EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Olavi Honka

Olavi Uno Viktor Honka (vuoteen 1905 Bremer; 7. huhtikuuta 1894 Kuusisto – 29. huhtikuuta 1988 Helsinki) oli suomalainen juristi. Honka oli oikeuskansleri vuosina 1956–1961. ==Virkaura== Honka pääsi ylioppilaaksi vuonna 1911, suoritti oikeustutkinnon 1915 ja sai varatuomarin arvon 1917. Virkaura alkoi Turun hovioikeudessa, minkä ohella hän oli sivutoiminen asianajaja. Pula- aikana 1930–1934 hän toimi pelkästään asianajajana, mutta palasi hovioikeuteen ja yleni lopulta asessoriksi. Vuonna 1937 Hongasta tuli Korkeimman hallinto- oikeuden hallintoneuvos. Honka esiintyi syyttäjänä useissa poliittisissa oikeudenkäynneissä 1920- ja 1930-luvuilla. Hänet nimitettiin 1941 Päämajan sotilashallintokomentajan lainopilliseksi avustajaksi, ja vuosina 1942–1945 hän toimi palkkasäännöstelyn toiminnanjohtajana. Presidentti J. K. Paasikivi nimitti Hongan oikeuskansleriksi tammikuussa 1956; kyseessä oli yksi viimeisistä Paasikiven suorittamista virkanimityksistä. Silloinen oikeusministeriön hallitussihteeri Kai Korte on pitänyt Hongan nimitystä oikeuskansleriksi esimerkkinä J. K. Paasikiven vallankäytöstä virkanimityksissä. Edellisen oikeuskanslerin Carl Gustaf Möllerin jäädessä eläkkeelle virkaan olivat ilmoittautuneet Honka ja apulaisoikeuskansleri, lakitieteen tohtori Antti Hannikainen. Paasikivi katsoi ikävuodet oppiarvoa painavammaksi nimitysperusteeksi ja nimitti uudeksi oikeuskansleriksi 45-vuotiaan Hannikaisen asemesta 61-vuotiaan Hongan.Kai Korte: Ministerit tulivat ja menivät, s. 14–15. Jyväskylä: Gummerus, 1992. ISBN 951-20-4046-8. === Presidentinvaalit 1962 === Olavi Honka asetettiin niin kutsutun Honka- liiton toimesta presidentinvaaliehdokkaaksi vuoden 1962 presidentinvaaliin istuvaa presidenttiä Urho Kekkosta vastaan.Suomi, Juhani: Lohen sukua: Urho Kekkonen, s. 312. Otava, Helsinki 2010. Suurelle yleisölle melko tuntematon ja poliittisesti kokematon Honka oli Pientalonpoikien Puolueen puheenjohtajan Veikko Vennamon löytö hajanaisen rintaman yhteiseksi ehdokkaaksi.Virolainen, Johannes: Viimeinen vaalikausi, s. 109. Helsinki: Otava, 1991. Ensimmäisenä Honkaa olivat pyytäneet ehdokkaakseen SDP:n edustajat 22. helmikuuta 1961 puheenjohtaja Väinö Tannerin johdolla. Honka luopui ehdokkuudesta ennen valitsijamiesten vaalia noottikriisin yhteydessä. Muistelmissaan Olavi Honka on kuvannut myös Honka-liiton eräänlaisen jälkinäytöksen. Honka ilmoittautui vuonna 1962 avoimeksi tulleeseen oikeusministeriön lainvalmistelukunnan vanhemman jäsenen virkaan, mutta häntä ei valittu tähän tehtävään. Hongan käsityksen mukaan silloinen pääministeri Ahti Karjalainen esti hänen valitsemisensa. == Lähteet == * * Suomi-Fakta (WSOY, 2002) * Olavi Honka: Muistelmia ja mielipiteitä (WSOY, 1972) === Viitteet === ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Oikeuskanslerit Luokka:Vuonna 1894 syntyneet Luokka:Vuonna 1988 kuolleet
Uniikki (artisti)

thumb|Kapasiteettiyksikkö esiintymässä vuonna 2008. Uniikki rivissä oikeanpuolimmaisena. Dan Ahti Tolppanen (s. 11. kesäkuuta 1981),http://www.last.fm/music/Uniikki taiteilijanimeltään Uniikki, on suomalainen rap-artisti, joka tuli tunnetuksi Kapasiteettiyksikkö-yhtyeen jäsenenä. Hän on yksi Rähinä Recordsin perustajajäsenistä ja omistajista. Uniikki julkaisi ensimmäisen soololevynsä Aika ei venaa ketään loppuvuodesta 2005. Hän on lisäksi julkaissut Kapasiteettiyksikön kanssa albumit Päivästtoiseen (2001), Klassikko (2002), Itsenäisyyspäivä (2003), Usko parempaan (2004), Susijengi (2006) ja I ♥ KY (2008). Uniikki jatkoi soolouraansa julkaisemalla Nuor Tolppanen vol. 1 -mixtapen loppuvuodesta 2008. Kyseinen mixtape oli esimakua hänen toisesta studioalbumista, Juokse poika juokse, joka julkaistiin 14. lokakuuta 2009. Uniikin kolmas studioalbumi Suurempaa julkaistiin 6. huhtikuuta 2011. Uniikin seuraava julkaisu oli hänen ja MG:n 5. joulukuuta 2011 julkaistu 8190-mixtape. Levyltä julkaistiin YouTubessa näytekappaleet ”Totta mooses” ja ”Lisää”. Uniikki on kertonut julkaisevansa Nuor Tolppanen vol. 2 -mixtapen, joka on jatko-osa Nuor Tolppanen vol. 1 -mixtapelle. Tälle levylle hän aikoo pyytää rap-vierailijoita myös Rähinä Recordsin ulkopuolelta. Uniikin hittikappaleisiin kuuluu muun muassa ”Paita pois”. Uniikki oli myös osa tunnettua, vuonna 1997 perustettua Illmatic Cru -breakdance-ryhmää, joka vaihtoi myöhemmin nimensä Savage Feetiksi. Ryhmään kuului Uniikin lisäksi myös Elastinen sekä b-boyt Hypnotic, D'Maestre, Lil'P ja Twister. == Elämä ja ura == Uniikki syntyi vuonna 1981 suomenjuutalaiselle äidille ja suomalaiselle isälle. Hän on kansanedustaja Ben Zyskowiczin siskonpoika. Uniikki varttui Malminkartanon asuinalueella Helsingissä.Basso: Räppilapsuus: Uniikki. Youtube. Hän kävi Helsingin Juutalaisen Yhteiskoulun, jonka jälkeen hän opiskeli Etu-Töölön lukiossa. Uniikki on Helsingin juutalaisen seurakunnan jäsen. Uniikki oli yksi Nelosella syksyllä 2012 esitetyn AnkkaRäp-ohjelman valmentajista. Hänet nähtiin myös keväällä 2013 Diili-televisiosarjan 5. tuotantokauden jaksoissa.http://www.mtv3.fi/ohjelmat/sivusto2008.shtml/viihde/diili/taustaa_kilpailijat?1597847 Uniikki oli mukana myös Fitnesspäiväkirjat-ohjelmassa, jossa yksi päähenkilöistä oli hänen silloinen kihlattunsa Eevi Teittinen, josta Uniikki kuitenkin erosi kesäkuussa 2016. Uniikista ilmestyi tammikuussa 2021 Otavan kustantama, kirjailija Miikka Anttosen kirjoittama elämäkertakirja "Uniikki elämä". ISBN: 978-951-1-37186-1. ==Diskografia== ===Albumit=== * Aika ei venaa ketään (2005) * Juokse poika juokse (2009) * Suurempaa (2011) * Kiitorata (2012) * #kylänmies (2013) * Pienen miehen isot hitit (kokoelma, 2014) * Pikku prinssi (2015) == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * * * Uniikin haastattelu Lihamukissa * Stara.fi Podcast 4 - Uniikki, Brandon, Saara Ylitalo * Kapasiteettiyksikkö jättää jäähyväiset * Uniikki Räppilapsuus -sarjassa Luokka:Suomalaiset hip hop -artistit Luokka:Juutalaiset hip hop -artistit Luokka:Suomen juutalaiset Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Matti Honka

thumb|Haukiputaan kirkko. Matti Honka (28. joulukuuta 1713 Kokkola - 18\. toukokuuta 1777 Kokkola) oli suomalainen kirkonrakentaja. Kokkolan Vitsarin kylästä kotoisin oleva Honka tunnetaan myös ruotsinkielisellä nimellään Matts Johansson Lillhonga. Hänen vanhempansa olivat talollinen Johan Lillhonga ja Brita Antintytär. Useimmat Hongan Pohjanmaalle rakentamista puukirkoista olivat ruotsalaisiin esikuviin perustuvia kulmistaan viistettyjä ristikirkkoja. Hongan rakentamien kirkkojen tyylipiirteitä ovat lisäksi jyrkkäharjainen katto ja niistokulmaisuus, joko 12- tai jopa 20-nurkkaisuus. Niissä oli myös usein matalahko kaksijakoinen torni. Osan kirkoista Honka suunnitteli ja rakensi veljensä Juhanin kanssa. Hongan puoliso oli Magdalena Riippa (eli vielä 1785). == Hongan suunnittelemat kirkot == * Alavetelin kirkko (1752–1754) * Oulaisten kirkko (1753) * Paavolan kirkko (1756) * Kiimingin kirkko (1760) * Kannuksen kirkko (1761) * Haukiputaan kirkko (1762) * Ilmajoen kirkko (1766) ja tapuli (1804) * Lappajärven kirkko (1765) * Lohtajan kirkko (1768) * Ähtävän kirkko (1770) * Teerijärven kirkko (1774) * Viitasaaren kolmas kirkko (1775). Purettu nykyisen Viitasaaren kirkon tieltä (1878). === Hongan suunnittelemat erilliset kellotapulit === * Närpiön kirkontorni * Isonkyrön kirkontorni == Lähteet == == Aiheesta muualla == __NOTOC__ Luokka:Suomalaiset arkkitehdit Luokka:Suomalaiset kirkonrakentajat Luokka:Vuonna 1713 syntyneet Luokka:Vuonna 1777 kuolleet
Illicium parviflorum

Illicium parviflorum on tähtianisten (Illicium) sukuun kuuluva kasvi. == Ulkonäkö == Illicium parviflorum on ainavihanta pensas tai pieni puu. Se kasvaa jopa 6 metriä korkeaksi. Lehdet ovat soikeat, 9–13 cm pitkät ja 2,5–5 cm leveät. Murskattuina ne tuoksuvat voimakkaasti. Kukka on keltainen ja 1–2 cm leveä. Hedelmä on tähdenmuotoinen ja halkaisijaltaan 1–2 cm. Kasvin lehdet ja versot tuoksuvat mausteiselta lakritsilta.Top Tropicals (myös valokuva) == Levinneisyys == Illicium parviflorum kasvaa luontaisena Floridan keskiosissa. Se suosii purojen varsia ja muita kosteita kasvupaikkoja.Floridata Kasvi viihtyy parhaiten hiekkapitoisessa ja happamassa maassa. Se on uhanalaisuusluokituksen mukaan vaarantunut. == Käyttö == Illicium parviflorumia voidaan viljellä koristekasvina USDA-vyöhykkeillä 7–10. Se viihtyy niin varjossa kuin täydessä auringossakin, mutta vaatii kuivilla paikoilla säännöllistä kastelua pysyäkseen rehevänä. Se soveltuu sekä aitakasviksi että yksittäispensaaksi ja -puuksi. Kasvi on myrkyllinen eikä sen hedelmiä siten voi käyttää ruoanlaitossa kuten samaan sukuun kuuluvan rusotähtianiksen (Illicium verum). == Lähteet == parviflorum Luokka:Myrkylliset kasvit Luokka:Uhanalaiset kasvit
Juhani Pallasmaa

Juhani Uolevi Pallasmaa (s. 14. syyskuuta 1936 Hämeenlinna) on suomalainen arkkitehti. Teknillisen korkeakoulun arkkitehtuurin professorina 1992–1997 toiminut Pallasmaa on julkaissut lukuisia arkkitehtuuria ja arkkitehtuurin teoriaa käsitteleviä kirjoituksia ja toiminut näyttelyarkkitehtina. Hänen töistään tunnetuimmat ovat Rovaniemen taidemuseo ja Suomen Ranskan-instituutin muutostyöt (1990, yhdessä Rolan Schweitzerin kanssa). Pallasmaa oli taiteilijaprofessorina vuosina 1983–1988. Hän teki vuoden 1992 Sevillan maailmannäyttelyssä Suomen paviljongin näyttelysuunnitelman ja taiteilijavalinnat. Pallasmaa on ollut Pritzker-palkinnon juryssa vuodesta 2009. == Palkinnot ja tunnustukset == * valtionpalkinto käsikirjoituksesta ohjelmaan Ihmisen mittaista arkkitehtuuria sarjassa Tiede ja tutkimus * Taiteen Suomi-palkinto 2000 * American Academy of Arts and Letters, Arnold W. Brunnerin muistopalkinto 2009 == Lähteet == * Suomi-Fakta (WSOY, 2002) === Viitteet === Luokka:Suomalaiset arkkitehdit Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Robot Wars

Robot Wars on brittiläinen viihdesarja, jossa ihmisten rakentamat robotit taistelevat toisiaan vastaan. Tavoitteena on työntää vastustaja ”kaivoksi” kutsuttuun automaattiseen kuoppaan, kipata se yli laidan, halvaannuttaa se tai saada tuomareilta enemmän pisteitä. Robottien aseena on esimerkiksi kippejä, piikkejä, hakkuja, pihtejä, leukoja, sirkkeleitä ja pyöriviä levyjä. Jos molemmat robotit ovat voimissaan ajan loputtua, tuomarit ratkaisevat voittajan. Tuomio perustuu tyyliin, ohjaukseen, tuhoihin ja hyökkäävyyteen. Ohjelman vakiohenkilöitä ovat Craig Charles, Philippa Forrester ja Jonathan Pierce. Taistelun hankaloittamiseksi areenalla vaanii viisi kotirobottia: Pihdeillä ja liekinheittimellä varustettu Kersantti Bash, vauhtipyörän ja torahampaat omistava Matilda, hakullinen ja kauhallinen Shunt, sirkkelillä ja pihdeillä aseistautunut Dead Metal ja Sir Killalot, jolla on pihdit ja peitsi. Robot Wars on ollut erittäin suosittu tv-sarja maailmalla. Oli olemassa myös Robot Wars Club, johon Robot Wars -fanit voivat liittyä. Suomessa sarjaa on näytetty Subtv:llä. Robot Wars turnausten mestareita ovat RoadBlock, Panic Attack, Chaos 2 (kaksi kertaa), Razer, Tornado ja Typhoon 2. Tämän lisäksi Razer on voittanut maailmanmestaruuden kahdesti. Yhdistyneen kuningaskunnan mestaruus Yhdistyneen kuningaskunnan mestaruus Yhdistyneen kuningaskunnan mestaruus Yhdistyneen kuningaskunnan mestaruus Yhdistyneen kuningaskunnan mestaruus Turnaus Kulta Finalistit Finalistit Finalistit Ensimmäinen sota Roadblock Bodyhammer, Cunning Plan, Recylopse, Robot The Bruce, T.R.A.C.I.E. Bodyhammer, Cunning Plan, Recylopse, Robot The Bruce, T.R.A.C.I.E. Bodyhammer, Cunning Plan, Recylopse, Robot The Bruce, T.R.A.C.I.E. Turnaus Kulta Hopea Pronssi Neljäs sija Toinen sota Panic Attack Cassius Roadblock Killertron Kolmas sota Chaos 2 Hypno-Disc Firestorm Steg-O-Saw-Us Neljäs sota Chaos 2 Pussycat Stinger Hypno-Disc Viides sota Razer Bigger Brother Firestorm Hypno- Disc Kuudes sota Tornado Razer Firestorm Terrorhurtz Seitsemäs sota Typhoon 2 Storm 2 Tornado X-Terminator Maailmanmestaruus Maailmanmestaruus Maailmanmestaruus Maailmanmestaruus Maailmanmestaruus Mestaruus Kulta Hopea Semifinalistit Semifinalistit Ensimmäinen maailmanmestaruus Razer (Englanti) Behemoth (Englanti) 101 (Englanti) Diotoir (Irlanti) Toinen maailmanmestaruus Razer (UK) Drillzilla (USA) Manta (USA) Tornado (UK) Kolmas maailmanmestaruus Storm 2 (UK) Supernova (Sri Lanka) Crushtacean (Etelä-Afrikka) Tough As Nails (Alankomaat) == Mitalitaulukko == Nro Robotti Kultaa Hopeaa Pronssia Neljäs sija 1 Razer 3 1 0 0 2 Chaos 2/Robot the Bruce 2 0 1 0 3 Storm 2 1 1 0 0 4 Tornado 1 0 1 0 4 Roadblock 1 0 1 0 5 Pussycat/Bodyhammer 0 2 0 0 6 Panic Attack 1 0 0 0 6 Typhoon 2 1 0 0 0 8 Firestorm 0 0 3 0 9 Hypno-Disc 0 1 0 2 10 Cassius/Recyclopse 0 1 0 1 11 Supernova 0 1 0 0 11 Bigger Brother 0 1 0 0 11 Drillzilla 0 1 0 0 11 Behemoth 0 1 0 0 15 Stinger 0 0 1 0 16 X-Terminator 0 0 0 1 16 Terrorhurtz 0 0 0 1 16 Steg-O-Saw-Us 0 0 0 1 16 Killertron 0 0 0 1 == Lähteet == Luokka:Viihdeohjelmat Luokka:Robotit
Pertti Tolla

Pertti Jussi Tolla (s. 30. syyskuuta 1936 Jääski) on suomalainen sotilas ja kenraaliluutnantti evp. Tolla ylennettiin kenraaliluutnantin arvoon vuonna 1989. == Ura == Tolla valmistui Kadettikoulusta vuonna 1959. Hän on toiminut muun muassa: * lentoupseerina Karjalan Lennostossa 1959- * lennonopettajana silloisessa Ilmasotakoulussa 1961 - 1962 * koelentäjänä * Koelentueen päällikön sijaisena (kapt.) vuoteen 1969 * Hävittäjälentolaivue 31:n komentajana 1971 - 1974 * Karjalan Lennoston komentajana (everstinä) 1980 - 1983 * ilmavoimien esikuntapäällikkönä 1984 - 1986 * Pääesikunnan päämajoitusmestarina 1986 - 1989 * Pääesikunnan yleisesikuntapäällikkönä * Puolustusneuvoston pääsihteerinä 1989-1992 * erityistehtävissä 1993-1996 Pertti Tolla kävi ilmasotalinjan Sotakorkeakoulussa 1969. Tolla jäi reserviin vuonna 1992 ja on sen jälkeen toiminut muun muassa Helsingin Suomalaisen Klubin ilmailukerhon vetäjänä vuodesta 2004 lähtien. Myös Pertti Tollan poika Petri Tolla (s. 1962) palveli ilmavoimissa, yleten prikaatikenraaliksi ja siirtyen reserviin vuonna 2017 ilmavoimien esikunnan esikuntapäällikön tehtävästä.Henkilöstömuutoksia ilmavoimien johdossa elokuun alusta. Ilmavoimat, 1.8.2017.(Viitattu 12.9.2020) == Muuta == Pertti Tolla oli vuonna 1962 lento-onnettomuudessa kun hänen ohjaamansa ilmavoimien DHC-2 Beaver-kone joutui moottorihäiriön vuoksi pakkolaskuun lähestyessään Tampereen lentokenttää. Kone törmäsi maassa yksityishenkilön ulkorakennukseen ja Tolla loukkaantui tilanteessa. Lento oli alkanut Kuorevedellä. Tolla oli tapahtumahetkellä luutnantti ja koneessa yksin. == Lähteet == * Suomi-Fakta (WSOY, 2002) === Viitteet === Luokka:Suomalaiset kenraalit Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Heikki Tuominen (ministeri)

Heikki Aukusti Tuominen (5. joulukuuta 1920 Perniö – 21. heinäkuuta 2010 Helsinki) oli suomalainen varatuomari, pankinjohtaja ja ministeri. Tuominen oli valtiovarainministeriön palveluksessa 1954–1968 ja Postipankin pääjohtajana 1968–1988. Hän oli toisena valtiovarainministerinä 1963–1964, sisäasiainministerinä 1971–1972 ja 1972–1975 sekä valtiovarainministerinä 1975. Tuominen toimi lukuisten rahalaitosten ja teollisuusyritysten johtoelimissä. == Elämäkerta == Tuominen syntyi Perniössä 1920. Hänen lakiopintonsa keskeytyivät talvisodan ja asepalveluksen johdosta. Reserviupseerikoulun jälkeen hän siirtyi konekiväärijoukkueen johtajaksi Rukajärven suuntaan. Asemasodan aikana hän suoritti ilmavoimien tähystäjäkurssin ja palveli sodan loppuajan Lentolaivue 6:ssa sukellusvenetorjunnassa ja tiedustelulentäjänä. Moskovan välirauhan aikana Tuominen toimi ilmavoimien esikunnassa ja hoiti yhteyksiä valvontakomissioon. Tuominen aloitti virkamiesuransa Maatalousministeriön asutusasiainosastolla, jossa hän palveli vuoteen 1955 saakka. Sieltä hän siirtyi valtiovarainministeriöön hallitussihteeriksi. Vuosina 1962–1965 Tuominen toimi eduskunnan oikeusasiamiehen kansliassa ja perustuslakivaliokunnan sihteerinä. Tuominen ehti toimia samalla myös 2. valtiovarainministerinä Reino R. Lehdon virkamieshallituksessa vuonna 1963. Vuonna 1965 hän palasi valtiovarainministeriöön budjettipäälliköksi. Tuominen toimi sisäasiainministerinä ensin Teuvo Auran virkamieshallituksessa vuonna 1971–1972 ja myöhemmin Kalevi Sorsan hallituksessa vuosina 1972–1975. Lisäksi hän oli vielä valtiovarainministerinä Keijo Liinamaan virkamieshallituksessa vuonna 1975. Tuominen nimitettiin Postipankin pääjohtajaksi vuonna 1968. Pääjohtajakaudellaan hän johti Postipankkia liikepankiksi sekä kehitti sen ulkomaantoimintoja. Tuominen osallistui myös monien valtionyhtiöden liiketoimintaan, joita olivat Finnair, Neste, Pohjolan Liikenne, Sponsor, Teollisuusrahasto, Vientiluotto ja Mortage Bank of Finland. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1988. == Arvonimet ja palkinnot == Tuomiselle myönnettiin ministerin arvonimi vuonna 1988. Kaksi vuotta myöhemmin Japanin keisari myönsi hänelle pyhän aarteen ritarikunnan ensimmäisen luokan kunniamerkin. Jälkimmäinen liittyi hänen uraansa Postipankin pääjohtajakaudella. Samaten Tuomiselle on myönnetty muun muassa 4:nnen luokan Vapaudenristi, Suomen lentomerkki (honoris causa) ja Suomen Leijonan suurristi. == Lähteet == * Suomi-Fakta. WSOY, 2002. === Viitteet === ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomen valtiovarainministerit Luokka:Suomen sisäministerit Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomalaiset pankinjohtajat Luokka:Suomalaiset ministerin arvonimen saaneet Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet
Goottilainen aakkosto

Goottilaisen aakkoston, jota käytettiin kirjoittamaan nyttemmin kuollutta goottien puhumaa itägermaanista kieltä, kehitti visigoottien uskonnollinen johtaja piispa Wulfila (311–383) 300-luvun puolivälin tienoilla. Piispa Wulfila halusi tarjota kansansa käyttöön kirjoitetun kielen ja mahdollisuuden lukea hänen käännöstään Raamatusta. == Kirjaimet == Jokaisella kirjaimella on oma numeroarvonsa. Kirjaimilla 90 ja 900 ei ole ääntämyksellistä arvoa. Suurin osa kirjaimista on lainattu kreikkalaisesta aakkostosta, 3 kpl latinalaisesta aakkostosta (sininen) ja 5 kpl germaanisista riimuista (violetti). Transliter. transliteraatio latinalaisiin aakkosiin Etimol. Kirjaimen etymologia, ts. alkuperäinen muoto == Aiheesta muualla == *Omniglot.com, "Gothic alphabet" Luokka:Aakkostot
Esko Töyri

Esko Emil Töyri (vuoteen 1935 Törnroos, 6. syyskuuta 1915 Helsinki – 4. marraskuuta 1992 Kerava) oli suomalainen elokuvaohjaaja ja elokuvaaja. Töyri kuvasi vivahteikkaasti muun muassa elokuvat Pikajuna pohjoiseen, Hornankoski, Vain kaksi tuntia, Rosvo Roope, Katupeilin takana, Hallin Janne, Ratavartijan kaunis Inkeri, Noita palaa elämään, Putkinotko, Ryysyrannan Jooseppi, Tähdet kertovat, komisario Palmu ja Kultainen vasikka. Yhteensä hän oli tekijänä 59:ssä kokoillan elokuvassa työskennellen 23 eri elokuvaohjaajan kanssa. Hän on kirjoittanut myös kaksi elokuvatyöläishistoriikkiä. Hän voitti kolmesti elokuva-alan Jussi-palkinnon. Töyri toimi sodan aikaan TK-kuvaajana. Hänet on haudattu Malmin hautausmaalle Helsinkiin. ==Palkinnot== * Parhaan kuvauksen Jussi: Vain kaksi tuntia, Hornankoski, 1949 * Parhaan kuvauksen Jussi: Katupeilin takana, Rosvo-Roope, Hallin Janne, 1950 * Parhaan kuvauksen Jussi: Noita palaa elämään, 1953Filmiaura Jussit.fi: Jussi-voittajat kautta aikojen ==Teokset== *Me mainiot löträäjät, suomalaisen elokuvan raamikehitysvuodet 1920–1940, Suomen elokuvasäätiö, 1978 *Vanhat kameramiehet, suomalaisen elokuvan kameramiehiä 1930–1950, Suomen elokuvasäätiö, 1983 == Lähteet == * Suomi-Fakta (WSOY, 2002) === Viitteet === == Kirjallisuutta == *von Bagh, Peter: ”Klassikkokirjailijoita ja sotilasfarsseja”, Esko Töyrin haastattelu, Filmihullu 4/1992. == Aiheesta muualla == * * Luokka:Suomalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Suomalaiset elokuvaajat Luokka:Jussi-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 1992 kuolleet
Esa Kotilainen

Esa Antero Kotilainen (4. huhtikuuta 1946 Kuusankoski – 6. marraskuuta 2023 Kuusankoski) oli suomalainen kosketinsoittaja. Hän soitti 1970-luvulla lyhyen aikaa Wigwam- ja Tasavallan Presidentti -yhtyeissä, sekä julkaisi oman sooloalbumin Ajatuslapsi vuonna 1977. Kotilaiselle myönnettiin rytmimuusikoilla harvinainen director musices -arvonimi vuonna 2000.. == Ura == Kuusankoskella varttunut ja siellä jälleen vuodesta 1991 asunut Kotilainen työskenteli armeijan jälkeen Karjalan lennostossa ja aloitti Kuopiossa lentokonemekaanikon opinnot, mutta musiikki vei pian mukaansa. Hän oli aloittanut muusikon uransa soittamalla harmonikalla valsseja ja tangoja. Pianohaitarista hän siirtyi Hammond-urkuihin ja muihin kosketinsoittimiin ja liittyi 1960-luvun lopulla Tamara Lundin kiertueyhtyeeseen. Vuonna 1970 hän esiintyi Dannyn kesäshow-kiertueella ja sen jälkeen Kisun ja Kirkan yhtyeissä. Tämän jälkeen Kotilainen siirtyi soittamaan erityisesti progressiivisen rockin yhtyeissä kuten Piirpauke, Tasavallan Presidentti ja Wigwam. Hän oli myös mukana Hectorin ja Jukka Tolosen albumeilla. Hän hankki Suomen ensimmäisen Minimoog-syntetisoijan vuonna 1973, ja tuli erityisesti tunnetuksi sen soittajana. Hän käytti sitä moniin tyylilajeihin, iskelmään, diskoon, rockiin, jazziin, mainoksiin ja elokuviin. Hänellä oli myös yksi Suomen harvoista Mellotron -kosketinsoittimista. Muita Kotilaisen yhtyeitä olivat 1970-luvulla Neum, ja Dimensio sekä 1980-luvun taitteessa uudelleen koottu Karelia. 1980- ja 1990-luvuilla kosketinsoittaja Kotilainen soitti muun muassa Remu Aaltosen, Ballsin, J. Karjalaisen, Neumannin ja Pelle Miljoonan albumeilla. Hän oli mukana yhden albumin 1986 julkaisseessa Halleyn planeetta -kokoonpanossa. Samaten hän soitti Suomen Kansallisoopperassa ja Savonlinnan Oopperajuhlilla. Lillehammerin talviolympialaisten avajaisissa vuonna 1994 hän esiintyi yhdessä Nils-Aslak Valkeapään ja Paroni Paakkunaisen kanssa. Vuonna 2007 Kotilainen soitti Mellotronia eräällä Hectorin jäähyväiskiertueista nimeltään ”Näkemiin – kuulemiin”. Soololevyillään Kotilainen soitti myös hanuria. Albumi Turpeisen baari (2003) sisältää musiikkia televisiosarjoihin Vain muutaman huijarin tähden, Peräkamaripojat ja Mooseksen perintö. Vuosina 2001–2006 ja 2018 Kotilainen soitti koskettimia uudelleen aktivoituneessa Wigwamissa. Hänelle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2011. == Diskografia == === Sooloalbumit === * * * * * * * * * * * * === Flu-Bandin kanssa === * http://www.discogs.com/Flu-Band-Fly/release/1106645 === Nils-Aslak Valkeapään kanssa === * * * === Nils-Aslak Valkeapää, Johan Anders Baer, Seppo Paakkunainen & Esa Kotilainen === * ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Esa Kotilaisen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Suomalaiset kosketinsoittajat Luokka:Tasavallan Presidentin jäsenet Luokka:Wigwamin jäsenet Luokka:Suomalaiset harmonikansoittajat Luokka:Suomalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Tauno Äikää

Tauno Äikää (9. joulukuuta 1917 Kurkijoki – 24. kesäkuuta 2008 Espoo) oli suomalainen urkuri ja pianisti.Tauno Äikään muistokirjoitus Helsingin Sanomissa. == Elämäkerta == Äikää opiskeli Sibelius-Akatemiassa pianonsoittoa Ernst Lingon ja urkujensoittoa Elis Mårtensonin johdolla ja suoritti urkudiplomin vuonna 1950 sekä pianodiplomin vuonna 1951. Lisäksi hän teki opintomatkoja Saksaan ja Ranskaan. Työskenneltyään urkurina Kuopion maaseurakunnassa vuosina 1942–1951 ja Lahdessa vuosina 1951–1958 Äikää toimi Helsingin tuomiokirkkoseurakunnassa Johanneksenkirkon urkurina 1958–1982 ja Sibelius-Akatemian opettajana vuosina 1958–2008, lehtorina 1966–1983. Hän vieraili lukuisten kansainvälisten urkutapahtumien esiintyjänä ja konsertoi laajalti Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Äikään asiantuntemusta on usein käytetty hyväksi urkujen suunnittelussa. Tauno Äikää toimi aikanaan Viipurin Lauluveikot -mieskuoron 1. Adventtisunnuntaiden urkurina Johanneksenkirkossa Helsingissä. Sulo Saaritsin laulama ja Tauno Äikään säestämä "Taas kaikki kauniit muistot" on vuodesta 1955 perinteisesti soinut Yleisradiossa joulurauhan julistuksen radioinnin jälkeen. Tauno Äikäälle myönnettiin director musices -arvonimi vuonna 1952, professorin arvonimi vuonna 1974 sekä Pro Finlandia -mitali 1972. Hän sai elämäntyöstään Jenny ja Antti Wihurin rahaston tunnustuspalkinnon 1984, säveltaiteilijain valtionpalkinnon 1979, kirkon musiikkipalkinnon vuonna 1984 ja taiteilijaeläkkeen 1985. Äikää kuoli 90-vuotiaana Espoossa kesällä vuonna 2008. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset pianistit Luokka:Suomalaiset urkurit Luokka:Suomalaiset kirkkomuusikot Luokka:Pro Finlandia -palkitut Luokka:Suomalaiset professorin arvonimen saaneet Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet
RPG

RPG voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita: *RPG, ohjelmointikieli *RPG Life Sciences, intialainen lääkealan yritys *roolipeli, RPG, englannin sanoista role-playing game, esimerkiksi ** tietokoneroolipeli, RPG tai CRPG, tietokonepeli, jonka oleellisia piirteitä ovat muun muassa tarina ja pelaajahahmon kehittyminen *rakettitoiminen sinko, RPG, venäjän kielen sanoista (translitteroituna "Rutšnoi Protivotankovyi Granatomet", suom. kannettava panssarintorjuntakranaatinlaukaisin), esimerkiksi: **RPG-2 **RPG-7 **PG-7VR **RPG-16 **RPG-18 **RPG-22 **RPG-26 **RPG-27 **RPG-29.
Hannele Yki-Järvinen

Hannele Yki-Järvinen (s. 25. helmikuuta 1956 Helsinki) on suomalainen lääkäri. Lääketieteen ja kirurgian tohtori Yki-Järvinen on ollut Helsingin yliopiston sisätautiopin professori vuodesta 1997 ja HYKSin Diabetesklinikan ylilääkäri vuodesta 2000. Hän oli Suomen Akatemian akatemiaprofessorina 1995–2000 ja 2000–2005, Texasin yliopiston apulaisprofessorina 1994–1997 ja Karoliinisen instituutin professorina vuodesta 2002. Hän on kansainvälisesti arvostettu diabeteksen, tarkemmin insuliiniresistenssin, tutkija. Yki-Järvinen havaitsi kroonisen hyperglykemian aiheuttavan insuliiniresistenssiä. Hän sai 1995 nuoren tutkijan Anders Jahren palkinnon. == Lähteet == * Suomi-Fakta (WSOY, 2002) === Viitteet === === Aiheesta muualla === *Dia­betes And Non-Al­co­holic Fatty Liver Dis­ease Luokka:Suomalaiset lääkärit Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Atso Almila

Atso Aksel Almila (s. 13. kesäkuuta 1953 Helsinki) on suomalainen kapellimestari, säveltäjä ja pasunisti. Hän toimi Sibelius-Akatemian kapellimestari- ja orkesterikoulutuksen professorina vuosina 2013–2019 eläkkeelle jäämiseensä saakka. Almila valmistui ylioppilaaksi vuonna 1972. Hän opiskeli orkesterinjohtoa Sibelius-Akatemiassa Jorma Panulan sekä kuoronjohtoa Harald Andersénin johdolla ja suoritti kapellimestaridiplomin vuonna 1979. Vuonna 1981 hän sai jaetun ensimmäisen sijan yhdessä Jukka-Pekka Sarasteen kanssa pohjoismaisissa kapellimestarikilpailuissa Norrköpingissä. Almila johti Polyteknikkojen Orkesteria vuosina 1975–1979, Suomen Kansallisteatterin orkesteria 1982–1987 sekä 1989–1995 ja Tampereen kaupunginorkesteria vuodet 1987–1989. Vuosina 1993–2000 hän oli Joensuun kaupunginorkesterin taiteellinen johtaja. Kuopion kaupunginorkesterin kapellimestarina hän toimi vuodet 1995–1999. Syksystä 2007 hän on toiminut orkesterin toisena kapellimestarina. Vuodesta 2000 hän on ollut päävierailija Seinäjoen kaupunginorkesterissa, jota hän on myös johtanut Tangomarkkinoilla. Vuonna 2013 hänet nimitettiin Joensuun kaupunginorkesterin kunniakapellimestariksi.http://www.joensuu.fi/kunniakapellimestari Almila on toiminut Sibelius-Akatemiassa orkesterinjohdon yliassistenttina vuodesta 1991 lähtien sekä orkesterinjohdon lehtorina vuosina 2002–2010. Hän hoiti määräaikaista orkesterinjohdon professuuria elokuusta 2013 alkaen Leif Segerstamin jäätyä eläkkeelle. Joulukuussa 2013 hänet nimettiin viisivuotiseen kapellimestari- ja orkesterikoulutuksen professuuriin elokuusta 2014 alkaen. Almila on tuottelias säveltäjä. Hän on säveltänyt muun muassa oopperat Kolmekymmentä hopearahaa (1987), Ameriikka (1991), Isontaloon Antti (2000), Pohjanmaan kautta (2002), Auringonkukat (2009) ja Salapoliisiooppera (2014). Tuotantoon kuuluu myös viisi sinfoniaa (1988, 2003, 2008, 2012 ja 2017), konserttoja, kamarimusiikkia sekä teatteri- ja elokuvamusiikkia. Televisioon hän sävelsi musiikin Jouko Turkan Seitsemään veljekseen (1989). Hän on työskennellyt myös Muusikko-lehden, Ilkan ja Savon Sanomien kolumnistina. Vuosina 1993–1997 Almila oli valtion säveltaidetoimikunnan jäsen. Almilan isä oli toimittaja ja dekkarikirjailija Matti Almila alias Kai de Puu. Almilan ensimmäinen puoliso oli kirjailija Tuulia Aho (1977–1985). Hän on ollut toisen puolisonsa kanssa naimisissa vuodesta 1997. Almilalla on viisi lasta. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset kapellimestarit Luokka:Suomalaiset pasunistit Luokka:Suomalaiset taidemusiikin säveltäjät Luokka:Sibelius-Akatemian professorit Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
VC-1

VC-1 eli Video Codec 1 on videonpakkausalgoritmi, joka pohjautuu Microsoftin WMV9-videokoodekkiin (Windows Media Video version 9). SMPTE (the Society of Motion Picture and Television Engineers) on julkaissut standardin virallisella nimellä SMPTE 421M. VC-1 on perinteinen diskreettiin kosinimuunnokseen (DCT- muunnos) pohjautuva pakkausalgoritmi. WMV9-koodekista poiketen VC-1 tukee myös lomitettua videota. == Standardin mukaiset profiilit == Standardissa määritellään kolme eri koodausprofiilia, joissa käytetään erilaisia käyttötarkoitukseen sopivia teknisia ominaisuuksia. * Simple - Tyypillinen sovellus: mobiilisovellukset. Maksimibittivirta 384 kbit/s * Main - Tyypillinen sovellus: Internetstriimaus. Maksimibittivirta 20 Mbit/s * Advanced - Tyypillinen sovellus: HDTV. Maksimibittivirta 135 Mbit/s == Käyttöönotto == VC-1 on pakollinen videonpakkausalgoritmi molemmissa nykyaikaisissa optisissa teräväpiirtotallennusformaateissa, HD DVD:ssä ja Blu- rayssa, eli kaikki näiden formaattien toistolaitteet kykenevät toistamaan VC-1-videota. VC-1 on myös Microsoftin Xbox 360 -videopelikonsolin virallinen videonpakkausalgoritmi. == Aiheesta muualla == * What is VC-1? Microsoftin VC-1 standardia esittelevä sivu. Luokka:Koodausmenetelmät
Kremlin kellot

Kremlin kellot on vuonna 1956 ilmestynyt Arvo Poika Tuomisen muistelmakirja, joka kertoo hänen ajastaan Kominternin palveluksessa Moskovassa vuosina 1933–1939. Kirjan nimi viittaa Moskovan Kremlin Spasskaja-tornin suureen tornikelloon. Teos on kuvaus stalinismin vuosista, suomalaiskommunistien kohtaloista ja Neuvosto­liiton arjesta ennen toista maailman­sotaa. Ilmestyessään Kremlin kellot sai Suomessa osakseen suurta julkisuutta. Se on kronologisessa järjestyksessä kolmas osa Tuomisen omaelämäkerrallisesta trilogiasta, jonka kaksi muuta osaa ovat Sirpin ja vasaran tie (1956) sekä Maan alla ja päällä (1958). Edeltävä osa Maan alla ja päällä ilmestyi kuitenkin vasta kaksi vuotta myöhemmin. Luokka:Suomalaiset elämäkerrat ja muistelmat Luokka:Vuoden 1956 kirjat
Sami Lehtinen

Sami ”Parta-Sami” Lehtinen on suomalainen basisti ja kitaristi, joka tunnetaan parhaiten Apulannan basistina. Hän on kotoisin Tammelasta ja koulutukseltaan soitinrakentaja. Nykyään hän asuu Helsingissä. Lehtisestä tuli Apulannan virallinen jäsen vuoden 2005 alussa Tuukka Temosen lähdettyä yhtyeestä. Ennen Temosen lähtöä Lehtinen oli toiminut vuodesta 2001 lähtien yhtyeen keikkakitaristina. Hän myös soitti lisäkitaroita albumille Hiekka ja EP:lle Pudota. Ennen Apulantaan liittymistään Lehtinen työskenteli rakennustyömaalla. Hänet tunnetaan erityisesti hänelle ominaisesta parrasta, josta nimitys Parta- Sami tuleekin. Sami Lehtinen lopetti Apulannan basistina 26.5.2014.http://www.apulanta.fi/fi/uutiset/uutise/apulanta-oyn- matalataajuusosaston-projektijohtaja-sami-lehti/ ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset basistit Luokka:Suomalaiset kitaristit Luokka:Suomalaiset rockmuusikot Luokka:Apulanta-yhtyeen jäsenet Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Migé Amour

Migé Amour (oik. Mikko Paananen; s. 19. joulukuuta 1974 Helsinki) on suomalainen muusikko, joka tunnetaan parhaiten HIM-yhtyeen basistina ja perustajajäsenenä. Hän on soittanut myös yhtyekaverinsa, kitaristi Mikko Lindströmin Daniel Lioneye -yhtyeessä.Encyclopaedia Metallum: Daniel Lioneye Vuonna 2013 Amour voitti YleX:n Suomen paras basisti -äänestyksen. == Yksityiselämä == Amourilla on kaksi veljeä ja sisko. Isä Sven-Erik Paananen soittaa Helsingin kaupunginorkesterissa oboetaHeartagram.cz: Migé Amour. ja äiti Riitta Elstelä on näyttelijä. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset basistit Luokka:Suomalaiset rockmuusikot Luokka:HIMin jäsenet Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Emerson Burton

Janne Johannes Puurtinen (taiteilijanimeltään Emerson Burton) (s. 17. lokakuuta 1974 Helsinki) on suomalainen muusikko. Hänet tunnetaan parhaiten HIM-yhtyeen pitkäaikaisena kosketinsoittajana. Puurtisen vanhemmat olivat molemmat balettitanssijoita. Myös Puurtinen itse harrasti balettia, mutta ei pärjännyt alalla. Hän aloitti sen jälkeen pianokoulun. Hän on soittanut koskettimia Cosmos Tangossa, Suburban Tribessä ja Torpedossa ennen liittymistään HIMiin. Vaikka Puurtinen ei teknisesti ottaen ole yhtyeen alkuperäisjäsen, hän on soittanut ensimmäiset keikkansa silloisen His Infernal Majestyn riveissä jo 1990-luvun puolivälissä. Virallisesti hän liittyi yhtyeeseen vuonna 2001 Deep Shadows and Brilliant Highlights -albumin äänitysten aikoihin. Juho Juntusen kirjoittamassa, vuoden 2002 Synnin viemää -biografiassa tosin mainitaan, ettei Puurtinen itse juurikaan soittanut kyseisellä albumilla. Janne Puurtisella on myös kokintaitoja. Hänen luotsaamansa menu oli tarjolla Ravintola Ilveksessä joulukuun ajan vuonna 2008. Muusikkona HIM-uransa lisäksi Puurtinen on esiintynyt myös Mikko Lindströmin Daniel Lioneye -yhtyeessä. Hän on myös tehnyt toisen HIM- ja Daniel Lioneye -toverinsa Mikko Paanasen kanssa humoristisen Plasma Mullet -kappaleen. Vuonna 2003 Puurtinen valittiin maailman parhaaksi Goottirock- kosketinsoittajaksi. HIM-uransa jälkeen Puurtista on voitu kuulla muun muassa Ulla Pirttijärven luotsaamassa Solju-yhtyeessä, Von Hertzen Brothersin War is Over -albumilla ja Elli Haloon Ellips-sooloprojektin debyyttialbumilla nimeltä Yhden naisen hautajaiset. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Suomalaiset kosketinsoittajat Luokka:Suomalaiset rockmuusikot Luokka:HIMin jäsenet Luokka:Suburban Triben jäsenet Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gas Lipstick

Mika Kristian "Kaasu" Karppinen, taiteilijanimeltään Gas Lipstick (s. 8. helmikuuta 1971 Eskilstuna, Ruotsi) on suomalainen muusikko. Hänet tunnetaan parhaiten HIM-yhtyeestä, jonka rumpalina hän toimi vuodesta 1999 vuoteen 2015 asti. Karppisen muita yhtyeitä ovat grindcore-yhtye To Separate the Flesh from the Bones, rockyhtye Bendover sekä hardcore punk -yhtyeet Ääritila ja Valvontakomissio. Nykyään Karppinen vaikuttaa myös yhtyeessä Hallatar. Aikaisemmin Karppinen on soittanut rumpuja Kyyriassa, ollut perustamassa yhtyettä Flat Earth, soittanut kitaraa ja laulanut Dementiassa sekä soittanut bassoa Dischangessa. Hän toimi myös sessiorumpalina Tarotin riveissä Suomen- kiertueella.Encyclopaedia Metallum: Mika Karppinen 27\. tammikuuta 2015 Mika Karppinen julkaisi avoimen kirjeen, jossa hän ilmoitti jättävänsä HIMin 16 vuoden jälkeen ja ottavansa seuraavan askeleen muusikkona. Karppisen soittotyyli eroaa monista muista rock-rumpaleista niin, että hän lyö Hi-hattia vasemmalla kädellä ja virveliä oikealla, mitä kutsutaan "avoimeksi soittotyyliksi" ja on tyypillinen soittotapa vasenkätisille rumpaleille. Karppisen soittotekniikkaa on myös luonnehdittu ”raskaskätiseksi” miehen huomattavasta voimankäytöstä johtuen. Tämä välittyy levytyksillä hyvin tasaisena ja hallittuna dynamiikkana, luoden hänelle hyvin omintakeisen rumpusoundin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Paiste: Artist of the Month – Gas Lipstick of HIM Luokka:HIMin jäsenet Luokka:Suomalaiset metallimusiikin kitaristit Luokka:Suomalaiset metallimusiikin laulajat Luokka:Suomalaiset metallimusiikin rumpalit Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Toini Gustafsson

Toini Lempi Gustafsson-Rönnlund (o.s. Karvonen, s. 17. tammikuuta 1938 Suomussalmi, Suomi) on ruotsalainen hiihtäjä, jonka parhaat menestysvuodet ajoittuivat 1960-luvulle.Arponen, ym., s. 144–145 Zakopanen MM-hiihdoissa 1962 Gustafsson oli voittamassa hopeaa Ruotsin viestijoukkueessa sekä sijoittui 5 kilometrillä seitsemänneksi ja 10 kilometrillä kahdeksanneksi. Innsbruckin talviolympialaisissa 1964 hän sai jälleen viestissä hopeaa sekä sijoittui 5 kilometrillä kuudenneksi ja 10 kilometrillä kahdeksanneksi. Oslon MM-kisoissa 1966 hän saavutti ensimmäisen henkilökohtaisen arvokisamitalinsa sijoituttuaan 10 kilometrin hiihdossa hopealle. Samoissa kisoissa hän sai pronssia viestissä sekä sijoittui 5 kilometrillä kuudenneksi. Grenoblen talviolympialaisissa 1968 Gustafsson saavutti kultamitalin 5 ja 10 kilometrin kilpailussa. Viestissä hän hiihti nopeimman yksityisajan, mutta siitä huolimatta Ruotsi jäi hopealle. Samana vuonna Gustafsson palkittiin Svenska Dagbladetin kultamitalilla.https://www.svd.se/mer/om/bragdguldet/ Gustafsson voitti 10 kilometrin kilpailun Holmenkollenin hiihtokisoissa vuosina 1960, 1967 ja 1968, Ruotsin hiihtokisoissa vuosina 1966 ja 1967 sekä Salpausselällä vuonna 1968. Toini Gustafsson-Rönnlund oli ammatiltaan liikunnanopettaja. Hän on kansallisuudeltaan suomalainen, syntynyt Suomussalmella, mutta hänet lähetettiin sotalapseksi Ruotsiin vuonna 1944, jolloin hän oli kuusivuotias. Vuonna 1969 ilmestynyt Toini Gustafssonin elämäkertakirja on nimeltään Från adresslapp till guldmedalj. Gustafsson-Rönnlundin aviomies Assar Rönnlund oli myös maastohiihdon olympiavoittaja. Hänen pikkuserkkunsa Kirsti Karvonen voitti 18-vuotiaitten tyttöjen Suomen mestaruuden vuonna 1962 ja sijoittui naisten SM-hiihdoissa parhaimmillaan viidenneksi. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Ruotsalaiset maastohiihtäjät Luokka:Ruotsalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lauri Markkula

Lauri Juhani Markkula, taiteilijanimeltään Larry Love (s. 19. helmikuuta 1983) on suomalainen muusikko. Hänet tunnetaan parhaiten Negativen entisenä kitaristina, säveltäjänä ja sanoittajana. Markkula myös lauloi taustoja. Hän julkaisi 18. toukokuuta 2011 Facebook-sivuillaan tiedotteen faneille, jossa hän ilmoitti eroavansa Negativesta. Ennen Negativea Markkula soitti kitaraa S.N.A.F.U.-yhtyeessä, mutta yhtyeen solistin lähdettyä yhtyeen nimi muuttui Shannoniksi ja Lauri siirtyi laulamaan. Shannonissa rumpuja soitti hänen pikkuveljensä Henkka. Negativeen kitaristi liittyi vuonna 2001. Markkulan isä Heikki on myös muusikko, äiti Kirsti on maalari, veli Henrikki soittaa rumpuja bändissä nimeltä Axentry ja pikkusisko Saara levyttää samalle levy-yhtiölle kuin Negative. Luokka:Suomalaiset rocklaulajat Luokka:Suomalaiset rockmusiikin säveltäjät Luokka:Suomalaiset rockmuusikot Luokka:Suomalaiset sanoittajat Luokka:Suomalaiset kitaristit Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt sv:Lauri Markkula
Antti Aatamila

Antti Aatamila, taiteilijanimeltään Antti Anatomia (s. 22. kesäkuuta 1982 Ivalo, Inari) on suomalainen muusikko. Hänet tunnetaan parhaiten Negativen ja Jupi7erin nykyisenä basistina. Nykyään hän asuu Tampereella, kuten muutkin Negativen jäsenet. Antti soittaa rumpuja Mancity Dolls-punk-coveryhtyeessä sekä vuodesta 2015 alkaen Sonja Sinivuori Sirkuksessa. Aatamila suoritti varusmiespalveluksensa vuoden 2002 alussa, palvellen kuusi kuukautta Niinisalon tykistöprikaatissa. Tämän jälkeen hän jatkoi uraansa Negativen parissa. Aatamilasta tuli isä loppuvuodesta 2011. Luokka:Suomalaiset basistit Luokka:Suomalaiset rockmuusikot Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Janne Heimonen

Janne Heimonen, taiteilijanimeltään Jay Slammer (s. 13. elokuuta 1983 Tampere) on Negative-yhtyeen rumpali. Hän on yksi yhtyeen perustajajäsenistä ja on ollut yhtyeessä mukana 1997 alkaen. Taiteilijanimi Jay on väännetty etunimestä Janne, Slammer tulee miehen suosikkidrinkistä Tequila Slammerista. Luokka:Suomalaiset rockrumpalit Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt sv:Janne Heimonen
Steffi Graf

Stefanie Maria ”Steffi” Graf (s. 14. kesäkuuta 1969 Mannheim) on saksalainen tennispelaaja, joka oli urallaan maailmanlistan ykkösenä ja on muun muassa olympiavoittaja. Yleisesti Grafia pidetään yhtenä kaikkien aikojen menestyneimmistä, jopa menestyneimpänä naispelaajana kautta aikojen. Hän voitti urallaan 22 kaksinpelien Grand Slam -turnausta. Vuonna 1988 Graf ylsi yhtenä harvoista Grand Slamiin, eli hän voitti saman vuoden aikana Australian, Ranskan, Wimbledonin ja Yhdysvaltain avoimet tennisturnaukset. Lisäksi hän voitti samana vuonna olympiakultaa Soulissa. Grafin saavutusta, Grand Slam ja olympiakulta, alettiin kutsua Golden Grand Slamiksi tai lyhyemmin Golden Slamiksi. Hän on International Tennis Federationin maailmanmestari vuosilta 1987–1990, 1993 ja 1995–1996. Tennistähti perusti ja rahoitti vuonna 1998 perustetun Children For Tomorrow -hyväntekeväisyysjärjestön. Vuonna 2004 hänet nimettiin tenniksen kansainväliseen Hall of Fameen. == Yksityiselämä == Vuosina 1992–1999 Garf seurusteli kilpa-ajaja Michael Bartelsin kanssa. Vuodesta 2001 Graf on ollut naimisissa Andre Agassin kanssa, jonka oli tavannut vuonna 1999. Parilla on kaksi lasta: vuonna 2001 syntynyt poika ja vuonna 2004 syntynyt tytär. ==Grand Slam -turnausten finaaliottelut (kaksinpeli, 22 voittoa) == Vuosi Turnaus Vastustaja Tulos 1987 Ranskan avoimet Martina Navratilova 6–4, 4–6, 8–6 1988 Australian avoimet Chris Evert 6–1, 7–6 Ranskan avoimet Natalia Zvereva 6–0, 6–0 Wimbledon Martina Navratilova 5–7, 6–2, 6–1 Yhdysvaltain avoimet Gabriela Sabatini 6–3, 3–6, 6–1 1989 Australian avoimet Helena Suková 6–4, 6–4 Wimbledon Martina Navratilova 6–2, 6–7, 6–1 Yhdysvaltain avoimet Martina Navratilova 3–6, 7–5, 6–1 1990 Australian avoimet Mary Joe Fernández 6–3, 6–4 1991 Wimbledon Gabriela Sabatini 6–4, 3–6, 8–6 1992 Wimbledon Monica Seles 6–2, 6–1 1993 Ranskan avoimet Mary Joe Fernández 4–6, 6–2, 6–4 Wimbledon Jana Novotná 7–6, 1–6, 6–4 Yhdysvaltain avoimet Helena Suková 6–3, 6–3 1994 Australian avoimet Arantxa Sánchez Vicario 6–0, 6–2 1995 Ranskan avoimet Arantxa Sánchez Vicario 7–5, 4–6, 6–0 Wimbledon Arantxa Sánchez Vicario 4–6, 6–1, 7–5 Yhdysvaltain avoimet Monica Seles 7–6, 0–6, 6–3 1996 Ranskan avoimet Arantxa Sánchez Vicario 6–3, 6–7, 10–8 Wimbledon Arantxa Sánchez Vicario 6–3, 7–5 Yhdysvaltain avoimet Monica Seles 7–5, 6–4 1999 Ranskan avoimet Martina Hingis 4–6, 7–5, 6–2 ==WTA- turnausvoitot kausittain== *1986: 8 *1987: 11 *1988: 10 *1989: 14 *1990: 10 *1991: 7 *1992: 8 *1993: 10 *1994: 8 *1995: 9 *1996: 7 *1997: 1 *1998: 3 *1999: 1 ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Steffi Grafin viralliset kotisivut. * Steffi Graf – Jana Novotná 1993. Ylen Elävä arkisto. Luokka:Saksalaiset tennispelaajat Luokka:Saksalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Janne Kokkonen

Janne Kokkonen, taiteilijanimeltään Mr. Snack (s. 15. heinäkuuta 1974) on suomalainen muusikko. Hänet tunnetaan parhaiten Negative-yhtyeen nykyisenä kosketinsoittajana. Kokkonen liittyi yhtyeeseen vuoden 2003 juhannuskeikkojen jälkeen, jota ennen soitti kitaraa Destination X -yhtyeessä. Hän on kuulunut myös yhtyeisiin Satellite Kids ja The Hip Hillbillies Luokka:Suomalaiset rockmuusikot Luokka:Suomalaiset kitaristit Luokka:Suomalaiset kosketinsoittajat Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tapio Ilomäki

Juho Tapio Ilomäki (21. huhtikuuta 1904 Koski Hl (nyk. Hämeenkoski) – 25. heinäkuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen elokuvamusiikin säveltäjä. Hän sävelsi 25-vuotisen uransa aikana musiikkia Suomi-Filmille, Suomen Filmiteollisuudelle, Jäger-Filmille, Fenno-Filmille ja Fennadalle. Ilomäki sävelsi musiikkia muun muassa elokuviin Sano se suomeksi (1931, ensimmäinen suomalainen äänielokuva), Tukkipojan morsian (1931), Tukkijoella (1937), Isoviha (1939), Houkutuslintu (1946), Noita palaa elämään (1952) ja Putkinotko (1954). Ilomäki toimi lisäksi muun muassa kapellimestarina, orkesterinjohtajana, käsikirjoittajana, leikkaajana ja studiopäällikkönä. Ilomäki oli vuonna 1954 perustamassa Suomen Elokuvasäveltäjäin yhdistystä, joka tunnetaan nykyään nimellä Suomen Musiikintekijät. Ilomäki käytti toisinaan salanimeä Jussi Mäki. Ilomäki teki vuosina 1952–1953 yhteistyötä laulaja ja lauluntekijä Veikko Lavin kanssa. Ilomäki sävelsi muutamia Lavin lauluja ja hänen yhtyeensä säesti Lavia tämän levytyksissä.Tuula Salmi: Laulun arvoinen Lavi, s. 141-142. Helsinki: Tammi, 1984. Suomen Äänitearkiston tietokanta mainitsee 32 Ilomäen sävellystä. Vain harva niistä on kuunneltavissa edes suoratoistopalveluissa. Youtubesta löytyy ainakin Erkki Uotilan sanoittama, Georg Malmsténin laulama ja Toivo Kärjen sovittama foxtrot Houkutuslintu samannimisestä elokuvasta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset elokuvasäveltäjät Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 1955 kuolleet
LL Cool J

LL Cool J (lyh. Ladies Love Cool James (oik. James Todd Smith, s. 14. tammikuuta 1968 Bay Shore, New York) on yhdysvaltalainen rap-artisti ja näyttelijä. LL Cool J on esiintynyt lisäksi useissa elokuvissa, esimerkiksi Mindhuntersissa, ja Deep Blue Seassa, jotka molemmat on ohjannut suomalainen Renny Harlin, muita tunnettuja osia ovat muun muassa Halloween H20 ja S.W.A.T.. Näiden lisäksi LL Cool J näyttelee syksyllä 2009 Yhdysvalloissa alkaneessa sarjassa nimeltä NCIS: Los Angeles. Se on spin-off sarjasta NCIS Rikostutkijat. == Diskografia == *Radio (1985) *Bigger and Deffer (1987) *Walking with a Panther (1989) *Mama Said Knock You Out (1990) *14 Shots to the Dome (1993) *Mr. Smith (albumi) (1995) *All World (Greatest Hits) (albumi) (1995) *Phenomenon (1997) *G.O.A.T. (2000) *10 (2002) *The DEFinition (2004) *Todd Smith (2006) *Return Of The G.O.A.T. (Mixtape) (2008) *Exit 13 (2008) *One Return (2010) *Authentic (2013) == Filmografia == Vuosi Elokuva Rooli 1985 Krush Groove Oma itse 1986 Wildcats Räppäri 1991 The Hard Way Detective Billy, NYPD 1992 Toys Captain Patrick Zevo 1995 Out-of-Sync Jason St. Julian 1997 Touch Oma itse 1998 Caught Up Roger All That (TV) Oma itse Oz (TV) Jiggy Walker Woo Darryl Caught Up Roger Halloween H20 Ronald "Ronny" Jones 1999 Deep Blue Sea Sherman "Preacher" Dudley In Too Deep Dwayne Gittens/Jumala Any Given Sunday Julian Washington 2000 Charlien enkelit Mr. Jones 2001 Kingdom Come Ray Bud Slocumb 2002 Rollerball Marcus Ridley 2003 Deliver Us from Eva Raymond "Ray" Adams S.W.A.T. Officer Deacon "Deke" Kaye 2004 Mindhunters Gabe Jensen 2005 Edison Officer Rafe Deed Slow Burn Luther Pinks House (TV, 1. jakso) Clarence 2006 Last Holiday Sean Williams 2007 Heartland 30 Rock (TV) Ridikulous 2008 The Deal Bobby Mason 2009–2023 NCIS: Los Angeles Erikoisagentti Sam Hanna 2015- Lip Sync Battle Oma itse 2016 Naapurit 2 Bethin isä == Aiheesta muualla == * == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Grammy-palkinnon saajat Luokka:Yhdysvaltalaiset hip hop -artistit Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Afroamerikkalaiset
Nils Schumann

Nils Schumann (s. 20. toukokuuta 1978 Bad Frankenhausen, Thüringen, Saksan liittotasavalta) on entinen saksalainen 800 metrin juoksija, Euroopan mestari ja olympiavoittaja. Schumann voitti 800 metrillä nuorten Euroopan mestaruuden vuonna 1997 ja alle 23-vuotiaiden Euroopan mestaruuden vuonna 1999. Vuonna 1998 hän voitti aikuisten Euroopan-mestaruuden sekä sisäradoilla että ulkoradoilla. 1999 Sevillan MM-kisoissa hän selviytyi loppukilpailuun, mutta jäi kahdeksanneksi. Vuonna 2000 Schumann sijoittui Gentin EM-hallikilpailuissa hopealle. Sydneyn olympialaisissa hän selviytyi välieriin ja lopulta loppukilpailuun. Loppukilpailussa hän aloitti loppusuoralla kirin, ja karisti viime metreillä rinnaltaan ennakkosuosikin, Tanskan Wilson Kipketerin ja voitti olympialaisten kultamitalin. 2001 MM-kisoissa Edmontonissa hän sijoittui viidenneksi ja 2002 EM-kisoissa saavutti pronssia. Olympiavuosi 2004 meni loukkaantumisesta toipuessa. Schumann lopetti uransa vuonna 2009 loukkaantumisten vuoksi. Seuratasolla Schumann edusti LG Eintracht Frankfurtia. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Luokka:Saksalaiset olympiavoittajat Luokka:Saksalaiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt