EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Abdelkader Hachlaf

Abdelkader Hachlaf (, s. 3. elokuuta 1978) on marokkolainen este-, maasto- ja keskimatkojen juoksija. Hachlaf voitti 2001 Välimeren kisoissa 1 500 metrin juoksun ja sijoittui samana vuonna matkan kahdeksanneksi Edmontonin MM- kisoissa ajalla 3.36,54. Seuraavana vuonna hän voitti pronssia Afrikan- mestaruuskisoissa ja juoksi vuoden lopussa GP-finaalissa kuudenneksi ajalla 3.34,46. Vuonna 2003 Hachlaf voitti MM-pronssia Birminghamin sisäratojen MM- kisoissa 1 500 metrin juoksussa. Myöhemmin samana vuonna hän sijoittui kuudenneksitoista Lausannen maastojuoksun MM-kisoissa lyhyellä matkalla ja kolmanneksitoista Pariisin MM-kisoissa 3 000 metrin estejuoksussa ajalla 8.35,17. Kauden lopussa hän oli IAAF:n yleisurheilufinaalissa 1 500 metrillä yhdestoista. Hachlaf kärähti keväällä 2004 dopingista ja oli kilpailukiellossa 26. huhtikuuta 2004 – 25. huhtikuuta 2006. Haclaf voitti kilpailukieltonsa päättymisen jälkeen 2006 hopeaa Afrikan-mestaruuskisoissa estejuoksussa ajalla 8.33,52. Myöhemmin hän juoksi IAAF:n yleisurheilufinaalissa esteissä kahdeksanneksi ajalla 8.28,80. Seuraavana vuonna hän oli Osakan MM-kisoissa yhdeksäs ajalla 8.24,18. Vuonna 2008 Hachlaf karsiutui Valencian sisäratojen MM-kisoissa 1 500 metrin alkuerissä ja sijoittui Pekingin olympialaisissa 3 000 metrin esteiden 15:nneksi. Daegun MM-kisoissa 2011 hän karsiutui 3 000 metrin esteiden alkuerissä. ==Ennätykset== * 1 500 metrin juoksu: 3.33,59 (2001) * Mailin juoksu: 3.52,20 (2002) * 2 000 metrin juoksu: 4.57,97 (2001) * 3 000 metrin juoksu: 8.04,88 (2006) * 5 000 metrin juoksu: 13.39,75 (2007) * 2 000 metrin estejuoksu: 5.23,02 (2007) * 3 000 metrin estejuoksu: 8.08,78 (2006) ==Lähteet== * === Viitteet === Luokka:Marokkolaiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Marokkolaiset estejuoksijat Luokka:Marokkolaiset maastojuoksijat Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut marokkolaiset Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut yleisurheilijat Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kaljukkaat

Kaljukkaat, aikaisemmalta nimeltään kalliotimalit (Eupetidae) on afrikkalainen pienikokoisten varpuslintujen heimo. Kaljukkaat elävät Keski- ja Länsi-Afrikan trooppisissa sademetsissä. BirdLife Suomen luokituksen mukaan kaljukkaiden heimoon kuuluu kolme sukua ja neljä lajia. Lajit ovat keltapääkaljukas (Picathartes gymnocephalus), punapääkaljukas (Picathartes oreas), huilujuoksija (Eupetes macrocerus) ja kivikkokipittäjä (Chaetops frenatus). Toisinaan kaljukaat katsotaan heimoksi (Picathartidae) ja huilujuoksija ja kivikkokipittäjä omiksi heimoikseen Eupetidae ja Chaetopidae. Kaljukkaiden suvun (Picathartes) päässä ei ole höyheniä, vaan kirkkaan väristä ihoa. Ne ovat keskikokoisia, hoikkia lintuja, joilla on vankka, varismainen nokka sekä pitkä kaula, pyrstö ja jalat. Siivet ovat lyhyet ja pyöreäpäiset. Jalat ovat voimakkaat, ja lintu lentää harvoin. Se liikkuu pikemmin hyppien kuin kävellen. Kaljukkaat syövät selkärangattomia, kuten hyönteisiä ja nilviäisiä, sekä sammakkoeläimiä ja liskoja. Ne elävät tiheillä, kivisillä metsäalueilla, joissa on isoja, sammalpeitteisiä kivenlohkareita, kalliojyrkänteitä ja luolia. Ne pesivät pienissä ryhmissä ja rakentavat mudasta kupolimaisen pesän, joka on kiinnitetty luola- tai jyrkänneseudun kallioon. Pesään munitaan yksi tai kaksi munaa sadekauden aikaan. Kaljukkaat ovat paikkalintuja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kuvia keltapääkaljukkaasta * Kuvia punapääkaljukkaasta *
Jessica Bird

Jessica Rowley Pell Bird Blakemore on yhdysvaltalainen kirjailija. Nimellä Jessica Bird hän kirjoittaa nykyaikaan sijoittuvia romanttisia tarinoita ja nimellä J. R. Ward rakkaustarinoita paranormaaliin Mustan tikarin veljeskunta -sarjaan () sekä Langenneet enkelit -sarjaan. Jessica syntyi vuonna 1969 Massachusettsin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Hän opiskeli Smith Collegessa historiaa ja taidehistoriaa ja suoritti tutkinnon kummastakin aineesta. Hänellä on myös oikeustieteen tutkinto Albany Law Schoolista. Sieltä valmistuttuaan hän työskenteli vuosia johtotehtävissä terveydenhuoltoalalla. Jessica on kirjoittanut lapsesta saakka, ja ensimmäisen romaanikäsikirjoituksen hän kirjoitti jo teini-ikäisenä. Kuitenkin vasta aviomiehensä kannustamana hän päätti tarjota tekstejään julkaistavaksi ja otti yhteyttä kirjallisuusagentteihin ja kustantamoihin. Ensimmäinen romaani Leaping Hearts (nimellä Jessica Bird) julkaistiin vuonna 2002. Aluksi hän kirjoitti nykyaikaisia rakkausromaaneja, mutta sitten hän muutti tyyliään paranormaaliin suuntaan ja aloitti Mustan tikarin veljeskunta -sarjan (nimellä J. R. Ward). Jessica asuu miehensä ja kultaisennoutajansa kanssa Kentuckyn osavaltiossa. == Teokset == === Nimellä J. R. Ward === ==== Mustan tikarin veljeskunta -sarja ==== *1. Dark Lover (2005) - suom. *2. Lover Eternal (2006) - suom. *3. Lover Awakened (2006) - suom. *4. Lover Revealed (2007) - suom. *5. Lover Unbound (2007) - suom. *6. Lover Enshrined (2008) - suom. *7. Lover Avenged (2009) - suom. *8. Lover Mine (2010) - suom. *9. Lover Unleashed (2011) - suom. *10. Lover Reborn (2012) - suom. *11. Lover At Last (2013) - suom. *The Black Dagger Brotherhood: An Insider's Guide (2008) - suom. *12. The King (2014) - suom. *13. The Shadows (2015) - suom. *14. The Beast (2016) - suom. *15. The Chosen (2017) *16. The Thief (2018) ==== Mustan tikarin perilliset -sarja ==== *1. Blood kiss (2016) - suom. *2. Blood Vow (2017) *3. Blood Fury (2018) ==== Langenneet enkelit -sarja ==== *Covet (2009) - suom. *Crave (2010) - suom. *Envy (2011) - suom. *Rapture (2012) - suom. *Possession (2013) - suom. *Immortal (2014) - suom. ==== Viskin Ruhtinaat - trilogia ==== *1.The Bourbon Kings (2016) - suom. *2.The Angels' Share (2017) *3.Devils Cut (2018) ==== Muut ==== *The Story of Son (novelli Dead After Dark -antologiassa, 2008) === Nimellä Jessica Bird === *Leaping Hearts (2002) *Heart of Gold (2003) *An Unforgettable Lady (2004) *An Irresistible Bachelor (2004) ==== The Moorehouse Legacy -sarja ==== *Beauty and His Black Sheep (2005) *His Comfort and Joy (2006) *From The First (2006) *A Man in a Million (2007) ==== The O’Banyon Brothers -sarja ==== *The Billionaire Next Door (2007) == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Jessica Birdin kotisivut * J. R. Wardin kotisivut Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ulvova mylläri

Ulvova mylläri on Arto Paasilinnan kirjoittama, vuonna 1981 julkaistu romaani. Kirja on käännetty useille eri kielille, ja siitä on tehty samanniminen elokuva vuonna 1982. Vuonna 2017 ranskalainen Yann Le Quellec ohjasi kirjan pohjalta elokuvan Cornelius, ulvova mylläri (Cornélius, le meunier hurlant). ==Juoni== Romaanin pääosassa on ulvova mylläri Gunnar Huttunen, joka käyttäytyy joskus oudosti mutta on myös hyväsydäminen, uurastava ja rehellinen mies. Joskus hän pitää kyläläisiä hereillä koko yön ulvomalla saaden kylän kaikki koirat ulvomaan kanssaan. Lopulta kyläläiset päättävät, että mylläri on saatava mielisairaalaan. Pian Huttunen kuitenkin karkaa tervejärkisen huonetoverinsa avulla. Mylläri pakenee kotinsa läheistöllä olevaan metsään, jossa kylän nimismies ja kyläläiset vainoavat häntä. Kerhoneuvoja Sanelma auttaa Gunnaria, sillä hän on rakastunut tähän. Lopulta Gunnar kuitenkin jää kiinni ja hänet lähetetään uudestaan mielisairaalaan. Häntä saattavalla poliisi Portimolla ei kuitenkaan ole halua viedä mielestään tervettä Huttusta uudestaan sairaalaan. Niinpä he kumpikin pakenevat, eikä heistä sen jälkeen kuulla. == Käännökset == * Englanti – The Howling Miller, Canongate 2007 * Espanja – El molinero aullador, Anagrama 2004 * Galego – O muiñeiro ouveador, Rinoceronte 2007 * Hollanti – De huilende molenaar, Wereldbibliotheek 2001 * Islanti – Malarinn sem spangólaði, Mál og menning 2004 * Italia – Il mugnaio urlante, Iperborea 1997 * Katalaani – En moliner udolaire, Edicions 62 2004 * Kreikka – Para apo ta oria, Empiria 2000 * Kroatia – Urlajući mlinar, A3DATA 2000 * Norja – Den ulende mølleren, Aschehoug et Co, 2006 * Puola – Wyjący młynarz, Punkt 2003 * Ranska – Le Meunier hurlant, Denoël 1991 * Romania – Morarul care urla la luna, Polirom 2004 * Ruotsi – Den ylande mjölnaren, Bromberg 1996 * Ranska – Le meunier hurlant, Denoël 2002 * Saksa – Der heulende Müller, Ehrenwirth 1996 * Serbia – Tuleči mlinar, Mladinska knjiga 2007 * Sloveeni – Tuleči mlinar, Mladinska Knjiga Zalozba 2002 * Tanska – Den hylende moller, Tiderne Skifter, 2001 * Tšekki – Vlčí léto laponského mlynáře, Hejkal 2007 * Ukraina – Viûčij mirošnik, Calvaria 2004 * Unkari – Az üvölt molnár, Széphalom 1998 * Viro – Ulguv mölder, Eesti Raamat 1987 * Venäjä - Voiushiy melnik, Olga Morozova Publishing, 2013 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Tanskanen, Jani: "Sanovat minua hulluksi" : hulluuden nimeämisestä ja nimeämisen syistä Arto Paasilinnan Ulvovassa myllärissä. Teoksessa Hulluus ja kulttuurinen mielenterveystutkimus, Nykykulttuurin tutkimuskeskuksen julkaisuja, 125. 2019. Jyväskylä: Jyväskylän yliopisto, 233–253. Verkossa vapaasti luettavissa: http://urn.fi/URN:NBN:fi:jyu-201910104382 *Tanskanen, Jani: Hulluksi nimetty Huttunen – kulttuurintutkimuksen näkökulmia hulluksi nimeämiseen Arto Paasilinnan Ulvovassa myllärissä. Maisterintutkielma. Jyväskylän yliopisto 2017. *Ulvova mylläri (näytelmä) * Ulvova mylläri -näytelmän esitys Reisjärven Harrastajateatteri, RéTé, esitykset heinäkuussa 13.7.-17.7. 2018. Luokka:Arto Paasilinnan teokset Luokka:Vuoden 1981 kirjat
Peter Motzfeldt

Peter Motzfeldt (3. elokuuta 1777 Orkdal, Norja – 1. huhtikuuta 1854 Kristiania, Norja) oli norjalainen kapteeni, Eidsvollin kansalliskokouksen osanottaja ja poliitikko. Hän oli kansalliskokousedustaja Frederik Motzfeldtin serkku. == Elämä ja ura == Motzfeldt opiskeli Kööpenhaminan tykistöakatemiassa. Opiskeluaikanaan hän oli omaksunut valistus- ja vallankumousajan älyllisiä vaikutteita. Napoleonin sotien yhteydessä, Tanska- Norjan liityttyä Napoleoniin, Motzfeld oli sijoitettuna Tanskan Länsi- Intiassa, Saint Thomasin saarella, missä brittijoukot pidättivät hänet vallattuaan saaret 1807. Hän vietti kaksi vuotta Englannissa sotavankeudessa vuodesta 1807. Vuonna 1809 hän saapui Bergeniin, jossa hän lyöttäytyi nopeasti poliittisiin ja kirjallisiin piireihin. Hänen lähintä ystäväpiiriään olivat muun muassa tuomari Wilhelm Frimann Koren Christie ja Jonas Rein, joiden kanssa he muotoilivat käsityksensä maan tilanteesta keväällä 1814. Eidsvollin kansalliskokouksessa hän edusti tykistöä, mutta hän oli myös valittu ensimmäiseksi Bergenin edustajaksi muutoinkin. Motzfeldt osallistui aktiivisesti perustuslakikomitean työhön. Kokouksessa hän vastusti kaksikamarista parlamenttia. Häntä kehitti luultavasti myös ajatuksen siitä, että Lagtingin tuli istua yhdessä Korkeimman oikeuden kanssa Valtakunnanoikeuden istunnoissa. Vaikka hän profiloitui itsenäisyyspuolueen johtavana hahmona, häntä kunnioitettiin myös oppositiossa. Syksyllä 1814 Motzfeldt valittiin Stortingiin, minkä jälkeen hänestä tuli itsenäisyyspuolueen tärkein edustaja kreivi Herman Wedel-Jarlsbergin kokoomushallitukseen. Virkamiehenä hän pyrki tekemään selkeän eron Ruotsiin maiden unionista huolimatta, minkä vuoksi hän joutui kuninkaan epäsuosioon. Vuonna 1839 hän erosi ministerinvirasta ja vetäytyi valtakunnanpolitiikasta. Hänet on haudattu Vår Frelsers-hautausmaalle Oslossa. == Lähteet == Luokka:Eidsvollin kansalliskokousmiehet Luokka:Norjalaiset sotilaat Luokka:Vuonna 1777 syntyneet Luokka:Vuonna 1854 kuolleet
Suloinen myrkynkeittäjä

Suloinen myrkynkeittäjä voi tarkoittaa ainakin seuraavia: * Suloinen myrkynkeittäjä, Arto Paasilinnan romaani vuodelta 1988 * Suloinen myrkynkeittäjä, Paasilinnan romaaniin perustuva televisiosarja vuodelta 1995 * ”Suloinen myrkynkeittäjä”, Mariska & Pahat Sudet -yhtyeen kappale vuodelta 2010.
S/S Wappu

S/S Wappu oli vuonna 1930 rakennettu 79,2-metrinen höyrylaiva. Laiva rakennettiin Goole Ships Building & Repairing Co:n telakalla Goolessa, Britanniassa. Wappu romutettiin vuonna 1964. Aluksen jääluokitus oli II ja rakennusmateriaali teräs. == Käyttöhistoria == Vuonna 1930 alus valmistui brittiläiseltä Goole Ships Building & Repairing Co:n telakalta ja sai nimen Gower. Vuonna 1934 O/Y Wappu osti aluksen ja rekisteröi sen Suomen lipun alle nimellä Vappu. Seuraavana vuonna alus sai nimen Wappu. Vuonna 1942 FÅA osti aluksen omistajan ja Wapun siinä samassa. Suomen katkaistua diplomaattisuhteet Saksaan 2. syyskuuta 1944, Wappu oli Saksassa ja sen miehistö joutui saksalaisviranomaisten internoimaksi. Saksalaiset takavarikoivat Wapun ja antoivat sille nimen Leuchtenburg. Aluksen miehistö kuljetettiin lopulta Stutthofin keskitysleirille. Myöhemmin alus siirtyi englantilaiseen omistukseen. Suomeen ja FÅA:n omistukseen alus palasi vuonna 1946. Samalla nimi Wappu palautettiin. Vuonna 1964 laiva romutettiin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Alus Suomen kauppalaivastotietokannassa Wappu Wappu
Lara Adrian

Lara Adrian (s. 1966) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hän kirjoittaa romanttisia tarinoita vampyyrien maailmasta paranormaalissa Midnight Breed -sarjassaan. Adrian asuu aviomiehensä kanssa Uudessa-Englannissa. ==Bibliografia== ===The Midnight Breed Series=== *1. Kiss of Midnight (2007) *2. Kiss of Crimson (2007) *3. Midnight Awakening (2007) *4. Midnight Rising (2008) *5. Veil of Midnight (2008) *6. Ashes of Midnight (2009) *7. Shades of Midnight (2010) *8. Taken by Midnight (2010) *9. Deeper Than Midnight (2011) *10. Darker After Midnight (2012 *11. Edge of Dawn (2013) Sarjaan kuuluu lisäksi: * A Taste of Midnight (2011) * A Touch of Midnight (2013) * Crave the Night (tulossa 2014) ==Aiheesta muualla== * Lara Adrianin kotisivut Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Elävät henkilöt
Toivo Lahti

Toivo Ilmari Lahti (13. joulukuuta 1905 Parikkala – 31. tammikuuta 1963) oli suomalainen näyttelijä. Toivo Lahti aloitti näyttelijäntyönsä 1921 Jyväskylän Työväen Teatterissa ja siirtyi 1926 Mikkelin Työväen Teatteriin. Hän näytteli useissa teattereissa, muun muassa Helsingin Kansanteatteri-Työväenteatterissa, johon hänet kiinnitettiin 1942 ja jossa hän näytteli viimeiset kaksikymmentä vuottaan (myöhemmin Helsingin kaupunginteatteri), sekä Pyynikin kesäteatterissa. Lisäksi Lahdella oli useita elokuvarooleja vuosien 1945–1961 aikana. Lahti kuului myös teatterialan järjestötyön aktiivisiin tekijöihin. Hän oli Suomen Näyttelijäliiton monivuotinen jäsen, samoin oman teatterinsa näyttelijäyhdistyksen monivuotinen puheenjohtaja ja teatterinsa johtokunnan jäsen. Hänelle myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1957. Näyttelijä Urho Lahti oli Toivo Lahden veli. Lahti on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin. ==Filmografia== *Nokea ja kultaa (1945) *Kolmastoista koputus (1945) *”Minä elän” (1946) *Kultainen kynttilänjalka (1946) *Nuoruus sumussa (1946) *Pikku-Matti maailmalla (1947) *Ruusu ja kulkuri (1948) *Ihmiset suviyössä (1948) *Läpi usvan (1948) *Laitakaupungin laulu (1948) *Rosvo-Roope (1949) *Kalle-Kustaa Korkin seikkailut (1949) *Professori Masa (1950) *Hallin Janne (1950) *Kesäillan valssi (1951) *Kipparikvartetti (1952) *On lautalla pienoinen kahvila (1952) *Tervetuloa aamukahville eli Tottako toinenkin puoli? (1952) *Suomalaistyttöjä Tukholmassa (1952) *Maailman kaunein tyttö (1953) *Senni ja Savon sulttaani (1953) *Se alkoi sateessa (1953) *Niskavuoren Aarne (1954) *Herrojen Eeva (1954) *Rakas lurjus (1955) *Silja – nuorena nukkunut (1956) *Evakko (1956) *Herra sotaministeri (1957) *Pikku Ilona ja hänen karitsansa (1957) *Vihdoinkin hääyö... (1957) *Kulkurin masurkka (1958) *Murheenkryynin poika (1958) *Yks’ tavallinen Virtanen (1959) *Punainen viiva (1959) *Lasisydän (1959) *Ei ruumiita makuuhuoneeseen (1959) *Isaskar Keturin ihmeelliset seikkailut (1960) *Oho, sanoi Eemeli (1960) *Minkkiturkki (1961) *Toivelauluja (1961) *Voi veljet, mikä päivä! (1961) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Pro Finlandia -palkitut Luokka:Vuonna 1905 syntyneet Luokka:Vuonna 1963 kuolleet
Luke Kipkosgei

Luke Kipkosgei (s. 27. marraskuuta 1975 Iten, Elgeyo-Marakwetin piirikunta, Kenia) on nandi-heimoon kuuluva kenialainen maasto- ja kestävyysjuoksija. Kipkosgei juoksi ensimmäisessä 10 000 metrin juoksukilpailussaan 25. marraskuuta 1996 Melbournessa ajan 27.26,12. Kaksi vuotta myöhemmin hän sijoittui toiseksi Moskovan GP-finaalissa 3 000 metrin juoksussa ajalla 7.50,87. Vuoden 1999 GP-finaalissa hän oli 3 000 metrillä kuudes ajalla 7.41,80. Kipkosgei voitti seuraavana vuonna matkan GP-finaalin ja sijoittui 2001 GP-finaalissa kolmanneksi. Vuonna 2002 hän voitti Dublinin maastojuoksun MM-kisoissa lyhyellä matkalla MM-hopeaa. Kauden lopussa hän oli Pariisin GP- finaalissa 3 000 metrillä viides. Kipkosgei voitti Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa 2003 MM-pronssia 3 000 metrin juoksussa. Myöhemmin samana vuonna hän oli IAAF:n yleisurheilufinaalissa matkan seitsemäs. Seuraavana vuonna hän juoksi IAAF:n yleisurheilufinaalissa 3 000 metrillä kymmenenneksi. ==Ennätykset== * 1 500 metrin juoksu: 3.35,48 (1998) * Mailin juoksu: 3.56,97 (2003) * 2 000 metrin juoksu: 4.52,82 (1998) * 3 000 metrin juoksu: 7.27,59 (1998) * Kahden mailin juoksu: 8.17,53 (1998) * 5 000 metrin juoksu: 12.56,50 (2000) * 5 kilometrin maantiejuoksu: 13.21 (2001) * 10 000 metrin juoksu: 27.12,37 (2001) * 10 kilometrin maantiejuoksu: 28.24 (2005) * 15 kilometrin maantiejuoksu: 43.18 (2007) * 20 kilometrin maantiejuoksu: 57.56 (2007) * Puolimaraton: 1.01.18 (2007) * 25 kilometrin maantiejuoksu: 1.15.11 (2006) ==Lähteet== * Luokka:Kenialaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Kenialaiset maastojuoksijat Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Greta Peck

Greta Peck (Greta Konen, synt. Eine Matilda Kukkonen; 25. tammikuuta 1911 Helsinki – 19. tammikuuta 2008 Beverly Hills, Kalifornia, Yhdysvallat) oli amerikansuomalainen, joka Suomessa tunnettiin erityisesti näyttelijä Gregory Peckin ensimmäisenä puolisona. Greta Peckin ensimmäinen puoliso oli Charles Rice. Kukkosen perhe muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1913. Greta Peck otti nimen Greta nuorena Yhdysvalloissa, sillä hänen silloinen opettajansa ei osannut lausua tämän oikeaa nimeä, Eine. Hän avioitui Peckin kanssa 1942, ja avioliitto kesti vuoteen 1955. Heillä oli kolme poikaa, Jonathan, Stephen ja Carey. Gretan ja Gregoryn vanhin poika, televisiotoimittajana työskennellyt Jonathan teki itsemurhan vuonna 1975 ollessaan 30-vuotias. Greta Peck toimi uransa eri vaiheissa kampaajana, kiinteistövälittäjänä ja liikealalla sekä harjoitti hyväntekeväisyyttä muun muassa sotaveteraanien hyväksi, mistä hänelle myönnettiin vuonna 1967 Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan ensimmäisen luokan mitali. Hän oli myös Suomalais-amerikkalaisen kauppakamarin kunniajäsen. Suomi College myönsi hänelle vuonna 1994 kunniatohtorin arvon. Greta osasi vielä vanhuksenakin puhua suomea, joskaan ei niin hyvin kuin asuessaan Suomessa. Greta yllätti pari kertaa hänestä kirjaa tehneet Erkki ja Ilona Kannon toteamalla lauseita heille selkeällä suomen kielellä. == Lähteet == * Helsingin Sanomat 26.1.2008 s. C10 Muistokirjoitus. Artikkelin verkkoversio === Viitteet === == Kirjallisuutta == *Greta Peck, teoksessa Erkki ja Ilona Kanto: Miten Hollywood valloitetaan? Suomalaisella sisulla menestystä tavoittelemassa – tositarinoita showmaailman mekasta. Karisto 2001. Sivu 42–48. ISBN 951-23-4162-x. Luokka:Amerikansuomalaiset henkilöt Luokka:Kuuluisien henkilöiden puolisot Luokka:Vuonna 1911 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet
Ulrich Salchow

Karl Emil Julius Ulrich Salchow (7. elokuuta 1877 – 19. huhtikuuta 1949) oli alansa varhaisiin merkkinimiin lukeutunut ruotsalainen taitoluistelija. Salchow voitti taitoluistelun maailmanmestaruuden kymmenesti vuosina 1901–1905 ja 1907–1911. Siinä välissä, vuonna 1906, voiton sai saksalainen Gilbert Fuchs. Salchow voitti myös olympiakultaa 1908 sekä taitoluistelun Euroopan- mestaruuden 1898–1900, 1904, 1906–1907, 1909–1910 ja 1913. Salchow toimi Kansainvälisen luisteluliitto ISU:n puheenjohtajana vuosina 1925–1937. Hänen mukaansa on nimetty taitoluisteluhyppy, salchow, jonka hän teki ensimmäisenä vuonna 1909. Kuoltuaan Tukholmassa 71-vuotiaana hän tuli haudatuksi Norra begravningsplatseniin. ==Tulokset== Event 1895 1896 1897 1898 1899 1900 1901 1902 1903 1904 1905 1906 1907 1908 1909 1910 1911 1913 1920 Olympialaiset 1. 4. MM 2. 2. 2. 1. 1. 1. 1. 1. 1. 1. 1. 1. 1. EM 1. 1. 1. 3. 1. 1. 1. 1. 1. 1. Ruotsin-mestaruus 1. 1. 1. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ruotsalaiset taitoluistelijat Luokka:Ruotsalaiset olympiavoittajat Luokka:Ruotsalaiset urheiluvaikuttajat Luokka:Vuonna 1877 syntyneet Luokka:Vuonna 1949 kuolleet
Ingvar S. Melin

Ingvar Selimson Melin (29. kesäkuuta 1932 Pedersören kunta – 10. kesäkuuta 2011 Helsinki) oli suomalainen poliitikko ja virkamies. Melin toimi Miettusen toisen hallituksen puolustusministerinä 30. marraskuuta 1975 – 28. syyskuuta 1976. Hän edusti Ruotsalaista kansanpuoluetta, jonka varapuheenjohtajana hän oli vuosina 1973–1983. ==Ura== Melin valmistui vuonna 1954 filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta ja vuonna 1963 kauppatieteiden lisensiaatiksi Svenska handelshögskolanista. Jälkimmäisessä hän työskenteli assistenttina ja lehtorina. Hän opiskeli myös ulkomailla, Länsi-Saksassa, Yhdysvalloissa ja Ranskassa. Suomen Työnantajain Keskusliiton kansainvälisten asioiden johtajana Melin oli vuosina 1970–1984 ja Kansainvälisen työjärjestön (ILO) Euroopan aluejohtajana Genevessä vuosina 1984–1986. Melin oli innokas kansainvälistymisen kannattaja ja kirjoitti EEC-keskustelun aikana toimittaja Sakari Kumpulaisen kanssa pamfletin Ikkunat auki Eurooppaan. Samoin hän tuki voimakkaasti Suomen liittymistä EU:hun jo vuoden 1991 eduskuntavaalikampanjassaan. Meliniä ei valittu, mutta eduskunta teki päätöksen unioniin hakemisesta. Melin toimi kansanedustajana vuosina 1966–1972, 1975–1983 ja 1987–1991. Presidentin valitsijamiehenä hän oli vuosina 1968, 1978, 1982 ja 1988. Hän oli myös Helsingin kaupunginvaltuustossa 1965–1984 ja 1993–1996 sekä varajäsenenä 2001–2008. ==Elämä== Melinin vanhemmat olivat lääninrovasti Karl Selim Melin ja opettaja Ruth Alexandra Åkerblom. Päätoimittaja Olav S. Melin on hänen veljensä. Melin oli naimisissa diplomiekonomi Lenita Airiston kanssa vuosina 1961–1971, ja he esiintyivät paljon yhdessä julkisuudessa. Siten myös avioero sai runsaasti julkisuutta. Hän avioitui yrittäjä Maria Melinin (o.s. Korpikoski) kanssa vuonna 1973. Jälkimmäisestä liitosta on kolme lasta. Melin löytyi 10. kesäkuuta 2011 sairauskohtaukseen menehtyneenä Eduskuntatalon viidennessä kerroksessa sijaitsevasta RKP:n eduskuntaryhmän ryhmähuoneesta, jossa hän oli ollut lukemassa lehtiä. Ingvar S. Melinin ja hänen puolisonsa Maria Melinin viimeinen leposija on Kulosaaren hautausmaalla korttelissa 18. == Lähteet == ==Kirjallisuutta== * ==Aiheesta muualla== * Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen ruotsalaisen kansanpuolueen poliitikot Luokka:Suomen puolustusministerit Luokka:Helsingin kaupunginvaltuutetut Luokka:Helsingin vaalipiiri Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
David Jenkins

David Wilkinson Jenkins (s. 29. kesäkuuta 1936) on yhdysvaltalainen taitoluistelija. Hän oli vuosina 1957–1959 lajinsa miesten maailmanmestari ja voitti kultaa vuoden 1960 talviolympialaisissa Squaw ValleyssäWallechinsky, s. 42. Jenkinsillä oli takanaan talviolympialaisista pronssimitali (1956)Wallechinsky, s. 41 ja maailmanmestaruuskilpailuista kaksi sellaista (1955, 1956). Lisäksi hän voitti Pohjois-Amerikan-mestaruuden (1957) ja Yhdysvaltain-mestaruuden (1957–1960); ensiksi mainitussa hän oli aiemmin voittanut hopeaa (1955) sekä jälkimmäisessä kaksi hopeaa (1954–1955) ja pronssin (1956). Jenkinsin vanhempi veli on taitoluistelija Hayes Alan Jenkins. Molemmat veljekset syntyivät Akronissa, Ohiossa. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Yhdysvaltalaiset taitoluistelijat Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Alain Giletti

Alain Giletti (s. 9. marraskuuta 1939) on ranskalainen taitoluistelija. Hän ylsi maailmanmestaruuteen kerran (1960) ja Euroopan-mestaruuteen viidesti (1955–1957, 1960–1961). Giletti sai MM-kilpailuissa myös kaksi pronssia (1954, 1958) ja EM-kilpailuissa neljä hopeaa (1953–1954, 1958–1959). Hän osallistui talviolympialaisiin vuosina 1952, 1956 ja 1960; kahdella viimeisellä kerralla hän jäi juuri mitalien ulkopuolelle, neljännelle sijalle. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset taitoluistelijat Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
S/S Bore VI

S/S Bore VI oli vuonna 1919 Malmössä, Ruotsissa rakennettu 74,64-metrinen höyrylaiva. Kuollutta painoa Bore VI:lla oli vuosina 1935–1953 2 160 tonnia. Alus oli rakennettu teräksestä. == Käyttöhistoria == Alus valmistui malmöläiseltä telakalta vuonna 1919. Suomalainen Ångfartygs Aktiebolaget Bore osti aluksen vuonna 1929 ja rekisteröi sen Suomen lipun alle nimellä Bore VI. Suomen katkaistua diplomaattisuhteet Saksaan 2. syyskuuta 1944 Bore VI oli parhaillaan Saksassa ja sen miehistö joutui saksalaisviranomaisten internoimaksi. Aluksen miehistö kuljetettiin lopulta Stutthofin keskitysleirille. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Alus Suomen kauppalaivastotietokannassa Luokka:Höyrylaivat Luokka:Lapin sodassa internoidut laivat
Crashday

Crashday on Moonbyte Studion sekä Replay Studion yhteiskehittämä ja Atarin https://www.gamespot.com/articles/atari-sets-crashday-for- early-2006/1100-6130486/ julkaisema ajopeli. Peli julkaistiin vuonna 2006. ==Pelaaminen== Peli yhdistää erilaisten kilpa-ajopelien eri tyylejä. Saatavilla on useita eri pelimuotoja, kuten Destruction Derby, capture the flag ja stunt-kilpailu. Autoihin voi päivittää aseita, joilla voi hyökätä muita kilpailijoita vastaan kilpailussa sekä areenalla. Stunt-kisoissa pelaaja ajaa sitä varten suunnitellulla radalla yrittäen saada eniten pisteitä. Hold the flag muodossa on lippu, joka pitää viedä useiden satunnaisesti valittujen tarkistuspisteiden kautta. Lipun voi varastaa toiselta pelaajalta. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2006 videopelit Luokka:Windows-pelit Luokka:Ajopelit
Lot (joki)

Lot [] on 481 kilometrin pituinen Garonnen sivujoki Ranskassa. Se alkaa Sevenneiltä ja laskee Garonneen, joka laskee Atlantiin Biskajanlahteen. Lotin sivujokia ovat muun muassa Truyère, Bramont, Célé, Lémance ja Lède. Joki on antanut nimensä Ranskan 46. departementille. Lotin ja sen eräiden sivujokien varrella esiintyy tavallista enemmän (vedenalaisia) luolia. == Lähteet == Luokka:Ranskan joet Luokka:Garonnen vesistö
Marianne Dahlmo

Marianne Dahlmo (s. 1. toukokuuta 1965) on entinen norjalainen maastohiihtäjä, kolminkertainen viestin arvokisamitalisti. Dahlmo hiihti avausosuuden Norjan viestijoukkueessa, joka saavutti Neuvostoliiton jälkeen hopeaa Oberstdorfin MM-kilpailuissa 1987. Seuraavana vuonna hän hiihti ankkuriosuuden Calgaryn olympiaviestissä, jossa Norja sijoittui toiseksi yli puolitoista minuuttia Neuvostoliitolle hävinneenä. Lahden MM-kisoissa 1989 Dahlmo toi Norjan maaliin kolmantena Suomen ja Neuvostoliiton jälkeen. Dahlmon paras henkilökohtainen arvokisasijoitus oli viides tila Oberstdorfin 1987 MM-kisojen 10 kilometrillä ja Val di Fiemmen 1991 kisojen 5 kilometrillä. Maailmancupissa hän voitti neljä osakilpailua, oli kolme kertaa toinen ja viidesti kolmas. ==Saavutuksia== *Olympialaiset: **Calgary 1988: 5 km (p) yhdeksäs, 20 km (v) kahdeksas, 4 x 5 km hopeaa *MM-kilpailut: **Oberstdorf 1987: 5 km (p) kymmenes, 10 km (p) viides, 4 x 5 km hopeaa **Lahti 1989: 10 km (v) kuudes, 10 km (p) neljästoista, 30 km (v) kuudes, 4 x 5 km pronssia **Val di Fiemme 1991: 5 km (p) viides *Maailmancupin kokonaiskilpailu: **Kausi 1985–1986: toinen **Kausi 1986–1987: kolmas **Kausi 1987–1988: seitsemäs **Kausi 1988–1989: seitsemäs ==Maailmancup-voitot== Päivä Paikka Laji 15\. helmikuuta 1986 Oberstdorf 20 km (p) 10\. joulukuuta 1986 Ramsau 10 km (v) 13\. joulukuuta 1987 La Clusaz 5 km (v) 13\. tammikuuta 1989 Klingenthal 10 km (p) ==Lähteet== *Marianne Dahlmo FIS:n tietokannassa Luokka:Norjalaiset maastohiihtäjät Luokka:Norjalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
S/S Harriet

S/S Harriet oli vuonna 1878 West Hartlepoolissa, Britanniassa rakennettu 81,2-metrinen höyrylaiva. Kuollutta painoa Harrietilla oli vuosina 1940–1957 2 270 tonnia. Alus oli rakennettu raudasta. == Käyttöhistoria == Vuonna 1878 alus valmistui brittiläiseltä telakalta. Vuonna 1940 Laiva Oy Ellen — Rederi Ab Ellen osti aluksen ja rekisteröi sen Suomen lipun alle nimellä Ellen. Kotisatamaksi tuli Rauma. Suomen katkaistua diplomaattisuhteet Saksaan 2. syyskuuta 1944, Ellen oli Saksassa ja sen miehistö joutui saksalaisviranomaisten internoimaksi. Aluksen miehistö kuljetettiin lopulta Stutthofin keskitysleirille. Vuonna 1955 Danfin Shipping osti laivan ja antoi sille nimen Harriet. Kotisatamaksi tuli Helsinki. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Alus Suomen kauppalaivastotietokannassa Harriet Harriet
Station to Station

Station to Station on brittiläisen muusikon David Bowien tammikuussa 1976 julkaistu studioalbumi. Se on monien mielestä yksi hänen parhaista levyistään. Albumi on jossain määrin soul-tyylinen, mutta sisältää myös vaikutteita avantgardesta, mikä tuli vaikuttamaan Bowien musiikkiin 1970-luvun loppupuolen ajaksi. Albumilla Bowie myös esitteli uuden roolihahmonsa, Thin White Duken (). Bowie kuvasi hahmoa ”romantikoksi, jolla ei ole tunteita.”Immonen 2005, s. 78. Singlenä julkaistu kappale ”Golden Years” oli top 10 -hitti niin Yhdysvalloissa kuin Britanniassakin. == Tietoa kappaleista == Albumin avauskappale on yli kymmenminuuttinen ”Station to Station”, joka on levyn paras esimerkki Bowien siirtymisestä uuteen, kokeelliseen tyyliin. Se sisältää lukuisia temponvaihdoksia ja kuvaa roolihahmo Thin White Duken kovaa ja tyhjää elämää.Immonen 2005, s. 78-79. ”Golden Years” oli albumin ensimmäinen singlejulkaisu. Se ilmestyi ennen albumia, marraskuussa 1975. Kappale on vahvasti funk-vaikutteinen ja kuulostaakin tyylillisesti edellisen Young Americans -albumin materiaalilta. ”Word on a Wing” on Bowielle epätavallisen uskonnollinen kappale, jota hän itse kuvaili hymniksi. Bowie kertoi vuonna 1980 kappaleen syntyneen kokaiinin sekoittamassa hengellisessä epätoivossa, jollaisen hän oli kokenut Mies toisesta maailmasta -elokuvan kuvausten aikana.Immonen 2005, s. 79. B-puolen aloittava ”TVC15” on yksi niistä Station to Stationin kappaleista, jotka sisältävät vahvoja funk-vaikutteita. Kappaleen sanoitusta taas on kuvattu surrealistiseksi komediaksi. Sanoituksen inspiraationa oli Iggy Popin Bowielle kertoma uni, jossa televisio oli nielaissut Popin tyttöystävän. ”TVC15” on samalla varsin kevyttunnelmainen verrattuna albumin angstisempiin esityksiin. ”Stay” yhdistelee funkia, soulia ja hard rockia. Kyseisen kappaleen rytmikitarariffin loi Carlos Alomar, jonka mukaan laulu äänitettiin ”hyvin paljolti kokaiiniraivomme aikana”. Albumin päättävä ”Wild Is the Wind” on cover alun perin Johnny Mathisin vuonna 1956 esittämästä balladista. Myöhemmin kyseisen Dmitri Tjomkinin ja Ned Washingtonin säveltämän kappaleen levytti Bowien suuresti ihailema artisti Nina Simone. Bowie piti tästä versiosta niin paljon, että päätti levyttää kappaleesta oman coverinsa.Immonen 2005, s. 79-80. ==Kappaleet== *Kaikki kappaleet kirjoittanut David Bowie ellei toisin mainita. A-puoli # # # B-puoli # * # # ===Vuoden 1991 uusintapainoksen bonuskappaleet=== # * # ==Kokoonpano== *David Bowie – laulu, kitarat, tenori- ja alttosaksofoni, moog, mellotron *Carlos Alomar – kitara *Earl Slick – kitara *Roy Bittan – piano *Dennis Davis – rummut *George Murray – bassokitara *Warren Peace – taustalaulu ==Arvostelut== *Allmusic: ()http://www.allmusic.com/album/r2490 *Pitchfork: 9,5/10 * Soundi: ()http://www.soundi.fi/levyarviot/david-bowie-station-station-special-edition/ ==Lähteet== * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Heimola, Mikko: Station to Station. Desibeli.net 16.4.2006. * Riikonen, Jose: David Bowie: Station to Station – Kokaiinizombin päiväkirja . Rumba.fi. Luokka:David Bowien albumit Luokka:Vuoden 1976 albumit
Rakentamiskehotus

Rakentamiskehotus on maankäyttö- ja rakennuslain 97 §:ssä määritelty toimenpide, jolla kunta voi tontin pakkolunastuksen uhalla kiirehtiä rakentamista asemakaavan mukaiselle tontille. == Lyhennelmä lakitekstistä == Kun asemakaava on ollut voimassa vähintään kaksi vuotta, kunta voi antaa rakentamiskehotuksen tontin omistajalle ja haltijalle, jos tontin sallitusta kerrosalasta ei ole käytetty vähintään puolta tai tonttia ei ole rakennettu pääasiallisesti asemakaavan mukaisesti. Rakentamiskehotusta ei kuitenkaan saa antaa enintään kaksi asuntoa käsittävän asuinrakennuksen rakentamiseen tarkoitetun tontin omistajalle ja haltijalle, jos tontilla jo on käytössä oleva asuinrakennus. Jollei asemakaavan mukaista tonttia ole rakennettu 3 vuoden kuluessa rakentamiskehotuksesta, kunta voi aloittaa toimenpiteet tontin lunastamiseksi. == Katso myös == * Maankäyttö- ja rakennuslaki (132/1999) Luokka:Kaavoitus
Porin rykmentti

Porin rykmentti voi tarkoittaa seuraavia joukko-osastoja: * Porin rykmentti, 1626 perustetusta ja 1809 lakkautetusta Porin läänin jalkaväkirykmenttistä käytetty lyhenne *8. Porin rykmentti, Suomen sisällissodan lopulla perustettu ja lakkautettu rykmentti *Porin rykmentti, lähinnä Turun kasarmilla Turussa toiminut Suomen itsenäisyyden alussa muodostetusta joukko-osastosta nimen muutoksella 1919 muodostettu rykmentti, joka lakkautettiin talvisodan suojajoukkoja perustettaessa ja virallisesti heinäkuussa 1940.
DeLorean Motor Company

thumb|250px|De Lorean DMC-12 De Lorean Motor Company (DMC) oli lyhyen aikaa toiminut autovalmistaja, jonka perusti John De Lorean vuonna 1975. Yhtiön ainoaksi jäänyt automalli oli De Lorean DMC-12 , jota valmistettiin vuosina 1981-1983, vaikka yhtiö meni konkurssiin jo vuonna 1982. De Lorean DMC-12 esiintyi Paluu tulevaisuuteen -trilogiassa aikakoneena. Luokka:Yhdysvaltalaiset automerkit Luokka:Autonvalmistajat
Lister (auto)

Lister Motor Company on brittiläinen urheiluautojen valmistaja. Brian Lister aloitti autojen valmistuksen 1954, mutta toiminta jouduttiin lopettamaan jo muutaman vuoden kuluttua. Uudestaan toiminta käynnistyi 1986. == Autot == Lister Knobbly oli vuonna 1958 julkaistu auto. Yrityksen autoihin kuuluvat homologoitu Lister Storm, jota on valmistettu vuodesta 1993. Autosta on GTS/GTL/GT-luokkien kilpaversio. Lister Storm LMP on Le Mans Prototype -luokan kilpa-auto. Lister LFT on uudempi coupé-mallinen auto, josta on LFT-C avomalli. LFP on yhtiön katumaasturi. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Listerin sivusto Luokka:Brittiläiset automerkit
Audi A6

Audi A6 on Audin vuodesta 1994 lähtien valmistama automalli, joka kilpailee edustusluokan autojen sarjassa muun muassa Mercedes-Benzin E-sarjan ja BMW 5-sarjan kanssa. Audi A6 syntyi, kun neljännen sukupolven Audi 100 nimettiin kesällä 1994 A6:ksi, uuden nimeämiskäytännön (AX) mukaan. == Audi A6 C4 (1994–1997) == == Audi A6 C5 (1997–2004) == == Audi A6 C6 (2004–2011) == Sedan-versio esiteltiin keväällä 2004 ja farmarimalli Avant vuotta myöhemmin. Audi pyrki malliuudistuksella muokkaamaan A6:n imagoa aikaisempaa edustavampaan ja urheilullisempaan suuntaan. Ulkomitoiltaan ja sisätiloiltaan malli on aikaisempaa lähempänä A8-mallia. Muotoilultaan auto on hieman vanhempaa C5-koria kulmikkaampi. Suurin muutos tapahtui ehkä keulan muotoilussa, johon ilmestyi kromireunainen alhaalta ylös yltävä maski (single frame). == Audi A6 C7 (2011–2018) == == Audi A6 C8 (2018–) == == Lähteet == == Aiheesta muualla == A6 Luokka:E-segmentin autot Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Hidden Treasures

Hidden Treasures on Megadeth-yhtyeen EP-levy vuodelta 1995, joka sisältää pääasiassa elokuvia varten kirjoitettuja kappaleita. Se sisältää mm. cover- version rock-muusikko Alice Cooperin kappaleesta "No More Mr. Nice Guy", joka on Megadethin ainoa triona (Mustaine, Ellefson ja Menza) levyttämä kappale, sekä cover-version heavy metal -yhtye Black Sabbathin kappaleesta "Paranoid". ==Kappaleet== # # # # # # # # Uudelleenjulkaisun bonuskappaleet # * # # # == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 1995 EP:t Luokka:Megadethin albumit
Lister

Lister tarkoittaa seuraavia: * Lister, brittiläinen urheiluautojen valmistaja ja automerkki * Lister, norjalainen paikallislehti * Lister, englanninkielinen sukunimi, muun muassa seuraavilla henkilöillä: ** Anne Lister (1791–1840), englantilainen liikenainen ja maanomistaja ** Brian Lister (1926–2014), brittiläinen teollisuusmies, Lister-autotehtaan perustaja ** Cornelia Lister (s. 1994), ruotsalainen tennispelaaja ** Joseph Lister (1827–1912), englantilainen lääkäri, antiseptiikan uranuurtaja ** Joseph Jackson Lister (1857–1927), englantilainen kasvitieteilijä ja lintutieteilijä ==Lähteet==
Dejima

Dejima (, ’uloskäyntisaari’) oli keinotekoinen, viuhkanmuotoinen saari Japanissa Nagasakin edustalla. Se toimi Alankomaiden kauppapaikkana Japanin eristäytymisen (sakoku) aikana Edo-kaudella, vuodesta 1641 vuoteen 1859. Mahtava shōgun Tokugawa Iemitsu määräsi vuonna 1634 keinotekoisen saaren rakennettavaksi portugalilaisten kauppiaiden käyttöön. Rakennustyöt valmistuivat vuonna 1636 Nagasakin varakkaimpien kauppiaiden rahoituksella. Shimabaran kapina, johon kristityt japanilaiset osallistuivat aktiivisina, kukistettiin hollantilaisten tuella. Kapinan jälkeen portugalilaiset ja muut katolisten kansojen edustajat karkotettiin Japanista. Vuonna 1638 shogunaatti määräsi, että Hollannin Itä-Intian kauppakomppanian (, VOC) oli siirrettävä kaikki liiketoimensa Hiradon satamasta Dejimaan vuoteen 1641 mennessä. Sen jälkeen ulkomaankauppaa käytiin vain Alankomaiden ja Kiinan kanssa. Sillä, että Dejima oli rakennettu täytemaasta, oli myös symbolinen merkitys: ulkomaalaiset pidettiin poissa Japanin pyhältä maaperältä. Saari oli pieni, 120 metriä kertaa 75 metriä, ja yhteydessä mantereeseen pienen, vartioidun sillan kautta. Kun eristäytyminen oli päättynyt, Dejiman kauppapaikka suljettiin vuonna 1859. Nyttemmin alueelle on tuotu lisää täytemaata, sataman rakennetta on muutettu ja Nagasaki-joki ohjattu uuteen uomaan, ja saaren jäänteet ovat sulautuneet osaksi Nagasakin kaupunkia. == Galleria == DejimaInNagasakiBay.jpg|Dejima ja Nagasakin lahti, noin 1820. Plattegrond van Deshima.jpg|Kartta Dejimasta Isaac Titsinghin kirjassa Bijzonderheden over Japan, 1824. View of Dejima in Nagasaki Bay Folding Screen by Kawahara Keiga c1836.jpg|Dejima (etualalla) Nagasakin lahdelta nähtynä, noin 1836. Dutch personnel and Japanese women watching an incoming towed Dutch sailing ship at Dejima by Kawahara Keiga.jpg|Hollantilaisia miehiä sekä japanilaisia naisia katsomassa Dejimassa, kuinka hollantilaista laivaa hinataan Nagasakin lahdelle. Kawahara Keigan maalaus 1800-luvun alkupuolelta. DejimaBillard.jpg|Hollantilaisia pelaamassa biljardia Dejimassa. Maalaus 1800-luvun alkupuolelta. Nagasaki bay siebold.jpg|Kuva Dejimasta Philipp Franz von Sieboldin kirjasta Nippon, 1897. Dejima-scale-model.jpg|Pienoismalli hollantilaisesta kauppapaikasta Dejimassa, 1995. 2017 model dejima museum volkenkunde.jpg|Pienoismalli Dejimasta leideniläisessä museossa, 2017. == Katso myös == * Rangaku == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Edo-kausi Luokka:Keinotekoiset saaret Luokka:Nagasakin historia
Bill Sidwell

Oswald William Thomas ”Bill” Sidwell (16. huhtikuuta 1920 Goulburn – 19. elokuuta 2021) oli australialainen tennispelaaja. Hän pääsi neljästi Grand Slam -turnauksen loppuotteluun ja voitti sen kerran, miesten nelinpelissä Yhdysvaltain mestaruusturnauksessa vuonna 1949. Hänen pelitoverinaan oli John Bromwich. Muut finaalipaikat Sidwell sai Ranskan avoimissa (miesten nelinpeli, 1947) ja Australian mestaruusturnauksissa (1948, 1949). Hän pelasi myös Davis Cupissa vuosina 1948–1949. == Lähteet == Luokka:Australialaiset tennispelaajat Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet australialaiset Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
John Bromwich

John Edward Bromwich (14. marraskuuta 1918 – 21. lokakuuta 1999) oli australialainen tennispelaaja. Hän saavutti menestystä sekä kaksin- että nelinpelissä. Ensiksi mainitussa hän voitti mestaruudet Australian avoimessa tennisturnauksessa vuosina 1939 ja 1946. Nelinpelaajana Bromwich saavutti lukuisia voittoja Australian avoimissa, Wimbledonissa ja Yhdysvaltain avoimissa niin miesten nelinpelissä kuin sekanelinpelissäkin. Bromwich kelpuutettiin International Tennis Hall of Fameen vuonna 1984. Hän kuoli Geelongissa, Victoriassa 80-vuotiaana kärsittyään vastikään aivoverenkiertohäiriön ja sydänkohtauksen.http://www.rediff.com/sports/1999/oct/22brom.htm == Lähteet == Luokka:Australialaiset tennispelaajat Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 1999 kuolleet
Roscoe Tanner

Roscoe Tanner (s. 15. lokakuuta 1951 Chattanooga, Tennessee) on yhdysvaltalainen tennispelaaja. Hän kävi Stanfordin yliopiston. Tanner muistetaan parhaiten hänen kahdesta saavutuksestaan Grand Slam -otteluissa 1970-luvun lopulla. Vuonna 1977 (tammikuussa) hän voitti Australian avoimissa miesten kaksinpelin Guillermo Vilasia vastaan. Vuonna 1979 hän eteni niin ikään kaksinpelissä finaaliin Wimbledonissa, mutta hävisi Björn Borgille. Tannerilla ei ole paikkaa Newportin International Tennis Hall of Famessa, mutta hän kuuluu Stanford Athletic Hall of Fameen. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset tennispelaajat Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Shimoda

Shimoda () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Tōkain alueella Shizuokan prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin itäosassa Tyynenmeren rannikolla Izun niemimaan eteläkärjessä. Shimodassa on 22 481 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 104,38 neliökilometriä. Shimodalla oli tärkeä osa Japanin avautumisen historiassa 1850-luvulla, sillä se on toinen Kanagawan sopimuksella ulkomaanliikenteelle avatuista satamista. Kaupungissa solmittiin vuonna 1855 Shimodan sopimus, joka avasi kaupankäynnin Japanin ja Venäjän välillä. Kaupunkioikeudet Shimoda sai vuonna 1971. Nykyisin se tunnetaan kuumien lähteiden ja uimarantojen takia tokiolaisten suosimana lomakaupunkina. Shimodaa palvelee Izukyū-rautateiden Izu-kyūkō-linja. == Kuvia == Tiedosto:Shirahama Ōhama (Shimoda).jpg|Uimaranta Shimodassa Tiedosto:Exercise_of_Troops_in_Temple_Grounds,_by_Eliphalet_M._Brown_after_Peter_Bernard_William_Heine,_1856,_color_lithograph_with_hand- coloring_on_paper,_from_the_National_Portrait_Gallery_- _NPG-8200266B_1.jpg|Matthew Perryn retkikunta Shimodassa == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Kaupungin internetsivut Luokka:Shizuokan prefektuurin kaupungit
Adrian Quist

Adrian Karl Quist (4. elokuuta 1913 – 17. marraskuuta 1991) oli australialainen tennispelaaja. Hän on kuulunut Newportin International Tennis Hall of Fameen vuodesta 1984 lähtien. Quist voitti miesten kaksinpelin mestaruuden Australian avoimissa vuosina 1936, 1940 ja 1948. 1936 ja 1940 vastustajana oli Jack Crawford, 1948 John Bromwich. Nelinpelin mestaruuden voittaneeseen pelipariin Quist kuului kymmenen kertaa Australian avoimissa, kerran Ranskan avoimissa, kahdesti Wimbledonissa ja kerran Yhdysvaltain avoimissa. Quist kuoli syöpään sydneyläisessä sairaalassa marraskuussa 1991 ollessaan 78 vuoden ikäinen.http://query.nytimes.com/gst/fullpage.html?res=9D0CE0DB143AF933A15752C1A967958260 == Lähteet == Luokka:Australialaiset tennispelaajat Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 1991 kuolleet
Jack Crawford

John Herbert ”Jack” Crawford (22. maaliskuuta 1908 – 10. syyskuuta 1991) oli australialainen tennispelaaja. Uuden Etelä-Walesissa Alburyssä syntynyt Crawford voitti kaksinpelimestaruudet Australian avoimissa (1931–1933, 1935), Ranskan avoimissa (1933) ja Wimbledonissa (1933). Saavuttamatta jäi vuonna 1933 voitto Grand Slam -otteluista ainoastaan Yhdysvaltain avoimissa, jossa hän kylläkin eteni finaaliin mutta hävisi Fred Perrylle. Crawford menestyi myös nelinpelissä ja kuului vuonna 1939 Davis Cupin voittojoukkueeseen. Hänet otettiin International Tennis Hall of Fameen Rhode Islandin Newportissa vuonna 1979. Crawford kuoli 83-vuotiaana sydneyläisessä hoivakodissa pitkään sairastettuaan. == Lähteet == Luokka:Australialaiset tennispelaajat Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 1991 kuolleet
Hayato Ikeda

Hayato Ikeda () oli japanilainen poliitikko, joka toimi kolme kautta pääministerinä vuosina 1960-1964. Hän pyrki edistämään talouskasvua ja vähentämään yhteiskuntaluokkien vastakkainasettelua. Hän ratkaisi monia tulopoliittisia kiistoja, esimerkiksi ensimmäisenä ministerin toimenaan sovitteli pitkään kestäneen kaivoslakon. Hayao Ikedaa pidetään keskeisenä henkilönä Japanin talousihmeen onnistumisessa. Sakepanimonomistajan poikana syntynyt Ikeda valmistui Kioton yliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta 1925 ja aloitti uransa Japanin valtiovarainministeriössä. Yli 20 vuoden virkamiesuran jälkeen Ikeda nousi toiseksi valtiovarainministeriksi ja jatkoi valtiovarainministerinä useissa hallituksissa läpi 1950-luvun, kunnes hänet valittiin vuonna 1960 pääministeriksi. Vuonna 1949 hänet valittiin myös valtiopäiville liberaalipuolueen edustajana (vuodesta 1955 Japanin liberaalidemokraattinen puolue.Ilvessalo, Jaakko: ”Ikeda, Hajato (1899)”, teoksessa Ikeda Hayato, Encyclopedia Britannica. Viitattu 31.10.2014. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Japanin pääministerit Luokka:Japanin valtiovarainministerit Luokka:Vuonna 1899 syntyneet Luokka:Vuonna 1965 kuolleet
Suonenjoen Vasama

Suonenjoen Vasama on suonenjokelainen urheiluseura, joka on perustettu vuonna 1908. Vasaman jousitunnus kuvaa nopeutta, lujuutta ja tarmoa. Suonenjoen Vasama on yleisseura, jonka lajeina ovat olleet voimistelu, hiihto, ampumahiihto, yhdistetty, mäkihyppy, yleisurheilu, suunnistus, pesä- ja lentopallo sekä painonnosto. Jäseniä seurassa on ollut enimmillään 1 200\. Seuran edustajat ovat saavuttaneet kansainvälistä menestystä hiihdossa, yhdistetyssä, ja ampumahiihdossa. Seuran väreissä ovat kilpailleet seuraavat MM- ja olympiamitalistit: Eino Olkinuora, Rauno Miettinen, Mauri Röppänen, Liisa Suihkonen ja Yrjö Salpakari. == Aiheesta muualla == * Seuran sivut Luokka:Suomalaiset urheilun yleisseurat Luokka:Suonenjoen urheilu Luokka:Vuonna 1908 perustetut urheiluseurat
Papyruskerttunen

Papyruskerttunen (Acrocephalus stentoreus) on kerttusten heimoon kuuluva varpuslintu. == Koko ja ulkonäkö == Linnun pituus on 18–20 cm, siipien kärkiväli 21–24 cm ja paino keskimäärin noin 25 g. Suurikokoinen, rastaskertusen kokoluokkaa oleva kerttunen, jolla on lyhyehköt siivet ja pitkähkö, voimakkaasti pyöristynyt pyrstönkärki. Väritykseltään hieman rastaskerttusta vaaleampi ja hennompinokkainen. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Laulu, jota koiras esittää korkean kaislan tai pensaan latvasta, on voimakasta ja sisältää korkeampia ääniä kuin rastaskerttusen laulu. Matkii runsaasti muita lintuja. Äänet ovat kovia ja karkeita.Cramp, Stanley (toim.) 1992: The Birds of the Western Palearctic. Vol. VI Warblers. - Oxford University Press. Hong Kong. == Esiintyminen == Laaja esiintymisalue ja monta alalajia. Esiintyy paikoitellen Egyptissä, Lähi-idässä, Arabian niemimaalla, Afganistanissa, Pakistanissa ja Intiassa. Laajempi yhtenäinen esiintymisalue on Kaspianmeren itäpuolella ja toinen Etelä-Kiinassa ja Thaimaassa. Sri Lankassa elää oma alalajinsa. Esiintyy myös Indonesiassa, Uudessa-Guineassa sekä koko Australiassa Tasmania mukaan lukien. Papyruskerttunen on osassa esiintymisaluetta muuttolintu, osassa paikkalintu. Keski-Aasian kanta talvehtii Intiassa. Australian, Uuden-Guinean ja Kiinan populaatiot ovat pääosin paikkalintuja. Lajin esiintymisalueen laajuus on noin 10 miljoonaa neliökilometriä ja sen kanta on elinvoimainen. Lajia ei ole tavattu Suomessa. == Elinympäristö == Papyruskerttunen elää nimensä mukaisesti mieluiten papyruskaislakasvustoissa erilaisissa vesistöissä, niin alavilla mailla kuin vuoristossa. Se viihtyy myös järeissä järviruoko- ja osmankäämikasvustoissa sekä pensaikoissa. == Lisääntyminen == Syvä kuppimainen pesä on rakennettu ruokojen korsista ja lehdistä ja vuorattu hienommilla kasvikuiduilla. Se on kiinnitetty pystykorsiin 0,5–1,2 metriä vedenpinnan tai maan yläpuolelle. Naaras munii 3–6 munaa, jotka ovat saman näköisiä kuin rastaskerttusen munat. Muna painaa noin 2,9 g. Naaras hautoo 13–15 päivää ja molemmat emot huolehtivat poikasista, jotka lähtevät pesästä lentokyvyttöminä 11–13 päivän ikäisinä. Usein 2 pesyettä kesän aikana. == Ravinto == Pääravintoa ovat hyönteiset ja muut pienet selkärangattomat. Syö myös sammakonpoikasia, vesikasvien siemeniä ja marjoja. == Lähteet == Luokka:Kerttuset