EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Gwendal Peizerat

Gwendal Peizerat (s. 21. huhtikuuta 1972) on ranskalainen taitoluistelija. Hän voitti jäätanssista vuoden 1998 talviolympialaisissa pronssia ja vuonna 2002 kultaa. Peizerat’n parina oli aktiiviuran aikana Marina Anisina. Hän on valmistunut EMLYON Business Schoolista. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ranskalaiset taitoluistelijat Luokka:Ranskalaiset olympiavoittajat Luokka:Jäätanssijat Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mary Kay Place

Mary Kay Place (23. syyskuuta 1947) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi Tulsassa, Oklahomassa, ja valmistui Tulsan yliopistosta. Place esiintyi vuosina 1976–1977 sarjassa Mary Hartman, Mary Hartman. Hän voitti vuonna 1977 Emmy-palkinnon. Hän on jatkanut uraansa tuleville vuosikymmenille paitsi näyttelijänä, myös ohjaajana ja käsikirjoittajana. == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Primetime Emmy -palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gundegmaa Otryad

Gundegmaa Otryad (s. 23. toukokuuta 1978 Ulaanbaatar) on mongolialainen pistooliampuja. Gundegmaa Otryad on saavuttanut MM-kilpailuissa kaksi pronssia. Ensimmäisen niistä hän sai Barcelonasta 1998 25 m urheilupistoolin joukkuekilpailusta ja seuraavan Zagrebista 2006 saman lajin henkilökohtaisesta kilpailusta. Pekingissä 2008 Otryad ampui hopealle 25 metrin urheilupistoolissa. Hän johti peruskilpailun jälkeen, mutta Kiinan Chen Ying loisti finaalilaukauksissa ja nousi voittoon. == Lähteet == *Profiili ISSF Newssissä *ISSF:n tietokanta === Viitteet === Luokka:Mongolialaiset ampujat Luokka:Mongolialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ohjaskelkkailun maailmanmestaruuskilpailut

Ohjaskelkkailun maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1955. Kilpailuja ei ole vuotta 1960 lukuun ottamatta järjestetty koskaan samana vuonna olympialaisten kanssa. Ne on pidetty suurimman osan historiasta vuoden välein, joskus kuitenkin kahden vuoden välein. Naisten ja miesten yksikkö sekä miesten kaksikko ovat olleet alusta asti kisaohjelmassa. Sekajoukkue on ollut ohjelmassa vuodesta 1989 lähtien. == Kilpailupaikat == *1955 Oslo *1957 Davos *1958 Krynica *1959 Villard-de-Lans *1960 Garmisch- Partenkirchen *1961 Girenbad *1962 Krynica *1963 Imst *1965 Davos *1967 Hammarstrand *1969 Königssee *1970 Königssee *1971 Olang *1973 Oberhof *1974 Königssee *1975 Hammarstrand *1977 Igls *1978 Imst *1979 Königssee *1981 Hammarstrand *1983 Lake Placid *1985 Oberhof *1987 Igls *1989 Winterberg *1990 Calgary *1991 Winterberg *1993 Calgary *1995 Lillehammer *1996 Altenberg *1997 Igls *1999 Königssee *2000 St. Moritz *2001 Calgary *2003 Sigulda *2004 Nagano *2005 Park City *2007 Igls *2008 Oberhof *2009 Lake Placid *2011 Cesana *2012 Altenberg *2013 Whistler *2015 Sigulda *2016 Königssee *2017 Igls *2019 Winterberg *2020 Sotši *2021 Königssee *2022 Winterberg (Naisten kaksikko) *2023 Oberhof *2024 Altenberg *2025 Whistler == Lähteet == *FIL, Fédération Internationale de Luge de Course *
Larry Siegfried

Larry Siegfried (22. toukokuuta 1939 – 14. lokakuuta 2010) oli yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän syntyi Shelbyssä, Ohiossa, ja menestyi jo yliopistotason pelaajana Ohio Statessa. Siegfried pelasi NBA:ssa 1960-luvulta 1970-luvun alkuun. Pisimpään hänellä oli ammattilaisseuranaan Boston Celtics. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet
Newcastle Vipers

Newcastle Vipers on englantilainen jääkiekkojoukkue, jonka kotipaikka on Newcastle upon Tyne. Se pelasi vuosina 2005–2011 korkeimmalla tasolla eli Elite Ice Hockey Leaguessa. Vipers on perustettu vuonna 2002. Pelattuaan kolme kautta toiseksi korkeimmalla sarjatasolla British National Leaguessa, se nousi Elite Ice Hockey Leagueen kaudeksi 2005. Se hämmästytti yleisön voittamalla Play-Offit heti ensimmäisellä sarjakaudellaan. Seuraavalla kaudella ei mennyt yhtä hyvin. Seuran kapteeni loikkasi vastustajajoukkueeseen. Vipersin edeltäjä Newcastle Jesters oli vuosituhannen vaihteessa suomalaisen Hjallis Harkimon omistuksessa. Suomalaisista joukkueessa on pelannut muun muassa Patrik Forsbacka 2010–2011. == Lähteet == Luokka:Englantilaiset jääkiekkoseurat Luokka:Newcastle upon Tynen urheilu
Christian Reitz

Christian Reitz (s. 24. huhtikuuta 1987 Löbau) on saksalainen pistooliampuja ja maailmanmestari. Christian Reitz on voittanut MM-kilpailuissa Zagrebissa 2006 poikien sarjassa 25 m olympiapistoolilla maailmanmestaruuden ja joukkuehopean. Lisäksi hänellä on hallussan 25 m olympiapistoolin miesten finaalin maailmanennätys ja peruskilpailun sivuava maailmanennätys Milanon maailmancupista, sekä joukkuemaailmanennätys EM-kilpailuista Belgradista 2005. Ensimmäisen aikuisten arvokisamitalinsa hän otti Pekingin olympialaisissa 2008. Hän sijoittui 25 metrin olympiapistoolissa kolmanneksi. ==Maailmanennätykset== ==Lähteet== *Profiili ISSF Newsissä *ISSF:n tietokanta * Luokka:Saksalaiset ampujat Luokka:Saksalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Marc-Joseph Marion du Fresne

pienoiskuva|Marc-Joseph Marion du Fresne muistomerkki Uudessa-Seelannissa. Marc-Joseph Marion du Fresne (22. toukokuuta 1724 (kastettu) – 12. kesäkuuta 1772) oli ranskalainen merimies ja löytöretkeilijä. Hän syntyi Bretagnessa ja liittyi 1747 Ranskan Itä-Intian komppanian palvelukseen.Edward Duyker: Marc- Joseph Marion Dufresne. Australian Dictionary of Biography. Viitattu 1.1.2020 Itä-Intian komppanian hajottua vuonna 1769 Fresne lähti tutkimusmatkalle Etelämerelle. Hän löysi Crozetsaaret tammikuussa 1772. Lisäksi hän saapui muun muassa Prinssi Edwardin saarille ja Tasmaniaan. Du Fresne seurueineen ajautui vihollisuuksiin maorien kanssa; heidät surmattiin Bay of Islandsilla Uudessa- Seelannissa. == Lähteet == * Edward Duyker, The Discovery of Tasmania: Journal Extracts from the Expeditions of Abel Janszoon Tasman and Marc-Joseph Marion Dufresne 1642 & 1772, St David's Park Publishing/Tasmanian Government Printing Office, Hobart, 1992, pp. 106, ISBN 0 7246 2241 1. * Edward Duyker, An Officer of the Blue: Marc-Joseph Marion Dufresne 1724—1772, South Sea Explorer, Miegunyah/Melbourne University Press, Melbourne, 1994, pp. 229, ISBN 0 522 84565 7. ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * * * Fresne, Marc-Joseph Marion du Fresne, Marc-Joseph Marion du Fresne, Marc-Joseph Marion du
Prinssi Edwardin saaret

Prinssi Edwardin saaret ovat Etelä-Afrikkaan kuuluva kahden saaren saariryhmä merellä 2 160 kilometriä Kapkaupungista etelään. Saariston kaksi saarta ovat suurempi Marion ja pienempi Prinssi Edwardin saari. Saarilla on huomattava määrä pesiviä merilintuja ja ne ovat olleet vuodesta 2013 osa merensuojelualuetta. Saarilla on kaksi eteläafrikkalaista sääasemaa, joilla on henkilöstöä ympäri vuoden. == Maantiede == Prinssi Edwardin saaret sijaitsevat noin 2 160 kilometriä Etelä-Afrikan Kapkaupungista etelään ja ne ovat Etelä- Afrikan eteläisin osa. Saaristo koostuu kahdesta saaresta. Saarista suurempi on Marion, jonka pinta-ala on noin 290 km². Pienempi saari on Prinssi Edwardin saari, jonka pinta-ala on noin 45 km². Marionin korkein kohta on 1 230 metriä merenpinnan yläpuolella ja Prinssi Edvardin saaren 672 metriä. Molemmat saaret ovat tuliperäisiä. Saaret ovat merenpohjasta kohoavan kahden kilpitulivuoren huippuja. Saarien vanhin mitattu kiviaines on iältään noin 450 000 vuotta. === Luonto === Saarien kasvillisuuteen lukeutuvat levät, sammalet, jäkälät ja 27 putkilokasvilajia. Alueet yli 500:n metrin korkeudella ovat kylmyysaavikkoa ja niiden ainoa putkilokasvilaji on Azorella selago, jota tavataan 800:n metrin korkeuksiin saakka. Sitä runsaampia ovat jäkälät ja sammalet. Matalammat seudut ovat hyvin soisia runsaiden sateiden takia. Maalla eläviä selkärangattomia on noin 100 lajia. Merilintulajeja on 29. Saarilla pesiviin lintuihin kuuluvat muiden muassa Leucocarbo melanogenis-merimetso ja Thalassarche carteri-albatrossi. Saarilla esiintyy myös noin 40 % koko maailman jättiläisalbatrosseista. Pingviinilajeja on neljä. Saarten hylkeitä ovat etelänmerinorsu ja kaksi merikarhulajia. Huomattavan uhan saarten luonnolle muodostavat tulokaslajit. Kissat hävitettiin saarilta 1990-luvun alussa, mutta hiiret ovat erittäin vakava ongelma. Hiiret syövät lintujen poikasia vaarantaen lintujen tärkeät pesimäpaikat. Hiirien hävittämistä on suunniteltu. Saaristosta tehtiin suojelualue vuonna 1995 ja vuonna 2013 perustettiin saariston käsittävä merensuojelualue. ==Historia== Prinssi Edwardin saaret löysi Barent Barentzoon Ham vuonna 1663 ja ensimmäiset saarelle maihinnousseet olivat joukko hylkeenpyytäjiä vuosina 1803–1804. Sittemmin saarilla vieraili usein muita hylkeenpyytäjiä, sekä useampia tieteellisiä retkikuntia. Etelä-Afrikka liitti saaret itseensä vuonna 1948. Vanhin kahdesta sääasemasta perustettiin tammikuussa 1948. Marionin saarella on vakituisesti 10-12 meteorologia ja tutkijaa. Ryhmät viettävät saarella 13 kuukauden vuoron. == Lähteet == Luokka:Subantarktiset saaret Luokka:Etelä- Afrikan maantiede
Shackleton (Kuun kraatteri)

Shackleton on Kuun etelänavalla sijaitseva kraatteri. Se on nimetty tutkimusmatkailija Ernest Shackletonin mukaan.Gazetteer of Planetary Nomenclature Kraatterin reunavallin huiput kylpevät jatkuvasti auringonvalossa, mutta itse kraatteri on pysyvästi varjossa. Lunar Prospector -luotain havaitsi kraatterin pohjalla normaalia suurempia määriä vetyä, mikä saattaa olla merkki vesijäästä. Näiden ominaisuuksiensa vuoksi kraatteria on harkittu yhdeksi pysyvän kuuaseman sijoituspaikaksi. Vallien huipuille olisi mahdollista rakentaa suuria aurinkopaneeleja tukikohdan energianlähteeksi, ja kraatterin pohjan pysyvät matalat lämpötilat puolestaan pitäisivät vedyn tai mahdollisen veden jäätyneenä, jolloin niitä voitaisiin käyttää aseman vesivaraston perustana. == Lähteet == Luokka: Kuun kraatterit
Technical Difficulties

Technical Difficulties on Racer X:n albumi. Se julkaistiin vuonna 1999. Albumin nimikkokappaletta pidetään kitaristi Paul Gilbertin hurjimpana soittona. == Kappaleet == #"Phallic Tractor" - 0:56 #"Fire of Rock" - 4:57 #"Snakebite" - 4:23 #"Technical Difficulties" - 4:21 * #"Miss Mistreater" - 4:32 #"Bolt in My Heart" - 4:11 #"17th Moon" - 4:06 #"Waiting" - 4:30 #"Poison Eyes" - 4:18 #"B.R.O." - 1:20 ** #"God of the Sun" - 5:16 #"Give It to Me" - 3:16 #"The Executioner's Song" - 4:09 #"Children of the Grave" (Black Sabbath cover) - 5:16 * "Children of the Grave" vain Japanin julkaisussa. == Kokoonpano == * Jeff Martin - laulu * Paul Gilbert - kitarat * John Alderete - basso * Scott Travis - rummut == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 1999 albumit Luokka:Racer X:n albumit
Hjalmar Appelgren-Kivalo

Otto Hjalmar Appelgren-Kivalo (vuoteen 1906 Appelgren;Rönkkö 2001, s. 288. 5\. huhtikuuta 1853 Hyrynsalmi – 26. heinäkuuta 1937 Helsinki) oli Suomen valtionarkeologi. Aarne Äyräpään mukaan hän oli Suomen ensimmäinen täysimittainen muinaisjäännösten kaivaja.Kansallisbiografia Hjalmar Appelgren- Kivalo valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi vuonna 1884. Valmistumisensa jälkeen hänet nimitettiin yliopiston historialliskansatieteellisen museon amanuenssiksi. Toimen ohessa Appelgren- Kivalo toimi myös Suomen muinaismuistoyhdistyksen sihteerinä lähes koko kauden 1885–1898. Tänä aikana hän oli mukana perustamassa vuosikirjoja Suomen museo sekä Finskt museum.Vilkuna 1998, s. 21. Kun yliopiston museo yhdistettiin eräiden muiden museoiden kanssa vuonna 1893 muinaistieteellisen toimikunnan alaiseksi Valtion historialliseksi museoksi (nyk. Suomen kansallismuseo), Appelgren-Kivalo nimitettiin toimikunnan konservaattoriksi. Vuonna 1915 Hjalmar Appelgren-Kivalo nimitettiin J. R. Aspelinin kuoltua valtionarkeologiksi. Tässä tehtävässä hän toimi eläkkeelle jääntiinsä saakka vuoteen 1926. Professorin arvonimi Appelgren-Kivalolle myönnettiin vuonna 1922. Hjalmar Appelgren-Kivalon puoliso vuodesta 1893 oli soitonopettaja Linda Elisabeth Elmgren (1868–1894). Heidät on haudattu Helsingin Hietaniemen hautausmaalle.Viro, Voitto: Vanha hautausmaa: Helsingin Hietaniemen hautausmaan opas (2. uusittu painos), s. 146. Helsinki: Otava, 1993. ISBN 951-1-12259-2. == Bibliografia == * Suomen muinaislinnat; tutkimus vertailevan muinaistieteen alalla. Muinaismuisto-yhdistys, Helsinki 1891. (väitöskirja) * Kreftings Methode für Reinigung und Konservierung von Metallgegenständen. Helsinki 1896. * Muinaisjäännöksiä ja tarinoita Kemin kihlakunnan itäisissä osissa. Suomen Muinaismuisto-yhdistys, Helsinki 1882. * Svenskarnes inflyttning till Finland. Suomen muinaismuisto-yhdistys, Helsinki 1897. * Synpunkter i museifrågan. Helsinki 1900. * Suomalaisia pukuja myöhemmältä rautakaudelta, osa I. Helsinki 1907. * Kivikauden tutkimuksia. Suomen muinaismuisto-yhdistys, Helsinki 1908. * Kaitaisten perintöhopeat. Helsinki 1910. * Die Grundzüge des skythisch-permischen Ornamentstiles. Suomen muinaismuisto-yhdistys, Helsinki 1912. * Opetusta muinaistieteessä. Helsinki 1920. * Alt-altaische Kunstdenkmäler: Briefe und Bildermaterial von J. R. Aspelins Reisen in Sibirien und der Mongolei 1887-1889. Finnische Altertumsgesellschaft, Helsinki 1931. * Appelgren-suku. Helsinki 1936. == Lähteet == * * Vilkuna, Janne: 75 vuotta museoiden hyväksi. Suomen museoliitto 1923–1998. Suomen museoliiton julkaisuja 45. Vammala 1998. === Viitteet === Luokka:Suomalaiset professorin arvonimen saaneet Luokka:Suomalaiset kansanperinteen kerääjät Luokka:Suomalaiset arkeologit Luokka:Museoviraston johtajat Luokka:Vuonna 1853 syntyneet Luokka:Vuonna 1937 kuolleet
Taavi Rissanen

David ”Taavi” Rissanen (7. lokakuuta 1864 Kuopion pitäjä – 29. kesäkuuta 1934 Suonenjoki) oli suomalainen kansakoulunopettaja, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1907–1908. == Elämä == Kuopion pitäjän Nilsiällä syntyneen Taavi Rissasen vanhemmat olivat torppari David Rissanen ja Eeva Stina Miettinen. Rissanen valmistui kansakoulunopettajaksi Sortavalan seminaarista 1891, jonka jälkeen hän työskenteli opettajana Juantehtaan kansakoulussa sen lopettamiseen vuoteen 1908 saakka. Juantehtaan työväenyhdistykseen kuulunut Rissanen vaikutti myös raittiusliikkeessä. Vuonna 1907 hänet valittiin kansanedustajaksi Suomen ensimmäisissä yksikamarisen eduskunnan vaaleissa. Elokuussa 1907 Suomi-yhtiön asiamiehenä toiminut Rissanen sai velkakirjan väärennöksestä vuoden kuritushuonetuomion ja samalla hänet määrättiin menettämään kansalaisluottamuksensa kolmeksi vuodeksi. Rissasen valitettua tuomiosta hän sai kuitenkin pitää kansanedustajantoimensa vaalikauden loppuun saakka. Turun hovioikeus vahvisti tuomion 1909, mutta kaksi vuotta myöhemmin senaatin oikeusosasto hylkäsi kaikki syytteet. Vuodesta 1912 lähtien Rissanen työskenteli Asikkalassa Rutalahden kansakoulussa, kunnes jäi eläkkeelle 1930. Hän vietti eläkepäiviään Suonenjoella ja kuoli sydänhalvaukseen 69-vuotiaana kesäkuussa 1934. == Perhe == Taavi Rissasen puoliso oli Henriette Sofia Myrberg (s. 1868), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1894. == Lähteet == Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Pohjois-Savon vaalipiiri Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1864 syntyneet Luokka:Vuonna 1934 kuolleet
Vera Muhina

Vera Ignatjevna Muhina (; 1. heinäkuuta (J: 19. kesäkuuta) 1889 Riika, Venäjän keisarikunta – 6. lokakuuta 1953 Moskova, Neuvostoliitto) oli neuvostoliittolainen kuvanveistäjä ja sosialistisen realismin tunnetuimpia edustajia. Hän syntyi Riiassa Latviassa, mutta lähti myöhemmin opiskelemaan Moskovaan ja Pariisiin. Muhina sai Neuvostoliiton kansantaiteilijan arvon. == Nuoruus == Muhina syntyi Riiassa hyvin toimeen tulevaan perheeseen. Hänen isänsä, Ignat omisti leipomon ja kiinteistöjä. Hänen ollessaan 11 kuukauden ikäinen hänen äitinsä Nadezhda kuoli tuberkuloosiin. Hänen isänsä oli huolissaan tytärtensä terveydestä, ja he muuttivat sen vuoksi asumaan Krimille Feodosijaan. Isä kuoli kun hän oli päättänyt koulunsa. Kaksi hänen setään huolehti hänestä sekä kahdesta muusta sisaresta. He muuttivat melko pian isän kuoleman jälkeen Moskovaan, jossa Muhina aloitti Konstantin Juonin piirustuskoulussa. Hän otti myös tunteja kuvanveistosta. Muhina haaveili myös Pariisista mutta hänen setänsä eivät halunneet päästää häntä sinne. Hän kuitenkin putosi reestä ja mursi nenänsä. Paikalliset lääkärit eivät saaneet sitä hoidettua kunnolla, ja hänen setänsä lähettivät hänet Pariisiin hoitoon. Pariisissa häntä opetti Rodinin oppilas Antoine Bourdellen Académie de la Grande Chaumièressa vuonna 1912. Lyhyen opiskelussa olleen tauon aikana hän kiersi Pariisissa paikallisia museoita. Ensimmäisen maailmansodan alkaessa vuonna 1914 hän palasi Venäjälle, jossa hän työskenteli kolme vuotta sairaanhoitajana. == Myöhempi elämä == Sairaanhoitajana ollessaan Muhina tapasi pilkkukuumeseen sairastuneen tulevan miehensä Aleksei Zamkovin, joka oli endokrinologi ja kirurgi. He menivät neljän vuoden kuluttua naimisiin. 1930-luvulla hänen elämänsä ei ollut kovin vakaata, ja hänen miestään oli estetty työskentelemästä, ja he päättivät lähteä ulkomaille. Harkovassa Ukrainassa heidän matkansa junalla kuitenkin keskeytyi, ja heidät tuotiin junalla takaisin Moskovaan. Kun Neuvostoliitossa vuonna 1936 valmistauduttiin seuraavana vuonna pidettävään Pariisin maailmannäyttelyyn, arkkitehti Boris Iofan ehdotti Neuvostoliiton näyttelysalin koristamista Neuvostoliiton kansallisilla tunnuksilla vasaralla ja sirpillä. Vera Muhina voitti patsaasta järjestetyn kilpailun patsallaan Teollisuustyöläinen ja kolhoosinainen, jossa on hyvin vahvaa paatosta ja jäntevää ilmeikkyyttä. Myöhemmin Mosfilm käytti kuvaa ruostumattomasta teräksestä tehdystä patsaasta elokuviensa alkukuvana. Muhina kuoli 64-vuotiaana 6. lokakuuta 1953 Moskovassa. == Kuvia == Tiedosto:Paris-expo-1937-pavillon de l'URSS-13 (colorized).jpg|Vera Muhina, Teollisuustyöläinen ja kolhoosinainen Pariisin maailmannäyttelyssä vuonna 1937. Tiedosto:Vera Mukhina. Bertran from Rose and Cross (1916).jpg|Vera Muhinan maalaus (1916). == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Latvialaiset kuvanveistäjät Luokka:Venäläiset kuvanveistäjät Luokka:Vuonna 1889 syntyneet Luokka:Vuonna 1953 kuolleet
Esko Heikkilä

Esko Heikkilä voi tarkoittaa seuraavia: * Esko Heikkilä (1914–2008), suomalainen yrittäjä, yritysjohtaja ja kauppaneuvos * Esko Heikkilä, televisiosarjassa Salatut elämät esiintynyt henkilöhahmo.
Glenn Murcutt

Glenn Murcutt (s. 25. heinäkuuta 1936) on australialainen arkkitehti. Hänelle on myönnetty Alvar Aalto -mitali vuonna 1992 ja Pritzker-palkinto 2002. Hän vastaanotti Praemium Imperialen vuonna 2021. Murcutt opiskeli vuosina 1956–1961 Uuden Etelä-Walesin yliopistossa. Hän työskentelee yksityisesti. Vaikka työ on keskittynyt Australiaan, Murcutt on saavuttanut myös kansainvälistä mainetta esimerkiksi mestariluokkiensa ansiosta. Murcuttista tuli vuonna 2004 Australian Architecture Associationin perustajapuheenjohtaja. Luokka:Australialaiset arkkitehdit Luokka:Pritzker-palkinnon voittajat Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kuopion museo

Kuopion museo on vuonna 1907 Kuopioon Snellmaninpuiston, entisen Kustaantorin reunaan valmistunut jugend-tyylinen museorakennus. Kuopion museo on Suomen kolmanneksi vanhin museorakennus Helsingin Ateneumin (1887) ja Turun taidemuseon (1904) jälkeen. Siinä on kansallisromanttisia piirteitä, ja se on saanut ulkomuotoonsa vaikutteita suomalaisista linnoista, kuten Olavinlinnasta ja Viipurin linnasta. Arkkitehtina toimi merkittävän osan Kuopion 1900-luvun vaihteen julkisista rakennuksista suunnitellut J. V. Strömberg. Rakennus luovutettiin käyttöönsä 2. heinäkuuta 1907. Kuopion museossa sijaitsevat Kuopion luonnontieteellisen museon ja Kuopion kulttuurihistoriallisen museon näyttelytilat.Kuopionmuseo.fi Viitattu 21.4.2009. Rakennuksessa toimi myös kaupunginkirjasto, kunnes viereiselle tontille nousi pitkän kädenväännön jälkeen vuonna 1967 uusi kirjastotalo. Kulttuurihistoriallinen museo ja luonnontieteellisen museo toimivat alueellisina vastuumuseoina. ==Peruskorjaus ja uusi Kantti-rakennus (2018-2021)== Museo on suljettu vuonna 2018 alkaneen peruskorjauksen ajaksi. Samalla museo yhdistetään viereiseen kirjastoon. Kuopion museon ja kaupunginkirjaston yhdistävä, Kantiksi nimetty rakennus avataan yleisölle helmikuussa 2021. Tällöin avautuvat vaihtuvien näyttelyiden tila, museokauppa, työpajatilat sekä kahvila. Museon vanha osa, kulttuurihistorialliset ja luonnontieteelliset näyttelyt avataan myöhemmin, vuodenvaihteessa 2021–2022. ==Häkä-mammutti== Kuopion museon kestovetonaula on viimeisen kymmenen vuoden ajan ollut ennallistettu Häkä-mammutti. Installaatio valmistui luonnontieteellisen museon perusnäyttelyiden uusimisen yhteydessä vuonna 1999. Avajaisia vietettiin 3. kesäkuuta 1999. Avaajana toimi aiemmin Kuopion kaupunginjohtajana toiminut, silloinen sisäministeri Kari Häkämies, jolta mammutti sai myös nimensä. Villamammuttien kerrotaan eläneen aikoinaan myös Kuopion seudulla. Häkä-mammutin tarkkana esikuvana on ollut Lenajoen laaksosta paikallisen metsästäjän ja norsunluunkerääjän O. Šumahovin 1799 löytämän hyväkuntoisen jäätyneen mammutin ruho. Sen arveltiin olevan noin 30-vuotias ja painaneen 5 000–5 500 kiloa. Säkäkorkeus oli yli kolme metriä. Mammutin toteutti konservaattori ja taiteilija Eirik Granqvist. ==Katso myös== *Benjamin Ståhlberg ==Lähteet== * ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== *Kuopion museo *Kuopion kulttuurihistoriallinen museo *Kuopion luonnontieteellinen museo *Kulttuurityötä maaseudulla, Suomen Kuvalehti, 14.01.1928, nro 3, s. 15, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * Maailman ihmeitä Kuopion museossa, Kansan kuvalehti, 10.02.1933, nro 7, s. 26, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Kuopion museot Luokka:Vahtivuori Kuopion kulttuurihistoriallinen museo Luokka:Suomen luonnontieteelliset museot
Thom Mayne

Thom Mayne (s. 19. tammikuuta 1944) on yhdysvaltalainen arkkitehti, jolle myönnettiin vuonna 2005 Pritzker-palkinto. Hän opiskeli Etelä-Kalifornian ja Harvardin yliopistoissa. Mayne johtaa Morphosis-arkkitehtuuritoimistoa, jonka hän perusti vuonna 1972. Maynen suunnittelutöitä on muun muassa vuonna 2000 käyttöön otettu Toronton yliopiston Graduate House Kanadassa. ==Aiheesta muualla== Luokka:Yhdysvaltalaiset arkkitehdit Luokka:Pritzker-palkinnon voittajat Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Penniinit

Penniinit on matalahko vuoristo, joka ulottuu pohjois-eteläsuuntaisena Skotlannista Englannin pohjoisosiin. Se on vedenjakaja, joka erottaa toisistaan Luoteis- ja Koillis-Englannin. Penniineiltä länteen virtaa kolme Irlanninmereen laskevaa jokea: Eden, Ribble ja Mersey. Itään, Pohjanmereen, laskevat Tyne, Tees, Wear, Swale, Ure, Calder, Aire, Don ja Trent. Pitkin Penniinejä kulkee 429 kilometriä pitkä vaellusreitti. Sen korkein kohta on 893 metriä merenpinnan tason yläpuolelle kohoava Cross Fell. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Englannin vuoristot Luokka:Skotlannin vuoristot Luokka:Cumbrian maantiede Luokka:Derbyshiren maantiede Luokka:Northumberlandin maantiede Luokka:North Yorkshiren maantiede Luokka:South Yorkshiren maantiede Luokka:Suur-Manchesterin maantiede Luokka:West Yorkshiren maantiede
Susan Price

Susan Price (s. 1955 Dudley) on englantilainen lasten- ja nuortenkirjailija. Hän on kirjoittanut arkielämän kuvauksia, eläintarinoita, fantasiaa, tieteiskirjallisuutta, kauhua ja historiallisia romaaneja. Hänen tunnetuin teoksensa on Sterkarmin poika (1998), joka sai Guardianin lastenkirjallisuuspalkinnon. Hänen teoksensa The Ghost Drum voitti vuonna 1988 Carnegie-mitalin. == Teokset == === Nuortenromaaneja === * Twopence a Tub (1975) * Sticks and Stones (1976) * Home from Home (1977) * Christopher Uptake (1981) * From Where I Stand (1984) * The Ghost World Sequence: ** Ghost Drum (1987) ** Ghost Song (1992) ** Ghost Dance (1993) * Foiling the Dragon (1994) * Elfgift (1995) * Elfking (1996) * Sterkarm: The Sterkarm Handshake (1998, suom. Sterkarmin poika); A Sterkarm Kiss (2003) * The Ghost Wife (1999) * Wolf Sisters (2001) * The Bearwood Witch (2001) * The Pagan Mars Trilogy: Odin's Voice (2005); Odin's Queen (2006); Odin's Son (2008) * Feasting the Wolf (2007) === Lastenromaaneja === * The Devil's Piper (1973) * In a Nutshell (1983) * Odin's Monster (1986) * Master Thomas Katt (1988) * The Bone Dog (1989, suom. Luukoira) * Phantom from the Past (1989) * A Feasting of Trolls (1990) * Thunderpumps (1990) * Knocking Jack (1992) * Coming Down To Earth (1994) * A True Spell and a Dangerous (1998) * The Saga of Aslak (1997) * Pedro (Piccadilly Pips) (1997) * Wolf's Footprint (2003) * Olly Spellmaker & the Sulky Smudge (2004) * Olly Spellmaker and the Hairy Horror (2004) * Olly Spellmaker: Elf Alert!(2005) === Novellikokoelmia === * The Carpenter and Other Stories (1981) * Ghosts at Large (1984) * Ghostly Tales (1987) * Here Lies Price (1987) * Forbidden Doors (1991) * Head and Tales (1995) * Hauntings (1995) * Nightcomers (1997) * The Story Collector (1998) * Ghosts and Lies (1998) * Telling Tales (1999) * The Kings Head (2002) * The Fraid === Toimittajana === * Horror Stories (1988) * The Treasury of Nursery Tales (1991) * The Dark Side: Truly Terrifying Tales (2007) == Aiheesta muualla == * Kotisivut * Susan Price. Fantastic Fiction. Luokka:Englantilaiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gottfredson

Gottfredson on sukunimi. Nimen tunnettuja kantajia ovat: * Floyd Gottfredson (1905–1986), Mikki Hiiri -sarjakuvien piirtäjä * Linda Gottfredson (1947–), älykkyyden ja yhteisön tutkija sekä Delaware'in yliopiston kasvatuspsykologian professori.
Sädeviiru

Sädeviiru on joistain Kuun ja joidenkin muidenkin taivaankappaleiden törmäyskraattereista lähtevä kirkas sädemäinen muodostuma, joka on syntynyt törmäyksessä ulos viskautuneesta aineesta. Säteiden alueella on monesti niin sanottuja sekundaarisia kraattereita, jotka syntyvät ulos viskautuneen aiheen itsensä törmätessä taivaankappaleen pintaan. Kraatterin sädeviiruluonne riippuu kraatterin iästä ja siitä mitä ainetta kraatterista ulos viskautuu. Sädeviirut saattavat ulottua satojen-tuhansien kilometrien päähän kraatterin reunasta. Tunnettuja Kuun sädeviirukraattereita ovat Tyko, Kopernikus, Kepler, Aristarkhos ja Proclus. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka: Kuu
Star Trek – uusi sukupolvi

Star Trek – uusi sukupolvi (Star Trek: The Next Generation, ST: TNG, TNG) on alun perin vuosina 1987–1994 esitetty yhdysvaltalainen televisiosarja. Se sijoittuu Star Trekin maailmaan, kronologisesti noin sadan vuoden päähän alkuperäisen sarjan tapahtumista. == Rooleissa == === Päähenkilöt === === Muut henkilöt === == Asetelma == Sarja kertoo edelleen avaruusalus Enterprisen miehistöstä – alus on jo viides samaa nimeä kantava Liiton tähtilaiva. Sarjan keskeisiä henkilöitä ovat muun muassa kapteeni Jean-Luc Picard (Patrick Stewart), ensimmäinen upseeri ("försti") William Riker (Jonathan Frakes) sekä operaatioupseerina palveleva androidi Data (Brent Spiner). Entiset Liiton viholliset, klingonit, ovat nyt liittolaisia (tai ainakin ystäviä) ja uudeksi viholliseksi nousevat pysäyttämättömän voimakkaat ja teknologisesti kehittyneet borgit. Eräs tärkeimmistä vierailevista hahmoista on Q (John de Lancie), kaikkivoipa, kaikkitietävä ja omahyväinen olento, joka ei ole erityisen kiinnostunut alempien olentojen asioista viihdytystarkoitusta enempää. == Vierailuja alkuperäisestä sarjasta == Sarjan jaksoissa nähdään muutamia alkuperäisen sarjan hahmojen vierailuja. Sarjan pilottijaksossa lääkintäamiraali McCoy on lyhyesti esillä pienessä sivuroolissa. Spock ja hänen isänsä Sarek nähdään viidennellä tuotantokaudella kaksiosaisessa jaksossa. Sarek nähdään lisäksi omassa jaksossaan kolmannella tuotantokaudella. Avaruusalus USS Jenolenin siirtimen puskurimuistissa vuosikausia jumissa ollut Scotty tavataan niin ikään kuudennella tuotantokaudella neljännessä jaksossa. Lisäksi elokuvassa Star Trek – sukupolvet kapteeni Picard tapaa James T. Kirkin, joka on tempautunut tulevaisuuteen merkillisen ilmiön seurauksena. == Jaksot == == Sarja Suomessa == Suomessa TNG:n kolme ensimmäistä kautta esitti Kolmoskanava, jolta se siirtyi PTV-kaapelikanavalle, joka esitti sarjan loppukaudet. Subtv on esittänyt sarjan kaksi ensimmäistä kautta. Vuonna 2012 syyskuussa sarjaa alkoi näyttää Kutonen. == Sarjaan liittyvät elokuvat == Star Trek – uusi sukupolvi -televisiosarjan tähdet on nähty lisäksi myös neljässä elokuvassa: * Star Trek – sukupolvet (1994, Star Trek: Generations) * Star Trek – ensimmäinen yhteys (1996, Star Trek: First Contact) * Star Trek – kapina (1998, Star Trek: Insurrection) * Star Trek: Nemesis (2002) == Lähteet == Luokka:Star Trek Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Gimte

Gimte on kylä Hann. Mündenin kunnassa, Göttingenin piirikunnassa, Ala-Saksin osavaltiossa, Saksassa. Gimtessä oli vuoden 2007 joulukuussa noin 2 150 asukasta. Kylän pinta-ala on 5,01 neliökilometriä. Gimten "Ortsbürgermeister" on Peter Katzwinkel (SPD). Gimte sijaitsee Weser-joen oikealla rannalla. Gimtessä on muun muassa hotelli, ravintola, kioski, autokoulu, leipomo ja ruokakauppa. == Historia == Gimte mainitaan ensimmäistä kertaa vuonna 970 nimellä Gemmet. Vuonna 1006 paikkakunnalle rakennettiin Marien-Kirche-niminen kirkko, jonka tuhatvuotisjuhlia vietettiin vuonna 2007. 1960-luvulle saakka tukinuitto ja kalastus Weser-joella olivat Gimten pääelinkeinoja. Muita tulonlähteitä ovat olleet lisäksi puuteollisuus ja pellavanjalostus. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Gimten kotisivut Luokka:Saksan kylät Luokka:Ala-Saksi
Salon kylä

Salon kylä on entisen Uskelan pitäjän maakirjakylä ja nykyään osa Saloa. Salon kylän kylätontin paikalla sijaitsee nykyisin Salon aluesairaala ja pääterveysasema. Salon kylä antoi nimensä ensinnäkin Salon kappeliseurakunnalle, joka oli yksi Uskelan jo keskiajalla syntyneitä kappeliseurakuntia, sittemmin myös Salon kauppalalle, vaikka itse kauppala ei alkujaan syntynytkään Salon kylän maille. Salon keskiaikainen kappelikirkko sijaitsi mäellä, jonne 1830-luvulla rakennettiin Uskelan uusi kivikirkko. Silloin vanha kappelikirkko purettiin. Salon kylässä oli 1800-luvulla kahdeksan maakirjatilaa. Salonjoen ylittävän sillan pieleen, noin 1,5 kilometrin päähän Salon kylästä, liikenteellisesti keskeiseen paikkaan Joensuun kartanon omistamalle maalle syntyi 1800-luvun kuluessa epävirallinen kauppala, joka sai vuonna 1887 kauppalaoikeudet. Kun kauppalan aluetta vuonna 1932 suuresti laajennettiin, tuli Salon kylästä osa kauppalan uutta aluetta. Salon aluesairaala aloitti toimintansa vuonna 1935 Salon kylän Nokan rusthollin entisessä päärakennuksessa. Sittemmin Salon kylän luonne maakirjakylänä on kokonaan hämärtynyt kaupunkirakentamisen edettyä.Pylkkänen- Vähäkangas-Laine: Joki yhdisti ihmiset, Salo 2006. Kari Alifrosti: Salon ja Uskelan historia 1869-1990, Salo 1996 ==Lähteet== Luokka:Uskelan kylät
Colisée Pepsi

Colisée Pepsi on areena Québecissä. Areena on valmistunut vuonna 1949 ja se on toiminut muun muassa entisen WHA- ja NHL-seuran Québec Nordiquesin kotiareenana vuosina 1972–1995. Myöhemmin areenalla pelasi kotiottelunsa muun muassa Québecin juniorisarjaan kuuluva Québec Remparts ennen uuden Centre Vidéotron -areenan valmistumista vuonna 2015. Colisée Pepsillä, joka tuolloin kantoi vielä nimeä Colisée de Québec, pelattiin vuonna 1974 yksi Neuvostoliiton ja WHA-ammattilaisista koostuvan Kanadan välinen Summit Seriesin ottelu. Areenalla on pelattu myös yhdet ottelut vuosien 1976 ja 1991 Kanada Cupeissa. Areena on isännöinyt myös vuoden 1978 nuorten jääkiekon MM- kisoja yhdessä Montréalin kanssa. Colisée Pepsi toimi myös vuoden 2008 jääkiekon MM-kisojen toisena areenana Halifax Metro Centren ohella. 31\. toukokuuta 2015 pelattu Memorial Cupin loppuottelu oli Colisée Pepsin viimeinen virallinen jääkiekko-ottelu. Areena suljettiin syksyllä 2015, jolloin Québecin uusi areena Centre Vidéotron avattiin. Metallica-yhtyeen konsertti 14. syyskuuta oli viimeinen Colisée Pepsissä järjestetty tapahtuma. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kanadan jäähallit Luokka:Québecin urheilu
Nikola Sarcevic

Nikola Sarcevic (s. 9. heinäkuuta 1974 Örebro, Ruotsi) on serbialaisruotsalainen basisti ja laulaja, joka tunnetaan parhaiten Millencolin-yhtyeen jäsenenä. Sarcevic asuu nykyään Göteborgissa Ruotsissa vaimonsa Lisan kanssa. Sarcevic on ollut Millencolinissa alusta asti, ja yhtyeen lisäksi hän on ollut soolouralla. ==Soolouran albumit== * Lock-Sport- Krock (2004) (julkaistu vain Ruotsissa) * Roll Roll and Flee (2006) * Nikola & Fattiglapparna (2010) Luokka:Ruotsalaiset laulajat Luokka:Ruotsalaiset basistit Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Viimeinen ratikkamatka

__NOTOC__ Viimeinen ratikkamatka on Aarne Tenkasen järjestyksessään neljäs albumi, joka julkaistiin 7. helmikuuta 2007. Se oli ensimmäinen Tenkasen albumi, joka tehtiin ilman vuonna 2003 kuollutta Gösta Sundqvistia. Albumi toimi kunnianosoituksena Sundqvistille. Leevi and the Leavings -yhtyeen Risto Paananen (Napsi Raatonen) ja Niklas Nylund (Anders From) soittavat albumilla salanimillä. Nylund toimi myös levyn tuottajana. Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 17. == Kappaleet == # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Aarne Tenkanen – laulu * Tommy Huovinen – kitara, taustalaulu * Napsi Raatonen – basso * Niklas Mansner – akustinen kitara * Anders From – rummut, basso, kitarat, ohjelmointi * Kalervo Raumanen – taustalaulut \+ * Taisto Piipponen – sanoitus, sävellys, sovitus * Anders From – sovitus * Albert Susi – sovitus == Arvostelut == * Smackthejack.net: Smackthejack.net: Levyarvio == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viimeinen ratikkamatka discogs.com -sivustolla Luokka:Vuoden 2007 albumit Luokka:Aarne Tenkasen albumit
Luis Felipe Laverde

Luis Felipe Laverde Jimenez (s. 6. heinäkuuta 1979 Urrao) on kolumbialainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena vuosina 2002–2019. Mäkimiehenä tunnettu Laverde voitti etapin Italian ympäriajossa vuosina 2006 ja 2007. == Saavutuksia == ;2001 :Pan-Amerikan mestaruuskilpailut, alle 23-v. maantieajossa kultaa :Vuelta de la Juventud Colombia, kokonaiskilpailun voitto ;2003 :Settimana Ciclista Lombarda, voitto ;2004 :Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa viidestoista ;2006 :Italian ympäriajo, 14. etapin voitto ;2007 :Italian ympäriajo, 6. etapin voitto :GP Nobili Rubinetterie, voitto ;2008 :Italian ympäriajo, 5. etapilla kolmas ;2010 :Etelä-Amerikan kisat, maantieajossa hopeaa :Kolumbian ympäriajo, 6. etapin voitto ;2011 :Pan- Amerikan mestaruuskilpailut, maantieajossa pronssia ;2014 :Etelä-Amerikan kisat, maantieajossa hopeaa ;2015 :Kolumbian ympäriajo, 12. etapin voitto == Lähteet == *Luis Felipe Laverde trap-friis.dk-tietokannassa *Luis Felipe Laverde cyclingarchives.com-tietokannassa Luokka:Kolumbialaiset maantiepyöräilijät Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Amores perros

Amores perros (Suomessa myös nimellä Amores perros – rakkaat koirat) on vuonna 2000 ilmestynyt ohjaaja Alejandro González Iñárritun esikoiselokuva. Se on Méxicoon sijoittuva episodielokuva, jonka jokaiseen kolmeen episodiin liittyy rakkaus (amor) ja koira (perro). Episodeja liittää toisiinsa auto-onnettomuus. Amores perros on ensimmäinen osa ohjaajan ja käsikirjoittajan trilogiaa ja sitä seurasivat elokuvat 21 grammaa ja Babel. == Rooleissa == == Palkinnot == Elokuva on saanut yhteensä 51 palkintoa ja 14 ehdokkuutta, mukaan lukien parhaan ulkomaisen elokuvan Oscar-ehdokkuuden. Elokuvan saamia muita merkittäviä palkintoja ovat Bafta-palkinto ja Cannesin elokuvajuhlilla kriitikoiden viikon Grand Prize -palkinto. Elokuvan lisäksi palkintoja ja ehdokkuuksia ovat keränneet ohjaaja Alejandro González Iñárritu, näyttelijät sekä muut elokuvan tekemisessä mukana olleet henkilöt. The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa. == Lähteet == Luokka:Draamaelokuvat Luokka:Meksikolaiset elokuvat Luokka:Vuoden 2000 elokuvat Luokka:Alejandro González Iñárritun ohjaamat elokuvat Luokka:Elokuvat koirista Luokka:Episodielokuvat Luokka:Elokuvat köyhyydestä
Camilo Pascual

Camilo Alberto Pascual Lus (s. 20. tammikuuta 1934) on kuubalainen baseballpelaaja (syöttäjä). Hän vaikutti MLB-tasolla vuosina 1954–1971. Pascualin ammattilaisseurana oli pisimpään Minnesota Twins, joka vielä 1960-luvun alkuun kulki nimellä Washington Senators. Pascual osallistui viiteen tähdistöotteluun vuosina 1959–1962 ja 1964. Hänen veljensä on baseballpelaaja Carlos Pascual.http://www.baseball- reference.com/p/pascuca02.shtml == Lähteet == Luokka:Kuubalaiset baseballpelaajat Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Urban Rivals

Urban Rivals on maailmanlaajuinen ilmainen selain-korttipeli. Peli julkaistiin 17. tammikuuta 2006. Pelaaja saa aloittaessaan 8 korttia eli täyden pakan. Jo näillä kahdeksalla kortilla voi pelata, mutta parempia kortteja saa Marketista ja niitä voi ostaa clintzeillä, joka on pelin rahayksikkö. Alussa clintzejä on vain 50, mutta lisää saa ottelemalla tai vaihtamalla Creditsejä clinzeiksi. Kaikilla hahmoilla on power (miten hyvin hahmo taistelee toista hahmoa vatsaan), damage (kuinka paljon vahinkoa hahmo tekee pelaajaan), mahdollinen ability (kaikilla hahmoilla ei ole abilityjä) ja bonus (joka on kaikilla hahmoilla, mutta joka aktivoituu vain, jos pelaajalla on kaksi tai useampi saman klaanin jäsentä). Otteleminen tapahtuu siten, että ensin molemmille osapuolille arvotaan pakastaan neljä korttia, joita he sitten käyttävät ottelussa (molemmilla on alussa 12 lifeä ja 12 pilziä). Pelaaja, joka aloittaa ottelun, valitsee ensin hahmon, jolla haluaa taistella ensimmäiseksi ja tämän jälkeen, kuinka monta pillziä hän laittaa hahmolleen. (power x pillz = attack) Tämän jälkeen vastustaja valitsee oman korttinsa, jonka haluaa taistelevan ensin laitettua korttia vastaan. Se, kummalla hahmolla on suurempi attack, voittaa, jolloin se tekee vahinkoa vastustajaan damagensa verran. Loput kolme korttia pelataan, vuorottelemalla ensinlaittamista, yllä olevalla tavalla. Kun kaikki taistelut ovat ohi, (tai kun toisen pelaajan lifet menevät nollaan) ottelu päättyy ja se, kummalla on enemmän lifeä, voittaa. Kortteja on satoja erilaisia. Joka viidennellä tasolla saa uuden Leader-kortin. Pelissä on useita eri klaaneja, joihin pelissä käytettävät kortit kuuluvat. Näistä 'klaaneista' esimerkkinä mainittakoot 'Uppers' ja 'All Stars'. Jokaisella klaanilla on omat bonuksensa. Pelin korteilla on myös leveleitä, jotka kehittyvät, kun kortti saa kokemuspisteitä, joita saa ottelemalla. Myös pelaajat kehittävät leveleitä itselleen ja nekin kehittyvät, kun saa kokemuspisteitä, joita saa myös ottelmalla. Pelissä voi ostaa booster packejä pelin toisella "rahayksiköllä" crediteillä. Boosterit maksavat 20-50 creditiä ja niistä saa 1-8 korttia. Pelin alussa sinulla on vain 5 creditiä. Niitä voi ostaa lisää, tai voittaa niitä joissakin kilpailuissa tai suorittamalla tehtäviä joista saa palkinnoksi creditejä. == Aiheesta muualla == * Pelin nettisivut * Luokka:MMOG-pelit
Newcastle Falcons

Newcastle Falcons on rugby union -joukkue, joka vaikuttaa Newcastle upon Tynen kaupungissa Koillis-Englannissa. Se pelaa lajin pääsarjassa (Guinnes premiership). Falconsin kotistadion on Kingston Park, johon mahtuu kymmenentuhatta katsojaa.Newcastle Falcons Premiership Rugby Alkuperäisen urheiluseuran perustivat vuonna 1877 joukko Durhamin koulun entisiä oppilaita. Sen nimi oli Gosforth Football Club. Vuonna 1990 nimeksi vaihtui Newcastle Gosforth; nykyinen nimi tuli käyttöön kaudella 1996/1997. Samalla peliasu vaihtui mustavalkoiseksi, sillä liikemies John Hall yritti koota kaupunkiin monilajista urheiluseuraa. Siihen kuuluivat tämän rugbyjoukkueen lisäksi jalkapallojoukkue Newcastle United, joka oli alun perin tehnyt mustavalkoiset peliasut tunnetuiksi, jääkiekkojoukkue, jonka nykyinen nimi on Newcastle Vipers, sekä koripallojoukkue Newcastle Eagles. Falcons on voittanut EDF Energy Cupin eli National Cupin vuosina 1976, 1977, 2001 ja 2004. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Seuran kotisivu Luokka:Newcastle upon Tynen urheilu Luokka:Rugby union -joukkueet‎ Luokka:Englannin rugby Luokka:Brittiläiset urheiluseurat Luokka:Vuonna 1877 perustetut urheiluseurat
Santiago Segura

Santiago Segura Silva (s. 17. heinäkuuta 1965) on espanjalainen näyttelijä sekä elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -tuottaja. Hän syntyi Madridissa ja opiskeli saman kaupungin Complutense-yliopistossa. Segura tuli tunnetuksi elokuvastaan Torrente, el brazo tonto de la ley (1998), jonka hän sekä ohjasi että käsikirjoitti ja jossa hän oli itse pääosanäyttelijänä. Elokuvan saavuttaman menestyksen siivittämänä sille tehtiin myös jatko-osa, Torrente 2: Misión en Marbella (2001). Syyskuussa 2005 ilmestyi Torrente 3: El Protector. Segura on lisäksi muun muassa esiintynyt Álex de la Iglesian elokuvissa. Hän on näytellyt myös englanniksi. Hänelle on myönnetty kolme Goya-palkintoa vuosina 1994, 1996 ja 1999. == Aiheesta muualla == * * Luokka:Espanjalaiset näyttelijät Luokka:Espanjalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Maria Grazia Cucinotta

Maria Grazia Cucinotta (s. 27. heinäkuuta 1968) on italialainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muiden muassa elokuvissa Il Postino – Posteljooni (1994) ja Kun maailma ei riitä (1999). Messinassa, Sisiliassa syntynyt Cucinotta on vieraillut myös Simpsoneissa ja Sopranoissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Italialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Keskushuippu

Keskushuippu eli keskusvuori esiintyy törmäyskraattereissa, jotka ovat kooltaan suuria. Keskushuippu syntyy törmäyksen puristaman kallion ponnahtaessa takaisin ja yli alkuperäisen asemansahttp://www.uwgb.edu/dutchs/planets/cratform.htm . Näin kalliota nousee syvältä kraatterin keskellehttp://www.lpi.usra.edu/expmoon/science/craterstructure.html. Esimerkiksi monet Kuun suuret kraatterit ovat keskushuipullisia. Näitä ovat esimerkiksi Tycho ja Eratosthenes. Monista suuristakin kuun kraattereista keskushuippu puuttuu, koska se on peittynyt laavakerroksen alle. Kuun Maahan näkymättömällä puolella olevassa Tsiolkovski-kraatterissa keskushuippua ympäröi tumma laavakenttä. Keskushuipullisten kraattereiden sisäreunat ovat yleensä porrasmaisia. Keskushuipullisia kraattereita suuremmissa kraattereissa on keskusrengas tai joukko niitä. Ne syntyvät kallion aaltoillessa suuren törmäyksen jälkeen. Keskusrengas on suurella 312 km:n läpimittaisella Schrödinger-kraatterilla. == Lähteet == Luokka:Kraatterit Luokka:Kuun pinnanmuodot
Zinaida Amosova

Zinaida Stepanovna Amosova (, s. 12. tammikuuta 1950 Krupskajan kolhoosi, Jambılin alue, Kazahstanin SNT, Neuvostoliitto) on entinen neuvostoliittolainen maastohiihtäjä, joka kilpaili kansainvälisellä tasolla vuosina 1976-1983. Hän voitti kaksi henkilökohtaista kultamitalia vuoden 1978 hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa Lahdessa ja viestikultaa Innsbruckin vuoden 1976 talviolympialaisissa. == Lähteet == *FIS Luokka:Neuvostoliittolaiset maastohiihtäjät Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Olli Alho

Olli Matti Kalervo Alho (s. 25. helmikuuta 1943 Sääksmäki) on suomalainen kulttuurivaikuttaja, jonka ura liittyy tiede- ja yliopistomaailmaan, elokuvakulttuuriin ja radioon. Hänelle on myönnetty professorin arvonimi. == Ura ja elämänvaiheet == Alho väitteli filosofian tohtoriksi Turun yliopistossa 1976. Hän toimi Turun yliopiston uskontotieteen ja folkloristiikan vs. professorina 1976–1979 ja uskontotieteen dosenttina vuodesta 1978. Hän on myös Helsingin yliopiston uskontotieteen dosentti (1979–) ja Jyväskylän yliopiston kulttuuriantropologian dosentti (1979–). Alho toimi Suomen elokuva-arkiston johtajana 1979–1989. Hän oli Yleisradiossa Radion johtajana 1990–1994 ja Radio Yle 1:n ohjelmajohtajana 1994–2004. Alholle myönnettiin professorin arvonimi 2004. Alho oli Valtion tiedeneuvoston jäsen 1978–1982, Suomen Akatemian tieteen keskustoimikunnan jäsen 1980–1984 ja Valtion humanistisen toimikunnan puheenjohtaja 1980–1985 sekä Euroopan tiedeneuvoston humanistisen komission jäsen 1980–1984. Alho toimi Jyväskylän Kesän ohjelmasihteerinä 1967–1968 ja ohjelmajohtajana 1969. Hän oli tiedonjulkistamisen neuvottelukunnan puheenjohtaja 1978–1984, Lahden kansainvälisen kirjailijakokouksen puheenjohtaja 1981–1989, Finland Festivals ry:n hallituksen puheenjohtaja 1993–1999 ja Suomen Unesco-toimikunnan puheenjohtaja 1999–2002. Hän on Helsingin Suomalaisen Klubin johtokunnan jäsen vuodesta 2005 ja varapuheenjohtaja vuodesta 2009. Alho on julkaissut useita tieteellisiä ja yleistajuisia kirjoja ja artikkeleita, kirja- ja elokuva-arvosteluita ja kolumneja sekä tehnyt lukuisia radio- ja televisio-ohjelmia. Hän harrastaa kirjallisuutta, elokuvia, raviurheilua ja sikareita. Alhon puoliso on Mari o.s. Lautamatti (vuodesta 1978). == Teokset == * * * * * * * * * * * * * * * * * * * == Lähteet == * Kuka kukin on 2005, Otava, 2004 * Tero Tuisku, Sikari harrastuksena kasvattaa kärsivällisyyttä, Kuljetus ja logistiikka, haastattelu Larnemaa, Ritvos, Hedenström: Suomalainen ruokaretki, s. 191–203. Tammi 2001 === Viitteet === Luokka:Suomalaiset professorin arvonimen saaneet Luokka:Ylen henkilöstö Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hamid Soryan Reihanpour

Hamid Soryan Reihanpour (, s. 24. elokuuta 1985 Teheran) on iranilainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija olympiavoittaja, kuusinkertainen maailmanmestari sekä kaksinkertainen Aasian mestari. Pekingin kesäolympialaisissa 2008 Soryan oli sarjansa viides. Lontoon olympialaisissa 2012 hän voitti sarjansa finaalikamppailun, jossa oli vastassa azerbaidžanilainen Rövşən Bayramov. ==Lähteet== *Profiili FILA:n tietokannassa ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == Luokka:Iranilaiset kreikkalais- roomalaisen tyylin painijat Luokka:Iranilaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Viola (yhtye)

Viola oli suomalainen popyhtye, joka soitti tummasävyistä diskopoppia. Yhtye perustettiin vuosituhannen vaihteessa ja se julkaisi viisi pitkäsoittoa. Joulukuussa 2011 yhtye ilmoitti lopettavansa toimintansa. Violan Bääbs- artistille säveltämä kappale You Don't Know Tomorrow kilpaili vuoden 2010 Euroviisujen Suomen semifinaaleissa, johon kappale valittiin laulukilpailun avoimesta sarjastahttp://euroviisut.yle.fi/uutiset/2009-10-16/baabs-linn- nygard-sister-twister-jatkoon-avoimesta-kilpailusta . ==Viola Music Club== Helmikuussa 2009 Viola ilmoitti luopuvansa fyysisten äänitteiden julkaisemisesta ja alkavansa julkaisemaan musiikkiaan yksinomaan ilmaiseksi verkossahttp://www.sue.fi/uutiset/viola--0----kk,120, osoitteessa Violamusicclub.com . Koko yhtyeen siihenastinen diskografia vapautettiin ilmaisjakeluun 20. helmikuuta 2009 ja 1. huhtikuuta 2009 alkaen yhtye julkaisi yhden kappaleen kuukausittain ilmaiseksi. Viimeiseksi julkaistuksi kappaleeksi jäi "Goodbye Viola" joulukuussa 2011. ==Diskografia== ===Albumit=== * * * * * ===EP:t ja singlet=== * * * * * ===Verkkojulkaisut=== * 1.4.2009 Cute Destroyer * 1.5.2009 Nobodylovers * 1.6.2009 A Decade * 1.7.2009 Shimmery Summery (Sha-La-La Love) * 1.8.2009 Oh How You Dance (cover-versio TV- resistori -yhtyeen kappaleesta 'Näen tanssivan sun uudestaan') * 1.9.2009 Sea Curtain * 1.10.2009 Beautiful Lost Things * 1.11.2009 No Connection * 1.12.2009 This Year It Will Be Different * 1.1.2010 2010s (Maybe The World Won't End) * 1.2.2010 Heart Breaks Into A Song * 1.3.2010 Fade To White * 1.4.2010 Chaos Shall Reign * 1.5.2010 Leave It All Again (feat. Bääbs) * 1.6.2010 Popsicle Summer * 1.7.2010 Neon Lightning * 1.8.2010 Traitor On The Inside (cover-versio Red Carpet -yhtyeen kappaleesta) * 1.9.2010 Puppies In The Rain * 1.10.2010 Le Formule Du Bonheur * 1.11.2010 Astromelancholia * 1.12.2010 Wayne Coyne, Be Our Santa Claus == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Yhtyeen viralliset sivut * Viola Discogs-sivustolla * Viola – Tunteellista, suureellista ja sähäkkääkin tähtiintuijottelua (haastattelu Desibeli.netissä) * Violan tuotanto Jamendossa Luokka:Suomalaiset popyhtyeet