Ihmisoikeudet

Ihmisoikeudet ovat jokaiselle ihmiskunnan jäsenelle yhtäläisesti kuuluvia oikeuksia. Niiden tarkoituksena on taata kaikille ihmisarvoinen elämä. Ihmisoikeudet perustuvat ajatukseen ihmisestä moraalisena olentona ja jokaiselle ihmiselle ihmisyyden osana kuuluvasta ihmisarvosta. Toisaalta ihmisoikeuksien syntyyn ovat vaikuttaneet osaltaan myös hollantilaisen juristin Hugo Grotiuksen kirjoitukset. Hän hahmotteli oikeuden eri merkityksiä ja näki, että keskeisin oikeuden merkitys oli jokaiselle kuuluva omistusoikeus ja vapaus toimia oman tahtonsa mukaisesti. Hänen mukaansa ihmiset eivät kuitenkaan olleet enää täysin vapaita sen jälkeen, kun he ovat perustaneet valtion. Valtiolle nimittäin kuuluu oikeus määrätä niistä toimista, jotka ovat tarpeen muun muassa näiden oikeuksien toteutumiseksi. Myös Thomas Hobbes ja John Locke kehittelivät samantyyppisiä ajatuksia. Ensimmäiset kansainväliset ihmisoikeuksiin liittyvät sopimukset koskivat uskonnonvapautta ja orjuuden poistamista. Uskonnonvapaus hyväksyttiin Westfalenin rauhansopimuksessa 1648. Käytännössä kuitenkin uskonnonvapaus ei ollut monissakaan maissa Euroopassa mahdollista, sillä esimerkiksi Suomen kuuluessa Ruotsiin ja Venäjään ja itsenäisyydenkin ajan alusta vuoteen 1923 asti Suomessa vallitsi uskontopakko, eli kristinuskonto oli pakollinen (tai seurasi maasta karkotus tai tuomioita), eikä siitä voinut erota (jos oli kastettu ja Suomeen saatiin siviilirekisteri, kirkon aiemmin pitämän väestörekisterin lisäksi 1917), eikä valita toista uskontoa uskonnonvapaasti. Lisäksi Suomessa oli kuolemantuomio tai karkotustuomio Siperiaan 1700- ja 1800-luvuilla kristinuskonnon kritisoinnista, jumalanpilkasta. Wienin kongressi tuomitsi orjuuden vuonna 1815, lisäksi 1800-luvulla tehtiin paljon muitakin kansainvälisiä sopimuksia orjuuden poistamiseksi. Ranskan ihmisoikeuksien julistuksessa 1789 merkittävää oli muun muassa kansalaisten tasa-arvon ja henkilökohtaisen vapauden turvaaminen ja lukuisten Raamattu-pohjaisten lakien poistaminen Ranskan laeista ja ainakin periaatteellinen uskonnon erottaminen valtiosta, mitä täydennettiin vielä 1900-luvulla. Kun julistus ilmestyi, niin ei ollut kuitenkaan lainkaan selvää, mitä se tulisi käytännössä tarkoittamaan. Esimerkiksi orjuus ei poistunut sen myötä, ja Ranskassa naiset saivat ääni- ja edustusoikeuden vaaleissa vasta hyvin myöhään, vasta vuonna 1945. Kansainliitto perustettiin vuonna 1919 yleismaailmalliseksi valtioiden väliseksi järjestöksi. Se yritti ottaa ihmisoikeuksien suojelun tehtäväkseen, vaikka järjestön mandaatissa aihetta ei edes mainittu. Järjestö tuomitsi vuonna 1926 myös orjuuden. Ihmisoikeuksien yleismaailmallinen julistus kokosi ensimmäistä kertaa yhteen keskeisimpiä oikeuksia, joiden katsottiin olevan universaaleja ja kaikille kuuluvia. Se ei ole valtioita oikeudellisesti velvoittava asiakirja, mutta sen poliittinen ja moraalinen vaikutusvalta on huomattavan suuri. Julistus on myös toiminut YK:n myöhemmän ihmisoikeustyön perustana, mukaan lukien kaikki YK:n piirissä solmitut ihmisoikeussopimukset. YK:n julkaisemaa ihmisoikeuksien julistusta vastustanut Saudi-Arabia julkaisi oman ihmisoikeuksia koskevan muistionsa vuonna 1970. Panislamilainen Islamilainen konferenssi laati vuonna 1980 islamin omille lähtökohdille rakentuvan asiakirjan, jossa esimerkiksi kiellettiin islamista luopuminen. The Islamic Council of Europe julkaisi samana vuonna oman yleismaallisen islamilaisen julistuksensa, joka täydensi ihmisoikeuksien yleismaailmallista julistusta islamilaisin varaumin. Julistus perustuu šariaan, ja sen mukaan ihmisoikeudet tulivat maailmaan islamin mukana. Islamilaisen konferenssin vuonna 1980 laatiman mutta hyväksymättä jääneen asiakirjan pohjalta järjestö laati Kairon julistuksen ihmisoikeuksista islamissa, jonka konferenssi hyväksyi vuonna 1990. Kaikissa islamilaisissa ihmisoikeuksien julistuksissa ihmisen oikeudet nähdään velvollisuuksina Jumalaa kohtaan, ja vapaus merkitsee alistumista Jumalan tahtoon. Etenkin uskonnonvapaus ja naisten oikeudet ovat rajoitetumpia kuin ihmisoikeuksien yleismaailmallisessa julistuksessa. ==Ryhmittely ja luettelo== Ihmisoikeudet voidaan jaotella kansalaisoikeuksiin ja vapausoikeuksiin, poliittisiin oikeuksiin sekä taloudellisiin, sosiaalisiin ja sivistyksellisiin oikeuksiin. Keskeisiä ihmisoikeuksia ovat esimerkiksi oikeus elämään, ajatuksen, omantunnon ja uskonnon vapaus, mielipiteen vapaus ja sananvapaus, liikkumisen vapaus, oikeus työhön, oikeus riittävään elintasoon, oikeus lepoon ja vapaa-aikaan sekä oikeus opetukseen. Näiden lisäksi ihmisoikeuksien yleismaailmallinen julistus turvaa myös oikeuksia, joiden suojaamisesta on ollut vaikea päästä yhteisymmärrykseen ja sitoviin sopimuksiin, kuten pakolaisen oikeus turvapaikkaan, yksilön oikeus kansalaisuuteen sekä omaisuuden suoja. Ihmisoikeuksien yleismaailmallisuus tarkoittaa, että ihmisoikeudet kuuluvat jokaiselle ihmiselle ja ovat voimassa kaikkialla samanlaisina ilman erottelua sukupuolen, ihonvärin, yhteiskunnallisen aseman tai muun vastaavan seikan perusteella. Luovuttamattomuus tarkoittaa, että ihmisoikeuksia ei voi ottaa ihmiseltä pois esivallan päätöksellä tai edes henkilön omalla suostumuksella. Vain perustavanlaatuisia eli tärkeitä oikeuksia kutsutaan ihmisoikeuksiksi. Ihmisoikeudet ovat lisäksi jakamattomia ja keskinäisriippuvaisia, mikä tarkoittaa sitä, että yhden oikeuden edistäminen parantaa myös muiden oikeuksien toteutumista, ja vastaavasti yhden oikeuden loukkaaminen tai riistäminen vaikuttaa kielteisesti muiden oikeuksien toteutumiseen. Teppo Sillantauksen mukaan sana ”jakamaton” tuottaa sekaannuksia ja olisi parempi sanoa, että ihmisoikeudet ovat toisistaan erottamattomia. Ihmisoikeuksien sopimuksen englanninkielinen käsite dignity, ’arvokkuus’, on suomalaisessa käännöksessä saanyt muodon ”ihmisarvo”. ==Ihmisoikeussopimukset== Ihmisoikeuksilla ymmärretään nykyisin lähinnä oikeuksia, jotka on turvattu kansainvälisissä, valtioiden solmimissa ihmisoikeussopimuksissa. Niiden kannalta käännekohta oli YK:n yleiskokous 10. joulukuuta 1948, jolloin hyväksyttiin ihmisoikeuksien yleismaailmallinen julistus. Sen myötä vakiintui käsitys ihmisoikeuksista kaikille kuuluvina oikeuksina. Ihmisoikeudet ovat yksilön oikeuksia. Erillisiä kansainvälisiä sopimuksia on tehty myös joidenkin haavoittuvaisiksi katsottujen ryhmien osalta. Sopimuksilla on pyritty turvaamaan muun muassa lasten oikeuksien toteutuminen sekä lopettamaan naisiin kohdistuva syrjintä. ===Merkittävimpiä ihmisoikeussopimuksia ja julistuksia === * Ihmisoikeuksien yleismaailmallinen julistus * Kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskeva kansainvälinen yleissopimus * Taloudellisia, sosiaalisia ja sivistyksellisiä oikeuksia koskeva kansainvälinen yleissopimus * Lapsen oikeuksien julistus * Lapsen oikeuksien sopimus * Naisten oikeuksien sopimus * Kidutuksen ja epäinhimillisen tai halventavan kohtelun tai rangaistuksen vastainen yleissopimus * Kaikkinaisen rotusyrjinnän poistamista koskeva kansainvälinen yleissopimus * ETYK-sopimukset * Euroopan ihmisoikeussopimus * Euroopan sosiaalinen peruskirja * Kairon julistus ihmisoikeuksista islamissa * Vammaisten henkilöiden oikeuksia koskeva yleissopimus == Ihmisoikeuksien tila maailmassa == === Suomessa === Suomessa pyritään erityisesti edistämään naisten, lasten, vähemmistöjen, alkuperäiskansojen ja vammaisten henkilöiden oikeuksia, koska he ovat usein niitä, joita helpoiten syrjitään. Samalla pyritään lisäämään oikeudenmukaisuuden toteutumista koko maailmassa. Suomen ulko- ja turvallisuuspolitiikassa ihmisoikeudet ovat tärkeällä sijalla. Ihmisoikeudet Suomessa Suomessa ihmisoikeuksia valvoo Ihmisoikeusliitto ry (Förbundet for Mänskliga Rättigheter r.f., Finnish League for Human Rights), joka on vuonna 1979 perustettu ja 1980 rekisteröity puoluepoliittisesti ja uskonnollisesti sitoutumaton yleinen ihmisoikeusjärjestö. Se jatkaa 1935 perustetun Ihmisoikeuksien liiton työtä. Eduskunnan oikeusasiamiehen kanslian yhteyteen perustettiin vuoden 2012 alusta toiminnallisesti itsenäinen ja riippumaton ihmisoikeuskeskus.Yle 14.12.2011. Suomen ihmisoikeustilanteessa on YK:n mukaan edelleen parannettavaa. Ihmisoikeusneuvosto kehottaa Suomea tehostamaan syrjinnän vastaisia toimia. Ihmisoikeusneuvosto suositteli Suomelle esimerkiksi ILOn alkuperäiskansojen asemaa koskevan yleissopimuksen hyväksymistä ja allekirjoittamista. Tarkastelu tehtiin Suomen antaman lyhyen raportin perusteella. Raportin laativat valtioneuvoston kanslia ja ministeriöt, mutta myös kansalaisjärjestöillä oli mahdollisuus kommentoida sen sisältöä. Ihmisoikeusneuvosto tekee tarkastelun joka neljäs vuosi jokaisessa YK:n jäsenmaassa. Suomi kuului ensimmäiseen tarkasteluryhmään.http://www.nelonen.fi/uutiset/uutinen.asp?cat=1&d;=33991 YK löysi parannettavaa Suomen ihmisoikeuksista Vuoden 2009 loppuun mennessä Suomi oli saanut ihmisoikeustuomioistuimelta 128 tuomiota ja lisäksi 54 valitusta oli päätynyt sovintoon tai hallitus oli yksipuolisesti myöntänyt ihmisoikeusloukkauksen. Tuomioista 99 on ollut langettavia.Eduskunnan oikeusasiamiehen kertomus vuodelta 2009, s. 43. === Länsimaiden ulkopuolella === Monissa Aasian maissa valtiojohto vetoaa erityisiin ”aasialaisiin arvoihin” ja kieltäytyy hyväksymästä länsimaisiksi kutsumiaan ihmisoikeuskäsityksiä. ==Ihmisoikeusaktivismi== Kansainvälisesti tunnettuja ihmisoikeusaktivisteja ovat esimerkiksi Mahatma Gandhi, Martin Luther King, Nelson Mandela, Daisaku Ikeda, Anna Politkovskaja, Rosa Parks ja Ngawang Sangdrol. Tunnettuja suomalaisia ihmisoikeusaktivisteja ovat esimerkiksi Helvi Sipilä, Matti Wuori, Martti Koskenniemi, Allan Rosas, Martin Scheinin, Helena Ranta, Martti Ahtisaari ja Tarja Halonen. == Katso myös == * Amnesty International * Eläinten oikeudet * Vähemmistöryhmä ==Lähteet== * Ihmisoikeudet Suomessa . * Ihmisoikeusliitto – Ajankohtaista, 7.6.2010. ===Viitteet=== == Kirjallisuutta == * * * * * * * * * * == Aiheesta muualla == * Ihmisoikeusliitto. * YK:n 3. yleiskokouksen ihmisoikeuksien yleismaailmallinen julistus. * Ihmisoikeudet.net. * Amnestyn suomenkieliset sivut. * YK-liitto. * * * * Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit