EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Ruslan Jamadajev

Ruslan (Khalid) Bekmirzajevitš Jamadajev (, ) oli tšetšenialainen sotilasjohtaja ja poliitikko, Venäjän duuman jäsen 2003–2007 Tšetšeniasta. Hänen veljensä Sulim Jamadajev on komentanut sisäministeriön Vostok- pataljoonaa Tšetšeniassa. Jamadajevin klaani taisteli ensimmäisessä Tšetšenian sodassa Venäjän joukkoja vastaan, mutta siirtyi toisessa sodassa liittovaltion puolelle. Ruslan Jamadajev ylennettiin everstiksi ja hänet palkittiin Venäjän federaation sankarin arvonimellä. Jamadajeveilla on ollut useita yhteenottoja Tšetšenian presidentti Ramzan Kadyrovin klaanin kanssa. Jamadajev ammuttiin 24. syyskuuta 2008 kello 17.15 Moskovan aikaa Smolenskajan rantakadulla Moskovassa lähellä hallituksen Valkoista taloa kuljettamansa Mercedes S600:n ratin viereen pysähtyneestä Audi 80:sta hänen pysähdyttyään liikennevaloihin. Takapenkillä istunut sotilaskomentaja kenraalieversti evp. Sergei Kizjun haavoittui vakavasti. Kesällä 2010 alkoi murhaoikeudenkäynti teosta syytettyjä Aslanbek Dadajevia ja Elimpasha Khatsujevia vastaan.Alleged killers say innocent in Yamadayev assassination Sputnik News 5.7.2010 ==Lähteet== * Venäjän duuma: Georgialaiset murhasivat poliitikon, MTV3 * Chechnya’s President Lost the Best Enemy, Kommersant * Yamadaev Killed After Important Meeting in Kremlin, Kommersant === Viitteet === Luokka:Tšetšenialaiset sotaherrat Luokka:Venäläiset sotilaat Luokka:Venäläiset poliitikot Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet Luokka:Venäläiset henkirikosten uhrit
Hibernians FC

Hibernians FC on vuonna 1922 perustettu jalkapalloseura Maltan Paolasta. Se pelaa maansa korkeimmalla sarjatasolla Maltan Valioliigassa. Joukkue on voittanut Maltan Valioliigan yksitoista kertaa. Maltan Cupin se on voittanut kymmenesti. ==Pelaajat== {| style="width: 250px;" Maalivahdit 1 Mario Muscat 12 Daniel Balzan Puolustajat 2 Jonathan Caruana 4 Adrian Pulis 5 Aaron Xuereb 6 Timothy Fleri Soler 13 Jonathan Xerri 16 Kurt Formosa 28 Elkien Cauchi 28 Rumen Galabov Julian Tonna ==Aiheesta muualla== *Joukkueen virallinen sivusto Luokka:Maltalaiset jalkapalloseurat
Suvi Ahola

Suvi Katariina Ahola (s. 10. toukokuuta 1959 Sippola) on suomalainen toimittaja ja kirjallisuuskriitikko. Hän on työskennellyt Helsingin Sanomissa vuodesta 1984 pääasiassa kulttuuritoimituksessa. Ahola valmistui ylioppilaaksi vuonna 1979. Hän kävi Sanoman toimittajakoulun vuonna 1983 ja valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1987 Helsingin yliopistosta. Vuonna 2013 Ahola väitteli filosofian tohtoriksi Helsingin yliopistossa väitöskirjalla Lukupiirien Suomi – Yhteisöllistä lukemista 149 suomalaisessa lukupiirissä 2009. Vuosina 1994–1995 Ahola toimi Kodin Kuvalehden toimitussihteerinä. Hän on ollut vuosina 1984–1994 J. H. Erkon kirjallisuuspalkintoraadin ja 1995–2009 sekä uudelleen vuodesta 2013 Helsingin Sanomain kirjallisuuspalkintoraadin jäsen. Ahola oli Suomen Viron-instituutin säätiön hallituksen jäsen vuosina 1997–2005 ja varapuheenjohtaja 2001–2005. Hän oli myös suomalaisten ja virolaisten välisen Tuglas-ystävysseuran hallituksen jäsen vuosina 2008–2014. Vuodet 2004–2009 Ahola oli Kotimaisten kielten keskuksen neuvottelukunnan jäsen. Lisäksi hän on ollut Minna Canthin seuran hallituksen jäsen vuosina 2005–2017, varapuheenjohtaja vuosina 2006–2011 ja puheenjohtaja vuosina 2012–2017. Ahola palkittiin vuonna 2008 Suomen Elämäntarinayhdistyksen Elämänmalja-palkinnolla. Ahola oli naimisissa Yle TV1:n uutistoimittaja Matti Röngän kanssa vuodet 1986–2011. Heillä on kolme lasta, joista Otto Rönkä ja Reetta Rönkä ovat myös toimittajia. Aholan teos Iljan äidiksi (1999) kertoo perheen Ilja-pojan adoptoinnista Venäjältä. == Teokset == * * * * * * * * * * * * * * * * * Mitä Minna Canth todella sanoi?. Helsinki. WSOY, 2019. * * Mitä Helvi Hämäläinen todella sanoi? Helsinki: WSOY 2023 ISBN 978-951-0-48723-5 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Suvi Aholan kolumnit Helsingin Sanomien verkkosivuilla * Suvi Ahola 375 humanistia -sivustolla. Helsingin yliopiston humanistinen tiedekunta. 5.7.2015. Luokka:Suomalaiset kirjallisuuskriitikot Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bevil Rudd

Bevil Gordon D'Urban Rudd (6. lokakuuta 1895 Kimberley - 2\. helmikuuta 1948 Kimberley) oli eteläafrikkalainen yleisurheilija ja 400 metrin olympiavoittaja Antwerpenissa 1920. Rudd oli syntynyt Kimberleyssä, Etelä-Afrikassa. Kouluaikanaan hän menestyi sekä urheilussa että opinnoissaan ja sai stipendin Oxfordin yliopistoon. Rudd osallistui ensimmäiseen maailmansotaan ja hänelle myönnettiin urheudestaan Military Cross -kunniamerkki. Vuosi 1920 oli Ruddin urheilu-uran menestyksekkäin. Olympialaisissa hän saavutti yhden mitalin joka väriä. 400 metrillä Rudd voitti alkueränsä ja selvisi välierästään finaaliin sijoituttuaan toiseksi. Vain kaksi tuntia myöhemmin juostussa finaalissa Rudd johti loppusuoran auetessa ja kasvatti etumatkaansa edelleen voittaen keskinkertaisella ajalla 49,6. 4 × 400 metrin viestijuoksussa Rudd sai hopeaa Etelä-Afrikan joukkueessa. Aiemmin hän oli saavuttanut pronssia 800 metrillä johdettuaan kilpailua viimeisellä kierroksella aina loppusuoralle asti. 800 metrillä Ruddin loppukilpailun aika oli 1.54,0 ja hän jäi kilpailun voittaneesta Albert Hillistä 0,6 sekuntia. Olympiamenestyksensä lisäksi Rudd voitti Ison-Britannian mestaruudet 440 jaardilla ja 880 jaardilla. Hänet nimettiin Ison-Britannian vuoden parhaaksi yleisurheilijaksi. Seuraavana vuonna hän rikkoi 440 jaardin maailmanennätyksen. Vuonna 1920 Rudd oli mukana Oxfordin ja Cambridgen joukkueessa, joka juoksi maailmanennätyksen 7.50,4 4 × 800 metrin sekä 4 × 880 jaardin viestijuoksussa. Maailmanennätys pysyi voimassa kaksi vuotta, kunnes Pennsylvanian yliopiston joukkue rikkoi sen. Rudd suoritti opintonsa loppuun Englannissa ja palasi Etelä-Afrikkaan, jossa hän työskenteli urheilutoimittajana. Vuonna 1930 hän muutti Isoon-Britanniaan Daily Telegraphin toimittajaksi. Hieman ennen kuolemaansa 52-vuotiaana hän palasi Etelä-Afrikkaan. ==Lähteet== Luokka:Eteläafrikkalaiset olympiavoittajat Luokka:Eteläafrikkalaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1895 syntyneet Luokka:Vuonna 1948 kuolleet
Michael Giles

Michael Rex Giles (s. 1. maaliskuuta 1942 Waterloovillessä, Hampshiressä) on englantilainen rumpali, joka tunnetaan parhaiten roolistaan progressiivisen rockyhtye King Crimsonin perustajajäsenenä ja ensimmäisenä rumpalina. Giles erosi yhtyeestä jo vuonna 1969, debyyttialbumi In the Court of the Crimson Kingin julkaisun jälkeen. Hän soitti rummut myös yhtyeen kakkosalbumille In the Wake of Poseidon (1970), mutta vain sessiomuusikkona. Ennen King Crimsonia hän oli myös jäsenenä veljensä Peterin sekä Crimsonin johtohahmon Robert Frippin kanssa perustamassaan lyhytikäiseksi jääneessä Giles, Giles & Fripp -yhtyeessä. ==Biografia== Jätettyään King Crimsonin Giles levytti yhtyeen niin ikään jättäneen Ian McDonaldin kanssa musikaalisesti Crimson-edeltäjäänsä kevyemmän, joskin likipitäen teknisesti yhtä haastavan McDonald and Giles -albumin. 1970-luvulla hän oli sessiomuusikkona ja yhteistyössä monien artistien kanssa, kuten Leo Sayer, Steve Winwood ja Yvonne Elliman. Giles levytti myös vuonna 1978 oman sooloalbumin, Progressin. Albumi julkaistiin vasta vuonna 2003. Giles työskentelee edelleen sessiomuusikkona. Vuonna 2002 Giles oli perustamassa eräiden muiden entisten King Crimson -jäsenten kanssa 21st Century Schizoid Bandiä (nimi on alluusio Crimsonin debyyttialbumin ykköskappaleeseen). Yhtyeeseen liittyi myös Gilesin vävypoika, entinen Level 42 -jäsen, kitaristi-laulaja Jakko Jakszyk. Yhden kiertueen jälkeen Giles kuitenkin väsyi työhön yhtyeen kanssa, ja rumpaliksi siirtyi myöhemmin vuoden 2007 helmikuussa kuollut toinen entinen Crimson-rumpali Ian Wallace. ==Tekniikka== Gilesin soittotekniikka on mutkikasta ja joskus polyrytmistä sekä tempovaihdoksia suosivaa, ja siinä kuuluvat selvästi miehen jazz- vaikutteet. Asia tulee esille In the Court of the Crimson King -albumin monissa mutkikkaissa rumpusovituksissa, jotka tulevat ehkä parhaiten esille albumin tunnetuimmassa "21st Century Schizoid Man" -kappaleessa. ==Siviilissä== Giles elää toisen avioliittonsa vaimon, Maryn, kanssa Englannissa, Bournemouthissa Dorsetissa. Hänellä on kaksi poikaa ja kaksi tytärtä. Luokka:Brittiläiset rumpalit Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nahkajäkälät

Nahkajäkälät (Peltigera) on lehtijäkäliin kuuluva jäkäläsuku. Se on saanut nimensä pinnastaan, joka näyttää nahkalta. Sukuun kuuluu kolmisenkymmentä lajia. Osassa niistä on sienen kanssa symbioosissa elävä syanobakteeri eli sinilevä, osassa taas viherlevä. Joitakin nahkajäkäliä on käytetty lääkkeinä ja värjäämiseen.Coloria: Värjäys, Peltigera nahkajäkälät == Suomessa tavattavia lajeja == * Pilkkunahkajäkälä (Peltigera aphthosa) * Huopanahkajäkälä (Peltigera canina) * Varjonahkajäkälä (Peltigera collina) * Polkunahkajäkälä (Peltigera degenii) * Nuotionahkajäkälä (Peltigera didactyla) * Louhunahkajäkälä (Peltigera elisabethae) * Jauhenahkajäkälä (Peltigera extenuata) * Turjannahkajäkälä (Peltigera frippii) * Nappinahkajäkälä (Peltigera horizontalis) * Lännennahkajäkälä (Peltigera hymenina) * Pohjannahkajäkälä (Peltigera kristinssonii) * Viitanahkajäkälä (Peltigera latiloba) * Kalkkinahkajäkälä (Peltigera lepidophora) * Ahonahkajäkälä (Peltigera leucophlebia) * Anturanahkajäkälä (Peltigera malacea) * Kelmunahkajäkälä (Peltigera membranacea) * Vuorinahkajäkälä (Peltigera monticola) * Ketonahkajäkälä (Peltigera neckeri) * Metsänahkajäkälä (Peltigera neopolydactyla) * Kangasnahkajäkälä (Peltigera occidentalis) * Kiiltonahkajäkälä (Peltigera polydactylon) * Piennarnahkajäkälä (Peltigera ponojensis) * Karstanahkajäkälä (Peltigera praetextata) * Vuomanahkajäkälä (Peltigera retifoveata) * Ruskonahkajäkälä (Peltigera rufescens) * Himmeänahkajäkälä (Peltigera scabrosa) * Sammalnahkajäkälä (Peltigera scabrosella) * Suoninahkajäkälä (Peltigera venosa) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Nahkajäkälät (Peltigera) * ITIS: Peltigera * UniProt: Taxonomy - Peltigera * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Peltigera * Consortium of Lichen Herbaria: Peltigera * PheroBase: Semiochemicals of Genus Peltigera Luokka:Kotelosienet *
2×2 (televisiokanava)

2×2 on venäläinen televisiokanava. Kanava aloitti toimintansa 27. syyskuuta 1990 Neuvostoliitossa ja se oli ensimmäinen kaupallinen televisiokanava. Kanavan ohjelmat ovat suunnattu pääasiassa aikuisille. Syyskuussa 2008 Venäjän TV–sensuuri syytti kanavaa sen esitettyä Simpsoneita, South Parkia ja Family Guyta, jotka Venäjän viranomaisten mielestä sisältävät usein liian siivotonta materiaalia. == Valikoitua ohjelmistoa == *6teen *Family Guy *Futurama *Gankutsuou: The Count of Monte Cristo *Happy Tree Friends *Robot Chicken *Simpsonit *South Park == Lähteet == Luokka:Venäläiset televisiokanavat Luokka:Vuonna 1989 perustetut televisiokanavat
Mustakakadut

Mustakakadut (Zanda) on kakadujen heimoon kuuluva lintusuku. Sukuun kuuluu 3 lajia. Aiemmin mustakakadut kuuluivat kiiltokakadujen kanssa yhteiseen sukuun nimeltä Calyptorhynchus, joka on nykyään kiiltokakadujen suvun nimi. == Mustakakaduihin (Zanda) kuuluvia lajeja == * Lyhytnokkakakadu (Zanda latirostris) * Mustakakadu (Zanda funereus) * Pitkänokkakakadu (Zanda baudinii) ==Lähteet== Luokka:Mustakakadut
Encyclopedia Dramatica

Encyclopædia Dramatica eli Encyclopedia Dramatica tai tuttavallisemmin ED oli satiirinen MediaWiki-ohjelmistolla toiminut ”trollihuumorin ja -tarinoiden hakemisto”. Sivusto aloitti toimintansa 9. joulukuuta 2004. Alkuperäinen encyclopediadramatica.com-osoitteessa toiminut Encyclopædia Dramatica lakkautettiin 2011 ja korvattiin OhInternet!-nimisellä sivustolla, kun sen perustaja Sherrod DeGrippo halusi eroon sivuston homofobiasta, rasismista ja pornosta. Myöhemmin Ryan Cleary perusti Encyclopædia Dramaticasta uuden haarauman osoitteeseen encyclopediadramatica.ch. Tällä hetkellä sivusto sijaitsee osoitteessa encyclopediadramatica.se, jonne ollaan kerätty kaikki vanhan sivuston sivut ja jonne myös luodaan uusia sivuja. == Katso myös == * Uncyclopedia == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Encyclopædia Dramatica Luokka:Wiki Luokka:Yhdysvaltalaiset verkkosivustot
Historian tuulet

Historian tuulet on peruskoulua varten tehty historian oppikirjasarja. Sarjan on kustantanut Otava ja sarjaa on julkaistu vuodesta 2003Historian tuulet I. Jyväskylän yliopiston kirjasto. Viitattu 15.6.2009.. ==Kirjasarjaan kuuluvat kirjat== ===Alakoulu=== * Historian tuulet I: kivikaudesta keskiaikaan * Historian tuulet II: keskiajalta Ranskan vallankumoukseen * Historian tuulet I–II (yhteisnide) Lisänä on tehtäväkirjat, vastauskirjat sekä opettajan oppaat. ===Yläkoulu=== * Historian tuulet 7: Ranskan suuresta vallankumouksesta ensimmäisen maailmansodan loppuun * Historian tuulet 8: Suomen itsenäistymisestä Euroopan unioniin * Historian tuulet 7–8 (yhteisnide) Lisäksi on tehtäväkirjat, vastauskirjat sekä opettajan oppaat. Yhdeksäsluokkalaisille on kirja Yhteiskunnan tuulet 9, joka on Otavan kustantama yhteiskuntaopin oppikirja. ==Oppikirjailijat== ===Alakoulun kirjat=== * Velijussi Kyllijoki * Olli Lehtonen * Najat Ouakrim-Soivio * Harri Rinta-aho * Merja Kalm * Ari Uronen ===Yläkoulun kirjat=== * Olli Lehtonen * Marjaana Niemi * Harri Rinta-aho * Päivi Siltala-Keinänen ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Historian tuulet Otavan sivuilla *Yhteiskunnan tuulet Otavan sivuilla Luokka:Suomalaiset kirjasarjat Luokka:Oppikirjat Luokka:Otava
Colin Edwin

Colin Edwin (s. 2. heinäkuuta 1970 Melbourne, Australia) on brittiläisen progressiivisen rockyhtye Porcupine Treen basisti. Hän on soittanut yhtyeessä tavallisen bassokitaran lisäksi nauhatonta bassoa ja kontrabassoa. Edwin liittyi yhtyeeseen joulukuussa 1993. Edwin on jäsenenä myös Ex-Wise Headsissä, etnisiä ja postmoderneja vaikutteita ambientiin yhdistävässä triossa, sekä metallivaikutteisessa Random Noise Generatorissa. Vuonna 2001 Edwin soitti kontrabassoa arvostusta saavuttaneen, Porcupine Treen johtohahmo Steven Wilsonin sivuprojektissa No-Manissa. Edwin ja Wilson ovat ystäviä kouluajoilta. Luokka:Australialaiset basistit Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Madain Saleh

Madain Saleh () on historiallinen kaupunki ja arkeologinen kohde Saudi- Arabiassa, Hijazin alueen pohjoisosassa. Madain Saleh valittiin ensimmäisenä saudiarabialaisena kohteena Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2008. Madain Saleh tunnettiin aiemmin nimellä Hegra ja se oli merkittävä nabatealaiskaupunki. Kohteessa on 111 hautamonumenttia, joiden koristeelliset julkisivut ovat ensimmäiseltä vuosisadalta ennen ja jälkeen ajanlaskun. Alueella on myös piirtokirjoitusta ja kalliomaalauksia nabatealaisten valtakautta edeltäneelta ajalta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Madain Saleh UNESCOn maailmanperintöluettelon sivuilla *Tietosivu Nabataea.netissä *Kuvia alueelta mauritanilaiselta valokuvaajalta Zubeyr Kureemunilta Luokka:Muinaisjäännökset Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Saudi-Arabiassa
Post-apocalypse

Post-apocalypse eli post-apokalypsi on fantasian ja science fictionin lajityyppi, jossa järjestäytynyt tekninen sivilisaatio on tuhoutunut esimerkiksi ydinsodan, pandemian tai luonnonkatastrofin aiheuttaman totaalisen tuhon vaikutuksesta. Usein käsite yhdistetään elokuvaviihteeseen, jossa tämä lajityyppi yhdistelee science fictionia ja toimintaelokuvaa seikkailuelokuvien vaikutteisiin. Tyypillisessä juonikuviossa ihmiskunta on hajonnut pieniksi toisiaan vastaan taisteleviksi yhteisöiksi. Päähenkilönä toimii usein omapäinen ja rohkea seikkailija, joka tyypillisesti välittää enemmän rahasta kuin sankaruudesta ja keinottelee eri ryhmien välillä.Genresanasto - Post- Apocalypse Post-apocalypse-elokuvan lajityyppi syntyi Pako New Yorkista- ja Mad Max -elokuvien tapaisten elokuvien innoittamana 1970-luvun ja 1980-luvun vaihteessa, ja sitä suosivat erityisesti italialaiset b-elokuvaohjaajat. Myös The Warriors ja Blade Runner olivat merkittäviä vaikuttajia. Italian ulkopuolella esimerkiksi filippiiniläinen Cirio H. Santiago teki useita postapokalyptisiä toimintaelokuvia. ==Kirjallisuudessa== *H. G. Wells: Maailmojen sota 1898 *John Wyndham: Triffidien kapina 1951 *Richard Matheson: Olen legenda 1954 *John Christopher: Tripodien aika 1967–1968 *Stephen King: Tukikohta 1978, laajennettu laitos 1990 *P. C. Jersild: Jälkeen vedenpaisumuksen (1982) *Dmitri Gluhovski: Metro 2033 2005 *Hugh Howey: Siilon saaga -trilogia 2011–2014 == Lajityypin elokuvia == * 12 apinaa (1995) * 28 päivää myöhemmin (2002) * Apinoiden planeetta (1968) * Atlantiksen kostajat (1983) * Blade Runner (1982) * Bronxin asfalttisoturit (1982) ** Pako Bronxista (1983) * Radioaktiivisia unia (1985) * The Book of Eli (2010) * A Boy and His Dog (1975) * The Day After Tomorrow (2004) * Death Warriors – kuoleman soturit (1983) * I Am Legend (2007) * Labyrintti (2014) * Mad Max 2 – asfalttisoturi (1981) ** Mad Max – ukkosmyrsky (1985) **Mad Max: Fury Road (2015) * Matrix (1999) * New Yorkin tuhon jälkeen vuonna 2019 (1983) * Nälkäpeli (2012) * Pako New Yorkista (1981) * Soturit (1979) * Taistelurekka (1982) * Terminator – Pelastus (2009) * Tie (2009) * Uudet barbaarit (1982) * Waterworld (1995) * Zardoz (1974) ==Televisiosarjoja== * Arpeggio of Blue Steel * Coppelion * Eloonjääneet * Falling Skies * Fear the Walking Dead * Jericho * Jeremiah * Klaani * Life After People * The Walking Dead ==Videopeleissä== *DayZ *Fallout *Final Fantasy VI *I Am Alive *The Last of Us *Left 4 Dead *Dying Light *Mad Max *Metro 2033 **Metro: Last Light *Rage *S.T.A.L.K.E.R. *Days Gone == Katso myös == * Dystopia ==Lähteet== * Luokka:Elokuvalajityypit Luokka:Englanninkieliset sanat ja sanonnat
Live at the Playroom

__NOTOC__ Live at the Playroom on australialaisen hard rock -yhtye Airbournen konserttitallenne. Se on saatavilla ainoastaan iTunes-palvelussa. == Kappaleet == # # # # # == Kokoonpano == * Joel O’Keeffe – soolokitara, laulu * David Roads – rytmikitara, taustalaulu * Justin Street – basso, taustalaulu * Ryan O’Keeffe – rummut == Arvostelut == * iTunes: iTunes review == Lähteet == Luokka:Vuoden 2007 konserttitallenteet Luokka:Vuoden 2007 EP:t Luokka:Airbournen albumit
The Hockey Newsin luettelo 100 parhaasta NHL-pelaajasta

The Hockey News -jääkiekkolehti julkaisi 1998 seuraavan luettelon sadasta parhaasta National Hockey Leaguen pelaajasta kautta aikojen. Lista on julkaistu myös kirjassa The Top 100 NHL Players of All-Time (ISBN 978-07710-4175-4). Ykköseksi arvioitiin keskushyökkääjä Wayne Gretzky. == Valitsijat == Valitsijat olivat kiekkokirjoittajia ja -kommentaattoreita (Don Cherry, John Davidson, Milt Dunnell, Stan Fischler, Dick Irvin, Brian McFarlane, Bob McKenzie, Jim Matheson, Harry Neale ja Frank Orr), sekä valmentajia, tuomareita, managereita ja entisiä pelaajia (Al Arbour, Scotty Bowman, Emile Francis, Howie Meeker, Scotty Morrison, Roger Neilson, Bud Poile, Sam Pollock, Marcel Pronovost, Billy Reay, Glen Sather, Harry Sinden ja Red Storey). == Listasta == Pelaajat, joiden nimet ovat lihavoitu jatkoivat uraansa listan julkaisuajankohtana alkuvuodesta 1998. Muiden kuin kanadalaisten kansallisuus on ilmoitettu lipputunnuksella. # Wayne Gretzky # Bobby Orr # Gordie Howe # Mario Lemieux # Maurice Richard # Doug Harvey # Jean Béliveau # Bobby Hull # Terry Sawchuk # Eddie Shore # Guy Lafleur # Mark Messier # Jacques Plante # Ray Bourque # Howie Morenz # Glenn Hall # Stan Mikita (syntynyt Slovakiassa) # Phil Esposito # Denis Potvin # Mike Bossy # Ted Lindsay # Patrick Roy # Red Kelly # Bobby Clarke # Larry Robinson # Ken Dryden # Frank Mahovlich # Milt Schmidt # Paul Coffey # Henri Richard # Bryan Trottier # Dickie Moore # Newsy Lalonde # Syl Apps # Bill Durnan # Charlie Conacher # Jaromir Jagr # Marcel Dionne # Joe Malone # Chris Chelios # Dit Clapper # Bernie Geoffrion # Tim Horton # Bill Cook # Johnny Bucyk # George Hainsworth # Gilbert Perreault # Max Bentley # Brad Park # Jari Kurri # Nels Stewart # King Clancy # Bill Cowley # Eric Lindros # Busher Jackson # Peter Šťastný # Ted Kennedy # Andy Bathgate # Pierre Pilote # Turk Broda # Frank Boucher # Cy Denneny # Bernie Parent # Brett Hull (syntynyt Kanadassa, mutta edusti maajoukkuetasolla Yhdysvaltoja) # Aurel Joliat # Toe Blake # Frank Brimsek # Elmer Lach # Dave Keon # Grant Fuhr # Brian Leetch # Earl Seibert # Doug Bentley'' # Börje Salming # Georges Vézina # Charlie Gardiner # Clint Benedict # Steve Yzerman # Tony Esposito # Billy Smith # Serge Savard # Alex Delvecchio # Babe Dye # Lorne Chabot # Sid Abel # Bob Gainey # Johnny Bower # Sprague Cleghorn # Mike Gartner # Norm Ullman # Sweeney Schriner (syntynyt Venäjällä) # Joe Primeau # Darryl Sittler # Joe Sakic # Dominik Hašek # Babe Pratt # Jack Stewart # Yvan Cournoyer # Bill Gadsby # Frank Nighbor == Huomautukset == Luokka:Luettelot NHL:stä Luokka:Luettelot jääkiekkoilijoista Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit en:The Hockey News#All-time NHL player rankings
Kakskytä centtiä

Kakskytä centtiä on suomalaisen Popeda-yhtyeen kappale ja single, joka julkaistiin 12. elokuuta 2002. Suomen virallisella singlelistalla se nousi ilmestyessään heti sijalle 6., ja pysyi TOP 10:ssä kolmen viikon ajan. Nimikappaleen sävelsi Olli Lindholm ja sanoitti Pauli Hanhiniemi Yö-yhtyettä ajatellen, mutta sanoitus ei sopinutkaan Yön tyyliin. Kappaletta tarjottiin Popedalle ja yhtye tekikin kappaleesta singlen. Laulusta tuli yksi Popedan suurimmista hiteistä. Singlen toisena kappaleena on Pave Maijasen alun perin vuonna 1987 kääntämä ja levyttämä "Pakko saada BMW" (Mercury Blues), jonka singlelle lauloi kitaristi Costello Hautamäki. Molempia singlen kappaleita on Popeda myös esittänyt ahkerasti keikoillaan. == Kokoonpano == * Pate Mustajärvi – laulu * Costello Hautamäki – kitara, taustalaulu * Jani Kemppinen – koskettimet * Jyrki Melartin – basso * Arto Rautajoki – rummut == Lähteet == * Kakskytä centtiä -CD-single (PSCD 200) * Popedan historia yhtyeen virallisilla sivuilla Luokka:Popedan kappaleet Luokka:Vuoden 2002 kappaleet
Ago Markvardt

Ago Markvardt (s. 11. elokuuta 1969) on virolainen entinen yhdistetyn kilpailija. Markvardtin paras saavutus arvokisasojen henkilökohtaisista kilpailusita on neljäs sija 1997 Trondheimin MM-kisoissa. 1994 Lillehammerin olympialaisissa Markvardt sijoittui viidenneksi normaalikilpailussa ja oli mukana neljänneksi sijoittuneessa Viron joukkuekilpailun joukkueessa. Vuodelta 1989 hänellä on nuorten MM-pronssi henkilökohtaisesta kilpailusta ja vuosilta 1988 ja 1989 joukkuekilpailusta (Neuvostoliitto). Maailmancupin kilpailuissa Markvardtin parhaaksi sijoitukseksi jäi kahdeksas sija, johon hän ylti kahdesti. B-maailmancupissa hän voitti kaksi osakilpailua. Markvardt valittiin vuonna Lillehammerin olympiavuonna 1994 vuoden miesurheilijaksi Virossa.Viron olympiakomitea: Eesti spordiliikumise arengu kronoloogia Markvardt lopetti uransa vuonna 1997. Seuratasolla hän edusti Nõmmen hiihtoseuraa. ==Lähteet== * ===Viitteet=== Markvardt, Ago Markvardt, Ago Markvardt, Ago Luokka:Elävät henkilöt
Abraham Nethpralainen

Abraham Nethpralainen (? - 500-luku) oli Idän assyrialaisen kirkon munkki. Hän syntyi Beith-Nethprassa Adiabenessä. Täällä hänestä tuli erakko, ja palattuaan matkaltaan Egyptistä hän vietti viimeiset kolmekymmentä elinvuottaan erakkona kyseisellä seudulla luolassa. Hän muutti Idän assyrialaisen kirkon munkkien asua erottaakseen sen samanlaisista monofysiittien munkkien asuista. Idän assyrialainen kirkko on julistanut hänet pyhimykseksi, ja hänen muistopäivänsä on 13. maaliskuuta. ==Lähteet== *Holweck, F. G. A Biographical Dictionary of the Saints. St. Louis, MO: B. Herder Book Co. 1924. Luokka:Pyhimykset Luokka:Idän assyrialainen kirkko Luokka:Erakot
Malaijanhevosenkenkäyökkö

Malaijanhevosenkenkäyökkö eli Selangorinkarkko (Hipposideros nequam) on puutteellisesti tunnettu lepakkolaji, jota tavataan vain Malesian Klangissa, Selangorin osavaltiossa.Mammal species of the world (2005) Se pesii ontoissa puissa, luolissa ja rakennusten koloissa. == Lähteet == Luokka:Kaviokuonoyököt Luokka:Puutteellisesti tunnetut nisäkkäät
Weserstadion

Weserstadion on jalkapallostadion, joka sijaitsee Bremenissä Saksassa. Se toimii Saksan pääsarjajoukkue Werder Bremenin kotikenttänä. Tarkemmin stadion on noin kilometrin päässä kaupunginkeskustasta ja se sijaitsee Weser joen varrella. Stadionilla ei pelattu vuoden 2006 jalkapallon MM-kisojen otteluita, kun Saksa toimi kisojen isäntämaana. Tällä hetkellä (2022) stadionin nimisponsorina on saksalainen kiinteistöyhtiö Wohninvest. == Kuvia == Tiedosto:Das Weserstadion im Spiel der Sportfreunde Lotte gegen Werder Bremen 2.jpg|Kuva sisältä länsikatsomosta Tiedosto:Weserstadion.jpg|Stadionin itäkaarre Tiedosto:Weserstadion Nordseite.JPG|Pohjoisosa ja museo Tiedosto:Weserstadion (ATBS-Kampfbahn) in Bremen 1928.jpg|ABTS Arena: 1928 == Lähteet == *Virallinen kotisivu Luokka:Saksan jalkapallostadionit Luokka:Bremen
Syl Apps sr

Charles Joseph Sylvanus "Syl" Apps CM (18. tammikuuta 1915 - 24\. joulukuuta 1998 Ontario) oli kanadalainen NHL-jääkiekkoilija, joka edusti Toronto Maple Leafsia vuodesta 1936 vuoteen 1948. Appsin tilastot runkosarjassa olivat 423 ottelua, 201 + 231 = 432 tehopistettä ja 56 jäähyminuuttia, pudotuspeleissä 23 ottelua, 5 + 5 = 10 tehopistettä ja 23 jäähyminuuttia. Hän voitti urallaan kolme Stanley Cupia. Sittemmin hän toimi Ontarion osavaltioparlamentin jäsenenä paikallisen konservatiivisen puolueen edustajana. Apps oli myös taitava seiväshyppääjä. Hän sijoittui Berliinin olympialaisissa jaetulle kuudennelle sijalle tasan neljän metrin hypyllä. Syl Appsin samanniminen poika, Syl Apps jr, pelasi NHL:ssä yhtä pitkän uran kuin isänsä. == Tilastot == 1936–37 Toronto Maple Leafs NHL 48 16 29 45 10 2 0 1 1 0 1937–38 Toronto Maple Leafs NHL 47 21 29 50 9 7 1 4 5 0 1938–39 Toronto Maple Leafs NHL 44 15 25 40 4 10 2 6 8 2 1939–40 Toronto Maple Leafs NHL 27 13 17 30 5 10 5 2 7 2 1940–41 Toronto Maple Leafs NHL 41 20 24 44 6 5 3 2 5 2 1941–42 Toronto Maple Leafs NHL 38 18 23 41 0 13 5 9 14 2 1942–43 Toronto Maple Leafs NHL 29 23 17 40 2 – – – – – 1945–46 Toronto Maple Leafs NHL 40 24 16 40 2 – – – – – 1946–47 Toronto Maple Leafs NHL 54 25 24 49 6 11 5 1 6 0 1947–48 Toronto Maple Leafs NHL 55 26 27 53 12 9 4 4 8 0 NHL yhteensä 423 201 231 432 56 67 25 29 54 8 == Katso myös == * The Hockey Newsin luettelo 100 parhaasta NHL-pelaajasta == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Hockey Hall of Fame Luokka:Calder Memorial Trophy -voittajat Luokka:Lady Byng Memorial Trophy -voittajat Luokka:Member of the Order of Canada Luokka:Kanadalaiset seiväshyppääjät Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 1998 kuolleet
Sauli Koivula

Sauli ”Sakke” Koivula (s. 1972) on turkulainen muusikko. Hänet tunnetaan parhaiten suomalaisen hard rock -yhtye Peer Güntin rumpalina. Koivula on soittanut myös muun muassa Hevinkelium-, Kapsaek-, Super Trouper-, Brazilian Aeroplane- ja Shöcking Blü -yhtyeissä ja lukuisissa muissa orkestereissa sekä sessiosoittajana että konserteissa. Koivula soittaa myös kitaraa, bassoa sekä lyömäsoittimia, sekä laulaa yhtyeessä American, joka tekee myös yhteistyötä Eero Raittisen kanssa. American soittaa The Band -yhtyeen tuotantoa. Koivula on Pearl Drums -artisti. Hän harrastaa vintage-rumpuja ja käyttää keikoilla myös satunnaisesti mm. Slingerland- ja Ludwig-merkkisiä settejä. Koivula on tehnyt 2020 myös yhteistyötä Jukka Salmen kanssa työnimellä Salmi & Koivula. == Aiheesta muualla == * Sakke Koivula MySpace Luokka:Suomalaiset rockrumpalit Luokka:Suomalaiset sessiomuusikot Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Electric Tears

Electric Tears on Bucketheadin 12. sooloalbumi. Levyn ainoa instrumentti on kitara. Kappale "Sketches Of Spain" on Bucketheadin sovitus Joaquín Rodrigon konsertosta "Concierto de Aranjuez". == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Buckethead – kitara == Aiheesta muualla == * Electric Tears discogs.com -sivustolla Luokka:Vuoden 2002 albumit Luokka:Bucketheadin albumit
Blistex

Blistex on pääasiassa huulirasvoja valmistava yritys, jonka perusti Charles E. Arch vuonna 1947. Nykyiseen päämajaansa, joka sijaitsee Oak Brookissa Yhdysvaltojen Illinoisissa, yhtiö siirtyi vuonna 1967. Yrittäminen alkoi huulirasvoista, mutta nykyisin tarjolla on myös muita ihonhoitotuotteita.About Blistex. Yhtiön oma sivusto. Viitattu 25.5.2014. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset yritykset Luokka:Huulet Luokka:Kosmetiikka- ja kauneusalan yritykset
Imbi Paju

Imbi Paju (s. 3. kesäkuuta 1959 Jõgevamaa, Viron sosialistinen neuvostotasavalta, Neuvostoliitto) on Suomessa asuva virolaissyntyinen toimittaja, kirjailija ja elokuvaohjaaja. Hänen vuonna 2006 julkaistu teoksensa Torjutut muistot on ilmestynyt myös viroksi, ruotsiksi ja venäjäksi, englanniksi, saksaksi, suomeksi ja ukrainaksi. Paju on tehnyt myös samannimisen elokuvan. Paju on toiminut Suomessa Päevalehtin ja Postimeesin kirjeenvaihtajana. Ennen Viron uutta vapautumista hän työskenteli Tarton Vanemuine-teatterin oopperakuorossa. Pro Estonia -lehti on myöntänyt Pajulle Pro Estonia -tunnustuksen.' Suomen tasavallan presidentti Sauli Niinistö on myöntänyt Imbi Pajulle Suomen Leijonan ritarikunnan I luokan ritarimerkin. Dokumenttielokuvassa Torjutut muistot Paju käy läpi oman perheensä kyydityskokemuksia. Sen pohjalta syntyi myös samanniminen kirja, jonka ruotsinnos on otettu Ruotsissa koulujen materiaaliksi kerrottaessa kommunismin rikoksista. Vuonna 2009 valmistunut dokumenttielokuva Suomenlahden sisaret kuvaa viimeisiä suomalaisia ja virolaisia lottia. Erityisesti Virossa lottia on elossa enää muutama, sillä heitä teloitettiin ja vietiin leireille neuvostomiehityksen jälkeen. == Dokumenttielokuvat == * Torjutut muistot (2005) * Suomenlahden sisaret (2009) == Teokset == * (ilmestynyt viroksi, suomeksi, ruotsiksi, venäjäksi, saksaksi, englanniksi ja ukrainaksi) * (ilmestynyt suomeksi ja viroksi) * (ilmestynyt viroksi, suomeksi, ruotsiksi ja liettuaksi) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Risto Lindstedt: Imbi Paju. Suomen Kuvalehti 28.5.2007dpress.com/. * STT: Imbi Paju murtaa mykkyyden muuria Virossa. * Virolainen Imbi Paju avaa traumaattisia muistoja. Helsingin Sanomat 18.12.2006. http://imbipaju.wordpress.com/ Luokka:Virolaiset tietokirjailijat Luokka:Virolaiset toimittajat Luokka:Virolaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomen virolaiset
Tukaanit (suku)

Tukaanit (Ramphastos) on lintusuku tukaanien heimossa. Siihen kuuluu kahdeksan lajia, jotka kaikki asuvat Keski- ja Etelä-Amerikassa. Ramphastos-suvun tukaanit ovat tukaaneista suurimpia ja komeimpia. == Lajit == *Kultarintatukaani (Ramphastos dicolorus) *Punaliivitukaani (Ramphastos vitellinus) *Kolumbiantukaani (Ramphastos brevis) *Rikkitukaani (Ramphastos sulfuratus) *Kuningastukaani (Ramphastos toco) *Karmiininokkatukaani (Ramphastos tucanus) *Ruskonokkatukaani (Ramphastos swainsonii) *Mustanokkatukaani (Ramphastos ambiguus) == Lähteet == * BirdLifen nimihaku *
Klodomir

Klodomir, myös Chlodomer tai Chlodomir, (n. 496–21. kesäkuuta 524 Vézeronce) oli frankkien kuningas vuosina 511–524. Klodomir oli yksi Klodvigin neljästä pojasta, joiden kesken frankkien valtakunta jaettiin Klodvigin kuoleman jälkeen. Muut olivat Klotar I, Kildebert I ja Teoderik I. Klodomir sai Klodvigin kuoltua vuonna 511 hallittavakseen neljänneksen isänsä valtakunnasta. Hänen alueensa olivat läntisessä ja keskisessä Ransakassa, ja hän oli veljeksistä ainoa, jolla oli maata Loire-joen kumallakin puolen. Hänen hallintokaupunkinsa oli Orléans, ja hänen alueisiinsa kuuluivat Toursin, Poitiers'n ja Orléansin hiippakunnat. Klodomir oli naimisissa Guntheucan kanssa, ja heillä oli kolme poikaa: Teodebald, Gunthar ja Klodoald. Vuonna 523 hän liittyi veljiensä Klotarin ja Kildebertin sotaretkeen frankkien itäisiä naapureita burgundeja vastaan. Klodomir vangitsi burgundien kuninkaan Sigismundin ja palasi kotiin. Sigismundin veli Gundomar kuitenkin palasi Burgundiin mukanaan suuri sotajoukko, ja tuhosi frankkien varuskunnan, joka oli jätetty Burgundiin. Klodomir murhautti vuonna 524 Sigismundin ja tämän pojat ja lähti sen jälkeen johtamaan uutta sotaretkeä burgundeja vastaan, tällä kertaa velipuolensa Teoderikin kanssa. Klodomir sai tällä retkellä surmansa Vézeroncen taistelussa. Tämän jälkeen Klotar otti puolisokseen Klodomirin lesken Guntheucan mutta murhautti Klodomirin pojat Teodebaldin ja Guntharin. Klodoaldin onnistui päästä pakoon, ja hän vetäytyi luostariin. Hän perusti myöhemmin Saint-Cloudin luostarin Pariisiin. == Katso myös == *Luettelo frankkien kuninkaista == Lähteet == Luokka:Frankkien kuninkaat Luokka:Vuonna 495 syntyneet Luokka:Vuonna 524 kuolleet
Dorylaeumin taistelu

Dorylaeumin taistelu oli ensimmäisellä ristiretkellä käyty taistelu, jossa ristretkeläiset ja seldžukit kohtasivat lähellä Dorylaeumia Anatoliassa. Luokka:Ristiretkien taistelut Luokka:1097
Ojalan laskuoppi

Ojalan laskuoppi viittaa sanontaan ja matematiikankirjoihin joita kirjoitettiin 1900-luvun vaihteessa. Ojalalla voidaan tarkoittaa: *Herman Ojalaa *Nestor Ojalaa == Katso myös == * Elon laskuoppi
Yves Bertucci

Yves Bertucci (s. 24. lokakuuta 1962) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. ==Ura pelaajana== Bertucci aloitti peliuransa AS Cannesin joukkueessa 1980. Hän edusti seuraa kaikkiaan kuuden kauden ajan siirtyen 1986 pieneen FC Montceau Bourgogneen. Bertucci pelasi Cannesin ja Montceaun lisäksi kolmessa muussa pienehkössä ranskalaisseurassa lopettaen varsin vaatimattomaksi jääneen pelaajauransa vuonna 1996 Tours FC:n joukkueessa. ==Ura valmentajana== Pelaajauransa jälkeen Bertucci on tehnyt uraa valmentajana. 1996 hän aloitti Tours FC:n reservijoukkueen käskyttäjänä siirtyen 1998 Le Mans UC:n organisaatioon reservi- ja juniorijoukkueiden valmentajaksi. Bertuccin valmennusaikana Le Mansista on ponnistanut huipulle muun muassa Didier Drogba, Olivier Thomert, Laurent Bonnart, Yohann Pelé ja Mathieu Coutadeur. Kesällä 2008 Bertucci sai ensimmäisen koitoksensa ykkösjoukkueen päävalmentajana, kun Le Mans UC palkkasi hänet Rudi Garcian seuraajaksi edustusjoukkueen päävalmentajaksi. Bertuccilla on täytettävänään isot saappaat, sillä Garcian johdolla Le Mans sijoittui kaudella 2007/08 yhdeksänneksi. Le Mansin kausi 2008/09 alkoikin hyvin, mutta vuodenvaihteen jälkeen seuran meno hyytyi ja seura putosi kohti putoamisviivaa. Seurajohto sai lopulta tarpeekseen helmikuussa 2009 ja Bertucci joutui jättämään tehtävänsä. Hän jatkaa kuitenkin seurassa Daniel Jeandupeux’n apuvalmentajana. Jeandupeux nommé entraîneur Kesäkuun lopulla 2009 Paris Saint-Germainin uusi päävalmentaja Antoine Kombouaré nimesi Bertuccin uudeksi apuvalmentajakseen. PSG coach names assistant Kaksikko teki menestyksekästä yhteistyötä PSG:ssä joulukuun lopulle 2011 saakka, kunnes Kombouaré sai potkut. Bertucci itse jätti seuran tammikuussa 2012, kun uusi päävalmentaja Carlo Ancelotti nimesi itselleen uuden valmennustiimin. Yves Bertucci quitte le PSG Bertuccin ja Kombouarén yhteistyö jatkui PSG:stä saatujen potkujen jälkeen Al-Hilalissa kesäkuussa 2012. Kaksikko sai kuitenkin potkut jo vuodenvaihteen jälkeen. Heinäkuussa 2013 he aloittivat RC Lensin peräsimessä ja luotsasivat seuran takaisin pääsarjaan kauden 2013/14 päätteeksi. Kesällä 2016 Bertucci siirtyi Kombouarén mukana EA Guingampin apulaisvalmentajaksi.A Guingamp, Kombouaré veut "faire grandir le club" ==Lähteet== Bertucci, Yves Bertucci, Yves Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nestor Ojala

pienoiskuva|Seminaarin johtaja Nestor Ojala. Mahdollisesti 60-vuotispäivänään v. 1924. Nestor Ojala () oli 1900-luvun alun tunnettu pedagogi. Hänen isänsä oli Isak Ojala (aik. Brander) ja äiti Vilhelmiina Kalli. Tunnettu sanonta "Ojalan laskuopin mukaan" viittaa Nestor Ojalaan. Nestor Ojala valmistui ylioppilaaksi 1886 ja filosofian kandidaatiksi 1889. Hän toimi Jyväskylän seminaarin matematiikan lehtorina 1894-1910, Raahen Porvari- ja Kauppakoulun johtajana 1909-1913 ja lopuksi Jyväskylän seminaarin johtajana 1912-1926. Ojalan kirjoittamat kansakoulujen laskuopit ja niihin liittyvät opettajien ohjeet ovat olleet 1900-luvun alun merkittävimpiä alkeisopetuksen tietovälineitä. == Teoksia == *Ojala, Nestor: Kansakoulun laskuoppi, WSOY 1899. *Ojala, Nestor ja Saarialho Kaarlo: Kansakoulun laskuoppi yksiopettajaisille ja niihin verrattaville kouluille. WSOY 1927. *Ojala, Nestor: Seminaarin laskuoppi WSOY 1910 *Ojala, Nestor: Laskuoppi kiertokouluja ja alempaa kansakoulua varten WSOY 1901. *Ojala, Nestor: Laskuoppi kiertokouluja ja alempaa kansakoulua varten II. Laskuharjoituksia oppilaille. 3.painos. WSOY, Porvoo 1912. Laskuoppi kiertokouluja ja alempaa kansakoulua varten (1912) *Ojala, Nestori: Kaupunki-kansakoulun laskuoppi, WSOY 1923 *Ojala, Nestor: Neliosastoisen kansakoulun laskuoppi WSOY 1915 *Ojala, Nestor: Kansakoulun mittausoppi Gummerus 1898 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1864 syntyneet Luokka:Vuonna 1926 kuolleet
Projektori

Projektori (lat. proiacere 'heittää eteen') eli kuvanheitin on optinen laite, jolla heijastetaan kuvia esimerkiksi seinälle tai valkokankaalle. Projektorityyppejä ovat muun muassa elokuvaprojektori, videoprojektori, diaprojektori ja piirtoheitin. Projektorin tärkeimmät osat ovat valonlähde (nykyään sähkölamppu) ja objektiivi. Nykyaikaisten projektorien edeltäjä oli taikalyhty, joka keksittiin jo 1600-luvulla. ==Katso myös== * Kinematografi Luokka:Kuvantoistotekniikka Luokka:Optiset laitteet Luokka:Elokuvateknologia
Šelonin viidennes

Šelonin viidennes () on yksi Novgorodin feodaalitasavallan viidestä hallintoalueesta, jonka rajoina toimivat Laukaanjoki pohjoisessa ja Lovat etelässä. Nimensä se on saanut alueen läpi virtaavasta Šelonjoesta. Šelonin viidennekseen kuului Laukaanjoen ja Narvanjoen välinen Inkerinmaan läntisin osa. ==Lähteet== Luokka:Novgorodin viidennekset
Belozersk

Belozersk () on kaupunki Vologdan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Valkeajärven rannalla 214 kilometriä Vologdasta luoteeseen. Kaupunki on Belozerskin piirin keskus. Asukkaita on 8 123 henkeä (vuonna 2023). Belozerskin edeltäjiä olivat ensin Krutikin ja sitten Beloozeron (Valkeajärven) muinaiskaupungit, jotka sijaitsivat Valkeajärven eteläpuolella Šeksnajoen laaksossa jo 900- ja 1000-luvuilla. Alueen väestö oli tuohon aikaan suurelta osin itämerensuomalaista, nykyisten vepsäläisten esivanhempia.Artikkelikokoelma Vepsä - maa, kansa, kulttuuri. SKS 2005. Vuodesta 1238 Beloozero oli samannimisen ruhtinaskunnan keskus. 1370-luvulla se joutui Moskovan ruhtinaskunnan alaisuuteen ja vuodesta 1389 lähtien se oli Moskovaan kuuluneen läänitysruhtinaskunnan keskus. 1300-luvulla ruttoepidemia tuhosi kaupungin, joka sittemmin siirrettiin nykyiselle paikalle. Vuonna 1487 Beloozerosta tuli samannimisen kihlakunnan keskus ja Moskovan pohjoinen rajalinnoitus. 1400–1500-luvulla kaupunki oli tärkeä pohjoisen ja etelän välisen kaupan keskus. Vuonna 1776 siitä tuli Novgorodin läänin kihlakuntakaupunki, ja vuonna 1777 se sai nykyisen nimensä Belozersk. Kaupungin keskustassa suurten maavallien keskellä sijaitsee vuosina 1668–1670 rakennettu viisikupolinen Kristuksen kirkastuksen katedraali ja puinen pyhän Eliaan kirkko. Linnoituksen esikaupungissa on vuonna 1553 rakennettu Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen kirkko kellotapuleineen sekä pieni Jumalan ilmestymisen kirkko. Valkeajärven rannalla on säilynyt 1600-luvun tyylinen Vapahtajan kirkko vuodelta 1723. Kaupungissa on myös 1800-luvun alun klassistisia kauppiastaloja. Belozerskissa on puunjalostus- ja elintarviketeollisuutta. ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== * ==Aiheesta muualla== * Belozerskin piirin sivusto * Belozerskin historiallisen ja taidemuseon sivusto Luokka:Belozerskin piiri Luokka:Vologdan alueen kaupungit
Gustaf Adolf Ramsay (nuorempi)

Gustaf Adolf Ramsay nuorempi (23. syyskuuta 1842 Kuopio – 23. syyskuuta 1918 Helsinki) oli suomalainen kenraalimajuri. Ramsay palveli Venäjän keisarillisessa armeijassa sekä Suomen suuriruhtinaskunnan armeijassa. Hänen isänsä oli Kuopion läänin kuvernööri Gustaf Adolf Ramsay.Ramsay, Gustaf Adolf – Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917 Myös hänen vanhemmasta veljestään Arthur Rickhard Ramsaysta (s. 1838) tuli kenraalimajuri. ==Aikajana== * Ramsay valmistui 1863 Haminan kadettikoulusta ja aloitti aliluutnanttina kuudennessa tarkka-ampujapataljoonassa. * Siirtyi Semenovin Henkikaartiin, jossa tuli luutnantiksi 1870 ja kapteeniksi 1876. * Osallistui Turkin sotaan 1878–1879. * Nimitettiin everstiksi ja palasi Suomeen 1892. * Johti tämän jälkeen Waasan ruotupataljoonaa. * meni naimisiin 1882 Pietarissa Josefine Bronikovskyn kanssa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kenraalit Luokka:Vuonna 1842 syntyneet Luokka:Vuonna 1918 kuolleet
Spy Kids 2

Spy Kids 2, DVD-julkaisussa käytetty myös nimeä Spy Kids 2 – Kadotettujen unelmien saari, on vuonna 2002 julkaistu Robert Rodriguezin ohjaama ja käsikirjoittama elokuva. ==Rooleissa== ===Alkuperäiset ääninäyttelijät=== ===Suomenkieliset ääninäyttelijät=== ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Vuoden 2002 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset seikkailuelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset perhe-elokuvat Luokka:Robert Rodríguezin ohjaamat elokuvat
Harjavallanjärvi

Harjavallanjärvi () on järvi Leningradin alueen Lomonosovin piirin Lepäsin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Suomenlahden etelärannalla Harjavallan kylän länsipuolella. Järven pinta-ala on 2,8 neliökilometriä. Suomenlahdesta sen erottaa hiekkaharju, jolla sijaitsevat historialliseen Harjavaltaan kuuluneet Harmaalan ja Pulkkalan kylät. Kirillova, V.A. & Raspopov, I.M. Ozjora Leningradskoi oblasti. Leningrad: Lenizdat, 1971. Pohjoisrantaa pitkin kulkee myös Patterilahteen johtava sivuraide sekä Sosnovyi Borin rantatie. ==Lähteet== Luokka:Inkerin järvet Luokka:Lomonosovin piiri Luokka:Leningradin alueen järvet
Aurinkoareena

Aurinkoareena on vuonna 2002 valmistunut jäähalli Naantalissa, jota käyttävät pääasiassa VG-62:en jääkiekko- ja ringettejoukkueet sekä taitoluistelu. Aurinkoareena sijaitsee lähellä Naantalin keskustaa Kuparivuorella, vanhemman Kuparivuori-jäähallin vieressä. Aurinkoareenalla on 500 paikkainen katsomo, 4 pukusuojaa ja pesutilat. Jäähallien vieressä on lisäksi yhteiset neljä pukusuojaa. Vuoden 2009 lopussa halliin valmistui kahvio 60 istumapaikalla sekä lisää muita tiloja. Vuonna 2019 jäähallien väliin rakennettiin yhdyskäytävä, johon sijoitettiin pukukoppi- ja huoltotiloja. Korkeimmilla sarjatasoilla Aurinkoareenalla on pelannut VG-62:en jääkiekkojoukkue Suomi- sarjaa ja VG 62:en ringettejoukkue ringeten SM-sarjaa. Aurinkoareenalla on järjestetty junioreiden jääkiekkomaaotteluita ja maaotteluleirejä. ==Kuparivuori-halli== Kuparivuori-halli valmistui vuonna 1986. Paikalla oli tätä ennen kattamaton tekojäärata vuodesta 1975. Vuonna 2004 hallin katto uusittiin. Kaukalon koko on 30 m × 60 m. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomen jäähallit Luokka:Naantalin urheilupaikat
Asia-Pacific Song Contest

Asiavision laulukilpailu on vuosittain järjestettävä, Eurovision laulukilpailuun pohjautuva laulukilpailu. Tieto kilpailusta julkistettiin ensimmäisen kerran vuonna 2007, kun Euroviisujen järjestäjä Euroopan yleisradiounioni ilmoitti myyneensä formaatin aasialaiselle yritykselle, joka järjestäisi vastaavan kilpailun Aasiassa. Toisin kuin Euroviisut, joiden järjestäjät ovat valtio-omisteisia yleisradiokanavia, Asiavision on kaupallinen hanke, jonka takana on Asiavision Pte Ltd. Jokainen osallistujamaa lähettää kilpailuun laulun, joka esitetään suorassa televisiolähetyksessä. Lisäksi jokainen osallistujamaa voi äänestää sekä omaa maataan että myös muita kilpailukappaleita, jotta saadaan selville, mikä kilpailukappale on suosituin. Kappaleet saavat olla maksimissaan kolme minuuttia pitkiä, ja esitysten aikana lavalla saa olla maksimissaan viisi henkilöä. Asiavision laulukilpailun on suunniteltu olevan kuusi kuukautta kestävä musiikkitapahtuma, joka koostuu kansallisista ja alueellisista karsinnoista ja finaalista. Ensimmäisenä vuonna kilpailuun osallistuu 14 maata tai aluetta, joilla asuu yhteensä yli kolme miljardia ihmistä (puolet maapallon väestöstä) ja on kaikkiaan yli 500 miljoonaa potentiaalista katsojaa. Ensimmäinen Asiavision laulukilpailu piti alun perin järjestää Intiassa 26.-28. marraskuuta 2010, mutta kilpailu siirtyy myöhemmälle ajankohdalle. Kilpailu järjestettiin 14.10.2012. == Osallistuvat maat == 17 maata tai aluetta on ilmoittanut osallistuvansa ensimmäiseen Asiavision laulukilpailuun. Vuosi Valtio/alue Esittäjä 2010 Australia 2010 Bangladesh 2010 Filippiinit 2010 Etelä-Korea 2010 Hongkong 2010 Indonesia 2010 Intia (isäntämaa) 2010 Japani 2010 Kambodža 2010 Kiina 2010 Malesia 2010 Pakistan 2010 Singapore 2010 Taiwan 2010 Uusi-Seelanti 2010 Thaimaa 2010 Vietnam == Lähteet == *
Karibert I

Karibert I (noin 520–567) oli merovingien kuningashuoneeseen kuulunut Neustrian kuningas. Hän oli Klotar I:n ja Ingonden kolmas poika. Klotarin kuoltua vuonna 561 frankkien valtakunta jaettiin hänen poikiensa kesken. Karibert sai pääkaupungikseen Pariisin ja hallittavakseen alueen, joka oli aiemmin ollut Kildebert I:n hallussa. Siihen kuuluivat muun muassa Rouen, Tours, Poitiers, Limoges, Bordeaux ja Toulouse. Karibert naitti tyttärensä Berthan Kentin kuninkaalle Ethelbertille, joka välitti kristinuskon anglosaksiseen Englantiin. Karibert oli kaunopuheinen ja sivistynyt, mutta elämäntavoiltaan hillitön, mikä johti ennenaikaiseen kuolemaan. Karibertin kuoltua hänen hallitsemansa maat jaettiin hänen veljiensä Guntramin, Sigebert I:n ja Kilperik I:n kesken. == Puolisot == * Ingoberge * Meroflede * Marcovefa * Teodikilde == Katso myös == * Luettelo frankkien kuninkaista == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Frankkien kuninkaat Luokka:500-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 567 kuolleet
Heinolan rautatieasema

Heinolan rautatieasema () on liikennepaikka Lahti–Heinola-radalla Heinolan kaupungissa. Se on radan pääteasema ja sijaitsee ratakilometrillä 167 + 607. Rautatie Heinolaan valmistui vuonna 1932. Henkilöliikenne radalla lopetettiin vuonna 1968. Heinolan ratapihalla on kahdeksan läpiajettavaa raidetta, yksi pohjoispäästä liikennöitävä pistoraide ja eteläpään vetoraide. Aseman edessä olevan laituriraiteen (nro 1) hyötypituus on 180 metriä, muiden ratapiharaiteiden (2–8) hyötypituudet ovat 470–710 metriä. Eteläpään vaihdekujasta erkanee teollisuusraide Rautsaloon. Ratapihalla on aikoinaan ollut myös veturitalli ja kääntöpöytä. Veturitalli on yhä jäljellä, mutta raideyhteys ja kääntöpöytä on purettu vuonna 2005. Ratapihalta lastataan nykyään runsaasti raakapuuta. Aiemmin Heinolassa on ollut oma päivystysveturi, 1970-luvulla Tve3 ja sittemmin Tve4. Nykyään Heinolan päivystäjät tulevat tavarajunissa Kouvolasta. Heinolan asemarakennus on keltainen työmaaparakki. Kaksi aiempaa asemarakennusta paloivat vuosina 1968 ja 1988. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Tiedosto:Heinola train station 1932.jpg|Heinolan ensimmäinen asemarakennus radan valmistumisvuonna 1932. Tiedosto:Heinola ratapiha.jpg|Heinolan ratapiha. Tiedosto:Heinola km168.jpg|Lahti–Heinola-radan päätepiste aseman pohjoispuolella Luokka:Heinolan rautatieliikennepaikat
Nikolai Noskov

Nikolai Ivanovitš Noskov (, s. 12. tammikuuta 1956, Gžatsk) on venäläinen laulaja sekä entinen Gorky Park -yhtyeen keulahahmo. Hän sai vuonna 2018 arvonimen Venäjän federaation arvostettu taiteilijaУказ Президента Российской Федерации от 16.07.2018 № 431 "О награждении государственными наградами Российской Федерации". ==Diskografia== === Studioalbumit === * N.L.O. (suom. U.F.O., 1982) * Mother Russia (1994) * Blaž (suom. päähänpisto, Блажь, 1998) * Paranoija (Vainoharhaisuus) (Паранойя, 1999) * Dyšu tišinoi (Hengitys hiljaisuus) (Дышу тишиной, 2000) * Live (2000) * Singly (Синглы, 2001) * Po pojas v nebe (Toisinaan taivaalla) (По пояс в небе, 2006) * Ono togo stoit (Оно того стоит, 2011) * Bez nazvanija (Nimetön) (Без названия, 2012) * Živoj (Живой, 2019) === Muut albumit === * Ja tebja ljublju (suom. rakastan sinua, Я тебя люблю, 2000) * Stekla i beton (suom. lasia ja betonia, Стекла и бетон, 2000) * Barhatnyje sezony v Sotši (Бархатные сезоны в Сочи, 2001) * Lutššije pesni v soprovoždenii simfonitšeskogo orkestra (Лучшие песни в сопровождении симфонического оркестра, 2001) * Lutššije pesni (Лучшие песни, 2002) * Okean ljubvi (Океан любви, 2003) * Lutššije pesni (Лучшие песни, 2008) * The Best (2016) === DVD:t === * * ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Nikoilai Noskovin virallinen sivusto * Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt