EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Sesshū Tōyō

Sesshū Tōyō (; 1420 – 1506) oli japanilainen Sumi-e -tussimaalaustekniikkaa käyttänyt taiteilija. Hän maalasi maisemia, zen-buddhalaisia kuvia ja kukilla ja linnuilla koristeltuja sermejä. Hän otti vaikutteita kiinalaisesta maisemamaalauksesta, jota hän kehitti edelleen omaan tyyliinsä. == Elämä == Sesshū Tōyō syntyi vuonna 1420 samuraisukuun. Perheen alkuperäinen sukunimi oli Oda. Alkuperäistä etunimeä ei tiedetä, mutta kun hän meni kymmenvuotiaana temppeliin, hän sai nimen Tōyō. Tuohon aikaan buddhalaiset temppelit olivat uskonnollisen merkityksensä ohella taiteen ja kulttuurin keskuksia. Uskonnollisen ohjauksen lisäksi hän sai opetusta taiteessa ja kalligrafiassa. Noin vuonna 1440 Sesshū muutti maansa silloiseen pääkaupunkiin Kiotoon. Hän asui kuuluisasa Shōkokun temppelissä lähellä Ashikaga-shogunien palatsia. Tuon ajan kuuluisin taidemaalari Shūbun asui samassa temppelissä ja opasti Sesshūa. Zenmestari Shurin Suto puolestaan perehdytti häntä buddhalaisuuteen. Sesshūn varhaisia maalauksia ei ole säilynyt, mutta hänen arvellaan työskennelleen Shūbunin tyyliin. Shūbun oli saanut Song-dynastian ajan (960–1279) kiinalaisilta vaikutteita sekä tyyliinsä että aihevalintoihin. Kahdenkymmenen Kioton-vuoden jälkeen Sesshū muutti Yamaguchiin, Honshūn saaren länsiosaan. Siellä hänestä tuli Unkokun temppelin johtaja. Vuonna 1468 Sesshū pääsi kauppavaltuuskunnan mukana pitkään toivomalleen matkalle Kiinaan. Hänen tehtävänään oli ostaa maalauksia ja tutustua paikallisiin luostareihin. Hän oli pettynyt sen ajan kiinalaisiin taiteilijoihin, jotka Ming-dynastian aikana olivat loitontuneet Song-dynastian aikana vallinneesta hengellisyydestä ja estetiikasta. Sesshū sai kuitenkin inspiraatiota Kiinan mahtavista maisemista ja yhteyksistä zeniläisiin luostareihin. Hän palasi Japaniin seuraavana vuonna, ja asettui myöhemmin Ōitan lähelle uuteen ateljeehensa, jossa hän maalasi kuuluisimmat teoksensa ja otti vastaan monia vierailijoita, jotka halusivat ihailla taidetta tai kuulla Kiinan-matkasta. Tehtyään useita matkoja Kyūshūn pohjoisosiin Sesshū palasi Yamaguchiin. Hän kuoli vuonna 1506. Useita temppeleitä väitetään hänen hautapaikakseen. == Teoksia == Sesshū Tōyōn tunnetuin teos on 15 metriä pitkä rullamaalaus Sansui Chokan, joka kuvaa maisemia neljänä vuodenaikana. Monissa maalauksissa on hänen nimensä tai sinettileimansa, mutta osa lienee oppilaiden töitä. Sesshū tunnetaan etenkin tussimaalauksistaan, mutta hän oli myös kuuluisa puutarhasuunnittelija. Hänen Iko-jin temppeliin suunnittelemansa puutarha Masudassa on säilynyt jälkipolville. Kiotossa olevaa Funda-inin eli Sesshujin puutarhaa pidetään myös mahdollisesti hänen suunnittelemanaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Japanilaiset taiteilijat Luokka:Vuonna 1420 syntyneet Luokka:Vuonna 1506 kuolleet Luokka:Buddhalaiset munkit
Vuosnajoki

Vuosnajoki () on joki Louhen piirissä Karjalan tasavallassa ja Kantalahden piirissä Murmanskin alueella Venäjällä. Joen pituus on 66 km ja valuma-alueen pinta-ala 661 km². ==Vesistösuhteet== Joki kuuluu Koutajoen vesistöön ja on Koutajoen sivujoen Tuntsajoen sivujoen Kutsajoen suurin sivujoki. Joki laskee Kutsajokeen etelästä Nivajärven eteläpäässä. Joki muodostuu pääosin joen laajentumina olevien järvien ketjusta, jonka lähdejärvenä Vuosnajärvi. Muita reitin järviä ovat muiden muassa Hosijärvi, Käsijärvi, Auhtijärvi, Niluttijärvi ja Jyrhämäjärvi. Sivujoista Noukajoen ylimmät latvapurot ulottuvat Suomen puolelle. ==Historia== Koko Vuosnajoen järvireitti kuului ennen toista maailmansotaa Sallan kuntaan Suomessa. Toisen maailmansodan jälkeen järvireitti osana Sallan ja Kuusamon itäosia eli niin sanottua Sallan–Kuusamon aluetta luovutettiin Neuvostoliitolle ja tuli sittemmin osaksi Venäjää. ==Asutus== Jokireitin vareella varsilla sijaitsivat ennen toista maailmansotaa Sallan Vuosnajärven ja Tuutijärven kylät. ==Lähteet== Luokka:Koutajoen vesistö Luokka:Murmanskin alueen joet Luokka:Kantalahden piiri Luokka:Karjalan tasavallan joet Luokka:Louhen piiri Luokka:Sallan–Kuusamon alueen joet
Krzysztof Urbaniak

Krzysztof Urbaniak (s. 198430 Legnickie Conversatorium Organowe Koncert Inauguracyjny Legnica Cantat) on puolalainen urkuri.Krzysztof Urbaniak Organy PLUS Urbaniak opiskeli Varsovassa ja Stuttgartissa opettajinaan Józef Serafin, Ludger Lohmann, Leszek Kędracki ja Jörg Halubek. Hän sai vuonna 2012 tohtorinarvon Krakovassa. Hän on saanut useita palkintoja, kuten ensipalkinnot Pistoian Willem Hermans -urkukilpailussa (2009) ja Bremenin Arp Schnitger -urkukilpailussa (2010). Hän on konsertoinut monissa maissa ja tehnyt lukuisia levytyksiä. Vuonna 2016 Urbaniak aloitti toiminnan Łódźin musiikkiakatemian urkujen ja hengellisen musiikin jaoksen johdossa. Hän on tehnyt opetustyötä myös Krakovan musiikkiakatemiassa ja mestarikursseilla. Hän on kuulunut urkukilpailujen, kuten Schnitger-kilpailun tuomaristoihin, ja toiminut urkufestivaalien taiteellisena johtajana Puolassa. Vuosina 2013–2016 hän toimi Puolan kulttuuri- ja kansallisperintöministeriön urkuasiantuntijana, ja vuonna 2017 hänestä tuli Łódźin Artur Rubinstein -filharmoniasalin molempien urkujen kuraattori. == Lähteet == Luokka:Puolalaiset urkurit Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Stan Cullis

Stanley Cullis (25. lokakuuta 1916 – 28. helmikuuta 2001) oli englantilainen jalkapalloilija ja valmentaja. Hän pelasi koko uransa Wolverhampton Wanderersissa ja oli yksi aikansa parhaista puolustajista. Pelaajauran jälkeen Cullis valmensi Wolverhamptonin kolmesti mestariksi. == Ura == Juniorina Cullis pelasi Ellesmere Portin paikallisessa seurassa. Usea isompi seura oli kiinnostunut hänestä, mutta 1934 hän siirtyi Wolverhampton Wanderersiin 17-vuotiaana. Cullis valittiin heti juniorijoukkueen kapteeniksi ja kaksi vuotta myöhemmin hän nousi edustusjoukkueen kapteeniksi. Wolverhampton sijoittui 1. divisioonassa Cullisin pelatessa toiseksi 1938 ja 1939. Wolverhampton pääsi myös FA Cupin loppuotteluun 1939, mutta hävisi sen Portsmouthille. Cullis valittiin Englannin maajoukkueeseen ensimmäisen kerran 1937. Toukokuussa 1939 hänestä tuli maajoukkueen nuorin kapteeni 22-vuotiaana. Cullis edusti maajoukkuetta 12 maaottelussa ennen toisen maailmansodan syttymistä. Sodan aikana hän pelasi myös lukuisia epävirallisia maaotteluita. Sota katkaisi Cullisin pelaajauran. Hän palveli armeijassa ja sodan loputtua hänellä oli aluksi vaikeuksia palata jalkapalloon. Cullisin peliotteet kuitenkin paranivat ja Wolverhampton oli jälleen lähellä mestaruutta, mutta jäi toiseksi hävittyään kauden viimeisen ottelun. Cullis päätti lopettaa pelaamisen ja ryhtyi Wolverhamptonin apuvalmentajaksi. Vuonna 1948 Cullisista tuli Wolverhamptonin päävalmentaja. Cullis oli erittäin vaativa valmentaja, mutta hänen johdollaan Wolverhampton menestyi loistavasti. Wolverhampton voitti FA Cupin 1949 ja 1960, ja Englannin mestaruuden 1954, 1958 ja 1959. Lisäksi Wolverhampton oli 1950-luvulla kolmesti toinen ja kolmesti kolmas. Wolverhampton saavutti Cullisin valmennuksessa myös menestystä Euroopassa ennen Euroopan cupin perustamista. Wolverhampton muun muassa voitti vuonna 1954 maailman parhaana pidetyn Honvédin 3–2. 1960-luvulla Wolverhampton taantui ja lopulta 1964 Cullis sai potkut. Vuonna 1965 Cullis ryhtyi Birmingham Cityn valmentajaksi vaikka hän oli päättänyt jättää jalkapallon kokonaan. Cullis ei saavuttanut Birminghamissa samaa menestystä kuin Wolverhamptonissa. Hän erosi seurasta 1970. Cullis oli loistava puolustaja ja taitava pallollisena pelaajana. Häntä pidetäänkin yhtenä aikansa parhaista puolustajista. Cullis on valittu muun muassa Englannin jalkapallon ja Wolverhamptonin kunniagalleriaan. == Yksityiselämä == Cullis oli naimisissa ja hänellä oli kaksi lasta. Pelaajauran jälkeen hän työskenteli valokuvausalalla. Cullis kuoli helmikuussa 2001 84-vuotiaana. == Saavutukset == * Englannin 1. divisioonan mestaruus: 1954, 1958, 1959 * FA Cupin voitto: 1949, 1960 ==Lähteet== Luokka:Englantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Englantilaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Vuonna 1916 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Jisaburō Ozawa

Jisaburō Ozawa (2. lokakuuta 1886 Miyazakin prefektuuri, Japani – 9. marraskuuta 1966)Ozawa Jisaburo (1886-1966) The Pacific War Online Encyclopedia (Kent G. Budge). Viitattu 2.11.2019.Mark. R. Peattie: Ozawa, Jisaburo (1886-1966) The Harper Encyclopedia of Military Biography (1992), The Free Library. Viitattu 2.11.2019. oli japanilainen vara-amiraali, joka toimi eri komentajantehtävissä toisen maailmansodan aikana. Häntä on pidetty taitavana ja rohkeana komentajana, joka teki parhaansa vihollisen ylivoimaa vastaan. Ozawa valmistui Japanin keisarillisesta laivastoakatemiasta vuonna 1909 ja laivaston esikuntakoulusta vuonna 1921, jolloin hän sai komentajakapteenin arvon. Hän oli vuosina 1921–1922 hävittäjä Taken ja 1923–1925 hävittäjä Shimakazen päällikkönä. Ozawa oli opettajana torpedokoulussa 1927–1929, 1931–1934 ja 1938–1939, hävittäjädivisioonan komentajana 1930–1931, päällikkönä risteilijä Mayalla 1934–1935 ja taistelulaiva Harunalla 1935–1936, yhdistetyn laivaston esikuntapäällikkönä vuonna 1937 ja divisioonankomentajana vuodesta 1939. Hänet ylennettiin kontra- amiraaliksi vuonna 1936 ja vara-amiraaliksi 1940. Ollessaan vuosina 1939–1940 lentotukialusdivisioonan komentajana hän pyrki edistämään lentotukialusten käyttöä hyökkäyssodankäyntiin ja ehdotti niiden kokoamista yhdeksi laivastoksi. Tyynenmeren sodan puhjetessa vuonna 1941 Ozawa oli eteläisen laivaston komentajana. Hän tuki Malaijan ja Hollannin Itä-Intian valtauksia mereltä katkaisemalla liittoutuneiden huoltoyhteydet. Marraskuussa 1942 Ozawa nimitettiin 3. laivaston komentajaksi ja hän sai samalla komentoonsa Japanin lentotukialukset. Maaliskuusta 1944 alkaen hän komensi kahdesta laivastosta muodostettua yhtymää, johon kaikki jäljellä olleet lentotukialukset kuuluivat. Ozawa kärsi kesäkuussa 1944 tappion Raymond A. Spruancen komentamalle Yhdysvaltain 5. laivastolle Filippiinienmeren taistelussa, jossa hän menetti kolme lentotukialusta ja suurimman osan lentokoneistaan aiheuttamatta suurempaa vahinkoa viholliselle. Lokakuussa 1944 Ozawa osallistui Japanin Shō- Gō-vastahyökkäykseen Filippiinien luona. Hänen laivastonsa toimi Leytenlahden taistelussa syöttinä, joka houkutteli William F. Halseyn 3. laivaston erilleen muista amerikkalaisista joukoista Takeo Kuritan johtaessa päähyökkäystä. Juoni periaatteessa onnistui, mutta Ozawa menetti Cape Engañon luona kaikki neljä lentotukialustaan ja yhden hävittäjän. Ozawa nimitettiin marraskuussa 1944 laivaston pääesikunnan apulaispäälliköksi. Toukokuun lopussa 1945 hänestä tuli yhdistetyn laivaston viimeinen ylipäällikkö, missä tehtävässä hän oli sodan loppuun asti. Ozawa tiettävästi kieltäytyi ylennyksestä amiraaliksi. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Japanilaiset amiraalit Luokka:Japanilaiset toisen maailmansodan sotilaat Luokka:Vuonna 1886 syntyneet Luokka:Vuonna 1966 kuolleet
Nurmijoki (Kemijoen vesistö)

Nurmijoki on Kemijoen sivujoen Tenniöjoen sivujoki Kemijoen vesistön latvoilla Murmanskin alueella Venäjällä. Se laskee Tenniönjoen Venäjän puoleiseen osaan kaakosta. Joen valuma-alueen pinta-ala on noin 231 km². Joki sijaitsee Suomen toisen maailmansodan jälkeen Neuvostoliitolle luovuttamalla Sallan–Kuusamon alueella sen pohjoisosassa, joka ennen toista maailmansotaa oli osa Sallan kuntaa Suomessa. ==Lähteet== Luokka:Ylä-Kemijoen valuma-alue Luokka:Murmanskin alueen joet Luokka:Kantalahden piiri Luokka:Sallan–Kuusamon alueen joet
Sallajoki

Sallajoki (), yläjuoksulla nimenä myös Sallanlatva (), on joki pääosin Murmanskin alueella Venäjällä. Joki kuuluu Kemijoen vesistöön, jonka valuma- alueesta pääosa Suomessa, ja joka laskee Perämereen Suomessa, mutta pieni osa latvavesistä Venäjän puolella. Sallajoki on Kemijoen sivujoen Tenniöjoen sivujoen Kuolajoen suurin Venäjän puolella oleva sivujoki. Suomen puolella Kuolajoen suurin sivujoki on Naruskajoki Sallassa. Joki laskee Kuolajokeen kaakosta vajaan kymmenen kilometrin päässä Suomen ja Venäjän rajasta. Joen valuma-alueen pinta-ala on noin 280 km². Joki sijaitsee kokonaan Suomen toisen maailmansodan jälkeen Neuvostoliitolle luovuttamalla Sallan–Kuusamon alueella. Joen suulla sijaitsi alueluovutuksiin asti Sallan kirkonkylänä ollut Sallansuu. Kemijoen vesistö on myös Venäjällä Vienan Karjalassa. Vienan Kemijoki laskee Vienamereen Venäjällä, ja sen vesistöalueesta pääosa on Venäjän puolella. Etelämäpnä Suomen ja Venäjän rajalla Kuusamossa on joitakin Vienan Kemijoen latvavesiä. ==Lähteet== Luokka:Ylä-Kemijoen valuma-alue Luokka:Murmanskin alueen joet Luokka:Kantalahden piiri Luokka:Sallan–Kuusamon alueen joet
Lise Lindstrom

Lise Lindstrom on yhdysvaltalainen ooppera- ja konserttilaulaja, äänialaltaan dramaattinen sopraano.Lise Lindstrom Intermusica Lindstrom syntyi ja varttui Kaliforniassa. Hänet johdatti musiikkimaailmaan hänen laulajana ja musiikinopettajana toiminut äitinsä. Hän sai taiteiden kandidaatin arvon San Franciscon osavaltionyliopistosta ja musiikin maisterin arvon San Franciscon musiikkikonservatoriosta. Hän on esiintynyt esimerkiksi Metropolitan- oopperassa, San Franciscon oopperassa, Deutsche Oper Berlinissä, Wienin valtionoopperassa, Covent Gardenissa ja La Scalassa. Kapellimestareita, joiden johdolla hän on esiintynyt, ovat olleet muiden muassa Esa-Pekka Salonen, Kent Nagano, Yannick Nézet-Séguin, Pietari Inkinen, Myung-whun Chung, Daniel Harding, Michael Tilson Thomas ja Gustavo Dudamel. Lindstromin rooleihin ovat lukeutuneet Turandot, Senta, Elektra, Brünnhilde, Salome, Tosca, Suor Angelica, Elisabeth, Venus, Amelia, Ariadne ja Giulietta. Turandotin roolissa Lindstrom teki Covent Gardenin - ja Metropolitan-oopperan-debyyttinsä.Lise Lindstrom Royal Opera House Hän on kuvaillut löytäneensä oman äänensä juuri Turandotin roolissa.Interview with Lise Lindstrom Vuonna 2016 Opera Australiassa Lindstrom esitti ensimmäistä kertaa Nibelungin sormuksen kokonaisuudessaan. Konserttilaulajana hän on tulkinnut muiden muassa Giuseppe Verdin Requiemin, Richard Straussin teoksen Vier letzte Lieder ja Gustav Mahlerin toisen sinfonian. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut Luokka:Yhdysvaltalaiset oopperalaulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Rhondda Gillespie

Rhondda Marie Gillespie (4. elokuuta 1941 Sydney – 30. joulukuuta 2010 BarbadosRhondda Gillespie Dies Aged 68 Classical Source) oli australialaissyntyinen pianisti.Concert pianist brought lesser-known Liszt pieces to life The Sydney Morning Herald Gillespie debytoi radiossa 8-vuotiaana ja piti ensimmäisen julkisen resitaalinsa 12-vuotiaana. Hän opiskeli Sydneyn musiikkikonservatoriossa ja muutti 14-vuotiaana Englantiin opiskelemaan Louis Kentnerin johdolla. Hän palasi Australiaan 15 kuukautta myöhemmin ja sai siellä opetusta Alexander Sverjenskylta. Vuonna 1959 hän sai Harriet Cohenin Commonwealth-mitalin, ja 20-vuotiaana hän palasi Englantiin suorittamaan opintoja Denis Matthewsin johdolla. Gillespie oli pianistina suuntautunut vähemmän tunnettuun musiikkiin erityisesti Franz Lisztiltä. Hän levytti maltalaissäveltäjä Charles Camillerin pianotuotannon, Usko Meriläisen ensimmäisen pianokonserton sekä ensimmäisenä Constant Lambertin ja Arthur Blissin sonaatit pianolle. Vuonna 1976 Gillespie soitti Queen Elizabeth Hallissa Joseph Horovitzin Jazz Concerton säveltäjän 50-vuotispäivänä. Gillespie meni vuonna 1973 naimisiin managerinsa, musiikkikriitikko Denby Richardsin kanssa, mutta pari erosi vuonna 1977. Gillespie aloitti vuonna 1984 työskentelyn australialaispianisti Robert Weatherburnin kanssa. Duo esitti nelikätistä pianomusiikkia ja musiikkia kahdelle pianolle. Pianistit kiersivät yhdessä Maltalla ja Englannissa. 1990-luvulla Gillespie lopetti julkisen esiintymisen sormien artriitin takia. Hän vietti myöhemmin Englannin talvet Barbadoksella, jossa kuoli. == Lähteet == Luokka:Australialaiset pianistit Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet
Idhna

Idhna on kaupunki Palestiinan Länsirannalla. Kaupungin asukasluku oli vuonna 2016 arviolta 25 107\. ==Maantiede== Idhna sijaitsee Palestiinan Länsirannan eteläosassa Hebronin kuvernoraatissa noin 15 kilometriä Hebronin kaupungista lounaaseen. Idhnan muita naapuripaikkakuntia ovat Tarqumiya pohjoisessa, Taffuh idässä ja Al Kum etelässä. Lännessä kaupunki rajautuu Israelin vastaiseen niin sanottuun vihreään linjaan. Kaupungin korkeus merenpinnasta on 400–480 metriä. Idhnan vuotuinen sadanta on 410–440 mm ja vuoden keskilämpötila 19 °C. ==Historia== Idhnan nimi on johdettu kanaanilaisesta sanasta Ishna, joka tarkoittaa lujaa tai vahvaa. Nykyisen nimensä se sai Rooman valtakunnan kaudella. Idhnaa on myöspidetty raamatullisena paikkana nimeltä Danna, joka mainitaan Joosuan kirjassa. Eusebios mainitsee paikan nimellä Onom. ==Talous== Idhnan työsäkäyvästä väestöstä 35 % työllistyi hallinnossa tai yksityisellä sektorilla. Israelin työmarkkinoilla työllistyi 20 %, kaupanalalla 20 %, maataloudessa 10 %, palveluissa 10 % ja teollisuudessa 5 %. Vuonna 2007 työikäisistä 11,5 % oli työttömiä. ==Väestö== Idhnan asukasluku oli Palestiinan tilastokeskuksen vuoden 2016 arvion mukaan 25 107\. Vuonna 2007 vastaava luku oli 18 727. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Palestiinan kaupungit
Naisten Korisliiga-kausi 2019–2020

Korisliiga-kausi 2019–2020 oli 77. kausi, jolloin pelattiin Naisten koripallon Suomen mestaruudesta. Kausi keskeytettiin 12. maaliskuuta 2020 koronaviruspandemian vuoksi. Suomen mestaruutta tai muita mitaleita ei jaettu. Sarjasta putosi Hyvinkään Ponteva, koska sillä ei ollut sarjan keskeytyshetkellä enää mahdollisuutta säilyä sarjassa. Samaisella kaudella Naisten Suomen Cup palasi kuvioihin kuuden vuoden tauon jälkeen. Keskiviikkona 23.11. 2019 pelattujen otteluiden jälkeen Suomen Cupiin selvisi kahdeksan parasta joukkuetta voittosuhteen perusteella. Suomen Cup huipentui 25.–26.1. 2020 pelattuihin Suomen Cupin finaaleihin. Cupin mestaruuden voitti Peli- Karhut. == Sarjataulukko == Sarjataulukko sarjan keskeytyshetkellä. == Kuukauden pelaajat == Kuukausi Kuukauden pelaaja Pelaaja Seura Lokakuu Claire Lamunu Kouvottaret Marraskuu Camille Zimmerman Kouvottaret Joulukuu Elena Melto Peli-Karhut Tammikuu Awak Kuier HBA-Märsky Helmikuu Maaliskuu Huhtikuu ==Lähteet== Luokka:Koripallon naisten SM-sarjakaudet Luokka:Koripallosarjojen kausi 2019–2020/2020
Helga West

Helga West, koko nimeltään Helga Sofia West, pohjoissaameksi Biennaš-Jon Jovnna Piera Helga (s. 1986 Utsjoki), on suomensaamelainen teologian väitöskirjatutkija, toimittaja, runoilija ja esseisti. == Tuotannosta == West pitää kirjoittamisensa lähtökohtana tarinankerrontaa omalle saamelaisyhteisölleen. Hän on kiinnostunut kirjallisuuden mahdollisuuksista sanallistaa kipeitä kolonialistisia kokemuksia. Esseissään West on muun muassa yhdistänyt elementtejä saamelaisuudesta ja länsimaisesta popkulttuurista. Otava julkaisee hänen esikoisesseeteoksensa Puhu nukke maaliskuussa 2025. West debytoi runoilijana vuonna 2018 pohjoissaamenkielisellä runokokoelmalla. Runokokoelman teemoihin lukeutuu avioliitto, jota kuvataan häistä avioeroon. Kirjan julkaisi saamelainen kustantaja ČálliidLágádus ("Kirjailijoiden kustantaja") Norjassa. Kirja oli osa Frankfurtin kirjamessujen vuoden vieraan Norjan saamelaisohjelmaa vuonna 2019. West kirjoittaa sekä pohjoissaameksi että suomeksi. Hän määrittelee itsensä yhtä paljon suomalaiseksi kuin saamelaiseksi. West sanoo eri kulttuurien välisen risteämän olevan se tila, josta hän tarkastelee maailmaa ja synnyttää kertomuksia. West tavoittelee esseillään saamelaisia ja suomalaisia tyttöjä ja naisia ja sanoo haluavansa "olla tuottamassa tyttöyttä, joka sanoutuu irti tukahduttavasta hiljaisuudesta." West on kuvaillut saamelaisten historiaa pakkosulauttamisen ja kulttuurin tuhoamisen historiaksi. Hänen mukaansa suomalaisessa yhteiskunnassa ei ymmärretä, että taakkasiirtymät ovat saamelaisissa yhteisöissä yleisiä ja että ne jättävät jälkensä myös kehoihin. Saamelaisilta on Westin mukaan puuttunut tilaa ja aikaa vaikeista asioista puhumiseen, ja ymmärrys saamelaisuudesta on jäänyt kapeaksi ja vinoutuneeksi. West on kuvaillut tuntevansa asiat voimakkaasti ja herkästi ja kirjoittamisen olevan hänelle niin fyysinen prosessi, että hän ei voi hyvin, ellei pääse kirjoittamaan. == Elämä == Helga West syntyi Outakosken kylässä Utsjoen Suomen puoleisessa osassa Saamenmaata.Helga West kolumna (YLE Sápmi) Hän valmistui teologian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 2017. Westin gradun aiheena oli norjansaamelaisen Tore Johnsenin saamelainen teologia, jossa pyritään sovittamaan yhteen kristillistä uskoa ja saamelaista uskomusmaailmaa. Hänen tekeillä olevan väitöskirjansa tarkastelee sovinnon teemaa, saamelaisten kristillistämisen historian tutkimista, sen tunnustamista ja siitä oppimista. Akateemisen uransa lisäksi hän työskentelee freelance-toimittajana muun muassa YLE:lle. Lisäksi West on toiminut aktiivina Sukukansojen ystävät -yhdistyksessä. == Bibliografia == === Teologina === * === Runoilijana === * * === Esseistinä === * Puhu nukke. Helsinki: Otava, 2025. ISBN 9789511495482. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Helga Westin blogi (englanniksi, suomeksi ja pohjoissaameksi) * Hanna Antila, STeologi Helga West yllättyi tutkiessaan kirkon ja saamelaisuuden suhdetta Kirkko ja kaupunki 31.7.2019 (artikkeli Helga Westistä tutkijana Luokka:Saamelaiset henkilöt Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kreutzersonaatti

Kreutzersonaatti voi tarkoittaa muun muassa seuraavia: * Viulusonaatti nro 9 eli Kreutzer-sonaatti op. 47 Ludwig van Beethovenin sävellys * Kreutzersonaatti, Leo Tolstoin romaani vuodelta 1890 * The Kreutzer Sonata, Herbert Brenonin ohjaama kadonnut mykkäelokuva vuodelta 1915 * Kreutzersonaatti, Margriet de Moorin romaani vuodelta 2001
Araki

Araki on japaninkielinen sukunimi. Joitain Araki-nimisiä ovat: *Gregg Araki (s. 1959), yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja *Hirohiko Araki (s. 1960), japanilainen mangataiteilija *Kae Araki (s. 1966), japanilainen ääninäyttelijä *Araki Katsumochi (1578–1650), tunnetaan paremmin nimellä Iwasa Matabei, japanilainen taidemaalari *Araki Murashige (k. 1586), japanilainen linnanherra ja daimio *Nobuyoshi Araki (s. 1940), japanilainen valokuvaaja *Sadao Araki (1877–1966), japanilainen kenraali ja valtiomies. Muita merkityksiä: *Araki- ryū, koryū kamppailulajikoulukunta
Channa panaw

Channa panaw on käärmeenpäiden (Channidae) heimoon kuuluva kalalaji. Prachya Musikasinthorn kuvaili lajin tieteelle vuonna 1998. == Ulkonäkö ja koko == Sen väritys on ruskea. Rintaevä on punainen. Lajin pisin tavattu yksilö oli 17,1 senttimetrin mittainen. == Elinympäristö ja levinneisyys == Laji elää trooppisissa olosuhteissa. Sitä tavataan Aasian Myanmarissa. == Lähteet == Luokka:Käärmeenpäät
Virun alavesistöalue

Virun alavesistöalue () on Viron vesistöjen hallinnollisessa aluejaossa osa Itä-Viron vesistöaluetta. Sen muodostaa Viron Suomenlahden valuma-alueen itäosan Venäjän rajalle asti, missä virtaa rajajoki Narvanjoki. Valuma-alueen länsiosa kuuluu Harjun alavesistöalueeseen, joka on osa Länsi-Viron vesistöaluetta. Vesistöalueen eteläpuolelle jää vielä Peipsijärven alavesistöalue, mutta näiden välinen raja päättyy Peipsijärven rantaan. Siksi osa Peipsijärven valuma-alueesta kuuluu myös Virun alueeseen. Alueen lounaisosassa kohoaa Pandiveren ylänkö, jossa vedenjakaja on sovittu erikseen Peipsin ja Harjun alueiden suuntiin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Lääne-Eesti vesikond. Ida-Eesti vesikond. Koiva vesikond: veepoliitika raamdirektiivi artikli 5 nõuete täitmine Eestis: vesikondade koondaruanne, 2005 *
Peipsijärven alavesistöalue

Peipsijärven alavesistöalue () on Viron vesistöjen hallinnollisessa aluejaossa osa Itä-Viron vesistöaluetta. Sen muodostaa Peipsijärven valuma-alueen länsiosan Peipsijärven keskellä kulkevalle Venäjän rajalle asti. Valuma- alueesta on jätetty lännessä pois Võrtsjärven valuma-alue, josta on muodostettu oma Võrtsjärven alavesistöalue. Tämä valuma-alue on kuitenkin pieni ja sen pohjoispuolella kulkee hallinnollinen länsiraja Länsi-Viron vesistöalueeseen, jossa sijaitsee Pärnun alavesistöalue. Etelässä kulkee vielä lyhyt Koivan vesistöalueen raja. Alueen luoteisosassa kohoaa Pandiveren ylänkö, jossa vedenjakaja on sovittu erikseen Virun ja Harjun alueiden suuntiin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Lääne-Eesti vesikond. Ida- Eesti vesikond. Koiva vesikond: veepoliitika raamdirektiivi artikli 5 nõuete täitmine Eestis: vesikondade koondaruanne, 2005 *
Võrtsjärven alavesistöalue

Võrtsjärven alavesistöalue () on Viron vesistöjen hallinnollisessa aluejaossa osa Itä-Viron vesistöaluetta. Se käsittää idässä sijaitsevasta Peipsijärven valuma-alueesta vain sen osan, joka kuuluu Võrtsjärven valuma-alueeseen ja valuma-alue loppuu Emajoen luusuaan. Hallinnolliset aluerajat ovat idässä Peipsijärven alavesistöalue, etelässä Koivan vesistöalue ja lännessä Länsi- Viron vesistöalueeseen kuuluva Pärnun alavesistöalue. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Lääne-Eesti vesikond. Ida-Eesti vesikond. Koiva vesikond: veepoliitika raamdirektiivi artikli 5 nõuete täitmine Eestis: vesikondade koondaruanne, 2005 *
Läänesaarten alavesistöalue

Läänesaarten alavesistöalue () on Viron vesistöjen hallinnollisessa aluejaossa osa Länsi-Viron vesistöaluetta. Siihen kuuluu Saarenmaa, Hiidenmaa, Muhu sekä näiden ympäröimät pikkusaaristot. Matsalun alavesistöalueen raja kulkee Väinämeren keskellä niin, että Vormsi ja sen saaristo jäävät rajan taakse. Etelämpänä raja halkoo Riianlahtea, minkä itäpuolella sijaitsee Pärnun alavesistöalue. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Lääne-Eesti vesikond. Ida-Eesti vesikond. Koiva vesikond: veepoliitika raamdirektiivi artikli 5 nõuete täitmine Eestis: vesikondade koondaruanne, 2005 *
Matsalun alavesistöalue

Matsalun alavesistöalue () on Viron vesistöjen hallinnollisessa aluejaossa osa Länsi-Viron vesistöaluetta. Länsi-Viron vesistöalueella sen pohjoispuolella sijaitsee Harjun alavesistöalue ja etelä- ja itäpuolella Pärnun alavesistöalue. Merellä sijaitsee vielä Läänesaarten alavesistöalue, joka käsittää kolmen pääsaaren Saarenmaan, Hiidenmaan ja Muhun saaren lisäksi osan Väinämeren alueella pääsaaria ympäröimät saaristot, mutta Vormsi ja sen lähisaaristo jää Matsalun alueelle. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Lääne-Eesti vesikond. Ida-Eesti vesikond. Koiva vesikond: veepoliitika raamdirektiivi artikli 5 nõuete täitmine Eestis: vesikondade koondaruanne, 2005 *
Kreutzersonaatti (Leo Tolstoin romaani)

Kreutzersonaatti (Крейцерова соната, Kreitserova sonata) on Leo Tolstoin pienoisromaani vuodelta 1889. Teoksesta on ilmestynyt kolme suomennosta. Vilho Elomaan suomennos Kreuzer-sonaatti ilmestyi 1919, Valto Kallaman suomennos Kreutzersonaatti ilmestyi 1946 ja Eero Balkin suomennos nimellä Kreutzer- sonaatti 2011. Teos herätti ilmestyessään runsaasti keskustelua. Kirjailija ja kirjallisuudentutkija Romain Rolland on sanonut: "Kuten usein tapahtuu suurille kyvyille, teos on lumonnut tekijän itsensä, taiteilija on voittanut ajattelijan. Tehon valtavuudessa, intohimoisuuden keskittymisessä, näkyjen raa'assa korostamisessa, muodon täydellisyydessä ja yksinkertaisen tyylin kypsyneisyydessä ei mikään muu Tolstoin teos vedä vertoja Kreuzer-sonaatille." Teoksen kertoja on Pollyanna Durbin, joka kuvailee kuinka tapahtumat johtivat hänen ystävättärensä Francesca murhaan. Teos on saanut nimensä Beethovenin sävellyksestä Kreutzer-sonaatti.Aija Haapalainen, Huippuesitysten yltäkylläisyyttä Kuhmossa Turun Sanomat 21.7.2005 ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1889 kirjat Luokka:Venäläiset romaanit Luokka:Leo Tolstoin teokset
Pärnun alavesistöalue

Pärnun alavesistöalue () on Viron vesistöjen hallinnollisessa aluejaossa osa Länsi-Viron vesistöaluetta. Länsi-Viron vesistöalueella sen pohjoispuolella sijaitsevat Harjun alavesistöalue ja Matsalun alavesistöalue. Riianlahdella kulkee raja Läänesaarten alavesistöalueen suuntaan. Itäpuolella kulkee Itä- Viron vesistöalueen raja, jonka takana ovat pohjoisessa Peipsijärven alavesistöalue ja etelässä Võrtsjärven alavesistöalue. Alueen koillisosassa kohoaa Pandiveren ylänkö, jossa vedenjakaja on sovittu erikseen Peipsijärven alavesistöalueen ja Harjun alavesistöalueen suuntaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Lääne-Eesti vesikond. Ida-Eesti vesikond. Koiva vesikond: veepoliitika raamdirektiivi artikli 5 nõuete täitmine Eestis: vesikondade koondaruanne, 2005 *
Tiina Ojutkangas

Tiina Ojutkangas (s. 1962 Savonlinna) on suomalainen toimittaja. Hän on toiminut Keskipohjanmaan vastaavana päätoimittajana 2019–2023. Vuonna 2023 hän siirtyi päätoimittajan tehtävistä kehittämään Keskipohjanmaan ja Kainuun Sanomien viikonvaihdetuotantoa. Ojutkangas siirtyi päätoimittajaksi KPK Yhtiöiden lehtien toimitusten kehittämispäällikön tehtävästä. Ojutkangas on toiminut myös Itä-Savon ja Länsi-Savon päätoimittajana sekä työskennellyt Keskipohjanmaan uutistoimittajana ja toimituspäällikkönä ja Yleisradion Kokkolan toimituksessa. Ojutkangas opiskeli toimittajaksi Tampereen yliopistossa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Koreansembra

Koreansembra (Pinus koraiensis) on mäntyihin kuuluva havupuulaji. Se on ainavihanta puu, joka kasvaa luonnossa Koreassa, Japanissa, Kiinassa ja Venäjällä. == Ulkonäkö == Koreansembra on ainavihanta havupuu, joka kasvaa enimmillään noin 50 metriä korkeaksi. Sen kaarna on harmaanruskeaa, harmaata tai harmaanmustaa. Viiden kimpuissa kasvavat neulaset ovat noin 6–12 senttimetriä pitkiä. Kävyt kasvavat yksittäin tai viidenkin kävyn ryppäissä. Ne ovat munanmuotoisia ja noin 9–14 senttimetriä pitkiä. Siemenet ovat siivettömiä. == Levinneisyys == Koreansembra kasvaa luonnonvaraisena Korean, Japanin, Kiinan pohjoisosien ja Venäjän Kaukoidän vuoristoissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Koreansembra (Pinus koraiensis) * Arboretum Mustila: Koreansembra (Pinus koraiensis) * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Pinus koraiensis Luokka:Männyt
Dohrniphora nitida

Dohrniphora nitida on kaksisiipisten (Diptera) lahkoon ja ryhäkärpästen (Phoridae) heimoon kuuluva hyönteislaji. Lajin kuvasi tieteelle ensimmäisen kerran John Russell Malloch vuonna 1912. Sillä ei ole alalajeja. == Lähteet == Luokka:Kaksisiipiset
Bassano del Grappa

Bassano del Grappa on kaupunki Vicenzan maakunnassa Veneton alueella koillisessa Italiassa. Se sijaitsee noin 60 kilometriä Venetsiasta luoteeseen ja 30 kilometriä Vicenzasta koilliseen. == Maantiede == Bassano del Grappa sijaitsee Asiagon ylängöllä Brentan jokilaaksossa. Keskimääräinen korkeus merenpinnasta on 129 metriä; korkeuserot ovat suuret: alimmat kohdat ovat 84 metriä mpy, ylimmät puolestaan 1 276 metriä mpy. Vuotuinen keskilämpötila on 12,7 °C. Kylmin kuukausi on tammikuu (2,3 °C) ja lämpimin puolestaan heinäkuu (22,6 °C). == Historia == Roomalaiset asuttivat nykyisen Bassano del Grappan alueen todennäköisesti toisella vuosisadalla ennen ajanlaskun alkua. Langobardien valtakaudesta 580-luvulta 770-luvulle ja sitä seuranneesta yli sadan vuoden frankkivallasta on jäänyt vain vähän jälkiä. Varhaisin maininta kaupunkimaisesta asutuksesta alueella on vuodelta 998. Keskiajalla Bassanoa hallitsi Ezzelinin suku. Bassanosta tuli osa Venetsian tasavaltaa kesäkuussa 1404. Tasavallan eli Serenissiman aikakausi oli rauhallista ja vaurasta. 1500-luvulla myös taide-elämä kukoisti, paikkakunnalla vaikutti muun muassa Jacopo Bassano. Napoleonin kausi vuodesta 1797 vuoteen 1813 oli sitä vastoin levotonta. Huhtikuussa 1815 alkoi lombardialais-venetsialainen valtakausi ja Bassano liitettiin Vicenzan maakuntaan. Vuonna 1866 Bassanosta tuli osa Italiaa. 1900-luvun alkupuoliskolla käydyt maailmansodat olivat tuhoisia Bassanolle; vuosisadan jälkipuolisko oli puolestaan myönteisen taloudellisen ja yhteiskunnallisen kehityksen aikaa. Bassano del Grappa laajeni historiallisen keskustansa ulkopuolelle, vaurastui ja väkiluku lisääntyi. Bassano del Grappan historiallisesti merkittäviä rakennuksia ovat muun muassa renessanssiarkkitehti Andrea Palladio suunnittelema Villa Angarano 1500-luvun puolestavälistä ja uusklassinen Villa Rezzonico. == Talous ja liikenne == Bassano del Grappa on tunnettu käsityöläisestä keramiikka- ja posliininvalmistuksestaan. Elintarvikealan yritys Nardini tuottaa kaupungissa grappa-nimistä alkoholijuomaa; juoman nimi ei kuitenkaan liity Bassano del Grappan nimeen. Toinen tunnettu Bassano del Grappaan liittyvä tuotemerkki on Diesel-farmarihousut. Bassano del Grappan rautatieasema, Stazione di Bassano del Grappa, avattiin 1877. Se sijaitsee rataosuudella Trento–Venetsia. Maantieliikenteen keskeinen yhteys on Strada statale 47, joka kulkee Padovasta Trentoon. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Bassano del Grappa, Veneto, Italia — Sunrise, Sunset, and Daylength Luokka:Vicenzan maakunta
Asayama Ichiden-ryū

Asayama Ichiden-ryū on vanha japanilainen bujutsu taistelulajikoulukunta. Se perustettiin joko Tensho-kauden (1573–1593) tai Keicho-kauden (1596–1615) aikana. Perustaja oli samurai Asayama Ichidensai Shigetatsu. Koulukunta harjoittelee kenjutsua, iaijutsua, bōjutsua, kamajutsua (sirpin käyttö aseena) ja jujutsua (jota kutsutaan tässä tyylisuunnassa nimellä taijutsu).Skoss s. 62–63 Asayama Ichiden-ryūn bōjutsussa käytetään aseena tansaibōta, joka on noin 24 cm pitkä kovasta puusta valmistettu keppi. Tällä aseella harjoittelua Asayama Ichiden-ryū kutsuu bōgyakudorijutsuksi. Toinen tällaisella lyhyellä bōlla harjoitteleva koulukunta on Shindō Tenshin-ryū.Mol s. 98 Suuri osa koulukunnan asetekniikoista on unohtunut, ja nykyisin harjoitellaan lähinnä taijutsu-osioa.Mol s. 99 Nykyaikana Asayama Ichiden-ryū on sangen vähän tunnettu ja harjoiteltu koryū koulukunta. == Lähteet == * * ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * Ichiden, Guide, Koryu.com Luokka:Koryu bujutsu
Ojutkangas

Ojutkangas on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä: *Enni Ojutkangas, näyttelijä *Hannu Ojutkangas (s. 1946), jääkiekkoilija *Henry Ojutkangas (s. 1952), laulaja, kitaristi ja huuliharpisti *Kalervo Ojutkangas (s. 1943), valokuvaaja *Krista Ojutkangas, kielitieteilijä ja dosentti *Tiina Ojutkangas (s. 1962), toimittaja.
Nankoku

Nankoku () on Japanin kaupunki Shikokun saarella Kōchin prefektuurissa. Se sijaitsee Tyynenmeren Tosanlahden rannikolla aivan prefektuurin pääkaupungin Kōchin itäpuolella. Pohjoisessa kaupungin alue nousee Shikokuvuorille, joista merkittävin on 1 132 metriä korkea Sasagamine. Eteläosat sijaitsevat Kōchin tasangolla. Kaupungin itärajalla mereen virtaa Monobejoki. Nankokussa on 47 243 asukasta (syyskuussa 2019) ja sen pinta-ala on 125,35 neliökilometriä. Asukasluvultaan se on prefektuurin toiseksi suurin kaupunki. Nankokun keskusta sijaitsee Gomenin kaupunginosassa, joka alkoi kehittyä Edo-kaudella Tosan daimiokunnan Nonaka Kenzanin perustettua sinne verovapaan alueen maatalouden kehittämistä varten. Tästä on peräisin myös paikkakunnan nimi, joka merkitsee ’lupaa’ tai ’erivapautta’. Nykyinen Nankokun kaupunki perustettiin vuonna 1959 liittämällä yhteen silloinen Gomenin maaseutukaupunki ja neljä ympäristön kyläkuntaa. Kaupungissa on esimerkiksi ampuma-aseiden ja maatalouskoneiden valmistusta, maaseutualueilla harjoitetaan riisin ja vihannesten viljelyä. Suurin osa väestöstä on töissä kuitenkin palvelusektorilla. Nankoku tunnetaan myös onagadori-kanojen kasvatusalueena. Nankokussa on kaksi Shikokun pyhiinvaellusreitin temppeliä: Tosa Kokubun-ji (temppeli nro. 29) ja Zenjibu- ji (temppeli nro. 32). Muita nähtävyyksiä ovat erilaiset historialliset rauniot ja muistomerkit, kuten Okōn linna. Nantokua palvelevat JR Shikokun Dosan-linja, Tosa Kuroshio -rautateiden Asa-linja ja Tosadenin Gomen- raitiotielinja. Kaupungin eteläosassa sijaitsee Kōchin lentoasema. == Kuvia == Tiedosto:Tosa Kokubunji 05.JPG|Tosa Kokubun-ji Tiedosto:Okocho Yahata, Nankoku, Kochi Prefecture 783-0044, Japan - panoramio.jpg|Kirsikankukkia Okōvuorella Tiedosto:Tosa Electric Railway-616.jpg|Tosadenin raitiovaunu Gomenmachin asemalla Tiedosto:高知龍馬空港ターミナル - panoramio.jpg|Kōchin lentoasema == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Kōchin prefektuurin kaupungit
E zuo ju zhi wen

E zuo ju zhi wen (, ) on televisioyhtiö CTV:n esittämä taiwanilainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Ariel Lin, Joe Cheng ja Jiro Wang. ==Näyttelijät== == Aiheesta muualla == * IMDB Luokka:2000-vuosikymmenen televisiosarjat Luokka:Taiwanilaiset draamasarjat
E zuo ju er wen

E zuo ju er wen (, ) on televisioyhtiö CTV:n esittämä taiwanilainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Ariel Lin, Joe Cheng ja Jiro Wang. ==Näyttelijät== == Aiheesta muualla == * IMDB Luokka:2000-vuosikymmenen televisiosarjat Luokka:Taiwanilaiset draamasarjat
Hamawiyya

Hamawiyya (myös hamaliyya, hamalliyya) on suufilainen veljeskunta Malissa ja sen naapurimaissa. Ahmad Hamahullahin perustamaa suuntausta kutsutaan usein hamallismiksi. Tidjaniyya-veljeskunnasta eronnut liike syntyi 1900-luvun alussa, kun Nioroon asettunut Muhammad bin Abd Allah al-Akhdar ryhtyi uudistamaan tidjaniittien rukouskäytäntöä. Hänen oppilaansa Ahmad Hamahullah sai lukuisia seuraajia ja otti šeikin arvonimen vuonna 1925. Veljeskunnan rituaali poikkeaa tidjaniyyasta siten, että sen jäsenet lausuvat rukouksensa kahdentoista asemasta yksitoista kertaa. Hamallismi korosti naisten, alempikastisten ja orjien tasa-arvoa uskonnonharjoituksessa, ja siksi se sai näistä ryhmistä paljon radikaaleja kannattajia. Hamahullah kieltäytyi yhteistyöstä ranskalaisten siirtomaaisäntien kanssa, jolloin liike sai myös kolonialismin vastaisia piirteitä ja kannatusta sivistyneistön keskuudessa. Hamallistien ja tidjaniittien vastakkainasettelu johti väkivaltaisiin yhteenottoihin, joiden seurauksena ranskalaiset karkottivat Hamahullahin ensin Mauritaniaan ja sitten Norsunluurannikolle. Hän sai palata Nioroon vuonna 1936. Konfliktit jatkuivat toisen maailmansodan aikana, ja vuonna 1943 ranskalaiset pidättivät 700 ja teloittivat 33 hamallistia, joiden joukossa oli Hamahullahin kolme poikaa. Hamahullah karkotettiin ensin Algeriaan ja sitten Ranskaan, jossa hän kuoli nälkälakon seurauksena. Vuoden 1946 jälkeen kolonialismin vastaisuus kanavoitui poliittisten puolueiden toimintaan, mutta levottomuudet jatkuivat vuoteen 1951 saakka. Hamallismin kannattajia on varsinkin Nioron ja Yélimanén seuduilla sekä Malin kaupungeissa, Mauritanian Hodhissa, Burkina Fasossa, Senegaljoen laaksossa ja Niameyssa. Hamahullahin oppilas Yacouba Sylla sai paljon seuraajia Norsunluurannikolla, jonne hänet oli karkotettu. Hamahullahin kannattajiin liittyi 1930-luvun lopussa myös tunnettu mystikko Tierno Bokar. ==Lähteet== Luokka:Suufilaisuus Luokka:Malin historia
Hua yang shao nian shao nu

Hua yang shao nian shao nu (, ) on televisioyhtiö CTS:n esittämä taiwanilainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Ella Chen, Wu Chun ja Jiro Wang. ==Näyttelijät== == Aiheesta muualla == * IMDB Luokka:2000-vuosikymmenen televisiosarjat Luokka:Taiwanilaiset draamasarjat
Kuvapuskuri

Kuvapuskuri () on tietokoneen muistialue, joka sisältää väritiedon näytettävälle kuvalle. Kuvapuskuri on puskurimuisti, jonka sisällön näytönohjain näyttää näyttölaitteella. Kuvapuskuri toimii abstraktiona laitteistolle, jotta sovellusohjelmalle on hyvin määritelty rajapinta ilman tarvetta tietää laitteiston yksityiskohtia. Varhaisissa grafiikkakorteissa kiihdytystoimintoja ei ollut ja voitiin puhua "tyhmistä" tai kiihdyttämättömistä kuvapuskurilaitteista. == Lähteet == Luokka:Tietotekniikka Luokka:Tietokonegrafiikka
Heli Kurjanen

Heli Kurjanen (s. 1980 Tampere ) on suomalaisen Lunette-kuukautiskupin kehittäjä ja sitä valmistavan Lune Groupin toimitusjohtaja. Kurjanen on koulutukseltaan ylioppilas. ==Ura== Käytyään kuvataidelukion Kurjanen muutti Juupajoelle miehensä kotikylään ja hänestä tuli äiti parikymppisenä. Hän aloitti Oriveden ammattiopistossa suunnitteluassistentin koulutuksen ja harjoitteli siellä tietokoneen käyttöä: nettisivujen tekoa ja markkinointimateriaalien laatimista. Koulutuksen aikana hän sai toisen lapsensa ja suunnitteli hoitavansa lapsiaan pitkään kotona. Saadakseen muita haasteita kotiäitiyden rinnalle, hän avasi naapurinsa kanssa verkkokaupan kestovaipoille vuonna 2004. Vuonna 2005 tuolloin 25-vuotias Kurjanen koki, etteivät hänen käyttämänsä kuukautiskupit tuntuneet mukavilta käyttää: ne olivat liian pitkiä ja hankalia puhdistaa. Siksi hän päätti alkaa miehensä innostamana valmistaa itse parempia. Kurjanen oli piirtänyt koulussa lvi- ja sähköpiirustuksia ja tällä kokemuksella hän piirsi ruutupaperille silikonikupin. Turun läheltä hän löysi alihankkijan, joka käytti lääketieteellistä silikonia. Lunette-kuukautiskupit tulivat myyntiin puolisen vuotta myöhemmin. Lune Groupin hän perusti joulukuussa 2005. Vuonna 2014 yrityksen liikevaihto oli noin miljoona euroa. ja vuoteen 2016 liikevaihto oli yli kolminkertaistunut 3,5 miljoonaan euroon. ==Yksityiselämä== Kurjanen asuu Juupajoella Kopsamon kylässä. Hänellä on kaksi lasta. ==Tunnustuksia== *Vuonna 2017 Lune Group sai Valtakunnallisen yrittäjäpalkinnon *Vuonna 2019 Business and Professional Women -naisjärjestön Suomen liitto valitsi Kurjasen vuoden naiseksi. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Kurjanen Twitterissä Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset yrittäjät
Hanazakari no Kimitachi e

Hanazakari no Kimitachi e () on televisioyhtiö Fuji Televisionin esittämä japanilainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Maki Horikita, Shun Oguri ja Toma Ikuta. ==Näyttelijät== == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut Luokka:Japanilaiset draamasarjat Luokka:2000-vuosikymmenen televisiosarjat Luokka:Fuji Televisionin televisio-ohjelmat
Revonhäntämänty

Revonhäntämänty (Pinus balfouriana) on mäntyihin kuuluva havupuulaji. Se on ainavihanta puu, joka kasvaa luonnossa vain Yhdysvalloissa Kalifornian vuoristoissa. Monet kasvitieteilijät erottelevat lajista kaksi alalajia, pohjoisen alalajin P. balfouriana subsp. balfouriana ja eteläisen alalajin P. balfouriana subsp. austrina. == Ulkonäkö == Revonhäntämänty on ainavihanta havupuu, joka kasvaa enimmillään noin 22 metriä korkeaksi. Kaarna on harmahtavaa tai punertavaa ja halkeilee epäsäännöllisiksi levyiksi. Haarat ja silmut ovat punaruskeita. Silmut ovat munanmuotoisia ja kärjestään pitkäsuippuisia. Latvus on leveän kartiomainen tai epäsäännöllinen. Neulaset ovat viiden kimppuina. Ne ovat 1,5–3,5 senttimetriä pitkiä, kärjestään ylöspäin kaartuvia ja tumman sinertävän tai kellertävän vihreitä. Hedekävyt ovat 6–10 millimetriä pitkiä ja punaisia. Kävyt ovat munanmuotoisia, tavallisesti 6–9 senttimetriä pitkiä ja kypsänä punaruskeita. == Levinneisyys == Revonhäntämänty kasvaa luonnonvaraisena Yhdysvalloissa Kalifornian vuoristoissa. Alalaji P. balfouriana subsp. balfouriana kasvaa Pohjois- Kaliforniassa 1 525–1 830 metrin korkeudella. Alalaji P. balfouriana subsp. austrina kasvaa Etelä-Kaliforniassa 2 750–3 650 metrin korkeudella. Kahden eri alalajin esiintymisalueita erottaa noin 500 kilometrin välimatka. == Lähteet == Luokka:Männyt
Bougainvillen kansanäänestys itsenäisyydestä 2019

Bougainvillen kansanäänestys itsenäisyydestä 2019 on neuvoa-antava kansanäänestys, joka pidettiin Bougainvillen autonomisella alueella 23. marraskuuta – 7. joulukuuta 2019. Siinä bougainvilleläiset äänestivät selvästi itsenäisyyden puolesta. Papua-Uuden-Guinean hallinto lupasi vuonna 2001 kansanäänestyksen toteuttamisesta sen jälkeen kun vuosikymmenen kestänyt Bougainvillen sisällissota saatiin päätökseen. Kansanäänestys toteutettiin vuonna 2019. Se alkoi 23. marraskuuta alueen suurimmista kaupungeista Bukasta ja Arawasta. Äänestys eteni sen jälkeen seuraavien kahden viikon aikana maaseudulle. Bougainvilleläisillä oli mahdollisuus äänestää myös muualla Papua-Uudessa-Guineassa, Australiassa ja Salomonsaarilla. == Tulokset == Äänestystulokset julkistettiin 11. joulukuuta, ja itsenäisyys sai yli 98 prosenttia kaikista äänistä. Laajempaa itsehallintoa Papua-Uuden-Guinean yhteydessä kannatti vain alle kaksi prosenttia äänestäneistä. Kansanäänestys oli vain neuvoa-antava eikä siten väistämättä johda itsenäisyyteen. == Seuraukset == Bougainvillen ja Papua-Uuden-Guinean hallinnot keskustelevat seuraavaksi autonomisen alueen kohtalosta. Papua-Uuden-Guinean Bougainvillen asioista vastaava ministeri Puka Temu kommentoi tuloksen tultua ilmi, että äänestys oli vakuuttava mutta Papua-Uuden-Guinean parlamentilla on asian viimeinen päätäntävalta. Itsenäisyysprosessi saattaa pahimmassa tapauksessa kestää vuosikymmenen, sillä Papua-Uusi-Guinean hallinto ei halua valtion hajoamista eikä muiden itsenäisyyttä haluavien alueiden rohkaisemista. Heinäkuussa 2021 alueen itsenäistymiselle asetettiin takarajaksi 2027. Asiasta ilmoittivat Papua-Uuden-Guinean pääministeri James Marape ja Bougainvillen presidentti Ishmael Toroama. == Lähteet == Luokka:Kansanäänestykset itsenäisyydestä Luokka:Papua-Uuden-Guinean historia Luokka:Vuoden 2019 politiikka
Meksikonpähkinämänty

Meksikonpähkinämänty (Pinus cembroides) on mäntykasvien (Pinaceae) heimoon kuuluva ainavihanta puulaji. Yhdysvaltain maatalousministeriö USDA on luokitellut sen olevan kestävä kasvuvyöhykkeille 5–8. Meksikonpähkinämänty on hidaskasvuinen, ja siitä tulee noin 5–8 metrin korkuinen. Laji on yksikotinen, eli sen heteet ja emit sijaitsevat samassa kasviyksilössä. Meksikonpähkinämänty viihtyy pH-arvoltaan happamassa tai neutraalissa kosteassa maaperässä, mutta sietää myös kuivuutta. Meksikonpähkinämänty kukkii toukokuusta kesäkuuhun. Sitä tavataan Pohjois-Amerikan eteläosissa Arizonasta Texasiin ja sieltä etelään Meksikoon. Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton luokituksen mukaan meksikonpähkinämänty on elinvoimainen laji. == Lähteet == Luokka:Männyt
Mauri Backman

Mauri Kalevi Backman (10. syyskuuta 1934 Hyvinkää – 11. joulukuuta 2006https://www.findagrave.com/memorial/41661791/mauri-kalevi-backman) oli suomalainen nyrkkeilijä. Hän hallitsi Suomessa kevyttä keskisarjaa 1950-luvun lopulla ja nyrkkeili ammattilaisena 1960-luvun alkupuoliskon. Backman nousi nuorten sarjassa Suomen-mestariksi vuonna 1953. Seuraavana vuonna hän voitti aikuisten Suomen-mestaruuden välisarjassa. Tämän jälkeen hän nousi kevyeen keskisarjaan (alle 71 kg), jossa hän voitti Suomen-mestaruuden vuosina 1955 ja 1957–1960 sekä TUL:n mestaruuksia. Hän edusti Hyvinkään Pontevaa sekä huippuvuosinaan Hämeenlinnan Kisaa ja Hämeenlinnan Pallokerhoa. Prahan EM- kilpailuissa 1957 Backman hävisi ainoassa ottelussaan itäsaksalaiselle Rolf Carolille. Luzernin EM-kilpailuissa 1959 hän voitti tanskalaisen Leif Hansenin pistein 5–0 mutta hävisi toisessa ottelussaan samoin pistein mestaruutensa uusineelle italialaiselle Giovanni Benvenutille. Backman voitti Pohjoismaiden- mestaruuden vuonna 1957 ja saavutti PM-pronssia vuonna 1959. Hän otteli maaotteluissa 15 kertaa ja voitti otteluistaan yhdeksän. Backman otteli ammattilaisena ensimmäisen kerran 24. lokakuuta 1960 ranskalaista Robert Martinezia vastaan. Kaikkiaan hän otteli vuosina 1960–1965 ammattilaisena 30 kertaa ja saavutti 20 voittoa sekä hävisi kahdeksan kertaa ja päätyi kahdesti ratkaisemattomaan. Hän oli Euroopan rankinglistalla sarjassaan parhaimmillaan kuudes. Backman pelasi jalkapalloa Suomensarjassa Hämeenlinnan Pallokerhon joukkueessa ja kilpaili myös hiihdossa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset nyrkkeilijät Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 2006 kuolleet
Keijo Laakso

Keijo Laakso (s. 9. maaliskuuta 1935) on suomalainen nyrkkeilijä, joka edusti Suomea kansainvälisellä tasolla 1950-luvun lopulla. Laakso saavutti SM- kilpailuissa keskisarjassa pronssia vuonna 1954 sekä raskaassa keskisarjassa hopeaa vuosina 1956 ja 1957 ja pronssia vuonna 1958. Prahan EM-kilpailuissa 1957 hän hävisi raskaassa keskisarjassa (alle 81 kg) ainoan ottelunsa unkarilaiselle László Czabajskille hylkäyksellä kolmannessa erässä. Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuissa 1957 hän saavutti hopeaa. Hän otteli kuudessa maaottelussa. Laakso edusti Helsingin Nyrkkeilijöitä ja huippuvuosinaan Helsingin Nyrkkeilyseuraa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset nyrkkeilijät Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Reino Kivekäs

Reino Oskar Kivekäs (4. heinäkuuta 1936 Helsinki – 14. joulukuuta 2004) oli suomalainen nyrkkeilijä, joka oli raskaassa sarjassa Suomen parhaimmistoa 1950-luvun lopulla ja 1960-luvun alussa. Kivekäs voitti raskaassa sarjassa Suomen-mestaruuden vuosina 1959 ja 1964 sekä TUL:n mestaruuksia. Luzernin EM- kilpailuissa 1959 hän hävisi raskaassa sarjassa ainoan ottelunsa sveitsiläiselle Max Bösigerille pistein 0–5. Hän voitti Pohjoismaiden- mestaruuden vuonna 1959. Kivekäs edusti seuratasolla Helsingin Jyryä. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset nyrkkeilijät Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Vuonna 2004 kuolleet