EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Theodor Lessing

Theodor Lessing (8. helmikuuta 1872 Hannover – 31. elokuuta 1933 Marienbad) oli saksalainen juutalainen filosofi, joka oli saksalaisen elämänfilosofian (Lebensphilosophie) edustajia. Lessing oli kulttuurikriitikko, filosofinen pessimisti ja tahdonmetafyysikko, joka kirjoitti Arthur Schopenhauerin, Friedrich Nietzschen, Oswald Spenglerin ja Ludwig Klagesin perinteessä. Hänen mukaansa ihmisten peruselämänkokemukset olivat hätä ja kärsimys. Päinvastoin kuin Schopenhauer, Lessing ei kuitenkaan reagoinut tähän kannattamalla vetäytymistä yksinäisyyteen, vaan kannattamalla aktiivista toiminnan filosofiaa. Kansallissosialistinen salamurhaaja ampui Lessingiä 30. elokuuta 1933, ja hän kuoli vammoihin seuraavana päivänä. == Teoksia == * Europa und Asien (1918) * Geschichte als Sinngebung des Sinnlosen (1919) * Jäö oder wie ein Franzose auszog um in Hannover das "raanste" Deutsch zu lernen (Theodore le Singe) (1919) * Haarmann. Die Geschichte eines Werwolfs (1925) * Nietzsche (1925) * Meine Tiere (1926) * Blumen (1928) * Der jüdische Selbsthaß (1930) * Einmal und nie wieder (1935) * Die verfluchte Kultur (1981) == Aiheesta muualla == * Über den Mord an Lessing – Lessingin murhasta * Edition des Werks von Theodor Lessing, Universität Oldenburg Luokka:Juutalaiset filosofit Luokka:Saksalaiset filosofit Luokka:Vuonna 1872 syntyneet Luokka:Vuonna 1933 kuolleet
Tallelokero

Tallelokero on lukittava ja tukevan rakenteen avulla murtosuojattu eräänlainen pieni kassakaappi, joka on pankeissa tai muissa tallelokeropalvelua tarjoavissa yrityksissä sijoitettu useiden samanlaisten kanssa pankkiholviin, kassakaappiin tai muuhun turvalliseen tilaan. Tallelokeroa käytetään yleensä erilaisten arvokkaiden omaisuuserien kuten jalokivien, arvometallien, valuutan tai tärkeiden asiakirjojen, kuten testamentin, osakekirjojen tai omistustodistusten säilyttämiseen, joiden muualla säilyttämistä tallettaja ei pidä turvallisena mahdollisen esimerkiksi varkauden, tulipalon, tulvan tai ilkivallan takia. Yleensä asiakas maksaa pankille vuokraa tallelokeron käytöstä. Tallelokero voidaan avata vain vuokraajalle annetulla avaimella, pankin vartijan avaimella, oikeutetulla allekirjoituksella tai mahdollisella salasanalla tai koodilla. Lisäksi jotkin pankit ovat ottaneet käyttöön biometrisiä turvallisuusvarmenteita lisäämään turvallisuutta. ==Tallelokerot hotelleissa== Monet hotellit tarjoavat asukkailleen mahdollisuutta säilyttää passeja, matkalippuja, rahaa ja muuta arvokasta varkailta suojassa joko huoneissa sijaitsevissa tallelokeroissa tai hotellin vastaanoton kassakaapissa. Huoneiden tallelokerot on yleensä kiinnitetty vaatekomeroihin tai muihin kiinteisiin rakenteisiin. Tallelokeron lukko voi toimia erillisellä avaimella tai sähköisen koodin eli asukkaan valitseman numerosarjan avulla. ==Pankkien tallelokerot Suomessa== Pankkien konttoreissa tallelokeroita voi olla tarjolla erikokoisia, jolloin myös vuokrahinta riippuu lokeron tilavuudesta. Tallelokeron vuokrasopimuksen voi tehdä tilinkäyttösopimuksen tavoin myös useammalle henkilölle, kuten pariskunnalle, joko niin että kaikkien tai vain yhden heistä on oltava läsnä tallelokeroa avattaessa. Kun pankin tallelokeron vuokraaja kuolee, tieto tallelokeron olemassaolosta kulkeutuu muiden asiakkuustietojen mukana omaisille ja tallelokeron sisältö lasketaan mukaan vainajan omaisuuteen. Kuolinpesän osakas tai osakkaat on oikeutettu luetteloimaan tallelokeron sisällön pankin toimihenkilöiden läsnä ollessa. Luetteloinnista laaditaan pöytäkirja, jonka allekirjoittavat paikalla olleet. Pelkkien asiakirjojen säilytykseen ei välttämättä tarvitse vuokrata pankin tallelokeroa, vaan vaihtoehtona on pankin tarjoama asiakirjojen säilytyspalvelu. Muita pankkien tarjoamia talletuspalveluja ovat suljettu säilytys ja sinettisäilytys. ==Muut lukittavat säilytyslokerot== Tallelokeron kaltaisia vuokrattavia ja lukittavia säilytyslokeroita ovat myös muun muassa liikenneasemien matkatavaralokerot ja postitoimistojen postilokerot. Numerokoodeilla lukittaviin säilytyslokeroihin perustuu myös postin pakettiautomaattipalvelu, kuten Suomessa ja Virossa toimiva Smartpost. Lukittavia lokeroita henkilökohtaisten tavaroiden pysyvään tai tilapäiseen säilytykseen on myös kouluissa, työpaikoilla, liikuntapaikkojen pukuhuoneissa sekä kauppojen ja julkisten palvelulaitosten auloissa. Myös kerros- ja rivitalojen postinjakelu tapahtuu monissa maissa asuntokohtaisten postilaatikoiden ja -luukkujen sijasta keskitetysti sijaitseviin, lukittaviin postilokeroihin. ==Lähteet== Luokka:Pankkitoimi Luokka:Turvatekniikka
Jean-Denis Bredin

Jean-Denis Bredin (17. toukokuuta 1929 Pariisi – 1. syyskuuta 2021) oli ranskalainen asianajaja ja kirjailija sekä Ranskan akatemian jäsen. == Elämäkerta == Hän on suorittanut Pariisin yliopistossa oikeustieteen (yksityisoikeus) tohtorin tutkinnon ja samassa yliopistossa filosofian maisterin tutkinnon. Hänen suoritti vuonna 1957 agregaatio-tutkinnon yksityisoikeudessa. Vuonna 1950 hänet hyväksyttiin asianajajaharjoittelijaksi Pariisin tuomioistuimeen, ja seuraavana vuonna hän sai tehtäväkseen toimia harjoittelun pääsihteerinä. Vuonna 1957 hänet hyväksyttiin Rennesin yliopiston professoriksi, kun oli ensin suorittanut agregaatio-tutkinnon, joka sen opettajilta vaaditaan. Hänet nimitettiin Lillen yliopiston oikeustieteellisen tiedekunnan professoriksi, ja vuonna 1968 hän aloitti yhteistyön Edgar Fauren kanssa yliopistojen opetusuudistuksen. Vuonna 1969 hänet nimitettiin Pariisin yliopiston, jossa hän opetti vuoteen 1993, jolloin hänet nimitettiin emeritusprofessoriksi. Hän oli hallituksen luotettava erilaisten uudistusten edistäjä, siksi hänet nimitettiin vuonna 1981 Comission Moinot'n varapuheenjohtajaksi. Komission tavoitteena oli selvitellä ja pohtia audiovisuaalista toimintaa Ranskassa. Nimitys oli perusteena vuonna 1982 tapahtuneelle nimitykselle elokuvan uudistuskomitean puheenjohtajan tehtävään. Vuodesta 1982 lähtien hän toimi Ranskan kansalliskirjaston hallituksen puheenjohtajana. Tässä tehtävässä hän toimi vuoteen 1986. Vuonna 1989 hänet valittiin Ranskan akatemian jäseneksi. == Teokset == * La République de Monsieur Pompidou, Fayard, Pariisi, 1974. * Les Français au pouvoir, Grasset, Pariisi, 1977. * Joseph Caillaux, Hachette, Pariisi, 1980. * L’Affaire, Julliard, Paris, 1983. * Un coupable, Gallimard, Pariisi, 1985. * L’Absence, Gallimard, Pariisi, 1986. * La Tâche (novelleja), Gallimard, Pariisi, 1986. * Sieyès : la clé de la Révolution française, Librairie générale française, Pariisi, 1990. * Un enfant sage (romaani), Gallimard, Pariisii, 1990. * Battements de cœur, Fayard, Pars, 1991. * Bernard Lazare, Fallois, Pariisi, 1992. * Comédie des apparences, Odile Jacob, Pariisi, 1994. * Encore un peu de temps, Gallimard, Pariisi, 1996. * Une singulière famille : Jacques Necker, Suzanne Necker et Germaine de Staël, Fayard, Pariisi, 1999. * Rien ne va plus, Fayard, Pariisi, 2000. * Lettre à Dieu le Fils, Grasset, Paris, 2001. * Un tribunal au garde-à-vous. Le procès de Pierre Mendès France, 9 mai 1941, Fayard, Pariisi, 2002. * Et des amours desquelles nous parlons, Fayard, Pariisi, 2004. * Mots et pas perdus : images du Palais, Plon, Pariisi, 2004. * On ne meurt qu'une fois, Charlotte Corday, Fayard, Pariisi, 2006. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Ranskan akatemian elämäkertatiedot Luokka:Ranskalaiset kirjailijat Luokka:Ranskan akatemian jäsenet Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Yigael Yadin

Yigael Yadin (), syntyjään Yigal Sukenik () (20. maaliskuuta 1917 Jerusalem, Osmanien valtakunta – 28. kesäkuuta 1984 Jerusalem, IsraelYigael Yadin, Knesset, viitattu 16.1.2016 ) oli israelilainen arkeologi, poliitikko ja Israelin puolustusvoimien toinen pääesikunnan päällikkö. Yadin syntyi vuonna 1917 Jerusalemissa. Hänen isänsä oli arkeologi Eliezer Sukenik. Yadin liittyi Haganahiin vuonna 1933. Hänestä tuli järjestön merkittävä johtohahmo ja oli suunnittelemassa monia taktiikoita, joita käytettiin itsenäisyyssodassa. Vuonna 1949 Yadinista tuli Israelin puolustusvoimien toinen pääesikuntapäällikkö. Yadin erosi puolustusvoimista 1952 ja jatkoi arkeologian opintoja Jerusalemin heprealaisessa yliopistossa ja sai vuonna 1955 tohtorin arvonimen Kuolleenmeren kääröihin liittyvistä tutkimuksistaan. Vuonna 1970 Yadin valittiin Jerusalemin heprealaisen yliopiston Arkeologian instituutin johtoon. Yadin suoritti myös useita kaivauksia muun muassa Hazorissa, Masadassa ja Megiddossa. Hän työllisti tuhansia ihmisiä laajoissa kaivauksissaan ja vaikutti kokonaisuudessaan suhtautumiseen alaan. Yadin siirtyi politiikan puolelle vuonna 1967, kun hänestä tuli pääministeri Levi Eshkolin sotilaallinen neuvonantaja. Hän pysyi armeijan palveluksessa vuoteen 1976, jolloin hän oli perustamassa Tenoa'a Demokratit le-Shinui -puoluetta, jonka päämääränä oli vaaliuudistus. Seuraavan vuoden vaaleissa puolue sai yhteensä 15 paikkaa knessetistä. Puolue hajosi jo vuonna 1979, mutta vuodesta 1977 apulaispääministerinä ollut Yadin jatkoi tehtävässä vuoteen 1981. Yadin jätti politiikan vuonna 1981 ja jatkoi tutkimustyötä. Hän kuoli vuonna 1984. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kuvia ja videomateraalia Yadin kaivauksista Luokka:Israelilaiset arkeologit Luokka:Israelilaiset kenraalit Luokka:Knessetin jäsenet Luokka:Israelin ministerit Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 1984 kuolleet
Timo Kallio

Timo Antero KallioHämeen Rykmentti – Urheilukoulun 1/2007 saapumiserään hyväksytyt, viitattu 13.3.2009 (s. 10. kesäkuuta 1988 Turku) on kaarinalainen painija. == Saavutukset == * 2004 17 v. SM-kisa vapaapaini 76 kg kultaa * 2004 20 v. SM-kisa vapaapaini 76 kg pronssia * 2004 17 v. PM-kisa kreikkalais- roomalainen paini 76 kg pronssia * 2005 17 v. SM-kisa kreikkalais-roomalainen paini 76 kg kultaa * 2005 17 v. SM-kisa vapaapaini 84 kg kultaa * 2005 17 v. PM-kisa kreikkalais-roomalainen paini 76 kg kultaa * 2005 20 v. SM-kisa kreikkalais-roomalainen paini 74 kg kultaa * 2005 20 v. EM-kisa kreikkalais- roomalainen paini 74 kg edustus * 2006 20 v. SM-kisa kreikkalais-roomalainen paini 84 kg hopeaa * 2006 20 v. SM-kisa vapaapaini 84 kg kultaa * 2006 20 v. PM-kisa kreikkalais-roomalainen paini 84 kg 4. * 2006 Miehet SM-kisa vapaapaini 84 kg hopeaa * 2007 20 v. SM-kisa kreikkalais-roomalainen paini 84 kg kultaa * 2007 Miehet SM-kisa kreikkalais-roomalainen paini 84 kg pronssia * 2007 20 v. PM-kisa kreikkalais-roomalainen paini 96 kg kultaa * 2007 20 v. EM- kisa kreikkalais-roomalainen paini 84 kg hopeaa * 2007 20 v. MM-kisa kreikkalais-roomalainen paini 84 kg 7. * 2007 Miehet SM-kisa vapaapaini 96 kg kultaa * 2008 Miehet SM-kisa kreikkalais-roomalainen paini 84 kg kultaa * 2011 Miehet SM-kisa kreikkalais-roomalainen 84 kg pronssia * 2014 Miehet PM-kisa 98 kg kultaa == Lähteet == * Timo Kallio Painiliiton sivuilla === Viitteet === Luokka:Suomalaiset kreikkalais-roomalaisen tyylin painijat Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Johan Nykopp

Johan Albert Nykopp (27. toukokuuta 1906 Le Vésinet, Ranska – 28. huhtikuuta 1993 Helsinki) oli suomalainen diplomaatti ja vuorineuvos, joka siirtyi pitkän diplomaattiuran jälkeen 1950-luvun lopulla elinkeinoelämän palvelukseen toimien ensin Suomen Työnantajain Keskusliiton toimitusjohtajana ja sitten Oy Tampella Ab:n toimitusjohtajana vuosina 1962–1972. == Ura == Johan Nykoppin vanhemmat olivat lähetystöneuvos Albert Olof Nykopp ja Anna-Lisa Tilgmann. Hänen veljiään teollisuusjohtajana tunnetut Marcus Nykopp ja Ruotsissa lehtimiehenä toiminut Carl-Adam Nycop. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1930 Bertha Marianne Achilles, jonka kanssa hänellä oli kolme lasta. Nykopp kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1924 ja valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1928.Mitä Missä Milloin, Kansalaisen vuosikirja 1956, s. 108. Helsinki: Otava, 1955. Nykopp toimi 1930-luvulla pitkään diplomaattina Neuvostoliitossa, ensin lähetystöavustajana Moskovassa vuosina 1931–1935 ja sen jälkeen varakonsulina Leningradissa vuosina 1935–1937. Helmi-maaliskuussa 1939 Nykopp oli jäsenenä suomalaisten kauppavaltuuskunnassa. Hän osallistui syksyllä 1939 J. K. Paasikiven mukana talvisotaa edeltäneisiin Moskovan neuvotteluihin suomalaisvaltuuskunnan sihteerinä. Nykopp osallistui Paasikiven luotettuna myös talvisodan päättymiseen johtaneisiin Moskovan rauhanneuvotteluihin maaliskuussa 1940 ja toimi sen jälkeen lähetystösihteerinä Moskovassa. Nykoppia arvostettiin Neuvostoliitossa. Josif Stalin tervehti häntä Moskovassa vuonna 1946 käytyjen kauppaneuvottelujen yhteydessä poikkeuksellisen lämpimästi ”vanhana ystävänä”. Sotavuosien jälkeen Nykopp toimi ulkoministeriön kauppapoliittisen osaston apulaispäällikkönä vuosina 1945–1947 ja osastopäällikkönä vuoteen 1951 saakka. Hän palasi Moskovasta kauppaneuvotteluista 24. helmikuuta 1950, jolloin hänen tilalleen nimitettiin Uuno Takki. Nykopp oli Suomen Yhdysvaltain lähettiläs vuosina 1951–1954 ja suurlähettiläs vuosina 1954–1958 sekä samalla lähettiläänä Kuubassa 1951–1958, Kolumbiassa 1954–1958, Venezuelassa 1954–1958 ja Meksikossa 1951–1958. Suurelle yleisölle Nykopp tuli tutuksi 1970-luvun lopulla esitetyssä Sodan ja rauhan miehet -televisiosarjassa, jossa häntä näytteli Ilmari Saarelainen. == Teoksia == * Paasikiven mukana Moskovassa. Kirjayhtymä 1979 * Kauppaa ja diplomatiaa. Kirjayhtymä 1985 == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Vuorineuvokset Luokka:Suomalaiset työnantajajärjestöjen johtajat Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomen Yhdysvaltain suurlähettiläät Luokka:Vuonna 1906 syntyneet Luokka:Vuonna 1993 kuolleet
Xiaolin Showdown

Xiaolin Showdown on yhdysvaltalainen Warnerin tuottama Daytime Emmy -palkittu animaatiosarja, jonka loi Christy Hui. Sarjasta tuotettiin yhteensä 52 jaksoa, jotka esitettiin alun perin Yhdysvalloissa vuosien 2003–2006 välisenä aikana. Sarjassa seurataan nuoren taistelija nelikon (Omi, Raimundo, Kimiko ja Clay) harjoittelua ja taistelua pahuutta vastaan. Nelikon tehtävänä on kerätä kaikki muinaiset esineet nimeltä Shen Gong Wu heidän muotoa muuttavan lohikäärmeensä Dojo Kanojo Chon johdolla. Esineet pitävät hallussaan taianomaisia voimia, jotka heidän on löydettävä ennen vihollisiaan ja erityisesti Jack Spiceria. Jaksot keskittyivät usein muinaisien esineiden jahtaamiseen ja kun hyvä ja paha löysivät saman esineen yhtä aikaa, heidän täytyi haastaa toisensa kaksintaisteluun nimeltä Xiaolin Showdown, jonka voittaja saisi pitää muinaisen esineen. ==Hahmot== Omi hallitsee vesielementin ja oli ensimmäinen harjoittelija mestari Fungin opissa. Pienikokoisella Omilla on tapana olla hyväuskoinen, mutta kykenee myös olemaan itsekäs, jonka seurauksena Omi saa opetuksensa Fungilta. Raimundo Pedrosa hallitsee ilmaelementin ja on ryhmänsä itsepäisin jäsen, mutta tekisi mitä vain pelastaakseen ystävänsä. Ryhmänsä kapinallisena Raimundo usein yllyttää hyväuskoista Omia tekemään typeriä temppuja. Huolimatta siitä hän rauhallinen vitsailija, joka on kotoisin Brasiliasta. Kimiko Tohomiko hallitsee tulielementin ja on ryhmänsä ainut tyttö. Hänen isänsä on tunnettu japanilainen liikemies, jonka myötä Kimikolla on usein viimeisimmät elektroniset laitteen, kuten esimerkiksi uusin puhelin. Hänellä on myös tapana vaihtaa hiustyyliään sekä vaatetustaan lähes jokaisessa jaksossa. Kimiko käyttäytyykin Omille, kuin sisko ja saattaakin välillä hermostua hyvin äkkiä poikien loukkauksista ollessaan ryhmänsä ainut tyttö. Clay Bailey hallitsee maaelementin ja on ryhmänsä vahvin jäsen. Teksasista kotoisin oleva Clay on ystävällinen ja huumorintajuinen, jolla riittää viisautta. Hän hallitsee taistelulajin nimeltä Tai Chi. ==Ääninäyttelijät== ==Aiheesta muualla== * TV.com * Voice Chasers Luokka:2000-vuosikymmenen yhdysvaltalaiset animaatiosarjat Luokka:Animevaikutteiset animaatiosarjat
Flavio Caballero

Flavio Caballero (s. 6. lokakuuta 1958 Cartagena, Kolumbia) on kolumbialainen näyttelijä. Lapsena Caballero oli kiinnostunut sekä näyttelemisestä että psykologiasta. Lukiossa hän kiinnostui psykologiasta yhä enemmän ja meni collegeen lukemaan sitä. Lopulta hän kuitenkin alkoi menettää kiinnostuksensa siihen, vaikka psykologiasta oli tulossa hänen uransa ja alkoi sen sijaan miettiä mahdollisuuksiaan näyttelijänä. Hän aloitti näyttelijäopinnot Kolumbiassa Instituto de Arte Dramatico Juana Sujossa. Caballero muutti Caracasiin, Venezuelaan ja jatkoi näyttelijäopintojaan Instituto Nacional de Teatro de Caracasissa. Hän opiskeli näyttelemistä myös Yhdysvalloissa ja Brasiliassa. Vuonna 1971 Caballero esiintyi ensimmäisessä elokuvassaan Il Corsaro Nero, jonka tuotanto oli italialais-espanjalais-ranskalainen. Tämän jälkeen Caballero näytteli ainakin seitsemässä näytelmässä. Vuonna 1979 hän näytteli ensimmäistä kertaa venezuelalaisessa elokuvassa El Rebaño de los Angeles. Vuonna 1982 hän esiintyi ensimmäisessä telenovelassaan La Señorita Perdomo. Sen jälkeen hän näytteli ainakin kuudessatoista eri telenovelassa. Caballeron uran tärkein vuosi oli 1989, jolloin hän esiintyi telenovelassa Amanda Sabater, joka levisi kansainvälisesti muun muassa Meksikoon, Puerto Ricoon ja Yhdysvaltoihin. == Filmografia == === Sarjat === * El rebaño de los ángeles, (1979) * La Señorita Perdomo, (1982) * Kapricho S.A., (1982) * Leonela, (1983) * Bienvenida Esperanza, (1983) * La Intrusa, (1987) * Mi amada Beatriz, (1987) * Señora, (1 jakso, 1988) * Amanda sabater, (1989) * El Desprecio, (1 jakso, 1991) * Amores de fin de siglo, (1995) * Luisa Fernanda, (1999) * Carita pintada, (1999) * Viva la Pepa, (2001) * La niña de mis ojos, (1 jakso, 2001) * Mi gorda bella, (2002) * La viuda de Blanco, (2006) * Decisiones, (2006-2007) * Estrambótica Anastasia, (1 jakso, 2007) * El Rostro de Analía, (2008) === Elokuvat === * Domingo de resurrección, (1982) * El escándalo, (1987) * 100 años de perdón, (1998) * Golpe de estadio, (1998) * Borrón y cuenta nueva, (2000) == Aiheesta muualla == *vencor.co * *rctv.net, espanjaksi Luokka:Kolumbialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
L. J. van Zyl

Louis Jacobus van Zyl (s. 20. heinäkuuta 1985 Bloemfontein) on eteläafrikkalainen pikajuoksija, joka kilpailee pääasiassa 400 metrin aitajuoksussa. Hänen suurimpia saavutuksiaan 400 metrin aidoissa ovat MM- pronssi Daegussa 2011, alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruus 2002, Kansainyhteisön kisojen kulta 2006 ja hopea 2010, Afrikan mestaruus 2006, 2008 ja 2010, Afrikan kisojen kultamitali 2007, Maailmancupin kakkossija 2006 sekä IAAF:n yleisurheilufinaalin kakkossija 2005 ja 2009. Pitkässä viestissä hänen suurimmat saavutuksensa ovat Afrikan mestaruus 2008, MM-hopea 2011, Kansainyhteisön kisojen hopea 2006 ja alle 20-vuotiaiden MM-hopea 2004. Juniorien MM-kilpailussa hän sai pronssia sekaviestissä 2001. Helsingin MM- kilpailuissa 2005 hän sijoittui 400 metrin aidoissa kuudenneksi. Kaksi vuotta myöhemmin Osakan MM-kilpailuissa hän karsiutui jo alkuerissä. Pekingin olympialaisissa 2008 hän sijoittui viidenneksi. Ennen Berliinin MM-kilpailuja 2009 hänellä oli kauden kärkitulos 47,94 s, mutta Berliinissä hän karsiutui välierissä. Hän karsiutui alkuerissä Lontoon olympialaisissa 2012 ja Moskovan MM-kilpailuissa 2013 sekä välierissä Pekingin MM-kilpailuissa 2015 ja Rio de Janeiron olympialaisissa 2016. ==Henkilökohtaiset ennätykset== * 400m: 44,86 (2011) * 400m aidat 47,66 (2011) ==Lähteet== * * === Viitteet === Luokka:Eteläafrikkalaiset 400 metrin aitajuoksijat Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hans Driesch

Hans Adolf Eduard Driesch (28. lokakuuta 1867 – 16. huhtikuuta 1941) oli saksalainen biologi ja filosofi. Hän toimi biologian professorina Heidelbergin yliopistossa. Filosofina hänet voidaan lukea saksalaisen elämänfilosofian (Lebensphilosophie) edustajiin. Driesch tutki muun muassa embryologiaa eli sikiöiden kehitystä. Hän osoitti vuonna 1895 kokeiden perusteella, että hedelmöittyneistä munasoluista oli mahdollista poistaa osia ilman että tämä vaikutti kehittyneisiin sikiöihin. Tätä pidettiin todisteena siitä, että mikä tahansa alkuperäisen munasolun osa kykeni muodostamaan minkä tahansa osan lopullisesta sikiöstä. Filosofiassa Drieschin ajattelu oli vitalistista. Hän katsoi, että sikiönkin kehityksessä havaittava elämän autonomia ja organismissa vaikuttava muodon antava tekijä on Aristoteleelta lainatulla termillä entelekheia, jotain jolla on oma päämääränsä itsessään. Hän käytti tästä myös nimitystä psykoidi, jolla hän tarkoitti entiteettiä, jolla on psyykkistä potentiaalia, joka ilmenee ei-avaruudellisena, intensiivisenä ja kvalitatiivisena ennemmin kuin avaruudellisena, ekstensiivisenä ja kvantitatiivisena. Drieschin ajattelu kohtasi suurta vastustusta. == Teoksia == * Die Biologie als selbstständige Wissenschaft (1893) * Analytische Theorie der organischen Entwicklung (1894) * Die organischen Regulationen (1899) * Die Lokalisation morphogenetischer Vorgänge. Ein Beweis vitalistischen Geschehens (1899) * Geschichte des vitalismus (1905) * The Science and Philosophy of the Organism, vuoden 1907 Gifford-luennot Aberdeenin yliopistossa (1908) * Philosophie des Organischen (1909) * Theory of Order (1912) * Logic as a Task (1913) * Lieb und Seele (1916) * Theory of Reality (1917) * Das Problem der Freiheit (1917) * Grundproblem der psychologie (1926) * Der Mensch und die Weld (194?) * Der Vitalismus als Geschichte und als Lehre * Wirklickeitslehre, ein metapsysischer versuch == Aiheesta muualla == * Hans Adolf Eduard Driesch , Gifford Lecture Series * Hans Adolf Eduard Driesch, the Virtual Laboratory of the Max Planck Institute for the History of Science * Pietikäinen, Petteri: Alitajunta ja evoluutio – huomioita syvyyspsykologian biologisista lähtökohdista . Tieteessä tapahtuu 7/1998. Luokka:Saksalaiset biologit Luokka:Saksalaiset filosofit Luokka:Vuonna 1867 syntyneet Luokka:Vuonna 1941 kuolleet
Lauri Korpela

Lauri Arnold Korpela (myös Lasse Korpela, 15. lokakuuta 1891 LapinjärviVuoden 1930 teatterimatrikkelin mukaan syntymäpaikkana Lapinjärvi, 60-vuotisuutisessa (HS 15.10.1951) Helsinki. – 12. kesäkuuta 1954) oli suomalainen näyttelijä. Varsinaiselta ammatiltaan Korpela oli rautatievirkailija ja näytteli harrastelijateattereissa 1910-luvulta alkaen sekä noin kolmessakymmenessä elokuvassa 1929–1956.Koukkunen, Kalevi 1.11.2014. Korpela kävi keskikoulun ja hakeutui valtionrautateiden palvelukseen, toisen lähteen mukaan huolinta- alalle. Vuosina 1920–1943 hän toimi liike-elämässä, mutta palasi sitten rautateiden hallintoon. Hän toimi myös tulkkina ja kielenkääntäjänä. 1910-luvulla hän osallistui harrastajanäyttelijänä Aino Haverisen, Oskar Krabben ja Felix Borgin teatterikiertueisiin sekä Sonja Lerftin ruotsalaiseen turneeseen. Korpela näytteli ensimmäisen elokuvaroolinsa Kalle Kaarnan elokuvassa Työn sankarilaulu (1929). Korpela teki tunnetuimmat roolinsa Teuvo Tulion elokuvissa, joiden vakiokaartiin hän kuului. Hän näytteli muun muassa Olavin isää elokuvassa Laulu tulipunaisesta kukasta (1938) ja Aarnen isää elokuvassa Sellaisena kuin sinä minut halusit (1944). Korpela oli kaksikielinen, ja hän näytteli pari kertaa myös elokuvien ruotsinkielisissä versioissa. Korpela nähtiin myös muun muassa elokuvissa Laivan kannella (1938), Vieras mies tuli taloon (1938), Herra Lahtinen lähtee lipettiin (1939) ja Pikajuna pohjoiseen (1947). Korpela kuoli 62 vuoden ikäisenä vuonna 1954, mutta hänet nähtiin vielä postuumisti pienessä sivuroolissa Tulion elokuvassa Olet mennyt minun vereeni (1956). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1891 syntyneet Luokka:Vuonna 1954 kuolleet
Irwin Corey

thumb|Irwin Corey vuonna 1963 ”Professor” Irwin Corey (29. heinäkuuta 1914 – 6. helmikuuta 2017) oli yhdysvaltalainen koomikko ja näyttelijä. Hän kuului stand upin varhaisiin merkkinimiin, mutta loi menestyksekkään uran myös elokuvissa ja Broadway-teatterissa. Hänet nähtiin vielä vuonna 2001 Woody Allenin elokuvassa Jadeskorpionin kirous. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset koomikot Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet yhdysvaltalaiset
Jaekelopterus rhenaniae

Jaekelopterus rhenaniae on jättiläismäinen esihistoriallinen meriskorpioni. Kyseessä on meriskorpionilaji, jonka fossiloituneen saksen jäännökset brittiläinen tutkijaryhmä löysi saksalaisesta kaivoksesta. Saksen pituudeksi mitattiin 46 senttimetriä, joten meriskorpionin pituudeksi on arvioitu 2,5 metriä. Fossiililla on ikää noin 390 miljoonaa vuotta. Jättiläisskorpioni on kaikkien aikojen suurin löydetty niveljalkainen. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * * Luokka:Meriskorpionit
Suomen taitolentomaajoukkue

Suomen taitolentomaajoukkue on Suomen Ilmailuliiton alaisuudessa toimiva joukkue, joka edustaa Suomea taitolennon kansainvälisissä arvokilpailuissa. Moottorilentokoneiden taitolennon Advanced-luokan Euroopan- mestaruuskilpailuissa Joensuussa 2007 Suomi teki suomalaista taitolentohistoriaa voittamalla joukkuekilpailun hopeamitalin. Hopeajoukkueessa lensivät maajoukkueen kapteeni Sami Kontio, Mikko Jägerholm ja Petteri Tarma. Henkilökohtaisena saavutuksena maajoukkueen kapteeni Sami Kontio voitti hopeaa ensimmäisen tuntemattomassa ohjelmassa. Hopeajoukkueen lisäksi joukkueessa lensivät Tapio Pitkänen ja ensikertalainen Peter Simonsen. Kokonaiskilpailussa suomalaiset sijoittuivat EM-kilpailussa hyvin: Mikko Jägerholm 7. sija, Sami Kontio 10. sija, Petteri Tarma 15. sija ja Peter Simonsen 30. sija. Tapio Pitkänen joutui keskeyttämään. SIL:n alaisuudessa toimii myös Suomen purjetaitolentomaajoukkue. == Joukkueet == === 2010 === * Mikko Jägerholm (Advanced-luokka) === 2009 === * Sami Kontio (Unlimited- luokka) * Mikko Jägerholm (Advanced-luokka) === 2008 === * Sami Kontio (Unlimited-luokka) * Mikko Jägerholm (Advanced-luokka) * Tuomo Jalovaara (Advanced-luokka) * Tapio Pitkänen (Advanced-luokka) * Sami Nikulainen (Advanced-luokka) * Peter Simonsen (Advanced-luokka) * Kari Kemppi (Intermediate-luokka) * Hannu Niskanen (Intermediate-luokka) * Mikko Teerilahti (Intermediate-luokka) * Toivo Huovinen(Intermediate-luokka) * Matti Peura (Sportsman-luokka) * Susanna Teerilahti (Sportsman-luokka) === 2007 === * Sami Kontio (Advanced-luokka) * Mikko Jägerholm (Advanced-luokka) * Petteri Tarma (Advanced-luokka) * Tapio Pitkänen (Advanced-luokka) * Peter Simonsen (Advanced-luokka) * Mikko Teerilahti (Intermediate-luokka) * Kimmo K. Virtanen (Intermediate-luokka) === 2006 === * Mikko Jägerholm (Advanced-luokka) * Sami Kontio (Advanced ja Unlimited-luokka) === 2005 === * Tapio Pitkänen (Intermediate-luokka) * Kimmo K. Virtanen (Intermediate-luokka) * Pekka Niemi (Sportsman-luokka) * Peter Simonsen (Sportsman-luokka) == Aiheesta muualla == * Suomen Ilmailuliitto * Urheilutaitolentäjät Luokka:Taitolento Luokka:Suomen ilmailu
James Merrill

James Ingram Merrill (3. maaliskuuta 1926 New York – 6. helmikuuta 1995) oli yhdysvaltalainen runoilija. Hänet palkittiin Pulitzer-palkinnolla vuonna 1977. Merrill aloitti uransa nuorena: hän oli vasta 16-vuotias, kun hänen varhaisimpia kirjoituksiaan jo julkaistiin. Merrill opiskeli Lawrenceville Schoolissa ennen joutumistaan Yhdysvaltain armeijaan (1944), jossa hän palveli kahdeksan kuukautta. Palveluksen jälkeen hän jatkoi opintojaan Amherst Collegessa, josta hän valmistui vuonna 1947. Merrill oli avoimesti homoseksuaali ja eli vuosikymmeniä yhdessä kumppaninsa David Noyes Jacksonin kanssa. Merrillin eeppinen runoelma The Changing Light at Sandover (1976–1982), jonka ensimmäinen osa The Book of Ephraim voitti runouden Pulitzer-palkinnon, syntyi Merrillin ja Jacksonin ouija-lautasessioiden tuloksena. Merrill kuoli sydänkohtaukseen 68-vuotiaana. Luokka:Yhdysvaltalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 1995 kuolleet Luokka:Kirjallisuuden Pulitzer-palkinnon saaneet
Kauhsen

Kauhsen oli Willi Kauhsenin perustama saksalainen Formula 1 -talli, joka osallistui kahteen osakilpailuun kaudella . Molemmissa kilpailuissa tallin italialainen kuljettaja Gianfranco Brancatelli karsiutui Klaus Kapitzan suunnittelemalla WK-autolla. Suurin osa tallin kalustosta myytiin Merzario- tallille. ==Formula 1-tulokset== Vuosi Valmistaja Moottori Renkaat Kuljettajat 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 Pisteet Sijoitus Kauhsen WK Ford Cosworth DFV 3.0 V8 ARG BRA RSA USW ESP BEL MON FRA GBR GER AUT NED ITA CAN USA 0 \- Gianfranco Brancatelli DNQ DNQ 0 \- ==Lähteet== Luokka:Saksalaiset Formula 1 -tallit Luokka:Formula 1 -valmistajat
Vladimír Holan

Vladimír Holan (1905 Praha, Böömi – 1980 Praha, Tšekkoslovakia) oli tšekkiläinen runoilija. Hän kirjoitti poliittisia runoja, joissa on kielellisiä uudismuodosteita ja yllättäviä metaforia. Hänen tuotantonsa oli julkaisukiellossa 1948–1963. Holanin ilmaisu oli usein abstraktia. Hän kirjoitti jo 1930-luvulla tunnettuja poliittisia runoja. ==Suomennettua tuotantoa== * Maailman runosydän, suom. ja toim. Hannu Tarmio; Janne Tarmio, WSOY Helsinki 1998 ISBN 951-0-22134-1 sisältää seuraavat runot: ** Neljäs kuukausi ** Onko totta ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Tšekkiläiset runoilijat Luokka:Vuonna 1905 syntyneet Luokka:Vuonna 1980 kuolleet
JBW

JBW oli brittiläinen Formula 1 -talli, jonka perustivat JB Naylor ja Fred Wilkinson. Wilkinson toimi tallin suunnittelijana sekä päämekaanikkona ja Naylor oli kilpakuljettaja. Tallin nimi muodostui JB Naylorin etunimien kirjaimista ja Wilkinsonin sukunimestä. Naylor osallistui yhteensä viiteen osakilpailuun kausilla –. JBW-tallin paras sijoitus aika-ajoissa on 13. ja kilpailussa seitsemäs. ==Lähteet== Luokka:Brittiläiset Formula 1 -tallit Luokka:Formula 1 -valmistajat
Bamboo

Bamboo voi tarkoittaa * Bambut, heinäkasvien ryhmä * Bamboo, lahtelainen yhtye * Bamboo-ohjelmisto, Atlassian-yrityksen tuote
Akira Mutō

Akira Mutō (, ) oli keisarillisen Japanin armeijan kenraali toisessa maailmansodassa. Sodan aikana Mutō toimi muun muassa huhtikuusta 1942 lokakuuhun 1944 2. Keisarillisen Kaartindivisioonan komentajana, sotilasasiain toimiston päällikkönä ja vuonna 1945 Filippiineillä esikuntapäällikkönä. Mutō tuomittiin Tokion kansainvälisessä sotarikostuomioistuimessa kuolemaan sotarikoksista. Hänet todettiin vastuulliseksi sotavankien ja siviilien näännyttämisestä nälkään, kidutuksista, murhista ja yleensä "sodan lakien" rikkomisesta. Hän oli myös osavastuussa Nanjingin verilöylystä. Hänen omaa vakuutteluaan syyttömyydestä pidettiin "uskomattomana". Mutō teloitettiin hirttämällä. == Lähteet == Luokka:Japanilaiset toisen maailmansodan sotilaat Luokka:Japanilaiset kenraalit Luokka:Japanilaiset teloitetut Luokka:Sotarikoksista teloitetut Luokka:Vuonna 1892 syntyneet Luokka:Vuonna 1948 kuolleet
William Langland

William Langland (noin 1330 – 1386 tai 1387) oli englantilainen kirjailija, joka julkaisi 1300-luvun kuuluisan kertomarunoteoksen The Visions of Piers the Plowman (kolme versiota: 1362, 1377 ja 1392). Tiedot Langlandin omista elämänvaiheista ovat miltei olemattomat. Langland oli saanut huolellisen teologisen sivistyksen ja siirtyi synnyinseudultaan Shropshiren kreivikunnasta Lontooseen, missä hän elätti itseään virsienlaulajana ja rukoilijana. Langlandin pääteos Visions concerning Piers the plowman on voimakas runoelma, jossa hän ivaa kaikkia säätyjä Pietari-kyntäjän kannalta. Langland ei ollut suuri taiteilija, mutta itsenäinen ja voimakas luonne, jonka vaikutus oli tuntuva, varsinkin Englannin reformaattoriin John Wycliffeen. Langlandin teosten laitoksen on toimittanut muun muassa Walter William Skeat (1886).Langland, William, Tietosanakirja osa 5, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1913 Runoteos on uudella englanninkielellä kirjoitettu allegorinen runo, jossa on käytetty alkusoinnullista runomittaa. Teoksessa yhdistyvät allegoria, teologia, yksinkertainen moralismi ja yhteiskunnallinen satiiri. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Englantilaiset runoilijat Luokka:Keskiajan kirjailijat Luokka:1330-luvulla syntyneet Luokka:1380-luvulla kuolleet
Edward Stettinius, Jr.

Edward Reilly Stettinius, Jr. (22. lokakuuta 1900 Chicago – 31. lokakuuta 1949 Greenwich) oli Yhdysvaltain ulkoministeri vuosina 1944–1945 Franklin D. Rooseveltin ja Harry S. Trumanin hallituksissa. Stettiniuksella oli hyvä tausta aloittaa ulkoministerinä vaativassa maailmanpoliittisssa tilanteessa. Hän oli toiminut sotatuotannossa ja maanpuolustuksessa sekä Lend-Lease -ohjelman päällikkönä ja presidentin erityisavustajana. Ulkoministerinä Stettinius seurasi presidentti Franklin D. Rooseveltia Jaltan konferenssiin helmikuussa 1945. He tapasivat Britannian Winston Churchillin ja Neuvostoliiton Josif Stalinin keskustellakseen sellaisista kysymyksistä kuin Tyynenmeren sota Japanin kanssa, Itä-Euroopan tuleva poliittinen asema. ja mitä pitäisi tehdä Saksan kanssa sen antautumisen jälkeen. Stettinius johti Yhdysvaltojen valtuuskuntaa Yhdistyneiden kansakuntien konferenssissa, San Franciscossa 25. huhtikuuta - 26. kesäkuuta 1945, jossa perustettiin Yhdistyneet Kansakunnat 50 valtion edustajien voimin. Stettinius erosi ulkoministerin tehtävästään 27. kesäkuuta 1945 ja siirtyi Yhdysvaltain ensimmäiseksi suurlähettilääksi Yhdistyneissä Kansakunnissa. Hän erosi kesäkuussa 1946, koska presidentti Harry S. Truman kieltäytyi käyttämästä Yhdistyneiden Kansakuntien foorumia ratkaisemaan kasvavat Neuvostoliiton ja Amerikan väliset jännitteet. == Lähteet == Stettinius, Jr., Edward Stettinius, Jr., Edward Stettinius, Jr., Edward Stettinius, Jr., Edward
Graham Smith

Donald Graham Smith (s. 9. toukokuuta 1958, Edmonton, Alberta) on entinen kanadalainen uimari ja olympiahopeamitalisti. == Ura == Smith aloitti uinnin harrastamisen isänsä Donin valmennuksessa vuonna 1964. Hän voitti ensimmäisen nuorten Kanadan-mestaruutensa kymmenvuotiaana. Ensimmäisiin kansainvälisiin aikuisten arvokilpailuihinsa hän osallistui vuonna 1975, jolloin käytiin pitkän radan MM-kilpailut Kolumbian Calissa. Smith voitti olympiahopeaa 4×100 metrin sekauintiviestistä kesäolympialaisissa 1976, jotka järjestettiin Smithin kotimaassa Kanadassa. Viestissä uivat myös Stephen Pickell, Clay Evans ja Gary MacDonald. Smith osallistui kilpailuissa myös 100 ja 200 metrin rintauinteihin, joissa hän sijoittui kummassakin neljänneksi, sekä 400 metrin sekauintiin, jossa hän sijoittui viidenneksi. Smith rikkoi uransa aikana kaksi kertaa 200 metrin sekauinnin maailmanennätyksen, ensimmäistä kertaa 23. elokuuta 1975, Kansas Cityssä, ajalla 2.06,08. Neuvostoliittolainen Aleksandr Sidorenko kuitenkin rikkoi ennätyksen elokuussa 1977. Smith sai ennätyksen uudelleen haltuunsa, uituaan ajan 2.04,39, The Woodlandsissa, Texasissa. Smithin ja Sidorenkon välissä ennätystä oli ehtinyt pitää myös yhdysvaltalainen Steve Lundquist. Smith ehti kuitenkin hallita ennätystä toistamiseen vain 24 päivää, jolloin sen rikkoi yhdysvaltalainen Jesse Vassallo. Vuoden 1978 Kansainyhteisön kisoissa, kotikaupungissaan Edmontonissa, Smith voitti ensimmäisenä uimarina kuusi kultamitalia; hän voitti 100 ja 200 metrin rintauinnit, 200 ja 400 metrin sekauinnit, sekä oli jäsenenä Kanadan voitokkaissa 4×100 metrin seka- ja vapaauintiviesteissä. Samana vuonna hän voitti pitkän radan MM-kilpailuissa, Berliinissä kultaa 200 metrin sekauinnissa, ja hopeaa 100 metrin rintauinnissa. == Lähteet == *Alberta Sports Hall of Fame and Museum Luokka:Kanadalaiset uimarit Luokka:Kanadalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Srečko Kosovel

Srečko Kosovel (18. maaliskuuta 1904 – 26. toukokuuta 1926) oli slovenialainen runoilija, joka edusti jokseenkin tyyliltään avantgardismia. Kosovel kirjoitti ilmeisesti hyvin varhaisesta iästä lähtien, ja lyhyeksi jääneestä elämästään huolimatta hän loi hyvin laajan tuotannon; tärkeä osa siitä julkaistiinkin postuumisti. Hän opiskeli Ljubljanan yliopistossa. Kosovelin 22-vuotiaana kärsimä paha vilustuminen aiheutti aivokalvontulehduksen, joka johti nuoren kirjoittajan kuolemaan. ==Suomennokset== * Vahva, huumaava, runo teoksessa: Kadonnutta kahvilaa etsimässä, toim. Eero Balk ja Tapani Kärkkäinen. Helsinki: Otava 2000 ISBN 951-1-15972-0 * Punainen raketti - valitut runot. Suomentanut Kari Klemelä, toim. Kari Klemelä ja Anni Sumari. Tallinna : Mansarda 2010 ISBN 978-952-5664-21-8 ==Lähteet== Luokka:Slovenialaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 1926 kuolleet
Lihakeitto

pienoiskuva|Lautasellinen valmista lihakeittoa. Lihakeitto on yleensä naudanlihasta valmistettu keittoruoka. Se sisältää perinteisesti lihan lisäksi perunaa ja muita juureksia sekä kasviksia. == Kuvaus == Perinteinen lihakeitto valmistetaan lihasta, joka voi olla potkaa, lapaa, rintaa, kylkeä tai etuselkää ja jossa on lihan mukana luuta antamassa makua. Liha voidaan kypsentää kokonaisena ja paloitella keittoon vasta perunoiden ja kasvisten kypsentämisen kanssa. Nopeampi tapa kokonaisen luisen lihan keittämisen asemesta on käyttää jauhelihaa. Keitto maustetaan yleensä suolalla, pippurilla ja erilaisilla yrttimausteilla. Lihakeitto nautitaan kuumana, perinteisesti voileivän ja maidon kanssa. ==Lihavelli ja muita suomalaisia muunnelmia== Lihavelli on suomalainen perinneruoka, joka yleensä tarkoittaa ohraryyneillä höystettyä tai jollakin jauholla suurustettua lihakeittoa. Suomenlahden Lavansaaressa se oli lihalla höystettyä riisivelliä. Kauhavalainen lihavelli muistuttaa klimppisoppaa, Temmeksellä lihavelli suurustetaan vehnäjauholla ja siihen laitetaan kauraryynejä. Lihakeiton muunnelmia ja nimityksiä eri puolilla Suomea ovat myös muun muassa klimppisoppa ja -velli, tappaiskeitto, lihaperunat, pohjoispohjalainen rössypottu, keskipohjalainen juustopaisti, pohjoissavolainen mykyrokka sekä palvilihapotut ja luusoppa. ==Lihakeittoja muualla maailmassa== Lihakeiton kaltaisia ruokia ovat muun muassa saksalainen Eintopf ja muut lihapullakeitot, venäläinen lihaseljanka, unkarilainen gulassi, kreikkalainen sisälmyskeitto patsás, häränhäntäkeitto, pekonikeitto ja monet muut runsasliemiset, lusikalla syötävät liharuoat. Joskus lihakeiton tai -padan liemi syödään erikseen, kuten ranskalaisessa pot-au-feu- lihapadassa, tai juodaan erikseen, kuten vietnamilaista phở-keittoa ja monia muita aasialaisia liharuokia syödessä. ==Lähteet== * Etelä-Suomen Sanomien lihakeittoresepti === Viitteet === Luokka:Keitot Luokka:Liharuoat
Kalakeitto

Kalakeitto on keitto, joka on valmistettu kalasta ja muista aineksista, kuten perunasta ja kasviksista. Kalakeitossa usein käytettyjä kalalajeja ovat muun muassa ahven, lohi ja seiti. Myös madekeitto on arvostettu. Kalakeitto on perinneruoka useissa eurooppalaisissa maissa. Suomessa vietetään kansallista kalakeittopäivää vuosittain helmikuun toisena tiistaina. Ensimmäistä kertaa päivää vietettiin 13. helmikuuta 2018. == Kalakeittoja eri kulttuureista == * Kreikkalainen kalakeitto (ψαρόσουπα, psarósoupa), lausutaan ”psarosupa”: kalakeitto, jossa on monenlaisia vihanneksia, kuten porkkanoita, parsaa, perunaa, selleriä sekä sipulia. * Ranskalainen bouillabaisse, useita kalalajeja ja äyriäisiä sisältävä sakea keitto. * Venäläiset seljanka ja uha. ===Suomalaisia kalakeittoja=== Suomalaisessa kalakeitossa yleisesti käytettäviä kalalajeja ovat etenkin lohi, made ja seiti. Keittoon lisätään tavallisesti perunaa, porkkanaa, sipulia, tilliä, suolaa, mustapippuria ja kermaa tai maitoa. Lohikeitto on nimetty Vantaan, Pyhtään, Asikkalan, Imatran ja Kokemäen pitäjäruoiksi, madekeitto taas Pieksämäen ja Pylkönmäen pitäjäruoiksi. 1980-luvulla jokaiselle Savon silloiselle kunnalle äänestettiin omat perinneruoat. Pielaveden nimikkoruoaksi valittiin kalamykykeitto, jossa on mädistä ja kalanmaksasta tehtyjä mykyjä, lisukkeena keitettyä kananmunaa.Kolmonen 1986, 138 Järvi-Suomessa yleinen rantakala on yksinkertainen, yleensä muikuista valmistettu kirkaslieminen kalakeitto, johon lisätään vettä, suolaa ja voita, joskus myös perunaa, sipulia ja tilliä. Pellingin saaressa tehdään omanlaistaan kalakeittoa, joka on runebergintortun ohella toinen Itä-Uudenmaan maakuntaruoista.Pellingin kalakeitto suurustetaan voi-vehnäjauhoseoksella. Kalat tarjotaan erikseen. Syömiseen käytetään lusikan ohella haarukkaa ja veistä.Kolmonen 1986, 62 Karjalankannaksella kalakeittoa on kutsuttu nimellä uuhka tai uhka, joka tulee venäjän kalakeittoa tarkoittavasta sanasta uha. Pohjois-Suomessa tuoreesta kalasta tehtyä keittoa on kutsuttu nimellä tauro, joka tulee saamen tuoretta kalaa tarkoittavasta sanasta. ==Lähteet== * ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== Wikikirjaston keittokirjassa on resepti aiheesta: Tomaatti-kalakeitto. Luokka:Kalaruoat Luokka:Keitot
Kanakeitto

Kanakeitto on keitto, joka on valmistettu kanasta tai broilerista ja muista ruoka-aineista, kuten perunasta tai riisistä ja kasviksista. Eri kulttuureissa käytettyjä aineksia:Patricia Conant: Chicken Soup - Culinary Poetry and Its Secrets The Epicurean Table.com * Kuuba: paljon sipulia, myös valkosipulia * saksalainen keittiö: selleri, persilja, sipuli * juutalainen keittiö: bataatti, nauris, tuoretta tilliä (ei kuivattua) Muinaiset egyptiläiset käyttivät kanakeittoa lääkkeenä vilustumiseen. On tutkittu, että kanakeiton ominaisuudet lieventävät ylempien hengitysteiden sairauksia ja sillä on myös muita terveydellisiä vaikutuksia. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kanakeiton resepti / kotikokki.net * Kansainvälisiä kanakeiton reseptejä / sopusong.com Luokka:Keitot Luokka:Kana Luokka:Linturuoat
Year Zero Remixed

Year Zero Remixed (levyn kannessa kirjoitettu leetspeak-muodossa Y34RZ3R0R3M1X3D, tunnetaan myös nimellä Halo 25) on Nine Inch Nailsin vuonna 2007 julkaisema remixalbumi, joka pohjautuu samana vuonna julkaistuun Year Zero -albumiin. Year Zero Remixed oli viimeinen Interscope Recordsin kautta julkaistu albumi. ==Kappaleet== Albumi julkaistiin kolmessa muodossa: vinyylilevynä, CD/DVD-ROM yhdistelmänä ja digitaalisessa muodossa. ===Vinyyli=== Puoli 1 #"Gunshots by Computer" - Saul Williams #"The Great Destroyer" - Modwheelmood #"My Violent Heart" - Pirate Robot Midget #"The Beginning Of The End" (Ladytron J-Type Overdrive) #"Capital G" - Epworth Phones Puoli 2 #"The Warning" - Stefan Goodchild & Doudou N’Diaye Rose #"Meet Your Master" - The Faint #"God Given" - Stephen Morris & Gillian Gilbert #"Vessel" (Mix 1) - Bill Laswell Puoli 3 #"Capital G" - Switch #"Me, I'm Not" - Olof Dreijer Puoli 4 #"The Good Soldier" - 'Sam Fog' (of Interpol) #"Vessel" (Mix 2) - Bill Laswell Puoli 5 #"Capital G" (Finite Climax Mix) - Ladytron #"Another Version of the Truth" - Kronos Quartet & Enrique Gonzalez Müller #"In This Twilight" - Fennesz #"Zero-Sum" - Stephen Morris & Gillian Gilbert ===Digital download=== #"Gunshots by Computer" - Saul Williams - 1:43 #"The Great Destroyer" - Modwheelmood - 4:19 #"My Violent Heart" - Pirate Robot Midget Dance Mix - 2:34 #"The Beginning of the End" (Ladytron J-Type Overdrive) - 4:20 #"Survivalism_Tardusted" - Saul Williams - 4:19 #"Capital G" - [Phones 666RPM Mix] - 7:26 #"Vessel" - Bill Laswell - 6:10 #"The Warning" - Stefan Goodchild & Doudou N'Diaye Rose - 3:43 #"Meet Your Master" - The Faint - 3:35 #"God Given" - Stephen Morris & Gillian Gilbert - 4:27 #"Me, I'm Not" - Olof Dreijer - 14:00 #"Another Version of the Truth" - Kronos Quartet & Enrique Gonzalez Müller - 4:25 #"In This Twilight" - Fennesz - 4:37 #"Zero- Sum" - Stephen Morris & Gillian Gilbert - 5:38 ===CD/DVD-ROM -yhdistelmä=== Albumin CD/DVD-julkaisu sisältää samat kappaleet kuin ladattavassa versiossa, mutta tavallisten kappaleiden lisäksi se sisältää multi-track -tiedostot koko Year Zero -albumista GarageBandille ja Ableton Livelle. Kappaleista voi siis tehdä itse omia remixversioita sekä Mac OS- että Windows-pohjaisilla tietokoneilla. DVD-ROM sisältää myös demoversion Ableton Livestä. ==Aiheesta muualla== *nin.com *Virallinen remix-yhteisö *Year Zero nin.com -sivuilla *Year Zero Remixed NinWikissä Luokka:Vuoden 2007 remix-albumit Luokka:Nine Inch Nailsin albumit
Suomen Kuvalehden journalistipalkinto

Suomen Kuvalehden journalistipalkinto on Suomen Kuvalehden vuodesta 1975 alkaen vuosittain jakama journalistipalkinto ”vaikuttavasta journalistisesta toiminnasta tai merkittävistä kansallisia tai yhteiskunnallisia kysymyksiä käsittelevistä kirjoituksista tai ohjelmista mediassa”. Vuodesta 2013 palkintosumma on ollut 10 000 euroa. ==Palkitut== * 1975: artikkelitoimittaja Jaakko Okker * 1976: päätoimittaja Eila Jokela * 1977: sanomalehtikirjailija Arvo Salo * 1978: päätoimittaja Otso Kukkonen * 1979: toimittaja Seppo Vihtonen * 1980: lehtivalokuvaaja Kalle Kultala * 1981: kolumnisti Heikki Brotherus * 1982: piirtäjä Kari Suomalainen * 1983: päätoimittaja Jan-Magnus Jansson * 1984: ulkomaankirjeenvaihtaja Erkki Toivanen * 1985: toimittaja Erkka Lehtola * 1986: päätoimittaja Simopekka Nortamo * 1987: päätoimittaja Seikko Eskola * 1988: toimittaja Mirja Pyykkö * 1989: pakinoitsija Seppo Ahti * 1990: radiotoimittaja Max Rand * 1991: toimittaja Harri Saukkomaa * 1992: toimittaja Anneli Sundberg * 1993: toimittaja Markus Leikola * 1994: päätoimittaja Teuvo Mällinen * 1995: päätoimittaja Vesa-Pekka Koljonen * 1996: päätoimittaja Pertti Monto * 1997: toimittaja Sinikka Arteva * 1998: toimittaja Veikko Neuvonen * 1999: pääkirjoitustoimittaja Antti Blåfield * 2000: toimittaja Aimo Kairamo * 2001: toimittaja Rauli Virtanen * 2002: lastenohjelmien tuottaja / toimittaja Maija Koivula * 2003: toimittaja Maila- Katriina Tuominen * 2003: politiikan toimittaja Pekka Ervasti * 2004: toimittaja Leena Pakkanen * 2005: päätoimittaja Tuula Koukku * 2006: lehtivalokuvaaja Hannes Heikura * 2007: toimittaja Marja Manninen * 2008: toimittaja Unto Hämäläinen * 2009: Yle Teeman kanavapäällikkö Ulla Martikainen-Florath * 2010: toimittaja Helena Petäistö, MTV3 * 2011: toimittaja Seppo Kononen, Savon Sanomat * 2012: taloustoimittaja Jan Hurri, Taloussanomat * 2013: Moskovan-kirjeenvaihtaja Anna-Lena Laurén, Hufvudstadsbladet/Svenska Dagbladet * 2014: ulkomaantoimittaja Heikki Aittokoski, Helsingin Sanomat * 2015: toimittaja Riku Rantala ja ohjaaja Tuomas Milonoff * 2016: toimittajat Lauri Malkavaara ja Teppo Sillantaus, Helsingin Sanomat (Kuukausiliite) * 2017: toimittaja Lauri Nurmi * 2018: toimittaja Arja Paananen * 2019: toimittaja Olli Seuri * 2020: kuvajournalistit Liisa Huima, Markus Jokela, Hannamari Shakya ja Antti Yrjönen * 2021: toimittaja Jarno Liski * 2022: toimituspäällikkö Laura Kolu * 2023 pääkirjoitustoimittaja Kreeta Karvala * 2024 toimittaja Petja Pelli ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Journalismipalkinnot Luokka:Suomalaiset taide- ja kulttuuripalkinnot