EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Äänekosken kirkko

Äänekosken kirkko on Äänekoskella sijaitseva arkkitehti Erkki Kantosen suunnittelema vuonna 1973 valmistunut kirkko. Se rakennettiin 1907 valmistuneen ja 1968 tulipalossa tuhoutuneen aiemman kirkon tilalle. Kirkon valmistumisvuonna Äänekosken kauppala muutettiin kaupungiksi. Kirkon rakennusmateriaaleina on käytetty tiiltä, lasia ja puuta. Kirkkorakennus on suorakaiteen muotoinen, ulkokatteena oleva tasakatto on taitettu molemmilla pitkillä sivuilla erikorkuisiksi pulpettikatoiksi, joiden pystypinnat ovat lähes kokonaan ikkunoita. Sisäverhous on puuta ja tiiltä, sisäkatteena on puinen tasakatto. Runkohuoneeseen liittyvät kerhotilat ja sakasti. Erillinen yläosastaan avoin kellotorni on valettu betonista, kellot ovat vuodelta 1902. Kirkon pinta-ala on 500 neliötä, ja istumapaikkoja siellä on 540 hengelle. 22-äänikertaiset urut on valmistanut Hans Heinrich 1974. Alttari-ikkunan edessä on risti. Kirkossa on vanhaa esineistöä kirkonkellojen lisäksi entisen kirkon saarnatuoli. Sivuseinän lasimaalaukset on tehnyt taiteilija Urho Lehtinen, ja niiden aiheina ovat Uuden testamentin kertomukset "Kristus siunaa viisi leipää ja kaksi kalaa" ja "Kristus avaa sokean silmät". == Lähteet == Luokka:Äänekosken kirkot Luokka:Suomen kivikirkot
Onkilammi (Tammela)

Onkilammi on Kanta-Hämeessä Tammelassa oleva järvi, joka kuuluu Ilmetynjoen valuma-alueeseen. Joki kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella olevaan Turpoonjoen valuma-alueeseen. == Maantiede == Järven pinta-ala on 4,3 hehtaaria ja sen pituus on 400 metriä ja leveys 250 metriä. Siihen ei laske ojia, mutta se saa vetensä sadannasta, suovedestä ja harjualueen pohjavedestä. Järven luusua sijaitsee järven länsirannalla, josta saa alkunsa yli 2,5 kilometriä pitkä Vääräoja. Järven rantaviiva on 1,1 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin hiekkapohjaista kangasmaastoa. Järven pohjoisrannat ovat soistuneita ja etelärantoja reunustaa Kolmannen Salpausselän hiekkaiset reunamuostostumat. Kaakkoiskulman suo sivuaa soraharjun reunaa, josta virtaa järveen pohjavettä. Rannoille on rakennettu muutamia loma-asuntoja, joille johtaa tiet yhdystieltä 2824. == Vesihuolto == Alue kuuluu Pernummen hiekkamuodostuman alueeseen. Onkilampeen ja Väärätojaan purkautuu Kolmanteen Salpausselän harjujaksoon kuuluvasta Karjuharjusta ja sen ympäristöstä paljon pohjavettä. Sen pumppaamisesta talousvedeksi harkitaan vakavasti. == Historia == Vuoden 1884 Senaatin kartastossa järven nimenä luki "Onkilampi". == Lähteet == Luokka:Ilmetynjoen valuma-alue Luokka:Tammelan järvet
Jari Lyytimäki

Jari Lyytimäki (ent. Välimäki, s. 1972 Karkku) on suomalainen tietokirjailija ja tutkija. Hän toimii johtavana tutkijana Suomen ympäristökeskuksessa ja on ympäristönsuojelutieteen dosentti Helsingin yliopistossa. Lyytimäki on koulutukseltaan filosofian tohtori ympäristömuutoksesta ja -politiikasta. Hän on valmistunut Helsingin yliopistosta pääaineenaan ympäristönsuojelu. Lyytimäki on työskennellyt Suomen ympäristökeskuksessa eri tehtävissä vuodesta 1997 alkaen. Lyytimäki on tutkinut muun muassa ilmastonmuutosta ja vesistöjen rehevöitymistä koskevaa uutisointia, kestävän kehityksen indikaattoreita ja ympäristötiedon hyödyntämistä päätöksenteossa. Helmikuussa 2015 hänelle myönnettiin yhdessä Janne Rinteen kanssa Koneen Säätiön Vuoden Tiedekynä -palkinto valosaastetta käsittelevästä tietokirjasta Valon varjopuolet. Toukokuussa 2018 ilmestynyt Lyytimäen kirjoittama Huumori ympäristönsuojelussa käsittelee laaja-alaisesti komiikan ja ympäristökysymysten suhdetta. == Teokset == * * * * * * * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Jari Lyytimäen Luonnonvaralta-blogi * Jari Lyytimäki kertoo ilmastouutisoinnista (YouTube) * Jari Lyytimäki kertoo valosaasteesta (YouTube) Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Uku Masing

Hugo (Uku) Masing (ääntämys: [ma:siŋk]; 11. elokuuta 1909 Lipa – 25. huhtikuuta 1985 Tartto)Masing, Uku, Bibliothèque nationale de France, päivitetty 7.1.2010, viitattu 28.6.2021 ] oli virolainen runoilija ja Vanhan testamentin eksegeettiLähetysteologinen aikakauskirja, s. 55 . Hän oli Arbujad-ryhmän yksilöllisin edustaja. Kokoelma Neemed vihmade lahte (1935) sisältää rikasta sanastoa ja hienoa kuvastoa käyttävää runoa. Niiden pohjana on muiden kulttuurien maailmankuva. Kokoelma Džunglilaulud ilmestyi Ruotsissa, ja siinä ovat keskeisiä luopumisen ja kuoleman ajatukset.Facta 2001, WSOY 1981, 11. osa, palsta 94 ==Suomennettuja runoja== ;LähdeUku Masing, Luettelo suomennetuista runoista, Linkki maailman runouteen, Runotietokanta, Lahden kaupunginkirjasto. Päivitetty 17.5.2021, viitattu 28.6.2021 * Aaveiden tieltä perääntyvien sotilaiden laulu, suom. Juha Mannerkorpi, teoksessa: 20 nykyvirolaista runoilijaa, toim. Raili Kilpi-Hynynen & Arvo Turtiainen, Helsinki: Tammi 1969 * Minun yksinäisyyteni, suom. Juha Mannerkorpi, teoksessa: 20 nykyvirolaista runoilijaa * Oma tietonsa jokaisella, suom. Juha Mannerkorpi, teoksessa: 20 nykyvirolaista runoilijaa * Elokuu, suom. Juha Mannerkorpi, teoksissa: 20 nykyvirolaista runoilijaa, Päivänlasku, toim. Hannu-Pekka Lappalainen, Helsinki: Kirjayhtymä 1982 ISBN 951-26-2346-3; ja Tämän runon haluaisin kuulla 2, Helsinki: Tammi 1987 ISBN 951-30-6580-4 == Lähteet == Luokka:Virolaiset runoilijat Luokka:Teologit Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Vuonna 1985 kuolleet
Maksims Blems

Maksims Blems (, s. 2. heinäkuuta 1976 Omsk, Neuvostoliitto) on venäläis- latvialainen jääpalloilija, pelipaikaltaan keskikenttä. Hän edustaa Venäjän pääsarjan Irkutskin Baikal-Energijaa. Blemsin kasvattajaseura on Omskin Junost, jossa hän pelasi neljän kauden ajan vuosina 1996–2000 ennen siirtymistään SKA-Sverdlovskiin, jossa hän pelasi kolme seuraavaa kautta. Sen jälkeen hän pelasi kauden Bratskin Metallurgissa ennen siirtymistään Irkutskin Baikal-Energijaan syksyllä 2004. Blems sai Venäjän ja Latvian kaksoiskansalaisuuden, mikä mahdollisti hänen esiintymisensä Latvian maajoukkueessa jääpallon kevään 2014 MM-kisoissa ensimmäisen kerran. ==Saavutukset== Seurajoukkueissa * Venäjän mestaruuspronssia 2015, ==Lähteet== * Blems ibdb-tietokannassa * Blems rusbandy.ru-tietokannassa * Blems Irkutsk- story sivustolla ===Viitteet=== Luokka:Venäläiset jääpalloilijat Luokka:Latvialaiset jääpalloilijat Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Maksims Matveevs

Maksims Matveevs (, s. 7. huhtikuuta 1987 Ust-Ilimsk, Neuvostoliitto) on venäläis-latvialainen jääpalloilija, pelipaikaltaan keskikenttä. Hän edustaa Venäjän pääsarjan Irkutskin Baikal-Energijaa. Matveevsin kasvattajaseura on Ust-Ilimskin Lesohimik, jossa hän pelasi kuuden kauden ajan vuosina 2004–2010 ennen siirtymistään Arsenjevin Vostokiin, jossa hän pelasi yhden kauden. Sen jälkeen hän on pelannut Habarovskin pääsarjalaisessa SKA-Neftjanikissa. Matveevs sai Venäjän ja Latvian kaksoiskansalaisuuden, mikä mahdollisti hänen esiintymisensä Latvian maajoukkueessa jääpallon kevään 2015 MM-kisoissa ensimmäisen kerran. ==Lähteet== * Matveevs ibdb-tietokannassa * Matveevs rusbandy.ru-tietokannassa ===Viitteet=== Luokka:Venäläiset jääpalloilijat Luokka:Latvialaiset jääpalloilijat Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Aakenusjoki

Aakenusjoki on Kittilän kunnan länsiosassa vapaana virtaava joki. Se on Ounasjoen sivujoki ja saa alkunsa Aakenustunturilta. Joki yhtyy Ounasjokeen Kittilän kirkonkylän kohdalla. Aakenusjoen pituus on noin 34 kilometriä. Aakenusjoki on hyvä kanoottiretkeilykohde. Joessa on runsaasti koskia, joista osa saattaa olla varsin haastavia tulvan aikana. Kuivana aikana koskissa on vähän vettä ja hankala melottava kanootilla. Joen varrella Linkupalossa on muinainen tulivuori, jonka vuoksi joen kivet ovat terävämpiä kuin alueen muissa joissa. Joen kalastoon kuuluvat harjus, taimen, siika, hauki ja ahven. Alueen kalastusoikeuden omistaa pääosin Metsähallitus. Nuotiopaikkoja on pitkin joenvartta. Majoitus- ja ravintolapalveluja on Ylläksen ja Kittilän alueella hyvin saatavilla. ==Lähteet== Luokka:Ala-Ounasjoen alue Luokka:Kittilän joet
Pelastusristeilijä

Pelastusristeilijä on ihmisten etsintään ja pelastamiseen käytettävä alustyyppi. Nimitys on ollut käytössä esimerkiksi Suomen Meripelastusseuralla ja sen sisarjärjestöillä Ruotsissa, Norjassa ja Saksassa. Pelastusristeilijä on yleensä kooltaan ja varustuksiltaan sellainen, että se pystyy toimimaan merellä itsenäisesti pitkähkön ajan. Tämä edellyttää käytännössä aluksella olevia lepo- ja ruokailutiloja miehistölle. Miehistön koon on myös oltava riittävän suuri, jotta työ aluksella voidaan jakaa vuoroihin eli vahteihin osan miehistöstä työskennellessä ja osan levätessä. == Katso myös == * Jenny Wihuri, pelastusristeilijä * Ossi Barck, pelastusristeilijä * Niilo Saarinen, jäävahvistettu pelastusristeilijä == Lähteet == * Pelastusristeilijä Ossi Barckin historia == Aiheesta muualla == * Meripelastus.fi * Luokka:Laivatyypit
Thomas Gurney

Thomas Gurney (1705–1770) oli englantilainen pikakirjoittaja ja pikakirjoitusjärjestelmän kehittäjä. Thomas Gurney syntyi Woburn-nimisessä kylässä Bedfordshiressä 7. maaliskuuta 1705. Hänestä toivottiin maanviljelijää, mutta hän oli kiinnostuneempi kirjoista ja mekaniikasta. Hän opiskeli kellosepäksi ja toimi opettajana. Ostettuaan William Masonin laatiman pikakirjoituksen oppikirjan Gurney opetteli pikakirjoitustaidon niin hyvin, että pystyi 16-vuotiaana kirjoittamaan saarnoja ylös. Vuonna 1737 Gurney muutti Lontooseen, ja pääsi pikakirjoittajaksi keskusrikostuomioistuimeen. Pikakirjoittajan toimen ohella hän toimi kelloseppänä ja pikakirjoituksen opettajana. Gurney kuoli 22. kesäkuuta 1770. == Pikakirjoitusjärjestelmä == Gurney julkaisi pikakirjoitusjärjestelmänsä vuonna 1750 nimellä Brachygraphy. Se oli kirjainmerkeiltään lähes identtinen Masonin järjestelmän kanssa, mutta erityisesti lyhenteiden osalta järjestelmää sovitettiin paremmin parlamenttien sanastoon sopivaksi. Gurneyn poika Joseph Gurney ja pojanpoika William Brodie Gurney toimivat myös pikakirjoittajina ja toimittivat Brachygraphy-oppikirjan myöhempiä painoksia. Gurneyn järjestelmä säilyi Britannian parlamentissa käytössä 1900-luvulle saakka. == Lähteet == Luokka:Pikakirjoittajat Luokka:Englantilaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1705 syntyneet Luokka:Vuonna 1770 kuolleet
Ossi Barck (alus)

Pelastusristeilijä Ossi Barck oli Porvoon Sköldvikissä asemapaikkaansa pitänyt Suomen Meripelastusseuran organisaatiossa toiminut vapaaehtoista meripelastusta harjoittanut alus. Alus oli Neste Oy:n ja sen toimintaa jatkaneiden yhtiöiden omistama ja vapaaehtoisten meripelastajien miehittämä. Alus rakennettiin Saksan Bardenflethissa Schiffs- und Bootswerft Fr. Schweersin telakalla vuonna 1982. Ossi Barck oli yksi kahdeksan aluksen sarjasta, jonka muut risteilijät olivat ja osittain ovat edelleen Saksan meripelastuksen käytössä. Samaa suunnittelua hyödynnettiin myös yhdessä saksalaisessa kalastuksenvalvonta-aluksessa sekä marokkolaisissa vähän pienemmissä pelastusristeilijöissä. Nimi alukselle valittiin yhtiön ensimmäisen lippukapteenin mukaan. Pelastusristeilijä Ossi Barck teki vuoteen 2007 kestäneenä palvelusaikanaan yli 200 ihmisten ja alusten pelastus- ja avustustehtävää, joissa avun sai yhteensä vähintään 500 henkilöä. Toimintaan liittyi myös esimerkiksi valistus-, esittely- ja edustustoimintaa, joiden puitteissa alus vieraili koti- ja ulkomaan satamissa. Kaukaisin matka oli Britannian meripelastajien RNLI:n ja Alankomaiden meripelastajien KNRM:n 175-vuotisjuhlallisuuksiin osallistumisen yhteydessä Englannin kanaalin rannikolla sijaitsevaan Pooleen ja Hollannin Ijmuideniin. Ossi Barck oli myös vuosikymmeniin ensimmäinen Laatokalla vieraillut oman kokoluokkansa suomalainen alus, kun se vene-eskaderin saattotehtävissä kävi Valamossa ja Sortavalassa. Ossi Barckin apuvene Hulda on nähtävillä Merikeskus Vellamon pihalla Kotkassa. == Lähteet == * Pelastusristeilijä Ossi Barckin historia * Sven Clausen, Ulf Kaack 2010: Deutsche Seenotkreuzer in aller Welt *https://docplayer.fi/15977907-Pelastusristeilija-ossi-barck.html Luokka:Pelastusristeilijät Luokka:Suomen Meripelastusseura
David Hasselhoff Show

David Hasselhoff Show on Sub-kanavalla huhti–kesäkuussa 2015 esitetty suomalainen keskusteluohjelma, jota juontaa yhdysvaltalainen näyttelijä- laulaja David Hasselhoff. Ohjelmassa esiintyivät myös suomalaiset näyttelijät Kari Ketonen ja Ville Tiihonen. Hasselhoff perehtyi ohjelmassa suomalaiseen kulttuuriin. Haastattelut ohjelmassa tehtiin englanniksi. Ohjelmassa soitti Ritari Ässä Band -niminen studiobändi, joka muun muassa säesti Hasselhoffia hänen esittäessä omia laulujaan. Ruotsalaiseen ohjelmaformaattiin perustuva ohjelma kuvattiin tammikuussa 2015. Ruotsissa paikallista versiota esitettiin nimellä Hasselhoff – en svensk talkshow. == Jaksot == Jakso Esityspäivä Katsojaluvut Vieraat 1 2. huhtikuuta 2015 372 000 Timo Soini, Maria Veitola ja Musta Barbaari 2 9. huhtikuuta 2015 255 000 Michael Monroe, Anette Olzon ja Henri Alén 3 16. huhtikuuta 2015 211 000 Linda Lampenius, Jani Toivola ja Jussi 69 4 23. huhtikuuta 2015 224 000 Mikael Jungner, Katariina Souri ja Sara Chafak 5 30. huhtikuuta 2015 212 000 Krisse Salminen, Mikko Alatalo ja Noora Räty 6 14. toukokuuta 2015 106 000 Tuomas Enbuske, Irina Björklund ja Krista Siegfrids 7 21. toukokuuta 2015 191 000 Lenita Airisto, Stefan Richter, Diandra ja Ville Tiihonen 8 28. toukokuuta 2015 208 000 Jorma Uotinen, Martina Aitolehti ja Waldo 9 4. kesäkuuta 2015 150 000 Timo Vuorensola, Noora Karma ja Mr. Lordi 10 11. kesäkuuta 2015 168 000 Samuli Vauramo, Peter Vesterbacka ja Minna Parikka == Lähteet == Luokka:2010-luvun suomalaiset keskusteluohjelmat Luokka:MTV Subin televisio-ohjelmat
Shaoxing

Shaoxing on prefektuuritason kaupunki Zhejiangin maakunnassa Kiinassa. Shaoxing sijaitsee noin 50 kilometriä kaakkoon Hangzhoun kaupungista. Kaupungissa ovat asuneet muun muassa vallankumousfilosofi ja kirjailija Lu Xun sekä taiteilija Xu Wei. Shaoxing tunnetaan keltaisesta riisiviinistään. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== luokka:Zhejiangin kaupungit Luokka:Zhejiangin prefektuurit
Jeralean Talley

Jeralean Talley (o.s. Kurtz) (23. toukokuuta 1899 – 17. kesäkuuta 2015) oli yhdysvaltalainen nainen ja maailman vanhin elossa ollut henkilö. Hänestä tuli maailman vanhin elävä Gertrude Weaverin kuoltua 6. huhtikuuta 2015. Talleyn kuoltua maailman vanhimmaksi eläväksi tuli Susannah Mushatt Jones. ==Lähteet== Luokka:Maailman vanhimmat henkilöt Luokka:Yli 110-vuotiaiksi eläneet afroamerikkalaiset Luokka:Vuonna 1899 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Finsjölandet

Finsjölandet on saari Kemiönsaaren kunnassa. Se sijaitsee pääsaaren eteläpuolella Västanfjärdenin merenlahden edustalla. Se oli Västanfjärdin suurin saari. 568 hehtaarin kokoisella Finsjölandetilla asuu vakituisesti yksi ihminen. Vapaa-ajan asuntoja on 71. ==Lähteet== Luokka:Kemiönsaaren saaret Luokka:Västanfjärd
Live at Pori Jazz Festival

Live at Pori Jazz Festival on Pori Big Bandin livealbumi, joka äänitettiin Pori Jazz -festivaaleilla heinäkuussa 1976. Konserttipaikkana toimi Kirjurinluodossa sijaitseva Lokki-lava. Albumi julkaistiin samana syksynä Porin Päivän yhteydessä. == Muusikot == *Markku Kokko – kapellimestari (A1–A4, B1), basso (B2, B3) *Kaj Backlund – kapellimestari (B2) *Esko Linnavalli – kapellimestari (B3) *Seppo Tyni – kitara *Mikko Latvala – basso (A1–A4, B1) *Tapani Ikonen – rummut (B2) *Ilpo Kallio – rummut (A1–A4, B1) *Tomi Parkkonen – rummut (B3) *Kaj Heinonen – lyömäsoittimet *Pekka Tyni – piano *Juhani Vihanto – käyrätorvi (B2, B3) *Ilkka Karumo – alttosaksofoni *Petri Heimonen – alttosaksofoni (A1–A4, B1) *Matti Österlund – alttosaksofoni *Harri Kangas – bassosaksofoni *Erkki Elo – tenorisaksofoni *Tapio Kiviniemi – tenorisaksofoni (A4) *Jarmo Laine – tenorisaksofoni (B2, B3) *Juhani Reponen – tenorisaksofoni (A1–A4, B1) *Kari Sarpila – tenorisaksofoni (A1, A3, A4, B2) *Juhani Aalto – pasuuna *Tom Blido – pasuuna (A1–A4, B1) *Martti Kojo – pasuuna *Tauno Koskinen – pasuuna *Ted Curson – trumpetti (B2) *Jorma Kohijoki – trumpetti *Esko Lamula – trumpetti (A1–A4, B1) *Jaakko Satomaa – trumpetti (B2, B3) *Juhani Terävä – trumpetti (B2) *Aki Välimäki – trumpetti (A1–A4, B1, B3) *Reijo Widbom – trumpetti *Jukka Berg – tuuba (B2, B3) == Kappaleet == ;A-puoli # # # # ;B-puoli # # # == Lähteet == *Pori Big Band ‎– Live At Pori Jazz Festival Discogs. ===Viitteet=== Luokka:Vuoden 1976 esikoisalbumit Luokka:Vuoden 1976 konserttitallenteet
Nivajoki–Alajalve-tie

Nivajoki–Alajalve-tie (Alakönkääntie) on Alakönkään koskipaikan kiertämiseksi syntyneestä vähäisestä kulkujäljestä vähitellen muodostunut tie Utsjoella, seututie 970:n ja Tenon välissä. Tien pituus on 4,8 kilometriä. Se on museotie ja sisältyy Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Pohjois-Lapissa joet olivat tärkeitä kulkuväyliä, mutta Alakönkäästä ei päässyt läpi veneellä, joten koski kierrettiin rantaa pitkin. Veneenvetotiestä muodostui vähitellen tientapainen, joka vuonna 1928 luokiteltiin maantieksi ja liitettiin Suomen tieverkkoon, vaikka se oli muusta tieverkosta täysin irrallinen Tenon rannasta alkava ja sinne päättyvä tienpätkä. Nuorgamintie eli nykyinen seututie 970 valmistui 1967, jolloin Alakönkään maantie lakkautettiin ja siitä tuli yksityistie. Tie otettiin museokohteeksi vuonna 1983, mutta poistettiin luettelosta 1990-luvulla muun muassa maanomistuksen muutoksien takia ja koska tie oli yksityistie.Liimatainen, 2007, s. 164 Museointi otettiin uuteen harkintaan 2000-luvulle tultaessa, ja vuonna 2001 tehtiin tiesuunnitelma museotien parantamiseksi. Sen tiealue otettiin valtion hallintaan ja 2003 tie kunnostettiin ajokuntoiseksi ja muun muassa kaidekivet laitettiin takaisin paikoilleen. Nivajoen ja Alajalven talon välisestä tiestä tuli vuonna 2005 uudestaan museotie. Tie on osittain yksikaistainen ja sorapintainen. Sen alkupäässä Nivajoella on pysäköimisalue ja opaste.Liimatainen, 2007, s. 166 == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Suomen museotiet Luokka:Utsjoen liikenne Luokka:Utsjoen nähtävyydet Luokka:Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa
Helena Ylänen

Riitta Helena Ylänen (5. toukokuuta 1943 HelsinkiKuka kukin on 2003, s. 1153. Helsinki 2002. ISBN 951-1-18086-X – 20. joulukuuta 2018 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, joka työskenteli Helsingin Sanomien elokuvakriitikkona ja -toimittajana 36 vuotta eläkkeelle jäämiseensä 2005 saakka. Ylänen opiskeli Helsingin yliopistossa englantia ja kirjallisuutta mutta vaihtoi vuonna 1969 Sanoma Oy:n toimittajakouluun.Jokisalo, Elina: Avarakatseista ja hauskaa elokuva-arvostelua. Festival News. Tampereen elokuvajuhlien lehti. Tampereen yliopisto 2002. Viitattu 7.4.2015. Samoihin aikoihin hän aloitti elokuva- arvostelujen kirjoittamisen Helsingin Sanomiin, ja hänet nimitettiin 1979 lehden elokuvatoimittajaksi Paula Talaskiven jälkeen.Rosenqvist, Juha: Helena Ylänen: Sata parasta elokuvaa ja kymmenen kehnoa kaupan päälle. WiderScreen- sivusto 2006/1. Viitattu 7.4.2015. Juha Rosenqvistin pitkässä haastattelussa vuodelta 2008 Helena Ylänen kertoo ajautuneensa elokuvatoimittajaksi paitsi lapsuuden perheen yhteisen elokuvaharrastuksen myötä, myös siksi että ei olisi kyennyt tekemään uutistoimittajan töitä, haastattelemaan päivittäin vieraita ihmisiä usein heille kiusallisista asioista. Hän kertoo, ettei niinkään ajatellut lukijoita vaan Helsingin Sanomien palvelemista: hänellä on laatulehden edustajana vastuu kertoa elokuvasta asiallisesti, lukukelpoisesti ja ymmärrettävästi.Helena Ylänen kertoo Juha Rosenqvistille kriitikon urastaan, audio 170 min, 2008. Kritiikkipakki, Widescreen.fi. Viitattu 17.12.2024. Elokuvakriitikko Hannu Björkbacka luonnehti Helena Ylästä ”persoonalliseksi ääneksi, jonka arviot lukee kirjoittajan, jos ei elokuvan, takia”.Mustonen, Jari: Tähdet kertovat, kriitikko Ylänen. Elitisti.net. Viitattu 7.4.2015. Toisaalta Yläsen arvostelut jakoivat mielipiteitä ja niitä syytettiin muun muassa suomalaisten elokuvien yliarvostuksesta. Markku Soikkeli kutsui häntä ”kotimaisten filmien vakiokehujaksi” vuonna 2003. Ylänen palkittiin Betoni-Jussilla vuonna 2017. ==Teoksia== * Sata parasta elokuvaa ja kymmenen kehnoa kaupan päälle. Yläsen elokuvakritiikkejä vuosilta 1977–2004. Toimittanut Kati Sinisalo. Helsingin Sanomat 2005. ISBN 952-5557-06-5 ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== * “Armoitetuille filmihulluille”, Martti-Tapio Kuuskosken ja Eero Tammen tekemä haastattelu. Filmihullu 1/2006. ==Aiheesta muualla== * Kuuskoski, Martti-Tapio: ”Mitä Helena sanoisi? Keskustelu Helena Yläsen kriitikkoperinnöstä” (R&A; Talks 2019), Kritiikin uutiset 10.11.2019. Luokka:Suomalaiset elokuvakriitikot Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Jussi-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
The 5000 Spirits or the Layers of the Onion

The 5000 Spirits or the Layers of the Onion on The Incredible String Bandin albumi, joka julkaistiin vuonna 1967 levymerkillä Elektra Records. == Kappaleet == === A-puoli === # # # # # # === B-puoli === # * # # # # # # == Kokoonpano == * Licorice McKechnie – laulu, lyömäsoittimet * Robin Williamson – viulu, kitara, laulu, mandoliini, ud, gimbri, huilu, lyömäsoittimet * Mike Heron – kitara, laulu, huuliharppu * Danny Thompson – kontrabasso * John Hopkins – piano * Soma (Nazir Jairazbhoy) – sitar, tamboura == Arviot == * Allmusic: Allmusic review == Lähteet == == Aiheesta muualla == * The 5000 Spirits or the Layers of the Onion discogs.com -sivustolla Luokka:Vuoden 1966 albumit Luokka:The Incredible String Bandin albumit
Electric

Electric on The Cultin musiikkialbumi vuodelta 1987. Sen esittelyssä Helsingin Sanomien Markku Fagerlund luonnehti The Cultia 1980-luvun Led Zeppeliniksi: ”Ian Astbury laulaa kuin Robert Plant konsanaan, soitto jyrisee Billy Duffyn kitaran siivittämänä lujaa, peruskomppi on sekin tuhtia tavaraa.” ==Kappaleet== Kaikki kappaleet Ian Astbury ja Billy Duffy ellei toisin mainita. # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Ian Astbury – laulu * Billy Duffy – kitara * Jamie Stewart – basso * Les Warner – rummut == Arviot == * Allmusic: Allmusic review == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Electric discogs.com-sivustolla Luokka:Vuoden 1987 albumit Luokka:The Cultin albumit
N,N-dietyylianiliini

N,N-dietyylianiliini (C10H15N) on aniliinin johdannaisiin kuuluva aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lähtöaineena orgaanisessa kemiassa muun muassa väriaineiden valmistuksessa. ==Ominaisuudet== Huoneenlämpötilassa N,N-dietyylianiliini on kirkasta tai keltaista nestettä. Se liukenee vain hieman veteen, mutta paremmin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin ja kloroformiin. ==Valmistus ja käyttö== N,N-dietyyliamiinia valmistetaan aniliinin ja etanolin tai dietyylieetterin välisellä reaktiolla. Katalyyttinä reaktiossa käytetään rikkihappoa tai muita mineraalihappoja tai Lewis-happoja kuten alumiinioksidia. Reaktiossa muodostuu N,N-dietyylianiliinin lisäksi monosubstituoitua N-etyylianiliinia ja nämä yhdisteet voidaan erottaa toisistaan tislaamalla.Bijan Amini & Steven Lowenkron: Aniline and Its Derivatives, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2003. Viitattu 7.4.2015Thomas Kahl, Kai-Wilfried Schröder, F. R. Lawrence, W. J. Marshall, Hartmut Höke & Rudolf Jäckh: Aniline, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2011. Viitattu 7.4.2015 N,N-dietyylianiliinia voidaan käyttää reaktioissa liuottimena. Lisäksi siitä valmistetaan väriaineita ja lääkeaineita. Yhdistettä voidaan käyttää myös tyydyttymättömien polyesterihartsien valmistuksessa. ==Lähteet== Luokka:Amiinit Luokka:Aromaattiset yhdisteet
Vanilla Fudge (albumi)

Vanilla Fudge on Vanilla Fudgen esikoislevy, joka julkaistiin vuonna 1967 levymerkillä Atco Records. ==Kappaleet== === A-puoli === # # # # === B-puoli === # # # # # # == Kokoonpano == * Carmine Appice – rummut, laulu * Tim Bogert – basso, laulu * Vince Martell – kitara, laulu * Mark Stein – laulu, kosketinsoittimet == Arviot == * Allmusic: Allmusic review == Aiheesta muualla == * Vanilla Fudge discogs.com -sivustolla == Lähteet == Luokka:Vuoden 1967 esikoisalbumit Luokka:Vanilla Fudgen albumit
The Beat Goes On (albumi)

The Beat Goes On on Vanilla Fudgen levy, joka julkaistiin vuonna 1968 levymerkillä Atco Records. == Kappaleet == === A-puoli === #"Sketch" (Appice/Bogert/Martell/Stein) - 2:55 Vaihe yksi # * "Intro: The Beat Goes On" (Sonny Bono) - 1:57 #Eighteenth Century: Variaatioita teemasta Mozart: "Divertimento No. 13 In F Major" (Wolfgang Amadeus Mozart) - 0:46 #Nineteenth Century: "Old Black Joe" (Stephen Foster) - 0:46 #Twentieth Century - 3:09 ##"Don't Fence Me In" (Cole Porter) - 0:52 ##"12th Street Rag" (Euday L. Bowman) - 0:49 ##"In The Mood" (Garland-Razaf) - 0:45 ##"Hound Dog" (Jerry Leiber, Mike Stoller) - 0:43 ## The Beatles - 1:45 ###"I Want To Hold Your Hand" (John Lennon, Paul McCartney) ###"I Feel Fine" (Lennon–McCartney) ###"Day Tripper" (Lennon–McCartney) ###"She Loves You" (Lennon–McCartney) ###"Hello Goodbye" (Lennon–McCartney) Vaihe kaksi # * "The Beat Goes On" - 1:32 #Beethoven: "Fur Elise" & "Moonlight Sonata" (Ludwig van Beethoven) - 6:33 #"The Beat Goes On" - 1:05 === B-puoli === #"The Beat Goes On" - 1:00 Vaihe kolme # * "Voices in Time": Neville Chamberlain, Winston Churchill, Franklin Delano Roosevelt, Harry S. Truman, John F. Kennedy, ja muut äänet - 8:09 Vaihe neljä # * "The Beat Goes On" - 1:50 #"Merchant/The Game Is Over" - 8:57 ##"Merchant" (Appice/Bogert/Martell/Stein) ##"The Game Is Over" (Bourtayre/Bouchety): Vinnie ##"Merchant" ##"The Game Is Over": Tim ##"Merchant" ##"The Game Is Over": Carmine ##"Merchant" ##"The Game Is Over": Mark ##"Merchant" #"The Beat Goes On" - 2:20 Bonus Vaihe (ainoastaan CD julkaisu) #"You Can't Do That" (Lennon–McCartney) #"Come By Day, Come By Night" (Appice/Bogert/Martell/Stein) == Kokoonpano == * Carmine Appice – rummut, laulu * Tim Bogert – basso, laulu * Vince Martell – kitara, laulu * Mark Stein – laulu, kosketinsoittimet == Arviot == * Allmusic: Allmusic review == Lähteet == == Aiheesta muualla == * The Beat Goes On discogs.com-sivustolla Luokka:Vuoden 1968 albumit Luokka:Vanilla Fudgen albumit
Timo Askolin

Timo Askolin (s. 3. lokakuuta 1951 Helsinki) on suomalainen jalkapallovalmentaja.Veikkausliiga Askolin on suorittanut UEFA Pro Licence -valmentajalisenssin. Askolin on toiminut päävalmentajana pääsarjatasolla kaksi kautta. Hän valmensi FC Interiä Veikkausliigassa kausina 1999 ja 2000 yhteensä 62 ottelussa, joista tuloksena oli 22 voittoa, 13 tasapeliä ja 27 tappiota. Askolin nimitettiin Veikkausliiga-seura AC Allianssin päävalmentajaksi kaudeksi 2006, mutta seuran toiminta loppui ennen kauden alkua. Kaudella 2007 hän toimi vasta perustetun Allianssi Vantaan päävalmentajana.Allianssi Vantaa Askolin on lisäksi toiminut päävalmentajana Hangö IK:ssa, juniorivalmentajana Atlantiksessa, Allianssissa ja Hongassa sekä apuvalmentajana Helsingin Jalkapalloklubissa, jossa hän voitti Suomen mestaruuden 1997YLE Urheilu sekä FC Espoossa.FC EspooFC Honka == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Rouanahon seisake

Rouanahon seisake on lakkautettu liikennepaikka Tohmajärven kunnassa, Murtoin taajamassa Niiralan radalla. Seisake avattiin 1. huhtikuuta 1947 ja matkustajaliikenne lakkautettiin 1. kesäkuuta 1987 jolloin koko rataosuudelta loppui matkustajaliikenne.Rouanaho, Vaunut.org Seisakkeella oli laituri, jossa oli myös penkki matkustajille. Rouanahon ratavartijan talo, joka on yhtä vanha kuin itse rata, on edelleen olemassa. Liikennepaikan samalla ratakilometrillä sijaitsee Murtoi=Rouanahon tasoristeys.Murtoi=Rouanaho, Tasoristeys.fi ==Lähteet== Luokka:Pohjois-Karjalan lakkautetut rautatieliikennepaikat Luokka:Tohmajärven rautatieliikennepaikat
In Formation

In Formation on yhdysvaltalaisen jousikvartetti Kronos Quartetin esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 1982 levymerkillä Reference Recordings. == Kappaleet == === A-puoli === # # # # # === B-puoli === # * # # # # == Kokoonpano == * David Harrington – viulu * John Sherba – viulu * Hank Dutt – alttoviulu * Joan Jeanrenaud – sello == Aiheesta muualla == * In Formation discogs.com -sivustolla == Lähteet == Luokka:Vuoden 1982 esikoisalbumit Luokka:Kronos Quartetin albumit
Juha Saario

Juha Saario (s. 24. kesäkuuta 1981 Tornio) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Saario on Kemin Palloseuran kasvatti. Hän debytoi seuran edustusjoukkueessa Kakkosessa kaudella 1997. Saario siirtyi 17-vuotiaana Tornion Palloon. Hän edusti seuraa yhtäjaksoisesti kahdeksan kauden ajan ja oli mukana nostamassa joukkuetta aina Kakkosesta Veikkausliigaan asti. Tehokkaimpana vuonnaan Saario teki Ykkösessä 11 maalia 26 ottelussa. Ensimmäisellä kaudellaan Veikkausliigassa Saarion paikka vaihteli avauskokoonpanon ja vaihtopelaajan välillä. Vuonna 2005 hän kärsi polvivammasta ja haki pelituntumaa Ykkösessä pelanneesta Oulun Luistinseurasta alkukauden lainasopimuksella. Pääsarjatasolla Saario pelasi kahden kauden aikana yhteensä 31 ottelua ja teki kaksi maalia. Kaudeksi 2007 Saario siirtyi Kakkosen OLS:iin. Hän palasi vielä TP-47:n riveihin 2008, mutta pelasi vain viidessä ottelussa ennen vakavaa loukkaantumistaan. Saario lopetti uransa kauden päätteeksi 27-vuotiaana. Vuonna 2002 Saario pelasi kaksi ottelua alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Teatteri Venus

Teatteri Venus on helsinkiläinen teatterikollektiivi, joka tutkii töissään esiintyjyyttä, esittämistä ja esityksen ehtoja sekä erilaisia yleisösuhteita. Taiteilijaryhmä on vapaasti organisoitu ja käyttää työtapoina prosessi- ja ryhmäkeskeisiä metodeja. Venuksen tuotanto koostuu erilaisista identiteetin ja maailmankuvan määrittelyn ja esittämisen projekteista. Teatteri Venus on Universum-yhdistyksen alaisuudessa. Teatteri Venuksen ideologiaan kuuluu ajatus taiteensa vapauttamisesta kapitalistisista tuotantorakenteista ja teatteri pyrkien edistämään vapaan kentän toimijoiden välistä solidaarisuutta ja taiteen monikielisyyttä. ==Oma tuotanto== *2019 Rest in peace *2016 Wonderland *2013 A good sign - drömtid, rituaali *2012 Tontut vs Vikingarna *2011 Gimme another country *2010 Teatteri Venus & susiklubi: kudos susi klubi klubi *2010 Det falska barnet / Valelapsi *2009 Mooot - kaupunkitaidehanke *2009 Club venus - kudosklubit # 1-4 *2008 Teatteri Venus ja stadia: Lost and found in punavuori *2007 Likaisia juttuja *2005 Gimme the country *2005 Mielenliikutuksia *2002 Frankenstein marja silde ja työryhmä *2001 Flickan som ville vara sjuk työryhmä *2001 Yksin keltainen / särjen ääni työryhmä *2000 Roadside picnic työryhmä *1998 Särjen ääni työryhmä *1998 Arken työryhmä *1998 Hamletsoolo työryhmä *1996 Funderingar kring en mördares moral tuuja jänicke ja åsa nybo *1996 Tie jim cartwright *1995 Hyvästi, en ole andrei tsehovin pohjalta työryhmä *1994 Perille asti, puutarhan perille dowie-dick *1993 Barbaran planeetta työryhmä *1992 Rarva-creme työryhmä *1992 Reikä päässä liselott forsman *1991 Lokakuu-projekti *1991 Sakset ja matala taivas tuija kokkonen *1991 Totuus ja tehtävä työryhmä *1991 Medicine show työryhmä *1990 Carmen meriméen pohjalta tuija kokkonen ja työryhmä *1990 Wunderbaum työryhmä ja anders slotte *1989 Asemat työryhmä *1988 Alue tuija kokkonen ja työryhmä *1988 Antigone - väärä sukupolvi työryhmä *1987 Pygmit työryhmä *1986 Rikhard iii shakespearen pohjalta työryhmä ja tuija kokkonen *1985 Elät vain kerran jaana lorcan bernarda alban talon pohjalta työryhmä *1983 Puluparat työryhmä Lisäksi performanceja mm. Silde-Varja: Kuuntele sydämesi ääntä (1991), Voitto pimeydestä (1991), B-luokka (1992) Lindström: I accuse you (1992) ==Lähteet== * Teatteri Venus ==Aiheesta muualla== *Universum Luokka:Helsingin teatterit
Kari Ramstadius

Kari Ramstadius (s. 20. syyskuuta 1965 Noormarkku) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli keskikenttäpelaaja.Kari Ramstadius Playerhistory-sivustolla Ramstadius pelasi yhteensä neljä ottelua SM-sarjassa edustaen Porin Pallo-Tovereita. Hän pelasi kolme ottelua kaudella 1985 ja yhden ottelun kaudella 1986. Ramstadius kuului PPT:n joukkueeseen myös I divisioonan kaudella 1990, mutta ei pelannut kauden aikana otteluakaan. Peliuransa jälkeen Ramstadius on toiminut Ruosniemen Visan juniorivalmennuksessa.Palloliitto == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Montabaur

Montabaur on kaupunki Länsi-Saksassa, Rheinland-Pfalzin osavaltiossa. Kaupunki sijaitsee noin 30 kilometriä Koblenzista koilliseen. Germanwingsin lennon 9525 perämies Andreas Lubitz oli kotoisin Montabaurista. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Saksan kaupungit Luokka:Rheinland-Pfalzin kunnat
Kvasikonformikuvaus

Kvasikonformikuvaukset ovat matematiikassa kompleksitason tai yleisemmin n-ulotteisen moniston kuvauksia, joita voi pitää konformikuvausten yleistyksinä. Suomalaisten matemaatikkojen panos kvasikonformikuvausten tutkimisessa on ollut merkittävä. ==Kompleksitason kvasikonformikuvaukset== Tason konformikuvaus f kuvaa infinitesimaalisen ympyrän infinitesimaaliselle ympyrälle. Kvasikonformikuvauksen voi (hiukan epätarkasti) karaksterisoida kuvauksena, joka kuvaa infinitesimaalisen ympyrän infinitesimaaliselle ellipsille, jonka iso- ja pikkuakselien pituuksien suhde on rajoitettu. Suhteen pienin yläraja on kuvauksen maksimidilataatio. Jos kuvaus f on pisteessä z_0 differentioituva, on olemassa differentiaalikehitelmä f(z)=f(z_0)+a(z-z_0)+b(\bar z-\bar z_0)+o(z-z_0). Suureet a ja b ovat f:n kompleksiderivaatat pisteessä z_0; merkitään a=f_z(z_0) ja b=f_{\bar z}(z_0). Osamäärä \mu_f(z_0)={f_{\bar z}\over f_z} on f:n kompleksidilataatio. Analyyttisen funktion kompleksidilataatio on 0. Jos alueessa G pätee |\mu_f(z)|\le k<1 melkein kaikilla z, f on kvasikonforminen alueessa G. Riemannin kuvauslauseen kvasikonforminen vastine on tulos, joka kertoo, että jokainen ykkösen alapuolelle rajattu funktio on (tietyin edellytyksin) jonkin kvasikonformikuvauksen kompleksidilataatio. Kvasikonformikuvauksilla on runsaasti geometrisia ominaisuuksia, jotka ovat yleistyksiä konformikuvausten ominaisuuksista, ja joita käytetään kvasikonformisuuden karakterisointiin. ==Teichmüllerin avaruus== Riemannin pinnan kvasikonformikuvaus voidaan määritellä käyttämällä hyväksi pinnan pienten osien ja tasoalueiden konformiekvivalenssia. Kahden topologisesti ekvivalentin Riemannin pinnan välille ei yleensä voi muodostaa konformikuvausta, mutta kylläkin kvasikonformikuvauksen. Tällaisen kuvauksen dilataation suuruus antaa mitan pintojen etäisyydelle, ja on pohjana ns. Teichmüllerin avaruuksille, joiden pisteet samastuvat ovat konformiekvivalentteihin Riemannin pintoihin. ==n-ulotteisen avaruuden kvasikonformikuvaukset== n-ulotteisen moniston kvasikonformikuvaus määritellään yleensä tarkastelemalla, miten ns. polkuparvien moduulit muuntuvat kuvauksessa. ==Historiaa== Tason kvasikonformikuvauksia tarkasteli ensimmäisenä saksalainen H. Grötsch vuonna 1928. Oswald Teichmüller esitti useita niihin liittyviä syvällisiä tuloksia 1930- ja 1940-lukujen taitteessa. Teichmüllerin esitys oli vaikeaselkoista. Lars Ahlfors tulkitsi ja selvensi vuonna 1954 Teichmüllerin tuloksia. Useampiulotteisten avaruuksien kvasikonformikuvauksia käsiteltiin ensiksi Neuvostoliitossa 1930-luvun lopulla. Olli Lehto ja K.I. Virtanen aloittivat kvasikonformikuvausten tutkimisen Helsingin yliopistossa 1958. Heidän oppilaittensa ja oppilaittensa oppilaiden, mm. Jussi Väisälän, Seppo Rickmanin, Olli Martion, Pekka Tukian, Kari Astalan ja Matti Vuorisen panos kvasikonformikuvausten teorian kehitykselle on ollut suuri. == Lähteet == Luokka:Kompleksianalyysi Luokka:Riemannin geometria
Eyehategod

Eyehategod (lyhennettynä EHG) on vuonna 1988 New Orleansissa Yhdysvalloissa perustettu sludge metal -yhtye. Raskaita blues-vaikutteisia riffejä ja hardcore punkia yhdistelevää yhtyettä pidetään yhtenä tyylilajinsa pioneereista. Yhtye on nimennyt vaikuttajikseen muun muassa Melvinsin, The Obsessedin, Black Flagin ja Black Sabbathin. == Jäsenet == === Nykyinen kokoonpano === * Mike Williams - laulu * Jimmy Bower - kitara * Brian Patton - kitara * Gary Mader - basso * Aaron Hill - rummut === Entiset === * Joey LaCaze (1989-2013) - rummut * Steve Dale (1988-1992) - basso * Mark Schultz (1988-1992) - kitara, (1992-1995) - basso * Vince LeBlanc (1996-1999) - basso * Daniel Nick (2000-2002) - basso == Diskografia == Studioalbumit *In the Name of Suffering (1992) *Take as Needed for Pain (1993) *Dopesick (1996) *Confederacy of Ruined Lives (2000) *Eyehategod (2014) *A History of Nomadic Behavior (2021) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Yhtyeen kotisivut Luokka:Yhdysvaltalaiset metalliyhtyeet Luokka:Sludge metal -yhtyeet
Jukka-Pekka Vuorenmaa

Jukka-Pekka Vuorenmaa (s. 4. joulukuuta 1963) on suomalainen lentopalloilija. Hän on pelannut Vammalan Lentopallossa. Vuorenmaan kunniaksi on nostettu pelipaita Vilppulan salin kattoon.Yksityinen sivusto Hän on pelannut maajoukkueessa 26 maaottelussa. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset lentopalloilijat Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Antti Annunen

Antti Juhani Annunen (s. 3. maaliskuuta 1969 Rauma) on suomalainen basisti, kitaristi ja laulaja-lauluntekijä. Hänet tunnetaan parhaiten Radiopuhelimet- yhtyeen basistina. Hän on soittanut kitaraa ja laulanut muun muassa Murnau, Luxury Spit ja Taskumatit -yhtyeissä ja esiintynyt Mieskuoro Huutajat -kuorossa ja Natisuta Hetekata -yhtyeessä. Muita hänen yhtyeitään ovat mm. New Rising Suns, J.A. & Alamäki, Duo Annunen Brass, Maurice Whittle Sports, Newspaper Joes, Värinää! ja Ei Mikko Alatalo, joista kolme viimeisintä soittavat Velvet Undergroundin, Sehr Schnellin ja Mikko Alatalon musiikkia. Annunen on toiminut kasvatusalan töissä. == Lähteet == *Juha Hurme ja Radiopuhelimet: Radiopuhelimet (Like 2006) sivut 153-160, 216 Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset laulaja-lauluntekijät Luokka:Suomalaiset basistit Luokka:Suomalaiset kitaristit
Li Huirong

Li Huirong (; s. 14. huhtikuuta 1965) on kiinalainen kolmiloikkaaja. 25\. elokuuta 1990 hän hyppäsi ensimmäisen virallisen naisten kolmiloikan maailmanennätyksen 14,54 m. Vuonna 1991 hän sijoittui toiseksi sisäratojen MM- kilpailuissa näytöslajina olleessa kolmiloikassa. Samana vuonna hän voitti universiadit tuloksella 14,20 m. Vuoden 1992 yleisurheilun maailmancupissa hän voitti lajinsa. Kausien maailmantilastoissa Li oli ykkösenä vuosina 1987, 1988 ja 1990 ja toisena 1991 ja 1992 ja kolmantena 1989. Hän oli kolminkertainen kolmiloikan Kiinan mestari vuosina 1990–1992. == Lähteet == Luokka:Kiinalaiset kolmiloikkaajat Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
José María Vitier

José María Vitier (s. 7. tammikuuta 1954 Havanna) on kuubalainen säveltäjä ja jazzpianisti. Hänen vanhempansa ovat runoilijat Cintio Vitier ja Fina García Marruz. Vitier aloitti pianonsoiton opintonsa yksityisesti vuonna 1962 ja opiskeli myöhemmin Havannan Amadeo Roldán -konservatoriossa Cesar Lópezin johdolla (1968–75). Lisäksi hän opiskeli sävellystä José Loyolan johdolla Instituto Superior de Artessa (1977–1981).The Living Composers Project: José María Vitier Vitier on säveltänyt muun muassa elokuvamusiikkia (mm. Odotuslista, 2000) ja musikaalin Fresa y Chocolate (2003–2004). Hänen tuotantoonsa kuuluu myös runsaasti orkesteri-, kamari-, vokaali- ja pianomusiikkia. Taidemusiikin lisäksi Vitier on säveltänyt jazzia; monet hänen jazzkappaleistaan on sovitettu uudelleen konserttiteoksiksi. Vitierin saamiin lukuisiin palkintoihin kuuluvat muiden muassa Distinción por la Cultura Nacional (1988) ja Venetsian elokuvajuhlien Premio Ocella (1988, musiikista elokuvaan Vanha mies, jolla on valtavat valkoiset siivet). Vitier on esiintynyt jazzpianistina useissa Amerikan ja Euroopan maissa. Hän soitti pianoa Síntesis-nimisessä fuusioyhtyeessä 1970-luvun lopussa ja johti Grupo de José María Vitieriä vuosina 1984–91. Hän on myös opettanut pianonsoittoa ja kamarimusiikkia. Hänen vaimonsa on runoilija Silvia Rodríguez Rivero. == Lähteet == Luokka:Kuubalaiset säveltäjät Luokka:Jazzpianistit Luokka:Elokuvasäveltäjät Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Rapsodia satanica

Rapsodia satánica on vuonna 1915 valmistunut ja vuonna 1917 ensi-iltansa saanut italialainen mykkäelokuva. Nino Oxilian ohjaaman melodraaman pääosaa esittää aikansa suurimpiin elokuvadiivoihin kuulunut Lyda Borelli. Alkuperäisen musiikin on säveltänyt Pietro Mascagni. ==Juoni== Iäkäs kreivitär Alba d’Oltrevita (”toisen elämän sarastus”) asuu kartanossaan nuoruuttaan ja kauneuttaan ikävöiden. Paholainen ilmestyy kreivittärelle ja lupaa tehdä hänet nuoreksi sillä ehdolla, että hän ei enää koskaan rakastu. Kaksi veljestä, Tristan ja Sergio, rakastuvat nuoruutensa takaisin saaneeseen Albaan. Tämä ei voi vastustaa Tristania, jonka veli tekee itsemurhan. Paholainen palaa sopimuksen rikkoneen Alban luokse ja muuttaa hänet jälleen vanhaksi. ==Näyttelijät== ==Tuotanto, tyyli ja vastaanotto== Faustin tarua mukaileva Rapsodia satanica perustuu Alberto Fassinin (Alfa) runoelmaan. Pietro Mascagni on säveltänyt elokuvaa varten musiikin. Se kuvattiin tammi-helmikuussa 1915 ja esitettiin kutsuvierasyleisölle saman vuoden maaliskuussa. Kunnianhimoisen ja tuotantokustannuksiltaan kalliin elokuvan lyhennetty versio julkaistiin tuntemattomasta syystä vasta kesällä 1917. Sen ohjaaja Nino Oxilia kaatui pian esityksen jälkeen ensimmäisessä maailmansodassa. Elokuva on aiheeltaan ja tyyliltään erinomainen esimerkki 1900-luvun alun symbolismista ja art nouveausta. Sen kuvastoon ovat vaikuttaneet Gustav Klimtin, Giulio Aristide Sartorion ja Adolfo De Carolisin maalaukset. Kaunokirjallisista vaikutteista voidaan mainita Fassinin ohella Giuseppe Lipparini, Tito Marrone, Carlo Chiaves sekä itsekin kirjailijana toiminut Oxilia. Ennen kaikkea Rapsodia satanica on kuitenkin voimakkaan fyysisen näyttelijänsuorituksen tekevän Lyda Borellin elokuva. Hänen roolityönsä esikuvia ovat Salomen henkilöhahmo sekä yhdysvaltalainen modernin tanssin uranuurtaja Loie Fuller. Borellin puvut ovat muotisuunnittelija Mariano Fortunyn käsialaa. Rapsodia satanican vastaanotto jäi sen julkaisun venymisen takia vaisuksi. Alun perin uraauurtavaksi kehuttua teosta pidettiin jo parin vuoden kuluttua tyyliltään vanhentuneena. Aikalaiskriitikon mukaan elokuvan teksti ja musiikki dominoivat liikaa sen kuvailmaisua. ==Restaurointi== Elokuva on restauroitu vuonna 1996 Cinémathèque Suissen, Cineteca di Bolognan ja Milanossa toimivan Italian elokuva-arkiston yhteistyönä alkuperäisen käsin väritetyn kopion pohjalta. Alkuperäisestä 905 metrin pituudesta on säilynyt 850 metriä.Elokuvan alkutekstit. Saksalainen ZDF ja ranskalais-saksalainen Arte ovat tuottaneet vuonna 2007 televisioversion, joka on varustettu Rheinland-Pfalzin valtionfilharmonian orkesterin esittämällä alkuperäissävellykselläTelevisioversion lopputekstit.. ==Lähteet== * ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Melodraamat Luokka:Italialaiset mykkäelokuvat Luokka:Vuoden 1915 italialaiset elokuvat
Return to Forever (Scorpionsin albumi)

Return to Forever on Scorpionsin 18. studioalbumi, joka julkaistiin Euroopassa 20. helmikuuta 2015 ja Pohjois-Amerikassa 23. helmikuuta. Albumilta julkaistiin single "We Built This House" 27. joulukuuta 2014. == Kappaleet == == Kokoonpano == ;Scorpions * Klaus Meine – laulu * Matthias Jabs – kitara * Rudolf Schenker – kitara, taustalaulu * Paweł Mąciwoda – bassokitara * James Kottak – rummut, taustalaulu ;Tuotanto *Mikael Nord Andersson, Martin Hansen – tuotanto, miksaus *Tim Eckhorst – kansitaide == Arviot == * Allmusic: Allmusic review * Desibeli.net: Scorpions: Return to Forever Viitattu 1.1.2023. * Imperiumi: 7½/10Scorpions: Return to Forever Viitattu 1.1.2023. * Inferno: Takuuvarma, mutta samalla hititön levy – arviossa Scorpions Viitattu 1.1.2023. * Kaaoszine: 6/10Scorpions – Return To Forever Viitattu 1.1.2023. * Soundi: Soundi == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2015 albumit Luokka:Scorpionsin albumit
Nino Oxilia

Nino Oxilia (13. marraskuuta 1889 Torino, Italia – 18. marraskuuta 1917 Monte Tomba, Italia) oli italialainen kirjailija ja elokuvaohjaaja. Köyhtyneeseen sivistyneistöperheeseen syntynyt Oxilia opiskeli Torinon yliopistossa, kirjoitti runoja ja työskenteli toimittajana. Hänen kaunokirjallisesta tuotannostaan muistetaan erityisesti Sandro Camasion kanssa kirjoitettu näytelmä Addio giovinezza! (1911). Vuonna 1912 Oxilia siirtyi elokuva-alalle työskennellen muun muassa Savoia Filmin ja Celio Filmin ohjaajana. Hänen ohjaustöistään merkittävin on Cinesille vuonna 1915 tehty Rapsodia satanica, jonka pääosaa esittää Lyda Borelli. Oxilia sai surmansa ensimmäisen maailmansodan taisteluissa. == Filmografia == * Il focolare domestico (1913) * In hoc signo vinces (1913) * Addio giovinezza! (1913) * Il velo d’Iside (1913) * Il cadavere vivente (1913) * Sangue bleu (1914) * Papà (1915) * Per amore di Jenny (1915) * L’ammiraglia (1915) * Rapsodia satanica (1915) * Nella fornace (1915) * Il sottomarino n° 27 (1915) * L’Italia s’è desta! (1916) == Galleria == Il focolare domestico (1914).webm|Il focolare domestico (1913) In hoc signo vinces (1913).webm|In hoc signo vinces (1913) Per amore di Jenny (1915).webm|Per amore di Jenny (1915) Rapsodia satanica (1917).webm|Rapsodia satanica (1915) Rapsodia Satanica (Nino Oxilia, 1917).webm|Rapsodia satanica (1915) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Italialaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Italialaiset elokuvaohjaajat Luokka:Italialaiset ensimmäisessä maailmansodassa kaatuneet Luokka:Italialaiset kirjailijat Luokka:Italialaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1889 syntyneet Luokka:Vuonna 1917 kuolleet
Zou Shiming

Zou Shiming (, s. 18. toukokuuta 1981 Zunyi) on kiinalainen ammattilaisnyrkkeilijä, entinen amatöörinyrkkeilijä ja olympiavoittaja. 165 senttimetriä pitkä ja 49 kilogrammaa painava oikeakätinen Zou on kilpaillut alemmassa kärpässarjassahttp://www.sports- reference.com/olympics/athletes/zo/zou-shiming-1.html . Tällä hetkellä Zou kilpailee kärpässarjassa jossa on saavuttanut WBO liiton maailmanmestaruuden. == Ura == Zou saavutti olympiakultaa alemmasta kärpäsarjasta vuoden 2008 kesäolympialaisista Pekingistä. Vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa Zou uusi olympiakultansa samasta sarjasta. Jo vuonna 2004 hän voitti olympiapronssia kesäolympialaisista Ateenasta. MM-kilpailuista Zou on saavuttanut kolme kultaa vuosilta 2005, 2007 ja 2011 ja yhden hopean vuodelta 2003. Aasian kisoista hänellä on kaksi mestaruutta. Zou otteli ammattilaisuransa ensimmäisen ottelun huhtikuussa 2013 Meksikon Eleazar Valenzuelaa vastaan voittaen tuon ottelunhttp://boxrec.com/list_bouts.php?human_id=640437&cat;=boxer. Hän voitti kuusi ensimmäistä ammattilaisotteluaan, kunnes maaliskuussa 2015 hävisi Thaimaan Amnat Ruenrongille. == Lähteet == Luokka:Kiinalaiset nyrkkeilijät Luokka:Kiinalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt