EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Marseille (televisiosarja)

Marseille on ranskalainen poliittinen draamasarja. Sarja kertoo Marseillen kaupunginpolitiikan valtataistelusta keskittyen erityisesti kaupungin pitkäaikaisen pormestarin Robert Taron (Gerard Depardieu) ja tämän entisen oppipojan Lucas Barresin (Benoit Magimel) väliseen valtakamppailuun. Marseillen ensimmäinen tuotantokausi julkaistiin suoratoistopalvelu Netflixissä vuonna 2016. Sarja oli Netflixin ensimmäinen ranskalainen alkuperäistuotanto. Netflix lopetti sarjan tuottamisen toisen tuotantokauden jälkeen. == Rooleissa == === Päähahmot === === Sivuhahmot === == Vastaanotto == Marseillen vastaanotto oli pääosin negatiivinen. New York Postin Michael Starr kritisoi sarjan juonikäänteitä tylsiksi ja antoi sille kaksi tähteä viidestä. New York Timesin James Poniewozik taas piti Robert Taron hahmoa liian geneerisenä ja sarjan juonikääteitä naurettavina. == Lähteet == Luokka:ranskalaiset televisiosarjat Luokka:Netflix-alkuperäissarjat
Wang Huning

Wang Huning (, s. 1955 Shanghai) on kiinalainen poliitikko, politiikan teoreetikko ja Kiinan kommunistisen puolueen jäsen. Wang syntyi vuonna 1955 Shanghaissa ja liittyi puolueen jäseneksi 1984. Wang on puolueen 19. keskushallituksen pysyvän politbyroon jäsen (Kiinan korkein poliittinen elin). Tällä hetkellä Wang johtaa keskushallituksen sihteeristöä, henkisen sivilisaation rakentamisen keskuskomissiota sekä puolueen politiikan tutkimuksen keskusta. == Ura == Wangilla on alempi korkeakoulututkinto ranskan kielestä sekä ylempi korkeakoulututkinto oikeustieteestä. Wang on myös opiskellut Yhdysvalloissa Iowan yliopistossa sekä ollut tutkijavaihdossa Berkeleyn yliopistossa. Wang työskenteli pitkään arvostetussa Fudanin yliopistossa Shanghaissa oikeustieteen tutkijana, ja valittiin 30-vuotiaana yliopiston professoriksi. Hän toimi myös puoluepolitiikan parissa. Wangin poliittinen ura sai vauhtia vuonna 1995, jolloin Wang siirtyi Pekingiin tutkimusryhmän johtajaksi puolueen politiikan tutkimuksen keskukseen. Pääkaupungissa Wangin ura eteni vauhdilla. Vuonna 2002 Wang nostettiin puolueen 16. keskuskomitean jäseneksi ja politiikan tutkimuksen keskuksen johtoon. Tänä aikana Wangista muodostui puolueen johtava poliittinen ajattelija ja teoreetikko. Wang on vaikuttanut keskeisesti puolueen virallisen ideologiaan muotoiluun. Wangin käsialaa ovat sekä Xi Jinpingin uuden aikakauden sosialismi, Hu Jintaon tieteellisen kehityksen konsepti sekä Jiang Zeminin kolme edustusta. Wang nousi puolueen politbyrooseen vuonna 2012 ja myöhemmin vuonna 2017 Wang valittiin vallan huipulle politbyroon pysyvään komiteaan. Wangia pidetään taitavana, muutoskykyisenä poliitikkona. Wang on nykyisen, Xi Jinpingin johtaman hallituksen lisäksi toiminut myös Hu Jintaon ja Jiang Zeminin hallituksissa. Hänellä sanotaan olevan läheiset suhteet kaikkiin elossa oleviin johtajiin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * The meaning of the man behind China’s ideology (2.11.2017) (economist.com) * Yi Wang (6.11.2017) Meet the mastermind behind Xi Jinping’s power (arkistoitu via archive.org) (washingtonpost.com) * 王滬寧 (nccu.edu.tw) Luokka:Kiinalaiset poliitikot Luokka:Politiikan tutkijat Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Marseille (täsmennyssivu)

Marseille on kaupunki etelä-Ranskassa. Se voi tarkoittaa myös seuraavia: * Marseillen-käännös, harhautusliikesarja jalkapallossa * Marseille, televisiosarja * Hans-Joachim Marseille (1919-1942), saksalainen hävittäjä- ässä
Norjan kansanäänestys Euroopan unionin jäsenyydestä 1994

Norjan EU-kansanäänestys oli 27. ja 28. marraskuuta 1994 Norjassa järjestetty neuvoa-antava kansanäänestys Norjan liittymisestä Euroopan unioniin.Nohlen, D & Stöver, P (2010) Elections in Europe: A data handbook, p1438 ISBN 978-3-8329-5609-7 Pitkän kiihkeän keskustelun jälkeen "ei"-äänet voittivat 52,2 prosentilla äänestyksen äänestysprosentin ollessa 88,6 prosenttia. Jäsenyys Euroopan yhteisössä oli aiemmin hylätty vuonna 1972 järjestetyssä kansanäänestyksessä ja Ranskan vetoon vuonna 1962. ==Kampanja== "Ei" -kampanjaa johti Keskustapuolueen johtaja Anne Enger Lahnstein.Biography on Norwegian government's website "Ei" -kampanjan pääteemat olivat itsemääräämisoikeuden menettäminen, jos Norja liittyisi unioniin, sekä Norjan ja EU:n väliset talouden rakenteelliset erot, koska Norjan talous perustuu voimakkaasti luonnonvarojen hyödyntämiseen (erityisesti öljyn ja kalan), toisin kuin pitkälle teollistuneen EU:n talous. Pääministeri Gro Harlem Brundtland johti "Kyllä" -kampanjaa. Hänen puolueensa, työväenpuolue, oli jakautunut kysymyksessä Norjan jäsenyydestä unionissa. Hän kieltäytyi eroamasta, jos kansanäänestys ei johtaisi "kyllä" -tulokseen sillä perusteella, että työväenpuolueessa olisi voinut syntyä vakavampia erimielisyyksiä. "Kyllä" -puolen tärkeimmät perustelut olivat, että Norja on osa Eurooppaa ja näin ollen sen rooli Euroopan unionissa on tärkeää ja että Norjan talous hyötyisi jäsenyydestä. == Tulos == Vaihtoehto Vaihtoehto Kannatus Vaihtoehto Vaihtoehto Äänet Osuus Vaihtoehto Vaihtoehto Äänet Yhteensä 1\. Ei 1 516 803 52,2 % 2\. Kyllä 1 389 997 47,8 Äänestysprosentti 88,6 % Lähde:Folkeavstemningene om EU og EF. Fylkesvis Statistics Norway ===Vaalipiireittäin=== Vaalipiiri Kyllä % Ei % Østfold 87 390 54 75 998 46 Akershus 187 126 64 106 205 36 Oslo 211 550 67 106 035 33 Hedmark 55 367 43 74 307 57 Oppland 55 702 44 70 543 56 Buskerud 88 281 57 66 064 43 Vestfold 78 698 57 59 401 43 Telemark 46 478 42 63 658 58 Aust-Agder 28 805 44 36 122 56 Vest-Agder 43 947 46 52 371 54 Rogaland 103 066 45 124 419 55 Hordaland 122 942 44 158 601 56 Sogn og Fjordane 22 761 32 48 889 68 Møre og Romsdal 61 715 38 98 998 62 Sør-Trøndelag 77 035 45 93 972 55 Nord-Trøndelag 31 018 36 55 092 64 Nordland 46 394 29 116 080 71 Troms 28 860 28 72 568 72 Finnmark 12 862 26 37 480 74 Lähde: Dataset European Election Database == Lähteet == Luokka:1994 Luokka:Norjan vaalit Luokka:Kansanäänestykset Euroopan unionista
Ruotsin Vuoden museo -palkinto

Ruotsin Vuoden museo -palkinto () on Ruotsin museoliiton (Riksförbundet Sveriges museer) ja Ruotsin ICOM:n jakama museoalan palkinto. == Vuoden museo -palkinnon voittajat == *1994: Juutalainen museo, Tukholma *1995: Skaraborgin lääninmuseo, Skara *1996: Kuninkaallinen varuskamari, Tukholma *1997: Norrtäljen taidehalli *1998: Örebron lääninmuseo *1999: Arkkitehtuurimuseo, Tukholma *2000: Boråsin tekstiilimuseo *2001: Riksutställningar *2002: Malmön museot *2003: Moderna museet, Tukholma *2004: Kulturen, Lund *2005: Värmlannin museo, Karlstad – Palkintoa ei jaettu vuosina 2006–2008 – *2009: Maailmankulttuurin museo, Göteborg *2010: Pohjoismainen akvarellimuseo, Tjörn *2011: Flygvapenmuseum, Linköping *2012: Smålandin museo, Växjö *2013: Jamtli, Östersund *2014: Göteborgin kaupunginmuseo *2015: Merivoimien museo, Karlskrona *2016: Tekniikan museo, Tukholma *2017: Prinssi Eugenin Waldemarsudde, Tukholma *2018: Göteborgin taidemuseo *2019: Luonnosmuseo, Lund *2020: Sörmlandin museo, Nyköping == Katso myös == * Vuoden museo -palkinto (Suomi) * European Museum of the Year Award == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Svenska ICOM: Årets museum Luokka:Museopalkinnot Vuoden museo -palkinto
Santa María de Laran kirkko

Santa María de Laran kirkko on viimeisiä säilyneitä visigoottien rakentamia kirkkoja Iberian niemimaalla. Se sijaitsee lähellä Quintanilla de las Viňasin kylää, lähellä Burgosin kaupunkia. Se on rakennettu arvioiden mukaan 600–900 luvuilla jaa. Espanjan kansallisen monumentin arvon se sai 25. marraskuuta 1929. Kirkkoa pidetään merkittävänä paitsi ikänsä vuoksi, mutta myös siksi, että siellä uskotaan olevan Espanjan vanhin Kristusta esittävä kuva.http://www.planetware.com/tourist-attractions-/burgos-e-castl- burg.htm#E-CASTL-QUIVIN == Historiaa == Santa Marían aluetta hallitsivat aluksi roomalaiset, jotka rakensivat sinne huviloitaan. Visigootit saapuivat alueelle kansainvaellusten myötä ja ryhtyivät rakentamaan kirkkoaan. Maurit valtasivat Iberian niemimaan vuonna 711. Tuolloin alue autioitui asukkaiden muutettua pohjoisemmaksi. Reconquistan myötä alue vallattiin takaisin 900-luvulla ja tuolloin huomattiin, että alueen rakennukset olivat hylättyinä raunioituneet. Santa María de Laran kirkko päätettiin rakentaa uudelleen. Burgosin museosta löytyy hautakivi, jonka perusteella on päätelty jälleenrakentamisen tapahtuneen vuonna 902. Vuodelta 967 peräisin oleva kirje kertoo, että kirkko ja läheinen luostari ovat saaneet rahalahjoituksen. Vuonna 1038 kirkko lahjoitettiin läheiselle San Pedro de Arlanzan luostarille. Tämän jälkeen se jäi vähitellen pois käytöstä ja se alkoi raunioitua.http://www.jdiezarnal.com/quintanilla.html Paikallinen seurakuntapappi Don Bonifacio Zamora tajusi vuonna 1921, että hänen kävelyretkellään pensaistosta löytämänsä kasvuston peittämä rakennelma olikin itse asiassa ikivanha kirkko. Tuolloin sitä käytettiin karja-aitauksena. Hän yritti kertoa löydöstään asiantuntijoille, mutta kesti aina vuoteen 1927 asti, että rakennusta tultiin tutkimaan.Schlunk, Helmut, “Arte Visigodo”. in Ars Hispaniae, vol. II. Madrid, 1947. Quintanilla de las Vinas-02-1996-gje.jpg|Kirkko idästä katsottuna Image:QuintanillaViñas-2.jpg|Seinäkoriste Quintanilla de las Vinas-08-Weinfries-1996-gje.jpg|Seinäkoriste Quintanilla de las Vinas-10-Weinfries-1996-gje.jpg|Seinäkoriste Image:Santa María. Quintanilla de las Viñas. Arco triunfal y ábside.jpg|Sisäkuva == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka: Espanjan kirkot Luokka: Visigoottien valtakunta
Norjan kansanäänestys Euroopan yhteisön jäsenyydestä 1972

Norjan kansanäänestys Euroopan yhteisön jäsenyydestä pidettiin 25. syyskuuta 1972. Pitkän kuuman väittelyjen jälkeen jäsenyyden vastustajat voittivat 53,5 prosentilla äänistä. Pääministeri Trygve Bratteli erosi tappion seurauksena. Tämä oli Norjan toinen yritys tulla Euroopan yhteisön (EY) jäseneksi sen jälkeen, kun Ranska esti sen vuonna 1962 ja uudelleen tilapäisesti vuonna 1967, mutta ensimmäinen yritys kansanäänestyksellä jonka aikana Norjalla oli täysin neuvotellut liittymisehdot EY:n kanssa. Vuoden 1994 kansanäänestyksessä Euroopan unioniin liittymisestä tulokseksi tuli myös jäsenyyden hylkääminen. == Tulos == Vaihtoehto Vaihtoehto Kannatus Vaihtoehto Vaihtoehto Äänet Osuus Vaihtoehto Vaihtoehto Äänet Yhteensä 1\. Ei 1 118 281 53,5 % 2\. Kyllä 971 687 46,5 % Äänestysprosentti 79 % Lähde: === Vaalipiireittäin === Vaalipiiri Kyllä % Ei % Østfold 58 931 49 62 567 51 Akershus 102 521 57 77 982 43 Oslo 193 980 67 97 674 33 Hedmark 44 150 44 55 358 56 Oppland 37 550 40 56 564 60 Buskerud 59 532 54 50 855 46 Vestfold 53 515 57 40 840 43 Telemark 32 284 38 51 772 62 Aust-Agder 18 659 46 22 250 54 Vest-Agder 27 510 43 36 590 57 Rogaland 62 096 45 76 505 55 Hordaland 96 996 49 101 099 51 Sogn og Fjordane 15 923 31 35 782 69 Møre og Romsdal 33 504 29 81 205 71 Sør-Trøndelag 51 827 42 70 265 58 Nord- Trøndelag 19 101 32 41 394 68 Nordland 33 228 27 87 751 73 Troms 19 820 30 46 679 70 Finnmark 10 560 30 25 149 70 == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:1972 Luokka:Kansanäänestykset Euroopan unionista Luokka:Norjan vaalit
Visaginasin ydinvoimala

Visaginasin ydinvoimala on Ignalinan voimalan sulkemisen jälkeen laadittu suunnitelma ydinvoimalan rakentamiseksi Liettuaan. Liettuan tavoitteena oli rakentaa uusi ydinvoimala vuoteen 2018 mennessä. Projekti kuitenkin lopetettiin vuonna 2016. Uusi ydinvoimala oli suunniteltu sijoitettavaksi aivan Ignalinan vanhan voimalan viereen, sen itäpuolelle. Näin olisi voitu hyödyntää esimerkiksi jo rakennettua sähkönsiirtoverkkoa ja muita olemassa olevia perusrakenteita. Hankkeen huhtikuussa 2009 hyväksytty ympäristövaikutusten arvioinnin teki osaksi suomalainen Pöyry-konserni. Kesällä 2012 Liettuan parlamentti hyväksyi alustavasti uudemman suunnitelman 1 350 megawatin ydinvoimalasta. Voimalan reaktori haluttiin tilata japanilaiselta Hitachilta, joka olisi tullut 20 prosentin osuudella myös sijoittajaosakkaaksi tähän noin viisi miljardia euroa maksavaan uuteen ydinvoimalaan. Liettuan valtiolle olisi tullut 38 prosentin osuus, Viro oli kiinnostunut 22 prosentin osuudesta ja Latvia 20 prosentin osuudesta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Uuden Visaginasin ydinvoimalan kotisivut Luokka:Ydinvoimalaitokset Luokka:Liettuan voimalaitokset Luokka:Utenan lääni
Årets museum

Årets museum voi viitata johonkin seuraavista: * Vuoden museo (), suomalainen museoalan palkinto * Ruotsin Vuoden museo (ruots. Årets museum), ruotsalainen museoalan palkinto * Norjan Vuoden museo (), norjalainen museoalan palkinto.
Brown, Boveri & Cie.

pienoiskuva|Yrityksen 1901 tekemä vaihtovirtageneraattori yhdessä Sulzer- höyrymoottorin kanssa. Electropolis-museo, Mulhouse. Brown, Boveri & Cie. (BBC) oli sveitsiläinen sähköalan yritys, joka valmisti muun muassa sähkömoottoreita, turbiineja ja sähköveturien sähköisiä osia. Sen perustivat Badeniin Sveitsissä vuonna 1891 Charles Brown ja Walter Boveri, jotka työskentelivät aikaisemmin Maschinenfabrik Oerlikonissa pääsähköinsinöörinä ja kokoonpano-osaston johtajana. Brown Boverin ensimmäinen tilaus oli Badenin kaupungin sähkölaitoksen rakentaminen. BBC teki useita perustavanlaatuisia sähköalan keksintöjä, kuten kolmivaihevirran käyttöön ottamisen rakentamalla Frankfurtiin Euroopan ensimmäisen vaihtovirtaa tuottavan lämpövoimalaitoksen. Vuonna 1910 BBC oli Sveitsin suurin koneenrakennusalan yritys. BBC perusti ympäri Eurooppaa tytäryhtiöitä, joista osa oli liikevaihdoltaan suurempia kuin sveitsiläinen emoyritys. Eräät näistä käyttivät keskitysleirivankeja orjatyövoimana kansallissosialistisen Saksan hallitsemilla alueilla toisen maailmansodan aikana. Vuonna 1939 BBC valmisti ensimmäisen teollista mittakaavaa olevan 4 MW tehoisen kaasuturbiinikäyttöisen sähkövoimalaitoksen Neuchâteliin Sveitsiin.Eckardt, D. and Rufli, P. "Advanced Gas Turbine Technology - ABB/ BBC Historical Firsts", ASME J. Eng. Gas Turb. Power, 2002, p. 124, 542-549 Vuonna 1988 BBC fuusioitui ruotsalaisen ASEAn kanssa muodostaen Asea Brown Boverin (ABB). == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Sveitsiläiset teollisuusyritykset
Sähkötarkastus

Sähkötarkastus on kiinteistöjen sähkölaitteiston määräaikaistarkastus, joka tulee tehdä yleensä 10 vuoden välein, jos sähkölaitteisto on luokiteltu. Määräaikaistarkastusvelvollisuus ei koske asuntoja. Sähkölaitteisto on yleensä luokiteltu, jos liittymän ylivirtasuojan nimellisvirta on suurempi kuin 35 A. Poikkeuksena ovat kahden asunnon asuinrakennukset, jotka eivät ole luokiteltuja suojalaitteen nimellisvirrasta riippumatta. Kerrostalon ja rivitalon sähkölaitteistot ovat luokiteltuja, mutta määräaikaistarkastusvelvollisuus niissä koskee vain asuinrakennusten liiketiloja ja vastaavia, joiden ylivirtasuojat ovat suuremmat kuin 35 A. Monissa teollisuushalleissa on sähkölaitteiston määräaikaistarkastus teettämättä, eivätkä niiden haltijat usein ole velvollisuudestaan tietoisia. Vapaaehtoisen tarkastuksen voi tilata luokittelemattomaankin sähkölaitteistoon. Tarkastuksia tekevät valtuutetut sähkötarkastajat ja tarkastuslaitokset. Luettelo tarkastajista on Tukesin nettisivuilla kohdassa sähkö .. tarkastustoiminta. ==Lähteet== *Sähköturvallisuuslaki 2016/1135 ===Viitteet=== Luokka:Koneturvallisuus Luokka:Rakennuksen sähköjärjestelmät
Alpo Silander

Alf (Alpo) Silander (14. huhtikuuta 1878 Hamina – 12. marraskuuta 1944 Tampere) oli suomalainen oppikoulun opettaja joka tutki Suomen lehdistöhistoriaa ja painovapausolojen kehitystä.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899Aikalaiskirja 1934Lehtori Alpo Silander 60-vuotias, Aamulehti, 14.04.1938, nro 101, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Silanderin vanhemmay olivat muurarimestari Abel Silander ja Hedvig Lovisa Blomqvist. Hän pääsi ylioppilaaksi Haminan reaalilyseosta 1896 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1900. Silander toimi suomen kielen ja historian opettajana Säkkijärven yhteiskoulussa ja koulun johtajana 1909–1920. Hän oli sitten opettajana Rauman yhteislyseossa 1920–1924 ja Tampereen yhteiskoulussa 1924–1944. Silander oli Säkkijärven kunnanvaltuuston jäsen 1916–1920 ja puheenjohtaja 1916–1918. Tampereella hän oli Tampereen historiallisen seuran ja kasvatusopillisen yhdistyksen johtokunnan jäsenenä ja sihteerinä. Silander julkaisi koti- ja ulkomaista lehtihistoriaa ja paino-oloja sekä suomalaista kirjallisuutta koskevia tutkimuksia ja kirjoituksia. Alpo Silander oli naimisissa vuodesta 1911 Ellen Matilda Maria Sormusen kanssa. == Julkaisuja == * Snellmanin ja Suomettaren välinen oikeakielisyyskiista teoksessa Kieli- ja kansatieteellisiä tutkielmia. Juhlakirja professori E. N. Setälän kuusikymmenvuotispäiväksi 27.II.1924. Suomalais-Ugrilaisen Seuran Toimituksia LII. Helsinki 1924 * Sanansaattaja Viipurissa teoksessa Kaukomieli 7. Viipurilaisen osakunnan julkaisu 1935. Viipuri 1935 * Tampereen historiallisen seuran kymmenvuotisvaiheet 1925 - 35 teoksessa Tampere. Tutkimuksia ja kuvauksia, II. Tampere 1935 == Kirjallisuutta == * Sulo Haltsonen : Alpo Silanderin kirjallista tuotantoa teoksessa Miscellanea bibliographica 8. Helsinki 1962 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Sanomistomme alkuhistoriaa. Turun Viikkosanomain satavuotismuiston johdosta. Kirjoittanut Alpo Silander, Suomen Kuvalehti, 03.01.1920, nro 1, s. 17, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * Alpo Silander : Suomenkielisen sanomiston uranaukoja, Suomen Kuvalehti, 16.01.1926, nro 3, s. 9, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Säkkijärven kunnanvaltuutetut Luokka:Vuonna 1878 syntyneet Luokka:Vuonna 1944 kuolleet
Rádio Nacional de São Tomé e Príncipe

Rádio Nacional de São Tomé e Príncipe (RNSTP) on São Tomén ja Príncipen kansallinen radioyhtiö. Yleisradiotoiminta São Tomélla ja Príncipella alkoi vuonna 1949. Keski- (MW) ja lyhytaalloilla (SW) tapahtuneista lähetyksista huolehti paikallinen Radio-Clube de São Tomé e Príncipe. 1970-luvun alussa toiminta siirtyi Portugalin kansallisen radioyhtiön vastuulle ja asema sai nimen Emissor Regional de São Tomé e Príncipe. Vuonna 1972 sillä oli viiden kilowatin keskiaaltolähetin ja yhden kilowatin lyhytaaltolähetin. Maan itsenäistyttyä vuonna 1975 perustettiin Rádio Nacional de São Tomé e Príncipe. Sen ULA- ja keskiaalloilla tapahtuvat lähetykset kattavat yli 80 prosenttia maan pinta-alasta. Lyhytaaltolähetykset loppuivat vuonna 1988. Televisiotoiminnasta huolehtii Portugalin tuella vuonna 1992 perustettu Televisão Santomense. Maassa toimii myös useita yksityisia radioasemia. Lisäksi välitetään Rádio e Televisão de Portugalin, Radio France Internationalen ja Voice of American lähetyksiä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Rádio Nacional de São Tomé e Príncipe Luokka:Julkisen palvelun mediayhtiöt Luokka:Vuonna 1949 perustetut radioasemat Luokka:Sãotomépríncipeläiset viestimet
Älä kokeile tätä kotona

Älä kokeile tätä kotona () on norjalainen komedia-tositelevisiosarja. Norjan yleisradioyhtiö NRK:n tekemän sarjan ensimmäinen jakso näytettiin 6. tammikuuta 2011, ja siitä on tehty yhteensä kuusi tuotantokautta. Sarjan juontajat rikkovat erilaisia arjen kieltoja ja varoituksia ja ottavat selvää niiden taustalla olevista vaaroista. Sarjaa on Suomessa esittänyt Yle TV2. Sarjan ensimmäisinä juontajina toimivat Per Olav Alvestad (kaudet 1–3) ja Rune Nilsson (kaudet 1–4), joita ovat seuranneet Torfinn Borkhus (kaudet 4–6) ja viimeisimpänä Marte Hedenstad (kaudet 5–6). Juontajien lisäksi myös räjähdeasiantuntija Roar ja kultakala Sveinung ovat esiintyneet sarjassa lukuisia kertoja. Jokaisen kauden alussa juontajat saavat käyttöönsä omakotitalon, jossa ohjelma kuvataan. Vuosien aikana sarjassa on muun muassa ammuttu ilotulitteita sisätiloissa, täytetty kokonainen huone vedellä, räjäytetty asuntovaunu ja valmistettu olutta lämminvesivaraajassa. Tapaturmien ja onnettomuuksien varalta kuvauksissa on aina paikalla terveydenhuollon ja palokunnan edustajia. Jokainen kausi päättyy talon täydelliseen tuhoon viimeisessä jaksossa. Jo ensimmäisen kauden aikana sarja sai kritiikkiä norjalaisilta turvallisuusviranomaisilta, joiden mukaan sarja yllytti esimerkiksi kotitekoisten pommien valmistamiseen ja räjähteiden huolimattomaan käsittelyyn. Jokaisessa jaksossa toistetuista moninaisista varoituksista huolimatta eräät psykologit olivat myös sitä mieltä, etteivät kaikki lapset välttämättä kykene ymmärtämään kaikkia sarjassa tehtyihin kokeisiin liittyviä vaaroja. Kritiikistä huolimatta sarja sai hyvän vastaanoton yleisöltä, ja ensimmäisen kauden jaksoja seurasi keskimäärin 672 000 katsojaa. Sarjasta on tehty omia versioita Kanadassa, Saksassa, Tanskassa, Ruotsissa, Alankomaissa ja Puolassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Sarjan kotisivut Luokka:2010-luvun norjalaiset televisiosarjat Luokka:2010-luvun tositelevisiosarjat Luokka:NRK:n televisio-ohjelmat
Nguyễn Phú Trọng

Nguyễn Phú Trọng (14. huhtikuuta 1944 – 19. heinäkuuta 2024) oli vietnamilainen poliitikko. Hän toimi maata johtavan kommunistisen puolueen pääsihteerinä vuodesta 2011 alkaen, ja Vietnamin presidenttinä vuosina 2018–2021. Hän oli myös kommunistipuolueen politbyroon puheenjohtaja. == Nuoruus ja nousu puolueessa == Trọng syntyi 1944 talonpoikaisperheeseen Hanoin esikaupunkialueella. Hän opiskeli Vietnamissa kirjallisuutta ja sosialismin teoriaa, ja Neuvostoliitossa hän suoritti tohtorintutkinnon. Trọng liittyi 1968 kommunistiseen puolueseen ja työskenteli kommunistisen lehden toimittajana. Hänestä tuli myöhemmin lehden päätoimittaja. Trọngista tuli 1994 puolueen keskuskomitean jäsen. Hän toimi helmikuusta 1998 tammikuulle 2000 puolueen ideologisen, kulttuurisen, tieteellisen ja opetuksellisen työn johdossa, ja maaliskuusta 1998 elokuulle 2006 hän oli teoreettisen keskusvaltuuston varajohtajana ja johtajana, mikä tarkoitti, että hän johti puolueen teoriatyötä. Trọng toimi 2006–2011 kansalliskokouksen puhemiehenä. == Vietnamin johtaja == Trọngista tuli 2011 Vietnamin tosiasiallinen johtaja, kun hänet valittiin kommunistisen puolueen pääsihteeriksi. Hän toimi tehtävässä kolmen kauden ajan. Kolmannelle kaudelleen hänet valittiin 2021, kun kahden kauden raja poistettiin. Trọng oli pääsihteeriytensä lisäksi presidentti 2018–2021. Trọng pyrki puoluejohtajana kitkemään korruptiota. Hän käynnistikin Vietnamin historian suurimmat korruption vastaiset toimet, ja vuoden 2016 jälkeen yli 139 000 puolueen jäsentä sai rangaistuksia korruptiosta. Toimia on kuvattu jopa niin koviksi, että sillä on ollut vaikutusta maan talouteen. Monet virkamiehet ovat pelänneet mahdollisia syytöksiä ja ovat siksi jättäneet allekirjoittamatta sopimuksia. Trọng sanoi haluavansa kehittää Vietnamista modernin teollisuusvaltion. Hän oli ensimmäinen Vietnamin puoluejohtaja, joka vieraili Yhdysvalloissa. Tämä tapahtui Barack Obaman vieraana vuonna 2015. Hän toteutti niin sanottua ”bambudiplomatiaa” eikä halunnut ottaa puolta Yhdysvaltain ja Kiinan välisessä kilpailussa. Trọng heikensi valtakaudellaan ihmisoikeuksien ja sananvapauksien tilaa ja rajoitti erilaisilla laeilla lehdistöä ja internetiin pääsyä. Monia toisinajattelijoita, aktivisteja ja bloggaajia vangittiin tai karkotettiin. Trọngin heikkenevän terveyden tilaa spekuloitiin vuoden 2024 aikana, ja hän oli poissa myös monista merkittävistä tapaamisista. Vietnamin hallinto ilmoitti 18. heinäkuuta Trọngin jäävän sivuun johtotehtävistä ja presidentti Tô Lâmin toimivan hänen sijaisenaan. Seuraavana päivänä Trọng kuoli sairaalassa ”korkeaan ikään ja vakavaan sairauteen”. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Vietnamin presidentit Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Siipyyn kirkonkylä

Siipyyn kirkonkylä () on kirkonkylä, aiempi kuntakeskus ja entinen taajama Siipyyssä Kristiinankaupungissa. Ennen vuoden 1973 kuntaliitosta se oli Siipyyn kunnan hallinnollinen keskus. Kirkonkylä sijaitsee samannimisen Siipyyn () rekisterikylän alueella. Vuoden 1960 väestönlaskennassa 2,5 neliökilometrin suuruisessa taajamassa oli 213 asukasta, joista 93,4 prosenttia oli ruotsinkielisiä. Vuoden 1970 väestönlaskennassa Siipyyn kirkonkylä ei enää ollut taajama. Siipyyn kirkonkylän halki kulkee yhdystie 6600, jota pitkin pääsee etelään Merikarvian Kasalaan ja pohjoiseen Skaftungiin. Itään Metsälään ja Kallträskiin vie yhdystie 6601. Kirkonkylän ydinalue ei sijaitse aivan Selkämeren rannalla, mutta sen länsipuolella oleva Kiili () on meren rannalla. Siipyy ja Kiilin kalasatama ovat valtakunnallisesti merkittävä rakennettu kulttuuriympäristöMuseovirasto, RKY: Siipyyn kylä ja Kiilin kalasatama. Kiilissä on myös kotiseutumuseoStart - Stiftelsen Kilens hembygdsgård . Kirkonkylässä sijaitsee Siipyyn kirkko. Se on valmistunut vuonna 1972, joka oli Siipyyn viimeinen vuosi itsenäisenä kuntana ennen liittämistä Kristiinankaupunkiin. ==Kuvia Siipyyn kirkonkylältä== Tiedosto:Gamla kommunhuset och kyrkan i Sideby 20180912a.jpg | Siipyyn vanha kunnantalo ja kirkon kellotapuli. ==Lähteet== Luokka:Siipyyn kylät Luokka:Pohjanmaan maakunnan entiset taajamat Luokka:Suomen kirkonkylät Luokka:Suomen entiset kuntakeskukset
Festival vodoun

Festival vodoun (myös Perinteiden päivä tai Fête du Vodoun, tunnetaan myös Perinteisenä uskontojen päivänä) on vuosittain tammikuun 10. päivänä Beninissä järjestettävä festivaali, jossa juhlitaan traditionaalisen afrikkalaisen uskonnon kulttuuria ja perinnettä. Beninissä vodoun julistettiin virallisesti uskonnoksi vuonna 1996. Tammikuun 10. on virallinen vapaapäivä. Festivali on houkutellut osallistumaan sekä tuhansia sille omistautuneita, että matkailijota. Festivaalia vietetään koko maassa, mutta suurimmat tapahtumat järjestetään Ouidahissa ja Grand-Popossa. Festivaali yrittää rakentaa vodouniin liittyvän taiteen kautta neljän vuosisadan historiaa Afrikan, Karibian, Amerikkojen ja Euroopan välillä. Näiden eri kansojen välinen historia perustuu suurelta osin orjakauppaan, jossa Beninin alue oli orjien merkittävä kokoamispaikka 1700-luvulla. Vaikka orjien edellytettiin luopuvan kulttuuriperintönsä taiteellisista ilmaisuista, vodoun levisi Atlantin yli. Vodoun-rituaaleja järjestettiin muun muassa Brasiliassa ja Boliviassa, vaikka ne olivat kiellettyjä orjien kuoleman- tai vankeusrangaistuksen uhalla. Salassa toimitetut Vodoun-rituaalit integroitiin katolisiin rituaaleihin ja käsityksiin, jolloin niistä tuli hyväksyttäviä. Vodouniin liittyvät Capoeira Brasiliassa ja Santeria Kuubassa, Kolumbiassa ja Venezuelassa. == Kuvia == File:Zangbeto running in Vodoun Festival Grand Popo Benin Jan 2018.jpg|Zangbeto vauhdissa. File:Zangbeto in Vodoun Festival Grand Popo Benin Jan 2018.jpg|Zangbeto File:Two Zangbetos landing in Vodoun Festival Grand Popo Benin Jan 2018.jpg|Kaksi Zangbetoa kulkee veneellä laguunin vastapäisen rannan kylästä. File:Restaurant in Vodoun Festival Grand Popo Benin Jan 2018.jpg|Ravintola festivaalialueella. File:Two Zangbetos in Vodoun Festival Grand Popo Benin Jan 2018.jpg|Kaksi Zangbetoa. File:Procession Vodoun Festival Grand Popo Benin Jan 2018.jpg|Festivaalin kulkue. File:Procession and audience in Vodoun Festival Grand Popo Benin Jan 2018.jpg|Kulkue ja festivaalin yleisöä. File:Photohraphing procession Vodoun Festival Grand Popo Benin Jan 2018.jpg|Kulkue ja kuvaaja. File:Audience in Vodoun Festival Grand Popo Benin Jan 2018.jpg|Puhujia, tv-ryhmä ja festivaaliyleisöä. File:Dancers in Vodoun Festival Grand Popo Benin Jan 2018.jpg|Tanssijoita File:Obseving Zangbeto in Vodoun Festival Grand Popo Benin Jan 2018.jpg|Zangbeto == Lähteet == Luokka:Beniniläinen kulttuuri Luokka:Kulttuuritapahtumat
Liikenneopettaja

Liikenneopettaja on yleensä autokoulun palveluksessa oleva henkilö, joka vastaa ajokorttia suorittavien kuljettajien ajo- ja teoriaopetuksesta. Liikenneopettajat voivat toimia myös erilaisissa liikennealan asiantuntijatehtävissä. Alalla voi suuntautua erilaisiin erikoistumisvaihtoehtoihin, kuten kaksipyöräisten, raskaan liikenteen tai ekologisen liikenteen koulutuksiin. == Liikenneopettajan ammatti == === Koulutus === Liikenneopettajan ammattipätevyysvaatimuksena on liikenneopettajan erikoisammattitutkinto, joka suoritetaan näyttötutkintona. Tutkinto on mahdollista suorittaa Jyväskylän liikenneopettajaopistossa tai Hämeenlinnan liikenneopetuskeskuksessa. Opintojen suorittaminen kestää keskimäärin 2,5-3 vuotta. Liikenneopettajan ammatissa toimimista varten on haettava Liikenne- ja viestintävirastolta liikenneopettajalupa. Luvan hakijan on oltava vähintään 23-vuotias, liikenneopettajan erikoisammattitutkinnon pakolliset osat suorittanut ja hänellä tulee olla opetettavan kulkuneuvon tai sitä ylemmän luokan ajo-oikeus vähintään kolmen vuoden ajalta. Hakija ei saa olla ajokiellossa, hänen on täytettävä yleisimpien ajokorttiluokkien terveysvaatimukset ja oltava henkilökohtaisilta ominaisuuksiltaan pätevä liikenneopettajaksi. === Työnkuva === Autokouluissa työskentelevät liikenneopettajat toimivat opettajina käytännön ajoharjoituksissa, jotka yleensä suoritetaan lähialueen maanteillä. Lisäksi he vastaavat teoriatuntien suunnittelusta ja tuntien pitämisestä. Teoriatunneilla opetellaan liikennesääntöjä, liikenteen vuorovaikutusta sekä ajoneuvoihin liittyviä perusasioita. Opetuksen on tärkeää olla yksilöllistä, sillä oppilaiden lähtötaso koulutukseen vaihtelee. === Liikenneopettajan eettiset ohjeet === Autokoululiitto on julkaissut liikenneopettajille eettiset ohjeet, joiden keskiössä on liikenneopettajien oman vastuunsa ja roolinsa tunteminen. Liikenneopettajien tärkein tehtävä on liikenneturvallisuuden edistäminen, mikä korostuu erityisesti kuljettajaopetuksessa. Liikenneopettaja on vastuussa siitä, että jokainen ajokortin suorittaja saavuttaisi kuljettajaopetuksen tavoitteet mahdollisimman laajasti. Eettiset ohjeet myös korostavat liikenneopettajan ja asiakkaan välistä vuorovaikutussuhdetta ja keskinäistä luottamusta. == Keskustelua == Vuoden 2018 ajokorttiuudistus on aiheuttanut keskustelua liikenneopettajien keskuudessa. Ajokorttiuudistuksen myötä esimerkiksi mopo-opetuksesta poistuivat pakolliset ajotunnit, autokoulun kakkosvaihe jäi pois ja opetusluvalla opettamisesta tuli houkuttelevampaa. Liikenneopettajat ovat esittäneet huolensa erityisesti liikenneturvallisuudesta; tilastojen mukaan mopo-opetuksen ajotunnit sekä autokoulun kakkosvaihe olivat olleet olennaisia onnettomuuksien määrää vähentäviä tekijöitä. Opetusluvan haltijan opastuksessa ajokortin suorittavien määrän nousu puolestaan on laskenut autokoulussa käyvien ihmisten määrää ja sitä kautta vähentänyt liikenneopettajien työtä. == Lähteet == Luokka:Liikenneopetus Luokka:Liikennealan ammatit
Sarah Records

Sarah Records oli Clare Waddin ja Matt Haynesin vuonna 1987 perustama brittiläinen levy-yhtiö, jonka kotipaikka oli Bristol. Lähinnä indie popia singlelevyillä julkaissut Sarah Records toimi vuoteen 1995 asti, jolloin yhtiö ajoi toimintansa alas julkaistuaan sata singleä. NME-lehti listasi Sarah Recordsin kaikkien aikojen toiseksi merkittävimmäksi indie-levy-yhtiöksi. Sarah Recordsin toimintaan liittyi läheisesti itse tekemisen kulttuuri, johon kuuluivat esimerkiksi levyjen mukana toimitetut fanzinet ja flexilevyt. Yhtyeen julkaisemien levyjen painokset olivat usein pieniä ja ne maksoivat vähän. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Sarah Recordsin viralliset kotisivut Luokka:Brittiläiset levy-yhtiöt
John Rutter

John Milford Rutter (s. 24. syyskuuta 1945 Lontoo) on englantilainen säveltäjä, kuoronjohtaja ja kapellimestari, joka tunnetaan erityisesti melodisista hengellisistä kuoroteoksistaan, joululauluistaan ja vanhojen joululaulujen uusista sovituksista. Hän on Cambridge Singers -kuoron perustaja. Rutteria pidetään maailman eniten esitettynä kuorosäveltäjänä. Rutterin laajoja kuoroteoksia ovat Gloria (1977), Requiem (1985), Magnificat (1990), Mass of the Children (2003), The Gift of Life (2015) ja Visions (2016). Hän on säveltänyt myös kaksi pianokonserttoa The Beatles -yhtyeen teemoista. Rutter on erittäin suosittu etenkin kotimaassaan Britanniassa ja muissa englanninkielisissä maissa, mutta myös monien musiikkikriitikoiden vieroksuma populaarin tyylinsä takia. Vuonna 2006 Rutter sai kuningatar Elisabet II:lta Brittiläisen imperiumin ritarikunnan kunnianosoituksen Commander of the Order of the British Empire (CBE). ==Lähteet== Luokka:Brittiläiset säveltäjät Luokka:Brittiläiset kapellimestarit Luokka:Brittiläiset kuoronjohtajat Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Cinderella-wa ne myeong-ui gisa

Cinderella-wa ne myeong-ui gisa (, ) on televisioyhtiö tvN:n esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Park So-dam, Jung Il-woo, Ahn Jae-hyun, Lee Jung-shin, Choi Min ja Son Na-eun. ==Näyttelijät== == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut Luokka:2010-luvun eteläkorealaiset draamasarjat Luokka:Eteläkorealaiset komediasarjat Luokka:tvN:n televisiosarjat
Vuoden museojulkaisu -palkinto

Vuoden museojulkaisu -palkinto on Suomen museoliiton ja Kansainvälisen museoneuvoston ICOM:n Suomen-komitean myöntämä museoalan tunnustuspalkinto. Se on kunniakirja, joka jaetaan joka toinen vuosi Suomen museoliiton järjestämien museopäivien yhteydessä. Vuoden museojulkaisun valitsee ICOM:n Suomen-komitean ja Suomen museoliiton nimittämä lautakunta, johon kuuluu seitsemän jäsentä. Palkintokriteerien mukaan tunnustus voidaan antaa julkaisulle, joka ”tavoittaa poikkeuksellisen hyvin kohderyhmän sisällön ja esitystavan innovatiivisuudella”. ==Vuoden museojulkaisu -palkinnon voittajat== * 2014: Yki Hytönen, Tuomas Myrén, Riitta Pakarinen, Aki Pohjankyrö & Hilkka Vallisaari: Rasvaletti. Valokuvia 1950-luvun Helsingistä. Julkaisija Helsingin kaupunginmuseo, Helsinki 2013. ISBN 978-952-272-499-1. * 2016: Rurik Wasastjerna: Kolme tehdasta, yksi kunta. Kuusankosken kaavoitus- ja rakennusperintö 1850–1959. Julkaisija Kouvolan kaupunginmuseo, Kouvola 2015. ISBN 978-951-8990-34-8. * 2018: Inkamaija Iitiä, Hannu Häkkinen & Jaana Onatsu: Julkinen ja kätketty Suomi. Julkaisija Suomen kansallismuseo, Helsinki 2017. ISBN 978-951-616-285-3. * 2020: Päivi Fernström & Irja Satri: Pellavaliina. Tampellan damasti 1859–1977. Julkaisija Maahenki (yhteistyössä Museokeskus Vapriikin kanssa), Helsinki 2018. ISBN 978-952-301-143-4. * 2022: Kristin Ilves & Veronica Lindholm: 101 glimtar ur Ålands forntid. Julkaisija Ahvenanmaan museo, Maarianhamina 2021. ISBN 978-952-5614-74-9. == Palkintolautakunnan jäsenet== ===Puheenjohtajat=== * Anne Sjöström, Naantalin museon museonjohtaja (2014, 2016) * Maija Ekosaari, ICOM:n Suomen-komitean varapuheenjohtaja (2018) * Anne Laiti, ICOM:n edustaja (2020, 2022) ===Muut jäsenet=== * Merja Heiskanen, Kuopion kulttuurihistoriallisen museon museonjohtaja (2014, 2016) * Kimmo Levä, Suomen museoliiton pääsihteeri (2014, 2016) * Liisa Lindgren, Helsingin yliopiston dosentti (2014, 2016) * Päivi Salonen, opetus- ja kulttuuriministeriön kulttuuriasiainneuvos (2014, 2016) * Kaisa Viljanen, Helsingin Sanomien toimittaja (2014, 2016) * Ditte Winqvist, Kuntaliiton erityisasiantuntija (2014, 2016) * Pirjo Hamari, Museoviraston kehittämisjohtaja (2018) * Nelli Korpi, Suomen museoliiton viestintäpäällikkö (2018) * Risto Kupari, Rauman kaupungin kulttuurijohtaja (2018) * Teemu Laaksonen, Ylen toimittaja (2018) * Johanna Selkee, Kuntaliiton erityisasiantuntija (2018) * Pauli Sivonen, Serlachius-museoiden johtaja (2018) * Samu Forsblom, Oulun kaupungin kulttuurijohtaja (2020, 2022) * Toivo Haimi, Ylen toimittaja (2020, 2022) * Elina Makkonen, ICOM:n edustaja (2020, 2022) * Mirva Mattila, opetus- ja kulttuuriministeriön kulttuuriasiainneuvos (2020, 2022) * Tuuli Rajavuori, Suomen museoliiton viestintäpäällikkö (2020) * Tuulia Tuomi, Hämeenlinnan kaupunginmuseon museonjohtaja (2020, 2022) * Sami Louekari, museonjohtaja (2022) ==Katso myös== * Vuoden museo -palkinto ==Lähteet== Luokka:Museopalkinnot Luokka:Suomalaiset taide- ja kulttuuripalkinnot
Kaisa Alanko

Kaisa Alanko (s. 3. tammikuuta 1993 Vaasa) on suomalainen lentopalloilija. Hän on pelipaikaltaan passari. Alanko on pelannut Suomen Mestaruusliigan lisäksi Saksan ja Ranskan korkeimmilla sarjatasoilla. Alanko aloitti lentopallon jo viisivuotiaana Vaasan Vasaman riveissä. Lukiolaisena hän siirtyi pelaamaan LP Kangasalaan Naisten mestaruusliigaan, ja ensimmäisellä kaudellaan 2011–2012 hänet valittiin liigan vuoden tulokkaaksi. Jo seuraavalla kaudella LP Kangasala voitti lentopallon Suomen Cupin sekä saavutti liigan hopean. Alanko voitti vuonna 2018 Schwerinin joukkueessa Saksan mestaruuden. Vuonna 2019 hän saavutti Nantesin joukkueessa Ranskan liigassa hopeaa. Alanko on pelannut Suomen maajoukkueessa 104 maaottelua huhtikuun 2021 loppuun mennessä. == Seurat == Seura Ensimmäinen kausi Viimeinen kausi Varalan Urheiluopisto 2010–2011 LP Kangasala 2011–2012 2012–2013 1\. VC Wiesbaden 2013–2014 2015–2016 USC Münster 2016–2017 2016–2017 Schweriner SC 2017–2018 2017–2018 Volley-Ball Nantes 2018–2019 == Saavutukset == === Seurajoukkueura === * Lentopallon mestaruusliiga ** Pronssia 2012 **Hopeaa 2013 * Suomen Cup ** Voitto 2012 * Saksan naisten lentopalloliiga ** Pronssi 2014 ** Mestaruus 2018 * Saksan lentopallon Supercup ** Voitto 2017 * Ranskan naisten lentopalloliiga ** Hopeaa 2019 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset lentopalloilijat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nurmon suuralue

Nurmo on yksi Seinäjoen suuralueista.Tietoa Taskuun . Seinäjoen kaupunki, 2016. Se sijaitsee kaupungin koillislaidalla, Hyllykallion suuralueen pohjoispuolella. Siihen kuuluvat kaupunginosat ovat Nurmo (51. kaupunginosa) ja Keski-Nurmo (56. kaupunginosa),Kaupunginosarajaukset . Seinäjoen kaupunki. ja sen pienempiä tilastoalueita ovat Nurmonjokilaakso, Nurmon keskusta, Teppo ja Koliini. Suuralueen väkiluku oli 3 675 joulukuussa 2022. Ennen vuoden 2009 kuntaliitosta alue oli osa Nurmon kuntaa. Suuralueella sijaitsee muun muassa terveyspalvelukeskus, kirkko, peruskoulu, lukio, museo, liikuntahalli ja Atrian tehdas. == Kaupunginosat == * Kirkonkylä * Koliini * Nurmonjokilaakso * Teppo == Kuvia == Tiedosto:Nurmon kirkonkylä kerrostalo.png|Kerrostalo Nurmossa. Tiedosto:Nurmon liikuntahalli 20180604.jpg|Nurmon liikuntahalli. Tiedosto:K-Market Nurmo.png|Nurmon keskustaa. == Lähteet == Luokka:Nurmon suuralue
Haltmaagiin Battulga

Haltmaagiin Battulga (; s. 3. maaliskuuta 1963) on mongolialainen liikemies ja poliitikko. Hänet valittiin maansa presidentiksi vuonna 2017. Battulga on Genco-nimisen suuryrityksen perustaja, ja maansa judoliiton entinen puheenjohtaja. Hän on ollut kansanedustaja vuodesta 2004, liikenneministeri vuosina 2008–2012 ja teollisuus- ja maatalousministeri 2012–2014. Vaalikampanjan aikana Battulga profiloitui Kiinan vastaisena, Venäjä- myönteisenä, ja ilmoitti pyrkivänsä kitkemään korruptiota. Häntä pidetään jossain määrin populistina. Mongolian presidentin valta keskittyy ulkopolitiikkaan, ja Battulgan toimimismahdollisuuksia rajaa pääministerin ja parlamentin enemmistön kuuluminen kilpailevaan puolueeseen. Judoharrastus yhdistää Battulgaa ja Vladimir Putinia. Battulga on maailmanmestari Neuvostoliitossa kehitetyssä kamppailulajissa sambossa. == Katso myös == * Mongolian presidentinvaali 2017 ==Lähteet== Luokka:Mongolian presidentit Luokka:Liikenneministerit Luokka:Maatalousministerit Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
SMS Tb 97F

SMS Tb 97F oli Itävalta-Unkarin laivaston Tb 82F -luokan torpedovene, joka luovutettiin 1921 Jugoslavian kuningaskunnalle. Alus palveli Jugoslavian kuninkaallisessa laivastossa nimellä T8. == Valmistus == Itävalta-Unkarin laivasto tilasi aluksen Danubiukselta, missä köli laskettiin 5. maaliskuuta 1915. Alus laskettiin vesille 20. elokuuta 1916 ja valmistui 22. joulukuuta.Greger, René s. 60 == Palvelus == Alus annettiin 1920 Jugoslavialle Saint-Germainin rauhassa. Tb 97F luovutettiin maaliskuussa 1921 ja liitettiin Jugoslavian kuninkaalliseen laivastoon nimellä T8. Alus osallistui harjoituksiin Dalmatian rannikolla vuonna 1935 ja laivasto-osaston mukana purjehdukseen Maltalle, Korfulle ja Bizertaan touko-kesäkuussa 1929. Osaston muut alukset olivat viisi torpedovenettä, kevyt risteilijä Dalmacija, sukellusveneiden emälaiva Hvar ja sukellusveneet Hrabri ja Nebojša. Akselivallat hyökkäsivät Jugoslaviaan huhtikuussa 1941, jolloin T8 kuului Sibenikiin sijoitettuun 3. torpedovenelaivueeseen. Alus määrättiin laivueen mukana hyökkäykseen italialaisten hallussa pitämään Zaraan. Osasto joutui kolmeen Italian ilmavoimien pommitukseen, joista viimeisen jälkeen se siirtyi Zatonista Prokljanjärvelle, missä se oli 11. huhtikuuta saakka. Seuraavana päivänä laivue saapui Milnaan, missä se kieltäytyi täyttämästä annettua käskyä siirtymisestä Kotorinlahdelle. Italian joukot valtasivat osaston alukset. Alus palveli Regia Marinassa samalla nimellä suojaten Adrianmeren liikennettä. Sen pääaseet vaihdettiin kahteen 76 millimetrin ilmatorjuntatykkiin. Italian antauduttua liittoutuneille syyskuussa 1943 Saksan ilmavoimien lentokoneet upottivat italialaisia joukkoja Dalmatiasta evakuoineen aluksen Dubrovnikin luoteispuolella 10. tai 11. syyskuuta. ==Lähteet== * * === Viitteet === Luokka:Tb 82F -luokan torpedoveneet
SMS Kronprinz Erzherzog Rudolf

SMS Kronprinz Erzherzog Rudolf oli Itävalta-Unkarin laivaston vuonna 1887 vesillelaskettu rannikkotaistelulaiva. == Valmistus == Alus tilattiin laivastontelakalta Polasta (nyk. Pula), missä köli laskettiin 25. tammikuuta 1884. Alus laskettiin vesille 6. heinäkuuta 1887 ja valmistui syyskuussa 1889.Gardiner 2002, s. 271 == Palvelus == Kronprinz Erzherzog Rudolf kuului 1890 kontra-amiraali Johann von Hinken laivasto-osastoon, joka teki Vilhelm II:n kutsusta vierailun Saksaan. Matkan aikana osasto vieraili Gibraltarilla ja Britteinsaarilla, jossa alus osallistui Cowesin regattaan, missä kuningatar Viktoria, Walesin prinssi ja amiraali prinssi Louis tarkastivat sen. Matkan jatkuessa osasto vieraili vielä Kööpenhaminassa ja Karlskronassa. Paluumatkalla alukset vierailivat Cherbourgissa Ranskassa ja Palermossa Italiassa. Matkan aikana aluksella havaittiin konevikoja, mutta se oli silti menestys.Sondhaus 1994, s. 110 Alus luokiteltiin 1898 toisen luokan alukseksi. Sotalaivojen nopea kehitys ja dreadnoughtien käyttöönotto luokitteli aluksen 1906 rannikon puolustusalukseksi. Vuonna 1908 laivasto yritti myydä aluksen SMS Kronprinzessin Stephanien ja SMS Tegetthoffin kanssa tuloksetta Uruguaylle. Itävalta-Unkarin julistaessa heinäkuussa 1914 sodan Serbialle, aloittaen siten ensimmäisen maailmansodan, alus oli Cattaronlahdella päällikönään miinoitusosasto II:n komentaja Richard Florio. Osaston muut alukset olivat hävittäjä, neljä torpedovenettä, miinalaiva ja kaksi miinanraivaajaa sekä pienempiä aluksia. Alus oli Cattarossa koko sodan ajan. Aluksen miehistö liittyi 1. helmikuuta 1918 Cattaron kapinaan. Seuraavana päivänä aluksen siirtyessä Teodonlahdelle rannikkopatterit avasivat tulen. Yksi kranaatti osui alukseen surmaten kaksi miestä. Aamulla 3. helmikuuta Cattaroon saapui taistelulaivoja pakottaen kapinalliset antautumaan. Kapinallisten johtajien oikeudenkäynti järjestettiin nopeasti ja neljä teloitettiin. Marraskuussa 1918 sotatoimet päättyivät ja Itävalta-Unkari hajosi, jolloin alus luovutettiin Jugoslavian kuningaskunnalle. Alus otettiin palvelukseen nimellä Kumbor. Alus oli palveluksessa vain hetken ennen kuin se poistettiin palveluksesta ja romutettiin 1922. ==Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Itävalta-Unkarin laivaston ironclad-sotalaivat
Lappeenrannan museot

Lappeenrannan museot on yhteisnimitys Lappeenrannan kaupungin museoille, joita ovat Etelä-Karjalan museo, Lappeenrannan taidemuseo, Ratsuväkimuseo ja Wolkoffin talomuseo. Kolme ensimmäistä toimivat Kristiinankadulla Lappeenrannan linnoituksen vanhoissa rakennuksissa. Talomuseo on linnoituksen ulkopuolella, Kauppakadun varrella.Lappeenrannan museot Facebookissa. Viitattu 2.1.2019. Lappeenrannan museot on toiminut Etelä-Karjalan alueellisena vastuumuseona vuoden 2020 alusta lähtien pohjautuen vuonna 2019 säädettyyn uuteen museolakiin. Käytännössä tämä tarkoittaa sitä, että Lappeenrannan museoiden henkilöstö vastaa Etelä-Karjalan alueella kulttuurihistoriallisten museoiden toiminnan edistämisestä, kulttuuriympäristön vaalimisesta ja alueellisesta taidemuseotyöstä. Sen lisäksi Lappeenrannan museot hoitaa alueellista taidemuseotehtävää myös Kymenlaakson maakunnan alueella. Lappeenrannan museot oli yksi Vuoden museo -kilpailun finalisteista keväällä 2015. == Lähteet == * Luokka:Suomen alueelliset vastuumuseot
Tiokarboksyylihapot

Tiokarboksyylihapot ovat orgaanisia yhdisteitä ja rakenteeltaan karboksyylihappojen analogeja. Niiden rakenteessa yksi (monotiokarboksyylihapot) tai molemmat (ditiokarboksyylihapot) karboksyylihapon happiatomeista on korvautunut rikkiatomilla. ==Rakenne, ominaisuudet ja valmistus== Tiokarboksyylihapoilla on kaksi tautomerista muotoa, jotka ovat tiolimuoto ja tionimuoto. Tiolimuodossa kaksoissidos on hiilen ja hapen välillä, ja tionimuodossa se on hiilen ja rikin välillä. Tiolimuodot ovat tyypillisesti pysyvämpiä. Tiokarboksyylihappojen tiolimuotoja kutsutaan myös S-hapoiksi ja tionimuotoja O-hapoiksi. Monotiokarboksyylihapot ovat tyypillisesti keltaisia nesteitä tai kiinteitä aineita. Niillä on usein epämiellyttävä haju. Tiokarboksyylihapot ovat karboksyylihappoihin verrattuna happamampia ja reaktiivisempia. Ditio­karboksyyli­hapot ovat hyvin astabiileja ja reagoivat helposti kosteuden kanssa. Väriltään ne ovat usein punaisia. Monotiokarboksyylihappoja valmistetaan karboksyyli­happojen ja fosforipentasulfidin välisellä reaktiolla tai happokloridien tai anhydridien reagoidessa vetysulfidin tai sulfidisuolojen kanssa. Ditiokarboksyylihappoja muodostuu Grignard-reagenssien reagoidessa hiilidisulfidin kanssa. ==Lähteet== Luokka:Orgaaniset rikkiyhdisteet
Beli Orao

Beli Orao oli Jugoslavian kuninkaan jahti, joka oli suunniteltu toimimaan sodan aikana saattajana. == Valmistus == Köli laskettiin 23. joulukuuta 1938. Alus laskettiin vesille 3. kesäkuuta 1939 ja otettiin palvelukseen 29. lokakuuta. == Palvelus == Akselivaltojen hyökätessä Jugoslaviaan huhtikuussa 1941 alus oli Kotorinlahdella, mistä Italian joukot valtasivat aluksen. Alus liitettiin Regia Marinaan nimellä Alba. Se nimettiin uudelleen Zagabriaksi.Brescia 2012 s. 175 Aluksen 40 millimetrin tykit korvattiin kahdella Oerlikonin 20 millimetrin ilmatorjuntatykillä. Sen tehtävänä olivat satamien suojaus sekä saattueiden suojaaminen. Italian antauduttua syyskuussa 1941 liittoutuneille niin alus palautettiin 7. joulukuuta Jugoslavian pakolaishallinnolle, jonka alaisuudessa se palveli alkuperäisellä nimellään sodan loppuun. Sodan päätyttyä alus nimettiin ensin Biokovoksi ja sitten Jadrankaksi. Alus palveli presidentin jahtina. Alus oli 1969–1970 yhteysaluksena ja 1978 yksityisomistuksessa jahtina. ==Lähteet== * * === Viitteet === Luokka:Jugoslavian kuninkaallisen laivaston sotalaivat
Salibandyn Champions Cup 2017

Champions Cup 2017 oli järjestyksessään 25. salibandyn seurajoukkueiden Euroopan-mestaruusturnaus. Turnaus järjestettiin 6.–8. lokakuuta 2017 Seinäjoella. 2017 Champions Cup järjestettiin viimeistä kertaa kuuden joukkueen sarjajärjestelmällä. Jatkossa Champions Cupiin osallistuu sekä miehissä, että naisissa neljä joukkuetta. == Joukkueet == Miehet * Classic * Falun * Wiler-Ersigen * Chodov * SPV * Weissenfels Naiset * IKSU * Classic * Dietlikon * Tigers * TPS * Sveiva == Ottelut == Miehet Puolivälierät Välierät Sijat 5-6 Finaali === Naiset === Puolivälierät Välierät Sijat 5-6 Finaali == Lopputulokset == Miehet Sija Joukkue Falun Classic 3\. SPV 4\. Chodov 5\. Wiler-Ersigen 6\. Weissenfels Naiset Sija Joukkue IKSU Classic 3\. TPS 4\. Dietlikon 5\. Tigers 6\. Sveiva == Lähteet == * http://www.floorball.org/cc2017/default.asp?kieli=826#undefined Luokka:Champions Cup Luokka:Vuoden 2017 salibandy Luokka:Suomen salibandy Luokka:Seinäjoen urheilutapahtumat
Stefan Johansen

Stefan Marius Johansen (s. 8. tammikuuta 1991 Vuoreija, Norja) on norjalainen jalkapalloilija, joka on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Queens Park Rangersia, johon hän siirtyi saman maan Fulhamista vuonna 2021. Hän on pelannut myös Skotlannin Valioliigassa Celticin joukkueessa kaksi kautta. Hän on pelannut Norjan maajoukkueessa kymmeniä maaotteluja. == Aiheesta muualla == *Stefan Johansen Fulhamin sivustolla Luokka:Norjalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt