasi Naderin NBA:han 58. vuorolla vuoden 2016 varaustilaisuudessa. Kauden 2016–2017 Nader pelasi NBA:n kehityssarjan joukkue Maine Red Clawsissa: kausi oli egyptiläiselle menestyksekäs, sillä hänet nimettiin sarjan vuoden tulokkaaksi, sarjan tulokkaiden tähdistöviisikkoon, sarjan kakkostähdistöviisikkoon ja tähdistöotteluun. Seuraavalla kaudella Nader pelasi Red Clawsin ohella NBA:ta Celticissä. Vuosina 2018–2020 hän edusti Oklahoma City Thunderia, ja vuonna 2020 hän siirtyi Phoenix Sunsiin, joka eteni kesällä 2021 NBA:n loppuotteluihin.Basketball-Reference.com == Lähteet == * Abdel Nader Stats Basketball-Reference.com * Abdel Nader College Stats College Basketball at Sports-Reference.com === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Egyptiläiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Amerikansusikoira

Amerikansusikoira (American Wolfdog) on yhdysvaltalainen koirarotu. == Ulkonäkö == Rotu on kookas, voimakasrakenteinen, hyvin voimakas ja atleettinen. == Luonne ja käyttäytyminen == Amerikansusikoira on erittäin älykäs, voimakastahtoinen, utelias ja väsymättömän energinen. Se on aina valmis toimintaan ja vaatiikin paljon liikuntaa. Vieraisiin se suhtautuu varauksella. == Alkuperä == Suden ja saksanpaimenkoiran väliset risteytykset ovat herättäneet paljon keskustelua Yhdysvalloissa, ja kymmenen osavaltiota on kieltänyt ne kokonaan. Vuonna 1986 perustettiin United States American Wolfdog Association, ja nykyisin koirasusia arvellaan olevan Pohjois-Amerikassa noin 80 000–600 000. Amerikkalaisesta susikoirasta on olemassa muutama erilainen variaatio, riippuen siitä onko koiran osa perimästä saksanpaimenkoiralta, siperianhuskyltä vai alaskanmalamuutilta. Ainoa Yhdysvalloissa omaksi rodukseen asti kehittynyt on "tundrapaimenkoira" eli amerikansusikoira, joka pohjautuu saksanpaimenkoiran ja suden risteytykseen.Morris, Desmond. Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds, s. 681. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset koirarodut Luokka:FCI:n ulkopuoliset rodut Luokka:Koirasudet Luokka:Paimenkoirat
Jean Kraft

Jean Kraft (9. tammikuuta 1927 Menasha, Wisconsin – 15. heinäkuuta 2021 Englewood, New Jersey) oli yhdysvaltalainen oopperalaulaja, äänialaltaan mezzosopraano.Jean Kraft, 94, an Incisive Singing Actress and Valuable Member of the Met Ensemble in the '70s and '80s, has Died Opera News, viitattu 18.7.2021 Kraft teki vuonna 1957 debyyttinsä Laura Gatesin roolissa Mark Buccin teoksen Tale for a Deaf Ear esityksessä Tanglewoodissa. Ensimmäisen esiintymisensä New Yorkin kaupunginoopperassa hän teki vuonna 1960 Äidin roolissa Hugo Weisgallin Six Characters in Search of an Author -teoksessa. Vuonna 1964 Kraft loi Sarah Chickenin roolin Robert Wardin oopperan Lady from Colorado kantaesityksessä Central City Operassa. Santa Fen oopperassa Kraft teki ensiesiintymisensä Adelaidena Arabellassa vuonna 1965; viimeisen kerran hän esiintyi siellä vuonna 1987. Vuonna 1970 hän aloitti uran Metropolitan- oopperassa Floran roolissa La traviatassa; viimeisen esiintymisensä Metropolitan-oopperassa hän teki vuonna 1989. Kraft esiintyi uransa aikana myös monissa muissa yhdysvaltalaisissa oopperataloissa. Euroopassa hän tulkitsi Wienin valtionoopperassa Dinah'n osan Leonard Bernsteinin A Quiet Placessa säveltäjän itsensä johdolla (1986) ja Maggio Musicale Fiorentinossa Mrs. Sedleyn roolin Peter Grimesissa (1988). Viimeisen oopperaesiintymisensä Kraft teki vuonna 1990 Marquise de Berkenfeldin roolissa Rykmentin tyttäressä Seattlen oopperassa. Kraftin levytysten joukossa ovat RCA:n julkaisemat James Levinen johtamat versiot Otellosta, Andrea Chénieristä ja Cavalleria rusticanasta.Jean Kraft Interview with Bruce Duffie Bruce Duffie, viitattu 18.7.2021 == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset oopperalaulajat Luokka:Mezzosopraanot Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
René de Obaldia

René de Obaldia (22. lokakuuta 1918 Hongkong – 27. tammikuuta 2022Muistokirjoitus Le Nouvel Observateur ) oli ranskalainen kirjailija. Hänet valittiin vuonna 1999 Ranskan akatemiaanRené de Obaldia, Les immortels, Académie française, viitattu 18.7.2021 . Obaldia syntyi Hongkongissa. Hänen isänsä oli panamalainen diplomaatti ja hänen äitinsä ranskalainen. Obaldia kasvoi Ranskassa ja taisteli toisessa maailmansodassa, jonka aikana hän joutui sotavankina Stalag VIII-C -leirille. Hänet vapautettiin vuonna 1944. Obaldian ensimmäinen julkaistu romaani oli Tamerlan des cœurs (1956). Hänen ensimmäinen näytelmänsä oli Rakkauden painajainen, jonka Jean Vilar ohjasi teatteriin. Hän kirjoitti tämän jälkeen useita näytelmiä, ja kansainvälisesti Obaldia olikin tunnetuin nimenomaan näytelmäkirjailijana. Obaldia pyrkii tuotannossaan sekoittamaan arjen hullunkurisia tapahtumia ja julmaa todellisuutta. Näytelmät sisältävät sarkastista realismia ja surrealismia. ==Suomennetut teokset== * Sassafraspuissa tuulee, kamariwestern (Du vent dans les branches de sassafra), suom. Elstelä, Esko, Helsinki : TNL [i.a.] (näytelmämoniste) * Urbi et Orbi, kuunnelma, suom. Tuukka Kangasluoma, Helsinki: Yleisradio 1970 * Meidän minäminämme (Edouard et Agrippina), suom. karhunmaa, Pentti [ei julkaisutietoja] (Teatterikorkeakoulu näytelmämonisteet) * Rakkauden painajainen: komedia (La Génousie), suom. Kauhanen, Kaj. Helsinki: Työväen Näyttämöiden Liitto 1963 (näytelmämoniste) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ranskalaiset kirjailijat Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet ranskalaiset Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Aleksandr Kazantsev

Aleksandr Petrovitš Kazantsev (, 2. syyskuuta 1906 Akmolinsk – 13. syyskuuta 2002 Peredelkino) oli venäläinen tieteiskirjailija. Aleksandr Kazantsev syntyi virkailijaperheeseen. Hän valmistui Tomskin teknologisesta instituutista vuonna 1930 ja työskenteli insinöörinä ja tutkijana. Kazantsevin esikoisromaani Pylajuštšyi ostrov (1940) on neuvostoliittolaisen tieteisfiktion merkkiteoksia. Kirjailijan voimakkaasti ideologisoitunut ja puoluekantainen tuontanto alkoi tuntua vanhanaikaiselta jo 1960-luvulla, mutta hän jatkoi loppuun saakka valitsemallaan konservatiivisella linjalla. Kazantsevin teosten aiheena on usein arktisen alueen hyödyntäminen, avaruuden valloitus tai yhteydet muiden planeettojen asukkaisiin. Häntä on arvosteltu epätieteellisyydesta sekä pinnallista ja kaavamaisista juonista. Kazantsev on kirjoittanut myös populaaritieteellisiä teoksia. ==Suomennettu teos== * Askelmittain tulevaisuuteen (Stupeni graduštšego). Suom. Vieno Levänen. Petroskoi: Karjalan kirjakustantamo, 1964. * Vieras avaruudesta, novelli, antologiassa: Vieras avaruudesta: Tieteiskirjoja, Moskova: Vieraskielisen kirjallisuuden kustannusliike 1962 ==Lähteet== Luokka:Neuvostoliittolaiset tieteiskirjailijat Luokka:Venäläiset tieteiskirjailijat Luokka:Vuonna 1906 syntyneet Luokka:Vuonna 2002 kuolleet
Grigori Fedosejev

Grigori Anisimovitš Fedosejev (, 19. tammikuuta 1899 nykyisen Karatšai- Tšerkessian Zelentšukskajan piirin Kardonikskajan kylä – 29. kesäkuuta 1968 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija. Grigori Fedosejev syntyi talonpoikaisperheeseen. Hän valmistui Kubanin polyteknisestä instituutista vuonna 1926 ja työskenteli vuoteen 1957 saakka maanmittausinsinöörinä. Fedosejev johti kartoitusretkikuntia Kuolan niemimaalle, Taka-Kaukasiaan, Siperiaan ja Venäjän Kaukoitään tehden muistiinpanoja, joihin hänen teoksensa perustuvat. Vuonna 1950 ilmestyi kertomuskokoelma Tajožnyje vstretši (”Tapaamisia taigalla”) ja sen jälkeen useita kirjoja, joissa kuvataan Siperian ja Kaukoidän luontoa, seudun asukkaita ja sen tutkijoita. Romaani Kuolema saa odottaa (Smert menja podoždjot, 1963) sijoittuu Ohotanmeren alueelle. ==Suomennettu teos== * Kuolema saa odottaa. Suom. Vieno Levänen. Moskova–Petroskoi: Edistys, 1964. ==Lähteet== Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjailijat Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1899 syntyneet Luokka:Vuonna 1968 kuolleet
Lev Šeinin

Lev Romanovitš Šeinin (, 25. maaliskuuta 1906 Vitebskin läänin Veližin kihlakunnan Brusovanka – 11. toukokuuta 1967 Moskova) oli neuvostoliittolainen juristi ja kirjailija. Lev Šeinin syntyi virkailijaperheeseen. Hän opiskeli Brjusoville nimetyssä kirjallisuus- ja taidekorkeakoulussa, mutta työskenteli sitten Neuvostoliiton syyttäjänvirastossa osallistuen muun muassa Nürnbergin oikeudenkäynteihin. Šeinin toimi vuodesta 1928 lähtien myös kirjailijana. Hän on kirjoittanut etupäässä rikosaiheisia romaaneja, kertomuksia, näytelmiä ja elokuvakäsikirjoituksia, joilla ei ole juurikaan taiteellista arvoa. Turin veljeksien kanssa laadittu elokuvakäsikirjoitus Kohtaus Elbellä (Vstretša na Elbe) sai Stalin-palkinnon vuonna 1950. ==Suomennettu teos== * Sotasalaisuus ja muita kertomuksia (Voennaja taina i drugije rasskazy). Suom. Nikolai Gippijev. Moskova: Vieraskielisen kirjallisuuden kustannusliike, 1962. ==Lähteet== Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjailijat Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1906 syntyneet Luokka:Vuonna 1967 kuolleet
Vasili Škajev

Vasili Vasiljevitš Škajev (, 2. marraskuuta 1919 nykyisen Nižni Novgorodin alueen Jelejev Vragin kylä – 3. helmikuuta 1988) oli venäläinen neuvostokirjailija. Vasili Škajev syntyi talonpoikaisperheeseen. Hän opiskeli merisotakoulussa ja osallistui talvisotaan sekä toiseen maailmansotaan. Škajev valmistui Gorkin kirjallisuusinstituutista vuonna 1955 ja työskenteli Neuvostoliiton kirjailijaliitossa ja Sovetskaja Rossija -kustantamon päätoimittajana. Hän käsittelee proosateoksissaan itsekkyyden ja pyrkyryyden kaltaisia moraalikysymyksiä. ==Suomennettu teos== * Vuorivirrat: kertomuksia (S gor potoki). Suom. Viola Zakrevskaja ja Marja-Leena Raunio. Moskova: Progress, 1979. ==Lähteet== Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjailijat Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1919 syntyneet Luokka:Vuonna 1988 kuolleet
Julia Ducournau

Julia Ducournau (s. 18. marraskuuta 1983 Pariisi) on ranskalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja, joka voitti vuonna 2021 toisella elokuvallansa Titane Cannesin elokuvajuhlien pääpalkinnon Kultaisen palmun. Ducournau syntyi Pariisissa vuonna 1983. Hän myös kasvoi Pariisissa ja opiskeli käsikirjoittamista La Fémisissa, mistä hän valmistui vuonna 2008. Ennen ensimmäisen elokuvansa valmistumista Ducournau työskenteli story editorina ja käsikirjoituskonsulttina. Ducournaun ensimmäinen elokuva oli lyhytelokuva Junior. Se kertoo tytöstä, joka saatuaan vatsaflunssan luo ihonsa käärmeen tavalla. Se esitettiin vuoden 2011 Cannesin elokuvajuhlien Kriitikoiden viikolla, missä se sai Petit Rail d’Or -palkinnon. Vuonna 2012 ensi-iltansa sai puolestaan televisioelokuva Mange, jonka pääosassa oli bulimiasta kärsinyt nainen, joka pyrki kostamaan collegessa häntä piinanneille. Ducournaun ensimmäinen pitkä teatterielokuva oli vuonna 2016 ensi-iltansa saanut Raw. Sen keskeisin henkilö on 16-vuotias Justine, joka aloittaa opiskelut eläinlääketieteellisessä. Justine on kasvissyöjä, joka kuitenkin pakotetaan syömään jäniksen munuaisen, mistä hänelle syntyy halu kannibalismiin. Elokuva palkittiin Cannesin elokuvajuhlilla Fipresci- palkinnolla, ja Ranskassa se sai parhaan esikoisohjaajan Louis Delluc -palkinnon. Kansainvälistä huomiota elokuva sai kuitenkin Toronton elokuvajuhlilla, missä kaksi yleisön jäsentä pyörtyi sen esityksen aikana. Ducournau aloitti Raw’n jälkituotantovaiheessa seuraavan elokuvansa suunnittelun. Titane sai ensi-iltansa vuoden 2021 Cannesin elokuvajuhlilla, missä se voitti juhlien pääpalkinnon Kultaisen palmun. Ducournau oli toinen nainen, joka voitti kyseisen palkinnon. Ensimmäinen oli ollut Jane Campion, joka palkittiin vuonna 1993 Pianosta. Titane kertoo nuoresta naisesta, joka tulee raskaaksi autolle. Hän on myös sarjamurhaaja, joka etsii turvaa työnarkomaanilta palomieheltä esittämällä tämän kadonnutta poikaa. == Filmografia == Vuosi Nimi Ohjaajana Käsikirjoittajana Huom. 2011 Junior lyhytelokuva 2012 Mange televisioelokuva; apulaisohjaajana 2016 Raw 2021 Servant televisiosarja; 2 jaksoa 2021 Titane == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Ranskalaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jeff Teague

Jeffrey Demarco ”Jeff” Teague (s. 10. kesäkuuta 1988 Indianapolis, Indiana) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Pelintekijänä pelaava Teague on pelannut NBA:ssa vuodesta 2009 lähtien. Vuonna 2021 hän voitti Milwaukee Bucksissa NBA:n mestaruuden. Teague valittiin NBA:n tähdistöotteluun vuonna 2015. == Pelaajaura == Teague pelasi vuosina 2007–2009 yliopistokoripalloa Wake Forest Universityn joukkueessa.College Basketball at Sports- Reference.comhttps://web.archive.org/web/20180521021542/http://www.wakeforestsports.com/sports/m-baskbl/mtt/teague_jeff00.html Atlanta Hawks varasi Teaguen NBA:han 19. vuorolla vuoden 2009 varaustilaisuudessa. Teague edusti Hawksia vuoteen 2016 asti, ja vuonna 2015 hänet valittiin NBA:n tähdistöotteluun. Tammikuussa 2015 hän oli NBA:n kuukauden pelaaja. Kaudella 2016–2017 Teague edusti Indiana Pacersia ja vuosina 2017–2020 Minnesota Timberwolvesia. Vuonna 2020 hän edusti hetken aikaa jälleen Hawksia, ja marraskuussa 2020 hän siirtyi vapaana pelaajana Boston Celticsiin. 1. huhtikuuta 2021 Teague siirtyi koronaviruspandemian vuoksi venytetyllä kaudella Milwaukee Bucksiin, joka eteni NBA:n finaaleihin ja voitti mestaruuden.Basketball-Reference.com Teaguen veli Marquis Teague on myös pelannut NBA:ssa. == Lähteet == * Jeff Teague Stats Basketball- Reference.com * Jeff Teague College Stats College Basketball at Sports- Reference.com === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltalaiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Valeri Medvedev

Valeri Vladimirovitš Medvedev (, syntyjään Valeri Ivanovitš Marinin; 16. maaliskuuta 1923 Išim – 16. helmikuuta 1997 Moskova) oli venäläinen lastenkirjailija ja näyttelijä. Valeri Medvedev syntyi puna-armeijalaisen perheeseen. Vanhempien jouduttua Stalinin vainojen uhreiksi hänet adoptoi Tšeljabinskin teatterin näyttelijä Vladimir Medvedev. Medvedev valmistui teatterikoulu Gitisistä vuonna 1952, työskenteli näyttelijänä ja julkaisi ensimmäisen lastenkirjansa vuonna 1960. Hänet tunnetaan suositusta Barankin- kirjasarjasta, joka sai Venäjän SFNT:n valtionpalkinnon vuonna 1983. Medvedev on kirjoittanut myös humoristisia lauluja ja sketsejä. ==Suomennettu teos== * Pysy ihmisenä, Barankin!: 36 ihmeellistä tapahtumaa Juri Barankinin elämästä (Barankin, bud tšelovekom!). Suom. Vieno Levänen. Moskova–Petroskoi: Edistys, 1965. ==Lähteet== Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjailijat Luokka:Venäläiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 1997 kuolleet
Aggression Continuum

__NOTOC__ Aggression Continuum on Fear Factoryn kymmenes studioalbumi, joka julkaistiin 18. kesäkuuta 2021. Albumi on myös viimeinen yhtyeen pitkäaikaisen laulajan ja alkuperäisjäsenen Burton C. Bellin kanssa. == Kappaleet == # # # # # # 4:20 # # # # == Arvostelut == * Inferno: Viimeinen päivitys – arviossa Fear Factory Viitattu 1.10.2021. * Kaaoszine: 7+/10”Kunnialla maaliin saatettu” – arvostelussa Fear Factoryn ”Aggression Continuum” Viitattu 18.7.2021. * Soundi: Levyarvio: Saippuaooppera jatkuu yhä – Uusi albumi pitää Fear Factoryn konetta väkisin käynnissä Viitattu 18.9.2021. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2021 albumit Luokka:Fear Factoryn albumit