EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Onshape

Onshape on pilvipalveluna toimiva 3D-CAD-ohjelmisto. Onshape toimii internetin yli ja käyttöliittymänä voi olla nettiselain tai sovellus (iOS, Android). Onshape keskittyy lähinnä mekaniikkasuunnitteluun ja sisältää osamallinnus-, kokoonpano- ja piirustustyökalut. Ohjelmistolla voi tehdä myös ohutlevykappaleita. Ohjelmiston päivitykset julkaistaan suoraan selainkäyttöliittymään, eivätkä vaadi mitään ylläpitotoimenpiteitä käyttäjältä. Onshape tallentaa reaaliaikaisesti käyttäjän tekemät muutokset ja mihin tahansa versioon voi koska tahansa palata. Ohjelmistoon tehdyt dokumentit tallentuvat palvelimen tietokantaan, eikä perinteistä tiedosto tässä mielessä ole. Tietokantaan lisätty dokumentti voi olla käytännössä mitä tahansa, esimerkiksi ostokomponenttiin liittyvä pdf-datakortti. == Yrityksen historia == Onshape on perustettu 2012 ja päätoimisto sijaitsee Cambridgessä (USA). Yrityksen ydinryhmässä on useita SOLIDWORKS-yrityksen perustaneita henkilöitä, kuten kaksi entistä toimitusjohtajaa, Jon Hirschtick ja John McEleney. Ohjelmiston ensimmäinen julkinen beta julkaistiin 2015 maaliskuussa. Samassa yhteydessä julkaistiin iPhone-sovellus. Android-sovellus julkaistiin saman vuoden elokuussa. Varsinainen kaupallinen versio julkaistiin vuoden 2015 lopussa. == Aiheesta muualla == https://www.onshape.com Luokka:Tietokoneavusteinen suunnittelu Luokka:Pilvipalvelut
Isoftalonitriili

Isoftalonitriili eli 1,3-disyanobentseeni tai m-disyanobentseeni (C8H4N2) on aromaattisiin nitriileihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä valmistettaessa esimerkiksi polymeerien monomeereja. Isoftalonitriili on ftalonitriilin ja tereftalonitriilin isomeeri. ==Ominaisuudet== Huoneenlämpötilassa isoftalonitriili on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee vähäisessä määrin kuumaan veteen ja paremmin moniin orgaanisiin liuottimiin, esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin, bentseeniin, dimetyyliformamidiin ja N-metyylipyrrolidoniin. Isoftalonitriilin reaktiot ovat tyypillisiä nitriileille. Sen aromaattinen rengas voidaan pelkistää tyydyttyneeksi, ja vedyttämällä voidaan myös pelkistää syanoryhmät aminoryhmiksi.Stephen C. DeVito: Nitriles, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2007. Viitattu 21.12.2018 ==Valmistus ja käyttö== Isoftalonitriiliä valmistetaan m-ksyleenistä ammoksidaatioreaktiolla eli reaktiolla ammoniakin ja hapen kanssa. Reaktiossa käytetään katalyytteinä molybdeenin, vanadiinin ja antimonin oksidien seosta. Isoftalonitriilistä valmistetaan polyuretaanien valmistamiseen käytettäviä 1,3-bis(aminometyyli)bentseeniä ja diaminometaanisykloheksaania. Klooraus johtaa fungisidina käytettävään klorotaloniiliin eli tetrakloori- isoftalonitriiliin. Orgaanisen kemian synteeseissä sitä käytetään valmistettaessa nitriilejä karboksyylihapoista. ==Lähteet== Luokka:Aromaattiset yhdisteet Luokka:Nitriilit
Osvetnik

Osvetnik oli Jugoslavian kuninkaallisen laivaston Osvetnik-luokan sukellusvene. == Valmistus == Alus tilattiin Ateliers et Chantiers de la Loirelta Nantesista Ranskasta. Alus laskettiin vesille 14. tammikuuta 1929 ja otettiin palvelukseen vielä samana vuonna.Gardiner, Robert s. 358 == Palvelus == Alus saapui Kotorinlahdelle sisaraluksensa Smelin kanssa 9. joulukuuta 1929. Vuonna 1932 Britannian laivastoasemamies raportoi muutamasta sotaharjoituksesta. Syyskuussa 1933 alus yhdessä brittiläisvalmisteisen Nebojšan kanssa partioivat Välimeren eteläosissa. Elokuussa 1935 alus vieraili Maltalla brittiläisvalmisteisen Hrabrin kanssa. Elokuussa 1936 alus vieraili Nebojšan kanssa Korfulla. Saksan hyökätessä 16. huhtikuussa 1941 Jugoslaviaan alus oli Kotorinlahdella yhdessä kolmen muun sukellusveneen kanssa. Alus ja Hrabri saivat 10. huhtikuuta käskyn hyökätä Italian hallussa olevan Zaran liikenteeseen, mutta operaatiota ei toteutettu. Italian XVII armeijakunnan joukot valtasivat 17. huhtikuuta Kotorin alueen ja samalla tukikohdassa olleet alukset. === R.Smg. Francesco Rismondo === Hyväkuntoinen alus otettiin sotasaaliiksi ja nimettiin N1:ksi. Alus siirrettiin Pulaan huollettavaksi ja modernisoitavaksi, jolloin muun muassa osa aluksen aseistuksesta vaihdettiin ja komentotornia muokattiin. Muutosten jälkeen aluksen uppouma oli pinnalla 676 ja sukelluksissa 835 tonnia. Alus otettiin Regia Marinan palvelukseen Bajamonti-luokan aluksena R.Smg. Francesco Rismondona. Aluksen vakaus sukelluksissa, 35 sekunnin sukellusnopeus periskooppisyvyyteen, ikä ja matala sukellussyvyys tekivät siitä ainoastaan koulutuskäyttöön ja erilaisiin testeihin soveltuvan aluksen. Pian Italian antauduttua syyskuussa 1943 saksalaiset valtasivat aluksen 14. syyskuuta Bonifaciossa Korsikan eteläkärjessä. Saksalaiset upottivat aluksen neljä päivää myöhemmin. ==Lähteet== * === Viitteet === Luokka:Osvetnik-luokan sukellusveneet
Filetto

Filetto on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 918 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 1 026 asukasta. == Lähteet == Luokka:Chietin maakunnan kunnat
Fossacesia

Fossacesia on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 6 358 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 6 217 asukasta. == Lähteet == Luokka:Chietin maakunnan kunnat
Fraine

Fraine on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 318 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 396 asukasta. == Lähteet == Luokka:Chietin maakunnan kunnat
Francavilla al Mare

Francavilla al Mare on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 25 663 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 23 816 asukasta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Chietin maakunnan kunnat
Fresagrandinaria

Fresagrandinaria on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 946 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 1 056 asukasta. == Lähteet == Luokka:Chietin maakunnan kunnat
Frisa

Frisa on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 1 737 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 1 889 asukasta. == Lähteet == Luokka:Chietin maakunnan kunnat
Furci

Furci on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 926 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 1 088 asukasta. == Lähteet == Luokka:Chietin maakunnan kunnat
Gamberale

Gamberale on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 300 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 328 asukasta. == Lähteet == Luokka:Chietin maakunnan kunnat
Gessopalena

Gessopalena on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 1 360 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 1 550 asukasta. == Lähteet == Luokka:Chietin maakunnan kunnat
Gissi

Gissi on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 2 706 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 2 935 asukasta. == Lähteet == Luokka:Chietin maakunnan kunnat
Smeli

Smeli oli Jugoslavian kuninkaallisen laivaston Osvetnik-luokan sukellusvene. == Valmistus == Alus tilattiin Ateliers et Chantiers de la Loirelta Nantesista Ranskasta. Alus laskettiin vesille 1. joulukuuta 1928.Gardiner, Robert s. 358 == Palvelus == Alus saapui Kotorinlahdelle sisaraluksensa Osvetnikin kanssa 9. joulukuuta 1929. Vuonna 1932 Britannian laivastoasiamies raportoi muutamasta sotaharjoituksesta. Lokakuussa 1934 alus vieraili Ranskan protektoraatin Tunisian Bizertessä ja Kelibian redillä Tunisian rannikolla. Elo- ja syyskuussa 1937 alus vieraili Hrabrin ja emäalus Zmaj'n kanssa Kreetalla ja Korfulla. Saksan hyökätessä 16. huhtikuussa 1941 Jugoslaviaan alus oli Kotorinlahdella yhdessä kolmen muun sukellusveneen kanssa. Italian XVII armeijakunnan joukot valtasivat 17. huhtikuuta Kotorin alueen ja samalla tukikohdassa olleet alukset. === R.Smg. Antonio Bajamonti === Hyväkuntoinen alus otettiin sotasaaliiksi ja nimettiin N2:ksi. Alus siirrettiin Pulaan huollettavaksi ja modernisoitavaksi, jolloin muun muassa osa aluksen aseistuksesta vaihdettiin ja komentotornia muokattiin. Muutosten jälkeen aluksen uppouma oli pinnalla 676 ja sukelluksissa 835 tonnia. Alus otettiin Regia Marinan palvelukseen Bajamonti-luokan aluksena R.Smg. Antonio Bajamontina. Aluksen vakaus sukelluksissa, 35 sekunnin sukellusnopeus periskooppisyvyyteen, ikä ja matala sukellussyvyys tekivät siitä ainoastaan koulutuskäyttöön ja erilaisiin testeihin soveltuvan aluksen. Vuorokausi Italian antautumisen jälkeen aluksen miehistö upotti aluksensa 9. syyskuuta 1943 La Speziassa. ==Lähteet== * === Viitteet === Luokka:Osvetnik-luokan sukellusveneet
Moorefieldin taistelu

Moorefieldin taistelu (; tunnetaan myös nimellä Oldfieldsin taistelu) oli Moorefieldin lähellä Länsi-Virginiassa 7. elokuuta 1864 käyty Yhdysvaltain sisällissodan taistelu. Siinä olivat vastakkain Unionin prikaatikenraali William W. Averellin ja Konfederaation prikaatikenraali John McCauslandin joukot. Taistelu päättyi Unionin voittoon. == Tapahtumien kulku == John McCauslandin ja Bradley Tyler Johnsonin johtamat joukot olivat ennen taistelua polttaneet Chambersburgin kaupungin, minkä jälkeen joukot palasivat Shenandoahin laaksoon. Moorefieldin lähellä Konfederaation ratsuväkijoukot joutuivat kuitenkin 7. elokuuta William W. Averellin järjestämään väijytykseen. Väijytys pakotti Konfederaation joukot pakenemaan paikalta, mikä heikensi merkittävästi Konfederaation ratsuväkijoukkojen taistelutahtoa. Osapuolet menettivät taistelussa yhteensä 531 miestä. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltain sisällissodan taistelut Luokka:Vuoden 1864 sotahistoria Luokka:Länsi-Virginia Yhdysvaltain sisällissodassa
Giuliano Teatino

Giuliano Teatino on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 1 220 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 1 270 asukasta. == Lähteet == Luokka:Chietin maakunnan kunnat
Guardiagrele

Guardiagrele on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 8 966 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 9 367 asukasta. == Ilmasto == Guardiagrelessa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan lauhkea meri-ilmasto. Vuoden keskilämpötila on noin 13 °C ja keskimääräinen sademäärä 790 millimetriä. Elokuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 22 °C. Viilein kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on noin 4 °C. Sateisin kuukausi on marraskuu, jolloin sataa keskimäärin noin 90 millimetriä. Heinäkuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 41 millimetriä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Chietin maakunnan kunnat
Guilmi

Guilmi on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 412 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 432 asukasta. == Lähteet == Luokka:Chietin maakunnan kunnat
Lama dei Peligni

Lama dei Peligni on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 1 200 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 1 364 asukasta. == Lähteet == Luokka:Chietin maakunnan kunnat
Lanciano

Lanciano on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 35 002 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 35 921 asukasta. == Lähteet == Luokka:Chietin maakunnan kunnat
Lentella

Lentella on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 714 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 725 asukasta. == Lähteet == Luokka:Chietin maakunnan kunnat
Lettopalena

Lettopalena on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 339 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 365 asukasta. == Lähteet == Luokka:Chietin maakunnan kunnat
Liscia

Liscia on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 700 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 712 asukasta. == Lähteet == Luokka:Chietin maakunnan kunnat
Miglianico

Miglianico on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 4 754 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 4 844 asukasta. == Lähteet == Luokka:Chietin maakunnan kunnat
Montazzoli

Montazzoli on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 930 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 1 032 asukasta. == Lähteet == Luokka:Chietin maakunnan kunnat
Montebello sul Sangro

Montebello sul Sangro on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 88 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 99 asukasta. == Lähteet == Luokka:Chietin maakunnan kunnat
Monteferrante

Monteferrante on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 123 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 141 asukasta. == Lähteet == Luokka:Chietin maakunnan kunnat
Montelapiano

Montelapiano on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 79 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 80 asukasta. == Lähteet == Luokka:Chietin maakunnan kunnat
Montenerodomo

Montenerodomo on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 656 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 736 asukasta. == Lähteet == Luokka:Chietin maakunnan kunnat
Monteodorisio

Monteodorisio on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 2 474 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 2 564 asukasta. == Lähteet == Luokka:Chietin maakunnan kunnat
Mozzagrogna

Mozzagrogna on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 2 444 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 2 291 asukasta. == Lähteet == Luokka:Chietin maakunnan kunnat
Orsogna

Orsogna on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 3 821 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 4 008 asukasta. == Lähteet == Luokka:Chietin maakunnan kunnat
Ortona

Ortona on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 23 111 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 23 425 asukasta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Chietin maakunnan kunnat
Paglieta

Paglieta on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 4 308 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 4 466 asukasta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Chietin maakunnan kunnat
Palena

Palena on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 1 332 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 1 412 asukasta. == Lähteet == Luokka:Chietin maakunnan kunnat
Palmoli

Palmoli on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 922 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 980 asukasta. == Lähteet == Luokka:Chietin maakunnan kunnat
Joongang Tongyang Broadcasting Company

Joongang Tongyang Broadcasting Company (JTBC) () on eteläkorealainen kaapelitelevisioyhtiö, joka perustettiin 28. maaliskuuta 2011. JTBC on JoongAng Ilbon omistuksessa, kuten muutkin eteläkorealaiset mediatalot. ==Logot== File:Tongyang Broadcasting Company logo.jpg|1964 - 1980 File:JTBC logo.svg|2011 - == Televisiokanavat == * JTBC * JTBC2 * JTBC Golf&Sports; * JTBC4 * JTBC Golf * JTBC Zee TV == Tytäryhtiöt == * JTBC Plus * JTBC Mediatech * JTBC Studios ** Drama House ** Zium Content ** BA Entertainment ** Film Monster Co. ** Perfect Storm Film * JTBC Mediacomm == Lähteet == == Aiheesta muualla == * JTBC:n verkkosivut *
Ludvig (Ranskan kruununprinssi, 1729–1765)

Ludvig (; 4. syyskuuta 1729 – 20. joulukuuta 1765) oli Ranskan kruununprinssi eli dauphin. Hän oli kuningas Ludvig XV:n vanhin ja ainoa aikuiseksi elänyt poika, joka kuitenkin kuoli ennen isäänsä. Kruununprinssi Ludvig oli Ranskan kuninkaina toimineiden Ludvig XVI:n, Ludvig XVIII:n ja Kaarle X:n isä.Louis, Dauphin of France Biography.com 2.4.2014 (Internet Archive). Viitattu 21.12.2018. == Elämänvaiheet == Ludvig oli kruununprinssi syntymästään alkaen. Hänen äitinsä oli puolalaissyntyinen kuningatar Maria Leszczyńska. Ludvig rikkoi välinsä isänsä kanssa, kun hän 15-vuotiaana vasten tämän käskyjä seurasi tätä Itävallan perimyssodan rintamalle, joten hänen vaikutusvaltansa Ranskan päätöksentekoon jäi vähäiseksi. Ludvig naitettiin 15-vuotiaana Espanjan infanta Maria Teresia Rafaelan, kuningas Filip V:n ja kuningatar Elisabet Farnesen tyttären kanssa. Heille syntyi vuonna 1746 yksi tytär, Marie Thérèse, mutta Maria Teresia kuoli neljä päivää synnytyksen jälkeen.Maria Theresa of Spain (1726–1746) Women in World History: A Biographical Encyclopedia (2002), Encyclopedia.com. Viitattu 4.1.2024. Vuonna 1747 Ludvig nai Saksin prinsessa Maria Josefa Karolinan (Marie Joséphine), jonka vanhemmat olivat vaaliruhtinas Fredrik August II ja Itävallan arkkiherttuatar Maria Josefina.Marie Josephe of Saxony (1731–1767) Women in World History: A Biographical Encyclopedia (2002), Encyclopedia.com. Viitattu 4.1.2024. Toisin kuin isänsä, Ludvig oli uskollinen aviomies. Ludvig kuoli tuberkuloosiin 36-vuotiaana vuonna 1765. Uudeksi kruununprinssiksi tuli hänen vanhin poikansa, tuleva kuningas Ludvig XVI, joka sittemmin syrjäytettiin ja teloitettiin vallankumouksen aikana. Kolmen kuninkaaksi edenneen pojan Ludvig XVI:n, Ludvig XVIII:n ja Kaarle X:n ohella Ludvigin ainoat aikuisiksi eläneet lapset olivat Sardinian kuningatar Marie Clotilde, joka avioitui kuningas Kaarle Emanuel IV:n kanssa, sekä vallankumouksen yhteydessä teloitettu prinsessa Elisabet. Ludvigin toinen puoliso Maria Josefa kuoli 35-vuotiaana vuonna 1767. ==Lapset== * Marie Thérèse (1746–1748) * Marie Zéphyrine (1750–1755) * Louis Joseph, Burgundin herttua (1751–1761) * Xavier, Akvitanian herttua (1753–1754) * Ludvig XVI (Louis Auguste, 1754–1793), Ranskan kuningas, teloitettiin vallankumouksen aikana; puoliso Maria Antoinette * Ludvig XVIII (Louis-Stanislas-Xavier, 1755–1824), Provencen kreivi, myöhemmin Ranskan kuningas; puoliso Savoijin prinsessa Marie Joséphine * Kaarle X (Charles- Philippe, 1757–1836) Artois’n kreivi, myöhemmin Ranskan kuningas; puoliso Savoijin prinsessa Maria Teresa * Marie Clotilde (1759–1802), puoliso Sardinian kuningas Kaarle Emmanuel IV * Elisabet (Élisabeth, 1764–1794), teloitettiin vallankumouksen aikana Lisäksi neljä kuolleina syntynyttä poikaa (k. 1748, 1749, 1756, 1762) ja yksi kuolleena syntynyt tytär (k. 1752). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ranskan kuninkaalliset Luokka:Kruununperijät Luokka:Vuonna 1729 syntyneet Luokka:Vuonna 1765 kuolleet
Ludvig (Ranskan kruununprinssi)

Ludvig () -nimisiä Ranskan kruununprinssejä eli dauphineita olivat seuraavat: *Ludvig (1661–1711), Ludvig XIV:n poika, ”Grand Dauphin” *Ludvig, Burgundin herttua (1682–1712), edellisen poika *Ludvig, Bretagnen herttua (1707–1712), edellisen poika *Ludvig (1729–1765), Ludvig XV:n poika *Ludvig (Louis Joseph, 1781–1789), Ludvig XVI:n poika *Ludvig (1785–1795), Ludvig XVI:n poika (rojalistien mukaan kuningas Ludvig XVII) *Ludvig, Angoulêmen herttua (1775–1844), Kaarle X:n poika (rojalistien mukaan kuningas Ludvig XIX)
Marvin Plattenhardt

Marvin Plattenhardt (s. 26. tammikuuta 1992 Filderstadt, Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, joka on pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Bundesliigassa pelaavaa Hertha Berliniä. Hän on pelannut myös Saksan maajoukkueessa. Plattenhardt on edustanut Bundesliigassa Nürnbergiä kausina 2010–2014 ja Hertha Berliniä kesästä 2014 alkaen. Hän on kauden 2019–2020 loppuun mennessä pelannut 210 bundesliigaottelua ja tehnyt niissä kahdeksan sekä syöttänyt 32 maalia. Eurooppa-liigassa hän pelasi kolme ottelua kaudella 2017–2018. Plattenhardt on pelannut Saksan nuorisomaajoukkueissa viitisenkymmentä ottelua. Hän voitti alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2009. Saksan A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran kesäkuussa 2017. Hän kuului Maanosaliittojen cupin 2017 voittaneeseen joukkueeseen ja pelasi turnauksessa yhden alkulohko-ottelun kokonaan. MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi avauskokoonpanossa ensimmäisessä, Saksan tappioon päättyneessä alkulohko- ottelussa Meksikoa vastaan. Hän on pelannut kaikkiaan seitsemän miesten maaottelua. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Marvin Plattenhardtin esittely Saksan jalkapalloliiton sivulla Luokka:Saksalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bedworth

Bedworth on noin asukkaan kaupunki Warwickshiren kreivikunnassa Keski- Englannissa, Coventryn pohjoispuolella. Se on kasvanut kiinni naapurikaupunkiinsa Nuneatoniin ja muodostaa sen kanssa noin asukkaan yhtenäisen kaupunkialueen ja kaupunkipiirin. Bedworthin lähistöllä toimi kaksi hiilikaivosta 1900-luvun loppupuolelle asti. Kaivostoiminnan lakattua tilalle on tullut teollisuutta, joka valmistaa muun muassa pieniä koneita sekä teippejä, nauhoja ja koristeita. Kaupungista länteen sijaitseva Corley Hall oli ilmeisesti esikuva George Eliotin romaanissa Rehdin miehen rakkaus esiintyvälle Hall Farmille. == Lähteet == Luokka:Asutut paikat Warwickshiressä Luokka:Englannin kaupungit
Shinobu Sekine

Shinobu Sekine (, 20. syyskuuta 1943 Ōarai, Ibarakin prefektuuri – 18. joulukuuta 2018 Tokio) oli japanilainen judoka ja olympiavoittaja. Sekine voitti 80 kg:n painoluokassa olympiakultaa Münchenissä 1972 ja avoimessa luokassa MM-pronssia Ludwigshafenissa 1971.Olympics at Sports-Reference.com Sekine sairasti viimeiset elinvuotensa syöpää. Hän kuoli tokiolaisessa sairaalassa 75-vuotiaana 18. joulukuuta 2018.https://judoinside.com/news/3087/1972_Olympic_Champion_Shinobu_Sekine_passed_away == Lähteet == * Shinobu Sekine Bio, Stats, and Results Olympics at Sports- Reference.com === Viitteet === Luokka:Japanilaiset judokat Luokka:Japanilaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Brigitte Gapais-Dumont

Brigitte Gapais-Dumont (25. huhtikuuta 1944 Saint-Fargeau – 29. marraskuuta 2018) oli ranskalainen miekkailija ja olympiamitalisti. Gapais-Dumont kuului Ranskan floretin joukkuekilpailussa olympiahopeaa Montréalissa 1976 saavuttaneeseen joukkueeseen. Hän kilpaili kesäolympialaisissa myös Tokiossa 1964, Méxicossa 1968 ja Münchenissä 1972 saavuttaen muun muassa kolme neljättä sijaa.Olympics at Sports-Reference.com Gapais-Dumont kuoli sairastettuaan pitkään 74-vuotiaana 29. marraskuuta 2018.http://www.escrime- ffe.fr/carnets/deces-de-brigitte-dumont-et-christine-muzio == Lähteet == * Brigitte Gapais-Dumont Bio, Stats, and Results Olympics at Sports- Reference.com === Viitteet === Luokka:Ranskalaiset miekkailijat Luokka:Ranskalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Saima Korhonen

Saima Korhonen (o.s. Tikander, 6. maaliskuuta 1893 Viipuri – 29. joulukuuta 1983 Viitattu 20.12.2018) oli suomalainen näyttelijä ja teatteriohjaaja. Hän näytteli muun muassa Viipurin Työväen Teatterissa ja Viipurin Näyttämöllä 1910- ja 1920-luvuilla.Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin 1930, s. 141 ja 142Teatterin maailma 1950, s. 180 == Ura == Saima Korhosen vanhemmat olivat kauppias ja jalkineentekijä David Tikander ja Anna Maria Laihanen. Hän työskenteli kiinnitettynä näyttelijänä Viipurin Työväen Teatterissa vuosina 1916–1917 ja Viipurin Näyttämöllä 1918–1923 ja 1926–1927. Vuosina 1923–1924 Korhonen näytteli Kansan Näyttämöllä. Kiinnitystensä jälkeen hän työskenteli kiertuenäyttelijänä. Korhosen näyttämötehtäviä olivat muun muassa Elinan ja Kirstin roolit balladissa Elinan surma ja Marusjan rooli Sam Sihvon laulunäytelmässä Jääkärin morsian. Korhonen näytteli niin ikään Neiti Julien nimiroolin ja Åsen roolin näytelmässä Peer Gynt. Korhonen ohjasi muun muassa komediat Juurakon Hulda, Syntipukki ja Nummisuutarit. Elokuvatehtäviä Saima Korhosella oli kolme. Hän näytteli Fiinan osan Valentin Vaalan komediassa Varaventtiili (1942). Lisäksi hänellä oli kreditoimatta jääneet roolitehtävät musiikkielokuvassa Poretta eli Keisarin uudet pisteet (1941) ja komediassa Uuteen elämään (1942). Saima Korhosen puoliso Aku Korhonen näytteli Kello- Kallen roolin viimeksi mainitussa. Korhosten avioliitto alkoi 1916 ja päättyi avioeroon 1947. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Suomalaiset teatteriohjaajat Luokka:Vuonna 1893 syntyneet Luokka:Vuonna 1983 kuolleet
Jalmari Sulonen

Jalmari Sulonen, vuoteen 1896 Grålund (15. helmikuuta 1884 HollolaAikalaiskirja 1934, s. 647 (Viitattu 21.12.2018) – 22. toukokuuta 1952 Rooma Kuolleita. Helsingin Sanomat, 24.5.1952, s. 9.Kuka kukin oli (Viitattu 21.12.2018)) oli opettaja ja rehtori, joka julkaisi kauppalaskennon oppi- ja harjoituskirjoja. ==Henkilöhistoria== Sulosen vanhemmat olivat maanviljelijä Johan Gustaf Grålund ja Wilhelmiina Stålhammar ja puoliso vuodesta 1913 Bertta Kartio (Karén). Sulonen tuli ylioppilaaksi 1904 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1910. Hän toimi yhteiskoulun opettajana Riihimäellä 1910–1918 ja Lahdessa kauppa- ja liikeapulaiskoulun opettajana 1918–1929 sekä koulun johtajana vuodesta 1920. Lahdessa hän oli myös työväenopiston johtaja 1920–1929 ja tyttölyseon fysiikan opettaja 1923–1929 sekä kaupunginvaltuuston jäsen 1920–1929. Suomen Liikemiesten Kauppaopiston opettajaksi ja rehtoriksi Sulonen tuli 1929 ja hoiti tehtävää vuoteen 1940 asti, minkä jälkeen hän oli oppilaitoksen fyysis-matemaattisten aineiden yliopettaja. Sulonen oli myös opiskellut Frankfurt am Mainin kauppakorkeakoulussa ja toiminut pankkivirkailijana. ==Julkaisuja== * Kertomus Lahden Työväenopiston ensimmäisestä toimintavuodesta: 1920–1930, 1930 (vuoden 1929 vuosikertomuksen kirjoittanut v.t. johtaja Artturi Railo) * Kauppalaskennon oppikirja harjoitustehtävineen ynnä lyhyt mittausopin kurssi: kauppakouluja ja kauppaopistoja varten, 1933 * Kauppalaskento: itseopiskelijoita, kauppakoululaisia ja kauppaopistolaisia varten, 1943, Jalmari Sulonen ja Lauri V. Lehto * Kauppalaskennon harjoitustehtäviä kauppakouluja, kauppaopistoja ja itseopiskelevia varten, 1944, Jalmari Sulonen ja Lauri V. Lehto ==Lähteet== Luokka: Suomalaiset opettajat Luokka: Suomen oppilaitosten rehtorit Luokka: Suomalaiset tietokirjailijat Luokka: Lahden kaupunginvaltuutetut Luokka: Vuonna 1884 syntyneet Luokka: Vuonna 1952 kuolleet
Vesa Heikkinen

__NOTOC__Vesa Heikkinen (s. 14. toukokuuta 1963 SallaHeikkisen Twitter-viesti 3. elokuuta 2021 (haettu 4. elokuuta 2021)) on suomalainen kielitieteilijä ja tietokirjailija. Hän on Oulun yliopiston suomen kielen dosenttiOulun yliopiston suomen kielen oppiaine: Vesa Heikkinen (viitattu 21.12.2018). ja Kotimaisten kielten keskuksen erikoisasiantuntija. Heikkinen on erikoistunut lingvistiseen tekstintutkimukseen, kuten politiikan ja journalismin kieleen sekä kielen ja ideologian suhteeseen.Kotimaisten kielten keskus: Vesa Heikkinen (viitattu 21.12.2018). Heikkinen on juontanut Yle Puheen Politiikkaradion Puheet päreiksi -ohjelmaa yhdessä Tapio Pajusen kanssa.Teos.fi: Vesa Heikkinen (viitattu 21.12.1208). Heikkisen ja Pajusen Kansalaistaito-teos oli vuoden 2016 tietokirjallisuuden Finlandia- palkintoehdokkaanaKirjasäätiö: Tietokirjallisuuden Finlandia (viitattu 21.12.2018).. == Tuotantoa == === Omia julkaisuja === *"Toisarvoinen ongelma". Tekstintutkimus sanomalehtien pääkirjoitusten arvottavista asenteista (pro gradu -tutkielma, Oulun yliopisto, 1992) *Sininen viiva. Implisiittinen ideologisuus tekstien merkitystekijänä (lisensiaatintyö, Oulun yliopisto, 1997) *Ideologinen merkitys kriittisen tekstintutkimuksen teoriassa ja käytännössä (väitöskirja, Suomalaisen kirjallisuuden seura, 1999) *Kielen voima (Gaudeamus, 2007) *Vesa Heikkinen & Tuure Hurme: Hölynpölynimuri (Otava, 2009) *Vesa Heikkinen & Harri Mantila: Kielemme kohtalo (Gaudeamus, 2011) *Tapio Pajunen & Vesa Heikkinen: Kansalaistaito. Miten politiikkaa voi ymmärtää, jos sitä voi ymmärtää? (Teos, 2016) *Täydellinen lause on mahdoton yhtälö (esseekokoelma, Teos, 2019) *Tekstianalyysi. Miksi kielellisillä valinnoilla on merkitystä? (Gaudeamus, 2020) === Toimituksia === *Vesa Heikkinen, Harri Mantila & Markku Varis (toim.): Tuppisuinen mies. Kirjoitelmia sukupuolesta, kielestä ja kulttuurista (Suomalaisen kirjallisuuden seura, 1998) *Vesa Heikkinen, Pirjo Hiidenmaa & Ulla Tiililä (toim.): Teksti työnä, virka kielenä (Gaudeamus, 2001) *Virkapukuinen kieli (Suomalaisen kirjallisuuden seura, 2002) *Tekstien arki. Tutkimusmatkoja jokapäiväisiin merkityksiimme (Gaudeamus, 2005) *Kielen piirteet ja tekstilajit. Vaikuttavia valintoja tekstistä toiseen (Suomalaisen kirjallisuuden seura, 2009) *Vesa Heikkinen et al. (toim.): Genreanalyysi. Tekstilajitutkimuksen käsikirja (Gaudeamus, 2012)Finna.fi (viitattu 21.12.2018). == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Kotus-blogi: Vesa Heikkinen. Luokka:Fennistit Luokka:Suomalaiset kielitieteilijät Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Leo Uusimäki

Leo Viljami Uusimäki (s. 30. kesäkuuta 1998 Vantaa) on suomalainen kymmenottelija. Hän edustaa Kenttäurheilijat-58:aa ja hänen valmentajanaan toimi vuoteen 2020 Pekka Kelonurmi ja sittemmin Jaakko Erkinheimo. Kalevan kisoista Uusimäki on saavuttanut kymmenottelun kultaa vuonna 2021, hopeaa vuosina 2018 ja 2020 sekä pronssia 2019. Lisäksi hän on ollut mukana viestijuoksun SM-kilpailuissa voittamassa 4 × 400 metrin viestijuoksusta kultaa vuosina 2017 ja 2021 sekä pronssia 2016 ja 2019 sekä 4 × 800 metrin viestijuoksusta pronssia vuonna 2017. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on saanut seitsenottelussa kultaa 2020 ja viestissä pronssia 2020. Uusimäki sijoittui Gävlen alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019 kymmenottelussa 15:nneksi jäätyään pituudessa ilman tulosta. Uusimäellä on taustaa myös voimistelusta ja hiihdosta. Kymmenottelussa Uusimäen vahvimpia lajeja ovat 400 metriä ja seiväshyppy, heikoimpia heittolajit. Hän kävi Sottungan lukion. == Henkilökohtaiset ennätykset == *100 metriä: 10,87 (Jessheim 2018) *400 metriä: 48,61 (Turku 2020) *1500 metriä: 4.28,35 (Uppsala 2019) *110 metrin aidat: 14,39 (Jyväskylä 2023) *Korkeushyppy: 1,85 (Kuortane 2017) *Seiväshyppy: 5,10 (Porvoo 2019) *Pituushyppy: 7,22 (Notre Dame 2022) *Kuulantyöntö: 13,31 (Sipoo 2021) *Kiekonheitto: 35,52 (Bloomington 2023) *Keihäänheitto: 55,99 (Tampere 2021) *Kymmenottelu: 7621 (Tampere 2021) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yleisurheilun moniottelijat Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kepsu

Kepsu voi viitata johonkin seuraavista: * Kepsu, kylä Kouvolan Valkealassa ; Henkilöt * Keijo Kepsu (1946–2017), eversti * Olli Kepsu (1922–2001), sotilas- ja liikennelentäjä * Saulo Kepsu (s. 1933), historiantutkija ja tietokirjailija.
Terminalia buceras

Sarviketapani (Terminalia buceras, aiemmin Bucida buceras) on Combretaceae- heimoon kuuluva lehtipuu. Se kasvaa luonnonvaraisena Meksikossa, Keski- Amerikassa, Kolumbiassa ja Karibian alueella. Sen puuaines on kovaa ja kestävää, ja sitä voidaan käyttää esimerkiksi veneiden ja siltojen rakentamiseen. Suomessa sarviketapaneja voi katsella Helsingin keskustakirjasto Oodissa, jossa niitä on yhdeksän. == Lähteet == buceras Luokka:Puut
Suomen kiinalaiset

Suomen kiinalaiset ovat Suomessa asuvia etnisiä kiinalaisia. He koostuvat kiinalaissyntyisistä Suomen kansalaisista sekä Suomessa asuvista Kiinan kansalaisista. Vuoden 2022 lopussa Suomessa oli 15 735 asukasta, joiden äidinkieli on kiina. Noin 61% heistä asui pääkaupunkiseudulla. Vuoden 2017 lopussa Suomessa asuvien Kiinan kansalaisten määrä oli 8 742. Vuodesta 1990 vuoteen 2017 yhteensä 2 460 Kiinan kansalaista on saanut Suomen kansalaisuuden. Suomen kiinalaisilla on hyvä maine. Enemmistö suomalaisista suhtautuu myönteisesti kiinalaisten maahanmuuttoon. == Maahanmuuton historia == === Kiinalaiset siirtotyöläiset Suomessa vuosina 1916–1917 === Vuonna 1916 Helsingin seudulle tuotiin linnoitustöihin ja niitä tukevaan metsänkaatoon suuri joukko kiinalaisia siirtotyöläisiä. Työläiset olivat ilmeisesti Mantšuriasta kotoisin olleita vankeja, joita kutsuttiin "punaparroiksi" eli hunghuuseiksi. Venäjän kaukoidässä nämä olivat tunnettuja pahamaineisen hurjina junanryöstäjinä ja maantierosvoina. Kiinalaisia työläisiä tuotiin Suomeen yhteensä noin 3 000. Kiinalaisiin turvautumisen arvioidaan johtuneen siitä, että Pietari Suuren merilinnoituksen rakennustöissä suomalaiset siirtotyöläiset olivat osoittautuneet kelvottomiksi. Kiinalaistyövoimaa sijoitettiin muun muassa Espooseen, Kauniaisiin, Vantaalle, Korsoon ja Sipoon Söderkullaan pääasiassa metsänkaatotöihin. Heitä käytettiin myös Kustavissa merilinnoituksen tykkiteiden kivetystöissä sekä eri puolilla maata sekalaisissa töissä. Kiinalaiset majoitettiin usein kylmiin riihiin tai hökkeleihin, joissa ei ollut kunnon tulisijoja. Vaikka työläiset olivat miehiä, monet suomalaiset luulivat heitä naisiksi, sillä heillä oli pitkä niskapalmikko. Linnoitustöiden ohessa kiinalaiset alkoivat tehdä Suomessa pian myös varkauksia, ryöstöjä, pahoinpitelyjä ja jopa ryöstömurhia. He saattoivat myös pelotella paikallisia asukkaita, jotta nämä lähtisivät ja jättäisivät asuntonsa ryöstettäviksi. Monilla heistä oli myös ikäviä tauteja kuten kuppaa ja syyhyä. Rikollisuus herätti suomalaisväestössä sekä pelkoa että vihaa. Esimerkiksi Akseli Gallen-Kallela ei pystynyt levottomissa oloissa enää työskentelemään Espoon Tarvaspäässä, ja hän päätti paeta puolisoineen Ruovedelle. Espoon alueella kerrotaankin oleskelleen jopa 1 200 kiinalaista. Vuoden 1917 vaihteesta alkaen kiinalaisia ruvettiin passittamaan takaisin Mantšuriaan. Venäjän vallankumouksen jälkeen keväällä 1917 linnoitustyöt lopetettiin ja suurin osa jäljelle jääneistä kiinalaisista poistui Suomesta. Aikalaisten mukaan maahan jäi myös kiinalais-suomalaista perimää. == Nykypäivä == === Sopeutuminen Suomeen === Kiinalaistaustaiset pärjäävät opinnoissaan verrattain hyvin. Kiinalaistaustaisten oppimistulokset ovat muita suuria maahanmuuttajaryhmiä parempia. Kiinalaisten maine on pysynyt hyvänä, vaikka asenteet maahanmuuttoa kohtaan ovat kärjistyneet. Kiinalaiset maahanmuuttajat syyllistyvät rikoksiin väkilukuun suhteutettuna vähemmän kuin kantasuomalaiset. == Katso myös == * Alfred Wan == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Kiinalaisten Allianssi SKA ry Kiinalaiset
Jouko Voionmaa

Jouko Lauri Voionmaa (19. syyskuuta 1912 Helsinki – 18. maaliskuuta 1991 Helsinki) oli suomalainen kanslianeuvos, arkeologi, numismaatikko ja mitalitaiteen tuntija.Kuka kukin on 1978 EloNet : Jouko VoionmaaKanslianeuvos Jouko Voionmaa, Helsingin Sanomat Kuolleita 27.3.1991 (Tilaajille) Jouko Voionmaan vanhemmat olivat professori Väinö Voionmaa ja Ilma Maria Alin. Voionmaa valmistui filosofian kandidaatiksi 1938. Hän palveli Suomen laivastossa kapteeniluutnanttina ja jatkosodan aikana hän oli jonkin aikaa Virossa Suomen ja Saksan armeijoiden yhteysupseerina. Sotien jälkeen hän toimi Suomen kansallismuseon rahakammion intendenttinä. Hän oli Muinaistieteellisen toimikunnan intendenttinä 1940–1972, museoviraston rahakammion intendenttinä sekä toimistopäällikkönä 1972–1976. Voionmaa oli Suomen numismaattisen yhdistyksen sihteerinä 1940–1974 ja puheenjohtajana 1974–1975, Suomen mitalitaiteen killan yleissihteerinä vuodesta 1965, Kotiseutuliiton toiminnanjohtajana 1951–1952 sekä Suomen heraldisen seuran johtokunnan jäsenenä 1958–1968. Jouko Voionmaan pojan Kaarlo Voionmaan blogi 9.7.2012 : Jouko Voionmaa - mun faija Voionmaa oli käsikirjoittajana dokumenttielokuvissa Mitalitaiteemme (ohjaus Kari Uusitalo, 1962) ja 100-vuotias Suomen markka (ohjaus Olavi Tuomi, 1960). Jouko Voionmaa oli naimisissa vuodesta 1940 filosofian kandidaatti Elsi Anna-Liisa Tannerin kanssa. Jouko Voionmaan veljiä olivat suurlähettiläs Tapio Voionmaa ja osuusliike Elannon toimitusjohtaja Ilmari Voionmaa.Kuka kukin on 1954 : Ilmari Voionmaa == Teoksia == * Väinö Voionmaan kirjallinen tuotanto vuoden 1938 loppuun : prof. V. Voionmaan 70-vuotispäiväksi 12. 2. 1939. Forssa 1939 * Der livländische Münzfund von Uusiportti. Suomen muinaismuistoyhdistyksen aikakauskirja 46,2. Suomen muinaismuistoyhdistys, Helsinki 1945 * Numismatic collection teoksessa Guide to the National Museum, translated by E. W. Birse. National Museum of Finland, Helsinki 1952 * Suomen rahapaja 1864-1964 : suomen rahapajan vaiheet : rahat ja mitalit : metalliraha ja sen valmistus ; kirj. Sakari Kuusi, Jouko Voionmaa ja Allan Soiniemi. * Suomen mitalitaidetta ; kirj. Jouko Voionmaa, Liisa Voionmaa ; kuvaus Uuskuva, Heikki Savolainen. Suomalaisen kirjallisuuden kirjapaino, Helsinki 1964 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Islannin muinaisasuntoja tutkimassa. 1.000-vuotias uudisasukasluettelo pohjoismaisen tiedemiesretkikunnan "oppaana", Helsingin Sanomat, 18.09.1939, nro 251, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Suomalaiset numismaatikot Luokka:Suomalaiset arkeologit Luokka:Vuonna 1912 syntyneet Luokka:Vuonna 1991 kuolleet
FOXP2

FOXP2 (forkhead box P2) on proteiini, jota koodaa samanniminen FOXP2-geeni. FOXP2 on selkärankaisten ääntelyn ja ihmisen puhekyvyn kannalta tärkeä geeni. Sen tuottama transkriptiotekijä ohjaa toisten geenien muodostamaa verkostoa, joka säätelee kurkunpään lihasten kehitystä ja toimintaa. FOXP2 vaikuttaa myös aivojen kielialueiden kehittymiseen selkärankaisilla kuten kädellisillä, hiirillä ja linnuilla, ja ilmeisesti vaikuttaa kaikkien niiden ääntelyn taustalla. Ihmisen FOXP2-geenin muoto on hiukan erilainen kuin muiden nisäkkäiden. Ihmisen geenimuodossa on kaksi eroa simpanssin geenimuotoon verrattuna ja kolme eroa hiiren geenimuotoon verrattuna. Neandertalinihmisellä oli sama FOXP2-geenin muoto kuin nykyihmisellä. Se saattaa johtua siitä, että geenimuoto syntyi jo yhteisessä kantamuodossa ennen kuin nykyihmisen ja neandertalinihmisen kehityslinjat erkaantuivat 300 000 – 400 000 vuotta sitten. Toisaalta on myös mahdollista, että neandertalilainen sai geenimuodon risteytymällä nykyihmisen kanssa. Yhteisen geenimuodon esiintyminen voi tarkoittaa sitä, että neandertalilaisellakin oli puhekyky, mutta yksin se ei asiaa todista. FOXP2 löydettiin 1990-luvulla, kun puheen tuottamisen vaikeudesta kärsivästä brittisuvusta löydettiin FOXP2-geenivirhe. ==Lähteet== Luokka:Transkriptiofaktorit Luokka:Geenit Luokka:Viestintä
John Parks

John Leonard ”J.L.” Parks (3. huhtikuuta 1927 – 13. maaliskuuta 2018) oli yhdysvaltalainen koripalloilija. Parks ei pelannut koskaan ammattilaisena. Yliopistotasolla hän edusti Oklahoma Statea vuodet 1944–1949 voittaen NCAA:n mestaruuden vuosina 1945 ja 1946. Vuonna 1950 Parksin edustama amatöörijoukkue toimi Yhdysvaltain maajoukkueena vuoden 1950 MM-kilpailuissa, missä maa saavutti hopeaa. Parks kuoli keuhkokuumeen aiheuttamiin komplikaatioihin 90-vuotiaana 13. maaliskuuta 2018.https://www.legacy.com/obituaries/name/john- parks-obituary?pid=188454729https://okstate.com/news/2018/3/14/mens- basketball-legendary-cowboy-j-l-parks-passed-away.aspx == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Profiili FIBA Archive Luokka:Yhdysvaltalaiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Ilmari Voionmaa

Väinö Ilmari Voionmaa (21. huhtikuuta 1898 Helsinki – 4. heinäkuuta 1976) oli suomalainen diplomi-insinööri ja Elannon toimitusjohtaja.Kuka kukin on 1954 Rafael Olinin GeneaNet-sivusto : Väinö Ilmari Voionmaa Ilmari Voionmaan vanhemmat olivat professori Väinö Voionmaa ja Ilma Maria Alin. Voionmaa pääsi ylioppilaaksi 1917 ja valmistui diplomi-insinööriksi 1923. Hän teki opintomatkan Kanadaan ja Newfoundlandiin 1923–1925. Voionmaa oli OTK:n teknillisen osaston hoitajana 1926–1931, Elannon johtajana 1931–1946 ja toimitusjohtajana 1946–1953. Sen jälkeen Voionmaa oli Suomen Ulkomaankauppaliiton palveluksessa vuodesta 1953 alkaen. Hän oli Hakan johtokunnan puheenjohtajana 1938–1953, Suomen teknikkojen seuran puheenjohtajana 1947–1951 ja Insinööriyhdistysten valtuuskunnan puheenjohtajana vuodesta 1950. Ilmari Voionmaa oli naimisissa vuodesta 1923 filosofian maisteri Aura Nylanderin kanssa. Ilmari Voionmaan veljiä olivat suurlähettiläs Tapio Voionmaa ja kanslianeuvos Jouko Voionmaa. __NOTOC__ == Toimituksia == * Finlandia review : published by the Finnish Foreign Trade Association in co-operation with the Finlandia Foundation, Los Angeles ; editor-in-chief Ilmari Voionmaa. Helsinki 1955 * Finlandia review : published by the Finnish Foreign Trade Association in co-operation with the Finlandia Foundation, Los Angeles ; editor-in-chief Ilmari Voionmaa. Helsinki 19574 == Suomennoksia == * Itävallan valtiotaloudellinen auttaminen. Kansainliiton sihteeristön tiedoitusosaston julkaisuja. WSOY 1924 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Insinööri Ilmari Voionmaa, valokuva noin vuodelta 1930, OTK:n negatiivikokoelma, Työväenmuseo Werstas (Finna) Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset osuustoimintaliikkeen vaikuttajat Luokka:Vuonna 1898 syntyneet Luokka:Vuonna 1976 kuolleet
Titanic Engineers’ Memorial

pienoiskuva|Muistomerkki Titanic Engineers’ Memorial () on muistomerkki Southamptonin East Parkissa Britanniassa. Muistomerkki on pystytetty matkustajalaiva RMS Titanicin onnettomuudessa vuonna 1912 hukkuneiden insinöörien muistoksi. Pronssista ja graniitista tehdyn muistomerkin paljasti 22. huhtikuuta 1914 Marine Engineersin instituutin päällikkö Marine Archibald Denny. Arvioiden mukaan tilaisuuteen osallistui 100 000 henkilöä. == Historia == Joseph Bell oli RMS Titanicin pääinsinööri. Hänen henkilökuntansa koostui 24 konemiehestä, kuudesta sähköinsinööristä, kahdesta hiili, putkimiehestä ja toimihenkilöstä. Kaikki hukkuivat. Muistomerkki pystytettiin maailmanlaajuisesti kerätyillä rahalahjoituksilla. Sen suunnitteli ja rakensi lontoolainen Whitehead and Son. Kuvanveistäjä oli Ferdinand Victor Blundstone. Muistomerkissä on myös voiton jumalatar Nike, jonka teki Romeo Rathmann. == Muistomerkin teksti == GREATER LOVE HATH NO MAN THAN THIS. THAT A MAN LAY DOWN HIS : LIFE FOR HIS FRIENDS ST. JOHN 15TH CH. 13TH V TO THE MEMORY OF THE ENGINEER OFFICERS : OF THE R.M.S "TITANIC" WHO SHOWED : THEIR HIGH CONCEPTION OF DUTY AND THEIR : HEROISM BY REMAINING AT THEIR POSTS : 15TH APRIL 1912. ERECTED BY THEIR FELLOW ENGINEERS AND FRIENDS : THROUGHOUT THE WORLD == Lähteet == Luokka:Southamptonin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan muistomerkit Luokka:Titanic
Big Hole

Big Hole, tunnetaan myös nimillä Open Mine ja Kimberley Mine (), on entinen timanttikaivos Etelä-Afrikan Kimberleyssä. Avolouhosta pidetään maailman suurimpana ihmisen tekemänä reikänä, joskin tämä väite on kiistanalainen. Kaivoksen omistaja oli Cecil Rhodesin De Beers -yhtiö. Vuosien 1871 ja 1914 välillä noin 50 000 kaivostyöläistä louhivat avolouhoksesta noin 2 720 kg timantteja hakuin ja lapioin. Alueella harjoitettiin myös maanalaista kaivostoimintaa. Avolouhoksen pinta-ala on noin 17 hehtaaria ja se on halkaisijaltaan 463 metriä. Nykyään 215 metriä syvän louhoksen syvyys oli alun perin 240 metriä, mutta osa siitä täytettiin kaivosjätteillä. Lisäksi kaivoksen pohjalle on kerääntynyt noin 40 metrin syvyinen järvi, mikä jättää Big Holesta näkyviin noin 175 metriä. Kaivostoiminnan loputtua kaivoksesta tuli nähtävyys kaupungin asukkaille ja turisteille. Kaivoksen yhteyteen perustettiin yksinkertainen museo jo 1960-luvulla, jonka virallisia avajaisia juhlittiin kaivoksen satavuotisjuhlavuonna 1971. 2000-luvun alussa kaivosyhtiö De Beers ilmoitti haluavansa tehdä kaivoksesta maailmanluokan turistikohteen ja kaksinkertaistaa kävijämäärät. Yhtiön sijoittamalla 50 miljoonalla Etelä- Afrikan randilla rakennettiin muun muassa näköalatasanne kaivoksen ylle. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Big Holen kotisivut Luokka:Etelä-Afrikan maantiede Luokka:Kaivokset
Soppatykkimiehet

Soppatykkimiehet on Salatut elämät -televisiosarjan viisiosainen spin-off- sarja, joka julkaistiin mtv-suoratoistopalvelussa 22. joulukuuta 2018. Televisiossa sarja esitetään yhtenä kokonaisuutena MTV3-kanavalla 7. tammikuuta 2019. Sarjassa siviilipalveluksessa olevat Janne (es. Hemmo Karja) ja Tale (es. Emil Hallberg) joutuvatkin yllättäen armeijan muonitustehtäviin, kun siviilipalvelutoimisto saa virka-apupyynnön puolustusvoimilta. __NOTOC__ == Näyttelijät == == Jaksot == Jakso Nimi Julkaisu mtv:ssä Ensiesitys MTV3:lla Ikäraja 1 Kirjeitä päämajalta 22. joulukuuta 2018 7. tammikuuta 2019 2 Pelastakaa muonitusmies Taalasmaa 3 Tale-Ihan(a)tale 4 Forest Camp 5 Janne Haukkala - Aseeton sotilas == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Sarjan traileri YouTubessa * Sarjan tekemisestä kertova video YouTubessa Luokka:Salatut elämät -spin-off-sarjat Luokka:Nettisarjat
Snotkop

Snotkop, oikealta nimeltään Francois Henning, (s. 1974, Johannesburg, Etelä- Afrikka) on eteläafrikkalainen laulaja, rap-artisti ja tv-persoona. Hän tekee nykyään pääasiassa afrikaansinkielistä musiikkia. 15-vuotiaana uransa aloittanut Henning alkoi 1990-luvun lopulla tehdä eteläafrikkalaista kwaito- musiikkia taiteilijanimellä Lekgoa (eteläsothoksi valkoinen jätkä) ja julkaisi kaksi albumia; Basetsana (1999) ja Ngamla Yoba (2002). Vuonna 2005 hän aloitti uuden uran nimellä Snotkop ja allekirjoitti levytyssopimuksen Next Music -yhtiön kanssa julkaisten debyyttialbuminsa Snotkop myöhemmin samana vuonna. Sittemmin hän on julkaissut useita albumeja ja hänestä on tullut yksi Etelä- Afrikan suosituimmista afrikaansinkielisen musiikin tuottajista. == Diskografia == === Albumit === ==== Lekgoa ==== * Basetsana (1999) * Ngamla Yoba (2002) ==== Snotkop ==== * Snotkop (2005) * So Damn Sexy (2008) * Francois Henning Was Hier (2009) * Ek Laaik van jol! (2011) * Oppas (2012) * Soos 'n boss (2014) * HKGK (2016) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Snotkopin kotisivut * Luokka:Eteläafrikkalaiset laulajat Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lamberto Maggiorani

Lamberto Maggiorani (28. elokuuta 1909 Rooma – 22. huhtikuuta 1983 Rooma), oli italialainen näyttelijä, joka joutui alalle sattumalta Vittorio De Sican tarjottua hänelle pääosaa menestyselokuvassaan Polkupyörävaras (1948). Maggiorani oli yksi monesta neorealistisen elokuvan suuruden aikana valkokankaalle «suoraan kadulta» nostetuista näyttelijöistä, joilla ei ollut alalta mitään aikaisempaa kokemusta. Hän oli töissä Bredan tehtaalla Roomassa kun näyttelijöitä elokuvaansa etsivä De Sica sattumalta kohtasi hänet. Kun elokuva oli valmis, Maggiorani palasi työpaikalleen, eikä hänellä ollut mitään aikomusta jatkaa näyttelemistä. Breda kuitenkin vähensi työvoimaa 1940-luvun lopussa ja Maggiorani oli yksi irtisanotuista. Elättääkseen itsensä hän yritti käyttää hyväkseen sitä mainetta jonka De Sican elokuva oli hänelle antanut, ja alkoi hakea uusia rooleja. Hän esiintyi vuosina 1950-63 yli kahdessakymmenessä elokuvassa, muun muassa useissa Isä Camillo-komedioissa. Hän ei kuitenkaan saanut koskaan toista pääosaa, ei edes De Sicalta, joka kuitenkin antoi hänelle pienen osan elokuvassa Umberto D. Maggiorani ei voinut elättää itseään ainoastaan näyttelemisellä, siihen tulot pienistä sivuosista eivät riittäneet. Hän jätti alan 1963 mutta yritti vielä kerran 1970, minkä jälkeen hän poistui lopullisesti valkokankaalta. == Lähteet == * Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Vuonna 1983 kuolleet Luokka:Italialaiset näyttelijät