Kalkkisiemenkotilo

Kalkkisiemenkotilo (Vertigo genesii‭‬) on pienikokoinen eurooppalainen maakotilolaji‬.‭ ‬Suomessa se on hyvin harvinainen, luokiteltu‭ erittäin uhanalaiseksi‭ ‬ja rauhoitettu ‬luonnonsuojeluasetuksessa.Ilmari Valovirta,‭ ‬Ulla-Maija Liukko‭ & ‬Hannu Ormio‭:‭ ‬Nilviäiset.‭ ‬Teoksessa Suomen lajien uhanalaisuus‭ – ‬Punainen kirja‭ ‬2010, ‬s.‭ ‬346‭–‬354.‭ Helsinki: ‬Ympäristöministeriö‭ & ‬Suomen ympäristökeskus,‭ 2010.‭Uusia hyönteis- ja sammallajeja rauhoitetaan‭ Ympäristöministeriön tiedote 24.9.2009. == Koko ja ulkonäkö == Kalkkisiemenkotilo on varsin pienikokoinen kotilolaji. Sen hieman tynnyrimäisesti pullistuneen kuoren pituus on 1,7‭-2,1‭ ‬mm ja leveys‭ ‬1,2‭ ‬mm.‭ ‬Kuori on vaalean punertavanruskea tai tummanruskea, ja siinä on noin viisi oikealle kiertyvää kierrosta, joiden väliset saunat ovat syvät. Kuoren väri usein vaalenee vanhetessaan. Suuaukko on pyöreä eikä siinä yleensä ole hammasmaisia ulokkeita, joskus harvoin surkastunut hammas suuaukon yläosassa.‭ Suuaukkoa ympäröivä huuli on hieman paksuuntunut ja väriltään vaalea. ‬Kuoren pinta on kiiltävä ja siinä on hyvin himmeästi erottuvia uurteita.‭ Kalkkisiemenkotilo Luontodirektiivin laji (liite II). Ymparisto.fi.Vertigo (Vertigo) genesii The Association of Polsih Malacologists. == Levinneisyys‎ == Kalkkisiemenkotiloa tavataan Keski-‭ ‬ja Pohjois-Euroopassa lähinnä Alpeilla ja Skandinavian keskiosien vuoristossa. Taannoin laji löytyi myös Altaivuoristosta. Esiintymät ovat hajanaisia ja laji on kaikkialla harvinainen.‭ ‬Suomessa esiintymispaikkoja tunnetaan vain kaikkiaan kymmenkunta, joista osa on vanhoja. Esiintymiä on esimerkiksi‭ ‬Kuusamo‭ssa,‭ ‬Urjala‭ssa ja ‬Kiikala‭ssa, kaikki ‬Natura‭‬-verkostoon kuuluvilla suojelualueilla. Kuusamossa Oulangan kansallispuiston alueelta tunnetaan useita esiintymiä. Vuoteen 2006 mennessä kotiloyksilöitä oli löydetty kaikkiaan vain kymmenkunta.‭Kalkkisiemenkotilo (1015) Otandad grynsnäcka Vertigo genesii Suomen raportti EU:n komissiolle. Ymparisto.fi. == Elinympäristö ja elintavat‎ == Laji elää kosteissa lehdoissa ja lettomaisilla soilla. Suomessa havainnot ovat lähes pelkästään rehevimmiltä letoilta tai lähteiköistä, joiden vesi on kalkkipitoista. Esiintymispaikkojen maaperä on kalkkipitoista ja sen‭ ‬pH‭ ‬on yli‭ ‬6,5.‭ ‬Kotilon elintavoista ei tiedetä juuri mitään,‭ ‬mutta sen arvellaan nauttivan ravinnokseen mikroskooppisia‭ leviä‭ ‬ja muuta orgaanista ainesta. Havaintojen mukaan kotilo oleskelee kosteana pysyvän saraikon alaosissa tai sammaleen joukossa. == Suojelustatus == Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto (IUCN) ‏piti lajia aikaisemmin kokonaisuudessa vaarantuneena,‭ ‬mutta nykyisin sen ei katsota olevan maailmanlaajuisesti uhanalainen. Se kuuluu kuitenkin Euroopan unionin luontodirektiivin liitteessä II mainittuihin erityisesti suojeltaviin lajeihin, joiden suojelemiseksi on perustettava Natura 2000 -alueita. Suomessa laji on luokiteltu vuoden 2010 uhanalaisarvioinnissa erittäin uhanalaiseksi (EN) ja se rauhoitettiin luonnonsuojeluasetuksen muutoksessa vuonna 2009. Uhanalaisuusluokituksen perusteena on kotilon elinpaikakseen edellyttämien luontotyyppien harvinaisuus etenkin lettosoiden kuivatuksen johdosta. == Lähteet‎ == == Aiheesta muualla‎ == * Johtopäätökset suojelutasosta ‎ Luokka:Maakeuhkokotilot Luokka:Suomessa uhanalaiset lajit