EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Kristinusko Andorrassa

Tämä artikkeli kertoo kristinuskosta Andorrassa. Kristinusko on Andorran suurin uskonto. Andorran väestöstä 89,5 prosenttia kuuluu roomalaiskatoliseen kirkkoon. Muita Andorrassa toimivia kristillisiä ryhmiä ovat anglikaanit, seitsemännen päivän adventistit, uusapostolinen kirkko, Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkko ja Jehovan todistajat. == Tunnustuskunnat == === Katolinen kirkko === Perustuslaissa on tunnustettu katolisen kirkon erityisasema maan perinteiden mukaisesti, ja katolisen kirkon elimillä on täysi oikeudellinen asema oman tunnustuksensa mukaisesti. Andorra kuuluu Urgellin hiippakunnan alaisuuteen, ja Urgellin piispa on toinen Andorran ruhtinaskumppaneista yhdessä Ranskan presidentin kanssa. Katolisella kirkolla on erityisoikeuksia, joita muilla kristillisillä kirkoilla ei ole. Katolisen uskon opetus on vapaaehtoista julkisissa kouluissa. Katolinen kirkko tarjoaa uskonnopettajia uskonnonopetukseen, ja hallinto tarjoaa julkisissa kouluissa tilan katolisen uskonnon opetukselle ja maksaa opettajien palkat. Hallitus on maksanut kahdeksan paikallisessa kirkossa palvelvan katolisen papin palkat ja on myöntänyt kaikille ulkomaisille katolisille papeille työluvan niin kauan, kuin he ovat hoitaneet tehtäviään maassa. == Yhteiskunnallinen asema == Andorran perustuslaisssa taataan mielipiteen- ja uskonnonvapaus. Perustuslaki kieltää uskontoon perustuvan syrjinnän. Katolisen kirkon lisäksi muilla kirkkokunnilla ei ole oikeudellista asemaa uskonnollisina ryhminä, vaan ne rekisteröidään yleishyödyllisinä kulttuurijärjestöinä. Katoliset perinteet, kuten pappien toimittamat siunaukset ja messun pitäminen, ovat osa monia valtiollisia juhlallisuuksia. == Lähteet == *
SMS Falke (1891)

SMS Falke oli Saksan keisarikunnan laivaston Buzzard-luokan 4. luokan risteilijä. == Valmistus == Alus tilattiin Kaiserliche Werft Kieliltä, missä köli laskettiin tammikuussa 1890 telakkanumerolla 19. Alus laskettiin vesille 4. huhtikuuta 1891 ja otettiin palvelukseen 14. syyskuuta.Gröner 1990 s. 97-98 Alus oli 7. lokakuuta valmis koeajoihin, jotka saatiin päätökseen kuukauden loppuun mennessä.Dodson & Nottelmann 2021 s. 72-73 == Palvelus == Koeajojen päätyttyä alus makasi ankkurissa, kunnes se elokuussa 1892 osallistui kesän sotaharjoitukseen. Alus lähetettiin lokakuussa Länsi-Afrikkaan, missä se vapautti tykkivene SMS Habichtin. Alus kohtasi 31. joulukuuta tykkivene SMS Hyänen Dualassa. Ne tekivät alkuvuoden 1893 tutkimusmatkoja ja määrittivät rajoja, joista oli sovittava Portugalin ja Britannian kanssa. Niiden tehtävänä oli myös hakea paikka pääkaupungin, Windhoekin, tarvitsemalle satamalle. Alus osallistui Liberian levottomuuksien aikana touko-kesäkuussa Saksan etujen valvontaan alueella, kunnes se sai määräyksen siirtyä Apiaan Tyynellemerelle. Alus saapui 8. helmikuuta 1894 Melbourneen ja kohtasi SMS Buzzardin ja SMS Möwen Sydneyssä, jossa järjestettiin tykistöharjoitus. Alus saapui 16. huhtikuuta Apiaan, missä se oli lokakuuhun Sydneyyn lähtöön saakka. Alus huollettiin Sydneyssä ja uudelleen heinäkuussa 1895 sekä 4. helmikuuta - 4. huhtikuuta 1896. Alus oli siirtomaissa vuoteen 1907. Se poistettiin alusluettelosta 25. lokakuuta 1912 ja romutettiin 1913 Danzigissa. ==Lähteet== * * === Viitteet === Luokka:Buzzard-luokan risteilijät
4-aminoatsobentseeni

4-aminoatsobentseeni (C12H11N3) eli p-aminoatsobentseeni tai aniliinikeltainen on atsoväreihin kuuluva aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää väriaineena ja muiden väriaineiden synteeseissä. == Ominaisuudet, valmistus ja käyttö == Huoneenlämpötilassa 4-aminoatsobentseeni on keltaista tai oranssia kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee vain vähäisissä määrin veteen, mutta liukenee paremmin esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin ja kloroformiin. 4-aminoatsobentseeni on mahdollisesti karsinogeenista ja kuuluu työterveyslaitoksen luetteloon syöpäsairauden vaaraa aiheuttavista aineista. 4-aminoatsobentseenia valmistetaan kuumentamalla aniliinia ja natriumnitriittiä happamissa oloissa. Osa aniliinista reagoi diatsoniumsuolaksi, joka reagoi aniliinin kanssa diatsoaminobentseeniksi. Diatsoaminobentseeni toisiintuu kuumennettaessa 4-aminoatsobentseeniksi.Klaus Hunger, Peter Mischke, Wolfgang Rieper & Shufen Zhang: "Azo Dyes, 1. General", teoksessa Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2017 4-aminoatsobentseenia käytetään melko vähäisessä määrin esimerkiksi lakkojen ja vahojen värjäämiseen. Siitä valmistetaan muita aineita kuten atso- tai induliinivärejä. 4-aminoatsobentseeniä on käytetty myös hyönteismyrkkynä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Aniliinikeltainen, Coloria.net Luokka:Atsovärit
Vanha oikeisto

Vanha oikeisto () tarkoittaa erityisesti Yhdysvaltain New Deal -vastaisia 1930- ja 1940-luvuilla vaikuttaneita konservatiiveja. Vanha oikeisto oli löyhä yhteenlittymä, joka muodostui yritysjohtajista, konservatiivisista republikaanipolitiikoista, journalisteista sekä protestanttisten kirkkojen kaikkein fundamentalisimmasta ja konservatiivisimmasta papistosta. Vanha oikeisto sisälsi useita erilaisia ryhmittymiä ja painotuksia, joista kaikki eivät säilyneet toisen maailmansodan jälkeiseen aikaan. Vanha oikeisto vastusti Franklin D. Rooseveltin valtiojohtoisuutta ja maan ennakoitua osallistumista toiseen maailmansotaan. Vanhan oikeiston keskeinen vaatimus oli maksimoida taloudellinen, paikallisyhteisöllinen ja yksilöille kuuluva vapaus sekä pitää liittovaltio mahdollisimman heikkona suhteessa kansalaisyhteiskunnan instituutioihin. Tämä vaatimus on ollut yhdysvaltalaisen konservatismin ydin. Vanhan oikeiston alkuperäinen ja pitkään merkittävin järjestö oli American Liberty League. Toisen maailmansodan jälkeen monet eristäytymispolitiikkaa kannattaneet vanhat oikeistolaiset suostuivat maan sotilaallisiin ja diplomaattisiin ponnisteluihin neuvostokommunismin leviämisen hillitsemiseksi ja liittyivät uuteen kylmän sodan konservatismiin, joka hylkäsi eristäytymispolitiikan. == Arvostelu == Marxilaisen tulkinnan mukaan vanhan oikeiston loivat nimenomaan Yhdysvaltain kapitalistiseen eliittin kuuluneet suuryritysten johtajat. Vanhan oikeiston toimintaa ja tavoitteistoa ei voi täysin erottaa luojiensa omista luokkaeduista. == Katso myös == * Konservatiivinen manifesti * Paleokonservatismi == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltain politiikka Luokka:Konservatismi Luokka:Oikeistolaiset aatteet
Franco Colapinto

Franco Alejandro Colapinto (s. 27. toukokuuta 2003 Pilar, Buenos Airesin maakunta, Argentiina) on argentiinalainen Formula 1- kuljettaja. Hän ajoi ensimmäisen ajosession Formula 1 -kisaviikonloppuna Williamsin autolla Britanniassa kaudella 2024. Colapinto ajoi Italian GP:stä eteenpäin Williamsin toisena kuljettajana loppukauden ajan Logan Sargeantin saatua potkut. Ensimmäiset pisteensä Colapinto saavutti Azerbaidjanin GP:ssä sijoittuen sijalle 8 ja tuoden Williamsille 4 pistettä. Colapinto ajoi pisteille myös Yhdysvaltain GP:ssä ollen kilpailun kymmenes saavuttaen yhden pisteen. Colapinto saavutti kauden aikana 5 pistettä sijoittuen sarjan 19:sta. == Formula 1 -tulokset == Kausi Talli 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 Pisteet Sijoitus 2024 Williams BHR SAU AUS JPN CHN MIA EMI MON CAN ESP AUT GBR TD HUN BEL NED ITA 12 AZE 8 SIN 11 USA 10 MXC 12 SÃP Kesk. LVG 14 QAT Kesk. ABU Kesk. 5 19. === Kaudet numeroina === Kausi Talli Sijoitus Kilpailut Pisteet Voitot Palkinto- pallisijat Paalu- paikat Nopeimmat kierrokset Williams-Mercedes 19. 9 5 0 0 0 0 Yhteensä (1 kausi) 9 5 0 0 0 0 == Lähteet == Luokka:Argentiinalaiset Formula 1 -kuljettajat Luokka:European Le Mans Series -kuljettajat Luokka:Asian Le Mans Series -kuljettajat Luokka:Vuonna 2003 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Taka-Kaspian alue

Taka-Kaspian alue () oli hallintoalue Venäjän keisarikunnassa vuodesta 1881 ja Neuvosto-Venäjään kuuluneessa Turkestanin autonomisessa neuvostotasavallassa vuosina 1918–1921. Sen hallinnollinen keskus oli Ashabad. Alueen pinta-ala oli 555 200 neliökilometriä ja asukasmäärä 372 000 henkeä vuonna 1897. Kaukasian sotilaspiirin Taka-Kaukasian departementista muodostettu alue oli aluksi sotilaspiirin päällikön ja vuodesta 1890 suoraan Venäjän sotaministeriön alainen. Vuonna 1897 se liitettiin Turkestanin kenraalikuvernementtiin. Alue jakautui Ahal-Tekan (Ashabadin), Krasnovodskin ja Mangyšlakin ja vuodesta 1890 myös Mervin ja Tedženin kihlakuntiin. Alueen asukkaista 65 prosenttia oli turkmeeneja, 19 prosenttia kazakkeja ja 8,7 prosenttia venäläisiä. Väestön pääelinkeinot olivat maanviljely, puutarhanhoito, karjanhoito ja kalastus. Tšelekenin saarella porattiin öljyä. Taka-Kaspian alue liitettiin bolševikkien perustamaan Turkestanin autonomiseen neuvostotasavaltaan huhtikuussa 1918. Samana vuonna siellä muodostettiin brittien tukema Taka-Kaspian väliaikainen hallitus. Brittien vetäydyttyä keväällä 1919 alueella toimi Etelä-Venäjän armeija. Puna-armeija valtasi Ashabadin heinäkuussa 1919 ja koko alueen helmikuuhun 1920 mennessä. Mangyšlakin kihlakunta liitettiin Kirgiisien autonomiseen neuvostotasavaltaan vuonna 1920. Muusta Taka-Kaspiasta muodostettiin vuonna 1921 Turkmenian alue. ==Lähteet== Luokka:Venäjän keisarikunnan oblastit Luokka:Kazakstanin historia Luokka:Turkmenistanin historia
Etsijät (televisiosarja)

Etsijät on suomalainen seitsemänosainen komediasarja, joka kertoo syrjäisen kylän vapaaehtoisista ruumiinetsijöistä. Viisi intohimoista true crime -harrastelijaa on perustanut kadonneiden etsintään erikoistuneen YOLO- yhdistyksen. Yhdessä he rakastavat ja vihaavat toisiaan samalla, kun tarpovat metsässä tavoitteenaan löytää kadonnut henkilö ja elämälle tarkoitus. Sarjan on ohjannut Teppo Airaksinen, pääkäsikirjoittajana John Lundsten ja käsikirjoittajina Tommi Liski, Melli Maikkula sekä Teppo Airaksinen. Päärooleissa nähdään Pirjo Lonka, Kari Hietalahti, Heikki Ranta, Pia Andersson ja Tommi Liski. Sarja julkaistiin Yle Areenassa 28.9.2023. Ylelle sarjan on tuottanut TACK Films. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset komediasarjat
Rousas John Rushdoony

Rousas John Rushdoony (25. huhtikuuta 1916 New York City – 8. helmikuuta 2001 Vallecito, Kalifornia) oli armenailais-amerikkalainen presbyteerinen teologi. Rushdoony kirjoitti uransa aikana yli sata teologista kirjaa, perusti oman tutkimuskeskuksen ja aikakauslehden. == Ura == Rushdoonyn ajattelun perusta on maailmankuvassa, joka olettaa että Raamattu on sekä totta että arvovaltainen. Rushdoony tunnettaan erityisesti roolistaan kristillisessä kasvatuksessa, teonomian elvyttämisessä sekä kristillisen rekonstruktion käsitteestä. Rushdoony perusti Chalcedon Foundationin vuonna 1965, sillä hänen mielestään moderni kirkko oli typistänyt kristinuskon esittäen sen pelkkänä vakuutuksena kadotusta vastaan. Rushdoonyn mukaan lunastetun ihmisen vastuu oli supistettu epämääräiseksi ja subjektiiviseksi uskoksi. Rushdoonyn mukaan kristillinen elämä olisi ymmärrettävä itsetietoisena kuuliaisuutena Jumalan sanalle. Rushdoonya pidetään nykyaikaisen kristillisen ja kotikoululiikkeen isänä, sillä hän on korostanut kristillisen kasvatusfilosofian merkitystä. Rushdoony oli merkittävä teoreetikko evankelisen liikkeen sisällä samanaikaisesti, kun kristillinen oikeisto organisoitui uudelleen. Rushdoony pidetää dominioteologian isänä. Välillisesti Rushdoonyn opilla oli suuri vaikutus erityisesti moraalisen enemmistön romahduksen kristillisen koalition heikennyttyä. == Yksityiselämä == Rushdoony oli armenialaisten pakolaisten poika, mutta vietti elämänsä pääasiassa Kaliforniassa. Hänen vanhempansa pakenivat armenialaisten kansanmurhaa vuonna 1915 ja Rushdoony syntyi New Yorkissa huhtikuussa 1916. == Katso myös == * Dominioteologia == Lähteet == Luokka:Vuonna 1916 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet Luokka:Yhdysvaltalaiset teologit Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat
Medgidia

Medgidia on kaupunki Romanian itäosassa Constanțan piirikunnassa historiallisen Dobrudzhan keskiosassa. Sen asukasluku oli vuoden 2021 lopussa 34 612\. Kaupunki perustettiin Osmanien valtakunnan kaudella 1800-luvun puolivälissä krimintataaripakolaisille. Nykyisin väestön enemmistö on kristittyjä, mutta kaupungissa on myös islamilainen vähemmistö. ==Maantiede== Medgidia siajitsee Itä-Romania Constanțan piirikunnassa historiallisen Dobrudzhan keskiosassa Constanțan kaupungin ja Tonavan välillä. Kaupungin kautta kulkee Tonavan–Mustanmeren kanava, jonka varrella sijaitsee Medgidian satama. ==Historia== Medgidian paikalla sijaitsi alkujaan osmanien rakennuttama Karasu-niminen paikkakunta, joka sijaitsi vanhalla sotilastiellä matkalla Istanbulista Tonavan alajuoksulle ja edelleen kohti Krimin niemimaata. Nykyinen Medgidia on suunniteltu kaupunki. Sen rakennutti paikallinen osmanien wali Said Paša Krimin sodan aikana vuonna 1854 majoittamaan pakolaisiksi päätyneitä krimintataareja. Nimensä se sai tuolloin hallinneen osmanisulttaani Abdülmecid I:n mukaan. Muutamassa kuukaudessa paikalla oli jo tuhat valmistunutta rakennusta, joihin kuului kaupungin nykypäiviin säilynyt suuri moskeija. Vuodesta 1864 lähtien Medgidia ja sen kada-alue oli osa uutta Tonavan vilayetia eli maakuntaa. Samoihin aikoihin valmistui uusi rautatie Bukarestista Constanțaan, mikä vauhditti Medgidian kasvua radan varrella. Turkin sodan puhjetessa Medgidiassa ja sen kadan alueella asui noin 2 200 muslimia ja 1 300 muun uskon harjoittajaa. Berliinin sopimuksella alueesta tuli osa Romaniaan liitettyä Pohjois-Dobrudzhaa. ==Väestö== Vuoden 2021 lopussa Medgidian asukasluku oli 34 612\. Etniseltä taustaltaan 23 470 oli romanialaisia, 2 712 tataareja, 1 909 turkkilaisia ja 691 romaneja. Uskonnoltaan 23 352 oli ortodokseja ja 5 050 muslimeja. ==Lähteet== Luokka:Romanian kaupungit Luokka:Constanțan piirikunta
Nukkekoti (täsmennyssivu)

Nukkekoti voi viitata esimerkiksi seuraaviin asioihin: * nukkekoti, pienoistalo * Nukkekoti, Henrik Ibsenin näytelmä * Nukkekoti, suomalainen punkyhtye * Nukkekoti, Joose Keskitalon albumi * Nukkekoti (Nora), saksalainen elokuva vuodelta 1923 * Nukkekoti (Nora), saksalainen elokuva vuodelta 1944 * Nukkekoti, Pieksämäellä sijaitseva Joonas Auringon huvila, jossa kahvila, teatterisali ja aktiviteetteja lapsille
Alexandru Satmari

Alexandru Satmari (1871 Bukarest – 1933 Bukarest) oli romanialainen taidemaalari. Hän opiskeli taidetta Münchenin taideakatemissa samaan aikaan maanmiestensä Ștefan Luchianin ja Nicolae Vermontin kanssa. Yhdessä Vermontin ja Luchianin kanssa Satmari perusti löyhän nuorten romanialaisten taiteilijoiden ryhmän nimeltä Tinerimea artistică. Ryhmä piti Münchenin taideakatemian antamaa opetusta vanhanaikaisena. Vuonna 1913 Romaniaan liitettiin Balchikin kaupunki Mustanmeren rannalta. Satmari vieraili siellä vuonna 1915 ja ihastui paikkaan. Näkymät merelle, valo ja kaupungin asukkaiden monet etniset taustat tekivät häneen vaikutuksen ja hän jäi sinne maalaamaan. Hän houkutteli sinne myös muita taiteilijoita kuten Cecilia Cuțescu-Storckin ja Nicolae Tonitzan. Paikassa aikaansa viettäneitä taiteilijoita kutsutaan nykyään Balchikin koulukunnaksi, vaikka jokaisella olikin oma tyylinsä ja näkemyksensä paikasta. Lisäksi paikkaan tuli myös kirjailijoita. Satmari vaikutti siihen, että kaupunkiin rakennutti kesäpalatsinsa myös Romanian kuningatar Maria Saksi-Coburg-Gotha. == Viitteet == == Aiheesta muualla == * http://www.icr.ro/pagini/the-beatrice-and-hrandt-avakian-collection Luokka: Romanialaiset taidemaalarit Luokka: Vuonna 1871 syntyneet Luokka: Vuonna 1933 kuolleet
Semiretšjen alue

Semiretšjen alue () oli hallintoalue Venäjän keisarikunnan Turkestanin kenraalikuvernementissa ja Neuvosto-Venäjään kuuluneessa Turkestanin autonomisessa neuvostotasavallassa. Sen hallinnollinen keskus oli Vernyi. Alueen pinta-ala oli 402 200 neliökilometriä ja asukasluku 987 800 henkeä vuonna 1897. Turkestanin kenraalikuvernementtiin kuulunut alue perustettiin vuonna 1867. Se kuului vuosina 1882–1899 Arokenraalikuvernementtiin ja sen jälkeen jälleen Turkestaniin. Alueella toimi Semiretšjen kasakkajoukko. Alue jakautui 1900-luvun vaihteessa Džarkentin, Kopalin, Lepsinskin, Pišpekin, Pževalskin ja Vernyin kihlakuntiin. Asukkaista yli 80 prosenttia oli kazakkeja ja kirgiisejä, 7,7 prosenttia venäläisiä ja 5,6 prosenttia uiguureja. Väestön pääelinkeinot olivat keinokasteluun perustunut maanviljely ja puutarhanhoito sekä paimentolaisilla karjanhoito. Marraskuussa 1917 alueella ottivat vallan Semiretšjen kasakat ja vuoden 1918 alussa bolševikit. Venäjän sisällissotaan liittyneet sotatoimet ja kapinat jatkuivat vuoden 1920 loppuun saakka. Semiretšjen alue kuului vuodesta 1918 lähtien Turkestanin autonomiseen neuvostotasavaltaan. Se nimettiin vuonna 1922 Džetysun alueeksi. Alueen pohjois- ja keskiosat liitettiin vuonna 1924 Kirgiisien autonomiseen neuvostotasavaltaan ja eteläosa Karakirgiisien autonomiseen alueeseen. ==Lähteet== Luokka:Kazakstanin historia Luokka:Kirgisian historia Luokka:Venäjän entiset hallintoalueet Luokka:Venäjän keisarikunta
Korppi (veistos)

Korppi on tekeillä oleva suurikokoinen taideteos, joka sijoittuu Vantaalla sijaitsevan Tikkurilan rautatieaseman eteläpuolelle toimisto- ja liikekeskus Dixin ja Sokos Hotel Vantaan väliin Carl Albert Edelfeltin aukiolle. Se on ensimmäisenä toteutettava osa Pekka ja Teija Isorättyän suunnittelemasta Kohtalokas myöhästyminen -taideteoskokonaisuudesta. Alustavan suunnitelman mukaan Korppi valmistuisi 2025. Kesäkuussa 2024 muurattiin jalustaa. Veistos on 12 metrin korkuinen ja muistuttaa muodoltaan siipensä levittänyttä korppia. Siivistä muodostuu sateelta suojaava katos, jonka laajuus on 30 metriä. Teoksen tukirakenteena on metallinen runko, johon peltikasetit on kiinnitetty. Muita käytettäviä aineksia ovat kupari, messinki, pronssi, teräs, tiilet. Teokseen liittyy erikseen suunniteltava jalusta, jossa sijaitsee paikoitushallin portaikko. Asemakaava edellyttää rakenteilta ja materiaaleilta laadukkuutta veistoksen keskeisen sijainnin vuoksi. Sen toteuttamisella pyritään myös parantamaan alueen edustavuutta, viihtyisyyttä ja turvallisuuden tuntua. Teoksen luonnosvaiheen taiteilijapalkkio oli 30 000 euroa ja jalustan, rungon, peltien valmistamisen hinnaksi on sovittu 623 150 euroa sekä toteutuksen valvonnan taiteilijapalkkioksi 86 000 euroa. Lisäksi tarvitaan muita työvaiheita ja työn aikaiset työmaajärjestelyt. Kaiken kaikkiaan teoksen kokonaishinnaksi tulee 1,1 miljoonaa euroa. ==Lähteet== Luokka:Rakenteilla olevat rakennukset ja rakennelmat Suomessa Luokka:Suomen patsaat ja veistokset Luokka:Vantaan nähtävyydet Luokka:Tikkurila
Chris de Burgh

Chris de Burgh (oikealta nimeltään Christopher John Davison, s. 15. lokakuuta 1948 Argentiina) on brittiläinen taiderock- ja popmuusikko. Hän on saavuttanut listamenestystä kotimaassaan ja maailmanlaajuisesti etenkin 1980-luvulla, ja erityisen suosittu hän on ollut Norjassa ja Brasiliassa. ==Ura== De Burgh teki vuonna 1974 levytyssopimuksen A&M; Recordsin kanssa ja konsertoi Supertrampin lämmittelijänä. Hänen taiteilijanimensä de Burgh on hänen äitinsä tyttönimi. De Burghin folkhenkinen esikoisalbumi Far Beyond These Castle Walls (1975) ei vielä noussut listoille, mutta siltä otettu single ”Flying” oli Brasilian listakärjessä 17 viikkoa. Tästä eteenkinpäin de Burghin 1970-luvun albumit jäivät ilman listamenestystä Britanniassa tai Yhdysvalloissa, mutta myivät hyvin Euroopassa ja Etelä-Amerikassa. De Burghin ensimmäinen menestysalbumi kotimaassaan oli kokoelmalevy Best Moves (1981). Sen jälkeiset albumit nousivat myös Britannian ja Yhdysvaltain listoille. De Burghin menestyneimpiä kappaleita 1980-luvulta ovat ”Don’t Pay the Ferryman” (1983) ja ”The Lady in Red” (1986), joista jälkimmäinen nousi listaykköseksi. Samalla albumi Into the Light nousi Britannian listakakkoseksi ja sen seuraaja Flying Colours (1988) listaykköseksi. De Burghin levymyynti alkoi taantua 1990-luvulla Britanniassa ja Yhdysvalloissa, mutta muualla maailmassa hänen suosionsa säilyi korkealla. Hän julkaisi 1990-luvulla useita livealbumeja. Vuoteen 2009 mennessä de Burghin albumeja oli myyty maailmanlaajuisesti 45 miljoonaa kappaletta. De Burgh on julkaissut uutta musiikkia ahkerasti 2020-luvulle asti. ==Yksityiselämä== De Burghin ja hänen vaimonsa Dianen tytär Rosanna Davison kruunattiin vuonna 2003 Miss Maailmaksi. Pariskunnalla on lisäksi kaksi poikaa. ==Studioalbumit== *Far Beyond These Castle Walls (1974) *Spanish Train and Other Stories (1975) *At the End of a Perfect Day (1977) *Crusader (1979) *Eastern Wind (1980) *The Getaway (1982) *Man on the Line (1984) *Into the Light (1986) *Flying Colours (1988) *Power of Ten (1992) *This Way Up (1994) *Quiet Revolution (1999) *Timing Is Everything (2002) *The Road to Freedom (2004) *The Storyman (2006) *Footsteps (2008) *Moonfleet & Other Stories (2010) *Footsteps 2 (2011) *Home (2012) *The Hands of Man (2014) *A Better World (2016) *The Legend of Robin Hood (2021) ==Lähteet== Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Brittiläiset muusikot
Jules Gailhabaud

Jules Gailhabaud (1810 Lille, Ranska – 1888 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen taidekirjailija, alkuun kauppias,Tietosanakirja 1909, osa 11, Hakusana: Gailhabaud, Jules mutta hän työskenteli myöhemmin yksinomaan arkeologisten ja taidehistoriallisten tutkimusten parissa.Gailhabaud, Jules, Nordisk familjebok, 2. p. 1908 Gailhabaud julkaisi laajan teoksen Monuments anciens et modernes (1839–1850), joka on arkkitehtuurin historia kuvin ja tekstein. Tähän liittyivät jatkona L’architecture du V au XVII siècle (1850–1859) ja L’art dans ses diverses branches (1862–1865). Gailhabaud perusti myös aikakauskirjat Revue archéologique ja Bibliothèque archéologique. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ranskalaiset taidehistorioitsijat Luokka:Ranskalaiset arkeologit Luokka:Vuonna 1810 syntyneet Luokka:Vuonna 1888 kuolleet
Anna Molka Ahmed

Anna Molka Ahmed (o.s. Bridger; 1917 Lontoo – 1994) oli brittiläissyntyinen, vuodesta 1940 lähtien Pakistanissa asunut taidemaalari.Of Life and Death: Anna Molka Ahmed's Paintings Daak 7.9.2020, viitattu 8.7.2024 Ahmed oli juutalainen, joka kääntyi teini-ikäisenä muslimiksi.Mamoona Khan, Marc Chagall, Anna Molka Ahmad and Marxism Journal of Research in Humanities 2020, viitattu 8.7.2024 Hän opiskeli Central Saint Martinsissa ja Royal Academy of Artsissa. Jälkimmäisessä oppilaitoksessa hän tapasi tulevan miehensä Sheikh Ahmedin, jonka kanssa muutti Lahoreen.Anna Molka Ahmed (1917-1994) Bonhams, viitattu 8.7.2024 Pariskunta erosi myöhemmin, mutta Ahmed pysyi Pakistanissa. Vuonna 1940 hänet valittiin perustamaan Punjabin yliopistoon kuvataiteen laitos, joka oli alun perin vain naisille suunnattu.'The Sun Blazes the Colours Through My Window' Anna Molka Ahmed AAA, viitattu 8.7.2024 Hän johti sitä vuoteen 1978 saakka ja sai vuonna 1963 valtion Tamgha-e-Imtiaz-palkinnon. Ahmed sai innoitusta taiteeseensa sekä elämästään Euroopassa että uudesta kotimaastaan. Hänen teoksensa vaihtelevat maisemamaalauksista ja muotokuvista symbolisiin, allegorisiin teoksiin. Hän kuvasi tuotannossaan myös sosiaalisia ja poliittisia aiheita. Pakistanissa myönnetään Ahmedin mukaan nimettyjä taidepalkintoja.Irfan Aslam, Winners of Anna Molka Awards for 2023 announced Dawn 9.9.2023, viitattu 8.7.2024 == Lähteet == Luokka:Pakistanilaiset taidemaalarit Luokka:Englantilaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 1994 kuolleet
Gravdal

Gravdal on taajama Vestvågøyn kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 1,3 neliökilometriä ja asukasluku 1 662 vuonna 2023. ==Kuvia== Buksnes Church.jpg|Buksnesin kirkko ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan taajamat Luokka:Vestvågøy
Stamsund

Stamsund on taajama Vestvågøyn kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on yksi neliökilometri ja asukasluku 1 104 vuonna 2023. Stamsund kirke.JPG|Stamsundin kirkko ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan taajamat Luokka:Vestvågøy
Ballstad

Ballstad on taajama Vestvågøyn kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,8 neliökilometriä ja asukasluku 848 vuonna 2023. Ballstadissa on merkittävä kalastussatama. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan taajamat Luokka:Vestvågøy
Buksnesin kirkko

Buksnesin kirkko () on Vestvågøyn kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1905. ==Kuvia== Gravdal-Buksnes- Stabkirche-40-zur Empore-2019-gje.jpg|Kirkkosali ja urut Gravdal-Buksnes- Stabkirche-34-Altar-2019-gje.jpg|Alttari ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Vestvågøy
Holin kirkko (Vestvågøy)

Holin kirkko () on Vestvågøyn kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko vuodelta 1806. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Vestvågøy
Holin kirkko

Holin kirkko voi tarkoittaa seuraavia: * Holin kirkko, kirkko Holin kunnassa Norjassa * Holin kirkko, kirkko Vestvågøyn kunnassa Norjassa
Valbergin kirkko

Valbergin kirkko () on Vestvågøyn kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1889. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Vestvågøy
Stamsundin kirkko

Stamsundin kirkko () on Vestvågøyn kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa sijaitseva betoninen pitkäkirkko vuodelta 1937. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan kivikirkot Luokka:Vestvågøy
Borgen kirkko (Vestvågøy)

Borgen kirkko () on Vestvågøyn kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa sijaitseva betonikirkko vuodelta 1986. ==Kuvia== Borg- Kirche-10-Altar-2019-gje.jpg|Alttari Borg-Kirche-08-zum Altar-2019-gje.jpg|Kirkkosali Borg-Kirche-12-Orgel-2019-gje.jpg|Urut ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan kivikirkot Luokka:Vestvågøy
Sadequain

Syed Ahmed Sadequain Naqvi (1930 Amroha – 1987) oli pakistanilainen taidemaalari, kalligraafikko ja runoilija.Syed Sadequain Grosvenor Gallery, viitattu 8.7.2024 Sadequain syntyi pohjoisintialaiseen shiiaperheeseen. Hän lähti vuonna 1944 Delhiin ja työskenteli vuoteen 1946 saakka kalligraafikkona ja puhtaaksikirjoittajana All India Radion palveluksessa. Sadequain valmistui Agran yliopistosta vuonna 1948 ja muutti Intian niemimaan jakamisen jälkeen Pakistaniin. Vuonna 1955 lukuisia Sadequainin teoksia oli näytteillä Huseyn Shaheed Suhrawardyn asunnossa. Sadequain alkoi saada hallitukselta seinämaalaustilauksia ja piti lukuisia omia näyttelyitä. Hän kertoi kalligrafian olleen lähtökohta, jonka vaikutteisiin hänen maalaustaiteensakin pohjautui. 1950-luvun jälkipuolelta kaktukset olivat usein esillä Sadequainin taiteessa, jossa ne saivat metaforisen merkityksen. Saatuaan maalaustaiteessa kansallispalkinnon Pakistanissa vuonna 1960 Sadequain lähti Pariisiin. Hän voitti vuonna 1961 Pariisin biennaalilla alle 35-vuotiaille taiteilijoille suunnatun palkinnon ja sai stipendin Pariisissa oleskelun jatkamista varten. Sadequain piti näyttelyitä Pariisin ja Lontoon gallerioissa. Vuonna 1964 hän otti vastaan tilauksen Albert Camus'n romaanin Sivullinen uuden painoksen kuvittamisesta. Sadequain palasi Pakistaniin vuonna 1967. Hän teki valtavia muraaleja julkisiin rakennuksiin, ja hänen tuotantonsa kattaa jopa noin 15 000 maalausta, joita on muun muassa Pakistanin kansallisen taidegallerian pysyvissä kokoelmissa.Farman Ali, Iconic Sadequain’s life, art celebrated Dawn 12.2.2023, viitattu 8.7.2024 Sadequain julkaisi 1970-luvulla myös runoutta. Sadequain palkittiin uransa aikana Nishan-e-Imtiazilla, Sitara-i-Imtiazilla, Tamgha-e-Imtiazilla ja Pride of Performance -palkinnolla. == Lähteet == Luokka:Pakistanilaiset taidemaalarit Luokka:Pakistanilaiset kirjailijat Luokka:Runoilijat Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 1987 kuolleet
Dallara DW12

Dallara DW12 (viralliselta nimeltään Dallara IR-12) on avopyöräinen formulakilpa-auto suunnittelusta ja valmistuksesta vastaavanaan italialainen Dallara IndyCar Seriesiä varten. 2024 autoissa otettiin käyttöön hybridijärjestelmä.NTT INDYCAR SERIES HYBRID ERA TO DEBUT JULY 5-7 AT MID-OHIO ==Aiheesta muulla== *https://www.dallara.it/en/racing/indycar *https://www.indianapolismotorspeedway.com/news- multimedia/news/2012/03/23/dallara-dw12-specifications ==Lähteet==
Halfdan Hegtun

Halfdan Anthony Hegtun (8. lokakuuta 1918 Vestre Toten – 25. joulukuuta 2012 Oslo) oli norjalainen toimittaja, kirjailija ja poliitikko. Hän työskenteli pitkään Norjan yleisradiossa ja toimi Venstren kansanedustajana vuosina 1965–1972 sekä liberaalin kansanpuolueen kansanedustajana 1972–1973. Hegtun tunnettiin erityisesti urheilutoimittajana ja humoristina, joka loi itselleen Even Brattbakken -nimisen alter egon. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Halfdan Hegtun Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjalaiset toimittajat Luokka:Norjalaiset kirjailijat Luokka:Norjalaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Joona Peltokangas

Joona Peltokangas (s. 14. elokuuta 2002) on suomalainen pesäpalloilija. Peltokangas edustaa Superpesiksessä pelaavaa kasvattajaseuraansa Alajärven Ankkureita. https://v2.pesistulokset.fi/pelaaja/9825/tilastot Hän pelaa ulkokentällä kakkoskopparina https://www.pesistulokset.fi/ottelut/84087 ja sisäpelissä etenijänä. https://www.ankkuritpesis.fi/2023/07/joona- peltokankaalle-21-vuotinen-jatkosopimus/ Peltokangas on pelannut 24 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt yhden tavallisen juoksun, tuonut kymmenen juoksua ja kerännyt 60 kärkilyöntipistettä. Uran tilastot päivitetty 8. heinäkuuta 2024. == Lähteet == Luokka:Alajärven Ankkureiden pelaajat Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Vuonna 2002 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Joe Brainard

Joe Brainard (1942 Arkansas – 25. toukokuuta 1994 Manhattan, New York, New York) oli yhdysvaltalainen monipuolinen kuvataiteilija, kirjailija ja lavastaja.Roberta Smith, Joe Brainard, Artist, Theater Set Designer And Poet, Dies at 52 The New York Times 27.5.1994, viitattu 8.7.2024 Joe Brainard: The Art of the Personal Rizzoli New York, viitattu 8.7.2024 Brainard varttui Tulsassa Oklahomassa ja muutti New Yorkiin 19-vuotiaana. Hän tutustui Ron Padgettin ja Dick Gallupin kautta moniin New Yorkin koulukunnan runoilijoihin ja teki näiden kanssa säännöllisesti yhteistyötä. Hänen kuvataiteellinen tuotantonsa kattaa muun muassa maalauksia, piirroksia, kollaaseja ja assemblaaseja. Brainard piti näyttelyt Fischbach Galleryssa vuosina 1971, 1972, 1974 ja 1975. Hänen teoksiaan otettiin Museum of Modern Artiin ja Whitney Museum of American Artiin. Brainard kuvitti useita runoteoksia, joiden kirjoittajiin kuuluivat Ted Berrigan, Ron Padgett, Kenward Elmslie ja Anne Waldman. Lavastuksia hän teki muiden muassa Amiri Barakan ja Frank O'Haran näytelmiin. Brainard julkaisi lukuisia kirjoja, jotka edustavat suorapuheisen toteavaa tyyliä proosan ja runouden välimaastosta. Hänen kuvitetusta muistelmateoksestaan I Remember tuli kansainvälisesti suosittu. Brainard kuoli AIDS:iin 52-vuotiaana. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Lavastajat Luokka:Yhdysvaltalaiset kuvataiteilijat Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Vuonna 1994 kuolleet
Alessandro Galilei

Alessandro Galilei (1691–1737) oli italialainen myöhäisbarokin arkkitehti, uusklassisuuden lähimpiä edeltäjiä, Firenzessä Cosimo III:n ja tämän pojan Gian Gastonen hoviarkkitehti. Oleskeltuaan Englannissa pitkähkön ajan ja tutustuttuaan sikäläiseen palladiolaisuuteen hän 1734 paavi Klemens XII:n kutsumana rakensi Roomaan vanhaan Lateraanikirkkoon Klemens XII:n hautakuorin Cappella Corsinin (1734), jota on pidetty Rooman hienoimpana kappelina, sekä myös Lateraanikirkon läntisen suurpylväistöfasadin (1735) ja San Giovanni dei Fiorentini -kirkon fasadin (1734).Tietosanakirja 1909, osa 11, Hakusana: Galilei, Alessandro San Giovanni in Laterano 2021.jpg|Lateraanikirkon julkisivu. San Giovanni dei Fiorentini Rome.jpg|San Giovanni dei Fiorentinin julkisivu. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Italialaiset arkkitehdit Luokka:Vuonna 1691 syntyneet Luokka:Vuonna 1737 kuolleet
Sartit

Sartit on Turkestanin turkkilais-iranilaisesta kaupunkilais- ja maanviljelijäväestöstä käytetty nimitys. Toisen vuosituhannen vaihteessa tai puolivälissä syntynyt nimitys lienee tarkoittanut aluksi tadžikinkielisiä kauppiaita ja kaupunkilaisia. Myöhemmin sitä ryhdyttiin käyttämään kiinteästi asuneesta uzbekinkielisestä väestöstä erotuksena suku- ja heimoidentiteetin säilyttäneistä ryhmistä. Sarteilla oli yhteisiä taloudellisia ja sosiokulttuurisia piirteitä, mutta he eivät muodostaneet etnistä kokonaisuutta. Venäjän keisarikunnassa nimitystä alettiin käyttää myös kansallisuuden nimenä. Vuoden 1897 väestönlaskennan mukaan Turkestanin kenraalikuvernementissä asui 967 000 sarttia etupäässä Ferganan ja Syrdarjan alueilla sekä 726 000 uzbekkia etupäässä Samarkandin alueella. Yhdessä he muodostivat 64,4 prosenttia alueen väestöstä. 1920-luvulla otettiin käyttöön yhteinen kansan nimi uzbekit. Nimitys sartit oli jo tuolloin vanhentunut, ja muut heimorajat hävisivät 1950-luvulle mennessä. ==Lähteet== Luokka:Turkkilaiset kansat Luokka:Uzbekistanin historia
Oh’matdyt

Oh’matdyt (; lyhenne sanoista - äitiyden ja lapsuuden suojelu) on Ukrainan pääkaupunki Kiovan Ševtšenkon piirissä sijaitseva Ukrainan suurin lastensairaala. Vuodesta 1894 lähtien toimineessa sairaalassa tehtiin rauhanaikana yli 10 000 leikkausta vuodessa. Sairaalalla on yhteensä 720 vuodepaikkaa ja siellä hoidetaan yli 20 000 ihmistä vuosittain. == Ilmaisku 8. heinäkuuta 2024 == Maanantaina 8. heinäkuuta sairaalaan osui ohjus, jonka seurauksena ainakin kaksi kuoli (toinen heistä oli lääkäri) ja 16 ihmistä haavoittui. Haavoittuneista ainakin 7 oli lapsia. Erityisesti sairaalan tehohoito-, leikkaus- ja syöpähoito-osastot vaurioituivat. Potilaita jouduttiin siirtämään muihin sairaaloihin. Ukrainan turvallisuuspalvelu SBU:n mukaan isku tehtiin venäläisellä H-101-risteilyohjuksella. Isku oli osa Venäjän laajaa ohjusiskujen sarjaa eri puolille Ukrainaa. Iskuissa ainakin 36 ihmistä kuoli ja 149 loukkaantui. Päivän aikana Ukrainaan kirjattiin lentäneen 38 venäläisohjusta, joista ilmatorjunta pudotti 30. Osa uhreista aiheutui ilmatorjunnan pudottamien ohjusten sirpaleiden putoamisesta. Esimerkiksi seitsemän ihmistä kuoli ja kolme haavoittui ohjusten osien pudottua kiovalaiseen synnytyssairaalaan. Talousjulkaisu Forbes arvioi venäläisten 8. heinäkuuta 2024 tekemien ohjusiskujen aiheuttaneen 200–250 miljoonan dollarin vahingot, ja ohjusten maksaneen yhteensä 160–200 miljoonaa dollaria. Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvosto kutsuttiin käsittelemään ohjusiskua tiistana 9. heinäkuuta 2024. Ohjusisku Oh’matdytin lastensairaalaan on ilmeinen sotarikos. Sairaalarakennukset on erityisesti mainittu suojeltavina kohteina myös Venäjän vahvistamassa, Geneven sopimuksiin kuuluvan, maajoukkojen haavoittuneiden ja sairaiden aseman parantamista koskevan sopimuksen 19 artiklassa, Geneven siviilihenkilöiden suojelemisesta sodan aikana koskevan sopimuksen 18 artiklassa sekä Geneven yleissopimusten lisäpöytäkirjan kansainvälisten aseellisten selkkausten uhrien suojelemisesta 12 artiklassa. ==Kuvia== Patron in Ohmatdyt, 28 April 2022 (02).jpg|Sankarikoira Patron vieraili sairaalassa huhtikuussa 2022. Okhmatdyt 04.jpg|Ohjusiskun 8.7.2024 osin romauttama vanhempi sairaalarakennus sammutus- ja pelastustöiden aikana. Okhmatdyt 05.jpg|Ohjusiskussa 8.7.2024 vaurioitunutta uudempaa sairaalarakennusta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Oh’matdytin kotisivu * The Stories of Ohmatdyt children who have suffered from the war (ohmatdyt.com.ua) * Luokka:Ukrainan sairaalat Luokka:Lastensairaalat Luokka:Kiovan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Ševtšenkon piiri (Kiova)
Carmen Herrera

Carmen Herrera (31. toukokuuta 1915 Havanna – 12. helmikuuta 2022 New York) oli kuubalaissyntyinen, vuodesta 1954 Yhdysvalloissa asunut taidemaalari.Robert D. McFadden, Carmen Herrera, Cuban-Born Artist Who Won Fame at 89, Dies at 106 The New York Times 13.2.2022, viitattu 8.7.2024 Herrera opiskeli Havannassa ja Marymountin kansainvälisessä koulussa Pariisissa. Hän aloitti arkkitehtuurin opinnot Havannan yliopistossa, mutta keskeytti ne Fulgencio Batistan valtakauden aikana. Vuonna 1939 hän meni naimisiin yhdysvaltalaisen englanninopettaja Jesse Lowenthalin (k. 2000) kanssa ja muutti New Yorkiin. Pariskunnalle ei syntynyt lapsia. Herrera opiskeli vuosien ajan Art Students League of New Yorkissa. Vuosina 1948–1953 hän asui miehensä kanssa Pariisissa. Siellä Herrera kehitti tyylin, jolle leimallisia olivat rohkea väritys ja tarkkarajaiset geometriset muodot. Teoksia otettiin näyttelyihin Josef Albersin ja Hans Arpin töiden rinnalla. Palattuaan New Yorkiin Herrera kehitti tyyliään yksinkertaisempaan, minimalismia lähentyneeseen suuntaan. Teokset olivat usein mustavalkoisia. Tämä uusi tyyli poikkesi ajan abstraktin ekspressionismin ihanteista, joita edustivat muiden muassa Barnett Newman, Mark Rothko ja Willem de Kooning. Lisäksi osalla gallerioiden omistajista oli ennakkoluuloja latinalaisamerikkalaisia ja naispuolisia taiteilijoita vastaan. Herrera sai suosiollisia arvosetluja, mutta hänen näkyvyytensä pysyi pitkään pienenä; hän alkoi saavuttaa laajempaa huomiota ja kaupallista menestystä vasta 2000-luvulla. 2000-luvulla Herreran teoksia otettiin muun muassa Museum of Modern Artin, Hirshhorn Museum and Sculpture Gardenin, Tate Modernin ja Walker Art Centerin pysyviin kokoelmiin. Vuonna 2016 Whitney Museum of American Art avasi Lines of Sight -näyttelyn, joka keskittyi Herreran työhön vuosilta 1948–1978. Vuonna 2015 Alison Klayman teki Herrerasta dokumentin The 100 Years Show. Herrerasta tehtiin heinäkuussa 2021 Ordre des Arts et des Lettres'n upseeri. Hän eli 106-vuotiaaksi ja sai vain päiviä ennen kuolemaansa tietää National Gallery of Artin ostaneen kaksi hänen teoksistaan. == Lähteet == Luokka:Kuubalaiset taidemaalarit Luokka:Yhdysvaltalaiset taidemaalarit Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet kuubalaiset Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet yhdysvaltalaiset Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Ramu

Ramu on Papua-Uusi-Guineassa Uuden-Guinean saarella sijaitseva joki. Joen pituus on noin 720 kilometriä. Se alkaa idässä sijaitsevasta Kratken vuoristosta ja etenee luoteeseen, jolloin siihen liittyy useita pienempiä vuoristoista valuvia puroja. Viimeiset sata kilometriä se kulkee suoraan pohjoiseen päätyen Bismarckinmereen. == Lähteet == Luokka:Papua-Uuden-Guinean joet
Limerickin linna

Limerickin linna (, ) on Juhana Maattoman 1200-luvun alussa rakennuttama linna Limerickin kaupungissa Irlannissa. Se on yksi parhaiten säilyneistä normannilinnoista. Linna sijaitsee Limerickin keskiaikaisessa keskustassa Englishtowniksi kutsutulla alueella Kuninkaansaarella (King's Island) Shannon- joen suistossa. Viikinkien tiedetään leiriytyneen sinne ajoittain, ja vuonna 922 viikinkipäällikkö Thormodu Helgason perusti pysyvän tukikohdan nykyisen linnan paikalle. Juhana Maaton rakennutti linnan suojaamaan Irlannin vallanneita normanneja gaelien hyökkäyksiltä. Limerickin kaupunki kasvoi sen suojissa merkittäväksi kauppapaikaksi. Jakobiittisotien aikana se oli Jaakko II:n valtaannousua tukevien jakobiittien tukikohta, jolla oli keskeinen asema Limerickin piirityksessä vuonna 1691. Sotatoimet päättyivät Limerickin sopimukseen. == Lähteet == Luokka:Irlannin linnat Luokka:Limerick
Thabiso Sekgala

Thabiso Sekgala (1981 Johannesburg – 16. lokakuuta 2014 Johannesburg) oli eteläafrikkalainen valokuvaaja.Sean O Toole, Thabiso Sekgala: Suicide stills another rising star The Mail & Guardian 24.10.2014, viitattu 9.7.2024 Thabiso Sekgala: Bôna | Exploring how social borders determine visibility Unlabelled Magazine 14.1.2020, viitattu 9.7.2024 Sekgala syntyi Sowetossa ja vietti lapsuuttaan KwaNdebelen bantustanissa. Hän opiskeli vuodesta 2007 Johannesburgin Market Photo Workshopissa. Hänestä tuli vuonna 2010 kolmas Tierney-stipendin saaja. Hän sai tämän myötä ammatillista ohjausta Mikhael Subotzkylta. Sekgala järjesti Subotzkyn tuella ensimmäisen näyttelynsä, Homelandin vuonna 2011. Siinä esitelty kokoelma koostui entisten bantustanien KwaNdebelen ja Bophuthatswanan alueen nuorten ihmisten kuvista, jotka oli otettu vuosina 2009–2011. Homeland sisällytettiin nigerialaisen kuraattori Okwui Enwezorin kansainvälisesti kiertäneeseen näyttelyyn Rise & Fall of Apartheid. Vuonna 2011 Sekgala oli ehdolla Foam Paul Huf Awardin saajaksi. Vuonna 2012 hän otti Marikanan alueelta kuvia kokoelmaan Second Transition. Vuoden 2013 kokoelmaan Running hän otti valokuvia Bulawayossa ja Ammanissa. Sekgalalla oli residenssi Künstlerhaus Bethanienissa. Sekgala omaksui valokuvauksessa tietoisesti positiivisen lähestymistavan. Hänen mukaansa Berliinissä hänen valokuviinsa suhtauduttiin välinpitämättömästi, koska ihmiset odottivat näkevänsä Afrikasta kuvia köyhyydestä ja väkivallasta. Vuonna 2014 Sekgala avasi oman näyttelynsä Goodman Galleryssa.Thabiso Sekgala Changed the Way the World Saw South Africa Elephant 21.8.2019, viitattu 9.7.2024 Hän oli naimaton. Hänellä oli tytär ja poika. Lokakuussa 2014 Sekgala teki itsemurhan hirttäytymällä kotonaan Johannesburgissa. Hänen ruumiinsa löysi hänen ystävänsä, valokuvaaja Sabelo Mlangeni. == Lähteet == Luokka:Eteläafrikkalaiset valokuvaajat Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Blarneyn linna

Blarneyn linna (, ) on keskiaikainen linnoitus Blarneyssa, lähellä Corkia Irlannissa. Linnan paikalla on ollut puinen paaluvarustus jo 900-luvulla. MacCarthyn klaani hallitsi aluetta 1000-luvulta alkaen, ja vahvisti linnoitusta. Nykyisen linnan rakensi Cormac Láidir MacCarthy 1400-luvulla. Se on kärsinyt kyhteenottojen ja piiritysten takia. 1800-luvulla linnaa restauroitiin ja sen yhteyteen rakennettiin viktoriaalista tyyliä edustava puisto. Puistossa on taidenäyttelyitä ja kävelyreittejä järven ja joen rannalle sekä erillinen myrkkypuutarha. Linnan tornin huipulla on Blarneyn kivi, jonka suutelemisen sanotaan antavan kaunopuheisuuden lahjan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * https://blarneycastle.ie/blarney-castle/ Luokka:Irlannin linnat
Euroopan patriootit -ryhmä

Euroopan patriootit (toisinaan myös Patriootit Euroopan puolesta) on Euroopan parlamentissa toimiva poliittinen ryhmä. Ryhmä muodostettiin vuoden 2024 EU- vaalien jälkeen. Ryhmä edustaa ideologialtaan suverenismia ja kansalliskonservatismia. Ryhmän taustalla toimii Unkarin pääministeripuolue Fidesz, jonka aloitteesta uutta ryhmää alettiin rakentamaan 30. kesäkuuta. Muita alusta asti mukana olleita puolueita olivat Itävallan vapauspuolue sekä ANO. Uuden parlamenttiryhmän perustamiseksi EU-parlamentissa vaaditaan vähintään 23 meppiä vähintään seitsemästä jäsenmaasta. Patrioottien ryhmä kertoi saavuttaneensa nämä vaatimukset 6. heinäkuuta. Unkarin yhden mepin KDNP ja Portugalin 4 meppiä kattava Chega liittyivät uuteen ryhmään 1. heinäkuuta. Espanjalainen Vox ja alankomaalainen vapauspuolue liittyivät ryhmään 5. heinäkuuta. Seuraavana päivänä ryhmään liittyivät Tanskan kansanpuolue ja belgialainen Vlaams Belang. Ranskalainen kansallisen liittouman puheenjohtaja Jordan Bardella valittiin ryhmän puheenjohtajaksi 8. heinäkuuta. Kansallisen liittouman liityttyä ryhmään siitä tuli tulevan parlamentin kolmanneksi suurin ryhmä 84 mepillä. Ryhmä koostuu suurimmaksi osaksi Identiteetti ja demokratia -ryhmään kuuluneista puolueista. ID-ryhmä lakkautettiin patrioottien ryhmän perustamisen myötä. == Lähteet == Luokka:Europarlamenttiryhmät
Chi Coltrane

Chi Coltrane (s. 16. marraskuuta 1948 Racine, Wisconsin, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä. Coltrane syntyi kanadalaisen äidin ja saksalaisen viulisti-isän perheeseen vuonna 1948. Vuonna 1970 hän perusti Chicago Coltrane -nimisen yhteen, joka soitti bluesia, funkia ja gospelia. Coltrane sai levytyssopimuksen Columbialta vuonna 1972. Hänen esikoisalbuminsa Chi Coltrane jukaistiin samana vuonna, ja single ”Thunder and Lightning” nousi Yhdysvaltain singlelistan sijalle 17. Coltranen toinen albumi Let it Ride sai hyvät arvostelut mutta ei myynyt kovinkaan hyvin. Pidettyään taukoa Coltrane julkaisi vuonna 1977 albumin Road to Tomorrow ja muutti Eurooppaan, missä hän julkaisi kolme albumia. Niiden jälkeen hän ei ole ollut kovinkaan aktiivinen. ==Lähteet== Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Yhdysvaltalaiset laulaja-lauluntekijät
Peter Magubane

Peter Sexford Magubane (18. tammikuuta 1932 Johannesburg – 1. tammikuuta 2024 Johannesburg) oli eteläafrikkalainen valokuvaaja ja kuvajournalisti.Peter Sexford Magubane South African History Online, viitattu 9.7.2024 Hän tuli kansainvälisesti tunnetuksi apartheidajan Etelä-Afrikan dokumentoinnista valokuvin. Hän julkaisi kuvamateriaalia ajan merkittävistä tapahtumista, kuten Sharpevillen verilöylystä, Rivonian oikeudenkäynnistä ja Soweton mellakoista.Alan Cowell, Peter Magubane, 91, Who Fought Apartheid With His Camera, Is Dead The New York Times 1.1.2024, viitattu 9.7.2024 Magubanesta tuli 1950-luvulla Drum-lehden päävalokuvaajan Jürgen Schadebergin avustaja. Hän toimi tässä tehtävässä vuoteen 1963 saakka. Vuonna 1961 hän piti oman näyttelynsä yhtenä ensimmäisistä valokuvaajista Etelä-Afrikassa. Magubane lähti vuonna 1963 ulkomaille ja piti vuonna 1964 näyttelyn Lontoossa. Palattuaan Etelä-Afrikkaan vuonna 1966 hän aloitti työskentelyn The Rand Daily Mail -lehdessä. Kesäkuussa 1969 Magubane joutui pidätetyksi valokuvatessaan mielenosoittajia. Hän vietti eristyksessä 586 päivää. Vapauduttuaan hän joutui viiden vuoden ajaksi "kielletyksi henkilöksi", mikä merkitsi muun muassa työn menetystä. Maaliskuussa 1971 Magubane pidätettiin uudelleen ja asetettiin 98 päiväksi eristykseen. Tämän jälkeen hän vietti kuusi kuukautta vankilassa vapautensa ehtojen rikkomisesta. Vuonna 1975 Magubane sai jatkaa työskentelyä The Rand Daily Mailissa. Magubane sai maailmanlaajuista huomiota Soweton mellakoiden dokumentoinnista vuonna 1976. Elokuussa 1976 hänet pidätettiin jälleen, tällä kertaa 123 päivän ajaksi. Hänen asuntonsa tuhoutui tulipalossa. Sittemmin Magubane työskenteli muun muassa Timessa. Vuonna 1990 hänestä tuli Nelson Mandelan virallinen valokuvaaja. Demokratian aikana hän keskittyi muun muassa näyttelyiden pitämiseen. Magubane julkaisi 17 kirjaa, joista apartheidajan hallinto kielsi teokset Black As I Am (1978) ja Black Child (1982). Hän oli vuonna 1996 todistajana Totuus- ja sovintokomission edessä. Hän sai monia palkintoja ja kunniatohtorin arvoja. Magubane oli kolmesti naimisissa. Hänen poikansa Charles, joka myös ryhtyi valokuvaajaksi, kuoli henkirikoksen uhrina Sowetossa vuonna 1992. Vanhalla iällään Magubane sairasti eturauhassyöpää. == Lähteet == Luokka:Eteläafrikkalaiset valokuvaajat Luokka:Kuvajournalistit Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Karl-Heinz Schnellinger

Karl-Heinz Schnellinger (31. maaliskuuta 1939 Düren, Nordrhein-Westfalen, Saksa – 20. toukokuuta 2024 Milano, Italia) oli saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Schnellinger teki läpimurtonsa 1. FC Kölnissä, johon hän liittyi heinäkuussa 1958. Hänet valittiin Saksan vuoden jalkapalloilijaksi 1962. Hän voitti joukkueen kanssa Saksan-mestaruuden 1962. Hän siirtyi seuraavaksi Italiaan ollen ensimmäisiä ulkomailla pelanneita saksalaisia. Schnellinger aloitti Italiassa liittyen AS Romaan, mutta pelasi ensimmäisen kautensa lainalla Mantovassa. AC Milaniin hän liittyi heinäkuussa 1965. Hän voitti Italian cupin, kaksi Cup-voittajien cupia ja Mestarien liigan. Saksan maajoukkueessa Schnellinger pelasi finaalissa vuoden 1966 maailmanmestaruuskilpailuissa. Hän teki maajoukkueuransa ainoan maalinsa välierässä vuoden 1970 MM-kilpailuissa. Schnellinger päätti uransa Tennis Borussia Berlinissä pelatun kauden jälkeen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Saksalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Kiripi Katembo

Kiripi Katembo Siku (1979 Goma – 5. elokuuta 2015 Kinshasa) oli kinshasankongolainen valokuvaaja.Cait Munro, Acclaimed Congolese Photographer Kiripi Katembo Siku Dead at 36 Artnet, viitattu 9.7.2024 Katembo opiskeli Kinshasan Académie des Beaux-Artsissa.Kiripi Katembo Contemporary And, viitattu 9.7.2024 Hän työskenteli alun perin taidemaalarina ja videotaiteilijana. Valokuvillaan Katembo ilmaisi suhdettaan Kinshasan urbaaniin ympäristöön. Hänen ensimmäinen valokuvasarjansa oli Un regard, jonka tekemisen hän aloitti vuonna 2008 ja jota esiteltiin Kinshasassa sekä Lubumbashin biennaalissa. Katembolle myönnettiin vuonna 2011 Fondation Blachèren palkinto.Kiripi Katembo Magnin-A, viitattu 9.7.2024 Hänen valokuviaan on ollut esillä muun muassa Venetsian biennaalissa, Berliinin elokuvajuhlilla, Rencontres d’Arlesissa ja Rencontres de Bamakossa. Vuonna 2013 hän kuvitti Avignonin festivaalin julisteen. Katembo teki myös dokumenttielokuvia. Hän perusti Kinshasan Yango-biennaalin, Yabela-nimisen valokuva- ja videotaiteilijakollektiivin sekä Mototu-nimisen elokuvayhtiön. Katembo kuoli vuonna 2015 aivo-oireiseen malariaan. == Lähteet == Luokka:Kinshasankongolaiset valokuvaajat Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet