EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Aomorin prefektuuri

Aomorin prefektuuri () on yksi Japanin 47 prefektuurista. Prefektuuri sijaitsee Tōhokun alueella Honshūn saaren pohjoiskärjessä, ja sen pääkaupunki on Aomori. Siellä on 1 310 743 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 9 645,64 neliökilometriä. == Maantiede == Aomori on Honshūn pohjoisin prefektuuri. Sen pohjoisrannalla ovat sekä Tsugarun niemimaa että kirveen muotoinen Shimokitan niemimaa. Niemien väliin jäävät edellisiä huomattavasti pienempi Natsudomarin niemimaa ja Mutsunlahti. Niistä pohjoiseen Tsugarunsalmen takana on Hokkaidō, kun taas etelässä Aomorin prefektuuri rajautuu Akitan ja Iwaten prefektuureihin. === Ilmasto === Vuoden ylin lämpötila on keskimäärin 31,5 °C ja alin -11,5 °C. == Aluejako == Aomorin prefektuuri jakautuu 10 kaupunkiin ja 30 muuhun kuntaan, joista 22 on maaseutukaupunkeja ja 8 on kyläkuntia. Kunnat kuuluvat kahdeksaan piirikuntaan, joilla ei ole hallinnollista merkitystä. ;Kaupungit * Aomori (pääkaupunki) * Goshogawara * Hachinohe * Hirakawa * Hirosaki * Kuroishi * Misawa * Mutsu * Towada * Tsugaru ;Kunnat piirikunnittain Piirikunta Kunta Higashi-Tsugaru Hiranai · Imabetsu · Sotogahama · Yomogita Kamikita Noheji · Oirase · Rokkasho · Rokunohe · Shichinohe · Tōhoku · Yokohama Kita-Tsugaru Itayanagi · Nakadomari · Tsuruta Minami-Tsugaru Fujisaki · Inakadate · Ōwani Naka-Tsugaru Nishi-Meya Nishi-Tsugaru Ajigasawa · Fukaura Sannohe Gonohe · Hashikami · Nanbu · Sannohe · Shingō · Takko Shimokita Higashidōri · Kazamaura · Ōma · Sai == Historia == Alueelta on ollut ihmisasutusta jōmon-kaudelta asti. Ensimmäiset viittaukset Aomorin prefektuuriin löytyvät Nihonshokista. Kamakura-kaudella Tsugarun hallinnon jakoivat Soga- ja Andō-klaanit. Kamakuran sotilashallinnon kaaduttua alueen valta siirtyi eteläistä hovia tukeneelle Nanbu-klaanille sen tuhottua sekä Andōn että Sogan. Sengoku-kauden lopulla Nanbu-klaanin entinen vasalli Tsugaru Tamenobu sai hallintaansa valtaosan Tsugarun alueesta. Meiji-restauraation lakkautettua feodaalisen yhteiskuntajärjestelmän yhdistettiin Shichinohen, Hachinohen, Tonamin, Kuroishin ja Taten prefektuurit Hirosakin prefektuuriksi vuonna 1871. Kuukauden sisään nimi muutettiin nykyiseksi Aomorin prefektuuriksi. Myöhemmin samana vuonna prefektuuriin liitettiin vielä Mutsun ja Matsumaen alueet. == Liikenne == Aomorin prefektuurissa on kaksi lentoasemaa, Aomorin ja Mikawan lentoasemat, joista jälkimmäinen toimii pääasiassa armeijan kenttänä. Prefektuurin suurimmat satamat ovat Aomorin, Ōminaton, Shichirinagahaman, Hachinohen ja Mutsuogawaran satamat. Tōhoku Shinkansen -luotijuna yhdistää Aomorin kaupungin Tokioon. == Matkailu == Akitan ja Aomorin prefektuurien rajalla sijaitseva Shirakami-sanchi on maailman suurin koskematon pyökkimetsä. Se lisättiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1993 ja on yksi prefektuurin tunnetuimmista nähtävyyksistä. Prefektuurin alueelta löytyy myös useita jōmon-kauden asutuksia, joista suurin on Aomorin kaupungissa sijaitseva Sannai-Maruyama. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Aomorin prefektuurin internetsivut *
De Geer -moreeni

pienoiskuva|Samansuuntaisina kapeina harjanteina erottuvat De Geer -moreenit hallitsevat maisemaa monin paikoin Merenkurkun saaristossa. Kuva on Mustasaaren Raippaluodosta. Kuvassa niitä näkyy takana horisontissa. De Geer -moreenit ovat aaltomaisia kapeita moreeniharjanteita, jotka voivat muodostaa laajojakin kymmenien tai jopa satojen harjanteiden kenttiä. Ilmakuvassa ne muistuttavat vanhan ajan pyykkilautaa. Kymmenien tai jopa satojen metrien pituiset harjanteet ovat syntyneet jääkauden aikana jäätikön vaikutuksesta. Jäätikkö kuljetti mukanaan kalliosta hiomaansa moreenia. De Geer -moreenit syntyivät jäätikön päätyessä matalaan veteen, aivan jäätikön kellumisrajaan melko ylävälle maaston alueelle. "Moreeniaaltojen" suunta on jäätikön virtaussuunnan vastainen. Harja on yleensä terävä ja aines jäätikön pohjamoreenia. Moreeniaallon suojan puoleinen rinne on monesti runsaskivisempi. De Geer -moreeniaaltojen korkeudet ovat 1–5 metriä, harjanteiden pituudet sadan metrin suuruusluokkaa ja harjanteiden välit 20–200 metriä, Suomessa keskimäärin 100–120 metriä. Suomessa lukumääräisesti eniten De Geer -moreeneita on maailmanluonnonperintökohteeksi nimetyssä Merenkurkun saaristossa, missä ne esiintyvät tiheinä ja symmetrisinä kenttinä. Niitä esiintyy myös Etelä- ja Keski-Suomessa, esimerkiksi Uudenkaupungin ja Mynämäen seudulla sekä Hyvinkäällä ja sen lähistöillä. De Geer -moreenit ovat saaneet nimensä ruotsalaisen geologin Gerard De Geerin mukaan. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Luokka:Moreenimuodostumat
Rogen-moreeni

Rogen-moreeni on jääkauden aikaista eräänlaista kumpumoreenia. Ne sijaitsevat pääosin poikittain mannerjään liikesuuntaan nähden. Muodoltaan Rogen-moreenit ovat epäsäännöllisiä selänteitä. Rogen-moreenien koostumus on yleensä pohjamoreenia tai soramoreenia. Ne ovat muodostuneet samaan aikaan drumliinien kanssa mannerjään alla 12 000–11 000 vuotta sitten noin 200–700 kilometriä jäänreunan sisäpuolella. Suomessa Rogen-moreenia esiintyy esimerkiksi Valassaarilla, Mikkelinsaarilla ja Köklotissa. == Katso myös == * harju * juomumoreeni == Lähteet == Luokka:Moreenimuodostumat
Puljumoreeni

Puljumoreeni on kumpumoreenien alaluokka, joka on maastossa mutkainen, renkaan tai hevosenkengän muotoinen moreeniselänne tai -kumpu. Se on saanut nimensä Kittilän Puljun kylässä sijaitsevan tyyppialueen mukaan. == Muodostumisteoria == Pulju-moreenit ovat harjaltaan lähes kivettömiä. Niihin tehdyissä leikkauksissa on niissä havaittu olevan kaksi kerrostumaa. Niiden pohjaosa on tiivistä pohjamoreenia ja yläpuoli löysää ja sekaista pintamoreenia. Pohjamoreeni on tulkittu kerrostuneen jäätikön alapinnan railoihin ja yläosan löysä moreeni olisi pudonnut jäätikön pinnalta aukeaviin railoihin. Ylä- ja alapinnan railot ovat tavallisesti yhtyneet toisiinsa ja näin ovat eri moreenilajit yhtyneet jäätikön sulaessa pois. Jäljelle on jäänyt matalia ja epäsäännöllisiä maaston kohomuotoja, jotka ovat yleensä vain metristä viiteen metriä korkeita. Puljumoreenit ovat olleet 50–300 metriä matoja, hevosenkenkää tai rengasta muistuttavat ovat olleet halkaisijaltaan 20–150 metriä. Muodostumien reunat laskeutuvat loivasti ulkoreunoille päin ja niiden sulkeumiin on kehittynyt vahva suoturvetäyte, joka voi olla 1–2 metriä paksu. Maastossa tällaiset muodostumat erottuvat umpinaisina tai sulkeutuneina rengasvalleina, jonka sisäosa on ympäristöään korkeampi mutta samalla valleja matalampi. Puljumoreenin syntyminen vaatii paikalleen pysähtynyttä jäätikköä, joka on halkeillut paikalleen ja alkanut sulaa ohuemmaksi. Sulamisen loppuvaiheessa jäätikkö on pirstoutunut erillisiksi jäälohkareiksi, jotka sulivat moreenivallien ympäröiminä paikoilleen. Aiemmin tunnettiin puljumoreeniesiintymiä vain mannerjäätikön jäänjakajaseuduilta. Vuonna 2020 niitä havaittiin myös Keski-Lapista. Ruotsin Lapin Veiki-moreenit ovat monella tapaa samanlaisia kuin puljumoreenit. == Puljumoreenikenttiä == Vuonna 2020 julkaistussa laserkeilauskarttoja hyödyntävässä etsinnässä Keski-Lapista tavattiin 40 puljumoreeni tai Veiki-moreenimuodostumaa . Tunnettuja puljumoreenikenttiä tavataan seuraavista kohteista: * Puljun kylä Kittilässä * Enontekiö * Ounastunturi * Laanila * Salttijärvi ja Maljasjoki * Harrijärvi * Kemijärvi–Salla-puljumoreenikenttä == Historiaa == Raimo Kujansuu kutsui tätä moreenimuodostumien tyyppiä ensiksi Pulju-moreeniksi vuonna 1967. Samanlaisia muodostumia olivat aiemmin tutkineet esimerkiksi Gunnar Hoppe Ruotsista ja Seppo Penttilä Suomesta.. == Lähteet == Luokka:Moreenimuodostumat
Kumpumoreeni

Kumpumoreenit ovat epämääräisistä, kaoottisen näköisistä kummuista koostuvia moreenimuodostumia. Ne ovat syntyneet jääkauden lopulla jäätikön sulaessa, jolloin jäätikön mukanaan kuljettama moreeniaines on jäänyt paikoilleen. Kumpumoreenien katsotaan liittyvät kuolleen, virtaamattoman moreenipitoisen jään sulamiseen. Tiedetään myös, että jäävirtojen risteyskohdassa jään virtaus joskus pysähtyy. Moreenikummut ovat pitkänomaisia, suoria, kaartevia, kehämäisiä harjanteita sekä kekoja ja kasoja. Kummuista muodostuu monesti verkkomainen rakenne. Kumpujen korkeus on 5–10 metriä, mutta joskus jopa kymmeniä metrejä, niiden pituudet voivat olla 500–1 500 metriä. Suurin kumpumoreenikenttä on Kemijärven länsipuolella, alaltaan 2 000 km². Kemijärven kentän suurimman kummun ala on 1 neliökilometri ja korkeus 40 metriä. Vetäytyvä jäätikkö pysähtyy monesti laaksoihin tai esteiden eteen, koska uutta jäätä ei virtaa voimalla. Kumpumoreenien aines on hyvin sekalaista. ==Katso myös== * kames-muodostumat == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * * Luokka:Moreenimuodostumat
Aksel Sandemose

Aksel Sandemose (19. maaliskuuta 1899 – 6. elokuuta 1965), syntyjään Axel Nielsen, oli tanskalais-norjalainen kirjailija. ==Elämänvaiheet== Sandemose syntyi Tanskassa ja asui Norjassa vuodesta 1929 alkaen. Nuoruudessaan Sandemose työskenteli muun muassa opettajana, toimittajana, merimiehenä ja metsurina. Hän toimi toisen maailmansodan aikana vastarintaliikkeessä ja joutui pakenemaan Ruotsiin vuonna 1941, mutta palasi Norjaan sodan loputtua. Sandemose aloitti kirjoittamisen tanskaksi, mutta kirjoitti tunnetuimmat teoksensa norjaksi. Moniin teoksiinsa Sandemose ammensi aiheita lapsuudestaan Tanskan Nyköpingistä. Romaanista Pakolainen ylittää jälkensä on peräisin Janten lakina tunnettu säännöstö, joka kuvaa pikkukaupungin lannistavaa ilmapiiriä. Tämän kuvitellun Janten kaupungin esikuvana oli Nyköping. Nuoruudessaan hän oli useita vuosia merillä, ja tämä vaihe heijastuu hänen ensimmäisissä romaaneissaan. ==Tuotanto== Romaani Pakolainen ylittää jälkensä sisältää perusasetelman, joka on Sandemoselle tyypillinen: päähenkilö pohtii jälkeenpäin, miksi hän ajatui tappamaan henkilön, jota hän sekä ihaili että vihasi. Sandemose tutkii ihmismielen tuhovoimia, joita roolihenkilö yrittää hillitä itsetutkiskelulla ja jotka voivat leimahtaen purkautua. Näitä voimia ovat rakkaus, mustasukkaisuus, alitajuisuus, petturuus ja kohtalokas kaksijakoisuus. Näin Sandemosen teokset ovat lähellä salapoliisiromaaneja. Norwegian Air Shuttle on maalauttanut Sandemosen kuvan yhden Boeing 737-800 -koneensa pyrstöön. == Suomennettuja teoksia == *Pakolainen ylittää jälkensä, 1965 (En flygtning krysser sitt spor 1933) * *Kadonnut on vain unta, 1961 (Det svundne er en dröm 1946) *Alice Atkinson ja hänen rakastajansa, 1972 (Alice Atkinson og hennes elskere 1949) *Ihmissusi, 1960 (Varulven 1958) *Felician häät, 1962 (Felicias bryllup 1961) *Jerikon muurit, 1966 (Murene rundt Jerik 1960) ==Katso myös== *Janten laki ==Lähteet== Luokka:Norjalaiset kirjailijat Luokka:Norjan vastarintaliikkeen henkilöt Luokka:Vuonna 1899 syntyneet Luokka:Vuonna 1965 kuolleet
Bassokaiutin

Bassokaiutin (engl. woofer), on kaiutinelementti jonka tehtävä on toistaa matalia ääniä kaiuttimessa. Elementti voi olla rakenteeltaan kookas, esim. 20–80 cm Facta 2001 ja toimia yhtenä, esim. 2- tai 3-tie kaiuttimen elementeistä. Laadukkaat elementit toistavat hyvinkin matalia, esim. 20 Hz:n taajuuksia. Tyypillisimmät kotelointitavat lienevät suljettu tai bassorefleksi-kotelo. Bassorefleksikotelossa on putki, joka yhdistää kaiuttimen ilmatilan huoneen ilmaan. Sopivalla putkella saadaan tiettyä taajuutta korostettua. Bassokaiuttimen erikoistapaus on subwoofer, joka on varta vasten suunniteltu tuottamaan matalia ääniä ja sellaisilla on yleensä omat kotelonsa. Kaiutin, jossa on useampia kuin yksi elementti sisältäen myös bassoelementin, voi kuitenkin toistaa yhtä matalia ja voimakkaita ääniä kuin varsinaiset subwooferit. Bassoelementtien magneetit ovat yleensä suuria ja painavia paremman herkkyyden aikaansaamiseksi. Kestomagneettien magneettisuus on tehostunut varhaisista kestomagneeteista merkittävästi. Elementtien taajuusvaste laskee korkeita taajuuksia kohti mennessä ja siksi jakosuodattimella suodatetaan korkeampia taajuuksia pois. Saavutettavaan äänenpaineeseen vaikuttaa merkittävästi kuuntelutilan koko, ääriesimerkkinä kuulokkeet joilla saadaan pienelläkin teholla suuria äänenpaineita myös bassoalueella. Myös autoon on helpompi järjestää suurempi äänenpaine pienemmällä teholla kuin kotiin. Hifistien kritiikin kohteena on ollut ajatus siitä että "paljon bassoa" olisi jotenkin yhteydessä äänenlaatuun koska tilannetta voi ajatella myös laadun eikä määrän kannalta. ==Katso myös== *Subwoofer *Keskiäänikaiutin *Diskanttikaiutin *Kokoäänialueen kaiutin ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== * Luokka:Kaiuttimet‎
Beatrice d’Este

Beatrice d’Este (29. kesäkuuta 1475 – 2. tammikuuta 1497), Milanon herttuatar, oli renessanssin Italian kuuluisimpia ja kauneimpia hallitsijapuolisoita. Hänen miehensä oli Ludovico Sforza ja heidän hovinsa Castello Sforzescossa oli menestys. Aikansa mittapuulla Beatrice d’Este oli täydellinen nainen. Hän syntyi rikkaaseen Esten sukuun, sai vahvan aateliskoulutuksen ja oli kuulu kauneudestaan. Hänen isänsä oli Ercole I d’Este, Ferraran herttua, ja isosiskonsa Isabella d’Este, joka oli eräs renessanssin Italian voimahahmoista. Viisivuotiaana Beatrice kihlattiin Ludovico Sforzan kanssa, ja tulevaisuus eräässä Italian häikäisevimmistä hoveista oli taattu. Ludovico ja Beatrice menivät naimisiin 17. tammikuuta 1491. Beatrice d’Este oli miehensä veroinen diplomaatti, ja vuonna 1492 hän toimi suurlähettiläänä Venetsiassa edistäen Ludovicon pyrkimyksiä tulla Milanon herttuaksi. Ludovico saavutti herttuan arvon vuonna 1494. Seuraavana vuonna, Fornovon taistelun jälkeen, Beatrice otti osaa rauhanneuvotteluihin Kaarle VIII:n ja Italian prinssien välillä. Ludovicon ja Beatricen kaksi lasta, Massimiliano Sforza (s. 1493) ja Francesco II Sforza (s. 1495), toimivat myöhemmin kumpikin Milanon herttuoina. Beatrice kuoli synnytyksessä vuonna 1497. Vaimonsa menettäminen oli Ludovicolle raskas menetys ja saattoi olla osana taisteluhaluttomuuteen, jonka vuoksi hän menetti asemansa pian tämän jälkeen. == Lähteet == Luokka:Italian historia Luokka:Milanon herttuattaret Luokka:Vuonna 1475 syntyneet Luokka:Vuonna 1497 kuolleet
Escudo

Escudo (”kilpi”) oli varhainen kulta- ja myöhemmin hopearaha Portugalissa, Espanjassa ja Latinalaisessa Amerikassa. Se toimi myös Portugalin ja sen siirtomaiden sekä Chilen rahayksikkönä. Escudoja alettiin lyödä Portugalissa Alfonso V:n aikana 1400-luvulla. Niiden kultapitoisuus oli 3,43 grammaa. Vuodesta 1835 lähtien kultaescudon arvo oli 2 000 reisiä. Ensimmäiset hopeaescudot lyötiin Portugalissa vuonna 1854. Portugalin escudo otettiin käyttöön rahayksikkönä vuonna 1911. Escudo toimi rahayksikkönä myös Portugalin siirtomaissa. Nykyään käytössä on Kap Verden escudo. Espanjassa escudoja alettiin lyödä vuonna 1537. Niiden kultapitoisuus oli aluksi 3,09 grammaa. Laskentayksikkönä escudo jakautui maravedeihin. Kultaescudoja lyötiin 1600-luvulta lähtien myös Meksikossa, Perussa, Chilessä, Kolumbiassa, Paraguayssa, Boliviassa, Costa Ricassa, Venezuelassa ja Uruguayssa. Hopeaescudo toimi vuosina 1864–1868 Espanjan rahayksikkönä. Se jakautui sataan centésimoon ja tuhanteen milésimoon. Chilen escudo toimi rahayksikkönä vuosina 1960–1975. Muita historiallisia escudoja: * Angolan escudo * Mosambikin escudo * Portugalin Guinean escudo * Portugalin Intian escudo * Portugalin Timorin escudo * São Tomén ja Príncipen escudo ==Lähteet== Luokka:Historialliset rahayksiköt Luokka:Hopearahat Luokka:Kultarahat
Portugalin escudo

Portugalin escudo oli Portugalin rahayksikkö ennen vuonna 2002 tapahtunutta eurojen käyttöönottoa. Portugalin escudo koostui sadasta centavosta, mutta escudon heikon arvon vuoksi centavo-arvoisia rahoja ei kuitenkaan enää ollut käytössä. Escudon symboli oli cifrão ($), valuuttatunnus PTE. Escudoja käytettiin ensimmäistä kertaa vuonna 1911. Rahayksikön nimi tulee portugalin kielen kilpeä tarkoittavasta sanasta. Escudon arvo oli 1 € = 200,482 PTE. ==Kolikot== * 1 $ = 1 escudo * 5 $ = 5 escudoa * 10 $ = 10 escudoa * 20 $ = 20 escudoa * 50 $ = 50 escudoa * 100 $ = 100 escudoa * 200 $ = 200 escudoa ==Setelit== * 500 $ = 500 escudoa * 1 000 $ = 1 000 escudoa * 2 000 $ = 2 000 escudoa * 5 000 $ = 5 000 escudoa * 10 000 $ = 10 000 escudoa == Lähteet == Luokka:Euroalueen entiset kansalliset rahayksiköt Luokka:Portugalin talous
Duero

Duero (, , ) on joki, joka saa alkunsa Espanjan Soriasta ja laskee Portugalissa Porton ja Vila Nova de Gaian kohdalla Atlantin valtamereen. Joen pituus on 895 kilometriä ja valuma-alue 79 096 km² – se on Iberian niemimaan joista kolmanneksi suurin. Dueron alkulähteet sijaitsevat Sorian Picos de Urbión -vuorilla 2 220 metrin korkeudessa. Joen keskimääräinen virtaus on 675 m³/s. Dueroon laskee useita pienempiä jokia, joista suurimmat ovat Esla, Valderaduey, Pisuerga, Águeda, Yeltes ja Tormes. Duero oli merkittävä vaikka vaarallinen kulkuväylä roomalaisajoista asti. Rautateiden rakentamisen jälkeen se menetti merkitystään kulkureittinä. Dueroa on valjastettu 1930-luvulta asti sekä vesivoiman että kasteluveden tuotantoon. Jokeen rakennettuihin patoihin tehtiin kuitenkin sulkuja, jotka mahdollistavat suurimmillaan 83 metriä pitkien laivojen kulkemisen joella. Patoja ovat Carrapatelo (valmistui vuonna 1971), Régua (1973), Valeira (1976), Pocinho (1983) ja Crestuma (1986). Dueron laakso on merkittävää viinintuotantoaluetta, ja sekä Espanjan että Portugalin puolella tuotetaan nykyisin portviinin lisäksi punaviiniä. == Lähteet == Luokka:Espanjan joet Luokka:Portugalin joet Luokka:Atlanttiin laskevat vesistöt Luokka:Espanjan ja Portugalin raja Luokka:Rajajoet
Bulkkisatama

Bulkkisatama eli irtolastisatama on satama, jossa käsitellään yleensä tonneina mitattavaa raaka-ainetta eli bulkkirahtia kuten kivihiiltä, kiveä tai malmeja.Bulkkitavara. TEPA-termipankki. Viitattu 16.9.2020. Mikäli käsiteltävä aine on nestemäistä, on kyseessä yleensä öljysatama. Arvokkain tavarasatamalasti kulkee kappaletavarasatamissa konteissa. ==Lähteet== Luokka:Satamat
Metsätalo

Metsätalo () on Helsingin yliopiston rakennus, joka sijaitsee Kettu-korttelin pohjoisosassa Unioninkadun ja Fabianinkadun välissä Helsingin Kluuvissa. Arkkitehti Jussi Paatelan suunnittelema monumentaalinen rakennus valmistui vuonna 1939, ja se edustaa arkkitehtuuriltaan klassismin ja funktionalismin välimuotoa. Rakennus on osa Helsingin yliopiston keskustakampusta. Talon suunnitteli arkkitehti ja professori Jussi Paatela, joka valittiin tehtävään ilman kilpailua. Luonnospiirustukset hyväksyttiin vuonna 1937, ja rakennustyö aloitettiin toukokuussa 1938. Rakennus valmistui kesäkuussa 1939, ja viralliset avajaiset pidettiin 7. syyskuuta 1940. Paikalla avajaisissa olivat muun muassa marsalkka Mannerheim ja pääministeri Risto Ryti. Metsätalo oli Helsingin yliopiston ensimmäinen funktionalistinen rakennus.Mäkinen, Anne: Metsätalo. Teoksessa Yliopiston Helsinki, s. 121–122. Helsingin yliopisto, Sanomaprint, 1989. . Suomen Arkkitehtiliitto vastusti aikanaan suuren rakennuksen rakentamista. Se pelkäsi ”Helsingin vanhimman ja rakennustaiteellisesti arvokkaimman” kaupunginosan menettävän erikoisluonteensa vanhojen rakennusten purkamisen ja liian suuren rakennustiheyden vuoksi. Rakennus valittiin Docomomo-kokoelmaan vuonna 1993. Talon alkuperäiset käyttäjät olivat Metsäntutkimuslaitos (Unioninkatu 40 A) sekä Helsingin yliopiston metsätieteelliset laitokset (Unioninkatu 40 B ja C), joiden mukaan se on saanut nimensä. Vuonna 2001 yliopiston metsätieteilijät muuttivat Viikin kampukselle, jossa tiedekunnan muu laitokset olivat jo aiemmin sijainneet. Metsätalon yliopistonpuoleisen osan saivat käyttöönsä humanistisen tiedekunnan kielitieteelliset laitokset. Metsäntutkimuslaitoksen pääkaupunkiseudun toiminnot keskitettiin vuonna 2008 kokonaan Jokiniemen toimipaikkaan Vantaalle, minkä jälkeen rakennuksen eteläinenkin eli A-siipi jäi yliopiston käyttöön korjausten jälkeen kesällä 2009. Rakennuksessa sijaitsi kevääseen 2012 asti myös Helsingin yliopiston kirjaston toimipiste. Metsätalon kirjasto suljettiin toukokuussa, ja talon kokoelmat siirrettiin kesän aikana keskustakampuksen uuteen pääkirjastorakennukseen, joka avasi ovensa yleisölle syyskuussa. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Metsätalo Docomomo-verkkosivustolla * Metsätalon kuva Lari Mattilan korttelit.fi palvelussa * Metsiemme aivot ja sydän, Suomen Kuvalehti, 07.10.1939, nro 40, s. 9, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Helsingin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Helsingin yliopisto Luokka:Kluuvi
Ptolemaios V

p:t-wA-l:M-i-i-s Ptolemaios V Epifanes (n. 209–181 eaa.) oli Egyptin faarao vuosina 204–181 eaa. Hänen syntymäaikansa oli tiettävästi 9. lokakuuta 210 eaa. Hän oli Ptolemaios IV:n ja tämän sisaren Arsinoe III:n poika, joka nousi Egyptin valtaistuimelle viisivuotiaana. Hänen aikanaan tehtiin Rosettan kivi. Ptolemaios V:n aikana noin vuonna 205 eaa. Seleukidien kuningas Antiokhos III Suuri ja Makedonian Filippos V tekivät salaisen sopimuksen, jotta voisivat jakaa Ptolemaiosten omistuksen. He kävivät Ptolemaios V:n joukkoja vastaan taistelun, jonka perusteella saivat haltuunsa Ptolemaioksilta heidän valtakuntansa Aasian puoleisen osan. Ptolemaios V:n aikana riehuivat myös Egyptissä sisäiset riidat Ylä- ja Ala-Egyptin välillä. Luokka:Egyptin faaraot Luokka:Ptolemaiokset Luokka:200-luvulla eaa. syntyneet Luokka:100-luvulla eaa. kuolleet
Lontoon pommi-iskut 21. heinäkuuta 2005

Lontoon pommi-iskut 21. heinäkuuta 2005 olivat neljän pommiräjähdyksen sarja. Neljästä pienestä pommiräjähdyksestä kolme sattui metrossa, yksi linja- autossa. Räjähdykset eivät aiheuttaneet henkilövahinkoja, johon vaikutti se, että pelkästään pommien sytyttimet räjähtivät. Pommi-iskusarjan yritys tapahtui kaksi viikkoa kuolinuhreja vaatineiden räjähdysten jälkeen. Viidennen pommin räjäytys jäi kokonaan toteutumatta kun tekijä jätti pommin osat puistoon, jonka jälkeen poliisi pidätti hänet. Seuraavana päivänä Lontoon poliisi ampui brasilialaisen Jean Charles de Menezesin. Myöhemmin todettiin, että hänellä ei ollut mitään tekemistä räjähdysten tai muun järjestäytyneen rikollisen toiminnan kanssa. Myöhemmin poliisi pidätti neljä arabimiestä epäiltyinä iskuista. == Räjähdykset == === Räjähdykset maanalaisessa === * 12.26 BST – räjähdys Shepherd’s Bushin metroasemalla * 12.30 BST – räjähdys Ovalin metroasemalla * 12.45 BST – räjähdys Warren Streetin metroasemalla === Räjähdys linja-autossa === * 13.30 BST – räjähdys kaksikerrosbussissa numero 26 matkalla Waterloosta Hackney Wickiin, räjähdys tapahtui Hackney Roadilla Colombia Roadin kulmassa Bethnal Greenissa. ==Lähteet== Pommi-iskut 2005-07-21 Luokka:Vuoden 2005 terrori-iskut
OGLE-2005-BLG-390Lb

OGLE-2005-BLG-390Lb on eksoplaneetta, joka kiertää tähteä OGLE-2005-BLG-390L, joka sijaitsee 21 200 valovuoden päässä maasta, linnunradan keskustan lähellä. Sen massa on vain 5,5 kertaa suurempi kuin maan. Planeetan löytämisestä ilmoitettiin 25. tammikuuta 2006. Planeetta kiertää punaisten kääpiöiden luokkaan kuuluvan tähtensä ympäri kerran kymmenessä vuodessa. Planeetan keskilämpötilaksi arvioidaan noin −220 °C. Aiemmin löytyneet eksoplaneetat ovat olleet huomattavasti suurempia ja kiertäneet lähempänä tähteään. OGLE-2005-BLG-390Lb löydettiin uutta tekniikkaa käyttäen. Sen tähti toimii gravitaatiolinssinä ja planeetta aiheutti pienen muutoksen gravitaatiolinssin toimintaan. Gravitaatiolinssejä tutkimalla on mahdollisuus havaita aiempaa pienempiä eksoplaneettoja. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Eksoplaneetat Luokka:Maankaltaiset planeetat Luokka:Supermaat
Santa Maria delle Grazie

thumb|200px|left|Kirkon loistelias apsis on Bramanten suunnittelema. Santa Maria delle Grazie on Guiniforte Solarin ja Donato Bramanten suunnittelema myöhäisgoottilainen renessanssikirkko Milanossa. Kirkko on tunnettu Leonardo da Vincin maalauksesta Pyhä ehtoollinen, joka sijaitsee kirkon yhteydessä olevassa kappelissa. ==Kirkon rakentaminen== Dominikaanit aloittivat Santa Maria delle Grazien rakentamisen vuonna 1466. Kirkon paikalla sijaitsi kappeli, jossa oli Madonna delle Grazien nimellä tunnettu fresko, joka esitti Neitsyt Mariaa. Kirkon suunnitteli Guiniforte Solari ja sen yhteyteen rakennettiin nunnaluostari. Kirkko valmistui 1490. ==Ludovico Sforza== Ludovico Sforza, Milanon herttua, mieltyi kirkkoon ja päätti tehdä siihen muutoksia. Hän antoi hoviarkkitehdilleen Donato Bramantelle tehtäväksi suunnitella kirkkoon uusi apsis, tilasi da Vinciltä seinämaalauksen ja Cristoforo Solari kutsuttiin veistämään hautamuistomerkkiä Ludovicolle ja Beatrice d'Estelle. Olemassa oleva apsis tuhottiin ja uuden rakentaminen aloitettiin 29. maaliskuuta 1492 ja apsiksen ohella kirkkoon lisättiin sakaristo. Ludovico suunnitteli myös fasadin uudistamista ja keski- ja sivulaivojen laajentamista, mutta Beatricen äkillinen kuolema 1497 keskeytti työt. Apsis, sakaristo ja Viimeinen ehtoollinen valmistuivat ja Beatrice haudattiin kirkkoon. Ludovico itse ei päässyt haudatuksi kotikirkkoonsa ja myöhemmin hallitsijaparin kuvapatsaat siirrettiin Santa Maria delle Graziesta Paviaan. ==Myöhemmät vaiheet== Vuosina 1558–1782 kirkon yhteydessä olevassa luostarissa istui inkvisition paikallinen toimikunta. Michelangelo Bellotti aloitti vuonna 1726 ensimmäiset Viimeisen ehtoollisen korjaustyöt ja maalasi kirkon eteiseen freskon vuonna 1729. Kirkko kunnostettiin senaattori Ettore Contin vaikutuksesta vuosina 1934–1937, mutta kärsi vaurioita Toisen maailmansodan pommituksissa 16. elokuuta 1943. Senaattori rahoitti kunnostustyöt uudelleen vuonna 1947. Santa Maria delle Grazie kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon . == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * http://www.cenacolovinciano.it/html/eng/smgrazie.htm * http://www.discountmilano.com/tour/Rinascimento/SMGrazie/index.html Luokka:Italian kirkot Luokka:Gotiikka Luokka:Milanon rakennukset ja rakennelmat Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Italiassa Luokka:Kivikirkot
Muhoksen rautatieasema

thumb|295px|Juna Oulusta Kajaaniin saapuu Muhokselle. Muhoksen rautatieasema () sijaitsee Muhoksen kunnan keskuksessa rataosalla 35,6 kilometrin päässä itään Oulun rautatieasemalta. Asema on otettu käyttöön Oulun ja Muhoksen välisen rataosan valmistuttua 1927. Asemalla on kaksi matkustajalaituria, ja siellä pysähtyvät kaikki reitillä Helsinki-Kuopio-Oulu liikennöivät VR:n henkilöjunat. Tavaraliikennettä ei ole. Muhoksen rautatieasema on miehittämätön, ja liikenteenohjaustoiminnot hoidetaan keskitetysti Oulusta käsin. Lipunmyyntiä hoitaa yrittäjä Matkahuollon tiloissa linja-autoasemalla. == Ratapiha == Junaliikenteen käytössä asemalla on pääraiteen lisäksi kaksi sivuraidetta. Raidetta 2 jatkettiin itään päin 1990-luvun puolivälissä Kostamuksen ja Raahen välisten malmikuljetusten kasvavien junapituuksien vuoksi, ja nykyisin raiteen ohjeellinen hyötypituus on 1 000 metriä. Raiteen itäpäähän asennettiin samalla pitkä vaihde, joka sallii nopeuden 80 km/h poikkeavassa raiteessa. Vaihde asennettiin aseman itäpuolella olevan vaativan nousun vuoksi helpottamaan junien saapumista asemalle. Raiteen 2 lisäksi junaliikenteen käytössä on noin 690 metrin mittainen kolmosraide. Näiden lisäksi ratapihalla on yksi kuormausraide kivilaitureineen. ==Turvalaitteet== 17\. huhtikuuta 1998 saakka Muhoksen asemalla oli käytössä niin sanottu köyhänmiehen releasetinlaite eli varmistuslukko- ja opastinturvalaitos. Tuolloin liikennepaikan vaihteet olivat paikallisesti käsin käännettäviä ja varmistuslukoilla lukittavia. Turvalaitemuutoksen yhteydessä varmistuslukko- ja opastinturvalaitos purettiin, ja korvattiin releasetinlaitteella. Myöhemmin releasetinlaite siirtyi kauko-ohjattavaksi Oulusta käsin, jolloin asema jäi lopullisesti miehittämättömäksi. == Rakennukset == === Asemarakennus === Asemarakennus on rakennettu rataosuuden Oulu–Muhos valmistuttua 1927. Asemarakennus on Utajärven aseman tapaan kaksikerroksinen, ulkoisesti pelkistetty puinen rakennus. Samantyylisiä asemarakennuksia on runsaasti esimerkiksi Pohjois-Ruotsissa. Rakennus sijaitsee suunnilleen Muhoksen alkuperäisen ratapihan puolivälissä. Rakennuksen alakerrassa sijaitsivat odotushuone sekä henkilökunnan toimisto- ja sosiaalitilat. Yläkerrassa oli asuinhuoneistoja. Nykyisin koko asemarakennus on yksityiskäytössä, siinä toimii antiikkikauppa. === Tavaramakasiini, vesitorni ja varastot === Nykyisin kirpputorina toimiva tavaramakasiini sijaitsee asemarakennuksen itäpuolella. Tämän itäpuolella on lisäksi vanhoja varastorakennuksia. Punatiilisen vesitornin yläosassa on puuverhoilu. Vesitorni sijaitsee vanhan varastoalueen reunalla, nykyisin keskellä erään yrityksen pysäköintialuetta. === Henkilökunnan rakennukset === Rautatiehenkilökunnan entiset asuinrakennukset sijaitsevat asemasta länteen. Nämä rakennukset ovat nykyisin yksityiskäytössä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Muhoksen liikenne Luokka:Muhoksen rakennukset ja rakennelmat Luokka:Pohjois-Pohjanmaan henkilöliikenteen rautatieliikennepaikat
Bump ’n’ Grind

Bump 'n' Grind on helsinkiläisen The 69 Eyes -yhtyeen esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 1992. == Kappaleet == * Kaikki sovitukset The 69 Eyes. == Kokoonpano == ===The 69 Eyes=== * Jyrki 69 (nimellä Jyrkie "Darling") \- Laulu * Bazie - Kitara ja taustalaulu * Timo-Timo - Kitara * Archzie - Bassokitara ja taustalaulu * Jussi 69 (nimellä Jussi) \- Rummut ===Vierailevat muusikot=== * Zerode * Mikko "Nicky" Rintanen * Toni Laine * Hannu "Guts" Leiden * Mizz * Marjo Saarinen * Annica Wiklund == Aiheesta muualla == * Bump ’n’ Grind discogs.com -sivustolla Luokka:The 69 Eyesin albumit Luokka:Vuoden 1992 albumit Luokka:Vuoden 1992 esikoisalbumit
Savage Garden (albumi)

Savage Garden on helsinkiläisen The 69 Eyes -yhtyeen vuonna 1995 julkaistu toinen albumi. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # Levyllä on myös piilotettu kappale (raita 69). ==Singlet== * Velvet Touch (1995), sisältää kappaleet Tang, Velvet Touch, TV Eye ja Motormouth == Muusikot == * Archzie - Basso ja taustalaulu * Bazie - Kitara ja taustalaulu * Jussi 69 - Rummut * Jyrki 69 - Laulu * Timo-Timo - Kitara Vierailevat muusikot * Cosmic Ted (Andy McCoy) * Gia Jupiter * Jasse * Annica Wiklund * Maikki Liuski * Ali * Ike Vil * Pate Kivinen * Arttu Leskinen * Timo Tolkki == Aiheesta muualla == * Savage Garden discogs.com -sivustolla Luokka:The 69 Eyesin albumit Luokka:Vuoden 1995 albumit
Urpo Ylönen

Urpo Yrjö Juhani Ylönen (s. 25. toukokuuta 1943 Käkisalmi, Karjala) on jääkiekkovalmentaja ja uransa lopettanut jääkiekkomaalivahti. Ylönen valittiin vuoden 1968 olympialaisissa toiseen tähdistökentälliseen, ja vuoden 1970 maailmanmestaruuskilpailuissa hän oli turnauksen paras maalivahti. Ylönen pelasi Suomen pääsarjassa Turun Tovereissa ja Turun Palloseurassa. Hän pelasi kaikkiaan 188 maaottelua Suomen jääkiekkomaajoukkueessa. Myöhemmin Ylönen toimi TPS:n maalivahtivalmentajana. Suomen Jääkiekkomuseo aateloi Ylösen Suomen Jääkiekkoleijonaksi numerolla 61. Vuonna 1987 Ylönen oli yhdessä Hannu Jortikan kanssa valmentamassa Suomen nuorten jääkiekkomaajoukkuetta historialliseen maailmanmestaruuteen. Kausilla 1988–1990 Ylönen toimi SM- liigassa KooKoo:n päävalmentajana. Ylönen on valmentanut uransa aikana muun muassa Miikka Kiprusoffia, Antero Niittymäkeä, Fredrik Norrenaa, Jani Hurmetta, Atte Engreniä ja Joni Ortiota. == Saavutukset == === Pelaajana === * Yhdeksät jääkiekon maailmanmestaruuskisat * Kahdet olympialaiset * Urpo Ylönen -palkinto eli paras maalivahti -palkinto on nimetty hänen mukaansa. === Valmentajana === *Nuorten maailmanmestaruus vuonna 1987 *Nuorten maailmanmestaruuskilpailujen pronssi vuonna 1988 == Erikoispalkintoja == * Valinta IIHF Hall of Fame -galleriaan vuonna 1997 * Suomen Jääkiekkoleijona #61 * SM-sarjan paras maalivahti vuosina 1967, 1968, 1970 * jääkiekon maailmanmestaruuskisojen paras maalivahti vuonna 1970 * SM-sarjan All Stars -joukkueessa vuosina 1967, 1968, 1969, 1970 * SM-liigan All Stars -joukkueessa vuosina 1976, 1977 * Pro Urheilu -palkinto vuonna 2008 * Kaikkien aikojen Leijonajoukkue -kirjassa valmentajien valitsemassa Suomen kaikkien aikojen avauskentällisessä (v. 2010)Tero Laaksonen, Turkka Talonen: Kaikkien aikojen Leijonajoukkue. European Kyusho Jitsu Tuite, 2010 ([Tammisaari: Tammisaaren Kirjapaino]). ISBN 978-952-99494-4-1 (sid.). S. 9 == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Ylösen tiedot jääkiekkomuseon sivuilla. Luokka:Suomalaiset jääkiekkomaalivahdit Luokka:Suomalaiset jääkiekkovalmentajat Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Wrap Your Troubles in Dreams

Wrap Your Troubles in Dreams on helsinkiläisen The 69 Eyes -yhtyeen vuonna 1997 julkaistu albumi. == Kappaleet == * Kaikki sanoitukset Jyrki 69, ellei toisin mainita # (Blondie-cover) # # # # # # # # # # == Muusikot == * Archzie - Basso/taustat * Bazie - Kitara/taustat * Jussi 69 - Rummut * Jyrki 69 - Laulu * Timo-Timo - Kitara Vierailevat muusikot * Mamba * Pate Kivinen * Kajasto * Jay Lewis * Timo Tolkki * Costi * Kelly * Maikki Liuski * Suho * Ville Valo == Aiheesta muualla == * Wrap Your Troubles In Dreams discogs.com -sivustolla Luokka:The 69 Eyesin albumit Luokka:Vuoden 1997 albumit
Neurolingvistiikka

Neurolingvistiikka on tieteenala, joka tutkii, miten ihmisen aivotoiminnot liittyvät kielen ymmärtämiseen ja tuottamiseen. Tutkimuskohteena ovat sekä puhuttu että kirjoitettu kieli ynnä viittomakielet. Neurolingvistiikka on monitieteinen tutkimusala, ja se yhdistelee ainakin kielitiedettä, neurobiologiaa ja tietojenkäsittelytiedettä. Tutkijat tulevat alalle monista eri lähtökohdista ja tuovat useita eri testimenetelmiä ja näkökulmia omasta tieteenalastaan. Perinteisesti neurolingvistiikalla on tarkoitettu erityisesti kielen tuottamisen ja ymmärtämisen häiriöiden, esimerkiksi afasian, tutkimusta. Luokka:Kielitiede Luokka:Neurologia Luokka:Monitieteisyys
Wasting the Dawn

__NOTOC__ Wasting the Dawn on The 69 Eyesin neljäs studioalbumi. Sen julkaisi vuonna 1999 Poko Rekords. Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 24. Tällä levyllä yhtye alkoi löytää heille myöhemmille levyille pysyväksi jääneen Tummemman ja raskaamman sävyn musiikkiinsa. Laulaja Jyrkin laulu on joillakin kappaleilla vielä Wasting the Dawnilla korkeampaa raspin käyttöä mutta esimerkiksi nimikkokappaleella kuuluu jo hänelle myöhemmin ominaisempaa syvempää ja matalampaa äänenkäyttöä. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Jyrki 69 – laulu * Bazie – kitara, taustalaulu * Timo-Timo – kitara * Archzie – basso, taustalaulu * Jussi 69 – rummut === Vierailevat muusikot === * Alex Hellid * L-G Petrov * Matti Mikkola * Vilunki 3000 * Ville Valo * Jasse == Singlet == === Wasting the Dawn === # # # == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Wasting The Dawn discogs.com -sivustolla Luokka:The 69 Eyesin albumit Luokka:Vuoden 1999 albumit
Iris (vuoden 2001 elokuva)

Iris on vuonna 2001 valmistunut Richard Eyren ohjaama elokuva, joka kertoo brittiläisestä kirjailijasta Iris Murdochista ja tämän suhteesta John Bayleyyn. Elokuva pohjautuu Bayleyn muistelmiin Elegia Irikselle. Elokuva tarkastelee parin suhdetta sekä sen alku- että loppuvaiheesta. Alussa Murdoch (Kate Winslet) oli ulospäinsuuntautunut ja hallitseva yksilö, kun taas Bayley (Hugh Bonneville) oli ujo ja oppinut. Myöhemmässä vaiheessa Murdoch (Judi Dench) sairastaa Alzheimerin tautia turhautuneen Bayleyn (Jim Broadbent) hoidossa. Elokuvan näyttelijät pääsivät palkintoehdokkaiksi monissa gaaloissa. Broadbent voitti sekä Oscarin että Golden Globen parhaasta miessivuosasta. Dench palkittiin parhaan naispääosan BAFTAlla. == Pääosissa == == Palkintoja == === Oscarit === * Paras miessivuosa: Jim Broadbent Ehdokkaana: * Paras naispääosa: Judi Dench * Paras naissivuosa: Kate Winslet === BAFTAt === * Paras naispääosa: Judi Dench Ehdokkaana: * Paras miespääosa: Jim Broadbent * Paras miessivuosa: Hugh Bonneville * Paras naissivuosa: Kate Winslet * Paras sovitettu käsikirjoitus: Richard Eyre, Charles Wood === Golden Globet === * Paras miessivuosa: Jim Broadbent Ehdokkaana: * Paras naispääosa draamaelokuvassa: Judi Dench * Paras naissivuosa: Kate Winslet == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Brittiläiset draamaelokuvat Luokka:Vuoden 2001 brittiläiset elokuvat Luokka:Elämäkertaelokuvat Luokka:Parhaan miessivuosan Oscar-palkinnon saaneet elokuvat
Blessed Be

Blessed Be on The 69 Eyes -yhtyeen vuonna 2000 julkaistu viides studioalbumi. Vuonna 2001 albumista julkaistiin kahden CD:n rajoitettu keräilijöiden painos (Limited Collectors’ Edition). Ensimmäinen CD sisältää samat kappaleet kuin vuonna 2000 julkaistu perusversio. Toisella CD:llä on yksi uusi kappale "Heaven/Hell", uudelleen miksatut versiot kappaleista "Brandon Lee" ja "The Chair" sekä kokoelma musiikkivideoita. __NOTOC__ Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 4. == Kappaleet == Kaikki kappaleet sanoittanut Jyrki 69 sekä sovittanut The 69 Eyes ja Johnny Lee Michaels. # # # # # # # # # # # === Rajoitettu keräilijöiden painos CD 2 === # # # # # # == Kokoonpano == * Archzie – basso, taustalaulu * Bazie – kitara, taustalaulu * Jussi 69 – rummut * Jyrki 69 – laulu * Timo-Timo – kitara Vierailevat muusikot * Johnny Lee Michaels * Ville Valo * Mr. Lee Rock * Jay Lewis * Kalle Ahola * Jasse * Mamba == Singlet == * Gothic Girl (2000) sis. kappaleet "Gothic Girl" ja "Velvet Touch" * The Chair (2001) sis. kappaleet "The Chair (Edit)", "The Chair (Club Mix)" ja "Heaven/Hell" * Stolen Season (2001) sis. kappaleen "Stolen Season (Radio Edit)" ja "The Chair" -musiikkivideon == Arvostelut == * Allmusic: Allmusic review. * Soundi: Soundi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Blessed Be discogs.com -sivustolla Luokka:The 69 Eyesin albumit Luokka:Vuoden 2000 albumit
Paris Kills

Paris Kills on The 69 Eyes -yhtyeen vuonna 2002 julkaistu kuudes studioalbumi. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 1. == Kappaleet == * Kaikki sanoitukset Jyrki 69 * Kaikki sovitukset The 69 Eyes ja Johnny Lee Michaels # # # # # # # # # # Bonuskappaleet # * (The Doors-cover) # # == Kokoonpano == * Archzie – basso, taustalaulu * Bazie – kitara, taustalaulu * Jussi 69 – rummut * Jyrki 69 – laulu * Timo-Timo – kitara Vierailevat muusikot * Johnny Lee Michaels * Kimmo Härmä * Amanda Löfman (AmAndA) * Elena Mady * Ville Valo * Mamba == Singlet == * "Dance d'Amour" (2001) #Dance d'Amour #You're Lost Little Girl * "Betty Blue" (2002) #Betty Blue #Grey (Radio Live) #Don't Turn Your Back on Fear (Radio Live) * "Crashing High" (2003) #Crashing High #Stigmata (Gothic Remix) #Stigmata (Demonic Remix) #Stigmata (Prophecy Remix) == Arvostelut == * Desibeli.net: Desibeli.net. * Soundi: Soundi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Paris Kills discogs.com -sivustolla Luokka:The 69 Eyesin albumit Luokka:Vuoden 2002 albumit
Framed in Blood – The Very Blessed of the 69 Eyes

Framed in Blood – The Very Blessed of the 69 Eyes on helsinkiläisen rockyhtye The 69 Eyesin vuonna 2003 julkaistu kokoelmalevy. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 6. == Kappaleet == # (Blessed Be) # (Paris Kills) # (Blessed Be) # (Wasting the Dawn) # (Paris Kills) # (Blessed Be) # (Blessed Be) # (Wrap Your Troubles in Dreams) # (Blessed Be) # (Paris Kills) # (Wrap Your Troubles in Dreams) # (Blessed Be) # (Savage Garden) # (Wrap Your Troubles in Dreams) # (Paris Kills) # (Savage Garden) # (Wasting the Dawn) # (Music for Tattooed Ladies & Motorcycle Mamas Vol 1) Suluissa albumi, jolta kappale on peräisin. == Kokoonpano == * Archzie – basso, taustalaulu * Bazie – kitara, taustalaulu * Jussi 69 – rummut * Jyrki 69 – laulu * Timo-Timo – kitara == Arvostelut == * Desibeli.net: The 69 Eyes: Framed In Blood - The Very Blessed Of Viitattu 29.9.2022. * Imperiumi: 7½/10Levyarvostelu: 69 Eyes, The - Framed In Blood - The Very Blessed Of The 69 Eyes Viitattu 29.9.2022. * Soundi: Soundi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Framed in Blood – The Very Blessed of the 69 Eyes discogs.com -sivustolla Luokka:The 69 Eyesin albumit Luokka:Vuoden 2003 kokoelma-albumit
Lavastaja

Lavastaja on suunnittelija, joka vastaa esityksen tai audiovisuaalisen tallenteen (kuten elokuvan tai televisio-ohjelman) visuaalisesta kokonaisuudesta eli lavastuksesta yhdessä ohjaajan ja muun taiteellista ennakkosuunnittelua tekevän työryhmän (esimerkiksi pukusuunnittelija, valosuunnittelija, koreografi, kuvaaja) kanssa. Usein lavasteita on toteuttamassa erikseen lavasterakentaja. Teatterimaailmassa lavastajasta käytetään myös nimitystä skenografi (, ), jonka voidaan tulkita käsittävän myös pukusuunnittelun ja joissain tapauksissa valosuunnittelun. Useat teatterilavastajat toimivatkin myös pukusuunnittelijoina. Ulkomaisessa elokuvamaailmassa suomalaista lavastajaa vastaavat englannin kielen tittelit production designer, art director ja set designer, tässä hierarkiajärjestyksessä. == Merkittävimpiä tämän hetken teatterilavastajia Suomessa == * Ralf Forsström, freelance, aiemmin muun muassa Helsingin ja Tukholman kaupunginteatterien vakituinen lavastaja, toimii myös pukusuunnittelijana * Pekka Ojamaa, freelance, taiteilijaprofessorina 1993–1998 (edesmennyt) * Reija Hirvikoski, freelance, vierailuja muun muassa Helsingin kaupunginteatterissa, Oulun kaupunginteatterissa, Turun kaupunginteatterissa, Jyväskylän kaupunginteatterissa ja Lahden kaupunginteatterissa. Lavastuksia myös televisioon ja elokuvaan. Toimii myös pukusuunnittelijana. * Tiina Makkonen, freelance, Taideteollisen korkeakoulun lavastustaiteen professorina 2000–2006 (edesmennyt) * Hannu Lindholm, Tampereen Työväen Teatterin lavastaja, vierailee jatkuvasti muun muassa Suomen Kansallisoopperassa ja Helsingin kaupunginteatterissa * Kati Lukka, Suomen Kansallisteatterin lavastaja, aiemmin Helsingin kaupunginteatterissa * Kimmo Viskari, freelance, vierailuja muun muassa Suomen Kansallisoopperassa ja Kansallisteatterissa. === Merkittäviä suomalaisia elokuvalavastajia === * Pentti Valkeasuo, lavastanut useita elokuvia kuten Tango Kabaree, Lupaus, FC Venus, Kaksipäisen kotkan varjossa, Raja 1918, voittanut Jussin elokuvasta Betoniyö ja ollut ehdokkaana aikaisemmin. Viimeisin lavastus on Betoniyö. * Minna Santakari, lavastanut muun muassa kaikki Markku Pölösen elokuvat * Risto Karhula, aktiivinen ura elokuvatuotannoissa 1980-luvulta alkaen * Markku Pätilä, Aki Kaurismäen luottolavastaja. * Ville Salminen * Aimo Pöyhönen, lavasti muun muassa kaksi suomalaisohjelmaa, jotka olivat ehdolla Kultaisen ruusun saajaksi. * Katriina Pajunen (Katriina Ilmaranta-Pajunen, Katriina Ilmaranta), mm. vuoden Parhaan lavastuksen Jussi (2003) elokuvasta Heinähattu ja Vilttitossu, Taideteollisen korkeakoulun elokuva- ja tv-lavastuksen professori vuosina 2000–2007 * Sattva-Hanna Toiviainen, lavastanut muun muassa elokuvat Vares – yksityisetsivä, Paha maa ja Musta Jää. Ollut Jussi-ehdokkaana vuonna 2007 elokuvista Saippuaprinssi ja Valkoinen kaupunki. * Jukka Uusitalo, voittanut Jussi-patsaat elokuvista Raid (2003), Lipton Cockton in the Shadows of Sodoma (1995) sekä Ganes (2007) . Ollut tämän lisäksi Jussi-ehdokkaana vuosina 2000 ja 2002. == Aiheesta muualla == *Lavastaja (Elokuvantaju) *Lavastajan ammatinkuvaus (Ammattinetti) Luokka:Elokuva-alan ammatit Luokka:Teatterialan ammatit
Akaatti

Akaatti on kvartsin pienikiteinen, usein geodien muodossa esiintyvä läpikuultava raidallinen kalsedonimuunnosmuoto. Akaatti on rakenteeltaan pehmeää ja huokoista. Se on väriltään usein maitomaisen valkoista, mutta toisinaan myös vihreää tai sinistä. Akaatin Mohsin kovuus on 6,5–7. Akaatti sai nimensä sisilialaisesta Achates-joesta, joka oli akaatin antiikin aikainen löytöpaikka. Akaatti on tuliperäinen kivilaji. Akaatin raitakuviot syntyvät rytmisen kiteytymisen myötä. Raidat syntyvät, kun emäkivi kiteytyy samanaikaisesti ontelon kaasukuplien kanssa. Sen jälkeen laavan piihappoiset vesitipat ovat jäähtyneet kiven myötä, eli akaatti kasvaa seinämistä sisäänpäin. Rapautuminen aiheuttaa akaatin ulkokuorelle ja uloimpiin raitakerroksiin valkoisen kuoren. Jos akaattimanteli ei täyty kokonaan akaattimassalla, onteloon voi syntyä esimerkiksi vuorikiteitä, ametistia, savukvartsia tai kalsiittia. Kiteiden vuoraamaa onteloa kutsutaan geodiksi. == Esiintymisalueet == Akaattia esiintyy Afrikassa, Brasiliassa (Rio Grande do Sul), Egyptissä, Intiassa, Kanadan Ontariossa, Saksassa, Tšekissä, Marokossa, Ural-vuorilla Venäjällä sekä Yhdysvalloissa, kuten Oregonissa. Kuuluisat Idar- Obersteinin kaivokset Saksassa on jo louhittu loppuun. Idar-Obersteinista Brasiliaan ja Uruguayhun tulleet emigrantit löysivät tärkeät esiintymät vuonna 1827. === Suomen akaattiesiintymä === Suomessa Huittisten Karhiniemessä esiintyy syntyperältään maailmassa harvinaisia akaatteja: ne ovat syntyneet meteoriitin pudotessa alueelle ja sulattaessa maassa olevan kiven, sekoittuen sulaan meteoriittiin ja muodostaen akaatteja. == Botswanan akaatti == Botswanan akaattia esiintyy samannimisessä maassa. Se on ulkomuodoltaan harmaa ja vahamainen. == Tuliakaatti == Tuliakaatin tunnistaminen on erittäin vaikea tehtävä ja tulos kiistanalainen. Jotkut pitävät sitä pelkästään karneolin yhtenä muotona, mutta toiset luokittelevat sen opaaliksi. Tosiasiassa tuliakaatti ja karneoli kuuluvat molemmat kalsedoniryhmään. Joidenkin uskomuksien mukaan tuliakaatilla on parantavia vaikutuksia. == Sammalakaatti == Sammalakaatti kuuluu kalsedoneihin. Yleensä nämä kivet ovat joko mustia, vihreitä, ruskeita tai sinisiä. Niitä tavataan Yhdysvalloissa, Australiassa ja Intiassa. Sammalakaatissa on haarakkaat ruskeat, harmaat tai valkoiset juovat, jotka peittävät kiven pinnan kuin sammal. Sammalkuvion akaattiin muodostaa dendriittiryhmään kuuluvat mineraalit. == Akaatti astrologiassa ja taikauskossa == Jotkut pitävät akaattia onnenkivenään, kuten myös esimerkiksi tiikerinsilmää, sitriiniä, helmiä, hunajakalsiittia ja sadronyksakaattia. Akaattia pidetään horoskoopissa vaa'an voimakivenä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Mindat: Agate Luokka:Kvartsi
Rautakangas

Rautakangas () on entinen Sortavalan kaupungin hallinnon alaisuuteen kuulunut kylähallintoalue ja siihen kuulunut kylä Karjalan tasavallassa Venäjällä Suomen 1944 luovuttamalla alueella. Rautakankaan alueen asukasluku oli noin 2 000 vuonna 1987. Rautakankaan kylähallintoalueen hallinnollinen keskus oli Helylä, joka ei kuitenkaan kuulunut itse kylähallintoalueeseen. Kylähallinnon alaisia kyliä ovat Helylä (ei sama kuin Helylän taajama), Karmala (), Kirjavalahti, Lahdenkylä, Leppäselkä, Rautakangas, Rytty (155 asukasta vuonna 1996), Suikka, Tuokslahti, Tuoksjärvi ja Hotinlahti. Vuoden 2006 kuntauudistuksen jälkeen kylät kuuluvat Haapalammen ja Kaalamon kuntiin. ==Historia== Rautakankaan alue kuului Suomen aikana pääasiassa Sortavalan maalaiskuntaan, mutta alueeseen kuuluu myös pieni osa entistä Ruskealan kuntaa. ==Lähteet== * Karjalan tasavalta vuonna 1997, Yrityspalvelu Karelski. Jyväskylä 1997. ISBN 952-90-8324-6 * Lehtipuu Markus: Karjala: Matkaopas, Suomalainen Matkaopas Finnish Guidebooks Oy, Helsinki 2001. ISBN 952-9715-13-7 Luokka:Sortavalan piirin asutut paikat Luokka:Sortavalan maalaiskunnan kylät
Sforza

Sforza oli renessanssin Italian hallitsijasuku, joka piti hallussaan Milanon herttuakuntaa vuosina 1450–1535. Vaatimattomista oloista nousseet Sforzat olivat alun perin kondottieereja, palkka-armeijoiden komentajia, joka erotti heidät Medicin pankkiirisuvusta. Suku nousi maineeseen Muzio Attendolon (1369–1424) myötä. Hän oli alkujaan maanviljelijä Romagnasta, mutta tuli tunnetuksi menestyneenä condottierina ja alkoi kutsua itseään nimellä Sforza, väkevä. Muzio Attendolo Sforza palveli monia Italian ruhtinaita ja kuoli Napolin kuningattaren Johanna II:n palveluksessa. Hänen poikansa Francesco Sforza palveli Viscontin sukua ja avioitui Milanon viimeisen herttuan tyttären Bianca Maria Viscontin kanssa saaden näin perintäoikeuden Milanon herttuan arvoon. Kansan ottaessa vallan käsiinsä ja perustaessaan Ambrosian tasavallan Milanoon Francesco Sforza valloitti Castello Sforzescon ja tuli Milanon herttuaksi. Sforzien aikana Milanon kulttuurielämä kukoisti. Sforzat pitivät hoveissaan taiteilijoita ja tiedemiehiä ja käyttivät suuria summia rahaa hovinsa ja kaupungin koristelemiseen. Valtaistuin joutui Ludvig XII:n käsiin vuosina 1499–1500 ja 1500–1512, kunnes Kaarle V voitti ranskalaiset ja sveitsiläiskaarti palautti Massimiliano Sforzan herttuaksi. Vuonna 1535 viimeinen Sforza-suvun herttua kuoli ilman perillistä ja Kaarle V:stä tuli Milanon uusi hallitsija. ==Sforzat Milanon herttuana== *Francesco I Sforza 1450–1466 *Galeazzo Maria Sforza 1466–1476 *Gian Galeazzo Sforza 1476–1494 *Ludovico Maria Sforza 1494–1499 *Ludovico Maria Sforza (uudelleen) 1500 *Ercole Massimiliano Sforza 1512–1515 *Francesco II Maria Sforza 1521–1535 ==Sforzain sukupuu== ==Aiheesta muualla== Luokka:Hallitsijasuvut Luokka:Italian historia Luokka:Milanon historia Luokka:Italian aateli