EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Sten Stensen

Sten Stensen (s. 18. joulukuuta 1947 Drammen) on norjalainen pikaluistelun maailmanmestari ja olympiavoittaja, joka kuului maansa edustusjoukkueeseen vuosina 1969–1978.Arponen, ym., s. 547 ==Urheilu-ura== Stensen saavutti Sapporon olympialaisissa 1972 pronssimitalin 5 000:lla ja 10 000 metrillä.Sports Reference LLC Seuraavana vuonna hän saavutti yleisluistelun MM-kilpailuissa hopeaa. Vuonna 1974 hän voitti Inzellin MM-kilpailuissa kultaa ja sijoittui EM-kilpailuissa kuudenneksi. Vuonna 1975 hän voitti EM-kultaa mutta jäi MM-kilpailuissa neljänneksi. Innsbruckin olympialaisissa 1976 Stensen voitti kultaa 5 000 metrillä ja saavutti hollantilaisen Piet Kleinen takana hopeaa 10 000 metrillä. Samana vuonna hän oli sekä EM- että MM- kilpailuissa hopealla; edellisissä häntä parempi oli maanmies Kay Arne Stenshjemmet ja jälkimmäisissä Piet Kleine. Samana vuonna Stensen luisteli kahdesti 10 000 metrillä maailmanennätyksen: tammikuussa hän luisteli Oslossa ajan 14.50,31 ja maaliskuussa Medeossa hän otti ennätyksen Piet Kleinelta takaisin ajalla 14.38,08. Vuonna 1977 Stensen saavutti vielä MM-pronssia ja EM-hopeaa. Kaikkiaan Stensen saavutti urallaan 11 arvokisamitalia ja neljä olympiamitalia. Vuoden 1976 menestysten perusteella hänet valittiin vuoden parhaaksi luistelijaksi maailmassa, josta hän sai tunnustuksena Oscar Mathisen -palkinnon. Uransa aikana hän kuului Norjan legendaariseen pikaluistelukvartettiin yhdessä Jan Egil Storholtin, Kay Arne Stenshjemmetin ja Amund Sjøbrendin kanssa. Aikalaiset kutsuivat heitä Norjassa alkukirjaimen mukaan nimellä "Fire S" eli "Neljä ässää". ==Uran jälkeinen aika== Urheilu- uran päätyttyä keväällä 1978 hän toimi Norjan radiolle lajiasiantuntijana lähes 20 vuoden ajan. Stensen valitsi nuorena jo sotilasuran ja yleni aina everstiksi jäätyään 60-vuotiaana eläkkeelle. Sen jälkeen hän työskenteli vielä puolustusvoimain rakennushankkeiden johtotehtävissä. Viimeiset vuodet hän on ollut aktiivi vapaa-ajanpurjehtija. Hän palasi Norjaan kesällä 2019 kierrettyään vaimonsa kanssa moottoripurjeveneellään maailmaa peräti viisi vuotta. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Norjalaiset pikaluistelijat Luokka:Norjalaiset olympiavoittajat Luokka:Norjalaiset sotilaat Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jimmy Vicaut

Jimmy Vicaut (s. 27. helmikuuta 1992 Bondy) on ranskalainen pikajuoksija.Jimmy Vicaut Ranskan Yleisurheiluliitto. Viitattu 2.3.2013 Vicaut sijoittui 100 metrin juoksussa seitsemänneksi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2009 ja kolmanneksi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2010. Vuoden 2011 alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän voitti kultaa 100 metrin juoksussa ennätyksellään 10,07 s ja pikaviestissä Ranskan joukkueessa. Barcelonan EM- kilpailuissa 2010 hän voitti Euroopan-mestaruuden Ranskan pikaviestijoukkueessa. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui 100 metrin juoksussa kuudenneksi ja juoksi ankkuriosuuden toiseksi sijoittuneessa Ranskan pikaviestijoukkueessa. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 Vicaut sijoittui 100 metrin juoksussa toiseksi ajalla 10,12. Hän hävisi maanmiehelleen Christophe Lemaitrelle kolme sadasosasekuntia. Lontoon olympialaisissa 2012 hän karsiutui 100 metrin välierissä ja sijoittui pikaviestissä alun perin neljänneksi, mutta sai myöhemmin pronssia kun Yhdysvaltain joukkue hylättiin Tyson Gayn dopingkäryn takia. Sisäratojen EM-kilpailuissa 2013 Vicaut voitti 60 metrin juoksun ajalla 6,48. Saman vuoden Moskovan MM-kilpailuissa hän karsiutui 100 ja 200 metrin välierissä. 4\. heinäkuuta 2015 Pariisin Timanttiliigan osakilpailussa Vicaut sivusi 100 metrin Euroopan ennätystä 9,86 s. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän oli 100 metrillä kahdeksas. Hän sivusi Euroopan- ennätystä 9,86 s toistamiseen 7. kesäkuuta 2016 kotikentällään Montreuil´ssä. Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 hän sai pronssia 100 metrillä ajalla 10,08 ja hopeaa 4 × 100 metrin viestissä. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sijoittui 100 metrillä seitsemänneksi ja Lontoon MM-kilpailuissa 2017 kuudenneksi. Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hän selviytyi 100 metrin loppukilpailuun, muttei osallistunut siihen. Dohan MM-kilpailuissa 2019 ja vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän karsiutui 100 metrin välierissä. Vicaut saavutti Münchenin EM-kilpailussa 2022 hopeaa 4 × 100 metrin viestissä ja karsiutui 100 metrillä välierissä. ==Henkilökohtaiset ennätykset== :Lähde: IAAF === Ulkona === * 100 metrin juoksu: 9,86 s (2015, 2016) * 200 metrin juoksu: 20,30 s (2013) === Sisällä === 60 metrin juoksu (sisäradat): 6,48 s (2013) == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ranskalaiset pikajuoksijat Luokka:Ranskalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Henrik Ojamaa

Henrik Ojamaa (s. 20. toukokuuta 1991 Tallinna) on virolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä tai laitalinkki. Hän edustaa Puolan pääsarjan Legia Varsovaa. Kesäkuussa 2013 Ojamaa siirtyi Motherwellistä Puolan hallitsevaan mestariin Legia Varsovaan.http://legia.com/news,36125-ojamaa_pilkarzem_legii.html == Lähteet == Luokka:Virolaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Boris Šilkov

Boris Arsenjevitš Šilkov (; 28. kesäkuuta 1927 Arkangeli – 27. kesäkuuta 2015 Pietari) oli Neuvostoliittoa edustanut pikaluistelun maailmanmestari ja olympiavoittaja.Arponen, ym., s. 543Sports Reference LLC Boris Šilkov aloitti pikaluistelu-uransa Arkangelissa, jossa hän opiskeli paikallisessa laivanrakennusopistossa vuoteen 1947 asti. Sen jälkeen hän siirtyi Leningradiin urheilukouluun. Pikaluisteluvalmentajaksi hän sai Aleksander Kalininin. Šilkov saavutti yleisluistelun MM-kilpailuissa hopeaa Helsingissä 1953. Yksittäisistä matkoista, joilla ei jaettu erillisiä mitaleja, hän oli nopein 1 500 metrillä. Vuonna 1954 hän voitti Sapporossa maailmanmestaruuden ja Davosissa Euroopan-mestaruuden ja oli molemmissa kisoissa nopein 1 500 metrillä. Vuoden 1955 tammikuussa Šilkov paransi Medeossa 5 000 metrin maailmanennätystä 18,4 sekuntia aikaan 7.45,6. Vähän myöhemmin hän epäonnistui Falunin EM-kilpailuissa mutta saavutti Moskovassa MM-pronssia oltuaan 500 metrillä toiseksi ja 1 500 metrillä kolmanneksi nopein. Cortina d’Ampezzon olympialaisissa 1956 Šilkov voitti kultaa 5 000 metrillä olympiaennätysajalla 7.48,7 ja sijoittui seuraavana päivänä 1 500 metrillä kahdeksanneksi. Saman vuoden MM-kilpailuissa Oslossa hän sijoittui viidenneksi. Vuonna 1957 hän saavutti vielä MM-hopeaa ja sijoittui vuonna 1958 Eskilstunan EM-kilpailuissa seitsemänneksi oltuaan nopein 500 metrillä. Myöhemmin uransa jälkeen 1960-luvulla Šilkov toimi valmentajana ja urheilukeskusten suunnittelijana. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Neuvostoliittolaiset pikaluistelijat Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiavoittajat Luokka:Neuvostoliittolaiset pikaluisteluvalmentajat Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Astu tarinaan

Astu tarinaan on suomalainen keskusteluohjelmasarja, jota esitetään AlfaTV- kanavalla, kanavapaikalla 15. Ohjelmaa isännöi Kakola-sarjasta tuttu Markku "Kure" Tuppurainen. Ohjelmasarja on IRR-TV:n tuotantoa.Astu tarinaan Ohjelmassa vierailee tunnettuja suomalaisia ja heidän kanssaan keskustellaan syvällisesti elämästä. Ohjelmassa ovat vierailleet muun muassa Mitro Repo, Joel Hallikainen, Sakari Orava, Päivi Räsänen, Timo Soini, Jukka Tolonen, Lauri “Late” Johansson ja Heikki Hursti. Aiemmin sarjaa esitettiin myös SuomiTV-kanavalla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Astu tarinaan - IRR- TV:n sivulla *YLE:n Kakola-sarja Luokka:Suomalaiset keskusteluohjelmat Luokka:AlfaTV:n televisio-ohjelmat
Oleg Gontšarenko

Oleg Georgijevitš Gontšarenko (, 18. elokuuta 1931 Harkova, Ukraina – 16. joulukuuta 1986 Moskova) oli Neuvostoliittoa edustanut pikaluistelun maailmanmestari ja olympiamitalisti.Arponen, ym., s. 518–519Sports Reference LLC Gontšarenko oli ensimmäinen neuvostoliittolainen miesluistelija, joka voitti yleisluistelun maailmanmestaruuden. Hän voitti mestaruuden kolmasti: Helsingissä 1953, Oslossa 1956 ja toistamiseen Helsingissä 1958. Lisäksi hän saavutti MM-hopeaa vuosina 1954 ja 1955. Vuonna 1957 hän sijoittui MM-kisoissa neljänneksi, vuonna 1959 seitsemänneksi, vuonna 1960 yhdeksänneksi ja vuonna 1961 sijalle 12. Euroopan-mestaruuden hän voitti Oslossa 1957 ja Eskilstunassa 1958, ja lisäksi hän saavutti EM-hopeaa 1955 sekä sijoittui viidenneksi vuonna 1956, kuudenneksi vuosina 1959 ja 1960 sekä kahdeksanneksi vuonna 1961. Cortina d'Ampezzon olympialaisissa 1956 Gontšarenko saavutti pronssia 5 000 metrillä ja 10 000 metrillä. Squaw Valleyn olympialaisissa 1960 hän sijoittui 5 000 metrillä kuudenneksi. Aktiiviuransa jälkeen Gontšarenko toimi Kansainvälisen Luisteluliiton hallinnossa sekä Neuvostoliiton luistelujoukkueiden johtajana arvokilpailuissa. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Neuvostoliittolaiset pikaluistelijat Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 1986 kuolleet
Viktor Kositškin

Viktor Ivanovitš Kositškin (, 25. helmikuuta 1938 Moški, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto – 30. maaliskuuta 2012) oli Neuvostoliittoa edustanut pikaluistelun olympiavoittaja, maailman- ja euroopanmestari.Arponen, ym., s. 529Sports Reference LLC Kositškin voitti Squaw Valleyn olympialaisissa 1960 kultaa 5 000 metrillä 22-vuotissyntymäpäivänään ajalla 7.51,3. Kaksi päivää myöhemmin hän saavutti hopeaa 10 000 metrillä häviten vain maailmanennätyksen tehneelle Norjan Knut Johannesenille. Seuraavana vuonna hän voitti Euroopan- mestaruuden ja saavutti MM-hopeaa. Vuonna 1962 hän voitti maailmanmestaruuden oltuaan yksittäisillä matkoilla parhaimmillaan vain kolmas 10 000 metrillä. Vuonna 1964 hän saavutti MM-hopeaa ja vuonna 1965 EM-pronssia. Innsbruckin olympialaisissa 1964 hän sijoittui 5 000 metrillä neljänneksi ja 10 000 metrillä kuudenneksi. Yleisluistelun MM-kilpailuista Kositškin voitti yhteensä yhden kulta- ja kaksi hopeamitalia.http://sports123.com/ssk/mw-all.html EM- kilpailuista hän saavutti yhden kullan ja yhden pronssin.http://sports123.com/ssk/me-all.html Kositškin kuoli 74-vuotiaana 30. maaliskuuta 2012.http://www.ts.fi/urheilu/329263/Pikaluistelun+olympiavoittaja+Kositshkin+kuolluthttp://en.ria.ru/sports/20120330/172491464.html == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Neuvostoliittolaiset pikaluistelijat Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Oleksi Pryhorov

Oleksi Viktorovytš Pryhorov (, s. 25. kesäkuuta 1987 Harkova, Ukrainan SNT) on ukrainalainen uimahyppääjä. Vuoden 2008 kesäolympialaisissa Pekingissä Pryhorov saavutti ensimmäisen kansainvälisen mitalinsa sijoittumalla kolmanneksi kolmen metrin ponnahduslaudan parikilpailussa. Hänen parinsa oli Illja Kvaša. Samainen pari voitti kultaa myöhemmin Torinon ja Budapestin Euroopan-mestaruuskisoissa samassa lajissa. Pryhorov osallistui Budapestin kisoissa myös kolmen metrin ponnahduslautakilpailuun ja oli karsintojen 25:s. Vuoden 2011 uimahyppyjen Euroopan-mestaruuskilpailussa Pryhorov sijoittui kolmen metrin ponnahduslautakilpailussa 11:nneksi ja parikilpailussa neljänneksi. Saman vuoden maailmanmestaruuskilpailussa Shanghaissa hän karsiutui metrin ponnahduslautakilpailussa ja sijoittui kolmen metrin ponnahduslaudassa 12:nneksi. Pryhorov osallistui myös parikilpailuun Illja Kvašan kanssa ja heidän sijoituksensa oli kuudes. Pryhorov saavutti Eindhovenin EM-kilpailuissa 2012 Kvašan kanssa pronssia kolmen metrin ponnahduslaudan parikilpailuissa ja sijoittui metrin ponnahduslautan henkilökohtaisessa kilpailussa seitsemänneksi. Lontoon kesäolympialaisissa 2012 hän oli kolmen metrin ponnahduslaudan yksilökilpailussa välierän kuudestoista ja karsitui loppukilpailusta. Kolmen metrin ponnahduslaudan parikilpailussa hän sijoittui Kvašan kanssa neljänneksi. ==Lähteet== Luokka:Ukrainalaiset uimahyppääjät Luokka:Ukrainalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Roy Díaz González

Roy Díaz González (s. 1953) on meksikolainen entinen sulkapalloilija. Hän voitti ensimmäisen Meksikon-mestaruutensa jo 14-vuotiaana ja sai seuraavana vuonna Belgian avoimen turnauksen nelinpelin voiton vyölleen. González voitti 16-vuotiaana Sveitsin avoimet ja jatkoi pitkää uraansa sulkapallohuipun lähellä voittaen mm. Pan-Amerikan mestaruuden vuonna 1977, jolloin kisat järjestettiin ensimmäisen kerran. Hän myös pelasi maansa Thomas Cup -joukkueessa viidesti vuosina 1970-1984\. González vieraili turnauksissa vielä 1990-luvulla ja pelasi viimeksi Yhdysvaltain avoimissa 1996, jolloin hän eteni kaksinpelissä toiselle kierrokselle saakka pudoten kuitenkin nelinpelissä ensimmäisen ottelun jälkeen. == Lähteet == Luokka:Meksikolaiset sulkapalloilijat Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Fosfoseriinitransaminaasi

Fosfoseriinitransaminaasi eli fosfoseriiniaminotransferaasi on aminotransferaaseihin kuuluva entsyymi ja osa seriinin biosynteesiä. Se katalysoi fosfohydroksipalorypälehapon ja glutamiinihapon välistä reaktiota, jossa muodostuu fosfoseriiniä ja α-ketoglutaarihappoa. Fosofoseriiniaminotransferaasin EC-numero on EC 2.6.1.52. ==Rakenne== Fosfoseriinitransaminaasi on rakenteeltaan dimeeri ja koostuu kahdesta samanlaisesta alayksiköstä. Alayksiköissä α-kierteiden ja β-laskosten muodostama rakenne on samankaltainen kuin muissakin pyridoksaalifosfaatista riippuvissa entsyymeissä. Ainotransferaaseista se muistuttaa eniten aspartaattiaminotransferaasia. Aktiivisessa kohdalla on suurempoi alayksikkö, johon pyridoksaalifosfaatti kiinnittyy lysiiniaminohappoon muodostaen aldimiinin eli Schiffin emäksen. Eräillä emäksisiin olosuhteisiin sopeutuneilla eliöillä fosfoseriinitransaminaasin pinnalla negatiivisesti varautuvia aminohappoja on enemmän kuin muiden eliöiden entsyymeissä. ==Fosfoseriiniaminotransaminaasin puutos== Eräs suhteellisen harvinainen perinnöllinen mutaatio aiheuttaa fosfoseriinitransaminaasientsyymin tuotannon heikentymistä. Tämä ilmenee veren seerumin alhaisina seriini- ja glysiinikonsentraatioina. Tämän seurauksena aiheutaa kohtauksia ja henkistä jälkeenjääneisyyttä. ==Lähteet== Luokka:Transferaasit
Juovahylje

Juovahylje (Histriophoca fasciata) on pohjoisella Tyynellämerellä ja Pohjoisella jäämerellä elävä hyljelaji. Koiras on naarasta tummempi, ja kummallakin sukupuolella on turkissa neljä leveää valkoista juovaa. Juovahylkeiden lukumääräästä ei ole tarkkaa tietoa, mutta niitä on arvioitu olevan useita satoja tuhansia. Juovahylkeet elävät pääosin yksin, mutta kokoontuvat lisääntymisaikaan ryhmiksi. Nuoret yksilöt syövät äyriäisiä ja vanhemmat kaloja ja nilviäisiä. ==Koko ja ulkonäkö== Aikuinen juovahylje on 1,5–1,8 metriä pitkä ja painaa 90–150 kilogrammaa. Koiras on pohjaväriltään naarasta tummempi, tumman ruskea tai musta. Turkissa on neljä leveää valkoista juovaa: yksi rengas kaulan ympärillä, toinen ruumiin takaosan ympäri takaraajojen kohdalla, ja yksi laaja rengaskuvio kummallakin kyljellä. Naaras on vaaleamman ruskea tai harmaa ja valkoiset juovat eivät erotu yhtä hyvin kuin koiraalla. Kuutit ovat syntyessään täysin valkoisia ja vaihtavat turkkinsa viiden viikon ikäisinä. Juovahylkeiden keuhkoissa ei ole lohkoja, kuten yleensä muilla lajeilla. Niiden keuhkorakkulat ovat isot ja koirailla kookkaammat kuin naarailla. Isot keuhkorakkulat liittyvät mahdollisesti ääntelyyn tai parempaan uintikykyyn. ==Levinneisyys ja elintavat== Juovahylje esiintyy pohjoisella Japaninmerellä, Beringin- ja Ohotanmerellä sekä Pohjoisella jäämerellä Beringin salmen ympäristössä Venäjän ja Alaskan vesillä. Pitkälle kesään jatkuva jääpeite on hyvin tärkeää juovahylkeille, ja ne elävät jäällä usein hyvinkin kaukana sulasta merestä. Ne elävät tyypillisesti lähellä rikkoutunutta jäätä eivätkä niinkään täysin yhtenäisillä jäätiköillä. Juovahyljekannan kokoa ei tunneta tarkkaan. On arvioitu, että Beringinmerellä elää noin 120 000–160 000 yksilöä ja Ohotanmerellä jopa 630 000. Juovahylje on pääosin yksin elävä laji, mutta yksilöt kokoontuvat kuitenkin lisääntymisaikaan löyhiksi ryhmiksi. Naaraat tulevat sukukypsiksi 2–4-vuotiaina ja koiraat 3–5-vuotiaina. Kuutti syntyy jäälle huhtikuussa tai toukokuun alussa ja vanhemmat hoitavat sitä noin kuukauden ajan. Nuoretkin poikaset vaeltavat kuitenkin usein kauaskin vanhemmistaan. Juovahylkeet voivat elää noin 27-vuotiaiksi. Juovahylkeen ravinto vaihtelee alueittain ja iän mukaan. Erityisesti poikaset ja nuoret yksilöt syövät äyriäisiä. Noin kahden vuoden ikäisinä ne siirtyvät syömään kaloja, erityisesti alaskanseitiä, sekä mustekaloja ja muita nilviäisiä. ==Lähteet== Luokka:Hylkeet
Kiinanmuntjakki

Kiinanmuntjakki (Muntiacus reevesi) on Kiinan kaakkoisosassa ja Taiwanissa elävä pienikokoinen hirvieläin. Kiinanmuntjakkeja on istutettu myös Britanniaan ja Ranskaan, mutta laji on hävinnyt Ranskasta. Kiinanmuntjakilla on kesällä punaruskea turkki, talvella se muuttuu harmaammaksi. Säkäkorkeus on puolisen metriä. Naaraat painavat 9–16 kiloa, urokset hiukan enemmän.ARKive Kiinanmuntjakkia pidettiin aiemmin muntjakin eli intianmuntjakin (Muntiacus muntjak) alalajina. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Animal Diversity Web * Ultimate Ungulate * The Mammal Society Luokka:Jalohirvet
Jérôme Coppel

Jérôme Coppel (s. 6. elokuuta 1986 Annemasse) on ranskalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Française des Jeux -joukkueessa 2008, edusti vuosina 2010–2012 Saur-Sojasun-tallia, 2013–2014 Cofidisia ja viimeisinä ammattilaisvuosinaan 2015–2016 IAM Cycling -tallia. Coppel saavutti Richmondin MM-kilpailuissa 2015 pronssia aika-ajossa. == Saavutuksia == Lähteet: Cycling Archives, Pro Cycling Stats ;2004 :Aika-ajon junioreiden Ranskan-mestaruus ;2006 :Aika-ajon alle 23-v. MM-pronssia :Aika- ajon alle 23-v. EM-hopeaa :Aika-ajon alle 23-v. Ranskan-mestaruus ;2007 :Circuit des Ardennes, kokonaiskilpailun voitto :Aika-ajon alle 23-v. MM- pronssia :Maantieajon ja aika-ajon alle 23-v. Ranskan-mestaruus ;2009 :Route Adélie, voitto ;2010 :Rhône-Alpes Isère Tour, kokonaiskilpailun ja 1. etapin voitto :Critérium du Dauphiné, kokonaiskilpailussa viides :Tour du Doubs, voitto :Tour du Gévaudan, kokonaiskilpailun ja 2. etapin voitto ;2011 :Vuelta Ciclista a Murcia, kokonaiskilpailun ja 3. etapin (aika-ajo) voitto :Critérium du Dauphiné, nuorten kilpailun voitto :Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 13:s ;2012 :Étoile de Bessèges, kokonaiskilpailun ja 5b-etapin (aika-ajo) voitto :Bayern-Rundfahrt, kokonaiskilpailussa toinen :Tour du Doubs, voitto ;2015 :Aika-ajon Ranskan-mestaruus :MM-kilpailut, aika-ajossa pronssia ;2016 :Étoile de Bessèges, kokonaiskilpailun ja 5. etapin (aika-ajo) voitto == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset maantiepyöräilijät Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tamengi

Tamengi eli lyyrysarvi (Rucervus eldii)Tamengi (lyyrysarvi) Rucervus eldii laji.fi Suomen Lajitietokeskus on eteläaasialainen hirvieläinlaji. Sitä tavataan Kiinassa, Intiassa, Kambodžassa, Laosissa ja Myanmarissa. Se on saattanut jo hävitä Vietnamista ja Thaimaasta. Tamengin säkäkorkeus on 114 cm ja pituus noin puolitoista metriä. Se voi painaa jopa 150 kg.ARKive == Lähteet == Luokka:Jalohirvet Luokka:Uhanalaiset nisäkkäät
Dimităr Rangelov

Dimităr Rangelov (, s. 9. helmikuuta 1983 Sofia) on bulgarialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. ==Ura== ===Slavija Sofia=== Sofiassa syntynyt Rangelov aloitti jalkapallon paikallisessa seurassa Slavijassa. 3. kesäkuuta 2000 17 vuoden ikäisenä hän debytoi edustusjoukkueessa Beroe Stara Zagoraa vastaan. Hän pelasi Slavijassa vuodesta 2000 vuoteen 2006. ===RC Strasbourg=== Rangelov myytiin miljoonalla eurolla RC Strasbourgiin vuonna 2006. Vuonna 2007 hänet lainattiin puoleksi vuodeksi saksalaiseen FC Erzgebirge Aueen. Tämän jälkeen Rangelov lainattiin Energie Cottbusiin, jossa hän murtautui nopeasti avauskokoonpanoon. ===Energie Cottbus=== Puolen vuoden mittaisen lainasopimuksen aikana Cottbusissa hän pelasi 49 ottelua Bundesliigassa, joissa hän viimeisteli 15 maalia. ===Borussia Dortmund=== 16\. kesäkuuta 2009 Rangelov teki miljoonan euron arvoisen sopimuksen Borussia Dortmundin kanssa. Sopimuksen pituus oli neljä vuotta. Hän teki ensimmäisen maalinsa seuralle Bundesliigassa 30. maaliskuuta 2010 3–0-kotivoitossa Bayer Leverkusenia vastaan. ===Maccabi Tel Aviv=== 4\. syyskuuta 2010 Borussia Dortmund lainasi Rangelovin israelilaiseen Maccabi Tel Aviviin loppukaudeksi. 6. marraskuuta 2010 teki ensimmäisen maalinsa Maccabille ottelussa Hapoel Ashkelonia vastaan. Huhtikuussa 2011 seura purki Rangelovin sopimuksen ja hän palasi Dortmundiin ===Paluu Energie Cottbusiin=== 28\. kesäkuuta 2011 Rangelov palasi Energie Cottbusiin, jonka kanssa hän teki yhden vuoden lainasopimuksen. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Rangelov L'Equipe.fr-sivustolla Luokka:Bulgarialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Henkinen lamaantuminen

Henkinen lamaantuminen on psyykkistä laatua oleva tila, jossa ilmenee toimintakyvyttömyyttä. Henkinen lamaantuminen on kestoltaan yleensä lyhytaikaista. Vaikeassa depressiossa syvä lamaannus saattaa kestää viikkoja, jopa kuukausia. Silloin saattaa kriisipsykiatrinen sairaalahoito olla tarpeen. Hoitotarpeen arvioi aina lääkäri, tavallisesti psykiatri: yleensä potilasta tavattuaan ja haastateltuaan. Skitsofrenia sekä psykoosit voivat nekin olla henkisen lamautumisen aiheuttajina.http://www.kaypahoito.fi/web/kh/suositukset/naytaartikkeli/.../khp00031 Eräs lamaantumisen alkuperä saattaa olla äkillinen syvästi järkyttävä tapahtuma, joka on koettu traumaattisena. Paniikkihäiriö voi sekin aiheuttaa tilapäisen toimintakyvyttömyyden. Voimakkaana koettu häpeän tunne sekä alemmuuden tunnot; itseluottamuksen ja itsearvostuksen puuttumiset ovat suhteellisen yleisiä oireita depressiosairaudessa. Tällöin voidaan puhua joko häpeäromahduksesta, taikka häpeälamaannuksesta. Niin kutsuttu häpeäraivo kuvailtiin sisäänpäin kääntyneenä aggressiona, ja lamaantuminen on tuon tunneimploosion lopputulema.Achté & Tamminen: Depressio ja sen hoito, Recallmed, Jyväskylä 1993 Isbn 951-9221-60-3 (s. 205 & 208) ==Katso myös== * Paniikkihäiriö * Masennus * Hermoromahdus * Traumaperäinen stressihäiriö (PTSD) * Apatia ==Lähteet== * Achté & Tamminen: Depressio ja sen hoito, Recallmed, Jyväskylä 1993 ISBN 951-9221-60-3 ===Viitteet=== Luokka:Psykiatria
Shao Jiayi

Shao Jiayi (, s. 10. huhtikuuta 1980 Peking) on kiinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi kotimaansa lisäksi pitkään Saksassa. == Seuraura == Pekingissä syntynyt Shao aloitti uransa Kiinan Superliigassa Beijing Guoaniassa, jossa hän pelasi keskikenttäpelaajana kolme vuotta ja 70 pääsarjaottelua, joissa hän teki 12 maalia. Hän siirtyi Bundesliigassa pelaavaan TSV 1860 Müncheniin lainasopimuksella vuonna 2002http://www.dw- world.de/dw/article/0,,5216628,00.html ja debytoi kaudella Bundesliigassa 12 ottelussa, joissa hän viimeisteli yhden maalin. Seuraavalla kaudella Shao sai vähän vastuuta ja pelasi vain viisi liigaottelua. Hänen vastuunsa kasvoi seuran pudotessa 2. Bundesliigaan kaudeksi 2004–2005.http://www.fussballdaten.de/spieler/shaojiayi/2012/ Vuonna 2006 Shao siirtyi Energie Cottbusiin, joka pelasi Bundesliigassa. Hän teki avauskaudellaan seurassa 29 ottelussa kaksi maalia. Seuraavalla kaudella hän jäi 14 pelatussa Bundesliigaottelussa maaleitta. Cottbus putosi 2. Bundesliigaan kaudeksi 2009–2010. Shao pelasi joukkueessa 100 ottelua sarjaottelut mukaan lukien ja viimeisteli niissä 15 maalia. Shao teki kesäkuussa 2011 vuoteen 2013 ulottuvan sopimuksen MSV Duisburgin kanssa.http://www.msv- duisburg.de/main.asp?reiter=aktuelles_p&bgi;=yes&mode;=aktuell&aid;=3267 == Maajoukkueura == Shao edusti Kiinan A-maajoukkuetta vuodesta 2000 lähtien. Hän kuului maansa kokoonpanoon vuoden 2002 MM-kilpailuissa, joissa hän pääsi kahdessa ottelussa vaihtopelaajana kentälle mutta toisessa ottelussa hänet ajettiin ulos hänen oltuaan kentällä vain runsaat kymmenen minuuttia. == Lähteet == Luokka:Kiinalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Rooman seitsemän kukkulaa

Rooman seitsemän kukkulaa ovat Serviuksen muurin sisällä sijainneet kukkulat, joille antiikin Rooman kaupunki perimätiedon mukaan rakennettiin. Kaikki kukkulat sijaitsevat Tiberin itäpuolella ja ne ovat edelleen Rooman keskeisintä aluetta. Niillä on ollut merkittävä rooli roomalaisessa mytologiassa, roomalaisessa uskonnossa ja politiikassa.Claridge 2010, s. 6. == Kukkulat == Lukumäärä seitsemän oli vakiintunut perinteessä, mutta itse kukkuloista esiintyy roomalaisissa lähteissä erilaisia luetteloita. Yleensä Rooman seitsemäksi kukkulaksi luetaan seuraavat: * Capitolium eli Capitolinus (Capitolinus mons), alun perin Saturnius (Saturnius mons) – Kukkuloista pienin mutta kuuluisin. Sijaitsi Tiberin lähellä suunnilleen Tiberin saaren kohdalla. Se oli kooltaan vain noin 480 × 200 metriä, ja koostui kahdesta huipusta, joista pohjoisempi oli Arx eli kaupungin linnavuori, jonka korkeus on 48 metriä merenpinnasta laskettuna; ja eteläisempi muodosti varsinaisen Capitoliumin, jonka korkeus on 45 metriä merenpinnasta laskettuna. Niiden välissä oli painauma, joka teki kukkulasta satulanmuotoisen. Antiikin lähteissä koko kukkulasta käytetään usein sekä Arxin että Capitoliumin nimeä.Claridge 2010, s. 259–262. * Palatium eli Palatinus (Palatinus mons) – Kukkula, jolle Rooma alun perin perustettiin, sijaitsi muiden kukkuloiden keskellä, kaakkoon Capitoliumista. Kukkulan korkeus on 51 metriä merenpinnasta laskettuna, ja sen ympärysmitta on noin 2,25 kilometriä.Claridge 2010, s. 125–128. * Aventinus (Aventinus mons) – Kukkuloista eteläisin ja toiseksi suurin. Sijaitsi Palatiumin lounaispuolella lähellä Tiberin rantaa. Sen ja Palatiumin väliin jäi Vallis Murcian laakso, josta tuli Circus maximuksen paikka. * Quirinalis (Quirinalis collis) – Kukkuloista pohjoisin sijaitsi heti Capitoliumin koillispuolella. Se oli muodoltaan hieman koukun muotoinen suuntautuen ensin lounaaseen ja kääntyen sitten etelään. Alun perin se lähes kosketti Capitoliumia, mutta osa siitä kaivettiin pois Trajanuksen forumin rakentamisen yhteydessä. * Viminalis (Viminalis collis) – Sijaitsi Quirinaliksen kaakkoispuolella. * Esquilinus (Esquilinus mons) – Kukkuloista itäisin sijaitsi Viminaliksen eteläpuolella. Se koostui kahdesta kielekkeestä, jotka luettiin alun perin omiksi kukkuloikseen. Ne olivat suurempi eteläinen kieleke, joka tunnettiin nimellä Oppius (Oppius mons), ja pienempi pohjoinen kieleke, joka tunnettiin nimellä Cispius (Cispius mons). * Caelius (Caelius mons) – Kukkuloista suurin. Sijaitsi Esquilinuksen eteläpuolella länteen Palatiumista. Tarkkaan ottaen Quirinalis, Viminalis ja Esquilinus eivät olleet erillisiä kukkuloita, vaan saman harjanteen ulokkeita, jotka suuntautuivat Roomaa kohti. Latinan kielessä Quirinaliksesta ja Viminaliksesta käytetään sanaa collis, ’kukkula’, kun taas muista kukkuloista käytetään sanaa mons, ’vuori’, ilman erityisesti syytä erolle; ainakaan se ei ole johtunut korkeuseroista. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == *
Pohjoismaiset hiihtolajit olympialaisissa

Pohjoismaiset hiihtolajit on järjestetty jokaisissa talviolympialaisissa, eli yhteensä 21 kertaa. Pohjoismaisiin hiihtolajeihin kuuluvat maastohiihto, mäkihyppy ja yhdistetty. Naiset kilpailivat ensimmäisen kerran pohjoismaisten hiihtolajien olympiamitaleista vasta vuonna 1952. Kyseessä oli 10 kilometrin maastohiihto. Naiset eivät ole kilpailleet mitaleista yhdistetyssä tai mäkihypyssä. Mäkihypyn kohdalla tulee muutos vuonna 2014, sillä silloin naiset kilpailevat mitaleista kyseisessä lajissa. Parhaiten menestynyt maa on Norja 55 kullallaan, 53 hopeallaan ja 43 pronssillaan. Olympialaisten pohjoismaisia hiihtolajeja hallitsee kansainvälinen hiihtoliitto. ==Tapahtumat== ===Maastohiihto, miehet=== Tapahtuma 1924 1928 1932 1936 1948 1952 1956 1960 1964 1968 1972 1976 1980 1984 1988 1992 1994 1998 2002 2006 2010 10 kilometrin maastohiihto • • • 15 kilometrin maastohiihto • • • • • • • • • • • • 18 kilometrin maastohiihto • • • • • • 30 kilometrin maastohiihto • • • • • • • • • • • • • 50 kilometrin maastohiihto • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • 4 × 10 kilometrin viesti • • • • • • • • • • • • • • • • • • Sprintti • • • Joukkuesprintti • • Takaa-ajo • • • • • • Yhteensä 2 2 2 3 3 3 4 4 4 4 4 4 4 4 4 5 5 5 6 6 6 ===Maastohiihto, naiset=== Tapahtuma 1952 1956 1960 1964 1968 1972 1976 1980 1984 1988 1992 1994 1998 2002 2006 2010 5 kilometrin maastohiihto • • • • • • • • • • 10 kilometrin maastohiihto • • • • • • • • • • • • • 15 kilometrin maastohiihto • • • • 20 kilometrin maastohiihto • • 30 kilometrin maastohiihto • • • • • • 3 × 5 kilometrin viesti • • • • • 4 × 5 kilometrin viesti • • • • • • • • • • Sprintti • • • Joukkuesprintti • • Takaa-ajo • • • • • • Yhteensä 1 2 2 3 3 3 3 3 4 4 5 5 5 6 6 6 ===Yhdistetty, miehet=== Tapahtuma 1924 1928 1932 1936 1948 1952 1956 1960 1964 1968 1972 1976 1980 1984 1988 1992 1994 1998 2002 2006 2010 Normaalikilpailu • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • Joukkuekilpailu • • • • • • • Sprintti • • • Yhteensä 1 1 1 1 1 1 1 1 1 1 1 1 1 1 2 2 2 2 3 3 3 ===Mäkihyppy, miehet=== Tapahtuma 1924 1928 1932 1936 1948 1952 1956 1960 1964 1968 1972 1976 1980 1984 1988 1992 1994 1998 2002 2006 2010 Suurmäki • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • Normaalimäki • • • • • • • • • • • • • Joukkuemäki • • • • • • • Yhteensä 1 1 1 1 1 1 1 1 2 2 2 2 2 2 3 3 3 3 3 3 3 ==Mitalitaulukko== 1\. 55 53 43 151 2\. 33 40 36 109 3\. 27 19 21 67 4\. 26 23 23 72 5\. 13 7 9 29 6\. 10 11 19 40 7\. 9 12 14 35 8\. 7 4 7 18 9\. 6 15 6 27 10\. 6 3 5 14 11\. 5 5 2 12 12\. 4 2 1 7 13\. 3 2 4 9 14\. 2 9 5 16 15\. 2 4 4 10 16\. 2 2 1 5 17\. 2 2 0 4 18\. 2 1 0 3 19\. 2 0 2 4 20\. 1 4 1 6 21\. 1 2 1 4 22\. 0 1 4 5 23\. 0 1 1 2 24\. 0 0 1 1 24\. 0 0 1 1 24\. 0 0 1 1
Lohi 34

Lohi 34 on Hans Groopin suunnittelema matkapurjehdukseen soveltuva vene, jonka pituus on 10,40 m, leveys 3,15 m ja syväys 1,5 m. Veneessä on salongin lisäksi etukajuutta ja takakajuutta, jonka sisäänkäynti on istuinkaukalosta. Makuusijoija veneessä on kuusi. Osaan veneistä on asennettu jo tehtaalla pieni tuulilasi. Vene on seuraaja aiemmalle Joe34 (Joemarin 34) -veneelle. Merkittävimmät erot aiempaan versioon ovat madallettu istuinkaukalo, yhtenäiset pitkittäisjäykistäjät rungossa sekä takakajuutan sisäänkäynti istuinkaukalosta erillisen takakannella olevan sisäänkäynnin sijaan. Lohi 34 muistuttaa olemukseltaan paljon Targa 101:tä, mutta on sitä jonkin verran tilavampi. Luokka:Veneet
Rooman rionet

Rooman rionet (italiaksi rione, monikko rioni) ovat kaupunginosia, jotka muodostavat Rooman vanhankaupungin (italiaksi centro storico). Sana rione on kehittynyt latinan sanasta regio, alue. Termiä rione on käytetty ensimmäisen kerran keskiajalla. Rioneiden lukumäärä on vaihdellut vuosien aikana ja nykyään niitä on 22. Tunnus Nro Nimi Väkiluku (2013) Pinta-ala (ha) Väestötiheys (as./ha) Sijainti R. I Monti 13 145 165,08 79,63 60px R. II Trevi 2 508 55,03 45,58 60px R. III Colonna 2 285 26,89 84,98 60px R. IV Campo Marzio 6 089 88,17 69,06 60px R. V Ponte 3 946 31,89 123,74 60px R. VI Parione 2 735 19,38 141,12 60px R. VII Regola 3 423 31,89 107,34 60px R. VIII Sant’Eustachio 2 123 16,88 125,77 60px R. IX Pigna 13 380 20,63 648,57 60px R. X Campitelli 590 59,90 9,85 60px R. XI Sant’Angelo 1 159 13,76 84,23 60px R. XII Ripa 2 566 84,85 30,24 60px R. XIII Trastevere 23 311 180,08 129,45 60px R. XIV Borgo 3 099 48,77 63,54 60px R. XV Esquilino 23 694 158,07 149,90 60px R. XVI Ludovisi 1 690 32,51 51,98 60px R. XVII Sallustiano 2 203 26,14 84,28 60px R. XVIII Castro Pretorio 5 455 103,74 52,58 60px R. XIX Celio 2 703 82,54 32,75 60px R. XX Testaccio 8 282 66,28 124,95 60px R. XXI San Saba 3 540 110,68 31,98 60px R. XXII Prati 15 628 127,43 122,64 60px Yhteensä: 143 554 1 550,59 92,58 == Lähteet == Rionit
Jean-Christophe Péraud

Jean-Christophe Péraud (s. 22. toukokuuta 1977 Toulouse) on ranskalainen maasto- ja maantiepyöräilijä. == Maastopyöräily == Péraud voitti maastoajon Euroopan-mestaruuden Kluisbergenissä 2005. Vuonna 2008 hän sai Pekingin olympialaisissa hopeaa maastoajossa sekä voitti joukkueviestin maailmanmestaruuden Val di Solessa ja Euroopan-mestaruuden St. Wendelissä == Maantiepyöräily == Péraud voitti amatöörien Ranskan maantieajomestaruuden 2008. Seuraavana vuonna hän voitti Ranskan aika-ajomestaruuden ja oli MM- kilpailuissa samassa lajissa 12:s. Vuonna 2010 hän oli Baskimaan ympäriajossa viides. Vuonna 2011 hän sijoittui Välimeren ajossa toiseksi, Pariisi–Nizza- ajossa kuudenneksi ja Ranskan ympäriajossa yhdeksänneksi. Ranskan ympäriajossa 2012 hän oli 12:nnella etapilla toinen. Välimeren ajossa 2013 hän voitti neljännen etapin ja sijoittui kokonaiskilpailussa toiseksi. Saman vuoden Pariisi–Nizza-ajossa hän oli kolmas ja Tour de Romandiessa kuudes. Péraud voitti Välimeren ajossa 2014 viidennen etapin ja sijoittui kokonaiskilpailussa toiseksi. Tirreno–Adriaticossa hän oli neljäs ja voitti Critérium Internationalin kokonaiskilpailun. Baskimaan ympäriajossa hän oli kolmas. Ranskan ympäriajossa hän sijoittui 14. etapilla kolmanneksi. Kokonaiskilpailun lopputuloksissa hän oli toinen. Vuonna 2015 hän voitti Critérium Internationalin kokonaiskilpailun ja toisen etapin. Espanjan ympäriajossa 2016 hän oli kolmastoista. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset maastopyöräilijät Luokka:Ranskalaiset maantiepyöräilijät Luokka:Ranskalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Velkakello

thumb|215px|Yhdysvaltalainen velkakello syyskuussa 2009. Velkakello on mittari, joka pyrkii näyttämään jonkun valtion velan reaaliajassa. Velkakellolla pyritään havainnollistamaan esimerkiksi velan kasvunopeutta. Velkakello voi olla virtuaalinen internet-sivu tai fyysinen mittari, kuten Yhdysvaltojen valtionvelkaa kuvaava velkakello Manhattanin Times Squarella New Yorkissa. Suomessa ideaa on kehitellyt toimittaja Mika Mäkeläinen, joka perusti kansalaishanke Velkakello.fi:n, virtuaalisen Suomen valtionvelkaa kuvaavan nettisivuston.Velkakello näyttää, miten valtionvelka tikittää Keskisuomalainen.fi, viitattu 23.7.2011 ==Katso myös== *Velkajarru ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Suomen Velkakello, sisältää myös tietoa velan kertymisestä ja syistä *Yhdysvaltojen velkakello *Suomen saatavakello Luokka:Julkinen talous
Sylvi (täsmennyssivu)

Sylvi tarkoittaa muun muassa seuraavia: * Sylvi, etunimi * Sylvi, Minna Canthin näytelmä vuodelta 1893 * Sylvi, Teuvo Puron ohjaama Minna Canthin näytelmään pohjautuva elokuva vuodelta 1913 * Sylvi, Toivo Särkän ohjaama Minna Canthin näytelmään pohjautuva elokuva vuodelta 1944 * Sylvi-palkinto, Näytelmäkirjailijaliiton myöntämä palkinto * Sylvi, Sylvi Salosen ja Boss Orkesterin konserttitaltiointi-albumi * Sylvi-myrsky, Suomessa 8. elokuuta 2010 vallinnut myrsky
Sylvi (vuoden 1944 elokuva)

Sylvi on Toivo Särkän ohjaama elokuva vuodelta 1944. Se perustuu Minna Canthin näytelmään Sylvi (1893). Tarina on kolmiodraama, jossa holhooja, ikääntynyt asessori (Edvin Laine) taivuttaa holhottinsa, orpotyttö Sylviin (Helena Kara) vaimokseen. Sylvi kuitenkin rakastaa komeaa ylioppilasta Viktoria (Leif Wager).Päivän elokuvia. Tv-maailma 29/2011, s. 5. Särkkä teki elokuvan Minna Canthin satavuotissyntymäpäivän kunniaksi. Alkujaan näytelmä oli ruotsinkielinen, mihin syynä olivat Canthin ja Suomalaisen teatterin erimielisyydet. ==Näyttelijät== == Vastaanotto == Aikalaisarvioissa Sylvi sai leiman ”kulttuurielokuva”, ja arvioissa annettiin niin risuja kuin ruusujakin. Käsikirjoitus saa Paula Talaskiveltä (Helsingin Sanomat) runsaat kiitokset: ”Käsikirjoituksen tekijä - - on erinomaisella johdonmukaisuudella laventanut näytelmä Sylvin elokuvaksi. Kaikki ne kohtaukset ja keskustelut, jotka käsikirjoituksen tekijä on tehnyt 'omasta päästään', pysyvät niin uskollisesti Canthin sävyssä ja näytelmän aikakauden hengessä, ettei voi huomata mitään saumaa tai erotusta alkuperäisen ja lisätyn välillä.” Mutta kritiikkiäkin tuli, liiasta hempeydestä, syleilyjen runsaudesta (Salama Simonen, Uusi Suomi ja Toini Aaltonen, Suomen Sosialidemokraatti). Elokuvan äänityksen heikkoutta ihmeteltiin useassa arviossa. Lehdistöarvio. Viitattu 13.8.2014. 2000-luvulla elokuvaa on arvosteltu liiallisesta romanttisuudesta (Pertti Avola) ja paatoksellisuudesta, joka hävittää Canthin kriittiset pohdinnat ajan naiseudesta (Arto Pajukallio). Toisaalta Henri Waltter Rehnströmin mukaan ”ohjaustyö on pätevä” ja ”alkuperäisteoksen väkevyys on tallentunut hienosti filmille”.Avola, Pertti: Päivän elokuvat. Tv & radio, Helsingin Sanomat 13.8.2014, s. 12.Pajukallio, Arto: Elokuvat. Helsingin Sanomat 23.7.2011, s. D 7.Rehnström, Henri Waltter: Sylvi. Viikon tv-elokuvia, Tv-maailma 32/2014, s. 12. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1944 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset draamaelokuvat Luokka:Suomalaiset näytelmiin perustuvat elokuvat Luokka:Suomalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Toivo Särkän ohjaamat elokuvat Luokka:Toivo Särkän käsikirjoittamat elokuvat
Tyrifjorden

Tyrifjorden on Norjan neljänneksi suurin luonnonjärvi. Se sijaitsee Buskerudin läänissä, noin 40 km Oslon luoteispuolella. Järven pinta-ala on 136 neliökilometriä, tilavuus 13,1 kuutiokilometriä, keskisyvyys 97 metriä ja suurin syvyys 295 metriä. Tilavuudeltaan se on Norjan toiseksi suurin luonnonjärvi. Järvi laskee 48 kilometrin pituisen Drammenselvan kautta Oslonvuonon sivuvuonoon Drammeninvuonoon. Järven nimen jälkiosa fjorden tarkoittaa vuonoa, vaikka järvi on sisämaassa. Heti jääkauden jälkeen järvi onkin ollut jonkin aikaa vuonona yhteydessä mereen. Tyrifjordenissa sijaitsevalla Utøyan saarella tapahtui 22. heinäkuuta 2011 terrori-isku, jossa kuoli 69 ihmistä sekä useita loukkaantui vakavasti. Tapahtuma-aikaan saarella oli menossa sosiaalidemokraattien nuorisoleiri. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Norjan järvet Luokka:Ringerike Luokka:Hole Luokka:Lier Luokka:Modum
Pedro Claro Meurice Estiu

Pedro Claro Meurice Estiu (23. helmikuuta 1932 – 21. heinäkuuta 2011) oli kuubalainen roomalaiskatolinen piispa. Hän sai pappisvihkimyksensä 26. kesäkuuta 1955, ja piispaksi hänet vihittiin 30. elokuuta 1967. Pääkonsekraattorina toimi Enrique Pérez Serantes, jota avustivat Adolfo Rodríguez Herrera ja Alfredo Ignacio Llaguno Canals.Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Pedro Claro Meurice Estiu Meurice Estiu sai vuonna 1967 nimityksen Santiago de Cuban vihkipiispaksi ja Teglata in Numidian titulaaripiispaksi. 4. heinäkuuta 1970 hänet nimitettiin Santiago de Cuban arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 10. helmikuuta 2007. Hän kuoli 79-vuotiaana. == Lähteet == Luokka:Kuubalaiset papit Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
Henrique Johannpötter

Henrique Johannpötter (23. kesäkuuta 1933 – 19. heinäkuuta 2011) oli saksalaissyntyinen, Brasiliassa toiminut roomalaiskatolinen piispa. Hänestä tuli fransiskaani vuonna 1959, ja hänet vihittiin papiksi 26. heinäkuuta 1961. Hänet nimitettiin 7. joulukuuta 1988 Bacabalin hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi ja vihittiin piispaksi 20. tammikuuta 1989. Pääkonsekraattorina toimi Pascàsio Rettler, jota avustivat Miguel Fenelon Câmara Filho ja Paulo Eduardo Andrade Ponte.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Henrique Johannpötter, O.F.M. Johannpötteristä tuli Bacabalin piispa 2. joulukuuta 1989. Hän erosi tehtävästä hän erosi huhtikuussa 1997. == Lähteet == Luokka:Brasilialaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
William Leonard D’Mello

William Leonard D’Mello (24. maaliskuuta 1931 – 19. heinäkuuta 2011) oli intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hän syntyi Mangaloressa ja sai pappisvihkimyksensä 16. huhtikuuta 1957. Piispaksi hänet vihittiin 29. huhtikuuta 1977; pääkonsekraattorina toimi Duraisamy Simon Lourdusamy, jota avustivat Packiam Arokiaswamy ja Ignatius P. Lobo.Catholic-Hierarchy.org: Bishop William Leonard D’Mello D’Mello nimitettiin Karwarin hiippakunnan piispaksi 24. tammikuuta 1976. Hän jäi eläkkeelle 24. helmikuuta 2007. == Lähteet == Luokka:Intialaiset katoliset piispat Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
Derek Fernandes

Derek Fernandes (s. 14. toukokuuta 1954 Sirsi) on intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hän sai pappisvihkimyksensä 5. toukokuuta 1979 Belgaumin hiippakunnassa.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Derek Fernandes 24\. helmikuuta 2007 hänet nimitettiin Karwarin hiippakunnan piispaksi William Leonard D’Mellon seuraajaksi.Catholic-Hierarchy.org: Diocese of Karwar Piispaksi vihkiminen seurasi 20. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Pedro López Quintana, jota avustivat Bernard Blasius Moras ja Peter Machado. == Lähteet == Luokka:Intialaiset katoliset piispat Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Utøya

Utøya on pieni saari Tyrifjorden-järvessä Norjan Buskerudin läänissä. Se sijaitsee Holen kunnassa, 38 kilometriä Oslosta luoteeseen. Saaren pinta-ala on 10,6 hehtaaria. Se on puolen kilometrin päässä mantereesta, jossa rantaa pitkin kulkee valtatie E16.Strandkanten för egendomen "0612-235/1 Utøen", Statens kartverk Saaren omistaa Norjan työväenpuolueen nuorisojärjestö Arbeidernes ungdomsfylking, joka järjestää saarella nuorisoleirejä. Saaren lahjoitti vuonna 1950 ammattijärjestöjen yhteistyöelin Oslo og Omegn faglige samorganisasjonen. == Utøyan joukkosurma == Utøyasta tuli kansainvälinen käsite, kun 22. heinäkuuta 2011 saarella tapahtui joukkomurha, jossa kuoli 69 ihmistä. Tekijäksi paljastui Anders Behring Breivik. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Utøyas AS webbplats * Arbeidernes ungdomsfylking webbplats * Utøyas webbplats * Utøya i openstreetmap.org * Doc: Laulu nuorille Luokka:Norjan saaret Luokka:Hole
Jane Greer

Jane Greer (9. syyskuuta 1924 – 24. elokuuta 2001) oli yhdysvaltalainen elokuva- ja tv-näyttelijä, joka tunnettiin kenties parhaiten roolistaan femme fatale Kathie Moffatina vuoden 1947 elokuvassa Varjot menneisyydestä. Greer aloitti julkisen uransa lapsimallina. Howard Hughes näki Greerin kuvan lehdessä ja käski alaisiaan etsimään tytön. Hughes tuotatti Greerin Washingtonista Los Angelesiin, ja pyrki hallitsemaan hänen elämäänsä täydellisesti. Hughesin mustasukkaisuus haittasi Greeri uraa suuresti. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Danielle Harris

Danielle Harris (s. 1. kesäkuuta 1977) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on esiintynyt elokuvissa ja televisiossa. Harris aloitti näyttelemisen jo kahdeksanvuotiaana televisiosarjassa One Life to Live vuonna 1985. Tämän jälkeen hän sai yhden pääosista elokuvissa Halloween 4 (1988) ja Halloween 5 (1989), joissa hän esitti sarjamurhaaja Michael Myersin yhdeksänvuotiasta siskontytärtä. Sittemmin Harris esiintyi elokuvissa Kuoleman merkki (1990), Viimeinen partiopoika (1991), Free Willy – pelastakaa Willy (1993) ja Daylight – paniikki tunnelissa (1996). 2000-luvulla Harris pääsi jälleen näyttelemään Halloween-elokuvissa, kun ohjaaja Rob Zombie aloitti uuden elokuvasarjan. Halloweenissa (2007) ja Halloween II:ssa (2009) Harris näytteli Laurie Stroden ystävää Anne Brackettia. Harris on esiintynyt ahkerasti myös televisiossa, muun muassa sarjoissa Teho-osasto, Diagnoosi: Murha, Siskoni on noita, West Wing ja Todistettavasti syyllinen. Harris on ollut mukana myös Five Finger Death Punchin kappaleen ”The Bleeding” musiikkivideolla. == Aiheesta muualla == * * Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset lapsinäyttelijät Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Radio 1 (Ruotsi)

Radio 1 on ruotsalainen kaupallinen puheradioasema, jonka omistaa ruotsalainen Modern Times Group. Radio 1 aloitti lähetykset 4. huhtikuuta 2011, jolloin se korvasi aiemman STAR FM:n. ==Historia== STAR FM oli Tukholmassa, Ruotsissa toiminut kaupallinen paikallisradioasema, joka aloitti lähetyksensä 1. huhtikuuta 2008. Se korvasi aiemmin lähettäneen Svenska Favoriterin. STAR FM:n omisti Modern Times Group, ja se soitti pop- ja rockmusiikkia 1970-luvulta eteenpäin. STAR FM:n lähetys oli kuunneltavissa myös internetissä. STAR FM:n tunnuslause oli ”Bästa låtarna – Största artisterna”, suomennettuna ”Parhaat kappaleet – Suurimmat artistit”. Sen soittamia artisteja olivat muun muassa Michael Jackson, ABBA, Dolly Parton, Anastacia ja Lady Antebellum. 4\. huhtikuuta 2011 STAR FM:n taajuudella aloitti Modern Times Groupin omistama Radio 1, jolla ei soiteta lainkaan musiikkia. == Aiheesta muualla == * Radio 1:n kotisivut Luokka:Ruotsalaiset radioasemat Luokka:Vuonna 2011 perustetut radioasemat
Onnea matkaan, Charlie!

Onnea matkaan, Charlie! () on Disney Channelin tuottama yhdysvaltalainen tilannekomediasarja, joka kertoo denveriläisestä Duncanin perheestä. Perheen toiseksi vanhin lapsi, teini-ikäinen Teddy Duncan (Bridgit Mendler) pitää videopäiväkirjaa, jonka hän on omistanut perheen vastasyntyneelle kuopukselle, Charlotte ”Charlie” Duncanille. Suomessa sarjaa esittävät Disney Channel ja Nelonen. == Näyttelijät == Rooli Näyttelijä Tietoa Theodora "Teddy" Duncan Bridgit Mendler Charlien isosisko, toiseksi vanhin lapsi Charlotte ”Charlie” Duncan Mia Talerico Perheen toiseksi nuorin lapsi Gabriel ”Gabe” Duncan Bradley Steven Perry Charlien isoveli, perheen keskimmäinen Patrick John ”PJ” Duncan Jason Dolley Perheen esikoinen Amy Duncan Leigh-Allyn Baker Perheen äiti, sairaanhoitaja ( myöhemmin kotiäiti ja sarjan lopussa TV-juontaja) Robert ”Bob” Duncan Eric Allan Kramer Perheen isä, tuholaisten torjuja Bob’s Bug Be Gone -yhtiössä Toby Duncan Logan Moreau Perheen kuopus, vauva Ivy Wentz Raven Goodwin Teddyn paras ystävä Spencer Shane Harper Teddyn poikaystävä Emmett Micah Stephens Williams PJ'n paras ystävä Skyler Samantha Boscarino PJ'n tyttöystävä Rouva Dabney Patricia Blecher Duncaneiden naapuri Mary Lou Wentz Ellia English Ivyn äiti Harry Wentz William Allen Young Ivyn isä Joanne "Jo" Keener G. Hannelius Gaben luokkatoveri/kiusaaja Austin Nathan Gamble Duncaneiden naapuri Madison Molly Burnett PJ'n ihastus ja entinen tyttöystävä Charlie Duncan Ava Sambora Charlie isona == Aiheesta muualla == * Virallinen kotisivu * Virallinen kotisivu * Luokka:2010-luvun yhdysvaltalaiset nuorten tilannekomediat Luokka:Disney Channelin televisio-ohjelmat
Daniel Zampieri

thumb|200px|Daniel Zampieri Daniel Zampieri (s. 22. toukokuuta 1990 Rooma) on italialainen moottoriurheilija. Hän kilpaili karting-sarjoissa kahden vuoden ajan kunnes hän siirtyi Italian Formula Renault -sarjaan vuonna 2006. Ensimmäisenä vuonnaan hän sijoittui yhdeksänneksi talvisarjassa. Seuraavana vuonna hän sijoittui toiseksi. Zampieri kilpaili myös Eurocup Formula Renault -sarjassa samoina vuosina ollen parhaimmillaan sarjan 22. Vuonna 2008 Zampieri jatkoi molemmissa Formula Renault -sarjoissa ollen yhdeksäs ja kahdestoista. Vuonna 2009 Zampieri voitti Italian F3-sarjan mestaruuden. Zampieri kilpaili myös Aasian GP2-sarjassa kaudella 2009–2010 Rapax-tallissa saavuttamatta pisteitä. Vuonna 2010 Zampieri kilpaili Formula Renault 3.5 -sarjassa sijoittuen yhdeksänneksi. Zampieri jatkaa sarjassa vuonna 2011. Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Italialaiset autourheilijat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Aasian GP2 -kuljettajat Luokka:Formula Renault 3.5 -kuljettajat