EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Ekoenergia

EKOenergia-merkki on Suomen luonnonsuojeluliiton (SLL) ylläpitämä ympäristömerkki energialle.Ekoenergy Se on ainoa energian ympäristömerkki Suomessa ja toimii maailmanlaajuisesti. Merkki on voittoa tavoittelematon. ==Kriteerit ja historia== Merkki myönnetään uusiutuvista energianlähteistä tuotetulle energialle tietyin kriteerein. Kriteerien täyttymistä valvotaan vuosittaisella auditoinnilla. Merkin tavoitteena on ohjata kuluttajia energiavalintoihin, joiden ympäristövaikutukset ovat mahdollisimman pienet, sekä lisätä tietoisuutta energiantuotannon ympäristöhaitoista. Se todentaa myös, että ostopäätös johtaa aina uuteen uusiutuvan energian tuotantoon. EKOenergia-merkki on Suomen ainoa riippumattomasti valvottu energian sertifiointijärjestelmä. Se on myös ainoa koko maailmanlaajuinen ympäristömerkki energialle. Merkki on ollut käytössä vuodesta 2013, mutta sen juuret ovat suomalaisessa 1998 perustetussa Norppaenergia-merkissä, jolloin sähkömarkkinoiden vapautumisen myötä kuluttajille avautui mahdollisuus kilpailuttaa energiayhtiöitä.History, Ekoenergia Nykyinen logo otettiin käyttöön siitä järjestetyn suunnittelukilpailun jälkeen 23. lokakuuta 2009.Suomen luonnonsuojeluliitolle uusi ympäristömerkki, Yle.fi, uutiset 23.10.2009 == Palkinnot ja ehdokkuudet == * Euroopan kansalaisen palkinto 2020, jonka Euroopan parlamentti myönsi maaliskuussa 2021. * Pohjoismaiden neuvoston ympäristöpalkinnon ehdokkuus vuonna 2019. * EU:n kestävän energian palkinto (EUSEW) 2018, finalisti nuorten energiajohtajien kategoriassa. * Saksan kestävän kehityksen neuvoston myöntämä Taten für Morgen -palkinto. EKOenergia oli yksi vuoden 2017 kestävän kehityksen hankkeista (Projekt Nachhaltigkeit). Tämä on arvostettu tunnustus hankkeille, jotka edistävät Kestävän kehityksen tavoitteita. == Tulokset == === Ilmastorahasto === Jokaisesta EKOenergiana myydystä megawattitunnista maksetaan vähintään 10 eurosenttiä EKOenergian Ilmastorahastoon, josta rahoitetaan uusiutuvan energian hankkeita kehittyvissä maissa. Hankkeiden toteuttajina toimivat kokeneet kansainväliset tai paikalliset kansalaisjärjestöt, ja ne toteutetaan tiiviissä yhteistyössä paikallisen väestön kanssa. Hankkeet vähentävät energiaköyhyyttä ja edistävät konkreettisesti muitakin kestävän kehityksen tavoitteita. Rahoitettavat hankkeet valitaan vuosittain läpinäkyvällä ja avoimella prosessilla, jossa myyjät ja kuluttajat ovat aktiivisesti mukana. Lopullisen päätöksen rahoituksesta tekee EKOenergian hallitus. EKOenergia on rahoittanut vuodesta 2015 lähtien 99 hanketta yhteensä 2 915 945,70 eurolla. ==Valtuutetut myyjät Suomessa== Suomessa Ekoenergiaa myyvät muun muassa Ekosähkö Oy, Helen, Lumme-energia, Nordic Green Energy, Porvoon Energia, Raaseporin Energia, Oomi, Vattenfall ja Väre. Jotkut yritykset myyvät Ruotsissa, Tanskassa tai Norjassa tuotettua energiaa.Buying ekoenergy, Ekoenergia == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * EKOenergian kotisivut * Suomen luonnonsuojeluliiton kotisivut Luokka:Ympäristönsuojelu Luokka:Uusiutuvat energianlähteet Luokka:Eettinen kuluttaminen
Carlos Megía Dávila

Carlos Megía Dávila (s. 7. heinäkuuta 1966 Madrid, Espanja) on espanjalainen jalkapalloerotuomari. Hän tuomitsi vuodet 1995–2009 Espanjan Primera Divisiónissa, yhteensä 220 ottelua. Hänen isänsä oli myös jalkapallotuomari.El colegiado internacional pinteño Carlos Megía Dávila ficha hasta marzo por La Liga de Qatar ayto-pinto.es. Viitattu 23.3.2010. Nykyään Megía Dávila työskentelee Real Madridin organisaatiossa.Megía Dávila: "Soy del Real Madrid desde pequeño" Marca. Viitattu 23.3.2010. Hän tuomitsi ensimmäisen ottelunsa maan pääsarjassa 10. syyskuuta 1995, jossa kohtasivat Valencia ja Valladolid. Vuonna 2004 hän tuomitsi Supercopa de Españan ottelun. Hän tuomitsi urallaan myös Mestarien liigan sekä Uefa-cupin otteluita. Megía Dávila nimettiin kaudeksi 2009–2010 yhdeksi erotuomareista, mutta hän ei kuitenkaan läpäissyt kuntotestejä.Megía Dávila, con lumbalgia, único árbitro que no pasó las pruebas físicas Marca. Viitattu 23.3.2010. Espanjan suurin urheilulehti Marca palkitsi kausina 2007–2008 ja 2008–2009 Megía Dávila Primera Divisiónin parhaana erotuomarina (Guruceta). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Megía Dávilan tilastot World Football -sivustolla Luokka:Espanjalaiset jalkapallotuomarit Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gregoire Lake Estates

Gregoire Lake Estates on Gregoire Lake -järven rannalla sijaitseva 253 asukkaan (2008) nukkumalähiö Kanadassa, Albertan provinssissa, Wood Buffalon kunnassa. Gregoire Lake Estates sijaitsee Highway 881 -maantien varrella, noin 7 kilometriä itään Highway 63 -tieltä ja noin 25 kilometriä Fort McMurraysta. Alueen asukkaiden tärkein työllistäjät ovat öljyhiekkaa louhivat öljy-yhtiöt, jotka työllistävät noin 30 prosenttia alueen asukkaista. Gregoire Lake Provincial Park -luonnonpuisto sijaitsee asuinalueen pohjoispuolella. Arvioiden mukaan alueen västö kasvaisi 362 asukkaaseen vuoteen 2030 mennessä. Nykyisin alueella on 84 asuintaloa ja väestön kasvaessa alueelle tarvittaisiin rakentaan 29 uutta asuntoa, mutta tällä hetkellä alue on täyteen rakennettu. Yhtenä vaihtoehtona on kaavailtu tonttien puolittamista, mutta päätöstä asiasta ei ole vielä tehty (huhtikuu 2008). == Lähteet == Luokka:Wood Buffalo
Viinakortti (kirja)

Viinakortti on Sami Hilvon esikoisromaani vuodelta 2010. Sen on kustantanut Tammi. == Juoni == Hilvon teos on kahdesta näkökulmasta, isoisän ja pojanpojan, kerrottu kuvaus kahden miehen sodan aikana syntyneestä rakkaudesta. Suku vaikenee vaikeaksi koetusta asiasta. Urhon pojanpojalle Mikaelille isoisän ja tämän rakastetun Toivon menneisyys valkenee isoäidin hautajaisissa. Mikael huomaa jakavansa isoisän kanssa muutakin kuin isoisän virkapaidan taskusta löytyneen viinakortin,Teoksen esittely kustantajan sivulla ja vähä vähältä isoisä ja pojanpoika alkavat näyttäytyä kuin identtisiltä kaksosilta, mutta siihen väliin jäävä sukupolvi kenties kieltää itsensä. Isoisä rakensi kulissit, meni naimisiin, ehkä jo nimismiehen virkansa vuoksi. Pojanpoika ei tarvitse kulisseja, vaikka aivan ristiriidaton ei hänkään ole: hän tarvitsee isoisän konjakin tuomaa lohtua päivästä, viikosta toiseen,Antti Majander, Teit isoisäin astumaan, Helsingin Sanomat, 8.4.2010 s. C 2, Arvostelun verkkoversio tehdessään terapeuttista matkaa syntymäänsäkin kauemmaksi menneisyyteen ja erityisesti isoisänsä vaiheisiin.Satu Taskinen, Rakkaus kuuluu vapauden valtakuntaan, Kiiltomato.net, Arvostelu == Tausta == Motossa, jonka Hilvo on teokseen poiminut Erik Lindgrenin Kasvitarhakirjasta vuodelta 1903, sanotaan muun muassa: ” ...emme saa koskaan pakottaa puuta muodostumaan vastoin sen omaa taipumusta...”Hilvo s. 7. Teos pohjautuu paljolti Kansallisarkistossa säilytettäviin sotapäiväkirjoihin ja kahden rintamasotilaan väliseen kirjeenvaihtoon, joiden pohjalta kirjan päiväkirjanomaiset jaksot on hienosti rakennettu. == Vastaanotto == Antti Majanderin mukaan Hilvo kuvaa karskejakin yksityiskohtia mutta oikeassa suhteessa. Kriitikon mukaan Viinakortti on hieno romaani. Toinen kriitikko on varovaisempi sanoissaan: ”Ehkä vähempikin olisi riittänyt.” Keskisuomalaisen Pertti Ehrnroothin mukaan teos tarjoaa merkittäviä lupauksia kirjailijan tulevasta urasta.Pertti Ehrnrooth, "Viinakortti", Keskisuomalainen.fi, Arvostelu Hilvo on kirjoittanut kielellisesti hyvin tarkkaa tekstiä, jolla hän on tavoitellut ja myös saavuttanut tavoittelemaansa herkkyyttä, kunnioitusta ja haavoittuvuutta. Teos on ehjä ja hallittu, muoto ja sisältö istuvat yhteen kuin hansikas käteen. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Viinakortti Tammen sivustolla *Viinakortti 1 Viinakortti 2 Sami Hilvon sivustoilla *Viinakortti Kirjasampo.fi:ssä Luokka:Suomalaiset romaanit Luokka:Vuoden 2010 kirjat
Reijo Alakoski

Reijo Alakoski (s. 22. toukokuuta 1956 Reisjärvi) on suomalainen urheilujohtaja. Alakoski toimi Suomen Maastohiihto ry:n ensimmäisenä puheenjohtajana. Hänet valittiin tehtävään Kokkolassa vuonna 2009. Alakoski on toiminut pitkään Suomen Hiihtoliiton eri luottamustehtävissä. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset hiihtourheiluvaikuttajat Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Suomen Maastohiihto

Suomen Maastohiihto ry on Suomen Hiihtoliittoon kuuluva lajiyhdistys. Yhdistyksen perusti 12 Suomen Hiihtoliiton piirijärjestöä 8.5.2009 Jyväskylässä. Sen ensimmäinen puheenjohtaja oli Reijo Alakoski.Hiihtoliitto Nykyinen puheenjohtaja on Markku Haapasalmi. Seitsemän piirijärjestöä jäi perustamisen yhteydessä ulkopuolelle, koska koki epäselväksi yhdistyksen tarpeellisuuden.Suomen Maastohiihto ry ongelmissa, Ilta-Sanomat Muut Suomen Hiihtoliiton lajiyhdistykset ovat Ski Sport Finland (alppihiihto ja freestyle) ja Finnjumping (mäkihyppy ja yhdistetty) == Lähteet == Maastohiihto Luokka:Suomen hiihto
Suoma

Suoma on suomalainen naisen etunimi, joka on tullut käyttöön 1800-luvulla. Suoman nimipäivä on 8. huhtikuuta. Nimen keksijänä pidetään Antero Wareliusta, joka antoi sen vuonna 1849 syntyneelle tyttärelleen, jota hän piti ”Jumalan suomana lahjana”.Pentti Lempiäinen: Suuri etunimikirja, 2. painos. Otava, 2001. ISBN 951-0-23323-4 Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan vuoden 2019 loppuun mennessä 5 310 suomalaista naista ja alle kymmenen miestä oli saanut nimen Suoma. == Tunnettuja Suoma-nimisiä == * Suoma af Hällström (1881–1954), suomalainen lääkäri ja Lotta Svärd -järjestön aktiivi * Suoma Korkee (1886–1998), 112-vuotiaaksi elänyt amerikansuomalainen nainen * Suoma Kyykoski (1882–1963), opettaja, talousneuvos ja tiettävästi maailman ensimmäinen naispuolinen agronomi * Suoma Lukander (1928–1998), suomalainen päätoimittaja * Suoma Tapper, Suoma Holm (s. 1941), keihäänheittäjä == Lähteet == Luokka:Etunimet
Suometar (nimi)

Suometar on suomalainen naisen etunimi, joka varsinaisesti tarkoittaa suomalaista naista. Nimenä se on tullut käyttöön virolaisen Salme-kansanrunon vaikutuksesta, jonka Elias Lönnrot 1830-luvulla suomensi nimellä Suomettaren kosijat. Vuonna 1847 nimi Suometar tuli käyttöön myös tuolloin perustetun suomenkielisen sanomalehden nimenä, joka oli myöhemmän Uuden Suomen edeltäjä. Suomettaren nimipäivä on 8. huhtikuuta, joka on myös Suoman nimipäivä. Nimipäivästä huolimatta Suometar on jäänyt todella harvinaiseksi etunimeksi: 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä Suomessa on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 179 henkilöä saanut nimen Suometar. Ensimmäiseksi etunimeksi sitä ei ainakaan vuosien 1965 ja 2016 välisenä aikana annettu kenellekään. ==Lähteet== Luokka:Etunimet
Florestan I

Florestan I (10. lokakuuta 1785 Pariisi – 20. kesäkuuta 1856) oli Monacon kahdeksas ruhtinas 2. lokakuuta 1841 – 20. kesäkuuta 1856. Hänen koko nimensä on Tancrède Florestan Roger Louis Grimaldi. Florestan oli Honoré IV:n ja Louise d'Aumont Mazarinin toinen poika ja hän nousi valtaistuimelle veljensä, Honoré V:n kuoleman jälkeen. == Aika Monacon ruhtinaana == Florestan ei ollut valmis ottamaan ruhtinaan asemaa. Hän oli ollut aikaisemmin näyttelijänä pariisilaisessa teatterissa, Théâtre de l'Ambigu-Comiquessa, eikä hänellä ollut kokemusta eikä koulutusta johtaa ruhtinaskuntaa. Todellinen valta olikin hänen vaimollaan, näyttelijä Maria Caroline Gibert de Lametzilla. Pariskunta oli vihitty 27. marraskuuta 1816. Monaco oli vaikeassa taloudellisessa tilanteessa, joka johtui Wienin kongressin määräyksestä siirtää Monaco Ranskan alaisuudesta Sardinian kuningaskunnan protektoraatiksi, ja tämä aiheutti poliittisia levottomuuksia ja jännitteitä kansan keskuudessa. Yritellessään rauhoitella levottomuuksia ruhtinaspari yritti tehdä demokraattisia uudistuksia tarjoamalla kahta eri perustuslakia, mutta niitä ei hyväksytty. Erityisesti Mentonin kaupungin väestö oli kaikkia uudistuksia vastaan. Uudistusyritysten epäonnistuttua Florestan I ilmoitti olevansa valmis luopumaan vallasta poikansa Kaarle III:n hyväksi. Tämä tapahtui kuitenkin liian myöhään – vuoden 1848 tapahtumien innoittamana Mentonin ja Roquebrunen kaupungit nousivat kapinaan ja julistivat olevansa riippumattomia Monacosta. Kaupunkien väestö olisi halunnut, että kaupungit liitettäisiin suoraan Sardinian kuningaskuntaan. Näin ei tapahtunut, vaan kaupungeissa vallitsi poliittinen epävarmuus, kunnes Kaarle III luovutti ne Ranskalle 1861. == Kuolema ja perintö == Florestanin ponnistuksista huolimatta hänen kuollessaan 1856 Monacolla oli hyvin heikot tulevaisuudennäkymät ja pienen ruhtinaskunnan taloudellinen tilanne oli hyvin heikko. == Lapset == Florestan I ja Maria Gibert de Lametz saivat kaksi lasta, joista poika Prinssi Kaarle III (1818-1889) oli seuraava Monacon ruhtinas ja tytär Florestine Gabrielle Antoinette Grimaldi (22. lokakuuta 1833 Fontenay – 24. huhtikuuta 1897 Stuttgart) avioitui Urachin herttuan Wilhelmin kanssa 15. helmikuuta 1863. Heidän poikansa, myös Wilhelm, tavoitteli myöhemmin Monacon kruunua. Hän oli myös muutaman kuukauden ajan Liettuan kuningas Mindaugas II. == Lähteet == * Princely House of Monaco Luokka:Monacon ruhtinaat Luokka:Vuonna 1785 syntyneet Luokka:Vuonna 1856 kuolleet
Tsegay Kebede

Tsegay Kebede (s. 15. tammikuuta 1987) on etiopialainen maratoonari. Kebede voitti Pariisin maratonin 6. huhtikuuta 2008 ennätysajallaan 2.06.40.http://www.iaaf.org/LRR08/news/newsid=44353.html Myöhemmin samana vuonna hän voitti olympiapronssia Pekingin olympialaisissa. Kebede voitti Fukuokan maratonin 7. joulukuuta uudella ennätyksellään 2.06.10.http://www.iaaf.org/LRR08/news/newsid=48554.html Seuraavana vuonna Kebede juoksi toiseksi Lontoon maratonilla 26. huhtikuuta ajalla 2.05.20.http://www.iaaf.org/LRR09/news/newsid=50329.html Berliinin MM-kisoissa hän voitti MM-pronssia ja vuoden lopussa hän voitti Fukuokan maratonin. Voittoaika 2.05.18 oli Kebeden henkilökohtainen ennätys sekä kaikkien aikojen paras Japanissa juostu aika.http://www.iaaf.org/LRR09/news/newsid=55060.html Kebede voitti 2010 Lontoon maratonin ajalla 2.05.19 ja sijoittui toiseksi Chicagon maratonilla. Seuraavana vuonna hän oli viides Lontoon ja kolmas New Yorkin maratonilla. Vuonna 2012 hän oli kolmas Lontoon maratonilla ja voitti Chicagon maratonin ennätyksellään ja reittiennätyksellä 2.04.38. Vuonna 2013 Kebede voitti Lontoon maratonin, sijoittui neljänneksi Moskovan MM- kilpailuissa ja toiseksi New Yorkin maratonilla. World Marathon Majors -kilpailusarjan Kebede voitti kaudella 2012–2013 ja sijoittui toiseksi kausilla 2009–2010 ja 2011–2012. ==Henkilökohtaiset ennätykset== :Lähde: IAAF * 10 kilometrin maantiejuoksu: 27.56 (2012) * Puolimaraton: 59.35 (2008) * 25 kilometrin maantiejuoksu: 1.14.28 (2010) * 30 kilometrin maantiejuoksu: 1.28.08 (2013) * Maraton: 2.04.38 (2012) ==Lähteet== Luokka:Etiopialaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Etiopialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Peppi

Peppi on suomalainen naisen etunimi. Nimi on mahdollisesti syntynyt alkujaan Filippa-nimen muunnoksena, mutta viime vuosikymmeninä se on yleistynyt ennen kaikkea Astrid Lindgrenin Peppi Pitkätossu -kirjojen ja niihin perustuvan televisiosarjan vaikutuksesta. Vuoden 2019 loppuun mennessä Suomessa on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan noin 3 190 henkilöä saanut nimen Peppi. Heistä suurin osa on syntynyt 2000-luvulla. Almanakkaan nimi lisättiin vuonna 2010, ja Pepin nimipäivä on 1. huhtikuuta. == Tunnettuja Peppi-nimisiä == * Peppi Aralehto (s. 1979), suomalainen pitopalvelukokki * Peppi Boström, oik. Paraskewa Boström (1895–1976), suomenruotsalainen kirjailija * Peppi Kajanne, suomalainen televisiotuottaja ja -ohjaaja * Peppi Konsteri (s. 2003), suomalainen keilaaja * Peppi Pisilä (s. 2004), jalkapalloilija * Peppi Polviander, suomalainen laulaja ja malli * Peppi Puhakka (s. 2003), jalkapalloilija * Peppi Saarinen (s. 1998), jalkapalloilija * Peppi Seppälä (s. 1993), suomalainen vihreiden poliitikko == Kuvitteellisia Peppi-nimisiä == * Peppi Puolakka (ent. Kuula), henkilö televisiosarjassa Salatut elämät * Peppi Pitkätossu (), Astrid Lindgrenin satukirjasarjan päähenkilö * Josefine ”Peppi” Mutzenbacher, romaanihenkilö (Risto Lehmusoksan suomennoksessa) ==Lähteet== Luokka:Etunimet
Richard Buck

Richard Thomas Buck (s. 14. marraskuuta 1986) on brittiläinen 400 metrin juoksija. Buck kuului Britannian joukkueeseen, joka voitti alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 4 × 400 metrin viestissä Kaunasissa 2005. Vuonna 2008 hän selviytyi välieriin Valencian sisäratojen MM-kilpailuiden 400 metrillä. Torinon sisäratojen EM-kilpailuissa 2009 hän oli viides 400 metrillä ajalla 46,93, minkä lisäksi hän voitti hopeaa 4 × 400 metrin viestissä ajalla 3.07,04 yhdessä Nick Leaveyn, Nigel Levinen ja Philip Taylorin kanssaTorino 2009 – Miesten 4×400 metrin viestin tulokset , EAA (PDF). Dohan sisäratojen MM- kilpailuissa 2010 hän karsiutui loppukilpailusta 400 metrillä, mutta voitti pronssia 4 × 400 metrin viestissä ajalla 3.07,52 yhdessä Conrad Williamsin, Nigel Levinen ja Christopher Clarken kanssaDoha 2010 – Miesten 4×400 metrin viestin tulokset, IAAF . Barcelonan EM-kilpailuissa hän juoksi 4 × 400 metrin viestin alkuerissä, ja sai hopeamitalin kun Britannian joukkue oli loppukilpailussa eri kokoonpanolla toinen. Pariisin EM-hallikisoissa 2011 hän sai hopeaa 4 × 400 metrin viestissä ja pronssia 400 metrillä. Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 hän karsiutui 400 metrin välierissä, mutta voitti hopeaa 4 × 400 metrin viestissä.Istanbul 2012 – Miesten 4×400 metrin viestin tulokset, IAAF Helsingin EM-kilpailuissa 2012 hän sijoittui 400 metrillä viidenneksi ja juoksi Britannian hopeajoukkueessa 4 × 400 metrin viestissä.Helsinki 2012 – Miesten 4×400 metrin viestin tulokset , EAA. Viitattu 7.7.2012. Göteborgin sisäratojen EM-kilpailuissa 2013 hän kuului Britannian kultajoukkueeseen 4 × 400 metrin viestissä. Sopotin MM- hallikilpailuissa 2014 hänet hylättiin 400 metrin alkueräjuoksussa. Hänen ennätyksensä 400 metrillä on 2. kesäkuuta 2012 Genevessä juostu 45,61. Sisäradoilla hän on juossut 45,88, 18. helmikuuta 2012 Birminghamissa. Lisäksi hän on juossut 200 metriä aikaan 21,32 (7. heinäkuuta 2013 La Chaux-de- Fonds'ssa) sekä 300 metriä ulkoradoilla 33,25 Rietissä 8. syyskuuta 2013 ja sisäradoilla aikaan 33,96 (10. joulukuuta 2005 Sheffieldissä). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Richard Buck Britannian olympiakomitean tietokannassa *Richard Buck thepowerof10:n tietokannassa Luokka:Brittiläiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Honoré V

Honoré V (13. tai 14. toukokuuta 1778 Pariisi – 2. lokakuuta 1841) oli seitsemäs Monacon ruhtinas. Honoré V, koko nimeltään Honoré Gabriel Grimaldi, oli ruhtinas Honoré IV:n ja Louise Felicite Victoire d'Aumontin vanhin poika. Koska hän kuoli naimattomana ja ilman perillisiä, häntä seurasi valtatistuimella hänen veljensä Florestan I. ==Lähteet== * Princely House of Monaco Luokka:Monacon ruhtinaat Luokka:Vuonna 1778 syntyneet Luokka:Vuonna 1841 kuolleet
Nigel Levine

Nigel Levine (s. 30. huhtikuuta 1989) on brittiläinen 400 metrin juoksija. Hän kuului Britannian joukkueeseen, joka saavutti 4 × 400 metrin viestissä alle 20-vuotiaiden EM-kultaa Hengelossa 2007 ja MM-hopeaa Bydgoszczissa 2008. Torinon sisäratojen EM-kilpailuissa 2009 hän voitti hopeaa 4 × 400 metrin viestissä ajalla 3.07,04 yhdessä Richard Buckin, Nick Leaveyn ja Philip Taylorin kanssa.Torino 2009 – Miesten 4×400 metrin viestin tulokset , EAA (PDF) Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Kaunasissa 2009 hän sijoittui toiseksi 400 metrillä.7th European Athletics U23 Championships – Results. Viitattu 18.7.2011. Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 hän voitti pronssia 4 × 400 metrin viestissä ajalla 3.07,52 yhdessä Conrad Williamsin, Christopher Clarken ja Richard Buckin kanssa.Doha 2010 – Miesten 4×400 metrin viestin tulokset, IAAF Pariisin EM-hallikisoissa 2011 Levine juoksi avausosuuden Britannian hopeajoukkueessa 4 × 400 metrin viestissä. 400 metrillä hän karsiutui välierissä. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Ostravassa 2011 hän voitti kultaa sekä 400 metrin juoksussa että 4 × 400 metrin viestissä.8th European Athletics U23 Championships – Results . Viitattu 18.7.2011. Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 hän karsiutui 400 metrin välierissä, mutta voitti hopeaa 4 × 400 metrin viestissä.Istanbul 2012 – Miesten 4×400 metrin viestin tulokset, IAAF Helsingin EM-kilpailuissa 2012 hän juoksi avausosuuden Britannian hopeajoukkueessa 4 × 400 metrin viestissä. Lontoon olympialaisissa 2012 hän karsiutui 400 metrin välierissä ja juoksi alkuerissä Britannian viestijoukkueessa, joka oli loppukilpailussa neljäs. Göteborgin EM-hallikilpailuissa 2013 Levine voitti kultaa 4 × 400 metrin viestissä ja sijoittui toiseksi 400 metrillä. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän karsiutui 400 metrin välierissä ja kuului neljänneksi sijoittuneeseen Britannian viestijoukkueeseen. Sopotin MM-hallikilpailuissa 2014 hän sai viestissä hopeaa ja karsiutui 400 metrin välierissä. Hänen ennätyksensä 400 metrillä on 7. kesäkuuta 2012 Oslossa juostu 45,11 s. Sisäradoilla hänen ennätyksensä on 18. helmikuuta 2012 Birminghamissa juostu 45,71 s. Levine on lehtitietojen mukaan jäänyt kiinni dopingista käytettyään klenbuterolia, jota on alkujaan käytetty astmalääkkeenä. Nykyisin klenbuterolia käytetään myös urheilijoiden suorituskyvyn parantamiseen. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Nigel Levine thepowerof10:n tietokannassa Luokka:Brittiläiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Stefan Klos

Stefan Klos (s. 16. elokuuta 1971 Dortmund) on entinen saksalainen jalkapallomaalivahti. Hän edusti urallaan Rangersia ja Borussia Dortmundia, jossa hän voitti Mestarien liigan 1997. Vuodesta 2013 lähtien Klos on toiminut Borussia Dortmundin taustayhdistyksen tilintarkastajana. == Pelaajaura == Klosin ura alkoi TuS Eving-Lindenhorstin juniorijoukkueessa, josta hän siirtyi 1988 Eintracht Dortmundin alle 19-vuotiaiden joukkueeseen. Eintrachista Klos siirtyi kesällä 1990 Bundesliigan Borussia Dortmundiin, jossa hän debytoi aikuisten tasolla kaudella 1990–91. Klos pelasi Dortmundissa vuoteen 1998 asti. Hän voitti seuran riveissä kaksi Bundesliigan mestaruutta ja Mestarien liigan 1997 sekä pelasi UEFA Cupin finaalissa 1993. Joulukuussa 1998 Klos siirtyi skotlantilaiseen Glasgow Rangersiin. Hänet nimitettiin seuran kapteeniksi heinäkuussa 2004. Klos kärsi uransa loppupuolella vaikeista loukkaantumisista ja hän lopetti kesällä 2007 pelattuaan Rangersissa yli kahdeksan vuotta. Hän voitti Rangersissa neljästi mestaruuden, neljästi cupin ja kahdesti liigacupin. Klos valittiin uransa päätyttyä Rangersin Hall of Fameen. Menestyksekkäästä urastaan huolimatta Klos ei pelannut kertaakaan Saksan maajoukkueessa. == Saavutukset == ; Borussia Dortmund: * Bundesliigan mestaruus: 1994–95, 1995–96 * Mestarien liigan voitto: 1996–97 ; Rangers: * Skotlannin valioliigan mestaruus: 1998–99, 1999–00, 2002–03, 2004–05 * Skotlannin cupin voitto: 1999–99, 2001–02, 2002–03 * Skotlannin liigacupin voitto: 2001–02, 2002–03 == Lähteet == Luokka:Saksalaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Honoré IV

Honoré IV (17. toukokuuta 1758 Pariisi – 16. helmikuuta 1819 Monaco) oli kuudes Monacon ruhtinas 12. maaliskuuta 1795 – 16. helmikuuta 1819. Hän oli Honoré III:n ja Maria-Caterina di Brignole-Salen ainoa poika. Vallankumouksen jäljiltä Monaco oli ollut Ranskan hallinnassa vuodesta 1793. Napoleonin kukistumisen jälkeen, Wienin kongressin päätöksellä hän otti Monacon hallintaansa 1814. Samalla Monacosta tehtiin Sardinian kuningaskunnan protektoraatti. Honoré IV meni naimisiin Louise Félicité Victoire d'Aumont Mazarinin kanssa Pariisissa 15. heinäkuuta 1777. Pariskunta erosi vuonna 1798. Heillä oli kaksi poikaa, Monacon ruhtinaat Honoré V (1778 - 1841) ja Florestan I (1785 - 1856) == Lähteet== * Princely House of Monaco Luokka:Monacon ruhtinaat Luokka:Vuonna 1758 syntyneet Luokka:Vuonna 1819 kuolleet
Stephanie Beckert

Stephanie Beckert (s. 30. toukokuuta 1988) on saksalainen pikaluistelija, joukkuetakaa-ajon olympiavoittaja. Hän edustaa Eissportclub Erfurt -seuraa ja häntä valmentaa Stephan Gneubel. Beckert sai pronssia junioreiden MM- kilpailujen joukkuekilpailussa Seinäjoella 2005. Richmondin matkakohtaisissa MM-kilpailuissa 2009 hän oli neljäs 5 000 metrillä ja kahdeksas 3 000 metrillä. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän sai Martina Sáblíkován jälkeen hopeaa 3 000 metrillä ajalla 4.04,62 ja 5 000 metrillä ajalla 6.51,39. Joukkuetakaa-ajossa hän kuului Saksan kultajoukkueeseen. Matkakohtaisissa MM- kilpailuissa 2011 hän saavutti hopeaa 5 000 metrillä sekä pronssia 3 000 metrillä ja joukkuetakaa-ajossa. Heerenveenin MM-kilpailuissa 2012 hän sijoittui toiseksi 3 000 ja 5 000 metrillä. Sotšin MM-kilpailuissa 2013 hän oli 5 000 metrillä viides ja 3 000 metrillä seitsemäs. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui 5 000 metrillä kahdeksanneksi. Beckert on voittanut viisi maailmancupin osakilpailua (25.2.2014 mennessä). Hän sijoittui yhdistetyssä 3 000 ja 5 000 metrin cupissa toiseksi kausilla 2009–2010, 2010–2011 ja 2011–2012. == Ennätykset == Matka Aika Paikka Päivä 500 m 41,98 Calgary 12. helmikuuta 2011 1 000 m 1.21,59 Berliini 4. maaliskuuta 2006 1 500 m 1.58,45 Salt Lake City 12. joulukuuta 2009 3 000 m 3.56,80 Calgary 4. joulukuuta 2009 5 000 m 6.47,03 Salt Lake City 18. helmikuuta 2011 == Lähteet == Luokka:Saksalaiset pikaluistelijat Luokka:Saksalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Denis Aleksejev

Denis Sergejevitš Aleksejev (, s. 26. joulukuuta 1987) on venäläinen 400 metrin juoksija. Aleksejev voitti vuonna 2007 alle 23-vuotiaiden EM-kultaa 400 metrillä ajalla 45,69 sekä 4 × 400 metrin viestijuoksussa. Seuraavana vuonna hän karsiutui Valencian sisäratojen MM-kisoissa 400 metrin välierissä. Vuonna 2009 Aleksejev juoksi viidenneksiEM-joukkuekilpailut Leiria 2009 – Miehet 400 m Euroopan-joukkuemestaruuskisoissa ja 2010 karsiutui Dohan sisäratojen MM- kisoissa välierissä. Venäjän 4 × 400 metrin viestijoukkueessa Aleksejev on sijoittunut olympialaisissa viidenneksi Lontoossa 2012, MM-kilpailuissa neljänneksi 2011, viidenneksi 2007 ja kahdeksanneksi 2015, sisäratojen MM- kilpailuissa kuudenneksi 2008 ja sisäratojen EM-kilpailuissa neljänneksi 2011 ja viidenneksi 2009. Viitattu 14.9.2016 Kesäkuussa 2013 Aleksejev jäi kiinni dopingin käytöstä ja sai kahden vuoden kilpailukiellon, joka päättyi 3. heinäkuuta 2015.Athletes currently suspended from all competitions in athletics following an Anti-Doping Rule Violation as at: 25.10.13 (pdf) IAAF. Viitattu 14.9.2016. Pekingin olympialaisissa Aleksejev karsiutui 400 metrin henkilökohtaisessa kilpailussa alkuerissä, ja oli mukana Venäjän joukkueessa, joka sijoittui 4 × 400 metrin viestijuoksussa kolmanneksi. Vuonna 2016 sekä Aleksejevin että koko viestijoukkueen suoritukset hylättiin, kun Aleksejevin Pekingissä antama dopingnäyte tutkittiin uudelleen ja siitä paljastui dehydrokloorimetyylitestosteronin käyttö. Pekingin dopingtapauksesta hän sai kahden vuoden kilpailukiellon ajalle 16.11.2016–15.11.2018 ja hänen tuloksensa 23.8.2008 lähtien hylättiin takautuvasti.IAAF Newsletter 184 IAAF 29.6.2017 ==Henkilökohtaiset ennätykset== ===Ulkoradat=== * 200 metrin juoksu: 20,93 (2007) * 400 metrin juoksu: 45,35 (2008) ===Sisäradat=== * 400 metrin juoksu: 46,67 (2008) ==Lähteet== Luokka:Venäläiset pikajuoksijat Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut venäläiset Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut yleisurheilijat Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Honoré III

Honoré III, koko nimeltään Honoré Camille Léonor Grimaldi de Goyon de Matignon, (10. marraskuuta 1720 – 21. maaliskuuta 1795) oli Monacon ruhtinas lähes kuusikymmentä vuotta vuosina 1733−1793. Hän oli Jaakko I:n ja Louise Hippolyten vanhin aikuisikään elänyt poika. Hänen veljensä, Antoine, oli kuollut jo puolivuotiaana. ==Aika prinssinä ja ruhtinaana== Honoré muutti 20. toukokuuta 1732 isänsä luo Hôtel Matignoniin (nykyiseen Ranskan pääministerin virka-asuntoon) Pariisiin ja pysyi siellä vaikka hänet julistettiin 1733 Monacon ruhtinaaksi. Yhteydenpitäjänä ja Monacon eräänlaisena sijaishallitsijana toimi 1732–1784 Antoine Grimaldi, ruhtinas Antoine I:n ja tanssija Élisabeth Dufortin poika. Tilanne pysyi samanlaisena Antoinen kuolemaan 1784 asti. Tällöin Honoré III oli jo 64-vuotias. Kansalliskokous otti vallan Monacossa 19. tammikuuta 1793 ja Monacosta tuli osa Ranskaa 24. helmikuuta 1793. Vaikka Honoré oli liberaali hallitsija ja avoin vallankumouksellisille aatteille, hänet vangittiin 20. syyskuuta 1793. Kun hänet vapautettiin vuotta myöhemmin, hän oli henkisesti raunioina ja hänen omaisuutensa oli otettu haltuun. ==Perhe== Honoré meni naimisiin Maria- Caterina di Brignole-Salen (k. 1813) kanssa vuonna 1751. He saivat sai kaksi lasta, tulevan ruhtinaan Honoré IV:n, ja Joseph Grimaldin (10. syyskuuta 1763 - 28. kesäkuuta 1816). Pariskunta erosi vuonna 1770, ja Marie-Catherine avioitui prinssi de Condén kanssa vuonna 1798. == Lähteet == * Princely House of Monaco Luokka:Monacon ruhtinaat Luokka:Vuonna 1720 syntyneet Luokka:Vuonna 1795 kuolleet
Fladen Ground

Fladen Ground on Pohjanmereen kuuluva merialue Skotlannin ja Norjan välimailla, noin 160 kilometriä koilliseen Aberdeenistä. Luoteesta Fair Islen ja Shetlandsaarten välistä tulevat merivirrat saavat aikaan sen reuna-alueille heikon, vastapäivään kiertävän pyörteen, joka myötäilee merenpohjan pinnanmuotoja.Athena Field Development, s. 61 Kesäkuukausina Fladen Groundin vedessä tapahtuu kerrostumista, jonka vuoksi alusvesi on pysyvästi kylmää (+6…+8 °C) sen syvissä keskiosissa. Vesi on alueella 100‒150 metriä syvää, ja pääosin liejuiseen merenpohjaan sedimentoituu hitaasti ainesta ympäröiviltä merialueilta.Athena Field Development, s. 60 Dominoivia pohjaeläimiä ovat monisukasmadot, mutta myös simpukat ja äyriäiset ovat yleisiä. Fladen Groundin alueella harjoitetaan öljyn- ja kaasunporausta sekä kalastusta.Athena Field Development, s. 7Athena Field Development, s. 68 Skotlantilaiset alukset pyytävät alueelta vähärasvaisia kalalajeja ja keisarihummereita, tanskalaiset ja englantilaiset puolestaan pohjankatkarapua.Athena Field Development, s. 84 == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Pohjanmeri
Vauvojen värikylpy

Vauvojen värikylpy on Porin lastenkulttuurikeskuksen vauvaperheille suunnattu työpaja. Työpajat etenevät värien tarkastelusta ja erilaisten materiaalien tunnustelusta itse tuotettuun jälkeen. Vauvojen värikylpy -toiminta sai alkunsa loppuvuodesta 2003, jolloin Porin lastenkulttuurikeskus käynnisti yhteistyössä Porin taidemuseon kanssa Vauvojen värikylpy -nimisen maalaustyöpajan alle 1-vuotiaille vauvoille. Sittemmin vauvojen värikylvyt ovat levinneet Suomessa ja kansainvälisesti. Työpajojen ohjaajia on koulutettu Porin lastenkulttuurikeskuksessa vuodesta 2006. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Vauvojen värikylpy Luokka:Lastenkulttuuri
Doylestown (Pennsylvania)

thumb|Bucksin oikeustalo. Doylestown on kunta (borough) Bucksin piirikunnassa, Pennsylvaniassa, hieman yli neljänkymmenen kilometrin päässä Philadelphiasta pohjoiseen. == Kulttuuri == Doylestownissa sijaitsee kolme Henry Chapman Mercerin suunnittelemaa ja rakentamaa rakennusta, The Mercer Museum, The Bucks County Historical Society ja Fonthill. Doylestownissa sijaitsee myös historiallinen rakennus The Fountain House. == Liikenne == === Junaliikenne === Doylestownista kulkee SEPTAn R5-linja Philadelphiaan. Doylestownin asema on kyseisen linjan viimeinen pysäkki. === Lentoliikenne === Doylestownissa sijaitseva lentokenttä on pääasiassa yksityiselle liikenteelle. Lentokenttä sijaitsee noin 4,8 km päässä kaupungin keskustasta. Luokka:Pennsylvanian kunnat
Barnes Wallis

Barnes Neville Wallis (26. syyskuuta 1887 – 30. lokakuuta 1979) oli englantilainen ilmailu-insinööri ja suunnittelija. Hänen tunnetuimmat keksintönsä ovat padonmurtoon käytetyt pudotettavat miinat, jotka kimmahtavat veden pinnasta pomminpudotuksen jälkeen: kutsumanimeltään Upkeep sekä raskaat erikoispommit: Tallboy ja Grand Slam (pommi). R-100 -ilmalaiva oli niin ikään Wallisin kehittelemä. Upkeepin omamassa oli arviolta 4 000 kg, josta arviolta 3 000 kg oli Torpex-räjähdettä. Toisen maailmansodan aikaiset Royal Air Force:n pommikoneet: Vickers Wellesley Vickers WellingtonHumble, R., 1976. s. 17 ja sen seuraaja Vickers Warwick ovat Wallisin suunnittelemia. Kuninkaallinen keksijöiden palkitsemislautakunta myönsi Wallisille 10 000 punnan palkinnon sodanaikaisesta työstä. Hän muodosti palkinnosta rahaston RAF:n kaatuneilta jääneiden orpojen kasvatuksen hyväksi.Paul Brickhill: Padonmurtajat. Otava, 1956. s. 347 == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Brittiläiset keksijät Luokka:Vuonna 1887 syntyneet Luokka:Vuonna 1979 kuolleet
Mentalisaatio

Mentalisaatio, epävirallisesti mielentäminen, tarkoittaa yksilön kykyä pohtia omaa ja toisen ihmisen näkökulmaa ja kokemusta. Mentalisaatio on kyky pohtia, millaisia mielen tiloja voi piillä ulospäin näkyvän reagoinnin ja käyttäytymisen takana. Tunteiden lisäksi mentalisaatio kohdistuu myös esimerkiksi tarkoitusperään ja toiveisiin. Mentalisaatioon kuuluu niin tietoinen kuin automaattinenkin mielen tilojen pohdinta. Mentalisaation erottaa lähikäsitteistä kuten metakognitiosta, mielen teoriasta ja tietoisuustaidosta se, että mentalisaatio koskee nimenomaisesti mielen tiloja ja kohdistuu sekä itseen että toisiin. Mentalisaatio on osa ihmisen psykososiaalista kehitystä, ja on havaittavissa lapsissa noin 4–5 vuoden iässä. Tällöin lapsi ymmärtää mielentilojen, uskomusten ja toiveiden olemassaolon ja kykenee täten ennakoimaan omia kokemuksiaan ja toisten ihmisten toimintaa. Mentalisaatiokyvyn syntyyn tarvitaan kyky erottaa oma mieli muiden mielistä (ks. mielen teoria) sekä kyky erottaa mielen todellisuus ulkoisesta todellisuudesta. Mentalisaatio on 2000-luvulla noussut psykiatriassa erityisen mielenkiinnon, tutkimuksen ja hoidon kehittämisen alueeksi. Sitä on hyödynnetty yksilöpsykoterapiassa, pari-, perhe- ja ryhmäterapioissa, vuorovaikutusterapiassa sekä erilaisissa yhteisöissä. ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== * * Luokka:Psykologia Luokka:Kehityspsykologia
Heikki Mustonen

Heikki August (Aukusti) Mustonen (30. huhtikuuta 1922 Sotkamo – 18. joulukuuta 1993 Sotkamo) oli suomalainen poliitikko ja maanviljelijä. Mustonen toimi SKDL:n kansanedustajana Oulun läänin vaalipiiristä vuosina 1966–1979, 1983 ja 1985–1987. Mustonen oli vaikutusvaltainen varsinkin Kainuun seudulla. Hän istui Sotkamon kunnanvaltuustossa vuodesta 1953 alkaen yli 30 vuotta ja toimi välillä myös sen puheenjohtajana. Mustonen kuului Sotkamon kunnanhallitukseen 1957–1966 ja Kainuun maakuntaliiton hallitukseen 1969–1980.Kansanedustaja, kunnallisneuvos Heikki Mustonen Helsingin Sanomat 23.12.1993 Mustonen oli SKDL:n liittoneuvoston jäsen vuosina 1964–1975 ja liiton Kainuun piirijärjestön puheenjohtaja 1967–1975. Hän kuului myös Kainuun maatalouskeskuksen johtokuntaan, Maatalouskeskusten liiton johtokuntaan, Kainuun osuusliikkeen edustajistoon ja Maatalousyrittäjien eläkelaitoksen hallitukseen. Mustonen putosi eduskunnasta vaaleissa 1979. Vaaleissa 1983 hän palasi kansanedustajaksi saatuaan lähes saman äänimäärän kuin pudonnut Pentti Liedes. Mustonen sai valtakirjansa, ja hän istui eduskunnassa maaliskuusta joulukuuhun, mutta Liedeksen kannattajat riitauttivat asian ja KHO kumosi tuloksen uuden ääntenlaskennan perusteella. Mustonen edusti SKDL:n enemmistöä ja Liedes SKP:n oppositiota. Liedes kuoli elokuussa 1985, jolloin Mustonen nousi jälleen kansanedustajaksi.Kainuun edustus kaksi viime kautta keskustan ja vasemmistoliiton varassa (Kainuun Sanomat 9.3.2003) Vuonna 1987 Mustonen ei enää asettunut ehdolle, ja hän vetäytyi viettämään eläkepäiviä. Vuonna 1993 Mustonen otti kantaa tammikuun 1994 presidentinvaaleihin ilmoittamalla tukevansa Suomen EY-jäsenyyttä vastustanutta Keijo Korhosta. Mustonen kuului ehdokkaan asettaneen Suomen kansan itsenäisyysrintaman hallitukseen. Mustonen kuoli juuri ennen vaaleja.Keijo Korhosesta tuli itsenäisyysrintaman ehdokas Helsingin Sanomat 4.2.1993; Entisiä kansanedustajia Keijo Korhosen tukena Helsingin Sanomat 1.6.1993 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Kansanedustajat Luokka:SKDL:ssä vaikuttaneet henkilöt Luokka:Sotkamon kunnanvaltuutetut Luokka:Oulun vaalipiiri Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 1993 kuolleet
HMS Albion (R07)

HMS Albion (viirinumero R07) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Centaur- luokan lentotukialus. == Valmistus == Alus tilattiin Swan Hunter and Wigham Richardsonilta, missä köli laskettiin 22. maaliskuuta 1944. Alus laskettiin vesille 16. toukokuuta 1947. Hinaajat Beamish, Hendon ja George V hinasivat 18. lokakuuta 1949 aluksen Jarrowista Rosythiin. Matkalla alus törmäsi neljä merimailia Longstonen majakasta Empire Wappingiin, joka upposi. Albion sai suuren reiän peräänsä ja oli lähellä upota, jolloin hinaajat siirsivät aluksen St. Abbs Headiin matalikolle. Alus saatiin lopulta Rosythiin, vaikka sen konehuoneessa olikin puolitoista metriä vettä, alus saatiin Rosythiin, missä rakennustöitä jatkettiin. Alus valmistui toukokuussa 1954. == Palvelus == Koulutusjakson jälkeen alus liitettiin Välimeren laivastoon, johon se liittyi syyskuussa. Aluksesta tehtiin lentotukialusosaston lippulaiva. Alus osallistui 1956 Suezin kriisin iskuihin Egyptin asevoimia vastaan. Se oli huollettavana tammikuusta toukokuuhun 1958 sekä 18. elokuuta – 14. joulukuuta 1959 Portsmouthissa. Alus oli Kauko-Idässä, Australiassa, Uudessa Seelannissa sekä Etelä-Atlantilla ja Intian valtamerellä ennen paluutaan Portsmouthiin, jossa se poistettaisiin palveluksesta. Siitä suunniteltiin Australian laivaston lentotukialuksen HMAS Melbournen korvaajaa, mutta ajatuksesta luovuttiin. Albion siirrettiin 17. joulukuuta 1960 Portsmouthin telakalle muutettavaksi helikopteri- eli kommandotukialukseksi. Alus palautettiin elokuussa 1962 palvelukseen, jolloin se kykeni kuljettamaan 700–900 merijalkaväensotilasta varusteineen ja 16 Westland Wessex -helikopteria. Alus harjoitteli palvelukseen palattuaan 845 ja 846 laivueiden sekä merijalkaväen 40 Commandon kanssa yhteistoimintaa ennen siirtoaan Kauko-Idän laivastoon, jossa se oli 1966 Borneon rannikolla Indonesian kriisin aikana sekä 1967 Adenissa vetäydyttäessä alueelta. Albion oli huollettavana Portsmouthissa 8. syyskuuta 1966 – 14. syyskuuta 1967 ja heinäkuusta 1969 20. maaliskuuta 1970. Maaliskuussa 1971 alus lähti Portsmouthista Kauko-Itään. Se vieraili matkan aikana Ascension Islandilla sekä Durbanissa. Alus oli 3.–6. toukokuuta Bombayssä, minkä jälkeen sille siirrettiin Changin edustalla merijalkaväen osasto. Alus saapui 10. lokakuuta 1972 Portsmouthiin, jossa sen varusteet sekä aseet poistettiin. Alus poistettiin palveluksesta 2. maaliskuuta 1973 ja myytiin 22. lokakuuta Pohjanmeren öljykentille raskaaksi nosturiksi, mikä ei kuitenkaan toteutunut. Alus romutettiin 16. marraskuuta Faslanessa. == Lähteet == * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == *Maritimequest - HMS Albionin kuvagalleria *HMS Albion info Luokka:Centaur-luokan lentotukialukset Luokka:Swan Hunterin valmistamat alukset Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan toisen maailmansodan lentotukialukset
Perioperatiivinen hoitotyö

Perioperatiivinen hoitotyö käsittää pre-, intra- ja postoperatiivisen hoitotyön vaiheet. Preoperatiivisella hoitotyöllä tarkoitetaan välittömästi ennen operaatiota/leikkausta toteutettavaa hoitotyötä, intraoperatiivisella operaation aikaista leikkaussalissa tapahtuvaa hoitotyötä ja postoperatiivisella välittömästi operaation jälkeen yleensä heräämössä toteutuvaa hoitotyötä. Luokka:Terveydenhoito
Kutalanjoki

Kutalanjoki on Hämeenlinnassa virtaava joki, joka yhdistää Katumajärven Vanajaveteen. Jokea pidetään tärkeänä pienvesistönä. Se on luonnontilassa ja kesäisin sen rannoilla kasvavat risukot antavat suojaa useille pesiville linnuille. Katumajärven rannassa kulkee polku pitkospuineen ja Kutalan joen ylittää järven puolella pieni silta. Reitille pääsee Idänpään uimarannalta. Kutalanjoen kulkua on muutettu moneen otteeseen historian aikana. Alun perin joki on virrannut alaosaltaan kaksihaaraisena, mutta nykyään sen alajuoksu on yksihaarainen ja suoraksi kaivettu. Kutalanjoki on 1,7 kilometriä pitkä ja pudotuskorkeutta tällä matkalla on noin 1,6 metriä. Nimestään huolimatta se voidaan laskea vesistötyypiltään puroksi. Leveyttä sillä on keskimäärin 3 metriä ja laskennallinen keskivirtaama on 0,5 kuutiota sekunnissa. Vedenlaatu joessa on pääosan vuodesta vähintään tyydyttävää. Kutalanjoen kunnostustarpeita selvitettiin alkukesästä vuonna 2013 maastokatselmuksin, joiden perusteella alueelle laadittiin Mikko Tiaisen opinnäytteenä kunnostussuunnitelma. Kesällä 2015 Vanajavesikeskus teetti Kutalanjokeen elinympäristökunnostuksen ja kahteen paikkaan rakennettiin uudet suvannot parantamaan kalojen elinolosuhteita. Samalla tehtiin onkipaikka Kutalan päiväkodin lähelle. == Lähteet == Luokka:Hämeenlinnan luonto Luokka:Suomen joet Luokka:Vanajanselän alue
Taivassatama

Taivassatama oli suomalainen yhtye. Yhtye oli Hannele Laurilan löytöjä. Se julkaisi yhden albumin nimeltä Taivassatama vuonna 1995, ja siltä lohkaistut singlet ”Taivassatama” ja ”Kaktuspiikki” olivat melko vahvoja radiosoittohittejä. Samana vuonna yhtye lopetti toimintansa laulusolisti Mahkosen kyllästyttyä keikkailuun ja keskittyessä graafikon ammattiin. Yhtye esiintyi matkapuhelinvalmistaja Benefonin mainonnassa. == Jäsenet == * Jani Mahkonen (laulu) * Tero Sundell (rummut) * Kari Mouhu (kosketinsoittimet) * Tuomas Kallio (kitara) * Marko Salminen (bassokitara) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yhtyeet
Ruohikkokiuru

Ruohikkokiuru (Heteromirafra ruddi) on kiurujen heimoon kuuluva eteläafrikkalainen varpuslintu. Se elää suppealla alueella maan koillis- ja itäosissa. Sen kannan koko on vähentynyt 2000-luvulla yli 50 prosenttia, minkä takia sitä pidetään erittäin uhanalaisena. Claude Henry Baxter Grant kuvaili lajin holotyypin Wakkerstroomista, Mpumulangasta vuonna 1908.IBC == Lähteet == Luokka:Kiurut Luokka:Uhanalaiset linnut
Usko (nimi)

Usko on suomalainen miehen etunimi. Nimi Usko tuli käyttöön 1800-luvulla samoin kuin myös nimet Toivo ja Lempi. Näiden nimien aiheena on pidetty Paavalin ensimmäisen Korinttilaiskirjeen kohtaa, jossa rinnastetaan kolme hyvettä, usko, toivo ja rakkaus.. Suomessa Usko on alusta lähtien ollut miehen nimi, mutta samaa tarkoittavat latinan- ja kreikankieliset nimet Fides ja Pistis ovat naisennimiä. Englanninkielisissä maissa tunnettu etunimi Faith (’usko’) on niin ikään naisennimi. Almanakkaan nimi otettiin samoin kuin Toivokin vuonna 1908, ja Uskon nimipäivä on 30. maaliskuuta. Vuoden 2019 loppuun mennessä Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Usko-nimen on saanut 2 559 henkilöä, joista enemmistö on syntynyt 1900-luvun alkupuoliskolla. == Tunnettuja Uskoja == * Usko Aro, viulisti ja konserttimestari * Usko Haahti, asekätkentää johtanut everstiluutnantti * Usko Kantola, näyttelijä * Usko Katto, helluntailainen pastori ja seurakuntavaikuttaja * Usko Kauppala, kirjailija * Usko Kemppi, säveltäjä, sanoittaja, kirjailija ja elokuvakäsikirjoittaja * Usko Koski, varatuomari, pankinjohtaja ja Kokoomuksen kansanedustaja * Usko Laukkanen, mainosgraafikko, kirjankuvittaja, animaattori ja sarjakuvapiirtäjä * Usko K. Lausala, kirjailija * Usko Meriläinen, säveltäjä * Usko Moilanen, seikkailukirjailija * Usko Nyström, arkkitehti * Usko Santavuori, radiotoimittaja * Usko Seppi, poliitikko (SKDL) * Usko Teromaa, jääkiekkoilija ja valmentaja * Usko Viitanen, oopperalaulaja == Kuvitteellisia Uskoja == * Usko Eevertti Luttinen, sketsihahmo * Usko Pärssinen, hahmo Maikki Harjanteen Minttu-kirjoissa ==Lähteet== Luokka:Etunimet
Etiopianhietakiuru

Etiopianhietakiuru (Calandrella blanfordi) on varpuslintu, jonka elinympäristö käsittää Eritrean pohjoisosan, Somalian pohjoisosan sekä Saudi-Arabian lounaisosan ja Jemenin. Siitä tunnetaan kolme alalajia. Se luokitellaan toisinaan lyhytvarvaskiurun alalajiksi. George Ernest Shelley kuvaili lajin holotyypin Senafésta, Tigrén alueelta Eritreasta 1902.IBC Laji on nimetty William Thomas Blanfordin kunniaksi. == Lähteet == Luokka:Kiurut
Freestylehiihto olympialaisissa

Freestylehiihto on ollut virallisena lajina talviolympialaisissa vuodesta 1992 lähtien. Vuoden 1988 talviolympialaisissa freestylehiihto oli näytöslajina. Ensimmäisen kerran laji oli virallisena talviolympialaisissa 1992, jolloin mitaleista kilpailtiin ainoastaan kumparelaskussa. Talviolympialaisissa 1994 mukaan otettiin hypyt ja vuonna 2010 skicross. Vuoden 2014 kisoihin lajiohjelmaan lisättiin lumikouru eli half pipe ja slopestyle. == Tapahtumat == Freestylehiihto Miesten kilpailut 88 92 94 98 02 06 10 14 18 Kumparelasku (n) X X X X X X X X Hypyt (n) (n) X X X X X X X Skicross - - - - - - X X X Lumikouru - - - - - - - X X Slopestyle - - - - - - - X X Suksibaletti (n) (n) - - - - - - - Naisten kilpailut 88 92 94 98 02 06 10 14 18 Kumparelasku (n) X X X X X X X X Hypyt (n) (n) X X X X X X X Skicross - - - - - - X X X Lumikouru - - - - - - - X X Slopestyle - - - - - - - X X Suksibaletti (n) (n) - - - - - - - (n) = näytöslaji ==Mitalitaulukko== == Lähteet == *
Somalianpikkukiuru

Somalianpikkukiuru (Alaudala somalica) on itäafrikkalainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää Somalian pohjoisosan, Etiopian, Kenian ja Tansanian pohjoisosan. Siitä tunnetaan neljä alalajia. Richard Bowdler Sharpe kuvaili lajin holotyypin Pohjois-Somalian Haudista 1895.IBC == Lähteet == Luokka:Kiurut
Pedro Antonio de Alarcón

Pedro Antonio de Alarcón (1833–1891Alarcon Pedro Antonio d, Tietosanakirja osa 1, palsta 205, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1909 (Projekt Runeberg)) oli espanjalainen 1800-luvun kirjailija ja poliitikko. Hän syntyi Guadixissa lähellä Granadaa. Alarcón kirjoitti novelleja, neljä kirjaa sekä kolme matkakirjaa. Hänen teoksiaan ovat esimerkiksi El Sombrero de Tres Picos (1874, Kolmikolkka hattu) ja El escándalo (1875), joka on tunnettu psykologisista oivalluksistaan. Muita teoksia ovat Historietas nacionales, Diario de un testigo de la guerre en Africa ja tendenssiromaani La pródiga. ==Suomennetut teokset== * Kolmikolkka hattu (El sombrero de tres picos), suom. Heikki Impiwaara, Kansa 1907. (Elämäkerrallisella katsauksella varustettu) * Suojelusenkeli (El ángel de la guarda), Tampere: Isak Julin 1908. (23 sivua) * Kapteeni Myrkky (El capitán Veneno), suomentanut Heikki Impivaara, Helsinki: Suomalainen Kustannus-Osakeyhtiö Kansa 1909. Kansan Novellikirjasto, 14 ===Kertomus=== * Kaksi kunniaa, julkaisussa: Aika-aikakauslehti (1909), s. 586−591 Kokoelmasta Historietas nacionales == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Espanjalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1833 syntyneet Luokka:Vuonna 1891 kuolleet
Punalakkikiuru

Punalakkikiuru (Calandrella cinerea) on afrikkalainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää Sahelin eteläpuolisen Afrikan, lännessä Nigeriasta ja idässä Etelä-Keniasta Etelä-Afrikkaan. Siitä tunnetaan kahdeksan alalajia. Johann Friedrich Gmelin kuvaili lajin holotyypin Kapkaupungista 1789.IBC == Lähteet == Luokka:Kiurut
Liittomuoto

Liittomuoto on sanaliitto, joka merkitykseltään vastaa verbin jotakin aikamuotoa. Liittomuodon muodostavat merkitykseltään vaillinainen verbi, apuverbi, sekä pääverbin jokin taivutusmuoto, usein partisiippi. Suomen kielessä liittomuotoja ovat perfekti ja pluskvamperfekti sekä liittopreesens ja liittoimperfekti. Perfektissä ja liittopreesensissä apuverbinä käytetään olla-verbin preesensmuotoja, pluskvamperfektissä ja liittoimperfektissä sen imperfektimuotoja. Perfektissä ja pluskvamperfektissä pääverbi on toisessa partisiipissa, liittopreesensissä ja -imperfektissä ensimmäisessä partisiipissa.. Useissa muissakin kielissä kuten ruotsissa, englannissa ja saksassa vastaavat aikamuodot ovat liittomuotoja, samoin kuin ranskan passé composé. Luokka:Aikamuodot
Arvi Tammivuori

Arvi Lennart Tammivuori (5. kesäkuuta 1911 Juva – 1. lokakuuta 1972 Hollola) oli vuorineuvos ja putkia ja metallikalusteita (ja myöh. kodinkoneita) valmistaneen Upon ensimmäinen johtaja. Yrityksen perusti 1938 hänen isänsä Aukusti Asko-Avonius. Viitattu 23.3.2010 Arvi Tammivuori oli isänsä kaltainen uutta kehittävä ja kokeileva liikemies. Hänen päätöksestään Upo Oy perusti vuonna 1965 Nastolaan muovituotetehtaan. Muovi oli silloin uusi materiaali maailman laajuisesti. Tehtaan päätuotteeksi muodostui ajan kuluessa muoviputket ja niiden yhteet. Upo Putkesta sai alkunsa myös vuonna 1982 perustettu Oy Uponor Ab, joka nopeasti kasvoi yhdeksi maailman suurimmista muoviputkivalmistajista, joka nykyisin tunnetaan nimellä Uponor Oyj. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuorineuvokset Luokka:Vuonna 1911 syntyneet Luokka:Vuonna 1972 kuolleet