EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Mäejärv (Väimela)

Mäejärv (myös Väimela Mäejärv, Väimela Ülajärv, Suur Väimela järv ja Väimela Suurjärv ) on Virossa Võrumaalla Võrun kunnan Väimelan kauppalassa ja Loosun kylässä sijaitseva järvi. Järven alapäässä on pato, jolla säännöstellään järven vedenpintaa . == Maantietoa == Järvi on 900 metriä pitkä, 200 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 13,9 hehtaaria. Sen syvyys on 11,6 metriä ja keskisyvyys on 4,9 metriä. Järven syvänne sijaitsee sen keskikohdassa. Sen ranta-alueilla on peltomaata ja rantaviivan tuntumassa kasvaa leppää ja pajua. Rannat ovat kaltevat ja rantojen pohja on mutaa, vaikka toisinaan pohjasta erottuu paljas hiekkapohja. Järven pohjoisrannassa on asuinalue ja eteläpuolella on muutaman talon joukossa paikallinen urheilukenttä. Järven kaakkoisosassa on uimaranta. Itäpään pohjoisrannassa on penkereellä erotettu kaksi selkeytysallasta, jonne Leola kraavin vedet lasketaan ensin. Altaiden vierestä kulkee järven itäpuoelta Võrun ja Põlvan välinen maantie. == Luontoarvoja ja luokittelu == Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 3) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa lämpötilakerrostuu (). Järvi luokitellaan limnologisesti hypertrofiseksi järveksi, kun veden ravinnepitoisuudet ovat erittäin korkealla (, HY). Silloin on järven biomassa suuri sekä mikrobitason että vesikasvillisuuden osalta. Järven vesi on tutkittu vuonna 1958, jolloin sen vedenväri oli kellertävän ruskea ja sen näkösyvyys oli 1,5 metriä. Vesi vaihtuu järvessä keskimäärin 8 kertaa vuodessa eli noin 46 vuorokauden välein. Järven vesikasvillisuus on melko runsas ja kalalajeista yleisimmät ovat särki ja lahna. Muita kalalajeja ovat ainakin hauki, kiiski, pasuri, ahven, suutari, ruutana, sorva, salakka, turpa, made, törö, ankerias ja kuha. Saaliiksi voi tulla harvemmin myös karppi. == Vesistösuhteita == Mäejärv kuuluu Väiso peakraavin valuma-alueeseen, jossa Väiso peakraav on Võhandu jõen sivu-uoma. Järvi on peakraavin läpivirtausjärvi, joka samalla tuo pääosan vedestä. Etelärantaan laskee lounaispuolisen metsäalueen kuivatusvesiä tuova johto-oja ja itäpäähän laskee Leola kraavi, jonka uomaan on padottu Väimela paisjärv. Järven valuma-alueen pinta-ala on 20,2 neliökilometriä. Mäejärven laskuoja on parikymmentä metriä pitkä. Se alittaa maantien ja laskee heti Alajärveen. Peakraavi virtaa Alajärvenkin läpi ja yhtyy Võhandu jõkeen kolme kilometrä alempana. Võhandu jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen. == Huomautuksia == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Hindrikson, Merike & al.: Väiso peakraavi, Väimela Mäejärve ja Alajärve uuringud (PDF), 2014 Luokka:Võrun kunta Luokka:Võrumaan järvet Luokka:Väiso peakraavin valuma-alue
Margaret Oliphant

Margaret Oliphant, o.s. Wilson, (4. huhtikuuta 1828 – 25. kesäkuuta 1897) oli skotlantilainen kirjailijaMargaret Oliphant, Britannica.com, viitattu 23.8.2020 . Hän vietti nuoruutensa Skotlannissa, jonka oloja ja ihmisiä hän sittemmin kuvasi monissa romaaneissaan. Hänen esikoisteoksensa on Passages in the life of mrs. Margaret Maitland of Sunnyside (1849), merkittävin teos on The chronides of Carlingford (1862–1866), jossa hän kuvaa pikkukaupungin uskonnollista elämää. Oliphant kirjoitti myös elämäkerrallisia ja historiallisia kirjoja, kuten Life of Edward Irving (1862), The makers of Florence: Dante, Giotto, Savonarola; and their city (1876), The literary history of England in the end of the eighteenth and beginning of the nineteenth century (1882). Hänen omaelämäkertansa ja kirjeensä sisältävä teos Autobiography and Letters ilmestyi 1899.Oliphant, Margaret, Nordisk familjebok, Uggleupplagan. 20. palsta 611. Nordisk familjeboks förlags 1914 == Lähteet == ==Kirjallisuutta== * Merryn Williams, Margaret Oliphant: A Critical Biography, St. Martin Press, 1986 (Archive.org) ==Aiheesta muualla== Luokka:Skotlantilaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1828 syntyneet Luokka:Vuonna 1897 kuolleet
Richlandin piirikunta

Richlandin piirikunta voi tarkoittaa ainakin seuraavia: * Richlandin piirikunta, piirikunta Etelä-Carolinassa Yhdysvalloissa * Richlandin piirikunta, piirikunta Illinois’ssa Yhdysvalloissa * Richlandin piirikunta, piirikunta Louisianassa Yhdysvalloissa * Richlandin piirikunta, piirikunta Montanassa Yhdysvalloissa * Richlandin piirikunta, piirikunta Ohiossa Yhdysvalloissa * Richlandin piirikunta, piirikunta Pohjois-Dakotassa Yhdysvalloissa * Richlandin piirikunta, piirikunta Wisconsinissa Yhdysvalloissa.
Gagnoa

Gagnoa on kaupunki Norsunluurannikon eteläosassa. Gagnoa on sekä Gôh-Djibouan piirikunnan että Gôhin alueellinen pääkaupunki. Vuonna 2014 Gagnoan väkiluvuksi mitattiin 213 918, joten Gagnoa oli Norsunluurannikon seitsemänneksi suurin kaupunki. Gagnoassa sijaitsee katedraali, Pyhän Annan katedraali. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Norsunluurannikon kaupungit
Väimela paisjärv

Väimela paisjärv on Virossa Võrumaalla Võrun kunnan Väimelan kauppalassa sijaitseva padottu tekolampi. Virolaisissa paikannimissä paisjärv takoittaa patolampea. == Maantietoa == Tekojärvi on 580 metriä pitkä, 80 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 2,5 hehtaaria. Sen kapeneva muoto seuraa matalan peltoalueella sijaitsevaa laaksonpohjaa. Sen itäpäässä on ojan poikki rakennettu maapato, jolla lampeen on saatu kerättyä käyttövettä. Lammelle tulee tie kauppalan tieltä Mäejärven asuinalueelta. Lampi on autio ja sen rantaviiva on 1,4 kilometriä pitkä. == Vesistösuhteita == Väimela paisjärv kuuluu Väiso peakraavin valuma-alueeseen, jossa Väiso peakraav on Võhandu jõen sivu-uoma. Lampi on Leola kraavin läpivirtausjärvi . Järven valuma-alueen pinta-ala on noin 1,0 neliökilometriä. Leola kraavin vedet on johdettu Mäejärven selketysaltaaseen. Vesireitti jatkuu Mäejärvestä Alajärveen ja edelleen kolme kilometriä Võhandu jõgeen. Võhandu jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen. == Huomautuksia == == Lähteet == Luokka:Võrumaa Luokka:Võrun kunta Luokka:Võrumaan järvet Luokka:Väiso peakraavin valuma-alue
Pyhän Annan katedraali (Gagnoa)

Pyhän Annan katedraali () on Gagnoassa sijaitseva katedraali. Pyhän Annan katedraali on yksi Norsunluurannikon tärkeimmistä uskonnollisista rakennuksista. Pyhän Annan katedraali oli ennen seurakunnan kirkko, mutta roomalaiskatoliseksi tuomiokirkoksi eli katedraaliksi 3. helmikuuta 1957. Muun muassa arkkipiispa Barthélémy Djabla on haudattu Pyhän Annan katedraalissa, kun hän kuoli 72-vuotiaana virassa. == Lähteet == Luokka:Norsunluurannikon kirkot Luokka:Norsunluurannikon rakennukset ja rakennelmat
Lacsin piirikunta

Lacsin piirikunta on yksi Norsunluurannikon piirikunnista. Piirikunta sijaitsee Norsunluurannikon keskiosassa. Piirikunnan pääkaupunki on Dimbokro. Vuonna 2014 Lacsin piirikunnassa oli yhteensä 1 258 604 asukasta. == Synty == Lacsin piirikunta syntyi vuonna 2011 Norsunluurannikon osa-alueiden hallinnollisessa uudelleenjärjestelyssä. Piirikunta muodostui yhdistämällä N’zi-Comoén ja Lacsin alueet ja poistamalla Yamoussoukro. == Lähteet == Luokka:Norsunluurannikon piirit
Edward Simon

Edward Simon (s. 27. heinäkuuta 1969 Punta Cardón) on venezuelalainen jazzpianisti ja säveltäjä.Edward Simon AllMusic Simon lähti Yhdysvaltoihin vuonna 1981. Hän opiskeli Philadelphian Taiteiden yliopistossa stipendillä klassista pianonsoittoa ja musiikin esittämistä ennen siirtymistään jazzpianonsoiton opintojen pariin Manhattan School of Musiciin. Simonin opettajiin kuului Sophia Rosoff.Edward Simon San Francisco Conservatory of Music Ensimmäinen levytys, jolla Simon soitti, oli Greg Osbyn albumi Mind Games (1988). Seuraavana vuonna hän liittyi saksofonisti Bobby Watsonin Horizon-kokoonpanoon, jossa pysyi vuoteen 1994. Tämän jälkeen hän toimi vuoteen 2002 jäsenenä trumpetisti Terence Blanchardin yhtyeessä. Samanaikaisesti hän esiintyi muiden muassa Kevin Eubanksin, Dave Binneyn, Herbie Mannin ja Mark Turnerin levyillä. Debyytin oman kokoonpanonsa johtajana Simon teki levyllä Beauty Within (1994). Hänen kokoonpanojensa levyillä ovat esiintyneet myös Anthony Jackson, Horacio Hernández, Larry Grenadier, Adam Cruz, Mark Turner, Milton Cardona, Dave Binney, Diego Urcola, John Patitucci, Eric Harland, Avishai Cohen, Brian Blade, Ben Street ja Pernell Saturnino. Simon oli vuonna 2000 Binneyn kanssa mukana perustamassa Afinidad- jazzkvartettia, jonka samanniminen debyyttialbumi julkaistiin vuonna 2001. Hän perusti vuonna 2003 lisäksi Ensemble Venezuelan, jossa yhdisti jazzia kotimaansa musiikkiperinteisiin. Vuonna 2005 Chamber Music America tilasi Simonilta kokoonpanolle sävellettävän venezuelalaisen sarjan. Simon kokosi yhteen kymmenen muusikkoa Yhdysvalloista, Venezuelasta ja Kolumbiasta levyttääkseen sarjan Brooklynin Systems Two -studiolla vuonna 2012. Albumi Venezuelan Suite julkaistiin Sunnyside-levymerkillä tammikuussa 2014. Simon on soittanut myös SF Jazz Collectivessa. Simon on buddhalainen, jonka hengellisiin innoittajiin on kuulunut Thich Nhat Hanh.This Buddhist Life: Edward Simon Tricycle == Lähteet == Luokka:Venezuelalaiset pianistit Luokka:Jazzpianistit Luokka:Venezuelalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hirviön kosto

Hirviön kosto (, tunnetaan myös nimillä Return of the Creature ja Return of the Black Lagoon) on vuonna 1955 ensi-iltansa saanut scifikauhuelokuva, jonka on ohjannut Jack Arnold. Elokuva on jatkoa elokuvalle Mustan laguunin hirviö (1954). Elokuva kuvattiin 3-D:nä. Elokuvan pääosissa nähdään John Agar, Lori Nelson, John Bromfield ja Nestor Paiva. Näyttelijälegenda Clint Eastwood tekee tässä elokuvassa ensimmäisen elokuvaroolinsa. == Näyttelijät == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 1955 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset tieteiskauhuelokuvat Luokka:Jack Arnoldin ohjaamat elokuvat Luokka:3D-elokuvat Luokka:Elokuvat hirviöistä Luokka:Yhdysvaltalaiset mustavalkoelokuvat
Mustaruoste

Mustaruoste eli happomarjan-heinänruoste (Puccinia graminis) on ruostesienilaji, joka vahingoittaa viljalajeja ja heinäkasveja. Se on yksi viljakasvien vaarallisimpia tauteja maailmassa, ja sen tuhot on tunnettu tuhansien vuosien ajan. Happomarjapensas on mustaruosteelle tärkeä väli- isäntäkasvi, ja se voi tartuttaa myös mahonialajeja.Jamalainen, E.A. (1953) Viljan mustaruoste ja happomarjapensas sen levittäjänä. Maatalouden koetoiminnan keskusvaliokunta Mustaruoste leviää lämpimässä ja kosteassa säässä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Happomarjan- heinänruoste (Puccinia graminis) *iNaturalist: Happomarjan-Heinänruoste (Puccinia graminis) *Luopioisten kasvisto: Happomarjan-heinänruoste (Puccinia graminis) *Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Puccinia graminis *ITIS: Puccinia graminis *Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Puccinia graminis (stem rust of cereals) *Plantwise: Puccinia graminis, stem rust of cereals Luokka:Ruostesienet
Inkereen kartano

Inkereen kartano on Salon Perttelissä sijaitseva kartano. Kartanon päärakennus valmistui vuonna 1800. Nykyisin siellä toimii vuonna 1995 perustettu maatalouden palveluja tarjoava yritys, jonka virallinen nimi on Inkereen Kartano om. Reinhold Jensen. Yrityksen toiminta on aloitettu vuonna 1995. == Historia == Inkereen kartanon historia ulottuu aina keskiajalle saakka. Inkereen kartanosta on käytetty myös nimeä Katrinebergin kartano. Inkereen kartanon omistajia tiedetään olleen jo vuonna 1575. Kartano rakennettiin vuonna 1800, mutta se sai vuonna 1894 ulkonäöllisesti täysin uuden ilmeen. Inkereen meijerikoulu toimi Ernst Börtzellin johdolla Inkereen kartanossa. Börtzell oli ostanut kartanon vuonna 1872 Bonsdorff -suvulta. Börtzell oli syntyjään ruotsalainen. Hän tuli Pertteliin Halikosta, jossa oli toiminut Joensuun kartanon tilanhoitajana jo neljä vuotta. Börtzell oli hyvin innokas karjataloudesta, ja perusti Inkereen kartanoon meijeritoimintaa. Sodan jälkeen Åke Jensen omisti Inkereen kartanon. Jensen harjoitti tilalla maataloutta ja siitoseläinten kasvatusta. == Lähteet == Luokka:Salon kartanot Luokka:Salon historia Luokka:Pertteli Luokka:Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Tuure Mäntynen

Tuure Vihtori Mäntynen (s. 17. tammikuuta 2000 Eurajoki) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa FC Ilvestä. == Ura == Mäntynen aloitti jalkapallon FC Eurajoen junioreissa, josta hän siirtyi 13-vuotiaana porilaiseen FC Jazziin. Mäntynen debytoi FC Jazzin edustusjoukkueessa talvella 2015 Suomen Cupin ottelussa ÅIFK:a vastaan, ja pelasi seuraavana kesänä myös ensimmäiset sarjapelinsä Ykkösessä. Vuotta myöhemmin hän kuului jo FC Jazzin vakiokokoonpanoon, kunnes siirtyi tammikuussa 2017 saksalaisen FC Kaiserslauternin junioriorganisaatioon. Kesällä 2019 Mäntynen siirtyi Kaiserslauternin U-19-joukkueesta seuran reservijoukkueeseen Saksan viidennelle sarjatasolle Oberligaan. Mäntynen pelasi syksyn aikana seitsemän ottelua, kunnes palasi tammikuussa 2020 Suomeen, ja teki FC Ilveksen kanssa kahden vuoden sopimuksen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Tuure Mäntynen Veikkausliigan sivuilla Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 2000 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Guémonin alue

Guémonin alue () on Montagnesin piirikuntaan kuuluva hallintoalue Norsunluurannikon länsiosassa. Sen pinta-ala on 6 695 neliökilometriä. Hallinnollinen keskus on Duékoué. Asukkaita on 919 400 henkeä (vuonna 2014). Guémonin alue rajoittuu idässä Haut-Sassandran, etelässä Nawan, lounaassa Cavallyn ja luoteessa Tonkpin alueisiin. Päiväntasaajailmastoon kuuluu kaksi sade- ja kuivaa kautta. Vuotuinen sademäärä on 1500–2000 millimetriä. Alueella sijaitsevat Taïn ja Mont Pékon kansallispuistot. Alue käsittää Bangolon, Duékouén, Facoblyn ja Kouiblyn departementit ja kunnat. Seudun pääelinkeino on maa- ja metsätalous, joka tuottaa muun muassa riisiä, maniokkia, banaania, kahvia, kaakaota ja kautsua. Lisäksi harjoitetaan kaupankäyntiä, kalastusta ja kaivetaan kultaa. Teollisuutta edustaa puutavaran jalostus. ==Lähteet== Luokka:Norsunluurannikon alueet
Leonard Gestrin

Anders Leonard Gestrin, sukunimi noin vuoteen 1868 Gästgifvars (6. marraskuuta 1850 Mäntsälä – 1. joulukuuta 1929 Turku) oli suomalainen Turussa vaikuttanut kauppias, pankinjohtaja ja kauppaneuvos (1914).BiografiaSampo : Leonard Gestrin Gestrinin vanhemmat olivat maanviljelijä Anders Johaninpoika Gästgifvars ja Hedvig Erikintytär. Hän kävi Turussa kaksivuotisen kauppakoulun ja muutti sitten vakinaisesti Mäntsälästä Turkuun vuonna 1877. Gestrin oli aluksi konttoristina J. W. Lilljan huolintaliikkeessä ja vuonna 1878 hän perusti oman agentuuri- ja huolintaliikkeen, joka edusti Turussa pohjalaisia höyrylaivoja. Hän perusti 1870-luvulla myös siemeniin ja etenkin heinänsiemeniin erikoistuneen tukkuliikkeen. 1890-luvulla tämä tukkuliikke liitettiin Gestrinin huolintaliikkeeseen, joka alkoi samoihin aikoihin myös keskittyä vakuutustoimintaan. Gestrin hoiti liikettä sivutoimisesti aina 1920-luvulle saakka ja hänen kuoltuaan konttoristi Erik Holmström järjesti Gestrinin liikkeen uudelleen nimellä Leon. Gestrin Jälk. Gestrin nimitettiin vuonna 1890 samana vuonna perustetun Kansallis-Osake-Pankin Turun haarakonttorin johtajaksi ja hän hoiti tätä tehtävää aina vuoteen 1917 saakka. Gestrinin aikana pankki hankki runsaasti asiakkaita Turun seudulta ja sen toiminta laajeni myös muualle Varsinais-Suomeen. Hän oli myös pankin osakkeenomistaja. Vanhasuomalaisia edustanut Gestrin oli Turun kaupunginvaltuutettuna ja jäsenenä Turun kauppaopiston ja suomenkielisten lastentarhojen johtokunnissa. Hän oli lisäksi Turun kauppaseuran pitkäaikainen johtokunnan jäsen ja varapuheenjohtaja. Leonard Gestrin oli naimisissa 1881–1928 Fanny Gustava Molinin kanssa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kauppiaat Luokka:Suomalaiset pankinjohtajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Turun kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1850 syntyneet Luokka:Vuonna 1929 kuolleet
Väiso peakraav

Väiso peakraav on Virossa Võrumaalla Võrun kunnassa sijaitseva 12 kilometriä pitkä voimakkaasti ruopattu ja oikaistu Võhandu jõen sivu-uoma. Virolaisessa nimistössä peakraav tarkoittaa pääuomaa ja kaivettua ojaa samanaikaisesti. == Uoman kulku == Kraavi alkaa Võrun kunnan Tagakülasta Kurgsoon eteläpuolelta pienestä lähteestä. Se on alusta lähtien suoraksi kaivettu oja, joka etenee suoriksi kaivetuilla osuuksilla. Sitä voidaan pitää peltoalueen kuivatusojien johto-ojana, mutta maaston tasaisuudesta johtuen sen tulee myös voida johtaa talven lumien sulaneet vedet Võhandu jõgeen. Kraavin tullessa Turgsoon alueelle Parksepan kohdalla, missä on jyrkempää, on oja saanut pitää vanhan uomansa. Täällä se yhtyy Raiste kraaviin, joka on sen huomattavin sivuhaara keskijuoksulla. Turgsoon jälkeen uoma virtaa ensin Mäejärven ja heti perään Alajärven läpi Väimalassa. Kummankin järven luusuassa on pato, jolla järvien vedenpintaa säännöstellään. Alajärven jälkeen on enää kolme kilometriä jäljellä Võhandu jõgeen Villassa. Peakraavi putoaa matkallaan vain 21 metriä, mikä tekee uoman kaltevuudeksi 1,8 metriä kilometrille. == Valuma-alue, sivu- uomia ja järviä == Peakraavi alkaa Kurgsoon eteläpuolelta ja yhtyy Võhanduun sen pohjoispuolelta. Sen itäpuolella sijaitsee Kariojan- ja länsipuolella Parisuu ojan valuma-alue. Parisuun ja Kurgsoon välissä sijaitsee pieniä ojia kuten esimerkiksi Soe oja, Savioro oja, Tsopa oja ja Albri oja. Peakraavin itäpuolella sijaitsee Kääpasoo, jossa on runsaasti kuivatusojia. Kurgsoota seuraavan vedenjakajan takana virtaa Orajõgi, joka on Ahja jõen sivuhaara. Valuma-alueen pinta-ala on 37,7 neliökilometriä. Pääuoman tavoin ovat myös sivuhaarat voimakkaasti ruopattuja ja oikaisyja uomia. Alin sivuhaara Kärnamäe kraavi on viivoittimen suora oja, joka tuo Kääpasoon länsireunan kuivatusvesi peakraaviin. Matussaare kraavi yhtyy peakraaviin sen länsipuolelta. Se on leveä kanavamainen uoma, joka kerää Väimelan kaakkoispuolen vesi peakraaviin. Väimalan ylempään Mäejärveen pohjoisesta laskeva Leola kraavi hakee sieltä Kärnasoon kuivatusvesiä. Parksepan itäpuolella pääuomaan yhtyy pohjoisesta lyhyt Lapi oja. Lapi ojasta alkaa pitkälle yläjuoksulle ulottuva tulvaniitty Turgsuu. Turgsuun niityillä peakraaviin yhtyy Raiste kraavi, joka on alkujaan ollut luontainen puro. Raisteeseen yhtyy sen alajuoksulla Kanariku oja, jonka valuma-alue yltää parin kilometrin päähän. Pääuomassa sijaitsevien Mäejärven ja Alajärven lisäksi valuma-alueella on muitakin järviä. Suurin osa niistä ovat patoamalla muodostettuja tekolampia, joista otetaan talousvettä. Suurempiakin järviä on muutamia. Esimerkiksi Väimelan taajaman pohjoissivulle on Leola kraaviin padottu Väimela paisjärv ja Parksepan kylässä sijaitsee Kanariku järv. Lähellä pääuomaa sijaitsee Pütäljärv, joka on umpijärvi. == Hallintoalue == Peakraavi kuuluu Peipsijärven alavesistöalueeseen, joka on osa Itä-Viron vesistöaluetta. Sen vesistörekisterin tunnus on VEE1004700. == Huomautuksia == == Lähteet == Luokka:Võrun kunta Luokka:Võrumaa * Luokka:Viron joet
Yotsukaidō

Yotsukaidō () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Chiban prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin pohjoisosassa Shimōsan ylängöllä. Etelässä se rajautuu prefektuurin pääkaupunkiin Chibaan. Yotsukaidōssa on 95 004 asukasta (elokuussa 2020) ja sen pinta-ala on 34,52 neliökilometriä. Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla nykyisen Yotsukaidōn kaupungin alue kuului Hotta-klaanin hallitsemaan Sakuran daimiokuntaan. Meiji- restauraation jälkeen alueelle perustettiin keisarillisen Japanin armeijan harjoitusalue ja muita armeijan laitoksia. Toisen maailmansodan jälkeen nämä alueet otettiin muun muassa sairaala- ja yliopistokäyttöön. Yotsukaidōn maaseutukaupunki perustettiin vuonna 1955 liittämällä yhteen Chiyodan maaseutukaupunki ja Asahin kyläkunta. Kaupunkioikeudet Yotsukaidōlle myönnettiin vuonna 1981. 1960-luvulta lähtien kaupunki on kasvanut voimakkaasti yhtenä Suur-Tokion alueen esikaupungeista. Sinne on rakennettu useita suurimittakaavaisia asuinlähiöitä ja erityyppistä teollisuutta. Yotsukaidōn kulttuuriperintöön kuuluu esimerkiksi Mimusubi-jinjan šintolaisen pyhäkön helmikuisin järjestettävä hadaka-festivaali. Kaupunkia palvelee JR Higashi-Nihonin Sōbu-päälinja. == Kuvia == Tiedosto:The Research and Development Laboratory attached to House Food Corporation.jpg|House Foods -yhtiön tutkimuskeskus Tiedosto:Chiba Keiai Senior High School.JPG|Chiba Keiain lukio Tiedosto:JREast-Sobu-main-line-Yotsukaido-station-building- north-20080601.jpg|Yotsukaidōn rautatieasema == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Chiban prefektuurin kaupungit
Vanha-Rantalan talomuseo

Vanha-Rantalan talomuseo on Mäntyharjulla Pertunmaan kirkonkylän itäpuolella sijaitseva talomuseo. Museo esittee yhden eteläsavolaisen suvun vuosina 1665-1964 omistaman tilan pihapiiriä. Talon viimeinen vakituinen asukas muutti pois 1958. Päärakennuksen tupa on rakennettu 1700-luvulla. Talossa on toiminut alakansakoulu vuosina 1934–36 ja kiertävä naiskotiteollisuuskoulu vuosina 1947–48. Talo toimi yksityisenä talomuseona jo vuonna 1963, Pertun säätiön hallinnoimana. Vuodesta 1988 lähtien Pertunmaan kunta on omistanut talon ja vastannut museon toiminnasta. Talomuseoon kuuluvat osin 1700- ja osin 1800-luvulta peräisin oleva päärakennus, sekä maakellari, talousrakennus (tolla), 1930-luvulta peräisin oleva sauna sekä luhti-aitat. Vuonna 1928 lähistöllä sijaitsevan Kuuselan talon isäntä Fabian Kauppi löysi tien toiselta puolelta olevalta pellolta rikkaan naisen haudan vuodelta 1000. Naisella oli kaulakorussa arabialaisia hopearahoja, pronssiset rannerenkaat ja olkasoljet sekä rautainen veitsi. Löytöihin kuului myös lasimassahelmiä. On pidetty mahdollisena, että hauta liittyisi turkiskaupalla rikastuneeseen eräasemaan. Kansallismuseoon toimitettu löydös toimi mallina Kalevala Korun valmistamalle Pertun riipukselle, jonka Pertunmaan kunta on antanut kunnan lahjana. Museotien alkuun on pystytetty (1975) Kuuselan kalmiston muistokivi (myös nimellä Hautalöytöjen muistokivi) muistutuksena tästä löydöstä. Vanha-Rantalan talomuseo on suojeltu ja maakunnallisesti merkittävä kulttuuriperintökohde. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Lasse Laitinen (6.2.2020) Vanha-Rantalan talomuseon kunto herättää huolta Pertunmaalla(pitajanuutiset.fi) Luokka:Pertunmaan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen kotiseutumuseot Luokka:Suomen 1700-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
CLG Chontae Thír Eoghain

CLG Chontae Thír Eoghain () on gaelilaista jalkapalloa hallinnoiva järjestö joukkueineen. Se tulee Tyronen kreivikunnasta Pohjois-Irlannista. Joukkue pelaa gaelilaisen jalkapallon Irlannin pääsarjaa yhdessä Irlannin tasavallasta kotoisin olevien joukkueiden kanssa. Se osallistuu myös historiallisen Ulsterin maakunnan omiin kilpailuihin. Tyronen kokoomajoukkue on voittanut koko Irlannin mestaruuden vuosina 2003, 2005 ja 2008. Sen tunnetuimpia pelaajia ovat olleet Peter Canavan ja Owen Mulligan. Organisaatiolla on myös muita gaelilaista urheilua pelaavia joukkueita kuten miesten mailapeli hurling ja sitä vastaava naisten camogie sekä gaelilainen käsipallo. == Lähteet == * Luokka:Gaelilaisen jalkapallon kreivikunnalliset organisaatiot Luokka:Pohjois- Irlannin urheilu
Lagunesin piirikunta

Lagunesin piirikunta on yksi Norsunluurannikon piirikunnista. Lagunesin piirikunta sijaitsee Norsunluurannikon eteläisessä osassa. Piirikunnan pääkaupunki on Dabou. Vuonna 2014 Lagunesin piirikunnan väkiluvuksi mitattiin 1 478 047. == Synty == Lagunesin piirikunta perustettiin Norsunluurannikon osa-alueiden hallinnollisessa uudelleenjärjestelyssä vuonna 2011https://www.pndap-ci.org/pdf/decret_districts.pdf . Piirikunta muodostettiin yhdistämällä entiset Agnébyn ja Lagunesin alueet. == Lähteet == Luokka:Norsunluurannikon piirit
Bochnian piirikunta

Bochnia () on yksi Vähä-Puolan voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 106 858\. Kunnat Bochnian piirikunnassa ovat Bochnia, Drwinia, Łapanów, Lipnica Murowana, Nowy Wiśnicz, Rzezawa, Trzciana ja Żegocina. Vuoden 2019 lopussa piirikunnan asukkaista 50,6 prosenttia oli naispuolisia ja 49,4 miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 20,9 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 60,7 prosenttia ja eläkeläiset 18,4 prosenttia väestön keski-iän ollessa 39,3 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 1 261 lasta. Bochnian piirikunnan väkiluvun ennustetaan kasvavan 108 622 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä. == Lähteet == Luokka:Vähä- Puolan piirikunnat
Harold Gramatges

pienoiskuva|Harold Gramatges Harold Gramatges (1918 Santiago de Cuba – 16. joulukuuta 2008) oli kuubalainen säveltäjä, kapellimestari, musiikkipedagogi ja diplomaatti.Harold Gramatges AllMusicHarold Gramatges Naxos Gramatges opiskeli aluksi Santiago de Cubassa Zoila Figuerasin ja Orienten maakunnan konservatoriossa Dulce María Serretin johdolla. Havannassa hän oli Amadeo Roldánin ja José Ardévolin oppilaana. Gramatges kuului Grupo de renovación musicaliin sen perustamisesta (1942). Samana vuonna hän pääsi stipendillä Tanglewoodiin, jossa sai opetusta Aaron Coplandilta ja Serge Koussevitzkylta. Hän täydensi opintojaan Coplandin johdolla vielä vuosina 1948–1949 ja osallistui Elliott Carterin seminaareihin. Gramatges johti perustamaansa kamariorkesteria Havannassa, opetti vuoteen 1958 konservatoriossa Havannassa ja toimi vuodesta 1951 kymmenen vuoden ajan Sociedad Cultural Nuestro Tiempon puheenjohtajana. Hän toimi vuosina 1960–1964 Kuuban suurlähettiläänä Ranskaan. Instituto Superior de Arten perustamisesta (1976) lähtien Gramatges oli siellä sävellysprofessorina. Hän sai useita kansallisia ja kansainvälisiä palkintoja, kuten Espanjan Premio Tomás Luis de Victorian. Alkujaan Gramatges sävelsi pitkälti uusklassismin tyylin mukaisesti, mutta hän omaksui sävellyksiinsä vähitellen muitakin vaikutteita. == Lähteet == Luokka:Kuubalaiset säveltäjät Luokka:Kuubalaiset kapellimestarit Luokka:Musiikkipedagogit Luokka:Suurlähettiläät Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet
Dabou

Dabou on satamakaupunki Norsunluurannikon eteläpuolella. Dabou on sekä Lagunesin piirikunnan että Leboutun piirikunnan alueellinen pääkaupunki. Daboussa sijaitsee Daboun lentoasema ja hotelleja. Vuonna 2014 Daboun väkiluku oli 61 942. == Kylät == Daboussa sijaitsee 16 kylää:http://www.ins.ci/n/documents/rgph/GRANDS_PONTS.pdf * Agneby * Armebe * Dabou * Debrimou * Gbougbo * Kpass * N'gatty * Akradio * Bodou * Bohn * Bouboury * Layo * Mopoyem * Orbaff * Tiaha * Vieil-Aklodj == Lähteet == Luokka:Norsunluurannikon kaupungit
Alexander Schaworonkoff

Alexander Schaworonkoff (17. marraskuuta 1861 Viipuri – 28. joulukuuta 1930 Viipuri) oli suomenvenäläinen Viipurissa vaikuttanut liikemies ja kauppaneuvos.BiografiaSampo : Alexander Schaworonkoff Schaworonkoffin isä oli kauppias Wasili Schaworonkoff, joka perusti vuonna 1856 Viipuriin sekatavara- ja alkoholikaupan. Alexander Schaworonkoff kävi seitsemän vuoden ajan viipurilaista Behmin koulua ja oli sitten 15 vuotta työssä Herman Lydeckenin liikkeessä. Hän siirtyi tämän jälkeen työhön isänsä siirtomaatavaraliikkeeseen ja hankki sen lopulta omistukseensa. Vuonna 1900 hän osti myös Viipurissa toimineen saunalaitoksen. Hän luopui myöhemmin vähittäiskaupasta ja perusti 1912 Viipuriin hedelmien tuontiin ja kananmunien kauppaan erikoistuneen liikkeen. Schaworonkoff sai kauppaneuvoksen arvon 1914. Suomen itsenäistyttyä Schaworonkoff osti 1919 enemmistön viipurilaisesta kiinteistöosakeyhtiöstä Edenistä ja hän oli kiinteistöyhtiön johdossa kuolemaansa saakka. Kiinteistöyhtiöllä oli Vaasan- ja Katariinankadun kulmauksessa vuonna 1912 valmistunut talo, jossa toimi muun muassa yksityinen sairaala. Hän oli yhdessä vävynsä Sergej Beljajeffin kanssa mukana myös Suojärven Maakiinteistö -yhtiössä, joka omisti 1920-luvun lopulla Raja-Karjalassa yhteensä noin 1 100 hehtaaria maata. Pietarilainen Sergej Beljajeff oli veljensä Jakobin kanssa harjoittanut Venäjällä laajaa sahateollisuutta, mutta vuoden 1917 lokakuun vallankumouksen jälkeen he siirtyivät Viipuriin ja perustivat The Wiborg Wood Company Oy -nimisen puunjalostusyhtiön, joka alkoi harjoittaa sahaustoimintaa Suojärvellä 1920-luvulla. Schaworonkoff oli Viipurin kaupunginvaltuuston ja taksoituslautakunnan jäsenenä. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän oli Viipurin majoituslautakunnan jäsenenä ja hän kuului vuonna 1918 muodostettuun Viipurin väliaikaiseen kaupunginhallitukseen. Hän oli vuodesta 1905 Viipurin venäläisen seurakunnan neuvoston jäsenenä ja vuodesta 1916 kirkonisäntänä Viipurin tuomiokirkossa. Hän oli Viipurin venäläisen seurakunnan edustajana vuonna 1917 papiston ja maallikoiden välisessä neuvottelukokouksessa Valamossa sekä Suomen kreikkalaiskatolisen kirkon kirkolliskokouksissa 1919 ja 1921. Suomen kreikkalaiskatolisen kirkon ensimmäinen kirkolliskokous valitsi Schaworonkoffin myös maallikkojäseneksi kirkollishallitukseen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset liikemiehet Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Suomen venäläiset Luokka:Viipurin kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1861 syntyneet Luokka:Vuonna 1930 kuolleet
Peter Canavan

Peter Canavan, (, s. 9. huhtikuuta 1971 Ballygawley, Tyronen kreivikunta, Pohjois-Irlanti) on entinen gaelilaisen jalkapallon hyökkääjäpelaaja. Hänestä on jopa liikanimi "Peter the Great" (Pietari Suuri). Hän on ollut kapteenina ja maalintekijänä ratkaisemassa mestaruuksia Tyronen kreivikunnan joukkueelle. Nykyään hän on lajin valmentaja ja asiantuntija. == Peliura == Aikuisurallaan Peter Canavan pääsi Tyronen kanssa yleisirlantilaisen gaelilaisen jalkapalloilun finaaliin 1995, jolloin Dublinin kreivikunnan joukkue voitti niukasti lajin laskutavan mukaan 1–10 vastaan 0–12. Seuraavana vuonna hänestä tuli joukkueen kapteeni, mutta hänelle tuli nilkkamurtuma, minkä arveltiin haittaavan hänen peliään useita vuosia. Vuosina 1998 Canavan pelasi kansainvälisten sääntöjen otteluita Australiassa, jossa hänen pelinsä oli tehokasta ja häntä ylistettiin, mutta hän joutui myös ulosajoon kentällä tappelun vuoksi. Canavanilla oli muutenkin jossain määrin kielteinen maine ulosajojen vuoksi. Tyronen mestaruusvuodet 2003 ja 2005 olivat Canavanin menestyksekkäimpiä pelaajaurallaan. Hän aloitti valmennuksen vuonna 2011. == Lähteet == Luokka:Gaelilaisen jalkapallon pelaajat Luokka:Pohjoisirlantilaiset urheilijat
Dąbrowan piirikunta

Dąbrowan piirikunta () on Puolan piirikunta Vähä-Puolan voivodikunnassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 59 174\. Piirikunta jakautuu Dąbrowa Tarnowskan ja Szczucinin kaupungin sisältäviin maalaiskuntiin sekä Bolesławin, Gręboszówin, Mędrzechówin, Olesnon ja Radgoszczin maalaiskuntiin. Dąbrowan piirikunnan pinta-alasta 11,4 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2019. Vuoden 2019 lopussa piirikunnan asukkaista 50,6 prosenttia oli naisia ja 49,4 miehiä. Alle 18-vuotiaat muodostivat piirikunnan väestöstä 17,8 prosenttia, työikäiset 63,4 prosenttia ja eläkeläiset 18,8 prosenttia. Väestön keski-ikä oli 40,8 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 538 lasta. Dąbrowan piirikunnan väkiluvun ennustetaan pienenevän 52 646 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä. == Lähteet == Luokka:Vähä-Puolan piirikunnat
Miehistönkuljetusauto

Miehistönkuljetusauto (myös miehistönkuljetusyksikkö) on laajalti käytetty ajoneuvo paloasemien ja vapaapalokuntien erilaisiin tehtäviin. Ajoneuvot ovat usein varustettu ensiapu- ja alkusammutusvälineistöllä. == Käyttötarkoitukset == Miehistönkuljetusautoja käytetään miehistönkuljetukseen, koulutukseen, hälytystehtävillä, harjoituksissa, huoltotehtävillä ja ensivastetehtävillä. Luokka:Ajoneuvot
Dmitri Ukolov

Dmitri Matvejevitš Ukolov (, 23. lokakuuta 1929 Tula – 25. marraskuuta 1992 Moskova) oli neuvostoliittolainen jääkiekkoilija, olympiavoittaja ja maailmanmestari. Pelipaikaltaan hän oli puolustaja. Ukolov kuului Neuvostoliiton kultaa voittaneeseen joukkueeseen Cortina d’Ampezzon talviolympialaisissa 1956, joissa hän pelasi viisi ottelua tehopistein 1+2=3 ilman rangaistusminuutteja. Ukolov saavutti Neuvostoliiton maajoukkueessa myös yhden MM-kullan Ruotsissa 1954 sekä kolme MM-hopeaa Saksassa 1955, Norjassa 1958 ja Tšekkoslovakiassa 1959. Ruotsissa 1954 Ukolov pelasi seitsemän ottelua tehopistein 3+1=4 keräten kaksi rangaistusminuuttia, Saksassa 1955 kahdeksan ottelua tehopistein 2+2=4 ilman rangaistusminuutteja, Norjassa 1958 seitsemän ottelua tehopistein 2+1=3 keräten neljä rangaistusminuuttia ja Tšekkoslovakiassa 1959 viisi ottelua ilman tehopisteitä keräten neljä rangaistusminuuttia. == Lähteet == Luokka:Neuvostoliittolaiset jääkiekkoilijat Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiavoittajat Luokka:Jääkiekon maailmanmestarit Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 1992 kuolleet
Suur-Savon taistelu

Suur-Savon taistelu oli nuijasodan taistelu, joka käytiin 23. tammikuuta 1597 silloisen Suur-Savon pappilan alueella nykyisessä Mikkelin Kenkäverossa. Kapinalliset talonpojat eli nuijamiehet houkuteltiin ensin antautumaan ja sen jälkeen surmattiin, mikä päätti sodan Savon alueella. ==Tausta== Etelä- Pohjanmaalta alkanut talonpoikien kansannousu levisi Savoon tammikuun 1597 ensimmäisellä viikolla. Saatuaan raportteja kapinallisten kokoontumisesta Suur-Savon eli Mikkelin kirkon seudulle Olavinlinnan linnanpäällikkö Gödik Fincke pyysi Käkisalmen linnan päällikköä Arvid Henrikinpoika Tawastia lähettämään apujoukkoja. Tawast lähetti 7. tammikuuta matkaan 300 miestä. Huoveja komensi Pietari Paavalinpoika Juusten ja jalkaväkeä eli nihtejä Ambrosius Heikinpoika. Myös Viipurin linnasta lähetettiin apujoukkoja, jotka alistettiin Juustenille. Saatuaan tiedon Pohjanmaan kapinallisten tappiosta Nokian taistelussa Fincke määräsi puhdistamaan Savon kapinallisista. Olavinlinnan joukot yhdistivät voimansa Juustenin apujoukkojen kanssa 15. tammikuuta.Ylikangas 1996, s. 244–252, 257–259, 261. ==Tapahtumat== Lyötyään Mikkelin pohjoispuoliset kapinapesäkkeet Juusten sai 21. tammikuuta tiedon Mikkelin lounaispuolelle Liukkolaan kokoontuneista sadoista savolaisista ja hämäläisistä talonpojista, joita johti lampuoti Tahvo (Tapani) Hänninen. Talonpojat olivat onnistuneet karkottamaan Viipurista tulleen, Martti Boijen komentaman 40 huovin joukon Sairilan kuninkaankartanosta Mikkelissä. Parisataa miestä käsittänyt talonpoikaisjoukko ehti jo kertaalleen poistua, mutta palasi Paavo Tuomahainen -nimisen loikkarin yllyttämänä uudelleen Mikkeliin 23. tammikuuta luullen kohtaavansa siellä vain alivoimaiset Boijen huovit, mutta Juustenin pääarmeija olikin tällä välin ehtinyt saapua paikalle. Talonpojat linnoittautuivat Suur-Savon pappilan umpipihalle ja tekivät kiivasta vastarintaa. Välttääkseen miestappioita Juusten ilmoitti, että jos talonpojat antautuisivat, heidän henkensä säästettäisiin, mutta muuten pappila poltettaisiin ja heidät sen mukana. Talonpojat antautuivat, mutta Juusten ei pitänyt lupaustaan vaan käski surmaamaan kaikki antautuneet. Yli 200 vankia tapettiin keihäillä, miekoilla, hakapyssyillä ja kirveillä. Ainoastaan joukon johtaja Hänninen jätettiin eloon ja vietiin vankina pois. Tähän käytännössä loppui Savon kapina.Ylikangas 1996, s. 267–268.Nuijasodan muistomerkki Visitmikkeli.fi. Viitattu 23.8.2020. ==Muistomerkki== Taistelupaikalla Kenkäveron pappilan pihalla on nykyään kuvanveistäjä Eino Räsäsen toteuttama Nuijamiesten patsas. Savolainen osakunta ja Otavan opisto pystyttivät muistomerkin alun perin vuonna 1939 Kaihunharjulle, mistä se siirrettiin vuonna 1992 nykyiselle paikalleen. ==Lähteet== *Heikki Ylikangas: Nuijasota. 3. painos. Otava, Helsinki 1996. ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * "Savon Santavuori" - verilöyly 342 v. sitten. Savon nuijasodan loppunäytös Suur-Savon pappilan luona, Helsingin Sanomat, 27.08.1939, nro 229, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Nuijasodan taistelut Luokka:1597 Luokka:Mikkelin historia
Pöytiö

Pöytiö on Salon Perttelissä sijaitseva kylä. Pöytiöllä sijaitsee Juvankosken kesäkoti. Pöytiöllä sijaitsee myös Pöytiön linnamäki ja Juvankoski.https://www.suomenvesiputoukset.fi/vesiputoukset/suomen- vesiputoukset-luettelossa/juvankoski/ Pöytiön postinumero on 25180. == Lähteet == Luokka:Perttelin kylät
Asaka

Asaka () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Saitaman prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin kaakkoisosassa Musashinon ylängöllä. Kaupunki on rakentunut Ara- ja Kuromejokien varrelle. Asakassa on 142 922 asukasta (elokuussa 2020) ja sen pinta-ala on 18,34 neliökilometriä. Paikkakunnan nimi oli alun perin Hizaori (膝折). Se kehittyi historiallisesti postiasemana Kawagoeen johtaneen tien varrella. Meiji-kaudella sinne sijoittui kuparin tuotantoa. Asakaksi Hizaori muutti nimensä vuonna 1932, kun siitä tehtiin maaseutukaupunki. Kaupunkioikeudet Asakalle myönnettiin vuonna 1967, minkä jälkeen se on kasvanut yhtenä Suur-Tokion metropolialueen asuinlähiöistä. Kaupungissa on metalli- ja koneteollisuutta. Sen eteläosassa sijaitsee myös Japanin itsepuolustusmaavoimien tukikohta. Asakassa toimii Tōyō-yliopiston kampus ja Asakan vedenpuhdistamo. Kaupungin rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluu entinen Takahashi-suvun asuintalo, joka on valittu yhdeksi Japanin tärkeän kulttuuriomaisuuden kohteista. Asakaa palvelevat JR Higashi-Nihonin Musashino-linja ja Tōbu-rautateiden Tōjō-päälinja. Tōjō- päälinjalle liikennöidään junia myös Tōkyō metron Yūrakuchō-linjalta. == Kuvia == Tiedosto:1 Chome Hamasaki, Asaka-shi, Saitama-ken 351-0033, Japan - panoramio (1).jpg|Asakan kaupunkikuvaa Tiedosto:Asaka Station South Entrance 20120910.JPG|Asakan rautatieasema Tiedosto:Asaka City Industrial culture center 1 (Asaka CityLibrary North Branch).JPG|Kulttuurikeskus Asakassa Tiedosto:武蔵野線鉄橋 - panoramio.jpg|Musashino-linjan rautatiesilta == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Saitaman prefektuurin kaupungit
Stormbergin taistelu

Stormbergin taistelu oli toisen buurisodan aikana käyty taistelu buurien ja brittien välillä 10. joulukuuta 1899. Taistelu oli ensimmäinen kolmesta niin sanotun mustan viikon kolmesta suuresta brittien tappioista. ==Tausta== Brittejä Stormbergissa komentanut kenraaliluutnantti William Forbes Gatacre oli saapunut Etelä-Afrikkaan marraskuussa 1899 ja hänen johtamansa 3. divisioonan joukkojen tehtävänä oli vartioida Kapmaan koillisrajaa. Buurit valtasivat 26. marraskuuta rautateiden tärkeän solmukohdan Stormbergissa hieman Kapmaan koillisosassa. Gatacre päätti vastata valtaukseen hyökkäyksellä, vaikka hänen olisi saamiensa ohjeiden mukaan pitänyt toimia varovasti ennen, kuin hänen joukkonsa saisivat vahvistuksia. Gatacre oli kuitenkin tullut tunnetuksi varsin aggressiivisena komentajana. ==Taistelu== Gatacren johtamat alle 3 000 miestä olivat Sterkstroomissa noin 50 kilometriä Stormbergista etelään. 9. joulukuuta Gatacre kuljetti joukkonsa rautatietä pitkin Moltenoon noin 15 kilometrin päähän Stormbergista. Tarkoitus oli edelleen marssia yön yli ja iskeä buurien asemiin Kissiebergin kukkulalla hieman Stormbergista etelään seuraavana aamuna. Marssin aikana joukkojen olisi pitänyt kulkea solan läpi, mutta Gatacre sai illalla kello 21.00 tietää buurien puolustavan kyseistä reittiä. Gatacre joutui muuttamaan marssireittiä hankalakulkuisempaan maastoon, jota ei oltu tiedusteltu etukäteen. Joukot olivat väsyneitä ja muodostelmat olivat pakkautuneet yhteen. Yöllä etenevät joukot olivat lopulta tietämättään kiertäneet buurien asemien taakse. Buurit avasivat tulen auringon sarastaessa aamulla 10. joulukuuta. Brittit yrittivät hyökätä buurien asemia vastaan Kissiebergistä, jossa jyrkät kalliot tekivät kuitenkin etenemisestä hyvin vaikeaa. Kaiken lisäksi brittien oma tykistö tähtäsi huonosti ja osui omiin sotilaisiinsa. Lopulta britit joutuivat vetäytymään kaoottisesti. ==Seuraukset== Britit olivat menettäneet taistelussa 28 sotilasta kaatuneina, 51 haavoittuneina ja 634 vangittuina. Vetäytyvät britit olivat ”unohtaneet” noin 600 sotilastaan taakse, jossa he joutuivat antautumaan buureille. Buurien tappiot olivat 5 kaatunutta ja 26 haavoittunutta. Stormbergin taistelu oli ensimmäinen kolmesta suuresta brittitappiosta niin sanotun mustan viikon aikana. Stormbergia seuraneet taistelut olivat Magersfontein 11. joulukuuta ja Colenso 15. joulukuuta. ==Lähteet== Luokka:Buurisotien taistelut Luokka:Vuoden 1899 sotahistoria
Vuoden 2020 Atlantin hurrikaanikausi

Vuoden 2020 Atlantin hurrikaanikausi käsittää hurrikaanit ja niitä heikommat trooppiset myrskyt, joita nimetään Atlantilla 1. kesäkuuta – 30. marraskuuta 2020. Nimet valitaan esiintymisjärjestyksessä etukäteen julkaistulta listalta. Kun listan nimet loppuvat, jatketaan kreikkalaisilla aakkosilla. Kausi oli poikkeuksellinen aktiivinen. Nimettyjen myrskyjen lukumäärä rikkoi aikaisemman ennätyksen, joka oli 28 vuonna 2005. Aktiivisuuden tärkein syy oli meriveden tavallista korkeampi lämpötila. Pintavesi oli kesän ajan 1–2 °C tavanomaista lämpimämpää, ja syyskuussa lämpötilaero nousi 2–3 °C:een varsinkin niillä alueilla, joilla myrskyjä tyypillisesti muodostuu. Myös eri korkeuksilla puhaltavien tuulten jakauma oli suosiollinen matalapaineiden muodostumiselle. Matalapaine on trooppinen, jos siinä ei ole keskileveysasteiden matalapaineille tyypillistä rintamarakennetta ja se silti elää yli 24 tuntia ja jos se muodostuu tropiikissa tai subtropiikissa. Sitä sanotaan trooppiseksi myrskyksi, jos tuulen nopeuden suurin minuutin keskiarvo kymmenen metrin korkeudella on yli 17 m/s, ja hurrikaaniksi, jos tuuli ylittää 33 m/s.What is a tropical disturbance, a tropical depression, or a tropical storm ? Frequently Asked Questions. NOAA AOML Vuoden 2020 nimetyt myrskyt nimi aktiivinen luokka Trooppinen myrsky Arthur 16.–19. toukokuuta Trooppinen myrsky Bertha 27.–28. toukokuuta Trooppinen myrsky Cristobal 1.–10. kesäkuuta Trooppinen myrsky Dolly 22.–24. kesäkuuta Trooppinen myrsky Edouard 4.–7. heinäkuuta Trooppinen myrsky Fay 9.–11. heinäkuuta Trooppinen myrsky Gonzalo 21.–25. heinäkuuta Hurrikaani Hanna 23.–27. heinäkuuta 1 Hurrikaani Isaias 30. heinäkuuta – 5. elokuuta 1 Trooppinen myrsky Josephine 11.–16. elokuuta Trooppinen myrsky Kyle 14.–16. elokuuta Hurrikaani Laura 20.–29. elokuuta 4 Hurrikaani Marco 20.–25. elokuuta 1 Trooppinen myrsky Omar 31. elokuuta – 5. syyskuuta Trooppinen myrsky Nana 1.–4. syyskuuta Hurrikaani Paulette 7.–16.syyskuuta 2 Trooppinen myrsky Rene 7.–14. syyskuuta Hurrikaani Sally 11.–17. syyskuuta 2 Hurrikaani Teddy 12.–23. syyskuuta 2 Trooppinen myrsky Vicky 14.–17. syyskuuta Trooppinen myrsky Wilfred 18.–21. syyskuuta Trooppinen myrsky Alpha 18.–19. syyskuuta Trooppinen myrsky Beta 17.–23. syyskuuta Trooppinen myrsky Gamma 2.–6. lokakuuta Hurrikaani Delta 5.–10. lokakuuta 4 Hurrikaani Epsilon 19.–26. lokakuuta 3 Hurrikaani Zeta 25.–28. lokakuuta 2 Hurrikaani Eta 31. lokakuuta – 13. marraskuuta 4 Trooppinen myrsky Theta 10.–15. marraskuuta Hurrikaani Iota 13.–18. marraskuuta 5 == Vertailu keskimääräiseen kauteen == Nimettyjä myrskyjä Hurrikaaneja Voimakkaita hurrikaaneja 2020 30 12 5 1991–2020 ka. 14,4 7,2 3,2 1951–2020 normaali aktiivisuus, hajonta 6–18 3–9 1–4 == Lähteet == == Aiheesta muualla == *
Antti Immonen

Antti Immonen (s. 26. syyskuuta 1973 Kuopio) on suomalainen, Kuopiossa työskentelevä kuvanveistäjä ja Suomen Kuvanveistäjäliiton varsinainen jäsen. Hän on valmistunut Kankaanpään taidekoulusta kuvataiteilijaksi vuonna 1997. Hän käyttää erilaisia materiaaleja teoksissaan. Vuodesta 1996 lähtien Immonen on esitellyt tuotantoaan monissa yksityis- ja yhteisnäyttelyissä. Hänet on useasti palkittu teoksistaan. == Julkisia teoksia == Osa julkisista teoksista on sisällä (*) ja osa ulkotiloissa; osasta ei vielä tietoa (?). *Moby Dick, 1995, Kankaanpään kaupungintalon piha, Kankaanpää *Mietiskelijä, 1997, Kankaanpää-Pori taidetie *Naisen torso, 1997, Patopuisto (Vuohiniitynpuisto), Kankaanpää *Pöllö ja käärme laulavat Lilithin oopperaa, 1999, Kankaanpään yhteislyseon edusta, Kankaanpää *Strange fruit, 2001, (yhteistyössä Ilona Sares), Navitas Taitotalo (?), Varkaus *Mökit ja mäet, Kuopion rakentajain muistomerkki, 2004, Kuopio *Virtaa, 2005, Metropolia, Hämeentie 161 (*), Helsinki *Black Smoker, 2006, Musiikkitalo, Sibelius Akatemian aula (*), Helsinki *Virtausjatkumo, 2007, Rytkyn leirikeskus (?), Kuopio *Metabola Improviso, 2008, Ulkoministeriö, viestintä- ja kulttuuriosasto (*), Helsinki *Hallittuja silmukoita, 2011, Kuopion lentoasema, Siilinjärvi *Matkaajia, seikkailijoita ja vaeltajia, 2014, Vehmasmäen kappeli (?), Kuopio *Faasit, 2017, Kuopion yliopistollinen sairaala (*), Kuopio *Pölläkkä Petolehdossa 2017, Kuopio *Käynti kiertokulun kautta, 2017, Kangaslammin koulu (*), Iisalmi *Geopardi ja Platon, 2017, Kauppis-Heikin koulu, Iisalmi *Valon valkea virta, 2017, Kuopion Energia (*), Kuopio *#tuohi, 2018, Joensuu *Kuppi kummaa, 2019, Vuosaari, Helsinki == Kuvia julkisista teoksista == Kuva:Antti Immonen - Mökit ja mäet (Rakentajain muistomerkki) - 2004 - Valkeisenpuisto, Valkeisenkatu 16 eteläpuolella - Niirala - Kuopio.jpg |Mökit ja mäet (Rakentajain muistomerkki), 2004, Niirala, Kuopio Kuva:Antti Immonen - Hallittuja silmukoita - 2011 - Kuopion lentoaseman kiertoliittymä - Rissala - Siilinjärvi.jpg |Hallittuja silmukoita, 2011, Siilinjärvi Kuva:Antti Immonen - Pölläkkä Petolehdossa - 2017 - Petosentien – Lehtoniementien kiertoliittymä - Pirtti - Kuopio.jpg |Pölläkkä Petolehdossa, 2017, Kuopio Kuva:Antti Immonen - Geopardi ja Platon (2017) - Kauppis-Heikin koulu, Peltosalmentie 11 - Peltosalmi - Iisalmi.jpg |Geopardi ja Platon, 2017, Iisalmi Kuva:Antti Immonen Tuohi 2018.JPG|#tuohi, 2018, Joensuu Kuva:Antti Immonen Kuppi kummaa 2019.JPG|Kuppi kummaa, 2019, Helsinki == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Antti Immonen (kuvataiteilijamatrikkeli.fi) *Antti Immosen (Antimoni- yrityksen) kotisivut (antimoni.fi) *Antti Immonen: Space/Craft 27.09. - 15.10.2017 (esimerkki näyttelysivustosta) (sculptors.fi) *Taiteilijan työhuoneelta: Antti Immonen (11.1.2020) Luokka:Suomalaiset kuvanveistäjät Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Thoinot Arbeau

Thoinot Arbeau, oikealta nimeltään Jehan Tabourot (17. maaliskuuta 1520 Dijon – 23. heinäkuuta 1595 Langres), oli ranskalainen tanssin teoreetikko ja historioitsija. Hänen opasteoksensa Orchésographie (1588) sisältää yksityiskohtaiset kuvaukset tanssilajeista 1500-luvulta ja tätä aiemmalta ajalta.Thoinot Arbeau Britannica Arbeau oli myös pappi, josta tuli kaniikki Langresissa vuonna 1547. Siellä häntä rohkaisivat opintojen pariin jesuiitat, jotka pitivät tanssia kasvatuksellisesti tärkeänä. Orchésographie on kirjoitettu kirjoittajan ja opiskelijan välillä käydyn vuoropuhelun muodossa. Tanssit on yksityiskohtaisten selitysten ohella myös yleensä varustettu kuvituksilla ja käsitelty niihin liittyvien musiikillisten muotojen yhteydessä. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset papit Luokka:Ranskalaiset kirjailijat Luokka:Tanssi Luokka:Vuonna 1520 syntyneet Luokka:Vuonna 1595 kuolleet
Enrique Fernández Arbós

Enrique Fernández Arbós (1863 Madrid – 1939 San Sebastián) oli espanjalainen kapellimestari, säveltäjä ja viulisti.Enrique Arbós Oxford ReferenceARBÓS, ENRIQUE FERNÁNDEZ. (1863–1939) Schubertiade Fernández Arbós oli viulistina Jesús de Monasteriolta, Henri Vieuxtempsiltä ja Joseph Joachimilta oppia saanut virtuoosi. Hän toimi vuosina 1904–1936 kapellimestarina Madridin sinfoniaorkesterissa. Fernández Arbós johti myös Berliinin filharmonikkoja ja Bostonin sinfoniaorkesteria. Vuosina 1894–1916 Arbós kuului Englannin Royal College of Musicin henkilökuntaan. Hän opetti myös Madridin kuninkaallisessa konservatoriossa. Fernández Arbósin sävellystuotantoon kuuluu oopperaa ja kamarimusiikkia, mutta hän tuli tunnetuimmaksi orkestroinneistaan useista Isaac Albénizin Iberia-sarjan osista. Fernández Arbósilta kesken jääneen orkestrointityön viimeisteli vuonna 1954 Carlos Surinach. Albéniz ja Fernández Arbós olivat aikoinaan olleet läheisiä ystävyksiä.From Albéniz to Arbós: the Orchestration of Iberia Digital Repository at the University of Maryland == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: nuotteja Luokka:Espanjalaiset säveltäjät Luokka:Espanjalaiset kapellimestarit Luokka:Espanjalaiset viulistit Luokka:Vuonna 1863 syntyneet Luokka:Vuonna 1939 kuolleet