EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
O. H. Kekäläinen

Olli Heikki Kekäläinen (30. lokakuuta 1883 Kaavi – 2. elokuuta 1948 Kemi) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1939–1945. == Elämä == Kaavin Sivakkavaarassa syntyneen Kekäläisen vanhemmat olivat työmies Paavo Kekäläinen ja Reetta Maria Kettunen. Kekäläinen kävi kansakoulun ja isänsä kuoltua elätti itsensä 14-vuotiaasta lähtien metsätöissä sekä radanrakentajana eri puolilla Suomea. Vuonna 1906 hän liittyi Käkisalmen työväenyhdistykseen ja osallistui vuotta myöhemmin Suomen Ammattijärjestön perustavaan kokoukseen Rovaniemen tie- ja vesirakennustyöläisten ammattiosaston edustajana. Myöhemmin Kekäläinen kuului Suomen Tie- ja Vesirakennustyöläisten Liiton ja Suomen Kivityöntekijäin Liiton liittotoimikuntiin. Vuosina 1912-1913 hän kävi sosialidemokraattisen puolueopiston. 1910-luvulla Kekäläinen työskenteli Helsingissä muun muassa kivityömiehenä. Syksyllä 1917 hän liittyi Helsingin punakaartiin. Sisällissodan aikana Kekäläinen oli aluksi muonitusosastossa ja helmikuun lopusta lähtien vartijana Ruotsalaisella reaalilyseolla, jossa pidettiin Kirkkonummen taistelussa vangittuja valkoisia. Hän toimi myös vankeja kuulustelleen tutkintakomitean puheenjohtajana. Kekäläinen vangittiin Helsingin taistelun yhteydessä ja heinäkuussa hän sai 6 vuoden kuritushuonetuomion valtiopetoksesta. Armahduksensa jälkeen Kekäläinen muutti Kemiin vuonna 1921. Kirvesmiehenä työskennellyt Kekäläinen vaikutti Suomen Rakennustyöväen Liitossa ja oli Kemin kaupunginvaltuuston sekä kaupunginhallituksen jäsen. Hän kuului SDP:n puolueneuvostoon, SAK:n valtuustoon sekä Elannon edustajistoon. Maaliskuussa 1939 Kekäläinen nousi Kaarlo Hännisen kuoltua varasijalta eduskuntaan. Paikka siirtyi sosialidemokraateille, kun Maalaisliiton ja edistyspuolueen vaaliliiton kahdesta varamiehestä toinen oli kuollut ja toinen menettänyt kansalaisluottamuksensa. == Perhe == Olli Kekäläinen oli vuodesta 1911 naimisissa Hilja Maria Halosen kanssa. == Lähteet == Luokka:Kansanedustajat Luokka:Kemin kaupunginvaltuutetut Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot‎ Luokka:Lapin vaalipiiri Luokka:Oulun läänin pohjoinen vaalipiiri Luokka:Suomen sisällissodan punaiset Luokka:Vuonna 1883 syntyneet Luokka:Vuonna 1948 kuolleet
Moldovan jääkiekkoliitto

Moldovan jääkiekkoliitto () hallinnoi jääkiekkoa Moldovassa. Se liittyi Kansainväliseen jääkiekkoliitto IIHF:ään 20. toukokuuta 2008. Sen johtajana toimii Iurii Topala. Vuonna 2021 maassa ei ollut IIHF:n tietojen mukaan yhtään rekisteöityä pelaajaa eikä kaukaloa. == Lähteet == Luokka:Jääkiekkoliitot Luokka:Moldovan urheilu
Björkhagen (Kauklahti)

Björkhagen oli Espoon Kauklahdessa Mankinjoen varrella vuosina 1950–1977 sjainnut tanssilava. Se oli aikoinaan pääkaupunkiseudun ja koko silloisen läntisen ja keskisen Uudenmaan suosituin tanssipaikka. Ruotsinkielin nimi Björkhagen merkitsee "koivuhakaa". Tanssilava suljettiin 1977, kun talkootyöläisistä ja parkkipaikoista alkoi olla pulaa. Jotkut kauklahtelaiset olivat helpottuneita, kun melu ja liikenne lakkasi, mutta monen mieleen Björkhagen kuitenkin tuo nuoruuden kultaisen ajan. Moni on löytänyt sieltä puolison tai ainakin ihastunut ja ehkä rakastunutkin Mankinjoen rannalla. 1980-luvulla ja 1990-luvun alussa Björkhagenissa järjestettiin vuosittaiset Kauklahtipäivät, mutta sitten lava jäi käyttämättömäksi ja se purettiin 2000-luvulla. == Lähteet == Luokka:Espoon historia Luokka:Espoon rakennukset ja rakennelmat Luokka:Tanssilavat Luokka:Kauklahti
Liftari (vuoden 1986 elokuva)

Liftari () on Robert Harmonin ohjaama yhdysvaltalainen kauhuelokuva vuodelta 1986. Road movie -tyylisen, erittäin väkivaltaisena tunnetun elokuvan on käsikirjoittanut Eric Red. Sen pääosia näyttelevät Rutger Hauer, C. Thomas Howell, Jennifer Jason Leigh ja Jeffrey DeMunn. Howell esittää Jim Halseya, nuorta miestä, joka antaa kyydin psykopaatiksi osoittautuvalle peukalokyytiläiselle (Hauer). Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 21. helmikuuta 1986. == Vastaanotto == Chicago Sun-Timesin kriitikko Roger Ebert inhosi elokuvaa eikä antanut sille yhtään tähteä. The Washington Postin Paul Attanasio moitti esikoisohjaaja Harmonin ja kuvaaja John Sealen käyttämiä suttuisia tummia sävyjä, jotka piilottavat tapahtumien yksityiskohtia. Harvinainen myönteinen arvostelu tuli Newsweek -lehden Jack Krollilta, joka kutsui Liftaria kidutusvälineen tavoin tiukaksi ja giljotiinin tavoin kauniisti suunnitelluksi. Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kuvaa Liftaria kyynisyydessään 1980-luvun aavemaisimpiin kuuluvaksi filmiksi. Hän antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”. Elokuvahakuteos VideoHound’s Golden Movie Retriever luonnehtii Liftaria kauhuelokuvan sijasta ”karmivan hauskaksi sadomasokistiseksi komediaksi”.The Hitcher 1986. VideoHound's Golden Movie Retriever. Gale. 2008. Haettu 3.9.2016 palvelusta HighBeam Research. (Maksullinen lähde.) == Jatko- osa ja uusintaversio == Elokuva poiki jatko-osan Liftari II 17 vuotta myöhemmin vuonna 2003. Siinä Jim Halseyn roolia esitti edelleen Howell. Dave Meyersin ohjaama uudelleenfilmatisointi sai ensi-iltansa vuonna 2007. ==Videojulkaisut== Liftari on julkaistu Suomessa VHS-tallenteena vuonna 1993 sekä kahden DVD-levyn erikoisversiona 2005. Blu-raylla elokuva on julkaistu vasta vuonna 2019 Saksassa.Hitcher (The) (Blu-ray) (1986). DVDCompare.net 15.5.2019. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 1986 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset road moviet Luokka:Sarjamurhaajaelokuvat Luokka:Slasher-elokuvat
Loistavat Bakerin pojat

Loistavat Bakerin pojat (The Fabulous Baker Boys) on Steve Klovesin käsi­kirjoittama ja ohjaama yhdys­valta­lainen romant­tinen musiikki­komedia vuodelta 1989. Elokuvassa suosion huipulta alas vajonnut kahden veljeksen muodostama ravintola­pianisti­duo päättää tuoreuttaa tarjontaansa palkkaamalla kolmanneksi jäsenekseen nais­puolisen laulu­solistin. Pääosia esittävät tosi­elämän veljekset Jeff ja Beau Bridges sekä Michelle Pfeiffer, jonka läpi­murto­rooleihin elokuva kuuluu. == Rooleissa == ==Tuotanto== Michelle Pfeiffer laulaa elokuvassa itse. Elokuvan tunnetuin kohtaus lienee hänen flyygelin kannella esittämänsä ”Makin’ Whoopee”. Jeff Bridgesin pianonsoittoa esittää ääni­raidalla elokuvan musiikin säveltäjä, jazz­pianisti Dave Grusin ja Beau Bridgesin soittoa John F. Hammond. Vaikka tarinan tapahtuma­paikkana on Seattle, The Fabulous Baker Boys kuvattiin etu­päässä Los Angelesissa. == Vastaanotto == Elokuva sai hyviä arvosteluja. Sitä pidettiin tyylikkäänä, aikuiseen makuun vetoavana musiikkiaiheisena komediana. Elokuva tuotti neljä Oscar-ehdokkuutta: nais­pääosasta (Michelle Pfeiffer), kuvauksesta (Michael Ballhaus), leikkauksesta (William Steinkamp) ja musiikista (Dave Grusin). Video-oppaassa vuodelta 1994 Kati Sinisalo piti elokuvaa viehättävällä tavalla aikuismaisena, illuusiottoman nuhruisena komediana. Hän antoi sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Vuoden 1989 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:20th Century Foxin elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset romanttiset komediat
Miika Hakala

Miika Hakala (s. 1986) on suomalainen elokuva- ja musiikkivideotekijä. Hän toimii pääasiassa ohjaajana ja käsikirjoittajana. Hän on tehnyt kaksi pitkää elokuvaa, Uuteen kesään ja Pahaa verta. Lisäksi Hakala on tehnyt lyhytelokuvia ja musiikkivideoita. Hakala on perustanut TM-Filmsin yhdessä Tomi Pietilän kanssa. == Elokuvat == * Uuteen kesään (2009) / Uuteen kesään: Erikoisjulkaisu (2012) * Pahaa verta (2013) Pahaa verta sai elokuvateatterilevityksen Black Lion Picturesin kautta syksyllä 2013. Levittäjänä toimi Miika J. Norvanto. ==Musiikkivideot == Hakala on ohjannut musiikkivideoita muun muassa artisteille Poets of the Fall, Fireal, Silver Bullet, Boycott ja Crimsonic. Hakalan ohjaamissa musiikkivideoissa käytetään yleensä elokuvamaista, tarinavetoista kerrontaa. == Aiheesta muualla == * Miika Hakala Elonet * Miika Hakala Internet Movie Databasessa (IMDb) * Miika Hakalan verkkosivut * Hakalan musiikkivideot Luokka:Suomalaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Suomalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Miikka J. Anttila

Miikka J. Anttila (s. 1988) on suomalainen näyttelijä ja tuottaja. Hän on näytellyt teatterissa, elokuvissa ja tv-sarjoissa. Hän on ollut aktiivisesti teatteritoiminnassa mukana jo vuodesta 2005. Tie on vienyt harrastajateatterista kohti ammattinäyttelijän uraa. Hänet nähdään 2017 Roope Oleniuksen elokuvassa Kyrsyä – Tuftland. Anttila on näytellyt Hämeenlinnan Teatterin kantaesityksessä Naisia hermoromahduksen partaalla ja on Ofelia- teatteriryhmän perustajajäsen. Ofelia-ryhmän perustajajäseniä ovat myös Kyrsyä-elokuvan Neea Viitamäki ja Ria Kataja. Kyrsyän (2017) lisäksi Anttila on näytellyt muun muassa elokuvissa Pahaa verta (2013), Se Mieletön Remppa (2020) ja tv-sarjoissa Helppo elämä (2011), Ex-onnelliset (2016) ja Kullannuput (2021). Anttila on Hämeenlinnan ensimmäinen Vuoden Onnistuja (2018). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bradford Bishop

William _Bradford_ Bishop Jr. (s. 1. elokuuta 1936 Pasadena, Los Angelesin piirikunta, Kalifornia, Yhdysvallat)WILLIAM BRADFORD BISHOP, JR., fbi.gov on yhdysvaltalainen mies, jonka epäillään murhanneen viisi henkilöä (vaimonsa, 37 v.; äitinsä, 68 v.; ja kolme lastaan, 5, 10 ja 14 v.) Bethesdassa, Marylandissa maaliskuussa 1976, jonka jälkeen hän vei ruumiit Columbiaan, Pohjois-Carolinaan, jossa hän poltti ne. Bishop on ollut eräs Yhdysvaltain etsityimmistä rikollisista, ja FBI on tarjonnut suoraan hänen löytämiseensä johtavista vihjeistä 100 000 Yhdysvaltain dollarin arvoisen palkkion (n. 95 735 euroa). Bishop osaa englannin lisäksi sujuvaa ranskaa, espanjaa, italiaa ja serbokroatiaa.https://www.fbi.gov/wanted/topten/william-bradford-bishop- jr/@@download.pdf ==Lähteet== Luokka:Mahdollisesti elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Yhdysvaltalaiset murhaajat
Oscar Janson

Oscar Janson (s. 22. heinäkuuta 1975) on ruotsalainen seiväshyppääjä. Jansonin seura on Ullevi FK. Hänen pituutensa on 192 cm ja paino 89 kg. == Ura == Münchenin EM-kilpailuissa 2002 Janson sijoittui yhdeksänneksi. Sisäratojen MM- kilpailuihin hän on osallistunut vuosina 2003 ja 2004. Ruotsin mestaruuden Janson on voittanut kolme kertaa sekä ulko- että sisäradoilla. Ennätyksensä 5,87 m Janson hyppäsi Somerolla vuonna 2003. Tulos oli myös Ruotsin ennätys huhtikuuhun 2017 asti, jolloin Armand Duplantis paransi sitä 3 cm:ä. == Ennätykset == === Ulkoradoilla === * seiväshyppy: 587 cm (Somero 2003) === Sisäradoilla === * seiväshyppy: 570 cm (Malmö 2003 ja Bad Oeynhausen 2004) == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset seiväshyppääjät Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Obsession (UFOn albumi)

__NOTOC__ Obsession on brittiläisen hard rock-yhtye UFOn seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin heinäkuussa 1978. Albumi jäi kitaristi Michael Schenkerin viimeiseksi yhtyeessä ennen vuotta 1993, jolloin hän teki paluun yhtyeeseen.Vuoden 2008 uudelleenpainoksen takakannen teksti Albumista julkaistiin vuonna 2008 uusintapainos kolmella lisäkappaleella. == Kappaleet == === A-puoli === # # # # # === B-puoli === # * # # # # # ===Vuoden 2008 uusintapainoksen lisäkappaleet=== # * # # == Kokoonpano == * Phil Mogg – laulu * Michael Schenker – kitara * Pete Way – bassokitara * Paul Raymond – kosketinsoittimet ja kitara * Andy Parker – rummut == Arvostelut == * Allmusic: Allmusic review == Lähteet == Luokka:Vuoden 1978 albumit Luokka:UFOn albumit
Diklofenamidi

Diklofenamidi (C6H6S2Cl2N2O4) on sulfonamideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Aine on diureetti ja sitä voidaan käyttää lääketieteessä ja eläinlääketieteessä glaukooman hoitoon. ==Ominaisuudet ja käyttö== Huoneenlämpötilassa diklofenamidi on valkoista kiteistä ainetta. Se liukenee veteen ja myös muun muassa etanoliin ja dietyylieetteriin. Diklofenamidi on hiilihappoanhydraasientsyymin inhibiittori ja saa aikaan nesteen poistumista silmästä. Kammioveden poistuessa silmänpaine laskee. Diklofenamidia käytetään lääketieteessä ja eläinlääketieteessä lähinnä avokulmaglaukooman hoitoon. Vaikutus alkaa noin puolen tunnin kuluttua lääkkeen ottamisesta, saavuttaa suurimman tehonsa noin kahden tunnin kuluttua ja kokonaisvaikutusaika on noin 6 tuntia.Gajanan S. Joshi & James C. Burnett: Cardiovascular Agents, Kirk- Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2003. Viitattu 3.9.2016 Vuonna 2016 diklofenamidi hyväksyttiin Euroopan unionin alueella käytettäväksi harvinaislääkkeenä jaksoittaisen halvauksen hoitoon. ==Valmistus== Diklofenamidin valmistuksen ensimmäisessä vaiheessa o-kloorifenoli reagoi klooririkkihapon kanssa, jolloin bentseenirengas sulfonoituu. Muodostuva sulfonihappo reagoi fosforitrikloridin ja ammoniakin kanssa diklofenamidiksi. : ==Lähteet== Luokka:Lääkkeet
Tyrnikärpänen

Tyrnikärpänen (Rhagoletis batava) kuuluu hedelmäkärpästen heimoon ja Rhagoletis sukuun. Se on Suomessa vielä melko harvinainen, mutta sitä on havaittu jo muutamalla paikkakunnissa eli se on tulokaslaji Suomeen. Tyrnikärpänen on merkittävä tyrnin marjojen tuholainen. Laji on levinnyt viime vuosina idästä päin suurimpaan osaan Euroopan maista. Tyrnikärpäsen valkoinen toukka syö marjan hedelmälihan, jolloin tuhon huomaa selvimmin pensaassa roikkuvista tyhjistä marjan kuorista. Aikuinen tyrnikärpänen on noin 5 mm pitkä kirjavasiipinen hyönteinen. Tyrnikärpänen munii kypsymisensä aloittaneeseen tyrnin marjaan, jossa muna kehittyy marjan sisällä noin 6 mm:n pituiseksi vaaleaksi toukaksi syömällä hedelmälihaa 3–4 viikon ajan. Tämän jälkeen toukka pudottautuu maahan pensaan juurelle. Toukka kaivautuu maahan muutaman sentin syvyyteen pensaan alle ja koteloituu talvehtimaan. Tyrnikärpänen kotelo on väriltään kellertävä ja kooltaan 3–4 mm:n pituinen sylinteri. Aikuinen kärpänen kuoriutuu seuraavana kesänä ja on valmis paritteluun noin viikon päästä kuoriutumisesta. Tyrnikärpästä on torjuttu Venäjällä organofosfaatteihin kuuluvalla pirimifossi-metyylia (C11H20N3O3PS) sisältävällä torjunta-aineella. Tyrnikärpäsen torjuntaan on käytetty myös avermektiineja sisältävää tehoainetta. Venäjällä on havaittu biologisessa torjunnassa Opius rhagoleticollis –nimisen hedelmäkärpästen loisen verottavan luontaisesti tyrnikärpäspopulaation kokoa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Tyrnikärpänen (Rhagoletis batava) *Luonnonvarakeskus (Luke): Tyrnikärpänen on saapunut Suomeen – voi tuhota koko marjasadon *Kauppinen, Sanna (toim.), Luonnonvarakeskus (Luke): Tyrnin viljely : Hanketuloksia Suomesta ja tutkimustuloksia maailmalta ISBN 978-952-326-089-4 *Insectoid: Rhagoletis batava *Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Rhagoletis batava *Lyubov D. Shamanskaya, Doctor of Agricultural Science: Bioecology of sea buckthorn fly (Rhagoletis batava obscuriosa Kol.) and pest control treatments in Altai Region,The Lisavenko Research Institute of Horticulture for Siberia (pdf) Luokka:Kärpäset Luokka:Kasvien tuhohyönteiset
Nina Leinonen

Nina Leinonen on suomalainen toimittaja, joka työskentelee Iltalehdellä. Leinonen seurasi Itä-Ukrainan kriisiä ja sotaa maaliskuusta 2014 loppuvuoteen 2015. Elokuussa 2015 Leinonen kertoi Ukrainassa sijaitsevan Venäjä-mielisen separatistiorganisaation Donetskin kansantasavallan evänneen hänen akkreditointinsa alueelle, koska hän kirjoittaa kansantasavallan viestintäyksikön mukaan liian Ukraina-mielisiä artikkeleita. Leinonen on kirjoittanut yhdessä Valtiotieteen tohtorin Timo Hellenbergin kanssa syyskuussa 2016 julkaistun kirjan Silminnäkijät – Taistelu Ukrainasta. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Syntymävuosi puuttuu
The Crew

The Crew on Ivory Towerin ja Ubisoft Reflectionsin kehittämä sekä Ubisoftin julkaisema verkossa moninpelattava ajopeli. Peli julkaistiin Microsoft Windowsille, PlayStation 4:lle, Xbox 360:lle ja Xbox Onelle 2. joulukuuta 2014. Ubisoft poisti pelin digitaalisista kauppapaikoista joulukuussa 2023 ja kertoi pelin palvelimien sulkeutuvan 31. maaliskuuta 2024. Koska peli keskittyy verkossa pelaamiseen, palvelimien sulkemisen myötä peliä ei voi enää pelata. == Tarina == Pelin juoni alkaa siitä, että lahjakas kuljettaja Alex Taylor liittyy FBI:hin. Rikollisen kiinnisaamiseksi Taylorin täytyy soluttautua kokonaisuudessaan Yhdysvaltojen kattavaan autojengiin ja saavuttaa siellä mainetta ja kunniaa. == Vastaanotto == Suomen Gamereactor kehui pelialueen suuruutta ja grafiikan kauneutta, mutta parannettavaa Gamereactorin mukaan oli, että tarina oli heikko, kanssapelaajat harvassa sekä sitä, että pelissä oli kömpelö ajomalli. Peli sai Gamereactor Suomelta arvosanaksi 7. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2014 videopelit Luokka:Ajopelit Luokka:Windows-pelit Luokka:PlayStation 4 -pelit Luokka:Xbox 360 -pelit Luokka:Xbox One -pelit
Williams F1 Team Driver

Williams F1 Team Driver (tunnetaan myös nimellä Hot Wheels: Williams F1 Team Driver ja Hot Wheels: F1 Racer) on KnowWonderin kehittämä ja THQn julkaisema ajopeli. Peli julkaistiin Microsoft Windowsille vuonna 2001. Luokka:Formula 1 -pelit Luokka:Windows-pelit Luokka:Vuoden 2001 videopelit
Uuden-Värtsilän rautatieasema

Uuden-Värtsilän rautatieasema () on lakkautettu rautatieliikennepaikka Keski- Karjalassa Tohmajärven kunnassa Niiralan radalla. Uusi-Värtsilä otettiin käyttöön vuonna 1940, kun Wärtsilä-yhtymä Oy:n Värtsilän terästehdas jäi alueluovutusten takia Neuvostoliiton puolelle samoin kuin myös osa Värtsilän kunnastakin. Peijonniemen kylään perustettiin uusi rautasulattamo ja sen myötä Uuden-Värtsilän asema perustettiin syrjäiselle metsäseudulle. Paikalle valmistui vuonna 1942 vaatimaton puurakenteinen asemarakennus. Uuden-Värtsilän sijainti ratakilometrijärjestelmässä oli 564+500. Aseman alkuperäinen lyhenne oli Uwä, mutta se muutettiin vuonna 1965 muotoon Uvä. Liikennepaikka muutettiin miehittämättömäksi 1. syyskuuta 1969. Matkustajaliikenne lakkautettiin 1. kesäkuuta 1987, jolloin matkustajaliikenne loppui koko rataosuudelta. Liikennepaikka lakkautettiin 27. toukokuuta 1990, avattiin myöhemmin uudelleen ja lakkautettiin kokonaan 2. maaliskuuta 1998. Samana vuonna purettiin viimeiset raiteet. Vääräkoskentiellä sijaitsee Tehdaksen puolipuomilaitos, jonka vieressä oli aikoinaan Uuden-Värtsilän laituri ja nimikyltti. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Vaunut.org: kuvia Uudesta- Värtsilästä Luokka:Pohjois-Karjalan lakkautetut rautatieliikennepaikat Luokka:Tohmajärven rautatieliikennepaikat
Made in Heaven (elokuva)

Made in Heaven (videona nimellä Made in Heaven – taivaassa tavanneet) on Alan Rudolphin ohjaama yhdysvaltalainen romanttinen komedia vuodelta 1987. Sen pääparia näyttelevät Kelly McGillis ja Timothy Hutton. Fantasiatarinassa nuori mies ja nainen tapaavat kuoleman jälkeen taivaassa ja syntyvät uudelleen maan päälle tutustuakseen vuosikymmeniä myöhemmin toisiinsa. Elokuvassa tekevät cameoroolin Tom Petty, Ric Ocasek, Ellen Barkin ja Neil Young. Timothy Huttonin tuolloinen vaimo Debra Winger esittää ketjussa tupakoivaa miespuolista enkeliä. Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano sanoi elokuvan mielikuvituksellisen romanssin jäävän hajanaiseksi ja epämääräiseksi. Hän antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Vuoden 1987 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset romanttiset komediat
F1 Racing Simulation

F1 Racing Simulation on Ubisoftin kehittämä ja julkaisema ajopeli. Peli julkaistiin Microsoft Windowsille vuonna 1997. Peli sisältää kaikki Formula 1 -kauden 1996 kuljettajat, tallit ja radat. Luokka:Formula 1 -pelit Luokka:Windows-pelit Luokka:Vuoden 1997 videopelit
Lapinahon seisake

Lapinahon seisake (lyh. Lho, ratakm 586+020) on lakkautettu rautatieliikennepaikka Tohmajärven Onkamon kylässä Niiralan radan varrella. Se oli ennen osa Viipuri–Joensuu-rataa. Liikennepaikalta on lyhyt matka entiselle Onkamon seisakkeelle. Niiralan radalta järjestettiin uusi vaihtoyhteys siten, että Lapinahon seisakkeelta pystyi kävelemään Onkamon uudelle seisakkeelle. Niiralan radan paikallisjuna jatkoi matkaansa Joensuuhun vasta, kun pikajuna oli ehtinyt samasta asemasta nykyiselle radalle. Lapinaho avattiin 15. marraskuuta 1951 ja matkustajaliikenne lopetettiin 1. kesäkuuta 1987, jolloin myös liikennepaikka lakkautettiin. Nykyään lakkautettu seisake on osa Säkäniemen liikennepaikkaa. Seisakkeen vieressä sijaitseva VR:n rakennus on edelleen pystyssä. Kilometrin säteellä Lapinahon seisakkeesta sijaitsee risteysmerkeillä varustettu Lapinahon tasoristeys, joka luokitellaan vaaralliseksi. Luokka:Pohjois-Karjalan lakkautetut rautatieliikennepaikat Luokka:Tohmajärven rautatieliikennepaikat
HM Motorcycles

HM-Moto eli Honda Montesa on Italiassa valmistettava moottoripyörämerkki. HM valmistaa enduro- ja supermotomallisia mopoja, kevytmoottoripyöriä ja moottoripyöriä. HM valmistaa sekä 4-tahtisia, että 2-tahtisia kevytmoottoripyöriä. HM pyörien maahantuoja on Motomarket. Luokka:Italialaiset moottoripyörävalmistajat
L.A. Story

L. A. Story on Mick Jacksonin ohjaama yhdysvaltalainen romanttinen fantasiakomedia vuodelta 1991. Sen on käsi­kirjoittanut mies­pääosaa esittävä koomikko Steve Martin. Elokuva kertoo Los Angelesissa työskentelevän, koomisia sää­tiedotuksia tekevän tv-meteorologin elämästä episodimaisesti. Neuvoja rakkaus­elämässä hänelle antaa tienvarren valotaulu. Miehen entistä nais­ystävää esittää Marilu Henner, uudempia löytöjä ovat nuori ja villi SanDeE* (Sarah Jessica Parker) ja keski-ikäinen britti­toimittaja Sara (Victoria Tennant, joka oli tuolloin Steve Martinin vaimo myös oikeassa elämässä). Saran brittiläistä ex-miestä esittää Richard E. Grant. Elokuvassa nähdään kreditoimattomia cameo­rooleja Chevy Chaselta, Woody Harrelsonilta, Paula Abdulilta, Martin Lawrencelta, Rick Moranisilta ja Terry Jonesilta. John Lithgow’n ja Scott Bakulan cameot eivät päätyneet elokuvan lopulliseen versioon. Elokuvassa kuullaan kolmea Enyan kappaletta: ”On Your Shore”, ”Exile” ja ”Epona”. == Näyttelijöitä == == Vastaanotto == L.A. Story sai myönteisiä arvioita kriitikoilta ja menestyi hyvin teattereissa. Vuonna 2008 The Los Angeles Timesin asiantuntija­äänestyksessä se nimettiin 20. parhaaksi Los Angelesista kertovaksi elokuvaksi viimeisten 25 vuoden aikana.The 25 best L.A. films of the last 25 years, The Los Angeles Times 31.8.2008. Viitattu 2.9.2016. Video-oppaassa vuodelta 1994 Esko Rautakorpi kutsui L.A. Storya ”hykerryttäväksi aikuisten saduksi” ja antoi sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Mick Jacksonin ohjaamat elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset romanttiset komediat Luokka:Vuoden 1991 yhdysvaltalaiset elokuvat
Jiri Geller

Jiri Geller (oik. Jiri Holopainen, s. 4. syyskuuta 1970 Kerava) on suomalainen kuvanveistäjä, pop-taiteilija ja kuuluu ulkomailla tunnettuihin uuden sukupolven suomalaisiin poptaiteilijoihin. Gellerin töitä on ollut esillä eri puolilla Eurooppaa sekä Japanissa, Kanadassa, Kiinassa ja Yhdysvalloissa. Gellerin ura alkoi 1998 ROR-taiteilijaryhmän (Revolutions On Request) perustajanaJiri Geller Sinkka.fi s. 8. Ryhmän toiminta hiipui pikkuhiljaa 2000-luvun alkupuolella ja ensimmäisen yksityisnäyttelynsä Geller piti vuonna 2006 Kulttuuritehdas Korjaamon Korjaamo Galleriassa. Nimi Jiri Geller on taiteilijanimi ja viittaa 1970-luvulla muun muassa lusikantaivuttelijana tunnettuun Uri Gelleriin. Geller kertoo töillään luovansa maagista todellisuutta silmänkääntötempuilla. Gellerin töille on ominaista huippuunsa viimeistelty pinta, joka tavoittelee illuusiota koneen synnyttämästä täydellisestä pinnasta, jota Geller kuitenkin työstää itse eri menetelmin, usein jopa kuukausia. Hän kertoo suhteestaan mustaan väriin Rolls Roycen markkinointikampanjassa.Frilander, Aino: Roll Royce markkinoi uusia autojaan suomalaistaiteilijan avulla, Helsingin Sanomat 1.9.2016. (Artikkelin verkkoversio digilehden tilaajille) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Jiri Gellerin kotisivut Luokka:Suomalaiset kuvanveistäjät Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kanadan Sanomat

Kanadan Sanomat on Torontossa vuodesta 2012 lähtien ilmestynyt kanadansuomalainen sanomalehti. Torontolaista Vapaata Sanaa julkaissut Vapaa Sana Press Limited osti Thunder Bayssä ilmestyneen Canadan Sanomat vuonna 2005. Lehdet yhdistettiin Kanadan Sanomiksi vuonna 2012. Kerran viikossa suomen kielellä ilmestyvän lehden levikki oli lähes 1 500 kappaletta maaliskuussa 2013. Se sisältää muun muassa uutisia Suomesta, juttuja kanadansuomalaisista ja tapahtumakalenterin. Lehdellä on omat Facebook-sivut ja sen aineistoa on esillä finnishcanadian.com -nettiportaalissa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kanadan Sanomien Facebook-sivu * Finnishcanadian.com Luokka:Kanadansuomalaiset sanomalehdet
Melk

Melk on kaupunki Ala-Itävallan osavaltiossa Tonavan varrella. Melkin ja läheisen Krems an der Donaun kaupungin välissä sijaitsee Wachaun laakso. Kaupunki on tunnettu siellä sijaitsevasta benediktiiniläisten perustamasta Stift Melk -luostarista. Luostari rakennettiin alun perin Babenberg-suvun linnaksi, mutta Itävallan rajakreivi Leopold II luovutti alueen Lambachin benediktiiniläismunkeille vuonna 1089. Nykyinen luostari edustaa barokkityyliä ja on rakennettu vuosina 1702–1736. Toisen maailmansodan aikaan kaupungissa sijaitsi Mauthausen-Gusenin keskitysleirin alaleiri. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ala-Itävallan kaupungit
Varpaisillaan

Varpaisillaan (; Ranskassa Tiny Tiptoes) on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalais-ranskalainen draamakomediaelokuva, jonka on ohjannut Matthew Bright ja käsikirjoittanut Bill Weiner. Elokuvan pääosissa ovat Gary Oldman, Kate Beckinsale, Patricia Arquette ja Matthew McConaughey. Elokuvan tuottajina olivat Elie Cohn, Chris Hanley, John Langley, Fernando Sulichin, Douglas Urbanski ja Brad Wyman. == Juoni == Carol (Kate Beckinsale) on lahjakas taidemaalari, joka rakastuu täydelliseen Steven-nimiseen mieheen (Matthew McConaughey) tietämättä oikeastaan paljoakaan hänestä. He elävät onnellista elämää, ja eräänä päivänä Carol huomaa olevansa raskaana. Hän kertoo raskaudestaan Stevenille, joka ei ole Carolin yllätykseksi kovinkaan riemastunut tulevasta perheenlisäyksestä. Steven sen sijaan muuttuu salaperäiseksi ja etäiseksi. Eräänä päivänä Stevenin kaksoisveli Rolfe (Gary Oldman) saapuu odottamatta kylään, mikä paljastaa Carolille Stevenin salaisuuden: hänen veljensä ja vanhempansa ovat lyhytkasvuisia. Vaikka Steven on normaalikokoinen, hän pelkää syntymättömällä lapsellaan olevan sama geenivirhe kuin hänen perheellään. Kaikki muuttuu vielä mutkikkaammaksi, kun Carol huomaa olevansa rakastunut Rolfeen. == Näyttelijät == == Tuotanto == Varpaisillaan kuvattiin Los Angelesissa, Kaliforniassa. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat Langley Productions, Marshak/Zachary Company, Canal+, StudioCanal ja Wild Bunch. Peter Dinklagen mukaan elokuvan ensimmäinen versio oli ”upea”, mutta ohjaaja Matthew Brightin saatua potkut elokuva leikattiin kokonaan uudelleen. Dinklagen mukaan uuden leikkauksen myötä elokuva meni pilalle ja muuttui ”romanttiseksi komediaksi kääpiöiden kera”. Matthew Brightin leikattu versio kesti noin 150 minuuttia. == Julkaisu ja vastaanotto == Varpaisillaan sai ensi-iltansa Deauvillen yhdysvaltalaisen elokuvan festivaaleilla Ranskassa 8. syyskuuta 2003, ja elokuvan Yhdysvaltain ensi-ilta oli Sundancen elokuvajuhlilla tammikuussa 2004. Elokuva ei päässyt Yhdysvalloissa teatterilevitykseen, mutta se julkaistiin DVD:lle 3. elokuuta 2004. Suomessa Scanbox Entertainment Finland Oy julkaisi elokuvan DVD:lle 30. heinäkuuta 2004. Varpaisillaan on saanut elokuvakriitikoilta lähinnä kielteisen vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 29 % kriitikoista antoi elokuvalle positiivisen arvosanan 4,2/10 keskiarvolla. Keräys perustuu seitsemään arviointiin. 3 257 käyttäjästä 22 % on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 2,5/5 keskiarvolla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * * Varpaisillaan Rotten Tomatoes -sivustolla Luokka:Vuoden 2003 ranskalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset draamakomediaelokuvat Luokka:Ranskalaiset draamakomediaelokuvat Luokka:Vuoden 2003 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Independent-elokuvat
Scholem Bolotowsky

Scholem Bolotowsky (13. helmikuuta 1922 Helsinki – 14. toukokuuta 2002 Helsinki) oli näkyvä hahmo Suomen juutalaisten uskonnollisena johtomiehenä. Koulutukseltaan hän oli kemisti-insinööri. Suomessa asuvien juutalaisten kansalaisoikeuksista oli keskusteltu vuosikymmenien ajan, kunnes lupa kansalaisuuden hakemiseen myönnettiin Suomen itsenäistymisen myötä 1917. Scholem Bolotowsky asui vanhempiensa kanssa Suomessa Nansenin passin turvin, kunnes hänen ollessaan viisivuotias perhe sai Suomen kansalaisuuden. Hän toimi aktiivisesti jo kouluvuosinaan Helsingin juutalaisessa nuorisoseurassa Hatchijossa. Helsingin Juutalainen koulu on ollut kotikasvatuksen ohella juutalaisen identiteetin näkyvin kulmakivi Suomessa. Hän tuli koulun johtokuntaan 1946, ja koulun menestyksestä huolehtiminen oli jatkuvasti hänen kiinnostuksensa kohteena. Suomen juutalaiset ovat arvostaneet koulutusta, ja siirtyminen narinkkakauppiaista akateemisiin ammatteihin on tapahtunut muutamassa sukupolvessa. Hänen roolinsa juutalaisten johdossa tuli näkyvästi esiin, koska juutalaiset seurakunnat olivat useassa vaiheessa olleet ilman omaa rabbia. Hänet valittiin Helsingin juutalaisen seurakunnan valtuustoon 1947 ja hallintoneuvostoon 1951. Hän toimi Suomen juutalaisten seurakuntien keskusneuvoston puheenjohtajana ja osallistui 1960-luvulla monien kansainvälisten juutalaisjärjestöjen kokouksiin Suomen juutalaisten edustajana. Tämän ajanjakson aikana käytiin Israelissa Kuuden päivän sota kesäkuussa 1967. Kuten muutkin Suomen juutalaiset Bolotowsky palveli sodan aikana Suomen armeijassa huolimatta siitä, että Suomi taisteli jatkosodassa Saksan rinnalla. Hän toimi tykistön tulenjohtajana ja yleni kersantiksi. Ruotsinkielisenä hän oli hakeutunut suomenkieliseen yksikköön harjaantuakseen myös suomen kielen käyttöön. Useimmat juutalaiset sotilaat palvelivat JR24:ssä, jossa heille oli järjestetty telttasynagoga. Myös muut sotilaat saivat tulla sinne osallistumaan jumalanpalveluksiin. Hän oli aloittanut 1940 Tekniska läroverketissä teknisen kemian opiskelun, jonka sota keskeytti. Sodan jälkeen hän suoritti insinöörin tutkinnon 1947. Tämän jälkeen hän työskenteli Ruotsissa metalliteollisuuden alalla ja palasi 1948 Helsinkiin Oy Algol Ab:n palvelukseen. Sieltä hän jäi eläkkeelle vuonna 1987. Hän toimi Helsingin kaupungin luottamustehtävissä teknisten laitosten lautakunnassa ja energialautakunnassa 1977–1989. Hän edusti Perustuslaillista oikeistopuoluetta. Ympäristöön sulautuminen, niin sanotut seka-avioliitot, juutalaisen yhteisön kansainvälistyminen ja Suomen juutalaisten eteneminen korkeisiin yhteiskunnallisiin tehtäviin ovat olleet tunnusomaisia sille kehityskaudelle, jota Bolotowsky oli seuraamassa Suomen juutalaisten johtopaikoilla. Hänelle myönnettiin Suomen Leijonan Ritarimerkki vuonna 1995. Hänen poikansa on Gideon Bolotowsky, joka jatkoi isänsä jälkeen seurakunnan johtotehtävissä. ==Lähteet== * Luokka:Suomen juutalaiset Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 2002 kuolleet
Oulun tuomiokirkkoseurakunta

Oulun tuomiokirkkoseurakunta on yksi Oulun seurakuntayhtymän seitsemästä seurakunnasta. Seurakunta toimii Oulun kaupungin keskustan alueilla. Seurakunnassa on noin 16 000 jäsentä. == Historiaa == Oulun seurakunta sai tuomiokirkkoseurakunnan aseman vuonna 1900, kun hiippakunnan hallinto siirtyi Kuopiosta Ouluun. == Herätysliikkeet == Vanhoillislestadiolaisuuden ydinkannatus on keskittynyt erityisesti Oulun ympäristöön. Oulu on vanhoillislestadiolaisen suunnan luonnollinen keskuspaikka. Suhteessa kaupungin väkimäärään kannatus on ympäristöä vähäisempi. Myös muilla lestadiolaissuuntauksilla on Oulussa omat kannattajaryhmänsä. Muista herätysliikkeistä Oulussa toimivat myös kansanlähetys ja herännäisyys sekä jossain määrin evankelinen herätysliike. == Kirkkoherrat == Oulun kirkkoherroina sekä tuomiokirkkoseurakunnan tuomiorovasteina ovat toimineet: === Oulun seurakunta === * 1608–1620: kirkkoherra Johannes Henrikinpoika Lithovius * 1620–1647: kirkkoherra Simon Eerikinpoika Frosterus * 1647–1655: kirkkoherra Markus Paavalinpoika Sadelerus * 1657–16??: kirkkoherra Mikael Jaakobinpoika Jurvelius * 1672–1677: kirkkoherra Henrik Joosefinpoika Lithovius * 1677–1708: kirkkoherra Jaakob Simoninpoika Frosterus * 1708–1713: kirkkoherra Andreas Jaakobinpoika Frosterus * 1713–1743: kirkkoherra Zacharias Gabrielinpoika Lithovius * 1745–1755: kirkkoherra Johan Junnelius * 1757–1764: kirkkoherra Johna Johaninpoika Wegelius * 1768–1779: kirkkoherra Nils Fellman * 1780–1788: kirkkoherra Karl Henrik Ståhle * 1791–1807: kirkkoherra Anderas Kikovius * 1808–1839: kirkkoherra Henrik Wegelius * 1843–1854: kirkkoherra Karl Mammer Ståhle * 1856–1873: kirkkoherra Gustaf Erik Fogelholm * 1885–1905: kirkkoherra Anshelm Waldemar Wallin === Tuomiokirkkoseurakunta === * 1906–1914: tuomiorovasti Eljas Lönnrot * 1951–1963: tuomiorovasti L.P. Tapaninen * 1963–1971: tuomiorovasti Jorma Sipilä * 1971–1977: tuomiorovasti Olavi Airas * 1977–2000: tuomiorovasti Arvi Seppänen * 2000–2007: tuomiorovasti Heikki Karvosenoja * 2007–2017: tuomiorovasti Matti Pikkarainen * 2017→ tuomiorovasti Satu Saarinen == Kirkot == * Oulun tuomiokirkko == Katso myös == * Uskonto Oulussa * Oulun seurakuntayhtymä ==Lähteet== Luokka:Oulun evankelis-luterilaisen hiippakunnan seurakunnat Luokka:Oulun seurakunnat
Brynza

Brynza tai bryndza on lampaanmaidosta valmistettava suolainen juusto, jota syödään alkupalana ja käytetään ruoanvalmistuksessa lisänä ja täytteenä. Juusto on tunnettu etenkin Moldovassa, Romaniassa ja Slovakiassa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Lampaanmaitojuustot Luokka:Moldovalainen keittiö Luokka:Romanialainen keittiö Luokka:Slovakialainen kulttuuri
Nicolas Dalby

Nicolas Dalby (s. 16. marraskuuta 1984 Hundested) on tanskalainen vapaaottelija. Hän on entinen Cage Warriorsin välisarjan mestari.Cage Warriors 66 results: Nicolas Dalby stops Churilov with head kick to win title mmajunkie.com 22.3.2014 Viitattu 3.9.2016 Hän on otellut UFC:ssä vuodesta 2015 lähtien. ==Vapaaottelu== Dalby otteli ensi kerran vapaaottelussa amatööritasolla 2008, jolloin hän voitti Martin Johansenin toisessa erässä. Sittemmin maaliskuussa 2010 Dalby teki ammattilaisesiintymisensä. Hän voitti kamppailun Laurens-Jan Thijssenia vastaan kuristuksella kolmannessa erässä. ===Cage Warriors=== Dalby otteli ensimmäisen kerran Cage Warriorsissa maaliskuussa 2014. Hän pääsi ottelemaan heti ensimmäisessä kamppailussaan välisarjan mestaruudesta Sergei Churilovia vastaan. Dalby voitti mestaruuden teknisellä tyrmäyksellä neljännessä erässä. Marraskuussa 2014 Dalby puolusti ensimmäisen kerran välisarjan mestaruuttaan Mohsen Baharia vastaan. Viisieräinen kamppailu päättyi Dalbyn voittoon tuomariäänin. ===UFC=== Dalby siirtyi UFC:hen 2015 lyhyen, mutta menestyksekkään Cage Warriors uran jälkeen. Dalby otteli ensimmäisen kerran toukokuussa 2015 UFC Fight Night: Condit vs. Alves -tapahtumassa. Hän voitti avauskamppailunsa UFC:ssä Elizeu Zaleski dos Santosia vastaan hajaäänin. Lokakuussa 2015 Dalby otteli toisen kamppailunsa UFC:ssä Darren Tillia vastaan. UFC Fight Night: Holohan vs. Smolka -tapahtumassa käyty kamppailu päättyi tasapeliin. Ottelu palkittiin Illan kamppailu bonuksella. Kolmannen UFC-kamppailunsa Dalby kävi Zak Cummingsia vastaan, joka oli voittanut edellisen ottelunsa 43 sekunnissa teknisellä tyrmäyksellä. Kamppailu käytiin UFC Fight Night: Rothwell vs. dos Santos -tapahtumassa huhtikuussa 2016. Dalby hävisi kamppailun tuomariäänin. Dalbyn tappioputki jatkui, kun hän hävisi Peter Sobottalle tuomariäänin syyskuussa 2016. ==Saavutukset== Cage Warriors *Välisarjan mestaruus (kerran, puolustanut kerran) European MMA *Välisarjan mestaruus (kerran) Fighter Gala *Välisarjan mestaruus (kerran, puolustanut kerran) ==Lähteet== Luokka:Tanskalaiset karatekat Luokka:Tanskalaiset vapaaottelijat Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Dead Fish – päivä palkkatappajana

Dead Fish – päivä palkkatappajana () on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut brittiläis-saksalainen toimintakomediaelokuva, jonka on ohjannut Charley Stadler. Elokuvan pääosia näyttelevät Gary Oldman, Andrew Lee Potts, Elena Anaya, Billy Zane ja Robert Carlyle. Dead Fish – päivä palkkatappajana perustuu Stadlerin ja Thomas Geigerin tarinaan, jonka pohjalta Adam Kreutner ja David Mitchell laativat elokuvan käsikirjoituksen. Elokuvan tuottivat David Bergstein, Matthias Deyle, Dan Maag ja Philip Schulz-Deyle. Dead Fish – päivä palkkatappajana kuvattiin kokonaan Lontoossa 15 miljoonan dollarin budjetilla loppuvuodesta 2003. Elokuva sai ensi-iltansa Puolassa, Varsovan elokuvajuhlilla, 11. lokakuuta 2005. Suomessa elokuva ei saanut teatteriensi- iltaa, mutta Nordisk Film julkaisi elokuvan Suomessa DVD:lle 15. helmikuuta 2006. == Juoni == Rauhallinen lukkoseppä Abe Klein (Andrew Lee Potts) joutuu toden teolla ponnistella selviytyäkseen elämänsä pahimmasta päivästä. Hänen espanjalaistyttöystävänsä Mimi (Elena Anaya) kertoo olevansa raskaana ja muuttaa Madridiin. Danny Devigne (Robert Carlyle) antaa Abelle 24 tuntia aikaa maksaa velkansa. Aben ja Lynchin (Gary Oldman), neuroottisen palkkamurhaajan, matkapuhelimet vaihtuvat vahingossa. Ainakin kaksi palkkatappajaa yrittää saada Aben hengiltä, ja hänet itse komennetaan tappamaan ”Dead Fish”. == Näyttelijät == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Vuoden 2005 brittiläiset elokuvat Luokka:Vuoden 2005 saksalaiset elokuvat Luokka:Toimintakomediat
Laboral Kutxa

thumb|200px|Pankin logo Laboral Kutxa on espanjalainen osuuspankki. Se syntyi maaliskuussa 2012, kun Caja Laboral ja Ipar Kutxa ilmoittivat yhdistymisaikeistaan. Pankin pääkonttori sijaitsee Baskimaan Mondragónissa. == Aiheesta muualla == * Laboral Kutxa Luokka:Espanjalaiset pankit
Äänekosken keskustan seisake

Äänekosken keskustan seisake () on lakkautettu rautatieliikennepaikka -radalla Äänekosken keskustan tuntumassa. Äänekosken rautatieaseman sijaitessa kauempana tehtaiden kupeessa avattiin kauppalan seisake lähemmäksi keskustaa vuonna 1953, joskin koeliikennettä sille oli jo vuonna 1951. Vuosikymmenen puolivälissä seisakkeen viereen rakennettiin myös uusi linja-autoasema. Saarijärven suuntaan henkilöliikenne lopetettiin vuonna 1978, ja kokonaan seisake lakkautettiin Jyväskylän liikenteen loputtua vuonna 1987. Kevyen liikenteen tasoristeys portaineen korvattiin ylikulkusillalla 2000-luvulla linja-autoaseman paikalle rakennetun kauppakeskuksen valmistuttua. Matkustajaliikenteen aloittamista uudelleen seisakkeelle on pohdittu; toistaiseksi sen ainoat käyttäjät ovat satunnaiset Keitele-Museon museojunat. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * vaunut.org: Kuvia Äänekosken keskustasta Luokka:Keski-Suomen lakkautetut rautatieliikennepaikat Luokka:Äänekosken rakennukset ja rakennelmat Luokka:Äänekosken liikenne
Sin (vuoden 2003 elokuva)

Sin (televisioesityksessä käytetty nimeä Kostajan ajojahti; ) on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintatrilleri, jonka on ohjannut Michael Stevens ja käsikirjoittanut Tim Willocks. Stevens ja Willocks myös tuottivat elokuvan David Leyrerin kanssa. Sinin pääosissa ovat Gary Oldman ja Ving Rhames. Sin kuvattiin Los Angelesin kaupungissa Kaliforniassa ja Renon kaupungissa Nevadassa 6,5 miljoonan dollarin budjetilla. Singular Pictures oli elokuvan tuotantoyhtiönä. Sin julkaistiin useissa maissa suoraan videolle ja DVD:lle tai laitettiin televisiolevitykseen. Yhdysvalloissa Columbia Tristar julkaisi elokuvan DVD:lle 12. tammikuuta ja 3. helmikuuta 2004. Suomessa elokuvan julkaisi niin VHS:lle kuin DVD:llekin Universal Pictures Finland Oy vuonna 2003. == Juoni == Murhatutkija Eddie Burns (Ving Rhames) on ollut Renon poliisissa 15 vuotta, mutta loukkaannuttuaan hän vetäytyi eläkkeelle. Burns lähtee kostoretkelle, kun hänen Kassie-sisarensa (Kerry Washington) siepataan, joukkoraiskataan ja hakataan. Syyllisten takana on psykopaattinen huume- ja pornopomo Charlie Strom (Gary Oldman), joka on Burnsille ennestään tuttu. == Näyttelijät == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Vuoden 2003 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset toimintatrillerit
Yön eläimet

Yön eläimet () on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen psykologinen jännityselokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Tom Ford. Se perustuu Austin Wrightin romaaniin Tony and Susan vuodelta 1993. Elokuvan pääosissa näyttelevät Amy Adams, Jake Gyllenhaal, Laura Linney, Aaron Taylor- Johnson, Michael Shannon, Isla Fisher ja Armie Hammer. Elokuva sai ensi- iltansa Venetsian elokuvajuhlilla 2. syyskuuta 2016. Aaron Taylor-Johnson palkittiin roolistaan parhaan miessivuosan Golden Globella, sekä Michael Shannon sai roolistaan parhaan miessivuosan Oscar-ehdokkuuden. == Näyttelijät == == Vastaanotto == === Arvostelut === Yön eläimet on saanut kehuja elokuvakriitikoilta. Arvosteluja keräävä sivusto Rotten Tomatoes on laskenut elokuvalle pistemäärän 79 prosenttia, perusteena 34 arvostelua, joiden keskimääräinen arvosana on 7,4/10. Metacriticissä elokuvalla on 75 pistettä 100:sta, mikä merkitsee ”pääosin myönteisiä” arvosteluja. === Palkinnot ja ehdokkuudet === Yön eläimet palkittiin Venetsian elokuvajuhlilla tuomariston palkinnolla. Palkinnot ja ehdokkuudet Palkinnot ja ehdokkuudet Palkinnot ja ehdokkuudet Palkinnot ja ehdokkuudet Palkinnot ja ehdokkuudet Palkinto Kategoria Kenelle Voitto / Ehdokkuus Lähde Golden Globe Miessivuosa Aaron Taylor-Johnson Golden Globe Ohjaus Tom Ford Golden Globe Käsikirjoitus Tom Ford === Arvioita === Turun Sanomien Päivi Valotie kirjoittaa muotiguru Tom Fordin toisen ohjaustyön näyttävän jälleen hyvältä. Kylmäävän elegantin oloinen trilleri kertoo hyytävän, hieman David Lynch -tyylisen kostotarinan, jonka painostava tunnelma pitää katsojaansa pihdeissä. Kokonaisuudessa on Valotien mukaan kuitenkin myös tyhjäkäyntiä ja itsetarkoituksellista tyylittelyä. ”Tarinan ajatus oikeutetusta kostosta on perimmiltään umpikonservatiivinen ja misogyyninen: miksi nainen muka ansaitsee rangaistuksen, jos ei halua miestä saati lasta?” == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * * Luokka:Vuoden 2016 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset psykologiset jännityselokuvat Luokka:Tom Fordin ohjaamat elokuvat Luokka:Golden Globe -palkitut elokuvat Luokka:Elokuvat kostosta
Canadan Sanomat

Canadan Sanomat oli Thunder Bayssa vuosina 2001–2012 ilmestynyt kanadansuomalainen sanomalehti. Kun Thunder Bayssä ilmestynyt Canadan Uutiset lakkasi vuonna 2000, lehden entinen työntekijä Aarre Ertolahti perusti sen tilalle uuden lehden Canadan Sanomat. Se ilmestyi aluksi kerran viikossa ja myöhemmin kahdesti kuukaudessa. Torontolaisen Vapaan Sanan kustannusyhtiö Vapaa Sana Press osti Canadan Sanomat vuonna 2005. Lehdet yhdistettiin Torontossa ilmestyväksi Kanadan Sanomiksi vuonna 2012. ==Lähteet== Luokka:Kanadansuomalaiset sanomalehdet
Toronton Viikko Uutiset

Toronton Viikko Uutiset (vuodesta 1936 lähtien Viikko Uutiset) oli Torontossa vuosina 1931–1937 ilmestynyt kanadansuomalainen sanomalehti. Lehden julkaisija oli Paul Saarimäki, jonka isä Adiel (Aati) Saarimäki oli aikaisemmin julkaissut epäsäännöllisesti Nuori Kanada -nimistä lehteä. Toronton Viikko Uutiset oli pieni viikkolehti, jonka sisältö koostui etupäässä paikallisista uutisista ja mainoksista sekä Toronton suomalaisyhteisön kuulumisista. Poliittisesti lehti pyrki olemaan neutraali. Sen levikki lienee ollut tuhannen kappaleen tienoilla. Lukijakirjeiden perusteella Viikko Uutisilla oli levikkiä Toronton lisäksi myös Montrealissa sekä Timminsin ja South Porcupinen ”kultavyöhykkeellä”.Pilli, s. 249–252. Lehti painettiin Vapaan Sanan kirjapainossa, jossa Saarimäki työskenteli latojana. Vapaan Sanan kustannusyhtiö osti Viikko Uutiset syksyllä 1937, jolloin lehti lopetettiin. Saarimäki ja Viikko Uutisten toimittaja Aarne Kuitunen siirrettiin samalla Vapaan Sanan toimitukseen.Pilli, s. 252–253. ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Kanadansuomalaiset sanomalehdet
Hatšapuri

thumb|Adžarialainen hatšapuri. Hatšapuri on georgialainen juustotäytteinen piiras. Hatšapurin alkuperästä ei ole varmuutta. Yhden teorian mukaan se on kehittynyt roomalaisten sotilaiden mukanaan tuomasta pizzan edeltäjästä. Euroopassa ei vielä tuohon aikaan ollut tomaatteja, joten pizzan alkumuoto on saattanut koostua leivästä ja juustosta hieman hatšapurin tapaan. Vuonna 2009 järjestetyn kyselyn mukaan 88 % georgialaisista pitää hatšapuria pizzaa parempana. Georgian eri alueilla valmistetaan eri tyylisiä hatšapureja. Esimerkiksi imeretiläistä hatšapuria kutsutaan nimellä Imeruli, svanetialaista kubdari ja samegrelolaista Megruli. Valmistettaessa käytettävät raaka-aineet vaihtelevat hieman tyylistä riippuen. Hatšapurin pääraaka-aineet ovat jauhot, juusto, voi, kananmuna, maito ja hiiva. Taikina on jogurtti- tai hapankermapohjainen. Täytteeseen käytetään suolajuustoja, kananmunia ja voita. Piiras on perinteisesti paistettu valurautaisella paistinpannulla. Ville Haapasalo alkoi tehdä hatšapureja Suomessa kesällä 2020. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Suolaiset leivonnaiset Luokka:Georgialainen keittiö Luokka:Juustoruoat
Aino Kivenmäki

Aino Kivenmäki (s. 18. huhtikuuta 1996) on suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edustaa Kuortaneen Kuntoa. Kivenmäki voitti 5 000 metrin juoksun alle 23-vuotiaiden Suomen- ja Pohjoismaiden-mestaruuden 2016 sekä maastojuoksun alle 23-vuotiaiden Suomen-mestaruuden 2017. Hän on saavuttanut 17–22-vuotiaiden sarjoissa SM-mitaleja myös 1 500 ja 3 000 metrin juoksuissa ja 1 500 metrin estejuoksussa sekä voittanut 3 × 800 metrin viestin 17-vuotiaiden Suomen-mestaruuden Kuortaneen Kunnon joukkueessa 2012. Kivenmäki on sijoittunut Kalevan kisoissa parhaimmillaan neljänneksi 5 000 metrillä 2016. Ensimmäisessä aikuisten Suomi–Ruotsi-maaottelussaan 2016 hän sijoittui 5 000 metrillä viidenneksi ennätysajallaan 17.04,02. Sisäratojen SM-kilpailuissa Jyväskylässä 2017 hän sai pronssia 3 000 metrillä ennätyksellään 9.48,00. Aino Kivenmäki on kestävyysjuoksija Johanna Peiposen serkku. == Henkilökohtaiset ennätykset == === Ulkoradat === Matka Aika Paikka Päivä 1 500 m 4.31,48 Kuortane 17. kesäkuuta 2017 3 000 m 9.47,08 Saarijärvi 21. kesäkuuta 2017 5 000 m 16.53,19 Seinäjoki 23. heinäkuuta 2017 === Sisäradat === Matka Aika Paikka Päivä 3 000 m 9.48,00 Jyväskylä 19. helmikuuta 2017 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt