EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Kapeenkosken kanava

Kapeenkosken kanava on sulkukanava joka sijaitsee Äänekoskella Jyväskylä- Suolahti-reitillä. Kanava yhdistää Vatianjärven ja Kuhnamon ja on osa Keiteleen kanavaa yhdessä Vaajakosken, Kuhankosken, Kuusan ja Paatelan sulkujen kanssa. Kanavan rakensivat neuvostoliittolaiset 1990–1993 osana Neuvostoliiton ja Suomen välisen bilateraalikaupan tasapainottamista, koska Suomen vienti Neuvostoliittoon oli suurempaa kuin Suomen tuonti Neuvostoliitosta. Kanava on noin 300 metriä pitkä. Vatianjärven ja Kuhnamon korkeusero on 2,70–3,00 m. Kanavassa on yksi sulku jossa suurimmat aluksen sallitut mitat ovat 110,0 × 11,8 × 2,4 metriä (pituus x leveys x syväys). Kanavan sulkuportit ovat sähkömekaanisilla koneistoilla varustetut sektoriportit. Sulun ylittävän kiinteän sillan alikulkukorkeus on 8,0 metriä. Myös sulun yläpuolella sijaitsevan Pörrinsalmen kiinteän maantiesillan alikulkukorkeus on 8,0 metriä. Muulla reitillä mastonkorkeus on 5,5 metriä. Kanava on itsepalvelusulku, mutta sen kaukokäyttö ja valvonta on mahdollista Paatelan kanavan keskusvalvomosta. Keiteleen kanavan käyttö- ja kunnossapitotehtävistä vastaa Väyläviraston urakoitsijana Arctia Meritaito Oy. Kanavan aukioloajat: * Toukokuu: klo 7-21 * Kesäkuu: klo 7-24 * Heinäkuu: klo 7-24 * Elokuu: klo 7-24 * Syyskuu: klo 7-18 * Lokakuu: keskiviikosta sunnuntaihin klo 7-17 == Lähteet == Luokka:Viitasaaren reitti Luokka:Suomen kanavat Luokka:Äänekosken rakennukset ja rakennelmat
Paatelan kanava

Paatelan kanava on sulkukanava joka sijaitsee Äänekoskella Jyväskylä-Suolahti- reitillä. Kanava yhdistää Kuhnamon ja Keiteleen ja on osa Keiteleen kanavaa yhdessä Vaajakosken, Kuhankosken, Kuusan ja Kapeenkosken sulkujen kanssa. Kanavan rakensivat neuvostoliittolaiset 1990–1993 osana Neuvostoliiton ja Suomen välisen bilateraalikaupan tasapainottamista, koska Suomen vienti Neuvostoliittoon oli suurempaa kuin Suomen tuonti Neuvostoliitosta. Kanava on noin 500 metriä pitkä. Kuhnamon ja Keiteleen korkeusero on 7,40–7,85 m. Kanavassa on yksi sulku jossa suurimmat aluksen sallitut mitat ovat 110,0 × 11,8 × 2,4 metriä (pituus x leveys x syväys). Kanavan yläpuolella sijaitsevan kiinteän sillan alikulkukorkeus on 8,0 metriä, mutta reilun kilometrin päässä ylävirrassa sijaitseva Paatelanlahden kiinteä rautatiesilta rajaa mastonkorkeuden vain 4,8 metriin. Muulla reitillä mastonkorkeus on 5,5 metriä. Kanavan sulkuportit ovat sähkömekaanisilla koneistoilla varustetut sektoriportit. Kanava on palvelusulku jonka käyttö ja valvonta suoritetaan viereisestä keskusvalvomosta, josta on mahdollisuus myös Vaajakosken, Kuhankosken, Kuusan ja Kapeenkosken sulkujen etävalvontaan ja kaukokäyttöön. Keiteleen kanavan käyttö- ja kunnossapitotehtävistä vastaa Väyläviraston urakoitsijana Arctia Meritaito Oy. Kanavan aukioloajat (2024): * Toukokuu: klo 9-21 * Kesäkuu: klo 9-24 * Heinäkuu: klo 9-24 * Elokuu: klo 9-24 * Syyskuu: klo 9-18 * Lokakuu: keskiviikosta sunnuntaihin tilauksesta klo 9-17 == Lähteet == Luokka:Viitasaaren reitti Luokka:Suomen kanavat Luokka:Äänekosken rakennukset ja rakennelmat Luokka:Keitele
Seondeok

Seondeok (; noin 606–647) oli nykyisessä Koreassa sijainneen Sillan valtakunnan hallitseva kuningatar vuosina 632–647 Seondeok vahvisti buddhalaisuuden asemaa valtakunnassaan ja rakennutti kuuluisan Cheomseongdaen observatorion. Seondeok peri valtaistuimen isältään kuningas Jinpyeongilta aikana, jolloin Silla kukoisti taloudellisesti, ja sillä oli mahdollisuus laahjeta naapureiden Baekjen ja Goguryeon alueille. Hän vahvisti liittolaissuhteita Tang-dynastian hallitseman Kiinan kanssa. Armeijoiden yhteiset hyökkäykset kuitenkin torjuttiin, ja Silla valtasi naapurinsa vasta 660-luvulla. Yhdeksän metriä korkea Cheomseongdaen observatorio on edelleen jäljellä Sillan pääkaupungissa Gyeongjussa. Se on rakenteeltaan aurinkokello, ja sen eteläseinällä olevasta ikkunasta paistaa sisään kesäpäivän tasauksen aikaan. Sen ympärillä on luultavasti ollut muita tähtitieteeseen ja tieteeseen ylipäänsä liittyviä rakennuksia. Observatorion rakenteesta on haettu myös Seondeokin henkilöön liittyvää symboliikkaa. == Katso myös == * Seondeok yeowang, televisiosarja Seondeokin elämästä. == Lähteet == Luokka:600-vuosikymmenellä syntyneet Luokka:640-luvulla kuolleet Luokka:Korean historia Luokka:Korealaiset henkilöt
Usko Aro

Sävel Aarre Usko Aro (28. toukokuuta 1922 Viipuri – 18. helmikuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen viulisti ja konserttimestari.Konserttimestari Usko Aro, Helsingin Sanomat Kuolleet 20.2.1992 (Tilaajille)Geni.com : Sävel Aarre Usko Aro Usko Aron vanhemmat olivat kaakelintekijä, muusikko Toivo Johannes Aro, ent. Lindholm (1879–1937) ja Johanna Huuhka (s. 1881). Aron isä Toivo Aro oli Viipurin Musiikin Ystäväin Orkesterin kontrabasistina. Usko Aro aloitti uransa 1932 ravintola- ja kylpyläorkestereiden viuluprimaksena ja orkesterinjohtajana. Hän liittyi 1945 Helsingin kaupunginorkesteriin ja hän oli orkesterin konserttimestarina 1961–1973. Aro jäi eläkkeelle 1973. Usko Aro oli naimisissa vuodesta 1960 sopraano Anita Välkin kanssa. Heillä oli kaksi tytärtä.Kuka kukin on 1978 : Anita Välkki Usko Aron vanhempi veli Sulo Aro (1904–1998) oli viulisti ja Radion sinfoniaorkesterin konserttimestari 1953–1963.Geni.com : Sulo Arvo Aro == Lähteet == Luokka:Suomalaiset viulistit Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 1992 kuolleet
Erik Dahlström

Erik Dahlström (8. heinäkuuta 1879 Turku – 29. toukokuuta 1943 Paimio) oli suomalainen tilanomistaja ja järjestöjohtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.Päivästä päivään. 60 v. täyttää tänään..., Helsingin Sanomat, 08.07.1939, nro 179, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 06.07.2024 Dahlströmin vanhemmat olivat kauppaneuvos Ernst Dahlström ja Rosina Sofia Julin ja puoliso vuodesta 1912 oopperalaulajatar Sabine Gertrud Elisabeth (Lisa) Heinefetter. Dahlström suoritti ylioppilastutkinnon ja opiskeli vuodesta 1898 Helsingin yliopistossa, mutta ei suorittanut siellä mitään loppututkintoa. Hän jatkoi opiskelua Saksassa ja Yhdysvalloissa, kunnes siirtyi sukunsa omistaman kauppahuoneen palvelukseen. Dahlström osti vuonna 1905 Viksbergin kartanon ja ryhtyi sitä kunnostamaan ja viljelemään. Hän osallistui merkittävästi myös kartanon lähellä olevan Pyhän Jaakobin kirkon kunnostukseen. Dahlström oli muun muassa Kymi Oy:n, Helsingin Osakepankin, vakuutusyhtiö Sammon ja henkivakuutusyhtiö Verdandin hallitusten jäsen sekä kuului Turun Säästöpankin isännistöön. Maatalousalan järjestötyöhön Dahlström paneutui 1920-luvun lopulta alkaen. Hän oli muun muassa Sydvästra Finlands Jordbrukarklubbin puheenjohtaja vuodesta 1927. Suomen Talousseuran puheenjohtajaksi Dahlström tuli vuonna 1934. Tässä tehtävässä hän edisti myös pohjoismaista yhteistyötä ja sai ansioistaan Ruotsin Pohjantähden ritarikunnan ritarin arvon. Hänellä oli myös useita muita luottamustehtäviä, kuten Åbo Akademin säätiön ja Turun Taideyhdistyksen hallitusten puheenjohtajuus, yritysten hallitusten jäsenyyksien ohella. Maanviljelysneuvoksen arvonimen Dahlström sai vuonna 1939. ==Lähteet== Luokka:Maanviljelysneuvokset Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Suomalaiset järjestöjohtajat Luokka:Vuonna 1879 syntyneet Luokka:Vuonna 1943 kuolleet
June Almeida

June Almeida (5. lokakuuta 1930 – 1. joulukuuta 2007) oli skotlantilainen biologi, joka tutki viruksia elektronimikroskoopilla. Almeida menetti kuusivuotiaana veljensä kurkkumätään. Tapaus herätti hänessä mielenkiinnon biotieteisiin. Hän joutui taloudellisista syistä lopettamaan koulunkäynnin 16-vuotiaana mutta oppi mikroskoopin käytön laboratorioteknikkona Glasgowin opetussairaalassa ja saattoi käyttää hyväkseen valokuvausharrastuksessa oppimiaan taitoja. Hän suoritti teknikon tutkinnon oppisopimuksella. Almeida kehitti menetelmiä, joilla viruksen muodon voi analysoida elektronimikroskoopilla. Elektronimikroskoopin kuvissa on niin paljon yksityiskohtia, että pienikokoisen viruksen löytäminen niistä voi olla hankalaa. Almeida keksi käyttää viruksen vasta-aineita osana hiukkasia, jotka ryhmittyivät näytteessä viruksen ympärille. Almeida tunnisti useita viruksia ja osallistui muun muassa vihurirokko- ja B-hepatiittivirusten tutkimukseen. David Tyrell pyysi apua oudonmuotoisen flunssaviruksen tunnistamisessa. Almeida huomasi sen muistuttavan aiemmin analysoimiaan kuvia, ja he määrittivät uudenmuotoisen viruksen, jota alkoivat kutsua koronavirukseksi (latinan sanasta 'corona' eli kruunu, koska viruksen osat näyttivät pieniltä kruunuilta). Almeida jatkoi virustutkimuksiaan ja osallistui useiden tieteellisten julkaisujen kirjotittamiseen. Niiden perusteella Lontoon yliopisto myönsi hänelle maisterin arvon vuonna 1870 ja tohtorinarvon 1971. Almeida jäi eläkkeelle vuonna 1985, mutta palasi töihin 1980-luvun lopulla ja teki ensimmäiset selkeät kuvat HI-viruksesta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * https://www.ncbi.nlm.nih.gov/pmc/articles/PMC2440895/ Luokka:Skotlantilaiset biologit Luokka:Virologit Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet
Laajasalon murha

Laajasalon murha on henkirikostapaus, joka tapahtui Helsingin Laajasalossa vuonna 2014. Murhan uhriksi joutui lokakuisena iltana ulkona olleeseen tilanteeseen puuttunut 58-vuotias nainen. Poliisi esitti pian kiinniotettavaksi kokoomusnuorten 28-vuotiaan Helsingin piiripäällikön Jukka Romppaisen. Romppainen tunnusti teon. Murhan uhri asui samassa kerrostalossa tekijän kanssa.https://www.is.fi/kotimaa/art-2000000822863.html ==Tapahtumat== Romppaisen teko johtui raivosta, joka hänelle aiheutui kun nainen puuttui koiria ulkoiluttamassa olleen Romppaisen huonoon tyttöystävänsä koirien kohteluun. Hallitsemattoman raivon kohteena oli satunnainen uhri, jota Romppainen ei tuntenut entuudestaan. Syyttäjän mukaan Romppainen puri uhriaan useastihttps://www.seiska.fi/Uutiset/Syyttaja-Laajasalon-murhaaja-puri- uhriaan-kuva-ransistyneesta-oikeustyylista/1065995. Ruumis löydettiin merestä Laajasalon öljysatamasta. Nainen ei ollut ulkoiluttamassa koiraa, sillä lemmikki löytyi hänen asunnostaan.https://www.is.fi/kotimaa/art-2000000824855.html Tapaus oli poliisille hankala, sillä tekijä ja uhri eivät tunteneet entuudestaan, eikä tiedetty mistä tapahtumat olivat saaneet alkunsa.https://www.is.fi/kotimaa/art-2000000856414.html Murhatapaus sai suuren huomion, sillä Romppainen oli tapahtuma-aikaan Helsingin Kokoomusnuorten toiminnanjohtaja.https://www.is.fi/kotimaa/art-2000000823150.html Kokoomuspuolueen johtoa informoitiin tapahtuneesta ja silloinen kokoomuksen puheenjohtaja ja pääministeri Alexander Stubb oli tietoinen tapahtuneesta.https://yle.fi/uutiset/3-7536083 ==Tuomio== Romppainen sai teosta elinkautisen. Hovioikeus vahvisti rangaistuksen vuonna 2016.https://www.iltalehti.fi/uutiset/a/2016030221204290 ==Lähteet== Luokka:Murhat Suomessa Luokka:Vuoden 2014 rikokset Luokka:Laajasalo
Gabriela da Silva

Gabriela da Silva (s. 19. heinäkuuta 1993) on brasilialainen lentopalloilija, pelipaikaltaan hakkuri ja pituudeltaan 183-senttimetrinen. Hän edusti kaudella 2021–2022 Suomessa lentopallon Mestaruusliigassa LP Kangasalaa. Kotimaansa lisäksi da Silva on pelannut Argentiinassa CA Villa Doran joukkueessa kaudella 2017–2018, Sveitsissä Volley Luganossa kaudella 2018–2019, Espanjassa CV Kielessä kaudella 2019–2020 ja Ranskassa Sens Olympique Clubissa kaudella 2020–2021. Hän siirtyi LP Kangasalaan syyskuussa 2021. == Lähteet == Luokka:Brasilialaiset lentopalloilijat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Braedyn Tutton

Braedyn Tutton (s. 12. kesäkuuta 1997) on kanadalainen lentopalloilija, pelipaikaltaan keskitorjuja ja pituudeltaan 183-senttimetrinen. Hän edustaa Suomessa lentopallon Mestaruusliigassa LP Kangasalaa kaudella 2021–2022. Tutton edusti Yhdysvaltain yliopistosarjassa neljä kautta East Tennessee State Universityä. Kaudella 2019–2020 hän pelasi Ruotsissa Lindesbergin joukkueessa ja kaudella 2020–2021 Itävallassa TI-Volley Innsbruckissa. Kaudeksi 2021–2022 hän siirtyi Suomeen LP Kangasalan joukkueeseen samalla, kun hänen poikaystävänsä, jääkiekkoilija Brady Austin teki sopimuksen tamperelaisseura Tapparan kanssa. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset lentopalloilijat Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kiinankarhunputki

Kiinankarhunputki (Angelica sinensis) on sarjakukkaiskasvien (Apiaceae) heimoon, karhunputkien (Angelica) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on monivuotinen ruohovartinen kasvi, jonka haarova varsi voi kasvaa 40–100 cm korkeaksi. Kiinankarhunputki kasvaa metsissä ja pensastiheiköissä 2500–3000 metrin korkeudella merenpinnasta. Länsi- ja Luoteis-Kiinassa lajia tavataan ylänköjen viileillä ja kosteilla paikoilla. Kiinankarhunputkea käytetään yleisesti yrttinä kiinalaisessa lääkinnässä ja tähän tarkoitukseen sitä tavallisesti kerätään luonnosta, mutta toisinaan myös kasvatetaan. Lajia kerrotaan käytetyn naisten ravitsemuksen hoitoon jo tuhansien vuosien ajan. Kasvilla on huomattu olevan erityisesti verta parantava vaikutus. Lääkinnässä kasvista käytetään erityisesti sen juurta, jossa on hyvin selvästi erottuva, makean pistävä aromi, minkä vuoksi juurta käytetään lisäämällä sitä ruokaan ruoanvalmistusvaiheessa. Juuret kerätään syksyllä tai talvella ja kuivataan myöhempää käyttöä varten. Juurella on muun muassa kipua lievittäviä, kolesterolia laskevia ja tukoksia estäviä vaikutuksia. Joidenkin tietojen mukaan kasvi sisältäisi B12-vitamiinia, minkä myötä sitä voisi käyttää anemian torjuntaan. Kiinankarhunputken juuri on myös yksi ainesosa perinteisestä neljän ainesosan keitosta, jonka muut ainesosat ovat pikkusoilio (Rehmannia glutinosa), kiinanpioni (Paeonia lactiflora) sekä Ligusticum wallichii -rantaputkilaji. == Lähteet == * Useful Temperate Plants: Angelica sinensis === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Angelica sinensis * Flora of China: Angelica sinensis Luokka:Karhunputket Luokka:Lääkekasvit
Nunnavuori

Nunnavuori on yli 63 metrin korkeudelle merenpinnasta kohoava kalliomäki Turussa. Se sijaitsee Kaerlan kaupunginosassa ja pieniltä osin Runosmäen kaupunginosassa, Runosmäen asuntoalueen ja Impivaaran urheilukeskuksen välissä. Mäen alarinteillä kiertää ulkoilureitti. Nunnavuoren päällä sijaitsee pirunpelto, joka on Turun kivimeristä suurin ja on ollut paikoillaan jo 7 500 vuotta. Pirunpeltoihin liittyy tarina, että itse piru on viskonut kivet paikoilleensa. Nunnavuoren pirunpelto on suojeltu luonnonsuojelulailla. Sana "nunna" tulee lounaismurteen sanasta, joka merkitsee jättiläistä. Tarinoiden mukaan Nunnavuorella elävät jättiläiset olivat heittäneet Pallivahankiven nykyiselle paikalleen. == Katso myös == * Piispanristi * Pallivahankivi == Lähteet == Luokka:Runosmäki Luokka:Kaerla Luokka:Turun mäet Luokka:Suomen kalliot
Renate Rössing

Renate Rössing (synt. Winkler, 15. huhtikuuta 1929 Dresden – 15. heinäkuuta 2005 Leipzig) oli saksalainen valokuvaaja. Hän kuvasi paljon kotikaupunkinsa arkielämää ja maisemia. Historioitsijat arvostavat nykyään erityisesti hänen jälleenrakennusaikaan ajoittuvia kuviaan. Vaikka Rössing ei ollut poliittisesti sitoutunut, hänen tiedetään olleen nuoruuskokemustensa vuoksi vannoutunut pasifisti.Biografien historischer Frauenpersönlichkeiten: Fotografie Renate Rössing, geb. Winkler Leipzig.de == Elämänvaiheita == Rössing koki nuorena Dresdenin pommitukset. Hänen äitinsä kuoli, mutta hän itse joutui makaamaan useita päiviä hautautuneena raunioihin. Lisäksi hänelle jäi koko loppuelämäksi paloarpia. Päästyään raunioista hän valokuvasi kaikkea näkemäänsä. Rössing pääsi vuonna 1948 opiskelemaan valokuvausta Leipzigiin. Kurssin painopisteenä oli mainostus ja reportaasit. Nuori Rössing oli opettajansa Johannes Widmannin mielestä erittäin lahjakas mutta myös erittäin ujo ja vetäytyvä. Opettaja kehotti opiskelijaansa Roger Rösslingiä pitämään Renatesta huolta ja auttamaan tätä. Opiskelijoista tuli pariskunta, he avioituivat vuonna 1951.Vita Roessing Stiftung Vuonna 1951 Renate Rössing pakotettiin eroamaan kurssiltaan. Syyksi esitettiin, että hän "oli laimilyönyt yhteiskunnalliset velvoitteensa". Aviomies ja muutama muu opiskelija lopettivat kurssin solidaarisuudesta. Pariskunta elätti tämän jälkeen itsensä vapaina taiteilijoina. Ura kesti 55 vuotta, ja pariskunta sai matkustusluvan myös ulkomaille. Heidän kuviaan julkaistiin myös sanoma- ja aikakauslehdissä. == Lähteet == Luokka: Saksalaiset taiteilijat Luokka: Itäsaksalaiset henkilöt Luokka: Vuonna 1929 syntyneet Luokka: Vuonna 2005 kuolleet
Gösta Sewón

Gösta Sewón (25. huhtikuuta 1877 Halikko – 18. lokakuuta 1945) oli suomalainen apteekkari ja keräilijä.Apteekkari Gösta Sevon 60-vuotias, Helsingin Sanomat, 25.04.1937, nro 110, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotApotekare Gösta Sewon 60 år, Svenska Pressen, 24.04.1937, nro 93, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotApotekare Gösta Sewón död, Nya Pressen, 18.10.1945, nro 241, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Sewón kävi koulunsa Turussa. Hän tuli apteekkialalle 1894 ja oli apteekkioppilaana Hämeenlinnassa. Sewón suoritti farmaseuttitutkinnon 1899 ja proviisoritutkinnon 1904. Sewón osti vuonna 1911 Tampereen 2. apteekin ja omisti sen vuoteen 1917 saakka jolloin hän hankki Helsingin Kruunuhaan apteekin oikeudet. Sewón omisti Kruunuhaan apteekin vuoteen 1939 saakka, jolloin hän hankki Taka-Töölössä sijainneen Stadion-apteekin oikeudet. Sewón oli Apteekkariyhdistyksen hallituksen jäsenenä 1919–1925 ja Suomen Farmaseuttien Eläkerahaston johtokunnan jäsenenä vuodesta 1919. Sewón harrasti purjehdusta ja keräsi sivistyshistoriallisia muistoesineitä. Hän luki 1910-luvun alussa erään Napoleonin elämäkerran ja sen innostamana aloitti Napoleoniin liittyvien muistoesineiden keräämisen. Suurimman osan kokoelman esineistä hän hankki Ranskasta. Hänen kokoelmaansa kuului muun muassa 100 kiloa painanut kenraali Bonapartea esittänyt pronssiveistos, ranskalaisen kuvanveistäjän A. Titzen pronssinen pienoisveistos Napoleonista ratsun selässä, kunniamitaleita, joita Napoleon oli jakanut sotilailleen, 70 erikokoista kultaista, hopeista ja pronssista Napoleon-muistomitalia sekä vuonna 1829 Napoleonin haudalta Saint Helenan saarelta tuotuja kukkia. Sewónilla oli myös noin 300 niteen kirjasto Napoleonin elämää ja aikakautta käsitelleitä ranskankielisiä teoksia, niiden joukossa vuonna 1840 painettu isokokoinen kuvitettu Napoleonin elämäkerta."Suomalainen Napoleon", Seura, 09.06.1937, nro 23, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot == Lähteet == Luokka:Suomalaiset apteekkarit Luokka:Suomalaiset keräilijät Luokka:Vuonna 1877 syntyneet Luokka:Vuonna 1945 kuolleet
Lintharjun ulkoilualue

Lintharjun ulkoilualue on Suonenjoen Lintharjun harjumaastossa sijaitseva ulkoilualue, jossa on talvisin latuja ja kesäisin kävelyreittejä. == Ladut ja luontopolut == Laduilla on valaistus ennen kello 21:ä ja lämpötilan ollessa -25 asteen yläpuolella. Ladut ovat 1 km, 3 km, 5 km ja 10 km sekä Suonenjoen keskukustasta Saunaniemeen ulottuva erittäin pitkä latu. Laduille mentäessä sopivia pysäköintipaikkoja ovat Suonenjoen keskustassa jäähallin alaparkki ja Onkilammen vapaa-ajan keskuksen lähellä oleva paikoitusalue. Onkilammen vapaa- ajan keskuksen läheisyydessä on erillinen 3 km pitkä latu. Onkilammella on Suonenjoen ladun latumaja, jossa hiihtäjät saavat käydä levähtämässä. Onkilammen suunnalla on myös koiralatu. Latuverkoston varrella on viisi laavua. Kesäisin samalla reitillä on luontopolkuja. Täläinen on myös Savon Sieniseuran Suonenjokelaisten sienitietäjien perustama 2 km pituinen sienipolku, jonka varrella on sienistä kertovia tauluja, jotka kertovat 11 sienilajista. == Maastopyöräreitit == Lintharjun ulkoilualueella on myös maastopyöräreittejä. Palolammen kautta kulkee 8 km pituinen reitti, Onkilammen kautta 15 km ja Tolmuslammen kautta 18 km pituinen reitti. Lisäksi on Simolan ja Koskelon mtb-reitit. Simolan reitit alkavat Raatmaan ja Käpylän risteyksistä ja vaativampi reitti kulkee Simolan vuoren kautta. Koskelon reiteistä toinen lähtee Suonenjoen keskustasta ja toinen Kirjosuon risteyksestä. Reitit kulkevat Vanhamäen kautta ja pisin reitti kiertää Kirjosuon ja Rajakorven. Mtb-reitit soveltuvat käyttöön vain sulan maan aikana, koska talvella osittain samoilla paikoilla kulkee moottori kelkkareittejä. == Lähteet == == Katso myös == Lintharju-Kirjosuo sekä Vakkarsuo Luokka:Suomen retkeilyalueet Luokka:Suonenjoki
InHunt Group

Inhunt Group Oy on suomalainen suorahakupalveluita tarjoava yritys. Vuonna 2021 InHunt Groupin liikevaihto Suomessa oli 6,866 miljoonaa euroa, jossa kasvua edellisvuoteen oli +68%. Liikevaihto olisi suoruusluokaltaan vuoden 2020 suorahakumarkkinoista lähes 10 prosenttia toimialan ollessa noin 70 miljoonaan suuruinen . Yhtiö toteuttaa omien sanojensa mukaan vuositasolla yhteensä yli 450 ylimmän johdon, keskijohdon ja vaativien asiantuntijoiden suorahakua . Inhunt Groupilla on Suomen lisäksi myös kansainvälinen suorahakuverkosto, vuonna 2017 perustettu InHunt World , jolla oli vuonna 2021 toimintaa yli 40 eri maassa . == Toiminta ja palvelut == InHunt Groupin palvelukokonaisuus koostuu pääosin suorahakupalveluista, joita se tarjoaa niin kansallisella kuin globaalilla tasolla. Lisäksi yritys tarjoaa myös muita konsulttipalveluita. Yhtiö toteuttaa esimerkiksi Advisory Board -valmennuksia yhteistyössä Kauppakamarin kanssa, yritysten ja muiden organisaatioiden hallitustyöskentelyn kehittämiseksi . InHunt Groupin toiminta liittyy läheisesti sosiaalisen median palvelu LinkedIn:n hyödyntämiseen. Yritys sijoittui tiedonlouhintaan erikoistuneen Sometrikin vuoden 2021 suosituimpien suomenkielisten LinkedIn-sivujen listalla yhdeksänneksi ollen suorahakuun erikoistuneista yrityksistä korkeimmalla sijalla. InHunt Group voitti LinkedIn:n Top Innovative Staffing Agency -kategorian LinkedIn:n Nordic Talent Awardseissa vuonna 2019. == Johto == InHunt Group Oy:n toimitusjohtajana toimii Kari Juutilainen, joka on myös enemmistöomistaja. Aikaisemmat toimitusjohtajat ovat olleet Esa Salosensaari (2008-2011) ja Hannu Mänty (2011-2014). InHunt Groupin hallituksen puheenjohtaja on Tatu Mäkimartti ja hallituksessa istuvat myös Mikko Fischer ja Kari Juutilainen . == Lähteet == == Aiheesta muualla == * HS.fi, 22.11.2020, Rekrytoija tekee usein väärän valinnan, joka huomataan vasta kuukausien jälkeen – Alan yrityksen mukaan virhe­rekrytointeja halutaan korjata nyt tavallista enemmän * YLE Uutiset, 21.3.2017, Headhunter voisi metsästää Kuopiolle uuden kaupunginjohtajan piilossa julkisuudelta – näin se toimisi * HS.fi, 9.3.2014, Headhunter etsii työntekijöitä salassa * Nurmijärven uutiset, 3.1.2022, Haasteita rekrytoinnissa – kunta kokeilee suorahakupalvelua * Merikarvia-lehti, 30.8.2018, Headhunterit kertovat 10 vinkkiä, kuinka tulet huomatuksi – näin vastaat puheluun, joka voi muuttaa työurasi suunnan * Etelä-Suomen Sanomat, 24.1.2018, Etkö taaskaan saanut hakemaasi työpaikkaa? Se saattoi johtua näistä seikoista - kurkista työnantajan maailmaan * Satakunnan kansa, 18.11.2021, Mikä ihmeen headhunter? – Porilainen Mika, 38, metsästettiin hankkimaan Satakuntaan osaavaa työvoimaa * Talouselämä, 15.4.2022, Miksi jotkut jäävät aina rekrytoinneissa kakkossijalle? Näin varmistat, ettet kuulu ikuisten kakkosten joukkoon * Kirkkonummen sanomat, 6.11.2020, Headhunter palkataan etsimään sivis­tys­toi­men­joh­tajaa * Vaasa Insider, 26.11.2018, Tehokkuutta rekrytointiin suorahakua ja sosiaalista mediaa hyödyntämällä Luokka:Suomalaiset henkilöstöalan yritykset
Aimo Erhola

Aimo Richard Erhola, vuoteen 1930 Ekholm (11. syyskuuta 1914 Porvoo – 6. maaliskuuta 2012 Hämeenlinna) oli suomalainen osuustoimintaliikkeen vaikuttaja ja yritysjohtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen. ==Henkilöhistoria== Erhola syntyi kelloseppäperheeseen. Hänen puolisonsa oli lääninasessori Hilkka Lehtonen. Ylioppilaaksi Erhola tuli Helsingin Maanviljelyslyseosta vuonna 1935 ja valmistui Helsingin yliopistosta maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi vuonna 1941, pääaineenaan meijerioppi. Hän oli Hämeen läänin meijeriliiton tekninen konsulentti 1941–1948, joskin hän osallistui välillä jatkosotaan ja oli osallistunut jo ennen valmistumistaan talvisotaan. Erhola oli Pohjois-Savon ja Pohjois- Karjalan meijeriliittojen neuvoja ja toiminnanjohtaja 1948–1954 ja sitten Kuopion Osuusmeijerin toimitusjohtaja aina vuoteen 1978 asti. Tänä aikana meijerin toiminta kasvoi huomattavasti ja sen tuotanto ja liiketoiminta kehittyivät merkittävästi. Erholalla oli myös useita luottamustehtäviä varsinkin osuustoiminnan piirissä. Maanviljelysneuvoksen arvonimen Erhola sai vuonna 1968. ==Julkaisuja== * Pohjois-Karjalan osuusmeijeriliiton 50-vuotiskertomus ja vuosikirja vuodelta 1952, 1953 * Joensuun ymp. osuusmeijeri i.l. 60 vuotta, 1962 * Emmentalia suomalaisittain: suomalaisen emmentaljuuston valmistuksen kehitysvaiheet, 1982 ==Lähteet== Luokka:Osuustoimintaliikkeen vaikuttajat Luokka:Maanviljelysneuvokset Luokka:Suomalaiset järjestöjohtajat Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Emmi Jalonen

Emmi Jalonen (s. 9. heinäkuuta 1999) on suomalainen lentopalloilija, pelipaikaltaan passari ja pituudeltaan 173-senttimetrinen. Hän on pelannut lentopallon Mestaruusliigassa kaudesta 2018–2019 alkaen ja edustanut koko liigauransa ajan LP Kangasalaa. Hänen kasvattajaseuransa on Ylöjärven Ryhti. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset lentopalloilijat Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hoyer

Hoyer tai Høyer on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Brian Hoyer (s. 1985), yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja * Didier Hoyer (s. 1961), ranskalainen ratameloja ja olympiamitalisti * Paul Hoyer (s. 1945), suomalainen fyysikko * Poul-Erik Høyer Larsen (s. 1965), tanskalainen sulkapalloilija ja olympiavoittaja * Saimi Hoyer (s. 1974), suomalainen malli, TV-kasvo ja kirjoittaja * Steny Hoyer (s. 1939), yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko * Thomas Hoyer (s. 1974), suomalainen yritysjohtaja
Inka Sairiala

Inka Sairiala (s. 5. huhtikuuta 2003) on suomalainen lentopalloilija, pelipaikaltaan libero ja pituudeltaan 171-senttimetrinen. Hän on pelannut lentopallon Mestaruusliigassa kaudesta 2018–2019 alkaen. Hän aloitti liigauransa LP Kangasalassa, edusti kaudet 2019–2021 LP-Vampulaa ja palasi kaudeksi 2021–2022 LP Kangasalaan. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset lentopalloilijat Luokka:Vuonna 2003 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Neea-Maria Joki

Neea-Maria Joki (s. 14. elokuuta 2004) on suomalainen lentopalloilija, pelipaikaltaan yleispelaaja tai hakkuri ja pituudeltaan 183-senttimetrinen. Hän pelasi lentopallon Mestaruusliigassa ensimmäisen ottelunsa joulukuussa 2020. Hän edusti kaudella 2020–2021 Kuortanetta ja siirtyi kaudeksi 2021–2022 LP Kangasalaan. Hänen kasvattajaseuransa on rovaniemeläinen Woman Volley. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset lentopalloilijat Luokka:Vuonna 2004 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Aholanvaaran hiidenkirnut

Aholanvaaran hiidenkirnut on hiidenkirnuryhmä, joka sijaitsee Sallan kuntaan kuuluvassa Aholanvaaran kylässä Lapin maakunnassa. Ryhmään kuuluu tiettävästi Suomen suurin hiidenkirnu, jonka paikalliset ovat nimenneet Juomapadaksi, sekä kolme pienempää hiidenkirnua. Vuonna 1996 Geologian tutkimuskeskus yhteistyössä Lapin ympäristökeskuksen kanssa tyhjensi Juomapadan vedestä ja tutki hiidenkirnuaKalliovaaran Hiidenkirnut . Juomapata on soikea: sen halkaisija vaihtelee kolmestatoista metristä 15,5 metriinLapin kansan artikkeli 15.06.2003 Kalliovaaran hiidenkirnut mahtava nähtävyysEräpalvelu Iso-Heiko - Hiidenkirnut (Arkistoitu versio). Tarkkaa syvyyttä ei saatu selville, koska kirnun pohjalla oli lohkareikkoa. Lohkareikon reunasta on hiidenkirnun reunalle 9,5 metriä. Geologian tutkimuskeskus arvioi, että kirnun todellinen syvyys voi olla jopa yli 13 metriä. Joka tapauksessa Juomapata on tilavuudeltaan Suomen suurin hiidenkirnu. Se sijoittuu oletettavasti myös hyvin korkealle vertailtaessa maailman suurimpia hiidenkirnuja. Juomapadan lisäksi Aholanvaarassa on kolme muuta hiidenkirnua, joiden halkaisijat vaihtelevat viidestä metristä kahteentoista metriin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Visit Salla: Geologiset kohteet Luokka:Suomen hiidenkirnut Luokka:Sallan luonto
Pavlo Tytšyna

Pavlo Tytšyna (27. tammikuuta 1891 Pisky, Kozeletsin alue, Tšernihivin kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 16. syyskuuta 1967 Kiova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) oli ukrainalainen runoilija. Hän sai korkeita neuvostoliittolaisia palkintoja ja kunniamerkkejä. Hän oli monissa Neuvosto- Ukrainan korkeissa tehtävissä vuodesta 1938 alkaen. Tytšyna oli vuodesta 1929 Ukrainan kansallisen tiedeakatemian VUAN:in ja Ukrainan neuvostotasavallan tiedeakatemian jäsen (nyk. NANU) sekä tiedeakatemian kirjallisuusinstituutin johtaja 1936–1939 ja 1941–1943. Hän oli vuodesta 1938 Ukrainan neuvostotasavallan korkeimman neuvoston jäsen, 1953–1959 sen puheenjohtajistossa ja vuodesta 1946 Neuvostoliiton korkeimman neuvoston jäsen. Hän oli Ukrainan neuvostotasavallan opetusministeri 1943–1948. ==Kirjailijana== Tytšyna valmistui Tšernihivin teologisesta seminaarista 1913. Hänen ensimmäisissä runoissaan on vaikutteita Oleksandr Olesilta, Mykola Voronyiltä ja Myh’ailo Kotsjubynskyltä. Hänen ensimmäinen säilynyt runonsa on päivätty 1906, ja ensimmäinen julkaistu runo on vuodelta 1912. Hän aloitti 1913 opiskelun Kiovan kauppaoppilaitoksessa ja työskenteli opiskeluaikana kiovalaisissa Rada- ja Svitlo-sanomalehdissä ja myöhemmin Tšernihivin hallinnon palveluksessa. Tytšynan esikoisrunokokoelma Sonjašni kljarnety (1918; uusintap. 1990) on ohjelmallinen teos. Hän loi siinä ukrainalaisen symbolismin muodon ja oman runotyylin, kliarnetyzmin (klarinetismi). Bolsevikkivallan alkuaikojen kauhujen keskellä Tytšyna säilytti asemansa riippumattomana runoilijana ja oli johtava ukrainalainen runoilija. Muutettuaan Harkovaan hän liittyi 1923 kirjailijoiden Hart-järjestöön ja 1927 Vapliteen, jonka jäsenyys ja runo ”Tšystyla maty kartoplju” (”Äiti kuori perunoita”) saivat osakseen ankaraa virallista arvostelua, ja häntä syytettiin ”porvarillisesta nationalismista”. Pian Tytšyna kuitenkin sopeutui hallinnon vaatimuksiin ja omaksui sosialistisen realismin, ja kokoelmat oli nimeä myöten kirjoitettu stalinilaisessa hengessä. Toisen maailmansodan aikana Tytšynan runoissa vahvistuivat isänmaallisuus ja taisteluhenki, ja sodanjälkeisten kokoelmien nimet kertovat niiden sisällöstä: ”Mahtavalle isänmaalle” ja ”Kommunismi on horisontissa”. Tytšyna pysytteli syrjässä 1950-luvun ja 1960-luvun alun ukrainalaisesta kulttuurirenessanssista ja jopa vastusti ”60-lukulaisia” (”šistdesjatnyky”). Viimeisissä runoissaan hän ylisti puoluetta ja uutta johtajaa Nikita Hruštšovia, työn sankareita, kollektiivitiloja ja niin edelleen. Leonid Brežnevin pysähtyneisyyden aikana Tytšynan tuotanto kuulosti anakronistiselta ja itseään parodioivalta, joskin joukossa saattoi olla välähdyksiä aiemmasta kyvykkyydestä. Nuoruudenrunot edustavat Ukrainan 1920-luvun huippukauden runoutta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ukrainalaiset kirjailijat Luokka:Ukrainalaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1891 syntyneet Luokka:Vuonna 1967 kuolleet
Ham Seo-hee

Ham Seo-hee (; s. 8. maaliskuuta 1987 Gangwon) on eteläkorealainen atomisarjan vapaaottelija ja entinen potkunyrkkeilijä. Hän on otellut ONE Championshipissä vuodesta 2021. Sitä ennen Ham on otellut Deepissä, Jewelsissä, UFC:ssä, Road FC:ssä ja Rizinissa. Hän on saavuttanut useita mestaruuksia vapaaotteluissa, kuten Deepin, Road FC:n ja Jewelsin atomisarjan mestaruudet. ==Saavutukset== ;CMA/KPW *Kevytsarjan mestaruus (kerran, puolustanut kahdesti) ;Jewels *Atomisarjan mestaruus (kerran) ;Deep Jewels *Atomisarjan mestaruus (kerran, puolustanut kahdesti) ;UFC *Illan kamppailu (kolmesti, vs. Cortney Casey) ;Road FC *Atomisarjan mestaruus (kerran, puolustanut kahdesti) ;Rizin *Ylemmän atomisarjan mestaruus (kerran) ==Muualla== Ham on pelattavana hahmona vapaaottelupelissä EA Sports UFC 2 (2016).EA Sports UFC 2 Preview: Full Roster, Fighter Ratings and Release Date bleacherreport.com 4.3.2016 Viitattu 18.4.2022 ==Lähteet== Luokka:Eteläkorealaiset potkunyrkkeilijät Luokka:Eteläkorealaiset vapaaottelijat Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Namewee

Wee Meng Chee (; s. 6. toukokuuta 1983), taiteilijanimeltään Namewee, on malesiankiinalainen räppäri ja näyttelijä. Wee Meng Chee syntyi ja kasvoi Muarissa Johorin osavaltiossa. Hän opiskeli Taiwanissa Ming Chuan -yliopistossa. Namewee nousi julkisuuteen vuonna 2007 julkaistuaan kappaleen Negarakuku, joka on versio Malesian kansallislaulusta Negaraku; kuku kuulostaa minnankiinankieliseltä penistä tarkoittavalta sanalta (). Kappale herätti paljon kritiikkiä Malesiassa. Poliisi käynnisti kappaleesta tutkinnan, ja hän oli vaarassa menettää Malesian kansalaisuutensa, mutta syytteitä ei lopulta nostettu. Hän julkaisi ensimmäisen EP:nsä Namewee () vuonna 2007. Vuonna 2009 Namewee julkaisi videon, jossa hän loukkasi kiinaksi paikallisen sähköyhtiön työntekijää kritisoidessaan sähköyhtiön hitautta sähkökatkon korjaamisessa. Vuonna 2014 hänet tuomittiin tästä yhdyskuntapalveluun. Musiikin lisäksi Namewee on ohjannut elokuvia ja näytellyt niissä. Vuonna 2010 hän ohjasi ensimmäisen elokuvansa Nasi Lemak 2.0, jossa hän myös näytteli pääosassa. Elokuvan jatko-osa Nasi Lemak 1.0 ilmestyi vuonna 2022. Vuonna 2016 Namewee julkaisi kappaleen Oh My God, minkä johdosta hänet pidätettiin epäiltynä islamin loukkaamisesta. Hän oli vangittuna neljä päivää, minkä jälkeen hänet vapautettiin takuita vastaan. Syytteitä ei lopulta nostettu. Vuonna 2021 Namewee julkaisi yhdessä Kimberly Chenin kanssa kappaleen Fragile (), joka kritisoi Kiinan hallintoa; tämän seurauksena kummankin sosiaalisen median tilit sekä kappaleet sensuroitiin Manner-Kiinassa. == Diskografia == ;Albumit * Ho Ho Yeah () (2010) * Asia Most Wanted () (2013) * Asian Killer () (2015) * Cross Over Asia () (2016) * All Eat Asia () (2017) * Ultimatum to Asia () (2018) * Calling Asia () (2019) * Asia Polymath () (2020) * Ghosician () (2022) ;EP:t * Namewee () (2007) ;Live-albumit * Namewee 4896 World Tour Live () (2020) == Filmografia == * I Wanna Go Home () (2009) * Nasi Lemak 2.0 () (2011) * Petaling Street Warriors () (2011) * Hantu Gangster () (2012) * Kara King () (2013) * Banglasia 2.0 () (2014) * Kungfu Taboo () (2015) * The Big Power () (2016) * The Game of Las Vegas () (2016) * Old Town Story (2017) * Friend Zone () (2019) * Missbehaviour (2019) * BABI () (2020) * Nasi Lemak 1.0 () (2022) == Lähteet == Luokka:Malesialaiset muusikot Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Taija Tikka

Taija Tikka (s. 27. heinäkuuta 1998) on suomalainen lentopalloilija, pelipaikaltaan keskitorjuja ja pituudeltaan 181-senttimetrinen. Hän edusti kausina 2015–2017 Lauritsalan Kisaa 2-sarjassa ja on sen jälkeen pelannut viisi kautta lentopallon Mestaruusliigassa LP Kangasalan joukkueessa. Hänen kasvattajaseuransa on lappeenrantalainen Isku -81. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset lentopalloilijat Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Venla Raittinen

Venla Raittinen (s. 15. heinäkuuta 2002) on suomalainen lentopalloilija, pelipaikaltaan yleispelaaja ja pituudeltaan 180-senttimetrinen. Hän edusti kaudella 2019–2020 Rantaperkiön Iskua. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Mestaruusliigassa lokakuussa 2020 siirryttyään LP Kangasalan joukkueeseen. Hänen nykyinen seuransa on Tapanilan Erä. Lisäksi hän opiskelee teknillistä fysiikkaa ja matematiikkaa Aalto-yliopistossa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset lentopalloilijat Luokka:Vuonna 2002 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Aito Airola

Aito Kasimir Airola (20. lokakuuta 1910 Mynämäki – 13. elokuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen kemisti, filosofian tohtori, tutkimusjohtaja ja professori.Geni.com : Aito Kasimir Airola Airolan vanhemmat olivat metsätyönjohtaja Anselmi Airola ja kunnankätilö Aina Tuovinen. Hän kävi Turun suomalaista yhteiskoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1929. Airola valmistui filosofian kandidaatiksi 1935 ja filosofian lisensiaatiksi 1942. Airola oli assistenttina Helsingin yliopiston kemian laitoksella 1936–1944 ja sisäballistiikan opettajana Sotakorkeakoulussa 1947–1948. Vuodesta 1944 alkaen hän johti Airam Oy:n tutkimusosastoa Helsingissä. Airola julkaisi kirjoituksia koti- ja ulkomaisissa kemian ja valotekniikan aikakauslehdissä. Vuosina 1945–1950 Airola johti loistelampun kehitystyötä Airam Oy:n tutkimusosastolla. Aito Airola oli naimisissa vuodesta 1942 Marja-Liisa Somersalon kanssa. Airola on haudattu Hietaniemen hautausmaan uurnalehtoon.Hietanieman hautausmaa - merkittäviä vainajia, Helsingin seurakuntayhtymä, Hietaniemen hautausmaa == Julkaisuja == * Über das Diffusionspotential der chemischen Ketten: akademische Abhandlung, Helsingin yliopiston väitöskirja. Annales Academiae scientiarum Fennicae, Series A, 55, 5. Helsinki 1940 * Valo-oppi: moniste, kirj. Aito Airola ja K. V. Laurikainen. Helsinki 1943 * Sähköstatiikka: moniste, kirj. Aito Airola ja K. V. Laurikainen. Helsinki 1944 * Valontuottoon käytettävistä aineista. Suomen kemistilehti A 34/1961 * Finnish lamp industry. Sähkö 38/1965 * Nykyajan yleisvalonlähteet. Teknillinen aikakauslehti 55/1965 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kemistit Luokka:Professorin arvonimen saaneet Luokka:Vuonna 1910 syntyneet Luokka:Vuonna 1982 kuolleet
Yön pimeinä tunteina

Yön pimeinä tunteina on Anssi Mänttärin ohjaama suomalainen komedia- ja rikoselokuva vuodelta 2019. Elokuva sai ensi-iltansa vuoden 2019 Sodankylän elokuvajuhlilla. Elokuva on tragikomedia ja murhamysteeri, jossa kuvataiteilijian kesämökin rannalta löytyy ruumis. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2019 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset komediaelokuvat Luokka:Suomalaiset rikoselokuvat Luokka:Suomalaiset independent-elokuvat Luokka:Anssi Mänttärin ohjaamat elokuvat
Vanhamäki-säätiö

Vanhamäki-säätiö on Suonenjoella toimiva säätiö ja yksityinen sosiaalipalvelujen tuottaja, joka omistaa Vanhamäen hyvinvointikeskuksen ja sen yhteydessä toimivan lastenkodin. Säätiö on ylläpitänyt vuosina 2009–2012 myös ilman aikuisia maahantulleille pakolaisnuorille tarkoitettua perheryhmäkotia, jonka toiminta päättyi nuorten tultua täysi-ikäisiksi. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset säätiöt Luokka:Lastensuojelu Suomessa
Nyblom

Nyblom on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Helena Nyblom (1843–1926), tanskalais-ruotsalainen kirjailija * Jani Nyblom (s. 1986), suomalainen futsalpelaaja * Jukka Nyblom (s. 1951), suomalainen tilastotieteilijä ja professori * Lars Johan Nyblom (1844–1908), ruotsalainen luterilainen pappi ja virsirunoilija
Korenovskin lentotukikohta

Korenovskin lentotukikohta () eli Korenovskin sotilaslentokenttä (), on Venäjän Krasnodarin aluepiirissä, neljä kilometriä Korenovskin keskustasta lounaaseen sijaitseva Venäjän asevoimien helikopteritukikohta. Korenovskissa toimii 55. riippumaton helikopterikykmentti (55 OVP; yksikkö 35666). 55 OVP:llä on ollut lentue Mil Mi-8AMTSh -kuljetuskoptereita, lentue Mil Mi-28N ja Mil Mi-35M -hyökkäyskoptereita sekä lentue Kamov Ka-52 hyökkäyskoptereita. 55 OVP on osallistunut sotatoimiin esimerkiksi Georgiassa (2008) ja rykmentti osallistui sotatoimiin Syyriassa (2016) menettäen siellä muun muassa silloisen komentajansa Mil Mi-35M -helikopterin alasampumisessa. Korenovskin ja Budjonnovskin helikoptereita osallistui Venäjän sotatoimiin Krimin miehitykseen Krimin vuonna 2014, ja sen jälkeenkin Korenovskin sotilaskoptereita osallistui kansainvälisillä vesillä Mustallamerellä ukrainalaisiin aluksiin kohdistuneissa vihollisuuksissa. Ukrainalaisen InformNapalmin mukaan syksyllä 2021 rykmentin entinen komentaja tuomittiin viideksi vuodeksi vankeuteen hänen käskettyään vuonna 2019 sittemmin pudonneen Mil Mi-28N -helikopterin lentoon huonoissa sääoloissa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Korenovsk air base (openaip.net) *Vojennyi aerodrom Korenovsk (Korenovsk) (wikimapia.org) Luokka:Krasnodarin aluepiirin lentoasemat Luokka:Venäjän ilmavoimien lentokentät‎
Ella Autere

Ella Autere (s. 9. kesäkuuta 2000) on suomalainen lentopalloilija, pelipaikaltaan keskitorjuja ja pituudeltaan 188-senttimetrinen. Hän on pelannut lentopallon Mestaruusliigassa kaudesta 2019–2020 alkaen. Ensimmäisellä liigakaudellaan hän edusti Puijo Wolleyta, ja kaudesta 2020–2021 alkaen hän on edustanut kuusamolaisseura Pölkkyä. Hänen kasvattajaseuransa on Kausalan Yritys. Autere saavutti Pölkky Kuusamon joukkueessa SM-hopeaa vuonna 2021. Hän voitti Suomen Cupin ja Suomen-mestaruuden vuonna 2022. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset lentopalloilijat Luokka:Vuonna 2000 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hiskias Pendin

Hiskias Pendin eli Peter Hiskias Pöntinen (1823 – 1881) oli kuuluisan Fabergén kultasepänliikkeen suomalainen osakas, mestari ja työnjohtaja, sen perustaja Gustav Fabergén mestari ja yhtiökumppani, joka johti yhtiötä Fabergén eläköidyttyä ja osittain vielä tämän palattua Pietariin. Mestari Pendin koulutti Fabergén pojan Carlin kultaseppämestariksi, ja vuonna 1872 Carl ryhtyi johtajaksi. Carlin aikana yhtiöstä tuli maailman huippua. Hiskias Pendin auttoi häntä yrityksen johtamisessa kuolemaansa asti. Hiskias Pöntinen (Pendin) oli ristiinalaisen pientilallisen poika. Hänet lähetettiin oppipojaksi Pietariin 1833. Hänestä tuli jalokiviseppämestari 1840 ja Fabergén yhtiökumppani 1842. Hän johti yritystä 1860–1872 Fabergén eläköidyttyä ja siirtyi työnjohtajaksi Carlin tullessa johtoon 1872. Pendinin kuoltua Carl otti veljensä Agathonin mukaan yhtiöön. Gustav Fabergé valmistui mestariksi vuonna 1841 ja perusti 1842 Fabergén jalokiviliikkeen Pietarissahttp://www.beyars.com/kunstlexikon/lexikon_2707.htm yhtiökumppaninaan Hiskias Pendin, liikkeen työpajan johtaja ja Fabergén läheisin työtoveri. Vuonna 1860 Fabergé eläköityi ja muutti vaimoineen ja poikineen Dresdeniin jättäen yrityksen Hiskias Pendinin ja V. A. Zaianchkovskin käsiin. Vuonna 1864 Fabergén perhe kuitenkin palasi Pietariin, jossa Carl auttoi isäänsä Gustavia perheen liiketoiminnassa. Carl otti vastuun liikkeen johdosta vuonna 1872 ollessaan 26-vuotias, niin että hänen isänsä pystyi jäämään eläkkeelle. Lopetettuaan koulunsa Carl Fabergé meni oppipojaksi isänsä Gustav Fabergén työnjohtajalle suomalaiselle kultaseppä Peter Hiskias Pendinille (Pöntinen).Tiedon Värikäs Maailma, ETI-GUE, s. 68 Suoritettuaan kisällin tutkinnon hän teki useita opintomatkoja Englantiin, Italiaan ja Ranskaan opiskellen taiteita ja taloustieteitä. Carl Fabergé oli kymmenen vuotta Pendinin opissa, ja Carlin pojan mukaan Pendinin vaikutus oli Carlille erittäin tärkeä. Gustav Fabergé perusti yrityksensä yhdessä Pendinin kanssa vuonna 1842. Pendin vastasi tuotannosta, Fabergé liikkeenhoidosta. Vuonna 1860 vastuu liiketoiminnasta siirtyi Pendinille. Vuonna 1866 Carl palasi Pietariin ja vuonna 1872 Carl otti yrityksen johtoonsa. Pendinin pojasta Albertista tuli Fabergéiden henkilääkäri. Lapset siirsivät aikuistuttuaan kirjansa Pietarin saksalaiseen seurakuntaan. Pendin kuoli maksasyöpään vuonna 1881. == Nimi== Hiskias (Hesekiel) Maununpoika Pöntinen (ven. Езекия Максимович Пендин, s. 3.5.1823) muutti Pietarissaan sukunimekseen Pendin, kuten hänen Ristiinasta aiemmin Pietariin menneet sukulaisensa olivat tehneet. Lapsensa hän kuitenkin ilmoitti Pöntisiksi, vain hautausmerkinnöissä lukee Pendin. Ensimmäinen nimi oli Petter. Myös nimiä Pekka, Pjotr ja Hiski käytetään. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kultasepät Luokka:Venäläiset kultasepät Luokka:Fabergé Luokka:Vuonna 1823 syntyneet Luokka:Vuonna 1881 kuolleet
Kontorhausviertel

Kontorhausviertel on Hampurin satamakaupungin ytimessä sijaitseva korttelialue, joka valittiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2015 yhdessä Chilehausin ja Speicherstadtin kanssa. Kontorhausviertel sijaitsee Burchardplatzin ympärillä, Mönckebergstraßen ja Speicherstadtin välissä. Aluetta ryhdyttiin kehittämään 1900-luvun alussa Hampurin kaupunginarkkitehti Fritz Schumacherin johdolla. Modernistinen Chilehaus ja sen vieressä sijaitseva Kontorhausviertel on yli viiden hehtaarin suuruinen alue, jossa on useita suuria toimistorakennuksia, jotka on rakennettu 1920–1940-luvuilla satamassa tuolloin toimineille yrityksille. Kontorhausviertel on erinomainen esimerkki kansainvälisen kaupan nopean kasvun vaikutuksista 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa. Chilehaus ja Kontorhausviertelin massiiviset toimistorakennukset Messberghof, Sprinkenhof, Mohlenhof, Montanhof, entinen postirakennus Niedernstrasse 10:ssä, Kontorhaus Burchardstrasse 19–21 ja Miramarhaus ovat ainutlaatuisia sekä varhaismodernistisen tiiliarkkitehtuurinsa että toiminnallisen yhtenäisyytensä ansiosta. Alue on myös erinomainen esimerkki 1900-luvun alun kaupunkisuunnittelusta. == Kuvagalleria == Kuva:Hamburg.Skylift.Kontorhausviertel.Legende.wmt.jpg|Ilmakuva Kontorhausviertelista Kuva:Chilehaus (Hamburg-Altstadt).Blick von Osten.3.29132.ajb.jpg|Chilehaus Kuva:Meßberghof (Hamburg- Altstadt).ajb.jpg|Messberghof Kuva:Sprinkenhof (Hamburg- Altstadt).Detail.2.hf.phb.ajb.jpg|Sprinkenhof Kuva:Hamburg, Kontorhausviertel, Sprinkenhof -- 2016 -- 3340-6.jpg|Sprinkenhofin sisäpiha Kuva:Mohlenhof (Hamburg-Altstadt).3.29134.ajb.jpg|Mohlenhof Kuva:Montanhof (Hamburg- Altstadt).11874.ajb.jpg|Montanhof Kuva:Pressehaus am Speersort in Hamburg- Altstadt.jpg|Helmut-Schmidt-Haus Kuva:Bartholomayhaus (Hamburg- Altstadt).hf.phb.ajb.jpg|Bartholomayhaus Kuva:Hh-miramarhaus.jpg|Miramarhaus == Katso myös == *HafenCity == Lähteet == Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Saksassa Luokka:Hampurin rakennukset ja rakennelmat
Venla Huurne

Venla Huurne (s. 13. toukokuuta 1997) on suomalainen lentopalloilija, pelipaikaltaan passari ja pituudeltaan 178-senttimetrinen. Hän on pelannut lentopallon Mestaruusliigassa kaudesta 2015–2016 alkaen. Ensimmäisellä liigakaudellaan hän edusti tamperelaista Mestoa, ja kaudesta 2016–2017 alkaen hän on edustanut kuusamolaisseura Pölkkyä. Hänen kasvattajaseuransa on Lempäälän Kisa. Huurne saavutti Pölkky Kuusamon joukkueessa SM-pronssia vuonna 2019 ja SM-hopeaa vuonna 2021. Hän voitti Suomen Cupin ja SM-kultaa vuonna 2022. Liigan seitsemään otteluun venyneessä loppuottelusarjassa LP Kangasalaa vastaan Huurne pelasi kolmessa viimeisessä ottelussa ykköspassarina joukkueen varsinaisen ykköspassarin, yhdysvaltalaisen Jalissa Trotterin loukkaannuttua. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset lentopalloilijat Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kaliningrad-Tškalovskin lentotukikohta

Kaliningrad-Tškalovskin lentotukikohta tai Tškalovskin lentotukikohta () on Venäjän Itämeren laivaston lentotukikohta. Se sijaitsee Kaliningradin alueella, noin yhdeksän kilometriä Kaliningradin ydinkeskustasta luoteeseen. Lentotukikohdassa toimi vuoden 2021 lopussa kaksi joukko-osastoa: 689. hävittäjärykmentti ja 4. merivoimien hävittäjälentorykmentti. Lentokalustoon kuului Suhoi Su-27 -hävittäiä, kauko-ohjattavia taktisia Forpost-lennokkeja (UAV), Suhoi Su-24M -rynnäkkölentokoneita sekä Suhoi Su-30M2 ja Suhoi Su-30SM -hävittäjälentokoneita. Vuonna 2022 uutisoitiin, että kolme hypersoonisia Kinžal-ohjuksia kuljettamaan kykenevää Mikojan MiG-31I -hävittäjää olisi sijoitettu Tškalovskin lentotukikohtaan. ==Katso myös== *Kaliningradin lentoasema, siviili- ja sotilastoimintojen yhteiskäyttölentoasema *Donskojen lentotukikohta, laivaston helikopteritukikohta ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Vojennyi aerodrom Tškalovsk (wikimapia.org) * Luokka:Kaliningradin alue Luokka:Venäjän lentoasemat Luokka:Venäjän ilmavoimien lentokentät‎ Luokka:Venäjän Itämerenlaivasto