Ingrid Thulin

Ingrid Lilian Thulin (27. tammikuuta 1926 Sollefteå – 7. tammikuuta 2004 Tukholma) oli kansainvälisen uran luonut ruotsalainen näyttelijä, joka muistetaan parhaiten useista rooleistaan Ingmar Bergmanin ohjaamissa elokuvissa.Nationalencyklopedin: Thulin, Ingrid. Viitattu 30.11.2008. == Näyttelijäksi == Thulin muutti kotiseudultaan Tukholmaan jo 17-vuotiaana. Hän opiskeli ensin balettia ja kouluttautui sitten näyttelijäksi 1948–1951 Dramatenin oppilaskoulussa, missä hänen kurssitovereitaan olivat muun muassa Max von Sydow ja Margaretha Krook.Biography. Ingrid Thulin: Northern Light. Viitattu 28.11.2008. 1948–1951. Ingrid Thulin – Världsstjärnan från Sollefteå. Viitattu 28.11.2008. Heti valmistumisvuonnaan hän sai kiinnityksen Dramatenin näyttelijäkuntaan, mutta siirtyi sieltä nopeasti ensin Nya teaterniin ja muutaman freelancer- vuoden jälkeen edelleen Malmön kaupunginteatteriin 1956. Pääosa Nya teaternin näytelmässä Gigi merkitsi läpimurtoa teatterissa.1954–1956. Ingrid Thulin – Världsstjärnan från Sollefteå. Viitattu 30.11.2008. 1956–1960. Ingrid Thulin – Världsstjärnan från Sollefteå. Viitattu 30.11.2008. 1952–1953. Ingrid Thulin – Världsstjärnan från Sollefteå. Viitattu 30.11.2008. == Elokuvaura == Ensimmäiset elokuvaroolinsa Thulin teki vuonna 1948, mutta ennen yhteistyötä Ingmar Bergmanin kanssa hän ei päässyt merkittäviin osiin vaan ohjaajat keskittyivät hänen ylistettyyn skandinaaviseen kauneuteensa.Roland Johansson: "Skådespelerskan Ingrid Thulin död". Aftonbladet.se, 9.1.2004. Viitattu 30.11.2008. Näyttelijän ensimmäinen Bergman-rooli oli Marianne elokuvassa Mansikkapaikka (1957). Noista ajoista lähtien hän kuului Bergmanin ympärille 1900-luvun puolivälistä muodostuneeseen kiinteään työryhmään, jonka muita näyttelijäjäseniä olivat muun muassa Gunnar Björnstrand, Erland Josephson, Max von Sydow, Harriet Andersson ja Bibi Andersson. Mansikkapaikan ohella hänen keskeisiä Bergman-töitään olivat Hiljaisuus (1963) sekä Kuiskauksia ja huutoja (1973). Esimerkiksi Talven valoa -elokuvassa (1963) hän mielellään kätki edustavan ulkonäkönsä näytellessään Gunnar Björnstrandin esittämän päähenkilön alistettua, ihottumasta kärsivää naisystävää.Ingrid Thulin. Ingmar Bergman Face to Face. Viitattu 28.11.2008. Thulinille avautui kansainvälinen ura jo 1950-luvun puolivälissä, kun hän esiintyi yhdysvaltalaisen televisiosarjan muutamassa jaksossa. Sarjaan perustuvassa samannimisessä elokuvassa Kansainvälistä vakoilua (1956) hänellä oli päärooli Robert Mitchumin rinnalla. Kansainvälisen uran huipennus oli Sophie von Essenbeckn osa Luchino Viscontin natsi-Saksan analyysissa Kadotetut (1969). Thulin mainitaan usein Greta Garbon ja Ingrid Bergmanin jälkeen kaikkien aikojen merkittävimpänä ruotsalaislähtöisenä naispuolisena elokuvatähtenä.Ingrid Thulin. Bergmanorama. Viitattu 28.11.2008. == Yksityiselämä ja muu toiminta == Thulin oli naimisissa Claes Sylwanderin kanssa 1952–1955 ja elokuvakriitikko Harry Scheinin kanssa 1956–1989. Kumpikin avioliitto päättyi avioeroon. Hän asui 1960-luvun lopulta asti Roomassa, missä omistautui vanhemmalla iällä tulevien näyttelijöiden opettamiseenFrån Dramaten till Hollywood. Ingrid Thulin – Världsstjärnan från Sollefteå. Viitattu 28.11.2008.. Thulinin muutamasta elokuvaohjauksesta tunnetuin on osaksi omaelämäkerrallinen Brusten himmel (1982), joka sijoittuu toisen maailmansodan aikaan.Brusten himmel (1982). Ingrid Thulin: Northern Light. Viitattu 28.11.2008. Näyttelijän muistelmateos Någon jag kände ilmestyi 1992. Tammikuussa 2003 Thulin palasi Italiasta synnyinmaahansa Ruotsiin saamaan hoitoa todettuun syöpään ja kuoli siellä tuohon sairauteen vuotta myöhemmin, 20 päivää ennen 78. syntymäpäiväänsä.Norrland är mitt ursprung. Ingrid Thulin – Världsstjärnan från Sollefteå. Viitattu 28.11.2008. == Elokuvia == === Ingmar Bergmanin ohjaamat elokuvat === 1957 – Mansikkapaikka 1958 – Elämän kynnyksellä 1958 – Kasvot 1963 – Talven valoa 1963 – Ett drömspel (tv-elokuva) 1963 – Hiljaisuus 1968 – Suden hetki 1969 – Riitti (tv-elokuva) 1973 – Kuiskauksia ja huutoja 1984 – Harjoitusten jälkeen (tv-elokuva) === Muita ruotsalaisia elokuvia === 1960 – Domaren – tuomari (ohjaus Alf Sjöberg) 1966 – Öiset leikit (ohjaus Mai Zetterling) === Kansainvälisiä elokuvia === Vuosi Elokuva Maa Ohjaaja Rooli Pääosissa 1956 Kansainvälistä vakoilua (Foreign Intrigue) Yhdysvallat Sheldon Reynolds Brita Lindquist Robert Mitchum Geneviève Page 1961 Neljä ratsastajaa (Four Horsemen of the Apocalypse) Yhdysvallat Vincente Minnelli Marguerite Laurier Glenn Ford 1965 Puhelu keskiyöllä (Return from the Ashes) Britannia J. Lee Thompson tohtori Michele Wolf Maximilian Schell Herbert Lom 1966 Sota on loppunut (La Guerre est finie) Ranska Alain Resnais Marianne Yves Montand Geneviève Bujold 1969 Kadotetut (La Caduta degli dei) Italia Luchino Visconti Sophie von Essenbeck Dirk Bogarde Helmut Berger 1975 Mooses (Moses the Lawgiver) Britannia, Italia Gianfranco De Bosio Mirjam Burt Lancaster 1975 Häkki (La Cage) Ranska Pierre Granier-Deferre Hélène Lino Ventura 1976 Salon Kitty Saksan Liittotasavalta Tinto Brass Kitty Kellermann Helmut Berger == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Ingrid Thulinin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa * * Ingrid Thulin Elonetissa * Ingrid Thulin NNDB:ssä Luokka:Ruotsalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2004 kuolleet Luokka:Parhaan naispääosan Guldbagge-palkinnon saajat