EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Kiimingin Kiekko-Pojat

Kiimingin Kiekko-Pojat ry (lyhennettynä KKP) on jääkiekkoseura, joka on perustettu vuonna 1991 silloisessa Kiimingin kunnassa. Vuoden 2013 kuntaliitoksessa seuran kotikunnaksi tuli Oulu. Ennen KKP:tä Kiimingin jääkiekkoilusta vastasi Kiimingin Riento. KKP:n edustusjoukkue pelasi II- divisioonassa vuosina 1992–1998. Sen jälkeen seura on keskittynyt ainoastaan junioritoimintaan. Kiimingissä tehtiin historiaa kaudella 2008–2009, kun vuonna 1992 syntyneiden joukkue pelasi KKP:n historian ensimmäisen SM-sarja ottelun 22. marraskuuta 2008 B2-nuorten SM-sarjassa Rauman Lukkoa vastaan. Edustusjoukkue ja muut juniorijoukkueet ovat pelanneet koko historiansa ajan Jäälissä sijaitsevassa Jäälihallissa. Kesäisin KKP järjestää tunnetun puolustajan Janne Niinimaan vetämän Jannen Kiekkoleirin. KKP:n vuonna 1997 syntyneiden ikäluokka voitti kauden 2013–2014 päätteeksi B2-nuorten SM- pronssia, joka oli KKP:n seurahistorian ensimmäisen SM-mitali. == KiiRin ja KKP:n kasvatit pääsarjatasolla == *Antti Aarnio *Arttu Alasiurua *Ville Heikkala *Mikko Helisten *Juha Joenväärä *Janette Jokikokko *Samuel Jukuri *Tilli Keränen *Mika Koivisto *Petri Koivisto *Juho Korhonen *Mikko Lehtonen *Ville Leskinen *Kimmo Lotvonen *Ilkka Mikkola *Niko Mikkola *Aleksi Mäkelä *Laura Männikkö *Janne Niinimaa *Eetu Paasovaara *Alexia Remes *Miikka Rousu *Janne Salpa *Milja Tervo *Tuukka Tieksola *Arttu Tuomaala *Juha Vuorivirta ==Miesten joukkueessa pelanneet pääsarjakiekkoilijat== * Harri Helama * Juha Huikari * Antti Karhula * Ari Klint * Jari Kontio * Jari Korpela * Timo Mäkelä * Janne Niinimaa * Miikka Rousu * Juha Salmu * Janne Simola * Mikko Törmänen * Matti Wallenius ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Joukkueen kotisivut Luokka:Kiiminki Luokka:Oululaiset urheiluseurat Luokka:Suomalaiset jääkiekkoseurat
Endor

Endor on kuvitteellinen planeetta Tähtien sota -universumissa. Planeetan kuussa asuu ewok-olentoja. Planeetta esiintyy muun muassa elokuvassa Jedin paluu, jossa Toinen Kuolemantähti rakennetaan Endorin kiertoradalla. Endorin metsäkuussa ja sen läheisyydessä käydään Galaktisen sisällissodan viimeinen suuri taistelu, jossa Kapinaliitto saa ratkaisevan voiton Galaktisesta Imperiumista. Darth Vaderin hautapaikka sijaitsee Endorin kuussa. Metsäkuun lisäksi Endor-planeetalla on kahdeksan muutakin kuuta: metallikuu Alprezar, Fentakka, Gouuls, kivinen Hual Maka, vehreä merikuu Kef Bir, jääkuu Korkar, kivinen ja jäinen Sharls sekä typpi- ja metaanipitoisen ilmakehän omaava Vix. Elokuvassa Star Wars: The Rise of Skywalker paljastui, että Toisesta Kuolemantähdestä se palanen, johon kuului Palpatinen valtaistuinsali, oli pudonnut Kef Birille. == Lähteet == Luokka:Tähtien sodan planeetat
Juuret (kappale)

”Juuret” on kappale Antti Tuiskun kuudennelta albumilta Hengitän. ”Juuret” julkaistiin albumin ensimmäisenä singlenä, ja se sai ensisoittonsa YleX- radiossa 5. toukokuuta 2009. Se julkaistiin digitaalisesti toukokuussa ja kaupallisesti 3. kesäkuuta 2009. Albumi Hengitän julkaistiin 23. syyskuuta 2009. Kappaleen musiikkivideo kuvattiin Norjassa ja sen kuvasi valokuvaaja Mikko Harma ja se näytettiin ensimmäisen kerran The Voicen Heräämössä 2. kesäkuuta 2009. ”Juuret” on Tuiskun kuudestoista single promosinglet mukaan luettuna. Se oli hänen ensimmäinen singlensä lähes kahteen vuoteen. ==Single== ;CD-single # Juuret # Juuret (Lofoten Mix) # Juuret (JH Club Mix) ;Promo #Juuret ==Listasijoitukset== Lista Paras sijoitus Suomen virallinen latauslista 4 Suomen virallinen singlelista 1 Luokka:Vuoden 2009 kappaleet Luokka:Antti Tuiskun kappaleet
Artur Brauner

Artur Brauner (1. elokuuta 1918 Łódź, Puola – 7. heinäkuuta 2019 Berliini, Saksa) oli saksalainen elokuvatuottaja. Hän oli Saksan merkittävimpiä toisen maailmansodan jälkeisiä itsenäisiä elokuvatuottajia. Brauner tuotti urallaan lähes 300 elokuvaa. Brauner oli puolanjuutalainen, joka loi elokuvayhtiönsä tyhjästä toisen maailmansodan jälkeen. Hän vuokrasi hylätyn myrkkykaasutehtaan ja perusti siihen Berliinin ensimmäisen sodan jälkeisen elokuvastudion. Braunerin ensimmäinen tuotanto omalla CCC-Film-yrityksellä oli Morituri, joka oli taloudellinen floppi ja henkilökohtainen floppi. Se käsitteli kansallissosialistisen rotuvihan seurauksia. Brauner oli menettänyt keskitysleireillä vanhempansa, neljä sisarustaan ja yhteensä 49 sukulaistaan. Saksalaiset eivät kuitenkaan vielä vuonna 1948 olleet valmiita käsittelemään natsien tekoja, joten elokuva ei menestynyt. Sotaelokuvansa huonon menestyksen takia Brauner keskittyi seuraavaksi viihde-elokuviin. Hänen elokuvissaan näyttelivät 1950-luvun tähdet Maria Schell, Curd Jürgens, Romy Schneider, Lilli Palmer, Ruth Leuwerik, Heinz Rühmann, Hans Albers ja O. W. Fischer. Tuon ajan elokuvista menestystä saivat esimerkiksi Falk Harnackin ohjaama Heinäkuun 20. ja Robert Siodmarkin Rotat. Brauner teki yhteistyötä Fritz Langin kanssa 1950-luvun lopussa. 1960-luvulla Brauner alkoi tuottaa myös seksielokuvia ja televisiotuotantoja taloudellisten syiden takia. Brauner keskittyi 1980-luvulta lähtien tuottamaan poliittisia ja yhteiskuntakriittisiä elokuvia. Hitlerjunge Salomon oli parhaan vieraskielisen elokuvan Golden Globe -ehdokkaana. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Saksalaiset elokuvatuottajat Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet saksalaiset
Tumalevy

Tumalevy on tumakoteloa sisältä verhoava ja tumaa tukeva proteiinirakenne. Se on 30–100 nanometriä paksu rakenne, joka koostuu pääasiassa välikokoisista säikeistä. Tumalevyjen tehtäviin kuuluu tuman muodon ylläpitämiseksi myös mm. DNA:n ja RNA:n käsitteleminen. Tumalevyt jaotellaan rakenteensa ja toimintansa mukaan kahteen ryhmään: A-tyyppiin ja B-tyyppiin. A-tyypin tumalevy sijaitsee sisempänä tumassa ja B-tyypin tumalevyt ovat lähempänä tumakoteloa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Tuma
Nguyễn Cao Kỳ

Nguyễn Cao Kỳ (8. syyskuuta 1930 – 23. heinäkuuta 2011) oli Etelä-Vietnamin ilmavoimien komentaja, ilmamarsalkka, pääministeri 1965–1967 ja varapresidentti 1967–1971. Hän oli kotoisin Sơn Tâysta läheltä Hanoita. Hän eteni Etelä-Vietnamin ilmavoimissa vuoden 1954 jälkeen ja kenraali Dương Văn Minhin vallankaappauksen, johon hän otti osaa, jälkeen hän sai ilmamarsalkan arvon. Vuonna 1965 Kỳ nimitettiin pääministeriksi siviilihallitsijoiden, presidentti Phan Khắc Sửun ja pääministeri Phan Huy Quátin eron jälkeen. Hallitusjärjestelmää oli muutettu siten että suurin valta oli Kỳllä ja presidentti, kenraali Nguyễn Văn Thiệu oli lähinnä keulakuva. Kỳn valtakausi tiesi loppua maassa Ngô Đình Diệmin syrjäytyksen jälkeen tapahtuneelle vallankaappausten sarjalle. Kỳ pyrki hakemaan Etelä-Vietnamille ja sen hallinnolle tukea ja legimiteettiä tekemällä useita valtiovierailuja. Hän oli myös tunnettu aggressiivisista antikommunistisista lausunnoistaan ja räväköistä otteistaan, josta hän sai lempinimen "Cowboy". Hän tunnusti pitävänsä Hitleriä esikuvanaan. Kerran hänen sanotaan uhanneen haulikolla toimittajaa, jonka kysymykset ärsyttivät häntä. Etelä-Vietnam ei silti rauhoittunut täysin, sillä sen johdon vainoamat buddhalaiset nousivat kapinaan maaliskuun lopulla 1966 Kỳn syrjäytettyä buddhalaisen kenraali Nguyễn Chánh Thin. Kapinoivat armeijan I armeijakunnan joukot ja buddhalaiset militantit valtasivat radioasemat Huếssa ja Đà Nẵngissa, jonka pormestari tuki kapinallisia. Kỳ julisti Đà Nẵngin kaupungin joutuneen "kommunistien" valtaan ja johti itse kaksi merijalkaväen pataljoonaa tukahduttamaan kansannousun. Etelä-Vietnamiin oli tarkoitus saada siviilihallinto ja Kỳ asettui kenraali Nguyễn Văn Thiệun tueksi vuoden 1967 presidentinvaaleissa, ja hänen varapresidenttiehdokkaakseen. He voittivat vaalin saaden 38 % äänistä. Kỳ oli aiemmin uhannut armeijan väliintulolla, jos väärä ehdokas tulisi valituksi. Jouduttuaan Nguyễn Văn Thiệun varjoon Kỳ jätti politiikan ja vetäytyi maaseudulle, kun Nguyễn Văn Thiệu valittiin uudelle kaudelle 1971 ilman vastaehdokkaita. Vuonna 1975 Kỳ pakeni Saigonista helikopterilla ja USS Blue Ridgellä Yhdysvaltoihin. Hän asettui Kaliforniaan, jossa hän avasi viinakaupan. Kỳn tytär Nguyễn Cao Kỳ Duyên on laulaja, MC ja vietnaminkielisen Paris By Night -show'n (Thuy Nga Paris) tähtihttp://www.vietscape.com/music/singers/ky_duyen/biography.html . Nguyễn Cao Kỳ palasi Hồ Chí Minhin kaupunkiin, entiseen Saigoniin 2004 ja vieraili myös Hanoissa ja kotikaupungissaan. Tämä suututti monet Yhdysvalloissa asuvat antikommunistiset vietnamilaiset.Vietnam welcomes former enemy, BBC Kỳ arvosteli Vietnamin sotaa ulkomaiden järjestämäksi veljessodaksi.Vietnam's wartime 'cowboy' softens his act, BBC Kỳ kuoli sairaalassa Kuala Lumpurissa.http://www.msnbc.msn.com/id/43862566 ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Etelä-Vietnamin johtajat Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
Euphyllia

Euphyllia on kivikorallien suku, johon kuuluu ainakin 15 lajia. Niitä ei voi erottaa toisistaan kalkkirungon perusteella vaan pitkistä ja lihaksikkaista tentakkeleistaan.ARKive Euphyllia-lajeja tavataan indopasifisella merialueella Mosambikista Punaisellemerelle, Etelä-Japaniin. Pohjois- Australiaan ja Fidži-saarille asti. Monia lajeja pidetään meriakvaarioissa, missä ne kuuluvat suosituimpiin pitkäpolyyppisiin eli LPS-kivikoralleihin. Muotonsa perusteella niitä kutsutaan soihtukoralliksi (torch coral, E. glabrescens), vasarakoralliksi (hammerhead coral, E. ancora ) ja sammakonkutukoralliksi (frogspawn, E. divisa)Easy Reefer Niissä on yhteyttäviä symbioottisia leviä, minkä takia ne tarvitsevat paljon tai kohtalaisesti valoa. Vuokkokalat saattavat pitää Euphyllia-korallia kotipaikkanaan, jos varsinaista merivuokkoa ei ole saatavana. Euphyllia-lajien kauppaa säädellään CITES-sopimuksella. Vuonna 2006 Indonesialle oli asetettu vientikiintiöt neljälle Euphyllia-lajille: E. ancora, E. cristata, E. divisa ja E. glabrescens Export Quotas CITES 2006 == Lajeja == * E. ancora * E. cristata * E. divisa * E. fimbriata * E. glabrescens * E. paradivisa * E. paraencora * E. paraglabrescens * E. yaeyamaensis == Lähteet == Luokka:Kivikorallit
Veneenlaskupaikka

thumb|Veneenlaskupaikka Oulujoessa Utajärvellä thumb|Veneenlaskupaikka Englannissa. Veneenlaskupaikka eli veneluiska on vesistön rantaan rakennettu paikka, josta vene voidaan laskea vesille, tavallisesti auton perävaunusta tai erityisestä venetrailerista, joka peruutetaan luiskan avulla veteen. Veneenlaskupaikan luiskan pituus on yleensä muutamia kymmeniä metrejä. Kalteva ja yleensä betonilla tai asvaltilla päällystetty luiska ulottuu muutaman metrin verran veteen. Yksinkertainen veneenlaskupaikka voidaan tehdä myös pelkästään kaivamalla vesistöön laskeutuva ura rantamaastoon. == Katso myös == * Kuivatelakka ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Esimerkki veneluiskan rakentamisesta Luokka:Vesiliikenne
Accel Partners

Accel Partners on yhdysvaltalainen pääomasijoitusyhtiö, joka toimii venture capital- ja kasvurahoittajana. Yhtiön päämaja on Palo Altossa, Kaliforniassa. Sillä on toimistot myös muun muassa Bangaloressa, Lontoossa, Pekingissä ja Shanghaissa. Accel Partners perusti alkuvaiheen yrityksiin kohdennettujen venture capital -sijoitusrahastojensa rinnalle joulukuussa 2008 myös kasvurahaston. Tähän se keräsi 480 miljoonan dollarin pääoman. Kasvurahasto sijoittaa varsin monelle toimialalle, kuten tieto- ja viestintäteknologia, digitaalinen media, mobiilipalvelut, ohjelmistot ja verkot. Accel Partnersin tunnetuimpia sijoituksia ovat muun muassa BitTorrent, Etsy, Facebook, JBoss, Kayak.com, Macromedia, RealNetworks ja Spreadshirt. Suomalaisista sijoituksista merkittävimmät ovat Rovio ja Supercell. Soneran entinen toimitusjohtaja Kaj-Erik Relander on ollut vuodesta 2001 Accel Partnersin osakas. Hänen asemapaikkansa on Lontoo. ==Accel-KKR== Accel Partners ja eräs Yhdysvaltain vanhimmista ja suurimmista velkavetoisiin yritysostoihin (LBO) keskittyneistä pääomasijoitusyhtiöistä, Kohlberg Kravis Roberts perustivat yhdessä vuonna 2000 Accel-KKR:n, jonka kohteena on keskisuuret yritykset. Miljardin dollarin sijoitusomaisuutta hoitava yritys hankkii määräysvaltaan oikeuttavia omistusosuuksia vakiintuneista teknologiayrityksistä, tai ostaa esimerkiksi perheomistajat ulos. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Accel Partners *Accel-KKR Luokka:Yhdysvaltalaiset pääomasijoitusyhtiöt
Pablo Dorado

Pablo Dorado (22. kesäkuuta 1908, Montevideo, Uruguay – 18. marraskuuta 1978, Montevideo, Uruguay) oli uruguaylainen jalkapalloilija. Dorado oli yksi uruguayn pelaajista, jotka voittivat jalkapallon historian ensimmäisen maailmanmestaruuden Uruguayn MM-kisoissa 1930. Dorado teki loppuottelun ensimmäisen maalin. == Lähteet == Luokka:Uruguaylaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon maailmanmestarit Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 1978 kuolleet
Monkey Grip

Monkey Grip on toukokuussa 1974 julkaistu, tuolloin The Rolling Stonesin basistina vaikuttaneen Bill Wymanin ensimmäinen sooloalbumi. ==Kappaleet== # # # # # # # # # ==Kokoonpano== *Bill Wyman - basso, kitara, piano, munniharppu, laulu, torvisovitukset *Dr. John - urut, piano *Gwen McCrae - taustalaulu *Leon Russell - piano *Betty Wright - taustalaulu *Mark Colby - saksofoni *Lowell George - kitara kappaleessa ”Monkey Grip Glue” *John McEuen - akustinen kitara, banjo, dobro, mandoliini *Byron Berline - viulu *Neal Bonsanti - englannintorvi, saksofoni *Jackie Clark - kitara *Abigale Haness - taustalaulu *Hubert Heard - urut, piano *Danny Kortchmar - kitara *Joe Lala - lyömäsoittimet *Joey Murcia - kitara *Wayne Perkins - kitara *George Terry - kitara *Duane Smith - piano, klavinetti ==Lähteet== Luokka:Bill Wymanin albumit Luokka:Vuoden 1974 esikoisalbumit
Carlos Peucelle

Carlos Desiderio Peucelle (13. syyskuuta 1908 – 1. huhtikuuta 1990) oli argentiinalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Hän edusti Argentiinaa Uruguayn MM-kisoissa 1930, kun Argentiina hävisi isäntämaalle loppuottelussa 4–2 Peucellen tehtyä ottelussa 1–1 tasoitusmaalin. Koko turnauksessa Peucelle pelasi 4 ottelua tehden kolme maalia. Hän on myös nelinkertainen Argentiinan mestari (1932, 1936, 1937, 1941) pelatessaan River Platessa. Hän voitti urallaan kahdesti Copa Américan (1929, 1937). == Lähteet == Luokka:Argentiinalaiset jalkapalloilijat Luokka:Argentiinalaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 1990 kuolleet
João Derly

João Derly de Oliveira Nunes Júnior (s. 2. kesäkuuta 1981 Porto Alegre, Rio Grande do Sul, Brasilia) on brasilialainen judoka, kaksinkertainen maailmanmestari. Derly voitti vuonna 1997 alle 56 kg:n sarjan Etelä-Amerikan mestaruuden Medellinissä ja sijoittui kolmanneksi Pan-Amerikan mestaruuskilpailuissa Guadalajarassa. Seuraavana vuonna hän sijoittui kolmanneksi World Youth Games -kilpailujen alle 60 kg:n sarjassa Moskovassa ja voitti 2000 saman sarjan alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden Nabeulissa. Derly sijoittui vuonna 2001 kolmanneksi Pekingin universiadeissa ja Cordoban Pan-Amerikan mestaruuskilpailuissa sekä seitsemänneksi Münchenin MM- kilpailuissa, kaikki alle 60 kg:n sarjassa. Hän voitti saman sarjan mestaruuden Etelä-Amerikan kisoissa Rio de Janeirossa 2002. Pan-Amerikan mestaruuskilpailuissa Salvodorissa 2003 hän oli 60-kiloisissa toinen. Derly voitti alle 66 kg:n sarjan Pan-Amerikan mestaruuskilpailuissa Caguasissa 2005. Myöhemmin samana vuonna hän voitti saman sarjan mestaruuden Kairon MM- kilpailuissa kukistettuaan loppuottelussa Japanin Masato Uchishiban. Vuonna 2007 hän uusi 66-kiloisten mestaruuden Rio de Janeiron MM-kilpailuissa voitettuaan loppuottelussa kuubalaisen Yordanis Arencibian. Aiemmin samana vuonna Derly oli voittanut samassa kaupungissa kultaa Pan Amerikan kisojen 66 kg:n sarjassa. Vuonna 2009 hän voitti Pan-Amerikan mestaruuskilpailuissa Buenos Airesissa kultaa 66 kg:n sarjassa. Derly on voittanut viisi maailmancupin kilpailua, ollut kaksi kertaa toinen ja kerran kolmas. == Lähteet == *Profiili JudoInside.com Luokka:Brasilialaiset judokat Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Moottoripyöräilyn Italian Grand Prix 2009

Italian Grand Prix 2009 oli kauden viides osakilpailu ja se ajettiin 29.-31. toukokuuta Mugello Circuitilla. ==Tulokset== ===MotoGP=== Sija # Kuljettaja Pyörä Kierrokset Aika Aika-ajo Pisteet 1 27 Casey Stoner Ducati 23 45:41.894 2 25 2 99 Jorge Lorenzo Yamaha 23 +1.001 1 20 3 46 Valentino Rossi Yamaha 23 +2.076 4 16 4 4 Andrea Dovizioso Honda 23 +2.129 7 13 5 65 Loris Capirossi Suzuki 23 +3.274 3 11 6 5 Colin Edwards Yamaha 23 +24.451 6 10 7 52 James Toseland Yamaha 23 +25.621 14 9 8 14 Randy de Puniet Honda 23 +26.046 5 8 9 88 Niccolò Canepa Ducati 23 +31.815 13 7 10 7 Chris Vermeulen Suzuki 23 +34.814 11 6 11 33 Marco Melandri Kawasaki 23 +35.090 15 5 12 69 Nicky Hayden Ducati 23 +39.122 16 4 13 36 Mika Kallio Ducati 23 +52.462 17 3 14 24 Toni Elias Honda 23 +52.478 9 2 15 15 Alex de Angelis Honda 22 +1 Kierros 12 1 Kesk 3 Dani Pedrosa Honda 12 Onnettomuus 8 Kesk 72 Yuki Takahashi Honda 10 Onnettomuus 10 Luokka:MotoGP-kausi 2009 2009
Bessemer Venture Partners

Bessemer Venture Partners on yhdysvaltalainen pääomasijoitusyhtiö, joka toimii venture capital -rahoittajana. Yhtiö on alansa vanhin Yhdysvalloissa. Se perustettiin vuonna 1901 (aktiivista sijoittamista vuodesta 1911) hallinnoimaan Henry Phippsin osuutta Carnegie Steel Companyn osakkeiden myyntituloista. Phipps oli Carnegie Steelin perustajan, Andrew Carnegien liikekumppani ja hänen jälkeensä yhtiön suurin osakkeenomistaja. Carnegie Steelin alkuvaiheen menestys perustui Sir Henry Bessemeriltä lisensoidun teräksen valmistusprosessin (Bessemer-prosessi) kaupallistamiseen. Phipps nimesi uuden sijoitusyhtiönsä tämän menestyksensä taustalla olleen keksijän kunniaksi. Vuosina 1911–1975 yrityksen toiminnot olivat osa Bessemer Securities Corporationia, joka jatkaa nykyisellään Bessemer Venture Partnersin kumppanuusyhtiönä. Bessemer Venture Partnersin tunnettuihin sijoituksiin kuuluvat muun muassa Gartner, Ingersoll Rand, International Paper, Staples, VeriSign ja Wikia. Bessemer Venture Partners on varsin tunnettu venture capital -alan sisällä myös "anti-portfoliostaan", jossa käydään läpi tapauskohtaisesti, kuinka yritys hylkäsi eräät sittemmin erittäin kannattaviksi osoittautuneet sijoituskohteet. Näihin menetettyihin mahdollisuuksiin kuuluvat muun muassa Apple, EBay, FedEx, Google ja Intel. Yrityksen päätoimipaikka on Menlo Parkissa, Kaliforniassa. Piilaakson lisäksi sillä on toimistot New Yorkissa, Massachusettsissa, Israelissa, Kiinassa ja Intiassa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Bessemer Venture Partners **Anti- portfolio Luokka:Yhdysvaltalaiset pääomasijoitusyhtiöt
Pedro Cea

José Pedro Cea (1. syyskuuta 1900, Montevideo, Uruguay – 18. syyskuuta 1970, Montevideo, Uruguay) oli uruguaylainen jalkapalloilija. Cea on kaksinkertainen olympiavoittaja (1924 sekä 1928) sekä maailmanmestari (1930). Valmentajaurallaan hän voitti kerran Copa Américan (1942), pelaajana hänellä on kaksi Copa Américan mestaruutta (1923, 1924). == Lähteet == Luokka:Uruguaylaiset jalkapalloilijat Luokka:Uruguaylaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Uruguaylaiset olympiavoittajat Luokka:Jalkapallon maailmanmestarit Luokka:Vuonna 1900 syntyneet Luokka:Vuonna 1970 kuolleet
Santos Iriarte

Victoriano Santos Iriarte (2. marraskuuta 1902, Canelones, Uruguay – 10. marraskuuta 1968, Montevideo, Uruguay) oli uruguaylainen jalkapalloilija. Iriarte oli voittamassa vuoden 1930 MM-kisoissa kultaa Uruguaylle. Hän teki loppuottelussa maalin. Koko turnauksessa Iriarte pelasi neljä ottelua tehden 2 maalia. == Lähteet == Luokka:Uruguaylaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon maailmanmestarit Luokka:Vuonna 1902 syntyneet Luokka:Vuonna 1968 kuolleet
Héctor Castro

Héctor Castro (29. marraskuuta 1904 Montevideo, Uruguay – 15. syyskuuta 1960 Montevideo, Uruguay) oli uruguaylainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Castro oli mukana voittamassa maailmanmestaruutta Uruguayn kotikisoissa 1930. Hän on myös olympiavoittaja. == Lähteet == Luokka:Uruguaylaiset jalkapalloilijat Luokka:Uruguaylaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Uruguaylaiset olympiavoittajat Luokka:Jalkapallon maailmanmestarit Luokka:Amputoidut henkilöt Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 1960 kuolleet
Tiago Camilo

Tiago Henrique de Oliveira Camilo (s. 24. toukokuuta 1982 Bastos, São Paulo, Brasilia) on brasilialainen judoka, maailmanmestari ja kaksinkertainen olympiamitalisti. Camilo voitti vuonna 1998 alle 66 kg:n sarjan sekä World Youth Games -kilpailuissa Moskovassa että alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Calissa. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän saavutti hopeaa alle 73-kiloisissa hävittyään loppuottelussa italialaiselle Giuseppe Maddalonille. Pan-Amerikan mestaruuskilpailuissa Caguasissa 2005 hän oli alle 81 kg:n sarjassa toinen. Camilo voitti vuonna 2007 kultaa alle 90 kg:n sarjassa sekä Pan-Amerikan mestaruuskilpailuissa Montrealissa että Pan-Amerikan kisoissa Rio de Janeirossa. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Riossa myös maailmanmestaruuden 81 kg:n sarjassa kukistettuaan loppuottelussa Ranskan Anthony Rodriguezin. Pekingin olympialaisissa 2008 hän sai samassa sarjassa pronssia. Tokion MM- kilpailuissa 2010 hän oli 90-kiloisissa seitsemäs. Hän voitti sotilaiden maailmanmestaruuden samassa painoluokassa Rio de Janeirossa 2011. Camilo sai kultaa 90 kg:n painoluokassa Guadalajaran Pan-Amerikan kisoissa 2011. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sijoittui viidenneksi. Pan-Amerikan mestaruuskilpailuissa San Josessa 2013 hän sai hopeaa. Seuraavana vuonna hän voitti Pan-Amerikan mestaruuden Guayaquilissa ja sai pronssia MM- joukkuekilpailussa Tšeljabinskissa. Camilo on saavuttanut masters-, GP- ja Grand Slam -kilpailuissa yhden turnausvoiton, neljä kakkossijaa ja viisi kolmossijaa. Maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa hän on saavuttanut kaksi voittoa, kaksi kakkossijaa ja kolme kolmossijaa. == Lähteet == *Profiili JudoInside.com Luokka:Brasilialaiset judokat Luokka:Brasilialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Liisi Jauho

Liisi Jauho (s. 1968) on suomalainen yritysjohtaja. Hän toimi Finnkinon toimitusjohtajana kesäkuun 2009 alusta toukokuun 2015 loppuun. Koulutukseltaan Jauho on kauppatieteiden maisteri. Hän on toiminut myös Suomen elokuvasäätiön hallituksen jäsenenä ja Filmikamarin hallituksen varapuheenjohtajana. Tällä hetkellä Jauho on SOK Liiketoiminta Oy:n hallituksen jäsen. Jauho on toiminut aiemmin HOK-Elannon Sokos ja Emotion -ketjunjohtajana. Lisäksi hän on työskennellyt pitkään muun muassa Sokos Helsingin tavaratalonjohtajana ja Virossa As. Prisma Peremarketin toimitusjohtajana. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
American Research and Development Corporation

American Research and Development Corporation (ARD), oli varhainen ja vaikutusvaltainen yhdysvaltalainen pääomasijoitusyhtiö, joka teki tunnetuksi uuden venture capital -tyypin rahoittamisen ensimmäisenä saavuttamansa suurmenestyksen myötä. Vuonna 1957 Digital Equipment Corporationiin (DEC) sijoitetun 70 000 dollarin arvo kasvoi yrityksen listautumiseen () vuonna 1966 mennessä 38,5 miljoonaan dollariin. Yrityksen perustivat vuonna 1946 Harvard Business Schoolin professori ja myöhemmin INSEADin perustanut, "venture capitalin isänä" pidetty ranskalainen prikaatikenraali Georges Doriot, myöhempi senaattori Ralph Flanders ja Massachusetts Institute of Technologyn presidentti Karl Compton. American Research and Development Corporation listautui ja oli vuosikausia ainoa julkinen yhtiö, joka oli erikoistunut alkuvaiheen yrityksiin sijoittamiseen. Yritys oli merkityksellinen erityisesti siinä, että se otti ensimmäistä kertaa yksityisiä sijoituksia vastaan muualtakin kuin perustajien omista suvuista. Näitä rahoittajia olivat muun muassa vakuutusyhtiöt ja koulutuslaitokset. Alkuperäinen yrityksen tarkoitus oli vauhdittaa yksityissijoituksia toisen maailmansodan taisteluista palaavien sotilaiden yritystoimintaan. Sijoitukset keskittyivät liki yksinomaan Yhdysvaltain itärannikolle, uusiin yrityksiin, joita nousi erityisesti MIT:n ja Harvardin yliopistoyhteisöistä. American Research and Development Corporation sai julkisena yhtiönä tapella jatkuvasti SEC:n ja IRS:n kanssa, minkä ansiosta myöhemmät venture capital -toimijat tiesivät perustaa yksityisiä osakkuusyhtiöitä. Yritys oli saanut myös DEC:lta kohtuuttoman suuren – 70 prosentin osuuden vastineeksi 70 000 dollarin sijoituksestaan, mikä oli nostanut yhtiön listautumismenestyksestä huolimatta, tai pikemminkin sen ansiosta potista sivuun jääneissä DEC:n työntekijöissä pettymystä. Myöhemmin alkuvaiheen yritysten venture capital -toiminnassa tulikin tavalliseksi, että sijoittaja sai useimmiten vastineeksi panoksestaan vain vähemmistöosuuden. ARD:lla oli julkisena yhtiönä myös kädet turhan sidottuja sen suhteen, että yritys olisi voinut riittävästi palkita menestyksestä myös omaa avainhenkilöstöä ja osakkeenomistajiaan. Sijoitustoimintaa jatkettiin vuonna 1971 tapahtuneeseen Doriotin eläköitymiseen asti. Vuonna 1972 yritys sulautui Textroniin. Toimintansa aikana ARD sijoitti yli 120 yritykseen. Sen entiset työntekijät ovat perustaneet sittemmin muita venture capital -yrityksiä, kuten Greylock Partnersin (vuonna 1965, perustajat Charlie Waite ja Bill Elfers). ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== *Ante, Spencer E.: Creative Capital: Georges Doriot and the Birth of Venture Capital. Harvard Business School Press, 2008. ==Aiheesta muualla== *DEC: "A proposal to American Research and Development Corporation", 27.5.1957. Computer History Museum. *Spencer Anten Creative Capital -kirjaan liittyvä blogi Luokka:Yhdysvaltalaiset pääomasijoitusyhtiöt
Luciano Corrêa

Luciano Ribeiro Corrêa (s. 25. marraskuuta 1982 Brasília) on brasilialainen judoka, maailmanmestari. Corrêa voitti alle 20-vuotiaiden Pan-Amerikan mestaruuden alle 100 kg:n sarjassa 2001. Hän voitti yleisen sarjan Etelä- Amerikan mestaruuden samassa painoluokassa Argentiinassa 2002. Myöhemmin samana vuonna hän saavutti Santo Domingossa kultaa Ibero-Amerikan mestaruuskilpailuissa ja pronssia Pan-Amerikan mestaruuskilpailuissa. Jejun universiadeissa 2003 hän oli kolmas sekä alle 100 kilon sarjassa että avoimessa luokassa. Corrêa voitti 100-kiloisten Pan-Amerikan mestaruuden Caguasissa 2005. Kairon MM-kilpailuissa hän saavutti samassa painoluokassa pronssia. Rio de Janeiron Pan-Amerikan kisoissa heinäkuussa 2007 hän oli 100 kg:n sarjassa kolmas. Vajaat kaksi kuukautta myöhemmin hän voitti niin ikään Riossa järjestetyissä MM-kilpailuissa kultaa samassa sarjassa kukistettuaan loppuottelussa britti Peter Cousinsin. Myöhemmin samana syksynä hän kuului joukkuekilpailun MM-hopeaa saaneeseen Brasilian joukkueeseen Pekingissä. Pekingin olympialaisissa hän oli yhdeksäs. Corrêa saavutti Pan-Amerikan mestaruuskilpailuissa Buenos Airesissa 2009 kultaa avoimessa luokassa ja pronssia alle 100 kg:n sarjassa. Hän voitti sotilaiden maailmanmestaruuden alle 100-kiloisissa ja joukkuekilpailussa 2011. Saman vuoden Pan-Amerikan kisoissa hän voitti alle 100 kg:n painoluokan. Vuonna 2013 hän voitti Etelä- Amerikan mestaruuden Buenos Airesissa, oli kolmas Pan-Amerikan mestaruuskilpailuissa San Josessa ja toinen sotilaiden MM-kisoissa Astanassa. Seuraavana vuonna hän sai hopeaa Pan-Amerikan mestaruuskilpailuissa Guayaquilissa. Corrêa on voittanut Masters-, Grand Slam- ja GP-kilpailuissa kaksi turnausta, ollut kaksi kertaa toinen ja kolme kertaa kolmas. Maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa hän on saavuttanut viisi turnausvoittoa, ollut kolmasti toinen ja neljä kertaa kolmas. == Lähteet == *Profiili JudoInside.com Luokka:Brasilialaiset judokat Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Laivakello-palkinto

Laivakello-palkinto (myös Pertsa ja Kilu -palkinto) on suomalainen nuortenkirjallisuudelle myönnettävä palkinto, jonka perustivat Väinö Riikkilä -seura ja Pekkas-Akatemia vuonna 1996. Palkinto oli alun perin nimetty Väinö Riikkilän Pertsa ja Kilu -nuortenkirjasarjan mukaan. Palkintona on messinkinen laivakello, joka jaetaan vuosittain Pertsa ja Kilu -päivillä. Sen jakavat vuorovuosin Väinö Riikkilä -seura ja Kotkan kaupungin kulttuuripalvelut. Palkinto voidaan myöntää joko yksittäisestä teoksesta tai ansiokkaasta urasta. ==Palkinnon saajat== Vuosi Kirjailija Palkitsemisperusteet 1996 koko tuotannostaan 1997 koko tuotannostaan 1998 koko tuotannostaan 1999 koko tuotannostaan 2000 koko tuotannostaan 2001 koko tuotannostaan 2003 koko tuotannostaan 2004 koko tuotannostaan 2005 merkittävästä panoksesta nuorisokirjallisuuden hyväksi ja laajasta työstä sanataidon opetuksessa 2006 koko tuotannosta se osa, joka on suunnattu nuorille 2007 koko tuotannostaan 2008 2009 koko tuotannosta 2010 Seita Parkkola koko tuotannosta 2011 koko tuotannosta 2012 2013 2014 monipuolisesta lasten- ja nuortenkirjatuotannosta 2015 2016 2017 2018 2019 2020 2021 merkittävästä elämäntyöstä 2022 2023 2024 Lähde ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjallisuuspalkinnot
Angus T. Jones

Angus Turner Jones (s. 8. lokakuuta 1993 Austin, Texas) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan varsinkin Jaken roolista televisiosarjassa Miehen puolikkaat, mutta hän on esiintynyt myös elokuvissa, kuten Spot. Hän on voittanut kaksi Young Artist -palkintoa. Miehen puolikkaiden 11. tuotantokaudella aikuistunut Jones tuli uskoon ja poistui sarjasta moitittuaan YouTubessa sarjaa moraalittomaksi. Sitä ennen vuonna 2010 Jonesista oli tullut television parhaiten palkattu lapsinäyttelijä liki 7 miljoonan euron palkkiollaan kahdesta Miehen puolikkaiden tuotantokaudesta ==Filmografia== Vuosi Title Rooli 1999 Simpatico – korkein panoksin 5-vuotias 2001 Spot James Dinner with Friends Sammy Teho-osasto Sean Gattney 2002 The Rookie Hunter Morris Bringing Down the House – elämä on laiffii Georgie Sanderson 2003 Audrey's Rain Tye Powell Viidakon Ykä 2 George of the Jungle Jr. 2003– Miehen puolikkaat Jake Harper 2005 The Christmas Blessing Charlie Bennett 2008 C.S.I. Cameo 2010– Hannah Montana T.J. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Jones, Angus T. Jones, Angus T. Jones, Angus T. Luokka:Yhdysvaltalaiset lapsinäyttelijät
Katajanokan Kasino

Katajanokan Kasino on Helsingin Katajanokalla osoitteessa Laivastokatu 1 sijaitseva, vuonna 1913 avattu ravintola. A. Nybergin suunnittelema rakennus toimi venäläisten upseerikasinona tammikuuhun 1918, jolloin punakaartilaiset valtasivat sen. Saman vuoden huhtikuussa Helsinkiin maihinnousseet saksalaiset ottivat sen käyttöönsä joulukuuhun 1918 asti. Vuonna 1919 Suomen upseeristo otti Kasinon käyttöönsä ja maanpuolustusjärjestöt ovat käyttäneet siitä lähtien talon tiloja omiin tapahtumiinsa. Katajanokan Kasino on Kataja­nokan upseeri­kerho ry:n hallinnassa. Toisen maailmansodan jälkeen Kasino peruskorjattiin. Sinne rakennettiin aluksi muun muassa Marski- ja Korsukabinetit sekä vuonna 1954 Sailor-kabinetti ja vuonna 1955 Jääkärikabinetti. Rakennus peruskorjattiin ensimmäisen kerran 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa, jolloin se oli kiinni lähes vuoden. Viimeisin peruskorjaus tehtiin vuonna 2018. Vuodesta 1995 ravintolatoimintaa Kasinolla harjoitti Arctia ja huhtikuusta 1998 Scandic Hotels. Vuoden 1999 maaliskuusta ravintoloitsijana on toiminut Royal Ravintolat. Vuodesta 2018 alkaen Royal Ravintolat on ollut osa NoHo-konsernia (ent. Restamax). == Aiheesta muualla == * Kuva rakennuksesta korttelit.fi -sivustolla Luokka:Ravintolat Helsingissä Luokka:Katajanokka Luokka:Helsingin suojellut rakennukset Luokka:Royal Ravintolat
Kulosaaren Casino

Kulosaaren Casino on Helsingin Kulosaaressa sijaitseva, vuonna 1915 perustettu ravintola. Armas Lindgrenin piirtämä rakennus on saaren eteläkärjen kallioluodolla. Ensimmäinen ravintolan pitäjä oli ruotsalainen rouva Paterson- Fahlen. Nykyisin ravintolan omistaa NoHo Partners. == Lähteet == Luokka:Ravintolat Helsingissä Luokka:Kulosaari Luokka:Armas Lindgrenin suunnittelemat rakennukset
Korean Friendship Association

Korean Friendship Association on kansainvälinen Pohjois-Koreaa ja koreoiden yhdistymistäReunification puoltava järjestö, joka muun muassa esittelee maan kulttuuria ja järjestää sinne matkoja. Sillä on jäseniä useimmista maailman valtioista sekä toimistoja Pohjois-Koreassa, Espanjassa, Norjassa ja Thaimaassa. Marraskuussa 2000 perustettu järjestö on Pohjois-Korean hallituksen tunnustama. Sitä johtaa Alejandro Cao de Benos de Les y Pérez. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut Luokka:Pohjois-Korea Luokka:Kansainväliset järjestöt
Lahden Uimaseura

Lahden Uimaseura (LaUS) on lahtelainen vuonna 1916 perustettu, uintiin erikoistunut urheiluseura. Seura sai ensimmäisenä uimaseurana Nuori Suomi -sinettiseuratunnuksen vuonna 1992. Lahden Uimaseuran ryhmät harjoittelevat pääsääntöisesti Kivimaalla, Saksalassa ja Lahden Uimahallissa sekä kesäisin Lahden maauimalassa. Muutamia ryhmiä ui myös muualla. Uimaryhmiä on kaikenikäisille, vauvauinneista mastersuinteihin. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Seuran kotisivut Luokka:Suomalaiset uintiseurat Luokka:Lahtelaiset urheiluseurat Luokka:Vuonna 1916 perustetut urheiluseurat
Kujaku Ryū Goshinjutsu

Kujaku Ryū Goshinjutsu on belgialaisen Shihan Paul Pauwelsin, 10. dan (VJJF), kehittämä tyylisuunta. Tyylisuunta pohjautuu moderniin eurooppalaiseen jujutsuun ja on ennen kaikkea itsepuolustuslaji eikä siinä ole kilpailutoimintaa. Tekniikoita löytyy seuraavilta osa-alueilta: * Kaatumistekniikoita (ukemiwaza) * Heittoja (nagewaza) * Potkuja sekä lyöntejä (atemiwaza) * Lukkoja (kansetsuwaza) * Hallintaotteita (katamewaza) * Kuristuksia (shimewaza) * Asetekniikoita * Hermopistepainallustekniikoita. == Kujaku Ryū Suomessa == Lajin on tuonut Suomeen Jussi "Luffe" Taskinen (3. dan). Taskisella oli kontakti Pauwelsiin ja alkuvaiheessa Pauwels kävi Suomessa Taskisen kutsumana pitämässä leirejä. Leirien yhteydessä virisi keskustelu kiinnostuneiden harrastajien joukossa Kujaku Ryū -tyylisuunnan seuraamisesta. Ensimmäisenä tyylisuuntaan Suomessa liittyikin vuonna 2005 Tora ry Porvoosta. Heti seuraavana vuonna tyylisuuntaan liittyi Jujutsuseura Naattijat Kuopiosta. Nykyisin Suomen pääkouluttajana toimii Veijo Hätinen 5. dan ja apulaiskouluttajana Wille Markkanen 5. dan. Lajia harrastetaan tällä hetkellä viidellä paikkakunnalla, koska vuodesta 2008 alkaen Suonenjoella on toiminut Naattijoiden alajaosto ja vuodesta 2009 saakka Iisalmessa tyylisuuntaa on harjoiteltu Jujutsuseura Viäntäjissä. Viimeisinpänä tyylisuuntaan liittyi vuoden 2012 alkupuolella Tornion jujutsuseura ry. == Aiheesta muualla == *Jujutsuseura Naattijat ry (Kuopio & Suonenjoki) *Tora ry (Porvoo) *Iisalmen kamppailuseura Vientäjät (Iisalmi) *Tornion jujutsuseura ry *Suomen Jujutsuliitto Luokka:Taistelulajit
Birgitte Husebye

Birgitte Husebye (s. 25. lokakuuta 1973) on norjalainen suunnistaja. Seuratasolla hän edustaa Fredrikstad SK:ta. Invernessin MM-kilpailuissa 1999 Husebye voitti kultaa viestissä joukkuetovereinaan Elisabeth Ingvaldsen, Hanne Sandstad ja Hanne Staff. Hän voitti myös viestikultaa Truskavetsin EM- kilpailuissa vuotta myöhemmin. Tampereen MM-kilpailuissa 2001 Husebye voitti viestistä pronssia. Samana vuonna Akitan World Gameseissa hän voitti henkilökohtaisella matkalla pronssia ja sekaviestissä kultaa. Sümegin EM- kilpailuissa Husebye voitti kultaa viestistä ja pronssia keskimatkalta ja pitkältä matkalta. Rapperswil-Jonan MM-kilpailuissa 2003 ja Västeråsin MM- kilpailuissa 2004 hän voitti viestipronssia. Västeråsissa hän saavutti myös parhaan henkilökohtaisen MM-kisasijoituksensa sijoituttuaan pitkällä matkalla viidenneksi. == Lähteet == Luokka:Norjalaiset suunnistajat Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pierrot (täsmennyssivu)

Pierrot voi tarkoittaa seuraavia asioita: * Pierrot, pantomiimihahmo * venäläinen Pierrot, Aleksandr Vertinskin kuuluisa tulkinta Pierrot-hahmosta, yksi commedia dell'arten perushahmoista * Pierrot, japanilainen yhtye * Studio Pierrot, tokiolainen animaatiostudio * Pierrot, Ferdinand Griffon, päähenkilö elokuvassa Hullu Pierrot * Pierrot, Guy de Maupassantin novelli
Wang Ki-Chun

Wang Ki-Chun (, s. 13. syyskuuta 1988 Jeonju, Pohjois-Jeolla, Korean tasavalta) on eteläkorealainen judoka. Hän on maailmanmestari ja olympiamitalisti. Wang saavutti pronssia alle 20-vuotiaiden MM-kilpailujen 73 kg:n sarjassa Santo Domingossa 2006. Rio de Janeiron MM-kilpailuissa 2007 hän voitti samassa painoluokassa aikuisten maailmanmestaruuden kukistettuaan loppuottelussa Elnur Məmmədlin. Myöhemmin samana vuonna Wang saavutti joukkuekilpailun MM-pronssia Pekingissä. Pekingin olympialaisissa 2008 hän sai 73-kiloisissa hopeaa hävittyään loppuottelussa Məmmədlille. Wang voitti Belgradin universiadeissa 2009 kultaa sarjassa 73 kg. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Rotterdamin MM-kilpailuissa alle 73-kiloisten maailmanmestaruuden kukistettuaan loppuottelussa pohjoiskorealaisen Kim Chol-Sun. Tokion MM- kilpailuissa 2010 hän sai samassa painoluokassa pronssia. Hän sai 73 kg:n sarjassa hopeaa Kantonin Aasian kisoissa 2010 sekä voitti painoluokan Aasian- mestaruuden Abu Dhabissa 2011 ja Taškentissa 2012. Wang sijoittui 73 kg:n painoluokassa viidenneksi Lontoon olympialaisissa 2012. Seuraavana vuonna hän saavutti pronssia Aasian-mestaruuskilpailuissa Bangkokissa ja kultaa Kazanin universiadeissa. == Lähteet == Luokka:Eteläkorealaiset judokat Luokka:Eteläkorealaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hernando da Silva Ramos

Hernando (Hermano) Joäo da Silva Ramos, lempinimeltään Nano (s. 7. joulukuuta 1925) on entinen brasilialainen F1-kuljettaja. Nanon isä oli brasilialainen ja äiti ranskalainen, minkä vuoksi hänen kaksoiskansalaisuutensa aiheutti ajoittain kiistelyä lehdistössä ja kilpasarjoissa. ==Ura== ===Alkuvaiheet=== da Silva Ramos aloitti uransa 21-vuotiaana ajamalla MG TC -autoa vuoden 1947 Interlagosin GP:ssä, jossa hän joutui keskeyttämään. Varsinaisen autoilun hän aloitti palatessaan Eurooppaan 1953-1954. Hän ajoi tuolloin Aston Martinia Ranskan autosarjoissa. Vuosina 1954-1955 hän osallistui Le Mansin 24 tunnin ajoihin, mutta ei saavuttanut merkittävää menestystä kyseisestä kilpailusta. ===Formula 1=== da Silva Ramos osallistui seitsemään F1-osakilpailuun kausilla 1955–1956. Hän saavutti kaksi MM-pistettä Monacon GP:ssä 1956. Vuosi Talli Valmistaja Moottori 1 2 3 4 5 6 7 8 Sija Pisteet 1955 Equipe Gordini Gordini Type 16 Gordini S6 ARG MON 500 BEL NED 8 GBR Kesk. ITA Kesk. NC 0 1956 Equipe Gordini Gordini Type 16 Gordini S6 ARG MON 5 500 BEL 19. 2 1956 Equipe Gordini Gordini Type 32 Gordini S8 FRA 8 GBR Kesk. GER ITA Kesk. 19\. 2 ===Paluu kilpailemaan=== da Silva Ramos aikoi jatkaa Gordinilla myös kaudella 1957, mutta tallin lopettaessa hän jäi ilman paikkaa ja siirtyi ajamaan urheiluautoja. Hän yritti tehdä paluun vuonna 1959 Formula 1 -sarjaan Maseratilla, mutta hanke epäonnistui. Samana vuonna myös Ferrari tarjosi hänelle mahdollisuutta ajaa Le Mansin 24 tunnin ajoja, mutta hän kieltäytyi, koska koki innokkuuden puutetta tallin ja Enzo Ferrarin osalta. Vuonna 2014 da Silva Ramos palasi kilpailemaan Le Mans Classic -sarjassa, jossa oli lopulta 40. sijalla. ==Lausahduksia== * da Silva Ramoksen kommentti Enzo Ferrarista: "Minulla on paljon kunnioitusta Enzo Ferraria kohtaan, joka oli erityislaatuinen persoona, mutta arvelen, ettei hän kunnioittanut kuskejaan eikä välittänyt näiden hengestä." * Kommentti Mille Miglia -kilpailusta: "Se oli karmea ja erittäin vaarallinen kisa. Katsojia kuoli joka vuosi autojen kolareiden seurauksena. Järjestäjät eivät halunneet lehdistön tietävän asiasta, koska Mille Miglia oli tärkeä Italialle ja sen autovalmistajille. Se oli yksi maailman arvokkaimmista kilpailuista." * Kommentti f1-kuljettaja Alfonso de Portagosta: "Hän oli poikkeuksellinen heppu ja hurmaava persoona. Fonin (Alfonson), suurimman ystäväni, kuolema oli shokki minulle ja vaimolleni. Hän oli raskaana ja koki hermoromahduksen, koska pelkäsi puolestani. Hän ei halunnut minun kilpailevan, joten lopetin urani ... pariksi kuukaudeksi ja lokakuussa syntyneen poikani syntymän jälkeen en voinut vastustaa kilpa-ajoja." * Kommentti kilpa-ajajan uransa lopettamisesta: "Lääkärit kertoivat minulle, että paras keino vaimoni hermoromahdusten lopettamiseen (hän oli laihtunut 7-8 kg) olisi joko avioero tai kilpaurani lopettaminen. Valitsin lopettamisen enkä voinut nukkua kahteen vuoteen päätökseni vuoksi." ==Lähteet== Luokka:Brasilialaiset Formula 1 -kuljettajat Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lääkintävahtimestari

Lääkintävahtimestari työskentelee sairaalassa yleisimmin joko päivystyspoliklinikalla tai leikkaussalissa. Toimenkuva vaihtelee hieman työskentelypaikan mukaan ja myös eri toimipaikoissa eroja voi olla. Lääkintävahtimestari on nykyään pelkästään ammattinimike, sillä varsinaista lääkintävahtimestarin koulutusta ei enää ole. Lähihoitajaksi opiskeleva voi saada valmiudet työhön ensihoidon suuntaavista opinnoista valitsemalla polikliinisen hoitotyön opintokokonaisuuden osaksi opintojaan. Työnkuva on etenkin suurissa toimipaikoissa erittäin laaja ja kokonaisvaltaista ammattitaitoa vaativa. Kipsaus ja muu immobilisaatiohoito (lastoitus) on klassisesti ollut lääkintävahtimestarien erikoisalaa ja etenkin suuremmissa yksiköissä (yliopistosairaalat, kipsipoliklinikat) sitä toteuttavat lähes yksinomaan lääkintävahtimestarit läheisessä yhteistyössä hoitavan lääkärin kanssa. Lääkintävahtimestarit avustavat usein kirurgeja erilaisissa toimenpiteissä sekä esimerkiksi murtuneiden raajojen reponoinnissa (paikalleen asettamisessa). Lääkintävahtimestarit usein myös vastaavat erilaisten lääkintälaitteiden huollosta ja käyttövalmiuden ylläpidosta, joissakin paikoissa myös käytön ohjauksesta. He osallistuvat usein myös käytännön hoitorutiineihin kuten perushoitoon, näytteenottoon, potilaan ohjaukseen sekä yhteydenpitoon potilaan omaisiin. Leikkaussalissa lääkintävahtimestarit osallistuvat usein potilaan valmisteluun leikkausta varten sekä esimerkiksi asettavat leikkaustason valmiiksi sekä huolehtivat potilaan tarkoituksenmukaiseen leikkausasentoon. Toissijaisia työtehtäviä ovat mm. potilaiden ja vainajien kuljetuksessa avustaminen tarpeen ja resurssien mukaan. Yleisesti ottaen lääkintävahtimestarilla on jonkinlainen rooli useimmissa hoitoprosesseissa, muun muassa ainakin yliopistosairaaloissa lääkintävahtimestari on virallinen traumatiimin jäsen. Luokka:Terveydenhuollon ammatit
Chuck Daigh

Chuck Daigh (29. marraskuuta 1923 – 29. huhtikuuta 2008) oli yhdysvaltalainen F1-kuljettaja. ==Ura== ===Amerikan sarjat=== Daigh aloitti kilpailemisen rakentamalla hot rod -autoja Kaliforniassa ennen toista maailmansotaa. Sodan jälkeen hän kilpaili Meksikon Carrera Panamerica katuajoissa 1950-luvun alkupuolella. Varsinaisen kisaamisen hän aloitti 1950-luvun puolivälissä ajamalla muunneltua Mercury-Kurtis 500S -autoa, jolla hän voitti Willow Springsissa ja Santa Barbaran urheiluautokisoissa. Daigh osallistui myös muihin urheiluautokilpailuihin voittaen Sebringissä 1959. Hän yritti myös kahdesti Indianapolis 500 -kilpailuun, mutta karsiutui molemmissa. ===Formula 1=== Hän osallistui kuuteen F1-osakilpailuun kaudella 1960. Hän oli parhaimmillaan kymmenes Yhdysvaltain GP:ssä 1960. Hän ajoi myös sarjan ulkopuolisia kilpailuja. Vuosi Talli Valmistaja Moottori 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 Sija Pisteet Reventlow Automobiles Inc. Scarab Scarab L4 ARG MON DNQ 500 NED DNS BEL Kesk. FRA DNS USA 10 NC 0 Cooper Car Company Cooper T51 Climax L4 GBR Kesk. POR ITA ==Kuolema== Daigh kuoli vuonna 2008 sydän- ja hengitystievaikeuksiin. Hän ei koskaan saanut valmiiksi suunnittelemaansa Ford Lakesteria, jolla olisi yrittänyt rikkoa nopeusennätyksen maalla. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset Formula 1 -kuljettajat Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet
Congregation Shearith Israel

Congregation Shearith Israel (myös The Spanish and Portuguese Synagogue) on Yhdysvaltain vanhin juutalainen seurakunta. Se sijaitsee Central Park Westissä Manhattanilla ja edustaa ortodoksisuuntausta. ==Historia== Ensimmäiset Espanjan ja Portugalin juutalaiset saapuivat New Yorkiin, joka tuolloin tunnettiin nimellä New Amsterdam, vuonna 1654. Alussa oli joitakin ongelmia kuvernööri Peter Stuyvesantin kanssa, mutta juutalaiset saivat virallisesti luvan asua siirtokunnassa vuonna 1655. Tästä huolimatta he eivät saaneet lupaa kokoontua synagogassa. Lupa oman synagogan rakentamiseen saatiin vasta vuonna 1730. ==Aiheesta muualla== *Virallinen sivu Luokka:New Yorkin synagogat Luokka:Manhattanin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Upper West Side
Don’t Worry About Me

Don't Worry About Me on Joey Ramonen 19. helmikuuta 2002 julkaistu albumi. Albumi ilmestyi vajaa vuosi hänen 15. huhtikuuta 2001 tapahtuneen kuolemansa jälkeen. Albumin tuotti Daniel Rey, joka oli tuottanut myös kolmen Ramonesin albumia. Joey Ramone oli haaveillut omasta sooloalbumista jo 1980-luvun alusta alkaen Ramonesin ollessa vielä toiminnassa. Yhtyeen jäsenten riitojen ollessa pahimmillaan Ramone uhkaili lähtevänsä soolouralle, mutta valitsi silti Ramonesin. Yhtyeen hajoamisen jälkeen vuonna 1996 sooloalbumia tiedettiin alkaa odottaa. Albumin työstöä varjosti Ramonen sairastuminen imusolmukesyöpään. Hän teki albumia usein raskaiden hoitojaksojen välissä. Kappale "I Got Knocked Down (But I'll Get Up)" käsittelee Ramonen tunteita sairasvuoteella ja uskoa paranemiseensa. Ramonen kuollessa albumi oli viimeistelyä vaille julkaisuvalmis ja se päätettiin julkaista hänen tahtonsa mukaisesti. Albumi sisältää kaksi cover-kappaletta. "What a Wonderful World" on cover Louis Armstrongin alun perin esittämästä kappaleesta. "1969" on alun perin The Stoogesin kappale. Kappale "Maria Bartiromo" on ylistyslaulu yhdysvaltalaiselle television pörssitoimittajalle, johon pörssistä kiinnostunut Ramone ihastui. Ramonesin rumpali Marky Ramone soittaa rumpuja kuudella kappaleella. George Seminaran ottama kansikuva otettiin Ramonen asunnossa. == Kappaleet == Kappaleet Joey Ramonen säveltämiä, jollei toisin mainittu. # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == *Joey Ramone – laulu *Daniel Rey – kitara ja taustalaulu raidoilla 1-10 *Al Maddy – kitara, basso ja taustalaulu raidalla 8 *Mickey Leigh – kitara ja taustalaulu raidalla 11 *Andy Shernoff – basso ja taustalaulu raidoilla 1-7, 9 ja 11 *Joe McGinty – koskettimet raidoilla 1, 5, 9 ja 11 *Marky Ramone – rummut raidoilla 1, 3-4 ja 6-8 *Frank Funaro – rummut raidoilla 2, 5, 9 ja 11 *Veronica Kofman – taustalaulu raidalla 3 *Helen Love – taustalaulu raidalla 3 *Captain Sensible – taustalaulu raidalla 3 *Jerry Only – basso raidalla 10 *Dr. Chud – basso raidalla 10 == Arvostelut == * Allmusic: http://www.allmusic.com/album/dont- worry-about-me-mw0000212874 * Rolling Stone: == Aiheesta muualla == * Don't Worry About Me discogs.com -sivustolla == Lähteet == Luokka:Vuoden 2002 esikoisalbumit Luokka:Yhdysvaltalaiset punkalbumit
Burglinde Pollak

Burglinde Pollak (s. 10. kesäkuuta 1951 Alt-Plötzin, Brandenburg, Saksan demokraattinen tasavalta) on entinen itäsaksalainen yleisurheilun moniottelija ja olympiamitalisti. Hän saavutti kahden olympiapronssin lisäksi kolme hopeamitalia Euroopan-mestaruuskilpailuissa. Pollak sijoittui 18-vuotiaana Ateenan EM-kilpailuissa 1969 viisiottelussa kahdeksanneksi tuloksella 4 598 pistettä. Helsingin EM-kilpailuissa 1971 hän saavutti hopeaa 5 275 pisteellä. Osalajeissa hänen tuloksensa olivat 13,34 s 100 metrin aitajuoksussa, 16,11 m kuulantyönnössä, 164 cm korkeushypyssä, 610 cm pituushypyssä ja 24,11 s 200 metrin juoksussa. Münchenin 1972 olympialaisissa hän saavutti hopeaa 4 768 pisteellä (osalajit 13,53 – 16,04 – 176 – 621 – 23,93). Hän hävisi kultamitalisti Mary Petersille 33 pisteellä. Pollak saavutti toistamiseen EM- hopeaa Roomassa 1974. Hänen tuloksensa oli 4 678 pistettä ja osalajien tulokset 13,36 s, 15,80 m, 171 cm, 619 cm ja 24,46 s. Montréalin 1976 olympialaisissa hän johti kilpailua kahden lajin jälkeen juostuaan 100 metrin aidat aikaan 13,30 s ja työnnettyään kuulaa 16,25 m. Korkeushypyn (164 cm) ja pituushypyn (630 cm) jälkeen hän oli kolmantena edellään neuvostoliittolaiset Nadežda Tkatšenko ja Ljudmila Popovskaja. Pollak juoksi päätöslajin, 200 metriä aikaan 23,64 s ja jätti neuvostoliittolaiset selvästi taakseen, mutta hänen maannaisensa Siegrun Siegl ja Christine Laser olivat nopeampia ja ohittivat Pollakin lopputuloksissa viidellä pisteellä. Pollak sai pronssia kerättyään 4 740 pistettä. Prahan EM-kilpailuissa 1978 Pollak saavutti jälleen hopeaa. Hänen loppupisteensä olivat 4 600 ja osalajien tulokset 13,48 s, 16,64 m, 165 cm ja 617 cm sekä ohjelmaan 200 metrin juoksun tilalle tulleessa 800 metrin juoksussa 2.15,0. Moskovan 1980 olympialaisissa Pollak sijoittui vielä kuudenneksi 4 553 pisteellä. ==Lähteet== * * * Luokka:Itäsaksalaiset yleisurheilun moniottelijat Luokka:Itäsaksalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt