EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Shenandoahin armeija (Konfederaatio)

Shenandoahin armeija ( oli Konfederaation armeija Yhdysvaltain sisällissodassa. Armeija oli toiminnassa vain muutaman kuukauden ajan vuonna 1861, jolloin sen komentajana toimi Joseph E. Johnston. Se perustettiin alun perin suojamaan Virginiassa sijainnutta Shenandoahin laaksoa. Shenandoahin armeija osallistui vain yhteen suureen taisteluun, Bull Runin taisteluun, minkä jälkeen se sulautettiin Potomacin armeijaan.http://www.civilwarhome.com/armyofshenandoah.htm == Lähteet == Luokka:Konfederaation sotilasyksiköt Yhdysvaltain sisällissodassa Luokka:Virginia Yhdysvaltain sisällissodassa
Teurastaja (elokuva)

Teurastaja () on vuonna 2007 suoraan DVD:lle julkaistu kanadalainen kauhuelokuva, jonka ohjasi ja käsikirjoitti Uwe Boll. Pääosassa esiintyvät Michael Paré ja Will Sanderson. ==Juoni== Max Seed on massamurhaaja, joka on määrätty sähkötuoliin teloitettavaksi. Seediä yritetään teloittaa kolmesti ilman tulosta. Hän on lähes tajuton, mutta hengittää edelleen. Vankilanjohtaja ja lääkäri päättävät kuitenkin, että Seed julistetaan kuolleeksi ja haudataan elävältä. Myöhemmin Seed kaivaa itsensä ulos haudastaan ja lähtee tappamaan ja kiduttamaan ihmisiä kaikilla brutaaleilla keinoilla. ==Näyttelijät== ==Palkinnot== ===Voitetut=== *New Yorkin kauhuelokuvajuhlat **2007 Parhaat erikoistehosteet *Esteponan kansainvälinen kauhu- ja fantasiaelokuvajuhla **2007 Paras näyttelijä: Michael Paré ==Lähteet== Luokka:Slasher-elokuvat Luokka:Vuoden 2007 kanadalaiset elokuvat Luokka:Suoraan videolle julkaistut elokuvat Luokka:Uwe Bollin ohjaamat elokuvat
Suppilo

Suppilo (arkikielessä myös tratti tai ratti) on toisesta päästään avarasuinen, toisesta päästä putkimaiseksi kapeneva pohjaton astia, jota käytetään esimerkiksi valutettaessa nestettä suppeasuiseen tilaan. ==Lähteet== Luokka:Keittiövälineet Luokka:Laboratoriotarvikkeet
Keskiäänikaiutin

Keskiäänikaiutin on kaiutin, jonka tehtävä on tuottaa keskiääniä kaiutinkokoonpanossa. Elementti voi olla rakenteeltaan bassokaiutinta pienempi, mutta diskanttikaiutinta suurempi. Kaikissa kaiuttimissa ei välttämättä ole lainkaan keskiäänielementtiä, kuten 2-tiekaiuttimissa, joissa keskiäänien toisto on jaettu osittain bassoelementille ja osittain diskanttielementille. Elementin halkaisija voi olla esim. 3,5 tuumaa. Pienissä kannettavissa radioissa voi olla pienehkö kaiutinelementti, joka soittaa kaikkia taajuuksia, jolloin bassoalueella ei voi saavuttaa suurta dynamiikkaa eivätkä korkeat taajuudet välttämättä soi niin laadukkaasti kuin diskantin kautta, mutta rakenteen äänenlaatua lisäävänä tekijänä voi mainita sen, että vaihevirhe jää pieneksi, koska kaikki taajuudet tulevat samasta elementistä. ==Katso myös== *Subwoofer *Bassokaiutin *Keskiäänikaiutin *Kokoäänialueen kaiutin ==Kirjallisuutta== * Luokka:Kaiuttimet
Korokoi

Korokoi (Elatobia fuliginosella) on aitokoihin lukeutuva pieni perhoslaji. == Koko ja ulkonäkö == Yksivärisen harmaanruskea perhonen, jonka siipiväli on 12-22 mm. Siivet ovat pitkänomaiset, noin neljä kertaa leveyttään pitemmät, ja niissä siipisuomut ovat kärjestään tummanruskeat, tyvestä vaaleammat. Takasiivet ovat kiiltävät ja violetinharmaat. Pään ja huulirihmojen karvamaiset suomut ovat tummanruskeita, mutta kärjestään vaaleita.http://www.artfakta.se/Artfaktablad/Elatobia_Fuliginosella_102431.pdfhttp://www2.nrm.se/en/svenska_fjarilar/e/elatobia_fuliginosella.htmlNationalnyckeln till Sveriges flora och fauna: Fjärilar: Käkmalar–säckspinnare. ISBN 978-91-88506-60-3 s. 456-457 == Levinneisyys ja lentoaika == Perhosen levinneisyys Euroopassa keskittyy Pohjoismaihin, etelämpänä sitä tavataan vain paikoin. Sitä tavataan paikoittain Norjasta ja Ruotsista sekä laajemmalti Suomen länsiosista. Idässä levinneisyys jatkuu Pohjois-Aasian poikki Pohjois- Amerikkaan. Esiintymiä on myös Pohjois-Afrikassa. Lentoaika on kesäkuun lopulta elokuun alkuun.http://www.insects.fi/Lepidoptera/Tineidae/Elatobia/fuliginosella/Elatobia%20fuliginosella.htm == Elinympäristö ja elintavat == Korokoi elää vanhoissa kuivissa metsissä. Se vaatii elinpaikaltaan pystyynkuolleita mäntyjä, joiden kaarna on osittain irronnut. Perhonen elää puunrungoilla ja lentää lämpiminä öinä niiden tuntumassa piilotellen muutoin kaarnanraoissa. Se myös tulee valolle. Toukka elää keväällä Strongylogaster lineata -sahapistiäisen mäntyyn kaivertamissa käytävissä syöden niistä löytyviä hyönteisten jäänteitä sekä muuta orgaanista jätettä. Toukkien tiedetään syövän myös oman lajinsa yksilöitä. Suomen kansallisessa uhanalaisarvioinnissa vuodelta 2010 korokoi on luokiteltu vaarantuneeksi (VU)Rassi, P., Hyvärinen, E., Juslén, A. & Mannerkoski, I. (toim.). Suomen lajien uhanalaisuus – Punainen kirja 2010. Ympäristöministeriö & Suomen ympäristökeskus, Helsinki.. Vaarantuneeksi se on luokiteltu myös Ruotsissa.http://www.artfakta.se/SpeciesFact.aspx?TaxonId=102431 Norjassa se on silmälläpidettävä (NT)http://www.artsportalen.artsdatabanken.no/Rodliste2010/Vurdering/Elatobia+fuliginosella/30034. == Ravintokasvi == Toukka elää männyllä syöden orgaanista jätettä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Bestimmungshilfe des Lepiforums Luokka:Aitokoit
Yli-Jokipii

Yli-Jokipii on suomenkielinen sukunimi. Tunnettuja nimenkantajia ovat: * Pentti Yli-Jokipii (s. 1941), suomalainen maantieteilijä * Markus Yli-Jokipii (s. 1981), suomalainen kuoronjohtaja
Viessmann Refrigeration Systems

Viessmann Refrigeration Systems Oy on suomalainen kylmäkalusteiden valmistaja, joka kuuluu Viessmann-konserniin. Vuoteen 2017 saakka yritys toimi nimellä Norpe Oy. Yhtiö kehittää ja valmistaa kylmäjärjestelmiä ja -kalusteita sekä omakoneellisiin että keskuskoneellisiin asennuksiin. == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset teollisuusyritykset
Ogura Yuki

Ogura Yuki (; 1. maaliskuuta 1895 – 23. heinäkuuta 2000) oli japanilainen nihonga-taidemaalari. Hänen tyttönimensä oli Mizoguchi Yuki. Hän tuli tunnetuksi naisten kuvista (bijinga). Hän valmistui Naran naisten normaalikoulusta ja pääsi opettajan töihin, mutta alkoi taiteesta kiinnostuneena opiskella Yasuda Yukihikon johdolla vuonna 1920. Ogura valittiin Japanin taideakatemian jäseneksi vuonna 1976, ja myöhemmin hänestä tuli sen kunniapuheenjohtaja. Hänet otettiin Kulttuuriritarikuntaan vuonna 1980. Hänellä oli studio Kamakurassa, jossa hän kuoli 105 vuoden iässä. == Tunnettuja töitä == * Yuami onna (1938) * Oyako (1961) * Maiko (1962) Luokka:Japanilaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1895 syntyneet Luokka:Vuonna 2000 kuolleet Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet japanilaiset
Vicky Piria

Vittoria ”Vicky” Piria (s. 11. marraskuuta 1993 Milano) on italialainen moottoriurheilija. Hänen isänsä on italialainen ja äitinsä brittiläinen. == Ura == Piria aloitti Karting-uransa vuonna 2003 ja kilpaili enimmäkseen italiassa suuren osan karting-urastaan. Vuonna 2009 Piria kilpaili Italian Formula Renault -sarjassa kaksi kilpailua saavuttaen kahdeksan pistettä. Samana vuonna hän kilpaili Formula 2000 Light -sarjassa kahdeksan kilpailua sijoittuen sarjan 11:ksi. Hän kilpaili vielä Formula 2000 Light Winter Trophy -sarjassa sijoittuen sarjan yhdeksänneksi. Vuonna 2010 Piria ajoi Formula Abarth -sarjassa saavuttamatta pisteitä. Vuonna 2011 hän jatkoi sarjassa sijoittuen Italian Formula Abarth -sarjassa loppupisteissä 15:ksi saavuttaen yhdeksän pistettä ja Euroopan Formula Abarth -sarjassa 18:ksi keräten kahdeksan pistettä. Vuonna 2012 Piria kilpaili GP3-sarjassa italialaisessa Trident Racing -tallissa. Hänestä tuli näin ollen GP3-sarjan historian ensimmäinen naiskuljettaja.Vicky Piria joins Trident Racing for 2012 GP3 Series tridentracing.it Hän ei saavuttanut pisteitä. Parhaaksi sijoitukseksi jäi 12:s sija. Piria kilpaili W Series -sarjassa kaudet 2019 ja 2021. Hänen parhaaksi kaudekseen jäi kausi 2019, jolla hän sijoittui sarjassa yhdeksänneksi. == GP3-tulokset == Kausi Talli 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 Pisteet Sijoitus 2012 Trident Racing ESP FEA 22 ESP SPR 16 MON FEA 19 MON SPR 12 EUR FEA 17 EUR SPR 18 GBR FEA 18 GBR SPR 21† GER FEA 14 GER SPR Kesk. HUN FEA 20 HUN SPR 19 BEL FEA 16 BEL SPR 19 ITA FEA 16 ITA SPR Kesk. 0 26. == W Series -tulokset == Kausi Talli 1 2 3 4 5 6 7 8 Pisteet Sijoitus 2019 Hitech GP HOC 15 ZOL 9 MIS 5 NOR 12 ASS 8 BRH 6 24 9. 2021 Sirin Racing RBR 17† RBR 15 SIL 10 HUN 16 SPA 12 ZAN 11 COA 14 COA 14 1 19. == Lähteet == Luokka:Italialaiset autourheilijat Luokka:GP3-kuljettajat Luokka:W Series -kuljettajat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lappalaisten mytologian katkelmia

Lappalaisten mytologian katkelmia () on Lars Levi Laestadiuksen tutkielma vuosilta 1840–45. Teoksen on julkaissut suomeksi Suomalaisen Kirjallisuuden Seura vuonna 2000 ja uudistettuna laitoksena 2011. Toimittaja on Juha Pentikäinen ja suomentaja Risto Pulkkinen. Teoksesta on vanhempi suomennos nimellä Katkelmia lappalaisten mythologiasta, suomentajana Niila Outakoski (1994 ISBN 9985-60-045-2 Sarja: Deanu kultur ja musea, n:o 3. Alkuteos: Fragmenter i lappska mythologien). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Lappalaisten mytologian katkelmia SKS:n sivut (Arkistoitu sivu) * Lappalaisten mytologian katkelmia julkaistiin tieteellisesti toimitettuna. Verkkouutiset 17.11.2000. * Juha Pentikäinen: Toisenlainen Lars Levi Laestadius – Lapin tutkijan juuria etsimässä . Teologia.fi 3.4.2008. * Osmo Pekonen: Lappalaisten mytologian katkelmia. Keskisuomalainen 22.10.2011. * Salome Tuomaala: Laestadius etnografina. Yliopisto-lehti 5/2001. Luokka:Kirjat uskonnosta Luokka:Suomalaiset tietokirjat Luokka:Vuoden 2000 kirjat Luokka:Kirjat saamelaisista
Viherkallion koulu

Viherkallion koulu sijaitsee Espoon Viherlaaksossa. Koulu on alakoulu ja siellä opiskelee oppilaita luokilla 1-6 sekä esikoululuokilla. Lisäksi koulussa on pienryhmäluokkia. Koulu on perustettu vuonna 1914 ja on siten Espoon kolmanneksi vanhin koulu. Ennen vuoden 1977 peruskoulu-uudistusta se oli Viherlaakson kansakoulu. Nykyinen koulurakennus valmistui vuonna 1958 Aulis Salon suunnittelemana ja siihen tehty laaja peruskorjaus vuonna 2006. Koulun rehtorina toimii Mikko Leppänen. Entinen nimitys Viherkallion koulu poistui, kun koulu yhdistyi Viherlaakson yläkoulun kanssa muodostaen uuden Viherlaakson peruskoulun. Vuosiluokat esikoulu-6.lk toimivat entisissä Viherkallion koulun tiloissa, kun taas luokat 7–9 toimivat vuonna 2021 valmistuneessa uudessa koulurakennuksessa, jossa samassa toimii myös Viherlaakson lukio. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viherkallion koulu Luokka:Espoon peruskoulut Luokka:Viherlaakso
Hynnilänsaari

Hynnilänsaari on saari Tahkorannassa, Joroisissa, Etelä-Savossa. Lähin taajama-asutus sijaitsee muutaman kilometrin päässä Kuvansissa. Saarella sijaitsee useita vuokralla olevia kesämökkejä, mutta talvella vakituisia asukkaita on vain muutama. Hynnilänsaaressa sijaitseva Hynnilänsaaren tila on perustettu jo 1700-luvulla, tosin nykyinen asuinrakennus ei ole niin vanha. Luokka:Joroinen Luokka:Suomen sisävesien saaret
Uzès

Uzès on ranskalainen kaupunki, joka sijaitsee Gardin departementissa, Languedoc-Roussillonissa. Kaupunki sijaitsee kolmikulmiossa, jonka muodostavat Alès (32 km) luoteeseen, Avignon (40 km) itään ja Nîmes (22 km) etelään. Vuonna 2009 sen asukasluku oli 8 339\. == Historiaa == pienoiskuva|left|Uzèsin herttuoiden palatsi. Uzès perustettiin alun perin nimellä Ucetia. Se oli yksi gallialaisen Rooman oppidumeista, eli hallintokaupungeista. Kaupungin lähellä sijaitsevat runsanvetiset Euren lähteet, joista roomalaiset johtivat vettä aina Nîmesin kaupunkiin saakka. Tämän vesijohdon näyttävin ja kuuluisin rakennusmuistomerkki on Pont du Gard, jonka rakentamisesta Uzèsin kaupungin historia alkaa. Kaupungin kulta-aika oli keskiajan loppupuolella, jolloin sen keskusta rakennettiin. Uzèsin herttualla oli 1400-luvulla oma herttuakunta ja 1600-luvulta alkaen korkea asema Ranskan hovissa. 1400-luvulla Uzèsiin perustettiin piispanistuin, joka pysyi siellä aina Ranskan vallankumoukseen asti. Eri uskonsuunnat olivat siellä vahvasti läsnä. Nykyisin siellä sijaitsevat entinen katedraali St-Théodorit d’Uzès, katolinen kirkko Saint Étienne, reformoitu kirkko ja moskeija. Kaupungin restaurointi aloitettiin vuonna 1965. == Nähtävyyksiä == * Kaupungin tori () on Uzèsin tapahtumien keskus. Toria reunustavien kaariholvien alla on kuvattu useita elokuvia, kuten Cyrano de Bergerac. Torilla on lauantaisin seudun suurimmat markkinat. * Uzèsin herttuoiden () palatsi. Rakennus sijaitsee kaupungin keskustassa. Sitä on rakennettu vähitellen vuosisatojen kuluessa ja se on ollut saman suvun omistuksessa jo yli tuhat vuotta. Palatsiin ja sen torneihin pääsee tutustumaan opastetuilla kierroksilla. * entinen katedraali St-Théodorit, ja sen Tour Fenestrelle-niminen torni sijaitsevat kaupungin laidalla. Tour Fenestrelle on moni-ikkunainen, pitsimäisen kevyt romaaninen torni. Sinne ei ole sisäänpääsyä. * Markkinatori * Haribo-museo () on karamellimuseo, joka sijaitsee muutamia kilometrejä kaupungin ulkopuolella Haribon tehtaan yhteydessä. * Keskiaikainen puutarha () sijaitsee 1200-luvulla rakennetun La Tour de Roi -tornin ja 1100-luvulla rakennetun piispojen tornin välissä. Puutarha edustaa keskiaikaista puutarharakentamista ja kasveja. * Euren lähde () on kirkasvetinen lähde, josta roomalaisajalla johdettiin vettä Gardin akveduktia pitkin naapurikaupunkiin Nemausukseen. == Väestönkehitys == Väestönkehitys vuodesta 1962 alkaen 1962 1968 1975 1982 1990 1999 2008 5.649 6.851 7.078 7.525 7.649 8.007 8.213 == Ystävyyskaupungit == Schriesheim (Baden-Württemberg), Saksa ja Paczków (Puola). ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Uzèsin kaupungin viralliset sivut ja * Uzèsin matkailutoimiston sivut Luokka:Ranskan kaupungit Luokka:Gardin kunnat
Armando De Vincentiis

Armando De Vincentis (s. 11. lokakuuta 1943) on entinen italialainen yleisurheilija. Hänen päälajinsa oli kiekonheitto. De Vincentis sijoittui kiekonheitossa seitsemänneksi Rooman EM-kilpailuissa 1974 tuloksella 59,68 m. Montréalin 1976 olympialaisissa hän oli karsinnan neljänneksi paras tuloksella 62,26 m mutta sai loppukilpailussa vain tuloksen 55,86 m ja sijoittui 15:nneksi. De Vincentis voitti kiekonheiton Italian mestaruuden vuosina 1975, 1976, 1978, 1980 ja 1981. Italian ennätystä hän paransi vuonna 1975 tulokseen 63,90 m. Roomassa 27. toukokuuta 1976 hän paransi ennätyksen tulokseen 64,48 m mutta menetti sen vielä samassa kilpailussa Silvano Simeonille. ==Lähteet== * * * * Luokka:Italialaiset kiekonheittäjät Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tapahtui kerran Kiinassa

Tapahtui kerran Kiinassa (eng. Once Upon a Time in China, ) on vuonna 1991 julkaistu hongkongilainen taisteluelokuva. Elokuvan pääosia esittävät mm. Jet Li, Hung Yan-yan, Yuen Biao, Jacky Cheung, Rosamund Kwan, Kent Cheng, Yuen Kam-fai, Yen Shi-kwan, Jonathan Isgar, Steve Tartalia, Mark King, Lau Shun, Yau Kin-kwok ja Bruce Fontaine. Elokuvan on ohjannut Tsui Hark. Elokuva voitti neljä palkintoa yhdennessätoista Hongkongin Film Award -tilaisuudessa muuan muassa parhaasta ohjauksesta, parhaasta editoinnista, parhaasta toimintakoreografiasta ja parhaasta elokuvamusiikista. Elokuva sai myöhemmin jatko-osan Once Upon a Time in China II. ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Hongkongilaiset elokuvat Luokka:Kungfuelokuvat Luokka:Vuoden 1991 elokuvat Luokka:Tsui Harkin ohjaamat elokuvat
Isokylä (Kemijärvi)

Isokylä on kylä Kemijärvellä noin 10 kilometrin päässä kaupungin keskustasta. Ennen vuoden 1973 kuntaliitosta alue kuului Kemijärven maalaiskuntaan. Kylässä sijaitsee koulu. Se perustettiin niin sanottuna lahjakouluna metsäkauppojen seurauksena ja aloitti toimintansa lokakuun 1. päivänä 1900. Kylässä on myös vanha rautatieasemarakennus. ==Lähteet== Luokka:Kemijärven kylät Luokka:Suomen entiset kuntakeskukset
Hetesara

Hetesara (Carex acutiformis) on monivuotinen kasvilaji sarojen suvussa. == Ulkonäkö ja koko == Hetesara kasvaa 40–120 senttimetriä korkeaksi. Se muodostaa kasvustoja pitkistä juurakoistaan. Varsi on tanakka ja karhea, mutta alaosasta usein sileä. Alta harmaanvihreät lehdet ovat 0,5–1 cm leveät. Hetesaran kukintona on 2–4 emitähkää ja 2–4 hedetähkää. Pullakot ovat harmaanvihreät, 4–5,5 mm pitkät. Niiden suuodassa on pieni, matala lovi. Laji muistuttaa ulkonäöltään viiltosaraa (Carex acuta).Suuri Pohjolan kasvio 2005, s. 795. == Levinneisyys == Hetesaraa esiintyy Euroopassa, läntisessä Aasiassa ja osittain Afrikassa.Plants of the World Online: Carex acutiformis Viitattu 1.10.2021. Pohjoismaissa ja Suomessa se on levinneisyydeltään melko eteläinen. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Hetesara (Carex acutiformis) * Kasviatlas 2020: Hetesaran (Carex acutiformis) levinneisyys Suomessa. Luokka:Sarat
Hietikkosara

Hietikkosara (Carex arenaria) on monivuotinen kasvilaji sarojen suvussa. == Ulkonäkö ja koko == Hietikkosaralla on pitkä ja vankka suikertaen kasvava juurakko. Sen versot nousevat riveinä juurakon nivelistä. Varsi ja lehdet ovat 10–30 senttimetriä pitkiä. Lehdet ovat tummanvihreitä ja 1,5–3,5 millimetriä leveitä. Hietikkosaran kukintona on kartiomainen 3–8 cm pitkä tähkistö, jossa on 5–15 kappaletta tähkiä. Pullakot ovat vaaleanruskeita, 4–5,5 mm pitkiä ja niiden suuodan kärjessä on kaksi kärkiloven erottamaa hammasta.Suuri Pohjolan kasvio 2005, s. 788. Hietikkosaralla voi esiintyä pullakoissa Suomessa harvinaista hietikkosarannoki (Anthracoidea arenaria) -nokisientä. == Levinneisyys == Hietikkosaraa esiintyy Länsi-Euroopassa, Itämeren alueella ja Balkanilla. Suomessa se on harvinainen etelärannikon laji. == Elinympäristö == Pohjoismaissa hietikkosara kasvaa merenrantahietikoilla ja nummilla. == Lähteet == * * Vauras, J., Saaristomeren kansallispuiston suursienet, Metsähallituksen luonnonsuojelujulkaisuja, Sarja A, No 112, Edita, 2000. === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Hietikkosara (Carex arenaria) * Kasviatlas 2022: Hietikkosaran (Carex arenaria) levinneisyys Suomessa. * Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Hietikkosara (Carex arenaria) Luokka:Sarat
Meriahvenet

Meriahvenet (Serranidae) on ahvenkaloihin (Perciformes) kuuluva runsaslajinen kalaheimo. Heimon lajeja tavataan trooppisista ja lauhkeista meristä ja eräitä myös makeista vesistä. Monet heimoon kuuluvista lajeista ovat tärkeitä ruokakaloja ja eräitä pidetään myös merivesiakvaarioissa. == Taksonomia == Varhaisimmat meriahventen heimoon kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu eoseenikaudelle. Nykyään heimoon kuuluu lähteestä riippuen 62-64 sukua ja 449-535 lajia. Meriahventen jako alaheimoihin vaihtelee. Teoksessa Fishes of the World niitä katsotaan olevan kolme, koruahvenet (Anthiinae), meriahvenet (Epinephelinae) ja saha-ahvenet (Serraninae). Tässä pomat ja saippuakalat luetaan kuuluvaksi alaheimoon Epinephelinae omina tribuksinaan. === Alaheimot === Meriahventen heimoon kuuluu Fishes of the Worldin mukaan seuraavat kolme alaheimoa. * Anthiinae – koruahvenet * Epinephelinae – meriahvenet * Serraninae – saha-ahvenet ==Tyypillisiä piirteitä== Ruumiinrakenteeltaan meriahvenet ovat vankkaruumiisia, oliivinmuotoisia ja suurisuisia kaloja. Lajien koko vaihtelee huomattavasti. Pienimmistä lajeista Plectranthias longimanus kasvaa 3 cm, pastellimeriahven (Serranus cabrilla) 3,5 cm ja Jeboehlkia gladifer 5 cm pitkiksi, kun taas esimerkiksi itajara (Epinephelus itajara) voi saavuttaa 2 metrin ja jättimeriahven (Epinephelus lanceolatus) 3,6 metrin pituuden. Kylkiviiva on jatkuva ja täydellinen. Selkäeviä on yleensä yksi ja sen etuosa on piikikäs. Suussa on useita rivejä teräviä hampaita. Väriltään meriahvenet ovat vaihtelevia ja niiden ruumiissa on usein raitoja tai pilkkuja, eräät lajit myös kykenevät vaihtamaan väritystään. Saippuakalojen iho sisältää myrkyllistä grammistiinia. Useat lajit ovat hermafrodiitteja ja osa vaihtaa sukupuoltaan naaraasta koiraaksi kasvaessaan. ==Levinneisyys ja elintavat== Meriahvenlajeja tavataan Atlantin, Intian valtameren ja Tyynenmeren alueilta lämpimistä ja lauhkeista vesistä. Ne elävät yleensä yksittäin tai pienissä ryhmissä tyypillisimmin lähellä koralliriuttoja tai pohjaa 200-400 metrin syvyydessä ja toisinaan myös vesiheiniä kasvavilla alueilla. Meriahvenet syövät eläinplanktonia, pienempiä kaloja, äyriäisiä ja pääjalkaisia. Kuva:Anthias anthias Stefano Guerrieri.jpg|Koruahven (Anthias anthias) Kuva:Epinephelus lanceolatus 20060306.jpg|Jättimeriahven (Epinephelus lanceolatus) Kuva:Pogonoperca punctata.jpg|Tähtisaippuakala (Pogonoperca punctata) Kuva:Liopropoma rubre Poey, 1861. Peppermint bass.jpg|Rubiinipoma (Liopropoma rubre) Kuva:Serranus cabrilla 01.jpg|Pastellimeriahven (Serranus cabrilla) ==Lähteet== *
Severi Heikkilä

Severi Heikkilä on sipoolainen lapsinäyttelijä, joka näytteli Risto Räppääjää elokuvassa Risto Räppääjä ja polkupyörävaras. ==Elokuvat== *Risto Räppääjä ja polkupyörävaras: Risto Räppääjä ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset lapsinäyttelijät Luokka:Suomalaiset televisionäyttelijät Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Dmitri Merežkovski

Dmitri Sergejevitš Merežkovski (, 14. elokuuta (J: 2. elokuuta) 1865 Pietari – 9. joulukuuta 1941 Pariisi) oli venäläinen kirjailija. Hänen merkittävin teoksensa on trilogia Kristus ja Antikristus (1896–1905).Hakusana Merežkovski, Dmitri teoksessa == Elämä == Dmitri Merežkovski syntyi aateliseen virkamiesperheeseen. Hän valmistui Pietarin yliopiston historiallis- kielitieteellisestä osastosta ja meni vuonna 1889 naimisiin runoilija Zinaida Gippiuksen kanssa. Aluksi Merežkovski kirjoitti runoja. 1890-luvulla hän oli symbolismin tunnetuimpia edustajia Venäjällä. Myöhemmin hän tuli tunnetuksi laajoista uskonnollis-filosofisista romaaneistaan, jotka olivat suosittuja myös käännöksinä.Kasack 1988. s. 492–494. Historiallisten romaanien sarjan ”Kristus ja Antikristus” (Hristos i Antihrist) muodostavat kirjat ”Jumalien kuolema: Julianus Luopio” (Smert bogov: Julian Otstupnik, 1896), ”Ylösnousseet jumalat: Leonardo da Vinci” (Voskresšije bogi: Leonardo da Vintši, 1901) ja ”Antikristus: Pietari ja Aleksei” (Antihrist: Pjotr i Aleksei, 1905). Sen pääajatus on historian taitekohdissa ilmenevä Kristuksen ja Antikristuksen ikuinen taistelu. 1900-luvun alussa Merežkovski ja Hippius perustivat uskonnollis-filosofisen seuran, jonka tarkoituksena oli levittää ”uutta uskonnollista tietoisuutta”. Vuoden 1905 vallankumoustapahtumien aiheuttama pettymys pakotti kirjailijan etsimään uusia aatteita lännestä. Lokakuun vallankumoukseen pariskunta suhtautui jyrkän kielteisesti. Vuonna 1919 Merežkovski ja Gippius pakenivat Varsovaan ja myöhemmin Pariisiin, jossa he perustivat ”Vihreä lamppu” -nimisen kirjallisuusfilosofisen yhdistyksen. Lännessä Merežkovski jatkoi kirjallista työtään ja osallistui bolševismin vastaiseen toimintaan kannattaen jopa Hitleriä. Neuvostoliitossa hänen teoksiaan ilmestyi ensimmäisen kerran vuonna 1986.Kasack 1988. s. 493. Merežkovski julkaisi myös näytelmiä ja kirjallisuuskriittisiä esseitä. Hänen muihin teoksiinsa kuuluvat muun muassa Tolstoi i Dostojevski (1901), Smert Pavla I (1905), Aleksandr I (1911) ja Tšetyrnadsatoje dekabrja. == Suomennettuja teoksia == * * Uusi painos kolmessa osassa: Helsinki: Ex libris, 1972. * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Vapaasti ladattavia Dmitri Merežkovskin e-kirjoja Projekti Lönnrotilta Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Venäläiset runoilijat Luokka:Historiallisten romaanien kirjoittajat Luokka:Symbolistiset taiteilijat Luokka:Vuonna 1865 syntyneet Luokka:Vuonna 1941 kuolleet Luokka:Venäjän ja Neuvostoliiton avantgarde Luokka:Toisinajattelijat Luokka:Venäläiset näytelmäkirjailijat Luokka:Kirjallisuuskriitikot Luokka:Venäläiset aateliset
Olkina

thumb|250px|Yksi Olkinan historiallisista huviloista. Olkina () on historiallinen kaupunginosa ja rautatieseisake Pietarin Primorjen piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Suomenlahden rannalla Lahden länsipuolella ja Revonnenän itäpuolella. Olkina kuuluu Lahti–Olkinan kunnallishallintoalueeseen. 1700-luvun lopulla seudulla sijaitsi Vääränperän (ven. Verpeleva) kartano, joka kuului Katariina II:n suosikille Grigori Orloville. 1900-luvun lopussa syntyi huvilataajama, joka sai nimensä alueen omistajan kreivi Stenbok-Fermorin vaimon Olgan mukaan. Olkina liitettiin kaupunkiin vuonna 1963. Vuonna 1980 sinne rakennettiin motelli ja leirintäalue. Lähistöllä on Pietarin pohjoisosan jätevedenpuhdistamo. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Olkina Pietari-tietosanakirjassa Luokka:Primorjen piiri (Pietari)
Péter Rusorán

Péter Rusorán (11. huhtikuuta 1940 Budapest – 14. helmikuuta 2012) oli unkarilainen vesipalloilija ja olympiavoittaja. Rusorán kuului Unkarin olympiakultaa Tokiossa 1964 ja -pronssia Roomassa 1960 voittaneisiin joukkueisiin. Roomassa hän pelasi kahdessa ottelussa tehden yhteensä viisi maalia, ja Tokiossa hän teki yhteensä kahdeksan maalia kuudessa ottelussa. Rusorán kuoli 71-vuotiaana 14. helmikuuta 2012.Férfi vízilabda: olimpiai bajnokunk távozott, elhunyt Rusorán Péter Elhunyt olimpiai bajnok vízilabdázónk == Lähteet == * Péter Rusorán Biography and Olympic Results Olympics at Sports-Reference.com === Viitteet === Luokka:Unkarilaiset vesipalloilijat Luokka:Unkarilaiset olympiavoittajat Luokka:Unkarilaiset vesipallovalmentajat Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Kristus ja Antikristus

Kristus ja Antikristus on Dmitri Merežkovskin romaanitrilogia vuosilta 1896–1905. Mystis-symbolistinen sarja kuvaa kristinuskon ja pakanuuden taistelua sekä vanhavenäläisen hengen ja länsimaiden välistä ristiriitaa.Hakusana Merežkovski, Dmitri teoksessa == Suomennokset == * (D. Mereshkovski). Ylösnousseet jumalat: Leonardo da Vinci. Edellinen osa. Suom. K. W. Järnefelt. Helsinki: Otava, 1910. * (D. Mereshkovski). Ylösnousseet jumalat: Leonardo da Vinci. Jälkimäinen osa. Suom. V. K. Trast. Helsinki: Otava, 1911. * (Dimitri S. Merežkowskij). Jumalien kuolema; Julianus Luopio. Suom. Hugo T. Salonen. Jyväskylä: Gummerus, 1923. * (Dmitri S. Merežkovskij). Ylösnousseet jumalat. 1 osa, Leonardo da Vinci. Suom. K. W. Järnefelt. Jyväskylä: Gummerus, 1924. * (Dmitri S. Merežkovskij). Ylösnousseet jumalat. 2 osa, Leonardo da Vinci. Suom. V. K. Trast. Jyväskylä: Gummerus, 1924. * (Dmitri S. Merežkovskij). Antikristus: Pietari Suuri ja hänen poikansa Aleksei: historiallinen romaani Venäjän suuruuden ajoilta. 1 osa. Suom. A. A. Jyväskylä: Gummerus, 1926. * (Dmitri S. Merežkovskij). Antikristus: Pietari Suuri ja hänen poikansa Aleksei: historiallinen romaani Venäjän suuruuden ajoilta. 2 osa. Suom. A. A. Jyväskylä: Gummerus, 1926. * Ylösnousseet jumalat: Leonardo da Vinci. 1, Kirjat 1–7. Suom. K. W. Järnefelt. Helsinki: Ex libris, 1972. * Ylösnousseet jumalat: Leonardo da Vinci. 2, Kirjat 8–12. Suom. K. W. Järnefelt & V. K. Trast. Helsinki : Ex libris, 1972. * Ylösnousseet jumalat: Leonardo da Vinci. 3, Kirjat 13–17. Suom. V. K. Trast. Helsinki: Ex libris, 1972. == Lähteet == Luokka:Historialliset romaanit Luokka:Venäläiset romaanit Luokka:Uskontoteemainen kaunokirjallisuus
Latvian kansanäänestys 2012

Latvian kansanäänestys 2012 on 18. helmikuuta 2012 Latviassa järjestetty kansanäänestys siitä, tulisiko Latvian perustuslakiin kirjata lisäys venäjän kielen virallisesta asemasta yhdessä latvian kielen rinnalle. Presidentti Andris Bērziņš ja hallitus olivat venäjän kielen virallistamista vastaan. Venäläismielinen Harmoniakeskus-puolue nousi syyskuun 2011 vaaleissa parlamentin suurimmaksi puolueeksi, mutta jäi silti kokoomushallituksen ulkopuolelle. Latvian venäläismielinen Kansalliskieli-liike aloitti marraskuussa 2011 nimienkeruun, jonka tarkoituksena oli saada maan parlamentti, Saeima, hyväksymään venäjä viralliseksi kieleksi tai korkein oikeus päättämään, että asiasta järjestettäisiin kansanäänestys. Adressin allekirjoitti runsaat 187 000 latvialaista. Perustuslakia muutetaan, jos muutosta kannattaa vähintään puolet kaikista äänioikeutetuista. Venäjän kielen virallistamista kannatti noin neljännes äänestäneistä, eikä ehdotus siten mennyt läpi. Kansanäänestyksen tulokset Vaihtoehto Yhteensä Osuus Kyllä 273 347 24,96 % Ei 821 722 75,04 % Yhteensä 1 095 069 100,00 % Hyväksytyt äänet 1 095 069 99,68 % Hylätyt äänet 3 524 0,32 Äänet yhteensä 1 098 593 100,00 % Äänioikeutetut/äänestysprosentti 1 545 004 71,11 % Lähde: ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2012 politiikka Luokka:Kielipolitiikka Luokka:Latvian kansanäänestykset
Maasin koulu

Maasin koulu (, ) on peruskoulu Norjan Koutokeinossa. Luokka:Koutokeinon oppilaitokset Luokka:Norjan peruskoulut
Ei alkua ei loppua

Ei alkua ei loppua: Saamelaisten puheenvuoro on vuonna 1999 julkaistu kirja, jonka ovat kustantaneet Like ja Suomen rauhanpuolustajat. Kirja koostuu keskusteluista, joita kirjan toimittaneet Elina Helander ja Kaarina Kailo ovat käyneet kulttuurihenkilöiden kanssa. Julkaisijoiden mukaan ”teoksen tarkoituksena on herättää keskustelua saamelaisten asemasta Suomessa ja ravistella alkuperäiskansan todellisuuden jäsentämistavan kautta eurooppakeskeistä tieteellistä ajattelua”. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Tere Vadén: Pohjoista nomadiepistemologiaa . Niin & näin 3/2001. * Jorma Etto: Sumeansyvää tietoa. Kiiltomato.net 28.2.2000. Luokka:Kirjat saamelaisista Luokka:Vuoden 1999 kirjat
Nieidagorži

200px|thumb|right|Nieidagorži on koski Koutokeinojoessa, reilut 30 km pohjoiseen kunnan keskustasta. Nieidagorži () on 8 metriä korkea koski Alattio-Koutokeinojoen vesistössä (Alta-Kautokeinovassdraget). Koski sijaitsee Koutokeinon kunnassa noin 18 kilometriä etelään Maasin kylästä. Luokka:Koutokeinon maantiede Luokka:Kosket Luokka:Alattio-Koutokeinojoen vesistö
Seulakoimaiset

Seulakoimaiset (Adeloidea, aikaisemmin Incurvarioidea) on alkeelliseen Monotrysia-ryhmään kuuluva perhosten yläheimo. Kooltaan lajit ovat pieniä tai erittäin pieniä. Seulakoimaiset ovat pääsääntöisesti metallinkiiltoisia pikkuperhosia. Osa lajeista lentää päiväsaikaan.Mikkola Kauri, Murtosaari Jussi ja Nissinen Kari: Perhosten lumo: suomalainen perhostieto. Tammi 2005, s.220-221\. ISBN 951-31-3317-6 Yhdistävänä piirteenä naaraalla on ulostyöntyvä, pistinmäinen munanasetin, joka on levossa takaruumiin laajentuneen seitsemännen jaokkeen sisällä. Munanasettimella naaras laskee munat kasvin sisään. Siipisuonitus on hyvin kehittynyt. Etusiipi ja takasiipi liittyvät toisiinsa vahvan frenulumin avulla. Tuntosarvet ovat rihmamaiset, yleensä pitkät ja joillakin lajeilla erittäin pitkät. Pään pistesilmät ja chaetosemat puuttuvat.Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna: Fjärilar: Käkmalar–säckspinnare. ISBN 978-91-88506-60-3 s. 383http://bugguide.net/node/view/43991Jeremy Daniel Holloway, Geoffrey Kibby & Djunijanti Peggie: The families of Malesian moths and butterflies. Brill 2000. ISBN 978-9004118461 Toukat ovat aluksi lehtimiinaajia, mutta liikkuvat myöhemmin ravintokasvilla lehdenkappaleista rakentamansa suojuksen sisällä. == Lähteet == *
Suolojávri

on järvi Norjan Koutokeinossa. Järvi kuuluu Alattio-Koutokeinojoen vesistöön. Luokka:Koutokeinon järvet Luokka:Alattio-Koutokeinojoen vesistö
Conflict-luokka

Conflict-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston kolmen aluksen muodostama torpedovenehävittäjäluokka (). Luokka oli Cowesista Isle of Wightilta olevan J. Samuel White and Companyn telakan valmistama. == Alukset == Conflict-luokan torpedovenehävittäjätLyon, David s. 64 Nimi Telakka Kölinlasku Vesille Valmis Kohtalo HMS Conflict J. Samuel White and Company, Cowes 3. tammikuuta 1894 13. joulukuuta 1894 heinäkuu 1899 myyty romutettavaksi 20. toukokuuta 1920 HMS Teazer White 3. helmikuuta 1894 9. helmikuuta 1895 maaliskuu 1899 myyty romutettavaksi 9. heinäkuuta 1912 HMS Wizard White 3. huhtikuuta 1894 27. helmikuuta 1895 heinäkuu 1899 myyty romutettavaksi 1920 == Lähteet == * * * * === Viitteet === *
Láhpojávri

Láhpojávri on järvi Norjan Koutokeinossa. Järvi kuuluu Alattio-Koutokeinojoen vesistöön. Luokka:Koutokeinon järvet Luokka:Alattio-Koutokeinojoen vesistö
Geađgejávri

Geađgejávri on järvi Norjan Koutokeinossa aivan Suomen rajan läheisyydessä. Järvi kuuluu Alattio-Koutokeinojoen vesistöön. Luokka:Koutokeinon järvet Luokka:Alattio-Koutokeinojoen vesistö
Läiskäkoit

Läiskäkoit (Tischeriidae) on alkeelliseen Monotrysia-ryhmään kuuluva pieni perhosheimo ja läiskäkoimaisten yläheimon (Tischerioidea) ainoa heimo. == Tuntomerkkejä == Läiskäkoiden kolmeen sukuun kuuluu maailmassa noin 80 lajia, joista Euroopassa tavataan yhdeksän ja Pohjoismaissa kuusi. Lajimäärä on suurin Pohjois-Amerikassa, missä lajeja on 50. Ne ovat pieniä, hokkaruumiisia perhosia, joiden siipiväli vaihtelee yleensä 6-11 mm välillä. Etusiivet ovat pitkät, takasiivet hyvin kapeat ja takasiivissä on erittäin pitkät siipiripset. Siipisuonitus on tunnusomainen, etusiiven diskaaliala on venynyt, mutta takasiivestä se puuttuu kokonaan. Verkkosilmät ovat suuret, mutta pistesilmät puuttuvat. Imukärsä on pitkä, huuli- ja leukarihmat ovat lyhyet. Tuntosarvet ovat pitkät, yleensä lähes etusiiven pituiset, ja niiden tyvessä on leveiden suomujen muodostama suomutupsu. Lepäävä perhonen pitää ruumistaan ylävistoon vinottain alustaan nähden.Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna: Fjärilar: Käkmalar–säckspinnare. ISBN 978-91-88506-60-3 s. 367-369Jeremy Daniel Holloway, Geoffrey Kibby & Djunijanti Peggie: The families of Malesian moths and butterflies. Brill 2000. ISBN 978-9004118461 Toukat ovat litteitä ja raajattomia. Ne elävät lehtimiinaajina kasvien lehtien sisällä. Erikoisena piirteenä toukka poistaa ulosteensa miinasta lehteen tekemänsä aukon kautta. Siksi läiskäkoiden miinoissa ei ole miinoissa yleensä näkyviä ulostekertymiä.Mikkola Kauri, Murtosaari Jussi ja Nissinen Kari: Perhosten lumo: suomalainen perhostieto. Tammi 2005, s.222. ISBN 951-31-3317-6 Miina on muodoltaan laikkumainen ja sen väristä voi joissakin tapauksissa päätellä lajin. Miinan pinnan toukka vuoraa erittämällään silkillä. Silkkirakenne saa lehden kaartumaan tuoden toukalle lisäsuojaa. Toukka viettää koko kehityksensä saman lehden sisällä. Syksyllä lehden pudotessa maahan toukka koteloituu miinaan ja talvehtii. == Lajit Suomessa == Suomesta on tavattu viisi läiskäkoilajia. Yhtä lukuun ottamatta niiden levinneisyys on keskittyy Etelä- ja Lounais- Suomeen.http://www.luomus.fi/elaintiede/hyonteiset/perhoset/1.htm * isotammiläiskäkoi Tischeria ekebladella * muurainläiskäkoi Tischeria heinemanni * pikkutammiläiskäkoi Tischeria dodonaea * ruusuläiskäkoi Tischeria angusticollella * vattuläiskäkoi Tischeria marginea == Lähteet == == Aiheesta muualla == * BugGuide Luokka:Glossata
Graalin myytti

Graalin myytti on John Matthewsin vuonna 1981 ilmestynyt tietokirja Graalin maljasta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Aija Laurila: Legendojen avulla tietoa Graalista. Agricola 11.2.2007. Luokka:Kirjat kristinuskosta Luokka:Vuoden 1981 kirjat
Caesarin on kuoltava

Caesarin on kuoltava (Cesare deve morire) on Paolo ja Vittorio Tavianin ohjaama italialainen elokuva. Se sai vuonna 2012 Berliinin elokuvajuhlien pääpalkinnon Kultaisen karhun. Elokuvassa vangit esittävät William Shakespearen näytelmän Julius Caesar. Kriitikot ovat kiittäneet oikeiden vankien käyttöä, mikä heidän mukaansa tuo elokuvaan intensiteettiä. Elokuva on kuvattu suurelta osin musta-valko-filmille, ja sitä on sanottu ”hyvin humanistiseksi elokuvaksi”, jossa ”sekoittuu lempeää huumoria ja tunteen terää”. Elokuvan valintaa pääpalkinnon saajaksi on kritisoitu myös hyvin konservatiiviseksi valinnaksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Italialaiset draamaelokuvat Luokka:Vuoden 2012 italialaiset elokuvat Luokka:Näytelmiin perustuvat elokuvat Luokka:Vankilaelokuvat
Mitä varhaiset kristityt uskoivat

Mitä varhaiset kristityt uskoivat on Heikki Räisäsen vuonna 2011 ilmestynyt kirja varhaiskristillisyydestä. Teoksen on kustantanut WSOY. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Hanska, Jussi: Dogmihistoriaa avaramielisille. Agricolan kirja-arvostelut 1.12.2011. * Salminen, Kari: Kristinusko oli moninainen jo alussa. Turun sanomat 7.4.2012. Luokka:Kirjat kristinuskosta Luokka:Vuoden 2011 kirjat
Regina Wittsberg

Regina Wittsberg on porilainen keskustapoliitikko ja Ahlaisten asukasaktiivi. Hän on toiminut Porin kaupunginvaltuutettuna vuosina 2005−2017 ja Satakunnan maakuntavaltuuston valtuutettuna vuodesta 2009Sdp suurin ryhmä Satakunnan maakuntavaltuustossa uusiaika-lehti.fi. Wittsberg on Ahlaisten nuorisoseuran puheenjohtaja. Koulutukseltaan hän on merkonomi. Regina Wittsbergille myönnettiin yhtenä viidestä ensimmäinen Oikeusministeriön demokratiapalkinto 2011 ansioista Ahlaisten kyläyhteisössä ja SataKylät ry palkitsi hänet vuonna 2009 Satakunnan maakunnallisella Vuoden Kylätoimija -palkinnolla. == Lähteet == Luokka:Suomen Keskustan poliitikot Luokka:Porin kaupunginvaltuutetut Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Kurtiini

Kurtiini ( ’esirippu’) on kahta bastionia yhdistävä välivalli tai muuri. Se voi olla joko yksinkertainen muuri tai kasemattoitu rakennus. Linnoitusportti on tavallisesti kurtiinissa. Taitettu kurtiini koostuu kahdesta keskenään kulman muodostavasta osasta. Venäläisessä terminologiassa se tarkoittaa kahden tornin yhdysmuuria. == Lähteet == * Luokka:Linnoitukset
Paolo ja Vittorio Taviani

Paolo Taviani (8. marraskuuta 1931 San Miniato, Italia – 29. helmikuuta 2024) ja Vittorio Taviani (20. syyskuuta 1929 San Miniato, Italia – 15. huhtikuuta 2018) olivat italialaisia elokuvaohjaajia. He olivat veljeksiä ja työskentelivät yhdessä. ==Uran alkuvaihe== Veljekset olivat kotoisin Toscanan maaseudulta. Lapsina he joutuivat toisen maailmansodan aikana pakenemaan natseja ja fasisteja kotikylästään, mikä on heijastunut heidän elokuviinsa. Vittorio opiskeli jonkin aikaa oikeustiedettä ja Paolo humanistisia tieteitä Pisan yliopistossa. Heidän innostuksensa elokuvataiteeseen syntyi Roberto Rossellinin neorealististen elokuvien ansiosta. He alkoivat vuonna 1950 hoitaa Pisan elokuvakerhoa. Tavianit muuttivat vuonna 1954 Roomaan ja tekivät siellä lyhyen näytelmäelokuvan, joka käsitteli natsien heidän kotikylässään tekemää verilöylyä. Seuraavat viisi vuotta he työskentelivät eri elokuvaohjaajien apulaisina ja tekivät opiskelutoverinsa Valentino Orsinin kanssa kymmenkunta dokumenttifilmiä sekä vuonna 1960 dokumenttielokuvan Italia ei ole köyhä maa, joka perustui Alberto Moravian teokseen. Sama kolmikko toteutti vuonna 1962 ensimmäisen täyspitkän näytelmäelokuvansa, Un Uomo da bruciare. Vaikka veljekset olivat luonteiltaan erilaisia, he pystyivät rakentavaan yhteistyöhön. Käsikirjoitus valmistettiin yhdessä, ja kenttätyössä he ohjasivat kohtaukset vuorotellen. Lopputulos oli hämmästyttävän yhdenmukainen. ==Tunnetuimmat ja palkituimmat filmit== Veljesten useimmat elokuvat käsittelevät köyhän Etelä-Italian historiaa ja nykyaikaa. Toinen keskeinen aihe on työväenluokan ja sen kapinoinnin analyysi. Vuodesta 1964 alkaen Tavianit filmasivat useita historiallisia, kumouksellisiin mutta yksinäisiin miehiin liittyviä tarinoita. Esimerkiksi vuoden 1974 tarina Allonsanfàn (Petturi) kuvaa utopistisosialistista ryhmää, josta päähenkilö luopiomaisesti eroaa. Elokuvan päähenkilöä esitti Marcello Mastroianni. Cannesin elokuvajuhlilla 1977 Tavianit saivat Kultainen palmu -palkinnon ja Fiprescin palkinnon elokuvasta Isäni, herrani (Padre padrone). Se perustuu kirjailija Gavino Leddan teokseen ja kuvaa nuorukaisen kasvua ankaran isän kurituksessa. Vuonna 1982 veljekset saivat Cannesissa tuomariston palkinnon elokuvasta Tähtikirkas yö (La notte di San Lorenzo). Tarina on sijoitettu veljeksille lapsuudesta tuttuun kyläympäristöön ja vuoteen 1944, mutta näkökulma on pienen tytön. Runollisesti toteutetussa filmissä todellisuus sotkeutuu ihmisten unelmiin ja pelkoihin sekä hengissä säilymisen haluun. Vuonna 2012 heidän elokuvansa Caesarin on kuoltava (Cesare deve morire) sai Berliinin elokuvajuhlien pääpalkinnon Kultaisen karhunItalialaiselokuvalle Berliinin elokuvajuhlien pääpalkinto Yle Uutiset. 18.2.2012. Viitattu 18.2.2012.. ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== * Taviani-teemanumero, Filmihullu 4/2000. ==Aiheesta muualla== * * * * * Vittorio Tavianin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Italialaiset elokuvaohjaajat Luokka:Elokuvantekijäsisarukset
Italiantalventähti

Italiantalventähti eli talventähti (Eranthis hyemalis) on varhain keväällä kukkiva monivuotinen keltakukkainen talventähtien sukuun kuuluva leinikkikasvi. Sitä viljellään koristekasvina. Italiantalventähteä tavataan alkuperäisenä Italiassa ja Pohjois-Balkanilla. == Ulkonäkö ja koko == Italiantalventähdellä on mukulamainen juurakko, josta kasvaa 8–16 senttimetriä korkea pysty varsi. Sen kukka on 3–4 cm leveä ja loistavan keltainen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Italiantalventähti – Eranthis hyemalis Luokka:Leinikkikasvit
Murhatun Jumalan varjo

Murhatun Jumalan varjo: Antisemitismi kristinuskon historiassa on teologien Matti Myllykoski ja Svante Lundgren kirjoittama kirja antisemitismistä ja kristinuskosta. Teoksen julkaisi Yliopistopaino vuonna 2005. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kirjan vapaasti luettava verkkoversio Helsingin yliopisto 2022 * Heikki Räisänen: Paholaisen lapset ja Jumalan murhaajat. Helsingin sanomat 27.11.2005. * Tommi Sarlin: Antisemitismi on syvällä kristillisessä perinteessä. Kirkko ja kaupunki 17.1.2006. * Tiina Mahlamäki: Antisemitismin musta kirja. Agricola 16.2.2006. * Matti Myllykoski: Kristillinen juutalaisvastaisuus vaikutti modernin antisemitismin syntyyn. Teologia.fi 19.9.2007. Luokka:Kirjat kristinuskosta Luokka:Antisemitismi
Northrop F-89 Scorpion

Northrop F-89 Scorpion on yhdysvaltalainen Hävittäjälentokone eli suihkuhävittäjä. Konetyypin ensilento oli 16. elokuuta 1948. Siinä on kaksi Allison J-35 A-35-tyyppistä jälkipoltolla varustettua suihkumoottoria, teholtaan 3 266 kg kumpikin. Ne antoivat koneelle 1 024 km/h maksiminopeuden. Koneen saavuttama enimmäiskorkeus oli 14 995 metriä, ja toimintaetäisyys oli 4 184 km. Nousukyky oli 1 600 metriä minuutissa. F-89:ää käytettiin jokasään torjuntahävittäjänä, sekä yöhävittäjänä. Se korvasi sekä F-82 Twin Mustangin että P-61 Black Widowin näissä käyttötarkoituksissa. F-89 Scorpion oli viimeisiä suorasiipisiä suihkuhävittäjiä. Northrop F-89 Scorpion vedettiin rintamapalveluksesta vuodesta 1959 lukien, sekä lentävän kansalliskaartin, ANG:n palveluksesta vuonna 1969. Kone tuli tunnetuksi sen ampuman AIR-2 Genie –atomiraketin vuoksi. Tämän aseen testaus eli ydinkoe toteutettiin Nevadan autiomaassa, koodinimellä "Plumbbob - Shot John". Ydinräjäytyksen tuhovoima oli noin 1,5 kT. Ydinraketti räjäytettiin noin 4 300 metrin päässä sen ampuneesta koneesta, 6 100 metrin korkeudessa.https://www.atomicheritage.org/history/operation-plumbbob-1957 Viitattu 24.3.2022. Kaikkiaan noin 350 lentokonetta muunnettiin D-tyypistä J-tyypiksi, joka pystyi laukaisemaan AIR-2 Genien. D-mallit saattoivat kantaa Mighty Mouse -raketteja jopa 104 kappaletta. Mighty Mouse oli ohjaamaton ilmasta ilmaan ammuttava ilmataisteluase. Muu avioniikka (D-muunnos): Hughes E-6 -tulenjohtojärjestelmä sekä APG-40-tutkajärjestelmä. === Koneen mitat: (tiedot D-versiosta) === * Pituus 16,41 m * Siipien kärkiväli 18,18 m * Korkeus 5,36 m * Tyhjäpaino 11 428 kg * Enimmäispaino lentoonlähdössä 19 160 kg * Miehistö: 2 (ohjaaja + ase- ja tutkaoperaattori) === Aseistus === * Enintään 104 kpl 2,75 tuuman (70 mm) Mighty Mouse -ilmataisteluraketteja, sijainti siivenkärkien alla erillisissä rakettipodeissa * Vaihtoehtoisesti: 3 kpl AIM-4 Falcon -ohjusta sekä 27 kpl Mighty Mouse -raketteja * J-versiossa enintään 2 kpl Douglas AIR-2 Genie -ilmataisteluraketteja ydinkärjellä W25 varustettuna (1.5 kT) == Lähteet == * Francis Crosby: Modern Fighter Aircraft, Southwater Books/Anness Publishing, 2004, London England (s. 101) ISBN 1-84215-991-7 ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== F-89 Scorpion Luokka:Yhdysvaltalaiset hävittäjälentokoneet Luokka:1940-luvun hävittäjälentokoneet
Ravelliini

Ravelliini on bastionijärjestelmässä käytetty takaa avoin ulkovarustus, missä on kaksi teräväkulmaista toisiaan vastaan olevaa vallinkylkeä. Se antaa yhteistoiminnassa päävallin kanssa joko ristitulta etumaastoon tai suojaa tulellaan taempana olevaa päävallia. Se sijaitsee usein kurtiinin edessä linnoitusportin suojana. == Lähteet == * Luokka:Linnoitukset
Pensaskärhö

Pensaskärhö (Clematis recta) on Etelä-Euroopassa alkuperäisenä kasvava kärhöjen sukuun kuuluva monivuotinen leinikkikasvi. Sitä viljellään koristekasvina. == Ulkonäkö ja koko == Pensaskärhö kasvaa 1–1,5 metriä korkeaksi. Kasvutavaltaan se poikkeaa monista muista kärhöistä, sillä se ei kasva kiipeilevänä köynnöksenä vaan pystynä ja pensasmaisena. Kasvin varsi on ruohomainen, jäykkä ja ontto, vain tyveltä vähän puutunut. Lehdet koostuvat suikeista ehytlaitaisista lehdyköistä. Huiskilomaiset kukinnot kasvavat haarojen kärkiin. Pensaskärhön kukat ovat tuoksuvat ja väriltään maidonvalkoiset. Kehälehdet ovat 8–15 millimetriä pitkät, terälehtiä ei ole. Hedelmänä on kalju pähkylä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Pensaskärhö – Clematis recta Luokka:Kärhöt
Lehtoesikko

Lehtoesikko eli etelänkevätesikko (Primula elatior) on esikoiden sukuun kuuluva, Euroopassa kasvava monivuotinen kevätkukkija. Lajia tavataan alkuperäisenä aivan Pohjoismaiden eteläosassa, Suomessa se on koristekasvi ja viljelykarkulainen. == Ulkonäkö ja koko == Lehtoesikko kasvaa 10–30 senttimetriä korkeaksi. Sen lehdet ovat soikeat, suippotyviset ja karvaiset. Kukintona on toispuoleinen keltakukkainen sarja. Lehtoesikon kukinta-aika on touko–kesäkuu. Lehtoesikon kukkien verhiö on vaaleanvihreä ja suippoliuskainen, teriö keltainen ja 15–25 millimetriä leveä. Teriö on suurempi ja tuoksuton verrattuna läheisesti samannäköiseen kevätesikkoon (Primula veris). Lehtoesikko ja kevätesikko voivat risteytyä keskenään. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kasviatlas: Lehtoesikon (Primula elatior) levinneisyys Suomessa. * Suomen Lajitietokeskus: Lehtoesikko (Primula elatior) * Luontoportti: Lehtoesikko (Primula elatior) * Pohjolan kasvien pauloissa: Primula elatior – lehtoesikko * ITIS: Primula elatior * United States Department of Agriculture (USDA): Primula elatior Luokka:Esikot
Tenalji

Tenalji (hautapihti) on varustus, jonka muodostaa kaksi kulmittain sijoitettua muuria. Useita peräkkäisiä varustuksia kutsutaan tenaljijärjestelmäksi. Bastionijärjestelmän mukaan rakennetun linnoituksen päähaudassa, vastapäätä kurtiinia, tenaljin tehtävänä on suojata kurtiinin keskustaan sijoitettua linnoituksen porttia, pienentää vihollisen sivustan- ja kaaritulen vaikutusta sekä tarjota omille hyökkäysjoukoille suojaa. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Linnoitukset
Iltahelokki

Iltahelokki (Oenothera biennis) on Pohjois-Amerikassa alkuperäisenä kasvava helokkien sukuun kuuluva horsmakasvi. Se on levinnyt Eurooppaan ja myös Suomeen. == Ulkonäkö ja koko == Iltahelokki kasvaa 40–100 senttimetriä korkeaksi. Sen karvainen varsi on pysty ja tanakka. Lehdet ovat pitkänsoikeat suikeat. Iltahelokin kukissa on pitkä pohjus. Kukat ovat keltaiset ja melko suuret, terälehdet ovat 1,5–3 cm pitkiä. Hedelmänä on nelisärmäinen kota, joka on 2–4 cm pitkä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kasviatlas 2022: Iltahelokin (Oenothera biennis) levinneisyys Suomessa. * Suomen Lajitietokeskus: Iltahelokki – Oenothera biennis Luokka:Helokit
Vuoden asuntovaikuttaja

Vuoden asuntovaikuttaja on Rakennuslehden ja Suomen asuntotietokeskuksen jakama palkinto ==Palkitut== *1999 VVO:n konsernijohtaja Ben Grass ja asuntoministeri Pirjo RusanenIgglo Oy on vuoden 2006 asuntovaikuttaja igglo.com *2000 Valtion asuntorahaston ylijohtaja Teuvo Ijäs ja Suomen asuntomessujen toimitusjohtaja Erkki Kuoppamäki *2001 toimittaja Anna-Liisa Mikkelä (Aktiiviset Seniorit ry) ja SATO:n toimitusjohtaja Matti Sarnela *2002 kirjailija Kari Hotakainen *2003 YIT-Yhtymä Oyj:n konsernijohtaja Reino Hanhinen *2004 Kiinteistömaailma Oy:n toimitusjohtaja Paavo Aunola *2005 diplomi-insinööri Risto Vahanen Vahanen-yhtiöt *2006 Igglo Oy *2007 asuntoministeri Jan VapaavuoriVuoden 2007 asuntovaikuttajat valittu mtv3.fi *2008 Realia Group Oy:n toimitusjohtaja Risto Kyhälä Realia-mies on vuoden asuntovaikuttaja taloussanomat.fi *2009 Suomen asuntomessujen toimitusjohtaja Pasi HeiskanenPasi Heiskanen valittiin vuoden 2009 asuntovaikuttajaksi rakennuslehti.fi *2010 Järvenpään Mestariasunnot Oy:n toimitusjohtaja Veikko SimunaniemiVeikko Simunaniemi 2010 asuntovaikuttaja sitra.fi *2011 Helsingin kaupungin asuntotuotantotoimiston (ATT):n toimitusjohtaja Sisko MarjamaaATT:n Sisko Marjamaasta vuoden asuntovaikuttaja hel.fi ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset palkinnot