EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Cell

Cell on englannin kielen sana, joka tarkoittaa solua. Se voi olla myös: * Cell-niminen mangahahmo * Cell-niminen suoritin * Cell, luonnontieteisiin keskittynyt tiedejulkaisu * Cell, vuoden 2016 elokuva * The Cell, vuoden 2000 jännityselokuva
Irakli Tsereteli

Irakli Georgijevitš Tsereteli, toisinaan: TseretelliTseretelli, Heraklios (Iraklij Georgievitš). Tietosanakirja osa 11. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1922 (, , 2. joulukuuta (J: 20. marraskuuta) 1881 Kutaisi, Georgia – 21. toukokuuta 1959 New York, Yhdysvallat) oli huomattava gruusialaissyntyinen Venäjän vallankumouksiin vaikuttanut poliitikko. == Elämäkerta == Tseretelin isä Georgi Tsereteli oli merkittävä gruusialainen kirjailija ja aatelisruhtinas. Vuonna 1900 Irakli pääsi Moskovan yliopiston oikeustieteelliseen tiedekuntaan. Siellä hän osallistui opiskelijoiden liikehdintään johtotasolla. Hänet karkotettiin Siperiaan vuonna 1901, josta hän vapautui 1903. Hän organisoi siten Venäjän sosialidemokraattisen puolueen Tbilisin komiteaa. Puolueensa toisesta edustajakokouksesta lähtien hän lukeutui menševikkeihin ja toimi Kvali-lehden päätoimittajana. Vuonna 1904 Tsereteli pääsi Berliinin yliopistoon. Huolimatta sairastamastaan tuberkuloosista hän päätti palata Venäjälle 1905 vallankumousyrityksen yhteydessä. Vuonna 1907 hänet valittiin toiseen Venäjän duumaan, jossa hän toimi sosialidemokraattien ryhmäjohtajana ja maatalouskomission jäsenenä. Tsaari Nikolai II:n lakkautettua duuman jo samana vuonna Tsereteli tuomittiin pakkotyöhön viideksi vuodeksi. Sairauden vuoksi tuomio muutettiin kuudeksi vuodeksi vankeutta ja karkotukseksi Siperiaan. Helmikuun vallankumouksen 1917 jälkeen Tsereteli osallistui työläisten neuvostojen organisointiin Irkutskissa sekä Pietarissa. Tähän aikaan hän oli Venäjän näkyvimpiä menševikkejä. Hänet lähetettiin keväällä 1917 ottamaan selvää tilanteesta sotarintamalla. Hän päätyi suosittelemaan demokratian puolustajille rintamien vahvistamista ja joukkojen lisämobilisointia. Tässä hän joutui jyrkkään vastarintaan bolševikkijohtaja Leninin kanssa, jonka huhtikuun teesit edellyttivät rauhantekoa ilman aluevaatimuksia. Toukokuussa 1917 Tseretelistä tuli väliaikaisen hallituksen posti- ja lennätinministeri. Hän vahvisti yhteistyötä porvarillisen Kadettipuolueen kanssa. Bolševikkien suorittaman lokakuun vallankumouksen jälkeen Tsereteli siirtyi Gruusiaan valmistelemaan maan itsenäistymistä vuonna 1919. Puna-armeija voitti sielläkin 1921, jolloin Tsereteli emigroitui Ranskaan. Vuodesta 1940 alkaen hän asui New Yorkissa Yhdysvalloissa. Irakli Tsereteli osallistui Neuvostoliiton jo synnyttyä emigranttina toisen internationaalin toimeenpanevan komitean työskentelyyn Gruusian edustajana. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Spartacus Schoolnetin artikkeli englanniksi *The Moscow Times Context, kuvallinen artikkeli Luokka:Georgialaiset poliitikot Luokka:Venäläiset poliitikot Luokka:Menševikit Luokka:Vuonna 1881 syntyneet Luokka:Vuonna 1959 kuolleet
Janne Väätäinen

thumb|Janne Väätäinen (2010) Janne Henrik Väätäinen (s. 6. maaliskuuta 1975 Kuopio) on suomalainen mäkihyppyvalmentaja ja entinen mäkihyppääjä. Hän kilpaili maailmancup-tasolla vuosina 1992–2000. Urheilu-uransa jälkeen hän on toiminut valmennustehtävissä ja oli kausina 2006–2007 ja 2007–2008 Suomen maajoukkueen kakkosvalmentaja. A-maajoukkueen päävalmentajana hän toimi vuosina 2008–2010 ja uudelleen vuosina 2020–2023. Keväällä 2010 hän siirtyi valmentajaksi Japaniin ja on valmentanut muun muassa Noriaki Kasaita. Mäkihyppääjänä Väätäinen kuului Suomen joukkueeseen, joka sijoittui viidenneksi Lillehammerin olympialaisten 1994 joukkuemäen kilpailussa. Hän oli samoissa kisoissa lisäksi 30. normaalimäessä ja sijoittui myöhemmin samalla kaudella neljänneksitoista lentomäen MM-kilpailuissa Planicassa. Väätäinen sijoittui kolmanneksi maailmancupin osakilpailussa Kuopion normaalimäessä helmikuussa 1996. Hän oli maailmancupissa lisäksi kolmesti kymmenen parhaan joukossa kaudella 1993–1994. ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset mäkihyppääjät Luokka:Suomalaiset mäkihyppyvalmentajat Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Heikki Ylipulli

Heikki Ylipulli (s. 9. kesäkuuta 1961) on suomalainen mäkihyppääjä, joka kilpaili maailmancup-tasolla vuosina 1986–1988. Ylipulli sijoittui maailmancupin osakilpailuissa viisi kertaa kymmenen parhaan joukkoon. Kaudella 1986–1987 hän oli toinen Lahden normaalimäen kilpailussaHelsingin Sanomat 2.3.1987, s. 27, kaudella 1987–1988 hän oli viides normaalimäen kilpailussa SapporossaHelsingin Sanomat 20.12.1987, s. A29, viides Lahden suurmäessäHelsingin Sanomat 7.3.1988, s. 37 ja yhdeksäs ja seitsemäs Planican lentomäessä. Heikki Ylipullin veljet Jukka, Raimo ja Tuomo Ylipulli olivat myös menestyneitä talviurheilijoita. Veljekset edustivat seuratasolla Ounasvaaran Hiihtoseuraa. == Lähteet == * http://wyniki- skoki.hostingasp.pl/ZawodnikEN.aspx?name=YLIPULLI+Heikki === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset mäkihyppääjät Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kheireddine Zarabi

Kheireddine "Kiko" Zarabi (s. 18. heinäkuuta 1984, Hussein Day, Algeria) on algerialainen jalkapalloilija. Zarabi on pelipaikaltaan toppari ja hän pelaa Portugalin pääsarjassa Vitórian joukkueessa, jonne hän siirtyi Turun Palloseurasta tammikuussa 2009. Aiemmin Zarabi pelasi kotimaansa pääsarjassa CR Bélouizdadin joukkueessa. Zarabi on myös esiintynyt Algerian maajoukkueessa. == Lähteet == * Algerialaistoppari TPS-paitaan == Aiheesta muualla == * Zarabi TPS:n sivuilla * Zarabi Weltfussballin sivuilla Luokka:Algerialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
M/S Schieborg

M/S Schieborg () on alankomaalaisen Wagenborg Shipping B.V. -varustamon omistuksessa oleva ro-ro-rahtialus. Alus on rakennettu vuonna 2000 Flender Werftin telakalla Lyypekissä, Saksassa. Kuollutta painoa Schieborgilla on 13 000 tonnia. Alus on rekisteröity Alankomaiden lipun alle ja sen kotisatama on Delfzijl. Schieborgin sisaraluksia ovat M/S Spaarneborg ja M/S Slingeborg. == Käyttöhistoria == 17\. joulukuuta 1999 alus laskettiin vesille. 28. huhtikuuta 2000 alus luovutettiin Wagenborg Shippingin omistukseen, joka rekisteröi aluksen Alankomaiden lipun alle. Kotisatamaksi tuli Delfzijl. Toukokuussa laiva aloitti Cobelfretin/Stora Enson Zeebruggen ja Göteborgin välisessä liikenteessä. 8\. tammikuuta 2005, kun Gudruniksi nimetty myrsky raivosi Pohjoismaissa ja Baltiassa, Schieborg oli matkalla Göteborgista Zeebruggeen. Lastina aluksella oli pääasiassa paperia. Aluksen ollessa suhteellisen kaukana Pohjanmerellä, tanskalaisen Esbjergin kaupungin länsipuolella, iski aluksen oikealta puolelta keulaan voimakas aalto. Sääkannella sattui olemaan muun muassa kalsiumkarbidia sisältävä perävaunu lastina. Kalsiumkarbidi yhdessä veden kanssa muodostaa voimakkaasti lämpöä. Keulaan osunut tulva-aalto kaatoi perävaunun sytyttäen näin tulipalon sääkannella. Tämän jälkeen Schieborgin miehistö siirtyi pelastusveneeseen. Miehistö säilyi hengissä muutamien saadessa pieniä vammoja. Sääkannella ollut lasti tuhoutui tulipalossa kokonaan. Myös ylemmällä pääkannella sijainnut lasti tuhoutui lähes täysin. Aluksen ruori oli onnettomuudessa jumiutunut 60 asteen kulmaan ja suurien vaikeuksien jälkeen alus saatiin hinattua Eemshavenin satamaan, Alankomaihin. Satamassa vahingoittumaton ja vahingoittunut lasti purettiin ja raivattiin. 14\. helmikuuta alus meni korjaustöitä varten BREDO Shipyardin telakalle Bremerhaveniin, Saksaan. Kesäkuussa 2005 Schieborg oli korjattu ja se palasi liikenteeseen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Fakta om Fartyg – M/S Schieborg Schieborg
Sveitsinsaksa

Sveitsinsaksa (Schwyzertütsch tms.) viittaa Sveitsissä puhuttaviin saksan kielen yleiskielestä (Umgangssprache, Hochdeutsch) poikkeaviin alemannimurteisiin. Sveitsinsaksaa ensimmäisenä kielenä kotonaan käytti vuonna 2015 maan yli 15-vuotiaasta väestöstä hieman yli neljä miljoonaa eli 60 prosenttia. ==Levinneisyys ja puhujat== Saksan kieli on yksi Sveitsin neljästä kansallisesta ja kolmesta virallisesta kielestä. Sveitsinsaksa on Sveitsissä puhuttu saksan kielen muoto. Kirjoitettuun yleiskieleen viitataan sanalla Umgangssprache. Vuonna 2015 Sveitsissä vakituisesti asuvista yli 15-vuotiaista 60 prosenttia (eli hieman yli neljä miljoonaa) ilmoitti puhuvansa tavallisimmin kotonaan sveitsinsaksaa. 66 prosenttia käytti sitä pääasiallisena kielenään työ- tai opiskelupaikallaan. Toisin kuin esimerkiksi joissain tapauksissa Suomessa, murteen puhumisen ei katsota liittyvän esimerkiksi henkilön koulutustasoon ja murretta käytetään yleisesti esimerkiksi radiossa ja televisiossa. Yleiskielellä tehdyt ohjelmat saattavat olla jopa murteellisia harvinaisempia. Sveitsinsaksaksi julkaistaan myös kirjallisuutta, ja sen katsotaan olevan tärkeä kielimuoto sveitsiläisen identiteetin kannalta. Joissakin yhteyksissä on tosin myös esitetty, että sveitsinsaksan käyttö yleiskielen kustannuksella saattaa eristää Sveitsiä muusta saksankielisestä maailmasta. ==Piirteet== Sveitsinsaksa kuuluu alemannimurteisiin, ja se voidaan jakaa edelleen omiin alueellisiin murteisiinsa. Joitakin merkittävimpiä sveitsinsaksan murteita ovat Zürichin, Bernin ja Baselin murteet. Kokonaisuutena sveitsinsaksassa on merkittäviä eroja saksan yleiskieleen nähden, mutta kahden kielimuodon puhujat yleensä kuitenkin ymmärtävät toisiaan. Ymmärtämyksen aste voi tosin vaihdella murteittain. Sveitsinsaksan sanastolle ovat tyypillisiä li-päätteiset diminutiivit, kuten esimerkiksi Päckli (rasia) ja Stückli (pala). Sveitsinsaksassa on myös lainasanoja Sveitsin kahdesta muusta virallisesta kielestä ranskasta ja italiasta. Lainasanoja ovat esimerkiksi Glace (jäätelö), Velo (polkupyörä) ja Bébé (vauva). Ääntämyksessä sveitsinsaksa on säilyttänyt joitakin saksan yleiskielestä hävinneitä vanhoja vaikutteita. Sveitsinsaksa on säilyttänyt esimerkiksi keskiyläsaksan pitkät vokaalit, kun taas uusyläsaksan pitkät vokaalit ovat säilyneet diftongeina. Toinen sveitsinsaksan ääntämystä erottava tekijä on sananalkuinen k velaarisena hankausäänteenä, ja soinnillisten äänteiden b, d, g ja s ääntyminen soinnittomina. Sveitsinsaksan kieliopissa on omia piirteitään. Toisin kuin saksan yleiskielessä, sveitsinsaksassa ei ole eroa datiivilla ja akkusatiivilla. Genetiivi ilmaistaan eri tavalla. Sanaa wo voidaan käyttää korvaamaan relatiivipronomini. ==Lähteet== Luokka:Saksan murteet Luokka:Sveitsin kielet
Kakka (jumala)

Kakka on babylonialaisessa ja akkadilaisessa mytologiassa esiintyvä alempiin jumaliin kuuluva lähettiläsjumala. Kakka mainitaan lukuisissa mesopotamialaisissa kirjoituksissa, joissa hän esiintyy usein yhdessä toisen lähettiläsjumalan, Nuskan, kanssa palvellen eri isäntiä. Eräässä Sultantepen temppelistä löytyneen kirjoituksen Nergal ja Ereškigal versiossa Kakka on jumala Anun visiiri, joka matkustaa yhdessä Nergalin ja Namtarin kanssa. He kulkevat reittiä, joka johtaa alamaailmasta taivaan portille. Babylonialaisessa luomistarussa, Enūma Elišissä, Kakka puolestaan palvelee jumala Ansharia. Tarinan mukaan Anshar määrää Kakan viemään viestin jumala Lahmulle ja jumalatar Lahamulle. == Lähteet == Luokka:Lähettiläsjumalat Luokka:Mesopotamialaiset jumalat Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Pentti Uotinen

Pentti Armas Uotinen (27. syyskuuta 1931 Orimattila – 3. marraskuuta 2010 Lahti)Pentti Uotinen Sports Reference LLC oli suomalainen Lahden Hiihtoseuraa edustanut mäkihyppääjä, joka kilpaili kansainvälisellä tasolla vuosina 1951–1957. Uotinen voitti Keski-Euroopan mäkiviikon vuodenvaihteessa 1956–1957 vain 0,7 pisteen erolla Eino Kirjoseen.Die Tournee-Wertung von 1953 - 1960 Viitattu 30.12.2007 Uotinen voitti Oberstdorfin osakilpailun, oli kolmas Garmisch-Partenkirchenissä sekä kahdeksas niin Innsbruckissa kuin Bischofshofenissakin. Oslon talviolympialaisissa 1952 Uotinen oli mäkikilpailussa kahdeksas. == Lähteet == *Pentti Uotinen FIS:n tietokannassa === Viitteet === Luokka:Suomalaiset mäkihyppääjät Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet
George Cole

George Edward Cole OBE (22. huhtikuuta 1925 Lontoo – 5. elokuuta 2015 Reading, Berkshire) oli brittiläinen näyttelijä. Hän syntyi Tootingissa, Lontoossa, ja aloitti elokuvauransa 1940-luvun alussa. Cole palveli Royal Air Forcessa vuosina 1944–1947. Elokuvia, joissa hän esiintyi, ovat muiden muassa Saiturin joulu (1951), Tyttö autiolla saarella (1953), Kauhukakarat (1954), Ase (1957), Kauhukakarat tappotuulella (1957), Aaveratsastaja (1962) ja Kleopatra (1963). Cole esiintyi uransa aikana myös lukuisissa televisiosarjoissa, kuten Minderissä (1979–1994) ja Pat Heywoodin kanssa lyhytikäisessä Root Into Europessa (1992). Hän oli vuosina 1983 ja 1985 ehdolla Baftan televisiopalkinnon saajaksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Englantilaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Pat Heywood

Patricia ”Pat” Heywood (1. elokuuta 1931 – 26. kesäkuuta 2024) oli brittiläinen näyttelijä. Hän syntyi Skotlannin Gretna Greenissä ja opiskeli Bristol Old Vic Theatre Schoolissa. Heywood esiintyi muiden muassa elokuvissa Romeo ja Julia (1968), Mumsy, Nanny, Sonny and Girly (1969) ja Onnea etsimässä (1987). Vuonna 1992 hän näytteli pääosia yhdessä George Colen kanssa lyhytikäisessä televisiosarjassa Root Into Europea. Heywood oli vuonna 1969 ehdolla Baftan elokuvapalkinnon saajaksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Brittiläiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Kenttäorakko

Kenttäorakko (Ononis arvensis, syn. Ononis spinosa subsp. arvensis, Ononis spinosa subsp. hircina) on monivuotinen, näyttävän punakukkainen hernekasvi. Suomessa se on rauhoitettu ja erityisesti suojeltu laji. Kenttäorakko voidaan luokitella myös ruusuorakon alalajiksi. == Ulkonäkö ja koko == Kenttäorakko on pysty, 30–80 cm korkeaksi kasvava pahanhajuinen kasvi. Kasvin varret ovat pitkän ja tahmean karvan peitossa. Soikeat lehdet ovat alaosassa kolmisormisia, yläosassa ehyitä. Kenttäorakon suuret kukat ovat punertavat, ja ne ovat tavallisesti pareittain tiheässä latvatertussa ja varsilehtien hangassa. Kenttäorakko kukkii Suomessa heinä-elokuussa. Palko on verhiön pituinen ja 1–3-siemeninen.Retkeilykasvio 1998, s. 282–283. == Levinneisyys == Kenttäorakon päälevinneisyysalue ulottuu Keski-Euroopasta Länsi-Aasiaan. Lajia tavataan myös Ruotsista ja Virosta. Suomessa kenttäorakon tiedetään kasvavan kymmenkunnalla saarella Kirkkonummen ja Sipoon välisessä saaristossa. Satunnaisesti sitä on tavattu myös Turun seudulta sekä itäisen Suomenlahden rannikolta.Ryttäri 1997, s. 200.Kasviatlas 2018: Kenttäorakon levinneisyys Suomessa Viitattu 4.9.2022. == Elinympäristö == Suomessa kenttäorakko kasvaa merenrantaniityillä väli- ja ulkosaaristossa. Elinympäristö poikkeaa Keski- Euroopan ja Ruotsin esiintymistä, jossa lajia tavataan tyypillisesti niityillä, laitumilla, peltojen reunoilla ja tien pientareilla. Suomessa lajin esiintymiä uhkaavat laiton keräily ja kesämökkirakentaminen. Kenttäorakko on luokiteltu Suomessa vaarantuneeksi. == Käyttö == Kenttäorakkoa on ainakin Ruotsissa käytetty aikaisemmin lääkekasvina.Den virtuella floran: Busktörne (Arkistoitu versio) Viitattu 9.1.2010. == Lähteet == * Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998. * Ryttäri, Terhi: Kenttäorakko. Teoksessa Uhanalaiset kasvimme. Toim. Terhi Ryttäri ja Taina Kettunen. Suomen ympäristökeskus, Helsinki 1997, s. 200. === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Kasviatlas 2022: Kenttäorakon (Ononis spinosa subsp. arvensis) levinneisyys Suomessa. * Luontoportti: Kenttäorakko (Ononis arvensis) * Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Kenttäorakko (Ononis spinosa subsp. hircina) Luokka:Orakot Luokka:Suomen vaarantuneet kasvit
Ken Carpenter

Ken Carpenter tai Kenneth Carpenter voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä: * Ken Carpenter, yhdysvaltalainen radiokuuluttaja * Ken Carpenter, yhdysvaltalainen pyöräilijä * Ken Carpenter, yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja * Kenneth Carpenter, yhdysvaltalainen yleisurheilija * Kenneth Carpenter, yhdysvaltalainen paleontologi * Ken Carpenter, näyttelijä
Vienola

Vienola on Turussa Pahaniemen kaupunginosassa sijaitseva lähiö. Kaikki lähiön talot on alun perin suunnitellut Olli Vahteran arkkitehtitoimisto, mutta monien julkisivuja on sittemmin muutettu. == Sijainti == Vienola sijaitsee Vienolanmäen huipulla. Lähiseudun paras maamerkki on Turkuhalli. Lähistöllä sijaitsevat myös Aunelan ala-aste, Pizzeria Kristal sekä Härkämäki, Perno, Pansio, Jyrkkälä ja Suikkila. == Liikenne == Vienolaan liikennöivät Turun bussiliikenteen linjat 33 ja 61. ==Lähteet== Luokka:Turun lähiöt
John Korty

John Korty (22. kesäkuuta 1936 Lafayette, Indiana – 9. maaliskuuta 2022 Point Reyes Station, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen ohjaaja, jonka elokuvien joukossa on Joulukertomus (Ms. Scrooge, 1997). Hän voitti vuonna 1978 parhaan dokumentin Oscar-palkinnon. Hänet palkittiin kahdella Emmyllä vuosina 1974 ja 1979. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Oscar-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Nat Lofthouse

Nathaniel ”Nat” Lofthouse (27. elokuuta 1925 – 15. tammikuuta 2011) oli englantilainen jalkapalloilija, joka loi merkittävän uran Bolton Wanderersissa ja Englannin jalkapallomaajoukkueessa. == Pelaajaura == === Bolton === Boltonissa syntynyt ja kasvanut Lofthouse liittyi 14-vuotiaana kannattamaansa Bolton Wanderersiin syyskuussa 1939. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa edustusjoukkueessa maaliskuussa 1941 ja ensimmäisen varsinaisen liigaottelunsa toisen maailmansodan päätyttyä elokuussa 1946. Molemmissa otteluissa hän teki kaksi maalia. Lofthouse pelasi koko uransa ajan Boltonissa ja toimi useita vuosia seuran kapteenina. Hän oli mukana kahdessa FA Cupin finaalissa. Vuonna 1953 Bolton hävisi Blackpoolille 4–3 Lofthousen tehdessä yhden Boltonin maaleista. Vuonna 1958 Bolton voitti Münchenin lentoturmasta kärsineen Manchester Unitedin Lofthousen maaleilla 2–0. Lofthouse oli yksi aikansa tehokkaimmista hyökkääjistä. Hän teki 255 maalia 452 liigaottelussa ja on Englannin pääsarjatason historia seitsemänneksi paras maalintekijä. Lofthouse voitti liigan maalikuninkuuden 1955–1956 ja hänet valittiin vuoden jalkapalloilijaksi 1953. Lofthousen pelaajaura päättyi 1960 vakavaan polvivammaan. === Maajoukkue === Lofthouse pelasi ensimmäisen maaottelunsa 22. marraskuuta 1950 Jugoslaviaa vastaan. Hän teki 2–2 päättyneessä ottelussa Englannin maalit. Lofthouse sai koko myöhemmän uransa ajan käytetyn lempinimen "Lion of Vienna" () maaottelussa Itävaltaa vastaan 1952. Hän kuljetti pallon lähes keskiviivalta maalille itävaltalaisten yrittäessä jatkuvasti rikkoa häntä. Lofthouse ehti vielä potkaista pallon maaliin ennen kuin puolustaja teloi hänet tajuttomaksi. Tapahtumasta ja polvivammasta huolimatta hän pelasi Englannin 3–2-voittoon päättyneen ottelun loppuun asti. Lofthouse edusti Englantia vuoden 1954 MM-kisoissa. Hän pelasi maajoukkueuransa viimeisen ottelun 26. marraskuuta 1958. Lofthouse pelasi maajoukkueessa yhteensä 33 ottelua, ja teki 30 maalia. Hän on kaikkien aikojen maalitilastossa kuudennella sijalla. == Valmennusura == Pelaajauran jälkeen Lofthouse jatkoi mukana Boltonin toiminnassa. Hän aloitti valmennustehtävissä pian lopettamisensa jälkeen ja kauden 1968–1969 alussa hänet nimettiin seuran väliaikaiseksi päävalmentajaksi. Neljä kuukautta myöhemmin Lofthousesta tuli vakinainen päävalmentaja. Hän toimi tehtävässä vuoteen 1970 asti. Lofthouse toimi Boltonissa eri valmennustehtävien lisäksi myös pelaajatarkkailijana ja seuran puheenjohtajana. == Tunnustukset == Lofthouse valittiin Englantilaisen jalkapalloilun Hall of Fameen 2002, ja hänet nimitettiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseeriksi (OBE) 1994. Yksi Boltonin kotikentän, Macron Stadiumin, katsomoista nimettiin Lofthousen mukaan 1997. == Yksityiselämä == Lofthouse oli naimisissa Alma Fosterin kanssa. Heillä oli kaksi lasta. == Lähteet == Luokka:79.31 Jalkapallo Luokka:Englantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
In Good Company

In Good Company on Paul Weitzin ohjaama ja käsikirjoittama, vuonna 2004 valmistunut, elokuva, jonka pääosia näyttelevät Dennis Quaid, Scarlett Johansson ja Topher Grace. == Juoni == Keski-ikäinen urheilulehden ilmoituspäällikkö saa potkut, kun lehden uudet nurkanvaltaajaomistajat nimittävät hänen tilalleen intoa puhkuvan keltanokan. Tämä alkaa saneerata lehtitalon työväkeä ja kaiken lisäksi heilastella ilmoituspäällikön tyttären kanssa. == Näyttelijät == == Arvioita == Turun Sanomien Päivi Valotien mukaan aikuisemmalle yleisölle ajatellussa elokuvassa on mukavaa se, että tarinan keskeisimmät toimijat eivät jää pelkiksi mustavalkoisiksi yhden ominaisuuden tyypeiksi. Kuitenkin aika lepsu ja lapsellisia vitsejä kierrättävä komedia pysähtyy hänestä pitkästyttäväksi ihmissuhdejaaritteluksi sen sijaan, että kasvaisi kriittiseksi kommentaariksi lyhytnäköisestä voitontavoittelusta ja maskuliinisuuden kriisistä. Lisäksi In Good Company kärsii Hollywood- elokuville tyypillisestä naiiviudesta: ”Vanhanaikaisen herttaisen – ja samalla herttaisen yhdentekevän – elokuvan taustalla kummittelee Frank Capran jokamiestarinoiden haamu, mutta hyvästä yrityksestä huolimatta lopputuloksesta puuttuu esikuviensa henki, eloisuus ja fiksuus.” == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset draamakomediaelokuvat Luokka:Vuoden 2004 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Paul Weitzin ohjaamat elokuvat Luokka:Elokuvat liike-elämästä
Otto Carl Rehbinder

Otto Carl Rehbinder (27. huhtikuuta 1797 Rautalampi – 13. tammikuuta 1873 Hämeenlinna) oli suomalainen salaneuvos, Venäjän armeijan eversti ja Hämeen läänin kuvernööri (1841–1862). Otto Rehbinder oli kotoisin köyhästä aatelisperheestä Pohjois-Savosta. Rehbinder-suvun perinteiden mukaisesti hän lähti sotilasuralle ja pääsi Haapaniemen kadettikoulun käytyään esikuntapalvelukseen Pietariin. Hän osallistui taistelutoimintaan muun muassa 1828 Kreikan vapaussodassa, jossa haavoittui vaikeasti, sekä 1830 Puolan kapinan kukistamisen yhteydessä. Hän erosi sotapalveluksesta 1835 everstin arvoisena, ja hänen sukulaisensa, ministerivaltiosihteeri Robert Henrik Rehbinder, auttoi häntä saamaan Pietarissa olevan Suomen passiviraston apulaispäällikön viran. Vuonna 1841 keisari nimitti Otto Rehbinderin Hämeen läänin kuvernööriksi. Rehbinderillä oli tehtävään erinomaiset edellytykset, sillä hyvän kielitaitonsa – suomea hän osasi täydellisesti ja hallitsi hyvin myös ranskan ja venäjän kielen – ja hallinnollisen kokemuksensa lisäksi hän tunsi kansan oloja ja tapoja. Tarmokkaaksi ja velvollisuudentuntoiseksi uudistajaksi osoittautunutta kuvernööri Rehbinderiä pidetään ehkä merkittävimpänä Hämeessä 1800-luvulla toimineista läänin päämiehistä. Erityistä kiinnostusta hän osoitti köyhäinhoidon parantamista, raittiuden edistämistä ja luonnonsuojelua kohtaan, ja hän puuttui usein henkilökohtaisesti havaitsemiinsa epäkohtiin. Residenssikaupunkiinsa Hämeenlinnaan Rehbinder jätti pysyvän jäljen rakennuttamalla vankityövoimalla karusta ja kallioisesta Pyövelinmäestä viehättävän Kaupunginpuiston eli Parkin, joka edelleen on kaupungin suosituimpia ulkoilualueita. Vuonna 1853 valmistunut Rengosta Luolajan kautta Hämeenlinnaan kulkenut Hämeen Härkätien uusi osuus sai nimekseen Rehbinderin oikaisu kuvernööri Otto Rehbinderin mukaan. Tie kulki ennen oikaisua Alajärven pohjoispuolitse. Vuoden 1863 tammikuussa virastaan eronnut Rehbinder kuoli lähes tarkalleen kymmenen vuotta myöhemmin. Hänen hautamuistomerkkinsä sijaitsee Hämeenlinnan vanhalla hautausmaalla. Eläkepäiviään varten Rehbinder oli hankkinut 1857 Hämeenlinnan eteläpuolelta, Vanajan Miemalasta, Perttulan vanhan ratsutilan, jonne hän rakennutti uuden komean päärakennuksen lääninarkkitehti Carl Albert Edelfeltin piirustusten mukaan 1860. Rehbinderin perilliset myivät Perttulan vuonna 1891, ja sinne perustettiin niin sanottu tylsämielisten kasvatuslaitos. Myöhemmin Perttulassa on toiminut valtion ylläpitämä erityisammattikoulu. == Lähteet == *Hämeenlinnalaisia 1639–1989. Hämeenlinnan kaupunki, 1989. ISBN 952-90045-2-4 * Matti Grönroos : Kyläteistä valtaväyliin Suomen pääteiden kuvauksia ja historiaa : Valtatie 10 Turku-Tuulos, 167 km Luokka:Hämeen läänin maaherrat Luokka:Suomalaiset everstit Luokka:Vuonna 1797 syntyneet Luokka:Vuonna 1873 kuolleet
Erkki Antila

Erkki Antila (14. heinäkuuta 1954 Jurva – 28. lokakuuta 2023) oli suomalainen ampumahiihtäjä ja moninkertainen MM-mitalisti. Antila hiihti avausosuuden Suomen viestijoukkueessa, joka saavutti hopeaa Lillehammerin MM-kilpailuissa 1977 Neuvostoliiton jälkeen. Ruhpoldingin MM-kisoissa 1979 hän hiihti kolmannen osuuden Suomen ollessa jälleen toinen – voiton vei tällä kertaa Itä- Saksa. Molempiin hopeajoukkueisiin kuuluivat hänen lisäkseen Raimo Seppänen, Simo Halonen ja Heikki Ikola. Lake Placidin olympialaisissa 1980 Antila sijoittui 20 kilometrin kilpailussa viidenneksi ja Suomen viestijoukkueen mukana seitsemänneksi. Lahden MM-kilpailuissa 1981 hän saavutti 10 kilometrin kilpailussa hopeaa Frank Ullrichin jälkeen sekä 20 kilometrillä pronssia Ikolan ja Ullrichin viedessä kirkkaammat mitalit. Antila voitti kahdeksan Suomen mestaruutta vuosina 1976–1980Suomen olympiamitalit ampumahiihdossa . Aktiiviuransa jälkeen hän toimi poikansa Timo Antilan valmentajana. Lisäksi Antila oli menestynyt aseen tukin valmistaja ja viimeisin arvokisamenestys hänen valmistalla tukilla on saavutettu 2020-luvulla.In memoriam Erkki Antila (1954-2023)Viitattu 4.11.2023 Erkki Antila kuoli 69-vuotiaana sairaskohtaukseen ollessaan hirvimetsällä.IL: Jurvan ampumahiihtosuuruuden Erkki Antilan taival päättyi sairaskohtaukseen hirvimetsälläViitattu 4.11.2023 == Lähteet == * *Sports123.com === Viitteet === Luokka:Suomalaiset ampumahiihtäjät Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Angela

Angela on kylä Salon kaupungissa Kemiönsaaren kärjessä, entisen Angelniemen kunnan alueella. Angelassa on vähän asutusta, laajahkoja omenaviljelmiä, kesämökkejä ja seurakunnan leirikeskus Kesä-Angela. Kokkilan lossi yhdistää Angelan mantereeseen. Angelan maisemaa hallitsevat korkeat metsäiset kalliomäet, joiden väliset laaksot ovat viljeltyjä miltei Halikonlahden rantaan saakka. Angelan kyläalueen halkaisee Angelansalmi, joka erottaa Angelansaaren Kemiönsaaresta. Angelansaareen on siltayhteys. Kylään kuuluu myös Pikkusaari. Kylän nimi jountuu Päärnäspään omistaman ulkotilan Angelan nimestä. 1500-luvulla on kylästä käytetty myös nimeä Angelisto. Suomalaisen Paikannimikirjan mukaan nimeen sisältyy angervoa merkitsevä murteellinen kasvinnimitys angelma, ankelia. (Kotimaisten kielten tutkimuskeskuksen julkaisuja 146. Keskiajalla perustettu Angela on Päärnäspään tytärkylä.Aulis Oja, Keskiaikaisen "Etelä-Suomen" asutus ja aluejaot Väitöskirja. Historiallisia tutkimuksia XLIV (Pysyvä osoite) Angela on rakentunut samannimisen suuren maatilan Angelan yksinäistalon ympärille. Maatila on päätynyt pankin haltuun 1900-luvun alkupuolella ja sen päärakennus toimi Vaskion Osuuspankin ja Salon Seudun Osuuspankin yhteisenä kesänviettopaikkana vuosina 1965–1976. 1970-luvulla Halikon seurakunta osti Angelan maatilan ja seurakunta sai siitä tarvitsemansa leirikeskuksen, joksi tila muutettiin. Kesä-Angelaksi ristitty leirikeskus on edelleen aktiivisessa käytössä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *A4:1/1 Angelniemi / Angela 1759 Maanmittaushallituksen uudistusarkisto * Varsinais-Suomen kylännimet s. 92 Kaino.kotus.fi (Kylän nimen versioita) Luokka:Angelniemen kylät
Elías Figueroa

Elías Ricardo Figueroa Brander (s. 25. lokakuuta 1946 Valparaíso, Chile) on chileläinen entinen jalkapalloilija. == Peliura seurajoukkueissa == Figueroa syntyi työläisperheeseen. Hänen jalkapallokykynsä huomattiin aikaisin, joten hän lähti pelaamaan Unión La Caleraan. Hän nousi nopeasti kasvattajaseuransa edustusjoukkueeseen, pelaten keskuspuolustajan roolia. Figueroa pelasi hyvän ja ehjän kauden, joten nuori lupaus hankittiin santiagolaiseen Santiago Wanderersiin. Figueroa ei ehtinyt viettää Wanderersissakään kuin yhden kauden, lähtiessään Uruguayn pääkaupungin Montevideon suurseuraan, Peñaroliin, jossa hän loi menestyksekkään uran. Peñarolin huipputoppari oli haluttu Euroopassakin, mutta Figueroa valitsi brasilialaisen Internacionalin. Internacionalissa Figueroa viimeistään osoitti kuuluvansa maailman puolustajaeliittiin, sillä oli voittamassa Internacionalille sen kaikkien aikojen ensimmäisen Brasilian pääsarjan mestaruuden ja oli voittamassa jokaisella kaudellaan ampeonato Gaúchoa eli Rio Grande do Sulin osavaltiomestaruutta. Figueroa voitti myös monta henkilökohtaista palkintoa, hänet valittiin muun muassa Etelä-Amerikan parhaaksi jalkapalloilijaksi vuosina 1974, 1975 ja 1976. Figueroan vuodet olivat yksiä Internacionalin historian menestyksekkäimpiä. Hän päätti kuitenkin lähteä vuonna 1975 kauden päätyttyä takaisin kotimaahansa, oltuaan poissa kymmenen menestyksentäytteistä vuotta. Siirron kohteena oli Santiagosta kotoisin oleva Palestino. Palestinon Figueroa johdatti Copa Chilen voittoon sekä sen historian toiseen Chilen pääsarjan mestaruuteen vuonna 1978. Palestinosta lähdettyään Figueroan ura kääntyi alamäkeen, eikä hän saanut enää ehjiä kausia alleen, vaan vietti viimeiset pelivuotensa Fort Lauderdale Strikersissa ja Chilen suurseura Colo- Colossa. == Peliura maajoukkueessa == Figueroa pelasi 47 ottelua Chilen maajoukkueessa ja teki näissä otteluissa kaksi maalia vuosina 1966–1982. Hän edusti Chileä vuosien 1966, 1974 ja 1982 MM-kilpailuissa. Hän toimi kapteenina, kun Chile sijoittui toiseksi vuoden 1979 Copa Américassa. == Saavutukset == * Uruguayn mestaruus: 1967, 1968 * Brasilian mestaruus: 1975, 1976 * Rio Grande do Sulin osavaltiomestaruus: 1972, 1973, 1974, 1975, 1976 * Chilen mestaruus: 1978 * Chilen cup: 1977 (Palestinon kanssa), 1982 (Colo- Colon kanssa) * Copa American toinen sija: 1979 * Uruguayn liigan vuoden pelaaja: 1967, 1968 * Etelä-Amerikan vuoden jalkapalloilija: 1974, 1975, 1976 * Brasilian liigan vuoden pelaaja: 1975, 1976 * Chilen vuoden jalkapalloilija: 1977, 1978 * MM-kilpailuiden paras puolustaja: 1974 * Fifan vuoden pelaaja: 1976 Nimetty myös Fifa 100 -listalle. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Chileläiset jalkapalloilijat Luokka:FIFA 100 Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Catholic School Girls Rule

"Catholic School Girls Rule" on Red Hot Chili Peppers -yhtyeen single, joka löytyy heidän vuonna 1985 ilmestyneeltä toiselta albumiltaan Freaky Styley. Kappale on albumin kolmas single. Kappaleesta tehtiin myös musiikkivideo. Red Hot Chili Peppers on soittanut kappaleen livenä vain kahdesti vuodesta 1987 saakka. Kappale on myös kokoelma-albumilla What Hits!?, sekä albumilla, että DVD:llä. ==Tausta== Kappale sai inspiraation heidän ensimmäisen levyn tiimoilta tehdyn kiertueen aikana. Erään esiintymisen jälkeen yhtyeen backstagelle harhaili nuori tyttö, jonka kanssa Anthony Kiedis tuli viettämään seuraavan yön. Ensimmäisen viiden minuutin jälkeen he harrastivat seksiä, ja myöhemmin yön aikana Kiedis sai mm. tietää tytön käyvän katolista koulua. Tyttö kertoi hänen isänsä olevan poliisipäällikkö, ja että hän oli karannut kotoaan ja häntä etsittiin. Tyttö oli sanoitusten inspiraatio. ==Musiikkivideo== Singlestä tehtiin musiikkivideo vuonna 1986. Video on näytetty vain Playboy kanavalla, videon sisältämän alaston-kohtauksen vuoksi, myös siksi, koska Kiedis laulaa ristillä. Videon on ohjannut Dick Rude. Luokka:Red Hot Chili Peppersin kappaleet Luokka:Vuoden 1985 kappaleet
Nick Wallery

Nick Wallery (s. 9. joulukuuta 1981 Florida, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka edusti kaudella 2008–09 Korisliigassa pelaavaa Forssan Koripoikia. Wallery pelasi kaudella 2007–2008 Suomen Korisliigassa Team Componentassa. Pituudeltaan Wallery on 201 cm ja painoltaan 110 kg. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
M/S Spaarneborg

M/S Spaarneborg () on alankomaalaisen Wagenborg Shipping B.V. -varustamon omistuksessa oleva ro-ro-rahtialus. Alus on rakennettu vuonna 2000 Flender Werftin telakalla Lyypekissä, Saksassa. Kuollutta painoa Spaarneborgilla on 12 500 tonnia. Alus on rekisteröity Alankomaiden lipun alle ja sen kotisatama on Delfzijl. Spaarneborgin sisaraluksia ovat M/S Schieborg ja M/S Slingeborg. == Käyttöhistoria == 14\. huhtikuuta 1999 tapahtui kölin lasku. 20. elokuuta alus laskettiin vesille. 3. tammikuuta 2000 alus luovutettiin Wagenborg Shippingin omistukseen, joka rekisteröi aluksen Alankomaiden lipun alle. Kotisatamaksi tuli Delfzijl. 5. tammikuuta laiva aloitti Cobelfretin/Stora Enson Zeebruggen ja Göteborgin välisessä liikenteessä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Fakta om Fartyg – M/S Spaarneborg Spaarneborg
M/S Slingeborg

M/S Slingeborg () on alankomaalaisen Wagenborg Shipping B.V. -varustamon omistuksessa oleva ro-ro-rahtialus . Alus on rakennettu vuonna 2000 Flender Werftin telakalla Lyypekissä, Saksassa. Kuollutta painoa Slingeborgilla on 12 500 tonnia. Alus on rekisteröity Alankomaiden lipun alle ja sen kotisatama on Delfzijl. Slingeborgin sisaraluksia ovat M/S Schieborg ja M/S Spaarneborg. == Käyttöhistoria == 5\. toukokuuta 2000 alus laskettiin vesille. 26. lokakuuta 2000 alus luovutettiin Wagenborg Shippingin omistukseen, joka rekisteröi aluksen Alankomaiden lipun alle. Kotisatamaksi tuli Delfzijl. Marraskuussa laiva aloitti Cobelfretin/Stora Enson Zeebruggen ja Göteborgin välisessä liikenteessä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Fakta om Fartyg – M/S Slingeborg Slingeborg
Halogenointi

Halogenointi on kemiallinen reaktio, jossa halogeeni reagoi alkuaineen tai yhdisteen kanssa. Halogenoinnissa voidaan käyttää joko vapaita halogeeneihin kuuluvia alkuaineita tai näiden yhdisteitä. Lopputuotteeksi saadaan alkeeneja tai alkaaneja halogenoimalla halogeenialkaani, jossa voi olla fluori-, kloori-, bromi- tai jodiatomeja. CFC-yhdisteet eli kauppanimiltään freonit ovat esimerkkejä halogenointireaktion tuotteista. Halogenointi voidaan saavuttaa: * halogeenin vapaalla radikaalilla * enolaattien halogenoinnilla * katalyytillä * additioreaktiolla, jossa π-sidos avataan ja molekyyliin sidotaan halogeeni == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kemialliset reaktiot
Hirvikallio

Hirvikallio voi tarkoittaa seuraavia: ==Paikkoja== * Hirvikallio, kylä Luumäen kunnassa * Hirvikallio, kylä Salon kaupungissa, entisessä Halikon kunnassa * Hirvikallio, omakotialue Tampereen kaupungissa, Annalan alueella * Hirvikallio, saari Rantasalmen kunnassa ==Henkilöitä== * Erkki Hirvikallio (1912–1994), näytelmäkirjailija * Oskari Hirvikallio (1897–1979), taidemaalari * Paavo Hirvikallio (1911–2009), tutkija, valtiotieteen tohtori * Seija Hirvikallio (s. 1956), arkkitehti
Oileus

Oileus () oli kreikkalaisessa mytologiassa Lokriin kuningas. Hänen isäkseen mainitaan Hodoidokos, jota hän seurasi kuninkaana, ja äidikseen Agrianome.Hyginus, Fabulae xiv (engl. käännös) Oileuksen puolison nimi oli Eriopis, joka synnytti hänelle pojan, Aiaan.Homeros, Ilias 15.328–342 (engl. käännös) Myös Medon oli Oileuksen poika, mutta syntynyt seurauksena avioliiton ulkopuolisesta suhteesta nymfi Rhenen kanssa.Homeros, Ilias 2.716–728 (engl. käännös) Oileus osallistui argonauttien retkeen, jonka aikana hän haavoittui Stymfaloksen lintujen sulasta.Apollonios Rhodios, Argonautika 2.1030-1046 (engl. käännös) == Troijalainen soturi == Oileus oli myös erään troijalaisen vaunujen ajajan nimi, jonka Agamemnon surmasi taistelussa lävistämällä tämän pään keihäällään.Homeros, Ilias 11.84–121 (engl. käännös) == Lähteet == Luokka:Argonautit Luokka:Kreikkalainen mytologia
Kihinen

Kihinen () on kylä Halikossa. Se sijaitsee aivan asemanseudun länsikolkassa. Kylän entinen pääalue on sijainnut Kihistenmäellä, mutta 1800-luvun kyläaluemuutoksissa pääalue on jaettu Puotilan ja Rikalan kesken. Nykyinen Kihisen kylän alue sijaitsee Karjanummena tunnetulla alueella. Kihistenmäki sijaitsee asemanseudun ja kirkonkylän välissä. Kihinen on ollut asutettu jo ajanlaskumme alusta saakka, mutta muinaiset asuinpaikat ovat pääosin tuhoutuneet myöhempien rakennustöiden yhteydessä. Todennäköisesti Kihistenmäellä ollut kylä on kuulunut jo Rikalan muinaispitäjään. Siellä on ollut koulu, joka lakkautettiin ja siirrettiin kirkonkylään. Mäellä on omakotitaloasutusta, Puotilan talonpoikaiskartano sekä huonekalutehdas ADI Kalusteet. Karjanummi on ollut ennen Vialan ja Tunilan kylien aluetta. Se sijaitsee Kuninkaantien varrella Pitkämäen pohjoispuolella ja sen läpi kulkee rantarata. Karjanummi on asutettu vasta 1700-luvulla, jolloin sinne perustettiin torppia. Halikonjoki toimii alueen pohjoisrajana. Kylän Tunnelinmäessä on kaksi rautatietunnelia vuosilta 1927 ja 1993. ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Halikon kylät
Solid (yhtye)

Solid on Ilkka Hannulan johtama suomenkielistä laulelmamusiikkia esittävä yhtye. Solid syntyi 1970-luvun puolivälissä, kun SDP:n puoluesihteeri Kalevi Sorsa otti Hannulaan yhteyttä tiedustellen mahdollisuutta perustaa myös sosialidemokraattinen Agit-Propin kaltainen lauluryhmä. Hannula tarttui Sorsan aloitteeseen ja syntynyt Solid muodostui suosituksi lauluryhmäksi niin sosialidemokraattien kuin muidenkin vasemmistolaisten tahojen järjestämissä tapahtumissa. Vuonna 1976 Solidille avautui mahdollisuus albumin tekemiseen Love Records -levymerkille. Syksyllä 1976 ilmestyikin yhtyeen esikoisalbumi On päivä työn ja laulun aika. Jo ennen levyn ilmestymistä Solid oli yksi ahkerimmin esiintyvistä lauluryhmistä ja albumin julkaisu edisti entisestään keikkatilannetta. Varsin pian tilanne kuitenkin muuttui, kun laululiike alkoi yleisesti menettämään suosiota, mikä heijastui niin esiintymis- kuin levytysmahdollisuuksiin. Solidin kohdalla kokoonpano myös koki melkoisia muutoksia, kun osa jäsenistä jätti ryhmän opiskelu- ja perhesyistä. Ryhmän uusiutuessa poliittinen tiedostavuus korvautui aiempaa määrätietoisemmalla taiteellisella kunnianhimolla. Uusitulla kokoonpanolla Solid osallistui vuonna 1978 Jyväskylän Talveen isolla Solidario-konsertolla. Kovin pitkäikäiseksi Solidin toinenkaan kokoonpano ei jäänyt, ja 1970- ja 1980-lukujen vaihteessa ryhmä koki jälleen uudistumisen. Tällä kokoonpanolla Solid myös julkaisi vuonna 1980 toisen pitkäsoittolevynsä Routakuun laulu. Levy sisälsi Ilkka Hannulan sävellyksiä Viljo Kajavan runoihin. Levyn julkaisi JP-Musiikki yhteistyössä Työväen Sivistysliiton kanssa. Levyn osakseen saama huomio jäi kuitenkin sangen vaisuksi ja vuonna 1982 Solid lopetti siltä erää toimintansa. Viime aikoina Solid on tehnyt jälleen satunnaisia keikkoja, osallistuen muun muassa kesän 2007 Työväen Musiikkitapahtumaan. Tammikuussa 2008 ryhmän toisesta albumista Routakuun laulusta ilmestyi CD-uusintapainos. == Diskografia == * On päivä työn ja laulun aika (Love Records, 1976) * Routakuun laulu (JP-Musiikki, 1980) Luokka:Suomalaiset lauluyhtyeet Luokka:Työväenmusiikki
Blues Breakers with Eric Clapton

Blues Breakers with Eric Clapton on John Mayall & the Bluesbreakersin vuonna 1966 julkaistu blues-albumi, jolla soittaa soolokitaraa uransa alussa oleva Eric Clapton. Levy koostuu cover-versioista vanhoista blues ja r´n´b kappaleista. Levy oli yllättävä crossover -menestys ja nousi Ison-Britannian listalla sijalle 6. Levy koostuu kappaleista, joita yhtye oli soittanut livesetissään ja levyllä oli tarkoitus vangita yhtyeen livesoundi. Claptonin levyllä käyttämä Marshallin kitaravahvistin oli olennainen osa levyn uudistavaa soundia. Levy on ollut suuri inspiraation lähde lukemattomille kitaristeille ja sitä pidetään yleisesti klassikkona. Albumi valittiin vuonna 2005 julkaistuun hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään. == Kappaleet == === A-puoli === # # # # # # === B-puoli === # * # # # # # ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1966 albumit Luokka:Brittiläiset rockalbumit Luokka:John Mayall & the Bluesbreakers
John Erwin

John Lee Erwin (5. joulukuuta 1936 Cambridge, Massachusetts – 20. joulukuuta 2024 Camarillo, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan parhaiten He-Manin ääniroolista animaatiosarjassa He-Man and the Masters of the Universe. ==Ura== Erwin aloitti näyttelemisen 1960-luvulla, mutta pian televisiosarjan Lännen tien jälkeen hän siirtyi ääninäyttelijäksi ja toimi aluksi kertojaäänenä televisiosarjoissa. Animaatiossa Erwin on ääninäyttellyt vuodesta 1968 lähtien ja usein Filmationin tuottamissa animaatioissa. Vuonna 1983 hän sai uransa merkittävämmän roolin He-Manina, kun Filmation sai tehtäväkseen siirtää Mattelin suositun sankarin animaatioksi. Erwin teki äänirooleja animaatioihin aktiivisesti aina 1980-luvun loppuun asti ja 1990-luvulla lainasi ääntään enimmäkseen televisiomainoksiin. Hän uusi He- Manin ääniroolinsa vuonna 2005 televisiosarjassa Family Guy.Family Guyn jakso "Brian the Bachelor" ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * John Erwin he- man.orgissa * John Erwin TV.comissa * John Erwin Voice Chasersissa Luokka:Yhdysvaltalaiset ääninäyttelijät Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Djäkn

Muun muassa seuraaviin viitataan nimellä Djäkn, Djekn tai Diekn: * Djäkn (suku), keskiaikainen aatelissuku ** Bengt Lydekesson Djäkn (eli 1400-luvulla), Ruotsin valtaneuvoston jäsen ** Jeppe Djäkn (k. n. 1410), linnanpäällikkö ja Suomen laamanni ** Klaus Lydekenpoika Djäkn (k. 1435), Turun linnan vouti ** Henrik Klaunpoika Djäkn (k. ennen 1459), Klaus Lydekenpojan poika, valtaneuvos ja Pohjois-Suomen laamanni ** Valdemar Diekn (eli 1400-luvulla), Hämeen linnan päällikkö ** Rötker Olofsson Diekn (n. ~1500)
Tuija Vuoksiala

Tuija Vuoksiala (o.s. Oksanen, s. 25. elokuuta 1961Day-Info-Länderdatei – Was geschah eigentlich in Finnland Viitattu 31.12.2007 ) on kilpauransa lopettanut suomalainen ampumahiihtäjä, kaksinkertainen MM-pronssimitalisti. Hänen seuransa on Vehkalahden Veikot. Vuoksiala sijoittui kolmanneksi 10 kilometrin kilpailussa Lahden MM-kisoissa 1987. Kultaa voitti Norjan Sanna Grønlid ennen Neuvostoliiton virolaista Kaija Parvea. Oslon MM-kilpailuissa 1990 Vuoksiala hiihti avausosuuden Suomen pronssia voittaneessa viestijoukkueessa, jonka muut jäsenet olivat Seija Hyytiäinen ja Pirjo Mattila. Kultaa voitti Neuvostoliitto ennen Norjaa. Olympialaisissa Vuoksiala kilpaili Lillehammerissa 1994; hän sijoittui kymmenenneksi viestissä, 36:nneksi pikamatkalla ja 55:nneksi normaalimatkalla. Tuija Vuoksiala sai pojan vuonna 1997 ja asuu nykyisin Haminassa. Ammatiltaan hän on kuntohoitaja ja hieroja. Hän toimii kokoomuksen edustajana Haminan kaupunginvaltuustossa. Hänen aviomiehensä Heikki Vuoksiala on ollut kansallisen kärkipään ampumahiihtäjä. == Lähteet == *Biathlon-Online === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset ampumahiihtäjät Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jean de Brunhoff

Jean de Brunhoff (9. joulukuuta 1899 Pariisi, Ranska – 16. lokakuuta 1937 Montana, Sveitsi) oli ranskalainen lastenkirjailija ja kuvittaja, joka kehitti vaimonsa Cécile de Brunhoffin kanssa Babar-norsun. Brunhoff kuoli tuberkuloosiin 37-vuotiaana, ja Babar-sarjaa jatkoi myöhemmin hänen poikansa Laurent de Brunhoff. Jean ja Cécile de Brunhoff (1903–2003) on haudattu Père- Lachaiseen. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Vuonna 1899 syntyneet Luokka:Vuonna 1937 kuolleet
Laurent de Brunhoff

Laurent de Brunhoff (30. elokuuta 1925 Pariisi, Ranska – 22. maaliskuuta 2024 Key West, Florida, Yhdysvallat) oli ranskalainen lastenkirjailija ja kuvittaja. Hän opiskeli maalaustaidetta ja teki uransa alkuvaiheessa abstrakteja maalauksia. Hän kuitenkin alkoi vuodesta 1946 tehdä isänsä Jean de Brunhoffin kehittämään Babar-hahmoon perustuvia kirjoja ja keskittyi myöhemmin vain Babariin. == Babarin syntymä ja opiskelu == Laurent de Brunhoff oli vanhempiensa Jean ja Cécile de Brunhoffin esikoinen. Hänellä oli kaksi nuorempaa veljeä. Cécile kertoi eräänä iltana vuonna 1930 iltasatua Laurentille ja tämän veljelle Mathieulle. Tarinassa oli orpo vauvanorsu, joka karkaa viidakosta Pariisiin. Pojat innostuvat tarinasta ja kertovat siitä seuraavana päivänä isälleen. Jean de Brunhoff oli kuvataiteilija ja alkoi hahmotella pientä norsua, jonka nimeksi hän antoi Babar. Komeasti kuvitettu ensimmäinen osa Histoire de Babar ilmestyi 1931, ja Jean de Brunhoff ehti kirjoittaa lopulta seitsemän Babar-tarinaa. Hän kuoli 1937 tuberkuloosiin. Laurent oli silloin 12-vuotias.Brunhoff, Laurent de, Bibliothèque nationale de France, päivitetty 31.7.2020, viitattu 16.2.2022 Laurent de Brunhoff meni 1945 opiskelemaan isänsä jalanjäljissä taidemaalariksi Académie de la Grande Chaumièreen, missä häntä opetti muun muassa hänen isänsä opettaja Othon Friesz. Brunhoffin maalaukset olivat abstrakteja, ja ne erosivatkin huomattavasti hänen isänsä perinteisistä maisemamaalauksista ja asetelmista. == Ura == Brunhoffin ensimmäinen Babar-tarina Babar et ce coquin d’Arthur julkaistiin 1946. Hän keskittyi siinä Babarin ilkikuriseen serkkuun Arthuriin, johon taiteilija itse samaistui. Monet lukijat uskoivat, että Babarin kirjoittaja oli sama kuin aiemmin, sillä niin hyvin Brunhoff oli onnistunut toistamaan hahmon persoonaa. Brunhoff teki kaikkiaan yli 45 Babar-kirjaa. Siitä tuli valtavan suosittu, ja hän keskittyi uransa aikana lähinnä siihen. Hän teki kuitenkin 1950- ja 1960-luvuilla myös sellaisia kuvitettuja kirjoja, joissa ei ollut norsuja. Brunhoff muutti 1985 Yhdysvaltoihin ja teki uransa loppuun asti yhteisytyötä toisen vaimonsa Phyllis Rosen kanssa. Babar-sarja on saanut myös kritiikkiä, sillä monet ovat syyttäneet sitä rasistiseksi ja kolonialistiseksi. Brunhoff itsekin myönsi hieman häpeävänsä joitakin tarinoita. Hän jopa pyysi julkaisijaa vetämään vuoden 1949 Pique-nique chez Babar pois myynnistä, sillä kirjassa on karkeita mustien ja Yhdysvaltain alkuperäisasukkaiden karikatyyreja. Brunhoff asui elämänsä loppuun asti Yhdysvalloissa, missä hänellä ja Phyllis Rosella oli kaksi kotia, toinen New Yorkissa ja toinen Floridan Key Westissä. Brunhoff kuoli maaliskuussa 2024 aivohalvauksen komplikaatioihin. ==Lähteet== Luokka:Ranskalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Suzy Delair

Suzy Delair (oikealta nimeltään Suzanne Pierrette Delaire; 31. joulukuuta 1917 Pariisi – 15. maaliskuuta 2020) oli ranskalainen näyttelijä ja laulaja. Delair sai von 17-vuotiaana ensimmäisen filmiroolinsa elokuvassa L'or dans la rue (1934). Hän tuli tunnetuksi muiden muassa Henri-Georges Clouzot'n elokuvista Murhaaja asuu numerossa 21 (1942) ja Kolmas aste (1947). Hänen elokuva-alan huippukauttaan olivat 1940- ja 1950-luku, jolloin hän esiintyi Alexander Kordan, Abel Gancen, Luchino Viscontin ja Gérard Ouryn ohjaamissa filmeissä. Niistä kenties tunnetuin on Viscontin Rocco ja hänen veljensä (1960).Biography of Suzy Delair. Thomas Staedli. Viitattu 7.4.2018. Musiikkialalla Delair muistetaan varsinkin hänen tulkinnastaan laulusta "Avec son tralala". ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Luokka:Ranskalaiset näyttelijät Luokka:Ranskalaiset laulajat Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet ranskalaiset Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Louis de Funès

Louis Germain David de Funès de Galarza (31. heinäkuuta 1914 – 27. tammikuuta 1983) oli ranskalainen näyttelijä. Hän kuuluu maansa komedian suuriin nimiin ja tuli myös kansainvälisesti tunnetuksi muun muassa elokuvasta ”Rabbi” Jacobin hassut seikkailut (1973). Hänen vanhempansa olivat espanjalaisia. Funèsille myönnettiin vuonna 1980 kunnia-César. Hän kuoli sairauskohtaukseen 68-vuotiaana kärsittyään viimeisinä vuosinaan sydänvaivoista. == Kirjallisuutta == * Timonen, Lauri: ”Louis de Funès – Groteski inhimillisyys”. Filmihullu 6/2019. == Aiheesta muualla == * Luokka:Ranskalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 1983 kuolleet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit