Antiikin Kreikan keramiikka

Antiikin Kreikan keramiikka ( < , ’savi’) käsitti poltetusta savesta tehdyt astiat, lamput ja muut esineet. Astioita, joista käytetään yleisnimitystä vaasi (, ), käytettiin arkikäytössä ruoan ja nesteiden kuljetuksessa, säilytyksessä ja tarjoilussa, mutta niillä oli usein myös erityinen seremoniallinen merkitys. Keramiikkataiteessa keskeistä oli vaasien maalauskuviointi. Keramiikan tutkimuksesta on tullut tärkeä osa antiikintutkimusta.Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: ”Keramiikka”. Teoksessa Castrén & Pietilä-Castrén 2000, s. 257–258. Kreikkalaisen maailman varhaisimmat käsin tehdyt keraamiset esineet ajoittuvat neoliittiselle kivikaudelle noin 5000 eaa. Dreijaa eli savenvalajan pyörää alettiin käyttää Manner-Kreikan minyalaisten parissa keskisellä pronssikaudella noin 2000 eaa. ja Kreetan minolaisessa kulttuurissa noin 1900 eaa. Antiikin ajan keramiikka alkoi nousta protogeometriselta kaudelta noin 1000 eaa. lähtien. Myöhemmin keramiikan tuotantoa hallitsi Korintissa tuotettu korinttilainen keramiikka, mutta Ateenassa tuotettu attikalainen keramiikka syrjäytti sen 500-luvulla eaa. Attikalainen keramiikka saavutti huippukautensa myöhäisellä arkaaisella ja varhaisella klassisella kaudella noin 570–440 eaa. mutta taantui tämän jälkeen samalla, kun keramiikantuotannon painopiste siirtyi muualle.Rodgers 2017, s. 357. Vaasien muotoilu ja koristelu vaihtelivat eri aikoina, ja siten niiden perusteella antiikin Kreikan historiaa voidaan tutkimuksessa jakaa kulttuurikausiin ja -alueisiin. Keramiikka säilyy hyvin, ja siksi se on arkeologisissa löydöksissä yliedustettuna suhteessa monista muista materiaaleista, kuten kankaasta, metallista ja puusta, tehtyihin esineisiin. Näistä syistä löydetyt keramiikan osat ovat erittäin tärkeitä eri rauniovaiheiden ajoittamisen kannalta. Lisäksi keraamisten tuotteiden levinneisyys antaa tutkijoille tärkeää tietoa ajan kauppasuhteista ja -reiteistä, joten ne ovat sirpaleinakin arkeologeille tärkeä informaation lähde. Kuva-aiheista saadaan tietoa tuon ajan uskonnollisesta elämästä ja arjen tapakulttuurista sekä muun muassa urheilusta, merenkulusta, tarustosta ja sodankäynnistä. Vaasimaalaukset ovat nykyisin tärkein esimerkki varhaisesta kreikkalaisesta maalaustaiteesta. Kreikkalaisille itselleen vaasimaalaukset olivat vähempimerkityksisiä kuin seinä- ja paneelimaalaukset, joista on säilynyt nykaikaan vain vähäisiä esimerkkejä, siinä missä keramiikkaa tunnetaan runsain mitoin. Merkittävimpiä maalaustyylejä olivat mustakuvio- ja punakuviotekniikka. == Maalaustyylien kehitys == === Tausta Egeanmeren pronssikautisissa kulttuureissa === Minolaisen ja mykeneläisen kulttuurin keramiikka kukoistivat peräkkäin ja osin päällekkäin 1000-luvulla eaa. Niiden välillä oli varsinkin loppuvaiheessa paljon vuorovaikutusta, ja usein näiden kahden kulttuurin tuottamien taide-esineiden erottaminen toisistaan onkin hankalaa.Rodgers 2017, s. 358–359. Varhaisin minolaiselle kulttuurille ominainen tyyli tunnetaan löytöpaikkansa mukaan Kamáres-keramiikkana. Se kukoisti ensimmäisten palatsien aikaan noin 2000–1700 eaa. Kamarés-keramiikka tunnetaan erityisesti vaasien ohuudesta. Sen koristeaiheet olivat pääosin kasvi- ja eläinmaailmasta. Ihmisiä ei esiinny vielä lainkaan. Minolaisen keramiikan, samoin kuin muun kulttuurin, suurin kukoistuskausi alkoi noin 1700 eaa. jälkeen, ja ajoittuu erityisesti vuosiin 1550–1450 eaa. Suosittuja aiheita olivat kalat, linnut ja muut eläimet sekä spiraalikuviot. Tuolla kaudella myös ihmishahmot ilmestyvät ensimmäisen kerran keramiikkaan. Mykeneläinen keramiikka sai paljon vaikutteita minolaisilta ja jatkoi samoja tyylejä, ja myös samat kuva-aiheet säilyivät suosiossa. Mykeneläiset suosivat kuitenkin myös sotaisampia kuva-aiheita kuin minolaiset. Mykeneläisen vaasimaalauksen omaa kehitystä oli tyylittely ja skematisointi, joka voidaan nähdä protogeometrisen ja geometrisen kauden tyylien edeltäjänä. Tiedosto:Kamaresvase 1 mod.jpg|Minolainen Kamáres-tyylin kannu, n. 2100–1700 eaa. Tiedosto:AMI - Oktopusvase.jpg|Minolainen merityylinen pullo, n. 1500–1450 eaa. Tiedosto:P1230354 Louvre cratere bouquetins CA883 rwk.jpg|Minolainen palatsityylinen krateeri, n. 1400–1200 eaa. Tiedosto:Terracotta stirrup jar with octopus MET DT255.jpg|Mykeneläinen jalustinkannu, n. 1200–200 eaa. Tiedosto:Pottery soldiers 12 c BC, NAMA 1246 080859.jpg|Mykeneläinen nk. Soturivaasi, n. 1200 eaa. === Protogeometrinen tyyli 1000–900 eaa. === Protogeometrinen keramiikka, jota tuotettiin Kreikan niin kutsutuilla pimeillä vuosisadoilla noin 1000–900 eaa., edustaa ensimmäistä uutta kehitysvaihetta mykeneläisen kulttuurin romahtamisen jälkeen. Siinä vaasimuodot olivat edelleen mykeneläisiä, mutta vaasimaalaukset olivat yksinkertaisia ja abstrakteja verrattuna mykeneläisen kauden tyyliin. Koristelu koostui ympyröistä ja muista geometrisista kuvioista, jotka oli ryhmitelty vaaseja kiertäviksi nauhoiksi. Koristelussa ei käytetty juuri lainkaan vapaata kättä, vaan lähes kaikki vaasien kuvioinnit ja koristelut tehtiin harpeilla, viivoittimilla ja sapluunoilla. Nauhat ja viivat maalattiin pitämällä sivellintä dreijalla pyörivän vaasin pintaa vasten. Ihmiset ja eläinhahmot katosivat kuvituksesta. Keramiikan merkittävä keskus oli Ateena, joka vaikuttaa selvinneen mykeneläisen kulttuurin romahduksesta vähemmin vaurioin.Rodgers 2017, s. 360–361. Tiedosto:Lekythos in protogeometric style, Submycenaean Greece, c. 1050 BC, H 5057 - Martin von Wagner Museum - Würzburg, Germany - DSC05623.jpg|Submykeneläinen­/proto­geometrinen lekyytti, n. 1050 eaa. Tiedosto:Protogeometric_amphora_BM_A1124.jpg|Protogeometrinen amfora, n. 975–950 eaa. Tiedosto:Amphora protogeometric BM A1123.jpg|Protogeometrinen amfora, n. 950–900 eaa. Tiedosto:Attic protogeometric Kalathos Antikensammlung Kiel.jpg|Protogeometrinen kalathos, n. 950–900 eaa. Tiedosto:Antikensammlung- Kykladenmuseum 0052.JPG|Myöhäis-­/ali­proto­geometrinen pyksis, 900–800-luku eaa. === Geometrinen tyyli 900–700 eaa. === Varsinainen geometrinen keramiikka sai alkunsa noin 900 eaa., jolloin keramiikassa on havaittavissa jälleen uutta luovaa kehitystä. Kaudella Ateena jatkoi keramiikan merkittävimpänä keskuksena. Aikakauden tyylille olivat edelleen ominaisia geometriset muodot ja koristeaiheet, kuten ympyrät ja siksak-kuviot. Varhaisella geometrisella kaudella saivat alkunsa kuvanauhoina ja -paneeleina esiintyvät siluettimaiset eläinaiheet, kuten hevoset ja vesilinnut. Keskisellä geometrisella kaudella noin 850–760 eaa. vaasimaalauksiin ilmestyivät jälleen myös ihmiset, jotka on kuvattu tikku-ukkomaisina. Ajalle ovat ominaisia Ateenan Kerameikoksen hautausmaalta löytyneet huomattavan kookkaat niin kutsutut Dipylon-vaasit, joita käytettiin aatelisten hautojen merkkeinä ja tuhkauurnina. Aihepiiri liittyi yleensä hautajaisrituaaleihin ja ruumiinvalvojaisiin. Tummat siluettikuviot maalattiin vaalealle pohjalle kuvanauhoina. Niiden tekijää työpajoineen kutsutaan Dipylon-mestariksi. Myöhäisellä geometrisella kaudella n. 760–725/700 eaa. kuvitus levisi täyttämään vaasin koko pinnan. Lopulta tyyli ei kyennyt enää luomaan uutta, vaan syrjäytyi uusien itämailta tulleiden virtausten alta. Tiedosto:Dipylon amphora close front.jpg|Dipylon-amfora, Dipylon-mestari, n. 760–750 eaa. Tiedosto:Oinochoe grazing roe Staatliche Antikensammlungen 6400.jpg|Oinokhoe, Dipylon-mestari, n. 750 eaa. Tiedosto:Attic krater, Late geometric, ekfora, 750-735 BC, NAMA 990, 191233.jpg|Hirschfeld-krateeri, n. 750–735 eaa. Tiedosto:Attic krater, Late geometric, ekfora, 750-735 BC, NAMA 990, 191234.jpg|Yksityiskohta Hirschfeld-krateerista. Tiedosto:Pyxis with four horses, Greece, Attica, Geometric Period, 8th century BC, terracotta - Wadsworth Atheneum - Hartford, CT - DSC05138.jpg|Hevoskoristeltu pyksis, 700-luku eaa. === Orientalisoiva tyyli 700–600 eaa. === Orientalisoiva eli itämaisten vaikutteiden tyyli syntyi vähitellen Lähi-idän ja Egyptin taiteen vaikutteiden levitessä kreikkalaisille alueille 700-luvulta eaa. alkaen merikaupan lisäännyttyä. Kreikkaan tuli paljon itämaista tuontitavaraa, jota alettiin jäljitellä. Korintti vei keramiikan tuottamisen johtoaseman Ateenalta koko 600-luvuksi eaa., ja itäiseen Kreikkaan syntyi muita orientalisoivan tyylin keskuksia.Rodgers 2017, s. 362–363. Korintissa orientalisoivaa kautta nimitetään protokorinttilaiseksi ja Attikassa protoattikalaiseksi kaudeksi. Orientalisoivassa keramiikassa eläin- ja kasviaiheet syrjäyttivät vähitellen jäykän geometrisen muotokielen. Vaaseja kiertäneissä eläinnauhoissa esiintyi usein koiria, lintuja ja jäniksiä, ja kasviaiheissa muun muassa lootuksenkukkia. Suosittuja olivat myös eksoottiset ja mytologiset aiheet, kuten leijonat, aarnikotkat ja sfinksit. Myös kreikkalaisen mytologian tapahtumien kuvaaminen yleistyi. Maalaustyylissä käytettiin usein venytettyjä kuva-aiheita ja runsasta täyteornamentiikkaa. Ajan kuluessa hahmot muuttuivat pelkistä silueteista elävämmiksi ja yksityiskohtaisemmiksi. Tiedosto:Antikensammlung Berlin 210.JPG|Protoattikalainen amfora, n. 700–675 eaa. Tiedosto:Protocorinthian aryballos Louvre CA4507.jpg|Protokorinttilainen aryballos, n. 650–620 eaa. Tiedosto:Corinthian oinochoe animal frieze 630 BC Staatliche Antikensammlungen.jpg|Protokorinttilainen orientalisoiva oinokhoe, n. 630 eaa. Tiedosto:Olpe sphinx Louvre Cp10475.jpg|Protokorinttilainen orientalisoiva olpe, n. 640–630 eaa. Tiedosto:Proto (or Early) Corinthian alabastron, Ardea Painter, 650-600 BC, AM Paros, 144000.jpg|Proto- tai varhais­korinttilainen alabastron, n. 650–600 eaa. === Mustakuviotekniikka 600–480 eaa. === Mustakuviotyyli perustui protokorinttilaisen keramiikan maalaustekniikkaan. Varsinaista mustakuviokeramiikkaa valmistettiin noin 600–480 eaa. Se sai alkunsa korinttilaisessa keramiikassa, ja nousi suurimpaan kukoistukseensa attikalaisessa keramiikassa noin 570–530 eaa. Mustakuviotyylille oli ominaista kuvioiden maalaaminen tummalla saviliuoksella vaaleammalle savipohjalle. Tarkkoja yksityiskohtia tehtiin uurtamalla ja lisäväreinä käytettiin usein punaista sekä valkoista väriä varsinkin naisten ihon maalaamiseen. Kuva-aiheiden merkitys oli tärkeä; kuviin ilmestyivät nyt erilaiset jumalat ja mytologian sankarihahmot.Rodgers 2017, s. 364–367.Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: ”Mustakuviokeramiikka”. Teoksessa Castrén & Pietilä-Castrén 2000, s. 355. Tältä ajalta on peräisin myös ensimmäinen signeerattu vaasi, jonka tekijä oli Sofilos. Muita merkittäviä tämän tekniikan edustajia ovat muun muassa Amasis-maalari, Eksekias, Lydos, Ergotimos, Eumaros, Nearkhos ja Frynos-maalari. Mustakuviokeramiikan suosio alkoi laskea punakuviotekniikan kehittämisen jälkeen noin 530 eaa. alkaen. Siirtymävaiheessa valmistettiin myös niin kutsuttua kaksikielistä keramiikkaa. Tiedosto:Corinthian black-figure Pyxis by the Stobart Painter (Leipzig T 2335).jpg|Korinttilainen pyksis, n. 580–570 eaa. Tiedosto:Exekias Dionysos Staatliche Antikensammlungen 2044 n2.jpg|Dionysos-malja, Eksekias, n. 530 eaa. Tiedosto:Terracotta Panathenaic prize amphora (jar) MET DP104336.jpg|Panathenaia-amfora, n. 525–500 eaa. Tiedosto:Detail Taleides Painter Louvre F340.jpg|Yksityiskohta oinokhoesta, Taleides-maalari, n. 520 eaa. Tiedosto:Vatican G 23 Group - Black-figure Pseudo-Panathenaic Amphora with Discus Thrower - Walters 482109 - Side A Detail.jpg|Athene pseudo-Panathenaia-amforassa, n. 500–485 eaa. === Punakuviotekniikka 530– eaa. === Punakuviotekniikka sai alkunsa attikalaisessa keramiikassa noin 530 eaa. Sen kehittäjinä nähdään Andokides-maalari ja Psiaks. Tekniikka käänsi värit toisin päin mustakuviotekniikkaan nähden: tausta maalattiin mustaksi ja hahmot jätettiin savenvärisiksi. Nyt yksityiskohdat maalattiin hahmoihin uurtamisen sijaan, mikä loi paremmat mahdollisuudet taipuisampaan maalausjälkeen ja tarkempaan yksityiskohtien kuvaamiseen. Tekniikka toi kuviin täysin uudenlaista dynamiikkaa ja sielukkuutta. Niissä oli elävyyttä ja dramatiikkaa, ja yksityiskohtaisen tarkasti esitettyjä eläin- ja ihmishahmoja urheilemassa, ratsastamassa, vaunuja ajamassa, taistelemassa tai tanssimassa. Vaaseja kiertävissä kuvasarjoissa saatettiin esittää kokonainen historiallinen tai mytologinen tapahtuma.Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: ”Punakuviokeramiikka”. Teoksessa Castrén & Pietilä-Castrén 2000, s. 470. Keskeisiä punakuviotekniikan edustajia olivat muun muassa Eufronios, Berliini-maalari, Kleofrades-maalari, Brygos-maalari, Duris, Niobidi-maalari, Meidias-maalari, Aison, Epiktetos, Euthymides, Fintias, Makron, Hieron, Pistoksenos-maalari, Sotades, Kakhrylion, Syleus-maalari, Triptolemos-maalari, Pan-maalari ja Seireeni-maalari. Tiedosto:Terracotta amphora (jar) MET DP116936.jpg|Amfora, Andokides-maalari, n. 530 eaa. Tiedosto:Akhilleus Patroklos Antikensammlung Berlin F2278.jpg|pienoiskuva|Akhilleus ja Patroklos. Kyliksin tondo, Sosias-maalari, n. 500 eaa. Tiedosto:Symposion scene Staatliche Antikensammlungen 2646.jpg|Pitokohtaus. Kyliksin tondo, Duris, n. 480 eaa. Tiedosto:Odysseus Sirens BM E440.jpg|Odysseus ja seireenit. Stamnos, Seireeni-maalari, n. 480–470 eaa. Tiedosto:Niobid Painter - Red-Figure Amphora with Musical Scene - Walters 482712 - Side A.jpg|Amfora, Niobidi-maalari, n. 460–450 eaa. === Valkopohjatekniikka 530– eaa. === Valkopohjatekniikka kehittyi yhtä aikaa punakuviotekniikan rinnalla. Se oli seinämaalauksista keramiikkaan siirtynyt tekniikka, jota tuotettiin 530-luvun eaa. jälkeen Attikassa, Jooniassa ja Lakoniassa. Tyyli oli erityisen suosittu Attikassa, jossa tuotettuja sylinterinmuotoisia valkopohjalekyyttejä käytettiin erityisesti hautalahjoina.Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: ”Valkopohjatekniikka”. Teoksessa Castrén & Pietilä-Castrén 2000, s. 615. Valkopohjatekniikassa vaasi peitettiin kauttaaltaan valkoisella savilietteellä. Hahmot maalattiin alkuvaiheessa mustalla, mutta myöhemmin käytettiin myös ruskeita sävyjä. Lisäväreinä käytettiin muun muassa purppuraa, sinistä ja vihreää. Normaalissa käytössä värit eivät olisi kestäneet vaan olisivat kuluneet helposti pois, mutta hautojen suojassa ne ovat säilyneet jonkin verran paremmin. Useimmista löydetyistä vaaseista ne ovat kuitenkin ainakin osittain kadonneet. Kuva- aiheet olivat herkkiä ja levollisen dramaattisia. Tiedosto:Terracotta lekythos (oil flask) MET DP225321.jpg|Lekyytti, n. 490 eaa. Tiedosto:Nike Louvre L32.jpg|Nike, yksityiskohta lekyytistä, n. 480 eaa. Tiedosto:Aulos player MAR Palermo NI22711.jpg|Auloksen soittaja, yksityiskohta lekyytistä, n. 480 eaa. Tiedosto:Apollo black bird AM Delphi 8140.jpg|Apollon-kyliks, n. 460 eaa. Tiedosto:Terracotta lekythos (oil flask) MET DT6206.jpg|Lekyytti, n. 440 eaa. == Vaasien tyypit ja muodot == Kreikan arkaaisella ja klassisella kaudella vaasityyppien joukko oli melko pieni ja vakiintunut, ja tyypeissä tapahtui suhteellisen vähän muutoksia ajan kuluessa. Havaittavissa olevia muutoksia voidaan käyttää ajoittamiseen. Kaikkien vaasityyppien antiikin aikaisia nimiä ei tunneta, eikä kaikista nykyisin luokittelussa käytetyistä nimistä tiedetä täydellä varmuudella, viittasivatko ne aivan samanlaisiin vaaseihin myös antiikissa. Vaasien alkuperäinen käyttötarkoitus tiedetään joskus niiden nimestä, kun taas usein se paljastuu ennen kaikkea vaasimaalausten kuvista, joissa vaasi esiintyy käytössä. Monien vaasien muodot kertovat, että muotoa on alun perin käytetty jossakin muussa materiaalissa kuin keramiikassa. === Vaasien osat === Useimmissa vaasityypeissä oli samat perusosat: jalka, vatsa eli vartalo ja kaula sekä mahdolliset kädensijat. Osaan vaasityypeistä kuului kansi. Vaasityyppien alatyyppejä on luokiteltu näiden osien muotojen yksityiskohtien perusteella. === Jaotteluperusteita === Vaaseja voidaan jaotella monin eri perustein. Ensiksi, ne voidaan jakaa muodon mukaan avonaisiin muotoihin, joissa on avara suu, ja suljettuihin muotoihin, joissa on suljettavissa oleva suu.Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: ”Vaasi”. Teoksessa Castrén & Pietilä-Castrén 2000, s. 612. Käyttötarkoituksen mukaan vaaseja voidaan puolestaan jaotella muun muassa juhla-, kultti- ja käyttöastioihin. Pöytäastiat voidaan jakaa sekoitusastioihin (esim. krateeri), kaatoastioihin (esim. oinokhoe) ja juoma-astioihin (esim. kantharos, kyliks, mastos, skyfos). === Luettelo vaasien muodoista === Alla on lueteltu eräitä tärkeimpiä kreikkalaisia vaasityyppejä. Monilla tyypeillä oli useita alatyyppejä, joiden ulkonäkö vaihteli joskus suurestikin. Laajempi luettelo, katso: Luettelo kreikkalaisten vaasien muodoista. Tiedosto:Terracotta Columbus alabastron (perfume vase) MET DP119403.jpg|Alabastron Tiedosto:Terracotta neck-amphora (storage jar) MET DP115831.jpg|Amfora (amforeus) Tiedosto:Terracotta amphoriskos (oil flask) MET DP114695.jpg|Amforiskos Tiedosto:Terracotta ring askos (flask with a spout and handle over the top) MET DP130723.jpg|Askos Tiedosto:Terracotta dinos (deep round-bottomed bowl) MET DP108430.jpg|Dinos Tiedosto:Terracotta phiale (libation bowl) MET DP145848.jpg|Fiale Tiedosto:Terracotta hydria (water jar) MET DP113215.jpg|Hydria Tiedosto:Glass hydriske (perfume bottle) MET DP153385.jpg|Hydriske Tiedosto:Terracotta stemmed calyx MET DP119386.jpg|Kalyks Tiedosto:Terracotta kantharos (drinking cup with high handles) MET DP225637.jpg|Kantharos Tiedosto:Terracotta kernos (vase for multiple offerings) MET DP116321.jpg|Kernos Tiedosto:Terracotta oinochoe- chous (jug) MET DP117157.jpg|Khus Tiedosto:Terracotta tripod kothon (vessel for perfumed oil) MET DP-12864-003.jpg|Kothon Tiedosto:Terracotta column- krater (bowl for mixing wine and water) MET DP104583.jpg|Krateeri (kratēr) Tiedosto:Terracotta kyathos (cup-shaped ladle) MET DP132172.jpg|Kyathos Tiedosto:Terracotta kylix- Cassel cup (drinking cup) MET DP115808.jpg|Kyliks Tiedosto:Terracotta lebes (deep bowl) MET DP118143.jpg|Lebes Tiedosto:Terracotta lebes gamikos (jar with lid, foot, and handles associated with weddings) MET DP111849.jpg|Lebes gamikos Tiedosto:Terracotta lekane (dish) MET DP132664.jpg|Lekane Tiedosto:Terracotta lekanis with lid (dish) MET DP119368.jpg|Lekanis Tiedosto:Terracotta lekythos (oil flask) MET DP114814.jpg|Lekyytti (lekythos) Tiedosto:Terracotta loutrophoros (ceremonial vase for water) MET DP227359.jpg|Lutroforos Tiedosto:Terracotta lydion (perfume jar) MET DP130718.jpg|Lydion Tiedosto:Terracotta mastos (drinking cup in the form of a breast) MET DP-1500-004.jpg|Mastos Tiedosto:Terracotta oinochoe (jug) MET DP114387.jpg|Oinokhoe Tiedosto:Terracotta oinochoe-olpe (jug) MET DP119948.jpg|Olpe Tiedosto:Terracotta pelike (jar) MET DP132120.jpg|Pelike Tiedosto:Terracotta plemochoe (vase for perfume) MET DP119370.jpg|Plemokhoe Tiedosto:Terracotta psykter (vase for cooling wine) MET DP160649.jpg|Psykter Tiedosto:Terracotta pyxis (box) MET DP1836.jpg|Pyksis Tiedosto:Terracotta rhyton (vase for libations or drinking) MET DP114421.jpg|Rhyton Tiedosto:Terracotta skyphos (deep drinking cup) MET DP115690.jpg|Skyfos Tiedosto:Terracotta stamnos (jar) MET DP114827.jpg|Stamnos == Materiaali ja tuotanto == Savea () oli saatavilla kaikkialla Kreikassa. Parasta savimaata keramiikan tuotannon kannalta oli tarjolla Attikassa eli Ateenan seudulla. Siinä oli paljon rautaa, mikä teki keramiikasta oranssinpunaista. Korintin seudun savi oli vaaleampaa ja keltaisempaa. Vaasit tehtiin yleensä käyttäen dreijaa eli savenvalajan pyörää. Vaasi tehtiin joko yksiosaisena tai niin, että jalka, vartalo ja kaula tehtiin erikseen ja liitettiin yhteen. Kokoerot samoissakin vaasityypeissä osoittavat, että menetelmät olivat suhteellisen yksinkertaisia. Jokainen vaasiyksilö oli hieman erilainen. Valamisen jälkeen vaasi maalattiin. Perusvärinä oli musta. Toteutus riippui maalaustekniikasta: mustakuviotekniikassa mustalla maalattiin hahmot, joihin yksityiskohdat uurrettiin piirtimellä. Punakuviotekniikassa mustalla maalattiin puolestaan tausta sekä hahmojen yksityiskohdat. Musta maali oli savilietettä, johon käytettiin muun muassa rautaoksidia, potaskaa ja silikonipitoista savea. Kiinnitysaineena käytettiin muun muassa ureaa ja viinietikkaa, jotka paloivat pois uunissa kiinnittäen samalla maalin vaasin pintaan. Joissakin tyyleissä käytettiin lisävärejä, kuten piippusavesta tehtyä valkoista tai okrasta tai mangaanista tehtyä punaista. Maalaamisen jälkeen vaasi poltettiin samassa uunissa kolmessa vaiheessa. Lämpötilaa vaihdeltiin prosessin aikana noin 850–950 asteen välillä, samalla kun hapen määrää välillä lisättiin ja välillä vähennettiin. Ensimmäisessä vaiheessa uunin lämpötila nostettiin ensin 900 asteeseen ja polttotila pidettiin hapekkaana, jolloin vaasi muuttui kokonaan punaiseksi. Toisessa vaiheessa lämpötila nostettiin hapettomana 950 asteeseen ja sen annettiin vähitellen laskea. Uuniin tuotettiin savua ja häkää, jolloin koko vaasi muuttui harmaaksi ja mustat alueet mustenivat entisestään. Lopulta uunin annettiin jäähtyä hapekkaassa tilassa noin 850 asteeseen, jolloin mustaksi tarkoitetut rautaoksidipitoiset kohdat pysyivät mustina, savilietteellä käsittelemättömät osat taas muuttuivat punaisiksi. Polttomenetelmä tuotti halutun lopullisen väriyhdistelmän ja lasitti mustan maalin. Käytetty lämpötila oli suhteellisen alhainen, minkä vuoksi kreikkalainen keramiikka on pehmeämpää kuin esimerkiksi kiinalainen posliini. == Savenvalajat ja vaasimaalarit == Savenvalaja () ja vaasimaalari () olivat yleensä, joskaan eivät aina, kaksi eri henkilöä. Mustakuvioisen tyylin aikaan oli vielä tavallista, että sama henkilö sekä valmisti itse vaasin että koristeli sen maalauksin. Noin vuoden 530 eaa. jälkeen alkoi tulla yhä yleisemmäksi, että näistä työvaiheista huolehti kaksi eri henkilöä.Scheibler, Ingeborg: "Vasenmaler", teoksessa Eri savenvalajia ja vaasimaalareita on tunnistettu lukuisia vaasien ja niiden maalausten yksityiskohtien tarkan tutkimisen kautta. Monissa vaaseissa on signeerauksia, jotka kertovat savenvalajan tai vaasimaalarin nimen. Nimeä seurasi tavallisesti joko verbi epoiēsen (), ’teki’, tai egrapsen (), ’maalasi’, joista jälkimmäinen viittaa aina yksiselitteisesti maalariin. Myös monet signeeraamattomat maalaukset on voitu yhdistää johonkin tiettyyn vaasimaalariin henkilökohtaisia maalaustyylejä vertailemalla. Jos yhden ja saman maalarin maalauksista yhdessäkään ei ole signeerausta, tutkijat ovat yleensä antaneet maalarille jonkin korvaavan nimen. Esimerkiksi niin sanottu Seireeni-maalari on saanut nimensä siitä, että hänen tunnetuin maalauksensa esittää seireenejä. Berliini-maalari puolestaan on saanut nimensä siitä, että hänen tunnetuimmat teoksensa sijaitsevat nykyään Berliinissä. == Piirtokirjoitukset == Joissakin vaaseissa on mukana piirtokirjoituksia. Ne voidaan jakaa seuraaviin ryhmiin: * Maalarin ja savenvalajan tekemät signeeraukset. Katso yllä: ”Savenvalajat ja vaasimaalarit”. * Hahmojen ja esineiden nimet. Joissakin vaaseissa hahmon nimi (esim. ”Herakles”) on kirjoitettu tämän viereen. Joskus myös yksittäisiä esineitä on nimetty. Joissakin harvinaisissa tapauksissa on nimetty kuva-aiheen esittämä kohtaus. Tällaisia kirjoituksia esiintyy 600- ja 500-luvuilla eaa., mutta tapa jäi pois käytöstä 400-luvun eaa. kuluessa. * Vaasin tarkoitus. Esimerkiksi vanhimpiin kreikkalaisella kirjaimistolla kirjoitettuihin teksteihin kuuluva Dipylon- piirtokirjoitus osoittaa kyseisen vaasin toimineen palkintona tanssikilpailussa. Panathenaia-amforoissa oli aina kirjoitus , ”kisoista Ateenassa”, joka ilmaisi niiden toimineen palkintona Panathenaia-kisoissa. * Vaasin käyttäjälle osoitetut viestit. Vaasi voi puhutella käyttäjää, esimerkkinä juomamaljassa oleva teksti , ”iloitse ja juo hyvin”. Joskus teksti tulee lausumana jonkun hahmon suusta, ja voi kuvata esimerkiksi ajatusta tai laulun sanoja. * Kalos-kirjoitukset. Jollekin nuorukaiselle tai harvemmin naiselle osoitettu tämän kauneutta ylistävä kirjoitus, esimerkiksi , ”poika on kaunis”. Joskus kohde nimetään, joskus taas piirtokirjoituksessa on vain sana , ”kaunis”. Teksti ei yleensä liity kuva-aiheeseen. Tämän tyypin kirjoituksia esiintyy attikalaisessa keramiikassa 500- ja 400-luvuilla eaa. * Koristekirjoitukset. Joskus vaaseissa olevat piirtokirjoitukset eivät tarkoita mitään järkevää, vaan vaikuttavat toimineen pelkkinä koristeina. == Tutkimus == Tunnetut antiikin aikaiset vaasit on koottu Corpus vasorum antiquorum -kokoomateokseen. Eri vaasityyppejä on luokitellut erityisesti John Beazley. == Lähteet == * * === Viitteet === == Kirjallisuutta == * * * * * * * == Aiheesta muualla == *