EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1949

Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1949 järjestettiin 17.–18. heinäkuuta Oulussa kaupungin Keskuskentällä. Naisten SM-kisat, joissa 4×100 metrin oli myös mukana, kilpailtiin 14. elokuuta Varkaudessa. == Yleisen sarjan mitalistit == === Miehet === Aika 1. osuus 2. osuus 3. osuus 4. osuus 4 × 100 m 1\. Viipurin Urheilijat 43,6 Olli Kosonen Nils Hagman Erni Arvinen J.Laakkonen 2\. Helsingin Kisa-Veikot 43,6 Niilo Hakola Erkki Soininen Jorma Lindell Ensio Pailemo 3\. Idrottsklubben -32 44,0 Urho Kiikeri Lennart Lindberg 4 × 400 m 1\. Helsingin IFK 3.23,8 Jorma Ravi Rolf Back Lars Räihä Bertel Storskrubb 2\. Turun Riento 3.24,6 Heikki Havulinna Esko Pekkalainen Denis Johansson Matti Danielsson 3\. Idrottsklubben -32 3.33,0 4 × 800 m 1\. Helsingin IFK 7.47,6 Rainer Pelkonen Olof Laurén Runar Björklöf Lars Räihä 2\. Turun Riento 7.57,0 Tauno Suvanto Antti Kallio Matti Danielsson Denis Johansson 3\. Tampereen Pyrintö 8.07,8 Lammi Allan Joensuu Väinö Mäkelä Erkki Honkanen 4 × 1 500 m 1\. Karhulan Katajaiset 16.24,6 Lauri Hämäläinen Tauno Kurki Viljo Heino Paavo Toivari 2\. Tampereen Pyrintö 16.30,2 Hannes Hallanvaara Erkki Honkanen Väinö Mäkelä 3\. Helsingin Kisa-Veikot 16.38,6 Taisto Mäki Reino Tikkanen === Naiset === Aika 1. osuus 2. osuus 3. osuus 4. osuus 4 × 100 m 1\. Valkeakosken Haka 52,6 Else Saari Sylvi Keskinen Anna- Liisa Vallenius Pirkko Länsivuori 2\. Jyväskylän Kisa-Toverit 53,9 3\. Porin Tarmo 54,3 == Lähteet == * * * Luokka:Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut Luokka:Oulun urheilutapahtumat Luokka:Varkauden urheilu Luokka:Vuoden 1949 yleisurheilu
Kinderhook

Kinderhook on kunta (town) New Yorkin osavaltion Columbian piirikunnan pohjoisosassa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli 8 498 vuoden 2010 väestönlaskennassa, mikä tekee siitä Columbian piirikunnan väkirikkaimman kunnan. Kinderhookista oli kotoisin Yhdysvaltain 8. presidentti Martin Van Buren. == Lähteet == Luokka:New Yorkin kunnat
Olena

Olena on naisen etunimi. Se on Helena-nimen ukrainalainen variantti. Olenaa on käytetty etunimenä myös Skandinaviassa, mutta siellä sitä on pidetty Ole- miehennimen feminiinisenä vastineena. Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on joulukuuhun 2024 mennessä tilastoitu noin 3 330–3 340 Olena- nimistä naista. Heistä suurin osa on syntynyt 1970- tai 1980-luvulla. Olenalla ei ole nimipäivää almanakassa. == Tunnettuja Olenoita == * Olena Antonova (s. 1972), ukrainalainen kiekonheittäjä ja olympiamitalisti * Olena Borysenko (s. 1996), ukrainalainen jousiampuja * Olena Hovorova (s. 1973), ukrainalainen kolmiloikkaaja ja olympiamitalisti * Olena Hrušyna (s. 1975), ukrainalainen taitoluistelija ja olympiamitalisti * Olena Kondratjuk (s. 1970), ukrainalainen poliitikko * Olena Kostevytš (s. 1985), ukrainalainen pistooliampuja ja olympiavoittaja * Olena Krasovska (s. 1976), ukrainalainen pika-aitajuoksija ja olympiamitalisti * Olena Kravatska (s. 1992), ukrainalainen säilämiekkailija ja olympiamitalisti * Olena Krivonosova (s. 1972), ukrainalainen lentopalloilija * Olena Pah’oltšyk (s. 1964), ukrainalainen kilpapurjehtija ja olympiamitalisti * Olena Petrova (s. 1972), ukrainalainen ampumahiihtäjä ja olympiamitalisti * Olena Pidhrušna (s. 1987), ukrainalainen ampumahiihtäjä ja olympiavoittaja * Olena Ptšilka, oik. Olha Kosatš (1849–1930), ukrainalainen kirjailija ja toimittaja * Olena Sadovnytša (s. 1967), ukrainalainen jousiampuja ja olympiamitalisti * Olena Semenjaka (s. 1987), ukrainalainen filosofi ja nationalistinen teoreetikko * Olena Starikova (s. 1996), ukrainalainen ratapyöräilijä ja olympiamitalisti * Olena Šuljak (s. 1976), ukrainalainen poliitikko * Olena Tšebanu (s. 1981), ukrainalainen pikajuoksija * Olena Tšekan (1946–2013), ukrainalainen näyttelijä ja toimittaja * Olena Tšerevatova (s. 1970), ukrainalainen ratameloja ja olympiamitalisti * Olena Vasyleva (1899–1981), ukrainalainen kirjailija * Olena Vitrytšenko (s. 1976), ukrainalainen rytminen voimistelija ja olympiamitalisti * Olena Zaliznjak (1886–1969), ukrainalainen kansalaisjärjestöjohtaja * Olena Zelenska (s. 1978), Ukrainan presidentin Volodymyr Zelenskyin puoliso * Olena Zubrylova (s. 1973), ukrainalaissyntyinen valkovenäläinen ampumahiihtäjä * Olena Župina (s. 1973), ukrainalainen uimahyppääjä ja olympiamitalisti * Olena Žyrko (s. 1968), ukrainalainen koripalloilija ja olympiavoittaja == Lähteet == Luokka:Etunimet
Jurassic World Evolution 2

Jurassic World Evolution 2 on Frontier Developmentsin kehittämä simulaatiopeli, joka julkaistiin 9. marraskuuta 2021 Microsoft Windowsille, PlayStation 4:lle ja Xbox Onelle. Peli perustuu elokuvan Jurassic World: Kaatunut valtakunta tapahtumien jälkeiseen aikaan. Pelissä rakennetaan omaa dinosauruspuistoa. Peli on jatko-osa vuoden 2018 pelille Jurassic World Evolution. == Pelaaminen == Kuten ensimmäisessä pelissä, Jurassic World Evolution 2 on simulaatiopeli, jossa pelaaja rakentaa dinosaurusteemapuiston. Pelissä on yli 75 esihistoriallista lajia, mukaan lukien erilaisia ​​dinosauruksia, pterosauruksia ja merimatelijoita. Pelaajien on tarkoitus rakentaa aitauksia, aviaarioita ja laguuneita, jotta vierailijat voivat nähdä ne. Pelissä lajeilla on erilaisia tarpeita, kuten erilaiset ruokalajityypit, jotta ne pysyvät terveinä ja tyytyväisinä. Poikkeuksena edellisestä pelistä tässä pelissä dinosaurukset voivat taistella reviireistään, jos ne elävät samassa aitauksessa. Reviirit muuttuvat elinympäristön mukaan. Verrattuna edelliseen peliin Jurassic World Evolution 2 sisältää monimutkaisemman tekoälyn esihistoriallisille lajeille, jotka nyt voivat metsästää ryhmissä ja ovat enemmän vuorovaikutuksessa toisensa kanssa. Pelaajan on rakennettava erilaisia rakennuksia ja rekrytoitava tutkijoita esihistoriallisten lajien luomiseen. Rekrytoidut tutkijat tarjoavat erilaisia ​​etuja, mutta ylityöllistetyt ja tyytymättömät työntekijät voivat sabotoida pelaajan pustoa ja antavat lajien tahallisesti paeta aitauksistaan. Esihistoriallisen lajien luomiseksi pelaajan on ensin hankittava DNA:ta fossiileista. Lajien DNA:ta voidaan säätää antamaan näille lajeille esimerkiksi ainutlaatuisia piirteitä. Pelaajien on myös rekrytoitava eläinlääkäreitä pitääkseen dinosaurukset terveinä. Vieraiden viihdyttämiseksi pelaajat voivat rakentaa erilaisia laitteita, kuten gyrokuulia, joita voidaan käyttää aitauksien tutkimiseen ja joiden kimppuun dinosaurukset voivat hyökätä. Toisin kuin ensimmäinen peli, joka sijoittuu saaristoon, Jurassic World Evolution 2 sijoittuu ulkomaailmaan ja sisältää erilaisia ​​elinympäristöjä, kuten metsiä ja aavikoita, joista jokainen tarjoaa ainutlaatuisia haasteita pelaajalle. Pelissä on myös huomattavasti suuremmat alueet kuin ensimmäisessä pelissä. == Lähteet == Luokka:PlayStation 4 -pelit Luokka:Windows-pelit Luokka:Xbox One -pelit Luokka:Simulaatiopelit Luokka:Vuoden 2021 videopelit Luokka:Jurassic Park -pelit
Morganin piirikunta (Utah)

Morganin piirikunta () on Yhdysvaltojen Utahin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 12 295 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Morganin kaupunki. Piirikunta perustettiin 17. tammikuuta 1862. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Utahin piirikunnat
Piuten piirikunta

Piuten piirikunta () on Yhdysvaltojen Utahin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 1 438 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Junctionin kunta. Piirikunta perustettiin 16. tammikuuta 1865. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Utahin piirikunnat
Richin piirikunta

Richin piirikunta () on Yhdysvaltojen Utahin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 2 510 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Randolphin kunta. Piirikunta perustettiin 16. tammikuuta 1864. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Utahin piirikunnat
Sylvia McNair

Sylvia McNair (s. 23. kesäkuuta 1956 Mansfield, Ohio) on yhdysvaltalainen ooppera- ja konserttilaulaja, äänialaltaan sopraano.Sylvia McNair AllMusic McNair syntyi musikaaliseen perheeseen. Hän otti lapsena sekä piano- että viulutunteja. Viulunsoiton intensiivistä opiskelua hän jatkoi parikymppiseksi saakka. Saatuaan kandidaatin arvon Wheaton Collegesta McNair aloitti maisteriohjelman Indianan yliopistossa, jonka koulutuksessa hän sai ensimmäisen kosketuksensa oopperalaulantaan. Hän suoritti nuoren artistin ohjelman San Franciscon oopperassa ja siirtyi nopeasti ammattilaisuralle. McNair esiintyi vuonna 1982 Mostly Mozart -festivaalilla ja lauloi vuosina 1983–1989 oopperassa St. Louisissa. Hän teki myös debyytit Santa Fessä, Wienissä, Amsterdamissa ja Berliinissä. McNair on esittänyt laaja-alaisesti ooppera- ja konserttiohjelmistoa. Wolfgang Amadeus Mozartia on pidetty hänen erikoisuutenaan; varhaisesta saakka hän tuli tunnetuksi Paminan (Taikahuilu) ja Ilian (Idomeneo) rooleista. McNairille ominaiseksi tuli myös Poppean rooli Claudio Monteverdin L'incoronazione di Poppeassa. Kansainvälisempää näkyvyyttä hän alkoi saada esiinnyttyään Glyndebournen oopperafestivaalilla Anne Truloven roolissa Igor Stravinskyn teoksessa Hulttion tie. Barokkimusiikin tulkitsijana McNair on saavuttanut suosiota John Eliot Gardinerin kanssa tekemänsä yhteistyön tiimoilta. Muihin yhteistyökumppaneihin ovat kuuluneet Robert Shaw, Seiji Ozawa, Bernard Haitink, Kurt Masur ja Neville Marriner. McNairin konserttiohjelmiston joukossa on ollut George Gershwinin ja Jerome Kernin lauluja. Oopperauraa McNair on luonut varsinkin eurooppalaisissa oopperataloissa, mutta hän on tehnyt esiintymisiä myös Metropolitan- oopperassa. Etenkin Marian Anderson -palkinnon vuonna 1990Marian Anderson Award 1990 Indiana University Bloomington saatuaan hän on omistautunut myös resitaalien pitämiselle sekä Yhdysvalloissa että muualla. McNair on tehnyt monia levytyksiä Philips Recordsille ja Deutsche Grammophonille. Hän ​sai Grammy-palkinnot vuosina 1993 ja 1995.Sylvia McNair Grammy Awards == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset oopperalaulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Grammy-palkinnon saajat
Harinjärvi

Harinjärvi on suppajärvi Liperin koillisosassa Pohjois-Karjalassa. Sen pinta- ala on 80 hehtaaria ja vesitilavuus 8,2 kuutiohehtometriä. Etäisyys Joensuun keskustasta on 12 kilometriä länsiluoteeseen.Harinjärvi. Järviwiki. Viitattu 19.9.2021. == Maantiede == Harinjärven pääallas on kaakkois–luoteissuuntainen ja melko syvä. Järven länsirannalta kaakkoon tyontyvä Paljasniemi erottaa järven eteläosaa pääaltaasta. Syvin kohta, 29 metriä, sijaitsee järven pohjoispuoliskolla. Myös Paljasniemen pohjoispuolella on lähes yhtä syvää. Harinjärven eteläosan syvin kohta on 25 metriä. Järven eteläisin osa on matalaa. Harinjärven luoteisosassa on kaksi alle aarin laajuista luotoa. Harinjärven itäpuolella sijaitsee Jyrinkylä, jonka koillispuolinen Leinonen laskee Jyrinjärven kautta Harinjärven itärannalle. Myös pohjoisesta Kuusijärveltä virtaa laskuoja Harinjärveen. Harinjärven länsipuolella sijaitsee Kalikkalampi (88,0 meträ mpy), järvien välisen kannaksen leveys on noin 200 metriä. Kalikkalammen ja Harinjärven länsipuolella sijaitsee Matkalampi (87,9 metriä mpy). Harinjärven vesitilavuus on 8 194 000 kuutiometriä. Harinjärvi (04.359.1.006) kuuluu Myllypuron valuma-alueeseen (04.359), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Viinijärven valuma-alue (04.35) ja ensimmäinen jakovaihe on Oriveden–Pyhäselän alue (04.3). Harinjärvi on Myllypuron alueen kolmanneksi laajin vakavesi. Sitä edeltää Matkalampi ja Leinonen ja seuraa Kuusijärvi ja Jyrinjärvi. Myllypuron alueeseen kuuluu neljätoista vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.Myllypuron valuma-alue (04.359). Järviwiki. Viitattu 19.9.2021. Noin kuusi kilometriä Harinjärveltä pohjoiseen sijaitsee Harijärvi, jonka Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta tuntee nimellä Harinjärvi (04.352.1.024). == Lähteet == Luokka:Liperin järvet Luokka:Oriveden–Pyhäselän alue
San Juanin piirikunta (Utah)

San Juanin piirikunta () on Yhdysvaltojen Utahin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 14 518 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Monticellon kaupunki. Piirikunta perustettiin 17. helmikuuta 1880. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Utahin piirikunnat
Kanadanpoppeli

Kanadanpoppeli (Populus × canadensis) on poppeleihin kuuluva puuristeymä. Sen kantalajit ovat Vanhalla mantereella alkuperäinen mustapoppeli (Populus nigra) ja Pohjois-Amerikassa alkuperäinen amerikanmustapoppeli (Populus deltoides). Kanadanpoppeli on alun perin keinotekoinen risteymä, sillä sen vanhemmat kasvavat luontaisesti eri mantereilla. Sitä käytetään viljelypuuna, jolla on useita eri lajikkeita. Lajikkeiden välillä on eroa muun muassa kasvutavassa ja sukupuolessa, ne ovat joko hede- tai emikukallisia. Jotkin lajikkeet kasvavat myös pilarimaisiksi puiksi. Kanadanpoppelin lehden lapa on kolmiomainen, laidasta karvainen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Kanadanpoppeli – Populus ×canadensis Luokka:Haavat ja poppelit
Harijärvi (Liperi)

Harijärvi on järvi Liperin koillisosassa Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on 90 hehtaaria. Etäisyys Joensuun keskustasta on 15 kilometriä luoteeseen.Harinjärvi. Järviwiki. Viitattu 19.9.2021. == Maantiede == Harijärvi on kaakkois–luoteissuuntainen. Mainittavia saaria ei ole. Etäisyys järven kaakkoisrannalta luoteisrannalle on 1,8 kilometriä. Länsirannalla sijaitsee järven pinta-alaan nähden laaja Ahoniemi. Harijärven koillinen osa on syvä, lounaisosassa on 15 metrin syvänne, kaakkoinen osa on matalaa. Luoteinen osa jakautuu pieniin lahtiin. Noin neljäsosa järvestä on vähintään 10 metriä syvää. Rannoilla on runsaasti pientaloja, koillisrannan Valkeisenmäki kohoaa noin 130 metriä merenpinnan yläpuolelle. Harijärven luoteisrannalta lähtee laskuoja Viinijärveen, joka sijaitsee noin 350 metriä länteen. Harijärven vesitilavuus on 6 985 000 kuutiometriä. Harijärvi (04.352.1.024) kuuluu Viinijärven alueeseen (04.352), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Viinijärven valuma-alue (04.35) ja ensimmäinen jakovaihe on Oriveden–Pyhäselän alue (04.3). Harijärvi on Viinijärven alueen toiseksi laajin vakavesi. Yli 130-neliökilometrinen Viinijärvi on selkeästi suurin alueen 46:sta järvestä.Viinijärven alue (04.352). Järviwiki. Viitattu 19.9.2021. Noin kuusi kilometriä Harijärveltä etelään sijaitsee Harinjärvi (04.359.1.006). == Lähteet == Luokka:Liperin järvet Luokka:Oriveden–Pyhäselän alue
Claudia Muzio

Claudia Muzio (7. helmikuuta 1889 – 24. toukokuuta 1936 Rooma) oli italialainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano.Claudia Muzio AllMusicMuzio, Claudia Cantabile Subito Muzion isä oli oopperan lavaohjaaja ja äiti oopperakuoron laulaja. Muzio opiskeli varhain mezzosopraano Annetta Casalonin johdolla. Hän teki oopperadebyyttinsä Jules Massenet'n Manon- oopperan nimiroolissa Arezzossa vuonna 1910 ja teki ensimmäiset äänityksensä vuonna 1911. Hän teki La Scala -debyyttinsä Desdemonan roolissa vuonna 1913. Suurimman osan urastaan Muzio loi Italiassa sekä Pohjois- ja Etelä-Amerikassa, esimerkiksi Teatro Colónissa. Metropolitan-oopperassa hän teki ensiesiintymisensä vuonna 1916 Toscan nimiroolissa; hänen kanssaan esiintyivät Enrico Caruso ja Antonio Scotti. Seuraavien kuuden vuoden aikana hän esiintyi Metropolitan-oopperassa joka kaudella. Vuonna 1918 hän loi siellä Giorgettan roolin Giacomo Puccinin Il tabarron kantaesityksessä. Muzio esiintyi ensimmäisen kerran Chicagossa vuonna 1922 Aidana. Siellä hän lauloi yhdeksän kauden ajan sekä aikansa teoksissa (mm. Monna Vanna, Henry Février ja La cena delle beffe, Umberto Giordano) että 1800-luvun teoksissa. Muzio jätti jälkeensä suhteellisen vähäisen määrän äänityksiä. Laulajan parhaiden vuosien on katsottu ajoittaneen vuoden 1930 tienoille, jolloin hän kuitenkaan ei äänittänyt. Kaudella 1926/1927 Muzio teki eräitä merkittäviä esiintymisiä La Scalassa Arturo Toscaninin johdolla, mutta tämän jälkeen hän lauloi paljolti Roomassa. Vuonna 1934 hän teki lyhyen paluun Metropolitan-oopperaan. Yksityiselämässään Muzio oli sulkeutunut. Hänen kuolemansyystään on eri lähteissä saatavilla monenlaista ristiriitaista tietoa. == Lähteet == Luokka:Italialaiset oopperalaulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Vuonna 1889 syntyneet Luokka:Vuonna 1936 kuolleet
Kiinanpoppeli

Kiinanpoppeli (Populus simonii) on poppeleihin kuuluva kiinalainen puu. Lajia käytetään viljelypuuna. Kiinanpoppelin nuoret oksat ovat notkeita, särmikkäitä, kaljuja, kellanharmaita tai punertavia. Lehden ruoti on 1–2 senttimetriä pitkä; lehtilapa on kooltaan 4–12 cm. Lapa on soikean vinoneliömäinen, kalju, päältä tummanruskea ja alta vaaleanvihreä. Alkuperäisenä kiinanpoppelia esiintyy Keski- ja Pohjois-Kiinassa ja Koreassa. Tulokaslajina sitä esiintyy muun muassa Keski-Euroopassa ja Venäjällä.Plants of the World Online: Populus simonii Viitattu 23.9.2021. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Kiinanpoppeli (Populus simonii) * Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Populus simonii * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Populus simonii * Flora of China: Populus simonii Luokka:Haavat ja poppelit
Seitenjärvi

Seitenjärvi on säännöstelty läpivirtausjärvi Hyrynsalmen kunnassa Kainuun keskiosassa. Järvi sijaitsee Emäjoen varrella, sen etelärannalla on Seitenoikean voimalaitos. Järven pinta-ala on 2,9 neliökilometriä. Etäisyys Kajaanista on 53 kilometriä koilliseen. Voimalaitos ja pieni osa Seitenjärvestä sijaitsee Ristijärven kunnassa.Seitenjärvi. Järviwiki. Viitattu 19.9.2021. == Maantiede == Seitenjärven pituus lounaasta koilliseen on 3,7 kilometriä. Järvi on melko tasaleveä. Länsirannalla on pääaltaasta jossain määrin erillään sijaitseva lahti, jonka nimenä on Nilkanlampi. Seitenjärveen virtaa vesi Emäjokea pohjoisesta, järvestä virtaa vesi Seitenoikean voimalaitoksen kautta Emäjokea lounaaseen. Seitenjärven pohjoisosan suurin syvyys on 9,6 metriä. Vähintään 10 metriä syvä vyöhyke on koillisessa kapea, ja se levenee lounasta kohden. Järven eteläosassa on yli 20 hehtaaria laaja vähintään 20 metriä syvä alue. Lähes kolmannes järvestä on vähintään 10 metriä syvä. Seitenjärvessä sijaitsee 20 saarta. Niiden yhteenlaskettu pinta-ala on noin 1,8 hehtaaria. Koillisessa on noin puolen hehtaarin laajuinen saari. Seitenjärven rannoilla on haja-asutusta. Koillisrannalla on kolmiomainen niemi, jolla sijaitsee grillikioski ja pieni lampi. Seitenjärven itärantaa kulkee valtatie 5, jonka itäpuolella levittäytyy Seitenjärven kanssa samantasoinen Pölhöjärvi. Seitenjärven vesitilavuus on 20 516 000 kuutiometriä. Seitenjärvi (59.431.1.001) kuuluu Seitenjärven-Hyrynjärven lähialueeseen (59.431), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Hyrynjärven alue (59.43) ja ensimmäinen on Hyrynsalmen reitin alaosan alue (59.4). Seitenjärvi on Seitenjärven- Hyrynjärven lähialueen kolmanneksi laajin vakavesi. Laajimmat ovat Hyrynjärvi ja Salmijärvi. Alueeseen kuuluu neljätoista vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.Seitenjärven - Hyrynjärven lähialue (59.431). Järviwiki. Viitattu 19.9.2021. == Lähteet == Luokka:Hyrynsalmen järvet Luokka:Ristijärven järvet Luokka:Hyrynsalmen reitin alaosan alue
Veeti Kettunen

Veeti Kettunen (s. 2. lokakuuta 2003 Seinäjoki) https://www.pesis.fi/wp- content/uploads/2021/01/Kettunen-Veeti.xlsx on suomalainen pesäpalloilija. Kettunen edustaa Superpesiksessä pelaavia Seinäjoen JymyJusseja. Hän pelaa sisäpelissä vaihtajana ja ulkokentällä polttolinjassa. Kettunen on pelannut urallaan 28 Superpesiksen runkosarjaottelua. Näissä hän on lyönyt kaksi tavallista juoksua, tuonut kuusi juoksua ja kerännyt 26 kärkilyöntiä. http://www.pesiksenmaailma.fi/index.php/pelaajakortit?pelaajaid=10446&view;=pelaajakortti Kettunen oli kauden 2021 Superpesiksen Vuoden tulokas Myös Kettusen isä Markus Kettunen ja veli Joona Kettunen ovat pelanneet pesäpallourillaan Superpesistä. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Vuonna 2003 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pille (nimi)

Pille on naisen etunimi. Se on Sibylla-nimen virolainen muunnos. Pillen nimipäivää vietetään Virossa 30. maaliskuuta. Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on vuoteen 2021 mennessä tilastoitu 237 Pille-nimistä henkilöä. Heistä suurin osa on syntynyt 1960- tai 1970-luvulla. ==Tunnettuja Pillejä== * Pille Lill (s. 1962), virolainen oopperalaulaja * Pille Raadik (s. 1987), virolainen jalkapalloilija ==Lähteet== Luokka:Etunimet
Kangaspaju

Kangaspaju (Salix bebbiana) on pensasmainen pajulaji, joka voi joskus kasvaa pieneksi puuksi. Sen korkeus on puolesta kahteen metriä. == Ulkonäkö == Kangaspajun haarat ovat harmaan punaruskeita ja tavallisesti lyhytkarvaisia. Vuosikasvaimet ovat aluksi tiheäkarvaisia, myöhemmin harvakarvaisia. Lehtien korvakkeet yleensä puuttuvat. Lehtilavan koko on 3–7 cm ja se on ehyt, sulkasuoninen, pyöreähkö–soikea–puikea, suippo- ja suorakärkinen, ylä- ja alapuolelta tiheään harmaakarvainen. Lehtilaita on ehyt tai niukasti hampainen. Lehdessä on 6–8 suoniparia. Kangaspaju on kaksikotinen, se kukkii lehtien puhjetessa. Suomessa kukinta-aika on kesäkuussa. Kukinto on kokonaisena variseva, lyhyt ja harsu norkko. Kukat sijaitsevat norkkosuomujen hangassa, pieniä, kehättömiä, mesinystyisiä. Norkkosuomut ovat vaaleanruskeita. Palhot ovat tyvestä karvaisia. Sikiäin on pitkäperäinen, karvainen, vartalo on lyhyt tai puuttuu, luotit uloskaartuvat. Hedelmä on kiiltävä ja lyhytkarvainen kota. Siemenet ovat pieniä, tyviosa on lenninhaiveninen.Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Kangaspaju (Salix bebbiana) Kangaspajua esiintyy Suomessa Lapissa ja Koillismaalla yleisenä, runsaimmin sitä tavataan Inarin korkeudella. Se kasvaa kuivissa kangasmetsissä ja jokivarsien soraikoilla. Laji on läheinen ahopajun (Salix starkeana) kanssa, joka kasvaa Etelä-Suomessa yleisemmin kuin Pohjois-Suomessa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Kangaspaju (Salix bebbiana) Luokka:Pajut
Pölhöjärvi

Pölhöjärvi on matalahko järvi Hyrynsalmen kunnassa Kainuun keskiosassa. Sen pinta-ala on 1,9 neliökilometriä. Etäisyys Kajaanista on 54 kilometriä koilliseen.Pölhöjärvi. Järviwiki. Viitattu 19.9.2021. == Maantiede == Pölhöjärvi on länsi–itäsuuntainen. Se kapenee ja madaltuu itää kohden. Syvin kohta, 11 metriä, sijaitsee järven länsiosassa. Pölhöjärven maisemaan vaikuttaa sen länsipuolinen Seitenjärvi, joka on pinnankorkeudeltaan samantasoinen. Järvien välistä kulkee valtatie 5. Pölhöjärven itäosassa on kapeita, matalia ja mutkaisia lahtia. Järven rannat ovat metsä- ja suomaata. Kokkovaara ja Ollinvaara järven eteläpuolella ovat ylänköä. Pölhöjärvessä on viisi pientä saarta. Niiden yhteenlaskettu pinta-ala on noin puoli hehtaaria. Pölhöjärven vesitilavuus on 5 700 000 kuutiometriä. Pölhöjärvi (59.431.1.002) kuuluu Seitenjärven-Hyrynjärven lähialueeseen (59.431), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Hyrynjärven alue (59.43) ja ensimmäinen on Hyrynsalmen reitin alaosan alue (59.4). Pölhöjärvi on Seitenjärven-Hyrynjärven lähialueen neljänneksi laajin vakavesi. Laajimmat ovat Hyrynjärvi, Salmijärvi ja Seitenjärvi. Alueeseen kuuluu neljätoista vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.Seitenjärven - Hyrynjärven lähialue (59.431). Järviwiki. Viitattu 19.9.2021. == Lähteet == Luokka:Hyrynsalmen järvet Luokka:Hyrynsalmen reitin alaosan alue
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1948

Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1948 järjestettiin 17.–18. heinäkuuta Tampereella Pyynikin kentällä. Naisten SM-kisat, joissa 4×100 metrin oli myös mukana, kilpailtiin 15. elokuuta Tampereella. == Yleisen sarjan mitalistit == === Miehet === Aika 1. osuus 2. osuus 3. osuus 4. osuus 4 × 100 m 1\. Helsingin Kisa-Veikot 43,8 Jorma Lindell Aarne Tammisto Veikko Ruoho Ensio Pailemo 2\. Turun Urheiluliitto 44,1 Olli Norla Pekka Simola Olavi Merikallio Asser Huuhtanen 3\. Viipurin Urheilijat 44,2 Toivo Ahjopalo Vilho Aroniemi Erni Arvinen Nils Hagman 4 × 400 m 1\. Helsingin IFK 3.19,8 Jorma Ravi Max Lundberg Lars Räihä Bertel Storskrubb 2\. Turun Riento 3.22,8 Matti Danielsson Denis Johansson Tauno Suvanto 3\. Idrottsklubben -32 3.26,5 4 × 800 m 1\. Turun Riento 7.43,4 Teuvo Tuominen Tauno Suvanto Denis Johansson Matti Danielsson 2\. Helsingin IFK 7.45,6 Olof Laurén Lars Räihä Runar Björklöf Bertel Storskrubb 3\. Tampereen Pyrintö 7.52,0 Eero Honkanen Helge Perälä Väinö Mäkelä Pentti Siltaloppi 4 × 1 500 m 1\. Tampereen Pyrintö 16.07,4 Pentti Siltaloppi Hannes Hallanvaara Helge Perälä Väinö Mäkelä 2\. Helsingin Kisa-Veikot 16.43,4 Antti Kekki Reino Tikkanen 3\. Helsingin Urheilijat -41 16.45,0 === Naiset === Aika 1. osuus 2. osuus 3. osuus 4. osuus 4 × 100 m 1\. Jyväskylän Kisa-Toverit 52,2 Aili Reiko Mia Kuronen Laimi Oksanen Mirja Jämes 2\. Turun Isku 54,1 3\. Lappajärven Veikot 54,2 == Lähteet == * * * Luokka:Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut Luokka:Tampereen urheilutapahtumat Luokka:Vuoden 1948 yleisurheilu
Valkiajärvi (Ilomantsi)

Valkiajärvi on metsäjärvi Ilomantsin eteläosassa Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on 1,8 neliökilometriä. Etäisyys Joensuusta on 73 kilometriä itään.Valkiajärvi. Järviwiki. Viitattu 16.9.2021. == Maantiede == Valkiajärvi on rantaviivaltaan mutkitteleva. Sen naapurijärvet Niettaanselkä etelässä ja Kaitajärvi lännessä ovat samalla korkeustasolla. Valkiajärven länsiosan selkävesi on suurelta osin vähintään 15 metriä syvä. Järven syvin kohta, 28 metriä, sijaitsee lännessä. Noin yhdeksäsosa järvestä on vähintään 20 metriä syvä. Puolisen neliökilometriä laaja Ruununsaari määrittää järven itäosan ilmeen. Saaren itäpuolella sijaitsee Lehmisalmi, jonka syvin kohta on 5,5 metriä. Valkiajärven eteläosassa on Mustalahti ja luoteessa Kokkolahti, jonka itäpuolisella Petraniemellä sijaitsee leirintäalue. Valkiajärveä erottaa Kaitajärvestä noin kaksi kilometriä pitkä niemi, jonka leveys on enimmäkseen alle sata metriä. Niemen eteläpuolinen Lohisalmi yhdistää järvet toisiinsa. Ruununsaaren jälkeen Valkiajärven laajin saari on noin 80 aarin laajuinen Inkerensaari. Saaret ja suurin osa Valkiajärveä sijaitsevat Petkeljärven kansallispuiston alueella. Valkiajärven vesitilavuus on 15 104 000 kuutiometriä. Valkiajärvi (04.922.1.079) kuuluu Nuorajärven alueeseen (04.922), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Mekrijärven-Nuorajärven alue (04.92) ja ensimmäinen Koitajoen valuma-alue (04.9). Nuorajärven alueella on 84 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Valkiajärvi on viidenneksi laajin. Sitä laajempia ovat Nuorajärven lisäksi Niettaanselkä, Viinijärvi ja Haapojärvi. Valkiajärveä seuraa Petkeljärvi, jonka jälkeen tulee Ravajärvet, Suuri Tetrijärvi, Iso Hiislampi ja Kaitajärvi. Lähes jokainen Nuorajärven alueen vakavesi on syvyysluodattu. Alueen pienistä järvistä useat ovat suhteellisen syviä, kuten Särkkäjärvi, kun taas pinta-alaltaan laajimmat järvet ovat sitä vastoin varsin matalia.Nuorajärven alue (04.922). Järviwiki. Viitattu 20.9.2021. Ilomantsin Valkiajärvi on laajin Suomen 26:sta Valkiajärvi-nimisestä vakavedestä.Valkiajärvi. Järviwiki. Viitattu 16.9.2021. == Lähteet == Luokka:Ilomantsin järvet Luokka:Koitajoen valuma-alue
Särkkäjärvi

Särkkäjärvi on saareton metsäjärvi Ilomantsin eteläosassa Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on 63 hehtaaria. Etäisyys Joensuusta on 70 kilometriä itään.Särkkäjärvi. Järviwiki. Viitattu 20.9.2021. == Maantiede == Särkkäjärven pituus kaakosta luoteeseen on 1,9 kilometriä. Luoteisrannan niemimaa erottaa järven pohjoisosan omaksi vesialueekseen. Järven eteläosassa on noin 10 aarin laajuinen 20 metriä syvä alue. Järven keskiosassa on noin 16 metriä syvä kohta ja pohjoisosassa on 15 metriä syvä vyöhyke. Kaikkiaan Särkkäjärvestä noin kahdeksan prosenttia on vähintään 15 metriä syvää. Kymmenen metrin syvyyskäyrä kulkee lähimpänä rantaviivaa järven itärannalla. Särkkäjärven rannoilla ei ole mainittavaa rakennuskantaa. Luoteisrannan niemimaan korkein kohta on noin 160 metriä merenpinnan yläpuolella. Särkkäjärvi kuuluu Nuorajärven ja Niettaanselän väliseen kaakkois–luoteissuuntaiseen pienten järvien vyöhykkeeseen, joiden korkeustaso on enintään muutaman metrin Nuorajärveä (144,7 metriä mpy) ja Niettaanselkää (144,7 m mpy) ylempi. Noin 100 metriä Särkkäjärveltä pohjoiseen sijaitsee Ahvenlampi, idässä on Keltasilmä ja etelässä Syväjärvi. Särkkäjärven vesitilavuus on 5 698 000 kuutiometriä. Särkkäjärvi (04.922.1.056) kuuluu Nuorajärven alueeseen (04.922), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Mekrijärven-Nuorajärven alue (04.92) ja ensimmäinen Koitajoen valuma-alue (04.9). Nuorajärven alueella on 84 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Särkkäjärvi on yhdenneksitoista laajin. Lähes jokainen Nuorajärven alueen vakavesi on syvyysluodattu.Nuorajärven alue (04.922). Järviwiki. Viitattu 20.9.2021. Ilomantsin Särkkäjärvi on laajin Suomen kuudesta Särkkäjärvestä.Särkkäjärvi. Järviwiki. Viitattu 20.9.2021. == Lähteet == Luokka:Ilomantsin järvet Luokka:Koitajoen valuma-alue
Henrik I (Navarra)

Henrik I, lisänimeltä Paksu, (3. joulukuuta 1244 – 22. heinäkuuta 1274) oli Navarran kuningas ja nimellä Henrik III Champagnen kreivi. ==Nuoruus== Henrik oli Thibaut I:n ja tämän kolmannen vaimon, Margarita de Bourbonin nuorempi poika ja kuningas Thibaut II:n veli. Hän toimi valtionhoitajana useita kertoja Thibautin ollessa poissa maasta. V. 1269 Henrik avioitui Artoisin Blanchen, kuningas Ludvig IX:n veljentyttären kanssa. ==Kuninkuus== Henrik tunnustettiin kruununperijäksi veljensä eläessä, ja seurasi tätä Navarran kuninkaana ja Champagnen kreivinä Thibautin kuoltua lapsettomana joulukuussa 1270. Hänet julistettiin kuninkaaksi Pamplonassa vasta 1. maaliskuuta 1271, ja hänen kruunauksensa viivästyi toukokuuhun 1273. Veljensä tavoin hän vannoi ylläpitävänsä Navarran fueroja (eräänlainen perustuslaki), ja vannoi uskollisuutta Ranskan uudelle kuninkaalle Filip III:lle Champagnen kreivinä. Henrikin hallituskauden alussa Navarran talous kukoisti, mutta Ranskan ja Englannin (joka hallitsi Gascognea) väliset kiistat rajoittivat Navarran pääsyä merelle. Tämän takia hän suunnitteli tyttärensä Johannan naittamista Englannin Edvard I:n pojalle, mutta suunnitelma ei koskaan toteutunut. Hän tuli suhteellisen hyvin toimeen aateliston kanssa, vaikka olikin valmis ylläpitämään rauhaa keinoja kaihtamatta. Champagnen kreivinä Henrik vietti paljon aikaa Ranskassa olevilla maillaan, mikä herätti tyytymättömyyttä navarralaisissa. Henrik tuki aluksi Alfonso X:n veljen Filipin kapinaa v. 1270, toivoen saavansa takaisin Kastilialle menetettyjä alueita. Hän veti myöhemmin tukensa pois, ja yritti luoda liiton Kastilian kanssa sopimalla poikansa Thibautin avioliitosta Alfonson tyttären kanssa syyskuussa 1272. Thibaut kuitenkin kuoli seuraavana vuonna, vain kolmivuotiaana, pudottuaan Estellan linnan muurilta. Henrik ei elänyt pitkään poikansa jälkeen; tarinan mukaan hän tukehtui oman lihavuutensa vuoksi v. 1274. Häntä seurasi Navarran valtaistuimella tyttärensä Johanna I. ==Lähteet== Luokka:Champagnen kreivit Luokka:Navarran kuninkaalliset Luokka:Ranskalaiset aateliset
Kotaladon rautatieasema

Kotaladon rautatieasema (, ratakm 133+666, vuoteen 1937 Ylikylä) oli rautatieliikennepaikka rantaradan varrella Pohjankylässä entisen Perniön kunnan alueella. Rautatieasema avattiin vuonna 1899 nimellä Ylikylä. Ylikylää suunniteltiin 1930-luvulla risteysasemaksi, josta olisi lähtenyt rautatie Teijoon ja mahdollisesti edelleen Taalintehtaalle. Hanketta ei koskaan lähdetty toteuttamaan ja rautatieaseman sivuraiteetkin purettiin 1950-luvulla. Vuonna 1937 asema sai nimekseen Kotalato. Se muutettiin miehittämättömäksi seisakkeeksi 1953 ja vanha asemarakennus purettiin pian sen jälkeen. Seisake suljettiin lopullisesti 1966. Kotaladon jäljellä olevat rakennukset myytiin yksityishenkilölle vuonna 2006. == Lähteet == Luokka:Perniö Luokka:Varsinais- Suomen lakkautetut rautatieliikennepaikat
Nietalahti

Nietalahti (myös Niettaanselkä) on matalahko metsäjärvi Ilomantsin eteläosassa Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on kuusi neliökilometriä. Järvi sijaitsee Suomen ja Venäjän rajalla, Venäjän puoleinen osuus mukaan luettuna järven pinta-ala on 7,5 neliökilometriä. Etäisyys Joensuusta on 74 kilometriä itään.Nietalahti. Järviwiki. Viitattu 20.9.2021. == Maantiede == Nietalahtea jakavat länsirannan haarautuvat niemet (Likunlinnansärkkä, Mäntyniemi) ja 33 saarta, joista 4 on yli hehtaarin laajuisia. Suurimmat saaret ovat Haaposaari ja Nehvonsaari järven pohjoisosassa. Nietalahden syvin kohta, 16 metriä, sijaitsee luonnonsuojelualueen ympäröimänä saarten ja niemien suojaamalla vesialueella. Likunlinnansärkän ja Mäntyniemen välisen Kivilahden syvin kohta on 12 metriä. Vain pari prosenttia järvestä on korkeintaan 10 metriä syvä. Nietalahti on samantasoinen sen luoteispuoleisen Nuorajärven kanssa. Järviä yhdistää Petkeljärven ja Karpanjärven kautta kulkeva vesiväylä. Nietalahden vesitilavuus on 21 263 500 kuutiometriä. Nietalahti (04.922.1.080) kuuluu Nuorajärven alueeseen (04.922), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Mekrijärven-Nuorajärven alue (04.92) ja ensimmäinen Koitajoen valuma-alue (04.9). Nuorajärven alueella on 84 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Nietalahti on Nuorajärven jälkeen laajin. Lähes jokainen Nuorajärven alueen vakavesi on syvyysluodattu.Nuorajärven alue (04.922). Järviwiki. Viitattu 20.9.2021. == Lähteet == Luokka:Ilomantsin järvet Luokka:Koitajoen valuma-alue
Sysmäjärvi (Outokumpu)

Sysmäjärvi on rehevä ja erittäin matala lintujärvi ja luonnonsuojelualue Outokummun keskustan eteläpuolella Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on 6,6 neliökilometriä ja keskisyvyys vain 74 senttimetriä. Etäisyys Joensuusta on 36 kilometriä länsiluoteeseen.Sysmäjärvi. Järviwiki. Viitattu 20.9.2021. == Maantiede == Sysmäjärveä ympäröi peltomaisema. Järvi on osin umpeenkasvanut. Syvimmät kohdat ovat 3,6 metriä, ja ne sijaitsevat järven keskiosassa. Vain noin kaksi prosenttia järven pinta-alasta on vähintään 3 metriä syvä. Noin kolme neljäsosaa järvestä on korkeintaan yhden metrin syvyistä. Luusua sijaitsee kaakkoiskulman Lähtevänlahden pohjukassa, josta lähtee Sysmänjoki kaakkoon. Suurin etäisyys luusuasta järven luoteiselle vastarannalle on 3,9 kilometriä. Sysmäjärvessä sijaitsee 30 saarta, joista 2 on alle aarin laajuisia ja 3 yli hehtaarin laajuisia. Järven keskiosassa sijaitsevan Pitkäsaaren pinta-ala on nelisen hehtaaria. Lintuvetenä Sysmäjärvi on kansainvälisesti arvokas. Sysmäjärven vesilinnusto taantui aikoinaan, minkä vuoksi järveä kunnostettiin. Alueen pesimälinnusto on monimuotoinen. Sysmäjärven vesitilavuus on 4 851 000 kuutiometriä. Sysmäjärvi (04.353.1.019) kuuluu Sysmänjoen valuma-alueeseen (04.353), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Viinijärven valuma-alue (04.35) ja ensimmäinen jakovaihe on Oriveden–Pyhäselän alue (04.3). Sysmäjärvi on Sysmänjoen valuma-alueen laajin vakavesi. Sitä seuraa noin neliökilometrin laajuinen Kuusjärvi. Sysmänjoen valuma-alueeseen kuuluu 43 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.Sysmänjoen valuma-alue (04.353). Järviwiki. Viitattu 20.9.2021. == Lähteet == Luokka:Outokummun järvet Luokka:Oriveden–Pyhäselän alue
Myössäjärvi

Myössäjärvi-Martinjärvi on saareton vaarojen reunustama järvi Inarissa Lapin maakunnan pohjoisosassa. Sen pinta-ala on 87 hehtaaria ja vesitilavuus 9,9 kuutiohehtometriä. Etäisyys Ivalosta on 19 kilometriä pohjoisluoteeseen ja Rovaniemeltä 266 kilometriä pohjoiskoilliseen. Valtatie 4 kulkee aivan Myössäjärven rantaviivaa pitkin.Myössäjärvi-Martinjärvi. Järviwiki. Viitattu 21.9.2021. == Maantiede == Myössäjärvi-Martinjärvi on kaakkois–luoteissuuntainen. Sen eteläosasta työntyy lounaaseen kolmionmuotoinen, suhteellisen syvä lahti. Keskiosasta työntyy koilliseen puolestaan suhteellisen matala lahti. Martinkotajärvi sijaitsee Myössäjärven luoteispuolella. Myössäjärven syvin kohta sijaitsee altaan keskiosassa. Sitä ympäröi yhtenäinen vähintään 20 metriä syvä vyöhyke. Järven lounaisosassa on 20-metrinen syvänne. Myössäjärveä reunustaa iäkäs mäntymetsä ja jyrkät kalliovaarat. Koillisrannan Karhunpesävaara kohoaa noin 230 metriä merenpinnan yläpuolelle, kaakkoisrannan Myössäjärvenpakan korkeustaso on myös noin 230 metriä mpy eli lähes 80 metriä järven pintaa korkeammalla. Valtatie 4 on rakennettu Myössäjärven itärannan ja Martinkotajärven länsirannan myötäisesti. Myössäjärven vesitilavuus on 9 851 000 kuutiometriä. Suomen suurin tafoni, Karhunpesäkivi, sijaitsee Karhunpesävaaran rinteellä. Myössäjärven ympäristössä on lukuisia metsälampia, joista useat ovat vailla karttanimeä. Järven lounaispuolella sijaitsee Harrijärvi, Mukkajärvi ja Pahtajärvi, joiden eteläpuolella sijaitsee Rahajärvi. Kaakossa on Ukonjärven Ukonperä. Myössäjärvi-Martinjärvi (71.113.1.003) kuuluu Simmettijärven valuma-alueeseen (71.113), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Paatsjoen vesistössä (71). Toinen jakovaihe on Inarinjärven alue (71.11) ja ensimmäinen jakovaihe Inarin alue (71.1). Myössäjärvi-Martinjärvi on toiseksi laajin Simmettijärven valuma- alueen 21:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajin on Simmettijärvi ja kolmanneksi laajin Tuulijärvi. Lähes puolet alueen järvistä on vailla virallista nimeä.Simmettijärven valuma-alue (71.113). Järviwiki. Viitattu 21.9.2021. == Lähteet == Luokka:Inarin järvet Luokka:Inarinjärven alue
Aleksanteri I (Puola)

Aleksanteri I, ; (5. elokuuta 1461 – 19. elokuuta 1506) oli Jagello-sukuun kuulunut Puolan kuningas vuosina 1501–1506 ja Liettuan suuriruhtinas vuodesta 1492. == Suku == Aleksanteri I oli Puolan kuningas Kasimir Jagiellon ja Elisabet Itävaltalaisen kolmestatoista lapsesta neljäs poika. Isän kuoltua Aleksanterista tuli Liettuan suuriruhtinas, ja kaksi vuotta vanhemmasta veljestä Juhana I:stä Puolan kuningas. Vanhimmasta veljestä Vladislaus II:sta oli tullut Unkarin ja Böömin kuningas jo aiemmin. Juhanan kuoltua vuonna 1501 Aleksanteri sai myös Puolan valtaistuimen. == Liettuan suuriruhtinas == Aleksanteri lähetettiin Vilnaan Liettuan käskynhaltijaksi jo isänsä eläessä. Pian suuriruhtinaaksi noustuaan hän joutui rajakiistoihin Moskovan Venäjän kanssa. Hän yritti parantaa suhteita menemällä naimisiin Moskovan suuriruhtinaan Iivana Suuren tyttären Jelenan kanssa vuonna 1495. Silti sota Moskovan kanssa puhkesi jo vuonna 1500. == Puolan kuningas == Veljensä Juhana I:n kuoltua Aleksanteri lähti muutamaksi vuodeksi Puolaan huolehtimaan vallanperimyksestä. Hän yritti epätoivoisesti pitää kiinni vallasta, joka oli siirtymässä aatelistolle ja senaatille, jotka hallinnoivat valtion varoja. == Avioliitto == Aleksanteri avioitui vuonna 1495 suuriruhtinas Iivana III Suuren ja suuriruhtinatar Sofia Palaiologosin tyttären Jelena Ivanovnan (ven.: Елена Ивановна; liett.: Elena; puol.: Helena Moskiewska; (19. toukokuuta 1476 – 20. tammikuuta 1513) kanssa. Liitto oli lapseton ja Jelena jäi leskeksi vuonna 1506. == Lähteet == Luokka:Puolan kuninkaat Luokka:Liettuan suuriruhtinaat Luokka:Vuonna 1461 syntyneet Luokka:Vuonna 1506 kuolleet
Juhana I (Puola)

Juhana I (Jan I Olbracht; 27. joulukuuta 1459 – 17. kesäkuuta 1501) oli Jagello-sukuun kuulunut Puolan kuningas vuosina 1492–1502. Juhana I oli Puolan kuningas Kasimir Jagiellon ja Elisabet Itävaltalaisen kolmas poika. Isän kuoltua hänestä tuli Puolan kuningas. Vanhimmasta veljestä Vladislaus II:sta oli tullut Unkarin ja Böömin kuningas jo aiemmin, ja nuoremmasta Aleksanteri I:sta tuli Liettuan suuriruhtinas. Puolan kuninkaana Juhana vahvisti aateliston asemaa. Hän ei mennyt koskaan naimisiin mutta piti monia rakastajattaria, ja kuoli vuonna 1501 sairastettuaan neljä vuotta pitkäaikaista sairautta, jonka on arveltu olleen kuppa. == Lähteet == Luokka:Puolan kuninkaat Luokka:Vuonna 1459 syntyneet Luokka:Vuonna 1501 kuolleet
Jagello (dynastia)

Jagiełło-dynastia oli hallitsijasuku, joka hallitsi Liettuan suuriruhtinaskuntaa ja Puolaa, sekä ajoittain myös Unkari ja Böömiä 1300-luvulta 1500-luvulle. Dynastian perustaja oli Liettuan suuriruhtinas Jagello. Hän yhdisti Puolan ja Liettuan Puola-Liettuaksi mennessään naimisiin Puolan kuningatar Jadwigan kanssa. Dynastia oli yksi itäisen Keski-Euroopan mahtavimpia hallitsijasukuja 1400- ja 1500-luvuilla. Suvun aikoinaan hallitsemat alueet ovat nykyään jakautuneet kahdentoista valtion kesken. Suku hallitsi monella kielialueella, ja siksi sen nimestä on useita versioita. Suku oli vallassa Liettuassa vuosina 1377–1401 ja 1440–1572, Puolassa 1386–1572, Unkarissa 1440–1444 ja 1490–1526, ja Böömissä 1471–1526. Sen valta oli laajimmillaan Kasimir Jagiellonin kaudella 1440–1492. == Lähteet == Luokka:Gediminidit Luokka:Hallitsijasuvut Luokka:Puolan hallitsijasuvut Luokka:Unkarin hallitsijasuvut Luokka:Keskiaika
Torasjoki

Torasjoki on Kouvolassa entisen Valkealan kunnan alueella virtaava joki. Kymijoen vesistöön kuuluva noin 45 kilometrin pituinen Torasjoki saa alkunsa Tuohikotin itäpuolella sijaitsevalta Suurlähteensuolta ja laskee Lintukymiin. Torasjoen valuma-alueen pinta-ala on noin 220 km². Sopasen kylässä joen ylittää vuonna 1909 valmistunut kolmiaukkoinen holvattu kivisilta, jonka on suunnitellut Sylvester Kaalinpää. == Lähteet == Luokka:Suomen joet Luokka:Torasjoen valuma-alue
Diana (alue)

Diana on hallintoalue Madagaskarin pohjoisosassa. Alue rajoittuu idässä Savan ja etelässä Sofian alueeseen. Alueen pinta-ala on 19 266 km2 ja väkiluku oli 889 736 vuonna 2018. Alueen pääkaupunki on Antsiranana. Alue jakautuu viiteen piirikuntaan, Ambanja, Ambilobe, Antsiranana I, Antsiranana II ja Nosy Be. Dianan alueen luonto on erityisen monimuotoista. Siellä on mangroveita, koralliriuttoja, pieniä saaria sekä kuivia ja kosteita metsiä. Monipuolinen luonto houkuttaa turisteja ja on myös mahdollistanut katkarapujen kasvatuksen. Niillä on suuri merkitys kansantuotteelle. == Lähteet == Luokka:Madagaskarin alueet
Emotion Zine

Emotion Zine on suomalainen kulttuuriaiheinen verkkolehti. Lehteä kustantaa Emotion Media. Emotion Zine julkaisee tekstejä pääosin musiikista ja kirjallisuudesta, myös tuntemattomien indie-yhtyeiden sekä marginaalisten artistien tuotoksista. Se julkaisee myös tiedotteita, haastatteluja sekä bändikatsauksia. Emotion Zinen päätoimittaja on Kimmo Lukkarila. Lehdessä kirjoittavat myös Mike Van Dola, Kai Kallio ja punk-aiheista kirjoittava Vesa Vahtera. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Emotion Zinen verkkosivut. *Taloussanomat - Uusi kulttuurilehti Emotion Zine aloittaa toimintansa Luokka:Suomalaiset kulttuurilehdet
Surinamen presidentti

Surinamen presidentti () on Surinamen tasavallan valtionpäämies sekä valtioneuvoston johtaja. Lisäksi hän toimii maan asevoimien ylipäällikkönä. Nykyisin virkaa hoitaa Chan Santokhi, joka astui virkaan 16. kesäkuuta 2020. Surinamen perustuslain mukaan presidenttiehdokkaan täytettävä seuraavat ehdot: * oltava vähintään 30-vuotias * oltava Surinamen kansalainen * nautittava täysistä poliittisista oikeuksista * ei ole koskaan saanut tuomiota perustuslain rikkomisesta Presidentin valitsee Surinamen parlamentti, ja ehdokkaan tulee saada vähintään ⅔ annetuista äänistä. Mikäli presidentti ei saa tarpeeksi suurta kannatusta kahdessa parlamentin äänestyksessä, valinta siirtyy 893-jäseniselle valtuuskunnalle, joka koostuu kansallisista, alueellisista ja kunnallista päättäjistä.. Presidentin ollessa estynyt, virkaa hoitaa varapresidentti. Tämä valitaan yhtäaikaisesti presidentin kanssa. == Lähteet == *
Lionel Bringuier

Lionel Bringuier (s. 24. syyskuuta 1986 NizzaLionel Bringuier AllMusic) on ranskalainen kapellimestari.Lionel Bringuier Harrison Parrott Bringuier syntyi muusikkosukuun. Hän opiskeli Pariisin konservatoriossa sellonsoittoa Philippe Mullerin ja orkesterinjohtoa Zsolt Nagyn johdolla. Hän osallistui myös Péter Eötvösin ja János Fürstin pitämille mestarikursseille.Lionel Bringuier Fidelio Arts Bringuier teki ammattimaisen debyyttinsä 14-vuotiaana ja voitti vuoden Pariisin konservatoriosta valmistumisensa jälkeen Besançonin kansainvälisen nuorten kapellimestarien kilpailun. Vuonna 2007 Bringuier pääsi Esa-Pekka Salosen avustavaksi kapellimestariksi Los Angelesin filharmonikoihin. Hän oli nuorin tämän aseman saavuttanut orkesterin historiassa ja lisäksi johti nuorimpana siihen mennessä konsertin Walt Disney Concert Hallissa. Bringuier johti työtä Los Angelesin filharmonikoissa Gustavo Dudamelin johdolla ja sai vuonna 2011 kapellimestarina orkesterin residenssin. Vuonna 2009 hänestä myös tuli kolmen kauden ajaksi Orquesta Sinfónica de Castilla y Leónin musiikillinen johtaja. Vuosina 2014–2018 Bringuier työskenteli Tonhalle- Orchester Zürichin musiikillisena johtajana. Bringuier on johtanut lukuisia eri puolilta maailmaa lähtöisin olevia orkestereita. Hänen yhteistyökumppaneidensa joukossa ovat olleet Jean-Yves ThibaudetAbout Lionel Bringuier, Gautier Capuçon, Alina Pogostkina, Khatia Buniatishvili, Nicolas Bringuier, Lisa Batiashvili, Anne-Sophie Mutter, Yefim Bronfman, Martin Grubinger, Yuja Wang, Emanuel Ax, Leif Ove Andsnes ja Janine Jansen. Bringuierin levytyksiä on julkaistu Deutsche Grammophon - ja Erato- levymerkeillä. Bringuier on johtanut monia kantaesityksiä ja alueellisia ensiesityksiä sellaisten säveltäjien kuin Bernard Randsin, Esa-Pekka Salosen, Kaija Saariahon, John Coriglianon, Marc-André Dalbavien, Magnus Lindbergin, Bruno Mantovanin ja Sofija Gubaidulinan teoksista. Toukokuussa 2017 Bringuier sai Ranskan hallitukselta Ordre National du Mériten Chevalier-arvon. Syyskuussa 2020 hän istui La Maestran – ensimmäisen naiskapellimestareille suunnatun kansainvälisen orkesterinjohtokilpailun – tuomariston jäsenenä. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset kapellimestarit Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Prinssinlehtikuusi

Prinssinlehtikuusi (Larix principis-rupprechtii, syn. Larix gmelinii var. principis-rupprechtii) on mäntykasvien (Pinaceae) heimoon, lehtikuusten (Larix) sukuun kuuluva kasvilaji, joka on toisinaan tulkittu myös dahurianlehtikuusen (Larix gmelinii) alalajiksi tai muunnokseksi. Saksalainen tieteilijä Heinrich Mayr nimesi lajin vuonna 1906 Baijerin kruununprinssi Rupprechtin mukaan.Mayr, H. Fremdländische Wald-Parkbäume (sivu 310). Prinssinlehtikuusi on lauhkean vyöhykkeen havumetsien valtapuu Pohjois- Kiinassa. Sitä kasvaa luontaisena vuoristoisella alueella 1400–2800 metrin korkeudella 140000 hehtaarin alueella. Prinssinlehtikuusi kasvaa tyypillisesti emäksisellä ja vähätyppisellä maaperällä. Etenkin Shanxin maakunta on tunnettu prinssinlehtikuusen kotipaikkana Kiinassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Prinssinlehtikuusi (Larix principis-rupprechtii) * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Larix gmelinii var. principis-rupprechtii * Flora of China: Larix gmelinii var. principis- rupprechtii Luokka:Lehtikuuset
Erkki Hakamies

Erkki Emil Hakamies, vuoteen 1926 Hackman (23. heinäkuuta 1913 Koivisto – 8. joulukuuta 1998) oli suomalainen kauppaneuvos ja yritysjohtaja. Biografia- sampo: Erkki Hakamies Viitattu 24.9.2021.Kuka kukin on 1978, s. 167. Viitattu 24.9.2021. Hakamiehen vanhemmat olivat rovasti Emil Hakamies, aiemmin Hackman, ja farmaseutti Naemi Härkönen ja puoliso vuodesta 1939 Rauni Salminen. Hakamies kävi viisi luokkaa lyseota, mutta tuli jo kuusitoistavuotiaana Lassila & Tikanojan palvelukseen ja oli siellä juoksupoikana, harjoittelijana, osastonhoitajana ja kauppaedustajana Viipurissa. Vuonna 1938 Hakamies siirtyi johtajaksi Verkakauppa Ura -yhtiöön, jonka Lassila & Tikanojan omisti. Hän oli samalla johtaja Verha-valmisvaateyhtiössä vuodesta 1947 vuoteen 1953, jolloin hänestä tuli Lassila & Tikanojan Helsingin konttorin johtaja. Vuonna 1964 Tiklas-tuotelinjan johtajaksi siirtynyt Hakamies tuli tunnetuksi erityisesti toiminnastaan idänkaupassa. Vastuu Tiklaksesta annettiin kokonaan Hakamiehelle 1968, jolloin tehtaat työllistivät noin 2000 henkilöä ja niiden vienti oli lähes 100 miljoonaa markkaa. Tasavallan presidentin vientipalkinnon Tiklas sai seuraavana vuonna. Hakamiehesta tuli Tiklas teollisuuden toimitusjohtaja 1971, kauppaneuvoksen arvon hän sai 1978. Toimitusjohtajana Hakamies työskenteli vuoteen 1978, Lassila & Tikanojan johtokunnassa hän oli 1950-luvulta 1980-luvulle asti. Sotilasarvoltaan Hakamies oli reservin kapteeni (1943). Yliopisto-opettaja, suomentaja Reino Hakamies oli Erkki Hakamiehen veli.Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1954, s. 168. Viitattu 24.9.2021. ==Lähteet== Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 1998 kuolleet