EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Suomen alle 18-vuotiaiden tyttöjen koripallomaajoukkue

Suomen alle 18-vuotiaiden tyttöjen koripallomaajoukkue edustaa Suomea koripallon alle 18-vuotiaiden tyttöjen maaotteluissa. Vuonna 2020 joukkueen päävalmentajana toimii Jussi LaaksoSuomen Koripalloliitto. Suomen tyttöjen U18-joukkue on sijoittunut ikäluokan EM-kilpailuissa parhaimmillaan seitsemänneksi vuoden 1979 turnauksessa. Tuolloin joukkueessa pelasivat Eero Saarisen valmennuksessa muun muassa Lea Hakala, Terhi Airas ja Reija Vesa. == Saavutukset == === EM-turnaushistoria === Vuosi Sijoitus Kokoonpano 1977 8. Lea Hakala, Ritva Tainio, Terhi Airas, Marianne Mäkelä, Kaisa Valtakari, Reija Vesa, Satu Saarteinen, Hilpi Savikko, Sirpa Nygren, Outi Aarnivala, Virve Tynkkynen ja Tuula Kotisaari 1979 7. Leena Vestala, Lea Hakala, Terhi Airas, Outi Koski, Reija Vesa, Satu Saarteinen, Heli Toikka, Sirpa Nygren, Tuula Korte, Anne Avellan, Ursula Turunen ja Tuula Kotisaari 1981 8. Leena Vestala, Satu Saarteinen, Päivi Peltoniemi, Heli Toikka, Seija Leino, Merja Hilanne, Anne Avellan, Riitta Lindholm, Katri Karsi, Sari Muhonen, Katriina Uusitalo ja Liisa Hämäläinen 2002 11. Noora Kotisaari, Niina Laaksonen, Dionne Pounds, Jonna Launiainen, Riikka Terävä, Laura Sario, Sanna Helenius, Tiina Sten, Eva Mäkelä, Heta Korpivaara, Erica Latimer ja Juta Jahilo 2020 === Pohjoismaiden mestaruuskilpailut === * kultaa 1989, 1994, 1996, 1998, 2010, 2016, 2017, 2018 ja 2019 * hopeaa 1985, 2003, 2007, 2011, 2012 ja 2014 * pronssia 1987, 1991, 1993, 2004, 2005, 2006, 2008 ja 2009 == Lähteet == * Alle 18-vuotiaiden tyttöjen maajoukkue Suomen Koripalloliitto * Top 10: Kaikkien aikojen menestyksekkäimmät Suomen juniorimaajoukkueet EM-kisoissa 1968-2015 Suomen Koripalloliitto 15.7.2016 === Viitteet === Luokka:Suomen koripallomaajoukkueet
Lippisch P.20

Lippisch P.20 oli toisen maailmansodan aikainen suunnitelma saksalaisesta hävittäjälentokoneesta. Vuoden 1943 huhtikuulta kantautuva suunnitelma P.20 lentokoneesta oli yritys muuntaa rakettimoottorilla toimiva Me 163 torjuntahävittäjä turbojetillä toimivaksi hävittäjäksi. Tämä suunnitteluprojekti oli viimeinen, jonka Alexander Lippisch teki työskennellessään Messerschmitt -yritykselle. Lentokone ei koskaan edennyt suunnitteluvaihetta pidemmälle. == Suunnittelu ja kehitys == P.20 perustui Alexander Lippischin aikaisemmin suunnittelemaan Me 163 hävittäjään, ja olikin ulkoisesti hyvin samankaltainen tämän kanssa, vaikka koneessa oli vain muutamia samoja osia kuin Me 163: ssa. Runkoa syvennettiin jotta se saataisiin yhteensopivaksi Jumo 004 -turbojetin kanssa. Tämän ilmanottoaukko sijaitsi matalalla koneen nokassa. Siipiä muunneltiin, jotta niihin saataisiin mahtumaan sisäänvedettävät laskutelineet, sekä kaksi siipien juuriin asennettavaa raskasta MK 103 -automaattikanuunaa. Siivissä ei enää tarvittu C-Stoff-polttoainesäiliöitä, mutta pienemmät lentopetrolin säilömiseen tarkoitetut säiliöt saatettiin asentaa. Ohjaamoa siirrettiin taaemmas sekä ylemmäs jotta saatiin tilaa kahdelle MK 108 -automaattikanuunalle ja nokkapyörälle. Tämän pyörän piti todennäköisesti kääntyä 90°, jotta ilmanottoaukon ilmavirta ei häiriintyisi. Korotettu ohjaamo antoi myös koneelle kaarevamman ulkonäön. Myös koneen pyrstöosaa muunneltiin. Sellaisenaan Lippisch P.20 oli uusi lentokonemalli, mutta pitäen samalla kiinni Me 163 -mallin pyrstöttömästä konseptista. Lippisch P.20 - Luft'46 == Tekniset tiedot == * Miehistö: 1 * Pituus: 5.73 m * Kärkiväli: 9.3 m * Suurin nopeus: 915 km/h Aseistus * 2 x MK 103 30mm automaattikanuuna == Katso myös == * Heinkel He 162 * Messerschmitt Me 163 Komet * Lippisch P.13a * Lippisch P.15 == Lähteet == Luokka:Saksalaiset lentokoneprojektit, 1939–1945
Jamie Skeen

Jamie O’Brien Skeen (s. 2. toukokuuta 1988 Fayetteville, Pohjois-Carolina) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan iso laitahyökkääjä. Hän on pelannut ammattilaisena muun muassa Ranskan, Italian, Israelin, Belgian ja Suomen pääsarjoissa. == Urheilu-ura == Skeen pelasi yliopistokoripalloa Wake Forest Universityn joukkueessa vuosina 2006–2008 ja VCU:n joukkueessa vuosina 2009–2011. VCU:ssa Skeen pelasi NCAA:n Final Four -turnauksessa vuonna 2011.College Basketball at Sports-Reference.com Skeen on pelannut ammattilaisena muun muassa Ranskan, Italian, Israelin, Belgian ja Suomen pääsarjoissa sekä kansainvälisissä seurajoukkuekilpailuissa. Syyskuussa 2017 Skeen teki sopimuksen Suomen pääsarjassa pelanneen Kouvojen kanssa.https://kouvot.fi/jamie-skeen-kouvojen-kolmas-ulkomaalaisvahvistus/ Lokakuussa 2018 Skeen palasi Suomen pääsarjaan, Salon Vilppaan joukkueeseen.https://vilpasvikings.fi/2018/lokakuu/kokenut-jamie-skeen- vilppaan-sisapelaajaksi/ Hän voitti Vilppaassa Suomen cup-mestaruuden.Jamie Skeen – Suomen Koripalloliitto == Lähteet == * Jamie Skeen Suomen Koripalloliitto * Jamie Skeen College Stats College Basketball at Sports- Reference.com * Jamie Skeen Wake Forest University Athletics * Jamie Skeen International Stats Basketball-Reference.com === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Jamie Skeen Basketball Player Profile eurobasket.com * Profiili RealGM Luokka:Yhdysvaltalaiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tsubame

Tsubame () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Hokurikun alueella Niigatan prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin keskiosassa Niigatan tasangolla Shinanojoen ja sen sivuhaaran Nakanokuchin varrella. Tsubamessa on 78 923 asukasta (kesäkuussa 2020) ja sen pinta-ala on 110,96 neliökilometriä. Tsubame kehittyi historiallisesti Shinanojoen ylityspaikkana ja jokisatamana. Perinteinen elinkeino oli Edo-kaudelta lähtien metallityökalujen ja erilaisten kodinesineiden valmistus. Siitä kehittyi ensimmäisen maailmansodan jälkeen länsimaistyylisten ruokailuvälineiden tuotantoa, joka saavutti sittemmin huomattavan suuren markkinaosuuden: vuonna 1996 jopa 85 prosenttia Japanin vientiin tuotetuista ruokailuvälineistä valmistettiin Tsubamessa. Tuotanto on monipuolistunut käsittämään muunlaisiakin kevyitä metalli- ja muoviesineitä, kuten golftarvikkeita. Kaupunkioikeudet Tsubame sai vuonna 1954, kun Tsubamen maaseutukaupunkiin liitettiin kolme kyläkuntaa. Kaupunki laajeni huomattavasti vuonna 2006, kun siihen yhdistettiin Bunsuin ja Yoshidan maaseutukaupungit. Osin nykyisen kaupungin alueella virtaa Shinanojoen suuri Ōkōzun tulvakanava, jota rakennettiin 1900-luvun alussa 13 vuoden ajan. Tsubamen rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluvat Kugamivuorelle rakennetut Kokujō-jin ja Gogō-anin buddhalaiset temppelit. Ōkōzun kanava tunnetaan sitä reunustavista lukuisista kirsikkapuista. Osa kaupungin alueesta kuuluu Sadon–Yahikon–Yoneyaman puolikansallispuistoon. Tsubamea palvelevat suurnopeusjunayhteys Jōetsu Shinkansen sekä JR Higashi-Nihonin Echigo-linja ja Yahiko-linja. == Kuvia == Tiedosto:Suwa Jinja (Tsubame City)-2.jpg|Suwa-jinja Tiedosto:Bunsui Sakura 001 April2020.jpg|Kirsikoita Ōkōzun kanavan varrella Tiedosto:Tsubame city center area Aerial photograph.1975.jpg|Tsubame vuoden 1975 ilmakuvassa == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Niigatan prefektuurin kaupungit
Jan Allan

Jan Bertil Allan (s. 7. marraskuuta 1934 Falun) on ruotsalainen jazztrumpetisti, -pianisti ja -säveltäjä.Jan Allan ArtistInfoJan Allan MusikSök Allan varttui Sundbybergissä musikaalisten vanhempien poikana ja aloitti pianonsoiton 5-vuotiaana. Hänen ohjelmistoonsa lapsena kuului klassisia kappaleita. Hän ryhtyi soittamaan myös harmonikkaa ja suuntautui sittemmin jazziin. Hän kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1953 ja sai Tukholman yliopistosta vuonna 1956 filosofian maisterin arvon.Svensk Jazzhistoria. Jan Allan och Georg Riedel DIG Jazz Vuonna 1952 Allan sai ensimmäisen kerran huomiota voittaessaan pianistina AT-jazzen-kilpailun omalla triollaan. Hän kuitenkin siirtyi trumpettiin, josta tuli nopeasti hänen pääinstrumenttinsa.Jan Allan Jazzklubben Hän liittyi trumpetistina Carl-Henrik Norinin orkesteriin vuonna 1955 ja esiintyi usein Nalenissa. Hän pääsi soittamaan myös muiden muassa Lars Gullinin, Arne Domnéruksen, Jan Johanssonin, Georg Riedelin ja Bengt Hallbergin kanssa. Kahden viimeksi mainitun kanssa Allan perusti myöhemmin Trio con Tromba -trion.Jan Allan Jazz Finland Hän johti myös kvintettiä saksofonisti Rolf Billbergin kanssa ja teki levytyksiä esimerkiksi Nils Lindbergin kanssa. 1960-luvulla Allan omistautui opiskelulle. Hän väitteli tohtoriksi hiukkasfysiikassa, mutta jatkoi myös soittamista. LP-julkaisu Jan Allan -70 sai osakseen kansainvälistä arvostusta ja toi Allanille Grammis- ja Gyllene Skivan -palkinnot. Hän on saanut myös monia muita palkintoja ja tunnustuksia, kuten Jazzriksförbundetin kunniapalkinnon (2008). == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset jazzmuusikot Luokka:Ruotsalaiset trumpetistit Luokka:Ruotsalaiset pianistit Luokka:Ruotsalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
La rosa de Guadalupe

La rosa de Guadalupe on televisioyhtiö Televisan esittämä meksikolainen televisiosarja. == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto Luokka:Meksikolaiset draamasarjat Luokka:2000-vuosikymmenen televisiosarjat Luokka:2010-luvun televisiosarjat Luokka:2020-luvun televisiosarjat Luokka:Antologiasarjat
Malhação

Malhação on televisioyhtiö TV Globon esittämä brasilialainen vuosina 1995–2020 esittämä telenovela. == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut Luokka:1990-luvun draamasarjat Luokka:2000-vuosikymmenen draamasarjat Luokka:2010-luvun draamasarjat Luokka:2020-luvun draamasarjat Luokka:Brasilialaiset draamasarjat Luokka:TV Globon telenovelat
The National (televisio-ohjelma)

The National on televisioyhtiö CBC:n esittämä kanadalainen uutisohjelma. == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut Luokka:Kanadalaiset televisio- ohjelmat Luokka:Uutisohjelmat Luokka:CBC:n televisio-ohjelmat
CTV National News

CTV National News on televisioyhtiö CTV:n esittämä kanadalainen uutisohjelma. == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut Luokka:Kanadalaiset televisio- ohjelmat Luokka:Uutisohjelmat Luokka:CTV:n televisio-ohjelmat
2 Days & 1 Night

2 Days & 1 Night on televisioyhtiö KBS2:n esittämä eteläkorealainen tositelevisiosarja. == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut Luokka:2000-vuosikymmenen tositelevisiosarjat Luokka:2010-luvun tositelevisiosarjat Luokka:2020-luvun tositelevisiosarjat Luokka:Eteläkorealaiset tositelevisiosarjat Luokka:KBS:n televisio-ohjelmat
The Return of Superman

The Return of Superman on televisioyhtiö KBS2:n esittämä eteläkorealainen tositelevisiosarja. == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut Luokka:2010-luvun tositelevisiosarjat Luokka:2020-luvun tositelevisiosarjat Luokka:Eteläkorealaiset tositelevisiosarjat Luokka:KBS:n televisio-ohjelmat
Neoui moksoriga boyeo

Neoui moksoriga boyeo (, ) on televisiokanava Mnetin esittämä eteläkorealainen kilpailuohjelma. Luokka:Eteläkorealaiset televisio-ohjelmat Luokka:Musiikkiohjelmat Luokka:Mnetin televisio-ohjelmat
Amerikan hauskimmat kotivideot

Amerikan hauskimmat kotivideot () on televisioyhtiö ABC:n esittämä yhdysvaltalainen televisio-ohjelma. Sitä on esitetty vuodesta 1989 lähtien. Ohjelmassa esitetään katsojien lähettämiä kotivideoita, joista studioyleisö valitsee parhaan. Jakson voittaja saa 10 000 dollarin palkinnon ja seuraavan kierroksen voittaja 100 000 dollaria. Kauden lopussa pääpalkinnon voittaja saa matkapaketin. Ohjelman idea on peräisin japanilaisesta viihdeohjelmasta, jonka lopussa näytettiin kotivideoita ja pyydettiin julkisuuden henkilöitä valitsemaan niistä hauskimmat. Vuosina 1989–1997 ohjelmaa juonsi Bob Saget. Daisy Fuentes ja John Fugelsang juonsivat sitä yhdessä vuosina 1998–1999. Vuonna 2000 ohjelma oli tauolla, minkä jälkeen sitä alkoi juontaa Tom Bergeron, ja vuodesta 2015 lähtien sitä on juontanut Alfonso Ribeiro. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut Luokka:Yhdysvaltalaiset televisio-ohjelmat Luokka:Viihdeohjelmat Luokka:ABC:n televisio-ohjelmat
Seurapeli

Seurapeli on vuonna 2020 ensi-iltansa saanut suomalainen draamakomediaelokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Jenni Toivoniemi. Se on Toivoniemen ensimmäinen pitkä elokuva. Elokuvan pääosissa näyttelevät Laura Birn, Emmi Parviainen, Paula Vesala, Iida-Maria Heinonen, Eero Milonoff, Christian Hillborg, Samuli Niittymäki sekä Paavo Kinnunen. Seurapeli kertoo teini- ikäisinä toisiinsa tutustuneen ystäväporukan viikonlopusta saarihuvilalla, jossa on tarkoitus viettää Mitzin (Parviainen) yllätyssynttäreitä. Mitzi ei kuitenkaan ilahdu yllätyksestä ja tunnelmaa kiristää entisestään paikalle saapuva Veronikan (Birn) ruotsalainen Hollywood-näyttelijä-miesystävä (Hillborg). Mitzin aloitteesta alkaa seurapeli, jonka myötä luovutaan modernista teknologiasta ja ystävien vanhat voimasuhteet ja ihmissuhteet kärjistyvät. Elokuvan kuvaukset alkoivat heinäkuussa 2019 Villingissä. Elokuvan budjetti oli 1 453 000 euroa, josta Suomen elokuvasäätiön osuus oli 860 000 euroa. Seurapeli sai maailmanensi-iltansa 29. tammikuuta 2020 Göteborgin elokuvajuhlilla, missä se kilpaili fiktioelokuvien kilpasarjassa miljoonan kruunun pääpalkinnosta. Teatteriensi-illan se sai Suomessa 21. elokuuta 2020. Elokuva palkittiin kahdella Jussi-palkinnolla vuoden 2021 gaalassa parhaasta käsikirjoituksesta ja miessivuosasta (Niittymäki). Se sai kaikkiaan kahdeksan ehdokkuutta muun muassa parhaasta elokuvasta, ohjauksesta, naispääosasta (Parviainen) ja naissivuosasta (Heinonen). == Rooleissa == == Vastaanotto == Helsingin Sanomien Leena Virtanen antoi elokuvalle täydet viisi tähteä ja kehui näyttelijöiden, erityisesti Laura Birnin, suoritusta sanoen: ”Näyttämölle astelee maan briljanteimpia näyttelijöitä, jotka pääsevät osoittamaan parhaat taitonsa ja nimenomaan ryhmänä, suhteessa toisiinsa.” Hän nostaa esiin myös elokuvassa käytetyn barokkimusiikin ja sanoo sen olevan ”oivallisesti valittu”. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto * * * Elokuvan traileri YouTubessa Luokka:Vuoden 2020 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset draamakomediaelokuvat
Douglas Anakin

Douglas Thomas ”Doug” Anakin (6. marraskuuta 1930 Chatham, Kanadan dominio, Brittiläinen imperiumi – 25. huhtikuuta 2020) oli kanadalainen rattikelkkailun olympiavoittaja ja ohjaskelkkailija. Anakin voitti rattikelkkailussa neljän miehen kelkoissa olympiakultaa Innsbruckissa 1964. Hän kilpaili samoissa kisoissa myös ohjaskelkkailun yksilökilpailussa ja oli maansa ohjaskelkkailun merkittävimpiä kehittäjiä. Anakin kuoli 89-vuotiaana 25. huhtikuuta 2020.https://globalnews.ca/news/6890052/doug-anakin-bobsled-dies/Olympedia.org == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Kanadalaiset rattikelkkailijat Luokka:Kanadalaiset ohjaskelkkailijat Luokka:Kanadalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Uonuma

Uonuma () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Hokurikun alueella Niigatan prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin kaakkoisosassa Uonojoen varrella. Kaupunki on rakentunut vuorten ympäröimän Uonuman allaslaakson pohjoisosaan. Idässä se käsittää laajoja alueita Mikunivuorilta ja rajautuu Fukushiman prefektuuriin, kaakossa myös Gunman prefektuuriin. Uonumassa on 35 374 asukasta (kesäkuussa 2020) ja sen pinta-ala on 946,76 neliökilometriä. Uonuma on kaupunkina suhteellisen nuori: se perustettiin vuonna 2004 liittämällä yhteen Horinouchin ja Koiden maaseutukaupungit sekä Hirokamin, Irihirosen, Sumonin ja Yunotanin kyläkunnat. Niistä Horinouchi kehittyi Edo-kaudella tekstiilien markkinapaikkana ja yhtenä Mikuni-kaidō- tiereitin postiasemista. Merkittäviä elinkeinoja ovat turismi, Koshihikari- riisin viljely, koristekukkien viljely, maidon tuotanto ja koikarppien kasvatus. Kaupungin alueelle on rakennettu useita patoja ja vesivoimaloita, kuten Oku-Tadamin pato, jonka tekojärvi peitti alleen historiallisen Uedan hopeakaivoksen. Matkailijoita Uonumaan houkuttelevat esimerkiksi laskettelukeskukset ja kuumat lähteet (onsen), kuten Yunotanin onsen-kylään kuuluvat kylpylät. Eräs luonnonnähtävyys on Oku-Tadamin patojärvi eli Ginzanjärvi. Kaupungissa on säilynyt paikallinen härkätaisteluperinne (ushi no tsunotsuki), joka on valittu merkittävän aineettoman kansanperinteen luetteloon. Kaupungin vuoristoiset eteläosat kuuluvat Ozen kansallispuistoon ja Echigo-sanzanin–Tadamin puolikansallispuistoon. Uonumaa palvelevat JR Higashi-Nihonin Jōetsu-linja ja Tadami-linja. == Kuvia == Tiedosto:Megurotei Rear View.jpg|Meguro-tei Tiedosto:西福寺 開山堂 冬 - panoramio.jpg|Saifuku-ji lumessa Tiedosto:Negoya, Uonuma, Niigata Prefecture 949-7403, Japan - panoramio.jpg|Uonojoki Tiedosto:Nakaarasawa (Ginzandaira, Uonuma-city, Niigata prefecture).jpg|Ginzan-dairan ylänköä == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Niigatan prefektuurin kaupungit
Riihimäen maauimala

Riihimäen maauimala on Riihimäen Harjukylässä, Urheilupuistossa sijaitseva maauimala. Arkkitehtien Yrjö Lindegrenin ja Aulis Blomstedtin suunnittelema maauimala valmistui 1956Riihimäen urheilupuisto - Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt, Museovirasto, rky.fi, viitattu 26.7.2020. ja korvasi Peltosaareen kesällä 1926 avatun uimalan.Kartsalla - 15. Maauimala, kartsalla.fi, viitattu 26.7.2020. Ajanmukaisuudessaan ja toteutuksessaan onnistunutta uimalaa tultiin ihmettelemään myös muilta paikkakunnilta. Riihimäen maauimalassa kuvattiin myös uimahyppykohtauksia Spede Pasasen elokuvaan Millipilleri. Maauimalan yhteyteen valmistui vuonna 1979 arkkitehtien Osmo Lapon ja Jussi Suomalan suunnittelema uimahalli. Maauimalan vieressä sijaitsee myös arkkitehti Erik Bryggmanin suunnittelema Vesilinna, joka suunniteltiin niin vesitorniksi kuin näkötorniksikin. Tornin ylätasanteella on kahvila Café Bar Torni, joka on avoinna kesäisin. Riihimäen maauimalassa on viisi allasta:Maauimala - Riihimäen kaupunki, riihimaki.fi, viitattu 26.7.2020. * iso allas (50 m / 8 rataa, syvyys 1-2 m, lämpötila 25° C) * hyppytorniallas (25 m / 8 rataa, syvyys 2,55-4,7 m, lämpötila 25° C, hyppytorni 10 m) * opetusallas (syvyys 58-95 cm, lämpötila 26° C) * lasten allas (syvyys 34-43 cm, lämpötila 26° C) * liukumäkiallas (75 m, syvyys 82 cm, lämpötila 25° C) Maauimalassa on myös kahvila ja katsomo. Saunat löytyvät uimahallista. == Lähteet == Luokka:Riihimäen urheilu Luokka:Riihimäen rakennukset ja rakennelmat Luokka:Maauimalat
Riihimäen uimahalli

Riihimäen uimahalli on Riihimäen Harjukylässä, Urheilupuistossa sijaitseva uimahalli. Arkkitehtien Osmo Lapon ja Jussi Suomalan suunnittelema uimahalli valmistui vuonna 1979 Riihimäen maauimalan yhteyteen.Riihimäen urheilupuisto - Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt, Museovirasto, rky.fi, viitattu 26.7.2020. Riihimäen uimahallissa on kuusi allasta:Uimahalli – Riihimäen kaupunki, riihimaki.fi, viitattu 26.7.2020 * Iso allas, 8 rataa, hyppytorni (koko 25 m × 16,2 m, syvyys 1,2–3,8 m, lämpötila 26,5°C) * Opetusallas (koko 16 m × 5,75 mm, syvyys 0,5–1,1 m, lämpötila 29,5°C) * Lasten allas (koko 8,2 m × 4,75 m, syvyys 0,25 m, lämpötila 29,5°C) * Poreallas (koko 2,75 m × 1,8 m, syvyys 0,55–0,78 m, lämpötila 29,5°C) * Jumppa-allas (koko 7,8 m × 9,1 m, syvyys 1,2–1,4 m, lämpötila 29,5°C) * Kylmäallas (koko 4,0 m × 1,8 m, syvyys 1,2 m, lämpötila n. 8°C) Uimahallissa on myös erilliset pukuhuoneet, suihkutilat ja saunat miehille ja naisille. Siellä on myös tilaussaunat ja kuntosali. Kahvilapalveluita uimalassa hoitaa Café Harju.Uimala – Riihimäen kaupunki, riihimaki.fi, viitattu 26.7.2020. Uimahalli on suljettu perusparannuksen vuoksi helmikuun 2023 alusta vuoden 2024 loppupuolelle. == Lähteet == Luokka:Riihimäen urheilu Luokka:Riihimäen rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen uimahallit
Reita Faria

Reita Faria (s. 23. elokuuta 1943 Bombay) on intialainen lääkäri ja entinen malli ja missi. Hän voitti Miss Maailma -kilpailun ensimmäisenä aasialaisena naisena vuonna 1966. == Lähteet == Luokka:Intialaiset lääkärit Luokka:Intialaiset mallit Luokka:Miss Maailma -kilpailun voittajat Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Marc E. Platt

Marc E. Platt (s. 14. huhtikuuta 1957 Pikesville, Maryland) on yhdysvaltalainen tuottaja. == Valikoitu filmografia tuottajana == * Pimeä nousee (2007) * Wanted (2008) * Rachel Getting Married (2008) * Nine (2009) * Pari kyttää (2010) * Scott Pilgrim vastaan maailma (2010) * Charlie St. Cloud (2010) * Drive (2011) * 2 Guns (2013) * Talvinen tarina (2014) * Lost River (2014) * Ricki and the Flash (2015) * Vakoojien silta (2015) * La La Land (2016) * Nainen junassa (2016) * Billy Lynn’s Long Halftime Walk (2016) * Maija Poppasen paluu (2018) * Aladdin (vastaava tuottaja, 2019) * Dear Evan Hansen (2021) * Pieni merenneito (2023) == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvatuottajat Luokka:Yhdysvaltalaiset televisiotuottajat Luokka:Primetime Emmy -palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pintovan laivasto

Pintovan laivasto oli 50:stä suomalaisesta jaalasta, kaljaasista ja jahdista sekä noin 50:stä moottoroidusta pienaluksesta koostunut laivasto, jonka Neuvostoliitto vaati välirauhan solmimisen jälkeen lokakuussa 1944 käyttöönsä Virossa toimineiden neuvostojoukkojen huoltokuljetuksia varten. Välirauhansopimuksen ehtojen mukaan aluksia ei tullut käyttää sotatoimiin ja suomalaisten oli varustettava ne miehistöllä sekä kymmenen päivän muonavaroilla ja polttoaineella. Laivasto kuljetti marraskuun puoliväliin 1944 saakka Neuvostoliiton tarvikkeita Hangon ja Viron rannikon välillä. Tämän jälkeen aluksille palvelleet kotiutettiin. Joonas Kärki : Suomalaiset kauppalaivat toisessa maailmansodassa - Sodan vaikutukset kauppamerenkulkuun. Merikapteenin tutkinnon opinnäytetyö, Kymenlaakson ammattikorkeakoulu 2015, luku 12.3 Neuvostoliiton käyttöönottamat purjealukset Pintovan laivaston aluksista menetettiin 13, ja 53 henkeä alusten miehistöstä kuoli. Saksalaiset sukellusveneet upottivat neljä kaljaasia niiden ollessa matkalla Hangosta Viroon. Kaljaasien miehiston kohtalo jäi epäselväksi. == Pintovan laivaston alustappiot== * Jahti Alexandra (36 brt) sekä kaljaasit Leda (64 brt), Rauha (44 brt) ja Urho (39 brt) tuhoutuivat Viron rannikolla 5. lokakuuta 1944.Suomen virallinen tilasto 1944 : Kauppalaivasto, sen arvo, ansiot ja miehistö vuonna 1944, sivu 6-7 * Kaljaasi Amanda (40 brt) tuhoutui Viron rannikolla 6. lokakuuta 1944. * Jahti Leo (46 brt) tuhoutui Viron rannikolla 7. lokakuuta 1944. * Jahdit Svea (28 brt) ja Sovinto (34 brt) tuhoutuivat Viron rannikolla 9. lokakuuta 1944. * Kaljaasi Dan (47 brt) tuhoutui Viron rannikolla 12. lokakuuta 1944. * Kaljaasi Endla (68 brt) tuhoutui Viron rannikolla 15. lokakuuta 1944. * Kaljaasi Sundsvall (52 brt) tuhoutui Viron rannikolla 19. lokakuuta 1944. * Kaljaasi Linnea (40 brt) tuhoutui Viron rannikolla 24. lokakuuta 1944. == Lähteet == Luokka:1944 Luokka:Suomi 1939–1945
M/T Nunnalahti

M/T Nunnalahti oli suomalainen Neste Oy:n tankkilaiva, joka valmistui 1957. Laiva oli tankkilaivana vuoteen 1976 saakka, tämän jälkeen se oli viljavarastona vuoteen 1987 saakka. Laiva romutettiin 1988.Finnlines : Nunnalahti, Äänimeri-sivusto Nunnalahti valmistui lokakuussa 1957 Krimpen a/d Ijssel, Van der Giessen de Noordin telakalta Alankomaissa. Laivan vetoisuus oli 18 287 kuollutpainotonnia, pituus 163,15 metriä, leveys 21,53 metriä ja syväys 9,13 metriä. Koneteho oli 7 185 hevosvoimaa. Marraskuussa 1961 Nunnalahti pelasti kaksi englantilaisen Clan Keith-laivan miehistöön kuulunutta kaatuneesta pelastusveneestä Cap Bonin edustalla. 8. joulukuuta 1966 Batumista Naantaliin matkalla ollut Nunnalahti pelasti 19 Aigeian merellä uponneen kreikkalaisen autolautan S/S Heraklionin matkustajiin kuulunutta. Nunnalahti ajoi lumipyryssä karille 3. tammikuuta 1970 Reposaaren edustalla Kumpelinkarilla. Öljyvuodon saanut laiva saatiin irroitettua ja se jatkoi matkaansa Tahkoluotoon. Vuotta myöhemmin 27. tammikuuta 1971 Nunnalahti sai pohjakosketuksen Kotkan lähellä, jolloin öljyä pääsi mereen.Nunnalahti, Suomi24 Laivat ja merenkulku-keskustelu 7.8.2010 Nunnalahti siirtyi joulukuussa 1976 Valtion viljavarastolle ja se hinattiin Turusta Naantaliin viljavarastoksi elokuussa 1977. Nunnalahti poistettiin laivarekisteristä 1977 ja rekisteröitiin koneettomaksi proomuksi. Nunnalahti lähti Naantalista 23. joulukuuta 1987 hinauksessa romutettavaksi Turkkiin Aliagaan. Laiva karkasi Ranskan rannikolla joksikin aikaa hinauksesta mutta saapui lopulta 15. maaliskuuta 1988 Aliagaan romuttamolle. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * M/T Nunnalahti, Merimieskuvia.net Luokka:Tankkerit Luokka:Naantalin historia Luokka:Neste Shipping
Rüütle järv

Rüütle järv (myös Annemõisa paisjärv, Rüütle paisjärv) on Virossa Võrumaalla Võrun kunnan Osulan ja Lilli-Annen kylissä sijaitseva padottu järviallas. Vironkielessä sana pais on suomeksi pato. == Maantietoa == Järvi on 600 metriä pitkä, 240 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 8,0 hehtaaria. Se on muodostettu kahden metsäisen mäen väliin rakennetulla maapadolla, joka katkaisee Parisuu oja virtauksen. Tekojärvi sijaitsee Parisuu ojan jokilaaksossa ja sen rannat ovat peltomaata tai niittyä. Rannoilla on myös kuuden tilan rakennuksia ja järvelle johtaa maapadolla kulkeva kylätie. Järvi on saareton, sen keskisyvyys on 2,5 metriä ja syvänteessä on neljä metriä vettä. Sen rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä. == Vesistösuhteita == Rüütle järv kuuluu Parisuu ojan valuma- alueeseen, sillä tekojärvi on ojan läpivirtausjärvi. Siihen tulee myös idästä pieni oja ja pohjoisesta kanavamaiseksi kaivettu Lagjaoja. Järven valuma- alueen pinta-ala on 27,8 neliökilometriä. Tekojärven laskuoja on 730 metriä pitkä Parisuu oja, joka on Võhandu jõen sivu-uoma. Võhandu jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen. == Huomautuksia == == Lähteet == Luokka:Võrun kunta Luokka:Võrumaan järvet Luokka:Parisuu ojan valuma-alue Luokka:Viron tekojärvet
Hossein Amini

Hossein Amini (; s. 18. tammikuuta 1966 Tehran) on iranilaissyntyinen brittiläinen käsikirjoittaja ja elokuvaohjaaja. Amini on työskennellyt käsikirjoittajana 1990-luvun alkupuolelta asti. Hän sai parhaan sovitetun käsikirjoituksen Oscar-ehdokkuuden elokuvasta Kyyhkyn siivet (1997). Amini tunnetaan myös käsikirjoitustyöstään elokuvassa Drive (2011). Hän teki debyyttinsä ohjaajana elokuvallaan The Two Faces of January (2014), jonka hän myös käsikirjoitti. == Aiheesta muualla == * Luokka:Brittiläiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Brittiläiset elokuvaohjaajat Luokka:Iranilaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Iranilaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
LazarBeam

Lannan Neville Eacott (s. 14. joulukuuta 1994) on australialainen tubettaja ja livestriimaaja, joka tunnetaan internetissä käyttäjänimellään LazarBeam. == Ura == Ennen Youtube-uraansa Eacott työskenteli perheensä rakennusfirmassa jätettyään lukion kesken. Hän aloitti Youtube-videoiden tekemisen julkaisemalla palveluun videoita hidastetuista räjähdyksistä. Videoiden teko loppui hetkellisesti, kun Eacottin kuvausvälineet varastettiin. Eacott loi nykyisen Youtube-kanavansa, LazarBeamin, tammikuussa 2015 ja on saavuttanut nykyhetkeen mennessä kanavalleen yli 21 miljoonaa tilaajaa. Alkuaikoina videot koostuivat useimmiten pelivideoista, ja noin viiden kuukauden jälkeen Eacottin kanavalle oli kertynyt yli 50 000 tilaajaa. Vuonna 2018 Eacottin kanava tuli tunnetuksi Fortnite-pelivideoiden kautta, ja hänen kanavalleen kertyi ainoastaan kahdessa kuukaudessa kolme miljoonaa uutta tilaajaa. Ensimmäisen julkaistun Fortnite-videon jälkeen Eacott keskittyi pitkään samanlaisten videoiden tekoon. Elokuussa 2019 Eacott aloitti Minecraft-videosarjan, koska hän koki Fortniten tuolloin uuden kauden turhauttavaksi. Nykyisin hän tekee satunnaisia pelivideoita sekä videosarjoja. Eacott omistaa myös toisen Youtube-kanavan, LazarLazarin, jolle hän julkaisee videoita harvemmin. == Perhe == Eacottin perheeseen kuuluu tiettävästi ainakin hänen kaksi veljeään, sisko sekä isä. Hänen siskonsa Tannar on myös tubettaja. Eacottin isä on sen sijaan esiintynyt hänen vanhoilla videoillaan. == Filmografia == Eacott esiintyy itsenään elokuvassa Free Guy. Hänellä on myös tuntematon sivurooli elokuvassa Lazer Team. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Tubettajat
Ayase

Ayase () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Kanagawan prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin keskiosassa Sagamiharan ylängöllä. Ayasessa on 84 317 asukasta (heinäkuussa 2020) ja sen pinta-ala on 22,14 neliökilometriä. Ayase oli aiemmin maatalousvaltaista alueitta Hikichi-, Mekujiri- ja Tadejokien varrella. Siellä viljeltiin riisiä, vihanneksia ja vesimeloneja sekä tuotettiin sianlihaa. Maaseutukaupunki Ayasesta tehtiin vuonna 1945. Toisen maailmansodan jälkeen sen koillisosaan, aiemman keisarillisen Japanin laivaston lentotukikohdan paikalle, sijoitettiin Yhdysvaltain laivaston Atsugin lentotukikohta, joka vie nykyisin kaupungin alueesta noin kuudesosan. Sodan jälkeen Ayase on kaupungistunut ja teollistunut voimakkaasti osana Suur-Tokiota. Jäljelle jääneillä maaseutumaisilla alueilla harjoitetaan edelleen maanviljelyä. Kaupunkioikeudet Ayase sai vuonna 1978. == Kuvia == Tiedosto:Choryuji (Ayase) 02.jpg|Chōryū-ji Tiedosto:Ayase City Library.jpg|Ayasen kaupunginkirjasto == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Kanagawan prefektuurin kaupungit
Rafael Roos

Gustav Rafael Roos (9. huhtikuuta 1895 Kotka – 26. syyskuuta 1972 Helsinki) oli suomalainen teollisuusvalokuvaaja, joka tuli tunnetuksi tehdastiloista otetuista valokuvistaan.Maria Faarinen : Uljaat, kauniit koneystävät, Suomen Valokuvataiteen museoEloNet : Rafael Roos Hänen puolisonsa on Ingrid Granit. Roos opiskeli insinööriksi Teknillisessä korkeakoulussa, mutta opinnot katkesivat valokuvausharrastuyksen astuessa etualalle. Roos perusti 1928 teollisuus- ja arkkitehtuurikuvauksiin erikoistuneen Foto Roos-ateljeen Helsinkiin, ateljee toimi aluksi Bulevardin varrella ja sitten Rautatientorin varrella Mikonkatu 15 B:ssä lähes 50 vuoden ajan. Ateljeen asiakkaina oli suomalaisia paperi-, metalli-, voimala-, elintarvike- ja kaivosteollisuuden yrityksiä ja Roos teki myös lyhytelokuvia asiakkailleen. Roos palkittiin Grand Prix -palkinnolla Brysselin valokuvanäyttelyssä 1935 ja kultamitalilla Pariisin valokuvanäyttelyssä 1937.Foto Roos Helsingin kaupungin sähkölaitoksen dokumentoijana Roos oli vuonna 1924 valmistuneen Polyteekkarifilmi- dokumenttielokuvan käsikirjoittajana, kuvaajana ja leikkaajana. Hän ohjasi, tuotti ja kuvasi 1950-luvulla kymmenen lyhytelokuvaa, muun muassa 1953 valmistuneen lyhytelokuvan Kemijokea tutkitaan ja 1956 valmistuneen lyhytelokuvan Vanhaa ja uutta Kuusamoa. Roos oli kuvaajana elokuvissa Helsingin kuuluisin liikemies (1934) ja Dollari-miljoona (1942) sekä valokuvaajana elokuvissa Kyllä kaikki selviää (1926), Kun isä tahtoo... (1935) ja Sininen varjo (1933). Rafael Roosin poika oli dokumenttivalokuvaaja ja journalisti K. G. Roos. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * R. Roos : Muuan pääsiäismatka saaristoon, Suomen Kuvalehti, 14.04.1928, nro 16, s. 26, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Suomalaiset valokuvaajat Luokka:Suomalaiset elokuvaajat Luokka:Vuonna 1895 syntyneet Luokka:Vuonna 1972 kuolleet
Ebina

Ebina () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Kanagawan prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin keskiosassa Sagamiharan ylängöllä ja Sagamin tasangolla. Kaupungin länsirajalla virtaa Sagamijoki. Ebinassa on 135 431 asukasta (heinäkuussa 2020) ja sen pinta-ala on 26,59 neliökilometriä. Asutus Ebinan alueella on vanhaa: siellä sijaitsivat muinoin Sagamin provinssin pääkaupunki (kokufu) ja Sagamin provinssitemppeli, Sagami Kokubun-ji, jonka alkuperäisistä rakennuksista on jäljellä raunioita. Seudulla viljeltiin aiemmin riisiä, nykyisin siellä harjoitetaan myös vihannesten, hedelmien ja koristekukkien kasvihuoneviljelyä. 1900-luvun loppupuolelta lähtien Ebina on kaupungistunut ja teollistunut nopeasti osana Suur-Tokiota. Kaupunkioikeudet Ebinalle myönnettiin vuonna 1971. Ebinan rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluvat esimerkiksi Ryūhō-jin buddhalainen temppeli ja Sagami Kokubun-jin uudelleenrakennetut osat. Kaupungissa toimii paikallismuseo Ebina-shi onkokan. Ebinaa palvelevat JR Higashi-Nihonin Sagami-linja, Odakyū- rautateiden Odawara-linja ja Sagami-rautateiden päälinja. == Kuvia == Tiedosto:Sagami-kokubunji hondou.JPG|Sagami Kokubun-jin temppeli Tiedosto:Ebina City Central Library ac (1).jpg|Ebinan keskuskirjasto Tiedosto:Ebinashi onkokan.JPG|Museo Ebina-shi onkokan Tiedosto:Ebina Station.jpg|Ebinan rautatieasema == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Kanagawan prefektuurin kaupungit
Hans-Jochen Vogel

Hans-Jochen Vogel (3. helmikuuta 1926 Göttingen – 26. heinäkuuta 2020 München) oli saksalainen sosiaalidemokraattisen puolueen poliitikko.Früherer SPD-Chef Hans-Jochen Vogel ist tot BildHans-Jochen Vogel Oxford Reference Vogel opiskeli oikeustiedettä, kunnes joutui asepalvelukseen toisessa maailmansodassa. Hän jatkoi opiskelua sodan jälkeen, sai tohtorinarvon vuonna 1952 ja työskenteli Baijerissa juristina ennen poliittista uraansa. Vogel kuului sosiaalidemokraatteihin vuodesta 1950. Hän toimi Münchenin pormestarina vuosina 1960–1972 ja isännöi tässä asemassa vuoden 1972 kesäolympialaisia. Vuonna 1972 hän sai nimityksen Länsi-Saksan rakennus- ja kaupunkisuunnitteluministeriksi, ja vuosina 1974–1981 hän toimi oikeusministerinä. Vuonna 1981 Vogel toimi muutaman kuukauden ajan Berliinin pormestarina. Hän oli sosiaalidemokraattien liittokansleriehdokkaana vuonna 1983, mutta hävisi Helmut Kohlille. Vuosina 1987–1991 hän toimi puolueensa puheenjohtajana. Vuosina 2001–2004 Vogel istui Kansallisen etiikkaneuvoston jäsenenä. Vuodesta 2006 hän asui vaimonsa Liselotten kanssa vanhainkodissa Münchenissä. Vuonna 2014 hän julkisti tiedon sairastamastaan Parkinsonin taudista. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Saksan ministerit Luokka:Saksan sosiaalidemokraattisen puolueen puheenjohtajat Luokka:Pormestarit Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Jimmy Knepper

James Minter "Jimmy" Knepper (22. marraskuuta 1927 Los Angeles – 14. kesäkuuta 2003 Triadelphia) oli yhdysvaltalainen jazzpasunisti.Jimmy Knepper AllMusic Knepper varttui Los AngelesissaJimmy Knepper Dies JazzTimes, aloitti pasuunansoiton 9-vuotiaana ja siirtyi ammattimuusikoksi 15-vuotiaana. Hän tuli tunnetuksi soitostaan Charles Mingusin kokoonpanoissa vuosina 1957–1962. 1940–1950-luvuilla Knepper työskenteli myös Freddie Slackin, Roy Porterin, Charlie Spivakin, Charlie Barnetin, Woody Hermanin ja Claude Thornhillin big bandeissa. Vuonna 1959 hän soitti Stan Kentonin kanssa. Vuonna 1960 hän kiersi Afrikassa Herbie Mannin ja vuonna 1962 Neuvostoliitossa Benny Goodmanin kanssa. 12\. lokakuuta 1962 Knepper joutui Charles Mingusin tekemän pahoinpitelyn uhriksi. Hän menetti yhden hampaan, minkä lisäksi pasuuna vahingoittui ja seurauksena oli äänialan ylimmän oktaavin menettäminen. Mingus sai teostaan ehdollisen tuomion.Jimmy Knepper The Independent Knepper soitti vuosina 1968–1974 Thad Jonesin ja Mel Lewisin orkesterissa. Hän työskenteli 1960–1970-luvuilla myös Gil Evansin ja Lee Konitzin kanssa. Vuonna 1977 Knepper palasi Mingusin yhtyeeseen, jossa soitti, kunnes Mingus kuoli vuonna 1979. 1980-luvulla hän työskenteli Mingus Dynasty -yhtyeessä ja American Jazz Orchestrassa. Hän kiersi paljon Euroopassa 1980–1990-luvuilla. Knepper levytti välillä kokoonpanon johtajana, esimerkiksi albumin Cunningbird, joka toi hänelle vuonna 1980 Grammy-ehdokkuuden.Jimmy Knepper Grammy Awards Knepperillä oli vaimo Maxine ja tytär. Hän kuoli tyttärensä kotona 75-vuotiaana Parkinsonin taudin komplikaatiohin. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset jazzmuusikot Luokka:Yhdysvaltalaiset pasunistit Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet
Paratilapia

Paratilapia on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalasuku. Siihen kuuluu kaksi lajia, joita tavataan Afrikasta: * Paratilapia polleni Bleeker, 1868 – Isotähtitilapia * Paratilapia toddi Boulenger, 1905 == Lähteet == Luokka:Kirjoahvenet
Postojnanluola

Postojnanluola () on noin 24 120 metriä pitkä ja 115 metriä syvä karstiluolasysteemi Slovenian länsiosassa Postojnan kunnassa. Se on maan toiseksi pisin luolasysteemi. Luolaston tavanomainen lämpötila on noin kahdeksan celsiusastetta. Siitä noin 5,3 kilometrin osuus on myös turistien vierailtavissa. Luolien läpi virtaa Pivkajoki. Sinne asennettiin sähkövalaistus vuonna 1884. Luolan pituuden uskottiin olevan noin 20 570 metriä ennen kesäkuuta 2015, jolloin ryhmä luolasukeltajia löysi vedenalaisia käytäviä, joiden yhteispituus oli noin 3,5 kilometriä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset verkkosivut Luokka:Slovenian luolat
Jerry Dodgion

Jerry Dodgion (29. elokuuta 1932 Richmond, Kalifornia – 17. helmikuuta 2023 Queens, New York) oli yhdysvaltalainen jazzsaksofonisti ja -huilisti.Jerry Dodgion The Concert DatabaseJerry Dodgion AllMusic Dodgion liittyi vuonna 1958 Red Norvon kvintettiin, jonka jäsenenä oli vuoteen 1961. Tänä aikana kokoonpano teki yhteistyötä muiden muassa Frank Sinatran ja Benny Goodmanin kanssa. Dodgion osallistui Goodmanin Neuvostoliitossa tekemällä kiertueelle.Jerry Dodgion Yamaha 1960–1970-luvuilla hän oli Thad Jonesin ja Mel Lewisin orkesterin jäsen. Dodgion ei johtanut omia levytyssessioita, mutta hän oli kysytty sideman big bandeissa, pienemmissä jazzkokoonpanoissa ja studiotyössä. Hänen yhteistyökumppaneihinsa kuuluivat mainittujen ohella muiden muassa Gerald Wilson, Benny Carter, Oliver Nelson, Herbie Hancock, Duke Pearson, Count Basie ja Marian McPartland. Dodgion oli kahdenkymmenen vuoden ajan naimisissa muusikko Dottie Dodgionin kanssa, mutta pariskunta erosi. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset jazzsaksofonistit Luokka:Yhdysvaltalaiset huilistit Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Ivan Mažuranić

Ivan Mažuranić (1814–1890) oli kroatialainen runoilija ja valtiomies. Hän oli 1873–1880 Kroatian baanina. Hän osallistui merkittävällä tavalla illyrialaiseen liikkeeseen ja on kirjoittanut eeppis-kansallisen runoelman Smrt Smail-Age-Čengići ('Smail-Aga-Čengićin kuolema', 1857), joka on eteläslaavilaisen kirjallisuuden merkittävimpiä runotuotteita. Mažuranić on myös onnistuneella tavalla täydentänyt Ivan Gundulićin eeposta Osman sepittämällä siihen kadonneitten tilalle kaksi viimeistä laulua ja julkaissut saksalais-kroatialaisen sanakirjan (1842).Mazuranic, Ivan, Tietosanakirja osa 6, palsta 0106, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1913 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Kroatialaiset runoilijat Luokka:Kroatian baanit Luokka:Vuonna 1814 syntyneet Luokka:Vuonna 1890 kuolleet
Thore Jederby

Thore Jederby (15. lokakuuta 1913 Tukholma – 10. tammikuuta 1984 Tukholma) oli ruotsalainen jazzkontrabasisti sekä levy- ja radiotuottaja.Jederby, Thore Grove Music Online Jederby opiskeli Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa. Hän soitti vuosina 1934–1938 Arne Hülphersin ja vuosina 1938–1946 Thore Ehrlingin big bandeissa. Jederby aloitti vuonna 1936 studioyhtye Swing Swingersin johtamisen. Hän johti myös muita yhtyeitä, kuten toisen maailmansodan jälkeen bopkokoonpanoa. Myöhemmällä urallaan hän tuotti radio-ohjelmia ja uusia LP-versioita aiemmista 78rpm-levyistä. Vuodesta 1977 Jederby työskenteli toimikunnassa, joka paneutui ruotsalaiseen jazzhistoriaan. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset jazzmuusikot Luokka:Ruotsalaiset kontrabasistit Luokka:Radiotuottajat Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 1984 kuolleet
Sõmerpalu järv

Sõmerpalu järv (myös Sõmerpalu veskijärv, Sõmerpalu veehoidla) on Virossa Võrumaalla Võrun kunnassa Sõmerpalun kylässä sijaitseva padottu järviallas. Viron kielessä veski taikoittaa vesimyllyä ja veehoidla veden varastoallasta. == Maantietoa == Tekojärvi on 850 metriä pitkä, 550 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 10,3 hehtaaria. Se on muodostettu patoamalla ojan uoma 130 metriä pitkällä maapadolla. Vesi on noussut täyttäen peltoaukealla sijainneet ojan pääuoma ja sen neljän sivu-uoman painaumat. Vesialueen leveys ei seuraa annettua leveyttä vaan se on leveimmillään vain 150 metriä leveä. Siinä ei ole saaria ja sen suurin syvyys on vain kaksi metriä. Järvellä on neljä tilaa ja sen rantaan tulee vain maapadolla kulkeva tie. Rantaviivan pituus on 2,7 kilometriä. == Vesistösuhteita == Sõmerpalu järv kuuluu Võhandu jõen valuma- alueeseen. Siihen tulee vain yksi pitempi oja ja sen laskuoja yhtyy Võhandu jõgeen 400 metrin jälkeen. Järven valuma-alueen pinta-ala on 3,5 neliökilometriä. Võhandu jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen. == Huomautuksia == == Lähteet == Luokka:Võrun kunta Luokka:Võrumaan järvet Luokka:Võhandu jõen valuma-alue Luokka:Viron tekojärvet
Lippisch P.09

Lippisch P.09 on toisen maailmansodan aikainen, suunnitteluasteelle jäänyt saksalainen hävittäjäsarja. Projektisarjasta oli vastuussa Rudolf Rentel. == Suunnittelu == Vuonna 1941 Professori Rudolf Rentel laitettiin vastuuseen P.09-projektista. ==== Ensimmäinen malli (raskas hävittäjä) ==== Projektin ensimmäinen P.09-malli kantautuu vuoden 1941 lokakuulta ja malliltaan se oli perinteiseen Lippischin tyyliin pyrstötön. Koneen runko oli lyhyt ja sen siipien juuriin oli asennettu turbojetit, mahdollisesti Jumo 004 -mallia. Siipien nuolikulma oli noin 33°. Koneessa oli myös yksi suuri evä sivuperäsimineen. Koneen kaksi laskutelinettä oli asennettu aivan moottorien viereen, ja ne vetäytyivät taaksepäin siipien sisälle. Kolmannen laskutelineen asentamisen sijaan evän pohja muotoiltiin niin, että se kykeni toimimaan myös kannuksena. Ohjaamo sijaitsi lähellä rungon etuosaa antaen pilotille näkymän nokan ylitse. Aseistuksena tuli toimia neljä konekivääriä tai kanuunaa, jotka sijaitsivat ohjaamon alapuolella. Projekti keskeytettiin aikaisessa suunnitteluvaiheessa. ==== Toinen malli (maataistelukone/kevyt pommikone) ==== Projektiin kuului myös toinen P.09-malli, joka suunniteltiin vuonna 1942. Tämä malli erosi ulkonäöltään huomattavasti edeltäjästään, mutta suurin ero kuitenkin oli turbojettien tilalla toimivat rakettimoottorit; nämä olivat HWK 509 -mallia. Nämä moottorit oli asennettu rungon takaosaan. Koneessa oli deltasiipi ja moottorien sijaitseminen rungon sisällä mahdollisti myös pienemmän kärkivälin. Koneen laskutelineinä toimivat kaksi jalasta, jotka vetäytyivät rungon sisään, sekä yksi pyrstörengas. Kone oli aseistettu neljällä MG 151/20 -lentokonekiväärillä, joista kaksi sijaitsi nokassa molemmin puolin rungon alaosaa jättäen tilaa niiden väliin pienelle pommiruumalle, jonne mahtui yksi 500 kg pommi, tai 1000 kg pommi pommiruuman ollessa auki. Toiset kaksi periskoopilla tähdättävää konekivääriä sijaitsivat koneen pyrstössä mahdollistaen tulituksen myös taaksepäin. Ohjaamo sijaitsi aivan lentokoneen nokassa antaen pilotille hyvän näkymän alapuolelle. Kuten edeltäjänsäkin, tämä projekti keskeytettiin aikaisessa suunnitteluvaiheessa. == Tekniset tiedot == === 1.Malli === * Miehistö: 1 * Pituus: 7,1 m * Korkeus: 3,25 m * Kärkiväli: 11,6 m ==== Aseistus ==== * 4 x konekivääri tai kanuuna === 2.Malli === * Miehistö: 1 * Pituus: 7,4 m * Korkeus: 3,25 m * Kärkiväli: 10 m ==== Aseistus ==== * 4 x 20 mm MG151/20 lentokonekivääri * 1 x 500 kg tai 1 x 1000 kg pommi ==== Suoritusarvot ==== * Suurin nopeus: 850 km/h * Lentomatka: 3000 km * Lakikorkeus: 12 000 m == Katso myös == * Lippisch P.13a * Lippisch P.15 * Lippisch P.20 * Luettelo saksalaisista lentokoneprojekteista, 1939–1945 == Lähteet == * https://www.nurflugel.com/Nurflugel/Lippisch_Nurflugels/lippisch_nurflugels.html === Viitteet === Luokka:Saksalaiset lentokoneprojektit, 1939–1945
Thore Ehrling

Thore Ehrling (29. joulukuuta 1912 Tukholma – 21. lokakuuta 1994 Lidingö) oli ruotsalainen jazztrumpetisti, lauluntekijä, kapellimestari ja elokuvasäveltäjä.Thore Ehrling And the conductor is... Ehrling opiskeli Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa. Vuonna 1936 hän säesti Sonora Swing Bandin jäsenenä Benny Carteria studiosessiossa Tukholmassa. Hän soitti muiden muassa Håkan von Eichwaldin sekä Charles Redlandin kokoonpanoissa ja ryhtyi johtamaan omaa yhtyettään vuonna 1938. Ehrlingin orkesteri laajeni big bandin mittoihin. Se kutsuttiin usein esiintymään Ruotsin radioon, ja siitä tuli keskeinen swingtyylin edustaja. Orkesteri esiintyi vuosina 1940–1956 vuosittain Skansen-ulkoilmamuseossa Tukholmassa ja teki studioprojekteja muiden muassa Alice Babsin kanssa. Vuonna 1957 orkesteri lopetti toimintansa. Ehrling johti vuodesta 1943 Radiotjänsts dansorkesteria Ruotsin radiossa. Vuosina 1959 ja 1960 hän toimi musiikillisena johtajana ja juontajana kahdessa ensimmäisessä Melodifestivalenissa. Vuoden 1960 Euroviisuissa hän toimi kapellimestarina Siw Malmkvistin laulaessa kappaleen "Alla andra får varann", joka toi Ruotsille 10. sijan kolmestatoista. Ehrling sävelsi musiikin moniin elokuviin, joihin kuuluivat Familjen Björck (1940), Vårat gäng (1942) ja Djurgårdskvällar (1946). Hänen tekemiään kappaleita olivat "En månskenspromenade", "Ole dole doff" ja "Nu ska vi dansa", joista viimeksi mainittua hän käytti johtamansa orkesterin tunnuskappaleena. Ruotsin muusikkoliitto jakaa vuosittain 25 000 kruunun suuruisen stipendin, joka on nimetty Ehrlingin mukaan. Gunhild Carling får årets Thore Ehrling-stipendium Musikerförbundet == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset jazzmuusikot Luokka:Ruotsalaiset trumpetistit Luokka:Ruotsalaiset lauluntekijät Luokka:Elokuvasäveltäjät Luokka:Vuonna 1912 syntyneet Luokka:Vuonna 1994 kuolleet
Kapamilya Channel

Kapamilya Channel (tyylitelty nimellä Kapamilya channel) on filippiiniläinen televisiokanava, joka perustettiin 13. kesäkuuta 2020. Kapamilya Channel on ABS-CBN:n omistuksessa. Luokka:ABS-CBN Luokka:Filippiiniläiset televisiokanavat Luokka:Vuonna 2020 perustetut televisiokanavat
Malin parlamenttivaalit 2020

Malin parlamenttivaalit käytiin maalis-huhtikuussa 2020. Uuden kansalliskokouksen valitsemista oli jouduttu lykkämään vuodesta 2018 lähtien. Vuonna 2013 valitun kansalliskokouksen toimikauden oli alun perin määrä päättyä joulukuussa 2018. Sitä jatkettiin Malin pohjoisosien levottomuuksien takia ensin vuoteen 2019 ja sen jälkeen toukokuuhun 2020 saakka. Vaaleja varjostivat koronaviruspandemia ja maan heikko turvallisuustilanne. Äänestysprosentti laski edellisten vaalien 49:stä 36:een. Vaalikampanjan aikana kaapattiin Union pour la république et la démocratie (URD) -puolueen johtaja Soumaïla Cissé. Presidentti Ibrahim Boubacar Keïtan Rassemblement pour le Mali (RPM) säilyi 147-paikkaisen kansalliskokouksen suurimpana puolueena, mutta sen kansanedustajien määrä laski 66:sta 51:een. Yli kymmenen paikkaa saivat Alliance pour la démocratie au Mali – Parti africain pour la solidarité et la justice, Cissén URD ja presidentin pojan Karim Keïtan puolue Mouvement pour le Mali. Vuonna 2015 hyväksytyn tasa-arvolain mukaan 30 prosenttia kansalliskokouksen edustajista tulee olla naisia, ja naisedustajien määrä nousi 41:een edellisten vaalien 14:sta. Edustajanpaikat jakautuivat puolueittain seuraavasti (suluissa muutos edellisiin vaaleihin verrattuna): * Rassemblement pour le Mali 51 (-15) * Alliance pour la démocratie au Mali – Parti africain pour la solidarité et la justice 24 (+8) * Union pour la république et la démocratie 19 (+2) * Mouvement pour le Mali 10 (+10) * Alliance démocratique pour la paix 6 (+4) * Convergence pour le développement du Mali 5 * Alliance pour la solidarité au Mali – Convergence des forces patriotiques 4 (+1) * Union pour la démocratie et le développement 4 (+3) * Solidarité africaine pour la démocratie et l’indépendance 3 (-2) * Convention sociale-démocrate 2 * Parti pour la renaissance nationale 2 (-1) * Yéléma 2 (+1) * Muut puolueet 15. Toukokuussa 2020 työnsä aloittaneen kansalliskokouksen puheenjohtajaksi valittiin RPM:ään kuuluva Moussa Timbiné. Presidentti Keïta nimitti Boubou Cissén uudelleen pääministeriksi saman vuoden kesäkuussa. ==Lähteet== Parlamenttivaalit 2020 Luokka:Vuoden 2020 vaalit