EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Novyi Rozdil

Novyi Rozdil (, ) on kaupunki Lvivin alueen Stryin piirissä Länsi-Ukrainassa. Kaupungin asukasluvuksi arvioitiin 28 081 (2021). Vuonna 2001 väkiluku oli 28 227, pääosa asukkaista oli etnisestu ukrainalaisia. Novyi Rozdil sijaitsee 54 kilometriä aluekeskus Lvivstä etelään ja linnuntietä noin 31 kilometriä piirikeskus Stryistä koilliseen. Kaupunkiin johtaa teollisuutta palveleva rautateiden pistorata. Paikkakunta on perustettu vuonna 1953 kaivospaikkakunnaksi. Kaupunkityyppisen taajaman aseman se sai 1959 ja kaupunkiksi se tuli 1965. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Lvivin alueen kaupungit Luokka:Stryin piiri
Carl August Kronlund

Carl August Verner Kronlund (25. elokuuta 1865 Skövde – 15. elokuuta 1937 Tukholma) oli ruotsalainen curlingpelaaja ja olympiamitalisti. Kronlund saavutti olympiahopeaa Chamonix’ssa 1924, missä curlingissa kilpailtiin ensimmäistä kertaa olympiatasolla.https://sok.se/arkiv-for- artiklar/2017-03-23-sent-erkanda-os-medaljorer.html Kronlund oli kilpaillessaan 58-vuotias ja oli vielä vuosisata myöhemmin vanhin talviolympialaisten mitalisti ja kilpailija.OlympediaRuotsin olympiakomitea == Lähteet == * * Profiili Ruotsin olympiakomitea * Profiili Kansainvälinen curlingliitto === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Ruotsalaiset curlingpelaajat Luokka:Ruotsalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1865 syntyneet Luokka:Vuonna 1937 kuolleet
Gena Dimitrova

Gena Dimitrova (; 6. toukokuuta 1941 Beglež, Bulgaria – 11. kesäkuuta 2005 Milano, Italia) oli bulgarialainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Hän erikoistui dramaattisiin italiankielisiin sopraanorooleihin ja teki myös spintosopraanolle ominaisia roolisuorituksia. Dimitrova omaksui oopperakirjallisuuden raskaimpia rooleja jo varhaisella urallaan.Ghena Dimitrova AllMusic Dimitrova opiskeli yksityisesti ennen pääsemistä Sofian konservatorioon. Hän aloitti konservatoriossa opiskelun mezzosopraanona, mutta hän oli sopraano jo toisena opiskeluvuonnaan. Hänen opettajanaan oli vuosina 1959–1964 Hristo Brambarov.Artist Profile: Soprano Ghena Dimitrova, The Perfect ‘Turandot’ OperaWire 1960-luvun puolenvälin jälkeen Dimitrova teki debyyttinsä viime hetken tuuraajana Bulgarian kansallisoopperassa Abigaillen roolissa Giuseppe Verdin oopperassa Nabucco. Alun perin hän oli suunnitellut debyyttiroolikseen Leonoraa Verdin Trubaduurissa tai Ameliaa saman säveltäjän Naamiohuveissa. Vuonna 1970 Dimitrova voitti ensimmäisen palkinnon Sofian kansainvälisessä laulukilpailussa. Voittonsa myötä hän pääsi kahdeksi vuodeksi opiskelemaan La Scalan Scuola di Perfezionamentoon, jossa hänen opettajiensa joukossa oli Gina Cigna. Giacomo Puccinin oopperan Turandot nimiroolissa Dimitrova esiintyi ensimmäisen kerran Trevisossa vuonna 1975. Vuonna 1981 hän teki Yhdysvaltain-debyyttinsä Elviran roolissa (Verdin Ernani). Lontoon- debyyttinsä Dimitrova teki vuonna 1983 Barbican Centressä Amilcare Ponchiellin La Giocondan konserttiesityksessä. Covent Gardenissa hänet nähtiin ensimmäisen kerran myöhemmin saman vuoden aikana. Vuonna 1983 Dimitrova teki myös La Scalan -debyyttinsä Turandotina. New Yorkissa Dimitrova esiintyi ensimmäisen kerran konserttiesityksessä Eve Quelerin oopperaorkesterin kanssa vuonna 1984. Vuonna 1987Opera: Dimitrova Makes Met Debut in 'Turandot' The New York Times hän teki Turandotina ensiesiintymisensä Metropolitan-oopperassa. Viimeisen esiintymisensä näyttämöllä Dimitrova teki 27. tammikuuta 2001 Giuseppe Verdin kuoleman satavuotismuistopäivän yhteydessä. Hän kuoli 64-vuotiaana kesäkuussa 2005 sairastettuaan pitkään syöpää.2005: Ghena Dimitrova, the voice of the century Radio Bulgaria == Lähteet == Luokka:Bulgarialaiset oopperalaulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Vuonna 2005 kuolleet
Carl Wilhelm Petersén

Carl Wilhelm Malkus Petersén (28. maaliskuuta 1884 Tukholma – 3. lokakuuta 1973 San Diego, Kalifornia, Yhdysvallat) oli ruotsalainen curlingpelaaja ja olympiamitalisti. Petersén saavutti olympiahopeaa Chamonix’ssa 1924, missä curlingissa kilpailtiin ensimmäistä kertaa olympiatasolla.https://sok.se/arkiv-for-artiklar/2017-03-23-sent-erkanda-os- medaljorer.html Ruotsin mestaruuden hän voitti vuosina 1918, 1919 ja 1930. Petersén muutti sittemmin Yhdysvaltoihin ja kuoli San Diegossa 89-vuotiaana 3. lokakuuta 1973.OlympediaRuotsin olympiakomitea == Lähteet == * * Profiili Ruotsin olympiakomitea * Profiili Kansainvälinen curlingliitto === Viitteet === Luokka:Ruotsalaiset curlingpelaajat Luokka:Ruotsalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1884 syntyneet Luokka:Vuonna 1973 kuolleet
Stebnyk

Stebnyk (, , ) on kaupunki Lvivin alueen Drohobytšin piirissä Länsi- Ukrainassa. Kaupungin asukasluvuksi arvioitiin 20 398 (2021). Stebnyk linnuntietä noin 69 kilometriä aluekeskus Lvivstä lounaaseen ja runsas 6 kilometriä piirikeskus Drohobytšistä kaakkoon. Kaupungin kautta kulkee rautatie ja siellä on rautatieasema. Stebnyk centrum - panoramio (1).jpg|Stebnykin keskustaa. Stebnyk - panoramio (5).jpg|Kirkko Stebnykissä. Stebnyk rail station - panoramio.jpg|Paikallisjuna. Stebnyk - panoramio (9).jpg|Jalkapallokenttä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Стебник, Дрогобицький район, Львівська область (ukrssr.com.ua) Luokka:Drohobytšin piiri Luokka:Lvivin alueen kaupungit
Johan Petter Åhlén

Johan Petter Åhlén (synt. Andersson, 13. huhtikuuta 1879 Ål – 31. maaliskuuta 1939 Atlantin valtameri) oli ruotsalainen liikemies ja curlingin olympiamitalisti. Åhlén perusti yhdessä Erik Holmin kanssa Åhlén & Holm -nimisen postimyyntiyrityksen, myöhemmin Insjön, josta tuli alansa suurin yritys Pohjoismaissa. Erik Åkerlundin kanssa hän perusti Åhlén & Åkerlunds -nimisen kirjakustantamon. Vuonna 1932 Åhlén avasi ensimmäisen tavaratalonsa Tukholmaan: yritys kehittyi ja tunnetaan nykyisin Åhléns- tavarataloketjuna.https://www.ahlens.se/INTERSHOP/web/WFS/Ahlens-AhlensSE- Site/sv_SE/-/SEK/ViewContent- Start?PageletEntryPointID=20150922_182833OlympediaRuotsin olympiakomitea Curlingissa Åhlén saavutti olympiahopeaa Chamonix’ssa 1924, jolloin lajissa kilpailtiin ensimmäistä kertaa olympiatasolla.https://sok.se/arkiv-for- artiklar/2017-03-23-sent-erkanda-os-medaljorer.html Ruotsin mestaruuden hän voitti vuosina 1918 ja 1919. Åhlén myös rahoitti ruotsalaista curlingia ja toimi Ruotsin curlingliiton varapuheenjohtajana vuosina 1935–1938. Hän kuoli vuonna 1939 laivamatkalla New Yorkiin. == Lähteet == * * Profiili Ruotsin olympiakomitea * Profiili Kansainvälinen curlingliitto === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Ruotsalaiset liikemiehet Luokka:Ruotsalaiset curlingpelaajat Luokka:Ruotsalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1879 syntyneet Luokka:Vuonna 1939 kuolleet
Michael Gerritsen

Michael Gerritsen on alankomaalainen karateka. Hän saavutti Kyokushinissa WKO- liiton EM-pronssia ja IFK-liiton MM-pronssia.WKO European Championships kyokushinresults.com Viitattu 27.8.2022IFK KYOKUSHIN WORLD CHAMPIONSHIP RESULTS kyokushinkarate.news Viitattu 27.8.2022 ==Lähteet== Luokka:Alankomaalaiset karatekat Luokka:Kyokushinin harjoittajat Luokka:Elävät henkilöt
Kajsa Bergström

Kajsa Magdalena Bergström (s. 3. tammikuuta 1981 Sveg) on ruotsalainen curlingpelaaja. Bergström oli Ruotsin maajoukkueen varapelaaja Vancouverin talviolympialaisissa 2010 (Ruotsille kultamitali), vuoden 2009 MM-kilpailuissa (hopeaa) ja vuoden 2008 EM-kilpailuissa (hopeaa). Nuorten MM-kilpailuissa hän voitti kultaa vuonna 2000, hopeaa vuosina 2001 ja 2002 sekä pronssia vuonna 1999. Hänen siskonsa Anna Le Moine on curlingin moninkertainen arvokisavoittaja.OlympediaRuotsin olympiakomiteaKansainvälinen curlingliitto == Lähteet == * * Profiili Ruotsin olympiakomitea * Profiili Kansainvälinen curlingliitto === Viitteet === Luokka:Ruotsalaiset curlingpelaajat Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Roger Ibañez

Roger Ibañez da Silva (s. 23. marraskuuta 1998 Canela) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on pituudeltaan 186-senttimetrinen. Hän edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa AS Romaa. Ibañez edusti kotimaassaan PRS:ää, Sergipeä ja Fluminensea. Hän siirtyi tammikuussa 2019 italialaisseura Atalantaan, jossa hän pääsi vuoden aikana kentälle vain yhdessä Serie A:n ja yhdessä Mestarien liigan ottelussa. Tammikuussa 2020 hän siirtyi lainalle AS Romaan, jossa hän sai hyvin peliaikaa. Kesällä 2021 Roma osti hänen pelaajaoikeutensa. Ibañez on pelannut kauden 2021–2022 loppuun mennessä Serie A:ssa 74 ottelua ja tehnyt niissä kolme maalia. Yhden Mestarien liigan ottelun lisäksi hän on pelannut Eurooppa-liigassa kymmenen ottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia, marraskuussa 2020 alkulohko-ottelussa Clujta ja huhtikuussa 2021 puolivälierässä Ajaxia vastaan. Hän oli kaudella 2021–2022 voittamassa Konferenssiliigaa ja pelasi AS Roman kaikki 13 ottelua, joista 11 ottelua avauskokoonpanossa, sekä teki maalin alkulohkossa Bodø/Glimtiä vastaan. Ibañez on pelannut Brasilian alle 23-vuotiaiden maajoukkueessa. == Lähteet == Luokka:Brasilialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pohjoismaiden helluntaiyhteisö

Pohjoismaiden helluntaiyhteisö () on vuonna 2020 perustettu viiden pohjoismaisen helluntaikirkon yhteisjärjestö. Järjestöjä yhdistää samat klassisen helluntailaisuuden juuret, jotka johtavat Azusa-kadun herätykseen. Verkoston tehtävänä on ruokkia helluntaiyhteisöjen asemaa Pohjoismaissa ja edistää liikkeiden tulevaisuustyötä. == Oppi == === Johtajuus === Pohjoismaiden helluntaikirkot korostat Raamattua johtajuuden perustana ja auktoriteettina. Helluntaikirkot korostavat palvelevaa johtajuutta, jossa jokainen seurakunnan tehtävä sisältää johtajuutta. Helluntaikirkot korostavat verkostoitumista muiden kirkkojen kanssa vakauden ja elinvoimaisuuden vuoksi. Helluntailainen johtajuus korostaa erityisesti Pyhän Hengen seuraamista. Helluntaiteologiseen johtajuuteen kuuluu ihmisten kohtaaminen. Helluntaikirkot korostavat johtajuuden paikallisuutta ja toimintaa seurakuntien omissa kaupungeissa ja alueilla. Helluntaikirkot näkevät seurakuntansa lähetysyhteisöinä ja yhteiskuntien palveleminen tuo tasapainoa johtajuuteen ja seurakuntien hegelliseen elämään. === Yhteiskunnallinen vaikuttaminen === Pohjoismaiden helluntaiyhteisön yhteiskunnallista vaikuttamista koskeva kirje korostaa lähimmäisenrakkautta. Helluntaikirkkojen mukaan kristittyjen tulee vaikuttaa yhteiskuntaan ja kulttuuriin palvelijan asenteella. Pohjoismaisessa yhteiskunnassa helluntaikirkot korostavat historiaansa alkoholistien ja huumeidenkäyttäjien kuntoutustyössä, ulkomaalaisten ja maahanmuuttajien palvelussa, ruoka-avun sekä asuntojen tarjoamisessa kodittomille ja turvaa hakeville. Helluntaikirkot kannustavat jäseniään puuttumaan yksinäisyyteen ja ahdistukseen, maahanmuuttajatyöhön sekä lapsien hyvinvoinnin ja kotien turvallisuuden edistämiseen. === Seurakuntien istuttaminen === Pohjoismaiden helluntaikirkot korostavat ruohonjuuritason seurakunnallista toimintaa. Kirkot näkevät uusien seurakuntien perustamisen tarpeelliseksi, jotta yksilöitä voidaan tavoittaa. Pohjoismaiden helluntaiyhteisö haluaa lisätä tietoisuuttaa seurakuntien perustamisesta. == Jäsenet == * : Suomen Helluntaikirkko * : Pingst – fria församlingar i samverkan * : Pinsebevegelsen * : Mosaik * : Hvítasunnukirkjan Fíladelfía == Lähteet == Luokka:Helluntaiherätyksen järjestöt Luokka:Pohjoismaiset järjestöt Luokka:Kristinusko Pohjoismaissa
Gianluca Mancini

Gianluca Mancini (s. 17. huhtikuuta 1996 Pontedera) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on pituudeltaan 190-senttimetrinen. Hän edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa AS Romaa ja on pelannut Italian A-maajoukkueessa vuodesta 2019. Mancini pelasi Fiorentinan junioreissa. Hän aloitti liigauransa Serie B:ssä Perugian joukkueessa kausilla 2015–2017. Hän siirtyi tammikuussa 2017 Atalantaan mutta pelasi kauden loppuun Perugiassa lainasopimuksella. Atalantassa Mancini pääsi pelaamaan ensimmäiset Serie A -ottelunsa, 11 ottelua kaudella 2017–2018 ja 30 ottelua kaudella 2018–2019. Ensimmäisellä kaudellaan hän teki yhden liigamaalin ja toisella viisi. Mancini siirtyi heinäkuussa 2019 lainalle AS Romaan, ja siirto vakinaistettiin seuraavana kesänä. Ensimmäisellä Roman-kaudellaan hän teki yhden maalin 32 liigaottelussa ja kaudella 2020–2021 neljä maalia 33 liigaottelussa. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 33 liigaottelua maaleitta. Kaudella 2022–2023 hän pelasi 35 liigaottelua ja teki niissä yhden maalin, 1–0-voittomaalin kotiottelussa Juventusta vastaan. Kaudella 2023–2024 hän pelasi 36 Serie A -ottelua ja teki neljä maalia otteluissa, joissa vastustajina olivat syyskuussa Empoli, marraskuussa Udinese, helmikuussa Inter ja huhtikuussa Lazio. Mancini on pelannut Eurooppa-liigassa 40 ottelua ja tehnyt niissä neljä maalia: maaliskuussa 2021 neljännesvälierässä Šah’tar Donetskia vastaan, maaliskuussa 2024 neljännesvälierän kotiottelussa Brightonia vastaan sekä huhtikuussa 2024 puolivälierien vieras- ja kotiottelussa AC Milania vastaan. Keväällä 2023 tappiollisessa Eurooppa-liigan loppuottelussa Sevillaa vastaan hän syötti joukkueensa johtomaalin, mutta Sevillan tasoitusmaali merkittiin Mancinin omaksi maaliksi ja ottelun ratkaisseessa rangaistuspotkukilpailussa hän epäonnistui maalinteossa joukkueensa toisena laukojana. Kaudella 2023–2024 AS Roma ylsi Eurooppa- liigassa välieriin. Mancini oli kaudella 2021–2022 voittamassa Konferenssiliigaa ja pelasi AS Roman 13 ottelusta kymmenen, kaikki avauskokoonpanossa. Hän teki maalin alkulohkossa TsSKA Sofiaa vastaan ja syötti Feyenoord Rotterdamia vastaan pelatun loppuottelun ainoan maalin. Mancini on pelannut Italian alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa 13 ottelua. Ikäluokan Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2019 hän pelasi joukkueensa kaikki kolme ottelua alusta loppuun. Hän pelasi Italian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2019 EM-karsintaottelussa Liechtensteinia vastaan. EM- kilpailuissa 2024 hän pelasi täydet minuutit tappiolllisessa neljännesvälieräottelussa Sveitsiä vastaan. Hän on pelannut vuoden 2024 loppuun mennessä 14 A-maaottelua, jotka kaikki avauskokoonpanossa. == Lähteet == Luokka:Italialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Girolamo Parabosco

Girolamo Parabosco (n. 1524 Piacenza – 21. huhtikuuta 1557 Venetsia) oli italialainen myöhäistä renessanssia edustanut säveltäjäGirolamo Parabosco AllMusic, runoilija ja näytelmäkirjailija.Girolamo Parabosco Oxford Reference Paraboscon isä Vincenzo Parabosco (kuollut 1556) työskenteli kirkon urkurina Bresciassa. 17-vuotiaana Parabosco oli päässyt jo opiskelemaan säveltäjä Adrian Willaertin johdolla. Vuoteen 1540 mennessä kaksi hänen säveltämäänsä ricercaria julkaistiin kokoelmassa Musica Nova. Vuosien 1546–1551 välillä Parabosco vietti aikaa ainakin Firenzessä, Urbinossa, Bresciassa ja Veronassa. 16. kesäkuuta 1551 hänet valittiin Basilica di San Marcon ensimmäiseksi urkuriksi Venetsiassa. Tässä virassa hän toimi, kunnes kuoli noin 33-vuotiaana vuonna 1557. Parabosco tunsi monia aikansa johtavia kuvataiteilijoita, kirjallisuuden vaikuttajia ja muusikoita. Hän oli aktiivinen Venetsian akatemioissa. Säveltäjänä hänen tuotantoonsa kuuluu 28 säilynyttä teosta, joista 25 on madrigaaleja ja kolme soittimellisia teoksia. Paraboscon madrigaaleille luonteenomaista on rikkaiden harmonioiden sävyttämä monikerroksinen polyfonia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: nuotteja Luokka:Italialaiset säveltäjät Luokka:Renessanssisäveltäjät Luokka:Italialaiset runoilijat Luokka:Italialaiset näytelmäkirjailijat Luokka:Vuonna 1524 syntyneet Luokka:Vuonna 1557 kuolleet
Pierre Verdier

Pierre (Petter) Verdier (1627 Pariisi – 1706 Tukholma) oli ranskalainen viulisti, säveltäjä ja tanssimestari. Hän kuului kuuden ranskalaisen viulistin ryhmään, jonka kuningatar Kristiina kutsui Ruotsiin vuonna 1646.MTS Minibiografier V Musik tre sekler Verdier pääsi vuonna 1651 Ruotsin hovikapellin jäseneksi. Hän työskenteli hovikapellissa kuolemaansa saakka. Verdierin sävellyksiä on julkaistu levytettyinä levymerkeillä Harmonia Mundi, PropriusPIERRE VERDIER (1627-1706) Naxos ja Musica Sveciae.Pierre Verdier AllMusic == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: nuotteja Luokka:Ranskalaiset viulistit Luokka:Ranskalaiset säveltäjät Luokka:Barokkisäveltäjät Luokka:Vuonna 1627 syntyneet Luokka:Vuonna 1706 kuolleet
Nicola Zalewski

Nicola Zalewski (s. 23. tammikuuta 2002 Tivoli, Italia) on puolalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän on pituudeltaan 175-senttimetrinen. Hän edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa AS Romaa. Zalewski pelasi AS Roman juniorijoukkueissa. Hän pääsi pelaamaan edustusjoukkueessa ensimmäisen kerran toukokuussa 2021 Eurooppa-liigan toisessa välieräottelussa ja yhdessä Serie A -ottelussa. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 16 Serie A -ottelua, joissa yhdeksän kertaa avauskokoonpanossa. Hän oli kaudella 2021–2022 voittamassa Konferenssiliigaa ja pelasi AS Roman 13 ottelusta seitsemän, joista avauskokoonpanossa molemmat puolivälierät, molemmat välierät ja loppuottelun. Kaudella 2022–2023 hän pelasi 33 Serie A -ottelua, joista 26 avauskokoonpanossa, ja teki kaksi maalia. Eurooppa- liigassa hän pelasi 12 ottelua, ja oli kahdeksan kertaa avauskokoonpanossa. Tappiollisessa loppuottelussa hän tuli kentälle jatkoajan alkaessa. Kaudella 2023–2024 hän pelasi 22 Serie A -ottelua ja oli kymmenen kertaa avauskokoonpanossa. Eurooppa-liigassa hän pelasi yhdeksän ottelua. Zalewski on pelannut useissa Puolan nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi yhden ottelun alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa 2020. Hän pelasi Puolan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran syyskuussa 2021 MM-karsintaottelussa San Marinoa vastaan. MM-kilpailuissa 2022 hän pelasi avauskokoonpanossa Meksikoa vastaan ja tuli vaihdosta kentälle Ranska-ottelussa. Hän on pelannut kesäkuun 15. päivään 2024 mennessä 18 A-maaottelua, joista 13 ottelua avauskokoonpanossa. Hän teki ensimmäisen A-maaottelumaalinsa kesäkuussa 2024 ystävyysottelussa Turkkia vastaan. Zalewskin vanhemmat ovat Italiaan muuttaneita puolalaisia. Zalewskin isä kuoli syöpään vuonna 2021 muutama viikko poikansa ensimmäisen A-maaottelun jälkeen. == Lähteet == Luokka:Puolalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 2002 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Albert Hall (näyttelijä)

Albert W. Hall (s. 10. marraskuuta 1937 Boothton, Alabama) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hall on tullut suurelle yleisölle tunnetuksi Francis Ford Coppolan ohjaamasta sotaelokuvasta Ilmestyskirja. Nyt (1979) jossa hän näytteli pursimies George Phillipsin roolin, sekä Bainesin roolista Spike Leen ohjaamassa elokuvassa Malcolm X. Hall on myös näytellyt tuomari Seymore Walshin roolia televisiosarjoissa Ally McBeal ja Oikeus ja kohtuus. == Valikoitu filmografia == Elokuvat Vuosi Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Rooli 1979 Ilmestyskirja. Nyt. Apocalypse Now George Phillips 1989 Loistavat Bakerin pojat The Fabulous Baker Boys Henry 1989 Soittorasia Music Box Mack Jones 1992 Malcolm X Malcolm X Baines 1995 Sinipukuinen paholainen Devil in a Blue Dress Odell 1996 The Great White Hype The Great White Hype Ropen manageri 1996 Tulikokeessa Courage Under Fire Puhuja 1996 Get on the Bus Get on the Bus Craig 2001 Ali Ali Elijah Muhammad 2004 National Treasure: Salaisuuksien kirja National Treasure: Book of Secrets Tri. Nichols == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Robert de Visée

Robert de Visée (n. 1655 – n. 1732) oli ranskalainen säveltäjä ja muusikko. Hän ansioitui erityisesti kitaristina, mutta soitti myös teorbia, luuttua ja viola da gambaa. Lisäksi hän työskenteli laulajana. Viséetä pidettiin yhtenä aikansa johtavista esiintyjistä, ja hän sävelsi suuren määrän musiikkia kitaraperheen soittimille.Robert de Visée AllMusic Visée opiskeli mahdollisesti Francesco Corbettan johdolla. Hän oli Corbettan ohella yksi Ranskan barokkiajan eturivin kitarasäveltäjistä.Robert de Visée HOASM Visée otettiin Ranskan kuningas Ludvig XIV:n hovin palvelukseen muusikkona noin 25-vuotiaana. Vuonna 1682 häneltä julkaistiin Pariisissa ensimmäinen kitarasävellysten kirja (Livre di guittarre dédié au roy). Vuonna 1686 seurasi julkaisu Livre de piéces pour la guittarre. Yhdessä nämä kirjat sisältävät kaksitoista barokkisarjaa. Visée nousi yhdeksi kuninkaan suosikkimuusikoista. Hänet nimitettiin vuonna 1709 kuninkaalliseksi kamarilaulajaksi. Hän esiintyi säännöllisesti hovikonserteissa vuosina 1694–1705. Niissä hän soitti aikansa tärkeimpien ranskalaisten muusikoiden kanssa. Näiden joukossa olivat Jean- Baptiste Buterne ja Antoine Forqueray. Myöhemmin Visée palveli myös Ludvig XV:n hovissa.Visée, Robert de Bergmann Edition Vuonna 1719 Visée sai muodollisen nimityksen kuninkaan opettajaksi, vaikkakin hän käytännössä oli jo vuodesta 1695 opettanut kuninkaalle kitaransoittoa. Kuninkaallisen opettajan virassa Visée toimi, kunnes vuonna 1721 luopui tästä asemastaan poikansa Françoisin hyväksi. Vuonna 1716 Pariisissa julkaistiin Viséen teorbille ja luutulle säveltämistä teoksista koostuva kirja. Vielä uusi julkaisu hänen sävellyksistään ilmestyi siellä vuonna 1732. Myös muualla Euroopassa julkaistiin hänen kitaralle laatimiaan sävellyksiä osina antologioissa. Visée vaikuttaa pysyneen musiikillisesti aktiivisena kuolemaansa saakka. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: nuotteja Luokka:Ranskalaiset säveltäjät Luokka:Ranskalaiset kitaristit Luokka:Ranskalaiset luutistit Luokka:Viola da gamban soittajat Luokka:Ranskalaiset laulajat Luokka:Barokkisäveltäjät Luokka:Vuonna 1655 syntyneet Luokka:Vuonna 1732 kuolleet
Cataldo Amodei

Cataldo Amodei (1649 SisiliaCataldo Amodei: Cantatas Classics Today – 1693)Cataldo Amodei AllMusic oli italialainen säveltäjä ja muusikko. Amodei osoitti lapsuudessa laulajana lahjakkuutta, joka vei hänet Napoliin. Siellä hän viimeisteli musiikkiopintonsa, tuli vihityksi papiksi ja saavutti akateemisia asemia, joista viimeisessä hänet korvasi Alessandro Scarlatti. Amodei vaikutti teatiinien sääntökunnassa, mutta vetäytyi varhaiselle eläkkeelle. Hänen sävellystuotantonsa on kantaatteja. Näitä ovat levyttäneet BIS-levymerkille Emma Kirkby, Jakob Lindberg ja Lars Ulrik Mortensen.Cataldo Amodei - solo cantatas BIS == Lähteet == Luokka:Italialaiset säveltäjät Luokka:Barokkisäveltäjät Luokka:Italialaiset papit Luokka:Vuonna 1649 syntyneet Luokka:Vuonna 1693 kuolleet
Jakob Lindberg

Jakob Lindberg (s. 16. lokakuuta 1952 Djursholm) on ruotsalainen luutisti.Jakob Lindberg Biography by James Manheim AllMusic Lindberg piti nuorena The Beatlesin musiikista ja päätti ottaa kitaransoiton oppitunteja. Hänen kitaransoiton opettajansa tutustutti hänet luuttuun, jonka soittamista hän jatkoi kitaransoiton ohella. Lindberg opiskeli Tukholman yliopistossa ja Diana Poultonin johdolla Lontoon Royal College of Musicissa. Poultonin opastuksella hän suuntautui renessanssi- ja barokkimusiikin esittämiseen periodisoittimin. Lindberg teki Wigmore Hall -debyyttinsä Lontoossa vuonna 1978. Hän eteni kansainväliselle uralle kiertävänä solistina. Hän on uransa aikana esiintynyt ympäri Eurooppaa ja Yhdysvaltoja sekä esimerkiksi Japanissa ja Meksikossa. Resitaaleissaan Lindberg on joskus esiintynyt augsburgilaisen luutunrakentaja Sixtus Rauwolfin valmistamalla instrumentilla, joka on yksi vanhimmista yhä käytössä pysyneistä luutuista. Vuonna 1985 Lindberg perusti Dowland Consort -kokoonpanon, jonka kanssa on esiintynyt. Hän on soittanut myös arkkiluuttua ja teorbia, joilla hän on tulkinnut continuo-osia johtavien barokkikokoonpanojen kanssa. Hänen kanssaan yhteistyötä tehneitä kokoonpanoja ovat olleet muiden muassa The English Concert, Orchestra of the Age of Enlightenment ja Academy of Ancient Music. Lindberg seurasi vuonna 1979 Diana Poultonia Royal College of Musicin opettajana. Hän esiintyi vuonna 1983 luutunsoittajana Doctor Who -televisiosarjan jaksossa The King's Demons. Lindberg aloitti levytysuransa vuonna 1984 albumilla Faire, Sweet & Cruell: Elizabethan Songs, jonka hän levytti BIS-yhtiölle sopraano Christina Högmanin kanssa. Lindberg on sittemmin pysynyt BIS:n artistina. Hänellä on laaja levytysten katalogi, johon on usein kuulunut myös huonosti tunnettua luuttuohjelmistoa. Lindberg teki ensimmäisen levytyksen John Dowlandin kokonaissoololuuttutuotannosta vuonna 1995. Hän on tehnyt levytyksiä myös esimerkiksi Johann Sebastian Bachin musiikista ja ruotsalaisesta hovimusiikista. Kamarimusiikkia hän on levyttänyt periodisoittimin sellaisilta säveltäjiltä kuin Antonio Vivaldilta, Joseph Haydnilta ja Luigi Boccherinilta. Hän on tuonut myös skotlantilaista luuttumusiikkia yleisön tietoisuuteen ja tulkinnut italialaista chitarrone-ohjelmistoa.Jakob Lindberg Royal College of Music Lindberg on johtanut barokin ajan oopperoiden esityksiä instrumentilta käsin. Hän on tehnyt yhteistyötä Tukholman Ruotsin kuninkaallisen oopperan kanssa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * BIS-levy-yhtiön esittely Jakob Lindbergistä Luokka:Luutistit Luokka:Ruotsalaiset muusikot Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lars Ulrik Mortensen

Lars Ulrik Mortensen (s. 1955 Tanska) on tanskalainen cembalisti ja kapellimestari.Lars Ulrik Mortensen AllMusic Mortensen opiskeli Tanskan kuninkaallisessa musiikkikonservatoriossa Kööpenhaminassa cembalonsoittoa Karen Englundin ja kenraalibassoa Jesper Bøje Christensenin johdolla.Lars Ulrik Mortensen, dirigent/conductor Toccata Music Management Myöhemmin hän sai cembalonsoiton ja orkesterinjohdon opetusta Trevor Pinnockilta Lontoossa. Vuosina 1988–1990 Mortensen toimi cembalistina London Baroque -kokoonpanossa. Vuosina 1990–1993 hän oli jäsenenä yhtyeessä Collegium Musicum 90. Hän soitti myös Trio Veracinissa viulisti John Hollowayn ja sellisti David Watkinin kanssa. Vuonna 1999 Mortensen sai nimityksen periodisoitinyhtye Concerto Copenhagenin taiteelliseksi johtajaksi. Hän on johtanut kapellimestarina sekä oopperan että soittimellisen musiikin esityksiä. Vuonna 1989 Mortensen levytti Kontrapunkt-levymerkille Johann Sebastian Bachin Goldberg-muunnelmat, mistä hänelle myönnettiin Diapason d'Or -palkinto. 1990-luvulla hän jatkoi menestyneiden levytysten tekemistä. Huomiota hän sai etenkin erinäisillä levytyksillään Bachin ja Dietrich Buxtehuden teoksista. Mortensen on levyttänyt muiden muassa Dacapo Recordsille, EMI:lle, Kontrapunktille, Archiv Produktionille, BIS:lle, Chandos Recordsille, CPO:lle, ECM:lle ja Naxokselle. Mortensenin laajaan ohjelmistoon on kuulunut muiden muassa Joseph Haydnin ja Wolfgang Amadeus Mozartin teosten lisäksi lähinnä barokkimusiikkia Bachin ja Buxtehuden ohella muiden muassa sellaisilta säveltäjiltä kuin Johann Jakob Frobergeriltä, Georg Friedrich Händeliltä, Antonio Vivaldilta, Francesco Geminianilta ja Jean-Marie Leclairilta. Vuonna 2000 Mortensen sai nimityksen Vuoden tanskalaiseksi muusikoksi kolmesta Buxtehuden cembalomusiikin CD- levystä. Samoista kolmesta levystä hänelle myönnettiin vuonna 2001 Cannesin klassinen palkinto. Vuonna 2003 Mortensen saavutti suuren menestyksen Tanskan kuninkaallisessa teatterissa johtamallaan esityksellä Mozartin oopperasta Figaron häät. Seuraavana vuonna hänet nimitettiin Euroopan unionin barokkiorkesterin taiteelliseksi johtajaksi, vaikkakin hän jatkoi työtään myös Concerto Copenhagenin kanssa. Vuonna 2007 Mortensen sai tanskalaisen korkeimman Léonie Sonning -musiikkipalkinnon. Mortensen on esiintynyt usein laulaja Emma Kirkbyn säestäjänä. Hänen muiden yhteistyökumppaneidensa joukossa ovat olleet sellisti Jaap ter Linden ja luutisti Jakob LindbergCataldo Amodei: Cantatas Classics TodayCataldo Amodei - solo cantatas BIS sekä Aloysia Assenbaum ja Ronald Brautigam. Mortensen opetti vuosina 1996–1999 professorina cembalonsoittoa ja historiallisia esityskäytäntöjä Münchenin musiikki- ja teatterikorkeakoulussa. Hän on opettanut myös Salzburgin Mozarteumissa, Helsingin Sibelius-Akatemiassa ja New Yorkin Juilliard Schoolissa.LARS ULRIK MORTENSEN Naxos Vuonna 2008 Mortensenista tehtiin Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäsen. == Lähteet == Luokka:Cembalistit Luokka:Tanskalaiset kapellimestarit Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Giovanni Zamboni

Giovanni Zamboni (n. 1655 RoomaZamboni: Lute Music Brilliant Classics – n. 1720Giovanni Zamboni Schott Music) oli italialainen säveltäjä, luutisti ja monet muutkin soittimet hallinnut muusikko. Hänellä oli virtuoosin osaaminen paitsi luutun, myös teorbin, cembalon, kitaran, mandoran ja mandoliinin soittajana. Zamboni loi myös sivu-uran jewellerinä. Zambonin elämästä on säilynyt hyvin vähän tietoa. Monet Zambonin sävellyksistä ovat kadonneet. Vuonna 1718 häneltä julkaistiin Luccassa soololuutulle sävelletyn musiikin kokoelma Sonate d'intavolatura di leuto. Hänen julkaistujen teostensa joukossa on myös madrigaaleja. Zambonin musiikkia on levyttänyt Brilliant Classics -levymerkille bulgarialaissyntyinen luutunsoittaja Javor Genov. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: nuotteja * AllMusic: Giovanni Zamboni Luokka:Italialaiset säveltäjät Luokka:Italialaiset luutistit Luokka:Barokkisäveltäjät Luokka:Vuonna 1655 syntyneet Luokka:Vuonna 1720 kuolleet
Javor Genov

Javor Genov () on bulgarialainen luutisti.Zamboni: Lute Music Brilliant Classics Genov opiskeli klassista kitaransoittoa Sofian yliopistossa. Siellä hän kiinnostui keskiajan, renessanssin ja barokkiajan musiikkityyleistä. Hän on saanut opetusta myös Jakob Lindbergiltä.Neusidler: Lute Music Brilliant Classics Genov on pitänyt resitaaleja eri puolilla Bulgariaa, Alankomaissa ja Ruotsissa. Hän on esiintynyt myös Euroopan unionin barokkiorkesterin kanssa. Genov on tehnyt levytyksiä Brilliant Classics -levymerkille. Niillä on hän on saanut kansainvälistä arvostelumenestystä. Genov tehnyt yhteistyötä muiden muassa Emma Kirkbyn, Núria Rialin, Andrew Lawrence-Kingin, Lars Ulrik Mortensenin ja Teodor Currentziksen kanssa. Hän on työskennellyt Bulgarian tiedeakatemian taiteentutkimuksen henkilökunnan jäsenenä.Yavor Genov Bulgarian Academy of Sciences == Lähteet == Luokka:Bulgarialaiset muusikot Luokka:Luutistit Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Säkylän kirkonkylä

Säkylän kirkonkylä on Säkylän kunnan kuntakeskus Satakunnan maakunnan eteläosassa, maanteitse 61 kilometriä maakuntakeskus Porista kaakkoon. Säkylän kirkonkylä sijaitsee Säkylän Pyhäjärven koillisrannalla. Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan vuoden 2022 lopussa Säkylän kirkonkylän pinta-ala oli 10,67 neliökilometriä ja väkiluku 2 853. Tilastollinen taajamarajaus voi poiketa virallisesta kunnanosien rajauksesta. Rautakautisten löytöjen perusteella Säkylän asutus on vanhaa. Vakinainen asutus on todennäköisesti muodostunut jo ennen piispa-Henrikin aikaa eli 1150-lukua. Paikannimi Säkylä mainitaan kirjallisissa lähteissä vuonna 1392 kylän ja pitäjän nimenä (Sækylæ, kylä; Sækilæ sokn, pitäjä). Säkylä oli oma seurakuntansa jo vuonna 1392. Ensimmäinen kirkko pystytettiin 1445. Vuonna 1481 siitä tehtiin Euraan kuuluva kappeli. Seurakunta itsenäistyi uudelleen 1639. Kylännimi on toiminut pohjana kunnannimelle. Kylä on nimetty ehkä talon mukaan. Varmuutta nimen alkuperästä ei ole. Se voi olla suomalaistettu muoto jostain saksan- tai ruotsinkielisestä nimestä (kuten Segga tms.). Vaihtoehtoisesti, asutusnimi voi olla peräisin jostakin kadonneesta luontonimestä. Yhtenä mahdollisuutena voisi olla Säkylänharjun aiempi nimi, johon on saattanut sisältyä sana säkä, säki ’eläimen niska, selän korkein kohta, selkäruoto’. ==Lähteet== Luokka:Säkylän kylät Luokka:Säkylän taajamat Luokka:Suomen kuntakeskukset
SK Telecom

SK Telecom on eteläkorealainen SK-yhtymän alainen telekommunikaatioyritys. Se on 5G-tekniikan luomisessa tehnyt yhteistyötä Nokian ja LG Uplusin kanssa. == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto Luokka:Eteläkorealaiset yritykset
Atanasoff-Berry Computer

Atanasoff-Berry Computer (lyhyesti ABC) oli varhainen elektroninen binäärilaskukone. Fysiikan ja matematiikan professori J. V. Atanasoff Iowan yliopistossa asetti tavoitteekseen rakentaa koneen, joka auttaisi opiskelijoita ratkaisemaan differentiaaliyhtälöitä. Vuonna 1941 Atanasoff ja Clifford E. Berry saivat valmiiksi koneen, joka pystyi ratkaisemaan 29 yhtälöä 29 muuttujalla. Kone ei ollut ohjelmoitava vaan enemmän elektroninen laskin. Konetta sanotaan varhaiseksi digitaaliseksi tietokoneeksi. Kone käytti noin 300 elektroniputkea. Colossus-koneen tavoin ABC:stä puuttui kaksi tärkeää modernien tietokoneiden ominaisuutta: ohjelmien tallennusta ei ollut vaan operaattorin oli muutettava käsin laitteen fyysisiä kytkentöjä ja se ei ollut yleiskäyttöinen tietokone vaan tiettyyn tehtävään erikoistunut laite. Koneen prototyypissä vuonna 1939 oli kaksi keskeistä ideaa: kapasitorit tallettamaan binäärimuotoista tietoa ja elektroniset logiikkapiirit yhteen- ja vähennyslaskujen suorittamiseen. Prototyypin jälkeen Atanasoff ja Berry ryhtyivät rakentamaan suurempaa konetta, joka tunnetaan nimellä Atanasoff- Berry Computer eli ABC. John Mauchly tapasi Atanasoffin nähdäkseen ABC:n. Myöhemmin ENIACia koskevien patenttien oikeudenkäynnissä osoitettiin eräiden ideoiden periytyvän Atanasoff-Berry Computerista ja Atanasoffin itse kertomista tiedoista, jonka johdosta Sperry Randin patenttivaatimus mitätöitiin vuonna 1973. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Atanasoff- Berry Computer Luokka:Tietotekniikan historia
Einar Saraste

Einar Armas Ferdinand Saraste, sukunimi vuoteen 1907 Sarlin (14. toukokuuta 1887 Uusikirkko – 12. toukokuuta 1975) oli suomalainen lääninlääkäri ja lääkintöneuvos.Ylioppilasmatrikkeli 1906, matrikkelinumero 30608 Kuka kukin on 1954Einar Armas Ferdinand Saraste, Sukuseura Sarlinin sivustoBillion Graves : Einar Sarasteen hauta Honkanummen hautausmaalla Einar Sarasteen vanhemmat olivat Impilahden kirkkoherra, rovasti Rafael Ferdinand Saraste, ent. Sarlin (1855–1920) ja Amanda Gustava Lilli Brandt. Hänen isoisänsä oli Viitasaaren lukkari ja kirjailija Konstantin Sarlin. Einar Saraste pääsi ylioppilaaksi Savonlinnan lyseosta 1906 ja valmistui Helsingin yliopistosta lääketieteen kandidaatiksi 1912 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1926.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 : Rafael Ferdinand Saraste Saraste oli Pohjois-Kaspian öljy-yhtiön lääkärinä Dossorissa 1915–1918, Porin jalkaväkirykmentin ja Savon jääkärirykmentin lääkärinä 1919, Sysmän vt. kunnanlääkärinä 1919–1921 ja Svenska stenkols Ab:n kaivoslääkärinä Huippuvuorilla 1921–1922 ja 1924. Hän oli sitten Oulunkylän vt. kunnanlääkärinä 1924–1926 ja vakinaisena kunnanlääkärinä 1927–1944 sekä Uudenmaan vt. lääninlääkärinä 1943–1944 ja vakinaisena lääninlääkärinä vuodesta 1944. Saraste oli vt. lääkintöneuvoksena 1933, 1935 ja 1937–1939 ja hän toimi Kansallis-vakuutus oy:n lääkärinä 1930–1934, Vakuutus Oy Tarmon lääkärinä 1935–1941 ja Aarnin lääkärinä 1938–1941. Jatkosodan aikana hän oli Itä-Karjalan sotilashallinnon Aunuksen piiriesikunnan lääkärinä 1941–1943. Saraste sai lääkintöneuvoksen arvon 1954. Saraste oli Oulunkylän kunnanvaltuuston jäsenenä 1931–1933 ja 1937–1945. Hän oli Suomen Punaisen Ristin Uudenmaan piirihallituksen jäsenenä vuodesta 1945, Lääninlääkärien yhdistyksen puheenjohtajana 1946–1952 ja Oikeuslääketieteellisen yhdistyksen johtokunnan jäsenenä vuodesta 1948. Einar Saraste oli naimisissa vuodesta 1915 soitonopettaja Thyra Nanny Helena Moliisin (1895–1987) kanssa. == Julkaisuja == * Halki punaisen Venäjän. Kaspian mereltä Rajajoelle, julkaistu Uusi Suomi-lehdessä 4.1. - 1.3.1919 (Pdf-tiedostona Sukuseura Sarlinin sivustolla) * Kuvauksia Huippuvuorilta. WSOY 1925 * Tunnetteko rotan?; kuvitus Tuulikki Woods. Suomen punainen risti - Kunnallinen terveydenhoitoyhdistys, Helsinki 1957 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset lääkärit Luokka:Oulunkylän kunnanvaltuutetut Luokka:Vuonna 1887 syntyneet Luokka:Vuonna 1975 kuolleet
Marjatta Koskenvesa

Marjatta Koskenvesa (s. 19. lokakuuta 1937) on suomalainen pappi ja kirjailija. Marjatta Koskenvesa (o.s. Jousmäki) syntyi Längelmäellä. Hänen puolisonsa oli 2017 kuollut professori Esko Koskenvesa. Heillä oli viisi lasta. Marjatta Koskenvesa valmistui teologian maisteriksi vuonna 1963, ja aloitti työt teologina Meilahden seurakunnassa Helsingissä. Vuonna 1988 hänestä tuli yksi Suomen ensimmäisistä naispapeista. == Teoksia == * Hyvä hymy, Kirjaneliö 1979 * Ulos umpikujasta - toivon näköaloja itsemurhakriisiin, Perussanoma 1989 * Lunta, sanoi perhonen, WSOY 1990 * Aina voi katsoa taivaalle 2012 * Pinimenttiä ja pientä väkkee 2013 * Ehlontahlon takasippäin (muistelmateos, omakustanne) 2014 * Pysykkös völjys ku mä kerron (murreteos, omakustanne) 2015 * Elämäni jäljet (runokirja, omakustanne) 2019 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Koskenvesan teokset Finna-palvelussa Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Suomalaiset papit
Otto Wallin

Otto Henrik Wallin (6. marraskuuta 1891 Laitila – 19. elokuuta 1950 Turku) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Wallinin vanhemmat olivat metsätyönjohtaja Henrik Wallin ja Gustava Rosengren ja puoliso vuodesta 1926 Ingrid Irene Stenberg, sittemmin Aapola. Wallin kävi viisi luokkaa Uudenkaupungin yhteislyseota 1904–1909 ja suoritti Suomen Liikemiesten Kauppaopiston päästötutkintonnon 1912. Hän oli Friedrich Loeckin puutavaraliikkeen palveluksessa Kielissä 1912–1913, toiminimi Lindén & Wallinin palveluksessa Raumalla ja Uudessakaupungissa 1913–1914, elintarviketahdas Maggi GmbH:n suomen ja ruotsin kielen kirjeenvaihtaja Berliinissä 1914–1917, Baltic Separator GmbH:n kirjeenvaihtaja 1917–1918, Suomen Berliinin lähetystön kaupallinen virkailija ja kamreeri 1918–1919, Keskuskauppakamarin stipendiaatti Lontoossa 1919, Suomen Lontoon lähetystön kaupallisen osaston virkamies ja kamreeri 1919–1920, Pohjoismaiden tuonti Oy:n ja Pohjoismaiden Puutavara Oy:n edustaja Lontoossa 1920–1922, puutavaran viejä Turussa 1923–1925 ja Oy Turun Autohalli Ab:n toimitusjohtaja ja osakas vuodesta 1925. Hänellä oli myös useita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Wallin oli reservin kapteeni. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1948. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1891 syntyneet Luokka:Vuonna 1950 kuolleet
Kaarlo Urpelainen

Kaarlo Emil Urpelainen (29. toukokuuta 1887 Valkjärvi – 26. elokuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen yrittäjä ja yritys- ja järjestöjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Urpelaisen vanhemmat olivat värjäri Heikki Urpelainen ja Edla Sofia Nätkinen ja puolisot 1915–1945 Elsa Siippainen ja vuodesta 1948 Hilkka Jokinen. Urpelainen kävi keskikoulun 1903 ja teki opintomatkoja lukuisiin eri maihin. Hän oli kauppa-apulainen Kivennavalla 1901–1904, Suomalais-Ruotsalaisen kirjakaupan Suomen osaston hoitaja Pietarissa 1904–1913, Emil Zindellin kangastehtaan Pietarin konttorin Suomen osaston hoitaja 1913–1917, Viipurin Tukkukauppa Oy:n perustajaosakas vuodesta 1919 ja toimitusjohtaja 1922–1926, Oy Citex Oil Company Ab:n perustajaosakas ja myyntipäällikkö 1926–1928 ja Oy Citex Öljyntuonti Ab:n pääomistaja ja toimitusjohtaja vuodesta 1928. Hän oli myös Raivolan Kotelotehdas Oy:n perustajaosakas vuodesta 1922 ja johtaja 1922–1926, kustannusyhtiö Juttu-tuvan omistaja 1934–1948, Kirjapaino Tiedon vuodesta 1941, Kirjapaino Tieto Oy:n omistaja 1934–1948 ja Oy Brazilian Trading Ltd:n perustajaosakas ja toimitusjohtaja 1938–1948. Urpelaisella oli myös merkittäviä luottamustehtäviä, kuten Oy Jäteöljy Ab:n johtokunnan puheenjohtajuus 1940–1948, Voiteluöljyntuojain Yhdistyksen varapuheenjohtajuus 1940–1953 ja Öljyntuontikunnan hallintoneuvoston puheenjohtajuus 1942–1949. Hän oli Aleksis Kiven Seuran perustajäsen 1941 ja sen pitkäaikainen puheenjohtaja1941–1961. Kauppaneuvoksen arvonimen Urpelainen sai 1948.Kuka kukin on 1954, s. 921. Viitattu 28.8.2022. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset järjestöjohtajat Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1887 syntyneet Luokka:Vuonna 1964 kuolleet
Tehachapivuoret

Tehachapivuoret [təˈhætʃəpi] on noin 80 kilometriä pitkä vuoristo Yhdysvalloissa Kalifornian osavaltiossa. Se sijaitsee lähes kokonaisuudessaan Kernin piirikunnassa lukuun ottamatta pientä aluetta, joka ulottuu Los Angelesin piirikunnan puolelle. Vuoret kulkevat itä-länsisuuntaisina San Joaquin Valleyn ja Mojaven aavikon välissä ja yhdistävät Tyynenmeren rannikkovuoriston Sierra Nevadan eteläkärkeen. Niiden korkeimmat huiput ovat vierekkäin kohoavat Double Mountain (2 433 m), Tehachapi Mountain (2 426 m) ja Covington Mountain (2 401 m). Tehachapivuorilla harjoitetaan savenottoa ja hedelmien ja muiden hyötykasvien viljelyä. Merkittävin asutuskeskus on reilun 13 000 asukkaan Tehachapi, jossa on tuulipuistoja ja kasvitieteellinen puutarha. == Lähteet == Luokka:Kalifornian vuoristot
İsmet Durmuş

İsmet Durmuş (s. 2002) on turkkilainen karateka. Hän on Kyokushinin kolminkertainen EM-mitalisti. ==Kilpaura== Durmuş saavutti nuorten alle 16–17-vuotiaiden sarjassa lokakuussa 2019 Turkin mestaruuskilpailuissa hopeaa.TÜRKİYE KYOKUSHİN STİL KARATE ŞAMPİYONASI karate.gov.tr 20.10.2022 Viitattu 28.8.2022 Myöhemmin joulukuussa 2019 puolestaan EM-pronssia Valko- Venäjällä.ÖĞRENCİMİZ İSMET DURMUŞ AVRUPA ÜÇÜNCÜSÜ seyhedaliihl.meb.k12.tr 8.12.2019 Viitattu 28.8.2022 Aikuisten tasolla Durmuş saavutti marraskuussa 2021 Puolan EM-kilpailuissa pronssia voitettuaan mitalikamppailussa Pawel Wolskin.The 34th European Weight Category Karate Championships Results kyokushinkarate.news 15.11.2021 Viitattu 28.8.2022 Durmuş oli mukana myös EM- kilpailuissa kesäkuussa 2022, jolloin hän eteni loppuotteluun kohdaten jälleen Pawel Wolskin. Tällä kertaa Durmuş hävisi mitalikamppailun ja saavutti EM- hopeaa.The 35th European Weight Category Karate Championships Results (IKO) kyokushinkarate.news 12.6.2022 Viitattu 28.8.2022 Toukokuussa 2023 Durmuş oli mukana Puolan EM-kilpailuissa, jossa hän kilpaili painoluokkaa korkeammalla alle 70-kiloisten sarjassa. Hän eteni välieriin saakka voitettuaan kaksi ottelua. Durmuş kohtasi maanmiehensä Yunus Emre Demİrcİ, jonka hän voitti tuomariäänin ja eteni loppuotteluun toista kertaa peräkkäin EM-tasolla. Durmuş kuitenkin hävisi loppuottelun toiselle maanmiehelleen Çetin Aksanille ja saavutti hopeaa.The 36th European Weight Category Kyokushin Championships Results kyokushinkarate.news 21.5.2023 Viitattu 22.5.2023 Marraskuussa Durmuş oli mukana MM-kilpailuissa, jossa hän hävisi avauskierroksella Nolan Blatrylle.Пули 13-го Чемпионата мира в абсолютной категории IKO superkarate.ru 6.10.2023 Viitattu 18.11.2023 ==Lähteet== Luokka:Turkkilaiset karatekat Luokka:Kyokushinin harjoittajat Luokka:Vuonna 2002 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Akseli Kinnunen

Akseli August Leonard Kinnunen (2. helmikuuta 1888 Jyväskylä – 2. tammikuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. ==Henkilöhistoria== Kinnusen vanhemmat olivat tehtaanjohtaja August Kinnunen ja Maria Parviainen ja puolisot 1915–1918 Rakel Morenius ja vuodesta 1921 Jenny Elviira Lindblad. Kinnunen tuli ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1909 ja opiskeli yliopistossa 1909–1910, mutta sai päästötodistuksen Raahen Porvari- ja Kauppakoulusta 1911. Hän teki myös opintomatkoja eri maihin Euroopassa 1912–1914 ja vuoden 1919 jälkeen. Kinnunen oli Rautatiekirjakaupan tarkastaja, konttoripäällikkö, Turun konttorin johtaja vuodesta 1911, yhtiön apulaisjohtaja vuodesta 1915 ja toimitusjohtaja 1917–1955. Hän oli myös Suomalainen Kirjakauppa -yhtiön toimitusjohtaja 1924–1955 ja Yleinen Sanomalehtitoimisto -yhtiön toimitusjohtaja 1931–1955 ja hänellä oli useita luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Kinnunen sai 1948.Kuka kukin on 1954, s. 363. Viitattu 28.8.2022. ==Julkaisuja== * Suomen lehdistö kaupallisena tekijänä, 1934 * Lehti- ja kirjakauppa rautateillä ja muualla: Rautatiekirjakauppa o/y 1910–1935, 1935. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1888 syntyneet Luokka:Vuonna 1959 kuolleet
Pervis Estupiñán

Pervis Josué Estupiñán Tenorio (s. 21. tammikuuta 1998 Esmeraldas) on ecuadorilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän on pituudeltaan 175-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Brighton & Hove Albionia. Estupiñán edusti kotimaassaan LDU Quitoa. Hän siirtyi kesällä 2016 Eurooppaan ja aloitti liigauransa lainasopimuksilla Espanjassa pääsarjassa pelaavassa Granadassa, toisella sarjatasolla Almeríassa ja Mallorcassa sekä jälleen pääsarjassa Osasunassa. Hänen pelaajaoikeutensa omistanut englantilaisseura Watford myi hänet syyskuussa 2020 Villarrealiin. Hän pelasi kausina 2016–2022 Espanjan La Ligassa 91 ottelua ja teki niissä yhden maalin, lokakuussa 2019 Osasunan pelaajana kotiottelussa Valenciaa vastaan. Toisella sarjatasolla hän pelasi 45 ottelua ja teki niissä kolme maalia. Kaudella 2020–2021 hän kuului Villarrealin Eurooppa-liigan voittaneeseen joukkueeseen mutta pelasi vain kaksi alkulohko-ottelua ja molemmat ensimmäisen pudotuspelikierroksen ottelut Red Bull Salzburgia vastaan. Kaudella 2021–2022 hän pelasi kymmenen ottelua Mestarien liigassa, jossa Villarreal ylsi välieriin. Estupiñán siirtyi elokuussa 2022 englantilaisseura Brighton & Hove Albioniin. Hän pelasi kaudella 2022–2023 Valioliigassa 35 ottelua ja teki maalin toukokuussa Arsenalia vastaan. Kaudella 2023–2024 hän oli lihasvamman vuoksi sivussa syyskuun lopulta jouluun saakka ja uudelleen huhtikuun puolivälistä kauden loppuun. Pelaamissaan 19 valioliigaottelussa hän teki kaksi maalia ja antoi kolme maalisyöttöä. Eurooppa-liigassa hän pelasi neljä ottelua. Estupiñán pelasi alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa 2015 joukkueensa kaikki viisi ottelua ja teki alkulohkossa kaksi maalia. Hän pelasi alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa 2017 joukkueensa kaikki kolme ottelua. Hän pelasi Ecuadorin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran lokakuussa 2019 ystävyysottelussa Argentiinaa vastaan. Hän pelasi Copa Américassa 2021 ja MM- kilpailuissa 2022 täydet minuutit joukkueensa kaikissa otteluissa. Hän on pelannut 8. heinäkuuta 2024 mennessä 38 A-maaottelua, jotka kaikki avauskokoonpanossa, ja tehnyt niissä neljä maalia: marraskuussa 2020 MM- karsintaottelussa Kolumbiaa, marraskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Chileä, kesäkuussa 2022 ystävyysottelussa Nigeriaa ja maaliskuussa 2023 ystävyysottelussa Australiaa vastaan. == Lähteet == Luokka:Ecuadorilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jyrki Arnikari

Jyrki Arnikari (26. joulukuuta 1947 – 30. heinäkuuta 2022 Helsinki) oli suomalainen elokuvaaja. Itseoppinut elokuvaaja kuvasi uransa aikana lähes 70 lyhyttä ja pitkää elokuvaa, niin dokumenttielokuvia kuin fiktioita. Arnikari kuvasi muun muassa kaikki Perttu Lepän pitkät elokuvat sekä Teemu Nikin ensimmäiset pitkät elokuvat 3 Simoa ja Lovemilla. Arnikari oli Suomen Elokuvaajien Yhdistyksen jäsen. == Pitkien elokuvien filmografia == * Kissan kuolema (1994) * Pitkä kuuma kesä (1999) * Kuoleman kasvot (2002) * Helmiä ja sikoja (2003) * 8 päivää ensi-iltaan (2008) * 3 Simoa (2012) * Selänne (2013) * Ulvilan murhamysteeri (2014) * Lovemilla (2015) * Peluri – kuolema on elävien ongelma (2023) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset elokuvaajat Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Kit Malthouse

Christopher Laurie ”Kit” Malthouse (s. 27. lokakuuta 1966) on brittiläinen konservatiivipuolueen poliitikko, joka on toiminut Yhdistyneen kuningaskunnan opetusministerinä syyskuuta 2022 lähtien. Malthouse opiskeli politiikkaa ja taloustiedettä Newcastlen yliopistossa. Vuosina 1998–2006 hän istui Westminsterin kaupunginvaltuustossa ja vuosina 2008–2016 Lontoon kaupunginvaltuustossa. Vuosina 2008–2015 hän toimi yhtenä Lontoon varapormestareista vastuualueenaan poliisitoimi vuosina 2008–2012 ja liiketoiminta ja yrittäjyys vuosina 2015. Vuoden 2015 parlamenttivaaleissa Malthouse valittiin alahuoneeseen North West Hampshiren vaalipiiristä. Tammikuusta heinäkuuhun 2018 hän toimi työ- ja eläkeministeriössä perhetuki-, asumis- ja elatusapuasioiden parlamentaarisena alivaltiosihteerinä. Vuosina 2018–2019 hän toimi asumisasioiden apulaisministerinä, vuosina 2019–2020 rikos-, poliisi- ja palolaitosasioiden apulaisministerinä ja vuosina 2020–2022 apulaisministerinä sisäministeriössä ja oikeusministeriössä. Vuonna 2022 Malthouse nimitettiin Lancasterin herttuakunnan kansleriksi Steve Barclayn tilalle, joka puolestaan nimitettiin terveysministeriksi. Syyskuussa 2022 hänet nimitettiin opetusministeriksi. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan opetusministerit