EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Magnesiumvetyfosfaatti

Magnesiumvetyfosfaatti (MgHPO4) eli dimagnesiumfosfaatti on magnesium- ja vetyfosfaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa lannoitteissa ja elintarvikkeiden lisäaineena. == Ominaisuudet, valmistus ja käyttö == Huoneenlämpötilassa magnesiumvetyfosfaatti on valkoista kiteistä ja hygroskooppista ainetta. Yhdiste tunnetaan lähinnä kidevedellisinä hydraatteina, kuten mono-, tri- ja heptahydraatteina (MgHPO4·H2O, MgHPO4·3H2O ja MgHPO4·7H2O). Magnesiumvetyfosfaatti liukenee vain vähäisissä määrin veteen, mutta liukenee happoihin. Kuumennettaessa yhdiste hajoaa magnesiumpyrofosfaatiksi. David R. Gard :Phosphoric Acids and Phosphates, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2005.Klaus Schrödter, Gerhard Bettermann, Thomas Staffel, Friedrich Wahl, Thomas Klein & Thomas Hoffmann: Phosphoric Acid and Phosphates, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2008. Magnesiumvetyfosfaattia valmistetaan magnesiumoksidin, -hydroksidin tai -karbonaatin ja fosforihapon reaktiolla. :MgO + H3PO4 → MgHPO4 \+ H2O Magnesiumvetyfosfaattia käytetään lisäravinteissa ja elintarvikkeiden lisäaineena, muovien stabilisaattorina ja laksatiivina. ==Lähteet== Luokka:Fosfaatit Luokka:Magnesiumyhdisteet
Oscar Lönnström

Oscar Waldemar Lönnström (1. maaliskuuta 1884 Porvoon maalaiskunta – 18. marraskuuta 1958 Porvoo) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Lönnström kävi Söderkullan maanviljelyskoulun Sipoossa ja kauppakoulun Helsingissä. Hän oli Tuomarinkylän kartanon palveluksessa vuoteen 1910 ja Suomen maanviljelijäin keskusosuuskunta Laborin eli vuodesta 1917 Keskusosuuskunta Laborin pääkonttorin myyjä Helsingissä 1910–1913, Porvoon myymälän johtaja vuodesta 1913, johtokunnan jäsen vuodesta 1925 ja toinen johtaja vuodesta 1942. Lönnström oli myös Orrby Motorfartyg Ab:n eli vuodesta 1924 Oy Traktor Ab:n perustaja ja toimitusjohtaja vuodesta 1917. Hän oli Porvoon kaupunginvaltuuston jäsen 1919–1929 ja 1931–1947 ja kaupunginhallituksen jäsen 1931–1948 ja toimi Porvoon kaupunginjohtajan sijaisena 1931–1940. Kauppaneuvoksen arvonimen Lönnström sai 1948. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Porvoon kaupunginvaltuutetut Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1884 syntyneet Luokka:Vuonna 1958 kuolleet
Edvin Kaspersson

Edvin Vilhelm Kaspersson (6. tammikuuta 1895 Helsingin maalaiskunta – 13. huhtikuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Kasperssonin vanhemmat olivat pienviljelijä Johan Fredrik Kaspersson ja Olga Wilhelmina Sundberg ja puoliso vuodesta 1923 Gerda Blondine Ekqvist. Kaspersson tuli ylioppilaaksi ruotsalaisesta reaalilyseosta Turussa ja harjoitti lakitieteen opintoja Helsingissä 1916–1918. Hän teki myös opintomatkoja useisiin eri maihin. Kaspersson oli harjoittelija Tykö Bruks Ab:ssa ja Ab Axel von Knorring Oy:ssä 1920, SOK:lla pääkonttorin tilintarkastaja ja liikeneuvoja 1921–1925, Kokkolan konttorin apulaisjohtaja ja siirtomaatavaroiden myyjä 1925–1930, Keskusosuuskunta Laborin Vaasan konttorin päällikkö 1931–1941 ja Helsingin konttorin toinen johtaja 1941–1945 sekä Laborin johtokunnan jäsen vuodesta 1941 ja toimitusjohtaja 1945–1961. Hänellä oli myös useita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Kaspersson oli reservin luutnantti (1935). Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1948. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1895 syntyneet Luokka:Vuonna 1964 kuolleet
Lieksan keskustaajama

Lieksan keskustaajama on Lieksan kaupungin keskustaajama, joka sijaitsee Pohjois-Karjalan pohjoisosassa. Se sijaitsee Venäjän Repolan Lieksajärvestä alkunsa saavan Lieksanjoen suun ja Pielisen itärannan seudulla. Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan Lieksan keskustaajaman pinta-ala oli 15,23 neliökilometriä ja väkiluku 6 739 vuoden 2020 lopussa. Tilastollinen taajamarajaus voi poiketa virallisesta kunnan tai kunnanosien rajauksesta. == Historia == Lieksa esiintyy kirjallisessa aineistossa paikannimenä vuonna 1500 (Leksa), 1590 (Lexa), 1618 (Lexa) ja 1631 (Lexa By). Kylän alkuvaiheessa vuonna 1500 Lieksanjoen suulle kirjattiin kuusi asukasta. Vesiväylien äärellä sijainnut asuinpaikka houkutteli uudisasukkaita jo keskiajalla. Lieksaan perustettiin jonkin aikaa myöhemmin kaikki Pielisen rantakylät käsittänyt kappeli. Yhteisö itsenäistyi 1600-luvun alussa Pielisjärven kirkko- ja hallintopitäjäksi. Tuolloin alueeseen kuului nykyisen Lieksan pääkylän lisäksi Viensuun, Viekin, Nurmijärven, Pankajärven ja Ruunaan kylät, sekä lähiseudulta Nurmes, Haapakylä, Juuka, ja Vuokko. Kenraalikuvernööri Pietari Brahen tutustumismatkan jälkeen, Pielisjärvi erotettiin 1639 omaksi seurakunnakseen. Seurakunnan ensimmäinen kirkko nousi Nurmekseen, ja vuonna 1651 rakennettiin Lieksan kirkko, josta tuli myös seurakunnan kirkkoherran kotipaikka. Brahean kaupunki perustettiin 1652 Lieksanjoen rannalle Kirkkosaaren lounaiskärkeen. Vaikka kaupunkia kohtasi tuho (kaupunki poltettiin) 1656 ruptuurisodassa, Brahea rakennettiin uudelleen. Asukasluku kohosi ehkä 500:aan ja kaupunkiin perustettiin Pohjois-Karjalan ensimmäinen koulu. Käkisalmen maaherra Piper kuitenkin lakkautti tarpeettomana pitämänsä kaupungin jo vuonna 1683. Pielisjärven kirkonkylä eli Lieksa pysyi kuitenkin tärkeänä kauppapaikkana ja liikekeskuksena. Vuonna 1915 se muodostettiin taajaväkiseksi yhdyskunnaksi. Vuonna 1936 se erotettiin Pielisjärvestä eri kuntana olevaksi kauppalaksi. Vuoden 1973 alussa Lieksa muutettiin kaupungiksi, ja samalla siihen liitettiin koko Pielisjärven kunta. Nykyinen Lieksan kirkko (1982) on Reima ja Raili Pietilän suunnittelema. ==Lähteet== Luokka:Lieksa Luokka:Pohjois-Karjalan maakunnan taajamat Luokka:Suomen kuntakeskukset
Topi Silvo

Topi (Topias) Silvo (29. lokakuuta 1875 Vehkalahti – 26. toukokuuta 1961 Hamina) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Silvon vanhemmat olivat maanviljelijä Elias Silvo ja Heleena Mänttäri ja puolisot 1907–1940 Lydia Bask ja vuodesta 1946 Aune Heleena Paasikivi, aiemmin Lankila. Silvo kävi kansakoulun ja yksityisen kauppakoulun ja teki opintomatkoja useisiin eri maihin, kuten Tanskaan 1922 ja 1924–1939. Hänellä oli oma kauppaliike Vehkalahden Vilniemen kylässä 1897–1900, hän oli sekatavarakaupan omistaja Kotkassa 1901–1903 ja Viipurissa 1903–1904, Tukkuliike William Sipari ja Kumpp:n tukkukauppias ja osakas Haminassa 1904–1928, Panimo Oy E. Baskin johtokunnan puheenjohtaja 1910–1935 ja toimitusjohtaja 1912–1934, Ristiniemen Oy:n johtokunnan jäsen vuodesta 1911 ja toimitusjohtaja vuodesta 1922 sekä Oy Ämmäkosken johtokunnan jäsen vuodesta 1920 ja ulkomaanmyynnin hoitaja vuodesta 1922. Silvo oli myös Haminan Lasitehdas -yhtiön perustajia 1911 ja Suomen Teräskynätehdas -yhtiön perustajia 1912 sekä Poitsilan kartanon osakas 1916–1936. Hän oli Haminan kaupunginvaltuuston jäsen 1904–1915, minkä lisäksi hänellä oli muita luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Silvo sai 1948. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kauppiaat Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Haminan kaupunginvaltuutetut Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1875 syntyneet Luokka:Vuonna 1960 kuolleet
Masi Saurén

Masi Saurén (s. 16. lokakuuta 1987 Helsinki) on suomalainen tanssija ja tanssinopettaja, sekä boogie woogien maailmanmestari. == Kilpaura == Saurén aloitti tanssimisen 10-vuotiaana showtanssilla, street tanssilla, jazzilla ja breakdancella. Sitä ennen hän harrasti pari vuotta taitoluistelua sekä useamman vuoden judoa. Hän on voittanut monia rock’n’swing -tanssien suomenmestaruuksia useiden eri parien kanssa (6 x boogie woogie, 3 x lindy hop ja 1 x bugg). Boogie woogien PM-hopeaa Saurén on voittanut vuosina 2009 ja 2021, lindy hopin PM-hopeaa vuonna 2015, sekä boogie woogien PM-pronssin vuonna 2012. Hän on voittanut boogie woogien MM-kultaa vuonna 2021 ja MM- hopeaa vuonna 2022 yhdessä Anna Tyutyunyukin kanssa. Masi Saurén ja Anna Tyutyunyuk on valittu vuoden tanssiurheilijoiksi vuonna 2022. Saurénille on myönnetty ESLUn kultainen ansiomerkki boogie woogien yleisen sarjan maailmanmestaruudesta vuonna 2022. Saurén päätti boogie woogie kilpauransa boogie woogien seniorisarjan maailmanmestaruuteen vuonna 2023. == Aiheesta muualla == * HS.fi artikkeli Masi Saurénista ja Linda Lastusesta * Haastattelu Masi Saurénista ja Anna Tyutyunyukista == Viitteet == Luokka:Suomalaiset tanssijat Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ilija Mirtšev

Ilija Georgiev Mirtšev (, 1. helmikuuta 1934 Sofia – 5. elokuuta 2007) oli bulgarialainen koripalloilija. Mirtšev voitti Bulgarian miesten maajoukkueessa EM-hopeaa Bulgarian-kotikisoissa 1957 ja EM-pronssia Jugoslaviassa 1961. Hän kuului maajoukkueen kokoonpanoon myös Melbournen kesäolympialaisissa 1956 (Bulgaria viides), Rooman kesäolympialaisissa 1960 (16:s), vuoden 1959 MM- kilpailuissahttps://www.linguasport.com/baloncesto/internacional/mundial/1959_SANTIAGO_SQUADS.htm (seitsemäs) ja vuosien 1953 (yhdeksäs), 1955 (neljäs), 1959 (viides) ja 1963 (viides) EM-kilpailuissa. Mirtšev kuoli sairastettuaan pitkään 73-vuotiaana 5. elokuuta 2007.https://topsport.bg/basketball/iliya-mirchev-pochina- na-73-godini.htmlOlympediaLinguaspsort.com == Lähteet == * * Linguasport.com === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Toinen profiili FIBA Archive Luokka:Bulgarialaiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet
Georgi Kănev

Georgi Stantšev Kănev (, 6. toukokuuta 1934 Kazanlăk – joulukuu 2012) oli bulgarialainen koripalloilija. Kănev voitti Bulgarian miesten maajoukkueessa EM-hopeaa Bulgarian-kotikisoissa 1957. Hän kuului maajoukkueen kokoonpanoon myös Melbournen kesäolympialaisissa 1956 (Bulgaria viides), Rooman kesäolympialaisissa 1960 (16:s), vuoden 1959 MM- kilpailuissahttps://www.linguasport.com/baloncesto/internacional/mundial/1959_SANTIAGO_SQUADS.htm (seitsemäs) ja vuosien 1959 (viides) ja 1963 (viides) EM-kilpailuissa. Seuratasolla Kănev voitti ainakin kolme Bulgarian mestaruutta ja yhden Bulgarian cup-mestaruuden. Hän kuoli 78-vuotiaana joulukuussa 2012.https://www.bgbasket.com/new.php?id=34922OlympediaLinguaspsort.com == Lähteet == * * Linguasport.com === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Toinen profiili FIBA Archive Luokka:Bulgarialaiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Urkurakentamo Tuomi

Urkurakentamo Tuomi oli suomalainen urkurakentamo, joka toimi Sotkamossa. Sen perustivat veljekset Juhani ja Matti Tuomi 1960-luvun lopulla. Tehdas toimi vuoteen 1994.Soitinten kuningatar rakennetaan käsityönä Rauhan tervehdys 18.4.2012 == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Maria Väinölä, pro gradu Sibelius-Akatemia käsittelee Urkurakentamo Tuomea Luokka:Suomalaiset urkujen valmistajat Luokka:Entiset suomalaiset teollisuusyritykset Luokka:Sotkamo
Vladimir Gantšev

Vladimir Gantšev (, 1931 – toukokuu 2011) oli bulgarialainen koripalloilija. Gantšev voitti Bulgarian miesten maajoukkueessa EM-hopeaa Bulgarian- kotikisoissa 1957.https://www.linguasport.com/baloncesto/internacional/eurobasket/1957_SOFIA_SQUADS.htm Hän kuului maajoukkueen kokoonpanoon myös Unkarin EM-kilpailuissa 1955, missä Bulgaria sijoittui neljänneksihttps://www.linguasport.com/baloncesto/internacional/eurobasket/1955_BUDAPEST_SQUADS.htm. Pitkään sairastaneen Gantševin kuolemasta uutisoitiin 23. toukokuuta 2011.https://dariknews.bg/novini/sport/na-80-godishna-vyzrast-pochina- legendata-na-bylgarskiq-basketbol-vladimir-ganchev-720819 == Lähteet == Luokka:Bulgarialaiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
Geórgios Zaḯmis

Geórgios Zaḯmis (, 28. kesäkuuta 1937 Pireus – 1. toukokuuta 2020 Pireus) oli kreikkalainen kilpapurjehtija ja olympiavoittaja. Zaḯmis voitti Louhi- veneluokan olympiakultaa Roomassa 1960. Venekuntaan kuuluivat hänen lisäkseen kruununprinssi Konstantin ja Odysséas Eskitzóglou. Zaḯmis kilpaili Louhi- luokassa myös Tokion kesäolympialaissa 1964, missä Kreikka sijoittui kahdeksanneksi, ja Méxicon kesäolympialaisissa 1968, missä sijoitus oli 15:s. Zaḯmis kuoli 82-vuotiaana 1. toukokuuta 2020.https://www.sport24.gr/epikairothta/apeviose-o-chrysos-olympionikis-tis- istioploias-giorgos-zaimis.8949981.htmlOlympedia == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Kreikkalaiset kilpapurjehtijat Luokka:Kreikkalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Boomerang Fu

Boomerang Fu on Crancy Watermelonin kehittämä taistelupeli, jossa hedelmä- ja ruokahahmot taistelevat keskenään. Peli julkaistiin Microsoft Windowsille, Nintendo Switchille ja Xbox Onelle 13. elokuuta 2020. PlayStation 4:lle ja PlayStation 5:lle peli julkaistiin 13. tammikuuta 2022. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Pelin verkkosivut Luokka:Indie-videopelit Luokka:Vuoden 2020 videopelit Luokka:Nintendo Switch -pelit Luokka:PlayStation 4 -pelit Luokka:PlayStation 5 -pelit Luokka:Windows-pelit Luokka:Xbox One -pelit
Luettelo Aku Ankan taskukirjoista (501–525)

Tämä on luettelo Aku Ankan taskukirjojen numeroista 501–525. == 2021 == |} == 2022 == |} == 2023 == |} == Lähteet == * 501–525
Henri Rang

Henri Rang (8. kesäkuuta 1902 Lugoj – 25. joulukuuta 1946) oli romanialainen esteratsastaja ja olympiamitalisti. Rang saavutti yksilökilpailussa olympiahopeaa Berliinissä 1936. Olympiamitali oli Romanian historian ensimmäinen ratsastuksesta ja ylipäänsä yksilökilpailusta. Rang kuoli vain 44-vuotiaana joulupäivänä 1946 kolaroituaan Adolf Hitleriltä Berliinissä saamallaan moottoripyörällä.https://adevarul.ro/stil-de-viata/cultura/video- destinul-nedrept-si-tragic-al-ultimului-mare-1630197.htmlOlympedia == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Romanialaiset ratsastajat Luokka:Romanialaiset olympiamitalistit Luokka:Liikenneonnettomuudessa kuolleet Luokka:Vuonna 1902 syntyneet Luokka:Vuonna 1946 kuolleet
Särkilampi

Särkilampi voi tarkoittaa seuraavia: * Särkilampi, lampi Heinolan Marjoniemessä * Särkilampi, lampi Heinolan Taipaleella * Särkilampi, lampi Hirvensalmen Kuitilassa * Särkilampi, lampi Hirvensalmen Pöyryssä * Särkilampi, lampi Iitissä * Särkilampi, lampi Ikaalisissa * Särkilampi, lampi Joutsassa * Särkilampi, lampi Jyväskylän Humalaperällä * Särkilampi, lampi Jyväskylän Tikkakoskella * Särkilampi, eteläisempi lampi Kangasniemellä lähellä Kutemajärveä * Särkilampi, pohjoisempi lampi Kangasniemellä lähellä Kutemajärveä * Särkilampi, lampi Kangasniemen Rytkölässä * Särkilampi, lampi Keuruulla * Särkilampi, lampi Kouvolan Hiilloksensalmella * Särkilampi, lampi Lemillä * Särkilampi, lampi Luumäellä * Särkilampi, lampi Mikkelin Kolonkylässä * Särkilampi, lampi Mikkelin Kuomiokoskella * Särkilampi, lampi Mikkelin Otavassa * Särkilampi, lampi Mikkelin Pursialassa * Särkilampi, lampi Multian Sahrajärvellä * Särkilampi, itäisempi lampi Mäntyharjussa lähellä Kokkosenkylää * Särkilampi, läntisempi lampi Mäntyharjussa lähellä Kokkosenkylää * Särkilampi, lampi Mäntyharjun Kousassa * Särkilampi, lampi Pieksämäen Venetmäellä * Särkilampi, lampi Rautalammin Hanhitaipaleella * Särkilampi, lampi Rautalammin Vihtalahdella * Särkilampi, lampi Saarijärven Kolkanlahdella * Särkilampi, lampi Savitaipaleen Riihijärvellä * Särkilampi, lampi Suonenjoella * Särkilampi, lampi Toivakassa * Särkilampi, järvi Utajärvellä * Särkilampi, lampi Uuraisissa lähellä kirkonkylää * Särkilampi, lampi Viitasaaren Ilmolahdella * Särkilampi, lampi Viitasaaren Viitakankaalla * Särkilampi, lampi Äänekosken Konginkankaalla * Särkilampi, lampi Äänekosken Parantalassa * Särkilampi, lampi Äänekosken Ronttospohjalla * Alainen Särkilampi, lampi Ikaalisiten Sisätön Juhtimäellä * Yläinen Särkilampi, lampi Ikaalisten Sisätön Juhtimäellä * Pieni Särkilampi, lampi Äänekoskella. == Katso myös == * Särkilammi
Gilesin piirikunta

Gilesin piirikunta voi tarkoittaa: * Gilesin piirikunta, piirikunta Tennesseessä * Gilesin piirikunta, piirikunta Virginiassa
Hachijō

Hachijō voi tarkoittaa: * Hachijōjima eli Hachijō, Japanin Izusaariin kuuluva Tyynenmeren saari * Hachijō, Japanin kunta Izusaarilla Tokion prefektuurissa * Hachijōn aliprefektuuri, Japanin Tokion prefektuurin aliprefektuuri * Hachijōn kieli, Izusaarilla puhuttu kieli tai Japanin kielen murre * Hachijō (1940), keisarillisen Japanin laivaston Shimushu-luokan saattaja
Jusein Mehmedov

Jusein Alitiev Mehmedov (, 25. tammikuuta 1924 Razgrad – 9. maaliskuuta 2014 Istanbul, Turkki) oli bulgarialainen vapaapainija ja olympiamitalisti. Bulgarian turkkilaisvähemmistöön kuulunut, yli 87 kilogramman painoluokassa kilpaillut Mehmedov saavutti olympiahopeaa Melbournessa 1956 ja MM-pronssia Istanbulissa 1957. Hän päätti kilpauransa vuonna 1959 ja toimi sen jälkeen painivalmentajana Bulgariassa kunnes muutti vuonna 1989 Turkkiin. Hän kuoli Istanbulissa 90-vuotiaana 9. maaliskuuta 2014.OlympediaInternational Wrestling Database == Lähteet == * * Mehmedov, Jussein (BUL) International Wrestling Database === Viitteet === Luokka:Bulgarialaiset vapaapainijat Luokka:Bulgarialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Paolo Mottura

Paolo Mottura (s. 26. kesäkuuta 1968 Pinerolo) on italialainen sarjakuvapiirtäjä, joka on piirtänyt Disney-sarjakuvia vuodesta 1989 lähtien. Hän on taiteilijana itseoppinut. Elokuuhun 2022 mennessä Motturalta on julkaistu noin 160 Disney-sarjakuvatarinaa. Niistä 76:ssa esiintyy Aku Ankka, 65:ssä Roope Ankka ja 54:ssä Mikki Hiiri. Aku Ankan taskukirjan kannet ovat olleet vuonna 2019 ilmestyneestä numerosta 479 lähtien Motturan käsialaa. Mottura on tehnyt sarjakuvia myös italialaisille viikkolehdille Sole 24 Ore ja La Stampa ja tekee kuvituksia lisäksi muun muassa Clementonin palapeleihin ja Disneyn kirjoihin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Paolo Mottura akuankka.fi-sivustolla Luokka:Disneyn sarjakuvien tekijät Luokka:Italialaiset sarjakuvantekijät Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ion Țăranu

Ion Țăranu (14. maaliskuuta 1938 Turnu Măgurele – 2005) oli romanialainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja olympiamitalisti. Pääasiassa 78–79 kilogramman painoluokassa kilpaillut Țăranu voitti olympiapronssia Roomassa 1960 ja EM-hopeaa Minskissä 1967. Vuoden 1961 MM-kilpailuissa hän sijoittui neljänneksi, Tokion kesäolympialaisissa 1964, Méxicon kesäolympialaisissa 1968 ja vuoden 1963 MM-kilpailuissa viidenneksi ja vuosien 1966 ja 1967 MM- kilpailuissa kuudenneksi.OlympediaInternational Wrestling Database == Lähteet == * * Taranu, Ion (ROU) International Wrestling Database === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Bulgarialaiset kreikkalais-roomalaisen tyylin painijat Luokka:Bulgarialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Vuonna 2005 kuolleet
Ikuinen ystävä

Ikuinen ystävä on suomalaisyhtye Scandinavian Music Groupin 19. elokuuta 2022 julkaistu yhdeksäs studioalbumi. Albumin oli tarkoitus olla yhtyeen albumitrilogian (Terminal 2, 2014 ja Baabel, 2015) viimeinen osa, mutta tekovaihessa albumikokonaisuus muuttui kahta edeltävää albumia ”pehmeämmäksi ja lämpimämmäksi”. == Kappaleet == Kaikki kappaleet on säveltänyt Joel Melasniemi ja sanoittanut Terhi Kokkonen, paitsi kappaleen ”Ihme”, jota on ollut säveltämässä myös Antti Lehtinen. == Arvostelut == * Desibeli.net: * Helsingin Sanomat: * Soundi: == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Ikuinen ystävä Discogs-sivustolla Luokka:Vuoden 2022 albumit Luokka:Scandinavian Music Groupin albumit
Gian Carlo Malchiodi

Gian Carlo Malchiodi (1917 Milano, Italia – 22. syyskuuta 2015 Milano) oli italialainen arkkitehti ja muotoilija. Hän oli yksi 1900-luvun merkittävimmistä italialaisista alallaan. == Aiheesta muualla == Luokka:Italialaiset arkkitehdit Luokka:Vuonna 1891 syntyneet Luokka:Vuonna 1979 kuolleet
Giordano Forti

Giordano Forti (1910 Milano, Italia) oli italialainen arkkitehti ja muotoilija. Hän oli yksi 1900-luvun merkittävimmistä italialaisista alallaanGiordano Forti, Rapporto architetto-industria, 1960. == Bibliografia == * Architetture industriali, Giordano Forti, Ed. Gorlich, Milano, 1964 * Giordano Forti, Rapporto architetto-industria, 1960 * Marco Biraghi, ‎Adriana Granato, L’architettura di Milano: La città scritta dagli architetti, 2021, ISBN 9788836006120 * Giordano Forti, Architetture industriali: l'ambiente architettonico, 1964 * Emilio Faroldi, ‎Maria Pilar Vettori, Dialoghi di architettura, 2004 * Marco Biraghi, ‎Silvia Micheli, ‎Gabriella Lo Ricco, Guida all'architettura di Milano 1954-2015, 2015 * Marco Biraghi, Guida all'architettura di Milano 1954-2014, 2013 * Florencia Andreola, ‎Marco Biraghi, ‎Gabriella Lo Ricco, Milano. L’architettura dal 1945 a oggi, 2018 * Giorgio Di Genova, Storia dell'arte italiana del '900: Generazione maestri, 1995 * Roberto Aloi, Nuove architetture a Milano, 1959 * L'Architettura - Volume 5 - Pagina 639, 1959 == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Italialaiset arkkitehdit Luokka:Vuonna 1910 syntyneet Luokka:Kuolinvuosi puuttuu
James Wade

James Wade (s. 6. huhtikuuta 1983 Aldershot, Englanti) on englantilainen dartsinpelaaja. Hän on voittanut dartsin euroopanmestaruuden vuonna 2018, ja yhteensä kaikkiaan 11 PDC:n major-turnausta. == Ura == Waden läpimurto huipulle tapahtui vuoden 2006 World Matchplay -turnauksessa, jossa hän selviytyi finaaliin häviten kuitenkin Phil Taylorille. Seuraavana vuonna hän otti ensimmäiset major-voittonsa voittamalla Terry Jenkinsin sekä World Matchplay- että World Grand Prix -turnauksissa. Menestyksen myötä Wade nousi vuonna 2007 maailmanrankingissa sijalle 3, ja hänet palkittiin PDC:n vuoden pelaajana vuosina 2007 ja 2008. MM-kisoissa Wade on selviytynyt välieriin kolmesti, vuosina 2009, 2012 ja 2013. == Lähteet == Luokka:Englantilaiset dartsinpelaajat Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Simon Whitlock

Simon Whitlock (s. 3 maaliskuuta 1969 Cessnock, Australia) on kaikkien aikojen menestyksekkäin australialainen dartsinpelaaja. Whitlock on voittanut dartsin EM-kisat vuonna 2012, ja saanut MM-kisoissa hopeaa vuonna 2010. == Ura == Whitlockin läpimurto huipulle tapahtui vuoden 2010 MM-kisoissa jossa hän selviytyi finaaliin, häviten kuitenkin sen Phil Taylorille. Vuoden 2012 EM- voiton lisäksi Whitlock on päässyt finaaliin EM-kisoissa vuosina 2013 ja 2018. Vuonna 2014 hän saavutti uransa toistaiseksi parhaan maailmanranking- sijoituksen 3. Vuonna 2022 Whitlock voitti yhdessä Damon Hetan kanssa Australialle historian ensimmäisen maajoukkueiden World Cup of Dartsin päihittämällä finaalissa Walesin maajoukkueen Gerwyn Pricen ja Jonny Claytonin. Whitlockista tuli tuolloin myös yksi maailman viidestä dartsinpelaajasta, jotka ovat pelanneet World Cup of Dartsin finaalissa kahden eri joukkuetoverin kanssa. == Lähteet == Luokka:Australialaiset dartsinpelaajat Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ilona irti

Ilona irti on Timo-Juhani Kyllösen säveltämä monologiooppera, jonka libreton on kirjoittanut kirjailija Leena Lehtolainen. Kyllönen on säveltänyt oopperan tyttärensä Aurora Marthensin laulettavaksi. Oopperan kantaesitys oli 18. elokuuta 2022 Espoon tuomiokirkossa Urkutyö & aaria -festivaalilla. Ooppera valmistui 2020, mutta koronapandemian takia sen ensiesitystä lykättiin kaksi vuotta. Oopperassa on yksitoista kohtausta, joissa kuvataan naisen asemaa nyky-yhteiskunnassa synkkänä. Nainen joutuu toksisen maskuliinisuuden ja alistamisen uhriksi, ja sitä kuvataan seksuaalisen ahdistelun ja raiskauvaaran kohteeksi joutumisen kautta. Ooppera huipentuu yhdeksännessä osassa "Vimmassa", jossa ahdistelun kohteeksi joutunut nainen lyö miestä. Vaikka libretossa on myös keveyttä ja leikkisyyttä, kapellimestarina kantaesityksessä toiminut Kyllönen käytti kriitikko Hannu-Ilari Lampilan mukaan aiheen vuoksi raskaita ja rajuja työkaluja. Syyttelyn lisäksi nainen käy välillä sisäistä dialogia itsensä kanssa ja syyttää silloin itseäänkin. Hän kaipaa rakkautta ja kosketusta, mutta kosketus on kähmimistä. Lampila arvioi Marthensin ääntä vaikuttavan dramaattiseksi, mutta lyyriset sävyt puuttuvat vielä. Hän vertaa esitystä vihan ja taisteluhalun osalta nuorten naisten punkyhteisiin. Lopun naurukohtauksen Lampila kuulee raivonpurkauksena. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * T-J. Kyllönen – ”Ilona irti” -Monologiooppera Op. 100 Urkuyö & aaria -festivaali * ilona irti -oopperan teksti on dekkaristin käsialaa. Haastattelu Ylen Aamu-tv Luokka:Suomenkieliset oopperat
Vihtalampi

Vihtalampi voi tarkoittaa seuraavia: * Vihtalampi, lampi Kannonkoskella * Vihtalampi, lampi Mikkelissä * Vihtalampi, lampi Rautalammilla * Vihtalampi, lampi Uuraisissa * Vihtalampi, lampi Ähtärissä.
Elena Săcălici

Elena Săcălici (myöh. Petroșanu, 18. heinäkuuta 1935 Huedin – 1. lokakuuta 1959) oli romanialainen telinevoimistelija ja olympiamitalisti. Săcălici voitti joukkuekilpailussa olympiapronssia Melbournessa 1956, missä hän myös sijoittui yhteisvoimistelussa viidenneksi ja ottelussa 30:nneksi. Telineillä hän oli parhaimmillaan hypyssä 27:s. Hän voitti joukkuekilpailupronssia myös Moskovan MM-kilpailuissa 1958https://www.sport-komplett.de/sport- komplett/sportarten/t/turnen/hst/28.html. Săcălici kuoli vain 24-vuotiaana vuonna 1959.OlympediaRomanian olympiakomitea == Lähteet == * * Profiili Romanian olympiakomitea === Viitteet === Luokka:Romanialaiset telinevoimistelijat Luokka:Romanialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Vuonna 1959 kuolleet
Viitalammi

Viitalammi voi tarkoittaa seuraavia: * Viitalammi, metsäjärvi Jämsässä * Viitalammi, eteläisempi kahdesta samannimisestä lammesta Kangasniemen ja Mikkelin rajalla lähellä Luusjokea * Viitalammi, pohjoisempi kahdesta samannimisestä lammesta Kangasniemen ja Mikkelin rajalla lähellä Luusjokea. == Katso myös == * Viitalampi
Atanasia Ionescu

Atanasia Ionescu (myöh. Albu, 19. maaliskuuta 1935 Ploiești – 1990) oli romanialainen telinevoimistelija ja olympiamitalisti. Ionescu voitti joukkuekilpailussa olympiapronssia Roomassa 1960, missä hän myös sijoittui ottelussa 21:nneksi ja telineillä parhaimmillaan puomilla 21:nneksi. Rooman kesäolympialaissa 1964 hän oli joukkuekilpailussa kuudes, ottelussa 41:s ja telineillä parhaimmilaan eritasonojapuilla 27:s. Ionescu voitti joukkuekilpailupronssia myös Moskovan MM-kilpailuissa 1958https://www.sport- komplett.de/sport-komplett/sportarten/t/turnen/hst/28.html.OlympediaRomanian olympiakomitea == Lähteet == * * Profiili Romanian olympiakomitea === Viitteet === Luokka:Romanialaiset telinevoimistelijat Luokka:Romanialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Vuonna 1990 kuolleet
Timo Aalto (yrittäjä)

Timo Mikael Aalto (s. 22. marraskuuta 1972) on suomalainen tapahtuma-alan yrittäjä, Pohjoismaiden suurimman tapahtumamarkkinointitoimiston Tapaus Oy:n toimitusjohtaja ja toinen sen perustajista.https://www.tapahtumateollisuus.fi/puhujat/ Hän on rullalautailun Suomen mestari (1990). == Ura == Aalto oli vuonna 1994 perustamassa Elämystaikurit-nimistä tapahtumayritystä. Se kasvoi 2000-luvun alussa merkittäväksi suomalaiseksi yritystapahtumatoimistoksi ja vaihtoi vuonna 2007 nimekseen Louder. Vuonna 2012 Aalto perusti Tilaisuuksien ideointi- ja toteuttamistoimisto Tapaus Oy:n yhdessä Joonas Pataman kanssa. Vuonna 2013 Aalto ja muut osakkaat myivät yrityksen sijoitusyhtiö Capmanille, jossa siitä tuli osa Bright Group -konsernia. Osakkaat ostivat yrityksen takaisin vuonna 2018 ja myivät sen MB-rahastoille vuonna 2019 ja ostivat samassa yhteydessä kuluttajatapahtumiin erikoistuneen Roof Productions Oy:n. Tapaus Oy on Aallon johtamana kasvanut Pohjoismaiden suurimmaksi tapahtuma- alan toimijaksi. Kasvua ovat vauhdittaneet yrityskaupat: Tapauksen emoyhtiö Liwlig Group osti vuosina 2020 ja 2021 ruotsalaiset tapahtumatoimistot Eventyrin ja Nine Yardsin sekä vuonna 2022 norjalaisen 6.Sansin. Yritysryhmä työllistää yli 220 henkilöä Suomessa, Ruotsissa, Yhdysvalloissahttps://www.markkinointiuutiset.fi/artikkelit/tapaus-teki- harvinaisen-paatoksen-ja-avasi-toimiston-new-yorkiin ja Norjassa, ja sen pro forma -liikevaihto on noin 70 miljoonaa euroa vuonna 2022. Yritys pystyi kasvattamaan henkilöstömääräänsä vuosina 2020–2021, vaikka alan liikevaihto Suomessa kutistui yli viidenneksen. Aalto toimii myös Liwlig Groupin toimitusjohtajana. Vuonna 2020 alkaneesta koronapandemiasta lähtien Tapaus Oy on Aallon johdolla panostanut perinteisten tapahtumien lisäksi virtuaalitapahtumiin. Aalto on koulutukseltaan ylioppilas. == Yksityiselämä == Aalto on naimisissa, ja hänellä on kaksi lasta. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset rullalautailijat Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mackey

Mackey tai MacKey on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Albert Mackey (1807–1881), yhdysvaltalainen lääkäri, kirjailija ja vapaamuurari * Bill Mackey (1927–1951), yhdysvaltalainen moottoriurheilija * Emma Mackey (s. 1996), brittiläis-ranskalainen näyttelijä * Frank MacKey (1852–1927), yhdysvaltalainen poolonpelaaja ja olympiavoittaja * James Mackey (s. 1986), yhdysvaltalainen pokeriammattilainen * John Mackey (1918–2014), irlantilaissyntyinen Uudessa-Seelannissa toiminut katolinen piispa * Millie MacKey, Lapissa asunut varakas skotlantilainen. == Kuvitteelliset henkilöt == * Herra Mackey, koulukuraattori animaatiosarjassa South Park
Leonardon ikkunat

Leonardon ikkunat (myös Leonardon ikkunat - kuolemanpelon messu) on Pirjo Honkasalon ohjaama ja Pirkko Saision käsikirjoittama televisioelokuva vuodelta 1986. Elokuvan aiheena on Leonardo da Vincin Viimeinen ehtoollinen -freskon restauroiminen. ==Rooleissa== ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset televisioelokuvat Luokka:Vuoden 1986 suomalaiset elokuvat Luokka:Pirjo Honkasalon ohjaamat elokuvat
Georg Reinhold Wilhelm Zilliacus

Georg Reinhold Wilhelm Zilliacus (9. syyskuuta 1858 Kattila, Inkeri – 9. huhtikuuta 1932 Helsinki) oli suomalainen opettaja ja liikemies.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899Dödsfall, Hufvudstadsbladet, 13.04.1932, nro 100 (2. painos), s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Zilliacuksen vanhemmat olivat kirkkoherra Reinhold Woldemar Zilliacus (1830–1865) ja Ida Alexandra Bastman. Hän kävi Pietarin saksalaista koulua ja pääsi ylioppilaaksi 1881 Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta. Zilliacus opiskeli sitten oikeustiedettä Helsingin yliopistossa.Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Reinhold Voldemar Zilliacus. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 20.8.2022. Zilliacus opetti venäjän kieltä Raahen Porvari- ja Kauppakoulussa 1882–1883 ja oli saksan kielen opettajana Helsingin ruotsalaisessa normaalilyseossa 1887–1898 sekä työskenteli valantehneenä kielenkääntäjänä. Hän toimi sitten liikemiehenä ja oli kovasimia valmistaneen Västilä Oy:n toimitusjohtajana. Yhtiön Kuhmoisten Leppäkosken kylässä sijainnut Tampparin kosken hiomo valmisti jopa 5 000 kovasinta päivässä. Kovasimia vietiin Venäjälle, mutta vuoden 1917 Venäjän vallankumous sulki nämä markkinat ja Zilliacus joutui etsimään uusia ostajia muun muassa Tšekkoslovakiasta ja Itävallasta.Torkahtanut teollisuus, Kansan kuvalehti, 28.10.1932, nro 44, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot == Lähteet == Luokka:Suomalaiset liikemiehet Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1858 syntyneet Luokka:Vuonna 1932 kuolleet
Asemanseutu (Mynämäki)

Mynämäen Asemanseutu on asuinalue, kyläkunta ja osa Mynämäen kirkonkylän taajamaa Mynämäessä Varsinais-Suomessa. Aiemmin, ainakin vuodesta 1960 vuoteen 1995 se muodosti oman taajamansa mutta ainakin jo vuonna 2000 se on katsottu osaksi Mynämäen kirkonkylän taajamaa. Mynämäen Asemanseudun taajama muodostui Uudenkaupungin radan varteen vuonna 1923 avatun Mynämäen rautatieaseman ympärille. Asemasta muodostui tärkeä sekä matkustaja- että tavaraliikenteen solmupaikka, ja aseman läheisyyteen sijoittui muun muassa kaksi viljavarastoa ja vuonna 1952 sinne muutti runsaasti työpaikkoja tarjonnut, maatalouskoneita valmistanut Jukon konepaja. Kyläkeskuksena Asemanseudun taajaman ympärille muodostunut Aseman koulupiiri kattoi 12 kylää ja alueen väkiluku vuonna 2015 oli noin 500. Vuonna 2014 Mynämäen Asemanseutu valitttiin Varsinais-Suomen vuoden kyläksi. Kyläyhdistyksen Mynämäen asemanseudun kylät aikaansaannoksiin kuuluu muun muassa Mynäjoen rannassa sijaitseva Asmandian ulkoilualue joka toimii muun muassa 6 km pituisen luontopolun lähtöpaikkana. ==Lähteet== Luokka:Mynämäen kylät Luokka:Varsinais-Suomen maakunnan entiset taajamat Luokka:Varsinais-Suomen vuoden kylät
Joseph Calasanz

Pyhä Joseph Calasanz (11. syyskuuta 1556 Peralta, Barbastro, Aragonia, Espanja – 25. elokuuta 1648 Rooma, Italia) oli espanjalainen pappi, pyhimys ja piaristien perustaja. Hän oli Don Pedro Calasanzin ja Donna Maria Gastonian nuorin lapsi viidestä. Joseph sai hyvän koulutuksen kotona ja Petraltan koulussa. Hän sai tutkinnot kanonisessa laissa ja teologiassa ja vihittiin papiksi 17. joulukuuta 1583. Pappisvihkimyksensä jälkeen hän oli useissa eri viroissa Albarricinin hiippakunnassa Espanjassa. Hän perusti 1621 hengellisen yhteisön joka tunnetaan nimellä piaristit. Mies kuoli 1648 Roomassa luonnollisista syistä ja haudattin San Pantaleon kirkkoon. Paavi Benedictus XIV julisti hänet autuaaksi 18. elokuuta 1748 ja paavi Klemens XIII julisti hänet pyhimykseksi 16. heinäkuuta 1767. Hän eli seuraavien 13 paavien hallintokausien aikana: Paavali IV (1555-1559), Pius IV (1559-1565), pyhä Pius V (1566-1572), Gregorius XIII (1572-1585), Sixtus V (1585-1590), Gregorius XIV (1590-1591), Innocentius IX (1591), Klemens VIII (1592-1605), Leo XI (1605), Paavali V (1605-1621), Gregorius XV (/1621-1623), Urbanus VIII (1623-1644) ja Innocentius X (1644-1655). Joseph on katolisten koulujen, koululaisten, opiskelijoiden, yliopistojen ja köyhille tarkoitettujen koulujen suojeluspyhimys. Hänen muistopäiväänsä on vietetty 25. elokuuta, 27. elokuuta ja 27. marraskuuta. Miestä on muistettu roomalaiskatolisessa messussa seuraavanlaisella latinankielisellä kollehtarukouksella: == Lähteet == Luokka:Pyhimykset Luokka:Vuonna 1556 syntyneet Luokka:Vuonna 1648 kuolleet
Marin Bătšvarov

Marin Bătšvarov (, s. 30. kesäkuuta 1947 Sofia) on bulgarialainen jääkiekkoilija, jonka pelipaikka oli keskushyökkääjä. Hän pelasi Bulgarian jääkiekkoliigassa vuosina 1968–1982 edustaen Levski Sofiaa ja yhden kauden ajan myös TsSKA Sofiaa. Bătšvarov kuului yhdessä veljensä Ilijan kanssa Bulgarian joukkueeseen Innsbruckin talviolympialaisissa 1976. Hän pelasi turnauksen kaikissa kuudessa ottelussa ja teki yhden maalin. Bătšvarov edusti Bulgariaa myös B-sarjan MM-kilpailuissa vuosina 1970 ja 1976 sekä C-sarjan MM- kilpailuissa kahdeksasti. == Lähteet == Luokka:Bulgarialaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mustasuu

Mustasuu () on entinen inkeriläinen kylä, joka kuului Tyrön luterilaiseen seurakuntaan. Nykyään se on Leningradin alueen Lomonosovin piirissä Venäjällä. Kylä sijaitsee Nuolijoen länsirannalla. Nimi mahdollisesti johtuu liikanimestä Mustasuu, josta on tieto vuoden 1643 henkikirjassa (Erik Anderson Mustaso Kelton Lebedeva Gorasta (tuli Jääskestä n. v. 1634). Kylän toinen suomalainen nimi, Savota, on muunnos venäläisnimestä Zavody ("Tehtaat"). Kylän lähellä sijaitsi 1700-luvun puolivälissä Strelnan tiilittehtaat. Vuonna 1849 kylässä asui 70 asukasta (miehiä 35 ja naisia 35), kaikki inkeriläiset (äyrämöiset). Vuonna 1926 kylässä oli 41 taloa ja 209 asukasta, niistä 184 inkeriläisiä. Hallinnollisesti se kuului Pietarin kuvernementin Pietarhovin kihlakuntaan. Neuvostoliittolainen tiedestelumies ja toimittaja Rudolf Sykiäinen oli syntynyt ja vietti lapsuudessa Mustasuussa. Muistelmiensa mukaan "suuri, runsaan viidenkymmenen ruokakunnan kylä, lähes puhtaaksi inkeriläinen, oli levittäytynyt pitkäksi talojonoksi Strelkan eli Nuolijoen vasemmalle rannalle". == Lähteet == Luokka:Inkerin kylät Luokka:Tyrön kylät
Shackletonin jäähylly

Shackletonin jäähylly tai jäälautta on itäisellä Etelämantereella sijaitseva jäähylly. Sen löysi vuonna 1911–1914 tutkimusmatkailija Douglas Mawson, joka nimesi sen Ernest Shackletonin mukaan. Shackletonin jäähylly on yksi Etelämantereen suurimmista jäähyllyistä, ja vuonna 2004 sen paksuus vaihteli 200–300 metrin välillä. Jäätikköjen laidoilla paksuus saavutti jopa 600 metriä. Jäähyllyyn valuu jäätä pääasiassa Northcliffen jäätiköltä, Denmanin jäätiköltä ja Scottin jäätiköltä. Shackletonin jäähylly myös tukee Denmanin jäätikköä. Vuonna 2002 havaittiin, että jäähyllyn reuna vetäytyy noin 3 kilometriä vuodessa. Shackletonin jäähyllyyn muodostuu marras–tammikuun välillä joitain järviä. Tammikuun jälkeen niiden pinta-ala alkaa pienentyä. Etelämantereen tutkimusasemista Shackletonin jäähyllyä lähimpänä ovat venäläinen Mirnyi ja puolalainen Dobrowlowski. == Lähteet == Luokka:Etelämantereen jäähyllyt
Argentiinan Antarktiksen alue

Argentiinan Antarktiksen alue tarkoittaa Argentiinan omistukseensa vaatimaa aluetta Etelämantereella. Alun perin Argentiina esitti vaatimuksen 1900-luvun alussa. Etelämantereen asemaa koskeva sopimus jäädytti aluevaatimuksen, mutta Argentiina ei ole luopunut siitä. Myös maan 500 peson setelissä on karttakuva maan aluevaatimuksesta. Chile ja Iso-Britannia vaativat osittain samoja alueita kuin Argentiina. Aluevaatimukseen kuuluvalla alueella on kolmetoista Argentiinan tukikohtaa, joista ensimmäinen avattiin vuonna 1904. Vuonna 2010 kuudessa tukikohdassa asui yhteensä 230 ihmistä, joihin kuului yhdeksän perhettä ja 16 lasta. Esperanza-tutkimusasemalla on myös alakoulu. Argentiina laskee aluevaatimuksen kuuluvaksi Tulimaahan, ja tukikohdissa asuvilla ihmisillä on äänioikeus maan vaaleissa. == Lähteet == Luokka:Etelämantereen aluevaatimukset
Nahkakorallit

Nahkakorallit (Alcyoniidae) tai merikourat on pehmytkoralleihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan merivesistä. ==Taksonomia ja anatomia== Nahkakoralleihiin luetaan kuuluvaksi 34 sukua. Heimon lajit muodostavat usein suuria yhdyskuntia, jotka voivat olla useita metrejä pitkiä. Kasvutavaltaan ne voivat olla aaltomaisia, haarautuneita tai lohkoista muodostuvia. Riippuen yhdyskunnan kalsiumkarbonaattineulasten eli skleriittien määrästä, voivat nahkakorallit olla nahkamaisia tai jäykkiä. Useissa nahkakoralleissa elää leviä symbiontteina. Nahkakoralleja tavataan kaikista valtameristä erityisesti lämpimistä vesistä. Useat heimon lajeista tuottavat sytotoksisia yhdisteitä. ==Lähteet== Luokka:Korallieläimet
Mary Fairchild MacMonnies Low

Mary Fairchild MacMonnies Low (1858 - 1946) oli yhdysvaltalainen taidemaalari, joka maalasi maisemia, alastontutkielmia ja muotokuvia. Hän maalasi paljon ulkona ja hänen töitään leimaa hieno auringonvalo. http://www.encyclopedia.com/women/encyclopedias-almanacs-transcripts-and- maps/low-mary-fairchild-1858-1946 == Elämänvaiheita == Mary Fairchildin isä toimi lennättimen palveluksessa ja äiti harrasti miniatyyrimaalausta. Tuleva taiteiteilija työskenteli aluksi opettajana, kunnes vuoona 1884 hän ilmoittautui osa-aika opiskelijaksi St. Louisissa olevaan taidekouluun. Koulun rehtori järjesti hänelle kolmevuotisen stipendin vuosiksi 1885- 1888 ulkomailla tehtävää taideopiskelua varten. http://nationalacademy.emuseum.com/people/1313/mary-fairchild-macmonnies-low Pariisissa Fairchild aloitti opiskelun Académie Julianissa vuonna 1885 ja piti ensimmäisen näyttelynsä jo seuraavana vuonna. Vuonna 1888 hän tuli tuolloin muodikkaan Carolus-Duranin oppilaaksi. Carolus-Duranin ateljeessa hän tapasi ensimmäisen aviomiehensä, kuvanveistäjä Frederick McMonniesin. http://www.culture.gouv.fr/en/Thematiques/Musees/Les-musees-en-France/Les- collections-des-musees-de-France/Decouvrir-les-collections/Les-femmes- artistes-sortent-de-leur-reserve/Icones/Fairchild-MacMonnies-Low-Mary Vuonna 1888 Mary Fairchild solmi avioliiton ja piti näyttelyn vuonna 1890 nimellä Miss Mary Fairchild, jotta häntä ei sekoitettaisi aviomieheensä. Kumpikin aviopuoliso oli menestyvä taiteilija ja hankkivat hienon asunnon Rue de Sèvresiltä. Kesät he viettivät 1300- luvulla rakennetussa luostarissa Givernyssä. Heidän tuttavapiiriinsä kuuluivat Isadora Duncan ja Claude Monet. Vuonna 1891 Fairchild McMonnies sai ateljeeseensa vieraan, joka teki merkittävän tilauksen. Bertha Palmer tilasi häneltä seinämaalauksen Primitive Woman vuonna 1893 pidettävään Chicagon maailmanmäyttelyyn. Toisen seinämaalauksen tekisi Mary Cassatt. Chicagon maailmannäyttelyn jälkeen perheen talous alkoi olla turvattu ja pariskunta osti luostarin omakseen vuonna 1901. Fairchild McMonnies pääsi Yhdysvaltain taiteilijaliiton jäseneksi vuonna 1896 ja Ranskan Société Nationale des Beaux-Artsìn vuonna 1898. Hän piti tuohon aikaan näyttelyitä ja hänen töissään on vaikutteita impressionismista. Pariskunnan avioliitto alkoi rakoilla aviomiehen uskottomuuden takia. Pariskunta otti avioeron vuonna 1908. Hän solmi uuden avioliiton taiteilija Will Hicok Low`n kanssa vuonna 1909. He olivat tavanneet jo vuonna 1901. Pariskunta päätti perustaa kotinsa pysyvästi Yhdysvaltoihin. Ennen lähtöään taiteilija päätti lahjoittaa kaksi teostaan museolle. Andelysin pormestari kiittä maalauksista säilyneessä kirjessään. Maalaukset lienevät tuhoutuneet toisessa maailmansodassa, sillä niitä ei ole sen jälkeen nähty. MacMonnies Low jatkoi maalaamista loppuikänsä, vaikka viimeisinä vuosina sairaus vaikeutti elämää. == Lähteet == Luokka: Yhdysvaltalaiset taidemaalarit Luokka: Vuonna 1858 syntyneet Luokka: Vuonna 1946 kuolleet
Mircea Frățică

Mircea Frățică (s. 14. heinäkuuta 1957 Pogoanele) on romanialainen judoka. Frățică osallistui kaksiin olympialaisiin 78 kilogramman sarjassa. Moskovan olympialaisissa 1980 hän sijoittui viidenneksi. Los Angelesin olympialaisissa 1984 Frățică sai olympiapronssia, kun hän hävisi vain olympiavoiton saaneelle Frank Wienekelle. Maailmanmestaruuskilpailuissa Frățică sai 78 kg sarjassa pronssia vuonna 1993 Moskovassa. Euroopan-mestaruuskilpailuissa samassa sarjassa hän voitti Rostockissa 1982 ja oli pronssilla Wienissa 1980. == Lähteet == Luokka:Romanialaiset judokat Luokka:Romanialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hangon Sion-seurakunta

Hangon Sion-seurakunta () oli vuosina 1945–1974 Hangossa toiminut helluntaiseurakunta. Seurakunnan syntyi vuonna 1923 perustetun Elim- seurakunnan pohjalle, mutta joka oli sittemmin yhdistynyt Helsingin Tabor- seurakuntaan. Seurakunnan perustaminen aloitettiin sodan jälkiä jättäneessä kaupungissa. Seurakunnan saarnaajina toimivat Arthur Hellström, Rainer Lindh, Nils Björklund, Harry Holmberg ja Runar Nylund. Hangon Sion-seurakunta yhdistyi Tammisaaren Betesda-seurakuntaan vuonna 1974.Herberts 1995, s. 44–45 == Lähteet == * === Viitteet === Sion-seurakunta Luokka:Suomen entiset helluntaiseurakunnat
Degerbyn Sion-seurakunta

Degerbyn seurakunta () oli vuosina 1926–1944 Degerbyssä toiminut helluntaiseurakunta. Seurakunnan tausta on vuonna 1913 Degerbyssä julistustyötä tehneen Wendla Sundbäckin työssä, joka on perimätiedon mukaan ensimmäin suomenruotsalainen helluntailainen evankelista Etelä-Suomessa. Degerbyn helluntaiseurakunta perustettiin vuoden 1926 alussa. Alkujaan seurakunnan johtajana toimi Ernfrid Wasström. 1930-luvun alussa aloittelevana saarnaajana seurakunnassa toimi Lars-Eric Bergstén.Herberts 1995, s. 47–48 Porkkalan alueen luovutuksen jälkeen syyskuussa 1944 seurakunnan toiminta lakkautettiin. Lars-Eric Bergstén kuvaili seurakunnan hajottamista seuraavasti: == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Degerby Luokka:Suomen entiset helluntaiseurakunnat
Mustion Betania-seurakunta

Mustion Betania-seurakunta () on vuodesta 1925 toiminut helluntaiseurakunta Mustiossa. Seurakunnan tausta on vuodessa 1922, jolloin ruotsalainen saarnaaja Joel Eriksson saapui Suomeen ja Mustioon. Aluksi Erikssonin työ kohtasi runsaasti vastustusta mutta kääntyi herätykseksi. Mustion Betania perustettiin 28. elokuuta 1925 ja perustettaessa seurakunnalla oli 34 jäsentä. Suuri osa jäsenistä oli kuulunut Karjaan baptistiseurakuntaan. Seurakunnan rukoushuone vihttiin käyttäöön vuonna 1934.Herberts 1995, s. 52 Seurakunnan johtajina ovat vuosien aikana toimineet Carl-Göst Jansson-Byrstam, E. Lundin, Ragnar Mickelsson, Stig Karlsson, Harry Holmberg, Runar Nylund, Åke Johnsson, Joel Eriksson (1925–1928), Oskar Eriksson, Lars Nordberg ja Gittan Granroth, Elisabeth Granberg , Petri Huovila ja Erik Rönnlund. Seurakunta on viettänyt vuosittain rakentamisjuhlaa helatorstaina. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Mustio Luokka:Suomen entiset helluntaiseurakunnat Luokka:Raaseporin seurakunnat
Solbergin Salem-seurakunta

Solbergin Salem-seurakunta oli vuosina 1927–1931 ja uudelleen vuonna 1933 toiminut sipoolainen helluntaiseurakunta. Seurakunta perustettiin raamatulliseksi seurakunnaksi Solbergiin ja johtajaksi tuli Einar Hellström. Seurakunta hajosi kuitenkin vuonna 1931 ja sulautui osaksi Helsingin Tabor- seurakuntaa. Salemin seurakunta herätettiin uudelleen vielä vuonna 1933 jolloin Edvin Segersven toimi johtajana, mutta lopetti sittemmin toimintansa.Herberts 1995, s. 52–53 == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Sipoon seurakunnat Luokka:Suomen entiset helluntaiseurakunnat
Ilolan Sion-seurakunta

Ilolan Sion-seurakunta () oli vuodesta 1930 Porvoossa toiminut helluntaiseurakunta. Seurakunta perustettiin 16. tammikuuta 1930 19 henkilön toimesta ja seurakunnan jäsenmäärä kasvoi herätyksen myötä 40:een. Ilolan Sionissa palvelleita saarnaajia ovat olleet mm. Axel Forsblom, August Lindholm, Jenny Forsblom, Henry Latvanen-Lingehall, Viola Wessman, Anna Wilkman, Brita Westerlund-Hassel, Anna Bäcklund-Björksten, Astrid Skogberg, Hjördis Lindh ja Elisabeth Granberg. Seurakunnan johtajina toimivat mm. Arne Nyman ja Stig Bäcklund.Herberts 1995, s. 57 == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Porvoon seurakunnat Luokka:Suomen entiset helluntaiseurakunnat
Espoo-Kilon Saron-seurakunta

Espoo-Kilon Saron-seurakunta ( oli Espoon Kilossa toiminut helluntaiseurakunta. Seurakunta perustettiin 13. heinäkuuta 1930 15 jäsenen toimesta. Seurakunnan ensimmäinen johtaja oli Helsingin Filadelfian diakoni Hannes Gustafsson. Vuonna 1932 seurakunta otti vastuulleena Betlehem-lepokodin Leppävaarassa, joka palveli ensisijaisesti saarnaajia. Vuonna 1935 lepokodin toiminta siirtyi Saalem-seurakunnan vastuulle. Vuoteen 1934 mennessä seurakunnan jäsenmäärä oli noussut 90:een. Myöhemmin seurakunta lakkautettiin ja jäsenet siirtyivät Helsingin seurakuntiin.Herberts 1995, s. 59 == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Kilo (Espoo) Luokka:Espoon seurakunnat Luokka:Suomen entiset helluntaiseurakunnat
Jeiskin lentoasema

Jeiskin lentoasema (; IATA: EIK, ICAO: URKE; kansallinen lentopaikkatunnus: УРКЕ ja ЬРКЕ ) on sotilas- ja siviili-ilmailun yhteisesti käyttämä lentoasema ja lentotukikohta Jeiskin kaupungin lounaispuolella Venäjän Krasnodarin aluepiirissä. Jeiskin lentoaseman yhteydessä toimivaan lentotukikohtaan on 2013 perustettu Venäjän merivoimien lentotukialukselle laskeutumista ja sieltä nousemista varten lentotukialuksen kannen kokoinen kuivan maan NITKA- simulaattori, jossa laivaston lentäjät voivat harjoitella toimintaa lentotukialuksella. Aiemmin Neuvostoliiton lentäjät harjoittelivat Sakyn lentotukikohdassa Krimin niemimaalla. Neuvostoliiton hajottua Venäjän laivasto jatkoi vuokrasopimuksella tukikohdan käyttöä Ukrainassa. Venäjän Georgian Ossetiaan kohdistamistamien sotatoimien johdosta harjoitustoiminta Ukrainan Krimin autonomisen alueella sijoittuvassa tukikohdassa katkaistiin vuonna 2008. Vaikka vuokrakäyttö jatkui taas vuoden 2010 jälkeen, perusti Venäjä laivaston lentotoiminnan harjoituskeskuksen Jelskin lentotukikohtaan. Su24 eysk.jpg|Suhoi Su-24 -hävittäjälentokone Jeiskin lentoasemalla (2009). MiG-29KUB in Eisk.jpg|Mikojan MiG-29KUB -hävittäjälentokone Jeiskin lentoaseman avointen ovien päivänä (2013). Ан-72 на посадке в Ейске.jpg|Jeiskin sekä sotilas- että siviililiikenteen käyttämää lentoasemaa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Airbase Yeysk (wikimapia.org) Luokka:Krasnodarin aluepiirin lentoasemat Luokka:Venäjän ilmavoimien lentokentät‎
Nicolae Linca

Nicolae Linca (2. tammikuuta 1929 Cergău – 28. kesäkuuta 2008 Feisa) oli romanialainen nyrkkeilijä ja olympiavoittaja. 67 kilogramman painoluokassa kilpaillut Linca voitti olympiakultaa Melbournessa 1956. Olympiakultamitali oli Romanian ensimmäinen nyrkkeilystä. Hän nyrkkeili myös Helsingin kesäolympialaisissa 1952. EM-kilpailuista Linca voitti pronssia Varsovassa 1953https://web.archive.org/web/20070929123133/http://amateur- boxing.strefa.pl/Championships/EuropeanChampionships1953.html ja Berliinissä 1955http://www.amateur- boxing.strefa.pl/Championships/EuropeanChampionships1955.html.OlympediaRomanian olympiakomitea == Lähteet == * * Profiili Romanian olympiakomitea === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Romanialaiset nyrkkeilijät Luokka:Romanialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet