EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Romain Saïss

Romain Ghanem Paul Saïss (s. 26. maaliskuuta 1990 Bourg-de-Péage, Ranska) on marokkolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Turkin Superliigassa pelaavaa Beşiktaşia. == Seurajoukkueura == Saïss aloitti ammattilaisuransa Ranskassa ja pelasi kausina 2011–2013 Clermontissa ja kausina 2013–2015 Le Havressa Ligue 2:ssa sekä kaudella 2015–2016 Angersissa Ligue 1:ssä, jossa hän pelasi 35 ottelua ja teki kaksi maalia. Elokuussa 2016 hän siirtyi Englannin mestaruussarjassa pelaavaan Wolverhampton Wanderersiin, joka keväällä 2018 nousi Valioliigaan. Kaudella 2018–2019 Saïss pelasi Valioliigassa 19 ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Seuraavalla kaudella hän pelasi Valioliigassa 33 ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Eurooppa-liigassa hän pelasi kaudella 2019–2020 karsintavaiheessa kuusi ja varsinaisessa liigassa kahdeksan ottelua sekä teki alkulohko- ottelussa Slovan Bratislavaa vastaan maalin. Kaudella 2020–2021 Saïss pelasi Valioliigassa 27 ottelua ja teki niissä kolme maalia. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 31 valioliigaottelua ja teki niissä kaksi maalia. Vuoden 2020 alusta lähtien hän oli kaikissa pelaamissaan valioliigaotteluissa avauskokoonpanossa. Englannin eri cupkilpailuissa hän teki vain yhden maalin, elokuussa 2021 liigacupin toisen kierroksen ottelussa Nottingham Forestia vastaan. Saïss siirtyi kesällä 2022 turkkilaisseura Beşiktaşiin. Hän on pelannut marraskuun 2022 loppuun mennessä Turkin Superliigassa 11 ottelua, jotka kaikki avauskokoonpanossa. == Maajoukkueura == Saïss pelasi Marokon maajoukkueessa ensimmäisen ottelunsa marraskuussa 2012 Togoa vastaan. Hän pelasi Afrikan- mestaruuskilpailuissa 2017, 2019 ja 2022 ja teki ensin mainitussa maalin Togoa vastaan. MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi kaksi Marokon kolmesta ottelusta alusta loppuun. MM-kilpailuissa 2022 Marokko selviytyi kaikkien aikojen ensimmäisenä afrikkalaismaana MM-kilpailujen välieriin ja Saïss pelasi kuusi ottelua avauskokoonpanossa. Hän joutui loukkaantumisen vuoksi jättämään kesken sekä puoliväli- että välieräottelun eikä pelannut enää pronssiottelussa. Hän teki maalin toisessa alkulohko-ottelussa Belgiaa vastaan. Jouluun 2022 mennessä hän on pelannut 72 maaottelua, joissa 69 kertaa avauskokoonpanossa, ja tehnyt niissä kaksi maalia. Hän on toiminut maajoukkueen kapteenina vuodesta 2020 lähtien. == Lähteet == Luokka:Marokkolaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Purukumiautomaatti

Purukumiautomaatti on purukumien myyntiin tarkoitettu myyntiautomaatti. Tunnetuimmissa muodoissaan laitteista myydään pallomaisia karamellipäällysteisiä purukumeja. Ensimmäiset laitteet tulivat käyttöön Yhdysvalloissa vuonna 1907. Suomessa laitteita on löytynyt esimerkiksi huoltoasemien tai ostoskeskusten tuulikaapeista, vaikkakin niiden suosio on sittemmin vähentynyt. ==Historia== Ensimmäiset puru­kumi­automaatit otettiin käyttöön vuonna 1888 New Yorkin kaupungin korotetun rautatien asemilla. Ensimmäiset puru­kumi­automaatit myivät kuitenkin tavallista purukumia myöhemmille laitteille tyypillisten pallomaisten karamellikuoristen purukumien sijaan. Jälkimmäiset tulivat markkinoille vuonna 1907 Thomas Adams Gum Companyn valmistamana. Muita niin sanottujen perinteisten koneiden valmistajia oli vuodesta 1915 myyty Digesto ja 1920-luvulla saapunut Norris Manufacturing Companyn valmistama Master Fantail. Vuodesta 1934 laitteita valmisti myös Ford Gum and Machine Company. Suomeen puru­kumi­automaatit saapuivat 1950-luvulla, ja niitä asennettiin esimerkiksi huoltoasemien ja ostoskeskusten tuulikaappeihin. Suomessa laitteiden suosio on kuitenkin sittemmin selvästi laskenut. ==Piirteet== Perinteikkäissä puru­kumi­automaateissa on tyypillisesti lasinen kupu ja kromattu runko. Rungossa on aukko kolikoille, vääntövipu, aukko laitteen sisältä putoavalle purukumille sekä mahdollisesti mainoksia asiakkaiden houkuttelemiseksi. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Koneet Luokka:Purukumi
Gabriel Martinelli

Gabriel Teodoro Martinelli Silva (s. 18. kesäkuuta 2001 Guarulhos) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Arsenalia. Martinelli siirtyi kotimaansa Ituanosta englantilaisseura Arsenaliin kesällä 2019. Hän pelasi ensimmäisen kerran Valioliigassa elokuussa 2019, kun hän pääsi ottelussa Newcastle Unitedia vastaan vaihdosta kentälle loppuminuuteiksi. Seuraavat Valioliigan ottelunsa hän pelasi lokakuussa. Ensimmäisessä liigacupin ottelussaan syyskuussa Nottingham Forestia vastaan hän teki kaksi maalia kuten myös toisessa ottelussaan lokakuussa Liverpoolia vastaan. Ensimmäisessä Eurooppa- liigan ottelussaan lokakuussa Standard Liègeä vastaan hän teki kaksi maalia ja toisessa Vitóriaa vastaan yhden maalin. Valioliigassa hän teki ensimmäiset maalinsa joulukuussa 2019 West Ham Unitedia sekä tammikuussa 2020 Sheffield Unitedia ja Chelseaa vastaan. Hän pelasi kolme ottelua Arsenalin tiellä FA Cupin mestaruuteen, muttei viimeisiä otteluita kärsittyään polvivammasta, joka vei häneltä osan seuraavastakin kaudesta. Hän pelasi kaudella 2020–2021 kaikkiaan 14 valioliigaottelua, ja teki kaksi maalia. Eurooppa-liigassa hän pelasi kuusi ottelua. Kaudella 2021–2022 hän teki 29 valioliigaottelussa kuusi maalia ja antoi kuusi maalisyöttöä. Kaudella 2022–2023 hän pelasi 36 valioliigaottelua, joissa teki 15 ja syötti viisi maalia. Seuraavalla kaudella hän teki 35 valioliigaottelussa kuusi maalia ja antoi neljä maalisyöttöä. Mestarien liigassa hän pelasi kuusi ottelua ja teki kaksi maalia. Hän voitti FA Community Shieldin. Martinelli tuli kolmessa ottelussa vaihdosta kentälle Brasilian voittaessa olympiakultaa vuonna 2021 järjestetyissä Tokion kisoissa. Ensimmäisen ottelunsa Brasilian A-maajoukkueessa hän pelasi MM- karsintaottelussa Chileä vastaan maaliskuussa 2022. MM-kilpailuissa 2022 hän pelasi kokonaan Kamerun-ottelun ja tuli vaihdosta kentälle Serbiaa ja Etelä- Koreaa vastaan. Ensimmäisen maajoukkuemaalinsa hän teki MM-karsintaottelussa Kolumbiaa vastaan marraskuussa 2023. == Lähteet == Luokka:Brasilialaiset jalkapalloilijat Luokka:Brasilialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Urasoe

Urasoe () on Japanin kaupunki Okinawan saarella Okinawan prefektuurissa. Se sijaitsee Okinawan eteläosassa Itä-Kiinan meren rannikolla aivan prefektuurin pääkaupungin Nahan pohjoispuolella ja liittyy kiinteästi Nahan suurkaupunkialueeseen. Kaupungin rannikon edustalla kasvaa koralliriuttoja. Urasoessa on 114 963 asukasta (syyskuussa 2019) ja sen pinta-ala on 19,48 neliökilometriä. Keskiajalla Kamakura- ja Muromachi-kausilla Urasoe kukoisti okinawalaisen Chūzanin kuningaskunnan pääkaupunkina. Urasoen linnasta käsin hallitsivat muun muassa kuninkaat Shunten, Eiso ja Satto. 1400-luvun alussa Shō Hashi yhdisti Okinawan kolme kuningaskuntaa, ja pääkaupunki siirrettiin Shuriin. Sen jälkeen paikkakunta taantui maanviljelystä eläväksi kyläksi. Toisessa maailmansodassa Urasoessa käytiin Okinawan taistelun kovimmat yhteenotot, joissa puolet alueen asukkaista sai surmansa ja kylä tuhoutui maan tasalle. Sodan jälkeen paikkakunnan asukasluku on kasvanut voimakkaasti Nahan läheisyyden ansiosta ja Okinawan pohjoisosiin johtavan tien varrelle on syntynyt liiketoimintaa ja teollisuutta. Kaupunkioikeudet Urasoelle myönnettiin vuonna 1970. Kaupungin merkittävimpiin nähtävyyksiin kuuluvat Urasoen linnan raunio ja Ryūkyū-kuningaskunnan kuninkaallinen mausoleumi Urasoe yōdore. Kaupungissa toimivat myös muun muassa Okinawan kansallisteatteri ja Urasoen taidemuseo. Yhdysvaltain merijalkaväen tukikohta Camp Kinser käsittää suurehkon osan kaupungin pinta-alasta. Urasoea palvelee Okinawan monorail. == Kuvia == Tiedosto:National Theater Okinawa.jpg|Okinawan kansallisteatteri Tiedosto:Urasoe Art Museum07n3104.jpg|Urasoen taidemuseo Tiedosto:Urasoe Youdore - The royal tomb of the Ryukyu king.jpg|Urasoe yōdore Tiedosto:Urasoemaeda Station 20190509.jpg|Urasoemaedan monorailasema == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Okinawan prefektuurin kaupungit
FA Amateur Cup

Football Association Amateur Cup eli FA Amateur Cup oli Englannin jalkapalloliiton vuosina 1893–1974 järjestämä vuosittainen jalkapallokilpailu amatöörijoukkueille. Turnaus syntyi, kun ammattilaisuus alkoi saada jalansijaa Englannissa eivätkä amatöörijoukkueet enää pärjänneet FA Cupissa. Sheffield FC ehdotti uutta cup-kilpailua pelkästään amatöörijoukkueille. Aluksi liitto kieltäytyi, mutta 1890-luvun alussa se kääntyi lopulta ehdotuksen puolelle. Ensimmäisen kerran FA Amateur Cup pelattiin kaudella 1893–1894. Kilpailu lakkautettiin 1974, kun jalkapalloliitto päätti lopettaa ammattilais- ja amatööripelaajien virallisen erottelun. Tilalle syntyi alempien sarjatason joukkueille suunnattu FA Vase. FA Amateur Cupin menestynein seura on Bishop Auckland 10 mestaruudellaan. ==Lähteet== Luokka:Englannin jalkapallocupit
Laidunmaa

Laidunmaa on suomalaisen kuvanveistäjä Hanna Vihriälän suunnittelema kolmiosainen taideteos Helsingin Malminkartanossa. Teos on paljastettu joulukuussa 2011. Malminkartano oli Helsingin maalaiskunnan Kaarelan kylän suurin talo 1600-luvulla, myöhemmin läänitys ja kruunun säteritila. 1700-luvulla siitä tuli ratsuväen upseerin puustelli ja 1800-luvulla päärakennuksesta tuli valtion vuokratalo. 1900-luvulla tila muutettiin vankityövoimalla Helsingin yliopiston maatalous-metsätietellisen tiedekunnan koe- ja opetustilaksi. Yliopisto hallitsi vuodesta 1942 lähtien tilaa, jonka toiminta loppui vuonna 1979. Kaarelan kylä liitettiin vuoden 1946 alussa toteutetussa suuressa alueliitoksessa Helsinkiin. Malminkartanon maisemaan ovat pitkään kuuluneet pellot, lehmät ja laitumet. Vihriälän taideteos Laidunmaa palauttaa näiden jo hävinneiden elementtien muiston nyky- Malminkartanoon. == Teos == Teoksen ensimmäinen osa on Puustellinaukiolla. Se on halkaistu kivi, joka on kätkenyt sisäänsä lehmän muodon. Teoksen toinen osa on Puustellipolun varrella olevan kerrostalon porrastornien seinissä olevat pronssiset perhosen varjokuvat. Puustellinpolku johtaa Malminkartanonaukiolle, jossa on teoksen kolmas osa, pronssinen veistos, joka kuvaa kiviaidan heittämää varjoa. == Valokuvia Laidunmaan osista == Tiedosto:Malminkartano- split-rock fiwiki.jpg|Lehmän muodon paljastava halkaistu kivi Puustellinaukiolla. Tiedosto:Laidunmaa kiviaidan varjo by Vihriälä 1.JPG|Kiviaidan varjo Malminkartanonaukiolla. Teos kuvattuna sivulta. Tiedosto:Laidunmaa perhosten varjot by Vihriälä 1.JPG|Perhosen varjokuva Puustellinpolun asuintalon seinässä. Tiedosto:Laidunmaa perhosten varjot by Vihriälä 2.JPG|Yleiskuva porrastoneista, joissa pronssisia perhosten varjoja. == Lähteet == Luokka:Helsingin patsaat ja veistokset Luokka:Malminkartano
Yhteispohjoismainen kirjastoauto

Yhteispohjoismainen kirjastoauto (, ) on Norjan, Ruotsin ja Suomen rajakuntien alueilla kulkeva yhteinen kirjastoauto. Enontekiön ja lähikuntien alueella yhteispohjoismaisen kirjastoauton toiminta alkoi 30. kesäkuuta 1979. Auto kiertää Enontekiön, Koutokeinon, Muonion ja Pajalan kunnissa. Auto tarjoaa asiakkailleen aineistoa suomeksi, norjaksi, ruotsiksi ja saameksi. Jonkin verran aineistoa on myös englanniksi ja meänkielellä. Yhteispohjoismainen kirjastoauto on kerännyt huomiota myös Lapin ulkopuolella. Esimerkiksi uutiskanava Al Jazeera on esitellyt yhteispohjoismaisen kirjastoauton toimintaa esittämällä suomalaisen Saila Huuskon kuvaaman lyhytelokuvan eläkeikäisen Oulan kuljettamasta kirjastoautosta ja Oulan seuraajasta Karista. Suomenkielinen, 25 minuutin mittainen dokumenttielokuva on tekstitetty englanniksi. Suomessa toimii toinenkin kirjastoauto, joka ylittää valtioiden rajoja, sillä Utsjoen kunta tekee kirjastoautoyhteistyötä norjalaisten Tenon ja Uuniemen kuntien kanssa. Aiemmin Utsjoella oli yhteinen kirjastoauto Kaarasjoen ja Porsangin kuntien kanssa. Syksyllä 2019 uutisoitiin kuitenkin tämän kirjastoauton toiminnan loppumisesta saman vuoden joulukuussa, sillä Norjan saamelaiskäräjät oli vähentänyt osuuttaan kirjastoauton kustannuksista eivätkä väestöpohjaltaan pienet norjalaiskunnat pystyneet tätä kompensoimaan. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *FLN: Library on Wheels in Lapland (2012, tekstys ) (kirjastokaista.fi) *Kirjastotarinoita. Jakso 3: Tunturien kirjastoauto (13.11.2018, kesto 9 min 34 s) (areena.yle.fi) *Aikataulu 2019 (sis. reittikartta (pdf) Luokka:Suomen kirjastot Luokka:Saamelainen kulttuuri Luokka:Enontekiö Luokka:Muonio Luokka:Koutokeino Luokka:Pajalan kunta
Ar Ram

Ar Ram on kaupunki Palestiinan Länsirannalla Jerusalemin pohjoispuolella. Sen asukasluku oli vuonna 2018 arviolta 16 026\. ==Maantiede== Ar Ram sijaitsee Jerusalemin kuvernoraatissa noin 8 kilometriä Jerusalemin kaupungista pohjoiseen. Sen naapuripaikkakuntia ovat Jaba' idässä, Kafr 'Aqab ja Qalandiyan pakolaisleiri pohjoisessa, Bir Nabala lännessä ja Beit Hanina etelässä. Kaupungin korkeus merenpinnasta on 718 metriä. Keskimääräinen vuotuinen sadanta Ar Ramin seudulla on noin 464 mm ja vuoden keskimääräinen lämpötila 16°C. ==Historia== Jotkin nykytutkijat ovat yhdistäneet nykyisen Ar Ramin raamatulliseen paikannimeen Rama. Joosuan kirjassa sen mainitaan kuuluvan Benjaminin heimolle. Sama kaupunki mainitaan myös muissa yhteyksissä. Esimerkiksi jeremian kirjassa se liitetään Raakelin hautapaikkaan. Raamatussa esiintyy myös muita Rama-nimisiä kaupunkeja. Nimi Rama viittaa korkeaan paikkaan. Roomalaiset tunsivat paikan nimellä Ar Ramah ja nykyinen kaupunki on mahdollisesti saanut alkunsa heidän valtakaudellaan. Arabien vallattua alueen paikannimi vääntyi muotoon Aram. Ristiretkeläiset tunsivat paikan sen arabinimellä. Ristiretkien aikana kylä oli läänitetty Pyhän haudan kirkolle. ==Talous== Vuonna 2011 Ar Raman työssäkäyvistä 59 % oli työllistynyt Israelin työmarkkinoilla. 23 % oli työllistynyt kaupanalalla, 6 & palvelualalla, 6 % hallinnossa tai yksityissektorilla ja 6 % teollisuudessa. Samana vuonna kaupungin työttömyysaste oli 15 %. ==Väestö== Ar Raman asukasluku oli Palestiinan tilastokeskuksen arvion mukaan vuonna 2018 16 026. ==Lähteet== Luokka:Palestiinan kaupungit
Regina Launivuo

Regina Launivuo (o.s. Chevakova, s. 1983 Leningrad) on suomalainen näyttelijä, laulaja ja lauluntekijä. Hän muutti perheensä kanssa Suomeen inkerinsuomalaisena paluumuuttajana vuonna 1991. Launivuo opiskeli näyttelijäksi Pietarin teatteritaiteen akatemiassa. Sittemmin hän on työskennellyt näyttelijänä Vaasan kaupunginteatterissa ja Kouvolan Teatterissa. Syksyllä 2019 hän sai paikan Joensuun kaupunginteatterista Launivuo työskenteli aktiivisesti freelancerina Helsingissä vuosina 2008–2019 ja oli mukana muun muassa HIT-Helsingin ja teatteri VR:n tuotannoissa. Syksyllä 2017 Veera Tyhtilän kirjoittama ja Tanya Weinsteinin ohjaama monologinäytelmä KOLME sai ensi-iltansa Valtimonteatterissa. Launivuo esitti osaansa sekä suomeksi että venäjäksi Valtimonteatterissa, kulttuurikeskus Caisassa, monologikilpailussa Oulussa, Joensuun Kaupunginteatterissa, Irkutskissa ja Pietarissa. Launivuo osallistui The Voice of Finland -laulukilpailuun kausilla 2. ja 8. Ensimmäisellä kerralla Launivuo pääsi Michael Monroen tiimissä livelähetyksiin asti. Toisella kertaa hän lauloi Toni Wirtasen tiimissä ja tippui ohjelman knockout-vaiheessa. Launivuo on näytellyt sarjoissa Ivalo ja Downshiftaajat ja elokuvassa Free Skatehttps://www.imdb.com/title/tt9587950/. Vuosina 2007–2014 Launivuo oli sanoittaja ja solisti yhtyeessä Gina. Gina-bändi julkaisi LP:n nimeltä Nasty Ho ja pitkäsoiton Hush. Launivuo julkaisi vuonna 2022 singlet ”Katkaistu” ja ”Saalistaja”. Launivuolla on kaksi lasta. Launivuon pikkusisko Ilona Chevakova on näyttelijä. == Lähteet== Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Suomen venäläiset Luokka:Inkeriläiset henkilöt
Jekaterina Metškina

Jekaterina Ivanovna Metškina (; 29. marraskuuta 1934 – 6. toukokuuta 2022 Kirovsk, VenäjäИнтернет-газета Этнологика, Выпуск 15 (05 мая--16 мая 2022 года)) oli Venäjällä asuva saamelainen opettaja, kirjoittaja ja kääntäjä. Hän toimi pitkään kiltinänsaamen aseman vahvistamiseksi Venäjällä ja osallistui kielen sanaston kehitykseen sekä sanakirjan laatimiseen. Hän kirjoitti ja käänsi kirjoja sekä kehitti oppimateriaalia saamen opetukseen. Hänen työnsä on tutustuttanut monia Murmanskin alueen asukkaita kiltinänsaamelaisten elämään ja kulttuuriin. Metškina valmistui opettajaksi A. I. Herzenin pedagogisesta yliopistosta Leningradissa. Opiskeluvuosinaan hän opiskeli saamen kieltä filosofian tohtori G. M. Kertin ohjauksessa. Myöhemmin Metškina opetti biologiaa ja kemiaa Murmanskin alueen Kirovskissa. Vuodesta 1980 Metškina kuului tuolloin perustettuun saamenkielisten opetusohjelmien ja -materiaalien kirjoittajaryhmään Murmanskin alueella. Hän laati aktiivisesti aineistoa koulun luokka-asteille 1–3. Hän oli yksi ensimmäisen saami–venäjä-sanakirjan kirjoittajista, yksi useiden saamenkielisten alakoulun oppikirjojen sekä saamenkielisen neulekäsityöoppaan ja -kirjan kirjoittaja. Metškina keräsi useiden vuosien aikana saamelaisia sanontoja, ja näitä on sisällytetty vuonna 2010 valmistuneeseen teokseen. Hän käänsi tarinoita ja runoja lapsille venäjästä saameksi. Hän osallistui aktiivisesti kiltinänsaamen kehittämiseen. == Tunnustukset == Metškinalle myönnettiin vuonna 2018 pohjoismainen Gollegiella-kielipalkinto työstään kiltinänsaamen hyväksi. Saman 1980-luvun alussa käynnistyneen kirjoittajaryhmän jäsenistä Gollegiella-tunnustuksen saivat jo vuonna 2012 Aleksandra Antonova ja Nina Afanasjeva. Ryhmään kuului lisäksi taustaltaan moldovalainen Rimma Kurutš (1938–2019). == Teoksia== (ote, kesken) * Антонова А.А., Афанасьева Н.Е., Глухов Б.А., Куруч Р.Д., Мечкина Е.И., Яковлев Л.Д. (1985) Саамско-русский словарь (kiltinänsaame–venäjä sanakirja) * Мечкина Е.И., Мозолевская А.Е. (2003) Саамское рукоделие. Методическое пособие * Мечкина Е.И., Мозолевская А.Е. (2008) Саамское рукоделие. Методическое пособие * Мечкина Е.И. (2010) Фольклорные традиции в культуре саамской семьи * Мечкина Е.И. (2014) Па̄ррнэ па̄ль мушштлэз. (kiltinänsaame) * Мечкина Е.И. & Мозолевская А.Е. (2015) Саамские узоры (venäjä) * Мечкина Е.И. (2017) Чӯвв юрртэ. (kiltinänsaame) ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * История Екатерины Мечкиной. Как сохранить самобытную культуру саами? (10.12.2018) (tv21.ru) Luokka:Saamelaiskirjailijat Luokka:Saamelaiset opettajat Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Venäläiset opettajat Luokka:Saamelaiset kielenkääntäjät Luokka:Venäläiset kääntäjät Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Sisko Salava

Sisko Inkeri Salava (26. tammikuuta 1920 Turku – 16. lokakuuta 2014 Tampere) oli suomalainen toimittaja ja teatterikriitikko. ==Henkilöhistoria== Sisko Salavan vanhemmat olivat Johan Adolf Salava (entinen Sahlberg) ja Alma Matilda Lepistö. Salava tuli ylioppilaaksi 1940. Hän työskenteli Pohjanmaan Kansa -lehden toimittajaharjoittelijana 1946–1947 ja Kansan Lehden toimittajana 1947–1966. Lehden teatteriarvostelijana Salava toimi 1949–1966, Tampereen työväen teatterin tiedotussihteeri hän oli 1966–1969. Vuonna 1969 Salava siirtyi toimittajaksi Tamperelaiseen, jossa hän jatkoi myös teatterikriitikkona ja piti Siskon Agentti -palstaa. Lehden palveluksesta Salava jäi eläkkeelle 1985.Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1978, s. 845. (Viitattu 25.10.2019)Teatteriväkikin arvosti Sisko Salavan kritiikkejä. Journalisti, 18.12.2014. (Viitattu 25.10.2019) ==Julkaisuja== * Valokuvaaja katsoo kotikaupunkiaan, 1967, Tammerkoski, 29 (1967), ss. 336–337, 357 == Lähteet == Luokka: Suomalaiset toimittajat Luokka:Suomalaiset teatterikriitikot Luokka: Vuonna 1920 syntyneet Luokka: Vuonna 2014 kuolleet
Valamir

Valamir (k. 468 tai 469) oli Pannonian ostrogoottien kuningas. Valamir oli kuningas Vandalariuksen poika, ja häntä pidettiin kaikkien Pannonian ostrogoottien kuninkaana. Hän jakoi kuninkuuden veljiensä Theodemirin ja Vidimirin kanssa. Valamir hallitsi valtakunnan itäisiä osia. Veljekset seurasivat hunneja Galliaan vuonna 451, ja Valamir komensi ostrogoottien joukko-osastoa Katalaunien kenttäin taistelussa. Vuonna 456 Valamir torjui hunnien hyökkäyksen ja pakotti nämä vetäytymään Dniepr-joelle. Vuonna 467 tai 468 hän onnistui torjumaan uuden hunnien iskun lähellä nykyistä Belgradia. Valamir kuoli kuitenkin seuraavana vuonna hunnien seuraavassa hyökkäyksessä. == Lähteet == Luokka:Ostrogoottien kuninkaat Luokka:400-luvulla syntyneet Luokka:460-luvulla kuolleet
Jorma Sallamo

Jorma Jalmari Sallamo (24. syyskuuta 1928 Lahti – 27. maaliskuuta 1989 Oulu) oli suomalainen järjestöjohtaja, joka sai konsulin arvonimen. ==Henkilöhistoria== Jorma Sallamon vanhemmat olivat johtaja Jalmari Sallamo ja Hanna Johansson ja toinen puoliso vuodesta 1962 toimittaja Irmeli Nykänen. Sallamo tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta yksityislyseosta 1950 ja opiskeli valtiotieteitä Helsingin yliopistossa. Hän toimi Kiinteistöliiton järjestösihteerinä 1955–1964, Suomen kiinteistötyönantajien liiton apulaisasiamiehenä 1958–1964 ja Talokeskuksen osastopäällikkönä 1958–1962 ja apulaisjohtajana 1962–1964. Pohjois-Suomen Messujen ja Oulun kauppakamarin toimitusjohtaja Sallamo oli vuodesta 1964 aina vuoteen 1989 saakka. Sallamo oli myös Suomen kiinteistölehden toimittaja 1956–1964. Sotilasarvoltaan hän oli reservin kapteeni. Konsulin arvonimen Sallamo sai vuonna 1981.Kuolleita. Toimitusjohtaja Jorma Sallamo. Helsingin Sanomat, 30.3.1989, s. 18. ==Julkaisuja== * Suomen kiinteistöliiton juhlajulkaisu = Finlands fastighetsförbunds jubileumsskrift: 50 (vuotta – år. 1907–1957), 1957, Olavi Wiias, Jorma Sallamo, Kalle Patoluoto * Helsingin asuntoyhtiöiden yhdistys ry. 25 [v.] 1933–1958, 1958 * Isännöitsijän käsikirja, 1963 * Näkymiä maailman laidalta, 1966, Kaltio, 22 (1966) 5, ss. 148–149 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset järjestöjohtajat Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 1989 kuolleet
Salava (sukunimi)

Salava on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä: *Aleksanteri Salava (1855–1926), opettaja ja järjestöjohtaja *L. A. Salava (1894–1955), kirjailija, toimittaja, kustantaja ja kirjakauppias *Sisko Salava (1920–2014), toimittaja ja teatterikriitikko
Siiri Magga-Miettunen

Siiri Magga-Miettunen (s. 1941 Inari) on Kemissä asuva saamelainen kirjailija ja opettaja. Hän kirjoittaa suomeksi ja pohjoissaameksi. Magga-Miettunen on toiminut luokanopettajana ja Tornion kansalaisopistossa pohjoissaamen kielen opettajana. Eläkkeelle jäätyään hän on vieraillut esiintymässä muun muassa kirjastoissa, kouluissa ja tapahtumissa. Kaiken tekemisen pohjana on saamelaisuus. Kahdessa muistelmakirjassaan Siirin kirja ja Siirin elämä Magga- Miettunen kertoo ensin lapsuudestaan ja nuoruudestaan ja toisessa elämästään aikuisiällä nykypäivään asti. Yksi hänen kertomuksensa sisältyy Tšekissä ilmestyneeseen suomalaisten kirjailijoiden tekstejä sisältävään antologiaan Za letních nocí se tu nespí lehce. == Teokset == * Saamenkielinen aapinen * Siirin kirja (suomeksi, norjaksi ja pohjoissaameksi) Kustannus-Puntsi 2002 ISBN 952-5343-14-6 * Siirin elämä, elämäkerta, Kustannus-Puntsi 2006 ISBN 952-5343-32-4 * Haile Selassie ja Lass'uulan Niila. Tarinoita Kutturan kairoilta, novellikokoelma, Inari: Kustannus-Puntsi 2010 ISBN 978-952-5343-41-0 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Paula Hiljanen, "Saamelaisuus on minulle normaali asia", Yle.fi, uutiset 8.2.2016 * Siiri Magga-Miettunen puhuu Kirjastokaistalla Luokka:Saamelaiskirjailijat Luokka:Saamelaiset opettajat Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Korissía

Korissía () voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa: * Korissía, kunnallisyksikkö ja entinen kunta Korfun saarella Jooniansaarten alueella * Korissía, laguunimainen järvi Korfun saarella * Korissía eli Livádi, kylä Kéan saarella Etelä-Egean saarten alueella
Pikkukolibri

Pikkukolibri (Atthis ellioti) on kolibreihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Väli-Amerikasta. ==Koko ja ulkonäkö== Pikkukolibri on hyvin pienikokoinen lintu ja kasvaa noin 7 cm pitkäksi. Sukupuolet eroavat toisistaan ulkonäöltään. Pikkukolibrikoiras on selästään ja päästään vihreä. Päässä on valkoinen silmäkulmajuova. Kurkussa ja rinnassa on laaja kiiltävän magentanvärinen kaulus. Vatsa on väritykseltään valkoinen ja kyljet ja yläperä ovat kellertävän ruskeat. Pikkukolibrinaaras on päästään ja selästään vihreä ja kurkku on pilkullinen, kyljet ja yläperä ovat kellertävän ruskeat. Pikkukolibrin nokka on lyhyt ja suora. ==Levinneisyys ja elinympäristö== Pikkukolibria tavataan Meksikosta, Guatemalasta, El Salvadorista ja Hondurasista. Sen elinympäristöä ovat kosteahkot metsät, mänty- ja tammimetsät sekä metsien reunamaiden pensaikot. Laji syö kukkien mettä ja hyönteisiä. ==Lähteet== Luokka:Kolibrit
Petäjäsaaret (Padasjoki)

Petäjäsaaret on Päijänteen saariryhmä Päijät-Hämeessä Padasjoella. == Maantietoa == Saaret sijaitsevat Hinttolansaaren saariryhmän eteläpuolella Hinttolanselän pohjoislaidalla. Saaria on kartan mukaan kaksi: pääsaari ja sen pohjoispuolella sijaitseva pikkusaari. Pääsaari, joka vanhoissa kartoissa kutsutaan yksikkömuodossa ”Petäjäsaareksi”, on 650 metriä pitkä, 390 metriä leveä ja sen pinta-ala on 13,8 hehtaaria . Pikkusaari on 150 metriä pitkä ja sen pinta-ala on noin 0,7 hehtaaria. Koillispuolella 250 metrin päässä sijaitsee Haapasaari ja saarien välissä on kaksi pikkuluotoa. Haapasaari kuuluu Päijänteen kansallispuistoon ja siinä on rantautumispaikka ja nuotiopaikka. Pääsaaren keskellä on kallioinen mäki, joka kohoaa 19 metrin korkeuteen Päijänteestä. Pikkusaari on vain muutaman metrin korkuinen. Pääsaaressa on yksi vapaa-ajan asunto. == Luontoarvoja == Ainakin pääsaari on moreenisaari, ja se on ympäryssaarien tapaan maisemallisesti merkittäviä. == Historiaa == Vuoden 1920 taloudellisessa kartassa saaret on merkitty autioksi. Pääsaaren keskiosa on suota ja loput saaresta on kangasmetsää. Vuoden 1947 talouskartassa tilanne on säilynyt samana. Vuoden 1965 peruskartassa on pääsaaren karttanimi edelleen ”Petäjäsaari”, mutta pikkusaarella ei ole nimeä. Saaret ovat edelleen autiot, mutta ennen seuraavaa vuoden 1985 karttaa on pääsaareen rakennettu vapaa-ajan asunto. Saariryhmää kutsutaan tästä lähtien nimellä ”Petäjäsaaret”. == Huomautukset == == Lähteet == Luokka:Päijänteen saaret Luokka:Padasjoen saaret
Tommi Aalto

Tommi Aalto (s. 1958) on suomalainen alttoviulisti.Radion sinfoniaorkesteri: Tommi Aalto YLE == Ura == Aalto opiskeli aluksi viulunsoittoa Tuomas Haapasen johdolla, mutta siirtyi 15-vuotiaana alttoviulun pariin ja sai siinä opetusta Veikko Kososelta. Hän jatkoi opintojaan Kölnin musiikki- ja tanssiyliopistossa Rainer Moogin johdolla ja sai sieltä diplomin kolmevuotisten opintojen päätteeksi. Aalto piti debyyttikonserttinsa vuonna 1990. Hän on Radion sinfoniaorkesterin alttoviulisti. Aiemmin hän on soittanut Turun kaupunginorkesterissa ja Suomen Kansallisoopperan orkesterissa sekä kamarimuusikkona muun muassa Suomalaisessa kamariorkesterissa ja Jean Sibelius -kvartetissa. Aalto levytti Hannu Linnun johtaman Radion sinfoniaorkesterin kanssa Eero Hämeenniemen alttoviulukonserton.Säveltäjä Eero Hämeenniemi kohtasi Intiassa tsunamin – Musiikin syntymäpäiväkalenteri YLE Levy, jolla soitetaan alttoviulukonserton ohella saman säveltäjän kolmas sinfonia, julkaistiin Alba Records -levymerkillä vuonna 2006.Recordings Association of Finnish Symphony Orchestras == Lähteet == Luokka:Suomalaiset alttoviulistit Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Stone and Stars

Stone and Stars on Amen-Ra’s Dynastyn debyyttisingle, joka julkaistiin 25. lokakuuta 2019. == Kappaleet == # # == Kokoonpano == * Amen-Ra – kitara, taustalaulu * Pexi – laulu * Mr. Whorus – basso * Ana Willman – rummut * Tapani Haavisto – koskettimet ”Amen’s Lament To Ra III” -kappaleella * Nalle – taustalaulut ”Stone and Stars” -kappaleella == Lähteet == Luokka:Vuoden 2019 kappaleet
Andrea Mastroni

Andrea Mastroni on italialainen ooppera- ja konserttilaulaja, äänityypiltään basso profundo.Olari Elts ja Andrea Mastroni YLE Mastroni opiskeli alun perin klarinetinsoittoa, mutta siirtyi laulajaksi ja valmistui Cremonan Claudio Monteverdi -instituutista. Hänen opettajiaan siellä olivat Lella Cuberli, Rita Antoniazzi ja Fernando Cordeiro Opa.Andrea Mastroni Turun Musiikkijuhlat Hän on suorittanut myös estetiikan opintoja. Hän on saanut eri palkintoja, kuten Mario Basiola -palkinnon (2005). Mastroni on esiintynyt maailman arvostetuimpiin kuuluvissa oopperataloissa, kuten Covent Gardenissa ja Metropolitan-oopperassa, joista molemmissa hän teki debyyttinsä kaudella 2017/18. Hänen ohjelmistonsa ulottuu barokkimusiikista uuteen musiikkiin. Erityisesti itseensä laulajana vaikuttaneiksi säveltäjiksi Mastroni on nimennyt Georg Friedrich Händelin ja Wolfgang Amadeus Mozartin. Hän on esiintynyt myös muiden muassa Giacomo Puccinin ja Giuseppe Verdin oopperoissa. Esiintymisestään Sparafucilen roolissa Rigolettossa hän sai Giuseppe di Stefano -palkinnon. Vuonna 2016 hän oli mukana kantaesittämässä La Fenicessä Filippo Peroccon teosta Aquagranda. Esiintymisestään teoksessa hän sai 37. Franco Abbiati -palkinnon. Mastroni on levyttänyt Filippo Marchettin, Giuseppe Verdin, Charles Gounod'n, Gioacchino Rossinin, Henri Duparcin ja Händelin teoksia. == Lähteet == Luokka:Italialaiset oopperalaulajat Luokka:Bassot Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Oktatriakontaani

Oktatriakontaani eli n-oktatriakontaani (C38H78) on 38-hiilinen suoraketjuinen alkaani, jossa kaikki hiilet ovat sitoutuneet toisiinsa yksinkertaisella sidoksella. Se on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan kiinteää. Oktatriakontaanin rakennekaava on CH3(CH2)36CH3, moolimassa 535,042 g/mol, sulamispiste 79 °C, kiehumispiste 510,9 °C, leimahduspiste 387,2 °C, tiheys 0,815 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), taitekerroin 1,455 ja CAS-numero 7194-85-6. Suoraketjuiset alkaanit C37 C38 C39 Heptatriakontaani Oktatriakontaani Nonatriakontaani == Aiheesta muualla == *PubChem: Octatriacontane *ChemBlink: n-Octatriacontane *GuideChem: Octatriacontane *Pherobase: Semiochemical - 38Hy Luokka:Alkaanit
Utsjokisuun koulu

Utsjokisuun koulu () on Utsjoen kirkonkylässä toimiva kaksikielinen yhtenäiskoulu (luokka-asteet 0–9). Koulussa on sekä suomenkielisiä että pohjoissaamenkielisiä koululuokkia. Luokka-asteilla 0–6 opetus tapahtuu pääsääntöisesti lapsen äidinkielellä. Koulu on toiminut Utsjoen koulukeskuksessa, jonka sisäilmaongelmien takia kunta päätti tammikuussa 2019 rakentaa uudisrakennuksen. Utsjoen pääkirjasto eli Pedar Jalvi -kirjasto sijaitsi vanhan koulun kanssa samassa kiinteistössä. Tilastokeskuksen mukaan koulua kävi vuonna 2016 yhteensä 70 peruskoululaista. == Lähteet == Luokka:Suomen peruskoulut Luokka:Utsjoen oppilaitokset Luokka:Suomen saamenkieliset oppilaitokset
Lippumäen ylipainehalli

Lippumäen ylipainehalli on Pohjoismaiden suurimmaksi mainittu kuplahalli eli ylipainehalli Kuopion Petosen alueen Lippumäessä. Hallin 10 000 neliömetrin tilaan mahtuu kolme tekonurmipäällysteistä jalkapallokenttää, missä voivat harjoitella jalkapalloilijoiden lisäksi muun muassa pesäpalloilijat, rugbyn ja amerikkalaisen jalkapallon pelaajat, sekä yksilölajien urheilijoista esimerkiksi keihäänheittäjät ja frisbeegolfin pelaajat. Ylipainehallin kokonaisuuteen kuuluu lisäksi 251 neliömetrin kokoinen huoltorakennus, sisältäen neljä pukukoppia, taukotilan ja keittiön. Huoltorakennus palvelee laajemman Lippumäen urheilualueen kaikkia lajeja. Halli valmistui syksyllä 2019. == Lähteet == == Aiheesta muualla== *Marita Tiihonen (15.9.2016) Keskuskentän korvaava Lippumäen kuplahalli maksaa 3,7 miljoonaa (savonsanomat.fi) *Markku Malinen (16.7.2018) Kuopion kaupunki valitsi Lippumäen uuden palloiluhallin urakoitsijan – Keskuskentän kuplahalli puretaan, kun uusi valmistuu (yle.fi) Luokka:Kuopion urheiluhallit Luokka:Suomen jalkapallohallit Luokka:Litmanen (Kuopio)
Kavuri Samba Siva Rao

Kavuri Samba Siva Rao (s. 2. lokakuuta 1943) on intialainen poliitikko ja liikemies, joka toimi maansa tekstiiliministerinä vuosina 2013–2014. Hänet äänestettiin parlamentin alahuoneeseen ensimmäisen kerran vuonna 1984, jonka jälkeen hän toimi viisi kautta parlamentaarikkona. Yrittäjänä hän aloitti vuonna 1966 perustaessaan rakennusliikkeen nimeltä Progressive Constructions. Rao aikoi erota kongressipuolueesta Manmohan Singhin toisella pääministerikaudella pettyneenä siihen, että hänelle ei tarjottu ministerin paikkaa. Puolueenjohto sai kuitenkin rauhoitettua hänet, jonka vuoksi Rao päätti jättää eroamatta. Rao tunnetaan yhtenäisen Andhra Pradeshin osavaltion kannattajana, jonka vuoksi hän vastusti Telanganan irtautumista Andhra Pradeshista. Kriitikoiden mukaan hänen vastustuksensa itsenäistä Telanganaa kohtaan kumpuaa hänen Hyderabadiin kohdistuvista yritysintresseistään. Kun Telanganan osavaltio irtautui Andhra Pradeshista vuonna 2014 Rao erosi tekstiiliministerin virastansa. Hän päätti myös vaihtaa puoluetta ja liittyi Intian kansanpuolueeseen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Intian ministerit Luokka:Lok Sabhan jäsenet Luokka:Intian kansanpuolueen poliitikot Luokka:Intian kongressipuolueen poliitikot Luokka:Intialaiset liikemiehet Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ildar Abdrazakov

Ildar Abdrazakov (; s. 1976 Ufa) on venäläinen oopperalaulaja, äänialaltaan basso.Ildar Abdrazakov Centre Stage Management Abdrazakovin syntyi taidemaalariäidille ja ohjaajaisälle. Nelivuotiaana hän aloitti näyttelemisen isänsä teatteri- ja elokuvatuotannoissa. Hän valmistui Ufan taiteiden valtioninstituutista ja liittyi tämän jälkeen Baškortostanin ooppera- ja balettiteatteriin. 1990-luvun lopussa Abdrazakov voitti useita merkittäviä laulukilpailuja Venäjällä. Kansainväliseen näkyvyyteen hän nousi vuonna 2000 kansainvälisen Maria Callas -televisiokilpailun voittonsa myötä. Abdrazakov teki La Scala -debyyttinsä vuonna 2001. Sittemmin hän on esiintynyt säännöllisesti muun muassa Metropolitan-oopperassa (debyytti Don Giovannissa 2004), Pariisin oopperassa, Wienin valtionoopperassa ja Baijerin valtionoopperassa (München). Mariinski-teatterissa hän esiintyi ensimmäistä kertaa Figaron häiden Figarona vuonna 1998. Abdrazakov on ollut myös aktiivinen konserttiesiintyjä, joka on esiintynyt muun muassa BBC Promsissa ja Carnegie Hallissa sellaisten johtavien orkesterien kuin Chicagon sinfoniaorkesterin ja Wienin filharmonikkojen kanssa. Vuonna 2014 hänestä tuli Kansainvälisen Elena Obraztsova -musiikkiakatemian taiteellinen johtaja. Vuonna 2019 hän sai italialaisen Franco Abbiati -palkinnon.Ildar Abdrazakov became winner of 38th Abbiati International Music Critics Award Bashinform Abdrazakov julkaisi ensimmäisenä sooloalbuminaan levyn Power Players vuonna 2014. Siinä hän tulkitsee suuria venäläisiä bassorooleja. Grammy-palkinnon hän sai Riccardo Mutin johtaman Chicagon sinfoniaorkesterin kanssa tekemästään levytyksestä Giuseppe Verdin Requiemista. Vuonna 2017 Abdrazakov teki eksklusiivisen sopimuksen Deutsche Grammophonin kanssa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut , Luokka:Venäläiset oopperalaulajat Luokka:Bassot Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nonatriakontaani

Nonatriakontaani eli n-nonatriakontaani (C39H80) on 39-hiilinen suoraketjuinen alkaani, jossa kaikki hiilet ovat sitoutuneet toisiinsa yksinkertaisella sidoksella. Se on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan kiinteää. Nonatriakontaanin rakennekaava on CH3(CH2)37CH3, moolimassa 549,069 g/mol, sulamispiste 78-82 °C, kiehumispiste 517,5 °C, leimahduspiste 397,5 °C, tiheys 0,816 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), taitekerroin 1,455 ja CAS-numero 7194-86-7. Yhdistettä esiintyy luonnossa eliöiden semiokemikaalina. Suoraketjuiset alkaanit C38 C39 C40 Oktatriakontaani Nonatriakontaani Tetrakontaani == Aiheesta muualla == *PubChem: Nonatriacontane *ChemBlink: Nonatriacontane *GuideChem: Nonatriacontane *Pherobase: Semiochemical - 39Hy Luokka:Alkaanit
Iso Mustassaari

Iso Mustassaari , tai joskus vieläkin Iso Mustasaari , on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Asikkalassa ja Padasjoella. == Maantietoa == Saari on 620 metriä pitkä, 520 metriä leveä ja sen pinta-ala on 23,1 hehtaaria . Se sijaitsee 450 metrin päässä Ykskoivun länsipuolella, mutta se on muodostunut eri tavalla kuin Ykskoivu ja Kelvenne, jotka ovat viime jääkauden loppuvaiheen harjujaksoja. Siksi Iso Mustassaari ja sen ympäristön pienemmät saaret voidaan mieltää omaksi saariryhmäksi. Lounaispuolella sijaitsee Vähä Mustassaari ja sen seuralainen, Rajasaari, Piilonsaari ja Kuoresaari. Piilonsaaren eteläpuolella on kolmen saaren ryhmä, jolla ei ole karttanimeä. Samaan saariryhmään voidaan lukea eteläpuolella sijaitsevat neljä Tahkosaarta ja yksinäinen Sikosaari. Saariryhmä sijaitsee Vähän-Äinön lahden lahdensuussa Avainselän eteläpuolella. Hinttolanselkä jää Ykskoivun ja Vähän-Äinön niemen itäpuolelle. Saaren keskiosassa on laaja mäki, jonka huippu kohoaa noin 27 metrin korkeuteen Päijänteestä. Padasjoen ja Asikkalan välinen kuntaraja ylittää saaren pohjoispään. Saaresta suurin osa kuuluu Asikkalan puolelle, mutta saaren neljä vapaa-ajan asuntoa sijaitsevat Padasjoen puolella. Saaren koillisrannassa sijaitsee kummeli. == Luontoarvoja == Saaren ilmakuvista huomaa, että silmiinnähden noin puolet saaren metsistä on hakattu pois. == Historiaa == Vuoden 1855–56 Kalmbergin kartastossa on saaren karttanimi ”Mustasaari”. Se on piirretty autioksi, mutta vaikuttaa siltä, ettei kartturi käynnyt itse saarilla. Pitäjänraja on piirretty kulkemaan alemman Piilonsaaren kautta eikä se koukkaa vielä tässä vaiheessa Ykskoivun ja Ison Mustassaaren kautta. Vuoden 1947 taloudellisessa kartassa kuntaraja kulkee Ykskoivun ja ”Iso-Mustasaaren” kautta Rajasaareen. Saari on piirretty autioksi ja sen pohjoispuolella sijaitsevaa järvenselkää kutsutaan ”Auvainselaksi” ja sen eteläpuolinen lahti on ”Maakeskenlahti”. Vuoden 1965 peruskartassa saaren nimi on muodossa ”Iso Mustasaari” ja se on edelleen autio. Seuraavassa vuoden 1985 kartassa Padasjoen puolelle on rakennettu neljä vapaa-ajan asuntoa ja niiden itäpuolelle on merkitty ensimmäisen kerran kummeli. Vuoden 1996 kartassa käytetään ensimmäistä kertaa saaresta nimitystä ”Iso Mustassaari”. == Huomautukset == == Lähteet == Luokka:Päijänteen saaret Luokka:Padasjoen saaret Luokka:Asikkalan saaret
Chelidóna

Chelidóna () on vuori Evrytaníassa Keski-Kreikassa. Sen korkeimman huipun eli etelähuipun korkeus on metriä. Pohjoishuippu on hieman matalampi, metriä. Chelidónan rinteillä sijaitsevat muun muassa Karpenísin kunnan kylät Chelidóna, Mikró Chorió ja Megálo Chorió. Vuoren juurella virtaavat joet Karpenisiótis ja Trikeriótis. Vuoren eteläpuolella sijaitsee Panaitolikó- vuori, itäpuolella Kaliakoúda-vuori, pohjoispuolella Tymfristós-vuori ja itäpuolella Kremastán tekojärvi. Vaellusreitit vuorelle saavat alkunsa Mikró Choriósta. == Lähteet == Luokka:Evrytanía Luokka:Kreikan vuoret
Fraktó

Fraktó () eli Fraktos () on vuori Rodópi-vuoristossa Kreikan ja Bulgarian rajalla. Sen korkeus on metriä. Fraktón korkeimman huipun nimi on Delimpóska (kreik. Δελημπόσκα) eli Deliboska (bulg. Делибоска). Vuoren Kreikan puoleinen osa sijaitsee Dráman alueyksikössä Itä-Makedonian ja Traakian alueella, noin 192 kilometriä itään Thessalonikista. Vuori tunnetaan muun muassa harvinaisen koskemattomasta ja luonnontilaisesta Fraktón metsästä. Se on suojeltu Natura 2000 -alueena, jonka koko on 73,2 neliökilometriä. Vuorella on useita vesiputouksia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Dráma (alueyksikkö) Luokka:Kreikan Natura-alueet Luokka:Kreikan vuoret
Kópsi

Kópsi () on vuori Ágrafa-vuorilla Keski-Kreikassa. Sen korkeus on metriä. Kópsi-vuori sijaitsee Evrytanían alueyksikön alueella. Vaellusreitti vuoren huipulle saa alkunsa Ágrafan kunnan Mavrommátan kylästä. Sen kokonaispituus edestakaisin on noin 12,5 kilometriä. == Lähteet == Luokka:Evrytanía Luokka:Kreikan vuoret
Pachtourniáska

Pachtourniáska () on vuori Thessaliassa Kreikassa. Sen korkeus on metriä. Pachtourniáska-vuori sijaitsee Tríkalan alueyksikössä Thessalian länsiosassa. Vuoren korkeimman huipun nimi on Tsigkóri (Τσιγκόρι). Vaellusreitit vuorelle saavat alkunsa Pýlin kunnan Armatolikón kylästä. == Lähteet == Luokka:Kreikan vuoret Luokka:Tríkala (alueyksikkö)
Hentetrakontaani

Hentetrakontaani eli n-hentetrakontaani (C41H84) on 41-hiilinen suoraketjuinen alkaani, jossa kaikki hiilet ovat sitoutuneet toisiinsa yksinkertaisella sidoksella. Se on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan kiinteää. Hentetrakontaanin rakennekaava on CH3(CH2)39CH3, moolimassa 577,123 g/mol, sulamispiste 83-85 °C, kiehumispiste 530,1 °C, leimahduspiste 417,9 °C, tiheys 0,818 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), taitekerroin 1,456 ja CAS-numero 7194-87-8. Yhdistettä esiintyy luonnossa eliöiden semiokemikaalina. Suoraketjuiset alkaanit C40 C41 C42 Tetrakontaani Hentetrakontaani Dotetrakontaani == Aiheesta muualla == *PubChem: Hentetracontane *ChemBlink: Hentetracontane *GuideChem: Hentetracontane *Pherobase: Semiochemical - 41Hy Luokka:Alkaanit
Vaterá

Vaterá () on hiekkaranta Lesboksen saarella Kreikassa. Sen pituus on noin yhdeksän kilometriä, ja se on saaren pisin ja yksi koko Kreikan pisimmistä rannoista. Vaterán ranta sijaitsee Lesboksen etelärannikolla Kallonínlahden ja Géranlahden välisellä alueella, noin 50 kilometriä lounaaseen saaren pääkaupungista Mytilínistä. Rannan länsiosissa sijaitsee Vaterán kylä. == Lähteet == Luokka:Kreikan rannat Luokka:Länsi-Lesbos
Susu

Susu tarkoittaa seuraavia asioita: * susut, etninen ryhmä Guinean rannikkoseuduilla ja Sierra Leonen luoteisosassa * susun kieli, susujen puhuma mandelainen kieli * Susu, eräs makeinen
Voïdokoiliá

Voïdokoiliá (, joskus translitteroituna Voïdokiliá) on hiekkaranta Peloponnesoksen niemimaan länsirannikolla Kreikassa. Se sijaitsee Pýlos- Néstoraksen kunnassa Messenian alueyksikössä noin 12 kilometriä pohjoiseen Pýloksen kaupungista, kapealla kannaksella joka erottaa Giálovan laguunin eli Divárin laguunin Joonianmerestä. Voïdokoiliá herättää huomiota lähes täydellisellä ison oomega-kirjaimen (Ω) tai ”hevosenkengän” muodollaan. Se muodostuu puolikaarenmuotoisesta lahdenpohjukasta ja hiekkarannasta. Kummallakin puolella lahden suuta on suuret kalliot. Rantaa on kutsuttu yhdeksi Kreikan ja koko Välimeren alueen kauneimmista rannoista. Alue on suojeltu ja säilynyt suhteellisen luonnontilaisena. Antiikin aikana lahden arvellaan olleen Pyloksen kaupungin satama. Varhaisin maininta rannasta on oletettavasti jo Homeroksella, joka kutsuu kaupunkia nimityksellä ”hietava Pylos” ja kertoo Nestorin ottaneen hiekkaisella rannalla vastaan Telemakhoksen.Homeros: Ilias 9.153, Odysseia 3.1–48, 4.633. Rannan lähellä sijaitsevat niin kutsuttu Nestorin luola sekä antiikin Pyloksen akropolis eli nykyinen Palaiókastron kukkula. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kreikan rannat Luokka:Pýlos-Néstoras
Rina Saari

Rina Mikaela Saari on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt elokuvassa Mitä meistä tuli. Lisäksi hän on ääninäytellyt lasten TV-sarjassa Taskuvaari. == Filmografia == Elokuvat Elokuvat Elokuvat Elokuvat Vuosi Elokuva Rooli 2009 Mitä meistä tuli Erika (nuorena) Televisio- ja nettisarjat Televisio- ja nettisarjat Televisio- ja nettisarjat Televisio- ja nettisarjat Vuosi Sarja Rooli 2010 Taskuvaari Tiffany Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Suomalaiset ääninäyttelijät Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Argyroúpoli

Argyroúpoli (, , ”Hopeakaupunki”) voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa: * Argyroúpoli, kaupunki ja Ellinikó-Argyroúpolin kunnan kunnallisyksikkö Etelä-Ateenan alueyksikössä Attikan alueella ** Argyroúpolin metroasema, Ateenan metron asema Argyroúpolin kaupungissa * Argyroúpoli, kylä Réthymnon kunnassa Réthymnon alueyksikössä Kreetan alueella
Néa Ionía

Néa Ionía (, ”Uusi Joonia”) voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa: * Néa Ionía, kaupunki ja kunta Pohjois-Ateenan alueyksikössä Attikan alueella ** Néa Ionían metroasema, Ateenan metron asema Néa Ionían kaupungissa * Néa Ionía, kaupunki ja Vóloksen kunnan kunnallisyksikkö Magnesian alueyksikössä Thessalian alueella
AFSPC

Air Force Space Command (AFSPC) on Yhdysvaltain ilmavoimien alainen esikunta (), joka vastaa ilmavoimien avaruussodankäyntiin liittyvistä toiminnoista. Sen vastuulla ovat muun muassa Yhdysvaltain ilmavoimien mannertenväliset ballistiset ohjukset. Coloradon Petersonin lentotukikohtaan sijoitettu esikunta kuuluu Yhdysvaltain asevoimien asehaarojen väliseen U.S. Space Commandiin (USSPACECOM) ja United States Strategic Commandiin (USSTRATCOM). Esikunnan alaisuudessa palveli 9 870 aktiivipalveluksessa olevaa sotilasta ja 6 826 siviiliä vuonna 2019. AFSPC:n komentajan alaisuuteen kuuluivat vuonna 2019 Kalifornian Vandenbergin- ja Los Angelesin lentotukikohtiin sijoitetut 14. ilma-armeija ja Space and Missile Systems Center, Illinoisin Scottin lentotukikohtaan sijoitettu Air Force Network Integration Center ja Marylandin Fort Meadeen sijoitettu Air Force Spectrum Management Office. == Historia == Yhdysvaltain ilmavoimien esikunta perusti AFSPC:n 1. syyskuuta 1982 hallinnoimaan Yhdysvaltain 1970–1980-luvuilla kehitettyjä miehittämättömiä satelliittihankkeita. Ilmavoimien mannertenväliset ballistiset ohjukset siirtyivät Air Combat Commandilta AFSPC:n vastuulle heinäkuussa 1993. == Komentajat == Järjestysluku Kuva Nimi Viran alkanut Virka päättynyt Viite 1\. Kenraali James V. Hartinger 1. syyskuuta 1982 30. heinäkuuta 1984 2\. 75px Kenraali Robert T. Herres 30. heinäkuuta 1984 1. lokakuuta 1986 3\. Kenraalimajuri Maurice C. Padden 1. lokakuuta 1986 29. lokakuuta 1987 4\. Kenraaliluutnantti Donald J. Kutyna 29. lokakuuta 1987 29. maaliskuuta 1990 5\. Kenraaliluutnantti Thomas S. Moorman Jr. 29. maaliskuuta 1990 23. maaliskuuta 1992 6\. Kenraali Donald J. Kutyna 23. maaliskuuta 1992 30. kesäkuuta 1992 7\. Kenraali Charles A. Horner 30. kesäkuuta 1992 13. syyskuuta 1994 8\. Kenraali Joseph W. Ashy 13. syyskuuta 1994 26. elokuuta 1996 9\. Kenraali Howell M. Estes III 26. elokuuta 1996 14. elokuuta 1998 10\. Kenraali Richard B. Myers 14. elokuuta 1998 22. helmikuuta 2000 11\. Kenraali Ralph E. Eberhart 22. helmikuuta 2000 19. huhtikuuta 2002 12\. Kenraali Lance W. Lord 19. huhtikuuta 2002 1. huhtikuuta 2006 vt. Kenraaliluutnantti Frank G. Klotz 1. huhtikuuta 2006 26. kesäkuuta 2006 13\. Kenraali Kevin P. Chilton 26. kesäkuuta 2006 3. lokakuuta 2007 vt. Kenraaliluutnantti Michael A. Hamel 3. lokakuuta 2007 12. lokakuuta 2007 14\. Kenraali C. Robert Kehler 12. lokakuuta 2007 5. tammikuuta 2011 15\. Kenraali William L. Shelton 5. tammikuuta 2011 15. elokuuta 2014 16\. 75px Kenraali John E. Hyten 15. elokuuta 2014 25. lokakuuta 2016 17\. Kenraali John W. Raymond 25. lokakuuta 2016 == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltain ilmavoimat
Anna, a lopussa

Anna, a lopussa () on kanadalainen CBC:n ja Netflixin yhteistyössä tekemä palkittu televisiosarja.Debra Yeo: CBC and Netflix renew reimagined Anne of Green Gables The Star 3.8.2017. Viitattu 2.7.2020. Sarja perustuu L. M. Montgomeryn kirjaan Annan nuoruusvuodet, joka julkaistiin vuonna 1908. Sarjan on luonut Moira Walley-Beckett. Sarja kertoo nuoren orpotytön seikkailuista ja aikuiseksi kasvamisesta 1800-luvun lopun Kanadassa Prinssi Edwardin saarella. Sarjan nimiosaa, Annaa, esittää Amybeth McNulty. Muissa osissa näyttelevät R. H. Thomson ja Geraldine James, jotka esittävät Matthew ja Marilla Cuthbertia. Sarjan ensimmäinen kausi julkaistiin maaliskuussa 2017. Toinen kausi kuvattiin jo syksyllä 2017 ja se tuli esitettäväksi vuonna 2018. Kolmas, viimeinen kausi julkaistiin vuonna 2019. Lopetuspäätös sai aikaan faniliikkeen, jonka aloittama adressi on kerännyt helmikuuhun 2021 mennessä lähes 1,5 miljoonaa allekirjoitusta sarjan jatkamisen puolesta. == Juoni == Yhdessä asuvat, jo ikääntyneet naimattomat sisarukset Marilla ja Matthew Cuthbert päättävät vuonna 1896 adoptoida orpopojan. Pojan on tarkoitus auttaa heitä hoitamaan Prinssi Edwardin saarella Avonlea-nimisellä paikkakunnalla sijaitsevaa Vihervaaran tilaa. Cuthbertit saavat kuitenkin tilalleen Anna Shirleyn, puheliaan ja 13-vuotiaan orpotytön, jolla on vilkas mielikuvitus. Marillan vastusteluista huolimatta Anna saa lopulta jäädä Vihervaaraan ja siellä asuessaan tutustuu moniin uusiin ihmisiin ja päätyy erilaisiin kommelluksiin. == Rooleissa == == Palkinnot == Sarja voitti Canadian Screen Awards -palkinnon parhaasta draamasarjasta vuosina 2018 ja 2019. Canadian Screen Awards palkitsi lisäksi R. H. Thompsonin (2018 ja 2019), Geraldine Jamesin (2019) ja Amybeth McNultyn (2019) omista roolitöistään. Myös sarjassa näytelleet Cara Ricketts, Dalmar Abuzeid sekä McNulty palkittiin töistään ACTRA Toronto Awards -palkinnoilla. McNulty voitti palkinnon vuonna 2019 ja Ricketts ja Abuzeid vuonna 2020. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * CBC: 'Ain't your grandmother's Anne': new series gives gritty Green Gables amid glut of Anne adaptations Luokka:2010-luvun kanadalaiset draamasarjat Luokka:Romaaneihin perustuvat televisiosarjat Luokka:CBC:n televisio-ohjelmat Luokka:Netflix- alkuperäissarjat