EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Caroline Munro

Caroline Jane Munro (s. 16. tammikuuta 1949 Windsor, Iso-Britannia) on brittiläinen näyttelijä ja malli, joka tunnetaan erityisesti monista esiintymisistään kauhu-, tieteis- ja toimintaelokuvissa 1970- ja 1980-luvuilla. Munro aloitti uransa mallina 16-vuotiaana ja teki työtä jo 17-vuotiaana mm. Vogue-lehdelle sekä töitä televisio- ja printtimainoksissa. Sittemmin muutettuaan Lontooseen hän sai aluksi pieniä elokuvarooleja 1960-luvun lopulla, mutta isoissa tuotannoissa (mm. elokuvassa Casino Royale (1967)). Käännekohta näyttelijän uralla tuli, kun Munro oli pienessä sivuroolissa Hammer-tuotantoyhtiön elokuvassa Draculan kosto (engl. Dracula A.D. 1972, 1972). Silloin hän ymmärsi, että tämä ala on se mitä hän haluaa tehdä elämällään. Munro teki aktiivisimmalla kaudellaan 1970- ja 1980-luvuilla elokuvarooleja varsinkin monissa tunnetuiksi tulleissa ns. slasher-elokuvissa eri puolilla Eurooppaa sekä myös Yhdysvalloissa. 1990-luvulla esiintyi enää kuitenkin vain hyvin harvakseltaan. Hän on sittemmin 2000- ja 2010-luvuilla tehnyt joitakin elokuvarooleja ja edelleen erityisesti kauhuelokuvien lajityypissä. == Filmografia == Elokuvat Vuosi Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Rooli 1966 Smoke Over London kaunis ruskeaverikkö 1967 Casino Royale vahtityttö 1968 Joanna pieni sivurooli (ekstra) 1969 Where's Jack? Madame Vendonne A Talent for Loving Evalina Patten 1971 Vampyyrin kosto The Abominable Dr. Phibes Victoria Regina Phibes 1972 Draculan kosto Dracula A.D. 1972 Laura Bellows Vampyyri nousee haudastaan Dr. Phibes Rises Again Victoria Regina Phibes 1973 Sinbad, merten sankari The Golden Voyage of Sinbad Margiana 1974 Kapteeni Kronos - vampyyrinmetsästäjä Captain Kronos - Vampire Hunter Carla 1975 Paholaisen lapsi I Don't Want to Be Born Mandy Gregory 1976 Taistelu maan syvyyksissä At the Earth's Core Dia 1977 007 rakastettuni The Spy Who Loved Me Naomi 1978 Avaruussota Starcrash Stella Star 1980 Nukkemurhaaja Maniac Anna D'Antoni 1982 The Last Horror Film Jana Bates 1984 Don't Open Till Christmas näyttäytymisosa 1986 Slaughter High Carol 1987 Faceless Barbara Hallen El aullido del diablo (engl. Howl of the Devil) Carmen 1989 Il gatto nero Nora 1993 Night Owl näyttäytymisosa 1994 To Die For rouva Pignon 1996 Domestic Strangers ohjaaja 2003 Flesh for the Beast Carla 2006 The Absence of Light Abbey Church 2015 Vampyres hotellin omistaja Crying Wolf kauppias 2017 Cute Little Buggers Mystic Mary 2018 House of the Gorgon paronitar Bartov 2020 The Haunting of Margam Castle Brenda == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Kotisivu (englanniksi) * Caroline Munro AllMovies- sivustolla (englanniksi) Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Brittiläiset näyttelijät
Jaakko Leino

Jaakko Leino (s. 1971 Espoo375 humanistia, Helsingin yliopisto. Viitattu 12.4.2018) on suomalainen kielentutkija. Hän on Helsingin yliopiston suomen kielen professori. Leino valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi ja filosofian maisteriksi vuonna 1997 sekä filosofian tohtoriksi vuonna 2003 Helsingin yliopistosta. Hän väitteli teoksella Antaa sen muuttua: suomen kielen permissiivirakenne ja sen kehitys. Hän on toiminut suomen kielen professorina Jyväskylän yliopistossa 2006–2007, Åbo Akademissa 2008–2009 ja Helsingin yliopistossa vuodesta 2011 alkaen. Leino toimi vuosina 2015–2021 suomen kielen lautakunnan puheenjohtajana.Suomen kielen lautakunta, Kotimaisten kielten keskus. Viitattu 12.4.2018 & 8.9.2021 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kielitieteilijät Luokka:Fennistit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sophie Labelle

Sophie Labelle (s. 22. huhtikuuta 1988) on kanadalainen sarjakuvapiirtäjä ja transaktivisti, joka tunnetaan vuodesta 2014 lähtien julkaistusta verkkosarjakuvastaan Assigned Male. Hänen sarjakuviaan on julkaistu myös pienlehtinä. Labelle on kotoisin Quebecin provinssin Châteauguaysta ja asui pitkään Montrealissa. Nykyään hän asuu puolisonsa kanssa Suomessa. Labelle muutti Suomeen vuonna 2019 ja asuu nykyään Pohjois-Karjalassa. Labelle on usein joutunut äärioikeistolaisen alt-right-järjestön ahdistelun ja verkkokiusaamisen kohteeksi, jota on masinoitu muun muassa Reddit-sivustolla. Hänelle on esitetty tappouhkauksia ja Labellen kotiosoitetta on leivtetty julkisuteen. Maaliskuussa 2017 Halifaxissa järjestettäväksi suunniteltu sarjakuvakirjan julkaisutilaisuus jouduttiin perumaan kirjakaupan saamien uhkausten vuoksi. Vuonna 2017 Labelle vieraili Suomessa Helsingin sarjakuvafestivaaleilla ja Turku Pride -tapahtumassa. Joulukuussa 2017 julkaistiin suomenkielinen versio Labellen värityskirjasta Lisää omat värisi Sateenkaareen!, jossa on mukana myös suomalaisten sarjakuvataiteilijoiden töitä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Assigned Male -verkkosarjakuva Luokka:Kanadalaiset sarjakuvantekijät Luokka:Seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen oikeuksia ajaneet aktivistit Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Normisjon

Normisjon on norjalainen luterilainen sisä- ja ulkolähetysjärjestö, joka toimii Norjan kirkon sisällä. Se perustettiin vuonna 2001 kolmen kristillisen järjestön yhdistyessä. == Historia == Järjestö perustettiin 1. tammikuuta 2001, kun kolme norjalaista kristillistä järjestöä, Det norske lutherske Indremisjonsselskap, Langesundsfjordens Indremisjonsselskap sekä Den norske Santalmisjon yhdistyivät yhdeksi järjestöksi. == Toiminta == Osasta Normisjonin paikallistoiminnasta käytetään seurakunta -nimitystä, vaikka Normisjon onkin osa Norjan kirkkoa eikä itsenäinen uskonnollinen yhdyskunta. Seurakuntia on noin 30 eri puolilla Norjaa. Lisäksi sillä on noin 1100 aikuisten ja noin 600 lasten ja nuorten ryhmää. Yhteensä toiminnan piirissä on Norjassa noin 70 000 henkeä. Normisjonilla on Norjassa useita rukoushuoneita, kolme raamattukoulua, 15 kansanopistoa, kuusi toisen asteen oppilaitosta sekä yksi korkeakoulu, joka toimii Bergenissä, Oslossa ja Kristiansandissa. Järjestöllä on myös 20 leirikeskusta. Lähetystyötä järjestö tekee Aasiassa, Afrikassa, Lähi-idässä ja Etelä-Amerikassa. Sillä on noin 20 lähettiä. == Pääsihteerit == * Anfin Skaaheim 2001–2003 * Rolf Kjøde 2003–2014 * Anne Birgitta Langmoen Kvelland 2014- == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Järjestön kotisivut Luokka:Luterilaisuus Norjassa Luokka:Norjalaiset lähetystyöjärjestöt
Käsipallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2017

Vuoden 2017 naisten käsipallon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Saksassa 1.–17. joulukuuta. Kisapaikkakuntina olivat Hampuri, Magdeburg, Leipzig, Oldenburg, Trier ja Bietigheim-Bissingen. Kilpailuihin osallistui 24 joukkuetta. Mestaruuden voitti Ranska, hopealle sijoittui Norja ja pronssia sai Alankomaat. Kisojen arvokkaimpana pelaajana palkittiin Norjan Stine Bredal Oftedal. Turnauksen paras maalintekijä oli Norjan Nora Mørk. == Loppuottelu == Ranska – Norja 23–21 == Pronssiottelu == Alankomaat – Ruotsi 24–21 == Lähteet == Naisten maailmanmestaruuskilpailut 2017 Luokka:Vuoden 2017 urheilu Naisten maailmanmestaruuskilpailut 2017 Luokka:Hampurin urheilu Luokka:Magdeburg Luokka:Leipzigin urheilu Luokka:Oldenburg Luokka:Trier Luokka:Naisten käsipallo
Françoise Arnoul

Françoise Arnoul (syntyjään Françoise Annette Marie Mathilde Gautsh, 3. kesäkuuta 1931 Constantine, Ranskan Algeria – 20. heinäkuuta 2021Décès de Françoise Arnoul, la "Nini" de "French Cancan" de Renoir ) oli ranskalainen näyttelijä, jolla oli yli 50-vuotinen elokuvanäyttelijän ura. Arnoul aloitti filmiuransa vuonna 1949 kreditoimattomalla roolilla elokuvassa Suurkaupungin sävel (Rendez-vous de juillet, 1949).Porträt der Schauspielerin Françoise Arnoul. Thomas Staedli. Viitattu 12.4.2018. Hänen läpimurtoroolinsa oli vuoden 1950 Nous irons à Paris, mutta kuuluisuuteen hän nousi erityisesti Jean Renoirin elokuvalla Ranskalainen Cancan. Arnoul tunnettiin Martine Carolin ja Brigitte Bardot’n rinnalla yhtenä 1950-luvun seksisymboleista. Arnoul näytteli 1950- ja 1960-luvuilla viidessä Henri Verneuilin elokuvassa. Lisäksi hänen elokuviansa olivat Roger Vadimin ohjaama Viettelysten Venetsia (1957), Pierre Kastin ohjaamat La Morte-Saison des amours (1960) ja Vacances portugaises (1962), Julien Duvivier’n ohjaama Paholainen ja 10 käskyä (1962) sekä Marcel Carnén ohjaama Rakkauden karuselli (1956). Arnoul oli 1970-luvulla mukana mukana monissa aikansa taisteluissa. Hän oli allekirjoittamassa aborttia kannattanutta 343 naisen manifestiä. Raúl Ruizin kanssa hän oli tekemässä elokuvaa Dialogues d'exilés (1974). Arnoul oli tuolloin yhdessä ohjaaja Bernard Paulin kanssa, ja hänen kanssaan Arnoul teki elokuvan Dernière sortie avant Roissy (1976). Arnoul alkoi 1970-luvun jälkeen jäädä sivurooleihin, ja hän näytteli myös televisiossa ja teatterissa. Vielä vuonna 1997 hän kuitenkin sai kriitikoiden kehut elokuvasta Parittelun jälkeen peto on uupunut. ==Filmografia (valikoima)== *Nous irons à Paris (1950) *La plus belle fille du monde (1951) *Nous irons à Monte Carlo (1952), Adieu Paris (1952) *Yöperhosia (Les Compagnes de la nuit, 1953) *Il letto (1954) *Si Paris nous était conté (1955) *Hehkuva intohimo (Thérèse Etienne 1958) *Asphalte (1958) *Vaarallinen salaisuus (La bête à l'affût, 1959). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Ranskalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Håkan Ehrén

Håkan Ehrén on ruotsalainen kontrabasisti. Hänestä tuli vuonna 1990 Tukholman kuninkaallisen filharmonisen orkesterin ensimmäinen kontrabasisti. Vuosien saatossa hän on toiminut samassa asemassa myös Göteborgin sinfoniaorkesterissa, Concertgebouw-orkesterissa ja Lontoon sinfoniaorkesterissa. Hän on toiminut Tukholman kuninkaallisen musiikkikorkeakoulun henkilökunnassa.Kungl. Akademiska kapellet: Håkan Ehrén Ehrén aloitti yhteistyön Euroopan kamariorkesterin kanssa vuonna 1996. Hän on voittanut kilpailuja Münchenissä, Roomassa ja Reimsissä. Hän on levyttänyt BIS-levymerkille Eduard Tubinin ja Lars-Erik Larssonin konsertot.Chamber Orchestra of Europe: Håkan Ehrén == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset kontrabasistit Luokka:Elävät henkilöt
Kalle Väänänen (kapellimestari)

Kalle Väänänen (30. maaliskuuta 1881 Kuopion maalaiskuntaAikalaiskirja (1934), s. 759 Runeberg.org. Viitattu 12.4.2018. – 21. heinäkuuta 1936 Lahti) oli suomalainen sotilaskapellimestari ja musiikkiluutnantti, joka toimi Tampereen Rykmentin soittokunnan kapellimestarina vuosina 1920–1936. Alaikäinen soitto- oppilas murhasi despoottimaisena kouluttajana pidetyn Väänäsen. Hän on tiettävästi ainoa alaisensa surmaama suomalainen sotilaskapellimestari.Jussi Aukia: Kuka murhasi musiikkiluutnantti Väänäsen? Sotilasmusiikki-blogi 18.5.2016. Väänänen oli syntyjään maanviljelijäperheestä. Hän opiskeli Helsingin filharmonisen seuran orkesterikoulussa vuosina 1902–1903 ja oli soittajana Helsingin filharmonisessa orkesterissa vuosina 1903–1911. Hän jatkoi musiikkiopintojaan Ilmari Krohnin johdolla ja Ochs-Eichelbergin konservatoriossa Berliinissä. Väänänen oli Kotkan Musiikkiystäväin orkesterin kapellimestari vuosina 1912–1914 ja Helsingin kaupunginorkesterin jäsen 1915–1920, minkä jälkeen hänestä tuli Tampereen Rykmentin soittokunnan kapellimestari. Hän sai vuonna 1921 musiikkivänrikin ja vuonna 1925 musiikkiluutnantin sotilasarvon. Rykmentti toimi Hennalan kasarmialueella Lahdessa. Useat Tampereen Rykmentin soittokunnassa 1930-luvulla palvelleet ovat muistelmissaan kuvailleet Väänästä despootiksi, joka piinasi nuoria soitto-oppilaita perusteettomilla ja tarkoituksettomilla rangaistuksilla. Lopulta heinäkuussa 1936 soitto-oppilas Urho Rantala (s. 1919) ampui Väänästä pistoolilla kasarmin pihalla kesken koristeistutuksen kitkemistöiden. Rantala ampui Väänästä ensin kahdesti ja vielä kolmannen kerran tämän juostessa pakoon. Väänänen kuoli samana iltana Lahden sairaalassa.Verinäytelmä Lahdessa. (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 22.7.1936, HS Aikakone. Viitattu 12.4.2018. Erään tiedon mukaan murhan motiivina olisi ollut se, että Väänänen oli pitänyt Rantalaa kahden vuoden ajan toisarvoisissa tehtävissä antamatta hänelle omaa soitinta, toisen tiedon mukaan se, että Väänänen olisi rangaistuksena määrännyt Rantalan tekemään ylimääräisiä signaalitorviharjoituksia iltaisin. Rantala tuomittiin ensin siviilituomioistuimessa taposta neljän vuoden vankeuteen, mutta sotilastuomioistuin muutti rikosnimikkeen murhaksi ja korotti tuomion kahdeksaan vuoteen. Presidentti Kyösti Kallio armahti hänet vuoden 1938 lopussa. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset sotilaskapellimestarit Luokka:Suomalaiset upseerit Luokka:Suomalaiset henkirikosten uhrit Luokka:Vuonna 1881 syntyneet Luokka:Vuonna 1936 kuolleet
Tampereen Rykmentti

Tampereen Rykmentti oli vuosina 1918–1940 toiminut Suomen armeijan rykmentti, joka perustettiin sisällissodan valkoiseen armeijaan kuuluneen 5. jääkärirykmentin seuraajaksi. Se perustettiin Haminassa, mutta sitä alettiin osaksi siirtää jo syksyllä 1919 Lahteen, ja 1920 pääosakin siirrettiin Lahden varuskuntaan Hennalaan. Tampereen rykmentin vastaanottoparaati järjestettiin Lahden kauppatorilla loppuvuodesta 25. marraskuuta 1920. Edellisenä vuonna siirretty Tampereen Rykmentin osa oli ollut sen II pataljoona, jota käytettiin sotilasopetusjoukko-osastona, josta siirryttiin loppuajaksi asepalvelusta idässä oleviin joukko-osastoihin. Tampereen rykmentti alkoi julkaista kerran kuukaudessa Tappara-lehteä joukko-osastolehtenään 6. huhtikuuta 1929. Lisäksi 1929 alkaen lehti lahjoitti jokaiselle Tampereen rykmentissä palvelleelle emalisen joukko-osastopinssin. Suomen puolustusvoimien ensimmäinen omaistenpäivä järjestettiin kolmipäiväisinä 23.–25.6.1929, joissa oli tuhat kutsuvierasta. Päiville osallistuivat mm. pääministeri Oskar Mantere ja puolustusministeri Aimo Kaarlo Cajander http://www.ls37.fi/attachments/article/1119/Hennalan+historiaa+Suunnistajat.pdf Tapahtumasta teki Suomi-Filmi pienoiselokuvan, ajankohtaisdokumentin, jossa junat tuovat vieraita Lahden asemalle, josta nämä jatkavat matkaa Hennalaan jalan tai linja-autolla ja jossa rykmentin komentaja, jääkärieverstiluutnantti Eino Rafael Forsman, toivottaa vieraat tervetulleiksi sekä puolustusministeri Cajander pitää joukkojen katselmuksen. Elokuvassa nähdään myös taistelunäytös. http://www.elonet.fi/fi/elokuva/110162 Juuri ennen ylimääräisiä harjoituksia Tampereen rykmentti perusti suojajoukoksi 6. lokakuuta 1939 2. Prikaatin III pataljoonan, joka lähti 7. lokakuuta Lahden hiihtostadionilta junalla Karjalankannakselle Valkjärvelle. III pataljoona lakkautettiin talvisodan jälkeen Moskovan rauhan aikana 25. heinäkuuta 1940. ==Lähteet== Luokka:Suomen puolustusvoimien rykmentit
Simona Orinska

Simona Orinska (s. 18. elokuuta 1978 Ērgļi) on latvialainen tanssitaiteilija. Lisäksi hän ohjaaja, runoilija ja koreografi. Hän on Latvian ainoa butoh- tanssia tekevä tanssitaiteilija ja hän työskentelee myös tanssiterapeuttina. Orinskan syntymäpaikkakunnalta perhe muutti pieneen Misan maalaiskylään, missä Orinska asui 17-vuotiaaksi. Hänet oli tuolloin valittu Riikaan opiskelemaan ympäristösuunnittelua ja hän keskittyi esineiden suunnitteluun. Vuosina 2000- 2005 hän suoritti taiteiden kandidaatin tutkinnon. Sen jälkeen hän on suorittanut terveyden huollon alan maisterin tutkinnon erikoistuen tanssiterapiaan vuosina 2006-2009. Butoh-tanssiin hän tutustui opiskellessaan Saksassa vuonna 2002, mutta päätti keskittyä siihen vuonna 2005.http://www.simonaorinska.info/bioeng.php Simona Orinska: Curriculum Vitae. Butoh-tanssin lisäksi Orinska on tehnyt myös performansseja kuten performanssin Somebody who leads ja performanssin On Haiku valokuvanäyttelyssä. http://www.youtube.com/watch?v=65IaxZ6i0Kg "Pavasara Saulgriežu mistērija Vadātājs." https://www.youtube.com/watch?v=3iKs9FbBMIg "Photo Haiku." Vuonna 2007 sai ensi-iltansa hänen kansainvälinen videotanssiprojektinsa (Latvia, Iso-Britannia, Portugal, Espanja, Unkari, Chile), Waterpieces 07 -videotaidefestivaalilla.https://www.youtube.com/watch?v=Wk4gbwcnsSI "Relative.". Tanssiterapiallaan Orinska pyrkii parantamaan asiakkaansa kognitiivisia, emotionaalisia ja sosiaalisia valmiuksia. Hänen asiakkaansa voivat olla sekä aikuisia että lapsia. Vuonna 2008 Isossa-Britanniassa hän teki tanssiterapiaprojekteja oppimisvaikeuksista kärsivien ja autististen lasten parissa. == Lähteet == Luokka:Latvialaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Aleksandra Pahmutova

Aleksandra Nikolajevna Pahmutova (; s. 9. marraskuuta 1929 Stalingrad, Neuvostoliitto) on venäläinen säveltäjä, joka on säveltänyt pitkän uransa aikana noin 400 kappaletta. Pahmutova opiskeli 1950-luvulla Moskovan konservatoriossa Vissarion Šebalinin alaisuudessa. Pahmutova sai nopeasti mainetta, sillä hänen sävellyksensä kohosivat suosituiksi. Hänen kappaleensa liittyivät 1960-luvulla Komsomol-liikkeeseen, mutta hänen huippukautensa osui Leonid Brežnevin hallintokauden ”pysähtyneisyyden aikaan”. Pahmutova on säveltänyt noin 400 kappaletta, joista moniin Nikolai Dobronravov on tehnyt sanat. Hänen kappaleensa heijastavat neuvostoliittolaisten kokemuksia 1960- ja 1970-luvuilta Juri Gagarinin avaruuslennosta isänmaalliseen maaseuturakkauteen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Venäläiset säveltäjät Luokka:Neuvostoliittolaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
María de las Mercedes de Orleans

María de las Mercedes de Orleans (24. kesäkuuta 1860 – 26. kesäkuuta 1878) oli Alfonso XII:n ensimmäinen puoliso ja Espanjan kuningatar. Hän oli Antoine d’Orléansin ja kuningatar Isabella II:n nuoremman sisaren Maria Luisa Fernandan (1832–1897) tytär. Alfonso rakastui 17-vuotiaaseen serkkuunsa Maríaan, ja tammikuussa 1878 heidät vihittiin. Kesäkuussa Maria menetti odottamansa esikoispojan, sairastui lavantautiin ja menehtyi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Espanjan kuninkaalliset Luokka:Vuonna 1860 syntyneet Luokka:Vuonna 1878 kuolleet
Harsulemmikki

Harsulemmikki (Myosotis sparsiflora) on lemmikkien (Myosotis) sukuun kuuluva kasvilaji. Se ei muistuta kovin läheisesti muita lemmikkilajeja, joista harsulemmikin voi erottaa muun muassa kukinnon tukilehtien sekä ulkonevien verhiönliuskojen perusteella . Harsulemmikki on yksivuotinen, ruohovartinen kasvilaji, joka voi kasvaa lähes 40 cm korkeaksi. Sen varsi on runsaasti haarova ja kauttaaltaan alaspäin suuntautuneiden karvojen peitossa. Lehdet ovat soikeita sekä hyvin kehittyneitä ylös kukintoon asti. Kukat ovat pieniä, noin 2 mm leveitä ja vaaleansinisiä. Kukat sijaitsevat harvassa, 1–2 cm pitkien varsien päissä tukilehtien lehtihangoissa. Kukkien verhiöissä on melko pitkät, kapeat ja karvaiset verhiönliuskat. Harsulemmikki kukkii kesä–heinäkuussa. Harsulemmikki on levinnyt pohjoiseen Etelä-Euroopasta. Suomessa harsulemmikkiä on tavattu sieltä täältä eri puolilta maata. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Harsulemmikki (Myosotis sparsiflora) * Luontoportti: Harsulemmikki (Myosotis sparsiflora) Luokka:Lemmikit
Jouppi

Jouppi voi viitata seuraaviin: * Jouppi, osa-alue Espoossa * Jouppi, lähiö Seinäjoella == Sukunimi == * Juho Jouppi (1870–1932), seinäjokelainen kunnallispoliitikko ja talousneuvos * Jussi Jouppi (1925–2018), suomalainen asianajaja, pankinjohtaja, varatuomari ja poliitikko * Lauri Jouppi (1893–1951), Seinäjoen ensimmäinen kauppalanjohtaja. Luokka:Sukunimet
Jon Lindström

Jon Bos-Son Lindström (s. 29. syyskuuta 1948 Hanko) on suomenruotsalainen Ruotsissa asuva elokuva- ja tv-ohjaaja sekä käsikirjoittaja. Hänen ensimmäinen pitkä elokuvansa oli Jörn Donnerin tuottama Yön sylissä (Hemåt i natten, 1977), ja muita ohjauksia ovat Viimeinen kesä (Sista leken, 1984), Syvän joen salaisuus (Järngänget, 2000), Lastenystävä (Barnavännen, 2003) ja Pieniä ihmeitä (Små mirakel och stora, 2006). Hän on ohjannut myös ruotsalaisia tv- sarjoja. Lindström varttui Hangossa ja muutti 19-vuotiaana Ruotsiin vuonna 1967. Hän opiskeli Christer Strömholmin valokuvaus- ja dokumenttielokuvakoulussa. Jon Lindström on naimisissa kirjailija Rita Holstin kanssa. He työstävät usein yhdessä Lindströmin ohjausten käsikirjoituksia. Heidän tyttärensä on näyttelijä, tuottaja ja ohjaaja Yaba Holst. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Ruotsalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Ruotsalaiset elokuvakäsikirjoittajat
Laurence Jones

Laurence Jones (s. 13. helmikuuta 1992 Liverpool, Iso-Britannia) on brittiläinen bluesrockkitaristi ja laulaja-lauluntekijä. Jones on valittu vuosina 2014–2016 vuoden nuoreksi bluesartistiksi (British Blues Awards) Isossa-Britanniassa. Hänet valittiin vuoden 2016 kitaristiksi (British Blues Awards) Isossa-Britanniassa ja vuoden 2015 eurooppalaiseksi kitaristiksi (European Blues Awards). Jonesin yhtyeessä on soittanut aiemmin rumpali Miri Miettinen ja basisti Roger Inniss. == Diskografia == * Thunder in the Sky (2012) * Temptation (2014) * Blues Caravan 2014 (Live) (2014) a * What's It Gonna Be (2015) * Take Me High (2016) * The Truth (2017) * Laurence Jones Band (2019) a Laurence Jones, Christina Skjølberg, Albert Castiglia == Lähteet == *Stratford Herald *Discogs *AllMusic === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Brittiläiset kitaristit Luokka:Brittiläiset laulajat Luokka:Brittiläiset lauluntekijät Luokka:Elävät henkilöt
Tummatähkämunkki

Tummatähkämunkki (Phyteuma nigrum) on kellokasvien (Campanulaceae) heimoon, tähkämunkkien (Phyteuma) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on monivuotinen ruohovartinen kasvi, joka on kotoisin Keski-Euroopasta. Tummatähkämunkki on kasvutavaltaan pysty ja sen varsi on haaraton. Alimmat lehdet ovat ruodillisia ja muodoltaan herttamaisia, kun taas ylemmät lehdet ovat ruodittomia ja pitkänsuikeita. Kukat sijaitsevat yhtenä tähkänä varren päässä ja ne ovat väriltään tummansinivioletteja. Kukintotähkä muotoutuu kukinnan edetessä lieriömäiseksi. Kukkien teriöt ovat viisiliuskaisia. Tummatähkämunkkia käytetään koristekasvina ja sitä voi toisinaan tavata myös villiytyneenä luonnosta. Suomessa tummatähkämunkista on tehty luonnosta muutamia havaintoja viimeisten noin sadan vuoden aikana. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Tummatähkämunkki (Phyteuma nigrum) * Kasviatlas 2021: Tummatähkämunkki (Phyteuma nigrum) * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Phyteuma nigrum Luokka:Tähkämunkit
Plaza Mayor (Salamanca)

thumb|Plaza Mayor Plaza Mayor () on plaza eli aukio Salamancassa, Kastilia ja Leónissa, Espanjassa. 1700-luvulla rakennetun barokkityylisen aukion lähistöllä sijaitsevat 1200-luvulla perustettu Salamancan yliopisto sekä vanha ja uusi katedraali. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Salamancan maakunta Luokka:Espanjan aukiot
Plaza Mayor

Plaza Mayor voi tarkoittaa: * Plaza Mayor (Madrid), aukio Madridissa, Espanjassa. * Plaza Mayor (Valladolid), aukio Valladolidissa, Espanjassa. * Plaza Mayor (Salamanca), aukio Salamancassa, Espanjassa. * Plaza Mayor (Lima), aukio Limassa, Perussa. * Plaza Mayor (Trinidad), aukio Trinidadissa, Kuubassa
Yvonne Minton

Yvonne Minton CBEIt's an Honour (s. 4. joulukuuta 1938 Sydney, Australia) on australialainen oopperalaulaja, jonka roolit ovat äänialoiltaan vaihdelleet kontra-altosta sopraanoon. Hän aloitti opintonsa Sydneyssä, jatkoi niitä Lontoossa ja voitti muun muassa Kathleen Ferrier -palkinnon parhaana kontra- alttona. Hänen ensimmäinen merkittävä roolinsa Englannissa oli Maggie Dempsterin osuus Nicholas Mawin oopperassa One Man Show.Bach-Cantatas.com: Yvonne Minton (Soprano, Mezzo-soprano, Contralto Minton pääsi esiintymään muun muassa Covent Gardeniin ja debytoi vuonna 1972 Metropolitan-oopperassa Octavianin roolissa Richard Straussin oopperassa Ruusuritari. Tämä oli hänen ainoa roolinsa Metropolitan-oopperassa.AllMusic.com: Yvonne Minton - Biography Minton teki myös yhteistyötä muun muassa Englannin kamariorkesterin ja Lontoon filharmonikkojen kanssa. R. Straussin tuotannon ohella Mintonin ohjelmistoon on kuulunut muun muassa Richard Wagnerin, Alban Bergin ja Pierre Boulez'n teoksia. Minton on ollut säännöllinen konserttiesiintyjä, jonka kanssa ovat esiintyneet sellaiset kapellimestarit kuin Georg Solti, Pierre Boulez, Daniel Barenboim, Leonard Bernstein, Claudio Abbado ja Colin Davis. Mintonista tehtiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan komentaja 31. joulukuuta 1979. == Lähteet == Luokka:Australialaiset oopperalaulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Mezzosopraanot Luokka:Altot Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Eileen Law

Eileen Law (16. lokakuuta 1900 Belfast – 30. marraskuuta 1978 Toronto) oli kanadalainen taidemusiikin laulaja, äänialaltaan kontra-altto. Hän opiskeli Kanadan musiikkiakatemiassa vuosina 1922–26 laulamista Jenny Taggartin ja pianonsoittoa Ernest MacMillanin johdolla. Lisäksi hän sai opetusta Hope Morganilta, Emmy Heimiltä, Pauline Donaldalta ja Louis Bachnerilta.The Canadian Encyclopedia: Eileen Law Law esiintyi muun muassa Toronton sinfoniaorkesterin, yhdysvaltalaisten sinfoniaorkestereiden ja Toronton Mendelssohn-kuoron kanssa. Hän tuli tunnetuksi ensisijaisesti oratorioiden osuuksien tulkitsijana. Torontossa hän osallistui Matteus-passion esityksiin 25 vuoden ajan. Hän esiintyi myös oopperoissa, kuten Lohengrinissa. Law kuului The Royal Conservatory of Musicin henkilökuntaan Torontossa vuosina 1938–77 ja työskenteli myös Toronton yliopistossa 1952–61. Hän piti näiden toimiensa ohella kesäkursseja useissa eri keskuksissa. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset oopperalaulajat Luokka:Altot Luokka:Vuonna 1900 syntyneet Luokka:Vuonna 1978 kuolleet
Emmy Heim

Emilie ”Emmy” Heim (10. syyskuuta 1885 Wien – 13. lokakuuta 1954 Toronto) oli itävaltalaissyntyinen, vuonna 1951 Kanadan kansalaisuuden saanut taidemusiikin laulaja, äänialaltaan sopraano.The Canadian Encyclopedia: Emmy Heim Heim sai varhaisimman musiikinopetuksensa äidiltään; jo seitsemän vuoden iässä hän lauloi Franz Schubertin yksinlauluja. Hän opiskeli Wienissä kolmentoista vuoden ajan Frances Mütterin johdolla ja teki debyyttinsä yksinlaulujen esittäjänä Wienissä vuonna 1911. Ensimmäisen maailmansodan aikana Heim kiersi Saksassa, Itävalta-Unkarissa sekä Puolassa ja lauloi sotilaille. Ensimmäisen avioliittonsa Heim solmi vuonna 1915 kirjailija Emil Alphons Rheinhardtin kanssa. Miehensä kautta hän pääsi tutustumaan Rainer Maria Rilkeen ja Hugo von Hofmannsthaliin. Ensimmäisen avioliiton päätyttyä Heim meni uusiin naimisiin arkkitehti Franz Singerin kanssa. Heim tulkitsi Schubertin, Robert Schumannin ja Hugo Wolfin yksinlaulujen ohella myös modernimpaa ohjelmistoa. Hänen tuttaviensa joukossa olivat Alban Berg, Arnold Schönberg ja Igor Stravinski. Vuonna 1930 Heimin asuinpaikkana oli Englanti, jossa hän oli debytoinut vuonna 1929. Ennen Itävallan joutumista natsimiehityksen alaiseksi Heim piti kesäisin studiota Salzburgissa. Vuodesta 1934 lähtien hän vietti vähintään kolmasosan vuodesta Kanadassa. Hän tapasi Montrealissa Ernest MacMillanin. Kanadan- ensiesiintymisensä hän teki Toronton Hart House Theatressa 16. lokakuuta 1934. Hän opetti The Royal Conservatory of Musicissa, Torontossa ja piti resitaaleja Montrealissa sekä Massachusettsin Cambridgessa. Toisen maailmansodan ajan Heim vietti Englannissa ja muun muassa lauloi Punaisen Ristin sairaaloissa. Hän oli vierailevana luennoitsijana Oxfordin ja Cambridgen yliopistoissa. Vuonna 1946 Heim muutti vakituisesti asumaan Kanadaan, jossa hän toimi opetustehtävissä The Royal Conservatory of Musicissa kuolemaansa saakka. Hänen oppilaidensa joukossa olivat Joan Hall, Frances James, Eileen Law, Margo MacKinnon, Lois Marshall, Joan Maxwell, James Milligan, Mary Morrison, Jan Simons ja Joyce Sullivan. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset laulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Vuonna 1885 syntyneet Luokka:Vuonna 1954 kuolleet
Lois Marshall

Lois Catherine Marshall (29. tammikuuta 1924 Toronto – 19. helmikuuta 1997 Toronto) oli kanadalainen taidemusiikin laulaja, äänialaltaan sopraano. Marshall sairastui kaksivuotiaana polioon ja kävi seuranneen vuosikymmenen aikana läpi useita jalkaleikkauksia lastensairaalassa, jossa innostui laulamisesta. Lapsena Marshallia vietiin Toronton sinfoniaorkesterin konsertteihin sekä Jascha Heifetzin ja Vladimir Horowitzin esiintymisiin. 12-vuotiaana Marshall aloitti muodolliset opintonsa pianisti, urkuri, laulunopettaja Weldon Kilburnin johdolla. Opetus- ja säestyssuhde laajeni henkilökohtaisemmaksi ja johti vuonna 1968 solmittuun avioliittoon. Lisäksi Marshall sai yksinlaulun opetusta wieniläissyntyiseltä sopraano Emmy Heimilta. Ernest MacMillan havaitsi Marshallin lahjakkuuden ja kiinnitti hänet esiintymään Toronton sinfoniaorkesterin sekä Mendelssohn-kuoron kanssa Matteus-passion esityksiin vuonna 1947. Laulaja valmistui huippuarvosanoin The Royal Conservatory of Musicista ja sai Eaton-stipendin vuonna 1950. Samana vuonna hän voitti CBC:n Singing Stars of Tomorrow -kilpailun. Vuonna 1952 Marshall saavutti Naumburg-palkinnon, jonka turvin hän pääsi tekemään New Yorkin -ensiesiintymisensä kaupungintalolla. Tästä hyvästä laulaja sai tunnustusta Arturo Toscaninilta, joka kutsui tämän laulamaan ja levyttämään Ludwig van Beethovenin Missa Solemniksen. Myöhemmin Marshall esiintyi sooloresitaaleissa ja orkesterien kanssa pitkin Pohjois-Amerikkaa, Eurooppaa, Australiaa ja Venäjää. Oopperauraa rajoitti huomattavasti laulajan jalkojen huonokuntoisuus. Eräs Marshallin huomattava levytys kuitenkin on Wolfgang Amadeus Mozartin Ryöstö Seraljista -oopperan levytys, jossa kapellimestarina toimi Thomas Beecham. Sarah Caldwellin johdolla Bostonin oopperassa järjestettiin Giacomo Puccinin oopperoiden La bohème ja Tosca tulkinnat, jotka olivat erityisesti Marshallia varten suunniteltuja. 1970-luvun puolestavälistä alkaen Marshall syventyi mezzosopraanoille kirjoitettuun ohjelmistoon. Hän tulkitsi muun muassa Franz Schubertin ja Robert Schumannin tuotantoa mezzosopraanon ominaisuudessa. Vuonna 1986 hän liittyi henkilökunnan jäsenenä Toronton yliopistoon, jossa hän opetti, kunnes kuoli leikkauskomplikaatioihin 73 vuoden iässä. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset oopperalaulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 1997 kuolleet
Mary Morrison

Mary Louise Morrison (s. 9. marraskuuta 1926 Winnipeg) on kanadalainen taidemusiikin laulaja, äänialaltaan sopraano. Hän opiskeli Winnipegissä, Vancouverissa ja Toronton The Royal Conservatory of Musicissa. Hän on luonut kansainvälisen uran etenkin nykytaidemusiikin tulkitsijana. Usein hän on esiintynyt yhdessä Lyric Arts Trion kanssa; kokoonpanon muut jäsenet ovat Robert Aitken ja Marion Ross.Bach-Cantatas.com: Mary Morrison Morrison debytoi esiintymällä Toronton sinfoniaorkesterin kanssa vuonna 1947. Radio-oopperassa hän teki ensiesiintymisensä 1948 oopperassa Orfeo ja liveoopperassa 1949 oopperassa La bohème. Morrison meni naimisiin säveltäjä Harry Freedmanin kanssa vuonna 1951. Myös hänen siskonsa Kathleen Morrison Brown on sopraano. Morrisonista tehtiin Kanadan ritarikunnan upseeri vuonna 1983, ja hän sai palvelumitalin Toronton kaupungilta 1985. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * The Canadian Encyclopedia: Mary Morrison Luokka:Kanadalaiset oopperalaulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tihun

Tihun on kylä Sogbinin päällikkökunnassa Bonthen piirikunnassa Sierra Leonen Eteläisessä maakunnassa. Tihun on Sierra Leonen presidentin Julius Maada Bion synnyinpaikka. ==Lähteet== Luokka:Sierra Leonen kylät
Jan Erik Vold

Jan Erik Vold (s. 18. lokakuuta 1939 Oslo, Norja) on norjalainen kirjailija. Voldin isä oli toimittaja Ragnar Vold, ja hänen sisarensa on kirjailija Karin Beate Vold. Toimittajaperheessä kasvanut Vold suoritti examen artium -tutkinnon 1958. Hän oli töissä laivoilla kesällä 1956 ja syksyllä 1958 ja pääsi tuolloin käymään Chicagossa ja New Yorkissa. Hän kiinnostui jazzista ja runoudesta ja kirjoitti 1950-luvun lopulla niistä aiheista artikkeleita. Opiskellessaan Oslon yliopistossa hän oli 1962–1963 stipendiaattina Kalifornian yliopistossa Santa Barbarassa ja tutustui William Carlos Williamsin ja Samuel Beckettin runouteen. Uppsalan yliopistossa hän opiskeli tammi–elokuussa 1965. Vold on keskeinen Profil-ryhmän runoilija ja sukupolvensa vaikutusvaltaisimpia lyyrikoita. Hän on saanut valtion stipendin 1991. Konkreettisella, todellisuutta lähenevällä runoudellaan hän otti jo heti 1965 etäisyyttä 1950-luvun lyyriseen symbolismiin. Hänen suosituimpia kokoelmiaan ovat Mor Godhjertas glade versjon. Ja (1968) ja Kykelipi (1969). Lisäksi hän on kirjoittanut kirjallisuutta käsitteleviä esseitä ja esittelyjä ulkomaisista runoilijoita ja toimittanut runoantologioita. == Palkinnot ja tunnustukset == * Tarjei Vesaasin esikoisrunoilijapalkinto debutantpris 1966 * Dagbladetin lyyrikkopalkinto 1970 * Aschehoug-palkinto 1981 * Norjan kulttuurineuvoston kääntäjäpalkinto 1981 * Dobloug-palkinto 1988 * valtionstipendiaatti 1991 * Brage-palkinto 1993 * Bragen kunniapalkinto 1997 * Gyldendal-palkinto 2000 * Norsk Forfattersntrums Wergelands Åre 2008 * Oslon yliopiston kunniatohtori 2000 ==Suomennettu tuotanto== Teoksessa Mukkula 2003: Lahden kansainvälinen kirjailijakokous on seuraavat Voldin runot * Hirvi : 1 * Hirvi : 2 * Hirvi : 3 * Hirvi : 4 * "Hän paloi, sillä hän paloi" * Kun linnut eivät laula Teoksessa 80–90: pohjoismainen antologia on seuraava Voldin runo * Kun linnut eivät laula ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Jan Erik Vold, Gyldendal.no Luokka:Norjalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Maria Karoliina

Maria Karolina Luise Josepha Johanna Antonia (13. elokuuta 1752 Wien, Habsburgien valtakunta – 8. syyskuuta 1814 Wien, Itävallan keisarikunta)Maria Karolina. Deutsche Biographie. oli Itävallan arkkiherttuatar ja Molempain Sisiliain kuninkaan Ferdinand I:n puoliso. Maria Karoliina oli keisari Frans I:n ja keisarinna Maria Teresian tytär sekä keisari Joosef II:n ja Ranskan kuningattaren Maria Antoinetten sisar. Hänet kasvatettiin yhdessä Maria Antoinetten kanssa ja heidän välinsä muodostuivat lapsuudessa erityisen läheisiksi.Fraser, s. 23–24. Myöhemmin he olivat kirjeenvaihdossa. Maria Karoliina avioitui vuonna 1768 Napolin ja Sisilian kuninkaan Ferdinand IV:n kanssa. Alun perin Maria Karoliinan siskon Maria Josephan oli tarkoitus mennä naimisiin Ferdinandin kanssa, mutta tämä kuoli juuri ennen lähtöään Napoliin vuonna 1767. Maria Karoliina muistutti äitiään eniten. Hän käytti valtaa miehensä puolesta, ja ohjasi valtiota kohti brittejä suosivaa, Ranskaa vastustavaa suuntaa. Vuonna 1776 Maria Karoliina onnistui erottamaan 46 vuotta Napolia hallinneen espanjalaismielisen pääministerin Bernardo Tanuccin. Tanuccin tilalle nimitettiin Sir John Acton oli hänen suosikkinsa ja mahdollisesti rakastajansa. Maria Antoinetten teloitus oli Maria Karoliinalle suuri järkytys, ja hän lakkasikin käyttämästä ranskan kieltä joksikin aikaa.Fraser, s.443-444 Maria Karoliina vastusti ankarasti Ranskan vallankumousta ja lopulta Napoleonia. Napoli lähentyi yhä enemmän Englannin kanssa. Vuonna 1798 Napoleonin joukkojen edetessä Italiassa Napoli julisti sodan Ranskalle ja yritti valloittaa Kirkkovaltion ranskalaisilta. Yritys epäonnistui ja kuningasperhe joutui pakenemaan Sisilian saarelle. Vuonna 1802 he pääsivät palaamaan muutamaksi vuodeksi Napoliin kunnes joutuivat jälleen pakenemaan. Ranskalaisesta Joachim Muratista tuli Napolin ja Sisilian kuningas. Maria Karoliina kuoli vuonna 1814 Wienissä yrittäessään neuvotella miehensä palauttamista valtaan. Maria Karoliina synnytti jopa 18 lasta, mutta tarkka määrä vaihtelee lähteittäin. Hänellä oli myös paljon sisaruksia, sillä hänen äitinsä synnytti 16 lasta, joista 10 selvisi aikuisikään asti. Äitinsä tavoin Maria Karoliina järjesti lastensa avioliitot palvelemaan poliittisia tarkoitusperiä. Yksi Maria Karoliinan tunnetuimmista lapsista oli vuonna 1782 syntynyt Maria Amalia, josta tuli Ranskan viimeinen kuningatar, sillä hänen puolisonsa Ludvig Filip I toimi Ranskan kuninkaana vuosina 1830–1848. Toisesta tyttärestä Maria Teresasta tuli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarinna. == Esivanhemmat == == Lähteet == * ===Viitteet=== Luokka:Kuninkaalliset Luokka:Habsburgin hallitsijasuku Luokka:Vuonna 1752 syntyneet Luokka:Vuonna 1814 kuolleet
NGC 5195

NGC 5195 on kääpiögalaksi joka on Pyörregalaksin eli M51 kanssa yhdessä. Molemmat galaksit sijaitsevat Ajokoirien tähdistössä 25 miljoonan valovuoden päässä. Nämä galaksit ovat yksi tunnetuimpia galaksipareja. Sen löysi Pierre Méchain 20. maaliskuuta 1781. William Herschel liitti sen katalogiinsa nimellä H I.186 12. toukokuuta 1787. NGC 5195 on miljoonia vuosia sitten kohdannut massiivisemman M51 galaksin mikä on vääristänyt sen kiekon muodon epäsäännölliseksi. NGC 5195 galaksista havaitiin supernova 8. huhtikuuta 1945 1945A jonka magnitudi oli 14,0. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Epäsäännölliset galaksit Luokka:Neitsyen superjoukko
Oravanhäntänata

Oravanhäntänata (Vulpia bromoides) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, häntänatojen (Vulpia) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on yksivuotinen ja matalakasvuinen heinälaji, joka muistuttaa jonkin verran hiirenhäntänataa (Vulpia myuros). Oravanhäntänata voi kasvaa 30 cm korkeaksi asti, mutta jää usein matalammaksi. Oravanhäntänata on kasvutavaltaan löyhästi mätästävä. Lehdet ovat lyhyitä, lehtitupet kaljuja sekä sileitä, ja kieleke on lyhyt. Oravanhäntänadan kukinto on yksipuoleinen röyhy, jonka tähkylät ovat käyriä ja perällisiä. Tähkylöiden perät ovat lyhyitä ja pystyjä. Tähkylät ovat vaaleanvihreitä, joskus violettivivahteisia, ja niissä on neljästä seitsemään kukkaa. Tähkylöiden kaleet ovat kaljuja ja ulkokale yltää yli sisäkaleen puolenvälin. Sisäkaleessa on ulkoneva ota. Ulkohelpeet ovat lähes kaljuja ja niissä on senttimetrinpituinen vihne. Oravanhäntänata kukkii kesä–heinäkuussa. Oravanhäntänata kasvaa kuivilla ja hiekkaisilla kasvupaikoilla, kuten auringonpaisteisilla kallioilla ja muilla vastaavanlaisilla paikoilla. Pohjoisella pallonpuoliskolla oravanhäntänataa tavataan laajalti lähes koko Euroopassa pohjoisimpia ja itäisimpiä osia lukuun ottamatta sekä tulokaslajina Pohjois-Amerikassa. Pohjoismaissa oravanhäntänataa tavataan lähinnä vain Tanskassa ja Ruotsin eteläisimmissä osissa, Skånessa ja Blekingessä. Suomessa sitä on tavattu muutaman kerran viimeisten noin sadan vuoden aikana. Oravanhäntänadan tieteellisen nimen lajinimi (bromoides) viittaa kattaroihin (Bromus) ja tarkoittaa kattaroita muistuttavaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Oravanhäntänata – Festuca bromoides * JSTOR Global Plants: Vulpia bromoides * Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Vulpia bromoides * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Vulpia bromoides * United States Department of Agriculture (USDA): Vulpia bromoides * Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Vulpia bromoides (squirreltail fescue) Luokka:Häntänadat
Almendares (1895)

Almendares oli Espanjan laivaston vuonna 1895 valmistunut puurunkoinen Activo- luokan tykkivene. == Valmistus == Alus tilattiin Brooklynistä New Yorkista, missä köli laskettiin 20. heinäkuuta 1895. Alus laskettiin vesille 11. syyskuuta ja se valmistui vielä samana lokakuussa. Aluksen valmistuskustannukset olivat 242 500 pesetaa ($48 500)spanamwar.com == Palvelus == Kuuban kapinan alkaessa alus operoi Kuuban rannikolla. Alus poistettiin laivaston alusluettelosta vuonna 1891. Espanjan-Yhdysvaltain sodan alkaessa alus oli huonossa kunnossa ja se romutettiin 1898. == Lähteet == Luokka:Activo-luokan tykkiveneet
Turn Up the Sun

Turn Up the Sun on brittiläisen rockyhtye Oasiksen kappale, joka on ensimmäinen raita yhtyeen kuudennella studioalbumilla Don’t Believe the Truth (2005). ”Turn Up the Sun” on Oasiksen toinen kappale, jonka kirjoitti yhtyeen basisti Andy Bell. Kappale julkaistiin promosinglenä kesällä 2005. Kappaletta ei kuitenkaan julkaistu virallisesti singlenä, eikä se saanut listasijoituksia. == Live-esitykset == ”Turn Up the Sun” esitettiin livenä ensimmäisen kerran toukokuussa 2005. Kappaletta soitettiin ainoastaan Don’t Believe the Truth Tour -kiertueen aikana, eikä sillä ollut tilaa Oasiksen myöhemmillä soittolistoilla. == Kappaleet == === Promosingle === == Yhtyeen kokoonpano == * Liam Gallagher – laulu, tamburiini * Noel Gallagher – soolokitara * Gem Archer – rytmikitara * Andy Bell – basso * Zak Starkey – rummut, lyömäsoittimet == Lähteet == Luokka:Oasiksen kappaleet Luokka:Vuoden 2005 kappaleet
Alvarado (1895)

Alvarado oli Espanjan laivaston vuonna 1895 vesillelaskettu teräsrunkoinen Alvarado-luokan tykkivene, joka oli suunniteltu palvelemaan Kuubassa. == Valmistus == Alus tilattiin Clydebankiltä Skotlannista. Alus laskettiin vesille syyskuussa 1895.spanamwar.com == Palvelus == Palvelukseenoton jälkeen alus siirrettiin Santiago de Cubaan. Espanjan-Yhdysvaltain sodan alkaessa alus osallistui Santiagon sataman miinoittamiseen. Alus esti 16.-17. toukokuuta 1898 useaan kertaan Yhdysvaltain laivaston hinaajaa USS Wompatuckia katkaisemasta Santiagon ja Cienfuegon välistä sähkötyslinjaa, mutta lopulta yhdysvaltalaisalus sai tehtävänsä suoritettua. Amiraali Cerveran laivueen saavuttua alus osallistui Santiagon sataman suun valvontaan. Santiagon joutuessa 17. heinäkuuta Yhdysvaltain hallintaan alus vallattiin. Alus liitettiin Yhdysvaltain laivastoon 4. elokuuta päällikkönään luutnantti Victor Blue. Alus osallistui 12. elokuuta Mansanillon taisteluun. Alus poistettiin laivastoluettelosta kesäkuussa 1912. == Lähteet == Luokka:Alvarado-luokan tykkiveneet Luokka:Espanjalaiset Espanjan–Yhdysvaltain sodan tykkiveneet
Arayat (1888)

Arayat oli Espanjan laivaston vuonna 1888 valmistettu teräsrunkoinen Samar- luokan tykkivene, joka oli suunniteltu palvelemaan Filippiineillä. == Valmistus == Alus tilattiin Cavitesta Filippiineiltä. Alus valmistui vuonna 1888.spanamwar.com == Palvelus == Espanjan-Yhdysvaltain sodan alkaessa alus oli Manilanlahdessa, missä käydyn taistelun jälkeen alus vetäytyi matalaan jokeen. Alus upposi Pasing-jokeen ennen 13. elokuuta alkanutta Yhdysvaltain hyökkäystä Manilaan. Alus nostettiin lokakuussa 1899 ja kunnostettiin Caviten laivastontelakalla. Yhdysvaltain laivasto otti aluksen palvelukseen 10. elokuuta 1900. Alus poistettiin palveluksesta 11. huhtikuuta 1910 ja myytiin 15. joulukuuta 1910. == Lähteet == Luokka:Samar-luokan tykkiveneet
Calamianes (1886)

Calamianes oli Espanjan laivaston vuonna 1886 valmistettu Albay-luokan tykkivene, joka oli suunniteltu palvelemaan Filippiineillä. == Palvelus == Yhdysvaltain maavoimat valtasi aluksen todennäköisesti Luzonilla, jolloin sen kunto oli todennäköisesti huono.spanamwar.com === USS Calamianes === Maavoimat luovutti 1899 aluksen laivastolle ja se liitettiin 25. kesäkuuta 1899 Yhdysvaltain laivastoon nimellä USS Calamianes päällikkönään aliluutnantti R. C. Bulmer. Alus partioi 1899-1902 Panayn, Luzonin, Negrosin ja Mindanaon vesillä estäen aseiden ja varusteuden salakuljetusta filippiiniläisille sisseille. Alus osallistui 26. helmikuuta 1901 Agusanjoella Mindanaolla kahteen kahakkaan, mistä se sai kunniamaininnan. Alus poistettiin palveluksesta 7. elokuuta 1902 Cavitessa ja myytiin 1907.USS Calamianes == Lähteet == Luokka:Albay-luokan tykkiveneet
Callao (1888)

Callao oli Espanjan laivaston vuonna 1888 valmistettu teräsrunkoinen Samar- luokan tykkivene, joka oli suunniteltu palvelemaan Filippiineillä. == Valmistus == Alus tilattiin Cavitesta Filippiineiltä. Alus valmistui vuonna 1888.spanamwar.com == Palvelus == Espanjan-Yhdysvaltain sodan alkaessa alus oli Luzonilla. Alus saapui 12. toukokuuta Manilanlahteen, jolloin Yhdysvaltain laivaston USS Raleigh valtasi aluksen. Aluksen miehistöksi siirrettiin Deweyn laivueen henkilöstöä ja sen päälliköksi nimettiin luutnantti B. Tappan. Alus otettiin palvelukseen 2. heinäkuuta 1898 ja se osallistui 13. elokuuta hyökkäykseen Manilaan, missä se kuului vasempaan sivustaan. Maavoimat kiitteli aluksen tehokasta tykistötukea. Sotatoimien päätyttyä alus jatkoi palvelustaan Yhdysvaltain Filiippiinien sodassa. Alus myytiin romutettavaksi Manilassa 13. syyskuuta 1923. == Lähteet == Luokka:Samar-luokan tykkiveneet Luokka:Espanjalaiset Espanjan–Yhdysvaltain sodan tykkiveneet
Your Tongue’s Got the Cat

Your Tongue’s Got the Cat on Lordin ensimmäinen single yhtyeen yhdeksänneltä studioalbumilta Sexorcism. Kappaleesta julkaistiin singlen julkaisupäivänä YouTubessa lyriikkavideo. Mr. Lordi piirsi videota varten maisemakuvia Vammavaarasta ottamiensa kuvien pohjalta. Videolla esiintyvän kissan mallina toimi Mr. Lordin oma lemmikkikissa.Maria Jyrkäs, Mr. Lordi 2022, s. 690 Mr. Lordi kommentoi uutta albumia seuraavasti: https://www.mtv.fi/viihde/musiikki/artikkeli/lordilta-uutta-musiikkia- yhdeksas-albumi-ilmestyy-pian/6863640 == Kappaleet== # == Kokoonpano == * Mr. Lordi – laulu * Amen – kitara * OX – basso * Mana – rummut * Hella – koskettimet == Lähteet == Maria Jyrkäs, Mr. Lordi: Lordiary. Tammi, 2022 === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Your Tongue’s Got the Cat Discogsissa. * Luokka:Lordin kappaleet Luokka:Vuoden 2018 kappaleet
Alexandra Luke

Alexandra Luke (14. toukokuuta 1901 Montreal, Quebec – 1. kesäkuuta 1967 Oshawa, Ontario) oli kanadalainen taidemaalari. Hän maalasi aluksi maisemia Group of Sevenin tyyliin, mutta löysi 1930-luvun alkupuolella abstraktin taiteen ja kuului Ontariossa toimineeseen Painters Eleven -ryhmään yhtenä sen kahdesta naispuolisesta perustajajäsenestä.The Canadian Encyclopedia: Alexandra Luke Luke sai sairaanhoitajan koulutuksen Yhdysvalloissa, mutta ei harjoittanut saamaansa ammattia. Pian palattuaan kotimaahansa hän meni naimisiin Marcus Everett Smithin kanssa; Smith kuitenkin kuoli yllättäen neljä kuukautta häiden jälkeen vuonna 1925. Parille syntyi poika vuonna 1926. Vuonna 1929 Luke solmi uuden avioliiton Clarence Ewart McLaughlinin kanssa. Pari sai tyttären vuonna 1930. Maalaamisen Luke aloitti vasta vuonna 1928, ja 1940-luvulle saakka hän oli täysin itseoppinut. Luken opettajiin lukeutui sittemmin Jock Macdonald, jonka kanssa Lukelle kehittyi vahva suhde. Vuonna 1947 Luke pääsi Hans Hofmann School of Artiin (Massachusetts), jossa hän opiskeli vuoteen 1952 saakka lukuun ottamatta vuotta 1950. Vuosien 1952–66 välisenä aikana Luken töitä nähtiin 80:ssä näyttelyssä, joissa hän oli edustettuna sekä ryhmän jäsenenä että toisen taidemaalarin kanssa ja yksinkin. Ennen kuolemaansa Luke ehti lahjoittaa 81 maalauksen Alexandra Luke -kokoelman McLaughlin-gallerialle. Kokoelmaan kuuluu Luken omien teosten lisäksi muiden Painters Elevenin jäsenten ja myös Group of Seven -vaikuttajien maalauksia. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1901 syntyneet Luokka:Vuonna 1967 kuolleet
Landmark 81

The Landmark 81 on pilvenpiirtäjä Hồ Chí Minhin kaupungissa Vietnamissa. Sen rakentaminen alkoi vuonna 2015 ja päättyi vuonna 2018. Rakennus on Vietnamin korkein. Sen korkeus on 461,2 metriä ja kokonaispinta-ala on 249 000 neliömetriä. Rakennuksessa on 84 kerrosta, joista kolme on maan alla. Tornin suunnitteli arkkitehtuuripalveluita tarjoava Arup. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Landmark 81 SkyView Luokka:Vietnamin pilvenpiirtäjät Luokka:Hồ Chí Minhin kaupungin rakennukset ja rakennelmat
Cocodrilo (1875)

Cocodrilo oli Espanjan laivaston vuonna 1875 valmistettu puurunkoinen Pelicano-luokan tykkivene. == Palvelus == Alus muutettiin 1890-luvulla vedentutkimusalukseksi. Espanjan-Yhdysvaltain sodassa alus oli Cartagenassa. Sodan jälkeen alus oli tukitehtävissä, kunnes se todettiin korjauskelvottomaksi 1930-luvulla.spanamwar.com == Lähteet == Luokka:Pelicano-luokan tykkiveneet
Contramaestre (1869)

Contramaestre oli Espanjan laivaston vuonna 1869 valmistunut puurunkoinen Activo-luokan tykkivene. == Valmistus == Alus tilattiin Brooklynistä New Yorkista, missä köli laskettiin 18. toukokuuta 1869. Alus laskettiin vesille 31. heinäkuuta. Aluksen valmistuskustannukset olivat 242 500 pesetaa ($48 500)spanamwar.com == Palvelus == Kuuban kapinan alkaessa alus operoi Kuuban rannikolla, jossa se osallistui huhtikuussa 1870 maihinnousuun lähellä Punta Tarquinoa. Alus poistettiin laivaston alusluettelosta vuonna 1897. Espanjan- Yhdysvaltain sodan alkaessa alus oli Cienguegosissa päällikkönään luutnantti Lahera. Alus oli huonossa kunnossa ja se romutettiin 1898. == Lähteet == Luokka:Activo-luokan tykkiveneet
Criollo (1869)

Criollo oli Espanjan laivaston vuonna 1869 valmistunut puurunkoinen Activo- luokan tykkivene. == Valmistus == Alus tilattiin Brooklynistä New Yorkista, missä köli laskettiin 8. kesäkuuta 1869. Alus laskettiin vesille 14. elokuuta. Aluksen valmistuskustannukset olivat 242 500 pesetaa ($48 500)spanamwar.com == Palvelus == Kuuban kapinan alkaessa alus operoi Kuuban rannikkovesillä. Alus muutettiin 1890 vedentutkimukseen. Espanjan-Yhdysvaltain sodan alkaessa alus oli San Juanissa. Alus myytiin romutettavaksi 7. syyskuuta 1898. == Lähteet == Luokka:Activo-luokan tykkiveneet