EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
J. G. Leistenius

Jakob Gabriel Leistenius (15. huhtikuuta 1821 Suoniemi – 4. tammikuuta 1858 Viipuri) oli suomalainen lehtori, runoilija ja sanomalehtimies joka käytti nimimerkkiä -br-L. SKS:n kirjailijatietokannassa kuolinpäivä on 14. tammikuuta. Leisteniuksen vanhemmat olivat Suoniemen kappalainen Jakob Gabriel Leistenius ja hänen 1. vaimonsa Ulrika Helena Inberg. Hän kävi Porin ja Turun triviaalikouluja sekä Turun lukiota päästen ylioppilaaksi 1842. Leisten valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1853. Hän toimi Viipurin lukion vt. toisena latinan kielen lehtorina 1849–1850 ja vakinaisena lehtorina vuodesta 1850. Leistenista tuli Viipurin yläalkeiskoulun konrehtori 1857. Leistenius oli naimisissa vuodesta 1850 Viipurin läänin Uudenkirkon kirkkoherran Gustaf Vilhelm Wireniuksen lesken Katarina Lovisa Nordströmin kanssa. == Teoksia == * Pojken : småsaker på vers. Frenckell, Helsingfors 1847 * Unglingen : småsaker på vers. J. Simelii arfvingar, Helsingfors 1847 * Skomakaren och hans fru : komedi med sång i 2 akter, imitation af Oscar Andersson ; kupletterna af J. G. Leistenius. J. C. Frenckell & Son, Helsingfors 1848 * Dikter, af Jakob Gabriel Leistenius. Öhman, Borgå 1855 * Jac. Garbr. Leistenius' samlade dikter jemte lefnadteckning, utgifna af J. Oskar Rancken. Wasa tryckeribolag, Wasa 1886 == Lähteet == * * Luettu 29.1.2010. ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1821 syntyneet Luokka:Vuonna 1858 kuolleet
Srilankankaija

Srilankankaija (Psittacula calthorpae), myös P. calthropae, on Sri Lankan kotoperäinen kaija. Sen holotyypin kuvaili Edward Blyth Ceylonista 1849.IBC ==Lähteet== Luokka:Kaijat (suku)
Tiibetinkaija

Tiibetinkaija (Psittacula derbiana) on aasialainen kaija, jonka esiintymisalue käsittää Lounais-Kiinan, Kaakkois-Tiibetin ja Koillis-Assamin. Sen holotyypin kuvaili Louis Fraser häkkilinnusta 1852.IBC Fraser nimesi lajin Edward Stanleyn kunniaksi. ==Lähteet== Luokka:Kaijat (suku)
Fluoribentseeni

Fluoribentseeni eli fenyylifluoridi (C6H5F) on bentseenin johdannainen, jossa yksi vetyatomeista ja korvautunut fluoriatomilla. == Ominaisuudet == Fluoribentseeni on huoneenlämpötilassa väritöntä nestettä, jolla on aromaattisille yhdisteille tyypillinen haju. Yhdiste liukenee veteen hieman. Aine reagoi voimakkaasti vahvojen hapettimien kanssa. Toisin kuin kloori- tai bromibentseeni fluoribentseeni ei reagoi vahvojen emästen kanssa vapauttaen halogeenin vety-yhdistettä, jolloin muodostuisi bentsyynivälituote. Tämä johtuu fluoribentseenin vahvasta C–F-sidoksesta. Butyylilitium-yhdisteiden kanssa se reagoi muodostaen bentsyyniä ja litiumfluoridia. == Valmistus == Fluorobentseeniä valmistivat ensimmäisen kerran italialaiset kemistit Emanuele Paternò ja Oliveri vuonna 1883. He valmistivat p-fluoribentseenisulfonihappoa ja kuumensivat sitä väkevän suolahapon kanssa, jolloin muodostui fluoribentseeniä. Vuonna 1886 Otto Wallach kehitti menetelmän tuottaa fluoribentseeniä niin kutsutulla diatsopiperididimenetelmällä. Ensimmäisessä vaiheessa aniliinista valmistetaan fenyylidiatsoniumsuola, josta valmistetaan piperididi, joka hajotetaan väkevällä vetyfluoridilla ja kuumennuksella fluoribentseeniksi. :[PhN2]Cl + 2 C5H10NH → PhN=N-NC5H10 \+ [C5H10NH2]Cl :PhN=N-NC5H10 \+ 2 HF → PhF + N2 \+ [C5H10NH2]F Wallach valmisti fluoribentseeniä myös toisella tavalla. Hän valmisti yhdistettä lisäämällä aniliinia ja natriumnitriittiä kylmään vetyfluoridiin ja kuumensi seoksen. Tämä tapa yleistyi teollisuudessa 1940-luvulla. Wallachin menetelmien ongelma on se, että niissä joudutaan käyttämään erittäin myrkyllistä väkevää vetyfluoridia. Tämän vuoksi erityisesti laboratorioissa fluoribentseeniä valmistetaan Balz–Schiemann-menetelmällä, jonka Günther Balz ja Günther Schiemann julkaisivat vuonna 1927. Menetelmässä diatsoniumsuola reagoi tetrafluoroboraatti-ionin kanssa muodostaen liukenemattoman diatsoniumtetrafluoriboraattisuolan. Fluoribentseeniä vapautuu, kun suolaa kuumennetaan. Lisäksi muodostuu typpikaasua ja booritrifluoridia. : Fluoribentseeniä voidaan valmistaa myös syklopentadieenin ja difluorikarbeenin välisellä reaktiolla. Difluorokarbeenia voidaan tuottaa esimerkiksi difluorikloorimetaanin pyrolyysillä. Syklopentadieeni ja difluorokarbeeni reagoivat 550-670 °C:n lämpötilassa ja syklisen välituotteen hajotessa muodostuu fluoribentseeniä. == Käyttö == Fluoribentseeniä käytetään teräksen valmistuksessa hiilipitoisuuden kontrollointiin, lääkeaineiden, hyönteismyrkkyjen ja muiden orgaanisten yhdisteiden synteeseissä sekä liuottimena F-NMR-spektrometriassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *KEGG: Fluorobenzene *ChemBlink: Fluorobenzene Luokka:Aromaattiset yhdisteet Luokka:Organohalidit Luokka:Fluoriyhdisteet
Peregrinos

Peregrinos (kreik.) tai Peregrinus (lat.) on antiikinaikainen nimi, joka voi viitata seuraaviin henkilöihin: * Peregrinos Proteus (n. 95–165 jaa.), kreikkalainen kyynikkofilosofi * Peregrinus (k. 138 jaa.), Ternin piispa, roomalaiskatolinen pyhimys * Peregrinus (k. 182 jaa.), roomalaiskatolinen pyhimys * Peregrinus Auxerrelainen (k. n. 304 jaa.), roomalaiskatolinen pyhimys * Peregrinus, suomalaisen runoilijan O. M. Reuterin (1850–1913) käyttämä nimimerkki Peregrinus (lat. muukalainen) oli Rooman valtakunnassa vapaana asuva henkilö, jolla alun perin ei ollut kansalaisoikeuksia. Peregrinusten oikeusasioita hoiti erityinen preettori, praetor peregrinus. Peregrinuksille myönnettiin kansalaisoikeudet Caracallan hallitessa vuonna 212 jaa. ==Lähteet==
Abraham Engblom

Abraham Engblom (12. maaliskuuta 1804 Turku – 6. elokuuta 1865 Velkua) oli suomalainen kappalainen ja uskonnollisen kirjallisuuden suomentaja. Engblomin isä oli turkulainen tullijahdin päällysmies Karl Engblom ja äiti luultavasti Maria Kristina Åström. Hän kävi Turun katedraalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1822. Engblom vihittiin papiksi 1826. Hän toimi pappina Uskelassa, Tottijärvellä, Aurassa, Huittisissa, Tarvasjoella, Kullaalla ja Velkuassa. Engblomista tuli Iniön kappalainen 1835. Engblom oli naimisissa vuodesta 1827 Maria Gustava Lindvallin kanssa. == Suomennokset == * N. F. S. Grundtvig: Pyhän Raamatun vähä aikakirja: elih Piplian mainioitten ja opetusten lyhyä ydin: yynnä kristillisen autuuden opin historian pää-asian, ja lyhykäisen ruotsalaisten kuningasten elämäkerran kanssa siehen aikaan astih, jona Suomi asetettiin Venäjän vallan alleh; kolmannesta ruotsalaisesta ylöspanosta suomensi Abrah. Engblom. Wilen, Turku 1845 * Carl Peter Hagberg: Muistosanoja rippilapsille, toisesta ruotsalaisesta painosta suomenti Aaprah. Engblom. Wilen, Turku 1851 * A. Widéen: A. W:n biblia katekismo tahi Pyhän Raamatun pää-aine kysymyksittäin ja vastauksittain: ynnä lyhyen kertoileman kanssa kristin uskonnosta C. R. Benj. Koppelta: sunnuntai- ja rippikoulujen tarpeeksi aiwottu. J. C. Frenckell ja Poika, Turku 1853 * Anders Jacob Cnattingius: Kertoelmia Pyhästä Raamatusta Pipliassa tavattavilla sanoilla, toisesta ruotsalaisesta painoksesta suomeksi toimitti Aaprah. Engblom. Frenckell, Turku 1853 * Johann Christoph von Schmidt: Sirkkuinen: siveydellinen kertomus kansalle. Wilen, Turku 1857 * Toimellinen ja rehellinen Suomen talonpoika: eli elämänkertomus Perttu Antinpoika Koiwulahdesta, suomenti Aaprah. Engblom, Turku 1857 Verkossa * Frans Mikael Franzén: Saarna neljäntenä sunnuntaina adventissa: tutkisteleva syntiinlankeemusta. Wilen, Turku 1858 * Frans Mikael Franzén: Kaksi saarnaa: 1. Pitkä-perjantaina; 2. Pääsiäispäivänä. Wilen, Turku 1863 *Sven Elmlund: Hengellisen morsiamen tahi uskovaisen sielun ikävöitseminen taivaaseen, mihinkä hänen ystävänsä Jesus on mennyt edelläpäin, selitellyt kristillisessä saarnassa Helatorstaina Sven Elmlund; useiden anomuksesta suomennettu Abrah. Engblom'ilta. 3. p., Pyhäranta: S. H. [=Serafia Hellsten], 1932. == Lähteet == * * Luettu 29.1.2010. Luokka:Suomen evankelis- luterilaisen kirkon papit Luokka:Suomentajat Luokka:Vuonna 1804 syntyneet Luokka:Vuonna 1865 kuolleet
Neljä etydiä pianolle

Neljä etydiä pianolle on Sergei Prokofjevin säveltämä neljästä etydistä koostuva teos pianolle. Se on vuodelta 1909. Ensimmäistä kertaa sen esitti 21. helmikuuta 1910 Moskovassa säveltäjä itse.Prokofiev.org: Four Etudes for Piano, Op 2 == Osat == # Allegro (d-molli) # Moderato (e-molli) # Andante semplice (c-molli) # Presto energico (c-molli) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Allmusic.com: Etudes (4) for piano, Op. 2 Luokka:Sergei Prokofjevin teokset Luokka:Pianokappaleet Luokka:1900-vuosikymmenen musiikkiteokset
Blagojevo

Blagojevo (, ) on kaupunkimainen taajama Komin tasavallan Udoran piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Vaškan sivujoen Venjun varrella 56 kilometriä piirin keskuksesta Koslanista länteen. Taajamasta on rautatieyhteys Mikuniin. Asukkaita on 2 500 henkeä (vuonna 2009). Paikkakunta on saanut alkunsa 1968 perustetusta bulgarialaisten metsureiden asutuksesta. Se on nimetty Bulgarian sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen perustajan Dimităr Blagoevin mukaan. Vuonna 1975 Blagojevo sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Vuonna 1989 asukkaita oli 4 700 henkeä. Bulgarialaiset metsätyöläiset muuttivat pois 1990-luvun alussa. ==Lähteet== Luokka:Komin tasavallan kaupunkityyppiset taajamat Luokka:Udoran piiri
Fredrik Hertzberg

Fredrik Hertzberg (1. lokakuuta 1808 Pori – 9. marraskuuta 1865 Loimaa) oli suomalainen rovasti, filosofian tohtori ja lukion rehtori. Hertzbergin vanhemmat olivat porilainen pellavankutoja Johan Hertzberg ja Maria Fager. Hän kävi Porin triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi vuonna 1827. Hertzberg valmistui filosofian kandidaatiksi 1834, maisteriksi 1836, lisensiaatiksi 1838 ja tohtoriksi 1840. Hänet vihittiin papiksi 1844. Hertzberg toimi Helsingin yliopiston kirjaston ylimääräisenä amanuenssina 1836–1839 ja yliopiston kreikkalaisen kirjallisuuden dosenttina 1837–1843. Hän oli Satakuntalaisen osakunnan kuraattori 1838–1843. Sen jälkeen Hertzberg oli Turun lukiossa kreikan kirjallisuuden lehtorina 1843–1858 ja rehtorina 1850–1858. Vuodesta 1858 hän oli Loimaan kirkkoherrana. Hertzberg sai rovastin arvon 1856 ja lääninrovasti hänestä tuli 1862. Hän oli pappissäädyn edustajana säätyvaltiopäivillä 1863–1864. Fredrik Hertzberg oli naimisissa vuodesta 1837 lähtien Johanna Matilda Hummelinin kanssa. Heillä oli yhdeksän lasta, joista kaksi kuoli pieninä. Lapsista tunnetuin oli kirjailija Rafael Hertzberg. == Teoksia == * Dissertatio philologica de hypotheticis apud Homerum locutionibus, väitöskirja. 1837 * Dissertatio academica de ethicis in Pindaro monitionibus, väitöskirja. 1840 == Lähteet == * * Helsingin yliopiston opettaja- ja virkamiesmatrikkeli 1640-1917, osa H-O * Luettu 29.1.2010. Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomen koulujen rehtorit Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan pappissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1808 syntyneet Luokka:Vuonna 1865 kuolleet
Marcel Łoziński

Marcel Łoziński (s. 17. toukokuuta 1940 Pariisi, Ranska) on puolalainen dokumenttielokuvien ohjaaja ja käsikirjoittaja. Hän on ohjannut vuodesta 1972 alkaen yli 30 elokuvaa. Hän on saanut lukemattomia palkintoja ja ollut ehdokkaana Oscar-palkinnon saajaksi 1995 parhaasta lyhytelokuvasta elokuvallaan 89 mm od Europy (1993), joka sai European Film Awardsin parhaan dokumenttielokuvan palkinnon ja viisi muuta palkintoa. Kaiken kaikkiaan hänen elokuvansa ovat saaneet lähes 30 merkittävää palkintoa. Łoziński on puolalaisen elokuvan suuria nimiä. Łoziński on opettanut Puolassa elokuvantekemistä ja kasvattanut kokonaisen ohjaajasukupolven. Kommunistinen sensuuri on vaikuttanut aikoinaan huomattavalla tavalla hänen työhönsä myös siten, että se tuo esiin poikkeuksellista luovuutta.Anu Silfverberg, Puolalaismestarin dokumentit ovat vahvistettua todellisuutta. Helsingin Sanomat 29.1.2010 s. C3 Hän työskenteli muun muassa yhdessä Krzysztof Kieślowskin kanssa aikana, jolloin Puolassa oli sensuurista huolimatta tarjolla parhaat mahdolliset välineet. Nykyelokuvan tekoa hän kritisoi siten, että sensuuri on kaupallisuus, joka hyväksyy vain seksin, raakuuden ja väkivallan, joista katsoja ei löydä itseään. Łoziński on vieraillut Suomessa 2010 DocPoint-festivaalilla. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Dokumenttiohjaajat Luokka:Puolalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sinfonia nro 2 (Schumann)

Robert Schumannin toinen sinfonia C-duurissa (op. 61)Naxos.com: BEETHOVEN: Symphony No. 4 / SCHUMANN: Symphony No. 2 (Tintner Edition 3) on järjestyksessä oikeastaan säveltäjän kolmas. Sitä ennen hän oli ennättänyt säveltää ensimmäisen sinfoniansa ja ensimmäisen version neljännestä sinfoniastaan.Naxos.com: About this Recording Sinfonia nro 2 on sävelletty vuosina 1845–1846.Classical Archives Sen kantaesitti Leipzigissä Mendelssohn. == Osat == # Sostenuto assai — Allegro, ma non troppo # Scherzo. Allegro vivace # Adagio espressivo # Allegro molto vivace == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: Symphony No.2, Op.61 (Schumann, Robert) (nuotteja) Luokka:Robert Schumannin sinfoniat Luokka:1840-luvun musiikkiteokset
Moritz Hornborg

Alexander Moritz (Mauritz) Karl Hornborg (21. syyskuuta 1813 Uusikirkko – 22. kesäkuuta 1856 Porvoo) oli suomalainen opettaja, runoilija ja sanomalehtimies. joka käytti nimimerkkejä -z-, zg ja -z-g. Hornborgin vanhemmat olivat Uudenkirkon kirkkoherra Anders Bogislaus Hornborg ja Brita Sofia Nordberg. Hän kävi Pietarissa saksalaista St. Petrin koulua ja Viipurin lukiota päästen ylioppilaaksi 1832. Hornborg valmistui filosofian kandidaatiksi 1838 ja maisteriksi 1840. Hän toimi Haminan piirikoulun vt. opettajana 1839, Haminan kadettikoulun vt. venäjänopettajana 1839–1840 ja Loviisan triviaalikoulussa venäjänopettajana vuodesta 1840. Hornborg jatkoi samassa virassa koulun siirryttyä Porvooseen yläalkeiskouluksi 1841. Hänestä tuli koulun konrehtori 1845. Moritz Hornborg oli naimisissa vuodesta 1839 Vendla Johanna Laguksen kanssa. Heidän poikansa oli senaattori ja valtioneuvos Anders Mauritz Hornborg. == Lähteet == * * Luettu 29.1.2010. Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1813 syntyneet Luokka:Vuonna 1856 kuolleet
Mežduretšensk (Komi)

Mežduretšensk (ven. ja komiksi Междуре́ченск) on kaupunkimainen taajama Komin tasavallan Udoran piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Mezen ja Vaška -jokien välisellä alueella 41 kilometriä piirin keskuksesta Koslanista lounaaseen. Taajaman kautta kulkee Kotlasin ja Vorkutan väliseltä rautatieltä Mikunissa haarautuva sivurata. Asukkaita on 1 800 henkeä (vuonna 2009). Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1970 rakennetusta bulgarialaisten metsureiden asutuksesta. Vuonna 1975 se sai kaupunkimaisen taajaman aseman. Vuonna 1989 asukkaita oli 3 300 henkeä. ==Lähteet== Luokka:Komin tasavallan kaupunkityyppiset taajamat Luokka:Udoran piiri
Herakleios (filosofi)

Herakleios (; 300-luku) oli antiikin kreikkalainen kyyniseen koulukuntaan kuulunut filosofi, jota vastaan keisari Julianus Apostata kirjoitti seitsemännen puheensa.Julianus: Puhe 7: Kyynikko Herakleiokselle.Eunapios: fr. 18.Libanios: Puheet XVII.16, XVIII.157. Julianus kertoo, kuinka Herakleios esitti hänen edessään allegorisen faabelin, jossa Herakleios otti itselleen Juppiterin osan ja antoi keisarille Panin osan. Vaikka Julianus loukkaantui faabelista ja siitä, miten epäkunnioittavasti Herakleios mainitsi jumalat, keisari pysyi silti vaiti, koska pelkäsi muutoin vaikuttavansa vainoharhaiselta. Kohtaaminen sattui Konstantinopolissa. Julianus kirjoitti myöhemmin pitkän esityksensä selittääkseen, että kyynikon tulisi olla kaiken teeskentelyn ja petoksen vihollinen, eikä sepitellä faabeleita; ja mikäli kyynikko sepittää faabeleita, niiden tulisi olla vakavia, opettavaisia ja uskonnollisia. Meille on säilynyt tietoa myös toisesta tapauksesta, jossa Herakleios uhmasi usurpaattori Procopiusta, joka oli Julianuksen sukulainen.Eunapios: fr. 31, Müller. Tämä on saattanut tapahtua silloin, kun Procopius pyrki (ja lopulta epäonnistui) valtaamaan Rooman valtakunnan Julianuksen seuraajan Jovianuksen kuoltua. == Lähteet == Luokka:Kyynikot
Hiustenkuivain

Hiustenkuivain (hiustenkuivaaja) on sähkökäyttöinen kodinkone, joka on tarkoitettu hiusten kuivaamiseen laitteen puhaltaman kuuman tai kylmän ilman avulla. == Historia == 1800-luvun lopulla ranskalainen kampaaja ja keksijä Alexandre-Ferdinand Godefroy loi laitteen, joka oli suunniteltu nopeuttamaan veden haihtumisprosessia ja kuivaamaan hiukset tehokkaasti. Tätä laitetta kutsuttiin ”séchoiriksi” eli kuivaajaksi, ja se toimi jonkinlaisena pölynimurin ja hiustenkuivaajan välimuotona. Se koostui pitkästä hatusta, joka oli yhdistetty joustavaan letkuun, joka puhalsi kuumaa ilmaa kaasuliedestä käyttäjän hiuksiin. Ymmärrettävästi tämä laite ei ollut kannettava. Sitä käytettiin lähinnä kampaamoissa, joissa oli hienostunut ja kaupunkilainen asiakaskunta. Godefroyn keksintö innoitti useita luovia kehittäjiä luomaan yhä erikoisempia kuivauskoneita. 1920-luvulla alkoi ilmaantua erilaisia käsikuivauskoneita, jotka koostuivat lämmityselementeistä ja tuulettimista. Vuonna 1926 Calor-yhtiön insinööri Léon Thouillet kehitti ensimmäisen sähkökäyttöisen käsikäyttöisen mallin, jota kutsuttiin ”kuuma- ja kylmäilmasuihkukoneeksi”. Aluksi sitä käytettiin terveydenhuollossa, kuten kivuliaiden alueiden lämmittämiseen ja haavojen hoitoon. Lisäksi sitä hyödynnettiin sänkyjen ja kenkien lämmittämiseen, ruoan sulattamiseen, lasten lämmittämiseen ja moniin muihin tarkoituksiin. Ensimmäiset kannettavat kuivaajat olivat metallisia ja niissä oli alun perin puukahva, joka myöhemmin korvattiin bakeliitilla. Nämä laitteet olivat varsin painavia, lähes 1 kg:n painoisia, ja niiden käyttö oli hankalaa. Lisäksi niiden sähköliitännät eivät aina olleet kovin turvallisia, mikä johti moniin onnettomuuksiin, mukaan lukien vakaviin sähköiskuihin ja ylikuumenemisiin, jotka saattoivat johtaa kuolemaan. Ensimmäisten hiustenkuivaajien tuottama ilmavirta oli varsin heikko verrattuna niiden 100 watin tehoon, ja naiset, jotka kokeilivat näitä varhaisia malleja, väsyivät usein ennen kuin heidän hiuksensa olivat kunnolla kuivuneet. Hiustenkuivaajien tärkeimmät parannukset keskittyivät 1950-luvulle saakka pääasiassa tehoon, eikä itse mekanismiin, joka ohjaa puhaltimen ja sähkövastuksen toimintaa, jotta ilma kuumenisi. Ulkoinen muotoilu pysyi lähes ennallaan, koska pistoolinmuotoinen rakenne oli kätevä käytössä. 1960-luvulla hiustenkuivaajat alkoivat yleistyä laajasti, kun niitä alettiin valmistaa pääosin ABS-muovista. Tämä muutos teki hiustenkuivaajista kevyempiä, turvallisempia, paremmin lämpöeristettyjä ja edullisempia. Niitä oli saatavilla monissa eri väreissä, muodoissa ja malleissa, ja ne tulivat siten kaikkien saataville. Jotkut näistä hiustenkuivaajista ovat jopa tulleet keräilyesineiksi. Esimerkiksi vuonna 1968 Moulinex lanseerasi hiustenkuivaajan, joka muistutti ulkonäöltään sähköporakonetta, ja sen ”Clémentine”-versio oli saatavilla tuohon aikaan trendikkäällä oranssilla värillä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Yle Priima: Muistatko miten 1960-70-luvuilla kuivattiin hiukset? Luokka:Kodinkoneet Luokka:Hiukset
Usogorsk

Usogorsk (ven. ja komiksi Усого́рск) on kaupunkimainen taajama Komin tasavallan Udoran piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Mezeniin laskevan Us-joen suussa 15 kilometriä piirin keskuksesta Koslanista länteen. Taajamasta on rautatieyhteys Mikuniin, jonne on matkaa 167 kilometriä. Asukkaita on 5 200 henkeä (vuonna 2009). Paikkakunta on saanut alkunsa 1960-luvulla perustetusta bulgarialaisten metsureiden asutuksesta. Vuonna 1973 se sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Vuonna 1989 asukkaita oli 11 300 henkeä. Bulgarialaisten metsätyöt loppuivat 1990-luvun alussa. Sen jälkeen Usogorskin väkiluku on laskenut voimakkaasti. Nykyään tärkein elinkeino on puunhankinta- ja jalostus. Taajamassa on keskikoulu ja lasten luomistyön keskus. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Usogorskille omistettu sivusto Luokka:Komin tasavallan kaupunkityyppiset taajamat Luokka:Udoran piiri
Herman Kellgren

Abraham Herman August Kellgren (21. tammikuuta 1822 Kuopio – 25. syyskuuta 1856 Helsinki) oli suomalainen kielitieteilijä, runoilija ja Helsingin yliopiston itämaisen kirjallisuuden professori. Kellgrenin vanhemmat olivat apteekkari Johan August Kellgren ja hänen ensimmäinen vaimonsa Maria Magdalena Nylander. Hän kävi Helsingin yksityislyseota ja pääsi ylioppilaaksi vuonna 1838. Kellgren valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1844 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1850. Kellgren toimi Helsingin yliopiston kirjaston ylimääräisenä amanuenssina 1844–1851, yliopiston sanskritin kielen ja kirjallisuuden dosenttina 1849–1854 ja itämaisen kirjallisuuden professorina vuodesta 1854. Kellgren oli Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran sihteerinä 1845–1846 ja rahastonhoitajana 1849–1851. Kellgren oli myös Suomen Aleksanterin yliopiston (so. Helsingin yliopisto) Savo-karjalaisen osakunnan kuraattori ja suomalaisuusaatteen innoittaja. Kun Johan Snellman aloitti 1840-luvun alussa Kuopiosta käsin julkaista Saima-lehteä, oli tällä kauaskantoisia vaikutuksia. Lehti oli suunnattu Suomen ruotsinkieliselle sivistyneistölle, mutta sitä luettiin myös opiskelijoiden keskuudessa. Nuoret opiskelijat omaksuivat täysin Saima-lehdessä julistetun Snellmanin laatiman kansallispoliittisen ohjelman ja Kellgren puheessaan v. 1846 harmitellessaan aluksi sitä, että Suomessa sivistys (viitaten ruotsinkieliseen väestön osaan) ja ns. kansanvoima (suomenkielinen enemistö) olivat erillään kiteytti vallitsevan mielialan osuvasti: ”Sivistyneet on kansallistettava, kansa on sivistettävä, siinä kaikki.”Suomen Kansan Historia IV, s. 221 (kirj. Mikko Juva), Keuruu v. 1966 Herman Kellgren oli naimisissa vuodesta 1849 lähtien professori Johan Jakob Tengströmin tyttären Anna Sofia Tengströmin kanssa. == Teoksia == * Das Finnische Volk und der Ural-Altaische Völkerstam. Leipzig: Brockhaus und Avenarius 1846. * Fosterländskt album I-III, utgifvet af H. Kellgren, R. Tengström, K. Tigerstedt. A. C. Öhman, Helsingfors 1845–1847 * Die Grundzüge der finnischen Sprache mit Rücksicht auf den ural-altaischen Sprachstamm. F. Schneider, Berlin 1847 * Mythus de ovo mundano Indorumque de eodem notio, väitöskirja. 1849 * De cosmogonia Graecorum ex Aegypto profecta, väitöskirja. 1850 * Om affix-pronomen i Arabiskan, Persiskan och Turkiskan samt Ibn-Mâliks Allâmija med textkritik och anmärkningar, väitöskirja. 1854 == Lähteet == * * Helsingin yliopiston opettaja- ja virkamiesmatrikkeli 1640-1917, osa H-O * Luettu 29.1.2010. === Viitteet === Luokka:Suomalaiset kielitieteilijät Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1822 syntyneet Luokka:Vuonna 1856 kuolleet Luokka:Suomalaiset professorit
Koslan

Koslan (komiksi ja venäjäksi Ко́слан) on kylä, maalaiskunta ja Udoran piirin hallinnollinen keskus Komin tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee Mezen-joen rannalla 270 kilometriä tasavallan pääkaupungista Syktyvkarista luoteeseen. Asukkaita on 2 700 henkeä (vuonna 2002). Koslan on Mezenin jokivarren vanhimpia komien asutuksia. Se mainitaan kirkonkylänä ensimmäisen kerran vuonna 1554. Asukkaat harjoittivat maanviljelyä, karjanhoitoa, metsästystä ja kalastusta. Vuonna 1929 Koslanista tuli Udoran piirin keskus. Vuonna 1960 perustettiin Koslanin metsätyökeskus ja seudun kolhoosit yhdistettiin sovhoosiksi. Vuonna 1974 otettiin käyttöön Mikunin ja Udoran piirin välinen rautatie. Vuonna 1994 kylässä oli 4 300 asukasta, mutta sen jälkeen väkiluku on laskenut huomattavasti. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Topografiakarttoja kylästä ympäristöineen * Topografiakartta 1:200k kylän alueelta (1968) Luokka:Udoran piiri Luokka:Komin tasavallan kylät ja taajamat
Giorgio Duboin

Giorgio Duboin (s. 30. syyskuuta 1959 Torino) on italialainen bridgenpelaaja. Hän on toinen bridgen maailmanrankingilla. Aikaisemmin hän pelasi usein Norberto Bocchin kanssa. Nykyään hän pelaa Antonio Sementan kanssa. Duboin voitti World Team Olympiad -turnauksen vuonna 2000 joukkuetovereinaan Norberto Bocchi, Lorenzo Lauria, Alfredo Versace, Dano De Falco, Guido Ferraro. Vuonna 2004 hän voitti samaisen turnauksen joukkuetovereinaan Norberto Bocchi, Fulvio Fantoni, Lorenzo Lauria, Claudio Nunes ja Alfredo Versace. Hän voitti Bermuda Bowlin vuonna 2005 samalla joukkueella kuin vuotta aikaisemmin. Hän voitti myös World Mind Sports Games -turnauksen vuonna 2008. Joukkueessa pelasi Norberto Bocchin tilalla Antonio Sementa. ==Lähteet== Luokka:Italialaiset bridgenpelaajat Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sigrid Vaasa

Sigrid Vaasa (1566–1633) oli Ruotsin kuninkaan Eerik XIV:n ja hänen puolisonsa Kaarina Maununtyttären tytär. Sigrid Vaasa asui lapsuudessaan äitinsä Kaarina Maununtyttären kanssa Liuksialan kartanossa ja jäätyään kahdesti leskeksi palasi asumaan sinne kuolemaansa asti. Vuonna 1597 hän avioitui Henrik Klaunpoika Tottin kanssa. Sen jälkeen oli Kirkniemen ja Sjundbyn kartanoiden emäntä. Heidän lapsistaan merkittävin oli Åke Tott, joka sai mainetta kuningas Kustaa II Aadolfin johtamissa sodissa. Kaarle-herttuan ja Sigismundin valtataistelun aikana Henrik Tott asettui suomalaisten aatelismiesten ja sitä kautta myös Sigismundin puolelle, minkä vuoksi hän joutui pakenemaan maasta ja kuoli ilmeisesti noin vuonna 1603 maanpaossa. Sigrid solmi uuden avioliiton vuonna 1609 Natt och Dag -sukuun kuuluvan Nils Nilsinpojan kanssa, muutti Ruotsiin mutta jäi neljän vuoden kuluttua leskeksi. Leskeksi jäätyään hän palasi Suomeen ja kuoli Liuksialassa.Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1966, osa 9 p. 705 ==Lähteet== Luokka:Ruotsin prinsessat Luokka:Vuonna 1566 syntyneet Luokka:Vuonna 1633 kuolleet
Janne Lundmark

Johan Henrik (Janne) Lundmark (1806 Espoo – 1855 Helsinki) oli suomalainen ruotsiksi kirjoittanut runoilija. == Teoksia == * Blåsippor : : plockade om våren 1843. J. Simelii arfvingar, Helsingfors 1843 * Lopatinskys död och röster vid en katafalk. J. Simelii arfvingar, Helsingfors 1843 == Lähteet == * Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1806 syntyneet Luokka:Vuonna 1855 kuolleet
Interstate 580

Interstate 580 voi tarkoittaa seuraavia Yhdysvaltain Interstate Highway Systemin tieyhteyksiä: *Interstate 580 (Kalifornia), San Francisco Bay Arean ja Interstate 5:n yhdistävä tieosuus *Interstate 580 (Nevada), sivuhaara Renossa, Nevadassa *Interstate 580 (Nebraska), nykyisin osa U.S. Highway 75:ttä Omahassa, Nebraskassa 580
Interstate 680

Interstate 680 voi tarkoittaa seuraavia Interstate Highway Systemiin kuuluvia pääteitä Yhdysvalloissa: *Interstate 680 (Kalifornia), I-80:n I-280:n yhdistävä tie San Franciscon lahden alueella, Kaliforniassa *Interstate 680 (Iowa–Nebraska), Omahan ohitustie Nebraskassa *Interstate 680 (Ohio), Youngstown, Ohio 680
Aikino

Aikino (, ) on kylä, maalaiskunta ja Ust-Vymin piirin hallinnollinen keskus Komin tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee Vytšegdan rannalla 96 kilometriä tasavallan pääkaupungista Syktyvkarista luoteeseen. Asukkaita on 3 500 henkeä (vuonna 2002). Nykyisen kylän vanhin osa Šežam mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1586. Varsinainen Aikinon kylä syntyi 1600-luvun alussa. Sen nimitys perustuu komin sanoihin aika ’appi’ (aikaisemmin ehkä ’mies’) ja tyla ’kaski’. 1800-luvun puolivälissä perustettiin Aikinon volosti, johon kuului suurin osa nykyisen Ust-Vymin piirin alueesta. Asukkaat harjoittivat maanviljelyä, karjanhoitoa, metsästystä ja kalastusta. Vuonna 1943 Aikinosta tuli Ust-Vymin piirin keskus. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Ust-Vymin piiri Luokka:Komin tasavallan kylät ja taajamat
Theodor Clásen

Alexis Theodor Clásen (24. huhtikuuta 1827 Oulu – 24. syyskuuta 1855 Cressona, Pennsylvania, Yhdysvallat) oli suomalainen kirjallisuuden tutkija ja Helsingin yliopiston estetiikan ja uudemman kirjallisuuden vt. professori. Clásenin vanhemmat olivat lääninsihteeri, laamanni Johan Fredrik Clásen ja hänen 2. vaimonsa Katarina Wacklin. Hän kävi Oulun triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1843. Clásen valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1847 sekä teki dosentin väitöskirjansa 1851. Hän opiskeli vielä kesällä 1853 Englannissa. Clásen toimi Helsingin yksityislyseon historian opettajana 1852–1854 ja Helsingin yliopistossa uudemman kirjallisuuden dosenttina 1852–1853 sekä estetiikan ja uudemman kirjallisuuden vt. professorina vuodesta 1853. Hän työskenteli myös Helsingfors Morgonbladetin toimituksessa 1852. Clásen oli virkavapaalla vuodesta 1854. Hän kuoli ollessaan matkalla Pennsylvaniassa Yhdysvalloissa. == Teoksia == * De Galfredo Chaucero poeta, statuque ante cum poësis anglicae, dosentin väitöskirja. 1851 == Lähteet == * * Helsingin yliopiston opettaja- ja virkamiesmatrikkeli 1640-1917, osa A-G * Luettu 29.1.2010. Luokka:Suomalaiset kirjallisuustieteilijät Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1827 syntyneet Luokka:Vuonna 1855 kuolleet Luokka:Suomalaiset professorit
Žešart

Žešart (, ) on kaupunkimainen taajama Komin tasavallan Ust-Vymin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Vytšegdan rannalla 32 kilometriä piirin keskuksesta Aikinosta lounaaseen. Neljän kilometrin päässä taajamasta on Kotlasin ja Mikunin välisen rautatien Žešartin asema. Asukkaita on 9 400 henkeä (vuonna 2009). Žešartin kirkonkylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1586. 1800-luvun lopussa se oli Vytšegdan alajuoksun suurin kylä. Vuonna 1946 avattiin vaneritehdas, jonka rakentamiseen osallistui seudulle karkotettuja saksalaisia ja ukrainalaisia. Vuonna 1961 Žešart sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Vuonna 1989 asukkaita oli 12 700. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Komin tasavallan kaupunkityyppiset taajamat Luokka:Ust-Vymin piiri
Vähälä

Vähälä Logistics Oy oli vuonna 1937 perustettu suomalainen kappaletavarakuljetuksiin erikoistunut yritys. Yhtiön liikenteen keskuspaikka oli Jyväskylä. Terminaaleja oli myös Oulussa, Ylivieskassa, Rovaniemellä ja Kemissä. Yhtiö rakennutti Jyväskylän Kanavuoreen, Valtatien 9 varrella 15 miljoonaa euroa maksavan terminaalin, jonka oli tarkoitus valmistua vuonna 2011. Yhtiön perustaja Lauri Vähälä johti yritystä vuoteen 1975 asti, jolloin yritys siirtyi hänen pojilleen. Veljeksiltä yhtiö siirtyi vuonna 2009 Jukka Vähälän lapsille. Heinäkuussa 2021 DB Schenker ilmoitti ostavansa koko Vähälä Logistics Oy:n osakekannan. Vähälä Yhtiöt jatkoivat Schenker Oy:n tytäryhtiönä heinäkuuhun 2023 asti, jolloin Vähälä Yhtiöt fuusioitiin osaksi DB Schenkeriä. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset liikenneyhtiöt Luokka:Entiset suomalaiset perheyritykset
Vähälä (täsmennyssivu)

Vähälä tai Wähälä voi tarkoittaa seuraavia: *Vähälä, suomalainen liikenneyhtiö *Vähälä, kylä Ullavalla *Vähälä tai Wähälä sukunimenä: ** Elina Vähälä (s. 1975), viulisti ** Juho Wähälä (1836–1904), maanviljelijä ja valtiopäivämies ** Jussi Vähälä (s. 1979), sellisti ** Kristiina Wähälä (s. 1955), orgaanisen kemian professori ** Lauri Vähälä (1914–1995), yrittäjä ja yritysjohtaja, liikenneneuvos, Vähälä-yhtiöiden perustaja ** Maria Järvenhelmi (oik. Vähälä, s. 1975), näyttelijä ** Reijo Vähälä (1946–2024), korkeushyppääjä *Sukunimen osana: ** Sami Keski-Vähälä (s. 1972), käsikirjoittaja ** Jarkko Koski-Vähälä (s. 1978), keihäänheittäjä ** Sari Koski-Vähälä (s. 1968), kuvataiteilija. Luokka:Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Vorgašor

Vorgašor (komiksi ja venäjäksi Воргашор) on kaupunkimainen taajama Komin tasavallan Vorkutan kaupunkipiirikunnassa Venäjällä. Se sijaitsee lähellä Vorgašor-joen alkulähteitä 30 kilometriä Vorkutasta luoteeseen. Asukkaita on 18 900 henkeä (vuonna 2009). Paikkakunnan nimi perustuu komin sanoihin vorga ’uoma, painauma’ ja šor ’puro’. Se on saanut alkunsa vuonna 1939 löydetyn hiiliesiintymän yhteyteen perustetusta vankileiristä. 1940–1950-lukujen vaihteessa rakennettiin Vorga-Šorin rautatieasema ja kaivostaajama. Vuonna 1964 Vorgašor sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Vuosina 1965–1988 se oli Vorkutan Komsomolin piirin keskus. Severstalin tytäryhtiön Vorkutaugolin omistama Vorgašorin kaivos on Euroopan-puoleisen Venäjän suurin kivihiilen tuotantolaitos. Kymmenen vuoden ajaksi tehdyn kehittämissuunnitelman mukainen vuosikapasiteetti on neljä miljoonaa tonnia vuodessa. ==Lähteet== Luokka:Komin tasavallan kaupunkityyppiset taajamat Luokka:Vorkuta
Salustios Emesalainen

Salustios Emesalainen ( tai Saloustios, ; 400-luvun loppu) oli antiikin kreikkalainen kyyniseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Syyrian Emesasta. Salustioksen isä Basileides oli syyrialainen ja äiti Theoklea oli kotoisin Emesasta, jossa Salustios todennäköisesti syntyi ja jossa hän eli varhaisen elämänsä. Salustios opiskeli ensin lakia, sitten Emesassa retoriikkaa erään Eunoioksen oppilaana. Sittemmin hän hylkäsi nämä opinnot ja ryhtyi sofistiksi. Hän kiinnitti erityisesti huomiota attikalaisiin puhujiin ja opetteli kaikki Demostheneen puheet ulkoa. Omissa puheissaan hän jäljitteli näitä esikuvia. Havaittuaan, etteivät Eunoioksen opit enää palvelleet häntä, Salustios matkusti Ateenaan ja edelleen Aleksandriaan Isidoros Aleksandrialaisen seurassa, ja näissä kaupungeissa hän opiskeli retoriikkaa. Hän tutustui myös filosofiaan. Opiskeltuaan jonkun aikaa uusplatonilaisten oppilaana hän liittyi kyynikoihin. Simplikios kertoo, että Salustios muun muassa laittoi punaisena hehkuvia hiiliä reisilleen ja katsoi, kuinka kauan kesti kipua.Simplikios: Kommentaari Epiktetoksen Käsikirjaan 13. Salustios hyökkäsi aikansa filosofeja vastaan voimakkaasti kaikella kaunopuheisuudellaan ja nokkeluudellaan ja pyrki tekemään nämä naurunalaisiksi. Hän katsoi filosofian olevan mahdotonta ja varoitti nuoria miehiä turvautumasta sen opettajiin.Suda, Athenodoros. Salustios kinasi muun muassa uusplatonilaisen Prokloksen kanssa. Fotioksen mukaan Salustios teeskenteli ennustamista ja esitti näkevänsä henkilön silmistä, millaisen kuoleman tämä tulee kokemaan.Fotios: Cod. CCXLII. Salustioksen epäiltiin suhtautuvan jumaliin epäkunnioittavasti. Ainakin hän hyökkäsi voimakkaasti uusplatonilaisten teologisia ajatuksia kohtaan. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Kyynikot
Ashland (Kalifornia)

Ashland on asuintaajama Alamedan piirikunnassa Kaliforniassa. Sen asukasluku oli vuonna 2000 20 793. Ashlandilla on pinta-alaa 4,8 km². Tämä alue on kokonaan maata eikä se sisällä vesialueita. Taajama perustettiin 1940-luvulla. == Lähteet == Luokka:Alamedan piirikunnan maantiede
Jeletski

Jeletski () on kaupunkimainen taajama Komin tasavallan Vorkutan kaupunkipiirikunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Usan sivujoen Jeletsin rannalla 100 kilometriä Vorkutasta kaakkoon. Taajaman kautta kulkee Kotlasin ja Vorkutan väliseltä rautatieltä Labytnangiin haarautuva sivurata. Asukkaita on 516 henkeä (vuonna 2019). Paikkakunta on syntynyt 1940-luvulla Jeletskajan rautatieaseman yhteyteen. Vuonna 1949 se sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Aikoinaan siellä toimi rautatievarikko, kalkkitehdas ja kuonaelementtitehdas. ==Lähteet== Luokka:Komin tasavallan kaupunkityyppiset taajamat Luokka:Vorkuta
Zapoljarnyi (Vorkuta)

Zapoljarnyi (, ) on kaupunkimainen taajama Komin tasavallan Vorkutan kaupunkipiirikunnassa Venäjällä. Se sijaitsee 23 kilometriä Vorkutasta länteen. Asukkaita on 4 000 henkeä (vuonna 2009). Paikkakunta on syntynyt 1940–1950-lukujen vaihteessa hiilikaivoksen yhteyteen. Vuonna 1956 se sai kaupunkimaisen taajaman aseman. Vuonna 1970 Zapoljarnyin väkiluku oli 9 700 henkeä. Nykyään Zapoljarnyin kaivoksen omistaa Severstalin tytäryhtiö Vorkutaugol. Kaivos on yksi yhtiön tuottavimmista. Sen kivihiilivarojen on arveltu riittävän vähintään 40 vuoden ajan. ==Lähteet== Luokka:Komin tasavallan kaupunkityyppiset taajamat Luokka:Vorkuta
Julius Ferdinand Lundahl

Julius Ferdinand Lundahl (24. heinäkuuta 1818 Tampere – 15. tammikuuta 1854 Pietari) oli suomalainen virkamies, kielenkääntäjä ja runoilija joka käytti nimimerkkiä L tai L-. SKS:n kirjailijatietokannassa Lundahlin kuolinpäivä on 27. tammikuuta. Lundahlin vanhemmat olivat tamperelainen kauppias Joel Lundahl ja Fredrika Charlotta Fahlstedt. Hän kävi Hämeenlinnan triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1836. Lundahl toimi Suomen kenraalikuvernöörin kansliassa ylimääräisenä kopistina 1836–1841 ja kanslistina 1841–1844. Hän oli senaatin prokuraattorintoimituskunnan venäjän kielen kääntäjänä 1844–1848 ja senaatin 1. kielenkääntäjänä 1848–1853. Vuodesta 1853 hän toimi ministerivaltiosihteerinviraston 1. toimitussihteerinä Pietarissa. Lundahl oli naimisissa vuodesta 1845 Constantia Oktavia Augusta Gripenbergin kanssa. == Lähteet == * * Luettu 29.1.2010. ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Vuonna 1818 syntyneet Luokka:Vuonna 1854 kuolleet
Toivo Saarenpää

Toivo Harras Saarenpää (6. huhtikuuta 1882 Ruskeala - 22\. huhtikuuta 1948 Tampere) oli suomalainen säveltäjä, musiikinopettaja ja orkesterin- sekä kuoronjohtaja. Hän käytti sukunimeä Herckman vuoteen 1906 asti. ==Henkilöhistoria== Saarenpään isä oli kanttori Konstantin Herckman, joka rakennutti Liperiin Saarenpään tilan 1888, ja äiti Ida Blondine Jankowsky. Tilalla vieraili usein taiteilijoita, muun muassa Toivo Kuula, vaimonsa Alma Silventoinen-Kuula, Erkki Melartin ja Ella Eronen. Saarenpään puoliso vuodesta 1917 oli lehtori Mandi Pulkkinen. Hän kävi viisi luokkaa lyseota ja opiskeli sävellystä muun muassa Jean Sibeliuksen ja Ilmari Krohnin johdolla Helsingin Filharmonisen Seuran orkesterikoulussa vuosina 1901–1907 sekä viulunsoittoa opettajanaan Elis Jurva. Hän teki myös matkan Saksaan vuonna 1912 täydentääkseen opintojaan. Hän toimi musiikinopetustyössä muun muassa Viipurin kirkkomusiikkiopistossa 1912–1915, Viipurin oppikoulussa 1922–1926 ja 1930–1939, Terijoen oppikoulussa 1923–1930 sekä oppikouluissa Helsingissä 1940–1948. Johtamistehtävissä Saarenpää toimi Lahden Soitannollisen Seuran orkesterissa ja orkesterikoulussa 1917–1920 sekä sekakuoro Päivän Laulussa 1930–1939. Hän perusti Viipuriin sinfoniaorkesterin, jonka johtajana hän toimi vuosina 1920–1921. Orkesteri ei kuitenkaan toiminut kuin pari vuotta. Lisäksi hän toimi useiden laulujuhlien yleisjohtajana. Saarenpää piti runsaasti sävellyskonsertteja, muun muassa jo opiskeluaikanaan Joensuussa 1904, Helsingissä 1910 (yhdessä Heino Kasken kanssa) ja 1942, Viipurissa 1921, 1932 ja 1936 sekä Tampereella 1942 ja 1948. Musiikkikriitikkona Saarenpää toimi 1911-1916. Saarenpää luovutti testamentissaan sävellystensä tekijänoikeudet Suomen Säveltäjät ry:lle. Testamenttiin liittyi myös Kangasniemellä sijaitseva Reinikkalan kartano säveltäjien kesänviettotarkoitukseen. Yhdistys myi huonokuntoisen kartanon 1982 ja hankki tilalle Helsingistä vierasasunnon, Saarenpää-säveltäjäkodin, joka sijaitsi ensin Vilhonvuorenkujalla ja vuodesta 1997 alkaen Ilmarinkadulla. ==Taiteellinen tuotanto== Saarenpään sävellyksiä ovat muun muassa seuraavat: * orkesterisävellykset kuten Juhlamarssi 1907, Balladi 1912, Vapauden marssi 1919 ja Karjalainen tanssihumoreski 1920. * kuoroteokset kuten Kalevan kansan laulu sekakuorolle ja orkesterille 1905, Laula, laula veitoseni 1907, Singa-Hilla 1929 sekä Elämä 1929 * pianosävellykset kuten Elegia 1911, Taru 1918 ja Prelude 1920 * viulusävellykset kuten Canzonetta 1919. Saarenpää julkaisi teoksen Laululeikkejä kouluja varten I-II 1925 ja Nuottivirsikirjan 1926 sekä runosuomennoskokoelman Sibeliuksen lauluja 1922. ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== * Mandi Saarenpää: Toivo Saarenpää 6.4.1882 – 22.4.1948, 1952 == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset taidemusiikin säveltäjät Luokka:Suomalaiset musiikkipedagogit Luokka:Orkesterinjohtajat Luokka:Suomalaiset musiikkikriitikot Luokka:Suomalaiset kuoronjohtajat Luokka:Vuonna 1882 syntyneet Luokka:Vuonna 1948 kuolleet
Ibrahima Baldé

Ibrahima Baldé, lyhyemmin Ibrahima, (s. 4. huhtikuuta 1989 Dakar, Senegal) on senegalilainen jalkapalloilija. Hän edustaa Venäjän valioliigassa pelaavaa Kuban Krasnodaria. Ibrahima on pelipaikaltaan hyökkääjä. Esikuvikseen Ibrahima on maininnut entiset joukkuetoverinsa Espanjan pelivuosilta Kun Agüeron ja Diego Forlánin sekä Zlatan Ibrahimovićin, johon viitaten espanjalaislehdet antoivat hänelle lempinimet "Toinen Ibra" (El otro Ibra) tai "Atléticon Ibra" (El Ibra del Atleti). == Seurajoukkueura == Ibrahima muutti vain 17-vuotiaana kotimaastaan Senegalista Argentiinaan luomaan uraa jalkapalloilijana. Vietettyään yhden kauden Argentinos Juniorsin ja kaksi Vélez Sarsfieldin riveissä nuori hyökkääjä siirtyi espanjalaiseen Atlético Madridin joukkueeseen. Madridissa hänet sijoitettiin ensin seuran B-joukkueeseen. Ibrahima teki liigadebyyttinsä tammikuussa 2010, kun hänet nostettiin edustusmiehistöön korvaamaan loukkaantunutta Sergio "Kun" Agüeroa Atléticon 2–1 kotivoittoon päättyneessä ottelussa Sevillaa vastaan.EXCLUSIVE: I Want To Show Atletico Madrid Fans What Is In The Reserve Team - Ibrahima Goal.com (Luettu 29.1.2010) Ibrahiman onnistui vakuuttaa otteillaan päävalmentaja Quique Sánchez Flores ja hän sai jatkaa edustusjoukkueen pelaajaringissä. Hyökkääjälupaus kiitti luottamuksesta ja teki ensimmäisen liigamaalinsa 17. tammikuuta Sportingia vastaan.La Liga - El otro Ibra ya es historia de la Liga Eurosport (Luettu 29.1.2010) Elokuussa 2010 Atlético lainasi Ibrahiman yhden kauden ajaksi Numanciaan.Ibra jugará cedido en el Numancia la próxima temporada clubatleticodemadrid.com (Luettu 26.8.2010) Lainajakson päätyttyä Ibrahima siirtyi Osasunaan, joka hankki oikeudet nuoreen hyökkääjään myydessään keskikenttäpelaaja Juanfranin Atléticoon.Traspaso de Juanfran al Atlético de Madrid osasuna.es (Luettu 12.1.2011) Ensimmäisellä kaudellaan Osasunassa Ibrahima teki seitsemän liigamaalia ja oli joukkueensa toiseksi paras maalintekijä.Osasuna Squad Stats (Spanish Primera División) - 2011-12 ESPN (Luettu 13.7.2012) Hyvät otteet herättivät kiinnostuksen myös Espanjan ulkopuolella ja siirtohuhuissa hänet liitettiin useampaan seuraan Englannin Valioliigassa.Villa, Sunderland chasing Osasuna ace Ibrahima Balde tribalfootball.com (Luettu 13.7.2012) Heinäkuussa 2012 Ibrahima siirtyi nykyiseen seuraansa Venäjällä.БАЛЬДЕ ПЕРЕХОДИТ В «КУБАНЬ» (Baldesta tulee "kubalainen") fckuban.ru (Luettu 20.7.2012) == Maajoukkueura == Ibrahima on edustanut Senegalia vuoden 2012 kesäolympialaisten karsinnassa. Hän teki voittomaalin karsintaottelussa Omania vastaan, joka ratkaisi Senegalin pääsyn olympiaturnaukseen.London 2012: Senegal beat Oman for final Olympic spot bbc.co.uk (Luettu 13.7.2012) Hänet on valittu myös olympiakisoissa pelaavaan lopulliseen joukkueeseen.Jeux Olympiques «Londres 2012» : un seul «bleu» sur les 18 pour Londres Fédération sénégalaise de football (Luettu 13.7.2012) Ibrahima on pelannut myös maansa A-maajoukkueessa vuoden 2014 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen karsinnoissa.Ibrahima Balde FIFA.com (Luettu 13.7.2012) == Lähteet == Luokka:Senegalilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sellokonsertto (Schumann)

Robert Schumann sävelsi sellokonserttonsa a-mollissa (op. 129) vuonna 1850.Naxos.com: About this Recording Teos esitettiin ensimmäistä kertaa 9. kesäkuuta 1860, neljä vuotta säveltäjän kuoleman jälkeen. Solistina oli Ludwig Ebert.Milwaukee Symphony Orchestra Program Notesoo-HelsinkiOiva Talvitie ja Kari Rydman (toim.): Sävelten maailma: musiikinkuuntelijan tietoteos, s. 327. Porvoo-Helsinki: WSOY; 1956. == Osat == # Nicht zu schnell # Langsam # Sehr lebhaft == Kokoonpano == * sello * 2 huilua * 2 oboea * 2 klarinettia * 2 fagottia * 2 käyrätorvea * 2 trumpettia * patarummut * jouset == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Allmusic.com: Cello Concerto in A minor, Op. 129 Luokka:Robert Schumannin teokset Luokka:Sellokonsertot Luokka:1850-luvun musiikkiteokset
Vihan sota

Vihan sota (engl. War of Wrath) on fiktiivinen taistelu J. R. R. Tolkienin kirjassa Silmarillion. Kirjassa Vihan sota oli taistelu, joka päätti Morgothin eli Melkorin ylivallan Keski-Maassa ja jonka päätteeksi hänet vangittiin ja heitettiin Ardan ulkopuolelle. ==Kulku== Haltiavaltakuntien romahtaessa yksi toisensa jälkeen Morgothin armeijan alle, tilanne näytti toivottamalta näiden sekä ihmisten eli edainin kannalta. Lopulta puolhaltia, eli sekä haltian että ihmisen sukujuuret omannut, Eärendil purjehti kummankin sukukunnan edustajana hakemaan apua Amanin valarilta, Maailman Vartijoilta. Silmarilin avulla Eärendil löysi perille ja valar suostuivat lähettämään armeijan Keski-Maan kansojen tueksi. Valar eivät itse osallistuneet sotaan koska viimeksi kun he hyökkäsivät suoraan Melkorin kimppuun, se oli ollut tuhoisa koko Keski-Maan kannalta. Amanista lähtivät maia Eönwën johtama sotajoukko johon kuuluivat mm. vanyar-haltiat jotka palasivat tämän ainoan kerran Keski-Maahan. Vanyarin komentajana toimi haltioiden Korkean Kuninkaan Ingwën poika Ingwion. Keski- Maahan saavuttuaan armeijat murskasivat täydellisesti Morgothin armeijan ja ottivat tämän vangikseen. Eönwë otti molemmat jäljelle jääneet Silmarilit Morgothin rautakruunusta ja murskasivat itse kruunun. Morgothin palvelijoista pääsivät pakoon vain harvat mukaan lukien Sauron ja Morian balrog. Valarin poissaolosta huolimatta sota oli tuhoisa ja upotti lähes koko Beleriandin alueen jossa valtakunnat olivat sijainneet. Meren pinnan yläpuolelle jäivät vain Lindon sekä Túrin Turambarin hauta. Luokka:Keski-Maa Luokka:Kuvitteelliset sodat
Dragon’s Kiss

Dragon's Kiss on entisen Megadeth-kitaristi Marty Friedmanin ensimmäinen sooloalbumi, joka julkaistiin 8. elokuuta 1988. Albumin tuottivat Marty Friedman ja Mike Varney. Albumi julkaistiin Sharpnel Recordsin kautta, sillä Varney omisti yhtiön, ja Sharpnel on erikoistunut levittämään instrumentaalimusiikkia, jota suurin osa Friedmanin soolotuotannosta on. Albumi on saanut hyviä arvosteluja, esimerkiksi Allmusic-sivuston arvostelussa neljä ja puoli tähteä viidestä. == Kappaleet == Kaikki kappaleet kirjoittanut Marty Friedman, ellei toisin mainittu. # # # # # # # # == Kokoonpano == * Marty Friedman – kitara, basso * Jason Becker – kitara * Deen Castrovono – rummut == Arvostelut == * Allmusic: http://www.allmusic.com/album/dragons- kiss-mw0000199049 == Lähteet == Luokka:Vuoden 1988 esikoisalbumit Luokka:Marty Friedmanin albumit
Tây Bắc

Tây Bắc (Luoteisalue) on yksi Vietnamin kahdeksasta epävirallisesta suuralueesta. Alue muodostuu neljästä maakunnasta: Điện Biên, Lai Châu, Sơn La ja Hòa Bình. Huhtikuussa 2009 alueella oli 2,7 miljoonaa asukasta.Economic Regions & Provinces Cityopopulation.de Alue on harvaanasuttua vuoristoseutua Kiinan ja Laosin rajalla. Vuonna 2001 sinne perustettiin Tay Bacin yliopisto, joka kouluttaa ennen kaikkea opettajia.Tay Bac University Ministry of Education Tay Bac University == Lähteet == Luokka:Vietnamin suuralueet
Jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut 1990

Jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut 1990 Joukkueet 8 (Yhdestä maanosasta) Isäntämaa Ajankohta 2. maaliskuuta – 16. maaliskuuta 1990 Mitalistit - Kulta - Hopea - Pronssi Ottelut 28 pelattu Maalit 30 (keskiarvo 1,07) Yleisö 594 700 (keskiarvo 21 239) Paras maalintekijä Djamel Menad, 4 maalia Paras pelaaja 17\. jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut pelattiin 2.-16. maaliskuuta 1990 Algeriassa. Kamerun pääsi kisoihin ilman karsintoja voitettuaan edelliset kisat ja Algeria puolestaan isäntämaana.African Nations Cup 1990 - Final Tournament Details rsssf.com Viitattu 29.1.2010 Algeria myös voitti sen historian ensimmäisen Afrikan mestaruuden voitettuaan loppuottelussa Nigerian. ==Pelipaikat== Kaupunki Stadion Kapasiteetti Alger Stade 5 Juillet 120 000 Annaba Stade 19 Mai 1956 50 000 ==Alkulohkot== ===Lohko A=== {{Alkulohko |joukkue1 = |o1 = 3 |v1 = 3 |t1 = 0 |h1 = 0 |tm1 = 10 |pm1 = 1 |me1 = +9 |p1 = 6 |joukkue2 = |o2 = 3 |v2 = 2 |t2 = 0 |h2 = 1 |tm2 = 3 |pm2 = 5 |me2 = –2 |p2 = 4 |joukkue3 = |o3 = 3 |v3 = 1 |t3 = 0 |h3 = 2 |tm3 = 3 |pm3 = 5 |me3 = –2 |p3 = 2 |joukkue4 = |o4 = 3 |v4 = 0 |t4 = 0 |h4 = 3 |tm4 = 1 |pm4 = 6 |me4 = –5 |p4 = 0 }} \---- \---- \---- \---- \---- ===Lohko B=== {{Alkulohko |joukkue1 = |o1 = 3 |v1 = 2 |t1 = 1 |h1 = 0 |tm1 = 2 |pm1 = 0 |me1 = +2 |p1 = 5 |joukkue2 = |o2 = 3 |v2 = 1 |t2 = 2 |h2 = 0 |tm2 = 2 |pm2 = 0 |me2 = +2 |p2 = 4 |joukkue3 = |o3 = 3 |v3 = 1 |t3 = 0 |h3 = 2 |tm3 = 2 |pm3 = 3 |me3 = –1 |p3 = 2 |joukkue4 = |o4 = 3 |v4 = 0 |t4 = 1 |h4 = 2 |tm4 = 0 |pm4 = 3 |me4 = –3 |p4 = 1 }} \---- \---- \---- \---- \---- ==Pudotuspelit== {{Turnauspuu4 |12.3. Alger|| 2 || 1 |12.3. Annaba|| 2 || 0 |15.3. Alger|| 1 || 0 |16.3. Alger|| 1 || 0 }} ===Välierät=== \---- ===Pronssiottelu=== ===Loppuottelu=== == Maalintekijät == 4 maalia: * Djamel Menad 3 maalia: * Djamel Amani * Rashidi Yekini 2 maalia: * Rabah Madjer * Chérif Oudjani * Abdoulaye Traoré * Emmanuel Maboang * Webster Chikabala 1 maali: * Emmanuel Okocha * Uche Okechukwu * Serge-Alain Maguy * Adel Abdelrahman * Tahar El Ouazani * Moussa Saïb * Linos Makwaza * Mamadou Diallo * Moussa Ndaw Vuoden 1990 Afrikan-mestaruuskilpailuiden voittaja: ALGERIA Ensimmäinen mestaruus == Lähteet == Luokka:Jalkapallon Afrikan- mestaruuskilpailut Afrikan-mestaruuskilpailut 1990 Afrikan-mestaruuskilpailut Luokka:Alger