EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Korjakian autonominen piirikunta

Korjakian autonominen piirikunta tai Korjakia (myös Korjakkien autonominen piirikunta, korjakiksi Чав’чываокруг, Tšavtšõvaokrug, ) on Venäjän entinen hallintoalue Venäjän kaukoidässä. Se käsitti Kamtšatkan niemimaan pohjoisosan ja siitä pohjoiseen olevan alueen. Korjakia rajoittui pohjoisessa Tšukotkaan, idässä Beringinmereen sekä lännessä Ohotanmereen ja Magadanin alueeseen. Korjakia oli Venäjän autonominen piirikunta ja yksi Venäjän federaation subjekteista, vaikka toisaalta kuului myös Kamtšatkan alueeseen. Heinäkuussa 2007 Korjakian autonominen alue ja Kamtšatkan alue yhdistettiin Kamtšatkan aluepiiriksi. Nykyään piirikunta on aluepiiriin kuuluva erityisaseman omaava hallintoalue. == Historia == Korjakkien kansallinen piirikunta perustettiin Neuvostoliitossa 1930 ja sen nimi muutettiin autonomiseksi piirikunnaksi 1977. Se kuului osana Kamtšatkan alueeseen, mutta Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen siitä tuli myös Venäjän federaation subjekti, jollainen myös Kamtšatkan alue oli. 23\. lokakuuta 2005 pidetyssä kansanäänestyksessä hyväksyttiin Kamtšatkan alueen ja Korjakian yhdistäminen Kamtšatkan aluepiiriksi. Yhdistyminen tapahtui 1. heinäkuuta 2007. Marraskuussa 2008 hyväksytyn Kamtšatkan aluepiirin peruskirjan mukaan Korjakian piirikunta on aluepiiriin kuuluva erityisaseman omaava hallintoalue. Sen rajat ja hallinnollinen keskus säilyvät entisinä. Piirikunnan sosioekonomista ja kansallista kulttuurikehitystä ohjaa Palanassa toimiva Kamtšatkan aluepiirin Korjakian piirikunnan asian ministeriö. Kamtšatkan aluepiirin perustamisen jälkeen Palana on erotettu Tigilin piiristä erilliseksi kaupunkipiirikunnakseen. == Väestö == Korjakian asukasluku vuonna 2003 oli 27 882. Vuonna 1989 väestöstä oli venäläisiä 62,0 %, pohjoisia alkuperäiskansoja 25,0 % (korjakkeja 16,4 %, tšuktšeja 3,6 %, itelmeenejä 3,0 %, evenejä 1,8 %), ukrainalaisia 7,2 %, tataareja 1,2 %, valkovenäläisiä 1,0 % ja muita 3,5 %. Vuonna 2002 väestöstä oli venäläisiä 50,5 %, korjakkeja 26,6 %, tšuktšeja 5,6 %, itelmeenejä 4,7 %, ukrainalaisia 4,08 %, evenejä 2,9 %, tataareja 0,86 %, valkovenäläisiä 0,56 % ja muita 4,2 %. Kuten suuressa osassa Siperiaa, on Korjakiankin slaaviväestö vähentynyt poismuuton ja heikon syntyvyyden seurauksena. == Talous == Elintarviketeollisuutta ja ruskohiilen tuotantoa. Maataloudessa keskitytty kalastukseen, poronhoitoon sekä turkiseläinten tarhaukseen ja –metsästykseen. == Hallinto == Korjakian hallinnollinen keskus oli Palanan kaupunkityyppinen taajama. Korjakia oli jaettu neljään piiriin, joissa on viisi taajamaa. ===Piirit=== * Karagan piiri (Карагинский) * Oljutorin piiri (Олюторский) * Penžinan piiri (Пенжинский) * Tigilin piiri (Тигильский) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Korjakian piirikunnan asian ministeriö Luokka:Kamtšatkan aluepiiri Luokka:Venäjän federaation entiset subjektit Luokka:Neuvostoliiton autonomiset piirikunnat
Albert II (Monaco)

Ruhtinas Albert II (Albert Alexandre Louis Pierre Grimaldi; s. 14. maaliskuuta 1958 Monaco) on Monacon ruhtinas (Prince de Monaco) 6. huhtikuuta 2005 alkaen. Hän on edellisen ruhtinaan Rainier III:n ja hänen vaimonsa Grace Kellyn toinen lapsi ja ainoa poika. Hänestä tuli ruhtinas isänsä kuoltua. Albert II on osallistunut rattikelkkailuun vuosien 1988, 1992, 1994, 1998 ja 2002 talviolympialaisissa ja on kansainvälisen olympiakomitean jäsen. Huhtikuussa 2006 hän vieraili retkikunnan kanssa pohjoisnavalla ja vuonna 2009 etelänavalla. Hän on ensimmäinen, ja tähän asti ainoa, valtionpäämies, joka on käynyt sekä pohjois- että etelänavoilla. == Avioliitto ja lapset == Albertilla on kaksi avioliiton ulkopuolista lasta: poika Alexandre (s. 2003) togolaisen lentoemännän Nicole Costen kanssa ja tytär Jazmin Grace (s. 1992) amerikkalaisen tarjoilija Tamara Rotolon kanssa. Kumpikaan lapsista ei ole oikeutettu kruununperimykseen. Albert kihlautui eteläafrikkalaisen uimarin Charlene Wittstockin kanssa kesäkuussa 2010. Heidät vihittiin siviiliseremoniassa 1. heinäkuuta. Kirkollinen hääseremonia oli lauantaina 2. heinäkuuta 2011. Elokuun 2023 lopussa monet uutissivustot alkoivat uutisoida, että pari on todennäköisesti eronnut. Ruhtinasparille syntyi 10. joulukuuta 2014 kaksoset, tyttö ja poika. Ensin syntynyt tyttövauva sai nimekseen Gabriella Thérèse Marie ja hänen arvonimekseen tulee Carladèsin herttuatar. Pari minuuttia myöhemmin syntynyt poikavauva on nimeltään Jacques Honoré Rainier, hänen arvonimekseen tulee Baux'n markiisi ja hän on Monacon kruununperillinen. == Kunnianosoitukset == === Monacolaiset === * Pyhän Kaarlen ritarikunta (2005, suurmestari) * Kruunun ritarikunta (2005, suurmestari) * Grimaldin ritarikunta (2005, suurmestari) * Kulttuuriansioiden ritarikunta (2005, suurmestari) Lähde: === Ulkomaalaiset === * Kansallislipun ritarikunta (Albania, 2018) * Stara planinan ritarikunta (Bulgaria, 2004) * Kunnialegioona (Ranska, 2005) * Ordre National du Mérite (Ranska) * Ordre des Palmes académiques (Ranska) * Pyhän Haudan ritarikunta (Vatikaani) * Perun auringon ritarikunta (Peru, 2003) * Italian tasavallan ansioritarikunta (Italia, 2005) * 55x55px Renessanssin ylin ritarikunta (Jordania) * Vasco Núñez de Balboan ritarikunta (Panama) * Leijonan kansallinen ritarikunta (Senegal) * San Marinon ritarikunta (San Marino, 2015) * Pyhän Agathan ritarikunta (San Marino) * Pyhien Mauritiuksen ja Lasaruksen ritarikunta (Italia) * Henrik Purjehtijan ritarikunta (Portugali, 2022) * Pro Merito Melitensi -ritarikunta (Maltan ritarikunta) * José Simeón Cañasin ritarikunta (El Salvador) * Kansallinen tasavallan ritarikunta (Niger) * Kansallinen ansioritarikunta (Lebanon) * Juan Mora Fernándezin ritarikunta (Costa Rica) * Romanian tähden ritarikunta (Romania, 2009) * Malin kansallinen ritarikunta (Mali, 2012) * Burkina Fason kansallinen ritarikunta (Burkina Faso, 2012) Lähde: == Lähteet == Luokka:Monacon ruhtinaat Luokka:Kansainvälisen olympiakomitean jäsenet Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Monacolaiset rattikelkkailijat Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Db

Db , db, dB tai DB voivat tarkoittaa seuraavia: * * DB, ranskalainen automerkki * defensive back, DB, amerikkalaisen jalkapallon pelipaikka * * desibeli, tunnus dB, suureiden suhteita logaritmisella asteikolla ilmaiseva yksikkö * Deutsche Bahn, DB, saksalainen rautatieliikenteen liikennöitsijä * Deutsche Bank, DB, saksalainen pankki * dobra, db, rahayksikkö * * kaksoispohja, DB, englannin sanoista double bottom, säiliöaluksen pohjarakenteen tyyppi * tietokanta, DB, englannin sanoista data base, elektroninen kokoelma tietoa jostakin aihepiiristä.
Kurttila

Kurttila () on Espoon kaupunginosa. Se sijaitsee läntisessä Espoossa Kauklahden ja Saunalahden välissä ja luetaan kuuluvaksi Suur-Kauklahden suuralueeseen. Kurttilan läpi kulkee Kurttilantie, joka alkaa ja päättyy Kauklahdenväylälle. Kurttilaa lähinnä Espoon keskuksista on Espoonlahti. Kurttila on haja-asutusaluetta. Siellä on muun muassa autokorjaamo ja ruotsinkielinen koulu Kungsgårdsskolan. Noin kilometrin päässä Saunalahdessa on Kallvikin uimaranta. Åminnen kartano sijaitsee Kurttilassa. Kurttilaan kuuluu osa-alue Lasilaakso, jossa on yleisurheilukenttä ja haja-asutusalue Mankki, jossa on ainakin toistaiseksi käytöstä poistettu Mankin rautatieasema. Siellä on kahden kilometrin pituinen metsäpolku, lintutorni ja joki. == Nimi == Kurttilan nimen taustalla on vanha kylännimi, jonka vanhoja kirjoitusasuja ovat Kurtthebacka (1540), Kurittbacka (1544) ja Kurtby (1592). Kylä on saanut nimensä Kurittu-talon mukaan, joka on ollut talon isännän lisänimi. Suomenkielinen vastine Kurttila on mukailtu ruotsinkielisestä vuonna 1965. Kaupunginosan nimeksi Kurttila tuli vuonna 1976. == Historia == Espoossa käynnistettiin aluerakentaminen 1960-luvulla ja kunta teki useita aluerakentamissopimuksia. Sopimuksissa aluerakentajat vastasivat maa-alueiden hankinnasta, rahoituksesta ja kunnallistekniikan rakentamisesta. Vuonna 1966 Espoon valtuustossa hyväksyttiin suuri aluerakentamispaketti, jonka myötä Kurtillan alueen Lounaisrannikko tuli Asuntosäätiön, Saton ja Polarin muodostamalle yhtymälle. Kurttilan pohjoispuolella kulkeva Kehä III rakentui vaiheittain vuosina 1963–1968. Väylä linjattiin kulkemaan Jorvaksesta Pitkäjärven pohjoispuolen kautta Vantaalle. == Väestö == === Väkiluvun kehitys === == Virkistys == Kurttilan alueella sijaitseva luonnonmuistomerkki on Kurttilantien katajat, jotka sijaitsevat Kurttilantien ja Saunaniementien risteyksen läheisyydessä. Kurttilantien katajat on nimetty luonnonmuistomerkiksi vuonna 1968. ==Lähteet== *
Soni

Soni (myös sooni < < ’ääni’) on ihmisen subjektiivisen äänekkyyshavainnon (äänekkyyden, kuuluvuuden) mittayksikkö psykoakustiikassa. Yhdellä sonilla tarkoitetaan 1 000 hertsin siniaallon äänekkyyttä, kun äänenpainetaso on 40 desibeliä (40 fonia). Soniasteikko on tasavälinen äänekkyysmitta-asteikko. Sonimäärän kaksikertaistuminen tarkoittaa äänekkyyden kaksinkertaistumista. 10 fonia kovempi siniaalto tarkoittaa kaksinkertaista sonimäärää. Soniasteikko ei ole aivan lineaarinen alle yhden sonin (alle 40 fonin) voimakkuuksilla. Yksikön kehitti psykologi Stanley Smith Stevens. Sonien ja fonien vastaavuus 1 000 Hz:n ääneksellä soni 1 2 4 8 16 32 64 128 256 foni 40 50 60 70 80 90 100 110 120 __NOTOC__ ==Oikeinkirjoitus== Tekniikan alan lähteissä käytetään yleensä kirjoitusasua soni. Kielenhuoltajat ovat suosittaneet muotoa sooni ja pitäneet muotoa soni hylättävänä tai vältettävänä. == Katso myös == * Foni * Vakioäänekkyyskäyrästö == Lähteet == * * * * * Karjalainen, Matti: Hieman akustiikkaa. Suomenkielinen opetusmoniste. Espoo: TKK, Akustiikan ja äänenkäsittelytekniikan laboratorio, 2000. * Pulkki, Ville & Karjalainen, Matti: Lyhyt johdatus kommunikaatioakustiikkaan. Suomenkielinen opetusmoniste. Espoo: TKK, Akustiikan ja äänenkäsittelytekniikan laboratorio, 2015. * * * * === Viitteet === == Kirjallisuutta == * * * ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Akustiikka Luokka:Suureet
Äänekkyystaso

Äänekkyystaso eli kuuluvuustaso (; tunnus LN) on psykoakustiikan suure, joka kuvaa subjektiivista äänenvoimakkuutta. Äänekkyystason yksikkö on foni eli fooni, joka on määritelmän mukaan 1 000 hertsin taajuiselle äänekselle yhtä suuri kuin ääneksen äänenpainetaso desibeleinä. Foniasteikko on tasavälinen mitta-asteikko. Muilla taajuuksilla äänekkyystason ja äänenpainetason vastaavuus voidaan lukea vakioäänekkyyskäyrästöstä, joka on määritetty kokeellisesti. __NOTOC__ == Vakioäänekkyyskäyrästö == Vakioäänekkyyskäyrästö (Munsonin–Fletcherin kuulokäyrät) kertoo, miten voimakkaana minkäkin äänitaajuuden ja minkäkin fysikaalisen voimakkuuden ääni koetaan. Käyrästö kuvaa äänekkyystason äänen taajuuden ja äänenpainetason funktiona. Käyrästö on määritetty kuulokynnykseltä kuulon kipurajalle asti ja taajuuksilla noin 20–15 000 hertsiä. Myös standardointijärjestö ISO on määritellyt äänekkyyskäyrästön standardissa ISO 226:2003. ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== * Pulkki, Ville: Kommunikaatioakustiikan perusteet. Suomenkielinen opetusmoniste. Espoo: Aalto- yliopisto, Signaalinkäsittelyn ja Akustiikan laitos, 2016. * Pulkki, Ville & Karjalainen, Matti: Lyhyt johdatus kommunikaatioakustiikkaan. Suomenkielinen opetusmoniste. Espoo: TKK, Akustiikan ja äänenkäsittelytekniikan laboratorio, 2015. * * Stanley Smith Stevens: A scale for the measurement of the psychological magnitude: loudness. In: APA Journals (Hrsg.): Psychological Review, Volume 43, Issue 5, pp. 405–416, 1936. * * * ==Aiheesta muualla== * * * * * Luokka:Akustiikka Luokka:Suureet
Polypropeeni

Polypropeeni (lyhenne PP) on termoplastinen polymeeri, jota valmistetaan propeenista eli propyleenistä (C3H6). Polypropeenia käytetään useissa tarkoituksissa, kuten kalvoissa, kuiduissa, köysissä ja levyissä. Polypropeeni on erittäin vastustuskykyinen liuottimille, emäksille ja hapoille. Se on kiteinen muovi ja sivutuote öljyn valmistuksessa. Polypropeenin kiteisyysaste on normaalisti 40−60 %, lämpökäsittelyllä jopa 70 % Polypropeenin sulamispiste on 160 °C. Tästä muovista tehdyt astiat eivät sula astianpesukoneessa, eivätkä teollisessa täytössä. Polypropeenin keksi Giulio Natta 1950-luvun alkupuolella. Polypropeeni on melko turvallinen polymeeri. Sitä käytetäänkin monissa elintarvikepakkauksissa. Polypropeeni voidaan sulattaa ja käyttää uudelleen tai polttaa energiajakeena. Valmistustapana on pääasiassa ruiskuvalu sekä ekstruusio eli suulakepuristus. Polypropeenista valmistetaan muun muassa muovituoleja, kuten 1970-luvulla suosittuja putkijalkaisia ja pinottavia, Suomessa usein oranssinvärisiä tuoleja sekä 1980-luvulta alkaen ympäri maailmaa levinneitä halpoja ja säänkestäviä, yhtenä kappaleena valettavia monoblock-tuoleja. == Lähteet == Luokka:Muovit Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Silta (tietoliikenne)

Silta yhdistää tiedonsiirtoverkon osia OSI-mallin kerroksella kaksi (siirtoyhteys). Esimerkki siltoihin perustuvasta laitteesta on kytkin. Sillan tehtävänä on puskuroida ja suodattaa kauttaan kulkevaa tietoliikennettä. Tätä tarkoitusta varten sillassa on kaksi porttia, ja sillan "yli" kulkevat vain ne paketit, joiden kohdeosoite on sillan osoitetaulun perusteella sen "toisella puolella", sekä broadcast- ja multicast-paketit. Silta toistaa "toiselle puolelle" myös ne paketit, joiden kohdeosoitetta ei ole sillan osoitetaulussa. Toistin yhdistää tietoverkon osia OSI-mallin kerroksella yksi. Esimerkiksi keskitin perustuu toistimiin. == Katso myös == * ARP * Ethernet * Keskitin * Lähiverkko * Medium access control (MAC) Luokka:Dataliikenne
Hub

Hub voi tarkoittaa: * hub, keskitin, komponentti * Hub, lentoasema, jota lentoyhtiö käyttää vaihdollisten lentojensa solmukohtana * Hub-konsepti, yhteisöllinen työtila, jossa eri yrityksissä työskentelevät ihmiset jakavat toimiston * HUB logistics, suomalainen logistiikka-alan yritys * HUB, Helsinki University Bulletin * The Hub, pilvenpiirtäjä New Yorkin Brooklynissa.
Man Ray

Man Ray (alun perin: Emmanuel Radnitzky t. Rudnitzky) (27. elokuuta 1890 Philadelphia, Yhdysvallat – 18. marraskuuta 1976 Pariisi, Ranska) oli monipuolinen yhdysvaltalainen dadaistinen ja surrealistinen taiteilija. Hän oli taidemaalari, valokuvaaja, kuvanveistäjä, kirjailija ja elokuvaohjaaja. Hänet tunnetaan erityisesti Pariisin surrealististen valokuvaajien ryhmän jäsenenä 1920- ja 1930-luvulla. ==Nuoruus== Man Ray syntyi alkuperältään venäjänjuutalaiseen perheeseen. Hän oli seitsenvuotias, kun perhe muutti Brooklyniin. Hän otti taiteilijanimensä käyttöön noin 15-vuotiaana ja virallisti sen 1914. Hän hylkäsi stipendin arkkitehtuuriopintoihin New Yorkin yliopistoon taidemaalarin uransa vuoksi, jota hän rahoitti sekalaisilla taiteeseen liittyneillä töillä. ==Taiteilijan ura== Ray järjesti ensimmäisen taidenäyttelynsä 1915 Daniel Galleryssa, ja seuraavana vuonna hän oli mukana perustamassa Society of Independent Artists -järjestöä yhdessä ystävänsä Marcel Duchampin ja Walter Arensbergin kanssa. Ray muutti 30-vuotiaana Yhdysvalloista Pariisiin. Siellä hän teki kokeilevaa kuvataidetta, ja hänestä tuli kansainvälisesti tunnettu dadaistinen ja surrealistinen valokuvaaja. Yksi hänen käyttämänsä kokeellisen valokuvauksen tekniikka olivat fotogrammit, joista hän käytti nimitystä "Rayograph". Valokuvauksen ohella hän kirjoitti myös kirjoja ja näytelmiä. Ray oli yhdysvaltalaisen valokuvaajan Lee Millerin opettaja, yhteistyökumppani ja rakastaja. Ray muutti 1940 takaisin Yhdysvaltoihin pakoon sotaa, mutta palasi 11 vuotta myöhemmin Pariisiin loppuelämäkseen. Siellä hän jatkoi maalaamista ja kuvanveistoa, kirjoitti omaelämäkerran ja järjesti teoksilleen taidenäyttelyitä ympäri maailmaa. Hän kuoli vuonna 1976 Pariisissa 86-vuotiaana. ==Yksityiselämä== Man Ray meni naimisiin vuonna 1914 ranskalaisen runoilijan Donna Lecoeurin (Adon Lacroix) kanssa. Avioliitto päättyi 1919. Hän avioitui uudestaan 1946. ==Elokuvia== Lähde: * Retour a la raison (1923) * Emak Bakia (1927) * L’Etoile de Mer (1927) * Les Mysteres du Chateau de De (1929) == Katso myös == *’Patafysiikka ==Lähteet== Luokka:Surrealistit Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset taiteilijat Luokka:Yhdysvaltalaiset valokuvaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1890 syntyneet Luokka:Vuonna 1976 kuolleet
Death from Above 1979

Death from Above 1979 on Torontosta kotoisin oleva vuosina 2002–2006 toiminut kanadalainen vaihtoehtorock-yhtye. Yhtye koostui laulaja/rumpalista Sebastien Graingerista ja basistista Jesse F. Keelerista, joka myös soitti satunnaisesti koskettimia studiokappaleilla. Yhtyeen erikoisuutena pidettiin heidän haluttomuuttaan palkata kitaristia. He soittivat rajua ja punkahtavaa noise- rockia pelkällä rumpali-basisti-kokoonpanolla. Yhtye perustettiin 2002 alkuperäiseltä nimeltään pelkästään Death from Above, mutta kaksikko pakotettiin vaihtamaan nimensä, kun samanniminen newyorkilainen levy-yhtiö uhkasi yhtyettä oikeustoimilla. 2004 yhtye vaihtoi nimeksi Death from Above 1979. Yhtye oli kerennyt jo julkaista aikaisemmalla nimellään EP:t Heads Up! (2002) ja Romantic Rights (2004). Yhtye julkaisi studioalbumin You're a Woman, I'm a Machine (2004). Albumilta julkaistiin singlet Romantic Rights, Blood On Our Hands ja Black History Month, jotka herättivät indie fanien mielenkiinnon. Albumista julkaistiin myöhemmin myös erikoisversio, joka sisältää perusalbumin lisäksi bonus-CD:n. Yhtye pääsi soittamaan mm. Late Night with Conan O'Brien talk show-ohjelmassa kappaleen "Romantic Rights", jossa Max Weinberg soitti kappaleen loppupuolella rumpuja. Yhtye päätti lopettaa 2006 sillä Jesse F. Keeler halusi työstää omaa MSTRKRFT yhtyettä, joka soittaa konemusiikkia. Myöhemmin myös Sebastien Grainger on tehnyt musiikkia omien yhtyeidensä kanssa. Yhtye palasi taas yhteen vuonna 2011 1 . Yhtye ilmoitti keikka- aikataulunsa, joka käsittää hieman yli 20 live-esiintymistä, joista suurin osa on Yhdysvalloissa, Englannissa ja Kanadassa. Moni esiintymisistä on festivaaleilla. ==Jäsenet== * Jesse F. Keeler - bassokitara, koskettimet * Sebastien Grainger - laulu, rummut == Diskografia == === Studioalbumit === * * === Remix-albumit === * === EP:t === * * * ===Singlet=== ====Romantic Rights (2004)==== #"Romantic Rights" #"Do It 93! (Live in Rio)" ====Blood On Our Hands (2005)==== #Blood On Our Hands #Blood On Our Hands (Justice Remix) ====Black History Month (2005)==== #Black History Month #Luno (Bloc Party cover) === Musiikkivideot === * "Romantic Rights" * "Blood on Our Hands" * "Black History Month" * "Pull Out" * "Sexy Results" (MSTRKRFT Edition) == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut Luokka:Kanadalaiset indie rock -yhtyeet Luokka:Kanadalaiset punkyhtyeet
Taikalyhty

Taikalyhty eli laterna magica oli nykyaikaisen diaprojektorin esiaste, joka kehitettiin camera obscurasta. Taikalyhtyyn kuului valonlähteenä toimiva öljylamppu, jonka valaisemia lasille maalattuja kuvia voitiin heijastaa tarkoitukseen sopivalle pinnalle linssin avulla. Kiertelevät projektionistit järjestivät 1800-luvulla Isossa-Britanniassa näytöksiä kaupungeissa. Varsinaisen "diakuvan" päälle saatettiin lisätä liikkuvia elementtejä erikoistehosteena. Taikalyhtyä käytettiin myös opetusvälineenä. Esimerkiksi Marttaliittoon vuonna 1909 kanankasvatusta neuvomaan palkattu neuvoja Olga Autere sai avukseen taikalyhdyn, jonka avulla kanojen hoito, kanaloiden rakentaminen ja kananmunien tarkistaminen ja pakkaaminen myyntiä varten saatiin elävämmäksi.Haltia Manja, 1949, Marttatoiminta 1899–1949 s. 88. ==Katso myös== *Camera obscura *Fantasmagoria ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Optiset laitteet Luokka: Valokuvauksen historia Luokka:Elokuvan historia
Mikkelin lentoasema

Mikkelin lentoasema sijaitsee Mikkelissä noin kolme kilometriä kaupungin keskustasta länteen. Lentoasemaa ylläpitää Mikkelin kaupunki. Mikkeliin ei ole enää säännöllistä reittiliikennettä. Viimeksi European Executive Express lensi lokakuuhun 2005 asti arkipäivisin yhden edestakaisen lennon Helsingistä Mikkeliin. Aiemmin lentoja on operoinut muun muassa Finnair. Suomen Ilmavoimat käyttää Mikkelin lentoasemaa edelleen miehistönkuljetuksiin. Vähäisen ammattilentotoiminnan lisäksi lentokentällä on erityisesti kesäisin kuitenkin vilkasta purjelento-, harrastuslento- sekä laskuvarjohyppytoimintaa. Lentoaseman kiitotie (11/29) on pituudeltaan 1 702 metriä. Kiitotie 11 on varustettu myös ILS-mittarilaskeutumisjärjestelmällä. Nykyinen kiitotie mahdollistaa vain noin 100-paikkaisen matkustajakoneen operoinnin, mikä rajoittaa lentoaseman kaupallista käyttöä. On kuitenkin arvioitu, että lentoasema voidaan avata tarvittaessa uudelleen reittiliikenteelle, vaikka lentokentälle onkin kertynyt korjausvelkaa. Mikkelin lentoasema rasittaa Mikkelin kaupungin taloutta, minkä takia asema on ollut pitkään lakkautusuhan alla. ==Historia== Lentokentän suunnittelu aloitettiin vuonna 1932, ja lentokenttä rakennettiin 1930-luvun puolivälissä. Ensimmäinen lentokone laskeutui kentälle vuonna 1936. Lentoasema peruskorjattiin vuosina 1986–1987 kohonneiden matkustajamäärien takia, mutta 1990-luvulla lentoaseman käyttö laski huomattavasti ja Finnair lopetti lennot Mikkeliin vuonna 2000. Liikennöitsijänä toimi 1990-luvulla muun muassa Air Botnia. ==Lentoyhtiöt ja kohteet== Nykyisin puolustusvoimat operoi Mikkelin lentoasemalle säännöllisesti. Mikkelin lentoasema palvelee myös tilauslentoja, HOSP- operaatioita, ja lentokoulutusorganisaatioita. Vuonna 2017 Lentokoulu Pirkanmaa Oy aloitti lentokoulutustoiminnan Mikkelin lentoasemalla. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Mikkelin lentoasema *Mikkelin lentoliikenteen historiaa *Suomen ilmailukäsikirja – Mikkelin lentoasema Lentoasema Luokka:Suomen lentoasemat Luokka:Tusku Luokka:Mikkelin liikenne
Hurricane

Hurricane voi tarkoittaa ainakin seuraavia: * Hurricane, kaupunki Utahissa, Yhdysvalloissa * Hurricane, kaupunki Länsi-Virginiassa, Yhdysvalloissa * Hurricane Deck, kaupunki Missourissa, Yhdysvalloissa * Hurricane, Hurricane Girls, serbialainen tyttöyhtye * Hurricane, eräs rommipohjainen drinkki * Hirmumyrsky (The Hurricane), John Fordin ohjaama elokuva vuodelta 1937 * Hurricane, nyrkkeilijä Rubin Carterista kertova elokuva vuodelta 1999 * Rubin ”Hurricane” Carter (1937–2014), yhdysvaltalais-kanadalainen ammattinyrkkeilijä * Gregory ”The Hurricane” Helms (s. 1974), yhdysvaltalainen showpainija * ”Hurricane”, Bob Dylanin kappale vuodelta 1975 * ”Hurricane”, 30 Seconds to Marsin kappale vuodelta 2010 * ”Hurricane”, Killerin kappale vuodelta 2021 * ”Hurricane”, Cyan Kicksin kappale Uuden Musiikin Kilpailussa 2022 * ”Hurricane”, Eden Golanin kappale, Israelin edustaja Eurovision laulukilpailussa 2024 * Hawker Hurricane, hävittäjälentokone * Carolina Hurricanes, yhdysvaltalainen jääkiekkojoukkue ;Britannian kuninkaallinen laivasto * HMS Hurricane (1918), alus * HMS Hurricane (H06), Havant-luokan hävittäjä == Katso myös == * hurrikaani () eli trooppinen hirmumyrsky
Keran rautatieasema

Keran rautatieasema (, ) on lähijunien asema Espoossa Kilon kaupunginosaan kuuluvalla Keran osa-alueella.Ainakin nykyään Espoon kaupungin sivut luokittelevat Keran omaksi osa-alueekseen, Se sijaitsee Kilon ja Kauniaisten rautatieasemien välissä, noin 15 km:n päässä Helsingin päärautatieasemasta. Kera avattiin henkilöliikennepaikkana 1. heinäkuuta 1946. Se ei ole koskaan ollut miehitetty, joten se on pikemminkin seisake kuin varsinainen rautatieasema. Alueen lukuisat yritykset ovat käyttäneet raideliikennettä hyväkseen, joten Kerassa on ollut myös tavaraliikennettä. Tavaraliikenne kuitenkin hiljeni 1990-luvulla. Viimeinen tavarajuna ajettiin 3. heinäkuuta 2009. Keran aseman läheisyydessä sijaitsevat muiden muassa AGA Oy:n 1960-luvun alussa rakennettu ja 1990-luvulla tyhjentynyt tehdasalue sekä Inex Partnersin logistiikkakeskus, jonka toiminnot siirtyivät Sipooseen vuoden 2018 loppuun mennessä. Tulevina vuosina Keran alueelle on tarkoitus rakentaa rautatiehen tukeutuva noin 14 000 asukkaan ja noin 10 000 työpaikan asunto- ja työpaikkakeskittymä. Keran aseman eteläpuolen kaava hyväksyttiin vuonna 2021. Ensimmäisten asuntojen on tarkoitus valmistua 2025. == Asemalla pysähtyvät junat == * (Helsinki–Kauklahti) * (Helsinki–Kirkkonummi) * (Helsinki–Kirkkonummi-yöjuna) Kirkkonummen suuntaan liikennöidään raiteelta 1 ja Helsinkiin raiteelta 2. == Nimen historia == Asema on saanut nimensä Kera Oy:n keramiikkatehtaasta, joka sijaitsi noin 200 metriä silloisen seisakkeen pohjoispuolella. Rataa on myöhemmin oikaistu ja asema on silloin siirtynyt etelämmäksi. 1940-luvun lopussa tehtaan henkilökunnan määrä oli toista sataa. Yhtiö sai sitkeiden anomusten perusteella rautatiet perustamaan seisakkeen, joka helpotti sekä henkilökunnan työmatkoja että ympäristön asukkaiden liikkumista. Seisakkeen ainoa varuste oli aluksi tolpan päässä oleva nimikilpi KERA. Myöhemmin saatiin ratapölkyistä rakennettu laiturintapainen rakennelma. Tehdas on toiminut nimillä Viherlaakson Kattotiili Oy (1917–1919), Viherlaakson Saviteollisuus Oy (1919–1924), Grankullan Saviteollisuus Oy (1924–1936) ja Kera Oy (vuodesta 1936). Kera Oy:n tuotevalikoimaan kuului kukkaruukkuja, talouskeramiikkaa (mm. vuokia, karjalanruukkuja, kivivateja, teekannuja ja ilmankostuttimia) sekä koriste- ja taidekeramiikkaa (maljakoita ja vateja). Raaka-aineena oli kotimainen punasavi, joka saatiin omalta alueelta tehtaan läheltä. Vuosina 1939 ja 1945 tulipalo tuhosi Keran tehdasta. Sodanjälkeinen rakennustarvikepula hidasti jälleenrakennusta ja lisäsi kustannuksia. Syntynyt velkataakka esti yhtiön edelleen kehittämisen kiristyvässä kilpailussa. Tuotanto lopetettiin 1958 ja yhtiö purettiin. Myöhemmin esiintynyt toiminimi Kera Oy ei liittynyt mitenkään tähän keramiikan valmistajaan tai rautatieseisakkeeseen/-asemaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *HSL: Keran asemakartta (PDF) Luokka:Espoon henkilöliikenteen rautatieliikennepaikat Luokka:Kilo (Espoo)
Koivuhovin rautatieasema

Koivuhovin rautatieasema (, ) on lähijunien asema Kauniaisten ja Tuomarilan asemien välissä Kauniaisissa rantaradalla, välittömästi Espoon rajan tuntumassa noin 17 kilometrin päässä Helsingin päärautatieasemalta. Eteläinen Helsingin suunnan laituri on osittain Espoossa. Koivuhovi avattiin liikenteelle alun perin 1. lokakuuta 1931. Alkuvuonna 1997 Koivuhovin asemaa siirrettiin puolisen kilometriä Tuomarilan aseman suuntaan Koivuhovintieltä Bredanportin kohdalle palvelemaan suunniteltua Ymmerstan asuinaluetta. Koivuhovintien kevyen liikenteen ylikäytävä suljettiin ja uuden asemapaikan kohdalle kaivettiin radan alikulku. Samalla asema siirtyi Espoosta Kauniaisten puolelle.Koivuhovin alueen karttaYTV:n kartta Koivuhovin liityntäpysäköinnistä. == Asemalla pysähtyvät junat == * (Helsinki–Kauklahti) * (Helsinki–Kirkkonummi) * (Helsinki–Kirkkonummi-yöjuna) Kirkkonummen suuntaan liikennöidään raiteelta 1 ja Helsinkiin raiteelta 2. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *HSL: Koivuhovin asemakartta (PDF) Luokka:Kauniaisten rakennukset ja rakennelmat Luokka:Uudenmaan henkilöliikenteen rautatieliikennepaikat
Mankin rautatieasema

Mankin rautatieasema (, ) oli rautatieliikennepaikka Espoossa Kauklahden ja Luoman asemien välissä noin kilometrillä 25. Asema sijaitsi rantaradan varrella ja oli matkustajamääriltään pääkaupunkiseudun hiljaisin. Mankissa oli puomeilla, varoitusvaloilla sekä -äänellä varustettu kevyen liikenteen tasoristeys sekä puinen asemalaituri ja katos, jotka poistettiin marraskuussa 2022. Ratahallintokeskuksen mukaan Mankin asema ei nykymuodossaan täyttänyt henkilöliikennepaikan laatukriteereitä. Taholta ehdotettiin, että nykyisestä Mankin sekä Kirkkonummen puolella sijaitsevasta Luoman asemasta luovuttaisiin ja ne korvattaisiin yhdellä tai kahdella uudella pysähdyspaikalla, jotka rakennettaisiin esimerkiksi maankäytön kannalta suotuisammille paikoille. Erityisesti Mankin aseman lakkautusta puolsivat radan kunnon sekä linjauksen parantamiseen liittyvät seikat, samoin se, että huomattavasti vilkkaampi Kauklahden rautatieasema sijaitsee runsaan kilometrin päässä Mankin asemasta. Lisäksi Mankissa olevan tasoristeyksen poistaminen olisi ongelmallista matkustajien liikkuvuuden kannalta. Toisaalta aseman läheisyydessä on käynnissä useita rakennushankkeita, joiden valmistuttua alueen liikennemäärien arvioitiin kasvavan. Seisakkeen pysähdykset päättyivät lopulta 27. maaliskuuta 2016, jonka yhteydessä perustettiin korvaava bussilinja 166B. Kirkkonummelle liikennöitiin raiteelta 1 ja Helsinkiin raiteelta 2. HSL ilmoitti lokakuussa 2017, että Mankin seisaketta ei palauteta käyttöön, sillä seisakkeen käyttöönotto hidastaisi useimpien matkustajien matkaa. Lisäksi HSL:n mukaan käyttäjämäärät olivat aivan liian pieniä, jotta seisakkeen avaaminen kannattaisi. Mankki on Suur-Kauklahteen lukeutuvaa haja-asutusaluetta. Siellä on muun muassa huoltoasema sekä kasvihuone ja aseman lähellä Lasilaaksossa yleisurheilukenttä. Mankin läpi virtaa Mankinjoki. Väylävirasto ilmoitti marraskuussa 2022, että Mankin kevyen liikenteen tasoristeys poistetaan saman vuoden marras–joulukuussa. Samalla myös puulaituri poistetaan ja alue aidataan. Tasoristeys on tekniikaltaan vanhentunut ja vikaherkkä, ja se on kohdannut myös ilkivaltaa. Poistolla parannetaan turvallisuutta ja vähennetään häiriöitä tiheästi liikennöidyllä rantaradalla. == Lähteet == Tiedosto:Mankki rautatieasema3.jpg|Yleiskuva asemasta Tiedosto:Mankki laituripolku.jpg|Aseman laituripolku Tiedosto:Mankki rautatieasema2.jpg|Helsingin suunnan puulaituri Luokka:Espoon historia Luokka:Espoon rautatieliikennepaikat Luokka:Uudenmaan lakkautetut rautatieliikennepaikat Luokka:Espoonkartano
Vantaankosken rautatieasema

Vantaankosken rautatieasema (, ) on lähijunien asema Vantaalla, noin 15 kilometriä Helsingin päärautatieasemalta pohjoiseen. Asemalla on keskilaituri, ja asemalla pysähtyvät I- ja P-junat. I-junat liikennöivät lentoasemalle raiteelta 2 ja P-junat Helsinkiin raiteelta 1. Ennen Kehäradan valmistumista vuonna 2015 Vantaankoski oli M-junan pääteasema. Vantaankosken asema avattiin 2. syyskuuta 1991, kun Martinlaakson rataa jatkettiin Vantaankoskelle. Kehäradan rakentamisen yhteydessä Vantaankosken aseman kulkuyhteydet, katokset ja laiturit uudistettiin. Kehäradan vuoksi liikenne kaupunkiradan raiteilla muutettiin 27. lokakuuta 2013 oikeanpuoleisesta vasemmanpuoleiseksi. == Galleria == Vantaankoski station entrance (2021-09-11).jpg|Aseman sisäänkäynti Martinkyläntiellä Vantaankoski station bus terminus (2021-09-11).jpg|Aseman linja-autopäätepysäkki Kivivuorentiellä Vantaankoski railway station.jpg|Asemalaituri vuonna 2019 Vantaankosken rautatieasema 2012-05-16.JPG|Aseman perusparannus käynnissä vuonna 2012 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *HSL: Vantaankosken asemakartta (PDF) Luokka:Vantaan henkilöliikenteen rautatieliikennepaikat Luokka:Martinlaakso
Jeremy Narby

Jeremy Narby (s. 1959) on sveitsiläinen antropologi, filosofian tohtori ja kirjailija. Hän työskenteli luetteloimassa sademetsän luonnonvarojen käyttöä auttaakseen taistelussa alueille levittäytyviä öljy-yhtiöitä vastaan ja kysyi yhdeltä paikallisista oppaistaan, miten he tiesivät niin paljon miljoonista eri ympäröivistä kasvilajikkeista. Narbylle neuvottiin yksinkertaisesti, että kasvit itse kertovat ihmisille, miten niitä tulisi käyttää, eritoten ayahuasca-eliksiiriä juomalla saavutetun päihtymystilan kautta. Ayahuasca on hallusinogeeninen sekoitus, joka on tehty muun muassa Banisteriopsis caapi -köynnöksestä ja erinäisistä sekoitetuista ainesosista jotka sisältävät DMT:tä. Juotuaan sekoitusta sisältäneen teen Narby tapasi omien kuvaustensa mukaan jättiläiskäärmeen ja hänelle kerrottiin, että hän on ”vain ihminen”. Narby väittää, että teen juodessaan šamaanit vievät tietoisuutensa molekyylitasolle ja kykenevät sitten parantamaan sairauksia – Narbyn mukaan eräät tietäjien käyttämät symboliset kuvaukset DMT-todellisuuden sisältä (heksagonikuvioinen käärme) tarkoittavat muun muassa DNA:ta. Koska Narby pelkäsi joutuvansa tutkijayhteisön pilkan kohteeksi, hän ei kirjoittanut kokemuksistaan kahdeksaan vuoteen. Narby on sittemmin kirjoittanut kolme kirjaa ja järjestänyt biologeille ja muille tutkijoille tutkimusretkiä sademetsään, jotta he voisivat tutkia ayahuascan hyötykäyttöä. Vuodesta 1989 hän on työskennellyt Nouvelle Planète -järjestössä ja viettänyt useita vuosia eläen Ashaninca-intiaanien parissa Perun Amazonin sademetsässä. ==Katso myös== *Šamanismi ==Kirjat== *The Cosmic Serpent: DNA and the Origins of Knowledge (1998) ISBN 0-87477-911-1 *Shamans Through Time: 500 Years on the Path to Knowledge (2001) edited by Narby and Francis Huxley ISBN 1-58542-091-3 *Intelligence in Nature (2005) ISBN 1-58542-399-8 Luokka:Sveitsiläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
INES

INES (International Nuclear Event Scale) on Kansainvälisen atomienergiajärjestön IAEA:n käyttämä ydinlaitostapahtumien ja ydinonnettomuuksien luokitusasteikko. Asteikon tarkoituksena on yhtenäistää ja systematisoida ydinlaitostapahtumia koskeva kielenkäyttö. Varsinkin mediassa usein mainitaan ”onnettomuuksina” tapahtumia, jotka todellisuudessa eivät aiheuta vaaraa tai vahinkoa. INES-asteikon avulla tapahtuman merkitys ydinturvallisuuden kannalta voidaan ilmaista yksiselitteisesti ja vertailukelpoisesti. == Asteikko == Tapahtumat INES 0–3 * INES 0 – Poikkeuksellinen tapahtuma, jonka turvallisuusmerkitys on kuitenkin niin vähäinen, että sitä ei voida sijoittaa varsinaiselle asteikolle. * INES 1 – Poikkeuksellinen turvallisuuteen vaikuttava tapahtuma * INES 2 – Merkittävä turvallisuuteen vaikuttava tapahtuma * INES 3 – Vakava turvallisuuteen vaikuttava tapahtuma Onnettomuudet INES 4–7 * INES 4 – Laitosonnettomuus * INES 5 – Ympäristölle vaaraa aiheuttava onnettomuus * INES 6 – Vakava onnettomuus * INES 7 – Erittäin vakava onnettomuus == Tapahtumat == Pohjoismaisissa ydinvoimaloissa ei ole toistaiseksi sattunut yhtään onnettomuutta. Sen sijaan minkä tahansa ydinlaitoksen käyttöön liittyy aika- ajoin poikkeuksellisia tapahtumia ja näin on myös Pohjoismaissa. Suomessa on tapahtunut vuosina 1977–2004 yhteensä 92 INES 1 -tapahtumaa ja 7 INES 2 -tapahtumaa. Ruotsissa on tapahtunut yksi INES 3 ja kahdeksan INES 2 -luokan tapahtumaaList of Swedish nuclear incidents Viitattu 25.2.2012.. Nykyaikaisen ydinturvallisuusfilosofian mukaisesti poikkeuksellisista tapahtumista ei niiden välttämiseen pyrkimisestä huolimatta katsota koskaan päästävän kokonaan eroon ja sen vuoksi turvallisuussuunnittelu perustuu vikoihin ja virheisiin varautumiseen. == Esimerkkejä onnettomuuksista == INES 7 -luokituksen saaneet onnettomuudet ovat Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuus 26. huhtikuuta 1986 ja Japanin Fukushiman onnettomuus. Japanin Fukushiman ydinvoimalassa 11. maaliskuuta 2011 tapahtuneen voimakkaan maanjäristyksen seurauksena menetettiin sähköt ja jäähdytysjärjestelmän toiminta lakkasi. Fukushiman ydinvoimalaonnettomuus luokiteltiin 12. maaliskuuta 2011 aikana alustavasti INES 4 -tason paikallisia vaikutuksia aiheuttaneeksi onnettomuudeksi eli laitosonnettomuudeksi. Myöhempien tapahtumien ja ympäristöön leviävän radioaktiivisen säteilyn johdosta Ranskan ydinturvallisuudesta vastaava viranomainen ASN ehdotti jo 15. maaliskuuta 2011 onnettomuuden luokittelemista asteikon toiseksi korkeimpaan, vakavaa ydinonnettomuutta kuvaavan luokkaan INES 6. Onnettomuus nostettiin virallisesti vakavimpaan eli INES 7 -luokkaan 12.4.2011. == Katso myös == * Luettelo ydinlaitostapahtumista * Luettelo ydinonnettomuuksista == Lähteet == == Aiheesta muualla == * INES-asteikon määritelmä ja esimerkkejä Säteilyturvakeskuksen sivuilla * 4-sivuinen INES- tiedote esimerkkeineen (pdf) (iaea.org) Luokka:Ydinvoima
Louhelan rautatieasema

Louhelan rautatieasema (, , ratakm 13+190) on pääkaupunkiseudun lähijunaliikenteen asema Vantaankosken radalla Vantaan Myyrmäen kaupunginosassa. Se sijaitsee Myyrmäen ja Martinlaakson asemien välissä, noin 13 kilometriä Helsingin päärautatieasemasta pohjoiseen. Asema rakennettiin osana Martinlaakson rataa, joka avattiin liikenteelle vuonna 1975. Vuodesta 2015 lähtien asema on ollut osa Kehärataa. Lentoaseman suuntaan liikennöidään P-junilla raiteelta 1 ja Helsingin suuntaan I-junilla raiteelta 2. Kehäradan vuoksi liikenne kaupunkiradan raiteilla muutettiin 27. lokakuuta 2013 oikeanpuoleisesta vasemmanpuoleiseksi. Asemalla on keskilaituri. Aivan aseman kupeessa on Juha Leiviskän suunnittelema Myyrmäen kirkko. Kirkon toiselle puolelle jää Louhelan asuntoalue, joka on osa Myyrmäen kaupunginosaa. Tiedosto:Louhelan rautatieasema.jpg|Sisäänkäynti == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Louhelan rautatieasema – VR * Kuvia Louhelan asemalta – Vaunut.org * Kuvia Louhelan asemalta – Vantaan kaupunginmuseo * Louhelan aseman ympäristö, kuvassa mm. Myyrmäen kirkko (Arkistoitu versio) Luokka:Vantaan henkilöliikenteen rautatieliikennepaikat Luokka:Myyrmäki
Trajanuksen pylväs

Trajanuksen pylväs on keisari Trajanukselle (keisarina 98–117) vuonna 113 pystytetty voitonpylväs Roomassa lähellä Quirinalis-kukkulaa. Pylväs on jalustoineen noin 38 metriä korkea, ja se on veistetty Paroksen marmorista Samuel Ball Platner: A Topographical Dictionary of Ancient Rome (1929), haettu 23.12.2008 . Pylvästä kiertää spiraalimaisesti nouseva reliefien sarja, joka kertoo Trajanuksen Daakian valloitussodista vuosina 101–106. Pylvään sisällä on kierreportaat huipulle. Polkunen 2007, s. 250 Pylväs oli osa Trajanuksen forumin kokonaisuutta, johon kuuluivat Basilica Ulpia, kreikkalainen ja roomalainen kirjasto, sekä Hadrianuksen pystyttämä keisarin kuolintemppeli. Pylväs ja läheiset Trajanuksen kauppahallit ovat ainoat säilyneet rakennelmat keisariforumista. Trajanuksen ja hänen puolisonsa tuhkauurnat sijoitettiin heidän kuolemansa jälkeen pylvään jalustaan, mutta uurnat on sittemmin poistettu. Pylvään huipulla oli alun perin Trajanuksen patsas, mutta paavi Sixtus V vaihtoi tilalle Pyhän Pietarin patsaan vuonna 1588. == Piirtokirjoitus == Trajanuksen pylvään jalustaan kaiverrettuja kirjaimia pidetään yhtenä edustavimpana esimerkkinä roomalaisesta meisselikirjoituksesta (Capitalis Monumentalis). Nykyiset latinalaiset suuraakkoset pohjautuvat näille kirjainmuodoille. Carol Twombly suunnitteli vuonna 1989 Trajan -kirjasintyypin, joka perustuu Trajanuksen pylvään kirjaimiin. > SENATVS·POPVLVSQVE·ROMANVS > IMP·CAESARI·DIVI·NERVAE·F·NERVAE > TRAIANO·AVG·GERM·DACICO·PONTIF > MAXIMO·TRIB·POT·XVII·IMP·VI·COS·VI·P·P > AD·DECLARANDVM·QVANTAE·ALTITVDINIS > MONS·ET·LOCVS·TANIBVS·SIT·EGESTVS "Rooman kansa ja senaatti lahjoittanut isänmaan isälle ja pontifex maximukselle keisari Nerva Traianus Augustus Germanicus Dacicukselle, edesmenneen Nervan pojalle, hänen 17. vuotenaan tribuunina, kuudesti imperaattorina, kuudesti konsulina, havainnollistamaan suurenmoisten rakennusten tieltä paikalta poistetun kukkulan korkeutta." == Katso myös == *Marcus Aureliuksen pylväs *Antoninus Piuksen pylväs == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Antiikin Rooman kaupungin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Italian patsaat ja veistokset Luokka:Muistopylväät Luokka:Piirtokirjoitukset
Adrenokromi

Adrenokromi on adrenaliinin hapetustuote. Adrenokromisemikarbatsoni, joka tunnetaan myös nimellä karbatsokromi (C10H12N4O3), on lääkeaine, jota käytetään vähentämään kapillaariverenvuotoa. Vastoin yleistä luuloa kumpikaan aine ei ole hallusinogeeninen päihde. == Skitsofreniahypoteesi == 1950-luvun tienoilla tehdyt tutkimukset ovat osoittaneet että adrenokromi metaboloituu yhdeksi kahdesta muusta aineesta, dihydroksi-indoliksi tai adrenolutiiniksi. Dihydroksi-indoli saattaa tasapainottaa adrenaliinin aiheuttamia ahdistus- ja masennusvaikutuksia vähentäen jännitystä ja ärtyneisyyttä. Adrenokromin puutteellinen prosessointi johtaa kuitenkin siihen, että tuotteena syntyy myrkyllinen, adrenokromin kanssa yhdistyvä adrenolutiini. Abram Hoffer sekä Humphry Osmond esittivät hypoteesin, jonka mukaan adrenokromi-adrenolutiini- yhdistelmä johtaa aivojen normaalien kemiallisten prosessien häiriintymiseen. Tämä prosessien häiriintyminen olisi heidän hypoteesinsa mukaan vastuussa skitsofrenian ja joidenkin muiden mielenterveyden häiriöiden oireistosta Hoffer, A. Osmond, H., Smithies, J.; Schizophrenia: a new approach. British Journal of Psychiatry: Journal of Mental Science 100 (January, 1954). "Adrenokromihypoteesi" -kirjoituksessaan he arvioivat, että suuriannoshoito niasiinilla ja C-vitamiinilla voisi parantaa osan skitsofreniaoireistoista vähentämällä aivojen adrenokromia Hoffer, A (Q1 1990). "The Adrenochrome Hypothesis and Psychiatry"Hoffer, A., Osmond, H., & Smythies, J. (1994). An Evolutionary Defense Against Severe Stress. Schizophrenia: A New Approach (pp. 205–221). Victoria, Canada: Journal of Orthomolecular Medicine . == Adrenokromi huumausaineena == Adrenokromisemikarbatsoni on usein mainittu huumausaineena. Se ei kuitenkaan ole psykedeelinen tai hallusinogeeninen huume ja sen psykoaktiiviset vaikutukset kuvataan yleisesti miedoiksi tai ovat ylipäätänsä kyseenalaistettuja. Yhtenä syynä siihen yleiseen harhaluuloon, että adrenokromi olisi hallusinogeeninen päihde, lienee kirjailija Hunter S. Thompsonin kuvaus adrenokromin ”huumausainekäytöstä” hänen suositussa kirjassaan Pelkoa ja inhoa Las Vegasissa (1971). Kirjassa ja siitä tehdyssä elokuvassa toinen päähenkilöistä, asianajaja nimeltä Dr. Gonzo, on saanut haltuunsa adrenokromia maksuksi rahattomalta satanistilta, joka on ollut hänen asiakkaanaan. Duke käy aiheen tiimoilta dialogia Gonzon kanssa ja toteaa, että adrenokromia saa ainoastaan elävän ihmisen lisämunuaisista. Ainetta kuvataan kirjassa vaikutuksiltaan hyvin eksoottisiksi ja erittäin intensiivisiksi (”ensimmäinen aalto tuntui kuin meskaliinin ja metamfetamiinin yhdistelmältä”). Adrenokromiuutetta suun kautta nauttiva Raoul Duke saakin aineesta pian yliannostuksen, näkee villejä hallusinaatioita, alkaa kouristella ja menettää tajuntansa. Kirjan elokuvaversion DVD-julkaisun kommenttiraidalla ohjaaja Terry Gilliam myöntää että hänen ja Thompsonin kuvaus aiheesta on täysin fiktiivistä liioittelua. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Terveysportti: Adrenokromi *PubChem: Adrenochrome *Human Metabolome Database (HMDB): Adrenochrome Luokka:Alkoholit Luokka:Ketonit
İstanbul Park

Intercity Istanbul Park eli İstanbul Park on moottorirata Tuzlassa Istanbulissa Turkissa. Radan on suunnitellut saksalainen arkkitehti Hermann Tilke. Radan rakentamistyöt aloitettiin vuonna 2003 ja ensimmäinen F1-kilpailu ajettiin vuonna 2005. Rata-alueella on huomattavia korkeuseroja. Yleisökapasiteetti radalla on 130 000 henkeä. Radan pisin suora on 720 metriä pitkä ja rata on enimmillään 21 metriä leveä. Uutuudestaan huolimatta rata on noussut nopeasti kuljettajien suosioon muun muassa huippunopean kahdeksannen mutkan ansiosta. Istanbul Park kuitenkin tippui vuoden 2012 kisakalenterista, koska järjestäjät eivät suostuneet maksamaan Bernie Ecclestonen pyytämää 26 miljoonan järjestämismaksua. Ongelmana oli myös yleisön puute. Rata palasi kuitenkin F1-kalenteriin vuosina 2020–2021 koronaviruspandemian muokattua kausia. == Voittajat == === Formula 1 === Kausi Kuljettaja Valmistaja Raportti 2005 Kimi Räikkönen McLaren-Mercedes Raportti 2006 Felipe Massa Ferrari Raportti 2007 Felipe Massa Ferrari Raportti 2008 Felipe Massa Ferrari Raportti 2009 Jenson Button Brawn-Mercedes Raportti 2010 Lewis Hamilton McLaren- Mercedes Raportti 2011 Sebastian Vettel Red Bull-Renault Raportti 2020 Lewis Hamilton Mercedes Raportti 2021 Valtteri Bottas Mercedes Raportti === GP2 === Kausi Lähtö Voittaja Talli Raportti 2005 1. lähtö Alexandre Prémat ART Grand Prix Raportti 2005 2. lähtö Heikki Kovalainen Arden International Raportti 2006 1. lähtö Nelson Piquet Jr. Piquet Sports Raportti 2006 2. lähtö Andreas Zuber Trident Racing Raportti 2007 1. lähtö Lucas di Grassi ART Grand Prix Raportti 2007 2. lähtö Timo Glock iSport International Raportti 2008 1. lähtö Giorgio Pantano Racing Engineering Raportti 2008 2. lähtö Romain Grosjean ART Grand Prix Raportti 2009 1. lähtö Vitali Petrov Barwa Addax Team Raportti 2009 2. lähtö Lucas di Grassi Fat Burner Racing Engineering Raportti 2010 1. lähtö Pastor Maldonado Rapax Raportti 2010 2. lähtö Dani Clos Racing Engineering Raportti 2011 1. lähtö Romain Grosjean DAMS Raportti 2011 2. lähtö Stefano Coletti Trident Racing Raportti === GP3 === Kausi Lähtö Voittaja Talli Raportti 2010 1. lähtö Esteban Gutiérrez ART Grand Prix Raportti 2010 2. lähtö Rio Haryanto Manor Racing Raportti 2011 1. lähtö Nigel Melker RSC Mücke Motorsport Raportti 2011 2. lähtö Alexander Sims Status Grand Prix Raportti === Porsche Supercup === Kausi Voittaja Talli Raportti 2007 Jeroen Bleekemolen Golden Spike Pertamina Indonesia RT Raportti 2008 Jaap van Lagen Damac Kadach Racing Raportti 2009 Jeroen Bleekemolen Konrad Motorsport Raportti 2011 Christian Engelhart Konrad Motorsport Raportti === DTM === Kausi Voittaja Talli Raportti 2005 Gary Paffett HWA Team Raportti === MotoGP === Kausi MotoGP 250cc 125cc Raportti 2005 Marco Melandri Casey Stoner Mike di Meglio Raportti 2006 Marco Melandri Hiroshi Aoyama Héctor Faubel Raportti 2007 Casey Stoner Andrea Dovizioso Simone Corsi Raportti == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Istanbul Park Luokka:Turkin moottoriradat Luokka:Formula 1 -radat * Luokka:Istanbulin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Istanbulin urheilu
DuPont

E. I. du Pont de Nemours and Company (lyhennettynä DuPont) on yhdysvaltalainen kemianteollisuuden yritys, jonka perusti heinäkuussa 1802 Eleuthère Irénée du Pont. Ensimmäisenä toimipisteenä oli ruutitehdas Brandywine Creekissä, Delawaressa. Du Pont kasvoi sittemmin yhdeksi maailman suurimmista kemianteollisuuden yhtiöistä. == Historia == === 1900-luku === 1900-luvulla se johti polymeerien kehitystä kehittäen useita menestyksekkäitä materiaaleja, kuten neopreeni, Nylon, Lucite, Teflon, Mylar, Kevlar ja Tyvek. Du Pontin toimialaan kuuluvat myös jäähdytysaineet, mukaan lukien pahamaineiset freonit. Yritys on sittemmin kehittänyt nykyaikaisempia jäähdytysaineita. === 2000-luku === Kemikaalijätin kehittämä teflon mullisti ruoanlaiton, sillä pinnoitetut paistinpannut ja kattilat ovat helppohoitoisia ja suosittuja. Länsi- Virginiassa Yhdysvalloissa DuPontin teflontehdas sai luvan laskea saastuneen, kemikaaleja sisältävän jätevetensä suoraan juomaveteen. Sen seurauksena tapahtui yksi pahimmista ympäristökatastrofeista ihmiskunnan historiassa. Tapauksesta kertoo yhdysvaltalainen dokumenttielokuva vuodelta 2018 The Devil We Know – Teflonin kirous. Elokuva tuo esiin, miten yrityksen valmistama kemikaali perfluorioktaanihappo eli PFOA tuhosi ympäristön ja ihmisten terveyden. Tuhon seurauksena Parkersburgin pikkukaupungin asukkaat ryhtyivät vaatimaan kaupungissa toimivaa DuPontia vastuuseen. Asukkaat olivat vuosien ajan huomanneet vakavia terveysongelmia. Tehtaassa työskennelleiden naisten lapsilla oli epämuodostumia. Viereisen maatilan karja kuoli ja läheisestä Ohiojoesta löytyi kuolleita eläimiä. Lopulta kymmenien tuhansien ihmisten juomavedestä löytyi myrkyllistä kemikaalia, teflonin valmistuksessa käytettävää perfluorioktaanihappoa. DuPontia vastaan nostettiin ryhmäkanne. Paikalliset asukkaat syyttivät yritystä teflonin riskien peittelystä. Kemikaalia on Yhdysvalloissa laskettu juomaveteen. Siitä on tullut päästöjä tehtaiden savupiipuista ja sitä on käytetty vuosikymmenien ajan lukemattomiin kuluttajatuotteisiin – kuten pinnoitteet, likaa hylkivät matot, vettä hylkivät vaatteet, ruokien pakkaukset ja kääreet sekä hammaslanka. Uudet tutkimukset osoittavat, että tefloniin liittyy suuria ongelmia. DuPont aloitti teflonin valmistuksen vuonna 1945. Nykyisin 99,7 prosentilla amerikkalaisista – vauvoillakin – on perfluorioktaanihappoa veressään. Kemikaalia löytyy myös juomavedestä ympäri Yhdysvaltoja. == Viljelyyn liittyvät toiminnot == Yhtiö tekee ja myy hybridi-siemeniä ja geenimuokattuja siemeniä, joista osa jatkanee geenimuokattuna ravintona. == DuPont Suomessa == DuPont on toiminut Suomessa 1960-luvulta lähtien. Vuonna 2011 DuPont osti tanskalaisen monialayritys Daniscon. Kaupan myötä DuPontille siirtyi Daniscon Hangossa, Jämsänkoskella, Jokioisilla, Naantalissa ja Vaasassa oleva teollisuusentsyymituotanto ja Kotkassa oleva makeutusainetehdas. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * DuPontin kotisivut * DuPontin suomenkieliset sivut *