EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Yrjö Toivola

Yrjö Toivola (15. syyskuuta 1927 Viipuri – 16. elokuuta 2002 Helsinki) oli suomalainen diplomi-insinööri, joka toimi 1969–1991 säämittauslaitteistoja valmistavan Vaisala Oyj:n toimitusjohtajana. Toivola pääsi ylioppilaaksi 1946 ja ryhtyi opiskelemaan sähkötekniikkaa Teknillisessä korkeakoulussa. Valmistuttuaan Toivola sai paikan Vaisala-yhtiöstä ja nimitettiin tutkimusjohtajaksi 1958. Seuraavan vuosikymmenen alussa Toivola lähti käynnistämään Vaisalan tehdasta Buenos Airesissa, ja varatoimitusjohtajaksi hänet nimettiin 1963. Vaisalan perustajan Vilho Väisälän kuoltua 1969 Toivola nimitettiin yhtiön toimitusjohtajaksi. Tässä tehtävässä hän toimi vuoteen 1991 ja hoiti vielä vuoden verran hallituksen puheenjohtajuutta. Toivolan toimitusjohtajakaudella Vaisala kasvoi nopeasti: yhtiön liikevaihto noin kymmenkertaistui ja henkilöstömäärä viisinkertaistui. Yhtiö laajeni uusille tuotealueille, kuten tie- ja ilmailusääjärjestelmiin. Kansainvälisen liiketoiminnan johtamisen ohella Toivola osallistui aktiivisesti yrityksen tuotekehitystyöhön. Vaisala oli muun muassa puolijohdetekniikan edelläkävijöitä suomalaisessa teollisuudessa.In Memoriam Dr. Yrjö Toivola , Vaisala News 161/2003, viitattu 6.12.2014. Opiskeluajoistaan lähtien Toivola osallistui meteorologian kansainväliseen järjestötoimintaan. 1960-luvulta alkaen hän oli mukana Maailman meteorologisen järjestön (WMO) ja sen komissioiden työhön. Muita järjestöjä olivat European Cooperation in the Field of Scientific and Technical Research (COST), Euroopan avaruusjärjestö (ESA) sekä OECD ja tiedejärjestö International Council for Science (ICSU). Yrjö Toivolalle myönnettiin teollisuusneuvoksen arvonimi 1982, Helsingin yliopiston filosofian kunniatohtorin arvo 1986 ja Teknillisen korkeakoulun tekniikan kunniatohtorin arvo 1988. Vuoden johtajaksi hänet valittiin 1985 ja vuoden liikemieheksi 1991. ==Lähteet== Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2002 kuolleet Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat
Sallustiano

Sallustiano on Rooman seitsemästoista rione, jota ympäröivät luoteessa Ludovisi, koillisessa Aurelianuksen muuri, kaakossa Castro Pretorio ja lounaassa Trevi. Sen koko on noin 26 hehtaaria, väkiluku 2 200 ja väestötiheys 8 400 asukasta neliökilometrillä (2013). Kaupunginosa sijaitsee Quirinaliksen ja Pincion kukkuloiden välissä. Roomalainen historioitsija Sallustius rakennutti nykyisen Sallustianon alueelle huvilan ja suuren puutarha-alueen 40 eaa. Sen omistus siirtyi myöhemmin Rooman keisareille, jotka laajensivat puutarhaa merkittävästi. Keisari Aurelianus rakensi alueelle hippodromin, jonka keskelle pystytetty obeliski siirrettiin vuonna 1789 Campo Marzioon Trinità dei Montin kirkon eteen. Laajasta puutarha-alueesta on säilynyt nykypäivään yksittäinen paviljonki, joka rakennettiin keisari Hadrianuksen valtakaudella. Se sijaitsee keskellä Sallustianoa, 14 metriä nykyistä maanpintaa alempana. Alueelta löydettiin myös kuuluisa marmoriveistos Kuoleva gallialainen, joka on näytteillä Musei Capitolinissa. Via Piemonten varrella sijaitseva San Camillo de Lellisin uusromaaninen kirkkorakennus valmistui 1871 Sallustiuksen puutarhoihin kuuluneiden raunioiden päälle. Kaupunginosan lounaisosassa, Via Venti Settembren varrella kohoaa puolestaan Santa Maria della Vittorian barokkikirkko, joka on kuuluisa Berninin mestariteoksesta Pyhän Teresan hurmio. Sallustianon kohdalla Aurelianuksen muurissa ollut Porta Salarian kaupunginportti purettiin vuonna 1921 käytännön syistä. Purkutöiden yhteydessä löydettiin maasta useita antiikinaikaisia hautamuistomerkkejä, jotka siirrettiin portin vasemmalle puolelle Corso D’Italian varrelle. == Rajat == Sallustianon rajat suhteessa naapurikaupunginosiin ovat seuraavat: * Ludovisi: Via Friuli → Via Lucullo → Via Boncompagni → Via Calabria → Via Sulpicio Massimo * Salario: Aurelianuksen muuri (Piazza Fiume → Corso D’Italia → Piazzale di Porta Pia) * Castro Pretorio: Piazzale di Porta Pia → Via Venti Settembre * Trevi: Piazza San Bernardo → Largo di Santa Susanna → Via Leonida Bisolati File:Santa Maria della Vittoria in Rome - Front.jpg|Santa Maria della Vittoria File:Sallustiano - Horti , Maccari, p Sallustio 01696.JPG|Paviljonki Sallustiuksen puutarhoista File:Ludovisi - mura e area sepolcrale a piazza Fiume 1865.JPG|Hautamuistomerkkejä Porta Salarian lähellä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Rooman kaupunginosat
Tobias Eberhard

Tobias Eberhard (s. 12. tammikuuta 1985 Saalfelden) on itävaltalainen ampumahiihtäjä, joka edustaa HSV Saalfeldeniä. Myös hänen veljensä Julian Eberhard on ampumahiihtäjä. Eberhard debytoi ampumahiihdon maailmancupissa vuonna 2006 Kontiolahdella sijoittumalla sprintin 88:nneksi. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä Eberhard saavutti vuonna 2007 Pokljukan sprintissä Sloveniassa sijoittuessaan sijalle 20. Eberhardin paras sijoitus maailmancupissa on yhdeksäs, jonka hän on saavuttanut kahdesti. Ensimmäinen yhdeksäs sija tuli Oberhofin sprintistä vuodelta 2009 ja toinen Antholz- Anterselvan yhteislähtökilpailusta samalta vuodelta. Eberhard on osallistunut kaksiin nuorten MM-kisoihin, joissa hänen paras sijoituksensa on kuudes vuodelta 2006 Presque Islestä. Eberhard on voittanut myös Euroopan- mestaruuskultaa Ridnaunin sprintistä vuodelta 2011 sekä EM-pronssia neljää vuotta aiemmin Banskosta. == Lähteet == * Luokka:Itävaltalaiset ampumahiihtäjät Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lohikäärmebarbi

Lohikäärmebarbi eli loistosärki (Zacco platypus) on aasiankarppien heimoon (Xenocyprididae) kuuluva pienikokoinen makean veden saärkikalalaji. Se elää Kiinan ja Vietnamin alueella. Aikuiset lohikäärmebarbit elävät matalalla virroissa ja joissa. Ne käyttävät ravinnokseen eläinplanktonia, pieniä äyriäisiä, leväkasaantumia ja pieniä kaloja. Ne ovat tavallisesti noin 13 senttimetrin mittaisia, ja niiden kaupallinen käyttö on vähäistä.Zacco platypus Freshwater minnow FishBase (22.10.2022) Lohikäärmebarbeja kasvatetaan ulkolammissa ja kylmän veden akvaarioissa. Niitä tuodaan Eurooppaan Japanista. Koirailla on kutuaikana sateenkaarimainen väritys. == Viitteet == Luokka:Aasiankarpit
Aune Jääskinen

Aune Eva Hildur Jääskinen, o.s. PiiroinenKuolinilmoitus Helsingin Sanomat 29.3.2015, s. C24 (21. tammikuuta 1932 Liperi – 26. helmikuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen taidehistorioitsija. == Ura == Hänestä tuli Suomen ensimmäinen ikonitaiteen tutkimukseen erikoistunut dosentti. Jääskisen äiti oli luterilainen, isä ortodoksi, ja perheen lapset kasvatettiin ortodokseiksi. Hän kävi Joensuun yhteiskoulua ja opiskeli taidehistoriaa Helsingin yliopistossa, jossa hän suoritti filosofian kandidaattitutkinnon 1955, taidehistorian lisensiaattitutkinnon 1965 ja väitteli filosofian tohtoriksi taidehistoriassa vuonna 1971 aiheenaan Konevitsan Jumalanäidin ikoni. Jääskisellä oli dosentuuri sekä Helsingin että Itä-Suomen yliopistoissa. Hän toimi Suomen Taideakatemian näyttely- ja tiedotusosaston johtajana 1984–1990 sekä Valtion taidemuseon ulkomaisen taiteen museon johtajana 1990–1997. Hänen tutkimustyönsä Konevitsan Jumalanäidin ikonin sekä Tihvinän Jumalanäidin ikonin parissa sai runsaasti kansainvälistä näkyvyyttä. Hän julkaisi ikonitutkimuksesta myös lukuisia tieteellisiä julkaisuja. Tieteellisen uransa lisäksi Aune Jääskinen oli kiinnostunut myös lastenkulttuurista. Hän kirjoitti pakinoita, novelleja, lastenkirjoja, käännöksiä ja radio-ohjelmia. Jääskinen valittiin Vanhus- ja lähimmäisliiton toimesta vuoden isovanhemmaksi vuonna 1997. Vuonna 2007 hän vaati Pyhän Nikolaoksen ihmeiden tekijän ikonin varkauden tekijää palauttamaan saaliiksi saamansa ikonin. ==Kirjallisuutta== * ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset taidehistorioitsijat Luokka:Helsingin yliopiston lehtorit ja opettajat Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Jean-François de La Pérouse

Jean François de Galaup, La Pérousen kreivi (22. elokuuta 1741 Albi, Ranska — noin 1788 Vanikoro, Santa Cruzin saaret, Salomonsaaret) oli ranskalainen meriupseeri ja tutkimusmatkailija. Hän kartoitti laajalti Tyynenmeren alueita 1780-luvun jälkipuoliskolla. La Pérouse on syntyisin aatelisperheestä Albin seudulta. 15-vuotiaana vuonna 1756 hän aloitti merisotakoulun. Hän oli mukana Ranskan ja Ison-Britannian seitsenvuotisessa sodassa Pohjois-Amerikassa. Ranskan kuningas Ludvig XVI nimitti hänet uusia kauppareittejä etsivän tutkimusretkikunnan johtajaksi. Retkikunnan tehtävänä oli täydentää James Cookin tutkimuksia ja kartoittaa Pohjois-Amerikan länsirannikkoa Alaskasta Kaliforniaan. Vuosina 1785–1786 tehdylle retkelle lähti suuri tieteilijöiden ja taiteilijoiden ryhmä, ja heidän tuekseen otettiin kirjasto ja laboratorio. Tutkimuksissa voitiin hahmottaa tarkasti Alaskan rikkomainen rannikko ja tarkentaa Havaijin sijaintia 500 km länteen päin, mutta toisaalta retkikunta menetti kaksi laivaa ja 21 miestä. Seuraavaksi vuosina 1786–1788 La Pérousen retkikunta purjehti Tyynenmeren yli Kalifornian Montrey Baysta Kiinan Macaoon. Tämän jälkeen hän lähti vielä yhdelle tutkimusmatkalle, joka suuntautui Australiaan ja Tyynenmeren saarille. La Pérouse katosi tutkiessaan Australian itärannikkoa, kun hän lähti nykyisen Samoan alueelta kohti Uutta-Kaledoniaa 1788. Katoaminen herätti suurta huomiota, mutta etsinnöistä huolimatta arvoitusta ei saatu ratkaistuksi. Retkikunnan laivojen jäännökset ja matkamuistiinpanot löydettiin osittain vuonna 1828 ja lopullisesti vuonna 1964. La Pérousen salmi pohjoisella Tyynellämerellä on nimetty hänen mukaansa. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Ranskalaiset tutkimusmatkailijat Luokka:Ranskalaiset sotilaat Luokka:Ranskalaiset kadonneet henkilöt Luokka:Tyynenmeren historia Luokka:Vuonna 1741 syntyneet Luokka:1700-luvulla kuolleet
Öljykala

Öljykala (Ruvettus pretiosus) on käärmemakrilleihin kuuluva syvänmeren kalalaji. Se on sukunsa Ruvettus ainoa laji. == Tuntomerkit == Öljykala on ruskean tai tummanruskean värinen. Sen iho on erittäin karkea. Selässä on 13–15 piikkiä. Rintaevien kärjet ovat mustia. Nuorella yksilöllä jälkimmäisen selkäevän reuna ja peräevä ovat valkoisia. Öljykalat ovat yleensä noin 150 cm pitkiä, enimmäispituuden ollessa 300 cm. Painavin yksilö painoi 63 kg. == Levinneisyys == Öljykalaa on havaittu ympäri maapalloa, mutta eniten havaintoja on tehty Australian itä- ja länsipuolella sekä Afrikan länsipuolella. Pohjoisimmat havainnot ovat Irlannin eteläpuolelta. == Ravinto ja elintavat == Öljykalat syövät ravinnokseen kaloja, äyriäisiä ja mustekaloja. Ne ovat avomeren kaloja ja elävät yksin tai pareittain lähellä pohjaa 100–800 metrin syvyydessä, mutta useimmiten 200–400 metrissä. ==Käyttö== Öljykalan liha on erittäin rasvaista ja jonkin verran myrkyllistä. Nautittuna se saattaa aiheuttaa muun muassa rasvaripulia; sitä kuitenkin myydään Japanissa. Öljykaloista tehdään myös kalanruokaa. == Lähteet == *http://www.fishbase.se/summary/Ruvettus-pretiosus.html *Varjo, Markku & Koli, Lauri & Dahlström, Harri: Maailman kalojen nimet. 2004. ISBN 951-9108-13-0. == Aiheesta muualla == *Afrikkanet: Öljykala (Ruvettus pretiosus) *ITIS: Ruvettus pretiosus Luokka:Käärmemakrillit
Laurentius Petri Gothus

Laurentius Petri Gothus (n. 1529/1530 Söderköping, Ruotsi – 12. helmikuuta 1579 Uppsala, Ruotsi) oli ruotsalainen teologi ja Uppsalan yliopiston kreikan kielen professori 1566–1574. Hän oli Ruotsin toinen luterilainen arkkipiispa 1574–1579 ja myös virsirunoilija. Laurentius Petri (joka on latinisaatio nimestä Lars Petersson) sai lisänimen Gothus erotuksesi vanhemmasta Laurentius Petri Nericiusista, Ruotsin ensimmäisestä luterilaisesta arkkipiispasta, joka oli hänen appensa. Hän kirjautui Wittenbergin yliopistoon vuonna 1557 ja opiskeli kolme vuotta Philipp Melanchthonin johdolla. Petri palasi Ruotsiin 1561 ja hänestä tuli kuningas Eerik XIV:n hovisaarnaaja. Sittemmin hänestä tuli Upsalan yliopiston kreikan kielen professori ja hänet nimitettiin rehtoriksi vuonna 1566. Viimeiset vuotensa hän oli arkkipiispa. Laurentius Petrin virsiä on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa yksi, virsi 294 "Ihminen, synnissänsä kauan maannut" (En syndigh Man/ som lågh i Syndsens Dwala, s Hemminki Maskulainen virsikirjaan 1605. Uud. komitea 1867, 1937, 1984) sekä hänen ruotsintamansa virsi 296 "Sinuhun, Jeesus, ainoaan". Ruotsin kirkon virsikirjassa on yksi hänen virtensä, virsi 533, "Ihminen, synnin horroksessa maannut" (En syndigh Man/ som lågh i Syndsens Dwala), joka on Olov Hartmannin Gothuksen virren pohjalta tekemä uusi virsi (En syndig man låg sänkt i syndens). Sen suomenkielinen käännös on Pekka Kivekkään 1999 tekemä. ==Lähteet== Luokka:Ruotsin luterilaiset arkkipiispat Luokka:Rehtorit Luokka:Ruotsalaiset kielitieteilijät Luokka:Ruotsalaiset teologit Luokka:Uppsalan yliopiston professorit Luokka:Ruotsalaiset virsirunoilijat Luokka:Syntymävuosi tuntematon Luokka:1500-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 1579 kuolleet
Tsendiin Damdinsüren

Tsendiin Damdinsüren (1908–1986) oli mongolialainen kirjailija ja tutkija. Hänet tunnetaan esimerkiksi Mongolian kansallislaulu Bügd Nairamdah Mongolin kirjoittajana ja mongolin kyrillisen kirjaimiston kehittäjänä. ==Elämäkerta== Tsendiin Damdinsüren syntyi nykyisessä Matadin sumissa, Mongolian Sühbaatarin provinssissa. Hän liittyi vapaaehtoisena Tamsagiin sijoitetun sotilaskomppanian kirjuriksi vuonna 1925, jolloin hän myös aloitti kirjojen keräilyn. Vuosien 1927 ja 1929 välillä hän työskenteli puolestaan Ünen- sanomalehdessä. Kommunistit tulivat valtaan Mongoliassa vuonna 1929 ja vuodesta 1933 Damdinsüren opiskeli Venäjän tiedeakatemiassa tuolloisessa Leningradissa. Vuonna 1936 hän meni naimisiin mongolin kieltä opiskelleen venäjänjuutalaisen L. V. Zevinan kanssa. He saivat sittemmin neljä lasta. Damdinsüren palasi Mongoliaan vuonna 1938 ja maan vainojen aikana hänet pidätettiin saman vuoden marraskuussa. Pidätyksen aikana häntä kidutettiin ja hän menetti useamman hampaan. Hänet vapautettiin vankeudesta tammikuussa 1940 ja Mongoliaa hallinnut Horloogijn Tšoibalsan palkkasi hänet kehittämään Mongolin kyrillistä kirjaimistoa. Vuodesta 1942 vuoteen 1946 hän toimi Ünen- sanomalehden päätoimittajana. Vuodesta 1946 vuoteen 1950 hän opiskeli Moskovassa maisteriksi kirjoittaen opinnäytetyönsä Geser-eepoksesta. Sittemmin hän työskenteli Mongolian tiedeakatemiassa julkaisten 56 tieteellistä artikkelia ja monografiaa. Damdinsüren joutui sittemmin puolueen hampaisiin vuonna 1963. Häntä syytettiin buddhalaisten ja šamanististen tekstien julkaisusta ja muiden kehottamisesta tekemään samaa. Näinpä esimerkiksi hänen venäjä–mongoli-sanakirja vedettiin pois vuonna 1970. Koska Damdinsürenin työt olivat tunnettuja ulkomailla ja etenkin Venäjällä, ei häntä kuitenkaan vainottu sen enempää. Damdinsüren kuoli vuonna 1986. ==Teokset== Damdinsürenin ensimmäinen kirjallinen teos oli vasemmistolaisessa kirjailijapiirissä vuonna 1929 julkaistu Gologdson khüükhen, joka seurasi köyhän perheen elämää vallankumouksen vuosina. Teos oli alun perin varsin neutraali, mutta Damdinsüren joutui sittemmin hävittämään alkuperäisen ja käyttämään ideologisempaa versiota kollegojensa painostuksesta. Leningradissa ollessaan Damdinsüren kirjoitti runon Buural ijii mini ja vuonna 1950 hän kirjoitti sanat Mongolian kansallislaulu Bügd Nairamdah Mongolille. Vuodesta 1940 eteenpäin hän keskittyi lähinnä tieteelliseen työhön. Hän kirjoitti vuonna 1947 Mongolien salaisen historian nykymongoliksi. Vuonna 1955 hän julkaisi puolestaan Monggol uran zokhiyal-un degeji zagun bilig oroshibai -antologian, jossa hän esitteli vallankumousta edeltäneellä ajalla julkaistuja teoksia. ==Lähteet== Luokka:Mongolialaiset henkilöt Luokka:Kirjailijat Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 1986 kuolleet
Brendan Lemieux

Brendan Lemieux (s. 15. maaliskuuta 1996) on Yhdysvalloissa syntynyt kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Sveitsin pääsarjassa National League- joukkue HC Davosissa. Hänen pelipaikkansa on laitahyökkääjä. Hän laukoo vasemmalta.https://www.eliteprospects.com/player/177647/brendan-lemieux == Ura == === Juniorina === Lemieux liittyi kesken kauden 2012–2013 OHL:ssä pelaavaan Barrie Coltsiin aloitettuaan USHL-joukkue Green Bay Gamblersissa. Hän oli Kanadan joukkueessa mukana voittamassa kultaa Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2013. Hänet valittiin myös pelaamaan CHL Top Prospects Gamessa. ===NHL=== Lemieux solmi 2015 vuoden kesällä kolmivuotisen tulokassopimuksen Winnipeg Jetsin kanssa. Marraskuussa 2020 Lemieux teki New York Rangersin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen jonka cap hit oli 1,55 miljoonaa dollaria. https://www.sportsnet.ca/nhl/article/rangers-brendan-lemieux-avoid- arbitration-two-year-deal/ Maaliskuussa 2021 Rangers kauppasi Lemieuxin Los Angeles Kingsiin vaihdossa neljännen kierroksen varausvuoroon. https://www.nhl.com/news/rangers-trade-lemieux-to-kings-for-draft- pick/c-322981710?tid=278542340 Maaliskuussa 2023 Kings kauppasi Lemieuxin sekä 5. kierroksen varausvuoron (2024) Philadelphia Flyersiin. Vaihdossa Kings sai hyökkääjä Zack MacEwenin. https://www.tsn.ca/nhl/los-angeles-kings-acquire- zack-macewen-from-kings-for-brendan-lemieux-1.1926441 Heinäkuussa 2023 Lemieux teki vapaana agenttina Carolina Hurricanesin kanssa yhden vuoden ja 800 000 dollarin arvoisen sopimuksen. https://www.sportsnet.ca/nhl/article/hurricanes-signing-forward-brendan- lemieux-to-one-year-800k-deal/ Maaliskuussa 2024 Lemieux teki Hurricanesin kanssa yksivuotisen ja 775 000 dollarin arvoisen jatkosopimuksen. https://www.tsn.ca/nhl/carolina-hurricanes-re-sign-depth-forward-brendan- lemieux-to-775-000-deal-for-next-season-1.2088235 == Perhe == Lemieux on entisen NHL-laitahyökkääjä Claude Lemieuxin poika. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Buffalo Sabresin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Siina Rinne

Siina Rinne eli Momman Siina (oik. Josefiina Eufrosyne ”Siina” Savijoki, 19. lokakuuta 1859 Huittinen – 15. huhtikuuta 1940 Huittinen) oli suomalainen kankuri ja runoilija. Hänet tunnetaan 40 vuoden aikana kutomistaan kankaista sekä lukuisista erilaisista virkkaus- ja kudonnaistöitä, kuten esimerkiksi ryijyistä, villahameista ja myssyistä. Momman Siinan tuotantoa on muun muassa Kansallismuseon sekä Huittisten museon kokoelmissa. == Elämä == Momman Siina syntyi vuonna 1859 Lauttakylässä renki Juho Matinpojan ja tämän vaimon Anna Elisabeth Tuomontyttären neljäntenä tyttärenä. Noin kymmeneen ikävuoteen saakka hänet tunnettiin ainoastaan nimellä Siina, kunnes perhe muutti Huhkolan kylän Savijoen torppaan ja alkoi käyttämään sitä myös sukunimenään. Torppaa oli aikaisemmin kutsuttu Momman torpaksi, jonka mukaan Momman Siina sai nykyisin tunnetuimman nimensä. Sukunimen Rinne hän otti käyttöön vuonna 1901. Momman Siina elätti itsensä talosta taloon kiertävänä kankurina vuodesta 1879 lähtien, jolloin uusi elinkeinolaki poisti rajoituksen käsityöammateista. Hän joutui luopumaan ammatistaan 1930-luvulle tultaessa sokeutumisen johdosta. Momman Siina oli poikkeuksellinen myös jo nuorena oppimansa luku- ja kirjoitustaidon ansiosta. Kirkonkirjojen mukaan hän osasi lukea jo ripille päästessään vuonna 1874. Tiedossa ei ole, mistä rengin tytär oli lukutaitonsa hankkinut.Kankuri Siina Rinne 1859-1940 Huittisten kaupunki. Viitattu 7.12.0214. Momman Siina kirjoitti myös runoja, joita hän sisällytti valmistamiinsa tekstiileihin. Niitä ei tosin ole juurikaan säilynyt, koska Siina poltti välillä runovihkojaan liian maallistumisen pelossa. Valmistamiinsa kankaisiin hän kirjaili usein eksoottisia eläimiä, kuten virtahepoja, krokotiileja ja kameleita. Niiden kuvia Siina oli ilmeisesti tavannut kirjoissa, joita hän pääsi lukemaan kiertäesään kankurina varakkaiden perheiden taloissa. Hänen tiedetään kuvanneen tekstiileissään myös auton jo ennen kuin sellaisia oli Siinan kotiseudulla tai edes Suomessa. Hänen tunnetuimpia töitään ovat Siinan omista hiuksistaan kutoma hame, jota hän teki peräti 16 vuoden ajan. Nykyään se on Helsingissä Kansallismuseon kokoelmissa, kuten myös virkattu peite, johon sisältyy runovihko. Vuonna 1886 valmistuneessa peitteessä on mielikuvituksellisia kuvioita, jotka kaikki on selitetty 141-säkeisessä runovihkossa. Kuviot symbolisoivat muun muassa Raamatun tapahtumia sekä erilaisia eläimiä, kuten jääkarhuja, käärmeitä ja elefantteja.Kuukauden esine - Syyskuu 2008: Virkattu peite Huittisista Museovirasto. Viitattu 7.12.2014. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset käsityöläiset Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1859 syntyneet Luokka:Vuonna 1940 kuolleet
Ménis Koumantaréas

Aristoménis ”Ménis” Koumantaréas (joskus Koumandaréas, , 17. toukokuuta 1931 Ateena, Kreikka – 5. joulukuuta 2014 Ateena, Kreikka) oli palkittu kreikkalainen kirjailija. Koumantaréas kirjoitti 20 romaania ja novelli- ja esseekokoelmaa ja sai kaksi kertaa valtion kirjallisuuspalkinnon. Hänen teoksiaan on käännetty useille kielille. Monissa teoksissaan hän kuvaa maailmansotien jälkeistä kreikkalaista keskiluokkaa. 83-vuotias Koumantaréas löydettiin kuolleena kotoaan aamulla 6. joulukuuta 2014 kuristettuna. ==Suomennettu tuotanto== ;Nimellä Ménis Kumandaréas * Seitsemäs matkani Suomeen. Suomentanut: Riikka Pulkkinen Julkaisussa: Parnasso 5/2019, s. 50-55 * Kellot. Teoksessa: Kasvotusten : nykykreikkalaisia novelleja. Toimittanut ja kääntänyt Riikka P. Pulkkinen. Vantaa : Enostone, 2021 ISBN 978-952-7389-40-9 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Kreikkalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Juhana Ipatti

Juhana Ipatti, vuoteen 1928 Ivan Ipatoff (1869–1936) oli suomalainen kauppias ja yksi Kainuun merkittävistä liikemiehistä 1900-luvun ensimmäisellä kolmanneksella. Ipatti syntyi Mujejärvellä Venäjän Karjalassa ja aloitti kauppiaanuransa Suomessa vuonna 1906 pitäen puotia Kuhmossa. Vuonna 1908 hän perusti liikkeen Kajaaniin. Kauppa toimi aluksi Ipatoffin sukulaisen Mikko Korniloffin johdolla. Pian Ipatoff tuli itse Kajaaniin ryhtyen luomaan liikeverkostoa, josta tuli sotien välisessä Kainuussa ainoa osuusliikkeiden kanssa kilpasille kyennyt. Kaupungin suurituloisimmat kauppiaat vuonna 1915 olivat Ipatoff ja Ivan Sergejeff. Juhana Ipatin kauppiaistaitojen monumenttina kohosi vuonna 1925 Kauppakatu 13:een Kajaanin ensimmäinen kerrostalo, 4-kerroksinen asuin- ja liikerakennus. Se tuhoutui Talvisodan pommituksissaTalvisota Kajaanissa. kajaanin kampuksen tiedotuslehti 2010.. == Lähteet == * P. Pulma, O.Turpeinen Pikkukaupungin unelmia. Kajaani 1906-1976 Kajaanin kaupunki, 1994. ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset kauppiaat Luokka:Vuonna 1869 syntyneet Luokka:Vuonna 1936 kuolleet
Tupala (täsmennyssivu)

Tupala tarkoittaa seuraavia: * Tupala, Mikkelin kaupunginosa * Tupala, Porin kaupunginosa ==Sukunimi== * Terttu Tupala (1924–2013), äidinkielenopettaja ja kirjailija * Unto Tupala (30. maaliskuuta 1924 Lahti – 19. marraskuuta 2014 Lahti)Kuolinilmoitus, 7.12.2014 Helsingin Sanomat s. C 28, lahtelainen arkkitehti * Väinö Tupala (1888–1932), opettaja, kansanopiston johtaja ja raittiusliikkeen aktivisti == Lähteet == Luokka:Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Märkäjärvi

Märkäjärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa Suodenniemellä Taipaleessa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen Märkäjärven alueeseen. Järveen luetaan myös Makkosselkä vaikka näiden vesialtaita erottaakin umpeen kasvava kosteikko. == Maantiede == Järven pinta- ala on 112 hehtaaria ja sen pituus on 4,1 kilometriä ja leveys on suurimmillaan 1,1 kilometriä. Järven muoto on kuitenkin pitkä ja kapea lukuun ottamatta Kirjasjärveen suuntaan työntyvää lahtea. Järven luusua sijaitsee järven lounaisrannalla, josta saa alkunsa 200 metriä pitkä kanava, joka tasoittaa kummankin järven vedenpinnat samalle korkeudelle. Järven rantaviiva on 14,8 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin peltoa tai moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Järven ympäristö on asuttua seutua, jossa haja- asutus ja loma-asutus vuorottelevat. Järven keskellä on kilometrin pitkä ja 400 metriä leveä kosteikko, joka jakaa järven kahdeksi erilliseksi vapaan veden altaaksi. Läntistä allasta kutsutaan Lovonseläksi ja itäistä Makkosseläksi. Tulojoki Toijasjoki laskee Märkäjärveen kosteikon läpi kaivetun 600 metriä pitkän kanavan kautta. == Historia == Ennen 1800-luvun loppua seudulla oli suurempi Märkäjärvi, jonka vedenpintaa laskettiin noin kaksi metriä. Tämä tapahtui vuoden 1894, jolloin Hiskias Kiilin ja hänen kumppanien hakemukseen vastattiin myönteisesti. Vedenlaskun seurauksena ja järvenpohjan epätasaisuuksista johtuen järvestä kuroutui viisi erillistä allasta: Märkäjärvi ja Makkosselkä, Pikkujärvi, Kirjasjärvi, Alinen Maajärvi ja Ylinen Maajärvi. Märkäjärven pohjoispuolella ollut pienempi järvi (nykyään Vähäjärvi) kuivatettiin kokonaan. Maajärvi, joka muodosti tuolloin erillisen järvialtaan, maatui kahdeksi järveksi. Vuonna 1904 saatiin päätös hakemukseen, jossa talollisen leski Maria Järvilahti pyysi vesijättömaille katselmusta. == Lähteet == Luokka:Suodenniemen järvet Luokka:Märkäjärven alue
José Ángel Pozo

Jose Ángel Pozo La Rosa (s. 15. maaliskuuta 1996 Málaga) on espanjalainen jalkapalloilija, joka edustaa La Ligassa pelaavaa Rayo Vallecanoa. Vasenjalkainen Pozo on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. == Seurajoukkueura == Pozo on Real Madridin kasvatti. Hän edusti seuran juniorijoukkueita vuodet 2007–2012. Vuonna 2012 Pozo siirtyi junioripelaajana Englannin suurseuraan Manchester Cityyn. Hän debytoi seuran edustusjoukkueen paidassa syyskuussa 2014 tultuaan vaihdosta kentälle Englannin liigacupin ottelussa Sheffield Wednesdayta vastaan. Hän myös teki avausmaalinsa Cityssä tuossa pelissä. Valioliigassa Pozo teki debyyttinsä joulukuussa 2014 tultuaan Samir Nasrin tilalle vaihdosta Sunderland AFC:tä vastaan. == Maajoukkueura == Pozo on pelannut monissa Espanjan nuorten maajoukkueissa. Viimeisimmäksi hän on pelannut sekä alle 18- että alle 19-vuotiaissa, joissa molemmissa hän debytoi vuonna 2014. == Lähteet == * Luokka:Espanjalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ylinen Maajärvi

Ylinen Maajärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen Märkäjärven alueeseen. == Maantiede == Järven pinta-ala on 3,8 hehtaaria ja sen pituus on 300 metriä ja leveys 150 metriä. Se on 1800-luvulla laskettu järvi. Entisen järvenpohjan epätasaisuuksien kuivattamiseksi järvestä erkanee erilaisia ojia ja kanavia. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkunsa 300 metriä pitkä kanava Aliseen Maajärveen. Järvien pinnankorkeuksissa on 10 senttimetrin ero. Järven rantaviiva on 0,86 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin avosuota. jota ympäröi pellot jokaiseen suuntaan. Rannalla on vain yksi maatila. == Historia == Ennen 1800-luvun loppua seudulla oli suurempi Märkäjärvi, jonka vedenpintaa laskettiin noin kaksi metriä. Vedenlaskun seurauksena ja järvenpohjan epätasaisuuksista johtuen järvestä kuroutui viisi erillistä allasta: Märkäjärvi (länsiosassa Pikkujärvi), Makkosselkä, Kirjasjärvi, Alinen Maajärvi ja Ylinen Maajärvi. Maajärvi, joka muodosti tuolloin Märkäjärvestä erillisen järvialtaan, maatui kahdeksi järveksi. Vesijättömaiden järvestelyt on kuvattu Märkäjärven artikkelissa. == Aiheesta muualla == * Yliseen Maajärveen liittyviä aineistoja Suodenniemen Topoteekissa == Lähteet == Luokka:Suodenniemen järvet Luokka:Märkäjärven alue
Alinen Maajärvi

Alinen Maajärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen Märkäjärven alueeseen. == Maantiede == Järven pinta-ala on 11,0 hehtaaria ja sen pituus on 650 metriä ja leveys 350 metriä. Se on 1800-luvulla laskettu järvi. Yliseen Maajärveen on kaivettu kanava, joka sen laskuoja. Järvien pinnankorkeuksissa on 10 senttimetrin ero. Koilliskulmaan laskee tulo-oja, joka tuo kallioselänteeltä vesiä. Yksi ojan haaroista on Pirttijärven laskuoja. Järven oma luusua sijaitsee järven luoteisrannalla, josta saa alkunsa 200 metriä pitkä kanava Märkäjärven Makkosselkään. Molempien järvien vedenpinnat ovat samalla korkeudella. Järven rantaviiva on 1,6 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin peltoa tai moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Rannoilla on kolme maatilaa ja loma-asuntoja. Makkoselän ja Maajärven välistä kulkee paikallinen maantie. == Historia == Ennen 1800-luvun loppua seudulla oli suurempi Märkäjärvi, jonka vedenpintaa laskettiin noin kaksi metriä. Vedenlaskun seurauksena ja järvenpohjan epätasaisuuksista johtuen järvestä kuroutui viisi erillistä allasta: Märkäjärvi (länsiosassa Pikkujärvi), Makkosselkä, Kirjasjärvi, Alinen Maajärvi ja Ylinen Maajärvi. Maajärvi, joka muodosti tuolloin Märkäjärvestä erillisen järvialtaan, maatui kahdeksi järveksi. Vesijättömaiden järvestelyt on kuvattu Märkäjärven artikkelissa. == Aiheesta muualla == * Aliseen Maajärveen liittyviä aineistoja Suodenniemen Topoteekissa == Lähteet == Luokka:Suodenniemen järvet Luokka:Märkäjärven alue
Pirttijärvi (Suodenniemi)

Pirttijärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen Märkäjärven alueeseen. == Maantiede == Järven pinta-ala on 2,4 hehtaaria ja sen pituus on 380 metriä ja leveys 120 metriä. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkunsa noin kaksi kilometriä pitkä laskuoja Yliseen Maajärveen. Järven rantaviiva on 0,66 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Alue on peltojen ympäröimää ja sen vaikutuspiirissä on yksi maatila. == Lähteet == Luokka:Suodenniemen järvet Luokka:Märkäjärven alue
Pablo Larcuen

Pablo Larcuen (s. 1987 Barcelona) on espanjalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli vuonna 2010 ilmestynyt lyhytelokuva Mi amigo invisible, joka sai paljon kiitosta. Larcuen toimi sekä ohjaajana että käsikirjoittajana tuossa elokuvassa. Toisen lyhytelokuvansa, Elefanten, joka sekin oli lyhytelokuva, Larcuen ohjasi ja käsikirjoitti vuonna 2011. Vuonna 2013 ilmestyi Larcuenin ensimmäinen pitkä elokuva, Hooked Up. Tuo elokuva on maailman ensimmäinen kokonaan Applen iPhonella eli älypuhelimella kuvattu pitkä elokuva. Vuonna 2014 Larcuen vieraili Helsingissä Night Visions -festivaaleilla. == Lähteet == * http://www.imdb.com/name/nm3631130/ * http://www.nightvisions.info/?page_id=4765 * http://dome.fi/elokuvat/haastattelut/haastattelu-night-visions-vieras-pablo- larcuen-teki-pitkan-elokuvan-iphonella-ensimmaisena-maailmassa Luokka:Espanjalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Espanjalaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Makkosselkä

Makkosselkä on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva Märkäjärveen kuuluva järven osa, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen Märkäjärven alueeseen. == Maantiede == Makkosselän pituus on 2,2 kilometriä ja leveys 500 metriä. Se on leveimmillään altaan eteläosissa ja matalimmillaan sen pohjoisosissa. Siellä selkä päättyy matalaan veteen ja kosteikkoihin, jotka erottavat sen Märkäjärven länsiosan avovesialtaasta. Toijasjoki laskee juuri tämän kosteikon kautta, mutta joen vedet päättyvät Märkäjärven Kirjasjärveen ulottuvaan lahteen. Makkosselän kaakkoiskulmaan laskee toinen kanava, joka yhdistää sen Aliseen Maajärveen. Makkosselän oma luusua sijaitsee järven luoteisrannalla, josta saa alkunsa 450 metriä pitkä kanava, joka pitää altaiden vedenpinnat samalla korkeudella. Järven ranta on pääosin peltoa. Rannoilla on useita maatiloja ja runsaasti loma-asuntoja. Ainoa saari on pieni Selkäkari. == Historia == Ennen 1800-luvun loppua seudulla oli suurempi Märkäjärvi, jonka vedenpintaa laskettiin noin kaksi metriä. Vedenlaskun seurauksena ja järvenpohjan epätasaisuuksista johtuen järvestä kuroutui viisi erillistä allasta: Märkäjärvi (länsiosassa Pikkujärvi), Makkosselkä, Kirjasjärvi, Alinen Maajärvi ja Ylinen Maajärvi. Märkäjärven pohjoispuolella ollut pienempi järvi (nykyään Vähäjärvi) kuivatettiin kokonaan. Maajärvi, joka muodosti tuolloin erillisen järvialtaan, maatui kahdeksi järveksi. Vesijättömaiden järvestelyt on kuvattu Märkäjärven artikkelissa. == Aiheesta muualla == * Makkosselkään liittyviä aineistoja Suodenniemen Topoteekissa == Lähteet == Luokka:Suodenniemen järvet Luokka:Märkäjärven alue
Zairenimuevä

Zairenimuevä (Amphilius zairensis) on imuevämonneihin kuuluva makeanveden kalalaji. Laji ei ole kovin tunnettu, mutta sen maksimipituus on noin 10 cm. Zairenimuevä elää Kongojoessa sekä muutamassa sen sivujoessa. Kala viihtyy parhaiten joen nopeasti virtaavissa osissa ja koskipaikoissa. Sitä pyydystetään ruokakalaksi. == Lähteet == * http://www.fishbase.org/summary/Amphilius-zairensis.html * Varjo, Markku & Koli, Lauri & Dahlström, Harri: Maailman kalojen nimet. 2004. ISBN 951-9108-13-0. === Viitteet === == Aiheesta muualla == *ITIS: Amphilius zairensis Luokka:Monnikalat
Hirvonjärvi (Hämeenkyrö)

Hirvonjärvi on Pirkanmaalla Hämeenkyrössä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen Märkäjärven alueeseen. == Maantiede == Järven pinta-ala on 58,9 hehtaaria ja sen pituus on 1,6 kilometriä ja leveys 600 metriä. Noin 600 metriä pitkä Niemenjoki on Vesajärven laskujoki. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkunsa 6,3 kilometriä pitkä Toijasjoki, joka laskee Märkäjärveen. Järven rantaviiva on 3,9 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin peltoa tai moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Järven etelä- ja pohjoiskärvi ovat ruohottuneet ja osittain umpeen kasvaneita. Järven lähellä on pari maataloa ja vähän loma- asutusta. == Lähteet == Luokka:Märkäjärven alue Luokka:Hämeenkyrön järvet
Moritz Stoppelkamp

Moritz Stoppelkamp (s. 11. joulukuuta 1986 Duisburg) on saksalainen jalkapalloilija, joka edustaa Bundesliigassa pelaavaa SC Paderbornia. Pelipaikaltaan Stoppelkamp on keskikentän laitapelaaja. == Seurajoukkueura == Stoppelkamp aloitti uransa vuonna 2005 Rot-Weiss Essenissä. Vuodet 2006-2007 hän oli lainalla Rot-Weiß Erfurtissa. Vuonna 2008 Stoppelkamp siirtyi Rot-Weiß Oberhauseniin, joka oli jo kolmas Rot-Weiss-joukkue hänen urallaan. Rot-Weiss tarkoittaa suomeksi punavalkoista. Vuonna 2010 Stoppelkamp siirtyi tuolloin 2. Bundesliigasta pelanneesta Oberhausenista Bundesliiga-seura Hannover 96:teen. Hän edusti Hannoveria Bundesliigassa kahden kauden ajan pelaten 44 liigapeliä. Vuonna 2012 Stoppelkamp siirtyi takaisin 2. Bundesliigaan, nyt 1860 Müncheniin. Müncheniäkin Stoppelkamp edusti kahden kauden ajan pelaten 2. Bundesliigassa 67 peliä ja viimeistellen 12 maalia. Kesällä 2014 Stoppelkamp siirtyi Bundesliigaan historiansa ensimmäistä kertaa nousseeseen SC Paderborniin. Ensimmäisen maalinsa Bundesliigassa Stoppelkamp teki Hamburger SV:tä vastaan elokuussa 2014. Syyskuussa 2014 Stoppelkamp teki historiaa iskemällä maalin vanhaa seuraansa Hannover 96:tta vastaan. Stoppelkamp laukoi pallon 83 metristä maaliin, kun Hannoverin maalivahti oli noussut ylös tavoittelemaan tasoitusta. Stoppelkampin suoraan ilmasta laukoma 2-0 -maali on kaikkien aikojen kauimpaa Bundesliigassa tehty maali. == Lähteet == * Luokka:Saksalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Valkijärvi (Sävi)

Valkijärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen Märkäjärven alueeseen. == Maantiede == Lähes ovaalin muotoisen järven pinta-ala on 2,6 hehtaaria ja sen halkaisija on 200 metriä. Järven luusua sijaitsee järven kaakkoisrannalla, josta saa alkunsa 450 metriä pitkä laskuoja Mustajärveen, joka taas laskee Märkäjärveen. Järven rantaviiva on 0,62 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Rantoja ei ole rakennettu eikä järvelle kulje tietä. == Lähteet == Luokka:Suodenniemen järvet Luokka:Märkäjärven alue
Mustajärvi (Sävi)

Mustajärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen Märkäjärven alueeseen. == Maantiede == Järven pinta-ala on 0,97 hehtaaria ja sen pituus on 160 metriä ja leveys 100 metriä. Järven luusua sijaitsee järven itärannalla, josta saa alkunsa 200 metriä pitkä laskuoja Märkäjärveen. Järven rantaviiva on 0,41 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Rantoja ei ole rakennettu eikä järvelle kulje tietä. == Lähteet == Luokka:Suodenniemen järvet Luokka:Märkäjärven alue
Pikkujärvi (Suodenniemi)

Pikkujärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen Märkäjärven alueeseen. == Maantiede == Ovaalin muotoisen järven pinta-ala on 2,3 hehtaaria ja sen halkaisija on 180 metriä. Järven pintaa alennettiin 1800-luvun lopulla, jolloin Pikkujärvi kuroutui erilleen Märkäjärvestä. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkunsa 120 metriä pitkä kanava Märkäjärveen. Kanava pitää molempien järvien vedenpinnat samalla korkeudella. Järven rantaviiva on 0,61 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin peltojen ympäröimää avosuota. Rantaan ulottuvan pellon lähellä on maatila. == Historia == Ennen 1800-luvun loppua seudulla oli suurempi Märkäjärvi, jonka vedenpintaa laskettiin noin kaksi metriä. Vedenlaskun seurauksena ja järvenpohjan epätasaisuuksista johtuen järvestä kuroutui viisi erillistä allasta: Märkäjärvi ja Makkosselkä, Pikkujärvi, Kirjasjärvi, Alinen Maajärvi ja Ylinen Maajärvi. Märkäjärven pohjoispuolella ollut pienempi järvi (nykyään Vähäjärvi) kuivatettiin kokonaan. Maajärvi, joka muodosti tuolloin erillisen järvialtaan, maatui kahdeksi järveksi. Vesijättömaiden järvestelyt on kuvattu Märkäjärven artikkelissa. == Lähteet == Luokka:Suodenniemen järvet Luokka:Märkäjärven alue
Syväjärvi (Mouhijärvi)

Syväjärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen Märkäjärven alueeseen. == Maantiede == Järven pinta-ala on 12,4 hehtaaria ja sen pituus on 650 metriä ja leveys 250 metriä. Järvellä on vain yksi tulo-oja läheiseltä suolta. Järven luusua sijaitsee järven luoteisrannalla, josta saa alkunsa 900 metriä pitkä laskuoja Matalajärveen. Järven rantaviiva on 1,9 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Sillä on saarena vain yksi pieni luoto. Rannoilla on muutama loma-asunto, jonne johtaa metsäteitä Pikkuhyynilän kylästä. == Lähteet == Luokka:Mouhijärven järvet Luokka:Märkäjärven alue
Matalajärvi (Mouhijärvi)

Matalajärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen Märkäjärven alueeseen. == Maantiede == Järven pinta-ala on 15,8 hehtaaria ja sen pituus on 1,0 kilometriä ja leveys yli 100 metriä. Järvellä ei ole laskuojaa, mutta sillä on neljä tulo-ojaa. Yksi niistä on Syväjärven laskuoja. Järven rantaviiva on 2,5 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Pohjoisosassa on avosuota. Rannoilla on muutama loma-asunto ja muuta asutusta, jonne johtaa tie Suodenniemen ja Mouhijärven yhdistävältä maantieltä. == Lähteet == Luokka:Mouhijärven järvet Luokka:Märkäjärven alue
Kirjasjärvi (Suodenniemi)

Kirjasjärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen Märkäjärven alueeseen. == Maantiede == Järven pinta-ala on 76,9 hehtaaria ja sen pituus on 1,6 kilometriä ja leveys 1,3 kilometriä. Sillä on kaksi pitkää lahtea, jonka pohjukat ovat ruohottumassa ja kasvamassa umpeen. Ainoa merkittävä tulojoki on kanava Märkäjärvestä, joka pitää järvien pinnan samalla korkeudella. Järven luusua sijaitsee järven lounaisrannalla, josta saa alkunsa 2,2 kilometriä pitkä Taipaleenjoki, joka yhtyy Oksjokeen juuri ennen Leppälammia. Järven rantaviiva on 5,2 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa ja peltoa. Rannoilla on viisi maatilaa ja joukko loma-asuntoja. == Historia == Ennen 1800-luvun loppua seudulla oli suurempi Märkäjärvi, jonka vedenpintaa laskettiin noin kaksi metriä. Vedenlaskun seurauksena ja järvenpohjan epätasaisuuksista johtuen järvestä kuroutui viisi erillistä allasta: Märkäjärvi (länsiosassa Pikkujärvi), Makkosselkä, Kirjasjärvi, Alinen Maajärvi ja Ylinen Maajärvi. Märkäjärven pohjoispuolella ollut pienempi järvi (nykyään Vähäjärvi) kuivatettiin kokonaan. Maajärvi, joka muodosti tuolloin erillisen järvialtaan, maatui kahdeksi järveksi. Vesijättömaiden järvestelyt on kuvattu Märkäjärven artikkelissa. == Lähteet == Luokka:Suodenniemen järvet Luokka:Märkäjärven alue
S/S Frigga

S/S Frigga oli ruotsalainen höyrylaiva, joka törmäsi 23. joulukuuta 1916 Rauman edustalla Valkeakarin lähellä merimiinaan ja upposi tunnin verran ajelehdittuaan. Laivan miehistöstä pelastui 13. Lämmittäjänä toiminut Rudolf Edvin Sandström kuoli jo heti miinan räjähtäessä. Miinan oli laskenut saksalainen sukellusvene UC-27 toista kuukautta aikaisemmin 10. marraskuuta 1916. Friggassa ei ollut lastia törmäyshetkellä, vaan se oli lähtenyt tyhjänä Rauman satamasta. Rauman sukelluskerhon sukeltajat löysivät Friggan hylyn kesällä 2011. Hylky on noin 20 metrin syvyydessä pahoin hajonneena mutta esineistö on hyvin säilynyt. S/S Frigga oli rakennettu Oskarshamnin telakalla Ruotsissa vuonna 1878. Laivan pituus oli 41 metriä, leveys 7,3 metriä ja vetoisuus 386 bruttorekisteritonnia.Hylyt.net : FriggaWrecksite.eu : S/S FriggaSukeltajat haluavat pitää purkajat poissa Rauman edustan hylyltä, Turun Sanomat 17.6.2011 == Lähteet == Luokka:Höyrylaivat Luokka:Laivaonnettomuudet Suomessa Luokka:Selkämeren hylyt Luokka:Vuoden 1916 onnettomuudet Luokka:1910-luvun onnettomuudet Suomessa Luokka:Satakunnan historia
Aigars Belasovs

Aigars Belasovs (s. 1983) on latvialainen salibandypelaaja, joka on edustanut Salibandyliigassa pelaavaa Loviisan Toria. Latviassa hän pelaa Cel Tik/Lekringissä. == Lähteet == Luokka:Latvialaiset salibandyn pelaajat
Erkki Vähämaa

Erkki Vähämaa oli Kajaanin kaupunginjohtaja 2002–2009, jolloin hän jäi eläkkeelle.Kahdeksan testataan Kajaanin kaupunginjohtajaksi. Kaleva.fiInnostunutta johtajaa vaikea löytää. Kaleva.fi Aikaisemmin hän oli Sotkamon kunnanjohtaja.Erkki Vähämaa ehdolla Kajaanin kaupunginjohtajaksi. Kaleva.fi Hän on koulutukseltaan arkkitehti.Cncd.fi Puolangan kunnanjohtaja Aaro Mikkonen teki Vähämaan valinnasta kaupunginjohtajaksi valituksen Oulun hallinto-oikeudelle. Mikkosen mukaan Kajaanin kaupunginvaltuusto valitsi Vähämaan virheellisessä järjestyksessä, koska kaupunginjohtajan valintaa valmistelemaan valittu työryhmä oli valittu virheellisesti eikä se edustanut valtuustossa edustettuina olleiden puolueiden voimasuhteita.Kajaanin kaupunginjohtajan vaalista valitus == Lähteet == Luokka:Kajaanin pormestarit ja kaupunginjohtajat Luokka:Sotkamon kunnanjohtajat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Antti Sovijärvi

Arvi Antti Ilmari Sovijärvi (22. huhtikuuta 1912 Helsinki – 9. huhtikuuta 1995 Helsinki) oli suomalainen foneetikko ja kielentutkija. Sovijärvi toimi Helsingin yliopiston fonetiikan professorina 37 vuotta (1940–1977). Hän oli myös Suomen puheopiston rehtori (1947–1986). Sovijärvi tunnetaan kokeellisen fonetiikan ja puhehäiriöiden hoitomenetelmien kehittäjänä. Hän oli myös aktiivinen yhteiskunnallinen vaikuttaja, joka edisti puhealan koulutuksen kehittämistä. Antti Sovijärvi aloitti uransa suomalais-ugrilaisten kielten tutkijana, mutta keskittyi myöhemmin fonetiikkaan. Hän aloitti opiskelunsa Frans Äimän johdolla Helsingissä ja opiskeli myöhemmin Berliinissä ja myöhemmin Hampurin yliopistossa mm. Giulio Panconcelli-Calzian johdolla. Sovijärvi suoritti tohtoritutkinnon vuonna 1938 ja käsitteli väitöskirjassaan Die gehaltenen, geflüsterten und gesungenen Vokale und Nasale der finnischen Sprache suomen kielen vokaalien ja nasaalien ääntöväylän ontelorakenteen ja akustiikan suhdetta. Hänet nimitettiin fonetiikan pysyväksi ylimääräiseksi professoriksi Helsingin yliopistoon 1940 ja myöhemmin vakinaiseksi professoriksi vuonna 1948. Sovijärven väitöskirja nosti jo hänet alansa maailmanlaajuiseen tietoisuuteen. Myöhemmissä töissään hän alkoi keskittyä suomalais-ugrilaisten kielten, erityisesti suomen ja unkarin kielen foneettisiin kysymyksiin, mutta hän tutki myös muita sukulaiskieliä. Saksan- aikaisten yhteyksiensä perusteella Sovijärvi ehdotti vuonna 1947 uuden fonetiikan alan perustamista, joka keskittyisi puheen ja äänen fysiologiaan. Tutkimussuunta osoittautui hedelmälliseksi, ja Sovijärven jäätyä eläkkeelle Helsingin yliopistoon perustettiin menestyksekäs logopedian monitieteinen koulutusohjelma. Sovijärvi kehitteli röntgenfilmiin pohjautuvaa tutkimusmetodiikkaa ja sonagrafin hyödyntämistä fonetiikassa. 1970-luvulla hän työskenteli erityisesti suomen ja unkarin kielten foneettisen syntetisoinnin parissa käyttäen hyväkseen muun muassa varhaista OVE III -puhesyntetisaattoria. Yhteensä Sovijärvi julkaisi noin 130 artikkelia ja kirjaa. Eläkkeelle jäämisensä jälkeen hän julkaisi vielä kirjan suomen ja unkarin kielen transitioiden synteesistä yhteistyössä Reijo Aulangon kanssa 1994. Sovijärvi isännöi merkittävää kansainvälistä foneetikkokonferenssia (Fourth international congress on phonetic sciences) Helsingissä vuonna 1961 ja toimi samana vuonna kyseisen tiedeseuran puheenjohtajana. Ihmisenä häntä on kuvailtu lämpimäksi, suvaitsevaiseksi ja muita rohkaisevaksi persoonallisuudeksi. Hän kuoli vakavan sairauden murtamana 9. huhtikuuta 1995. Antti Sovijärven poika on professori Anssi Sovijärvi. ==Kirjallisuutta== * == Lähteet == Luokka:Suomalaiset foneetikot Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Suomen oppilaitosten rehtorit Luokka:Vuonna 1912 syntyneet Luokka:Vuonna 1995 kuolleet
Mare Kandre

Mare Ingrid Kandre (27. toukokuuta 1962 Söderala, Hälsingland – 24. maaliskuuta 2005 Tukholma)Sveriges Dödbok 1901–2009, DVD-ROM, Version 5.00, Sveriges Släktforskarförbund (2010). oli ruotsalainen kirjailija. Kandre eli lapsuutensa ja nuoruutensa Göteborgissa. Hänen vanhempansa ovat diplomi- insinööri Olof Hansson ja virolaissyntyinen fysiologi Tiiu Hansson, omaa sukua Kandre.Kandre, Mare I, författare, Sthlm i Vem är det / Svensk biografisk handbok / 1993 / s 579. Lukuisia kirjallisuuspalkintoja voittaneen Kandren romaanit ovat saaneet huomiota myös Ruotsin ulkopuolella. Romaaneiden lisäksi myös hänen novelleissaan ja lyhytproosassaan kuvataan usein lasten, etenkin tyttöjen, aikuiseksi kasvamista. Keskiössä ovat naisen roolin tarkastelu sekä traumatisoituneet ja syrjäytyneet, yhteiskunnan odotuksien suhteen poikkiteloin asettuneet henkilöt. Kandren kerrontatavassa on vahva metafyysinen ulottuvuus, jota runollinen kieli ja kuvaamistapa korostavat. Eksistentiaaliset kysymyksenasettelut nivoutuvat ajankohtaisiin yhteiskunnallisiin aiheisiin. Tuotannon keskeistä tematiikkaa on naisen rooliin sopeutuminen, sisäinen vieraantuminen ja viettien merkitys. Kandre debytoi 22-vuotiaana romaanilla I ett annat land, minkä myötä häntä alettiin kutsua kirjalliseksi ihmelapseksi. Kandren kolmatta romaania Bübins unge on verrattu Kafkaan ja Dostojevskiin.Sydsvenskan Aliide, Aliide on puolestaan palkittu lapsuuskuvaus. Kandren viimeiseksi jäänyt romaani Xavier on myös suomennettu (suom. Hannimari Heino, 2014, Eithe). Ennen kirjailijanuraansa Mare Kandre oli mukana Global Infantilists -nimisessä yhtyeessä. Mare Kandren muistoksi on vuodesta 2006 lähtien jaettu Mare Kandre -palkinto, joka myönnetään Kandren hengessä kirjoittavalle kirjailijalle. == Tuotanto == *1984 – I ett annat land *1986 – Bebådelsen *1987 – Bübins unge *1988 – Det brinnande trädet *1991 – Aliide, Aliide (myös norjaksi) *1992 – Deliria *1994 – Quinnan och Dr Dreuf (myös ranskaksi, tanskaksi, viroksi ja venäjäksi) *1994 – Djävulen och Gud (myös saksaksi ja slovakiaksi) *1999 – Bestiarium *2001 – Hetta och vitt *2002 – Xavier (suom. Xavier, Eithe 2014) == Palkinnot == *Aftonbladets litteraturpris 1991 *De Nios Vinterpris 1996 *Kallebergerstipendiet, Svenska Akademien 1999 *Göteborgs-Postens litteraturpris 2000 *Doblougska priset, Svenska Akademien 2003 == Lähteet == == Kirjallisuutta == *90-tal, nr 9 1993. Intervju med och texter av Mare Kandre. *00-tal, nr 23 2006. Tema: Mare Kandre. *Poeter och profeter : från Platon till Mare Kandre (utg. Anna Carlstedt, Anders Cullhed), Gidlunds 2010 *Mattias Fyhr Skitigt vackert mörker. Om Mare Kandre, Ellerströms 2012 == Aiheesta muualla == *http://www.marekandre.se/Start.html *Det är jag som är ett geni! En film om Mare Kandre. En film om Mare Kandre av Johan von Sydow. http://vimeo.com/38362505 *”Hon låtsades aldrig”. Dagens Nyheter. Luokka:Ruotsalaiset kirjailijat Luokka:Ruotsin virolaiset Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Vuonna 2005 kuolleet