EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Luettelo Paimion julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Paimion julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Paimion kaupungissa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat. __TOC__ == Julkiset taideteokset, muistomerkit ja muistolaatat == Julkinen teos Paikka Alue Kartalla Tekijä Paljastusvuosi Kuva WD Alttarvahan muistolaatta Alttarivaha, viitoitus Arolantieltä kohdasta Arolantie 292 Oinila 1958 August Pyölniitun muistomerkki "Tähtihetket ja arki" Pyölniitun museo, Maljamäentie 132 Maljamäki 1987 Fredrik Gabriel Hedbergin muistolaatta Paimion kirkko, ulkoseinä, pääoven oikealla puolella; Vistantie 20 Vista Henrikki Florinuksen muistolaatta Paimion kirkko, ulkoseinä, pääoven yläpuolella; Vistantie 20 Vista Johannekselaisten sankarivainajien ja muiden sodan uhrien muistomerkki Paimion kirkko, eteläseinän itäpää; Vistantie 20 Vista 1951 100px Juhana Vegelius vanhemman muistolaatta Paimion kirkko, ulkoseinä, pääoven vasemmalla puolella; Vistantie 20 Vista Linjamiesten muistomerkki Sähkömuseon vieressä, Paltantien varressa; Vistantie 24a Vista 2000 100px Paimion Hakan laatta Nuorisotalo Tillintupa, länsiseinä; Vistantie 61 Vista 2014 Paimion vanhan kirkon muistoristi Paimion vanhan kirkon paikka Paimionjoen länsirannalla, Sillankorvantie 4. Räpälä ja Miika Kantele 1935 Pääteasemalla Paimion kirkko, Kirkkopuisto; Vistantie 20 Vista 1995 Raivaajapatsas Paimion kirkko, Kirkkopuisto; Vistantie 20 Vista 1967 Sankarimuistomerkki Rukoileva sotilas Paimion kirkko, eteläseinän länsipäässä; Vistantie 20 Vista 1946 100px Silkkikiven laatta Silkkikivi metsässä tien lounaispuolella osoitetta Vistantie 50 vastapäätä Vista 2010 Suojeluskuntalaisten ja lottien muistolaatta Nuorisotalo Tillintupa, länsiseinä; Vistantie 61 Vista 2005 Veteraanikivi Varsinais-Suomen Kansanopiston piha, Vistantie 37 Vista 1989 100px V. J. Sukselaisen muistomerkki Kirkon ja kunnantalon välinen puisto, Sukselaisenpolku, Vistantie 18 luona Vista 2010 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Paimio Paimio
Itä–Länsi-ottelu 1965

Vuoden 1965 Pesäpallon miesten Itä–Länsi-ottelu pelattiin Hesperiassa 19. syyskuuta. Tämä oli kaikkiaan 31. Itä-Länsi-ottelu ja 24. joka pelattiin Helsingissä. Helsingissä pelattiin nyt 10. kerran peräkkäin, Katsojamääräksi ilmoitettiin 5305. Kahdeksas nuorten Itä–Länsi-ottelu pelattiin Parkanossa ja se päättyi Lännen 6–10 voittoon. Naisten Itä–Länsi-ottelu pelattiin viidennen kerran. Hyvinkäällä 5.9. pelattu ottelu päättyi tasan 6–6. ==Miesten Itä- Länsi== # ITÄ Seura Pelipaikka LÄNSI Seura # 4 Reijo Salo Kiri Lukkari Markus Lakaniemi ViVe 4 5 Eino Ropponen PKP Ykkösvahti Jorma Ollanketo Lippo 5 2 Paavo Hietanen HoNsU Sieppari Anssi Jokinen KPK 9 3 Timo Raussi KPL Kolmosvahti Mikko Peltola ViVe 8 8 Kari Lindberg HP Kolmospolttaja Allan Karvonen HalTo 1 1 Raimo Raak PKP Kakkospolttaja Jorma Kyntölä TMP 3 7 Juhani Konttinen HoNsU Kakkosvahti Pertti Kurppa UPV 6 9 Erkki Korhonen Kiri Kolmoskoppari Veikko Keskitalo Lippo 2 6 Terho Niiranen IPV Kakkoskoppari Paavo Mäkelä ViVe 7 Heikki Kilpeläinen PKP Vaihtopelaaja Pekka Kytö TMP Hannu Kiuru KPL Vaihtopelaaja Helge Kokko UPV Antero Vatto KPL Vaihtopelaaja Raimo Vilen TMP Eino Kaakkolahti Jyväskylä Joukkueen huoltaja Onni Sallinen Helsinki Tuomarit Pelituomari: Sakari Partanen, Kuopio Syötönvalvoja: Mauri Oksanen, Hyvinkää Avausheiton suoritti Kenraaliluutnantti Reino Artola. ===Vaihdot=== * Itä vaihtoi 7.vrp:ssa Heikki Kilpeläisen lukkariksi,Reijo Salo siirtyi sieppariksi ja Paavo Hietanen otettiin pois - 8.vuorossa itä vaihtoi Hannu Kiurun Erkki Korhosen tilalle. * Länsi vaihtoi 5. vrp:ssa Pekka Kytön lukkariksi Lakaniemen tilalle ja 7. vrp:ssa Raimo Vilenin Paavo Mäkelän tilalle 3-k:ksi. ==Juoksulista== Itä aloitti sisällä. Joukkue Yht. ITÄ 0 0 1 1 0 0 1 0 1 4 LÄNSI 1 1 0 0 2 1 1 0 1 7 == Palkitut == * I palkinto: Itä: Eino Ropponen, Länsi: Jorma Kyntölä * II palkinto: Itä: Juhani Konttinen, Länsi: Allan Karvonen * III palkinto: Itä: Reijo Salo, Länsi: Veikko Keskitalo * Pyttykerho: Itä: Juhani Konttinen, Länsi: Jorma Kyntölä * Kentän tasaisin pelaaja: Timo Raussi ==Lähteet== * mrasilainen.com/ * Helsingissä pelatut miesten Itä-Länsi -ottelut, M.Rasilainen sivu pdf 25/39 * Naiset - mrasilainen.com/ * Nuorten ottelut, Pesäpalloliitto Luokka:Vuoden 1965 pesäpallo Luokka:Pesäpallon Itä–Länsi-ottelut Luokka:Helsingin urheilutapahtumat
45 vuotta

45 vuotta (45 Years) on brittiläinen romanttinen draamaelokuva vuodelta 2015. Sen on ohjannut ja käsikirjoittanut Andrew Haigh, ja se perustuu David Constantinen novelliin In Another Country. Pääosia esittävät Charlotte Rampling ja Tom Courtenay. Berliinin elokuvajuhlilla 2015 elokuva oli ehdolla parhaaksi elokuvaksi, Rampling sai Hopeisen karhun naispääosastaan ja Courtenay miespääosastaan. Rampling oli myös parhaan naispääosan Oscar- palkintoehdokkaana vuoden 2016 gaalassa. == Arvioita == Turun Sanomien Päivi Valotien mielestä ”45 vuotta on näyttelijöidensä varassa elävä ja hengittävä elokuva. Veteraaninäyttelijät Charlotte Rampling ja Tom Courtenay esittävät eläkeikäistä pääparia vereslihalla ja niin uskottavasti, että heitä voisi luulla oikeaksi aviopariksi.” == Lähteet == Luokka:Vuoden 2015 brittiläiset elokuvat Luokka:Brittiläiset romanttiset draamaelokuvat
Kaija Mäkelä

Kaija Anneli Mäkelä (myöh. Syvälahti, 23. lokakuuta 1930 Kalvola – 16. marraskuuta 2023 TampereKuolinilmoitus. Aamulehti 10.12.2023, s. B17.) oli suomalainen uinnin olympiaedustaja.Siukonen, s. 210 Hän sijoittui urheilutoimittajien vuoden naisurheilija -valinnassa kuudennelle sijalle vuonna 1952. Mäkelä kilpaili Helsingin kesäolympialaisissa 1952, joissa hän karsiutui 200 metrin rintauinnin välierissä. EM-kilpailuihin hän osallistui Torinossa vuonna 1954. Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuissa hän saavutti pronssia 4 × 100 metrin sekauintiviestissä vuonna 1949 sekä 200 metrin rintauinnissa ja 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä vuonna 1953. Seuratasolla Mäkelä edusti Helsingin Uimareita. Hän voitti Suomen-mestaruuden 200 metrin rintauinnissa vuosina 1949–1954, 100 metrin perhosuinnissa 1951–1953, 3 × 100 metrin sekauintiviestissä 1948–1949 ja 1951–1952 sekä 4 × 100 metrin sekauintiviestissä 1953–1954. Hän ui 25 metrin radalla Suomen-ennätyksiä 100 metrin rintauinnissa (1.25,3), 200 metrin rintauinnissa (3.02,2), 500 metrin rintauinnissa (8.46,0) ja 100 metrin perhosuinnissa (1.28,8). Kaija Mäkelän puoliso Veikko Syvälahti edusti Suomea vesipallon PM-kilpailuissa, voitti ponnahduslautahyppyjen Suomen-mestaruuden ja toimi vuosina 1948–1955 Suomen Uimaliiton valmentajana. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset uimarit Luokka:Suomalaiset urheiluvalmentajat Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Super Star Wars

Super Star Wars on vuonna 1992 Super Nintendo Entertainment Systemille julkaistu videopeli. Se perustuu vuoden 1977 elokuvaan Tähtien sota. Peli on SNES:in vastine NES:n Star Wars -pelille. Super Star Wars on suurimmaksi osaksi run and gun-tyylinen peli, mutta pelissä on muutama taso jossa ohjataan maakiituria tai X-siipistä. Pelissä on myös kolme pelattavaa hahmoa erilaisine kykyineen. Peli sai kaksi jatko-osaa jotka perustuivat seuraaviin Tähtien sota -elokuviin: Super Star Wars: The Empire Strikes Back ja Super Star Wars: Return of the Jedi. == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 1992 videopelit Luokka:Super Nintendo Entertainment System -pelit Luokka:Virtual Console -pelit Luokka:PlayStation Network -pelit Luokka:PlayStation 4 -pelit Luokka:PlayStation Vita -pelit Luokka:Tähtien sota -pelit Luokka:Shoot 'em up -pelit Luokka:Tasohyppelyt
Comacchio

Comacchio on kunta Italiassa. Se sijaitsee Emilia-Romagnan alueella Ferraran maakunnassa, ja siellä oli vuoden 2017 alussa 22 369 asukasta. == Historia == Etruskit perustivat Comacchion lähelle Spinan kaupungin 500-luvulla eaa. Spina romahti 200-luvulla eaa. Seuraavat todisteet asutuksesta on vasta roomalaiskauden loppuvaiheista. Comacchion kaupunki on kasvanut roomalaisten castran ympärille. Ensimmäiset arkeologiset todisteet kylästä on 600–700-luvuilta. Länsi-Rooman valtakunnan romahtamisen jälkeen Comacchio kuului Ravennan eksarkaattiin ja sen jälkeen langobardien kuningaskuntaan. Comacchio kuului vuorotellen Ravennan ja Ferraran kaupunkien vaikutuspiiriin. Comacchio sai nykyisen muotonsa noin vuonna 1630, kun Pyhä istuin oli hankkinut alueen. Monet kivisilloista ovat tältä ajalta, kuten myös kaupungin monumentaalinen portti, Trepponti. Napeolonin vallattua vuonna 1797 kaupungin ja sitä ympäröivän laakson kaupunkilaiset kapinoivat ja tekivät sopimuksen, jonka mukaan Ranskan tasavalta myi laakson sen asukkaille. Comacchion talous on muuttunut 1900-luvulla, kun kalastuksen rinnalle ovat tulleet maanviljely ja matkailu. Comacchiossa on seitsemän merkittävää turismirantaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ferraran maakunnan kunnat
Luettelo Laitilan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Laitilan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Laitilan kaupungissa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat. __TOC__ == Julkiset taideteokset, muistomerkit ja muistolaatat == Julkinen teos Paikka Alue Kartalla Tekijä Paljastusvuosi Kuva Ammatin elementit Laitilan ammatillisen kurssikeskuksen (nykyinen Winnova) edusta, Turuntie 9 Laitilan keskustaajama 1982 100px Artturi Kerttulan muistomerkki 1918 Noin 1,1 km Malvontien alusta, Malvontie 110 Malko 1925 Elämän lähde Laitilan- Pyhärannan terveyskeskuksen edusta, Sairaalantie 8 Laitilan keskustaajama 1974 100px Karjalaan jääneiden vainajien muistomerkki Laitilan hautausmaa, sankarihaudan toisella reunalla; Keskuskatu 7 Laitilan keskustaajama 1955 100px Kirkosta siirrettyjen vainajien muistomerkki / Muualle haudattujen muistomerkki Laitilan hautausmaa, Keskuskatu 7 Laitilan keskustaajama 1967 / ? Kollaan ja Loimolan taistelijoiden muistomerkki Kirkkopuisto, Keskuskatu 7 Laitilan keskustaajama 1998 Kustaa Hiekan muistomerkki Kustaa Hiekan lukutuvan edustalla, Keskuskatu 8a Laitilan keskustaajama 1938 100px Muraali, Kappelimäentie Kappelimäentie 7 2018 Muraali, Keskuskatu Keskuskatu 15 2018 Muraali, Koulutie Koulutie 1 , ja 2018 Muraali, Matkahuolto Matkahuolto, Vihtorinkatu 1 2018 Muraali, Nuorisotalo 1 Nuorisotalon etuseinä, Kaukolantie 19 2018 Muraali, Nuorisotalo 2 Nuorisotalon takaseinä, Kaukolantie 19 2018 Muraali, Sairaalantie Muuntamo, Sairaalantie 7 2018 Muraali, Urheilutie Urheilutie 2 2018 Muraali, Vihtorinkatu Vihtorinkatu 10 ja Neki 2018 Nuijamaalaisten muistomerkki talvisodan evakkomatkalla menehtyneiden muistoksi Laitilan vanha hautausmaa, sankarimuistomerkin luoteispuolella; Keskuskatu 7 Laitilan keskustaajama 1974 Onni Alvar Isotuvan kuolinpaikan muistokiviHanna Hyttinen: Sata vuotta sitten punaiset teloittivat kaksi miestä Laitilassa – laitilalaisia punaisia uhreja yhteensä 41; Laitilan sanomat 13.2.2018 Nansionmäki (karttalinkki likimääräinen) Kodjala Piispa Eerik Sorolaisen patsas Kirkkopuisto, Keskuskatu 7 Laitilan keskustaajama 1968 Sankarimuistomerkki Hyvästit vaimolle ja lapselleLaitila, Laitilan hautausmaa Sotasampo.fi Laitilan kirkon sankarihautausmaa, Keskuskatu 7 Laitilan keskustaajama 1951 100px Sotaan lähtö 1939 JR13 Urheilutalon pääsisäänkäynnin vieressä, Urheilutie 9 Laitilan keskustaajama 1984 Sotaan lähtö 1941 JR56 Urheilutalon pääsisäänkäynnin vieressä, Urheilutie 9 Laitilan keskustaajama 1984 Tulevaisuuteen Vakka-Suomen Voiman toimitalon sisäpiha, Vilhonkatu 2 Laitilan keskustaajama 1991 100px Veteraanikivi Puretun seurakuntatalon piha, Kappalaisentie Laitilan keskustaajama , , 1991 100px ==Lähteet== Luokka:Laitila Laitila
Tabātabāei-talo

Tabātabāei-talo () on vuonna 1835 valmistunut talo, joka rakennettiin vaikutusvaltaisen Seyyed Jafar Tabātabāein perheelle. Sen suunnitteli persialainen arkkitehti Ustad Ali Maryam, joka suunnitteli myöhemmin myös läheisen Borujerdi-talon. Rakennus on noin 4 700 neliömetrin laajuinen, ja siinä on 40 huonetta. Talo on jaettu kolmeen osaan, perheenjäsenille varattuun andaruniin, vieraille tarkoitettuun biruniin ja palvelijoiden alueeseen. Taloa on koristeltu kivikaiverruksin ja ikkunoiden lasimaalauksin. Talon kaikki ikkunat on suunnattu etupihalle, mikä suojaa yksityisalueita ulkopuolisilta. == Galleria == Tiedosto:Courtyard of the Tabātabāei House, Kashan.jpg|Sisäpiha Tiedosto:خانه طباطبایی ها کاشان ایران-The Tabatabaei House kashan iran 03.jpg|Parveke Tiedosto:Khaneh Tabatabaei-ha or "The Tabatabaeis' House" (6223526115).jpg|Parveke Tiedosto:The Tabātabāei House - kashan - IRAN خانه طباطبایی های کاشان- ایران 07.jpg|Yksi talon huoneista. Tiedosto:Tabātabāei House خانه طباطبایی های کاشان 03.jpg|Iranilaisia lasimaalauksia Tabātabāei-talossa. Tiedosto:The Tabātabāei House - kashan - IRAN خانه طباطبایی های کاشان- ایران 16.jpg|Parvekkeelta otettu panoraamakuva sisäpihasta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Iranin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Asuinrakennukset Luokka:Esfahan (provinssi)
Nuori sairas Bacchus

Nuori sairas Bacchus (ital. Il Bacchino malato) on italialaisen taidemaalari Caravaggion vuosina 1593–1594 maalaama öljymaalaus. Teosta pidetään yleisesti Caravaggion omakuvana, joka esiintyy Bacchuksen hahmossa. Maalauksen omistaa Roomassa sijaitseva Galleria Borghese. ==Lähteet== Luokka:Caravaggion maalaukset
Erkki Marttinen

Erkki Emil Marttinen (18. toukokuuta 1926 – 1. marraskuuta 2004) oli suomalainen uinnin olympiaedustaja ja vesipalloilija.Siukonen, s. 199 Marttinen kilpaili Helsingin kesäolympialaisissa 1952, joissa hän karsiutui 100 metrin selkäuinnin alkuerissä. Hän saavutti Pohjoismaiden- mestaruuskilpailuissa hopeaa 4 × 100 metrin sekauintiviestissä vuonna 1949 ja pronssia 100 metrin selkäuinnissa 1951. Seuratasolla "Eki" Marttinen edusti Helsingin Uimareita ja Helsingfors Simsällskapia. Hän voitti Suomen- mestaruuden 100 metrin selkäuinnissa vuosina 1947–1949 ja 1952 sekä 3 × 100 metrin sekauintiviestissä 1947. Vesipallossa Marttinen saavutti Pohjoismaiden- mestaruuskilpailuissa hopeaa vuonna 1961 sekä voitti Suomen-mestaruuden 13 kertaa HSS:n joukkueessa vuosina 1953–1966 (tuolla välillä vain vuoden 1956 mestaruus meni Lahden Uimaseuralle.Pihlaja, s. 815 == Henkilökohtaiset ennätykset (myös Suomen-ennätyksiä) == * 100 metrin selkäuinti 1.12,5 (1949) * 200 metrin selkäuinti 2.40,0 (1950) * 400 metrin selkäuinti 5.38,4 (1952) == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset uimarit Luokka:Suomalaiset vesipalloilijat Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2004 kuolleet
Wat Benchamabophit

Wat Benchamabophit Dusitvanaram () on buddhalainen temppeli eli wat Bangkokissa, Thaimaassa. Thaimaan kuningas Chulalongkorn määräsi temppelin rakennettavaksi vuonna 1899. Hän antoi sen suunnittelun veljelleen prinssi Narisille ja italialaiselle arkkitehdille Hercules Manfredille. Temppeli seinissä on harmaata Carraran marmoria, minkä ansiosta sen kutsumanimi on marmoritemppeli. Wat Benchamabophit edustaa poikkeuksellista modernia thaimaalaista arkkitehtuia, sillä se yhdistää voimakkaasti thaimaalaisia ja eurooppalaisia vaikutteita. Sen sisätiloissa on punaisia mattoja, kultaisia ja valkoisia seinämotiiveja, lasimaalausmaisia seinämaalauksia ja keskeisen Buddha-kuvan tausta on maalattu kuninkaallisella sinisellä. Sisätilat tuovatkin mieleen eurooppalaisen kuninkaanpalatsin. Buddha-kuvan perustassa on kuningas Chulalongkornin tuhkat. Kruunajaishuoneen takana olevalla pihalla on 53 Buddhan kuvaa, jotka edustavat buddhalaisuuden jokaista mudraa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Thaimaan buddhalaiset temppelit Luokka:Bangkokin rakennukset ja rakennelmat
Yrjö Miettinen

Yrjö Miettinen (8. toukokuuta 1913 Lapinlahti – 17. toukokuuta 1969 Tampere) oli suomalainen ammunnan olympiaedustaja ja MM-mitalisti.Siukonen, s. 203–204 Yrjö Miettinen oli alkuperäiseltä sukunimeltään Rosenberg mutta vaihtoi sen Miettiseksi.Suomen Ev.Lut.Kirkko, Siilinjärven seurakunta. Miettinen edusti Suomea Helsingin kesäolympialaisissa 1952 hirviammunnassa, jossa hän sijoittui kuudenneksi. MM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa hirviammunnan kertalaukauksilla vuonna 1947 ja osallistui MM-kilpailuihin myös vuosina 1949 ja 1952. Pohjoismaiden-mestaruuden hän voitti kertalaukauksilla vuonna 1948. Seuratasolla Miettinen edusti huippuvuosinaan Pohjois-Hämeen Ampujia. Hän voitti Suomen-mestaruuden kertalaukauksilla vuosina 1948 ja 1949, parilaukauksilla 1951 ja 1955 sekä yhdistetyssä kilpailussa 1955.Pihlaja, s. 97–98 Hän voitti Presidentinkilpailun parilaukauksilla vuonna 1953 ja kertalaukauksilla 1954. Miettinen pelasi pesäpalloa Siilinjärven Ponnistuksen joukkueessa Suursarjassa (SM-sarja) 1936. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset ampujat Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 1969 kuolleet
Mall (Eugent Bushpepan kappale)

Mall on albanialaisen laulaja Eugent Bushpepan esittämä kappale, jolla hän voitti Festivali i Këngësin 56. tuotantokauden ja näin ollen edusti Albaniaa vuoden 2018 Eurovision laulukilpailussa. Kappale kilpaili Euroviisujen finaalissa, jossa se sai 184 pistettä ja saavutti sijan 11. == Lähteet == Luokka:Albanian euroviisuedustuskappaleet Luokka:Vuoden 2018 euroviisuedustuskappaleet
Diana-57

Diana-57 on vuonna 1957 perustettu vaasalainen jousiammunnan erikoisseura. Seuran ensimmäinen puheenjohtaja oli Tauno Rintala. Ensimmäiseksi sihteeriksi valittiin Kyllikki Haapasilta (myöh. Loukonen) ja rahastonhoitajaksi hänen sisarensa Meri Haapasilta (myöh. Pylkkä). Jo vuonna 1961 seura järjesti Hietalahden urheilukentällä jousiammunnan SM-kilpailut. Vuonna 2017 seuran puheenjohtajana toimii Petri Lehtomäki. Seuran edustajista Jorma Sandelin on saavuttanut tähtäinjousella henkilökohtaisen MM-pronssimitalin 1961 ja Olavi Laurila henkilökohtaisen EM-pronssimitalin 1972.Pihlaja, s. 220, 223 Molemmat edustivat Suomea vuoden 1972 kesäolympialaisissa. MM-kisaedustajia ovat olleet myös Paavo Pylkkä, Juha Pylkkä, Tero Lindroos ja Antti Tekoniemi. Sandelin voitti tähtäinjousen tauluammunnan henkilökohtaisen Suomen-mestaruuden vuosina 1962, 1965-1967 ja 1969-1970 sekä Laurila vuonna 1977Pihlaja, s. 225 ja Lindroos vuonna 2003. Joukkuemestaruuden Diana-57:n miehet voittivat vuosina 1969–1970Pihlaja, s. 226 ja 2007–2010. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset jousiammuntaseurat Luokka:Vaasalaiset urheiluseurat Luokka:Vuonna 1957 perustetut urheiluseurat
Nyrkkeilyn Euroopan-mestaruuskilpailut 1961

Vuoden 1961 nyrkkeilyn Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin 3.–10. kesäkuuta 1961 Belgradissa, Jugoslaviassa. == Mitalistit == Sarja Kultaa Hopeaa Pronssia Alle 51 kg Paolo Vacca Vladimir Stolnikov Ernst Chervet Otto Babiasch Alle 54 kg Sergei Sivko Pjotr Gutman Nicolas Puiu Primo Zamparini Alle 57 kg Francis Taylor Aleksei Zasuhin Heinz Schultz Gheorge Gheorgiu Alle 60 kg Richard McTaggart Petar Bedenek Paul Warwick János Kajdi Alle 63,5 kg Alois Tuminš Ljubisa Mehovic Pierre Cosentino Marian Kasparczyk Alle 67 kg Ričardas Tamulis Max Meier Malcolm MacKenzie Jean Josselin Alle 71 kg Boris Lagutin Dieter Neidel Erich Schichta Virgil Badea Alle 75 kg Tadeusz Walasek Jevgeni Feofanov Fritz Frauenlob Dragon Jakovljevic Alle 81 kg Giulio Saraudi Gheorghe Negrea Zdzislaw Josefowicz Jack Bodell Yli 81 kg Andrei Abramov Benito Penna Zbigniew Gugniewicz Günther Siegmund == Mitalitaulukko == Sija Maa Kultaa Hopeaa Pronssia Yhteensä 1\. 5 3 0 8 2\. 2 1 1 4 3\. 1 1 3 5 4\. 1 0 2 3 5\. 1 0 1 2 6\. 0 2 1 3 7\. 0 1 3 4 7\. 0 1 3 4 9\. 0 1 1 2 10\. 0 0 2 2 11\. 0 0 1 1 11\. 0 0 1 1 11\. 0 0 1 1 Yhteensä 10 10 20 40 == Suomen joukkue == Painoluokka Nyrkkeilijä Sijoitus 60 kg Pertti Purhonen Tappio 1. ottelussa 63,5 kg Väinö Järvenpää Tappio 2. ottelussa 71 kg Kurt Mattsson Tappio 1. ottelussa == Lähteet == * * Vuoden 1961 EM-kisat Belgradissa: Tulokset Luokka:Nyrkkeilyn Euroopan- mestaruuskilpailut Luokka:Vuoden 1961 urheilu Luokka:Jugoslavian urheilu Luokka:Belgradin urheilu
Gary Anderson (dartsinpelaaja)

Gary Anderson (22. joulukuuta 1970 Musselburgh, Britannia) on skotlantilainen dartsinpelaaja. Anderson on lajin kaksinkertainen maailmanmestari (2015, 2016). https://www.pdc.tv/players/gary-anderson == Ura == Anderson aloitti ammattilaisuransa BDO-järjestössä vuonna 2000 ja eteni BDO:n maailmanmestaruusturnauksessa parhaimmillaan vuonna 2002 välieriin. Vuosina 2007–2008 Anderson menestyi World Darts Trophy ja Grand Slam of Darts -turnauksissa päihittäen monia PDC-järjestön sen ajan kärkipelaajia. Vuoden 2009 BDO:n MM-kisojen puolivälierissä kärsityn tappion jälkeen turhautunut Anderson päätti muutaman kuukauden harkinnan jälkeen liittyä PDC- organisaatioon. Anderson eteni 2011 toisella yrittämällään PDC:n maailmanmestaruusturnauksen finaaliin hävittyään Adrian Lewisille erin 5–7. Myöhemmin samana vuonna Anderson voitti arvostetun Premier League Darts -liigan. Saman vuoden syyskuussa Andersonin veli kuoli 35-vuotiaana sydänkohtaukseen, ja vain runsas puoli vuotta myöhemmin maaliskuussa 2012 kuoli hänen isänsä. Parin heikomman kauden jälkeen Anderson palasi huipulle vuonna 2014 voitettuaan Players Championship Finals -turnauksen ja seuraavan vuoden tammikuussa ensimmäisen maailmanmestaruutensa. Menestys jatkui vuoden 2015 Premier League -voitolla, ja 2016 Andersonista tuli kolmas pelaaja Phil Taylorin ja Adrian Lewisin jälkeen, joka pystyy voitokkaasti puolustamaan PDC:n MM-titteliä. Andersonista tuli 2017 kolmas pelaaja Taylorin ja Dennis Priestleyn jälkeen, joka etenee kolmesti peräkkäin PDC:n MM-finaaliin. Michael van Gerwen osoittautui loppuottelussa kuitenkin vahvemmaksi erävoitoin 3–7. Tässä turnauksessa Anderson heitti 71 kappaletta 180 pisteen heittoja, mikä tulos on voimassa oleva turnausennätys. == Saavutukset == *PDC:n maailmanmestari: 2015, 2016. === Muita turnausvoittoja === *International Darts League: 2007 *World Darts Trophy: 2007 *Zuiderduin Masters: 2007, 2008 *Premier League Darts: 2011, 2015 *Players Championship Finals: 2014 *World Matchplay: 2018 == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Dartsdatabase Luokka:Brittiläiset dartsinpelaajat Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Oiva Tylli

Oiva Kaleva Tylli (21. helmikuuta 1914 Virolahti – 16. kesäkuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen ammunnan olympiaedustaja ja MM-mitalisti.Siukonen, s. 345 Tylli edusti Suomea Helsingin kesäolympialaisissa 1952 vapaapistooliammunnassa, jossa hän sijoittui kymmenenneksi. MM-kilpailuissa 1952 hän saavutti pronssia vapaapistoolin joukkuekilpailuissa ja sijoittui kahdeksanneksi henkilökohtaisessa kilpailussa. Hän voitti Pohjoismaiden- mestaruuden ja Ruotsi-maaottelun vapaapistoolilla vuonna 1953. Seuratasolla Tylli edusti Keski-Suomen Ampujia ja Upseerien Ampumayhdistystä. Vuonna 1952 hän ampui vapaapistoolilla Suomen-ennätyksen 554. Vuonna 1953 hän saavutti voiton Presidentinkilpailuissa. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset ampujat Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 1975 kuolleet
Susana Trimarco

Sara Susana del Valle Trimarco de Veron, tai Susana Trimarco (s. 1954) on argentiinalainen ihmisoikeusaktivisti, joka on toiminut ihmiskaupan torjumiseksi. Vuonna 2002 hänen tyttärensä katosi, ja uskottiin että tytär on joutunut kidnapatuksi ja ihmiskaupan uhriksi. Susana vietti monta vuotta etsien hänen tytärtään ja perusti myös säätiön tukemaan seksikaupan uhreja. Osaksi hänen ansiostaan Argentiinan lakiin tuli muutos 2011 jonka mukaan seksuaalisten palveluiden mainostamisen sanomalehdissä ja aikakauslehdissä on kiellettyä. == Elämä == Susana Trimarcon tytär Marita (syntynyt María de los Ángelesissa) siepattiin pääkaupunki Tucumán maakunnassa 3. huhtikuuta 2002. Uskotaan, että hänet oli pakotettu prostituutioon. Susana yrittää etsiä tytärtään esimerkiksi esittämällä prostituoitua. Hän onnistuu vapauttamaan muita naisia joilta vapaus on riistetty, mutta tytärtään hän ei onnistu löytämään. Joulukuussa 2012, seitsemää miestä ja kuutta naista syytettiin Maritan kidnappauksesta, mutta heidät vapautettiin. 10 henkilöä pidätettiin Maritan kidnappaamisesta joulukuussa 2013. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Ihmiskauppaa vastaan toimineet aktivistit Luokka:Argentiinalaiset ihmisoikeusaktivistit
Direct Hits

Direct Hits on yhdysvaltalaisen rockyhtye The Killersin kokoelma-albumi, joka julkaistiin marraskuussa 2013. Se sisältää yhtyeen suurimpia hittikappaleita vuosilta 2004–2012 ja kaksi uutta kappaletta, ”Shot at the Night” ja ”Just Another Girl”. == Kappaleet == === Deluxe painoksen bonuskappaleet === == Arvostelut == * AllMusic: * Clash Magazine: 7/10 * Pitchfork: 6,4/10 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Direct Hits Discogsissa Luokka:The Killersin albumit Luokka:Vuoden 2013 kokoelma-albumit
Karl-Hans Riehm

Karl-Hans Riehm (s. 31. maaliskuuta 1951 Konz, Länsi-Saksa) on Länsi-Saksaa edustanut moukarinheiton olympiamitalisti ja maailmanennätysmies.Hannus, s. 252 Riehm heitti ensimmäisen kerran yli 70 metrin rajan vuonna 1971. Münchenin olympialaisissa 1972 hän sijoittui kymmenenneksi. Rehlingenissä 19. toukokuuta 1975 hän paransi kolme kertaa maailmanennätystä ja heitti kaikilla kuudella heitollaan yli entisen ennätyksen: 76,70 – 77,56 – 77,10 – 78,50 – 77,16 – 77,28. Montrealin olympialaisissa 1976 hän sijoittui neljänneksi jääden vain kahden senttimetrin päähän pronssimitalista. Helsingin MM-kilpailuissa 1983 Riehm sijoittui seitsemänneksi.Hannus, s. 902 Los Angelesin olympialaisissa 1984 hän saavutti hopeaa tuloksella 77,98 häviten Suomen Juha Tiaiselle 10 senttimetriä.Siukonen, s. 111 == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Saksalaiset moukarinheittäjät Luokka:Saksalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Paroni Empainin palatsi

Paroni Empainin palatsi () on palatsi Kairon Heliopolisissa. Sen rakennutti belgialainen tehtailija, paroni Édouard Empain, joka tunnettiin myös amatööriegyptologina. Empain rakennutti 1900-luvun alussa kymmenen kilometrin päähän Kairosta ylellisen, uuden Heliopolisin kaupungin. Empain oli ihastunut Aasian-matkallaan paikalliseen arkkitehtuuriin ja palkkasi arkkitehti Alexander Marcelin rakentamaan hindutemppelin islamilaisen kaupungin keskustaan. Marcel käytti inspiraationaan muinaista Angkor Watin temppeliä Kambodžassa. Empain toi Egyptiin indonesialaisia taiteilijoita ja kuvanveistäjiä. Marcelin kynästä ovat lähtöisin palatsin julkisivun rintakuvat, patsaat, norsut, käärmeet, Buddhat ja Krishnat. ElbaronPalace.jpg| Le palais hindou du baron Empaim (Heliopolis, Le Caire) (6933684134).jpg|Shivan patsas palatsin pihalla. السلم الداخلى لبرج قصر البارون.jpg| Palatsin tornin portaikkoa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kairon rakennukset ja rakennelmat
Kävelevät koneet

Kävelevät koneet (Mortal Engines) on ensimmäinen osa brittiläisen Philip Reeven kirjoittamasta Kävelevät koneet -sarjasta (Mortal Engines Quartet). Englanninkielinen alkuteos ilmestyi vuonna 2001 ja suomennos seuraavana vuonna. Kirjasta on tehty myös elokuvasovitus Mortal Engines vuonna 2018. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Risingshadow * Kirjasampo Luokka:Post- apocalypse-kirjallisuus Luokka:Steampunk-romaanit Luokka:Kävelevät koneet Luokka:Vuoden 2002 kirjat
Pohjolan enkeli

Pohjolan enkeli on suomalaisuutta ja Hugo Simbergin maalausta Haavoittunut enkeli käsittelevä elokuva vuodelta 2017. Haavoittunut enkeli on sekä öljymaalaus Ateneumin taidemuseon kokoelmissa että fresko Tampereen tuomiokirkossa. Elokuvan on ohjannut ranskalainen Jean Michel Roux. Roux on todennut Haavoittuneesta enkelistä, että ”On inspiroivaa käyttää tätä Simbergin arkkityyppistä kuvaa lähtökohtana ja tutkia sen avulla Suomen kansan ajatus- ja mielikuvitusmaailmaaDokumenttiprojekti: Pohjolan enkeli; Yle 11.1.2018". Elokuvassa eri ikäiset, eri aloja ja näkökantoja edustavat ihmiset kertovat, mitä maalaus heille merkitsee. Elokuvaa on rahoitettu Koneen Säätiön apurahalla, ja Kirkon mediasäätiö myönsi sille tuotantotukea. Ylen kanssa on sopimus elokuvan esittämisestä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Pohjolan enkeli; Suomifinland100.fi * Ranskalainen elokuvantekijä lumoutui Hugo Simbergin taulusta – Pitää jopa Mona Lisaa suurempana mysteerinä; Aamulehti 13.11.2017 Luokka:Vuoden 2017 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat
Brian Goodell

Brian Stuart Goodell (s. 2. huhtikuuta 1959 Stockton, Kalifornia) on yhdysvaltalainen uinnin kaksinkertainen olympiavoittaja.Sports Reference Goodell ui vuonna 1976 maailmanennätykset 400 ja 1 500 metrin vapaauinneissa jo Yhdysvaltain olympiakarsinnoissa ja paransi niitä voittaessaan molemmilla matkoilla kultaa Montrealin olympialaisissa. Hänen olympiavoittoaikansa 1 500 metrillä oli 15,02,40 ja kaksi päivää myöhemmin 400 metrillä 3.51,93.Wallechinsky, s. 432, 435 Calin MM-kilpailuissa 1975 Goodell ui hopeaa 1 500 metrin vapaauinnissa ajalla 15.39,00.. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Yhdysvaltalaiset uimarit Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ulrike Richter

Ulrike Richter-Schmidt (alk. Richter, s. 17. kesäkuuta 1959 Görlitz, Itä- Saksa) on Itä-Saksaa edustanut uinnin kolminkertainen olympiavoittaja.Sports Reference Richter voitti Montrealin olympialaisissa 1976 kultaa 4 × 100 metrin sekauinnissa Hannelore Anken, Andrea Pollackin ja Kornelia Enderin kanssa maailmanennätysajalla 4.07,95, 100 metrin selkäuinnissa olympiaennätysajalla 1.01,83 jääden omasta ME-ajastaan 0,32 sekuntia ja 200 metrin selkäuinnissa olympiaennätysajalla 2.13,43.Wallechinsky, s. 477, 488 MM-kilpailuissa Richter voitti 100 metrin selkäuinnissa ja 4 × 100 metrin sekauinnissa kultaa vuosina 1973 ja 1975 sekä sai jälkimmäisissä kisoissa pronssia 200 metrin selkäuinnissa. EM-kilpailuissa hän voitti kolme kultamitalia vuonna 1974 sekä kullan ja kaksi hopeaa vuonna 1977. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Itäsaksalaiset uimarit Luokka:Itäsaksalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bruce Furniss

Bruce MacFarlane Furniss (s. 27. toukokuuta 1957 Fresno, Kalifornia) on yhdysvaltalainen uinnin kaksinkertainen olympiavoittaja.Sports Reference Furniss voitti Montrealin olympialaisissa 1976 kultaa 200 metrin vapaauinnissa maailmanennätysajalla 1.50,29 ja 4 × 200 vapaauintiviestissä maailmanennätysajalla 7,23,22.Wallechinsky, s. 429, 448 Calin MM-kilpailuissa 1975 Furniss voitti kultaa 4 × 100 vapaauintiviestissä sekä saavutti hopeaa 200 ja 400 metrin vapaauinnissa, Länsi-Berliinin MM-kilpailuissa 1978 hän voitti kultaa 4 × 200 vapaauintiviestissä. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Yhdysvaltalaiset uimarit Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jean-Michel Roux

Jean-Michel Roux (s. 1964) on ranskalainen elokuvaohjaaja ja dokumentaristi.Jean-Michel Roux, Hiff.fi Roux on vieraillut Rakkautta ja anarkiaa (R&A;) -elokuvafestivaalilla useita kertoja, ensimmäisen kerran vuonna 1998 esikoiselokuvansa Les mille merveilles de l’univers kanssa. Hän on tehnyt dokumentteja Islannista. Roux’n dokumentti Pohjolan enkeli on tutkimusmatka suomalaisuuteen. Elokuva kertoo Hugo Simbergin maalauksesta Haavoittunut enkeli. Elokuvan ensi-ilta oli R&A-festivaalilla;, jossa on esitetty kaikki muutkin hänen elokuvansa. ==Filmografia== * Les mille merveilles de l’univers * Enquête sur le monde invisible * Pohjolan enkeli ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Jean-Michel Roux. Allocine * Luokka:Dokumentaristit Luokka:Ranskalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Harold L. Ickes

Harold LeClair Ickes (15. maaliskuuta 1874 Frankstown Township, Pennsylvania, Yhdysvallat – 3. helmikuuta 1952 Washington (DC), Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen poliitikko ja juristi. Hän toimi presidentti Franklin D. Rooseveltin hallinnon New Deal -ohjelman parissa. Ickes oli vuosina 1933–1939 Public Works Administration -viraston johtaja ja vuosina 1933–1946 Yhdysvaltain sisäministeri.Harold LeClaire Ickes (1874-1952), Teaching Eleanor Roosevelt Glossary, viitattu 25.12.2017 Harold L. Ickesin poika Harold M. Ickes seurasi isänsä jalanjälkiä politiikkaan ja työskenteli presidentti Bill Clintonin hallinnossa. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltain sisäministerit Luokka:Franklin D. Rooseveltin hallituksen jäsenet Luokka:Vuonna 1874 syntyneet Luokka:Vuonna 1952 kuolleet
Rauhanenkeli ja haavoittunut soturi

thumb|Someron sankarihaudat. Muistomerkin edustan kiveystä kuvassa oikealla. Rauhanenkeli ja haavoittunut soturi on Suomen talvisodassa 1939–1940 ja jatkosodassa 1941–1944 kuolleitten somerolaisten sankarivainajien sankarihautojen muistomerkki. Muistomerkin on suunnitellut kuvanveistäjä Aukusti Veuro ja se paljastettiin vuonna 1949 sankarihaudoilla Someron vanhalla hautausmaalla. ==Muistomerkki päätetään hankkia== Ehdotuksen sankarimuistomerkin hankkimisesta teki kaatuneiden muistopäivänä 1948 pitämässään puheessa maisteri Tapio Horila. Muistomerkin hankkimista varten järjestettiin kaatuneiden omaisille kokous Someron seurakuntatalolla elokuussa 1948. Kokouksessa esiteltiin muistomerkiksi kolme luonnosta, joista yhden oli tehnyt arkkitehti Matti Visanti ja kaksi kuvanveistäjä Aukusti Veuro. ==Valittu ehdotus ja sen toteuttajat== Ehdotuksista valittiin yksimielisesti toteutettavaksi Aukusti Veuron suunnitelma Rauhanenkeli ja haavoittunut soturi. Aukusti Veuron (1886–1954) tunnettuja töitä ovat muiden muassa Aleksis Kiven patsas Nurmijärvellä ja Vasikanjuottaja Hämeenlinnassa. Muistomerkin toteuttajaksi valittiin Someron kivenveistämö ja se päätettiin tehdä Tammelan mustasta dioriitista. Kivenveistäjä Mauno Kankaan johtama Someron kivenveistämö toteutti 1950–1960-luvuilla lukuisia vaativia muistomerkkitöitä eri puolille Suomea. ==Toteutus ja julkistaminen== Paljastusajankohdaksi muistomerkille valittiin heinäkuu 1949, joka samalla oli Someron pitäjän valmisteilla olleen 500-vuotisjuhlan ajankohta. Muistomerkin kustannukset päätettiin kattaa yleisellä keräyksellä. Kivi patsaaseen saatiin Tammelan Letkulta. 20 tonnia painava patsasaihio kuljetettiin Somerolle helmikuussa 1949, ja patsas saatiin paikoilleen sankarihauta-alueen itäreunaan keväällä 1949. Paljastustilaisuus järjestettiin osana Someron seurakunnan 500-vuotisjuhlia 3. heinäkuuta 1949. Tilaisuudessa puhuivat pankinjohtaja Hulda Soini ja kirkkoherra Sulo Tasanko. ==Lähteet== Luokka:Someron patsaat ja veistokset
Seikkailupuisto Huippu

Seikkailupuisto Huippu on Espoon Leppävaaran urheilupuistossa sijaitseva, vuonna 2015 avattu huvipuisto, jossa asiakkaat voivat kiipeillä erilaisilla köysiradoilla. Seikkailupuisto Huipun radat kulkevat 4-18 metrin korkeudessa. Vuonna 2016 rakennettiin lisää ratoja ja Tarzan-hyppy. Seikkailuminigolf avattiin 2019, pakohuonepelejä ja verkkoseikkailu 2021. Vuonna 2022 verkkoseikkailua laajennettiin liulla ja pakopeleihin tuli lisätyn todellisuudenpeli. 2024 avattiin rata, joka erottuu muista suuren korkeuseron takia. Se kulkee korkealla olevalta ylätontilta alatontille. ==Historia== Seikkailupuisto Huipun perusti Jari Saarhelo palattuaan Keski-Euroopasta Suomeen. Itävallassa ja Saksassa seikkailupuistot olivat toimineet pitkään, mutta sellaista ei vielä ollut pääkaupunkiseudulla. Paikka löytyi kun hiihtoputkelle varattu tontti vapautui. Radat rakensi brittiläisen Go Ape! ketjun toimittajana tunnettu ranskalainen Altus. Seikkailupuisto avattiin toukokuussa 2015 yhdessä lähellä sijaitsevien Angry Birds-leikkipuiston ja skeittipuiston kanssa. Toukokuussa 2023 toinen seikkailuminigolfrata avattiin Oittaan uimarannalle Espooseen. Radan maisemaelementit ovat Oittaan maamerkkejä pienoiskoossa kuten frisbeegolf -kori, soutuvene ja uimaranta. Huippu on saanut kestävän matkailun Green Key- ja Sustainable Travel Finland- merkit. ==Kuvia== Tiedosto:Tarzan jump.jpg|Tarzan-hyppy Tiedosto:Seikkailugolf.jpg|Seikkailuminigolf Tiedosto:Ulkopakopeli.jpg|Pakopeli ulkoilmassa Tiedosto:Verkkoseikkailu.jpg|Verkkoseikkailu Tiedosto:Megaliuku.jpg|Verkkoseikkailun liuku == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Huipun kotisivut * Puiston sijainti Luokka:Suomen huvipuistot Luokka:Espoon nähtävyydet Luokka:Leppävaara
Fauni (elokuva)

Fauni () on vuonna 1917 valmistunut italialainen mykkäelokuva. Febo Marin ohjaaman symbolistisen fantasian pääosia esittävät ohjaajan lisäksi Nietta Mordeglia, Helena Makowska ja Vasco Creti. ==Juoni== Kuvanveistäjä jättää mallinsa ateljeehensa ja lähtee kasinolle pelaamaan. Yöllä kuvanveistäjän faunipatsas herää eloon ja tyttö rakastuu fauniin. Seuraavana päivänä kuvanveistäjä myy patsaan rikkaalle ruhtinattarelle. Patsas putoaa kuormasta ja herää jälleen henkiin. Fauni ja tyttö karkaavat yhdessä romanttiseen paratiisiinsa. Metsästäjä ampuu faunin, joka muuttuu taas patsaaksi. Tyttö anoo turhaan patsasta takaisin ruhtinattarelta. Lopussa tyttö herää ja huomaa kaiken olleen vain unta. ==Näyttelijät== ==Tuotanto ja vastaanotto== Ambrosio Filmin tuottama Fauni on kunnianhimoinen symbolistinen pygmalionfantasia, jonka teemana on estetisoitu rakkaus ja erotiikka. Elokuvan vaikutus perustuu pitkälti sen taidokkaaseen valaistukseen ja väritykseen. Aikalaiskriitikko piti Faunia taiteellisena ja hienostuneena, mutta tarinaltaan tylsänä ja elottomana ja yleisön makuun liian hitaana ja raskaana. Myöhemmin sitä on kuvattu ”herkäksi, hienovaraiseksi ja kauniisti toteutetuksi elokuvaksi, jonka tunnelmassa on jotain syvästi lumoavaa”. Faunilla on sanottu olleen suuri vaikutus eurooppalaiseen elokuvaan, ja ranskalaiskriitikko Louis Delluc piti sitä yhtenä mielenkiintoisimmista esimerkeistä ”italialaisen avantgarden symbolistisesta impressionismista. Faunia esitettiin Suomessa syksyllä 1919. Lehtimainoksissa sitä kuvattiin ”kauniiksi satunäytelmäksi” ja ”suuremmoiseksi mestariteokseksi”. Suomessa elokuvan pituudeksi ilmoitettiin 1550 metriä. ==Restaurointi== Fauni on restauroitu Belgian elokuva-arkistossa vuonna 1994. Restaurointi perustuu Torinon elokuvamuseossa ja Suomen elokuva-arkistossa säilyneisiin kopioihin, joista jälkimmäinen on sittemmin luovutettu Friulin elokuva-arkistolle.Elokuvan alkutekstit. Alkuperäisestä 1385 metrin pituudesta on jäljellä 1325 metriä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Italialaiset fantasiaelokuvat Luokka:Italialaiset mykkäelokuvat Luokka:Vuoden 1917 italialaiset elokuvat
Katumurha

Katumurha on Jarkko Sipilän Takamäki-dekkari, joka on ilmestynyt vuonna 2010. Kirja kertoo autoonsa liikenneruuhkassa ammutun liikemiehen murhatutkimuksista. == Lähteet == * Gummerus kustannus * Kirjasampo Luokka:Suomalaiset romaanit Luokka:Vuoden 2010 kirjat Luokka:Jännitysromaanit Luokka:Jarkko Sipilän teokset
Malo (pyhimys)

Pyhä Malo oli 500-luvulla elänyt walesilainen lähetyssaarnaaja ja pyhimys. Hänet tunnetaan myös nimillä Maclou, Mac'h Low, Machovius ja Machutus. Malo syntyi Walesissa luultavasti vuonna 520. Malon kasteen toimitti Pyhä Brendan. Myöhemmin Malosta tuli Brendanin suosikki, ja tämä osallistui Brendanin merimatkoille. Pyhä Malo on Ranskassa sijaitsevan Saint-Malon kaupungin suojeluspyhimys. ==Lähteet== Luokka:Lähetyssaarnaajat Luokka:Walesilaiset pyhimykset
Eeva Rohas

Eeva Rohas (s. 1982 Helsinki) on suomalainen kirjailija, näytelmäkirjailija ja luovan kirjoittamisen ohjaaja. Rohas valmistui ylioppilaaksi Kallion lukiosta 2001 ja filosofian maisteriksi Jyväskylän yliopistosta 2005 pääaineenaan kirjallisuus. Hän väitteli filosofian tohtoriksi nykykulttuurista Jyväskylän yliopistossa 2016. Vuodesta 2010 hän on toiminut vapaana kirjailijana. Rohas näytteli Tikkurilan Teatterissa 1995–2000 ja Jyväskylän ylioppilasteatterissa 2002–2009. Hänen esikoisteoksensa, novellikokoelma Keltaiset tyypit (2010), oli Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkintoehdokkaana. Rohaksen ensimmäinen romaani, Syvä pää, ilmestyi vuonna 2012 ja oli Tiiliskivi-palkintoehdokas. Vuonna 2018 ilmestyi Rohaksen kolmas romaani, Raivo. ==Teokset== * * * ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Eeva Rohaksen verkkosivut * Eeva Rohas Otavan verkkosivuilla * Eeva Rohas: Keltaiset tyypit Aamun kirjassa Ylen Elävä arkisto. * Eeva Rohas: Syvä pää Aamun kirjassa Yle Areena. Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Karen Pricen murha

Karen Price oli 15-vuotias walesilaistyttö, joka katosi lastenkodista vuonna 1981. Pricen ruumis löydettiin mattoon käärittynä 7. joulukuuta 1989. Päässä oli muovipussi ja kädet oli sidottu selän taakse. Tapaus oli ensimmäinen, jossa DNA:ta käytettiin tunnistamiseen. Kasvot pystyttiin mallintamaan luiden perusteella. Murhasta vuonna 1991 tuomitun Alan Charltonin valitus tutkittiin Criminal Cases Review Commissionin toimesta, koska poliisi oli tehnyt virheitä todistajien kuulemisissa. Pricen parittajan Idris Alin tuomio kumottiin. Hän sai uuden oikeudenkäynnin ja tunnusti tapon, jonka jälkeen hänet vapautettiin. == Lähteet == Luokka:Cardiff Luokka:Murhat Yhdistyneessä kuningaskunnassa Luokka:Vuoden 1981 rikokset Luokka:Walesin historia
Pyrex

Pyrex (ääntämys: [paireks]) on kuumuutta kestävän lasin kauppanimi, jonka Corning Inc. toi markkinoille vuonna 1915. Se luotiin vastineeksi Keski- Euroopassa markkinoidulle Schott AG:n borosilikaattilasin Duran-kauppanimelle. Saksalainen kemisti Otto Schott kehitti borosilikaattilasin vuonna 1893. Corningin lasitehtaan tutkimusjohtaja Eugene Sullivan tutustui borosilikaattilasiin opiskellessaan Leipzigissa. Hän kehitti vuonna 1908 borosilikaattilasin Corningille, ja sitä markkinointiin nimellä Nonex. Sullivan sai yhdessä William Taylorin kanssa 1915 Yhdysvalloissa borosilikaattilasille patentin. Corningilla ymmärrettiin uuninkestävän lasin suuret kuluttajamarkkinat. Corning markkinoi Pyrex-nimellä myös karkaistua soodalasia. Vuodesta 1998 Pyrex-kauppanimen on omistanut World Kitchen LLC niminen Corningista eronnut yritys, joka valmistaa ja markkinoi sooda- ja borosilikaattilasituotteita Pyrex-nimellä Yhdysvalloissa, Etelä-Amerikassa ja Aasiassa. Euroopassa, Lähi-idässä ja Afrikassa PYREX (kaikki kirjaimet isoja) kauppanimi on lisensoitu International Cookware -nimiselle yritykselle käytettäväksi borosilikaattilasituotteille. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Lasi Luokka:Keittiövälineet
Cis (sävel)

Cis eli C♯ on yksittäisen oktaavin toinen puolisävelaskel, jos oktaavi aloitetaan C:stä. Cis on ylennetty C. Se sijaitsee C:n ja D:n välissä, joten se ja des ovat enharmonisia. ==Skaalat== ===Tavallisia C♯:sta alkavia skaaloja=== * C♯-duuri: C♯ D♯ E♯ F♯ G♯ A♯ H♯ C♯ * C♯-molli: C♯ D♯ E F♯ G♯ A H C♯ * C♯ harmoninen molli: C♯ D♯ E F♯ G♯ A H♯ C♯ * C♯ melodinen molli (nouseva): C♯ D♯ E F♯ G♯ A♯ H♯ C♯ * C♯ melodinen molli (laskeva): C♯ H A G♯ F♯ E D♯ C♯ Luokka:Musiikin teoria
Syyttäjän todistaja

Syyttäjän todistaja (engl. The Witness for the Prosecution) on Agatha Christien kirjoittama novelli ja näytelmä. Novelli ilmestyi vuonna 1925 nimellä ”Traitor Hands” William J. Flynnin toimittamassa julkaisussa Flynn's Weekly. Nimellä ”The Witness for the Prosecution” se ilmestyi vuonna 1933 kokoelmassa The Hound of Death and Other Stories. Kokoelman on julkaissut suomeksi WSOY vuonna 1978 nimellä Kuoleman koira ja muita kertomuksia, ja sen on suomentanut Anna-Liisa Laine.Kirjasampo Christie kirjoitti novellista myöhemmin näytelmän, jonka ensiesitys oli 1953 West Endissä. Sen pohjalta on Billy Wilder ohjannut elokuvan Todistaja (1957). Novellista on tehty televisioon minisarja Syyttäjän todistaja.Agatha Christie: Syyttäjän todistaja, telsu.fi viitattu 25.12.2017 ==Henkilöt== * Leonard Vole, syytetty * Emily French, uhri * Romaine Vole, syytetyn vaimo * Mr Mayhew, syytetyn asianajaja * Sir Wilfrid Robarts, QC, syytetyn puolustaja * Mr Myers, QC, syyttäjä * Mr Justice Wainright, tuomari * Inspector Hearne, pidätyksen suorittanut poliisi * Greta, Sir Wilfridin konekirjoittaja * Carter, Sir Wilfridin sihteeri ==Lähteet== Luokka:Agatha Christien teokset
Syyttäjän todistaja (televisiosarja)

Syyttäjän todistaja (engl. The Witness for the Prosecution) on brittiläinen minisarja, joka perustuu Agatha Christien samannimiseen novelliin. Sarja esitettiin kahdessa osassa BBC One -kanavalla jouluna 2016. Suomessa sarja esitettiin kolmessa osassa MTV3-kanavalla 25.–27. joulukuuta 2017. ==Rooleissa== Luokka:Brittiläiset rikossarjat Luokka:Agatha Christien teoksiin perustuvat televisiosarjat Luokka:BBC:n televisio-ohjelmat
Kati Hiekkapelto

Kati Hiekkapelto (s. 8. syyskuuta 1970 Oulu) on suomalainen rikoskirjailija. Hiekkapelto on koulutukseltaan kasvatustieteiden maisteri ja erityisluokanopettaja. Hän sai vuonna 2015 Vuoden johtolanka -palkinnon teoksellaan Suojattomat (2014). Hiekkapellon teoksia on käännetty useille kielille. ==Teokset== * * * ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Kati Hiekkapelto: Tumma Aamun kirjassa Yle Areena. Luokka:Suomalaiset rikoskirjailijat Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Llanfairpwllin rautatieasema

Llanfairpwllin rautatieasema on rautatieasema Llanfairpwllgwyngyllin kylässä Angleseyn saarella, Walesissa. Se sijaitsee North Wales Coast Linen varrella. Asema avattiin 1. elokuuta 1848. Se oli Holyheadista tulevan linjan väliaikainen pääteasema, jossa lautalla Holyheadiin tulleet junamatkustajat vaihtoivat taas lauttaan päästäkseen Angleseyn saarelta mantereelle. Llanfairpwllgwyngyllin kylä kukoisti radan tuoman liikenteen sekä läheisen Britannia Bridgen rakennustöiden vuoksi, mutta kun silta avattiin toukokuussa 1850, kaukojunien ei enää tarvinnut pysähtyä kylässä. Liikenteen vähennyttyä äkillisesti muodostettiin komitea, joka yritti keksiä tapoja saada turistit kiinnostumaan kylästä. Komitea keksi antaa kylälle uudeksi nimeksi Llanfairpwllgwyngyllgogerychwyrndrobwllllantysiliogogogoch, ja myös rautatieasemalle pystytettiin uudet nimikyltit. Llanfairpwllin asemaa ehdotettiin suljettavaksi vuoden 1963 Beechingin leikkausten ensimmäisessä raportissa, ja se suljettiin lopulta 14. helmikuuta 1966. Se avattiin kuitenkin uudestaan jo 29. toukokuuta 1970, kun Britannia Bridge oli jouduttu sulkemaan tulipalon vuoksi. Junaliikenne Menainsalmen yli pääsi sillan korjaustöiden jälkeen jatkumaan 30. tammikuuta 1972, ja Llanfairpwllin asema suljettiin taas seuraavana päivänä. Se avattiin jälleen uudelleen 7. toukokuuta 1973, ja siitä lähtien se on ollut avoinna liikenteelle. Llanfairpwllin asemaa käytti 20 604 matkustajaa kaudella 2017–2018. pienoiskuva|left|Nimikyltti, jossa näkyy aseman epävirallinen pitkä nimi. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Angleseyn rautatieliikennepaikat Luokka:Beechingin leikkauksissa suljetut rautatieasemat
Chrysler Turbine Car

thumb|Museoautona käytössä oleva Chryslerin kaasuturbiiniauto Chrysler Turbine Car on Chrysler Corporationin vuosina 1963-1964 valmistama kokeellinen kaasuturbiinikäyttöinen auto. Chrysler oli aloittanut kaasuturbiinin kehittämisen 1930-luvulla. Kaasuturbiini oli toisen maailmansodan aikana kehittynyt lentokonekäyttöön ja sen siirtäminen ajoneuvoihin oli tutkimisen arvoista. Turbiinimoottorissa ei ole hankaavia pintoja, joten se on kestävämpi kuin mäntätyyppinen polttomoottori. Turbiinimoottoria voi käyttää hyvin laajalla polttoainekirjolla, mutta bensiinin lisäaineena käytetty lyijy- yhdiste, kuten tetraetyylilyijy aiheuttaa moottorin tukkeutumisen. Autoja valmistettiin 55 kpl, joista 5 oli prototyyppejä. 50 kappaleen sarja tehtiin perustuen Ghian suunnittelemiin ja valmistamiin koreihin. Tuotantosarjaan saatiin neljännenpolven turbiinimoottori, joka tuotti 130 hevosvoimaa ja vääntöä 600 Nm. Näitä autoja annettiin 203 kuljettajalle koekäyttöön. Suuren kierrosnopeuden vuoksi auto oli värinätön ja matkustajille hiljainen. Chryslerin kehittämä turbiinimoottori oli tuplaturbiini, jossa turbiinit olivat omilla akseleilla. Näistä toisella pyöritettiin vetoakselia ja toisella kompressoria. Kompressoriakseli pyöri noin 18-22 000 kierrosta minuutissa ja vetoakseli maksimissaan 45 700 kierrosta. Lentokoneeseen verrattuna autoissa täytyy huomioida toistuvat pysähdykset, jolloin turbiini ei saa pysähtyä. Lentokonekäytössä alennusvaihde ei hidasta vapaasti pyörivää moottoria. Auton pysäytysongelma pystyttiin ratkaisemaan kaksoisturbiinilla. Pakokaasujen lämpö otettiin talteen regeneraattoreilla. Turbiinimoottorin ongelmana on suuri polttoaineen kulutus sekä typen oksidien suuri määrä pakokaasuissa. Koekäyttöautoissa käyttöä vaikeutti turbiinin viive, noin 1 sekunti, ennen kuin kierrokset saatiin tarpeeksi korkeiksi liikkeelle lähtöä varten. Myös moottoria pidettiin tehottomana verrattuna jo tuolloin tarjolla olleisiin yli 300 hevosvoiman mäntämoottoreihin. Turbiinimoottorien valmistaminen suurissa määrin olisi vaatinut suuria investointeja. Chrysler joutui toteamaan, että he eivät saa turbiinikäyttöisestä autosta voittoa tuottavaa mallia ja kehitysprojekti lopettiin. Suurin osa autoista romutettiin. Yhdeksän autoa on säilynyt museoissa ja keräilijöillä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * 1963 Chrysler Turbine: Ultimate Edition - Jay Leno's Garage-ohjelma, Chrysler Turbine-auton esittely ja ajo, 24:29 min Luokka:Konseptiautot