EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Juliane Seyfarth

Juliane Seyfarth (s. 19. helmikuuta 1990 Eisenach) on saksalainen mäkihyppääjä ja joukkuemäen maailmanmestari. Hän edustaa WSC 07 Ruhlaa. Seyfarth on 160 senttimetriä pitkä ja painaa 48 kilogrammaa. Seyfarth debytoi mäkihypyn maailmancupissa joulukuussa 2011 Lillehammerissa sijoittuen sijalle 15. Näin ollen hän saavutti heti myös uransa ensimmäiset maailmancupin pisteensä. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan yhdeksäs Rasnovissa helmikuussa 2015. Ensimmäisen palkintosijansa, ja samalla voittonsa, hän saavutti Lillehammerissa marraskuussa 2018. Hän voitti myös kahdesti Nižni Tagilissa ja kerran Tšaikovskissa maaliskuussa 2019. Hän oli samalla kaudella toinen ja kolmas Sapporon kilpailuissa, kolmas Râșnovissa, toinen Hinzenbachissa, kolmas Ljubnossa sekä toinen Oberstdorfissa, Oslossa, Trondheimissa ja Tšaikovskissa. Hän sijoittui kolmanneksi maailmancupin kokonaiskilpailussa, voitti Russia Blue Bied -kiertueen ja oli Raw Airin kokonaiskilpailussa kolmas. Continental Cupissa Seyfarth on saavuttanut kymmenen voittoa ja ollut 21 kertaa palkintokorokkeella. Seyfarth sijoittui olympialaisissa kymmenenneksi Pyeongchangissa 2018 ja 19:nneksi Pekingissä 2022. Hän on osallistunut neljiin MM-kilpailuihin. Oslossa 2011 hän sijoittui normaalimäessä 31:nneksi ja Falunissa 2015 sijalle 14. Seefeldin MM- kilpailuissa 2019 Seyfarth oli mukana voittamassa historian ensimmäistä naisten joukkuemäkeä. Hän voitti kultaa myös sekajoukkuemäessä ja sijoittui normaalimäessä neljänneksi. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän oli suurmäessä kymmenes, normaalimäessä 21:s ja joukkuemäessä viides. Hän voitti nuorten maailmanmestaruuden 2006. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Saksalaiset mäkihyppääjät Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Alice Ball

Alice Augusta Ball (24. heinäkuuta 1892 Seattle, Washington – 31. joulukuuta 1916) oli yhdysvaltalainen kemisti, joka kehitti lepran hoidossa pitkään käytetyn öljyuutteen. Ballin kehittämää niin kutsuttua Ballin metodia käytettiin lepran hoitoon aina 1930-luvun lopulle saakka, jolloin sulfalääkkeet syrjäyttivät sen. == Elämä == Alice Augusta Ball syntyi 24. heinäkuuta 1892 Seattlessa Washingtonissa. Hänen vanhempansa olivat James Presley ja Laura Louise (Howard) Ball. James Presley oli toimittaja, valokuvaaja ja asianajaja, ja perhe kuului ylempään keskiluokkaan. Ballin isoisä James Ball Sr. oli myös kuuluisa valokuvaaja ja yksi ensimmäisistä afroamerikkalaisista varhaista valokuvausmenetelmää dagerrotypiaa käyttäneistä henkilöistä. James Ball Sr. muutti Havaijille vuonna 1903, mutta hän kuoli seuraavana vuonna ja perhe muutti takaisin Seattleen vuonna 1905. Vuonna 1915 Ball kehitti Hydnocarpus wightianus -puun öljystä uutteen, joka auttoi lepran hoidossa. Ball kuoli pian keksintönsä jälkeen joulukuussa 1916, ollessaan vain 24-vuotias. Ballin kuolinsyy on jäänyt epäselväksi. Kuolintodistuksessa Ballin on kerrottu kuolleen tuberkuloosiin. Aikalaislehdessä Ballin kerrottiin joutuneen juuri ennen kuolemaansa onnettomuuteen, jossa hän altistui laboratoriossa kloorikaasulle. Ballin työnantajana toiminut yliopisto on kuitenkin kiistänyt lehden väitteen. == Lähteet == luokka:Yhdysvaltalaiset kemistit Luokka:Vuonna 1892 syntyneet Luokka:Vuonna 1916 kuolleet Luokka:Afroamerikkalaiset
Lahmusen kartano

thumb|Lahmusen kartanon päärakennus kesäkuussa 2008. Lahmusen kartano (, ) on kartano Põhja-Sakalan kunnassa Viljandimaalla Virossa. Kartanon historia tunnetaan 1590-luvulta alkaen, kun se oli puolalaisen Trojanowski-suvun hallussa. 1700–1800-luvuilla kartano kuului pitkään von Krüdener -suvulle ja 1885–1919 von Bockeille. Vuodesta 1926 alkaen rakennuksessa on ollut koulu, nykyiseltä nimeltään Lahmuse Kool. Toisen maailmansodan lopussa kartanon tiloissa toimi lyhyehkön aikaa Tallinnan konservatorio. Kartanon päärakennus valmistui vuonna 1838. Myöhäisklassismia edustavan pääosin yksikerroksisen rakennuksen keskiosassa on kaksi kerrosta. Ullakkotilat ovat tosin nykyisin rakennuksen osalta hyötykäytössä. Lahmusen kartanosta on säilynyt päärakennuksen ohella myös useita kartanon sivurakennuksia, jotka olivat 2010-luvulla hienosti kunnostettu palvelemaan koulun sekä sen oppilaiden ja opettajien tarpeita: punatiilinen tilanhoitajan talo, harmaakivinen suuri vilja-aitta, urheilutilaksi kunnostettu talli-vaunuvaja, paja ja nykyinen käsityötalo. Rakennukset ovat pääosin 1800-luvun puolivälistä. == Lähteet == Luokka:Viron kartanot Luokka:Põhja-Sakala
Birdman

Birdman voi tarkoittaa ainakin seuraavia: * Birdman, Alejandro González Iñárritun ohjaama elokuva vuodelta 2014 * Birdman, yhdysvaltalainen rap- artisti * Birdman, rap-artisti Birdmanin (tuolloin nimellä Baby) esikoisalbumi vuodelta 2002.
Juho Timonen (toimittaja)

Juho (Jussi) Timonen (24. joulukuuta 1890 KiuruvesiAikalaiskirja 1934, s. 683 (Viitattu 31.12.2018) – 26. elokuuta 1977 Lontoo Kuolleita. Helsingin Sanomat, 1.9.1977 s. 13.) oli suomalainen toimittaja. Kiuruveden Luupuvedeltä kotoisin ollut Timonen suoritti oppikoulun kolmessa ja puolessa vuodessa. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa filosofiaa ja estetiikkaa ja valmistui filosofian maisteriksi 1919. Timonen matkusteli sitten Euroopassa ja asettui lopulta pysyvästi asumaan Lontooseen. Hän oli Uusi Suomi -lehden ulkomaantoimittajana ja kirjeenvaihtajana vuodesta 1929 ja toimi lehden Lontoon-kirjeenvaihtajana vuodesta 1932 aina sotavuosiin saakka. Timonen käänsi kirjallisuutta, kirjoitti lehtiartikkeleita ja julkaisi muun muassa Leninin elämäkerran, jonka hän käänsi myös englannin kielelle ja kirjoitti teokseen englanniksi jatko- osia. Timonen hallitsi eurooppalaisten kielten ohella myös ainakin sanskriittia, arabiaa, esperantoa, bengalia ja idoa. Uskontojen ja filosofian ohella hän oli kiinnostunut atomifysiikasta, kosmologiasta, genetiikasta, neurologiasta sekä psykofyysisistä ilmiöistä. Näistä aiheista hän suunnitteli pääteostaan The True Function of Brain. Viimeksi Timonen oli tutkijana British Museumissa. Tampereen yliopiston kirjaston käsikirjoitusarkistossa säilytetään Timosen ystävälleen tohtori Kalle Soraiselle vuosina 1917-1966 suomeksi ja englanniksi kirjoittamia kirjeitä.Tampereen yliopiston kirjaston käsikirjoitusarkisto : Kohdehenkilöluettelo : Timonen, JuhoTampereen yliopiston kirjaston käsikirjoitusarkisto : Juho TimonenJyrki Haikonen – Pentti Oslamo – Jyrki Vesikansa : Apurahalla Konstantinopoliin, Petsamoon, Brysseliin : Uuden Suomettaren Säätiö 1920-2010, Unigrafia 2011, Timosesta s. 64-65 == Teoksia == * Lenin. Otava 1933 == Suomennoksia == * C. W. Leadbeater : Ihminen näkyväisenä ja näkymättömänä : esimerkkejä eri ihmistyypeistä nähtynä harjaantuneen selvänäön avulla ; suom. J. T. Teosofinen maailmankatsomus 7. Suomen teosofinen seura, Helsinki 1927, 2. painos 1983, 3. painos 2001 * Albert Lilius : Kasvavien tunne-elämä : nykyaikaisten tutkimusten mukaan ; suom. Aina Oksala ja Juho Timonen. Sivistys ja tiede n:o 56. WSOY 1927 * Ernest Wood : Seitsemän sädettä : teosofinen käsikirja ; suomentanut J. T. Teosofinen maailmankatsomus 9. Suomen teosofinen seura, Helsinki 1928 * Gustav Theodor Fechner : Kirjanen kuolemanjälkeisestä elämästä. Otava 1929 * Panait Istrati : Alaston totuus Venäjästä ; tekijän luvalla ranskasta suomentanut Juho Timonen. Kirja, Helsinki 1930 (alkuteos La Russie nue) * Essad Bey : Stalin. Otava 1931 ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luettelo Juho Timosen lehtiartikkeleista Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Suomentajat Luokka:Vuonna 1890 syntyneet Luokka:Vuonna 1977 kuolleet Luokka:Ulkomaankirjeenvaihtajat Luokka:Britanniansuomalaiset
Line Jahr

Line Jahr (s. 16. tammikuuta 1984) on norjalainen mäkihyppääjä ja MM- mitalisti. Hän edusti Vikersund IF -seuraa. Jahr debytoi Mäkihypyn maailmancupissa joulukuussa 2011 Lillehammerin osakilpailussa sijoittuen sijalle 28. Näin ollen Jahr saavutti heti ensimmäiset maailmancupin pisteensä. Jahrin paras sijoitus maailmancupin osakilpailussa on neljäs sija, jonka hän on saavuttanut kolmesti; helmikuussa 2012 Zaōssa, maaliskuussa 2014 Planicassa ja helmikuussa 2015 Râșnovissa. Continental Cupista Jahr on saavuttanut kolme voittoa ja 22 palkintosijaa. Jahr kilpaili vuoden 2014 talviolympialaisissa Sotšissa, jossa hän oli normaalimäen kilpailun yhdeksäshttp://www.sports- reference.com/olympics/athletes/ja/line-jahr-1.html . MM-kilpailuihin hän on osallistunut neljästi, vuosina 2009, 2011, 2013 ja 2015. Vuonna 2015 hän saavutti sekajoukkuekilpailun hopeaa Falunista. Paras henkilökohtainen sijoitus on vuoden 2009 kilpailuiden normaalimäen yhdeksäs sija Liberecistä. == Lähteet == Luokka:Norjalaiset mäkihyppääjät Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Keltaputket

Keltaputket (Ferula) on sarjakukkaiskasveihin kuuluva suku. Siihen kuuluu 170 lajia vankkoja, ruohovartisia, aromaattisia, monivuotisia kasveja, joita esiintyy Välimereltä Keski-Aasiaan ulottuvalla alueella.Brickell, Christopher & Cathey, H. Marc (editors): A to Z Encyclopedia of Garden Plants (The American Horticultural Society). DK Publishing 2004. ISBN 0-7566-0616-0. Pirunkeltaputkea ja pihkakeltaputkea käytetään lääkekasveina, välimerenkeltaputkea koristekasvina.Räty, Ella (toim.): Viljelykasvien nimistö. Puutarhaliiton julkaisuja nro 363. Helsinki 2012. ISBN 978-951-8942-92-7. == Lajeja == * Ferula assa-foetida – pirunkeltaputki (pirunpihka eli hajupihka) * Ferula communis – välimerenkeltaputki * Ferula foetida – löyhkäkeltaputki * Ferula gummosa – pihkakeltaputki * Ferula kelleri – kirgisiankeltaputki * Ferula lancerottensis – lanzarotenkeltaputki * Ferula latipinna – palmankeltaputki * Ferula linkii – kanariankeltaputki * Ferula narthex – skorpionikeltaputki * Ferula ovina – vuonankeltaputki * Ferula persica – persiankeltaputki * Ferula tenuisecta – pitsikeltaputkiFinto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Keltaputket (Ferula)Suomen Lajitietokeskus: Keltaputket – Ferula * Ferula ammoniacum (aiemmin Dorema ammoniacum) – persiankyynelputki * Ferula pseudalliacea Ferula assa-foetida (Uzbekistan) 3.jpg|Pirunkeltaputki. FERULA COMMUNIS - VALLFEROSA - IB-466 (Canyaferla).JPG|Välimerenkeltaputki. Ferula gummosa - Köhler–s Medizinal- Pflanzen-205.jpg|Pihkakeltaputki. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * ITIS: Ferula * United States Department of Agriculture (USDA): Ferula * Flora of China: Ferula Luokka:Sarjakukkaiskasvit
Sammakonputket

Sammakonputket (Hydrocotyle) on kasvisuku, joka aiemmin on luokiteltu sarjakukkaiskasveihin, mutta kuuluu uusimman tiedon mukaan araliakasvien heimoon. Sammakonputkiin kuuluu 75 lajia, joita esiintyy Euraasiassa, Pohjois- Amerikassa ja Uudessa-Seelannissa. Ne ovat monivuotisia ruohovartisia kasveja, jotka kasvavat kosteilla paikoilla tai vedessä. Sammakonputkien kasvutapa on usein suikertava, niillä on pyöreät lehdet ja huomaamattomat kukat pienissä sarjoissa.Brickell, Christopher & Cathey, H. Marc (editors): A to Z Encyclopedia of Garden Plants (The American Horticultural Society). DK Publishing 2004. ISBN 0-7566-0616-0. Muutamia sammakonputkilajeja viljellään akvaario- ja vesikasvina. Rohtosammakonputkea käytetään myös mauste- ja lääkekasvina.Räty, Ella (toim.): Viljelykasvien nimistö. Puutarhaliiton julkaisuja nro 363. Helsinki 2012. ISBN 978-951-8942-92-7. == Lajeja == * Hydrocotyle asiatica, syn. Centella asiatica – rohtosammakonputki * Hydrocotyle leucocephala – valkosammakonputki * Hydrocotyle microphylla – lanttisammakonputki * Hydrocotyle verticillata – hattusammakonputki eli hatturuoho * Hydrocotyle vulgaris – viitasammakonputki * Hydrocotyle ranunculoides – sumasammakonputki Hydrocotyle leucocephala B.jpg|Valkosammakonputki. Hydrocotyle verticillata var triradiata1.jpg|Hattusammakonputki. HydrocotyleVulgaris.jpg|Viitasammakonputki. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Sammakonputket (Hydrocotyle) * Suomen Lajitietokeskus: Sammakonputket – Hydrocotyle * ITIS: Hydrocotyle * United States Department of Agriculture (USDA): Hydrocotyle * Flora of China: Hydrocotyle Luokka:Araliakasvit
Daniel (futsalpelaaja)

Daniel Ibañes Caetano (eli Daniel; s. 6. heinäkuuta 1976 São Paulo, Brasilia) on brasilialaissyntyinen espanjalainen uransa päättänyt futsalpelaaja. Pelipaikaltaan Daniel oli ala eli laitapelaaja. Hän on 175 senttimetriä pitkä ja painaa 75 kilogrammaahttp://www.futsalplanet.com/gallery/gallery-02.asp?PerId=146 . Daniel voitti Espanjan futsalmaajoukkueen kanssa MM-kultaa vuonna 2000 Guatemalasta. Hän saavutti myös MM-hopeaa vuonna 2008 Brasiliassahttp://www.fifa.com/worldfootball/statisticsandrecords/players/player=180091/index.html . EM-kilpailut Daniel voitti Espanjan joukkueessa neljästi vuosina 2001, 2005, 2007 ja 2010. Hän lopetti uransa vuonna 2010. Seuratasolla Daniel edusti vuodet 2002–2010 Inter Movistaria, jonka kanssa hän voitti neljä Espanjan- mestaruutta, kaksi UEFA Futsal Cupia ja neljä Espanjan cupia. Vuodet 1996–2002 hän edusti Caja Segoviaa, jonka kanssa hän voitti kerran Espanjan-mestaruuden, kerran UEFA Futsal Cupin ja kolmesti Espanjan cupin. Hän voitti myös urallaan kolmesti Intercontinental Cupin. == Lähteet == Luokka:Espanjalaiset futsalpelaajat Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sofja Tihonova

Sofja Dmitrijevna Tihonova (; s. 16. marraskuuta 1998 Pietari) on venäläinen mäkihyppääjä. Hän edustaa Saint-Petersburg KOR1 Dinamo -seuraa. Tihonova debytoi mäkihypyn maailmancupissa joulukuussa 2013 Lillehammerissa sijoittuen kilpailussa sijalle 33. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti tammikuussa 2014 oltuaan Tšaikovskin kilpailussa 22:s. Tihonovan paras sijoitus maailmancupin osakilpailussa on neljäs sija, jonka hän saavutti joulukuussa 2014 Lillehammerista. Tämän jälkeen hän on sijoittunut kymmenen parhaan joukkoon kerran kaudella 2016–2017, kolme kertaa kaudella 2018–2019, ja kahdesti kaudella 2019–2020. Continental Cupissa Tihonova debytoi jo 12-vuotiaana vuonna 2010. Tihonova kilpaili ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan vuoden 2015 MM-kilpailuissa Falunissa. Hän oli normaalimäen 20:s ja sekajoukkuemäen viides. Helmikuussa 2015 Tihonova saavutti kultaa henkilökohtaisesta ja hopeaa joukkuekilpailusta nuorten MM-kilpailuista ja saman vuoden tammikuussa niin ikään kultaa henkilökohtaisesta ja hopeaa joukkuekilpailusta Euroopan nuorten olympiafestivaaleilta. Vuonna 2016 hän saavutti nuorten MM-kilpailujen normaalimäessä pronssia ja nuorten talviolympialaisten normaalimäessä hopeaa. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui normaalimäessä 26:nneksi. Nuorten MM-kilpailuissa 2018 hän saavutti joukkuemäessä hopeaa. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui normaalimäessä 25:nneksi. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän oli normaalimäessä 20:s ja sijoittui naisten joukkuemäessä viidenneksi sekä sekajoukkuemäessä seitsemänneksi. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän oli suurmäessä 23:s, normaalimäessä 24:s ja naisten joukkuemäessä kuudes. Pekingin olympialaisissa 2022 Tihonova sijoittui normaalimäessä 26:nneksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Venäläiset mäkihyppääjät Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Suomennetun tietokirjallisuuden historia

Suomennetun tietokirjallisuuden historia: 1800-luvulta 2000-luvulle on Suomalaisen kirjallisuuden seuran vuonna 2013 julkaisema teos suomennetun tietokirjallisuuden historiasta. == Katso myös == * Suomennoskirjallisuuden historia == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Huhtanen, Jouni: Tietokirjakäännökset kansallista kulttuuria rakentamassa. Agricolan kirja- arvostelut 24.1.2014. * Niemi, Juhani: Tietokirjat matkalla Suomeen . Aikalainen 7.2.2014. * Wahlstedt, Pekka: Tiede kääntyy suomeksi. Tiede 5/2014. Luokka:Suomennoskirjallisuus Luokka:Kirjat kirjallisuudesta Luokka:Vuoden 2013 kirjat
Pustertal

thumb|300px|Pustertalia Bruneckin lähistöllä Pustertal (, , ladin. Val de Puster) on laakso Etelä- ja Itä-Tirolissa Alpeilla. Pustertalin taajamat sijaitsevat 750-1180 metrin korkeudella. Suurimpia taajamia Pustertalin länsialueella ovat Toblach, Welsberg, Olang ja Bruneck; itäalueella suurimpia ovat Innichen, Sillian ja Mittewald. Pustertalin alueella sijaitsee Pustertalin piirikunta (saks. Bezirksgemeinschaft Pustertal, ital. Comprensorio della Val Pusteria), joka perustettiin vuonna 1969. Siihen kuuluu 26 kuntaa ja sen kokonaispinta-ala on 2 071 neliökilometriä. Piirikunnan asukasluku on 73 000 ja sen keskuskaupunki on Bruneck. Vuoden 2001 väestölaskennan mukaan 80,96 prosenttia asukkaista puhuu saksaa, 13,40 prosenttia ladinia ja 5,64 prosenttia italiaa äidinkielenään. == Aiheesta muualla == * Bezirksgemeinschaft Pustertal Luokka:Etelä-Tiroli Luokka:Alppien laaksot Luokka:Italian laaksot Luokka:Itävallan laaksot
Linnunsilmät

Linnunsilmät (Chrysosplenium) on rikkokasveihin kuuluva suku, jossa on noin 55 lajia yksi- ja monivuotisia ruohokasveja. Niitä esiintyy Euroopassa, Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa.Brickell, Christopher & Cathey, H. Marc (editors): A to Z Encyclopedia of Garden Plants (The American Horticultural Society). DK Publishing 2004. ISBN 0-7566-0616-0. Kaksi linnunsilmälajia, kevätlinnunsilmä ja lapinlinnunsilmä kasvavat luonnonvaraisina Suomessa.Hämet-Ahti, Leena, Suominen, Juha, Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti (toim.): Retkeilykasvio, 4. painos. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo. Helsinki 1998. ISBN 951-45-8167-9 Linnunsilmiä voidaan viljellä myös perennoina. == Lajeja == * kevätlinnunsilmä (Chrysosplenium alternifolium) * lännenlinnunsilmä (Chrysosplenium oppositifolium) * lapinlinnunsilmä (Chrysosplenium tetrandrum)Räty, Ella (toim.): Viljelykasvien nimistö. Puutarhaliiton julkaisuja nro 363. Helsinki 2012. ISBN 978-951-8942-92-7. * harjalinnunsilmä (Chrysosplenium macrophyllum) Chrysosplenium alternifolium 170405a.jpg|Kevätlinnunsilmä (Chrysosplenium alternifolium) Yogorenekonome.JPG|Chrysosplenium macrostemon Chrysosplenium oppositifolium 240405a.jpg|Lännenlinnunsilmä (Chrysosplenium oppositifolium) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Linnunsilmät (Chrysosplenium) * Suomen Lajitietokeskus: Linnunsilmät – Chrysosplenium *
Olustveren kartano

Olustveren kartano (, ) on kartano entisen Suure-Jaanin kunnan, nykyisen Põhja-Sakalan kunnan Olustveren kylässä Viljandimaalla Virossa. Olustveressä oli kartano jo keskiajalla, mutta nykyiselle paikalleen kartano siirtyi vuonna 1632, kun siitä tuli Valentin Schillingin läänitys. Vuodesta 1742 kartano kuului von Ferseneille. Fersenit olivat sotilaita ja merkittäviä hovimiehiä Pietarissa. Heidän omistuksessa Olustvere oli maareformiin saakka. Vuonna 1920 kartanoon tuli maatalouskoulu, ja nykyisin siellä toimii Olustveren palvelu- ja maaseudun talousalan opisto sekä museo. Kartanon nykyinen päärakennus valmistui vuonna 1903. Sen suunnitteli ilmeisesti skotlantilainen Archibald MacPherson. Omana aikana huippumoderni talo (mm. sähkö. puhelin, juokseva vesi) muistuttaa rakennustyyliltään Englannin maaseudun kartanoita. Rakennus on valmistuttuaan tyylikäs ja on yhä nykyäänkin Viron muista kartanoista poikkeava ja edelleen hyvässä kunnossa. Myös 1800-1900-luvun taitteessa valmistuneet sivurakennukset, kuten sepänpaja, viinanpolttimo, viljakuivuri ja muut ovat tutustumisen arvoisia. Kartanon puiston suunnitteli vuonna 1903 aikakauden tunnettu ammattilainen, maisema-arkkitehti Georg Kuphaldt Riiasta. == Lähteet == * Luokka:Viron kartanot Luokka:Põhja-Sakala
Valeangervot

Valeangervot (Rodgersia) on rikkokasveihin kuuluva suku, jossa on kuusi lajia. Valeangervot ovat ryhdikkäitä, jopa kaksi metriä korkeaksi kasvavia monivuotisia kasveja, joista ainakin neljää lajia viljellään koristekasvina, perennana. Luonnonvaraisena lajeja esiintyy Kiinan, Korean, Japanin ja Myanmarin vuoristoissa. Kilpiangervo (Astilboides tabularis, syn. Rodgersia tabularis) on valeangervojen lähisukuinen laji.Brickell, Christopher & Cathey, H. Marc (editors): A to Z Encyclopedia of Garden Plants (The American Horticultural Society). DK Publishing 2004. ISBN 0-7566-0616-0. == Lajeja == * sormivaleangervo (Rodgersia aesculifolia) * sulkavaleangervo (Rodgersia pinnata) * liuskavaleangervo (Rodgersia podophylla) * sädevaleangervo (Rodgersia sambucifolia)Räty, Ella (toim.): Viljelykasvien nimistö. Puutarhaliiton julkaisuja nro 363. Helsinki 2012. ISBN 978-951-8942-92-7. Rodgersia aesculifolia a1.jpg|Sormivaleangervo. Rodgersia pinnata var. 'Superba'.jpg|Sulkavaleangervo. Rodgersia podophylla 2.JPG|Liuskavaleangervo. Rodgersia podophylla 5.JPG|Liuskavaleangervo. Rodgersia sambucifolia.jpg|Sädevaleangervo. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Valeangervot (Rodgersia) * Suomen Lajitietokeskus: Valeangervot – Rodgersia Luokka:Rikkokasvit
Ale-Einari Riipinen

Juho Ale-Einari Riipinen (28. lokakuuta 1902 Mikkelin maalaiskunta – 7. kesäkuuta 1957 Helsinki)Ale-Einari Riipisen kuolinilmoitus (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 9.6.1957, HS Aikakone. Viitattu 4.9.2018. oli suomalainen Kauppalehden päätoimittaja. Riipisen vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Riipinen ja Iida Maria Hovinen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1922 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1928. Riipinen on tamperelaisen Aamulehden toimittajana 1930–1951 ja Kauppalehden päätoimittajana vuodesta 1951 alkaen.Kuka kukin on 1954 (Projekt Runeberg) == Teoksia == * Puoli vuosisataa rakennustoimintaa : Rich. Helanderin rakennusliike 1895-1910 : Rich. Helanderin sementtivalimo & asfalttiliike 1898-1910 : Tampereen sementtivalimo ja rautabetoni oy. 1910-1931 : Tampereen sementtivalimo ja rakennus oy. 1931-1945 : Tasera Oy. 1945-. Tasera Oy, Helsinki 1946 * Tampereen verkatehdas 1797-1947 : muistojulkaisu 1–2 ; kirj. K. V. Kaukovalta, Ale-Einari Riipinen. Tampereen verkatehdas, Helsinki 1947 * Kone ja terä oy (ent. osakeyhtiö Sommers, af Hällström & Waldens) 1897-1947. Kone ja Terä Oy, Helsinki 1948 * Osakeyhtiö Kudos 1919-1949. Kudos, Tampere 1949 * Suomen liikemies-yhdistys 1896-1956 : välähdyksiä kuudelta vuosikymmeneltä. Suomen liikemies-yhdistys, Helsinki 1956 ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Vuonna 1902 syntyneet Luokka:Vuonna 1957 kuolleet
Dimitri Qvintus

Dimitri Qvintus (s. 1987 Iisalmi) on suomalainen yritysjohtaja ja poliitikko, joka on toiminut myös pitkään politiikassa muun muassa pääministereiden erityisavustajana. Qvintus on SDP:n puoluehallituksen jäsen. == Elämä ja ura == Pohjois-Savossa syntynyt Qvintus on kertonut olevansa evakkoisovanhempiensa kautta taustaltaan sekä identiteetiltään osaksi karjalainen ja ortodoksi. Viitattu 25.11.2018. Qvintus on työskennellyt toimittajana muun muassa Suomen Golflehdessä sekä kirjoittanut vapaana toimittajana Suomen Kuvalehteen ja HS Metroon. Hän on myös ollut Iltalehden ja Uuden Suomen bloggaaja. Vuosina 2011–2020 Qvintus työskenteli sosialidemokraattisen eduskuntaryhmän viestintäsihteerinä, valtiovarainministeri Jutta Urpilaisen mediasuhteista vastaavana erityisavustajana, peruspalveluministeri Maria Guzeninan avustajana, pääministeri Antti Rinteen erityisavustajana, pääministeri Sanna Marinin erityisavustajana, poliittisena neuvonantajana ja viestintävastaavana sekä viimeksi kehitysyhteistyö- ja ulkomaankauppaministeri Ville Skinnarin erityisavustajana. Qvintus on myös toiminut Finlands Svenska Socialdemokraterin puheenjohtajana vuodesta 2021 lähtien. Vuosina 2020–2022 Qvintus työskenteli Bayerin suomalaisen tytäryhtiön yhteiskuntasuhdepäällikönä ja yhteiskuntasuhdejohtajana, ja 2022–2023 Bayer Nordicin viestintä-, yhteiskuntasuhde- ja vastuullisuusjohtajana. Syksyllä 2023 hän siirtyi Kreabin palvelukseen strategisesta viestinnästä, mediasuhteista ja vastuullisuudesta vastaavaksi johtajaksi. == Muuta == Dimitri Qvintus on esiintynyt vuosina 1994–2010 ääninäyttelijänä piirros- ja animaatioelokuvissa ja -sarjoissa. Hänen roolejaan ovat Pärsky (Pieni merenneito), Kikero (101 dalmatialaista), Skippy (Animaaniset), Nalle (Franklin), Jaska (Ipanat), Ruma ankanpoikanen (nimirooli), Kippo (Kaunotar ja hirviö – Lumottu joulu), Sivuäänet (Etsivä Gadget') sekä Mainio Manu (nimirooli). Viitattu 23.2.2015. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Erityisavustajat Luokka:Suomalaiset ääninäyttelijät Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Tuxtla Gutiérrez

Tuxtla Gutiérrez on Chiapasin osavaltion pääkaupunki Meksikossa. Vuonna 2014 siellä oli 585 400 asukasta. Kaupunki sijaitsee 530 metrin korkeudessa vajaat 400 km Oaxacasta itään. Se on osavaltiossaan paitsi hallinnollinen, myös kaupan ja teollisuuden keskus. Kun Chiapasin kaakkoisosasta löytyi öljyä ja maakaasua 1900-luvun lopulla, Tuxtlan taloudellinen merkitys kasvoi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Meksikon kaupungit Luokka:Chiapas
Tellima

Tellima (Tellima grandiflora) on rikkokasveihin kuuluva monivuotinen kasvi, joka on ainoa laji suvussaan. Se kasvaa luonnonvaraisena läntisessä Pohjois- Amerikassa Kaliforniasta Alaskaan kosteissa metsissä. Tellimaa viljellään myös puutarhaperennana.Brickell, Christopher & Cathey, H. Marc (editors): A to Z Encyclopedia of Garden Plants (The American Horticultural Society). DK Publishing 2004. ISBN 0-7566-0616-0Räty, Ella (toim.): Viljelykasvien nimistö. Puutarhaliiton julkaisuja nro 363. Helsinki 2012. ISBN 978-951-8942-92-7 Tellima kasvaa 80 senttimetriä korkeaksi ja 30 cm leveäksi. Sillä on viisi- tai seitsenliuskaiset karvaiset lehdet, jotka muodostavat ruusukkeen. Kukintona on pystyn varren päähän kehittyvä terttu, jossa on harvasti 15–30 kappaletta vihertävänvalkoisia ja 9 millimetriä pitkiä kukkia. Kuvia tellimasta: thumb|vasen|Telliman kukinto. thumb|vasen|Telliman kukka. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Tellima (Tellima grandiflora) Luokka:Rikkokasvit
Toluca

Toluca on Estado de Méxicoin osavaltion pääkaupunki Meksikossa. Vuonna 2014 siellä oli 520 800 asukasta. Kaupunki sijaitsee noin 50 km liittovaltion pääkaupungista Méxicosta länteen. Se sijaitsee laaksossa 2680 metrin korkeudessa Nevado de Toluca -tulivuoren juurella. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Meksikon kaupungit Luokka:México (osavaltio)
Kormikit

Kormikit (Lallemantia) on huulikukkaiskasveihin kuuluva kasvisuku, jossa on viisi lajia. Kormikkeja voidaan viljellä yksivuotisina koristekasveina.Räty, Ella (toim.): Viljelykasvien nimistö. Puutarhaliiton julkaisuja nro 363. Helsinki 2012. ISBN 978-951-8942-92-7. Suomen Lajitietokeskuksen luokittelussa suku yhdistetään ampiaisyrtteihin (Dracocephalum). == Lajeja == * harmaakormikki (Lallemantia canescens) * espanjankormikki (Lallemantia iberica) * kilpikormikki (Lallemantia peltata) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Kormikit (Lallemantia) *ITIS: Lallemantia *United States Department of Agriculture (USDA): Lallemantia *Flora of China: Lallemantia Luokka:Huulikukkaiskasvit
Vuorimintut

Vuorimintut (Pycnanthemum) on huulikukkaiskasveihin kuuluva kasvisuku, jossa on 21 lajia. Ne kasvavat Yhdysvalloissa niityillä ja avoimissa metsissä. Vuoriminttujen lehdet ovat aromaattisia murskattuna, ja suvun kasveja voidaan viljellä yrttinä.Brickell, Christopher & Cathey, H. Marc (editors): A to Z Encyclopedia of Garden Plants (The American Horticultural Society). DK Publishing 2004. ISBN 0-7566-0616-0 Vuoriminttulajeista huiskuvuoriminttua ja virginianvuoriminttua käytetään maustekasvina.Räty, Ella (toim.): Viljelykasvien nimistö. Puutarhaliiton julkaisuja nro 363. Helsinki 2012. ISBN 978-951-8942-92-7 == Lajeja == * Pycnanthemum pilosum – huiskuvuoriminttu * Pycnanthemum virginianum – virginianvuoriminttu == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Vuorimintut (Pycnanthemum) *ITIS: Pycnanthemum *United States Department of Agriculture (USDA): Pycnanthemum Luokka:Huulikukkaiskasvit
Ampiaisyrtit

Ampiaisyrtit (Dracocephalum) on huulikukkaiskasveihin kuuluva suku, jossa on 50 lajia. Ne ovat yksi- ja monivuotisia ruohovartiskasveja tai pieniä ainavihreitä pensaita. Suurin osa lajeista esiintyy Euraasiassa, muutamat Pohjois-Afrikassa ja Pohjois-Amerikassa. Ampiaisyrttien lehdet ovat usein aromaattisen tuoksuiset.Brickell, Christopher & Cathey, H. Marc (editors): A to Z Encyclopedia of Garden Plants (The American Horticultural Society). DK Publishing 2004. ISBN 0-7566-0616-0. Neljä eri ampiaisyrttilajia, ketoampiaisyrtti, amerikanampiaisyrtti, isoampiaisyrtti ja siperianampiaisyrtti esiintyvät Suomessa luonnonvaraisina, ne ovat tulokaskasveja tai viljelyjäänteitä.Hämet-Ahti, Leena, Suominen, Juha, Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti (toim.): Retkeilykasvio, 4. painos. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo. Helsinki 1998. ISBN 951-45-8167-9. Lukuisia ampiaisyrttilajeja viljellään monivuotisina koristekasveina. Yksivuotista tuoksuampiaisyrttiä käytetään mausteyrttinä.Räty, Ella (toim.): Viljelykasvien nimistö. Puutarhaliiton julkaisuja nro 363. Helsinki 2012. ISBN 978-951-8942-92-7. == Lajeja == * unkarinampiaisyrtti (Dracocephalum austriacum) * altainampiaisyrtti (Dracocephalum grandiflorum) * karva-ampiaisyrtti (Dracocephalum imberbe) * tuoksuampiaisyrtti (Dracocephalum moldavica) * nuokkuampiaisyrtti (Dracocephalum nutans) * amerikanampiaisyrtti (Dracocephalum parviflorum) * kallioampiaisyrtti (Dracocephalum rupestre) * isoampiaisyrtti (Dracocephalum ruyschiana) * siperianampiaisyrtti (Dracocephalum sibiricum) → nykyinen nimi siperiankissanminttu (Nepeta sibirica)Suomen Lajitietokeskus: Siperiankissanminttu – Nepeta sibirica Viitattu 11.11.2022. * ketoampiaisyrtti (Dracocephalum thymiflorum, syn. D. triflorum) Suomen Lajitietokeskuksen taksonomiassa (2023) ampiaisyrtteihin yhdistetään muista suvuista myös lajit:Suomen Lajitietokeskus: Ampiaisyrtit – Dracocephalum Viitattu 28.12.2023. * harmaakormikki (Dracocephalum canescens, syn. Lallemantia canescens) * espanjankormikki (Dracocephalum ibericum, syn. Lallemantia iberica) * iisoppi eli rohtoiisoppi (Dracocephalum officinalis, syn. Hyssopus officinalis) * kilpikormikki (Dracocephalum peltatum, syn. Lallemantia peltata) Großblütiger Drachenkopf (Dracocephalum grandiflorum) 5638.JPG|Altainampiaisyrtti. Der türkische Drachenkopf.JPG|Tuoksuampiaisyrtti. Dracocephalum moldavica20090715 40.jpg|Tuoksuampiaisyrtti. Dracocephalum nutans (Nodding Dragonshead) (542795795).jpg|Nuokkuampiaisyrtti. Dracocephalum ruyschiana02.jpg|Isoampiaisyrtti. Dracocephalum ruyschiana 02.jpg|Isoampiaisyrtti. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Ampiaisyrtit (Dracocephalum) *ITIS: Dracocephalum *United States Department of Agriculture (USDA): Dracocephalum *Flora of China: Dracocephalum
Teurikat

Teurikat (Teucrium) on huulikukkaiskasveihin kuuluva kasvisuku. Teurikoihin kuuluu noin sata lajia, jotka ovat monivuotisia ruohokasveja ja ikivihreitä ja kausivihreitä varpuja ja pensaita. Teurikoita esiintyy maailmanlaajuisesti, mutta suurin osa niistä kasvaa Välimeren alueen kuivilla paikoilla. Teurikoiden lehdet ovat aromaattisen tuoksuisia. Monia lajeja viljellään koristekasveina, perennana.Brickell, Christopher & Cathey, H. Marc (editors): A to Z Encyclopedia of Garden Plants (The American Horticultural Society). DK Publishing 2004. ISBN 0-7566-0616-0. Rohtoteurikkaa ja lehtoteurikkaa käytetään lääkekasvina.Räty, Ella (toim.): Viljelykasvien nimistö. Puutarhaliiton julkaisuja nro 363. Helsinki 2012. ISBN 978-951-8942-92-7. == Lajeja == * Teucrium chamaedrys – tammiteurikka * Teucrium pyrenaicum – rönsyteurikka * Teucrium scordium – rohtoteurikka * Teucrium scorodonia – lehtoteurikka * Teucrium abutiloides – laakeriteurikka * Teucrium betonicum – madeiranteurikka * Teucrium botrys – liuskateurikka * Teucrium brevifolium – kuputeurikka * Teucrium flavum – keltateurikka ** Teucrium flavum subsp. hellenicum – kreikankeltateurikka * Teucrium heterophyllum – kanarianteurikka * Teucrium hircanicum – tähkäteurikka * Teucrium marum – meriteurikka * Teucrium microphyllum – egeanteurikka * Teucrium polium – hopeateurikka * Teucrium spinosum – piikkiteurikka Teucrium pyrenaicum 001.JPG|Rönsyteurikka. Teucrium pyrenaicum 3.jpg|Rönsyteurikka. Teucrium scordium2 eF.jpg|Rohtoteurikka. Teucrium scorodonia 003.JPG|Lehtoteurikka. Teucrium scorodonia 2005.07.11 09.12.35.jpg|Lehtoteurikka. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Finto, Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Teurikat (Teucrium) * Suomen Lajitietokeskus: Teurikat – Teucrium * ITIS: Teucrium * United States Department of Agriculture (USDA): Teucrium * Flora of China: Teucrium
Nukulat

Nukulat (Leonurus) on huulikukkaiskasveihin kuuluva kasvisuku, jossa on 24 lajia. Muutamia nukulalajeja viljellään monivuotisina koristekasveina ja lääkekasveina.Räty, Ella (toim.): Viljelykasvien nimistö. Puutarhaliiton julkaisuja nro 363. Helsinki 2012. ISBN 978-951-8942-92-7 Rohtonukulaa on menneinä aikoina käytetty sydänrohtona. == Lajeja == * rohtonukula (eli nukula) (Leonurus cardiaca) ** lännenrohtonukula eli lännennukula (Leonurus cardiaca subsp. cardiaca) ** villarohtonukula eli villanukula (Leonurus cardiaca subsp. villosus) * japaninnukula (Leonurus japonicus) * siperiannukula (Leonurus sibiricus) * sironukula (Leonurus glaucescens) Leonurus cardiaca 0001.JPG|Rohtonukula. Teun Spaans DSCF1545 Hartgespan.JPG|Rohtonukula. Leonurus japonicus - Guangfeng, Jiangxi, China 2014.05.24 15-58-53.jpg|Japaninnukula. Leonurus sibiricus 002.JPG|Siperiannukula. Leonurus sibiricus 003.JPG|Siperiannukula. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Finto, Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Nukulat (Leonurus) * Suomen Lajitietokeskus: Nukulat – Leonurus * ITIS: Leonurus * United States Department of Agriculture (USDA): Leonurus * Flora of China: Leonurus
Dinosaurusten koot

Dinosaurusten koot vaihtelivat alle 170 gramman painoisista jopa 100 tonnin painoisiin. == Suurimmat == Suurimmat dinosaurukset ovat suurimpia maalla koskaan eläneitä eläimiä. Kaikkein suurimpia niistä olivat pitkäkaulaiset, kasveja syöneet sauropodit. Useimpien paleontologien mielestä suurin dinosaurus oli Argentinosaurus, joka painoi karkeasti arvioituna 88–110 tonnia ja oli noin 35 metriä pitkä. Arviot Argentinosauruksen painosta vaihtelevat paljon, koska siitä on säilynyt vain vähän fossiileja, lähinnä selkärangasta, kylkiluista ja jalan alaosasta. Titanosaurusten joukossa on muitakin lajeja, joista jotkin saattavat olla vielä Argentinosaurustakin suurempia, mutta niistäkin on säilynyt vain hyvin vähän fossiileja. Brachiosaurusta pidettiin aikoinaan 80 tonnin painoisena ja kaikkein painavimpana dinosauruksena, mutta nykyisin sen arvioidaan olleen korkeintaan 50-tonninen. Yksi pisimpiä dinosauruksia oli myös Supersaurus vivianae, mahdollisesti noin 34 metriä. Korkein oli mahdollisesti Sauroposeidon proteles. Se ylsi arviolta 17 metrin korkeuteen, mutta arvio on fossiilien vähäisyyden johdosta tehty sitä muistuttavan Giraffatitan brancain pohjalta. == Pienin == Jos lintuja ei lasketa mukaan, pienin maalla liikkuva dinosaurus oli mahdollisesti Parvicursor, joka oli 38 senttimetriä pitkä ja painoi alle 170 grammaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Dinosaurukset
Enes Kanter

Enes Kanter Freedom (s. 20. toukokuuta 1992 Zürich, Sveitsi) on turkkilainen koripalloilija, pelipaikaltaan sentteri. Hän edustaa kaudella 2019–2020 NBA- liigassa pelaavaa Boston Celticsiä. == Ammattilaisura == Kanter debytoi ammattilaiskentillä kaudella 2008–2009 Fenerbahçen joukkueessa, pelaten viisi ottelua Turkin liigassa ja neljä ottelua Euroliigassa. Kauden jälkeen hän hylkäsi useita tarjouksia Euroopan huippuseuroilta pelatakseen Yhdysvalloissa lukio- ja yliopistokoripalloa. Yhden lukiovuoden jälkeen Kanterin oli tarkoitus pelata kaudella 2010–2011 Kentuckyn yliopiston joukkueessa. Kattojärjestö NCAA totesi kuitenkin Kanterin olevan edustuskelvoton Fenerbahçen aiemmin maksamien korvausten vuoksi, jotka rikkoivat järjestön tiukkoja amatöörisäädöksiä. Utah Jazz varasi Kanterin vuoden 2011 NBA:n varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella, tilaisuuden kolmantena pelaajana Kyrie Irvingin ja Derrick Williamsin jälkeen. Kanter pelasi Utahissa kolme täyttä kautta, ja neljännen kauden siirtotakarajalla hän siirtyi kolmen joukkueen kaupassa Oklahoma City Thunderiin. Syyskuussa 2017 hän siirtyi New York Knicksiin kaupassa, jossa Carmelo Anthony siirtyi toiseen suuntaan. Helmikuussa 2019 hän solmi sopimuksen Portland Trail Blazersin kanssa. Kesällä 2019 hän siirtyi Boston Celticsiin. === Maajoukkueura === Turkin maajoukkueessa Kanter debytoi vuoden 2011 EM-kisoissa. Yhdysvalloissa maanpaossa elävää uskonnollis-poliittista vaikuttajaa Fethullah Güleniä avoimesti tukeva Kanter on ollut Turkissa persona non grata vuoden 2016 vallankaappausyrityksen jälkeen ja on suljettu myös kaiken maajoukkuetoiminnan ulkopuolelle. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Turkkilaiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kohtalonpensaat

Kohtalonpensaat eli kohtalonköynnökset (Clerodendrum) on huulikukkaiskasveihin kuuluva suku, jossa on monia tunnettuja huonekasveja. Kohtalonpensaisiin kuuluu noin 400 lajia puita, pensaita ja puuvartisia köynnöksiä (liaaneja), jotka kasvavat pääosin maailman trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla. Lukuisia lajeja viljellään koristekasvina näyttävien ja tuoksuvien kukkiensa vuoksi.Brickell, Christopher & Cathey, H. Marc (editors): A to Z Encyclopedia of Garden Plants (The American Horticultural Society). DK Publishing 2004. ISBN 0-7566-0616-0. == Lajeja == * Clerodendrum capitatum – keräkohtalonpensas * Clerodendrum chinense – tuoksukohtalonköynnös * Clerodendrum johnstonii – heisikohtalonpensas * Clerodendrum paniculatum – pagodikohtalonpensas * Clerodendrum rotundifolium – pyörökohtalonköynnös * Clerodendrum speciosissimum – hurmekohtalonpensas (eli kohtalonpensas) * Clerodendrum splendens – liekkikohtalonköynnös * Clerodendrum thomsoniae – kirjokohtalonköynnös * Clerodendrum trichotomum – isokohtalonpensas * Clerodendrum ugandense – sinikohtalonpensas → nykyinen nimi sinitirsku (Rotheca myricoides)Suomen Lajitietokeskus: Sinitirsku – Rotheca myricoides Räty, Ella (toim.): Viljelykasvien nimistö. Puutarhaliiton julkaisuja nro 363. Helsinki 2012. ISBN 978-951-8942-92-7.Suomen Lajitietokeskus: Kohtalonpensaat (Clerodendrum) Starr 061212-2300 Clerodendrum chinense.jpg|Tuoksukohtalonköynnös. Bluete Clerodendrum speciosissimum.jpg|Hurmekohtalonpensas. Clerodendrum splendens at Giza Zoo by Hatem Moushir 1.JPG|Liekkikohtalonköynnös. Clerodendron thomsoniae0.jpg|Kirjokohtalonköynnös. Rotheca myricoides (119832510).jpg|Sinikohtalonpensas. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Kohtalonpensaat eli kohtalonköynnökset (Clerodendrum) * ITIS: Clerodendrum * United States Department of Agriculture (USDA): Clerodendrum * Flora of China: Clerodendrum * Pherobase: Floral volatiles of Genus Clerodendrum Luokka:Huulikukkaiskasvit
Paperilennokki (kappale)

”Paperilennokki” on Robinin kappale hänen neljänneltä studioalbumilta 16. Kappale julkaistiin albumin kolmantena singlenä 7. marraskuuta 2014. Singlejulkaisua varten kappaleesta tehtiin uusi versio. Kappaleen ovat säveltäneet ja sanoittaneet Thomas Kirjonen, Heidi Maria Paalanen, Leo Salminen ja Jaakko Salovaara. Kappale kertoo ihastumisesta. Kappaleesta tuli Robinin uran toistaiseksi suurin radiohitti kappaleen noustessa vuoden 2015 ensimmäisellä viikolla viidenneksi soitetuimmaksi radiokappaleeksi. Edellinen paras radiolistasijoitus Robinilla oli huhtikuulta 2014, kun ”Onnellinen”-single nousi 15:nneksi. Singlen julkaisupäivänä kappaleesta julkaistiin myös Jaakko ja Kusti Mannisen ohjaama musiikkivideo. Video on kuvattu Malmin ja Oripään lentokentillä. Jälkimmäisellä lentokentällä videoon kuvattiin osuuksia taitolentokoneella, jota myös artisti itse pääsi ohjaamaan. == Kappaleet == # == Listasijoitukset == Lista Paras sijoitus Suomen virallinen singlelista — Suomen virallinen latauslista — Radiolista 5 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kappaleen virallinen musiikkivideo YouTubessa Luokka:Vuoden 2014 kappaleet Luokka:Robin Packalenin kappaleet
Maxim (albumi)

__NOTOC__ Maxim on vuonna 2011 ilmestynyt Circlen 36. albumi. Se julkaistiin ainoastaan vinyylinä rajoitettuna 500 kappaleen painoksena. Levy on äänitetty huhtikuussa 2005 yhtyeen kotikaupungissa Porissa, jolloin Circle esiintyi ruotsalaisen progg-yhtye Träd, Gräs & Stenarin lämmittelijänä. Albumi koostuu kahdesta pitkästä lähinnä improvisointia sisältävästä kappaleesta. Albumin kansikuvassa on Porin keskustassa Antinkadun ja Liisankadun kulmauksessa sijainnut rakennustyömaa, jonka tieltä vuonna 2010 purettiin levyn äänityspaikkana toimineen Club 19 -ravintolan talo. Nimensä albumi sai samassa rakennuksessa aikoinaan sijainneen elokuvateatteri Maximin mukaan. == Kappaleet == ;A-puoli # ;B-puoli # == Kokoonpano == * Mika Rättö – laulu, kosketinsoittimet * Janne Westerlund – kitara * Jussi Lehtisalo – basso * Tomi Leppänen – rummut * Tuomas Laurila – efektit == Lähteet == *Circle: Maxim Finnmusic. ===Viitteet=== Luokka:Circlen albumit Luokka:Vuoden 2011 konserttitallenteet
Ikiviuhkot

Ikiviuhkot eli rantaneilikat (Limonium) on lyijykukkakasvien heimoon kuuluva suku, jossa on 150 lajia. Ikiviuhkoja esiintyy maailmanlaajuisesti ja ne kasvavat merenrannoilla, suolaisilla soilla ja aavikoilla. Ikiviuhkot voivat olla yksi-, kaksi- tai monivuotisia ruohokasveja tai puuvartisia varpuja. Monia suvun lajeja viljellään koristekasveina.Brickell, Christopher & Cathey, H. Marc (editors): A to Z Encyclopedia of Garden Plants (The American Horticultural Society). DK Publishing 2004. ISBN 0-7566-0616-0 Ikiviuhkoja käytetään myös leikkokukkana.Räty, Ella (toim.): Viljelykasvien nimistö. Puutarhaliiton julkaisuja nro 363. Helsinki 2012. ISBN 978-951-8942-92-7 == Lajeja == * Limonium aureum – kultaikiviuhko * Limonium bellidifolium – lankaikiviuhko * Limonium bonduellei – keltaikiviuhko * Limonium gmelinii – unkarinikiviuhko * Limonium perezii – rotkoikiviuhko eli kanarianikiviuhko * Limonium platyphyllum – hopeaikiviuhko * Limonium sinuatum – sini-ikiviuhko * Limonium tetragonum – kiinanikiviuhko * Limonium arborescens – puuikiviuhko * Limonium bourgeaui – famaranikiviuhko * Limonium brassicifolium – palleikiviuhko ** Limonium brassicifolium subsp. brassicifolium – kaitapalleikiviuhko ** Limonium brassicifolium subsp. macropterum – leveäpalleikiviuhko * Limonium cancellatum – polvi-ikiviuhko * Limonium dendroides – miekkaikiviuhko * Limonium fruticans – soikkoikiviuhko * Limonium humile – hoikkaikiviuhko * Limonium imbricatum – limi-ikiviuhko * Limonium macrophyllum – anaganikiviuhko * Limonium ovalifolium – lusikkaikiviuhko ** Limonium ovalifolium subsp. canariense – kanarianlusikkaikiviuhko ** Limonium ovalifolium subsp. gallicum – ranskanlusikkaikiviuhko ** Limonium ovalifolium subsp. lusitanicum – portugalinlusikkaikiviuhko ** Limonium ovalifolium subsp. ovalifolium – marokonlusikkaikiviuhko ** Limonium ovalifolium subsp. pyramidatum – portosantonlusikkaikiviuhko * Limonium papillatum – nyppyikiviuhko * Limonium pectinatum – kampaikiviuhko * Limonium preauxii – fataganikiviuhko * Limonium puberulum – tähti-ikiviuhko * Limonium redivivum – gomeranikiviuhko * Limonium spectabile – mascanikiviuhko * Limonium sventenii – agaetenikiviuhko * Limonium thouinii – libyanikiviuhko * Limonium tuberculatum – lobosinikiviuhko * Limonium vulgare – meri-ikiviuhko Ikiviuhkoista on erotettu muihin sukuihin tataariviuhko (Goniolimon tataricum) ja rusoikitähkä eli tähkäikiviuhko (Psylliostachys suworowii). == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: ikiviuhkot eli rantaneilikat (Limonium) * Suomen Lajitietokeskus: Ikiviuhkot – Limonium *ITIS: Limonium *United States Department of Agriculture (USDA): Limonium *Flora of China: Limonium Luokka:Lyijykukkakasvit
Rakkaus tulessa

Rakkaus tulessa on vuonna 2011 ilmestynyt Erkki Kurenniemen ja Circlen albumi. Se koostuu suomalaisen elektronisen musiikin pioneerin Erkki Kurenniemen 1972 nauhoittamasta yksinpuhelusta, joka on yhdistetty rockyhtye Circlen vuonna 1999 harjoitustiloissaan äänittämään materiaaliin. Kurenniemen päiväkirjamaisessa kommentoinnissa hän kulkee talvisessa Helsingissä muun muassa Merihaan ja Töölön kaupunginosissa. Kurenniemen meditatiivisen puheen taustaksi on lisätty Circlen harjoituksista nauhoitettua jamittelua, joka tyyliltään muistuttaa yhtyeen saman aikakauden levytyksiä. Mitään varsinaisesti yhdistävää tekijää ei Kurenniemen ja Circlen osuuksilla ole, vaan ne ovat täysin toisistaan irrallisia. Albumi koostettiin Kurenniemen heinäkuussa 2011 olleen 70-vuotissyntymäpäivän kunniaksi. == Kappaleet == ;A-puoli # # ;B-puoli # # # # == Muusikot == * Erkki Kurenniemi – puhe * Janne Westerlund – kitara * Pekka Jääskeläinen – kitara * Jussi Lehtisalo – basso * Tomi Leppänen – rummut == Arvostelut == * Jylkkäri: positiivinenJylkkäri * Lammaszine: positiivinenLammaszine * Nuorgam: 50/100 == Lähteet == * Erkki Kurenniemi & Circle: Rakkaus tulessa Finnmusic. ===Viitteet=== Luokka:Circlen albumit Luokka:Vuoden 2011 albumit
Giardino

__NOTOC__ Giardino on vuonna 2011 ilmestynyt Circlen albumi, jolla on mukana myös Verde eli elektronisen musiikin artisti Mika Rintala. Se julkaistiin vain C-kasettina rajoitettuna 200 kappaleen eränä. Kasetti sisältää kaksi pitkää kokeellista kappaletta, jotka äänitettiin Tampereella vuonna 2007. Niillä kuullaan muun muassa syntetisaattoria ja kosketinsoittimia sekä lyömäsoittimia ja Mika Rätön "ääntelyksi" kuvailtua laulua. Kansitekstien mukaan kyseessä on dokumentaatio Verden sekä Circlen jäsenten Jussi Lehtisalon ja Mika Rätön iltapäiväisestä kohtaamisesta. Kasetin julkaisi Jussi Lehtisalon ja elokuvaohjaaja Mika Taanilan omistama Ruton Music, joka on erikoistunut kasettijulkaisuihin. == Kappaleet == ;A-puoli # ;B-puoli # == Kokoonpano == * Jussi Lehtisalo * Mika Rintala * Mika Rättö == Lähteet == *Circle featuring Verde - Giardino Circle Discography. ===Viitteet=== Luokka:Circlen albumit Luokka:Vuoden 2011 albumit
Going the Distance

Going the Distance voi tarkoittaa seuraavia: * Going the Distance, vuoden 1978 Kansainyhteisön kisoista kertova kanadalainen dokumenttielokuva vuodelta 1979 * Going the Distance, kanadalainen komediaelokuva vuodelta 2004 * Kaukorakkautta (Going the Distance), yhdysvaltalainen romanttinen komediaelokuva vuodelta 2010.
Jeff Daniels (täsmennyssivu)

Jeff Daniels voi tarkoittaa seuraavia: * Jeff Daniels (s. 1955), yhdysvaltalainen näyttelijä * Jeff Daniels (s. 1968), kanadalainen jääkiekkoilija * Jeff Daniels, australialainen dokumenttielokuvaohjaaja * Jeff Daniels, yhdysvaltalaisen country- ja rockabillymuusikko Luke McDanielin (1927–1992) taiteilijanimi.
Erkki Korhonen (kansanedustaja)

Erkki Korhonen (5. joulukuuta 1931 Valtimo – 29. tammikuuta 2015 Joensuu) oli suomalainen opettaja ja kansanedustaja. Hänet valittiin Pohjois-Karjalan vaalipiiristä Kristillisen liiton kansanedustajaksi 1975. Toiselle kaudelle 1979–1983 hän nousi varamiehen paikalta. Hän oli vuoden 1978 presidentinvaaleissa valitsijamies.Jukka Korhonen: Kansanedustaja oli suosittu puhuja. Helsingin Sanomat 23.2.2015 s. B10 Artikkelin verkkoversio == Ura == === Opettajana === Korhonen työskenteli opettajana Kontiolahdella Varparannan, Heinävaaran ja Kylmäojan kouluissa vuosina 1958–1984. === Eduskuntatyö === Korhonen valittiin Pohjois-Karjalan vaalipiiristä Kristillisen liiton kansanedustajaksi 1975. Toiselle kaudelle 1979–1983 hän nousi varamiehen paikalta. Hän oli vuoden 1978 presidentinvaaleissa valitsijamies. === Kunnallispolitiikka === Korhonen toimi Joensuun kaupunginvaltuustossa yhdeksän vaalikautta ja useita kausia kaupunginhallituksessa. === Luottamustoimet === Korhonen pitkäaikainen Kristillisen Eläkeläisliiton Pohjois-Karjalan puheenjohtaja ja kuului Kristillisen Eläkeliiton puheenjohtajistoon 30 vuotta. Seurakunnan luottamustehtävissä hän oli 40 vuotta.Karjalainen 3.12.2011 Entinen kansanedustaja kuoli 83-vuotiaana, Karjalainen 23.02.2015 == Tunnustukset ja palkinnot == Korhonen sai opetusneuvoksen arvonimen vuonna 2000. Hänet palkittiin vaimonsa Eeva Korhosen kanssa Joensuun Vuoden vapaaehtoistyöntekijä -palkinnolla. == Lähteet == Luokka:Suomen Kristillisdemokraattien poliitikot Luokka:Kansanedustajat Luokka:Joensuun kaupunginvaltuutetut Luokka:Pohjois-Karjalan vaalipiiri Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet