EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Boris Tištšenko

Boris Ivanovitš Tištšenko (; 23. maaliskuuta 1939 Leningrad – 9. joulukuuta 2010) oli venäläinen säveltäjä.Boris Tishchenko obituary The Guardian Tištšenko soitti lapsesta saakka pianoa. Sävellysopetusta hän sai ensin Galina Ustvolskajalta, Leningradin konservatoriossa (1957–1962) muiden muassa Vadim Salmanovilta ja lopulta kolmen vuoden ajan Dmitri Šostakovitšilta. Tištšenkon välit Šostakovitšiin muodostuivat läheisiksi, ja hän oli tämän suojatti. Opintojensa jälkeen Tištšenko liittyi Leningradin konservatorion henkilökuntaan. Šostakovitšin lisäksi hänen musiikkiinsa vaikutti nuorempi säveltäjien sukupolvi, jota edustivat Alfred Schnittke, Edison Denisov, Sofija Gubaidulina, Arvo Pärt, Valentin Silvestrov ja Leonid Hrabovski. Tištšenko esimerkiksi omaksui epätavallisia soitinyhdistelmiä ja teosrakenteita. Tästä esimerkkeinä ovat ensimmäinen (1963) ja toinen (1969) konsertto sellolle. Ensimmäisen hän sävelsi Mstislav Rostropovitšia varten. Teoksen vaatima orkesteri sisältää 17 puupuhallinsoitinta, lyömäsoittimet ja harmonin. Toisessa konsertossa orkesteri muodostuu 48 sellosta, kahdestatoista kontrabassosta ja lyömäsoittimista. Tištšenko sävelsi seitsemän numeroitua sinfoniaa vuosina 1961–1994. Tuotantoon kuuluu myös useita numeroimattomia sinfonioita, ja vuosina 1998–2005 säveltäjä laati viiden kuorosinfonian sarjan Dante Alighierin innoittamana. Tarkoitus oli alun perin tehdä Jumalaisesta näytelmästä baletteja, mutta kunnianhimoiseen hankkeeseen valmista koreografia ei löytynyt, joten säveltäjä tyytyi laatimaan konserttiteokset. Tištšenkon kamari- ja soolosoitinmusiikkituotantoon kuuluu esimerkiksi jousikvartettoja ja pianosonaatteja. Ystävänsä Joseph Brodskyn johdatuksella Tištšenko syventyi Anna Ahmatovan runouden pariin ja laati tämän Requiem-runoteoksesta vuonna 1966 valmistuneen teoksen kahdelle lauluäänelle ja orkesterille. Sinfoniassaan Hronika blokadi (1984) säveltäjä kuvasi Leningradin piiritystä. Tištšenko oli kolmesti naimisissa ja sai kolme poikalasta. Hän kuoli syöpään 71-vuotiaana joulukuussa 2010. == Lähteet == Luokka:Venäläiset säveltäjät Luokka:Neuvostoliittolaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet
Vanuatunlenkko

Vanuatunlenkko (Pteropus anetianus) on Vanuatussa elävä hedelmälepakoiden heimoon kuuluva lepakkolaji. Se käyttää ravinnokseen viikunoita, leipäpuun hedelmiä, kookoksia ja kukkia. Päivänsä se viettää pieninä ryhminä puissa, mutta laji saattaa olla myös osittain päiväaktiivinen. Lepakoita syödään paikallisesti, mutta tämä vaikuttaa sen kantaan vain metsästyksen lisääntyessä välittömästi trooppisten hirmumyrskyjen jälkeen. Uhkana ovat myös paikalliset sukupuutot, koska laji on huono palaamaan alueille joilta se on jo kerran hävinnyt. Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus lajin suomenkieliseksi nimeksi on vanuatunlenkko. == Lähteet == Luokka: Hedelmälepakot
Vuoranta

Vuoranta on Alkon entinen koulutuskeskus Helsingin Vuosaaren Meri-Rastilassa osoitteessa Vilsandinkuja 4. Vuonna 1970 käyttöön otetut, metsäistä Ramsinrantaa myötäilevät matalat rakennukset on suunnitellut Helmer Stenros, joka suunnitteli myös alkuperäisen sisustuksen yhdessä vaimonsa, sisustusarkkitehti Pirkko Stenrosin kanssa. Puutarhan on suunnitellut Maj-Lis Rosenbröijer. 2020-luvun taitteessa Vuorantaa alettiin kunnostaa vanhusten hoivakodiksi, joka avattiin Villa Vuoranta -nimellä kesällä 2023. Sitä on kutsuttu yhdeksi Suomen kalleimmista hoivakodeista. Vuorannan rakennusryhmän muodostavat koulutuskeskuksen päärakennus, majoitusrakennus, saunarakennus (jossa on sauna, uima-allas ja takkahuone), henkilökunnan asuinrakennus (joka on remontoitu tavalliseksi rivitaloksi) ja talousrakennus. Kaksikerroksisten rakennusten materiaaleja ovat tumma tiili, raakapintainen betoni ja puu. Vuorannan rakennukset ovat suojeltuja. == Historia == Alko lopetti toimintansa Vuorannassa vuosituhannen vaihteen paikkeilla. Jo 1990-luvun alkupuolelta lähtien kiinteistön hotellitoimintaa operoi Sodexho, ja kiinteistö jatkoi toimintaansa hotellina vuoteen 2010 saakka. Vuosien 2015–2016 pakolaistulvassa tilat toimivat jonkin aikaa vastaanottokeskuksena. Sittemmin venäläisten omistama kiinteistö oli tyhjillään, mutta 2020-luvulla se tuli taas suomalaisomistukseen, kun sen osti Evli Pankin hoivakiinteistörahasto. Sitä alettiin saneerata ikäihmisten hoitokodiksi. Vuorannan länsipuolen naapurikiinteistö hotelli Rantapuisto oli alun perin Unitas-opisto, Suomen Yhdyspankin koulutuskeskus. Vuonna 1972 Vuorantaan majoitettiin neuvostoliittolaisia SALT I -aseriisuntaneuvottelijoita. Kolme vuotta myöhemmin oltiin valmiita Neuvostoliiton ETYK-valtuuskunnan varalta, joka kuitenkin päätti majoittua muualle. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Helsingin suojellut rakennukset Luokka:Vuosaari Luokka:Vanhainkodit
Heloharjat

Heloharjat (Schizogyne) on asterikasvien (Asteraceae) heimoon kuuluva pieni kasvisuku. Sukuun kuuluu vain kolme lajia. == Lajeja == * Schizogyne glaberrima – kaljuheloharja * Schizogyne obtusifolia * Schizogyne sericea – nukkaheloharja == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Schizogyne Luokka:Asterikasvit
Shefali Shah

Shefali Shah (o.s. Shetty; s. 22. toukokuuta 1972Shefali Shahin Instagram- profiili Viitattu 22.9.2020. Bombay, Maharashtra, Intia) on intialainen näyttelijä. Hän on näytellyt hindinkielisissä elokuvissa ja televisiossa. Hän voitti parhaan naisnäyttelijän Filmfare Awards -kriitikkopalkinnon elokuvasta Satya (1998). Lisäksi hän on saanut kiitosta kriitikoilta muun muassa elokuvista Dil Dhadakne Do (2015) ja Once Again (2018). == Yksityiselämä == Shah oli naimisissa näyttelijä Harsh Chhayan kanssa vuosina 1997–2001. Tämän jälkeen hän meni naimisiin elokuvantekijä Vipul Amrutlal Shahin kanssa. Heillä on kaksi poikaa. == Filmografia == Vuosi Elokuva Rooli Muuta 1995 Rangeela Gulbadan 1998 Satya Pyaari Mhatre 2000 Mohabbatein Nandini Khanna 2001 Monsoon Wedding Ria Verma 2005 Waqt: The Race Against Time Sumitra Thakur 15 Park Avenue Lakshmi J. Roy 2007 Gandhi, My Father Kasturba Gandhi The Last Lear Vandana 2008 Black & White Roma Mathur 2010 Karthik Calling Karthik Tohtori Kapadia 2011 Kucch Luv Jaisaa Madhu Saxena 2014 Lakshmi Jyoti 2015 Dil Dhadakne Do Neelam Mehra Brothers Maria Fernandes 2016 Viidakkokirja Raksha (ääni) Hindinkielinen dubbaus 2017 Commando 2 Leena Chowdhury Juice Manju Singh Lyhytelokuva 2018 Once Again Tara Shetty 2021 Ajeeb Daastaans Natasha 2022 Jalsa Rukhsana Darlings Shamshunissa Ansari Doctor G Nandini Srivastav == Televisio == Vuosi Ohjelma Rooli Muuta 1993 Naya Nukkad Tara Mala Malhotra 1994–1998 Banegi Apni Baat Richa 1996 Patjhad Aarohan Nivedita Sen Hasratein Savithri/Saavi 1997 Kabhie Kabhie Radha Pathak Sea Hawks 1999 Raahein Preeti 2008 Ramayan Sunaina 2012 Savdhaan India Juontaja 2019– Delhi Crime Vartika Chaturvedi Netflix-sarja 2022 Human Gauri Nath Disney+ Hotstar -sarja == Palkinnot ja ehdokkuudet == Vuosi Elokuva Palkinto Kategoria Tulos 1999 Satya Screen Awards Paras naissivuosa Filmfare Awards Paras naisnäyttelijä (kriitikkopalkinto) Paras naissivuosa Zee Cine Awards Paras naissivuosa 2006 Waqt: The Race Against Time Filmfare Awards Paras naissivuosa Zee Cine Awards Paras naissivuosa Screen Awards Paras naissivuosa 2007 The Last Lear National Film Awards Paras naissivuosa Gandhi, My Father Tokyo International Film Festival Paras naisnäyttelijä Producers Guild Film Awards Paras naissivuosa 2015 Dil Dhadakne Do Stardust Awards Paras naissivuosa Filmfare Awards Paras naissivuosa Screen Awards Paras näyttelijäkokoonpano 2018 Juice Filmfare Awards Paras naisnäyttelijä lyhytelokuvassa 2019 Delhi Crime iReel Awards Paras naisnäyttelijä – draama Asian Academy Creative Awards Paras naispääosa (Intia) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Intialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kultaohdakkeet

Kultaohdakkeet (Scolymus) on asterikasvien (Asteraceae) heimoon kuuluva pieni kasvisuku. Sukuun kuuluu neljästä kuuteen lajia. == Lajeja == * Scolymus giganteus * Scolymus grandiflorus – isokultaohdake * Scolymus hispanicus – espanjankultaohdake * Scolymus maculatus – kaljukultaohdake == Katso myös == * kruunuohdakkeet (Onopordum) * maarianohdakkeet (Silybum) * pallo-ohdakkeet (Echinops) * raappaohdakkeet (Ptilostemon) * sulkaohdakkeet eli ohdakkeet (Cirsium) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Kultaohdakkeet (Scolymus) * Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Scolymus * ITIS: Scolymus * United States Department of Agriculture (USDA): Scolymus Luokka:Asterikasvit
Sunbeam (automerkki)

Sunbeam (suom. 'auringonsäde') oli brittiläinen automerkki. Uusi nimi muodostui siinä, kun Chrysler Europe osti brittiläisen Rootes Groupin toiminnot. Samalla Chrysler-yhtymä osti ranskalaisen Simcan. Britanniassa Sunbeam tunnettiin nimellä Hillman. Sunbeamin myyntinimi oli aktiivina vuosina 1967–1979. Imp ja Avenger olivat autonvalmistajan tunnetuimpia malleja, joita myytiin Suomessakin. Suhteellisen lyhyen vaikutuskautensa aikana merkki ehti kerätä vuoden 1981 MM-rallin merkkimestaruuden, joskin nimellä Talbot Sunbeam. Auto oli varustettu 2,2-litraisella Lotuksen moottorilla. 16-venttiilinen moottori kehitti Juha Nylundin teoksen mukaan tehoa 260 hv.Nylund, Juha, Ralliteiden suomalaiset sankarit, s. 181. Weilin+Göös, 1983 ISBN 951-35-2790-5 Henri Toivonen voitti sillä autolla RAC-rallin vuonna 1980. Automalli jäikin merkin viimeiseksi. == Lähteet == *MMM - Mitä-Missä-Milloin 1972, Kansalaisen vuosikirja, 22.vsk: s. 307. Helsinki: Otava 1971. Osio: Liikenne/Uusia autoja. *MMM - Mitä-Missä-Milloin 1978, Kansalaisen vuosikirja, 28.vsk: s. 312. Helsinki: Otava 1977 ISBN 951-1-04521-0 . Osio: Liikenne/Autokatsaus. === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Sunbeam Autowiki Luokka:Brittiläiset automerkit Luokka:Chrysler Luokka:Rootes Group
Riitiala

Riitiala on kyläyhteisö Pirkanmaalla, Ikaalisissa Kyrösjärven pohjoispuolella. == Riitialan kyläseura == Riitialan seudulla on yli 30 vuoden ajan toiminut kyläseura Riitialan seudun kylät ry. Kyläalue kattaa Ikaalisten Riitialan, Heittolan, Höytölän, Kiialan, Särkiperän, Tuhkurin ja Paununperän kylät ja alueet. Kyläseuran alueen yhdistykset toimivat keskenään tiiviissä yhteistyössä. Alueen monisatavuotiset kantakylät Kyrösjärven rantamailla ovat nähtävyyksiä. == Aiheesta muualla == * Riitialan kyläseuran verkkosivut Luokka:Ikaalisten kylät Luokka:Kyrösjärven lähialue
Aşk Laftan Anlamaz

Aşk Laftan Anlamaz on televisioyhtiö Show TV:n esittämä turkkilainen TV-sarja. Sen päärooleissa ovat Burak Deniz ja Hande Erçel. == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut Luokka:Turkkilaiset draamasarjat Luokka:2010-luvun komediasarjat
Cennet'in Gözyaşları

Cennet'in Gözyaşları on televisioyhtiö ATV:n esittämä turkkilainen TV-sarja. Sen päärooleissa ovat Berk Atan, Almila Ada ja Esra Ronabar. == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut Luokka:Turkkilaiset draamasarjat Luokka:2010-luvun televisiosarjat
Adolf Friedrich von Schack

Adolf Friedrich von Schack (2. elokuuta 1815 Schwerin – 14. huhtikuuta 1894 Rooma, Italia), kreivi, saksalainen kirjallisuushistorioitsija ja runoilija. Hän oli nuorena Berliinissä kamarioikeuden palveluksessa, kamariherrana suurherttua Mecklenburg-Schwerinin palveluksessa ja diplomaattitehtävissä mutta vietti enimmän aikaa pitkillä matkoilla tutkimustöissä.Schack, Adolf Friedrich, Nordisk familjebok 24. 1916 Schack erosi 1852 valtion palveluksessa ja asettui kuningas Maximilianin kutsusta pian Müncheniin. Schackin merkittävimpiä teoksia ovat Geschichte der dramatischen litteratur und kunst in Spanien (1845–1846; täydennys 1855), Poesie und kunst der araber in Spanien und Sicilien (1865), Geschichte der normannen in Sizilien (1889), sekä kokoelma hienostuneita runoja Gedichte (1867). Teos Spanisches theater (1854) sisältää erinomaisia käännöksiä espanjalaisilta näyteläkirjailijoilta, käännöksiä persialaisista (Firdausi 1851–1853), intialaisista, portugalilaisista, englantilaisista ja mista teoksista. Runokokoelmansa saaman suosion ansiosta Schack alkoi vähitellen julkaista runoteoksia, sekä eeppis-dramaattisia että lyyrisiä, lähinnä kuitenkin nuoruusvuosinaan. Niistä ilmenee muodon taitavuus, kulttuurin tuntemus ja aristokraattisen liberaali maailmankatsomus, lämmin usko ihmiskunnan edistykseen, mutta niissä on kovin vähän runollista omaperäisyyttä: historiallis-filosofisia runoja sisältävä teos Nächte des Orients (1874) ja eepos Die Plejaden (1881). Schack kirjoitti omaelämäkerran Ein halbes Jahrhundert, joka ilmestyi 1887. Dramatische Dichtungen ilmestyi 1879 ja Gesammelte Werke 1882–1883. Schack sai 1876 kreivin arvon, myöhemmin Mecklenburgissa todellisen salaneuvoksen arvon. Hänen Münchenissä sijaitseva merkittävä taidekokoelmansa Schack-galleria, joka on koottu merkittävien saksalaisten maalareiden tuella, siirtyi testamentilla 1894 Saksan keisarin omistukseen. Schack on taidetta ymmärtämättömäksi taiteenystäväksi karrikoituna päähenkilönä Adolf von Wilbrandtin teoksessa Hermann Isinger. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Saksalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1815 syntyneet Luokka:Vuonna 1894 kuolleet
Anna Lemmetti-Vieri

Anna Lemmetti-Vieri (s. 8. syyskuuta 1963 Kristiinankaupunki) on suomalainen näyttelijä. == Ura == Lemmetti-Vieri opiskeli Turun Tanssioppilaitoksessa klassista balettia ja jazztanssia vuosina 1989–1991. Hän on käynyt Lappfjärds Folkhögskolanin teatterilinjan vuosina 1982–1983. Lemmetti-Vieri on esiintynyt muun muassa Pieni Pyhiinvaellus -elokuvassa (2000), mainosäänenä sekä useissa eri teatteriproduktioissa. Lemmetti-Vieri on toiminut Vaasan kaupunginteatterissa avustajana, kuiskaajana, tarpeistonhoitajana, ohjaajan assistenttina, järjestäjänä, pukija/pukuhuoltajana ja näyttelijänä vuodesta 1997. Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sonja Silvander

Sonja Silvander-Valo (s. 19. kesäkuuta 1994) on suomalainen näyttelijä. Hän on alun perin kotoisin Paimiosta. Silvander-Valo valmistui Taideyliopiston Teatterikorkeakoulusta teatteritaiteen maisteriksi vuonna 2019 ja on erikoistunut musiikkiteatteriin. Silvander-Valo on näytellyt Suomen Kansallisteatterissa, Hämeenlinnan Teatterissa sekä Vaasan Kaupunginteatterissa. Silvander-Valo näytteli "Pelliinan" roolin näytelmässä Rottien Pyhimys (Hämeenlinnan Teatteri, perustuu Anneli Kannon romaaniin Rottien Pyhimys, ohjaus Milko Lehto, 2023). Hän on esiintynyt aiemmin urallaan mm. näytelmissä Laulujoutsen ‒ katastrofiballadi (Aurinkoteatteri, Kansallisteatteri, ohjaus Juha Mustanohja, 2024), Äiti ja Gorilla (Aurinkoteatteri, ohjaus Juha Mustanoja, 2022), Baikal Brothers ky (Teatteri Universum, ohjaus Leea Klemola, 2017) sekä Zambezi (Aleksanterin Teatteri, ohjaus Ritva Siikala, 2020). Silvander-Valo oli Vaasan kaupunginteatterin kiinnitettynä näyttelijänä 2020–2021. Silvander-Valo oli kiinnitettynä näyttelijänä Hämeenlinnan Teatterissa syksyllä 2023. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1994 syntyneet
Hotelli Seurahuone (Riihimäki)

Hotelli Seurahuone on Riihimäen keskustassa sijaitseva hotelli. Hotelli toimi alkujaan vuodesta 1935 lähtien arkkitehti Väinö Vähäkallion suunnittelemassa, vuonna 1920 valmistuneessa liikerakennuksessa, joka vaurioitui pahoin talvisodan pommituksissa.Riihimäen rakennetut kulttuuriympäristöt 2020 (sivu 126, kohde 100 - Seurahuone), riihimaki.fi, viitattu 23.9.2020. Nykyinen funktionalistinen kivirakennus valmistui 1941. Nykyisen rakennuksen suunnittelijasta ei ole varmuutta, mutta piirustusten epäillään olevan rakennusmestari J. E. Valorinnan käsialaa. Hotellissa on 52 huonetta, 111 majoituspaikkaa sekä ympärivuorokautinen vastaanotto.Palvelut - Hotel Seurahuone, Riihimäki, seurahuone.fi, viitattu 23.9.2020. Hotellilla on myös pysäköintialue, kokoustilat, sauna ja kuntosali. Hotellissa toimii myös amerikkalaishenkinen ravintola Bullet American Diner, seurustelupubi J.A. Sandels Pub sekä yökerho Iskelmäbaari Riihimäki.Majoitusta, kokoustilaa ja 3 ravintolaa - Hotel Seurahuone, Riihimäki, seurahuone.fi, viitattu 23.9.2020. == Lähteet == Luokka:Riihimäen rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen hotellit
Tässä nyt ja näin

Tässä nyt ja näin on suomalaisen iskelmälaulaja Beritin studioalbumi vuodelta 1983. Sen tuotti Veikko Samuli. Albumi on Beritin yhdestoista ja kuuluu hänen diskovaiheeseensa. Se koostuu Samulin sävellyksistä lukuun ottamatta käännösversiota kappaleesta "Words". Juha Vainio vastaa useimmista sanoituksista. Albumi on toinen Beritin diskoalbumeista, tyyliltään se poikkeaa esittäjänsä aiemmista iskelmä- ja humppa-albumeista. Toinen diskopainotteinen albumi on seuraavana vuonna julkaistu Sinä olet hän. Tässä nyt ja näin on Beritin ensimmäinen listamenestys ja sen myynti ylitti kultalevyrajan. == Kappaleet == == Muuta == Berit tunnettiin 1970-luvulla humppatyttönä. 1980-luvulla hän suuntautui syntetisaattorivetoiseen diskoiskelmään. Hän levytti Vip-Musicille pitkäsoitot Tässä nyt ja näin ja Sinä olet hän. Beritin ura oli tuolloin kaupalliselta kannalta huippukohdassaan. "Tässä nyt ja näin" on Veikko Samulille tyypillinen melodinen sävelteos, joka julkaistiin myös seitsentuumaisena vinyylisinglenä b-puolenaan "Mikä meidän oikein on". Tuohon aikaan useat kansainväliset hitit saivat suomenkielisen version, "Words" kääntyi nimelle "Helli mua hiljaa". Myös se julkaistiin singlenä b-puolenaan "Et usko kuinka paljon kaipaan". "Tässä nyt ja näin" ja "Helli mua hiljaa" on valikoitu Beritin tulevien vuosikymmenten kokoelmille. Lyriikoiltaan ne ovat tavanomaista lemmenvuodatusta: lauluissa on minä-kertoja, joka suuntaa lemmenviestinsä yksikön toisessa persoonassa puhuteltavalle henkilölle. Myös albumin muut kappaleet liikkuvat romanttisen rakkauden ympärillä. Kaihoisa, menetettyä rakkautta tilittävä "Rantakalliolla" julkaistiin syksyllä 1983 "Sinä olet hän" -singlen b-puolena. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Fenno-levytietokanta (Teoshaku) *Fono.fi: Äänitteen tiedot : Tässä nyt ja näin Luokka:Beritin albumit Luokka:Vuoden 1983 albumit
Warugaki 1

Warugaki 1 (jap. 悪ガキッ①) on S/mileagen ensimmäisen studioalbumi. Albumi julkaistiin 8. joulukuuta 2010. == Kappaleet == CD-levyn kappaleet sanoittanut ja tuottanut Tsunku. # "Onaji Jikyuu de Hataraku Tomodachi no Bijin Mama" # "Odorou yo" # "Onna Bakari no Nichiyoubi" # "Yumemiru Fifteen" # "Shooting Star" # "Ganbaranakutemo Eenende!!" # "Suki-chan" # "Gakkyuu Iinchou" # "Shikkari Shite yo! Mou" # "Otona ni Narutte Muzukashii!!!" # "Asu wa Date na no ni, Imasugu Koe ga Kikitai" # "aMa no Jaku" == Mukana olevat jäsenet == * Ayaka Wada * Yuuka Maeda * Kanon Fukuda * Saki Ogawa == Lähteet == Luokka:Vuoden 2010 albumit Luokka:Japanilaiset popalbumit
Patastenmäen puukoulu

Patastenmäen puukoulu on Riihimäen Patastenmäellä sijaitseva puinen koulurakennus. Arkkitehtien Kaarle Borgin, Johan Sigfrid Sirenin ja Urho ÅberginArkkitehtejä Riihimäkeä suunnittelemassa - Riihimäkiseura, riihimakiseura.fi, viitattu 23.9.2020. suunnittelema koulurakennus valmistui 1924, tuolloin vielä Hausjärvelle kuuluvalle Patastenmäelle.Riihimäen rakennetut kulttuuriympäristöt 2020 (sivu 174, kohde 151 - Patastenmäen puukoulu), riihimaki.fi, viitattu 23.9.2020. Koulu siirtyi vuoden 1946 alueliitoksen myötä Riihimäen haltuun. Patastenmäen uuden tiilikoulun valmistuttua 1957 toimi puisessa koulutalossa aluksi kauppaoppilaitos ja myöhemmin vuodesta 1964 lähtien apukoulu nimellä Erkyläntien koulu. Koulurakennus on kaksikerroksinen, suorakaiteen muotoinen rakennus, jossa on harjakatto ja keltainen pystyvuoraus. Rakennuksen päädyissä on harjakattoiset avokuistit. Puukoulun tiloissa on nyttemmin toiminut Riihimäen kaupungin montessoriluokat sekä leikkikoulu.Puukoulu ja montressoriopetus - Riihimäen kaupunki , riihimaki.fi, viitattu 23.9.2020. Patastenmäen puukoulun on määrä poistua perusopetuksen käytöstä syksyllä 2021, jolloin montessoriopetus loppuu ja oppilaat siirtyvät muihin kouluihin. Montessoriopetuksen siirto Lasitehtaan koululle oli myös esillä ennen lakkautuspäätöstä.Riihimäki remontoi palveluverkkoaan: kouluja lakkautetaan, kulttuuria keskitetään - Yle Uutiset, yle.fi, julkaistu 22.1.2020, viitattu 23.9.2020. == Lähteet == Luokka:Riihimäen oppilaitokset
S/mileage Best Album Kanzenban 1

S/mileage Best Album Kanzenban 1 (jap. スマイレージ ベストアルバム 完全版①) on S/mileagen ensimmäisen kokoelma-albumi. Albumi julkaistiin 30. toukokuuta 2012. == Kappaleet == CD-levyn kappaleet tuottanut ja sanoittanut Tsunku. # "Dot Bikini" # "Choto Mate Kudasai!" # "Please Miniskirt Postwoman!" # "Tachiagirl" # "Uchouten LOVE" # "Koi ni Booing Buu!" # "Short Cut" # "Onaji Jikyuu de Hataraku Tomodachi no Bijin Mama" # "Ganbaranakutemo Eenende!!" # "Yumemiru Fifteen" # "Otona ni Narutte Muzukashii!!!" # "Suki-chan" # "Asu wa Date na no ni, Imasugu Koe ga Kikitai" # "aMa no Jaku" # "Kiiroi Jitensha to Sandwich" == Mukana olevat jäsenet == * Ayaka Wada * Kanon Fukuda * Kana Nakanishi * Akari Takeuchi * Rina Katsuta * Meimi Tamura ==== Ei mainintaa albumissa ==== * Yuuka Maeda * Saki Ogawa * Fuyuka Kosuga == Lähteet == Luokka:Vuoden 2012 albumit Luokka:Japanilaiset popalbumit
Ulla Väätäinen

Ulla Väätäinen (s. 10. huhtikuuta 1988 Jyväskylä) on suomalainen tanssija. Väätäinen valmistui tanssitaiteen maisteriksi Taideyliopiston Teatterikorkeakoulusta vuonna 2014. Tätä ennen hän opiskeli nykytanssia Amsterdamissa 2007–2011 Amsterdamse Hoogeschool voor de Kunsten -korkeakoulun modernin teatteritanssin akatemiassa, josta hän valmistui tanssijaksi vuonna 2011. Väätäinen on työskennellyt tanssijana ja esiintyjänä muun muassa Tanssiteatteri Raatikossa, tanssiryhmä Off/Balancessa, Petri Kekoni Companyssa, Jojo - Oulun tanssinkeskuksessa, Oulun Teatterissa, Jyväskylän kaupunginteatterissa, Pori Dance Companyssa ja Tanssiteatteri Rimpparemmissä. Väätäinen on kiinnitetty tanssijaksi Vaasan kaupunginteatteriin syksyllä 2020. == Lähteet == * Väätäinen, Ulla. Tanssin tiedotuskeskus. * Tanssija Ulla Väätäinen sukeltaa innolla uusiin maailmoihin: ”Työskentelen unelma- ammatissani”. Vaasa.fi 1.6.2020. Luokka:Suomalaiset tanssijat Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Patastenmäen tiilikoulu

Patastenmäen tiilikoulu on Riihimäen Patastenmäellä sijaitseva alakoulu. Koulussa toimivat perusopetusluokat 3–5. Peruskoululuokat 1–2 sen sijaan toimivat Patastenmäen koulun alaisessa Jukolan monitoimitalossa, Uhkolassa. Monitoimitalolla toimivat myös esikoulu ja päiväkoti. Arkkitehti Martti Jaatisen suunnittelema koulurakennus valmistui 1957 ja korvasi ahtaaksi käyneen vanhan, vuonna 1924 valmistuneen puukoulun. Tiilikoulun on luonnehdittu edustavan 1950-luvun kodikasta funktionalismia.Riihimäen rakennetut kulttuuriympäristöt 2020 (sivu 175, kohde 152 - Patastemäen koulu), riihimaki.fi, viitattu 23.9.2020. Arkkitehtuuriltaan rakennus on 1950-luvun kouluksi epätavallinen ja lähestyy tyylillisesti 1970-luvun koulujen suunnittelua. Rakennusta laajennettiin vuonna 2004 arkkitehtitoimisto Perko Oy:n suunnitelmin. Riihimäen kaupunki on aikeissa lakkauttaa Patastenmäen koulun sekä sen piiriin kuuluvan Jukolan monitoimitalon peruskouluopetuksen osalta vuonna 2025.Riihimäki remontoi palveluverkkoaan: kouluja lakkautetaan, kulttuuria keskitetään - Yle Uutiset, yle.fi, julkaistu 22.1.2020, viitattu 21.12.2020.Riihimäki uudistaa palveluverkkoa, uudella monitoimitalolla ratkaiseva rooli - Ajankohtaista - Riihimäen kaupunki , riihimaki.fi, julkaistu 22.1.2020, viitattu 21.12.2020. Peruskouluoppilaat siirrettäisiin Peltosaareen valmistuvaan uuteen monitoimitaloon. Päiväkotitoiminta sen sijaan jatkuisi vielä Jukolan monitoimitalolla. Puukoulun toiminnan on määrä loppua vuonna 2020. == Lähteet == Luokka:Riihimäen oppilaitokset Luokka:Suomen peruskoulut
2 Smile Sensation

2 Smile Sensation (jap. ②スマイルセンセーション) on S/mileagen toinen studioalbumi. Albumi julkaistiin 22. toukokuuta 2013. == Kappaleet == Kaikki kappaleet tuottanut ja sanoittanut Tsunku. # "Shin, Nippon no Susume!" # "Tabidachi no Haru ga Kita" # "Otona no Tochuu" # "Tenshin Ranman" # "Suki yo, Junjou Hankouki." # "Watashi no Kokoro" # "Yuugure Koi no Jikan" # "Nee Senpai" # "Sayonara Sayonara Sayonara" # "Samui ne." == Mukana olevat jäsenet == * Ayaka Wada * Kanon Fukuda * Kana Nakanishi * Akari Takeuchi * Rina Katsuta * Meimi Tamura == Lähteet == Luokka:Vuoden 2013 albumit Luokka:Japanilaiset popalbumit
Ruskosiipisirkkunen

Ruskosiipisirkkunen (Centronyx henslowii) on sirkkuleihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Pohjois-Amerikasta. ==Koko ja ulkonäkö== Ruskosiipisirkkunen voi kasvaa 11-13 cm pitkäksi ja on ruumiinrakenteeltaan tukevahko. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Ruskosiipisirkkusen pää on kellertävän ruskea ja siinä on mustia raitoja. Selkä on ruskea mustin viiruin ja siivet ja yläperä ovat punaruskeat. Linnun rinta on vaaleanruskea mustin viiruin ja vatsa on lähes valkoinen. Lajin nokka on tukeva. ==Levinneisyys ja elinympäristö== Kesäisin ruskosiipisirkkunen pesii alueella, joka ulottuu Yhdysvalloissa Kentuckystä Minnesotaan ja New Yorkiin ja Kanadassa Ontarion eteläosiin. Talveksi se muuttaa Yhdysvaltojen kaakkoisosiin. Lajin elinympäristöä ovat monenlaiset ruohomaat kuten kuivat preerat, kosteat niityt ja marskimaat. Ruskosiipisirkkusen ravintoa ovat useat hyönteiset ja heinien siemenet. Linnun pesimäkausi kestää toukokuulta syyskuulle ja kasvimateriaaleista rakennettu kuppimainen pesä sijaitsee usein ruohomättään kupeessa. Naaras munii 4-5 valkoista punaruskeapilkullista munaa. ==Lähteet== Luokka:Sirkkulit
John Bach

John Bach (s. 5. kesäkuuta 1946 Wales) on walesilaissyntyinen uusiseelantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Peter Jacksonin ohjaamasta Taru sormusten herrasta -elokuvatrilogiasta, jossa hän näytteli Madrilia elokuvissa Kaksi tornia ja Kuninkaan paluu. Bach on näytellyt myös muun muassa Snoutin roolissa elokuvassa Goodbye Pork Pie (1981). == Valikoitu filmografia == Vuosi Elokuva Rooli 1981 Goodbye Pork Pie Snout 1981 Bad Blood – Verilöyly Bert Cropp 1982 Taistelurekka Bone 1982 Carry Me Back Winton 1983 The Lost Tribe Edward, Max Scarry 1983 Villihevoset Jack 1983 Utu – kosto Belcher 1984 Pallet on the Floor Jack Voot 1984 Other Halves Jim 1984 Heart of the Stag Shearer 1988 Georgia Karlin 1990 Verivala Frank Roberts 1990 Heroes II: The Return Donald Davidson 1991 Old Scores Ewen Murray 1993 Typhon's People Daniel Harrington 1993 Crimebroker Frank McPhee 1994 The Last Tattoo Austin Leech 1997 20,000 Leagues Under the Sea Thierry Arronax 1998 The Day of the Roses Tom Weir 2002 Taru sormusten herrasta: Kaksi tornia Madril 2003 Taru sormusten herrasta: Kuninkaan paluu Madril 2004 Sodan keskipisteessä Sir Leigh-Mallory 2005 Hercules Creon == Lähteet == Luokka:Uusiseelantilaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Będzinin piirikunta

Będzinin piirikunta () on yksi Sleesian voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 148 089\. Piirikuntaan kuuluvat neljä kuntaa ovat Bobrowniki, Mierzęcice, Psary ja Siewierz. Vuoden 2019 lopussa Będzinin piirikunnassa arvioitiin olevan 148 089 asukasta, joista 52,4 prosenttia naispuolisia ja 47,6 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 152 133 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 130 098 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioidaan vuoden 2019 lopussa muodostaneen 16 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 58,4 prosenttia ja eläkeikäisten 25,5 prosenttia väestön keski-iän ollessa 44,2 vuotta. Elävänä syntyneiden määräksi arvioitiin 1 100 lasta. == Lähteet == Luokka:Sleesian piirikunnat
Kalervo Oberg

Kalervo Oberg (15. tammikuuta 1901 Nanaimo, British Columbia – 11. heinäkuuta 1973 Corvallis, Oregon)McComb, M.R. and Foster, G.M. (1974), Kalervo Oberg 1901–1973. American Anthropologist, 76: 357-360 oli kanadalainen, suomalaissyntyinen antropologi. Hänet tunnetaan kulttuurishokin ensimmäisenä määrittelijänä. == Elämä == Kalervo Oberg syntyi vuonna 1901 suomalaisvanhemmille Nanaimossa, Brittiläisessä Kolumbiassa. Hän suoritti taloustieteen kandidaatin tutkinnon vuonna 1928 Brittiläisen Kolumbian yliopistossa. Taloustieteen maisterin hän viimeisteli Pittsburghin yliopistossa vuonna 1930, jonka jälkeen hän alkoi lukea antropologiaa Chicagon yliopistossa. Oberg suoritti ensimmäisen kenttätyönsä vuosina 1931-32 tlingit- intiaanien sosiaalista ekonomiaa tutkien. Tähän tutkimukseen perustuen hän kirjoitti väitöskirjansa, jonka ohjaajana toimi Alfred Radcliffe-Brown. Postdoc-tutkimuksensa Oberg aloitti London School of Economicsissa. Siellä hän opiskeli bantukieliä ennen kahden vuoden kenttätyötään banyankole-heimon parissa Ugandassa. Vuonna 1936 hän palasi Lontooseen ja kirjoitti tutkimuksestaan artikkelin "The Kingdom of Ankole in Uganda", joka julkaistiin klassikoksi muodostuneessa Meyer Fortesin ja E.E. Evans-Pritchardin teoksessa African Political Systems. Oberg työskenteli Yhdysvalloissa yliopistoissa ja virastoissa. Hän avioitui vuonna 1945. Oberg menehtyi vuonna 1973 Oregonissa, Yhdysvalloissa. == Teoriat == Oberg määritteli kulttuurishokin käsitteen ensimmäisenä 1950-luvulla artikkelissaan "Culture Shock". Obergin määrittelyn mukaan kulttuushokki on "ahdistus, joka syntyy tuttujen sosiaalisen kanssakäymisen merkkien ja symbolien kadotessa". Hänen mukaansa kulttuurishokki on luonnollinen mukautumisen prosessi, joka lopulta johtaa kulttuuriseen tiedostavuuteen. Kulttuurishokin oireiksi Oberg luetteli mm. koti-ikävän, paikallisten stereotypisoinnin, lisääntyneen unentarpeen, tunnesyömisen ja selittämättömät itkukohtaukset. Konkreettisiksi suosituksiksi kulttuurishokin käsittelyyn hän mainitsi mm. huumorintajun säilyttämisen, itsesäälin välttelemisen, terveellisen ruokavalion ylläpitämisen ja päiväkirjan kirjoittamisen. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset antropologit Luokka:Kanadansuomalaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1901 syntyneet Luokka:Vuonna 1973 kuolleet
Adolf Vilhelm Schack von Staffeldt

Adolf Vilhelm Schack von Staffeldt (28. maaliskuuta 1769 Rügen, Saksa – 26. joulukuuta 1826) oli saksalaissyntyinen tanskalainen runoilija ja virkamies. Hänen isänsä oli pommerilainen aatelinen.Staffeldt, Adolf Vilhelm Schack von, Nordisk familjebok 24. 1916 Schack von Staffeldt oli tanskalainen upseeri. Hänestä tuli 1786 vänrikki, mutta hän opiskeli 1791–1793 Göttingenissä valtiotieteitä ja taidehistoriaa ja hylkäsi 1796–1800 ulkomailla oleskelunsa jälkeen sotilasuransa ryhtyäkseen 1801 asessoriksi kauppakollegioon. Hän oli vuodesta 1808 kamarijunkkari hovissa Kielissä ja oli 1810 Holsteinissa sekä 1813 Gottorpissa. Sekään ura ei ollut hänelle mieleen, vaikka hän oli virkamiehenä hyvin tarkka ja huolellinen. Saksalaisesta syntyperästään huolimatta Schack von Staffeldt tunsi olevansa tanskalainen ja osallistui jo 1789 tanskalaisen ja saksalaisen ajattelutavan väliseen kirjallis- yhteiskunnalliseen keskusteluun, jossa hän vastusti voimakkaasti saksalaisten maahanmuuttoa. Hän uhrasi elämänsä rakkaudelle tanskalaisuuteen. Sekä arkielämässä, kirjeissä että päiväkirjoissaan hän käytti lähes pelkästään saksaa. Laajalla ulkomaanmatkallaan ja vuoden 1808 jälkeen hän jopa kirjoitti runoja saksaksi, mutta halusi kuitenkin olla ennen kaikkea tanskalainen ja kirjoitti vuosina 1788–1808 noin 500 tanskankielistä runoa, lähinnä lyyrisiä, joista monet sonetteja. Schack von Staffeldt julkaisi kaksi kokoelmaa Digte 1803 ja 1808 mutta jäi vaille lukijoiden huomiota, mikä oli hänelle pettymys ja lopulta esti hänen toimintansa tanskankielisenä runoilijana ja varmasti vaikutti siihen, että hänen jo nuorena ilmennyt raskasmielisyytensä kääntyi syväksi pessimismiksi ja ihmisvihaksi. Ponnisteltuaan kovasti kielen kanssa, joka ei ollut hänen äidinkielensä, hän jäi kuitenkin Adam Oehlenschlägerin varjoon. Hän oli Tanskan kirjallisuuden leimallisin romantikko, täysin eläytynyt Friedrich von Schellingin ja Novaliksen ideamaailmaan ja sävyyn. Symbolismi ja mystiikka ovat sitä kieltä, jota hän käyttää sen ylpeän ja yksinäisen hahmon runoilmaisussa, joka etsii persoonallista ilmaisuaan maailmalle vieraassa, abstraktissa, psykologisesti syvällisessä tunnelmallisessa taiteessa. Schack von Staffeldtin kokoelma Samlede digte ilmestyi 1843, sen jälkeen tuli pieni valikoima 1855 ja laajempi, joka kattaa yli puolet hänen runoistaan, ilmestyi 1882. Samlinger til Schack von Staffeldts levned ilmestyi vuosina 1846–1851 ja niiden välillä Rejsedagböger. Suppea valikoima ilmestyi 1902. Schack von Staffeldtin runo "Indvielsen" sisältyy antologiaan, joka kuuluu Tanskan kulttuurikaanoniin. 238 sivua == Lähteet == Luokka:Tanskalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1769 syntyneet Luokka:Vuonna 1826 kuolleet
Bielskon piirikunta

Bielskon piirikunta () on yksi Sleesian voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 165 960\. Piirikuntaan kuuluvat yhdeksän kuntaa ovat Bestwina, Buczkowice, Czechowice-Dziedzice, Jasienica, Jaworze, Kozy, Porąbka, Wilamowice ja Wilkowice. Vuoden 2019 lopussa Bielskon piirikunnassa arvioitiin olevan 165 960 asukasta, joista 51,2 prosenttia naispuolisia ja 48,8 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 157 327 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä kasvavan 175 200 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioidaan vuoden 2019 lopussa muodostaneen 19,5 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 60,4 prosenttia ja eläkeikäisten 20,1 prosenttia väestön keski-iän ollessa 40,8 vuotta. Elävänä syntyneiden määräksi arvioitiin 1 712 lasta. == Lähteet == Luokka:Sleesian piirikunnat
Pohjoinen koulu

Pohjoinen koulu on Riihimäen Suokylässä sijaitseva alakoulu. Oppilasmäärien kasvaessa tuolloin vielä Hausjärveen kuuluvalla Riihimäellä 1900-luvun alussa oli koulutiloista jatkuva pula, etenkin asemakylän pohjoispuolella.Riihimäen rakennettu kulttuuriympäristö 2020 (sivut 210-211, kohteet 185-186), riihimaki.fi, viitattu 23.9.2020. Lokakuussa 1911 hyväksyi Hausjärven kuntakokous uuden koulun perustamisesityksen. Koululle sopiva tonti löytyi ns. Istuinkiven vierestä, joskin tonttia pidettiin kalliina, koska se maksoi 9 900 markkaa.Pohjoinen koulu - Historiaa - Riihimäen kaupunki , riihimaki.fi, viitattu 23.9.2020. Rakennusmestari J. Emil Valorinnan suunnittelema Pohjoisen koulun jugendtyylinen rakennus valmistui 1913. Koulu oli kaksikerroksinen: alakerrassa oli luokat ja veistosali ja yläkerrassa opettajien asunnot. Koulun ensimmäinen kerros rakennettiin kivestä ja yläkerros hirrestä. Rakennusta laajennettiin 1920-luvun lopulla, kun Rautatien koulu lopetettiin. Tuolloin yläkerrassa sijainneet opettajien asunnot sekä alakerran veistosali muutettiin luokkahuoneiksi ja rakennukseen tehtiin lisäosa, johon tuli voimistelusali ja yläpuolelle uusi veistosali. Koulun tiloja laajennettiin myös 1953 rakentamalla kellarikerrokseen uusi veistosali, luokkahuone sekä ruokasali. Koulu peruskorjattiin vuonna 2005 ja samalla valmistui arkkitehtitoimisto Pääsky & Siitosen suunnittelema merkittävä uudisosa, joka on nivelletty kiinni vanhaan koulurakennukseen. Samana vuonna valmistui koulun viereen myös Istuinkiven liikuntahalli.Arkkitehtejä Riihimäkeä suunnittelemassa - Riihimäkiseura, riihimakiseura.fi, viitattu 23.9.2020.Riihimäen kotikaupunkipolku 2009 (sivu 34, kohde 30 - Pohjoinen koulu), riihimaki.fi, viitattu 23.9.2020. Pohjoinen koulu muodostaa arkkitehtonisesti ja historiallisesti arvokkaan kokonaisuuden, joka on arvotettu maakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. Vanhempi koulurakennus on suojeltu vuoden 2003 asemakaavassa kaupunkikuvallisesti arvokkaana. Kun Suomessa siirryttiin peruskoulujärjestelmään ehdotettiin, että Pohjoisen koulun nimi vaihdettaisiin Istuinkiven ala-asteeksi. Silloiset kaupunginpäättäjät kuitenkin päättivät pitää vanhan nimen säilyttämisen arvoisena. Koulun vieressä on myös 1920-luvun laajennuksen yhteydessä hankittu johtajaopettajan asunnoksi hankittu puutalo. == Lähteet == Luokka:Riihimäen oppilaitokset
Istuinkivi

Istuinkivi on Riihimäen Suokylässä sijaitseva kallio. Herajokelaisten vanha kirkkotie Hausjärvelle kulki Salpausselän harjua pitkin ja Riihimäen paikeilla polun molemmin puolin oli synkkää korpea. Perimätiedon mukaan nykyisen Istuinkiven sillan luona metsä oli harvempaa ja kalliolla matkamies saattoi istua lepäämään.Riihimäen kotikaupunkipolku 2009 (sivu 35, kohta 31 - Istuinkivi), riihimaki.fi, viitattu 23.9.2020.Pohjoinen koulu - Historiaa - Riihimäen kaupunki , riihimaki.fi, viitattu 23.9.2020. Siksi paikkaa alettiin kutsua Istuinkiveksi. Istuinkiven tuntumaan perustettiin 1913 Pohjoinen koulu. Istuinkivellä oli myös radan ylittävä silta, joka korvattiin uudemmalla sillalla 1980-luvulla.Riihimäki sata vuotta sitten ja nyt - Riihimäen kaupungimuseo (kuva 73), riihimaenkaupunginmuseo.fi, viitattu 23.9.2020. Istuinkiven tuntumaan, Karankadun kulmaan pystytti Viestikilta Ry kuvanveistäjä Heikki Varjan suunnitteleman viestimuistomerkin viestijoukkojen 50. vuosipäivänä 5. maaliskuuta 1968. == Lähteet == Luokka:Riihimäen luonto Luokka:Suomen kalliot Luokka:Riihimäen nähtävyydet
What Is Love? (Clean Banditin albumi)

__NOTOC__ What Is Love? on brittiläisen elektronisen musiikin tuottajatiimi Clean Banditin toinen studioalbumi, jonka julkaisi Atlantic 30. marraskuuta 2018. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # === Deluxe edition bonuskappaleet === # * # # # === Japanin bonuskappaleet === # * # == Lähteet == Luokka:Vuoden 2018 albumit
National Museum of African American History and Culture

National Museum of African American History and Culture on Yhdysvaltain pääkaupunki Washingtonissa sijaitseva Smithsonian-instituutin ylläpitämä kulttuurihistoriallinen museo, joka esittelee afroamerikkalaista kulttuuria. Rakennuskompleksi avattiin yleisölle 24. syyskuuta 2016. Rakennuksen ovat suunnitelleet David Adjaye ja Philip Freelon. ==Kuvat== Tiedosto:Benjamin Banneker statue at the National Museum of African American History and Culture.jpg|Benjamin Bannekerin patsas. Tiedosto:National Museum of African American History and Culture (97874).jpg|Museon sisätiloja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Museon viralliset kotisivut Luokka:Washingtonin (DC) museot Luokka:Afroamerikkalainen kulttuuri Luokka:Smithsonian-instituutti
Breckenridge (Colorado)

Breckenridge on kunta Coloradon osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 4 540. Breckenridge on Summitin piirikunnan hallintokeskus. Breckenridgen pormestarina toimii Eric Mamula. == Väestö == Kunnan asukkaista 95 prosenttia on valkoisia, 3,082 prosenttia latinalaisamerikkalaisia ja 0,6 prosenttia afroamerikkalaisia. 98,6 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Kunnan väestön keski-ikä on 30,7 vuotta. == Kuvia kunnasta == Tiedosto:Summit County court house in Colorado.jpg|Summitin piirikunnan oikeustalo. Tiedosto:Breckenridge, CO 80424, USA - panoramio.jpg|Laskettelurinteitä Breckenridgessä. Tiedosto:Colorado 2013 (8571774966).jpg|Vuoristomaisemaa kunnan ulkopuolella. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kunnan kotisivut Luokka:Coloradon kunnat Luokka:Summitin piirikunta (Colorado)
San Patricion piirikunta

San Patricion piirikunta () on Yhdysvaltojen Texasin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 66 730 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Sintonin kaupunki. Piirikunta perustettiin vuonna 1836. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Texasin piirikunnat
Drogowle

Drogowle on kylä Etelä-Puolassa Rakówin kunnassa Świętokrzyskien voivodikunnassa. Kylässä asui 123 asukasta vuoden 2011 väestönlaskennassa. Asukkaista 43,1 prosenttia oli naispuolisia ja 56,9 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 18,7 prosenttia kylän väestöstä, työikäiset 60,2 prosenttia ja eläkeläiset 21,1 prosenttia. Rakówin kunnan asukkaista 2,1 prosenttia asuu Drogowlessa. == Lähteet == Luokka:Rakówin kylät
Smyrna (Georgia)

Smyrna on kaupunki Georgian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 51 271. Kaupunki perustettiin vuonna 1872. Smyrna on Cobbin piirikunnan hallintokeskus. ==Kuvia kaupungista== Tiedosto:2400 Lake Park Drive, Smyrna, Georgia.jpg|LabLynxin päämaja. Tiedosto:Smyrna Georgia Public Library.JPG|Smyrnan julkinen kirjasto. Tiedosto:Interior of St. Thomas Church.jpg|Smyrnan katolisen kirkon sisätilat. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Georgian osavaltion kaupungit
Bieruńin-Lędzinyn piirikunta

Bieruńin-Lędzinyn piirikunta () on yksi Sleesian voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 59 776\. Piirikuntaan kuuluvat kolme kaupunkikuntaa ovat Bieruń, Imielin ja Lędziny ja kaksi muuta kuntaa Bojszowy ja Chełm Śląski. Vuoden 2019 lopussa Bieruńin-Lędzinyn piirikunnassa arvioitiin olevan 59 776 asukasta, joista 50,8 prosenttia naispuolisia ja 49,2 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 57 695 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 59 137 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioidaan vuoden 2019 lopussa muodostaneen 19,6 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 62,1 prosenttia ja eläkeikäisten 18,3 prosenttia väestön keski-iän ollessa 40,4 vuotta. Elävänä syntyi vuonna 2019 yhteensä 589 lasta. == Lähteet == Luokka:Sleesian piirikunnat
Riihimäen lukio

Riihimäen lukio on Riihimäen Suokylässä sijaitseva lukio. Hausjärven kunta päätti joulukuussa 1904 käyttää viinaverovarat yhteiskoulun perustamiseksi Riihimäelle, joka tuolloin oli vielä osa Hausjärveä. Opetus alkoi 1905 palokunnantalolla, mutta vuonna 1908 koulu muutti Karan kartanon lahjoittamalle tontille valmistuneeseen rakennukseen.Riihimäen rakennetut kulttuuriympäristöt 2020 (sivu 212, kohde 187 - Riihimäen lukio), riihimaki.fi, viitattu 23.9.2020.Riihimäen kotikaupunkipolku 2009 (sivu 35, kohde 32 - Riihimäen lukio ja aikuislukio), riihimaki.fi, viitattu 23.9.2020. Riihimäen yhteiskoulu sai vuonna 1911 lukio-oikeudet ja siitä tuli valtion omistama Riihimäen yhteislyseo vuonna 1931. Lyseosta tuli 1944 poikalyseo, mutta muuttui jälleen yhteislyseoksi 1971. Vuonna 1976 lyseo muuttui Riihimäen kaupungin omistamaksi lukioksi. Lukion nykyisten rakennusten vanhimman osan on suunnittelut rakennusmestari J. Emil Valorinta. Vuonna 1927 valmistui voimistelusali, joka on sittemmin muutettu auditorioksi. Vain tämä sali selvisi talvisodan pommituksista siinä missä muu koulu tuhoutui tulipalossa, joka aiheutui ilmeisesti jäätyneiden vesiputkien sulattamisesta, vaikka desanttejakin epäiltiin. Lukion uuden osan on suunnittelut arkkitehti Veikko Rauhala ja se valmistui 1963. Lukiota perusparannettiin ja laajennettiin vuonna 2007 arkkitehtien Anneli Hellstenin ja Seppo Markun suunnitelmin. Riihimäen lukio tarjoaa kursseja laajin valikoimin ja siellä voi perehtyä tähtitieteeseen tai ryhtyä yrittäjäksi.Riihimäen lukio - Riihimäen kaupunki , riihimaki.fi, viitattu 30.10.2023. Lukio tarjoaa myös taito- ja taideaineta, kielten opetusta ja osallistuu kansainvälisiin projekteihin. Lukiossa on myös mahdollisuus opiskella robotiikkaa ja teatteri-ilmaisua. Lukiossa järjestetään myös osa Riihimäen kansalaisopiston tunneista. == Lähteet == Luokka:Riihimäen oppilaitokset Luokka:Suomen lukiot
Kardítsan arkeologinen museo

Kardítsan arkeologinen museo () on arkeologinen museo Kardítsan kaupungissa Kreikassa. Se esittelee Lounais-Thessaliasta löydettyä esihistoriallista ja antiikin aikaista esineistöä. Museo avattiin vuonna 2010, joskin se vihittiin käyttöön vasta vuonna 2012. Museon perustamishanke sai alkunsa 1980-luvulla, mutta sillä oli pitkään erilaisia vaikeuksia. Museorakennus valmistui vuonna 2001. Sen pinta-ala on noin , josta näyttelytiloja on noin . Rakennuksessa on myös muun muassa toimisto-, säilytys-, koulutus- ja kokoustiloja sekä museokirjasto. == Kokoelmat == Museon kokoelmiin kuuluu löytöjä paleoliittiselta kaudelta myöhäisantiikkiin. Paleoliittisen kauden löytöjä on muun muassa Plastíraksen tekojärven alle jääneeltä alueelta. Neoliittista kautta edustaa muun muassa ennallistus tuon ajan asumuksesta, ja pronssikautta löydöt seudun useista tholos-haudoista. Klassisen antiikin löytöihin lukeutuu esineitä seudun polis-keskuksista, kuten Argethia (Argithea), Gomfoi, Kierion, Metropolis ja Orthe, sekä panthessalialaisesta Athene Itonian pyhäköstä nykyisestä Filíasta. Tiedosto:Neolithic house recreation.jpg|Ennallistus neoliittisen kauden asumuksesta. Tiedosto:Temple of Apollo Metropolis (museum).jpg|Löytöjä Metropoliin Apollonin temppelistä. Tiedosto:Bronze statue of Apollo Metropolis.jpg|Apollonin patsas Metropoliin temppelistä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kardítsa Luokka:Kreikan arkeologiset museot
Kaválan arkeologinen museo

Kaválan arkeologinen museo () on arkeologinen museo Kaválan kaupungissa Kreikassa. Se esittelee seudulta löydettyä esihistoriallista ja antiikin aikaista esineistöä. Museo on perustettu vuonna 1934. Nykyinen museorakennus rakennettiin vuosina 1963–1964. == Kokoelmat == Museon kokoelmiin kuuluu löytöjä neoliittiselta kaudelta roomalaiselle kaudelle. Kokoelmiin kuuluu esineitä muinaisen Traakian alueelta, muun muassa Ntikilí Tasin (Dikili Tash) neoliittisen ja helladisen kauden asuinpaikasta, sekä antiikin Abderan, Amfipoliin, Galepsoksen, Neapoliin ja Oisymen kaupungeista. Museoesineisiin lukeutuu muun muassa veistoksia, keramiikkaa ja figuriineja eli pienoispatsaita. Tiedosto:Dikili Tash - Neolithic vessel 4.JPG|Neoliittinen astia, Ntikilí Tas. Tiedosto:Dikili Tash - Early helladic vessel 1.JPG|Varhaishelladinen astia, Ntikilí Tas. Tiedosto:Macedonian Museums-29-Arx Kavalas-489.jpg|Hauta-arkku. Tiedosto:Archaeological Museum of Kavala- Aryballos from Oesyme.JPG|Aryballos, Oisyme. Tiedosto:Archaeological Museum of Kavala-Jar from Oesyme 2.JPG|Ruukku, Oisyme. Tiedosto:Archaeological Museum of Kavala-Stele from Oesyme.JPG|Stele, Oisyme. Tiedosto:Archaeological Museum of Kavala-Boundaries of Demeter Galepsus.JPG|Demeterin pyhäkön rajakivet, Galepsos, n. 510–490 eaa. Tiedosto:Archaeological Museum of Kavala-Findings from Oesyme Galepsos.JPG|Löytöjä Galepsoksesta ja Oisymestä, n. 600–480 eaa. Tiedosto:Macedonian Museums-29-Arx Kavalas-487.jpg|Patsaan torso. Tiedosto:Macedonian Museums-29-Arx Kavalas-488.jpg|Hauta-ateriaa kuvaava reliefi, 300-luku eaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kavála Luokka:Kreikan arkeologiset museot
Komotinín arkeologinen museo

Komotinín arkeologinen museo () on arkeologinen museo Komotinín kaupungissa Kreikassa. Se esittelee Itä-Makedonian ja Traakian alueelta löydettyä esihistoriallista ja antiikin aikaista esineistöä. Museo on perustettu vuonna 1962. Nykyinen museorakennus rakennettiin vuosina 1968–1970 ja otettiin käyttöön vuonna 1976. Museorakennuksen on suunnitellut arkkitehti Áris Konstantinídis. == Kokoelmat == Museon kokoelmiin kuuluu esineistöä neoliittiselta kaudelta bysanttilaiselle kaudelle eli Kreikan keskiajalle saakka. Löydökset ovat peräisin useista arkeologisista kohteista antiikin Traakian alueelta, mukaan lukien neoliittisen ja varhaisen rautakauden asutukset; klassisen kauden kreikkalaiset siirtokunnat, kuten Abdera, Dikaia, Maroneia ja Stryme; sekä roomalaisen kauden asutukset. Museon kokoelmiin kuuluu muun muassa veistoksia, keramiikkaa, figuriineja, koruja ja rahoja. Merkittävin yksittäinen esine on roomalaisaikainen keisari Septimius Severuksen kultainen rintakuva noin vuodelta 193–211. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Komotiní Luokka:Kreikan arkeologiset museot
Pułaczów

Pułaczów on kylä Etelä-Puolassa Rakówin kunnassa Świętokrzyskien voivodikunnassa. Kylässä asui 71 asukasta vuoden 2011 väestönlaskennassa. Asukkaista 53,5 prosenttia oli naispuolisia ja 46,5 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 19,7 prosenttia kylän väestöstä, työikäiset 49,3 prosenttia ja eläkeläiset 31 prosenttia. Rakówin kunnan asukkaista 1,2 prosenttia asuu Pułaczówissa. == Lähteet == Luokka:Rakówin kylät