EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
The 1976 Solo Keyboard Album

The 1976 Solo Keyboard Album on yhdysvaltalaisen kosketinsoittaja ja säveltäjä George Duken sooloalbumi. Se on alun perin äänitetty ja miksattu vuonna 1976 ja julkaistu Saksassa nimellä The Dream vuonna 1978. Äänittäjänä on ollut Kerry McNabb Paramountin äänitysstudioilla.https://www.jazzmusicarchives.com/album/george-duke/the- dream-aka-the-1976-solo-keyboard- albumhttps://www.discogs.com/release/513872-George-Duke-The-Dream Duken siirryttyä Epic Recordsin artistiksi levy julkaistiin uudelleen vuonna 1982, osin uusiksi miksattuna, nimellä The 1976 Solo Keyboard Album. Duke on myös tuottanut albumin apulaisenaan B.G. Falk. Falk on ollut mukana Duken levytyshankkeissa vuodesta 1966 eli alusta asti. Duke soittaa albumilla kaikki instrumentit, joita ovat akustinen piano, Fender Rhodes -sähköpiano, Mini Moog, Arp Odyssey, Prophet V, kellot, kitara, rummut, klavinetti, tamburiini, Wurlitzer-sähköpiano ja Hammond B3 -urut. == Kappaleet == George Duke on säveltänyt kaikki kappaleet. Julkaisija on Mycenae Music Co. Julkaisuvuodet ovat 1978 ja 1982. Levyn kansiteksteissä George Duke kertoo, että "Mr. McFreeze" on hänen Kerry McNabbille antama kutsumanimi. McNabb on Duken äänittäjä vuosien 1973 ja 1979 välillä ja alkuperäinen äänittäjä tälläkin albumilla. Kutsumanimi viittaa McNabbin vaatimukseen pitää äänitysstudion lämpötila alhaisena. Duke kertoo, että tällä albumilla hän soittaa rumpuja ensimmäistä ja viimeistä kertaa. Hän on saanut opastusta Genesis-rumpali Chester Thompsonilta ja Ndugulta. "Love Reborn" on kappale, jonka Duke kirjoitti hyvät arvostelut saaneelle vuoden 1971 kaksoisalbumille The Inner Source (MPS 2920912-1). Myöhemmin sen on levyttänyt Flora Purim esikoisalbumilleen Butterfly Dreams. Duke itse on levyttänyt sen myös albumilleen A Brazilian Love Affair. Tällä albumilla olevaa versiota Duke kutsuu akustiseksi pianoteemaksi variaatioineen. "Excerpts from the Opera Tzina" on kokoonpantu Duken Tzina-oopperan valituista jaksoista. Oopperaa ei oltu koskaan esitetty kokonaisuudessaan, mutta MPS-vuosinaan Duke oli julkaissut siitä ajoittain osia. "Pathways" oli alkuperäisellä äänitteellä akustinen pianoimprovisaatio. Tällä levyllä Duke on lisännyt kappaleen soitinvalikoimaan Prophet V -syntetisaattorin rikastuttaakseen sovitusta. Kaikki muut syntetisaattoriosuudet tällä levyllä on tehty vuonna 1976 käyttämällä Arp Odessey ja Mini Moog -laitteita. "Vulcan Mind Probe" on nimensä mukaisesti kokeellinen. Kuten eräiden kappaleiden nimet osoittavat, niiden tekoa on inspiroinut televisiosarja Star Trek. "The Dream That Ended" on akustinen pianoimprovisaatio. == Lähteet ja viitteet == * George Duken LP The 1976 Solo Keyboard Album (Epic EPC 25021, 1982) ==Aiheesta muualla== *George Duken muistokirjoitus Helsingin Sanomissa * Luokka:Vuoden 1982 albumit Luokka:Yhdysvaltalaiset albumit
Queen’s Clubin tennisturnaus

Queen's Clubin tennisturnaus on vuosittainen Ison-Britannian Lontoossa, Queen's Clubilla pidettävä miesten tennisturnaus, joka pelataan ruohokentillä. Turnaus kuuluu ATP World Tour 500 -turnauksiin. Ennen ATP-kiertueen aloittamista vuonna 1990, Queen's Clubin turnaus oli osa Grand Prix -kiertuetta vuosina 1970–1989. Vuosina 1972 ja 1973 Queen's Clubilla pelattiin myös naisten turnaus. Turnauksen alkuperäinen nimi oli London Grass Court Championships eli Lontoon ruohokenttämestaruusturnaus. Turnausta on pelattu Queen's Clubilla vuodesta 1890 alkaen, tosin vuosina 1885–1889 Lontoon mestaruusturnaus järjestettiin London Athletic Clubilla. Queens Club tournament. Vuodesta 2018 alkaen turnauksen virallinen nimi on ollut sponsorin mukaan Fever-Tree Championships. Vuosina 2009-2017 turnauksen virallinen nimi oli AEGON Championships ja vuosina 1979–2008 Stella Artois Championships. Queen's Clubin turnaus pelataan kaksi viikkoa ennen Wimbledonin tennisturnausta. Eniten mestaruuksia Queen's Clubilta on yhdysvaltalaisella John McEnroella, neljä kaksinpelistä ja yksi nelinpelistä. == Lähteet == Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan tennisturnaukset Luokka:Lontoon urheilu Luokka:ATP World Tour 500
Leave a Whisper

Leave a Whisper on Shinedownin debyyttialbumi, joka on julkaistu vuonna 2003. Albumi julkaistiin uudestaan vuonna 2004, jolloin mukana oli kolme uutta kappaletta ja ne on merkitty nimellä "Sanford Sessions". Leave a Whisper on ainoa albumi, jossa Jasin Todd soittaa kitaran lisäksi lap steeliä, thereminiä ja sitaria. Kappale "45" on sensuroinnin takia nimetty myös nimellä "Staring Down...", koska kappaleessa lauletaan "Staring down the barrel of a 45." Brent Smith on maininnut haastatteluissa, että "45" käsittelee maailmaa, eikä asetta. ==Kappaleet== # # # # # # # # # # # # Bonuskappaleet # * # # ==Singlet== * Fly From the Inside * Burning Bright * 45 Luokka:Vuoden 2003 esikoisalbumit Luokka:Shinedownin albumit
Appeal to the Great Spirit

Appeal to the Great Spirit on Cyrus Dallinin tekemä pronssinen veistos. Patsas sijaitsee Bostonin Museum of Fine Artsin edessä Bostonin kaupungissa Yhdysvalloissa. Patsas on tehty Pariisissa, josta se tuotiin Yhdysvaltoihin vuonna 1909. Patsaasta on tehty pronssinen kopio ja se sijaitsee Dartmouth Collegen vieressä. == Katso myös == * Black Hawk Statue == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltain patsaat ja veistokset Luokka:Bostonin rakennukset ja rakennelmat
Tapani Sopanen

Tapani Sopanen (s. 20. elokuuta 1950 Lauritsala) on suomalainen helluntaikristillinen kirjailija. Hän oli aikaisemmin kristillisen lastenlehden Hyvän paimenen (nykyään nimellä Jees) päätoimittaja. Sopasen 1970-luvulla kirjoittamissa Petrin porukka -nuortenkirjoissa heijastuvat hänen omat lapsuudenkokemuksensa. Silvottujen sinfoniassa (1981) hän kertoo vapaista suhteista ja abortista, Kyyneleet eivät puhdista -kirjassa (1976) kolmannen suhteen ongelmista. Kirjassaan Enkeliprinsessa (1983) hän kertoo kehitysvammaisen tyttärensä Helin lapsuudesta. Enkeliprinsessa julkaistiin myös Ruotsissa ja Norjassa. Kirjassa Taitaa olla torstai (1992) hän kuvaa Helin varttumista murrosikään. Taitaa olla torstai -kirjan runot ovat Sopasen vaimon Marja-Liisan kirjoittamia. Sopasen vuonna 1990 julkaisemassa kirjassa Isän syli teemoina ovat insesti ja HIV-tartuntaTapani Sopanen: Isän syli, Kirjasampo. Viitattu 1.1.2014. ja hänen vuonna 1995 julkaisemassaan Onko todella? -teoksessa muun muassa itsetyydytys.Tapani Sopanen: Onko todella?, Radichal text’s -blogi 12.10.2005. Viitattu 1.1.2014. == Teoksia == *Petrin porukka kokee kummia (1976) *Silvottujen sinfonia : Ristin voitto, 1976 ISBN 951-605-425-0 *Kyynelet eivät puhdista (1976) *Petrin porukka ja Erakko-Tane (1977) *Petrin porukka Jäämerellä (1979) *Varför, pappa? (1979) *Tuhkasta nousee aamu : Ristin voitto, 1981. ISBN 951-605-661-X *Hänen siipiensä alla : Ristin voitto, 1982. ISBN 951-605-634-2 *Enkeliprinsessa. Vantaa : RV-kirjat, 1983. ISBN 951-605-797-7 *Arto Härkönen ja Tapani Sopanen: Voittajan puolella. Vantaa : RV-kirjat, 1987. ISBN 951-605-989-9 *Varpaissa asti (1987) *Tapanin tarinatuokio (1989) *Isän syli. Vantaa : RV-kirjat, 1990. ISBN 951-606-183-4 *Taitaa olla torstai. Vantaa : RV-kirjat, 1992. ISBN 951-606-312-8 *Onko todella? Suoraa puhetta seksuaalisuudesta, seurustelusta ja avioliitosta. Vantaa : Aikamedia, 1995. ISBN 951-606-418-3 *Kyyneleet eivät puhdista. Jyväskylä : Aika, 2002. ISBN 951-606-621-6 *Mitkä ihmeen Kivalakodit: sosiaalineuvos, äitimamma Kerttu Seestie-Leskisen elämä ihmeistä ihmeisiin. Hämeenlinna : Päivä, 2004 ISBN 952-475-049-X *Niilo Mäenpää: Pöydän alta maailman ääriin. Keuruu: Aikamedia, 2006, 2006. ISBN 951-606-763-8 *Marja- Liisa ja Tapani Sopanen: Toinen toisellemme: avaimia onnelliseen avioliittoon. Aikamedia, 2007. ISBN 978-951-606-492-8 *Operaatio mies, Aikamedia, 2013, ISBN 9789522520302. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Sopasen haastattelu. Luokka:Helluntaiherätys Suomessa Luokka:Suomalaiset kristilliset kirjailijat Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jesse Tamangrow

Jesse Jay Tamangrow (s. 16. maaliskuuta 1982 Mikronesia) on palaulainen yleisurheilija, joka kilpailee pikajuoksussa. Tamangrow osallistui Pekingin olympialaisiin 2008, joissa hän oli 100 metrillä alkueränsä seitsemäs ja putosi. Hän juoksi kisoissa ajan 11,38 sekuntia, joka on myös hänen henkilökohtainen ennätyksensä. == Lähteet == Luokka:Palaulaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Wally Kirika

Wally Kirika (s. 27. lokakuuta 1982 Rabaul) on papuauusiguinealainen yleisurheilija, joka kilpailee pikajuoksussa. Kirika osallistui MM-kisoihin ensimmäistä kertaa Helsingissä 2005, jolloin hän oli 100 metrillä alkueränsä seitsemäs eikä päässyt jatkoon. Hän pääsi seuraavana vuonna Kansainyhteisön kisoissa samalla matkalla puolivälieriin saakka. Kirika juoksi ennätyksensä 10,74 sekuntia Brisbanessa vuonna 2007. == Lähteet == * Kirikan profiili IAAF:n sivuilla Luokka:Papuauusiguinealaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Shaka Sola

Shaka Sola (s. 14. maaliskuuta 1977) on samoalainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili kiekonheitossa, kuulantyönnössä ja keihäänheitossa. Sola osallistui Ateenan olympialaisiin 2004 kiekonheitossa, jossa hän oli karsinnan 36. tuloksellaan 51,10 metriä. Hänen piti kilpailla Helsingin MM-kisoissa 2005 kuulantyönnössä, mutta saapui kisapaikalle myöhässä ja osallistui keihäänheittoon. Sola heitti tuloksen 41,18 eikä päässyt finaaliin. Hän sijoittui Kansainyhteisön kisoissa vuonna 2006 kymmenenneksi kuulantyönnössä ja kahdenneksitoista kiekonheitossa. == Ennätykset == Lähde: IAAF * Kiekonheitto: 58,82 m (2005) * Kuulantyöntö: 18,12 (2003) * Keihäänheitto: 41,18 (2005) == Lähteet == Luokka:Samoalaiset kiekonheittäjät Luokka:Samoalaiset kuulantyöntäjät Luokka:Samoalaiset keihäänheittäjät Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Krista Mikkonen

Krista Johanna Mikkonen (s. 15. marraskuuta 1972 Hamina) on suomalainen poliitikko ja huhtikuuhun 2023 Suomen sisäministeri, jonka puolue on Vihreä liitto. Hän on toiminut kansanedustajana vuodesta 2015. Mikkonen toimi Vihreän eduskuntaryhmän puheenjohtajana syyskuusta 2016 kesäkuuhun 2019. Ennen sitä hän toimi ryhmän varapuheenjohtajana. Mikkonen toimi Suomen ympäristö- ja ilmastoministerinä vuosina 2019–2021. Mikkonen nimitettiin sisäministeriksi 19. marraskuuta 2021. == Poliittinen toiminta == Ennen valintaansa kansanedustajaksi Mikkonen ehti olla ehdolla kolmissa eduskuntavaaleissa, vuosina 1999, 2007 ja 2011, Pohjois-Karjalan vaalipiirissä. Kevään 2015 eduskuntavaaleissa Mikkonen valittiin ensimmäistä kertaa kansanedustajaksi Savo-Karjalan vaalipiiristä, missä hän sai 4 624 ääntä. Mikkonen on ollut vuosina 1997–2000 ja uudelleen vuodesta 2005 Joensuun kaupunginvaltuutettuna. Hän on ollut myös kaupunginhallituksen jäsen vuosina 2005–2012. Vuosina 2008–2011 hän toimi Pohjois-Karjalan Vihreiden puheenjohtajana, mitä ennen hän toimi vuosina 1998–2000 ja 2004 Joensuun seudun vihreiden puheenjohtajana. Vihreän liiton toiminnassa Mikkonen on ollut mukana vuodesta 1995. Hän oli puolueen ehdokkaana myös vuoden 1999 europarlamenttivaaleissa muttei tullut valituksi. Mikkonen oli vuosina 1999–2000 puolueensa valtuuskunnan varapuheenjohtaja ja vuosina 2011–2015 yksi puolueen kolmesta varapuheenjohtajasta. Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Mikkonen tuli valituksi Savo-Karjalan vaalipiiristä 6204 äänellähttps://vaalit.yle.fi/ev2019/fi/parties/13. Mikkonen nimitettiin ympäristö- ja ilmastoministeriksi Rinteen hallitukseen kesäkuussa 2019 hänen voitettuaan vihreiden ministeriäänestyksessä Oras Tynkkysen äänin 29–28. Rinteen hallituksen kaaduttua Mikkonen jatkoi Marinin hallituksen ympäristö- ja ilmastoministerinä. Mikkonen valittiin lokakuussa 2021 sisäministeriksi vaalikauden 2019–2023 loppuun saakka, kun Maria Ohisalo jäi vanhempainvapaalle 19. marraskuuta 2021. == Yksityiselämä == Mikkosen lapsuuden kotipaikkakunta oli Koria. Hän asuu Joensuussa. Mikkonen kirjoitti ylioppilaaksi Kouvolan Lyseon lukiosta 1992, minkä jälkeen hän opiskeli pääaineenaan biologiaa Joensuun yliopistossa ja valmistui filosofian maisteriksi vuonna 2003. Mikkonen on naimisissa Ville Vuorion kanssa, ja hänellä on kolme lasta, vuosina 1999, 2001 ja 2004 syntyneet pojat. Ulkomaantoimittaja Erkka Mikkonen on Krista Mikkosen kymmenen vuotta nuorempi veli. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Joensuun kaupunginvaltuutetut Luokka:Nykyiset kansanedustajat Luokka:Savo-Karjalan vaalipiiri Luokka:Suomen sisäministerit Luokka:Suomen ympäristöministerit Luokka:Vihreän liiton poliitikot Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Fritt Folk

Fritt Folk oli Helsingissä vuosina 1906–1907 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti. Toimittaja Johannes Klockarsin ja J. J. Sederholmin perustama Fritt Folk edusti ruotsalaisen kansanpuolueen vasenta siipeä. Se pyrki esiintymään maaseudun äänenkannattajana ja ajoi kansansivistystyötä sekä kieltolakia. Kuudesti viikossa ilmestynyt lehti ei saavuttanut riittävää levikkiä ja se lopetettiin kannattamattoma. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Fritt Folk digitoituna kansalliskirjastossa Luokka:Helsingin media Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset ruotsinkieliset sanomalehdet
Folkwännen

Folkwännen oli Helsingissä vuosina 1861–1893 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti. Fredrik Cygnaeuksen aloitteesta perustettu Folkwännen oli Uudenmaan ruotsinkieliselle rahvaalle tarkoitettu kansanlehti, joka kiinnitti erityistä huomiota kansansivistyksen kehittämiseen. Kielikysymyksessä se oli aluksi neutraali, mutta siirtyi myöhemmin ruotsinmielisemmälle linjalle. Vuonna 1883 Folkwännen muutettiin viikkolehdestä kuusipäiväiseksi iltalehdeksi, joka käsitteli entistä enemmän Helsingin työväen asioita. Vuonna 1893 se yhdistettiin kilpailijaansa Aftonbladetiin. 1800-luvun puolivälissä lehden levikki oli noin 1500 kappaletta. == Lehden päätoimittajat ja vastaavat toimittajat == *Viktor Öhberg (1861–1865) *Peter Widerholm (1866) *Constantin Carstens (vast. toim. 1866) *Theodor Sederholm (vast. toim. 1867) *Vilhelm Grefberg (1866–1870) *Anders Jernström (1870–1871) *Carl S. Hallberg (1871–1872) *T. Svanström (1873–1876) *Frans Valbäck (1876–1891) *Oskar Behm (1890, vast. toim. 1893) *F.F. Strömberg (1891–1892) *Edvard Juslin (1892) *Uno A. Fleege (1893) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Folkwännen digitoituna kansalliskirjastossa Luokka:Helsingin media Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset ruotsinkieliset sanomalehdet
Folket

Folket oli Helsingissä vuosina 1901–1905 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti. Reinhold Roineen julkaisema ja toimittama Folket oli suunnattu etupäässä Helsingin työväestölle. Kerran viikossa ilmestynyt lehti kannatti maltillisia yhteiskunnallisia uudistuksia mutta vastusti sosialismia. Sen rinnalla julkaistiin suomenkielistä Suomen Kansaa. Molemmat lehdet välttivät valtiollisia kysymyksiä, ja journalistipiireissä niitä syytettiin sensuurin synnyttämän konjunktuurin hyväksikäytöstä. Vuosina 1904–1905 Roine julkaisi myös Folketin maaseutupainosta Pietarsaaressa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Folket digitoituna kansalliskirjastossa * Pietarsaaren Folket digitoituna kansalliskirjastossa Luokka:Helsingin media Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset ruotsinkieliset sanomalehdet Luokka:Pietarsaaren media
Aarne Salovaara

Aarne Ihamo Salovaara (alk. Arne Nylenius, 25. joulukuuta 1887 Kotka – 11. syyskuuta 1945 Kotka) oli suomalainen voimistelija ja yleisurheilija. Salovaara saavutti joukkuevoimistelussa pronssia Lontoon 1908 ja hopeaa Tukholman 1912 olympialaisissa. Lontoon kisoissa hän osallistui myös yleisurheiluun ja sijoittui perinteisen tyylin keihäänheitossa neljänneksi tuloksella 45,89 sekä karsiutui kiekonheitossa ja vapaan tyylin keihäänheitossa. Hänen kahden käden yhteistulosennätyksensä keihäänheitossa oli 86,85 m (47,90 + 38,95). Vuosina 1904 ja 1906 Salovaara voitti Suomen urheilukuninkaan tittelin. Seuratasolla hän edusti Kotkan Intoa, jonka puheenjohtaja hän oli useaan otteeseen vuosina 1915–1927. Ammatiltaan Salovaara oli lakimies, ja hän sai kunnallisneuvoksen arvonimen. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset olympiamitalistit Luokka:Suomalaiset keihäänheittäjät Luokka:Suomalaiset kiekonheittäjät Luokka:Suomalaiset yleisurheilun moniottelijat Luokka:Suomalaiset voimistelijat Luokka:Vuonna 1887 syntyneet Luokka:Vuonna 1945 kuolleet
Armas Pesonen

Armas Johannes Pesonen (25. maaliskuuta 1885 – 20. toukokuuta 1947) oli suomalainen yleisurheilija. Pesonen edusti Suomea Lontoon 1908 olympialaisten keihäänheitossa. Hän sijoittui perinteisen tyylin kilpailussa viidenneksi tuloksella 45,18 ja vapaan tyylin kilpailussa kuudenneksi. Seuratasolla Viipurin Reipasta edustanut Pesonen saavutti SM-kisoissa pronssia pituushypyssä ja sijoittui keihäänheiton kahden käden yhteistuloskilpailussa neljänneksi vuonna 1909. Hänen ennätyksensä yhdellä kädellä oli 50,62 m ja yhteistuloksella 89,28 m (molemmat vuodelta 1909). Ammatiltaan Pesonen oli asemapäällikkö. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset keihäänheittäjät Luokka:Suomalaiset pituushyppääjät Luokka:Vuonna 1885 syntyneet Luokka:Vuonna 1947 kuolleet
Ammunnan maailmanmestaruuskilpailut 1938

Vuoden 1938 ammunnan maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Tšekkoslovakian Luhacovicessa. Ohjelmassa oli vain haulikkoammuntaa. ==Mitalistit== Laji: Kultaa: Kultaa: Hopeaa: Hopeaa: Pronssia: Pronssia: Trap Istvan Strassburger 190 Hocke 188 Jozef Kiszkurno 185 Trap, joukkueet Jozef Kiszkurno Wilhelm Ziegenhirte Konstantyn Lyszkowski Stefan Sztukowski Hocke ? Sandor Dora Sandor Lumniczer Ladislaus Szapary Istvan Strassburger Kyyhkysammunnan Namurissa voitti Yhdysvaltain Warren Walter.Lista kyyhkysammunnan maailmanmestareista ==Lähteet== * Kansainvälisen ampumaurheiluliiton (ISSF) tietokanta ===Viitteet=== 1938 Luokka:Vuoden 1938 urheilu Luokka:Tšekkoslovakian urheilu Luokka:Zlínin lääni
François Viète

François Viète (, 1540 Fontenay-le-Comte – 23. helmikuuta 1603 Pariisi)François Viète oli ranskalainen juristi ja matemaatikko. Viète oli modernin matematiikan edelläkävijä. Vièten työ oli erityisen merkittävää algebran kehityksen kannalta. Viète ryhtyi uudistamaan algebraa unohdetun kreikkalaisen aksiomaattisen analyysin keinoin. Hän kehitti myös symbolien käyttöön perustuvan kirjainalgebran. Vièten työ antoi algebralle uudenlaisen teoreettisen perustan. Algebran ohella Viète sovelsi uusia analyysimenetelmiään trigonometriaan. Vièten vuonna 1579 julkaisema teos Canon mathematicus seu ad triangula () toi uuden aikakauden trigonometriaan, kun Viète sovelsi algebrallista analyysimenetelmäänsä myös tähän matematiikan alueeseen ja pohti trigonometristen funktioiden välisiä yhteyksiä. Viète muun muassa johti monia trigonometrian kaavoja ja laati taulukot kaikkien trigonometristen funktioiden arvoista. ==Lähteet== *Luoma-Aho, E. Matematiikan peruskäsitteiden historia: Algebra ja aritmetiikka *Luoma-Aho, E. Matematiikan peruskäsitteiden historia: Trigonometria ===Viitteet=== Luokka:Ranskalaiset matemaatikot
Kalle Nieminen (yleisurheilija)

Karl (Kaarlo) ”Kalle” Maurits Nieminen (26. huhtikuuta 1878 Asikkala – 22. elokuuta 1943 Cambridge, New York, Yhdysvallat) oli suomalainen yleisurheilija, joka kilpaili varsinkin maratonilla. Nieminen voitti Suomen ensimmäisen virallisen maratonkilpailun (40,2 km) Oulunkylässä 16. syyskuuta 1906. Hänen voittoaikansa tuolloin oli 3.01.06. Jo aikaisemmin samana vuonna 23. toukokuuta hän oli juossut kahden muun urheilu- ja voimisteluseura Reippaan jäsenen kanssa 42,2 kilometrin pituisen maratonjuoksukokeen. Aikaa hänellä kului tuolloin 3 tuntia 17 minuuttia. Lontoon olympialaisissa 1908 Nieminen sijoittui maratonilla kymmenenneksi ajalla 3.09.50,8. Nieminen juoksi Suomessa 11 maratonia vuosina 1906–1909 ja voitti niistä kahdeksan. Amatöörijuoksijana hänen ennätyksensä täyspitkällä maratonilla oli 2.50.48 ja 40,2 kilometrillä 2.42.50. Yhdysvalloissa hän juoksi ammattilaisjuoksijana täyspitkän maratonin parhaimmillaan aikaan 2.43.10 vuonna 1912. Nieminen edusti Suomessa seuratasolla Helsingin Koittoa, Helsingin Reipasta ja Helsingin Jyryä. Hän muutti vuonna 1909 Yhdysvaltoihin ja kilpaili siellä jonkin aikaa ammattijuoksijana. Nieminen kuoli Yhdysvalloissa vuonna 1943. Suomessa hänet julistettiin kuolleeksi 3.2.1971 ja kuolinpäiväksi määrättiin 1.1.1971. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Amerikansuomalaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1878 syntyneet Luokka:Vuonna 1943 kuolleet
Harry T. Mangurian Jr.

Harry T. Mangurian, Jr. (26. lokakuuta 1926 Rochester–19. lokakuuta 2008 Fort Lauderdale) oli yhdysvaltalainen liikemies ja Boston Celticsin omistaja. Hän kuoli leukemiaan 82-vuotiaana. Mangurian omisti Boston Celticsin vuosina 1979–1983, jolloin joukkue voitti yhden NBA-mestaruuden. Liikealalla hän oli mukana monella alalla, mutta tuli tunnetuksi muun muassa kalusteiden myynnistä ja hevossiittolastaan. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset liikemiehet Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet Luokka:Amerikanarmenialaiset
Oskari Rissanen

Oskari Rissanen (21. maaliskuuta 1893 Kuopion maalaiskunta – 11. helmikuuta 1957 Kuopio) oli suomalainen yleisurheilija. Rissanen kilpaili Antwerpenin 1920 olympialaisissa 3 000 metrin estejuoksussa mutta karsiutui alkuerissä. Hän saavutti 1 500 metrin juoksussa kolme SM-mitalia: kultaa 1923, hopeaa 1920 ja pronssia 1924. Seuratasolla hän edusti Kuopion Reipasta ja Kuopion Urheilu- Veikkoja. Rissanen omisti Puijon Suksi Oy -nimisen yrityksen. == Lähteet == * Luokka:Suomalaiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Suomalaiset estejuoksijat Luokka:Vuonna 1893 syntyneet Luokka:Vuonna 1957 kuolleet
The Impossible Project

The Impossible Project on vuoden 2008 lokakuussa harrastajien ja 10 entisen Polaroid-työntekijän perustama yritysThe Impossible Project -historiikki , Se valmistaa ja jälleenmyy Polaroid-pikakameroihin sopivaa filmiä. Lisäksi se kunnostaa ja jälleenmyy Polaroid-pikakameroita sekä edistää valokuvausharrastusta ja valokuvataidetta. == Lyhyt historiikki == * Helmikuussa 2008 Polaroid ilmoittaa lopettavansa pikakameroiden ja niihin tarvittavan filmin valmistamisenBBC:n uutisointi Polaroidin lopetuspäätöksestä 2008. * Heinäkuussa 2008 Forian Kaps ja André Bosman tapaavat tehtaan sulkemistilaisuudessa Enschedessä, Alankomaissa ja päättävät perustaa yrityksen. * Lokakuussa 2008 The Impossible Project perustetaan ja se ostaa Enscheden tehtaan tuotantolinjat Polaroidilta. * Lokakuussa 2009 tehtaan tuotantolinjat käynnistyvät uudestaan käyttäen viimeisiä olemassa olevia materiaaleja. * Maaliskuussa 2010 markkinoille tulee ensimmäinen, itsesuunniteltu mustavalkovalokuvafilmi. * Heinäkuussa 2010 markkinoille tulee ensimmäinen, itsesuunniteltu värivalokuvafilmi. == Tuotteet == * Silver Shade -mustavalkovalokuvafilmi SX-70 ja 600-sarjan kameroihinSilver Shade -mustavalkokuvafilmi * Color Shade -värivalokuvafilmi SX-70 ja 600-sarjan kameroihinColor Shade -värivalokuvafilmi * Dry Age Kit, uudestaankäytettävä pikavalokuvien kuivatuspaketti niiden kuvansäilyvyyden parantamiseksiDry Age Kit -kuivatuspaketti * Kunnostetut, käytetyt Polaroid-pikakameratPolaroid- pikakamerat verkkokaupassa Yrityksellä ei ole tällä hetkellä edustajia SuomessaThe Impossible Mission -edustajat Euroopassa, mutta verkkokauppa toimittaa tuotteitaan kaikkiin EU-maihin. == Polaroidin toiminta == Polaroid huomasi nopeasti virheensä lopettaessaan pikakuvaukseen keskittyneen liiketoimintansa. Sen digitaalinen PoGo-pikakamera ei menestynyt toivotulla tavalla. Samaan aikaan niin The Impossible Project kuin Save Polaroid -yhteisökin kasvattivat suuren yleisön kiinnostusta pikakuvaukseen. Tammikuussa 2010 Polaroid ilmoitti CES-messuilla palaavansa analogiseen pikakuvaukseen ja kiinnitti samalla Lady Gagan taiteelliseksi johtajakseenPolaroidin lehdistötiedote yhteistyöstä Lady Gagan kanssaNowPublic -uutissivuston artikkeli Lady Gagan ja Polaroidin yhteistyöilmoituksesta CES- messuilla 2010. Polaroidin nykyään tarjoamat 300-sarjan kamerat ja filmit eivät kilpaile suoraan The Impossible Projectin tuotteiden kanssa. Sama koskee myös Fujifilmiä, joka on siirtynyt pikakuvausalalle tuottaen niin filmejä kuin kameroitakin omalla Instax-tuotemerkillään. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * The Impossible Project kotisivut * The Impossible Project Shop -verkkokauppa * Save Polaroid, pikakuvausharrastuksen elvyttämiseen onnistuneesti keskittynyt yhteisö * Polaroid kotisivut * Photography Review -artikkeli The Impossible Project -filmistä Luokka:Valokuvausalan yhtiöt Luokka:Pikakuvaus
Tigres de la UANL

Tigres de la UANL, toiselta nimeltään Itamar Batista da Silvan seura on Primera División de Méxicossa pelaava joukkue, joka on kotoisin Monterreysta. Joukkueen päävalmentaja on brasilialainen Ricardo Ferretti. Luokka:Meksikolaiset jalkapalloseurat Luokka:Monterreyn urheilu
Ilmari Vesamaa

Ilmari Vesamaa (4. joulukuuta 1893 Artjärvi – 24. tammikuuta 1973) oli suomalainen yleisurheilija. Vesamaa kilpaili Antwerpenin 1920 olympialaisissa kolmessa eri juoksulajissa: hän sijoittui maastojuoksussa 14:nneksi sekä karsiutui 5 000 metrin juoksun ja 3 000 metrin estejuoksun alkuerissä. Hän voitti Suomen-mestaruuden 5 × 2 000 metrin juoksussa ja maastojuoksun joukkuekilpailussa vuonna 1920 sekä 10 000 metrin kävelyssä vuonna 1922. Lisäksi hän saavutti SM-hopeaa 5 000 metrin juoksussa ja pronssia maastojuoksussa vuonna 1920. Hän käveli Suomen-ennätykset 3 000 metrillä (15.09,3) ja 5 000 metrillä (25.26,9) vuonna 1922. Seuratasolla hän edusti Viipurin Reipasta. == Lähteet == * Luokka:Suomalaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Suomalaiset estejuoksijat Luokka:Suomalaiset maastojuoksijat Luokka:Suomalaiset kävelijät Luokka:Vuonna 1893 syntyneet Luokka:Vuonna 1973 kuolleet
Christy Anderson

Christy Anderson on yhdysvaltalainen historioitsija ja professori. Anderson on erityisesti renessanssiin ja barokin aikakauden rakennuksiin perehtynyt arkkitehtuurin historioitsija. Parhaillaan hän työskentelee taiteen ja arkkitehtuurin professorina Toronton yliopistossa.http://www.art.utoronto.ca/people/art-history/undergraduate- faculty/anderson http://utoronto.academia.edu/ChristyAnderson Anderson valmistui Johns Hopkinsin yliopistosta taiteen, arkkitehtuurin ja urbanismin historian, teorian ja arvostelun kandidaatiksi, Massachusettsin yliopistosta Amherstista taidehistorian maisteriksi ja Massachusetts Institute of Technologysta taiteen, arkkitehtuurin ja urbanismin historian, teorian ja arvostelun tohtoriksi. Hän opetti Yalen yliopistossa vuosina 1995–2004 ja hän on luennoinut Lontoon yliopiston Courtauld Institute of Artissahttp://www.courtauld.ac.uk/researchforum/events/2010/spring/jan25_ChristyAnderson.shtml sekä Harvardin yliopistossa.http://www.people.fas.harvard.edu/~aapayne/conf.html Andersonin ollessa töissä Yalen yliopistossa hänet palkittiin Morse Faculty Fellowshipin stipendillä sekä lukuisilla opetuspalkinnoilla. Courtauld Institute of Artissa ja myöhemmin myös Oxfordin yliopistossa hän tutki englantilaisen arkkitehti Inigo Jonesin muistiinpanoja tämän laatimasta kokoelmasta tutkielmia ja humanistista kirjallisuutta. Tämä kirjallisuuteen, arkkitehtuuriseen kieleen sekä Jonesin rakennustyöhön pohjautuva tutkimustyö julkaistiin Andersonin kirjassa Inigo Jones and the Classical Tradition (Cambridge, 2006). Christy Anderson asuu Ontariossa, Kanadassa sekä läntisessä Massachusettsissa, Yhdysvalloissa aviomiehen ja poikansa kanssa. ==Palkinnot== * 1992–1994 Worcester College, Oxfordin yliopisto, tutkimusstipendiaatti * 1992–1993 Samuel H. Kressin kaksivuotinen stipendi taidehistoriaa varten ulkomaalaisessa laitoksessa, Courtauld Institute of Art, Lontoon yliopisto * 2007 Canadian Centre for Architecture Vieraileva tutkimusstipendiaatti * 2010 Guggenheim Fellowship http://www.gf.org/fellows/16720-christy-anderson http://www.art.utoronto.ca/news-and-events/prof-christie-anderson-wins- guggenheim-fellowship ==Teokset== *"Letter to an Undergraduate" , Yale Review of Books, kevät 2004 *British architectural theory, 1540-1750: an anthology of texts, Editors Caroline van Eck, Christy Anderson, Ashgate Publishing, Ltd., 2003, ISBN 9780754603153 *The Built Surface: Architecture and the pictorial arts from antiquity to the Enlightenment, Editors Christy Anderson, Karen Koehler, Ashgate, 2002, ISBN 9780754600220 *Inigo Jones and the classical tradition, Cambridge University Press, 2007, ISBN 9780521820271 == Lähteet == Luokka:Taidehistorioitsijat Luokka:Yhdysvaltalaiset opettajat Luokka:Yhdysvaltalaiset historioitsijat Luokka:Yhdysvaltalaiset professorit Luokka:Toronton yliopiston professorit Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Bill Walton

William Theodore ”Bill” Walton III (5. marraskuuta 1952 La Mesa – 27. toukokuuta 2024 https://www.sportsnet.ca/nba/article/basketball-hall-of-famer- bill-walton-dead-at-71/) oli yhdysvaltalainen koripalloilija. Hänen poikansa on koripalloilija Luke Walton. == Ura == Walton pelasi yliopistokoripalloa UCLA Bruinsin riveissä vuosina 1970–1974. Tänä aikana hänet valittiin kaksi kertaa vuoden NCAA-pelaajaksi. Lisäksi Walton edusti maataan vuoden 1970 MM- kilpailuissa, joissa Yhdysvallat sijoittui viidenneksi. Walton oli NBA:n vuoden 1974 varaustilaisuuden ensimmäinen varaus ja hän aloitti ammattilaisuransa Portland Trail Blazersissa, joka varasi hänet. Vuonna 1977 Walton voitti ensimmäisen NBA-mestaruutensa. Kaudella 1977–1978 hänet valittiin sarjan arvokkaimmaksi pelaajaksi. Toukokuussa 1979 hänet myytiin San Diego Clippersille eli Los Angeles Clippersille. Walton edusti seuraa vuoteen 1985 asti, jolloin hänet kaupattiin Boston Celticsille vaihdossa Cedric Maxwelliin ja ensimmäisen kierroksen varaukseen. Hän voitti seuran paidassa toisen NBA-mestaruutensa heti kaudella 1985–1986. Viimeiset NBA-ottelunsa hän pelasi kaudella 1986–1987. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *NBA:n pelaajaprofiili *Basketball-Referencen pelaajaprofiili Luokka:Yhdysvaltalaiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Crustgrind

Crustgrind on crust punkista ja grindcoresta kehittynyt tyyli joka syntyi 1980-luvun lopulla, usein tätä tyyliä sanotaan myös punkahtavammaksi grindcoreksi. Crustgrindissä yhdistetään usein crustin ja grindcoren lisäksi paljon d-beattia ja anarcho-punk-vaikutteita, osa vaikutteista tulee suoraan hardcore punkin ja thrashcoren puolelta. Tunnetuimmat crustgrind yhtyeet ovat Extreme Noise Terror ja Disrupt. Suomalainen grindcore yhtye Rotten Sound soitti ensimmäisellä ep:llään Sick Bastard crustgrindiä. Powerviolence yhtyeet kuten Hellnation ja Dropdead ovat lähellä crustgrindiä. Sanoituksissa käsitellään yleensä sotaa, politiikkaa ja eläinten oikeuksia. Luokka:Hardcore punk Luokka:Grindcore
Emil Kukko

Emil Kukko (myöh. Skarra, 14. toukokuuta 1888 Vaasa – 25. heinäkuuta 1963 Porvoo) oli suomalainen yleisurheilija, joka menestyi poikkeuksellisen monessa eri lajissa. Kukko kilpaili Tukholman 1912 olympialaisissa kolmessa eri lajissa: keihäänheiton karsinnassa hän oli 18:s, pituushypyn karsinnassa 24:s eikä menestystä irronnut myöskään viisiottelusta. Kukko edusti seuratasolla Helsingin Kisa-Veikkoja ja Porvoon Akillesta. Hän saavutti vuosina 1909–1912 lukuisia SM-mitaleja. Vuonna 1909 hän saavutti SM-hopeaa pituushypyssä. Vuonna 1910 hän saavutti SM-hopeaa sadan ja 200 metrin juoksuissa sekä SM-pronssia pituushypyssä, kolmiloikassa ja viisiottelussa. Vuonna 1911 Kukko voitti Suomen-mestaruuden 100 metrin juoksussa ajalla 12,2, viestijuoksussa ja pituushypyssä tuloksella 638 sekä sai SM-hopeaa viisiottelussa ja pronssia 200 metrin juoksussa. Vuonna 1912 hän voitti SM-kultaa viisiottelussa ja sai hopeaa 200 metrin juoksussa ja pituushypyssä sekä pronssia 100 metrin juoksussa. Työelämässä Kukko toimi WSOY:n ylifaktorina. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset pikajuoksijat Luokka:Suomalaiset pituushyppääjät Luokka:Suomalaiset kolmiloikkaajat Luokka:Suomalaiset keihäänheittäjät Luokka:Suomalaiset yleisurheilun moniottelijat Luokka:Vuonna 1888 syntyneet Luokka:Vuonna 1963 kuolleet
Viidakon Ykä 2

Viidakon Ykä 2 () on Disneyn tuottama vuonna 2003 valmistunut komediaelokuva, joka julkaistiin suoraan videolle. Se on jatko-osa vuoden 1997 elokuvalle Viidakon Ykä. Tarzania parodioiva elokuva kertoo viidakon kuninkaasta, Viidakon Ykästä, hänen vaimostaan Ursulasta ja pojastaan nimeltä Juniori. Mukana on niin vanhoja kuin uusiakin vihollisia, kuten Ursulan äiti ja Ursulan entinen poikaystävä Lyle Van De Groot, sekä heidän apulaisensa Sally ja Kowalski. == Juoni == On kulunut jo viisi vuotta Ykän ja Ursulan avioliitosta ja he elävät nyt onnellista viidakkoperhe-elämää yhdessä poikansa, Juniorin, kanssa. Ykällä ei kuitenkaan ole paljon aikaa perheelleen tärkeiden asioiden suhteen. Juniorin viisivuotissyntymäpäivänä Ursulan äiti, Ykän anoppi sekä Juniorin isoäiti Beatrice ja tämän hänen vävynsä Lyle Van De Groot yrittävät jälleen erottaa Ykän ja Ursulan, jotta Lyle saisi tämän. Ykä miettii, onko Ursula onnellinen hänen kanssaan. Ykä päättää perheineen lähteä Las Vegasiin, mutta asiat pahentuvat sekä viidakon että Ykän perheen suhteen. Lyle nappaa Apinavuoren lahjakirjan ja hypnotisoi Ursulan itselleen. Viidakkoon aiotaan rakentaa tuottoisa Van De Grootin lomakeskus ja Ykää vastustava Ilkeä Leijona, aikoo kaapata vallan. Ykä ottaa pelivelkojen maksamisista kärsivän Apina- veljensä ja nyrkein aseistetun Rockyn mukaansa, ja he lähtevät viidakkoon pelastamaan sen sekä perheensä täydeltä tuholta. Ykä joutuu taistelemaan vallan takaisin Ilkeältä Leijonalta, minkä jälkeen hän onnistuu muiden eläinten avulla kukistamaan puskutraktorit ja pahisnaisapurit Sallyn ja Kowalskin (oikeammin Rockyn sen teki), ja niin viidakko pelastuu. Lyle uhkaa ottaa Ursulan ja Juniorin takaisin, niin Ykä saisi viidakon lahjakirjan takaisin. Ykä ei suostu ja onnistuu suudelmallaan herättää Ursulan. Taivaasta tulee iso käsi, joka nappaa Lylen mukaansa. Ykä vapauttaa suudelmallaan loputkin transsissa olevat naiset. Ykä menee Ursulan kanssa uudelleen naimisiin ja lupaa olla parempi kuningas. == Aiheesta muualla == * Luokka:Disneyn elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat Luokka:Suoraan videolle julkaistut elokuvat Luokka:Vuoden 2003 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Televisiosarjoihin perustuvat elokuvat
Frode Øverli

Frode Øverli (s. 15. elokuuta 1968) on norjalainen sarjakuvapiirtäjä. Øverlin tunnetuin sarjakuva on Pondus. Toinen hänen tekemänsä sarjakuva on sairaalamaailmaan sijoittuva Arvauskeskus (Riskhospitalet). == Lähteet == Luokka:Norjalaiset sarjakuvantekijät Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Minitel

thumb|250 px|Le Minitel 1, joka on valmistunut vuonna 1982 Minitel on päätelaite, joka on yhdistetty puhelinyhteydellä Ranskan Videotex-palveluun. Laitteiston ja järjestelmän kehitti Ranskan posti- ja lennätinlaitos ja se oli pääsääntöisesti käytössä Ranskassa, joskin vähäisessä määrin myös naapurivaltioissa. Ranskassa lähdettiin rakentamaan omaa kansallista tietoverkkoa Télételiä, joka toteutettiin erillisillä kotiin hankittavilla Minitel-vastaanottimilla. Minitel kehitettiin alun perin puhelinluettelon numeeriseksi korvikkeeksi, johon tarjottiin myös runsaasti tilaajapohjaisia tietopalveluja. Minitel päätettiin jakaa Ranskassa ilmaiseksi kaikille halukkaille. Suosion kasvaessa päätelaitteen nimeä ruvettiin käyttämään myös tietoverkosta. Järjestelmä syntyi vuosina 1977 ja 1978 kun Ranskassa päätettiin käynnistää videotext-palvelu, jota piti päästä käyttämään halvalla laitteistolla. Puhelinmodeemilla varustetuissa päätteissä on ainoastaan kuvaruutu ja näppäimistö - ei mahdollisuutta tiedon käsittelemiseen tai varastoimiseen - mutta niiden avulla asiakkaat saattoivat alusta alkaen tehdä verkko-ostoksia, varata junalippuja, saada selville hintoja, tutkia puhelinluetteloa, lähettää ja vastaanottaa sähköpostia tai viestiä reaaliajassa kirjoittaen hyvin samaan tapaan kuin nykyisin internetissä. Järjestelmä avattiin yleisön käyttöön 1982. Minitelin huippuaika oli 1980- ja 1990-luvuilla ja se toimi ranskalaisena edeltäjänä internetyhteyksille. Arvioiden mukaan huippuvuosi oli 1993, jolloin käyttäjiä oli noin 11 miljoonaa. Vaikka internet suuressa määrin syrjäytti Minitelin, palvelussa oli vielä vuonna 2010 yli 2 miljoonaa käyttäjätiliä. Vuonna 2009 France Télécom ilmoitti sulkevansa palvelun, koska se menetti käyttäjämääriään hyvin nopeasti. Sulkeminen kuitenkin peruttiin, koska palvelu oli vielä hyvin käytetty. Minitel suljettiin lopullisesti 30. kesäkuuta 2012, jolloin käytössä arvioitiin olleen enää 670 000 päätettä. ==Minitel Suomessa== Suomessa kehitettiin Minitelin mallin pohjalta omia verkkopalveluja. Tärkeimmät näistä olivat Telen Telesampo ja HPY:n Infotel, jotka molemmat tulivat käyttöön 1987. Infotelin ja Telesampon suosio kasvoi tasaisesti koko 1990-luvun. Vuonna 1997 palveluilla oli 350 000 käyttäjää, joista 55 prosenttia tuli kotitalouksista. Näiden pohjalta kehitettiin yleistä tietoverkkoa TELMOa. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Internetin historia
Juan Cuadrado

Juan Guillermo Cuadrado Bello (s. 26. toukokuuta 1988 Necoclí, Kolumbia) on kolumbialainen jalkapalloilija. Hän edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Internazionalea. Cuadrado on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä tai laitapuolustaja. == Seurajoukkueura == 2\. heinäkuuta 2009 Cuadrado siirtyi viisivuotisella sopimuksella italialaiseen Udineseen. Hän teki ensiesiintymisensä joukkueessa 1. marraskuuta 2009 ottelussa Chievoa vastaan. Hän pelasi kahden kauden aikana 20 Serie A -ottelua ilman maaleja. Kaudeksi 2011–2012 Cuadrado siirtyi lainasopimuksella Lecceen. Hän teki ensimmäisen maalinsa joukkueessa ottelussa Cesenaa vastaan. Hän pelasi Leccessä kaikkiaan 33 liigaottelua ja teki kolme maalia. 23\. heinäkuuta 2012 Cuadrado teki sopimuksen Fiorentinan kanssa.Fiorentina, Cuadrado arriva per le visite mediche calcionews24.com. Viitattu 29.6.2014. 4\. marraskuuta 2012 hän onnistui tekemään ensimmäisen maalinsa joukkueessa ottelussa Cagliaria vastaan. Hän teki kauden aikana pelaamassaan 36 sarjaottelussa viisi (5) maalia ja antoi kuusi (6) maaliin johtanutta syöttöä. 16\. kesäkuuta 2014 Fiorentina osti loput Cuadradon pelaajaoikeuksista Udineselta itselleen.Italy’s Fiorentina buys full ownership of Colombia’s Juan Guillermo Cuadrado Columbia Reports. Viitattu 29.6.2014. Hän pelasi Fiorentinassa kaikkiaan 85 Serie A:n ottelua ja teki 20 maalia. Eurooppa-liigassa pelaamissaan 11 ottelussa hän teki kolme maalia. Cuadrado siirtyi helmikuussa 2015 Englannin Valioliigassa pelaavaan Chelseaan, jossa pelasi 13 ottelua Valioliigassa ja yhden Mestarien liigassa. Hän voitti Valioliigan ja liigacupin mestaruudet kaudella 2014–2015. Kaudet 2015–2017 hän pelasi lainalla Juventuksessa ja siirtyi kesällä 2017 italialaisseuran omistukseen. Hän pelasi Juventuksessa kahdeksan kauden aikana kaikkiaan 224 Serie A -ottelua, joissa teki 20 maalia ja antoi 44 maalisyöttöä. Mestarien liigassa pelaamissaan 56 ottelussa hän teki neljä ja syötti 11 maalia. Eurooppa- liigassa hän pelasi kahdeksan ottelua. Hän voitti Italian-mestaruuden viidesti peräkkäin 2016–2020 sekä Italian cupin 2016, 2017, 2018 ja 2021. Heinäkuussa 2023 Cuadrado siirtyi Juventuksesta Internazionaleen vuoden sopimuksella. == Maajoukkueura == Cuadrado pelasi ensimmäisen ottelunsa Kolumbian maajoukkueessa syyskuussa 2010 Venezuelaa vastaan. MM-kilpailuissa 2014 hän pelasi Kolumbian kaikissa viidessä ottelussa ja teki maalin alkulohko- ottelussa Japania vastaan. MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi avauskokoonpanossa Kolumbian kaikissa neljässä ottelussa ja teki maalin alkulohko-ottelussa Puolaa vastaan. Copa Américassa hän on pelannut yhden ottelun 2011, neljä ottelua 2015, kuusi ottelua 2016, neljä ottelua 2019 ja kuusi ottelua 2021. Ainoan maalinsa hän on tehnyt voitokkaassa pronssiottelussa 2021. Kolumbia saavutti pronssia myös 2016. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kolumbialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Weywot

Weywot eli (50000) Quaoar I Weywot on transneptunisen kohteen Quaoarin ainoa tunnettu kuu. Sen löysivät M. E. Brown ja T.-A. Suer Hubble- avaruusteleskoopilla 14. helmikuuta 2006. Kuu sai nimensä Tongva-intiaanien Weywot-jumalan mukaan. Kuun väliaikainen nimi oli S/2006 (50000) 1. Weywot kiertää keskimäärin noin 11 000 kilometrin etäisyydellä Quaoarista ja on kooltaan paljon sitä pienempi. Weywotin läpimitta on vain noin 95 ± 24 km. ==Katso myös== *Vanth *Hi'iaka *Hydra (kuu) *Dysnomia (kuu) ==Lähteet== *IAUC 8812: Sats OF 2003 AZ_84, (50000), (55637),, (90482); V1281 Sco; V1280 Sco *(50000) Quaoar and Weywot *Satellites and Companions of Minor Planets *Quaoar: A Rock in the Kuiper belt *The MINOR PLANET CIRCULARS/MINOR PLANETS AND COMETS - 2009 OCT. 4 *JPL Small-Body Database Browser: 50000 Quaoar (2002 LM60) Luokka:Kuiperin vyöhyke Luokka:Pikkuplaneettojen kuut Luokka:Transneptuniset kohteet
Elisa Hakamäki

Elisa Marjaana Hakamäki (s. 30. huhtikuuta 1985 Tampere) on suomalainen pikajuoksija ja pika-aitajuoksija. Hän on edustanut vuodesta 2013 lähtien Lahden Ahkeraa ja sitä ennen Tampereen Pyrintöä. Häntä ovat valmentaneet Simo Volanen, Leena Aura ja vuodesta 2005 Heikki Lehti. Hakamäki sijoittui Tampereen alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2003 kahdeksanneksi 100 metrin aitajuoksussa ja juoksi ankkuriosuuden Suomen pronssijoukkueessa 4 × 100 metrin viestissä. Grosseton alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2004 hän oli 100 metrin aitajuoksussa seitsemäs. Hakamäki edusti Suomea aikuisten maaottelussa ensimmäisen kerran Helsingissä 2003. Parhaimmillaan hän on sijoittunut neljänneksi hallimaaottelun 60 metrin aitajuoksussa Tampereella 2009. Kalevan kisoissa hän on saanut 200 metrin juoksussa pronssia 2004 sekä 100 metrin aitajuoksussa hopeaa 2008 ja pronssia 2004. Viestijuoksun SM- kilpailuissa hän on saavuttanut 4 × 100 metrin viestissä kultaa 2009 ja 2015 ja pronssia 2006. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on sijoittunut 60 metrin juoksussa kolmanneksi 2003 ja 2004 sekä 60 metrin aitajuoksussa toiseksi 2009. == Henkilökohtaiset ennätykset == === Ulkoradat=== Laji Aika Paikka Päivä 100 m 11,80 Tornio 16. elokuuta 2003 200 m 24,29 Vaasa 1. elokuuta 2004 400 m 59,16 Jyväskylä 19. kesäkuuta 2013 100 m aj 13,56 Vaasa 30. heinäkuuta 2004 === Sisäradat === Laji Aika Paikka Päivä 60 m 7,56 Helsinki 21. helmikuuta 2004 60 m aj 8,38 Tampere 14. helmikuuta 2004 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pika-aitajuoksijat Luokka:Suomalaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Aleksi Käpy

Alfred Aleksi Käpy (vuoteen 1904 Alander, 21. heinäkuuta 1871 Kankaanpää – 5. joulukuuta 1933 Helsinki) oli suomalainen Turun hovioikeuden presidentti ja Suomalaisen puolueen kansanedustaja. Kävyn vanhemmat olivat nimismies Karl Johan Alfred Alander ja Eva Sofia Forsman. Hän pääsi ylioppilaaksi 1888 Porin yksityislyseosta ja suoritti yleisen oikeustutkinnon Helsingin yliopistossa 1892. Käpy sai varatuomarin arvon 1895. Käpy oli Halikon tuomiokunnan vt. tuomarina 1896–1897 ja hän toimi Turun hovioikeudessa suomen kielen kääntäjänä 1897–1901, notaarina 1903 ja asessorina 1903–1907. Hän oli Turun hovioikeuden kanslistina 1908–1909, senaatin oikeusosaston jäsenenä 1909–1912 ja Turun hovioikeuden presidenttinä 1912–1925. Viimeksi Käpy toimi Kansallis-Osake- Pankin pääkonttorin notariaattiosaston johtajana 1925–1933. Käpy oli kansanedustajana vuosina 1907–1909 Turun läänin eteläisestä vaalipiiristä. Hän tuli valituksi eduskuntaan Suomen ensimmäisissä eduskuntavaaleissa vuonna 1907. Käpy siirtyi 5. lokakuuta 1909 senaatin oikeusosaston jäseneksi, jolloin hänen tilalleen eduskuntaan tuli Iida Yrjö-Koskinen 19. lokakuuta 1909. Eduskunnassa Käpy oli jäsenenä lakivaliokunnassa, maatalousvaliokunnassa, suuressa valiokunnassa, toimitusvaliokunnassa ja valtakunnanoikeudessa. Käpy toimi Turun suomalaisen säästöpankin johtokunnan, Turun suomalaisen säästöpankin isännistön, Turun suomalaisen yliopistoseuran hoitokunnan, Turun suomalaisen yliopistoseuran keskuskomitean ja Turun suomalainen kirjapaino ja sanomalehti oy:n johtokunnan puheenjohtajana. Aleksi Kävyn veli oli teollisuusneuvos ja rehtori Artturi Käpy.Aikalaiskirja 1934 __NOTOC__ == Teoksia == * Esitelmä Turun hovioikeuden 300-vuotisjuhlassa 31 lokak. 1923. Turku 1923 * Hovioikeuden tuomio- ja päätöslauselmia, pöytäkirjanotteita, kirjeitä ja äänestyspöytäkirjoja. Helsinki 1928 == Suomennoksia == * A. W. Westerlund : Turun hovioikeuden presidentit, jäsenet ja virkamiehet 1623–1923 : elämäkerrallisia ja sukuhistoriallisia muistiinpanoja, osat 1–2. H. Edgrenin kirjakauppa, Turku 1923 ==Lähteet== * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Aleksi Kävyn elämäkerta Kansallisbiografiassa Luokka:Suomalaisen puolueen poliitikot Luokka:Kansanedustajat Luokka:Varsinais-Suomen vaalipiiri Luokka:Suomalaiset senaattorit Luokka:Suomen hovioikeuksien presidentit Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Vuonna 1871 syntyneet Luokka:Vuonna 1933 kuolleet
Elisa Leinonen

Elisa Talvikki Leinonen (s. 27. tammikuuta 1987 Paltamo) on suomalainen pika- aitajuoksija. Hän edusti vuosina 2005–2013 Kajaanin Kipinää ja vuoteen 2004 saakka hän oli edustanut ja vuodesta 2014 lähtien hän jälleen edusti Paltamon Urheilijoita. Helmikuussa 2016 Leinonen kertoi lopettaneensa uransa polvivaivojen vuoksi.https://www.is.fi/yleisurheilu/art-2000001119305.html Leinonen edusti Suomea aikuisten maaottelussa ensimmäisen kerran Helsingissä 2010 sijoittuen 100 metrin aitajuoksussa viidenneksi. Hän voitti 60 metrin aitajuoksun hallimaaottelussa Steinkjerissä 2012. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 hän paransi alkuerissä ennätystään 13,29 sekuntiin mutta karsiutui. Hän karsiutui alkuerissä Göteborgin EM-hallikisoissa 2013. Leinonen on saavuttanut 100 metrin aitajuoksussa Kalevan kisoissa kultaa 2011 ja hopeaa 2010, 2012 ja 2013. Sisäratojen SM-kisoissa hän on 60 metrin aitajuoksussa saavuttanut kultaa vuonna 2013, hopeaa 2012 ja pronssia 2010. == Henkilökohtaiset ennätykset == === Ulkoradat=== Laji Aika Paikka Päivä 100 m 12,24 Kajaani 15. elokuuta 2012 100 m aj 13,26 Vaasa 26. heinäkuuta 2013 === Sisäradat === Laji Aika Paikka Päivä 60 m 7,64 Jyväskylä 26. tammikuuta 2013 60 m aj 8,18 Tampere 24. helmikuuta 2013 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Elisa Leinosen blogi Luokka:Suomalaiset pika-aitajuoksijat Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Brīvā Daugava

Brīvā Daugava on latvialainen alueellinen sanomalehti, joka perustettiin 22. elokuuta 1940. Toisen maailmansodan aikana 26. kesäkuuta 1941 lehden julkaisu lopetettiin. Lehti alkoi ilmestyä uudelleen hieman yli kolme vuotta myöhemmin, 12. syyskuuta 1944. Toukokuussa 1961 Jēkabpilsin ja Krustpilsin läänien lehdet liitettiin yhteen ja alettiin julkaista venäjäksi. Lukijoita oli tähän mennessä kertynyt noin 20 000\. Vuonna 1990 Brīvā Daugavasta tuli itsenäinen sanomalehti ja nykyisin sitä julkaistaan sekä latviaksi että venäjäksi. Lehden pääkonttori sijaitsee Jēkabpilsin kaupungissa. == Lähteet == * == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut Luokka:Latvialaiset sanomalehdet
Katinoni

Katinoni on 2-aminopropiofenonin S-stereoisomeeri. Sillä on rooli keskushermostoa stimuloivana aineena ja psykotrooppisena lääkkeenä. Katinoni on monoamiinialkaloidi, jota löytyy pensaasta Catha edulis (Khat). Se on läheistä sukua efedriinille, katiinille ja muille amfetamiineille, ja se on luultavasti tärkein tekijä Catha edulisin piristävässä vaikutuksessa. Katinoni eroaa monista muista amfetamiineista siinä, että sen rakenne on ketoni. Muut amfetamiinit, joilla on tämä rakenne, ovat muun muassa masennuslääke bupropioni ja stimulantti metkatinoni. Katinoni luokiteltiin kansainvälisen psykotrooppisia aineita koskeva yleissopimuksen luetteloon I vuonna 1986. Katinoni lisättiin Yhdysvaltojen Controlled Substances Act -lain luokkaan I vuonna 1993 kansainvälisten lakien mukaisesti.https://pubchem.ncbi.nlm.nih.gov/compound/62258 == Lainsäädäntö == Katinoni on listattu valtioneuvoston asetuksessa huumausaineina pidettävistä aineista, valmisteista ja kasveista.https://finlex.fi/fi/laki/ajantasa/2008/20080543 == Katso myös == * Luettelo Suomessa huumausainelailla valvottavista aineista == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Cathinone *Bristol University School of Chemistry, Molecule of the Month: Cathinone Luokka:Katinonit Luokka:Alkaloidit Luokka:Fenetyyliamiinit
Katiini

Katiini eli (+)-norpseudoefedriini on khat-huumekasvissa esiintyvä amfetamiini. == Katso myös == * Pseudoefedriini == Lähteet == == Aiheesta muualla == *PubChem: Norpseudoephedrine *DrugBank: Cathine *Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Cathine Luokka:Alkaloidit Luokka:Amfetamiinit