EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Georg Erik Rembert Berg

Georg Erik Rembert Berg (29. lokakuuta 1849 Sangaste Liivinmaan kuvernementti – 6. tammikuuta 1920 La Tour-de-Peilz Sveitsi) oli Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut kenraalimajuri ja suomalainen kreivi. (Viitattu 29.12.2019) Bergin vanhemmat olivat asessori, tilanomistaja Gustav Gotthard Karl von Berg ja kreivitär Charlotta Catharina Elisabeth Sievers ja puoliso vuodesta 1882 ruhtinatar Maria Mihailovna Dolgorukaja. Bergin setä kenraalisotamarsalkka Fredrik Wilhelm Berg adoptoi hänet vuonna 1856. Kreiviksi Berg korotettiin Suomen ritarihuoneessa vuonna 1857. Hän kävi Aleksanterin lyseon Pietarissa ja tuli henkivartioväen ulaanirykmenttiin 1869. Aliratsumestariksi hänet ylennettiin 1871 ja samana vuonna hänestä tuli keisarin sivusadjutantti. Ratsumestariksi 1874 ylennetty Berg palveli 1876–1877 Venäjän lähetystössä Italiassa ja taisteli 1877–1878 Turkin sodassa. Everstiksi hänet ylennettiin 1878. Italiaan lähetystötehtäviin sodan jälkeen palannut Berg ylennettiin kenraalimajuriksi 1888 ja siirrettiin henkivartioväen ratsuväen reserviin. Sotapalveluksesta hän erosi 1907 ja muutti asumaan Sveitsiin. ==Lähteet== Luokka:Venäläiset kenraalit Luokka: Baltiansaksalaiset Luokka:Suomalaiset kreivit Luokka:Vuonna 1849 syntyneet Luokka:Vuonna 1920 kuolleet
Gustaf Petter Berg

Peter Gustaf Berg (4. marraskuuta 1825 Raivola Kivennapa – 21. maaliskuuta 1901 Matkaselkä Ruskeala)Kuolinilmoitus, Generalmajor Peter Gustaf Berg, Hufvudstadsbladet, 1901, No 83, sivu 1, julkaistu 27.3.1901 oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut kenraalimajuri, joka toimi linnoitusopin opettajana useassa eri sotakoulussa. (Viitattu 29.12.2019) Bergin vanhemmat olivat tittelineuvos Anders Berg ja Maria Fredrika Grenqvist. Hänen puolisonsa 1853–1855 oli Clara Dorothea Aspelund, Haminan pormestarin Carl Gustaf Aspelundin tytär, ja vuodesta 1857 Blenda Carolina Widenius. Berg tuli Haminan kadettikouluun 1837, valmistui kurssinsa priimuksena ja määrättiin vänrikiksi ylennettynä henkivartioväen Liettuan rykmenttiin 1845. Aliluutnantiksi hänet ylennettiin 1848. Vuonna 1850 Berg ylennettiin luutnantiksi ja määrättiin linnoitusopin kertaajaksi Haminan kadettikouluun, alikapteeni hänestä tuli 1854 ja kapteeni 1855. Vuonna 1858 hän siirtyi linnoitusopin opettajaksi Aleksanterin kadettikouluun Brest-Litovskiin ja 1864 ensin Moskovan kadettikouluun ja sitten Konstantinin sotakouluun. Everstiksi 1861 ylennetty Berg erosi sotapalveluksesta kenraalimajurina 1889. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kenraalit Luokka:Vuonna 1825 syntyneet Luokka:Vuonna 1901 kuolleet
Johan Alexander Berg

Johan Alexander Berg (1. joulukuuta 1830 Pietari – 1900 Orenburg Venäjä)Kuolinilmoitus, Kenraali Johan Aleksander Berg, Suomen Wirallinen Lehti, 1900, No 91, sivu 1, julkaistu 20.4.1900 oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijan jalkaväenkenraali. (Viitattu 29.12.2019) Bergin vanhemmat olivat apteekkari Alexander Konstantin Berg ja Emelia Schönjann. Berg tuli Haminan kadettikouluun 1846, ylennettiin valmistuttuaan vänrikiksi ja määrättiin henkivartioväen ratsastavaan krenatöörirykmenttiin 1851. Aliluuntantiksi hänet ylennettiin 1854 ja vielä samana vuonna luutnantiksi. Hän oli Pietarin 2. sotilassairaalan tarkastaja vuoteen 1873 asti. Everstiksi 1868 ylennetty Berg siirrettiin 87. Savonlinnan jalkaväkirykmentin komentajaksi 1873 ja Pietarhovin sotilassairaalan johtajaksi 1882. Kenraalimajuriksi Berg ylennettiin 1883. Vuonna 1885 hän tuli 32. jalkaväkidivisioonan 1. prikaatin komentajaksi ja vuonna 1893 22. Orenburgin paikallisprikaatin komentajaksi. Kenraaliluutnantiksi Berg ylennettiin 1894, sotapalveluksesta hän erosi jalkaväenkenraaliksi ylennettynä tammikuussa 1900. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kenraalit Luokka:Vuonna 1830 syntyneet Luokka:Vuonna 1900 kuolleet Luokka:Pietarinsuomalaiset henkilöt
Venomin diskografia

Venom on brittiläinen vuonna 1979 perustettu heavy metal -yhtye. == Studioalbumit == * * * * * * * * * * * * * * * == Livealbumit == * * * * * * == Videot == * * * * * == EP:t == * * * * * * * * * * == Singlet == * In League with Satan / Live Like an Angel (Die Like a Devil) (1981) * Bloodlust / In Nomine Satanas (1982) * Die Hard / Acid Queen (1983) * Warhead / Lady Lust (1984) * Manitou / Woman (1984) * Nightmare / Satanachrist (1985) * Fire / Fire (1988) * Antechrist / Metal Black (2006) * Hammerhead / Hail Satanas (2011) == Kokoelmat == * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * == Boksisetit == * * * * * * == Tribuuttialbumit == * Eri esittäjiä: * Sigh: * Eri esittäjiä: * Sigh: * Melvins: * Eri esittäjiä: Luokka:Diskografiat diskografia
Ilja Arkalov

Ilja Arkalov (s. 27. lokakuuta 1993 Moskova) on venäläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa KHL-seura HK Spartak Moskovaa. Arkalov laukoo vasemmalta. Arkalov on edustanut KHL-urallaan aikaisemmin Metallurg Novokuznetskia, Avtomobilist Jekaterinburgia, KHL Medveščak Zagrebia ja Neftehimik Nižnekamskia. == Ura == Arkalov debytoi KHL:ssä kaudella 2012–2013 Metallurg Novokuznetskin paidassa. Hän pelasi debyyttikaudellaan suurimmaksi osaksi MHL-seura Belyje Tigry Orenburgin riveissä. Kaudella 2013–2014 Arkalov pelasi Avtomobilist Jekaterinburgin joukkueessa 30 ottelua tehoin 2+0=2. Vuonna 2015 Arkalov siirtyi Medveščak Zagrebiin, jossa hän pelasi kaksi kautta ennen siirtymistä Neftehimik Nižnekamskiin. Kesällä 2019 Arkalov teki yhden kauden mittaisen sopimuksen Spartak Moskovan kanssa. == Lähteet == Luokka:Venäläiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Culex alani

Culex alani on kaksisiipisten (Diptera) lahkoon ja hyttysten (Culicidae) heimoon kuuluva hyönteislaji. Lajin kuvasi tieteelle ensimmäisen kerran Oswaldo Paulo Forattini vuonna 1965. Lajia tavataan Kolumbiasta. Sillä ei ole alalajeja. == Lähteet == Luokka:Hyttyset
Sitruunakirjoahven

Sitruunakirjoahven (Amphilophus citrinellus) on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon ja kiklojen (Cichlinae) alaheimoon kuuluva kalalaji, jota pidetään akvaariokalana. Luonnossa sitruunakirjoahvenen maksimipituus on 24,4 senttimetriä. Akvaario-olosuhteissa sen pituus on tavallisesti noin 30 senttimetriä. Koirailla on pidempi selkä- ja peräevä kuin naarailla. Lajin luonnollinen levinneisyys ulottuu Meksikon eteläosista Nicaraguaan. Sitruunakirjoahven on kaikkiruokainen, ja syö luonnossa lähinnä etanoita ja pieniä kaloja, mutta myös hyönteisten toukkia, matoja ja muita pohjaeliöitä. Naaras kutee kerralla noin 300–1 000 munaa. Poikaset ovat nuorina väritykseltään ruskeita ja niissä on tummia kuvioita. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *ITIS: Amphilophus citrinellus *University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Amphilophus citrinellus (kuvia) Luokka:Akvaariokalat Luokka:Kirjoahvenet
Kongonkeuhkokala

Kongonkeuhkokala (Protopterus dolloi) on afrikankeuhkokalojen heimoon (Protopteridae) kuuluva kalalaji. Sitä tavataan Angolassa, Kongossa, Gabonissa ja Keski-Afrikan tasavallassa. == Koko ja ulkonäkö == Kongonkeuhkokala on hyvin suurikokoinen; se voi kasvaa yli metrin mittaiseksi ja painaa yli 10 kilogrammaa. Suurin tavattu yksilö oli 130 cm pitkä ja painoi 11 kg. Laji on käärmemäinen ja väriltään hopeanharmaa. Rintaevät ja peräevä ovat ohuet ja pitkät. == Levinneisyys ja elinympäristö == Kongonkeuhkokalaa tavataan luonnonvaraisena Pohjois- ja Keski-Afrikassa. Kongonkeuhkokala käyttää ravinnokseen pieniä kaloja, kalanpoikasia ja hyönteisiä. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi lajiksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Lihaseväiset
Depo Hostivařin metroasema

Depo Hostivař on Prahan metron asema Hostivařin metrovarikon yhteydessä. Se on linjan A itäinen pääteasema, ja se avattiin 26. toukokuuta 2006. Asemalta on vaihtoyhteys raitiovaunuihin ja paikallisliikenteen linja-autoihin. Muita asemalle ennen sen avaamista ehdotettuja nimiä olivat Černokostelecká ja Malešická. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Prahan metroasemat
Ensimmäinen Thaimaan–Laosin ystävyyden silta

Ensimmäinen Thaimaan–Laosin ystävyyden silta on Mekongjoen ylittävä silta, joka yhdistää Thaimaan Nong Khain kaupungin Laosin pääkaupunkiin Vientianeen. Silta on 1 170 metriä pitkä, ja sillä on kaksi ajokaistaa, kaksi jalkakäytävää ja rautatie. Autoliikenne on sillalla vasemmanpuoleinen kuten Thaimaassa. Laosin puolella liikenne siirtyy oikealle. Australian valtio tuki taloudellisesti sillan suunnittelua ja rakentamista. Silta rakennettiin vuosina 1991–1994. Agence Française de développement (Ranskan valtion kehitysvirasto) puolestaan tuki rautatieyhteyden rakentamista. Rautatieyhteys avattiin vuonna 2009, ja se on Laosin ensimmäinen kansainvälinen rautatieyhteys. Sen raideleveys on yksi metri. ==Lähteet== Luokka:Laosin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Thaimaan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Thaimaan liikenne Luokka:Tieliikennesillat Luokka:Rautatiesillat
Magni Smedås

Magni Smedås (s. 17. kesäkuuta 1995) on norjalainen maastohiihtäjä. Hän edustaa seuratasolla Lillehammer Skiklubia. Smedås on Therese Johaugin pikkuserkku. Smedås kilpaili maastohiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Cognessa helmikuussa 2019, missä hän sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä 25:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Davosin vapaan hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2019 oltuaan kahdeksas. == Lähteet == Luokka:Norjalaiset maastohiihtäjät Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Žolobno (järvi Pihkovan alueella)

Žolobno () on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Pustoškan piirissä. == Maantietoa == Järvi on 1,7 kilometriä pitkä, 700 metriä leveä ja sen pinta-ala on 75,6 hehtaaria. Se sijaitsee Nevedrosta neljä kilometriä pohjoiseen. Se on alle neljä metriä syvä, mutta sen keskisyvyys on vain hieman yli kaksi metriä. Sen vedenpinta saattaa kesän lopulla olla vesikasvillisuuden peittämää. Vaikka järvi on autio, ympäröi sitä metsien, niittyjen ja peltomaiden mosaiikki. == Luontoarvoja == Sen rannat ovat paikoin hiekkaa, joka on soistumassa turvehetteiköiksi. Pohjassa on paljon mutaa. Järvi on rehevöitymässä ja sen kalakanta sisältää seuraavat lajit: hauki, ahven, suutari, karppi, mutakala ja ruutana, sekä joitakin Rutilus-suvun kalalajeja. == Vesistösuhteita == Žolobno sijaitsee Nevedrjankan valuma-alueella. Nevedrjanka on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. Siihen laskee pieniä metsä tai suo- ojia. Sen laskuoja lähtee sen länsirannasta ja se yhtyy Nevedrjankaan luoteessa päin. Järven valuma-alueen koko on 3,68 neliökilometriä. == Huomautuksia == == Lähteet == Luokka:Pihkovan alueen järvet Luokka:Nevedrjankan valuma-alue Luokka:Pustoškan piiri
Santa Ponça

Santa Ponça on kunta Espanjalle kuuluvalla Mallorcan saarella. Se sijaitsee noin 15 kilometriä lounaaseen saaren pääkaupungista Palma de Mallorcasta. Santa Ponçan nimi juontuu roomalaisajan kylästä nimeltä Sancta Pontia. Kuningas Jaakko I nousi maihin Santa Ponçassa 12. syyskuuta 1229 valloittaessaan Mallorcan sitä 300 vuotta hallinneilta maureilta. Saaresta tuli silloin osa Aragonian kuningaskuntaa. Santa Ponça on tunnettu matkakohde ja sen suotuisa ilmasto houkuttelee matkailijoita mantereelta erityisesti toukokuusta lokakuuhun. Kaupunkia ympäröivillä kukkuloilla on runsaasti ulkomaalaisten omistamia huviloita. Kunnan asukasluku on noin 10 700 henkeä. Luokka:Mallorca Luokka:Baleaarien kunnat
Odrino (järvi Pihkovan alueella)

Odrino () on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Pustoškan piirissä. == Maantietoa == Järvi on 850 metriä pitkä, 750 metriä leveä ja sen pinta-ala on 48 hehtaaria. Se on pyöreän muotoinen autio suojärvi. == Luontoarvoja == Järvi sijaitsee soistuneella metsäalueella ja se rannoista pääosa on avosuota. Tästä huolimatta järvessä elää useita kalalajeja: hauki, ahven, karppi, ruutana, suutari, säyne, allikkosalakka, made ja mutakala, sekä joitakin Rutilus-suvun kalalajeja. Järvessä elää myös rapu. == Vesistösuhteita == Odrino sijaitsee Nevedrjankan valuma-alueella. Nevedrjanka on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. Järvellä ei ilmakuvien perusteella voida osoittaa tulo-ojia tai laskuojia mihinkään suuntaan. Se luetaan kuuluvaksi Nevedrjankan valuma-alueeseen, joten luontevin laskusuunta on Ševinojärven painauma. Odrino on vesistöalueensa latvajärviä ja sen valuma- alueen koko on 2,9 neliökilometriä. == Huomautuksia == == Lähteet == Luokka:Pihkovan alueen järvet Luokka:Nevedrjankan valuma-alue Luokka:Pustoškan piiri
Kauko Salmenkallio

Kauko Alvar Salmenkallio, vuoteen 1946 Teräväinen (1. syyskuuta 1925 Jaakkima – 31. joulukuuta 2012 EspooGeni: Kauko Alvar Salmenkallio (Viitattu 29.12.2019)) oli suomalainen tietokirjailija ja kouluneuvos. ==Henkilöhistoria== Kauko Salmenkallion vanhemmat olivat merikapteeni Antti Teräväinen ja Helena Veijalainen. Hänen äitinsä kuoli 1920-luvun lopussa ja isä juuri ennen talvisotaa. Salmenkallion evakkomatkan aikaisen sijoitusperheen vanhemmat, vuorineuvos Ensio Salmenkallio ja Naemi Irene Uuskoski, adoptoivat hänet sodan jälkeen, jolloin hän otti heidän sukunimensä. Salmenkallion puoliso vuodesta 1953 oli opettaja Aino Sorja Inkeri Waris, professori Harry Wariksen tytär. Salmenkallio tuli ylioppilaaksi Tampereen suomalaisesta yhteiskoulusta 1946 ja valmistui teologian kandidaatiksi 1951. Valmistuttuaan hän toimi ylioppilaspastorina 1951–1956. Helsingin suomalaisen yksityislyseon ja sen iltalinjan rehtori Salmenkallio oli 1957–1974, jatkaen sittemmin Espoonlahden yhteiskoulun rehtorina 1974–1977 ja Espoonlahden lukion rehtorina vuodesta 1977. Helsingin normaalilyseon uskonnonopettajana hän toimi 1956–1957. Rovastin arvonimen Salmenkallio sai 1978 ja kouluneuvoksen 1990. Salmenkallio toimi kouluhallituksen tilapäisenä tarkastajana vuonna 1964 ja oli Teiniviestin päätoimittaja 1958–1965.Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1978, ss. 848–849. (Viitattu 29.12.2019) Salmenkallion Suomen kulttuurirahastolle vuonna 2001 tekemään lahjoitukseen perustuvasta nimikkorahastosta tuetaan luterilaisen teologian, ekumeniikan ja uskonnon pedagogiikan tutkimusta. Vuodesta 2041 alkaen rahasto tukee kaikkea kristillisen teologian tieteellistä tutkimusta.SKR: Kauko Salmenkallion rahasto (Viitattu 29.12.2019) ==Julkaisuja== * Erkki Kaila kristillisenä apologeettina vuosisatamme alun elämän- ja maailmankatsomuksellisena murroskautena maassamme, 1957 * Helsingin yksityislyseo 40 vuotta (1923–1963), 1964 * 60 vuotta kansallista sivistystyötä, 1923–1983: näkymiä koulutien varrelta Helsingin suomalaisesta yksityislyseosta Espoonlahden kouluun ja Espoonlahden lukioon, 1983, Kauko Salmenkallio, Heljä Järvinen, Niina Ahtola (toim.) * Jaakkimalaisuus eilen, tänään, huomenna ,1987 * Ihanks myö tuas tavattii: Jaakkiman ja Lahdenpohjan kuvat kertovat, 1988, Kauko Salmenkallio, Väinö Huolman (toim.) * Matkakuvia Laatokan Karjalasta: Tulkua muutkii katsomua ; Matkakuia Kiziltä, Sortavalasta, Jaakkimasta, Lahdenpohjasta ja Valamosta kesällä 1988, 1989 * Jumalan maja ihmisten keskellä, 1989 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomen koulujen rehtorit Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Tuulisii

Tuulisii on suomalaisen rap-duo JVG:n kappale 247365-albumilta. Se julkaistiin singlenä 13. huhtikuuta 2015. Kappaleen ovat tuottaneet ja säveltäneet DJPP ja Eppu Kosonen, ja sanoituksen ovat tehneet Eppu Kosonen, Jare Brand sekä VilleGalle. Kappaleella on mukana Pete Parkkonen. Tuulisii-kappaleen musiikkivideo julkaistiin YouTubessa 4. toukokuuta 2015. Musiikkivdeossa näytetään muistoja JVG:stä vuosien varrelta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kappaleen virallinen musiikkivideo Luokka:JVG:n kappaleet Luokka:Vuoden 2015 kappaleet
Halkiankosken voimalaitos

Halkiankosken voimalaitos on Nivos Energian omistama vesivoimala Mustijoessa Pornaisten Halkiassa. Mustijoessa on Pornaisissa kymmenen koskea, joista Halkiankoski eli Ryöpyn koski on suurin. Halkiankosken vesiputous oli vapaana virratessaan yksi Etelä-Suomen korkeimmista ja jyrkimmistä putouksista. Halkiankosken kohdalla Mustijoki kapenee kallionhalkeamaan, josta se putoaa 10–12 metriä alaspäin. Kallionhalkeama on padottu ja vesi ohjataan generaattoriin. Voimalan teho on 0,3 megawattia eli se on minivesivoimala. Koski on mahdollista nähdä kevättulvien aikaan, kun vettä juoksutetaan voimalan ohi luonnonuomaan. Voimala tuottaa 1 500 megawattituntia vuodessa, sen pudotuskorkeus on 10 m ja rakennevirtaama 3,5 m³/s. Perimätiedon mukaan Halkiankoskessa on ollut vesiratasmylly 1700-luvulta lähtien. 1910-luvun lopussa paikalle asennettiin ensimmäinen sähkögeneraattori. 30 kilowatin generaattoria suurennettiin kaksi kertaa. Nykyinen voimalaitosrakennus valmistui 1930-luvun lopulla. Mäntsälän Sähkö on ostanut voimalassa tuotetun sähkön vuodesta 1976 lähtien. Voimala oli aiemmin Halkian kyläläisten yhteisen jakokunnan omistuksessa. Mäntsälän Sähkö osti voimalan Halkiankoski Oy:ltä toukokuussa 2001. Mäntsälän Sähkön nimi on ollut Nivos Energia tammikuusta 2017 lähtien. Kalastuslain perusteella sata metriä Halkiankosken voimalaitospadolta alajuoksuun ulottuvalla alueella ei saa kalastaa. Halkiankosken voimalaitos muodostaa kalojen vaellusesteen yhdessä Lahankosken, Laukkosken ja Tyysterinkosken voimalaitosten patojen kanssa. Itä-Uudenmaan ja Porvoonjoen vesien- ja ilmansuojeluyhdistyksen vuonna 2018 julkaisema Mustijoen vesistön virtavesien kalatalouden kehittämissuunnitelma suosittelee, että Halkiankosken ohi rakennettaisiin ohitusuoma, jotta kalat pääsisivät nousemaan voimalan ohi. Ohitusuoma toimisi myös vaelluskalojen kutu- ja poikastuotantoalueena. == Lähteet == Luokka:Mustijoen vesistö Luokka:Pornaisten rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen vesivoimalat Luokka:Suomen padot
Tlahuizcalpantecutli

Tlahuizcalpantecutli, myös Tlahuizcalpantecuhtli tai Tlauixcalpantecuhtli (”Aamuhämärän talon herra” tai ”Sarastuksen herra”), oli asteekkien aamutähden eli Venuksen jumala.Lurker 1987, s. 186 Hänet kuvattiin myös maan henkilöitymän neitsyt Chimalmanin sankarilliseksi pojaksi. Tlahuizcalpantecutli edusti Venuksen uhkaavaa puolta ja oli yksi neljästä taivasta kannattelevasta jumalasta. Hänen ilmansuuntansa oli itä ja vuodenkierron ajanjakso Acatl. Muinaisen Keski-Amerikan asukkaat uskoivat, että Tlahuizcalpantecutliin säteet saattoivat vahingoittaa ihmisiä, maissia ja makeita vesiä. Asteekkien luomismyytissä Tlahuizcalpantecutli oli tärkeässä roolissa sekä omana itsenään että Quetzalcoatlin avatarina. Hän oli myös kahdestoista tai kolmastoista päivän herra asteekkien kalenterissa. Koska Venuksen symboli oli yleensä pääkallo, myös Tlahuizcalpantecutli kuvattiin usein sulkakäärmeenä, jonka kasvojen tilalla oli pääkallo. == Lähteet == *Lurker, Manfred: A Dictionary of Gods and Goddesses, Devils and Demons. Routledge & Kegan Paul, 1987. ISBN 0-203-67189-9 === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Asteekkien jumalat
Tatra K2

Tatra K2 on ČKD Tatran ensimmäinen sarjatuotantoinen nivelraitiovaunu, jota valmistettiin vuodesta 1966 vuoteen 1983. Se oli epäonnistuneen K1-nivelraitiovaunun, joka ei koskaan päässyt sarjatuotantoon, seuraaja. K1:n pääongelmana oli uusi sähkölaitteisto, joten uudessa K2-mallissa käytettiin samoja sähkölaitteita kuin T3:ssa. Koekappale tuli liikenteeseen vuonna 1966 Prahassa numerolla 7000, mutta se oli siellä vain vähän aikaa, jonka jälkeen se siirtyi Mostiin ja sen jälkeen Brnohon. K2:n sarjatuotanto alkoi samana vuonna, ja monia vaunuja on yhä liikenteessä, tosin suurin osa niistä on peruskorjattu. Brnossa, jonne hankittiin aikoinaan eniten K2-mallia, peruskorjauksessa myös vaunujen keulat muotoiltiin täysin uudelleen ja sähkölaitteet uudistettiin. Peruskorjatut vaunut saivat sarjatunnuksen K2R, jossa R tarkoittaa uudelleenrakennettua (reconstructed). == Muunnelmat == === K2SU === K2SU on K2:n muunnelma, joka tuli myyntiin Neuvostoliitossa vuonna 1966. Tyypin valmistus päättyi jo vuonna 1969, koska vaunut eivät soveltuneet Neuvostoliiton kaupunkien raskaaseen liikenteeseen riittävän hyvin. K2SU- raitiovaunuja tuli liikenteeseen kuitenkin 246 kappaletta. Ainut säännölliseen liikenteeseen jäänyt K2SU oli Jekaterinburgissa, jossa sitä käytettiin museoraitiovaununa vuoteen 1998 asti. === K2YU === Sarajevo oli ainut entisen Jugoslavian kaupunki, johon K2:ta toimitettiin (sarjatunnuksena K2YU). Vaunut erosivat alkuperäisestä K2:sta vain pienissä yksityiskohdissa. Suurimpia eroja olivat uritetut kyljet ja taakse sijoitettu virroitin. Virroitin siirrettiin kuitenkin raitiovaunun etuosaan 2000-luvulla, jotta siihen päästiin helpommin käsiksi. Lisäksi 15 K2YU:ta toimitettiin Brnohon ja kolme Bratislavaan. == Tuotanto == Yhteensä 567 raitiovaunua toimitettiin seuraaviin kaupunkeihin: Maa Kaupunki Tyyppi Toimitusvuodet Määrä Kalustonumerot Bratislava K2 1969-1977 86 309-394 K2YU 1983 3 7085-7087 Brno K2 1967-1983 120 601–607, 1008–1117 K2YU 1983 15 1118-1132 Ostrava K2 1967-1969 8 802-809 K2YU 1983 2 810-811 Sarajevo K2YU 1973-1983 90 201-290 Harkova K2SU 1968-1969 40 1901-1940 Samara K2SU 1967-1969 30 1001-1030 Moskova K2SU 1967-1970 60 151-211 Novosibirsk K2SU 1967-1969 36 121-156 Donin Rostov K2SU 1968 5 1001-1005 Jekaterinburg K2SU 1967-1969 20 801-820 Tula K2SU 1969-1970 19 401-419 Ufa K2SU 1968-1969 35 Yhteensä: 569 == Kuvia == Tiedosto:Tatra K2S Ruzinov - Astronomicka.JPG| Peruskorjatut K2S-tyypin raitiovaunut Bratislavassa Tiedosto:Brno, Město Brno, Moravské náměstí, Tatra K2 (5).jpg| K2-raitiovaunu Brnossa Tiedosto:Tram K2R.P Ostrava.jpg| K2R.P-raitiovaunu Ostravassa Tiedosto:Sarajevo, Tatra K2 (1).jpg| K2YU-raitiovaunu Sarajevossa Tiedosto:Sarajevo tram.jpg| K2, jonka Inekon Trams on uusinut, Sarajevossa == Katso myös == * Sarajevon raitiotieliikenne * Tatra T3 * Tatra T4 * Tatra KT4 * Nivelraitiovaunu == Lähteet == Luokka:Raitiotiekalusto
José Pinheiro de Azevedo

José Baptista Pinheiro de Azevedo (5. kesäkuuta 1917 Luanda, Portugalin Länsi- Afrikka (nyk. Angola) – 10. elokuuta 1983 Lissabon, Portugali)Index At-Az Rulers.org. Viitattu 28.12.2019. oli portugalilainen amiraali ja poliitikko, joka osallistui vuoden 1974 neilikkavallankumoukseen ja toimi Portugalin pääministerinä vuosina 1975–1976. Pinheiro de Azevedo meni laivastoakatemiaan 17-vuotiaana ja palveli Portugalin laivastossa.Adm. Jose Baptista Pinheiro de Azevedo, Portuguese Premier Following Coup, Dies The Washington Post 11.8.1983. Viitattu 29.12.2019. Hän vastasi Angolan rannikkopuolustuksesta vuosina 1963–1965. Vuonna 1972 hänestä tuli Portugalin merijalkaväen komentaja. Vuoden 1974 neilikkavallankumouksen jälkeen Pinheiro de Azevedo ylennettiin amiraaliksi ja hänet kutsuttiin kansallisen pelastuksen junttaan. Hän oli jäsenenä myös juntan korvaajaksi perustetussa vallankumousneuvostossa. Hänet nimitettiin pääministeriksi syyskuussa 1975 liian vasemmistolaisena pidetyn kenraali Vasco Gonçalvesin tilalle. Pinheiro de Azevedo oli lähellä maltillista vasemmistoa ja sosialisteja, mutta radikaali vasemmisto ja kommunistit yrittivät painostaa hänet eroamaan. Marraskuussa 1975 mielenosoittajat piirittivät hänen virka-asuntoaan kahden viikon ajan. Hän erosi lopulta uusien vaalien jälkeen kesäkuussa 1976. Pinheiro de Azevedo oli ehdolla vuoden 1976 presidentinvaaleissa, mutta sai sairauskohtauksen kampanjansa aikana. Hän sai noin 14 % äänistä eikä tullut valituksi. Hän kuoli sydänkohtaukseen 66-vuotiaana. ==Lähteet== Luokka:Portugalin pääministerit Luokka:Amiraalit Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 1983 kuolleet
Väinämöisen ampuminen

Väinämöisen ampuminen on suomalais-karjalainen maailman synnystä kertova laulettu runo. Se tallennettiin Ontrei Malisen laulamana vuonna 1833. Runossa Väinämöinen on luomaton alkuolento, jonka sanoista maailma saa hahmonsa. Runo kertoo lappalaisen vihanneen Väinämöistä ja lopulta ampuneen hänet ratsunsa, sinisen hirven, päältä mereen. Väinämöinen ajelehtii meressä seitsemän vuotta ja kyntää sinä aikana merenpohjan. Tämän jälkeen "sotka suoralintu" (vesilintu) lentelee meren päällä etsien pesimäsijaa. Väinämöinen nostaa polvensa merestä ja sotka tekee sille pesänsä. Lintu munii polvelle kuusi munaa ja yhden rautamunan. Linnun hautoessa muniaan, alkaa Väinämöisen polvea kuumottaa, jolloin hän liikauttaa jalkaansa ja munat särkyvät mereen. Tässä vaiheessa Väinämöinen lausuu maailman luomissanat: == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kalevala Luokka:Suomalainen kansanrunous Luokka:Väinämöinen
Judas Priestin diskografia

Judas Priest on brittiläinen metallimusiikkia esittävä yhtye, jonka kitaristi K. K. Downing ja basisti Ian Hill perustivat Birminghamissa vuonna 1969. Yhtye on uransa aikana julkaissut 18 studioalbumia, viisi livealbumia ja neljä kokoelma-albumia, ja yhtyeen tuotantoa on myyty maailmanlaajuisesti yli 50 miljoonaa kappaletta. Yhtyeen nykyisessä kokoonpanossa vaikuttavat Hill, laulaja Rob Halford, kitaristit Glenn Tipton ja Richie Faulkner sekä rumpali Scott Travis. Judas Priestin viimeisin studioalbumi on vuonna 2024 julkaistu Invincible Shield. ==Studioalbumit== * * * * * * * * * * * * * * * * * * * ==Konserttitallenteet== * * * * * * * ==Kokoelma-albumit== * * * * * * * * * * * * * == Singlet == * Rocka Rolla (1974) * The Ripper (1976) * Tyrant (1976) * Diamonds & Rust (1977) * Better By You, Better Than Me (1978) * Before the Dawn (1978) * Take On the World (1979) * Evening Star (1979) * Living After Midnight (1980) * Breaking the Law (1980) * United (1980) * Don't Go (1980) * Heading Out to the Highway (1981) * Hot Rockin' (1981) * You've Got Another Thing Coming (1982) * (Take These) Chains (1982) * Electric Eye (1982) * Freewheel Burning (1983) * Love Bites (1984) * Some Heads Are Gonna Roll (1984) * Turbo Lover (1986) * Locked in (1986) * Parental Guidance (1986) * Johnny B. Goode (1988) * Ram it Down (1988) * I'm a Rocker (1988) * Painkiller (1990) * A Touch of Evil (1991) * Night Crawler (1992) * Burn in Hell (1997) * Machine Man (2001) * Revolution (2005) * War (2008) * Redeemer of Souls (2014) * Lightning Strike (2018) * Firepower (2018) * Never the Heroes (2018) * Panic Attack (2023) * Trial By Fire (2023) * Crown of Horns (2024) * The Serpent and the King (2024) ==Videografia== * * * * * * * * * * * * == Musiikkivideot == * Living After Midnight (1980) * Breaking the Law (1980) * Don't Go (1981) * Heading Out to the Highway (1981) * Hot Rockin' (1981) * You've Got Another Thing Comin' (1982) * Freewheel Burning (1984) * Love Bites (1984) * Turbo Lover (1986) * Locked in (1986) * Johnny B. Goode (1988) * Painkiller (1990) * A Touch of Evil (1990) * Burn in Hell (1997) * Lost and Found (2001) * Revolution (2005) * The Four Horsemen/War (2008) * Lightning Strike (2018) * Spectre (2018) * No Surrender (2018) * Trial By Fire (2023) * Panic Attack (2024) * Crown Of Horns (2024) == Lähteet == Luokka:Diskografiat
Rakennussarja

Rakennussarja on osina myytävä, ostajan itse koottava laite tai muu rakennelma. Rakennussarjana myydään muun muassa erilaisia pienoismalleja, leluja kuten pienoisrautateitä, autoratoja, lennokkeja ja nukkekoteja, elektronisia laitteita kuten tietokoneita ja kaiuttimia, sekä keveitä kulkuneuvoja kuten harrasteveneitä, kilpa-autoja, pieniä lentokoneita ja purjekoneita. Teknisessä mielessä myös itse koottavat huonekalut, polkupyörät, elementtitalot yms. ovat rakennussarjan kaltaisia, mutta sanaa ei niistä yleensä käytetä. Rakennussarjan perustyypit ovat tarkkojen kokoamisohjeiden mukaan kertaalleen koottavat, pysyvät rakennelmat ja toisaalta Legon tai Meccanon kaltaiset sarjat, joiden osista voi koota hyvinkin monenlaisia asioita ja purkaa ne taas osiksi uutta käyttöä varten. Erilaiset rakennussarjat olivat suosittuja 1900-luvun jälkimmäisellä puoliskolla, jolloin askartelu ja omin käsin tekeminen olivat nykyistä suuremmassa arvossa, ja rahaa oli vähän. Rakennussarjan avulla saattoi rakentaa itselleen esimerkiksi optimistijollan tai radioamatöörilaitteiston edullisemmin kuin mitä valmiiksi koottu tuote maksoi. Teknisten tuotteiden monimutkaistuminen, elintason nousu ja tehdastekoisen sarjatuotannon halpeneminen on vähentänyt tarvetta ja mahdollisuuksia koota välineitä ja laitteita itse. Laitteiden ja muiden esineiden omatoimisen rakentelun uutta tulemista ennakoi jatkuvasti kehittyvä ja halpeneva kolmiulotteinen tulostus. Sen avulla ainakin yksinkertaisemmat rakenneosat voi suunnitella ja tuottaa itse ja hankkia valmiina vain monimutkaisemmat komponentit. ==Elektroniikan rakennussarjat== Elektronisten laitteiden rakennussarjat olivat suuressa suosiossa 1980-luvulle asti, tunnetuimpana tuotemerkkinä yhdysvaltalainen Heathkit. Muun muassa äänentoistolaitteita saattoi rakentaa itse halvemmalla kuin ostaa valmiina, kunnes mikropiirit ja robotisoitu kokoonpanotekniikka tekivät valmiiden tuotteiden tuottamisen rakennussarjoja edullisemmaksi. 1990-luvulla koettiin vielä rakennussarjojen suosio PC-kotitietokoneiden halpana hankinta- ja räätälöintitapana. Vuonna 2006 Cambridgen yliopiston opettaja Eben Upton huomasi, miten vähän käytännön kokemusta rakentelusta uusilla elektroniikan opiskelijoilla oli hänen omaan sukupolveensa verrattuna. Hän aloitti hankkeen yksinkertaisen itse rakennettavan tietokoneen markkinoille tuomiseksi, ja tuloksena oli älypuhelintekniikkaan ja SD-muistikortteihin perustuva Raspberry Pi. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Pienoismallit Luokka:Harrastukset Luokka:Valmistustekniikka
Kai Kokko

Kai Tapio Kokko (s. 20. huhtikuuta 1967 Riihimäki) on suomalainen oikeustieteilijä, joka toimii Helsingin yliopiston ympäristöoikeuden professorina. Kokko kirjoitti ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseon lukiosta 1987. Hän valmistui Helsingin yliopistosta oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1994 ja oikeustieteen lisensiaatiksi 1998. Oikeustieteen tohtorin tutkinnon hän suoritti Turun yliopistoon vuonna 2003. Hänen suomenkielinen ympäristöoikeuden alaan kuuluva väitöskirjansa (2004) oli otsikoitu Biodiversiteettiä turvaavat oikeudelliset periaatteet ja mekanismit. Hänet nimitettiin ympäristöoikeuden dosentiksi Helsingin, Turun ja Joensuun yliopistoihin (nykyinen Itä-Suomen yliopisto) vuonna 2007. Kokko työskenteli tutkijana ja tutkimuskoordinaattorina Helsingin yliopiston Kansainvälisen talousoikeuden instituutissa useita jaksoja vuosina 2003–2006. Tämän lisäksi hän toimi vuosina 2005–2006 korkeimman hallinto-oikeuden ympäristöasioita esittelevänä hallintosihteerinä. Lapin yliopiston ympäristöoikeuden professorina Kokko toimi vuodesta 2006 vuoteen 2014. Helsingin yliopiston ympäristöoikeuden professorina hän aloitti elokuussa 2014. ==Teoksia== * * * * * * * painettu * | (nid.) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Google Scholar -haku "Kai Kokko" (scholar.google.com) *Kai Kokko. University of Helsinki, Faculty of Law and Helsinki Institute of sustainability science (HELSUS) (researchgate.net) *Tiiamari Pennanen (18.4.2017) Ympäristöoikeuden professori Kai Kokko, 50, kestävästä kehityksestä: ”Ihmiskunnalla on edessä valtava työsarka, johon tarvitaan tiedettä ja innovaatioita” (maksumuuri: tilaajille) (hs.fi) Luokka:Suomalaiset oikeustieteilijät Luokka:Lapin yliopiston professorit Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Třinec

Třinec (, ) on kaupunki Määrin-Sleesian läänissä Tšekissä. Se sijaitsee valtion itäosassa Karpaattien vuoriston juurella. Kaupunki on tunnettu terästeollisuudestaan, ja siellä oli vuoden 2018 lopussa noin 35 000 asukasta. == Sijainti == Třinec sijaitsee Tšekin itäosissa Olzajoen varrella. Kunnan keskusta sijaitsee noin 306 metrin korkeudessa, mutta kunnan alueella kohoaa yli kilometrin korkuinen vuori. Ympäristön huiput kuuluvat Karpaattien vuoriin. Třinecin kunnan pinta-ala on noin 85 neliökilometriä. Maatalousmaata on noin 37 neliökilometriä ja metsää noin 33 neliökilometriä. == Talous ja liikenne == Třinecissä on metalli- ja ruokateollisuutta. Třinecké železárnyn terästehdas on Tšekin suurin, ja se on alueen merkittävä työllistäjä. Třinecissä on rautatieasema, ja sen tärkein tie on valtatie Silnice I/11, joka on Třinecissä myös osa Eurooppatietä E75. == Väestö == Třinecissä asui vuoden 2018 lopussa 35 131 ihmistä. Vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan kaupungin asukkaista 17,7 prosenttia oli puolalaisia. Třinec on yksi Tšekin uskonollisimmista kaupungeista, sillä vuoden 2011 väestönlaskennassa 60,5 prosenttia asukkaista ilmoitti olevansa kristittyjä. Kaupungissa on sekä katolisia että protestantteja. == Urheilu == * HC Oceláři Třinec – jääkiekkoseura * FBC Intevo Třinec – salibandyseura == Lähteet == Luokka:Tšekin kaupungit Luokka:Määrin-Sleesian lääni
Satelliittikonstellaatio

Satelliittikonstellaatio on ryhmä satelliitteja, joita käytetään yhtenä järjestelmänä. Yksittäisestä satelliitista poiketen konstellaatiolla voidaan saavuttaa maailmanlaajuinen peittoalue, kun joku konstellaation satelliiteista on aina nähtävillä mistä tahansa maanpinnan pisteestä. Satelliittikonstellaatioita ei tule sekoittaa satelliittiklustereihin, joissa satelliitit liikkuvat erittäin lähellä toisiaan lähes identtisillä radoilla, tai satelliittiperheisiin (esim. Landsat, geostationaariset tietoliikennesatelliittiperheet), joita ei käytetä konstellaatioista poiketen yhtenä laajempana järjestelmänä. == Käytössä olevia ja suunniteltuja konstellaatioita == * GPS * Glonass * Galileo * Iridium * Sirius Satellite Radio * Starlink * OneWeb == Aiheesta muualla == *
Francisco Sá Carneiro

Francisco Manuel Lumbrales de Sá Carneiro (19. heinäkuuta 1934 Porto – 4. joulukuuta 1980 Loures) oli portugalilainen poliitikko, joka toimi Portugalin pääministerinä tammikuusta joulukuuhun 1980. Hän kuoli lento-onnettomuudessa virassa ollessaan.Francisco Sá Carneiro Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 29.12.2019. Porton lentoasema on viralliselta nimeltään Francisco Sá Carneiron lentoasema. ==Ura== Sá Carneiro oli ammatiltaan lakimies. Hänet valittiin Portugalin parlamenttiin ensi kerran Marcello Caetanon diktatuurin aikana vuonna 1969, mutta hän jätti paikkansa vuonna 1973. Huhtikuun 1974 neilikkavallankumouksen jälkeen hän oli salkuttomana ministerinä Adélino da Palma Carlosin johtamassa hallituksessa toukokuusta heinäkuuhun 1974. Sá Carneiro perusti pian vallankumouksen jälkeen demokraattisen kansanpuolueen (Partido Popular Democrático, PPD), joka vaihtoi myöhemmin nimekseen sosiaalidemokraattinen puolue (Partido Social Democrata, PSD). Puolue sai vuonna 1975 kansalliskokouksen vaaleissa 80 paikkaa ja kohosi maan toiseksi suurimmaksi puolueeksi. Vuonna 1979 PSD muodosti yhdessä demokraattisen keskustapuolueen ja monarkistisen kansanpuolueen kanssa keskustaoikeistolaisen koalition, demokraattisen allianssin, joka voitti joulukuun 1979 parlamenttivaalit. Sá Carneiro muodosti enemmistöhallituksen ja aloitti pääministerinä tammikuussa 1980. ===Kuolema=== Sá Carneiro kuoli pienkoneen maahansyöksyssä kolme päivää ennen joulukuun 1980 presidentinvaaleja ollessaan lähdössä tukemansa ehdokkaan António Soares Carneiron kampanjatilaisuuteen. Pääministeriä kuljettanut Cessna 421 nousi ilmaan Lissabonin Portelan lentoasemalta, mutta putosi noin minuutin kuluttua Louresin Camaratessa, törmäsi kaksikerroksiseen taloon ja räjähti. Surmansa saivat kaikki kyydissä olleet seitsemän ihmistä: Sá Carneiro, hänen kumppaninsa Snu Abecassis, puolustusministeri Adelino Amaro da Costa ja tämän vaimo, pääministerin kansliapäällikkö sekä kaksi lentäjää.Alexander Sloop: Portuguese Prime Minister Francisco Sa Carneiro was killed Thursday... UPI 4.12.1980. Viitattu 29.12.2019. Alkuperäisen onnettomuustutkinnan mukaan koneen putoaminen johtui teknisestä viasta ja lentäjän virheestä, mutta sitä on epäilty myös järjestetyksi.Eduardo Goncalves: Right-wing terrorists killed Portuguese PM in faked plane crash The Guardian 17.7.1999. Viitattu 29.12.2019. Vuonna 2004 tapausta selvittänyt virallinen komissio tuli siihen tulokseen, että koneen putoaminen johtui todennäköisesti sabotaasista, mutta näkemys ei ollut yksimielinen. Mahdollista tekijää ei ole saatu selville, mutta erilaisia teorioita on esitetty. Muun muassa äärioikeistolaisen CODECO- terroristijärjestön on väitetty sijoittaneen pommin koneeseen, koska puolustusministeri da Costa olisi aikonut paljastaa korkeiden armeijan upseerien tekemät salaiset asekaupat. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Portugalin pääministerit Luokka:Juristit Luokka:Lento-onnettomuudessa kuolleet Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 1980 kuolleet
Kringvarp Føroya

Kringvarp Føroya (lyh. KvF) on Färsaarten yleisradioyhtiö. Yhtiön hallituksen puheenjohtajana on vuodesta 2019 asti toiminut juristi ja toimittaja Elin Winther Poulsen. == Historia == Färsaarten paikallishallinto teki vuonna 1956 päätöksen radiolähetysten aloittamisesta Färsaarilla ja radiokanava Útvarp Føroya aloitti lähetykset 6. helmikuuta 1957. Ensimmäisenä radiokanavan johtajana toimi pappi Alex Tórgarð, ja aluksi ohjelmaa lähetettiin puoli tuntia päiväsaikaan sekä tunti ilta-aikaan. Sisältö oli lähinnä uutisia, säätietoja sekä joitain keskusteluohjelmia ja musiikkia. Lailliset TV- lähetykset alkoivat 1. huhtikuuta 1984, kun paikallishallinnon päätöksellä perustettu televisiokanava Sjóvarp Føroya aloitti toimintansa. Tätä ennen televisiovastaanottimilla oltiin katsottu DR:n (Tanskan yleisradio) ohjelmia, mikä ei ollut sallittua. Útvarp Føroyan ja Sjóvarp Føroyan yhdistymistä alettiin pohtia jo sen jälkeen kun TV-kanava perustettiin. Virallisesti se tapahtui kuitenkin vasta, kun KvF aloitti toimintansa 1. tammikuuta 2005.. == Ohjelmatarjonta == KvF:n ohjelmistoon kuuluvat muun muassa uutiset, lastenohjelmat ja sarjat. Sen rahoitus tulee televisiolupamaksuilla, mainoksilla ja paikallisten rahapelien tuotoilla. Uutis- ja ajankohtaisohjelmista Dagur og vika kokoaa päivän uutiset reilun puolen tunnin lähetykseksi. Uutisia lähetetään myös tanskalaisella viittomakielellä. Vaalien alla sekä TV- että radiokanavilla on omia vaalitenttejään. Hengellistä ohjelmaa edustaa muun muassa Credo, jossa puhutaan kirkosta, etiikasta ja filosofiasta. Myös jumalanpalveluksia voi seurata niin radiosta kuin televisiosta. Nuorisolle suunnattu media Røddin aloitti toimintansa itsenäisenä toimijana vuonna 2010, mutta sopi kolme vuotta myöhemmin siirtyvänsä KvF:n nuorisoalustaksi. Røddinin ohelmistoon kuuluvat Has#tag- podcast, blogit ja nuoria kiinnostavat uutiset. == Lähteet == Luokka:Julkisen palvelun mediayhtiöt Luokka:Färsaarelainen kulttuuri Luokka:Televisioyhtiöt Luokka:Radioasemat Luokka:Vuonna 1956 perustetut radioasemat Luokka:Vuonna 1984 perustetut televisiokanavat
Megaherzin diskografia

Megaherz on saksalainen industrial metal -yhtye. Se perustettiin Münchenissä vuonna 1993. Megaherzin merkitsee megasydäntä ja on samalla sanaleikki sanan muistuttaessa megahertsiä. == Studioalbumit == * Hezwerk (1995) * Wer Bist Du? (1997) * Kopfschuss (1998) * Himmelfahrt (2000) * Herzwerk II (2002) * 5 (2004) * Heuchler (2008) * Götterdämmerung (2012) * Zombieland (2014) * Komet (2018) * In Teufels Namen (2023) == Remixalbumit == * Loblieder (2010) == Singlet == * Gott sein (1997) * Rock Me Amadeus (1998) * Liebestöter (1998) * Freiflug (1999) * Himmelfahrt (2000) * Herzblut (2002) * Gott Sein '04 (2004) * Dein Herz Schlägt (2004) * Mann von Welt (2008) * Jagdzeit (2011) * Gegen Den Wind (2013) * Wir Könnten Götter Sein (2014) * Vorhang Auf (2017) * Komet (2018) * Von Oben (2018) == EP:t == * Freiflug EP: The early years (1996-2000) (2007) * Mann von Welt (2008) * Heuchler (2008) * Jagdzeit (2011) * Erdwärts (2015) == Kokoelmat == * Querschnitt (2011) * Totgesagte Leben Länger (2009) == Musiikkivideot == * Freiflug (1999) * Jagdzeit (2011) * Herz aus Gold (2013) * Himmelsstürmer (2014) * Für Immer (2014) * Einsam (2016) * Vorhang Auf! (2017) * Komet (2018) * Nicht Genug (2018) Luokka:Diskografiat
Tatra T2

Tatra T2 on ČKD Tatran valmistama raitiovaunumalli. Sitä valmistettiin vuodesta 1955 vuoteen 1962 yhteensä 771 vaunua. T2:n ensimmäiset koekappaleet (6001 ja 6002) olivat koeajossa Prahassa vuonna 1955. Vuonna 1958 toimitettiin ensimmäiset sarjatuotetut vaunut lähes kaikille Tšekkoslovakian raitioteille. Niitä ei tullut liikenteeseen Jablonecissä, koska siellä kiisteltiin raideleveydestä (pitäisikö 1 000 mm säilyttää vai ei), eikä Prahassa, koska vaunutyyppiä pidettiin liian leveänä sinne. T2:t olivat edeltäjiään T1:iä kestävämpiä ja siten pitkäikäisempiä. Viimeisen T2-raitiovaunut poistettiin 1980-luvulla, mutta muutamia vaunuja on museoituna. Joitakin T1:iä muunnettiin T3-vaunuiksi 1960-luvulla. == T2SU == T2SU:ta toimitettiin Neuvostoliittoon, mistä SU onkin lyhenne. Vaunut eroavat tšekkoslovakialaisesta muunnelmasta; suurimpana erona keskiovi puuttuu, jotta istumapaikkoja saatiin lisättyä. Useimmissa Neuvostoliiton kaupungeissa käytössä ollut rahastusjärjestelmä piti huolen siitä, että kaikki matkustajat maksoivat matkansa, joten matkustajat nousivat kyytiin takaovesta ja poistuivat etuovesta. Keskiovi tuli siten poistaa myös liputta matkustamisen estämiseksi. Viimeiset T2SU:t poistuivat liikenteestä 1980-luvulla. Neuvostoliittoon toimitettiin yhteensä 380 T2SU- vaunua. == T2R == 1970-1980-luvuilla 112 T2-vaunua peruskorjattiin T2R:iksi. Uudistuksessa sähkölaitteet vaihdettiin samanlaisiin kuin T3:ssa ja koriin tehtiin pieniä muutoksia. Peruskorjauksen ansiosta nämä raitiovaunut liikennöivät 2000-luvulle asti. Kaksi T2R:ää peruskorjattiin vielä uudelleen 2000-luvun alussa Liberecissä, ja nämä kaksi liikennöivät säännöllisessä liikenteessä vuoteen 2018. Neljää muuta T2R:ää käytetään huoltoraitiovaunuina Brnossa, Liberecissä ja Ostravassa. == Tuotanto == 771 raitiovaunua valmistettiin vuodesta 1955 vuoteen 1962, ja ne toimitettiin seuraaviin kaupunkeihin: Maa Kaupunki Tyyppi Toimitusvuodet Määrä Kalustonumerot Bratislava Т2 1959-1962 66 201-266 Brno Т2 1958-1962 94 401-494 Košice T2 1958-1962 31 211-242 Liberec T2 1959-1961 14 10-23 Most ja Litvínov T2 1961-1962 36 235-270 Olomouc T2 1960-1961 4 111-114 Ostrava T2 1958-1962 100 600-699 Plzeň T2 1960-1962 26 134-159 Praha T2 1955 2 1001-1002 Ústí nad Labem T2 1960-1962 18 151-168 Neuvostoliitto Kiova Т2SU 1960-1962 50 5002-5051 Samara Т2SU 1958-1962 43 Leningrad Т2SU 1959 2 1001, 1003 Moskova Т2SU 1959-1962 180 301-480 Donin Rostov Т2SU 1958-1959 40 321-360 Jekaterinburg Т2SU 1958-1962 65 Kaikki yhteensä: 771 Huomaa: Tässä luettelossa on vaunujen ensimmäiset omistajat. Kalustoa on voitu jälleenmyydä luettelon ulkopuolisiin kaupunkeihin, joten kaupunkien lukumäärä voi olla suurempi. == Kuvia == Tiedosto:Historical Tatra T2 tram in Prague.jpg| T2-museoraitiovaunu Prahassa Tiedosto:T2 praha2.JPG| T2-museoraitiovaunu Prahassa Tiedosto:T2 praha3.JPG|T2-museoraitiovaunu Prahassa Tiedosto:Tram T2R Brno.jpg| T2-huoltoraitiovaunu Brnossa == Katso myös == * Tatra T3 * Tatra T4 * Tatra K2 == Lähteet == Luokka:Raitiotiekalusto
St Mary Magdalen Bermondsey

St Mary Magdalen Bermondsey on anglikaaninen kirkkorakennus Lontoon Bermondseyssä, joka on Grade II* -suojelukohde. Kirkko on rakennettu 1670-luvulla. Aiemmin rakennettu torni remontoitiin 1830. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kivikirkot Luokka:Lontoon kirkot Luokka:Grade II* -luokan rakennukset Southwarkissa
André Tassin

André Tassin (23. helmikuuta 1902 – 12. heinäkuuta 1986) oli ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Tassinin seurat pääsarjatasolla olivat Racing Club de France, Amiens SC ja Stade de Reims. Tassin edusti Ranskaa MM-kilpailuissa 1930. Hän pelasi turnauksessa yhteensä viisi ottelua. André Tassin kuoli vuonna 1986 Reimsissä ollessaan 84 vuoden ikäinen. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Vuonna 1902 syntyneet Luokka:Vuonna 1986 kuolleet
Vandenberg AFB SLC-4

Vandenberg Air Force Base Space Launch Complex 4 (lyh. SLC-4) on Kalifornian Vandenbergin lentotukikohdassa sijaitseva kantorakettien laukaisukompleksi. Kompleksi käsittää kaksi laukaisualustaa, itäisen (SLC-4E) ja läntisen (SLC-4W). == Historia == Yhdysvaltain ilmavoimien polaariratojen laukaisut tehtiin itärannikolla sijainneen Cape Canaveralin laukaisusuuntien rajoituksista johtuen Vandenbergin lentotukikohdasta Yhdysvaltain länsirannikolla. Kaliforniassa Los Angelesin lähellä sijainneen tukikohdan eteläpuolella oli pelkkää valtamerta, mikä mahdollisti turvalliset laukaisut korkean inklinaatiokulman naparadoille. Titan-perheen laukaisut olivat ennen IV-versiota tapahtuneet länsirannikolla kompleksi 4:ltä, jonka kaksi alustaa oli jaettu raketin varhaisemmalle Titan II -versiolle (SLC-4W) ja myöhemmille III- ja 34D-versiolle (SLC-4E). Idempänä sijainnut SLC-4E päätettiin muuntaa uudelle Titan IV:lle soveltuvaksi. Rakennustöiden arvioitiin kestävän noin 16 kuukautta niiden alkaessa, mutta projekti venyi tavoiteaikataulusta neljällä kuukaudella, mikä viivästytti jo aiemmin merkittävistä aikatauluongelmista kärsinyttä Titan IV -ohjelmaa entisestään. Vandenbergin rakennustyömaan viivästymisen taustalla oli projektin alkuvaiheessa käytetyissä rakennusmateriaaleissa havaitut laatuongelmat. Titan IV:n loppukokoonpano tapahtui länsirannikolla kokonaisuudessaan laukaisukompleksilla, mikä poikkesi itärannikon tavasta, missä kantoraketin boosterit ja nesteajoaineiset vaiheet valmisteltiin toisistaan erillisissä kokoonpanorakennuksissa (SMAB). Yksittäisen laukaisun valmistelut olivat länsirannikolla tämän ansiosta hieman nopeammat, mutta ratkaisu ei tuottanut aikataulullisia säästöjä pitkässä juoksussa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Laukaisukeskukset Luokka:Kalifornian rakennukset ja rakennelmat
Fuchū (Hiroshima)

Fuchū () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūgokun alueella Hiroshiman prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin itäosassa Fukuyaman kaupungin luoteispuolella. Ashidajoki virtaa kaupungin eteläosien läpi. Sen maasto on pääosin vuoristoa 400–700 metrin korkeudella merenpinnasta. Fuchūssa on 39 014 asukasta (joulukuussa 2019) ja sen pinta-ala on 195,75 neliökilometriä. Fuchūn nimi merkitsee provinssin pääkaupunkia (kokufu): sinne perustettiin Taika-uudistusten yhteydessä vuonna 646 Bingon provinssin hallinnollinen keskus. Kaupungin keskusta on rakentunut Ashidajoen laakson suulle. Meiji-kaudella se kehittyi piirikuntansa hallinnollisena keskuksena ja myöhemmin Fukuyaman satelliittikaupunkina. Kaupunkioikeudet osana Japanin nykyistä kunnallishallintoa Fuchūlle myönnettiin vuonna 1954, kun Fuchūn maaseutukaupunkiin liitettiin viisi ympäristön kyläkuntaa. Kaupunki laajeni huomattavasti vuonna 2004, kun siihen yhdistettiin Jōgen maaseutukaupunki. Perinteisiä elinkeinoja ovat huonekaluteollisuus, kasuri-kankaan kudonta ja mison valmistus; myöhemmin 1900-luvun loppupuolella kaupunkiin on sijoittunut muun muassa teräs-, kone- ja tekstiiliteollisuutta. Fuchūn kulttuuriperintöön kuuluu esimerkiksi Shōmoku-jin temppeli. Kaupungissa toimii Yano-onsenin kuuma lähde. Luonnonnähtävyyksiä ovat vuorostaan Ashidajoen yläjuoksu vuoristomaisemineen, Nanatsuiken lampi ja Saburōn vesiputous. Kaupunkia palvelee JR Nishi-Nihonin Fukuen-linja. == Kuvia == Tiedosto:府中公園 Fuchu park - panoramio.jpg|Fuchūn puistoa Tiedosto:上下町03 Joge town - panoramio.jpg|Jōge- chōn kaupunginosaa Tiedosto:JRW joge sta enclosure.jpg|Jōgen rautatieasema Tiedosto:Fuchu city office.JPG|Fuchūn kaupungintalo == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Hiroshiman prefektuurin kaupungit