EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Jalkaväkirykmentti 27 (talvisota)

Jalkaväkirykmentti 27 eli Kemin rykmentti oli Peräpohjolan alueen reserviläisistä muodostettu rykmentti talvisodassa. Rykmentti perustettiin 13. lokakuuta 1939 Kemissä. Sen komentajaksi määrättiin kemiläinen everstiluutnantti August Mäkiniemi. Rykmentti sai käskyn siirtyä rintamalle 7. joulukuuta. Siellä rykmentti liitettiin eversti Hjalmar Siilasvuon johtamaan 9. divisioonaan. == Pataljoonat == Raunio ja Kilin, 2005, s.126-127 * Ensimmäinen pataljoona (I/JR 27) komentajanaan kapteeni Eino Lassila (majuri Huugo Kahva 29. helmikuuta alkaenRaunio ja Kilin, 2005, s. 166) * Toinen pataljoona (II/JR 27) komentajanaan kapteeni Jaakko Sihvonen. * Kolmas pataljoona (III/JR 27) komentajanaan kapteeni Aarne G. Airimo. == Taistelut == * 11. joulukuuta rykmentti aloitti hyökkäyksen Suomussalmen kirkonkylään osana Suomussalmen taistelua. * 23. joulukuuta rykmentin ensimmäinen pataljoona hyökkäsi Raatteen tielle. Loput rykmentistä siirtyivät Raatteen tielle Suomussalmen taistelujen jälkeen.Raunio ja Kilin, 2005, s.141-142 * Rykmentti siirrettiin Kuhmoon 21.–26. tammikuuta välisenä aikana. ==Lähteet== * === Viitteet === Luokka:Talvisodan suomalaiset jalkaväkirykmentit Luokka:Kemin historia
Avvakum

Avvakum Petrovitš (); (1620 tai 1621 – 14. huhtikuuta 1682) oli esipappi ja yksi vanhauskoisuuden perustajista Venäjällä. == Elämäkerta == Avvakum toimi vuonna 1652 esipappina Jurjevetsissa ja sittemmin Moskovan Kazanin katedraalin pappina. Hän vastusti jyrkästi patriarkka Nikonin uudistuksia, minkä takia hänet vuonna 1653 karkotettiin Tobolskiin ja Venäjän Kaukoitään. Vuonna 1663 tsaari Aleksei Mihailovitš kutsui Avvakumin takaisin Moskovaan. Hän ei kuitenkaan luopunut näkemyksistään, vaan jatkoi taistelua kirkon uudistuksia, "kreikkalaista" reformia vastaan ja sai paljon kannattajia. Avvakumin elämäkerta poikkeaa tyypillisestä munkinelämästä siinäkin suhteessa, että kirjoittaja oli naimisissa ja hänen perheensä seurasi häntä karkotukseen. Vuonna 1664 Avvakum karkotettiin Mezeniin. Vuonna 1667 hänet kutsuttiin Moskovaan. Kirkolliskokouksessa Avvakumilta riistettiin papinvirka, hänet tuomittiin kirkonkiroukseen ja karkotettiin Pustozjorskin linnoitukseen. Siellä hän vietti 15 vuotta maakuoppaan hirsistä salvotussa rakennelmassa. Pustozjorskissa Avvakum jatkoi kirjallista toimintaansa ja kamppailua virallista kirkkoa vastaan. Vuonna 1682 Avvakum lähimpine tovereineen poltettiin roviolla tsaari Aleksein määräyksestä. == Kirjallinen ura ja perintö == Avvakum oli aikansa huomattava kirjailija. Hänen omaelämäkertansa (Žitije protopopa Avvakuma) on elävän kielensä ja kuvauksensa ansiosta yksi venäläisen kirjallisuuden merkkiteoksista. Vanhauskoiset pitävät Avvakumia marttyyrinä ja pyhimyksenä. Hänen vankeutensa aikana vuosina 1672–1673 kirjoittamansa omaelämäkerta Žitije protopopa Avvakuma / Ž protopopa Avvakuma im samim napisannoje, Esipappi Avvakumin elämäkerta hänen itsensä kirjoittamana (ven. Житие протопопа Аввакума) on 1600-luvun venäläisen kirjoitusperinteen mestariteos ja lajinsa ensimmäinen venäläisessä kirjallisuudessa. Avvakum Petrovitšia pidetään modernin venäläisen kirjallisuuden uranuurtajana. Hänen tyylissään eloisa puhekieli sekoittuu lainauksiin pyhistä kirjoituksista. Ympäröivä eläin- ja kasvikunta toimii symboleina ja todistaa rakkaudesta luontoa ja luotuja kohtaan. Elämäkerta julkaistiin vasta vuonna 1861 ja on siitä lähtien innoittanut monia kirjailijoita. ==Teokset== * Žitije protopopa Avvakuma, im samim napisannoje, i drugije jego sotšinenija. Moskova, 1960. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Avvakum, Tietosanakirja osa 1, palsta 768, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1909 *Vanhauskoiset (ortodoksi.net) Luokka:Harhaopista teloitetut Luokka:Venäläiset papit Luokka:Venäläiset teloitetut Luokka:Vanhauskoisuus Luokka:1620-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 1682 kuolleet
Ilkka Laitakari

Ilkka Tiera Ylermi Laitakari (3. lokakuuta 1929 Helsinki – 30. maaliskuuta 1996 Helsinki) oli suomalainen geologi ja professori.Geologi-lehti 6/2007, s. 167. Geologinen Seura (professorinarvon lähde). Laitakari suoritti vuonna 1963 laudaturarvosanan geologiassa ja mineralogiassa. Filosofian lisensiaatin tutkinnossa vuonna 1966 oli pääaineena geologia ja mineralogia, samoin kuin 1969 filosofian tohtorin tutkinnossa. Uransa aikana Laitakari laati yli sata tieteellistä julkaisua, karttaa sekä tieteen popularisointiin liittyvää artikkelia. Laitakari oli pääasiassa kartoittaja, jonka tuottamat kallioperäkarttalehdet suurelta osin sijoittuvat Päijät-Hämeen alueelle. Hän vastasi Geologian tutkimuskeskuksessa kartografiasta sekä tulivuoriperäisten kivien tuntemuksesta. Laitakarin väitöskirja käsitteli Hämeen diabaasijuoniparvea. Tässä tutkimuksessaan ja monessa muussa hän osoitti juonikivitutkimuksen merkityksen kallioperän historian selvittelyssä. Laitakari harrasti tieteen popularisointia, kuten isänsä Aarne Laitakari. Laitakarin puoliso oli filosofian kandidaatti Hilja Annikki o.s. Teppo. __NOTOC__ == Teoksia == * Kiviopas, 1959 * Kivet värikuvina, 1961 * On the set of olivine diabase dikes in Häme, Finland, 1969, (väitöskirja). * Kallioperäkarttoja, niiden selityksiä ja kartoitusoppaita. * Artikkeleita tietosanakirjoissa, geologisissa julkaisusarjoissa, aikakauslehdissä ja yleistajuisissa julkaisuissa. == Lähteet == * Geologimatrikkeli 1986. Geologiliitto. ISBN 951-95201-2-0 === Viitteet === Luokka:Suomalaiset geologit Luokka:Suomalaiset professorin arvonimen saaneet Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 1996 kuolleet
Autuaaksijulistaminen

thumb|Zoltán Meszlényin beatifikaatio vuonna 2009. Beatifikaatio eli autuaaksijulistaminen (latin. Beatificatio) on katolisen kirkon tunnustus kuolleen henkilön taivaaseen pääsemisestä ja kyvystä toimia taivaallisena esirukoilijana. Autuaaksijulistaminen on kolmas neljästä askeleesta tiellä kanonisoinnissa eli pyhimykseksi julistamisessa. Vuodesta 1983 lähtien autuaaksi julistetun välityksellä on täytynyt tapahtua vähintään yksi todistettu ihme, poikkeustapauksina marttyyrikuoleman kärsineet. ==Aiheesta muualla== * Luettelo kaikista Katolisen kirkon autuaista Luokka:Katolinen teologia * ca:Beat es:Beato gl:Beato
Stefan Krausse

Stefan Krausse (s. 17. syyskuuta 1967 Ilmenau) on itäsaksalainen entinen ohjaskelkkailija ja olympiavoittaja. Hän kilpaili 1980-luvun puolivälistä vuoteen 1998 parinaan useimmiten Jan Behrendt. Pari voitti neljä olympiamitalia, joista kaksi oli kultaisia, 11 mitalia MM-kisoista ja viisi mitalia EM-kisoista. Lisäksi Krausse voitti parinsa kanssa maailmancupin parikilpailun kolme kertaa, kausina 1993-1994, 1994-1995 ja 1995-1996\. Krausse ja Behrendt lopettivat uransa Naganon olympialaisten jälkeen 1998. Samana vuonna heidät nimitettiin Ilmenaun kunnia-asukkaiksi. Luokka:Itäsaksalaiset ohjaskelkkailijat Luokka:Itäsaksalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
John A. Gambling

John Alfred Gambling (5. helmikuuta 1930John A. Gambling, Morning Radio Mainstay, Dies at 73 Teaneck, New JerseyNHAB Alumni: John A. Gambling - 8\. tammikuuta 2004) oli yhdysvaltalainen radiotoimittaja, joka yli kolmen vuosikymmenen ajan teki newyorkilaiselle WOR-asemalle aamuohjelmaa Rambling with Gambling.Radio Hall of Fame: John A. Gambling Hän korvasi juontajana isänsä John B. Gamblingin vuonna 1959 ja hänet vuorostaan korvasi hänen poikansa John R. Gambling vuonna 1991. Ohjelmaa tehtiin kolmen sukupolven voimin vuodesta 1925 vuoteen 2000 ja se oli ennen lakkauttamistaan pisimpään jatkunut yhdysvaltalainen radio-ohjelma.oldradio.com: FAQ section of The Broadcast Archive Opiskeluaikanaan Dartmouth Collegessa Gambling työskenteli yliopiston radioasemalla. Valmistuttuaan Gamblingista tuli isänsä tuotantoassistentti ja satunnainen korvaaja lähetyksissä, kunnes vuonna 1959 ohjelman vetovastuu siirtyi hänelle, isän jäätyä eläkkeelle. Gambling haastatteli ohjelmassaan julkisuuden henkilöitä ja poliitikkoja, mutta pyrki välttämään ristiriitoja ja jyrkkien mielipiteiden esilletuomista. Hänen aikanaan Rambling with Gambling oli jatkuvasti New Yorkin noin 50 radioaseman kolmen kuunnelluimman aamuohjelman joukossa. Gambling ansaitsi vuodessa noin miljoona dollaria, joka oli poikkeuksellisen korkea palkka radiotoimittajalle. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1991. John A. Gambling nimettiin Radio Hall of Fameen vuonna 2000. == Lähteet == Luokka:Radio Hall of Fame Luokka:Yhdysvaltalaiset radiotoimittajat Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2004 kuolleet
Solar Decathlon

Solar Decathlon on Yhdysvaltain energiaministeriön (DOE) ja sen alaisen National Renewable Energy Laboratoryn (NREL) joka toinen vuosi järjestämä kilpailu, jossa osallistujat suunnittelevat, rakentavat ja esittelevät aurinkoenergialla toimivia alle 80 neliömetrin kokoisia asuintaloja. Osallistujat ovat yliopistoja ja collegeja edustavia oppilaiden muodostamia joukkueita, joita on yhteensä noin 20. Taloja esitellään yleisölle syksyllä Washingtonin National Mallilla kolmen viikon ajan, jonka päätteeksi raati valitsee voittajan. ==Historia== Ensimmäinen Solar Decathlon järjestettiin 2002, seuraavat vuosina 2005 ja 2007. Kilpailun voitti vuosina 2002 ja 2005 Coloradon yliopisto. Vuonna 2007 kilpailun voitti saksalainen Darmstadtin teknillinen yliopisto. Seuraava tullaan järjestämään lokakuussa 2009. Vuonna 2010 on tarkoitus järjestää ensimmäinen Solar Decathlon Europehttp://www.sdeurope.org/index.php/eng/ABOUT-SOLAR-DECATHLON , johon Aalto-yliopiston on määrä osallistuahttps://www.taik.fi/etusivu/uutiset/aalto_yliopiston_joukkue_solar_decathlon_europe_2010_kilpailuun.html?show=1 . ==Kilpailun idea== Kilpailuun osallistuvat talot ovat asuinkäyttöön tarkoitettuja 60-80 neliömetrin kokoisia taloja, jotka tuottavat vaadittavan sähkön ja lämmitysenergian itse. Raati etsii miellyttävää, toimivaa ja energiankäytöltä tehokasta taloa, joka käyttää toiminnoissaan yksinomaan aurinkoenergiaa. Raati ottaa talojen pisteytyksessä huomioon kymmenen eri kokonaisuutta, mukaan lukien asumismukavuuden.http://www.solardecathlon.org/contests_scoring.html ==Tarkoitus== Kilpailun tavoitteena on muun muassa edistää aurinkoenergialla toimivien talojen yleistymistä, kannustaa energiatehokkuuteen ja levittää tietoa aurinkoenergian mahdollisuuksista talonrakennuksessa.http://www.solardecathlon.org/about.html ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Solar Decathlonin kotisivu ** Kuvia vuoden 2007 taloista * Solar Decathlon Europe Luokka:Rakennustekniikka Luokka:Energiatekniikka
Pustoška (Pihkovan alue)

Pustoška () on kaupunki Pihkovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee 191 kilometriä Pihkovasta kaakkoon. Kaupunki on Pustoškan piirin keskus. Sen kautta kulkee Moskovan ja Riian välinen rautatie, Moskovan ja Latvian rajan välinen M9-valtatie sekä Pietarin ja Valko-Venäjän rajan välinen M20-valtatie. Asukkaita on 4 600 henkeä (vuonna 2010). Kaupunki on saanut alkunsa vuonna 1901 perustetun Pustoškan aseman yhteyteen syntyneestä taajamasta. Kaupunginoikeudet se sai vuonna 1925. Toisen maailmansodan aikana se oli saksalaisten miehittämä. Nykyään Pustoškassa on puunjalostus- ja elintarviketeollisuutta. Kaupungissa toimii kotiseutumuseo. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Pustoškan kaupungille omistettu sivusto Luokka:Pihkovan alueen kaupungit Luokka:Pustoškan piiri
Heikki Huotari

Heikki Huotari (s. 1. syyskuuta 1960, Kuhmo) on kuhmolainen taidemaalari, joka maalaa naivistisia maalauksia. Hän on itseoppinut taiteilija, jolla on ollut taidenäyttelyitä ympäri Suomea (lisäksi myös Sveitsissä) ja hän on osallistunut lukuisiin yhteisnäyttelyihin. Viimeisin näyttely Galleria Maria, Helsinki, Enkeleitä-näyttely 4.–21.12.2008 (yhteisnäyttely).Enkeleitä Mariankadulla (2.12.2008), Kirkko & kaupunkiEnkeleitä - GALLERIA MARIA, AVOINNA TI-PE 12-17, LA-SU 12-16 Helsingin Uutiset Heikki Huotari kiinnostui maalaamisesta jo lapsena ja naivistisen tyylin hän omaksui vuonna 1992. Aikaisemmin (1982) Heikki Huotari on ollut opiskelemassa ikonin maalausta Robert de Calluwen luona Espoon Myllyjärvellä. Heikki Huotari toimi Kalevalakylän taidepajassa vuosina 1992–1997 valmistaen maalauksien lisäksi muun muassa keramiikkaveistoksia. Taideteoksia julkisissa kokoelmissa mm. Lentiiran kirkko (kuorotausta puukaiverrus naivistinen toteutus ja kulkueristi ikonitekniikalla), Lapuan kaupunki ja Kainuun Sanomat. Heikki Huotarilla on usein näyttely Kuhmossa Kuhmon Kamarimusiikin aikaan. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Naivistit Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Duo Milla Viljamaa & Johanna Juhola

Duo Milla Viljamaa & Johanna Juhola on suomalainen duo. He soittavat sekä argentiinalaista että suomalaista tango nuevoa. Johanna Juhola soittaa harmonikkaa ja Milla Viljamaa pianoa. Juholan ja Viljamaan yhteistyö alkoi vuonna 2001 Sibelius-Akatemian kansanmusiikin osastolla, mistä molemmat ovat valmistuneet musiikin maistereiksi. Duo Milla Viljamaa & Johanna Juhola voitti kansainvälisen Astor Piazzolla –kilpailun (International "Citta di Castelfidardo" -award, Astor Piazzolla music section) vuonna 2002, minkä jälkeen julkaistiin duon ensimmäinen levy Piazzolla Passage. Duon toinen levy Mi Retorno oli etno-Emmaehdokas vuonna 2008. Vuodesta 2002 Johanna ja Milla ovat tehneet yhteistyötä tangoprinsessa Kukka-Maaria Ahosen kanssa triona nimeltä "Las Chicas del Tango". ==Julkaisuja== *Duo Milla Viljamaa & Johanna Juhola: Tango Diary CD (Sibelius Academy Folk Music Recordings 135 MVJJCD001) 2013 *Duo Milla Viljamaa & Johanna Juhola: Mi Retorno CD (Texicalli Records TEXCD076) 2007 *Las Chicas del Tango: La Voz Femenina CD (Texicalli Records TEXCD0079) 2007 *Duo Milla Viljamaa & Johanna Juhola: Piazzolla Passage CD (Warner Music Finlandia Records) 2004 ==Produktioita== *Seitsemän miestä - tangoteatteriesitys Espoon Teatterissa, ohjaus: Elina Lajunen, musiikki: Duo Milla Viljamaa & Johanna Juhola 2013 *Valveunia - näyttämökonsertti, ohjaus: Anni Ojanen, musiikki: Duo Milla Viljamaa & Johanna Juhola 2010 *Tango Roto – suomalainen tangoshow, tanssijat: Nina ja John Krook, Jussi Väänänen, Katja Koukkula, Daniel Suominen. Johanna Juholan ja Milla Viljamaan säveltämää musiikkia Johanna Juhola Reaktori kokoonpanolla 2009 *Maria de Buenos Aires – Astor Piazzollan ja Horacio Ferrerin tango-operita, ohjaus: Ville Saukkonen 2008 *Kadonnut Kuu – tanssiteos, koreografia: Jorma Uotinen, tanssi: Sirpa Suutari-Jääskö ja Jukka Haapalainen 2008 *Reverie – uutta sirkusta, Med Andra Ord 2007 *Jumalan Hampaat – lyhytelokuva, ohjaus: Pentti Kasurinen, musiikki: Panu Aaltio 2006 *Kadonnut Kuu – audiovisuaalinen konsertti 2005 ==Aiheesta muualla== *Milla Viljamaan kotisivut *Johanna Juholan kotisivut * Luokka:Suomalaiset yhtyeet Luokka:Suomalaiset duot
Novoržev

Novoržev () on kaupunki Pihkovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Pihkovan ja Velikije Lukin välisen maantien varrella 144 kilometriä Pihkovasta kaakkoon. Kaupunki on Novorževin piirin keskus. Asukkaita on 4 000 henkeä (vuonna 2009). 1700-luvulla paikalla sijaitsi Aršon pogosta. Vuonna 1777 sinne siirrettiin Pustorževin kihlakuntahallinto. Samalla perustettu uusi kaupunki nimettiin Novorževiksi. Kaupunki oli pellavakaupan ja käsityöammattien keskus. Toisen maailmansodan aikana se oli saksalaisten miehittämä ja tuhoutui täysin. Nykyään Novorževissa on mm. elintarvike-, puunjalostus- ja tekstiiliteollisuutta. Kaupungissa toimii kotiseutumuseo. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Novorževin kaupungille ja piirille omistettu sivusto Luokka:Pihkovan alueen kaupungit Luokka:Novorževin piiri
Novosokolniki

Novosokolniki () on kaupunki Pihkovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Moskovan ja Riian sekä Pietarin ja Kiovan välisten rautateiden risteyksessä 287 kilometriä Pihkovasta kaakkoon. Kaupunki on Novosokolnikin piirin keskus. Vuonna 2010 kaupungissa asui 8 119 henkeä. 210px|left|thumb|Novosokolnikin rautatieasema. Kaupunki on saanut alkunsa vuonna 1901 perustetun Novosokolnikin rautatieaseman yhteyteen syntyneestä taajamasta. Kaupunginoikeudet se sai vuonna 1925. Toisen maailmansodan aikana se oli saksalaisten miehittämä. Nykyään Novosokolnikissa on rautatieliikennettä palvelevien yritysten lisäksi mm. rakennustarvike- ja elintarviketeollisuutta. Kaupungissa toimii kotiseutumuseo. Maantieyhteyksistä merkittävin on kaupungin ohi kulkeva itä-länsi-suuntainen Venäjän valtatie M9, joka on osa merkittävää eurooppatietä Ventspils–Riika–Novosokolniki–Velikije Luki–Moskova–Kazan–Jekaterinburg (). Kaupungin rautatieaseman sijainti Pietarista etelään ja Moskovasta länteen johtavien rautateiden risteyksessä luo hyvät yhteydet niin Pihkovan alueen sisälle, kuin laajemmin Venäjälle ja ulkomaille. ==Lähteet== Luokka:Pihkovan alueen kaupungit Luokka:Novosokolnikin piiri
Dno

Dno () on kaupunki Pihkovan alueella Venäjällä, 113 kilometriä Pihkovasta itään. Dnon kaupunki on Dnon piirin keskus. Asukkaita kaupungissa oli 9 061 henkeä (vuonna 2010). thumb|left|240px| Dnon rautatieasema on Pietarista etelään ja Moskovasta Bologojen kautta länteen johtavien rautateiden tärkeä risteysasema. Dno on tärkeä rautateiden solmukohta; sen alueella risteytyvät Pietarista etelään ja Bologojesta Pihkovaan johtavat rautatiet. Rautatieaseman ja rautatieliikennettä palvelevien yritysten lisäksi kaupungissa toimii teräsrakennetehdas sekä hiomalaitteita valmistava yritys. Vuonna 1821 rakennettu Arkkienkeli Mikaelin kirkko kuuluu kaupungin tunnetuimpiin nähtävyyksiin. ==Lähteet== Luokka:Pihkovan alueen kaupungit Luokka:Dnon piiri
Jasenovacin keskitysleiri

Jasenovacin keskitysleiri (serbokroaatiksi Logor Jasenovac) oli toisen maailmansodan aikaisen, natsi-Saksan nukkehallituksena toimineen Itsenäisen Kroatian valtion (NDH) ja Ustaša-puolueen perustama ja ylläpitämä keskitysleiri. Se toimi elokuusta 1941 huhtikuuhun 1945. Pääasiallisessa vastuussa leirin perustamisesta ja toiminnasta oli Ustaša-kenraali Maks Luburić. Leiri oli noin 1,5 neliökilometrin kokoinen alue, jota ympäröivät kolmelta sivulta muurit ja yhdeltä sivulta Savajoki. Leiri koostui viidestä eri alaleiristä, joista suurin sijaitsi Jasenovacissa noin 100 km Zagrebista kaakkoon. Vangitut olivat Balkanin serbejä, romaneja, juutalaisia ja muita Ustaša-puolueen hallinnon vainoamia etnisiä ja poliittisia ryhmiä. Arviot leirillä menehtyneiden määrästä vaihtelevat kymmenistä tuhansista satoihin tuhansiin. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Keskitysleirit Ustaša Luokka:Itsenäinen Kroatian valtio
Suuri junaryöstö

Suuri junaryöstö voi viitata seuraaviin asioihin: *Suuri junaryöstö, Englannissa vuonna 1963 tapahtunut junaryöstö *Suuri junaryöstö, vuoden 1903 lyhyt mykkäelokuva *Suuri junaryöstö, Francis D. Lyonin ohjaama vuoden 1956 yhdysvaltalainen elokuva *Kultajuna (televisioesityksessä Suuri junaryöstö), Michael Crichtonin ohjaama vuoden 1978 brittiläinen elokuva
Porhov

Porhov () on kaupunki Pihkovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Šelonjoen rannalla 88 kilometriä Pihkovasta itään. Kaupunki on Porhovin piirin keskus. Sen kautta kulkee Pihkovan ja Dnon välinen rautatie (Porhovin asema). Asukkaita kaupungissa oli 10 608 henkeä, mikä oli noin puolet koko piirin väestöstä (21 568 vuonna 2010). ==Historiaa ja nähtävyyksiä== Porhov on yksi Pihkovan alueen vanhimmista kaupungeista. Aleksanteri Nevalainen perusti sen vuonna 1239 Novgorodin rajalinnoitukseksi. Puinen linnoitus korvattiin kivisellä vuonna 1387. Se rakennettiin uudelleen vuonna 1430. Vuosina 1346 ja 1428 liettualaiset piirittivät kaupunkia. Myöhemmin se oli yksi Moskovan Venäjän tärkeimmistä rajalinnoituksista. Vuonna 1776 Porhovista tuli Pihkovan lääniin kuulunut kihlakuntakaupunki, joka tunnettiin pellavakaupan keskuksena. Toisen maailmansodan aikana saksalaiset tuhosivat yli 90 % kaupungin rakennuksista. Šelonin rannalla sijaitsee muinainen kreml, josta on säilynyt muurit ja kolme tornia. Sen sisällä on vuonna 1412 rakennettu ja vuonna 1777 uudistettu Pyhän Nikolaoksen kirkko. Joen toisella rannalla on vuonna 1399 ensimmäisen kerran mainittu Kristuksen kirkastumisen kirkko sekä Neitsyt Marian syntymän kirkko 1300–1400-luvuilta. Porhovin kremlissä toimii historiallinen museo. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Porhovin kaupungille omistettu sivusto * Porhovin historiasta kertova sivusto Luokka:Pihkovan alueen kaupungit Luokka:Porhovin piiri
Rachel Ward

Rachel Claire Ward (s. 12. syyskuuta 1957 Chipping Norton, Oxfordshire, Englanti) on englantilainen näyttelijä ja ohjaaja, joka on ollut kolme kertaa Golden Globe -ehdokkaana. Näyttelijänä hänet tunnetaan muun muassa elokuvista Sharky hoitaa homman (1981), Against All Odds (1984) ja Hyvä vaimo (1997) sekä minisarjoista Okalinnut (1983) ja Viimeisellä rannalla (2000). Hän on näytellyt myös televisiosarjoissa Monarch Cove ja Rain Shadow. Ward on ohjannut useita lyhytelokuvia kuten The Big House (2000) ja Martha's New Coat (2003). Hänen viimeisin työnsä on ohjaus Beautiful Kate (2008). == Palkinnot == * Tokion elokuvafestivaalien Paras naisnäyttelijä -palkinto (1987) * AFI Award, Paras lyhytelokuva -palkinto (2001) == Ehdokkuudet == * Golden Globe (1982, 1984, 2001) * AFI Award (2001) * IF Award (2003) == Yksityiselämä == Ward on naimisissa näyttelijä Bryan Brownin kanssa. Avioliittoon heidät vihittiin 16. huhtikuuta 1983. Heillä on kolme lasta (s. 1984, 1986 ja 1992). == Aiheesta muualla == * Luokka:Englantilaiset näyttelijät Luokka:Brittiläiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lehmänkello

Lehmänkello on kellosoitin, joka on tehty metallista kellon muotoon joko valamalla tai metallilevystä takomalla ja jonka sisällä on vapaasti heiluva, kellon umpinaiseen yläpäähän kiinnitetty metallinen kellon kieli. Alun perin lehmänkelloja on käytetty vapaasti laiduntavien lehmien paikallistamiseen ja lauman koossapysymisen helpottamiseksi. Tätä varten yhden tai useamman lauman kulkua johtamaan valitun lehmän kaulaan on ripustettu lehmänkello tukevalla kaulahihnalla. Muut lehmät tottuvat yleensä seuraamaan kellolla varustettuja lauman jäseniä laitumella. Kellon avulla myös paimenet pysyvät paremmin selvillä missä karja liikkuu. Keski-Euroopan vuoristoisilla laitumilla kello saatetaan ripustaa jopa kaikille lauman jäsenille, jotta syrjäpoluille eksyneet lehmät löytyisivät helpommin. Suomessa on kutsuttu kellokkaaksi lehmää, jonka kaulaan lehmänkello ripustetaan. Muut lehmät seuraavat lauman johtavaa kellokasta laitumella. Suomessa maaseudulla on ollut perinteenä myös sitoa keväisin talon lapsille lehmänkellot kaulaan ja laittaa heidät kiertämään navettaa kellot soiden. Tällaisella taialla uskottiin voitavan suojata lehmiä karhuilta, kun ne sen jälkeen laskettiin laitumelle.Karjalainen nuorisoliitto Lehmänkellon sointi on selkeästi tunnistettavaa ja nopeasti vaimenevaa, ja sillä luodut sointukuviot ovat helposti dissonoivia. Näiden ominaisuuksien vuoksi sitä on alettu käyttää myös orkestereiden ja yhtyeiden instrumenttina. Latinalaisessa musiikkiperinteessä lehmänkello on vahvasti esillä. Sitä käytetään muun muassa cha-cha-cha:ssa perusrytmin soittamiseen, salsa-musiikissa moniin rytmikuvioihin ja muutenkin tavallisesti yhdessä bongo- ja congarumpujen kanssa. Lehmänkelloja voidaan myös kiinnittää rumpalin instrumentiksi rumpusettiin tai timbaaleihin joko symbaalien sijasta tai yhdessä niiden kanssa. Populaarimusiikissa lehmänkelloa voidaan kuulla esimerkiksi Nazarethin "Hair of the Dog"-kappaleessa ja Blue Öyster Cultin "(Don't Fear) The Reaper"-kappaleessa, josta tehtiin lehmänkelloon liittyvä sketsi ohjelmassa Saturday Night Live. Yhtyeistä esim. LCD Soundsystemin musiikissa käytetään runsaasti lehmänkelloa. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Kellot (soittimet) Luokka:Maataloustyökalut
Ostrov (Pihkovan alue)

Ostrov () on kaupunki Pihkovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Velikajajoen rannalla 55 kilometriä Pihkovasta etelään. Kaupunki on Ostrovin piirin keskus. Sen kautta kulkee Pihkovan ja Pytalovon välinen rautatie sekä Pietarin ja Valko-Venäjän rajan välinen M20-valtatie (eurooppatie E95). Kaupungin kaakkoispuolella on sotilaslentokenttä. Kaupungissa asui 21 670 henkeä (vuonna 2010). Kaupungin nimi voidaan suomentaa saari. ==Historiaa ja nähtävyyksiä== Kaupunki on perustettu 1200-luvun lopussa Pihkovan etelärajan suojaksi. Ensimmäinen maininta Velikajajoen saarella sijainneesta linnoituksesta on vuodelta 1342. Vuonna 1501 Liivinmaan Saksalainen ritarikunta hävitti kaupungin. Stefan Batoryn joukot valtasivat sen vuonna 1581, mutta kaupunki palautettiin Venäjälle seuraavana vuonna. Vuonna 1777 Ostrovista tuli Pihkovan lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Se oli huomattava kauppakaupunki, joka oli erikoistunut pellavan vientiin. Vuonna 1859 rakennettiin kaupungin läpi kulkeva rautatie. Vuonna 1896 juutalaiset muodostivat 20 prosenttia kaupungin väestöstä. Toisen maailmansodan aikana Ostrov oli saksalaisten miehittämä ja tuhoutui pahoin. Kaupungin keskustassa on säilynyt jäänteitä 1400-luvun linnoituksen muureista ja torneista sekä Velikaja-joen saareen rakennettu vuonna 1542-43 rakennettu Ihmeitätekevän Pyhän Nikolaoksen kirkko. Saareen johtavaa, kivipilareista riippuvilla järeillä kettingeillä tuettua siltaa vuosilta 1850-56 pidetään historiallisesti merkittävänä. Uudelleen rakennetun keskustan yllä kohoaa Kolminaisuuden katedraali vuodelta 1786-90.Kaupungissa on vuodesta 2004 toiminut jälleen vuonna 1897 aloittanut nunnaluostari, jonka toiminta keskeytyi 1917 (Симанский Спасо-Казанский женский монастырь); luostarin yhteydessä on vuodelta 1845 peräisin oleva kirkko. Kaupungissa on kotiseutumuseo. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Ostrovin kaupungin sivusto Luokka:Pihkovan alueen kaupungit Luokka:Ostrovin piiri
Blidaru

Blidaru oli muinainen daakialainen linnoitus antiikin Daakiassa eli nykyisen Romanian alueella. Se rakennettiin luultavasti ensimmäisellä vuosisadalla eaa. ja sen rauniot on löydetty. Linnoitus on yksi suurimmista ja parhaiten säilyneistä daakialaisista linnoituksista ja se kuuluu yhdessä muiden alueen linnoitusten kanssa Unescon maailmanperintöluetteloon. == Linnoitus == Blidaru rakennettiin 705 metriä korkealle kukkulalle, jota jouduttiin tasoittamaan ja madaltamaan suuresti. Linnoituksella oli sotilaallinen tarkoitus, mutta se oli myös uskonnollisesti tärkeä. Linnoitus koostui kivilinnasta, jossa oli nelikulmaiset tornit kulmissa. Linnan ympärille pystytetyt puolustusmuurit oli rakennettu kalkkikivestä, jotka jouduttiin tuomaan 20–30 kilometrin päästä. Koko linnoitus oli karkeasti kolmion muotoinen ja jaettu kahteen osaan muurilla. Ulkopuolelle oli pystytetty vartiotorneja ja kukkulan länsipuolella oli suurikokoinen kaivo. Roomalaiset valloittivat ja tuhosivat Blidarun daakialaissodissa 100-luvun alussa. == Kuvia == Tiedosto:Cetatea Blidaru2.JPG|Blidarun linnoituksen muureja. Tiedosto:Alba Iulia National Museum of the Union 2011 - Wall from Piatra Craivii Dacian Fortress-2.JPG|Rekonstroitu Piatra Craivii Dacian lin­noi­tuk­sen muu­rin raken­nus­tek­niik­ka­näy­te Ro­ma­ni­an kan­sal­lis­mu­se­os­ta. Tiedosto:Cetatea Blidaru.JPG|Blidarun lin­noi­tuk­sen muu­ria jonka seinässä näkyy reikiä. Tiedosto:Cetatea dacica Blidaru WP 20151129 13 43 49 Pro highres.jpg|Linnoituksen opas­kyltti. == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Daakian linnoitukset
Choga Mami

Choga Mami oli varhainen asutuskeskus Lähi-idässä Iranin ja Irakin rajaseudulla vuorilla. Siellä syntyi noin 4700-4600 eaa. ensimmäinen suurehko kasteluviljelyllä elävä asutuskeskus. Tämä tapahtui Keski-Ubaid eli Hadzi Muhammad-kaudellahttp://www.absoluteastronomy.com/topics/Ubaid_period. ==Lähteet== Luokka:Muinainen Lähi-itä
Shout It Out Loud (Hanna Pakarisen kappale)

Shout It Out Loud on Hanna Pakarisen neljännen sooloalbumin Love In A Million Shades toinen single. Se kuultiin ensimmäisen kerran 16. joulukuuta 2008 The Voicen Ensireaktio- osiossa.http://www.voice.fi/index.php?option=com_sbsarticle&tmpl;=blog&cid;=1471&cat;=19 The Voice Digitaalisesti single julkaistiin 19. tammikuuta 2009. Kappaleen on säveltänyt Patric Sarin.http://www.radionova.fi/artistihaastattelut&id;=1357&channel;_id=6#rss_channel_ Radio Nova ==Kappaleet== # Shout It Out Loud == Lähteet == Luokka:Vuoden 2009 kappaleet Luokka:Hanna Pakarisen kappaleet
Kello (soitin)

Kellot ovat idiofonien ryhmään kuuluvia lyömäsoittimia. Kelloja valmistetaan tavallisimmin metallista valamalla, mutta pieniä kelloja voidaan tehdä myös keramiikasta tai lasista. Erilaisia kelloja on hyvin monen kokoisia, pienistä pukujen koristekelloista valtaviin kirkonkelloihin. Kirkonkellot voivat painaa kymmeniä tonneja. Varsinaisina musiikki-instrumentteina käytettäviä kelloja ovat muun muassa käsikellot, putki- eli chimeskellot ja lehmänkellot. Maailman suurin kello lienee Moskovan Kremlin korttelin pihalla käyttökelvottomana kivijalustalla seisova Tsar-Kolokol. Se on 6,14 metriä korkea ja painaa noin 200 tonnia. Kello vaurioitui jo sen valupaikalla eikä sitä ole koskaan soitettu. * Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Nevel

Nevel (; ) on tärkeä liikenteen kauttakulkukaupunki Pihkovan alueen eteläosissa Venäjällä. Se sijaitsee Nevel-järven rannalla 242 kilometriä Pihkovasta kaakkoon. Kaupunki on Nevelin piirin keskus. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kaupungissa asui 16 324 henkeä. == Rautatie- ja maantieyhteydet == Nevel on merkittävä rautateiden solmupiste ja kaupungissa risteävät Pietarin ja Vitsebskin sekä Velikije Lukin ja Polatskin väliset rautatiet. Useimmat Pietarista Valko-Venäjälle ja Ukrainaan liikennöivistä junista kulkevat Nevelin kautta. Kaupungin rautatieasemista tunnetuin on Nevel-2. Maantieyhteyksistä merkittävimpin on Pietarista saapuva M20-valtatie, joka jatkaa eurooppatienä Valko-Venäjän itäosiin ja Ukrainaan. Tärkeitä ovat myös kaakkoon Smolenskiin johtava kantatie P133 ja koilliseen vievä P51 kantatie, jolta on Veliki Lukin eteläpuolella liittymä M9-valtatielle (). == Historiaa ja nähtävyyksiä == Nevel mainitaan ensimmäisen kerran Iivana IV:n perustamien kaupunkien luettelossa. Vuodesta 1580 lähtien se siirtyi useita kertoja Venäjältä Puolalle ja Liettualle. Vuonna 1772 kaupunki liitettiin lopullisesti Venäjään, ja siitä tuli aluksi Pihkovan, sittemmin Polotskin ja Vitebskin lääneihin kuuluneen Nevelin kihlakunnan keskus. Vuonna 1896 juutalaiset muodostivat puolet kaupungin asukkaista. Nevelin kihlakunnan väestöstä valtaosa oli valkovenäläisiä. Nevelissä toimii kaupungin historiallinen museo (Ul. Lenina 14) ja Pyhän Kolminaisuuden mukaan nimetty kirkko. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Письма из провинции. Невель (tvkultura.ru) * Невель. Холокост (pskovgrad.ru) Luokka:Pihkovan alueen kaupungit Luokka:Nevelin piiri
Opotška

Opotška () on kaupunki Pihkovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Velikajajoen rannalla 130 kilometriä Pihkovasta etelään. Kaupunki on Opotškan piirin keskus. Asukkaita siellä oli 11 601 henkeä (vuonna 2010). ==Historiaa== Kaupunki on syntynyt vuonna 1414, jolloin pihkovalaiset rakensivat Velikajan mutkaan uuden linnoituksen liettualaisten vuonna 1406 tuhoaman Koložan linnoituksen tilalle. Vuonna 1777 Opotškasta tuli Pihkovan lääniin kuuluneen samannimisen kihlakunnan keskus. 1700–1800-luvulla se oli huomattava kauppapaikka sekä käsityöammattien ja pellavanjalostuksen keskus. Toisen maailmansodan aikana kaupunki oli saksalaisten miehittämä ja tuhoutui pahoin. ==Liikenneyhteyksiä ja nähtävyyksiä== Opotška sijaitsee Venäjän huonokuntoisen, Pietarista Pihkovan kautta Valko-Venäjän itäosiin jatkavan valtatien M20 varrella. Tämä valtatie, joka ohittaa kaupungin sen itäpuolelta, on osa pidempää eurooppatietä E95:ttä. Myös etelään johtava, Sebežin kautta Valko-Venäjälle jatkava maantie A117 on tärkeä kulkuväylä. Kaupunkiin ei kulje rautatietä. Kaupungin kirkoista tunnetuin on vuosina 1791-95 rakennettu Suojelevan Pyhän Neitsyen kirkko. Kaupungin nähtävyyksiin kuuluu myös joukko 1700-luvun lopun ja 1800-luvun kauppiaiden ja hallitsijoiden kotitaloja. Kaupungissa toimii kotiseutumuseo. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Opotškan piirin sivusto Luokka:Pihkovan alueen kaupungit Luokka:Opotškan piiri
Ralph Guild

Ralph Guild on yhdysvaltalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka vuonna 1981 perusti radiomarkkinointiin erikoistuneen Interep Radion.Radio Hall of Fame: Ralph Quild Ennen sitä Guild oli toiminut sanfranciscolaisessa radiomainostajia edustavassa McGavren Radiossa vuodesta 1957 alkaen ja vuonna 1973 hänestä tuli uuden nimen saaneen McGavren Guildin toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja. Radio Ink -lehti listasi vuonna 2007 Ralph Guildin Yhdysvaltain 27. merkittävimmäksi radiovaikuttajaksi.Radio Ink: 40 Most Powerful People In Radio - 2007 (07/02/07) Ralph Guild nimettiin Radio Hall of Fameen vuonna 1998. ==Lähteet== Luokka:Radio Hall of Fame Luokka:Yhdysvaltalaiset yritysjohtajat Luokka:Yhdysvaltalaiset yrittäjät Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Sasha Grey

Sasha Grey (oikealta nimeltään Marina Ann Hantzis, s. 14. maaliskuuta 1988) on yhdysvaltalainen entinen pornonäyttelijä, nykyinen laulaja, näyttelijä sekä malli. Grey esiintyi ensimmäisen kerran pornoelokuvassa The Fashionistas 2 vuonna 2006. Hänelle on myönnetty myös monia eri palkintoja AVN Awardseilla. Hän on toiminut myös Penthousen mallina ja oli kuukauden Penthouse Pet heinäkuussa 2007. Grey lopetti aikuisviihdeuransa 21-vuotiaana vuonna 2009. Vuonna 2009 Grey sai pääroolin Steven Soderberghin ohjaamassa draamaelokuvassa The Girlfriend Experience. Hän on myös esiintynyt muun muassa HBO-sarjassa Entourage ja kauhuelokuvassa Would You Rather. Grey oli Saints Row: The Third -pelin Viola DeWynterin ääninäyttelijänä. Grey julkaisi esikoisromaaninsa Naamioleikit (The Juliette Society) vuonna 2013. Kirjalle on ilmestynyt kaksi jatko-osaa: The Janus Chamber ja The Mismade Girl, joita ei ole julkaistu suomeksi. == Romaanit == * Naamioleikit. (The Juliette Society, 2013.) Suomentanut Maija Kauhanen. Otava, 2014. ISBN 978-951-1-27977-8 * The Janus Chamber. Cleis Press, 2016. ISBN 978-162-7-7818-00 * The Mismade Girl. Cleis Press, 2018. ISBN 978-162-7-7818-24 ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset pornonäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset laulajat Luokka:Yhdysvaltalaiset mallit Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Singer Building

Singer Building oli pilvenpiirtäjä, joka sijaitsi Liberty Streetin ja Broadwayn kulmassa Manhattanilla, New Yorkissa. Rakennus oli valmistuessaan vuonna 1908 maailman korkein pilvenpiirtäjä, mutta vuoden kuluttua sen ohitti New Yorkin Met Life Tower. Singer Building oli 186,6 metriä korkea ja 47-kerroksinen. Se toimi toimistorakennuksena, mutta purettiin vuonna 1968. Siitä tuli purkamisen jälkeen korkein koskaan purettu rakennus. == Lähteet == *Singer Building SkyscraperPage.com -sivustolla === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:New Yorkin entiset rakennukset ja rakennelmat Luokka:Manhattanin pilvenpiirtäjät Luokka:Financial District (Manhattan) Luokka:Manhattanin toimistorakennukset
Davide Fore

Davide Fore on kartingin viisinkertainen maailmanmestari ja kaikkien aikojen kokenein karting-kuljettaja. Foren ensimmäinen maailmanmestaruus on vuodelta 1994 ja viimeisin kaudelta 2006, jolloin hän voitti Formula A:n (nyk. KF1) ja Super ICC:n (nyk.KZ1) maailmanmestaruuden. ==Aiheesta muualla== *Davide Foren kotisivut Luokka:Italialaiset autourheilijat
Perho tuli taloon

Perho tuli taloon on suomalainen MTV3-kanavalla 8. tammikuuta 2009 alkanut televisio-ohjelma, jossa Anna Perho käy tunnettujen suomalaisten luona muutaman päivän ajan asumassa. Ohjelmassa ohjelman juontaja vierailee muun muassa muusikko Remu Aaltosen, olympiaurheilija Satu Mäkelä-Nummelan, kirjailija Leena Lehtolaisen, ministerien Jyrki Kataisen ja Sirkka-Liisa Anttilan sekä hiihtäjä Jari Isometsän kodeissa. == Ensimmäinen tuotantokausi == Jakso Vieras Ensiesitys 1\. Remu Aaltonen 8. tammikuuta 2009 2\. Riitta Väisänen 15. tammikuuta 2009 3\. Satu Mäkelä-Nummela 22. tammikuuta 2009 4\. Timo T. A. Mikkonen 29. tammikuuta 2009 5\. Jari Isometsä 5. helmikuuta 2009 6\. Leena Lehtolainen 12. helmikuuta 2009 7\. Eija Vilpas 19. helmikuuta 2009 8\. Ristomatti Ratia 26. helmikuuta 2009 9\. Sirkka-Liisa Anttila 5. maaliskuuta 2009 10\. Koop Arponen 12. maaliskuuta 2009 11\. Hans Välimäki 19. maaliskuuta 2009 12\. Jyrki Katainen 26. maaliskuuta 2009 == Toinen tuotantokausi == Jakso Vieras Ensiesitys 1\. Ilkka Kanerva 24. tammikuuta 2010 2\. Helena Lindgren 31. tammikuuta 2010 3\. Arto Paasilinna 7. helmikuuta 2010 4\. Janne Tulkki 14. helmikuuta 2010 5\. Aira Samulin 21. helmikuuta 2010 6\. Juhani Palmu 28. helmikuuta 2010 7\. Jonne Aaron 7. maaliskuuta 2010 8\. Anneli Jäätteenmäki 14. maaliskuuta 2010 9\. Toni Nieminen 21. maaliskuuta 2010 10\. Kari Salmelainen 21. maaliskuuta 2010 ==Aiheesta muualla== * Ohjelman kotisivut Luokka:Suomalaiset keskusteluohjelmat
Keltakangas

Keltakangas on Kouvolan kaupunginosa, Anjalankosken suuralueella. Se on entisen Anjalankosken kaupungin ja sitä edeltäneen Sippolan kunnan hallinnollinen keskus. Keltakangas sijaitsee Myllykosken taajamassa Kymijoen itäpuolella valtatie 15:n varrella. Keltakangas on tilastollisessa taajamarajauksessa kasvanut yhteen Myllykosken ja Ummeljoen kanssa. Tilastollisesti Keltakankaan hallinnollinen kaupunginosa on osa Myllykosken tilastoaluetta, johon kuuluu myös Ummeljoen kylä. Keltakankaalla on yli 600 asukasta. Keltakankaalla on terveysasema ja perhekeskus. Keltakankaalla sijaitsee yritysalue Hyötyvirta, joka tunnettiin aiemmin nimellä Ekopark. Valtatielle 15 Keltakankaan risteykseen valmistui eritasoliittymä vuonna 2018. Liikenneviraston mukaan hanke maksoi 6,1 miljoonaa euroa. Keltakankaan liittymän läheisyydessä on Anjalankosken ABC-liikennemyymälä. Keltakankaalla oli Kouvolan seudun ammattiopiston tekniikan alojen toimipiste. == Lähteet == * Tontit Keltakankaalla. Kouvola. * Valtatielle 15 tehdään ensi vuonna eritasoliittymä Keltakankaan risteykseen. Yle. === Viitteet === Luokka:Kouvolan kaupunginosat Luokka:Anjalankoski Luokka:Suomen entiset kuntakeskukset
Euboia (mytologia)

Euboia (, ) oli kreikkalaisessa mytologiassa usean eri naishahmon nimi. * Euboia – tai Khalhis – oli najadi, jokijumala Asopoksen ja Metopen tytär, jonka Poseidon sieppasi. Hänen mukaansa on nimetty Euboian saari – tai saarella sijainnut Khalkiin kaupunki. Joissakin lähteissä hänet nimetään kureettien ja korybanttien äidiksi.Eustathios Thessalonikelainen: ad Homerii 278 * Euboia, yksi jokijumala Asterionin tyttäristä, hoiti sisariensa Akraian ja Prosymnan kanssa Heraa tämän varhaislapsuudessa.Pausanias: Periegesis tes Hellados ('Kreikan kuvaus') 2.17.1 (engl. käännös). * Euboia, yksi Thespioksen ja Megamedeen tyttäristä, joka synnytti Herakleelle pojan, Olympoksen.Apollodoros: Bibliotheke ('Kirjasto') 2.7.8 (engl. käännös). * Euboia, Makareuksen tytär, joka synnytti Apollonille Agreuksen.Hyginus: Fabulae clxi (engl. käännös). == Lähteet == Luokka:Kreikkalaisen mytologian hahmot Luokka:Najadit
Makedonian jääkiekkoliitto

Makedonian jääkiekkoliitto () on Pohjois-Makedonian jääkiekkotoiminnasta vastaava järjestö. Liiton presidentti on Nikola Tasev. Järjestö liittyi Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n jäseneksi vuonna 2001. Liiton ensimmäisinä toimintavuosina maa ei osallistunut kansainvälisiin turnauksiin, mutta kaudella 2017–2018 silloinen entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia otti osaa ensimmäiseen kansainväliseen IIHF:n turnaukseen. Maan nimen muututtua joukkueen nimi on Pohjois-Makedonian jääkiekkomaajoukkue. Vuonna 2021 maassa oli yksi ulkokaukalo, 38 rekisteröitynyttä miesjääkiekkoilijaa, 33 rekisteröitynyttä junioria, 11 rekisteröitynyttä naisjääkiekkoilijaa ja neljä virallista tuomaria. == Lähteet == Luokka:Jääkiekkoliitot Luokka:Pohjois- Makedonian jääkiekko
Rekkakuskit jäällä

Rekkakuskit jäällä () on kanadalainen tositelevisiosarja. Se kertoo rekkakuskeista, jotka ovat tulleet henkensä uhalla tienaamaan rahoja Kanadan Luoteisterritorioiden jääteillä, joiden varsilla ajokauden ulkopuolella saavuttamattomissa olevat timanttikaivokset odottavat tarvitsemiansa kuormia. Sarjassa kuljettajilla on myös keskinäinen kilpailu siitä, kuka kuljettaa eniten kuormia ajokauden (60 päivää) loppuun mennessä. Rekkakuskit jäällä sai alkunsa vuonna 1999 Discovery-televisiokanavan Dangerous Missions -sarjan jaksosta nimeltä Ice Road Truckers. Jakson käsikirjoitus perustui Edith Iglauerin kirjaan Denison's Ice Road, joka kuvasi rekkakuskien riskialtista työtä Kanadan Luoteisterritorioiden jääteillä. Jakso lähetettiin uudelleen vuonna 2000 Modern Marvels -sarjan nimen alla, jolloin se saavutti hyvän katsojamäärän. Vuonna 2006 History-kanava palkkasi Hengenvaarallinen saalis -sarjan tuottaja Thom Beersin tekemään aiheen pohjalta kokonaisen sarjan. 17\. kesäkuuta 2007 debytoineesta Rekkakuskit jäällä -sarjasta tuli nopeasti History-kanavan suosituin. Avausjakson näki 3,4 miljoonaa katsojaa, enemmän kuin koskaan kanavan 12-vuotisessa historiassa. Toinen tuotantokausi alkoi 8. kesäkuuta 2008 Yhdysvalloissa, 9. lokakuuta 2008 Britanniassa ja Australiassa, sekä 12. marraskuuta 2008 Uudessa Seelannissa. Suomessa sarjaa ovat esittäneet MTV3 ja Jim. 20th Century Fox hankki vuonna 2008 oikeudet tehdä sarjaan pohjautuva elokuva. Sarjan kolmas tuotantokausi esitettiin Yhdysvalloissa 31. toukokuuta 2009 - 23\. elokuuta 2009. == Kuljettava reitti == 1\. tuotantokausi (Jäätie Tibbittistä Contwoytoon) *Yellowknife, Luoteisterritoriot (lastauspaikka) *Kestopäällystettä 70 km Ingraham Trailia pitkin, kunnes saavutetaan Tibbittjärvi *Tibbittjärvi, jäätie alkaa *Meadows Stationin turvatarkastuspiste, 7 km jäätien alkupisteestä *Dome Lake Maintenance Camp, 35 km jäätien alkupisteestä (huoltopaikka) *Lockhart Lake Rest Stop, 170 km jäätien alkupisteestä (levähdys- ja ruokailupaikka) *De Beersin Snap Laken timanttikaivos, 264 km jäätien alkupisteestä *Diavikin timanttikaivos, 373 km jäätien alkupisteestä *BHP:n Ekati -timanttikaivos, 405 km jäätien alkupisteestä (pohjoisin päätepiste) === Muut kohteet === *Colomacin kultakaivos, suljettu kultakaivos, jossa on suoritettu juuri pilaantuneiden maiden vaihto *Tundran kaivos, 1968 suljettu kultakaivos, jossa on käynnissä ympäristön puhdistus *Deline, Luoteisterritoriot, kylä Ison Karhujärven rannalla == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto * Luokka:Kanadalaiset televisiosarjat Luokka:Tositelevisiosarjat Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit Luokka:Historyn televisio-ohjelmat
Keltapääkaijanen

Keltapääkaijanen (Micropsitta pusio) on hyvin pieni melanesialainen kaijalaji. == Koko ja ulkonäkö == Keltapääkaijanen on noin 8,4 cm pitkä ja 10–15 g painava lintu, jonka höyhenpuku on pääosin vihreä, vatsapuolelta vaaleanvihreä. Sen otsa, naama ja posket ovat ruskehtavan keltaiset ja päälaella on sininen juova. Pyrstön alapuoli on keltainen, pyrstön keskimmäiset sulat ovat siniset ja reunimmaiset mustat ja niissä on keltaiset kärkitäplät. Nokka on harmaa, iiris ruskea ja koivet harmahtavat. Koiraan värit ovat hieman kirkkaammat kuin naaraan. Nuoren linnun päälaki on vihreä ja naaman väritys on himmeämpi kuin aikuisen linnun. == Esiintyminen == Keltapääkaijaset elävät Papua-Uuden-Guinean pohjois- ja itäosissa sekä Bismarckinsaarilla. Lajista tunnetaan neljä alalajia: pusio, harterti, stresemanni ja beccarii. Lajin elinympäristön laajuus on 50 000–100 000 neliökilometriä ja sen populaatio on kooltaan vähintään 100 000 yksilöä. == Elinympäristö == Keltapääkaijaset asuvat alavien maiden metsissä, joskus 800 metrin korkeudelle asti. Ne liikkuvat tavallisesti muutaman yksilön parvissa ja ovat äänekkäitä, mutta pienen kokonsa takia vaikeasti nähtäviä. == Lisääntyminen == Lisääntymistä on havaittu lähes ympäri vuoden. Pesintä tunnetaan huonosti. Pesä on usein puussa olevassa termiittipesässä. Naaras munii tavallisesti kolme munaa. == Ravinto == Keltapääkaijanen syö ainakin siemeniä ja jäkälää, mahdollisesti myös hedelmiä sekä hyönteisiä ja niiden toukkia. == Lähteet == * * World Parrot Trust === Viitteet === Luokka:Pikkukaijaset
Darrell Eastlake

Darrell Eastlake (11. heinäkuuta 1942 – 19. huhtikuuta 2018Legendary Nine sports commentator Darrell Eastlake dies aged 75) oli australialainen televisiojuontaja. Hän aloitti radiossa 1960-luvulla. Hän on selostanut monia erilaisia urheilulajeja kuten muun muassa moottoriurheilua, rugbyliigaa, painonnostoa, surffausta ja ironmania. Hän juonsi Formula 1 -kilpailuja australialaisella Nine Network -televisiokanavan studiolla. Hän selosti vuoden 2006 Kansainyhteisön kisat. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Urheiluselostajat Luokka:Australialaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Azerbaidžanin sosialistisen neuvostotasavallan lippu

Azerbaidžanin sosialistisen neuvostotasavallan lippu oli Azerbaidžanin sosialistisen neuvostotasavallan tunnus vaakunan ja hymnin ohella. Se hyväksyttiin käyttöön 7. lokakuuta 1952. Muiden Neuvostoliiton neuvostotasavaltojen tapaan lippu perustui Neuvostoliiton lippuun. Siinä oli punaisella pohjalla vasemmassa ylälaidassa sosialismin sirppi ja vasara sekä punainen viisisakarainen tähti. Lipun alalaidassa oli leveä tummansininen palkki, jonka sanottiin symboloivan Kaspianmerta. Azerbaidžan sai ensimmäisen sosialistisen lippunsa vuonna 1920. Se oli punainen lippu, jonka vasemmassa yläreunassa oli keltainen puolikuu ja tähti, vanha islamin symboli. Vuodesta 1921 vuoteen 1922 maa käytti lippua, jossa punaisella pohjalla oli maan nimeen viittaava, kyrillisin kirjaimin kirjoitettu lyhenne CCPA (SSRA). Vuosina 1922-1937 Azerbaidžan kuului Transkaukasian sosialistiseen federatiiviseen neuvostotasavaltaan. Maan tullessa uudelleen omaksi tasavallakseen 1937 se sai lipun, jossa sirppi ja vasara -tunnuksen alle oli painettu latinalaisin kirjaimin lyhenne AzSSR. 1940-luvulla kirjaimet muutettiin taas kyrillisiksi, ja sirpin ja vasaran alla oli lyhenne АзССР. ==Katso myös== * Azerbaidžanin sosialistisen neuvostotasavallan vaakuna * Azerbaidžanin sosialistisen neuvostotasavallan hymni Luokka:Neuvostotasavaltojen liput Luokka:Azerbaidžanin liput de:Flagge Aserbaidschans#Geschichte th:ธงชาติอาเซอร์ไบจาน#สมัยภายใต้การปกครองของสหภาพโซเวียต lippu
Nine Network

Nine Network (puhekielessä Channel Nine tai Nine) on Australiassa toimiva kaupallinen televisiokanava. Kanavan omistaa Nine Entertainment Co., ja sen päämaja sijaitsee Sydneyn Willoughbyssä. Kanava aloitti lähetyksensä 16. syyskuuta 1956 nimellä National Television Network ja on näin ollen vanhin australialaiskanava. Se on yksi viidestä suuresta australialaisesta ilmaiskanavasta. Katsojaluvuiltaan Nine Network on yhdessä suurimman kilpailijansa Seven Networkin kanssa yleensä Network Tenin, ABC:n ja SBS:n edellä. Vuonna 2016 Nine oli television katsojalukuja mittaavan OzTAM:n mukaan Australian katsotuin kanava 20.7% katsojaosuudellaan. ==Logot== Tiedosto:Nine Network logo (2006).svg|30. tammikuuta 2006 – 13. tammikuuta 2008 Tiedosto:Nine Network logo (2008).svg|14. tammikuuta 2008 – (käytetään toissijaisena logona) Tiedosto:Channel Nine logo.png|27. syyskuuta 2009 – ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Nine Networkin kotisivut * Kanavan emoyhtiön kotisivut *
Karjalais-suomalaisen sosialistisen neuvostotasavallan lippu

Karjalais-suomalaisen sosialistisen neuvostotasavallan lippu oli Karjalais- suomalaisen sosialistisen neuvostotasavallan tunnus. Se hyväksyttiin käyttöön vuonna 1953. Muiden Neuvostoliiton neuvostotasavaltojen lippujen tapaan se perustui Neuvostoliiton lippuun. Lipussa oli punaisella pohjalla sosialismin sirppi ja vasara -tunnus sekä viisisakarainen tähti. Lipun alalaidassa oli kapea vihreä raita ja sen päällä vaaleansininen raita. Virallisesti näiden selitettiin kuvaavan Karjalan vehreitä metsiä ja niittyjä sekä maan vesistöjä. Tätä ennen neuvostotasavallassa oli ollut käytössä punalippu, jonka vasemmassa yläreunassa oli sirppi ja vasara sekä niiden alla latinalaisin kirjaimin Karjalais-Suomalainen SNT ja tämän alapuolella kyrillisin kirjaimin teksti Карело-Финская ССР. Luokka:Neuvostotasavaltojen liput Luokka:Karjalan tasavallan historia