EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Julius Carry

Julius J. Carry III (12. maaliskuuta 1952 – 19. elokuuta 2008) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi pääasiallisesti televisiorooleissa, joihin lukeutuivat tri Abraham Butterfield Doctor Doctorissa ja Lord Bowler Veijari nimeltä Briscossa. Hän esiintyi myös Sho'nuffin roolissa elokuvassa Idän lohikäärme. Lisäksi hänet nähtiin elokuvissa Disco Godfather ja The Fish That Saved Pittsburgh. Carryn muiden esiintymisten joukossa ovat esiintymiset sarjoissa Murphy Brown, Family Matters, Kreisi College, Kaksi kaveria, tyttö ja pizzapaikka ja Isojen poikien leikit. Viimeisen esiintymisensä hän teki Kasvottomat sotilaat -sarjan jaksossa "Eating the Young", joka näytettiin vuonna 2006. Carry kuoli haimasyöpään. == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet
Kissakoski

Kissakoski on kylä Hirvensalmen kunnassa Etelä-Savon maakunnassa. Kylä sijaitsee linnuntietä runsaan kahden kilometrin päässä Hirvensalmen kirkolta lounaaseen. Kissakosken teollisuusmiljö ja asutus muodostui paljolti vuosina 1831–1854 rakennetun, 1,1 kilometriä pitkän Kissakosken kanavan ympärille. Paikalla sijaitsi ennen avokanavaa koski, jonka putouskorkeus oli yli 4 metriä. Kanavalla laskettiin Puulan vedenpintaa ja käännettiin sen lasku Kymijoen vesistöön kulkemaan Päijänteen sijaan Mäntyharjun reitin kautta. Kissakosken kanava yhdistää toisiinsa idänpuoleisen, Puulan kanssa samalla tasolla olevan Liekuneen ja lännenpuoleiseen, alempana sijaitsevaan Vahvajärveen. Kissakosken kanava on vanhimpia Suomessa 1800-luvun alussa virinneen koskenperkaus- ja kanavoimishankkeen ilmentymiä. Kanava ja tehdasympäristö on luokiteltu valtakunnallisesti merkittäväksi rakennusperinnön ympäristöksi. Kanava lähistöineen liittyy myös 1900-luvun alun puunjalostusteollisuuden vaiheisiin. Kosken rannalle perustettiin vuonna 1907 Kissakoski Oy. Kissakosken laajasta, metsäiseen ympäristöön 1900-luvun alussa syntyneestä teollisuusyhdyskunnasta muistuttaa kansakoulu (1916), Kissakosken paperitehtaan punatiilinen tuotantorakennus 1920-luvulta, Kissakosken voimalaitos (1932) sekä arkkitehti Waldemar Aspelinin suunnittelemat, tehtaaseen liittyvät johtajiston ja työväen asuinrakennukset. Tehdastilat tilat ovat nykyisin yrityskäytössä ravintolan, kalanjalostamon sekä valokuvausstudion muodossa. Näiden ohella tiloissa on sähköntuotantoa ja sen historiaa kuvaava näyttely. Kissakosken kanavan uusi voimala otettiin käyttöön toukokuussa 2012. Voimalaitokseen rakennettiin samalla luonnonpuroa jäljittelevä kalatie. Kanava-alueen läheisyydessä kulkee luontopolku laavuineen. Koulu lakkautettiin vuonna 2011. Koulurakennus sekä kanavanvarren asuinrakennukset ovat nykyään yksityisomistuksessa. File:Kissakoski canal 2.jpg|Kissakosken kanavaa. File:Kissakoski 2018.jpg| Kissakosken entinen paperitehdas, nykyisin tiloissa toimii ravintola. File:Kissakoski canal 4.jpg|Kissakosken kanavan uusittua voimalaitosta. ==Lähteet== Luokka:Hirvensalmen kylät
HMS Småland (J19)

HMS Småland (runkonumerot 19 ja J19) oli Ruotsin laivaston Halland-luokan hävittäjä. Alus oli sisaraluksensa kanssa ensimmäinen Neuvostoliiton ulkopuolella ohjuksin varustettu hävittäjä. Ruotsin hallitus päätti rahoittaa aluksen hankinnan 19. marraskuuta 1948. Sen köli laskettiin 1951 Eriksbergs Mekaniska Verkstadin telakalla Göteborgissa, ja se laskettiin vesille 23. lokakuuta 1952. Se otettiin palvelukseen 12. tammikuuta 1956. Se modernisoitiin vuosina 1964 ja 1967, jolloin muun muassa aluksen ohjukset vaihdettiin uudempiin, ensin Rb08:aan ja sitten Rb20:een. Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1979. Se sijoitettiin 1. heinäkuuta 1984 museoalukseksi Göteborgin merikeskukseen.Gardiner, Robert (toim.) s. 445 == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Ruotsin merivoimien Halland-luokan hävittäjät Luokka:Ruotsalaiset kylmän sodan hävittäjät Luokka:Ruotsin museolaivat
Auderghem

Auderghem () on Belgian kunta Brysselin pääkaupunkialueen itäosassa. Siellä on 33 313 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 9 neliökilometriä. Kuten muutkin Brysselin kunnat, Auderghem on kaksikielinen. Huomattava osa kunnasta on metsää, josta Kaakkois-Brysseliin ulottuva Forêt de Soignes muodostaa suurimman osan. Metsässä on rakennettuna kävelyreittejä. Auderghemilla on yhteistä rajaa kuuden kunnan kanssa, jotka ovat Etterbeek, Ixelles, Overijse, Tervuren, Watermael-Boitsfort ja Woluwe-Saint-Pierre. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Kunnan internetsivut Luokka:Brysselin pääkaupunkialueen kunnat
Billy Bathgate

Billy Bathgate on vuonna 1991 ensi-iltansa saanut rikoselokuva, joka perustuu E. L. Doctorow’n romaaniin Gangsterin oppipoika. Elokuvan on ohjannut Robert Benton. Elokuvan on käsikirjoittanut Tom Stoppard. Elokuva on kuvattu muun muassa New Yorkin osavaltion Saratoga Springsissä, jossa myös sen pohjalla oleva romaani tapahtuu."Saratoga Springs." St. James Encyclopedia of Popular Culture. Gale. 2000. Haettu 21.7.2016 palvelusta HighBeam Research (vaatii tilauksen): https://www.highbeam.com/doc/1G2-3409002168.html == Näyttelijät == Lähde: Viitattu 3.6.2022. Viitattu 3.6.2022. == Arvioita == Video-oppaassa vuodelta 1994 Olavi Similä harmittelee, etteivät hieno visuaalinen toteutus tai hienot roolisuoritukset riitä peittämään elokuvan laimeata tunnelmaa. Hän antaa elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset rikoselokuvat Luokka:Vuoden 1991 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Robert Bentonin ohjaamat elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Făgărașvuoristo

Făgărașvuoristo (, ) on Romaniassa oleva Etelä-Karpaatteihin kuuluva vuoristo. Vuoriston korkeimmat huiput ovat Moldoveanu (2 544 m), Negoiu (2 535 m), Viștea Mare (2 527 m), Lespezi (2 522 m), Vânătoarea lui Buteanu (2 507 m), and Dara (2 501 m). Pohjoisessa niiden rajana on Făgărașinsyvänkö, jonka halki virtaa Oltjoki, ja lännessä Oltlaakso (Valea Oltului). Vuorille pääsee parhaiten Victoria-nimisestä kaupungista. Făgărașin kaupunki sijaitsee sieltä 20 km pohjoiseen, eikä se siis nimestään huolimatta ole vuoriston lähin kaupunki. Muita mainittavia kaupunkeja ovat Brașov ja Sibiu. Vuoriston halki kulkee Transfăgărășan-niminen tie. Yleensä sitä pääsee kulkemaan kesä-syyskuun välisenä aikana, sillä muun ajan vuodesta se on lumen takia kulkukelvoton. Luokka:Romanian vuoristot Luokka:Brașovin piirikunta
Kurjet (laulu)

Kurjet (, Žuravli), on neuvostoliittolainen laulu, joka kertoo toisesta maailmansodasta. Vuonna 1969 julkaistun laulun on säveltänyt Jan Frenkel dagestanilaisen runoilijan Rasul Gamzatovin runoon. Sen levytti ensimmäisenä Mark Bernes. Siitä tuli yksi suosituimmista sotaa kuvaavista lauluista Neuvostoliitossa ja myös monissa muissa maissa. Suomenkieliset sanat lauluun on tehnyt Pauli Salonen, joka suomensi monia venäläislauluja. 12/8-tahtilajiin kirjoitetun dramaattisen kappaleen ovat levyttäneet Suomessa muun muassa Vera Telenius, Marion, Pasi Kaunisto ja Esko Rahkonen. ==Syntyhistoriaa== Gamzatov sai runoonsa idean Japanissa, jossa hän näki Hiroshiman pommituksen muistomerkin ja kuuli paikallisesta uskomuksesta, että sairas ihminen voi parantua taittelemalla paperista kurkia. Hän kuuli, miten eräs ydinpommin uhri, nuori tyttö, oli epätoivoisesti taitellut tuhatkunta paperikurkea mutta kuoli siitä huolimatta säteilyvammoihin. Pian Gamzatov sai Neuvostoliitosta sähkeen äitinsä kuolemasta ja palasi nopeasti kotiin, jossa runo syntyi. Gamzatovin runo innosti näyttelijä-laulaja Mark Bernesiä pyytämään monien menestyskappaleiden tekijää Jan Frenkeliä säveltämään sen laulettavakseen. Hän sai myös runoilijan suostumuksen muuttaa runon kuvaamat ratsumiehet sotilaiksi, jotta teksti muistuttaisi kuulijoita paremmin toisesta maailmansodasta. Sävellyksen teko oli Frenkelille vaikeaa, mutta kun hän lopulta kutsui Bernesin kuulemaan sitä, tämä puhkesi kyyneliin. Runoilija Gamzatov on myöhemmin kertonut Neuvostoliiton viranomaisten pitäneen laulua uskonnollisuuteen viittaavana, kuin rukouksena, mikä oli maassa kiellettyä. Lopulta itse Leonid Brežnev antoi luvan laulun julkaisemiseen. Laulu jäi Mark Bernesin viimeiseksi menestyslevyksi, sillä hän kuoli vielä samana vuonna keuhkosyöpään. Säveltäjä Frenkelistä ja runoilija Gamzatovista tuli laulun myötä elinikäiset ystävät. Laulun levyttivät Bernesin jälkeen muiden muassa Iosif Kobzon, Müslüm Maqomayev ja Dmitri Hvorostovski. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Kappaleen venäjänkieliset sanat Luokka:Neuvostoliittolaiset musiikkikappaleet Luokka:Vuoden 1968 kappaleet Luokka:Suomalaiset käännöskappaleet Luokka:Sodanvastaiset laulut
Night Lamp

Night Lamp on Jack Vancen vuonna 1996 ilmestynyt tieteisromaani. Teoksessa muistinsa menettänyt päähenkilö Jaro Fath etsii menneisyyttään. == Aiheesta muualla == * Night Lamp. Publishers Weekly 2.10.1996. * Rodger Turner: Night Lamp. The SF Site 1996, 2002. * Dave Langford: Night Lamp. Vector 193, 1997. * Rich Horton: Night Lamp. 3.11.1997. * Eric Brown: Night Lamp. Infinity plus 7.11.1997. * Nick Gevers: Night Lamp. Pardec Explorations. Luokka:Yhdysvaltalaiset tieteisromaanit Luokka:Vuoden 1996 kirjat
Moskiittorannikko

Moskiittorannikko () on alue Hondurasissa ja Nicaraguassa. Se on saanut nimensä paikallisten miskitointiaanien mukaan. Moskiittorannikko sijaitsee Keski-Amerikan itärannikolla, ja se oli pitkään englantilaisten hallussa. Se on noin 65 kilometriä leveä ja 360 kilometriä pitkä rannikkokaistale. Sen suurimmat kaupungit ovat Nicaraguan Bluefields, Puerto Cabezas ja San Juan del Norte. Eurooppalaisvaikutteet saapuivat alueelle 1600-luvulla, kun bukanieereiksi kutsutut englantilaiset merirosvot saapuivat. Pian tämän jälkeen englantilaiset perustivat protektoraatin miskitojen asuinalueelle. Espanja, Nicaragua ja Yhdysvallat eivät hyväksyneet englantilaissiirtokuntaa, ja alue siirtyi 1850 virallisesti Nicaragualle Britannian ja Yhdysvaltojen välisen Clayton–Bulwer-sopimuksen myötä. == Lähteet == Luokka:Rannikot Luokka:Britannian entiset siirtomaat ja protektoraatit Amerikassa Luokka:Englannin entiset siirtomaat Luokka:Hondurasin historia Luokka:Hondurasin maantiede Luokka:Nicaraguan historia Luokka:Nicaraguan maantiede
HMS Halland (J18)

HMS Halland (runkonumerot 18 ja J18) oli Ruotsin laivaston Halland-luokan hävittäjä, joka oli sisaraluksensa kanssa ensimmäinen ohjuksin varustettu hävittäjä Neuvostoliiton ulkopuolella. == Valmistus == Ruotsin hallitus päätti 19. marraskuuta 1948 rahoittaa aluksen hankinnan. Alus tilattiin Göteborgista Götaverken AB:lta, missä köli laskettiin 1951. Alus laskettiin vesille 16. heinäkuuta 1952 ja otettiin palvelukseen 8. kesäkuuta 1955. == Palvelus == Alus modernisoitiin 1962 ja 1969, jolloin muun muassa sen ohjukset vaihdettiin uudempiin, ensin RBS 08:aan ja sitten RBS 20:een. Se siirrettiin vuonna 1980 koululaivaksi. Alus poistettiin palveluksesta 29. syyskuuta 1982 ja myytiin 1987 romutettavaksi Espanjaan.Gardiner, Robert (toim.) s. 445 == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Ruotsin merivoimien Halland-luokan hävittäjät Luokka:Ruotsalaiset kylmän sodan hävittäjät Luokka:Götaverken
Coco (joki)

Coco () on joki Keski-Amerikassa. Sen lähteet ovat Hondurasissa, ja se muodostaa osan Hondurasin ja Nicaraguan välisestä rajasta. Coco on noin 780 kilometriä pitkä, ja sen virtaama on 52,2 kuutiometriä sekunnissa.Bonell, Hufschmidt & Gladwell 1993, s. 93. Coco-joen lähde on San Marcos de Colónin alueella Hondurasin eteläosassa, lähellä Nicaraguan rajaa. Se virtaa Hondurasista itään Nicaraguan puolella, missä se kääntyy pohjoiseen lähellä Kilambé-vuorta. Keski- ja alajuoksulla Nicaraguan ja Hondurasin välinen raja seuraa Cocojokea. Rajasta sovittiin virallisesti vasta vuonna 1961. Coco laskee Gracias a Diosin niemen kohdalla Karibianmereen. Se muodostaa pienen suiston, jossa joki on hajaantunut kolmeen uomaan. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Hondurasin maantiede Luokka:Nicaraguan maantiede Luokka:Pohjois-Amerikan joet
Eurelijus Žukauskas

Eurelijus Žukauskas (s. 22. elokuuta 1973 Klaipėda, Liettuan SNT, Neuvostoliitto) on liettualainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. == Ura == === Seurajoukkueet === Žukauskas pelasi juniorikoripalloa KK Neptūnasin nuorten joukkueissa, joista hän nousi edustusjoukkueeseen kaudeksi 1994–1995. Hän pelasi myös joitakin otteluja KK Šiauliaissa. Kauden 1996–1997 päätteeksi Žukauskas siirtyi BC Žalgirisiin, jossa hän voitti kaksi Liettuan-mestaruutta sekä yhden Euroliiga-mestaruuden. Vuonna 2000 hän siirtyi ensimmäistä kertaa ulkomaille, Fortitudo Bolognaan, jossa hän pelasi yhden kauden ajan. Vuonna 2001 Žukauskas siirtyi venäläiseen BK Lokomotiv Kubaniin, josta hän lähti ainoastaan yhden kauden jälkeen UNIKS Kazaniin. Kazanissa hän voitti FIBA Europe Leaguen-mestaruuden kaudella 2003–2004. Vuonna 2004 Žukauskas siirtyi Ülkersporiin, jossa hän voitti Euroliigan torjuntatilaston. Vuonna 2005 hän liittyi Olympiakosiin yhden kauden ajaksi. Kauden 2006–2007 hän vietti BC Lietuvos Rytasissa, josta hän siirtyi kausiksi 2007–2009 takaisin Žalgirisiin. Seuran paidassa hän voitti kolmannen Liettuan-mestaruutensa vuonna 2008. Kauden 2008–2009 päätteeksi Žukauskas ilmoitti lopettavansa ammattilaiskoripalloilun. === Maajoukkue === Žukauskas oli mukana arvokisoissa ensimmäistä kertaa vuonna 1996, jolloin Liettua voitti Atlantan olympialaisissa hopeaa. Hän oli mukana myös Sydneyn olympialaisissa, joista maa saavutti pronssimitalin. Ensimmäiset EM-kilpailunsa Žukauskas pelasi vuonna 1997. Hän oli mukana myös vuosien 1999 ja 2001 EM-kisoissa, joista maa ei saavuttanut mitalia. Ainoan EM-mitalinsa Žukauskas voitti vuonna 2003, jolloin Liettua voitti Euroopan-mestaruuden. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Euroliigan pelaajaprofiili Luokka:Liettualaiset koripalloilijat Luokka:Liettualaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
María de Villota

María de Villota Comba (13. tammikuuta 1980 Madrid – 11. lokakuuta 2013 Sevilla) oli espanjalainen autourheilija. Hänen isänsä on entinen Formula 1 -kuljettaja Emilio de Villota. Hän kilpaili muun muassa Espanjan F3-, WTCC-, Formula Palmer Audi- ja Superleague Formula -sarjoissa. Vuonna 2011 hän testasi Renault'n R29-autoa Paul Ricardin radalla. Hän toimi Formula 1 -sarjassa Marussia-tallin testikuljettajana kaudella 2012. Samalla hän toi mukanaan tallille sponsoritukea. Heinäkuussa 2012 de Villota joutui vakavaan onnettomuuteen koeajossa törmättyään päin kuorma-autoa ja menetti oikean silmänsä. María de Villota löytyi kuolleena hotellihuoneestaan Sevillassa 11. lokakuuta 2013. Kuolinsyyn kerrotaan olleen sairaskohtaus, joka oli seurausta hänen onnettomuudestaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut * Maria de Villotan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Espanjalaiset autourheilijat Luokka:World Touring Car Championship -kuljettajat Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Poenarin linna

Poenarin linna () on keskiaikainen linna Romaniassa DN7C-tien varrella, lähellä Arefun kylää. Linna on rakennettu keskeiselle paikalle kukkulan päälle, joka hallitsee Argeș-joen uomaa. ==Uudelleenrakennus ja mytologia== Vlad III ymmärsi linnan strategisen merkityksen pääkulkureitin varrella ja ryhtyi kunnostamaan sitä sotilas- ja orjavoimin vuonna 1456. Linnan ympärille on ajan saatossa syntynyt paljon tarinoita. Kyläläisten keskuudessa liikkuu tarina Vlad III:n paosta linnasta turkkilaisten hyökätessä. Turkkilaisten joukossa oli Vladille myötämielinen sotilas, joka ampui varoitusnuolen linnan ikkunasta sisään. Arefun kylän asukkaat avustivat hänen paossa Transylvaniaan. Tarina kertoo, että Vlad III palkitsi kyseiset kyläläiset myöhemmin maalahjoituksella lähialueelta. ENE, GEORGETA 1976: Revue des Études Sud-Est Européennes, XIV (4). Kansantarinoita Vlad Tepeksestä. Jules Vernen kerrotaan saaneen Poenarin linnoituksesta inspiraation romaaniin Karpaattien linnahttp://www.adevarul.ro/actualitate/Cetatea-Poienari-adevarata-casa- Dracula_0_40796491.html Käännös romaniankielisestä artikkelista. ==Restaurointi ja nykytila== Linnaa ei ole juurikaan korjattu. 1960 linnaan rakennettiin 1460 askelmaa sisältävät portaat. Nykyisin sinne on asennettu myös kaiteita ja valoja turisteja varten. Sisäänpääsymaksu linnaan on alle 2 euroa. Linnan juurelle on perustettu majatalo ja ravintola. ==Kuvia alueelta== Kuva:AG-II-m-A-13507.01 - 27.jpg| Kuva:Poenari2.jpg| Kuva:Ruinele Cetatii Poenari.jpg| Kuva:Vedere din Cetatea Poenari - iarna.jpg| Kuva:Schita Cetatii Poenari.jpg| Kuva:Poenari castle.jpg| == Lähteet == Luokka:Romanian linnat Luokka:Dracula
Ƿ

Ƿ (ƿ) eli wynn oli kirjain muinaisenglannissa, jossa sillä kirjoitettiin äänne /w/. Kirjaimen alkuperä on riimussa , *wunjô "ilo". == Vend == Muokattu versio kirjamesta on nimeltään vend. Sitä käytettiin muinaisnorjan kielessä ja äännettiin /u/, /v/ ja /w/. Luokka:Latinalaiset kirjaimet
Ł

Ł (ł) on kirjain, jota käytetään puolan, kašubin ja sorbin kielissä, latinalaisin kirjaimin kirjoitetussa valkovenäjän kielessä, sekä venetsian ja navahon kielissä. Puolan kielessä se vastaa äännettä /w/ joka äännetään kuten w englannin kielen sanassa what. Puolan aakkosissa se on kirjainten L ja M välissä. Valkovenäjän latinalaisissa Łacinka ([laˈt͡sinka] -aakkosissa se vastaa kyrillistä kirjainta Л. Luokka:Latinalaiset kirjaimet
Asemalaituri

thumb|Laituriovet Vuosaaren metroaseman asemalaiturilla. Laituriovien ensisijaisena tehtävänä on estää asiaton pääsy raiteille. Asemalaituri on rautatieasemalla tai metroasemalla kiskojen vieressä oleva koroke, josta noustaan junaan tai junasta pois. Melkein kaikilla asemilla on jonkinlainen laituri, suurimmilla asemilla laitureita on useita. Laiturityyppejä on useita. Joissakin laitureissa saattaa olla turvarako johon voidaan kavuta jos tipahtaa raiteille. Tiedosto:Beecroftstationsyd.jpg|Välilaituri Beecroftin rautatieasemalla Sydneyssä. Tiedosto:Kiyosumi-shirakawa-station platform oedo- line.jpg|Tokion metron Kiyosumi-shirakawan metroaseman asemalaituri. Tiedosto:Platform side.svg|Reunalaituri-tyyppisen asemalaiturin kaaviokuva. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Rautatieinfrastruktuuri
Big Planet

Big Planet on Jack Vancen tieteisromaani, joka ilmestyi lehdessä 1952 ja kirjana 1957. Vance kirjoitti teoksen 1948. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Nick Gevers: Big Planet. The SF Site 2000. * John Grant: Big Planet. Infinity plus 7.8.2002. Luokka:Yhdysvaltalaiset tieteisromaanit Luokka:Vuoden 1957 kirjat
Riley Hern

William Milton ”Riley” Hern (5. joulukuuta 1880 – 24. kesäkuuta 1929) oli kanadalainen jääkiekkomaalivahti. Hän oli ensimmäinen ammattimainen maalivahti, joka pelasi Stanley Cupin voittaneessa joukkueessa. ==Saavutuksia== * Hockey Hall of Fame 1962 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Riley Hernin tilastot Legends of Hockey -sivustolla Luokka:Vuonna 1880 syntyneet Luokka:Vuonna 1929 kuolleet Luokka:Kanadalaiset jääkiekkomaalivahdit Luokka:Hockey Hall of Fame
Peigneur

Peigneur on järvi Louisianan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Järven pinta-ala on 1 125 eekkeriä (5 km²).Lake Peigneyr TMDLS for dissolved oxygen and nutrients Yhdysvaltain ympäristönsuojeluvirasto 2002 report Peigneur oli tavanomainen makeanveden järvi, kunnes vuonna 1980 tapahtunut onnettomuus muutti järven koostumuksen. Diamond Crystal Salt Company operoi järven alla suolakaivosta, jossa oli kilometreittäin tunneleita. Öljy-yhtiö Texaco etsi maaperästä öljyä suorittamalla koeporauksia järvellä öljynporauslautalla. Virhelaskelman johdosta pora osui kaivoskäytävään laukaisten ketjureaktion. Järven vesimassa alkoi virrata suolakaivokseen ja virtaus veti lopulta järven rannoilta mukanaan suuria maakaistaleita rakennuksineen. Seuraavan kahden päivän aikana järvestä Meksikonlahteen virtaava, 20 kilometriä pitkä kanava, Delcambre Canal, vaihtoi suuntaustaan ja rupesi virtaamaan murtovettä merestä entiseen Peigneurjärveen. Päivien kuluttua matalasta makeanveden järvestä oli tullut syvä suolavesijärvi. ==Lähteet== Luokka:Louisianan järvet Luokka:Ympäristökatastrofit Yhdysvalloissa Luokka:Vuoden 1980 onnettomuudet
S-75

pienoiskuva|Egyptiläinen S-75-ilmatorjuntaohjus vuonna 1985. S-75 Dvina () () oli Neuvostoliiton kehittämä ilmatorjuntaohjus, jolla pudotettiin Yhdysvaltain vakoilukone vappuna 1960 arviolta 20 km:n korkeudesta. Ilmapudotus toteutettiin NKP:n pääsihteerin Nikita Hruštšovin käskystä Sverdlovskin, nykyisen Jekaterinburgin lähistöllä.Lappi, Ahti: Ilmatorjunta kylmässä sodassa, 2003, s. 293–297. Neuvostohävittäjien saavuttama torjuntakorkeus ei ollut riittävä korkealla lentävien tiedustelukoneiden torjumiseksi, joten torjuntaan tarvittiin ilmatorjuntaohjus. Yhden ohjuksen taistelukärki oli 190 kg:n painoinen, joten sen tuhovaikutus ulottui laajalle alalle. Ohjuksen suurimmaksi toimintakorkeudeksi arvioidaan vähintään 22 km.Lappi, Ahti: Ilmatorjunta kylmässä sodassa, 2003, s. 99, 296. S-75:n edeltäjä oli S-25 Berkut (). Dvinan toinen versio oli nimeltään Desna (vuonna 1959), jonka kantama oli suurempi. Kolmantena kehitettiin Volhov-ohjus, joka lensi jopa 30 km:n korkeudessa (vuonna 1961).Lappi, Ahti: Ilmatorjunta kylmässä sodassa, 2003, s. 99. Ohjusta käytettiin Kuuban ohjuskriisissä ja Vietnamin sodassa, missä ne kuuluivat Pohjois-Vietnamin ilmapuolustusjärjestelmään. == Lähteet == * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Ilmatorjuntaohjukset Luokka:Neuvostoliittolaiset ohjukset
Harry Roy

Harry Roy (12. tammikuuta 1900 Lontoo – 1. helmikuuta 1971 Lontoo) oli englantilainen tanssimusiikin orkesterinjohtaja, klarinetisti, laulaja ja säveltäjä. Roy perusti yhtyeen veljensä Sid Royn kanssa vuonna 1919 ja soitti tamän kanssa Lontoossa vuoteen 1931. He tekivät vuonna 1928 kiertueen Etelä- Afrikkaan ja Australiaan ja myöhemmin konsertoivat myös Saksassa. Vuodesta 1931 lähtien Harry Roy johti omaa yhtyettä, joka teki kiertueita ja soitti vakituisesti muun muassa Lontoon Café Anglais’ssa ja Mayfair Hotelissa. Hänen yhtyeensä tunnuskappale oli ”Bugle Call Rag”; Roy itse sävelsi yhtyeen ohjelmistoon muun muassa kappaleet ”Hurricane Harry”, ”The Roy Rag” ja ”Sarawaki”. 1930-luku jäi Royn suosituimmaksi ajaksi, eikä hän toisen maailmansodan jälkeen saavuttanut enää samanlaista suosiota. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset klarinetistit Luokka:Orkesterinjohtajat Luokka:Vuonna 1900 syntyneet Luokka:Vuonna 1971 kuolleet
7400 (piirisarja)

7400-piirit on sarja TTL-logiikkapiiriperheen integroituja piirejä ja historiallisesti ensimmäisiä laajalle levinneitä TTL-perheen piirisarjoja. Nykyisin niiden pinnijärjestykseltään yhtenevien varianttien valmistuksen laajamittaisuus on tehnyt niistä de-facto standardin digitaalielektroniikkassa. 7400-piirejä on satoja aina kiikuista, BCD- dekoodereihin, laskuripiireihin, loogisiin portteihin ja rekistereihin. Niiden käyttöjännitealue on yleensä 4,5-5,5 V. == Johdannaiset == Nykyisin suuri osa 7400-sarjan piireistä on CMOS-tekniikalla valmistettuja johdannaisia, joilla on yhteensopiva pinnijärjestys. Alun perin piirien ominaisuudet toteutettiin bipolaaritransistoreilla, mutta nykyään käytetään usein kanavatransistoritekniikkaa, jonka ansiosta valmistuskustannukset ja tehonhäviöt ovat pienemmät. CMOS-tekniikalla saadaan myös laajempi käyttöjännitealue, esimerkiksi 2,0-6,0 V. Piirejä valmistetaan useaan eri pakkaustyyppiin, esimerkiksi tavallinen PDIP reikäpiirilevyille ja pintaliitosversiot SO, SSOP ja TSSOP. Suurin osa 7400-piireistä on 14-nastaisia. == Nimeämiskäytännöt == Piirien nimeäminen riippuu valmistus- ja pakkaustekniikasta. Valmistustekniikalla on vaikutusta piirin ominaisuuksiin, esimerkiksi nopeuteen, tehonkulutukseen ja käyttöjännitteeseen.http://www.ti.com/lit/ml/scyb004b/scyb004b.pdf Bipolaaritekniikalla tuotetut piirit: * 74 - ilman kirjainyhdistelmää perässä tarkoittaa perinteistä TTL-sarjan piiriä. * 74L - Low power, eli ylempään verrattuna alhaisempi teho * H - High speed, vanhempi suurempinopeuksinen malli * S - Schottky, (vanhentunut) * LS - Low power Schottky, matalampitehoinen versio ylemmästä * AS - Advanced Schottky, CMOS-tekniikalla tuotetut piirit: * C - CMOS 4-15 V jännitealueelle, verrattavissa 4000-piirisarjan CMOS-piireihin * HC - High speed CMOS, suurempinopeuksinen CMOS * HCT - High speed, jännitealue yhteensopiva bipolaaripiirien kanssa * AC - Advanced CMOS Piirin nimen perässä olevat viimeiset kirjaimet ilmoittavat pakkaustyypin: * N - PDIP (dual in-line package) * D - SO14 (small outline package), leveys 3,9 mm * DB - SSOP14 (shrink small outline package), leveys 5,3 mm * PW -TSSOP14 (thin shrink small outline package), leveys 4,4 mm == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Logiikkapiiriperheet
Piter FM

Piter FM on venäläinen, vuonna 2006 ilmestynyt elokuva. Se on Venäjällä erittäin tunnettu varsinkin nuoren väestön keskuudessa. Ensi-ilta oli 20. huhtikuuta 2006 ja se oli samalla ohjaaja Oksana Bytškovan ensimmäinen kokopitkä elokuva. Tyyliltään se on draamakomedia. == Juoni == Elokuva kertoo joukosta sattumia Pietarin kaupungissa. Maša (Jekaterina Fedulova) on nuori venäläinen radiojuontaja, joka työskentelee pietarilaisella Piter FM -nimisellä radiokanavalla. Hän on menossa naimisiin vanhan luokkakaverinsa Kostjan kanssa, mutta ei kuitenkaan vaikuta onnelliselta. Elokuvan toinen päähenkilö on arkkitehti Maksim (Jevgeni Tšyganov), joka on muuttanut Pietariin Nižni Novgorodista ja on eronnut tyttöystävästään. Hänen suunnitelmissaan on ottaa etäisyyttä Venäjään ja lähteä voittamansa arkkitehtikilpailun ansiosta töihin Saksaan. Sattuma puuttuu kuitenkin peliin, kun Masha hävittää kännykkänsä liikennevaloissa. Maksim löytää kännykän, mutta sen palauttaminen Mashalle on monen mutkan takana. == Pääosissa == Jekaterina Fedulova Maša Jevgeni Tšyganov Maksim Aleksei Barabaš Kostja Irina Rahmanova Lera Natalja Rjova Marin Oleg Dolin Fjodor Jevgeni Kulakov Vitja Kirill Pirogov Gleb == Kiinnostavia yksityiskohtia == Vuonna 2009 Pietarissa avattiin uusi Piter FM -niminen radiokanava. Eräs useassa kohtauksessa taustalla ollut rakennus, Kapustinin talo, restauroitiin elokuvan ilmestymisen jälkeen sen muodostuttua pienimuotoiseksi nähtävyydeksi. == Aiheesta muualla == * Elokuvan viralliset sivut: http://piterfm-movie.ru// Luokka:Venäläiset elokuvat Luokka:Draamakomediaelokuvat Luokka:Vuoden 2006 elokuvat
Kimmo Granqvist

Kimmo Granqvist (19. heinäkuuta 1968 Ahvenanmaa) on suomalainen romanikielen tutkija. Hän toimi vuosina 2017–2021 Södertörnin korkeakoulussa Tukholmassa Pohjoismaiden ensimmäisenä romanitutkimuksen professorina.Persons. Kimmo Granqvist. Helsinki.fi, viitattu 23.6.2022 Hän on 1. lokakuuta 2019 – 30. syyskuuta 2023 välisen ajan Uppsalan yliopiston vierailevana romanitutkimuksen professorina.Kimmo Granqvist, Helsingin yliopisto, viitattu 20.1.2021 Hän tutkii ja opettaa romanikieltä ja kreikkaa Helsingin yliopistossa.Antti Tiainen, Suomen romanikielen pelastaja, Helsingin Sanomat 14.12.2011 sivu C 4 Aiemmin vuosina 1997–2011 hän työskenteli Kotimaisten kielten tutkimuskeskuksessa erikoistutkijana ja osastonjohtajana.Curriculum vitae. Kimmo Granqvist, Romani Studies, viitattu 23.6.2022 Granqvist on opiskellut kreikan kieltä Helsingin ja Tukholman yliopistoissa ja on väitellyt tohtoriksi Tukholmassa. Hän tuli 1997 siviilipalvelukseen Kotimaisten kielten tutkimuskeskukseen samaan aikaan kun siellä aloitettiin romanikielen tutkimusta, ja tähän työhön Granqvist osallistui, alkuun sanakirjatyössä. Hän on Suomessa romanikielen ylin auktoriteetti. Granqvist on koordinoinut useita varsinkin romanikieltä tarkastelevia kansainvälisiä hankkeita vuodesta 2012. Hän on Ruotsissa laajan tutkimusohjelman "Romani language repertoires in an open world" (2019–2025) johtaja. Hän oli Romani Studies -aikakauslehden päätoimittaja 2017–2019Romani Studies, Gypsy Lore Society, viitattu 23.6.2022. Granqvist on tehnyt romanikielestä lyhyen kieliopin Lyhyt Suomen romanikielen kielioppi, ja valmistumassa on perusteellisempi. Hän on julkaissut verkkoteokset Suomen romanikielen varhaishistoriasta 1780-1939 (Granqvist 2024a) sekä Suomen romanikielen sananmuodostuksestaGranqvist 2024b. Tekeillä on myös Pohjois-Euroopan romanikielen murteiden kartasto. Vastaavia ei ole aiemmin tehty. Hän on laatinut Suomen romanikielen automaattisen muoto-opin jäsentiminenROMTWOL. Granqvist on kansainvälisen romanitutkimuksen laitosten verkoston (Network of Academic Institutions in Romani Studies, NAIRS) perustajia ja oli sen ensimmäinen puheenjohtajaMembers, Romani Studies, viitattu 12.3.2024[https://www.oph.fi/sites/default/files/documents/187995_latso_diives_nro_3_15112017_netti.pdf Kimmo Granqvist Södertörnin korkeakoulun romanitutkimuksen professoriksi] Latšo Diives 3/2017 kaudella 2016–2020 ==Teokset== *Oriste! nykykreikan alkeiskurssi, Kimmo Granqvist ym., Finn Lectura, 2006 ISBN 951-792-257-4 *Suomen romanin äänne- ja muotorakenne, Suomen itämainen seura: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus, 2007 ISBN 978-951-9380-69-8 *Vaaguno! Suomen romanikielen alkeet, Kotimaisten kielten tutkimuskeskus, 2011 ISBN 978-952-5446-66-1 *Lyhyt Suomen romanikielen kielioppi, Kotimaisten kielten tutkimuskeskus, 2011 Verkkojulkaisu ISBN 978-952-5446-69-2 * Romanikieli ja sen tutkimusalat. toim. Kimmo Granqvist ja Mirkka Salo. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura 2013 ISBN 978-952-222-442-2 ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kielitieteilijät Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
ARC 7 de Agosto

ARC 7 de Agosto () (runkonumero D-06) oli Kolumbian laivaston Ruotsissa valmistettu Halland-luokan hävittäjä. == Valmistus == Alus tilattiin Göteborgista Götaverkeniltä, missä köli laskettiin marraskuussa 1955 nimellä ARC 13 de Junio (). Alus laskettiin vesille 19. kesäkuuta 1956 ja valmistui 31. lokakuuta 1958. == Palvelus == Se oli Kolumbian laivastossa, kunnes se romutettiin 1986.Gardiner 1995, s. 68. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Kolumbian laivaston Halland-luokan hävittäjät Luokka:Götaverken
ARC 20 de Julio

ARC 20 de Julio (runkonumero D-05) oli Kolumbian laivaston Ruotsissa valmistettu Halland-luokan hävittäjä. == Valmistus == Alus tilattiin Malmöstä Kockumsilta, missä köli laskettiin lokakuussa 1955. Alus laskettiin vesille 26. kesäkuuta 1956 ja valmistui 15. kesäkuuta 1958. == Palvelus == Alus oli Kolumbian laivastossa, kunnes se romutettiin vuonna 1986.Gardiner 1995, s. 68. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Kolumbian laivaston Halland-luokan hävittäjät Luokka:Kockums
Östergötland-luokka

Östergötland-luokka oli Ruotsin laivaston neljän 1950-luvun lopulla valmistuneen hävittäjän muodostama alusluokka. Ne olivat hieman pienempiä kuin edeltäneet Halland-luokan alukset. == Alukset == Östergötland-luokan hävittäjätHofsten, Gustaf von & Waernberg, Jan s. 170 Nimi Telakka Kölinlasku Vesille Valmis Kohtalo HMS Östergötland Götaverken 1. syyskuuta 1955 8. toukokuuta 1956 1958 poistettu palveluksesta 1. heinäkuuta 1982, romutettu Espanjassa HMS Södermanland Eriksbergs Mekaniska Verkstads, Göteborg 1. kesäkuuta 1955 28. toukokuuta 1956 27. kesäkuuta 1958 poistettu palveluksesta 1. heinäkuuta 1982 romutettu Espanjassa HMS Gästrikland Götaverken 1. lokakuuta 1955 6. kesäkuuta 1956 14. tammikuuta 1959 poistettu palveluksesta 1. heinäkuuta 1982 ja romutettu Britteinsaarilla HMS Hälsingland Eriksberg 1. lokakuuta 1955 14. tammikuuta 1957 17. kesäkuuta 1959 poistettu palveluksesta 1. heinäkuuta 1982 ja romutettu Karlskronassa ==Lähteet== * * === Viitteet === *
Cerium(IV)hydroksidi

Cerium(IV)hydroksidi (Ce(OH)4) on cerium- ja hydroksidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Cerium(IV)hydroksidi saostuu ceriumpitoisista liuoksista vahvojen emästen vaikutuksesta amorfisena, hyytelömäisenä massana. Liuoksesta voi saostua myös cerium(III)hydroksidia, mutta se hapettuu helposti cerium(IV)hydroksidiksi. Happo-emäsluonteeltaan yhdiste on amfoteerinen ja muodostaa vahvojen emästen kanssa ceraattisuoloja. Cerium(IV)hydroksidina saostamista käytetään ceriumin erottamiseen muista harvinaisista maametalleista. Cerium(IV)hydroksidi saostuu muita maa- alkalimetallihydroksideja helpommin, koska sen liukoisuustulo Ksp on noin 10-54, kun kolmearvoisilla harvinaisten maametallien hydroksideilla liukoisuustulo on luokkaa 10-22. Jotta cerium(IV)hydroksidi saostuisi mahdollisimman hyvin, voidaan mukana käyttää myös hapettimia, esimerkiksi kaliumpermanganaattia, jotka hapettavat kolmenarvoisen ceriumin neljänarvoiseksi. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Cerium(IV)hydroksidin käyttöturvallisuustiedote, Sigma Aldrich, viitattu 28.12.2014. Luokka:Ceriumyhdisteet Luokka:Hydroksidit
Väinö Lehtonen (rehumestari)

Väinö Lehtonen (8. heinäkuuta 1884 Loimaa – 14. syyskuuta 1956 Helsinki) oli suomalainen Korkeasaaren eläintarhassa työskennellyt rehumestari joka julkaisi useita kirjoja Korkeasaaren eläimistä. Hämeestä Helsinkiin muuttanut Lehtonen aloitti työnuransa Korkeasaaressa eläintenhoitajana 1923. Hän siirtyi pian eläintarhan rehumestariksi ja hän työskenteli tässä tehtävässä aina eläkkeelle jäämiseensä saakka 1940-luvun lopulla. Lehtonen julkaisi kuusi kirjaa Korkeasaaren eläimistä. Kirjat oli kuvitettu hänen itse ottamillaan valokuvilla. Lehtonen oli aloittanut valokuvauksen 1920-luvulla ja hän kuvasi pääasiassa Korkeasaaressa mutta myös muuallakin Heisingissä. Lehtoselta jäi kaikkiaan noin 1 200 lasinegatiivia. Lehtosen kuvia oli esillä kesällä 2009 Korkeasaaren Karhulinnassa pidetyssä näyttelyssä. Lintu- ja luontokirjoja kirjoittanut biologi, opettaja ja lintutieteilijä Leo Lehtonen oli Väinö Lehtosen poika. == Teoksia == * Korkeasaaren eläimiä. Otava 1937 * Eläintarinoita : kertomuksia ja kuvia Korkeasaaren eläimistä. Otava 1941 * Tarinoita Korkeasaaren eläimistä. Otava 1945''' * Korkeasaaren eläinlapsia ja hiukan -äitejä ja -vanhuksiakin. Otava 1948 * Korkeasaaren kirja : kuvauksia Korkeasaaren eläimistä. Otava 1951 * Korkeasaaren elämää sanoin ja kuvin. Otava 1954 == Lähteet == * * Korkeasaari.fi : Väinö Lehtosen muistonäyttely == Aiheesta muualla == Väinö Lehtosen lehtiartikkeleita: * Tuonen vierailuja Korkeasaaressa, Suomen Kuvalehti, 27.02.1937, nro 9, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * Eläimet katselevat sinua, Suomen Kuvalehti, 03.07.1937, nro 27, s. 22, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Suomalaiset valokuvaajat Luokka:Vuonna 1884 syntyneet Luokka:Vuonna 1956 kuolleet Luokka:Korkeasaari
DAMA

DAMA International on kansainvälinen tiedonhallinnan ammattilaisten yhdistys. Sen tarkoituksena on kehittää tiedonhallinnan alaa, käsitteistöä ja käytäntöjä. Yhdistyksellä on alayhdistyksiä lähes 30 maassa. DAMA Finland on DAMAn paikallinen jäsenyhdistys Suomessa sekä Tieto- ja viestintätekniikan ammattilaiset TIVIAn valtakunnallinen teemayhdistys. Yhdistys on toimittaja- ja teknologiariippumaton yhdistys. Yhdistyksen tarkoituksena on edistää tiedonhallinnan ja informaation roolia organisaatioiden kehittämisessä ja alan toimijoiden verkostoitumista liiketoiminta- ja teknologiarajojen yli. == Lähteet== == Aiheesta muualla == * Dama Finlandin kotisivut * Dama Internationalin kotisivut Luokka:Suomalaiset tietotekniikka-alan järjestöt Luokka:Kansainväliset järjestöt
HMS Östergötland (J20)

HMS Östergötland (runkonumerot 20 ja J20) oli Ruotsin laivaston Östergötland- luokan hävittäjä. == Valmistus == Ruotsin hallitus vahvisti 1953 aluksen hankinnan. Alus tilattiin Göteborgista Götaverkeniltä, missä köli laskettiin 1. syyskuuta 1955. Se laskettiin vesille 8. toukokuuta 1956 ja valmistui 3. maaliskuuta 1958.Gardiner, Robert s. 445 == Palvelus == Alukselle asennettiin 1965 Sea Cat -ilmatorjuntaohjustenlaukaisualusta () ja samalla poistettiin kolme Boforsin 40 millimetrin tykkiä.Borgenstam, Curt et al s. 157 Se poistettiin palveluksesta 1. heinäkuuta 1982 ja alus romutettiin Espanjassa. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Östergötland-luokan hävittäjät Luokka:Ruotsalaiset kylmän sodan hävittäjät Luokka:Götaverken
Juho Koivistoinen

Johannes (Juho) Koivistoinen (29. elokuuta 1872 Pietari – 27. tammikuuta 1956 Helsinki) oli suomalainen lehtori ja kirjailija.60-vuotias. Lehtori Juho Koivistoinen, Helsingin Sanomat, 29.08.1932, nro 233, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Koivistoisen vanhemmat olivat talollinen, liikemies Aleksander Koivistoinen ja Elisabet Hölkker. Hän pääsi ylioppilaaksi Viipurin klassillisesta lyseosta 1892 ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1895 ja maisteriksi 1897. Koivistoinen toimi Suomen kenraalikuvernöörin kanslian ja senaatin virkamiehenä ja kielenkääntäjänä 1896–1915. Hän oli Koulutoimen ylihallituksen vanhempi venäjän kielen tarkastaja 1915–1918 ja oli tässä virassa lakkautuspalkalla vuoteen 1933 saakka. Koivistoinen oli myös Suomen Liikemiesten Kauppaopiston opettajana ja Kauppakorkeakoulun venäjän kielen lehtorina 1911–1943. Hän sai hovineuvoksen arvon 1915. Koivistoinen julkaisi useita liikealan oppi- ja tietokirjoja. Hän toimi Systeman ja Neoviuksen mainospäällikkönä, Oy Rebuiltin toimitusjohtajana ja Kotimasien Työn johtokunnan jäsenenä. Koivistoinen oli myös Inkerin väliaikaisen hoitokunnan ja Inkerin Liiton johtokunnan jäsenenä. Hän oli Inkerin Ystävät-yhdistyksen jäsenenä sen perustamisesta 1891 lähtien ja oli yhdistyksen puheenjohtajana 1919–1931. Lisäksi Koivistoinen oli Helsingin Inkeri-kerhon puheenjohtajana vuodesta 1931 alkaen. Juho Koivistoinen oli naimisissa 1902–1951 Aino Maria Kilpeläisen (k. 1951) kanssa. == Teoksia == * Venäläisen kauppakirjeenvaihdon oppikirja. WSOY 1913 * Venäjänkielen ensi alkeet : kauppakouluja varten - Начала русскаго языка для торговыхъ школъ. Kirja, Helsinki 1916 * Myyntitaito : myyntitaidon oppikirja kauppaoppilaitoksia ja itseopiskelua varten 1 : Myymälämyynti. Kirja, Helsinki 1929 * Myyntitaito 2 : Ulko- ja kirjallinen myynti. Kirja, Helsinki 1931 * Nykyaikainen kauppakirjeenvaihto : kauppaopistojen ja -koulujen sekä yksityisiin tarpeisiin. Kariston tietokirjoja 38. Karisto 1932, 2. painos 1937, 3. painos 1939, 4. painos 1942, 5. painos 1944, 6. painos 1946, 7. painos 1952 * Myymäläkeskusteluja ja myyntitehtäviä 1 : Myymälämyynti. Liittyy tekijän oppikirjaan Myyntitaito. Tekijä, Helsinki 1934 * Myyjä ja asiakas : kauppaoppilaitosten tarpeisiin. Kariston tietokirjoja 46. Karisto 1938, 2. painos 1940, 3. painos 1945, 4. painos 1947, 5. painos 1951, 6. painos 1953 * Helppotajuinen venäjänkielen oppikirja. Tekijä, Helsinki 1939, 2. korjattu ja uusittu painos Otava 1941, 3. korj. ja uus. painos nimellä Venäjänkielen oppikirja, Otava 1945 Nimimerkillä J. Savakko: * Karkauspäivänä : 1-näytöksinen pila. Näytelmäkirjasto n:o 21. Kirja, Helsinki 1928 == Lähteet == * * == Viitteet == Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan virkamiehet Luokka:Pietarinsuomalaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1872 syntyneet Luokka:Vuonna 1956 kuolleet
Signe Stenbäck

Signe Alida Stenbäck-Lönnberg, vuoteen 1908 Stenbäck (26. maaliskuuta 1887 Helsinki – 7. toukokuuta 1958 Porvoo) oli suomalainen suomen ja ruotsin kielillä kirjoittanut kirjailija. Stenbäckin vanhemmat olivat Suomen kaartin aliupseeri Leopold Bernhard Stenbäck ja Anna Kristina Brännlund. Hän meni naimisiin 1908 agronomi Åke Lönnbergin (s. 1881) kanssa joka toimi maanviljelijänä Porvoon maalaiskunnan Vävarsbackassa.Aikalaiskirja 1934 : Åke Lönnbergin tiedot (Projekt Runeberg) Stenbäck kävi tyttökoulun ja suoritti 1907 jatko-opiston. Hän toimi Mikkelin ruotsalaisen yhteiskoulun kirkkohistorian, dogmatiikan, historian ja maantiedon opettajana 1907–1908.Kuka kukin on 1954 (Projekt Runeberg) Stenbäck julkaisi suomen kielellä useita romaaneja ja ruotsin kielellä runokokoelman. Hän toimi myös kääntäjänä.Jasmine Westerlund : Murtumia lasikellossa : Naisten kirjoittamat taiteilijaromaanit Suomessa 1900-luvun alkupuolella. Turun yliopiston julkaisuja. Sarja C, Scripta lingua Fennica edita ; osa 366. Turku 2013, Stenbäckistä s. 13 == Teoksia == Nimellä Signe Stenbäck: * Pieni papinrouva : kertomus. Kirja, Helsinki 1926 * Riitan tarina. Kirja, Helsinki 1926 * Äidin osa. Kirja, Helsinki 1927 * Rajan lapset : kertomus. WSOY 1928 * Lasiseinä : romaani. WSOY 1929 Nimellä Signe Stenbäck-Lönnberg: * Vildvin : dikter. Schildt, Borgå 1916 * Den grå gården : en gränshistoria från Aunustågets tid. Dagens böcker, Malmö 1942 == Ruotsinnoksia == * Katri Vala : Den blå dörren. Söderström, Helsingfors 1954 == Lähteet == * Luokka:Suomenruotsalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1887 syntyneet Luokka:Vuonna 1958 kuolleet
Eva Mannerheim-Sparre

Eva Hedvig Wilhelmina Mannerheim-Sparre (30. kesäkuuta 1870 Askainen – 27. joulukuuta 1957) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija. ==Elämä== Eva Mannerheim-Sparren vanhemmat olivat kreivi Carl Robert Mannerheim (1835–1914) ja Hedvig Charlotta Hélène von Julin. Perheessä oli seitsemänMannerheim Sparre Eva Biografiskt lexikon för Finland lasta, joista Eva oli kolmanneksi nuorin. Hänen sisaruksiaan olivat marsalkka Carl Gustaf Emil Mannerheim, pankinjohtaja Carl Mannerheim, liikemies Johan Mannerheim ja sairaanhoitaja Sophie Mannerheim. Eva Mannerheim-Sparre oli naimisissa vuodesta 1893 ruotsalaisen kreivi Louis Sparren kanssa. Louis Sparre johti Porvooseen perustamaansa Iris-tehdasta jossa valmistettiin huonekaluja ja keramiikkaa. He asuivat Porvoossa Villa Wilhelmsberg-nimisessä huvilassa vuoteen 1908 saakka jolloin he muuttivat pois Suomesta. Eva Mannerheim-Sparre harjoitti kirjojen korusidontaa ja hän perusti myöhemmin miehensä kanssa kirjansitomon. Eva Mannerheim-Sparre tunnetaan erityisesti keittokirjastaan Kokbok för finsmakare och vanliga hungriga joka käännettiin myös suomen kielelle. Hän kirjoitti myös muistelmateoksia ja matkakuvauksia. == Teoksia == * Kokbok för finsmakare och vanliga hungriga. Bonnier, Stockholm 1935, ny uppl. Schildt, Helsingfors 1959, 1995 (Emerik Olsonin suomennos nimellä Keittokirja herkkusuille ja tavallisille nälkäisille : 758 valmistusohjetta, Otava 1936 ; 2. painos ja uud. nimellä Kreivitär Eva Mannerheim Sparren keittokirja herkkusuille ja tavallisille nälkäisille, Otava 1951, 3. painos 1965, 4. painos 1990, 5. painos 1995, 6. uud. painos 1995, 7. painos 2006) * Bröllopsresan : beskrivning av en resa i Fjärrkarelen sommaren 1893 ; illustrerad med tio originaletsningar, numrerade och signerade av Louis Sparre. Konstvärlden, Stockholm 1945 * Konstnärsliv : Sparre-minnen från gamla tider till 1908. Schildt, Helsingfors 1951 (Aili Palménin suomennos nimellä Taiteilijaelämää, Otava 1951, 2. painos 1994) * Barndomsminnen. Helsingfors 1952 (Maijaliisa Auterisen suomennos nimellä Lapsuuden muistoja, Otava 1952) * Öken, sol och sand ; fotografier av L. Sparre. Schildt, Helsingfors 1957 (Kyllikki Villan suomennos nimellä Aavikkoa, aurinkoa ja hiekkaa : retkiä Itä- Algeriassa ja Marokossa, Otava 1957) == Lähteet == * * Louis Sparren ja Eva Mannerheim-Sparren esittely Porvoon kaupungin sivustolla === Viitteet === ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomenruotsalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1870 syntyneet Luokka:Vuonna 1957 kuolleet
HMS Gästrikland (J22)

HMS Gästrikland (runkonumerot 22 ja J22) oli Ruotsin laivaston Östergötland- luokan hävittäjä. == Valmistus == Alus tilattiin Göteborgista Götaverkeniltä, missä köli laskettiin 1. lokakuuta 1955. Se laskettiin vesille 6. kesäkuuta 1956 ja otettiin palvelukseen 14. tammikuuta 1959.Gardiner, Robert s. 445 == Palvelus == Alukselle asennettiin 1963 Sea Cat -ilmatorjuntaohjustenlaukaisualusta () ja samalla poistettiin kolme Boforsin 40 millimetrin tykkiä.Borgenstam, Curt et al s. 157 Se poistettiin palveluksesta 1. heinäkuuta 1982 ja romutettiin Britteinsaarilla. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Östergötland-luokan hävittäjät Luokka:Ruotsalaiset kylmän sodan hävittäjät Luokka:Götaverken
Pentinmäki

Pentinmäki on Iitin kunnan Kausalan taajamassa sijaitseva asemakaavoitettu asuinalue. Pentinmäen läpi kulkee Seututie 360. == Lähteet == Luokka:Iitti Luokka:Suomen asuinalueet
HMS Södermanland (J21)

HMS Södermanland (runkonumerot 21 ja J21) oli Ruotsin laivaston Östergötland- luokan hävittäjä. == Valmistus == Alus tilattiin Eriksbergs Mekaniska Verkstads AB:lta Göteborgista, missä köli laskettiin 1. kesäkuuta 1955. Se laskettiin vesille 28. toukokuuta 1956 ja otettiin palvelukseen 27. kesäkuuta 1958.Gardiner, Robert s. 445 == Palvelus == Alukselle asennettiin 1963 Sea Cat -ilmatorjuntaohjustenlaukaisualusta () ja samalla poistettiin kolme Boforsin 40 millimetrin tykkiä.Borgenstam, Curt et al s. 157 Se poistettiin palveluksesta 1. heinäkuuta 1982 ja alus romutettiin Espanjassa. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Östergötland-luokan hävittäjät Luokka:Ruotsalaiset kylmän sodan hävittäjät
HMS Hälsingland (J23)

HMS Hälsingland (runkonumerot 23 ja J23) oli Ruotsin laivaston Östergötland- luokan hävittäjä. == Valmistus == Alus tilattiin Eriksbergs Mekaniska Verkstads AB:lta Göteborgista, missä köli laskettiin 1. lokakuuta 1955. Se laskettiin vesille 14. tammikuuta 1957 ja otettiin palvelukseen 17. kesäkuuta 1959.Gardiner, Robert s. 445 == Palvelus == Alukselle asennettiin 1965 Sea Cat -ilmatorjuntaohjustenlaukaisualusta () ja samalla poistettiin kolme Boforsin 40 millimetrin tykkiä.Borgenstam, Curt et al s. 157 Se poistettiin palveluksesta 1. heinäkuuta 1982 ja alus romutettiin Karlskronassa. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Östergötland-luokan hävittäjät Luokka:Ruotsalaiset kylmän sodan hävittäjät
Peter von Köppen

Peter von Köppen (, myös Кёппен, Kjoppen; 2. maaliskuuta (J: 19. helmikuuta) 1793 Harkova – 4. kesäkuuta (J: 23. toukokuuta) 1864 Karabagin kartano Aluštan lähellä) oli saksalaissyntyinen venäläinen tilastotieteilijä, etnografi ja bibliografi. Peter von Köppenin isä oli Katariina II:n Venäjälle kutsuma brandenburgilainen lääkäri. Hän valmistui Harkovan yliopistosta oikeustieteilijäksi ja työskenteli Pietarissa postivirastossa. Hän osallistui Venäläisen kirjallisuuden harrastajien seuran perustamiseen vuonna 1816 ja julkaisi yhtä Venäjän ensimmäisistä bibliografisista aikakauslehdistä. Vuodesta 1829 lähtien Köppen asui Krimillä keräten aineistoa Venäjän maantieteestä ja luonnonhistoriasta. Vuonna 1834 hän palasi Pietariin saksankielisen sanomalehden toimittajaksi. Hänet valittiin Pietarin tiedeakatemian tilastotieteen akateemikoksi vuonna 1843. Vuonna 1845 hän osallistui Venäjän maantieteellisen seuran perustamiseen. Vuodesta 1852 lähtien Köppen vietti suurimman osan ajastaan Krimillä. Köppenin tärkeimmät teokset käsittelevät Venäjän väestöä ja kansallisuusrakennetta laajan tilastollisen aineiston valossa. Vuonna 1851 hän julkaisi Venäjän ensimmäisen etnografisen kartan ja vuonna 1857 monografian Devjataja revizija. Issledovanije o tšisle žitelei v Rossii v 1851 godu. Hänen aloitteestaan alettiin julkaista Venäjän asutuskeskusten luetteloja. Köppenin aineistoon perustuu myös vuosina 1863–1885 ilmestynyt Venäjän keisarikunnan maantieteellis-tilastollinen sanakirja. Köppenin vuonna 1849 julkaisema Pietarin läänin etnografinen kartta selityksineen (Erklärender Text zu der ethnographischen Karte des St. Petersburger Gouvernements, 1867) sisältää arvokkaita tietoja Inkerinmaan inkerinsuomalaisesta, inkerois- ja vatjalaisasutuksesta. Hän on laatinut myös kansatieteellisen esityksen Suomesta (Finnland in ethnographischer Bezeihung, 1846). Köppenin poika oli meteorologi Wladimir Köppen (1846–1940). ==Teoksia== * Erklärender Text zu der ethnographischen Karte des St. Petersburger Gouvernements ==Lähteet== Luokka:Bibliografit Luokka:Venäläiset tieteilijät Luokka:Tilastotieteilijät Luokka:Vuonna 1793 syntyneet Luokka:Vuonna 1864 kuolleet
Mankalan rautatieasema

Mankalan rautatieasema () on rautatieliikennepaikka -radalla Iitin Mankalassa noin 9 kilometriä Kausalasta Lahden suuntaan. Liikennepaikka avattiin laiturivaihteena vuonna 1916 kaksoisraiteen käyttöönoton yhteydessä, jolloin myös Sitikkalan henkilöliikenteen pysähdykset siirtyivät sinne. Mankalan asemarakennus valmistui vuonna 1917 ja sitä laajennettiin vuonna 1945. Henkilöliikenne lakkautettiin toukokuussa 1970 ja liikennepaikka vuotta myöhemmin. Sivuraiteet ja asemarakennus on sittemmin purettu. Mankala avattiin uudelleen liikenteelle lokakuussa 2013 raiteenvaihtopaikkana. == Lähteet == Luokka:Iitin liikenne Luokka:Iitin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Päijät- Hämeen rautatieliikennepaikat
Iitin kirkonkylä

Iitin kirkonkylä on Iitin kunnan historiallinen keskus. Kylä sijaitsee noin seitsemän kilometriä kuntakeskuksesta Kausalasta pohjoiseen. Kirkonkylä valittiin vuonna 1990 Suomen kauneimmaksi kyläksi. Kyläkuvaa hallitsee vuonna 1693 rakennettu punainen Iitin kirkko sekä ohi virtaava Kymijoki. Iitin kirkossa ja Wanhassa Pappilassa järjestetään vuosittain Iitin musiikkijuhlat kesäkuussa. Iitin kirkonkylä on myös tilastollinen taajama, jossa oli vuoden 2017 lopussa 231 asukasta. Iitin kirkonkylän postinumeroalueen (47520 Iitti) väkiluku oli 170 vuonna 2020.Paavo (Postinumeroalueittainen avoin tieto) ==Lähteet== Luokka:Iitin kylät Luokka:Suomen kirkonkylät Luokka:Päijät-Hämeen maakunnan taajamat