EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Heikki Simola

Heikki Simola (2. lokakuuta 1926 Kiukainen – 2. tammikuuta 1997 Helsinki) oli suomalainen varatuomari ja kanslianeuvos, joka toimi vuosina 1964–1989 Sairaalaliiton johtajana. Simola aloitti uransa toimimalla 1953–1964 Maalaiskuntien liiton lakimiehenä, apulaisosastopäällikkönä ja osastopäällikkönä. Hän oli 1958–1960 myös Helsingin yliopistollisen keskussairaalaliiton sihteeri ja kansliapäällikkö sekä Kunnallisopiston johtaja 1962–1964. Vuonna 1964 Simola nimitettiin vastaperustetun kunnallisten yleissairaaloiden järjestön Sairaalaliiton ensimmäiseksi johtajaksi. Sairaalaliitto oli mukana kehittämässä alan lainsäädäntöä sekä sairaaloiden hallintoa ja toimintatapoja ja osallistui alan tutkimuksen, suunnittelun ja koulutuksen toteuttamiseen. Simolan merkittävänä aikaansaannoksena pidetään myös kunnallisten viranhaltijoiden ja työntekijöiden eläketurvan järjestämistä. Simola oli mukana toimikunnassa, jonka työn pohjalta säädettiin erikoissairaanhoitolaki. Heikki Simola oli Helsingin yliopistollisen keskussairaalan liittohallituksen jäsen 1977–1981, kliinisten laboratorioiden Laaduntarkkailu Oy:n hallituksen puheenjohtaja 1971–1990 ja Kansanterveyslaitoksen johtokunnan jäsen 1981–1990. Hän istui kansainvälisen sairaalaliiton IHF:n hallituksessa 18 vuotta ja tuli 1989 sen kunniajäseneksi. Samana vuonna Simola jäi eläkkeelle ja sai kanslianeuvoksen arvonimen. Simola on haudattu Malmin hautausmaalle Helsinkiin. ==Teoksia== *Simola, Heikki & Rantanen, Tarmo & Itkonen, Martti: Kunnallinen kokoustekniikka. Maalaiskuntien liitto 1961. Neljäs painos 1975. *Hakkila, Esko & Simola, Heikki: Asiakirjakaavoja selityksineen. Otava 1960. Kymmenes painos 1974. *Nauru Satakunnalle : anekdootteja ja kaskuja Risto Rytistä, Edwin Linkomiehestä, F. E. Sillanpäästä, Maila Talviosta ja Emil Cedercreutzista tyyneen Satakunnan kansaan. Satakunnan kilta ry 1994. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset järjestöjohtajat Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 1997 kuolleet Luokka:Suomalaiset juristit
Let’s Go Brandon

Let’s Go, Brandon! on yhdysvaltalainen presidentti Joe Bidenia pilkkaava poliittinen iskulause. Lause riimittyy lauseen "Fuck Joe Biden" () kanssa. ==Tausta== "Fuck Joe Biden" -huudot yleistyivät yliopistojalkapallon peleissä Yhdysvaltain etelässä syyskuun alusta 2021 lähtien sekä Ryder Cupissa. Huutoa käytettiin myös New Yorkissa tuhansien opettajien menettäessään työnsä COVID- rokotteen puutteen takia. "Let’s Go, Brandon" syntyi 2. lokakuuta 2021 Sparks 300 -kilpailussa Talladegan moottoriradalla. Yleisö huusi rytmikkäästi "Fuck Joe Biden", kun NBC Sportsin toimittaja Kelli Stavast haastatteli kilpailun voittajaa Brandon Brownia. Toimittaja ymmärsi yleisön huutavan kannustusta ”Let’s Go, Brandon!” (). Tapauksesta otettu videoclippi levisi viraaliksi Internetissä. Konservatiivikommentaattorit Ben Shapiro ja Tomi Lahren levittivät fraasia Twitterissä. Lauseesta tehtiin useita musiikkikappaleita. Menestyneimmäksi nousivat räppäri Loza Alexanderin "Let's Go Brandon" -kappale, joka levittyään TikTokissa nousi iTunes Storen ostetuimmaksi kappaleeksi Hip-Hop/Rap -listalla ja kakkoseksi kaikista kappaleista. Räppäri Bryson Grayn saman niminen kappale poistettiin YouTubesta disinformaationa, koska se arvosteli koronarokotteen tehoa, jonka jälkeen se nousi iTunesin ostetuimmaksi tiputtaen Adelen ykkössijalta. == Lähteet == Luokka:Englanninkieliset sanat ja sanonnat Luokka:Joe Biden
Metyyliantranilaatti

Metyyliantranilaatti (C8H9NO2) on aromaattisiin estereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää hajusteissa ja aromiaineena. Metyyliantranilaattia esiintyy useissa kasveissa, kuten viiniköynnöksissä, tuoksuilangiassa ja sitruspuissa.. ==Ominaisuudet, valmistus ja käyttö== Huoneenlämpötilassa metyyliantranilaatti on kellertävää nestettä tai valkoisia kiteitä. Yhdiste liukenee vain niukasti veteen ja paremmin orgaanisiin liuottimiin, esimerkiksi etanoliin ja dietyylieetteriin. Aineen haju on hedelmäinen. Metyyliantranilaatin on havaittu karkottavan muun muassa sorsa- ja varpuslintujaD. A. Carlson: "Repellents" , teoksessa Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2000. s. 18 (luvun sisäinen sivunumerointi). Metyyliantranilaattia voidaan valmistaa happokatalysoidulla metanolin ja antraniilihapon esteröintireaktiolla tai isatoiinianhydridin ja metanolin reaktiolla. Metyyliantranilaattia käytetään kukkaistuoksuissa ja rypälearomina. Myös metyyliantranilaatin ja aldehydien muodostamia imiinejä käytetään hajusteissa. ==Lähteet== Luokka:Esterit Luokka:Aromaattiset yhdisteet
Devon Levi

Devon Levi (s. 27. joulukuuta 2001 Montreal, Kanada) on kanadalainen jääkiekkomaalivahti ja maailmanmestari, joka pelaa NHL-seura Buffalo Sabresin organisaatiossa. Ennen NHL:ää Levi pelasi NCAA-liigassa. Levi on kuulunut Kanadan nuorten maajoukkueeseen. Levi oli mukana vuoden 2021 nuorten jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa. Kanada ja Levi voittivat hopeaa. Levi valittiin Kanadan joukkueeseen myös vuoden 2022 talviolympialaisissa. Hän ei kuitenkaan pelannut olympialaisissa otteluakaan. Levi pelasi vuoden 2023 jääkiekon MM- kilpailuissa, joissa hän voitti Kanadan kanssa maailmanmestaruuden. Levi on juutalainen ja hän opiskeli Hebrew Foundationin juutalaisessa koulussa. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset jääkiekkomaalivahdit Luokka:Buffalo Sabresin pelaajat Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sabré Cook

Sabré Cook (s. 21. toukokuuta 1994 Grand Junction, Colorado, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen autourheilija. Cook aloitti kartingin harrastamisen kahdeksanvuotiaana ja osallistui ensimmäiseen kilpailuun kymmenvuotiaana. Hän osallistui vuonna 2017 SCCA National Championship Runoffs -kilpailuun ja ajoi vuonna 2018 osittaiset kaudet USF2000 Championship -sarjassa ja Yhdysvaltain Formula 4 -mestaruussarjassa. Vuonna 2019 Cook liittyi uuteen W Series -sarjaan. Hän sijoittui sarjassa esikoiskaudellaan kahdenneksitoista ja oli siten viimeinen kuljettaja, joka varmisti tulosten perusteella itselleen sarjapaikan seuraavaksi kaudeksi. Kausi 2020 jäi koronaviruspandemian vuoksi ajamatta, mutta Cook oli jälleen mukana kaudella 2021. Hän ei päässyt kauden aikana kertaakaan pisteille ja jäi sarjan viimeiseksi. Kaudeksi 2023 Cook sai paikan Porsche Deluxe Carrera Cup North America -sarjasta voitettuaan naiskuljettajille järjestetyn koetilaisuuden. Autourheilu-uransa ohella Cook opiskeli mekaanisen suunnittelun yliopistotutkinnon. W Seriesissä kilpaillessaan hän oli samalla Renault’n F1-tallissa jousituksen suunnitteluinsinöörinä. Hän on kertonut yhdeksi haaveekseen kisainsinöörinä työskentelemisen Formula 1 -sarjassa. == W Series -tulokset == Kausi Talli 1 2 3 4 5 6 7 8 Pisteet Sijoitus 2019 Hitech GP HOC 13 ZOL 15 MIS 8 NOR 7 ASS 13 BRH 9 12 12. 2021 Bunker Racing RBR 14 RBR 13 SIL 13 HUN 14 SPA 11 ZAN 14 COA 11 COA 13 0 20. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Sabré Cookin kotisivut Luokka:Yhdysvaltalaiset autourheilijat Luokka:W Series -kuljettajat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Totuuspuolue

Totuuspuolue (lyhenne Tot.) on suomalainen kansalliskonservatiivinen puolue, joka pitää Suomen EU- ja eurojäsenyyksiä lainvastaisina. Puolue myös pitää Suomen valtion velkaannuttamista moraalisesti vääränä. Puolueen puheenjohtaja Jaana Kavonius on vaatinut muun muassa presidentti Sauli Niinistölle kuolemantuomiota. Totuuspuolue kannattaa hyviä Venäjä-suhteita. Puolue pääsi puoluerekisteriin huhtikuussa 2023. Vuoden 2024 europarlamenttivaaleissa totuuspuolueen ainoana ehdokkaana oli näyttelijä Outi Alanen. Alanen sai 807 ääntä eikä tullut valituksi. Totuuspuolue ei päästänyt Alasta osallistumaan televisioituun pienpuoluetenttiin, koska katsoi, ettei Alanen ehdokkuudestaan huolimatta edustanut puolueen linjaa. Alanen kertoi myös alkaneensa kohdata uhkailua Jaana Kavoniukselta puolueeseen liityttyään.Jari Hanska, Puolue ei päästänyt ehdokastaan televisioon – Nyt ehdokas laukoo rajuja väitteitä puoluejohtajasta Iltalehti 7.6.2024, viitattu 25.7.2024 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Totuuspuolueen kotisivu Luokka:Suomen rekisteröidyt puolueet Luokka:Suomen politiikka 2020-luvulla
Mikael Brygger

Mikael Brygger (s. 1975) on suomalainen runoilija ja kirjallisuusalan toimija. Bryggerin tuotanto kattaa niin painettuja kirjoja, digitaalisia teoksia kuin paikkasidonnaisia yhteistyössä eri alojen taiteilijoiden kanssa tehtyjä teoskokonaisuuksiakin. Näistä tunnetuimpia ovat yhdessä runoilija Henriikka Tavin ja taiteilijaryhmä IC-98:n kanssa tehdyt teokset. Brygger on toiminut vuodesta 2019 vierailevana professorina Taideyliopiston kirjoittamisen maisteriohjelmassa alanaan mediasensitiivinen kirjoittaminen . Hän on aiemmin toiminut runouslehti Tuli & Savun päätoimittajana vuosina 2008-2013 ja kuuluu myös runoutta julkaisevan osuuskunta Poesian perustajajäseniin. Häneltä on ilmestynyt kolme painettua runoteosta. Bryggerin runouden erityispiirteiksi on mainittu visuaalisuus, pelillisyys ja nykyteknologian läsnäolo. == Teoksia == * Emily (ntamo, 2008) * Valikoima asteroideja (Poesia, 2019) * Tuuliatlas (Poesia, 2014) == Lähteet == Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Elävät henkilöt
Alaska State Capitol

Alaska State Capitol (alun perin Federal and Territorial Building) on Yhdysvaltain osavaltion Alaskan parlamentti- ja hallintorakennus, joka sijaitsee osavaltion pääkaupungissa Juneaussa. Rakennus valmistui vuonna 1931 liittovaltion toimistokäyttöön. Rakennus sai nykyisen käyttötarkoituksensa vuonna 1959, kun Alaskasta tuli osavaltio. Alaska State Capitol on Yhdysvaltain osavaltioiden hallintorakennuksista ainoa, jota ei alun perin rakennettu siihen käyttöön. Sen vuoksi se eroaa tyyliltään varsin paljon muiden osavaltioiden vastaavista, ja saattaakin vaikuttaa vain tavalliselta toimistotalolta kadun varrella. Jo 1960-luvusta lähtien on ollut yrityksiä siirtää Alaskan pääkaupunki pois Juneausta, ja tämän myötä rakentaa uusi hallintorakennus. Näistä viimeisin tapahtui vuonna 2002. Vuonna 2012 Alaskan osavaltio käynnisti neljävuotisen 33 miljoonan dollarin hintaisen peruskorjauksen, jossa parannettiin rakennuksen kestävyyttä maanjäristyksille, ja palautettiin rakennuksen ilmettä alkuperäiseen 1930-luvun tyyliin. == Kuvia == Tiedosto:Alaska House of Representatives.png|Edustajainhuoneen istuntosali Tiedosto:Senate Chamber, Alaska.jpg|Senaatin istuntosali Tiedosto:Alaska Governor's Office.JPG|Alaskan kuvernöörin toimisto == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Alaskan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Yhdysvaltain osavaltioiden parlamenttitalot
Caitlin Wood

Caitlin Wood (s. 15. tammikuuta 1997 Maitland, Australia) on australialainen autourheilija. Wood aloitti kartingin harrastamisen seitsenvuotiaana ja osallistui ensimmäiseen kilpailuun vuonna 2005. Hän aloitti kilpailemisen Australian Formula Ford -sarjassa vuonna 2013 ja siirtyi vuonna 2015 Australian Formula 4 -sarjaan ensimmäisenä naiskuljettajana. Kaudella 2016 hän ajoi GT4 European Series -sarjassa ja siirtyi sen jälkeen kaudeksi 2017 GT3-luokkaan ensin GT World Challenge Europe Sprint Cupiin ja sitten GT World Challenge Europe Endurance Cupiin. Seuraavalla kaudella hän ajoi Lamborghini Super Trofeo -sarjassa. Kaudeksi 2019 Wood liittyi uuteen W Series -sarjaan. Hän sijoittui sarjassa esikoiskaudellaan kolmanneksitoista jääden siten vaille 12 parhaalle jaettavaa automaattista sarjapaikkaa seuraavalle kaudelle. Koronaviruspandemian vuoksi kautta 2020 ei ajettu, ja kaudella 2021 Wood oli sarjan varakuljettaja. Hän ajoi neljässä kauden kahdeksasta kilpailusta ja sijoittui kuudenneksitoista. Kaudella 2022 Wood ajoi Nürburgring Langstrecken Serie -kestävyyskilpasarjassa. == W Series -tulokset == Kausi Talli 1 2 3 4 5 6 7 8 Pisteet Sijoitus 2019 Hitech GP HOC 10 ZOL 11 MIS 14 NOR 11 ASS 5 BRH 11 11 13. 2021 Puma W Series Team RBR RBR SIL HUN 17 SPA 5 ZAN 11 16. 2021 W Series Academy COA 13 COA 10 11 16. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Australialaiset autourheilijat Luokka:W Series -kuljettajat Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Alice Pataxó

Alice Pataxó on brasilialainen aktivisti, joka puolustaa alkuperäiskansojen oikeuksia ja ilmastoa. Pataxó asuu Cidade do Pradossa, Bahian osavaltiossa. Hän on tuonut esille, miten Brasilian päätökset ympäristö- ja maatalousasioissa vaikuttavat alkuperäiskansojen elämään. Hän kirjoittaa Colaboraan ja julkaisee videoita omalla YouTube-kanavallaan. Pataxólla oli vuonna 2021 sekä Twitterissä että Instagramissa yli satatuhatta seuraajaa. BBC valitsi Pataxón vuonna 2022 sadan vaikutusvaltaisen ja innostavan naisen listalle 100 Women. Hänen suosittelijansa oli Malala Yousafzai. == Lähteet == Luokka:Brasilialaiset henkilöt Luokka:Aktivistit Luokka:2000-luvulla syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Tubettajat
Gosia Rdest

Małgorzata Agnieszka ”Gosia” Łazarczyk (o.s. Rdest; s. 14. tammikuuta 1993 Żyrardów, Puola) on puolalainen autourheilija. Rdest aloitti kartingissa kilpailemisen Puolassa vuonna 2009. Kaudella 2013 hän kilpaili täyden kauden Britannian Formula 4 -sarjassa. Hän ei sijoittunut kilpailuissa kertaakaan kymmenen parhaan joukkoon, mutta sai kauden päätteeksi eniten ohituksia tehneelle kuljettajalle jaettavan palkinnon. Seuraavalla kaudella Rdest kilpaili Volkswagen Castrol Cupissa ja kaudet 2015–2017 Audi Sport TT Cupissa ainoana naiskuljettajana. Vuonna 2018 hän ajoi GT4 European Series -sarjassa. Rdest otti kaudella 2018 GT4-luokkavoiton Dubain 24 tunnin ajossa. Kaudeksi 2019 Rdest liittyi uuteen W Series -sarjaan. Hän sijoittui esikoiskaudellaan sarjassa neljänneksitoista eikä siten saanut 12 parhaalle jaettavaa automaattista ajopaikkaa seuraavalle kaudelle. Kautta 2020 ei ajettu koronaviruspandemian vuoksi, ja kaudeksi 2021 Rdest valittiin sarjan varakuljettajaksi. Hän korvasi kauden kahdessa ensimmäisessä kilpailussa Tasmin Pepperin, joka ei päässyt osallistumaan maahantulorajoitusten vuoksi, ja kauden viidennessä kilpailussa koronavirustartunnan saaneen Irina Sidorkovan. Kaikkiaan hän ajoi kauden aikana kolmessa kilpailussa ja sijoittui sarjassa kahdeksanneksitoista. Rdest otti tammikuussa 2020 uransa toisen luokkavoiton Dubain 24 tunnin ajossa, tällä kertaa 991-luokassa. Vuodesta 2020 lähtien Rdest on ollut Alpinen brändilähettiläs ja osallistunut Alpine Europa Cup -sarjaan. Hänen paras sijoituksensa sarjassa on kahdeksas sija, jonka hän saavutti sekä kausilla 2020 että 2021. == W Series -tulokset == Kausi Talli 1 2 3 4 5 6 7 8 Pisteet Sijoitus 2019 Hitech GP HOC 9 ZOL Kesk. MIS 13 NOR 14 ASS 6 BRH 13 10 14. 2021 Puma W Series Team RBR 9 RBR 17 SIL HUN 2 18. 2021 W Series Academy SPA 16 ZAN COA COA 2 18. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Puolalaiset autourheilijat Luokka:W Series -kuljettajat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
PSR J0437-4715

PSR J0437-4715 on kirkkain ja Maata läheisin millisekuntipulsari. Sitä on havainnoitu optisen valon, ultravioletti- ja röntgentaajuuksilla. Sen pyörimisnopeus on 5,75 millisekuntia == Lähteet == Luokka:Kaksoistähdet Luokka:Pulsarit
Simone Tebet

Simone Nassar Tebet (s. 27. helmikuuta 1970) on brasilialainen oikeustieteilijä ja poliitikko. Tebet on puoluekannaltaan maltillinen konservatiivi. Hän on kotoisin Mato Grosso do Sulista, missä omistaa edelleen laajoja maa-alueita ja toimii maatalousyrittäjänä. Hänen isänsä oli parlamentin puhemies Ramez Tebet. Hän on ollut liittovaltion senaatissa vuosina 2015–2023, Tres Lagoasin pormestari 2005–2010 ja useissa osavaltiotason viroissa. Vuoden 2022 presidentinvaalien alla Tebetiä pidettiin mahdollisena maltillisena voittajana, kun maa oli jakautumassa kahtia Jair Bolsonaron ja Luiz Inácio Lula da Silvan kannattajiin. Tebet kuitenkin jäi kolmannelle sijalle kauas kärkikaksikosta. Vaalien toisella kierroksella hän tuki Lulaa aktiivisesti. Valintansa jälkeen Lula nimitti Tebetin suunnitteluministeriksi. Suunnitteluministerin tehtäviin kuuluu valtionhallinnon koordinointi ja arviointi, ja sen alaisina ovat muun muassa maan tilastokeskus, taloustutkimuslaitos ja väestönlaskentaa tekevä virasto. BBC valitsi Tebetin vuonna 2022 sadan vaikutusvaltaisen ja innostavan naisen listalle 100 Women. == Lähteet == Luokka:Brasilialaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Rossano (kaupunki)

Rossano on kaupunki Cosenzan maakunnassa, Italian eteläosassa. Vuonna 2017 kaupungin asukasluku oli 36 598. Rossano oli oma kuntansa vuoteen 2018, jolloin se yhdistyi Corigliano Calabron kanssa Corigliano-Rossanon kunnaksi. == Lähteet == Luokka:Calabrian kaupungit
Tšernobylin likvidaattorit

Tšernobylin likvidaattorit olivat siviili- ja sotilashenkilöstöä, jotka kutsuttiin hoitamaan ja rajoittamaan Neuvostoliitossa vuonna 1986 tapahtuneen Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuuden seurauksia onnettomuusalueella. Likvidaattorit saivat tunnustusta laajalti katastrofin välittömien ja pitkäaikaisten vahinkojen rajoittamisesta. Neuvostoliiton hallitus ja lehdistö ylistivät monia likvidaattoreita sankareina, kun taas jotkut joutuivat kamppailemaan vuosia saadakseen heidän osallistumisensa virallisesti tunnustettua. == Nimi == Puhekielessä käytetty termi ”likvidaattori” eli likvidator (, ) juontaa juurensa Neuvostoliiton virallisesta määritelmästä ”Tšernobylin ydinvoimalaitoksen onnettomuuden seurausten likvidaation osallistuja” (), jota käytettiin laajalti kuvaamaan likvidaattorien toimia heidän työllistymisensä, terveydenhuoltonsa ja eläkkeelle jäämisensä suhteen. Tämä lauseke on myös kaiverrettu likvidaattoreille myönnettyihin Neuvostoliiton mitaleihin ja kunniamerkkeihin. == Terveysvaikutukset == WHO:n mukaan pelkästään vuosina 1986 ja 1987 kutsuttiin 240 000 henkiköä suorittamaan massiivisia puhdistustoimia. Yhteensä 600 000 henkilölle myönnettiin erityistodistuksia, jotka tunnustivat heidät likvidaattoreiksi. Yksittäisille henkilöille kirjatut kokonaisannokset vuoden 1990 aikana vaihtelivat alle 10 millisievertistä (alle 1 rem) yli 1 sievertiin (100 rem), mikä johtui pääasiassa ulkoisesta säteilystä. Keskimääräisen annoksen on arvioitu olleen 120 millisievertiä (12 rem) ja 85 % rekisteröidyistä annoksista oli välillä 20–500 millisiiverttiä (2–50 rem). Säteily vahingoitti likvidaattoreiden DNA:ta ja on aiheuttanut syöpätapauksia. Altistuneiden jälkeläiset, jotka ovat syntyneet ydinvoimalaonnettomuuden jälkeen, eivät kuitenkaan ole saaneet ylimääräisiä DNA-vaurioita. == Lähteet == Luokka:Ydinonnettomuudet Luokka:Neuvostoliiton historia
Kampin terveys- ja hyvinvointikeskus

Kampin terveys- ja hyvinvointikeskus on rakenteilla oleva terveyskeskus Helsingin Kampissa. Sen esirakennustyöt käynnistyivät alkuvuodesta 2023 ja se sijoittuu Kampin metroaseman maanpäällisen lippuhallin tilalle Sähkötalon ja Autotalon väliselle tontille. Uuden rakennuksen katutasossa tulee olemaan liiketiloja ja sisäänkäynti metroon, ja kerroksissa 2–8 terveyskeskuksen tilat. Rakennus on tarkoitus ottaa käyttöön vuonna 2027. Helsingin kaupungin mukaan uuden terveyskeskuksen palvelut on mitoitettu 140 000 asukkaalle. == Historia == Helsingin kaupunginvaltuusto hyväksyi uudisrakennuksen hankesuunnitelman vuonna 2021. Kaupunkiympäristölautakunta puolsi alueen asemakaavan muutosta loppuvuodesta 2021, ja seuraavana vuonna kaupunginvaltuusto hyväksyi muutoksen. Kesällä 2022 Helsingin kaupunki valitsi hankkeen urakoitsijaksi YIT:n. YIT arvioi rakennusurakan kokonaiskustannuksiksi 77 miljoonaa euroa. Keväällä 2023 alkoivat valmistelevat työt tontin muuttamiseksi rakennuskelpoiseksi. Valmisteleviin töihin kuului maanalaisten johtojen siirtämistä ja talotekniikkaan liittyvää järjestelyä. Varsinaiset rakennustyöt alkoivat, kun hanke sai rakennusluvan. Sitä ennen Kampin metroaseman vanha maanpäällinen lippuhalli purettiin. == Arkkitehtuuri == Rakennuksen on suunnitellut suomalainen PES-Arkkitehdit. Rakennukseen on tarkoitus tulla kahdeksan maanpäällistä kerrosta ja kaksi kellarikerrosta, sekä maanalainen sisäänkäynti huoltoliikennettä varten. Rakennukseen suunnitteluun on vaikuttanut keskeisesti sen sijainti kahden kulttuurihistoriallisesti merkittävän rakennuksen, Autotalon ja Sähkötalon välissä. Sen eteläpuoleiset räystäät sovitetaan samaan tasoon Sähkötalon kanssa. Muuttaessaan kaavaehdotusta kaupunkiympäristölautakunta pyysi kiinnittämään huomiota lintujen törmäysriskin ehkäisemiseen, ja Autotalon siluetin säilymiseen eri suunnista. Rakennuksen vaalea julkisivu suunnitellaan rakennettavan keraamisista lankuista. Lisäksi rakennuksen läheisyydessä olevia katualueita uusitaan. == Lähteet == Luokka:Helsingin terveysasemat, terveyskeskukset ja terveyskeskuspäivystykset Luokka:Rakenteilla olevat rakennukset ja rakennelmat Suomessa Luokka:Kamppi
Sandya Eknelygoda

Sandya Eknelygoda on srilankalainen ihmisoikeusaktivisti. Hän on pitkään kampanjoinut kadonneiden henkilöiden löytämiseksi ja heidän perheidensä tukemiseksi, etenkin Sri Lankan sisällissodan uhrien auttamiseksi. Eknelygoda on itse singaleesi, mutta hän on nostanut esille etenkin tamilien kokemaa huonoa kohtelua. Eknelygodan oma aviomies katosi vuonna 2010. Eknelygodan syyttää Mahinda Rajapaksan kannattajia miehensä sieppauksesta. Eknelygoda sai vuonna 2017 International Women of Courage -palkinnon. BBC valitsi Eknelygodan vuonna 2022 sadan vaikutusvaltaisen ja innostavan naisen listalle 100 Women. == Lähteet == Luokka:Srilankalaiset henkilöt Luokka:Ihmisoikeusaktivistit Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
André De Shields

André De Shields (s. 12. tammikuuta 1946 Dundalk, Maryland) on yhdysvaltalainen näyttelijä, laulaja, tanssija, ohjaaja ja koreografi. Lukuisia palkintoja saanut De Shields on näytellyt Broadway-musikaaleissa (Warp!, The Wiz, Ain’t Misbehavin’), off Broadway-tuotannoissa sekä elokuvissa ja televisiosarjoissa. == Ura == Ennen taiteilijan uraansa De Shields opiskeli englanninkielistä kirjallisuutta ja afroamerikkalaista kulttuuria. Näyttelijän debyyttinsä hän teki 1969 musikaalissa Hair, jota esitettiin Chicagossa. Hänen Broadway-debyyttinsä oli Xanderin rooli tieteisnäytelmässä Warp! (1973). Erityisen mieleenpainuvia roolisuorituksia hän teki musikaaleissa The Wiz, Ain’t Misbehavin’, Play On!, The Full Monty ja Hadestown. Vuonna 1984 De Shields ohjasi käsikirjoittamansa musikaalin André De Shields' Haarlem Nocturne, jossa hän näytteli pääroolin. Hän suunnitteli myös musikaalin koreografian. De Shields on näytellyt mittavan teatteriuransa ohella muun muassa televisiosarjoissa Cosby, Sinkkuelämää, Kova laki, Kova laki: Erikoisyksikkö ja Katy Keene. Vuonna 2019 hänellä oli rooli Netflixin musiikkikomediassa John Mulaney & the Sack Lunch Bunch. De Shields on saanut useita palkintoja roolisuorituksistaan (muun muassa Ain’t Misbehavin’ (Primetime Emmy -palkinto, 1982) ja Hadestown (Tony-palkinto, 2019)). == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Andredeshields.com *La Mama: Andre de Shields Luokka:Yhdysvaltalaiset koreografit Luokka:Yhdysvaltalaiset laulajat Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset tanssijat Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Baumkuchen

pienoiskuva|Baumkuchen Dresdenistä. Baumkuchen, suomeksi joskus myös puukakku, on saksalaisperäinen makeahko leivonnainen, jossa on vaniljainen jälkimaku. Leivonnaisen nimi tulee sen sisuksesta, joka muistuttaa halkileikatun puun vuosirenkaita. Kakun vuosirenkaat symbolisoivat vaurautta ja pitkäikäisyyttä. Baumkuchen on erittäin suosittu leivonnainen myös Japanissa, jossa sitä kutsutaan nimellä baumukūhen (バウムクーヘン). Japanissa leivonnaisesta on kehitelty monenlaisia variaatioita. == Historia == Baumkuchenin historiasta on kiistelty, eikä siitä ole tarkkaa tietoa, mutta sen varhaisin kirjoitettu resepti löytyy italialaisesta keittokirjasta vuodelta 1426. Vanhin saksaksi kirjoitettu resepti löytyy sen sijaan vuodelta 1450, jolloin baumkuchen oli suosittu leivonnainen erityisesti häätilaisuuksissa. Japaniin baumkuchen rantautui vuonna 1919, kun saksalaismies Karl Juchheim leipoi leivonnaisen saksalaisia tuotteita ja ruokia esittelevään näyttelyyn Hiroshimassa. Tuolloin japanilaiset osoittivat kiinnostusta saksalaista kulttuuria kohtaan, ja noin 16 000 vierailijaa kerännyt näyttely nosti baumkuchenin japanilaisten suosioon. == Lähteet == Luokka:Kakut Luokka:Saksalainen keittiö
Atte Oksanen

Atte Joonas Oksanen (s. 1977)Oksanen, Atte, 1977–, Finto, viitattu 26.4.2023. on suomalainen sosiaalipsykologi, joka toimii sosiaalipsykologian professorina ja tutkimusvaradekaanina Tampereen yliopistossa. Oksanen väitteli tohtoriksi Tampereen yliopistossa vuonna 2006.Atte Oksanen: Haavautuva minuus: väkivallan barokki kontrolliyhteiskunnassa, Tampereen yliopisto, viitattu 26.4.2023. Hän on sosiaalipsykologian dosentti Tampereen yliopistossa ja sosiologian dosentti Turun yliopistossa ja Helsingin yliopistossa. Oksanen johtaa uusia teknologioita sosiaalipsykologisesta näkökulmasta tarkastelevaa Emerging Technologies Labia. Hänen tutkimuksensa keskittyvät teknologisiin ympäristöihin, addiktioihin ja rikollisuuteen. Oksanen on tehnyt aiempaa tutkimusta verkkovihastaTaika Dahlbom: ”On surullista, että meillä voi vapaasti heitellä tappouhkauksia” – Tutkija arvostelee Suomeen pesiytynyttä amerikkalaista nettikulttuuria, jossa kaiken loanheiton voi perustella sananvapaudella, Helsingin Sanomat, 29.1.2018, viitattu 26.4.2023.Noora Kettunen: Vapaasti rehottavan verkkovihan ja disinformaation seuraukset voivat olla kohtalokkaita – Professori: “Luodaan kaaosta ja murennetaan demokratiaa”, Yleisradio, 21.3.2022, viitattu 26.4.2023. ja häirinnästä ja vakavasta kohdennetusta väkivallasta. Oksasella on yli 300 tutkimusjulkaisua, joista yli 170 on vertaisarvioituja journaalijulkaisuja. Oksasen tutkimuksia ovat rahoittaneet Suomen Akatemia, Koneen säätiö, Suomen kulttuurirahasto, Alkoholitutkimussäätiöja Alli Paasikiven säätiö. Oksanen toimii Suomen Akatemiassa sekä Tutkimusinfrastuurikomitean että Kulttuurin ja yhteiskunnan tutkimuksen toimikunnan jäsenenä. == Julkaisuja == * Atte Oksanen: Haavautuva minuus: väkivallan barokki kontrolliyhteiskunnassa. Tampere University Press, 2006. Saatavilla internetissä * Atte Oksanen ja Sari Näre: Lapset pelissä: Virtuaaliviidakon ansat. Minerva Kustannus, 2006. * Atte Oksanen, Eija Paavilainen ja Tarja Pösö (toim.): Comparing Children, Families and Risks. Tampere University Press, 2006. Saatavilla internetissä * Atte Oksanen: Äärimmäistä kulttuuria: eXtreme-minuuksien historiaa dadaismista Hunter S. Thompsoniin. Johnny Kniga, 2009. * Atte Oksanen ja Marko Salonen (toim.): Toiminnallisia loukkuja: hyvinvointi ja eriarvoisuus yhteiskunnassa. Tampere University Press, 2011. Saatavilla internetissä * Frank J. Robertz, Atte Oksanen ja Pekka Räsänen: Viktimisierung junger Menschen im Internet: Leitfaden für Pädagogen und Psychologen. Springer, 2016. * Keipi Teo, Matti Näsi, Atte Oksanen ja Pekka Räsänen: Online Hate and Harmful Content: Cross- National Perspectives. Routledge, 2016. Saatavilla internetissä == Lähteet == == Aiheesta muuala == * Tampereen yliopiston portaali * ORCID * Scopus * ResearchGate * Google Scholar Luokka:Suomalaiset sosiaalipsykologit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Tampereen yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Dilek Gürsoy

Dilek Gürsoy (s. 1976 Neuss) on saksalainen sydänkirurgi. Hän oli vuonna 2019 ensimmäinen naiskirurgi, joka asensi keinosydämen. Gürsoy on syntynyt Saksassa kahden turkkilaisen maahanmuuttajan lapsena. Hän on ollut keinosydäntutkimuksen kärjessä yli kymmenen vuoden ajan, etsien vaihtoehtoja harvoin saatavana oleville elintenluovuttajien sydämille ja kiinnittäen erityisesti huomiota naisen anatomiaan, BBC valitsi Gürsoyn vuonna 2022 sadan vaikutusvaltaisen ja innostavan naisen listalle 100 Women. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset lääkärit Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Viinijärvi (Ilomantsi)

Viinijärvi on matala metsäjärvi Ilomantsin itäosassa Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on 2,2 neliökilometriä. Etäisyys Joensuusta on 72 kilometriä itäkoilliseen. == Maantiede == Etäisyys Viinijärven eteläisimmästä pisteestä pohjoisimpaan pisteeseen on noin 3,3 kilometriä. Järven eteläosan muodostaa Taipaleenselkä, jota Majaniemi ja Hautaniemi erottavat järven keski- ja pohjoisosasta. Järven kaakkoinen rantaviiva mutkittelee, muut rannat ovat melko suoria. Noin kolme neljäsosaa Viinijärven alasta on vähintään puolitoista metriä ja enintään kuusi metriä syvä. Syvin piste, seitsemän metriä, sijaitsee itärannan Paksuniemen länsipuolella. Viinijärven saariluku on kaksi. Taipaleensaari sijaitsee järven eteläosassa ja Rutnikka keskiosassa. Saarten yhteispinta-ala on 26 aaria. Viinijärven rannat ovat metsä- ja suomaata. Järven luoteispuolella levittäytyy Viinijärvenkangas ja itäpuolella Viinimäenkangas. Asutusta on jonkin verran (Viinimäki, Iljanvaara). Viinijärveen virtaa useita tulouomia ympäröivien suoalueiden halki. Järven luusua sijaitsee Taipaleenselän länsikolkassa, josta alkaa noin kilometrin mittainen Taipaleenjoki. Joki laskee Nuorajärven (144,7 metriä mpy) Retulahteen. Viinijärven vesitilavuus on 6 121 000 kuutiometriä. Viinijärvi (04.922.1.074) kuuluu Nuorajärven alueeseen (04.922), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Mekrijärven- Nuorajärven alue (04.92) ja ensimmäinen jakovaihe on Koitajoen valuma-alue (04.9). Viinijärvi on kolmanneksi laajin Nuorajärven alueen 84:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajimmat ovat Nuorajärvi ja Niettaanselkä. == Lähteet == Luokka:Ilomantsin järvet Luokka:Koitajoen valuma-alue
Suuri Tetrijärvi

Suuri Tetrijärvi on rantaviivaltaan mutkainen järvi Ilomantsissa Pohjois- Karjalassa. Sen pinta-ala on 1,1 neliökilometriä. Etäisyys Joensuusta on 68 kilometriä itään. Järvi sijaitsee ikimuistoisella eränkäyntialueella; tetri tarkoittaa teertä. == Maantiede == Suuren Tetrijärven ulottuvuus kaakosta luoteeseen on 2,8 kilometriä. Järven keskiosan leveys lännestä itään on noin kilometrin. Järven kaakkoisosan muodostaa yli kilometrin pituinen, kapea Iukonlahti. Lounaisosan muodostaa Aittolahti, joka jakautuu useisiin pienempiin lahtiin. Luoteessa on Saarilahti, jota erottaa pääaltaasta Saarilahdenniemi. Koillisessa sijaitsee Joutenlahti. Noin yhdeksän hehtaaria Suuresta Tetrijärvestä on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvänteitä on useita ja syvin alue sijaitsee pääaltaan itäosassa. Suuren Tetrijärven saariluku on viisi. Laajin saari on yli hehtaarin kokoinen, mutkitteleva Lapinsaaret. Saarella on pientaloja. Muut saaret ovat alle aarin laajuisia luotoja. Suuren Tetrijärven luoteispuolella sijaitsee Pieni Tetrijärvi, jonka korkeustaso on sama kuin Suuren Tetrijärven. Idässä Suuri Tetrijärvi rajautuu yli kilometrin pituiseen, kapeaan Hevonharjuun, jonka itäpuolella sijaitsee Iso Kuikkalampi. Suureen Tetrijärveen virtaa etelästä soiden halki Heikurapuro. Kartan perusteella Suuri Tetrijärvi laskee Pienen Tetrijärven kautta Tetrikoskea Huuhtilampeen (146,5 metriä mpy). Virta vie pienten järvien kautta Nuorajärveen. Suuren Tetrijärven vesitilavuus on 5 901 000 kuutiometriä. Suuri Tetrijärvi (04.922.1.027) kuuluu Nuorajärven alueeseen (04.922), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Mekrijärven-Nuorajärven alue (04.92) ja ensimmäinen jakovaihe on Koitajoen valuma-alue (04.9). Suuri Tetrijärvi on kahdeksanneksi laajin Nuorajärven alueen 84:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajimmat ovat Nuorajärvi ja Niettaanselkä. == Lähteet == Luokka:Ilomantsin järvet Luokka:Koitajoen valuma-alue
Iso Hiislampi

Iso Hiislampi on metsäjärvi Ilomantsissa Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on 93 hehtaaria. Etäisyys Joensuusta on 65 kilometriä itäkoilliseen ja Ilomantsin keskustasta noin viisi kilometriä itään. == Maantiede == Ison Hiislammen ulottuvuus kaakosta luoteeseen on 2,6 kilometriä. Järven polveilevan rantaviivan pituus on 12 924 metriä. Haarautuvat niemet ja useat saaret tekevät järvestä melko sokkeloisen. Järven eteläisintä osaa yhdistää pääaltaaseen kapea Röhmönsalmi. Noin kolmasosa Isosta Hiislammesta on vähintään kymmenen metriä syvä. Vähintään 20 metriä syvää on vajaa hehtaari, syvänne sijaitsee järven pohjoisosassa. Ison Hiislammen saariluku on kuusi. Laajin saari on järven keskivaiheilla sijaitseva Huosiaissaari/Lammassaari. Sen eteläpuolella sijaitsee noin puolen hehtaarin laajuinen saari. Muut saaret ovat Suomen ympäristökeskuksen SYKEn tietojen mukaan alle aarin laajuisia luotoja. Ison Hiislammen rannat ovat metsämaata ja idässä järvi rajoittuu yli kilometrin pituiseen ja noin sata metriä leveään kannakseen, jonka itäpuolella on Iso Haukilampi (145,5 metriä mpy). Kannasta pitkin kulkee Taitajan taival. Ison Hiislammen vesitilavuus on 6 405 000 kuutiometriä. Iso Hiislampi (04.922.1.015) kuuluu Nuorajärven alueeseen (04.922), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Mekrijärven- Nuorajärven alue (04.92) ja ensimmäinen jakovaihe on Koitajoen valuma-alue (04.9). Suuri Iso Hiislampi on yhdeksänneksi laajin Nuorajärven alueen 84:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajimmat ovat Nuorajärvi ja Niettaanselkä. == Lähteet == Luokka:Ilomantsin järvet Luokka:Koitajoen valuma- alue
Lucile Richardot

Lucile Richardot on ranskalainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka on äänialaltaan mezzosopraano.Lucile Richardot Monteverdi Choir and Orchestras, viitattu 26.4.2023Lucile Richardot Berliner Festspiele 06/2017, viitattu 26.4.2023 Hän on esiintynyt myös alttona.Lucile Richardot AllMusic, viitattu 26.4.2023 Hän on erikoistunut vanhaan musiikkiin ja oman aikansa ohjelmistoon. Richardot aloitti laulamisen 11-vuotiaana lapsikuorossa Ranskan itäosissa. Hän työskenteli journalistina 27-vuotiaaksi saakka. Richardot valmistui vuonna 2008 Maîtrise de Notre-Dame de Parisista ja vuonna 2011 vanhassa musiikissa Conservatoire à rayonnement régional de Parisista. Hänen opettajiinsa kuuluivat Margreet Honig, Noelle Barker, Paul Esswood, Howard Crook, Jan Van Elsacker, Martin Isepp, François Le Roux, Monique Zanetti ja Jill Feldman. Richardot on esiintynyt muiden muassa Solistes XXI:n, Ensemble Correspondancesin, Pygmalionin ja Le Poème Harmoniquen kanssa. Vuonna 2012 hän perusti oman ensemblensä Tictactuksen kahden luutistiystävänsä kanssa. Richardot oli vuonna 2009 mukana kantaesittämässä Philippe Boesmansin oopperaa Yvonne, princesse de Bourgogne. Se esitettiin Palais Garnierissa (Pariisi) ja Theater an der Wienissä. Vuonna 2012 Richardot esitti Les Arts Florissants'n kanssa kaikki Claudio Monteverdin madrigaalien kirjat Paul Agnewin johdolla. Myöhemmin Agnew kutsui Richardot'n mukaan esittämään Johann Sebastian Bachin Johannes-passiota Liverpoolin kuninkaallisen filharmonisen orkesterin kanssa. Vuoden 2014 lopussa Ensemble InterContemporain kutsui Richardot'n Festival d'Automne à Parisiin esittämään Luigi Nonon teoksen Omaggio a Kurtag. Sittemmin Richardot on muun muassa kiertänyt Euroopassa ja Yhdysvalloissa John Eliot Gardinerin johtaman Monteverdi-kuoron ja -orkesterien kanssa Claudio Monteverdin oopperatrilogian menestyksekkäissä esityksissä. Richardot esiintyi myös Lisean roolissa Antonio Vivaldin oopperassa Arsilda, regina di Ponto Collegium 1704:n kanssa. Richardot äänitti ensimmäisen sooloalbuminsa Perpetual Night Ensemble Correspondancesin kanssa. Vuonna 2018 hänellä oli rooli Goffredona Georg Friedrich Händelin Rinaldossa Bertrand Cuillerin Le Caravansérail -kokoonpanon kanssa. Samana vuonna hän teki ensimmäisen esiintymisensä Aix-en-Provencen festivaalissa Henry Purcellin Dido ja Aeneaksessa. Vuonna 2020 Richardot perusti uuden duon pianisti Anne de Fornelin kanssa. Samana vuonna hän siirtyi Alpha Classics -levymerkille ja myöhemmin Harmonia Mundille. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset oopperalaulajat Luokka:Mezzosopraanot Luokka:Altot Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Monique Zanetti

Monique Zanetti (s. 1961) on ranskalainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka on äänialaltaan sopraano.Monique Zanetti ArtistInfo, viitattu 26.4.2023Monique Zanetti, Soprano Operabase, viitattu 26.4.2023Monique Zanetti Aeolus Music, viitattu 26.4.2023 Zanetti opiskeli Conservatoire à rayonnement régional de Metzissä ja yliopistossa, josta hän sai kandidaatin arvon musiikkitieteessä. Hän aloitti uransa Philippe Herreweghen johdolla La Chapelle Royalessa ja William Christien johdolla Les Arts Florissantsissa. Zanetti on esiintynyt muun muassa Wienn Musikvereinissa, Amsterdamin Concertgebouwissa, Teatro Colónissa, Opéra-Comiquessa ja Brooklyn Academy of Musicissa. Hän on tehnyt monia konserttikiertueita Ranskassa ja esiintynyt suurilla festivaaleilla kansainvälisesti. Zanetti on osallistunut sellaisten säveltäjien kuin Jean- Baptiste Lullyn, Marc-Antoine Charpentierin, Henry Purcellin ja Claudio Monteverdin barokkioopperoiden tuotantoihin. Vanhan musiikin lisäksi Zanetti on esiintynyt muun muassa Figaron häissä (Wolfgang Amadeus Mozart), The Mediumissa (Gian Carlo Menotti), Wertherissä (Jules Massenet), Pelléas et Mélisandessa (Claude Debussy) ja Béatrice et Bénédictissa (Hector Berlioz). Zanetti on esiintynyt Herreweghen ja Christien lisäksi muiden muassa Christophe Rousset'n, Martin Gesterin, Jean-Claude Malgoiren, Gustav Leonhardtin ja Jérôme Correasin johdolla. Yksinlauluohjelmiston tulkitsijana Zanetti on esiintynyt sellaisten pianistien ja fortepianistien kuin Patrick Cohenin, Jean-Efflam Bavouzet'n ja Alain Planèsin kanssa. Hän on pitänyt mestarikursseja barokkimusiikista Ranskassa ja ulkomailla. Zanetti on osallistunut kymmeniin albumeihin levytysuransa aikana. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset oopperalaulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Aleksandreia (Hyfasis)

Aleksandreia (, ) oli antiikin aikainen hellenistinen kaupunki Intiassa. Se sijaitsi Indus-joen sivuhaaran Hyfasis-joen (nyk. Beas) varrella. Kaupungin tarkkaa sijaintia ei tunneta, mutta se sijoitetaan lähelle nykyistä Punjabin Amritsaria. Aleksandreia oli yksi Aleksanteri Suuren sotaretkellään perustamista lukuisista Aleksandreia-nimisistä kaupungeista. Se perustettiin heinäkuussa 326 eaa. Aleksanterin valtakunnan itäisimmälle rajalle, josta armeija lopulta kääntyi takaisin. Kaupunkiin asutettiin veteraaneja, joiden alkuperästä ei ole tietoa. == Lähteet == Luokka:Aleksanteri Suuren perustamat kaupungit Luokka:Hellenistiset kaupungit
Aleksandreia (Indus)

Aleksandreia (, myös , , ”Aleksandreia Indos-joella”) oli antiikin aikainen hellenistinen kaupunki Intiassa nykyisen Pakistanin alueella. Se sijaitsi Indos- (nyk. Indus) ja Akesines (nyk. Chenab) -jokien risteämässä, mutta sen tarkkaa sijaintia ei tunneta. Joskus se on sijoitettu lähelle nykyistä Multania. Aleksandreia oli yksi Aleksanteri Suuren sotaretkellään perustamista lukuisista Aleksandreia-nimisistä kaupungeista. Se perustettiin helmikuussa vuonna 325 eaa. todennäköisesti varhaisemman persialaisen kaupungin paikalle. Aleksanterin kerrotaan toivoneen, että siitä tulisi suuri ja kuuluisa kaupunki. Kaupunkiin asutettiin traakialaisia veteraaneja sekä paikallista väestöä. Kaupungissa oli suuri satama, mikä kertoo, että se oli tarkoitettu merkittäväksi kauppapaikaksi.Arrianos: Anabasis 6.15.2; Quintus Curtius Rufus: Historiae Alexandri Magni Macedonis 9.8.8. == Lähteet == Luokka:Aleksanteri Suuren perustamat kaupungit Luokka:Hellenistiset kaupungit Pakistanissa
Aleksandreia (Kaukasos)

Aleksandreia (, , ”Aleksandreia Kaukasoksella”) oli antiikin aikainen hellenistinen kaupunki Paropamisos-vuorilla eli Intian Kaukasoksella (nyk. Hindukuš) Arianassa nykyisen Afganistanin alueella.Arrianos: Anabasis 3.28.4; Quintus Curtius Rufus: Historiae Alexandri Magni Macedonis 7.3.23. Se sijoitetaan lähelle nykyisiä Parvanin maakunnan Bagramia ja Čarikaria. Kaukasoksen Aleksandreia oli yksi Aleksanteri Suuren sotaretkellään perustamista lukuisista Aleksandreia-nimisistä kaupungeista. Se perustettiin maaliskuussa 329 eaa. Kaupunki sijaitsi Baktrian ja Arianan välissä kulkevien Paropamisos-vuorten eteläpuolella. Makedonialaiset kutsuivat vuoristoa erehdyksessä Kaukasokseksi eli Kaukasukseksi. Kaupunkiin asutettiin makedonialaista ja kreikkalaista veteraania ja paikallista asukasta. Myöhemmin Kapisan kuningaskunnan keskuksena tunnettu Kapisan kaupunki oli sama kuin Aleksandreia tai sijaitsi sen lähellä. == Lähteet == Luokka:Aleksanteri Suuren perustamat kaupungit Luokka:Hellenistiset kaupungit Afganistanissa
Aleksandreia (Opiana)

Aleksandreia (, ) oli antiikin aikainen hellenistinen kaupunki Opianassa nykyisen Afganistanin alueella. Se sijaitsi lähellä nykyistä Ghaznia. Aleksandreia oli yksi Aleksanteri Suuren sotaretkellään perustamista lukuisista Aleksandreia-nimisistä kaupungeista. Se perustettiin vuonna 329 eaa. == Lähteet == Luokka:Aleksanteri Suuren perustamat kaupungit Luokka:Hellenistiset kaupungit Afganistanissa
Anne de Fornel

Anne de Fornel (s. 1984 Pariisi) on ranskalainen pianisti ja musiikkitieteilijä.Anne de Fornel Editions Hortus, viitattu 26.4.2023 Fornel sai vuonna 2006 diplomin Conservatoire à rayonnement régional de Parisista Olivier Gardonin luokalta. Samalla hän sai yksimielisellä ratkaisulla oppilaitoksen ensimmäisen palkinnon korkeimpien kunniamainintojen kera. Seuraavana vuonna hän sai maisterin arvon musiikkitieteessä Pariisin yliopistosta jälleen korkeimmin kunniamaininnoin. Fornel suoritti maisteritutkinnon pianonsoitossa Conservatoire national supérieur de musique et de danse de Lyonissa opettajinaan Florent Boffard ja Svetlana Jeganian. Fornel on toiminut Trio Steuermannin jäsenenä ja Ensemble Mesosticsin taiteellisena johtajana. Vuonna 2020 hän perusti uuden duon laulaja Lucile Richardot'n kanssa.Lucile Richardot AllMusic, viitattu 26.4.2023 Fornel on monien kansallisten ja kansainvälisten pianokilpailujen laureaatti. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset pianistit Luokka:Ranskalaiset musiikkitieteilijät Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Aleksandreia (Oritas)

Aleksandreia (, ) eli Rhambakia () oli antiikin aikainen hellenistinen kaupunki nykyisen Pakistanin alueella. Se sijaitsi Indus-joen länsipuolella nykyisen Balochistanin provinssin alueella, mutta sen tarkkaa paikkaa ei tunneta. Aleksandreia oli yksi Aleksanteri Suuren sotaretkellään perustamista lukuisista Aleksandreia-nimisistä kaupungeista. Paikalla oli aiemmin paikallisen Oreitai-heimon kylä, josta makedonialaiset käyttivät nimeä Rhambakia. Aleksanteri saapui sinne vuonna 325 eaa., antoi kaupungin perustamisen Hefaistionin tehtäväksi ja jatkoi itse sotaretkeään.Arrianos: Anabasis 6.21.5. Kaupunki oli tarkoitettu pysyväksi varuskunnaksi, mutta saattoi jäädä lyhytikäiseksi. == Lähteet == Luokka:Aleksanteri Suuren perustamat kaupungit Luokka:Hellenistiset kaupungit Pakistanissa
Argos Orestikon

Argos Orestikon (, ) oli antiikin aikainen kaupunki Makedoniassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Orestídan kunnan alueella lähellä nykyistä Árgos Orestikón kaupunkia. == Maantiede == Argos Orestikonin kaupunki sijaitsi Orestiissa Ylä- Makedoniassa Haliakmon-joen (nyk. Aliákmonas) varrella. Kaupunki sijoitetaan nykyisen Árgos Orestikón kaupungin lähelle paikkaan nimeltä Armenochóri. Aiemmin antiikin aikaisen kaupungin sijainti oli epäselvä. Joidenkin antiikin lähteiden mukaan Makedonian Argos olisi ollut eri paikka kuin Argos Orestikon, joka olisi sijainnut Epeiroksessa, mikä on aiheuttanut sekaannusta. Siksi kaupungin paikka oli pitkään epäselvä.Strabon: Geografika VII s. 326; Stefanos Byzationlainen: Ethnika, ; Hierokles: Synekdemos s. 641; Klaudios Ptolemaios: Geografia 3.13.5, 3.13.22. == Historia == Argos Orestikon oli Orestai-heimon pääkaupunki. Sen perustajana pidettiin kreikkalaisessa mytologiassa Orestesta, joka pakeni Argoksesta äitinsä Klytaimnestran murhan jälkeen.Strabon: Geografika VII s. 326. Tästä syystä Makedonian kuninkaat, jotka katsoivat olevansa argoslaista sukua, pitivät Argos Orestikonia alkuperänään. Orestait olivat itsenäisiä siihen saakka kun Filippos II liitti alueen Makedonian valtakuntaan 300-luvulla eaa. Roomalaisella kaudella seudun kaupungit muodostivat orestailaisten koinonin (), jonka keskuksena Argos Orestikon toimi. Kaupungin paikka on ollut asuttuna varhaiselle bysanttilaiselle kaudelle saakka. Nykyinen Árgos Orestikó, entinen Chroúpista, nimettiin uudelleen antiikin aikaisen kaupungin mukaan vuonna 1926. Alueen arkeologiset tutkimukset alkoivat vuonna 1991. == Lähteet == Luokka:Antiikin Makedonian kaupungit Luokka:Macedonian provinssin kaupungit Luokka:Orestída
Bukefala

Bukefala (,Arrianos: Anabasis 5.29; Klaudios Ptolemaios: Geografia 7.1.46. myös ,Arrianos: Anabasis 5.19; Diodoros Sisilialainen: Historian kirjasto 17.95; Stefanos Byzantionlainen: Ethnika, . ,Strabon: Geografika 15. s. 698; Plutarkhos: Aleksanteri Suuren myötäisestä onnesta ja hyveestä (De Alexandri magni fortuna aut virtute) 1.5; Suidas: Suda, . ,Hesykhios sub voce Stefanos Byzantionlainen sub voce , Periplus s. 27. ; ) oli antiikin aikainen hellenistinen kaupunki Intiassa nykyisen Pakistanin alueella. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta, mutta se on sijoitettu lähelle nykyistä Jhelumia tai siitä jonkin verran etelään. Bukefala sijaitsi Hydaspes-joen (nyk. Jhelum) varrella. Se oli yksi Aleksanteri Suuren sotaretkellään perustamista kaupungeista. Hän perusti sen vuonna 326 eaa. voitettuaan Poroksen. Aleksanteri nimesi kaupungin hevosensa Bukefaloksen mukaan, ja se rakennettiin paikalle, jossa Aleksanterin armeija oli ylittänyt joen ennen Hydaspesjoen taistelua, jossa Bukefalos kuoli vanhuuteen tai sotaretken rasituksiin;Arrianos: Anabasis 5.19.4; Quintus Curtius Rufus: Historiae Alexandri Magni Macedonis 9.1.6. tai suoraan paikalle, jossa hevonen kuoli. Lähellä mutta joen toisella puolella sijaitsi Aleksanterin myös perustama Nikaian kaupunki. Niihin kumpaankin asutettiin makedonialaisia, kreikkalaisia ja iranilaisia veteraaneja sekä paikallista väestöä. Kaupungeilla oli suuret satamat, joten ne on ollut tarkoitettu merkittäviksi kauppapaikoiksi. Paikalla rakennettiin myös Aleksanterin laivasto, jota Nearkhos myöhemmin komensi; seudulla oli nimittäin paljon laivanrakennukseen sopivaa puuta. Bukefala oli yksi paikoista, joille Klaudios Ptolemaios on kirjannut astronomisia havaintoja: hän sanoo sen pisimmän päivän olleen pituudeltaan 14,5 tuntia, ja sen olleen ajallisesti 4⅓ tuntia edellä Egyptin Aleksandriaa. Kaupunki säilyi olemassa ainakin ensimmäiselle vuosisadalle jaa. saakka, sillä se esiintyy Tabula Peutingerianassa nimellä ”Alexandria Bucefalos”.Tabula Peutingeriana 11. == Lähteet == Luokka:Aleksanteri Suuren perustamat kaupungit Luokka:Hellenistiset kaupungit Pakistanissa
Margreet Honig

Margreet Honig (s. 1938) on alankomaalainen laulupedagogi, joka oli itse alun perin sopraanolaulaja.Margreet Honig Bayerische Staatsoper, viitattu 26.4.2023«Sternstunde Musik»: Margreet Honig – Der freie Ton SRF Medienportal, viitattu 26.4.2023 Honig opiskeli Amsterdamin konservatoriossa Annie Hermesin ja Corry Bijsterin johdolla. Sitten hän sai opetusta Evelyn Learilta YhdysvalloissaMargreet Honig Saline royale Academy, viitattu 26.4.2023Margreet Honig Udo Reinemann International Masterclasses, viitattu 26.4.2023 ja Pierre Bernacilta Pariisissa. Bernacin johdolla Honig päätti omistautua ranskalaiseen ohjelmistoon. Hän piti resitaaleja pianisti Rudolf Jansenin kanssa ja esiintyi monien orkesterien ja muiden kokoonpanojen kanssa. Hän myös äänitti Kenneth Montgomeryn johtaman alankomaalaisen Radio Kamer Orkesterin kanssa. Honigia kuultiin usein Alankomaiden radiossa. Honig on myöhemmällä urallaan keskittynyt työhönsä musiikkipedagogiikassa. Hän on opettanut Rotterdamin sekä Amsterdamin konservatorioissa ja ollut vierailevana luennoitsijana Conservatoire national supérieur de musique et de danse de Lyonissa. Honig on pitänyt mestarikursseja muun muassa Zürichin, Baselin ja Luzernin konservatorioissa sekä Lontoon Royal Academy of Musicissa ja Philadelphian Curtis Institute of Musicissa. Honig on saavuttanut kansainvälistä tunnustusta monien menestyneiden laulajien valmentajana. Hänen oppilaidensa joukossa on ollut Magdalena Kožená. Stefan Haupt ohjasi, tuotti ja käsikirjoitti Margreet Honigia koskevan elokuvan Margreet Honig – Der freie Ton, jonka ensi-ilta pidettiin tammikuussa 2023.MARGREET HONIG – DER FREIE TON Swiss Films, viitattu 26.4.2023 == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset laulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Musiikkipedagogit Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt