EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Max Hamburgerrestauranger

Max Hamburgerrestauranger AB on ruotsalainen pikaruokaketju, jonka perusti Curt Bergfors Jällivaarassa vuonna 1968. Bergforsin suvun vanhin poika, Richard Bergfors, on ollut yrityksen toimitusjohtaja vuodesta 2002 lähtien. Ketjun ravintoloita on Ruotsissa, Tanskassa, Norjassa, Puolassa ja Yhdistyneissä arabiemiraateissa; Ruotsia lukuun ottamatta ravintoloita on muutama kussakin maassa. 1980-luvulle asti Max oli laajin hampurilaisravintolaketju Pohjois-Ruotsissa, ainoastaan yksi ketjun ravintola sijaitsi Norlannin ulkopuolella Drottninggatanilla Tukholmassa. Tilanne muuttui 1990-luvun aikana, kun he laajensivat yritystään valtakunnalliseksi pikaruokaketjuksi. Vuonna 2011 yrityksellä oli jo 85 ravintolaa ympäri Ruotsia, kun taas viisi vuotta aiemmin ravintoloita oli vain 40. Vuosina 2005–2010 Max laajensi toimintaansa Ruotsin länsiosiin. Yritys avasi ensimmäisen ulkomaisen ravintolansa Norjassa 12. toukokuuta 2011. Lähi-idän epäonnistuneen valloituksen jälkeen yritys on kertonut panostavansa Skandinaviaan ja harkitsee laajentumista Keski-Eurooppaan. Ketju on tullut tunnetuksi ympäristöystävällistä arvoistaan ja ruotsalaisen lihan käytöstä. Moni ketjun ravintoloista tarjoaa sähköautojen latauspaikkoja ja hyödyntävät aurinkoenergiaa, ja valikoimassa on lukuisia ympäristöystävällisiä vaihtoehtoja. Toisaalta ketjua on kritisoitu siitä, että sen ravintolat sijaitsevat kaupunkien ulkopuolella ja ovat heikosti saavutettavissa ilman autoa. Max on ollut edelläkävijä digitaalisten tilausratkaisujen kehittämisessä, ja moni tilaakin ateriansa mobiilisovelluksella tai ravintoloiden tilausautomaateilla. Joissakin kaupungeissa, kuten Tukholmassa ja Uumajassa, ruoka on mahdollista tilata kotiinkuljetuksella alihankkijoiden kautta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Viralliset verkkosivut: ** ** ** ** ** Luokka:Ruotsalaiset yritykset Luokka:Pikaruokalat
Anatoli Šeljuhin

Anatoli Ivanovitš Šeljuhin (, 6. huhtikuuta 1930 Kostroma Neuvostoliitto – 21. lokakuuta 1995 Kostroma) oli maastohiihtäjä, joka edusti Neuvostoliittoa. Hän menestyi erityisesti pitemmillä matkoilla, kuten 50 kilometrillä. Ensimmäisen kerran Anatoli Šeljuhin saavutti menestystä Neuvostoliiton mestaruushiihdoissa vuonna 1953 sijoittumalla 50 kilometrillä toiseksi. Seuraavana vuonna hän hiihti 15. tammikuuta Sverdlovskin hiihtokilpailuissa 50 kilometrillä kolmanneksi. Vuonna 1955 hän saavutti ensimmäisen kerran Neuvostoliiton 50 kilometrin mestaruuden. Seuraavana vuonna Cortina d’Ampezzon olympialaisissa hän sijoittui kisojen avausmatkalla 30 kilometrillä neljänneksi häviten pronssin joukkuetoverilleen Pavel Koltšinille ja sijoittui 50 kilometrillä viidenneksi. Vuosi 1958 oli Šeljuhinille menestysvuosi. Kotimaassaan hän saavutti 30 ja 50 kilometrillä maansa mestaruuden ja otti henkilökohtaisen pronssin Lahden MM-kisojen 15 kilometrillä ja oli mukana hopeaa saavuttaneessa Neuvostoliiton 4 × 10 kilometrin viestijoukkueessa. Vuonna 1959 hän saavutti maansa 50 kilometrin mestaruuden kolmatta kertaa. Seuraavana vuonna hän saavutti olympialaisten viestipronssia. == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Neuvostoliittolaiset maastohiihtäjät Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 1995 kuolleet
Asetyyliasetoni

Asetyyliasetoni eli 2,4-pentaanidioni (C5H8O2) on diketoneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä ja komplekseja metallien kanssa muodostavana kelatoivana yhdisteenä. ==Ominaisuudet== Asetyyliasetoni on väritöntä nestettä. Yhdiste liukenee veteen ja sekoittuu täydellisesti orgaanisten liuottimien kanssa. Asetyyliasetonilla esiintyy keto-enolitautomeriaa. Tautomerian tasapainotila riippuu aineen olomuodossa ja liuoksena liuottimesta. Esimerkiksi nestemäisenä 20 °C:ssa 82 % prosenttia yhdisteestä on enolimuodossa ja 18 % diketonina.Yng- Long Hwang & Thomas C. Bedard: Ketones, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2001 Viitattu 23.06.2013Hardo Siegel & Manfred Eggersdorfer: Ketones, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 23.06.2013 ==Valmistus ja käyttö== Asetyyliasetonin synteesiin on useita vaihtoehtoja. Teollisuudessa useimmiten käytetty tapa on isopropenyyliasetaatin isomeroiminen kuumentamalla molybdeenikatalyytin läsnä ollessa 500-600 °C:n lämpötilaan. Tuote puhdistetaan jakotislauksella. Muita tapoja valmistaa yhdistettä ovat asetonin ja etyyliasetaatin välinen Claisen-kondensaatio, etyyliasetoasetaatin ja keteenin välinen reaktio tai asetonista ja etikkahappoanhydridistä magnesiumin suolojen tai booritrifluoridin toimiessa katalyyttinä. Asetyyliasetonilla on useita käyttökohteita kemianteollisuudessa. Yhdiste reagoi muodostaen useita erilaisia heterosyklisiä yhdisteitä, joita käytetään lääkkeinä tai väriaineina. Se reagoi muun muassa hydratsiinien kanssa 3,5-dimetyylipyratsoleiksi, hydroksyyliamiinien kanssa muodostuu 3,5-dimetyyli-isoksatsoleja ja ureoiden, tioureoiden ja guanidiinien kanssa muodostuu 2,4-dimetyylipyrimidiinejä. Asetyyliasetoni on kaksihampainen ligandi ja emästen länäollessa se muodostaa monien metalli-ionien kanssa asetyyliasetonaattikelaatteja. Nämä kelaatit liukenevat veden lisäksi myös veden kanssa sekoittumattomiin liuottimiin eli asetyyliasetonia voidaan käyttää metallien erottamiseen vedestä. Metallien asetyyliasetonaattikompleksit ovat myös hyödyllisiä katalyyttejä useissa orgaanisen kemian prosesseissa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Asetyyliasetonin käyttöturvallisuustiedote, Sigma Aldrich, viitattu 26.12.2014. Luokka:Ketonit
Thomas A. Scott

Thomas Alexander Scott (28. joulukuuta 1823 – 21. toukokuuta 1881) oli yhdysvaltalainen liikemies. Hän johti Pennsylvania Railroadia, joka oli maailman suurin liikeyritys 1880-luvulla.Pennsylvania Railroad History Hänellä oli merkittävä rooli vuoden 1877 kompromississa, joka päätti rekonstruktion aikakauden Yhdysvaltain historiassa. Andrew Carnegie työskenteli nuorena Scottin alaisuudessa, ja Scottilla oli suuri vaikutus hänen uraansa. Yhdysvaltain sisällissodan aikana presidentti Abraham Lincoln nimitti Scottin apulaisministeriksi sotaministeriöön. Scott järjesti joukkojen kuljetuksia ja huoltoyhteyksiä rautateillä, ja toimitti 25 000 miestä yhden vuorokauden aikana Chattanoogan taisteluun, joka päättyi Pohjoisvaltioiden voittoon. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset liikemiehet Luokka:Vuonna 1823 syntyneet Luokka:Vuonna 1881 kuolleet
Priorbank

Priorbank (, ) on Valko-Venäjän kymmenen suurimman pankin joukkoon lukeutuva, yksityisesti omistettu yleispankkitoimintaan keskittyvä pankki. Pankki on perustettu vuonna 1989 ja se on nykyään osa Itävallan suurinta, myös Itä- Euroopassa aktiivisesti toimivaa toimivaa Raiffeisen-pankkikonsernia. Priorbankin kotipaikka on Minsk. Vuoden 2013 alussa pankilla oli yhteensä 98 pankkikonttoria tai muuta myyntipistettä. Yhtiön henkilökuntaan kuului 2 190 ihmistä. Lainamäärällä mitattuna se oli vuoden 2012 lopussa Valko-Venäjän 6. suurin pankki. Priorbank toimii erityisesti yritysrahoituksen alalla, sekä auto- ja asuntolainoituksessa. Sillä on myös yksityisasiakkaita, asiakaskuntaan kuuluu esimerkiksi yli 110 000 eläkeläistä. Pankin nettipalvelu on jo 140 000 asiakkaalla, mutta verkkomaksujen määrä pysyi vielä varsin vaatimattomana (vaihto luokkaa 13 miljoonaa EUR/kk). Pankki kertoo, että sillä oli vuonna 2012 yhteensä 691 925 asiakasta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *World’s Best Banks 2012: Europe (gfmag.com) *Idea Bank takes lead at BUSINESS NEWS Banks’ Efficiency Ratings for Q1 2013 (doingbusinessby.com) Luokka:Minsk Luokka:Valkovenäläiset pankit
Huracán Valencia CF

Huracán Valencia Club de Fútbol on espanjalainen jalkapalloseura Manisesista Valencian itsehallintoalueelta. Sen edustusjoukkue pelaa maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä. Huracán perustettiin nykymuodossaan kesäkuussa 2011, kun joukko valencialaisia liikemiehiä osti talousvaikeuksiin ajautuneen elcheläisen Torrellano Íllicen ja siirsi seuran Manisesiin. Torrellano Íllicen sarjataso oli tuolloin Tercera División, jossa se sijoittui lohkonsa yhdeksänneksi kaudella 2010–2011. Uusi seura nousi Segunda División B:hen heinäkuussa 2011 pelaamatta otteluakaan Huracán- nimellä, kun se osti toisen Alicanten ja Castellónin vapaaksi jättämistä paikoista. Segunda División B:ssä Huracán on yltänyt Segunda Divisiónin nousukarsintoihin oikeuttaville sijoituksille. Kaudella 2011–2012 se oli lohkonsa kolmas ja kaudella 2012–2013 toinen. Huracánin kotistadion on 1 000 katsojapaikan Polideportivo Municipal de Manises. Seuran puheenjohtajana toimii paikallinen toimittaja Toni Hernández. Edustusjoukkueen lisäksi seuralla on useita juniorijoukkueita, joista alle 19-vuotiaiden joukkue (juvenil) pelaa ikäluokan pääsarjassa División de Honorissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Seuran sivusto Luokka:Espanjalaiset jalkapalloseurat Luokka:Alicanten maakunta
Kristoffer Hari

Kristoffer Hari (s. 23. joulukuuta 1997) on tanskalainen yleisurheilija, joka kilpailee pikajuoksussa. Hän edustaa Hvidovre AM -seuraa. 22\. kesäkuuta 2013 Schweinfurtissa Hari juoksi 100 metriä aikaan 10,37 sekuntia ja samana päivänä 200 metriä aikaan 21,16 sekuntia. Hänen aikansa 100 metrillä oli tuolloin 15-vuotiaiden epävirallinen Euroopan-ennätys. Maailmanennätys oli vain sadasosan hänen aikaansa parempi. 200 metrin aika oli niin ikään hänen ikäluokkansa Euroopan-ennätys. Aiemmin kesäkuussa 2013 hän juoksi 200 metriä aikaan 20,96, mutta tuolloin myötätuulta oli liikaa. 20\. huhtikuuta 2019 Hari juoksi 100 metrillä Tanskan ennätyksen 10,26, rikkoen Morten Jensenin aikaisemman ennätyksen kolmella sadasosasekunnilla. Hän oli alittanut maansa ennätyksen kahdesti aikaisemminkin, mutta molemmilla kerroilla myötätuulta oli ollut liikaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Statletik.dk – Kristoffer Hari Luokka:Tanskalaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hanna Jantunen

Hanna Maaria Jantunen (o.s. Järvinen, s. 11. kesäkuuta 1977 Espoo) on suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edustaa Espoon Tapioita ja hänen valmentajanaan toimii Tero Jantunen. Kalevan kisoista Jantunen on voittanut kaksi hopeaa 10 000 metrin juoksussa. Tämän lisäksi hän on voittanut kolme kultaa puolimaratonilla, kaksi kultaa maratonjuoksussa ja kaksi pronssia 6 kilometrin maastojuoksussa. Jantusen tytär Anni on saavuttanut SM-mitaleita junioritasolla suunnistuksessa ja kestävyysjuoksussa sekä palkintosijoja Hopeasompa-hiihdossa. == Lähteet == * ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Brianna McNeal

Brianna McNeal (o.s. Rollins, s. 18. elokuuta 1991) on yhdysvaltalainen yleisurheilija, joka kilpailee pika-aitajuoksussa sekä pikajuoksussa. Kesäkuussa 2013 McNeal juoksi Yhdysvaltain mestaruuskilpailuissa 100 metrin aitajuoksussa ajan 12,26 sekuntia. Se sivusi tuolloin kaikkien aikojen neljänneksi nopeinta aikaa kyseisellä matkalla. Aika oli myös Yhdysvaltain ennätys. McNealin Yhdysvaltain ennätyksen rikkoi Kendra Harrison toukokuussa 2016 ajalla 12,24. 200 metrillä McNealin ennätys on 22,94 sekuntia, jonka hän juoksi huhtikuussa 2018. McNeal saavutti 100 metrin aitajuoksussa maailmanmestaruuden Moskovan MM-kilpailuissa 2013 ajalla 12,44.http://yle.fi/urheilu/nuori_pika- aituriraketti_syoksi_pearsonin_valtaistuimeltaan/6782134 Pekingin MM- kilpailuissa 2015 hän sijoittui neljänneksi. Hän saavutti Portlandin MM- hallikilpailuissa 2016 hopeaa 60 metrin aitajuoksussa ajalla 7,82. Ennätyksensä 7,76 hän juoksi samalla paikkakunnalla muutamaa päivää aiemmin. McNeal voitti 100 metrin aitajuoksun Yhdysvaltojen-mestaruuden 2016. Myöhemmin samana kesänä hän voitti olympiakultaa Rio de Janeirossa ajalla 12,48. McNeal hylättiin alkueräjuoksussa Dohan MM-kilpailuissa 2019. Huhtikuussa 2017 McNeal sai yhden vuoden kilpailukiellon laiminlyötyään olinpaikkatietojensa päivittämisen. Hän oli vuoden 2016 aikana ollut kolmesti tavoittamattomissa dopingtestiin. Vuonna 2021 hän sai viiden vuoden kilpailukiellon dopingsääntöjen rikkomisesta. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset pika- aitajuoksijat Luokka:Yhdysvaltalaiset pikajuoksijat Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut yhdysvaltalaiset Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut yleisurheilijat Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Dominic Aloysius Vendargon

Dominic Aloysius Vendargon (29. elokuuta 1909 – 3. elokuuta 2005) oli malesialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 8. joulukuuta 1934 ja nimitettiin Kuala Lumpurin hiippakunnan johtoon 25. helmikuuta 1955. Piispaksi vihkiminen seurasi 21. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Michel Olçomendy, jota avustivat Louis-August Chorin ja Charles Joseph van Melckebeke.Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Dominic Aloysius Vendargon Kuala Lumpurista tuli 18. joulukuuta 1972 arkkihiippakunta, ja Vendargon toimi sen arkkipiispana, kunnes erosi tehtävistään 2. heinäkuuta 1983. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. == Lähteet == Luokka:Malesialaiset papit Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Vuonna 2005 kuolleet
Antônio Muniz Fernandes

Antônio Muniz Fernandes (s. 11. elokuuta 1952 Princesa Isabel) on brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hän liittyi karmeliittoihin 20. helmikuuta 1976 ja sai pappisvihkimyksensä 24. toukokuuta 1980. Hänet nimitettiin Guarabiran hiippakunnan johtoon 4. helmikuuta 1998, ja piispaksi vihkiminen seurasi 24. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Marcelo Pinto Carvalheria, jota avustivat José Cardoso Sobrinho ja Paulo Cardoso da Silva.Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Antônio Muniz Fernandes, O. Carm Muniz Fernandes sai 22. marraskuuta 2006 nimityksen Maceión arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 4. helmikuuta 2007. == Lähteet == Luokka:Brasilialaiset papit Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Michael Augustine

Michael Augustine (12. kesäkuuta 1933 Kovilanur – 4. marraskuuta 2017) oli intialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin vuonna 1961 papiksi Pondicherry and Cuddaloren arkkihiippakuntaan ja nimitettiin vuonna 1978 Madras and Mylaporen arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Bararuksen titulaaripiispaksi. Piispaksi vihkiminen seurasi samana vuonna. Pääkonsekraattorina toimi Duraisamy Simon Lourdusamy, jota avustivat Anthony Rayappa Arulappa ja Venmani S. Selvanather.Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Michael Augustine Augustine sai vuonna 1981 nimityksen Velloren piispaksi ja 1992 Pondicherry and Cuddaloren arkkipiispaksi. Hän erosi tehtävistään vuonna 2004. == Lähteet == Luokka:Intialaiset katoliset piispat Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Anthony Rayappa Arulappa

Anthony Rayappa Arulappa (2. lokakuuta 1912 – 2. elokuuta 1996) oli intialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 19. maaliskuuta 1938 ja nimitettiin Madras and Mylaporen arkkihiippakunnan johtoon 1. helmikuuta 1966. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi James Robert Knox, jota avustivat Rajarethinam Arokiasamy Sundaram ja David Maryanayagam Swamidoss Pillat.Catholic- Hierarchy.org: Archbishop Anthony Rayappa Arulappa Arulappa jäi eläkkeelle 26. tammikuuta 1987. == Lähteet == Luokka:Intialaiset katoliset piispat Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Vuonna 1912 syntyneet Luokka:Vuonna 1996 kuolleet
David Maryanayagam Swamidoss Pillat

David Maryanayagam Swamidoss Pillat (11. tammikuuta 1905 Vallambury – 17. heinäkuuta 1969) oli intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin salesiaanien papiksi 7. heinäkuuta 1934 ja nimitettiin Velloren hiippakunnan johtoon 4. heinäkuuta 1956. Piispaksi vihkiminen seurasi 9. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Louis Mathias, jota avustivat Stephen Ferrando ja Rajarethinam Arokiasamy Sundaram.Catholic-Hierarchy.org: Bishop David Maryanayagam Swamidoss Pillat, S.D.B. Swamidoss Pillat osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän kuoli 64-vuotiaana virassa. == Lähteet == Luokka:Intialaiset katoliset piispat Luokka:Vuonna 1905 syntyneet Luokka:Vuonna 1969 kuolleet
Neethinathan Anthonisamy

Neethinathan Anthonisamy (s. 3. heinäkuuta 1955 Kakkanur) on intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Madras and Mylaporen arkkihiippakuntaan 9. toukokuuta 1987 ja nimitettiin Chinglepetin hiippakunnan johtoon 19. heinäkuuta 2002. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi James Masilamony Arul Das, jota avustivat Michael Augustine ja Edward Francis.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Neethinathan Anthonisamy == Lähteet == Luokka:Intialaiset katoliset piispat Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Estlander & Partners

Estlander & Partners Oy on vuonna 1991 perustettu suomalainen varainhoitoyhtiö. Yhtiön sijoitusstrategia perustuu systemaattisiin sijoitusstrategioihin, jotka hyödyntävät hintatrendejä ja -liikkeitä hajautetun sijoitussalkun kautta. Yhtiön sijoitusmallit sijoittaa maailmanlaajuisesti useisiin omaisuusluokkiin, kuten valuuttoihin, osakkeisiin, korkoihin ja hyödykkeisiin. Estlander & Partners toimii aktiivisesti 125 markkinalla. Yrityksen toimitusjohtajana toimii Mathias Österberg. Estlander & Partners Oy:llä on toimipisteet Helsingissä ja Vaasassa. Toimintaa valvoo Suomessa Finanssivalvonta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Yhtiön verkkosivut Luokka:Suomen finanssipalveluyhtiöt
James Masilamony Arul Das

James Masilamony Arul Das (14. tammikuuta 1930 Udhagamandalam – 30. elokuuta 2004) oli intialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Ootacamundin hiippakuntaan 20. joulukuuta 1955 ja nimitettiin sen johtoon 21. joulukuuta 1973. Piispaksi vihkiminen seurasi 20. helmikuuta 1974. Pääkonsekraattorina toimi Antony Padiyara, jota avustivat Packiam Arokiaswamy ja Savarinathen Iruthayaraj.Catholic-Hierarchy.org: Archbishop James Masilamony Arul Das Arul Das sai 11. toukokuuta 1994 nimityksen Madras and Mylaporen arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes kuoli 74-vuotiaana virassa. == Lähteet == Luokka:Intialaiset katoliset arkkipiispat Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2004 kuolleet
S-Matkat

S-Matkat on S-ryhmän tarjoama verkkopalvelu, jonka kautta voi varata matkoja Suomeen ja ulkomaille S-ryhmä . S-Matkat myöntää myös Bonusta S-ryhmän asiakasomistajille S-ryhmään kuuluvien hotellien, Eckerö Linen ja Pohjolan Matkan matkoista sekä osasta Aurinkomatkojen ja Viking Linen matkoista . ==Lähteet== Luokka:S-ryhmä
Justina Robson

Justina Louise Alice Robson (s. 11. kesäkuuta 1968 Leeds) on brittiläinen tieteiskirjailija. Romaaneissaan Robson pohtii usein todellisuuden ja ihmisyyden luonnetta. Hänen hahmonsa etsivät usein omaa minuuttaan. Teoksissaan hän on yhdistänyt yksityiskohtaista ihmiskuvausta ja kirjoitusajankohdan tieteellisiä teorioita, kuten kvanttimekaniikkaa, tekoälyä, nanokoneita ja meemiteoriaa. == Kirjallinen ura == Robson syntyi Yorkshiressa ja opiskeli kielitiedettä ja filosofiaa Yorkin yliopistossa. Robsonin ensimmäinen novelli ilmestyi vuonna 1994. Hänen esikoisromaaninsa, kyberpunk-vaikutteinen Silver Screen ilmestyi 1999. Teos oli ehdokkaana British Science Fiction-, Arthur C. Clarke- ja Philip K. Dick -palkintojen saajaksi. Vuonna 2000 julkaistu Mappa Mundi -romaani oli Clarke-palkinnon lyhytlistalla. Kirjan teema on tietoisuuden olemus. Robson kysyy, ovatko minuus ja vapaa tahto harhoja, tarinoita joita ihmiset sepittävät itselleen ja voitaisiinko ihmiskunnan meemikentästä poistaa haitalliset meemipleksit kuten uskonto ja rasismi. Romaani Natural History (2003) oli BSFA- ja Dick- ehdokkaana. Myös tämä romaani käsittelee inhimillisyyden määrittelyä ja todellisuuden tulkintaa. Kirjan kuvaamassa kaukaisessa tulevaisuudessa ihmiskunta on jakautunut kahtia. Vanhoiksi apinoiksi kutsutut ihmiset ovat pysyneet lähes nykyisenkaltaisina, vaikka osa onkin tehostanut itseään erilaisilla tekniikoilla. Muokatut ovat puolestaan erilaisia keinotekoisesti synnytettyjä ihmisiä. Kriitikko Toni Jerrmanin mukaan Robson ”onnistuu ensimmäisessä avaruusoopperassaan niin hyvin, että vastaavaa on totuttu näkemään vain Iain M. Banksilta tai M. John Harrisonilta”. Living Next-Door to the God of Love (2005) oli BSFA-ehdokkaana. Teosta arvioitiin hyvin kunnianhimoiseksi mutta liiankin rönsyileväksi. Kuten Robsonin edellisessäkin kirjassa, juonelle keskeistä on M-teoria, joka pyrkii yhdistämään kvanttimekaniikan ja Einsteinin suhteellisuusteorian yhtenäisteoriaksi. Tässä selitysmallissa kaikkeus koostuu yhdestätoista ulottuvuudesta. Viihteellinen ja toiminnallinen romaani Aitoa peliä (2006) aloitti viisiosaisen Kvanttipainovoima-sarjan. Robsonin novellikokoelma Heliotrope ilmestyi 2011. Romaani Glorious Angels (2015) oli BSFA-palkintoehdokkaana. Viimeisin romaani The Switch ilmestyi vuonna 2018. Robson vieraili Suomessa Finncon-tapahtuman kunniavieraana vuonna 2006. Hän asuu pohjoisessa Englannissa ja hänen perheeseensä kuuluu mies ja kolme lasta. == Teoksia == === Romaanit === * * * * * * === Novellikokoelma === * === Kvanttipainovoima-sarja === * Suom. * Suom. * * * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kotisivut. * DuMond, Lisa: A Conversation With Justina Robson. The SF Site 2001. * Morgan, Cheryl: Interview: Justina Robson . Strange Horizons 21.4.2003. Luokka:Englantilaiset tieteiskirjailijat Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Anthony Lee Kok Hin

Anthony Lee Kok Hin (s. 20. maaliskuuta 1937 Miri) on malesialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Mirin apostoliseen vikariaattiin 2. tammikuuta 1966 ja nimitettiin Mirin hiippakunnan johtoon 30. toukokuuta 1977. Piispaksi vihkiminen seurasi 20. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Peter Chung Hoan Ting, jota avustivat Gregory Yong Sooi Ngean ja Simon Michael Fung Kui Heong.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Anthony Lee Kok Hin == Lähteet == Luokka:Malesialaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Malayappan Chinnappa

Malayappan Chinnappa (s. 23. heinäkuuta 1937) on intialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin salesiaanien papiksi 16. joulukuuta 1972 ja nimitettiin Velloren hiippakunnan johtoon 17. marraskuuta 1993. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. tammikuuta 1994. Pääkonsekraattorina toimi Duraisamy Simon Lourdusamy, jota avustivat Marianus Arokiasamy ja Michael Augustine.Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Malayappan Chinnappa, S.D.B. Chinnappa sai 1. huhtikuuta 2005 nimityksen Madras and Mylaporen arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 21. marraskuuta 2012. == Lähteet == Luokka:Intialaiset katoliset arkkipiispat Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Liquid Liquid (albumi)

Liquid Liquid on samannimisen dance-punk -yhtyeen esikoisjulkaisu. Albumin kappaleet ”New Walk”, ”Lub Dupe” ja ”Bell Head” äänitettiin livenä Hurrahs- klubilla New Yorkissa 13. helmikuuta 1981. ”Groupmegroup” äänitettiin Man Made Studioilla, ja ”Rubbermiro” Noise N.Y.:ssä. Albumin kaikki kappaleet on julkaistu uudelleen kokoelma-albumeilla Liquid Liquid (1997) sekä Slip in and Out of Phenomenon (2008). == Sisältö == # # # # # == Kokoonpano == * Salvatore Principato - laulu ja lyömäsoittimiet * Richard McGuire - bassokitara, kitara, melodika, lyömäsoittimet * Dennis Young - marimba ja lyömäsoittimet * Scott Hartley - rummut == Lähteet == Luokka:Vuoden 1981 EP:t Luokka:Liquid Liquidin albumit
Cornelius Sim

Cornelius Sim (16. syyskuuta 1951 Seria – 29. toukokuuta 2021) oli bruneilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Anthony Lee Kok Hin 26. marraskuuta 1989. Hänet nimitettiin Brunein prefektiksi 21. marraskuuta 1997 ja apostoliseksi vikaariksi 20. lokakuuta 2004, jolloin hän sai nimityksen myös Putia in Numidian titulaaripiispaksi.Catholic- Hierarchy.org: Bishop Cornelius Sim Simin konsekroi piispaksi 21. tammikuuta 2005 Salvatore Pennacchio, jota avustivat John Ha Tiong Hock ja Anthony Lee Kok Hin. == Lähteet == Luokka:Bruneilaiset henkilöt Luokka:Katoliset piispat Luokka:Uskonto Bruneissa Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Koripallo kesäolympialaisissa 2000 – naisten turnaus

Naisten koripalloturnaus kesäolympialaisissa 2000 alkoi 16. syyskuuta 2000 ja päättyi 29. syyskuuta 2000. == Alkulohkot == === Lohko A === Joukkue V H Korit+ Korit– Pst align=left 5 0 394 274 10 4 1 338 287 9 Brasilia 2 3 358 353 7 2 3 294 282 7 Kanada 2 3 313 317 7 Senegal 0 5 199 383 5 === Lohko B === Joukkue V H Korit+ Korit– Pst 5 0 446 312 10 3 2 398 325 8 Etelä-Korea 3 2 343 296 8 3 2 327 339 8 Kuuba 1 4 318 358 6 Uusi-Seelanti 0 5 304 396 5 == Pudotuspelit == {{Turnauspuu8 |27.9.2000||58||43 |27.9.2000||58| Etelä- Korea|69 |27.9.2000||76||48 |27.9.2000||67| Brasilia|68 |29.9.2000||78| Etelä-Korea|65 |29.9.2000||64| Brasilia|52 |30.9.2000||76||54 |30.9.2000| Etelä-Korea|73| Brasilia|84 }} === Puolivälierät === === Välierät === === Pronssiottelu === === Loppuottelu === == Loppusijoitukset == Sija Joukkue 4\. 5\. 6\. 7\. 8\. 9\. 10\. 11\. 12\. == Lähteet == * Sports-reference.com - Basketball at the 2000 Sydney Summer Games: Men's Basketball * FIBA: 2000 Olympic Games: Tournament for women Luokka:Koripallo kesäolympialaisissa 2000
Zemski sobor

Zemski sobor () oli 1500- ja 1600-lukujen Venäjällä neuvoa-antava säätykokous, jonka tsaari tai muu korkeimman vallan edustaja saattoi halutessaan kutsua koolle. Se on mainittu Venäjän ensimmäiseksi kansanedustuslaitokseksi. Kokouksessa olivat edustettuina ortodoksisen kirkon ja luostarilaitoksen johtajat, pajarien neuvosto sekä maanomistajien ja kaupunkien vapaiden miesten edustajia, jotka kaikki valittiin erikseen. Ensimmäiset zemski sobor -kokoukset kutsui koolle Iivana Julma, jonka kaudella näitä säätykokouksia oli usein. Merkittävin Iivanan aikaisista kokouksista pidettiin vuonna 1566 ja siellä käsiteltiin muun muassa käynnissä ollutta Liivinmaan sotaa. Vuoden 1584 zemski sobor vahvisti Fjodor I:n kohoamisen Iivanan seuraajaksi, minkä jälkeen seuraava kokous kutsuttiin koolle vasta neljäntoista vuoden kuluttua. Sekasorron aikana 1598–1613 zemski sobor kokoontui säännöllisesti ja käytti merkittävää valtaa: se muun muassa valitsi hallitsijaksi Boris Godunovin vuonna 1598 ja Mikael Romanovin vuonna 1613. Myöhemmät kokoukset toteuttivat joitain merkittäviä uudistuksia, mutta niiden merkitys väheni vuodesta 1622 alkaen.zemsky sobor Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 23.6.2013. Viimeinen zemski sobor kutsuttiin koolle vuonna 1684. 1800-luvun lopulla slavofiilit elättelivät toiveita zemski sobor -instituution henkiinherättämisestä, koska heidän mielestään se oli edustanut ideaalia yhteyttä hallitsijan ja kansan välillä. Sisäministeri Nikolai Ignatjev ehdotti sen uudelleenperustamista vuonna 1882, mutta keisari Aleksanteri III tyrmäsi ajatuksen ja pakotti Ignatjevin eroamaan, koska ei halunnut luoda Venäjälle perustuslaillista hallintoa.Nikolay Pavlovich, Count Ignatyev Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 22.6.2013. ==Katso myös== *Pajariduuma ==Lähteet== Luokka:Moskovan Venäjä Luokka:Säätyvaltiopäivät
John Ha Tiong Hock

John Ha Tiong Hock (s. 5. maaliskuuta 1947 Kuching) on malesialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Kuchingiin 14. joulukuuta 1972 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Canapiumin titulaaripiispaksi 17. tammikuuta 1998. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Peter Chung Hoan Ting, jota avustivat Anthony Soter Fernandez ja Gregory Yong Sooi Ngean.Catholic-Hierarchy.org: Archbishop John Ha Tiong Hock Ha Tiong Hock sai 21. kesäkuuta 2003 nimityksen Kuchingin arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 16. heinäkuuta. == Lähteet == Luokka:Malesialaiset papit Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Joseph Hii Teck Kwong

Joseph Hii Teck Kwong (s. 25. kesäkuuta 1965 Sibu) on malesialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Sibun hiippakuntaan 25. maaliskuuta 1993 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Castellum Medianumin titulaaripiispaksi 25. tammikuuta 2008. Piispaksi vihkiminen seurasi 1. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Salvatore Pennacchio, jota avustivat Dominic Su Haw Chiu ja John Ha Tiong Hock.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Joseph Hii Teck Kwong Hii Teck Kwong sai 24. joulukuuta 2011 nimityksen Sibun piispaksi. == Lähteet == Luokka:Malesialaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Dominic Su Haw Chiu

Dominic Su Haw Chiu (s. 29. toukokuuta 1939 Sibu) on malesialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 4. joulukuuta 1969 ja nimitettiin sen johtoon 22. joulukuuta 1986. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1987. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Eduardo Martínez Somalo ja José Tomás Sánchez. Su Haw Chiu erosi tehtävistään 24. joulukuuta 2011.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Dominic Su Haw Chiu == Lähteet == Luokka:Malesialaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Royappan Antony Muthu

Royappan Antony Muthu (7. huhtikuuta 1912 Vellicode – 19. joulukuuta 1980) oli intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 28. maaliskuuta 1936 ja nimitettiin Velloren hiippakunnan johtoon 23. marraskuuta 1970. Piispaksi vihkiminen seurasi 21. huhtikuuta 1971. Pääkonsekraattorina toimi Anthony Rayappa Arulappa, jota avustivat Thomas Fernando ja Marianus Arokiasamy.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Royappan Antony Muthu Muthu kuoli 68-vuotiaana virassa. == Lähteet == Luokka:Intialaiset katoliset piispat Luokka:Vuonna 1912 syntyneet Luokka:Vuonna 1980 kuolleet
Pohjolan ammatillinen yhteisjärjestö

Pohjolan ammatillinen yhteisjärjestö (NFS, Nordens Fackliga Samorganisation; The Council of Nordic Trade Unions; lyhenne PAY) on Pohjoismainen ammattiliittojen kattojärjestö. SAK on kuulunut järjestöön vuodesta 1972. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Pohjolan Ammatillinen Yhteisjärjestön sivusto Luokka:Ammattiliitot Luokka:Pohjoismaiset järjestöt Luokka:Pohjoismaiden politiikka
Bangaloren pommi-isku 2013

Bangaloren pommi-isku 2013 tapahtui 17. huhtikuuta 2013, kun Intian Bangaloressa räjäytettiin moottoripyörään asetettu pommi lähellä Intian kansanpuolueen toimistotiloja. Iskussa haavoittui ainakin 16 henkilöä. Intian sisäministeriö on vahvistanut, että kyseessä oli terrori-isku, mutta iskun takana olevaa tahoa ei ole kyetty saamaan pommituksesta vastuuseen. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2013 terrori-iskut Luokka:Terrori-iskut Intiassa Pommi-isku 2013
Unthinkable

Unthinkable on Gregor Jordanin ohjaama yhdysvaltalainen jännityselokuva, joka julkaistiin suoraan videolle vuonna 2010. == Juoni == Steven Arthur Younger, uudelta nimeltään Yusuf Atta Mohammed käännyttyään islamin uskoon, on sijoittanut ajastettuja ydinpommeja ympäri Yhdysvaltoja ja jättäytynyt tahallaan kiinni. Yhdysvaltain hallinto yrittää selvittää pommien sijainteja kiduttamalla Yusufia, mutta tehtävä ei osoittaudu helpoksi, sillä Yusuf ei murru. Elokuva käsittelee eettistä kysymystä siitä, mitä oikeastaan voidaan tehdä tiedon irti saamiseksi. == Näyttelijät == Luokka:Vuoden 2010 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Suoraan videolle julkaistut elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset jännityselokuvat
National Lampoon’s Barely Legal

National Lampoon’s Barely Legal (myös nimillä After School Special ja K-18) on yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 2003. Elokuvan ohjasi David M. Evans ja sen pääosia näyttelivät Erik von Detten, Tony Denman ja Daniel Farber. == Näyttelijät == == Lähteet == * * Luokka:Vuoden 2003 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset nuortenelokuvat
Aleksandr Izvolski

Aleksandr Petrovitš Izvolski (; 18. maaliskuuta (J: 6. maaliskuuta) 1856 Moskova – 16. elokuuta 1919 Pariisi, Ranska)Aleksandr, Count Izvolsky Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 23.6.2013. oli venäläinen kreivi ja diplomaatti, joka toimi Venäjän ulkoministerinä vuosina 1906–1910. Hänen kaudellaan Venäjä kärsi diplomaattisen tappion vuosien 1908–1909 Bosnian kriisin yhteydessä. Izvolski kuului vanhaan puolalaistaustaiseen sukuun.Nordisk familjebok (1910), s. 1020 Runeberg.org. Viitattu 20.9.2015. Hän opiskeli Pietarin keisarillisessa lyseossa ja toimi pitkään diplomaattina Venäjän ulkomaanedustustoissa eri puolilla maailmaa. Hän oli Venäjän lähettiläänä Vatikaanissa 1894–1897, Belgradissa 1897–1900, Tokiossa 1900–1902 ja Kööpenhaminassa 1902–1906. Izvolski nimitettiin ulkoministeriksi toukokuussa 1906. Hänen johdollaan Venäjä solmi vuonna Britannian kanssa 1907 entente cordiale -sopimuksen, joka ratkaisi maiden väliset siirtomaakiistat Tiibetissä, Afganistanissa ja Iranissa. Seuraavaksi Izvolski ryhtyi tavoittelemaan Venäjälle takaisin oikeutta kuljettaa sotalaivojaan Turkin salmien kautta Mustaltamereltä Välimerelle. Hän teki 15. syyskuuta 1908 Itävalta-Unkarin kanssa Buchlaussa sopimuksen, jonka mukaan Venäjä sallisi Itävalta-Unkarin liittää Bosnia-Hertsegovinan itseensä ja vastineeksi Itävalta-Unkari tukisi Venäjän tavoitteita Turkin salmien osalta. Sopimuksen ehdot oli kuitenkin määritelty epäselvästi, eikä Itävalta-Unkari täyttänytkään omaa lupaustaan. Sitä vastoin jo saman vuoden lokakuussa tapahtunut Bosnia-Hertsegovinan yhdistäminen Itävalta-Unkariin lisäsi sen vaikutusvaltaa Balkanilla suhteessa Venäjään. Izvolski yritti kompensoida tappiota solmimalla lokakuussa 1909 Italian kanssa yhteistyösopimuksen, jonka tarkoituksena oli estää Balkania joutumasta kokonaan yhden suurvallan vaikutuspiiriin. Epäonnistumisten vuoksi Izvolski joutui eroamaan ulkoministerin tehtävistä syyskuussa 1910. Hänellä oli myös huonot välit pääministeri Pjotr Stolypiniin, jonka venäläistämispolitiikkaa Suomessa hän vastusti. Izvolski toimi sen jälkeen Venäjän suurlähettiläänä Pariisissa. Tässä asemassa hän pyrki tiivistämään kolmoisententen valtioiden yhteistyötä ja vaikutti muun muassa Ranskan ja Venäjän välisen laivastosopimuksen neuvotteluun vuonna 1911. Hän säilytti asemansa suurähettiläänä vielä helmikuun vallankumouksen jälkeen, mutta erosi kesäkuussa 1917, häntä lähellä olleet kadettipuolueen ministerit syrjäytettiin Venäjän hallituksesta.Nordisk familjebok, täydennysosa (1924), s. 704 Runeberg.org. Viitattu 20.9.2015. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Venäjän ulkoasiainministerit Luokka:Suurlähettiläät Luokka:Vuonna 1856 syntyneet Luokka:Vuonna 1919 kuolleet
Korkeakosken rautatieasema

Korkeakosken rautatieasema () on rautatieliikennepaikka -radalla Juupajoen Korkeakoskella. Asema avattiin vuonna 1883 Ruovedelle kulkevan tien risteykseen. Asemarakennus rakennettiin pysäkin tyyppipiirustusten mukaan, mutta sitä laajennettiin huomattavasti vuonna 1901 Bruno Granholmin suunnitelmien mukaan. Aseman ja läheisen kosken ansiosta seudulle kehittyi taaja asutuskeskus sekä nahka-, kenkä- ja puuteollisuutta. Henkilöliikenteen pysähdykset Korkeakoskella lakkautettiin vuonna 1990, mutta liikennepaikalla on vielä sahan tavaraliikennettä. Henkilöliikennettä palvelee nykyisin vuonna 1998 puolitoista kilometriä etelämmäksi avattu Juupajoen seisake. == Lähteet == Luokka:Pirkanmaan rautatieliikennepaikat Luokka:Juupajoen rakennukset ja rakennelmat Luokka:Juupajoen liikenne Luokka:Bruno Granholmin suunnittelemat rakennukset
Yvonne Meusburger

Yvonne Meusburger (s. 3. lokakuuta 1983 Dornbirn) on itävaltalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän oli kaksinpelissä WTA-listan sijalla 37 maaliskuussa 2014. Hän voitti urallaan yhden WTA-turnauksen kaksinpelissä. Grand Slam -turnauksissa Meusburger pääsi parhaimmillaan kolmannelle kierrokselle. Ainoan WTA-turnausvoittonsa hän saavutti Bad Gasteinissa vuonna 2013. Hän ilmoitti uransa lopettamisesta vuoden 2014 elokuussa, Yhdysvaltain avointen ensimmäisellä kierroksella kokemansa tappion jälkeen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Yvonne Meusburgerin kotisivut * * Luokka:Itävaltalaiset tennispelaajat Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sber Bank

BPS-Sberbank () on Valko-Venäjän viiden suurimman pankin joukkoon kuuluva, Sberbankin eli Venäjän suurimman pankkikonsernin tytäryhtiönä toimiva pankki. BPS-Sberbankin kotipaikka on Minsk. Pankki on taustaltaan Valko-Venäjän vanhimpia; se perustettiin alun perin vuonna 1923. Neuvostoliiton aikana se toimi valtion infrastruktuurirakentamisen rahoittajana eri nimillä, esimerkiksi vuodesta 1959 se oli Neuvostoliiton rakennuspankin Valko-Venäjän haaraosasto. Vuonna 1991 tämän Valko-Venäjän valtiolle siirtyneen haarapankin pohjalta muodostettiin osakeyhtiö nimellä Belpromstroibank, ja osakkeiden kauppa avattiin, joskin määräysvalta pysyi valtiolla. Vuonna 2009 Valko-Venäjä myi 93,27 prosenttia pankin osakepääomasta Venäjän suurimmalle pankille Sberbankille ja yhtiön nimi lyhennettiin muotoon BPS-Bank. Lokakuussa 2011 pääomistaja muutti pankin nimen muotoon BPS-Sberbank. Vuoden 2013 ensimmäisellä neljänneksellä se oli Valko-Venäjän 3. suurin pankki, jota suurempia olivat vain Valko-Venäjän hallitsemat valtiolliset Belarusbank ja Belagroprombank. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Commercial Banks: Company Overview of Open Joint Stock Company "BPS-Sberbank" (businessweek.com) *Idea Bank takes lead at BUSINESS NEWS Banks’ Efficiency Ratings for Q1 2013 (doingbusinessby.com) Luokka:Valkovenäläiset pankit Luokka:Minsk
Kamakuramaru

Kamakuramaru oli keisarillisen Japanin laivaston toisessa maailmansodassa käyttämä vuonna 1930 risteilyaluksena Chichibumaru vesillelaskettu joukkojenkuljetusalus. == Rakentaminen == Nippon Yusen Kaisha (NYK) tilasi 21 000 rekisteritonnin matkustaja-aluksen Yokohama Dock Companyltä Jokohamasta. Sen rakennustyöt aloitettiin vuonna 1928, ja alus laskettiin vesille nimellä Chichibumaru. Se aloitti palveluksensa vuonna 1930.Jentschura, Jung & Mickel 1977, s. 60. == Liikennöintihistoria == Alus toimi ennen sotaa matkustajalaivana nimellä Chichibumaru reitillä Jokohamasta San Franciscoon. Muun muassa prinssi ja prinsessa Takamatsu matkustivat laivalla. Alus uudelleennimettiin Titibumaruksi vuonna 1938 ja edelleen Kamakuramaruksi vuonna 1939. Keisarillisen Japanin laivasto lunasti aluksen vuonna 1941 joukkojenkuljetusalukseksi ja sairaalalaivaksi. Alus oli määrä muuttaa saattuetukialukseksi, mutta se upposi 28. huhtikuuta 1943 Yhdysvaltain laivaston sukellusvene USS Gudgeonin torpedoimana ollessaan matkalla Manilasta Singaporeen. Aluksella olleista 2 500 sotilaasta ja siviilistä vain 465 pelastui merestä neljä päivää myöhemmin. ==Lähteet== * === Viitteet === == Aiheesta muualla == *A photo with Prince and Princess Takamatsu onboard *Wrecksite: MV Kamakura Maru Luokka:Risteilyalukset Luokka:Keisarillisen Japanin laivaston sotalaivat
Equal

Equal on makeutusainemerkki, jonka valikoimaan kuuluu esimerkiksi aspartaamia, dekstroosia ja maltodekstriiniä. Tuotetta markkinoi Merisant, globaali yritys, joka omistaa myös hyvin tunnetun NutraSweetin. Ranskan Kanadassa Equal tunnetaan nimellä "Ègal". Equal tuli markkinoille 1980-luvun alussa ja se oli sen eurooppalaisen vastineen, Canderelin, kanssa ensimmäinen asiakkaille myyty aspartaami-makeutusaine. Siihen asti oli käytettävissä vain yhtä makeutusainetta, sakariinia. ==Lähteet== Luokka:Makeutusaineet
Simon Tonyé

Simon Tonyé (15. toukokuuta 1922 – 21. helmikuuta 1997) oli kamerunilainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Doualaan 15. elokuuta 1955 ja nimitettiin sen koadjuuttoripiispaksi sekä Tamascanin titulaaripiispaksi 12. joulukuuta 1969. Piispaksi vihkiminen seurasi 1. helmikuuta 1970. Pääkonsekraattorina toimi Ernesto Gallina, jota avustivat Thomas Mongo ja Pierre-Célestin Nkou.Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Simon Tonyé Tonyésta tuli 29. elokuuta 1973 Doualan piispa. Douala korotettiin arkkihiippakunnaksi 18. maaliskuuta 1982, ja Tonyé jatkoi sen johtamista arkkipiispana, kunnes erosi tehtävistään 31. elokuuta 1991. == Lähteet == Luokka:Kamerunilaiset katoliset piispat Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 1997 kuolleet
Gabriel Simo

Gabriel Simo (15. maaliskuuta 1937 – 24. marraskuuta 2017) oli kamerunilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 27. maaliskuuta 1966 ja nimitettiin Doualan arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Sereddelin titulaaripiispaksi 26. tammikuuta 1987. Piispaksi vihkiminen seurasi 26. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Donato Squicciarini, jota avustivat Simon Tonyé ja André Wouking.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Gabriel Simo Simo sai 11. marraskuuta 1994 nimityksen Bafoussamin vihkipiispaksi. == Lähteet == Luokka:Kamerunilaiset katoliset piispat Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Boris Stürmer

Boris Vladimirovitš Stürmer (, Štjurmer; 28. heinäkuuta (J: 16. heinäkuuta) 1848 – 2. syyskuuta (J: 20. elokuuta) 1917 Pietari) oli venäläinen virkamies, joka toimi Venäjän pää-, ulko- ja sisäministerinä ensimmäisen maailmansodan aikana vuonna 1916.Boris Vladimirovich Sturmer Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 23.6.2013. Stürmer aloitti virkauransa vuonna 1872 Venäjän oikeusministeriöstä, josta hän siirtyi myöhemmin hoviministeriöön. Vuodesta 1892 hän toimi kuvernöörinä Tverissä, Novgorodissa sekä Jaroslavlissa. Hän sai 1888 kamariherran ja 1896 hovimestarin arvon. Stürmer nimitettiin 1902 sisäministeriön osastopäälliköksi ja hänestä tuli sisäministeri Vjatšeslav von Plehwen läheinen apulainen. Plehwen murhan (1904) jälkeen Stürmer vetäytyi pitkäksi aikaa aktiivisesta viranhoidosta ja toimi valtakunnanneuvoston jäsenenä.Nordisk familjebok (1918), s. 547–548 Runeberg.org. Viitattu 14.6.2013. Suhteellisen vähän tunnettu Stürmer nimitettiin Venäjän pääministeriksi 2. helmikuuta 1916 keisarinna Aleksandran ja munkki Rasputinin tuella, joista hän oli koko virkakautensa ajan riippuvainen. Keisari Nikolai II johti sodankäyntiä rintaman lähellä ja oli sivussa hallitustoimista. Maaliskuussa Stürmer sai hoidettavakseen samanaikaisesi myös sisäministerin ja heinäkuussa vielä ulkoministerinkin tehtävät. Venäjä kärsi tuolloin inflaatiosta sekä elintarvikepulasta. Stürmerillä ei ollut omaa selkeää linjaa pääministerinä ja häntä on pidetty epäpätevänä tehtäviinsä. Häntä epäiltiin myös saksalaismieliseksi ja marraskuussa 1916 kokoontunut duuma esitti avoimesti syytöksiä häntä vastaan. Kadettipuolueen johtaja Pavel Miljukov syytti Stürmeria valtiosalaisuuksien paljastamisesta viholliselle ja Rasputinin kaltaisten ”pimeiden voimien” myötäilystä. Stürmer menetetti nyt myös keisarinnan ja Rasputinin tuen ja erosi lopulta tehtävistään 23. (10.) marraskuuta. Helmikuun vallankumouksen jälkeen väliaikainen hallitus pidätti Stürmerin ja hänet vangittiin Pietari- Paavalin linnoitukseen. Häntä vastaan valmisteltiin oikeudenkäyntiä valtiopetoksesta, mutta hän kuoli vankeudessa ennen kuin prosessia ehdittiin aloittaa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Venäjän keisarikunnan pääministerit Luokka:Venäjän ulkoasiainministerit Luokka:Venäjän sisäministerit Luokka:Vuonna 1848 syntyneet Luokka:Vuonna 1917 kuolleet
José Vicente Conejero Gallego

José Vicente Conejero Gallego (s. 5. huhtikuuta 1951 Plasencia, Espanja) on argentiinalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Formosan hiippakuntaan 20. kesäkuuta 1975 ja nimitettiin sen koadjuuttoripiispaksi 5. joulukuuta 1996. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. maaliskuuta 1997. Pääkonsekraattorina toimi Ubaldo Calabresi, jota avustivat Dante Carlos Sandrelli ja Carlos López Hernández.Catholic-Hierarchy.org: Bishop José Vicente Conejero Gallego Conejero Gallegosta tuli 14. tammikuuta 1998 Formosan piispa. == Lähteet == Luokka:Argentiinalaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Eugeniusz Juretzko

Eugeniusz Juretzko OMI (25. joulukuuta 1939 Radzionków – 16. tammikuuta 2018) oli Kamerunissa toiminut puolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Antoni Baraniak 17. toukokuuta 1964, ja hänet nimitettiin Yokadouman hiippakunnan johtoon 20. toukokuuta 1991. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jean Zoa, jota avustivat Cornelius Fontem Esua ja Gabriel Simo.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Eugeniusz Juretzko, O.M.I. == Lähteet == Luokka:Puolalaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Joseph Djida

Joseph Djida OMI (8. huhtikuuta 1945 Mayo-Darlé – 6. tammikuuta 2015) oli kamerunilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 5. joulukuuta 1976 ja nimitettiin Ngaoundérén hiippakunnan johtoon 23. lokakuuta 2000. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. helmikuuta 2001. Pääkonsekraattorina toimi Félix del Blanco Prieto, jota avustivat Antoine Ntalou ja Eugeniusz Juretzko.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Joseph Djida == Lähteet == Luokka:Kamerunilaiset katoliset piispat Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Lino Pizzi

Lino Pizzi (s. 25. syyskuuta 1942 Rivara) on italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 18. kesäkuuta 1966 ja nimitettiin Forlì- Bertinoron hiippakunnan johtoon 12. marraskuuta 2005. Piispaksi vihkiminen seurasi 22. tammikuuta 2006. Pääkonsekraattorina toimi Paolo Romeo, jota avustivat Benito Cocchi ja Vincenzo Zarri. Pizzi asetettiin virkaansa 29. tammikuuta.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Lino Pizzi == Lähteet == Luokka:Italialaiset piispat Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Dante Carlos Sandrelli

Dante Carlos Sandrelli (6. kesäkuuta 1922 Cortona, Italia – 7. joulukuuta 2002) oli Argentiinassa toiminut roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Argentiinaan 27. heinäkuuta 1947 ja nimitettiin Formosan hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Germania in Dacian titulaaripiispaksi 2. tammikuuta 1976. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Ítalo Severino Di Stéfano, jota avustivat José Agustín Marozzi ja Raúl Marcelo Pacífico Scozzina.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Dante Carlos Sandrelli Sandrelli sai 31. maaliskuuta 1978 nimityksen Formosan piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 14. tammikuuta 1998. == Lähteet == Luokka:Argentiinalaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 2002 kuolleet
Samantha Murray Sharan

Samantha Murray Sharan (s. 9. lokakuuta 1987 Stockport) on englantilainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 165 syyskuussa 2013. Hän on voittanut urallaan yhden ITF-turnauksen kaksinpelissä ja kymmenen nelinpelissä. Murray Sharan pelasi WTA-turnauksen pääsarjassa ensimmäisen kerran Aegon Classic -turnauksessa vuonna 2011. Hän meni naimisiin intialaisen tennispelaajan Divij Sharanin kanssa vuonna 2019. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Brittiläiset tennispelaajat Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Cronvall

Cronvall on sukunimi: *Oy Cronvall Ab, vuonna 1878 perustettu teknisen alan tuonti- ja tukkuliike *Aarno Cronvall (s. 1945), klassiseen musiikkiin erikoistunut toimittaja *Axel Cronvall (1846–1898), insinööri, yritysjohtaja ja valtiopäivämies *Erik Cronvall (1904–1979), viulutaiteilija ja orkesterinjohtaja *Marjatta Cronvall (1943–2005), Ylen pitkäaikainen televisiotoimittaja ja -tuottaja