EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Vähä Kausjärvi

Vähä Kausjärvi on Pirkanmaalla Lempäälässä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Myllyojan valuma- alueeseen. == Maantietoa == Järven pinta-ala on 13 hehtaaria ja sen vedenpinnan korkeus on 116,6 metriä meren pinnan yläpuolella. Siihen laskee kolme metsäojaa lähiympäristön ojitetuilta soilta eikä ojien latvoilla ole enää muita järviä. Vähä Kausjärvi on siten valuma-alueensa latvajärviä. Järven laskuoja Toussunoja lähtee järven lounaispäästä ja se putoaa 11 metriä lähes 600-metrisellä matkallansa Kyynäröjärveen. Järvi on 1,2 kilometriä pitkä, 250 metriä leveä ja sen rantaviivan pituus on 2,6 kilometriä. Sen leveintä kohtaa lukuun ottamatta järvi on muutoin hyvin kapea. Lähiympäristö on asumatonta kumpareista moreenimaastoa. Järven pohjoispäätä sivuaa metsätie, joka lähtee seututieltä 130 Lastustenkulmalta ja joka vie Tervajärven pohjoispuolelle. Sivuamiskohdan lähellä sijaitsee laavu ja nuotiopaikka, jotka kuuluvat Birgitan polun reitistöön. == Historiaa == Järvi sijaitsi metsässä ja sen kautta kulki ainoastaa talvite, jonka korvasi myöhemmin vuoden 1975 peruskartassa näkyvä metsäautotie. Hailunrahkan luontainen puro avattiin koneellisesti kaivetulla suo-ojalla samaan karttaan mennessä. == Lähteet == Luokka:Myllyojan valuma-alue (Lempäälä) Luokka:Lempäälän järvet
Mörne

Mörne on sukunimi. Se on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi: * Arvid Mörne (1876–1946), kirjailija * Axel Mörne (1886–1935), arkkitehti * Barbro Mörne (1903–1987), kirjailija ja kirjastonhoitaja, Arvid Mörnen tytär * Gudrun Mörne (1905–1981), toimittaja ja lastenkirjailija, Arvid Mörnen tytär * Håkan Mörne (1900–1961), matkakirjailija, Arvid Mörnen poika * Signe Mörne (o.s. Hagelstam, 1875–1952), näyttelijä, lausuja ja kirjailija, Arvid Mörnen puoliso
Salla Vuorikoski

Salla Vuorikoski (s. 1977) on suomalainen toimittaja ja tuottaja, joka työskentelee Helsingin Sanomissa. Aikaisemmin hän on työskennellyt Suomen Kuvalehdessä, MTV Uutisissa sekä Yle Uutisissa. Vuorikoski on erikoistunut tutkivaan journalismiin, ja tyypillisesti hänen juttunsa käsittelevät yhteiskunnallisia aiheita, kuten politiikkaa ja taloutta. == Ura == Hän työskenteli MTV:ssä vuosina 2002–2015 muun muassa 45 minuuttia -ohjelmassa sekä MTV:n uutistoimituksessa. Vuodesta 2016 lähtien hän oli Ylen ajankohtaistoimittaja, kunnes irtisanoutui tehtävästään pääministeri Juha Sipilää ja Terrafame-kaivoksen rahoituspäätöstä koskeneen kohun seurauksena ja siirtyi Suomen Kuvalehden palvelukseen. Opiskeluaikanaan hän työskenteli Radio Keski-Suomessa. Vuorikoski ja Jussi Eronen saivat vuonna 2009 Bonnierin journalistipalkinnon kategoriassa vuoden journalistinen teko WinCapita- uutisoinnistaan. Vuorikoski sai Lumilapio-palkinnon vuonna 2010 Nova Group -yhtiötä koskeneista jutuista, jotka hän teki yhdessä Erosen ja Raija Kantomaan kanssa. Vuorikoski valittiin Vuoden kellokkaaksi 2016. Toukokuussa 2017 julkaistiin Vuorikosken, Erosen ja Jarno Liskin kirjoittama kirja Ylegate, joka käsittelee Ylen kriisiä. Vuorikoski on toiminut 2010-luvulla Tutkivan journalismin yhdistyksen puheenjohtajana ja hallituksen jäsenenä. == Tunnustukset == * Bonnierin vuoden journalistinen teko 2008 Jussi Erosen kanssa, MTV3:n 45 minuuttia-ohjelman Wincapita-uutisointi * Lumilapio-palkinto 2010, tutkivasta työstä koskien vuoden 2007 eduskuntavaalien suurinta rahoittajaa Nova Group -yhtiötä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Jyväskylän yliopisto, Humanistis-yhteiskuntatieteellinen tiedekunta, Alumnit Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Franssila

Franssila on suomalainen sukunimi. Tunnettuja Franssiloita ovat muun muassa: * Juho Franssila (1867–1945), näytelmäkirjailija * Kaarlo Franssila (1869–1950), kouluneuvos, päätoimittaja ja kouluhallituksen osastopäällikkö * Matti Franssila (1905–1976), mikroklimatologi ja Ilmatieteen laitoksen johtajana * Miika Franssila (s. 1993), jääkiekkoilija * Sami Franssila (s. 1959), materiaalitieteen professori
Norprogesteroni

Norprogesteroni (C20H28O2) on steroideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. ==Ominaisuudet ja valmistus== Norprogesteroni muistuttaa rakenteeltaan huomattavasti progesteronia ja poikkeaa siitä ainoastaan siten, että asemassa 19 olevaan hiileen ei ole sitoutunut metyyliryhmää. Norprogesteronin havaittiin olevan vaikutuksiltaan samankaltainen progesteronin kanssa, mutta tätä 4-8 voimakkaampi. Norprogesteronia on tutkittu muun muassa kohdunkaulansyövän hoitoon, jossa se osoittautui ruiskeena annettuna tehokkaaksi. Norprogesteronin ominaisuuksia tutkivat muun muassa Carl Djerassi ja Luis Miramontes ja heidän tutkimuksensa johtivat myöhemmin noretisteronin kehittämiseen.Joseph W. Gunnet & Lisa A. Dixon: Hormones, Sex Hormones, Kirk- Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 9.2.2017 Ensimmäisen kerran norprogesteronia valmisti Maximilian Ehrenstein vuonna 1944 12-vaiheisella prosessilla lähtien strofantidiinista. Näin saatu tuote oli suhteellisen epäpuhdasta ja vuonna 1951 Djerassi ja Miramontes valmistivat yhdistettä puhtaana Birch-pelkistyksen avulla aromaattisesta lähtöaineesta. ==Lähteet== Luokka:Steroidit
Annika Hicks

Annika Hicks (s. 26. kesäkuuta 1991) on kanadalainen maastohiihtäjä. Hicks kilpaili maastohiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran joulukuussa 2012 Canmoressa. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti helmikuussa 2017 oltuaan Pyeongchangin 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 26:s. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset maastohiihtäjät Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sadie White

Sadie White (s. 8. tammikuuta 1996) on kanadalainen maastohiihtäjä. White kilpaili maastohiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran helmikuussa 2017 Pyeongchangissa. Siellä hän sijoittui 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 29:nneksi saavuttaen ensimmäiset maailmancupin pisteensä. Hän oli kilpailun viimeinen maaliintulija. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset maastohiihtäjät Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Dahria Beatty

Dahria Beatty (s. 7. maaliskuuta 1994) on kanadalainen maastohiihtäjä. Beatty kilpaili maastohiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Canmoressa joulukuussa 2012. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti maaliskuussa 2016 oltuaan Ski Tour Canadan perinteisen hiihtotavan sprintissä Canmoressa 15:s. Normaalissa maailmancupin kilpailussa hänen paras sijoituksensa on 16. sija Dresdenin vapaan hiihtotavan sprintistä tammikuussa 2019 ja Planican vapaan hiihtotavan sprintistä joulukuussa 2019. Beattyn parhaat sijoitukset arvokilpailujen henkilökohtaisilla matkoilla ovat vapaan hiihtotavan sprintin 13. sija Pyeongchangin olympialaisissa 2018 ja 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan väliaikalähtökilpailun 18. sija Pekingin olympialaisissa 2022. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kanadalaiset maastohiihtäjät Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Suomen Psykologinen Seura

Suomen Psykologinen Seura on psykologian alan tieteellinen yhdistys, joka pyrkii tukemaan ja kehittämään psykologista tutkimus- ja julkaisutoimintaa sekä psykologian alan käytännön toimintaa Suomessa. Vuonna 1952 perustettu yhdistys osaltaan tuo yhteen ja luo kanssakäymistä psykologian perustutkimuksen ja soveltavan psykologian edustajien välille Suomessa. Suomen Psykologinen Seura kuuluu suomalaisena psykologijärjestönä vuonna 1889 perustettuun Kansainväliseen psykologisten tieteiden unioniin (International Union of Psychological Sciences, IUPsyS) ja psykologisia testejä koordinoivaan järjestöön (International Test Commission). Yhdistys on jäsen myös suomalaisten tieteellisten yhdistysten kattojärjestössä Tieteellisten seurain valtuuskunnassa. Yhdistys järjestää kahden vuoden välein kansallisen psykologian alan kongressin yhdessä Suomen Psykologiliiton sekä Suomen Psykologian Opiskelijain Liiton kanssa. Lisäksi yhdistyksen jaostot järjestävät tyypillisesti 1-2-päiväisiä kokouksia alaltaan. Suomen Psykologinen Seura järjestää myös muita kokouksia ja esitelmätilaisuuksia. Yhdistys kustantaa vertaisarvioituja empiirisiä tutkimuksia julkaisevaa Psykologia-lehteä sekä monografisarjoja Acta Psychologica Fennica A ja B. Seuran edustaja osallistuu myös Scandinavian Journal of Psychologyn ja International Journal of Psychologyn toimitusneuvostoihin. Seura jakaa joitain palkintoja ja apurahoja ansiokkaille väitöskirja ja pro gradu -töille. ==Lähteet== Luokka:Psykologian järjestöt Luokka:Suomalaiset tiedeyhdistykset
Chisa Ōbayashi

Chisa Ōbayashi (; s. 27. joulukuuta 1984) on japanilainen maastohiihtäjä. Ōbayashi kilpaili maastohiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Ramsaussa joulukuussa 2004. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti yli 12 vuotta myöhemmin Pyeongchangissa helmikuussa 2017 sijoituttuaan 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 18:nneksi. Ennen sitä hän oli ollut parhaimmillaan maailmancupissa 37:s. Ōbayashi osallistui Oberstdorfin MM-kilpailuihin 2005 sijoittuen 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 47:nneksi, 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 48:nneksi ja 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 52:nneksi. == Lähteet == Luokka:Japanilaiset maastohiihtäjät Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Herman Koch

Herman Koch (s. 5. syyskuuta 1953 Arnhem, Alankomaat) on alankomaalainen kirjailija. Hän on kolumnisti ja kirjoittanut novelleja ja romaaneja. == Elämä ja tuotanto == Koch näytteli ennen kirjailijan uraansa radiossa, televisiossa ja elokuvissa. Elokuvissa hänellä on ollut enimmäkseen sivurooleja. Hän on yksi pitkäkestoisen, Alankomaiden television vuosina 1990–2005, esittämän satiiris-absurdin sarjan Jiskefet (Roskapönttö) luojista. Hän on myös näytellyt kyseisessä sarjassa. Koch on naimisissa ja hänellä on yksi lapsi. Suomeksi Kochilta on ilmestynyt viisi romaania. Ensimmäinen, Illallinen (2012) on ollut kotimaassaan menestys, sitä on myyty lähes 500 000 kappaletta. Sen jälkeen häneltä on ilmestynyt romaanit Lääkäri (2013), Naapuri (2015), Pormestari (2017) ja uusimpana omaelämäkerrallinen Suomen päivät (2020). == Lisää aiheesta == * Yli miljoona kirjaa myynyt Herman Koch lypsi nuorena lehmiä Pohjois-Karjalassa Yle Luokka: Alankomaalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Aimee Watson

Aimee Watson (s. 28. heinäkuuta 1987 Sydney) on australialainen maastohiihtäjä. Watson kilpaili junioreiden MM-kilpailuissa Strynissä 2004 sijoittuen 5 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 73:nneksi. Tarvisiossa 2007 hän sijoittui samalla matkalla 72:nneksi ja 10 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 68:nneksi. Vuoden 2008 alle 23-vuotiaiden MM- kilpailuissa Val Venostassa hän oli parhaimmillaan 24:s 15 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa. Vuotta myöhemmin Praz de Lys Sommandissa hän oli parhaimmillaan 28:s vapaan hiihtotavan 10 kilometrin kilpailussa. Hinterzartenissa 2010 hän oli 29:s sekä 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa että perinteisen 10 kilometrillä. Hiihdon MM-kilpailuissa hän kilpaili ensimmäisen kerran Liberecissä 2009 sijoittuen 30 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 52:nneksi, 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 59:nneksi ja 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 64:nneksi. Val di Fiemmessä 2013 hän oli 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 65:s ja 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 79:s. Falunissa 2015 hän oli Australian viestijoukkueen mukana 14:s, 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 53:s ja 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 54:s. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli 30 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 54:s ja 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 63:s. Watson kilpaili maastohiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Liberecissä helmikuussa 2008. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Pyeongchangissa helmikuussa 2017 sijoituttuaan 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 27:nneksi. Hänen nuorempi veljensä Callum Watson on myös maastohiihtäjä. == Lähteet == Luokka:Australialaiset maastohiihtäjät Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jussi Niemi (professori)

Erkki-Jussi Niemi (s. 10. helmikuuta 1950 Pori) on Itä-Suomen yliopiston yleisen kielitieteen professori emeritus. Niemi kirjoitti ylioppilaaksi Porin suomalaisessa yhteiskoulussa 1969, valmistui Turun yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1976, filosofian lisensiaatiksi 1978 ja väitteli Turun yliopistossa filosofian tohtoriksi 1984. Hän opiskeli myös Yhdysvalloissa Indianan yliopiston (Bloomington) lingvistiikan laitoksella 1978–1979. Työuransa Niemi aloitti Turun yliopiston tutkimusapulaisena 1976–1977 ja jatkoi Joensuun korkeakoulun (myöhemmin Joensuun yliopisto) englannin kielen assistenttina 1977–1979, fonetiikan ja yleisen kielitieteen lehtorina 1979–1989, yleisen kielitieteen yliassistenttina 1990–1993, apulaisprofessorina 1993–1998 ja professorina 1998–2009. Vuosina 1983–1984 hän työskenteli Jyväskylän yliopiston fonetiikan virkaa toimittavana apulaisprofessorina ja vuodesta 2010 lähtien Itä-Suomen yliopiston yleisen kielitieteen professorina. Turun yliopiston fonetiikan dosentti hän on ollut 1985 lähtien ja Oulun yliopiston psykolingvistiikan dosentti 1999 lähtien. Yhdysvaltalaisen Bostonin yliopiston afasiatutkimuskeskuksen vierailevana professorina hän oli 1989–1990. Päätyönsä ohessa Niemi on ehtinyt toimia monessa kotimaisessa ja ulkomaisessa järjestössä sekä tieteellisten kokousten järjestelytoimikunnissa. Hän on ollut muun muassa Puhe ja kieli -lehden päätoimittaja 2001–2003, Suomen kielitieteellisen yhdistyksen puheenjohtaja 1995–1996, Suomen kognitiivisen kielentutkimuksen yhdistyksen perustajajäsen ja Nordic Association of Linguistsin puheenjohtaja 2003–2009. Niemi on myös ehtinyt kirjoittaa yli 160 tieteellistä julkaisua. Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi hänet kutsuttiin 2007. Jussi Niemen puoliso on Sinikka Niemi Itä- Suomen yliopiston ruotsin kielen professori emerita. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Joensuun yliopiston professorit Luokka:Itä-Suomen yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Owe Wikström

pienoiskuva|Owe Wikström Göteborgin kirjamessuilla vuonna 2014. Owe Wikström (s. 16. huhtikuuta 1945 Överluleån pitäjä) on ruotsalainen teologi, kirjailija, psykoterapeutti ja pappi. Vuosina 1984-2012 hän toimi uskontopsykologian professorina Uppsalan yliopistossa. Uskontotieteen piirissä Wikström on tunnettu tutkimuksistaan koskien uskonnon suhdetta erilaisiin kliinisiin psykologisiin tiloihin, kuten traumoihin ja fobioihin. Hän on tutkinut modernia kirjailijuutta ja klassisia säveltäjiä käyttämällä sosiaalikonskruktiivisia ja psykodynaamisia teorioita. Tieteellisten julkaisujen lisäksi hän on kirjoittanut kymmeniä kirjoja musiikista, kirjallisuudesta, taiteesta ja populaarikulttuurista. Wikström nimitettiin professoriksi vuonna 1984. Hänet tunnetaan kansainvälisesti myös Erasmus- ohjelman piirissä. Wikström on usein myötävaikuttanut mediassa kulttuurisissa ja uskonnollisissa kysymyksissä. Wikström on Nathan Söderblom -yhdistyksen jäsen. Hän tuli tunnetuksi suuremmalle yleisölle julkaistessaan teoksensa Med Långsamhetens Lov vuonna 2001. Teosta on myyty Ruotsissa 150 000 kappaletta ja se on käännetty kymmenelle kielelle. == Bibliografia == * Guds ledning av människolivet, 1975. * Stöd eller börda?, 1980. * Raskolnikov - den kluvnes väg mot helhet, 1982. * De ofrånkomliga orden, 1982. * Hypnos och symboldrama, 1982. * Den religiösa människan, 1985. (Uskonnollinen ihminen, 2009.) * Den outgrundliga människan: livsfrågor, psykoterapi och själavård , 1990. (Salattu ihminen: elämän syvät kysymykset ja parantava keskustelu, 2000.) * Identitet och fördjupning, 1992. * Om heligheten och dess envisa vägran att försvinna: religionspsykologiska perspektiv, 1993. (Pyhän salaisuus : kätketty todellisuus ja nykyaika, 2004.) * Det bländande mörkret: om andlig vägledning och psykologi i vår tid, 1994. (Häikäisevä pimeys : näkökulmia hengelliseen ohjaukseen, 1995 / 2002.) * Tillvarons blå underton: morgonandakter, iakttagelser, 1996. (Pyhyyden kaipuu : usko ja aikamme ihminen, 2003.) * Aljosjas leende, 1997. * Att se det dolda, 1999. * Toccata: J. S. Bachs andliga universum, iakttagelser och betraktelser, 2000. (Sielu ja sointi : Kirjoituksia J. S. Bachin elämästä ja uskosta, 2002.) * Långsamhetens lov. Eller vådan av att åka moped genom Louvren, 2001. (Läsnäolon taito: Johdatus kiireettömään elämään, 2002 / 2008.) * Ikonen i fickan: om yttre och inre resor, 2003. (Matkalla olon mysteeri: Tie ulos vie sisään, 2005.) * Sonjas godhet: medkänsla i en självupptagen tid, 2006. (Hyvyys ja myötätunto: Huolenpidon voimasta ja aikamme itsekkyydestä, 2008.) * Till längtans försvar eller vemodet i finsk tango, 2008. (Kaipauksen puolustus, 2010.) * Att älska livet mer än dess mening: betraktelser och övningar, 2010. (Vasta rakkaus antaa merkityksen, 2011.) * Den dolda dörren, 2014. Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Ruotsalaiset teologit Luokka:Uskontotieteilijät Luokka:Ruotsalaiset papit Luokka:Ruotsalaiset tietokirjailijat Luokka:Ruotsalaiset professorit
Matti Niemi (professori)

Matti Ilmari Niemi (s. 24. helmikuuta 1958 Savitaipale) on Itä-Suomen yliopiston siviilioikeuden, erityisesti varallisuusoikeuden professori. Niemi kirjoitti ylioppilaaksi Savitaipaleen yhteislukiossa 1977 ja valmistui oikeustieteen kandidaatiksi 1985, oikeustieteen lisensiaatiksi 1990, väitteli oikeustieteen tohtoriksi Lapin yliopistossa 1996 ja hänelle myönnettiin varatuomarin arvo 1987. Työuransa alussa Niemi työskenteli viransijaisena nimismiehenä eri nimismiespiireissä 1985–1986 ja Lapin korkeakoulun ympäristöoikeuden assistenttina 1985–1988. Hän toimi myös Lapin korkeakoulun virkaa toimittavana apulaisprofessorina 1986, taloudellisten suhteiden viransijaisena yliassistenttina 1988–1989 ja Lapin yliopistoksi muuttuneen korkeakoulun oikeustieteen apulaisprofessorina 1989–1996, viransijaisena professorina 1997, apulaisprofessorina 1997–1998 ja lopulta professorina 1998–2001. Lapin yliopiston oikeustieteellisen tiedekunnan dekaanina Niemi oli 2000–2001 ja Englantilaisen Readingin yliopiston vierailevana professorina 1998–1999. Lappeenrannan teknillisen korkeakoulun, sittemmin Lappeenrannan teknillisen yliopiston yksityisoikeuden professorina hän työskenteli vuodesta 2001 ja Itä-Suomen yliopiston siviilioikeuden professorina vuodesta 2014. ==Teoksia== * Päämäärien valtakunta: konventionalistinen analyysi lainopillisen tiedon edellytyksistä ja oikeusjärjestelmän perusteista, 1996 * Hohfeld ja oikeuksien analyysit, esipuhe 1996 * Maakaaren järjestelmä I: kiinteistökauppa ja muut luovutukset, 1997, 2. uudistettu painos 2016 * Maakaaren järjestelmä II: kirjaaminen ja lainhuudatus, 2004, 2. uudistettu painos 2012 * Maakaaren järjestelmä III: kiinnitys ja panttioikeus, 2010 * Artikkeleja kotimaisissa ja ulkomaisissa aikakauskirjoissa ja lehdissä. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Itä-Suomen yliopiston professorit Luokka:Lapin yliopiston professorit Luokka:Lappeenrannan teknillisen yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Au bonheur des ogres

Au bonheur des ogres (kansainvälisesti The Scapegoat) on vuonna 2013 ensi- iltansa saanut Nicolas Baryn ohjaama ranskalainen draamakomediaelokuva, jonka pääosissa ovat Raphaël Personnaz, Bérénice Bejo, Guillaume de Tonquédec ja Emir Kusturica. Au bonheur des ogres perustuu Daniel Pennacin samannimiseen romaaniin Au bonheur des ogres (1985), joka on Pennacin Malaussène-saagan ensimmäinen osa. Romaanin pohjalta Nicolas Bary, Jérôme Fansten ja Serge Frydman laativat elokuvan käsikirjoituksen. Elokuvan tuottajina olivat Dimitri Rassam ja Jérôme Seydoux. == Juoni == Suuri Malaussènen perhe vaikuttaa olevan päällisin puolin hämärän epänormaali, mutta kaoottisuuden alta paljastuu onnellinen perhe, jonka päänä on jokaiseen vastaantulevaan rakastuva äiti. Elämä ei käy koskaan tylsäksi tavaratalossa työskentelevälle Benjaminille, joka on perheen lapsista vanhin ja vastuussa koko sisaruslaumastaan. Kun onnettomuuksia alkaa tapahtua kaikkialla siellä missä Benjamin kulkee, niin poliisi kuin hänen työtoverinsakin alkavat epäillä häntä onnettomuuksien syyksi. Benjamin haluaa tietää miksi ja miten nämä onnettomuudet tapahtuvat ja mikä on hänen osansa niissä. Vastauksien saamiseksi hän alkaa selvittää asiaa pelottoman journalistin, Julian, kanssa. == Näyttelijät == == Tuotanto == Au bonheur des ogresin kuvaukset alkoivat 16. helmikuuta 2012. Elokuva kuvattiin yhdentoista viikon ajan Pariisissa ja Luxemburgissa 13 070 000 euron budjetilla. Elokuvan tuotantoyhtiönä oli Chapter 2, ja elokuvan tuottamiseen osallistuivat myös Pathé, Bidibul Productions, France 2 Cinéma, Nexus Factory ja Alvy Productions. Au bonheur des ogresin teaser julkaistiin 20. kesäkuuta 2013 ja virallinen traileri 31. elokuuta 2013. == Julkaisu ja vastaanotto == Au bonheur des ogres sai ensi-iltansa Luxemburgin elokuvajuhlilla 8. maaliskuuta 2013. Elokuvan Ranskan ensi-ilta oli Angoulêmen ranskankielisten elokuvien elokuvajuhlilla 25. elokuuta 2013. Elokuva sai teatteriensi-iltansa Ranskassa 16. lokakuuta 2013 ja oli Pathé Distributionin teatterilevittämä. Elokuva keräsi Ranskassa teatterikierroksensa aikana 158 674 katsojaa ja sai ranskalaisilta elokuvakriitikoilta ja yleisöltä lähinnä sekalaisen vastaanoton. Au bonheur des ogres julkaistiin Ranskassa DVD:lle ja blu-raylle 26. helmikuuta 2014. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Au bonheur des ogres AlloCinéssä * Au bonheur des ogres UniFrancessa Luokka:Vuoden 2013 ranskalaiset elokuvat Luokka:Vuoden 2013 belgialaiset elokuvat Luokka:Ranskalaiset draamakomediaelokuvat Luokka:Ranskalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Alexandra Maquet

Alexandra Maquet (s. 27. syyskuuta 1988 Lyon, Ranska), tunnettu myös nimellä Alma, on ranskalainen laulaja ja lauluntekijä. Hän edusti Ranskaa vuoden 2017 Eurovision laulukilpailussa kappaleella ”Requiem” ja sijoittui 12:nneksi. == Elämä ja ura == Alma eli oikealta nimeltään Alexandra Maquet varttui Lyonissa kahden nuoremman sisaren kanssa. Hänen lapsuudessaan perhe vietti aikaa myös Yhdysvalloissa, Italiassa ja Brasiliassa. Valmistuttuaan taloustieteen alalta hän muutti vuodeksi Milanoon, mutta sen jälkeen hän muutti Pariisiin tavoitellakseen muusikon uraa. Pariisissa Alma esiteltiin Nazim Khaledille, ja hän allekirjoitti sopimuksen Warner Music Francen kanssa. Kesäkuussa 2016 Alma julkaisi debyyttisinglensä La chute est lente. 9\. helmikuuta 2017 ilmoitettiin, että Alma edustaisi Ranskaa vuoden 2017 Eurovision laulukilpailussa Kiovassa kappaleella ”Requiem”. Hän valmistui IÉSEG School of Management: stä. == Diskografia == === Albumit === * Ma peau aime (2017) === Singlet === * La chute est lente (2016) * Requiem (2017) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen sivu Luokka:Ranskalaiset poplaulajat Luokka:Ranskan euroviisuedustajat Luokka:Vuoden 2017 euroviisuedustajat Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Paavo Kiljunen

Paavo Kalevi Kiljunen (s. 2. kesäkuuta 1951 Rantasalmi) on suomalainen kenraaliluutnantti, joka toimi muun muassa Kainuun prikaatin komentajana, YK:n rauhanturvatehtävissä, Pohjoisen maanpuolustusalueen esikunnan päällikkönä, Maavoimien materiaalilaitoksen johtajana ja puolustusvoimien sotatalouspäällikkönä. Kiljunen syntyi maanviljelijä Eino Kiljusen ja Lahja Laukkasen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1975 on Kaija Virolainen. Kiljunen tuli ylioppilaaksi Savonlinnan lyseosta 1970 ja valmistui Kadettikoulusta 1974. Sotakorkeakoulun hän suoritti 1983 ja Maanpuolustuskurssin 1992. Hän toimi opetusupseerina Pohjois-Karjalan Patteristossa 1974–1976 ja toimisupseerina ja toimistoesiupseerina Pääesikunnassa 1983–1988, toimistopäällikkönä UNIFIL:issä 1988–1989 sekä opettajana Sotakorkeakoulussa 1989–1992. Puolustusministeriössä Kiljunen työskenteli 1992–1996 sekä 1997–2000 ja NORDBAT-pataljoonan komentajana YK:n UNPREDEP-rauhanturvaoperaatiossa 1996–1997. Kainuun prikaatia hän komensi 2000–2002 Ilkka Asparan jälkeen. KFOR-prikaatin komentajaksi Kosovoon Kiljunen tuli vuonna 2003 ja Pohjoisen maanpuolustusalueen esikunnan esikuntapäälliköksi hänet määrättiin vuoden 2004 alusta, minkä jälkeen hän toimi Maavoimien materiaalilaitoksen johtajana vuoteen 2009 ja sitten puolustusvoimien sotatalouspäällikkönä. Kiljunen ylennettiin vänrikiksi 1971, luutnantiksi 1974, yliluutnantiksi 1976, kapteeniksi 1981, majuriksi 1986, everstiluutnantiksi 1992 ja everstiksi 1997. Prikaatikenraali hänestä tuli 2002 ja vuonna 2005 tapahtuneen kenraalimajuriksi ylentämisen jälkeen kenraaliluutnantti 2010. Kiljunen valittiin Suomen Rauhanturvaajaliiton puheenjohtajaksi vuonna 2011. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kenraalit Luokka: Vuonna 1951 syntyneet Luokka: Elävät henkilöt
Monitoimikeskus Lumo

Monitoimikeskus Lumo on Vantaalla, Korson kaupunginosassa sijaitseva, vuonna 2003 valmistunut kulttuuri- ja liikuntakeskus. Uudisrakennuksen suunnittelijana oli arkkitehtitoimisto P&R; arkkitehdit. Keskuksessa järjestetään muun muassa teatteriesityksiä, konsertteja, näyttelyitä, opiskelu-, luento- ja seminaaritilaisuuksia ja liikuntatapahtumia. Suurten yleisötilaisuuksien käyttöön keskuksessa on 325-paikkainen Lumosali. Siellä on myös monipuoliset mahdollisuudet taiteiden ja liikunnan harrastamiseen ja erilaisten yksityistilaisuuksien järjestämiseen. Keskuksen tiloissa sijaitsevat Vantaan kaupunginkirjaston ylläpitämä Lumon kirjasto ja kaupungin sivistystoimen Lumon lukio. Keskuksessa käy vuosittain noin puoli miljoonaa asiakasta. Eri taiteenalojen opetusta Lumossa tarjoavat Musiikkileikkikoulu Lystileikki, Tikkurilan teatteri- ja sirkuskoulu, Vantaan kuvataidekoulu, Vantaan musiikkiopisto ja Vantaan tanssiopisto. Keskuksessa toimii myös Korson nuorisotila, Vantaa-infon toimipiste ja Vantaan Nuorisopalveluiden aluetoimisto. ==Lähteet== * Lumon palvelut * Monitoimikeskus Lumo sykkii elämää ja tapahtumia * Vantaan arkkitehtuuristrategia Luokka:Vantaan kulttuuri Luokka:Vantaan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Korso Luokka:Suomen konserttitalot
Asidotrofinen järvi

thumb|250px|Meelva järv Põlvamaalla on asidotrofinen järvi Asidotrofinen järvi (, happamuus) on järvi, johon laskee metsä- ja suo-ojista humuspitoista ja hapanta vettä ja jonka vedessä on samalla runsaasti maaperästä liuenneita mineraaleja. Se on siten dystrofinen järvi, mutta runsas mineraalipitoisuus luokittelee sen luokkansa alakategoriaan. Suoalueiden suodosvesissä on vain vähän ravinteita, joten soiden valuma-alueen järvet ovat karuja ja niiden biomassa vähäinen. Rantojen ominaisia kasvilajeja ovat esimerkiksi kurjenjalka, suovehka ja erilaiset sarat sekä erilaiset turpeessa elävät sammalet. Tämä järvityyppi on maailmalla melko harvinainen ja esimerkiksi Virossa näitä järvi suojellaan juuri sen vuoksi. == Esimerkkejä == Viron tutkituista järvistä on asidotrofisia 19 eli 2,5 % . Tällaisia järviä ovat esimerkiksi Meelva järv, Kõvera järv, Akste järv ja Lahojärv. == Lähteet == Luokka:Limnologia
Requiem (Alman kappale)

”Requiem” on ranskalaisen laulajan Alman esittämä kappale, jolla hän edusti Ranskaa Eurovision laulukilpailussa 2017. Kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut Nazim Khaled. Alun perin kappale oli kokonaan ranskankielinen, mutta Eurovision loppukilpailua varten sanoitusta päätettiin muokata osin englanninkieliseksi. Samalla myös sovitukseen tehtiin muutoksia. Lopullinen versio kappaleesta julkaistiin 11. maaliskuuta 2017. ”Requiem” valittiin Ranskan edustuskappaleeksi 9. helmikuuta 2017. Hiukan myöhemmin kävi ilmi, että se oli esitetty pienelle yleisölle jo tammikuussa 2015, vaikka Eurovision sääntöjen mukaan edustuskappaleita ei olisi saanut julkaista kaupallisesti tai esittää julkisesti ennen syyskuun 2016 alkua. Säännön tarkoitus on asettaa kaikki kilpailijat tasapuoliseen asemaan. Siitä on kuitenkin joustettu aiemminkin tämänkaltaisissa tilanteissa, joissa kappaletta ei ole julkaistu kaupallisesti eikä esityksellä ole ollut merkittävää määrää katsojia. Kappale kilpaili Euroviisujen finaalissa 13. toukokuuta, jossa se sai 135 pistettä ja saavutti sijan 12. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kappaleen ja artistin esittely Eurovision laulukilpailun verkkosivuilla Luokka:Ranskan euroviisuedustuskappaleet Luokka:Vuoden 2017 euroviisuedustuskappaleet
Aljuniedin metroasema

Aljunied on Singaporen Mass Rapid Transit -metrojärjestelmän asema Geylangissa Singaporen keskisellä suuralueella. Se avattiin 4. marraskuuta 1989. Asemaa käyttävät East West Linen junat. == Junat == Pääteasema Ensimmäinen juna Viimeinen juna ma – la su & yleinen vapaa joka päivä East West Line EW1 Pasir Ris 6:09 6:37 0:20 EW33 Tuas Link 5:48 6:14 23:43 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Aljuniedin metroasema Singaporen liikennelaitoksen sivuilla Luokka:Mass Rapid Transitin asemat
Arévalo

Arévalo on kaupunki Kastilia ja Leónin itsehallintoalueella Espanjassa. Sen asukasluku vuonna 2016 oli noin 8100. Arévalo-Plaza de la Villa7.JPG|Plaza de la Villa CastilloDeArévalo.jpg|Castillo de Arévalo Arévalo iglesia de San Martín.JPG|Iglesia de San Martín Arevalo - Arco de Alcocer 1.jpg|Arco de Alcocer Casa de los Sexmos.JPG|Museo de Historia de Arévalo La Lugareja 01 by- dpc.jpg|Ermita de La Lugareja Arevalo - Puente de Medina.jpg|Puente de Medina == Lähteet == === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Kastilia ja Leónin kunnat
Sporofyytti

Sporofyytti eli itiöpolvi on sukupolvenvuorottelua ilmentävien kasvien monisoluinen vaihe, joka kehittyy mitoosilla kahden haploidin sukusolun muodostamasta tsygootista ja jonka kromosomisto on diploidi. Sporofyytti tuottaa haploideja itiöitä meioosilla, jotka voivat kehittyä gametofyyteiksi. Sporofyytin rooli osana näkyvää kasvia on evoluution myötä kasvanut. Varhain kehittyneillä lajeilla, kuten useimmilla sammalilla, sporofyytin muodostaa sammalen kärkeen kasvava itiöpesäke. Myöhemmin kehittyneillä lajeilla, kuten siemenkasveilla, sporofyytti muodostaa näkyvän kasvin. == Katso myös == * sukupolvenvuorottelu * gametofyytti == Lähteet == * Luokka:Kasvitiede Luokka:Kasvifysiologia Luokka:Lisääntyminen
Merja-Riitta Stenroos

Merja-Riitta Stenroos (myös Merja Riitta Black;Merja-Riitta Stenroos. Kirjasampo. Viitattu 9.2.2017 s. 5. lokakuuta 1963 Helsingin maalaiskunta) on kirjailija ja kielentutkija. Suomessa syntynyt Stenroos muutti Skotlantiin opiskelemaan. Hän teki vuonna 1997 väitöskirjan Herefordshiren keskiaikaisista murteista. Hän on opettanut englanninkielistä kirjallisuutta Glasgow’n yliopistossa ja Norjassa Stavangerin korkeakoulussa == Teokset == * Guldgrävarens tårar 1981, runoja * Fri marknad 1983, runoja * Kanariefågel blues 1985, runoja * Talvi on hiljaisuutta ja vastarintaa: Uutta suomenruotsalaista lyriikkaa (toim.), WSOY 1986 * Tända och tända 1998, runoja * Fatima av tusen kyssar 2000, runoja == Palkinnot ja tunnustukset == * Edith Södergran -palkinto, 1985 ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Alli Huovinen

Alli Huovinen on palkittu eläkkeellä oleva Oulun yliopiston matematiikan yliopistonlehtori, joka tunnetaan "matikkatätinä". Rautavaaralla syntynyt Huovinen on asunut Oulussa vuodesta 1961. Oulun yliopistossa hän opiskeli matematiikkaa, teoreettista sekä kokeellista fysiikkaa, kemiaa ja kasvatustieteitä ja valmistui filosofian maisteriksi 1965 ja lisensiaatiksi 1968. Oulun yliopistossa Huovinen työskenteli opetustehtävissä yli neljäkymmentä vuotta, eläkkeelle hän jäi matematiikan lehtorina 2004. Huovinen opetti myös Lapin yliopistossa vuoteen 2009 asti. Ansiokkaasta työstään Huovinen on palkittu muun muassa Oulun yliopiston Hyvän opettajan palkinnolla, Oulun Osuuspankin tunnustuspalkinnolla, Teknologiateollisuuden 100-vuotissäätiön kannustuspalkinnolla ja Suomen matemaattisen yhdistyksen vuoden 2004 matematiikkapalkinnolla. Huovinen on profiloitunut julkisuudessa "matikkatätinä" ja puolustanut voimakkaasti matematiikan opetusta. Huovisen mielestä matematiikan tunneilla ei pitäisi opiskella koodaamista. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomalaiset matemaatikot Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Syntymävuosi puuttuu
Soft rock

Soft rock on musiikkigenre, joka kehittyi 1970-luvun alussa. Sille on tyypillistä keveys, melodisuus ja tunteelliset sanoitukset. Kappaleet noudattavat yksinkertaista säkeistö-kertosäe-kaavaa. Soft rockin pioneereina pidetään artisteja Carole King, Bread ja James Taylor. Soft rock oli suosituimmillaan 1970-luvulta 1980-luvun alkuun, jolloin sitä esittivät muun muassa Elton John, Billy Joel, Fleetwood Mac ja Chicago. Nykyään soft rockia edustavat laulaja-lauluntekijät James Blunt ja Jack Johnson. ==Lähteet== Luokka:Rockin tyylilajit
Totally Vulgar – Live at Tuska 2013

Totally Vulgar – Live at Tuska 2013 on suomalaisen death metal -yhtyeen Abhorrencen livealbumi. Se julkaistiin 10. helmikuuta 2017 levymerkillä Svart Records. Kappaleet on nimensä mukaisesti nauhoitettu yhtyeen vuoden 2013 Tuska-festivaalilla.Levykauppa Äx: Abhorrence (FIN) : Totally Vulgar - Live at Tuska 2013 Yhtye juhlistaa albumiaan tekemällä neljän keikan kiertueen yhdessä Demilichin kanssa. Imperiumin Serpent antoi albumille arvosanan 7,5/10. Hän sanoi yhtyeen välttävät räikeät soittomokat ja kuulostavan energiseltä, suurimman ongelman piillessä itse hiomattomissa kappaleissa. == Kappaleet == # # # # # # # # # == Arvostelut == * Imperiumi.net: * Inferno: * Kaaoszine: == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2017 konserttitallenteet Luokka:Abhorrencen albumit Luokka:Svart Recordsin albumit
Mari Walls

Anna-Mari Walls (s. 27. maaliskuuta 1961 Helsinki) on johtanut CSC – Tieteen tietotekniikan keskuksen tutkimuslaitosyhteistyötä ja akateemisia kumppanuuksia syksystä 2023. Walls valmistui ylioppilaaksi Tampereen yliopiston normaalikoulusta vuonna 1981. Hän opiskeli Turun yliopistossa ja väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1989 ekologisista vuorovaikutussuhteista. Postdoc-tutkimusta Walls teki yhdysvaltalaisessa Cornellin yliopistossa. Walls on ollut Helsingin yliopiston dosentti vuodesta 1995. Vuosina 1992–1997 Walls johti tutkimushankkeita Turun ja Kuopion yliopistoissa sekä Maj ja Tor Nesslingin säätiössä, minkä jälkeen hän johti Suomen Akatemian biodiversiteettitutkimusohjelma Fibrea vuosina 1997–2003. Walls työskenteli Helsingin yliopistossa yliopistonlehtorina 2003–2004, minkä jälkeen hän toimi Turun yliopiston biodiversiteetti- ja ympäristötieteen professorina 2004–2005. Walls siirtyi Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskukseen (MTT), missä hän toimi tutkimus- ja ohjelmajohtajana 2006–2009. Hän johti Suomen ympäristökeskuksen Merikeskusta vuosina 2009–2014. Hän oli myös Luonnonvarakeskukseen yhdistettyjen Metsäntutkimuslaitoksen ja Riista- ja kalatalouden tutkimuslaitoksen johtokunnan jäsen sekä Suomen Akatemian biotieteiden ja ympäristön tutkimuksen toimikunnan jäsen. Hän oli Luonnonvarakeskuksen (Luke) pääjohtaja 2015–2018.Hän oli Tampereen yliopiston rehtorina yhden viisivuotiskauden (2018–2023), ja vaikka hän hakikin tehtävään jatkokautta tammikuussa 2023, hän vetäytyi hausta seuraavan kuun alussa.Tyystjärvi, Ilona: Nykyinen rehtori Mari Walls ei hae enää Tampereen yliopiston rehtoriksi. Helsingin Sanomat 1.2.2023. == Kunnianosoituksia == * Valkoisen ruusun ritarikunta (Suomi, 2021) == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Valtionlaitosten johtajat Luokka:Luonnonvarakeskus Luokka:Turun yliopiston professorit
Jääpallon Ruotsin 1.divisioonan kausi 1935

Jääpallon Ruotsin Division I:n kausi 1935 pelattiin kahdessa lohkossa ja lohkojen voittajat kohtasivat loppuottelussa, jossa ratkesi Ruotsin mestaruus kaudella 1935. ==Division I== === Pohjoinen === Joukkue O V T H Maalit P Västerås SK 7 5 1 1 23 - 11 11 Skutskärs IF 7 4 2 1 23 - 13 10 IFK Uppsala 7 4 1 2 16 - 13 9 Bollnäs GIF 7 3 3 1 16 - 14 9 IFK Rättvik 6 1 3 2 15 - 17 5 SK Tirfing 7 2 1 4 15 - 17 5 IF Vesta 7 2 0 5 18 - 21 4 Hammarby IF 6 0 1 5 5 - 25 1 === Etelä === Joukkue O V T H Maalit P IF Göta 7 7 0 0 27 - 8 14 Slottsbrons IF 7 6 0 1 34 - 10 12 Örebro SK 7 3 2 2 18 - 15 8 AIK 7 3 0 4 14 - 15 6 Katrineholms SK 7 2 2 3 20 - 24 6 Nässjö IF 7 1 3 3 10 - 12 5 BK Derby 7 1 2 4 16 - 39 4 IF Rune 7 0 1 6 10 - 26 1 === Loppuottelu === Tingvalla IP, Karlstad 3. maaliskuuta Joukkue #1 Tulos Joukkue #2 IF Göta 5–2 Västerås SK ==Lopulliset sijoitukset== Sija Joukkue 1\. IF Göta 2\. Västerås SK ==Lähteet== * Jimbobandy 1935 Luokka:Vuoden 1935 jääpallo
Picture Book

Picture Book on Simply Redin debyyttialbumi, joka julkaistiin lokakuussa 1985. Albumi sisältää yhtyeen menestyneimmän singlen ”Holding Back the Years” ja cover-version laulusta ”Money’s Too Tight (to Mention)”. == Kappaleet == == Kokoonpano == * Mick Hucknall – laulu, taustalaulu * Fritz McIntyre – koskettimet, taustalaulu * Chris Joyce – rummut, lyömäsoittimet * Tony Bowers – bassokitara * Sylvan Richardson – kitara * Tim Kellett – trumpetti, koskettimet, taustalaulu == Arvostelut == * Allmusic: Allmusic review * Robert Christgau: B+Robert Christgau review == Listasijoitukset == Lista (1985–86) Korkein sirjoitus Australia (Kent Music Report) 6 Itävalta (Ö3 Austria Top 40) 10 Kanada (RPM) 7 Alankomaat (MegaCharts) 1 Italia (Hit Parade Italia) 8 Uusi-Seelanti (Recorded Music NZ) 9 Norja (VG-lista) 26 Ruotsi (Sverigetopplistan) 26 Sveitsi (Schweizer Hitparade) 12 Iso-Britannia (UK Albums Chart) 2 Yhdysvallat (Billboard 200) 16 Saksa (Media Control Charts) 8 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Picture Book Simply Redin virallisella sivustolla Luokka:Vuoden 1985 esikoisalbumit Luokka:Simply Redin albumit
Loppusointu

Loppusointu eli riimi () tarkoittaa runoudessa säkeiden lopputavujen äänteellistä yhtäläisyyttä. Suomen vanhassa kalevalamittaisessa runoudessa ei käytetty loppusointuja, vaan ne saapuivat suomalaisiin teksteihin virsisuomennosten mukana muista kielistä. Sanojen loppuosan samankaltaisuutta voidaan kutsua puhekielessä rimmaamiseksi ja tällaisten säkeiden luomista riimittelyksi. Kahdesta keskenään rimmaavasta sanasta voidaan käyttää nimitystä riimipari. Riimipareja ovat esim. "luu" ja "suu" – näissä on lyhyt loppusointu. Pitkiä ovat esim. "taateli" ja "kaateli". Yksitavuista riimiä kutsutaan miespuoliseksi ja kaksitavuista naispuoliseksi. Loppusointuja käytetään esimerkiksi seuraavassa runossa: : ”Tarhapöllö se oksallansa : laululintuja kuulee. : Makumestari olevansa : laulun maassa luulee.” : (Eino Leino: Tarhapöllö.) Riimiparin äänteellinen yhtäläisyys lasketaan viimeisen nousutavun (eli viimeisen painollisen tavun) ensimmäisestä vokaalista. Riimejä eivät siis ole ”koira” ja ”kissa” tai ”lakana” ja ”orpana”, sillä niissä loppusointua muistuttava samankaltainen osuus alkaa painottomasta tavusta. == Katso myös == * Alkusointu == Lähteet == Luokka:Runous
Geofysiikan seura

Geofysiikan seura r.y. on vuonna 1926 perustettu geofysiikan alan tutkimusta edistävä ja alan henkilöiden yhdyssiteenä toimiva suomalainen tieteellinen yhdistys. Geofysiikan aihepiirejä ovat maa, vesi, ilma ja lähiavaruus. Seura järjestää kaikille avoimia esitelmätilaisuuksia kuukausikokoustensa yhteydessä ja julkaisee vertaisarvioiduista tieteellisistä artikkeleita Geophysica-lehden muodossa. Joka toinen vuosi yhdistys järjestää 2-3-päiväisen tieteellisen Geofysiikan Päivät -kokouksen. Geofysiikan seura kuuluu alansa suomalaisena jäsenjärjestönä Euroopan meteorologiseen yhdistykseen (EMS). Yhdistys kuuluu myös Tieteellisten seurain valtuuskuntaan. Lisäksi Geofysiikan seura edustaa suomalaisia geofysiikan ja meteorologian toimijoita (WCRP-kansalliskomitea) Maailman ilmatieteen järjestön (WMO), Kansainvälisen tiedeneuvoston (ICSU) ja Unescon Hallitustenvälisen meritieteellisen komission (IOC, Intergovernmental Oceanographic Commission) yhteisessä Maailman ilmastotutkimusohjelmassa (World Climate Research Programme). Seuran Geodeettis-geofysikaalinen kansalliskomitea pitää puolestaan yhteyttä Kansainväliseen geodeettis- geofysikaaliseen unioniin (International Union of Geodesy and Geophysics, IUGG). ==Palmén-mitali== Palmén-mitali on Geofysiikan seuran neljän vuoden välein myöntämä ansiomitali. Akateemikko, meteorologian professori Erik Palménin mukaan nimetty tunnustus annetaan ansiokkaasta toiminnasta geofysiikan alalla. Hopeisen mitalin ovat saaneet: Nro Palkinnon saaja Ajankohta Geofysiikan ala 1\. Erik Palmén 15.10.1968 Meteorologia (akateemikko, Helsingin yliopiston meteorologian professori) 2\. Lauri Vuorela 21.11.1972 Meteorologia (Helsingin yliopiston meteorologian professori, Ilmatieteen laitoksen ylijohtaja) 3\. Heikki Simojoki 27.1.1976 Hydrologia (Helsingin yliopiston geofysiikan professori) 4\. Tauno J. Kukkamäki 26.9.1978 Geodesia (Geodeettisen laitoksen professori ja johtaja) 5\. Erkki Palosuo 13.12.1983 Oseanografia (Merenkulkulaitoksen jääpalvelun johtaja, Helsingin yliopiston geofysiikan professori) 6\. Heikki Korhonen 20.12.1988 Seismologia (Helsingin yliopiston Seismologian laitoksen johtaja, professori) 7\. Eero Holopainen 11.5.1993 Meteorologia (Helsingin yliopiston meteorologian professori, Suomen Akatemian tutkimusprofessori) 8\. Christian Sucksdorff 15.9.1998 Geomagnetismi (Ilmatieteen laitoksen osastopäällikkö, professori) 9\. Juhani Oksman 15.5.2001 Avaruusgeofysiikka (Oulun yliopiston sähkötekniikan professori ja rehtori, Suomen Akatemian tutkimusprofessori) 10\. Sven-Erik Hjelt 19.5.2005 Sähkömagnetismi (Oulun yliopiston geofysiikan professori) 11\. Juhani Kakkuri 13.5.2009 Geodesia (Geodeettisen laitoksen ylijohtaja) 12\. Risto Pellinen 21.5.2013 Avaruusgeofysiikka (Ilmatieteen laitoksen avaruustutkimuksen professori) 13\. Kimmo Kahma 18.5.2017 Merentutkimus (Ilmatieteen laitoksen tutkimusprofessori) 14\. Hannu Koskinen 5.5.2022 Avaruusgeofysiikka (Helsingin yliopiston avaruusfysiikan professori) ==Lähteet== Luokka:Geofysiikka Luokka:Suomalaiset tiedeyhdistykset
Visa Koivunen

Visa Koivunen on Aalto Distinguished Professor (2020-) Informaatio ja Tietoliikennetekniikan (DICE) laitoksella, , Sähkötekniikan korkeakoulussa (ELEC), Aalto-yliopistossa. Hän toimi akatemiaprofessorina kaudella 2010–2014. Professori Koivunen on tuottelias tutkija ja opettaja. Vuoteen 2023 mennessä hän oli osallistunut yli 480 tieteellisen artikkelin tai kokousjulkaisun kirjoittamiseen. Hänellä on kuusi patenttia. Lisäksi oli ohjannut 30 väitöskirjatyötä. Hän on Teknillisten tieteiden akatemian jäsen , Academia Europæan jäsen (2023-),https://www.ae-info.org/ae/Member/Koivunen_Visa ja Fellow-jäsen IEEE-insinöörijärjestössä (2011-) sekä EURASIP Fellow (2019-). Hänelle on myönnetty merkittävin eurooppalainen palkinto signaalinkäsittelyn alalla: EURASIP Technical Achievement Award 2015. Hänen tutkimusalueensa ovat tilastollinen signaalinkäsittely, monisensorjärjestelmien kuten antenniryhmien signaalinkäsittely, tietoliikennetekniikka, tutkatekniikka, data-analyysi sekä sensori- ja radiojärjestelmien koneoppiminen. Hän on toiminut vierailevana professorina EPFL (École Polytechnique Fédérale de Lausanne) yliopistossa, Lausannessa Sveitsissä (2022-2023), Princeton University (2007, 2013-2014), ja University of Pennsylvania, Philadelphia, USA, 2003-2006 (Adjunct Full professor). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *List of publications - Visa Koivunen, Prof., D.Sc. (EE), IEEE Fellow (pdf) (aalto.fi) *Google Scholar: Visa Koivunen (google.com) *Eurooppalainen tiedepalkinto professori Visa Koivuselle (3.3.2015) (aka.fi) *Akatemiaprofessori Visa Koivunen valittu IEEE Distinguished Lecturer luennoitsijaksi (30.09.2014) (aka.fi) * Visa Koivunen (uni-trier.de) Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Akatemiaprofessorit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Aalto-yliopiston professorit Luokka:IEEE:n ansioituneet jäsenet Luokka:Academia Europæan jäsenet Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Nokia X Platform

Nokia X Platform oli Linux- ja Android-pohjainen käyttöjärjestelmä ja ohjelmistoalusta Nokian matkapuhelimille. Alusta käytti Android Open Source Project (AOSP) alustaa ja ei sisältänyt Googlen sovelluksia kuten Google Play. Sovellukset koostuivat Nokian (HERE-kartat, Nokia Xpress) ja Microsoftin (Skype, Outlook) sovelluksista. Alustaa käytettiin Nokia X -sarjan matkapuhelimissa: Nokia X, Nokia X+ ja Nokia XL. Hankittuaan Nokian matkapuhelinyksikön Microsoft lopetti alustan 17. heinäkuuta 2014 vain muutama kuukausi sen julkaisun jälkeen. == Lähteet == Luokka:Android-forkit Luokka:Nokian matkapuhelimet
Harjasarvinokka

Harjasarvinokka eli kuontalosarvinokka (Anorrhinus galeritus) on sarvinokkien heimoon kuuluva lintulaji. Harjasarvinokkaa tavataan Malakan niemimaalta Myanmarin, Thaimaan ja Malesian alueelta sekä Borneolta ja Sumatralta. Sen kannan suuruutta ei ole määritetty mutta se on tiettävästi laajalle levinnyt mutta vain paikallisesti yleinen. Kannan arvioidaan olevan pienenemässä elinalueiden tuhoamisen vuoksi, ja se on arvioitu silmälläpidettäväksi. Laji elää alavissa ja vuoristoisissa metsissä 1 800 metrin korkeuteen saakka. Birdlife.org viitattu 10.2.2017 == Lähteet == Luokka:Sarvinokkalinnut
Taavettilan riihi

Taavettilan riihi on Jyväskylän keskusta-alueen vanhin rakennus. Rakennus on sijainnut paikallaan nykyisen kampusalueen reunalla jo vuonna 1833 eli ennen Jyväskylän kaupungin perustamista. Riihi on Puutarhurin talon ohella ainut seminaarin alueen vanha puurakennus joka on säästynyt purkamiselta. Alun perin rakennus on ollut yksinäisriihi, jossa viljan kuivattaminen ja puinti on tapahtunut samassa tilassa. 1800-luvun lopulla rakennus tuli osaksi Jyväskylän seminaarin aluetta. 1900-luvun alussa riihi muutettiin museoksi seminaarin lehtori ja arkkitehti Yrjö Blomstedtin johdolla. Museoksi muuttamisen yhteydessä riiheen muun muassa lisättiin ikkunat ja se sisustettiin pohjalaistyyliseksi pirtiksi. Museo avattiin Uno Cygnaeuksen syntymän 100-vuotisjuhlavuonna 1910 ja nimettiin Cygnaeus-pirtiksi . Kansatieteellisten näyttelyiden lisäksi museoriihessä järjestettiin muun muassa opiskelijoiden iltamia, maakuntailtoja ja osakuntajuhlia 1960-luvulle saakka, jolloin rakennuksen rooli opiskelijoiden kokoontumispaikkana väheni ylioppilaskunnan Ilokivi -rakennuksen valmistumisen myötä . ==Historia== ===Aikajana=== * 1833 Riihi merkittynä ensimmäisen kerran asemakaavakarttaan * 1880-luku Rakennus Jyväskylän seminaarin omistukseen * 1883-1898 Käyttö riihenä loppuu. Rakennus mahdollisesti seminaarin puutarhanhoidon opetuksen käytössä * 1885 Kivijalan rakentaminen * 1908 Rakennus Jyväskylän seminaarilaisten kansatieteellinen museon käyttöön * 1909-1910 Muutostyöt pohjalaistyyliseksi museopirtiksi * 1925 Korjaustöitä * 1920-1960-luku Opiskelijoiden kokoontumispaikkana * 1975-1976 Peruskorjaus * 2000-luku Tapahtumien järjestämispaikkana * 2014-2015 Rakennushistoriaselvitys ==Lähteet== Luokka:Seminaarinmäen rakennukset Luokka:Maatalousrakennukset Luokka:Varastorakennukset Luokka:Jyväskylän yliopisto
Historica

Historica (H) on arkkitehti Konstantin Kiseleffin suunnittelema rakennus Jyväskylän Seminaarinmäellä. Rakennus valmistui vuonna 1881 Jyväskylän seminaarin naisosaston päärakennukseksi. Rakennuksessa järjestettiin suurin osa naisosaston opetuksesta. Opetusharjoittelua varten perustettu tyttömallikoulu ja myöhemmin kasvatusopillisen korkeakoulun harjoituskoulu toimivat rakennuksen ensimmäisessä kerroksessa. Kolmannessa kerroksessa sijaitsi naisosaston juhlasali, jota käytettiin myös voimistelusalina Rakennus peruskorjattiin moderniin asuun 1960-luvulla. Vuosien 1997-1998 peruskorjauksessa ullakkokerrokseen rakennettiin lisätilaa opetukselle ja näyttelytoiminnalle. ==Lähteet== Tiedosto:DUO K1637 2 Postikortti-+seminaarin+naisosaston+rakennukset.jpeg|Jyväskylän seminaarin puistoa ja rakennuksia. Vasemmalla tyttöharjoituskoulu (nykyinen H-rakennus eli Historica), oikealla naisseminaarin asuntola (nykyinen D-rakennus eli Educa). Postikortti. Tiedosto:DUO K4238 43 Seminaarilla.tiff|Jyväskylän seminaarin naisoppilaita naisosaston päärakennuksen, nykyisen Historican, portailla. Tiedosto:DUO K1649 12 K1649 12 Jyvaskylan seminaarin naisosaston rakennus.TIF|Jyväskylän seminaarin naisosaston rakennus, nykyinen Historica, Tiedosto:JYU historica.jpg|H-rakennus Musican suunnalta. Luokka:Seminaarinmäen rakennukset Luokka:Jyväskylän yliopisto Luokka:Konstantin Kiseleffin suunnittelemat rakennukset Luokka:Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat