EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Juurikäävät

Juurikäävät (Heterobasidion) on kääpäsuku johon kuuluu Suomessa kaksi lajia: männynjuurikääpä (Heterobasidion annosum) männyllä ja kuusenjuurikääpä (Heterobasidion parviporum) kuusella. Euroopan alueelta sukuun kuuluvia lajeja tunnetaan kolme, nimittäin Keski-Euroopassa kasvaa myös laji Heterobasidion abietinum saksanpihdalla (Abies alba)https://plantwiseplusknowledgebank.org/doi/full/10.1079/pwkb.species.27043. Ne ovat puukudosta tuhoavia sieniä, jotka leviävät puun juurien kautta runkoon. Juurikääpä saattaa lopulta tappaa puun, mutta kuusessa, lehtikuusessa ja männyssä se pääasiallisesti aiheuttaa juuri- ja tyvilahoa. Pahasti saastuneella alueella myös katajat voivat huonosti ja kuolevat. Juurikääpää kutsutaan myös nimellä maannousemasieni. Juurikääpää ei esiinny maaperässä itsenäisesti, vaan se leviää puusta puuhun fyysisessä kosketuksessa olevien juurien kautta. Maan laatu vaikuttaa kuitenkin voimakkaasti sienen kykyyn siirtyä juuresta toiseen. Monivuotisista itiöemistä kesäaikana (keskilämpötilan ollessa yli +5 °C) vapautuvat, ilmassa leijuvat sieni-itiöt voivat saastuttaa kaikkien yleisesti kasvatettujen havupuulajien kantojen vastasahatut pinnat. Tämän jälkeen kannon puukudoksiin voi muodostua nopeasti pesäkkeitä, jotka leviävät naapuripuiden juuriin ja muodostavat uuden infektiopesäkkeen. == Tuhot == thumb|left|Maannouseman lahottama kanto. Kuusenjuurikääpä aiheuttaa kuuselle tyvilahoa rungon sisällä. Männynjuurikääpä saa aikaan männylle juuria tuhoavaa niin sanottua tyvitervastautia. Monivuotiset käävät sijaitsevat kuolleiden puiden juurenniskassa, kuusella myös juurissa. Juurikäävät lahottavat kuusen 6-10 ja männyn 0,5-2 metrin korkeuteen. Maannousema on sydänpuulahottaja, joka lahottaa tyven ontoksi. Maannouseman saastuttama puu ei kelpaa teollisuudelle ja aiheuttaa hakkuutappioita hakattavassa leimikossa. Puun lahonnut osa joudutaan katkaisemaan ja jättämään metsään tai käyttämään energiapuuna. == Levinneisyys ja torjunta == Juurikääpiä tavataan eteläisessä Suomessa. Pahiten saastunut alue lienee rannikko ja saaristo Uudeltamaalta Satakuntaan. Juurikääpien leviämistä voidaan torjua biologisella tai kemiallisella kantokäsittelyllä. Myös kantojen nosto auttaa torjunnassa. Nykyisin puuta hakataan ja korjataan läpi vuoden, jolloin raskaiden metsätyökoneiden aiheuttamat maaperän painumiset ja sitä kautta juuristojen rikkoutumiset sekä puun kuoreen tulleet pintahaavat ovat otollisia sieni-infektioille. Talviaikaiseen puunkorjuuseen palaaminen vähentäisi yleensäkin sienituhoja. Nykyaikaisilla hakkuukoneilla voidaan käsitellä kannot juurikääpiä vastaan biologisesti esimerkiksi istuttamalla sahapinnalle harmaaorvakkaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Juurikäävät (Heterobasidion) * Metsälehti - Juurikäävän torjunta * Metsäteho: Juurikäävän torjunta kantokäsittelyllä (pdf) * Juurikääpä (saksaksi) * Luonnonvarakeskus (Luke): Metinfo – Metsien terveys, juurikääpä * Metinfo - juurikääpä ja sen torjunta * Helsingin yliopisto - juurikäävän perimä on sekvensoitu * Insight into trade-off between wood decay and parasitism from the genome of a fungal forest pathogen Luokka:Käävät Luokka:Russulales
Arinakääpä

Arinakääpä (Phellinus igniarius) on lehtipuilla esiintyvä sieni, joka muiden kääpien tapaan lahottaa puuta solunulkoisilla entsyymeillään. Laji toimii valkolahottajana elävilläkin puilla. Itiöstä kasvanut sienirihmasto tunkeutuu puuhun kuoren vioittumien kautta. Sienirihmasto aiheuttaa valkolahoa ja tuhoaa puun hitaasti. Vielä elävään tai kuolleeseen puuhun ilmestyvä, 5–20 senttimetriä leveä kääpä on monivuotinen. Arinakääpä lahottaa varsinkin koivuja ja muita lehtipuita, mutta haapoja lahottaa vain haavanarinakääpä. Ruotsissa arinakäävästä on tiettävästi tehty taulaa kuin myös taulakäävästä (Fomes fomentarius), mistä juontunee arinakäävän ruotsinkielinen nimi eldtickahttps://www.saob.se/artikel/?seek=fn%C3%B6ske&pz;=1 Svenska Akademins ordbok, 1925: FNÖSKE]. Kenties suomalainen nimi juontunee samasta asiastahttp://www.vartiaiset.fi/sites/default/files/vartiaisten_v1_2011.pdf Vartiaisten viesti 2011 s. 5; viitattu 4.9.2019. Mustakääpä (Phellinus ignarius var. trivialis) on nykytiedon (2016) mukaan hieman toisennäköinen arinakäävän muoto, joka suosii suuria pajupuita. Lepänarinakääpä (Phellinus alni) risteytyy toisinaan arinakäävän kanssa. Kaiken kaikkiaan arinakääpien taksonomia on yhä ongelmallinen DNA-selvittelyistä huolimatta. == Katso myös == *Haavanarinakääpä (Phellinus populicola) *Koivunarinakääpä (Phellinus cinereus) == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Lepän arinakääpä valokuva *Koivun kääpiä *Luontonetti: Arinakääpä (Phellinus igniarius) Luokka:Metsätuhot Luokka:Arinakäävät Luokka:Valkolahosienet
Udmurtian hallinnollinen jako

Udmurtian tasavallan kunnallishallinnollinen jako on kaksitasoinen, kuten muissakin Venäjän federaation jäsenalueissa. Ylemmällä, piiritasolla Udmurtiassa on 25 kunnallispiiriä (raion) ja viisi kaupunkipiirikuntaa (gorodskoi okrug). Alemmalla tasolla piirit koostuvat maalaiskunnista ja kaupunkikunnista. Kaupunkikuntien keskuksena on kaupunkimainen taajama tai kaupunki. Viiden kaupunkipiirikunnan lisäksi Udmurtiassa on kuitenkin vain yksi muu kaupunki, Kambarka. ;Kaupunkipiirikunnat: * Iževsk (Ижевск) - pääkaupunki * Glazov (Глазов) * Možga (Можга) * Sarapul (Сарапул) * Votkinsk (Воткинск) ;Kunnallispiirit: * Alnašin piiri (Алнашский район) ** 12 maalaiskuntaa * Balezinon piiri (Балезинский район) **Balezino (Балезино) - kaupunkikunta (kaupunkimainen taajama) ** 16 maalaiskuntaa * Debjosyn piiri (Дебёсский район) ** 10 maalaiskuntaa * Glazovin piiri (Глазовский район) ** 11 maalaiskuntaa * Grahovon piiri (Граховский район) ** 8 maalaiskuntaa * Igran piiri (Игринский район) ** Igra (Игра) - kaupunkikunta (kaupunkimainen taajama) ** 14 maalaiskuntaa * Jakšur-Bodjan piiri (Якшур-Бодьинский район) ** 12 maalaiskuntaa * Jarin piiri (Ярский район) ** 10 maalaiskuntaa * Jukamenskojen piiri (Юкаменский район) ** 8 maalaiskuntaa * Kambarkan piiri (Камбарский район) ** Kambarka (Камбарка) - kaupunkikunta (kaupunki) ** 7 maalaiskuntaa * Karakulinon piiri (Каракулинский район) ** 12 maalaiskuntaa * Kezin piiri (Кезский район) ** 15 maalaiskuntaa * Kijasovon piiri (Киясовский район) ** 8 maalaiskuntaa * Kiznerin piiri (Кизнерский район) ** 14 maalaiskuntaa * Krasnogorskojen piiri (Красногорский район) ** 10 maalaiskuntaa * Malaja Purgan piiri (Малопургинский район) ** 15 maalaiskuntaa * Možgan piiri (Можгинский район) ** 19 maalaiskuntaa * Sarapulin piiri (Сарапульский район) ** 17 maalaiskuntaa * Seltyn piiri (Селтинский район) ** 9 maalaiskuntaa * Šarkanin piiri (Шарканский район) ** 15 maalaiskuntaa * Sjumsin piiri (Сюмсинский район) ** 8 maalaiskuntaa * Uvan piiri (Увинский район) ** Uva (Ува) - kaupunkikunta (kaupunkimainen taajama) ** 16 maalaiskuntaa * Vavožin piiri (Вавожский район) ** 10 maalaiskuntaa * Votkinskin piiri (Воткинский район) ** Novyi (Новый) - kaupunkikunta (kaupunkimainen taajama) ** 11 maalaiskuntaa * Zavjalovon piiri (Завьяловский район) ** 19 maalaiskuntaa == Lähteet == Luokka:Udmurtian maantiede
Udmurtian kansallishymni

Udmurtian kansallishymni on yksi Venäjän federaatioon kuuluvan Udmurtian tasavallan virallisista valtiollisista tunnuksista. Hymnin ovat säveltäneet veljekset German ja Alexander Korepanov. Udmurtinkielisen sanoituksen on tehnyt T. G. Vladikin ja venäjänkielisen sanoituksen puolestaan A. A. Šeptalin. Hymni otettiin käyttöön 1994. Hymnin käytöstä säädettiin laki 31. lokakuuta 2002 (N55-P3 ”Laki Udmurtian tasavallan kansallishymnistä”). Laissa on määrätty millaisissa tilaisuuksissa hymni pitää tai voidaan soittaa. Samoin laissa on määrätty missä järjestyksessä Udmurtian hymni soitetaan kunnioittaen Venäjän federaation hymniä tai muiden maiden kansallishymnejä. == Aiheesta muualla == * Tietoa Udmurtian tasavallan virallisista tunnuksista Luokka:Kansallislaulut Luokka:Udmurtia
Pirttikylä

Pirttikylä () on Pohjanmaalla sijainnut entinen Suomen kunta. Pirttikylän kunta liitettiin 1973 Närpiöön, ja sen pohjoisosa liitettiin Maalahteen 1975. Kylässä on Pirttikylän puukirkko vuodelta 1783. Sen on suunnitellut J. Elfström. Pirttikylän kotiseutumuseo jakautuu kolmeen osaan, Ahlholman kartanoon, Småttgårdeniin ja taiteilija Viktor Dalbon kotiin ja ateljeehen. Pirttikylän naapurikunnat olivat ennen kunnan lakkauttamista Jurva, Korsnäs, Maalahti, Petolahti, Teuva ja Ylimarkku. Kunnan vaakunan suunnitteli Gustaf von Numers ja se vahvistettiin vuonna 1963. Mitä-Missä-Milloin, Kansalaisen vuosikirja 1968, s. 147. Otava 1967, Helsinki. Pirttikylän kunta oli yksikielisesti ruotsinkielinen: vuoden 1960 väestönlaskennan mukaan 92,7 prosenttia asukkaista puhui äidinkielenään ruotsia. Avain omaan maahan - tietoja Suomen kaupungeista, kauppaloista ja maalaiskunnista, s. 151. Sanoma Osakeyhtiö, 1964, Helsinki. ==Maantiede== Pirttikylä sijaitsee Pohjanmaan maakunnan eteläosassa. Tärkein vesistö on Närpiönjoki, joka alkaa Närvijokena entisen Jurvan (nykyisin osa Kurikkaa) puolelta. Jokilaakson viljavalla savikkopohjalla, noin 25–30 metrin korkeudella merenpinnasta, leviävät tasaiset peltolakeudet. Kirkonkylän kohdalla joki tekee jyrkän polvekkeen ja kääntyy virtaamaan etelälounaaseen. Asutus seuraa jokea miltei katkeamattomana nauhana. Korkeimmat maastonkohdat ovat etelässä entisen Ylimarkun kunnan rajan tuntumassa, jossa on laajahko yli 50 metrin korkeudelle merenpinnasta ulottuva alue. Entisen kunnan pohjois- ja koillisosassa on laajahkoja soita.Hannu Tarmio, Pentti Papunen ja Kalevi Korpela (toim.): Suomenmaa 5: maantieteellis- yhteiskunnallinen tieto- ja hakuteos, s. 416–424. Porvoo-Helsinki: WSOY, 1973. ISBN 951-0-00650-5. ==Liikenne== Pirttikylän kautta kulkee valtatie 8, jota pitkin on matkaa Vaasaan vajaat 50 kilometriä ja Poriin runsaat 140 kilometriä. Närpiön keskustaajamaan on Pirttikylän kirkonkylästä noin 30 kilometriä. ==Historia== Pirttikylä on aikoinaan kuulunut kappelina Närpiöön. Se sai oman kirkon 1696 ja papin 1702 ja erotettiin omaksi kirkkoherrakunnaksi 1859. Pirttikylässä toimi Bergan lasitehdas vuosina 1796–1883. Pirttikylän pitäjäruoaksi nimettiin 1980-luvulla klimppisoppa. == Kyliä == Ahlholm, Berga (Bruksbacken), Brännskogen, Dalbacken, Elgmossa, Hag, Högbacka, Korpbäcken, Laplom, Mattlars, Nordbäck, Norrback, Nuolijärvi (Nojärv), Pilkbacken, Piparsidan, Pirttikylän kirkonkylä (Pörtom kyrkoby), Pörtbäcken, Sarne, Sidbäck, Sommarback, Stubbhagen, Svarvarbacken, Södrabyn, Taali (Johannesdal), Velkmossen, Västerskogen, Östrabyn Vuoden 1970 taajamarajauksen mukaan Pirttikylässä oli kaksi taajamaa: kirkonkylä (440 asukasta) ja Närvijoki (yhteensä 548 asukasta, joista 28 Pirttikylän puolella). Närvijoen taajama sijaitsi pääosin Jurvan puolella. ==Väestö== Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Pirttikylän väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1970. ==Lähteet== * Pirttikylä Suomen sukututkimusseuran sivustolla === Viitteet === *
Männynkääpä

Männynkääpä (Porodaedalea pini syn. Phellinus pini) on valkolahottajiin kuuluva sieni. Se on tummanruskea, lukuun ottamatta alapinnan kanelinruskeaa pillikerrosta. Männynkäävän punaruskea malto on puumaisen kovaa. Itiöemän reuna on ensin tylppä, mutta vanhetessaan terävöityy ja muuttuu säännöllisen kaarevaksi. Monivuotisen männynkäävän tyvi on usein jäkälien peitossa. Sieni tunkeutuu varttuneeseen mäntyyn syvästä vauriosta ja alkaa lahottaa sydänpuuta aiheuttaen niin sanottua rengaslahoa. Myöhemmin ilmestyvä kääpä voi kasvaa kymmenien vuosien ajan, mutta ylittää harvoin 10 cm:n leveyttä. Männynkääpää esiintyy harvalukuisena vanhoissa männiköissä koko maassa. Kuusenkääpä (Phellinus chrysoloma) on samannäköinen, muttei kasva koskaan männyssä. == Lähteet == * Salo P., Niemelä T. & Salo U., Suomen sieniopas, Kasvimuseo & WSOY 2006, 512 s. ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Männynkääpä (Phellinus pini) *Metla: Männynkääpä (Phellinus pini) * Metsäinfo: Männynkääpä (Phellinus pini) *Mushroom Expert: Porodaedalea pini * UniProt: Taxonomy - Porodaedalea pini * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Porodaedalea pini Luokka:Arinakäävät
Udmurtian lippu

Udmurtian lippu on Venäjän Udmurtian tasavallan tunnus. Se koostuu kolmesta samankokoisesta pystykentästä, jotka ovat vasemmalta lukien musta, valkoinen ja punainen. Valkoisen kentän keskellä on punainen, kahdeksansakarainen kannuksenpyörä. Lipun leveyden ja pituuden suhde on yhden suhde kahteen (1:2). Lipun väreillä on omat merkityksensä. Musta symboloi maata ja vakautta, punainen aurinkoa ja elämää ja valkoinen tilaa ja siveyttä. Lipun on suunnitellut Juri Lobanov, jonka udmurttinimi on Kutšyran Juri. Udmurtian lipun käytöstä on laki (N26-P3 "Laki Udmurtian tasavallan kansallislipusta"), joka on säädetty 30. huhtikuuta 2002. == Katso myös == * Udmurtit == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Tietoa Udmurtian tasavallan virallisista tunnuksista Luokka:Venäjän tasavaltojen liput Luokka:Udmurtia
Puoliverinen (hevonen)

Puoliveriset (engl. warmblood) ovat lämminverisiä, lähinnä eurooppalaisia ratsuhevosrotuja, jotka ovat syntyneet raskaiden kylmäverirotujen ja kevyiden täysiveristen risteytyksistä. Puoliverijalostuksessa on pyritty kohtuullisen kevytrakenteiseen, kookkaaseen ja vahvaan eläimeen, joka sopii hyvin kilparatsastuksen eri lajeihin, erityisesti koulu- ja esteratsastukseen tai valjakkoajoon. Näiden lajien huippuhevoset ovat lähes poikkeuksetta puoliverisiä. Puoliverirotuja on Euroopassa lukuisia, tunnetuimpina ehkä saksalaiset rodut kuten hannoverinhevonen ja trakehner. Puoliveriset ovat kuitenkin nykyään tyypiltään varsin yhtenäisiä, ja eri puoliverirotuja risteytetään melko vapaasti keskenään hyvien ratsuhevosten aikaansaamiseksi. Puoliverisiä risteytetään hyvin usein myös täysiveristen kanssa. Kun puoliverihevosen rotunimike nykyään useimmiten määräytyy sen perusteella, millä alueella tai missä maassa hevonen on kasvatettu, kannattaa nykyisiä puoliverirotuja ajatella lähinnä tietyn alueen tai maan puoliverikantana. Saksassa ja Italiassa, joissa puoliverirotuja on vanhastaan useita, pyritään nykyään yhdistämään eri rotujen parhaat puolet yhteen kansalliseen puoliverirotuun. Suomessa jalostetaan nykyään omaa puoliveristä, FWB-hevosta eli suomenpuoliveristä (Finnish Warmblood). Luokka:Hevostyypit *
Piippolimakotilo

Piippolimakotilo (Lymnaea stagnalis) on suurin Suomessa esiintyvä vesikotilolaji. Sen kuori on suippo, teräväkärkinen, 25–50 mm pitkä. Elävänä kotilo on tummahko; tyhjänä kuori on kiiltävän kellanruskea ja osittain läpikuultava. Vartalo on kellanharmaa.ARKive Piippolimakotilo on hyvin yleinen matalissa vesissä kuten rehevissä järvissä, lammikoissa ja vähäsuolaisissa merenlahdissa. Se liikkuu vesikasveja myöten, ruokailee liikkuessaan ja nousee useita kertoja tunnissa pintaan hengittämään. Piippolimakotilon vatsapuolella on raastinrautamainen kieli, jolla se raastaa ruokansa vesikasveista ja pohjakivistä. Se syö leviä, vihreitä lehtiä, lampipolyyppeja, kalanraatoja yms. Sitä on kutsuttu myös isolimakotiloksi. Piippolimakotiloita esiintyy koko Euroopassa, Aasian pohjoisosissa ja Pohjois- Amerikassa. == Lähteet == Luokka:Kotilot
Purmo

Purmo on Pohjanmaalla sijainnut entinen Suomen kunta. Purmon kunta liitettiin 1977 Pietarsaaren maalaiskuntaan (vuodesta 1989 alkaen Pedersören kunta). Purmossa sijaitsee Antti Hakolan vuonna 1772 rakentama puukirkko. Purmossa sijaitsevasta Ilveskivi-nimisestä siirtolohkareesta on saatu aihe Purmon entiseen kunnanvaakunaan. Purmon naapurikunnat olivat ennen kunnan lakkauttamista Evijärvi, Jepua, Kortesjärvi, Pietarsaaren maalaiskunta, Uudenkaarlepyyn maalaiskunta ja Ähtävä. Purmon kunta oli yksikielisesti ruotsinkielinen; vuoden 1960 väestönlaskennan mukaan 96,8 prosenttia asukkaista puhui äidinkielenään ruotsia. Avain omaan maahan - tietoja Suomen kaupungeista, kauppaloista ja maalaiskunnista, s. 151. Sanoma Osakeyhtiö, 1964, Helsinki. Tunnettuihin purmolaisiin kuuluu siellä syntynyt historiantutkija Nils Erik Villstrand. Suomen ensimmäisen pitsin ja nauhojen kudontatehtaan Pietarsaareen vuonna 1911 perustanut Anders Lassfolk oli kotoisin Purmon Lassfolkista. Purmon pitäjäruoaksi nimettiin 1980-luvulla lihakeitto nimeltä päärosteitsi. ==Kylät== Ala-Purmo (Nederpurmo), Yli-Purmo (Överpurmo) Vuoden 1970 taajamarajauksen mukaan Purmon ainoa taajama oli 366 asukkaan Lillby. ==Väestö== Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Purmon väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1970 ja lisäksi vuoden 1975 väkiluku. == Tunnettuja asukkaita == * Jonas Andersson (1864–1921), baptistisaarnaaja * Håkan Nystrand (s. 1955), metsätalousinsinööri ja järjestöjohtaja, metsäneuvos. ==Lähteet== *
Isokiekkokotilo

Isokiekkokotilo (Planorbarius corneus) on halkaisijaltaan 25–30 millimetriseksi kasvava sisävesissä elävä kotilolaji. Sen levinneisyys kattaa lähes koko Euroopan ja ulottuu Siperiaan ja Keski-Aasiaan. Suomessa se elää etenkin runsasravinteisissa järvissä ja lammikoissa Keski-Suomen korkeudelle asti, mutta myös Itämeren vähäsuolaisissa merenlahdissa. Isokiekkokotilon veri sisältää hemoglobiinia, minkä johdosta se selviää hyvin vähähappisissakin vesissä.Nordsieck R: Fresh Water Snails 2 weichtiere.at Vaikka isokiekkokotilo kuuluu keuhkokotiloihin, se vain harvoin hengittää ilman happea. Sen sijaan se ottaa happea vedestä ihonsa läpi ja sekundäärisillä kiduksillaan. Isokiekkokotilo on kaikkiruokainen, se syö muun muassa leviä, hajoavia kasvinosia ja raatoja. pienoiskuva|Isokiekkokotilon kuori == Lähteet == Luokka:Kotilot
Huornit

Huornit ovat kuvitteellisia Keski-Maan olentoja J. R. R. Tolkienin kirjassa Taru sormusten herrasta. Huornit ovat puunkaltaisia, tietoisia ja liikkumaan kykeneviä olentoja. Entteihin verrattuna ne ovat kuitenkin huomattavasti passiivisempia ja muistuttavat enemmän puita. Ne ovatkin kenties enttien tietoisiksi herättämiä puita, tai mahdollisesti osin myös miltei puiksi degeneroituneita enttejä. Huornit mainitaan vain Kahdessa Tornissa, Tarun sormusten herrasta toisessa osassa, jossa niitä käskee Puuparta-entti ja ne auttavat rohirrimia Ämyrilinnan taistelussa. On myös mahdollista, että Konnun vieressä sijainneen Vanhan Metsän puut, ainakin metsää hallinnut mätäsydäminen Vanha Halavaukko, olisivat huorneja. Huornit vihaavat örkkejä ja kirveitä (siksi ne suhtautuvat epäilyksellä kääpiöihin, jotka ovat tunnettuja kirveen käytöstään). Huornit peittivät Helmin Syvänteellä kuolleet örkit kiviröykkiön alle, joka sittemmin nimettiin Kuolleeksi Kummuksi jolle yksikään ihminen ei astunut jalallaan. Ihmisten tietämättä huornit olivat tappaneet suuren osan tuon sodan örkeistä ja metsään paenneetkaan eivät säästyneet huornien marssivan armeijan läpi. Luokka:Keski-Maan olennot fr:Ent#Huorns pl:Huorn
Spike Edney

Philip ”Spike” Edney (s. 11. joulukuuta 1951) on brittiläinen sessiomuusikko. Hänen oman nykyisen yhtyeensä nimi on SAS Band, mutta paremmin hänet tunnetaan roolistaan kosketinsoittajana Queenin konserteissa 1980-luvulta alkaen. Edney oli jäsenenä myös Queenin rumpalin Roger Taylorin yhtyeessä The Cross. Lisäksi hän on soittanut muun muassa Duran Duranin, Boomtown Ratsin, The Rolling Stonesin ja Bon Jovin kanssa, sekä Brian Mayn ja Bob Geldofin taustayhtyeissä. == Diskografia == Albumit: * Queen: A Kind of Magic (1986; koskettimet mm. kappaleessa ”A Kind Of Magic”) * Queen: Live Magic (1986) * The Cross: Shove It (1987) * The Cross: Mad, Bad and Dangerous to Know (1990) * The Cross: Blue Rock (1991) * Lucio Battisti: Cosa succederà alla ragazza (1992) * Queen: Live at Wembley '86 (1992) * The Brian May Band: Live at the Brixton Academy (1994) * SAS Band: SAS Band (1997) * Brian May: Another World (1998; koskettimet kappaleessa ”Slow Down”) * Queen + Paul Rodgers: Return of the Champions (CD/DVD, 2005) * Queen + Paul Rodgers: Live in Ukraine (CD/DVD, 2009) Videot: * Queen: Live in Rio (VHS/DVD, 1985) * Queen: Live in Budapest (VHS/DVD, 1986) * The Brian May Band: Live at the Brixton Academy (VHS, 1994) * Queen+: The Freddie Mercury Tribute Concert (DVD, 2002) * Queen: Live at Wembley Stadium (DVD, 2003) * 46664 – The Event (DVD, 2004) * Live Aid (DVD, 2004) * Queen + Paul Rodgers: Return of the Champions (CD/DVD, 2005) * Queen + Paul Rodgers: Super Live in Japan (DVD, 2006) * Queen + Paul Rodgers: Live in Ukraine (CD/DVD, 2009) == Aiheesta muualla == * SAS Band Luokka:Sessiomuusikot Luokka:Queen Luokka:Rockmuusikot Luokka:Brittiläiset kosketinsoittajat Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jamie Moses

Jamie Moses on brittiläinen muusikko. Hänen on soittanut muun muassa yhtyeissä Mike + The Mechanics, Bob Geldof, U2, The Pretenders, Mica Paris & Marty Pellow, Cozy Powell, Pino Palladino, The Brian May Band, ja Mike & The Paige. Hän on soittanut myös monien artistien taustayhtyeissä. Nykyisin Moses vaikuttaa Tom Jonesin taustayhtyeessä. Moses soitti taustakitaraa Queen- yhtyeen konserttikiertueella Queen + Paul Rodgers vuosina 2005, 2006 ja 2008. == Diskografia == * Merlin: Merlin (albumi 1974) * Eric Burdon: I Used to Be an Animal (albumi 1988) * Judy Cheeks: No Outsiders (albumi 1988) * Bob Geldof: The Happy Club (albumi 1993) * SAS Band: SAS Band (albumi 1994) * Paul Young: Acoustic Paul Young (EP CD 1994) * Brian May: Brian May Live at the Brixton Academy (albumi/video, 1994) * Paul Young: Paul Young (albumi 1997) * Tony Hadley: Tony Hadley (albumi 1997) * Roger Chapman: A Turn Unstoned? (albumi 1998) * Brian May: Another World (soolokitara kappaleessa "Slow Down") (albumi 1998) * Mike + The Mechanics: Mike & the Mechanics Live (albumi 1999) * SAS Band: The Show (albumi 2000) * Robbie McIntosh: Wide Screen (albumi 2001) * Los Pacaminos: Los Pacaminos (albumi 2002) * Various Artists: Nelson Mandela 46664 Concert, Amandla (albumi 2002) * Rock Kids: Kids Will Rock You (albumi 2003) * Drew Barfield: Deep Water Terminal (albumi 2004) * Hiding in Public: Silent Exchange (albumi 2005) * Queen + Paul Rodgers: Return of the Champions (CD/DVD, 2005) * Queen + Paul Rodgers: Super Live in Japan (DVD, 2006, julkaistu vain Japanissa) * Los Pacaminos: Los Pacaminos Live (albumi 2006) * Hiding in Public: What Lies Ahead (albumi 2007) * Broken English: The Rough With The Smooth (albumi 2007) * Samantha Horwill: Figure of 3 (albumi 2007) * Queen + Paul Rodgers: The Cosmos Rocks (Limited edition DVD 2008) * Queen + Paul Rodgers: "Live in Ukraine" (CD/DVD 2009) * Hiding in Public: Worlds Away, Yards Apart (albumi 2009) * Melissa Israel: Ghost of a Girl (albumi 2009) == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut Luokka:Sessiomuusikot Luokka:Queen Luokka:Brittiläiset kitaristit Luokka:Rockmuusikot Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Danny Miranda

Danny Miranda on brittiläinen basisti. Hän on soittanut muun muassa Blue Öyster Cult ja Meat Loaf -yhtyeessä. Hän on toiminut myös sessiomuusikkona ja soittanut useiden artistien albumeilla ja taustayhtyeissä. Miranda soitti bassokitaraa Queenin ja Paul Rodgersin kiertueella 2005–2006 ja 2008. == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut Luokka:Sessiomuusikot Luokka:Queen Luokka:Brittiläiset basistit Luokka:Rockmuusikot Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Martina Navrátilová

Martina Navrátilová (alun perin Martina Šubertová, s. 18. lokakuuta 1956 Revnice, Praha, Tšekkoslovakia) on tšekkoslovakialaislähtöinen yhdysvaltalainen entinen naistenniksen ykköspelaaja. Hän muutti kotimaastaan Yhdysvaltoihin vuonna 1975 ja sai maan kansalaisuuden vuonna 1981. Navrátilová voitti urallaan 18 Grand Slam -mestaruutta kaksinpeleissä, joista puolet tuli arvostetuimmassa Wimbledonin tennisturnauksessa. Uransa viimeisinä vuosina hän keskittyi nelinpeleihin, joissa Grand Slam -mestaruuksia tuli lisää 41 kappaletta (31 naisten nelinpelissä ja 10 sekanelinpelissä). Viimeisimpänä tuli Yhdysvaltain avointen mestaruus sekanelinpelissä vuonna 2006 50-vuotispäivän kynnyksellä. Navrátilová voitti urallaan ennätykselliset 167 WTA-turnausta. Tässä tilastossa seuraavina ovat Navrátilován kilpakumppanit Chris Evert (154) ja Steffi Graf (107).WTA All-Time Record Section – WTA Title Leaders (2023, pdf, s. 21) Navrátilová on International Tennis Federationin maailmanmestari vuosilta 1979 ja 1982–1986. Urheilulehti arvioi hänet 2009 kaikkien aikojen menestyneimmäksi tennispelaajaksi sekä myös kautta aikain parhaaksi homo- tai biseksuaaliseksi urheilijaksi. == Yksityiselämä == Navrátilová avioitui häntä 16 vuotta nuoremman, entisen vuoden 1991 Miss Neuvostoliiton Julia Lemigovan kanssa vuonna 2014 New Yorkissa. He olivat tavanneet vuonna 2000 ja seurustelleet vuodesta 2005 lähtien. Navrátilová kosi Lemigovaa vuoden 2014 Yhdysvaltain avointen miesten semifinaalin jälkeen. Polvistuneena tapahtunut kosinta näytettiin Yhdysvaltain avointen pääkentän suurella valotaululta ja vastaus oli myönteinen. ==WTA-voitot rajapyykeittäin== * 1. voitto = 1974 – Orlando * 10. voitto = 1977 – Minnesota * 20. voitto = 1978 – Seattle * 50. voitto = 1981 – Dallas * 75. voitto = 1983 – Eastbourne * 100. voitto = 1985 – Australian avoimet * 150. voitto = 1990 – Indian Wells * 167. voitto = 1994 – Paris Indoors == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltalaiset tennispelaajat Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Pyhätunturi (Kittilä)

Pyhätunturi (449,8 metriä) on tunturi Kittilässä Kätkätunturin (504,6 metriä) länsipuolella. Samalla seudulla sijaitsevat Levitunturi (531 metriä) laskettelukeskuksineen sekä Sirkan kylä. Tästä Pyhätunturista noin 18,5 kilometriä länsilounaaseen löytyy Kittilän toinen Pyhätunturi. ==Lähteet== Luokka:Kittilän tunturit
Kätkätunturi

Kätkätunturi sijaitsee Kittilän kunnassa pienen matkan päässä Sirkan kylästä lounaaseen. Tunturin korkeus on 504,6 metriä. Muutama kilometri Kätkätunturin itäpuolella kohoaa Levitunturi. Tunturin korkeudeksi on ilmoitettu myös 498 metriä. Tunturi sijaitsee Immeljärven länsirannalla.Facta 2001, WSOY 1981, 9. osa, palsta 484 ==Katso myös== * Luettelo Suomen korkeimmista kohdista * Luettelo Suomen suurimmista prominensseista == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kittilän tunturit
Ismo Lius

Ismo Lius (s. 30. marraskuuta 1965 Lahti) on suomalainen entinen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Pelipaikaltaan Lius oli hyökkääjä. Hän pelasi Suomen korkeimmalla sarjatasolla 335 ottelua ja teki 189 maalia. Valmentajana hän on valmentanut FC Lahtea, FC Hämeenlinnaa, FC KooTeePeetä, FC Kuusysiä ja KuPSia. Nykyyän Lius toimii Palloliitossa. == Pelaajaura == Lius nousi Kuusysin edustusjoukkueeseen 15-vuotiaana ja debytoi 1. divisioonassa elokuussa 1981. Heti ensimmäisessä ottelussa hän teki kaksi maalia. Kauden 1982 Lius pelasi vain seuran B-junioreissa, koska ei jaksanut kovan harjoittelun jälkeen pelata edustusjoukkueessa. Seuraavan kauden Lius pelasi edustusjoukkueessa, mutta teki vain yhden maalin. Kaudella 1984 Lius teki jo yhdeksäntoista maalia ja johdatti joukkueen Suomen-mestaruuteen. Kaudella 1985–1986 Kuusysi eteni Euroopan cupissa kahdeksan parhaan joukkoon, mutta Lius myytiin talveksi Belgiaan. Hän teki paluun kuitenkin jo keväällä, ja johdatti Kuusysin mestariksi. Kauden 1989 SM-kullan jälkeen Lius siirtyi Örgryteen. Harjoituskausi seurassa sujui hyvin, mutta lopulta Lius penkitettiin. Tämän takia hän halusi palata Suomeen ja siirtyikin HJK:n paitaan. Kauden 1992 Suomen-mestaruuden jälkeen Kuusysi halusi Liuksen takaisin ja hän siirtyikin seuraan kaudeksi. Yhden kauden jälkeen Lius teki paluun HJK:hon, josta hän siirtyi vielä RoPSiin sekä MyPaan. Pääsarjauransa hän lopetti kesällä 1999 FC Lahden paidassa. == Saavutukset == * Suomen mestaruus 1984, 1986, 1989, ja 1992 * Suomen cupin voittaja 1983 ja 1987 * Vuoden pelaaja 1985 * Nuorten maajoukkueen paras pelaaja 1984 * Lupaava pelaaja 1984 * SM-sarjan maalikuningas 1985, 1986, 1988, 1989 ja 1992 == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon Suomen mestarit Luokka:Suomalaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Veikkausliigan legendat Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Heinäjoki (Janakkala)

Heinäjoki on yksi Janakkalan kylistä. Kylän pohjoisosa kuului aikaisemmin vuonna 1967 lakkautettuun Vanajan kuntaan. Turengista Heinäjoelle on noin 6 kilometriä. Heinäjoen naapurikyliä ovat Koljala, Kerkkola, Mallinkainen ja Saloinen. Heinäjoella toimii ala-aste, jossa oppilaita on kolmisenkymmentä. Heinäjoen kylän alueella asukkaita on 242 (31.12.2000). Heinäjoelta on kotoisin elokuvaaja Pasi Myllymäki ja painija Veikko Lahti. Heinäjoen vapaapalokunta perustettiin 1924, ja toiminta jatkuu vieläkin. Heinäjoen vpk:n ensimmäinen kalusto oli käsivoimin toimiva paloruisku 60 metrin letkulla. ==Aiheesta muualla== * Heinäjoki; Janakkalan kunta * http://koti.aina.net/~heinajoki/ Heinäjoen kyläseura * Luokka:Janakkalan kylät
Jäniskosken–Niskakosken alue

Jäniskosken–Niskakosken alue on 176 neliökilometrin laajuinen alue Lapissa Inarijärvestä itään Paatsjoen varrella. Alue myytiin Neuvostoliitolle 18. huhtikuuta 1947Asetus Jäniskosken ja Niskakosken alueen liittämisestä Neuvostoliiton alueeseen sekä Suomessa olevien, Neuvostoliitolle siirtyneiden entisten saksalaisten rahavarojen käytöstä tehtyjen sopimusten voimaansaattamisesta. 9/1947, Valtiosopimukset, Finlex Petsamon nikkelikaivoksen energiansaannin turvaamiseksi alueella sijainneen Jäniskosken voimalaitoksen ja Niskakosken säännöstelyaltaan avulla. Vaihtoehtona olleeseen tuhotun voimalan uudelleenrakentamiseen ei katsottu Suomessa olleen tuolloin varaa. Alue liitettiin osaksi saksalaisten tilisaatavien maksusopimusta ja arvioitiin 700 miljoonan markan arvoiseksi. Jäniskosken–Niskakosken alue ei kuulunut Neuvostoliiton alkuperäisiin aluevaatimuksiin. Kosonen & Pohjonen 1994, s. 343–345 Suomelle kuuluessaan alue oli osa Inarin kuntaa. Nykyisin alue kuuluu Petsamon piirin Nikkelin kuntaan. == Katso myös == * Suomen rajamuutokset == Lähteet == * ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * Sopimus Jäniskosken–Niskakosken alueen myynnistä Finlex. Luokka:Suomi 1940-luvulla Luokka:Jäniskosken–Niskakosken alue
Amazonas (Brasilia)

Amazonas on osavaltio Brasilian luoteisosassa. Siellä on arviolta 4 001 667 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 1 559 162 neliökilometriä, joten pinta-alaltaan se on Brasilian osavaltioista suurin. Se rajautuu Roraiman, Parán, Mato Grosson, Rondônian ja Acren osavaltioihin sekä Peruun, Kolumbiaan ja Venezuelaan. Osavaltion pääkaupunki on Manaus. Suurinta osaa Amazonasia peittää Amazonin sademetsä. Nimensä osavaltio on saanut Amazonjoelta. == Suurimmat kaupungit ja niiden asukasluvut == *Manaus – 1 592 555 *Parintins – 105 002 *Manacapuru – 81 518 *Coari – 80 552 *Itacoatiara – 78 425 *Tefe – 69 423 *Maues – 44 552 *Tabatinga – 42 652 *Iranduba – 38 661 *Manicore – 38 124 *Fonte Boa – 35 752 *Borba – 34 018 *Santo Antonio do Ica – 33 421 *Sao Gabriel da Cachoeira – 33 170 *Barcelos – 30 429 == Aluejako == Amazonas on jaettu väestönlaskentaa ja tilastointia varten neljään suuralueeseen: Centro Amazonense, Norte Amazonense, Sudoeste Amazonense ja Sul Amazonense. Hallinnollisesti Amazonas jakautuu 13 ala-alueeseen ja 62 kuntaan. Ala-alueet ovat: *Coari *Itacoatiara *Manaus *Parintins *Rio Preto da Eva *Tefé *Japurá *Alto Solimoes *Juruá *Boca do Acre *Madeira *Purus *Rio Negro == Kuvia == Tiedosto:River canoe Equador.jpg|Poika kanootissa Napojoen sivujoella Tiedosto:Manaus-porto.jpg|Manaus Tiedosto:Vista de Manaus.JPG|Manaus == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Osavaltion internetsivut Luokka:Brasilian osavaltiot
Traakki

Traakki (tai draakki) on lohikäärmeen pienempikokoinen sukulainen. Toisin kuin lohikäärmeellä, traakilla on vain kaksi raajaa ja siivet. Usein traakit eivät voi syöstä tulta, kun taas lohikäärmeet voivat. Traakeista kertovia taruja on ollut muun muassa Kiinassa, Egyptissä, Etiopiassa, Skandinaviassa ja asteekkien keskuudessa. Traakki-sana on väännös ruotsinkielisestä sanasta drake ja tämä taas latinalaisesta draco. Traakki on suosittu vaakunaeläin Britanniassa, Yhdysvalloissa ja Kanadassa, missä sitä kutsutaan englanninkielisellä nimellä wyvern. Keskiajan Euroopan traakin hengitys löyhkää rikiltä ja raadolta ja sen nenästä loimuaa tuli. Se tuhoaa kokonaisia kyliä yhdellä hännän pyyhkäisyllä ja murskaa uhrit hännällä kuristamalla. Vaakunaeläimenä traakki edustaa voimaa ja valtaa, mutta myös pahuutta ja kateutta. Traakit ovat tarinoiden mukaan myös lohikäärmeitä, joilla ei ole erillisiä etujalkoja. Ruumiinosat: Nahkasiivet, suomupeitteinen pää, vankat jalat, pitkä häntä. Luokka:Taruolennot
Daniel Barenboim

Daniel Barenboim (s. 15. marraskuuta 1942 Buenos Aires, Argentiina) on argentiinalais-israelilainen kapellimestari ja pianisti. Barenboim saavutti ensin mainetta pianistina, mutta nykyään hänet tunnetaan ennen kaikkea orkesterinjohtamisestaan. Kapellimestarina hän on juhlittu varsinkin Wagnerin teosten johtamisesta ja hän onkin ollut vakiovieras Bayreuthin musiikkijuhlilla. == Urasta ja elämästä == Barenboim syntyi Buenos Airesissa, hänen vanhempansa olivat Ukrainan juutalaisia ja toimivat pojan ensimmäisinä soitonopettajina. Perhe muutti Israeliin 1952. Kaksi vuotta myöhemmin Barenboim muutti Itävaltaan opiskelemaan pianonsoittoa ja orkesterin johtamista. Barenboimin debyytti oopperakapellimestarina oli vuonna 1973 Edinburghin festivaaleilla, jossa hän johti Mozartin Don Giovannin. Ensiesiintyminen Bayreuthissa oli 1981. Hän johti siellä säännöllisesti aina vuoteen 1999 asti. Barenboim oli naimisissa kuulun sellistin, Jacqueline du Prén, kanssa. Du Pré sairastui multippeliskleroosiin vuonna 1973 ja kuoli vuonna 1987. Juutalaisuuden sanottiin estäneen avioeron. Barenboim on sittemmin elänyt Pariisissa pianisti Jelena Baškirovan kanssa. Pari meni naimisiin 1988 ja heillä on kaksi lasta. Vuosina 1991–2004 Daniel Barenboim oli Chicagon sinfoniaorkesterin musiikillinen johtaja. Hän oli myös Berliinin valtionoopperan musiikillinen johtaja vuodesta 1992. Hän ilmoitti jättävänsä tämän tehtävän terveydellisistä syistä tammikuun lopussa 2023. Barenboimin Wagner-esitys Jerusalemissa 2001 herätti vihaa, koska säveltäjä Richard Wagner yhdistetään Israelissa antisemitismismiin. Barenboim on Israelissa kiistelty hahmo, koska hän edistää saksalaista musiikkia ja vastustaa julkisesti Israelin Länsirannan miehitystä. Barenboim hankki alkuvuodesta 2008 Palestiinalaishallinnon passin. Hänellä on myös Israelin, Argentiinan ja Espanjan kansalaisuus. == Lähteet == == Kirjallisuutta == *Barenboim, Daniel: Elämäni musiikissa. Suomentanut Seppo Heikinheimo. WSOY, Helsinki. 1993. ISBN 951-0-18503-5 == Aiheesta muualla == * Guardian-lehden artikkeli Luokka:Argentiinalaiset kapellimestarit Luokka:Israelilaiset kapellimestarit Luokka:Argentiinalaiset pianistit Luokka:Israelilaiset pianistit Luokka:Grammy-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hanna Partanen (leipuri)

Anna Johanna (Hanna) Partanen (o.s. Kerman) (1. marraskuuta 1891 Kuopio – 30. kesäkuuta 1969 Kuopiohttps://www.kirjastot.fi/kysy/milloin-kalakukkoleipuri- hanna-partanen-kuoli?language_content_entity=fi) oli suomalainen leipuri, joka oli tunnettu kalakukoistaan. Häntä on sanottu kaikkien kalakukkojen äidiksi, jonka ansiosta kukko on levinnyt ympäri Suomen. Hän aloitti leipomotoiminnan vuonna 1931 ja on ollut täten uranuurtajana kalakukkojen kaupallisessa valmistuksessa. Vuosien kuluessa valikoima on laajentunut kalakukoissa ja muissa leipomotuotteissa, jotka edelleen tehdään perinteisen tavan mukaan käsityönä ja suomalaisista raaka-aineista (tärkein suomalainen ruis) Kuopion keskustassa Kasarmikadulla sijaitsevassa leipomossa. Hanna Partasen nimeä kantava leipomo Kuopiossa työllistää vuodenajoista riippuen 10–20 työntekijää. Leipomon myynti on noin 1,2 miljoonaa euroa vuodessa. Myös Hanna Partasen miniällä Irene Partasella (s. 15. joulukuuta 1923 Ilomantsi) on Kuopiossa oma kalakukkoleipomonsa, jonka omisti vuoteen 2014 saakka hänen tyttärensä Katariina Helin. Irene Partasen kalakukkoleipomo meni konkurssiin maaliskuussa 2014 ja liiketoiminnan jatkajaksi tuli kuopiolainen torimyyjä Jarmo Komulainen. Syyskuussa 2019 paljastettiin muistolaatta, joka on kiinnitetty Hanna Partasen kalakukkoleipomon (Kasarmikatu 15) seinään. ==Lähteet== *Minna Canthin jalanjäljillä * *Pohjois-Savon muisti *Suomen kuuluisimman kalakukkoleipurin syntymästä 125 vuotta Yle 1.11.2016. *Tietoa yrityksestä Kalakukkoleipomo Hanna Partanen Oy. === Viitteet === ==Aiheesta muualla== * Kalakukkoleipomo Hanna Partasen kotisivut Luokka:Suomalaiset leipurit Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Hatsala Luokka:Vuonna 1891 syntyneet Luokka:Vuonna 1969 kuolleet
Euroopan investointirahasto

Euroopan investointirahasto (EIR) on Euroopan unionin rahoitusinstituutio, joka on erikoistunut pienten ja keskisuurten yritysten riskirahoitukseen ja takuujärjestelyihin. Rahasto pyrkii toteuttamaan yhteisön tavoitteita, ja riskirahoituksen avulla se pyrkii tukemaan erityisesti uusia ja innovatiivisiä pk-yrityksiä. EIR ei anna rahoitusta suoraan yrityksille, vaan se toimii esimerkiksi pankkien ja muiden rahoituslaitosten kautta. Laitoksen pääosakkeenomistaja on Euroopan investointipankki. Sen myöntämän riskipääomarahoituksen vuotuiseksi määräksi on arvioitu noin 500–700 euroa. EIR käyttää omia tai EIP:n tai EU:n sille luovuttamia varoja. Se toimii EU:n jäsenvaltioissa sekä Turkissa, Islannissa, Liechtensteinissa ja Norjassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Kotisivut Luokka:Euroopan unionin rahastot
EIR

EIR tai Eir tarkoittaa seuraavia asioita: * Eir, skandinaavisen mytologian jumalatar * Euroopan investointirahasto, EIR, Euroopan investointipankin yhteydessä toimiva laitos * Equipment Identity Register, EIR, verkko- operaattorin tietokanta IMEI-koodeille.
Kielletyt viivat

Kielletyt viivat ovat normaalioloissa esiintymättömiä spektriviivoja, joita syntyy spektriin hyvin harvassa kaasussa. Kielletyissä viivoissa ei itsessään ole mitään "luvatonta" vaan nimi johtuu niiden tavattomasta harvinaisuudesta. Koska atomien keskinäiset törmäykset muuttavat energiatiloja, kiellettyjä viivoja tuottavia siirtymiä ei tavallisesti synny. Törmäysten poissulkemiseksi kielletyt viivat vaativat muutaman atomin kuutiosenttimetriä kohden, näin tyhjää ei ole edes parhaissa maanpäällisissä laboratorioissa ja siksi kiellettyjä viivoja ei voi tuottaa laboratorio-oloissa. Sitä vastoin niitä esiintyy yleisesti Maan ilmakehän yläosan spektrissä ja tähtienvälisessä avaruudessa, joissa tapahtuu atomien keskinäisiä törmäyksiä vain hyvin harvoin. Tähtienvälisessä avaruudessa havaitaan usein ionisoituneen typen kiellettyjä viivoja [N II] aallonpituuksilla 654,8 ja 658,4 nm, rikin [S II] viivoja aallonpituuksilla 671,6 ja 673,1 nm ja [O II] kohdassa 372,7 nm sekä [O III] paikoissa 495,9 ja 500,7 nm. Luokka:Spektroskopia
Töyrynummi

Töyrynummi () on Suutarilan peruspiiriin ja samannimisen kaupunginosaan kuuluva osa-alue Koillis-Helsingissä. Siellä asuu noin 3 500 henkeä. Alueen naapurustossa sijaitsevat lisäksi Vantaan Tammiston kaupunginosa lännessä Keravanjoen länsipuolella, Tapaninvainio etelässä Tapaninkyläntien toisella puolella ja Tapulikaupunki idässä. Töyrynummi oli vielä 1950-luvulla nimeltään Pohjankylä, ruotsiksi Norrby. Sinne oli tullut asutusta jo 1400-luvun loppupuolella. Pohjankylä kuului ennen Tapaninkylän kaupunginosaan ja Tapanilaan. Töyrynummen osa-alue muodostettiin 1984 liittämällä yhteen Tapaninvainion, Siltamäen ja Ala-Tikkurilan osia. Vuonna 1986 Töyrynummi sai nykyisen nimensä. Töyrynummella sijaitsee mm. kolme päiväkotia ja Suutarinkylän peruskoulu. Aiemmin alueella sijaitsivat Töyrynummen ala-asteen koulu ja Suutarilan yläasteen koulu, jotka yhdistettiin 1.8.2016. Uuden koulun nimeksi tuli Suutarinkylän peruskoulu. Töyrynummea palvelevat mm. bussit 61, 79, 562, 611. == Lähteet == * Helsinki alueittain (2005). Suutarilan peruspiiri * Malmi.org (Koillis-Helsingin palvelut yhdestä paikasta) === Viitteet === Luokka:Suutarila Luokka:Helsingin osa-alueet
Jorma Kinnunen

Jorma Vilho Paavali Kinnunen (15. joulukuuta 1941 Pihtipudas – 25. heinäkuuta 2019 Äänekoski) oli suomalainen keihäänheittäjä ja olympiamitalisti. == Urheilu-ura == Kinnunen saavutti hopeaa Meksikon olympialaisissa 1968 tuloksella 88,58 m. Vuonna 1964 hän oli Tokion olympialaisissa kuudes (Pauli Nevalan voittaessa) ja 1972 Münchenin olympialaisissa samaten kuudes. Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän sijoittui 12:nneksi Budapestissa 1966, kymmenenneksi Ateenassa 1969 ja viidenneksi Helsingissä 1971. Kinnunen heitti 18. kesäkuuta 1969 keihäänheiton maailmanennätyksen 92,70 m Ratinan stadionilla Tampereella. Vuonna 1965 hän paransi Suomen-ennätystä ensimmäisen kerran tulokseen 88,14 m, ja myös hänen olympiamitaliheittonsa 88,58 m oli Suomen-ennätys. Vuonna 1965 hän voitti Pohjoismaiden-mestaruuden.Väätäinen 1979, s. 308 Suomen-mestaruuden hän voitti 1964, 1965, 1966, 1968 ja 1969. Pihtiputaan keihäskarnevaaleilla hän voitti vuosina 1972 ja 1975. Kinnunen heitti vuonna 1961 Laukaassa lupaavan tuloksen 77,07 m.Väätäinen 1979, s. 306 Kahtena seuraavana vuonna hän ei pystynyt samaan. Kesäkuussa 1964 hän ylitti ensimmäisen kerran 80 metrin rajan Viitasaarella tuloksellaan 84,42 m.Väätäinen 1979, s. 307 Hän ylitti 80 metrin rajan 15 peräkkäisenä vuotena eli vuoteen 1978 saakka. Toisen kerran hän ylsi urallaan 90 metriin Helsingissä elokuussa 1970, kun hän heitti tasatuloksen 90,00 m.Väätäinen 1979, s. 311 Saman vuoden Kalevan kisoissa Kouvolassa Suomen Urheiluliiton johdon kanssa kinastelleet Kinnunen ja Pauli Nevala astuivat karsintakilpailussa kaikki kolme heittoaan tahallaan yli. Pienikokoisen Kinnusen lempinimi oli ”Äänekosken pikkujättiläinen”. Hän sai liikuntaneuvoksen arvonimen vuonna 2010. Urheilutoimittajain liitto palkitsi hänet vuoden valmentajana vuonna 1991, jolloin hänen poikansa Kimmo Kinnunen voitti hänen valmennuksessaan keihäänheiton maailmanmestaruuden. Jorma Kinnusen toinen poika Jarkko Kinnunen oli alle 20-vuotiaiden EM-kisojen hopeamitalisti keihäänheitossa. Myös Kimmon poika Jami Kinnunen heittää keihästä. == Yksityiselämä == Jorma Kinnusen isä kuoli sodassa näkemättä poikaansa. Äiti luovutti pojan muiden hoitoon.Väätäinen 1979, s. 303 Kinnunen opiskeli Jyväskylässä kirvesmieheksi ja pääsi töihin Metsäliiton Äänekosken- tehtaille. Hän avioitui kesällä 1964. Hänen kolmesta lapsestaan on ollut urheilijoita kaksi poikaa, Kimmo (s. 1968) ja Jarkko (1970–2019).Väätäinen 1979, s. 313 == Lähteet == * * === Viitteet === == Kirjallisuutta == * Salo, Urho: Jorma Kinnunen: Pikkujättiläinen. Äänekoski, 2002. ISBN 952-91-4871-2 * == Aiheesta muualla == * Kinnusen ME-heitto. Ylen Elävä arkisto. * ME-heittäjä Jorma Kinnunen. Ylen Elävä arkisto. * Jorma Kinnunen Meksikossa 1968. Ylen Elävä arkisto. * Luokka:Suomalaiset keihäänheittäjät Luokka:Suomalaiset olympiamitalistit Luokka:Suomalaiset yleisurheiluvalmentajat Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Jatkuvan aineen mekaniikka

Jatkuvan aineen mekaniikka eli kontinuumimekaniikka on mekaniikan haara, joka tutkii jatkuvan aineen teoriaa. Jatkuvan aineen mekaniikka sisältää sekä kiinteiden aineiden että fluidien (nesteet ja kaasut) tutkimusta. Kiinteiden aineiden ja fluidien fysikaaliset lait eivät riipu käytetystä havaintokoordinaatistosta. Siksi jatkuvan aineen mekaniikassa käytetään tensoreita, jotka ovat koordinaatistosta riippumattomia matemaattisia objekteja. ==Jatkuva aine== Jatkuva aine eli kontinuumi on fysikaalinen approksimaatio, joka yksinkertaistaa tutkittavia ongelmia. Jatkuvan aineen teoriassa aineen mikrorakennetta, eli sitä, että aine koostuu atomeista, joilla on ulottuvuus, ei oteta huomioon. Sen sijaan aine jaetaan osiin, jotka voidaan kutistaa infinitesimaalisen pieniksi antamalla osasten ulottuvuuksien lähestyä nollaa. Näin voidaan muodostaa differentiaaliyhtälöitä, joita voidaan käyttää ainetta käsittelevien ongelmien ratkaisuun. Lukemattomien pikkuruisten osasten sijasta tutkitaan siis jatkuvia kenttiä. Jatkuvan aineen approksimaatio antaa hyvin tarkkoja arvioita, kunhan ei tarkastella liian pieniä (molekyylien suuruusluokkaa olevia) ilmiöitä. ==Jatkuvan aineen mekaniikan osa-alueita== Jatkuvan aineen mekaniikka Virtausmekaniikka Virtausmekaniikka Solidimekaniikka Solidimekaniikka Newtonilaiset fluidit Ei- newtonilaiset fluidit Plastisuus Elastisuus Newtonilaiset fluidit Reologia Reologia Elastisuus Jatkuvan aineen mekaniikan osa-alueilla on useita vaihtoehtoisia suomennoksia: *kiinteiden aineiden mekaniikka, lujuusoppi, solidimekaniikka (): tutkii jatkuvasti jakautuneita kiinteitä aineita *virtausmekaniikka, virtausoppi, fluidimekaniikka (), jonka osa-alueita ovat: **virtausdynamiikka, fluididynamiikka, hydrodynamiikka () **"fluidistatiikka" (), yleisimmin hydrostatiikka *reologia, sijoittuu kiinteiden aineiden ja fluidien tutkimuksen välimaastoon ==Aiheesta muualla== * *
Reijo Paajanen

Reijo Kalevi Paajanen (s. 12. kesäkuuta 1950 Mikkelin mlk) on suomalainen yrittäjä ja Kansallisen Kokoomuksen kansanedustaja 2003–2011. Paajanen on ollut yrittäjänä vuodesta 1976 toimien ravintoloitsijana, sisävesiliikennöitsijänä ja matkatoimistoyrittäjänä. Hän on suorittanut hotelli- ja ravintola-alan liikkeenjohdon koulutuksen 1969–1970. Ennen uraansa valtakunnan politiikassa Paajanen ehti vaikuttaa myös Lappeenrannan kunnallispolitiikassa. Hän istui Lappeenrannan kaupunginvaltuustossa vuosina 1993–2000 ja 2005–2012. Paajanen pyysi eroa kaupunginvaltuuston jäsenyydestä muutettuaan Taipalsaarelle vuoden 2012 lopulla. Lappeenrannan kaupunginhallitukseen Paajanen kuului 1993–1996. Kansanedustajana Paajanen oli vuosina 2003–2011. Hän ei enää asettunut ehdolle vuoden 2011 eduskuntavaaleissa. Paajanen toimi Fintoton hallituksen puheenjohtajana vuoden 2014 alusta vuoden 2016 loppuun asti. Aiemmin hän oli toiminut myös Fintoton omistaneen Suomen Hippoksen hallituksen ja valtuuskunnan jäsenenä. Paajanen on saanut Lappeenrannan yrittäjäpalkinnon vuonna 1990 ja Yrittäjäristin suurristin vuonna 2006. Paajanen toimi jääkiekkojoukkue SaiPan puheenjohtajana vuosina 1989–2000, Suomen Jääkiekkoliiton hallituksen jäsenenä vuosina 1994–2006 ja Jääkiekkosäätiön hallituksen jäsenenä vuodesta 2007 alkaen. Vuonna 2018 Paajaselle myönnettiin liikuntaneuvoksen arvonimi. Paajanen on ollut naimisissa Leena Paajasen (o.s. Hackman) kanssa vuodesta 1973. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Kansanedustajat Luokka:Kansallisen Kokoomuksen poliitikot Luokka:Lappeenrannan kaupunginvaltuutetut Luokka:Kymen vaalipiiri Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt