EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Umut Meraş

Umut Meraş (s. 20. joulukuuta 1995 Istanbul) on turkkilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän on pituudeltaan 178-senttimetrinen. Hän aloitti liigauransa Bolusporin joukkueessa kausina 2014–2018 ja pelasi kauden 2018–2019 Bursasporissa. Kesällä 2019 hän siirtyi ranskalaisseura Le Havreen. Hän on kahden kauden aikana pelannut Ligue 1:ssä 53 ottelua ja tehnyt niissä yhden maalin, joulukuussa 2020 Toulousea vastaan. Meraş pelasi ensimmäisen ottelunsa Turkin maajoukkueessa toukokuussa 2019 ystävyysottelussa Kreikkaa vastaan. Kesäkuun 5. päivään 2021 mennessä hän on pelannut 13 maaottelua, joista 11 ottelua avauskokoonpanossa. == Lähteet == Luokka:Turkkilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Maxie Lee Ryles III

Maxie Lee Ryles III (s. 29. maaliskuuta 1990), taiteilijanimeltään Fivio Foreign, on yhdysvaltalainen rap-artisti. Ryles aloitti rap-uransa vuonna 2011, nimellä ”Lite Fivio”. Vuonna 2013 hän muutti rap nimensä Fivio Foreigniksi, ja hän teki rap-kappaleita kavereidensa kanssa. Lyles alkoi tulla tunnetuksi hänen 2019 singlen ”Big Drip” ansiosta, joka oli hänen 2019 EPssä nimeltä ”800 B.C”. Marraskuussa 2019 Lyles teki sopimuksen Columbia Recordsin kanssa. Toukokuussa 2020 Lyles oli mukana Draken ”Demons”-kappaleessa, joka pääsi Billboard Hot 100 -listoille. Samassa kuussa Lyles oli Pop Smoken kanssa mukana Lil Tjayn kappaleessa ”Zoo York”. Elokuussa 2020 Lyles oli mukana XXLn 2020 Freshman listalla. Marraskuussa 2020 Lyles julkaisi singlen "Trust", joka on mukana hänen seuraavassa projektissa nimeltä ”B.I.B.L.E”. 2021 Lyles on julkaissut 4 uutta singleä nimeltä ”Self Made”, ”Unruly”, "Story Time" ja "Squeeze". == Lähteet == * https://www.complex.com/music/fivio-foreign- interview-brooklyn-drill * https://www.complex.com/music/2020/03/fivio- foreign-talks-mase-record-deal * https://www.xxlmag.com/xxl-2020-freshman- class-revealed/ === Viitteet === Luokka:Yhdysvaltalaiset hip hop -artistit Luokka:Afroamerikkalaiset Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ilmar Laaban

Ilmar Laaban (1921 Tallinna, Viro – 2000 Tukholma, RuotsiTeet Kallas, Ilmar Laaban (11.12.192129.11.2000) Postimees 30.11.2000, viitattu 6.6.2021) oli virolainen runoilija, joka siirtyi toisen maailmansodan aikana Ruotsiin. Laaban asui vuodesta 1943 Ruotsissa ja opiskeli Tukholman yliopistossa, jossa hän myös opetti. Hänen runonsa edustavat ranskalaistyyppistä surrealismia. Hän käytti runoissaan eroottisia symboleja, uudissanoja ja kuvavyörytyksiä. ==Suomennetut runot== Laabanin runojen suomennoksia on antologiassa 20 nykyvirolaista runoilijaa, toim. Raili Kilpi-Hynynen & Arvo Turtiainen, Helsinki: Tammi 1969Ilmar Laaban, Luettelo suomennetuista runoista, Linkki maailman runouteen, Runotietokanta, Lahden kaupunginkirjasto. Päivitetty 17.5.2021, viitattu 6.6.2021 * Albert Einstein, suom. Kari Sallamaa * Ankkuriketjun pää on laulun alku, suom. Kari Sallamaa * Hajoan laajalle yli pöytäni * Mikrokosmos: 7, 20, 22, 24, suom. Kari Sallamaa * Omakuva, suom. Kari Sallamaa ==Lähteet== Luokka:Virolaiset kirjailijat Luokka:Ruotsin virolaiset Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2000 kuolleet
Don’t Fight the Feeling

Don’t Fight the Feeling on kiinalais-eteläkorealaisen EXO-yhtyeen seitsemäs minialbumi, joka julkaistiin 7. kesäkuuta 2021. Minialbumi sisältää viisi kappaletta, mukaan lukien nimikkosinglen ”Don’t Fight the Feeling”. == Tausta == Minialbumi on yhtyeen seitsemäs, ja se sisältää viisi uutta kappaletta. Yhtyeen jäsenet Suho ja Chen eivät osallistuneet albumin nauhoittamiseen armeijassa olon takia. Chanyeol ja Baekhyun taas osallistuivat albumin nauhoittamiseen, mutta eivät osallistu albumin promoihin. Lay esiintyy ainakin albumin promokuvissa. == Kappaleet == == Lähteet == Luokka:Vuoden 2021 EP:t
Lilibet Mountbatten-Windsor

Lilibet Diana Mountbatten-Windsor (s. 4. kesäkuuta 2021 Santa Barbara, Kalifornia, Yhdysvallat) on prinssi Harryn ja herttuatar Meghanin tytär ja toinen lapsi. Hän on Charles III lapsenlapsi ja seitsemäntenä Britannian kruununperimisjärjestyksessä. Lilibetillä on Archie-niminen isoveli. == Syntymä ja perhe == Lilibet Mountbatten-Windsor on Sussexin herttuan ja herttuattaren toinen lapsi. Hän syntyi Santa Barbara Cottage -sairaalassa 4. kesäkuuta 2021. Hänet on nimetty isoisoäitinsä kuningatar Elisabetin, jonka lempinimi oli lapsuudessa Lilibet, ja isoäitinsä prinsessa Dianan mukaan. Lilibet Diana Mountbatten-Windsorilla on sekä Yhdysvaltain ja Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisuudet. == Arvonimi ja kruununperimisjärjestys == Lilibet on seitsemäntenä Britannian kruununperimisjärjestyksessä. On epätodennäköistä, että hänellä tulisi olemaan minkäänlaista arvonimeä, sillä hänen vanhempansa ovat päättäneet jo Lilibetin veljen kohdalla, että lapsi jätetään tittelittä. Kuningas Yrjö V:n vuonna 1917 myöntämän asiakirjan nojalla Lilibet sai oikeuden prinsessan arvonimeen kun hänen isoisänsä, Charles, nousi valtaistuimelle. Prinsessatitteli otettiin käyttöön maaliskuussa 2023 == Lähteet == Luokka:Vuonna 2021 syntyneet Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan kuninkaalliset Luokka:Elävät henkilöt
Hedelmätiede

Hedelmätiede eli hedelmäoppi eli pomologia (, hedelmä ja , tieto) on hedelmiä ja marjoja tuottavia kasvilajeja, niiden lajikkeita, ominaisuuksia ja viljelyä tutkiva ja kuvaileva tiede. Keski-Euroopassa keskityttiin 1800-luvulla eri lajikkeiden yksityiskohtaiseen muoto-opilliseen kuvailuun. Tunnettuja tutkijoita olivat esimerkiksi saksalaiset Adrian Diel (1756–1839) ja Eduard Lucas (1816–1882). Diel loi hedelmätieteen perustan ja Lucas kehitti uusia jalostustapoja 1860 perustamassaan opistossa. Sittemmin hedelmätieteen tutkimus keskittyi hedelmäkasvien ja hedelmien kasvuun ja laatuun vaikuttavien tekijöiden sekä tarvittavien viljelytapojen selvittelyyn. Pomologi on hedelmien ja niiden viljelyn tutkija tai asiantuntija. Suomen ensimmäinen pomologi oli Alexandra Smirnoff. Hän tutki Suomen oloissa kasvatettavaksi soveltuvia hedelmälajikkeita ja kirjoitti muun muassa teoksen Suomen pomologiian käsikirjan, joka julkaistiin 1894. Valtion pomologin virka perustettiin 1896 ja tämän työnä oli hedelmänviljelyn ohjaaminen ja tutkiminen Suomessa. Virkaa hoitivat Ben Walter Heikel, Björn Lindberg ja viimeisenä Olavi Collan. Valtion pomologin virka yhdistettiin Lepaan puutarhaopiston hedelmänviljelyn lehtorin virkaan ja lakkautettiin 1932. Merkittäviä suomalaisia pomologeja ovat olleet 1920-luvulta 1950-luvulle vaikuttanut Olavi Meurman ja 1950-luvulta 2000-luvulle alalla toimineet Aapo Leskinen, Jaakko Säkö ja Anssi Krannila. Suomalaisia hedelmätieteellisiä koetarhoja ovat olleet professori Carl Reinhold Sahlbergin 1849 Yläneelle Pöytyälle perustama Huvitus-niminen hedelmätarha, vuoteen 1935 Lepaan puutarhaopiston yhteydessä toiminut Hinnonmäen koeasema ja vuonna 1935 Piikkiön Yltöisiin perustettu Maatalouskoelaitoksen puutarhaosasto, josta myöhemmin tuli Puutarhantutkimuslaitos. == Lähteet == Luokka:Kasvitiede
Björn Lindberg

Björn Lindberg (23. joulukuuta 1865 Helsinki – 17. heinäkuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen hedelmien ja niiden viljelyn asiantuntija eli pomologi. Hänen isänsä oli Helsingin yliopiston kasvitieteen professori Sextus Otto Lindberg ja veljensä kasvitieteilijä Harald Lindberg. Björn Lindberg valmistui ylioppilaaksi 1885, jonka jälkeen hän kävi Saksan Reutlingenissä pomologiopiston, josta valmistui 1890. Lisäoppia hän hankki opintomatkoilla Skandinaviaan, Saksaan, Kanadaan ja Yhdysvaltoihin. Lindberg oli Suomen hedelmänviljelyn uranuurtajia ja toimi senaatin rahoittamana valtion pomologina 1893–1895. Hän perusti 1891 Lohjalle Suomen ensimmäisen hedelmäpuutaimiston. Nämä Solhemin koekentät ja taimitarhat () olivat aikanaan Suomen suurimmat. Lindberg toimi myös hedelmänviljelyn konsulenttina. Vuodesta 1917 lähtien Lindberg suoritti keittiökasvien siementen ja perunoiden koeviljelyä. Lisäksi hän johti Suomen ruotsalaisen maanviljelysseuran Tenholan koelaitosta. Sisällissotaan Lindberg otti osaa suojeluskuntalaisena niin sanotun Sigurdsin kaartin jäsenenä. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kasvitieteilijät Luokka:Vuonna 1865 syntyneet Luokka:Vuonna 1954 kuolleet
Leif Wagerin filmografia

Tämä on Leif Wagerin filmografia. == Elokuvat == Vuosi Nimi Rooli 1942 Puck Risto Kaarna, Raimon veli 1943 Katariina ja Munkkiniemen kreivi kreivi Mauritz Armborg 1943 Hevoshuijari Kuisma, jääkäri, ”hevoshuijari Kusmin” 1944 Sylvi Viktor Halling, yli­oppilas 1946 Nuoruus sumussa Alf Randell 1947 Pikajuna pohjoiseen Reino Sompa 1948 Haaviston Leeni Harri, vuori­neuvoksettaren poika 1948 Läpi usvan Pertti Jarkamo, sähköttäjä 1949 Vain kaksi tuntia ali­lääkäri Alec von Wentell 1950 Tanssi yli hautojen Aleksanteri I 1951 …Ja Helena soittaa Kari Juhani Karstela 1951 Rion yö Leka 1951 Kesä­illan valssi maisteri Lauri Alanko, muusikko 1952 Mitäs me taiteilijat laulaja Valde Kannel 1952 Tervetuloa aamu­kahville eli tottako toinenkin puoli? yksityis­etsivä Uljas Uriel Vaaksan­pää 1953 Saariston tyttö Antti 1953 Kolmiapila Jorma, iskelmä­säveltäjä ”Jorma Salla” 1954 Onnelliset Lauri Alanko, muusikko, maisteri 1955 Ryysy­rannan Jooseppi nimis­mies Carolus Koskelin 1955 Kihlaus herra 1958 Sven Tuuva kenraali Sandels 1960 Kaks’ tavallista Lahtista Toivo Lahtinen 1961 Olin nahjuksen vaimo maisteri Kaarlo Kaski 1961 Tähti­sumua 1961 Toive­lauluja 1. konstaapeli 1962 Hää­yö itävaltalaisen upseerin suomalainen jälki­äänitys­ääni 1970 Päämaja eversti, Tukholman sotilas­asiamies 1971 Maunu Kurk­vaaran Kujan­juoksu raastuvan­oikeuden puheen­johtaja 1978 Runoilija ja muusa kartanon isäntä 1984 Angelan sota Mr. Henry Patterson 1986 Lumottu tie Fabian-setä 1990 Ystävät, toverit johtaja Eskeland 1998 Mulan Fa Zhou, Mulanin isä ja kuuluisa sotaveteraani 2008 Helsinki, ikuisesti arkisto­materiaaliin perustuva dokumentti­elo­kuva == Televisio == Vuosi Sarja Rooli 1991 Vihan päivät Carl-Gustaf Jäger­horn 1993 Tuntemattomalle jumalalle vaatturi­mestari Krause 2000 Raid vuorineuvos Walden == Lähteet == * . Viitattu 6.6.2021. == Aiheesta muualla == * Luokka:Filmografiat Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Leif Wagerin diskografia

Tämä on Leif Wagerin diskografia. == Kokoelmat == * * == Singlet == * Ystäväs’ olla tahtoisin / Alla vanhan lehmuksen (1950) * Piove / Marechiare (1959) * Katulaulajan serenadi / Nukkuos rakas (1959) * Tähdet kertovat / Älä jätä minua yksin (1960) * Me rakastavaiset / Portin luona (1961) * Romanssi / Ramona (1971) * Tuulen tytär / Sadun ruusu * Mustanmeren valssi / Naisten valssi * Kukkaiskieli / En voi unohtaa Luokka:Diskografiat Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Sipi Ahokas

Sipi Ahokas (1. heinäkuuta 1861 Kurkijoki – 14. marraskuuta 1921 Parikkala) oli suomalainen Parikkalassa vaikuttanut kauppias ja tehtailija. Hän aloitti ensimmäisenä Suomessa huopajalkineiden valmistuksen.BillionGraves : Sipi Ahokkaan hautakivi Vierevin hautausmaalla ParikkalassaTehtailija Sipi Ahokas, Karjala, 16.11.1921, nro 266, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotHuopasia Venäjältä Suomeen, Museo24-sivustoSipi Ahokas, Parikkalan Sanomat, 16.11.1921, nro 47, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Ahokas aloitti kansakoulun käytyään uransa Pösön liikkeessä Hiitolassa josta hän sitten siirtyi Parikkalaan perustaen oman kaupan sinne. Hän perusti sitten myös ensimmäisen meijerin Parikkalaan ja sen jälkeen harja- ja pensselitehtaan ja vuonna 1896 Suomen ensimmäisen huopajalkineita valmistaneen tehtaan. Hän palkkasi tähän tehtaaseen mestariksi venäläisen Simo (Semjon) Sujeffin. Jalkineita valmistettiin aluksi käsityönä. Vuonna 1909 tehdas siirrettiin Järvenpään ja Kangaskylän rajalle Ahokkaan omistaman Läherinteen tilan maille. Tehtaasta muodostettiin 1914 osakeyhtiö Oy Sipi Ahokas ja Kumpp. ja samalla vuosikymmenellä jalkineiden valmistus koneellistettiin. Parikkala Keskustaajaman keskeisen alueen asemakaavan ajantasaistaminen. Kulttuuriympäristöselvitys ja rakennusinventointi, Raportti 1.10.2012 Selvitystyö Ahola, sivu 27, 51 Sipi Ahokkaan kuoltua jalkinetehtaan omistajaksi tuli 1921 tehtaan osakkaana ollut viipurilainen kauppaneuvos Artturi Helenius. Helenius osti vuonna 1927 myös Kirvun huopatehtaan ja Äyräpään Vuosalmella sijainneen Karjalan huopatehtaan. Parikkalassa Heleniuksen yritys toimi ensin nimellä Parikkalan Huopatehdas Oy, sitten nimellä Pohjolan Huopa Oy ja viimeksi nimellä Kirvun Huopatehdas Oy. Tehtaan toiminta päättyi Parikkalassa 1960 ja Kangaskylässä sijainnut tehdasrakennus paloi syksyllä 1965. Parikkalassa toimi myös muita huopajalkineita valmistaneita yrityksiä, joista merkittävin oli 1914 perustettu Matti Jantusen huopatehdas, joka oli 1970-luvulla Suomen suurimpia huopatossujen valmistajia. Tehdas toimi Jantuset Oy:n nimellä aina vuoteen 1988 saakka. Ahokkaan huopatehtaan rakennuksista on nykyisin jäljellä vain iso kaksikerroksinen lautaseinäinen tossuvarasto, jonka omistaa Parikkalan kunta. Ahokkaalla oli useita kunnallisia luottamustoimia Parikkalassa. Hän osallistui nuorisoseuratoimintaan ja oli mukana perustamassa Parikkalan yhteiskoulua. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Vuonna 1861 syntyneet Luokka:Vuonna 1921 kuolleet
Aurus Senat

Aurus Senat (venäjäksi: Сенат) on NAMIn Moskovassa, Venäjällä kehittämä luksusauto. Aluksi myyntiin tulee kaksi erilaista Senatia. Suurempi L700 on tarkoitettu ainoastaan valtion ylimmän johdon käyttöön. Pienempi ja vaatimattomampi S600 tulee myyntiin kaikille asiakkaille. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Aurus Senat valmistajan sivustolla Luokka:F-segmentin autot Luokka:2010-luvun autot Luokka:2020-luvun autot
Paul la Cour

Paul la Cour (1902 Rislev, Tanska – 1956 Roskilde, Tanska) oli tanskalainen kirjailija, kriitikko ja kääntäjä. Osittain omaelämäkerrallisessa romaanissaan Kramer bryder op (1935) hän pohtii natsismin olemusta.La Cour, Paul, Kirjasampo, viitattu 7.6.2021 ==Lähteet== Luokka:Tanskalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1902 syntyneet Luokka:Vuonna 1956 kuolleet
Kirjopuntarpää

Kirjopuntarpää (Alopecurus pratensis ‘Aureovariegatus’) on nurmipuntarpään (Alopecurus pratensis) koristeheinänä käytettävä lajike. Kirjopuntarpää on 45–60 cm korkeaksi kasvava heinä. Sen ominaispiirteenä ovat lehdet, joissa on vihreitä sekä kirkkaankeltaisia raitoja. Kirjopuntarpään tähkää muistuttavat kukinnot eivät ole erityisen näyttäviä ja kukinnot on syytä poistaa ennen kasvin siementämistä. Kirjopuntarpää on helppohoitoinen ja kasvaa monenlaisessa maaperässä täydessä auringon valossa tai puolivarjossa. Kukinnan jälkeen kirjopuntarpään mättäitä voi karsia ja mättäät on helppo jakaa syksyllä tai aikaisin keväällä. == Lähteet == Luokka:Puntarpäät Luokka:Lajikkeet
Android Open Source Project

Android Open Source Project (AOSP) on Googlen ylläpitämä avoimen lähdekoodin projekti Android-käyttöjärjestelmän kehitykseen. Projektiin perustuvat muun muassa Amazonin Fire OS. Projekti käyttää Open Source Initiativen hyväksymiä avoimen lähdekoodin lisenssejä. Suurin osa Androidin ohjelmistosta on lisensoitu Apache-lisenssillä. Avoimen lähdekoodin myötä Androidin lähdekoodia voi katselmoida, sen kehitykseen voi osallistua ja sitä voi käyttää sekä muokata vapaasti lisenssin mukaan. Android on peräisin Googlen johtamasta Open Handset Alliancesta (OHA). Nykyisin projektiin osallistuu myös muita yhtiöitä. Androidin filosofia on ensisijaisesti käytännöllisyys: tavoite on jaettu tuote, jota voi räätälöidä ja kustomoida. Yhteensopivuuden vuoksi AOSP ylläpitää Android Compatibility Program -määritelmää yhteensopivuuden varmistamiseksi. Android koostuu useista aliprojekteista, joiden hallintaan AOSP osallistuu. AOSP ei sisällä kaikkea julkaisuvalmiiseen käyttöjärjestelmään: laitteiden ja järjestelmäpiirien valmistajien on lisättävä ajurit omiin laitteisiinsa. AOSP ei myöskään sisällä Googlen omia sovelluksia kuten Google Play, joita Google lisensoi erikseen. == Katso myös == * Open Handset Alliance * Android-sovelluskehitys == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Projektin verkkosivut * Projektin Git-versiohallinta Luokka:Android
BMW Projekt IV

BMW Projekt IV oli BMW:n tytäryhtiö EZS:ssä kehitetty suunnitteluasteelle jäänyt toisen maailmansodan aikainen suihkuhävittäjälentokone, jonka tarkoituksena oli demonstroida ja toimia mainoskampanjana BMW:n valmistamalle BMW 018 turbojetille. == Suunnittelu ja kehitys == BMW:n kehitystyöt oman turbojetin kanssa olivat venyneet pitkälle sotavuosiin ja lentokonevalmistajien kiinnostus oli jo alkanut siirtyä muihin moottorivaihtoehtoihin. Vuoden 1944 paikkeilla päätettiin BMW:llä aloittaa pieni mainoskampanja pyrkimyksenä jälleen herättää kiinnostusta BMW:n valmistamille 003- ja 018 mallisille turbojeteille kehittämällä muutamia lentokonemalleja, joihin niiden uskottiin hyvin soveltuvan. BMW Projekt IV kehitettiin osaksi mainoskampanjaa marraskuussa vuonna 1944, ja sen kehitystöistä oli vastuussa diplomi-insinööri Huber, joka työskenteli BMW:n tytäryhtiö EZS:ssä. Projekt IV oli kolmea aikaisempaa mallia suurempi, sillä sen tuli toimia huomattavasti suuremmalla BMW 018 turbojetilla. Vaihtoehtoisesti myös Heinkelin HeS 011 turbojetti oltaisiin voitu asentaa. Moottori oli sijoitettuna rungon sisälle siipien alapuolelle, ja tämän ilmanottoaukko kulki ohjaamon alitse koneen nokasta kahta kanavaa pitkin moottoriin. Koneessa oli sisäänvedettävä kolmipyöräteline, ja aseistuksen tuli olla kaksi MK 108 30 mm konetykkiä. == Tekniset tiedot == == Katso myös == * Luettelo saksalaisista lentokoneprojekteista, 1939–1945 * BMW Projekt I * Lippisch P.15 == Lähteet == Luokka:Saksalaiset lentokoneprojektit, 1939–1945 Luokka:Saksalaiset hävittäjälentokoneet
Severin Tigerstedt

Adolf Wilhelm Severin Tigerstedt (14. tammikuuta 1853 Kuopio – 6. kesäkuuta 1918 Pori) oli suomalainen upseeri, joka palveli Venäjän keisarillisessa armeijassa sekä Bulgarian armeijasa. == Elämä == Tigerstedt varttui isänsä Gustaf Tigerstedtin omistamalla Gustafsvikin tilalla Kokemäen Kakkulaisisssa. Hän aloitti sotilasuransa jo 13-vuotiaana Haminan kadettikoulussa. Vuosina 1875–1876 Tigerstedt palveli Venäjän keisarillisen kaartin vänrikkinä, jonka jälkeen hän osallistui Serbian ruhtinaskunnan armeijan vapaaehtoisena Turkin sotaan 1876–1878. Sodan päätyttyä Tigerstedt palasi kapteenina keisarillisen kaartin palvelukseen. Hänet komennettiin Balkanille, jossa Tigerstedt osallistui Venäjän–Turkin sodan taisteluihin. Vuodesta 1880 lähtien Tigerstedt palveli kapteenina Bulgarian armeijassa, jossa hän toimi muun muassa komppanianpäällikkönä Sofian sotakoulussa. Tigerstedt joutui jättämään Bulgarian poliittisista syistä 1884, ja palveli jälleen Venäjän keisarillisessa kaartissa vuoteen 1888 saakka. Sotilasuransa päätyttyä Tigerstedt toimi aluksi eri ruhtinassukujen tilanhoitajana Moskovan seudulla, kunnes aloitti vuonna 1909 brittiläisen Ural Caspian -öljy-yhtiön paikallisjohtajana Kaspianmerellä. Vuonna 1911 hän oli käynnistämässä nykyisen Kazakstanin alueen öljyntuotantoa Atyraun alueen Dossorissa. Vuonna 1914 Tigerstedt siirtyi jälleen tilanhoitajaksi Kostroman kuvernementtiin, josta hän vallankumouksen johdosta palasi Suomeen 1917. Tigerstedt asettui vuonna 1899 omistukseensa hankkimalleen Napparin tilalle Kokemäen Ylistaroon. Hänen omistuksessaan oli myös Sääksjärven rannalla sijainnut Koivuniemen huvila. Tigerstedt kuoli lyhyen sairauden jälkeen Porin kaupunginsairaalassa kesäkuussa 1918. Hänet on haudattu sukuhautaan Kokemäen vanhalle hautausmaalle Pyhän Marian kirkon sakastin viereen. == Perhe == Severin Tigerstedtin puoliso oli Genevessä syntynyt Jeanne Thérèse Collomb (1860–1930), jonka kanssa hän avioitui Moskovassa 1888. Pariskunnalla oli yhdeksän lasta. Suuri osa nykyisestä Tigerstedtin aatelissuvusta on heidän jälkeläisiään. == Muuta == Vuosien 1905–1917 välillä Tigerstedt kirjoitti perheelleen lähes 700 kirjettä, jotka löydettiin Napparin tilan vintiltä vuonna 1986. Madeleine Tigerstedt käänsi pääosin ranskankieliset kirjeet ruotsiksi ja ne julkaistiin kahtena osana vuonna 1996. Kirjeet ovat lähteenä myös Fredrik Långin vuonna 2013 ilmestyneessä romaanissa Flickorna på Nappari. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset upseerit Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Vuonna 1853 syntyneet Luokka:Vuonna 1918 kuolleet
L-1 Leninets

L-1 Leninets () oli Neuvostoliiton laivaston vuoden 1926 laivasto-ohjelmassa tilattu Leninets-luokan sukellusvene. == Valmistus == Sukellusvene tilattiin vuoden 1926 laivasto-ohjelmassa Leningradista Itämeren telakalta, missä köli laskettiin 6. syyskuuta 1929 telakkanumerolla 195. Vene laskettiin vesille 28. helmikuuta 1931 ja otettiin palvelukseen 22. lokakuuta 1933.Budzbon, Przemyslaw & Radziemski, Jan 2020 s. 93 == Palvelus == Lokakuussa 1939 alus oli sijoitettuna Tallinnaan 1. sukellusveneprikaatin 12. divisioonaan, jonka muut alukset olivat L-2 Stalinets ja L-3 Frunzenets.Polmar & Noot 1991 s. 97 Saksan hyökkäyksen Neuvostoliittoon alkaessa vene oli telakalla Leningradissa. Alusta ei otettu palvelukseen, vaan se varastoitiin ja miehistö siirrettiin jalkaväkeen. Aluksella tehtiin 27. joulukuuta 1941 kauppasatamassa tarkastus, jossa todettiin aluksen vajonneen pohjaan. Alus oli vaurioitunut Saksan tykistöntulessa lokakuussa.Valkonen 2020 s.78 == Lähteet == * * * * === Viitteet === Luokka:Leninets-luokan sukellusveneet Luokka:Neuvostoliittolaiset toisen maailmansodan sukellusveneet
Bernardo Bandini Baroncelli

Bernardo Bandini Baroncelli (15. tammikuuta 1420 Firenze – 29. joulukuuta 1479 Firenze) oli firenzeläisen Baroncellin – joka tunnettiin myös nimellä Bandini – suvun jäsen. Hän osallistui vuoden 1478 Pazzi-salaliittoon, jonka tarkoituksena oli syöstä Medicit vallasta Firenzessä. Bernardo Baroncellin nuoruudesta ei tiedetä paljoa. Aikuistuttuaan hän lienee toiminut jonkin aikaa kauppiaana. Hänet tunnetaan lähinnä osallisuudestaan Pazzi-salaliittoon, jota johtivat Pazzi- ja Salviati-sukujen jäsenet. Salaliiton päämääränä oli murhata veljekset Lorenzo ja Giuliano de’ Medici Firenzen tuomiokirkossa pääsiäismessun aikana 26. huhtikuuta 1478. Samaan aikaan muiden salaliittolaisten oli määrä ottaa haltuunsa signoria, kaupunginhallitus. Salaliitto koki kuitenkin pahan vastoinkäymisen, kun Lorenzon murhaajaksi palkattu kokenut kondottieeri Giovambattista da Montesecco perääntyi hankkeesta viime hetkellä. Hänen tilalleen hankittiin kaksi pappia. Messun aikana salaliittolaiset aloittivat hyökkäyksen sovitusta merkistä. Baroncelli ja Francesco de’ Pazzi hyökkäsivät Giuliano de’ Medicin kimppuun ja tappoivat hänet. Mutta Lorenzo de’ Medici pelastui, koska häntä vastaan hyökänneet papit olivat kokemattomia, ja Lorenzo pääsi pakenemaan sakaristoon. Lorenzon yllättävä pelastuminen ja samanaikainen Palazzo Vecchion kaappausyrityksen surkea epäonnistuminen muuttivat tilanteen Medicien eduksi. Firenzen kansa kääntyi nopeasti salaliittolaisia vastaan, ja suurin osa heistä saatiin kiinni ja surmattiin välittömästi. Osa salaliittolaisista pääsi pakoon, heidän joukossaan Napoleone Franzesi ja Bernardo Baroncelli, jotka pakenivat Konstantinopoliin. Toukokuussa 1479 Lorenzo de’ Medici sai kirjeen, jossa ilmoitettiin, että Baroncelli oli vangittu sulttaanin käskystä. Elokuussa saapui lähetystö noutamaan Baroncellia vankilasta. Joulukuussa Bernardo Baroncelli tuotiin Firenzeen ja hänet hirtettiin 29. joulukuuta 1479 Palazzo del Capitano del Popolon ikkunasta. Leonardo Da Vinci oli yksi kuolemantuomion silminnäkijöistä ja on piirtänyt tapauksesta kuuluisan piirroksen. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1420 syntyneet Luokka:Vuonna 1479 kuolleet Luokka:Italialaiset teloitetut Luokka:Firenzen historia
Mitragyniini

Mitragyniini (C23H30N2O4) on indolialkaloideihin kuuluva heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä esiintyy siaminkratomissa (Mitragyna speciosa) ja on psykoaktiivista. Yhdistettä on tutkittu kipulääkkeenä. ==Ominaisuudet== Huoneenlämpötilassa mitragyniini on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee muun muassa etanoliin ja kloroformiin. Mitragyniini on optisesti aktiivista ja sen kiertokyky kloroformiliuoksessa on +39. Mitragyniini on siaminkratomin lehtien runsain alkaloidi ja muodostaa kokonaisalkaloideista 66 %. Siaminkratomi muodostaa mitragyniiniä lähtien striktosidiinista. Aineen psykoaktiiviset ominaisuudet muistuttavat kokaiinia. Se vaikuttaa opioidireseptoreihin ja on μ-reseptorien osittainen agonisti ja κ- sekä δ-reseptorien antagonisti. Mitragyniini voi aiheuttaa riippuvuutta. ==Lähteet== Luokka:Opioidit
Jules Laforgue

Jules Laforgue (1860 Montevideo, Uruguay – 1887 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen runoilija. Hänen tyylinsä oli symbolismi. Alkuun hänen runonsa olivat mitallisia, myöhemmin hän käytti vapaata mittaa. Häneltä ovat saaneet vaikutteita 1900-luvun alkupuolen kirjailijoista niin ranskalaiset kuin englantilaisetkin, esimerkiksi André Gide ja T. S. Eliot. ==Suomennetut runot== * Ensimmäinen yö (La Première nuit), suom. Harri Roussi, teoksessa Harri Roussi: Halu ja häpeä: runoja, vuoluja, Helsinki: Neirol-kustannus, 2011 ISBN 978-952-5688-40-5 * Hämärä (Le Crépuscule), suom. Harri Roussi, julkaisussa Sieppari 2014; nro 1 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ranskalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1860 syntyneet Luokka:Vuonna 1887 kuolleet
Pornaisten kunnankirjasto

Pornaisten kunnankirjasto on Pornaisten kirkonkylässä toimiva yleinen kirjasto. Koulukeskuksen lähellä sijaitsevan, vuonna 1999 valmistuneen kirjastorakennuksen on suunnitellut arkkitehti Saara Juola. Rakennuksen alakerrassa sijaitsee myös näyttelytilaksi soveltuva Pellavasali. Pornaisten kirjasto palvelee asiakkaitaan kirjastorakennuksen ohella ja verkkokirjaston välityksellä. Verkkokirjasto on toteutettu osana useiden Uudenmaan kirjastojen muodostamaa seudullista kirjastokimppaa eli Helle-kirjastoja, jonka osa Pornaisten kunnankirjasto on. Muiden Helle-kirjastojen palvelut ovat myös pornaislaisten käytettävissä. Lisäksi Pornaisten kirjastolla on oma YouTube- kanavansa. == Historia == Pornaisten ensimmäinen kirjasto, Porneesin lainakirjasto, on perustettu vuonna 1871. Lainakirjasto perustettiin kyläläisten toimesta, lisäksi yhdistykset perustivat omia kirjastoja 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa. Porneesin lainakirjastoon kustannettiin ensimmäiset kirjat arpajaisvaroilla. Lisäksi Pornaisissa syntynyt, Porvoon seudulla vaikuttanut kauppaneuvos Johannes Askolin lahjoitti kirjastolle yli 100 teosta. Kirjasto toimi koulun yhteydessä ja kirjoja sai lainata kuka tahansa kuntalainen, joka sitoutui noudattamaan lainaussääntöjä. Kirjaston hoidosta vastasi eläköitymiseensä 1910 asti opettaja Henrik Johan Pekkola. Porneesin lainakirjasto oli aineiston määrän suhteen kahdeksanneksi suurin Uudenmaan maalaiskunnista 1800-1900-lukujen taitteessa. Kirjoja oli tuolloin 450, kun suurimmalla eli Fiskarsin tehtaan kaksikielisellä kirjastolla oli niteitä lähes 1825. Nykyisellään kokoelmassa on noin 600 enimmäkseen 1800-luvulla painettua nimekettä, jotka on luetteloitu kirjastotietokantaan. Osa kokoelmasta on digitoitu vuonna 2012 Uudenmaan elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen hankerahoituksen turvin ja digitoitua aineistoa pystyy selailemaan Pornaisten kunnankirjaston kotiseutukokoelman verkkogalleriassa Sanapaltissa (https://www.sanapaltti.fi/). Porneesin lainakirjaston toiminta päättyi 1910-1920 -lukujen taitteessa. Tämän jälkeen yleisiä kirjastopalveluja kunnassa sai vasta, kun kunnan varoin ylläpidetty kantakirjasto perustettiin vuonna 1944. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Seutuvarausjärjestelmä kirjastoihin (5.3.2009) (yle.fi) Luokka:Suomen kunnan- ja kaupunginkirjastot Luokka:Pornaisten rakennukset ja rakennelmat
Tommaso Landolfi

Tommaso Landolfi (1908 Frosinone, Italia – 1979 Rooma, Italia) oli italialainen kirjailija. Kertomukset ja päiväkirjakatkelmat muodostavat Landolfin tuotannon pääosan. Tyyliä on luonnehdittu dandyismiksi, ja teoksia leimaa kaiho elämättä jääneeseen elämään. Suuri yleisö ei ole löytänyt Landolfin tuotantoa, sillä aihepiiri on erikoislaatuinen (pelihimo, perverssit rakkaussuhteet, sadismi) ja kieli kiemuraista. Landolfi sai vuonna 1975 Strega-palkinnon teoksestaan A caso.Premio Strega , viitattu 7.6.2021 ==Suomennettu tuotanto== Suomenkielinen näyte Landolfin tuotannosta on teoksessa: *Sebastian Wolfe (toim.): Pieni kauhukirja (Tiny tales of terror), Hyvinkää: Book Studio 1992 ISBN 951-611-508-X ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Italialaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 1979 kuolleet
Sipoon pääkirjasto

Sipoon pääkirjasto on Sipoon kuntakeskuksessa Nikkilässä toimiva yleinen kirjasto. Nykyinen kirjastorakennus on vuodelta 1984. Sipoon kunnankirjasto palvelee asiakkaitaan pääkirjaston ohella Söderkullan kirjastossa ja verkkokirjaston välityksellä. Verkkokirjasto on toteutettu osana useiden Uudenmaan kirjastojen muodostamaa seudullista kirjastokimppaa eli Helle- kirjastoja, jonka osa Sipoon kunnankirjasto on. Muiden Helle-kirjastojen palvelut ovat myös sipoolaisten käytettävissä. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Seutuvarausjärjestelmä kirjastoihin (5.3.2009) (yle.fi) *Tuulia Thynell (28.5.2018) Sipoo satsaa sydäniskureihin – Sijoitetaan niihin paikkoihin joissa ihmiset oleskelevat (yle.fi) *Nikkilän ja Söderkullan kirjastojen 360 kuvat ja 3D-mallit. Luokka:Suomen kunnan- ja kaupunginkirjastot Luokka:Sipoon rakennukset ja rakennelmat
L-2 Stalinets

L-2 Stalinets () oli vuoden 1926 laivasto-ohjelmassa tilattu Leninets-luokan sukellusvene. == Valmistus == Sukellusvene tilattiin vuoden 1926 laivasto- ohjelmassa Leningradista Itämeren telakalta, missä köli laskettiin 6. syyskuuta 1929 telakkanumerolla 196. Vene laskettiin vesille 21. toukokuuta 1931 ja otettiin palvelukseen 24. lokakuuta 1933.Budzbon, Przemyslaw & Radziemski, Jan 2020 s. 93 == Palvelus == Lokakuussa 1939 alus oli sijoitettuna Tallinnaan 1. sukellusveneprikaatin 12. divisioonaan, jonka muut alukset olivat L-1 Leninets ja L-3 Frunzenets.Polmar & Noot 1991 s. 97 Saksan hyökätessä Neuvostoliittoon alus oli Leningradissa telakalla. Palvelukseen otettaessa alus siirrettiin 7. marraskuuta 1941 Kronstadtiin, mistä se lähti 13. marraskuuta ensimmäiselle sotaretkelleen tehtävänään laskea miinoite Danziginlahdelle. Seuraavana päivänä alus ajoi kahteen miinaan Kerin majakalla, mutta ei uponnut. Se osui viisi tuntia myöhemmin vielä kolmanteen miinaan, joka upotti aluksen. Kolme alukselta pelastunutta ui lähellä olleelle hävittäjä Surovyj'n hylylle, mutta loput 50 saivat surmansa.Valkonen 2020 s. 78 Hylky löydettiin 2006 Kerin majakan koillispuolelta 88 metrin syvyydestä. Se tunnistettiin 2020. == Lähteet == * * * * === Viitteet === Luokka:Leninets- luokan sukellusveneet Luokka:Itämeren hylyt Luokka:Neuvostoliittolaiset toisen maailmansodan sukellusveneet
Piero di Cosimo de’ Medici

Piero di Cosimo de’ Medici (1416 – 2. joulukuuta 1469) toimi viiden vuoden ajan Firenzen hallitsijana vuosina 1464–1469. Hän oli Cosimo de’ Medicin ja Contessina de’ Bardin poika. Piero de’ Medicin onnistuneet sotatoimet auttoivat säilyttämään hänen isänsä Cosimon arvovallan. Piero de’ Medici kärsi koko ikänsä pahasta kihdistä, joka oli Medicien suvun perinnöllinen vaiva. Piero oli niin pahasti kihdin rampauttama, ettei hän usein pystynyt liikkumaan lainkaan. Vuonna 1466 hän havaitsi salajuonen, jonka tavoitteena oli syöstä hänet vallasta. Piero de’ Medici osoitti silloin suurempaa rohkeutta kuin kukaan olisi osannut odottaa, ja antoi kannatuttaa itsensä Firenzeen, missä hän voitti vihollisensa. Kun Venetsia aloitti uuden sodan Firenzeä vastaan, Piero de’ Medici solmi liiton Milanon ja Napolin kanssa, kukisti kondottieeri Bartolommeo Colleonin Imolassa ja valloitti vuoden 1468 rauhan aikana Sarzanan ja Sarzanellon. Pieron vaimo Lucrezia Tornabuoni oli älykäs nainen, ja heidän lapsensa Lorenzo ja Giuliano saivat erinomaisen kirjallisen ja taiteellisen kasvatuksen. Piero toimi uusplatonisen Firenzen Akatemian suojelijana sekä tilasi taideteoksia useilta merkittäviltä taiteilijoilta, kuten Donatello, Andrea del Verrocchio ja Sandro Botticelli. == Lähteet == Piero di Cosimo Luokka:Vuonna 1416 syntyneet Luokka:Vuonna 1469 kuolleet
Egyptin 29. dynastia

Egyptin 29. dynastia oli Nefaarud I:n perustama, Egyptin myöhäiskaudelle sijoittuva dynastia. Pääkaupunki muutettiin Saisista Mendekseen. Nefaarudin I:n kuoltua valtaan tuli hänen poikansa Psammuthis, joka ehti toimia hallitsijana vain vuoden. Hänet syrjäytti Hakor, joka ei ollut mitään sukua aiemmille hallitsijoille. Hakorin hallitessa Egypti liittoutui kreikkalaisten kanssa Persiaa vastaan. == Egyptin 29. dynastian hallitsijat == Nimi Aika Nefaarud I (Neferites I) 399–393 eaa. Psammuthis 392/1 eaa. Hakor (Akoris) 392/1–379/8 eaa. Neferites II 380 eaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * https://www.worldhistory.org/Late_Period_of_Ancient_Egypt/ Luokka:Muinaisen Egyptin dynastiat
L-4 Garibaldijets

L-4 Garibaldijets () oli vuoden 1926 laivasto-ohjelmassa tilattu Leninets- luokan sukellusvene. == Valmistus == Sukellusvene tilattiin vuoden 1926 laivasto-ohjelmassa Nikolajevista Nikolajevin eteläiseltä telakalta, missä köli laskettiin 15. maaliskuuta 1930 telakkanumerolla S-31. Vene laskettiin vesille 31. elokuuta 1931 ja otettiin palvelukseen 8. lokakuuta 1933.Budzbon, Przemyslaw & Radziemski, Jan 2020 s. 93 == Palvelus == Alus poistettiin 1958 alusluettelosta. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Leninets-luokan sukellusveneet Luokka:Neuvostoliittolaiset toisen maailmansodan sukellusveneet
L-5 Tšartist

L-5 Tšartist () oli Neuvostoliiton laivaston vuonna 1932 vesillelaskettu Leninets-luokan sukellusvene. == Valmistus == Sukellusvene tilattiin vuoden 1926 laivasto-ohjelmassa Nikolajevista Nikolajevin eteläiseltä telakalta, missä köli laskettiin 15. maaliskuuta 1930 telakkanumerolla S-32. Vene laskettiin vesille 5. kesäkuuta 1932 ja otettiin palvelukseen 30. lokakuuta 1933.Budzbon, Przemyslaw & Radziemski, Jan 2020 s. 93 == Palvelus == Alus poistettiin 1950-luvulla alusluettelosta. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Leninets-luokan sukellusveneet Luokka:Neuvostoliittolaiset toisen maailmansodan sukellusveneet
L-6 Karbonari

L-6 Karbonari () oli vuoden 1926 laivasto-ohjelmassa tilattu Leninets-luokan sukellusvene. == Valmistus == Sukellusvene tilattiin vuoden 1926 laivasto- ohjelmassa Nikolajevista Nikolajevin eteläiseltä telakalta, missä köli laskettiin 15. maaliskuuta 1930 telakkanumerolla S-33. Vene laskettiin vesille 3. marraskuuta 1932 ja otettiin palvelukseen 9. toukokuuta 1933.Budzbon, Przemyslaw & Radziemski, Jan 2020 s. 93 == Palvelus == Alus upotettiin 18. huhtikuuta 1944. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Leninets-luokan sukellusveneet Luokka:Neuvostoliittolaiset toisen maailmansodan sukellusveneet
Giacomo Raspadori

Giacomo Raspadori (s. 18. helmikuuta 2000 Bentivoglio) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Serie A:ssa pelaavaa Napolia ja kuuluu myös Italian jalkapallomaajoukkueeseen. Hän on voittanut Italian- ja Euroopan-mestaruuden. == Seurajoukkueura == Raspadori pelasi Sassuolon junioreissa ja pääsi edustusjoukkueen mukana ensimmäiseen Serie A -otteluunsa toukokuussa 2019 Atalantaa vastaan. Kaudella 2019–2020 hän pelasi 11 Serie A -ottelua ja teki maalin heinäkuussa 2020 Laziota ja Genoaa vastaan. Kaudella 2020–2021 hän pelasi Serie A:ssa 27 ottelua, joista 13 ottelua avauskokoonpanossa, ja teki niissä kuusi maalia, joista kaksi huhtikuussa 2021 voitokkaassa vierasottelussa AC Milania vastaan. Kaudella 2021–2022 hän pelasi Sassuolossa 36 Serie A:n ottelua, joissa teki kymmenen ja syötti kuusi maalia. Raspadori pelasi kauden 2022–2023 lainalla SSC Napolissa 25 Serie A -ottelua, joista kymmenen avauskokoonpanossa, ja teki kaksi maalia Napolin voittaessa Italian-mestaruuden. Mestarien liigan seitsemässä ottelussa hän teki neljä ja syötti kolme maalia. Kesällä 2023 hän siirtyi vakituisesti Napoliin 26 miljoonalla eurolla. Kaudella 2023–2024 hän pelasi 37 Serie A -ottelua, joissa hän oli 14 kertaa avauskokoonpanossa, ja teki niissä viisi maalia ja syötti kolme. Mestarien liigassa hän pelasi kauden aikana kahdeksan ottelua ja teki yhden maalin. == Maajoukkueura == Raspadori pelasi useissa Italian nuorisomaajoukkueissa yhteensä yli kolmekymmentä ottelua. Alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2019 hän pelasi joukkueensa kaikki kolme ottelua ja teki maalin ainoassa Italian voittoon päättyneessä ottelussa Armeniaa vastaan. Alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2021 hän pelasi joukkueensa kaikki neljä ottelua ja teki maalin alkulohkon voitokkaassa ottelussa Sloveniaa vastaan. Raspadori esiintyi ensimmäisen kerran Italian A-maajoukkueessa kesäkuussa 2021 ystävyysottelussa Tšekkiä vastaan tullessaan 78. minuutilla vaihdosta kentälle. Toisen A-maaottelunsa hän pelasi myöhemmin samassa kuussa tullessaan EM-kilpailujen viimeisessä alkulohko-ottelussa Walesia vastaan 75. minuutilla vaihdosta kentälle. Tämä oli hänen ainoa pelaamansa ottelu Italian Euroopan-mestaruuteen päättyneissä kisoissa. EM- kilpailuissa 2024 hän tuli alkulohko-ottelussa Espanjaa vastaan vaihdosta kentälle ja pelasi avauskokoonpanossa viimeisessä alkulohko-ottelussa Kroatiaa vastaan. Raspadori teki ensimmäisen A-maaottelumaalinsa MM-karsintaottelussa Liettuaa vastaan syyskuussa 2021. Tämän jälkeen hän on tehnyt kaksi maalia maaliskuussa 2022 ystävyysottelussa Turkkia vastaan, yhden syyskuussa Kansojen liigan otteluissa sekä Englantia että Unkaria vastaan, yhden marraskuussa 2023 EM-karsintaottelussa Pohjois-Makedoniaa vastaan ja yhden syyskuussa 2024 Kansojen liigan ottelussa Ranskaa vastaan. Hän on pelannut vuoden 2024 loppuun mennessä kaikkiaan 36 A-maaottelua ja tehnyt seitsemän maalia. == Lähteet == Luokka:Italialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 2000 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Rafael Tolói

pienoiskuva|Rafael Tolói vuonna 2016. Rafael Tolói (s. 10. lokakuuta 1990 Glória d'Oeste, Brasilia) on brasilialais-italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Tolói edusti Brasiliassa pelatessaan vuosina 2009–2012 Goiásia, jossa hän pelasi 46 Campeonato Brasileiro Série A:n ottelua, ja teki kaksi maalia sekä 42 Serie B:n ottelua, joissa teki neljä maalia. Copa Sudamericanassa hän pelasi yhdeksän ottelua. Kesästä 2012 alkaen hän edusti São Pauloa. Hän pelasi kymmenen ottelua ja teki kaksi maalia seuran voittaessa Copa Sudamericanan vuonna 2012. Copa Libertadoresissa hän pelasi 15 ottelua ja Brasilian Serie A:ssa 71 ottelua, joissa viimeisteli kaksi maalia. Tammi-kesäkuussa 2014 hän pelasi lainasopimuksella Italian Serie A -seura Romassa ja kesällä 2015 hän siirtyi saman sarjan Atalantaan, jota hän edustaa edelleen kaudella 2023–2024. Romassa hän pelasi viisi Serie A -ottelua ja Atalantassa hänelle on kertynyt Serie A:ssa 231 ottelua, joissa hän on tehnyt kymmenen maalia, 19 Mestarien liigan ottelua ja 13 Eurooppa-liigan ottelua, joissa hän on tehnyt yhden maalin. Tolói pelasi Brasilian alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa kaikkiaan 19 ottelua. Hän pelasi viisi ottelua Brasilian saavuttaessa ikäluokan MM-hopeaa 2009. Italian A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran maaliskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Liettuaa vastaan. Kesän 2021 EM-kilpailuissa hän voitti kultaa ja pelasi turnauksessa viimeisen alkulohko-ottelun Walesia vastaan kokonaan sekä tuli kolmessa ottelussa, muun muassa välierässä Espanjaa vastaan, vaihdosta kentälle. Hän on marraskuun 2023 loppuun mennessä pelannut 14 A-maaottelua, joista kahdeksan avauskokoonpanossa. == Lähteet == Luokka:Italialaiset jalkapalloilijat Luokka:Brasilialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kotitalouden kandidaatti

Kotitalouden kandidaatti oli epävirallinen nimitys, joka tarkoitti Helsingin yliopistossa maatalous- ja metsätieteiden kandidaatin tutkinnon kotitalousaineet pääaineena suorittanutta henkilöä. Kotitalouden opetus Helsingin yliopiston maatalous-metsätieteellisessä tiedekunnassa alkoi 1946. Kotitalousalan kandidaattien yhdyssiteeksi ja etujen valvojaksi perustettiin 1953 Kotitalouden kandidaatit ry. Suurin osa järjestön jäsenistä työskenteli 1950-luvulla tutkimus- ja koetoiminnan parissa tutkimuslaitoksissa, järjestöissä, teollisuuden ja liike-elämän palveluksessa sekä opettajina ja valistajina. ==Lähteet== Luokka:Helsingin yliopisto Luokka:Kotitalous
Gaziantepin yliopisto

Gaziantepin yliopisto () on Turkin Gaziantepissa sijaitseva yliopisto. Siihen kuuluu viisi kampusaluetta ja 20 tiedekuntaa. Yliopistossa on 45 516 alemman tutkinnon opiskelijaa ja 9 000 ylemmän tutkinnon suorittajaa. Henkilökuntaa yliopistossa on 3 402\. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Yliopiston kotisivu Yliopisto Luokka:Turkin yliopistot ja korkeakoulut
Alfa Romeo Junior

Alfa Romeo Junior on Alfa Romeon vuodesta 2024 lähtien valmistama pieni crossover-tyyppinen automalli. Se sijoittuu kooltaan suuremman Tonalen alapuolelle. Auto perustuu PSA-konsernin kehittämälle EMP1-pohjalevylle, ja se tuli markkinoille täyssähkö- sekä hybridiversioina keväällä 2024. Juniorin piti alun perin olla nimeltään Alfa Romeo Milano, mutta valmistaja joutui vaihtamaan nimen, sillä autoa valmistetaan Italian sijasta Puolassa. Taustalla on Italian laki, jonka mukaan kuluttajia ei saa johtaa harhaan myymällä italialaisilta kuulostavia tuotteita, jotka on tosiasiassa valmistettu Italian ulkopuolella. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Junior Ibrida Alfa Romeon kotisivuilla * Junior Elettrica Alfa Romeon kotisivuilla Junior Luokka:Sähköautot Luokka:Hybridiautot Luokka:J-segmentin autot Luokka:2020-luvun autot
Woldemar Alfred Ludvig Rehbinder

Woldemar (Voldemar) Alfred Ludvig Rehbinder (11. toukokuuta 1859 Turku – 2. lokakuuta 1925 Helsinki) oli suomalainen vapaaherra, upseeri ja valtiopäivämies. Rehbinderin vanhemmat olivat vapaaherra, valtioneuvos Gustaf Rehbinder ja Catharina von Ihrman ja puoliso vuodesta 1883 Hedvig Ingeborg Catharina Malmström. Rehbinder kävi Helsingin junkkarikoulun ja palveli sitten useissa eri joukko-osastoissa, vänrikkinä 1878, aliluutnanttina 1879, luutnattina 1884, alikapteenina 1892 ja kapteenina 1898. Palveluksesta Rehbinder erosi everstiluutnantin arvolla 1902 ja työskenteli sitten Suomen Yhdyspankissa. Rehbinder oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1900 ja 1904–1905.Förteckning öfver Finlands till landtdagen i Helsingfors år 1900 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll förda hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen år 1900. Tredje häftet. Helsingfors: Helsingfors Centraltryckeri, 1900, s. 1117-1125.Förteckning öfver Finlands till landtdagen i Helsingfors år 1904–1905 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll förda hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen år 1904–1905. Andra häftet. Helsingfors: Helsingfors Centraltryckeri, 1905, s. 795-804. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset everstit Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1859 syntyneet Luokka:Vuonna 1925 kuolleet
Sukkien euroelämää

Sukkien euroelämää on John Websterin ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen yhteiskunnallinen dokumenttielokuva sekä poliittinen satiiri vuodelta 1999. Elokuva käsittelee Euroopan unionin hallinnollista järjestelmää sekä järjestelmässä toimivia yksilöitä. Dokumentin lähestymistapa on vertauskuvallinen. Webster kiinnitti radiolähettimiä sukkiin, jotka hän lähetti Pertti Paasion mukana Brysseliin. Elokuvassa kuvataan kadonneiden sukkien etsinnän kautta Euroopan unioniin liittyvää byrokratiaa. == Palkinnot ja ehdokkuudet == * Elokuva voitti vuoden 1999 Tampereen elokuvajuhlilla Risto Jarva -palkinnon. == Lähteet == Luokka:Vuoden 1999 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat Luokka:John Websterin ohjaamat elokuvat
Berndt Adam Emil von Schantz

Berndt (Bernt) Adam Emil von Schantz (4. maaliskuuta 1851 Turku – 10. toukokuuta 1926 Helsinki) oli suomalainen maanviljelijä, lahjoittaja ja valtiopäivämies. Von Schantzin vanhemmat olivat Knut Emil von Schantz ja Emma Fredrika Amalia Stenvall. Hän oli maanviljelijä ja liikemies, joka omisti isänsä jälkeen vuodesta 1881 Sanssinkartanon Kauhajoella ja sen myytyään tilukset Tuusulassa, samoin kuin kiinteistöjä Helsingissä ja Tukholmassa. Naimaton von Schantz teki huomattavia lahjoituksia yleisiin tarkoituksiin. Von Schantz oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1894, 1897, 1900 ja 1904–1905.Förteckning öfver Finlands till landtdagen i Helsingfors år 1894 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll förda hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen 1894. Tredje delen. Helsingfors: Helsingfors Central- Tryckeri, 1895, s. 1537-1544.Förteckning öfver Finlands till landtdagen i Helsingfors år 1897 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll förda hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen 1897. Tredje häftet. Helsingfors: Helsingfors Centraltryckeri, 1897, s. 1699-1707.Förteckning öfver Finlands till landtdagen i Helsingfors år 1900 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll förda hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen år 1900. Tredje häftet. Helsingfors: Helsingfors Centraltryckeri, 1900, s. 1117-1125.Förteckning öfver Finlands till landtdagen i Helsingfors år 1904–1905 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll förda hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen år 1904–1905. Andra häftet. Helsingfors: Helsingfors Centraltryckeri, 1905, s. 795-804. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Suomalaiset liikemiehet Luokka:Suomalaiset lahjoittajat Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1851 syntyneet Luokka:Vuonna 1926 kuolleet
Korelan ryhmäpuutarha

Korelan ryhmäpuutarha on ryhmäpuutarha Kotkassa Kymijoen Langinkoskenhaaran varrella Korelan kaupunginosassa. Se on perustettu vuonna 1958 ja sen alueella sijaitsee yhteensä 197 palstaa ja mökkiä. Koko alueen pinta-ala on 142 474 neliömetriä ja tonttien pinta-ala vaihtelee 300 ja 400 neliömetrin välillä. == Lähteet == Luokka:Siirtolapuutarhat Luokka:Kotkan rakennukset ja rakennelmat
Siuntion kunnankirjasto

Siuntion kunnankirjasto on Siuntion keskustaajamassa Siuntion asemanseudulla toimiva yleinen kirjasto. Siuntion kirjasto palvelee asiakkaitaan erityisesti kirjastorakennuksen ja verkkokirjaston välityksellä. Verkkokirjasto on toteutettu osana useiden Uudenmaan kirjastojen muodostamaa seudullista kirjastokimppaa eli Helle-kirjastoja, jonka osa Siuntion kunnankirjasto on ollut vuodesta 2018. Muiden Helle-kirjastojen palvelut ovat myös siuntiolaisten käytettävissä. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Seutuvarausjärjestelmä kirjastoihin (5.3.2009) (yle.fi) Luokka:Suomen kunnan- ja kaupunginkirjastot Luokka:Siuntion rakennukset ja rakennelmat
Elisabeth Langgässer

Elisabeth Langgässer (23. helmikuuta 1899 Alzey, Saksa – 25. heinäkuuta 1950 Karlsruhe, Saksan liittotasavaltaLanggässer, Elisabeth, Deutsche Biographie, viitattu 7.6.2021 ) oli saksalainen kirjailija. Hän oli puolijuutalainen ja joutui kirjoituskieltoon 1936 ja pakkotyöhön 1944. Hän sai postuumisti 1950 Büchner-palkinnon. Hän kirjoitti runoja, romaaneja ja kertomuksia, ja niissä keskeisenä aiheena on hyvän ja pahan välinen taistelu. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Saksalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1899 syntyneet Luokka:Vuonna 1950 kuolleet
Kalevankankaan hautausmaan talo

Kalevankankaan hautausmaan talo on vuonna 1889 valmistunut hirsirakennus, joka sijaitsee Tampereella Kalevankankaan hautausmaan vieressä, pääporttia vastapäätä. Rakennus edustaa hillittyä nikkarityylistä uusrenessanssia, ja siinä on laaja, koristeellinen avokuisti. Talon on suunnitellut kaupunginarkkitehti F. L. Calonius. Hautausmaan talossa on alun perin ollut haudankaivajan asunto sekä erilliset huoneet papistolle ja hautajaisiin saapuvalle saattoväelle. Haudankaivajan jälkeen rakennuksessa on asunut puutarhuri. Nykyisin talo palvelee hautausmaan toimistona. Hautausmaan talo on olennainen osa Kalevankankaan valtakunnallisesti merkittävää rakennettua kulttuuriympäristöä. Tampereen kaupungin kaavoitusyksikön mukaan talolla on sekä rakennustaiteellista että maisemallista arvoa. Kohdetta ei kuitenkaan ole suojeltu asemakaavalla.Tampereen kantakaupungin rakennuskulttuuri 1998, s. 13, 197. ==Lähteet== Luokka:Tampereen rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat Luokka:F. L. Caloniuksen suunnittelemat rakennukset Luokka:Kalevankankaan hautausmaa