EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Kale Teuronen

Kale Teuronen (17. tammikuuta 1912 - 24\. joulukuuta 1986) oli suomalainen näyttelijä ja muusikko. Teuronen oli kotoisin Viipurista ja teki kiertueita 1930-luvulla Reino Helismaan sekä Martti Niemen kanssa. 1950-luvulla Teuronen aloitti elokuvanäyttelijänä, ja hänen tunnetuin roolinsa on Tuntemattoman sotilaan sotamies Susi. == Filmografia == * Tuntematon sotilas (1955) * Rakas varkaani (1957) * Pekka ja Pätkä Suezilla (1958) * Pieni luutatyttö (1958) * Sven Tuuva (1958) ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Suomalaiset muusikot Luokka:Vuonna 1912 syntyneet Luokka:Vuonna 1986 kuolleet
Barbizonin koulu

Barbizonin koulu tai Barbizonin koulukunta oli taidehistoriallinen liike noin vuosina 1830–1875. Se tunnetaan myös nimellä Fontainebleun koulu. Se sai nimensä Barbizonin kylästä lähellä Fontainebleaun metsää Pariisin eteläpuolella, johon kertyi tuohon aikaan taiteilijoita ympäri Eurooppaa. Barbizonin koulukunta hylkäsi akateemisen taiteen perinteen, hylkäsi teorian ja pyrki aidompaan maaseudun elämän kuvaukseen. Barbizonin koulukunta oli osa kuvataiteiden realistista suuntausta. Koulukunnan taiteilijat muodostivat löyhän yhteisön, jolla ei ollut jyrkkiä yhteisiä teesejä. Yhteisenä tavoitteena oli ennen kaikkea vapautua maiseman klassisesta kuvauksesta ja maalata maiseman itsensä vuoksi. Esikuvina olivat englantilaiset maisemamaalarit John Constable ja Richard Parkes Bonington. Koulukunta syntyi reaktiona samaan aikaan vaikuttaneeseen romantiikka-liikkeeseen. Se sai alkunsa John Constablen vuonna 1824 Pariisin salongissa näytteille tuomista maalaismaisemista. Koulun johtohahmoja olivat Jean-Baptiste Camille Corot, Charles-François Daubigny, Jean-François Millet ja Théodore Rousseau. Muita jäseniä olivat muun muassa Jules Dupré, Constant Troyon, Charles Jacque, Narcisse Virgilio Díaz, Pierre Emmanuel Damoye, Charles Olivier de Penne, Henri Harpignies, Paul-Emmanuel Péraire, Gabriel-Hippolyte Lebas, Albert Charpin, Félix Ziem, François-Louis Français, Émile van Marcke ja Alexandre Defaux. Barbizonilaisuuden perikuva on Milletin teos Tähkänpoimijat (1857), joka kuvaa kolmea maalaisnaista pellolla. Kuva ei ole maisema eikä muotokuva, siinä ei kerrota uskonnollista tai muuta tarinaa, kuva vain esittää ihmisiä pellolla. Ryhmän jäsenten luonnollinen, vapaa maalaustekniikka vaikutti impressionismin syntyyn. Vincent van Gogh opiskeli ja jäljitteli useita Barbizonin koulun taiteilijoita, kopioiden muun muassa Milletin töitä. Suomessa Barbizonin koulu vaikutti kansallisromantiikkaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * * Luokka:Taidesuuntaukset Luokka:Taiteilijaryhmät Luokka:Impressionistit
Ayọ

Joy Olasunmibo Ogunmakin (s. 14. syyskuuta 1980) on saksalainen laulaja- lauluntekijä, joka asuu Pariisissa. Hänet tunnetaan laulajanimellä Ayọ tai Ayo., joka tarkoittaa joruban kielellä iloista. Ayọn musiikki on soul-, folk- ja reggae-tyylistä. Ayọn ensimmäinen albumi Joyful julkaistiin vuonna 2006. Albumin ensimmäinen single oli ”Down on My Knees”. == Julkaisut == === Albumit === * (FIN #8) * * * * * === Singlet === * (FIN #8) *Without you (2007) * And it's supposed to be love (2007) * Help is coming (2007) * Life is real (2006) * Slow slow (run run) (2008) * Lonely (2009) * I'm Gonna Dance (2011) * Fire (2013) * Who (2014) * I'm a Fool (2017) * Paname (2017) * Beautiful (2019) * Rest assured (2020) * I'll Be Right Here (2021) ==Aiheesta muualla== * Ayọn virallinen kotisivu * Luokka:Saksalaiset laulajat Luokka:Soullaulajat Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Barbizon

Barbizon on kunta Ranskassa, noin 55 kilometriä Pariisin eteläpuolella lähellä Fontainebleauta. Vuonna 2006 siellä oli 1 571 asukasta. Kunta tunnetaan taidehistoriassa vaikuttaneesta Barbizonin koulukunnasta. Taiteilijaryhmän keskuspaikkana toiminut rakennus Auberge Ganne on nykyisin museona. Esillä on myös Jean-François Milletin ateljee ja Théodore Rousseaun koti. Lev Trotski piileskeli Barbizonissa 1930-luvulla. Järjestyksessä toinen Bilderberg-ryhmän kokous järjestettiin Barbizonissa vuonna 1955. Barbizon on valittu kauneimpien ranskalaiskylien Les Plus Beaux Villages de France -järjestön jäseneksiList of The Most Beautiful Villages of France , Les plus beaux villages de France. Viitattu 5.7.2017.. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Kunnan kotisivut Luokka:Ranskan kaupungit Luokka:Seine-et-Marnen kunnat
Geneven konferenssi (1954)

Geneven konferenssi vuonna 1954 päätti Indokiinan sodan. Konferenssissa Vietnamin itsenäisyys tunnustettiin kansainvälisesti. Neuvotteluihin päädyttiin, kun Ho Tši Minhin johtamat Việt Minhin joukot olivat toukokuussa 1954 lyöneet ranskalaisten siirtomaaisäntien joukot ratkaisevassa Điện Biên Phủn taistelussa. Vietnamin itsenäisyystaisteluun oli vaikuttanut Kiinan kansantasavallan perustaminen vuonna 1949: sota laajeni pelkästä siirtomaasodasta kansainväliseksi kylmän sodan näyttämöksi. Kommunismin leviämisen pelossa Yhdysvallat ryhtyi rahoittamaan Ranskan käymää sotaa. Vuonna 1954 apu kattoi jo 80 % kaikista kuluista. Genevessä Vietnam jaettiin kahtia 17. leveyspiirin kohdalta. Yhdysvallat asettui aggressiivisesti tukemaan Saigonin hallitusta. Sissisota Vietnamin yhtenäisyyden saavuttamiseksi laajeni etelässä, kohti uutta sotaa. Sissiliikettä organisoi Vietminhin perillinen, pohjoisen tukema Kansallinen vapautusarmeija (Front National de Libération du Vietnam). Yhdysvaltalaiset tunsivat vastustajansa paremmin nimellä Vietkong. Luokka:Konferenssit Luokka:Vietnamin historia Luokka:Geneven historia Luokka:1954 Luokka:Ensimmäinen Indokiinan sota
Endriini

Endriini on orgaaninen yhdiste (POP-yhdiste), joka on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan valkoista kiteistä kiinteää ainetta. Sen kemiallinen kaava on C12H8Cl6O. Endriinia on käytetty hyönteismyrkyissä lähinnä puuvillan, riisin, sokeriruo'on ja maissin viljelyssä sekä rodentisidina eli jyrsijöiden kuten myyrien torjuntaan. Aine kuuluu Tukholman yleissopimuksen (pysyvien orgaanisten yhdisteiden käyttöä ja päästöjä rajoittava yleissopimus) alaisiin aineisiin. Endriinin markkinointi ja käyttö kiellettiin Suomessa vuonna 1969.Valtion ympäristöhallinto: Endriini Viitattu 30.06.2010 Endriinin moolimassa on 380,9 g/mol, sulamispiste 200 °C, tiheys 1,7 g/cm3, lähes veteen liukenematon 0,22 - 0,26 mg/l ja CAS-numero 72-20-8. Endriini hajoaa alle kiehumislämpötilansa. Aineen kuumentuessa yli 245 °C:n siitä muodostuu kloorivetyä ja fosgeenia. Lyhytaikaisesta altistumisesta endriinille voi seurata vaikutuksia keskushermostossa, johtaen kouristuksiin ja kuolemaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Endriinin käyttöturvallisuustiedote, Sigma Aldrich, viitattu 28.1.2015. * *PubChem: Endrin *Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Endrin *Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Endrin Luokka:Organohalidit Luokka:Jyrsijöiden torjunta-aineet Luokka:POP-yhdisteet
Stagnaatiopiste

Stagnaatiopiste on virtaavassa fluidissa kohta, jossa fluidin nopeus on nolla ja paine kaikkein suurin. Pisteen paikkaa voi muuttaa suurentamalla kohtauskulmaa. Mitä alempana piste on, sitä suurempi nostovoima sillä on. == Lähteet == Luokka:Virtausdynamiikka
Eagle (automerkki)

Eagle oli Chrysler Corporationin automerkki, joka perustettiin vuonna 1989 Chryslerin ostettua AMC:n. Merkin valmistus loppui vuonna 1998. Vaikka merkki olikin melko lyhytikäinen, esimerkiksi sen Talon-coupé-malli myi yli 115 000 kappaletta. Nimeä Eagle käytti myös Dan Gurney kilpa-autoissaan. Yksi huomattavimmista oli vuoden 1967 Eagle-Weslake Formula 1 -auto. == Mallit == * Eagle Wagon * Eagle Medallion * Eagle Premier * Eagle Vista * Eagle Summit * Eagle Talon * Eagle 2000GTX * Eagle Vision Tiedosto:AMC Eagle Wagon.JPG |Wagon (AMC) Tiedosto:88 Medallion 478.jpg|Medallion Tiedosto:1992 Eagle Premier ES Limited.jpg|Premier Tiedosto:Eagle Vista (4857802371) (crop).jpg|Vista Tiedosto:Eagle Summit.jpg|Summit (toinen sukupolvi) Tiedosto:Eagle Summit LX wagon -- 03-16-2012 1.JPG|Summit Wagon Tiedosto:Eagle Talon TSi 2G.jpg|Talon Tiedosto:Eagle 2000GTX.jpg|2000GTX Tiedosto:1995 Vision TSi sedan.jpg|Vision == Aiheesta muualla == *
Bohrin epäyhtälö

Bohrin epäyhtälö on kompleksilukuihin liittyvä epäyhtälö. Sen mukaan jos z_1 ja z_2 ovat kompleksilukuja ja c positiivinen reaaliluku, on |z_1+z_2|^2\leq (1+c)|z_1|^2+\left (1+\frac{1}{c}\right )|z_2|^2. Epäyhtälössä pätee yhtäsuuruus jos ja vain jos z_2=cz_1. == Lähteet == *Bohr, H., Zur Theorie der fastperiodischen Funktionen I, Acta Math. 45 (1924), 29-127 *Mitrinović, Pečarić, Fink, Classical and New Inequalities in Analysis Luokka:Epäyhtälöt
Fred Hoyle

Frederick Hoyle (24. kesäkuuta 1915 – 20. elokuuta 2001)Fred Hoyle oli brittiläinen tähtitieteilijä ja tieteiskirjailija. Vuonna 1948 hän esitti pysyvän tilan teorian yhdessä Hermann Bondin ja Thomas Goldin kanssa.Singh 2004, s. 305–308. Hoyle oli innostunut tähtitieteellisen tiedon kansantajuistamisesta. Hän piti vuonna 1950 radiossa kosmologian esitelmäsarjan,Singh 2004, s. 314. joka koottiin myöhemmin kirjaksi. Tässä radio-ohjelmassa Hoyle ensimmäisenä käytti vastustamastaan alkuräjähdysteoriasta nimitystä ”Big bang”. Hän kirjoitti myös muita yleistajuisia kirjoja, televisiosarjan käsikirjoituksen sekä tieteiskirjoja.Singh 2004, s. 313. Hoyle valittiin Royal Societyyn vuonna 1957 ja lyötiin ritariksi 1972. Hoylen tunnetuin tieteisromaani on Musta pilvi (1957), joka kertoo aurinkokuntaan saapuvasta jättiläismäisestä, älykkäästä avaruuden pilvestä. Romaanin Los Angeles ei vastaa (1966) päähenkilönä on säveltäjä. Infernossa (1973) maapalloa uhkaa tuho Linnunradan ytimen räjähtämisen vuoksi. Skotlantilainen tähtitieteilijä nousee maapalloa kohtaavien myrskyjen jälkeen klaanipäälliköksi ja rakentamaan yhteiskuntaa uudelleen vanhojen tapojen mukaisesti. Hoyle vieraili syksyllä 1982 Suomessa esitelmöimässä yleisölle alkuaineiden synnystä tähdissä. == Suomennettuja teoksia == * * * * * == Lähteet == * === Viitteet === == Kirjallisuutta == * Ulkomaisia tieteiskirjailijoita 1. Helsinki: BTJ Kirjastopalvelu, 2005. == Aiheesta muualla == * Luokka:Brittiläiset tähtitieteilijät Luokka:Brittiläiset aateliset Luokka:Bruce-mitalistit Luokka:Englantilaiset tieteiskirjailijat Luokka:Kosmologit Luokka:Royal Societyn jäsenet Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Oneiromantia

Oneiromantia ( oneiros 'uni' + manteia 'ennustaminen') merkitsee unista ennustamista. Oneiromantia on unientulkinnan menetelmä, jonka avulla halutaan nähdä tulevia tapahtumia. Assurbanipalin kirjastosta on löydetty paljon unikirjoja. Erityistä huomiota niissä on kiinnitetty uniin, joissa pään päällä on kannettu jotain, esimerkiksi taateleita. Raamatussa unia käytetään monesti jonkinlaisina enteinä tai viesteinä. Esimerkiksi Paavali saa kehotuksen suunnata Makedoniaan.Raamattu Unien on voitu uskoa olevan esimerkiksi viestejä, kuten varoituksia jumalalta. Oneiromantia tunnetaan useissa antiikin kulttuureissa ja myös tuoreemmassa kansanperinteessä.Britannica.com Antiikin Kreikassa Artemidoros Daldislainen kirjoitti 100-luvulla varhaisimman tunnetun oneiromantiaan liittyvän teoksen Suuri unikirja (Oneirokritika). == Lähteet == Luokka:Ennustaminen Luokka:Uni Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Dionysoksen teatteri

Dionysoksen teatteri oli antiikin aikainen kreikkalainen teatteri, jonka rauniot sijaitsevat Ateenan Akropoliin etelärinteessä. Teatteri oli pyhitetty Dionysos Eleuthereukselle, ja se oli osa Dionysos Eleuthereuksen pyhäkköä. == Historia == pienoiskuva|vasen|Dionysoksen teatterin katsomoa. Teatteri rakennettiin alun perin arkaaisella kaudella 500-luvulla eaa., ja sitä pidetään maailman ensimmäisenä teatterina. Ennen teatterin rakentamista esitykset olivat mahdollisesti Agoralla. Teatteri liittyi Dionysoksen kulttiin, sillä näytelmät olivat osa jumalan kunnioittamista. Merkittävin teatterijuhla oli Dionysia-juhla. 500-luvulla eaa. teatterin viereen rakennettiin myös Dionysoksen temppeli. Dionysoksen teatteri oli kreikkalaisen tragedian ja komedian syntymäpaikka, ja 400-luvulla eaa. siellä esitettiin kaikkein kuuluisimpien kreikkalaisten näytelmäkirjailijoiden, kuten Aiskhyloksen, Sofokleen, Euripideen ja Aristofaneen, näytelmien ensiesitykset. Teatteri oli alun perin rakennettu pääosin puusta. Vuonna 342 eaa. Lykurgos rakennutti teatterin uudelleen kivestä. Samoihin aikoihin teatterin alue laajennettiin Dionysos Eleuthereuksen pyhäköksi, ja sinne rakennettiin uudempi Dionysoksen temppeli vanhan temppelin viereen. Vuonna 330 eaa. teatteriin rakennettiin uusia kivisiä penkkejä lisätilan saavuttamiseksi. Samoihin aikoihin teatteria alettiin käyttää enenevässä määrin Ateenan ekklesiasterionina eli kansankokous ekklesian kokoontumispaikkana aiemman Pnyksin sijasta. Myöhemminkin teatteria uusittiin usein. Suurin osa nykyisin näkyvillä olevista rakenteista on peräisin roomalaiselta ajalta. Rooman keisari Nero teetti teatteriin laajoja entisöintitöitä vuonna 61 jaa. Teatterin alueen arkeologiset kaivaukset suoritti Ateenan arkeologinen seura. == Rakennus == pienoiskuva|upright|Dionysos Eleuthereuksen pyhäkköalueen ja teatterin pohjapiirros. Teatterin keskiössä oli orkhestra, jossa khoros esiintyi. Se oli alun perin suorakulmion muotoinen, sittemmin pyöreä ja viimeisessä vaiheessa puoliympyrän muotoinen. Teatterin katsomossa oli sen laajimmassa vaiheessa kolme osaa: alimpana 32 penkkiriviä, jotka muodostivat täydellisen puolikaaren keskellä olleen orkhestran ympärille, ylempänä toiset 32 penkkiriviä, jotka kattoivat ainoastaan katsomoalueen keskiosan, ja aivan ylärivissä vielä lisää penkkirivejä, jotka kattoivat samoin katsomon keskiosan. Teatteriin mahtui laajimmillaan 17 000 katsojaa. Ensimmäisen rivin paikoista 67 oli varattu merkkihenkilöille ja tietyille viranhaltijoille. Kaikkein edustavin paikka oli varattu Dionysos Eleuthereuksen papille. Ensimmäisessä rivissä oli myös Dionysoksen patsas, niin että jumala itse saattoi seurata näytelmiä. Näyttämön taustalla oli näyttämörakennus. Sen takana teatterin eteläpuolella olivat Dionysoksen vanhempi ja uudempi temppeli sekä jumalan alttari. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Akropolis (Ateena) Luokka:Antiikin Ateenan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Antiikin Kreikan teatterit Luokka:Ekklesiasterionit
Kylkirusto

Kylkirusto () on rustokudosta, jonka avulla kylkiluut kiinnittyvät rintalastaan. Kylkirustojen ulkopäät ovat kiinnittyneet vastaavan kylkiluun luiseen osaan. Ensimmäisen eli ylimmän kylkiruston sisempi pää kiinnittyy suoraan rintalastaan, 2.–7. kylkirustot kiinnittyvät synoviaalinivelillä () rintalastan ulkoreunoihin, 8.–10. kylkirustot niveltyvät synoviaalinivelillä ylempään kylkiluuhun, ja 11.–12. kylkirustot ovat ihmisellä vapaita kylkiluita eli niiden päällä ei ole kiinnittymispintaa rintalastan tai rustokudokseen. Kylkirustot koostuvat hyaliinirustosta. Ruston jousto-ominaisuus helpottaa rintakehän liikkuvuutta ja auttaa hengittämisessä. Luokka:Tuki- ja liikuntaelimistö
Tuol Sleng

Tuol Sleng on koulusta vankilaksi ja kuulustelukeskukseksi muunnettu rakennus Phnom Penhissä, KambodžassaTuol Sleng Museum: History Viitattu 31.7.2010. Vankilan koodinimi oli S-21Yahoo News: Khmer Rouge jailer faces 19 years for 16,000 dead (Cheang Sopheng 26.7.2010) Viitattu 31.7.2010. Laitosta johti entinen opettaja Kang Kek Ieu, sissinimeltään "Duch". Nykyään paikalla toimii vankilamuseo. Punakhmerien valtakaudella 1975–1979 Tuol Slengiin koottiin yli 12 000 vankia, yleensä puhutaan noin 17 000 vangista. Vangituista ainakin 2 000 oli lapsia. Eloonjääneitä oli vähän, tiedettyjä selviytyjiä on seitsemän viidestätoista tuhannesta. Punaisten khmerien hallitessa Kambodžaa myös ulkomaalaisia katosi. Jotkut näistä päätyivät Tuol SlengiinMonsters and Critics: Photographers claim foreigners killed in Pol Pot's prison (12.9.2007) Viitattu 31.7.2010. Vankilan oli tarkoitus olla valtion vihollisten (koulutettu väki, munkit, opiskelijat) kuulustelukeskus, mutta myös kokonaisia perheitä teloitettiin. Vangeilta haluttiin saada tunnustuksia ja nimiä kiduttamalla. Vangin keskimääräinen viipymisaika vankilassa oli kolme kuukautta. Vankeja kuoli teloituksen ohella aliravitsemukseen, kidutukseen ja huonoon hygieniaan. Alussa vangit haudattiin vankilan pihamaalle, mutta tilan loputtua teloittaminen ja hautaaminen siirrettiin Choeung Ekin kuolemankentille kaupungin ulkopuolelle. Vietnamilaiset sotilaat löysivät vankilan vallattuaan kaupungin. Vain muutama lapsi löytyi elossa, ja muut neljätoista viimeistä vankia oli puukotettu vuotamaan kuiviin vartijoiden paettua vankilasta kiireellä. Näiden neljäntoista tuntemattoman uhrin haudat löytyvät vankilan pihalta. Virallisesti vankilaan tuotiin kuulusteltavaksi vain keskushallinnon vihollisia, mutta kansanvihollisia nähtiin olevan kaikkialla. Koulutus tai sivistys olivat usein riittävä syy vangitsemiseen, koska keskiluokka oli vallankumouksen tiellä. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Vankilat Luokka:Kambodžan rakennukset ja rakennelmat
Ammonin kuningaskunta

Ammonin kuningaskunta oli israelilaisille etäistä sukua olevien heimojen muinainen kuningaskunta Lähi-idässä. Se sijaitsi Israelin kuningaskunnan naapurina Luoteis-Jordaniassa Kuolleestamerestä koilliseen. Kuningaskunnan pääkaupunkina toimi Rabbath Ammon, joka sijaitsi nykyisen Ammanin kaupungin paikalla. Kreikkalaisella ja roomalaisella kaudella kaupunki tunnettiin nimellä Filadelfeia (lat. Philadelphia). Raamatun Ensimmäisessä Mooseksen kirjassa Ammon oli Abrahamin veljenpojan Lootin pojanpoika (toinen pojanpoika oli Moab; moabilaisten kuningaskunnan patriarkka). Ammonilaiset taistelivat usein israelilaisten kanssa. Myöhemmin ammonialaiset mainitaan Raamatussa kansana. Ammonin kuninkaita olivat Hanun noin 1000 eaa., Sanip noin 740–720 eaa. ja Amminadab I noin 680–640 eaa. Ammonilaisten valtakausi päättyi kun Aleksanteri suuri valloitti alueen noin 332 eaa. Luokka: Israelin historia
Peruspankki

Peruspankki Oy oli vuonna 1963 perustettu työväen liikepankki. Peruspankin perustajia olivat Helsingin Työväen Säästöpankki, SAK ja E-liikkeen osakeyhtiöt. Peruspankki perustettiin huolehtimaan työväen säästöpankkien kassavarantotalletuksista, jotka niiden täytyi säästöpankkilain mukaan tehdä johonkin liikepankkiin. Peruspankki lainasi talletetut varat edelleen ja hoiti maksuliikennettä työväen liikelaitosten ja niiden ulkomaisten kauppakumppanien välillä. Aluksi Peruspankin kanssa kilpaili toinen työväen rahalaitos, ay- liikkeen skogilaisen siiven perustama Osuuspankki Yhteistuki. Ammattiyhdistysliike hankki 1970-luvulla Peruspankista yli 61,5 % osuuden. Loppuosa omistuksesta kuului E-liikkeelle, Kansa-yhtiöille ja työväenliikkeen eri liikelaitoksille. Pankin henkilökunnan määrä oli 1980-luvun alussa alle 20, ja sillä oli yksi toimipaikka. Suomen Työväen Säästöpankki oli luopunut Peruspankin osakkeistaan 1970-luvulla. Vuonna 1980 se palasi takaisin osaomistajaksi. STS:n omistusosuus oli 1980-luvulla noin viidesosa. Yhdeksi vähemmistöomistajaksi tuli myös Osuuspankki Yhteistuki vuonna 1984. Omistusjärjestelyt liittyivät työväen rahalaitosten yhteistyön tiivistämiseen.Soukola, s. 127–129 Peruspankki liittyi 1984 pankkien väliseen SWIFT-tietokonejärjestelmään. Sen ansiosta Peruspankki siirtyi ulkomaan maksuliikenteessä ajantasajärjestelmään. Peruspankki kasvoi voimakkaasti vuosina 1984–1985. Taseen loppusumma 1984 oli 566 miljoonaa markkaa.Soukola, s. 132 STS osti lisää Peruspankin osakkeita vuonna 1987. Sen omistusosuudeksi tuli nyt 42 %. STS:n ja Peruspankin ulkomaantoiminnot yhdistettiin.Soukola, s. 132–133 Vuonna 1988 Peruspankin toiminnan perustaksi omaksuttiin sidosryhmien palvelemisen sijaan pk-yritysten rahoittaminen. Uuteen linjaan kuului myös riskinotto. Linja tuottikin hyvää tulosta.Soukola, s. 368–369 Peruspankki fuusioitiin liikepankiksi muutettuun STS-Pankkiin vuonna 1990. Peruspankin johtajisto halusi pankin pysyvän itsenäisenä. Pääomistaja STS ei kuitenkaan enää tarvinnut toista työväen liikepankkia, koska se pystyi hoitamaan Peruspankin aiemmat tehtävät itse. Fuusio toteutettiin niin, että Peruspankin osakkeet vaihdettiin STS-Pankin A-osakkeiksi. Omistajia oli tuolloin 150.Soukola, s. 368–370 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Peruspankin historiikki * Työväenpankit ja ay-liike Osuuspankki Yhteistuen, Peruspankin ja STS-Pankin esittelyvideo 1985 * Peruspankki Oy:n yhtiö- ja omistushistoriaa Pörssitiedossa Luokka:Entiset suomalaiset pankit Luokka:Työväen pankit
Johan Bargum

Johan Eric Ragnar Bargum (s. 13. toukokuuta 1943 Helsinki) on suomalainen ruotsinkielinen kirjailija. Hän on kirjoittanut romaaneja, novellikokoelmia ja näytelmiä. Bargum oli Lilla Teaternin johtaja vuosina 2000–2001 ja teatterin hallituksen puheenjohtaja 2001–2003. ==Elämä ja ura== Bargumin äiti oli kirjailija Viveca Hollmerus ja isä kauppaneuvos Eric Bargum. Kauppaneuvos Magnus Bargum on hänen veljensä.Kuka kukin on 1978, s. 74. Viitattu 6.9.2023. Bargumin puoliso vuodesta 1977 on Eva Marianne Paersch. Näyttelijä Anja Bargum ja toimittaja, tutkija Katja Bargum ovat heidän tyttäriään. Bargum valmistui ylioppilaaksi vuonna 1962 ja humanististen tieteiden kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1969. Bargumin esikoisteos, novellikokoelma Svartvitt, julkaistiin vuonna 1965. Bargum on kirjoittanut näytelmiä yksin ja yhdessä Bengt Ahlforsin kanssa. Tunnetuin niistä lienee aidsista kertova Onko Kongossa tiikereitä? (1986). Myös hänen proosatekstissään on paljon dialogia. Vuonna 2006 ilmestynyt Ensilumi on Bargumin ensimmäinen lastenkirja. Sen on kuvittanut Kristiina Louhi. Vuonna 1988 Onko Kongossa tiikereitä? sai Suomen Näytelmäkirjailijaliiton myöntämän Lea-palkinnon vuoden parhaana näytelmäteoksena. Vuonna 2009 Fröken, champange! oli ehdolla Lea-palkinnolle. == Tuotanto == ===Novellikokoelmat=== * * * * * * ===Romaanit=== * * * * * * * * * * * ===Näytelmät=== * Som smort, 1970 * Bygga bastu, 1971 * Virke och verkan, 1972 * Veronica, 1976 * Finns det tigrar i Kongo?, 1987 (Bengt Ahlforsin kanssa) * Maries barn, 1990 (Bengt Ahlforsin kanssa) * Kalla mig inte Sessan, 1996 * Den första snön, 1996 * Smussel, 2000 * Fröken, champagne!, 2009 ===Kuunnelmat=== * Startkapitalet, 1993 * Ericson, Ericson, 1997 Lähde == Palkinnot == * Svenska litteratursällskapet i Finlandin kirjallisuuspalkinto 1966, 1969, 1987 ja 2004 * kirjallisuuden valtionpalkinto 1969, 1971, 1977 ja 1987 * valtion 15-vuotinen taiteilija-apuraha 1982 * Ruotsin radion romaanipalkinto 1987 * Näytelmäkirjailijaliiton Lea-palkinto 1988 * Pro Finlandia -mitalin 1998 * Längmanska kulturfonden i Sverigen palkinto 2005 * Tollanderin palkinto 2007 Lähde == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Maria Loikkanen: Ensilumi. Onnimanni 2/2007. Luokka:Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Suomenruotsalaiset kirjailijat Luokka:Suomalaiset novellikirjailijat Luokka:Pro Finlandia -palkitut Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Herodes Atticuksen odeion

Herodes Atticuksen odeion () eli Herodeion (Ηρώδειο, Iródeio) on antiikin aikainen roomalaistyylinen odeion eli musiikki- ja lauluteatteri, joka sijaitsee Ateenan Akropoliin etelärinteessä. Se on nykyisin raunioitunut mutta kunnostettu teatteri- ja konserttikäyttöön. == Historia == Odeionin rakennutti Herodes Atticus vuonna 160 jaa. kuolleen vaimonsa Aspasia Annia Regillan muistolle. Odeion valmistui joskus kyseisen vuoden ja vuoden 174 jaa. välisenä aikana, sillä Pausanias kertoo nähneensä rakennuksen vuonna 174 jaa. Rakennusta käytettiin musiikkikonserttien tapahtumapaikkana. Rakennus tuhoutui herulien hyökkäyksessä vuonna 267 jaa. Pian tämän jälkeen sen seinämästä tehtiin osa uutta kaupunginmuuria. 1200-luvulla se oli osa Rizokastron eli bysanttilaisaikaisen Akropoliin linnoituksen muuria. Alueen arkeologiset kaivaukset alkoivat 1800-luvun puolessa välissä. Ne suoritti Ateenan arkeologinen seura. Odeionin katsomo ja esiintymislava korjattiin uudella marmorilla vuosina 1952–1953. Vuodesta 1957 siellä on järjestetty teatteri-, musiikki- ja tanssiesityksiä, kuten antiikin kreikkalaisten näytelmien esityksiä, erityisesti osana vuosittaista Ateenan ja Epidauroksen festivaalia. == Rakennus == Odeion on jyrkästi kalteva teatteri. Sen katsomo on puolikaaren muotoinen, ja sen halkaisija on 76 metriä. Katsomossa oli 32 penkkiriviä, jotka 1,2 metriä leveä käytävä jakoi kahteen osaan. Penkit oli tehty valkoisesta marmorista. Katsomoon mahtui 5 000 katsojaa. Odeionin keskuksessa oli korotettu näyttämö (skene) sekä orkhestra, jonka halkaisija oli 19 metriä. Ne oli päällystetty marmorilla. Teatterissa oli julkisivun puolella kolmikerroksinen kivestä rakennettu etuseinä, joka toimii samalla näyttämön taustaseinänä. Siinä on kaarellisia aukkoja ja syvennyksiä patsaille. Seinän korkeus oli 28 metriä. Antiikin aikana rakennuksessa oli seetripuinen katto. Itäpuolella odeion yhdistyi Eumeneen stoaan. Nykyisin rakennus on Dionysíou Areopagítou -kadun varrella. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Akropolis (Ateena) Luokka:Antiikin Ateenan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Antiikin Kreikan teatterit Luokka:Odeionit
Sekundaarimetabolia

Sekundaarimetabolia eli sekundääriaineenvaihdunta (erikoismetabolia) on eliön ei-välttämätöntä metaboliaa eli aineenvaihduntaa. Sekundaarimetabolian reaktiopolut ja tuotteet eivät ole välttämättömiä eliön elossa pysymiselle normaaleissa olosuhteissa. Sekundaarimetabolian tuotteiden puuttuminen johtaa yleensä vain vähäiseen eliön toimintojen kuten kasvun, kehityksen, lisääntymisen ja esteettisten ominaisuuksien heikentymiseen tai sillä ei ole lainkaan vaikutuksia eliön fenotyyppiin. Esimerkkejä sekundaarimetaboliiteista eli toissijaisista aineenvaihduntatuotteista ovat muun muassa väriainepigmentit, haju- ja makuyhdisteet ja mikrobien itsensä tuottamat antibiootit, joiden avulla eliö kilpailee muiden lajiyksilöiden ja muiden lajien kanssa ja torjuu petoja ja loisia. Ei-sekundaarimetaboliasta eli primaarimetaboliasta eli tavallisesta metaboliasta käytetään joskus nimitystä perusmetabolia erotukseksi sekundaarimetaboliasta. Sekundaarimetaboliitteja tuottavat niin mikrobit, kasvit kuin eläimetkin, mutteivät kaikki niistä. ==Sekundaarimetabolian käynnistyminen== Eliöiden sekundaarimetabolia voi käynnistyä joskus myös vain tarvittaessa olosuhteiden tai kehitysvaiheiden niin vaatiessa. Esimerkiksi bakteerien sekundaarimetabolia käynnistyy ympäristöolosuhteiden muuttuessa huonommiksi. Kasvaessaan ravinteikkaassa väliaineessa useimmat bakteerit tuottavat lähes yksinomaan perusmetabolian tuotteita kasvaakseen ja lisääntyäkseen. Kun ravinteiden määrä vähentyy, bakteerit alkavat tuottaa sekundaarimetaboliitteja selvitäkseen elossa. Myös kasvit tuottavat sekundaarimetaboliitteja selviytyäkseen paremmin haitallisissa ympäristöolosuhteissa ja tietyissä kehitysvaiheissa. Esimerkiksi altistuminen UV-säteilylle käynnistää UV-säteilyä absorboivien yhdisteiden biosynteesin. ==Esimerkkejä sekundaarimetaboliiteista== * Alkaloidit (mm. atropiini, kokaiini, kodeiini, morfiini) * Glykosidit (mukaan lukien glukosinolaatit) * Fenolit (mm. resveratroli) * Terpenoidit (mm. delta-9-tetrahydrokannabinoli, kamferi, mentoli, tietyt steroidit, saponiinit) * Tietyt rasvahapposyntaasin tuotteet (mm. floroglusinoli) * Vanilloidit (mm. kapsaisiini) * Amidit (mm. kloramfenikoli) * Aminoglykosidit (mm. streptomysiini) * Antrasykliinit (mm. adriamysiini) * β-laktaamit (mm. penisilliini, kefalosporiini-C, klavulaanihappo) * Fenatsiinit (mm. pyosyaniini, fenatsiini-1-karboksyylihappo) * Naftalenyyliesterit (mm. lovastatiini) * Polyketidit (mm. erytromysiini, tetrasykliini, avermektiini) * Tietyt ei-ribosomaaliset peptidit (mm. basitrasiini, gramisidiini, vankomysiini, siklosporiini-A, aktinomysiini) * Tietyt ribosomaaliset peptidit (mm. mikrosiini-J25) ==Lähteet== * Luokka:Metabolia
Punktsipum

__NOTOC__ Punktsipum on Klamydian albumi, joka julkaistiin vuonna 2002. Albumi debytoi Suomen virallisen listan kolmannellatoista sijalla, ja pysyi listalla yhteensä viisi viikkoa. == Kappaleet == Kaikki kappaleet sovittanut Klamydia. # # # # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Vesa Jokinen – laulu * Sami Kohtamäki – basso, laulu * Jari Helin – kitara, laulu * Riku Purtola – rummut \+ * Tina-Marina Bäckman – laulu (10) == Lähteet == Luokka:Vuoden 2002 albumit Luokka:Klamydian albumit
Fred Hersch

Fred Hersch (s. 21. lokakuuta 1955 Cincinnati, Ohio) on yhdysvaltalainen jazz- pianisti. Hersch aloitti pianonsoiton nuorella iällä ja valmistui vuonna 1977 bostonilaisesta New England Conservatory of Musicista. Häntä opetti muun muassa Sophia Rosoff. Hersch siirtyi 1970-luvun lopulla New Yorkiin, jossa hän pääsi esiintymään yhdessä Stan Getzin, Joe Hendersonin, Lee Konitzin ja Charlie Hadenin kanssa. Hän on soittanut lukuisissa kokoonpanoissa, ja lisäksi monet albumeista, kuten Live at the Bimhuis (2005), ovat sooloresitaaleja. Hän on saanut mainetta myös musiikin opettajana. Hersch on saanut vaikutteita Bill Evansilta. Hersch todettiin HIV-positiiviseksi vuonna 1986. Hän on avoimesti homoseksuaalinen.Fred Hersch Knittingcircle Wayback Machine == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut Luokka:Yhdysvaltalaiset pianistit Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Chris Barber

Donald Christopher ”Chris” Barber (17. huhtikuuta 1930 – 2. maaliskuuta 2021) oli brittiläinen jazzmuusikko, joka soitti pasuunalla perinteistä dixieland- jazzia. Chris Barber perusti ensimmäisen oman yhtyeensä 1949. Hän tuki monia nuoria muusikoita heidän uransa alkutaipaleella. Näihin kuuluivat "skiffle- musiikin kuningas" Lonnie Donegan ja laulaja Ottilie Patterson, jonka kanssa Barber oli välillä naimisissa. Big Chris Barber Band esiintyi Imatra Big Band Festivalilla 2007.IBBF Chris Barberin dixieland-yhtye laulusolistinaan Ottilia Patterson esiintyi Suomessa myös ainakin lokakuussa 1963. Vuonna 2004 Barber vieraili Pori Jazzissa Van Morrisonin yhtyeen jäsenenä. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset jazzmuusikot Luokka:Jazzpasunistit Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Euoplocephalus

Euoplocephalus (”hyvin panssaroitu pää”) oli hirmulisko, joka eli myöhäisellä liitukaudella noin 75 miljoonaa vuotta sitten Pohjois-Amerikassa. Noin seitsemän metrin pituiseksi kasvanut Euoplocephalus oli kasvinsyöjä. Se oli kokonaan paksun luupanssarin peitossa. Jopa sen silmäluomet olivat panssaroidut. Euoplocephaluksen hännässä oli raskas, luinen nuija, jota se käytti puolustautumiseen suuria teropodeja, kuten Albertosaurusta vastaan. Euoplocephalus kuului Ankylosauridae-heimoon, johon kuului myös muun muassa Ankylosaurus. Euoplocephalus muistuttaa Saichaniaa. Se eli metsissä, ja se oli vaikea saalis teropodeille, koska se oli hyvin panssaroitu. Luokka:Ankylosauria
Masturbaatio ilman käsiä

Masturbaatio ilman käsiä on Klamydian vuonna 1993 julkaisema albumi. Levy nousi albumilistalla kakkossijalle kesällä 1993 eli korkeammalle kuin mikään muu Klamydian levy ennen vuoden 2007 levyä, joka toisti saman saavutuksen. Albumin kaksi viimeistä kappaletta julkaistiin alun perin singlenä. Kappaleisiin "Jaatinen" ja "Pilke silmäkulmassa" on olemassa pienen budjetin musiikkivideot, joita yhtye on levittänyt nettisivuillaan. Masturbaatio ilman käsiä on myynyt tähän mennessä yli 20 000 kappaletta, minkä johdosta se on saanut kultalevyn.http://www.klamydia.fi/julkaisut/masturbaatio- ilman-k%C3%A4si%C3%A4 == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Vesku Jokinen – laulu * Marko Vuorimaa – kitara * Jakke Helin – basso, laulu * Riku Purtola – rummut (laulu raidalla 13) * Tarja Huntus – taustalaulu (18) == Lähteet == Luokka:Vuoden 1993 albumit Luokka:Klamydian albumit
John Bardeen

John Bardeen (23. toukokuuta 1908 – 30. tammikuuta 1991)John Bardeen oli yhdysvaltalainen fyysikko. Hän on ainoa, joka on saanut Nobelin fysiikanpalkinnon kahdesti, ensin transistorista 1956 ja sitten suprajohtavuuden BCS-teoriasta 1972. Bardeen opiskeli diplomi-insinööriksi Wisconsinin yliopistossa, meni töihin öljy-yhtiöön, kyllästyi työhön ja meni jatkamaan opintojaan Princetonin yliopistoon. Siellä hän opiskeli sekä matematiikkaa että fysiikkaa ja väitteli matemaattisesta fysiikasta 1936. Hänen kiinteän olomuodon fysiikkaan liittyvän väitöskirjansa ohjasi Eugene Wigner, joka palkittiin myöhemmin Nobelin fysiikanpalkinnolla. Sodan jälkeen Bardeen meni töihin Bell Labsiin. Bell Labsissa Bardeen ja Walter Brattain keksivät kärkitransistorin, jota he esittelivät vuonna 1947. Tämän jälkeen William Shockley kehitti liitostransistorin. Shockley, Bardeen ja Brattain saivat Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1956 transistorin kehittämisestä ja puolijohteita koskevista tutkimuksistaan. Bardeen palasi akateemiseen maailmaan 1951 siirtyessään Illinoisin yliopistoon Urbana-Champaigniin. Hänen ensimmäinen jatko-opiskelijansa oli Nick Holonyak, joka keksi myöhemmin LEDin. Bardeen työskenteli Leon Cooperin ja Robert Schriefferin kanssa kehittääkseen suprajohtavuudelle mikroskooppisen teorian, joka perustuisi aineen perusosasten, elektronien ja atomiydinten ominaisuuksiin. He julkaisivat teoriansa vuonna 1957. Tämä työ, jota kutsutaan heidän nimiensä alkukirjainten mukaan BCS-teoriaksi, toi Bardeenille, Cooperille ja Schriefferille Nobelin palkinnon vuonna 1972. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Luokka:Yhdysvaltalaiset insinöörit Luokka:Yhdysvaltalaiset fyysikot Luokka:Nobelin fysiikanpalkinnon saajat Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 1991 kuolleet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Rautakloridi

Rautakloridi voi viitata ainakin seuraaviin yhdisteisiin: * Rauta(II)kloridi eli ferrokloridi * Rauta(III)kloridi eli ferrikloridi Luokka:Rautayhdisteet
Candace Bushnell

Candace Bushnell (s. 1. joulukuuta 1958 Glastonbury, Connecticut, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kirjailija ja sanomalehtikolumnisti. ==Ura== Candace Bushnell tunnetaan etenkin seksikolumnistaan The New York Observer -lehdessä ja kirjastaan Sinkkuelämää (Sex and the City). Hän alkoi kirjoittaa kolumnia 1993. Vuonna 1996 osa kolumneista julkaistiin kirjana. Kirjan pohjalta tehtiin suosittu televisiosarja Sinkkuelämää. Sittemmin Bushnell on kirjoittanut useita romaaneja, muun muassa Reittä pitkin (Trading Up) ja Kynsin hampain (Lipstick Jungle). Romaanin Kynsin hampain pohjalta on tehty televisiosarja Lipstick Jungle. Vuonna 2010 Bushnell julkaisi Sinkkuelämää-sarjan Carrie Bradshaw’n lukioaikoihin sijoittuvan nuortenromaanin Carrien nuoruusvuodet (The Carrie Diaries). Bushnellissa ja Carrie Bradshaw’ssa on nähty paljon samaa: he ovat kummatkin seksikolumnisteja ja nauttivat New Yorkin yöelämästä. ==Yksityiselämä== Candace Bushnell meni naimisiin balettitanssija Charles Askegardin kanssa vuonna 2002. Pari asui Manhattanilla New Yorkissa. Bushnell ja Askegard erosivat vuonna 2011. Bushnell asuu nykyään maalla ja harrastaa ratsastusta.Candace Bushnell, 'Sex And The City' Author, Talks Divorce, Single Life Huffington Post 27.3.2013 == Teokset == * Sinkkuelämää (Sex and the City, 1996). Suom. Arto Schroderus. Tammi, 2000. * Neljä blondia (Four blondes, 2001). Suom. Arto Schroderus. Tammi, 2001. * Reittä pitkin (Trading Up, 2003). Suom. Liisa Laaksonen. Tammi, 2004. * Kynsin hampain (Lipstick Jungle, 2005). Suom. Liisa Laaksonen. Tammi, 2007. * Hissillä huipulle (One Fifth Avenue, 2008). Henna Kaarakainen. Tammi 2012. * Sinkkuelämää: Carrien nuoruusvuodet (The Carrie Diaries, 2010). Suom. Liisa Laaksonen. Tammi, 2010. * Sinkkuelämää: Ensimmäinen kesä New Yorkissa (Summer in the City, 2011). Suom. Liisa Laaksonen. Tammi, 2011. CandaceBushnell.com - BooksTammi - Candace Bushnell - TeoksetTammi - Candace Bushnell - Hissillä huipulle ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Candace Bushnellin viralliset kotisivut. * Candace Bushnellin kolumneja The New York Observer -lehdessä. * Candace Bushnell kustannusyhtiö Tammen sivuilla. * Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Yhdysvaltalaiset kolumnistit Luokka:Sinkkuelämää Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kaikkeudenhistoria

Kaikkeudenhistoria tarkoittaa kaikkeuden historiaa käsittelevää historian alaa. 1980-luvulla kehittynyt monitieteinen ala tutkii historiaa laajimmalla mahdollisella avaruus- ja aikaulottuvuudella. Ajallinen asteikko alkaa kosmologian mukaisesta alkupisteestä eli alkuräjähdyksestä ja päättyy nykyhetkeen. Avaruus käsittää kaikki osat alkeishiukkasista koko universumiin saakka. Kaikkeudenhistoriassa pyritään löytämään yhteisiä teemoja ja rakenteita eri aika- ja avaruusskaaloista. Kaikkeudenhistoria on ”historiaa” vain nimellisesti, sillä siinä hyödynnetään muun muassa fysiikan, biologian, arkeologian ja antropologian uusimpia löytöjä. Kaikkeudenhistoria syntyi vastareaktioksi 1900-luvun yleiselle erikoistumiselle ja sulkeutuneisuudelle. Toisaalta sen mahdollisti nimenomaan lisääntynyt erityisalojen tieto, joka mahdollistaa kokonaiskuvien hahmottelun. ==Historia== Ensimmäiset kokeiluluontoiset kurssit kaikkeudenhistoriasta piti John Mears 1980-luvun lopulla Southern Methodist Universityssä Dallasissa Texasissa ja David Christian Macquarie Universityssä Australiassa ja myöhemmin San Diego State Universityssä. Sittemmin muutamat muut yliopistot ovat tarjonneet vastaavia kursseja. Ensimmäinen kaikkeudenhistoriaa käsittelevä kirja Fred Spierin The Structure of Big History: From the Big Bang until Today julkaistiin 1996. Siinä puolustettiin alaa ja konstruoitiin yhtenäinen kaikki aikaskaalat kattava historia. 2005 ilmestyi David Christianin Maps of Time: An Introduction to Big History, joka esittelee historian alkaen ensimmäisistä alkuräjähdyksen jälkeisistä sekunneista ja aurinkokunnan synnystä aina elämän syntyyn, ihmisen evoluutioon, maatalouden syntyyn ja moderniin maailmaan. Christian esittelee laajan skaalan rakenteita ja teemoja sekä tarjoaa perspektiiviä aikaskaaloihin. ==Katso myös== *Maailmanhistoria – Ihmiskunnan historia. ==Lähteet== **Teaching & Researching Big History: Exploring a New Scholarly Field, International Big History Association, 2014. * Leonid E. Grinin, Andrey V. Korotayev, and Barry H. Rodrigue. (2011). (Eds.). Evolution: A Big History Perspective. Volgograd: ‘Uchitel’ Publishing House. ISBN 978-5-7057-2905-0 * * ==Aiheesta muualla== * Teaching & Researching Big History: Exploring a New Scholarly Field, International Big History Association, 2014. *David Christian. Maps of Time: Introduction. 2004. Introduction chapter from the book. *David Christian. World History in Context. 2003. Christian makes the case that human history is significant across all time scales. *David Christian. "The Case for Big History". 1991. An early essay. Luokka:Historia aiheittain Luokka:Monitieteisyys
Җ

Җ on kyrillinen kirjain. Se sisältyy dungaanin, kalmukin ja tataarin aakkosiin. Se kuului myös turkmeenin kyrillisiin aakkosiin vuosina 1938–1991, kunnes kirjaimisto vaihdettiin latinalaiseen. Kirjaimen pohjana on kyrillinen ж, johon on lisätty alapidennys. ==Ääntäminen== Җ ääntyy dungaanissa soinnittomana palatoalveolaarisena affrikaattana // tai soinnittomana retroflektisenä affrikaattana //, kalmukissa soinnillisena postalveolaarisena affrikaattana //, tataarissa soinnillisena palatoalveolaarisena frikatiivina //. Turkmeenissa kirjaimella merkittiin soinnillista postalveolaarista affrikaattaa //. Nykyisessä latinalaisiin kirjaimiin pohjautuvassa aakkostossa äänteen merkkinä on ž. Zj
Cap Bon

Cap Bon ( Ras at-Tib) on 80 kilometrin pituinen niemi Tunisian koillisnurkassa, Sisiliaa vastapäätä. ==Maantiede== Cap Bon on niemimaa Tunisian koillisosassa Välimeren rannikolla Hammametinlahden ja Tunisianlahden välissä. Pituutta sillä on noin 80 kilometriä ja leveyttä noin 32 kilometriä. Pinta-alaa niemimaalla on noin 600 km². Se on osa Tunisian selännettä ja maastoltaan kukkulaista. Niemaan länsi- ja etenkin sen pohjoisosissa on myös leveitä tasnkoja. Niemimaan kärski on Afrikan läheisin osa Sisiliaa. Ilmasto alueella on välimerellinen ja se saa kohtalaisesti sateita. Niemimaalla on useita pieniä ja keskikokoisia kaupunkeja, joiden joukossa ovat esimerkiksi Grombalia, Tunisia, Soliman, Menzel Bouzelfa, Hammamet, Menzel Temime, Kélibia ja Nabeul. Nabeul on alueen hallinnollinen keskus. Kélibia ja Hammamet ovat satamia. Niemimaa tunnetaan puutarhoistaan, joilla kasvatetaan esimerkiksi sitrushedelmiä ja oliiveja. Niiden ohella alueella on kalasatamia, rantalomakohteita ja maakaasuesiintymiä. ==Historia== 500-luvulla eaa. niemimaalle muodostui Kerkuanen puunilainen satamakaupunki. Arabit valtasivat niemaan Bysantin valtakunnalta Šarik al-Absin johdolla vuonna 647–648. Niemimaata on jutsuttu hänen mukaansa arabiaksi nimellä Jazirat Šarik. Bysanttilaiset pystyivät kuitenkin tuolloin valtaamaan sen takaisin vielä vuonna 649 edelleen hallitsemastaan Karthagosta käsin. Arabien sotaretket alueelle jatkuivat ja seutu oli vallattu lopulta vuoteen 681 mennessä, mikä vakiinnutti alueen muslimivallan ja loi edellytykset laajenemiselle Sisiliaan. Niemimaa oli monien mereltä saapuvien valloittajien kohde. Normannit hallitsivat sitä vuosien 1148–1160 välillä. Myöhemmin seutu olie espanjalaisten ja osmanien välisen kamppailun näyttämö. Vieraiden valloittajien ohella niemimaa tuli tunnetuksi eri kapinallisien tukialueena. Niemaan kukkulat tarjosivat hyvän piilottelupaikan keskusvallalta. Etenkin 1300-luvulta lähtien aluetta käyttivät myös merirosvot, joiden iskut Välimerellä aiheuttivat tuhoisia kostoiskuja espanjalaisilta, venetsialaisilta, genovalaisilta ja muilta Euroopan valtioilta. Toisen maailmansodan Tunisian taistelujen aikana niemimaa oli viimeinen akselivaltojen hallussaan pitämä osa Afrikkaa ja paikka, jossa noin 250,000 Afrikassa taistelutta saksalaista ja italialaista antautuivat vuonna 1943. ==Lähteet== Luokka:Tunisian maantiede Luokka:Niemimaat
Alea iacta est

Alea iacta est on latinankielinen lentävä lause. Se tarkoittaa sanantarkasti ”Noppa on heitetty”, mutta se suomennetaan yleisesti ”Arpa on heitetty”. Roomalaisen kirjailijan Suetoniuksen mukaan Alea iacta est ovat Julius Caesarin lausumat sanat, kun hän ylitti joukkoineen Rubikonin ja lähti Roomaan kaapatakseen vallan. Tämä tapahtui tammikuun kymmenentenä päivänä (tai 11. päivänä) vuonna 49 eaa. Tarinan mukaan Caesar seisoi Rubikon-joen pohjoisrannalla 5 000 miehen joukko-osaston kanssa. Tilanne oli viimeinen mahdollisuus kääntyä takaisin, sillä joen ylittäminen olisi sodanjulistus, koska tällöin astuttiin provinssista Rooman alueelle. Pohtiessaan seuraavaa siirtoa sanotaan paikalla olleen Caesarin armeijaan kuulumattoman hahmon ottaneen torven Caesarin armeijaan kuuluneelta mieheltä, ja puhaltaneen hyökkäysmerkin. Tämä käsitettiin korkeammilta voimilta tulleena merkkinä, jolloin Caesar Plutarkhoksen mukaan lausui kreikaksi "heitettäköön arpa" ja Suetoniuksen mukaan latinaksi "arpa on heitetty", minkä jälkeen joen ylitys alkoi. == Lähteet == Luokka:Latinankieliset fraasit Luokka:Lentävät lauseet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Howrah

Haora () eli Howrah on teollisuuskaupunki Howrahin piirikunnassa Länsi- Bengalin osavaltiossa Intiassa. Kaupunki sijaitsee Hoogli-joen varrella Kalkutan vieressä. Kaupungin nimi juontaa mahdollisesti juurensa paikalla aiemmin olleeseen kylään, jonka nimi oli Harirah. Kirjallinen maininta tunnistettavasta paikasta nimeltä Bator on vuodelta 1578 jaa. Vuonna 1713 (Englannin) Itä-Intian kauppakompanian Bengalin neuvosto pyysi hallitsija Farrukshiyarilta lupaa perustaa kauppa-asema viidelle paikkakunnalle, joista yksi oli Harirah (Howrah). Lupa saatiin ja tämän seurauksena kaupungin kehitys sai vauhtia. Vuosina 1854 ja 1862 kaupunkiin perustettiin rautatieasema. Kaupunki on väkiluvultaan osavaltionsa suurimpia. Väkiluku on kehittynyt väestönlaskentojen mukaan seuraavasti: 950 435 (vuonna 1991), 1 007 532 (2001) ja 1 077 075 (2011). Howrah Railway Station 03.jpg|Haoran rautatieasema. Hooghly River and the Howrah Bridge, Kolkata, India.jpg|Haoran silta. Howrah.JPG|Liikennettä Haoran sillalla. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Länsi-Bengalin kaupungit
Harissa

thumb|Harissaa Harissa on pohjoisafrikkalainen, erittäin tulinen punainen tahna, joka valmistetaan chilistä ja muista mausteista. Sitä käytetään muun muassa tunisialaisessa, algerialaisessa ja marokkolaisessa keittiössä. Harissa maustetaan valkosipulilla, kuminalla, roomankuminalla, korianterilla ja oliiviöljyllä. Joskus siihen käytetään chilin lisäksi myös tomaattia. Harissaa käytetään sekä ruoanvalmistuksessa että pöytämausteena. Pohjoisafrikkalaisessa kuskusissa harissalla on tärkeä rooli. Sitä käytetään paljon myös voileipien täytteenä ja tunisialaisissa pastaruoissa. Valmista harissaa myydään peltipurkeissa ja tuubeissa. Purkki-harissaan voi olla syytä lisätä oliiviöljyä, jos se tarjoillaan pöytämausteena. Öljykerros harissan päällä myös parantaa sen säilyvyyttä avatussa purkissa. ==Lähteet== Luokka:Algerialainen keittiö Luokka:Marokkolainen keittiö Luokka:Tunisialainen keittiö Luokka:Maustekastikkeet
Jorma Vokkolainen

Jorma Kalevi Vokkolainen (1. kesäkuuta 1953 Joroinen – 27. tammikuuta 2001 Sotkamo) oli suomalainen poliitikko ja Vasemmistoliittoa edustanut kansanedustaja. Ennen nousuaan eduskuntaan Vokkolainen työskenteli A. Ahlström Osakeyhtiön palveluksessa Varkaudessa, vuodet 1970–1989 hitsaajana ja vuodet 1989–1995 pääluottamusmiehenä. Hän tuli mukaan Varkauden kunnallispolitiikkaan vuonna 1982, jolloin hän aloitti kaupunginvaltuuston jäsenenä. Hän oli Varkauden kaupunginvaltuuston jäsen kuolemaansa saakka. Vuodet 1982–1995 Vokkolainen oli Metalliliiton liittovaltuuston jäsen ja vuodet 1987–1995 liittovaltuuston varapuheenjohtaja. Hän oli myös Pohjois-Savon maakuntavaltuuston jäsen vuodesta 1992 kuolemaansa saakka. Vokkolainen valittiin eduskuntaan eduskuntavaaleissa 1995 Kuopion läänin vaalipiiristä. Hän sai vaaleissa 5 397 ääntä, kuudenneksi eniten vaalipiirin sisällähttp://vaalit.om.fi/hist/ed95/1002.txt . Vokkolaisen lisäksi Vasemmistoliitto sai vaalipiiristä läpi toisenkin edustajan, yhden enemmän kuin edellisvaaleissa, kun Vokkolaisen lisäksi eduskuntaan valittiin myös istuva edustaja Iivo Polvi. Vokkolainen valittiin jatkokaudelle eduskuntavaaleissa 1999, joissa Vasemmistoliitto menetti Kuopion vaalipiirissä toisen edustajanpaikkansa. Eduskunnassa ollessaan hän oli varsinaisena jäsenenä neljässä valiokunnassa, huhtikuusta 1995 marraskuuhun 1996 lakivaliokunnassa, huhtikuusta 1995 kesäkuuhun 1998 työasiainvaliokunnassa, marraskuusta 1996 kesäkuuhun 1998 puolustusvaliokunnassa ja kesäkuusta 1998 kuolemaansa saakka valtiovarainvaliokunnassa. Vokkolainen oli myös puolueensa ensimmäinen varapuheenjohtaja vuodesta 1998 kuolemaansa saakka. Vokkolainen kuoli tammikuussa 2001 sairauskohtaukseen Sotkamon Vuokatissa. Hänen tilalleen eduskuntaan nousi varaedustaja Iivo Polvi. Vokkolainen oli vuodesta 1974 naimisissa Pirkko Vokkolaisen (o.s. Autere) kanssa, ja heillä oli kaksi lasta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Kansanedustajat Luokka:Vasemmistoliiton poliitikot Luokka:Varkauden kaupunginvaltuutetut Luokka:Pohjois-Savon vaalipiiri Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Ali Reza Asgari

Ali Reza Asgari (1952–2010) ( ) oli iranilainen kenraali ja vuoteen 2005 Iranin apulaispuolustusministeri, jonka uskotaan siirtyneen länteen toimittuaan vuosia yhteistyössä tietojen tuottamiseksi Iranin puolustuksesta. Asgari katosi Istanbulissa 7. helmikuuta 2007. Sanomalehti Haaretzin mukaan hänellä voisi olla tietoa Iranin ydinohjelmasta ja hän olisi siirtynyt Turkista vapaaehtoisesti. Sen sijaan iranilaisten tiedotusvälineiden mukaan Mossadin tai CIA on saattanut kidnapata Asgarin Turkista. ==Aiheesta muualla== *DEBKA-file: The Vanishing Iranian General: Did He Leave or Was He Taken? Luokka:Iranilaiset poliitikot Luokka:Iranilaiset kenraalit Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet
Degerby (Föglö)

Degerby on Föglön kunnan keskuspaikka. Kylä oli aina Maarianhaminan perustamiseen saakka vuonna 1861 Ahvenanmaan saariston keskus ja 1920-luvulle asti asukasluvultaan suurin kylä. Degerby tunnetaan kapteenintaloistaan. Kylän laidalla sijaitsee 1600-luvulla perustettu kestikievari Enigheten, joka on toiminut myös käräjätalona. Degerbystä on tiheä lauttayhteys Ahvenanmaan pääsaarelle Svinöseen. Vuonna 2014 kylässä oli 187 asukasta. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Föglö Ålandstrafiken Luokka:Föglö Luokka:Ahvenanmaan maakunnan kylät Luokka:Suomen kuntakeskukset
VIJF

VIJF on lokakuussa 2004 aloittanut belgialainen televisiokanava, jonka sisarkanava on VIER. Luokka:Belgialaiset televisiokanavat Luokka:Vuonna 2004 perustetut televisiokanavat