EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Henrik Johan Aminoff (konsuli)

Henrik Johan Aminoff (24. marraskuuta 1919 Kuopio – 24. huhtikuuta 1974 Helsinki) oli suomalainen konsuli ja yritysjohtaja. == Perhe == Aminoffin vanhemmat olivat kauppaneuvos Adolf Esaias Aminoff ja Anna Elisabeth Schreck. Aminoff avioitui Eeva Elina Pekkalan kanssa, joka oli Suomen pääministeri Mauno Pekkalan tytär. Pariskunta sai kaksi lasta: Eeva-Liisa Aminoffin ja Kari Aminoffin. Yritysjohtaja Lars Mikael Aminoff oli hänen veli. == Opinnot == Aminoff valmistui Iisalmen yhteislyseosta ylioppilaaksi vuonna 1938. Aminoff valmistui ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta vuonna 1946. Opintojen välissä hän osallistui toiseen maailmansotaan. Hän sai yliluutnantin arvon. == Ura == Aminoff aloitti uran konttoripäällikkönä Iisalmen Sahat Oy:ssä. Hänen isä oli yrityksen perustajia. Aminoff valittiin yrityksen toimitusjohtajaksi vuonna 1949. Aminoffin aikana yrityksestä kehitettiin tehokas teollisuuslaitos. Huomattavaa kasvua tapahtui 1960- ja 1970-lukujen aikana. Hän oli myös Putkola Oy:n johtokunnan jäsen, Iisalmen kauppakamarin hallituksen jäsen ja Kuopion kauppakamarin hallituksen jäsen. Aminoff osallistui useisiin maakunnallisiin kehittämishankkeisiin. Aminoff sai konsulin arvonimen tasavallan presidentti Urho Kekkoselta vuonna 1971. Vapaa- ajan harrastuksia olivat kirjallisuus ja hyväntekeväisyys. Hän lahjoitti varoja Pohjois-Savon kulttuurirahastolle. H.J. Aminoffin rahasto kantaa hänen nimeään. Rahaston varoilla ostettiin Eemil Halosen Sotkottaret-patsas. Aminoff menehtyi 55-vuotiaana ja hänen poika Kari Aminoff jatkoi perheyrityksen johdossa. == Ritarikunnat == * Vapaudenristin ritarikunta neljännen luokan vapaudenristi * Vapaudenristin ritarikunta kolmannen luokan vapaudenristi == Katso myös == * Aminoff == Lähteet == Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset elinkeinoelämän vaikuttajat Luokka:Vuonna 1919 syntyneet Luokka:Vuonna 1974 kuolleet
Haveluy

Haveluy on kunta Pohjois-Ranskassa Nordin departementissa Hauts-de-Francen alueella. Se sijaitsee noin 12 kilometriä Valenciennesin kaupungista länteen. pienoiskuva|vasen|Pohjoinen kuonakasa, jonka korkeus on 71 metriä. Haveluy on entinen hiilikaivoskaupunki. Kaivosyhtiö Compagnie des mines d'Anzin perusti kaksi kaivosta vuonna 1855, ja niiden hyödyntäminen aloitettiin vuonna 1868. Kaivokset toimivat vuosina 1875–1936, ja lopullisesti ne suljettiin vuonna 1954. Kaivoksista on enää jäljellä muutama rakennus ja kaksi kuonakasaa, jotka ovat kuuluneet vuodesta 2012 lähtien Nord-Pas-de-Calais’n kaivosalueen Unescon maailmanperintökohteeseen. == Urheilu == Kunnassa on Pariisi–Roubaix maantiepyöräkilpailussa käytettävä kivitieosuus eli pavé. Haveluy-Wallers osuuden pituus on 2 500 metriä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Nordin kunnat
Smith Act

Smith Act, viralliselta nimeltään The Alien Registration Act (’laki ulkomaalaisten rekisteröinnistä’), oli vuonna 1940 säädetty Yhdysvaltain laki, joka oli laadittu mahdollisen fasistisen tai kommunistisen kapinan varalta. Laki oli myös suunnattu ammattiyhdistysliikettä vastaan, jossa vaikutti paljon maahanmuuttajia. Toisen maailmansodan aikana lain avulla tukahdutettiin sodanvastainen toiminta sekä Yhdysvaltojen sotatoimiin kohdistuva ulkomainen kumouksellisuus. Lain mukaan oli rikollista edistää hallituksen väkivaltaista kaatamista tai järjestää tai olla jäsenenä sellaisessa ryhmässä tai yhdistyksessä, joka on omistautunut tällaiselle toiminnalle. Ensimmäiset Smith Actin mukaiset syytetoimet käynnistettiin vuonna 1941, ja ne kohdistuivat Yhdysvaltain sosialistisen työväenpuolueen johtajiin. Toisen maailmansodan jälkeen lakia käytettiin syytteissä Yhdysvaltain kommunistisen puolueen johtoa vastaan. Lain ensimmäinen pykälä vaati kaikkia ulkomaalaisia aikuisia ilmoittautumaan hallitukselle neljän kuukauden kuluessa maahan saapumisestaan. Tämän vaatimuksen tarkoituksena oli helpottaa hallitusta jäljittämään ulkomaalaisia, jotka levittävät kumouksellista propagandaa ja harjoittavat kumouksellista toimintaa Yhdysvalloissa. Lakia sovellettiin ensimmäisen kerran vuosi sen hyväksymisen jälkeen. Minneapolisissa nostettiin syytteet 29 henkilöä vastaan. Syytetyt olivat Teamsters-ammattiliiton 544. paikallisyhdistyksen ja sosialistisen työväenpuolueen jäseniä, joita kutsuttiin trotskilaisiksi. Ainoa todiste heitä vastaan oli suuri määrä kommunistista kirjallisuutta, jonka liittovaltion agentit löysivät heidän toimistostaan. Tämän perusteella valamiehistö tuomitsi 18 syytettyä Yhdysvaltain hallituksen kaatamisen puolustamisesta. American Civil Liberties Union (ACLU) ja Civil Rights Defense Committee yrittivät turhaan valittaa tapauksesta. Viimeinen syytetyistä suoritti tuomionsa loppuun vuonna 1945. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltain poliittinen historia Luokka:Yhdysvaltain laki Luokka:1940
Oleg Rylkov

Oleg Rylkov (; s. 21. joulukuuta 1966 Zelenodolsk, Tatarstan) on venäläinen sarjamurhaaja ja -raiskaaja.Самый кровавый маньяк Тольятти ТЛТгород.ру, viitattu 27.5.2024 Hän syyllistyi 1990-luvulla kahteentoista murhaanИстория «потрошителя» из провинции — на его счету 12 жутких убийств. Выжить удалось только 8-летнему мальчику Новости Волгограда 15.6.2023, viitattu 27.5.2024 , minkä lisäksi hän teki 37–39 lapseen kohdistettua raiskausta. Yksi murhatuista uhreista oli Rylkovin naisystävä. Muut uhrit olivat 6–11-vuotiaita. Rylkov värvättiin 19-vuotiaana armeijaan. Kahden vuoden palveluksen hän asettui Toljattiin ja sai työn AvtoVAZ:n tehtaalta. Hän meni naimisiin ja sai tyttären. Avioliitto kariutui, minkä lisäksi Rylkov menetti työpaikkansa ja päätyi usein osapuoleksi tappeluissa. Hän myös tarkkaili lapsia ja meni näiden asunnoille näiden ollessa yksin.Логика зверя. Что «тольяттинский потрошитель», обманывавший детей, назвал «высшим наслаждением» Dzen.ru, viitattu 27.5.2024 Rylkov raiskasi uhrinsa toistuvasti ja näytti näille pornolehtiä. Hän yritti keskustella uhriensa kanssa ja varasteli näiden asunnoista omaisuutta. Lähes kaikki uhrit olivat vaaleatukkaisia. Rylkov teki rikoksia ainakin vuodesta 1990, vaikka siirtyi vasta myöhemmin murroista ja raiskauksista murhiin. Hän silpoi osalta uhreista silmiä, korvia, kieltä ja sukupuolielimiä. Vuonna 1996 Rylkov meni asuntoon, jossa olivat alaikäiset sisko ja veli. Siskon hän surmasi kirveellä, mutta poika selviytyi. Rylkov teki vielä yhden murhan ennen kiinnijäämistään vuonna 1997. Motiivinaan hän piti rikostensa tuottamaa mielihyvää. 1990-luvulla Aleksandr Spesivtsev teki samankaltaisia murhia Novokuznetskissa. Tutkinnassa ne sekoitettiin Rylkovin tekoihin, sillä hänen luultiin toimineen välillä Novokuznetskissa. Rylkov sai vuonna 1998 kuolemantuomion, joka muuntui elinkautiseksi vankeustuomioksi. Hän tunnusti osan rikoksistaan heti ja on sittemmin tunnustanut lisää rikoksia. Rylkovin entinen vaimo todisti miehensä olleen väkivaltainen seksistä kieltäytymisen jälkeen. == Lähteet == Luokka:Venäläiset sarjamurhaajat Luokka:Seksuaalirikoksista tuomitut henkilöt Luokka:Elinkautisvangit Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Brad Martin

Brad Martin (3. toukokuuta 1973 – 11. maaliskuuta 2022) oli yhdysvaltalainen muusikko. Martin oli kotoisin Greenfieldistä Ohiosta. Hän oppi soittamaan kitaraa nuorena ja kiinnostui laulujen kirjoittamisesta. Hän muutti Nashvilleen 20-vuotiaana ja esiintyi paikallisessa yökerhossa. Tracy Byrdin kanssa työskennellyt artistimanageri Joe Carter kiinnostui hänestä. Martinista tuli asiakas Carterin management-yhtiössä. Vuonna 1997 Martin teki sopimuksen tuottaja Blake Mevisin kanssa, joka tuotti muun muassa George Straitille, Keith Whitleylle ja Martinin edesmenneelle isälle Richard Martinille. Vuonna 1999 Martin allekirjoitti ensimmäisen kustannussopimuksensa Curb Publishingin kanssa. Martin solmi levytyssopimuksen Epic Recordsin (Sony) kanssa vuonna 2000. Esikoisalbumin Wings of a Honky Tonk Angel hän julkaisi vuonna 2002. Albumi sijoittui sijalle 34 Billboardin Country Albums -listalla, ja sen ensisingle ”Before I Knew Better” sijalle 15. Martin julkaisi vielä yhden soolosinglen "One of Those Days” vuonna 2003, jonka jälkeen hänen sopimuksensa päättyi. Vuonna 2010 hän alkoi esiintyä duo-kokoonpanolla Martin–Ramey, jonka hän muodosti laulaja-lauluntekijä John Rameyn kanssa. Duon single ”Twisted” ilmestyi vuonna 2010. He olivat aktiivisia ajoittain ainakin vuoteen 2018. Martinin sisko ilmoitti ennen hänen kuolemaansa maaliskuussa 2022 Martinin olleen vakavassa työtapaturmassa tammikuussa, jota ennestään olemassa oleva terveysongelma pahensi. ==Diskografia (valikoima)== ===Albumit=== * Wings of a Honky Tonk Angel (2002) ===Singlet=== * ”Before I Knew Better” (2002) * ”One of Those Days” (2003) == Lähteet == * Discogs === Viitteet === Luokka:Yhdysvaltalaiset laulaja-lauluntekijät Luokka:Yhdysvaltalaiset countrymuusikot Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Kenneth Pitt

Kenneth Cooper Pitt (10. marraskuuta 1922 – 25. helmikuuta 2019) oli brittiläinen toimittaja ja kustantaja sekä show-alan ammattilainen, joka työskenteli muun muassa David Bowien, Liberacen ja Manfred Mannin managerina, ja hänen asiakkaitaan olivat myös yhdysvaltalaislaulajat Mel Tormé, Johnnie Ray ja Billy Eckstine.Immonen 2016, s. 43. Pitt toimi David Bowien managerina vuodesta 1966 huhtikuuhun 1970, jolloin Bowie erotti hänet ja palkkasi tilalle Tony Defriesin.Immonen 2016, s. 83. Pitt kuoli 96-vuotiaana lyhyen sairauden jälkeen kotonaan Hertfordshiressa. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Englantilaiset toimittajat Luokka:Managerit Luokka:Kustantajat Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Penny Valentine

Penelope Ann Valentine (13. helmikuuta 1943 – 9. tammikuuta 2003) oli brittiläinen musiikkitoimittaja, joka kirjoitti 1960- ja 70-luvuilla muun muassa Disc- ja Sounds-lehtiin. The Guardian -lehden mukaan hän oli aikansa vaikutusvaltaisin uusien pop-singlejen arvostelija sekä ensimmäinen nainen, joka kirjoitti popmusiikista ”ikään kuin sillä olisi todella merkitystä”. Valentine työskenteli vuodesta 1973 alkaen Elton Johnin Rocket-levy-yhtiön tiedottajana ja kirjoitti ystävänsä Vicki Wickhamin kanssa Dusty Springfieldin elämäkerran Dancing with Demons (2000). Valentine kuoli 59-vuotiaana sairastettuaan pitkään syöpää. == Lähteet == Luokka:Englantilaiset toimittajat Luokka:Musiikkitoimittajat Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet
Apelbergsgatan

pienoiskuva|200px|Katunäkymää vuonna 2014. Apelbergsgatan on Tukholman Norrmalmilla sijaitseva katu, joka ulottuu Klara Norra kyrkogatalta Malmskillnadsgatanille. Risteäviä katuja ovat muun maussa Drottninggatan, Sveavägen ja Luntmakargatan. ==Kuvia== En av Stockholms första automobiler, en Brush Runabout, med förare på Apelbergsgatan - Nordiska Museet - NMA.0042174.jpg|Brush-merkkinen henkilöauto Apelbergsgatanilla 1900-luvun alussa. Ingrid lomfors - stolperstein stockholm hans eduard szybilski apelbergsgatan 36 - inauguration.jpg|Apelbergsgatan 36:n edustalle asennettiin 14. kesäkuuta 2019 yksi Ruotsin ensimmäisistä kompastuskivistä Hans Eduard Szybilskin muistolle. Warodellska huset, 2018.jpg|Apelbergsgatanin ja Drottninggatanin risteyksessä sijaitsee elokuvateatteri Skandia. Talo on nimeltään Warodellska huset, ja sen suunnitteli alun perin Fredrik Wilhelm Scholander vuosina 1849–1854. Teatterisiipi valmistui 1920-luvun alussa Ragnar Hjorthin ja Gunnar Asplundin yhteistyönä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Tukholman kadut Luokka:Norrmalm
Pinta (1850)

Pinta (Nuestra Señora del Carmen) oli Espanjan laivaston vuonna 1850 vesille laskettu aseistamaton kuljetusalus urca. == Valmistus == Alus tilattiin Cartagenasta Real Astillero de Cartagenalta, missä köli laskettiin 28. huhtikuuta 1850. Alus laskettiin vesille 19. marraskuuta 1850.Winfield et al 2023 s. 290 == Palvelus == Alus lähti 12. toukokuuta 1857 Cádizista José Manuel Pareja y Septien osastossa, johon kuuluivat linjalaiva Reina Isabel II, fregatti Bailén, priki Pelayo ja urca Santacilia sekä siipirattain varustettu tykkivene Francisco de Asís. Ne saapuivat 25. kesäkuuta mukanaan 1 500 sotilasta Havannaan.Winfield et al 2023 s. 124 Alus muutettiin 1881 koululaivaksi ja poistettiin 1888 alusluettelosta. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Espanjan laivaston sotalaivat
Santacilia (1849)

Santacilia oli Espanjan laivaston vuonna 1849 ostettu kevyesti aseistettu kuljetusalus urca. == Valmistus == Alus tilattiin Coruñasta La Cabañan telakalta, missä köli laskettiin 1. tammikuuta 1848. Alus laskettiin vesille 9. elokuuta 1849 ja valmistui 2. kesäkuuta 1850. Espanjan laivasto lunasti aluksen 2. elokuuta 1849.Winfield et al 2023 s. 290 == Palvelus == Alus lähti 12. toukokuuta 1857 Cádizista José Manuel Pareja y Septien osastossa, johon kuuluivat linjalaiva Reina Isabel II, fregatti Bailén, priki Pelayo ja urca Pinta sekä siipirattain varustettu tykkivene Francisco de Asís. Ne saapuivat 25. kesäkuuta mukanaan 1 500 sotilasta Havannaan.Winfield et al 2023 s. 124 Alus poistettiin 18. helmikuuta 1867 alusluettelosta ja myytiin 1868 huutokaupalla. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Espanjan laivaston sotalaivat
Chris Welch

Chris Welch (s. 1941 tai 1942) on brittiläinen musiikkitoimittaja. Hän aloitti toimittajanuransa The Kentish Timesissa vuonna 1960 ja ryhtyi vuonna 1964 musiikkitoimittajaksi Melody Maker -lehdessä. Hän on kirjoittanut myös Metal Hammer- ja Kerrang!-lehtiin. Welch on kirjoittanut useita musiikkiaiheisia tietokirjoja ja elämäkertoja kohteinaan muun muassa Tina Turner, John Bonham, Peter Grant, Genesis, Pink Floyd ja Yes. == Lähteet == Luokka:Englantilaiset toimittajat Luokka:Musiikkitoimittajat Luokka:1940-luvulla syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kohtalon kalossi

Kohtalon kalossi (The Man with One Red Shoe) on Stan Dragotin ohjaama yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1985. Se on uusintaversio valtavan menestyksen toistakymmentä vuotta aiemmin saaneesta ranskalaiskomediasta Pitkä vaalea mustakenkäinen (1972). Kohtalon kalossin pääosaa esittää Tom Hanks, ja muissa keskeisissä osissa nähdään Dabney Coleman, Lori Singer ja Jim Belushi. Video-oppaassa Ilkka Jauhiainen antoi elokuvalle yhden tähden viidestä ja valitteli, ettei yksikään monista vitseistä ole oikein hauska, koska oikea ajoitus ja muu komediallinen ohjaus puuttuvat. Helsingin Sanomien Pertti Avolan mielestä edes pääosaan saatu aikansa lahjakkain komedianäyttelijä Tom Hanks ei voi mitään sille, että Kohtalon kalossi on haalea hiilipaperikopio ranskalaisesta alkuperäistarinasta, ”parin hymyn ja monen haukotuksen elokuva”. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat Luokka:Vuoden 1985 yhdysvaltalaiset elokuvat
Käristäminen

Käristäminen on ruoan kypsentämistä kevyesti ruskistamalla tai rasvassa paistamalla ruskistamatta. Käristämistä on esimerkiksi sipulin kuulllottaminen. Kasvisten käristäminen on freesausta. Kuumassa pannussa käristäminen on soteerausta, jota varten on soteerauspannuja. Myös ruoan pinnan ruskistaminen airfryerin avulla on käristämistä. Joskus käristäminen on osa ruoanlaittoa. Esimerkiksi poronkäristys valmistetaan ensin käristämällä ja lopuksi hauduttamalla. Käristämistä on käytetty perinteisesti riistan kypsentämisessä. Joskus käristämisestä puhuttaessa tarkoitetaan rasvaisen ruoan kypsentämistä omassa rasvassaan. Tällöin voi olla kysymyksessä esimerkiksi pekoni. == Lähteet == Luokka:Ruoanlaittotekniikat
Apua – meitä autetaan

Apua – meitä autetaan (tv-esityksessä Apua, meitä autetaan!, alk. Volunteers) on Nicholas Meyerin ohjaama yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1985. Tom Hanksin ja John Candyn tähdittämä elokuva irvailee Peace Corpsin kaltaiselle idealistiselle amerikkalaisnuorten harjoittamalle vapaaehtoistyölle, tapahtumapaikkana Thaimaa. Rikkaan perheen pelivelkainen poika (Hanks) lähetetään sinne avustusleirille vuonna 1962. Video-oppaassa vuodelta 1994 Roope Lehtinen piti elokuvan esittämää kehitysyhteistyökritiikkiä köykäisenä ja komediallisia avuja puutteellisina ja rutiinimaisina. Hän antoi elokuvalle kaksi tähteä viidestä eli piti sitä Video-oppaan arvosanataulukon mukaisesti ”keskinkertaisena”.Video-opas 95, WSOY 1994. Helsingin Sanomien Pertti Avola valitteli elokuvan olevan esimerkki siitä, ettei Hollywood osaa tehdä kiinnostavastakaan aiheesta enää nasevaa elokuvaa. Lupaavan alun jälkeen elokuva vajoaa hänestä ”epätasaiseksi ja ylipitkäksi komedianluiruksi”, joka yrittää parodioida Kwai-joen siltaa ja Kadonneen aarteen metsästäjiä. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1985 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat
Pokorenije Finljandii

Pokorenije Finljandii (, ”Suomen valloitus”) on K. F. Ordinin vuonna 1889 julkaisema venäjänkielinen kaksiosainen historiateos. Se käsittelee Venäjän valloittamia Ruotsiin kuuluneita suomalaisia läänejä ja näiden yhdistämistä osaksi Venäjän valtakuntaa Ruotsin hävittyä vuosina 1808–1809 käydyn Suomen sodan Venäjää vastaan. Keisarillinen tiedeakatemia myönsi Ordinille teoksesta Metropoliitta Makarin palkinnon aikana, jolloin hän toimi keisarillisen tuomioistuimen kamariherrana sisäministeriön alaisessa Pyhän Nikolauksen sairaalassa ja tsarevitš Nikolai Aleksandrovitšin ammattikoulun toiminnanjohtana. Suomalainen historiantutkija J. R. Danielson kirjoitti Ordinin teokselle vastineen Suomen yhdistäminen Venäjän valtakuntaan: K. Ordinin ”Suomen valloitus” nimisen teoksen johdosta, joka ilmestyi vuonna 1890 ruotsiksi ja suomeksi. == Katso myös == * Finska deputationen 1808–1809 * Suomen lähetyskunta == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Покорение Финляндии. Опыт описания по неизданным источникам: Ордин Кесарь Филиппович (teos digitoituna venäjäksi) Luokka:Kirjat Suomen historiasta Luokka:Venäläiset tietokirjat Luokka:Vuoden 1889 kirjat
Nika Turbina

Nika Turbina (; 1974 Jalta – 11. toukokuuta 2002) oli neuvostoliittolainen, sittemmin venäläinen runoilija.Maria Nesterenko, Поэтесса, которой не было: как поп-культура позднего СССР создала и разрушила Нику Турбину Kinopoisk 16.6.2022, viitattu 28.5.2024 Boris Jegorov, Why did the lives of Russian child prodigies end so tragically? Russia Beyond 1.6.2018, viitattu 28.5.2024 Turbinan on kerrottu alkaneen kirjoittaa 4-vuotiaana runoja, jotka olivat aikuisten kirjoittamien kaltaisia. Myöhemmin niiden autenttisuutta on epäilty; skeptikkojen mukaan runojen todellinen kirjoittaja saattoi olla Turbinan äiti tai isoäiti. Turbina nousi 1980-luvun alkupuolella huomattavaan maineeseen koko Neuvostoliiton alueella. Hän oli 9-vuotias, kun hänen ensimmäinen runokokoelmansa Tšernovik julkaistiin Moskovassa. Teos käännettiin kahdelletoista kielelle ja palkittiin Venetsian Kultaisella leijonalla. Esipuheen teokseen kirjoitti Jevgeni Jevtušenko, joka muutenkin edisti tytön tunnettavuutta tämän äidin ja isoäidin tavoin. Turbina vietiin 12-vuotiaana Yhdysvaltoihin. Palattuaan Neuvostoliittoon hän julkaisi lisää runoutta. Suuri yleisö oli kuitenkin kiinnostuneempi hänen elämäntarinastaan kuin runoistaan. Aikuisena Turbina meni naimisiin ja opiskeli elokuvausta. Turbina sairasti lapsesta saakka astmaa ja diabetesta. Hänellä oli myös pitkäaikainen unettomuus ja masennus. Skeptisesti Turbinan runojen autenttisuuteen suhtautuneet ovat väittäneet hänen mielenterveytensä järkkyneen, koska hän ei itse kyennyt aloittamaan kirjoittamista kypsemmällä iällä. Turbina kärsi viimeisinä vuosinaan päihderiippuvuudesta. Hän kuoli 27-vuotiaana pudottuaan viidennen kerroksen ikkunasta. Ei ole tiedossa, oliko kyse itsemurhasta vai onnettomuudesta. Turbina oli kuollessaan pitkälti unohdettu. Lapsena hänen elämäntarinansa sopi hyvin yhteen uudenlaisen neuvostoihmisen kasvattamisen myytin ja lapsinerojen löytämisen tavoittelun kanssa. Vuonna 2022 ilmestyi Turbinan viimeisiä elinkuukausia käsittelevä elokuva Nika, jonka ohjasi Vasilisa Kuzmina ja jossa Turbinan roolissa esiintyi Jelizaveta Jankovskaja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Venäläiset runoilijat Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Vuonna 2002 kuolleet
Jelizaveta Jankovskaja

Jelizaveta Filippovna Jankovskaja (; s. 1. toukokuuta 1995 Moskova) on venäläinen näyttelijä.Лиза Янковская Kinopoisk, viitattu 28.5.2024 Jankovskaja kuuluu tunnettuun näyttelijäsukuun. Hän on Oleg Jankovskin lapsenlapsi. Jankovskajan vanhemmat ovat Filipp Jankovski ja Oksana Fandera. Myös hänen veljensä Ivan Jankovski on näyttelijä. Jankovski valmistui Venäjän teatteritaiteen akatemiasta vuonna 2017.Елизавету Янковскую заподозрили в скорой свадьбе. Что пишут в Сети. Избранником актрисы называют ее коллегу по фильму «Фрау» Вадика Королева RBK Group 17.5.2024, viitattu 18.5.2024 Vuonna 2018 hän esiintyi elokuvassa Istorija odnogo naznatšenija. Vuonna 2022 ilmestyneessä Nika Turbinaa käsittelevässä elokuvassa Nika Jankovskaja esiintyi nimiroolissa.Maria Nesterenko, Поэтесса, которой не было: как поп- культура позднего СССР создала и разрушила Нику Турбину Kinopoisk 16.6.2022, viitattu 28.5.2024 Lisäksi hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa Podelniki ja Frau sekä televisiosarjassa Balet. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Venäläiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vasilisa Kuzmina

Vasilisa Kuzmina (; s. 29. marraskuuta 1991 Moskova) on venäläinen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -näyttelijä.Director Vasilisa Kuzmina Festival Scope, viitattu 28.5.2024 Василиса Кузьмина Kinopoisk, viitattu 28.5.2024 Василиса Кузьмина Kino-teatr.ru, viitattu 28.5.2024 Kuzmina valmistui Moskovan valtiollisesta kansainvälisten suhteiden instituutista talouden tiedekunnasta ja sai sitten maisterin arvon Columbian yliopistosta New Yorkissa. Näyttelemistä Kuzmina opiskeli Moskovan Mihail Štšepkin -teatterikorkeakoulussa, josta valmistui vuonna 2017. Vuonna 2017 hän esiintyi pääroolissa elokuvassa Muza. Vuonna 2018 ilmestyi ensimmäinen Kuzminan ohjaama lyhytelokuva Alisa. Kaksi vuotta myöhemmin sen pohjalta julkaistiin sarja.Diljara Teljaševa, Режиссер Василиса Кузьмина – о том, как сняла сериал про голосового помощника и прошла на американский фестиваль SXSW Tatler 15.4.2020, viitattu 28.5.2024 Kuzminan ensimmäinen täyspitkä elokuva on Nika (2022), joka käsittelee lapsena runoilijana mainetta saavuttanutta Nika Turbinaa.Maria Nesterenko, Поэтесса, которой не было: как поп-культура позднего СССР создала и разрушила Нику Турбину Kinopoisk 16.6.2022, viitattu 28.5.2024 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Venäläiset näyttelijät Luokka:Venäläiset elokuvaohjaajat Luokka:Venäläiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ohangaron (joki)

Ohangaron (uzb. kyrill. Оҳангарон, ) on Syrdarjan sivujoki Uzbekistanissa. Sen pituus on alkujoki Oqtosh mukaan luettuna 236 kilometriä. Valuma-alueen laajuus on 7 710 neliökilometriä. Joki saa alkunsa Chatqol- ja Quramavuorilta ja virtaa aluksi kapeassa rotkossa Ohangaronin ylängöllä. Jokilaakso levenee Turkin kylän luona ja se on Ohangaronin kaupungin jälkeen kahdeksan kilometriä leveä. Tärkeimmät sivujoet ovat Arashon, Yertoshsoy, Toshsoy, Dukantsoy, Qorabayirsoy, Oqchasoy, Niyozboshi, Objazsoy ja Gushsoy. Alajuoksulla on vuonna 1962 rakennettu Tuyaboʻgʻizin tekojärvi (”Taškentin meri”) ja yläjuoksulla vuonna 1989 rakennettu Ohangaronin tekojärvi. Ohangaron saa vetensä sulamis- ja sadevesistä. Sen keskimääräinen virtaus on Turkin kylän luona 22,8 kuutiometriä sekunnissa. Vesi on korkeimmillaan toukokuussa, ja puolet virtauksesta saadaan huhti-kesäkuussa. Joen varrella sijaitsevat Angrenin ja Ohangaronin kaupungit. ==Lähteet== Luokka:Taškentin alue Luokka:Uzbekistanin joet
Hapoel Jerusalem FC

Hapoel Jerusalem FC () on Jerusalemissa toimiva jalkapalloseura, jonka kotikenttä on Teddy-stadion. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa Israelin pääsarjassa Ligat ha’Alissa. == Historia == Hapoel Jerusalem FC perustettiin alun perin vuonna 1926. Se pelasi viimeisen kautensa pääsarjassa 1999–2000 ja putosi lopulta kolmannelle sarjatasolle 2017. Taloudellisiin vaikeuksiin ajautunut seura lopetti toimintansa kesällä 2019. Vuonna 2007 seurajohtoon kyllästyneet kannattajat perustivat uuden seuran Hapoel Katamon Jerusalem, joka toimi FC:n rinnalla. Elokuusta 2020 lähtien Hapoel Katamon on jälleen käyttänyt alkuperäistä nimeä Hapoel Jerusalem FC. Viidennellä sarjatasolla aloittanut seura nousi pääsarjaan keväällä 2021. Hapoel Jerusalem FC:n naisten edustusjoukkue on saanut presidentti Joe Bidenin kauden aikana taloudellista tukea Yhdysvaltojen hallitukselta. Keväällä 2023 joukkue nousi naisten pääsarjaan Ligat Nashimiin ainoana Jerusalemin joukkueena. Hapoel Jerusalem FC:n vasemmistolaisena profiloituneet kannattajat ovat muiden Hapoel-seurojen tapaan perinteisesti tulleet työväenluokasta. Seura on tehnyt muun muassa yhteistyötä Jerusalemin arabivähemmistön kanssa erotuksena oikeistonationalistisesta paikalliskilpailijastaan Beitar Jerusalemista. == Saavutukset == *Israelin Cup 1973 == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Viralliset kotisivut Luokka:Israelilaiset jalkapalloseurat Luokka:Vuonna 1926 perustetut urheiluseurat Luokka:Jerusalemin urheilu
Korallihaarakas

Korallihaarakas (Clavulina cristata) on haarakkaisiin kuuluva melko pieni sieni. Korallihaarakkaan itiöemä on pieni, vain noin 2-7 cm korkea. Se on väriltään nuorena lähes puhtaanvalkoinen, mutta vanhemmiten siihen tulee pieni harmahtava tai kellertävä sävy. Itiöemän haarat ovat toisinaan harvat, toisinaan tiheän pensasmaiset, lähes aina epäsäännölliset. Jalka on valkoinen, tyvestä nukallinen sekä lyhyt. Malto on valkoista ja melko sitkeätä. Itiöt ovat valkoisia ja syntyvät suoraan haarojen ulkopintaan. Tuoksu on miellyttävä mutta melko heikko. Maku on lähes mieto, tosin jälkimakuna tuntuu toisinaan lievä kirpeys. Kirpeys ei ole kuitenkaan yhtä voimakas kuin kavalahaarakkaalla tai erittäin vanhalla keltahaarakkaalla. Korallihaarakas ei ole kovin vaativa kasvupaikkojensa suhteen. Se kasvaa usein ruohikkoisilla aukkopaikoilla, niin havu- kuin lehtimetsissä. Korallihaarakas on syötävä, mutta ruokasienenä melko vähäarvoinen. Se on selvästi pienempi kuin esimerkiksi keltahaarakas ja sen malto on melko sitkeätä, joten sillä ei ole juurikaan käytännön merkitystä ruokasienenä. ==Lähteet== Luokka:Haarakkaat
Kartanonrannan koulu

Kartanonrannan koulu on koulu Sundsbergissa, Kirkkonummella. Lukuvuonna 2024-2025 koulussa on 329 oppilasta.https://kirkkonummi.fi/kartanonrannan- koulu-1/ Koulu on perustettu vuonna 2009. Kartanonrannan koulun yhteydessä toimii myös Kartanonrannan päiväkoti. Koulun pihalla sijaitsee urheilukenttä, keinuja, kiipeilytelineitä, jalkapallokaukalo ja koripallokenttä. Koulun vieressä sijaitsee Bmx-rata ja nurmikenttä, joita voidaan hyödyntää liikunnan opetuksessa. == Lähteet == Luokka:Kirkkonummen peruskoulut
Oryza sativa subsp. japonica

Oryza sativa subsp. japonica on riisin alalaji. Se tunnetaan myös japonica- riisinä tai tahmariisinä. Tähän alalajiin kuuluvat lajikkeet, jotka menestyvät lauhkeammilla alueilla kuin toinen riisin alalaji, Oryza sativa subsp. indica. Japonica-riisin lajikkeilla varsi on lyhyempi ja paksumpi kuin indica-riisin lajikkeilla. Sitä on viljelty varhaisista ajoista lähtien Kiinan Jantse-joen pohjoispuolella. Euroopan Komission riisin luokituksessa on riisityyppi nimeltä Musta Japonica. Se on tummaleseinen ja aromaattinen riisityyppi, jota käsitellään mahdollisimman vähän, kuten ruskeaa riisiä. == Lähteet == Luokka:Riisi
Vladimir Oidupaa

Vladimir Oidupaa (; 6. syyskuuta 1949 – 25. syyskuuta 2013) oli venäläinen muusikko ja rikollinen. Hän oli kotoisin Tuvasta ja esitti paikallista höömei- kurkkulaulua. Hän vietti yhteensä 33 vuotta Neuvostoliiton ja Venäjän vankileireillä.Ушел из жизни талантливый исполнитель тувинского горлового пения Владимир Ойдупаа Tuva Online 26.9.2013, viitattu 28.5.2024 Oidupaa oppi ensin chadagan-kielisoittimen ja sitten näppäinharmonikan soiton.RIP Vladimir Oidupaa 1949-2013 Fusica.nl 20.3.2014, viitattu 28.5.2024 Hän suoritti kolme peräkkäistä vankeustuomiota rikoksistaan.Владимир Ойдупаа. Одной жизни на музыку не хватает газета «Центр Азии» 11/2015, viitattu 28.5.2024 Viimeiset viisitoista vankeusvuottaan hän vietti Kemerovossa.По истечении тюремного срока в Туву вернулся талантливый исполнитель горлового пения Владимир Ойдупаа Tuva Online 8.2.2006, viitattu 28.5.2024 Oidupaa teki monia äänityksiä, mutta hänen ainoa albumijulkaisunsa oli Divine Music From a Jail, joka ilmestyi 1990-luvun lopussa.Oidupaa Vladimir Oiun - Divine Music From A Jail Norman Records, viitattu 28.5.2024 Oidupaa teki kansainvälisiä esiintymisiä Ruotsissa ja Sveitsissä. Oidupaa sai omaperäisellä tyylillään vaihtelevan vastaanoton eri yleisöiltä. Pervyi kanalilla hänen esiintymisensä herätti moskovalaisissa huvittuneisuutta, ja Tatjana Tolstaja piti hänen tyyliään "kakofonisena". Viimeisen julkisen esiintymisensä Oidupaa teki festivaalilla Tšadanaassa 26. heinäkuuta 2012. Oidupaan tyyli on vaikuttanut moniin muihin kurkkulaulajiin. Oidupaa kääntyi vankeusaikanaan kristityksi. Hänen pojastaan tuli perinnesoitinten rakentaja. == Lähteet == Luokka:Venäläiset laulajat Luokka:Venäläiset harmonikansoittajat Luokka:Venäläiset rikolliset Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Franz Brünnow

Franz Friedrich Ernst Brünnow (1821 Berliini – 1891 Heidelberg, Saksa) oli saksalainen tähtitieteilijä. Hän oli kotoisin Berliinistä ja toimi vuosina 1851–1854 Berliinin observatorion ensimmäisenä assistenttina. Michiganin yliopiston Henry P. Tappan kutsui hänet Ann Arboriin Detroitin observatorioon valvomaan laitteiden asennusta ja myöhemmin kutsui hänet observatorion johtajaksi. Brünnow avioitui Tappanin tyttären Rebecca Lloyd Tappanin kanssa 1857. Kun Tappan erotettiin 1863, Brünnowkin irtisanoutui. Sen jälkeen hän oli astronomina Irlannissa Dunsinkin observatoriossa vuoteen 1874, jolloin hän jäi eläkkeelle.Tietosanakirja 1909, osa 11. Hakusana: Brünnow, Franz Friedrich ErnstFranz F. E. Brünnow Michigan Astro History Brünnowin tärkeimpiä töitä ovat tutkimus Vicon löytämästä pyrstötähdestä, Flora-, Victoria- ja Iris- asteroidien taulut ja laaja tutkimus tähtien parallakseista. Hänet tunnetaan erityisesti maineikkaasta oppikirjasta Lehrbuch der sphärischen Astronomie, joka on käännetty monille kielille. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Saksalaiset tähtitieteilijät Luokka:Vuonna 1821 syntyneet Luokka:Vuonna 1891 kuolleet
Jevgeni Džugašvili

Jevgeni Jakovlevitš Džugašvili (; 10. tammikuuta 1936 Urjupinsk – 22. joulukuuta 2016 Moskova) oli Josif Stalinin lapsenlapsi ja tämän poliittisen perinnön puolestapuhuja.Russia Josef Stalin: Outspoken grandson is 'found dead' BBC 22.12.2016, viitattu 28.5.2024 В Москве скончался внук Сталина Евгений Джугашвили Fakty.ua 22.12.2016, viitattu 28.5.2024 Džugašvili ei koskaan tavannut Stalinia henkilökohtaisesti. Hänen isänsä oli Jakov Džugašvili ja äitinsä Olga Golyševa. Pariskunnan suhde päättyi ennen pojan syntymää ja isä kuoli Sachsenhausenin keskitysleirillä toisessa maailmansodassa. Džugašvili valmistui vuonna 1959 Ilmavoimien Žukovski- insinööriakatemiasta. Hän opetti vuosikymmenten ajan Neuvostoliiton sotilasakatemioissa. Džugašvili meni naimisiin Nanuli Nozadzen kanssa. Pariskunnalle syntyi kaksi poikaa. 1990-luvulla Džugašvili oli ehdokkaana duuman vaaleissa. Džugašvili julkaisi vuonna 2015 muistelmateoksen Moi ded – Stalin. On – svjatoi! ("Minun isoisäni oli Stalin. Hän oli pyhimys!"). Samana vuonna Euroopan ihmisoikeustuomioistuin hylkäsi hänen valituksensa tapauksesta, jossa Novaja gazeta oli hänen mukaansa aiheettomasti syyllistänyt Stalinin Katynin joukkomurhasta. Džugašvili teki valituksia myös venäläisiin tuomioistuimiin ja vaati Ukrainalta rikostutkintaa Stalinia holodomorista syyttäneitä viranomaisia vastaan.Внук Сталина Евгений Джугашвили решил судиться с Украиной, обвинившей его деда в голодоморе ЦентрАзия 18.1.2010, viitattu 28.5.2024 Džugašvili piti Vladimir Putinia "aivottomana" ja uskoi, että Neuvostoliiton alamäki olisi vältetty jos Stalin olisi elänyt kauemmin. == Lähteet == Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Venäläiset kommunistit Luokka:Propagandistit Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
Lindenbaumin lause

Lindenbaumin lause on propositiologiikassa seuraavanlainen: jos \mathcal{J} on ristiriidaton propositiolausejoukko, niin \mathcal{J} voidaan laajentaa maksimaalisesti ristiriidattomaksi propositiolausejoukoksi \mathcal{K}, jolla \mathcal{J} \subset \mathcal{K}. Määritelmä: propositiolausejoukko \mathcal{R} on ristiriitainen, jos \mathcal{R} \vdash B \land \lnot B jollakin propositiolauseella B. Määritelmä: propositiolausejoukko \mathcal{U} on maksimaalisesti ristiriidaton, jos \mathcal{U} on ristiriidaton ja jokainen propositiolausejoukko \mathcal{L}, jolle pätee \mathcal{U} \subset \mathcal{L} ja \mathcal{L} \setminus \mathcal{U} eq \emptyset, on ristiriitainen. == Todistus == Olkoon \mathcal{J} ristiriidaton propositiolausejoukko ja olkoon kaikkien propositiolauseiden joukko \mathcal{P} = \\{A_0, A_1, A_2, \dots \\}. Määritellään joukot \mathcal{J}_0 \subset \mathcal{J}_1 \subset \ldots \subset \mathcal{J}_n \subset \ldots induktiivisesti, kun n \in \N \cup \\{0\\}: \mathcal{J}_0 = \mathcal{J} ja : \mathcal{J}_{n+1} = \begin{cases} \mathcal{J}_n \cup \\{A_n\\}, \quad & \text{kun} \ \mathcal{J}_n \cup \\{A_n\\} \ \text{on ristiriidaton} \\\ \mathcal{J}_n, \quad & \text{muussa tapauksessa.} \end{cases} Induktiolla voidaan osoittaa, että \mathcal{J}_n on ristiriidaton kaikilla n. Olkoon \mathcal{K} = \displaystyle{ \bigcup_{n=0}^{\infty} \mathcal{J}_n }. Väite: \mathcal{K} ristiriidaton. Tehdään vastaoletus: \mathcal{K} on ristiriitainen, joten \mathcal{K} \vdash B \land \lnot B jollakin propositiolauseella B. Nyt on olemassa äärellinen propositiolauseiden joukko \mathcal{Q} = \\{C_1, C_2, \dots , C_m \\} siten, että \mathcal{Q} \vdash B \land \lnot B ja \mathcal{Q} \subset \mathcal{K}. Olkoon C_i \in \mathcal{J}_{n_i} kaikilla i = 1, 2, \dots, m ja olkoon n = \max \\{n_1, n_2, \dots , n_m \\}. Koska \mathcal{Q} \subset \mathcal{J}_n, niin \mathcal{J}_n \vdash B \land \lnot B, joten \mathcal{J}_n on ristiriitainen. Ollaan päädytty ristiriitaan. Täten \mathcal{K} on ristiriidaton. Väite: \mathcal{K} on maksimaalisesti ristiriidaton. Tehdään vastaoletus: Olkoon \mathcal{L} on ristiriidaton propositiolausejoukko siten, että \mathcal{K} \subset \mathcal{L}, \mathcal{L} \setminus \mathcal{K} eq \emptyset ja \mathcal{L} = \mathcal{K} \cup \\{A_n\\}, missä A_n \in \mathcal{P}. Nyt A_n ot\in \mathcal{K}, joten \mathcal{J}_n \cup \\{A_n\\} on ristiriitainen. Koska \mathcal{J}_n \cup \\{A_n\\} \subset \mathcal{K} \cup \\{A_n\\} \subset \mathcal{L}, niin \mathcal{L} on ristiriitainen. Ollaan päädytty ristiriitaan. Täten \mathcal{K} on maksimaalisesti ristiriidaton. Siis mielivaltaiselle, ristiriidattomalle propositiolausejoukolle on olemassa laajennus, joka on maksimaalisesti ristiriidaton propositiolausejoukko. \square Luokka:Logiikka
Warlaing

Warlaing on kunta Pohjois-Ranskassa Nordin departementissa Hauts-de-Francen alueella. Se sijaitsee Scarpejoen varrella, noin 21 kilometriä Douain kaupungista itään. pienoiskuva|vasen|Notre-Dame-de-l'Assomptionin kirkko Kaupungintalo on rakennettu 1800-luvun puolivälissä. Se oli alun perin Brasiliassa omaisuutensa hankkineen rikkaan teollisuusmiehen asuintalo. 16 vuotta myöhemmin, vuonna 1879, talo myytiin kunnalle. Tämän jälkeen se toimi pappilana. Vuonna 1981 se päätettiin ottaa kunnan käyttöön. Uusgoottilainen Notre-Dame-de-l'Assomptionin kirkko valmistui vuonna 1854. Sen suunnitteli lilleläinen arkkitehti Charles Leroy, joka on suunnitellut useita uskonnollisia rakennuksia lähiseudulla. Kirkko kunnostettiin kokonaan vuonna 2011. == Urheilu == Kunnassa on Pariisi–Roubaix maantiepyöräkilpailussa käytettävä kivitieosuus eli pavé. Warlaing-Brillon osuuden pituus on 2 700 metriä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Nordin kunnat
Tustin

Tustin on kaupunki Kaliforniassa Yhdysvalloissa. Se on osa Los Angelesin suuraluetta. Kaupungin väkilukuun, joka oli vuonna 2023 noin 78 000, ei lasketa North Tustinin asukkaita. == Maantiede == Tustin sijaitsee Kalifornian eteläosassa noin 52 kilometriä Los Angelesista kaakkoon. == Historia == Columbus Tustin perusti Tustinin 1868. Hän osti runsaan viiden neliökilometrin laajuisen alueen Rancho Santiago de Santa Anasta ja alkoi rakennuttaa siihen asutusta, joka jäi kuitenkin viereisen Santa Anan varjoon. Sen kasvua edisti Southern-Pacific-rautatien eteläinen pääteasema. Tustin sai virallisesti kaupungin aseman 1927. Tuolloin sen asukasluku oli noin 900. Toisen maailmansodan aikana Tustinin lähellä sijaitseville pelloille perustettiin sotilastukikohtia, mutta kaupungin kasvu alkoi kunnolla vasta sodan jälkeen. Tasokkaat oppilaitokset, hyvät liikenneyhteydet moottoriteineen ja elinvoimainen teollisuus houkuttelivat Tustiniin tuhansittain uusia asukkaita. Maanviljelijät myivät maitaan rakennusyhtiöille, ja Tustinin ilme muuttui agraarista urbaaniksi. Tustinin historiallista arkkitehtuuria edustaa muun muassa viktoriaaninen Hewes Mansion, jonka David Hewes rakennutti 1881. == Talous == Tustinin suuria työllistäjiä ovat oppilaitokset, terveydenhuolto ja vähittäiskauppa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *City of Tustin, Kalifornia, USA — Sunrise, Sunset, and Daylength Luokka:Kalifornian kaupungit Luokka:Orangen piirikunta (Kalifornia)
Grigori Tšernyšov

Grigori Petrovitš Tšernyšov (; 21. tammikuuta 1672 – 30. heinäkuuta 1745) oli venäläinen kenraali ja poliitikko.Григорий Петрович Чернышев Hrono.ru, viitattu 28.5.2024 Tšernyšov oli Pietari Suuren läheinen liittolainen. Hän soti ensimmäisen kerran Azovin kampanjassa vuonna 1695 ja osallistui sitten Suureen Pohjan sotaan. Vuonna 1710 Tšernyšov osallistui Viipurin valtaukseen, ja hänestä tuli Viipurin ensimmäinen komendantti. Tšernyšov oli mukana miehittämässä Suomea Isovihassa. Vuodesta 1718 hän oli Amiraliteettikollegion ja hallitsevan senaatin jäsen. 1720-luvun jälkipuoliskolla hän oli kuvernööri Azovissa ja Liivinmaalla, 1730-luvun alkupuolella Moskovan provinssissa. Tšernyšov vapautettiin palveluksesta vuonna 1735, mutta hän palasi senaattiin vuonna 1740. Tšernyšov sai kenraalin arvon (general-anšef) vuonna 1730 ja oli vuodesta 1742 kreivi. == Lähteet == Luokka:Venäläiset kenraalit Luokka:Venäjän hallitsevan senaatin jäsenet Luokka:Venäläiset kreivit Luokka:Vuonna 1672 syntyneet Luokka:Vuonna 1745 kuolleet
Teddy-stadion

Teddy-stadion () on Israelin Jerusalemissa sijaitseva jalkapallostadion, joka on valmistunut vuonna 1991. Se toimii Beitar Jerusalemin ja Hapoel Jerusalemin kotikenttänä sekä myös Israelin jalkapallomaajoukkueen kotiotteluiden näyttämönä. Stadion on nimetty Jerusalemin entisen promestarin Teddy Kollekin mukaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Israelin jalkapallostadionit Luokka:Jerusalemin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Jerusalemin urheilu
Israel paralympialaisissa

Israel on osallistunut paralympialaisissa kaikkiin pidettyihin kesäparalympialaisiin ja vuoden 2022 Pekingin talviparalympialaisiin. == Historia == Israel osallistui ensimmäisiin paralympialaisiin Roomassa 1960 kahden yksilöurheilijan ja yhden joukkueen voimin. Siitä lähtien maa on saanut jokaisista kesäparalympialaisista mitaleja, yhteensä 375. Menestynein paraurheilija on ollut Zipora Rubin-Rosenbaum, joka on saanut vuosina 1968–1988 yhteensä 21 mitalia, joista on 11 kultamitaleja. == Mitalit paralympialaisittain == === Kesäparalympialaiset === === Talviparalympialaiset === == Lähteet == *
Ivan Pantšenko

Ivan Petrovitš Pantšenko (; s. 27. tammikuuta 1967 Svetlograd) on venäläinen sarjamurhaaja. Hänestä on julkisuudessa käytetty nimitystä "Svetlogradski manjak" ("Svetlogradin mielipuoli").V. V. Jarovenko, N. N. Kitajev, R. G. Ardašev, Дактилоскопическое и дерматоглифичеcкое исследование папиллярных узоров серийных убийц: Бурятский государcтвенный университет имени Доржи Банзарова, viitattu 28.5.2024 == Varhaiset vaiheet ja ensimmäinen tuomio == Pantšenko aloitti asepalveluksensa vuonna 1985, mutta karkasi aseveljensä kanssa ja murhasi tämän. Teon jälkeen hän piilotteli metsään kaivamassaan korsussa. Vuonna 1986 Pantšenko sai neljän vuoden vankeustuomion sotilaskarkuruudesta, ja vuonna 1987 hänelle määrättiin lisää vankeutta murhasta. Hänet vapautettiin vuonna 1997. == Myöhemmät murhat == Pantšenko palasi läheistensä luo vapauduttuaan. Hänen kälynsä, 18-vuotias Oksana katosi 30. syyskuuta 1998. Tämän jälkeen katosi hänen toinenkin kälynsä, 16-vuotias Jelena Malovitško. Lisäksi Svetlogradissa katosivat vuosina 1998–1999 nuoremman kälyn ystävä Marina Semiletova (s. 1984) ja Oksana Tamarevskaja (s. 1981).На Ставрополье "светлоградский маньяк" приговорен к пожизненному заключению Newsru 3.4.2009, viitattu 28.5.2024 Iltapäivällä 5. lokakuuta 2008 Svetlogradissa katosivat 8- ja 11-vuotiaat tytöt. Rikostutkijat pääsivät Pantšenkon jäljille ja löysivät vanhemman tytön tämän luota elossa, mutta sidottuna, raiskattuna ja kidutettuna. 8-vuotiaan tytön Pantšenko oli kuitenkin kuristanut ja haudannut. Eloonjäänyt uhri kertoi Pantšenkon käyttäneen omaa 9-vuotiasta poikaansa hyväkseen tyttöjen houkuttelussa. Aikuistuttuaan Pantšenkon poika kiisti asian.Antonina Vetkina, «Меня с детства презирали, что я ребенок педофила»: сын светлоградского маньяка дал первое интервью Komsomolskaja Pravda 21.10.2020, viitattu 28.5.2024 Pantšenko tunnustautui kaikkien näiden murhien tekijäksi. 18-vuotiaan kälynsä hän tunnusti houkutelleensa Kalausjoelle ja ampuneensa sinne. Pantšenko kertoi vihanneensa uhriaan. Nuoremman kälynsä hän oli houkutellut ja vanginnut korsuun, minkä jälkeen hän oli murhannut tämän. Muut uhrit Pantšenko oli houkutellut korsuunsa, jossa oli pornografian lisäksi Neitsyt Marian ikoni ja runsaasti pyhimysten kuvia. Häneltä löydettiin itse valmistettu ihmisen kokoinen nukke, jota hän oli pukenut ja jolle hän oli muovannut sukupuolielimen. Viimeiset kuusi kuukautta ennen pidätystään Pantšenko oli viettänyt erossa perheestään. Pantšenko todettiin syyntakeiseksi. Vuonna 2009 hänet tuomittiin Stavropolin alueoikeudessa elinkautiseen vankeuteen muun muassa murhista, vapaudenriistoista ja raiskauksista. Pantšenko määrättiin suorittamaan tuomiotaan Napapöllö-nimellä tunnettuun rangaistuslaitokseen. Hänestä on tehty elokuva. == Lähteet == Luokka:Venäläiset sarjamurhaajat Luokka:Seksuaalirikoksista tuomitut henkilöt Luokka:Elinkautisvangit Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Surxondaryo

Surxondaryo (uzb. kyrill. Сурхондарё, ) on Amudarjan sivujoki Uzbekistanissa. Sen pituus on 175 kilometriä (Toʻpolondaryo mukaan luettuna 297 kilometriä). Valuma-alueen laajuus on 13 500 neliökilometriä. Surxondaryo saa alkunsa Hisorvuorten etelärinteiltä virtaavien Toʻpolondaryo ja Qoratogʻdaryo -jokien yhtyessä Qorovultepan kylän luona. Se virtaa lounaaseen Boysuntogʻ- ja Bobotogʻvuorten välisessä 30 kilometriä leveässä laaksossa ja laskee Amudarjaan Termizin kaupungin luona. Suurimmat sivujoet ovat Sangardakdaryo, Xoʻjaipok, Vaxshivordayo, Konikon, Oqqopchigʻay, Okjarsoy ja Boysun. Joki saa vetensä talven sateista. Se on korkeimmillaan touko-kesäkuussa, ja yli kaksi kolmasosaa vesimäärästä virtaa maalis-kesäkuussa. Keskimääräinen virtaus on Qorovultepan luona on 76,7 kuutiometriä sekunnissa ja lähellä joen suuta Manguzarissa 68,2 kuutiometriä sekunnissa. Niiden välillä suuri osa Surxondaryon ja sen sivujokien vedestä käytetään maatalouden keinokasteluun. Vesi on hyvin sameaa, ja joki tuo Amudarjaan paljon maa-ainesta. ==Lähteet== Luokka:Surxondaryon alue Luokka:Uzbekistanin joet
Theodoros Samoslainen (taidemaalari)

Theodoros Samoslainen (, ) oli antiikin kreikkalainen taidemaalari, joka oli kotoisin Samoksesta. Hän oli Nikostheneen oppilas yhdessä Stadieuksen kanssa. Theodoros on yksi taidemaalareista, jotka Plinius vanhempi sanoo mainitsevansa vain lyhyesti, vaikka he olivatkin maineikkaita. Muutoin hänestä ei tiedetä mitään.Plinius vanhempi: Naturalis historia 35.11 s. 40.42 (lat.) (engl. käännös). Taidemaalari Theodoros Samoslaista ei tule sekoittaa samannimisiin kuvanveistäjiin Theodoros Samoslainen vanhempaan ja Theodoros Samoslainen nuorempaan. == Lähteet == Luokka:Antiikin kreikkalaiset taidemaalarit
Therimakhos (taidemaalari)

Therimakhos (, ; 300-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen taidemaalari ja kuvanveistäjä. Plinius vanhempi ajoittaa hänet toimineeksi 107. olympiadin aikaan eli vuonna 352 eaa., samaan aikaan kuin Ekhion, joka myös harjoitti kumpaakin taidemuotoa. Therimakhoksen teoksista ei ole säilynyt tietoja.Plinius vanhempi: Naturalis historia 34.8 s. 19, 35.10 s. 36.9. == Lähteet == Luokka:Antiikin kreikkalaiset kuvanveistäjät Luokka:Antiikin kreikkalaiset taidemaalarit
Therimakhos

Therimakhos (, ) voi viitata seuraaviin antiikin kreikkalaisiin henkilöihin: * Therimakhos (toimi 390 eaa.), spartalainen sotilaskäskynhaltija Lesboksella * Therimakhos (toimi 352 eaa.), taidemaalari ja kuvanveistäjä == Lähteet ==
Tijjani Reijnders

Tijjani Martinus Jan Reijnders (s. 29. heinäkuuta 1998 Zwolle) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on edustanut kesästä 2023 alkaen Italian Serie A:ssa pelaavaa AC Milania. Hän on pelannut Alankomaiden A-maajoukkueessa vuodesta 2023. Reijnders pelasi juniorina Zwollen kaupungin eri joukkueissa ja FC Twentessä. Hän teki Eredivisie-debyyttinsä PEC Zwollen joukkueessa elokuussa 2017, kun hän pääsi hetkeksi kentälle yhden ottelun lopussa. Samaisen elokuun lopulla hän siirtyi AZ Alkmaariin, jonka edustusjoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran kauden 2017–2018 viimeisessä liigaottelussa entistä seuraansa PEC Zwollea vastaan. Seuraavalla kaudella hän pelasi Alkmaarin edustusjoukkueessa vain yhden Alankomaiden cupin ottelun. Kaudella 2019–2020 hän pelasi Eredivisiessa kolme ottelua Alkmaarissa ja kahdeksan ottelua kauden jälkipuoliskolla lainalla RKC Waalwijkissa. Reijnders pääsi kaudella 2020–2021 pelaamaan Alkmaarissa 22 liigaottelua mutta vain kuusi kertaa avauskokoonpanossa. Kaudella 2021–2022 hän pelasi pudotuspelit mukaan lukien 36 liigaottelua, joista 12 ottelua avauksessa, ja teki niissä kuusi maalia. Konferenssiliigassa hän pelasi seitsemän ottelua. Kaudella 2022–2023 Reijnders pelasi 34 Eredivisie-ottelua, jotka kaikki avauskokoonpanossa, ja teki niissä kolme maalia. Konferenssiliigan karsinnoissa hän teki kuudessa ottelussa kolme maalia ja itse liigassa 12 ottelussa yhden maalin välierien ensimmäisessä osaottelussa, mutta englantilainen West Ham United pudotti kuitenkin Alkmaarin loppuottelusta. Reijnders siirtyi heinäkuussa 2023 italialaisseura AC Milaniin 19 miljoonan euron hinnalla. Hän pelasi kauden aikana Serie A:ssa 36 ottelua, joista 33 ottelua avauskokoonpanossa, ja teki niissä kolme maalia: marraskuussa Lecceä, joulukuussa Monzaa ja toukokuussa Cagliaria vastaan. Hän pelasi sekä Mestarien liigassa että Eurooppa-liigassa kuusi ottelua ja teki jälkimmäisessä maalin ensimmäisessä neljännesvälieräottelussa Slavia Prahaa vastaan. Reijnders pelasi Alankomaiden alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa kolme ottelua. Hän pelasi Alankomaiden A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran syyskuussa 2023 EM-karsintaottelussa Kreikkaa vastaan, ja jatkoksi hän pelasi loputkin viisi syksyn 2023 EM-karsintaottelua ja kolmessa niistä täydet minuutit. EM-kilpailuissa 2024 hän pelasi avauskokoonpanossa välieriin yltäneen joukkueensa kaikki kuusi ottelua. Hän on lokakuun 2024 puoliväliin mennessä pelannut 19 A-maaottelua, joissa hän on ollut 16 kertaa avauskokoonpanossa. Hän on tehnyt A-maaotteluissaan kolme maalia: maaliskuussa 2024 ystävyysottelussa Skotlantia sekä syyskuussa 2024 kolmen päivän välein Kansojen liigan otteluissa Bosnia ja Hertsegovinaa ja Saksaa vastaan. Tijjani Reijndersin isä Martin Reijnders pelasi jalkapalloa kotimaansa lisäksi Yhdysvalloissa ja Suomessa, ja myös veli Eliano Reijnders on pelannut Alankomaiden pääsarjassa. == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt