EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Míchel (jalkapalloilija, 1985)

Miguel Marcos Madera eli Míchel (s. 8. marraskuuta 1985 Lena, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa israelilaista Maccabi Haifaa ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. == Seurajoukkueura == Míchel aloitti ammattilaisuransa Sporting Gijónin reservijoukkueesta, jota ennen hän oli pelannut seuran junioirijoukkueissa. Vuonna 2005 hän nousi seuran edustusjoukkueeseen ja pelasi ensimmäisellä kaudellaan yhteensä 24 ottelua. Kaudeksi 2007–2008 joukkue palasi maan korkeimmalle sarjatasolle Primera Divisióniin 10 vuoden tauon jälkeen. Seuraavalla kaudella 2008–2009 hänet nimettiin joukkueen varakapteeniksi. 11\. tammikuuta 2010 Míchel siirtyi 3 miljoonan punnan siirtokorvauksella englantilaisseura Birmingham Cityyn.El Sporting confirma el traspaso de Michel al Birmingham El Comercio. Viitattu 20.8.2011. 27\. tammikuuta 2010 hän teki ensiesiintymisensä Englannin Valioliigassa vierasottelussa Chelseaa vastaan. Vuoden päästä tammikuussa 2011 Míchelin jäätyä Birminghamissa vähälle peliajalle, hänet lainattiin loppukauden kestävällä lainasopimuksella kreikkalaiseen AEK Ateenaan.Ανακοίνωση AEK Athens FC. Viitattu 20.8.2011. 8\. elokuuta 2011 hän teki sopimuksen espanjalaisseura Getafen kanssa.Michel returns to Spain Birmingham City FC. Viitattu 20.8.2011. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Míchelin tilastot BDFutbol-sivustolla Luokka:Espanjalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Miekkailu kesäolympialaisissa 2012

Miekkailussa kilpailtiin Lontoon 2012 kesäolympialaisissa 28. heinäkuuta – 5. elokuuta. Tapahtumia oli kymmenen, joista viisi on miehille ja viisi naisille. Kilpailijoita oli yhteensä 212. Miekkailuottelut käytiin Exhibition Centre Londonissa. Menestynein valtio oli Italia seitsemällä mitalillaan, joista kolme oli kultaisia. Tapahtumia miehille olivat floretti, floretin joukkuekilpailu, kalpa, säilä ja säilän joukkuekilpailu. Naisten tapahtumat puolestaan olivat floretti, floretin joukkuekilpailu, kalpa, kalvan joukkuekilpailu ja säilä. Yhdestä kansallisesta olympiakomiteasta sai osallistua kaksi miekkailijaa yksilötapahtumaa ja kolme miekkailijaa joukkuetapahtumaa kohden. Isäntämaasta, eli Yhdistyneestä kuningaskunnasta osallistuu miekkailuun vähintään kahdeksan miekkailijaa. 22-vuotias unkarilaismiekkailija Áron Szilágyi voitti säilän yksilökilpailun, ja hänestä tuli nuorin miekkailun henkilökohtainen olympiavoittaja 116 vuoteen.http://yle.fi/urheilu/unkarilainen_nuorin_olympiavoittaja_miekkailussa_116_vuoteen/6234770 ==Mitalistit== ===Miehet=== Kilpailu Kultaa Hopeaa Pronssia Floretti, yksilö Lei Sheng Alaaeldin Abouelkassem Choi Byung-chul Floretti joukkue Valerio Aspromonte Giorgio Avola Andrea Baldini Andrea Cassarà Suguru Awaji Kenta Chida Ryo Miyake Yuki Ota Peter Joppich Sebastian Bachmann Benjamin Kleibrink André Weßels Kalpa, yksilö Rubén Limardo Bartosz Piasecki Jung Jin-sun Säilä, yksilö Áron Szilágyi Diego Occhiuzzi Nikolai Kovaljov Säilä, joukkue Gu Bon-gil Won Woo-young Kim Jung-hwan Oh Eun-seok Rareș Dumitrescu Tiberiu Dolniceanu Florin Zalomir Alexandru Sirițeanu Aldo Montano Diego Occhiuzzi Luigi Samele Luigi Tarantino ===Naiset=== Kilpailu Kultaa Hopeaa Pronssia Floretti, yksilö Elisa Di Francisca Arianna Errigo Valentina Vezzali Floreretti, joukkue Elisa Di Francisca Arianna Errigo Valentina Vezzali Ilaria Salvatori Inna Deriglazova Larisa Korobeinikova Aida Šanajeva Kamilla Gafurzianova Nam Hyun-hee Jeon Hee-sook Jung Gil-ok Oh Ha-na Kalpa, yksilö Jana Šemjakina Britta Heidemann Sun Yujie Kalpa, joukkue Xu Anqi Sun Yujie Li Na Luo Xiaojuan Shin A-lam Choi In-jeong Jung Hyo-jung Choi Eun-sook Courtney Hurley Kelley Hurley Maya Lawrence Susie Scanlan Säilä, yksilö Kim Ji-yeon Sofja Velikaja Olha Kharlan ==Mitalitaulukko== Sija Maa Kulta Hopea Pronssi Mitalien määrä 1\. 3 2 2 7 2\. 2 1 3 7 3\. 2 0 1 3 4\. 1 0 1 2 5\. 1 0 0 1 5\. 1 0 0 1 7\. 0 2 1 3 8\. 0 1 1 2 9\. 0 1 0 1 9\. 0 1 0 1 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Miekkailu Lontoon 2012 olympialaisten sivuilla Luokka:Kesäolympialaiset 2012 2012
Ukba ibn Nafi

Ukba ibn Nafi (myös Uqba ibn Nafi, Sidi Okba; kuoli 683) oli arabialainen sotapäällikkö, joka valtasi suuren osan Pohjois-Afrikkaa. Ukba ibn Nafi oli Egyptin valloittajan Amr ibn al-Asin sisarenpoika. Hän tunkeutui vuonna 642 Fezzaniin ja valtasi Zawilan kaupungin. Vuosina 662–663 tai 666–667 hän osallistui Tripolin eteläpuolella asuneiden heimojen vastaiseen sotaretkeen valloittaen garamantien entisen pääkaupungin Djarman. Libyasta hänen kerrotaan edenneen Sudaniin ja vallanneen Kawarin alueen. Vuonna 670 Ukban johtama kymmenen tuhannen miehen ratsujoukko valloitti Ghadamesin ja Gafsan kaupungit sekä Kastiliyan alueen, jonne perustettiin Kairouanin kaupunki. Vuonna 673 omaijadikalifi Muawija I erotti Ukban Ifriqiyan käskynhaltijan virasta peläten ehkä tämän vaikutusvallan kasvua. Muawijan kuoltua vuonna 680 hänen seuraajansa Jazid I nimitti Ukban jälleen Ifriqiyan käskynhaltijaksi. Vuonna 681 hän lähti sotaretkelle kohti Atlantin valtamerta. Ukban armeija eteni Maghrebin keskiosaan, löi berberit ja bysanttilaiset Zabvuoristossa, valloitti Tiaretin kaupungin ja eteni Tangeriin asti. Sieltä hän kääntyi etelään, valtasi Volubilisin kaupungin, ylitti Atlasvuoriston ja tunkeutui aina Sousin alueen Taroudantiin saakka. Paluumatkalla Kairouaniin berberien päällikkö Kusaila (Kasila) löi arabien joukot Biskran kaakkoispuolella Maghrebin keskiosassa. Ukba sai surmansa taistelussa. Ukba oli loistava sotapäällikkö, mutta hän ei ymmärtänyt berberien merkitystä Bysantin vastaisessa taistelussa. Pohjois-Afrikan pysyvä valloitus jäi hänen seuraajiensa tehtäväksi. Ukbaa koskevat kertomukset sisältävät paljon legendaarisia aineksia, joita on vaikeaa erottaa historiallisista tapahtumista. ==Lähteet== Luokka:Afrikan historia Luokka:Keskiajan arabit Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Vuonna 683 kuolleet
Turpeisen baari

Turpeisen baari on Esa Kotilaisen säveltämä albumi vuodelta 2003 joka sisältää Maalaiskomedia-televisiosarjan soundtrackkeja. == Kappaleet == Kaikki kappaleet säveltänyt Esa Kotilainen. # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Esa Kotilainen – harmonikka, kosketinsoittimet * Peter Lerche – kitara * Eerik Siikasaari – basso * Lauri Porra – basso * Mikko Hassinen – rummut * Kalle Torniainen – rummut * Jari ”Kepa” Kettunen – rummut Raidalla 8 Wanhat Kurtut: * Esa Kotilainen, Arttu Kunnasto ja Toivo Saarimäki – harmonikka wigwam.stc.cx − Turpeisen baarihttps://www.discogs.com/Esa- Kotilainen-Turpeisen-BAARI/release/7813463 == Lähteet == Luokka:Vuoden 2003 albumit Luokka:Esa Kotilaisen albumit Luokka:Maalaiskomedia
Oldedalen

Oldedalen on Strynin kunnassa, Sognin ja Fjordanen läänissä, Norjassa sijaitseva laakso. == Maantiede == Oldedalen on selväpiirteinen U-laakso, joka on jäänne aikanaan paikalle levinneestä suuresta laaksojäätiköstä. Useat laakson reunoilla olevista vuorenhuipuista yltävät noin 1 500–1 850 metrin korkeuteen merenpinnan tasosta. === Jäätiköt === Laakso on jäätiköiden ympäröimä. Perukalta alkaen laakson ympärille levittäytyy suuri Jostedalsbreen-lakijäätikkö. Lisäksi kaksi merkittävää lakijäätikköä laakson eri puolilla ovat Myklebustbreen ja Ramnefjellbreen. Laakson perukalla Jostedalsbreeniltä virtaa alas laaksojäätiköitä, joista tunnetuimmat lienevät Briksdalsbreen ja Melkevollbreen. Näistä Briksdalsbreen on suosittu retkeilykohde ja Melkevollbreen puolestaan näkyy pitkälle Oldedalenin laaksoon. Vähemmän tunnettu, mutta silti merkittävä laaksojäätikkö laakson varrella on Briksdalenin pohjoisen puoleisessa laaksohaarassa, Brenndalenissa oleva Brenndalsbreen, joka ei näy hyvin laakson pohjalle ja jää monilta helposti huomaamatta. === Laakson vesi === Laakson perukalta lähtien pohjalla virtaa Dalelva-joki. Laakson suun luona sama vesi virtaa kuitenkin Oldeelva- nimistä uomaa pitkin kohti pohjoisempana olevaa Nordfjordin Oldebukta-lahtea. Laaksossa virtaavan joen varrella on kaksi järveä, Oldevatnet ja Floen. Oldevatnet on järvistä huomattavasti suurempi. Oldevatnetin keskikohta on erityisen kapea, minkä vuoksi järvi näyttää koostuvan kahdesta osasta, eteläisestä ja pohjoisesta. == Liikenne == Laakson pohjalla kulkee Fv724-tie, joka johtaa laakson suulla sijaitsevasta Oldenista laakson perukalle, Briksdalsbre Fjellstove -keskukseen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Norjan laaksot Luokka:Stryn
Lew Ayres

Lew Ayres (28. joulukuuta 1908 Minneapolis, Minnesota – 30. joulukuuta 1996 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Ayres yritti high schoolin jälkeen elättää itsensä banjonsoittajana, mutta hän päätyi pian näyttelemään elokuvissa. Vuodesta 1938 alkaen Ayres näytteli nimiroolin yhdeksässä Metro-Goldwyn-Mayerin tuottamassa Dr. Kildare -elokuvassa. Yhdysvaltain liityttyä toiseen maailmansotaan Ayres kutsuttiin palvelukseen. Ayres kuitenkin kieltäytyi omantunnonsyistä aseellisesta palveluksesta, jonka seurauksena hän leimautui pelkuriksi ja MGM purki elokuvasopimuksen. Sodan jälkeen Ayresin maine kuitenkin osittain palautui, kun yleiseen tietoon tuli hänen palveluksensa lääkintämiehenä taistelujen aikana. Ayres oli ehdolla parhaan miespääosan Oscar-palkinnon saajaksi vuoden 1948 elokuvasta Sanattomia tunteita. Hän on saanut kaksi tähteä Hollywood Walk of Famelle. == Valikoitu filmografia == * Länsirintamalta ei mitään uutta (All Quiet on the Western Front, 1930) * Iron Man (1931) * Vakka kantensa valitsee (Holiday, 1938) * Sanattomia tunteita (Johnny Belinda, 1948) * Myrskyä Washingtonissa (Advise and Consent, 1962) * Kauhujen kaupunki (Salem's Lot, 1979) minisarja == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Hollywood Walk of Fame Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 1996 kuolleet
Blues Section (albumi)

Blues Section on samannimisen suomalaisen blues-rock -yhtyeen ainoaksi jäänyt studioalbumi. Se nauhoitettiin Finnvoxin studiolla Helsingissä ja julkaistiin Love Recordsin kautta vuonna 1967. Se julkaistiin uudelleen CD-versiona vuonna 1994 ja sisälsi kaksi bonuskappaletta, "Call Me On Your Telephone" ja "Hey Hey Hey". Svart Records uudelleenjulkaisi albumin LP:nä vuonna 2013 == Kappaleet == === CD-painoksen bonusraidat === == Kokoonpano == * Måns Groundstroem – basso, hammond-urut, piano, nokkahuilu * Hasse Walli – kitara, taustalaulu * Ronnie Österberg – rummut, bongot, congat, taustalaulu * Jim Pembroke – laulu, gongi, guiro * Eero Koivistoinen – saksofoni * Pekka Sarmanto – basso === Vierailevat muusikot === * Otto Donner – piano, huilu * Eero Ojanen – celesta, jousisektion johto * Kalevi Nyqvist – harmonikka * Kaj Backlund – trumpetti Blues Section: Blues Section (Svart Records 2013), albumin kansi ja liite Blues Section: Blues Section (Siboney 1994), albumin kansivihko == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Luokka:Vuoden 1967 albumit Luokka:Suomalaiset rockalbumit Luokka:Love Recordsin albumit Luokka:Henrik Otto Donnerin tuottamat albumit Luokka:Atte Blomin tuottamat albumit
Veitikanlampi

Veitikanlampi on pieni lampi Rovaniemellä. Se sijaitsee Lampelan kaupunginosassa, kaupungin ydinkeskustan lounaispuolella. Lammen vedet laskevat Harjulammen kautta Kemijokeen. Vuonna 2007 laaditussa Rovaniemen keskustan seudun viheraluesuunnitelmassa Veitikanlampi ja siihen laskeva Veitikanoja on merkitty luonnonarvoiltaan erityisen merkittäviksi alueiksi. Rovaniemen ympäristönhoito-ohjelman mukaan Veitikanojan varsi, Veitikanlampi ja Harjulampi muodostavat arvokkaan virkistys- ja luontokohteen. ROVANIEMI Keskustan osayleiskaava. Veitikanojan valuma-aluetarkastelu. Raportti 21.6.2011. Sito 2011 (viitattu 7.7.2020) Veitikanlammen ympäristö on asemakaavassa virkistysaluetta, mutta alueelle ei ole tehty siihen liittyvää kehittämistä ja lampea ympäröivä maasto on enimmäkseen tiheän kasvillisuuden peitossa. Tulevaisuudessa lammen eteläpuolelle on tarkoitus rakentaa kerrostaloja sekä ulkoilureitti.Asemakaavan muutos: 2. kaupunginosa: Lampela, Varastoalue ja Veitikanlammen ympäristö. Rovaniemen kaupunki 2017 (viitattu 7.7.2020) == Lähteet == Luokka:Rovaniemen järvet Luokka:Ala-Kemijoen alue
Some of Love

Some of Love on suomalaisen rockyhtyeen Blues Sectionin vuonna 1969 julkaistu kokoelmalevy. Se sisältää yhtyeen omia singlejä sekä Kirkan kappaleet ”Anna suukko vain” ja ”Avaruuslaulu”. ==Kappalelista== Luokka:Vuoden 1969 albumit Luokka:Suomalaiset rockalbumit Luokka:Love Recordsin albumit
Pekka Koskinen

Pekka Tapio Koskinen (1. tammikuuta 1943 Helsinki – 14. elokuuta 2011 Helsinki) oli Helsingin yliopiston rikosoikeuden professori. Hänen rikoslainsäädäntöön antamaansa panosta pidetään erityisen merkittävänä.Lappi- Seppälä, Tapio – Lehti, Raimo: Teki elämäntyönsä rikoslain parissa. Helsingin Sanomat 20.8.2011, s. C 8. Artikkelin verkkoversio. Pekka Koskinen suoritti ylioppilastutkinnon Helsingin lyseossa 1961 ja valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1965. Hän väitteli oikeustieteen tohtoriksi vuonna 1973 väitöskirjalla Yksitekoisesta rikosten yhtymisestä. Hän teki pitkän uran Helsingin yliopistossa: hän aloitti rikosoikeuden assistenttina 1968 ja hoiti oppiaineen apulaisprofessorin virkaa vuodet 1970–1973 ja professorin virkaa 1974–2007; vuosina 1974–1977 hän hoiti myös osaa prosessioikeuden ruotsinkielisen professorin virasta.Laurila, Petri (toim.): Suomen lakimiehet. Finlands jurister 2007, s. 408. Talentum, Helsinki 2007. ISBN 978-952-14-1175-5 Koskinen osallistui Kriminaalihuoltoyhdistyksen toimintaan 1974–1996. Hän teki pitkän päivätyön myös oikeusministeriön asettamassa rikoslakiprojektissa jäsenenä ja puheenjohtajana (1980–1999). Projektissa suoritettiin laaja rikoslain uudistus. Koskinen osallistui lainvalmisteluun ja toimi vuosikymmeniä eduskunnan arvostamana asiantuntijana.Lappi-Seppälä, Tapio: Pekka Koskinen 1943–2011. Oikeus 3/2011, s. 288–289. Koskinen julkaisi ja toimitti useita teoksia rikosoikeuden alalta. ==Lähteet== Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
Anaganaga O Dheerudu

Anaganaga O Dheerudu (, suomeksi ”Olipa kerran soturi”) on vuonna 2011 ilmestynyt telugunkielinen fantasiaelokuva, jonka on ohjannut Prakash Kovelamudi ja tuottanut Walt Disney Pictures. Elokuvan sankareita näyttelevät Siddharth, Shruti Haasan ja telugudebyyttinsä tekevä Harshita; antagonistina nähdään Lakshmi Manchu. Elokuvaa kuvattiin lokakuusta 2009 alkaen Intiassa ja Turkissa ja se julkaistiin 14. tammikuuta 2011. == Juoni == Sangarashtra- nimisessä maassa asuu 9-vuotias Moksha-tyttö, jolla on parantavia erikoisvoimia. Sokean miekkamiehen avustuksella Mokshan on pelastettava kotimaansa pahan kuningattaren hirmuvallasta. == Rooleissa == == Musiikki == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Elokuvan viralliset kotisivut * Luokka:Vuoden 2011 intialaiset elokuvat Luokka:Intialaiset fantasiaelokuvat Luokka:Disneyn elokuvat Luokka:Telugunkieliset elokuvat
Tukkijoki

Tukkijoki saa nimensä vanhasta tavasta kuljettaa puutavaraa veden virran mukana korkeilta vuoristoilta alas. Nykyään sillä kuitenkin tarkoitetaan vesivuoristorataa, jossa liikutaan tukkia muistuttavilla veneillä. Suomessa tunnetuin Tukkijoki on Särkänniemessä. Tukkijoen ominaisia piirteitä ovat nopeat, yhtäkkiset laskut ja nousut sekä lopussa kastuminen. == Tunnettuja tukkijokia == === Suomi === * Särkänniemi, Tukkijoki (Särkänniemi) * Wasalandia, Tukkijoki (Wasalandia) (poistunut käytöstä) Luokka:Huvipuistolaitteet
Helen Elde

Helen Elde (ent. Jurkka, o.s. Mäkinen; s. 17. joulukuuta 1939 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hänen alkuperäinen nimensä on Helen Tuovi Mäkinen. Hän on ollut naimisissa näyttelijä Sakari Jurkan kanssa vuosina 1963–1978, ja heillä on kaksi lasta, näyttelijät Timo Jurkka ja Mikko Jurkka. Elde on näytellyt seitsemässä elokuvassa sekä ohjannut ja käsikirjoittanut yhden elokuvan. Elde sai valtion taiteilijaeläkkeen vuonna 2008. == Filmografia == * 1960 – Oho, sanoi Eemeli (nainen iltamissa) * 1961 – Tulipunainen kyyhkynen (Ritva / Erkin vaimo / Irja Huurre) * 1965 – Woyzeck (Käthe) * 1965 – Totuuden kosto (Sabine) * 1977 – Viimeinen savotta (kunnalliskodin johtajatar) * 1982 – Aidankaatajat eli heidän jälkeensä vedenpaisumus (vanhempi hoitaja) * 1984 – Niskavuori (ruustinna) * 1992 – Välkommen (ohjaus ja käsikirjoitus) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Rokiškisin rautatieasema

Rokiškisin rautatieasema () on Liettuan rautateiden (Lietuvos Geležinkeliai) asemaverkostoon kuuluva rautatieasema Rokiškisin kaupungissa Liettuan koillisosissa. Rautatie kaupunkiin saapui 1873 Venäjän keisarikunnan rakentaessa Radviliškis– Panevėžys– Rokiškis– Latvian Daugavpils -rataosuuden Liettuan pohjoisosiin. Baltian maiden itsenäistymisen seurauksena rajoja raideliikenne hiljentyi merkittävästi tällä radalla 1990-luvun alussa, sillä vielä Neuvostoliiton aikana jatkunut liikenne Venäjältä Daugavpilsin kautta Liettuan pohjoista poikittaisrataa pitkin esimerkiksi Klaipėdaan paljolti tyrehtyi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Liettuan rautateiden reittihaku (litrail.lt) * Baltian rataverkon kartta Luokka:Liettuan rautatieliikennepaikat Luokka:Panevėžysin lääni
Armenian oopperateatteri

Armenian oopperateatteri tai Armenian valtionooppera ja -baletti, joka on nimetty Alexander Spendiaryanin mukaan () on Alexander Tamanianin suunnittelema oopperateatteri, joka sijaitsee Jerevanin kaupungissa Armeniassa. Rakennus valmistui vuonna 1933 ja otettiin virallisesti käyttöön 20. tammikuuta 1933. Oopperan edessä on runoilija Hovhannes Tumanianin ja säveltäjä Alexander Spendiaryanin patsaat.Yerevan Opera Theatre armeniadiscovery.com. Viitattu 7.9.2022 ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Armenian National Academic Theatre of Opera and Ballet Luokka:Jerevanin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Oopperatalot
Vuohijärven rautatieasema

Vuohijärven rautatieasema () on rautatieliikennepaikka Savon radalla Kouvolan Vuohijärvellä. Vuohijärven asema avattiin Selänpään aseman alaisena laiturivaihteena samannimisen järven etelärannalle 9. lokakuuta 1889. Ensimmäinen laiturirakennus valmistui vuonna 1901. Pari kilometriä lännempänä oli jo 1800-luvun alusta lähtien toiminut saha, mutta liikennepaikan suurin merkitys oli yhteys vesitiehen. Vuonna 1934 perustetun vaneritehtaan myötä Vuohijärvi kasvoi pienehköksi tehdasyhdyskunnaksi. Vuohijärvi korotettiin pysäkiksi 1941. Nykyinen puurakennus on vuodelta 1941. Vuohijärvi muutettiin miehittämättömäksi 1977. Henkilöliikenne lopetettiin 1981, mutta sitä jatkettiin vielä vuosina 1982–1990. Henkilöliikenteen lakkauttamisen jälkeen henkilöjunat siirtyivät käyttämään noin kilometrin verran etelämpänä sijainnutta Horpun seisaketta tämän ollessa lähempänä taajaman keskustaa sekä Kalson vaneritehdasta. Myös tavaraliikenne lakkautettiin vuonna 1990, ja nykyisin liikennepaikkaa käytetään lähinnä junakohtauksiin. 1960-luvun rataoikaisujen jälkeen käytöstä poistetulla vanhalla linjauksella on pistoraide, jota Puolustusvoimat käyttää Karjalan Prikaatin junakuljetuksiin. Vuohijärven asemarakennus, vesitorni ja asema-alueen muita rakennuksia siirtyi Senaatti-kiinteistöille vuonna 2007. Vesitorni purettiin vuonna 2016. == Lähteet == Luokka:Kouvolan rautatieliikennepaikat Luokka:Valkeala
Mustafa Dağıstanlı

Mustafa Dağıstanlı (3. marraskuuta 1931 Söğütpınar, Samsun – 18. syyskuuta 2022) oli turkkilainen vapaapainija, olympiavoittaja ja maailmanmestari. 57–62 kilogramman painoluokissa kilpaillut Dağıstanlı voitti painijanurallaan vapaapainissa olympiakultaa Melbournessa 1956 ja Roomassa 1960. Lisäksi hän voitti kolme maailmanmestaruutta ja kreikkalais-roomalaisessa painissa yhden Välimeren kisojen kultamitalin. Vuonna 2009 Dağıstanlı nimettiin kansainväliseen painin hall of fameen. == Lähteet == * Profiili foldeak.com:in painitietokannassa * Profiili FILA:n sivustolla * Mustafa Dağıstanlı Biography and Olympic Results Sports Reference LLC. === Viitteet === Luokka:Turkkilaiset vapaapainijat Luokka:Turkkilaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Naisten Futsal-Liiga

Naisten Futsal-Liiga on kaudella 2011–2012 ensimmäistä kertaa pelattu naisten futsalin korkein sarjataso. Vuosina 1997–2005 ja 2009–2011 naisten Suomen mestaruus ratkaistiin Futsalin naisten SM-lopputurnauksessa. Vuosina 2006–2008 mestariksi nimettiin Futsal Cupin voittaja. == Mitalistit == Kausi Kultaa Hopeaa Pronssia 2011–2012 FTK GFT TJK 2012–2013 GFT TJK FTK 2013–2014 Ilves FS GFT FTK 2014–2015 Ilves FS GFT ACE 2015–2016 Ilves FS GFT MuSa 2016–2017 Ilves FS ACE GFT 2017–2018 GFT Ilves FS FC Sport 2018–2019 GFT ACE Ilves FS 2019–2020 keskeytettiin koronaviruspandemian johdosta keskeytettiin koronaviruspandemian johdosta keskeytettiin koronaviruspandemian johdosta 2020–2021 MuSa HIFK FS GFT 2021–2022 MuSa FTK HIFK FS 2022–2023 HIFK FS MuSa YIlves == Kausi 2024–2025 == Kaudella 2024–2025 sarjassa pelasi 12 joukkuetta. * Esbo Bollklubb, Espoo * FC Halikko, Salo * FC Nokia, Nokia * FC Seinäjoki, Seinäjoki * FC Sport, Vaasa * GFT, Espoo * HIFK FS, Helsinki * Ilves FS, Tampere * KaDy, Jyväskylä * Mad Max, Valkeakoski * Porrassalmen Urheilijat -62, Mikkeli * RaiFu, Raisio == Aiheesta muualla == *Suomen Palloliitto, Futsal Liiga naiset Luokka:Suomen futsalsarjat
Rouva Sherlock Holmes

Rouva Sherlock Holmes () on Stephen Robertsin ohjaama yhdysvaltalainen mysteerinen komediaelokuva vuodelta 1936. Pääosissa olevat William Powell ja Jean Arthur näyttelevät eronnutta pariskuntaa, jotka ratkaisevat murhaa kilparadalla. Rouva Sherlock Holmes perustuu James Edward Grantin tarinaan, josta käsikirjoituksen laati Anthony Veiller. Rouva Sherlock Holmes ilmestyi teattereihin Yhdysvalloissa 13. toukokuuta vuonna 1936 ja Suomessa sai ensi- iltansa vuotta myöhemmin 7. marraskuuta. RKO Pictures tuotti elokuvan. Elokuva jäi ohjaaja Stephen Robertsin viimeiseksi ohjaustyöksi hänen kuoltuaan pari kuukautta myöhemmin heinäkuussa 1936 sydänkohtaukseen. == Rooleissa == == Kuvia == Jean Arthur in The Ex-Mrs. Bradford.jpg|Jean Arthur elokuvan trailerissa. Kuva:The Ex-Mrs. Bradford 1936.JPG|William Powell elokuvan trailerissa. == Aiheesta muualla == * * * * Luokka:Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat Luokka:Vuoden 1936 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset mustavalkoelokuvat
Visaginasin rautatieasema

Visaginasin rautatieasema () on Liettuan rautateiden rautatieasema metsän keskellä Liettuan koillisosissa Visaginasin ydinvoimalakaupungissa. Rautatie paikkakunnan kautta rakennettiin jo vuosina 1859-1861 Venäjän keisarikunnan Pietari–Varsova-ratahankkeen osana. Kaupunki ja rautatieasema on uudempaa perua. Ne rakennettiin vasta Ignalinan ydinvoimalan rakentamisen myötä. Nykyisin Liettuan rautateiden maan sisäisillä junilla liikennöidään Visaginasiin Vilnasta. Kansainvälisistä junista ainakin osa pysähtyy asemalla (rata Pietari–Pihkova–Ostrov–Rezekne–Daugavpils–Visaginas–Ignalina–Vilna). Varsovaan matkustettaessa on junaa vaihdettava Vilnan rautatieasemalla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Liettuan rautateiden reittihaku (litrail.lt) * Baltian rataverkon kartta * Liettuan rataverkon kartta (railwayz.info) Luokka:Liettuan rautatieliikennepaikat Luokka:Utenan lääni
Jyrki Vesikansa

Jyrki Äänis Kaleva Vesikansa (s. 28. lokakuuta 1941 Helsinki) on suomalainen toimittaja ja tietokirjailija. Jyrki Vesikansan vanhemmat olivat partioliikkeessä vaikuttaneet Osmo ja Sirkka Vesikansa.Grönholm, Pauliina: Vesikansan perheen partiopolku. (Maksullinen artikkeli.) Helsingin Sanomat 15.3.2010. Viitattu 4.4.2018. Vesikansa työskenteli pitkään Uuden Suomen toimittajana. Hän aloitti lehden palveluksessa vuonna 1964. Vuosina 1969–1972 hän toimi sen kirjeenvaihtajana Länsi-Saksassa, vuosina 1972–1976 taloustoimituksen päällikkönä ja vuosina 1976–1978 toimituspäällikkönä. Vuonna 1978 hän siirtyi Kansallis-Osake-Pankin tiedotuspäälliköksi, mutta palasi Uuteen Suomeen vuonna 1983, jolloin hän aloitti yhtenä sen päätoimittajista. Hän jatkoi lehden palveluksessa vuoteen 1991, sen julkaisun lopettamiseen saakka. Vuodesta 1992 alkaen hän toimi Iltalehden ja Kauppalehti Option artikkelitoimittajana. Vesikansa valmistui filosofian lisensiaatiksi vuonna 1994 ja filosofian tohtoriksi 2021. Hänen lisensiaatintyönsä on nimeltään Uuden Suomen viimeinen nousu ja tuho 1976–1991 ja väitöskirjansa Satavuotisen lehtisodan ratkaisuvaihe?, josta on ilmestynyt myös kansapainos Satavuotinen lehtisota (Readme.fi 2021). Hän on kirjoittanut myös lehden aiemmista vaiheista kertovan teoksen Sinivalkoiseen Suomeen: Uuden Suomen ja sen edeltäjien historia I, joka ilmestyi vuonna 1997. Hänen muihin kirjoihinsa kuuluvat muun muassa Perloksen historiikki Parakin perältä pörssiyhtiöksi vuodelta 2003 ja Björn Westerlundin elämäkerta Nokian Nalle vuodelta 2004. Vesikansan luottamustehtäviin on kuulunut muun muassa Suomalaisen Sanomalehtimiesliiton puheenjohtajuus. Hänelle on myönnetty valtion journalistipalkinto vuonna 2005 ja lehdistöneuvoksen arvonimi vuonna 2011. Sotilasarvoltaan Vesikansa on reservin yliluutnantti. Jyrki Vesikansan puoliso oli toimittaja Päivi Vesikansa (1943–2023), ja heillä on kaksi poikaa ja yksi tytär. Heidän toinen poikansa on Ylioppilaslehden päätoimittaja ja Suomen Kuvalehden toimittaja Jarkko Vesikansa ja tytär Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen ja apulaispormestari Sanna Vesikansa. Jyrki Vesikansa itse toimi Ylioppilaslehden vt. päätoimittajana vuonna 1966. ==Teokset== * * * * * * * * * * * * * * * * ** Satavuotinen lehtisota, Uuden Suomen ja Helsingin Sanomain keskinäinen kilpailu 1889-1991. Readme.fi 2021 Isbn 978-952-373-408-1 (Väitöskirjan "kansanpainos", joka sisältää laajat luvut niistä Uuden Suomen vaiheista, joita väitöskirja ei käsittele.) == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Ulkomaankirjeenvaihtajat Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hillosensalmen rautatieasema

Hillosensalmen rautatieasema () on rautatieliikennepaikka Kouvolan Hillosensalmella Savon radalla Vuohijärven rannan läheisyydessä. == Historia == Hillosensalmi avattiin Voikosken aseman alaisena vaihteena radan valmistuttua vuonna 1889, ja se korotettiin henkilöliikenteen pysähdyksien aloittamisen yhteydessä laiturivaihteeksi vuonna 1900. Laiturirakennus valmistui kuusi vuotta myöhemmin vuonna 1906. Nykyinen, puurakenteinen asema on vuodelta 1946. Hillosensalmen laiturivaihde korotettiin pysäkiksi vuonna 1947, mutta se alennettiin takaisin laiturivaihteeksi 1963. Rautatie oli ainoa maayhteys Hillosensalmelle vuoteen 1969, jolloin maantieyhteys valmistui. Sitä ennen aseman ympärille oli kehittynyt asutuskeskittymä, johon pääsi rautatien ohella vain vesitse. Sotien jälkeen Hillosensalmelle perustettiin lounasravintola Kymi-yhtiön miehiä varten, ja toiminta laajeni palvelemaan myös rautatieläisiä. Seutu alkoi saada matkailullista merkitystä, kun Suomen Kultareitin risteilyt aloitettiin Vuohijärvellä ja Repovedellä vuonna 1959. Pari kilometriä Hillosensalmen asemalta pohjoiseen sijaitsevalla Orilammen matkailumajalla oli radalla oma Orilammen seisake vuosina 1933–2002. Hillosensalmen ratapihaa uudistettiin 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa tehtyjen rataoikaisujen yhteydessä; linjausta suoristettiin rakentamalla etelään Kulonpalonvuoren alittava Kulonpalonvuoren rautatietunneli sekä pohjoiseen Repoveden ylittävä penger. Orilammen suuntaan vanha linja on nykyisin seututietä 368. Miehitys Hillosensalmella lopetettiin vuonna 1976 tavaraliikenteen lopettamisen yhteydessä. Tavaraliikennettä jatkettiin kuitenkin vielä vuosina 1980–1984, ja ratapihaa käytettiin tavaravaunujen säilytykseen vuoteen 2000 asti. Henkilöliikenteen tarpeisiin rakennettiin korkea asvalttipintainen laituri vuonna 1999, joka jäi vähälle käytölle pitkäksi aikaa matkustajajunien pysähdysten loputtua 2. kesäkuuta 2002. Asemarakennuksessa on toiminut myös kahvila ja Repoveden kansallispuiston infopiste. Tällä hetkellä asemarakennuksessa ei ole toimintaa. Vuonna 2022 VR aloitti kokeilun, jossa kaksi Helsingin ja Kuopion välistä junaa pysähtyi päivittäin Hillosensalmella. Kokeilu alkoi 20. kesäkuuta 2022 ja päättyi 14. elokuuta 2022. Tällöin muun muassa asemalaiturin valaistus uusittiin. Kokeilu osoittautui suosituksi ja keräsi kiinnostusta monilta eri tahoilta. VR avasi junayhteyden Hillosensalmen asemalle myös kesäkaudeksi 2023, jolloin junat pysähtyivät päivittäin aikavälillä 29.4.–28.10.2023. Pysähtyvät junat olivat IC 63 Helsingistä Kuopioon ja IC 68 Kuopiosta Helsinkiin. Kouvolan kaupungin paikallisliikenteen kesälinja 15 tarjosi vaihtoyhteydet asemalta Repoveden kansallispuistoon viikonloppuisin. Junat pysähtyvät asemalla myös kesäkaudella 2024. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *VR: Hillosensalmen rautatieasema *Vaunut.org: Liikennepaikan tiedot *Vaunut.org: Kuvia Hillosensalmen rautatieasemalta Luokka:Kouvolan rautatieliikennepaikat Luokka:Valkeala
Abdollah Movahed

Abdollah Movahed (, s. 10. maaliskuuta 1940 Babolsar, Māzandarān) on aktiiviuransa lopettanut iranilainen vapaapainija, olympiavoittaja, maailmanmestari ja Aasian kisojen kultamitalisti. 68–70 kilon painoluokissa kilpaillut Movahed voitti painijanurallaan vapaapainissa vuosina 1965–1970 kuusi peräkkäistä olympia- tai MM-kisojen kultamitalia. Kyseisiin mitaleihin lukeutuvat olympiakulta Méxicossa 1968 ja viisi maailmanmestaruutta. Lisäksi Movahed voitti kaksi Aasian kisojen kultamitalia. Tokion kesäolympialaisissa 1964 hän sijoittui viidenneksi ja Münchenissä 1972 hän keskeytti turnauksen loukkaantumisen vuoksi. Vuonna 2004 Movahed nimettiin kansainväliseen painin Hall of Fameen. == Lähteet == * Profiili foldeak.com:in painitietokannassa * Profiili FILA:n sivustolla Luokka:Iranilaiset vapaapainijat Luokka:Iranilaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bornan tauti

Bornan tauti on aivojen ja aivokalvojen tulehdus, joka on tunnettu hevosissa ja lampaissa Keski-Euroopassa vuosisatojen ajan. Nykyään Borna-virus tai sen lähisukulainen infektoi muitakin lajeja, esimerkiksi ihmisiä, muuallakin kuin Keski-Euroopassa, mutta varsinaisen ihmisen Bornan taudin olemassaolo oletettuine hermostollisine ja mielenterveydellisine oireineen on kiistanalainen.http://savotta.helsinki.fi/halvi/tiedotus/lehti.nsf/e1e392ad852e72f5c225680000404fa8/8044f3ab60acbf87c22578f1002c8607?OpenDocument ==Lähteet== Luokka:Virustaudit zh:玻那病毒科
Lindita Arapi

thumb|Lindita Arapi Lindita Arapi (s. 1972 Lushnja) on Albanian johtavia kommunismin ajan jälkeisen polven naisrunoilijoita. Hän on työskennellyt lisäksi journalistina.Robert Elsie: Albanian Literature in Translation Hän on asunut vuodesta 1996 Saksassa. Hänen ensimmäinen romaanins Vajzat me çelës në qafë (2010, saksannettu 2012)Zemra Shqiptare, palkittiin Albanian vuoden kirjana 2010. Arapi syntyi Lushnjëssa. Hän opiskeli albanian kieltä ja kirjallisuutta Tiranan yliopistossa vuosina 1990–1994. Kolme vuotta myöhemmin hän muutti Saksaan, missä opiskeli saksaa Kölnissä. Samana vuonna, 1996, hän sai stipendin Heinrich Böll -säätiöltä ja työskenteli kunnioitettuna luennoijana kirjoittamisessa Iowan yliopistossa.Alfred Toepfer Stiftung F.V.S. Stipendien Sitten hänestä tuli lakitieteen tohtori Wienin yliopistossa. Vuonna 2010 hän julkaisi ensimmäisen romaaninsa ja käänsi albaniaksi Günter Grassin, Joseph Rothin, Elias Canettin ja Felicitas Hoppein runoja. Lukuisissa lehdissä on julkaistu hänen novellejaan ja esseitään. Arapi on työskennellyt freelancetoimittajana Deutsche Welle -radiokanavalla. Hän asuu nykyisin Bonnissa, Saksassa. Hän on naimisissa, ja hänellä on kaksi tytärtä. == Lähteet == Luokka:Albanialaiset runoilijat Luokka:Albanialaiset kirjailijat Luokka:Albanialaiset toimittajat Luokka:Kielenkääntäjät Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Skellern (albumi)

Skellern on brittiläisen laulaja-lauluntekijä ja kosketinsoittaja Peter Skellernin studioalbumi vuodelta 1978. Skellern on itse tuottanut albumin Pendulum Records -levy-yhtiölle. Julkaisijana on toiminut myös Sonet. Musiikin tyylilaji sijoittuu äänitysajankohdasta puolen vuosisadan taakse ns. jazz- aikakauteen. Albumi on äänitetty huhti-toukokuussa 1978 Lontoossa Chappell- studioilla. Äänittäjä on Steve James apunaan Brian Robson. Vastaava tuottaja on Johnny Stirling. Levykannen suunnittelusta ja valokuvista vastaa Martin Reavley. Takakannessa on valokuva klassiseen juhlapukuun sonnustautuneesta Skellernistä. == Kappaleet == Kappaleiden tekijä on Peter Skellern ellei toisin ole mainittu. ; A-puoli # You and I # When I Got You # Big 'G' # 'T's All 'cos o' You # While I'm Away ; B-puoli # Love Is the Sweetest Thing (Noble) # Sweet Words # When Somebody Thinks You're Wonderful (Woods) # Put Out the Flame # Where Do We Go From Here == Kokoonpano == * Peter Skellern – piano, laulu * Kevin Peek – soolokitara * Jeremy Beckett – rytmikitara * Lennie Bush – basso * Hal Fisher – rummut Mukana on myös puhallinorkesteri The Grimethorpe Colliery Band. Puhallinsovituksista vastaavat Andrew Pryce Jackman ja Peter Skellern. == Lähteet == * Peter Skellern LP Skellern (Sonet SLP–3044, 1978) Luokka:Vuoden 1978 albumit Luokka:Brittiläiset jazzalbumit Luokka:Iskelmäalbumit
BÖÖ! Maailman parhaita kummitustarinoita

BÖÖ! Maailman parhaita kummitustarinoita on Helsinki Media Company Oy:n kustantama novellikokoelma, jonka toisen painoksen on valmistanut vuonna 1999 Juvalla WSOY:n Kirjapainoyksikkö. Novellit on ruotsin kielestä suomentanut Taija Kuula. Kirja on osa Sisters Club -tyttökirjasarjaa. Kirjastoluokitus on 84.5. Kirjassa on alkusanat sekä viisi klassista kummitustarinaa: * Charles Dickensin ”Hämärätarinoita” ("To Be Read at Dusk”) * Edith Nesbitin ”Marmoriritarit” ("Man-Size in Marble”) * Oscar Wilden ”Cantervillen kummitus” ("The Canterville Ghost”) * Charles Dickensin ”Ratavartija” (”The Signal Man”) * Mark Twainin ”Kummitustarina” (”A Ghost Story”) == Lähteet == * Luokka:Novellikokoelmat Luokka:Vuoden 1999 kirjat
Keihäskäärme

Keihäskäärme eli ruskeakeihäskäärme (Bothrops atrox) on keski- ja eteläamerikkalainen kyykäärmeiden heimoon kuuluva myrkkykäärme. Sitä kutsutaan usein ranskankielisellä keihäänkärkeä merkitsevällä nimellä fer-de-lance. Sen puremaan kuolee Amerikassa enemmän ihmisiä kuin minkään muun lajin puremiin. Yhdellä puraisulla käärme erittää 100 mg myrkkyä, tappava annos ihmiselle on 50 mg.Factsheet YPTE Young Peoples Trust for the Environment == Ulkonäkö ja koko == Keihäskäärme voi kasvaa yli kaksi metriä pitkäksi. Sen väri vaihtelee harmaan, ruskean ja vihreän välillä. Selässä on kolmiokuvioita, jotka kohtaavat selän keskellä. == Levinneisyys ja elinympäristö == Keihäskäärmeen levinneisyysaluetta ovat Venezuela, Kolumbia, Peru, Ecuador, Brasilia, Bolivia ja Argentiinan pohjoisosat sekä Keski-Amerikka, Länsi-Intian saaristo ja mahdollisesti myös Meksiko. Se elää yleensä maassa, vaikka osaa uida ja kiipeillä. Sen luontaista elinympäristöä on metsä, mutta sitä tavataan myös viljelmillä ja autiotaloissa, joista se saalistaa rottia ja hiiriä. == Lisääntyminen == Keihäskääme synnyttää eläviä poikasia, joita voi syntyä kerralla 80. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * The University of Adelaide, Australia, Clinical Toxinology Resources: Bothrops atrox Luokka:Kyykäärmeet
Enallopsammia rostrata

Enallopsammia rostrata on korallilaji. Sillä ei ole symbioottisia zooksantellileviä, jotka tuottaisivat ravintoa yhteyttämällä, joten se voi elää myös pimeässä: syvällä meressä tai luolissa. Sitä tavataan 110–2 100 metrin syvyydellä useimmilla maailman valtamerillä.Enallopsammia rostrata (Pourtalès, 1878) World Register of Marine Species Uuden Seelannin lähivesillä se on syvän veden koralliriuttojen yleisin korallilaji.Case studies: New Zealand Lophelia.org == Lähteet == Luokka:Kivikorallit
Solenosmilia variabilis

Solenosmilia variabilis on korallilaji. Sillä ei ole symbioottisia zooksantellileviä, jotka tuottaisivat ravintoa yhteyttämällä, joten se voi elää myös pimeässä: syvällä meressä tai luolissa. Sitä tavataan 220–2200 metrin syvyydellä useimmilla maailman valtamerillä.Solenosmilia variabilis Duncan, 1873 World Register of Marine Species Se on yleinen sekä Uuden- Seelannin lähivesillä,New Zealand Lophelia.org että Skotlannin pohjoispuolella.Biogenic reefs - cold water corals Joint Nature Conservation Committee UK == Lähteet == Luokka:Kivikorallit
ORP Rybitwa (1921)

ORP Rybitwa (vuoteen 1920 SMS FM 31) oli Puolan merivoimien Tanskasta ostama FM-luokan miinanraivaaja Finlandia IV, joka oli alkujaan Saksan keisarikunnan laivaston miinanraivaaja. == Valmistus == Saksan keisarikunnan laivasto tilasi FM-luokan miinanraivaajat, jonka ensimmäisen ryhmän aluksena SMS FM 31 () tilattiin. Alusluokka oli pienennetty versio vuoden 1916 avomeriraivaajista. Aluksen aseistuksena oli yksi 8,8 cm KL/30 -tykki.Gardiner, Robert 1906-1921 s. 187 == Palvelus == Saksa myi aluksen Tanskalle, joka myi sen 24. syyskuuta 1920 edelleen Puolalle. Alus saapui Puolaan nimettynä Finlandia IV:ksi ja se nimettiin laivastoon liitettäessä ORP Rybitwaksi. Puolassa aluksen aseistukseksi muutettiin yksi 47 millimetrin tykki, kaksi konekivääriä sekä 20 miinaa ja kaksi erilaista miinanraivainta.Gardiner, Robert 1906-1921 s. 420 Alus poistettiin palveluksesta 1930-luvun alussa ja se myytiin siviilikäyttöön. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Puolan merivoimien FM-luokan miinanraivaajat
Jack Holt

Jack Holt (31. toukokuuta 1888 New York, New York – 18. tammikuuta 1951 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän aloitti elokuvanäyttelemisen vuonna 1913. Uransa huipulla Holt oli 1920-luvulla ja ensimmäisten äänielokuvien aikaan. Toisen maailmansodan jälkeen hän näytteli pääasiassa sivurooleissa. Holtin elokuviin kuuluu muun muassa vuonna 1942 valmistunut Kissaihmiset (1942). Chester Gould hahmotteli luomansa sarjakuvapoliisi Dick Tracyn kasvonpiirteet Holtin mukaan. Näyttelijät Tim Holt ja Jennifer Holt ovat Jack Holtin lapsia. Holt on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Hollywood Walk of Fame Luokka:Vuonna 1888 syntyneet Luokka:Vuonna 1951 kuolleet
Natasha Lako

Natasha Lako (s. 1948) on albanialainen kirjailija. Hän kuuluu albanialaisten naiskirjailijoiden ensimmäiseen polveen, ja hänen tuotantoonsa kuuluu sekä runoutta että proosaa. Lisäksi hän on työskennellyt elokuvissa. Hän on kotoisin Korçën kaupungista.Albanianliterature.net: Natasha LAKO Lako istui Albanian parlamentissa demokraattien edustajana vuosina 1991–1993. == Kirjallisuus == === Runous === * Marsi brenda nesh (1972) * E para fjalë e botës (1979) * Këmisha e pranverës (1984) * Yllësia e fjalëve (1986) * Natyrë e qetë (1990) * Thesi me pëllumba (1995) === Romaani === * Stinët e jetës (1977) == Elokuvakäsikirjoitukset == * Mësonjëtorja (1979) * Partizani i vogël Velo (1979) * Plumba perandorit (1980) * Rruga e lirisë (1982) * Një emër midis njerzëve (1983) * I paharruari (1984) * Fjalë pa fund (1986) * Një vitë i gjatë (1987) * Muri i gjallë (1989) * Fletë të bardha (1990) * Lule të kuqe, lule të zeza (2003) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Albanialaiset runoilijat Luokka:Albanialaiset kirjailijat Luokka:Albanialaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Albanialaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
ORP Jaskółka (1921)

ORP Jaskółka (vuoteen 1920 FM27) oli Puolan merivoimien Tanskasta ostama FM- luokan miinanraivaaja Finlandia I, joka oli alkujaan Saksan keisarikunnan laivaston miinanraivaaja. == Valmistus == Saksan keisarikunnan laivasto tilasi aluksen Wollheimin telakalta Breslausta. Alus laskettiin vesille 1918 nimellä FM27 ja otettiin palvelukseen 24. elokuuta 1918. Aluksen aseistuksena oli yksi 8,8 cm KL/30 -tykki.Gardiner, Robert 1906-1921 s. 187Gröner et al 1991 s. 119-120 == Palvelus == Saksa myi aluksen Tanskalle, joka myi sen 24. syyskuuta 1920 edelleen Puolalle miljoonalla Saksan markalla. Alus saapui Puolaan nimettynä Finlandia I:ksi ja se nimettiin laivastoon liitettäessä ORP Jaskółkaksi. Puolassa aluksen aseistukseksi muutettiin yksi 47 millimetrin tykki, kaksi konekivääriä sekä 20 miinaa ja kaksi erilaista miinanraivainta.Gardiner, Robert 1906-1921 s. 420 Alus poistettiin alusluettelosta 1935Gröner et al 1991 s. 120 ja se myytiin siviilikäyttöön. == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Puolan merivoimien FM-luokan miinanraivaajat
Oulunkylän tekojäärata

Oulunkylän tekojäärata on jääpallokenttä ja pikaluistelurata Oulunkylässä, Helsingissä. Tekojäärata valmistui syksyllä 1977, ja se oli Suomen ensimmäinen iso tekojäärata. Valmistumisestaan lähtien Oulunkylän tekojäärata on ollut keskeinen paikka Suomen jääpalloilulle ja pikaluistelulle. Oulunkylän tekojäärata on toiminut useasti jääpallon Suomen mestaruusloppuottelun pelipaikkana, muun muassa vuoden 2008 ensimmäisen jääpallon Suomen mestaruusfinaalin 100-vuotisjuhlafinaalissa. Jääpallon maailmanmestaruuskilpailuiden pelipaikkana ja finaaliareenana se oli vuosina 1983 ja 1991. Oulunkylän tekojäärataa käyttää kotikenttänään jääpalloseura Botnia-69. Helsingin Työväen Luistelijat ja Helsingin Luistinkiitäjät käyttävät jäärataa pikaluistelussa. Oulunkylän tekojääradan pikaluisteluradan pituus on 400 metriä. Tekojääradan itäisenpuoleisella sivustalla sijaitsee kattamaton seisomakatsomo. Tekojäärata on valaistu kentän yllä riippuvilla valaisimilla. ==Lähteet== * Luokka:Suomen tekojääradat Luokka:Suomen pikaluisteluradat Luokka:Helsingin urheilupaikat
Tervakomppania

Tervakomppania oli 1600-luvun alussa perustettu Ruotsin valtion tervan myynnin säännöstelyyn keskittynyt laitos. Pääpaikka sijaitsi Tukholmassa. ==Historia== Ruotsin hallitus tahtoi saavuttaa 1600-luvulla monopoliaseman tervanmyynnissä. Tervakauppa oli tuottoisaa, ja suurvallaksi pyrkivän Ruotsin laivasto tarvitsi paljon tervaa. Vuodesta 1665 Tervakomppania aloitti ankaran säännöstelyn. Pohjanmaan kaupunkien piti suunnata kaikki tervanmyynti Turun sijasta Tukholmaan. Tämä lamautti täysin Turun aseman Suomen tervakeskuksena. Myös aiemmin keskuksena toiminut Viipuri jäi täysin välikädeksi Suomen tervakaupassa. Tervakomppania määräsi tervalle ns. kaupunkikohtaiset tuotantokiintiöt. Tuotantokiintiölle määrätystä tervasta se maksoi sovitun hinnan, mutta ylimenevästä osasta kauppahinta oli yleensä alihinnoiteltu. Tervakauppaa haluttiin säännöstellä myös kaupunkikohtaisesti. Usein väitetään, että tervaporvarit ryöstivät hinnoillaan tervan polttajia ja kuljettajia. Tervan hinnoittelu perustui ns. tukkukauppahinnoitteluun. Tervakomppania sääteli hintoja, tuotantomääriä ja ostamansa tervan laatua. Ruotsin yrityksestä huolimatta Viipuri pysyi kuitenkin koko 1600-luvun suurimpana tervanviejänä. Tervakomppanian toiminta lakkasi vuonna 1712. Lakkautus oli puolestaan edesauttamassa kauppahuoneiden ja tervahovien syntyä. == Lähteet == Luokka:Kauppa
Terho Ovaska

Terho Tapio Ovaska (15. toukokuuta 1940 Suoniemi – 19. lokakuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen poliittinen pilapiirtäjä, joka käytti nimimerkkiä Terho.Kuka kukin on 2003, s. 711. Helsinki: Otava, 2002. ISBN 951-1-18086-X Ovaska työskenteli Uuden Suomen pilapiirtäjänä vuosina 1980–1991 ja Helsingin Sanomien vuosina 1991–2005. Ennen pilapiirtäjän uraa hän oli työskennellyt pitkään mainosalalla. Hänet nimitettiin Helsingin Sanomien poliittiseksi pilapiirtäjäksi, kun Kari Suomalainen erosi tehtävästä. Ovaska jäi eläkkeelle vuonna 2005. Ovaskan jälkeen Helsingin Sanomien pääkirjoitussivun pilapiirtäjäksi tuli Henrik Karlsson. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset pilapiirtäjät Luokka:Helsingin Sanomien henkilöstö Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
ORP Czajka (1921)

ORP Czajka (entinen FM 2) oli Puolan merivoimien Tanskasta ostama FM-luokan miinanraivaaja Finlandia II, joka oli alkujaan Saksan keisarikunnan laivaston miinanraivaaja. == Valmistus == Saksan keisarikunnan laivasto tilasi aluksen Geestemündesta Schichau Seebeckwerftiltä, missä köli laskettiin telakkanumerolla 413. Alus laskettiin vesille 6. heinäkuuta 1918 ja otettiin palvelukseen 24. elokuuta 1918. Aluksen aseistuksena oli yksi 8,8 cm KL/30 -tykki.Gardiner, Robert 1906-1921 s. 187Gröner et al 1991 s. 119-120 == Palvelus == Alus oli sukellusvenemiehistöjen koulutuksessa maalilaivana ennen kuin se poistettiin alusluettelosta 10. maaliskuuta 1920. Alus myytiin Kielissä Tanskalle, joka myi sen 24. syyskuuta 1920 edelleen Puolalle miljoonalla Saksan markalla. Alus saapui Puolaan nimettynä Finlandia II:ksi, ja se nimettiin laivastoon liitettäessä ORP Czajkaksi. Puolassa aluksen aseistukseksi muutettiin yksi 47 millimetrin tykki, kaksi konekivääriä sekä 20 miinaa ja kaksi erilaista miinanraivainta.Gardiner, Robert 1906-1921 s. 420 Alus poistettiin alusluettelosta 1935 ja se myytiin siviilikäyttöön, jolloin sen nimenä oli S/S Czajka. Aluksen miehistö upotti aluksensa syyskuussa 1939 Gdanskin satamaan. Myöhemmin hylky nostettiin ja romutettiin.Gröner et al 1991 s. 120 == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Puolan merivoimien FM- luokan miinanraivaajat
Stephen Roberts

Stephen Roberts (23. marraskuuta 1895 Summersville, Länsi-Virginia – 17. heinäkuuta 1936 Beverly Hills, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -tuottaja. Roberts ohjasi 105 elokuvaa vuosien 1923–1936 välillä. Kokopitkäelokuvia Roberts ohjasi ainoastaan 12 elokuvaa ja lyhytelokuvia 93 elokuvaa. Lentäjämorsian (1932) oli ensimmäinen Robertsin ohjaama pitkä elokuva. Hänen viimeiseksi ohjaustyöksi jäi Rouva Sherlock Holmes (1936), joka sai ensi-iltansa vain kaksi kuukautta ennen kuolemaansa. Roberts syntyi Länsi- Virginian Summersvillessa ja kuoli Kalifornian Beverly Hillsissä, Los Angelesissa sydänkohtaukseen 40-vuotiaana. == Valikoitu filmografia == Vuosi Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi 1926 – Who's My Wife? 1927 – Listen Lena 1932 Nyrkkeilykuningas Lady and Gent Jos minulla olisi miljoona If I Had a Million 1933 Eräs sunnuntai-ilta One Sunday Afternoon 1934 Espanjalaista verta The Trumpet Blows 1935 Naamioitu paholainen Star of Midnight 1936 Rouva Sherlock Holmes The Ex-Mrs. Bradford == Aiheesta muualla == * * Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1895 syntyneet Luokka:Vuonna 1936 kuolleet
ORP Mewa (1921)

ORP Mewa (entinen FM28) oli Puolan merivoimien Tanskasta ostama FM-luokan miinanraivaaja Finlandia III, joka oli alkujaan Saksan keisarikunnan laivaston miinanraivaaja. == Valmistus == Saksan keisarikunnan laivasto tilasi aluksen Bremenistä Wollheimin telakalta. Alus laskettiin vesille 1918 ja otettiin palvelukseen vielä samana vuonna 24. elokuuta. Aluksen aseistuksean oli yksi 8,8 cm KL/30 -tykki.Gardiner, Robert 1906-1921 s. 187Gröner et al 1991 s. 119-120 == Palvelus == Saksa myi Kielissä aluksen Tanskalle, joka myi sen 24. syyskuuta 1920 edelleen Puolalle. Alus saapui Puolaan nimettynä Finlandia III:ksi ja se nimettiin laivastoon liitettäessä ORP Mewaksi. Puolassa aluksen aseistukseksi muutettiin yksi 47 millimetrin tykki, kaksi konekivääriä sekä 20 miinaa ja kaksi erilaista miinanraivainta.Gardiner, Robert 1906-1921 s. 420 Alus muutettiin 1930-luvun alussa tutkimusalukseksi ja se nimettiin uudelleen ORP Pomorziniksi korvaten samalla aiemmin samoin nimetyn aluksen tehtävässä. Alus upposi Saksan ilmavoimien pommituksessa 14. syyskuuta 1939 Jastarnian satamaan. Hylky nostettiin 1946 ja romutettiin.Gröner et al 1991 s. 120 == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Puolan merivoimien FM-luokan miinanraivaajat
Porvoon pallokenttä

Pallokenttä (ruots. Bollplan) on jalkapallo- ja jääpallokenttä Porvoossa. Se sijaitsee Porvoon keskustassa. Kentälle valmistui jäädytyslaitteisto marraskuussa 1990 Porvoon kaupungin ja Porvoon maalaiskunnan yhteishankkeena. Talvella Pallokenttä toimii Akilleksen jääpalloilijoiden kotikenttänä, ja kesäisin sitä käyttävät Akilleksen jalkapalloilijat. Pallokentällä on katettu seisomakatsomo, jonka urheiluseura Akilles on rakentanut talkootyönä ja joka valmistui vuonna 2009. Kentän valaistus uusittiin vuonna 2010, jolloin vanha riippuvalaistus korvattiin valopylväillä. Pallokenttä oli vuosien 1983 ja 1991 jääpallon maailmanmestaruuskilpailuiden pelipaikkana. ==Lähteet== * Luokka:Porvoon urheilupaikat Luokka:Suomen tekojääradat Luokka:Suomen jääpallo
Fred Coe

Fred Coe (13. joulukuuta 1914 – 29. huhtikuuta 1979) oli yhdysvaltalainen televisio-ohjelmien tuottaja ja ohjaaja, joka tunnetaan parhaiten The Philco Television Playhouse sekä Playhouse 90 -sarjoista. Coen tuottamiin televisiodraamoihin puolestaan kuuluvat muun muassa Marty, Producers' Showcase sekä Days of Wine and Roses. ==Aiheesta muualla== * Luokka:Yhdysvaltalaiset televisio-ohjaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset televisiotuottajat Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 1979 kuolleet