EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Kuparitöpökolibri

Kuparitöpökolibri (Chaetocercus berlepschi) on kolibreihin kuuluva lintulaji. Laji elää uhanalaisena Ecuadorissa. ==Koko ja ulkonäkö== Kuparitöpökolibri on yksi pienimmistä kolibrilajeista ja kasvaa korkeintaan 6-7 cm pitkäksi. Kuparitöpökolibrikoiras on päälaeltaan, selästään, siivistään ja pyrstöstään kiiltävän tumman vihreä. Päässä on valkoinen silmäkulmajuova ja kurkussa on kookas kiiltävä tummanvioletti laikku. Lajin rinta ja vatsa ovat valkoiset ja rinnan poikki kulkee tummanvihreä juova. Kuparitöpökolibrinaaras on päälaeltaan, selästään ja siivistään ruskehtavan vihreä. Pyrstö on ruskea. Naaraan vatsa on kellertävä. Kuparitöpökolibrin pyrstö on lyhyt ja selkeästi haarautunut, nokka on pitkähkö ja suora. ==Levinneisyys ja elintavat== Kuparitöpökolibria tavataan laikuttaisesti Ecuadorin länsiosista. Se elää ainavihannissa sekametsissä alankomailta aina 750 metrin korkeuteen merenpinnasta. Kuparitöpökolibrin ravinto koostuu kukkien medestä. Pesimäkausi on joulukuulta kesäkuulle ja laji rakentaa pienen kuppimaisen pesän. Naaras munii 2 väriltään valkoista munaa ja ainoastaan naaras hautoo munia. Kuparitöpökolibrikannan kooksi arvioidaan 2 000-4 000 yksilöä. Lajin suurin uhka on soveltuvan elinympäristön väheneminen hakkuiden ja karjan laiduntamisen vuoksi. Myös hallitsemattomat metsäpalot tuhoavat kuparitöpökolibrien elinympäristöjä. ==Lähteet== Luokka:Kolibrit Luokka:Uhanalaiset linnut
Harold Rome

pienoiskuva|Harold Rome vuonna 1950. Harold Jacob Rome (27. toukokuuta 1908 Hartford, Connecticut – 26. lokakuuta 1993 New York, New York) oli yhdysvaltalainen Broadway-säveltäjä ja sanoittaja. Hän sävelsi musiikkia 1930–1970-lukujen teatterimusikaaleihin, joista menestyneimpiä olivat Call Me Mister (1946), Fanny (1954) ja Broadwayn siihenastisen historian pisimpään esitetty musikaali Pins and Needles (1937). == Elämä ja ura == Harold Rome syntyi varakkaaseen Venäjältä muuttaneeseen perheeseen. Hänen isänsä oli hiiliyhtiö Connecticut Coal Companyn omistaja. Rome opiskeli Yalen yliopistossa ensin oikeustiedettä ja myöhemmin arkkitehtuuria. Hän opetteli opintojensa aikana myös soittamaan musiikkia ja liittyi pianistiksi tanssiorkesteriin voidakseen rahoittaa opintonsa. Vuonna 1936 ammattiyhdistysliike International Ladies Garment Workers Union tilasi Romelta musikaalirevyyn esitettäväksi amatöörivoimin. Lopputulos oli Pins and Needles, josta järjestettiin seuraavana vuonna Broadway-tuotanto. Näytelmän esittäminen jatkui vuoteen 1940 asti ja se oli Broadwayn historian siihen asti pisimpään esitetty musikaali. Vuosina 1943–1945 Rome palveli Yhdysvaltain maavoimissa. Vuonna 1982 Rome valittiin Songwriters Hall of Fameen. Harold Rome kuoli 26. lokakuuta 1993. Hänet on haudattu Westchester Hillsin hautausmaalle New Yorkissa. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 1993 kuolleet Luokka:Yhdysvaltalaiset säveltäjät Luokka:Yhdysvaltalaiset sanoittajat Luokka:Songwriters Hall of Fame
Annu

Annu on suomalainen naisen etunimi, joka on muunnelma nimestä Anna. Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi oli annettu 967 henkilölle. Vuodesta 2015 lähtien Annun nimipäivää on vietetty 9. joulukuuta, joka ennestäänkin on Annan ja sen useiden muunnelmien nimipäivä. == Tunnettuja Annuja == * Annu Kaivosaari, o.s. Mäkelä, seiväshyppääjä * Annu Kangasaho, pikajuoksija * Annu Marttila, kielitieteilijä, yrittäjä ja entinen lapsinäyttelijä * Annu Montell, seitsenottelija * Annu Rani, intialainen keihäänheittäjä * Annu Selinummi, salibandyn pelaaja * Annu Valonen, oik. Anna-Maija Valonen-Nylund, näyttelijä ja käsikirjoittaja * Annu Vertanen, taidegrafiikan professori == Lähteet == Luokka:Etunimet
Kate Williamson

Kate Williamson (19. syyskuuta 1931 – 6. joulukuuta 2013) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Williamson oli näyttelijä Nydia Westmanin ja tuottaja- käsikirjoittaja Salathiel Robert Sparksin tytär. Hänet nähtiin uransa aikana muun muassa Michael Douglasin ja Demi Mooren elokuvassa Verkossa (1994) sekä tv-sarjoissa Ellen, Hill Street Blues, Murhasta tuli totta ja Koti kuntoon. Williamsonin puoliso oli näyttelijä Al Ruscio (1924–2013). Heidän neljästä lapsestaan kolme on viihdealalla. ==Aiheesta muualla== * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Otmar Striedinger

Otmar Striedinger (s. 14. huhtikuuta 1991) on itävaltalainen alppihiihtäjä, joka edustaa seuratasolla SC Innerkrems-Eisentrattenia. Striedinger sai nuorten MM-kilpailuissa pronssia syöksylaskussa Crans-Montanassa 2011. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui supersuurpujottelussa viidenneksi. Maailmancupissa Striedinger kilpaili ensimmäisen kerran Lake Louisen supersuurpujottel]ssa marraskuussa 2010 sijoittuen 38:nneksi. Ensimmäiset maailmancuppisteensä hän saavutti oltuaan 25:s Bormion syöksylaskussa joulukuussa 2012. Ensimmäisen palkintokorokepaikkansa hän saavutti oltuaan toinen Beaver Creekin supersuurpujottelussa joulukuussa 2013. Tätä ennen hän oli sijoittunut maailmancupissa parhaimmillaan 17:nneksi. Hän sijoittui kolmanneksi Kitzbühelin ja Soldeun syöksylaskuissa 2019 sekä toiseksi Val d’Isèren syöksylaskussa joulukuussa 2020. Joulukuussa 2021 hän sijoittui Val Gardenan syöksylaskussa toiseksi. == Lähteet == Luokka:Itävaltalaiset alppihiihtäjät Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Haavoittunut soturi hangella

Haavoittunut soturi hangella (myös Haavoittunut suomalainen soturi hangella) on suomalaisen taiteilijan Helene Schjerfbeckin öljyvärimaalaus vuodelta 1880. Kooltaan tämä työ on 39×59,5 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin. Haavoittunut soturi hangella on Helene Schjerfbeckin läpimurtoteos, jonka hän maalasi 17-vuotiaana. Tämä Suomen sodan (1808–1809) aiheeseen liittyvä maalaus on ensimmäinen häneltä Suomen Taideyhdistyksen kokoelmiin hankittu maalaus. Se ostettiin taideyhdistyksen kokoelmiin heti Suomen taideyhdistyksen näyttelystä vuonna 1880. Maalauksen todennäköisenä innoittajana oli J. L. Runebergin runoteos Vänrikki Stoolin tarinat, vaikka se ei suoraan viittaa mihinkään Runebergin runoista. Schjerfbeck teki samoihin aikoihin useita Vänrikki Stoolin tarinoihin perustuneita vähemmän tunnettuja maalauksia.Soili Sinisalo: ”Helene Schjerfbeck ja historian tunteet”, s. 214–216 teoksessa Pinx – maalaustaide Suomessa: Suuria kertomuksia. Weilin+Göös 2001. Teos on harmaavoittoinen, jossa lumen pintaa Schjerfbeck elävöitti keltaisen ja vaaleapunaisen sävyillä. Schjerfbeck maalasi tähän teokseen hyvin nuoren, vaalean sotilaan nojaamaan koivuun. Hänen rusoittavat poskensa viittaavat kuumeeseen, kun hän ase kädessään katsoo eteenpäin tässä maalauksessa. Sinitakkinen univormu lienee viittaus Pohjanmaan jalkaväkirykmenttiin. Teokseen liittyvää mystiikkaa on se, että sotilasjoukosta, joka näkyy jäällä, ei voi varmuudella sanoa ovatko he tulossa vai menossa. Schjerfbeckin omasta kirjeestä 1920-luvulta on päätelty, että kyseessä olisi omien sotilaiden jättämä haavoittunut. Suomen sodassa viimeiset suuret joukkoperääntymiset tapahtuivat loppuvuonna 1808, jolloin ruotsalaiset joukot vetäytyivät Tornioon asti. Muuallakaan ei tapahtunut enää suuria joukkoperääntymisiä tämän jälkeen. Maalauksen soturi saattaa edustaa vertauskuvallisesti myös koko Suomea, jonka Ruotsin armeija perääntyessään jätti oman onnensa nojaan. Hahmoa on väitetty myös Schjerfbeckin vertauskuvalliseksi omakuvaksi. Haavoittunut soturi hangella on siitä otettujen kuvien luoman vaikutelman ja sen maineeseen nähden yllättävän pienikokoinen maalaus. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Haavoittunut soturi hangella. * Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Haavoittunut sotilas, luonnos. Luokka:1880-luvun maalaukset Luokka:Ateneumin kokoelmat Luokka:Helene Schjerfbeckin maalaukset Luokka:Historiamaalaukset
Kraemer

Kraemer, Kræmer, von Kraemer tai von Kræmer on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Alexis von Kræmer (1871–1927), suomalainen yliopiston lehtori ja valtiopäivämies, Johan Fredrik Oskar von Kræmerin poika * Bror Kraemer (1900–1990), suomalainen eversti, tykistönkomentaja ja korkeushyppääjä, Holger Kraemerin veli * Carl Gustaf Mortimer von Kraemer (1817–1898), suomalainen eversti, kuvernööri, valtiopäivämies ja senaattori * Carl Gustaf von Kraemer (1882–1977), suomalainen eversti * Erik Kraemer, suomalainen laulaja, muusikko ja näyttelijä * Erik von Kraemer (1911–1980), suomalainen romaanisen filologian professori * Fritz G. A. Kraemer (1908–2003), yhdysvaltalainen professori ja everstiluutnantti, Pentagonin ja Valkoisen talon neuvonantaja * Holger Kraemer (1902–1973), suomalainen eversti ja tykistökomentaja * Ingrid Krämer-Gulbin (s. 1943), saksalainen uimahyppääjä ja olympiavoittaja * Johan Fredrik Oskar von Kræmer (1829–1904), suomalainen Venäjän laivaston vara-amiraali * Nicholas Kraemer (s. 1945), brittiläinen cembalisti ja kapellimestari * Robert von Kraemer (1868–1936), suomalainen everstiluutnantti ja valtiopäivämies, Vilhelm Theodor von Kraemerin poika * Robert Fredrik von Kraemer (1791–1880), suomalaissyntyinen sotilas, vapaaherra ja Uppsalan läänin maaherra * Rodolfo Pedro Wirz Kraemer (s. 1942), uruguaylainen katolinen piispa * Wilhelm Theodor von Kraemer (1836–1926), suomalainen kenraalimajuri, valtiopäivämies ja kuvernööri
Einar Reuter III

Einar Reuter III on suomalaisen taiteilijan, Helene Schjerfbeckin öljyvärimaalaus vuodelta 1919–1920. Kooltaan tämä työ on 34×28 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin. Einar Reuter oli Helene Schjerfbeckin ystävä, johon hän oli tutustunut tämän tultua tapaamaan häntä vuonna 1915. Kirjailija, taiteilija, metsänhoitaja Reuter oli ihaillut Schjerfbeckiä ja hankkinut neljä hänen maalaustaan itselleen jo aiemmin. Parin vuoden kuluttua tästä tapaamisesta Reuter kirjoitti ensimmäisen Schjerfbeckin elämä­kerran. Heidän ystävyytensä ja keskusteluyhteytensä jatkui koko heidän elämänsä ajan.Leena Ahtola-Moorhouse teoksessa Helene Schjerfbeck – 150 vuotta, Helsinki: Ateneumin taidemuseo, s. 17. ISBN=978-951-53-3438-1. Helene Schjerfbeck alkoi maalata Einar Reuter III -teosta samana vuonna 1919, kun Einar Reuter yllättäen ilmoitti Schjerfbeckille kihlautuneensa Norjan matkallaan. Tuo kihlaus oli järkytys Schjerfbeckille, jolle Reuter oli ollut tärkeä ystävä tätä ennen. Hän oli maalannut edellisenä vuonna, 1918, lämpimän Purjehtija-teoksen Reuterista heidän yhteisellä lomallaan. Tämän Einar Reuter III -teoksen Reuterin ilme suurine pupilleineen on puolestaan kuin Schjerfbeckin oman tunteen kuvaus seuraavana kesänä: pysähtynyt, yllättynyt, shokeraantunut.Anja Olavinen: Helene Schjerbeckin mieskuv(i)a,teoksessa Helene Schjerfbeck – 150 vuotta, 2012. Helsinki: Ateneumin taidemuseo.ISBN=978-951-53-3438-1. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Einar Reuter III. Luokka:Ateneumin kokoelmat Luokka:Helene Schjerfbeckin maalaukset
Salute (Little Mixin albumi)

Salute on Little Mixin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 8. marraskuuta 2013. Levy sisältää muun muassa hitit "Move" ja "Salute". == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Arvostelut == * AllMusic: AllMusic review == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Salute discogs.com -sivustolla Luokka:Vuoden 2013 albumit Luokka:Little Mixin albumit
Kurnulivertäjä

Kurnulivertäjä (Lalage nigra) on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Kurnulivertäjää tavataan Kaakkois-Aasiassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Käpinkäiset
Ruohikkolivertäjä

Ruohikkolivertäjä (Lalage sueurii) on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Ruohikkolivertäjää tavataan Indonesiassa ja Itä- Timorissa. Lajin on raportoitu olevan yleinen, ja sen kannankehitys on runsastuva. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi. Ruohikkolivertäjä tavataan monenlaisissa elinympäristöissä muun muassa metsissä, pensaikoissa, ruohomailla ja puutarhoissa. Lintu liikkuu yksin, pareittain tai pieninä ryhminä. ==Lähteet== Luokka:Käpinkäiset
Punavatsalivertäjä

Punavatsalivertäjä (Lalage aurea) on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Punavatsalivertäjää tavataan Indonesiassa. Lajin on raportoitu olevan suhteellisen yleinen Halmaheralla. Se on vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi, mutta laji on luokiteltu elinvoimaiseksi, koska sen ei uskota olevan vaarassa. ==Lähteet== Luokka:Käpinkäiset
Unmerciful

__NOTOC__ Unmerciful on yhdysvaltalainen brutaali death metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 2001 Topekassa, Kansasissa. Se koostuu death metal -yhtye Originin jäsenistä, ja sen basistina toimii Cannibal Corpsen livekokoonpanossa toiminut Jeremy Turner. Yhtye solmi levytyssopimuksen Unique Leader Recordsin kanssa joulukuussa 2005. Esikoisalbumi Unmercifully Beaten julkaistiin elokuussa 2006. == Jäsenet == * Justin Payne – kitara * Clint Appelhanz – kitara (2001–2002, 2004–) * Jeremy Turner – basso (2005, 2012–), kitara (2005–2012) * Kris Bolton – laulu (2013–) * John Longstreth – rummut (2016–) === Entiset jäsenet === * James King – rummut (2001–2002, 2004–2015) * Mark Manning – laulu * Trevor Jones – laulu (?–2013) * Nate Serrano – bassokitara (2004) * Jamie Serrano – kitara (2004) * Brian Owensby – laulu (2004) * Derek Engemann – basso (2005–?) * Tony Reust – laulu (2005–?) == Diskografia == === Studioalbumit === * * === Split-albumit === * === Demot === * * * ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * * Luokka:Yhdysvaltalaiset brutaalit death metal -yhtyeet
Leadenhall Market

Leadenhall Market on Lontoossa sijaitseva katettu kauppakeskus. Alue on ollut kauppapaikkana jo 1300-luvulla. Lontoon vuoden 2012 olympialaisten maratonreitti kulki kauppakeskuksen läpi. Leadenhall Market on ollut kuvauspaikkana elokuvissa Harry Potter ja viisasten kivi, The Imaginarium of Doctor Parnassus, Pappi, lukkari, talonpoika, vakooja sekä Hereafter. Myös Erasuren musiikkivideo Love to Hate You on kuvattu kauppakeskuksessa. Lontoon kaupunki == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Grade II* -luokan rakennukset Lontoon Cityssä Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan kauppa- ja ostoskeskukset
Unmercifully Beaten

__NOTOC__ Unmercifully Beaten on yhdysvaltalaisen brutaalin death metal -yhtyeen Unmercifulin esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 2006 levymerkillä Unique Leader Records. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Clint Appelhanz – laulu, kitara, bassokitara (kappaleet 1, 6 ja 7), äänittäjä, miksaaja * Tony Reust – laulu * James King – bassokitara (kappaleet 2 ja 5) * James King – rummut * Jeremy Turner – kitara, laulu & basso (kappaleet 3, 4 ja 8) === Vierailevat muusikot === * Alex Webster – bassokitara (kappale 6) * Dominic Purcell – musiikkisamplet (kappaleet 3 ja 8) === Tuotanto === * Colin Davis – masteroija * Pär Olofsson – kansikuva * Jacoby Kingston – layout == Aiheesta muualla == * * Unmercifully Beaten discogs.com -sivustolla Luokka:Vuoden 2006 esikoisalbumit Luokka:Unmercifulin albumit
Origin (yhtye)

Origin on yhdysvaltalainen teknisen death metalin yhtye Topekasta, Kansasista. Yhtyeen perustivat kitaristit Paul Ryan sekä Jeremy Turner vuonna 1997. Yhtye julkaisi omakustanne EP:n A Coming into Existence kesäkuussa 1998, ja vuotta myöhemmin yhtye solmi levytyssopimuksen Relapse Recordsin kanssa joulukuussa 1999. Yhtyeen esikoisalbumi Origin julkaistiin vuonna 2000 levymerkillä Relapse Records. Originin ja Relapse Recordsin yhteistyö loppui neljännen studioalbumin julkaisemisen jälkeen vuonna 2008, minkä jälkeen se liittyi Nuclear Blastille marraskuussa 2010. Yhtyeen viimeisin studioalbumi, Omnipresent, julkaistiin heinäkuussa 2014. == Jäsenet == * Paul Ryan – kitara, taustalaulu (1997–) * John Longstreth – rummut (1999–2003, 2006–) * Mike Flores – bassokitara, taustalaulu (2001–) * Jason Keyser – laulu (2011–) === Entiset jäsenet === * Clint Appelhanz – basso (1997–1999), kitara, taustalaulu (2002–2006) * George Fluke – rummut (1997–1999) * Jeremy Turner – kitara (1997–2002, 2007–2010) * Mark Manning – laulu (1997–2001) * Doug Williams – basso (1999–2001) * James Lee – laulu (2001–2010) * James King – rummut (2003–2006) * Mica "Maniac" Meneke – laulu (2010–2011) == Diskografia == * * * * * * * * === EP:t === * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Yhtyeen Facebook-sivusto Luokka:Yhdysvaltalaiset tekniset death metal -yhtyeet
Édouard de Castelnau

Noël Marie Joseph Édouard de Curières de CastelnauNordisk familjebok, täydennysosa (1923), s. 45–46 Runeberg.org. Viitattu 9.12.2013. (24. joulukuuta 1851 Saint-Affrique – 19. maaliskuuta 1944 Montastruc-la- Conseillère) oli ranskalainen kenraali, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa. Castelnau osallistui nuorena jalkaväen upseerina Saksan–Ranskan sotaan. Hänet ylennettiin 1876 kapteeniksi, 1889 majuriksi, 1896 everstiluutnantiksi, 1900 everstiksi ja rykmentin komentajaksi, 1906 prikaatinkenraaliksi ja prikaatin komentajaksi sekä 1909 divisioonankenraaliksi ja divisioonan komentajaksi. Castelnau toimi ylipäällikkö Joseph Joffren esikuntapäällikkönä vuosina 1911–1914 sekä 1915–1916. Hän auttoi kehittämään Ranskan hyökkäyssuunnitelmaa, joka tunnettiin nimellä suunnitelma XVII. Suunnitelman mukaan Ranskan tuli sodan aikana vallata Saksalta edellisessä sodassa menetetty Elsass-Lothringen ja käyttää sitä hyökkäystienä Saksaan.Noel de Castelnau Firstworldwar.com. Viitattu 9.12.2013. Maailmansodan sytyttyä Castelnau nimitettiin Ranskan toisen armeijan komentajaksi tehtävänään vallata Lothringen, mutta hän kärsi tappion 20.–22. elokuuta 1914 käydyssä Lothringenin taistelussa. Peräännyttyään hän onnistui kuitenkin puolustamaan asemiaan Nancyssa. Castelnau siirrettiin seuraavaksi komentamaan uutta toista armeijaa Pohjois- Ranskaan. Hän kannatti edelleen hyökkäävää taktiikkaa Albertin taistelussa syyskuussa 1914. Castelnau nimitettiin kesäkuussa 1915 Ranskan keskisen armeijaryhmän komentajaksi ja hän johti syyskuussa tehtyä hyökkäysyritystä Champagnessa. Saman vuoden joulukuussa hän palasi esikuntapäälliköksi. Verdunin taistelun aikana Castelnau oli järjestämässä Verdunin puolustusta ja suositteli Philippe Pétainia siitä vastaavaksi komentajaksi. Castelnau jäi syrjään sodanjohdosta vuoden 1916 lopussa, kun Joffren tilalle ylipäälliköksi nimitettiin Robert Nivelle. Castelnau johti tammi–maaliskuussa 1917 Venäjällä vieraillutta lähetyskuntaa ja toimi sen jälkeen itäisen armeijaryhmän komentajana. Sodan viime vaiheessa 1918 hän sai johtaa jälleen etenemistä Lothringeniin. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ranskalaiset kenraalit Luokka:Vuonna 1851 syntyneet Luokka:Vuonna 1944 kuolleet
Greenwichin jalankulkutunneli

Greenwichin jalankulkutunneli on jalankulkutunneli Lontoossa, joka yhdistää Greenwichin ja Isle of Dogsin alittaen Thamesin. Sir Alexander Binnien suunnittelema tunneli avattiin vuonna 1902. Se rakennettiin helpottamaan etelälontoolaisten kulkua töihin Isle of Dogsin satamaan. Tunneli on 370 metriä pitkä. Royal Borough of Greenwich == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Greenwichin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Lontoon liikenne Luokka:Englannin tunnelit
Hopetounin vesiputokset

Hopetounin vesiputoukset sijaitsevat Aire-joessa Otwayn kansallispuistossa Australiassa, Victorian osavaltiossa. Putouskorkeus on 30 metriä. Hopetounin vesiputoukset on kuuluisia kauneudestaan ja luonnonvaroistaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Hopetounin putouksien sijainnista Luokka:Australian maantiede Luokka:Victoria (Australia) Luokka:Vesiputoukset
Toppeliuksen talo

Toppeliuksen talo on Oulun keskustassa sijaitseva empiretyylinen asuin- ja liikerakennus, joka nykyisin on Oulun Seudun Setlementti ry:n käytössä. Toppeliuksen suvulla on ollut talo samalla paikalla Torikadun varrelle jo ennen nykyistä rakennusta, mutta talo tuhoutui Oulun suuressa kaupunkipalossa 1822. Professori Gustaf Toppelius rakennutti uuden talon tulipalossa autioituneelle tontille vuonna 1826. Rakennus oli aluksi yksikerroksinen. Toppelius sai luvan talon korottamiseksi kaksikerroksiseksi vuonna 1836 ja laajennustyöt valmistuivat seuraavana vuonna.. Gustaf Toppeliuksen veljenpoika, Zachris Topelius, asui talossa käydessään Oulun triviaalikoulua vuosina 1829–1832. Perikunta myi talon Leonard Candelinille kymmenen vuotta Gustaf Toppeliuksen kuoleman jälkeen 1874. Candelinien aikana talon ikkunat uusittiin ja julkisivu sai uusrenessanssia mukailevan vuorauksen. Pohjanmaan Kauppiaat Oy:lle talo myytiin 1917. Vanhemmat oululaiset muistavatkin talon usein Pohjanmaan talona. Pohjanmaa teetti arkkitehti Oiva Kallion suunnitelmien mukaan muutostyöt, joissa muun muassa rakennettiin kadunpuoleinen uusklassistinen pääsisäänkäynti ja uusittiin kiinteä sisustus. Oulun Puhelin Oy osti rakennuksen 1979 ja kunnosti sen vuosina 1999–2000 Oulun kaupungin kansainvälisen toimintakeskuksen käyttöön. Oulun Puhelimelle myönnettiin Oulun läänin rakennussuojelupalkinto, Viisikanta-palkinto, onnistuneesta rakennuksen käyttötarkoituksen muutoksesta vuonna 2001. Kunnostussuunnitelmat, joilla pyrittiin palauttamaan rakennus Oiva Kallion suunnitelmien mukaiseen asuun, laati arkkitehti Vesa Pajari arkkitehtitoimisto Harju Oy:stä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Oulun asuinrakennukset Luokka:Oulun liikerakennukset Luokka:Pokkinen Luokka:Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Aunuksen kihlakunta

Aunuksen kihlakunta () oli kihlakunta Venäjän keisarikunnan Aunuksen kuvernementissa. Kihlakunta sijaitsi Laatokan koillisrannalla rajoittuen lännessä Suomen suuriruhtinaskuntaan kuuluneeseen Viipurin lääniin. Muualla kihlakunta rajoittui muihin Aunuksen kuvernementin kihlakuntiin: pohjoisessa ja idässä Petroskoin kihlakuntaan ja etelässä Lotinapellon kihlakuntaan. Kihlakunnan hallintokaupunki oli Aunus, jonka lisäksi siihen kuului kahdeksan kuntaa: *Kotkatjärvi *Mätässyvä *Nekkula *Riipuskala *Tulemajärvi *Vaaseni *Vieljärvi *Vitele Vuoden 1897 väestönlaskennassa kihlakunnan asukkaista karjalaisia oli 71,3 %, venäläisiä 27,0 % ja suomalaisia 1,5 %. Luokka:Venäjän kihlakunnat Luokka:Aunus
Kargopolin kihlakunta

Kargopolin kihlakunta () oli kihlakunta Venäjän keisarikunnan Aunuksen kuvernementissa. Kihlakunta sijaitsi kuvernementin itäosassa rajoittuen lännessä Puudožin kihlakuntaan ja lounaassa Vytegran kihlakuntaan. Kihlakunnan hallintokaupunki oli Kargopol. Vuoden 1897 väestönlaskennassa kihlakunnan asukkaista 99,8 % oli venäläisiä. Luokka:Venäjän kihlakunnat
Naurulivertäjä

Naurulivertäjä (Lalage atrovirens) on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Nauruvertäjää tavataan Indonesiassa ja Papua- Uudessa-Guineassa. Lajin on raportoitu olevan melko yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Käpinkäiset
Lotinapellon kihlakunta

Lotinapellon kihlakunta () oli kihlakunta Venäjän keisarikunnan Aunuksen kuvernementissa. Kihlakunta sijaitsi Syvärin eteläpuolella Laatokan ja Äänisen välisellä alueella. Se rajoittui pohjoisessa saman kuvernementin Aunuksen kihlakuntaan ja Petroskoin kihlakuntaan, idässä puolestaan Vytegran kihlakuntaan. Kihlakunnan hallintokaupunki oli Lotinapelto. Vuoden 1897 väestönlaskennassa kihlakunnan asukkaista venäläisiä oli 79,8 % ja vepsäläisiä 19,2 %. Luokka:Venäjän kihlakunnat
Sademetsälivertäjä

Sademetsälivertäjä (Lalage leucomela) on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Sademetsälivertäjää tavataan Australiassa, Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin on raportoitu olevan suurimmaksi osaksi melko yleinen. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Käpinkäiset
Polynesianlivertäjä

Polynesianlivertäjä (Lalage maculosa) on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Polynesianlivertäjää tavataan Fidžissä, Niuella, Samoassa, Salomonsaarilla, Tongassa, Vanuatussa ja Wallis ja Futunassa. Lajni on raportoitu olevan yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Käpinkäiset
Petroskoin kihlakunta

Petroskoin kihlakunta () oli kihlakunta Venäjän keisarikunnan Aunuksen kuvernementissa. Kihlakunta sijaitsi Äänisen länsirannalla rajoittuen lännessä Suomen suuriruhtinaskuntaan kuuluneeseen Viipurin lääniin. Muualla kihlakunta rajoittui muihin Aunuksen kuvernementin kihlakuntiin: pohjoisessa Poventsan kihlakuntaan, etelässä Aunuksen kihlakuntaan ja Lotinapellon kihlakuntaan. Kihlakunnan hallintokaupunki oli Petroskoi, jonka lisäksi siihen kuului 12 kuntaa: *Ahnus *Jallahti *Latva *Munjärvi *Kontupohja *Pyhäjärvi *Soutjärvi *Suoju *Suurlahti *Säämäjärvi *Tiudia *Tolvoja Vuoden 1897 väestönlaskennassa kihlakunnan asukkaista venäläisiä oli 67,1 %, karjalaisia 22,1 %, vepsäläisiä 9,1 % ja suomalaisia 1,1 %. Luokka:Venäjän kihlakunnat Luokka:Petroskoin historia Luokka:Aunus
Samoanlivertäjä

Samoanlivertäjä (Lalage sharpei) on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Samoanlivertäjää tavataan Samoassa. Laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi, koska sen levinneisyysalue ja populaatio ovat pienet, ja koska se on vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen takia. ==Lähteet== Luokka:Käpinkäiset
Poventsan kihlakunta

Poventsan kihlakunta () oli kihlakunta Venäjän keisarikunnan Aunuksen kuvernementissa. Kihlakunta ulottui Äänisen pohjoisosista kauas länteen rajoittuen siellä Suomen suuriruhtinaskuntaan. Etelässä kihlakunta rajoittui Aunuksen kuvernementin Petroskoin kihlakuntaan ja kaakossa Puudožin kihlakuntaan. Pohjoisessa kihlakunta rajoittui Arkangelin kuvernementtiin kuuluneeseen Kemin kihlakuntaan. Kihlakunnan hallintokaupunki oli Poventsa, jonka lisäksi siihen kuului 11 kuntaa: *Danilova *Kiimasjärvi *Lindjärvi *Mäntyselkä *Paatene *Petrovski Jam *Porajärvi *Repola *Rimoila *Rukajärvi *Sunku Vuoden 1897 väestönlaskennassa kihlakunnan asukkaista karjalaisia oli 49,7 % ja venäläisiä 49,4 %. Luokka:Venäjän kihlakunnat Luokka:Aunus
Pitkäpyrstölivertäjä

Pitkäpyrstölivertäjä (Lalage leucopyga) on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Pitkäpyrstölivertäjää tavataan Uudessa- Kaledoniassa, Salomonsaarilla ja Vanuatussa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Käpinkäiset
Puudožin kihlakunta

Puudožin kihlakunta () oli kihlakunta Venäjän keisarikunnan Aunuksen kuvernementissa. Kihlakunta sijaitsi Äänisen itäpuolella. Luoteessa se rajoittui Poventsan kihlakuntaan, idässä Kargopolin kihlakuntaan ja etelässä Vytegran kihlakuntaan. Kihlakunnan hallintokaupunki oli Puudoži. Vuoden 1897 väestönlaskennassa kihlakunnan asukkaista 99,7 % oli venäläisiä. Vuonna 1923 kihlakunta liitettiin kuitenkin tuolloin perustettuun Karjalan autonomiseen sosialistiseen neuvostotasavaltaan, jossa karjalaiset tämän vuoksi jäivät vähemmistöksi. == Lähteet == Luokka:Venäjän kihlakunnat
Valkoperälivertäjä

Valkoperälivertäjä (Lalage leucopygialis) on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu. Sitä tavataan Indonesiassa. Sen kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Käpinkäiset
Tanimbarinlivertäjä

Tanimbarinlivertäjä (Lalage moesta) on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu. Sitä tavataan Indonesiassa. Sitä on kuvattu yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Käpinkäiset
Vytegran kihlakunta

Vytegran kihlakunta () oli kihlakunta Venäjän keisarikunnan Aunuksen kuvernementissa. Kihlakunta sijaitsi Äänisen kaakkoisrannalla. Lännessä kihlakunta rajoittui saman kuvernementin Lotinapellon kihlakuntaan, pohjoisessa taas Puudožin kihlakuntaan ja Kargopolin kihlakuntaan. Kihlakunnan hallintokaupunki oli Vytegra. Vuoden 1897 väestönlaskennassa kihlakunnan asukkaista 98,5 % oli venäläisiä. Luokka:Venäjän kihlakunnat
Punamaljakas

Punamaljakas (Sarcoscypha austriaca) on sienilaji. Se ei ole myrkyllinen, mutta ei myöskään hyvä ruokasieni. Se tekee itiöemän keväällä. Sen näköislaji on kukkamaljakas (Microstoma protracta), joka eroaa punamaljakkaasta siten, että sen malja on muodoltaan ruukkumaisempi ja sen jalka on pidempi. Maljakkaita eli maljasieniä ovat myös hytymaljakas (Sarcosoma globosum) ja oranssimaljakas (Aleuria aurentia) jotka tosin kuuluvat eri sukuun kuin punamaljakas. == Ulkonäkö == Punamaljakkaan itiöemä on muodoltaan maljamainen ja sisältä ontto. Sen väri on enimmäkseen syvän karmiininpunainen, mutta ulkopinnalla on vaaleanruskeaa väriä. Ulkopinta on nukkainen. == Elinympäristö == Punamaljakas kasvaa lahoissa puun palasissa. Sitä esiintyy pensaikoissa, lehtometsissä ja villiintyneissä puutarhoissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Sepon sieniopas: Punamaljakas (Sarcoscypha austriaca) * MushroomExpert: Sarcoscypha austriaca * UniProt, Taxonomy: Sarcoscypha austriaca Luokka:Pezizales
Kemin kihlakunta (Venäjä)

Kemin kihlakunta () oli kihlakunta Venäjän keisarikunnan Arkangelin kuvernementissa. Kihlakunta sijaitsi Vienanmeren länsipuolella rajoittuen lännessä Suomen suuriruhtinaskuntaan, pohjoisessa saman kuvernementin Kuolan kihlakuntaan ja etelässä Aunuksen kuvernementin Poventsan kihlakuntaan. Kihlakunnan hallintokaupunki oli Vienan Kemi, jonka lisäksi kihlakuntaan kuului Suman posaadi, Solovetskin luostari ja 22 kuntaa: * Jyskyjärvi * Kantalahti * Kieretti * Kiestinki * Kontokki * Kouta * Kuolisma * Laapina * Njuhtša * Oulanka * Paanajärvi * Pistojärvi * Ponkama * Sorokka * Suiku * Suikujärvi * Tunkua * Uhtua * Usmana * Vitsataipale * Voijärvi * Vuokkiniemi Vuoden 1897 väestönlaskennassa kihlakunnan asukkaista karjalaisia oli 54,4 % ja venäläisiä 45,0 %. Luokka:Venäjän kihlakunnat Luokka:Viena
Kuolan kihlakunta

Kuolan kihlakunta (, myös Aleksandrovskin kihlakunta, ) oli kihlakunta Venäjän keisarikunnan Arkangelin kuvernementissa. Kihlakunta sijaitsi Kuolan niemimaalla rajoittuen lännessä Norjaan ja Suomen suuriruhtinaskuntaan. Etelässä kihlakunta rajoittui Kemin kihlakuntaan, pohjoisessa Jäämereen ja etelässä Vienanmereen. Kihlakunnan hallintokaupunki oli ensin Kuola ja vuodesta 1899 lähtien Aleksandrovsk (nykyisin Poljarnyi). Hallintokaupungin vaihduttua kihlakunnan nimi muutettiin Kuolan kihlakunnasta Aleksandrovskin kihlakunnaksi. Vuoden 1897 väestönlaskennassa kihlakunnan asukkaista venäläisiä oli 63,1 %, saamelaisia 18,7 %, suomalaisia 11,7 %, karjalaisia 2,8 %, norjalaisia 2,0 % ja komeja 1,3 %. Luokka:Venäjän kihlakunnat Luokka:Murmanskin alue
Hytymaljakas

Hytymaljakas (Sarcosoma globosum) on sienilaji, joka tekee itiöemän keväällä. Se ei ole myrkyllinen, mutta ei myöskään hyvä ruokasieni. Maljakkaita eli maljasieniä ovat myös punamaljakas (Sarcoscypha austriaca) ja oranssimaljakas (Aleuria aurantia), jotka tosin kuuluvat eri sukuun kuin hytymaljakas. == Ulkonäkö == Hytymaljakas on väriltään tummanruskea. Muodoltaan se on pyöreä, hyytelömäinen ja möykkymäinen. Sen pinta on samettimainen. Malto on harmaata. == Elinympäristö == Hytymaljakasta tavataan rehevissä kuusikoissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomenluonto: Hytymaljakas hämmästyttää * Sepon sieniopas: Hytymaljakas (Sarcosoma globosum) * UniProt, Taxonomy: Sarcosoma globosum Luokka:Pezizales
Viittakiven opisto

Viittakiven opisto oli Hauholla toiminut Setlementtiliiton omistama kansainvälinen kansanopisto. Toiminta päättyi vuonna 2007. Vuonna 2015 opiston tiloissa aloitti Setlementtiliiton Viittakivi Oy, joka harjoittaa pakolaisten vastaanottokeskustoimintaa. ==Historia== Opiston perusti vuonna 1951 Suomen Setlementtiliitto. Ensimmäinen rehtori oli Elvi Saari. Opistolla oli läheiset yhteydet kveekariliikkeeseen.Elvi Saari: Kveekareiden jäljillä Suomessa 1945–1975: Kveekarit, työleirit, Viittakivi (1976) Viittakiven keskeistä toimintaa olivat kansainvälisen toiminnan opinnot ja viimeisinä vuosina aikuisten maahanmuuttajien opinnot. Kesäaikaan siellä järjestettiin erilaisia kursseja ja kansainvälisiä seminaareja.WSOY Iso tietosanakirja 10, s. 255, WSOY 1997 ISBN 951-0-20163-4 Kurssien kysynnän hiipuessa opisto joutui talousvaikeuksiin. Hauholla sijainnut opistokiinteistö myytiin Fazerin liikemiessuvun edustajalle Karl Fazerille, joka oli aiemmin hankkinut omistukseensa samaan kantatilaan kuuluneen Hahkialan kartanon.Viittakiven opisto menetti opetuslupansa. Yle uutiset 18.3.2011 Entisestä opistosta kehkeytyi kokous- ja juhlapalveluja tuottava yritys, Hahkialan UiskolaHahkialan Uiskolan kotisivut . ==Viittakivi Oy== Nykyinen Viittakivi Oy tekee turvapaikanhakijoiden vastaanottokeskustoimintaa ja kehittää erilaisia kotoutumisen malleja. Viittakivi on yhteiskunnallinen yritys, jonka ensisijainen tavoite ei ole tuottaa voittoa omistajille. Viittakiven omistaa Suomen Setlementtiliitto. Viittakivi Oy avasi syksyllä 2015 hätämajoituksen Suomeen saapuneille turvapaikanhakijoille Parikkalaan, Savonlinnaan, Heinolaan ja Lahteen. Viittakivi tekee yhteistyötä mm. Itä-Suomen yliopiston opettajakoulutuksen kanssa. Muita merkittäviä yhteistyötahoja ovat vastaanottokeskuspaikkakuntien kansalaisjärjestöt, seurakunnat sekä kaupungit. == Lähteet == Luokka:Suomen kansanopistot Luokka:Hauho Luokka:Vastaanottokeskukset
London Transport Museum

London Transport Museum on Lontoon Covent Gardenissa sijaitseva liikennemuseo. Se esittelee Lontoon joukkoliikenteen historiaa, ja siellä on näytteillä vanhoja busseja, metrovaunuja, junanvaunuja ja takseja. Museossa on myös ajankohtaisia näyttelyitä. == Lähteet == Luokka:City of Westminsterin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Covent Garden Luokka:Lontoon museot Luokka:Lontoon liikenne Luokka:Tekniikan museot
Kmart

Kmart on yhdysvaltalainen halpatavarataloketju, joka on nykyään Sears Holdingsin tytäryhtiö. Se perustettiin vuonna 1962. Ketju tuli tunnetuksi 15 minuuttia kestävistä "sinisen valon erikoistarjouksistaan": kauppa välkytti sinistä valoa ja kuulutti ostajien huomiota, jolloin asiakkaat ryntäsivät ostamaan alehintaisia tuotteita. Vuonna 2004 selvitystilassa ollut Kmart fuusioitui tappioita tehneen Sears, Roebuck and Companyn kanssa Yhdysvaltain kolmanneksi suurimmaksi vähittäiskauppayritykseksi Sears Holdings ().Amerikkalaiset kauppaketjut Kmart ja Sears yhdistyvät, Turun Sanomat 18.11.2004. Viitattu 6.9.2014. Fuusio merkitsi rankkaa saneeraamista: melkein 600 Kmart-myymälää suljettiin, ja 57 000 ihmistä irtisanottiin. Kaksi ylintä johtajaa irtisanottiin myös, ja niiden lisäksi osakkaat haastoivat heidät oikeuteen holtittomasta rahankäytöstä ja osakkeenomistajien pettämisestä. Helmikuussa 2013 Kmart-ketjuun kuului 1 221 myymälää 49 osavaltiossa sekä Guamissa, Puerto Ricossa ja Yhdysvaltain Neitsytsaarilla. Näistä 25 on 15 600 neliömetrin Super Centereitä, kun tavallisten Kmartien pinta-ala on noin 8 700 neliömetriä. Ketjun pääkonttori sijaitsee Chicagon esikaupunkialueella Hoffman Estatesissa.About Kmart, Sears Holdings. Viitattu 14.9.2014. Sears ajautui saneeraukseen vuonna 2018. Kmartin ja Searsin omistaa nykyään Transformco. Yhdysvalloissa oli parhaimmillaan yli 2000 Kmart-ketjun tavarataloa, mutta vuonna 2022 jäljellä oli enää kolme. Mannermaan viimeinen suuri Kmart-ketjun kauppa suljetaan vuonna 2024. Jäljelle jää enää muutama pieni kauppa Yhdysvaltain territorioilla. ==Katso myös== *Walmart ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== * Turner, Marcia L. (2003): Kmart's Ten Deadly Sins - How Incompetence Tainted an American Icon. Hoboken, NJ: John Wiley & Sons. ==Aiheesta muualla== * Kmartin verkkosivut Luokka:Yhdysvaltalaiset kauppaketjut Luokka:Yhdysvaltalaiset pörssiyhtiöt
Juhani Karvonen

Leo Johannes (Juhani) Karvonen (24. kesäkuuta 1929 Koivisto – 12. heinäkuuta 1983 Attu, Parainen)Kuolleita (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 1.8.1983, HS Aikakone. Viitattu 21.4.2018. oli suomalainen kasvatustieteilijä. Hän oli Jyväskylän yliopiston kasvatustieteiden tutkimuslaitoksen johtaja professorin arvolla 1972–1974 ja Turun yliopiston kasvatustieteen professori 1978–1983. Hän tutki erityisesti opiskelijoiden asenteita ja opettajien jatkokoulutusta.Facta2001, WSOY 1981, 8. osa, palsta 23 Karvonen valmistui kasvatustieteiden kandidaatiksi vuonna 1963 ja väitteli tohtoriksi vuonna 1967. Hän oli Turun yliopistossa kasvatustieteiden dosentti vuosina 1969–1972 ja apulaisprofessori vuosina 1973–1977 ennen nimitystään professoriksi. Hän oli myös Turun yliopiston hallituksen jäsen ja kasvatustieteiden laitoksen johtaja vuosina 1977–1978. Lisäksi hän oli Valtion yhteiskuntatieteellisen toimikunnan jäsen vuosina 1977–1982. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kasvatustieteilijät Luokka:Jyväskylän yliopiston professorit Luokka:Turun yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 1983 kuolleet
Vytautas Miškinis

Vytautas Miškinis (s. 1954) on liettualainen kuoronjohtaja, pedagogi ja säveltäjä. Hän on säveltänyt yhteensä satoja maallisia ja uskonnollisia teoksia. Lisäksi hän on kansanlaulujen sovittaja. Hän on työskennellyt Ąžuoliukas-kuoron kanssa, ja siksi lastenlaulut muodostavat suuren osan hänen tuotannostaan.Music Export Lithuania: Vytautas Miškinis Miškinis on istunut monien kuorokilpailujen tuomaristoissa ja opettanut Liettuan taideakatemiassa Vilnassa. Hänen kuoronsa ovat kiertäneet ja kilpailleet eri puolilla maailmaa 1970-luvulta lähtien. Hän oli vielä vuosisadan vaihteessa varsin tuntematon, mutta hänen teoksensa löysivät nopeasti kansainvälisen yleisön.The Unaccompanied Choral Works of Vytautas Miškinis == Lähteet == == Aiheesta muualla == * AllMusic: Vytautas Miskinis Luokka:Liettualaiset säveltäjät Luokka:Kuoronjohtajat Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Itä–Länsi-ottelu 1959

Vuoden 1959 Pesäpallon Itä–Länsi-ottelu pelattiin Hesperiassa 13. syyskuuta. Tämä oli kaikkiaan 25. Itä-Länsi-ottelu ja kahdeksastoista ja neljäs perättäinen, joka pelattiin Helsingissä. Katsojamääräksi ilmoitettiin 4045. Ottelu päättyi tasan 3–3. Toinen nuorten Itä–Länsi-ottelu pelattiin Saarijärvellä ja se päättyi Lännen 1–3 voittoon. ==Miesten Itä-Länsi== # ITÄ Seura Pelipaikka LÄNSI Seura # 4 Antero Viherkenttä KPL Lukkari Rauno Mäntynen PT 6 3 Oiva Sutinen KPL Ykkösvahti Paavo Mäkelä ViVe 1 9 Ensio Purovaara IPV Sieppari Yrjö Pauloff PuMu 3 5 Risto Parviainen Kiri Kolmosvahti Jaakko Nygård ViVe 9 2 Lauri Oinonen IPV Polttaja Anssi Jokinen TMP 2 8 Olli Hanski LMV Kakkosvahti Ville Lehmus SMJ 8 1 Pasi Vuorinen KPL Kolmosvara Uuri Ståhlhammar PT 5 7 Ahti Eteläpää KPL Koppari Eero Vilevaara ViVe 7 6 Osmo Oksala HoNsU Kakkosvara Jussi Kiikeri IK 4 Eino Kaakkolahti HoNsU Vaihtopelaaja Markus Lakaniemi ViVe Jorma Harlin KPL Vaihtopelaaja Esko Halonen PT Lauri Reinikainen SoJy Vaihtopelaaja Osmo Juntto TMP Onni Paavola Hamina Pelituomari/Syötönvalvoja Aatto Tuomikoski Ilmajoki Avausheiton suoritti professori Lauri Pihkala. ===Vaihdot=== * Itä: 4 vrp: Oksalan tilalle Reinikainen. 6. vrp: Kaakkolahti vaihdettiin Viherkenttään, Purovaaran tilalle Harlin. * Länsi: 6 vrp: Mäntynen vaihdettiin Lakaniemeen ==Juoksulista== Länsi aloitti sisällä. Joukkue Yht. ITÄ 0 0 1 0 0 0 1 0 1 3 LÄNSI 0 0 2 0 0 0 1 0 0 3 ==Lähteet== * mrasilainen.com/ * Helsingissä pelatut miesten Itä-Länsi -ottelut, M.Rasilainen * Nuorten ottelut, Pesäpalloliitto Luokka:Vuoden 1959 pesäpallo Luokka:Pesäpallon Itä–Länsi-ottelut Luokka:Helsingin urheilutapahtumat
Uģis Prauliņš

Uģis Prauliņš (s. 17. kesäkuuta 1957 Riika) on latvialainen säveltäjä, kosketinsoittaja ja ääni-insinööri.The Living Composers Project: Uģis Prauliņš Hän valmistui vuonna 1989 Latvian valtionkonservatoriosta Ģederts Ramansin sävellysluokalta. Hän kuului progressiivista rockia esittäneeseen Vecās mājas -yhtyeeseen, ja vuodesta 2004 lähtien hän on toiminut Latvian säveltäjäliiton johdossa. Prauliņšin sävellysten joukossa ovat rockooppera Pilsēta (1991), Missa Rigensis (2002) sekä elokuvamusiikki elokuviin Drosme nogalināt ja Baiga vasara.Latvijas Mūzikas informācijas centrs: UĢIS PRAULIŅŠ == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Latvialaiset säveltäjät Luokka:Latvialaiset rockmuusikot Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Newportin torni

Newportin torni () on Yhdysvalloissa Rhode Islandin Newportissa sijaitseva kivirakenteinen torni. Sitä pidetään yleisesti 1600-luvulla rakennetun tuulimyllyn osana. Radiohiiliajoituksen perusteella se on rakennettu vuosien 1635 ja 1698 välillä. == Rakenne ja ajoitus == Touro Parkin puistossa sijaitseva torni on halkaisijaltaan noin 7 metriä ja sen korkeus on 8,5 metriä. Torni on alun perin ollut valkoiseksi rapattu. Rhode Islandin ensimmäinen siirtomaa-aikainen kuvernööri Benedict Arnold mainitsee vuonna 1677 laaditussa testamentissaan kivisen tuulimyllyn, jonka on arveltu tarkoittavan juuri Newportin tornia.The Newport Tower and the Plowden Petition Hall of Ma'at. Viitattu 10.12.2013. Sen ikä määriteltiin ensimmäisen kerran vuonna 1848, jolloin tornin pääteltiin olevan 1640-luvulta, kuten myös Newportin vanhimpien talojen. Sata vuotta myöhemmin tehdyissä arkeologisissa kaivauksissa päädyttiin vastaavaan lopputulokseen. Vuonna 1992 tornin laastille suoritettiin radiohiiliajoitus Tanskassa ja Suomessa. Ajoituksen perusteella se on rakennettu vuosien 1635 ja 1698 välillä. == Vaihtoehtoiset teoriat == Tornista on esitetty erilaisia väitteitä, joiden mukaan se olisi jopa vuosisatoja oletettua vanhempi ja sen olisivat rakentaneet Pohjois- Amerikassa ennen Kolumbusta vierailleet merenkävijät. Vaihtoehtoisista teorioista ensimmäisen esitti tanskalainen arkeologi Carl Christian Rafn vuonna 1837. Hänen mukaansa torni oli viikinkien rakentama. Brittiläinen kirjailija Gavin Menzies puolestaan väitti, että tornin olisivat rakentaneet 1400-luvulla kiinalaiset, jotka kuuluivat tutkimusmatkailija Zheng Hen laivastoon. Menziesin mukaan torni oli joko majakka tai kiinalaiset käyttivät sitä observatoriona sijaintinsa selvittämiseen. Observatorioteoria tuli esille myös 1990-luvulla, jolloin eräs Rhode Islandin yliopiston tähtitieteilijä sanoi sen ikkunoiden sijainnilla olevan yhteyksiä auringon ja kuun asentoihin. Muita tornin rakentajiksi väitettyjä ovat 1500-luvun alussa kadonneet portugalilaiset tutkimusmatkailijat Miguel ja Gaspar Corte-Real sekä 1300-luvun skottilaiset temppeliritarit, joita johti Orkneyn jaarli Henry Sinclair. Temppeliritareita on rakentajaksi väittänyt myös suomalainen rajatietokirjailija Jukka Nieminen.Cibolan seitsemän kaupunkia Sinikivi. Viitattu 10.12.2013. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltain tornit Luokka:Rhode Islandin rakennukset ja rakennelmat
Aleksei Žukov

Aleksei Anatoljevitš Žukov (, s. 11. tammikuuta 1965 Volgograd, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on suomenvenäläinen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija, joka toimii Kakkosessa pelaavan Tornion Pallon apuvalmentajana. Hänen pelipaikkansa oli keskikenttäpelaaja. Žukovin kasvattajaseurat ovat Barrikady Volgograd ja Rotor Volgograd. Hän pelasi useissa venäläisissä seuroissa ennen Suomeen saapumistaan vuonna 1992. Suomessa Žukov pelasi 1990-luvulla lähinnä Ykköstä ja Kakkosta Kemin Pallotovereissa. Veikkausliigassa hän on pelannut yhteensä 32 ottelua Rovaniemen Palloseuran riveissä vuosina 1996 ja 2000. Vuonna 2001 Žukov siirtyi Viikinkeihin, jossa hän pelasi yhdessä mm. niin ikään Volgogradista kotoisin olevan Slava Malakejevin kanssa. Viikingit nousi seuraavaksi kaudeksi Ykköseen, ja Žukov pelasi joukkueessa vuoteen 2005 asti. Vuodet 2008–2011 hän vietti virolaisseurassa FC Lootus Kohtla-Järve, jossa hän siirtyi valmentajaksi vuonna 2009. Vuonna 2012 Žukov siirtyi apuvalmentajaksi FC Viikinkeihin, jossa hän otti vetovastuun seuran A-junioreista ja avusti Vitali Suetovia reservijoukkueen valmentajana. Reservijoukkue nousi kauden 2013 päätteeksi miesten Kakkoseen, jossa se pelasi omana seuranaan nimellä FC Viikkarit. Žukov toimii kaudella 2014 FC Viikkarien päävalmentajana. ==Lähteet== Luokka:Venäläiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Itävaltalaiset

Itävaltalaiset () on saksan kieltä puhuva germaaninen kansa. Itävallan väestöstä etnisesti itävaltalaisia on 80,8 %.CIA World Factbook: Austria Viitattu 30.8.2020. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Germaaniset kansat
Dietyylisinkki

Dietyylisinkki (C4H10Zn) on yksi orgaanisista sinkkiyhdisteistä. Sitä käytetään reagenssina orgaanisissa synteeseissä ja paperin käsittelyyn. == Ominaisuudet == Dietyylisinkki on huoneenlämpötilassa väritöntä nestettä. Yhdiste hajoaa helposti veden vaikutuksesta ja ilman happi sytyttää sen palamaan. Se on siis pyroforinen aine. Dietyylisinkki liukenee useimpiin orgaanisiin liuoksiin ja usein sitä käytetään heksaani- tai tolueeniliuoksena. == Valmistus ja käyttö == Dietyylisinkkiä valmistetaan kuumentamalla sinkkijauhetta tai sinkin ja kuparin metalliseosta jodietaanin kanssa. Reaktion ensimmäisessä vaiheessa muodostuu etyylisinkkijodidia, joka tislatessa hajoaa muodostaen dietyylisinkkiä ja sinkkijodidia. Dietyylisinkkiä voidaan valmistaa myös etyylilitiumyhdisteistä ja etyylimagnesiumbromidista sinkkikloridin avulla. Jälkimmäistä menetelmää käytetään erityisesti dietyylisinkkieteraatin valmistamiseen. :Zn + C2H5I → C2H5ZnI :2 C2H5ZnI → C4H10Zn + ZnI2 Dietyylisinkkiä käytetään sen pyroforisuudesta huolimatta muun muassa polymerointireaktioiden katalyyttinä. Se on myös hyödyllinen reagenssi asymmetrisessä synteesissä, muun muassa dietyylisinkin asymmetrinen additio aldehydeihin kiraalisten katalyyttien läsnä ollessa on hyvin paljon käytetty reaktio. Yhdistettä käytetään myös muiden organosinkkiyhdisteiden valmistuksessa. Dietyylisinkkiä on käytetty vanhojen, happamasta paperista valmistettujen kirjojen säilömiseen. Dietyylisinkki muodostaa paperin pinnalle sinkkioksidikerroksen, joka emäksisenä neutraloi paperin ja estää happoja hajottamasta paperia. Ongelmana on dietyylisinkin pyroforisuus ja siten turvallisuus, minkä vuoksi tämä menetelmä on sittemmin pääasiassa korvattu magnesiumoksidimenetelmällä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Diethylzinc *ChemBlink: Diethylzinc *Dietyylisinkin käyttöturvallisuustiedote, Sigma Aldrich, viitattu 18.1.2015. Luokka:Organometalliyhdisteet Luokka:Sinkkiyhdisteet
Kvaliteetti (filosofia)

Kvaliteetti (kreik. ποιόν, poion, suom. ominaisuus, laatu) on Aristoteleen filosofian kategoria, joka kuvaa yleensä verbaalisesti, millainen jokin olio on. Sanoja, jotka kuvaavat jonkin olion kvaliteettia ovat esimerkiksi: valkoinen, kylmä, paha, kieliopillinen tai aseistettu. Substanssilla on yleensä vain yksi mahdollinen tila, mutta kvaliteetilla voi olla useampia kuin yksi tila esimerkiksi ajasta riippuen. Sama olio voi olla eri aikoina joko: kuuma tai kylmä, valkoinen tai musta, hyvä tai paha. Alun perin kvaliteetit kuuluivat logiikan piiriin, mutta myöhemmin niitä on käytetty myös metafysiikassa. Aristoteleen lisäksi kvaliteetti käsitettä on kehittänyt mm. John Locke. Locke erotti toisistaan primaariset ja sekundaariset kvaliteetit. Primaariset kvaliteetit (mm. ulottuvuus, koko, lukumäärä, muoto ja liikkuvuus) kuuluvat kaikille materiaalisille olioille, kun taas sekundaariset ovat objektiin liittyviä voimia (mm. maku, haju ja väri). Aristotelesta tuntemattomat tutkijat ovat voineet joinakin aikoina sekoittaa käsitteet substanssi ja kvaliteetti toisiinsa. Esimerkiksi elementit (tuli, maa, vesi, ilma) ja aineet (puu, sementti, kivi, sora, vesi) sekä muodot (pallo, tiiliskivi, pyramidi) on käsitetty sellaisinaan kvaliteeteiksi. Joissakin maissa, joissa Aristoteles ei ole tieteen perusta, opetetaan niin nykyäänkin. Keskiajan lääketieteessä esimerkiksi uskottiin ruumiissa vaikuttaviin neljään kvaliteettiin eli ruumiinnesteisiin: Veri, lima, keltainen sappi ja musta sappiRami Saarniaho, Keskiajan tiede, alkemia, kulttuuri ja koululaitos. Uudella ajalla vaikuttanut filosofi John Locke on ratkaissut tämän ongelman erottamalla toisistaan primaariset ja sekundaariset kvaliteetit. Alkuperäinen Aristoteleen käsite kvaliteetti kuuluu sekundaaristen kvalitettien piirin ja uudet metafyysiset kvaliteetit puolestaan primaarisiin kvaliteetteihin. Locke pyrki tuomaan verbaalista kvaliteettiajattelua ja uusia termejä myös uuden ajan fysiikan teorioihin, jotka perustuivat numeerisiin kuvauksiin. == Lähteet == Luokka:Filosofian termit
Neulalähde

Neulalähde, Martin kaivo tai Hiidenkaivo on hyvin pieni uhrilähde Hiidenmäki- nimisellä mäellä Pirkkalan Pirkankylässä. Mäki sijaitsee Tursiannotkon muinaisjäännösalueella. Kalliossa oleva lähde on vain 18 senttimetriä pitkä ja 10 leveä, mutta koosta huolimatta siihen kerrotaan perimätiedon mukaan uhratun.Hiidenmäki muinaisjäännösrekisterissä, viitattu 10.12.2013 Hiidenmäellä on luultavasti sijainnut vanha palvontapaikka hiisi. Ensimmäisenä lähteen aluetta on tieteellisesti tutkinut arkeologi Aarne Erä-Esko vuonna 1948. == Lähteet == * Museovirasto: Hiidenmäki muinaisjäännösrekisterissä ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Tarkastuskertomus Luokka:Pirkkalan luonto Luokka:Suomen muinaisjäännökset Luokka:Pyhät luonnonkohteet Luokka:Suomalaisen muinaisuskon pyhät paikat Luokka:Suomen lähteet Luokka:Pirkanmaan historia