EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Luettelo Turks- ja Caicossaarten saarista

Luettelo Turks- ja Caicossaarten saarista kattaa kahden saariryhmän saaret. Saari Saariryhmä Pinta-ala km² Asukasluku Bay Cay Caicossaaret Belle Isle Caicossaaret Big Ambergis Cay Caicossaaret 4,3 51 Big Cameron Cay Caicossaaret Big Sand Cay Turkssaaret Bird Island Turkssaaret Booby Caicossaaret Breeches Turkssaaret Bush Cays Caicossaaret Conch Cay Caicossaaret Cotton Cay Turkssaaret 1,1 0 Dellis Cay Caicossaaret 2,3 0 Dikish Cay Caicossaaret Donna Cay Caicossaaret East Cay Turkssaaret Etelä-Caicos Caicossaaret 21,1 1579 Fish Cays Caicossaaret Five Cays Caicossaaret Fort George Cay Caicossaaret 0,3 0 French Cay Caicossaaret Gibb Cay Turkssaaret Grand Caicos Caicossaaret 144,2 275 Grand Turk Turkssaaret 18 3720 Highas Cay Caicossaaret Hog Cay Caicossaaret Iguana Cay Caicossaaret Itä-Caicos Caicossaaret 90,6 0 Joe Grants Cay Caicossaaret Little Ambergris Cay Caicossaaret 6,6 0 Little Water Cay Caicossaaret Long Cay Caicossaaret 0,9 0 Länsi-Caicos Caicossaaret 23,3 0 Major Hill Cay Caicossaaret Mangrove Cay Caicossaaret Middle Creek Cay Caicossaaret Middleton Cay Caicossaaret Parrot Cay Caicossaaret 10 50 Pear Cay Caicossaaret Pear Cay Turkssaaret Pelican Cay Turkssaaret Penniston Cay Turkssaaret Pine Cay Caicossaaret 3,2 30 Plandon Cay Caicossaaret Pohjois- Caicos Caicossaaret 116,4 1312 Providenciales Caicossaaret 98 32000 Sail Rock Caicossaaret Salt Cay Turkssaaret 7,1 305 Sand Cay Turkssaaret Seal Cay Caicossaaret Shot Cay Caicossaaret Six Hills Cay Caicossaaret Stubb Cay Caicossaaret Three Mary Cays Caicossaaret Water Cay Caicossaaret 2,5 0 White Cay Caicossaaret Luokka:Turks- ja Caicossaaret Luokka:Luettelot saarista
Riku Sjöroos

Riku Sjöroos (s. 10. maaliskuuta 1995 Turku)Veikkausliiga on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa IFK Mariehamnia.Soccerway Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Sjöroos oli alun perin TPS:n juniorikoulun kasvatti. Hän pelasi aluksi TPS:n yhteistyöseurassa Åbo IFK:ssa kaudella 2012 Kakkosta. Kaudella 2013 hän pelasi ensimmäisen Vekkausliigaottelun 18. elokuuta 2013 tullessaan vaihdosta kentälle ottelussa TPS-VPS. Sen jälkeen hän vakinaisti paikkansa TPS:n kokoonpanossa kaudella 2015, jolloin TPS pelasi kaudelle 2017 asti Ykköstä nousten kauden päätteeksi Veikkausliigaan. Veikkausliigakauden 2018 jälkeen Sjöroos siirtyi IFK Mairehamnin riveihin. Riku Sjöroos on pelannut kauden 2020 loppuun mennessä TPS:n ja IFK Mariehamnin riveissä 76 Veikkausliigan ottelua viiden kauden aikana ja tehnyt niissä viisi maalia. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Merilappi United

Merilappi United on vuonna 2011 perustettu naisjalkapalloilun jalkapalloseura Kemistä. Seura syntyi, kun Kemin Into ja Visan Pallo yhdistivät nais- ja tyttöjoukkueidensa toiminnan lokakuussa 2011. Samalla Visan Pallo lakkautettiin. Merilappi United sai kaudelle 2012 paikan Naisten Ykköseen. Kauden 2013 päätteeksi seura nousi Naisten Liigaan. Tällä hetkellä seurassa toimii 5 joukkuetta ja junioritoiminnassa futiskoulu ympäri vuoden. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Merilappi Unitedin viralliset kotisivut Luokka:Suomalaiset naisten jalkapalloseurat Luokka:Kemiläiset urheiluseurat Luokka:Vuonna 2011 perustetut urheiluseurat
Sergei Pavlov (urheilujohtaja)

Sergei Pavlovitš Pavlov (; 19. tammikuuta 1929 Ržev, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto – 7. lokakuuta 1993 Moskova) oli neuvostoliittolainen urheilujohtaja ja urheiluministeri. Pavlov valmistui 1940- ja 1950-luvun taitteessa Rževin maatalouden mekaniikan ja sähkötekniikan teknikumista ja opiskeli vuosina 1950–1952 Moskovassa Valtion ruumiinkulttuurin keskusinstituutissa. Hän siirtyi vuonna 1952 Nuorisoliiton Moskovan kaupunkikomitean palvelukseen ja työskenteli sen johtotehtävissä vuosina 1955–1958. Kommunistipuolueen jäseneksi hänet hyväksyttiin vuonna 1954. Nuorisoliiton keskuskomitean sihteerinä hän toimi vuosina 1958–1959 ja ensimmäisenä sihteerinä vuosina 1959–1968. Pavlov valittiin Neuvostoliiton kommunistisen puolueen ja Neuvostoliiton korkeimman neuvoston 22. ja 23. kongressin istuntoihin, joissa hän toimi muun muassa ulkoasiain komissiossa. Vuonna 1968 Pavlovista tuli Neuvostoliiton liikunta- ja urheilukomitean puheenjohtaja ja samalla urheiluministeri. Hän oli keskeinen tapahtuman järjestäjä Neuvostoliiton puolella, kun Neuvostoliiton ja Kanadan ammattilaisten välinen kahdeksan ottelun sarja pelattiin syksyllä 1972. Hän toimi Neuvostoliiton olympiajoukkueen johtajana kolmissa kesä- ja kolmissa talvikisoissa vuosina 1968–1976. Näinä vuosina Neuvostoliitto oli olympiamitalitilaston ykköskansakunta eli parempi kuin kilpailijansa Yhdysvallat. Tästä Pavlovkin sai kunniaa maansa kunniamerkkien muodossa. Vuodesta 1977 alkaen hänestä tuli Neuvostoliiton olympiakomitean puheenjohtaja. Vuoden 1980 Moskovan kesäolympialaisissa Pavlov toimi järjestelytoimikunnan varapuheenjohtajana. Neuvostoliiton johtajan Leonid Brežnevin kuoltua Pavlov menetti maan urheilujohtajan aseman Marat Gramoville. Pavlov toimi sen jälkeen vuosina 1983–1985 Neuvostoliiton suurlähettiläänä Mongoliassa ja 1985–1989 Myanmarissa. Hän joutui jäämään eläkkeelle vuonna 1989, vaikka hän ei olisi ollut siihen 60-vuotiaana vielä halukas. Hän kuoli vuonna 1993. Pavlov sai postuumisti kunniamerkin keväällä 2004 Venäjän urheilulle ja olympialiikkeelle tekemästään ansiokkaasta työstä. ==Kirjallisuutta== * The Free Dictionary: Sergei Pavlov * Luokka:Neuvostoliittolaiset ministerit Luokka:Neuvostoliittolaiset urheiluvaikuttajat Luokka:Neuvostoliiton suurlähettiläät Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 1993 kuolleet
Itikka (Seinäjoki)

Itikka on Seinäjoen 7. kaupunginosaSeinäjoen kaupunki: Seinäjoen kantakaupungin kaupunginosat . Kantakaupungin suuralueella. Kaupunginosa jakaantuu kahteen pientilastoalueeseen: Itikkaan (020) ja Rengastiehen (023). Itikan kaupunginosassa sijaitsee Rytmikorjaamo sekä 1890-luvulla rakennettu noin 5 000 neliömetrin kokoinen Kalevan navetta, joka avattiin remontin jälkeen vuonna 2020 kulttuurikeskuksena. 2010-luvun aikana Itikan ilme koki muutoksen, kun entisestä tehdasympäristöstä muutettiin asuinalue. == Sijainti == Itikka sijaitsee Seinäjoen keskustan vieressä Vaasantien ja Kantatie 67:n risteyskohdassa. Aluetta rajaa pohjois-eteläsuunnassa Kantatie 67 ja itä- länsisuunnassa Seinäjoki–Vaasa-rautatie. == Historia == 1800-luvulla kaupanteko keskittyi Östermyraan, joka oli nuoren kunnan ydinkeskus. 1870-luvulla kaupanteon painopiste siirtyi Joupin, Jouppilan ja Nyykoolin seudulle.Mäki 1988, s. 10–11 Sopivaksi kauppapaikaksi muodostui ensin Nygårdin talosta nimensä saanut Nyykoolinmäki, nykyinen Itikanmäki, joka sijaitsi Ylistaroon, Ilmajoelle ja Nurmoon johtavien teiden risteyksessä. Sinne nousi yksityisten kauppiaiden puotien lisäksi vuosisadan vaihteen tienoilla Seinäjoen Osuuskaupan päämyymälä, joka toimi siinä kunnes uusi funkkis- osuuskauppa rakennettiin 1936 nykyiseen Keskus- ja Koulukadun risteykseen. Nyykoolista tuli nuoren kunnan ydinkeskus, jonka alueelle keskittyi kaupanteon lisäksi vähäinen teollisuus. Nyykoolinmäellä sijaitsi myös kunnallishallinto, sivistys ja ensimmäiset pankit.Mäki 1988, s. 17 Nyykoolin- tai Itikanmäelle nousi 1925 myös Matti Visannin piirtämät kunnantalo, sittemmin kauppalantalo, ja säästöpankin talo. 2010-luvulla Itikka-osuuskunnan rakennukset purettiin ja entiselle tehdasalueelle rakennettiin noin kolmesataa kerrostaloasuntoa.Seinäjoen kaupunki: Itikanmäen avoimet ovet ja Lakeuden aamunkoi -sillan vihkiäiset 9.9.. seinajoki.fi. 1.9.2017. Arkistoitu 5.9.2019. Viitattu 22.2.2023. Vuonna 2017 valmistui myös Lakeuden Aamunkoi -niminen silta, joka yhdistää Itikanmäen Seinäjoen keskustaan. == Galleria == Tiedosto:Frontage club Rytmikorjaamo April 2010 Seinajoki Finland.jpg|Rytmikorjaamo -klubi Vaasantieltä nähtynä, sisäänkäynti rakennuksen toisella puolella. Tiedosto:Atria Oyj office building.jpg|Atria Oyj:n vuonna 2010 rakennettu toimistotalo joen rannassa Itikanmäellä. Tiedosto:Lakeuden Aamunkoi 20180623.jpg|Lakeuden Aamunkoi -kävelysilta on yhdistänyt kaupungin keskustan ja Itikanmäen vuodesta 2017 lähtien. == Lähteet == * === Viitteet === *
Katrin Loo

Katrin Loo (s. 2. tammikuuta 1991) on virolainen jalkapalloilija. Hän edustaa Naisten Liigassa pelaavaa Merilappi Unitedia, johon Loo siirtyi kaudeksi 2015. Loo on aikaisemmin pelannut useita kausia Viron Naiste Meistriliigassa sekä kauden Yhdysvaltojen yliopistosaroissa. Suomessa hän on edustanut myös NiceFutista. Viron naisten maajoukkuetta hän on esiintynyt toistaiseksi 56 kertaa. == Lähteet == *Katrin Loo Viron jalkapalloliiton sivuilla ===Viitteet=== Luokka:Virolaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Teliana Pereira

Teliana Pereira (s. 20. heinäkuuta 1988 Santana do Ipanema) on brasilialainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 43 lokakuussa 2015. Hän on voittanut urallaan kaksi WTA-turnausta kaksinpelissä. Helmikuussa 2013 Pereira eteni puolivälieriin Bogotán WTA-turnauksessa. Viimeksi brasilialainen oli päässyt WTA-turnauksessa näin pitkälle vuonna 1999. Tammikuussa 2014 Pereira osallistui ensimmäisen kerran Grand Slam -turnauksen pääsarjaan Australian avoimissa, jossa hän hävisi kuitenkin avauskierroksen ottelunsa. Vuonna 2015 Pereira saavutti kaksi WTA- turnausvoittoa; Bogotássa ja Florianópolisissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Brasilialaiset tennispelaajat Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Metsänvartija

Metsänvartija on valan vannonut toimihenkilö, joka valvoo omassa "valvontapiirissään", ettei luvatonta metsänkaatoa ja metsästystä pääse tapahtumaan. == Metsänvartijat Suomessa == Metsänvartijakunta sai alkunsa 1859, jolloin annettu armollinen julistus määräsi, että kruunun puistot on jaettava hoitoalueisiin ja ne taas "vartio-osuuksiin". Kuhunkin vartio- osuuteen oli asetettava "metsävahti". Suomessa metsänvartija valvoi metsäalueen asukkaiden järjestyssääntöjen noudattamista. Hän saattoi vartiointitehtävien lisäksi toimia laillisten metsätöiden työnjohtajana. Metsänvartija-nimike muuttui vuonna 1942 metsäteknikoksi. Metsäteknikoiden koulutus muuttui edelleen metsätalousinsinööri-koulutukseksi 1990-luvulla. Vuodesta 1995 alkaen metsätalousinsinööri-tutkinnon suorittaneet ovat saaneet alemman korkeakoulututkinnon ja nimike on nykyisin metsätalousinsinööri (AMK). Korteniemen perinnetila Liesjärven kansallispuistossa Suomessa on entinen metsänvartijan torppa. Suomen metsämuseo Lustossa on lisää tietoa metsänvartijoista ja METO - Metsäalan Asiantuntijat ry:llä on metsänvartijoiden historiaa käsittelevää kirjallisuutta. === Metsänvartijoiden koulutus 1876 - 1942 === Metsänvartijoiden koulutuksen aloittaminen eteni hitaasti. "Suomen metsäkouluopetuksen isän" A. G. Blomqvistin sitkeän työn ansiosta metsänvartija-koulutus aloitettiin perustamalla Suomen ensimmäinen metsänvartijakoulu Evolle 6. huhtikuuta 1876 annetulla asetuksella. Evo on nykyisin osa Hämeenlinnaa. Aluksi metsänvartija-laitos oli Evon metsänhoito- opiston alaosastona, kunnes metsänhoitajien opetus vuonna 1908 siirrettiin Helsinkiin. Tällöin Evon metsänvartijakoulusta tuli itsenäinen oppilaitos. === Metsänvartijaseura 1895 === Evolta valmistuneet metsänvartijat yrittivät perustaa "Metsänvartijaseuran" 26.6.1895, kun Hämeenlinnassa pidettiin Kaarle Aleksanteri Wäggin (myöh. Vasama) kutsumana perustamiskokous. Keisarillinen Suomen Senaatti ei suostunut kuitenkaan vahvistamaan sääntöjä. Vuonna 1906 senaatti hyväksyi vihdoin metsänvartijoiden valtakunnallisen järjestön "Suomen Metsänhoitoammattimiesyhdistys" säännöt. Yhdistyksen nimi on nykyisin METO - Metsäalan Asiantuntijat. == Galleria == File:Thai Ranger.jpg|Thaimaalaisia metsänvartijoita. File:Randle Ranger Station.jpg|Metsänvartijan talo Washingtonin osavaltiossa. File:Korteniemen metsänvartijantila 1.jpg|Korteniemen perinnetila Liesjärven kansallis- puistossa Suomessa on entinen metsänvartijan torppa. File:Girl Ranger.jpg|Naisiakin työskentelee metsänvartijoina. File:Mirador del Guarda Forestal 02.jpg|Metsänvartijan patsas Espanjassa. File:Yokdon02.JPG|Elefantti apuna Vietnamissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Metsäalan ammatit
Hans Holzer

Hans Holzer (26. tammikuuta 1920 Wien, Itävalta – 26. huhtikuuta 2009 New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kauhukirjailija ja tutkija sekä käsikirjoittaja. Holzeria kiinnostivat paljon tarinat, jotka hänen setänsä Henry oli kertonutHans Holzer, Ph.D., author of The Journey of the Magi. Holzer tutki erikoisuuksia ja kuuli myöhemmin, että vuonna 1975 New Yorkin Amityvillessä George Lutz ja hänen vaimonsa Katie Lutz olivat kertoneet, että Amityvillen talossa kummittelisi. Tästä Holzer alkoi tutkia paljon ja lopulta kirjoitti kirjan. Holzer toimi myös käsikirjoittajana Amityvillen kauhuelokuvassa Amityvillen kirous vuonna 1990. Tämän jälkeen Holzer vetäytyi eläkkeelle. Holzer kuoli New Yorkissa vanhuuteen vuonna 2009. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset kauhukirjailijat Luokka:Yhdysvaltalaiset käsikirjoittajat Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
Pulmussorsa

Pulmussorsa (Radjah radjah) on sorsalintu. ==Levinneisyys== Pulmussorsaa tavataan luonnonvaraisena Australiassa, Indonesiassa, Papua-Uudessa-Guineassa ja Itä-Timorissa. Lajin kannankokoa ei tiedetä, mutta sen ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Sorsat
Varsovan sopimus

Varsovan sopimus voi tarkoittaa ainakin seuraavia: *Varsovan sopimus (1922) (myös reunavaltiosopimus), reunavaltiopolitiikkaan liittynyt toteutumaton sopimus Suomen, Baltian maiden ja Puolan liitosta *Varsovan sopimus (1955), Varsovan liiton perustamissopimus *Varsovan sopimus (1970), Länsi-Saksan ja Puolan välinen sopimus, jolla Länsi-Saksa tunnusti Oder-Neisse-linjan *Varsovan yleissopimus, joka määrittelee lentoyhtiöiden vastuun henkilöiden ja tavaran kansainvälisessä kuljettamisessa ==Katso myös== *Varsovan rauha
Kapinsorsa

Kapinsorsa (Tadorna cana) on eteläisessä Afrikassa tavattava sorsalintu. Se luokitellaan joskus sukuun Casarca. ==Tuntomerkit== Kapinsorsalla on pähkinänruskea vartalo ja harmaa kaula ja pää, jossa naaraalla on vaihteleva määrä valkoista. Painavin tunnettu naaras on painanut 1,84 kg ja koiras 2,20 kg. ==Levinneisyys== Kapinsorsaa tavataan Botswanassa, Lesothossa, Namibiassa ja Etelä-Afrikassa. Sen populaatio on hyvin suuri ja kannankehitys nouseva. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lisääntyminen== Kapinsorsan pesimäkausi on maalis-joulukuussa. Pesintä on vilkkaimmillaan kesä-syyskuussa. Naaras munii 6–15, yleensä 7–11 munaa. Munia haudotaan luultavasti noin 30 vuorokautta. Naaras hautoo munat yksin koiraan vartioidessa pesäpaikan ympäristöä. Molemmat emot osallistuvat poikasista huolehtimiseen. Poikaset saavuttavat lentokyvyn 70 vuorokauden ikäisinä, ja jättävät vanhempansa 90–120 vuorokauden ikäisinä. Vanhin tunnettu kapinsorsa on elänyt 13 vuoden ja 11 kuukauden ikäiseksi. ==Ravinto== Kapinsorsa ruokailee sekä vedessä että maalla. Se käyttää ravinnokseen sekä eläin- että kasviravintoa. Se ruokavalioon kuuluu selkärangattomia vesieläimiä, leviä ja jyviä. ==Lähteet== Luokka:Ristisorsat
Eelco Sintnicolaas

Eelco Sintnicolaas (s. 7. huhtikuuta 1987 Dodrecht) on alankomaalainen kymmenottelija. Sintnicolaas saavutti hopeaa Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 pistein 8436http://www.ess.fi/?article=290957. Zürichin EM-kilpailuissa 2014 hän oli neljäs. Hän sijoittui viidenneksi MM-kilpailuissa Daegussa 2011 ja Moskovassa 2013, yhdenneksitoista Lontoon olympialaisissa sekä 16:nneksi Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016. Sintnicolaas keskeytti kymmenottelun MM- kilpailuissa Berliinissä 2009, Pekingissä 2015 ja Lontoossa 2017, Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 ja Berliinin EM-kilpailuissa 2018. Sisäradoilla Sintnicolaas saavutti Göteborgin EM-kilpailuissa 2013 EM-kullan seitsenottelussa 6372 pisteellä.http://sports.espn.go.com/espn/wire?section=trackandfield&id;=9010153 Hän sai EM-hallikilpailuissa pronssia Prahassa 2015 ja oli neljäs Pariisissa 2011. Sisäratojen MM-kilpailuissa hän sijoittui neljänneksi Sopotissa 2014 ja viidenneksi Birminghamissa 2018. Sintnicolaas voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Kaunasissa 2009 pistein 8112. Vuoden 2006 juniorien maailmanmestaruuskilpailuissa Pekingissä häm oli kymmenottelun kahdeksas 7416 pisteellä. == Henkilökohtaiset ennätykset == === Ulkoradat === * 100 m: 10,57 (2017) * 400 m: 47,88 (2010) * 1500 m: 4.22,29 (2011) * 110 m aitajuoksu: 13,92 (2013) * Korkeushyppy: 202 (2013) * Seiväshyppy: 545 (2010) * Pituushyppy: 765 (2013) * Kuulantyöntö: 14,67 (2015) * Kiekonheitto: 43,88 (2017) * Keihäänheitto: 63,59 (2012) * Kymmenottelu: 8539 NR (2017) === Sisäradat === * 60 m: 6,88 (2013) * 1 000 m: 2.37,42 (2006) * 60 m aitajuoksu: 7,88 (2013) * Korkeus: 208 (2013) * Seiväs: 552 (2011) * Pituus: 765 (2007) * Kuula: 14,86 (2016) * Seitsenottelu: 6372 NR (2013) == Lähteet == * * ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == Luokka:Alankomaalaiset yleisurheilun moniottelijat Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ivalo (täsmennyssivu)

Ivalo tarkoittaa seuraavia: *Ivalo, Inarin kunnan taajama *Ivalo, Vesa-Matti Loirin musiikkialbumi vuodelta 2006 *Ivalo, vuonna 2018 julkaistu suomalainen draamasarja *Ivalo.com, kansainvälinen muotisuunnittelijoiden nettikauppasivusto *Ivalo, grönlantilainen ja tanskalainen naisen etunimi ==Sukunimi== *Asko Ivalo (1901–1968), diplomaatti, Santeri ja Ellinor Ivalon poika *Ellinor Ivalo (o.s. Wickström, 1875–1957), kotiteollisuuden ja käsityötaidon edistäjä *Jenny Ivalo (ent. Ingman, 1854–1921), diakonissa, Sortavalan diakonissalaitoksen perustaja, Santeri Ivalon sisar *Mielikki Ivalo (o.s. Wikström, 1907–1995), kirjailija, Asko Ivalon puoliso *Mikko Ivalo (ent. Ingman, 1903–1966), diplomi-insinööri ja Valtion rautateiden teknillinen johtaja *Santeri Ivalo (ent. Herman Alexander Ingman, 1866–1937), kirjailija ja toimittaja, Ellinor Ivalon puoliso. Luokka:Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Klas Ivars

Klas Göran Ivars (s. 26. maaliskuuta 1937, Kristiinankaupunki) on suomalainen juristi. Hän on ollut lainsäädäntöneuvos lainvalmistelukunnassa 1971–1976, sisäasiainministeriön hallitusneuvos 1972 alkaen ja eduskunnan apulaisoikeusasiamies vuosina 1980Facta 2001, osa 7, p. 24. WSOY 1981.–1987. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Eduskunnan oikeusasiamiehet Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Juhani Jaakkola (professori)

Jaakko Eero Juhani Jaakkola (5. syyskuuta 1935 Iitti – 22. tammikuuta 2023 Lahti) oli Lappeenrannan teknillisen korkeakoulun teollisuustalouden professori. Hän oli korkeakoulun rehtori vuosina 1977–1998. Hänen tutkimusalaansa oli toimialarationalisointi.Facta 2001, WSOY 1981, 7. osa, palsta == Lähteet == Luokka:Lappeenrannan teknillisen yliopiston rehtorit Luokka:Lappeenrannan teknillisen yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet Luokka:Suomalaiset professorit
Olavi Jaakkola

Niilo Olavi Jaakkola (19. kesäkuuta 1914 Kiukainen – 17. helmikuuta 2001 Hausjärvi) oli suomalainen yritysjohtaja. Hän oli koulutukseltaan maatalous- ja metsätieteiden kandidaatti ja sai vuorineuvoksen arvon 1971. Hän oli Perusyhtymä Oy:n (vuoteen 1968 Pellonraivaus Oy) toimitusjohtaja vuosina 1945–1960, pääjohtaja 1960–1977 ja hallituksen puheenjohtaja 1959–1980.Facta2001, WSOY 1981, 7. osa, palsta 31.Kuka kukin on 1982, s. 287. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuorineuvokset Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Alessandro Florenzi

Alessandro Florenzi (s. 11. maaliskuuta 1991 Rooma) on italialainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on oikea laitalinkki. Florenzi edustaa Milania. == Seurajoukkueura == Florenzi teki ensiesiintymisensä Serie A:ssa 22. toukokuuta 2011, kun AS Roma voitti Sampdorian kotonaan 3–1. Sarjaottelu oli hänen ainoansa kaudella 2010–2011. Kauden 2011–2012 Florenzi pelasi lainalla Crotonessa Serie B:ssä. Hän teki 35 sarjaottelussa 11 maalia. Seuraavaksi kaudeksi Florenzi palasi Romaan ja otti heti paikkansa vakiomiehistöstä pelaten kauden aikana 36 ottelua. Florenzi kuului Roman runkopelaajiin myös kausina 2013–2014 ja 2014–2015 pelaten ensin mainitulla täydet 38 ja seuraavalla kaudella 35 sarjaottelua. Roma sijoittui sarjassa toiseksi molempina kausina. Kaudella 2015–2016 Florenzi pelasi Serie A:ssa 33 ottelua ja teki yhden kauden maaliennätyksensä, seitsemän maalia. Seuraavalla kaudella hänen pelinsä jäivät loukkaantumisen vuoksi vähiin mutta kaudella 2017–2018 hän pelasi 32 liigaottelua ja teki niissä yhden maalin. Kaudella 2018–2019 hänelle kertyi 29 liigaottelua ja kolme maalia. Tammikuussa 2020 Florenzi siirtyi lainalle Espanjan pääsarjassa pelaavaan Valenciaan. Hän pelasi kevätkauden aikana 12 Primera Divisiónin ja yhden Mestarien liigan ottelun ilman maaleja. Kauden 2020–2021 hän pelasi lainalla Paris Saint- Germainissa, jossa hänelle kertyi 21 Ligue 1 -ottelua ja niissä kaksi maalia. Hän voitti Ranskan cupin ja pelasi avauskokoonpanossa muun muassa välierässä ja loppuottelussa. Mestarien liigassa hän pelasi kymmenen ottelua. Florenzi pelasi AC Milanissa lainalla kauden 2021–2022. jolloin Milan voitti Italian- mestaruuden. Pelaamissaan 24 Serie A:n ottelussa hän teki kaksi maalia. Mestarien liigassa hän pelasi neljässä ottelussa. Hän siirtyi Milaniin vakituisella siirrolla kesällä 2022, mutta oli takareisivamman vuoksi seuraavalla kaudella kuusi kuukautta sivussa, ja pelasi vain kuusi ottelua Serie A:ssa. == Maajoukkueura == Florenzi saavutti alle 21-vuotiaiden EM- hopeaa Israelissa 2013. Italian A-maajoukkueessa Florenzi pelasi ensimmäisen ottelunsa 14. marraskuuta 2012, kun joukkue hävisi ystävyysottelussa Ranskalle 1–2. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa hän teki 15. lokakuuta 2013, kun Italia pelasi kotonaan 2–2-tasapelin Armeniaa vastaan MM-kilpailujen 2014 karsinnoissa. Toisen maaottelumaalinsa hän teki lokakuussa 2015 Italian 2–1-voittoon päättyneessä EM-karsintaottelussa Norjaa vastaan. Florenzi pelasi neljä ottelua EM-kilpailuissa 2016. Kesän 2021 EM-kilpailuissa hän aloitti ensimmäisen ottelun Turkkia vastaan avauskokoonpanossa mutta joutui loukkaantumisen vuoksi vaihtoon ottelun puolivälissä. Loppuottelussa Englantia vastaan hän pääsi kentälle jatkoajan viime minuuteiksi. Florenzi on pelannut 49 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia. == Lähteet == Luokka:Italialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Randy Schekman

Randy Wayne Schekman (30. joulukuuta 1948 Saint Paul, Minnesota) on yhdysvaltalainen biokemisti ja solubiologi. Hän on tutkinut erityisesti kalvorakkuloiden toimintaa koodaavia geenejä. Hänet on palkittu työstään muun muassa Lasker- ja Nobel-palkinnoilla, jonka hän jakoi James Rothmanin ja Thomas Südhofin kanssa. Schekman on toiminut lisäksi PNAS- ja eLife-lehtien päätoimittajana. == Elämäkerta == Schekman syntyi Saint Paulissa vuonna 1948 ja opiskeli Kalifornian Los Angelesin yliopistossa ja Stanfordin yliopistossa, josta valmistui tohtoriksi vuonna 1974 vuoden 1959 Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinnon saajan Arthur Kornbergin ohjauksessa. Schekman kiinnostui siitä, miten proteiinit liikkuvat soluissa tehdessään väitöskirjan jälkeisiä tutkimuksiaan vuosina 1974–1976. Hän aloitti vuonna 1976 Kalifornian Berkeleyn yliopistossa itsenäisenä tutkijana ja päätti tutkia, kuinka hiivoissa proteiineja sisältävät kalvorakkulat siirtyvät soluun sisään ja sieltä ulos. Schekmanin tutkimuksen alkuvaiheissa tieteilijöillä oli vain yleiskuva soluliikenteestä. Schekman on löytänyt 50 geeniä, jotka vaikuttavat kalvorakkulaliikenteeseen. Schekmanin itsensä mukaan tärkein geeneistä on Sec61, joka koodaa kanavaa, jota pitkin valmisteilla olevat erityisproteiinit kulkevat solulimakalvostoon. Schekmanin työ on tunnustettu useilla palkinnoilla. Vuonna 2002 hän jakoi James Rothmanin kanssa lääketieteellisen perustutkimustyön Lasker-palkinnon soluliikenteen mekanismien selvittämisestä. Vuonna 2013 Schekman ja Rothman olivat jakamassa Thomas Südhofin kanssa Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkintoa. Schekman on toiminut uransa aikana myös tiedelehtien päätoimittajana. Vuodet 2006–2011 hän oli PNAS-lehden päätoimittaja ja sen jälkeen eLife-lehden päätoimittaja. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset biokemistit Luokka:Solubiologit Luokka:Yhdysvaltalaiset päätoimittajat Luokka:Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Barry Trotz

Barry Trotz (s. 15. heinäkuuta 1962 Winnipeg, ManitobaBarry Trotz EliteProspects-sivustolla Viitattu 7.10.2013) on kanadalainen jääkiekkovalmentaja. Hän on NHL-joukkue Nashville Predatorsin toimitusjohtaja. Trotz on valittu kahdesti NHL-liigan parhaaksi valmentajaksi. Trotz toimi vuosina 1997–2014 NHL-joukkue Nashville Predatorsin päävalmentajana, ja oli syksyllä 2013 Pohjois-Amerikan ammattilaissarjojen toiseksi pisimpään tehtävässään toiminut päävalmentaja; ainoastaan NBA-koripalloliigan San Antonio Spursin päävalmentaja Gregg Popovich on toiminut tehtävässään pidempään yhtäjaksoisesti. Trotz valmensi Washington Capitalsia vuosina 2014–2018 ja voitti Stanley Cupin 2018. Kesästä 2018 lähtien Trotz valmensi New York Islandersia. Hänet erotettiin yhden epäonnistuneen kauden jälkeen toukokuussa 2022. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Kanadalaiset jääkiekkovalmentajat Luokka:Jack Adams Award -voittajat Luokka:Elävät henkilöt
Kasmasiini

Kasmasiini oli Yleisradion varhaisnuorille suuntaama makasiiniohjelma. Kasmasiinia tuotettiin Yle TV2:lla vuosina 1983–1991. Kasmasiinia esitettiin lokakuusta 1983 alkaen joka toinen lauantai 45 minuutin jaksoina, joiden ympärille kerättiin muutakin 9–12-vuotiaille sopivaa ohjelmistoa. Makasiiniohjelmassa nähtiin ensimmäisenä syksynä muun muassa 11-osainen seikkailusarja Kuka uskoo haikaraa, 4-osainen Hepohupsut sekä huumorisarja Emppu ja Kalle-setä. ==Lähteet== Luokka:1980-luvun suomalaiset televisiosarjat Luokka:1990-luvun suomalaiset televisiosarjat Luokka:Makasiiniohjelmat Luokka:Nuortensarjat Luokka:Yle TV2:n televisio-ohjelmat
Anton Belov

Anton Sergejevitš Belov (s. 26. heinäkuuta 1986 Rjazan) on venäläinen jääkiekkopuolustaja. Belov on urallaan pelannut myös yhden kauden NHL:ssä Edmonton Oilersin organisaatiossa. Ennen siirtymistään Pohjois-Amerikkaan kaudeksi 2013–14 Belov pelasi kotimaassaan Avangard Omskin joukkueessa KHL- liigaa. Hän kärähti keväällä 2012 kiellettyjen aineiden käytöstä kesken Gagarin Cupin loppuottelusarjan Moskovan Dynamoa vastaan, ja sai loppukauden mittaisen pelikiellon.http://www.hs.fi/urheilu/a1305560458993 Belov on edustanut Venäjää viisi kertaa MM-kilpailuissa ja saavuttanut maailmanmestaruuden 2014, hopeaa 2015, sekä pronssia 2016 ja 2017. == Tilastot == 2002–2003 U18 5 0 0 0 2 2003–2004 TsSKA Moskova-2 Pervaja Liga 32 0 1 1 22 – – – – – U18 6 1 1 2 6 Mechel Tšeljabinsk Vysšaja Liga 6 0 1 1 2 – – – – – 2004–2005 TsSKA Moskova RSL 31 0 0 0 14 – – – – – JMM 6 0 0 0 2 2005–2006 TsSKA Moskova RSL 18 0 2 2 35 1 0 0 0 0 TsSKA Moskova-2 Pervaja Liga 6 1 2 3 2 – – – – – 2006–2007 TsSKA Moskova RSL 49 4 4 8 42 12 1 3 4 8 2007–2008 TsSKA Moskova RSL 54 1 4 5 69 6 1 2 3 16 2008–2009 Avangard Omsk KHL 38 1 4 5 71 5 1 0 1 4 2009-2010 Avangard Omsk KHL 39 1 10 11 48 – – – – – 2010–2011 Avangard Omsk KHL 54 4 12 16 26 8 1 2 3 4 2011–2012 Avangard Omsk KHL 50 0 6 6 30 18 1 2 3 12 2012–2013 Avangard Omsk KHL 46 9 17 26 30 12 1 3 4 24 MM 8 1 3 4 4 2013–2014 Edmonton Oilers NHL 56 1 6 7 34 – – – – – OK 5 1 0 1 0 MM 10 2 3 5 6 2014–2015 SKA Pietari KHL 36 3 5 8 12 20 1 6 7 13 MM 10 1 1 2 4 2015–2016 SKA Pietari KHL 46 3 7 10 12 15 2 2 4 2 MM 9 2 5 7 0 2016–2017 SKA Pietari KHL 56 9 18 27 12 18 3 11 14 10 MM 10 2 3 5 14 2017–2018 SKA Pietari KHL 24 2 5 7 2 7 0 3 3 27 2018–2019 SKA Pietari KHL 41 6 10 16 8 17 0 1 1 4 2019–2020 SKA Pietari KHL 42 4 9 13 8 4 1 1 2 0 2020–2021 SKA Pietari KHL 37 2 6 8 8 7 0 0 0 2 2021–2022 Dinamo Moskova KHL 22 2 5 7 4 6 0 0 0 2 2022–2023 Avangard Omsk KHL 67 1 12 13 16 14 0 1 1 6 14 kautta yhteensä KHL 598 47 126 173 287 151 11 32 43 110 4 kautta yhteensä RSL 152 5 10 15 160 19 2 5 7 24 == Lähteet == Luokka:Venäläiset jääkiekkoilijat Luokka:Jääkiekon maailmanmestarit Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gabby Douglas

Gabrielle Christina Victoria "Gabby" Douglas (s. 31. joulukuuta 1995 Virginia Beach (tai Newport News) Virginia) on yhdysvaltalainen telinevoimistelun olympiavoittaja ja maailmanmestari. Douglas muodosti Lontoon olympialaisissa 2012 yhdessä McKayla Maroneyn, Aly Raismanin, Kyla Rossin ja Jordyn Wieberin kanssa "Fierce Fiveksi" kutsutun viisikon, jonka suoritukset herättivät Yhdysvalloissa maanlaajuista huomiota tavallisesti mediassa vähälle huomiolle jäävässä lajissa. Hän voitti kultaa moniottelussa ja joukkuekilpailussa sekä sijoittui seitsemänneksi puomilla ja kahdeksanneksi eritasonojapuilla. Muun muassa Associated Press valitsi Douglasin vuoden 2012 parhaaksi naisurheilijaksi. Douglas voitti joukkuekilpailun maailmanmestaruuden Tokiossa 2011 ja Glasgow'ssa 2015. Moniottelussa hän sai MM-hopeaa 2015. Eritasonojapuilla hän oli viides sekä 2011 että 2015. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset telinevoimistelijat Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
James Rothman

James E. Rothman (s. 3. marraskuuta 1950 Haverhill, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen solubiologi, joka on tutkinut muun muassa kalvorakkuloiden liikennettä soluissa. Hänet on palkittu työstään useilla palkinnoilla, ja vuonna 2013 hän jakoi Randy Schekmanin ja Thomas Südhofin kanssa Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinnon. == Elämäkerta == Rothman syntyi vuonna 1950 Massachusettsin Haverhillissa. Hän valmistui Yalen yliopistosta fysiikasta vuonna 1971, ja biokemiasta hän väitteli Harvardin yliopistosta tohtoriksi vuonna 1976. Vuodet 1971–1973 hän oli opiskellut Harvard Medical Schoolissa. Rothman toimi 1976–1978 tutkijana Massachusetts Institute of Technologyn biologian laitoksella. Tämän jälkeen hän oli kymmenen vuoden ajan biokemian professorina Stanfordin yliopistossa. Tuona aikana Rothman alkoi tutkia kalvorakkuloita. Hän havaitsi 1980- ja 1990-luvuilla, että proteiinikompleksit mahdollistavat kalvorakkuloiden kiinnitymisen ja sulautumisen kohteeseensa. Rotman toimi vuosina 1988–1991 Princetonin yliopiston molekyylibiologian professorina ja oli perustamassa vuonna 1991 Memorial Sloan–Kettering Cancer Centerin solubiokemian ja biofysiikan osastoa, missä hän työskenteli vuoteen 2004. Vuonna 2008 hän siirtyi Yalen yliopiston solubiologian laitokselle. Rothman on palkittu useaan kertaan työstään kalvorakkuloiden liikenteen tutkimisessa. Hän on saanut muun muassa vuonna 2002 Louisa Gross Horwitz- ja lääketieteellisen perustutkimustyön Lasker- palkinnon, jotka hän jakoi Randy Schekmanin kanssa. Vuonna 2013 Schekman ja Rothman olivat jakamassa Thomas Südhofin kanssa Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkintoa. Rothman on lisäksi Yhdysvaltain kansallinen tiedeakatemian ja American Academy of Arts and Sciencesin jäsen. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset biologit Luokka:Solubiologit Luokka:Yhdysvaltalaiset professorit Luokka:Stanfordin yliopiston professorit Luokka:Princetonin yliopiston professorit Luokka:Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vuorisorsa

Vuorisorsa (Hymenolaimus malacorhynchos) on harvinainen sorsalintu, joka on Uudessa-Seelannissa kotoperäinen laji. Se on sukunsa ainoa laji. == Koko ja ulkonäkö == Vuorisorsa kasvaa 53 cm pitkäksi, Koiras painaa kilon, naaras noin 800 grammaa. Sen höyhenpeite on siniharmaa, rinnassa on ruosteenruskea alue. Silmät ovat keltaiset, nokka vaaleanharmaa. Linnun taistellessa, tai säikähtäessä, nokan epiteelin verenvirtaus lisääntyy reilusti, jolloin nokan väritys muuttuu vaalean pinkiksi. Nuorten yksilöiden nokka ja silmät ovat tummanharmaat. == Ravinto == Vuorisorsan pääasiallinen ravinto koostuu makean veden selkärangattomista. == Lisääntyminen == Sorsat ovat yksiavioisia ja vahvasti reviiriään puolustavia. Pohjoissaarella pesintä tapahtuu elokuun tienoilla, poikasten syntyessä syyskuun lopulla. Eteläsaarella lisääntyminen tapahtuu noin kolme viikkoa Pohjoissaarta jäljessä. Pesä rakennetaan joen varrelle kallionkoloihin, kaatuneiden puiden alle tai tiheän aluskasvillisuuden sekaan. Parista naaras hautoo munia, uroksen pysyessä pesän läheisyydessä. Munia munitaan keskimäärin viisi-kuusi kappaletta, hautomisaika on noin 33–35 päivää. Molemmat, naaras ja uros, vahtivat poikasia 70–80 päivän ajan, jonka ajan sorsat viettävät kokonaan oman reviirinsä alueella. == Levinneisyys ja uhat == Vuorisorsa oli aikaisemmin yleinen Uudessa Seelannissa. Nykyisin sen elinalue on pirstaloitunut. Kannan koon arvioidaan olevan 2000–3000 yksilöä. Suurimmat uhat muodostavat ei-luontaiset pedot, ensisijaisesti kärpät sekä kettukusut. == Lähteet == Luokka:Sorsat Luokka:Uhanalaiset linnut
Katja Bargum

Katja Bargum (s. 1978) on suomenruotsalainen toimittaja ja tutkija, joka työskentelee Nesslingin säätiössä tiede- ja toiminnanjohtajana. Aiemmin Bargum työskenteli pitkään Yleisradiossa. Katja Bargum syntyi kirjailija Johan Bargumin ja Eva Marianne Paerschin perheeseen. Näyttelijä Anja Bargum on hänen sisarensa. Bargum väitteli vuonna 2007 Helsingin yliopiston bio- ja ympäristötieteellisessä tiedekunnassa evoluutiobiologian alalta aiheenaan muurahaisten sosiaalinen evoluutio. Vuosina 2007–2008 Bargum työskenteli Trends in Ecology and Evolution -lehden vt. päätoimittajana Lontoossa.Trends in Ecology & Evolution 2008. Elsevier Bargum on toiminut tiedetoimittajana Yleisradion tv- ja radio-ohjelmissa sekä Hufvudstadsbladetissa. Vuonna 2008 Bargum ja professori Hanna Kokko julkaisivat kansantajuisen tietokirjan Kutistuva turska ja muita evoluution ihmeitä. Kirjalle myönnettiin tiedonjulkistamisen valtionpalkinto sekä Svenska litteratursällskapetin palkinto vuonna 2009. Bargum toimi Tiedonjulkistamisen neuvottelukunnan puheenjohtajana 2018–2021 ja varapuheenjohtajana kausilla 2012–2018. Bargum oli Oulun yliopiston hallituksen jäsen 2014–2017. Hän on myös ollut Suomen Tiedetoimittajien liiton hallituksen jäsen. Bargumin kirjoittama ja Jenny Lucanderin kuvittama lastenkirja Muurahaisten ennätyskirja (suom. Veera Antsalo) oli lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandia-ehdokas 2022. ==Kirjallinen tuotanto== * Katja Bargum & Hanna Kokko: Kutistuva turska ja muita evoluution ihmeitä, WSOY, 2008 * Katja Bargum & Heikki Helanterä: Suuri suomalainen muurahaiskirja, Minerva, 2019 * Katja Bargum & Jenny Lucander (kuvitus): Muurahaisten ennätyskirja, Teos, 2022 * Katja Bargum & Jenny Lucander (kuvitus): Perhosten ennätyskirja, Teos, 2024 ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Katja Bargum Teos-kustantamon sivuilla Luokka:Suomalaiset biologit Luokka:Suomalaiset tiedetoimittajat Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Akseli Hirn

Karl David Axel ”Akseli” Hirn (18. lokakuuta 1845 Hauho – 21. toukokuuta 1906 Saarijärvi) oli suomalainen pastori ja Suomen Lähetysseuran kolmas lähetysjohtaja C. G. Töttermanin jälkeen. ==Tausta== Hirn tuli pappissuvusta, hänen isänsä oli varapastori Daniel Kristian Hirn. Hänen äitinsä oli Gustava Sofia Ulrika Alopaeus. Hirn kävi koulua Porvoon kymnaasissa. Teologisen tiedekunnan erotutkinnon hän suoritti 1870, ja hänet vihittiin papiksi vuonna 1871. Hän toimi vankilasaarnaajana Helsingissä vuodesta 1884 lähtien. ==Lähetysjohtajana== Hirn toimi Suomen Lähetysseuran lähetysjohtajana lyhyen, noin kolmen vuoden kauden 1895–1898. Hänen sanotaan olleen “tunnollinen, harkitseva ja uuttera työntekijä”. Hän työskenteli lähetysjohtajana oman työnsä ohella. Hirnin kaudella kuitenkin lehdistö suhtautui Lähetysseuraan nihkeästi ja myös suhteet evankelisiin alkoivat rakoilla. Nämä olivat aiemmin olleet lähetystyön innokkaimpia kannattajia, ja lähetysväki ja evankeliset olivat pitäneet yhteisiä lähetys- ja evankeliumijuhlia. Ambomaalla koetut takaiskut aiheuttivat sen, että Luterilainen Evankeliumiyhdistys alkoi harkita oman lähetystyön aloittamista Japanissa, mistä päätös tehtiinkin 1898. Myös yhteiset juhlat tulivat päätökseensä. Lähetystyöhön lahjoitetut varat kuitenkin lisääntyivät Hirnin kaudella, samoin lähetyslehtien levikki, ja ompeluseurojen määräkin kasvoi. ==Suomen Lähetysseuran jälkeen== Lähetysseuran jälkeen Hirn toimi vuodesta 1900 alkaen Saarijärven kirkkoherrana, missä toimessa ollessaan hän kuoli vuonna 1906. ==Yksityiselämä== Hirn oli naimisissa Selma Erika Sofia Sylvinin kanssa. Hänen poikansa oli Taavi Hirn. ==Lähteet== Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Suomen Lähetysseuran lähetysjohtajat Luokka:Vuonna 1845 syntyneet Luokka:Vuonna 1906 kuolleet
Luuranko (albumi)

__NOTOC__ Luuranko on Herra Ylppö & Ihmiset -yhtyeen neljäs studioalbumi. Se julkaistiin 27. syyskuuta 2013. Albumi on yhtyeen ensimmäinen jonka tuottajina Rake Eskolinin sijasta Gabi Hakanen ja Teropekka Virtanen. Albumin nimi juontaa juurensa siitä, ettei albumilla ole päällesoittoja. Levy sisältää vaikutteita metallista, punkista, folkista ja funkista. Yhtye julkaisi albumin ensimmäisen singlen, Buu 5. heinäkuuta 2013. Kappaleesta julkaistiin myös musiikkivideo, jolla vierailevat Jouni Hynynen, Ismo Leikola, Paleface, Jone Nikula, Haloo Helsinki, Mariska sekä Sami Minkkinen. Toinen single, Lista Hämähäkkimiehen vihollisista julkaistiin 23.8.2013.http://www.ruutu.fi/ohjelmat/herra-ylppo-ihmiset-lista- hamahakkimiehen-vihollisista-virallinen-lyriikkavideo == Kappaleet == # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Herra Ylppö – laulu * Hamid Moeini – kitara * Janne Joutsenniemi – bassokitara * Jukka Kröger – rummut * Joona Kukkola – kosketinsoitin === Vierailevat muusikot === * A. W. Yrjänä – laulu kappaleessa "Peloton enkeli" == Arvostelut == * Soundi: * Keskisuomalainen: positiivinenKeskisuomalainen * Me Naiset: Me Naiset * Mesta.net: Mesta.net: Levyarvio ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2013 albumit Luokka:Herra Ylpön & Ihmisten albumit Luokka:Gabi Hakasen tuottamat albumit
Aetosauria

Aetosauria on myöhäistriaskaudella elänyt krokotiilieläinten sukuisten arkosaurien (Pseudosuchia) lahko. Aetosauria lahkon edustajat olivat nelijalkaisia panssaroituja kasvinsyöjiä tai kaikkiruokaisia eläimiä. Nimitys "Aetosauria" tarkoittaa "kotkaliskoa", ja se tulee niiden hieman lintumaisesta kallosta. Tämän lisäksi lahkon edustajilla oli sian kärsää muistuttava kuono, minkä vuoksi ne tunnetaan myös nimellä kärsäkrokotiilit Aetosaurien haarniska koostui selkäpuolella neljässä rivissä olevista neliskulmaisista luulevyistä, jotka ulottuivat juuri kallon takaosasta eläimen hännän päähän saakka. Joillain lahkon edustajilla oli panssarointia myös vatsapuolella tai piikkejä sivuilla ja hartianseuduilla. Aetosauriten koko vaihteli yhden ja kuuden metrin välillä ja paino alle kymmenestä yli 500 kilogrammaan. Niiden fossiileja on löydetty lähes kaikilta nykyisiltä mantereilta; eniten lajeja on kuitenkin löydetty Pohjois-Amerikasta. ==Luokittelu== *Lahko: Aetosauria **Suku: Aetosauroides **Heimo: Stagonolepididae ***Alaheimo: Aetosaurinae ****Suku: Aetosaurus ***Suku: Coahomasuchus ***Suku: Neoaetosauroides ***Suku: Calyptosuchus ***Suku: Stagonolepis ***Suku: Aetobarbakinoides ***Alaheimo: Typothoracisinae ****Suku: Typothorax ****Suku: Redondasuchus ****Kladi: Paratypothoracisini *****Suku: Heliocanthus *****Suku: Paratypothorax *****Suku: Tecovasuchus ***Alaheimo: Desmatosuchinae ****Suku: Acaenasuchus ****Suku: Desmatosuchus ****Suku: Longosuchus ****Suku: Lucasuchus ****Suku: Sierritasuchus ==Lähteet== *Paleobiology Database: Aetosauria *Aetosauria: a clade of armoured pseudosuchians from the Upper Triassic continental beds *Reassessment of the Aetosaur 'Desmatosuchus' chamaensis with a reanalysis of the phylogeny ofthe Aetosauria (Archosauria: Pseudosuchia) *A new aetosaur genus (Archosauria: Pseudosuchia) from the early Late Triassic of southern Brazil *Taxonomy, phylogeny, biostratigraphy, biochronology,paleobiogeography,and evolution of the Late Triassic Aetosauria (Archosauria:Crurotarsi) *Aetosauria === Viitteet === Luokka:Esihistorialliset matelijat Luokka:Arkosaurit
Beltelekam

Beltelekam () eli Beltelekom () on Valko-Venäjällä toimiva valtiollinen tietoliikenneyhtymä. Kansallisena tietoliikenneoperaattorina yhtiö vastaa maan kiinteistä puhelinyhteyksistä, ulkomaan puhelinliikenteestä ja maan kansainvälisestä puhelintunnuksesta +375. Yhtiön myymillä laajakaistapalveluilla (tuotemerkki byfly) on 1,6 miljoonaa tilaajaa. Valtionyhtiö markkinoi myös webhosting- ja maksutv-palveluja (ZALA). Beltelekamin pääkonttori sijaitsee Minskissa. ==Lähteet== Luokka:Valkovenäläiset yritykset Luokka:Minsk Luokka:Tietoliikenneyhtiöt
Sari Seppälä

Sari Irene Seppälä (o.s. Virtanen, 4\. huhtikuuta 1968 Tampere – 29. tammikuuta 2019 Helsinki) oli suomalainen radiojuontaja ja toimittaja. Hän työskenteli muun muassa kanavilla Radio Ykkönen/Ettan, Radio Etelän ääni, Radio Kymppi, Radio Stadi ja Radio Nova. Seppälä valmistui parturi- kampaajaksi. Hän toimi kaupunginvaltuutettuna ja nuorisolautakunnassa Keravalla kaudella 2009–2012 SDP:n riveissä. Seppälä oli naimisissa Hermanni Seppälän kanssa, ja heillä on kaksi lasta: tytär Bertta ja poika Womma. Seppälä kuoli haimasyöpään 50-vuotiaana Helsingin Terhokodissa 29. tammikuuta 2019. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Sari Seppälän muistokirjoitus Helsingin Sanomissa. * Muistoissamme – Sari Seppälä (podcast). Player.fm. Luokka:Suomalaiset juontajat Luokka:Suomalaiset radiotoimittajat Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Keravan kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Socialist Party of America

Socialist Party of America (SPA) oli Yhdysvalloissa vuosina 1901–1972 toiminut demokraattinen sosialistipuolue. Sen seuraajaksi perustettiin joulukuussa 1972 Yhdysvaltain sosialidemokraattinen puolue. == Historia == SPA syntyi vuonna 1901 Social Democratic Party of America ja Socialist Labor Party of America -puolueiden yhdistyessä. Sen suosio oli suurimmillaan 1900-luvun ensimmäisinä vuosikymmeninä. Vuosina 1912 ja 1920 presidentinvaaliehdokkaana ollut Eugene V. Debs sai molemmilla kerroilla lähes miljoona ääntä. Puolueella oli myös kaksi edustajaa edustajainhuoneessa, Victor L. Berger ja Meyer London, sekä muun muassa yli 100 pormestaria ja lukemattomia alemmissa tehtävissä toimivia viranomaisia. Yhdysvaltain suurista kaupungeista Milwaukeessa oli kolme SPA:ta edustanutta pormestaria 1900-luvun aikana. Ensimmäisen maailmansodan aikana puoluetta alkoivat repiä sisäiset ristiriidat. SPA:n virallinen kanta oli Yhdysvaltojen sotaan osallistumista vastaan, kuitenkin osa sen jäsenistä kannatti liittymistä. Erimielisyydet johtivat muun muassa loikkauksiin ja jäsenten eroamisiin. Puoluetta hajotti lisää suhtautuminen vuonna 1917 tapahtuneeseen lokakuun vallankumoukseen sekä kahta vuotta myöhemmin perustettuun Kommunistiseen internationaaliin. 1930-luvun alun lamavuosina SPA onnistui jälleen kasvattamaan suosiotaan kuusinkertaisen presidenttiehdokkaan Norman Thomasin johdolla. Vuosikymmenen lopulla suosio kuitenkin kääntyi jälleen laskuun presidentti Franklin D. Rooseveltin toimeenpaneman New Deal -ohjelman sekä Yhdysvaltain kommunistisen puolueen suosion kasvun myötä. Myös ammattiyhdistysliikkeen siirtyminen Demokraattisen puolueen kannattajaksi vähensi sosialistisen puolueen suosiota. 1950-luvun jälkipuoliskolle tultaessa puolueen suosio oli romahtanut jo niin että SPA:n ehdokas Darlington Hoopes sai vuoden 1956 presidentinvaaleissa enää 6 000 ääntä. Lopulta vuonna 1972 linjaristiriitojen repimä puolue vaihtoi nimensä sosiaalidemokraateiksi (Social Democrats, USA). Samalla siitä erosi kaksi pienempää ryhmittymää, Democratic Socialist Organizing Committee ja Socialist Party USA. == Katso myös == *Amerikan Suomalainen Sosialistijärjestö == Lähteet == *Socialist Party of America (1897–1946) Marxist History === Viitteet === Luokka:Yhdysvaltain puolueet Luokka:Sosialistiset puolueet
Steve MacIntyre

Steve MacIntyre (s. 11. maaliskuuta 1985 Brock, Saskatchewan) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän pelaa tällä hetkellä NHL-seura Edmonton Oilersissa. MacIntyre tunnetaan kaukalossa puhtaasti tappelijana, eikä hän ole kaudella 2008–2009 alkaneella NHL-urallaan tehnyt kertaakaan yli kahta pistettä kaudessa. ==Lähteet== Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Horacio Cartes

Horacio Manuel Cartes Jara (s. 5. heinäkuuta 1956 Asunción) on paraguaylainen poliitikko ja liikemies. Hän voitti huhtikuussa 2013 maansa presidentinvaalit, nostaen maansa johtoon jälleen keskustaoikeistolaisen Colorado-puolueen, joka oli hallinnut maata 1947–2008. Cartes kuuluu maansa rikkaimpiin miehiin. Hän omistaa 25 yhtiötä joiden joukossa on maan suurin savuketehdas ja suosittu virvoitusjuomatehdas. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Paraguayn presidentit Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Fire Within (albumi)

Fire Within on englantilaisen laulajan, Birdyn, toinen studioalbumi. Albumi julkaistiin syyskuussa 2013. Ensimmäisenä singlenä albumilta julkaistiin kappale ”Wings”. Birdy on kirjoittanut kaikki albumin kappaleet yksin tai yhdessä muiden kanssa. Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 48. == Kappalelista == == Arviot == * Allmusic: Allmusic review * Soundi: == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Fire Within discogs.com -sivustolla Luokka:Vuoden 2013 albumit Luokka:Brittiläiset indie pop -albumit Luokka:Brittiläiset pop rock -albumit
Fire Within

Fire Within voi tarkoittaa seuraavia: * Fire Within, Birdyn albumi * Fire Within, Lullacryn EP
Samuli Paulaharjun Säätiö

Samuli Paulaharjun Säätiö sr on suomalainen säätiö, joka perustettiin Kurikan kaupungin lahjoittamalla peruspääomalla vuonna 1998. Säätiön tarkoituksena on tukea Pohjanmaan kulttuurielämää, kansanperinteen keräämistä ja keruutulosten julkaisemista sekä kotiseututyön ja perinteisen käsityötaidon ja rakennustaidon kehittämistä ja harrastamista, kulttuuriympäristön suojelua ja näihin liittyvää kirjallisuutta. Tarkoituksena on myös edistää Samuli Paulaharjun elämäntyön tunnetuksi tekemistä. Säätiö on järjestänyt parin vuoden välein julkisia seminaareja näistä aihepiireistä ja julkaissut esityksiä vuosikirjoissaan. Se on jakanut pienehköjä apurahoja tarkoituksensa mukaisiin kohteisiin. Vuonna 2013 se julkaisi suurteoksen Kyröönjoki – Meirän joki, joka kuvaa monipuolisesti Kyrönjoen vesistöalueen historiaa, elinkeinoja, joen tilaa ja yhteiskunnallista kehitystä kartoin, piirroksin, valokuvin ja tekstein.Samuli Paulaharjun Säätiön kotisivut ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset säätiöt Säätiö Luokka:Kurikka
Helsingin teknillinen oppilaitos

Helsingin teknillinen oppilaitos oli Helsingissä toiminut tekniikan alan opistotasoinen koulu, joka vuonna 1999 sulautui osaksi uutta Helsingin ammattikorkeakoulu Stadiaa (nyk. Metropolia-ammattikorkeakoulu). Helsingin teknillisen oppilaitoksen juuret juontavat vuonna 1881 perustettuun ruotsinkieliseen Koneenkäyttäjä-, värkmestari- ja rakennusmestarikouluun, jonka tehtävä oli kouluttaa työnjohtajia rakennusalalle ja teollisuuteen. Viisi vuotta toimittuaan koulu siirtyi valtion ylläpitämäksi teollisuuskouluksi ja asettui Ateneumin tiloihin Kruununhaan Mariankadulle, jossa se toimi vuodesta 1913 alkaen kolmivuotisena. Osastoina olivat koneenrakennus, huoneenrakennus, kulkulaitostekniikka, teknokemia ja pian myös sähkötekninen ja puusepäntyön osasto. Kruununhaasta Helsingin Teollisuuskoulu () muutti sille rakennettuihin tiloihin Kallion Agricolankadun ja Torkkelinkadun kulmaan 1929. Uusissa tiloissa oli muun muassa konelaboratorio ja sähkötekninen laboratorio. Jatkosodan aikana rakennus toimi sotilassairaalana. Vuoden 1941 asetuksella teollisuuskouluista tuli teknillisiä oppilaitoksia. Uudelleen nimettyyn Helsingin teknilliseen oppilaitokseen yhdistettiin kolme vuotta myöhemmin Helsingin suomenkielinen teknillinen opisto. Myös sotienjälkeisen jälleenrakennuksen aiheuttama työvoimapula lisäsi oppilasmäärää, ja tilapulan helpottamiseksi rakennusta korotettiin yhdellä kerroksella. 1960-luvulla vapautui tiloja läheisestä Franzéniasta, josta Yhteiskunnallinen korkeakoulu muutti Tampereelle. Vuonna 1964 oppilaitos muutti Kamppiin tiloihin, joista Teknillinen korkeakoulu oli muuttanut Espoon Otaniemeen. ==Rehtoreita== *Werner Lille 1925–1933 *Antti Breitholtz 1933–1948 *Toivo K. Laakso 1948–1952 *Yrjö Collan 1952–1970 *Aulis Eskola 1970–1991 ==Lähteet== * ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== *Suomenkielisen insinöörikoulutuksen alkutaival Helsingissä, Insinöörit 100 vuotta -sivusto, 2012. Luokka:Helsingin oppilaitokset Luokka:Kallio Luokka:Kamppi