EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Johannes Koskinen

Hannu Erkki Johannes Koskinen (s. 10. joulukuuta 1954 Janakkala) on suomalainen poliitikko. Hän on toiminut SDP:n kansanedustajana vuosina 1991–2015 ja uudelleen vuodesta 2019. Koskinen oli oikeusministeri Lipposen toisessa hallituksessa vuosina 1999–2003, Jäätteenmäen hallituksessa vuonna 2003 ja Vanhasen ensimmäisessä hallituksessa vuosina 2003–2005. ==Ura== Koskinen on koulutukseltaan oikeustieteen kandidaatti (1976) ja varatuomari. Hän on ollut Hämeenlinnan kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1989–2004 ja 2008–2015 sekä uudelleen vuodesta 2021 lähtien. Elokuussa 2021 hänet valittiin kaupunginvaltuuston puheenjohtajaksi. Aiemmin hän oli Janakkalan kunnanvaltuutettu vuosina 1977–1988 ja Hämeen maakuntahallituksen puheenjohtaja vuosina 2009–2015. Eduskuntavaaleissa 2007 Koskinen oli Hämeen Sosialidemokraattien asettama ehdokas ja oli Hämeen vaalipiirin ääniharava 9 045 äänellä. Hän oli vuosina 2007–2010 eduskunnan toinen varapuhemies. Vuosina 2011–2015 Koskinen toimi eduskunnan perustuslakivaliokunnan puheenjohtajana. , Lainkäytön emeritusprofessori Jyrki Virolaisen mukaan Koskinen arvosteli oikeusministerinä kymmeniä tuomioistuinten yksittäisiä ratkaisuja ja sai toimistaan nuhteet oikeuskansleri Jaakko Jonkalta. Virolaisen mukaan Koskisen lausunnon voitiin tulkita ottaneen kantaa Alpo Rusin syyllisyyteen tämän vapauttavan tuomion jälkeen, mistä aiheutui valtiolle vahingonkorvausvelvollisuus ihmisoikeussopimusta rikkovan menettelyn vuoksi. Virolainen arvosteli myös sitä, ettei valtio ole perinyt vahingonkorvausta takaisin Koskiselta. Koskinen valittiin keväällä 2015 Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin johtokunnan jäseneksi, eikä ollut ehdolla eduskuntaan vaaleissa 2015. Hän aloitti tehtävässään syyskuussa 2015. Koskinen nimitettiin joulukuussa 2024 Kimmo Kiljusen seuraajaksi eduskunnan ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtajaksi.Ulkoasiainvaliokunta valitsi Johannes Koskisen puheenjohtajakseen, Yle.fi, uutiset 10.12.2024, viitattu 10.12.2024 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Koskisen kotisivu * Luokka:Nykyiset kansanedustajat Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Suomen oikeusministerit Luokka:Hämeenlinnan kaupunginvaltuutetut Luokka:Janakkalan kunnanvaltuutetut Luokka:Kanta-Hämeen aluevaltuutetut Luokka:Hämeen vaalipiiri Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Erityisavustajat Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kari Rajamäki

Kari Juhani Rajamäki (s. 15. lokakuuta 1948 Anjala) on suomalainen poliitikko ja SDP:n kansanedustaja vuosina 1983–2015. Rajamäki oli sisäasiainministerinä Jäätteenmäen hallituksessa 2003 ja Vanhasen I hallituksessa 2003–2007. ==Ura== Rajamäki valmistui hallintotieteiden maisteriksi vuonna 1974. Hän on ollut Varkauden kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1973–2004 ja uudelleen vuodesta 2009 lähtien. Rajamäki toimi valtuuston puheenjohtajana vuosina 1985–2003. Hän on ollut myös Pohjois-Savon Liiton maakuntavaltuuston puheenjohtaja vuosina 1997–2003 ja jälleen vuodesta 2009. ===Kansanedustajana=== Rajamäki valittiin eduskuntaan ensimmäisen kerran vuoden 1983 vaaleissa Kuopion läänin vaalipiiristä. Hän ei ollut ehdolla vuoden 2015 vaaleissa. Ennen ministerikauttaan kansanedustaja Rajamäki näkyi valtakunnan julkisuudessa erityisesti erilaisten tiehankkeiden puolustajana. Esimerkiksi Lipposen toisen hallituksen aikana Rajamäki otti asiassa yhteen silloisen valtiovarainministeri Sauli Niinistön kanssa syksyllä 2002. Savolaistunut Rajamäki on myös useaan otteeseen ehdottanut Etelä- ja Pohjois-Savon maakuntien yhdistämistä. Kansanedustajana Rajamäki teki eduskunnassa aloitteen onginnan ja pilkinnän valtakunnallisesta jokamiehenoikeudesta ja läänikohtaisesta viehekortista. Asiasta tehtiin aloitteen pohjalta laki, joka astui voimaan 1997. Maaliskuussa 2015 Rajamäki kaatoi perussuomalaisten Hanna Mäntylän kanssa lain, joka olisi määrännyt kunnat järjestämään paperittomille ulkomaalaisille terveyspalveluita. Lakia valmisteli peruspalveluministeri Susanna Huovinen. Rajamäen mukaan laki oli puutteellisesti valmisteltu ja sisäministeriön ja Kuntaliiton näkemykset oli sivuutettu. Rajamäen ehdottaessa lain pöydällepanoa se ei enää ehtinyt vaalikaudella eduskunnan käsittelyyn. ===Ministerinä=== Sisäministerikaudellaan Rajamäki profiloitui erityisesti poliisin määrärahojen ja tutkintavaltuuksien laajentajana. Hän puuttui myös määrätietoisesti viisumeihin. Kohua herätti Rajamäen haastattelu, jossa hän arvioi "turvapaikkashoppailun" heikentävän Suomen pakolaispolitiikkaa.Keskisuomalainen 21.8.2005 Tammikuussa 2007 kokoomuksen puheenjohtaja Jyrki Katainen vaati Rajamäeltä julkista anteeksipyyntöä, koska Rajamäki kertoi oikeistolaisten kovien arvojen olevan Suomelle turvallisuusuhka. Rajamäki ei kuitenkaan pitänyt anteeksipyyntöä tarpeellisena. Rajamäki on myöhemmin arvostellut sisäministerikautensa jälkeisen poliisiylijohtaja Mikko Paateron aikaista hallintouudistusta. Rajamäki on puhunut ”Paateron palatsista” viitaten sillä Poliisihallitukseen. ==Yksityiselämä== Rajamäki on naimisissa ja hänellä on neljä lasta. Sotilasarvoltaan hän on alikersantti. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen sisäministerit Luokka:Pohjois-Savon vaalipiiri Luokka:Varkauden kaupunginvaltuutetut Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Valtiopäiväneuvokset Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hannes Manninen

Hannes Manninen (s. 20. joulukuuta 1946 Kuusamo) on suomalainen keskustaa edustava poliitikko. Hän toimi kansanedustajana 1995–2011 ja alue- ja kuntaministerinä Jäätteenmäen ja Vanhasen hallituksissa vuosina 2003–2007. Hän sai kaupunkineuvoksen arvonimen vuonna 1997. Manninen valmistui hallintotieteiden maisteriksi 1969 ja hallintotieteiden lisensiaatiksi 1992. Hänet valittiin Haapaveden kunnanjohtajaksi 23-vuotiaana ja Suomen kaikkien aikojen nuorimpana kunnanjohtajana. Tornion kaupunginjohtajana Manninen toimi 1973–2010. Hän jäi virkavapaalle tullessaan valituksi kansanedustajaksi vuonna 1995 ja jäi eläkkeelle toukokuussa 2010. Manninen on toiminut Lapin liiton ja Raha-automaattiyhdistyksen hallitusten puheenjohtajana. Elokuussa 2012 hänet valittiin Eläkeliiton puheenjohtajaksi. Hän toimi puheenjohtajana vuoteen 2015. Lapin yliopisto teki hänestä filosofian kunniatohtorin vuonna 2019. Manninen on naimisissa ja hänellä on neljä lasta. Mannisen vanhempi veli Mauno Manninen oli kansanedustajana 1973–1987. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen ministerit Luokka:Haapaveden kunnan- ja kaupunginjohtajat Luokka:Tornion kaupunginjohtajat Luokka:Lapin vaalipiiri Luokka:Suomen Keskustan poliitikot Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ossi V. Lindqvist

Ossi Veikko Lindqvist (s. 27. huhtikuuta 1939 Lappeenranta) on eläintieteilijä ja Kuopion yliopiston biotieteiden laitoksen soveltavan biotekniikan yksikön emeritusprofessori. Hän toimi Kuopion yliopiston rehtorina 1990–1998 ja Korkeakoulujen arviointineuvoston puheenjohtajana 2000–2007. Lindqvist valmistui Turun yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1963 ja filosofian tohtoriksi 1968. Hän opiskeli 1960-luvulla myös Kalifornian yliopistossa, Berkeleyssä. Lindqvistin tutkijantyössä on huomattavaa erityisesti hänen rapututkimuksensa. Hänen rehtorikaudellaan Kuopion yliopisto kasvoi nopeasti ja panosti erityisesti biotekniikkaan. Soveltavan biotekniikan instituutti oli pitkälti hänen aikaansaannostaan. Lindqvist jäi eläkkeelle 2004, mutta on jatkanut tämän jälkeen aktiivisesti muun muassa kansainvälisten tehtävien parissa. Lindqvist on Ruotsin Kuninkaallisen metsä- ja maatalousakatemian elinikäinen jäsen. Kuopion yliopiston ylioppilaskunta osoitti kunnioitustaan valitsemalla hänet vuonna 1995 uitettavaksi proffaksi. ==Kala- ja äyriäistutkimus== Lindqvist on taistellut tieteenalallaan täpläravun levittämistä vastaan jo 1970-luvulta alkaen. Hän myös ajoi ravun alamitan poistoa, mikä sitten toteutui. Hänestä lajin geneettinen kehitys on epäsuotuisaa, kun nopeakasvuisimmat ja geneettisesti vahvimmat yksilöt pyydystetään pois. Kalastusta hän on kritisoinut etenkin kilomääräisistä kiintiöistä. Luonnonvalinta ja geneetttiset sopeumat on tärkeä ottaa huomioon myös kalojen istutuksissa. ==Ura== * Apulaisprofessori, University of Dayton (Ohio), 1970–1972 * Kuopion korkeakoulu/yliopisto: ** Eläintieteen apulaisprofessori 1972–1984 ** Soveltavan eläintieteen professori 1984–2004 ** Rehtori 1990–1998 * Suomen yliopistojen rehtorien neuvoston puheenjohtaja 1993–1997 * Valtion tiede- ja teknologianeuvoston jäsen 1996–1999 * Soveltavan biotekniikan instituutin johtaja 1999–? * Jäi eläkkeelle 2004 * Korkeakoulujen arviointineuvoston puheenjohtaja 2000–2004 ja 2004–2007, kaksi peräkkäistä kautta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Ossi V. Lindqvist Kuopion yliopistolehdessä *Ossi V. Lindqvistin jäähyväisluento Kuopion yliopistossa, 22.03.2006 *Vain muutos on pysyvää korkeakoulumaailmassa - Ossi V. Lindqvistin haastattelu (äänitallenne 2006) Luokka:Suomen yliopistojen rehtorit ja kanslerit Luokka:Kuopion yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Suomalaiset eläintieteilijät
Juha Korkeaoja

Juha Sakari Korkeaoja (s. 11. tammikuuta 1950 Kokemäki) on suomalainen keskustaa edustava poliitikko ja maanviljelijä. Korkeaoja toimi keskustan kansanedustajana vuosina 1991–2011 ja oli maa- ja metsätalousministeri vuosina 2003–2007. == Koulutus ja ura == Korkeaoja kirjoitti ylioppilaaksi Kokemäen yhteiskoulusta 1969 ja valmistui agronomiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1976. Opiskeluaikanaan hän toimi muun muassa Keskustan opiskelijaliiton varapuheenjohtajana 1973 sekä istui Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan edustajistossa 1971–1974. Valmistuttuaan Korkeaoja työskenteli Maataloustuottajain Satakunnan liiton järjestökonsulttina 1976–1979 ja toiminnanjohtajana 1979–1991. Hän on itse harjoittanut maanviljelystä vuodesta 1981. Korkeaoja on toiminut kotikuntansa Kokemäen kaupunginvaltuutettuna 1993–2004. Eduskunnassa hän oli vuosina 2007–2011 puolustusvaliokunnan puheenjohtaja. == Perhe == Korkeaoja on naimisissa Marja-Liisa Korkeaojan kanssa ja heillä on kolme poikaa, joista Aapo Korkeaoja tunnetaan performanssitaiteilijana ja Juho Korkeaoja pelikauppa Konsolinetin perustajana. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen maa- ja metsätalousministerit Luokka:Turun läänin pohjoinen vaalipiiri Luokka:Satakunnan vaalipiiri Luokka:Suomen Keskustan poliitikot Luokka:Kokemäen kaupunginvaltuutetut Luokka:Satakunnan aluevaltuutetut Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Leena Luhtanen

Leena Marjatta Luhtanen (o.s. Nikulainen, s. 12. helmikuuta 1941 Kuopio) on suomalainen poliitikko. Hän oli Vanhasen I hallituksen oikeusministeri (liikenne- ja viestintäministeri syyskuun 2005 loppuun) ja SDP:n kansanedustaja vuosina 1991–2007. Hän oli myös Jäätteenmäen hallituksen liikenne- ja viestintäministerinä. Koulutukseltaan Luhtanen on valtiotieteiden maisteri. Yhtenä ensimmäisistä toimistaan hän palautti Kimmo Sasin vaihtaman VR:n hallituksen samojen tahojen edustamaksi kuin se oli ennen vaihdosta. Kysymys liittyi VR:n pääomarakenteeseen ja strategiaan Samuli Haapasalon yhdessä Tiina Kortteen kanssa laatiman Tie auki taivasta myöden -muistion sisältämästä ajatuksesta muuttaa VR:n luonnetta Pendolino-painotteisemmaksi Itä- ja Pohjois-Suomen teollisesta tavarankuljettajasta. Luhtasen puoliso on diplomi-insinööri Oiva Juhani Luhtanen. Leena Luhtanen oli ennen kansanedustajauraansa opetusministeriön tiedesihteeri vuosina 1985–1991. Hänen kotikuntansa on Espoo, jonka kaupunginvaltuustossa hän on ollut vuodesta 1985. Luhtasesta tuli lainmuutoksen mahdollistamana Suomen ensimmäinen oikeusministeri, jolla ei ole ylempää yliopistollista oikeustutkintoa. ==Eduskuntavaalit 2007== Leena Luhtanen sai vuoden 2007 eduskuntavaaleissa 2 440 ääntä, ja hänestä tuli ainoa Vanhasen hallituksen ministeri, jota ei enää valittu kansanedustajaksi. == Väitteet pimeästi maksetuista palkkioista == Eduskuntavaalien 2007 alla Iltalehti julkaisi väitteen, jonka mukaan Luhtasen kunnallisvaalikampanjassa 2004 olisi vaalimainoksien suunnittelutyötä maksettu pimeästi noin tuhannella eurolla. Asiaa oli hoitanut Luhtasen mies. Luhtanen ilmoitti selvityttävänsä lakimiehillä, mihin toimiin voisi ryhtyä Iltalehden kirjoittelun johdosta. Leenan mies Juhani Luhtanen oli pohjustanut maksutapahtumaa sähköpostiviestein. "Sen ilmoituksen laskun, jossa on mainittu SDP:n eduskuntaryhmä, voit tehdä verollisena. Mutta muut eli Nana ja Leena (4 x 100) sekä kaikki muut maksaisin käteisellä. Voisitko kertoa lopputuleman", Luhtanen kirjoitti yrittäjälle 29.10.2004. Hän palasi aiheeseen toisella sähköpostiviestillä 7.11.2004: "Sen 2 × 150 maksaa SDP:n e-ryhmä, joten siitä tulisi tehdä verollinen lasku. 4 × 100 menee kahden ehdokkaan kassasta, mutta uskon, että käteinen jossain sopivassa välissä on se tapa. Kaikki muut maksaisin mielelläni suoraan käteen ilman alvia." Vaali-ilmoitukset tehnyt yrittäjä maksoi laskuista oma-aloitteisesti arvonlisäveron, joka normaalisti peritään asiakkaalta. Luhtasen vaalirahoitusta paheksunut vihreiden kansanedustaja Heidi Hautala jäi ministerinä ollessaan itse kiinni verojen ja eläkemaksujen välttelemisestä. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomen oikeusministerit Luokka:Suomen liikenne- ja viestintäministerit Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Espoon kaupunginvaltuutetut Luokka:Uudenmaan vaalipiiri Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Erityisavustajat
Liisa Hyssälä

Liisa Marja Hyssälä (o.s. Liimatta, s. 18. joulukuuta 1948 Ii) on suomalainen hammaslääketieteen tohtori, valtiotieteiden maisteri ja Suomen Keskustaa edustava poliitikko. Liisa Hyssälä työskenteli yksityishammaslääkärinä sekä kansanterveystieteen opettajana ja tutkijana Turun yliopistossa ennen politiikkaan lähtemistään. Hyssälä toimi kansanedustajana vuosina 1995–2010 sekä peruspalveluministerinä Jäätteenmäen hallituksessa ja Vanhasen I hallituksessa, ministeri työministeriössä ja sosiaali- ja terveysministerinä Vanhasen II hallituksessa. Hyssälä oli Kansaneläkelaitoksen pääjohtaja vuosina 2010–2016. Hyssälä on ollut Oulun yliopiston hallituksen jäsen vuosina 2016–2019. Vuodesta 2017 hän on toiminut Sitran vanhempana neuvonantajana. == Koulutus ja akateeminen ura == Liisa Hyssälä syntyi ja kävi koulunsa Iissä ja valmistui ylioppilaaksi Iin lukiosta. Lukion jälkeen opinnot jatkuivat Turun yliopistossa, josta Hyssälä valmistui valtiotieteiden maisteriksi (pääaineena sosiaalipolitiikka) vuonna 1974 ja hammaslääketieteen lisensiaatiksi 1978, hammashuollon erikoishammaslääkäriksi 1986 ja hammaslääketieteen tohtoriksi 1992. Vuonna 1993 Hyssälä sai erikoislääkärin hallinnon pätevyyden. Hyssälän kansanterveystieteen alaan kuuluva väitöskirja tarkastettiin 24. huhtikuuta 1992 Turun yliopistossa. Väitöskirjan aiheena oli nuorperheen isien terveyskäyttäytyminen.. ==Työ- ja luottamustehtäviä== Hyssälä nimitettiin keväällä 2010 Kansaneläkelaitoksen pääjohtajaksi. Nimitys astui voimaan lokakuussa. Hyssälä valittiin tehtävään poikkeuksellisesti ilman psykologisia sovelutuvuustestejä. . Hyssälän pesti pääjohtajana päättyi joulukuussa 2016. Hän on toiminut Oulun yliopiston hallituksen jäsenenä 2016–2019 ja Sitran vanhempana neuvonantajana vuodesta 2017. ==Tunnustuksia== * Turun yliopiston ja Turun Suomalaisen Yliopistoseuran Phoenix Universitatis Turkuensis -kunniamerkki 2003 * Sotainvalidien ansioristi 2003 * Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan komentajamerkki 2004 * Rintamanaisten Liiton ansioristi 2004 * Suomen Sotaveteraaniliiton ansiomitali 2004 * Rintamaveteraaniliiton kunniaristi 2005 * Lääketieteen kunniatohtori – Oulun yliopisto 2020 * Ministerin arvonimi 2020 ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * * Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen Keskustan poliitikot Luokka:Suomen sosiaali- ja terveysministerit Luokka:Suomen peruspalveluministerit Luokka:Kelan pääjohtajat Luokka:Varsinais-Suomen vaalipiiri Luokka:Liedon kunnanvaltuutetut Luokka:Suomalaiset hammaslääkärit Luokka:Suomalaiset ministerin arvonimen saaneet Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tarja Filatov

Tarja Katarina Filatov (s. 9. elokuuta 1963 Hämeenlinna) on suomalainen poliitikko, SDP:n kansanedustaja vuodesta 1995 ja eduskunnan varapuhemies. == Kansanedustajana == Filatov on toiminut eduskunnan ensimmäisenä varapuhemiehenä 18.12.2020–28.5.2021 ja eduskunnan toisena varapuhemiehenä 2.2.2010–19.4.2011. Hänet valittiin myös vuoden 2023 valtiopäiville toiseksi varapuhemieheksi. Filatov on pisimpään työministerinä toiminut suomalainen ja kuudenneksi pitkäaikaisin naisministeri 2 611 ministeripäivällään. Vuosina 2007–2010 Filatov oli sosialidemokraattisen eduskuntaryhmän puheenjohtaja. SDP:n varapuheenjohtajana hän oli vuosina 1990–1991 ja 2002–2008. Vuonna 2014 Filatov valittiin SDP:n puoluevaltuuston puheenjohtajaksi. Eduskunnassa Filatov toimi työelämä- ja tasa-arvovaliokunnan puheenjohtajana vuosina 2011–2019. Hän on ollut vuodesta 2019 jäsen valtiovarainvaliokunnassa ja tiedusteluvalvontavaliokunnassa sekä jäsen Euroopan neuvoston Suomen valtuuskunnassa. Filatov on toiminut vuodesta 2020 Suomen itsenäisyyden juhlarahaston eli Sitran hallintoneuvoston puheenjohtajana. == Kuntapolitiikka == Tarja Filatov on ollut Hämeenlinnan kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1989–2000 ja uudelleen vuodesta 2009. Hän on ollut muun muassa Hämeen ammattikorkeakoulun ja Verkatehdas Oy:n hallitusten puheenjohtaja. == Kansalaisjärjestöaktiivi == Filatovilla on ja on ollut useita luottamustehtäviä kansalaisjärjestöissä. Filatov toimii aktiivisesti kansalaisjärjestöissä ja kulttuurin puolestapuhujana. Hän on toiminut Työväen Näyttämöiden Liiton puheenjohtajana vuodesta 2000. Filatov on Ensi- ja turvakotien liiton puheenjohtaja ja Reumaliiton valtuuston puheenjohtaja. Filatov on toiminut Konserttikeskus ry:n hallituksen puheenjohtajana vuodesta 2021. Vuosina 2011–2019 Filatov toimi tasa-arvoasiain neuvottelukunnan varapuheenjohtajana ja vuosina 2014–2021 romaniasiain neuvottelukunnan puheenjohtajana. Filatov on yhteiskuntatieteiden ylioppilas. Hän on opiskellut tiedotusoppia Tampereen yliopistossa, muttei saanut graduaan valmiiksi. Hän on toiminut tiedottajana tasa-arvovaltuutetun toimistossa. == Yksityiselämä == Filatovin äiti oli ompelija, isä peltiseppä. Filatov on juuriltaan Kyyrölän kylän venäläisten evakoiden jälkeläisiä. Filatov sai syntyessään liian pienet peukalot, joissa ei ollut jänteitä eikä luita. Lukuisista leikkauksista huolimatta hänen peukalonsa eivät toimi vieläkään tavanomaisesti. Hän alkoi harrastaa teatteria 13-vuotiaana ja esiintyi Aulangon satuteatterissa ja oli perustamassa Hämeenlinnan Miniteatteria. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Tarja Filatovin verkkosivut Luokka:Nykyiset kansanedustajat Luokka:Suomen työministerit Luokka:Hämeenlinnan kaupunginvaltuutetut Luokka:Kanta-Hämeen aluevaltuutetut Luokka:Hämeen vaalipiiri Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Demarinuorten puheenjohtajat
Captain Commando

Captain Commando oli Capcomin maskotti 1980-luvulla. Hahmon nimi kumpusi itse yhtiön nimestä. Alun perin hahmo nähtiin Capcom-pelien ohjekirjoissa, joissa hahmo useimmin kiitti pelaajaa Capcomin tuotteiden tukemisesta. 1990-luvun alussa hahmolle annettiin lopulta oma beat ’em up -peli, mutta se ei menestynyt. Nykyään Capcomin maskotteina pidetään lähinnä Mega Mania tai Street Fighter 2 -pelin hahmokaartia. Luokka:2020-luvulle sijoittuvat videopelit Luokka:Videopelimaskotit Luokka:Capcom
Irkutskin kuvernementti

Irkutskin kuvernementti () oli Venäjän keisarikunnan ja sen jälkeen Venäjän SFNT:n hallintoalue Itä-Siperiassa, Baikaljärven länsipuolella Angaran ja Lenan yläjuoksun vesistöalueilla. Kuvernementin pääkaupunki oli Irkutsk (51 473 as. vuonna 1897), ja asukasluku vuonna 1897 noin 514 000\. Aluehallinnollisesti tämä pinta-alaltaan suuri (yli kaksi kertaa Suomen kokoinen) kuvernementti oli jaettu viiteen aluepiiriin (okrug). Väestö oli vuoteen 1897 mennessä venäläistynyt ja asukkaista noin 6 % oli sinne karkotettuja. Kielelliseltä jakaumaltaan venäläisiä oli 73,1 %, burjaatteja 21, 2%, juutalaisia 1,4 %, tataareja 1,4 %, puolalaisia 0,8% ja ukrainalaisia 0,4 %. Muut kielelliset ryhmät olivat pienempiä. Kaupunkiasukkaita oli tuolloin 12,2 prosenttia (62 795 as.) kuvernementin asukkaista. Heistä 55 620 kirjattiin väestönlaskennassa venäjänkielisiksi (venäjän, ukrainan tai valkovenäjän puhujat), juutalaisia oli 3 686, puolalaisia 1 236 ja tataareja 1 020\. Muilta kielialueita edusti pienempi osa kaupunkiväestöstä. Kuvernementti perustettiin vuonna 1764. Se lakkautettiin 1926 ja liitettiin pääasiassa Itä- Siperian maakuntaan. Nykyisin entinen kuvernementin alue kuuluu pääosin Irkutskin alueeseen. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * * *
Virkavalta

Virkavalta tarkoittaa sitä, että virkahenkilöstöllä on huomattavan suuri merkitys yhteiskunnan toiminnassa. Arkikielessä virkavalta tarkoittaa vain poliisia. Virkavalta ei säädä lakeja vaan toteuttaa niitä. Lakien ja säädösten toteuttamisessa on kuitenkin liikkumavaraa, joten virkavallalla on myös oikeus tehdä omia päätöksiään lakien puitteissa. Virkavalta on myös sellainen yhteiskuntamuoto, jossa virkamiehistö hallitsee. Yhteiskuntaa voidaan sanoa virkavaltaiseksi tai byrokraattiseksi, jos virkamiehistön rooli on korostunut siten, että on paljon säädöksiä, joiden toteutumista yleensä runsaslukuinen virkamiehistö vahtii. == Katso myös == * Byrokratia eli virkavaltaisuus * Virkamieshallitus Luokka:Hallinto Luokka:Poliittiset järjestelmät
Uralskin oblasti

Uralskin oblasti tai Uralskin alue () oli Venäjän keisarikunnan hallinnollinen alue Uraljoen alajuoksulla ja Kaspianmeren ja Araljärven välisellä alueella, pääosin nykyisen Kazakstanin länsiosassa. Sen pääkaupunki oli Uralsk. Oblasti perustettiin vuonna 1868. Sen pinta-ala oli 323 700 km², josta yli viidennes oli Uralin kasakka-armeijan maata. Vuonna 1897 alueella oli noin puoli miljoonaa asukasta, joista 71 % kazakkeja ja 25 % venäläisiä. ==Katso myös== *Uralin alue (Uralskaja oblast) Luokka:Venäjän keisarikunnan oblastit Luokka:Kazakstanin historia
Maija Rask

Maija-Liisa (Maija) Rask (s. 28. tammikuuta 1951 Turku) on suomalainen poliitikko. Rask oli Lipposen toisen hallituksen opetusministeri vuosina 1999–2003 ja SDP:n kansanedustaja vuosina 1991–2007. Hän putosi eduskunnasta vuoden 2007 vaaleissa. Rask on valmistunut sairaanhoitajaksi vuonna 1974 ja terveydenhoitajaksi vuonna 1980. Hän työskenteli sairaanhoitajana Ulleråkersin sairaalassa Uppsalassa vuosina 1974–1977 ja Kemin kaupungin terveydenhoitajana vuosina 1979–1984, jonka jälkeen Rask siirtyi vuonna 1985 sairaanhoidon opettajaksi Kemin terveydenhuolto-oppilaitokseen (nykyinen Lapin AMK, Terveydenhuoltoalana yksikkö. Rask valmistui vuonna 2006 kasvatustieteen maisteriksi ja vuonna 2012 kasvatustieteen tohtoriksi Lapin yliopistosta. Hänen kotikuntansa on Kemi, jonka kaupunginvaltuustossa hän on ollut vuodesta 1985. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen opetusministerit Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Lapin vaalipiiri Luokka:Kemin kaupunginvaltuutetut Luokka:Suomalaiset sairaanhoitajat Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Avaruusvoimala

Avaruusvoimala on NASAn jo 1970-luvun alussa esittelemä ehdotus ratkaisuksi öljykriisin aiheuttamaan sähköpulaan Yhdysvalloissa. Avaruusvoimala kiertäisi maapalloa tai olisi sijoitettu Kuuhun. Avaruuden tyhjiössä aurinkokennojen teho on maksimaalinen. Vaihtoehtoisesti avaruusvoimalassa voitaisiin auringon säteilyllä kaasuttaa nestemäistä vetyä erityisiä turbiineja ja edelleen sähkögeneraattoreita pyörittämään. Avaruuden kylmyydessä vety voidaan nesteyttää uudelleen. Laitoksen tuottama sähköenergia välitettäisiin maapallolle laseria, mikroaaltoja tai antimateriaa käyttäen. Ongelmina ovat säteilyn vaarat ja antimaterian toimittaminen maapallolle avaruusaluksilla: mahdollisessa onnettomuudessa tapahtuva räjähdys olisi atomipommin luokkaa. Antimaterian muuntaminen takaisin energiaksi onnistuu seuraavasti: esimerkiksi antivedyn ja vedyn yhdistäminen magneettisessa "pullossa" synnyttäisi suuren määrän lämpöenergiaa, jolla tuotettaisiin höyryä höyryturbiinia varten. == Aiheesta muualla == * White Paper - History of SPS Developpements - International Union of Radio Science - 2007 Luokka:Ehdotetut energianlähteet Luokka: Kuvitteellinen tekniikka Luokka:Uusiutuvat energianlähteet
Kalevi Hemilä

Matti Kalevi Hemilä (s. 21. syyskuuta 1952 Kärsämäki) on suomalainen elinkeinoelämän vaikuttaja ja poliitikko. Hän toimi Lipposen ensimmäisessä (1995–1999) ja toisessa hallituksessa maa- ja metsätalousministerinä (ammattiministeri). Hemilä kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1971 ja väitteli maatalous- ja metsätieteiden tohtoriksi 1984. Hän työskenteli tutkijana Maatalouden taloudellisessa tutkimuslaitoksessa 1980–1986 ja toimi maatilahallituksen viimeisenä pääjohtajana 1986–1992.Pääjohtajakunta, pääjohtajamatrikkeli, s. 293. Virkaan nimitettäessä lokakuussa 1986 juuri 34 vuotta täyttänyt Hemilä oli itsenäisen Suomen toistaiseksi kaikkien aikojen nuorin keskusviraston pääjohtaja.Pääjohtajakunta, s. 97. Vuosina 1993–1995 hän oli maa- ja metsätalousasioiden erityisasiantuntijana Suomen EU-edustustossa Brysselissä ja ministerikautensa jälkeen 1999–2002 maa- ja metsätalousministeriön kansliapäällikkönä. Hemilä siirtyi 2002 Elintarviketeollisuusliiton toimitusjohtajaksi ja 2003 edelleen Teollisuuden ja Työnantajain Keskusliiton johtoon. Hemilä sai rajun aivoverenvuodon 24. syyskuuta 2003, josta kuitenkin kuntoutui ja palasi työelämään. Huhtikuussa 2005 Hemilä aloitti Keskinäisen eläkevakuutusyhtiö Eteran varatoimitusjohtajana. Eteran toimitusjohtajana hän toimi 1. tammikuuta 2006 alkaen 16. joulukuuta 2009 asti, jolloin hän yllättäen erosi toimitusjohtajan tehtävistä. Aiemmin samana vuonna hän oli hakenut julkisesti Kuntien eläkevakuutuksen toimitusjohtajuutta, mutta ei tullut valituksi. Tasavallan presidentti myönsi Hemilälle ministerin arvonimen 30. marraskuuta 2007. == Lähteet == * *Pääjohtajakunta. SKS, Helsinki 2005. ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset työnantajajärjestöjen johtajat Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset maataloustieteilijät Luokka:Valtionlaitosten johtajat Luokka:Maa- ja metsätalousministeriön kansliapäälliköt Luokka:Suomen maa- ja metsätalousministerit Luokka:Suomalaiset ministerin arvonimen saaneet Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mongolidinen rotu

Mongolidinen rotu eli keltainen rotu on historiallisessa ihmisrotujen luokituksessa käytetty, nykyisin vanhentunut nimitys ihmispopulaatiolle, johon katsottiin kuuluvaksi lähinnä Keski- ja Itä-Aasian kansat, ”mongolidit”. Lisäksi mongolidiseen rotuun luettiin usein kuuluviksi intiaanit. Nykyisin käsitettä pidetään vanhentuneisiin rotuteorioihin perustuvana ja halventavana., ”race.” Encyclopedia of Public Health. The Gale Group, Inc, 2002. Answers.com 23 Jan. 2008. http://www.answers.com/topic/race-1 ”race.” Britannica Concise Encyclopedia. Encyclopædia Britannica, Inc., 2006. Answers.com 23 Jan. 2008. http://www.answers.com/topic/race-1 Mongolidiseen rotuun luetuille kansoille tyypillisiä fyysisiä ominaisuuksia sanottiin olevan kellertävän ruskea iho, suora musta tukka ja silmän yläluomen mongolipoimu eli epikantus, huomattavat poskiluut sekä vähäkarvaisuus."Mongoloid." The American Heritage® Dictionary of the English Language, Fourth Edition. Houghton Mifflin Company, 2004. Answers.com 23 Jan. 2008. http://www.answers.com/topic/mongoloidHuman Diversity, Robert M. Yohe II, Ph.D., Department of Sociology and Anthropology, California State University, http://www.csub.edu/~ryohe/RACE,%20BIOLOGY,%20AND%20HUMAN%20DIVERISTY.ppt 1800-luvun lopulta ja 1900-luvun alkuun saakka myös suomalaiset luokiteltiin saksalaisen tieteen piirissä mongolidiseen rotuun kuuluviksi. Suomalaisen rotututkimuksen yhtenä tavoitteena 1900-luvun alussa oli kumota tämä väite. Saamelaiset luokiteltiin mongolideiksi, mutta suomalaisten katsottiin kuuluvan europidiseen itäbalttilaiseen rotuun. == Lähteet == Luokka:Ihmisrodut
@

@ eli ät-merkki (vanh. taksamerkki) on englannin kielen prepositiota at tarkoittava lyhennemerkki. Varsinkin Yhdysvalloissa sitä käytetään yksikköhinnan merkkinä samaan tapaan kuin useimmissa Euroopan maissa ranskan à-prepositiota.CD-Facta (2005). a. WSOY Nykyisin sen tunnetuin käyttöyhteys on kuitenkin sähköpostiosoitteissa, joissa se erottaa henkilönnimen postipalvelimen nimestä. Englannin kielen prepositio at ilmaisee jossakin paikassa olemista, tässä yhteydessä sananmukaisesti jossain koneessa. Tällöin osoite pasi@wikipedia.org kääntyy suomeksi muotoon ”Pasi wikipedia.orgissa”. ==Historia== @-merkin alkuperästä on ollut erilaisia käsityksiä. On muun muassa arveltu sen tulevan latinan sanasta ad tai ranskalaisten ja saksalaisten kauppiaiden käyttämästä à-sanasta. Italialaisen tutkijan Giorgio Stabilen mukaan varhaisin @-merkin käyttö olisi vuodelta 1536 italialaisen kauppiaan kirjeessä, jossa sitä käytettiin mittayksikkönä. ASCII-merkistöön @-merkki on kuulunut alusta lähtien, ja sen koodiarvo on 64 (heksadesimaalilukuna 40). Nykyisin hyvin tunnetun merkityksen merkki sai, kun Ray Tomlinson (1941–2016) keksi 1970-luvulla käyttää sitä erottamaan henkilönnimen postipalvelimen nimestä. Eräissä tietoteknisissä yhteyksissä sitä kuitenkin käytetään muihinkin tarkoituksiin. Esimerkiksi MS-DOS- käyttöjärjestelmän .bat-komentojonot suoritetaan siten, että tulostetaan ensin komento ja suoritetaan se sitten, mutta @-merkki komennon alussa poistaa komennon tulostuksen ennen suoritusta. OpenVMS-käyttöjärjestelmän DCL- komentokielessä @-merkki komentojonotiedoston nimen edessä tarkoittaa kyseisen komentojonon ajokäskyä. ==Lempinimiä== Koska merkin joutuu usein lausumaan sähköpostiosoitetta ääneen lukiessaan, sille on kertynyt useita lempinimiä, kuten kissanhäntä, miukumauku ja kippurahäntä.Mikrobitti 2/1991, sivu 68 (kippurahäntä) Nimet saattavat kuitenkin aiheuttaa sekannusta, jos kuulija ei ole tietoinen, että kyseisiä lempinimiä käytetään. ==Lähteet== Luokka:Merkit Luokka:Ligatuurit
Kamtšatka

Kamtšatka voi tarkoittaa seuraavia maantieteellisiä kohteita: * Kamtšatkan niemimaa Koillis-Aasiassa Venäjällä * Kamtšatkan alue (oblasti) Kamtšatkan niemimaalla Venäjällä
Fluoriitti

Fluoriitti eli fluorisälpä (CaF2) on halogenidimineraali, jota tavataan usein hydrotermisissä juonissa sekä sedimenttikivissä. Fluoriitin kidejärjestelmä on kuutiollinen; sen asu on tavallisesti kiteinen, mutta joskus myös massiivinen tai rakeinen. Fluoriitti esiintyy useimmiten omamuotoisina, kuutiollisina kiteinä, mutta joskus tavataan myös kahdeksankulmaisia kiteitä. Fluoriitin kiteet ovat usein kaksostuneita. Fluoriitin nimi on johdettu latinan sanasta fluo, joka tarkoittaa 'virrata'. Mineraalilla on varsin alhainen sulamispiste, noin 1 360 °C. Tämän vuoksi fluoriittia hyödynnetään esimerkiksi teräksen valmistuksessa. Alkuaine fluori löydettiin fluoriitista, jonka mukaan se on saanut nimensä. Vihreää fluoriittia kutsutaan myös nimellä Afrikan smaragdi. Fluoriitti on muodostunut kiteytymällä vesiliuoksista. Sitä esiintyy tavallisesti suurten syväkivimassojen juonissa sinkkivälkkeen, lyijyhohteen, baryytin ja kvartsin kanssa. Sitä saattaa esiintyä myös alkalikivissä. == Lähteet == Luokka:Halogenidimineraalit Luokka:Luonnonvarat
Bibliofilia

Bibliofiili (kreikan sanoista biblion ’kirja’ ja philos ’ystävä’) tarkoittaa kirjojen ystävää, keräilijää tai tutkijaa. Bibliofiiliä ei välttämättä kiinnosta niinkään teoksen kaunokirjallinen arvo, vaan kirjan ulkoasu (painotapa, paperityyppi, sidonta), ikä, harvinaisuus (esimerkiksi pieni painosmäärä) tai jokin muu erityispiirre, joka vaikuttaa sen keräilyarvoon. Bibliofiili saattaa keräillä kirjoja myös niiden aihepiirin (esimerkiksi jonkin kuuluisan henkilön elämäkerrat) vuoksi. Itse kirjojen lisäksi bibliofiili on myös usein kiinnostunut teosten alkuperäisistä käsikirjoituksista. ==Aiheeseen liittyviä käsitteitä== * bibliopaatti (synonyymi bibliomaanille) * bibliolatri (synonyymi bibliomaanille) * biblioklasti (kirjoja vihaava ja niitä tuhoava) ==Joitakin tunnettuja bibliofiilejä== * John Evelyn, englantilainen kirjailija * Geoffrey Keynes, englantilainen fyysikko * Jean-Baptiste Colbert, ranskalainen poliitikko * Johann Tinius, saksalainen kirkkoherra * Eino Johannes Ellilä, kirjastoneuvos * Matti Pohto, kiertelevä kirjankerääjä * Kalevi Kuitunen, kirjailija * Sir Thomas Phillipps == Katso myös == * Bibliofiilien seura == Lähteet == * == Kirjallisuutta == * * * * * * == Aiheesta muualla == * Kirjojen keräämisestä, Suomen Kuvalehti, 15.10.1927, nro 42, s. 13, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Kirjat
Myrskylintu

Myrskylintu (Fulmarus glacialis) on Atlantin lintu, joka on tavattu Suomesta noin 30 kertaa, yleensä kuolleena tai siipirikkona. Se on huono kävelemään, mutta loistava lentäjä ja uimari. == Koko ja ulkonäkö == Pituus on 45–50 cm, siipien kärkiväli 87–112 cm ja paino 550–750 g. Myrskylintu muistuttaa väritykseltään lähinnä lokkeja, käyttäytymiseltään liitäjiä ja on ruumiinmuodoltaan näistä poikkeava. Ruumis on sukkulamainen, pää on vahva ja nokka suuri. Siivet ovat melko lyhyet, suhteellisen tylpät ja siiveniskut matalat ja läpyttävät. Liitää taitavasti jäykin siivin. Muuntelu on suurta. Vaalea värimuoto on ruumiiltaan likaisenvalkoinen, silmän ympäristössä on mustaa, selkä ja siipien yläpinta vaalean liuskeenharmaat ja käsisiiven yläpinnalla vaaleat laikut. Tummalla värimuodolla ovat selkä ja siiven yläpinnat lyijynharmaat ja muu osa ruumiista harmaa. Välimuotoja tavataan useasti. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Euroopan vanhin rengastettu myrskylintu on ollut brittiläinen vähintään 43 vuotta 10 kuukautta vanha.EURING longevity list == Levinneisyys == Lajia esiintyy Pohjois-Atlantilla Kanadasta Islantiin, paikoin Grönlannissa, Norjassa ja Huippuvuorilla sekä Pohjanmerellä Britteinsaarilla. Maailman populaation koko on 8–32 miljoonaa yksilöä ja lajin kanta on elinvoimainen. Suomessa se on harvinainen harhailija, se on tavattu noin 30 kertaa vuoden 2010 helmikuuhun mennessä. Suomeen päätyneet ja kuolleet linnut on useasti täytetty ja niitä voi nähdä kouluissa ja biologisissa museoissa.Rariteettikomitea == Elinympäristö ja lisääntyminen == Myrskylintu pesii jyrkänteillä, pikkusaarilla ja kallioilla. Pesimäajan ulkopuolella se kiertelee pohjoisen pallonpuoliskon valtamerillä. Linnut pesivät valtavina yhdyskuntina kallionkielekkeillä ja saavat vain yhden valkoisen munan kerrallaan. Haudonta-aika on noin 55 päivää, molemmat puolisot hautovat. Poikanen oppii lentämään 7 viikon ikäisenä ja tulee sukukypsäksi 6-vuotiaana.Animaldiversity == Ravinto == Myrskylintu on lähes kaikkiruokainen. Se syö kalaa, äyriäisiä, nilviäisiä, raatoja ym. Seurailee mielellään laivoja. == Lähteet == Luokka:Ulappalinnut
Nokiliitäjä

Nokiliitäjä (Ardenna grisea) on keskikokoinen tumma avomerilintu, joka on muutaman kerran harhaillut Suomeenkin. == Koko ja ulkonäkö == Pituus on 40–50 cm, siipien kärkiväli 95–110 cm ja paino noin 800 g. == Levinneisyys == Nokiliitäjät pesivät eteläisen pallonpuoliskon pikkusaarilla pääasiassa Uuden- Seelannin, Falklandsaarten ja Tulimaan ympäristössä. Maailman populaatio on kooltaan noin 20 miljoonaa yksilöä. Ne ”talvehtivat” heinäkuussa muun muassa Norjassa. Niiden muuttomatkat kuuluvat maailman pisimpiin. Ne lähtevät muutolle pesinnän jälkeen maalis-toukokuussa ja lentävät Atlantin ja Tyynenmeren länsireunoja pohjoiseen, jossa ne subarktisille vesille päästyään kesä-heinäkuussa kääntyvät länteen ja palaavat etelään valtamerten itäreunoja pitkin syys-lokakuussa, ja saapuvat takaisin pesimäpaikoilleen marraskuussa. Ne muuttavat yksittäin, eivät parvissa. Laji on Suomessa havaittu hyväksytysti vuoden 2023 loppuun mennessä kolmesti: 28. marraskuuta 1985 Siilinjärvellä (kuolleena löytynyt yksilö), 1. tammikuuta 1988 Turussa ja 27. lokakuuta 1990 Asikkalassa. == Elinympäristö == Nokiliitäjä elää valtameren saarilla ja avomerillä. == Lisääntyminen == Pesä on maankolossa, johon naaras munii yhden valkoisen munan. Emot hautovat vuorotellen mutta käyvät pesällä vain öisin välttääkseen lokkien ja fregattilintujen ryöstelyt. Uuden-Seelannin maorien perinteeseen kuuluu nokiliitäjien poikasten kerääminen ruuaksi Stewartsaarilla (Rakiura).Springerlink == Ravinto == Nokiliitäjä syö kalaa, etupäässä anjovista, sekä mustekaloja ja äyriäisiä. == Lähteet == Luokka:Ulappalinnut
Orgaaninen arkkitehtuuri

Orgaaninen arkkitehtuuri on eräs ryhmä modernin arkkitehtuurin tyylilajeja, joka kehittyi art nouveausta ja oli pohjana muun muassa funktionalismin synnylle. Orgaaninen arkkitehtuuri sisältää yleensä monenlaisia teemoja, joihin voi liittyä esimerkiksi tietty rakennuksen muoto ja koko. Viime vuosikymmeninä moderni arkkitehtuuri on jälleen ottanut käyttöön monia orgaanisen arkkitehtuurin keskeisiä periaatteita. Tyylin lähtökohtana on usein elävä luonto, joka tarjoaa ideoita, esteettisiä muotoja ja rakenteellisia ratkaisuja rakennusten ulkoisten muotojen sekä sisäisten toimintojen tarkoituksenmukaiselle suunnittelulle. Myös ajatuksen siitä, että funktio (toiminto, käytännöllisyys) ohittaa muodon tärkeyden suunnittelussa, esittivät ensimmäisinä orgaanisen arkkitehtuurin edustajat, Louis Sullivan etunenässä, pohjustaen näin funktionalismin syntyä. == Merkittäviä edustajia == * Louis Sullivan * Frank Lloyd Wright * Antoni Gaudí * Rudolf Steiner * Erich Mendelsohn * Reima Pietilä * Raili Pietilä * Ivan Taslimson * Friedensreich Hundertwasser == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Erkki Pirtola: Ulos kenkälaatikoista . Voima 7/2005. Luokka:1900-luvun arkkitehtuurin suuntaukset Luokka:2000-luvun arkkitehtuurin suuntaukset
Irkutsk

Irkutsk () on kaupunki Etelä-Siperiassa Venäjällä Baikaljärven länsipuolella lähellä Angaran ja sen sivujoen Irkutin yhtymäkohtaa. Se on Irkutskin alueen hallinnollinen keskus, jossa asui vuonna 2010 yhteensä 587 891 henkeä. == Historia == Ivan Pohabov perusti Irkutskin kasakkalinnoitukseksi vuonna 1661. Kaupunki siitä tuli 1686. Kaupungissa oli tuhoisa tulipalo 4.–6. heinäkuuta 1879, jolloin useita merkittäviä rakennuksia tuhoutui. Trans-Siperian radan valmistuminen vuonna 1898 lisäsi kaupungin merkitystä. Se oli Irkutskin kuvernementin pääkaupunki vuoteen 1926 asti, jolloin kuvernementti lakkautettiin. Tämän jälkeen Irkutsk oli Itä-Siperian maakunnan hallinnollinen keskus. === Asukasluvun kehitys === Vuosi Irkutskin asukasluku <!---- 1959<ref name=Demo1959/> 365 893 1970 450 941 1979 549 787 1989 628 514 2002 593 604 2010 587 891 == Talous == Irkutskissa on rauta-, teräs-, kone- ja kevytmetalliteollisuutta. Kaupungissa valmistetaan muun muassa panssarivaunuja ja lentokoneita. Lisäksi on öljynjalostamoita ja vesivoimaloita. Sähköntuotannosta vastaa Irkutskenergo. == Liikenne == Irkutskin rautatieasema on tärkeä Siperian rautatien asema, Krasnojarskin ja Ulan Uden välillä. Kaupungissa on myös jokisatama ja kansainvälinen lentoasema. == Oppilaitokset == Irkutskissa on useita korkeakouluja, joista vanhin on Irkutskin valtionyliopisto (per. 1918). Lisäksi siellä on Baikalin talous- ja oikeustieteellinen valtionyliopisto, Irkutskin teknillinen valtionyliopisto, valtiollinen maatalousakatemia, kielitieteellinen valtionyliopisto, lääketieteellinen valtionyliopisto, kasvatustieteellinen valtionyliopisto sekä joukko yksityisiä korkeakouluja. ==Urheilu == Jääpallo on Irkutskin seuratuin urheilulaji, kaupungin jääpalloseura Baikal-Energija pelaa Venäjän pääsarjassa. Ottelut vetävät parhaimmillaan 30 000 katsojaa. Irkutskissa järjestettiin jääpallon maailmanmestaruuskilpailut 2014. == Muuta == Irkutskissa on Inkerin kirkon Siperian rovastikuntaan kuuluva seurakunta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * *
Irkut

Irkut () on joki Burjatiassa ja Irkutskin alueella Etelä-Siperiassa Venäjällä. Irkut on 488 km pitkä ja sen valuma-alue noin 15 000 km². Se saa alkunsa Sajanvuorilta Burjatian länsiosasta läheltä Mongolian rajaa. Sieltä se virtaa lounaaseen ja itään. Irkutskin alueelle saavuttuaan Irkut kääntyy pohjoiseen ja laskee Irkutskin kaupungin luona vasemmalta Angaraan. Luokka:Burjatian joet Luokka:Irkutskin alueen joet Luokka:Jenisein vesistö
Alasenjärvi

Alasenjärviä: * Alasenjärvi, järvi Lahdessa Ahtialan kaupunginosassa * Alasenjärvi, järvi Kuhmossa * Alasenjärvi, järvi Valtimolla * Tampereen Niihamassa sijaitsevaa Alasjärveä kutsutaan usein Alasenjärveksi ja Alaseksi. == Katso myös == * Alanen Luokka:Järvien täsmennyssivut
Äänisjoki

Äänisjoki eli Onegajoki () on joki Arkangelin alueella Pohjois-Venäjällä Koillis-Euroopassa. Äänisjoki sijaitsee Äänisjärven koillis- ja itäpuolella ja on 416 km pitkä, sen valuma-alue on 56 900 neliökilometriä.Venäjän vesistörekisteri: reka Onega (textual.ru/gvr) Monien koskien vuoksi joki ei sovellu laivaliikenteelle, mutta uittoväylänä sitä käytetään. Äänisjoki alkaa Latšajärvestä Kargopolin kaupungin luota. Sieltä se virtaa halki soiden ja metsien aluksi pohjoiseen ja sitten luoteeseen. Äänisjoki laskee Vienanmeren Äänislahteen Onegan kaupungin luona. Merkittävimmät sivujoet ovat Vološka, Moša, Kena, Iksa ja Koza. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Brittain et al, 2009: Arctic rivers, Chapter 9. See section 9.6: The Onega river (pdf) (notendur.hi.is) * Suuren Neuvostotietosanakirjan (1978) artikkeli netissä (dic.academic.ru) * Reki Severa (Реки Севера) (skitalets.ru) Luokka:Arkangelin alueen joet *
Mezen

Mezen tarkoittaa seuraavia: * Mezen, joki Arkangelin alueella ja Komissa Pohjois-Venäjällä * Mezen, kaupunki Mezenjoen suulla Arkangelin alueella * Mezenin piiri, piiri Arkangelin alueen koilliskulmassa. ==Katso myös== Aihepiiriin liittyy myös seuraava: * Mezeninlahti, lahti Vienanmeressä.
Geddy Lee

Geddy Lee OC (oikealta nimeltään Gary Lee Weinrib, s. 29. heinäkuuta 1953 Toronto, Ontario) on kanadalainen muusikko, joka toimi Rush-yhtyeen laulajana, basistina ja kosketinsoittajana. Lee tunnetaan korkeasta lauluäänestään ja bassonsoitostaan. Hän on ollut esimerkiksi Guitar Player Magazinen paras rock- basisti kuudesti. Lee harrastaa viinien keräilyä sekä urheilua. Hänet tunnetaan innokkaana baseball-fanina. Geddy Leetä muistetaan muun muassa YUP- yhtyeen kappaleessa ”Geddy Lee Sucks”. Geddy Lee käyttää tärkeimpänä bassona vuoden 1972 Fender Jazz Bassoa, jonka hän on omistanut jo 70-luvulta asti sekä monia muita Fenderin ja Rickenbackerin bassoja. == Aiheesta muualla == Luokka:Rush Luokka:Kanadalaiset rocklaulajat Luokka:Kanadalaiset basistit Luokka:Kanadalaiset kosketinsoittajat Luokka:Kanadalaiset musiikkituottajat Luokka:Kanadalaiset lauluntekijät‎ Luokka:Officer of the Order of Canada Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mezenin piiri

Mezenin piiri () on paikallinen itsehallintoalue Arkangelin alueella Venäjällä. Alueen koillisosassa Mezenjoen alajuoksulla sijaitsevan piirin pinta-ala on 34 400 neliökilometriä. Myös Vienanmeren Mezeninlahdella sijaitseva Moržovets-saari kuuluu kunnallispiiriin. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan koko Mezenin kunnallispiirissä asui yhteensä 10 330 henkeä, joista noin kolmannes (3 575 asukasta) Mezenin kaupungissa. Vuonna 1929 perustetun piirin hallinnollinen keskus on Mezenin kaupunki (3 575 as.). Lisäksi siihen kuuluu Kamenkan taajama ja 12 maalaiskuntaa: * Bytšje (ven. Бычье) * Dolgoštšelje (ven. Долгощелье) * Dorogorskoje (ven. Дорогорское) * Koida (ven. Койда) * Kozmogorodskoje (ven. Козьмогородское) * Mosejevo (ven. Мосеево) * Rutšji (ven. Ручьи) * Safonovo (ven. Сафоново) * Sojana (ven. Сояна) * Sovpolje (ven. Совполье; keskuspaikka Tšižgora, ven. Чижгора) * Tselegora (ven. Целегора) * Žerd (ven. Жердь) Talous perustuu kalastukseen (neljä kalastuskolhoosia) ja metsäteollisuuteen (Kamenkan sahalaitos). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Mezenin piirin sivusto * Mezenin piiri Arkangelin alueen sivustolla *
Tšernomorskajan kuvernementti

Tšernomorskajan kuvernementti () eli Mustanmeren kuvernementti oli Venäjän keisarikunnan kuvernementti Mustanmeren koillisrannikolla Pohjois-Kaukasiassa vuosina 1896−1920. Nykyään sen alue kuuluu Krasnodarin aluepiiriin. Kuvernementin hallintokeskus oli Novorossijsk. Alue oli 7 346 neliökilometrin laajuinen ja väkiluku 57 478, joten se oli sekä alaltaan että väestöltään Venäjän kuvernementeistä pienin. Se jakaantui Novorossijskin, Tuapsen ja Sotšin kihlakuntiin. Kihlakuntakaupungit olivat Novorossijsk (16 897 as.), Tuapse (1 392 as.) ja Sotši (1 352 as.). Suurimmat väestöryhmät olivat venäläiset (42,9 %), ukrainalaiset (16,1 %), armenialaiset (10,9 %) ja kreikkalaiset (10,4 %). Ennen vuotta 1896 alue kuului osana Kubanin alueeseen (oblasti). Venäjän sisällissodan aikana ja sen jälkeen kuvernementti kuului lyhytikäisiin neuvostotasavaltoihin (esimerkiksi Mustanmeren neuvostotasavalta, Kubanin-Mustanmeren neuvostotasavalta). Vuonna 1922 alueesta tuli osa Pohjois-Kaukasian aluetta. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Venäjän keisarikunnan kuvernementit Luokka:Kaukasia
Nanait

Nanait (nanaiksi: Нани, Xэдзэни; ; ; aikaisemmin myös goldit, ) ovat kansa Habarovskin aluepiirissä Venäjän Kaukoidässä Amurin alajuoksun ympäristössä Ohotanmeren rannalla. Heitä asuu myös Ussurin ja Girinin varsilla sekä Koillis-Kiinassa Sungarin varsilla. Vuoden 2002 tilaston mukaan nanaita oli Venäjällä 12 160\. Lisäksi Kiinan puolella asui vuoden 1990 väestönlaskennan mukaan 4 245\. Nanait puhuvat pohjois-tunguusilaisiin kieliin kuuluvaa nanain (eli goldin) kieltä. Nanait harjoittavat kalastusta ja metsästystä. ==Historia== Vanhimmissa kiinalaisissa historiallisissa lähteissä mainitaan Sushen-nimellä tunnettu kansa Amurin, Sungarin ja Ussurin alueella. Maininnat ovat ensimmäiseltä ja toiselta vuosituhannelta eaa. Nanaiden alueet kuuluivat sittemmin kiinalaisille ja mantšuille, kunnes niihin alettiin 1100- ja 1200-luvuilla viitata nimellä Tzi-lya-mi eli nivhien maana. Amurjoelta löydetyssä vuodelta 1413 peräisin olevassa kivessä sanotaan maan kuuluvan nivheille ja muille barbaareille. 1640-luvulla nanaiden alueelle alkoi saapua kasakoita. Venäläiset kuitenkin poistuivat alueelta vuonna 1689 Kiinan kanssa solmitun Nertšinskin sopimuksen nojalla. Tämän jälkeen Kiina yritti lisätä vaikutusvaltaansa alueella ja tuoda alueen tehokkaampaan hallintaan. Tässä onnistuttiinkin osittain alueilla, jonne muutti kiinalaisia maanviljelijöitä nanaiden keskuuteen. Vuonna 1858 Amurin vasen ranta ja Ussurin alueet liitettiin Venäjään, minkä jälkeen alueelle alkoi saapua runsaasti venäläisiä siirtolaisia. Nanait joutuivat tällöin luopumaan suuresta osasta perinteisiä kalastusalueitaan. Neuvostoliiton aikana 1930-luvulla aloitettiin kollektivisointi ja nanait alkoivat keskittyä tiheämpiin asutuksiin. Tämä yhdisti aiemmin hajanaista kansaa. Nanaiden keskuuteen alkoi ilmestyä myös koulutettu yläluokka. Nanainainen Yevdokia Gaer valittiin aikoinaan Neuvostoliiton korkeimpaan neuvostoon. Nanait ovat nykyisin pitkälle kaksikielisiä ja vuonna 1979 heistä 92% osasi venäjää ja 63% nanaita. Kiinan puolella puhuttava nanain kieli on vaarassa hävitä ja sillä on vain noin 50 puhujaa. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *
Merenpinnan lasku jääkaudella

Merenpinnan lasku jääkaudella on seurausta siitä, että mannerjäätiköihin sitoutuu vettä. Viimeisimmällä jääkaudella (Veiksel-jääkaudella) merenpinta oli alimmillaan noin 20–80 000 vuotta sitten noin 130 metriä alempana kuin nykyisin. Ylimmillään vedenpinta oli 125 000 vuotta sitten noin kahdeksan metriä nykyistä ylempänä. Merenpinnan ollessa alimmillaan monet mannerjalusta- alueet, esimerkiksi Beringinsalmi olivat kuivaa maata. Isosta-Britanniasta Manner-Eurooppaan oli maayhteys - Irlannista taas oli jään muodostama yhteys Isoon-Britanniaan. Tästä ovat todisteena vuonomaiset jokien laskusuut - moni jokilaakso näyttää kaikuluotausten mukaan jatkuvan meren pohjalla. Jää alkoi sulaa ensin hitaasti, sitten hyvin nopeasti, ja lopulta taas hitaammin. == Katso myös == * Merenpinnan taso * Merenpinnan nousu * Beringia == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Pleistocene Sea Level Maps Field Museum 2006 *Carlson, A. E. (2011)Ice Sheets and Sea Level in Earth's Past Nature Education Knowledge 3(10):3 Luokka:Veiksel-jääkausi