EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Bert McCaffrey

John Albert "Bert" McCaffrey (12. huhtikuuta 1893 Lockton, Albion Township – 15. huhtikuuta 1955 Toronto) oli kanadalainen jääkiekkoilija ja olympiavoittaja. Hänen pelipaikkansa oli puolustaja. McCaffrey aloitti uransa Ontarion Intermediate-sarjan Chelsea ACC:ssa kaudella 1915–16. Hän pelasi tämän jälkeen Ontarion sarjassa aina kauteen 1924–25 saakka, jolloin siirtyi NHL-seura Toronto St. Patsiin. Tätä ennen voitti olympiakultaa Chamonix'n olympialaisissa 1924. McCaffrey pelasi St. Patsissa, joka vaihtoi nimensä Maple Leafsiin vuonna 1927, kauteen 1927–28, jolloin hän siirtyi kesken kauden Pittsburgh Piratesiin. Hän pelasi Pittsburghissa kolmen kauden ajan, joista vain yhden kokonaisen. Hän siirtyi takaisin Kanadaan, kun hän siirtyi kesken kauden 1929–30 Montreal Canadiensiin. Hän voitti Canadiensissa Stanley Cupin vuonna 1930. Hän siirtyi kaudella 1930–31 pelaamaan Canadian–American Hockey Leaguea, jossa hän pelasi kauteen 1932–33 saakka. McCaffrey pelasi NHL:ssä yhteensä 261 ottelua tehden niissä 43 maalia ja antaen 35 syöttöä. ==Lähteet== Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Kanadalaiset olympiavoittajat Luokka:Jääkiekon maailmanmestarit Luokka:Vuonna 1893 syntyneet Luokka:Vuonna 1955 kuolleet
Kitakorusimppu

Kitakorusimppu (Sebastes paucispinis) on korusimppuihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan uhanlaisena Pohjois-Amerikan länsirannikolta. ==Koko ja ulkonäkö== Kitakorusimppu on suurikokoinen kala voi kasvaa suurimmillaan noin 90 cm pitkäksi. Tärkein kitakorusimpun tuntomerkki on sen suuri suu. Alaleuka on yläleukaa pidempi ja suu ulottuu silmien taakse. Ruumiinmuodoltaan laji on litteä ja pitkässä selkäevässä on keskellä lovi. Kitakorusimppu on väriltään vihreä, vaaleanpunainen tai oranssi ja nuorien kalojen kyljissä on ruskeita täpliä. ==Levinneisyys ja elintavat== Kitakorusimppua tavataan alueelta, joka ulottuu Alaskasta Baja Californiaan. Nuoret kalat elävät lähellä pintaa ja täysikasvuiset yksilöt syvemmällä 20-500 metrin syvyydessä. Laji liikkuu kivikkoisilla riutoilla ja on peto, joka syö esimerkiksi kaloja ja kalmareita. Kitakorusimppu voi muodostaa parvia yhdessä muiden korusimppujen kanssa. Kitakorusimppu synnyttää eläviä poikasia ja Kaliforniassa naaraat synnyttävät lokakuusta heinäkuulle. Kitakorusimppu luokitellaan äärimmäisen uhanalaiseksi. Laji on hyvä ruokakala ja suurin uhka kannalle on ylikalastus. Kitakorusimppukannat romahtivat 1980- ja 1990-luvuilla ja kannan lasku on jatkunut 2000-luvulle. Kannan kooksi arvioidaan 400 000 yksilöä. Lajin kalastukselle onkin asetettu kiintiöitä. Onnistuneen lisääntymisen jälkeen kanta voi paikallisesti olla runsas. ==Lähteet== Luokka:Korusimput‎ Luokka:Uhanalaiset kalat
Harold McMunn

Harold Edgar McMunn (6. lokakuuta 1902 Winnipeg – 5. helmikuuta 1964 Toronto) oli kanadalainen jääkiekkoilija ja olympiavoittaja. Hänen pelipaikkansa oli laitahyökkääjä. McMunn saavutti olympiakultaa Chamonix'n olympialaisissa 1924. Hän pelasi olympiaturnauksessa neljä ottelua tehden viisi maalia. Hänet on valittu Manitoban Sport Hall of Fameen ja Manitoban Hockey Hall of Fameen. ==Lähteet== Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Kanadalaiset olympiavoittajat Luokka:Jääkiekon maailmanmestarit Luokka:Vuonna 1902 syntyneet Luokka:Vuonna 1964 kuolleet
Shantaram Naik

Shantaram Naik (12. huhtikuuta 1946 Cuncolim – 9. kesäkuuta 2018 Margao) oli intialainen kongressipuolueen poliitikko. Hän toimi parlamentaarikkona Lok Sabhassa 1984–1989 ja kaksi kautta Goan edustajana Rajya Sabhassa 2005–2011 ja 2011–2017. Hän toimi myös puolueensa Goan yksikön puheenjohtajana alle vuoden, hän erosi tehtävästään 2018 Rahul Gandhin kannustettua nuorempia johtajia ottamaan paikkansa puolueessa. Toimiessaan Lok Sabhassa hän teki aloitteen, jonka myötä Goasta tuli osavaltio vuonna 1987. Hän oli myös merkittävä konkanin kielen edistäjä. Naik aiheutti kohua vuonna 2009 puhumalla Rajya Sabhassa tavalla, jota pidettiin raiskauksen uhreja syyllistävänä. Hän myös vastusti Goalle haitallisena pitämäänsä israelilaista ja venäläistä turismia ja kaupankäyntiä. Hänen mukaansa vähäpukeiset turistit turmelivat goalaisten mieliä. == Lähteet == Luokka:Intian kongressipuolueen poliitikot Luokka:Lok Sabhan jäsenet Luokka:Rajya Sabhan jäsenet Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Parikkalan kotiseutumuseo

Parikkalan kotiseutumuseo on Parikkalassa sijaitseva kotiseutumuseo. == Hauta Ollin mökki == Hauta-Olli oli haudankaivaja ja arkuntekijä, Olli Kosonen, joka asui mökissä perheineen 1800-luvun lopulla. Mökki on ollut kotiseutumuseona vuodesta 1988. Perusnäyttely uusittiin kesäkuussa 1999. Nyt nähtävänä olevan näyttelyn on tarkoitus valottaa parikkalalaista elämää aina 1800-luvun loppupuolelta toisen maailmansodan jälkeiseen aikaan asti. Eteisessä ja eteisestä erotetussa pikkuhuoneessa on esillä talonpoikaisia työkaluja ja esineitä, joita tarvittiin monissa maaseudun ulkotöissä. Tuvassa on pyritty tavoittelemaan 1930 – luvun henkeä; miltä maaseudun asunnon ja elämisen keskus, tupa, olisi voinut näyttää. Kamarin näyttely on hieman erityyppinen. Aikajanan mukana voi kurkistaa esineiden, valokuvien ja muutamien dokumenttien kautta menneeseen aikaan Parikkalassa. Joillekin näyttely tuo mieleen muistoja, ja toiset taas voivat lähteä löytöretkelle aikaan, jota eivät ole itse kokeneet. == Lähteet == * Museot (vistitparikkala.fi) Luokka:Suomen kotiseutumuseot Luokka:Parikkala
Marvin Carlson

Marvin Albert Carlson (s. 15. syyskuuta 1935) on yhdysvaltalainen teatterintutkija. Hän on toiminut professorina New Yorkin kaupunginyliopistossa ja aiemmin Washingtonin yliopistossa. Tutkimuksissaan hän on tarkastellut erityisesti eurooppalaista teatterihistoriaa 1700-luvulta 1900-luvulle. == Teoksia == * ** * * * * == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset tieteilijät Luokka:Teatterintutkijat Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sofja Samodurova

Sofja Vjatšeslavovna Samodurova (; s. 30. heinäkuuta 2002 Krasnojarsk) on venäläinen taitoluistelija. Hän voitti naisten yksinluistelussa Euroopan- mestaruuden Minskissä 2019 noustuaan lyhytohjelman toiselta sijalta vapaaohjelmassa ohi maannaisensa Alina Zagitovan. Saman vuoden maailmanmestaruuskilpailuissa Samodurova sijoittui kahdeksanneksi. Samodurovan ennätyspisteet ovat Minskin EM-kilpailuista peräisin olevat lyhytohjelman 72,88, vapaaohjelman 140,96 ja yhteispisteet 213,84. == Lähteet == Luokka:Venäläiset taitoluistelijat Luokka:Vuonna 2002 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Dunc Munro

Duncan Brown Munro (19. tammikuuta 1901 Moray, Skotlanti – 3. tammikuuta 1958 Montreal) oli kanadalainen jääkiekkoilija ja olympiavoittaja. Hänen pelipaikkansa oli puolustaja. Munro aloitti pelaajauansa Toronton yliopistojen joukkueessa kaudella 1918–19. Hän siirtyi Toronto Granitesiin kaudeksi 1920–21 ja saavutti joukkueen kanssa olympiakultaa Chamonix'n olympialaisissa 1924. Kaudeksi 1924–25 hän siirtyi pelaamaan NHL-seura Montreal Maroonsiin, jonka kanssa voitti Stanley Cupin kaudella 1925–26. Hän pelasi Maroonsissa vuoteen 1931 saakka. Hän toimi samalla Maroonsin valmentajana kaksi viimeistä kauttaan. Kaudeksi 1931–32 Munro siirtyi Montreal Canadiensiin, jossa pelasi yhden kauden lopettaen pelaajauransa. Munro pelasi NHL:ssä 239 ottelua tehden niissä 28 maalia ja antaen 18 syöttöä. ==Lähteet== Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Kanadalaiset olympiavoittajat Luokka:Jääkiekon maailmanmestarit Luokka:Vuonna 1901 syntyneet Luokka:Vuonna 1958 kuolleet
Beattie Ramsay

William Beattie Ramsay (12. joulukuuta 1895 Lumsden – 30. syyskuuta 1952 Regina) oli kanadalainen jääkiekkoilija ja olympiavoittaja. Hän saavutti olympiakultaa Chamonix'n olympialaisissa 1924. Hän toimi samassa turnauksessa myös kahden ottelun erotuomarina. Ramsay palveli ensimmäisessä maailmansodassa kuninkaallisissa lentojoukoissa. ==Lähteet== Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Kanadalaiset olympiavoittajat Luokka:Jääkiekon maailmanmestarit Luokka:Vuonna 1895 syntyneet Luokka:Vuonna 1952 kuolleet
Parikkalan meijerimuseo

Meijerimuseo on Parikkalassa sijaitseva museo. Museon perusti Itä-Suomen Meijerimuseoyhdistys 1980 –luvun alussa hyvin pitkälle talousneuvos Aaro Littusen ajamana hankkeena Museo sijaitsi alun perin Särkisalmen Meijerisaaressa, jossa museorakennus tunnettii sauna- eli pikkumeijerinä. Yhdistys lahjoitti museon Parikkalan kunnalle vuonna 2003 kiinteistöineen ja esineistöineen. Museoon kuului vielä 2000-luvun alussa lisäksi 1930–luvulla valmistunut konevoimainen Särkisalmen Osuusmeijerin rakennus. Meijerisaari kaavoitettiin kuitenkin omakotitonteiksi ja koneellinen meijerirakennus purettiin vuonna 2005. Pikkumeijeri siirrettiin rekka-auton lavalla Parikkalan kirkolle kotiseutumuseon ja käsityökeskuksen pihapiiriin kesällä 2004. Museo avattiin uudestaan yleisölle kesäkuussa 2006. Vuonna 2008 Etelä-Karjalan maakuntayhdistys nimesi Parikkalan meijerimuseon Etelä-Karjalan vuoden 2008 paikallismuseoksi. Pikkumeijeri – rakennus on muuttanut aiemminkin monta kertaa. Alun perin rakennus toimi Simpeleellä Pitkäjärven Osuusmeijerin meijerirakennuksena. Meijerin lakkauttamisen jälkeen se siirrettiin Simpeleen keskustaan, jossa se toimi mm. kaupparakennuksena. Parikkalaan tuotaessa rakennus oli huonossa kunnossa ja siihen tarvittiin muualta tuotuja vanhoja hirsiä. Rakennuksen piirsi ja rakennussuunnitelman teki silloinen Parikkalan kunnaninsinööri arkkitehti Veijo Toppinen. Rakennus saatiin valmiiksi suurimmaksi osaksi talkootyönä ja lahjoitusvaroin. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Parikkalan kotiseutumuseo Hauta-Ollin mökki ja meijerimuseo (museot.fi) Luokka:Suomen museot Luokka:Parikkala
Tammijärven kirjasto

Tammijärven kirjasto on Luhangan Tammijärvellä alakoulun kanssa samassa kiinteistössä toimiva yleinen kirjasto. Se kuuluu osana Keski-Suomen maakunnan kirjastojen muodostamaan kirjastokimppaan eli Keski-kirjastoihin. Tammijärven kirjaston ohella luhankalaisia palvelevat Luhangan pääkirjasto, muut Keski- kirjastojen toimipisteet ja verkkokirjasto. Kirjastotoiminta sai alkunsa Tammijärvellä vuonna 1876. Tammijärven kirjaston nykyinen rakennus on vuodelta 1991. Samasta rakennuksesta löytyy myös Luhangan koulun liikuntasali. == Lähteet == Luokka:Suomen kunnan- ja kaupunginkirjastot Luokka:Luhangan rakennukset ja rakennelmat
Merchant Taylors' School

Merchant Taylors' School on Sandy Lodgessa, Lontoon luoteisosassa sijaitseva yksityiskoulu (public school). Koulun perusti vuonna 1561 Merchant Taylors' Company of London, räätäleiden perustama yhdistys. Merchant Taylors' School sijaitsi vuoteen 1875 asti Suffolk Lanella, jolloin se muutti Charterhouse Squarelle. Koulun ensimmäinen rehtori oli Richard Mulcaster. Merchant Taylors' Schoolin maineikkaimpiin oppilaisiin kuuluu runoilija Edmund Spenser, The Faerie Queene -runoelman kirjoittaja. Koulun vuonna 1662 perustettu kirjasto tunnetaan arvokkaasta harvinaisten kirjojen kokoelmastaan. Muualla Englannissa on toiminut myös muita samannimisiä, eri ammattialojen yhdistysten perustamia kouluja. Merchant Taylors' School on yksi alkuperäisistä niin sanotuista suurista yksityiskouluista, ja yksi niistä seitsemästä yksityiskoulusta, jotka mainitaan vuoden 1868 Public Schools Actissa. Muut perinteiset suuret yksityiskoulut ovat Charterhouse School, Eton College, Harrow School, Rugby School , St Paul's School, Shrewsbury School, Westminster School ja Winchester College. == Lähteet == Luokka:Englannin koulutus Luokka:Brittiläiset oppilaitokset Luokka:Hertfordshiren rakennukset ja rakennelmat
Aseman kirjasto

Aseman kirjasto voi tarkoittaa muun muassa seuraavia asioita: * Aseman kirjasto, Hankasalmen Aseman koululla sijaitseva yleinen kirjasto * Aseman kirjasto, Oulun Haukiputaan Aseman koululla sijaitseva yleinen kirjasto
Aseman kirjasto (Hankasalmi)

Aseman kirjasto on Hankasalmen kunnassa toimiva yleinen kirjasto, joka sijaitsee Hankasalmen asemanseudun Aseman koululla. Aseman kirjasto on osa Hankasalmen kunnankirjastoa ja kuuluu Keski-Suomen maakunnan kirjastojen muodostamaan kirjastokimppaan eli Keski-kirjastoihin. Aseman kirjaston ohella hankasalmelaisia palvelevat Hankasalmen pääkirjasto, Niemisjärven kirjasto ja muut Keski-kirjastojen toimipisteet sekä verkkokirjasto. Aseman kirjasto on perustettu koulurakennuksen valmistumisvuonna 1952. == Lähteet == Luokka:Suomen kunnan- ja kaupunginkirjastot Luokka:Hankasalmen rakennukset ja rakennelmat
Miroslav Krleža

Miroslav Krleža (7. heinäkuuta 1893 Zagreb, Kroatia-Slavonian kuningaskunta, Itävalta-Unkari – 29. joulukuuta 1981 Zagreb, Jugoslavia) oli jugoslavialainen kroatiankielinen kirjailija. Hän opiskeli Budapestin sotilasakatemiassa ja työskenteli sitten toimittajana, sanakirjainstituutin johtajana Zagrebissa ja kirjailijaliiton puheenjohtajana. Krleža kirjoitti runoja, esseitä, näytelmiä, novelleja ja romaaneja. Viisiosaisessa teoksessa Zastava (1922–1969) hän kuvaa Habsburgien valtakunnan rappeutumista. Hän arvosteli sosialistista realismia ja kokeili itse erilaisia tyylejä. ==Suomennetut teokset== * Filip Latinoviczin paluu (Povratak Filipa Latinovicza), englanninkielisestä laitoksesta The return of Philip Latinovicz suomentanut Anna-Liisa Laine, Helsinki: Kirjamaailma 1967 * Skandaali kahvilassa, teoksessa: Kadonnutta kahvilaa etsimässä, toim. Eero Balk ja Tapani Kärkkäinen. Helsinki: Otava 2000 ISBN 951-1-15972-0 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Jugoslavialaiset kirjailijat Luokka:Kroatialaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1893 syntyneet Luokka:Vuonna 1981 kuolleet
Yksinteoin 2

Yksinteoin 2 on Jussi Parviaisen ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2011. Elokuva on jatko-osa Pekka Lehdon ohjaamalle elokuvalle Yksinteoin (1990), jossa Parviainen on myös pääosassa. Elokuvan teemoja ovat pettäminen, ero, huoltajuuskiistat, syrjäytyminen ja rakkaus. Parviainen halusi tehdä itsestään elokuvaa varten mahdollisimman vastenmielisen näköisen, jonka vuoksi hän lihotti itseään noin 50 kiloa. Elokuva on kuvattu Helsingissä, vuonna 2008 lakkautetussa Lapinlahden mielisairaalassa. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2011 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat
BMW Projekt II

BMW Projekt II oli BMW:n tytäryhtiö EZS:ssä kehitetty toisen maailmansodan aikainen suunnitteluasteelle jäänyt suihkuhävittäjälentokone, jonka tarkoituksena oli demonstroida ja toimia mainoskampanjana BMW:n valmistamalle BMW 003 turbojetille. == Suunnittelu ja kehitys == BMW:n kehitystyöt oman turbojetin kanssa olivat venyneet pitkälle sotavuosiin ja lentokonevalmistajien kiinnostus oli jo alkanut siirtyä muihin moottorivaihtoehtoihin. Vuoden 1944 paikkeilla päätettiin BMW:llä aloittaa pieni mainoskampanja pyrkimyksenä jälleen herättää kiinnostusta BMW:n valmistamille 003- ja 018 mallisille turbojeteille kehittämällä muutamia lentokonemalleja, joihin niiden uskottiin hyvin soveltuvan. BMW Projekt II kehitettiin osaksi mainoskampanjaa marraskuussa vuonna 1944, ja sen kehitystöistä oli vastuussa diplomi-insinööri Huber, joka työskenteli BMW:n tytäryhtiö EZS:ssä. Toisin kuin BMW Projekt I, Projekt II:sta luotiin useampi variantti. Koneiden ohjaamo oli luotu joko istuma- tai makuuasentoa varten ja sen siipien pituudet olivat joko pitkät tai lyhyet. Koneen voimanlähteenä toimi yksittäinen BMW 003 turbojetti, jonka ilmanottoaukko sijaitsi nokassa ohjaamon alapuolella. Kone oli aseistettu mahdollisesti kahdella MK 103 automaattikanuunalla asennettuna siipiin. == Tekniset tiedot == Lähde: === BMW Strahljäger Projekt II === * Miehistö: 1 * Lentoonlähtöpaino: 2 800 kg Aseistus 2 x MK 103 automaattikanuuna == Katso myös == * Luettelo saksalaisista lentokoneprojekteista, 1939–1945 * BMW Projekt I * Lippisch P.15 == Lähteet == Luokka:Saksalaiset lentokoneprojektit, 1939–1945 Luokka:Saksalaiset hävittäjälentokoneet
Lievestuoreen kirjasto

Lievestuoreen kirjasto on Laukaan kunnassa toimiva yleinen kirjasto, joka sijaitsee Lievestuoreella, Laurinkylän koulun rakennuksessa. Lievestuoreen kirjasto on perustettu vuonna 1950. Nykyinen koulu- ja kirjastorakennus on vuodelta 2018. Lievestuoreen kirjasto on osa Laukaan kunnankirjastoa ja kuuluu Keski-Suomen maakunnan kirjastojen muodostamaan kirjastokimppaan eli Keski- kirjastoihin. Lievestuoreen kirjaston ohella laukaalaisia palvelevat Laukaan pääkirjasto, Leppäveden kirjasto, Laukaan kirjastoauto ja muut Keski- kirjastojen toimipisteet sekä verkkokirjasto. == Lähteet == Luokka:Suomen kunnan- ja kaupunginkirjastot Luokka:Laukaan rakennukset ja rakennelmat
Franz Xaver Kroetz

Franz Xaver Kroetz (1946 München, Saksa) on saksalainen kirjailija. Kroetz on kirjoittanut kymmenittäin näytelmiä. Varhaisessa tuotannossaan hän käsitteli poliittisissa kansanteatterinäytelmissä yksinkertaisten ihmisten ilmaisuvaikeuksia pessimistiseen sävyyn, mutta kääntyi myöhemmin kuvaamaan yhteiskunnallisia ongelmia myönteisesti. Hän on kirjoittanut myös proosaa. ==Suomennetut näytelmät== * Wien, unelmieni kaupunki: kolminäytöksinen näytelmä (Oberösterreich), suom. Kari Suvalo, Näytelmämoniste. Helsinki: Työväen Näyttämöiden Liitto 1973 * Koko maailma katsoo meitä (Globales Interesse), suom. Kari Suvalo, kuunnelma, Helsinki: Yleisradio 1974 * Pikaista paranemista (Gute Besserung), suom. Kari Suvalo, kuunnelma, Helsinki: Yleisradio 1974 * Eihän tässä vankilaan olla menossa, tai, Eihän vanhainkoti sentään vankila ole, suom. Elvi Sinervo, näytelmämoniste. Helsinki: Työväen Näyttämöiden Liitto 1976 * Mitä kuuluu, Meier? (Mensch Meier), suom. Liisa Ryömä, näytelmämoniste. Helsinki: Työväen Näyttämöiden Liitto 1980 * Ei lintu eikä kala (Nicht Fisch nicht Fleisch), suom. Liisa Ryömä, näytelmämoniste. Helsinki: Työväen Näyttämöiden Liitto 1983 * Muuten meillä menee hyvin (Wer durch das Laub geht) kuunnelma, Helsinki: Yleisradio 1985 * Riistapolku (Wildwechsel), suom. Vesa Tapio Valo, Näytelmämoniste. Helsinki: Työväen Näyttämöiden Liitto 1990 * Pesä, suom. Outi Nyytäjä, näytelmämoniste, Helsinki: Yleisradio [i.a.] ==Lähteet== Luokka:Saksalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Outouden laakso

Outouden laakso on Iiris Härmän ohjaama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2019. Elokuva käsittelee tekoälyä, siihen liittyviä eettisiä kysymyksiä sekä teknologista kehitystä. == Palkinnot ja ehdokkuudet == * Elokuva voitti vuonna 2019 dokumenttielokuvasarjan pääpalkinnon Isossa-Britanniassa, Lontoossa järjestettävillä Raindance-elokuvajuhlilla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 2019 dokumenttielokuvat Luokka:Vuoden 2019 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat
Satu Sopanen

Satu Sopanen (s. 1967) on suomalainen muusikko ja musiikkikasvattaja, joka tunnetaan erityisesti monipuolisena lastenmusiikin ammattilaisena. Hän on esiintynyt muun muassa Yleisradion TV2:lle tehdyissä lastenmusiikkiohjelmissa, joita hän on myös käsikirjottanut. Sopanen sai vuonna 2011 lastenkulttuurin valtionpalkinnon Pikku Kakkoselle tekemistään musiikkiohjelmista. Niistä esimerkiksi Satutunti-animaatiota syntyi toistasataa jaksoa vuosina 1997–1998 ja Huvitutti-ohjelmaa myös toistasataa jaksoa vuosina 1998–2002. Sopanen on esiintynyt useiden yhtyeiden ja orkesterien kanssa. Kokoonpanoista mainittakoon Tuttiorkesteri, Loiskis ja UMO sekä Helsingin, Joensuun, Kuopion ja Oulun kaupunginorkesterit samoin kuin Mukaralla ja Tinttaralla sekä Jazzituttaa ja Tuttijazzaa!. Satu Sopanen aloitti kanteleensoiton parissa kuusivuotiaana kanteleensoittajaisänsä opetuksessa. Hän esiintyi isänsä kanssa jopa Pikku Kakkosessa. Sittemmin Sopanen opiskeli Sibelius-Akatemian musiikkikasvatusta ja valmistui musiikinopettajaksi kanteleensoitto pääaineenaan. Hän on opettanut kantelepedagogiikkaa muun muassa Sibelius- Akatemiassa ja Helsingin konservatoriossa. Sopasen perheeseen kuului aviomies ja kaksi lasta. Sopanen on julkaissut monia äänilevyjä ja musiikin oppikirjoja sekä laulukokoelmia. Sopasen yhdessä Markku Kaikkosen kanssa julkaisema Reissutunti palkittiin Vuoden lastenlevynä (2013). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * *Tuttiorkesteri (tuttiorkesteri.fi) Luokka:Suomalaiset muusikot Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hay Amores

"Hay Amores" on kolumbialaisen laulaja-lauluntekijän Shakiran sanoittama kappale, jonka hän on tuottanut yhdessä brasilialaisen Antonio Pinton kanssa vuoden 2007 elokuvaan Rakkautta koleran aikaan. Shakira esitti sen livenä vain kaksi kertaa, elokuvan ensi-illassa ja Rock in Ríossa Madridissa 2008, jossa hän omisti sen Íngrid Betancourtille . == Musiikkivideo == Videolla näkyy Shakira portaikkossa sytytettyjen kynttilöiden kanssa pukeutuneena punaiseen mekkoon. Tämän lisäksi siinä on katkelmia elokuvan kohtauksista. YouTubessa musiikkivideo julkaistiin heinäkuussa 2020, ja se ylitti puolitoista miljoonaa näyttökertaa ensimmäisten kahden kuukauden aikana.YouTube - Shakira - Hay Amores (Music Video) == Listat == Kappaler julkaistiin vain digitaalisesti ja Etelä-Amerikassa elokuvan mainostamiseksi. Silti se saavutti kymmenen parhaan listasijoituksen lähes kaikissa Latinalaisen Amerikan maassa. Latinalaisen Amerikan vuoden 2008 sadan menestyneimmän kappaleen joukossa Hay amores tuli sijalle 49. == Palkinnot ja ehdokkuudet == Hay amores on saanut useita nimityksiä ja yhden palkinnon. Nuestra Tierra - Paras kansallinen elokuvaääniraita - Voittaja Shock Awards - Elokuvan ääniraidan paras kappale - Ehdokas Oye! - Paras kappale elokuvassa, sarjassa tai saippuaoopperassa - Ehdokas Golden Globe Awards - Paras alkuperäinen kappale - Ehdokas == Viitteet == Luokka:Vuoden 2008 kappaleet Luokka:Shakiran kappaleet
Eumelos Korinttilainen

Eumelos Korinttilainen (, ; 700-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen eeppinen runoilija, joka oli kotoisin Korintista. Hän oli yksi kyklisistä runoilijoista. Eumelos oli Amfilytoksen poika ja kuului bakkhiadien ylimystösukuun. Eusebios, joka piti häntä Arktinoksen aikalaisena, ajoitti hänet 5. olympiadiin eli vuoteen 760 eaa.; hieman myöhemmin Eusebios tosin sijoittaa hänet 9. olympiadiin eli vuoteen 744 eaa. Eumeloksen nimi viittaa hänen runoilijankykyihinsä.Eusebios Kesarealainen: Kronikka; vrt. Kyrillos: Julianusta vastaan (Contra Julianum) I s. 13; Klemens Aleksandrialainen: Stromateis I s. 144. == Teokset == Eumelos vaikuttaa kirjoittaneen erityisesti runoelmia, jotka koostivat genealogisia ja historiallisia myyttejä. Hänen nimiinsä laitettiin antiikin aikana seuraavat teokset: * Prosodion eli Prosodion Delokselle () – prosodion-kuorolaulu, jonka messenialaiset esittivät Apollonin kunniaksi Deloksella. Pausanias piti sitä Eumeloksen ainoana aitona teoksena.Pausanias: Kreikan kuvaus 4.4.1, 33. §§ 2, 3, 5.19.2. On arveltu, että se olisi esitetty ennen vuonna 740 eaa. alkanutta ensimmäistä messenialaissotaa. On kuitenkin mahdollista, että se oli todellisuudessa vasta toisen messenialaissodan ajalta noin vuodelta 650 eaa., eli selvästi myöhempi ja jonkun muun kirjoittama. Kuorolaulusta on säilynyt kaksi doorilaisella murteella kirjoitettua säettä. * Titanomakhia () – eepos, joka kertoi jumalten alkuperästä ja titanomakhiasta. Jotkut laittoivat eepoksen Eumeloksen ja jotkut Arktinoksen nimiin.Athenaios: Deipnosofistai 7.277d., vrt. 1.22c.; Skolia Apollonios Rhodoslaisen Argonautikaan 1.1165. Mahdollisesti kuitenkin selvästi myöhempi eepos. * Europia () – eepos, joka kertoi Europan tarun sekä tätä seuranneita myyttejä.Eusebios; Klemens Aleksandrialainen: Stromateis I s. 151; Schol. ad Hom. Il. ii. p. 121. Mahdollisesti kuitenkin selvästi myöhempi eepos. * Korinthiaka () – eepos, joka kertoi Korintin kaupungin myyttisestä historiasta, kuten hallitsijasukujen vaiheista.Pausanias: Kreikan kuvaus 2.1.1, 2.2, 3.8; Skolia Apollonios Rhodoslaisen Argonautikaan 1.148; Johannes Tzetzes: Skolia Lykofroniin (Scholia ad Lycophronem) 1024, vrt. 174, 480. Mahdollisesti kuitenkin selvästi myöhempi eepos. * Nostoi () tai Nostos () – eepos, joka kertoi kreikkalaisten paluusta kotiin Troijan sodasta. Laitettiin usein Agiaan nimiin. Eumeloksen nimiin sen laittaa Pindaroksen skoliasti, joka toisin kirjoittaa nimen väärin ”Eumolpos”. Pausanias lainaa samoja skoliastin lainaamia säkeitä Eumeloksen nimellä.Skolia Pindaroksen Olympiaan 13.31. On mahdollista, että Agias ja Eumelos kirjoittivat kummatkin erillisen mutta samannimisen teoksen. * Bugonai () tai Bugoneis () – runo, joka kertoi mehiläisistä.Eusebios; Varro: De re rustica 2.5.5, ed. Schneider. Eeposten Titanomakhia, Europia ja Korinthiaka on joskus katsottu muodostavan niin kutsutun ”korinttilaisen kykloksen” eli Korintin kaupunkiin liittyneen tarupiirin. == Lähteet == Luokka:Antiikin kreikkalaiset eeppiset runoilijat
Eumelos

Eumelos (, ) voi viitata seuraaviin antiikin kreikkalaisiin henkilöihin: * Eumelos, Ferain kuningas kreikkalaisessa mytologiassa * Eumelos Bosporoslainen (300-luku eaa.), Bosporoksen kuningas 309–304 eaa. * Eumelos Korinttilainen (700-luku eaa.), eeppinen runoilija * Eumelos, peripateettiseen koulukuntaan kuulunut filosofi * Eumelos (n. 190 jaa.), taidemaalari * Eumelos (300/400-luku jaa.), eläinlääkäri, joka kirjoitti ammatistaan == Lähteet ==
Kinaithon

Kinaithon (, ) oli antiikin kreikkalainen eeppinen runoilija, joka oli kotoisin Spartasta. Hän oli yksi kyklisistä runoilijoista, ja vaikuttaa olleen näistä tuotteliaimpia. Kinaithon saattoi elää jo 700-luvulla eaa. Eusebios Kesarealainen ajoitti hänet 3. olympiadin neljänteen vuoteen eli 765 eaa.Eusebios Kesarealainen: Kronikka, olympiadi 3, 4. == Teokset == Kinaithonin nimiin laitettiin antiikin aikana seuraavat teokset: * Oidipodeia () – eepos, joka kertoi Oidipuksen vaiheista. Eräs piirtokirjoitus laittaa eepoksen Kinaithonin nimiin, mutta toiset kirjailijat pitivät eepoksen kirjoittajaa epävarmana.Pausanias: Kreikan kuvaus 9.5.5; Skolia Euripideen Foinikain naisiin 1760. * Herakleia () – eepos, joka kertoi Herakleen seikkailuista.Skolia Apollonios Rhodoslaisen Argonautikaan 1.1357. Joskus sama tai saman niminen eepos laitetaan Kreofylos Samoslaisen nimiin. Erään ehdotuksen mukaan kyseessä olisi vain toinen nimi Kreofyloksen Oikhalian valtaukselle. * Telegoneia () – eepos, joka kertoi Odysseuksen vaiheista Odysseian lopusta hänen kuolemaansa. Eepoksen kirjoittajana pidetään yleensä Eugamonia; Kinaithonin nimiin laitettu teos saattaa olla myös toinen samanniminen. * Pieni Ilias () – eepos, joka kertoi Troijan sodan tapahtumista Akhilleuksen kuoleman jälkeen. Eepoksen kirjoittajana pidetään yleensä Leskhestä; joskus kirjoittajaksi mainitaan kuitenkin Kinaithon.Vatikaanin skolia (Scholia Vaticana) Euripideen Troijan naisiin 822. * Genealogiat – eepos, johon maantieteilijä Pausanias viittaa usein, ja jonka on näin täytynyt olla olemassa vielä 100-luvulla jaa.Pausanias: Kreikan kuvaus 2.3.7, 18.5, 4.2.1, 8.53.2; vrt. Skolia Homeroksen Iliaaseen 3.175. == Lähteet == Luokka:Antiikin kreikkalaiset eeppiset runoilijat
Kreofylos

Kreofylos (, ) voi viitata seuraaviin antiikin kreikkalaisiin henkilöihin: * Kreofylos Efesoslainen (400-luku eaa.?), historioitsija * Kreofylos Samoslainen (700-luku eaa.?), eeppinen runoilija
Kreofylos Efesoslainen

Kreofylos Efesoslainen (, ) oli antiikin kreikkalainen historioitsija, joka oli oletettavasti kotoisin Efesoksesta. Hänet on ajoitettu aikaisintaan 400-luvun eaa. lopulle. Kreofylos kirjoitti Efesoksen historiasta kertovan annaalin (), johon Athenaios viittaa.Athenaios: Deipnosofistai 8.361. == Lähteet == Luokka:Antiikin kreikkalaiset historioitsijat
Kreofylos Samoslainen

Kreofylos Samoslainen (, ; 700-luku eaa.?) oli antiikin kreikkalainen eeppinen runoilija. Eri antiikin lähteet mainitsevat hänen kotipaikakseen Samoksen, Khioksen tai Ioksen. Hänen nimiinsä on laitettu eepos Oikhalian valtaus. == Elämä == Kreofylos on varhaisimpia tunnettuja kreikkalaisia eeppisiä runoilijoita. Perinteen mukaan hän olisi elänyt samaan aikaan kuin Homeros, ja häntä kutsutaan tämän ystäväksi tai jopa vävyksi.Platon: Valtio X 600b; Kallimakhos: Epigrammi 6; Strabon: Geografika XIV s. 638–; Sekstos Empeirikos: Matemaatikkoja vastaan 1.2; Eustathios: Homeroksen Iliaasta (Ad Hom. Il.) 2.730; Suda, s. v. Kreofyloksen kerrotaan ottaneen Homeroksen kotiinsa. Homeroksen puolestaan kerrotaan antaneen Oikhalian valtauksen, joka on laitettu Kreofyloksen nimiin, tälle myötäjäisinä tyttärestään.Proclus, apud Hephaest. p. 466, ed. Gaisford; Schol. ad Plat. p. 421, ed. Bekker; Suidas, s. v. Samankaltaista tarinaa kerrotaan myös Stasinoksesta. Antiikin lähteiden perusteella Kreofylos vaikuttaisi näin varhaisimmalta homeridai-suvun tai -ammattikunnan edustajalta, ja varhaisimmalta, joka yhdistää Homeroksen itsensä myöhempään homeerisen runouden perinteeseen. Kreofylos säilytti ja opetti homeerisia runoja, ja välitti ne jälkeläisilleen, joilta Lykurgoksen kerrotaan saaneen ne.Plutarkhos: Kuuluisien miesten elämäkertoja (Rinnakkaiselämäkerrat), Lykurgos 4; Herakleides Pontoslainen: Polit. Fragm. 2; Iamblikhos: Pythagoraan elämä 2.9; Strabon: Geografika XIV s. 639. == Teokset == Eepos Oikhalian valtaus () kertoi Herakleen kisasta Eurytoksen kanssa saadakseen tämän tyttären Iolen sekä seuranneesta Oikhalian valtauksesta. Tähän runoelmaan, jonka Panyassiksen sanotaan kopioineen,Klemens Aleksandriakainen: Stromateis IV s. 266. viitataan usein sekä kirjailijan nimellä että ilman sitä. Eepoksesta on säilynyt vain joitakin katkelmia.Fotios: Leksikon s. 177, ed. Person; Johannes Tzetzes: Khiliades 13.659; Skolia Sofokleen Trakhiin naisiin 266. Pausanias mainitsee Kreofyloksen runon nimeltä Herakleia (),Pausanias: Kreikan kuvaus 4.2.3. mutta se vaikuttaa olevan vain toinen nimi Oikhalian valtaukselle.Vrt. Skolia Euripideen Medeiaan 276. Apollonios Rhodoslaisen skoliasti laittaa Herakleia- nimisen eepoksen myös Kinaithonin nimiin, mutta tässäkin saattaa olla virhe, ja todellisuudessa tarkoitettaisiin Kreofyloksen Oikhalian valtausta.Skolia Apollonios Rhodoslaisen Argonautikaan 1.1357. == Lähteet == Luokka:Antiikin kreikkalaiset eeppiset runoilijat
Leskhes

Leskhes (, ), joskus Leskheus (, ; 700/600-luku eaa.), oli antiikin kreikkalainen eeppinen runoilija, joka oli kotoisin Pyrrhasta Lesbokselta. Hän oli yksi kyklisistä runoilijoista, ja hänen nimiinsä on laitettu eepos Pieni Ilias (, myös ). Leskhes oli Aiskhylinoksen poika ja kotoisin Pyrrhasta, joka sijaitsi Mytilenen lähellä. Siksi häntä kutsutaan joskus myös mytileneläiseksi tai lesboslaiseksi.Pausanias: Kreikan kuvaus 10.25.5. Antiikin lähteiden mukaan hän toimi 18. olympiadin aikaan eli vuonna 708 eaa. Näin tarina, joka kertoo hänen kilpailleen Arktinosta vastaan, on anakronistinen, sillä Arktinos eli olympiadien alkupuolella. Perinne lienee syntynyt siitä, että Leskhes käsitteli eepoksessaan osittain samoja tapahtumia kuin Arktinos eepoksessaan Aithiopis. Pieni Ilias koostui neljästä kirjasta ja kertoi Troijan sodan tapahtumista Homeroksen Iliaan tapahtumien ja Akhilleuksen kuoleman jälkeen, mukaan lukien Troijan puuhevosen rakentaminen. Se, kuten muutkin kykliset eepokset, laitettiin usean eri runoilijan nimiin. Näitä olivat Leskheen lisäksi Homeros itse, Thestorides Fokaialainen,Vita Homeri Herodotea 16. Kinaithon Spartalainen ja Diodoros Erythrailainen. Runoelmasta on säilynyt tiivistelmä Prokloksella. == Lähteet == Luokka:Antiikin kreikkalaiset eeppiset runoilijat
Panyassis

Panyassis (, joskus myös Panyasis, , Pannyasis, ) voi viitata seuraaviin antiikin kreikkalaisiin henkilöihin: * Panyassis (n. 505/500–460/457 eaa.), eeppinen runoilija, kotoisin Halikarnassoksesta * Panyassis (400/300-luku eaa.?), filosofi, myös kotoisin Halikarnassoksesta
Panyassis (filosofi)

Panyassis (, joskus myös Panyasis, ; 400/300-luku eaa.?) oli antiikin kreikkalainen filosofi, joka oli kotoisin Halikarnassoksesta Kaariasta. Panyassis kirjoitti teoksen Unista (),Suda, . joka käsitti kaksi kirjaa. Näin kyseessä on mitä ilmeisimmin sama Panyassis, jonka Artemidoros Daldislainen mainitsee teoksessaan Oneirokritika (suomennettu nimellä Suuri unikirja), ja jota hän kutsuu halikarnassoslaiseksi.Artemidoros: Oneirokritika (Suuri unikirja) 1.64, 2.35. On arveltu, että Panyassis olisi saattanut olla samoin Halikarnassoksesta kotoisin olleen runoilija Panyassiksen pojanpoika. Vanhemmalla Panyassiksella olisi ollut poika nimeltä Diodes, joka olisi ollut nuoremman Panyassiksen isä. Suda ilmeisesti sekoittaa nämä kaksi Panyassista tyypilliseen tapaansa, sillä se kutsuu runoilijaa ilmauksella teratoskopos (, ’enteiden tarkkailija’, ’ennustaja’), mikä epiteetti sopii paremmin unista kirjoittaneelle filosofille. == Lähteet == Luokka:Antiikin kreikkalaiset filosofit
Peisandros Rhodoslainen

Peisandros Rhodoslainen (, ; 600-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen eeppinen runoilija, joka oli kotoisin Kameiroksesta Rhodokselta. == Elämä == Peisandroksen isä oli Peison ja äiti Aristaikhma, ja hänellä oli sisar nimeltä Diokleia. Muutoin hänen elämästään ei tiedetä antiikin lähteistä juuri mitään. Hän vaikuttaa toimineen 33. olympiadin aikoihin eli 648–645 eaa., joskin joidenkin mukaan hän olisi ollut Hesiodostakin varhaisempi ja myyttiseen aikaan kuuluvan Eumolpoksen aikalainen ja ystävä. Viimeksi mainittu on kuitenkin vain esimerkki siitä, kuinka perinteessä suuret runoilijat ja heitä myöhemmin seuranneet on usein esitetty niin kuin heidän välillään olisi ollut joku henkilökohtainen suhde. Theokritos antaa ymmärtää, että Kameiroksen asukkaat pystyttivät kaupunkiinsa patsaan Peisandroksen kunniaksi. == Teokset == Peisandros kirjoittu runoelman nimeltä Herakleia (). Se kertoi Herakleen seikkailuista ja käsitti kaksi kirjaa. Klemens Aleksandrialainen syytti Peisandroksen kopioineen sen kokonaan Peisinokselta.Klemens Aleksandrialainen: Stromateis VI s. 266, ed. Sylb. Eepos oli ensimmäinen, joka esitti Herakleen kantamassa nuijaa ja pukeutuneena leijonantaljaan tyypillisemmän herooisen kauden asun sijasta. Peisandros saattoi olla ensimmäinen, joka kiinnitti Herakleen urotöiden lukumäärän kahdeksitoista.Strabon: Geografika XV s. 688; Suda, ; Eratosthenes: Katasterismoi (Catasterismi) 12; Athenaios: Deipnosofistai XII s. 512f; Skolia Apollonios Rhodoslaisen Argonautikaan 1.1196; Theokritos, epigrammi xx. Hellenistisen kauden aleksandrialaiset grammaatikot arvostivat Peisandrosta niin paljon, että lukivat hänet viiden suurimman eeppisen runoilijan joukkoon yhdessä Homeroksen, Hesiodoksen, Panyassiksen ja Antimakhoksen kanssa. Peisandroksen eepoksesta on säilynyt nykyaikaan vain joitakin katkelmia. Kaksi niistä on peräisin Aristofaneen skoliastiltaSkolia Aristofaneen Pilviin 1034. ja yksi Johannes Stobaiokselta.Johannes Stobaios: Florilegium 12.6. Ainakin Sudan mukaan muut Peisandroksen nimiin laitetut runoelmat olivat epäperäisiä, ja useimmat olisi kirjoittanut Aristeas. Kreikkalaisessa antologiassa on Peisandros Rhodoslaisen nimiin laitettu epigrammi, mikä voi viitata Kameiroksen runoilijaan. Se on Hippaimonin epitafi eli hautakirjoitus. Joskus on ehdotettu, joskin vailla riittäviä perusteita, että osa Theokritoksen idylleistä 24 (”Pikku Herakles”) ja 25 (”Herakles leijonantappaja”) samoin kuin Moskhoksen idyllistä 4 olisi peräisin Peisandroksen Herakleiasta.Pausanias: Kreikan kuvaus 2.37, 8.22; Fotios: Bibliotheke 239; Athenaios: Deipnosofistai XI s. 469d; Strabon: Geografika XIV s. 655; Quintilianus: Puhujan kasvatus 10.1; Pseudo- Apollodoros: Bibliotheke 1.8; Hyginus: De astronomica (Poeticon astronomicon) 2.24; Skolia Pindaroksen Pythiaan 9.185; Skolia Apollonios Rhodoslaisen Argonautikaan 4.1396; Stefanos Byzantionlainen: Ethnika, . == Lähteet == Luokka:Antiikin kreikkalaiset eeppiset runoilijat
Peisandros

Peisandros (, ) voi viitata seuraaviin: * Peisandros, useita hahmoja kreikkalaisessa mytologiassa * Peisandros Ateenalainen (400-luku eaa.), oligarkki * Peisandros Larandalainen (200-luku jaa.), eeppinen runoilija * Peisandros Rhodoslainen (600-luku eaa.), eeppinen runoilija * Peisandros Spartalainen (k. 395 eaa.), sotilas == Lähteet ==
Peisinos

Peisinos (, ; 700/600-luku eaa.?) oli antiikin kreikkalainen eeppinen runoilija, joka oli kotoisin Lindoksesta Rhodokselta. Hänestä ei tiedetä paljoakaan. Hänen nimiinsä on laitettu eepos Herakleia (), joka kertoi Herakleen seikkailuista. Klemens Aleksandrialainen katsoi, että samoin rhodoslainen Peisandros olisi kopioinut oman samannimisen eepoksensa kokonaan Peisinokselta. Tällöin Peisinoksen olisi täytynyt elää 600-luvulla eaa. tai jo aiemmin.Klemens Aleksandrialainen: Stromateis VI s. 266, ed. Sylb. == Lähteet == Luokka:Antiikin kreikkalaiset eeppiset runoilijat
Milanon raitiotieliikenne

Milanon raitiotieliikenne () on yksi Milanon julkisen liikenteen muodoista. Raitioliikenne alkoi vuonna 1881 ja sen kokonaispituus on 180,3 kilometriä, mikä tekee siitä Italian suurimman raitiotiejärjestelmän. == Linjat == Syyskuusta 2022 lähtien raitiotieverkosto koostuu 17 linjasta: * 1. Greco (Via Martiri Oscuri) – Roserio * 2. Piazza Bausan – Piazzale Negrelli * 3. Duomo (Via Cantù) – Gratosoglio * 4. Piazza Castello – Niguarda (Parco Nord) (Metrotranvia Nord) * 5. Ortica (Via Milesi) – Ospedale Niguarda * 7. P.le Lagosta – Precotto (Via Anassagora) (Metrotranvia di Bicocca) * 9. Staz. Centrale (Piazza IV Novembre) – Staz. Genova * 10. Viale Lunigiana – Piazza XXIV Maggio * 12. Roserio – Viale Molise * 14. Cim. Maggiore – Lorenteggio * 15. Duomo (Via Dogana) – Rozzano (Via Guido Rossa) (Metrotranvia Sud) * 16. San Siro Stadio (Piazza Axum) – Via Monte Velino * 19. Lambrate – Piazza Castelli * 24. Piazza Fontana – Vigentino (Via Selvanesco) * 27. Piazza Fontana – Viale Ungheria * 31. Bicocca – Cinisello (Via I Maggio) (Metrotranvia di Cinisello) * 33. P.le Lagosta – Viale Rimembranze di Lambrate == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Virallinen kotisivu Luokka:Milano Luokka:Italian raitiotieliikenne
Henry James Carr

Henry James Carr (16. elokuuta 1849 Pembroke, New Hampshire – 21. toukokuuta 1929 Scranton, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen kirjastonhoitaja. Hän toimi American Library Associationin puheenjohtajana vuosina 1900–1901. Carr syntyi 16. elokuuta 1849 Pembrokessa, New Hampshiressa. 16-vuotiaana hän muutti perheineen Grand Rapidsiin Michiganiin, jossa Carr työskenteli kirjanpitäjänä ja kassanhoitajana vuodesta 1866 vuoteen 1878 jolloin hän aloitti oikeustieteen opinnot Michiganin yliopistossa. Samoihin aikoihn Carr ilmoittautui bibliografian ja kirjastotieteen kursseille, joita piti yliopiston kirjastonhoitaja Raymond C. Davis. Vuonna 1879 Carr sai lakimiehenoikeudet Kentin piirikunnassa, mutta ei harjoittanut koskaan lakimiehen ammattia. Carr jatkoi työtään kirjanpitäjänä kunnes hän pääsi vuonna 1886 kirjastonhoitajaksi Grand Rapidsin julkiseen kirjastoon. Neljä vuotta myöhemmin hänet värvättiin luomaan uusi julkinen kirjasto Missourin Saint Josephiin. Carr työskenteli siellä vuoden kunnes hän muutti vuonna 1891 Scrantoniin Pennsylvaniaan. Siellä hän toimi Albright Memorial Library -kirjaston pääjohtajana ja kirjastonhoitajana kuolemaansa saakka. Carr oli American Library Associationin jäsen viisikymmentä vuotta ja sen puheenjohtaja vuosina 1900–1901. Hän toimi myös yhdistyksen rahastonhoitajana vuosina 1886–1893, varapuheenjohtajana vuosina 1895–1896 sekä sihteerinä vuosina 1898–1900. Carr kuoli 21. toukokuuta 1929 Scrantonissa, Pennsylvaniassa. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjastonhoitajat Luokka:Vuonna 1849 syntyneet Luokka:Vuonna 1929 kuolleet
Helge Krog

Helge Krog (9. helmikuuta 1889 Kristiania, Norja – 30. heinäkuuta 1962 Oslo, Norja) oli norjalainen kirjailija ja toimittaja. Hän toimi kirjallisuus- ja teatterikriitikkona useissa norjalaisissa lehdissä. Hän oli koulutukseltaan ekonomi. Krog asui Norjan saksalaismiehityksen aikana Ruotsissa. Hän oli poliittisesti vasemmistoradikaali, mikä näkyy hänen tuotannossaan, jossa hän kuvaa ylä- ja keskiluokkaa. Naishahmot kuvataan myönteisinä, mieshahmot edustavat mädännäisyyttä. ==Yksityiselämä== Krog oli vuosina 1912–1947 naimisissa kääntäjä Eli Meyerin kanssa ja vuodesta 1949 kuolemaansa näyttelijä Tordis Maurstadin kanssa. ==Suomennetut näytelmät== * Suuri me (Det store vi, 1919) * Auringon puolella (På solsiden, 1927) * Hiilipaperi (Blåpapiret, 1928) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1889 syntyneet Luokka:Vuonna 1962 kuolleet
Inge Krokann

Inge Krokann (19. elokuuta 1893 Oppdal, Norja – 27. joulukuuta 1962 Gausdal, Norja) oli norjalainen kirjailija ja vuoteen 1922 opettaja. Hän kirjoitti historiallisten romaanien lisäksi muitakin romaaneja sekä runoja, elämäkertoja ja kulttuurihistoriallisia teoksia. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1893 syntyneet Luokka:Vuonna 1962 kuolleet
Muhammad Deif

Muhammad Deif (12. elokuuta 1965 – 13. heinäkuuta 2024) oli palestiinalaisen Hamas-terrorisrijärjestön sotilaallisen siiven eli Izz ad-Din al-Qassam -prikaatien johtohahmo. ==Elämäkerta== Muhammad Deifin elämästä tiedetään varmuudella vain suhteellisen vähän. Israelissa ja palestiinalaisissa medioissa hänen on usein sanottu syntyneen Khan Yunisin pakolaisleirillä tuolloin Egyptin hallitsemalla Gazan kaistalla vuonna 1965. Hänen alkuperäinen nimensä oli Muhammad Diab Ibrahim al-Masri. Nykyisin käytetty nimi "Deif" tarkoittaa vierasta ja se viittaa kiertelevään elämäntyyliin Israelin ilmaiskuja paossa. Deif liittyi Hamas-järjestöön 1980-luvun lopulla. Hän kuului Hamasin sotilaalliseen siipeen Izz ad-Din al-Qassam -prikaatit ja yleni nopeasti järjestön arvoasteikossa. Hamasissa hän tutustui myös järjestön radikaaleimpiin siipiin, kuten Yehya Ayyashiin. Ayyash toteutti 1990-luvun alussa sarjan busseihin kohdistuneita pommi-iskuja Israelissa. Ayyash kuoli Israelin toteuttamassa salamurhassa vuonna 1996. Kuolemaa seurasi uusia pommi- iskuja, joista on joskus syytetty Ayyashin suojattina pidettyä Deifiä. Deif nousi vuonna 2002 Hamasin sotilaallisen siiven komentajaksi sen edellisen komentaja Salah Shehadehin kuoltua salamurhassa vuonna 2002. Sittemmin Deif oli suunnittelemassa Hamasin tunnetuksi tulleita Qassam-raketteja, sekä Gazan kaistalla kulkevaa tunneliverkostoa. 2000-luvulla Israel teki ainakin neljä Deifiin kohdistunutta salamurhayritystä. Deif ei kuollut, mutta hän kärsi huomattavia vammoja. Deif menetti muun muassa toisen silmänsä. Israelin hyökättyä Gazan kaistalle vuonna 2014 Deif yritettiin surmata vielä viidennen kerran. Tuolloin tehtiin ilmaisku Deifin kotiin Sheikh Radwanin kaupunginosaan Gazassa. Deif itse ei itse kuollut, mutta surmansa sai hänen vaimonsa Widad ja parin poika Ali. Yhdysvaltain ulkoministeriö kuvaili tuolloin Deifia Hamasin strategian suunnittelijaksi ja hänet luokiteltiin terroristiksi syyskuussa 2015. Vuonna 2021 tilanne Gazan kaistalla kärjistyi uudestaan. Alueelta ammuttiin raketteja Israeliin ja Israel vastasi omilla ilmaiskuillaan. Deifin kuvailtiin olleen tuolloin Hamasin sotilasoperaatioiden johdossa. Deif yritettiin jälleen surmata kahteen eri otteeseen siinä onnistumatta. Lokakuussa 2023 Deif julisti hyökkäyksen Israeliin, jonka aikana Hamasin taistelijat ampuivat tuhansia raketteja Israeliin sen taistelijoiden tunkeutuessa samalla israelilaisiin kapunkeihin ja kyliin. Israel ilmoitti tehneensä 13. heinäkuuta 2024 ilmaiskun Khan Yunisin alueella, jossa israelilaiset uskoivat Deifin saaneen surmansa. Hamasin edustaja kiisti kuitenkin alkujaan Deifin kuoleman. Hamas myönsi vasta tammikuussa 2025 Deifin kuolleen. == Lähteet == Luokka:Palestiinalaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet Luokka:Hamas
Sus (Pyrénées-Atlantiques)

Sus on Ranskan kunta Uuden-Akvitanian alueella Pyrénées-Atlantiquesin departementissa Ranskassa. Vuonna 2018 kunnassa oli 376 asukasta. Kunnan pinta-ala on 11,5 km2. == Lähteet == Luokka:Pyrénées-Atlantiquesin kunnat
Ryanodiini

Ryanodiini (C25H35NO9) on terpenoideihin ja alkaloideihin kuuluva heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää hyönteismyrkkynä. Ryanodiinia esiintyy eteläamerikkalaisessa Ryania speciosa- kasvissa. ==Ominaisuudet ja käyttö== Huoneenlämpötilassa ryanodiini on kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee veteen ja useisiin poolisiin orgaanisiin liuottimiin, mutta ei hiilivetyihin. Ryanodiini on optisesti aktiivista ja sen kiertokyky metanoliliuoksessa on +26. Ryanodiini on myrkyllistä eläimille. Aine sitoutuu kalsiumkanaviin kuuluviin ryanodiinireseptoreihin ja sitoutuessaan estää kalsiumionien virtaamista niiden lävitse. Seurauksena on lihasten halvautuminen, oksentelu ja hengityksen vaikeutuminen.Robert L. Metcalf & Abraham Rami Horowitz: Insect Control, 2. Individual Insecticides, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2014. Ryanodiinia sisältävää jauhettua Ryania speciosa-kasvin juurta ja kuorta käytetään erityisesti tuholaisperhosten torjuntaan. ==Lähteet== Luokka:Alkaloidit Luokka:Hyönteistorjunta-aineet Luokka:Terpeenit
Dave Trottier

David "Dave" Thomas Trottier (25. kesäkuuta 1906 Pembroke – 13. marraskuuta 1956 Halifax) oli kanadalainen jääkiekkoilija ja olympiavoittaja. Hän pelasi myös urallaan yli 400 ottelua NHL:ssä tehden yli 100 maalia. Trottier aloitti uransa kaudella 1923–24 Toronto St. Michael's Majorsissa siirtyien 1925 Toronto Varsity Gradsiin. Grads edusti Kanadaa Sankt Moritzin olympialaisissa 1928, kun Kanada voitti olympiakultaa. Trottier pelasi olympialaisissa vain kaksi ottelua, mutta teki niissä 12 maalia. Olympialaisten jälkeen Trottier pelasi kaksi ottelua MCHL-sarjan Montreal Victoriasissa, jonka jälkeen siirtyi NHL-seura Montreal Maroonsiin. Trottier pelasi Maroonsissa aina kauteen 1938–39 saakka, jonka aikana hän voitti Stanley Cupin 1935. Maroonsin jälkeen hän pelasi 11 ottelua Detroit Red Wingsissa ja kymmenen ottelua IAHL-seura Pittsburgh Hornetsissa. Trottier pelasi NHL:ssä 11 kautta. Hän pelasi 446 ottelua tehden niissä 121 maalia ja antaen 113 syöttöä. ==Lähteet== Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Kanadalaiset olympiavoittajat Luokka:Jääkiekon maailmanmestarit Luokka:Vuonna 1906 syntyneet Luokka:Vuonna 1956 kuolleet
Lakiseuranta

Lakiseuranta tarkoittaa toimintaa, jossa yritys tai muu toimija tunnistaa omaa toimintaansa koskevat säädökset ja seuraa niissä tapahtuvia muutoksia. Lakiseuranta mielletään usein vapaaehtoiseksi CSR-toiminnaksi (Corporate Social Responsibility), vaikka useat säädökset itsessään sisältävät yksiselitteisen vaatimuksen tuntea toiminnanharjoittajan toimintaan liittyvät näkökohdat, riskit sekä lain velvoitteet. Laintuntemus onkin keskeinen osa yritysten riskienhallintaa. Lakiseuranta sisältyy myös monen vapaaehtoisen johtamisjärjestelmän työkaluvalikoimaan: esimerkiksi ympäristöstandardi ISO 14001 edellyttää toiminnanharjoittajalta ympäristöä koskevien lakisääteisten vaatimusten tunnistamista, lakimuutosten seurantaa sekä dokumentoitua vaatimusten täyttymisen arviointia. Keskeisiä lakiseurannan kohteita ovat esimerkiksi ympäristösääntely, kemikaaliturvallisuus, työsuojelu, taloushallinto, työoikeus ja HR-toiminta, verotus, yhtiöoikeudelliset säädökset sekä erilaiset toimialakohtaiset säädökset, kuten finanssi-, vakuutus-, elintarvike-, sosiaali- ja terveysalan säädökset tai tuotekohtaiset lait, asetukset ja standardit. ==Lähteet== Luokka:Säädökset
Badoumbé

Badoumbé (myös Badumbé) on kylä Kayesin alueen Bafoulabén piirin Oualian kunnassa Malissa. Se sijaitsee Bakoyejoen varrella 19 kilometriä Oualiasta itään. Kylässä on 1 100 asukasta (vuonna 2009). Aikaisemmin Daramutuksi kutsuttu kylä on perustettu perimätiedon mukaan kaksisataa vuotta sitten. Sen nimi liittyy mandinkojen Sissoko-klaanien kohtauspaikkaan. Nykyään kylässä asuu myös Dakarin–Nigerin rautatien tuomia muita sukuja. Gustave Borgnis- Desbordesin johtamat ranskalaiset rakensivat vuonna 1882 Badoumbéen linnoituksen osana Médinestä Nigerjoelle suuntautunutta Länsi-Sudanin valloitusta. Linnoitusketjun muut osat olivat Bafoulabé, Kita ja Bamako. Badoumbé oli myös Ylä-Senegalin alueeseen kuuluneen hallintopiirin keskus. Sen varuskunta lakkautettiin Koundianin tukulorilinnoituksen hävittämisen jälkeen vuonna 1889. Kayesista alkanut rautatietyömaa eteni Badoumbéen vuonna 1899. Rautatien lisäksi Badoumbén kautta kulkee Toukoton ja Bafoulabén välinen maantie. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, pienimuotoinen kaupankäynti ja käsityöammatit. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, maissi, riisi, hirssi ja maapähkinä. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja aasit. Naiset harjoittavat puutarhaviljelyä. Nuoriso hakeutuu muualle kausitöihin tai pyrkii muuttamaan ulkomaille. Kylässä on alakoulu, terveyskeskus, kolme myllyä ja moskeija. Vesihuolto käsittää vesijohdon ja kaksi käsikäyttöistä porakaivoa. Paikallisia nähtävyyksiä ovat uhripaikkoina toimivat muinaiset asuinpaikat apinanleipäpuineen, ranskalaisen linnoituksen rauniot ja kaksi eurooppalaisten hautausmaata. ==Lähteet== Luokka:Oualia