EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Lauri Orispää

Kaarlo Lauri Orispää, sukunimi aik. Fröjdman (23. kesäkuuta 1907 – 7. huhtikuuta 1984) oli suomalainen Tampereella asunut varatuomari, Akateemisen Karjala-Seuran aktiivi ja myöhemmin sukututkija. Orispään vanhemmat olivat pankinjohtaja, oikeusneuvosmies Kaarlo Herman Yrjö Fröjdman (1872–1946) ja Aili Johanna Lönnqvist (1882–1939). Geni.com : Kaarlo Lauri Orispää / Fröjdman Akateemisessa Karjala-Seurassa aktiivisesti toiminut Orispää oli jatkosodan aikana kapteenin arvoisena suomalaisten Itä-Karjalan miehityshallinnossa Soutjärven vepsäläisalueen aluepäällikkönä. Olavi Paavolainen kuvasi Synkkä yksinpuhelu -kirjassaan kriittisesti ”Vepsän kuninkaaksi” kutsumaansa Orispäätä. Antti Laine: Lapsia piikkilangan takana eli historian monta totuutta Antti Vesikko : Kansakunnan resonoivat muistot – Olavi Paavolaisen jatkosodan päiväkirja Synkkä yksinpuhelu I–II (1946) kansallisen identiteettiprojektin uudelleenarviona, Valtio-opin pro gradu -tutkielma, Yhteiskuntatieteiden ja filosofian laitos, Jyväskylän yliopisto 2011, Orispäästä s. 153, 195. Orispää toimi Ulvilan kihlakunnan henkikirjoittajana asuen Raumalla. Orispää toimi Tampereen työväenopiston sukututkimuskurssin opettajana 1978–1979 ja hänen aloitteestaan perustettiin keväällä 1979 Tampereen seudun sukututkimusseura ry. Orispäästä tuli seuran kunniajäsen 1983. Tampereen seudun sukututkimusseuran historiaa Kirsti ja Lauri Orispään toinen poika toimi maaoikeustuomarina Rovaniemellä. == Suomennoksia == * Kapteeni von Rintelen : Salainen hyökkääjä : erään Saksan valvontaosaston upseerin sodanaikaiset muistelmat ; englanninkielestä suomentanut Lauri Orispää. WSOY 1939 * Vitalis Pantenburg : Venäjä uhkaa Pohjolaa. WSOY 1939 (alkuteos Russlands Griff um Nordeuropa) == Kirjallisuutta == * Jussi Rainio : Lauri Orispää Äänis-Vepsän aluepäällikkönä. Tampereen seudun sukututkimusseuran vuosikirja V:2 1983–1984 (Vuosikirjan artikkeli digitoituna Tampereen seudun sukututkimusseuran sivuilla) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomalaiset sukututkijat Luokka:Vuonna 1907 syntyneet Luokka:Vuonna 1984 kuolleet
Kaarlo Fröjdman

Kaarlo Herman Yrjö Fröjdman (9. heinäkuuta 1872 Vaasa – 27. syyskuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen pankinjohtaja, kaupunginviskaali ja oikeusneuvosmies.60-vuotias. Varatuomari Kaarlo Fröjdman, Helsingin Sanomat, 09.07.1932, nro 182, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Kaarlo Fröjdmanin vanhemmat olivat nimismies Herman Leonhard Fröjdman ja Matilda Wilskman. Hän pääsi ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1892 ja suoritti Helsingin yliopistossa yleisen oikeustutkinnon 1898. Frödjman sai varatuomarin arvon 1901. Frödjman omisti asianajotoimiston Viipurissa 1901–1905 ja myytyään sen hän toimi sitten asianajajana Helsingissä ollen Castrén & Snellmanin asianajotoimiston osakkaana 1911–1918. Hän oli Ab Outokumpu Oy:n toimitusjohtajana 1917–1921, Etelä-Suomen Pankki Oy:n pankinjohtajana 1921–1923 sekä Atlas Pankki Oy:ssä toimitusjohtajana ja pääjohtajana 1923–1929. Viimeksi Frödjman toimi Helsingissä kaupunginviskaalina 1930–1935 ja oikeusneuvosmiehenä 1935–1942. Frödjman oli naimisissa 1903–1939 Aili Johanna Lönnqvistin (k. 1939) kanssa ja vuodesta 1940 Ellen Constance Nordenswanin kanssa. Varatuomari ja Akateemisen Karjala-Seuran aktiivi Lauri Orispää oli hänen poikansa ensimmäisetä avioliitosta. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomalaiset asianajajat Luokka:Suomalaiset pankinjohtajat Luokka:Vuonna 1872 syntyneet Luokka:Vuonna 1946 kuolleet
Honkasen lasten- ja nuortentalo

Honkasen lasten- ja nuortentalo (aikaisemmalta nimeltään Honkasen monitoimitalo) oli Kempeleen Honkasessa sijaitseva lapsille ja nuorille suunnattu vapaa-ajanvietto- ja kohtaamispaikka. Kempeleläisten keskuudessa paikka tunnettiin nimellä ”Monari”. Honkasen lasten- ja nuortentalossa järjestettiin ohjattua vapaa-ajan toimintaa lapsille ja nuorille. Monitoimitalo rakennettiin vuonna 1981. Tiloissa toimi vuosina 1981–1996 Honkasen sivukirjasto sekä Honkasen hammashoitola. Sivukirjasto suljettiin Kempeleen pääkirjaston siirryttyä kauppakeskus Zeppelinin tiloihin, ja hammashoitola sen siirryttyä Ylikylän koulun tiloihin.. Monitoimitalon tilat ovat olleet myös Ylikylän koulun käytössä luokkatiloina. Lasten- ja nuortentalon toiminta lopetettiin kesäkuussa 2016, jonka jälkeen käyttöikänsä päähän tullut rakennus purettiin. ==Graffitimaalaukset== Vuonna 1990 silloisen Honkasen monitoimitalon ovisyvennykseen maalasivat Anssi Savolainen ja Kimmo Honkakoski näyttävät graffitimaalaukset, jotka ovat tiedettävästi vanhimpia laillisia alkuperäisasussa säilyneitä julkisen tilan graffitimaalauksia. Ennen lasten- ja nuortentalon purkamista graffiteista tehtiin kysely Kempeleen kunnalle, joka päätti lopulta ottaa graffitit suojelukseen. Graffitit ovat tarkoituksena laittaa näytteille suunnitteilla olevaan taidepuistoon. ==Lähteet== Luokka:Kempeleen historia Luokka:Kempeleen rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen entiset rakennukset ja rakennelmat
Tõnno Lepmets

Tõnno Lepmets (31. maaliskuuta 1938 Tallinna – 26. kesäkuuta 2005 Harjumaa) oli virolainen koripalloilija, joka edusti maajoukkuetasolla Neuvostoliittoa. Lepmets voitti Neuvostoliiton maajoukkueessa Euroopan mestaruuden Puolassa 1963 ja Suomessa 1967.Archive.fiba.com == Lähteet == * Profiili Archive.fiba.com * Profiili Postimees.ee * Profiili Esbl.ee === Viitteet === Luokka:Virolaiset koripalloilijat Luokka:Neuvostoliittolaiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Vuonna 2005 kuolleet
Elämä lupaa mulle

Elämä lupaa mulle on suomalaisen Elias Kaskinen & Päivän Sankarit -yhtyeen esikoisalbumi. Warner Music Finland julkaisi sen 28. elokuuta 2015. Albumi nousi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen albumilistan 13. sijalle. Yhteensä se oli listalla kolme viikkoa. Yhtye työsti albumia alun perin Jiffel Music Group -levy-yhtiölle, mutta tammikuussa 2015 yhtye siirtyi Warner Music Finland -levy-yhtiölle. Albumi oli tarkoitus julkaista jo kesäkuussa 2015, mutta sen julkaisua siirrettiin elokuulle sillä albumille haluttiin mukaan Elias Kaskisen kevään aikana tekemiä uusia kappaleita. Albumin teko aloitettiin jo vuonna 2010. Viiden vuoden aikana Kaskinen luonnosteli albumia varten yli sata kappaletta. Albumi ehdittiin jo kertaalleen saada masterointia myöten valmiiksi, mutta albumin tekoa päätettiin kuitenkin jatkaa ja jo valmiit kappaleet päädyttiin äänittämään uudestaan. == Kappaleet == Kaikki kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut Elias Kaskinen. == Singlet == Albumin ensimmäinen single ”Sano se mulle” julkaistiin jo marraskuussa 2013. Kappale lisättiin muun muassa Iskelmä-radiokanavan soittolistalle. Kappaleesta on julkaistu Saku Perinnön ohjaama musiikkivideo, jota on katsottu YouTubessa elokuuhun 2015 mennessä yli 400 000 kertaa. Toinen single ”Pelkään koskea kadulla” julkaistiin 9. toukokuuta 2014. Heinäkuussa 2014 kappale lisättiin Iskelmä-radion soittolistalle. Kappaleen musiikkivideo esitettiin ensimmäisen kerran helsinkiläisessä Kaiku-ravintolassa 11. kesäkuuta 2014 ja päivää myöhemmin se julkaistiin virallisesti. Videon on ohjannut Saku Perintö. Kolmas single ”Aina minä jään” julkaistiin 3. lokakuuta 2014. Kappale menestyi hyvin nousten Suomen radiolistalla parhaimmillaan 24:nneksi. Kappaleen yhdellä otolla kuvatun musiikkivideon ohjasi Oskari Sipola. ”Rakasta vielä kun voit” -kappale julkaistiin albumin neljäntenä singlenä 17. huhtikuuta 2015. Radiolistalla se nousi parhaimmillaan 49. soitetuimmaksi radiokappaleeksi. Singlen julkaisupäivänä julkaistiin myös Lauri Laukkasen ohjaama musiikkivideo. Video on kuvattu Espoossa WeeGee- näyttelytalossa sekä sen pihalla olevassa Futuro-talossa. Vielä ennen albumin julkaisua yhtye julkaisi albumin nimikappaleen ”Elämä lupaa mulle” singlenä 7. elokuuta 2015. Syys–lokakuussa kappale nousi 15. soitetuimmaksi radiokappaleeksi. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2015 esikoisalbumit Luokka:Suomalaiset popalbumit Luokka:Suomalaiset iskelmäalbumit
Scho-Ka-Kola

Scho-Ka-Kola on saksalainen suklaamakeinen. Scho-Ka-Kola sisältää kofeiinia, kaakaota, kahvia ja kolapähkinää. Rasian sisällä on 16 palaa erittäin kofeiinipitoista suklaata, joka on jaettu valmiiksi kahteen kahdeksan palan kerrokseen. Rasia ja resepti ovat muuttuneet vain vähän vuoden 1936 tuotteen julkaisun jälkeen. Scho-Ka-Kolaa valmistetaan sekä tummasta että maitosuklaasta. Myös täysmaidosta valmistettu versio on saatavana sinisessä rasiassa. == Historia == Scho-Ka-Kola esiteltiin natsi-Saksan vuoden 1936 kesäolympialaisten aikana. Tuotteen kerrottiin tuolloin olevan ”sporttisuklaata” stimuloivalla vaikutuksella. Liittoutuneiden miehityksen aikana suklaata jaettiin myös saksalaisille siviileille. == Lähteet == Luokka:Makeismerkit Luokka:Suklaamakeiset
Pensaskaskas

Pensaskaskas (Aphrophora alni) on sylkikaskaisiin kuuluva laji. Se on 6–8 mm:n pituinen. Väriltään se on yleensä vaaleanruskea ja siivissä on vaaleita täpliä. Selän keskellä on pitkittäin harjanne. Toukat ovat kasveissa vaahdon sisällä toukokuulta kesäkuulle. Pensaskaskasta esiintyy pensaissa ja lehtipuissa ja sitä tavataan eteläisessä ja keskisessä Suomessa. Lentoaika on kesäkuulta syyskuulle. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *UniProt: Taxonomy - Aphrophora alni *Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Aphrophora alni Luokka:Kaskaat
Pisa-luokka

Pisa-luokka oli Italian kuninkaallisen laivaston kahden 1900-luvun alussa valmistetun panssariristeilijän muodostama alusluokka. Lisäksi valmistettiin Kreikan kuninkaalliselle laivastolle Georgios Averof. == Alukset == Pisa- luokan panssariristeilijätGardiner, Robert s. 261 Nimi Telakka Kölinlasku Vesille Valmis Kohtalo RN Pisa Cantiere navale fratelli Orlando, Livorno 20. helmikuuta 1905 15. syyskuuta 1907 1. syyskuuta 1909 poistettu alusluettelosta 28. huhtikuuta 1937 RN Amalfi Cantieri navali Odero, Sestri Ponente 24. heinäkuuta 1905 5. toukokuuta 1908 1. syyskuuta 1909 upotettu 7. heinäkuuta 1915 Georgios Averof Cantiere navale fratelli Orlando 1907 12. maaliskuuta 1910 16. toukokuuta 1911 museoitu 1952 == Lähteet == * === Viitteet === *
Rosarion kaasuräjähdys 2013

Rosarion kaasuräjähdys 2013 tapahtui Argentiinan kolmanneksi suurimmassa kaupungissa, Rosariossa, 6. elokuuta 2013. Sen syynä oli suuri kaasuvuoto. Lähellä oleva talo romahti, ja muihin oli vaarana tulla rakenteellisia vaurioita. 22 ihmistä kuoli ja 60 loukkaantui. Alueelle tuli eri järjestöjä etsimään kadonneita ja auttamaan kotinsa menettäneitä ihmisiä. Pian räjähdyksen jälkeen korjaustöiden kestoksi arvioitiin puoli vuotta. Maakunnan oikeuslaitos aloitti räjähdyksen syyn tutkinnan. Alustavat epäilyt kohdistuivat Litoral Gasiin, joka tuottaa Rosariolle luonnonkaasua, ja erääseen työntekijään, joka teki sinä päivänä rakennuksessa huoltotöitä. ==Lähteet== *Bbc *Lanacion Luokka:Vuoden 2013 onnettomuudet Luokka:Onnettomuudet Argentiinassa Luokka:Räjähdysonnettomuudet
Otepää (kunta)

Otepää (aik. suom. Ohdonpää, ) on entinen kunta Etelä-Virossa Valgamaan maakunnassa. == Entinen kunta == Otepään kunnassa oli asukkaita 3 737, ja sen pinta-ala on 217,36 km² ja asukastiheys 17,1 asukasta neliökilometrillä (1.1.2015). Kunnan keskuspaikka oli Otepään epäitsenäinen kaupunki, jossa asuu noin 1 900 asukasta. === Väestö === Vuonna 2011 Otepään silloisessa kunnassa (Otepään epäitsenäinen kaupunki mukaan lukien) oli 3 727 asukasta, joista 3 633 (97,5 %) oli virolaisia, 51 (1,4 %) venäläisiä ja 36 (1,0 %) muita kansallisuuksia. === Historia === Otepään kunta syntyi vuonna 1999, kun Otepään kaupunki yhdistyi Pühajärven kunnan kanssa Otepään kunnaksi. Vuoden 2017 kuntauudistuksessa Otepään ja Sangasten kunnat sekä iso osa Paluperan ja Pukan kunnista yhdistettiin uudeksi Otepään kunnaksi. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Viron entiset kunnat
Joni Purmonen

Joni Purmonen (s. 1974Kansalliskirjasto Vantaa) on suomalainen kuntosaliyrittäjä ja eläinsuojelija. Hän oli 1990-luvulta alkaen julkisuudessa eläinsuojelijana ja Oikeutta eläimille -yhdistyksen keulakuvana. Hän toimi Muutoksen kevät -lehden ensimmäisenä päätoimittajana. Purmonen asuu Berliinissä, jossa hänellä on ollut vuodesta 2014 lähtien vegaaninen kuntosali. Hän on kilpaillut vahvin mies -kilpailuissa Suomessa ja Britanniassa ja ollut Britannian vahvin mies -kilpailussa parhaimmillaan kahdeksas. (Arkistoituna 7.8.2015) ==Julkaisut== *Salla Tuomivaara, Joni Purmonen. Ulos häkeistä! Kaksi näkökulmaa uuden eläinliikkeen sisältä. Tammi, 1998. ISBN 951-31-1306-X ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset ympäristöaktivistit Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Suomalaiset yrittäjät‎ Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Liina Röösgrén

Aliina Fredrika Kataja (aikaisemmin Kettunen, myöhemmin Röösgrén; 7. helmikuuta 1882 – 16. kesäkuuta 1945)Kuolinilmoitus, Aliina Fredrika Röösgrén, Uusi Suomi, 1945, No 163, sivu 3, julkaistu 20.6.1945 oli suomalainen liikkeenharjoittaja ja kirjailija.Suomen Kirjailijat 1917–1944, Röösgrén, Liina, sivu 377, toimittaneet Hannu Launonen, Maija Hirvonen, Anna Nybondas, Inger Bäcksbacka, Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 365, Jyväskylä 1981Jasmine Westerlund : Murtumia lasikellossa : Naisten kirjoittamat taiteilijaromaanit Suomessa 1900-luvun alkupuolella. Turun yliopiston julkaisuja. Sarja C, Scripta lingua Fennica edita ; osa 366. Turku 2013, Röösgrénistä s. 12 Kirjasampo.fi : Liina Röösgrén Röösgrénin esikoisteos oli kaksiosainen taiteilijaromaani Murtuneita toiveita. Röösgrén oli ammatiltaan liikkeenharjoittaja ja ainakin 1920-luvulla hänellä oli asioimis- ja liiketoimisto Liina Röösgren Helsingissä.Uusi Suomi, 1928, No 55, sivu 15, julkaistu 6.3.1928 Röösgrénin aiemmat sukunimet olivat Kettunen ja Kataja.Seka-ilmoituksia, Nimeni, Satakunta, 1904, No 56, sivu 4, julkaistu 25.5.1904 On epäselvää, oliko Röösgrén Katajan myöhempi virallinen sukunimiRikosjuttuja raastuvanoikeudessa, Helsingin Sanomat, 1934, No 305, sivu 7, julkaistu 11.11.1934, mutta ainakin vuodesta 1924 vuoteen 1933 Helsingin ja ympäristön osoite- ja ammattikalenterissa hänet on kirjattu eri osoitteissa nimellä Röösgren, Liina, rouva, kirjailija.Helsingin ja ympäristön osote- ja ammattikalenteri 1924, Aksel Paul, Helsinki, sivu 929, julkaistu 1.1.1924Helsingin ja ympäristön osote- ja ammattikalenteri 1933, Aksel Paul, Helsinki, sivu 597, julkaistu 1.1.1933 Vuoteen 1931 asti hän eli samassa taloudessa Helsingin kaupungin satamarakennusosaston insinöörin Josef Indus Röösgrenin (1880–1942), prokuristi Arne Röösgrenin (1907–1940), ja Eva Lidia Röösgrenin (1909–1981) kanssa. Röösgrén on haudattu Hietaniemen sankarihautausmaalle Eva Röösgrenin (myöhemmin MöllerEteläinen suomalainen seurakunta, vihittyjä, Suomen Sosialidemokraatti, 1945, No 231, sivu 7, julkaistu 29.8.1945) puolison perhehautaan. == Teoksia == * Murtuneita toiveita 1-2. Kirjakauppa Valo, Helsinki 1919 * Kohtalon leikkiä. Paperikauppa Viertola, Helsinki 1923 * Paholaisen voittokulku. Otto Andersin, Pori 1930 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1882 syntyneet Luokka:Vuonna 1945 kuolleet
Kalmoduliini

Kalmoduliini on kaikissa eukaryootteihin kuuluvien eliöiden soluissa esiintyvä proteiini. Kalmoduliini sitoutuu kalsiumioneihin ja toimii soluissa useita entsyymejä aktivoivana proteiinina sekä säätelee useita tärkeitä solujen toimintoja, muun muassa solujenvälistä viestintää ja lihaskudoksen supistumista. ==Rakenne== Ihmisen kalmoduliini on 148 aminohaposta koostuva, molekyylimassaltaan noin 17 kDa kokoinen proteiini, joka koostuu neljästä toistuvasta samanlaisesta yksiköstä. Kalmoduliini koostuu pääasiassa polaarisista aminohapoista, jotka muodostavat niin kutsutun EF-käsirakenteen. Polaaristen aminohappojen lisäksi proteiinissa on muutama hydrofobinen aminohappo. EF-käsi on rakenne, joka koostuu kahdesta α-kierteestä, joita yhdistää silmukka. Kaikki alayksiköt kykenevät sitoutumaan yhteen kalsiumioniin, ja kalsiumionin sitoutumiskohta on kierteitä yhdistävässä silmukassa. Kun kalsiumionit sitoutuvat kalmoduliiniin, muuttuu proteiinin konformaatio siten, että hydrofobiset aminohapot tulevat esille. Nämä hydrofobiset aminohapot sitovat kalmoduliinin muiden proteiinien α-kierteisiin. Sitoutumista tapahtuu, kun kalsiumionikonsentraatio soluissa on yli 500 nmol/l. ==Toiminta== Kalmoduliinin kalsiumioni-indusoitu konformaation muutos aktivoi useita muita proteiineja, kuten useita tärkeitä entsyymejä. Näitä ovat muun muassa ravinnonhyödyntämistä, ionien solukalvon läpäisevyyttä sekä välittäjäaineiden synteesiä ja vapautumista sääteleviä proteiineja fosforyloivat kalsium-kalmoduliiniriippuvaiset proteiinikinaasit, glykogeenin biosynteesiin ja hajotukseen osallistuvat entsyymit fosforylaasikinaasi ja proteiinifosfataasi 1 ja typpioksidisyntaasit. Lisäksi kalmoduliini säätelee mitoosia ja osallistuu sileän lihaskudoksen supistumiseen aktivoimalla myosiinin kevytketjun kinaasientsyymiä, joka fosforyloi myosiinipeptidin pään, mikä sallii myosiinin sitoutua aktiiniin. ==Lähteet== Luokka:Proteiinit
Belousov–Zhabotinskyn reaktio

Belousov–Zhabotinskyn reaktio (BZ reaktio) on kemiallinen reaktio, jolla monesti demonstroidaan kemiallista systeemiä, joka ei ole tasapainossa. Kyseessä on oskilloiva reaktio eli reaktio liikkuu tasapainoasemansa ympärillä. ==Historia== 1950-luvulla Boris Belousov oli töissä Neuvostoliiton terveysministeriön biofysiikan laitoksella. Belousov tutki tuolloin Krebsin sykliä, jossa asetyylijohdannaiset hapetetaan hiilidioksidiksi. Hän yritti simuloida sykliä koeputkessaan sekoittamalla sitruunahappoa, bromaattia, happoa ja ceriumia, jolloin syntyi oskilloiva reaktio värittömästä keltaiseen. Reaktio kesti yli tunnin huoneenlämmössä. Belousov ryhtyi tutkimaan löytämäänsä reaktiota. Hän myös luonnosteli ensimmäisen version reaktiomekanismista. Hänen kollegansa Safronov ehdotti lisäämään reaktioon ferroiinia, joka toimii reaktiossa väriaineena. Belousov ei koskaan saanut julkaistua artikkelia tieteellisessä julkaisussa, koska hänen teoriansa ei ollut virheetöntä. Vuonna 1961 opiskelija Anatol Zhabotinsky kehitti Belousovin reakiota. Zhabotinsky julkaisi tulokset viitaten Belousovin aikaisempiin tuloksiin. Länsi-Euroopassa tulokset tulivat julkisuuteen vasta 1968. Vuonna 1972 Richard J. Field, Endre Körös, and Richard M. Noyes julkaisivat mekanismin Belousov–Zhabotinskyn reaktiolle. ==Mekanismi== Reaktion mekanismi on monimutkainen. Reaktiossa käytetään tavallisesti hapetus-pelkistyskatalyyttiä: tavallisia ovat Ce(+III)/Ce(+IV), Mn(+II) tai ferroiini), mutta myös ruteniumkomplekseja on tutkittu. Reaktio vaatii orgaanisen molekyylin, joka on helppo bromata ja hapettuu helposti. Tavallisesti tämä on malonihappo, mutta myös sitruunahappoa on käytetty. Reaktio vaatii bromaattia, joka on tavallisesti kalium- tai natriumbromaattia. Aineet liuotetaan tavallisesti joko rikki- tai typpihappoon. Reaktiomekanismi voidaan tiivistää kymmeneen reaktioyhtälöön: : HOBr + Br- \+ H+ ↔ Br2 \+ H2O : HOBr2 \+ Br- \+ H+ → 2 HOBr : BrO3- \+ Br- \+ 2 H+ → HOBr2 \+ HOBr : 2 HOBr2 → BrO3- \+ HOBr + H+ : BrO3- \+ HOBr2 \+ H+ ↔ 2 BrO2• + H2O : BrO2• + Ce3+ \+ H+ ↔ HOBr2 \+ Ce4+ : BrO2• + Ce4+ \+ H2O → BrO3- \+ Ce3+ \+ 2 H+ : Br2 \+ CH2(COOH)2 → BrCH(COOH)2 \+ Br- \+ H+ : 6 Ce4+ \+ CH2(COOH)2 \+ 2 H2 → 6 Ce3+ \+ HCOOH + 2 CO2 \+ 6 H+ : 4 Ce4+ \+ BrCH(COOH)2 \+ 2 H2O → Br- \+ 4 Ce3+ \+ HCOOH + 2 CO2 \+ 5 H+ ==Lähteet== Luokka:Kemialliset reaktiot
San Giorgio -luokka

San Giorgio -luokka oli Italian kuninkaallisen laivaston kahden 1900-luvun alussa valmistetun panssariristeilijän muodostama alusluokka. == Alukset == San Giorgio -luokan panssariristeilijätGardiner, Robert s. 261 Nimi Telakka Kölinlasku Vesille Valmis Kohtalo RN San Giorgio Regio Cantiere di Castellammare di Stabia, Castellammare di Stabia 4. heinäkuuta 1905 27. heinäkuuta 1908 1. heinäkuuta 1910 miehistönsä upottama 22. tammikuuta 1941 poistettu alusluettelosta 18. lokakuuta 1946 RN San Marco Regio Cantiere di Castellammare di Stabia 2. tammikuuta 1907 20. joulukuuta 1908 7. helmikuuta 1911 poistettu alusluettelosta 27. helmikuuta 1947 romutettu 1949 == Lähteet == * === Viitteet === *
Cameron Winklevoss

Cameron Howard Winklevoss (s. 21. elokuuta 1981 Southampton, New York) on yhdysvaltalainen uransa jo päättänyt soutaja, yrittäjä ja liikemies. 193 senttimetriä pitkä ja 96 kilogrammaa painava Winklevoss edusti urallaan Saugatuck Rowing Clubia.https://worldrowing.com/athlete/ce292379-a846-4819-a3e3-e7490ef0301f == Soutu-ura == Winklevoss osallistui identtisen kaksoisveljensä Tyler Winklevossin kanssa kaksikkoon vuoden 2008 kesäolympialaisissa Pekingissä sijoittuen kuudenneksi.http://www.sports- reference.com/olympics/athletes/wi/cameron-winklevoss-1.html Winklevossit olivat mukana voittamassa kultaa kahdeksikosta ja hopeaa perämiehettömästä nelosesta vuoden 2007 Pan-Amerikan kisoista Rio de Janeirosta. Winklevossin veljekset päättivät soutu-uransa vuonna 2012.http://qz.com/405950/ibiza-the- hamptons-downtown-manhattan-where-the-winklevoss-twins-got-hooked-on-bitcoin/ == HarvardConnection == Winklevossin veljekset tunnetaan todennäköisesti parhaiten heidän yhdessä Divya Narendran kanssa vuonna 2003 kehittelemästään yliopistojen välisestä viestintäpalvelusta HarvardConnectionista (myöhemmin ConnectU), joka sai nimensä kolmikon opiskelupaikasta Harvardin yliopistosta. He pyysivät projektiin mukaan erästä lahjakasta Harvardin opiskelijaa Mark Zuckerbergiä, joka otti ideaa HarvardConnectionista parantaakseen omaa työn alla olevaa hieman samankaltaista viestintäpalveluaan Facebookia. Facebookin noustua suosituksi Winklevossit ja Narendra haastoivat Zuckerbergin oikeuteen suullisen sopimuksen rikkomuksesta ja varastamisesta ja saivat 65 miljoonan dollarin korvausmaksun.http://www.cnet.com/news/winklevoss-twins-drop- facebook-lawsuit/ Cameron Winklevoss perusti sosiaalisen median sivuston Guest of a Guest yhdessä Rachelle Hruskan kanssa vuonna 2008. Nykyisin Winklevossin veljeksillä on oma yritys, vuonna 2012 perustettu yritystoiminnan aloituksen rahoittamiseen erikoistunut Winklevoss Capital Management.https://winklevosscapital.com/about/ == Elokuva == Vuonna 2010 sai ensi-iltansa elokuva The Social Network, joka kertoo Facebookin syntytarinan. Cameron Winklevossia esittää elokuvassa Armie Hammer. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset soutajat Luokka:Yhdysvaltalaiset yrittäjät Luokka:Yhdysvaltalaiset liikemiehet Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sohjanansuu

Sohjanansuu () on entinen kylä Karjalan tasavallan Louhen piirin Kiestingin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsi Tuoppajärvestä Pääjärveen virtaavan Sohjananjoen suussa 25 kilometriä Kiestingistä linnuntietä länteen. 1700-luvun alussa syntynyt Sohjanansuu oli Pääjärven eli myöhemmän Oulangan volostin vanhimpia kyliä. 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa se muodosti lähikylineen Oulangan volostiin kuuluneen kyläkunnan, joka käsitti myös Laitasalmen (ven. Laidasalma) ja Miikkulanlahden (Nikolskaja Guba) kylät. Vuonna 1905 niissä oli 390 asukasta. Sohjanansuun kylässä oli 27 taloa ja 150 asukasta. Neuvostoaikana perustettiin Kiestingin piirin Laitasalmen kyläneuvosto, jota myöhemmin kutsuttiin Sohjanan kyläneuvostoksi, koska sen keskuspaikka oli Sohjanansuussa. Siihen kuuluivat myös Kananaisen eli Tungjärven, Käpälin (ven. Kjabel) ja Pontšelensuun (Ust-Pontša) kylät, 1920- ja 1930-lukujen vaihteessa syntynyt Sohjanankosken asutus sekä kaksi metsätyömaata. Vuonna 1933 kyläneuvostossa oli 844 asukasta, joista vajaat 80 % oli karjalaisia ja loput etupäässä Sohjanankoskella ja Käpälissä asuneita suomalaisia ja venäläisiä. Sohjanansuussa oli 113 asukasta, jotka yhtä suomalaista lukuun ottamatta olivat kaikki karjalaisia. Sohjanan kyläneuvoston keskus siirrettiin vuonna 1958 Sohjanankoskelle. Samalla siihen liitettiin Tuhkalan kyläneuvosto. Myöhemmin Sohjanansuu jäi Kumajoen säännöstelyaltaan vedenpinnan alle. ==Lähteet== Luokka:Louhen piirin entiset kylät
Nicola Leali

Nicola Leali (s. 17. helmikuuta 1993 Castiglione delle Stiviere) on italialainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Serie A:ssa pelaavaa Frosinone Calciota lainalla saman sarjan Juventuksesta. Leali on oikeajalkainen.http://www.transfermarkt.co.uk/nicola- leali/profil/spieler/136111#subnavi == Ura == === Seurajoukkueura === Lealin kasvattajaseura on Brescia Calcio. Hän debytoi seuran edustusjoukkueen paidassa Serie A:ssa toukokuussa 2011 AC Cesenaa vastaan.http://www.transfermarkt.co.uk/nicola- leali/leistungsdatenverein/spieler/136111 Ottelu jäi Lealin ainoaksi Brescian paidassa Serie A:ssa. Yhteensä hän pelasi seuran paidassa 16 ottelua. Heinäkuussa 2012 Leali siirtyi Serie A:n Juventukseen. Kauden 2012-2013 hän oli kokonaan lainassa Serie Bn Virtus Lancianossa pelaten 37 ottelua ja seuraavan kauden hän oli lainassa saman sarjan Spezia Calciossa pelaten 39 ottelua. Kauden 2014-2015 Leali pelasi Serie A:han nousseessa AC Cesenassa. Hän pelasi 28 ottelua pitäen nollapelin neljä kertaa. Heinäkuussa 2015 Leali siirtyi kauden mittaisella lainasopimukselle Serie A:han nousseeseen Frosinone Calcioon. === Maajoukkueura === Leali on edustanut Italiaa käytännössä kaikissa nuorten maajoukkueissa. Vuonna 2013 oli mukana voittamassa hopeaa alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuista Israelista, muttei pelannut turnauksessa minuuttiakaan.http://www.transfermarkt.co.uk/nicola- leali/nationalmannschaft/spieler/136111 == Saavutukset == Italia * Alle 21-vuotiaiden EM-kilpailut: hopeaa (2013) == Lähteet == Luokka:Italialaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kuntikylä

Kuntikylä (myös Kuntijärvi, ) on entinen kylä Karjalan tasavallan Louhen piirin Kiestingin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsi Pääjärvestä Kuntijärveen laskeneen Kuntijoen rannalla 55 kilometriä Kiestingistä linnuntietä luoteeseen. 1700-luvun alussa syntynyt Kuntikylä oli Pääjärven eli myöhemmän Oulangan volostin vanhimpia kyliä. Vuonna 1859 se mainitaan volostin keskuspaikkana. 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa Kuntikylä muodosti lähikylineen Oulangan volostiin kuuluneen kyläkunnan, joka käsitti myös Kankahaisen (ven. Borovskaja) ja Niskan kylät sekä Kukasjärven (Kukasozero) uudiskylän. Vuonna 1905 niissä oli 397 asukasta. Kuntikylässä oli 22 taloa ja 177 asukasta. Neuvostoaikana Kuntikylä kuului Kiestingin piirin Niskan kyläneuvostoon. Vuonna 1933 siellä oli 212 asukasta, joista lähes 90 % oli karjalaisia ja loput etupäässä venäläisiä. Vuoden 1960 asutusluettelossa kylää ei enää mainita. Myöhemmin se jäi Kumajoen säännöstelyaltaan vedenpinnan alle. ==Lähteet== Luokka:Louhen piirin entiset kylät
Oscar Ågren

Oscar Ågren (18. heinäkuuta 1914 Tukholma – 26. lokakuuta 1992 Nacka) oli ruotsalainen väli- ja keskisarjan amatöörinyrkkeilijä, jonka ura ajoittui vuosille 1934–1941. Oscar Ågren aloitti nyrkkeilyuransa välisarjassa eli alle 66,7 kg lokakuussa 1934 tukholmalaisen Narva BK:n riveissä. Ensimmäisen maaottelunsa Ågren nyrkkeili tammikuussa 1937 suomalaista Bruno Ahlbergia vastaan, mutta koki suomalaiselle Los Angelesin olympiamitalistille tappion. Ruotsin mestari hänestä tuli samana vuonna maaliskuussa. Sen jälkeen hän pääsi edustamaan Ruotsia EM-kisoissa Milanossa. Ågren voitti kaksi ensimmäistä otteluaan, mutta koki välierässä tappion Saksan olympiahopeamitalisti Michael Murachille. Ottelussa pronssista Ågren voitti puolalaisen Stanislaw Sipinskin. Vuoden 1938 Ruotsin mestaruuden ja useiden maaotteluiden jälkeen Ågren edusti Ruotsia vuoden 1939 EM-kisoissa Dublinissa – tällä kertaa keskisarjassa eli alle 72,6 kg. Kuten edellisissäkin EM-kisoissa Ågren pääsi välieriin, mutta tappio puolalaiselle Josef Pisarskille pudotti hänet pronssiotteluun, jossa hän voitti englantilaisen Henry Daviesin. Vuonna 1940 hän otteli Ruotsin keskisarjan mestaruudesta, mutta koki tappion Einar Hammarille, jota vastaan hän urallaan oli otellut aiemmin jo neljä kertaa ja voittanut kaikki edelliset kohtaamiset. Viimeiset ottelunsa Ågren otteli helmikuussa 1941. Ågren saavutti amatöörinyrkkeilyurallaan kaksi EM-pronssia, kaksi Ruotsin mestaruutta, otteli 11 maaottelussa, joissa saavutti viisi voittoa. Hänet valittiin uransa jälkeen Ruotsin nyrkkeilyn Stora Grabbareihin numerolla 28. Ågren kuului veljessarjaan, jossa kolme muutakin veljestä oli tunnettuja nyrkkeilijöitä. Carl muutti Yhdysvaltoihin ja nyrkkeili ammattilaisena. Erik nyrkkeili samaan aikaan Oscarin kanssa ja saavutti olympia- ja EM-pronssia 1930-luvun lopulla. Nuorin veli Ture saavutti saavutti Ruotsin mestaruuden ja edusti maaotteluissa. == Lähteet == * * ===Viitteet=== Luokka:Ruotsalaiset nyrkkeilijät Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 1992 kuolleet
Soukelo

Soukelo () on entinen kylä Karjalan tasavallan Louhen piirin Kiestingin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsi Soukelojärven rannalla 75 kilometriä Kiestingistä linnuntietä luoteeseen. Entisen Ruvan saamelaispogostan alueelle perustettu Soukelo muodosti 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa lähikylineen Oulangan volostiin kuuluneen kyläkunnan. Vuonna 1905 siihen kuuluivat Soukelon lisäksi Ruvan ja Tumtšan kylät sekä Koutajärvenpään ja Ruvanniskan uudiskylät, joissa oli 512 asukasta. Soukelon kylässä oli 18 taloa ja 150 asukasta. Neuvostoaikana Soukelo kuului Kiestingin piirin Ruvan kyläneuvostoon. Vuonna 1933 siellä oli 91 asukasta, jotka kaikki olivat karjalaisia. Vuoden 1960 asutusluettelossa kylää ei enää mainita. Myöhemmin se jäi Iijavan tekojärven alle. ==Lähteet== Luokka:Louhen piirin entiset kylät
Angeliño

José Ángel Esmorís Tasende (tunnetaan paremmin taiteilijanimellään Angeliño tai nimellä José Ángel Tasende, s. 4. tammikuuta 1997 Coristanco) on espanjalainen jalkapalloilija, joka edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa AS Romaa. Vasenjalkainen Angeliño on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. == Ura == === Seurajoukkueura === Angeliño siirtyi Manchester Cityn juniorijoukkueeseen vuonna 2013 kotimaansa Deportivo La Coruñasta. Kaudella 2014–2015 hän oli yhdessä valioliigaottelussa penkillä.http://www.transfermarkt.co.uk/angelino/leistungsdatenverein/spieler/277179 Heinäkuussa 2015 Angeliño siirtyi Manchester Cityn yhteistyöseuraan, Major League Soccerin New York City FC:hen vuoden 2015 loppuun kestävällä sopimuksella. Hän debytoi pääsarjatasolla samassa kuussa ja pelasi kaikkiaan 14 sarjaottelua. Sittemmin hän on ollut lainalla Espanjassa Gironan ja Mallorcan joukkueissa. joista jälkimmäisessä hän pelasi 17 Segunda Divisiónin ottelua, sekä Alankomaissa NAC Bredan joukkueessa, jossa hän pelasi 34 Eredivisien ottelua ja teki niissä kolme maalia. Kesällä 2018 Angeliño siirtyi toisen Eredivisie-seuran, PSV Eindhovenin omistukseen ja pelasi kauden aikana 34 pääsarjaottelua, joissa hän teki yhden maalin. Angeliño palasi kesällä 2019 Manchester Cityyn, jossa hän pelasi syksyn 2019 aikana vain kuusi valioliigaottelua ja yhden Mestarien liigan ottelun. Kevätkauden 2020 hän pelasi lainalla Saksan Bundesliigan RB Leipzigissa, jossa hänelle kertyi 13 bundesliigaottelua ja niissä yksi maali sekä neljä Mestarien liigan ottelua. Kaudella 2020–2021 hän jatkoi lainalla Leipzigissa. Hän pelasi kauden aikana Bundesliigassa 26 ottelua, joissa hän teki neljä maalia, ja Mestarien liigassa seitsemän ottelua, joissa hän teki kolme maalia. Kesällä 2021 Angeliño siirtyy RB Leipzigin omistukseen. === Maajoukkueura === Angeliño on pelannut Espanjan alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa yhden ottelun vuonna 2013 ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa kaksi ottelua vuonna 2018. == Lähteet == Luokka:Espanjalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tyler Winklevoss

Tyler Howard Winklevoss (s. 21. elokuuta 1981 Southampton, New York) on yhdysvaltalainen uransa jo päättänyt soutaja, yrittäjä ja liikemies. Winklevoss on 196 senttimetriä pitkä ja painaa 93 kilogrammaa.https://worldrowing.com/athlete/f95dd8dc-46e8-40f8-aab4-fe9f261b72b1 == Soutu-ura == Winklevoss kilpaili kaksikossa yhdessä identtisen kaksosveljensä Cameron Winklevossin kanssa vuoden 2008 kesäolympialaisissa Pekingissä.http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/wi/tyler- winklevoss-1.html He sijoittuivat kuudenneksi. Vuoden 2007 Pan-Amerikan kisoissa Rio de Janeirossa Winklevossit olivat mukana saavuttamassa kultaa kahdeksikosta ja hopeaa perämiehettömästä nelosesta. Winklevossit lopettivat urheilu-uransa vuonna 2012.http://qz.com/405950/ibiza-the-hamptons-downtown- manhattan-where-the-winklevoss-twins-got-hooked-on-bitcoin/ == HarvardConnection == Winklevossit tunnetaan todennäköisesti parhaiten heidän yhdessä Divya Narendran kanssa vuonna 2003 kehittelemästään yliopistojen välisestä viestintäpalvelusta HarvardConnectionista (myöhemmin ConnectU), joka sai nimensä kolmikon opiskelupaikan Harvardin yliopiston mukaan. Veljekset ja Narendra pyysivät erästä lahjakasta saman yliopiston opiskelijaa Mark Zuckerbergiä mukaan projektiin. Zuckerberg kuitenkin otti ideaa HarvardConnectionista parantaakseen omaa työn alla olevaa viestipalveluaan, Facebookia. Facebookin suosion myötä Winklevossit ja Narendra haastoivat Zuckerbergin oikeuteen ja saivat tältä 65 miljoonan dollarin korvausmaksun.http://www.cnet.com/news/winklevoss-twins-drop-facebook-lawsuit/ Urheilu-uransa jälkeen, vuonna 2012, Winklevossin veljekset perustivat yritystoiminnan aloituksen rahoittamiseen erikoistuneen yrityksen, Winklevoss Capital Managementin.https://winklevosscapital.com/about/ == The Social Network -elokuva == Facebookin syntytarinasta kertova elokuva The Social Network sai ensi-iltansa vuonna 2010. Tyler Winklevossia esittävät elokuvassa sekä Armie Hammer että Josh Pence. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset soutajat Luokka:Yhdysvaltalaiset yrittäjät Luokka:Yhdysvaltalaiset liikemiehet Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Harry Glaß

Harry Glaß (11. lokakuuta 1930 Klingenthal – 13. joulukuuta 1997 Rodewisch) oli saksalainen mäkihypyn olympiamitalisti. Hän edusti urallaan SC Aufbau Klingenthalia.http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/gl/harry- glass-1.html Glaß työskenteli siviilissä poliisina. Glaß saavutti normaalimäen olympiapronssia vuoden 1956 talviolympialaisista Cortina d’Ampezzosta. Hän jäi hopeaa saavuttaneesta Aulis Kallakorvesta vain puoli pistettä ja kultamitalisti Antti Hyvärisestäkin vain kaksi ja puoli pistettä. Mitali oli ensimmäinen itäsaksalaisen urheilijan saavuttama olympiamitali. Tuolloin olympiakisoilla oli myös MM-arvo. Glaß osallistui vuoden 1958 MM- kilpailuihin sijoittuen normaalimäessä neljänneksi. Kauden 1956-1957 Keski- Euroopan mäkiviikolla hän sijoittui viidenneksi. Lempinimellä Cherry tunnettu Glaß ei ollut samasta sukunimestä huolimatta mitään sukua mäkihypyn olympia- ja MM-mitalistille Henry Glaßille. Harry Glaß kuoli joulukuussa 1997 67-vuotiaana. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset mäkihyppääjät Luokka:Saksalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 1997 kuolleet
Niska (Kiestinki)

Niska () on kylä Karjalan tasavallan Louhen piirin Kiestingin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Pääjärven koillisrannalla 73 kilometriä Kiestingistä luoteeseen. Kylässä on 34 asukasta (vuonna 2013). Pääjärven volostiin kuulunut Niskan kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1788. 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa se kuului Oulangan volostin Kuntikylän kyläkuntaan. Vuonna 1905 kylässä oli 18 taloa ja 118 asukasta. Neuvostoaikana perustettiin Kiestingin piiriin kuulunut Niskan kyläneuvosto, johon käsitti myös Hirvieniemen (ven. Hirvinavolok), Kukasjärven (Kukasozero) ja Kuntikylän sekä joukon 1920- ja 1930-luvun vaihteessa syntyneitä metsätyömaita. Vuonna 1933 niissä oli 666 asukasta, joista yli 90 % oli karjalaisia ja loput etupäässä venäläisiä. Niskan kyläryhmään kuuluivat Niskankylän lisäksi Aarinkiranta, Nuuppa ja Säynöäniemi. Niissä oli yhteensä 129 asukasta, kaikki karjalaisia. Vuonna 1959 Niskan kyläneuvostoon liitettiin Oulangan kyläneuvosto. Niskaan johtaa maapohjainen tie Kiestingistä. Palveluihin kuuluvat kirjasto ja lääkintäasema. Kylässä on jatkosodassa kaatuneiden neuvostoliittolaisten rajavartijoiden hautapaikka ja lähistöllä kivikautinen asuinpaikka. Majoitusta ja muita matkailupalveluja tarjoaa lomakylä Niska. ==Lähteet== Luokka:Louhen piirin asutut paikat
Erik Ågren (nyrkkeilijä)

Erik Ågren (3. tammikuuta 1916 Stallarholmen – 3. heinäkuuta 1985 Hägersten) oli ruotsalainen kevyen ja välisarjan amatöörinyrkkeilijä, jonka ura ajoittui vuosille 1934–1942. Hän saavutti olympiapronssia ja EM-hopeaa. Erik Ågren aloitti nyrkkeilyuransa kevyessä sarjassa eli alle 61,2 kg huhtikuussa 1934 tukholmalaisen Narva BK:n riveissä. Ensimmäisen maaottelunsa Ågren nyrkkeili lokakuussa 1935 Ruotsi–Englanti-maaottelussa. Vaikka hän koki maaliskuussa 1936 loppuottelutappion Ruotsin mestaruusturnauksessa, hänet valittiin kesällä Berliinin olympialaisiin. Niissä hän voitti 1. kierroksella Meksikon Lorenzo Delgadon, 2. kierroksella Italian Marino Facchinin ja 3. kierroksella Yhdysvaltain Andrew Scrivanin. Sen jälkeen oli vuorossa välieräottelu Viron Nikolai Stepulovia vastaan, jonka Ågren hävisi. Sen jälkeen Ågren otteli pronssista toista välierissä hävinnyttä eli tanskalaista Poul Kopsia vastaan, jonka hän voitti ja saavutti näin olympiapronssia. Ågrenin nyrkkeilyura jatkui sen jälkeen vielä samassa sarjassa. Hän sai hyvityksen olympiakisojen välierätappiolleen joulukuussa 1936 voittamalla Stepulovin Tallinnassa. Keväällä 1937 hän saavutti ensimmäisen Ruotsin mestaruutensa ja edusti Ruotsia Milanon EM-kisoissa, jossa koki tappion ennen mitaliotteluita Saksan Herbert Nürnbergille, josta sarjan Euroopan mestari. Vuoden 1938 Ruotsin mestaruuden ja maaotteluiden jälkeen oli edessä vuonna 1939 EM-kisavuosi. Ågren oli noussut sarjaa ylemmäs välisarjaan eli alle 66,7 kg. Hän pääsi kahden voittamansa ottelun jälkeen loppuotteluun, mutta koki tappion Puolan Antoni Kolczynskille. Ågren jatkoi uraansa vielä sen jälkeen, vaikka alkaneen maailmansodan vuoksi kansainvälisiä suurkilpailuja ei järjestetty. Hän saavutti Ruotsin mestaruudet vielä 1940 ja 1941, mutta koki tappion vuoden 1942 kisojen loppuottelussa. Tähän loppuottelutappioon Ågren päättikin uransa. Ågren saavutti amatöörinyrkkeilyurallaan olympiapronssia, EM-hopeaa, viisi Ruotsin mestaruutta, otteli 15 maaottelussa, joissa saavutti 14 voittoa. Hänet valittiin uransa jälkeen Ruotsin nyrkkeilyn Stora Grabbareihin numerolla 25. Suomalaisista Ågrenin vastustajana oli vain Ahti Lehtinen, jonka Ågren tyrmäsi huhtikuussa 1939 käydyssä maaottelussa. Ågren kuului veljessarjaan, jossa kolme muutakin veljestä oli tunnettuja nyrkkeilijöitä. Carl muutti Yhdysvaltoihin ja nyrkkeli ammattilaisena. Oscar nyrkkeili samaan aikaan Erikin kanssa ja saavutti kaksi EM-pronssia 1930-luvun lopulla. Nuorin veli Ture saavutti saavutti Ruotsin mestaruuden ja edusti maaotteluissa. == Lähteet == * * ===Viitteet=== Luokka:Ruotsalaiset nyrkkeilijät Luokka:Ruotsalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1916 syntyneet Luokka:Vuonna 1985 kuolleet
Ruva

Ruva () on entinen kylä Karjalan tasavallan Louhen piirin Kiestingin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsi Ruvanjärven rannalla 80 kilometriä Kiestingistä linnuntietä luoteeseen. Seudun saamelaisasutus mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1611. Vuoteen 1793 mennessä siitä muodostettiin Pääjärven eli Ruvan pogosta, jonka kaikkia 22 perhettä kutsuttiin yhä saamelaisiksi. Myöhemmin he omaksuivat maanviljelyn ja sulautuivat karjalaisiin. 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa Ruva kuului Oulangan volostin Soukelon kyläkuntaan. Vuonna 1905 kylässä oli 27 taloa ja 182 asukasta. Lähistölle oli syntynyt yksitaloinen Ruvanniskan uudiskylä. Neuvostoaikana perustettiin Kiestingin piiriin kuulunut Ruvan kyläneuvosto, joka käsitti myös Soukelon, Tumtšan ja Ukonniemen (ven. Tsipringa) kylät sekä joukon 1920- ja 1930-lukujen vaihteessa syntyneitä metsätyömaita. Vuonna 1933 kyläneuvostossa oli 672 asukasta, joista yli 90 % oli karjalaisia ja loput etupäässä venäläisiä. Ruvan kyläryhmään kuuluivat Niemi, Ruvanniska, Saari ja Tšokka. Niissä oli yhteensä 231 asukasta, lähes kaikki karjalaisia. Niskan kyläneuvostoon kuulunut Ruvan kylä lakkautettiin autiona vuonna 1962. Myöhemmin se jäi pääosin Iijavan tekojärven alle. Nykyään alue on täysin asumaton. ==Lähteet== Luokka:Louhen piirin entiset kylät
Sound Pack

Sound Pack voi tarkoittaa: * Sound Pack (Dingo), Dingon albumi * Sound Pack (Klamydia), Klamydian albumi * Sound Pack (Viikate), Viikatteen albumi * Sound Pack (Yö), Yön albumi
Raastuvankokous

Raastuvankokous oli Ruotsissa ja sitä myötä myös Suomessa keskiaikaisissa kaupunkilaeissaFactum, osa 6, s. 145 määrätty kokous, jossa kaupungin porvarit, myöhemmin äänivaltaiset asukkaat, päättivät pormestarin johtamina asioistansaKoululaisen uusi tietosanakirja, osa 6, palsta 130. Jo 1600-luvulla sen olennaisin tehtävä oli luottamusmiesten valitseminen. Jos kaupungissa ei ollut valtuusmiehiä, pidettiin määräasioiden käsittelyä varten raastuvanoikeus kesä- tai joulukuussa ja muulloinkin, jos maistraatti katsoi raastuvankokouksen tarpeelliseksi tai kuvernööri päätti, että oli pidettävä raastuvankokous. Kaupungeissa, joissa oli valtuusmiehet, järjestettiin raastuvankokous, jossa valittiin kaupunginvaltuusmiehet, taksoitus- ja tarkastuslautakuntien jäsenet ja tilintarkastajat sekä määrättiin kerrallaan vähintään kolme- ja enintään viisivuotiseksi määräajaksi, kuinka suuri tulojen osa pidettiin vastaavana yhtä veroäyriä. Poikkeustapauksissa muutenkin voitiin järjestää raastuvankokouksia.Iso musta tietosanakirja, osa 7, palstat 1346–1347 Ajan myötä raastuvankokouksen merkitys pieneni. Vuoden 1917 kaupunkien kunnallislaissa määrättiin, että raastuvankokous pidettäisiin enää vain pormestarin, neuvosmiehen ja maistraatinsihteerin valitsemiseksi.1930-luvun Iso tietosanakirja, osa 10, palsta 900 Suomessa raastuvankokous lakkautettiin vuonna 1927. == Lähteet == Luokka:Paikallishallinto Luokka:Suomen oikeushistoria Luokka:Ruotsin oikeushistoria
Vidar (jumala)

Vidar () on skandinaavisessa mytologiassa Odinin ja jättiläisnainen Gridin poika. Vidar on hiljaisuuden ja koston jumala, ja hän on jumalista toiseksi vahvin. Ragnarökissä Fenrir-susi tappaa Odinin, ja Vidar kostaa isänsä tappamalla suden paljain käsin. Vidar asettaa jalkansa Fenririn alalaeuan päälle ja repii suden kidan auki käsillään. Toisen version mukaan Vidar tappaa Fenrir-suden puukottamalla tätä sydämeen. Vidar on yksi niistä jumalista, jotka tulevat hallitsemaan Ragnarökin jälkeen syntyvää uutta maailmaa. Vidarin sali Asgårdissa on nimeltään Vidi. == Lähteet == Luokka:Skandinaavien jumalat
Paattisten seurakunta

Paattisten seurakunta on Turun arkkihiippakuntaan ja Turun tuomiorovastikuntaan kuuluva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimii Turun kaupungin Paattisten alueella. Vuoden 2022 lopussa seurakuntaan kuului 1 533 jäsentä, mikä on 71,9 % alueen asukkaista. == Historia == Paattinen mainitaan ensi kerran asiakirjoissa vuonna 1359, jolloin alue kuului Maarian seurakuntaan. Vuonna 1689 alueesta muodostettiin Maarian kappeliseurakunta. Vuonna 1901 annettiin määräys Paattisten erottamisesta itsenäiseksi seurakunnaksi, mikä toteutui vasta vuonna 1937. Paattisten kunta liitettiin Turun kaupunkiin vuonna 1973. Seurakunta säilyi kuitenkin itsenäisenä ja liittyi kahdeksantena seurakuntana Turun ja Kaarinan seurakuntayhtymään. Vuodesta 2000 lähtien seurakunnan kirkkoherrana on toiminut Jukka Järvensivu.Paattisten uusi kirkkoherra Jukka Järvensivu: "Halusin papiksi pieneen seurakuntaan" 31.8.2000 Turun ja Kaarinan seurakuntayhtymä. Viitattu 29.12.2015 == Tapahtumat == Paattisten seurakunta järjestää vuosittain nuorille Maata -näkyvissä -festarit yhteistyössä Suomen Luterilainen Evankeliumiyhdistyksen (SLEY), Turun Henrikinseurakunnan, Turun Katariinanseurakunnan, Maarian seurakunnan, Turun Mikaelinseurakunnan ja Turun tuomiokirkkoseurakunnan kanssa. ==Toimipaikat == Seurakunnan kirkko on 1909 rakennettu puinen Paattisten kirkko. Seurakunnalla on myös seurakuntatalo. == Papisto == Seuraavat henkilöt ovat toimineet Paattisten seurakunnan kirkkoherroina: * 1937–1970: kirkkoherra Paavo Ketola * 1970–2000: Kirkkoherra Hannu Ervo * 2000– kirkkoherra Jukka Järvensivu == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Paattisten seurakunnan kotisivut Luokka:Turun arkkihiippakunnan seurakunnat Luokka:Paattinen
Richard Thorp

Richard Stanley Thorp (2. tammikuuta 1932 Purley, Surrey – 22. toukokuuta 2013 Shrewsbury, Shropshire) oli englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Alan Turnerin roolista saippuasarjassa Emmerdale, jossa hän näytteli vuodesta 1982 vuoteen 2013 eli kuolemaansa saakka. ==Nuoruus== Thorp syntyi Purleyssa, Surreyssa vuonna 1932. Hänen isänsä omisti Lily & Skinner -nimisen kenkäkaupan. Thorp oli jo nuorena kiinnostunut näyttelemisestä, mutta työskenteli ensin isänsä yrityksessä mainostekstien kirjoittajana. Thorp esiintyi satunnaisesti amatööridraamoissa, ja saatuaan potkut isänsä yrityksestä hän aloitti opinnot Guildhall School of Music and Dramassa. ==Ura== Thorp työskenteli ensin teatterissa, mutta teki läpimurtonsa vuonna 1955 sotaelokuvassa The Dam Busters, jossa hän esitti majuri Henry Maudslayta. Vuonna 1960 hän esiintyi sairaalasarjassa Emergency – Ward 10. Sarjan kuvauksissa hän tapasi tulevan vaimonsa, näyttelijä Maureen Mooren. 1960-luvun alussa Thorp omisti viiniyrityksen, jota hän pyöritti näyttelijäntöidensä ohella. 1960- ja 1970-luvulla Thorp esiintyi pienissä rooleissa draamasarjoissa Danger Man ja Me kostajat sekä komediasarjassa ...And Mother Makes Three. Vuosina 1973–1975 Thorp esiintyi satunnaisesti merimies Doug Randallin roolissa saippuasarjassa Crossroads. Thorp esiintyi teatterissa vain harvoin, koska hän kärsi pahasta ramppikuumeesta. Vuonna 1982 Thorp aloitti Alan Turnerin roolissa saippusarjassa Emmerdale. Thorpin hahmo Alan oli alun perin viinaan ja naisiin menevä johtaja, mutta rauhoittui vuosien myötä. Thorp esiintyi sarjassa 31 vuoden ajan kuolemaansa saakka, ja oli kuollessaan sarjan pitkäaikaisin näyttelijä. ==Yksityiselämä== Thorp oli naimisissa kolmesti. Ensimmäisestä liitosta näyttelijä Maureen Mooren kanssa hän sai kaksi poikaa. Erottuaan Mooresta Thorp oli naimisissa ensin Lynn Mellishin ja myöhemmin Noola Delanyn kanssa. Kummastakin liitosta syntyi yksi tytär. Thorp oli aktiivinen moottoripyöräharrastaja. Viimeisinä vuosinaan Thorp kärsi terveysongelmista ja esiintyi Emmerdalessa vain harvoin. Vuonna 1994 hän sai sydänkohtauksen ja vuonna 2009 hän joutui polvileikkaukseen. Thorp kuoli 81-vuotiaana Shrewsburyssa 22. toukokuuta 2013. ==Lähteet== Luokka:Englantilaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Skópelos

Skópelos () on Kreikan saari, joka kuuluu Pohjoisten Sporadien saariryhmään. Saaren pinta-ala on 95,5 neliökilometriä ja asukasluku 4 960 (2011). Hallinnollisesti Skópelos kuuluu Skópeloksen kuntaan, Sporadien alueyksikköön ja Thessalian alueeseen. Saaren pääkaupunki on Skópeloksen kaupunki. == Maantiede == Skópelos sijaitsee Välimereen kuuluvassa Egeanmeressä. Se sijaitsee Skiáthoksen ja Alónnisoksen saarten välissä Skiáthoksen itä- ja Alónnisoksen länsipuolella. Saaren korkein kohta on Délfi (681 metriä). === Hallinto, kaupungit ja kylät === Skópelos kuuluu hallinnollisesti Skópeloksen kuntaan. Saaren suurimmat asutukset ovat pääkaupunki ja pääsatama Skópeloksen kaupunki (3 090 asukasta), joka sijaitsee saaren pohjoisrannikolla; sekä Glóssa (993 asukasta), Néo Klíma (463) ja Loutráki (163). (Katso myös: Luettelo Skópeloksen kunnan kaupungeista ja kylistä.) == Historia == Arkeologisten löydösten perusteella Skópelos on ollut asuttu viimeistään neoliittisella kaudella. 1600-luvulla eaa. saaren asuttivat minolaiset. Myöhemmin saari oli osa mykeneläistä kulttuuripiiriä. Sen jälkeen saarta asuttivat ensin dolopialaiset ja sitten euboialaiset. pienoiskuva|vasen|Skópeloksen kaupunki. Antiikin aikana saari tunnettiin nimellä Peparethos (). Nimi esiintyy muun muassa Thukydideellä. Saarella oli kolme kaupunkia, jotka olivat Panormos, joka sijaitsi nykyisen Pánormoksen kylän paikalla; Seleinus, joka sijaitsi nykyisen Glóssan Loutrákin kylän paikalla; sekä Peparethos, joka sijaitsi nykyisen Skópeloksen kaupungin paikalla. Persialaissodissa saari oli puolueeton. Sodan jälkeen se liittyi Deloksen meriliittoon ja siitä tuli demokratia. Peloponnesolaissodan jälkeen spartalaiset pystyttivät saarelle oligarkian. Klaudios Ptolemaios 100-luvulla jaa. on ensimmäinen, joka käytti saaresta nimeä Skópelos, mikä viittasi mahdollisesti saarta ympäröiviin riuttoihin. pienoiskuva|Loutrákin kylä. Vuonna 1207 saaren valtasivat venetsialaiset. Vuosisadan loppupuolella saari päätyi kuitenkin lähinnä merirosvojen tukikohdaksi. Saari oli venetsialaisten hallussa jälleen vuosina 1453–1538. Vuonna 1538 Barbarossa hyökkäsi saarelle ja lähes koko sen väestö surmattiin, mikä aloitti osmanivallan ajan. Saaresta tuli osa itsenäistynyttä Kreikkaa vuoden 1821 jälkeen. == Nähtävyydet == Eräs Skópeloksen nähtävyys on Pyhän Johanneksen kirkko (Ágios Ioánnis sto Kastrí), joka esiintyy elokuvassa Mamma Mia! == Lähteet == == Aiheesta muualla == *