EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Sylvia Moy

Sylvia Rose Moy (1938 – 15. huhtikuuta 2017 Dearborn, Michigan) oli yhdysvaltalainen lauluntekijä, joka tunnettiin ennen kaikkea Motown-yhtiön taustavaikuttajana. Moy varttui Detroitissa yhdeksänlapsisessa perheessä ja sai koulutuksen klassiseen pianonsoittoon. 1960-luvulla hän pääsi Motown Recordsille tuottajaksi ja lauluntekijäksi. Hän kirjoitti Henry Cosbyn kanssa Stevie Wonderille kappaleet ”Uptight (Everything’s Alright)” ja ”My Cherie Amour”. Myös Marvin Gayen vuoden 1965 hitti ”It Takes Two” on hänen kirjoittamansa. Myöhemmällä urallaan hän muun muassa sävelsi tunnusmusiikin televisiosarjoihin Blossom, The Wonder Years ja Growing Pains. Moy sai 20 Broadcast Music Incorporatedin BMI Awardia ja oli kuudesti Grammy-ehdokkaana. Hänet valittiin vuonna 2006 Songwriters Hall of Fameen. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset lauluntekijät Luokka:Songwriters Hall of Fame Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Andrea Libman

Andrea Libman (s. 19. heinäkuuta 1984 Toronto, Ontario, Kanada) on kanadalainen ääninäyttelijä ja entinen lapsinäyttelijä. ==Ura== Libman aloitti lapsinäyttelijänä vuonna 1991 televisioelokuvan Posing: Inspired by Three Real Stories myötä. Sittemmin hän esiintyi televisiosarjoissa Kuuma piiri, Highlander, Salaiset kansiot ja The Odyssey. Näiden lisäksi Libman teki elokuvarooleja muun muassa The Lotus Eatersiin, Pikku naisia ja Susie Q. ===Ääninäyttelijänä=== Vuodesta 1994 lähtien Libman on tehnyt myös äänirooleja. Hän aloitti ääninäyttelemisen tekemällä alkuperäisten ääniroolien ohella myös dubbauksia animeen, kuten Dragon Ball, MegaMan: Upon a Star ja Dragon Ball Z.Andrea Libman CrystalAcids Viitattu 4.5.2012 1990-luvun lopulla Libmania kuultiin animaatioissa, kuten ReBoot ja Sabrina. 2000-vuosikymmenelle saapuessa Libman sai ensimmäisen pääroolinsa animaatiosarjassa Dragon Tales, jota esitettiin vuosina 1999–2005. Samalla hän teki vierasrooleja X-Men: Evolutioniin ja Catscratchiin. Dragon Talesin jälkeen Libman oli mukana useissa My Little Pony animaatioelokuvissa vuosina 2005–2006, kunnes äänitti pääroolia Monster Buster Clubissa. Libmanilla oli myöhemmin vuosina 2011–2012 vakituinen äänirooli Strawberry Shortcake's Berry Bitty Adventuresissa. Samalla hän äänitti myös My Little Pony: Ystävyyden taikaa sarjaa. ==Lähteet== Luokka:Lapsinäyttelijät Luokka:Kanadalaiset ääninäyttelijät Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sam Coslow

Sam Coslow (27. joulukuuta 1902 New York – 2. huhtikuuta 1982 New York) oli yhdysvaltalainen teatteri- ja elokuvamusiikin säveltäjä ja sanoittaja. Hän aloitti 1920-luvulla Broadway-säveltäjänä ja siirtyi vuonna 1929 Hollywoodiin, jossa hän kirjoitti musiikkia elokuviin. 1930-luvulla hän teki Arthur Johnstonin kanssa kappaleita useisiin Bing Crosbyn elokuviin. Coslow alkoi kirjoittaa kappaleita pian high schoolista päästyään. Hän sanoitti 1920-luvulla kappaleita Broadway-näytelmiin, muun muassa vuoden 1924 Artists and Models -revyyhyn. Hän perusti säveltäjä Larry Spierin kanssa musiikkikustantamo Spier & Coslow Music Companyn. Paramount Pictures osti yhtiön vuonna 1929, ja Spier ja Coslow muuttivat Hollywoodiin. Spier jatkoi uraansa kustantajana, ja Coslow ryhtyi kirjoittamaan lauluja Paramountin elokuviin. Coslow’n ensimmäinen Paramount-elokuva oli vuoden 1929 The Dance of Life, johon hän kirjoitti Leo Robinin ja Richard Whitingin kanssa muun muassa kappaleen ”True Blue Lou”. Seuraavana vuonna sai ensi-iltansa Honey, joka sisälsi Coslow’n ja W. Frank Harlingin kirjoittaman kappaleen ”Sing You Sinners”. Uransa merkittävimmän yhteistyökumppanin Coslow sai vuonna 1931 säveltäjä Arthur Johnstonista. Miehet tekivät kappaleita laulaja-näyttelijä Bing Crosbyn elokuvaan Viimeinen mahdollisuus (engl. One More Chance), joka sisälsi heidän ensimmäisen suuren hittinsä ”Just One More Chance”. Coslow ja Johnston kirjoittivat musiikin myös Cosbyn elokuviin College Humor ja Too Much Harmony. Muita Coslow’n ja Johnstonin kirjoittamia menestyskappaleita ovat ”Thanks” (1933), ”The Day You Came Along” (1933), ”Learn to Croon” (1933), ”Moon Song” (1933), ”Cocktails for Two” (1934) ja ”My Old Flame”. Coslow työskenteli jonkin aikaa myös Metro-Goldwyn-Mayerille, säveltäen ja sanoittaen muun muassa kappaleen ”I’m in Love with the Honorable Mr. So and So” vuoden 1939 elokuvaan Society Lawyer. Vuonna 1940 Coslow perusti Herbert Millsin ja James Rooseveltin kanssa RCM Productions -yhtiön, joka valmisti musiikillisia lyhytfilmejä vasta keksitylle Panoram-filmijukeboksilaitteelle. Laite toimi jukeboksin tapaan kolikoilla ja sillä pystyi katselemaan ja kuuntelemaan lyhytfilmejä erilliseltä ruudulta. Coslow tuotti ja kirjoitti musiikin vuoden 1943 lyhytelokuvaan Heavenly Music, joka voitti parhaan kaksikelaisen lyhytelokuvan Oscar-palkinnon. Hän tuotti myös kaksi kokopitkää elokuvamusikaalia, Kohti tähtiä (engl. Out of This World, 1945) ja Copacabana (1947). Vuosina 1954–1955 hän asui Lontoossa ja kirjoitti teatteri- ja elokuvamusiikkia. Laulunkirjoittajauransa lopetettuaan Coslow jatkoi musiikinkustantajana. Eläkkeelle jäätyään hän muutti Floridaan. Hän kuoli New Yorkissa huhtikuussa 1982, 79-vuotiaana. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1902 syntyneet Luokka:Vuonna 1982 kuolleet Luokka:Yhdysvaltalaiset säveltäjät Luokka:Yhdysvaltalaiset sanoittajat Luokka:Elokuvasäveltäjät Luokka:Songwriters Hall of Fame Luokka:Oscar-palkinnon saajat
Ahola (yhtye)

AHOLA on suomalainen rockyhtye. Yhtye on perustettu vuonna 2011 ja sen muodostavat laulaja-kitaristi Jarkko Ahola, soolokitaristi Antti Karhumaa, basisti Jari Laitinen ja rumpali Antti Mäkelä. Englanninkielistä musiikkia soittavan yhtyeen esikoisalbumi Stoneface julkaistiin huhtikuussa 2012. Albumi nousi viikolla 18/2012 Suomen virallisen albumilistan sijalle 41. AHOLAn toinen albumi Tug of War julkaistiin maaliskuussa 2014. Albumi oli Suomen virallisella albumilistalla kaksi viikkoa, sijalla 14 viikolla 13/2014 ja sijalla 46 viikolla 14/2014. Ennen albumin julkaisua siltä julkaistiin tammikuussa kappale ”Road of Creation” ja helmikuussa kappale ”Still Metal”. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset rockyhtyeet Luokka:2010-luvun yhtyeet ja sooloartistit
Molukkienkanahaukka

Molukkienkanahaukka (Accipiter meyerianus) on haukkojen heimoon kuuluva petolintu, jota tavataan Indonesiassa, Papua-Uudessa-Guineassa ja Salomonsaarilla. Tämän lajin epäillään olevan kanahaukan lähin sukulainen yhdessä madagaskarinkanahaukan kanssa. Näiden lajien uskotaan erkautuneen viimeisten jääkausien aikana. Molukkienkanahaukka on kanahaukan kokoinen ja väritykseltään lähes mustavalkoinen. Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset alavat metsät ja vuoristometsät 2 700 metrin korkeuteen. Se painaa keskimäärin 815 grammaa ja sukupuolet ovat erikokoiset koiraiden ollessa noin 3/4 naaraiden mitoista.[Ferguson-Lees, J. and Christie, D.A. 2001. Raptors of the world. Christopher Helm, London.] Molukkienkanahaukkojen lukumääräksi on arvioitu 1000–10 000 yksilöä. Kannan uskotaan olevan pienentymässä, mutta ei uhanalainen.Birdlife.org == Lähteet == Luokka:Lintuhaukat
Viidakkolintuhaukka

Viidakkolintuhaukka (Accipiter castanilius) on haukkojen heimoon kuuluva lintu. Sitä tavataan Länsi-Afrikan maista Angolassa, Kamerunissa, Keski- Afrikan tasavallassa, Kongossa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Päiväntasaajan Guineassa, Gabonissa, Nigeriassa ja Ugandassa. Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kosteat alavat metsät. Se painaa keskimäärin 159,25 grammaa. Sen uhkana on elinalueiden häviäminen, ja kannan arvioidaan olevan pienenemässä.Birdlife.org viitattu 4.5.2012 Sillä on kaksi alalajia: *Accipiter castanilius beniensis. Lönnberg, 1917 *Accipiter castanilius castanilius, Bonaparte, 1853 == Lähteet == Luokka:Lintuhaukat
Samsung Galaxy S III

Samsung Galaxy S III (i9300) on korealaisen Samsung Electronicsin valmistama älypuhelin. Se tuli myyntiin Suomen markkinoille 29. toukokuuta 2012. Mallista on useita eri versioita, vain tietyt versiot tukevat 4G-verkkoja (esimerkiksi i9305). Galaxy S III on Samsungin aiemman Galaxy S II:n seuraaja. Julkaisuhetkellä puhelimeen asennettu Android-käyttöjärjestelmän versio oli 4.0 (ICS). Myöhemmin valmistettuihin yksilöihin asennettiin sen hetkinen uusin versio. Talvella 2013 jakelussa oli versio 4.1.2 (JB). Laitteessa valmiina olevien sovellusten lisäksi siihen on saatavilla tuhansia sovelluksia Google Playsta. Puhelimen näyttö on monikosketusta tukeva kapasitiivinen HD Super AMOLED (PenTile) -kosketusnäyttö, resoluutio on 1 280 × 720 toistaen 16 miljoonaa väriä. Näytön pinta on Corning Gorilla 2 -lasia ja puhelimen kuoret muovia. Prosessori on 1,4 gigahertsin kellotaajuudella käyvä Exynos- neliydinprosessori. Keskusmuistin määrä on 1 gigatavu. Kameran kennon tarkkuus on 8 megapikseliä, ja sillä voi kuvata 1080p-videokuvaa. Puhelinmalli käyttää micro-SIM -korttia. Galaxy S III -mallia on myyty noin 40 miljoonaa kappaletta, millä määrällä se sijoittui sijalle 18 The Telegraph -lehden syksyn 2013 katsauksessa kaikkien aikojen myydyimmistä matkapuhelimista. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Samsung Galaxy S3 ominaisuudet(englanniksi) * Samsung Galaxy S3 - Ominaisuudet * Samsung Galaxy S3 arvostelu (Puhelinvertailu.com) Galaxy S III Luokka:Android-pohjaiset laitteet Luokka:Wi-Fi-laitteet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit Luokka:Vuoden 2012 matkapuhelimet Luokka:Kosketusnäytölliset älypuhelimet
Järvelä (täsmennyssivu)

Järvelä voi tarkoittaa seuraavia: == Paikkoja == * Järvelä, taajama Kärkölässä, Hämeessä ** Järvelän rautatieasema, rautatieasema Kärkölän Järvelässä * Järvelä, Yläsommee, kylä ent. Viipurin maalaiskunnassa, luovutetulla alueella. == Suomalaisia henkilöitä == * Arto Järvelä (s. 1964), kansanmuusikko * Elisa Järvelä (s. 1986), viulisti * Esko Järvelä (s. 1982), viulisti ja kansanmuusikko * Iivari Järvelä (1882–1955), kirjailija * Jari Järvelä (s. 1966), kirjailija * Jonne Järvelä (s. 1974), folk metal -laulaja ja kitaristi * Joonas Järvelä (1881–1965), maalarimestari, oppikirjojen tekijä ja maalitehtailija * Jouni Järvelä (s. 1973), jazzmusiikin saksofonisti ja säveltäjä * Juho Järvelä (s. 2003), jääkiekkoilija * Maija Järvelä ( o.s. Löytynoja, s. 1984) paralympiaurheilija * Marja Järvelä (ent. Järvelä-Mellais, ent. Järvelä-Hartikainen, s. 1948), yhteiskuntapolitiikan professori * Mauno Järvelä (s. 1949), viulisti, pelimannimusiikin opettaja ja esittäjä * Olavi Järvelä (1915–1976), ammattiyhdistysjohtaja * Olavi Järvelä (1913–1981), kirjailija * Pekka Järvelä (s. 1962), jääkiekkoilija * Samuli Järvelä (s. 1987), seiväshyppääjä * Sanna Järvelä (s. 1964), kasvatustieteen professori * Satu Järvelä (s. 1977), lumilautailija * Tero Järvelä (s. 1972), jääkiekkoilija. Luokka:Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Charles Pitts

Charles ”Skip” Pitts (7. huhtikuuta 1947 – 1. toukokuuta 2012) oli yhdysvaltalainen soul- ja blueskitaristi. Hänen omaperäinen ”wah-wah”-tyylinsä tunnetaan laajalti, erityisesti Isaac Hayesin säveltämällä vuoden 1971 elokuvan Shaft – kivikova dekkari nimikappaleella. Häntä pidetään yleisesti yhtenä soul-, R&B-; ja funk-kitaran luojista. Pitts aloitti musiikin parissa ammattimaisesti 1960-luvulla ja teki 30-vuotisen uran Isaac Hayesin kanssa. Pitts sairasti syöpää, ja sen ohella hänellä oli muita sairauksia. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset kitaristit Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
New Super Mario Bros. 2

New Super Mario Bros. 2 on Nintendon kehittämä ja vuonna 2012 julkaisema kaksiulotteinen tasohyppelyvideopeli Nintendo 3DS -käsipelikonsolille. Peli julkistettiin Nintendo Direct -presentaatiossa huhtikuussa 2012. Peli on suoraa jatkoa vuonna 2006 ilmestyneelle New Super Mario Bros.ille. New Super Mario Bros. 2:n juoni on Mario-pelille perinteinen: Koopalingit kidnappaavat prinsessa Peachin ja Mario ja Luigi lähtevät pelastamaan häntä. == Pelaaminen == New Super Mario Bros. 2 on edeltäjiensä tavoin tyypillinen 2D-tasohyppely, jossa pelaajan pitää päästä kentän alusta loppuun varoen samalla vihollisia ja esteitä. Pelissä on vanhoja lisävoimia, kuten Fire Mario sekä Raccoon Mario., sekä uutena lisävoimana tulee Gold Mario, joka osaa muuttaa tiiliä ja vihollisia kultakolikoiksi heittelemällä kultapalloja. Peli sisältää myös moninpelitilan, jossa kaksi pelaajaa voi pelata samaan aikaan kentillä ja tehdä yhteistyötä. New Super Mario Bros. 2:ssa on uusi pelitila, Coin Rush, jossa pelaajan pitää kerätä kolmessa eri kentässä kolikoita mahdollisimman paljon. Jokaisessa kentässä on vain 100 sekuntia aikaa. Tuloksia voi jakaa muille Street Pass-toiminnon avulla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * New Super Mario Bros. 2 Super Mario Wikissä Luokka:Vuoden 2012 videopelit Luokka:Nintendo 3DS -pelit Luokka:Mario-tasohyppelyt
Miranda Saarentaus

Miranda Saarentaus (s. 1957) on suomalainen budo-opettaja. Saarentaus on aloittanut aikidon harjoittelun Meido-Kanin aikidojaoksessa syksyn 1972 peruskurssilla. 2000, numero 2 sivut 26-27 Saarentaus graduoi aikikai- aikidossa shodanin eli 1. danin helmikuussa 1977, kaksikymmenvuotiaana. Kagami-birakissa 2009 hänelle myönnettiin Endo-sensein suosituksesta 6. dan. Saarentaus perusti yhdessä Heikki Pokelan ja Tuula Laisin kanssa kesällä 1998 oman aikidoseuran Akarin Tikkurilaan. Seurassa on nykyään noin 100 aktiivijäsentä joista 1/5 junioreja. == Aiheesta muualla == * Akari aikidoseuran kotisivut == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset aikidokat Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Saksan valtiopäivätalon tuhopoltto

Saksan valtiopäivätalon tuhopoltto ( ) oli 27. helmikuuta 1933 tapahtunut tuhopoltto, joka vaurioitti pahasti Saksan valtiopäivätaloa Berliinissä. Tapahtuma oli historiallisesti merkittävä, sillä siitä tuli käännekohta Weimarin tasavallan poliittisen järjestelmän luhistumisessa natsi-Saksan diktatuurin tieltä. Vain kuukautta aiemmin Saksan hallitukseen Adolf Hitlerin johdolla nousseet natsit syyttivät tuhopoltosta valtiojärjestystä vastaan tähdättyä kommunistien salaliittoa ja kykenivät tämän varjolla aloittamaan aivan valtiopäivävaalien alla hyökkäyksen kommunistista puoluetta vastaan. Pian he saivat toteutetuksi lakiuudistuspaketin, joka johti kansalaisoikeuksien rajoituksiin, muiden puolueiden kieltämiseen ja lopulta täydellisen diktatuurin rakentamiseen. Tuhopoltosta otettiin kiinni hollantilainen kommunisti Marinus van der Lubbe, joka myöhemmin todettiin syylliseksi, tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin. Muut vapautettiin. Yhä kiistellään siitä, sytyttikö hän tosiaan rakennuksen yksin. Van der Lubben oikeudenkäynnin yhteydessä syytettiin salaliitosta tuhopolttoon neljää muuta kommunistia, joista kolme oli bulgarialaisia – Georgi Dimitrov, Vasil Tanev ja Blagoi Popov –, mutta heidät todettiin todisteiden puutteessa syyttömiksi ja karkotettiin Neuvostoliittoon. Bonhoeffer, 2013. Valtiopäivätalon palo, sivut 157–162 == Lähteet == * === Viitteet === == Kirjallisuutta == * == Aiheesta muualla == * Kuka poltti Saksan valtiopäivätalon?, Suomen Kuvalehti, 21.10.1933, nro 43, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Tuhopoltot Luokka:Weimarin tasavalta Luokka:1933 Luokka:1930-luvun tulipalot Luokka:Berliinin historia Luokka:Rakennuspalot Luokka:Lavastetut hyökkäykset
John Moyer

thumb|John Moyer John Moyer (s. 30. marraskuuta 1973) on yhdysvaltalainen basisti, joka soittaa alternative metal -yhtyeessä Disturbed. Moyer on lisäksi yhtyeen taustalaulaja. Hän tuli yhtyeeseen mukaan kolmannella studioalbumilla Ten Thousand Fists. Moyer korvasi yhtyeen edellisen basistin Steve ”Fuzz” Kmakin. Moyer on ollut mukana jo kolmella Disturbed-yhtyeen albumilla. Myös Adrenaline Mob on ilmoittanut kiinnittävänsä Moyerin kokoonpanoonsa. === Historia === Moyer syntyi El Pasossa Teksasissa. Moyer soitti nuorempana Soak ja The Union Underground -nimisissä yhtyeissä. Hän opettaa Natural Ear Music -koulussa Austinin kaupungissa Teksasissa. Siellä hän työskentelee nuorien yhtyeiden kanssa. Aiemmin Moyerilla oli Trabenin kanssa endorsement-sopimus, mutta nykyään hän käyttää B. C. Richin bassoa ja Kustomin vahvistimia. == Diskografia == === Soak === *Omniphonic Globalnova (1995) *Self-Titled (1997) *Flywatt (1998) *2179 (1999) === The Union Underground === *An Education in Rebellion (2000) === Disturbed=== *Ten Thousand Fists (2005) *Indestructible (2008) *Asylum (2010) *The Lost Children (2011) Luokka:Yhdysvaltalaiset basistit Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Matti Joensuu (aikidoka)

Matti Joensuu (s. 1958) on suomalainen budo-opettaja. Joensuu on aloittanut aikidon harjoittelun Meido-Kanin aikidojaoksessa kevään 1979 peruskurssilla. 2002, numero 1 sivut 6-7 Joensuulle on myönnetty aikikai-aikidossa 7. dan. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset aikidokat Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Huuhkajanpaasisammal

Huuhkajanpaasisammal (Schistidium robustum, (Nees & Hornsch.) H.H. Blom) on lehtisammallaji, joka kuuluu paasisammalten (Schistidium) sukuun ja kivisammalten heimoon (Grimmiaceae). Lajia tavataan maan pohjoisosan lauhkean ja viileän vyöhykkeen mereisillä alueilla. Suomessa laji on harvinainen ja elinvoimainen. Sen kasvupaikkoja tunnetaan 5–6 maakunnasta Varsinais-Suomesta Enontekiön Lappiin. Huuhkajanpaasisammal kasvaa kalkkipitoisilla kallioilla ja lohkareilla, rantakallioilla, metsien kallioilla ja kivillä, joskus myös betonilla. == Lähteet == * Ulvinen, Tauno, Syrjänen, Kimmo & Anttila, Susanna 2002: Suomen sammalet – levinneisyys, ekologia, uhanalaisuus. ISBN 952-11-1152-6. * Ulvinen, Tauno & Syrjänen, Kimmo: Suomen sammalten levinneisyys eliömaakunnissa 2 ===Viitteet=== Luokka:Paasisammalet
Piekananpaasisammal

Piekananpaasisammal (Schistidium poeltii) on lehtisammallaji, joka kuuluu paasisammalten (Schistidium) sukuun ja kivisammalten heimoon (Grimmiaceae). Lajia tavataan Euroopan, Grönlannin ja Koillis-Kanadan pohjoisilla mereisillä alueilla. Suomessa piekananpaasisammalta esiintyy harvinaisena Enontekiön luoteisosan tuntureilla, mistä se on löydetty ainakin kahdesta paikasta. Laji kasvaa tunturikankailla kivenlohkareilla. Aiemmin se on arvioitu puutteellisesti tunnetuksi, vuodesta 2010 uhanalaiseksi. == Lähteet == * Ulvinen, Tauno, Syrjänen, Kimmo & Anttila, Susanna 2002: Suomen sammalet – levinneisyys, ekologia, uhanalaisuus. ISBN 952-11-1152-6. * Ulvinen, Tauno & Syrjänen, Kimmo: Suomen sammalten levinneisyys eliömaakunnissa 2 === Viitteet === Luokka:Paasisammalet Luokka:Suomen erittäin uhanalaiset kasvit
Pärskesammal

Pärskesammal (Eremonotus myriocarpus, (Carrington) Pearson tai Anastrophyllum myriocarpum, (Carrington) R.M. Schust. ex Váňa) on maksasammallaji, joka kuuluu hopeasammalten heimoon (Gymnomitriaceae) tai korvasammalten heimoon (Jungermanniaceae). ==Ulkonäkö== Pärskesammal on hyvin pieni, punertavan tai ruskehtavan tummanvihreä. Se muistuttaa hopeasammalia. Sen kylkilehdet ovat vartta vasten painuneita ja sillä ei ole vatsalehtiä. Lehdet ovat pihtimäisiä ja niissä on kaksi teräväkärkistä liuskaa. ==Levinneisyys== Sen levinneisyysaluetta ovat vuoristot Euroopassa ja Japanissa. Euroopassa sitä kasvaa muun muassa Alpeilla, Pyreneillä ja Skandeilla. Suomessa laji on harvinainen ja on löydetty vain kahdesta paikasta Enontekiön Kilpisjärvellä. ==Elinympäristö== Pärskesammal kasvaa märillä kalkkikivikallioilla ja -kivillä virtaavien vesien ja vesiputousten pärskeisillä reunoilla. Pärskesammal on nykyisin erittäin uhanalainen Suomessa. == Lähteet == * Ulvinen, Tauno, Syrjänen, Kimmo & Anttila, Susanna 2002: Suomen sammalet – levinneisyys, ekologia, uhanalaisuus. ISBN 952-11-1152-6. * Ulvinen, Tauno & Syrjänen, Kimmo: Suomen sammalten levinneisyys eliömaakunnissa 2 * The Plant List: Anastrophyllum myriocarpum (4.5.2012) == Aiheesta muualla == *United States Department of Agriculture (USDA): Eremonotus myriocarpus Luokka:Korvasammalet Luokka:Suomen uhanalaiset kasvit
Chris Brunt

Christopher Brunt (s. 14. joulukuuta 1984 Belfast, Pohjois-Irlanti) on pohjoisirlantilainen jalkapalloilija, joka pelaa tällä hetkellä Englannin Valioliigan West Bromwich Albionissa ja on myös joukkueen kapteeni. Bruntin pelipaikka on tavallisesti vasen laitalinkki. == Ura == Ammattilaisuransa Brunt aloitti Middlesbroughissa, jonka ykkösjoukkueeseen hän ei kuitenkaan onnistunut pääsemään. Kunnolla Bruntin ura pääsi vauhtiin vasta hänen siirryttyä Sheffield Wednesdayn riveihin keväällä 2004. Kolme vuotta myöhemmin hän siirtyi West Bromwichin joukkueeseen, jonka kapteeniksi Brunt nostettiin tammikuussa 2011. Pohjois-Irlannin joukkueessa Brunt on pelannut 65 A-maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia. == Lähteet == Luokka:Pohjoisirlantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Joseph Amangi Nacua

Joseph Amangi Nacua (5. tammikuuta 1945 – 10. syyskuuta 2022) oli filippiiniläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänestä tuli kapusiinien jäsen 16. syyskuuta 1967, ja hän sai pappisvihkimyksensä 26. kesäkuuta 1971. Hänet nimitettiin Ilaganin hiippakunnan johtoon 10. kesäkuuta 2008. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Diosdado Aenlle Talamayan, jota avustivat Romulo Geolina Valles ja Julius Sullan Tonel. Nacua asetettiin virkaansa 9. syyskuuta.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Joseph Amangi Nacua == Lähteet == Luokka:Filippiiniläiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Sergio Lasam Utleg

Sergio Lasam Utleg (s. 11. syyskuuta 1943) on filippiiniläinen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Tuguegaraon hiippakuntaan 30. maaliskuuta 1968 ja nimitettiin Ilaganin hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi 10. helmikuuta 1997. Piispaksi konsekroinnin suoritti 17. maaliskuuta Gian Vincenzo Moreni, jota avustivat Diosdado Aenlle Talamayan ja Miguel Gatan Purugganan.Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Sergio Lasam Utleg Utlegista tuli Ilaganin piispa 26. heinäkuuta 1999. Hänet nimitettiin 13. marraskuuta 2006 Laoagin piispaksi ja 15. kesäkuuta 2011 Tuguegaraon arkkipiispaksi. == Lähteet == Luokka:Filippiiniläiset papit Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Corsier-sur-Vevey

Corsier-sur-Vevey on kunta Sveitsissä, Vaud’n kantonissa. Se on 6,75 neliökilometrin laajuinen, ja siellä oli 3 249 asukasta vuonna 2010. Kunnan tunnetuin nähtävyys on sen hautausmaa, jolle on haudattu Charlie Chaplin ja James Mason. == Historia == Corsier-sur-Veveyn alkuperää ei tiedetä. Kylää kutsuttiin 1100-luvulla kuitenkin nimellä Corsiacum. Savoijin kuningashuone kiinnostui kylän kirkosta 1300- ja 1400-luvuilla, ja sitä muun muassa suurennettiin. Taloudellisten syiden takia Corsier-sur-Veveyn kunta myi 1800-luvun lopulla Genevejärven rannalla sijaineet alueensa Veveyn kunnalle. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Kunnan kotisivut Luokka:Vaud’n kunnat
Francisco Gil Hellín

Francisco Gil Hellín (s. 2. heinäkuuta 1940 Murcia) on espanjalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 21. kesäkuuta 1964 ja nimitettiin Paavillisen perheneuvoston sihteeriksi sekä Citiumin titulaaripiispaksi 3. huhtikuuta 1996. Piispaksi konsekroinnin suoritti 1. kesäkuuta Alfonso López Trujillo, jota avustivat Giovanni Battista Re ja Agustín García-Gasco y Vicente.Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Francisco Gil Hellín Gil Hellín sai 28. maaliskuuta 2002 nimityksen Burgosin arkkipiispaksi. Gil Hellín sai tohtorinarvon teologiassa Navarran yliopistosta vuonna 1975.Conferencia Episcopal Española: Excmo. y Rvdmo. Sr. D. Francisco Gil Hellín == Lähteet == Luokka:Espanjalaiset papit Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Friedel–Crafts-alkylointi

Friedel–Crafts-alkylointi on aromaattisen yhdisteen alkylointireaktio. Reaktio on saanut nimensä kehittäjiensä ranskalaisen kemistin Charles Friedelin ja yhdysvaltalaisen kaivosinsinöörin ja kemistin James Craftsin mukaan, jotka löysivät reaktion vuonna 1877. George A. Olah, V. Prakash Reddy & G. K. Surya Prakash: Friedel-Crafts Reactions, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2000 Teoksen verkkoversio Viitattu 04.05.2012 == Mekanismi == Friedel–Crafts-alkylointi on tyypiltään elektrofiilinen aromaattinen substituutioreaktio. Reaktiossa aromaattisen nukleofiilisen renkaan vetyatomi korvautuu elektrofiilisella karbokationilla. Alkylointiin käytetään tyypillisimmin alkyylihalogenideja, erityisesti alkyyliklorideja, alkoholeja tai alkeeneja. Friedel–Crafts-alkylointi vaatii katalyytiksi Lewis-hapon ja usein käytetään alumiinikloridia. Myös muita Lewis-happoja, kuten rauta(III)kloridia, antimonipentafluoridia, tina(IV)kloridia, titaanitetrakloridia tai booritrifluoridia voidaan käyttää. Reaktion ensimmäisessä vaiheessa katalyytti muodostaa alkyloivan yhdisteen kanssa kompleksin, joka hajoaa karbokationiksi. Karbokationi on elektrofiilinen ja liittyy aromaattiseen renkaaseen, jolloin muodostuu sykloheksadienyliumkationi. Hyvin heikkokin emäs voi poistaa kationista protonin, jolloin muodostuu alkyloitu tuote. : == Teollisia sovelluksia == Friedel–Crafts-alkylointia käytetään teollisuudessa muun muassa etyylibentseenin valmistamiseen bentseenistä ja eteenistä käyttäen katalyyttinä alumiinikloridia. Etyylibentseeniä käytetään paljon styreenin valmistukseen. Muita teollisesti merkittäviä alkylointeja ovat kumeenin valmistus propeenista ja bentseenistä ja resorsinolin valmistus propeenista ja m-di-isopropyylibentseenistä. == Ongelmia == Friedel–Crafts-alkyloinnissa on muutamia ongelmia, jotka rajoittavat sen käytettävyyttä. Metaohjaavat, elektroneja puoleensa aromaattisesta renkaasta vetävät substituentit, kuten nitro- tai halogeeniryhmät alentavat aromaattisten yhdisteiden reaktiivisuutta. Esimerkiksi nitrobentseeni ei reagoi Friedel–Crafts- alkyloinnilla. Toinen ongelma on liiallinen substituutio. Alkyloidut tuotteet ovat reaktiivisempia kuin alkyloimattomat lähtöaineet ja tuotteeksi saadaan usein useasta kohdasta alkyloituja yhdisteitä. Tätä voidaan vähentää sekoituksella ja suorittamalla reaktio heterogeenisesti käyttäen samaa liuotinta sekä katalyytille että aromaattiselle hiilivedylle. Kolmas ongelma on karbokationin toisiintuminen. Primäärisistä ja sekundäärisitä alkoholeista ja alkyylihalideista muodostuneet karbokationit toisiintuvat hyvin helposti stabiilimmiksi tertiäärisiksi karbokationeiksi, jolloin tuotteeksi muodostuu haarautuneita alkyyliryhmiä sisältäviä yhdisteitä. == Katso myös == *Friedel–Crafts-asylointi == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Etälukio: Bentseenin Friedel-Crafts alkylointi Luokka:Orgaaniset reaktiot
Sebastian Kallupura

Sebastian Kallupura (s. 14. heinäkuuta 1953) on intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Patnan hiippakuntaan 14. toukokuuta 1984 ja nimitettiin Buxarin hiippakunnan johtoon 7. huhtikuuta 2009. Piispaksi konsekroinnin suoritti 21. kesäkuuta William D'Souza, jota avustivat Victor Henry Thakur ja Julius Marandi.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Sebastian Kallupura == Lähteet == Luokka:Intialaiset katoliset piispat Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Victor Henry Thakur

Victor Henry Thakur (s. 1. heinäkuuta 1954) on intialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Muzaffarpurin hiippakuntaan 3. toukokuuta 1984 ja nimitettiin Bettiahin hiippakunnan johtoon 27. kesäkuuta 1998. Piispaksi vihkiminen seurasi 11. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Telesphore Placidus Toppo, jota avustivat John Baptist Thakur ja Joseph Augustine Charanakunnel.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Victor Henry Thakur Thakur sai 3. heinäkuuta 2013 nimityksen Raipurin arkkipiispaksi. == Lähteet == Luokka:Intialaiset katoliset arkkipiispat Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Joseph Augustine Charanakunnel

Joseph Augustine Charanakunnel (s. 6. kesäkuuta 1938) on intialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 15. toukokuuta 1975 ja nimitettiin Raipurin hiippakunnan johtoon 21. marraskuuta 1992. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. helmikuuta 1993. Pääkonsekraattorina toimi Eugene Louis D'Souza, jota avustivat Leobard D'Souza ja Joseph Pallikaparampil.Catholic- Hierarchy.org: Archbishop Joseph Augustine Charanakunnel Charanakunnel sai 27. helmikuuta 2004 nimityksen Raipurin arkkipiispaksi. Hän jäi eläkkeelle 3. heinäkuuta 2013. == Lähteet == Luokka:Intialaiset katoliset arkkipiispat Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
John Baptist Thakur

John Baptist Thakur (s. 8. helmikuuta 1937) on intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin jesuiittojen papiksi 19. maaliskuuta 1966 ja nimitettiin Muzaffarpurin hiippakunnan johtoon 6. maaliskuuta 1980. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Lawrence Trevor Picachy, jota avustivat Pius Kerketta ja Benedict John Osta.Catholic- Hierarchy.org: Bishop John Baptist Thakur, S.J. == Lähteet == Luokka:Intialaiset katoliset piispat Luokka:Jesuiitat Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Riccardo Ruotolo

Riccardo Ruotolo (15. marraskuuta 1928 Andria – 1. elokuuta 2012) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 15. heinäkuuta 1951 ja nimitettiin Manfredonia-Viesten arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Castulon titulaaripiispaksi 6. joulukuuta 1995. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1996. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Giovanni Battista Re ja Jorge María Mejía.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Riccardo Ruotolo Manfredonia-Viesten arkkihiippakunnan nimi muutettiin 6. joulukuuta 2002 Manfredonia-Vieste-San Giovanni Rotondoksi.Catholic- Hierarchy.org: Archdiocese of Manfredonia-Vieste-San Giovanni Rotondo Ruotolo toimi sen vihkipiispana, kunnes jäi eläkkeelle 28. helmikuuta 2004. == Lähteet == Luokka:Italialaiset piispat Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Mann

Mann on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Aimee Mann (s. 1960), yhdysvaltalainen laulaja * Anna Murdoch Mann (s. 1944), skotlantilais- australialainen kirjailija * Anthony Mann (1906–1967), yhdysvaltalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja * Barry Mann (s. 1939), yhdysvaltalainen lauluntekijä ja muusikko * Byron Mann (s. 1967), hongkongilais- yhdysvaltalainen näyttelijä * Carl Mann (1942–2020), yhdysvaltalainen rockabilly- ja countrylaulaja ja -pianisti * Daniel Mann (1912–1991), yhdysvaltalainen teatteri- ja elokuvaohjaaja * David S. Mann (s. 1939), yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko * Delbert Mann (1920–2007), yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja * Frido Mann (s. 1940), saksalainen psykologi ja kirjailija * Gabriel Mann (s. 1972), yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli * Golo Mann, oik. Angelus Gottfried Mann (1909–1994), saksalainen kirjailija ja historioitsija, Thomas Mannin poika * Heinrich Mann (1871–1950), saksalainen kirjailija * Herbie Mann (1930–2003), yhdysvaltalainen jazzhuilisti * Horace Mann (1796–1959), yhdysvaltalainen juristi, poliitikko ja julkisten koulujen perustaja * Kevin Danell Mann, Brotha Lynch Hung (s. 1972), yhdysvaltalainen rap-artisti * Klaus Mann (1906–1949), saksalainen kirjailija * Leslie Mann (s. 1972), yhdysvaltalainen näyttelijä * Manfred Mann, oik. Manfred Lubowitz (s. 1940), englantilainen kosketinsoittaja * Michael Mann (s. 1943), yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja * Michael Mann (s. 1965), yhdysvaltalainen ilmastontutkija * Michael Mann (s. 1942), brittiläinen sosiologian professori * Nicole Aunapu Mann (s. 1977), yhdysvaltalainen astronautti * Ralph Mann (1949–2025), yhdysvaltalainen aitajuoksija * Robert Mann (1920–2018), yhdysvaltalainen viulisti, säveltäjä ja kapellimestari * Sally Mann (s. 1951), yhdysvaltalainen valokuvaaja * Shelley Mann (1937–2005), yhdysvaltalainen uimari * Simon Mann (s. 2001), brittiläis-yhdysvaltalainen moottoriurheilija * Strauss Mann (s. 1998), yhdysvaltalainen jääkiekkomaalivahti * Thomas Mann (1875–1955), saksalainen kirjailija, Nobelin kirjallisuuspalkinnon saaja * Tor Mann (1894–1974), ruotsalainen kapellimestari * William J. Mann (s. 1963), yhdysvaltalainen kirjailija, toimittaja ja elokuvahistorioitsija. == Kuvitteellisia henkilöitä == * Otto Mann, koulubussien kuljettaja piirrossarjassa Simpsonit Luokka:Sukunimet
Näkkileipäasetelma

Näkkileipäasetelma on taiteilija Olli Miettisen vuonna 1931 valmistunut öljyvärityö kankaalle, kooltaan 71 × 68 cm. Ateneumin taidemuseo osti teoksen kokoelmiinsa vuonna 1993. ”Pyrin pelkkiin väripintoihin – pois esineellisyydestä”, Miettinen luonnehti, kun hän maalasi opintomatkan tuliaisena muun muassa Näkkileipäasetelman. Hän teki nuorena taiteilijana Firenzeen ja Pariisiin opintomatkan, jolla hän näki muun muassa Georges Braquen näyttelyn. Kotiin tullessaan hän toi myös mukanaan La Piste -lehden sekä Musée du Luxembourgia ja Vincent van Goghin taidetta esittelevät kirjat. Seuraavissa maalauksissaan Miettinen yritti kertomansa mukaan toteuttaa sen, mintä oli opintomatkalla nähnyt. Näkkileipäasetelman alkuperäinen nimi oli Sommitelma ja ”Näkkileipäasetelma” oli vain pilkkanimi, mutta Miettinen antoi sen myöhemmin olla teoksen nimenä. ==Lähteet== * Timo Huusko: ”Olli Miettinen: Näkkileipäasetelma”. Teoksessa Ateneum-opas. Toim. Timo Huusko, 2007, s. 96. ==Aiheesta muualla== * Teos Suomen Kansallisgallerian sivuilla: Kokoelmat: Näkkileipäasetelma. Luokka:Suomalaiset maalaukset Luokka:Ateneumin kokoelmat Luokka:Asetelmat
Romulo Geolina Valles

Romulo Geolina Valles (s. 10. heinäkuuta 1951) on filippiiniläinen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Tagumin alueprelatuuriin 6. huhtikuuta 1976 ja nimitettiin Kidapawanin hiippakunnan johtoon 24. kesäkuuta 1997. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Gian Vincenzo Moreni, jota avustivat Philip Francis Smith ja Wilfredo D. Manlapaz.Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Romulo Geolina Valles Valles sai 13. marraskuuta 2006 nimityksen Zamboangan ja 11. helmikuuta 2012 Davaon arkkipiispaksi. == Lähteet == Luokka:Filippiiniläiset papit Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
George Beluso Rimando

George Beluso Rimando (s. 22. helmikuuta 1953) on filippiiniläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Davaon arkkihiippakuntaan Joseph William Regan 22. huhtikuuta 1980. Hänet nimitettiin Davaon vihkipiispaksi ja Vadan titulaaripiispaksi 4. maaliskuuta 2006. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Fernando R. Capalla, jota avustivat Romulo Geolina Valles ja Wilfredo D. Manlapaz. == Lähteet == Luokka:Filippiiniläiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Soittimia

Soittimia on ranskalaisen taiteilijan Fernand Légerin kubistinen maalaus vuodelta 1926, kooltaan 65×50 cm. Ateneumin taidemuseo sai sen kokoelmiinsa lahjoituksena vuonna 1938. Légerin Soittimia on kubistinen maalaus, joka on puhtaasti geometrisia muotoja sisältävä asetelma aiheesta joka oli melko yleinen kubisteille. Maalaus kuuluu Légerin mekaanisen ja puristisen kauden teoksiin. Vaiheelle on ominaista muodon selkeys. ==Historiaa== Soittimia oli Artekin vuonna 1937 järjestämässä näyttelyssä Helsingissä, jossa oli monien kansainvälisten huipputaiteilijoiden töitä. Näyttelyssä oli muun muassa Matissen, Picasson, Braquen ja Chagallin maalauksia. Näyttelyssä oli mukana myös amerikkalaisen Alexander Calderin mobileja. Joukko suomalaisia taide- elämän vaikuttajia osti Soittimia-teoksen näyttelystä ja lahjoitti sen Ateneumin taidemuseolle kesällä 1938. ==Lähteet== Anja Olavinen: Fernand Léger: Soittimia. Teoksessa Ateneum-opas. Toim. Timo Huusko, 2007, s. 97\. ISBN 978-951-53-2994-3 ==Aiheesta muualla== *Léger, Fernand: Soittimia, 1926. Suomen Kansallisgalleria. Luokka:Ranskalaiset maalaukset Luokka: Ateneumin kokoelmat Luokka:Asetelmat Luokka:Kubistiset maalaukset
Luettelo Ainin kantoneista

Tämä on luettelo Ainin kantoneista arrondissementeittain. Departementissa on 43 kantonia. ==Belley (9 kantonia)== * Ambérieu-en-Bugey * Belley * Champagne- en-Valromey * Hauteville-Lompnes * Lagnieu * Lhuis * Saint-Rambert-en-Bugey * Seyssel * Virieu-le-Grand ==Bourg-en-Bresse (24 kantonia)== * Bâgé-le-Châtel * Bourg-en-Bresse-Est * Bourg-en-Bresse-Nord-Centre * Bourg-en-Bresse-Sud * Ceyzériat * Chalamont * Châtillon-sur-Chalaronne * Coligny * Meximieux * Miribel * Montluel * Montrevel-en-Bresse * Péronnas * Pont-d'Ain * Pont-de- Vaux * Pont-de-Veyle * Reyrieux * Saint-Trivier-de-Courtes * Saint-Trivier- sur-Moignans * Thoissey * Treffort-Cuisiat * Trévoux * Villars-les-Dombes * Viriat ==Gex (3 kantonia)== * Collonges * Ferney-Voltaire * Gex ==Nantua (7 kantonia)== * Bellegarde-sur-Valserine * Brénod * Izernore * Nantua * Oyonnax- Nord * Oyonnax-Sud * Poncin Luokka:Ain Ain
Fernando R. Capalla

Fernando R. Capalla (1. marraskuuta 1934 – 6. tammikuuta 2024) oli filippiiniläinen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Jaron arkkihiippakuntaan Juan Nicolasora Nilmar 18. maaliskuuta 1961, ja hänet nimitettiin Davaon arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Grumentumin titulaaripiispaksi 2. huhtikuuta 1975. Piispaksi vihkiminen seurasi 18. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Bruno Torpigliani, jota avustivat Artemio G. Casas ja Jaime Lachica Sin. Capalla sai 25. huhtikuuta 1977 nimityksen Iliganin prelaatiksi. Hän oli yhä Grumentumin titulaaripiispana, kunnes erosi tästä arvosta 18. helmikuuta 1978. Hänet nimitettiin 15. marraskuuta 1982 Iliganin piispaksi ja 28. kesäkuuta 1994 Davaon koadjuuttoriarkkipiispaksi. 6. marraskuuta 1996 hänestä tuli Davaon arkkipiispa, ja hän toimi tässä virassa, kunnes jäi eläkkeelle 11. helmikuuta 2012. == Lähteet == Luokka:Filippiiniläiset papit Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Sota (maalaus)

Sota on taiteilija Helge Dahlmanin öljymaalaus kankaalle, 100 × 146 cm. Teos valmistui vuosina 1946–1948. Ateneumin taidemuseo osti sen kokoelmiinsa vuonna 1995. Sota esittää kubismin ja osin surrealismin keinoin neljä ihmistä. Eniten haavoittunut on ahkiossa, vierellään sodan mieletön hengetär ja koneritari. Teoksen värimaailmaa ovat kirkkaat perusvärit. Helge Dahlmanilla oli itsellään kokemusta sodassa haavoittumisesta, kun hän 17-vuotiaana haavoittui siellä ja hänen vasen kätensä amputoitiin. Hän opiskeli taiteilijaksi Suomen Taideakatemian koulussa Helsingissä vuosina 1942–1944. == Lähteet == * Timo Huusko: Helge Dahlman: Sota. Teoksessa Ateneum-opas, toim. Timo Huusko. Helsinki: Ateneumin taidemuseo, 2007. ISBN 978-951-53-2994-3. Sivu 100 == Aiheesta muualla == * Teos Suomen Kansallisgallerian sivuilla: Kokoelmat: Sota. Luokka:Suomalaiset maalaukset Luokka:Ateneumin kokoelmat Luokka:Ekspressionistiset maalaukset
Endre Kolár

Endre Kolár (27. helmikuuta 1950 Budapest − 15. huhtikuuta 2014) oli unkarilainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan puolustaja tai keskikenttäpelaaja. Kolár edusti budapestilaista Újpesti Dózsaa vuosina 1972–1982. Hänen aikanaan Újpest selvisi Euroopan cupissa kahdeksan parhaan joukkoon vuonna 1973 ja seuraavalla kaudella välieriin. Vuoden 1974 välierässä joukkue hävisi cupin myöhemmin voittaneelle Bayern Münchenille. Keskikentällä ja puolustajana pelannut Kolár esiintyi Unkarin jalkapallomaajoukkueessa viidesti vuosina 1973–1975. Újpesti Dózsasta Kolár siirtyi Valkeakosken Hakaan vuonna 1982. Hän pelasi Hakassa yhteensä kuusi kautta, voittaen Suomen Cupin kahdesti. Pääsarjauransa lopetettuaan Kolár edusti Finnairin Palloilijoita sekä Hangö IK:ta I- ja II divisioonissa. Pelaajauransa jälkeen Kolár valmensi Suomessa 1990- ja 2000-luvuilla muun muassa Finnairin Palloilijoita, Järvenpään Palloseuraa sekä HJK:n juniorijoukkueita. Unkarissa viettämiensä vuosien jälkeen hän palasi Suomeen vuonna 2011 ja toimi kauden ajan Musan Salaman valmennusryhmässä. Kolár kuoli sairauskohtauksen komplikaatiohin vuonna 2014. ==Saavutukset pelaajana== *Unkarin mestaruus: 1973, 1974, 1975, 1978, 1979 *Unkarin Cupin voitto: 1975 *Suomen Cupin voitto: 1982, 1985 ==Lähteet== *Football Database ===Viitteet=== Luokka:Unkarilaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon Suomen Cupin mestarit Luokka:Unkarilaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Otto Weininger

Otto Weininger (3. huhtikuuta 1880 Wien − 4. lokakuuta 1903 Wien) oli juutalaissyntyinen itävaltalainen filosofi, joka tunnetaan teoksestaan Sukupuoli ja luonne (1903) ja yltiöpäisistä teorioistaan. Hän teki itsemurhan vain 23-vuotiaana, mutta hänen maineensa levisi laajalti Euroopassa ja hänen teoksestaan tuli myyntimenestys. == Elämä ja toiminta == Otto Weininger polveutui unkarinjuutalaisesta suvusta; hänen isänsä oli kultaseppä Lepold Weininger (1854–1922). Otto Weininger osoitti jo koululaisena huomattavaa kielellistä lahjakkuutta ja tutki muun muassa Homeroksen sanankäyttöä. Hän suoritti ylioppilastutkinnon vuonna 1898 ja kirjoittautui Wienin yliopistoon opiskelemaan filosofiaa ja psykologiaa, mutta kävi muidenkin tiedekuntien luennoilla. Hän valmistui tohtoriksi vuonna 1902 väitöskirjallaan Eros und Psyche: Eine biologisch-psychologische Studie. Valmistumisensa jälkeen Weininger kääntyi juutalaisuudesta protestantiksi. Hän etsi väitöskirjalleen kustantajaa ja kääntyi muiden muassa Sigmund Freudin puoleen, mutta Freud suhtautui kirjaan kielteisesti. Weininger ryhtyi valmistelemaan kirjaansa Sukupuoli ja luonne: Periaatteellinen tutkimus (), joka julkaistiin kesäkuussa 1903. Teos on väitöskirjan laajennettu versio. Weininger pyrkii saattamaan sukupuolten suhteet uuteen valoon ja esittää juutalaisvastaisia ja naisvihamielisiä käsityksiä. Hänen mukaansa juutalaiset ovat naisellisen olemuksensa takia ”alati himokkaita ja irstaita”, ”synnynnäisiä kommunisteja”, ”luonnostaan parittajia”. Lisäksi Weininger pitää ihmistä luonteeltaan biseksuaalina. Tämän ajatuksen hän oli kuullut ystävältään psykologi Hermann Swobodalta, joka oli Freudin potilas ja keskusteli aiheesta Freudin kanssa. Freud puolestaan tunsi ystävänsä Wilhelm Fliessin vastaavan teorian. Niinpä Fliess saattoi vuonna 1904 väittää, että Weininger oli Freudin ja Swobodan avustuksella varastanut hänen teoriansa (jonka hän julkaisi vasta 1906). Weininger kärsi vakavista masennuspuuskista. Hän ampui itsensä Ludwig van Beethovenin kuolintalossa Wienissä. Itsemurhansa jälkeen Weiningerista tuli nopeasti kulttihahmo, hänen maineensa levisi ympäri Eurooppaa, ja Sukupuolesta ja luonteesta tuli myyntimenestys. Hänen kirjeitään, päiväkirjamerkintöjään ja mietelmiään julkaistiin postuumisti kokoelmassa Perimmäisistä kysymyksistä (saks. Über die letzten Dinge, 1904). Natsi-Saksan aikana hän alkoi kuitenkin jäädä unhoon, koska Sukupuoli ja luonne kiellettiin juutalaisen kirjoittamana. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * * * * * == Aiheesta muualla == * Geschlecht und Charakter — koko teos PDF-tiedostona * Simola, Matti: Otto Weininger (1880-1903). Sarastus 2.6.2014. Luokka:Itävaltalaiset filosofit Luokka:Antisemitismi Luokka:Itsemurhan tehneet Luokka:Vuonna 1880 syntyneet Luokka:Vuonna 1903 kuolleet
Kristus, Ristiinnaulittu

Kristus, Ristiinnaulittu on taiteilija Aimo Kanervan öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1947. Tämän 120×81,5 cm kokoisen maalauksen osti Ateneumin taidemuseo kokoelmiinsa vuonna 1968. Aimo Kanerva oli ekspressionisti, jolle oli taiteilijana tärkeää sisäisen näkemyksen spontaani välittäminen. Maalaustekniikasta hän oppi paljon Eero Myntiltä, eritoten kun häntä ei hyväksytty Suomen Taideyhdistyksen koulun maalausluokalle. Kanerva haavoittui vakavasti talvisodan loppuvaiheessa ja eräs tulkinta on, että Kristus, Ristiinnaulittu, alkujaan nimellä Katkelma, on omakohtaiseen kokemukseen perustuva vertauskuvallinen kuvaus itsensä uhraamisesta sodalle ja isänmaan asialle. ==Lähteet== Timo Huusko: Aimo Kanerva: Kristus, Ristiinnaulittu. Teoksessa Ateneum-opas. Toim. Timo Huusko, 2007, s. 101\. ISBN 978-951-53-2994-3 ==Aiheesta muualla== * Teos Suomen Kansallisgallerian sivuilla: Kokoelmat: Kristus, Ristiinnaulittu. Luokka: Suomalaiset maalaukset Luokka: Ateneumin kokoelmat
Meren rannalla

Meren rannalla on japanilaisen taiteilijan Suzuki Harunobun 1760-luvulla maalaama puupiirros kooltaan 29 × 22 cm. Puupiirros kuuluu Ateneumin taidemuseon Antellin kokoelmiin, jonne se ostettiin vuonna 1908. Harunobu Suzuki oli usealla laatalla painetun japanilaisen moniväripuupiirroksen ensimmäinen mestari. Suomessa näitä puupiirroksia nähtiin ensimmäisen kerran vuonna 1897. ==Historiaa== Keväällä 1908 Helsingin yliopiston lehtori Jean Poirot pyysi, että Leipzigissa oleva Adolf Weigelin antikvariaatti lähettäisi japanilaisia puupiirroksia Antellin valtuuskunnan nähtäväksi. Niitä tuli 700 kappaletta ja ne päätettiin ostaa kaikki. Ne talletettiin Ateneumin taidemuseoon. Ensimmäinen iso näyttely järjestettiin niistä kuitenkin vasta vuonna 1984. Japanilaisilla puupiirroksilla on ollut vaikutuksensa länsimaiseen taiteeseen esimerkiksi pintavaikutelman korostumisena ja voimakkaiden värikontrastien yleistymisenä. ==Lähteet== Timo Huusko: Harunobu Suzuki: Meren rannalla. Teoksessa Ateneum-opas. Toim. Timo Huusko, 2007, s. 70\. ISBN 978-951-53-2994-3 ==Aiheesta muualla== * Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Meren rannalla. Luokka:Ateneumin kokoelmat
Karl Koller (silmälääkäri)

Karl (Carl) Koller (3. joulukuuta 1857 Schüttenhofen, Böömi, Itävallan keisarikunta (nyk. Sušice, Tšekki) – 22. maaliskuuta 1944 New York, Yhdysvallat) oli juutalaissyntyinen itävaltalainen silmälääkäri, joka keksi paikallispuudutuksen. == Elämäkerta == Karl Koller opiskeli lääketiedettä Wienin yliopistossa ja työskenteli sen jälkeen Wienin yliopistollisessa keskussairaalassa silmäsairauksien osastossa apulaislääkärinä. Tuohon aikaan silmäleikkaukset olivat kivuliaita ja vaikeita suorittaa, ja monien muiden lääkäreiden lailla Koller etsi ainetta, jolla kipua voitaisiin lievittää. Hänen ystävänsä ja kollegansa hermotautilääkäri Sigmund Freud oli julkaissut kesällä 1884 kirjasen Kokaiinista () ja maininnut siinä, että kokaiinimuriaatti vaikutti kudoksiin puuduttavasti, ja ennakoinut ”muitakin käyttötapoja, jotka perustuvat kokaiinin puudutusvaikutukseen”.Freud, Sigmund: Kokaiinista, s. 40. Suomentanut Markus Lång. Nastamuumio, Helsinki. 2010. ISBN 978-952-5083-30-9 Koller tuli ajatelleeksi, että kokaiiniliuosta voitaisiin käyttää silmän puuduttamiseen. Hän kokeili ainetta aluksi eläimiin ja lopulta omaan silmäänsä, ja tulokset olivat myönteiset. Koller julkisti tuloksensa silmälääkärien kongressissa syyskuussa 1884, ja uutinen levisi kulovalkean lailla ympäri maailman. Kokaiinia alettiin pian käyttää muussakin pikkukirurgiassa ja hammaslääketieteessä. Kokaiini säilyi ainoana puudutusaineena siihen saakka kunnes prokaiini keksittiin vuonna 1904. Koller joutui vuonna 1885 sapelikaksintaisteluun erään kollegansa kanssa, joka oli solvannut häntä juutalaisuuden tähden; kollega sai kaksi syvää haavaa. Koska kaksintaistelut oli laissa kielletty, tapauksen johdosta aloitettiin esitutkinta. Vaikka rikossyytteistä luovuttiin, tapaus vahingoitti Kollerin mainetta eikä hänen uransa edennyt Itävallassa huolimatta maailmanlaajuisesta kuuluisuudesta. Hän muutti Wienistä ensin Utrechtiin (1885–1888), sitten Lontooseen ja lopulta toukokuussa 1888 Yhdysvaltoihin. Siellä hän menestyi silmälääkärinä ja sai useita huomionosoituksia. Hän oli myös toistuvasti ehdolla Nobelin lääketieteen palkinnon saajaksi. == Lähteet == ==Kirjallisuutta== * Koller, C.: Vorläufige Mittheilung über locale Anästhesirung am Auge. Beilageheft zu den Klinischen Wochenblättern für Augenheilkunde, 1884 (22), s. 60–63. * Koller, Carl: Nachträgliche Bemerkungen über die ersten Anfänge der Lokalanästhesie. Wiener med. Wschr. 1935 (85), s. 7–. * Koller-Becker, Hortense: Carl Koller and cocaine. Psychoanalytical Quarterly 1963 (32), s. 309–373. Luokka:Amerikanjuutalaiset Luokka:Itävaltalaiset lääkärit Luokka:Vuonna 1857 syntyneet Luokka:Vuonna 1944 kuolleet