EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Dominique Rüegg

Dominique Rüegg (s. 5. helmikuuta 1996 St. Gallenkappel) on sveitsiläinen jääkiekkoilija, joka edustaa ruotsalaista SDHL-joukkue Leksands IF:ää. == Ura == Rüegg debytoi Sveitsin naisten pääsarjassa kaudella 2013-2014, jolloin hän pelasi SC Weinfeldenin paidassa yhdeksän ottelua tehoin 3+1=4. Seuraavalla kaudella hän pääsi ensimmäisen kerran edustamaan Sveitsin maajoukkuetta maailmanmestaruuskilpailuissa. Rüegg pelasi turnauksessa neljä ottelua ilman tilastomerkintöjä. Kaudeksi 2015-2016 Rüegg siirtyi ZSC Lionsiin, jossa voitti Sveitsin mestaruuden seuraavina kolmena vuonna peräkkäin. Vuonna 2018 hänet valittiin edustamaan Sveitsiä Pyeongchang talviolympialaisissa, joissa joukkue sijoittui viidenneksi. Rüegg pelasi turnauksessa kuusi ottelua, joissa sai kaksi syöttöpistettä sekä yhden rangaistuksen. Rüegg toimi kaudella 2018-2019 Lionsin kapteenina. Tehtyään 20 ottelussa 22 maalia hän sijoittui koko liigan maalipörssin neljänneksi. Seuraavalla kaudella Rüegg voitti liigan maali- sekä pistepörssin tehtyään 19 runkosarjaottelussa tehot 28+17=45. Toukokuussa 2020 Ruotsin pääsarjassa pelaava Leksands IF ilmoitti tehneensä Rüeggin kanssa yksivuotisen sopimuksen. == Lähteet == Luokka:Sveitsiläiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Max Treitel

Max Treitel (17. joulukuuta 1890 Posen – 14. joulukuuta 1942 jälkeen Auschwitz) oli saksalainen taidemaalari. Köyhään juutalaisperheeseen syntyneen Max Treitelin isä kuoli jo varhain ja hän varttui sitten äitinsä kasvattamana kahden sisarensa Paulan ja Johannan kanssa. Posenilainen aviopari Gustav ja Rosalie Goldschmidt tuki Treitelin taideopintoja. Treitel opiskeli maalausta ja kuvanveistoa Berliinin Charlottenburgissa Lovis Corithin oppilaana. Vuonna 1914 hän sai mestariluokan ensimmäisen palkinnon berliiniläisen Sezionin Studium-Atelierissa maalaustaidetta ja plastiikkaa varten pidetyssä näyttelyssä. 1920-luvun alussa Max Treitel maalasi useiden Saksassa asuneiden suomalaisten muotokuvia. Max Treitel, Suomen Kuvalehti, 30.04.1921, nro 18, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Vuonna 1924 Treitel maalasi Suomen ensimmäisen reformaation jälkeinen katolisen piispan, hollantilaisen pappi Johannes Michael Buckxin (1881–1946) muotokuvan.Veckans bildkrönika till dagshändelserna, Allas Krönika, 03.05.1924, nro 18, s. 17, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotMikko Ketola : Katoliset piispat itsenäisessä Suomessa, Teologia.fi 14.10.2010 Max Treitel ja hänen sokea ja osittain halvautunut sisarensa Johanna asuivat vuodesta 1925 alkaen Karlsruher Strasse 23:ssa Berliinissä. Heidät kuljetettiin 14. joulukuuta 1942 Auschwitzin keskitysleirille ja murhattiin siellä. Heidän nimensä löytyvät Karlsruher Strasse 23:n edustalla olevasta kompastuskivestä. Treitelin maalauksia on esillä muun muassa Frankfurt am Mainin juutalaisessa museossa. == Maalauksia == * Suomalaisen rouva K:n muotokuva * Näkymä Kaartinkaupungin kattojen yli, 1921, Helsingin kaupunginmuseon kokoelmissa Satu Savian tweet * Kreivitär Olga Armfeltin muotokuva, 1922 Gumbölen kartanon esite Espoon kaupungin sivuilla == Lähteet == Luokka:Saksalaiset taidemaalarit Luokka:Holokaustissa kuolleet Luokka:Vuonna 1890 syntyneet Luokka:Vuonna 1942 kuolleet
Lara Dickenmann

Lara Dickenmann (s. 27. marraskuuta 1985) on sveitsiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 165-senttimetrinen. Hän pelasi Sveitsin naisten maajoukkueessa ennätykselliset 135 maaottelua vuosina 2002–2019 ja teki niissä 53 maalia. Dickenmann edusti ranskalaisseura Olympique Lyonnais'ta vuosina 2009–2015 ja voitti Mestarien liigan vuosina 2011 ja 2012. Vuodesta 2015 hän on edustanut saksalaista VfL Wolfsburgia. == Lähteet == Luokka:Sveitsiläiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Chinon

Chinon on kunta Ranskassa Indre-et-Loiren departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee Viennejoen varrella, noin 46 kilometriä Toursin kaupungista lounaaseen. Chinonissa on departementin aliprefektuuri. Chinonin keskiaikaisen kaupungin yläpuolelle kohoaa kuninkaallinen linna Château de Chinon. Linnan historia ulottuu 900-luvulle saakka. Yksi merkittävä tapahtuma linnassa koettiin vuonna 1429, jolloin Jeanne d’Arc saapui sinne tapaamaan tulevan Ranskan kuninkaan Kaarle VII:n ennen lähtöään Orléansiin. Linnasta on näkymä ympäröivään jokilaaksoon ja sen viiniviljelmille. Seudun viinit ovat saaneet laatuluokituksen Chinon AOC. Kaikkiaan tähän tuotantoalueeseen kuuluu 26 kuntaa. Vuonna 1958 rakennettu Chinonin ydinvoimala oli Ranskan ensimmäinen ydinvoimala. Nimestään huolimatta se sijaitsee läheisen Avoinen kunnan alueella. Tiedosto:AOC_Chinon_2010.jpg|Chinon AOC ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Indre-et-Loiren kunnat
Janina Konarska

Janina Konarska-Słonimska (alun perin Seideman; 30. huhtikuuta 1900 – 9. kesäkuuta 1975) oli puolalainen taiteilija. Vuodesta 1934 lähtien hän oli naimisissa puolalaisen runoilijan Antoni Słonimskin kanssa. Konarska osallistui vuoden 1932 Los Angelesin olympialaisiin, joissa hänet palkittiin hopealla taidegrafiikassa teoksillaan "Narciarze" ("Hiihtäjä") ja "Stadium". == Lähteet == Luokka:Puolalaiset kuvataiteilijat Luokka:Puolalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1900 syntyneet Luokka:Vuonna 1975 kuolleet
Isabel Waidacher

Isabel Waidacher (s. 25. heinäkuuta 1994 Arosa) on sveitsiläinen jääkiekkoilija, joka edustaa kotimaansa pääsarjatasolla pelaavaa ZSC Lionsia. == Ura == Waidacher on EHC Arosan kasvatti. Pääsarjadebyyttinsä hän teki ZSC Lionsin paidassa pelattuaan kaksi pudotuspeliottelua kaudella 2009-2010. Seuraavalla kaudella hän pelasi Lionsissa 15 ottelua tehoin 10+17=27 joukkueen voittaessa liigan mestaruuden. Lisäksi Waidacher edusti Sveitsiä alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa, joissa hän pelasi kuusi ottelua saaden yhden syöttöpisteen. Hän edusti Sveitsiä myös vuonna 2012, jolloin kuudessa ottelussa syntyi tehot 3+6=9. Kaudella 2012-2013 Waidacher pelasi viimeiset junioriottelunsa Arosan U17-joukkueessa. Lionsissa pelaamissaan 18 ottelussa hän teki tehot 19+39=49 sijoittuen liigan pistepörssin toiseksi Sara Benzin jälkeen. Seuraavan vuoden Waidacher pelasi yliopistokiekkoa Yhdysvalloissa. Waidacher palasi Lionsiin kaudeksi 2014-2015, jolloin hän pelasi yhteensä kymmenen ottelua kauden aikana. Seuraavina vuosina 2016-2018 Lions ja Waidacher voittivat kolmesti peräkkäin Sveitsin mestaruuden. Lisäksi Waidacher voitti koko liigan syöttö- ja pistepörssit kaudella 2016-2017 tehtyään 19 ottelussa tehot 24+32=56. Ruotsalainen SDHL-joukkue Djurgårdens IF ilmoitti heinäkuun alussa 2018 tehneensä seuraavan kauden kattavan sopimuksen Waidacherin kanssa. 31 runkosarjaottelussa Waidacher teki 25 tehopistettä sekä neljässä pudotuspeliottelussa yhden maalin. Kauden päätteeksi Waidacher pelasi viisi ottelua Sveitsin paidassa maailmanmestaruusturnauksessa. Waidacher siirtyi Ruotsissa viettämänsä vuoden jälkeen takaisin Lionsiin, jossa teki paluukaudellaan pelaamissaan 11 ottelussa tehot 7+11=18. Neljässä pudotuspeliottelussa tilastoihin kertyi neljä tehopistettä sekä neljä kahden minuutin rangaistusta. == Perhe == Waidacherin isä Ludwig pelasi jääkiekkoa Sveitsin pääsarjatasolla. Myös hänen neljä veljeä Beni, Rico, Markus ja Thomas ovat pelanneet jääkiekkoa, mutta kukaan ei ole edennyt ammattilaissarjoihin. Lisäksi Isabelin kaksi siskoa Monika ja Nina ovat pelanneet hänen kanssaan samaan aikaan ZSC Lionsissa sekä toimineet molemmat joukkueen kapteenina. Nina on myös olympiamitalisti vuoden 2014 Sotšin kisoista. == Lähteet == Luokka:Sveitsiläiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Monika Waidacher

Monika Waidacher (s. 9. heinäkuuta 1990 Zürich) on sveitsiläinen jääkiekkoilija, joka edustaa kotimaansa pääsarjassa pelaavaa ZSC Lionsia. == Ura == Waidacher on EHC Arosan kasvatti. Pääsarjatasolla hän debytoi kaudella 2008-2009 ZSC Lionsin joukkueessa. Lionsissa Waidacher pelasi kaksi kautta, jonka jälkeen siirtyi Yhdysvaltoihin opiskelemaan neljäksi vuodeksi. Tuona aikana hän pelasi yhteensä 100 NCAA-ottelua tehden tehot 36+35=71. Opiskeluvuosiensa aikana Waidacher edusti kahdesti Sveitsin maajoukkuetta maailmanmestaruuskilpailuissa. Vuoden 2012 turnauksessa joukkue voitti pronssia. Waidacher palasi kaudeksi 2014-2015 Lionsiin, jossa hänet valittiin kaksi kautta myöhemmin kapteeniksi. Vuosina 2016, 2017 ja 2018 joukkue voitti kolmesti peräkkäin Sveitsin mestaruuden. Waidacher valittiin edustamaan Sveitsiä Pyeongchangin vuoden 2018 talviolympialaisissa. Kuudessa turnauksessa pelaamassaan ottelussa Waidacher jäi ilman tehopisteitä. == Perhe == Waidacherin isä Ludwig pelasi jääkiekkoa Sveitsin pääsarjatasolla. Myös hänen neljä veljeä Beni, Rico, Markus ja Thomas ovat pelanneet jääkiekkoa, mutta kukaan ei ole edennyt ammattilaissarjoihin. Lisäksi Monikan kaksi siskoa Isabel ja Nina ovat pelanneet hänen kanssaan samaan aikaan ZSC Lionsissa. Nina on myös olympiamitalisti vuoden 2014 Sotšin kisoista. == Lähteet == Luokka:Sveitsiläiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Karoliina Korhonen

Karoliina Korhonen (s. 1986) on suositun Finnish Nightmares -sarjakuvan tekijä ja graafinen suunnittelija. Sarja on saanut suuren suosion Suomessa ja muualla maailmassa, erityisesti Kiinassa. Korhosen perheeseen kuuluu mies ja 2 kissaa.https://atena.fi/kirjailijat/karoliina-korhonen Finnish Nightmares -sarjakuva on julkaistu englanniksi, suomeksi, kiinaksi, japaniksi ja koreaksi. Sarjakuva on erityisen suosittu nuoremman sukupolven kiinalaisten parissa, jotka tahtovat enemmän yksityisyyttä kuin vanhempansa. Kiinassa on tätä ilmiötä kuvaamaan syntynyt uusi sana, jingfen, henkinen suomalainen.https://www.theguardian.com/world/shortcuts/2018/aug/05/why-do- millions-of-chinese-people-want-to-be-spiritually-finnish == Elämä ja ura == Korhosella ei ollut lapsena selkeää unelma-ammattia, vaan hän haaveili monesta eri alasta. Hän päätyi graafiseksi suunnittelijaksi pikkuhiljaa. Korhonen on aina pitänyt julisteiden tekemisestä, kuvien muokkaamisesta, logojen suunnittelusta, piirtämisestä ja suunnittelusta. Nykyään hän tekee Finnish Nightmaresin ohella eniten käyttöliittymäsuunnittelua ja käyttäjäkokemussuunnittelua.https://www.goodnewsfinland.com/questions/10-questions- karoliina-korhonen/ Korhonen on alun perin kuopiolainen, mutta asuu nykyisin Helsingissä.https://yle.fi/uutiset/3-8694308 Finnish Nightmares -sarjakuva lähti muutamasta piirustuksesta, joihin idean Korhonen kehitti aamukahvilla ja työmatkalla. Hän lähetti ne huvikseen parille kaverillaan ja Facebookiin, jossa ne muodostuivat nopeasti viraaliksi ilmiöksi. Kun Korhoselta kysyttiin, mikä hahmon nimi oli, hän etsi suosituimman suomalaisen miehen nimi. Se oli Kari, mutta ei kuulostanut sopivalta, joten nimeksi tuli toiseksi suosituin nimi, Matti. Matilla on samanlainen hattu kuin Korhosen isällä. Inspiraatiota sarjakuvaan Korhonen saa omasta elämästään sekä myös muiden kokemuksista ja kertomuksista. Idean saatuaan Korhonen luonnostelee sen post-it -lapulle tai kännykälleen. Vaikka sarjakuva kuvaa suomalaisia painajaisia, Korhonen tiedostaa, että kyse on yleismaailmallisista ilmiöistä.http://finnishnightmares.blogspot.com/2016/09/from-author-finnish- or-global-nightmares.html == Teokset == * Finnish Nightmares. A Different Kind of Social Guide to Finland., 2016 * Finnish Nightmares 2. An Even More Different Kind of Social Guide to Finland., 2017 * Matti in the Wallet. ”Matti kukkarossa” and other adventures in Finnish Language Nightmares., 2019 * Katkenneita lankoja - Tarinoita työuupumuksesta (toimittaja), 2020 == Palkinnot == * 2016 Some Awards Somevaikuttajahttps://www.ess.fi/paikalliset/241847 * 2017 Gaiman Award (Japani)https://gaiman.jp/top/2017.html#senbatsu == Lähteet == Luokka:Suomalaiset sarjakuvantekijät Luokka:Suomalaiset graafiset suunnittelijat Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gut

Gut on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Karel Gut (1927–2014), tšekkoslovakialainen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja * Lara Gut-Behrami (s. 1991), sveitsiläinen alppihiihtäjä ja olympiamitalisti * Malin Gut (s. 2000), sveitsiläinen jalkapalloilija * Zbigniew Gut (1949–2010), puolalainen jalkapalloilija ja olympiavoittaja
Pjotr Kirillov

Pjotr Semjonovitš Kirillov (, 8. heinäkuuta 1910 nykyisen Samaran alueen Pohvistnevon piirin Malyi Tolkain kylä – 24. marraskuuta 1955 Moskova) oli ersämordvalainen kirjailija. Pjotr Kirillov syntyi talonpoikaisperheeseen. Hän valmistui Mordvan opettajaopistosta vuonna 1928, Moskovan kustannustoimittajainstituutista vuonna 1933 ja elokuvainstituutista vuonna 1937. Kirillov hyväksyttiin Neuvostoliiton kirjailijaliiton jäseneksi vuonna 1934. Hän osallistui toiseen maailmansotaan ja työskenteli vuodesta 1946 lähtien kirjailijana Moskovassa. Kirillovin ensimmäinen runokokoelma ilmestyi vuonna 1932. Hänen runoteoksistaan onnistuneimpana pidetään runoelmaa Valske Sura langso (”Aamu Surajoen yllä”, 1934). 1930-luvun puolivälissä Kirillov alkoi kirjoittaa näytelmiä. Historiallinen draama Litova (1939) kertoo mordvalaisten osallistumisesta Stenka Razinin talonpoikaiskapinaan. Leonti Kirjukov on säveltänyt sen pohjalta samannimisen musiikkinäytelmän. Myöhemmistä näytelmistä huomattavin on 1900-luvun alkuun sijoittuva Utšitelnitsa (”Opettajatar”, 1953), jonka Kirillov käänsi itse venäjäksi. Hän kirjoitti myös proosaa ja jätti jälkeensä keskeneräisen romaanin Ukskat (”Ampiaiset”). 1950-luvun lopussa julkaistiin useita Kirillovin laatimia mordvalaisen suullisen kansanperinteen kokoelmia. Hän toimi myös kääntäjänä ja laati käsikirjoitukset ensimmäisiin Mordvan tasavallasta kertoviin dokumenttielokuviin. ==Lähteet== Luokka:Ersänkieliset kirjailijat Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1910 syntyneet Luokka:Vuonna 1955 kuolleet
Teija-Tuulia Ahola

Teija-Tuulia Ahola (s. 1963 Tampere) on suomalainen kuvataiteilija. Hän on valmistunut vuonna 1988 taidemaalariksi Kankaanpään taidekoulusta ja toiminut taideopettajana Tampereella vuodesta 1988 lähtien. Aholan taide käsittää maalauksia ja grafiikkaa. Hän on osallistunut yhteis- ja ryhmänäyttelyihin ja pitänyt yksityisnäyttelyitä vuodesta 1992 lähtien. Hän on tehnyt taidetta myös yhdessä puolisonsa, mediataiteilija Charles Sandisonin kanssa. Aholan julkisia taideteoksia ovat muun muassa Tampereella Sampolan kirjaston julkisivussa oleva Avautuminen. Teoksessa on ikkunoihin hiekkapuhallettuja isokokoisia kirjaimia, jotka muodostavat pitsimäisen kuvion. Teos valmistui vuonna 2003. Tampereen Vuoreksen taideohjelmassa on mukana Aholan vuonna 2016 paljastettu teos tässä / nyt, joka on graniittinen monoliitti. Teija-Tuulia Aholan isokokoinen teos Virtaus valmistui vuonna 2019 Tampereen yliopistollisen sairaalan D-rakennuksen aulaan. Teos muodostuu kromatusta metallipalloista, joiden sommittelu muistuttaa virtaavasta vedestä. Aholan töitä on myös Tampereen rantatunnelin meluesteisiin toteutetussa Melutaidegalleriassa. Melutaidegalleria on kuuden taiteilijan töistä muodostuva kokonaisuus, joka valmistui vuonna 2015. == Valokuvia julkisista teoksista == Teija Tuulia Ahola Avautuminen 2003.JPG|Avautuminen, Tampere, 2003. Teija-Tuulia Ahola Tassa ja Nyt 2016.JPG|Tässä / nyt, Tampere, 2016. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Aholan kotisivu * Luokka:Suomalaiset taidegraafikot Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kehitysaluekomitea

Ahti Karjalaisen johtama hallitus asetti Kehitysaluekomitean juuri ennen eroamistaan 18. joulukuuta 1963. Maaherra Martti Miettusen johtama Kehitysaluekomitea sai tehtäväkseen laatia yhtenäinen talouspoliittinen kokonaissuunnitelma Suomen niin sanottujen kehitysalueiden elinkeinoelämän ja erityisesti teollisen toiminnan edellytysten parantamiseksi. Komitean tuli suorittaa tehtävänsä 1. elokuuta 1964 mennessä. Valtioneuvosto myönsi määräaikaan pidennystä vuoden 1965 loppuun asti. Kehitysaluekomitean jäseniä olivat Erkki Hakapää, Ilmari Hustich, Auvo Kiiskinen, Mauno Koivisto, Jouko Loikkanen, Saimi Markkanen, Väinö Paavilainen, Jukka Piironen, Pekka Rekola ja Lauri Riikonen. Komitea sai valmiiksi esitykset kehitysalueiden määrittelemiseksi ja eräiksi keskeisiksi kehitysaluepoliittisksi toimenpiteiksi, jotka luovutettiin kirjelmänä valtioneuvostolle 19. maaliskuuta 1965. Esitykset olivat kiistanalaisia ja kaikki komitean jäsenet jättivät niihin eriävät mielipiteensä, puheenjohtaja Miettunen peräti kaksi. Kehitysaluekomitean mietintöä seurasi eduskunnassa laaja keskustelu kehitysaluelainsäädännöstä. == Lähteet == * Lyytinen, Eino: Mauno Koivisto. Tie politiikan huipulle. S. 123-129. WSOY, 1995. ISBN 951-0-19811-0. Luokka:Komiteat
Franz Fühmann

Franz Fühmann (1922 Rokytnice, Tšekkoslovakia – 1984 Itä-Berliini, Saksan demokraattinen tasavalta) oli saksalainen kirjailija. Hän osallistui kansallissosialistina toiseen maailmansotaan ja jäi neuvostoliittolaisten vangiksi. Vuodesta 1949 hän asui Itä-Berliinissä ja työskenteli toimittajana ja kirjailijana. Hän käsittelee teoksissaan nuoruutensa kansallissosialismia ja sotakokemuksia. Hän on kirjoittanut myös lastenkirjoja. ==Suomennettua== *Antologiassa: Pertti Nieminen, Kuu kultainen terälehti, Helsinki: Otava 2008 ISBN 978-951-1-23007-6 suom. Pertti Nieminen ** Koko sieluun rynnäköllä ** Lapsi löytää puutarhan * Gerbeaud'n herkut, teoksessa: Kadonnutta kahvilaa etsimässä, toim. Eero Balk ja Tapani Kärkkäinen. Helsinki: Otava 2000 ISBN 951-1-15972-0 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Saksalaiset kirjailijat Luokka:Itäsaksalaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 1984 kuolleet
Tiiliekspressionismi

Tiiliekspressionismi () tarkoittaa ekspressionistisen arkkitehtuurin erityistä tyylisuuntaa, jolle on tyypillistä tiilien, kaakelilaattojen ja klinkkeritiilien käyttö julkisivumateriaalina. Tiiliekspressionismi kehittyi 1920-luvulla Pohjois-Saksan suurissa kaupungeissa, erityisesti Hampurissa ja Bremenissä, sekä Ruhrin alueella. Tiiliekspressionismin esimerkkejä löytyy muualtakin, esimerkiksi Berliinistä, ja myös niin kutsuttu Amsterdamin koulukunta luetaan tiiliekspressionismiin. == Tyylipiirteet == Kun Bauhausin kannattama uusasiallisuus ajoi kaiken koristelun hävittämistä arkkitehtuurista, kehittivät ekspressionistiset arkkitehdit vastapainoksi tyylin, joka perustui karkeisiin, kulmikkaisiin ja teräviin muotoihin. Julkisivuissa käytettiin tiiltä, ja horisontaaliset linjat jaettiin riveihin, joissa tiilten suunta vuorotteli. Ekspressionististen arkkitehtien mukaan nämä tyylipiirteet ilmaisivat parhaiten 1920-luvun dynaamisuutta, intensiivisyyttä ja jännitteitä. Tiiliekspressionismin tärkein rakennusmateriaali oli klinkkeritiilet. Korkeassa lämpötilassa poltettu klinkkeritiili oli erittäin muodikas, ja sitä suosittiin varsinkin julkisivuissa. Kestävänä materiaalina se sopi erityisen hyvin Ruhrin teollisuusalueen rakennuksiin, sillä niissä olosuhteet olivat haastavat. Klinkkeritiilten luonteenomainen karkea pinta ja runsas värisävyjen kirjo ruskeasta punaisen kautta purppuraan lisäsivät materiaalin suosiota. Tiiliekspressionismia edustavissa rakennuksissa silmiinpistävä piirre on niiden julkisivujen elävyys, joka perustuu siihen, että tiilet muurattiin tarkoituksella muodostamaan kuvioita. Tämä auttoi elävöittämään laajoja seinäpintoja, jotka muuten olisivat olleet monotonisia. Joissakin tapauksissa julkisivuissa hyödynnettiin jopa hukkatiiliä, jotka olivat vahingoittuneet polton aikana. Niitä käytettiin koriste-elementteinä hyödyntäen niiden yksilöllistä ulkonäköä. Kulmatiiliä yhdisteltiin erilaisiin sommitelmiin, mikä sai aikaan rikkaan kuvioinnin, ja vaikutelmaa täydensivät julkisivuun sopivat veistokset. == Keskeiset arkkitehdit == Tiiliekspressionismin huomattavimpia arkkitehteja olivat: * Fritz Höger * Fritz Schumacher * Alfred Fischer * Josef Franke == Lähteet == Luokka:1900-luvun arkkitehtuurin suuntaukset Luokka:Ekspressionismi
Tee se itse (kappale)

”Tee se itse” on suomalaisen Maustetytöt-yhtyeen single vuodelta 2020. Huhtikuuhun 2021 mennessä kappaleen singleversion musiikkivideota oli katsottu YouTubessa yli 400 000 kertaa. Spotifyssa kappaleen single- ja albumiversiota on huhtikuuhun 2021 mennessä kuunneltu yhteenlaskettuna yli 800 000 kertaa. ==Tausta== Singlen oli alun perin tarkoitus olla ensimmäinen single yhtyeen Eivät enkelitkään ilman siipiä lennä -studioalbumille. Kappaletta ei kuitenkaan sisällytetty albumille ja sen korvasi kappaleesta tehty albumiversio. Singlelle pidettiin sen julkaisupäivänä julkaisukonsertti, Tampereella G Livelabissa. ==Musiikkivideo== Kappeleen musiikkivideo tehtiin yhteistyössä Mieli Ry:n Kriisipuhelimen kanssa. ==Kappalelista== ==Lähteet== Luokka:Maustetyttöjen kappaleet Luokka:Suomalaiset popkappaleet Luokka:Vuoden 2020 kappaleet
Fyrtiotalismi

Fyrtiotalismi (ruots. fyrtiotal = ’40-luku’) on ruotsalainen kirjallinen suuntaus, joka sai nimensä 40-tal-aikakauslehden mukaan. Lehden ympärille ryhmittyneiden kirjailijoiden tuotannon ominaispiirteitä olivat pessimismi ja illuusiottomuus. Suuntaukseen kuuluivat keskeisinä hahmoina runoilijat Karl Vennberg, Erik Lindegren, Stig Dagerman ja Werner Aspenström, jotka olivat samalla kriitikoita.Mats Jansson, 40-talet och 40-talisterna: kritik och debatt, Litteraturbanken, 2014, viitattu 4.4.2021 ==Lähteet== Luokka:Kirjalliset suuntaukset Luokka:Ruotsin kirjallisuus Luokka:1940-luku
Peitsi (aikakauslehti)

Peitsi. Suomen maanpuolustajien lehti oli 1957–1965 Helsingissä kuukausittain ilmestynyt aikakauslehti, joka käsitteli maanpuolustusasioita. Sen julkaisija oli Maanpuolustuslehden kustannusosakeyhtiö ja kustantajina toimivat Maanpuolustuksen Kannatussäätiö, Suomalaisen Yhteiskunnan Tuki -säätiö ja Urlus-säätiö. Lehden levikki vuonna 1963 oli 35 000 kappaletta ja lehden standarditunnus on ISSN 0479-8082. Lehden tarkoituksena oli olla kaikille suomalaisille suunnattu puolueeton aikakausjulkaisu, jota aluksi markkinoitiin vähintään 48-sivuisena suurikokoisena, hyvälle paperille painettuna kuvalehtenä. Se pyrki kiihkottomasti herättämään kiinnostusta maanpuolustusta kohtaan ja tukemaan Suomen puolustusvoimia. Lehden päätoimittajina toimivat päällystöön kuuluvat ammattisotilaat ja toimittamisesta huolehti monipuolisesti valittu neuvottelukunta, johon 1950-luvulla kuului muun muassa Kustaa Vilkuna. Peitsi-lehden tilalle perustettiin Suomalainen-lehti, jota julkaistiin 1966–1977. Myös Suomen Sotilas -lehti pyrki saamaan lakkauttamisen jälkeen Peitsi-lehden entisiä lukijoita tilaajikseen ja olemaan koko kansan maanpuolustuslehti. ==Lähteet== Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset aikakauslehdet Luokka:Suomalaiset sotilaslehdet
Suomalainen (aikakauslehti)

Suomalainen oli vuosina 1966–1977 Helsingissä neljä kertaa vuodessa ilmestynyt aikakauslehti. Vaikka lehteä kustansi Maanpuolustuslehden Kustannusosakeyhtiö, siinä käsiteltiin enemmän yhteiskunnallisia aiheita kuin maanpuolustusta. Suomalainen oli 1957–1965 ilmestyneen tilattavan Peitsi-lehden seuraaja, mutta sitä jaettiin ilmaisjakeluna 1,5 miljoonaan talouteen mainostajien vastatessa kustannuksista. Lehdessä oli 1970-luvulla enää hyvin vähän maanpuolustuksellisia artikkeleita. Lehden standarditunnus on ISSN 0039-548X. ==Lähteet== Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset aikakauslehdet
Peitsi (täsmennyssivu)

Peitsi voi tarkoittaa seuraavia asioita: * peitsi, ratsuväen käyttämä pitkävartinen keihäs * peitsi, hevosen askellaji * Peitsi, suomalainen aikakauslehti * Pekka Peitsi, kirjallinen nimimerkki
Ruth Miller

Ruth Blanchard Miller (tunnettu myös nimillä Ruth Miller Kempster ja Ruth Blanchard Miller Kempster; 17. tammikuuta 1904 Chicago Illinois – 21. toukokuuta 1978 Santa Barbara Kalifornia) oli yhdysvaltalainen kuvataiteilija. Hänen sukunsa auttoi Fontanan kaupungin perustamisessa. Millerin taideopinnot saivat alkunsa Kansas City Art Institutessa, josta hän jatkoi Pasadenan Stickney Memorial Art Schoolin kautta Los Angelesin Otis Art Instituteen. Art Students League of New Yorkissa hän opiskeli kuvanveistoa, maalaustaidetta ja litografiaa. Hän opiskeli kuvataidetta myös Ranskassa ja Italiassa. Hän opetti kuvataidetta Pasadenan School of Fine Arts -taideakatemiassa 1930-luvulla. Miller osallistui vuoden 1932 Los Angelesin olympialaisiin, joissa sai hopeaa maalauksissa teoksellaan "Struggle" (). Taidesuuntaukseltaan hän edusti modernia näkemystä, johon yhdisti sosiaalista realismia ja surrealismia. Millerin tunnetuimpia teoksia on vuonna 1935 julkistettu "Housewife" (), jossa esiintyy varhaisfeminististä epätoivoa. Miller kuoli Kalifornian Santa Barbarassa 21. toukokuuta 1978. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset taiteilijat Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 1978 kuolleet
Ebba Hermansson

Ebba Hermansson (s. 14. toukokuuta 1996 Göteborg) on ruotsalainen poliitikko, puoluekannaltaan ruotsidemokraatti. Hän on toiminut vuodesta 2018 valtiopäiväedustajana Skånen läänin läntisestä vaalipiiristä. Hermansson liittyi ruotsidemokraattien silloiseen nuorisojärjestöön SDU:hun syksyllä 2014. Sitä ennen hän oli ollut lyhyen aikaa maltillisen kokoomuksen nuorisojärjestön MUF:n jäsen. Vuosina 2017–2018 hän toimi ruotsidemokraattien uuden nuorisojärjestön Ungsvenskarnan pääsihteerinä. Elokuussa 2018 hänestä tuli puolueen tasa-arvopoliittinen puhehenkilö. Hermansson valittiin Ruotsin valtiopäiville syyskuun 2018 vaaleissa. Hän oli 22-vuotiaana vaalien nuorin valituksi tullut edustaja. Hän on ollut varsinaisena jäsenenä valtiopäivien työmarkkinavaliokunnassa lokakuusta 2018 tammikuuhun 2021. Hän on ollut myös monen valiokunnan varajäsen, muun muassa koulutusvaliokunnan lokakuusta 2018, oikeusvaliokunnan maaliskuusta 2020 ja perustuslakivaliokunnan maaliskuusta 2020 saman vuoden syyskuuhun. Hermansson on kotoisin Mölndalista. == Lähteet == Luokka:Ruotsidemokraattien poliitikot Luokka:Ruotsin kansanedustajat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kazue Katō

Kazue Katō on japanilainen mangaka, jonka tunnetuin sarja on Blue Exorcist. Katō toimi tuomarina Tezuka Manga -kilpailussa, kun kilpailu järjestettiin 100. kerran.https://www.animenewsnetwork.com/news/2020-05-01/akira-toriyama- eiichiro-oda-takehiko-inoue-kohei-horikoshi-kazue-kato-judge-new-english- manga-contest/.159157 Vuonna 2016 Blue Exorcist -mangaa oli myyty jo 15 miljoonaa kappaletta.https://www.crunchyroll.com/anime- news/2016/11/26-1/leading-ladies-featured-in-latest-blue-exorcist-kyoto-saga- promos Kun vuonna 2011 listattiin parhaiten menestyneet mangakat vuodelta 2020, Katō sijoittui sijalle 31. '2 218 000' myydyllä mangalla. https://www.animenewsnetwork.com/news/2011-08-05/top-50-manga-creators-by- sales-since-2010 Katō sanoo, ettei Blue Exorcistissa ole mukana "korkeampaa" viestiä, vaan hän tahtoi tehdä teoksen, josta vanhemmat teinit ja noin 20-vuotiaat pitäisivät. Sarjan inspiraationa toimi Grimmin veljesten sadut, joissa veljekset taistelivat hirviöitä vastaan. Katō laittoi teokseensa viittauksia kristinuskoon, koska sarjan teemana ollut demonien manaaminen vaati sitä. Kun sarjaa alettiin kääntää englanniksi ja ranskaksi, hän mietti, pitäisivätkö kristityt sen lukemisesta ja pitäisikö joidenkin kohtien kääntäminen jättää pois.https://www.animenewsnetwork.com/interview/2011-04-08/interview-blue- exorcist-mangaka-kazue-kato Katō on kertonut, että mangan tiukat deadlinet yllättävät hänet usein. Kun Blue Exorcista tehtiin anime, hänen työmääränsä kasvoi, mutta se oli monelta osin vain iloinen asia. == Teokset == * Space Traveller Robo & Usakichi 2005-2006 * Blue Exorcist 2009- * Hahmosuunnittelu Godzilla: Singular Point -sarjaanhttps://twitter.com/nxonnetflix/status/1313615317168345089?lang=en == Lähteet == Luokka:Japanilaiset sarjakuvantekijät Luokka:Elävät henkilöt
Rothesayn herttua James (1540–1541)

James Stewart, Rothesayn herttua (22. toukokuuta 1540 St Andrews – 12. huhtikuuta 1541) oli Skotlannin kruununprinssi. Hän oli kuningas Jaakko V:n ja kuningatar Maria Guisen vanhin poika. Hänen syntymänsä aikaan Jaakko V oli ainoana veljistään selviytynyt aikuiseksi asti. Vastasyntynyt Rothesayn herttua ja hänen isänsä olivat ainoat elossa olevat miespuoliset jälkeläiset hänen isänpuoleiselle isoisälleen Jaakko IV:lle. Seuraavana vallanperimyksessä oli hänen pikkuserkkunsa James Hamilton, Arranin toinen jaarli. Nuori herttua kuoli kuitenkin hiukan vaille vuosi ennen ensimmäistä syntymäpäiväänsä St. Andrewsissa. Hänen nuorempi veljensä Robert Stewart oli syntynyt hieman aiemmin huhtikuussa 1541 mutta hänkään ei selviytynyt ensimmäisestä elinkuukaudestaan. Heidän kuolemansa jättivät Jaakko Jaakko V:n ilman jälkeläisiä ja Arranin jaarlin perilliseksi. Kuolleiden prinssien sisar Maria syntyi seuraavana vuonna ja seurasi heidän isäänsä valtaistuimelle. Hänestä tuli Maria Stuart. ==Lähteet== *Alison Weir, Britain's Royal Family: A Complete Genealogy *Peerage.com Luokka:Kruununperijät Luokka:Brittiläiset herttuat Luokka:Skotlantilaiset henkilöt Luokka:Kuolleet lapset Luokka:Vuonna 1540 syntyneet Luokka:Vuonna 1541 kuolleet
Rothesayn herttua James (1507–1508)

James Stewart, Rothesayn herttua (21. helmikuuta 1507 Edinburgh – 27. helmikuuta 1508 Stirling) oli Skotlannin kruununprinssi. Hän oli kuningas Jaakko IV:n ja kuningatar Margareeta Tudorin vanhin poika. James Stewart syntyi Holyroodin palatsissa. Syntyessään hän ja hänen isänsä olivat ainoat hänen isänpuoleisen isoisänsä Jaakko III:n elossa olleet jälkeläiset. Seuraavana vallanperimyksessä olisi ollut Albanyn herttua John Stewart, Jaakko III:n veljenpoika. Nuori herttua kuoli kuitenkin vain vuosi ja kuusi päivää syntymästään Stirlingin linnassa. Hänen kuolemansa teki Jaakko IV:stä jälleen lapsettoman ja Albanyn herttuasta jälleen vallanperijän. Hänen nuorempi veljensä Rothesayn herttua Arthur syntyi vasta vuonna 1509. Myös Arthur kuoli syntymäänsä seuraavan vuoden aikana. Aikuiseksi selvinnyt Jaakko V syntyi vasta vuonna 1512. ==Lähteet== *Alison Weir, Britain's Royal Family: A Complete Genealogy *Peerage.com Luokka:Kruununperijät Luokka:Brittiläiset herttuat Luokka:Skotlantilaiset henkilöt Luokka:Kuolleet lapset Luokka:Vuonna 1507 syntyneet Luokka:Vuonna 1508 kuolleet
Helka Satukangas

Helka Maija Satukangas (1. syyskuuta 1917 – 19. huhtikuuta 1979) oli suomalainen korkeushyppääjä, joka edusti Kiri-Veikkoja. Aikuisten SM- kilpailuista hän saavutti korkeushypyn hopeaa vuosina 1945 ja 1946. Ennätyksekseen Satukangas hyppäsi korkeudessa tuloksen 137 cm vuonna 1947. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset korkeushyppääjät Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 1979 kuolleet
My Oh My

My Oh My voi tarkoittaa seuraavia asioita: == Musiikki == === Albumit === * My Oh My, Jeff & Sheri Easterin albumi vuodelta 2002 === Kappaleet === * My Oh My (Aquan kappale), Aquan kappale vuodelta 1997 * My Oh My (Camila Cabellon kappale), Camila Cabellon kappale vuodelta 2020 * My Oh My (Chantay Savagen kappale), Chantay Savagen kappale vuodelta 1999 * My Oh My (Sad Cafén kappale), Sad Cafén kappale vuodelta 1979 * My Oh My (Sladen kappale), Sladen kappale vuodelta 1983 * My, Oh My (The Wreckersin kappale), The Wreckersin kappale vuodelta 2006 * ”My Oh My”, Macklemore & Ryan Lewisin kappale vuoden 2012 albumilta The Heist * ”My Oh My”, Leonard Cohenin kappale vuoden 2014 albumilta Popular Problems * ”My Oh My”, Girls’ Generationin kappale vuoden 2013 albumilta Love & Peace * ”My Oh My”, David Grayn kappale vuoden 1998 albumilta White Ladder * ”My Oh My”, Punch Brothersin kappale vuoden 2015 albumilta The Phosphorescent Blues
Taimi Siitari

Taimi Siitari (o.s. Tyrväinen; 11. syyskuuta 1925 Kangasniemi – 19. heinäkuuta 1996 Kangasniemi)Kangasniemen seurakunta, Siitari Taimi Inkeri o.s. Tyrväinen, Vanhan hautausmaan pohjoispuoli, Kangasniemi, hautatunnus 1009-04-148, viitattu 1.4.2022 oli suomalainen korkeushyppääjä, joka edusti Kangasniemen Urheilijoita. Aikuisten SM-kilpailuista hän saavutti korkeushypyn pronssia vuonna 1949. Ennätyksekseen Siitari hyppäsi korkeudessa tuloksen 140 cm vuonna 1949. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset korkeushyppääjät Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 1996 kuolleet
Helmi Sippola

Helmi Maria Sippola (18. elokuuta 1915 – 12. kesäkuuta 2001) oli suomalainen yleisurheilija, joka edusti uransa aikana Kyrön Voimaa, Kurikan Ryhtiä ja Ylistaron Veikkoja. Aikuisten SM-kilpailuista hän saavutti korkeushypyn pronssia vuonna 1945. Ennätyksekseen Sippola hyppäsi korkeudessa tuloksen 135 cm vuonna 1933. Vuonna 1935 Sippola edusti Helsingin Naisurheilijoita ja hyppäsi pituutta 526 cm Isossakyrössä.2000 katselijaa Isossakyrössä, Helsingin Sanomat, 1935, No 235, sivu 7, julkaistu 2.9.1935 Sippola oli 1930-luvulla maan parhaimmistoa myös kuulantyönnössä.Irja Lipasti saavutti kuulantyönnössä uuden Suomen ennätyksen – Helmi Sippola tuli toiseksi, Ilkka, 1934, No 184, sivu 7, julkaistu 11.8.1934 Sippola osallistui aktiivisesti Isonkyrön Ylipään Nuorisoseuran toimintaan yhdessä sisarensa Hildan kanssa.Nuorisoseurat, Vaasa, 1934, No 251, sivu 6, julkaistu 29.10. 1934 Sippolan vanhemmat olivat Juha SippolaKuolinilmoitus, Juha Sippola (synt. Björkholm), Ilkka, 1934, No 297, sivu 2, julkaistu 22.12.1934 ja Greta Sippola. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pituushyppääjät Luokka:Suomalaiset korkeushyppääjät Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Sirkka Kiviranta

Sirkka (Sikke) Kiviranta (s. 1941 Kajaani) on suomalainen kuvanveistäjä. Hän asuu Salon Perniössä. Kiviranta on opiskellut Turun piirustuskoulussa, Tanskan kuninkaallisessa taideakatemiassa ja Firenzessä. Salossa on Kivirannan julkinen veistos Rantaradan muistomerkki, joka on paljastettu vuonna 1995. Muistomerkki on silta-arkkujen kivistä. Akaassa Viialan kirkon kirkkopuistossa on vuonna 1987 valmistunut suihkukaivoveistos Elävän veden lähde. Teoksen suihkualtaan suunnitteli Viialan kirkkoherra Arvi Kuoppala. Betonisen naishahmon kädessä olevasta maljasta vesi suihkusi altaaseen hiljalleen. Vesijohdon toimintahäiriön takia vesi ei enää virtaa maljasta, vaan altaaseen asennettiin pieni erillinen suihkulähde. Altaan pohjaan on lisätty myöhemmin myös kaksi mosaiikkikalaa. Kiviranta, taidekäsityöläinen Rauni Elfving-Ugurin ja kankuri Kirsti Uuttu tekivät vuonna 2004 Pärnäisten lossirantaan Paraisille autolautta Estonian muistomerkin. Muistomerkki on luonnonkivi, jonka juurella on kivitaso, jossa yksinkertainen teksti ”Estonia 28.9.1994”. Luonnonkiveen on kiinnitetty puoshaka. Nauvon Pärnäisten kautta kuljetettiin Estonian merestä nostettuja uhreja maihin. == Valokuvia julkisista teoksista == Tiedosto:Sirkka Kiviranta Elavan veden lahde 1986.JPG|Elävän veden lähde, Akaa, 1987. Tiedosto:Sirkka Kiviranta. Rantaradan muistomerkki.jpg|Rantaradan muistomerkki, Salo, 1995. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kuvanveistäjät Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Taikapeli (elokuva)

Taikapeli on Hannu Peltomaan ohjaama suomalainen fantasia- ja lastenelokuva vuodelta 1984. Hannu Peltomaa käsikirjoitti elokuvan yhdessä veljensä Erkki Peltomaan kanssa, joka toimi myös elokuvan kuvaajana. Hannu Peltomaa kertoo halunneensa tehdä lastenelokuvan, koska hän koki, että lapsille ei ole tehty tarpeeksi elokuvia. Hän kertoo myös halunneensa painottaa elokuvassa mielikuvituksen käyttöä nykypäivän digitaalisessa maailmassa. Elokuvan päähenkilö on Arttu, joka ei saa pelata vanhempien sisarustensa ja serkkujensa elektroniikkapeleillä. Artun äiti antaa hänelle rikkinäisen elektroniikkapelin, jonka Arttu muuttaa taikapeliksi. Taikapelin avulla Arttu pystyy tekemään taikoja ja manipuloimaan ympäristöään haluamillaan tavoilla. == Lähteet == Luokka:Vuoden 1984 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset lastenelokuvat Luokka:Suomalaiset fantasiaelokuvat
Kate French (nykyaikainen viisiottelija)

Kate French (s. 11. helmikuuta 1991, Gravesend) on brittiläinen nykyaikainen viisiottelija ja maailmanmestari. French kilpaili ensimmäisen kerran ammattilaisena vuonna 2009. Ensimmäisen kerran aikuisten arvokisoissa hän kilpaili vuoden 2012 EM-kilpailuissa, mutta ensimmäisen arvokisamitalin hän saavutti vuoden 2013 EM-kisoissa, kun hän oli mukana voittamassa sekä joukkuekilpailun että viestikilpailun EM-kultaa. Ensimmäisen MM-kullan French voitti joukkuekilpailuissa vuoden 2013 MM-kilpailuissa. Tämän jälkeen French on saavuttanut MM-hopeaa kolmesti (2014 joukkue- ja sekaviestikilpailussa sekä 2019 joukkuekilpailussa) sekä yhden MM-hopean vuonna 2019 yksilökilpailussa. EM-kultaa hänellä vuodelta 2019 joukkuekilpailusta sekä kaksi EM-hopeaa (2018, 2019) yksilökilpailusta sekä EM-pronssia 2016 joukkuekilpailusta. French on kilpaillut kertaalleen myös olympialaisissa, kun hän osallistui Rio de Janeiron olympialaisiin 2016. Hän sijoittui viidenneksi oltuaan uinnissa 15:s, miekkailussa 17:s, ratsastuksessa ensimmäinen ja ampumajuoksussa kahdeksas. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset nykyaikaiset viisiottelijat Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
P. A. Sahlstén

Petter August (Pekka) Sahlstén (8. kesäkuuta 1861 Iisalmi – 4. huhtikuuta 1933 Mikkeli) oli suomalainen lyseon rehtori ja oppikirjojen tekijä.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899Lehtori P. A. Sahlstén, Mikkelin Sanomat, 06.04.1933, nro 40, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Sahlsténin vanhemmat olivat kamreeri, hovineuvos Claes Vilhelm Sahlstén (1826–1897) ja Edla Elisabet Heinricius. Hän pääsi ylioppilaaksi 1878 Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1884 ja filosofian maisteriksi 1886. Hän suoritti lisäksi kasvatusopin tutkinnon 1887 ja piirustuksenopettajatutkinnon 1900.Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Claes Vilhelm Sahlstén. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 4.4.2021. Sahlstén oli latinan ja suomenkielen kollegana Kuopion klassillisessa lyseossa 1890–1898 ja Mikkelin lyseon latinan kielen lehtorina 1899–1931. Hän oli myös Mikkelin lyseon rehtorina 1901–1904 ja 1917–1920 sekä vararehtorina 1911–1917 ja 1920–1931. Mikkelin kaupungin kansakouluntarkastajana hän oli 1906–1929. Sahlstén oli Mikkelin kaupunginvaltuuston jäsenenä 23 vuoden ajan 1902–1924 ja valtuuston puheenjohtajana 1909–1924. Hän oli Mikkelin säästöpankin isännistön jäsenenä 1911–1933 ja 1922–1927 isännistön puheenjohtajana. Sahlstén kuoli tapaturmaisesti kotonaan Mikkelissä huhtikuussa 1933. Hän oli noutanut ullakolta 20 vuotta käyttämättömänä olleen haulikon tehdäkseen siitä uusien säännösten edellyttämän ilmoituksen eikä huomannut että haulikko oli talletettu aikanaan ladattuna. Sahlsténin tarkastaessa aseen numeroa se laukesi ja panos tunkeutui Sahlsténin vatsaan. Hän kuoli sisäiseen verenvuotoon ennenkuin lääkäri ehti paikalle.Vahingonlaukaus Mikkelissä, Raahen Seutu, 08.04.1933, nro 40, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Sahlstén oli naimisissa vuodesta 1902 opettaja Anna Wilhelmina Hammarin kanssa. Sahlsténin vanhempi sisar oli taidemaalari Anna Sahlstén. == Julkaisuja == * Suomen kieliopin alkeet: oppikoulun ensimmäistä luokkaa varten teoksessa Kuopion klassillinen lysee. Kertomus lukuvuodesta 1893-1894; ilmestyi myös erillispainoksena. Kuopio 1894, 2. painos U. W. Telén & C:o, Kuopio 1895, 9. painos 1918 * Notice explicative sur le pupitre scolaire construé. S:t Michel 1899 * Koululaitoksen uudistus. Mikkeli 1906 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Pekka Sahlstén : Muistelmia niiltä ajoilta jolloin "Ukko-Pekka" oli nuori, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 13.12.1931, nro 50, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * Pekka Sahlstén : Muistelmia niiltä ajoilta jolloin "Ukko-Pekka" oli nuori osa II, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 28.12.1931, nro 52, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * Pekka Sahlstén : Muistelmia niiltä ajoilta jolloin "Ukko-Pekka" oli nuori osa III, Helsingin Sanomat, 03.01.1932, nro 2, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Suomen koulujen rehtorit Luokka:Mikkelin kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1861 syntyneet Luokka:Vuonna 1933 kuolleet
Haydy Morsy

Haydy Morsy (os. Adil, s. 20. syyskuuta 1999) on egyptiläinen nykyaikainen viisiottelija. Morsy kilpaili ensimmäisen kerran aikuisten kilpailuissa vuonna 2015 ja samana vuonna hän osallistui myös MM-kilpailuihin. Morsyllä on yksi MM-mitali, kun hän oli parinsa kanssa toinen vuoden 2017 MM-kilpailujen sekaviestissä. Hänellä on myös Afrikan-mestaruus vuodelta 2019 yksilökilpailusta. Morsy on kilpaillut myös kertaalleen olympialaisissa, kun hän osallistui Rio de Janeiron olympialaisiin 2016. Hän oli uinnin 35., miekkailun 31., ampumajuoksun 27. eikä saanut tulosta ratsastuksesta. Hän oli koko kilpailun viimeinen. ==Lähteet== Luokka:Egyptiläiset nykyaikaiset viisiottelijat Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sahlstén

Sahlstén on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi: * Anna Sahlstén (1859–1931), taidemaalari * Anna Sahlstén (1875–1939), näytelmäkirjailija * P. A. Sahlstén (1861–1933), lyseon rehtori ja oppikirjojen tekijä * Pekka Karunki, vuoteen 1935 Sahlstén (1906–1943), kirjailija
Moira (nimi)

Moira on naisen etunimi. Yhden selityksen mukaan se on muunnelma Maria-nimen kelttiläisestä muodosta Máire. Nimen pohjana voi toisaalta olla myös gaelin kielen sana ’suuri’ tai kreikan kielen sana ’kohtalo’. Kreikkalaisesta mytologiasta tunnetaan moirat eli kohtalonjumalattaret (Klotho, Lakhesis ja Atropos). Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on syyskuuhun 2023 mennessä tilastoitu yhteensä 51 Moira-nimistä naista. == Tunnettuja Moira- nimisiä == * Moira Kelly, yhdysvaltalainen näyttelijä * Moira Orfei, italialainen näyttelijä ja sirkustaiteilija * Moira Walley-Beckett, kanadalainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja tuottaja * Moira von Wright, suomalainen kasvatustieteilijä ja Åbo Akademin rehtori == Lähteet == Luokka:Etunimet
Clara LaMore Walker

Catherine Clara LaMore Walker (2. heinäkuuta 1926 Providence, Rhode Island, Yhdysvallat – 2. huhtikuuta 2021 North Smithfield, Rhode Island, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen uimari, joka voitti kolme AAU:n Yhdysvaltain-mestaruutta ja osallistui Lontoon olympialaisiin 1948. Hän päätti kilpauransa Lontoon jälkeen, mutta hän palasi veteraaniurheiluun 1980-luvulla. Walker teki veteraanisarjoissa 184 maailmanennätystä ja 468 Yhdysvaltain-ennätystä, ja hänet valittiin Masters-uimarina International Swimming Hall of Fameen. == Nuoruus ja kilpaura == Clara LaMore syntyi Providence vuonna 1926, ja hän aloitti uintiharrastuksensa 12-vuotiaana 1930-luvun laman aikana, kun hänen molemmat vanhemmat olivat töissä. LaMore nousi lajissa nopeasti huipulle ja teki muun muassa kaksi Yhdysvaltain-ennätystä. LaMore voitti rintauinnissa Amateur Athletic Unionin Yhdysvaltain-mestaruuden kolmesti. 200 metrin kilpailussa vuonna 1945, 100 jaardin kilpailussa vuonna 1947 ja 220 jaardin kilpailussa vuonna 1948. LaMore pääsi myös Yhdysvaltain joukkueeseen Lontoon olympialaisiin 1948. Hän sijoittui 200 metrin rintauinnissa oman eränsä 6:nneksi ja yhteistilastojen 19:nneksi. LaMore päätti lopettaa kymmenen vuotta kestäneen kilpauransa Lontoon olympialaisiin. == Työura ja yksityislämä == Uintiuransa jälkeen LaMore työskenteli puhelinyhtiössä, vietti seitsemän vuotta luostarissa ja oli yksi ensimmäisiä Providence Collegen täydennyskoulutus keskuksesta valmistuneista naisista. Hän meni naimisiin laivaston upseerin Doneal Walkerin kanssa. He matkustelivat 1960-luvulla Euroopassa Walkerin äkilliseen kuolemaan 1970 asti. Walker suoritti vuonna 1973 alemman korkeakoulututkinnon erityisopetuksesta ja maisterin tutkinnon 1978. Hän suoritti lopulta kolme maisterin tutkintoa ja työskenteli opinto- ohjaajana. == Paluu veteraaniurheilijana == Walker jatkoi uintiuraansa 54-vuotiaana, kun hänen lääkärinsä suositteli uintia selkäkipujen lievittämiseksi. Hän ui alkuun kolme kertaa viikossa muutaman kuukauden ajan, mutta sitten hän osallistui ensimmäiseen masters-uintikilpailuunsa, missä hän teki 50–54-vuotiaiden 50 jaardin Yhdysvaltain-ennätyksen. Se inspiroi Walkerin harjoittelemaan uudestaan ankarammin. Walker oli vuosikymmenen ajan maailman ylivoimaisimpia veteraaniurheilijoita, eikä hän hävinnyt yli kymmeneen vuoteen yhtään Masters-uintikilpailua. Hänellä oli yhdessä vaiheessa perhosmatkoja lukuun ottamatta kaikki 65–69-vuotiaiden Yhdysvaltain- ja maailmanennätykset. Kaikkiaan hän teki 184 maailmanennätystä ja 468 Yhdysvaltain-ennätystä, enemmän kuin kukaan toinen Masters-uimari. Walker valittiin vuonna 1985 ensimmäisenä naisena Masters-uintisaavutuksistaan International Swimming Hall of Fameen. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset uimarit Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Volha Silkina

Volha Silkina (, s. 27. toukokuuta 1995) on valkovenäläinen nykyaikainen viisiottelija ja maailmanmestari. Silkina kilpaili ensimmäisen kerran aikuisten kilpailuissa vuonna 2015. Aikuisten arvokisoissa hän debytoi vuonna 2016 EM-kilpailuissa. Ensimmäisen arvokisamitalin hän saavutti vuonna 2017, kun hän oli osa Valko-Venäjän joukkuetta, joka oli kolmas joukkuekilpailussa. Vuonna 2018 hän voitti EM-kultaa viestikilpailussa. Vuoden 2019 MM- kilpailuissa hän voitti sekä yksilökilpailun että joukkuekilpailun. Bathin EM- kilpailuissa 2019 hän saavutti EM-hopeaa. ==Lähteet== Luokka:Valkovenäläiset nykyaikaiset viisiottelijat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Avoine (Indre-et-Loire)

Avoine on kunta Ranskassa Indre-et-Loiren departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee Loiren ja sen sivujoen Indren haarautumiskohdassa, noin 47 kilometriä Toursin kaupungista lounaaseen. Avoinessa Loiren rannalla oleva Chinonin ydinvoimala on rakennettu vuonna 1958, ja se oli Ranskan ensimmäinen ydinvoimala. Tätä ennen Avoine oli maatalouskunta. Avoinessa järjestetään vuosittain Avoine Zone Groove -musiikkitapahtuma. Tiedosto:Centrale_nucléaire_de_Chinon_2.JPG|Chinonin ydinvoimala ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Indre-et-Loiren kunnat
Avoine

Avoine voi tarkoittaa seuraavia: == Maantiede == * Avoine, kunta Ranskassa Indre-et-Loiren departementissa * Avoine, kunta Ranskassa Ornen departementissa
Rosamund Fletcher

Rosamund Mary Beatrice Fletcher (5. elokuuta 1908 Dorking Surrey – 18. helmikuuta 1993 Braintree Essex) oli brittiläinen kuvanveistäjä. Fletcherin taideteoksia oli esillä monissa näyttelyissä, muun muassa Royal Society of British Sculptors -seuran lapsikuvanveistäjien messuilla vuonna 1947, Royal Scottish Academyn messuilla 1950 ja Royal Glasgow Institute of the Fine Artsin messuilla 1951. Kansainvälistä menestystä hän sai vuoden 1948 Lontoon olympialaisissa, joissa voitti pronssia kohokuvissa teoksellaanThe End of the Covert. Hänet palkittiin olympialaisten avajaisseremoniassa. Olympiamitalinsa lisäksi Fletcher sai myös kuvataiteilijoiden Lady Feodora Gleichen -säätiön palkinnon vuonna 1940 ja hänestä tuli Royal Society of British Sculptorsin jäsen vuonna 1957. Fletcher kuoli Essexin Braintreessa 18. helmikuuta 1993. ==Lähteet== Luokka:Brittiläiset kuvanveistäjät Luokka:Brittiläiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 1993 kuolleet
Kerttu Aaltonen

Kerttu Sylvia Aaltonen (12. toukokuuta 1916 – 10. elokuuta 1969 Turku)Turun ja Kaarinan seurakuntayhtymä, Aaltonen Kerttu Sylvia, Turun hautausmaa, Turku, osasto U.6.1, viitattu 29.5.2022 oli suomalainen pituushyppääjä, joka edusti Kaarinan Vesaa, Turun Vesaa, ja Turun Iskua. Aikuisten SM-kilpailuista hän saavutti pituushypyn hopeaa vuonna 1946 ja pronssia vuonna 1945. Ennätyksekseen Aaltonen hyppäsi pituudessa tuloksen 510 cm vuonna 1939. Aaltonen oli TUL:n mestari pituushypyssä 1940 ja 1945. Kaarinan Vesan 4x100 metrin viestijoukkueessa Aaltonen voitti TUL:n mestaruuden 1935–1940, ja lisäksi Turun Vesan joukkueessa 1944 sekä Turun Iskun joukkueessa 1948. Näiden lisäksi Aaltonen saavutti lukuisia himmeämpiä mitaleita TUL:n mestaruuskilpailuissa pituudessa, 3-ottelussa, ja 100 m juoksussa 1935–1944 välisenä aikana.Fokus Urheilu Osa 2, sivut 469–472, toimittajat Keijo Virtamo ym., Helsinki: Otava, 1970 Kerttu Aaltonen toimi 1950-luvulla TUL:n piiriohjaajana Varsinais-Suomessa. TUL:n kultainen ansiomerkki hänelle myönnettiin 1956 ansioistaan liiton toiminnassa. Ansioistaan ohjaajana hänelle myönnettiin TUL:n kultainen voimistelujohtajamerkki vuonna 1956.Työväen Urheiluliitto r.y., Toimintakertomus vuodelta 1956, Helsingissä 1957 Aaltosen vanhemmat olivat hitsaaja Kustaa Emil Aaltonen (1884–1939) ja Hilda Gertrud (o.s. Lahtivirta) (1890–1970).. Aaltonen asui Turussa yhdessä äitinsä kanssa kuolemaansa asti. Hänen siskonsa Helena Lehto ja siskonpoikansa Risto Lehto ovat toimineet voimistelu- ja liikuntavalmentajina Turussa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pituushyppääjät Luokka:Vuonna 1916 syntyneet Luokka:Vuonna 1969 kuolleet