EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Doris Dayn diskografia

Tämä on Doris Dayn diskografia. == Studiolbumit == * * * * * * * * * (Andre Previn) * * (Robert Gouletin kanssa) * * * * * * * == Kokoelmat == * * == Lauluja == * ”A Guy Is a Guy” * ”Again” * ”Anything You Can Do” * ”Any Way the Wind Blows” * ”Bewitched, Bothered and Bewildered” * ”But Not for Me” * ”By The Light of the Silvery Moon” * ”Confess” (duetto Buddy Clarkin kanssa) * ”Cheek to Cheek” * ”Dream a Little Dream of Me” * ”Everybody Loves a Lover” * ”Everybody Loves My Baby” * ”Hernando’s Hideaway” * ”Hooray for Hollywood” * ”If I Give My Heart to You” * ”I'll Never Stop Loving You” * ”I'm an Indian Too” * ”It All Depends on You” * ”It's Magic” * ”It's a Great Feeling” * ”It Takes Time” * ”Julie” * ”Just One of Those Things” * ”Love Me or Leave Me” * ”Love Somebody” (duetto Buddy Clarkin kanssa) * ”Lullaby of Broadway” * ”Move Over, Darling” * ”My Darling, My Darling” (duetto Buddy Clarkin kanssa) * ”My Young and Foolish Heart” * ”Once in a While” * ”On Moonlight Bay” * ”Perhaps, Perhaps, Perhaps” * ”Pillow Talk” * ”Put ’em in a Box, Tie ’em with a Ribbon” * ”Secret Love” * ”Sentimental Journey” * ”Singin' in the Rain” * ”Someone Like You” * ”Tacos, Enchiladas and Beans” * ”Teacher’s Pet” * ”Whatever Will Be, Will Be” (”Que Será, Será”) * ”You Are My Sunshine” * ”You Do Something for Me” == Soundtrackit == * yhdessä Harry Jamesin kanssa * * * * * * yhdessä Frank Sinatran kanssa * * * Luokka:Diskografiat
Viljo Sainio

Viljo Johannes Sainio (7. toukokuuta 1888 Tampere − 17. tammikuuta 1933 Viipuri) oli suomalainen juristi ja korkeimman oikeuden oikeusneuvos.Ylioppilasmatrikkeli 1907 : matrikkelinumero 31093Lakit. tri Wiljo Johannes Sainio, Käkisalmen Sanomat, 19.01.1933, nro 7, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Sainion vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Juho Adolf Sainio ja Maria Matilda Kankaanpää. Hän pääsi ylioppilaaksi 1907 Tampereen reaalilyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta molempien oikeuksien kandidaatiksi 1912 sekä molempien oikeuksien lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1929. Sainio sai varatuomarin arvon 1915. Sainio oli Tampereella asianajajana ja viimeksi oikeusneuvosmiehenä 1917−1923. Hän oli sotaylioikeuden sotaviskaalina 1927−1929 ja nuorempana oikeuskanslerinsihteerinä 1929−1930. Sainio oli korkeimman oikeuden apujäsenenä 1929−1930 ja oikeusneuvoksena 1930−1932. Viimeksi Sainio toimi Käkisalmen tuomiokunnan tuomarina 1932−1933. Viljo Sainio oli naimisissa 1916−1918 Vilma Onerva Nybergin (k. 1918) kanssa ja vuodesta 1920 Kerttu Ylipohjan (k. 1930) kanssa. == Julkaisuja == * Elinkeinotoiminnan harjoittamisesta johtuvat suhteet naapureihin Suomen yksityisoikeuden mukaan, Helsingin yliopiston väitöskirja. Helsinki 1929 * Oikeustapauksia Senaatin oikeusosastosta ja Korkeimmasta oikeudesta vuosilta 1911-30 ; toimittaneet Lauri Miettinen, Viljo Sainio. WSOY 1933 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset asianajajat Luokka:Korkeimman oikeuden jäsenet Luokka:Vuonna 1888 syntyneet Luokka:Vuonna 1933 kuolleet
Elävä museo

pienoiskuva|Las Casas Filipinas de Acuzar on filippiiniläinen elävä museokylä, jossa asutaan alkuperäisissä sokeritehtaan työläisille rakennetuissa taloissa. Elävä museo tarkoittaa museota, joka toimii alkuperäisessä paikassa ja alkuperäiseen tarkoitukseen rakennetussa miljöössä. Elävässä museossa kävijä osallistuu ja eläytyy alkuperäiseen elämään aidossa ympäristössä ja miljöössä omakohtaisesti esitettävään kulttuuriin, teknologiaan, ympäristöön tai historiaan. Tavallisessa museossa kävijän osallistuminen on rajoitettu vitriinein ja esineisiin koskeminen on kielletty. == Eläviä museoita == Filippiineillä sijaitseva entisen sokeritehtaan työläisten asuntoalue Las Casas Filipinas de Acuzar on tyypillinen elävä museo. Kouvolassa sijaitsee Museomajatalo Rauhala Inn, jossa vierailija voi asua 1930 -luvulla perustetussa matkustajakodissa ja eläytyä samalla tuon ajan kiireettömään ja seesteiseen elämäntyyliin. Jokioisten museorautatie on tyypillinen elävä museo, jossa matkustaja osallistuu museojunalla tehtävään matkaan aidossa oman aikansa kulkuneuvossa ja ympäristössä matkustamalla museojunalla pitkin museorataa. == Kirjallisuutta == * Alderson, William and Shirley Payne Low. Interpretation of Historic Sites. Nashville: American Association for State and Local History, 1985. * Anderson, Jay. Time Machines: The World of Living History. Nashville: American Association for State and Local History, 1984. * Irwin, Susan K. “Popular History: Living History Sites, Historical Interpretation and the Public.” Master’s thesis, Bowling Green State University, 1993. * Magelssen, Scott. Living History Museums Undoing History Through Performance. Lanham, Maryland: Scarecrow Press, 2007. * Roth, Stacy. Past into Present: Effective Techniques for First-Person Historical Interpretation. Chapel Hill: University of North Carolina Press, 1998. * Snow, Stephen Eddy. Performing the Pilgrims: A Study of Ethnohistorical Role Playing at Plimoth Plantation. Jackson: University of Mississippi, 1993. * Tilden, Freeman. Interpreting Our Heritage. 3rd ed. Chapel Hill: University of North Carolina Press, 1977. * Wallace, Michael. “Visiting the Past: History Museums in the United States.” Radical History Review 25 (1981): 63-96. == Lähteet == Luokka:Museot aloittain
Samsung Galaxy S20+

Samsung Galaxy S20+ on Samsungin älypuhelin, joka julkaistiin 11. helmikuuta 2020. Sen ennakkomyynti alkoi julkaisupäivänä ja toimitukset alkoivat 13. maaliskuuta 2020. == Ominaisuudet == Samsung Galaxy S20+:ssa on kahdeksanydinprosessori ja 6,7 tuuman näyttö. Näyttö tukee 120 hertsin virkistystaajuutta. Tallennustilaa on 128 gigatavua ja se on laajennettavissa muistikortilla. Keskusmuistia on kahdeksan gigatavua, ja laite tukee 5G-verkkoja. Puhelimessa on neljä takakameraa. Pääkameran tarkkuus on 12, telekameran 64 ja laajakulmakameran 12 megapikseliä. Lisäksi siinä on syvyyskamera. Etukameran tarkkuus on 10 megapikseliä. Akun kapasiteetti on 4 500 milliampeerituntia. Akku tukee langatonta latausta ja 25 watin pikalatausta. Puhelimessa on näytönalainen sormenjälkitunnistin ja kasvojentunnistus. Sen IP-luokitus on 68, ja se on pölyn- ja vedenkestävä. Puhelimen käyttöjärjestelmä on Android 10. == Lähteet == * === Viitteet === Galaxy S20+ Luokka:Vuoden 2020 matkapuhelimet Luokka:Android-pohjaiset laitteet
Torsten Boisman

Torsten Wilhelm Boisman (19. toukokuuta 1872 Heinola − 23. toukokuuta 1958 Helsinki) oli suomalainen hovioikeudenneuvos.Kuka kukin on 1954Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 : Torsten Wilhelm Boisman Boismanin vanhemmat olivat rehtori Wilhelm Ferdinand Boisman (1831−1889) ja Selma Karolina Lovisa Lyra. Hän pääsi ylioppilaaksi 1891 Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon 1895. Boisman sai varatuomarin arvon 1898. Hän selvitti vuonna 1893 Heinolan kihlakunnan muinaismuistoja stipendiaattina. Janne Vilkuna : Keski-Suomen esihistorian etsijät ja löytäjät Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Karl Vilhelm Ferdinand Boisman. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 26.1.2020. Boisman oli Viipurin hovioikeudessa notaarina vuodesta 1910 ja hovioikeudenneuvoksena 1917−1918. Hän oli yhdenvertaisuuslain vastustuksen vuoksi vangittuna Krestyn vankilassa Pietarissa 1913−1914. Viimeksi Boisman toimi Lappeen tuomiokunnan tuomarina 1918−1941 ja Valkealan tuomiokunnan tuomarina 1941−1942. Torsten Boisman oli naimisissa vuodesta 1929 Sigrid Gudrun Thorsteinsonin kanssa. == Julkaisuja == * Muinaista Päijänteen tienoilta. Suomen museo 2. Suomen Muinaismuisto-Yhdistys, Helsinki 1895 Digi : Yleisten kirjastojen digitoimaa aineisto * Torsten Boismans dagbok 1913-1914 förd under fångenskapen i Kresty SLSA 578 Torsten Boismans dagbok (1913-1914) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Käräjäistunto Luumäellä 1920-luvun alussa, vasemmassa reunassa Torsten Boisman, Museovirasto, Historian kuvakokoelma (Finna) Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomalaiset tuomarit Luokka:Vuonna 1872 syntyneet Luokka:Vuonna 1958 kuolleet
Ferdinand Uhde

Ferdinand Uhde (1795 Breslau – 2. tammikuuta 1876 Berliini) oli Finlaysonin puuvillatehtaan johtaja eli isännöitsijä Tampereella vuosina 1836–1860. ==Nuoruus== Ferdinand Uhde syntyi Preussin Breslaussa. Euroopassa käytiin 1800-luvun alussa Napoleonin sotia, joihin Preussikin ajautui vuonna 1813. Uhde oli tuolloin 18-vuotias ja hänet julistettiin asevelvolliseksi, kuten kaikki Preussin 17–40-vuotiaat miehet. Lopulta Preussi löi liittolaisineen Napoleonin joukot Leipzigin taistelussa vielä samana vuonna. Uhde sai hengellisen herätyksen Johann Heinrich Jungilta, jonka seurauksena hän muutti Pietariin vuonna 1818. Pietariin muutti 1800-luvun vaihteessa runsaasti erilaisia vapaakirkollisia yrittäjiä. ==Finlaysonin osto== James Finlayson julkaisi Pietarissa ilmestyvässä saksankielisessä St. Petersburger Zeitung -lehdessä tehtaansa myynti-ilmoituksen vuonna 1833. Vuonna 1835 Uhde matkusti Pietarista Tampereelle brittiläisen liikemiehen William Wheelerin kanssa neuvottelemaan tehtaan ostosta. Lopulta vuonna 1836 tehtaan kaupoista sovittiin, ja sen osti kolme osakasta: William Wheeler, Georg Adolf Rauch ja Carl Samuel Nottbeck. Uhde ei ollut uuden Finlayson & Co:n osakas, mutta hänet palkattiin isännöitsijäksi johtamaan tehdasta Tampereelle. Tehtaan omistajat jäivät Pietariin jatkamaan liiketoimiaan. ==Tehtaan johtajana== Uhde ja Wheeler olivat tehneet jo tehtaanoston tarjousvaiheessa uudistussuunnitelman, jota Uhde alkoi heti toteuttaa. Ensimmäisenä työnään hän aloitti uuden kutomatehtaan rakennustyöt. Tämä nykyään Kuusivooninkisena tunnettu rakennus nousi viisikerroksisena jo kesäkuussa 1837, ja koneet siellä käynnistyivät vuonna 1839. Apunaan hänellä oli vuonna 1838 tehtaalle palkattu konemestari, englantilainen John Barker. Tehtaan uudistaminen vei paljon rahaa, mutta 1840-luvulle tultaessa tehdas alkoi tuottaa omistajilleen voittoa. Ferdinand Uhde perusti myös Finlaysonin tehtaankoulun vuonna 1839, jossa pikkulapsille opetettiin lukemista ja kirjoittamista. Uhde johti tehdasta 24 vuotta, vuoteen 1860 saakka. Hänen jälkeensä tehtaan isännöitsijän tehtävän otti Carl Samuel Nottbeckin poika Wilhelm von Nottbeck, joka oli ollut Uhden opissa. Tehtaan työntekijät pitivät Uhdesta ja he nimittivät häntä Uti-Matiksi. Työnsä ohella Uhde levitti Raamattuja Suomessa, ja hänellä oli läheiset välit herännäisten ja rukoilevaisten johtaja Henrik Renqvistiin. Uhdetta pidettiin salaperäisenä. Hän oli naimaton ja pukeutui aina mustiin. Uhde myös lobbasi Suomen valtiopäiväin koollekutsumista Suomen kenraalikuvernööri Friedrich Wilhelm Rembert Bergin kanssa. Tätä auttoi se, että Berg oli baltiansaksalainen. Vuonna 1860 tunsi Uhde itsensä vanhentuneeksi ja muutti Berliiniin. Siellä hän jatkoi lähetystyötä. Suomen suurina nälkävuosina 1866–1868 Uhde lähetti rahaa Berliinistä Tampereen kaupungille. == Lähteet== * * == Aiheesta muualla== *Historian pro gradu-tutkielma: ”Per angusta ad augusta.”Ferdinand Uhde Finlaysonin tehtaan johtajana 1836-1844 Luokka:Saksalaiset yritysjohtajat Luokka:Finlayson Luokka:Vuonna 1795 syntyneet Luokka:Vuonna 1876 kuolleet
Roger Lindberg

Roger Gustaf Lindberg (20. syyskuuta 1915 Helsinki – 14. marraskuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja ja musiikkielämän vaikuttaja. Roger Lindberg oli Konrad Fazerin tyttärenpoika. Lindberg valmistui ekonomiksi Svenska handelshögskolanista 1937 ja johti Fazerin Musiikkikauppaa (sittemmin Fazer Musiikki) vuodesta 1940. Hän hoiti keskeisiä luottamustehtäviä Teoston, Suomen Kansallisoopperan ja Sibelius-Akatemian hallituksessa sekä toimi Sibelius-Seuran puheenjohtajana. Hän osallistui myös äänilevyteollisuuden kansainväliseen yhteistyöhön ja toimi IFPIn puheenjohtajana 1968–1971. Lindbergin kaudella Fazerin Musiikkikaupasta tuli Suomen merkittävin levy- yhtiö, ja Lindberg suunnitteli tuotantoa yhdessä Toivo Kärjen kanssa. Yhtiö osti muita levy-yhtiöitä ja kustantamoja ja sai näin haltuunsa laajalti kotimaisen musiikin tekijänoikeuksia. Lindberg luopui toimitusjohtajan tehtävästä vuonna 1971 mutta jatkoi yhtiön johtokunnan puheenjohtajana. Hän sai kauppaneuvoksen arvon vuonna 1966, ja hänet vihittiin Sibelius-Akatemian kunniatohtoriksi 1997. Roger Lindbergin toinen puoliso vuodesta 1946 oli antiikkikauppias Brita Ingegerd Lindberg o.s. Tenström (1918–2019). ==Lähteet== * * * Roger Lindbergin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa. ==Kirjallisuutta== * Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset musiikkialan henkilöt Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Emma-palkinnon saajat
Työvoimapalvelu

Työvoimapalvelut tukevat työnhakijoiden työllistymistä. Työvoimapalveluja ovat muun muassa työnvälitys, osaamisen kehittäminen ja tukityöllistäminen sekä työllistymis- ja aktivointisuunnitelmien tekeminen virkailijan ja työnhakijan yhteistyöllä. == Vaikutus työllisyyteen == Vattin tutkimusprofessori Tomi Kyyrän mukaan työllisyyspalveluiden työllisyysvaikutuksista on heikosti selkeää tutkimusnäyttöä. Sen vuoksi on vaikea arvioida niiden vaikutuksia. Tanskassa kuitenkin työllisyyspalveluihin ajetaan tiukoilla velvoitteilla, ja kieltäytyminen alentaa tukia selvästi. Tämä pelotevaikutus voi saada työttömät hakeutumaan töihin jo ennen palveluvelvoitteisiin joutumista. Ekonomisti Olli Kärkkäisen mukaan lisäpanostukset työvoimapalveluihin eivät tuota jakovaraa vaan voivat maksaa enemmän kuin niistä on hyötyä. Vaikka työvoimapalveluiden lisäys tuottaisi yhtä paljon kuluja kuin verotuloja, ne voivat silti auttaa työnhakijaa itseään, kun hän pääsee töihin. ==Katso myös== * Aktiivinen työvoimapolitiikka ==Lähteet== Luokka:Työvoimapolitiikka
Hautaholvi Helvettiin

Hautaholvi Helvettiin (tunnetaan myös nimillä Burial Ground ja Zombie Night of Terror; ) on italialainen grindhouse-tyylinen zombikauhuelokuva vuodelta 1981, ja sen on ohjannut Andrea Bianchi ja käsikirjoittanut Piero Regnoli. Elokuvassa professori tutkii kartanossaan etruskien salaperäistä hautaholvia ja tulee vapauttaneeksi kirouksen, jonka myötä elävät kuolleet heräävät henkiin. Samaan aikaan kartanolle saapuu professorin kutsumia vieraita täysin pahaa-aavistamattomina tulevasta painajaisesta. Hautaholvi Helvettiin kuvattiin neljässä viikossaBlumberg, Arnold (2013). Zombiemania. . Frascatin Villa Parisissa, 20 kilometrin päässä Roomasta. Suurin osa elokuvan budjetista meni Gino De Rossin ja Rosario Prestopinon luomiin erikoistehosteisiin. Elokuvan teon aikaan 25-vuotias näyttelijä Peter Bark esittää nuorta Michael- poikaa oikean lapsinäyttelijän sijasta, sillä Italian laki rajoitti lapsinäyttelijän käyttämistä väkivaltaa ja seksuaalisuutta sisältävissä kohtauksissa. Elokuva on yksi useista Zombie 3 -nimellä julkaistuista italialaisista zombielokuvista. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Rotten Tomatoes Luokka:Italialaiset kauhuelokuvat Luokka:Vuoden 1981 italialaiset elokuvat Luokka:Zombielokuvat
Hannele Korhonen

Hannele Korhonen (s. 1976 Leivonmäki) on suomalainen teoreettinen fyysikko, joka työskentelee Ilmatieteen laitosella tutkimusprofessorina. Hän johtaa ilmakehä- ja merimallinnuksen tutkimusryhmää. Korhonen on jäsen Suomen ilmastopaneelissa (2020–2023 sekä 2024-2027https://ilmastopaneeli.fi/historia/), jossa hänen keskeisinä aiheinaan ovat ilmasto- ja ilmakehämallinnukseen sekä skenaarioihin liittyvät teemat. Häntä on haastateltu joukkotiedotusvälineissä esimerkiksi IPCC:n ilmastoraporttien sisällön johdosta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Hannele Korhonen. Researcher (Academic) - Climate Research Programme, Finnish Meteorological Institute (publons.com) * Ovatko superhelteet tulleet jäädäkseen? (30.7.2019, tv-haastattelu, kesto 11 min) (Yle Areena), Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Suomalaiset fyysikot Luokka:Ilmatieteen laitos Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Susan Howard

Susan Howard (alk. Jeri Lynn Mooney, s. 28. tammikuuta 1944 Marshall, Texas) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa Donna Culverin roolistaan television draamasarjassa Dallas. Howard on työskennellyt myös käsikirjoittajana ja hän on Writers Guild of American jäsen. == Ura == Susan Howard, oikealta nimeltään Jeri Lynn Mooney, syntyi Cassell C. ja Melba Ruth "Peg" Mooneyn perheeseen. Hän harrasti teatteria jo lapsena. 1960-luvun alussa Jeri Lynn opiskeli teatteritaiteita kaksi vuotta Texasin yliopistossa Austinissa. Näyttelijänopinnot veivät hänet Los Angelesiin, ja myöhemmin hän otti käyttöön taiteilijanimen Susan Howard. Howard näytteli vierailevana tähtenä useissa suosituissa televisiosarjoissa 1960- ja 1970-luvuilla. Hänet nähtiin muun muassa Bonanzassa ja Columbossa. 1970-luvun puolessa välissä Howard näytteli ison sivuosan Maggie Petrocellina televisiosarjassa Petrocelli. Hän oli ehdokkaana sekä Golden Globe- että Emmy-palkinnon saajaksi Maggien roolistaan. Ensiesiintymisensä Dallasissa Howard teki vuonna 1979. Hän oli sarjassa alkuun vierailevana tähtenä ja sittemmin vakituisena. Howardin Dallas-ura päättyi 1987. Hänen roolihahmonsa oli Donna Culver, joka sarjan edetessä rakastuu Steve Kanalyn näyttelemään Ray Krebbsiin ja päätyy tämän kanssa naimisiin. Howard sai roolistaan Soap Opera Digest -palkinnon vuonna 1986. Howard pääsi vaikuttamaan roolihahmoonsa: hän ehdotti, että tästä rakennetaan uranainen, jolla on vaikutusvaltaa. Niin myös kävi. Televisiouransa jälkeen Howard on toiminut aktiivisesti Texasin republikaanipuolueessa. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Karl Elis Saxén

Karl Elis Saxén (28. huhtikuuta 1873 Vaasa − 26. huhtikuuta 1918 Koria) oli suomalainen hovioikeudenneuvos.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 : Karl Elis Saxén Saxénin vanhemmat olivat ylimetsänhoitaja Frans Ludvig Saxén (1820−1887) ja Ida Lovisa Hällfors. Hän pääsi ylioppilaaksi 1891 Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon 1894. Saxén sai varatuomarin arvon 1897.Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Frans Ludvig Saxén. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 26.1.2020. Saxén oli Viipurin hovioikeudessa notaarina vuodesta 1908. Hän oli yhdenvertaisuuslain vastustuksen vuoksi vangittuna Krestyn vankilassa Pietarissa 1913−1914. Vapauduttuaan Saxén toimi Kymi-yhtiön konttoripäällikkönä vuodesta 1914 alkaen. Hänet nimitettiin 1917 hovioikeudenneuvokseksi mutta hän ei astunut virkaan. Punaiset surmasivat Saxénin Suomen sisällissodan aikana huhtikuun lopulla 1918 Korialla.Suomen sotasurmat 1914-1922 Åke Backström : Krigens offer bland Finlands jurister I. 1917-1918, Genos 37(1966), s. 43-45 Saxén oli naimisissa vuodesta 1905 Sylvia Elisabeth Weckmanin kanssa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomen sisällissodan valkoiset Luokka:Suomen sisällissodan terrorin uhrit Luokka:Vuonna 1873 syntyneet Luokka:Vuonna 1918 kuolleet
Gobō

Gobō () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Wakayaman prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin länsiosassa Tyynenmeren rannikolla. Kaupunki on rakentunut Hidakajoen suulle Hidakan tasangolle. Gobōssa on 23 117 asukasta (joulukuussa 2019) ja sen pinta-ala on 43,91 neliökilometriä. Gobō kehittyi vanhastaan Kumano-kaidō-tien varren postiasemana ja satamapaikkakuntana. 1500-luvulta lähtien se kasvoi kiotolaisen Hongan-jin temppelin sivutemppelin (Hongan-ji Hidaka-betsuin) portineduskaupunkina. Temppeli sai lempinimen Hidaka-gobō, mistä kaupungin nimi on peräisin. Edo- kaudella Hidakajoen suun satamassa kaupattiin puutavaraa, minkä myötä kaupunkiin syntyi japaninpaperin valmistusta sekä saken ja tekstiilien tuotantoa. Nykyisinkin pienimittakaavainen tekstiiliteollisuus, kemianteollisuus ja puutuoteteollisuus ovat tärkeitä elinkeinoja. Kaupunkiin kuuluvilla maaseutualueilla harjoitetaan muun muassa koristekukkien puutarhaviljelyä ja kalastusta. Kaupunkioikeudet Gobōlle myönnettiin vuonna 1954, kun silloiseen Gobōn maaseutukaupunkiin liitettiin viisi ympäristön kyläkuntaa. Hongan-ji Hidaka-betsuinin temppelin lisäksi kaupungin rakennusperintöön kuuluu myös Dōjō-jin temppeli. Gobōta palvelevat JR Nishi- Nihonin Kisei-päälinja eli Kinokuni-linja ja Kishū-rautatie. == Kuvia == Tiedosto:Sasano-ke House (Gobo) 02.jpg|Sasano-suvun talo Tiedosto:Gobou cityhall.JPG|Gobōn kaupungintalo Tiedosto:Dojoji sta04n4272.jpg|Dōjōjin rautatieasema Tiedosto:Iwauchi Kofun Group-1, funkyu.jpg|Yksi Iwauchin kofun- ryhmän hautakummuista == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut * 御坊市市勢要覧 Luokka:Wakayaman prefektuurin kaupungit
Sammutuspeite

Sammutuspeite on kankainen peite, jota käytetään tulipalojen sammuttamiseen. Sammutuspeite soveltuu esimerkiksi rasvapalojen ja sähkölaitepalojen sammuttamiseen. Jos ihmisen vaatteet syttyvät palamaan, on sammutuspeite siinäkin tapauksessa hyvä väline. Sammutuspeitteen suositeltu koko on vähintään 120 × 180 senttimetriä. Sammutuspeite ripustetaan seinälle näkyvälle paikalle, jotta sen saa sammutustilanteessa nopeasti pois pussista eikä sitä tarvitse etsiä. == Käyttö == Sammutuspeite otetaan käyttöön vetämällä peite ensin nauhoista ulos. Tämän jälkeen otetaan kiinni peitteen nurkista tai kahvoista suojaten kädet. Peite levitetään palon päälle ja jätetään paikalleen. == Lähteet == Luokka:Palaminen Luokka:Palo- ja pelastustoimi
Gobo

Gobo voi tarkoittaa: * Gobo, Kamerunin kunta Mayo-Danayn departementissa * Gobō, Japanin kaupunki Wakayaman prefektuurissa * gobō, isotakiaisen ja sen japanilaisessa keittiössä käytetyn juuren japaninkielinen nimi
Steve Kanaly

Steven Francis Kanaly (s. 14. maaliskuuta 1946 Burbank, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on profiloitunut yksioikoisten, karuluonteisten miesten näyttelijänä toiminnallisissa televisiosarjoissa ja draamaelokuvissa. Kanalyn eittämättä tunnetuin rooli on Ray Krebbs, jota hän näytteli television draamasarjassa Dallas. == Ura == Kanaly opiskeli Kalifornian osavaltionyliopistossa Northridgessä, minkä jälkeen hän palveli Vietnamin sodassa Yhdysvaltain 1. ratsuväkidivisioonassa radio-operaattorina. Kanaly päätyi näyttelijän uralle, kun käsikirjoittaja John Milius esitteli hänet ohjaaja John Hustonille. Kanalyn debyytti valkokankailla oli Lucky Jimin rooli Hustonin elokuvassa Roy Bean – piru mieheksi vuonna 1972. Seuraavina vuosina Kanaly näytteli liudan sivurooleja, kuten kapteeni Jerome seikkailuelokuvassa Tuuli ja leijona. Läpimurtonsa Kanaly teki 1978 draamallisessa saippuasarjassa Dallas. Hänen roolinsa oli Southfork Ranchin tilanhoitaja Ray Krebbs. Kanaly näytteli Raytä aina vuoteen 1989 ja edelleen 1991. Hahmo oli mukana myös televisioelokuvassa Dallas: War of the Ewings vuonna 1998. Kanaly näytteli edelleen Raytä vuosina 2012–2014 esitetyssä Dallasin jatkosarjassa, mutta hahmon ympärille ei ollut rakennettu enää varsinaisia juonikuvioita. Dallas-vuosinaan Kanaly näytteli myös muissa televisiosarjoissa, kuten Time Express, Fantasy Island ja Hotel. Dallasin jälkeen hänet nähtiin muun muassa saippuaoopperoissa Okavango: The Wild Frontier ja All My Children, jossa hänen roolinaan oli Seabone Hunkle. Steve Kanaly tunnetaan myös vesiväritaiteilijana. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Dallas Biographies : Steve Kanaly Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sara Haapakoski

Sara Karoliina Haapakoski, YouTube-nimimerkki Sara Karoliina (s. 1999), on suomalainen entinen tubettaja ja nykyinen vaatesuunnittelija. Tubettaessaan hän keskittyi nuorille naisille suunnattuihin, elämäntavasta kertoviin videoihin. Hänen YouTube-kanavallaan on edelleen vajaat 120 000 tilaajaa. == Elämä ja ura == Ennen ensimmäistä julkaisuaan Haapakoski esiintyi seurustelukumppaninsa, tubettaja Mike Bäckin (Miklu) videoilla. Haapakoski latasi ensimmäisen oman YouTube-videonsa kesällä 2017, ja vuosi ensimmäisestä latauksesta hänen videoidensa kuukausittainen näyttökertojen määrä ylitti miljoonan rajan. Yhteistyö Miklun kanssa edisti Sara Karoliinan tubekanavasuosiota. Keväällä 2018 Haapakoski asui Muuramessa ja valmistui ylioppilaaksi Jyväskylän Lyseon lukiosta. Saman vuoden syksyllä hän rekisteröi toimialaltaan esittäviin taiteisiin suuntautuneen toiminimen Helsinkiin. Seuraavana vuonna hän kuitenkin aloitti Éin-vaatebrändin ja lopetti tubettamisen kokonaan alkuvuonna 2020 päättäen keskittyä täysipainoisesti vaatteidensa suunnitteluun. Lopettamispäätöksen hän kertoi johtuvan siitä, että hän oli ollut onnellisempi silloin, kun hänen ei tarvinnut kuvata videoita ja ylläpitää häneen yhdistettyä julkisuuskuvaa YouTubessa. Vaatetuotannossaan hän on painottanut käsityöläisyyttä ja pyrkinyt käyttämään paljon farkkukangasta.https://www.fashioncrossover-london.com/sara-haapakoski- design-process-i4316 == YouTube-sisällön tyyli == Haapakoski tubetti noin 3–10 minuuttia kestävillä videoillaan muodista, meikeistä ja elämäntyylistä. Hänen kohdeyleisönsä oli nuoret naiset. == Tunnustukset == Vuosi Palkintogaala Kategoria Tulos Vastaanottaja Lähde 2018 Tubecon Video Awards Vuoden vlogi ”Käteiset jäi hotelliin” == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Somesisältöä parisuhteesta - Missä menee raja? Panelisteina: Tanjaelviira, Alaston Tuottaja, Kalenterikarju, Sara Karoliina sekä Kaksi äitiä & kaksoset -kanavalta Susanna. (Kioski Tubecon 2018; pe 17.8.2018, kesto 45 min) (areena.yle.fi) * Muistetaan käyttäytyä somessa! Tubettajat Tume ja Sara Karoliina neuvovat (Lasten uutiset, 1.3.2019; Maksumuuri - tilaajille) (hs.fi) * Jukka Hämäläinen (14.1.2019) Kauppaketju kosiskelee nuoria Tinderissä – lupaa kesätöistä luotettavan kumppanin (helsinginuutiset.fi) Luokka:Suomalaiset tubettajat Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset vaatesuunnittelijat
Édouard Drumont

Édouard Adolphe Drumont (3. toukokuuta 1844 Pariisi – 3. helmikuuta 1917 Pariisi) oli ranskalainen toimittaja, yhteiskunnallinen kirjailija ja poliitikko, joka tunnettiin kolmannen tasavallan ajan johtavana antisemitismin eli juutalaisvastaisuuden lietsojana.Édouard Drumont (1844 - 1917) Dreyfus Rehabilitated. Viitattu 26.1.2020. Drumont työskenteli nuoruudessaan Seinen departementin virkamiehenä. Hänen enonsa oli historioitsija Jean Buchon. Drumont aloitti journalistin uransa kirjoittamalla Louis Veuillot’n julkaisemaan L'Univers-lehteen ja Émile de Girardinin La Libertéen. Kirjailijana Drumont debytoi aikalaisten ylistämillä teoksilla Les Fêtes nationales à Paris (1878) ja Mon vieux Paris (1879) sekä romaanilla Le Dernier des Trémolin (1879).Nordisk familjebok (1907), s. 903–904 Runeberg.org. Viitattu 26.1.2020. Hän oli alkujaan mielipiteiltään vasemmistolainen, mutta liityttyään 1880-luvulla kiihkokatolisiin piireihin hän omaksui antisemitismin johtoaatteekseen.Drumont, Edouard-Adolphe Encyclopaedia Judaica. Viitattu 25.1.2020. Vuonna 1886 hän julkaisi suurmenestykseksi kohonneen pamflettikirjan La France juive (”Juutalainen Ranska”), joka kuvaa juutalaisten saavuttamaa vaikutusvaltaa Ranskan politiikassa sekä talous- ja kulttuurielämässä. Kirjasta otettiin yli 120 painosta. Hän jatkoi samoilla linjoilla seuraavissa teoksissaan La France Juive devant l'opinion (1886), La Fin d'un monde (1888) ja Le Testament d'un antisémite (1891). Vuonna 1889 Drumont perusti Ligue antisémitique de France -nimisen poliittisen järjestön ja vuonna 1892 oman päivälehden La Libre Parolen. Lehden poliittinen linja yhdisteli uskonnollista konservatismia sosiaaliseen radikalismiin, mutta juutalaisvastaisuudessaan se oli aina yhtä hyökkäävä. Drumont ja La Libre Parole johtivat Panama-skandaaliin kytkeytyneiden lahjottujen poliitikkojen paljastamista. Vielä tärkeämpi rooli lehdellä oli Dreyfus-skandaaliin liittyneessä yleisen mielipiteen muokkauksessa, sillä Drumont halusi erityisesti juutalaiset upseerit pois Ranskan armeijasta. La Libre Parole uutisoi Alfred Dreyfusin pidätyksestä ensimmäisenä tiedotusvälineenä 29. lokakuuta 1894.The Press Dreyfus Rehabilitated. Viitattu 27.1.2020. Dreyfusin ensimmäisen oikeustuomion jälkeen lehden pääotsikko vaati kaikkia juutalaisia ”ulos Ranskasta” ja ”Ranskaa ranskalaisille”. Drumont valittiin Ranskan edustajainkamariin vuonna 1898 Ranskan Algerian edustajana. Hän esitti parlamentissa huonolla menestyksellä kumottavaksi vuoden 1870 niin sanottua Crémieux’n asetusta, joka oli myöntänyt Algerian juutalaisille Ranskan kansalaisuuden. Drumontia ei valittu uudelleen seuraavissa vaaleissa vuonna 1902. Hän oli vuonna 1909 ehdolla Ranskan akatemian jäseneksi, mutta ei tullut valituksi. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Edouard Drumont Ranskan kansalliskokous Luokka:Ranskalaiset toimittajat Luokka:Ranskalaiset kirjailijat Luokka:Ranskalaiset poliitikot Luokka:Antisemitismi Luokka:Vuonna 1844 syntyneet Luokka:Vuonna 1917 kuolleet
Universe Sandbox

Universe Sandbox on aurinkokuntasimulaattori ja koulutusohjelmisto. Alkuperäinen Universe Sandbox oli saatavana vain Windows-pohjaisille tietokoneille, mutta päivitetty versio, Universe Sandbox², julkaistiin Windowsille, macOS:lle ja Linuxille vuonna 2017. Luokka:Simulaatiopelit
Karl Nylenius

Karl Elias Nylenius (22. toukokuuta 1872 Savonlinna − 1. helmikuuta 1923 Helsinki) oli suomalainen korkeimman hallinto-oikeuden hallintoneuvos.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 : Karl Elias NyleniusHallintoneuvos K. E. Nylenius, Uusi Suomi, 02.02.1923, nro 26, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Nyleniuksen vanhemmat olivat konrehtori Carl Nylenius ja Olga Mathilda Roschier. Hän pääsi ylioppilaaksi 1890 Kuopion yksityislyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon 1893. Nylenius sai varatuomarin arvon 1896. Nylenius oli Viipurin hovioikeudessa apujäsenenä ja kanneviskaalina 1910−1913. Hän oli yhdenvertaisuuslain vastustamisen vuoksi vangittuna Krestyn vankilassa Pietarissa 1913−1914. Vapauduttuaan Nylenius toimi asianajajana Tammisaaressa ja Kuopiossa vuoteen 1917 saakka. Hän oli vuodesta 1918 alkaen korkeimman hallinto-oikeuden hallintoneuvoksena. Karl Nylenius oli naimisissa vuodesta 1907 Aino Tyyne Rannan kanssa. Heidän poikiaan olivat korkeimman hallinto- oikeuden presidentti Aarne Nuorvala ja kirjailija Kaarlo Nuorvala.100 vuotta Suomen historiaa – Aarne Nuorvalan ja Aimo Vuolle-Apialan muistoja, Juristiuutiset 7.1.2014 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset asianajajat Luokka:Suomalaiset tuomarit Luokka:Vuonna 1872 syntyneet Luokka:Vuonna 1923 kuolleet
Ilmari Kujansuu

Ilmari Kujansuu (s. 2007) on nokialainen lapsinäyttelijä, joka näytteli Michael Caffreyn roolissa Tampereen Työväen Teatterin Billy Elliot -musikaalissa. Hän vuorotteli roolissa kahden muun kanssa (kolmoismiehitys). Myöhemmin rooliin tuli lisää esittäjiä. Billy Elliotin lapsinäyttelijät saivat rooleistaan Kalle Kaiharin kulttuurisäätiön Vuoden tamperelainen kulttuuriteko -palkinnon. Kujansuu on esiintynyt esimerkiksi Ylen tuottamassa televisiosarjassa Lasten tasavalta, komediaelokuvassa Peruna sekä vuonna 2021 kuvatussa tv-sarjassa Munkkivuori. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * https://www.aamulehti.fi/kulttuuri/ohjaajan-imoitus-sai-nokialaispojan- kyyneliin-ilmari-kujansuu-10-nappasi-tttn-suurmusikaalin-paaosan-200601659 * https://ylojarvenuutiset.fi/2018/10/19/huolellisesti-valmisteltu-billy-elliot- musikaali-kertoo-silmat-avaavasti-pojan-kasvutarinan/#b801c449 * https://www.instagram.com/immuzka/ Ilmari Kujansuu Instagramissa * https://www.imdb.com/name/nm11047328/ * https://ttt-teatteri.fi/program/billy- elliot/ tietoa TTT:n Billy Elliot -musikaalista *https://yle.fi/aihe/lasten- tasavalta Lasten Tasavalta tv-sarja Luokka:Suomalaiset lapsinäyttelijät Luokka:Vuonna 2007 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sucheta Kripalani

Sucheta Kripalani (25. kesäkuuta 1908 – 1. joulukuuta 1974) oli intialainen vapaustaistelija ja poliitikko, joka toimi Uttar Pradeshin pääministerinä vuosina 1963–1967. Hän oli maansa ensimmäinen naispuolinen osavaltion pääministeri. Lapsuudessaan Kripalani tunsi vihaa brittiläisiä kohtaan Amritsarin verilöylyn johdosta. Hän oli kiinnostunut itsenäisyysliikkeestä, mutta vuonna 1929 hän joutui huolehtimaan perheestään isänsä ja siskonsa kuoltua. Hän työskenteli luennoitsijana Banaras Hindu Universityssä vuosina 1931–1939. Yhteiskunnalliseen toimintaan hän osallistui kongressipuolueen riveistä 1940-luvulla, jonka osalta hän joutui kahdesti vankilaan itsenäisyysaktivisminsa vuoksi. Vuonna 1940 hän perusti kongressipuolueen naisjärjestön All India Mahila Congressin. Intian itsenäistyttyä Kripalani työskenteli aviomiehensä Jivatram Bhagwandas Kripalanin kanssa avustamassa pakolaisia. Vuonna 1949 hän toimi maansa edustajana yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksessa. Vuonna 1961 hän toimi edustajana kansainvälisessä työjärjestössä. Hän toimi Uttar Pradeshin pääministerinä vuosina 1963–1967. Politiikasta hän siirtyi eläkkeelle vuonna 1971. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Intian parlamentin alahuoneen kuvaus Sucheta Kripalanista Luokka:Uttar Pradeshin pääministerit Luokka:Lok Sabhan jäsenet Luokka:Intian kongressipuolueen poliitikot Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 1974 kuolleet
Matti Husu

Matti Husu (, kirjailijanimeltään myös Matti Pursi; 1903 Markkovan seurakunnan Hantrovan kylä – 13. marraskuuta 1938 Leningrad) oli inkerinsuomalainen opettaja, joka harrasti kirjallisuutta ja musiikkia. Husu pääsi vuonna 1920 Hatsinan opettajaopistoon, josta hän valmistui varojen puutteen takia vasta vuonna 1927. Opiskeluvuosinaan hän harrasti musiikkia. Husu muutti valmistuttuaan Petroskoihin, jossa hän työskenteli opettajana. Vuonna 1935 hän siirtyi opiskelemaan Leningradin konservatorioon. Husu palveli puna-armeijassa vuosina 1928–1930 ja oli NKP(b):n ehdokasjäsen vuosina 1928–1935. Husu julkaisi 1920-luvulta lähtien lehdistössä ja tilapäisjulkaisuissa runoja, kertomuksia ja lauluja sekä toimi kaunokirjallisuuden kääntäjänä. Hän liittyi Karjalan proletaarikirjailijoiden yhdistykseen vuonna 1931. Husu pidätettiin kesäkuussa 1938 ja sai lokakuussa kuolemantuomion vastavallankumouksellisesta toiminnasta. Hän kuoli tuberkuloosiin ennen tuomion täytäntöönpanoa. ==Teoksia== * Runoja teoksessa Rakettu on raudalla, tulesta on tuotu: Neuvosto-Karjalan suomenkielistä runoutta vuosilta 1917–1940. Petroskoi: Karjala, 1976, s. 171–185. * Runoja teoksessa Jos linnulta siivet saisin: inkeriläisten runoja kadotetusta kotimaasta. Petroskoi: Petroskoin yliopiston kustantamo, 2000, s. 133–135. ==Lähteet== Luokka:Inkeriläiset henkilöt Luokka:Venäjän suomenkieliset kirjailijat Luokka:Venäläiset opettajat Luokka:Vuonna 1903 syntyneet Luokka:Vuonna 1938 kuolleet
Harry Huskey

Harry Douglas Huskey (19. tammikuuta 1916 Whittier, Great Smoky Mountains, Pohjois-Carolina - 9\. huhtikuuta 2017 Santa Cruz, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen matematiikan, tietojenkäsittelytieteen sekä informaatiotieteen professori. Hän oli elektronisen tietokoneen suunnittelun pioneeri. Huskey työskenteli 1940-luvulla ENIACin parissa. Toisen maailmansodan jälkeen hän työskenteli Alan Turingin Automatic Computing Enginen (ACE) parissa. Huskey työskenteli myös SWACin (Standards Western Automatic Computer) suunnittelun parissa Los Angelesissa. SWAC valmistui vuonna 1950 ja oli aikanaan nopein tietokone. Huskey suunnitteli Bendix G-15 -tietokoneen Berkeleyssä. G-15 oli ensimmäinen tietokone, jota saattoi kutsua "henkilökohtaiseksi" koska yksi henkilö riitti operoimaan sitä. G-15 painoi 950 paunaa ja maksoi noin . Huskey kuoli kotonaan Santa Cruzissa 101 vuoden ikäisenä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * From Pilot Ace to the Bendix G-15, lecture by Harry Huskey (Youtube) Luokka:Yhdysvaltalaiset tietojenkäsittelytieteilijät Luokka:Yhdysvaltalaiset professorit Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet yhdysvaltalaiset Luokka:Vuonna 1916 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Manohar Lal Khattar

Manohar Lal Khattar (s. 5. toukokuuta 1954) on intialainen poliitikko, joka on toiminut vuodesta 2014 alkaen Haryanan osavaltion pääministerinä. Hänet valittiin toiselle kaudelleen vuonna 2019. Intian jaon yhteydessä Khattarin perhe joutui pakenemaan Pakistanin puolelle jääneestä Punjabista Intian puolelle. Hänen isänsä ei halunnut poikansa opiskelevan vaan toivoi tämän auttavan maanviljelyksessä. Hän itse unelmoi lääkärin ammatista ja sai suoritettua peruskoulun lainaamalla rahaa äidiltään. Khattar muutti Delhiin aikomuksenaan opiskella lääketiedettä, mutta sen sijaan hän päätyi vaatekauppiaaksi. Vuonna 1977 hän päätti liittyä hindunationalistiseen Rashtriya Swayamsevak Sangh (RSS) -vapaaehtoisjärjestöön. Kolme vuotta myöhemmin hän päätti omistautua järjestölle ja alkoi toimimaan RSS:n täyspäiväisenä vapaaehtoistyöntekijänä (pracharak). Vuonna 1994 hän siirtyi politiikkaan Intian kansanpuolueen ehdokkaana. Puolueen sisällä hän toimi pääsihteerinä Haryanan osavaltion alueella. Hänet nimitettiin vuonna 2014 kansanpuolueen ehdokkaaksi Haryanan osavaltiovaaleissa, jotka voitettuaan hänestä tuli osavaltion ensimmäinen kansanpuoluetta edustanut pääministeri. Vuoden 2019 osavaltiovaaleissa kansanpuolue sai 40 paikkaa 90:stä, minkä vuoksi se ei pystynyt yksin muodostamaan osavaltiohallitusta. Khattarin entisen osavaltiohallituksen ministereistä vain hänet ja terveysministeri Anil Vij valittiin uudelle kaudelle. Kahdeksan muuta osavaltioministeriä ja kansanpuolueen Haryanan osavaltion paikallisosaston puheenjohtaja menettivät paikkansa osavaltioparlamentissa. Hän onnistui muodostamaan hallituksen Jannayak Janta Partyn (JJP) avustuksella tekemällä kyseisen pienpuolueen puheenjohtaja Dushyant Chautalasta osavaltion varapääministerin. JJP:n kymmenen lainsäätäjää asettautui uuden hallituksen tueksi yhdessä seitsemän sitoutumattoman kanssa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Haryanan pääministerit Luokka:Intian kansanpuolueen poliitikot Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bacalhau à Brás

Bacalhau à Brás ("turskaa Brásin tapaan") on portugalilainen perinneruoka. Sen pääraaka-aineena on suolattu turska (port. bacalhau), ja muita ainesosia kananmuna ja paistetut perunat. Se koristellaan yleensä mustilla oliiveilla. Reseptejä on useita ja bacalhau à Brásia pidetään helppona kotiruokana. Cristiano Ronaldo on kertonut bacalhau à Brásin olevan hänen lempiruokaansa. == Lähteet == Luokka:Kalaruoat Luokka:Portugalilainen keittiö
Isovelhomonni

Isovelhomonni (Loricaria simillima) on velhomonnien (Loricaria) sukuun ja imumonnien (Loricadiidae) heimoon kuuluva kalalaji. Sitä tavataan Etelä- Amerikassa Argentiinan, Brasilian, Ecuadorin, Paraguayn, Perun ja Venezuelan alueilla. Lajin elinympäristöä ovat jokien hiekkapenkat ja uppopuut. Isovelhomonnit kasvavat noin 25 senttimetrin mittaisiksi. == Lähteet == Luokka:Imumonnit
Theodor Leschetizky

Theodor Leschetizky (; 22. kesäkuuta 1830 Łańcut – 14. marraskuuta 1915 Dresden) oli puolalainen pianisti ja pianopedagogi. Hän kuului Franz Lisztin kanssa aikansa vaikutusvaltaisimpiin pianopedagogeihin.Theodor Leschetizky Britannica Leschetizky opiskeli Carl Czernyn johdolla Wienissä ja lähti vuonna 1852 konservatorion opettajaksiTheodor Leschetizky International Piano Archives at Maryland Pietariin. Vuodesta 1878 hän teki opetustyötä Wienissä. Hänellä ei kertomansa mukaan ollut vakiintunutta opetusmetodia, ja opiskelijoidensa mukaan hän painotti heidän yksilöllisyyttään. Leschetizkyn johdolla opiskelivat monet johtavista 1800-luvun ja 1900-luvun alkupuoliskon pianisteista, kuten Artur Schnabel, Ossip Gabrilowitsch ja Ignacy Paderewski. Yhdysvaltalainen Fannie Bloomfield Zeisler lähti hänen opiskelijakseen Eurooppaan 1870–1880-lukujen vaihteessa.Fannie Bloomfield Zeisler Britannica Leschetizky halusi käyttää suurimman osan energiastaan opetustyöhönsä, mutta toimi myös esiintyjänä, joka debytoi 15-vuotiaana Wienissä ja piti viimeisen julkisen esiintymisensä vuonna 1887. Lisäksi hän sävelsi pianominiatyyrejä. Leschetizky oli naimisissa pianisti Anna Jesipovan kanssa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: nuotteja Luokka:Puolalaiset pianistit Luokka:Musiikkipedagogit Luokka:Puolalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1830 syntyneet Luokka:Vuonna 1915 kuolleet
Matija Ban

Matija Ban (1818 Ragusa − 1903 Wien, ItävaltaBan Matija, Nordisk familjebok Uggleupplagan. 2, palsta 817−818) oli dalmatialais-serbialainen runoilija. Hän kirjoitti useita huomattavia historiallisia draamoja, kuten Mejrima eli bosnialaiset, Jan Hus ja Ruhtinas Nikolaus Zrinji.Ban Matija, Tietosanakirja osa 1, palsta 839−840, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1909 Ban työskenteli ensin ranskan- ja italianopettajana lyseossa Konstantinopolissa ja sitten ruhtinas Aleksanteri Karađorđevićin lasten kotiopettajana Belgradissa. Hän oli hyvin kiinnostunut politiikasta ja intoili serbien ja kroaattien yhteistyöstä turkkilaisia, unkarilaisia ja saksalaisia vastaan ja sai paljon poliittisia tehtäviä Serbian hallitukselta. Hän sai Serbian kansalliskokouksen eli skupštinan päätöksellä 1868 pienen eläkkeen. Isänmaallisena runoilijana hän otti osittain oppia kansantarinoista, osittain suuntautui italialaiseen tyyliin, etenkin Vittorio Alfierin ja Alessandro Manzonin jalanjäljissä, ja italiaksi hän kirjoittikin. Näytelmissä hän yritti, joskin huonolla menestyksellä, ottaa mallia Shakespearesta, ja hänen monet historiallis- romanttiset näytelmänsä, kuten Vanda (puolalainen aihe), Jan Hus (tšekkiläinen), Tsaari Lazar (serbialainen), Mejrima (bosnialainen) ja Marojica Kaboga (ragusalainen). Erilaisten poliittisten ja pedagogisten kirjoitusten lisäksi hän julkaisi 1849–1853 Ragusassa kirjallista aikakauslehteä Dubrovnikia. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Serbialaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1818 syntyneet Luokka:Vuonna 1903 kuolleet
Matteo Bandello

Matteo Bandello (1485 Castelnuovo Scrivia − 1561 Agen, Ranska) oli italialainen novellikirjailija. Hän oli dominikaanimunkki ja oli 1550−1555 Ranskassa Agenin piispana. Bandello tunnetaan kokoelmasta Novelle, johon sisältyy 214 kertomusta, joiden aiheet ovat historiallisia, kirjallisia tai peräisin antiikista. Kokoelman kertomukset ovat irrallisia ilman kehyskertomusta, jollainen on Decameronessa. Tarinoissa on usein historiallisia hahmoja, ja Bandello omistaa kunkin tarinan tuntemalleen henkilölle. Psykologinen kuvaus on yleensä pinnallista. Bandellon novellit ovat sisällöltään hyvin avoimia, rohkeita ja eloisia, mutta italialaiset moittivat niiden kieltä epäpuhtaaksi. William Shakespeare on saanut hänen novelleistaan aiheen näytelmään Paljon melua tyhjästä sekä todennäköisesti myös näytelmiin Romeo ja Julia ja Loppiaisaatto.Bandello Matteo, Tietosanakirja osa 1, palsta 841, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1909 John Webster puolestaan on kirjoittanut makaaberin tragedian The Duchess of Malfi Bandellon novellista saamastaan aiheesta.Who was John Webster, Royal Shakespeare Company. Viitattu 8.11.2020 Webster, John, Nordisk familjebok 31. 1921 ==Suomennettuja novelleja== * Kaksi kunniallista vaimoa pettää säädyllisesti aviomiehiään, suom. Arno Katermo, antologiassa: Maailman mestarikertojia 2, Mantere 1945 * Rajakreivi Niccolò saa selville vaimonsa ja tämän poikapuolen lemmensuhteen ja mestauttaa molemmat samana päivänä Ferrarassa, suom. Mirjam Polkunen, antologiassa: Kaikkien aikojen rakkaus, Tammi 1963 Sarja: Omnibus * Kuollut ja apina, antologiassa: Italian kirjallisuuden kultainen kirja, toim. Tyyni Tuulio, Helsinki: WSOY 1945 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Encyclopædia Britannica 1911 * Matteo Bandello, Nordisk familjebok * Matteo Bandello, Britannica.com Luokka:Italialaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1485 syntyneet Luokka:Vuonna 1561 kuolleet
Paljaskaulatokko

Paljaskaulatokko (Babka gymnotrachelus) on tokkojen heimoon kuuluva ahvenkalalaji. Sen kuvasi ensimmäisenä Karl Kessler vuonna 1857. == Levinneisyys == Paljaskaulatokkoa tavataan Mustanmeren rannikoilla ja siihen laskevilla joilla. Lisäksi sitä tavataan Kaspianmeressä. == Lähteet == Luokka:Tokot
Putkisieraintokot

Putkisieraintokot (Proterorhinus) on tokkojen heimoon kuuluva ahvenkalojen suku. Siihen kuuluu viisi lajia. == Lajit == * Putkisieraintokko (Proterorhinus marmoratus) * Idänsieraintokko (Proterorhinus nasalis) * Tonavansieraintokko (Proterorhinus semilunaris) * Proterorhinus semipellucidus * Proterorhinus tataricus == Lähteet == *
Putkisieraintokko

Putkisieraintokko (Proterorhinus marmoratus) on tokkojen heimoon kuuluva kalalaji. Kala kasvaa noin 11 cm pitkäksi. Sen vartalossa on leveitä tummia raitoja. == Levinneisyys == Putkisieraintokko elää Mustanmeren ja Asovanmeren murtovesialueilla. Toukokuussa 2022 pyydystettiin Suomessa ensimmäinen putkisieraintokko Helsingin Kalamaraton -kalastuskilpailussa. ==Taksonomia== Putkikuonotokkoa pidettiin aiemmin Proterorhinus-suvun ainoana lajina. 2000-kymmenluvun lopulla siitä erotettiin omiksi lajeikseen itäinen Kaspianmeren alueen Proterorhinus nasalis ja läntinen sisävesien Proterorhinus semilunaris. P. semilunaris on levinnyt vieraslajina Länsi- ja Keski- Eurooppaan (mm. Puolaan) ja Pohjois-Amerikan Suuriin järviin. Jälkimmäinen on taas on havaittu Itämeressä Viron rannikolla.Truuverk A et al. (2021) Molecular analysis reveals the invasion of eastern tubenose goby Proterorhinus nasalis De Filippi, 1863 (Perciformes: Gobiidae) into the Baltic Sea. BioInvasions Records 10, 701–709 == Lähteet == Luokka:Putkisieraintokot
Verolyhennys

Verolyhennykset () on Ruotsin ja Suomen historiallisiin veroluetteloihin sisältyvä luettelo niistä ihmisille määrätyistä veroista, jotka on jääneet tai jätetty kantamatta. Verolyhennysten luetteloita sisältyy muun muassa läänintileihin ja voudintileihin. Verot voivat jäädä suorittamatta esimerkiksi verovelvollisen köyhyyden vuoksi tai valtion uudisasukkaalle myöntämien vapaavuosien seurauksena. ==Katso myös== *Veronvähennys ==Lähteet== Luokka:Verotuksen historia
Gregori Aminoff

Gregori Aminoff -nimisiä henkilöitä ovat olleet: * Gregori Aminoff vanhempi (1788–1847), ruotsalainen eversti, Karlstenin linnan komentaja * Gregori Aminoff (1883−1947), ruotsalainen mineralogi * Gregori Aminoff (1865−1945), Suomen korkeimman oikeuden oikeusneuvos
József Bánóczi

József Bánóczi (1849−1926Bánóczi, József, Magyar zsidó lexikon. Szerk. Ujvári Péter. Budapest: Magyar Zsidó Lexikon. 1929. 84–85) oli unkarilainen kirjallisuushistorioitsija ja filosofinen kirjailija. Hän oli Unkarin rabbiseminaarin opettaja. Hänen huomattavimmat kirjallisuushistorialliset teoksensa ovat Révai Miklós élete és munkái ('Nikolai Révain elämä ja teokset', Budapest 1878) ja Kisfaludy Károly és munkái ('Károly Kisfaludy ja teokset', Budapest 1882−1883).Bánóczi József, Tietosanakirja osa 1, palsta 847−848, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1909 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Unkarilaiset tieteilijät Luokka:Unkarilaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1849 syntyneet Luokka:Vuonna 1926 kuolleet
Théodore de Banville

Théodore Faullain de Banville (1823−1891) oli ranskalainen runoilija, kriitikko ja sanomalehtimies. Hän kulki romantikkona Hugon, Musset’n ja Gautier’n vanavedessä. Hänet on luettu myöhemmin parnassolaisten piiriin. Runoilijana Banville ihaili muodon kauneutta, täyskaikuisia loppusointuja. Runousopilliset mielipiteensä hän on tuonut esiin kirjassa Petit traité de poésie française. Hän on kirjoittanut runokokoelmia, Les caryatides, Les exilés, Occidentales, romaaneja, Les camées parisiens, Scènes de la vie, ja näytelmiä, Diane au boix, Gringoire (suom. Pietari Hannikainen 1873), jota on esitetty Suomessa Kansallisteatterissa.Banville, Théodore Tietosanakirja osa 1, palsta 850, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1909 Näytelmän aiheena on kirjailija Pierre GringoreGringore, Pierre, Tietosanakirja osa 2, palsta 1606–1607, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1910. ==Suomennetut teokset== * Gringoire, suom. Pietari Hannikainen, Kirjallinen Kuukauslehti 1873 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Gringoire, 1–4 kohtaus, digitoitu aineisto, Kirjallinen Kuukauslehti no 6/1873 s. 129–139 (fraktuuraa, saa painike A:sta tekstimuotoon, mutta aika virheelliseen) * Gringoire, 5–9 kohtaus, digitoitu aineisto, Kirjallinen Kuukauslehti no 7/1873 s. 167–175 (fraktuuraa, saa painike A:sta tekstimuotoon, mutta aika virheelliseen) Luokka:Ranskalaiset runoilijat Luokka:Ranskalaiset kriitikot Luokka:Ranskalaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1823 syntyneet Luokka:Vuonna 1891 kuolleet