EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Pilvi Listo

Pilvi Listo, oik. Pilvi Listo-Tervaportti (s. 12. elokuuta 1978 Turku) on suomalainen cembalisti ja urkuri. Hän opiskeli cembalonsoittoa Sibelius- Akatemiassa Elina Mustosen johdolla ja urkujensoittoa Olli Porthanin johdolla suorittaen A-tutkinnon cembalosta erinomaisin arvosanoin vuonna 2002 ja uruista samoin vuonna 2006. Hän soitti ensikonserttinsa molemmilla soittimillaan Helsingin Paavalin kirkossa keväällä 2009. Koulutukseltaan Pilvi Listo on musiikin maisteri (2006) ja musiikkipedagogi (YAMK, 2018).Taiteilijan kotisivu: https://pilvilisto.wordpress.com/curriculum/ Pilvi Listo on työskennellyt kysyttynä solistina sekä yhtye- ja orkesterimuusikkona jo opintojensa alusta alkaen. Hän on esiintynyt useiden suurten suomalaisten orkesterien riveissä, esimerkiksi Turun filharmonisen orkesterin, Sinfonia Lahden, Kymi Sinfonietan sekä Lappeenrannan ja Lohjan kaupunginorkestereiden kanssa. Sen lisäksi hän on monipuolinen kirkkomuusikko, jota kuullaan säännöllisesti sijaisena monissa, pääsääntöisesti pääkaupunkiseudun seurakunnissa, varsinkin Helsingin Saksalaisessa kirkossa. Hän on usein myös säestänyt tunnettuja kuoroja barokin suurteosten, esimerkiksi passioiden, esityksissä. Pilvi Listo toimii myös soitonopettajana. Hän on työskennellyt monissa cembalonsoiton opettajan sijaisuuksissa eri musiikkiopistoissa niin pääkaupunkiseudulla kuin Turussakin ja pitänyt esimerkiksi cembaloon tutustumiskursseja musiikkiopistojen pianonsoitonopettajille. Hänellä on myös urkuoppilaita. Pilvi Listo nauhoitti loppuvuodesta 2015 J. S. Bachin Das Wohltemperierte Klavier -kokoelman (I-kirja). Äänityksestä ja masteroinnista vastasi Jonte Knif. Levy julkaistiin saksalaisen Telos Musicin kustantamana vuonna 2017.https://www.amazon.de/Wohltemperiertes-Klavier-Pilvi- Listo/dp/B0798LR84Z Pilvi Listoa pidetään joustavana ja nopeasti tehtävänsä omaksuvana ammattimuusikkona, jolle mikään musiikinlaji ei ole vieras. Hän on virtuoosimainen soittaja ja luotettava continuosoittaja niin isoissa orkestereissa kuin pienissä yhtyeissäkin. Hänellä on kokemusta myös poikkitaiteellisesta yhteistyöstä. https://www.ts.fi/kulttuuri/musiikki/1074194178/Pienta+mutta+rikasta https://www.hs.fi/kulttuuri/art-2000004467114.htmlhttps://www.suurteos.com/osa-4.html Pilvi Listo on naimisissa Helsingin katolisen hiippakunnan viestintäjohtajan Marko Tervaportin kanssa. Hän asuu perheineen Helsingin Kalliossa. Pilvi Liston isä on tunnettu turkulainen trumpettitaiteilija Juhani Listo. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Pilvi Listo — urkuri ja cembalisti (taiteilijan kotisivut) Luokka:Suomalaiset cembalistit Luokka:Suomalaiset urkurit Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Enontekiön kotiseutumuseo

Enontekiön kotiseutumuseo esittelee enontekiöläistä asutusta 1900-luvun alussa. Museon päärakennuksena toimii Raattamasta siirretty Hätäsen talo, joka on rakennettu 1800-luvun lopulla. Muita museoalueen rakennuksia ovat Ylikyröstä siirretty Vieno Kyrön pirtti 1920-luvulta, 1700-luvun liima-aitta, Kaukosesta siirretty navetta ajalta ennen sotia sekä Muotkajärveltä siirretty savusauna vuodelta 1937. Museo sijaitsee Hetan kirkonkylältä kolme kilometriä Vuontisjärven suuntaan. Sijaintipaikalla on pitkä historia, paikalla on asuttu jo mesoliittisella kivikaudella 5000–7000 vuotta sitten. Museo perustettiin vuonna 1987 ja avattiin yleisölle vuonna 1991. Sen omistaa Enontekiön kunta. Museo on avoinna kesäisin. == Lähteet == Luokka:Suomen kotiseutumuseot Luokka:Kulttuurihistorialliset museot Kotiseutumuseo Luokka:Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Miekkailu kesäolympialaisissa 2020 – miesten säilä

Miesten säilän yksilökilpailu Tokion 2020 kesäolympialaisissa kilpailtiin 24. heinäkuuta. Miekkailuottelut käytiin Chibassa Makuhari Messe Hall B:ssä. Kyseessä oli 29. kerta, kun miesten säilän yksilökilpailu oli mukana olympialaisissa. Olympiakultaa voitti unkarilainen Áron Szilágyi, joka oli voittanut kaksi edellistäkin säilän yksilökilpailun olympiakultaa. Hopeaa saavutti italialainen Luigi Samele ja pronssia eteläkorealainen Kim Jung-hwan. ==Karsinnat== Olympiakisoihin valittiin suoraan 24 miekkailijaa niistä kahdeksasta maasta, jotka pääsivät joukkuekilpailuun. Näiden lisäksi olympialaisiin valittiin kuusi urheilijaa FIEn rankingin perusteella (tilanne 5. huhtikuuta 2021). Näistä kuudesta kaksi paikkaa oli varattu eurooppalaisille miekkailijoille, kaksi paikkaa Aasiasta tai Oseaniasta tuleville urheilijoille ja yksi paikka sekä afrikkalaisille että amerikkalaisille miekkailijoille. Nämä kuusi urheilijaa eivät kuitenkaan saaneet edustaa niitä kahdeksaa maata, jotka pääsivät joukkuekilpailun kautta mukaan turnaukseen. Näiden lisäksi järjestettiin neljä alueellista karsintaturnausta (Eurooppa, Aasia-Osenia, Afrikka, Amerikka), joista jokaisesta pääsi yksi urheilija olympialaisiin. Myöskään näiden karsintaturnausten kautta olympialaisiin ei voinut päästä sellaisia urheilijoita, jonka maalla oli jo kolme urheilijaa kilpailuissa. Isäntämaa Japanilla oli kaikkiin miekkailutapahtumiin yhteensä kahdeksan kiintiöpaikkaa, jotka se sai jakaa haluamallaan tavalla. ===Urheilijat=== Karsintatapa Paikat Ajankohta Urheilijat Joukkuekilpailu 24 5. huhtikuuta 2021 FIE-ranking (Aasia ja Oseania) 2 5. huhtikuuta 2021 FIE-ranking (Afrikka) 1 5. huhtikuuta 2021 FIE-ranking (Amerikka) 1 5. huhtikuuta 2021 FIE-ranking (Eurooppa) 2 5. huhtikuuta 2021 Karsintaturnaus (Afrikka) 1 23. huhtikuuta 2021 Karsintaturnaus (Eurooppa) 1 24.–25. huhtikuuta 2021 Karsintaturnaus (Aasia-Oseania) 1 25.–26. huhtikuuta 2021 Karsintaturnaus (Amerikka) 1 29.–30. huhtikuuta 2021 Isäntämaa 2 ==Lähteet== Miesten säilä
Miekkailu kesäolympialaisissa 2020 – miesten kalpa

Miesten kalvan yksilökilpailu Tokion 2020 kesäolympialaisissa kilpaillaan 25. heinäkuuta. Miekkailuottelut käydään Chibassa Makuhari Messe Hall B:ssä. Kyseessä on 28. kerta, kun miesten kalvan yksilökilpailu on mukana olympialaisissa. ==Karsinnat== Olympiakisoihin valitaan suoraan 24 miekkailijaa niistä kahdeksasta maasta, jotka pääsevät joukkuekilpailuun. Näiden lisäksi olympialaisiin valitaan kuusi urheilijaa FIEn rankingin perusteella (tilanne 5. huhtikuuta 2021). Näistä kuudesta kaksi paikkaa on varattu eurooppalaisille miekkailijoille, kaksi paikkaa Aasiasta tai Oseaniasta tuleville urheilijoille ja yksi paikka sekä afrikkalaisille että amerikkalaisille miekkailijoille. Nämä kuusi urheilijaa eivät kuitenkaan saa edustaa niitä kahdeksaa maata, jotka pääsevät joukkuekilpailun kautta mukaan turnaukseen. Näiden lisäksi järjestetään neljä alueellista karsintaturnausta (Eurooppa, Aasia-Osenia, Afrikka, Amerikka), joista jokaisesta pääsee yksi urheilija olympialaisiin. Myöskään näiden karsintaturnausten kautta olympialaisiin ei voi päästä sellaisia urheilijoita, jonka maalla on jo kolme urheilijaa kilpailuissa. Isäntämaa Japanilla on kaikkiin miekkailutapahtumiin yhteensä kahdeksan kiintiöpaikkaa, jotka se saa jakaa haluamallaan tavalla. ===Urheilijat=== Karsintatapa Paikat Ajankohta Urheilijat Joukkuekilpailu 24 5. huhtikuuta 2021 FIE-ranking (Aasia ja Oseania) 2 5. huhtikuuta 2021 FIE-ranking (Afrikka) 1 5. huhtikuuta 2021 FIE-ranking (Amerikka) 1 5. huhtikuuta 2021 FIE-ranking (Eurooppa) 2 5. huhtikuuta 2021 Karsintaturnaus (Afrikka) 1 23. huhtikuuta 2021 Karsintaturnaus (Eurooppa) 1 24.–25. huhtikuuta 2021 Karsintaturnaus (Aasia-Oseania) 1 25.–26. huhtikuuta 2021 Karsintaturnaus (Amerikka) 1 29.–30. huhtikuuta 2021 Isäntämaa 2 ==Lähteet== Miesten kalpa
Miekkailu kesäolympialaisissa 2020 – naisten floretti

Naisten floretin yksilökilpailu Tokion 2020 kesäolympialaisissa kilpaillaan 25. heinäkuuta. Miekkailuottelut käydään Chibassa Makuhari Messe Hall B:ssä. Kyseessä on 23. kerta, kun naisten floretin yksilökilpailu on mukana olympialaisissa. ==Karsinnat== Olympiakisoihin valitaan suoraan 24 miekkailijaa niistä kahdeksasta maasta, jotka pääsevät joukkuekilpailuun. Näiden lisäksi olympialaisiin valitaan kuusi urheilijaa FIEn rankingin perusteella (tilanne 5. huhtikuuta 2021). Näistä kuudesta kaksi paikkaa on varattu eurooppalaisille miekkailijoille, kaksi paikkaa Aasiasta tai Oseaniasta tuleville urheilijoille ja yksi paikka sekä afrikkalaisille että amerikkalaisille miekkailijoille. Nämä kuusi urheilijaa eivät kuitenkaan saa edustaa niitä kahdeksaa maata, jotka pääsevät joukkuekilpailun kautta mukaan turnaukseen. Näiden lisäksi järjestetään neljä alueellista karsintaturnausta (Eurooppa, Aasia-Osenia, Afrikka, Amerikka), joista jokaisesta pääsee yksi urheilija olympialaisiin. Myöskään näiden karsintaturnausten kautta olympialaisiin ei voi päästä sellaisia urheilijoita, jonka maalla on jo kolme urheilijaa kilpailuissa. Isäntämaa Japanilla on kaikkiin miekkailutapahtumiin yhteensä kahdeksan kiintiöpaikkaa, jotka se saa jakaa haluamallaan tavalla. ===Urheilijat=== Karsintatapa Paikat Ajankohta Urheilijat Joukkuekilpailu 24 5. huhtikuuta 2021 FIE-ranking (Aasia ja Oseania) 2 5. huhtikuuta 2021 FIE-ranking (Afrikka) 1 5. huhtikuuta 2021 FIE-ranking (Amerikka) 1 5. huhtikuuta 2021 FIE-ranking (Eurooppa) 2 5. huhtikuuta 2021 Karsintaturnaus (Afrikka) 1 23. huhtikuuta 2021 Karsintaturnaus (Eurooppa) 1 24.–25. huhtikuuta 2021 Karsintaturnaus (Aasia-Oseania) 1 25.–26. huhtikuuta 2021 Karsintaturnaus (Amerikka) 1 29.–30. huhtikuuta 2021 ==Lähteet== Naisten floretti
Miekkailu kesäolympialaisissa 2020 – naisten säilä

Miesten säilän yksilökilpailu Tokion 2020 kesäolympialaisissa kilpaillaan 26. heinäkuuta. Miekkailuottelut käydään Chibassa Makuhari Messe Hall B:ssä. Kyseessä on 5. kerta, kun naisten säilän yksilökilpailu on mukana olympialaisissa. ==Karsinnat== Olympiakisoihin valitaan suoraan 24 miekkailijaa niistä kahdeksasta maasta, jotka pääsevät joukkuekilpailuun. Näiden lisäksi olympialaisiin valitaan kuusi urheilijaa FIEn rankingin perusteella (tilanne 5. huhtikuuta 2021). Näistä kuudesta kaksi paikkaa on varattu eurooppalaisille miekkailijoille, kaksi paikkaa Aasiasta tai Oseaniasta tuleville urheilijoille ja yksi paikka sekä afrikkalaisille että amerikkalaisille miekkailijoille. Nämä kuusi urheilijaa eivät kuitenkaan saa edustaa niitä kahdeksaa maata, jotka pääsevät joukkuekilpailun kautta mukaan turnaukseen. Näiden lisäksi järjestetään neljä alueellista karsintaturnausta (Eurooppa, Aasia-Osenia, Afrikka, Amerikka), joista jokaisesta pääsee yksi urheilija olympialaisiin. Myöskään näiden karsintaturnausten kautta olympialaisiin ei voi päästä sellaisia urheilijoita, jonka maalla on jo kolme urheilijaa kilpailuissa. Isäntämaa Japanilla on kaikkiin miekkailutapahtumiin yhteensä kahdeksan kiintiöpaikkaa, jotka se saa jakaa haluamallaan tavalla. ===Urheilijat=== Karsintatapa Paikat Ajankohta Urheilijat Joukkuekilpailu 24 5. huhtikuuta 2021 FIE-ranking (Aasia ja Oseania) 2 5. huhtikuuta 2021 FIE-ranking (Afrikka) 1 5. huhtikuuta 2021 FIE-ranking (Amerikka) 1 5. huhtikuuta 2021 FIE-ranking (Eurooppa) 2 5. huhtikuuta 2021 Karsintaturnaus (Afrikka) 1 23. huhtikuuta 2021 Karsintaturnaus (Eurooppa) 1 24.–25. huhtikuuta 2021 Karsintaturnaus (Aasia-Oseania) 1 25.–26. huhtikuuta 2021 Karsintaturnaus (Amerikka) 1 29.–30. huhtikuuta 2021 ==Lähteet== Naisten säilä
Miekkailu kesäolympialaisissa 2020 – naisten kalpa

Naisten kalvan yksilökilpailu Tokion 2020 kesäolympialaisissa kilpaillaan 24. heinäkuuta. Miekkailuottelut käydään Chibassa Makuhari Messe Hall B:ssä. Kyseessä on 7. kerta, kun naisten kalvan yksilökilpailu on mukana olympialaisissa. ==Karsinnat== Olympiakisoihin valitaan suoraan 24 miekkailijaa niistä kahdeksasta maasta, jotka pääsevät joukkuekilpailuun. Näiden lisäksi olympialaisiin valitaan kuusi urheilijaa FIEn rankingin perusteella (tilanne 5. huhtikuuta 2021). Näistä kuudesta kaksi paikkaa on varattu eurooppalaisille miekkailijoille, kaksi paikkaa Aasiasta tai Oseaniasta tuleville urheilijoille ja yksi paikka sekä afrikkalaisille että amerikkalaisille miekkailijoille. Nämä kuusi urheilijaa eivät kuitenkaan saa edustaa niitä kahdeksaa maata, jotka pääsevät joukkuekilpailun kautta mukaan turnaukseen. Näiden lisäksi järjestetään neljä alueellista karsintaturnausta (Eurooppa, Aasia-Osenia, Afrikka, Amerikka), joista jokaisesta pääsee yksi urheilija olympialaisiin. Myöskään näiden karsintaturnausten kautta olympialaisiin ei voi päästä sellaisia urheilijoita, jonka maalla on jo kolme urheilijaa kilpailuissa. Isäntämaa Japanilla on kaikkiin miekkailutapahtumiin yhteensä kahdeksan kiintiöpaikkaa, jotka se saa jakaa haluamallaan tavalla. ===Urheilijat=== Karsintatapa Paikat Ajankohta Urheilijat Joukkuekilpailu 24 5. huhtikuuta 2021 FIE-ranking (Aasia ja Oseania) 2 5. huhtikuuta 2021 FIE-ranking (Afrikka) 1 5. huhtikuuta 2021 FIE-ranking (Amerikka) 1 5. huhtikuuta 2021 FIE-ranking (Eurooppa) 2 5. huhtikuuta 2021 Karsintaturnaus (Afrikka) 1 23. huhtikuuta 2021 Karsintaturnaus (Eurooppa) 1 24.–25. huhtikuuta 2021 Karsintaturnaus (Aasia-Oseania) 1 25.–26. huhtikuuta 2021 Karsintaturnaus (Amerikka) 1 29.–30. huhtikuuta 2021 ==Lähteet== Naisten kalpa
Setäni Antoine

Setäni Antoine (Mon oncle Antoine) on Claude Jutran ohjaama kanadalainen draamaelokuva vuodelta 1971. Jutra laati myös käsikirjoituksen yhdessä Clément Perronin kanssa. Elokuvaa pidetään yhtenä Kanadan kaikkien aikojen parhaista. Setäni Antoine on hiljainen kuvaus murrosikäisen Benoît-pojan elämästä talvisessa Quebecissä. Hän työskentelee sedän ja tädin omistamassa kyläkaupassa ja hautaustoimistossa ja pääsee sedän mukaan hevosrekimatkalle hakemaan vainajaa syrjäisestä maatalosta. ==Juoni== Pieni Québecin asbestikaivoskaupunki valmistautuu joulunviettoon ja kyläkaupassa on vilskettä. Siellä työskentelee kauppiaan orvoksi jäänyt veljenpoika, varhaisteini-ikäinen Benoît, ja seurailee aikuisten maailmaa hymynkare suupielessä. Sivujuonena on Poulinin perhe, jonka isä ottaa joulun alla lopputilin kaivokselta riitaannuttuaan englanninkielisen esimiehensä kanssa ja lähtee metsätyömaalle. Jouluna Poulinin perheen esikoispoika kuolee, ja kaupan lisäksi myös hautaustoimistoa pitävä setä Antoine ottaa Benoît’n mukaansa viemään hevosella taloon arkkua ja tuomaan siinä vainaja kylään. Paluumatkan alussa arkku putoaa reestä ja setä on umpijuovuksissa niin, ettei pysty auttamaan poikaa arkun nostossa. Poika palaa kyläkauppaan hakemaan apua. Hän lähtee kauppa-apulainen Fernandin kanssa takaisin Poulinien talolle, jossa koko perhe on kokoontunut esikoispoikansa avoimen arkun ääreen. ==Vastaanotto== Setäni Antoine voitti kahdeksan Kanadan elokuvapalkintoa, muun muassa parhaan alkuperäiskäsikirjoituksen, parhaan ohjauksen ja parhaan näytelmäelokuvan sarjoissa. 1980-luvulla sata Kanadan elokuva-asiantuntijaa äänesti sen Kanadan kaikkien aikojen parhaaksi elokuvaksi, ja sama lopputulos oli äänestyksissä myös 1990- ja 2000-luvuilla. 2010-luvulla Setäni Antoine jäi äänestyksessä toiseksi elokuvan Atanarjuat – nopeajalka (2001) jälkeen. Jouluinen tarina on esitetty Suomen televisiossa juhannuspäivän iltana 1973, Esitystiedot.. Suomen elokuva-arkistossa se on esitetty ainakin syksyllä 1987. ==Vaikutus== Setäni Antoine aloitti kanadalaisessa elokuvassa varttumiskuvausten aallon, johon kuuluvat Ján Kadárin Isäni valheet (1975), Allan Kingin Kuka on nähnyt tuulen?, Jean-Claude Lauzonin Léolo (1992) ja Allan Moylen New Waterfordin tyttö (1999). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Elokuva National Film Board of Canadan julkaisemana YouTubessa Luokka:Vuoden 1971 kanadalaiset elokuvat Luokka:Draamaelokuvat Luokka:Jouluelokuvat
Henna-Maija Alitalo

Henna-Maija Alitalo (s. 26. maaliskuuta 1966 Naantali) on suomalainen näyttelijä. Alitalon uran painopiste on ollut suurelta osin Kuopion ja Hämeenlinnan kaupunginteattereissa, joissa hänellä on ollut rooleja kymmenissä produktioissa, mukaan luettuna useat teatteritaiteen klassikot Romeosta ja Juliasta suomalaisen maalaisdraaman valiota edustavaan Niskavuoreen. == Ura == Alitalo valmistui teatteritaiteen maisteriksi Tampereen yliopiston näyttelijäntyön laitokselta vuonna 1991. Hän aloitti neljän vuoden rupeamalla Kuopion kaupunginteatterissa, minkä jälkeen hän näytteli lyhyen aikaa Teatteri Eurooppa Neljässä. Työnsä Hämeenlinnan kaupunginteatterissa Alitalo aloitti 1998. Kuopiossa Alitalo näytteli nimiroolin Minna Canthin Sylvissä. Hänen rooliluetteloaan kartuttivat myös Julian osa William Shakespearen tragediassa Romeo ja Julia ja Lady Macbeth niin ikään Shakespearen tragediassa Macbeth. Eurooppa Neljässä Alitalo näytteli muun muassa Aleksis Kiven Nummisuutareissa. Hämeenlinnassa Alitalon rooleja ovat olleet muun muassa Antonian osa Shakespearen Myrskyssä, Paulina näytelmässä Naisia hermoromahduksen partaalla ja Hetan osa Hella Wuolijoen teksteihin perustuvassa näytelmässä Niskavuori- Loviisan tarina. Alitalon kesäteatterirooleja on muun muassa Kauniin Veeran nimiosa. Televisiossa Alitalo näytteli opiskeluaikoinaan Kirstin roolin Anna- Leena Härkösen romaaniin perustuvassa sarjassa Häräntappoase. Epookkidraamassa Hovimäki hän näytteli Riikka-piikaa 1830-luvulla. Kirstiä ja Riikkaa suurempi rooli Alitalolla oli 1999 tuotetussa kuusiosaisessa komediasarjassa Trasselirakastaja. Hän oli Laila. Alitalo on työskennellyt myös työhyvinvointikouluttajana ja esiintymisvalmentajana. Hänet on palkittu Suomen Näyttelijäliiton kultaisella taiteilijamerkillä. == Valikoitu rooliluettelo == === Kuopion kaupunginteatteri === *Sylvi (Sylvi) *Anna-Kaisa (Tulitikkuja lainaamassa) *Lady Macbeth (Macbeth) *Julia (Romeo ja Julia) *Elli (Miehen kylkiluu) === Hämeenlinnan kaupunginteatteri === *Antonia (Myrsky) *Liina (Vaahteranmäen Eemeli) *Töyryn emäntä (Täällä Pohjantähden alla-musikaali) *Musti-koira (Fedja-setä, kissa ja koira) *Madame de Tourvel (Valheita ja viettelyksiä) *Jelena (Vanja-eno) *monologi (Julia, Julia) *Heta Niskavuori (Niskavuori- Loviisan tarina) *Paulina (Naisia hermoromahduksen partaalla) *Viiru (Viiru muuttaa) === Televisio === Vuosi Ohjelma Rooli 1989 Häräntappoase Kirsti Nyyssölä 1992 Luonnonmukainen rakastaja Maisa 1997 Elämän suola Teija Juvonen 1999 Trasselirakastaja Laila Vähälä 2000 Hovimäki piika Riikka 2012 Tehdas viettelijätär 2015 Punainen kolmio vartija == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Hämeenlinnan Teatteri: Henna-Maija Alitalo *TYHY-talo *Hämeen Sanomat: Henna-Maija Alitalon ura näyttämöllä on valinkauhassa (22.3.2012) Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Playtime Is Over

Playtime Is Over on Nicki Minajin ensimmäinen mixtape, joka julkaistiin 5. heinäkuuta 2007. == Kappaleet == # 1-900-Ms-Minaj (feat. Hell Rell, Red Café, Murda Mook, Ransom, Gravy) # Dreams '07 # Wuchoo Know # Interlude (feat. Lil Wayne) # Can't Stop Won't Stop (feat. Lil Wayne) # Playtime Is Over # Jump Off '07 # Click Clack # 40 Bars # Dilly Dally # Warning # N.I.G.G.A.S. (feat. Angel De-Mar) # Sunshine (feat. Gravy) # Letcha Go (feat. Angel De-Mar) # Sticks in My Bun # I'm Cumin' # Freestyle # Hood Story # Ease Up (feat. Ru Spits) # Encore '07 == Aiheesta muualla == * Playtime Is Over discogs.com -sivustolla Luokka:Vuoden 2007 albumit Luokka:Nicki Minajin albumit Luokka:Mixtapet
Queen (Nicki Minajin albumi)

Queen on Nicki Minajin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 10. elokuuta 2018. Se ylsi Suomen virallisen listan sijalle yksitoista, ja pysyi listalla yhteensä kymmenen viikkoa. == Kappaleet == # # (feat. Labrinth, featuring Eminem) # # (feat. Lil Wayne) # # (feat. Ariana Grande) # (feat. The Weeknd) # # (feat. Swae Lee) # # # # # # # (feat. Future) # # (feat. Foxy Brown) # # # == Arvostelut == * AllMusic: * Rolling Stone: * Slant: * The Independent: == Lähteet == Luokka:Nicki Minajin albumit Luokka:Vuoden 2018 albumit
Karl-Julius Mattas

Karl Emil Julius (Karl-Julius) Mattas, vuoteen 1918 Karlson (30. elokuuta 1885 Jomala Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1954, s. 520 (Viitattu 25.3.2019) – 14. maaliskuuta 1957) oli suomalainen diplomi-insinööri ja yritysjohtaja. Mattaksen vanhemmat olivat talollinen Karl Anders Mattas ja Amalia Amanda Mattson ja puoliso 1919–1944 Helmi Korhonen. Taidemaalari Åke Mattas oli heidän poikansa. Karl-Julius Mattas tuli ylioppilaaksi 1906 ja valmistui diplomi-insinööriksi 1911. Hän teki opintomatkoja Pohjoismaihin, Keski- Eurooppaan, Kanadaan ja Yhdysvaltoihin. Mattas oli Teknillisen korkeakoulun apulaisopettaja 1911–1912, sellu- ja paperitehtaan teknillisen johtajan apulaisena Kanadassa 1912–1915, G. A. Serlachius Osakeyhtiön teknillinen johtaja 1915–1917 ja 1919–1922, Simpele Oy:n toimitusjohtaja 1918–1919, Billeruds Ab:n yli-insinööri Ruotsissa 1923–1925, Papeterie Helleniquen toimitusjohtaja Kreikan Aígiossa 1925–1927, Toppila Oy:n toimitusjohtaja Oulussa 1928–1952 ja myös yhtiön johtokunnan jäsen 1945–1951.Kuolleita. Helsingin Sanomat, 17.3.1957, s. 17. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1885 syntyneet Luokka:Vuonna 1957 kuolleet
Pjotr Semjonov

thumb|200px|Pjotr Semjonov Pjotr Mihailovitš Semjonov (; 11. heinäkuuta 1934 Prääsän piirin Rodin-Yarvin kylä – 17. maaliskuuta 2019 Petroskoi) oli karjalainen kirjailija ja kääntäjä. Syntynyt talonpoikaiseen perheeseen. ==Teokset== * Ruadajat. — Petroskoi: Folium, 1998. — 136 s. * Puhtasjärven Maša: Romuanu. — Petroskoi: Periodika, 2004. — 159 s. * Rodinjärvi: (Vallitut kerdomukset). — Petroskoi, 2009. — 214 s. * Puhtasjärven Maša (Sähköinen resurssi)/ Lugijat: Marija Dorofejeva (luvut 1—4), Nina Barmina (luvut 5—8), Lidija Jevsejeva (luvut 9—13). — Finland: Karjalan Kielen Seura, 2008. — (CD- DA, 6 ч 43 мин 67 с): stereo. ==Käännökset== * Ildazen vuottajes/ Kiännökset karjalakse P. Sem′onov. — Petroskoi: Periodika, 2001. — 144 s. * Puškin A. Kapitanan tütär: pitkükerdomus. — Petroskoi: Periodika, 2005. — 118 s. * Lev Tolstoi. Lapsile. — Petroskoi, 2012. — 110 с. ==Aiheesta muualla== * Семёнов П. М. * Ушел из жизни карельский писатель Петр Семенов Luokka:Karjalankieliset kirjailijat Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Polestar 1

Polestar 1 on Volvon Polestar-osaston vuodesta 2019 lähtien valmistama kaksiovinen coupé-korinen hybridiautomalli, joka on ensimmäinen malli omaksi merkikseen eriytetyltä Polestarilta. Se perustuu samalle SPA- pohjalevyrakenteelle kuin esimerkiksi Volvo S90- ja V90-mallit. Malli esiteltiin alun perin Geneven autonäyttelyssä maaliskuussa 2018, ja sen sarjatuotanto alkoi vuoden 2019 puolivälissä. Polestar 1:n turboahdetun nelisylinterisen 2,0-litraisen bensiinimoottorin ja sähkömoottorien yhteisteho on 600 hevosvoimaa. Polttomoottorin teho välitetään etupyörille ja sähkömoottorien takapyörille. Sähköllä auton toimintamatka on 150 kilometriä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == 1 Luokka:Hybridiautot Luokka:S-segmentin autot Luokka:2010-luvun autot Luokka:2020-luvun autot
Head Above Water

Head Above Water on kanadalaisen laulaja-lauluntekijän Avril Lavignen kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 15. helmikuuta 2019. Albumi nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalle 13. Suomessa se debytoi virallisen albumilistan sijalla 41. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Arvostelut == * AllMusic: AllMusic review Viitattu 23.4.2019. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2019 albumit Luokka:Avril Lavignen albumit
Juhani Ijäs

Juhani Timo Andrei Ijäs (s. 27. joulukuuta 1985 Imatra) on suomalainen jääkiekkovalmentaja. Hän toimi vuosina 2011–2015 Arabiemiraattien jääkiekkomaajoukkueen apuvalmentajana ja nousi joukkueen päävalmentajaksi kaudeksi 2015–2016. Kaudella 2016–2017 Ijäs toimi Imatran Ketterän C-juniorijoukkueen apuvalmentajan ikäluokan Suomi-sarjassa ja sen ohella Aasian Talvikisoissa Thimaan miesten ja naisten jääkiekkomaajoukkueiden päävalmentajana. Kaudella 2017–2018 hän valmensi molempia Thaimaan maajoukkueita Aasian Challenge Cupissa. Kaudella 2018–2019 Ijäs toimii myös Thaimaan alle 20-vuotiaiden maajoukkueen päävalmentajana. ==Lähteet== * Juhani Ijäksen valmentajaprofiili Elite Prospects -sivustolla Luokka:Suomalaiset jääkiekkovalmentajat Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tommi Hämäläinen

Tommi Kalevi Hämäläinen (s. 27. maaliskuuta 1975 Kerava) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, nykyinen jääkiekkovalmentaja. == Ura == === Pelaajaura === * HIFK 1993–1994 * HPK 1993–1997 * Olofström IK, Ruotsi 1997–1999 * IF Björklöven, Ruotsi 1999–2002 * EHC Lustenau, Itävalta 2002–2003 * Amiens, Ranska 2003–2004 * Grenoble, Ranska 2004–2005 * Allborg Pirates, Tanska 2005–2006 === Valmennusura === * Teg SK, Ruotsi, pelaajavalmentaja, 2006–2007 * IF Björklöven, Ruotsi, U16 & U18, 2008–2010 * Mörrum GoIS, Ruotsi 2010–2012 * IF Björklöven, Ruotsi, U18, 2012–2013 * IF Björklöven, Ruotsi, 2013–2014 * IF Björklöven, Ruotsi, 2012–2014 * Skellefteå AIK, Ruotsi, U20, 2014–2015 * HIFK, 2015–2016 * HIFK, U20, 2016–2017 * HIFK, 2016–2018 * LHC, Sveitsi 2018– === Koulutus === * HR – Human Resources, Umeå University 2009–2012 * ETU – Swedish Elite coach education, Ruotsin jääkiekkoliitto 2014 Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ops (jumalatar)

Ops tai Opis on roomalaisessa mytologiassa vaurauden ja sadonkorjuun jumalatar, joka myös valvoi, että siemenet kasvoivat kunnolla.Jordan 1992, s. 227Castrén ja Pietilä-Castrén 2000, S. 382 Hän oli Saturnuksen puoliso. Opsin kunniaksi vietettiin Opeconsiva-juhlia 25. elokuuta ja lisäksi häntä palvottiin 19. joulukuuta pidetyssä Saturnalia-juhlan jälkeen vietetyssä Opalia-juhlassa. Roomassa oli Opsille omistettu temppeli Forum Romanumilla Regiassa nimeltään Ops Consiva.Lurker 1987, s. 143 Opsin palvonta levisi myös Pohjois-Afrikkaan berberiheimojen keskuuteen. == Lähteet == * Castrén, Paavo ja Pietilä-Castrén, Leena: Antiikin käsikirja. Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4. * Jordan, Michael: Encyclopedia of Gods. Kyle Cathie Limited, 1992. ISBN 1 85626 038 0. * Lurker, Manfred: A Dictionary of Gods and Goddesses, Devils and Demons. Routledge & Kegan Paul, 1987. ISBN 0-203-67189-9 === Viitteet === Luokka:Antiikin Rooman jumalattaret
Johann Walter (Walther)

Johann Walter (Johann Blanckenmüller, Johannes Walter, Johann Walther, (1496 Kahla – 10. huhtikuuta 1570 Torgau) oli saksalainen säveltäjä ja kanttori sekä ensimmäisen luterilaisen kuorolaulukirjan julkaisija. Walter oli Torgaun kaupungin kanttori vuodesta 1526 ja vuodesta 1548 Saksin ruhtinaan hovikapellimestari ja Staatskapelle Dresdenin perustaja ja ensimmäinen kapellimestari. Dresdenistä hän palasi takaisin Torgauhun. Walter toimi Torgaun raadin palkkaamana kanttorina. Hän opetti latinankoulussa, jonka oppilaat vastasivat laulusta kiinnostuneiden kaupungin asukkaiden kanssa kirkon kuoromusiikista. Hän oli Martin Lutherin läheinen työtoveri ja neuvonantaja mm. Lutherin Saksalaisen messun valmistamisessa. Tunnetuin Walterin kirjoista lienee kuorolaulukirja ”Geystllich gesank Buchleyn” vuodelta 1524. Walter julkaisi 1538 runomuotoisen kirjoituksen ”Lob und Preis Der löblichen Kunst Musica”, ja sen johdantona on Martin Lutherin kirjoittama runomuotoinen puhe ”Frau Musica”. Kirjoituksessaan Walterin teksti kuvailee musiikin merkitystä Vanhassa ja Uudessa testamentissa ja miten taivaassa ei tarvita muita taiteen lajeja kuin vain musiikki. > ”Im himmel gar man nicht bedarff > Der kunst Grammatik Logic scharff > Geometri/ Astronomy > Kein medicin / juristerey > Philosophey / Rethorica > Allein die schöne Musica > Da werdens all Cantores sein > Gebrauchen dieser kunst alllein.” Saksan evankelisten kirkkojen virsikirjassa Evangelisches Gesangbuchissa on viisi Walterin sävelmää sekä kolme hänen kirjoittamaansa virttä. Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa on muutama virren sävelmä, jotka on painettu Walterin koraalikirjassa 1543, mutta vain yksi Walterin virsi, 620 ”Sen suven suloisuutta”. Se on käännös Walterin virrestä ”Herzlich tut mich erfreuen”, jossa on ollut kaikkiaan 33 säkeistöä. Ruotsin kirkon virsikirjassa samasta Walterin virrestä on käännetty virsi 324 ”On riemu mietiskellä” (suom. Anna-Maija Raittila 1998). Sen säkeistöt ovat suurelta osin eri säkeistöjä kuin Suomen kirkon virsikirjan virren säkeistöt. Ruotsin kirkon virsikirjassa on myös yksi Walterin sävelmä, virressä 178 ”Kuin välke merten, auringon”. Walter on kirjoittanut sävelmän Lutherin jouluvirttä ”Von himmel hoh” varten. == Walterin virret ja sävelmät suomenkielisissä virsikirjoissa == Suomen ev. lut. kirkon virsikirja * 620 Sen suven suloisuutta ”Herzlich tut mich erfreuen” (suom. 1690, uud. Elias Lönnrot 1870 ja Niilo Rauhala 1984) Ruotsin kirkon virsikirja * 178 Kuin välke merten, auringon ”Morgen ist ganz frich und neu" (san. Johannes Zwick ennen v. 1542, säv. Walter) * 324 On riemu mietiskellä. ”Herzlich tut mich erfreuen” (suom. 1690, uud. suom. Den svenska psalmbokenin 1986 tekstin mukaan Anna-Maija Raittila 1998) ==Lähteet== Luokka:Saksalaiset virsirunoilijat‎ Luokka:Saksalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1496 syntyneet Luokka:Vuonna 1570 kuolleet
Kreikan itsenäisyyspäivä

Kreikan itsenäisyyspäivä (, ”Kreikan kansannousun juhla”; usein vain 25η Μαρτίου, 25. Martíou, ”25. maaliskuuta”) on Kreikassa, Kyproksella ja kreikkalaisissa yhteisöissä ympäri maailman vuosittain 25. maaliskuuta vietetty kansallispäivä, joka juhlistaa Kreikan vapaussotaa ja Kreikan itsenäistymistä Osmanien valtakunnasta. Itsenäisyyspäivä on toinen Kreikan kansallispäivistä Óchi-päivän ohella. Sitä vietetään aina samana päivänä kuin Marian ilmestyspäivää ortodoksisessa kirkossa. == Tausta == Turkkilainen Osmanien valtakunta kukisti Bysantin valtakunnan vuonna 1453, ja kreikkalaiset olivat tämän jälkeen turkkilaisvallan alla lähes 400 vuotta. Kreikan kansallisuusaate alkoi nousta 1700-luvun lopulla. Kreikan kansannousun ja seuranneen vapaussodan ainakin symbolisena alkuna pidetään sitä, kun piispa Germanos nosti Kreikan lipun Marian ilmestyspäivän juhlassa Agía Lávran luostarissa Peloponnesoksella 25. maaliskuuta 1821. Vapaussota kesti vuoteen 1829 saakka. Historiansa vuoksi itsenäisyyspäivän vietto kietoutuu Kreikassa tiiviisti yhteen ortodoksisen kirkon suurimpiin juhliin kuuluvan Marian ilmestyspäivän (Evangelismós tis Theotókou, Jumalansynnyttäjän Neitseen Marian ilmestys) juhlallisuuksien kanssa. == Juhlallisuudet == Kreikan itsenäisyyspäivää vietetään erityisesti juhlaparaateilla, liputuksilla ja muilla seremonioilla. Ateenassa järjestetään suuri sotilasparaati ja paikallisesti jokaisessa kaupungissa ja kylässä omia paraateja, joissa marssii sotilassoittokuntia, vapaussodan aikaisiin asuihin ja kansallispukuihin pukeutuneita, merkkihenkilöitä ja koululaisia sekä eri järjestöjä. Lisäksi kirkot täyttyvät Marian ilmestyspäivän juhlaliturgiaan osallistujista. Sen tärkeimpiä juhlapaikkoja on Tínos ja sen Panagía Evangelístrian kirkko. Ihmiset juhlistavat päivää myös kotona sekä kokoontumalla yhteen sukulaisten ja ystävien kanssa. Päivän perinteistä juhlaruokaa on kummeliturska (bakaliáros), koska juhla osuu suuren paaston ajalle. Greek Marching Band (5986598385).jpg|Juhlaparaatia Náfpliossa. Greek Soldiers (5987158026).jpg|Juhlaparaatia Náfpliossa. Pupil parade in Athens Greece.jpg|Koululaisten paraatia Ateenassa. Pupil parade in Athens Greece2.jpg|Koululaisten paraatia Ateenassa. Επετειακό (4463231938).jpg|Juhlaliputusta Santorínilla. Greek Independence Day ceremony - Ottawa, ON.jpg|Juhlaliturgia Ottawassa Kanadassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kansallispäivät Luokka:Kreikkalainen kulttuuri Luokka:Maaliskuun juhlapäivät
Kreikan kansallispäivä

Kreikan kansallispäiviä on kaksi: * Kreikan itsenäisyyspäivä 25. maaliskuuta * Óchi-päivä 28. lokakuuta
Ranskalainen avantgarde-elokuva

Ranskalainen avantgarde-elokuva oli erityisesti 1920-luvulla vaikuttanut löyhä elokuvan liike, jossa voidaan nähdä kolme aaltoa. Niistä ensimmäinen sai vaikutteita impressionismista ja toinen kubismista, dadasta ja surrealismista. Kolmas aalto keskittyi yhteiskunnallisiin aiheisiin. == Historia ja tekijät == Ranskalaisen avantgarde-elokuvan ensimmäisessä aallossa olivat impressionistit Germaine Dulac, Louis Delluc, Jean Epstein, Marcel L’Herbier ja Abel Gance. Heidän elokuvansa erosivat toisistaan selkeästi, mutta heillä kaikilla oli tavoitteena luoda impressionistinen tai pointillistinen elokuvakieli. He käyttivät muun muassa hidastuksia ja päällekkäiskuvia ja kuvasivat aidoissa ympäristöissä luonnonvalossa.Encyclopedia of European Cinema. Impressionistien keskittyminen subjektiivisuuteen sai toisen aallon avantgarde-elokuvantekijät syyttämään heitä itsekeskeisyydestä. Toisessa aallossa vaikutteita haettiin kubismista, dadasta ja surrealismista. Tämän vaiheen elokuvantekijöitä olivat Fernand Léger, René Clair, Germaine Dulac, Luis Buñuel ja Jean Cocteau. Kolmannessa aallossa avantgarde-elokuva siirtyi enemmän yhteiskunnallisiin aiheisiin, ja sen aikana käytettiin paljon dokumentaarista kerrontaa. Kolmannen aallon ohjaajia olivat Alberto Cavalcanti, Marcel Carné ja Jean Vigo. == Määritelmä == Ranskalainen avantgarde-elokuva liittyi keskeisesti aikansa eurooppalaisiin elokuvasuuntauksiin, eikä se varsinaisesti omana kansallisena elokuvasuuntanaan ole kovinkaan yksinkertaisesti määriteltävissä. Lisäksi monet elokuvantekijät, kuten Germaine Dulac, liikkuivat vaivattomasti eri ”aaltojen” välillä. Elokuvantekijät eivät myöskään puhtaasti keskittyneet avantgardeen, vaan he tekivät säännöllisesti myös laajemman yleisön tarinavetoisia elokuvia. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Ranskan elokuva
Grunau Baby

Grunau Baby oli saksalainen Edmund Schneider, Wolf Hirth ja Hugo Kromerin suunnittelema puurakenteinen purjelentokone. Baby suunniteltiin Schneiderin vuonna 1931 esittelemän suuremman Schneider ESG 31 -purjekoneen pohjalta. Babystä kehitettiin vuonna 1938 paranneltu IIb-versio, jossa oli edeltäjäänsä suuremmat siivekkeet, jarrulaipat ja umpiohjaamo. Tyyppiä rakennettiin kaikkiaan noin 6 000 kappaletta, ja sillä koulutettiin muun muassa Suomessa suuri osa 1930- ja 1940-lukujen aikana koulutuksensa saaneista purjelentäjistä. Konetyyppi suunniteltiin vuoden 1939 BVS-kuormitusmääräysten mukaisesti. == Museokoneet == *Grunau Baby IIb:t OH-BAA ja OH-BAR Suomen ilmailumuseossa Vantaalla. == Tekniset tiedot (Baby IIb) == == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Saksalaiset purjelentokoneet Luokka:1930-luvun purjelentokoneet
Miekkailu kesäolympialaisissa 2020 – miesten floretin joukkuekilpailu

Miesten floretin joukkuekilpailu Tokion 2020 kesäolympialaisissa kilpaillaan 1. elokuuta. Miekkailuottelut käydään Chibassa Makuhari Messe Hall B:ssä. Kyseessä on 24. kerta, kun miesten floretin joukkuekilpailu on mukana olympialaisissa. ==Karsinnat== Olympiaturnaukseen pääsee mukaan yhteensä kahdeksan maata. Maat päätetään FIEn rankingin mukaan 5. huhtikuuta 2021. Neljä rankingin parasta maata pääsevät mukaan suoraan olympiaturnaukseen. Tämän jälkeen otetaan tarkasteluun rankingissa sijoilla 5.–16. olevat maat: jokaisen maa-alueen paras maa tällä sijavälillä pääsee mukaan olympialaisiin. Maa-alueet ovat Eurooppa, Aasia-Oseania, Afrikka ja Amerikka. Jos jonkin maa- alueen yksikään maa ei ole sijoilla 5.–16., tällöin turnaukseen pääsee järjestyksessä seuraava maa riippumatta maa-alueesta. Näiden lisäksi Japanilla on kahdeksan omaa kiintiöpaikkaa, jotka se saa käyttää haluamallaan tavalla, jolloin maita saattaa olla mukana 9. ===Urheilijat=== Karsintatapa Maa Urheilijat FIE–ranking 1. Nick Itkin Alexander Massialas Gerek Meinhardt Race Imboden FIE–ranking 2. FIE–ranking 3. FIE–ranking 4. FIE–ranking 5.–16. Eurooppa FIE–ranking 5.–16. Aasia-Oseania FIE–ranking 5.–16. Afrikka FIE–ranking 5.–16. Amerikka Isäntämaa Merkintöjen selitykset Merkintöjen selitykset Merkintöjen selitykset Merkintöjen selitykset ==Lähteet== Miesten floretin joukkuekilpailu
Sivusuhde

pienoiskuva|ASH 31 -purjelentokoneen siiven sivusuhde on erittäin korkea 33,5. Sivusuhde on siiven kärkivälin ja jänteen välinen suhdeluku, joka saadaan kärkivälin neliön ja siipipinta-alan osamääränä. Mitasta käytetään paikoitellen lyhennettä AR, joka tulee termin englanninkielisestä vastineesta aspect ratio. Ylhäältä nähtynä suorakulmaisen siiven tapauksessa sivusuhde saadaan kärkivälin ja jänteen osamääränä. Lentokoneen indusoitu vastus on kääntäen verranollinen siiven sivusuhteeseen. Suuremman sivusuhteen siivellä on matalampi vastus ja hieman suurempi noste verrattuna vastaavankokoiseen matalamman sivusuhteen siipeen. Ilmiötä hyödynnetään esimerkiksi purjelentokoneissa, joissa käytettyjen siipien sivusuhde on tyypillisesti erittäin korkea. Lentokoneen liitosuorituskykyä mittaava liitoluku on hyvin riippuvainen koneen nostovoiman ja vastuksen suhteesta (L/D). == Lähteet == Luokka:Aerodynamiikka
Meksikon ralli 2004

Meksikon ralli 2004 (virallisesti 1. Corona Rally Mexico) oli Rallin MM-sarjan kauden 2004 kolmas osakilpailu, joka ajettiin 12.–14. maaliskuuta 2004. Kilpailussa oli 15 erikoiskoetta. == Tulokset == Sija Kuljettaja Kartanlukija Auto Aika Ero Pisteet 1\. Markko Märtin Michael Park Ford Focus RS WRC 03 4:06.46,2 10 2\. François Duval Stéphane Prévot Ford Focus RS WRC 03 4:07.28,7 +42,5 8 3\. Carlos Sainz Marc Martí Citroën Xsara WRC 4:08.07,1 +1.20,9 6 4\. Petter Solberg Phil Mills Subaru Impreza WRC 2004 4:10.00,9 +3.14,7 5 5\. Mikko Hirvonen Jarmo Lehtinen Subaru Impreza WRC 2004 4:10.22,4 +3.36,2 4 6\. Marcus Grönholm Timo Rautiainen Peugeot 307 WRC 4:10.44,6 +3.58,4 3 7\. Jussi Välimäki Jakke Honkanen Hyundai Accent WRC 4:18.03,1 +11.16,9 2 8\. Gilles Panizzi Hervé Panizzi Mitsubishi Lancer WRC 04 4:18.16,8 +11.30,6 1 Lähde:2004 Rally México Lähde:2004 Rally México Lähde:2004 Rally México Lähde:2004 Rally México Lähde:2004 Rally México Lähde:2004 Rally México Lähde:2004 Rally México == Muuta == * Jussi Välimäen uran ensimmäiset pisteet. == Lähteet == Luokka:MM-rallikausi 2004 Luokka:Meksikon ralli
Uuden-Seelannin ralli 2004

Uuden-Seelannin ralli 2004 (virallisesti 35. Propecia Rally New Zealand 2004) oli Rallin MM-sarjan kauden 2004 neljäs osakilpailu, joka ajettiin 15–18. huhtikuuta. Kilpailun voitti Subarun Petter Solberg. == Tulokset == Sija Kuljettaja Kartanlukija Auto Aika Ero Pisteet 1\. Petter Solberg Phil Mills Subaru Impreza WRC 2004 4:02.29,5 10 2\. Marcus Grönholm Timo Rautiainen Peugeot 307 WRC 4:02.35,4 +5,9 8 3\. Markko Märtin Michael Park Ford Focus RS WRC 04 4:02.55,1 +25,6 6 4\. Sébastien Loeb Daniel Elena Citroën Xsara WRC 4:03.34,7 +1.05,2 5 5\. Harri Rovanperä Risto Pietiläinen Peugeot 307 WRC 4:04.53,2 +2.23,7 4 6\. Carlos Sainz Marc Martí Citroën Xsara WRC 4:05.38,4 +3.08,9 3 7\. Mikko Hirvonen Jarmo Lehtinen Subaru Impreza WRC 2004 4:08.12,0 +5.42,5 2 8\. Daniel Carlsson Mattias Andersson Peugeot 206 WRC 4:15.53,3 +13.23,8 1 Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: == Lähteet == Luokka:MM-rallikausi 2004 Luokka:Uuden-Seelannin ralli
Vesterillo

Vesterillo eli Illo on Västanfjärdin kylä nykyisessä Kemiönsaaren kunnassa Varsinais-Suomessa. Vesterillo sijaitsee Västanfjärdin eteläosassa Lammalan kaakkoispuolella. Vesterillon naapurikylät ovat Gräggnäs ja Brännboda. Vesterillo on ollut paikallinen keskus 1500-luvulla. Kylän keskusta sijaitsi meren rannalla, mutta maankohoamisen myötä kylän edustalla ollut kapea lahti on hävinnyt. Vesterillossa on louhittu kalkkia 1882–1952, mistä muistona on Illogruvan Ängesholmarnan edustalla. ==Lähteet== Luokka:Västanfjärdin kylät
Meksikon ralli 2005

Meksikon ralli 2005 (virallisesti 2. Corona Rally Mexico) oli Rallin MM-sarjan kauden 2005 kolmas osakilpailu, joka ajettiin 11.–13. maaliskuuta 2005. Kilpailussa oli 14 erikoiskoetta. == Tulokset == Sija Kuljettaja Kartanlukija Auto Aika Ero Pisteet 1\. Petter Solberg Phil Mills Subaru Impreza WRC 2005 3:41.06,2 10 2\. Marcus Grönholm Timo Rautiainen Peugeot 307 WRC 3:41.40,7 +34,5 8 3\. Markko Märtin Michael Park Peugeot 307 WRC 3:42.44,5 +1.38,3 6 4\. Sébastien Loeb Daniel Elena Citroën Xsara WRC 3:44.57,3 +3.51,1 5 5\. Harri Rovanperä Risto Pietiläinen Mitsubishi Lancer WRC 05 3:45.04,3 +3.58,1 4 6\. Toni Gardemeister Jakke Honkanen Ford Focus RS WRC 04 3:45.11,8 +4.05,6 3 7\. Antony Warmbold Michael Orr Ford Focus RS WRC 04 3:47.07,2 +6.01,0 2 8\. Gilles Panizzi Hervé Panizzi Mitsubishi Lancer WRC 05 3:47.07,9 +6.01,7 1 Lähde:2005 Rally México Lähde:2005 Rally México Lähde:2005 Rally México Lähde:2005 Rally México Lähde:2005 Rally México Lähde:2005 Rally México Lähde:2005 Rally México == Muuta == * Gilles Panizzin uran viimeinen piste. == Lähteet == Luokka:MM-rallikausi 2005 Luokka:Meksikon ralli
Uuden-Seelannin ralli 2005

Uuden-Seelannin ralli 2005 (virallisesti 36. Propecia Rally New Zealand) oli Rallin MM-sarjan kauden 2005 neljäs osakilpailu, joka ajettiin 8.–10. huhtikuuta 2005. Kilpailussa oli 20 erikoiskoetta. Kilpailun voitti Citroën World Rally Teamin Sébastien Loeb. == Tulokset == Sija Kuljettaja Kartanlukija Auto Aika Ero Pisteet 1\. Sébastien Loeb Daniel Elena Citroën Xsara WRC 3:34.51,6 10 2\. Marcus Grönholm Timo Rautiainen Peugeot 307 WRC 3:35.41,4 +49.8 8 3\. Petter Solberg Phil Mills Subaru Impreza WRC 2005 3:36.00,3 +1.08,7 6 4\. François Duval Stéphane Prévot Citroën Xsara WRC 3:36.57,9 +2.06,3 5 5\. Markko Märtin Michael Park Peugeot 307 WRC 3:38.00,7 +3.09,1 4 6\. Toni Gardemeister Jakke Honkanen Ford Focus RS WRC 04 3:38.07,9 +3.16,3 3 7\. Chris Atkinson Glenn MacNeall Subaru Impreza WRC 2005 3:39.28,8 +4.37,2 2 8\. Gianluigi Galli Guido D’Amore Mitsubishi Lancer WRC 05 3:41.42,1 +6.50,5 1 Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: == Lähteet == Luokka:MM- rallikausi 2005 Luokka:Uuden-Seelannin ralli
Marjo Lahtinen

Marjo Anita Lahtinen-Tapper (s. 10. lokakuuta 1944 Jyväskylä) on suomalainen kuvanveistäjä. Hän syntyi autonasentaja Ensio Johannes Lahtisen ja Sievä Maria Volasen ainoaksi lapseksi, ja opiskeli Suomen Taideakatemian Koulun kuvanveistolinjalla 1966–1969 suorittaen vaihto-oppilaana opintoja myös Tukholman Kuninkaallisessa Taideakatemiassa. Lahtinen avioitui vuonna 1969 kuvanveistäjä Kain Tapperin kanssa. Lahtisen töitä on ollut esillä useissa kymmenissä niin yhteis- kuin yksityisnäyttelyissä ja hänen teoksiaan on mm. Ateneumin taidemuseon, Eduskunnan, Suomen Pankin, Nykytaiteen museon ja eri kaupunkien kokoelmissa. Marjo Lahtinen-Tapperille myönnettiin valtion taiteilijaeläke vuonna 2005. Taiteilijaeläke 43:lle eri alojen edustajalle, Turun Sanomat == Julkiset teokset == * Torso 2008, Helsingin Tähtitorninvuori, Helsingin kaupungin taidemuseo * Kaatuneiden muistomerkki 2009, Kouvolan lääninpuisto, Kouvolan taidemuseo === Valokuvia julkisista teoksista === Marjo Lahtinen - Artturi - 1983 - Repokankaan päiväkodin etupiha, Kyllikinkatu 10, Viinamäki - Repokangas - Varkaus.jpg|Artturi, Varkaus, 1983. Marjo Lahtinen Torso 2008.jpg|Torso, Helsinki, 2008 Lääninpuisto sankarivainajien 1939-1945 muistomerkki.jpeg|Sankarivainajien 1939-45 muistomerkki, Kouvola, 2009. == Teoksia seuraavissa kokoelmissa == * Aineen museo, Tornio * Alvar Aalto -museo * Ateneumin taidemuseo * Eduskunta * Helsingin kaupungin taidemuseo * Henna ja Pertti Niemistön taidekokoelmat * Imatran taidemuseo * Jaalan kunta * Kauniaisten kaupunki * Kouvolan kaupunki * Lahden kaupunki * Nelimarkka säätiön kokoelmat * Nurmijärven kunta * Nykytaiteen museo * Osuuspankkien Keskuspankki Oy * Oy Nokia Ab * P. H. Taucherin kokoelmat * Rovaniemen taidemuseo (Jenny ja Antti Wihurin rahaston kokoelmat) * Saarijärven Mannilan taidesäätiön kokoelmat * Saastamoisen taidesäätiön kokoelmat * Suomen Pankki * Suomen Posti * Valtion taidekokoelmat * Vantaan sähkö Oy * Varkauden kaupunki * Wäinö Aaltosen museo * Y. A. Jäntin kokoelmat == Lahtisen suunnittelemat mitalit == * Akateemikko Mika Waltari -mitali, 1978 * Suomen kiinteistöpankin mitali, 1982 * Prokuraattori- Oikeuskansleri 175-vuotta -mitali, 1984 * Lahden MM-hiihtojen 1989 juhlaraha, 1988 * Finlandia-hiihdon mitali, 1990 == Lähteet == * Marjo Lahtinen, Kouvolan taidemuseon julkaisuja 15, 2007 === Viitteet === == Aiheesta muualla == * https://yle.fi/uutiset/3-5972875 * https://www.hamhelsinki.fi/sculpture/torso- marjo-lahtinen/ * https://www.hs.fi/kulttuuri/art-2000004503196.html Luokka:Suomalaiset kuvanveistäjät Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Uuden-Seelannin ralli 2003

Uuden-Seelannin ralli 2003 (virallisesti 34. Propecia Rally New Zealand) oli Rallin MM-sarjan kauden 2003 neljäs osakilpailu, joka ajettiin 11.–13. huhtikuuta 2003. Kilpailussa oli 22 erikoiskoetta. Kilpailun voitti Marcus Grönholm, jolle voitto oli kauden toinen peräkkäinen. Hänen tallikaverinsa Richard Burns ajoi toiseksi, jolloin Peugeot nousi valmistajien sarjassa toiseksi. Markko Märtin keskeytti toiselta sijalta erikoiskokeella 14 jakohihnan vikaan. Colin McRae keskeytti ensimmäisellä etapilla jousituksen rikkoutumiseen. == Tulokset == Sija Kuljettaja Kartanlukija Auto Aika Ero Pisteet 1\. Marcus Grönholm Timo Rautiainen Peugeot 206 WRC 3:45.21,2 10 2\. Richard Burns Robert Reid Peugeot 206 WRC 3:46.29,9 +1.08,7 8 3\. Petter Solberg Phil Mills Subaru Impreza WRC 2003 3:47.31,0 +2.09,8 6 4\. Sébastien Loeb Daniel Elena Citroën Xsara WRC 3:49.36,6 +4.15,4 5 5\. Toni Gardemeister Paavo Lukander Škoda Octavia WRC Evo3 3:53.35,0 +8.13,8 4 6\. Alister McRae David Senior Mitsubishi Lancer WRC2 3:54.35,4 +9.14,2 3 7\. Tommi Mäkinen Kaj Lindström Subaru Impreza WRC 2003 3:55.11,4 +9.50,2 2 8\. Didier Auriol Denis Giraudet Škoda Octavia WRC Evo3 3:55.29,8 +10.08,6 1 Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: == Muuta == * Alister McRaen uran viimeiset pisteet. == Lähteet == Luokka:MM-rallikausi 2003 Luokka:Uuden-Seelannin ralli
Kossi Efoui

Kossi Efoui (s. 1962 Anfoin, Togo ) on togolainen kirjailija ja näytelmäkirjailija. Efoui syntyi Togon Maritimen alueen kylässä Anfoinissa, opiskeli filosofiaa Lomén yliopistossa ja sai filosofian maisterin tutkinnon Beninin yliopistosta. 1980-luvulla hän osallistui non-konformistiseen opiskelijaliikkeeseen, vastusti presidentti Gnassingbé Eyadémaa, ja muutti Ranskaan vuonna 1992 vapaaehtoisena pakolaisena. Hänen ensimmäinen näytelmänsä Le carrefour julkaistiin Ranskassa ja Yhdysvalloissa vuosina 1990 ja 1991 sen saavutettua menestyksen Togossa, ja se esitettiin Ranskan kulttuurikeskuksessa Loméssa samana vuonna. Julkaistuaan useita novelleja 1990-luvun puolivälissä Efoui julkaisi ensimmäisen romaaninsa, La Polka vuonna 1997, ja sitä seurasi La Fabrique de cérémonies vuonna 2001, joka voitti Grand Prix littéraire d'Afrique Noire palkinnon. Hänen kolmas romaaninsa, Solo d'un revenant, julkaistiin vuonna 2008 ja se voitti Prix des cinq continents de la francophonie palkinnon. Sen jälkeen julkaistiin L'Ombre des choses à venir (2009). Efouin näytelmiä pidettiin epäselvinä, ja niitä kritisoitiin, koska hänen teoksiaan pidettiin liian länsimaisina ja liian erillään Afrikasta olevina. Tämän Efoui teki tarkoituksellisesti liittääkseen Afrikan ja lännen teoksiinsa. Erityisesti Le carrefourissa hän kuvaili hahmojaan vartaloina sen sijaan, että olisi nimenomaan merkinnyt ne mustaihoisiksi tai afrikkalaisiksi. Pariisin III yliopisto: Sorbonne Nouvelle järjesti vuonna 2010 Efouin näytelmien kokoelman nimeltään "Le Théâtre de Kossi Efoui: une poétique du marronnage au pouvoir (Kossi Efouin teatteri, vallankumouksen runous). == Bibliografia == * L'Ombre des choses à venir, romaani, toim. Le Seuil , 2009 * Solo d'un revenant, romaani, toim. Le Seuil, 2008 * Io (tragedia), näytelmä, ed. Le bruit des autres, 2007 * Volatiles , news??, ed. Joca Seria, 2006 * La Fabrique de cérémonies, romaani, toim. Le Seuil, 2001 * L'entre-deux rêves de Pitagaba, näytelmä, toim. Acoria, 2000 * La Polka, romaani, toim. Le Seuil, 1997 * Le Petit Frère du rameur, näytelmä, toim. Lansman, 1995 * Les coupons de Magali , 1994 * La Malaventure, näytelmä, toim. Lansman, 1993 * Le carrefour, näytelmä, toim. L'Harmattan, 1989 == Lähteet == Luokka:Togolaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Sivut, joissa on tarkistamattomia käännöksiä
Liu Qing (koripalloilija)

Liu Qing (, s. 6. elokuuta 1964 Hunan) on kiinalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Liu saavutti Kiinan naisten maajoukkueessa muun muassa olympiahopeaa Barcelonassa 1992, olympiapronssia Los Angelesissa 1984 ja MM- pronssia Brasiliassa 1983. Hän kuului Kiinan kokoonpanoon myös Soulin kesäolympialaisissa 1988Olympics at Sports-Reference.com ja vuosien 1986 sekä 1990 MM-kilpailuissa. == Lähteet == * Liu Qing Bio, Stats, and Results Olympics at Sports-Reference.com === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Profiili FIBA Archive * Profiili FIBA Archive * Profiili FIBA Archive Luokka:Kiinalaiset koripalloilijat Luokka:Kiinalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt