EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Semantiikka

Semantiikka eli merkitysoppi tutkii esimerkiksi sanojen ja ajatusten merkitystä. Kielen merkitystä tutkiessaan se on kielitieteen alalaji, joka tutkii esimerkiksi sanan, virkkeen tai kokonaisten tekstien merkitystä ja viittauksia. Semantiikalle oleellista ovat ilmaisujen väliset suhteet, kuten antonymia, homonymia, hyponymia, metonymia, polysemia ja synonymia. Laajemmassa merkityksessä semantiikka on strukturalisti A. J. Greimasin mukaan kuvausmenetelmien kehittämistä erilaisten merkkijärjestelmien ja diskurssien tutkimiseen kielitiedettä yleisemmällä tietoteoreettisella tasolla.Tarasti, Eero 1979. Esipuhe teokseen A.J. Greimas: Strukturaalista semantiikkaa, s. 4 Semantiikan lähellä on semiotiikka eli merkkioppi, joka puolestaan tutkii kaikenlaisten merkkien, kuten kuvien ja symbolien merkityksiä. Aloiltaan semantiikka ja semiotiikka ovat osin päällekkäisiä. Pragmatiikkaa pidetään joskus kielitieteellisen semantiikan osana, toisinaan taas osana kolmiosaista kokonaisuutta, johon kuuluvat syntaksi, semantiikka ja pragmatiikka. Semantiikka tutkii myös erilaisia temaattisia rooleja sekä totuusehtoja. == Katso myös == *Semiotiikka == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Semantiikka Tieteen Termipankki * Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Hanja

Hanja (hangeul: , hanja: ), on koreankielinen nimitys kiinalaisille kirjoitusmerkeille. Nimeä käytetään kuitenkin erityisesti viittaamaan korean kielessä käytettäviin kiinalaista alkuperää oleviin merkkeihin. Koreaa kirjoitettiin pääasiassa hanja-merkein aina 1900-luvun alkuun saakka, sen jälkeen hangeul on nopeasti korvannut niiden käytön. Pohjois-Koreassa hanja- merkkejä ei käytetä enää lainkaan. Etelä-Koreassakin niitä käytetään hyvin vähän, pääasiassa ihmisten nimissä, sillä nimet ovat monien mielestä hienomman näköisiä kiinalaisin merkein ja ne antavat vihiä sukunimen historiasta. Myös eteläkorealaisten henkilökortteihin on merkitty henkilön nimi kirjoitettuna hanja-merkein.. Etelä-Koreassakin on sanomalehtiä, jotka eivät käytä lainkaan hanja-merkkejä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kirjoitusjärjestelmät Luokka:Kiinan kirjoitusjärjestelmä Luokka:Korean kieli
Elaska

Elaska (Lumpenus lampretaeformis) on ahvenkalojen lahkoon kuuluva pohjoisten merten kalalaji. == Levinneisyys == Elaskaa esiintyy Euroopassa ja Pohjois- Amerikassa Pohjois-Atlantin rannikkovesissä sekä Jäämeren vesissä muun muassa Grönlannissa ja Huippuvuorilla. Elaska elää myös Itämeren syvissä osissa. == Tuntomerkit ja elintavat == Elaska on kellertävän ruskehtavan läikikäs, pitkulainen ja lähes käärmemäisen hoikka kala. Aikuinen elaska on useimmiten alle 30 senttimetriä pitkä. Sen ruokavalioon kuuluvat pohjaeläimet, Itämeressä erityisesti massiäyriäiset.Kalastajat.info Elaska on pohjakala, joka elää tyypillisesti 100–200 metrin syvyydessä, mutta talvisin saattaa nousta 25 metrin syvyyteen. Itämeren elaskoja saadaan harvoin pyydettyä, joten se on melko tuntematon kalalaji eikä sillä ole taloudellista merkitystä. Ulkonäöltään elaskaa muistuttavat suomalaisista kaloista ankerias, kivinilkka, nahkiainen, pikkunahkiainen ja teisti. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Luontoportti: Elaska (Lumpenus lampretaeformis) Luokka:Kivinilkkakalat
Teisti

Teisti (Pholis gunnellus) on Atlantin pohjoisosissa ja sivumerissä elävä noin 15–25 senttimetriä pitkä kala. Se kuuluu vain 13 lajia käsittävään teistien heimoon (Pholidae). Esiintymisalueena Suomen rannikolla on suurin piirtein Helsingin ja Kaskisten välinen alue. Se elää kesäaikaan matalassa vedessä rakkolevän suojissa ja pohjan kivenkoloissa. Hämäräaktiivisena kalana teisti tulee pois piiloistaan vasta illan hämärtyessä. Teistit syövät pääasiassa monia äyriäisiä, nilviäisiä, monisukasmatoja ja muiden kalojen mätiä. Kutuaika on talven kevätpuoliskolla. Koiras rakentaa pesän kiven tai simpukankuoren alle ja emokalat vahtivat sitä.Teisti Kalastajat.info Teistillä ei ole taloudellista merkitystä. Teistiä tavataan Atlantin pohjoisosassa sekä Itämerellä, Pohjanmerellä ja Vienanmerellä. Atlantin länsirannalla sen levinneisyysalue ulottuu Labradorilta Delawarenlahdelle. Kalaa tavataan Islannissa, mutta ei Grönlannissa, Huippuvuorilla tai Novaja Zemljan lähivesillä. Teistin kanssa hieman samannäköisiä lajeja ovat elaska (Lumpenus lampretaeformis), kivinilkka (Zoarces viviparus) ja neliviiksimade (Rhinonemus cimbrius). == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Luontoportti: Teisti (Pholis gunnellus) *Laji.fi: Teisti (Pholis gunnellus) *Riista- ja kalatalouden tutkimuslaitos (RKTL): Teisti (Pholis gunnellus) *ITIS: Pholis gunnellus Luokka:Kivinilkkakalat
Isotuulenkala

Isotuulenkala (Hyperoplus lanceolatus, syn. Ammodytes lanceolatus) on vihertävänsininen, 20–30 cm pitkä solakka meressä elävä kala. Sen levinneisyysaluetta on Koillis-Atlantti. Itämeren eteläosissa isotuulenkala on varsin runsaslukuinen. Suomen rannikolla sen esiintyminen painottuu Suomenlahden lisäksi Ahvenanmaalle ja Saaristomereen. Isotuulenkala syö nuorena planktonia ja täysikokoisena pikkukaloja, kuten pieniä silakoita, kilohaileja, kuoreita, piikkikaloja sekä tokkoja. Tuulenkalat muodostavat vastaavasti ravintoa turskalle, lohille, taimenille ja monille muille kaloille. Linnuista etenkin riskilät, tiirat, lunnit ja kiislat syövät tuulenkaloja. Muilla vesillä myös pienet valaat syövät tuulenkaloja. Isotuulenkalan voi helposti sekoittaa pikkutuulenkalaan – eroja on koon lisäksi luuston rakenteessa. Isotuulenkalat liikkuvat yksittäin tai pienissä parvissa, ja ne suosivat hiekkapohjaisia vesiä. Ne pystyvät paetessaan kaivautumaan erittäin nopeasti hiekkaan. Talvisin ne vetäytyvät syvempiin vesiin, ja niitä onkin tavattu jopa 50–60 metrin syvyydestä. Molempia tuulenkaloja saadaan saaliksi vahingossa silakan seassa. Isotuulenkala kutee hiekkapohjalle 10–20 metrin syvyyteen. Mätimunat takertuvat hiekkaan ja voivat olla myös ohuen hiekkakerroksen peittämiä. ==Lähteet== * == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Isotuulenkala (Hyperoplus lanceolatus) *Luontoportti: Isotuulenkala (Hyperoplus lanceolatus) *Suomalaisen kalastusmatkailun edistämisseura ry (SKES): Isotuulenkala (Hyperoplus lanceolatus) *ITIS: Hyperoplus lanceolatus * Luokka:Tuulenkalat
Pikkutuulenkala

Pikkutuulenkala (Ammodytes tobianus) muistuttaa suuresti isotuulenkalaa, mutta jää alle 15 sentin mittaiseksi. Se elää kaikilla Suomen merenrannikoilla isotuulenkalaa runsaslukuisempana, mutta on yleisempi Itämeren eteläisemmissä osissa. Tuulenkalojen elintavat ovat huonosti tunnetut, mutta ne ovat tärkeitä lajeja meriekosysteemeissä. Tuulenkalat ovat tärkeää ravintoa monille merilinnuille ja petokaloille. Tuulenkala-nimitys tulee siitä, että kala joutuu kovan tuulen aikana rantavesiin, jossa se voi joutua verkkoon, nuottaan tai trooliin silakan seassa. Suomessa tuulenkaloja tavataan eniten alkukesästä, sillä ne viettävät talven Itämeren syvänteissä. Kesäisin pikkutuulenkalat oleskelevat enimmäkseen matalissa hiekkapohjaisissa vesissä. Varsinaisessa merivedessä ne liikkuvat tiheinä ja suurina parvina. Suomen vesialueilla ei ole tavattu suuria pikkutuulenkalaparvia, pieniä kyllä. ==Lähteet== * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Tuulenkalat ru:Песчанки (род рыб)
Mustatokko

Mustatokko (Gobius niger) on tumma sormenmittainen kala. ==Ulkonäkö ja koko== Mustatokko on tummanruskea ja muita Suomen tokkoja (liejutokko, hietatokko, seitsenruototokko) vähän isompi, kymmensenttinen kala. Sen selkäevät ovat yhtenäisenä nauhana.Kotkan Maretarium (myös kuva) == Elinalueet == Suomen Lajitietokeskuksen mukaan laji esiintyy ensisijaisesti Itämeressä. ==Levinneisyys== Mustatokkoja on Suomen merialueilla Kristiinankaupungin eteläpuolella, sekä etelämpänä aina Pohjois-Afrikan rannikolle asti.SKES org ==Ravinto== Mustatokon ravintoa ovat vesikirput ja pienet katkat. ==Lähteet== * === Viitteet === Luokka:Tokot (suku)
Liejutokko

Liejutokko (Pomatoschistus microps) on Suomen pienin kala, alle 4 cm pitkä. Se elää meren rannikolla, ja muistuttaa elintavoiltaan yleisempää hietatokkoa. Liejutokko on varsin huomaamaton pohjakala, jonka näkee sattumalta, jos sen pelästyttää liikkeelle. Ne ovat varsin lyhytikäisiä ja kuolevat alle kaksivuotiaina. Liejutokon levinneisyysalue ulottuu Norjasta Mauritaniaan, ja kattaa Itämeren alueen ja Välimeren länsiosan ja Kanariansaaret. Suomen vesillä liejutokkoa tavataan lähinnä Helsingin ja Raippaluodon välisellä alueella sekä Ahvenanmaalla. Se havaittiin Suomessa ensimmäisen kerran vuonna 1947. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Hietatokot
Hietatokko

Hietatokko (Pomatoschistus minutus) on pieni 4–5 cm:n pituinen merikala. Se on vaalean kellertävä, lähellä pohjaa elävä kala, jonka voi nähdä, jos sen pelästyttää liikkeelle haromalla hiekkapohjaa esimerkiksi akvaariohaavilla. Lajia esiintyy koko Itämeren alueella, aivan lahtien perukoita lukuun ottamatta. Hietatokko muistuttaa hyvin paljon liejutokkoa (Pomatoschistus microps) ja hieman myös mustatokkoa (Gobius niger) ja seitsenruototokkoa (Gobiusculus flavescens). Hietatokko oleskelee kesäisin matalissa ja talvella syvemmissä vesissä. Se rakentaa pesän hiekkapohjalle esimerkiksi simpukankuoren tai ruukunsirpaleen alle, ja koiras vartioi mätiä kuoriutumiseen asti. Pienten 1–3-senttisten hietatokkojen ravintoa ovat vesikirput, surviaissääskentoukat ja hankajalkaiset. Isommat, yli kolmen senttimetrin mittaiset kalat syövät pääasiassa pienikokoisia katkoja. Tokoilla, varsinkin hietatokolla, on matalien rannikkovesien ravintoketjussa suuri merkitys. Ne ovat linkki pohjaeläimistä suurempiin kaloihin. Tokkoja syövät ainakin ahvenet, pienet turskat, kampelat, piikkikampelat, kivinilkat, kuhat, simput, isot kuoreet ja siiatkin. Matalilla rannikkovesillä, kuten Tanskassa, tokot muodostavat katkarapujen kanssa meritaimenen tärkeimmän ravinnonlähteen. == Esiintyminen Suomessa ja elinalueet == Suomen Lajitietokeskuksen mukaan laji esiintyy ensisijaisesti Itämeressä. Suomessa sitä tavataan lähes koko merialueella, Perämerelläkin Hailuotoa myöten. ==Lähteet== * * Niels Vestergaard: Meritaimenen salat, Rannikkokalastusta Perholla. Pan Vision 2007. === Viitteet === ==Aiheesta muualla== * *LuontoPortti: Hietatokko (Pomatoschistus minutus) *ITIS: Pomatoschistus minutus Luokka:Hietatokot
Seitsenruototokko

Seitsenruototokko (Gobiusculus flavescens) on rakkolevän keskellä viihtyvä pieni kalalaji. Se on sukunsa Gobiusculus ainoa laji. == Ulkonäkö ja koko == Seitsenruototokko kasvaa 4–6 senttimetrin mittaiseksi. Kalan punaruskeassa vartalossa on naaraalla yksi, koiraalla kaksi suurta täplää. Selkäevät ovat punavalkoraitaiset, ja etummaisessa selkäevässä on 6–8, yleensä seitsemän ruotoa. Seitsenruototokko muistuttaa hietatokkoa, liejutokkoa ja mustatokkoa. == Levinneisyys ja elinympäristö == Seitsenruototokko elää Pohjois-Euroopan rannikoilla, pääasiassa Itä-Atlantin vesillä.* Se havaittiin Suomessa ensimmäisen kerran vuonna 1904. Suomen Lajitietokeskuksen mukaan laji esiintyy ensisijaisesti Itämeressä. Suomessa sitä tavataan kahdella kasvillisuusvyöhykkeellä: Ahvenanmaan sekä Lounaisen rannikkomaan lauhkean vyöhykkeen sekametsissä ja Lounaismaan ja Pohjanmaan rannikon eteläboreaalisella vyöhykkeellä. == Ravinto ja elintavat == Seitsenruototokko syö planktonia. Se elää rakkolevävyöhykkeellä, kirkkaissa vesissä jopa 15 metrin syvyydessä. Muista tokoista se poikkeaa siinä, että se ei lepää pohjassa vaan uiskentelee vedessä lähes koko ajan. Sukukypsyyden seitsenruototokko saavuttaa yhden vuoden iässä. Seitsenruototokko kutee kesäkuusta elokuuhun. Kutuaikaa ennen koiraan värit voimistuvat. Koiras vartioi mätiä sen kuoriutumiseen asti. Nämä tokot kuolevat ensimmäisen kutunsa jälkeen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *ITIS: Gobiusculus flavescens Luokka:Tokot
Piikkikampela

Piikkikampela (Scophthalmus maximus) on litteä, lähes pyöreä pohjakala, jonka silmät ovat vasemmalla kyljellä. Sen levinneisyysalue kattaa suurimman osan Itämerta, Euroopan rannikot napapiiriltä etelään, Välimeren ja Mustanmeren. Piikkikampela viihtyy meren kallio- ja hiekkapohjilla. Se syö etupäässä muita pohjakaloja, mutta myös äyriäisiä ja simpukoita. == Tuntomerkit == Piikkikampela on helppo tunnistaa. Se on litteä ja lähes lautasmaisen pyöreä, vihreä tai ruskea kala. Sillä on piikikäs, tummanruskea ja täplikäs iho kyljellä. Silmät sillä ovat pään kyljellä ja suu liikkuu pohjaan nähden vaakasuorassa. Piikkikampela kuuluu vasensilmäkampeloiden heimoon, jonka kaloilla poikasen silmät kiertyvät vasemmalle kyljelle ja niistä tulee yläkylki. Vatsa eli alakylki on vaalea. Pituus Suomen vesillä on 20–40 cm. Muualla piikkikampelat ovat kasvaneet tyypillisesti 50-70-senttisiksi, suurimmillaan metrin pituisiksi ja painaneet jopa 25 kg. == Levinneisyys == Piikkikampelaa tavataan lähes koko Euroopan ja Pohjois-Afrikan rannikolla. Itämerellä piikkikampelaa tavataan Tanskan salmista Suomenlahdelle ja Pohjanlahdelle, mutta se harvinaistuu lahtien perukoille päin mentäessä. Piikkikampela on tyypillinen lauhkeiden vesien merikala eikä se pysty lisääntymään kovin alhaisissa suolapitoisuuksia. Suomen rannikot ovat sen esiintymisalueen äärirajoilla, joten sopivillakin alueilla piikkikampeloiden osuus kaikista kampeloista on vain yksi tai kaksi kymmenestä. Piikkikampela on levinnyt niin Itämereen kuin muuallekin maailmalle. Itämeressä sen alueet ovat rannikolla, ei paljoa Vaasan yläpuolella. Eteläraja on melkein Suomenlahdella. Myös Ahvenanmaan alueella esiintyy joitain yksilöitä. Sitä on Afrikan rannikolla, Välimeressä, Mustassameressä ja Asovanmeressä. Piikkikampelaa on istutettu Chilen ja Kiinan rannikoille. Sitä kasvatetaan ruokakalaksi Espanjassa, Tanskassa, Saksassa, Islannissa, Irlannissa, Italiassa, Norjassa, Walesissa ja Portugalissa. Psetta maxima FAO Cultured Aquatic Species Information Programme == Lisääntyminen == Piikkikampela kutee matalassa 2-8 m:n syvyisessä rantavedessä kesäkuussa, juhannuksen molemmin puolin. Mätimunat kelluvat, mikäli veden suolapitoisuus on noin 8 promillea. Kuoriutuvat poikaset ovat aluksi planktisia ja kaksikylkisiä, mutta jo ensimmäisen kesän kuluessa pohjalle siirtyessään ne muuttuvat aikuisia muistuttaviksi. Ensimmäiseen talveen mennessä ne saavuttavat noin 3-6 cm pituuden. == Ravinto == Piikkikampela käyttää monipuolista ravintoa ja se syö muun muassa simpukoita, äyriäisiä ja monia eri pohjakaloja.RKTL Kala-atlas: Piikkikampela Piikkikampelalla on suuri suu, jossa on paljon pieniä ja teräviä hampaita. == Kalastus == Piikkikampela on kärsinyt liian voimakkaasta kalastuksesta ja kannat ovat edelleen heikolla tasolla. Itämerellä saaliit ovat pienentyneet tuntuvasti 1990-luvulta. Pohjanmeren piikkikampelasaalis on kuitenkin pysynyt suhteellisen vakaana jo pari vuosikymmentä. Kutevien yksilöiden määrän on arvioitu kasvaneen. == Lähteet == Luokka:Piikkikampelat Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Autogiro

Autogiro, tunnetaan myös nimellä gyrokopteri, on hieman helikopteria muistuttava potkurivetoinen lentokone, jossa on sekä työntävä että nostava potkuri. Autogiroa on joskus sanottu lentokoneen ja helikopterin välimuodoksi. Autogiro eroaa helikopterista siinä, että sitä ilmassa pitävä suuri roottori ei ole moottoroituMIKÄ ON AUTOGIRO? Suomen ilmailuliitto ja lentokoneesta siinä, että sen nostovoiman synnyttää vapaasti pyörivä roottori, ei siivet. Autogiro liikkuu eteenpäin moottoroidun vaakasuora-akselisen potkurin tai suihkuturbiinin työntämänä. Nosteen synnyttää suuri pystysuora-akselinen laakeroitu vapaasti pyörivä roottori, joka saa liikevoimansa autogiron liikkeestä eteenpäin. Koska roottorin lapojen ilmanvastus on etu- ja takareunalla erilainen, ilmavirta saa sen pyörimään. Nostovoima syntyy roottorin lapojen siipiprofiilista sekä lapojen kohtauskulmasta. Koska roottori pyörii vapaasti, erillistä pyrstöroottoria ei tarvita. Roottorin laakeroinnin kitkan kautta autogiroon vaikuttava vääntömomentti on niin pieni, että se voidaan helposti kumota peräsimellä. Autogiro ei putoa nopeasti moottorivian sattuessa, vaan "liitää" maahan autorotaation avulla, samoin kuin helikopteri. Tunnetuin autogiroon liittyvä ongelma on huonosti rakennetun autogiron taipumus joutua nyökkäävään liikkeeseen laskeuduttaessaThe Autogyro does not stall but..... instead may have another deadly behavior if not properly built! Jukka Tervamäki, November 2008, mikä pudottaa autogiron. Autogiron keksijä, espanjalainen Juan de la Cierva (1895–1936), lensi itse suunnittelemallaan koneella ensi kerran vuonna 1923. Autogiron kulta-aika olikin 1920- ja 1930-luvuilla. Autogirolla oli suuri merkitys helikopterin kehitykselle. Autogiroa käytetään nykyään lähinnä harrastusilmailussa, ja se soveltuukin siihen, koska se on yksinkertainen, kevyt ja helppo valmistaa. Suomalaisia autogiron kehittäjiä ovat olleet Jukka Tervamäki sekä Seppo ja Kalevi Kokkola. ==Katso myös== * Kokkola Ko-03 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Edvard Wegelius : Autogiro. Sen kehitys ja lento-ominaisuudet, Helsingin Sanomat, 30.01.1935, nro 28, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot *
Kotirauha

Kotirauha on Suomessa jokaiselle perustuslain 10 §:ssäSuomen perustuslaki 10 § taattu oikeus olla toisten häiritsemättä siinä piirissä, joka voidaan katsoa hänen kodikseen. Kotirauhan suojaamia paikkoja ovat asunnot, loma-asunnot ja muut asumiseen tarkoitetut tilat, kuten hotellihuoneet, teltat, asuntovaunut ja asuttavat alukset, sekä asuintalojen porraskäytävät ja asukkaiden yksityisaluetta olevat pihat niihin välittömästi liittyvine rakennuksineenRikoslaki 24. luku, 11 § (Finlex). Kotirauhan rikkominen voi tekomuotona tapahtua monella eri tavalla. Esimerkiksi tunkeutuminen kotirauhan suojaamaan paikkaan, meluaminen tai esineiden heittäminen voivat olla kotirauhan rikkomista.Lisäksi tärinä ja hajuhaittojen aiheuttaminen voi täyttää kotirauhan rikkomisen tunnusmerkistön. Kotirauhan rikkominen on melko yleinen rikos. Viime vuosina niitä tulee ilmi noin 3 000 kappaletta ja niitä selvitetään noin 1 000-1 500 kappaletta. Törkeitä kotirauhan rikkomisia tulee ilmi noin 300-400 kappaletta vuosittain. Kotirauhan rikkoja on tuomittava kotirauhan rikkomisesta sakkoon tai vankeuteen enintään kuudeksi kuukaudeksiRikoslaki 24. luku, 1 § (Finlex). Jos tapaus on kokonaisuutena arvostellen törkeä, rikoksentekijä on tuomittava törkeästä kotirauhan rikkomisesta sakkoon tai vankeuteen enintään kahdeksi vuodeksiRikoslaki 24. luku, 2 § (Finlex). Perustuslain 10 §:n 3 momentin mukaan tavallisella lailla voidaan säätää perusoikeuksien turvaamiseksi tai rikosten selvittämiseksi välttämättömistä kotirauhan piiriin ulottuvista toimenpiteistä. Tämän nojalla esitutkintaviranomaisilla on tietyin edellytyksin oikeus suorittaa kotietsintöjä. Kotirauha mainitaan Birger-jaarlin Edsöre-lainsäädännössä. == Katso myös == * Yksityiselämän suoja * Linnadoktriini ==Lähteet== Luokka:Perusoikeudet Luokka:Yksityisyys
Ilkivalta

Ilkivalta siinä merkityksessä, jossa sanaa käytetään Suomen rikoslaissa, on tahallista häiriön aiheuttamista esimerkiksi meluamalla muualla kuin yleisellä paikalla tai yleisöltä suljetussa virastossa, toimistossa, liikkeessä tai tehtaassa tai muussa vastaavassa paikassa. Ilkivaltaa on myös häiriön aiheuttaminen tarpeettomilla puhelinsoitoilla virastoon, toimistoon, liikkeeseen taikka muuhun vastaavaan paikkaan, samoin kuin väärän hälytyksen aiheuttaminen käyttämällä julkisen kulkuneuvon hätäjarrua tai hälytintä muutoin kuin hätätilanteessa. Suomessa ilkivallasta seuraa sakkorangaistus.Suomen rikoslaki, 17 luvun 13 § Yleisellä paikalla tapahtuvasta ilkivallasta eli häiriön aiheuttamisesta esimerkiksi meluamalla julkisella paikalla rangaistaan järjestyslain perusteella järjestysrikkomuksena. Yleisessä kielenkäytössä ilkivallaksi nimitetään myös toisen omaisuuden tahallista vahingoittamista. Tällaisesta teosta käytetään yleisesti myös nimitystä vandalismi, varsinkin kun hävitysvimma kohdistuu kulttuurielämän tuotteisiinRantala 1993, s. 974. Sana juontuu alun perin kansainvaellusten aikaisesta vandaalien heimosta, joka hävitti Galliaa ja ryösti Rooman vuonna 455. Sanan ”vandalismi” () keksi ranskalainen piispa ja poliitikko Henri Grégoire. Hän käytti sitä ensi kerran Ranskan kansalliskonventissa vuonna 1794 pitämässään puheessa, jossa hän rinnasti Ranskan vallankumouksen kiihkeimpänä aikana tapahtuneen taideteosten ja muistomerkkien tuhoamisen vandaalien Roomassa harjoittamaan hävitykseen.Arto Kivimäki & Pekka Tuomisto: Rooman keisarit, s. 392. Karisto, Hämeenlinna 2001. Suomen rikoslain 35 luvussa toisen omaisuuteen tai tekijän yhdessä muiden kanssa omistaman omaisuuden vaurioittamisesta tai hävittämisestä käytetään nimitystä vahingonteko. Siitä rangaistaan sakolla tai vankeudella enintään yhdeksi vuodeksi, törkeissä tapauksissa jopa neljäksi vuodeksi. Lievissä tapauksissa rangaistusseuraamus on sakko. Paljon vaaraa aiheuttava ilkivaltateko voi tuoda tekijälleen syytteen myös liikenneturvallisuuden vaarantamisesta tai tapon yrityksestä. Eräissä tapauksissa kyseessä voi olla myös hautarauhan tai kotirauhan rikkomisen muoto. __notoc__ == Katso myös == * Vahingonteko * Haastava käytös * Huliganismi * Kiusaaminen * Rikkinäisten ikkunoiden teoria == Lähteet == * Rantala, Risto (toim.): Perustieto. Akateemisen tietosanakirja. Otava 1993. ISBN 951-1-12579-6 ===Viitteet=== == Kirjallisuutta == * == Aiheesta muualla == *
Imukala

Imukala (Liparis liparis) on imukalojen (Liparidae) heimoon kuuluva kalalaji, joka tunnetaan myös pullokalana. == Koko ja ulkonäkö == Imukalan tavallinen pituus on 8–14 senttimetriä ja enintään se voi kasvaa 15 senttimetrin mittaiseksi. Sen iho on suomuton ja limainen. Väriltään kalat ovat tavallisesti ruskean kirjavia mutta joskus mustia. Imukalan vartalo on hyvin lyhyt ja pullea. Lajin pyrstö on pitkä ja litteä, ja sillä on iso, tylppäkuonoinen pää. Imukalan vatsapuolen evät ovat muuttuneet imukupiksi, jonka perusteella laji on saanut nimensä. Imukuppi sijaitsee vatsan etupäässä aivan pään takana, loppuosa rintaevästä jatkuu peräaukon tienoilta pyrstön tyveen asti. == Levinneisyys == Imukalaa tavataan Atlantin koillisosassa Norjasta Barentsinmerelle Islantia ja Novaja Zemljaa myöten. Se elää koko Itämeressä Perämeren perukkaa ja Suomenlahden pohjukkaa lukuun ottamatta. Suomen vesialueella laji on jokseenkin harvalukuinen. == Ravinto, elintavat ja lisääntyminen == Imukala on pohjakala, joka suosii hiekka- ja liejupohjia sekä rakkolevävyöhykettä. Se viettää suurimman osan ajastaan pohjakiviin imukupillaan kiinnittyneenä. Ravinnokseen se syö pieniä pohjaeläimiä, kalojen poikasia sekä leviä. Imukalojen kutu on joulu-helmikuussa.Imukala (Liparis liparis) Suomalaisen kalastusmatkailun edistämisseura SKES ry Kutevat kalat kiinnittävät mädin leviin tai pohjakiviin, ja koiras vartioi mätiä. Poikaset kuoriutuvat alle kahdessa kuukaudessa. Eliniästä ei ole tarkkaa tietoa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Luontoportti: Imukala (Liparis liparis) *Riista- ja kalatalouden tutkimuslaitos (RKTL): Imukala (Liparis liparis) *Laji.fi: Imukala (Liparis liparis) *ITIS: Liparis liparis Luokka:Imukalat
Rasvakala

Rasvakala (Cyclopterus lumpus) on pohjan lähellä viihtyvä kala. == Ulkonäkö ja koko == Rasvakalan ihon alla on hyytelömäinen rasvakerros. Se on tumma ja vartalonmuodoltaan turvonneen kampelan näköinen. Vatsan etuosassa kalalla on imukuppi jolla kala tarttuu pohjakiviin. Kutuaikana koiras muuttuu hehkuvan punaiseksi.Rasvakala (Cyclopterus lumpus) Suomalaisen Kalastusmatkailun Edistämisseura SKES ry Rasvakalat ovat yleensä 12–15 cm pitkiä. Rasvakalan selässä on seitsemän riviä ”luukyhmyjä”. Esimerkiksi Keski-Pohjanmaalla Himangalla rasvakalaa kutsutaan ”seitsenselkäkalaksi”. == Levinneisyys == Rasvakalaa esiintyy lähes kaikkialla Suomen merialueilla Perämerta lukuun ottamatta, mutta koska se pysyttelee pohjan lähellä sitä tavataan harvoin. Laajemmin esiintymisaluetta on Itämeri ja Pohjanmeri. == Ravinto ja elintavat == Rasvakala syö pohjaeläimiä kuten pieniä äyriäisiä ja matoja. Pohjanmeren rasvakalat syövät myös pieniä meduusoja. Rasvakala saattaa myös käyttää ravinnokseen toisia rasvakaloja. == Käyttö == Rasvakalan mätiä käytetään ruokana etenkin Tanskassa. Sitä värjätään mustaksi ja myydään ”pohjoisen kaviaarin” tai Limfjordin kaviaarin nimellä monissa maissa.Raholan syötävät sanat == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Luontoportti: Rasvakala (Cyclopterus lumpus) *Laji.fi: Rasvakala (Cyclopterus lumpus) *ITIS: Cyclopterus lumpus * *Food and Agriculture Organization of the United Nations (FAO): Cyclopterus lumpus Luokka:Simppukalat
Lastenkirjallisuus

Lastenkirjallisuus on lapsille suunnattua kirjallisuutta, jonka sisällössä lasten kehitystaso on otettu huomioon. Usein lastenkirjallisuutta käsitellään yhdessä nuortenkirjallisuuden kanssa, jolloin käytetään nimitystä lasten- ja nuortenkirjallisuus. Kategoriana se on käyttökelpoisimmillaan kirjastoissa tai kirjojen markkinoinnissa. ==Kuvaus== Varsinaisesti lastenkirjallisuus ei ole selväpiirteinen genre, sillä lastenkirjallisuuden nimekkeen alla käsitellään usein kirjoja, jotka olisi yhtä lailla mahdollista määritellä esimerkiksi fantasiakirjallisuudeksi, psykologisiksi romaaneiksi tai novellikokoelmiksi – miltei kaikki yleisen kirjallisuuden lajit esiintyvät myös lastenkirjallisuudessa. Lastenkirjallisuuden yleisinä tunnusmerkkeinä pidetään usein tietynlaisia aihevalintoja tai jollakin tavoin rajattua ilmaisua. Myös nämä jakoperusteet ovat ongelmallisia, sillä niiden perusteella lukuisia yleisen kirjallisuuden piiriin laskettavia teoksia olisi syytä pitää lastenkirjallisuutena, tai vastaavasti monia lastenkirjallisuudeksi määriteltyjä teoksia yleisenä kirjallisuutena. Lastenkirjat ovat yleensä suhteellisen lyhyitä ja kieleltään ja rakenteeltaan helppolukuisempia kuin aikuisille suunnattu kirjallisuus. Tampereella sijaitseva Lastenkirjainstituutti (LKI) on suomalainen valtakunnallinen lasten- ja nuortenkirjallisuuden tallennus-, tiedotus- ja tutkimuskeskus sekä alan erikoiskirjasto. Kirjastossa on noin 70 000 lasten- ja nuortenkirjaa. Instituutti julkaisee myös neljä kertaa vuodessa ilmestyvää lasten- ja nuortenkirjallisuutta esittelevää aikakauslehteä, Onnimannia. Kansainvälisesti lastenkirjailijoista erityisen tunnettuja ovat esimerkiksi brittiläiset Enid Blyton (Viisikko-sarja) Roald Dahl ja J. K. Rowling (Harry Potter). ==Lastenkirjallisuus Suomessa== Suomen tunnetuimpia lastenkirjailijoita ovat muun muassa Zachris Topelius, Väinö Riikkilä ja Tove Jansson. ==Lastenkirjallisuuden luokittelu== Lastenkirjallisuutta voidaan jakaa seuraaviin tyyppeihin:Ikonen, Marttila, Vaijärvi 1978. * katselukirjat * kuvakirjat * runot ja riimit * sadut * puolisadut * ahmimisikäisten kirjat * sarjakirjat * sarjakuvat * tietokirjat ==Katso myös== * Koskettelukirja ==Lähteet== * Tuula Ikonen, Satu Marttila ja Kati Vaijärvi (toim.): Lue lapselle! Weilin+Göös 1978. ===Viitteet=== == Kirjallisuutta == * * * == Aiheesta muualla == * Lastenkirjainstituutti * SurLaLune Fairy Tales * Folklore and Mythology - Electronic Texts * Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Luettelo Kiinan hallinnollisista alueista pinta-alan mukaan

Ohessa seuraa taulukkomuotoinen luettelo Kiinan hallinnollisista alueista pinta-alan mukaisessa suuruusjärjestyksessä. Pinta-alat on annettu neliökilometreinä. Osuus Kiinan kokonaispinta-alasta on esitetty prosentteina. Koska tiedot Kiinan maakunta-tason alueiden pinta-aloista vaihtelevat lähteestä toiseen (jopa 10 % luokkaa), alla oleva taulukko on suuntaa antava. Sijoitus Hallinnollinen alue Pinta-ala (km2) Osuus Kiinan pinta-alasta (%) Lähde — Kiina 100,00 1 Sinkiang 17,5 2 Tiibet 12,6 3 Sisä-Mongolia 12,0 4 Qinghai 7,5 5 Sichuan 5,1 6 Heilongjiang 4,8 7 Gansu 4,2 8 Yunnan 4,0 9 Guangxi 2,3 10 Hunan 2,2 11 Shaanxi 2,2 12 Jilin 2,0 13 Hebei 2,0 14 Hubei 2,0 15 Guangdong 1,9 16 Guizhou 1,9 17 Jiangxi 1,7 18 Henan 1,7 19 Shandong 1,7 20 Shanxi 1,6 21 Liaoning 1,6 22 Anhui 1,5 23 Fujian 1,3 24 Jiangsu 1,1 25 Zhejiang 1,1 26 Chongqing 0,87 27 Ningxia 0,55 28 Hainan 0,37 29 Peking 0,17 30 Tianjin 0,13 31 Shanghai 0,087 32 Hongkong 0,012 33 Macao 0,00032 ==Katso myös== * Kiinan alueellinen hallinto * Luettelo Kiinan hallinnollisista alueista väkiluvun mukaan * Luettelo Kiinan hallinnollisista alueista bruttokansantuotteen mukaan * Luettelo Kiinan hallinnollisista alueista väestötiheyden mukaan == Lähteet== Luokka:Luettelot Kiinasta
Luettelo Kiinan hallinnollisista alueista väkiluvun mukaan

Tässä on luettelo Kiinan maakuntatason hallinnollisista alueista väkiluvun mukaisessa suuruusjärjestyksessä. Taulukon väestömäärät ja osuudet ovat Kiinan tilastokeskuksen ilmoittavia _alustavia_ vuoden 2010 väestönlaskennan (1.11.2010) tietoja. On huomattava, ettei taulukon kokonaisväkiluku ei sisällä erityishallintoalueiden (Hongkong ja Macao) väkilukua. Näiden tilastoviranomaisen julkaisema väkiluku (Hongkongista 2011 väestönlaskennan arvo, Macaosta 2010 viimeisen neljänneksen väestöarvio) on kuitenkin ilmoitettu taulukossa. Erityishallintoalueiden itsensä julkaisemia väkilukutietoja on pidetty oikeampina kuin Kiinan tilastokeskuksen julkaisemaa lukuja, koska jälkimmäiset ovat hieman suurempia kuin mitä erityishallintoalueet itse kertovat väestökehityksestään. Taiwan ei ole mukana taulukossa, vaikka Kiina lukee sen joskus provinssikseen. Käytännössä se on eri valtio: Kiinan tasavalta. Sijoitus Hallinnollinen alue Väkiluku (2010) Väestö- osuus (%) Väkiluku (2018 arvio, pysyvästi kirjoilla) — Kiina 100,00 1 Guangdong 7,79 2 Shandong 7,15 3 Henan 7,02 4 Sichuan 6,00 5 Jiangsu 5,87 6 Hebei 5,36 7 Hunan 4,90 8 Anhui 4,44 9 Hubei 4,27 10 Zhejiang 4,06 11 Guangxi3 3,44 12 Yunnan 3,43 13 Jiangxi 3,33 14 Liaoning 3,27 15 Heilongjiang 2,86 16 Shaanxi 2,79 17 Fujian 2,75 18 Shanxi 2,67 19 Guizhou 2,59 20 Chongqing2 2,15 21 Jilin 2,05 22 Gansu 1,91 23 Sisä- Mongolia3 1,84 24 Shanghai2 1,72 25 Sinkiang3 1,63 26 Peking2 1,46 27 Tianjin2 0,97 28 Hainan 0,65 29 Hongkong1 1 30 Ningxia3 0,44 31 Qinghai 0,41 32 Tiibet3 0,22 33 Macao1 1 # Kansan vapautusarmeijassa tms palvelevat # Väestö, joiden kotipaikkaa ei pystytty määrittelemään :1 Erityishallintoalueet ::*Hongkong1 (noin 7 097 600 as. Hongkongin väestönlaskenta 2011: 7 071 576) ei sisälly taulukon 2010 kokonaisväkilukuun, ::*Macao1 (552 300 as., Macaon itse ilmoittama väestöarvio 2010 viimeiselle vuosineljännekselle: 540 600) ei sisälly esitettyyn Kiinan vuoden 2010 alustavaan väkilukuun. :2 Kunta :3 Autonominen alue Taiwan (23 162 123 as.) ei myöskään sisälly, vaikka Kiina joskus tilastoi sen aluevaatimuksiensa mukaisesti osakseen. ==Katso myös== * Kiinan alueellinen hallinto * Luettelo Kiinan hallinnollisista alueista pinta-alan mukaan * Luettelo Kiinan hallinnollisista alueista bruttokansantuotteen mukaan * Luettelo Kiinan hallinnollisista alueista väestötiheyden mukaan == Lähteet == == Aiheesta muualla == * China: Administrative Division (citypopulation.de) Luokka:Luettelot Kiinasta
Luettelo Kiinan hallinnollisista alueista väestötiheyden mukaan

Tässä on luettelo Kiinan hallinnollisista alueista väestötiheyden mukaisessa suuruusjärjestyksessä. Taiwan ei ole mukana, vaikka virallisesti olisikin provinssi, sillä käytännössä se on eri valtio: Kiinan tasavalta. Mittayksikkönä on asukasta neliökilometrillä. # Macao - 18 182 # Hongkong - 6 688 # Shanghai - 2 640 # Tianjin - 910 # Peking - 822 # Jiangsu - 744 # Shandong - 579 # Henan - 554 # Zhejiang - 459 # Guangdong - 439 # Anhui - 429 # Chongqing - 375 # Hebei - 359 # Hubei - 321 # Hunan - 306 # Liaoning - 290 # Fujian - 286 # Jiangxi - 244 # Hainan - 231 # Shanxi - 220 # Guizhou - 200 # Guangxi - 191 # Shaanxi - 175 # Sichuan - 174 # Jilin - 146 # Yunnan - 109 # Ningxia - 85 # Heilongjiang - 80 # Gansu - 66 # Sisä-Mongolia - 22 # Sinkiang - 12 # Qinghai - 7 # Tiibet - 2 Katso myös: * Kiinan alueellinen hallinto * Luettelo Kiinan hallinnollisista alueista pinta-alan mukaan * Luettelo Kiinan hallinnollisista alueista väkiluvun mukaan * Luettelo Kiinan hallinnollisista alueista bruttokansantuotteen mukaan Luokka:Luettelot Kiinasta
Isosimppu

Isosimppu (Myoxocephalus scorpius) on Itämeressä ja Pohjois-Atlantilla tavattava simppujen heimon pohjakala. Kuiville nostettu isosimppu voi kurnuttaa kuuluvasti. == Koko ja ulkonäkö == Isosimppu on suuripäinen, kirjavan ja piikkisen oloinen kala. Päässä, kiduskansissa ja kyljissä on useita taaksepäin osoittavia piikkejä ja kyhmyjä. Erityisesti kiduskansien takareunan piikit ovat näyttäviä. Suu on leveä ja paksuhuulinen. Kala on selästä oliivinruskea, kyljissä on pari leveää tummaa poikkikuviota Rintaevät ovat suuret, piikkisiä selkäeviä on kaksi. Etumaista selkäevää lukuun ottamatta evissä on tummat raidat ja rintaevien yläpuolella on valkeat laikut. Koiraan alapuoli on punertava, etenkin kutuaikaan, naaraan oranssinsävyinen, ja siinä on valkoisia läikkiä. Itämeressä isosimppu kasvaa noin 30 senttimetrin pituiseksi. Kala on nopeakasvuinen, jo parivuotiaana 20-senttinen, viisivuotisena 30-senttinen. Atlantista on tavattu jopa 60-senttisiä simppuja. Ulkonäöltään isosimppu muistuttaa suuresti pienempää, myös Itämeressä esiintyvää piikkisimppua. == Levinneisyys == Isosimppu elää Pohjois-Atlantin molemmilla rannikoilla ja myös siihen rajoittuvilla Jäämeren rannoilla sekä Itämeressä. Euroopassa levinneisyys ulottuu Biskajanlahdelta Huippuvuorille ja Vienanmereen ja Novaja Zemljalle, Amerikassa New Yorkista Grönlantiin ja Hudsoninlahdelle. ==Ravinto ja elintavat== Isosimppu elää yleensä kovilla kivi- ja hiekkapohjilla ja leväkasvillisuudens seassa. Se syö pikkukaloja ja äyriäisiä sekä muita pohjaeläimiä, esimerkiksi kilkkejä ja simpukoita. == Lisääntyminen == Isosimppu lisääntyy talvella. Naaras laskee joulu-helmikuussa mätinsä yhtenä möykkynä johonkin pohjan koloon, jossa koiras hedelmöittää sen. Mätimunia suurella naaraalla voi olla 30 000 kappaletta. Koiras jää vartioimaan mätiä, kunnes poikaset kuoriutuvat parin kuukauden kuluttua. == Kalastus ja käyttö == Isosimppua voi saada sivusaaliina verkoilla ja pilkillä, mutta sillä ei ole taloudellista merkitystä, eikä sen lihaa pidetä hyvänä. == Lähteitä == * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Isosimppu (Myoxocephalus scorpius) *LuontoPortti: Isosimppu (Myoxocephalus scorpius) *Riista - ja kalatalouden tutkimuslaitos (RKTL): Isosimppu (Myoxocephalus scorpius) *ITIS: Myoxocephalus scorpius Luokka:Simput
Edmonton

Edmonton on Kanadassa sijaitsevan Albertan provinssin pääkaupunki ja toiseksi suurin kaupunki Calgaryn jälkeen. Kaupungin väkiluku on 812 200 ja sitä ympäröivällä suurkaupunkialueella asui vuonna 2011 yli 1,1 miljoonaa ihmistä. Edmontonissa sijaitsee Pohjois-Amerikan suurin ostoskeskus West Edmonton Mall. Keskuksessa on yli 800 liikettä, vesipuisto ja huvipuisto, jossa on maailman suurin sisätiloissa oleva vuoristorata. Kaupungissa on myös Kanadan suurin historiallinen puisto Fort Edmonton Park. == Maantiede ja ilmasto == thumb|left|180px|West Edmonton Mall Edmonton sijaitsee lähes 300 kilometriä Calgarystä pohjoiseen lähellä Albertan maantieteellistä keskipistettä North Saskatchewan -joen varrella. Edmonton on Kanadan aurinkoisimpia kaupunkeja – auringonpaistetunteja kertyy keskimäärin 2 300 vuodessa ja kesäkuussa aurinko voi paistaa jopa 17 tuntia päivässä. Lumi sataa maahan yleensä marraskuussa ja sulaa pois maaliskuun aikana. Kylmin kuukausi on tammikuu, jonka keskimääräinen lämpötila on −14 °C, ja lämpimin kuukausi on heinäkuu, jonka keskimääräinen lämpötila on 16 °C. == Väestö == Edmonton on tunnettu suuresta ukrainalaisvähemmistöstään. Se on länsimaiden ukrainalaisin kaupunki. Edmontonissa asuu noin 160 000 ukrainalaistaustaista ihmistä, mikä on yli kymmenen prosenttia alueen asukkaista. Yksi kaupungin lempinimistä Edmonchuk viittaa Edmontonin runsaslukuiseen ukrainalaisväestöön.https://www.is.fi/nhl/art-2000008671746.html Ukrainalainen joulu ja uusi vuosi ovat suuria tapahtumia kaupungissa. Edmontonissa vaikuttaa myös Kanadan ainoa ammattimainen ukrainalaisia tansseja esittävä Shumka-ryhmä. Edmontonissa on jääkiekkoillut monia ukrainalaistaustaisia pelaajia, kuten Wayne Gretzky. == Tunnetut urheiluseurat == *Edmonton Oilers, jääkiekko, NHL *Edmonton Oil Kings, jääkiekko, WHL *Edmonton Rush, sisälacrosse, NLL *Edmonton Football Team, kanadalainen jalkapallo, CFL *Edmonton Drillers, jalkapallo == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == *West Edmonton Mall * Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Antonyymi

Antonyymi on sana, joka on jonkin toisen sanan vastakohta, esimerkiksi hyvä–paha, musta–valkoinen, sileä–rosoinen ja niin edelleen. Antonymia ilmaisee kielitieteessä merkitysten vastakkaisuutta. Antonymia voidaan lajitella viiteen alalajiin: # asteittaiset, esimerkiksi nuori ja vanha # vastakkaiset, esimerkiksi ylös ja alas # päinvastaiset, esimerkiksi työnantaja ja työntekijä # parafraasit, eli saman asian ilmaiseminen toisin päin, esimerkiksi ”ravintola on toimiston alapuolella” ja ”toimisto on ravintolan yläpuolella” # taksonomiset sisaret, eli joukkiot jotka ovat vastakkaisia kaikille muille joukkion jäsenille mutteivät suoraan toisilleen, esimerkiksi viikonpäivät. ==Katso myös== *Semantiikka == Lähteet == Luokka:Semantiikka
Synonymia

Synonymia (kreikan sananmukaisesti 'yhteisnimisyys') tarkoittaa sanojen samamerkityksisyyttä. Synonyymit ovat sanoja, jotka tarkoittavat samaa asiaa, esimerkiksi iso ~ suuri, pieni ~ vähäinen, totinen ~ vakava, ilta ~ ehtoo. Synonyymeillä voi olla pieniä merkityseroja, mutta pääasiassa ne tarkoittavat lähes samaa asiaa. Useimmiten synonyymien välillä on tyyliero, joten synonyymeja voi varsin harvoin käyttää aivan samoissa asiayhteyksissä. Esimerkiksi peti, sänky ja vuode ovat synonyymeja, koska ne viittaavat samaan käyttötarkoitukseen, mutta niillä on kullakin oma tyyliprofiilinsa ja käyttökonventionsa: * Ota vuoteesi (*sänkysi, *petisi) ja käy. * Riisipeti (*riisisänky, *riisivuode). Monilla tärkeillä riistaeläimillä on suomen kielessä samamerkityksisiä sanoja. Niitä käytettiin aikanaan varsinaisen nimen asemesta, koska siten uskottiin vältettävän huono metsästysonni. Kettu on tarkoittanut alun perin vain nahkaa, jonka hankkimiseksi repoa pyydettiin. Karhulle on annettu monta nimeä, kuten otso ja mesikämmen. Niiden avulla voitiin välttää lausumasta karhun oikeaa nimeä, joka oli entisaikaan oksi. == Katso myös == * Homonyymi * Antonyymi * Kiertoilmaus * Semantiikka * Oksymoron * Sanaristikko == Kirjallisuutta == * * * Länsimäki, Maija: Kanaa riisipedillä. Helsingin Sanomat 18.5.1999. Verkkoversio Luokka:Semantiikka Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Luettelo Kanadan provinsseista ja territorioista pinta-alan mukaan

Tämä on luettelo Kanadan provinsseista ja territorioista pinta-alan mukaan. Kanadaan kuuluu 10 provinssia ja kolme territoriota. Maa on maailman toiseksi suurin niin kokonais- kuin maapinta-alaltaan, ja maailman suurin makean veden pinta-alaltaan. Pinta-alat on pyöristetty lähimpään neliökilometriin. Prosenttiluvut on ilmoitetty yhden desimaalin tarkkuudella. Osuus on provinssin tai territorion pinta-alan osuus vastaavasta koko Kanadan pinta- alasta. ==Maapinta-ala== Sija Provinssi Maapinta-ala (km2) Osuus 1 Québec 1 365 128 15,0 % 2 Brittiläinen Kolumbia 925 186 10,2 % 3 Ontario 917 741 10,1 % 4 Alberta 642 317 7,1 % 5 Saskatchewan 591 670 6,5 % 6 Manitoba 553 556 6,1 % 7 Newfoundland ja Labrador 373 872 4,1 % 8 New Brunswick 71 450 0,8 % 9 Nova Scotia 53 338 0,6 % 10 Prinssi Edwardin saari 5 660 0,1 % Sija Territorio 1 Nunavut 1 936 113 21,3% 2 Luoteisterritoriot 1 183 085 13,0 % 3 Yukon 474 391 5,2 % Yhteensä Kanada 9 093 507 100,0 % ==Makean veden ala== Makean veden ala koostuu järvistä, joista ja keinotekoisista järvistä. Siihen ei lasketa Kanadan aluevesiä Atlantilla, Tyynellämerellä ja Pohjoisella jäämerellä. Kanadalla ei ole sisämaassa merkittäviä määriä suolavettä. Sija Provinssi Vesipinta-ala (km2) Osuus 1 Québec 176 928 19,9 % 2 Ontario 158 654 17,8 % 3 Manitoba 94 241 10,6 % 4 Saskatchewan 59 366 6,7 % 5 Newfoundland ja Labrador 31 340 3,5 % 6 Brittiläinen Kolumbia 19 549 2,2 % 7 Alberta 19 531 2,2 % 8 Nova Scotia 1 946 0,2 % 9 New Brunswick 1 458 0,2 % 10 Prinssi Edwardin saari 0 0,0 % Sija Territorio 1 Luoteisterritoriot 163 021 18,3 % 2 Nunavut 157 077 17,6 % 3 Yukon 8 052 0,9 % Yhteensä Kanada 891 163 100,0 % ==Kokonaispinta- ala== Kokonaispinta-alaan lasketaan sekä maa- että vesipinta-ala. Sijoitus Provinssi Kokonaispinta-ala (km2) Osuus 1 Québec 1 542 056 15,4 % 2 Ontario 1 076 395 10,8 % 3 Brittiläinen Kolumbia 944 735 9,5 % 4 Alberta 661 848 6,6 % 5 Saskatchewan 651 036 6,5 % 6 Manitoba 647 797 6,5 % 7 Newfoundland ja Labrador 405 212 4,1 % 8 New Brunswick 72 908 0,7 % 9 Nova Scotia 55 284 0,6 % 10 Prinssi Edwardin saari 5 660 0,1 % Sija Territorio 1 Nunavut 2 093 190 21,0 % 2 Luoteisterritoriot 1 346 106 13,5 % 3 Yukon 482 443 4,8 % Yhteensä Kanada 9 984 670 100,0 % ==Katso myös== * Luettelo Kanadan provinsseista ja territorioista väkiluvun mukaan ==Lähteet== * Statistics Canada Information - tieto haettu 2. marraskuuta 2006 * Kanadan provinssit ja territoriot pinta- alan mukaan Provinssit ja territoriot pinta-alan mukaan
Luettelo Kanadan provinsseista ja territorioista väkiluvun mukaan

Tämä on luettelo Kanadan provinsseista ja territorioista väkiluvun mukaan. Tiedot perustuvat Kanadan tilastokeskuksen arvioon 1. tammikuuta 2008. Kanadassa on kymmenen provinssia ja kolme territoriota. Kolme territoriota, Nunavut, Yukon ja Luoteisterritoriot, muodostavat yhdessä 39,2 % Kanadan pinta-alasta, mutta vain erittäin pienen osan väestöstä, noin 0,3 %. Kanadan väestö on keskittynyt kaupunkialueisiin ja Yhdysvaltojen vastaisen rajan läheisyyteen, missä väestötiheys on paljon suurempi kuin maan keskiarvo, 3,23 as./km². Kokonaisuutena Kanadan väkiluku nousi vuosien 2007 ja 2008 laskentojen välillä 1,05 %. Myös yksittäisten territorioiden ja provinssien väkiluku oli kasvussa, lukuun ottamatta Newfoundland ja Labradorin provinssia. Suhteellisesti nopeimmin kasvava territorio oli Nunavut (2,0 %), provinsseista väkiluvun kasvu oli Albertassa (1,96 %), nopeimmin pienenevä Newfoundland ja Labrador (-0,12 %). Muutokset johtuvat syntyvyyden eroista, alueiden välisestä muuttoliikkeestä ja maahanmuutosta. Kanadan väkiluku on ollut kasvussa vuosien 2003-2016 välillä. (2016) (2016) (2016) (2016) (2016) (2016) (2016) (2016) Sija Nimi ja lippu Lyhenne Väkiluku Osuus Maapinta-ala (km²) Väestötiheys (/km2) Edustajia parlamentissa 1 Ontario ON 38,3 % 14,65 121 2 Quebec QC 23,2 % 5,98 78 3 Brittiläinen Kolumbia BC 13,2 % 5,02 42 4 Alberta AB 11,6 % 6,35 34 5 Manitoba MB 3,6 % 2,33 14 |- align="center" | 6 | align="left" | Saskatchewan | SK | align="right" | | 3,1 % | align="right" | | 1,86 | 14 |- align="center" | 7 | align="left" | Nova Scotia | NS | align="right" | | 2,6 % | align="right" | | 17,45 | 11 |- align="center" | 8 | align="left" | New Brunswick | NB | align="right" | | 2,1 % | align="right" | | 10,46 | 10 |- align="center" | 9 | align="left" nowrap | Newfoundland ja Labrador | NL | align="right" | | 1,5 % | align="right" | | 1,39 | 7 |- align="center" | 10 | align="left" | Prinssi Edwardin saari | PE | align="right" | | 0,4 % | align="right" | | 25,25 | 4 |- align="center" | 11 | align="left" | Luoteisterritoriot | NT | align="right" | | 0,1 % | align="right" | | 0,04 | 1 |- align="center" | 12 | align="left" | Nunavut | NU | align="right" | | 0,1 % | align="right" | | 0,02 | 1 |- align="center" | 13 | align="left" | Yukon | YK | align="right" | | 0,1 % | align="right" | | 0,08 | 1 |- bgcolor="yellow" align="center" |bgcolor="yellow"| Yhteensä |bgcolor="yellow" align="left"| Kanada |bgcolor="yellow"| |bgcolor="yellow" align="right"| |bgcolor="yellow"|100 % |bgcolor="yellow" align="right"| |bgcolor="yellow"| 3,9 |bgcolor="yellow"| 338 |} ==Katso myös== * Luettelo Kanadan provinsseista ja territorioista pinta-alan mukaan ==Lähteet== * * === Viitteet === * Kanadan provinssit ja territoriot väkiluvun mukaan Provinssit ja territoriot väkiluvun mukaan
Piikkisimppu

Piikkisimppu (Taurulus bubalis) on 10–15 senttimetrin mittainen kallioisten ja kivikkoisten merenpohjien kalalaji. Se esiintyy Suomessa Sipoon ja Kaskisten välisellä rannikolla sekä Ahvenanmaalla. Suolapitoisuuden väheneminen rajoittaa sen leviämistä pohjoisemmas Pohjanlahdelle. Piikkisimppu on selvästi isosimppua harvalukuisempi laji. Se elää kallioisissa ja kivikkoisissa rannikkovesissä levävyöhykkeen alemmissa osissa. Piikkisimppu on myrkyllinen kidusten päällä olevista piikeistä. Piikkisimppu kutee Suomessa maalis- toukokuussa. Koiraan vatsan voimakkaan punainen kutuväri alkaa kehittyä jo myöhäissyksyllä. Mätimunien halkaisija on 1,5–1,8 millimetriä ja ne ovat useimmiten väriltään oranssinpunaisia tai joskus sinivihreitä. Pyydykseen joutunut piikkisuimppu voi äännellä kurnuttavasti.Piikkisimppu (Taurulus bubalis) Suomalaisen Kalastusmatkailun Edistämisseura SKES ry == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Simput
Kirjoeväsimppu

Kirjoeväsimppu (Cottus poecilopus) on simppujen heimoon kuuluva kalalaji. == Koko ja ulkonäkö == Kirjoeväsimppu on yleensä 5–8 senttiä, enintään 12 senttiä pitkä, mustan, harmaan ja ruskean kirjava kala. Se muistuttaa paljon kivisimppua, mutta sen voi erottaa varmimmin vatsaevistä, joissa kirjoeväsimpulla on poikkijuovia. Kirjoeväsimpun voi myös sekoittaa härkäsimpun järvimuotoon. == Levinneisyys == Kirjoeväsimppua tavataan Tanskassa, Norjassa, Ruotsissa, Suomessa ja Pohjois-Venäjällä, Puolassa, paikoin Pohjois-Saksassa ja Karpaattien alueella jokien Tonava, Dniestr, Vistula ja Odra vesistöissä. Suomessa kirjoeväsimppua tavataan Peräpohjolasta ja Lapista Inaria ja Utsjokea lukuun ottamatta, sekä Järvi-Suomesta Saimaalta, Virmasvedestä, Kallahdesta sekä Päijänteen eteläosista. Se havaittiin Suomessa ensimmäisen kerran vuonna 1901. == Elinympäristö == Kirjoeväsimppu elää matalassa kivikkopohjilla viileissä, hapekkaissa vesissä. Sitä tavataan erityisesti virtaavista vesistä, mutta sitä löytyy myös järvien rannoilta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Kirjoeväsimppu (Cottus poecilopus) * LuontoPortti: Kirjoeväsimppu (Cottus poecilopus) * ITIS: Cottus poecilopus * Luokka:Simput