Gabelsbergerin järjestelmä

Gabelsbergerin järjestelmä on saksalaisen Franz Xaver Gabelsbergerin 1800-luvun alkupuolella kehittämä pikakirjoitusjärjestelmä, joka oli suosittu saksankielisissä maissa 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa. Gabelsbergerin järjestelmästä tehtiin muunnoksia myös useille muille eurooppalaisille kielille, ja muun muassa Lars Neovius-Nevanlinnan laatima suomenkielinen pikakirjoitusjärjestelmä perustuu siihen. == Järjestelmän rakenne == Gabelsbergerin järjestelmässä kullekin konsonantille ja useille konsonanttiyhdistelmille on oma merkkinsä. Merkit perustuvat tavallisten kaunokirjoituskirjainten muotoihin ja ovat oikealle kallellaan. Vokaalit kuvataan tavallisesti eri tavoin konsonanttimerkkien avulla, siten että sekä konsonantti- että vokaalimerkki saadaan yhdellä kynänvedolla. Erilaisia merkitsemistapoja on useita: konsonanttimerkkiä voidaan alentaa, ylentää, vahventaa, pidentää, pyöristää tai jyrkentää, tai peräkkäisten konsonanttien etäisyyttä voidaan pidentää.Moser & Erbach, s. 63 Vokaaleille on myös omat merkkinsä, joita käytetään tavallisesti vokaalilla alkavien sanojen alussa. == Järjestelmän kehitysvaiheet == === Synty === Gabelsberger aloitti järjestelmän kehittämisen vuonna 1817 toimiessaan virkamiehenä Münchenissä. Vuonna 1819 hän toimi yhdessä ensimmäisen oppilaansa kanssa pikakirjoittajana Baijerin maapäivillä, mutta pikakirjoittaminen ei kuitenkaan onnistunut vielä tuolloisella järjestelmällä tyydyttävästi.Johnen, s. 81 Gabelsberger jatkoi järjestelmän kehittämistä: vuonna 1823 kirjainmerkit olivat lopullisessa muodossaan ja vuonna 1826 koko järjestelmä siinä muodossa, jossa Gabelsberger julkaisi sen vuonna 1834 nimellä Anleitung zur deutschen Redezeichenkunst oder Stenographie.Johnen, s. 82 Kirjassa oli yli 500 sivua, ja sitä on pidetty kaikkien aikojen suurimpana ja kattavimpana pikakirjoituksen oppikirjana.Melin, s. 61 Tämän jälkeen Gabelsberger jatkoi edelleen lyhennysopin kehittämistä. Oppikirjan toinen laitos julkaistiin vuonna 1850, vuosi Gabelsbergerin kuoleman jälkeen. === Kolme koulukuntaa === Gabelsbergerin kuoleman jälkeen järjestelmän kehittäminen hajaantui, ja muodostui kolme erillistä koulukuntaa: Münchenin, Dresdenin ja Wienin koulukunnat. Eri koulukuntien välillä alkoi tulla eroja sanojen kirjoitustavoissa. Erojen vähentämiseksi Münchenin pikakirjoitusyhdistys järjesti elokuussa 1852 kokouksen, johon kutsuttiin eri yhdistysten jäseniä. Saatiin aikaan niin sanottu Münchenin päätös (Münchener Beschlüsse), jossa päätettiin joistakin yksittäisten sanojen kirjoitustavoista ja vokaalien merkitsemisestä.Johnen, s. 88–89 Münchenin päätös ei kuitenkaan johtanut toivottuun suuntaan, vaan kirjoitustapasekaannukset päin vastoin lisääntyivät. Vuonna 1857 saatiin aikaan niin sanottu Dresdenin päätös (Dresdener Beschlüsse), joka muodosti perustan Gabelsbergerin järjestelmälle vuosiksi 1857–1902.Johnen, s. 89 Vuonna 1902 saatiin aikaan uusi järjestelmäasiakirja, joka toi järjestelmään kaksi eritasoista versiota: liikepikakirjoitus (Verkehrsschrift) ja puhepikakirjoitus (Redeschrift).Johnen, s. 93 == Suosio == Gabelsbergerin järjestelmä oli 1900-luvun alussa Saksan suosituin pikakirjoitusjärjestelmä: Gabelsbergerin koulukunnassa oli noin 2000 pikakirjoitusyhdistystä, joissa oli yhteensä noin 100 000 jäsentä.Melin, s. 288 Järjestelmän käyttö hiipui, kun Saksassa siirryttiin käyttämään uutta yhtenäisjärjestelmää 1920-luvulta lähtien. == Sovitukset muille kielille == Gabelsbergerin järjestelmästä tehtiin sovituksia yli kolmellekymmenelle kielelle.Dowerg, s. V, 358–436 Suomessa on ollut käytössä J. E. Svanin ja August Fabritiuksen kehittämä ruotsinkielinen järjestelmä ja Lars Neovius- Nevanlinnan kehittämä suomenkielinen järjestelmä.Dowerg, s. 382–385 Kieli Laatijat albania Georg Benussi 1926Johnen, s. 247. armenia Athanasius Tiroyan 1888 bulgaria Anton Bezenšek 1879 englanti Alexander Puschkin 1854, G. Leutritz 1854,Dowerg, s. 423 Alfred Geiger 1860, O. M. Tennison 1873,Dowerg, s. 424 Charles Mayr 1882,Krumbein, s. 194 Heinrich Richter 1888, W. H. Barlow 1894,Dowerg, s. 429 A. Rasmussen ja C. Christiansen 1897, Lippman 1900,David, s. 65. Minna Heß 1907, C. Christiansen 1907, 1910,Dowerg, s. 430 Grund ja Compter 1910, Ahnert 1913 esperanto G. Christoffel 1907,Johnen, s. 267. Albert Schramm 1910Bonnet, s. 181. espanja Juan Neumeier 1874,Johnen, s. 227 Heinrich Krieg 1890,Dowerg, s. 402 Curt Grossmann 1908,Dowerg, s. 405 Luis Benevolo 1912Dowerg, s. 407Johnen, s. 228 heprea Max Grünbaum 1866, Larfeld 1877 hollanti J. B. Rietstap 1869,Dowerg, s. 431 Josef Schwab 1891Heck 1902, s. 129. islanti Vilhelm Jakobsson 1916Johnen, s. 245. italia Anton von Leinner 1858, Heinrich Noë 1860Dowerg, s. 394 kiina Tivadar Galánthay Glock 1914David, s. 73. kreikka Josef Mindler 1843Dowerg, s. 358Johnen, s. 246–247 kroatia Franjo Magdić 1864,Dowerg, s. 364–365 Anton Bezenšek 1876Dowerg, s. 366 latina F. X. Kohl 1861,Dowerg, s. 398 Josef Plaseller 1868, A. Biel 1890Dowerg, s. 401 norja Johan Henrik Cappelen 1867Dowerg, s. 381Melin, s. 443–444 persia H. Jantsch 1865Dowerg, s. 393 portugali O. Niemeyer 1868,Dowerg, s. 408 A. Pfeil 1892,Dowerg, s. 409 A. L. Elpel 1896Dowerg, s. 410 puola Lubin Olewiński 1864, Felicjan Jackowski 1868,Johnen, s. 248 Józef Poliński 1861 Kieli Laatijat ranska Karl Engelhard 1854,Dowerg, s. 411 L. S. 1858, Alfred Geiger 1860, Alexander Puschkin 1863,Dowerg, s. 412 Max Grünbaum 1873,Dowerg, s. 413 E. Halter 1877, Heinrich Krieg 1880,Dowerg, s. 414 Johann Rausser 1885,Heck 1902, s. 128. P. Hombourger 1888,Dowerg, s. 418 Heinrich Noë 1899, Corinna Benevolo 1906, Karl Sucher 1900, A. Signoret 1907,Dowerg, s. 419 Carl Hjort 1906Dowerg, s. 420 romania Dimitrie Racuciu 1864/1865Heck 1901, s. 92. Dimitrie Stoenescu,Dowerg, s. 421 Bausek 1877, Eduard Kohn 1905Dowerg, s. 422 ruotsi Andreas Huber 1855, J. A. Petre 1860,Dowerg, s. 382Melin, s. 335 J. E. Svan 1862,Melin, s. 495, 498 F. E. Richter 1894Dowerg, s. 384Melin, s. 505 ruteeni Jaworski 1871,Dowerg, s. 372. Józef Poliński 1891 serbia Jovan Milovanović 1872,Dowerg, s. 368 Anton Bezenšek 1876 slovakki Emil Černý 1868Dowerg, s. 369 sloveeni Franc Hafner 1865,Melin 1929, s. 529 Anton Bezenšek 1876,Dowerg, s. 366 Franjo Magdić 1892, Dowerg, s. 367 Franc Novak 1900 suomi Lars Neovius 1876,Dowerg, s. 385Melin, s. 501 F. E. Richter 1894Dowerg, s. 387 tanska David Dessau 1853,Melin, s. 468Dowerg, s. 375 tšekki Ignaz Jacob Heger 1844/1849,Dowerg, s. 358, 86 komitea 1862/1863Dowerg, s. 361Melin 1929, s. 511 turkki Max Grünbaum 1877Dowerg, s. 392 unkari Ludwig Gaszner 1860,Heck 1901, s. 92 Iván Markovits 1863 venäjä Ignaz Jacob Heger 1849,Bonnet, s. 77Dowerg, s. 373 Hänel 1863, Tornau ja Zeibig 1863, Pavel Olchin 1864,Dowerg, s. 374 Šercl 1866, Ustinow 1881, Kriwoš 1893, Anton Bezenšek 1907, Kramer 1909, Emil Černý 1912 == Lähteet == * * * * * * * * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Pikakirjoitus Luokka:00 Kirja-ala, kirjoitus