EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Roomalainen mytologia

Roomalainen mytologia tarkoittaa antiikin Rooman tarustoa. Se oli saanut voimakkaita vaikutteita kreikkalaisesta mytologiasta. Rooman perustamistarinan mukaan Rooman kaupungin perustivat Romulus ja Remus. Romulus ja Remus olivat veljeksiä, ja taru kertoo, että heidän äitinsä oli Alba Longan kuninkaan Numitorin tytär, papitar Rhea Silvia, ja heidän isänsä sodanjumala Mars. Rhea Silvian olisi papittarena pitänyt olla naimaton, mutta kun hän sai kaksoset, vauvat hylättiin korissa Tiberjokeen. Eräs susiemo oli tarun mukaan ottanut Romuluksen ja Remuksen huostaansa ja kasvattanut aikuisiksi. Rooman keisariaikana runoilija Vergilius kirjoitti keisari Augustuksen toiveesta Roomalle ja Augustuksen suvulle sankarieepoksen Aeneis, joka kytkeytyi kreikan mytologiseen tarustoon ja etenkin Troijan sotaan. Vergiliuksen mukaan Troijan hävityksestä pelastunut sankari Aineias perusti roomalaisen sivilisaation Italian niemimaalle saatuaan jumalilta siihen kehotuksen. Vahvasti uskonnollisuuteen taipuvainen Rooman kuningas Numa Pompilius yhdisti ja yhdenmukaisti vanhoista myyteistä oppirakennelman, josta tuli Rooman virallinen valtionuskonto ja joka tunnetaan hänen mukaansa Numan uskona. == Roomalaisten tärkeitä jumalia == * Ylijumala Juppiter (kreikkalaisten vastine Zeus) * Ylijumalan puoliso Juno (kreikkalainen vastine Hera) * Sodan jumala Mars ja jumalatar Bellona (kreikkalainen vastine Ares) * Meren jumala Neptunus (kreikkalainen vastine Poseidon) * Manalan valtias Pluto (kreikkalainen vastine Hades) * Ennustamisen ja sivistyksen jumala Apollo (kreikkalainen vastine Apollon) * Sodankäynnin ja viisauden jumalatar Minerva (kreikkalainen vastine Athene) * Sanansaattaja Mercurius (kreikkalainen vastine Hermes) * Metsästyksen jumalatar Diana (kreikkalainen vastine Artemis) * Rakkauden ja kauneuden jumalatar Venus (kreikkalainen vastine Afrodite) * Sadonkorjuun jumala Saturnus (kreikkalainen vastine Kronos) * Onnetar Fortuna (kreikkalainen vastine Tykhe) * Voiton jumalatar Victoria (kreikkalainen vastine Nike) * Kodin jumalatar Vesta (kreikkalainen vastine Hestia) * Lemmenlevittäjä Cupido (kreikkalainen vastine Eros) Roomalaisilla oli myös täysin omia jumalia, kuten Bellona (Sodan jumalatar), Janus, laarit ja penaatit. ==Jumalten taantuminen== Roomalainen valtionuskonto alkoi menettää asemaansa erilaisille mysteeri- ja muille kulteille, joista suosituimmaksi nousi ennen pitkää Kristuksen kultti. Valtio pyrki säilyttämään valtionuskonnon asemaa määrittelemällä kristinuskon kielletyksi taikauskoksi (superstitio, vastakohtana oikea uskonto religio). Kristinuskon leviämistä yritettiin moneen otteeseen rajoittaa vainoilla. Vainot olivat aluksi katkonaisia. 200 jaa. alkaen vainot kuitenkin yleistyivät, mutta vuonna 310 ne loppuivat, kun keisari Konstantinus Suuri antoi roomalaisille uskonvapauden. Keisari Theodosius I teki kristinuskosta valtionuskonnon 380-luvulla. Roomalaisten jumalat elävät edelleen aktiivisesti kirjallisuudessa ja länsimaisessa kulttuuriperinnössä. == Kirjallisuutta == * * * * * == Aiheesta muualla == * Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Fortuna

Fortuna on roomalaisessa mytologiassa onnen ja sattuman jumalatar. Hänen vastineensa kreikkalaisessa mytologiassa on Tykhe. Fortuna saatettiin esittää side silmillään ja sokeana, kuten nykyajan Oikeus, esittämässä elämän ja onnen oikukkuutta. Fortunan seurueeseen kuului Copia, yltäkylläisyyden jumalatar, joka kantoi yltäkylläisyyden sarvea. Annonaria-nimisenä Fortuna suojeli viljavarastoja. Roomalaisessa kalenterissa 11. kesäkuuta oli pyhitetty Fortunalle, kun taas suuri juhla Fors Fortuna oli 24. kesäkuuta. Fortunaa lepyttelivät ennen kaikkea naiset. Servius Tulliuksen katsotaan tuoneen hänen kulttinsa Roomaan. Fortunalla oli temppeli Forum Boariumilla, julkinen pyhäkkö Collis Quirinalisilla, yhdellä Rooman seitsemästä kukkulasta Rooman suojelushenkenä, Fortuna Populi Romani, "roomalaisten (hyvänä) onnena", sekä oraakkeli Praenestessa, missä tulevaisuuden valitsi pieni poika. Poika laskeutui 6 metriä syvään kaivoon, poimi sieltä sorten (tammipuusta tehdyn pienen arvan), josta oraakkeli ennusti tulevaisuutta. Kaikkialla roomalaisessa maailmassa Fortunaa palvottiin lukuisissa pyhäköissä eri nimillä jotka oli yhdistetty häneen sen mukaan, mitkä olivat ne erityiset elämäntilanteet missä toivottiin hänen apuaan. Fortuna ei ollut aina hyväntahtoinen: hän oli epäileväinen (Fortuna Dubia); hän saattoi olla "häilyvä/vaihteleva" (Fortuna Brevis) tai suorastaan pahansuopa (Fortuna Mala). Fortunan nimi tullee etruskijumalatar Vortumnasta, "hänestä joka panee vuoden kiertymään (ajan pyörässä)". Roomalaisten Foruna on yhdistelmä Vortumnasta ja kreikkalaisten Tykhestä, joka oli onnellisen sattuman ja menestyksen jumalatar. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin Rooman jumalattaret
Polyfonia

Polyfoniseksi sanotaan moniäänistä musiikkia, jossa äänistä vähintään kaksi on itsenäisiä sekä rytminsä että melodiansa suhteen Linnala, Eino. 1968. ("Itsenäisyys on kuitenkin käsitettävä suhteellisena, koska imitointi eli jäljittely on yksi tyylin keskeisiä keinovaroja.") Yleinen musiikkioppi 1. Jyväskylä: Gummerus. S. 274., eikä niitä voida selkeästi jakaa melodiaääneen ja sitä säestäviin ääniin. Polyfonian vastakohta on homofonia. ==Katso myös== * kontrapunkti ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Musiikin teoria Luokka:Musiikkitermit
Homofonia

Homofoniseksi sanotaan musiikkia, jossa on yksi hallitseva ääni, melodia, ja muiden äänien tehtävä on lähinnä luoda taustaa tälle äänelle. Homofonian vastakohta on polyfonia. Luokka:Musiikin teoria Luokka:Musiikkitermit fr:Homophonie#Musique
Juno

Juno (Iuno) on roomalaisessa mytologiassa taivaan ja avioliiton jumalatar, Saturnuksen ja Rhean tytär ja ylijumala Juppiterin puoliso. Kesäkuu, roomalaisten Junonius, on nimetty hänen mukaansa, ja sitä pidettiin suotuisimpana ajankohtana avioliiton solmimiseen.Cotterell 1996, s. 109Lurker 1987, s. 95–96. Juno oli alun perin etruskien jumalatar, jota palvottiin erityisesti Vejissä. Roomassa Juno oli alkujaan geniusta vastannut naisten suojelushenki. Myöhemmin Junosta kehittyi avioelämän, äitiyden ja synnytyksen suojelija, jonka kunniaksi vaimot viettivät Matronalia-juhlaa 1. maaliskuuta. Junolla oli useita suojelutehtäviä ja määritteitä, ja niille oli yleensä omat temppelinsä. Juno Lucinan eli synnytyksen jumalattaren temppeli oli Esquilinus-kukkulalla. Juno Monetan temppelissä Rooman Arxissa lyötiin antiikin Rooman kolikot. Monetasta on myöhemmin johdettu joissakin kielissä rahaa tai maksuvälinettä tarkoittava sana. Juno Reginana jumalatar suojeli lisäksi koko Rooman valtakuntaa. Junon vastine Kreikkalaisessa mytologiassa on Hera. Minerva syntyi suoraan Juppiterin päästä ilman äidin apua, aivan kuten Athene Zeuksen päästä. Junoa tämä raivostutti, ja hän valitti asiasta kukkien ja kevään jumalattarelle Floralle. Tämä antoi Junolle taikayritin, josta Juno tuli raskaaksi ja synnytti Marsin, sodan jumalan. == Lähteet == ===Kirjallisuus=== * Cotterell, Arthur: Maailman myytit ja tarut. WSOY 1996. ISBN 951-0-17102-6 * Lurker, Manfred: A Dictionary of Gods and Goddesses, Devils and Demons. Routledge & Kegan Paul, 1987. ISBN 0-203-67189-9 === Viitteet === Luokka:Antiikin Rooman jumalattaret
Fermat’n pieni lause

Fermat'n pienen lauseen mukaan kaikilla alkuluvuilla p ja kaikilla kokonaisluvuilla a on voimassa :a^p \equiv a \pmod{p} eli ap on kongruentti a:n kanssa modulo p. Toisinaan lause esitetään seuraavassa muodossa: jos p on alkuluku ja a on kokonaisluku, joka ei ole p:n monikerta, niin tällöin :a^{p-1} \equiv 1 \pmod{p}, toisin sanoen ap–1 – 1 on jaollinen p:llä. Tätä teoreemaa kutsutaan Fermat'n pieneksi lauseeksi erotuksena Fermat'n suuresta lauseesta. Fermat'n pieni lause on perustana Fermat'n alkulukutestille. == Historiaa == Pierre de Fermat keksi lauseensa vuonna 1636. Se esiintyi eräässä hänen kirjeessään, joka on päivätty 18.10.1640, uskotulleen Freniclelle seuraavasti: p jakaa ap−1 − 1 aina kun p on alkuluku ja a ja p ovat keskenään jaottomia kokonaislukuja. Kiinalaiset matemaatikot keksivät hypoteesin (toisinaan kutsuttu nimellä kiinalainen hypoteesi), jonka mukaan p on alkuluku jos ja vain jos 2^p \equiv 2 \pmod{p}. eli 2p – 2 on jaollinen p:llä. On totta, että jos p on alkuluku, on voimassa 2^p \equiv 2 \pmod{p} (erikoistapaus Fermat'n pienestä lauseesta). Kääntäen tämä ei kuitenkaan päde, esimerkkinä tapaus p = 341, joka ei ole alkuluku. On laajasti uskottu, että kiinalainen hypoteesi keksittiin noin 2000 vuotta ennen Fermat'n keksintöä. On huomattavaa, että vaikka hypoteesi on osittain väärä, tunsivat jo antiikin matemaatikot väitteen. == Lähteet == * == Viitteet == Luokka:Lukuteoria Luokka:Matemaattiset teoreemat
4H-järjestö

4H-järjestö on useissa maissa toimiva lasten- ja nuortenjärjestö, jonka toimintaan kuuluvat esimerkiksi kerhot. Järjestön tunnussanat tulevat alun perin sanoista "hands, head, heart and health", jotka on suomeksi sovitettu muotoon "harkinta, harjaannus, hyvyys ja hyvinvointi". ==Historia== 4H on alkujaan yhdysvaltalainen nuorisojärjestö. Yhdysvalloissa sitä hallinnoi maatalousministeriö (Department of Agriculture). 4H-toiminta käynnistyi 1900-luvun alussa Yhdysvalloissa vastauksena nuorten työttömyyteen, pahoinvointiin ja näihin kytkeytyneisiin muuttoaaltoihin maaseudulta kaupunkeihin. Toiminnan tavoitteena oli tuolloin tarjota nuorille sellaisia käytännön yrittämisen, työnteon ja arkielämän taitoja, että nuoret voisivat pärjätä yhteiskunnassa ja erityisesti maaseudulla omalla työllään. Samalla tavoitteena oli levittää maaseudun nuorille tietoa maatilatalouden nykyaikaisista työmenetelmistä. Järjestön tunnus, apilanlehti, patentoitiin kerhotyön tunnukseksi vuonna 1924. ==Toimintaperiaate== 4H:n toimintamenetelmä ”Learning by doing” (tekemällä oppiminen) pohjautuu amerikkalaisen kasvatusfilosofin John Deweyn teoriaan, jossa korostetaan omaa kokemusta ja yhteisöllisyyttä. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Etusivu *
Kuoro

Kuoro () on yksi- tai moniääninen laulajista koostuva kokoonpano, jossa jokaista ääntä laulaa useampi laulaja. Yleisimmässä muodossaan kuoro jakautuu neljään stemmaan: sopraanoon, alttoon, tenoriin ja bassoon. Kuoro voi laulaa orkesterin säestyksellä tai ilman orkesteria (a cappella). Kuoron taiteellisesta johdosta vastaa kuoronjohtaja. ==Historia== Antiikin Kreikan klassisessa draamassa kuoron tarkoituksena oli seurata ja osallistua näytelmän juoneen ja jopa tanssia näyttämön ympärillä. Kirkon hallitsemalla keskiajalla kuoron merkitys muuttui ja side tanssiin katosi. Nykyään tunnetun kuoromusiikin kehitys alkoi gregoriaanisesta laulusta. 1500-luvulla italialainen Giovanni Pierluigi da Palestrina kehitti kuorolaulusta tarkkaa moniäänistä polyfoniaa. Nykyisessä merkityksessään sanaa kuoro on käytetty käsitteenä 1600-luvulta lähtien. Ennen sitä kuoro tarkoitti paitsi lauluyhtyettä myös soitinyhtyettä. 1800-luvulla kirkko menetti valtaansa. Tärkeimmäksi kuorotyypiksi nousi sekakuoro. == Kuorotyypit == Kuoron koot vaihtelevat suuresti pienemmistä kamarikuoroista yli 100-henkisiin suurkuoroihin. Kuorotyyppien nimeämiseen on monta kriteeriä, kuten *Kokoonpano: **Sekakuoro, jossa on sekä miehiä että naisia ja kaikki äänialat ovat edustettuina. Tähän kuuluvat myös poikakuorot, joissa on tenoreita ja bassoja **Diskanttikuoro eli naiskuoro tai lapsikuoro **Mieskuoro *Koko, kuten kamarikuoro (noin 16-30 laulajaa) tai suurkuoro. Jos jokaista stemmaa edustaa vain kaksi tai vähemmän laulajaa, puhutaan lauluyhtyeestä. Kuorot jakautuvat selkeimmin ammattikuoroihin, joihin kuuluvat esimerkiksi Suomen kansallisoopperan kuoro, ja amatöörikuoroihin, joita ovat esimerkiksi opiskelijakuorot. Edelleen voidaan erotella vaikka eläkeläiskuorot, koulujen kuorot ja kirkkokuorot. == Kuoromusiikki == Säveltäjät ovat käyttäneet kuoroa instrumenttina hyvin vaihteleviin tarkoituksiin. Kuoromusiikki käsittääkin musiikkia a cappella -lauluista orkesterisäestyksellisiin teoksiin (joihin kuuluvat esimerkiksi oratoriot). Sävellyksissä käytettyjen tekstien skaala on laaja ja jakautuu suurpiirteisimmin hengelliseen ja maalliseen materiaaliin. Tyypillisesti kuoromusiikki on neli-, viisi- tai kuusiäänistä, mutta poikkeuksia on valtavasti, ja esimerkiksi Thomas Tallisin vuonna 1570 säveltämä motetti Spem in alium on kirjoitettu 40 stemmalle. Yksi tyypillisistä kokoonpanoista erityisesti hengellisessä musiikissa on kaksoiskuoro, eli kahdesta neliäänisestä kuorosta koostuva suurkuoro. ==Puhekuoro== Puhekuoro eli lausuntakuoro on puhetta tai sitä läheisesti muistuttavaa ääntä esittävä ihmisryhmä, joka voi koostua miehistä, naisista tai lapsista. Toisinan kuoron jäsenet ovat ryhmittyneet useammaksi osajoukoksi. Kuoro ei välttämättä käytä laulukuoron tavoin täsmällisiä säveliä, vaan voi seurata tavallisen puheen sävelkulkua ja rytmiä. Puhe voi olla myös moniäänistä ja ääniä voidaan käsitellä polyfonisen kuoromusiikin tavoin. Aikamme musiikissa ja 1900-luvun musiikissa puhekuoron käyttö on varsin tavallinen tekniikka, ja sitä käytetään myös oopperoissa. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Kuorosuomi * YLE - Kuoroon! Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Altto

Altto (latinan sanasta altus, korkea) on kuoron osuus. Altto on tenoria korkeampi ja sopraanoa matalampi osuus. Alttoa kutsutaan altoksi, koska se on tenoria korkeampi ääni. Alttoa laulavat yleensä naiset ja tytöt, ja kuoroissa se on naisten/tyttöjen matalin stemma. Lapsikuoroissa on myös poika-alttoja, ja varsinkin sooloaltto-osia esittävät monet kontratenorit. ==Altto 1 ja altto 2== Suuressa SATB-kuorossa altto-osuus jaetaan tyypillisesti altto ykköseen ja altto kakkoseen. Korkeamman altto ykkösen laulaa suhteellisen matalaääninen mezzosopraano jolla on hyvät matalat sävelet, kun taas altto kakkosen laulaa kontra-altto eli niin sanottu aito altto. Kontra-altto on suhteellisen harvinainen äänityyppi, joten useissa varsinkin pienemmissä kuoroissa ei ole aitoa alttoa laisinkaan, vaan alttoa laulavat vain suhteellisen matalaääniset mezzosopraanot. Mieskuorossa altto-osuus voidaan laulaa falsetilla. ==Ääniala== Tavallisimmin altto-osuus tyypitetään ulottuvaksi pienestä f:stä (F3) kaksiviivaiseen f:ään (F5). Kuorossa altto-osuus käy harvoin C5-sävelen yläpuolella. Hetkellisesti voidaan käydä C5:n yläpuolella. Tyypillisesti matalin alton laulama sävel on G3. Alttoääni on vahvimmillaan sävelissä D4-A4. Alton laulamat harjoitusskaalat ovat G3-G4, Bb3-Bb4 ja C4-C5. Kaikki alttoa laulavat mezzosopraanot eivät kykene laulamaan säveliä G3:n alapuolella, joten sen alapuolisia säveliä ei altoilta kuoromusiikissa yleensä pyydetä. Luokka:Äänialat Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Tenori

Tenori (lat. tenere eli kannatella) on korkea miesääni, jonka ääniala on yleensä C3-B♭4. Oopperassa tenorilla on yleensä kertomuksen sankarin rooli. Keskiajan musiikissa tenoriksi nimitettiin moniäänisen teoksen sitä ääntä, joka kuljetti päämelodiaa. Noin 30 prosenttia miehistä on tenoreita. Tenoreista on huutava pula kuoroissa, sillä miehistä vain pienellä osalla on tenoriääniala, miehet eivät ole yhtä kiinnostuneita kuorolaulamisesta kuin naiset ja tenorit suuntautuvat populaarimusiikkiin kuorolaulamisen sijaan. Lopputuloksena kuoroissa vallitsee krooninen tenorivaje. Kirkas korkea tenoriääni kuuluu hyvin myös ilman äänenvahvistusta. Tenoria matalampi äänityyppi on baritoni ja korkeampi kontratenori. Tenori- ja baritoniäänten välissä on baritonia hieman korkeampi baritenorin ääni. == Tunnettuja klassisen musiikin tenoreita == *Jussi Björling *Andrea Bocelli *José Carreras *Enrico Caruso *José Cura *Plácido Domingo *Nikolai Gedda *Beniamino Gigli *Pentti Hietanen *Juha Hostikka *Siegfried Jerusalem *Hannu Jurmu *Jonas Kaufmann *Tuomas Katajala *Kalle Koiso-Kanttila *Mauno Kuusisto *Petri Laaksonen *Martti Miettinen *Luciano Pavarotti *Christoph Prégardien *Seppo Ruohonen *Jukka Saarman *Ville Salonen *Raimo Sirkiä *Veikko Tyrväinen *Fritz Wunderlich *Pekka Nuotio == Katso myös == *Luettelo tenoreista Luokka:Äänialat Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Basso

Basso (lat. bassus, matala) on matalin miesääni. Tyypillisesti bassolaulajan ääniala on välillä suuri E-e1, mutta jotkut bassot pääsevät korkeammalle ja matalammalle. Basso on harvinainen miesten äänityyppi, ja ns. aitoja bassoja on miehistä vain noin viisi prosenttia. Basso on erityisen tarpeellinen äänityyppi kuorossa ja oopperassa. Kuorossa baritonit laulavat usein basson äänialan osuuksia. Hieman bassoa korkeampaa äänialaa kutsutaan bassobaritoniksi. Bassolla on suuri ääni ja laaja ääniala. Monet bassolaulajat pystyvät laulamaan yhtä korkealle kuin baritonit tai jopa tenorit, mutta eivät pysty pysyttelemään niin korkealla.Gillyanne Kayes, Keith Johnstone, Jeremy Fisher. Impro: Improvisation and the Theatre. s. 30. ==Bassojen äänityypit== Etenkin oopperamaailmassa käytetään tarkempaa luokitusta äänityypeistä. Myös bassot voidaan luokitella äänenvärin perusteella eri äänityyppeihin. Basso buffo (Spielbass) Bassobaritoni (Charakterbass, Basso cantante) Basso profondo (Seriöser Bass) ==Tunnettuja bassolaulajia== === Klassinen musiikki === * Ain Anger * Kim Borg * Paata Burchuladze * Boris Christoff * Nicolai Ghiaurov * Yrjö Ikonen * Jyrki Korhonen * Kurt Moll * Jevgeni Nesterenko * René Pape * Ezio Pinza * Thomas Quasthoff * Samuel Ramey * Jaakko Ryhänen * Fjodor Šaljapin * Matti Salminen * Cesare Siepi * Martti Talvela * Johann Tilli * John Tomlinson * Rene Romppanen * Juho Tiirola === Rytmimusiikki / a cappella -yhtyeet === * Paul Robeson * Barry White * Lee Gaines * Kauko Käyhkö * Tuukka Haapaniemi * Jussi Chydenius * Juha Suomalainen * Avi Kaplan * Tim Foust * Geoff Castellucci ==Katso myös== *Luettelo bassoista ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Äänialat Luokka:Italiankieliset sanat ja sanonnat Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Baritoni

Baritoni on miesääni, joka sijoittuu basson ja tenorin väliin. Baritoni on keskikorkea miesääni ja miesten yleisin äänityyppi. Noin kaksi kolmasosaa miehistä on baritoneja. Tyypillinen baritoni pystyy laulamaan sävelet A2-F4, joskus G2-E4. Nimitystä baritenori käytetään baritonin ja tenorin väliin sijoittuvasta äänestä (A2–G4). Bassobaritoniksi taas kutsutaan baritonin ja basson väliin sijoittuvaa äänialaa (F2–F4). Baritoniääniä voidaan kuvata sanoilla syvä, taipuisa ja lämmin. Raskasääniselle baritonille A4-sävelen laulaminen voi olla vaikeaa, ja belttaaminen voi olla ainoa tapa saavuttaa kyseinen sävel.Gillyanne Kayes, Keith Johnstone, Jeremy Fisher. Impro: Improvisation and the Theatre. s. 29. Baritoni-nimitystä – kuten muitakin äänialoja – käytetään yleensä oopperamaailmassa, mutta harvemmin pop- ja rockmusiikissa. Kuorossa baritoni yleensä laulaa basson äänialalle kuuluvia osuuksia, sillä basso on baritoniin verrattuna harvinainen äänityyppi. Monet rockmuusikot ovat baritoneja, ja baritoni on miespuolisten kantrilaulajien vallitseva äänityyppi.. Fender-sähkökitaramerkin kotisivuilla tunnetuiksi populäärimusiikin baritoneiksi on mainittu Bing Crosby, Johnny Cash, Frank Sinatra, Tom Jones, Neil Diamond, David Bowie, Bruce Springsteen, Peter Gabriel, Al Green, Rob Halford, Jimi Hendrix, Morrissey, Jim Morrison, Roy Orbison, Elvis Presley, David Lee Roth, Michael Stipe, Joe Strummer ja Eddie Vedder.Musical anges and how they relate to guitars, Fender Oopperoissa baritoniroolit vaihtelevat sankareista epäonnisiin häviäjiin ja kylmäverisiin roistoihin. Baritoni äänialana tai laulajana sekoitetaan joskus soittimiin. 1600–1700-luvuilla eräät säveltäjät sävelsivät kappaleita baritoni-nimiselle sellon tapaiselle mutta useampikieliselle jousisoittimelle. Baritonitorveakin kutsutaan joskus baritoniksi, vaikka sen toinen nimi on euphonium. Myös baritonisaksofonia saatetaan kutsua lyhyemmin baritoniksi. ==Oopperarooleja== *W. A. Mozart: Kreivi Almaviva, Figaro (Figaron häät), Don Giovanni (Don Giovanni, Papegeno (Die Zauberflöte) *G. Rossini: Figaro (Sevillan parturi), Guillaume Tell (Wilhelm Tell) *G. Verdi: Rigoletto (Rigoletto), Rodrigo (Don Carlos), Germont (La Traviata) *R. Wagner: Wolfram (Tannhäuser) *G. Bizet: Escamillio (Carmen) *G. Puccini: Paroni Scarpia (Tosca) ==Katso myös== *Luettelo baritoneista ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Äänialat Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit he:קולות (מוזיקה)#בריטון
FAMAS

FAMAS (lyhenne Fusil d'Assaut de la Manufacture d'Armes de Saint-Étienne) on Ranskan armeijan käyttämä rynnäkkökivääri.Ranskan armeijan sivu FAMASista Aseen lempinimi on sen ulkomuodon vuoksi 'Le Clairon' (trumpetti). Sen sarjatuotanto alkoi vuonna 1977; vuodesta 1994 valmistettu G2-versio käyttää STANAG-standardin (NATO Standardisation Agreement) mukaista M-16 lipasta. Tullessaan käyttöön 1980 ase oli samalla ensimmäinen Nato-maan armeijan ase, jossa otettiin käyttöön puolustusliiton tuolloin uusi standardikaliiperi. Asetta valmistava Saint Étiennen asetehdas kuuluu valtion omistamaan Nexter- kompleksiin (entisiltä nimiltään GIAT Industries ja Groupement des Industries de l'Armée de Terre) ja valmistaa myös Leclerc-panssarivaunua. Ase edustaa ns. bullpup-tyyppiä, jossa lipas ja laukaisumekanismi sijaitsevat kahvan takana. Aseen tähtäimet sijaitsevat pitkän kantokahvan sisällä, jossa myös latausvipu sijaitsee. Lukon toimintaperiaatteena on hidastettu massasulku. Toimintaperiaate on tämän tehoisella patruunalla harvinainen, ja aseen toleranssi patruunalle on kapea. Naton standardipatruunan hylsyjen on havaittu pullistuneen ja repeytyneen, mikä johtuu lukon aikaisesta ja nopeasta avautumisesta. Nämä syyt ovat pakottaneet käyttämään standardipatruunan messinkihylsyn sijaan ei-standardeja teräshylsyjä varman ja turvallisen toiminnan takaamiseksi. Teräshylsyisten patruunoiden valmistus Ranskassa on lopetettu, ja tuontipatruuna on luonnollisesti edelleen standardin perusajatuksen vastainen. Aseen seuraajaksi on valittu 2017 saksalaisvalmisteinen Heckler & Koch HK416. Famasilla voi ampua kerta-, purske- ja sarjatulta, aseen teoreettinen tulinopeus on noin 1 000 laukausta minuutissa, minkä vuoksi aseessa on kolmen laukauksen sarjoja ampuva pursketulimahdollisuus. 25 patruunan lippaassa olevista rei'istä patruunamäärän saa selville nopeasti. FAMASin vakiovarusteena on kiinteä aseen sivuille taittuva haaratuki ja sen voi varustaa 40 mm M203-kranaatinheittimellä. Pistoolikahvan sisässä on tila puhdistusvälineille. FAMAS vaatii huolellista puhdistusta ja huoltoa. Ase soveltuu parhaiten kaupunkitaisteluun, sillä jumiutumisia tapahtuu usein pölyisissä ja aavikko- olosuhteissa, kuten Persianlahdella. Luultavasti pahin suunnitteluvirhe on pieni muovinen poskituki (Appui joue), joka myös ohjaa tyhjän hylsyn patruunapesästä. Osa on vain painettu paikoilleen ja sen kadotessa asetta ei voi turvallisesti laukaista. Useimmat bullpup-kiväärit eivät ole muutettavissa vasenkätisille, mutta edellä mainitun poskituen, ja hylsyn ulosvetäjän puolta vaihtamalla FAMAS voidaan muuttaa joko oikea- tai vasenkätiseksi parissa minuutissa ilman työkaluja. Latausvivun sijoituksen ansiosta sitä voi käyttää kummalla kädellä tahansa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * FAMAS upgrade Luokka:Rynnäkkökiväärit Luokka:Bullpup Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Mezzosopraano

Mezzosopraano [metso-] () on ääniala sopraanon ja kontra-alton välissä. Mezzosopraano on naisten keskikorkea äänityyppi. Mezzosopraanon sävelalue ulottuu pienestä a:sta kaksiviivaiseen a:han tai b:hen, mutta äänenväri on yleensä tummempi, alttomaisempi kuin sopraanolla. Kuoroissa mezzosopraanot laulavatkin usein ylempää alttostemmaa, jotta kutsutaan ykkösaltoksi. Korkeaäänisemmälle mezzosopraanolle on kuorossa kakkossopraanon stemma. ==Ääniala== Mezzosopraanon ääniala on matalampi kuin sopraanolla. Mezzosopraano laulaa säveliä A3-A5 jotka kuuluvat äänityypin vahvuusalueeseen. Kuorossa korkein mezzosopraanon sävel on usein F5. Mezzosopraanolla on enemmän matalia säveliä kuin sopraanolla ja matalat sävelet onnistuvat tyypillisesti paremmin kuin sopraanolta. Mezzosopraano kykenee laulamaan 3. oktaavissa rintaäänellä. Mezzosopraanon äänen sointiväri on tummempi ja rikkaampi kuin sopraanolla, sillä yläsävelsarja on runsas. Mezzosopraanot kykenevät usein laulamaan samoja säveliä kuin sopraano eli A5 ei ole mezzosopraanon korkein sävel, vaan myös B5 ja C6 tyypillisesti onnistuvat harjaantuneilta mezzosopraanoilta. Mezzosopraano voi siis kyetä laulamaan yhtä korkealta kuin sopraano, mutta ei kuitenkaan viihdy korkealla kuten sopraano vaan väsyy korkealla laulamiseen. Musikaaleissa ja musiikkiteatterissa mezzosopraanon tulisi olla kykenevä laulamaan vahva G5-sävel, joka kuuluu Nettien rooliin Carousel-musikaalissa. Mezzosopraanon belttausväli alkaa sävelestä F4/G4 ja ulottuu C5:een tai D5:een. Mezzosopraanon belttausääni on tummempi ja paksumpi kuin sopraanolla.Gillyanne Kayes, Keith Johnstone, Jeremy Fisher. Impro: Improvisation and the Theatre. s. 27-28. == Tunnettuja mezzosopraanoja == * Janet Baker * Cecilia Bartoli * Mary J. Blige * Elīna Garanča * Monica Groop * Arja Havakka * Lady Gaga * Amy Winehouse * Annie Lennox * Adele * Floor Jansen * Sia * Lea Laven * Paula Koivuniemi * Demi Lovato * Anni-Frid Lyngstad * Bette Midler * Rita Ora * Anne Sofie von Otter * Lilli Paasikivi == Katso myös == * Luettelo mezzosopraanoista * Housurooli * Ääniala ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Äänialat Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Alex Rider

Alex Rider on Anthony Horowitzin kirjoittama nuortenkirjasarja, joka kertoo samannimisestä 14-vuotiaasta vakoojapojasta. Alexin vanhemmat John ja Helen Rider ovat kuolleet hänen ollessa vasta pieni vauva, ja siitä lähtien Alexia on hoitanut hänen setänsä Ian Rider. Sarjan ensimmäisessä kirjassa Stormbreaker Alex saa kuulla Ian-setänsä kuolleen ja alkaa selvittää, kuinka se tapahtui. Hän saa tietää, ettei Ian ollutkaan töissä pankkialalla, vaan hän oli MI6:n agentti. Sarjan ensimmäisestä kirjasta on tehty vuonna 2006 elokuva Stormbreaker, jossa näyttelivät muun muassa Ewan McGregor ja Mickey Rourke. Pääroolissa oli 16-vuotias Alex Pettyfer. Elokuvan Suomen ensi-ilta oli 13. lokakuuta 2006. ==Kirjat== * Stormbreaker (Stormbreaker, 2000). Suomentanut Osmo Ryytty. Karisto, 2001. * Kovisten koulu (Point Blanc, 2001). Suomentanut Osmo Ryytty. Karisto, 2002. * Luurankosaari (Skeleton Key, 2002). Suomentanut Veli-Pekka Ketola. Karisto, 2003. * Pelikuningas (Eagle Strike, 2003). Suomentanut Veli-Pekka Ketola. Karisto, 2004. * Scorpia (Scorpia, 2004). Suomentanut Veli-Pekka Ketola. Karisto, 2005. * Arkkienkeli (Ark Angel, 2005). Suomentanut Veli-Pekka Ketola. Karisto, 2006. * Käärmeenpää (Snakehead, 2007). Karisto, 2008. * Crocodile Tears (ei suomennettu, 2009.) * Scorpia Rising (ei suomennettu, 2011.) * Russian Roulette (ei suomennettu, 2013.) * Never Say Die (ei suomennettu, 2017.) == Aiheesta muualla == *Alex Rider - Yleinen tietosivusto Alex Rider -kirjoista Luokka:Anthony Horowitz Luokka:Kirjasarjat Luokka:Nuortenkirjat
François Rabelais

François Rabelais (n. 1483–1494 Chinon, Ranska – 1553 Pariisi) oli ranskalainen renessanssiajan humanisti ja kriittis-humoristinen kirjailija. == Elämäkerta == Rabelais oli asianajajan poika. Hän opiskeli fransiskaaniluostarissa noviisina keskiajan teologiaa ja antiikin kieliä. Hän kääntyi benediktiiniksi ja jätti lopulta luostarielämän siirtyen maallistuneeksi papiksi. Rabelais opiskeli ja vaikutti useissa yliopistoissa kuten Poitiers’ssa, Pariisissa, Montpellier’ssa ja Lyonissa ja vieraili Itävallassa sekä Torinossa, Italiassa. Vuonna 1537 hänet vihittiin Montpellierissä lääketieteen tohtoriksi. Rabelais vaikutti lääkärinä ja tunsi esimerkiksi anatoomikko Andreas Vesaliuksen sekä Ambroise Parén. == Tuotanto == Rabelais suututti kirjoituksillaan sekä katolisen kirkon edustajat että Sorbonnen akateemikot. Vuodesta 1532 alkaen ilmestyneen viisiosaisen teossarjansa kaksi ensimmäistä osaa, Gargantua ja Pantagruel, hän julkaisi salanimellä Alcofribas Nasier (anagrammi nimestä François Rabelais). Julkaistuaan seuraavan osan (Kolmas kirja) omalla nimellään hänet julistettiin pannaan. Viides kirja ilmestyi postuumisti ja sen tekijyys on osittain kiistanalainen. Rabelais käsitteli aikaansa nähden epäsovinnaisesti muun muassa kuolemaa. Teossarja on osittain suomennettu nimellä Suuren Gargantuan hirmuinen elämä, Ville Keynäs on suomentanut kolmannen ja neljännen kirjan. Aatteellisesti Rabelais kuului kristillisen humanismin piiriin. Hän on tullut kuuluisaksi mielikuvituksensa ja tyylinsä ilmeikkyyden takia, mutta vallinneiden olojen arvostelu oli puhdasoppisen uskon vaalijoille epämieluista. Rabelais tuomittiin kerettiläiseksi ja uusien uskonpuhdistusaatteiden kannattajaksi, ja hänen teoksensa merkittiin kirkon kieltämien kirjojen luetteloon. == Suomennetut teokset == * * * * == Katso myös == * Gargantua * Mihail Bahtin ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Biografia Bibliografia *Pantagruel, dipsodien kuningas. Suomennos 1989 (pdf) * Arno Forsius: François Rabelais (n. 1490–1553) – lääkäri ja kirjailija . Luokka:Ranskalaiset kirjailijat Luokka:1400-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 1553 kuolleet Luokka:Syntymävuosi tuntematon
Assemblaasi

pienoiskuva|200px|Karel Appel, Sammakko ja sateenvarjo. Assemblaasi (, kooste) eli esinekooste on taiteessa kollaasin kolmiulotteinen vastine, useista esineistä koottu taideteos. Ensimmäisiä assemblaasin tekijöitä olivat kubistit. Picasso kokeili vuonna 1912 uutta tekniikkaa teoksessaan Kitara. Hän käytti siinä paperia, pahvia ja narua, jota hän leikkasi ja liimasi yhteen. Myöhemmin hän teki Kitara-teoksesta uuden version metallilevystä. Assemblaasin omaksuivat myös dadaistit ja surrealistit, kuten Kurt Schwitters ja Marcel Duchamp, ja 1960-luvulla uusrealistit. 1950-luvun alusta lähtien Louise Nevelson tuli tunnetuksi tekemillään laatikkomaisilla assemblaaseilla, joihin hän käytti löytämiään esineitä, kuten huonekalujen osia ja jäännöspaloja, jotka hän useimmiten maalasi yksivärisiksi mustalla, valkoisella tai kullanvärisellä maalilla. Tiedosto:Merz 1925, 1. Relief in Blue Square 1925.jpg|Merz 1925, Kurt Schwitters Tiedosto:1999-3-A--J s.jpg|Lunar Landscape, 1959–1960, Maalattua puuta, Louise Nevelson. Tiedosto:Up North Stele View 2.jpg|Up North Stele View, Gary J. Gresl Tiedosto:Lubo Kristek,Familie mit dem unsichtbaren Mann,1994,Assemblage,280x220x200cm.jpg|Family with the Invisible Man, 1994, Lubo Kristek == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Kuvanveiston tekniikat Luokka:Taidehistorian käsitteet
Seksofoni

Seksofoni oli Erkki Kurenniemen 1960-luvulla suunnittelema elektroninen soitin. Seksofonin soittajat koskettelevat antureita, jotka mittaavat ihon sähkönjohtavuutta, mikä muuntelee syntetisaattorin ääntä. Seksofonin osti myöhemmin ruotsalainen sähkömuusikko Ralph Lundsten. Luokka:Sähköiset soittimet
YleQ

YleQ (joskus myös YleKuu) oli pääkaupunkiseudulla perinteisessä analogisessa verkossa ja digitaalisesti koko valtakunnassa kuulunut Yleisradion radiokanava. Aikaisemmin taajuudella oli kuultavissa Radio Aino, mutta tämä lakkautettiin vuoden 2003 alussa Yleisradion radiouudistuksen myötä. Lopettamiseen oli todennäköisenä syynä digiradiovastaanotinten huono menekki. YleQ uudistui ensimmäisen vuotensa jälkeen keväällä 2004 muuttamalla merkittävästi musiikillista profiiliaan. Kanavan viimeisimpiä erityispiirteitä olivat toimitetun radiopuheen ja laajan musiikkitarjonnan ohjelmaradio, jolle tunnusomaista oli kiireettömyys ja keskittyneisyys. Tarjonnassa korostui populaarimusiikki ja -kulttuuri. Yleisradio ilmoitti 6. kesäkuuta 2006 lopettavansa YleQ-kanavan. Lähetys loppui keskiyöllä 17.-18.9.2006. Kanavan ohjelmia siirtyi YleX-, YLE Radio Suomi ja YLE Radio 1 -kanaville. YleQ:n tilalle perustettiin puheradiokanava Yle Radio Peili (nykyisin Yle Puhe). == Toimittajia == Tuomas Enbuske, Marko Gustafsson, Tero Liete, Susanna Korhonen, Kai Ulmanen, Olga K, Norppa, Laura Airaksinen, Eve Mantu, Jake Nyman, Ivan Puopolo (Thank God It's Puopolo), Markus Turunen, Pekka Vitikka ja Jani Juntunen. == Muu henkilökunta == * Tero Halonen, tekninen tuottaja * Heikki Hilamaa, musiikkipäällikkö * Markus Hippi, tuottaja (viikonloppu) * Tommy Huovinen, tuottaja (Aamu Kuussa) * Anna Juutilainen, tiedottaja * Olli Kangassalo, elokuvatoimittaja * Juhani Kansi, tuottaja (Popstudio) * Ritva Kaukoranta, assistentti * Jani Kortti, music editor * Esa Kuloniemi, bluestoimittaja * Pekka Laine, tuottaja (Musiikin erikoisohjelmat) * Pia Ljungman, tiedottaja, markkinointi * Elina Majakari, ohjelmapäällikkö * Raimo Mäkelä, internet-toimittaja * Minna Peltomäki, ohjelmajohtaja * Marce Rendic, juontaja-toimittaja * Seppo Rokka, internet-tuottaja * Pasi Räihä, sound designer * Mira Selander, tuottaja (Päivä Kuussa) * Pekka Toikka, tuottaja (Tuomas Enbuske, Eve Mantu, Olga K) * Mika Niva, elokuvatoimittaja * Pertti Ylikojola, tuottaja (Miten minusta tuli minä, Peltirumpu, Kino Kangassalo, Passikuva) ==Aiheesta muualla== * YleQ-sivusto siirrettynä Ylen Vinttiin * HS:n uutinen YleQ:n hiljenemisestä Luokka:Lakkautetut Ylen radiokanavat Luokka:Vuonna 2003 perustetut radioasemat
Polkuyhtenäisyys

Polkuyhtenäisyys on matemaattinen termi. Se on topologinen käsite vastaavasti kuin yhtenäisyyskin on. Polkuyhtenäinen avaruus X \,\\! on sellainen topologinen avaruus, jossa avaruuden mitä tahansa pistepareja voidaan yhdistää polulla kyseisessä avaruudessa X\,\\!. Topologiassa polku on jatkuva kuvaus suljetulta väliltä \left [ {0,1}\right]\,\\! avaruuteen X\,\\!. ==Polkuyhtenäisyyden määritelmä== Polku {f: [0,1] \rightarrow X}\,\\! yhdistää X:n\,\\! pisteet f(0)=x \,\\! ja f(1)=y \,\\!, joita sanotaan maaliavaruudessa polun f\,\\! päätepisteiksi. Topologinen avaruus X \,\\! on polkuyhtenäinen, jos sen jokainen pistepari x,y \in X \,\\! voidaan yhdistää polulla avaruudessa X\,\\!. ==Lauseita== ===Polkuyhtenäisyys vs. yhtenäisyys=== Polkuyhtenäinen avaruus on yhtenäinen. Yhtenäistä avaruutta ei voida jakaa kahteen erilliseen, epätyhjään, avoimeen osajoukkoon. Polkuyhtenäisyys on vahvempi avaruuden ominaisuus kuin yhtenäisyys. Polkuyhtenäisyydestä välttämättä seuraa heti yhtenäisyys. Yhtenäinen avaruus ei aina ole polkuyhtenäinen. On avaruuksia, jotka ovat kyllä yhtenäisiä, mutta eivät ole kuitenkaan polkuyhtenäisiä. Sellainen on esimerkiksi topologin sinikäyrä, jonka muodostavat origo sekä funktion \sin \frac{1}{x} kuvaajan y-akselin oikealla puolella oleva osa. ===Jatkuva kuvaus=== Polkuyhtenäisyys on topologinen ominaisuus, joka säilyy jatkuvissa kuvauksissa. Jotkut avaruuksien ominaisuuksista eivät muutu lainkaan jatkuvassa kuvauksessa. ===Polkuyhtenäinen ympäristö=== Polkuyhtenäisessä avaruudessa X\,\\! on sellainen ominaisuus, että sen jokaisella pisteellä on polkuyhtenäinen ympäristö U\,\\!. Väli \left[ 0,1 \right] \subset \mathbb{R} \,\\! on polkuyhtenäinen. Silloin jokaisella kyseisen välin pisteellä x\in\left[ 0,1 \right]\,\\! on olemassa polkuyhtenäinen ympäristö U \subset\left[ 0,1 \right]\,\\!. Ympäristö on topologiassa määritelty avoimeksi joukoksi. ==Lisäesimerkkejä== Polkuyhtenäinen avaruus "Kampa" koostuu seuraavista osajoukoista: y-akselilta väli \left [0,1 \right ]\,\\!, x-akselilta väli \left [0,1 \right ]\,\\! sekä x-akselin suuntaiset janat y=\frac {1}{n}\,\\!, kun n on luonnollinen luku ja x\in \left [0,1\right ]\,\\! Reaalilukujen joukko {\mathbb{R}}\,\\! on polkuyhtenäinen. Suljettu väli {[-6,1]\subset \mathbb{R}}\,\\! on polkuyhtenäinen. Yksiö {\big\\{{4}\big\\}\subset \mathbb{R}}\,\\! on polkuyhtenäinen. Yhdiste (-\infty,0)\cup(0,\infty)\subset \mathbb{R}\,\\! ei ole polkuyhtenäinen, eikä yhtenäinen. Avaruus X=\left \\{(x,\sin\frac{1}{x}):0 on yhtenäinen, mutta ei ole polkuyhtenäinen. Muutetaan vähän äskeisen esimerkin avaruutta X \,\\!: Avaruus X=\left \\{(x,x\sin\frac{1}{x}):0 on yhtenäinen ja erityisesti se on polkuyhtenäinen. ==Katso myös== * Yhtenäisyys ==Lähteet== * Martio, Olli: Vektorianalyysi. Helsinki: Limes ry, 2004. * Väisälä, Jussi: Topologia I. Helsinki: Limes ry, 2004. * Väisälä, Jussi: Topologia II. Helsinki: Limes ry, 2005. ==Kirjallisuutta== * * Luokka:Topologia
Maslow’n tarvehierarkia

Maslow’n tarvehierarkia () on psykologinen teoria, jonka yhdysvaltalainen psykologi Abraham Maslow julkaisi vuonna 1943 tutkimuksessaan A Theory of Human Motivation. Maslow’n mukaan ihmisellä on perustarpeet, jotka tulee tyydyttää riittävässä määrin – ei välttämättä täydellisesti – ennen kuin ihminen alkaa etsiä tyydytystä ”korkeammille” tarpeille. . Maslow’n teoria lasketaan kuuluvaksi humanistiseen psykologiaan. Maslow keskittyi tutkimuksissaan esimerkillisiin (exemplary) ihmisiin, kuten Albert Einstein, Jane Addams, Eleanor Roosevelt ja Frederick Douglass, joiden hän katsoi onnistuneen toteuttamaan inhimillisen potentiaalinsa. Maslow’n mukaan ihmisen tarpeiden hierarkkinen järjestys on: #fysiologiset tarpeet (hengissä säilymisen fyysiset edellytykset, kuten ruoka, juoma, hengitysilma) #turvallisuuden tarpeet (suojautuminen erilaisilta vaaroilta) #yhteenkuuluvuuden ja rakkauden tarpeet (ystävyys, rakkaus, ryhmään kuuluminen) #arvonannon tarpeet (itsearvostus, kunnioituksen saaminen muilta) #itsensä toteuttamisen tarpeet (omien kykyjen saaminen täyteen käyttöön esimerkiksi työssä tai vanhemmuudessa). Näistä ensimmäinen on perustavin ja viimeinen korkein tarve. Myöhempinä vuosinaan Maslow lisäsi hierarkiaan vielä yhden tason, itsensä ylittämisen (self-transcendence) tarpeet. Itsensä ylittämisellä tarkoitetaan yhteyden saamista johonkin omaa minää suurempaan: keinoina tähän voivat olla esimerkiksi hengellisyys, taide tai altruismi. Useimmat Maslow’n tarvehierarkian esitykset eivät kuitenkaan huomioi tätä kuudetta tasoa. Maslow’n tarvehierarkia kuvataan usein pyramidina, jossa pohjimmaisina ovat perustarpeet ja huipulla korkeimmat tarpeet. Tosin Maslow itse ei kirjoituksissaan esittänyt tarvehierarkiaa minkäänlaisen pyramidin tai portaikon muodossa. Maslow’n teoriaa on kritisoitu mm. siitä, että yleismaailmallisen, kaikille ihmisille kaikissa tilanteissa pätevän tarvehierarkian olemassaololle ei ole löytynyt paljonkaan tutkimusnäyttöä. Teorian käsitteitä on luonnehdittu epäselvästi määritellyiksi ja vaikeasti mitattaviksi. Tästä huolimatta tarvehierarkiaa hyödynnetään paljon esimerkiksi markkinoinnissa, työpsykologiassa ja johtajakoulutuksessa. Maslow'n teoria korostaa kysymyksiä mitä eikä miten: esimerkiksi mitä ihminen tarvitsee hengissäpysymiseen ei sitä miten ihminen pysyy hengissä ==Katso myös== *Tarveteoria == Lähteet == == Aiheesta muualla == *, Lyhyt suomenkielinen esitys Maslow’n teoriasta Internetix-sivustolla. *, McLeod, Saul A. (2014). Maslow’s Hierarchy of Needs. Englanninkielinen artikkeli Simply psychology -sivustolla. Luokka:Ihmissuhteet Luokka:Psykologiset teoriat Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit it:Bisogno#La piramide di Maslow
XP

XP voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita: * Kristus, lyhenne XP (kreikan sanasta Χριστός), kristinuskon keskeinen henkilö * Extreme Programming, XP, ketterän ohjelmistokehityksen menetelmä * Windows XP, sanasta experience, Microsoftin käyttöjärjestelmä * Xeroderma pigmentosum, periytyvä sairaus
Efebofilia

Efebofilia (kr. ἔφηβος 'nuorukainen' + φιλία 'rakkaus') tarkoittaa aikuisen ensisijaista seksuaalista kiinnostusta myöhäismurrosikäisiin tai murrosiän vastikään ohittaneisiin eli noin 15–19-vuotiaisiin nuoriin. Moni mies voi pitää murrosiän ohittaneita nuoria seksikkäinä, koska teini-ikäisissä tytöissä yhdistyvät aikuiset piirteet ja nuoruuden kauneus. Pelkkää efebofilistä kiinnostusta ei pidetä häiriönä niin kauan kuin aikuinen ei yritä käyttää nuorta seksuaalisesti hyväkseen. Monet nuorista pitävät miehet eivät kiinnostuksestaan huolimatta pyrikään seksisuhteisiin nuorten kanssa. Kiinnostuksen osoittaminen teini-ikäisiin tyttöihin oli miehillä vielä yleistä ennen suojaikärajojen käyttöönottoa. ==Katso myös== * Pederastia ==Lähteet== Luokka:Seksuaalisuus Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Lucius Tarquinius Superbus

Lucius Tarquinius Superbus (kuollut 495 eaa, Cumae) oli viimeinen antiikin Rooman myyttisistä kuninkaista. Tarinan mukaan hän oli kuningas Lucius Tarquinius Priscuksen poika tai pojanpoika sekä kuningas Servius Tulliuksen vävy. Tarquiniuksen väitetään hallinneen vuosina 534 eaa. – 509 eaa. Rooman viimeinen kuningas Lucius Tarquinius oli tarinan mukaan suvultaan etruski ja sai lisänimen Superbus ("ylpeä") ankaruutensa ja ylpeytensä tähden. Murhattuaan edeltäjänsä Servius Tulliuksen hän toimitti myös monta hänen ystäväänsä, valtakunnan ylhäisimpiä miehiä, mestatuksi tai maanpakoon. Alussa hänellä oli menestystä, koska hän vahvisti Rooman herruutta latinalaiskansoihin. Roomaan rakennettiin suuria monumenttirakennuksia, erityisesti Capitoliumille perustettu temppeli, joka on pyhitetty kolmelle tärkeimmälle jumalalle, Juppiterille, Junolle ja Minervalle. Hänen kerrotaan rakennuttaneen valmiiksi myös suuren Circus Maximus -rakennuksen, jossa järjestettiin sirkushuveja. Myös suuria viemäreitä rakennettiin kuljettamaan pois likavesiä kaupungista.Sjögren, Otto: Historiallinen lukukirja: Vanha ja Keski-aika, WSOY, 1888. Tarquiniuksen piirittäessä Ardean kaupunkia kerrotaan sattuneen tapaus, jonka vuoksi hänet karkotettiin kuninkaan istuimelta. Kun muutamat kuninkaan miehistä olivat hänen poikansa Sextuksen luona, johtui puhe heidän vaimoihinsa, ja he rupesivat kiistelemään, kuka heistä olisi kiitettävin. Eräs läsnäolijoista, Lucius Tarquinius Collatinus, sanoi: "No hyvä, nouskaamme ratsujemme selkään ja lähtekäämme katsomaan vaimojamme. Miehen äkkiarvaamaton tulo on kyllä hyvä koetuskeino." Ehdotus sai kannatusta, ja kiireesti lähdettiin Roomaan. Tällöin havaittiin, että kuninkaan poikien vaimot viettivät juhlien ja pitojen täyttämää elämää. Sitten he menivät Kollatianin kaupunkiin, jossa huomattiin Kollatinuksen vaimon Lucretian vielä myöhään yöllä istuvan palvelustyttöjensä keskellä villoja kehräämässä. Kunniapalkinto määrättiinkin hänelle. Muutamien päivien kuluttua saapui Sextus Kollatinuksen tietämättä Kollatiaan ja raiskasi Lucretian. Uhri pyysi paikalle isänsä, miehensä sekä muutamia sukulaisia ja kertoi heille häväistyksensään. Lucretia vaati heitä kostamaan ja sysäsi itse puukon sydämeensä. Todistajien joukossa oli myös kuninkaan sukulainen Brutus. Hän oli säilynyt kuninkaan epäluuloiselta julmuudelta tekeytymällä mielipuoleksi. Brutus nyt veti puukon pois haavasta ja vaati läsnäolijoita karkottamaan Tarquiniusten suvun ja lakkauttamaan kuninkuuden. Siitä alkanut kapina onnistuikin pian kuninkaan ja tämän suvun karkottamisessa. Kapinaa johtivat Lucretian mies Lucius Tarquinius Collatinus ja Lucius Junius Brutus. Heistä tuli Rooman ensimmäiset konsulit. Tarquinius yritti palata valtaan useaan otteeseen ja sai aikeissaan tukea etruskeilta. Tarquinius Superbuksen tarina saattaa olla symbolinen esitys etruskivallan kukistumisesta Roomassa. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Rooman kuninkaat
Sacramento

Sacramento on Yhdysvaltain Kalifornian osavaltion pääkaupunki. Kaupungissa asui vuoden 2010 väestönlaskennassa 466 488 ihmistä. == Historia == Miwok-, Shonommey- ja Maidu -alkuperäiskansat asuttivat nykyisen Sacramenton aluetta todennäköisesti tuhansia vuosia ennen ensimmäisiä uudisasukkaita. Näistä kansoista on jäänyt vain vähän todisteita jäljelle. Alkuperäiskansojen ravinto koostui tammenterhoista, hedelmistä, sipuleista, siemenistä ja juurista ympäri vuoden. Espanjalainen tutkimusmatkailija Gabriel Moraga löysi ja nimesi Sacramento Valleyn ja Sacramentojoen pyhän sakramentin mukaan joko vuonna 1806 tai 1808. Saksalaissyntyinen sveitsiläinen uudisraivaaja John Sutter perusti meksikolaisten myöntämälle maa-alueelle vuonna 1839 Nueva Helvetian (Uusi Sveitsi) siirtokunnan, ja rakennutti kauppapaikan, joka tunnetaan nimellä Sutter's Fort. Sutterin maat vallattiin Kalifornian kultaryntäyksessä. == Maantiede == Yhdysvaltain väestönlaskentaviraston (US Census Bureau) mukaan kaupungin pinta-ala on 257,0 km², josta 251,6 km² maata ja 5,4 km² vettä. Veden osuus pinta-alasta on 2,1 %. Vuonna 2004 kaupungin väkiluku oli noin 454 330. Kaupunki sijaitsee 137 km koilliseen San Franciscosta ja 217 km lounaaseen Renosta sekä 619 km pohjoiseen Los Angelesista. Sacramentojoki on 650 kilometriä pitkä joki Kaliforniassa Yhdysvalloissa. Joki virtaa Sierra Nevadasta San Franciscon lahteen. 400 kilometriä joesta on purjehduskelpoista. == Ilmasto == Sacramentossa vallitsee välimerenilmasto, eli kaupungissa talvet ovat leutoja ja kesät kuivia. Alueella on normaalisti pieni kosteusprosentti. Sadetta tulee yleensä marraskuun ja maaliskuun välisenä aikana. Sateet loppuvat miltei kokonaan huhtikuun lopulla. Keskimääräinen vuotuinen sademäärä on 442 mm. Keskimäärin vuodessa sataa 58 päivänä. Sumua kaupungissa esiintyy keskimäärin 96 päivänä vuodessa, yleensä aamuisin ja yleisimmin joulukuussa ja tammikuussa. Lumisade-ennätys syntyi 4. tammikuuta 1880, jolloin satoi 90 mm lunta. Vuoden keskimääräinen lämpötila on 16 °C. Keskimäärin vuodessa on 73 päivää jolloin lämpötila nousee yli 34 °C ja 18 päivää jolloin lämpötila laskee alle 0 °C. Korkein mitattu lämpötila oli 17. heinäkuuta 1925, 45 °C, ja matalin 11. joulukuuta 1932, –8 °C. == Tunnettuja urheiluseuroja == *Sacramento Kings, NBA ==Liikenne== *Sacramenton kansainvälinen lentoasema ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Sacramenton kotisivut *Sacramenton matkailusivut * Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Sacra conversazione

Sacra conversazione on italiaa ja tarkoittaa pyhää keskustelua. Renessanssin aikana nimitystä käytettiin kuvataiteessa maalauksesta, jossa Neitsyt Maria ja Jeesus-lapsi ovat pyhimysten ympäröiminä. Fra Angelico ja Filippo Lippi ovat maalanneet ensimmäisiä lajia edustavia maalauksia. == Maalauksia == * Giovanni Bellini: Pyhä keskustelu, noin 1490. Luokka:Renessanssin taide Luokka:Neitsyt Marian kuvatyypit Luokka:Italiankieliset sanat ja sanonnat
Silmälasikäärme

Silmälasikäärme eli intiankobra, joskus myös pelkkä kobra (Naja naja) on kobrien sukuun kuuluva erittäin myrkyllinen käärme, joka elää Etelä-Aasian savanneilla. Nimi silmälasikäärme tulee sen niskassa olevasta silmälaseja muistuttavasta kuviosta. Kobra on pohjaväriltään musta, lisäksi nahassa on valkoisia ja harmaita täpliä. Kobranaaras munii munat maassa olevaan kuoppaan tai onttoon puuhun, ja jää sitten vartioimaan niitä niiden kuoriutumiseen asti. Silmälasikäärme syö piennisäkkäitä, kaloja, sammakoita ja liskoja.Ramirez, J. 2001. "Naja naja" (On-line), Animal Diversity Web. Accessed July 02, 2012 at https://animaldiversity.org/accounts/Naja_naja/ Uhkaavassa tilanteessa kobra levittää kaulansa ja kohottaa eturuumiinsa. Tällöin se voi purra ahdistelijaansa. Jos käärme puree ihmistä, tämä saattaa menehtyä muutamassa tunnissa ilman vastamyrkkyä. Kobra ei yleensä pure ihmistä vaan lähtee karkuun, mutta jos ihminen häiritsee sitä tai käyttäytyy muuten uhkaavasti, kobra voi hyökätä. Silmälasikäärme tappaa vuosittain tuhansia ihmisiä laajalla alueella Pakistanista Bangladeshiin, mikä tekee kobrasta yhden vaarallisimmista käärmeistä. Silmälasikäärme saattaa joutua toisen käärmeen, kuten kuningaskobran saaliiksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * The University of Adelaide, Australia, Clinical Toxinology Resources: Naja naja Luokka:Kobrat
Kobra

Kobra tai Cobra voi tarkoittaa seuraavia asioita: == Kobra == * Kobrat, myrkkytarhakäärmeiden suku * Kobrat Lapua, suomalainen koripallojoukkue * Kobra, Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä superroisto * Kobra, Mortal Kombat -videopelisarjan hahmo == Cobra == * CoBrA, taiteilijaryhmä * Cobra, vuonna 1986 tehty Sylvester Stallonen toimintaelokuva * Cobra, vuoden 1986 videopeli, joka perustuu Stallonen elokuvaan * Cobra, vuoden 1991 videopeli * Cobra Records, suomalainen levy-yhtiö * AC Cobra, brittiläinen urheiluauto * HMS Cobra, Britannian Kuninkaallisen laivaston torpedovenehävittäjä * Cobra, vuoristorata Etelä-Pohjanmaalla Alahärmän kunnassa sijaitsevassa Powerpark- monitoimipuistossa. * Cobra, manga- ja animesarja * Taifuuni Cobra, Filippiinienmerellä vuonna 1944 riehunut pyörremyrsky * COBRA, vastatykistötutka * Cobrat, oululainen jääkiekkoseura * Cobrat, Cobra Unit, The Bossin kokoama erikoiskykyjä omaava joukko pelissä Metal Gear Solid 3.