EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Älä tee mitä pitää

Älä tee mitä pitää on Ydinperheen toinen studioalbumi, joka julkaistiin digitaalisena elokuussa sekä vinyyliformaatissa marraskuussa 2018. Albumi on yhtyeen ensimmäinen kitaristi Aleksin kanssa julkaistu albumi Hannan lähdettyä yhtyeestä. == Vastaanotto == Helsingin Sanomat Soundi Albumi sai hyvän vastaanoton. Soundin Antti Luukkanen antoi albumille neljä tähteä viidestä, ja totesi yhtyeen kiivauden säilyneen katu-uskottavana lauluntekijänä kunnostautuneen Hannan vetäytymisestä huolimatta. Hän piti albumia elämänmakuisena, ajattelemisen aihetta tarjoavana tiukkana hardcore- pakettina, joka ei tarjoa valmiita ajatusmalleja. Helsingin Sanomien Mervi Vuorela antoi albumille niin ikään neljä tähteä. Hän totesi albumin olevan ”hengästyttävän kiivas” sekä kannustavan kansalaistottelemattomuuteen. == Kappaleet == ;A-puoli # # # # # # # ;B-puoli # * # # # # # # == Kokoonpano == ;Yhtye * Matti – laulu * Aleksi – kitara, laulu * Vilja – basso, laulu * Heikki – rummut ;Tuotanto * Brad Boatright – masteroija * Jetro Stavén – valokuvat * Waldemar Blommendahl – äänittäjä, miksaaja == Lähteet == Luokka:Vuoden 2018 albumit Luokka:Ydinperheen albumit
Naisia Kansalliskirjastossa

Naisia Kansalliskirjastossa – Aarteita kirjaston kätköistä on Marjut Hjeltin toimittama teos, jossa on näytteitä Kansalliskirjaston kokoelmiin kuuluvista naisten teksteistä. Kirjan on julkaissut vuonna 2018 Kansalliskirjasto yhdessä Into-kustantamon kanssa. Tervehdyssanoissaan, jotka on otsikoitu Naisten ääni, Kaari Utrio toteaa: ”Historia hälisee miesten äänellä – – tietomme menneisyydestä kerrotaan miesten kokemuksen kautta”. Menneisyyden nainen näkyy eniten taiteessa, nainen on ollut taiteen kohde. Vasta pari sataa vuotta on naisen ääni kuulunut julkisissa teksteissä. Ja vielä sittenkin, kun naiset alkoivat kirjoittaa, he käyttivät usein nimimerkkiä, koska julkinen toiminta ei ollut kunniallista, kirjoittaa Utrio.Kaari Utrio, Naisen ääni, Naisia Kansalliskirjastossa, s. 7–8 Kirjan toimittanut Marjut Hjelt kirjoittaa esipuheessa, että kirjalla halutaan tuoda esiin naisten ajatuksia ja näkemyksiä, joita on arkistoitu Kansalliskirjastoon eri muodoissa, kirjeen, artikkelin, kirjan, sävellyksen, piirroksen tai maalauksen muodossa. Valinnan kriteerinä on, että näytteellä on jokin yhteys Suomeen, ja Hjelt muistuttaa, että suomalaisuus kattaa myös suomenruotsalaiset, romanit ja saamelaiset. Naisen kuvaajana voi olla myös mies.Marjut Hjelt, Naisia Kansalliskirjastossa, s. 9–12 Esipuheessa Hjelt kertoo työnsä periaatteista. Aineisto jakautuu vuoden jokaiselle päivälle siten, että jos tekstillä tai kuvalla on yhteys johonkin päivään, ne sijoittuvat sille päivälle, samoin vuodenaika on pyritty ottamaan huomioon. Lopussa on luettelo aiheeseen liittyvää kirjallisuutta ja tietoja kirjan henkilöistä, tosin kaikista ei ole löytynyt henkilötietoja. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2018 kirjat Luokka:Suomalaiset antologiat
Kosti Veltheim

Axel Konrad Konstantin (Kosti) Veltheim (22. joulukuuta 1874 TampereAikalaiskirja 1934, s. 723–724 (Viitattu 7.1.2019) – 14. marraskuuta 1951 JyväskyläYlioppilasmatrikkeli 1853–1899 (Viitattu 7.1.2019)) oli insinööri, joka työskenteli öljyteollisuuden palveluksessa Venäjällä ja ase- ja patruunatehtaiden johtajana kotimaassa. Kosti Veltheimin vanhemmat olivat lasitehtaan johtaja Ernst Friedrich Heinrich VeltheimErnst Friedrich Heinrich Veltheim. Akatemiasampo. ja Amanda Allenius. Veltheim tuli ylioppilaaksi 1898 ja valmistui diplomi-insinööriksi Polyteknillisestä opistosta 1902. Hän teki opintomatkoja Skandinaviaan ja Keski-Eurooppaan 1926 ja 1928. Veltheim toimi Veljekset Nobelin Nafta-yhtiön piirustuskonttorin palveluksessa Pietarissa 1902–1904. Yhtiön Siperian ja Transbaikalin alueiden teknillisenä johtajana 1905–1920 (asuinpaikkana Omsk). sekä rautateiden palveluksessa Oulu-Nurmes -radan rakentamisessa 1924 ja konepajalla Viipurissa 1925. Valtion patruunatehtaan johtaja Lapualla Veltheim oli 1928–1929 ja Valtion kivääritehtaan johtajaa Jyväskylässä kahteen otteeseen, 1926–1927 ja 1929–1941. Eläkkeelle hän jäi 1941.Kuka kukin oli (Viitattu 7.1.2019)60-vuotias. Insinööri Kosti Veltheim. Helsingin Sanomat, 22.12.1943, s. 6.Päivästä päivään. 70 vuotta: Kosti Veltheim. Helsingin Sanomat, 22.12.1944, s. 8. ==== Puolisot ==== *Ensimmäinen puoliso vuodesta 1905 Ester Sigrid Veltheim (Nystén). (1878 - 1956). Ero 9.9.1915. *Toinen puoliso vuodesta 1916 Aina Rosenberg (1880 - 1949). ==== Lapset ==== *Helvi Sigrid Veltheim (11.6.1906 Joensuu – 29.5.1995 Jyväskylä) Haudattu isänsä viereen Hartolaan. *Heidi Annikki Veltheim (19.9.1910 Helsinki – 6.8.1984 Tampere) Kalevankaan Hautausmaa. ==Lähteet== Luokka: Suomalaiset insinöörit Luokka: Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1874 syntyneet Luokka:Vuonna 1951 kuolleet
Tromp

Tromp voi tarkoittaa ainakin seuraavia: == Henkilöt == * Cornelis Tromp (1629-1691), alankomaalainen amiraali * Henricus Tromp (1878-1962), alankomaalainen soutaja * Maarten Tromp (1598-1653), alankomaalainen amiraali == Muut == * Tromp-luokka, Alankomaiden kuninkaallisen laivaston risteilijäluokka * Tromp-luokka, Alankomaiden kuninkaallisen laivaston fregattiluokka == Katso myös == * Trump
Naisten Liiga -kausi 2018

Naisten Liiga -kausi 2018 oli vuonna 2006 perustetun Naisten Liigan 12. kausi ja kaikkiaan 48. kerta, jolloin jalkapallon naisten Suomen mestaruus ratkaistiin. Kauteen lähdettäessä hallitseva mestari oli FC Honka ja sarjanousija TiPS. Vuonna 2018 Suomen mestaruuden voitti PK-35 Vantaa, jolle mestaruus oli kaikkien aikojen seitsemäs. Naisten Ykköseen putosi Pallokissat ja liigaan nousi IK Myran. == Sarjajärjestelmä == Naisten Liigan kausi 2018 pelattiin kymmenen joukkueen kaksinkertaisena alkusarjana, jonka jälkeen kuusi parasta jatkoivat ylemmässä loppusarjassa ja neljä huonointa alemmassa loppusarjassa. Ylempi loppusarja pelattiin yksinkertaisena ja alempi kaksinkertaisena, niin että alkusarjan pisteet lasketiin mukaan molemmissa sarjoissa. Alemman loppusarjan neljänneksi sijoittunut putosi Naisten Ykköseen kaudeksi 2018 ja kolmas karsi liigapaikastaan Ykkösen toiseksi sijoittuneen kanssa. == Joukkueet == Joukkue Paikkakunta Kotikenttä FC Honka Espoo Tapiolan urheilupuisto Helsingin Jalkapalloklubi Helsinki Telia 5G Areena Ilves Tampere Tammelan stadion Jyväskylän Pallokerho Jyväskylä Harjun stadion Oulu Nice Soccer Oulu Heinäpään urheilukeskus Pallokissat Kuopio Kuopion keskuskenttä PK-35 Vantaa Vantaa ISS Stadion Tikkurilan Palloseura Vantaa Tikkurilan urheilupuisto Turun Palloseura Turku Turun yläkenttä Åland United Lemland Wiklöf Holding Arena == Sarjataulukot == === Runkosarja === === Yläloppusarja === === Alaloppusarja === == Liigakarsinta == ONS säilyi Naisten Liigassa yhteismaalein 6–1. == Parhaat maalintekijät == Sijoitus Pelaaja Joukkue Maalit 1\. Gentjana Rochi JyPK 20 2\. Ode Fulutudilu ONS 15 Heidi Kollanen PK-35 Vantaa 4\. Vilma Hakala HJK 11 Ella-Rosa Huusko FC Honka Milla Punsar FC Honka Tiia Savolainen TPS 8\. Lavdije Begolli JyPK 10 9\. Signy Aarna Åland United 9 Hanna Ruohomaa HJK == Kuukauden pelaajat == Naisten Liigan kuukauden pelaajan valitsee Jalkapallon Pelaajayhdistys. Kuukausi Pelaaja Seura Huhtikuu Isabella Mattsson TPS Toukokuu Ella-Rosa Huusko FC Honka Kesäkuu Gentjana Rochi JyPK Heinäkuu Tiia Savolainen TPS Elokuu Vilma Hakala HJK Syyskuu Heidi Kollanen FC Honka == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == *Naisten Liigan kotisivut Luokka:Kansallinen liiga -kaudet Luokka:Vuoden 2018 jalkapallo
Lina Gennari

Lina Gennari (22. maaliskuuta 1911 Bologna – 11. lokakuuta 1997 Rooma), oikealta etunimeltään Carolina, oli italialainen näyttelijä, tanssija ja laulaja joka joutui lähes sattumalta elokuva-alalle Raffaello Matarazzon valitessaan hänet tuttavapiiristään naispääosaan ensimmäiseen näytelmäelokuvaansa Treno popolare (1932). Gennari oli aloittanut uransa teatterinäyttämöllä 20-vuotiaana subrettina itävaltalaisten Schwarzin veljesten teatteriryhmässä, ja sai pian osan Ralph Benatzkyn suositussa operetissa Valkoinen hevonen. Näyteltyään Matarazzon ensimmäisessä elokuvassa, hän jatkoi teatterinäyttämöllä, saavuttaen 1940-luvun alkuvuosina suuren yleisön suosion, päättäen lopulta melko menestyksekkään teatteriuran 1950-luvun puolivälissä. Hänen elokuvaroolinsa, kaiken kaikkiaan kahdeksan, olivat enimmäkseen suhteellisen pieniä sivuosia. Matarazzon vuonna 1937 ensi- iltansa saanessa seitsemännessä elokuvassa Sono stato io! (”Se olin minä!”) Gennari näytteli revyytanssija Fiammettan roolissa periaattessa itseään. Fiammettan viettelemistä yrittävää Carlinoa näytteli aikansa suosituimpiin farssi-näyttelijöihin kuulunut Peppino De Filippo. Myös Peppinon sisar Titina ja veli Eduardo olivat mukana samassa elokuvassa, eikä Gennari tässä täysiä katsomoita vetävässä seurassa voinut välttyä tulemasta tunnetuksi kasvoksi koko maassa. Tosin elokuvalehti Cine-Magazzino arvostelussaan kuittasi hänen suorituksensa kehumalla hänen kauniita alaraajojaan, kasvonpiirteitä mainitsematta. Gennaria ei oikeastaan voi pitää varsinaisena elokuvanäyttelijänä, ja onpa jopa arvioitu että hänen ottamisensa mukaan elokuva-alan tietokirjoihin mahdollistaa yksi ainoa suoritus, nimittäin hänen roolitulkintansa Vittorio De Sican elokuvassa Umberto D. – elämän vanki (1952), jossa hän tulkitsi vakuuttavasti köyhän eläkeläisen Umberton julmaa ja itsekästä vuokraemäntää Antoniaa. == Lähteet == * * ===Viitteet=== Luokka:Vuonna 1911 syntyneet Luokka:Vuonna 1997 kuolleet Luokka:Italialaiset näyttelijät
Yliskulma

Yliskulma on kaupunginosa ja kylä Liedossa. Se sijaitsee 10 km:n päässä Liedon keskustasta ja 20 km:n päässä Turusta, historiallisen Hämeen Härkätien varrella. == Aiheesta muualla == * yliskulma.fi Luokka:Liedon kylät Luokka:Varsinais-Suomen maakunnan taajamat
Xiaomi Pocophone F1

Xiaomi Pocophone F1 on Xiaomin vuonna 2018 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 8.1 "Oreo" -käyttöjärjestelmä Xiaomin MIUI- käyttöliittymällä. Puhelinta myydään yli 60 maassa, mukaan lukien Suomessa. Suomessa Xiaomin tuotteista vastaa kaksi maahantuojaa ja Pocophone F1:tä myydään muun muassa Bestion, DNA:n, Jimm'sin ja Verkkokauppa.comin kaupoissa. Mallista riippuen julkaisuhinta Suomessa asettuu 300-400 euron välille.https://suomimobiili.fi/xiaomi-vahvisti-pocophone-f1-tulee-myyntiin- suomessa/ == Tekniset tiedot == ===Muotoilu=== Pocophone F1 käyttää rungossaan polykarbonaattimuovia ja on tarjolla kolmessa eri värissä; mustana, sinisenä ja punaisena. Puhelimen etuosassa on 6,2 tuuman näyttö, jossa kuvasuhde on 18,7:9 ja resoluutio 2 246 × 1 080 pikseliä. ===Suoritin ja muisti=== Mallista riippuen Pocophone tulee joko kuuden tai kahdeksan gigatavun RAM-muistilla varustettuna. Lisäksi tallennusmuisti vaihtelee mallista riippuen 64, 128 ja 256 gigatavun välillä. Yhteistä kaikille malleille on Qualcommin Snapdragon 845 -suoritin ja Adreno 630 -grafiikkapiiri, jotka toimivat nestejäähdytyksellä. ====Kamerat ja multimedia==== Pocophone F1:ssä on 20 megapikselin etukamera. Puhelimen takaa löytyy puolestaan kaksi kameraa, jotka ovat tarkkuudeltaan 12 ja 5 megapikseliä. Lisäksi puhelimen takana on LED- salama ja sormenjälkilukija.https://bestio.fi/blogs/news/joukko-xiaomin- puhelimia-myyntiin-tekniset-tiedot-vertailussa === Ohjelmisto === Julkaisuhetkellä laitteessa on esiasennettuna Android 8.1 "Oreo" Xiaomin MIUI- käyttöliittymällä. == Lähteet == Luokka:Xiaomin matkapuhelimet Luokka:Android- pohjaiset laitteet Luokka:Vuoden 2018 matkapuhelimet
Salibandyn Euroopan cup 1993

Salibandyn Euroopan cup 1993 voi viitata seuraaviin turnauksiin: * Salibandyn miesten Euroopan cup 1993 * Salibandyn naisten Euroopan cup 1993
Tapio Korjus (musiikkivaikuttaja)

Tapio Korjus (s. 18. kesäkuuta 1950 Pieksämäki) on suomalainen musiikkialan vaikuttaja, entinen toimittaja ja Rockadillo Recordsin perustaja. == Ura == Korjus aloitti DJ:nä Joensuussa ja Tampereen ylioppilastalolla 1960-luvun loppupuolella. Pian hän vastasi myös Yo-talon esiintyjien hankinnasta. Vuonna 1971 Korjus perusti ohjelma- ja konserttitoimisto Suomi-Popin, joka toi maahan muun muassa J. J. Calen, Patti Smithin ja Ramonesin. Hän kirjoitti myös levyarvosteluja ja artikkeleita Introon ja Musaan sekä teki Pop-Info-ohjelmia radioon. Vuonna 1975 Korjus ryhtyi Wigwamin manageriksi. 1982 hän perusti Rockadillo Recordsin, joka toimii levyjen julkaisemisen lisäksi, kustannusyhtiönä, keikkamyyjänä ja manageritoimistona. Rockadillo on julkaissut yli 150 äänitettä. Tapio Korjus on tuottanut muun muassa Tabula Rasan (yhdessä Jukka Gustavsonin kanssa), Virtasen, Dave Lindholmin, Jimi Suménin, Wigwamin ja Pekka Pohjolan albumeita. Vuonna 1989 Korjus oli perustamassa musiikkialan ammattilaisten tapahtumaa Musiikki & Mediaa. Hän luopui yhtiön osakkeista vuonna 2017. Korjus on toiminut myös Suomen musiikkikustantajien, Euroopan indietuottajien Impalan, IndieConin, Music Finlandin ja IFPI ry:n hallituksissa. == Palkinnot ja tunnustukset == Korjus palkittiin vuoden 2018 Industry Awards -gaalassa musiikkialan elämäntyöpalkinnolla. Hänelle on myönnetty myös virolainen Maarjamaan Ristin ritarikunnan 5. luokan kunniamerkki. 2023 Korjus palkittiin kultaisella Emma- patsaalla elämäntyöstä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Tapio Korjus Discogs-sivustolla * Luokka:Suomalaiset musiikkivaikuttajat Luokka:Suomalaiset musiikkituottajat Luokka:Musiikkitoimittajat Luokka:Emma-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Godomey

Godomey on Abomey-Calavin arrondissementti Beninissä, Atlantiquen departementissa. Vuonna 2013 siellä oli noin 253 000 asukasta. Se on kasvanut nopeasti 2000-luvulla, ja saanut satatuhatta asukasta kymmenessä vuodessa, sillä Cotonou on ruuhkainen, meluisa ja kallis, ja väestö hakeutuu mieluummin sen naapurikaupunkeihin. Godomeyhin on Cotonousta noin 15 minuutin ajomatka. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Beninin kaupungit
Abomey-Calavi

Abomey-Calavi on kaupunki, kaupunkimainen arrondissementti ja piirikunta Beninissä, Atlantiquen departementissa. Piirikunnassa on 656 000 asukasta, sen samannimisessä keskustaajamassa 118 000\. Piirikunnan suurin kaupunki on Godomey. Abomey-Calavi on kasvanut nopeasti 2000-luvulla, sillä naapurikaupunki Cotonou on ruuhkainen, meluisa ja kallis, ja väestö hakeutuu mieluummin sen naapurikaupunkeihin. Abomey-Calavin yliopisto on perustettu vuonna 1970. Sillä on lukuisia kampuksia eri paikkakunnilla kuten Cotonou, Dangbo, Porto-Novo, Adjarra, Ouidah, Lokossa, Bohicon, Savalou, Dassa-Zoumé ja Aplahou. == Maantiede == Abomey-Calavin piirikunnan maasto on alavaa. Sen alueella on kaksi vesialuetta: Nokoué-järvi ja laguuni rannikolla. Lisäksi on puroja ja erilaisia kosteikkoja. Ilmasto on subtrooppinen, vuodessa on kaksi sadekautta ja kaksi kuivaa kautta. === Hallinnollinen jako === Abomey-Calavi on jaettu yhdeksään arrondissementtiin. Niiden nimet ja väestömäärä (2013) ovat: * Abomey-Calavi 656 358 * Akassato 61 262 *Godomey 253 262 * Glo-Djigbé 28 103 * Hêvié 67 218 * Kpanroun 9 679 * Ouèdo 27 522 * Togba 73 331 * Zinvié 18 157 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Monographie de la commune Abomey-Calavi Luokka:Beninin kaupungit
Calixte Dakpogan

Calixte Dakpogan (s. 1958 Pahou, Ranskan Dahomey) on beniniläinen kuvanveistäjä, joka on kuninkaallisten seppien jälkeläinen Porto-Novossa, Beninin tasavallassa. Hänen veistokselliset sommitelmansa kuvastavat Beninin rannikon pitkää kulttuurivaihdon historiaa, jotka ovat määritelleet sen uskonnollista ja poliittista historiaa. Maa on voduniksi kutsutun uskonnon henkinen keskus. Uskonto levisi ja laajeni yhteisöihin kautta Amerikoiden Atlantin orjakaupan seurauksena. Romuald Hazoumén innoittamana Dakpoganin takomossa alettiin luoda maallisia veistoksia yhdistelmämateriaaleista. Beninin hallitus tilasi pajalta vuonna 1992 sata teosta, mukaan lukien paikkoihin määritellyt viittaukset Guhun, jotka esitettiin ensimmäisessä kansainvälisessä Vodoun festivaalissa entisessä orjasatamakaupungissa Ouidahissa. Yhdessä veljensä Théodoren ja serkkunsa Simonet Biokoun kanssa hän on pitänyt kuninkaallista pajaa Porto-Novon Gukomy-korttelissa, joka on omistettu Gulle, vodunin raudan ja sodan jumalalle. Auto, voiman symboli ja Dakpoganin veistosten materiaali, on Ogun-jumalan suojeluksessa. Vuosisatojen ajan Ogun on ollut myös Dakpoganin suvun palvoma pääjumala. Vaikka metalli on edelleen olennainen osa hänen teoksiaan, Dakpoganin veistoksissa on myöhemmin ollut kalliita hylättyjä kulutustavaroita, kuten kasettinauhoja, levykkeitä, CD-levyjä, kampoja, sandaaleita ja virvoitusjuomapurkkeja. Hänen taitava negatiivisen tilan käyttönsä on toinen muodollinen tunnusmerkki, jota hän käyttää sommitelmissaan. Dakpogan viittaa tietoisesti naamion merkitykseen, se liittyy alueelliseen ilmaisuun ja sen keskeisyyteen taiteellis- historiallisessa kaanonissa, ja kuvastaa huumorilla tätä tilannetta hyvin kekseliäällä synteesillä odottamattomista, mutta kuitenkin tutuista elementeistä. Calixten veistoksissa on suhde toisaalta hänen aikaisempaan ammattiin seppänä, kun hän teki asen-veistoksia vodoun-alttareihin ja toisaalta eurooppalaiseen art brutiin. Calixte Dakpogan on osallistunut teoksillaan yksityis- ja ryhmänäyttelyihin Afrikassa, Euroopassa ja Yhdysvalloissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kuvia teoksista Luokka:Beniniläiset taiteilijat Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sisaret 1918

Sisaret 1918 on vuonna 2018 ilmestynyt suomalainen sarjakuva-antologia. Se sisältää kymmenen Suomen sisällissotaan liittyvää kertomusta, jotka perustuvat arkistoihin tallennettuihin sodan kokeneiden henkilöiden muistelmiin. Kertojina on eri puolilla Suomea asuneita naisia ja lapsia, jotka edustavat sodan kumpaakin osapuolta, ja olivat mukana rintamilla, vankileireillä tai sotatapahtumien silminnäkijöinä. Jokaista sarjakuvaa edeltää lyhyt taustakertomus tarinan tapahtumapaikasta ja -ajasta. Reetta Laitisen toimittaman teoksen piirtäjinä oli kymmenen hänen valitsemaansa suomalaista naissarjakuvataiteilijaa. Teos sai Sarjakuva-Finlandia-tunnustuspalkinnon vuonna 2019. == Taustaa == Kansan Arkistossa työskennellyt Laitinen tutustui punaisten kertomuksiin jo vuosia ennen projektin käynnistymistä. Saatuaan ajatuksen teoksesta, hän valitsi toteuttajiksi kymmenen 1970–1980-luvuilla syntynyttä naispiirtäjää, jotka kokoontuivat ensimmäisen kerran vuonna 2016. Ainur Elmgreniä lukuun ottamatta yhdelläkään ei ollut suhdetta sisällissotaan lähisukulaistensa kautta. Piirtäjiltä tuli ajatus, että tasapuolisuuden vuoksi mukaan otettaisiin myös valkoisten tarinoita, joita löytyi Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran arkistoista. Lopulta mukaan valikoitui kolme valkoisella puolella olleen naisen tarinaa. Kahdeksan naisen muistelmien lisäksi teoksessa on kahden tyttölapsen kertomukset. Laitinen kirjoitti arkistoista löytyneet tarinat puhtaaksi, ja antoi ne tekijöille, jotka muokkasivat käsikirjoituksen ja piirsivät sarjakuvat. Hän ei ottanut mukaan kaikkein väkivaltaisimpia kertomuksia, koska halusi välttää sisällissotaan liittyviä kliseitä. Jokaisen tarinan nimenä on muistelijan etunimi, ja kirjan lopussa on lyhyt esittely henkilöstä. Mukana on esimerkiksi 1960-luvulla tallennettu Martta Koskisen kertomus. Tapahtumissa kuvataan muun muassa Tampereen ja Helsingin taisteluja sekä Hennalan vankileiriä. Projekti sai apurahan Koneen Säätiöltä. Huhtikuussa 2018 teoksen originaaleja oli näytteillä Helsingissä sijaitsevan Sarjakuvakeskuksen galleriassa. == Piirtäjät == *Warda Ahmed *Mari Ahokoivu *Ainur Elmgren *Annukka Leppänen *Reetta Niemensivu *Emmi Nieminen *Elina Ovaskainen *Hannele Richert *Aino Sutinen *Tiitu Takalo == Lähteet == Luokka:Suomalaiset sarjakuvat Luokka:Vuoden 2018 kirjat Luokka:Suomalaiset antologiat Luokka:Sarjakuva-antologiat Luokka:Suomen sisällissota
Songtsen Gampo

Songtsen Gampo (yarklung gtsang-po) oli Tiibetin valtakunnan hallitsija vuodesta 629 vuoteen 650. Häntä pidetään esimerkiksi buddhalaisuuden tuojana Tiibetiin. Songtsen Gampo syntyi vuoden 617 paikkeilla Rgya massa nykyisessä Tiibetissä. Songtsen Gampo nousi Tiibetin valtaistuimelle vuonna 629 ja hän on ensimmäinen varmuudella tunnettu Tiibetin hallitsija. Songtsen Gampo loi Tiibetistä keskitetyn valtakunnan, jonka valtauskontona oli buddhalaisuus. Valtakunta laajeni Songtsen Gampon kaudella käsittämään myös osia Nepalista, Intiasta ja Kiinasta. Laajenemisen ohella Tiibet solmi diplomaattisia suhteita ulkomaille. Songtsen Gampo otti vaimoja Nepalista ja Kiinasta. Kiinalaisen prinsessa Wenchengin avioliittoa Songtsen Gampon kanssa vuonna 641 on joskus pidetty virheellisesti merkkinä Tiibetin ja Kiinan valtioliitosta. Kyse lienee pikemminkin Kiinan pyrkimyksestä lepytellä sotilaallisesti ja poliittisesti nousevaa Tiibetiä. Maat olivat käyneet sodan keskenään vuosina 635–636. Tiibetin kirjakieli kehittyi viimeistään Songtsen Gampon kaudella. Sen kirjoittamiseksi käytettiin Koillis-Intialaista aakkoskirjoitusta ja esimerkiksi buddhalaisia pyhiä tekstejä alettiin kääntämään tiibetiksi. Songtsen Gampo rakennutti myös Lhasan Tsuglagkhangin tai Gtsug-lag-khangin temppelin, joka on nykyisin yksi tiibetinbuddhalaisuuden pyhimmistä paikoista. Songtsen kuoli vuonna 650. ==Lähteet== Luokka:Tiibetiläiset henkilöt Luokka:Hallitsijat Luokka:610-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 650 kuolleet
KDM Helgoland

KDM Helgoland oli Tanskan laivaston vuonna 1878 vesillelaskettu monitori. == Valmistus == Alus tilattiin Kööpenhaminen laivastontelakalta, missä köli laskettiin 20. toukokuuta 1876. Alus laskettiin vesille 9. toukokuuta 1878 ja otettiin palvelukseen 29. kesäkuuta 1907.navalhistory.dk == Palvelus == Alus poistettiin palveluksesta 29. kesäkuuta 1907. == Lähteet == Luokka:Tanskan laivaston sotalaivat
KDM Dannebrog

KDM Dannebrog on ollut usean Tanskan laivaston aluksen nimenä: *KDM Dannebrog, linjalaiva *KDM Dannebrog, vuonna 1850 vesille laskettu panssarifregatti *KDM Dannebrog, kuninkaallinen jahti *KDM Dannebrog, vuonna 1931 vesille laskettu kuninkaallinen jahti
Edward James Jordan

Edward James ”Ted” Jordan (18. helmikuuta 1929 - 28\. kesäkuuta 2016) oli brittiläinen kaiutinten suunnittelija ja kaiutintekniikan kehittäjä. Hän paneutui työssään erityisesti kokoäänialueen kaiutinten tuotekehitykseen. Jordan aloitti kaiutinten tuotekehitystyön kaiuttimia valmistaneen Goodmans Industries -yrityksen Wembleyssä sijainneella tuotekehitysosastolla. Vuodesta 1963 alkaen hänen Jordan-Watts Ltd -yrityksestään tuli metallikartioisten kaiutinten edelläkävijä. Vuonna 1975 hän perusti yrityksen, joka on vuodesta 1982 toiminut nimellä E J Jordan Designs. Jordan kirjoitti useita artikkeleita, joissa hän selitti kaiutintekniikan teoriaa. ==Artikkelit== * * * * * * ==Teokset== * ==Lähteet== ===E. J. Jordan Designs=== * * * ===Muut lähteet=== * * * Luokka:Brittiläiset insinöörit Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
Koukku ja Ripatti

Koukku ja Ripatti ovat ohjaaja-käsikirjoittaja Aarne Tarkaksen luoma fiktiivinen poliisipari. Koukku on järkevä ja Ripatti on tyhmä, joskin Ripatin intuitio usein todellisuudessa pitää paikkansa, mutta Koukku ottaa siitä lopulta kunnian. Koukku ja Ripatti olivat mukana kolmessa Tarkaksen ohjaamassa ja käsikirjoittamassa elokuvassa. Niistä kaikissa Uljas Kandolin esitti Koukkua. Ripattia esitti ensimmäisessä Heikki Savolainen ja kahdessa jälkimmäisessä Hannes Häyrinen. Kahdessa jälkimmäisessä Koukku ja Ripatti -elokuvassa ovat mukana myös Tarkaksen hahmot, rikolliset Arska ja Ville (Leo Jokela ja Risto Mäkelä). * Paksunahka, Fennada-Filmi, 1958 * Opettajatar seikkailee, Suomen Filmiteollisuus, 1960 * Oksat pois..., Suomen filmiteollisuus, 1961 Luokka:Elokuvahahmot
Henkilönostin

Henkilönostin on laite, jolla yksi tai useampi ihminen nostetaan ja lasketaan turvallisesti paikasta toiseen. Nosturia tai hissiä muistuttavia henkilönostimia on monenlaisia moneen eri käyttötarkoitukseen: *nostolavat eli liikuteltavat työkorit korkealla sijaitseviin työkohteisiin yltämiseksi; *potilasnostimet liikuntakyvyttömien henkilöiden siirtämiseksi sairaaloissa ja hoitolaitoksissa; *pyörätuolinostimet ja porrashissit pyörätuolia käyttävien asiakkaiden palvelemiseksi esimerkiksi invatakseissa ja julkisten tilojen portaikoissa. ==Lähteet== Luokka:Vammaisten apuvälineet Luokka:Rakennusvälineet ja -kalusto Luokka:Hissit
Sirohemi

Sirohemi on raudan ja sirohydrokloriinin muodostama tetrapyrroleihin kuuluva kompleksiyhdiste. Sirohemi on rakenteeltaan läheistä sukua hemille ja se esiintyy välttämättömänä koentsyyminä bakteereissa, kasveissa ja sienissä sulfiittien ja nitriittien aineenvaihdunnassa. Sirohemin kemiallinen kaava on C42H44FeN4O16, moolimassa 916,671 g/mol ja CAS-numero 52553-42-1. == Biosynteesi ja biologinen rooli == Sirohemiä bakteerit, kasvit ja sienet muodostavat uroporfyrinogeeni III:sta. Ensimmäisessä vaiheessa kaksi uroporfyrinogeeni III:n pyrrolirenkaista metyloidaan, jolloin muodostuu dihydrosirohydrokloriini eli prekorriini-2. Tässä reaktiossa metyyliryhmän lähteenä on S-adenosyylimetioniini. Seuraavassa vaiheessa dihydrosirohydrokloriini hapetetaan entsyymin katalysoimana sirohydrokloriiniksi. Sirohemin biosynteesin viimeinen vaihe on sirohemiferrokelataasin katalysoima kompleksinmuodostuminen rautaionin ja sirohydrokloriinin välille. Sirohemi on olennaisena osana nitriittireduktaaseja ja sulfiittireduktaaseja. Nitriittireduktaasit pelkistävät nitriitit ammoniumioneiksi, joita eliöt voivat käyttää typen lähteenä ja sulfiittireduktaasit pelkistävät sulfiitit sulfideiksi, jotka toimivat rikin lähteenä eräissä aminohapposynteeseissä. Arkeissa ja eräissä hapettomissa olosuhteissa elävissä bakteereissa sulfiittireduktaasi on tärkeä osa solujen energiantuotantoa. Sirohemiryhmä on entsyymeissä sitoutuneena raudan ja rikin muodostamiin klustereihin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *PubChem: Sirohaem *DrugBank: Siroheme *Food Component Database (FooDB): Siroheme *Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Siroheme Luokka:Biomolekyylit
Carinha de Anjo

Carinha de Anjo on televisioyhtiö SBT:n esittämä brasilialainen telenovela. Sen päärooleissa ovat Lorena Queiroz, Bia Arantes, Carlo Porto ja Lucero. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut Luokka:Brasilialaiset draamasarjat Luokka:2010-luvun televisiosarjat Luokka:Telenovelat
Mikroaaltosytytys

Mikroaaltosytytys on vaihtoehtoinen tapa sytyttää polttoaineen ja ilman puristettu seos. Menetelmä perustuu tehokkaaseen mikroaaltolähettimeen, joka tuottaa palotilaan lyhyitä mutta tehokkaita mikroaaltopulsseja. Tehokkaan sytytyspulssin ansiosta voidaan laihakin polttoaineen ja ilman seos sytyttää luotettavasti ja nopeasti. ==Katso myös== * Kipinällä hallittu puristussytytys * Lasersytytys * Ottomoottori * Plasmasytytys * Pyörteinen suihkusytytys ==Lähteet== Luokka:Polttomoottorit Luokka:Elektroniikka
Jurassic World Evolution

Jurassic World Evolution on Frontier Developmentsin kehittämä simulaatiopeli, joka julkaistiin 12. kesäkuuta 2018 Microsoft Windowsille, PlayStation 4:lle ja Xbox Onelle. Peli perustuu elokuvaan Jurassic World, ja se sijoittuu viidelle saarelle, kuten Isla Nublarille, joka on Jurassic World -elokuvan tapahtumapaikka. Jurassic World Evolutionissa rakennetaan omaa dinosauruspuistoa. == Vastaanotto == Jurassic World Evolution sai vaihtelevia arvioita kriitikoilta. Metacritic-sivustolla se sai keskimäärin 69 pistettä sadasta.. IGN:n Dan Stapletonin mukaan peli vaikuttaa mobiilipelimäiseltä, ja antoi pelille arvosanaksi 4,8/10. Suomen Gamereactorin Ossi Mykkänen puolestaan kehui pelin grafiikoita ja äänimaailmaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Pelin viralliset sivut Luokka:PlayStation 4 -pelit Luokka:Windows- pelit Luokka:Xbox One -pelit Luokka:Simulaatiopelit Luokka:Vuoden 2018 videopelit Luokka:PlayStation 4 Pro -tehostetut pelit
Arska ja Ville

Arska ja Ville ovat ohjaaja-käsikirjoittaja Aarne Tarkaksen luoma fiktiivinen rikoskaksikko. Arskaa esitti Leo Jokela ja Villeä Risto Mäkelä. Ensimmäinen kolmesta Arska ja Ville -elokuvasta oli samalla Mäkelän ensimmäinen elokuvatyö. Kaikki kolme elokuvaa ovat Tarkaksen ohjaamia ja käsikirjoittamia Suomen filmiteollisuudelle. Kahdessa ensimmäisessä elokuvassa ovat mukana myös Tarkaksen hahmot, etsiväpari Koukku ja Ripatti. * Opettajatar seikkailee, Suomen Filmiteollisuus, 1960 * Oksat pois..., Suomen Filmiteollisuus, 1961 * Turkasen tenava!, Suomen Filmiteollisuus, 1963 Luokka:Elokuvahahmot
Salibandyn miesten Euroopan cup 1993

Miesten Euroopan cup 1993 oli joulukuussa 1993 Tukholmassa järjestetty turnaus Euroopan parhaille seurajoukkueille. Kyseessä oli ensimmäinen salibandyn seurajoukkueiden Euroopan-mestaruusturnaus. Euroopan cupin 1993 voitti ruotsalainen Balrog IK. Naisten Euroopan cup järjestettiin samaan aikaan miesten turnauksen kanssa Helsingissä. == Lähteet == * http://www.floorball.org/pages/EN/Mens-EC-Champions-1993 Luokka:EuroFloorball Cup Luokka:Vuoden 1993 urheilu
Baselin rauha

Baselin rauha on yhteisnimitys kolmelle vuonna 1795 solmitulle rauhansopimukselle, joilla Preussi, Espanja ja Hessen irtautuivat ensimmäisen liittokunnan sodasta. Kaikkien sopimusten toisena osapuolena oli Ranska. ==Tausta== Sota oli alkanut vuonna 1792 aluksi vain Ranskan ja Itävallan välisenä, mutta Ranskan vastaiseen liittokuntaan olivat kesään 1793 mennessä liittyneet myös Preussi, Iso-Britannia, Espanja, Alankomaat, Sardinian kuningaskunta ja eräät pikkuvaltiot. Ranska oli kuitenkin vähitellen päässyt sodassa voitolle. Syksyllä 1794 se miehitti Reininmaalla Kölnin ja Bonnin sekä valloitti Alankomaat kokonaan. Samaan aikaan Puolan tapahtumat siirsivät Preussin mielenkiinnon toisaalle ja se siirsi suuren osan joukoistaan Ranskan vastaiselta rintamalta tukahduttamaan Puolan kansannousua.Ihmiskunnan kronikka 1739–1860, s. 652–653. Gummerus 1988.French Revolutionary wars: Campaigns of 1794 Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 8.1.2019. Ensimmäisenä Ranskan vastaisesta liittokunnasta irtautui Toscanan suurherttuakunta, joka solmi rauhan helmikuussa 1795. ==Rauhansopimukset== Preussin kuningas Fredrik Vilhelm II määräsi keväällä 1795 aloittamaan rauhanneuvottelut. Hän toivoi Preussin saavan vahvemman aseman tulevassa Puolan kolmannessa jaossa, jos Preussi ehtisi sitä ennen irtautumaan sodasta samalla kun Itävalta olisi yhä sidottu sodan jatkamiseen. Rauhanneuvottelut käytiin Baselissa puolueettomassa Sveitsissä. Ranskaa edusti neuvotteluissa François Barthélemy ja Preussia Karl August von Hardenberg. Rauha allekirjoitettiin 5. huhtikuuta 1795. Sen mukaan Preussin armeija vetäytyi demarkaatiolinjan taakse ja ranskalaiset saivat pitää hallussaan Reinin länsirannan. Osa Pohjois-Saksasta, mukaan lukien Hannover, jätettiin puolueettomaksi alueeksi. Salaisessa lisäpöytäkirjassa Preussi lupautui vetämään tukensa pois käskynhaltija Vilhelm V Oranialaisen johtamalta Alankomaiden pakolaishallitukselta. Tämän ansiosta Ranska saattoi pakottaa Alankomaat toukokuussa solmittuun Haagin rauhaan. Seuraavaksi rauhanneuvotteluihin ryhtyi Espanja, jolle sota oli myös ollut tappiollinen. Syksyn 1794 ja kevään 1795 aikana Ranskan armeija oli työntynyt Espanjan alueelle sekä Kataloniassa että Baskimaalla. Rauhansopimus allekirjoitettiin Baselissa 22. heinäkuuta 1795. Ranska palautti Espanjalle mantereella miehittämänsä alueet, mutta Espanja joutui luovuttamaan Ranskalle puoliskonsa Hispaniolan saaresta Karibialla. Espanjan pääministeri Manuel de Godoy sai kotimaassaan nimityksen ”rauhan ruhtinas”. Espanjan erillisrauha johti kuitenkin seuraavana vuonna sotaan Espanjan ja Britannian välillä.Basel, Treaty of (1795) Encyclopedia.com. Viitattu 8.1.2019. Hessen-Kasselin maakreivikunta, joka Ranskan ja Preussin välisen rauhan myötä oli siirtynyt puolueettomalle vyöhykkeelle, allekirjoitti erillisen rauhansopimuksen 28. elokuuta 1795.Colin Jones: The Longman Companion to the French Revolution, s. 132. Longman, Lontoo/New York 1988. ==Lähteet== Luokka:Ranskan vallankumoussodat Luokka:Rauhansopimukset Rauha Luokka:1700-luvun kansainväliset sopimukset Luokka:1795
Michael Goolaerts

Michael Goolaerts (24. heinäkuuta 1994 Lier, Belgia – 8. huhtikuuta 2018 Lille, Ranska) oli belgialainen rata- ja maantiepyöräilijä. Goolaerts edusti amatöörinä Ovyta-Eijssen-Acrog Cycling Teamia alkuvuoden 2013. Elokuusta alkaen hän kilpaili harjoittelijana Veranda's Willems -joukkueessa, jossa ajoi vuoden 2014 ammattilaisena. Seuraavat kaksi kautta hän kilpaili Lotto Soudalin alle 23-vuotiaiden joukkueessa, paitsi loppuvuoden 2016 ykkösjoukkueessa harjoittelijana. Kausilla 2017–2018 hän edusti ammattilaistalli Veranda's Willems-Crelania. Goolaerts sijoittui MM-kilpailujen 2011 junioreiden aika- ajossa 13:nneksi. Hän voitti ratapyöräilyssä junioreiden Belgian-mestaruuden joukkuesprintissä ja joukkuetakaa-ajossa 2012. Hän voitti Tour du Loir-Et-Cher Edmond Provost -kilpailun ensimmäisen etapin 2016. Hän voitti samana vuonna joukkueaika-ajon Belgian-mestaruuden. Goolaerts sai sydänkohtauksen ajaessaan vuoden 2018 Pariisi–Roubaix-klassikkoa, ja kuoli vammoihinsa samana iltana lilleläisessä sairaalassa. == Lähteet == Luokka:Belgialaiset ratapyöräilijät Luokka:Belgialaiset maantiepyöräilijät Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Sunny Isles Beach

Sunny Isles Beach on kaupunki Miami-Daden piirikunnassa, Floridan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 20 832. Vuoteen 2017 meennessä se oli kasvanut 22 348:aan. Sunny Isles Beach sijaitsee Atlantin valtameren ja Intracoastal Waterwayn välissä. ==Kuvia kaupungista== Tiedosto:Sunny Isles Beach skyline from north on Collins Ave.jpg|Tornitaloja Collins Avenuelta nähtynä. Tiedosto:Sunny-isles-1.JPG|Kaupunkia yöllä. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Floridan kaupungit Luokka:Miami- Daden piirikunta
Pariisi–Roubaix 2018

Pariisi–Roubaix 2018 oli järjestyksessään 116. maantiepyöräilyn Pariisi–Roubaix-kilpailu. Se käytiin 257 kilometrin reitillä Compiègnesta Roubaix'hiin 8. huhtikuuta 2018. Kilpailussa oli kaikkiaan 29 mukulakiviosuutta. Kilpailu kuului UCI World Touriin. Peter Sagan voitti kilpailun kukistettuaan Roubaix'n velodromilla käydyssä loppukirissä irtiottokumppaninsa Silvan Dillierin, joka oli kuulunut jo kilpailun ensimmäiseen irtiottoryhmään, ja ollut irtiotossa kaikkiaan noin 220 kilometriä. Kolmanneksi sijoittunut Niki Terpstra hävisi Saganille 57 sekuntia. Saganista tuli ensimmäinen Pariisi–Roubaix'n voittanut hallitseva maailmanmestari sitten Bernard Hinault'n voiton 1981. Kilpailua varjosti belgialaispyöräilijä Michael Goolaertsin kuolema sydänkohtauksen seurauksena. == Tulokset == Lähde: Pro Cycling stats == Osallistuneet joukkueet == Lähde: Pro Cycling stats == Lähteet == Luokka:Pariisi–Roubaix Luokka:Pyöräilykausi 2018
Leobenin välirauha

Leobenin välirauha oli Ranskan ja Itävallan välillä 18. huhtikuuta 1797 solmittu alustava rauhansopimus, joka käytännössä lopetti ensimmäisen liittokunnan sodan. Sota päättyi virallisesti Campo Formion rauhaan lokakuussa 1797. Ranskan vastaisesta liittokunnasta olivat tuohon mennessä jo irtautuneet muut suurvallat paitsi Itävalta ja Iso-Britannia. Itävallan pakotti rauhaan ranskalainen kenraali Napoléon Bonaparte, joka eteni vuosina 1796–1797 Pohjois-Italiassa voitosta voittoon. Pakotettuaan Kirkkovaltion antautumaan helmikuussa 1797 Bonaparte käynnisti 20. maaliskuuta hyökkäyksen, joka pakotti itävaltalaiset perääntymään Italiasta runsaassa kahdessa viikossa aina Steiermarkin Judenburgiin. Itävaltalaisten komentaja arkkiherttua Kaarle solmi siellä 7. huhtikuuta alustavan aselevon. Bonaparte, jonka armeija oli Leobenissa vain kahden viikon marssin päässä Wienistä, ei jäänyt odottamaan Ranskan direktoriohallituksen valtuutusta, vaan neuvotteli omin päin välirauhansopimuksen ja allekirjoitti sen 18. huhtikuuta.French Revolutionary wars: Campaigns of 1794 Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 8.1.2019. Itävaltalaisista sopimuksen allekirjoitti kenraali Maximilian von Merveldt. Leobenin välirauha sisälsi pääosin samat ehdot, jotka vahvistettiin myöhemmin Campo Formion rauhassa. Ranska sai pitää jo valloittamansa Itävallan Alankomaat, Reinin länsipuoliset alueet sekä Lombardian, mutta Itävalta saisi myöhemmin osan Venetsian tasavallasta, johon Bonaparte seuraavaksi hyökkäsi.The coup of 18 Fructidor and the Treaty of Camp Formio Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 8.1.2019.Liittokuntain sodat, Tietosanakirja (1913), s. 944 (Runeberg.org) ==Lähteet== Luokka:Ensimmäisen liittokunnan sota Luokka:Rauhansopimukset Luokka:1700-luvun kansainväliset sopimukset Luokka:1797
Equinoxe Infinity

__NOTOC__ Equinoxe Infinity on ranskalaisen elektronista musiikkia tuottava artisti Jean-Michel Jarren kahdeskymmenes studioalbumi, jonka julkaisi Columbia Records 16. marraskuuta 2018. Albumi on jatko-osa Jarren vuonna 1978 julkaistulle Équinoxe-albumille. Albumin kappaleet ovat tyyliltään elokuvallisia ja albumin teemana on ihmiskunnan tulevaisuus.Peter Lingbergh: Jean-Michel Jarre Contemplates the Future's Mystery on 'Equinoxe Infinity': Exclusive Track-by-Track Breakdown Billboard (16. marraskuuta 2018) == Kappaleet == # # # # # # # # # # == Palaute == * Soundi: Levyarvio: Kosminen matka Jean-Michel Jarren ajatteluun – Uusi albumi on jatko-osa 40 vuoden takaiselle levylle Viitattu 30.3.2022. * Spill: Aaron Badgley: SPILL ALBUM REVIEW: JEAN-MICHEL JARRE – EQUINOXE INFINITY Spill Magazine == Lähteet == Luokka:Jean Michel Jarren albumit Luokka:Vuoden 2018 albumit
Lunévillen rauha

Lunévillen rauha oli 9. helmikuuta 1801 solmittu rauhansopimus, jolla Itävalta ja koko Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta irtautui toisen liittokunnan sodasta Ranskaa vastaan. Ranskan sotamenestys oli ajanut toisen liittokunnan tappiolle samoin kuin ensimmäisenkin. Kenraali Jean Victor Moreaun komentama armeija löi itävaltalaiset perinpohjaisesti Hohenlindenin taistelussa 3. joulukuuta 1800 ja ryhtyi sitten takaa-ajoon. Joulupäivänä Itävallan armeija taipui Steyrissä aselepoon. Pohjois-Italiassa olleet itävaltalaiset joukot solmivat 15. tammikuuta 1801 erillisen aselevon Trevisossa. Rauhansopimus syntyi Ranskan Lunévillessä 9. helmikuuta. Se pääosin toisti vuoden 1797 Campo Formion rauhan ehdot: Ranska saisi pitää Reinin länsipuoliset alueet, Belgian ja valloituksensa Italiassa. Syrjäytetty Toscanan suurherttua Ferdinand III ja alueitaan läntisessä Saksassa menettäneet ruhtinaat saisivat kompensaationa entisiä kirkollisia ruhtinaskuntia. Itävalta joutui tunnustamaan Ranskan perustamat vasallivaltiot Batavian, Helvetian, Cisalppisen ja Ligurian tasavallan.French Revolutionary wars: Campaigns of 1794 Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 8.1.2019. Sopimuksen allekirjoittivat Ranskan puolesta Napoleonin veli Joseph Bonaparte ja Itävallan puolesta ulkoministeri Johann Ludwig von Cobenzl.Treaty of Lunéville Napoleon.org. Viitattu 8.1.2019. Toisen liittokunnan sotaa jatkoivat tämän jälkeen vielä Iso-Britannia ja lyhyen aikaa eräät Italian valtiot. Sota päättyi kokonaan Amiensin rauhaan helmikuussa 1802. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Toisen liittokunnan sota Luokka:Rauhansopimukset Luokka:1801
Wilfa

Wilfa on norjalaisomisteinen pienkodinkoneyritys. Yritys perustettiin vuonna 1948. Wilfalla on tytäryhtiöt Suomessa, Ruotsissa ja Tanskassa. Wilfa on kehittänyt yhteistyössä Jordanin kanssa sähköhammasharjoja. Wilfa vastaa myös Nestlén Nescafe Dolce Gusto-kapselikahvinkeittimien myynnistä. == Lähteet == Luokka:Elektroniikkayhtiöt Luokka:Norjalaiset yritykset Luokka:Kodinkonemerkit
Xiaomi Mi Mix 3

Xiaomi Mi Mix 3 on Xiaomin lokakuussa 2018 julkistama älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 9.0 "Pie" -käyttöjärjestelmä Xiaomin MIUI- käyttöliittymällä. Puhelin on seuraaja Xiaomi Mi Mix 2S:lle, joka julkaistiin alkuvuonna 2018. Suomessa Mi Mix 3:a myyvät Bestio ja Verkkokauppa.com. Puhelin on saatavilla Suomessa vain rajoitetusti, sillä tuotteiden maahantuonnista vastaavat yksittäiset kolmannet toimijat, kuten Splendid Group.https://www.is.fi/digitoday/mobiili/art-2000005726868.html == Tekniset tiedot == ===Muotoilu=== Mi Mix 3:n näyttö on yksi markkinoiden suurimmista suhteessa runkoon ja puhelimessa on 93 prosentin runko-näyttö- suhde.https://www.techradar.com/news/xiaomi-mi-mix-3-packs-up-to-10gb-of-ram- and-a-stunning-93-screen-to-body-ratio Johtuen lähes koko puhelimen etuosan kattavasta näytöstä, on Mi Mix 3:ssa etukamera sijoitettu liukukannen alle, joka tulee esille näyttöä alaspäin työntämällä. ===Suoritin ja muisti=== Versiosta riippuen Mi Mix 3 on saatavilla kuuden, kahdeksan tai kymmenen gigatavun RAM-muistilla. Kuuden gigatavun RAM-muistilla varustettu malli sisältää 128 gigatavua tallennusmuistia, kun taas kahdeksan tai kymmenen gigatavun RAM-muistilla varustetut mallit sisältävät 256 gigatavua tallennusmuistia. Jokaisessa mallissa on Snapdragon 845 -suoritin ja Adreno 630 -grafiikkapiiri.https://www.xda-developers.com/xiaomi-mi-mix-3-launch- specifications-pricing-availability/ ====Kamerat ja multimedia==== Mi Mix 3:ssa on takana kaksi 12 megapikselin kameraa. Puhelimen edessä liukukannen alla ovat 24 ja 2 megapikselin etukamerat. DxOMarkin kameratestissa Mi Mix 3 sai arvosanaksi 103 pistettä, mikä tekee puhelimesta yhden vuoden 2018 parhaimmista kamerapuhelimista.https://www.dxomark.com/xiaomi-mi-mix-3-camera- review/ === Ohjelmisto === Julkaisuhetkellä laitteessa on esiasennettuna Android 9.0 "Pie" Xiaomin MIUI 10 -käyttöliittymällä.https://bestio.fi/blogs/news/joukko-xiaomin-puhelimia- myyntiin-tekniset-tiedot-vertailussa == Lähteet == Luokka:Xiaomin matkapuhelimet Luokka:Android-pohjaiset laitteet Luokka:Vuoden 2018 matkapuhelimet
Jacob Jonas Björnståhl

Jacob Jonas Björnståhl (23. tammikuuta 1731 Uppsala – 12. heinäkuuta 1779 ThessalonikiBjörnståhl, Jakob. Svenskt biografiskt handlexikon 1906.) oli ruotsalainen orientalisti ja matkakirjailija. Hän alkoi vuonna 1767 julkaista matkakirjeitä, jotka julkaistiin postuumisti kuutena kirjana vuodesta 1780 alkaen. Kirjeissä kuvataan Björnståhlin tapaamisia aikansa eurooppalaisten merkkihenkilöiden kanssa sekä kuvauksia Välimeren maiden elämäntavoista. Matkakirjeissä kuvattiin myös Turkkia. Nämä kuvaukset huomattiin myös Suomessa, sillä Björnståhlilla oli läheiset yhteydet Turkuun. Björnståhl puhui lukuisia kieliä ja hänen oli helppo oppia ja tutkia niitä. Ennen matkojaan hän julkaisi väitöskirjan Decalogus Hebraicus ex Arabica Dialecto Illustratus. Matkojensa aikana hänet nimitettiin ensin Uppsalan yliopiston apulaisprofessoriksi ja sitten Lundin yliopiston professoriksi. Hänen kuusi matkakirjaansa (1780–1784) käsittelevät Ranskaa, Italiaa, Sveitsiä, Saksaa, Alankomaita, Englantia, Turkkia ja Kreikkaa. Björnståhlin akateemisista oppilaista tunnetuin on Johan Adam Tingstadius. ==Lähteet== Luokka:Orientalistit Luokka:Ruotsalaiset tietokirjailijat Luokka:Matkakirjailijat Luokka:Vuonna 1731 syntyneet Luokka:Vuonna 1779 kuolleet
Ruskokalvajat

Ruskokalvajat (Gonioctena) on lehtikuoriaisten (Chrysomelidae) heimoon kuuluva kovakuoriaissuku. Sukuun kuuluu maailmanlaajuisesti useita kymmeniä lajeja. == Suvun lajeja == *Vähäruskokalvaja (Gonioctena flavicornis) *Pajunruskokalvaja (Gonioctena viminalis) *Haavanruskokalvaja (Gonioctena decemnotata) *Pohjanruskokalvaja (Gonioctena linnaeana) *Lapinruskokalvaja (Gonioctena arctica) *Gonioctena sundmani *Norjanruskokalvaja (Gonioctena norvegica) *Gonioctena olivacea *Olaruskokalvaja (Gonioctena quinquepunctata) *Pihlajanruskokalvaja (Gonioctena intermedia) *Tuomenruskokalvaja (Gonioctena pallida) == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Ruskokalvajat (Gonioctena) *ITIS: Gonioctena *Bug Guide: Genus Gonioctena *Bug Guide: Genus Gonioctena kuvia *Pherobase: Semiochemicals of Genus Gonioctena Luokka:Lehtikuoriaiset
Mikko Wilska

Mikko Adolf Wilska (28. lokakuuta 1877 ParikkalaAikalaiskirja 1934, s. 741 (Viitattu 8.1.2019) – 7. huhtikuuta 1948 Helsinki) oli suomalainen kauppaneuvos, konsuli, tehtailija, yritysjohtaja ja kunnalliselämän vaikuttaja. Mikko Adolf Wilskan vanhemmat olivat maanviljelijä Mikko Wilska ja Anni Muukkonen. Hänen ensimmäinen puolisonsa 1905–1906 oli Hilma Lepistö ja toinen vuodesta 1909 Emma Reinikainen. Wilska kävi kauppakoulun Kuopiossa 1897, täydensi opintojaan ulkomailla ja työskenteli liikealalla jo 16-vuotiaasta. Hankkijan Viipurin konttorin apulaisjohtajana hän toimi 1905–1906, Tienhaaran mallasjauhotehtaan ja myllyn Wilska perusti vuonna 1906. Hän oli Alkoholiliikkeen Viipurin paikallisjohtaja 1932–1940 ja yhtiön pääkonttorin oluttoimiston johtaja 1940–1945. Wilska oli Viipurin rahatoimikunnan puheenjohtaja 1923–1930 ja kaupunginhallituksen jäsen vuodesta 1930, samoin kuin usean vuoden ajan Viipurin kaupunginvaltuuston jäsen. Viipurin Näyttämön, myöhemmin Viipurin Kaupunginteatterin, johtokunnan puheenjohtajana Wilska toimi kymmenen vuotta. Tšekkoslovakian konsuli Viipurissa hän oli 1926–1940. Wilska sai kauppaneuvoksen arvon vuonna 1937.Kuolleita. Helsingin Sanomat, 8.4.1948, s. 6. ==Lähteet== Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Viipurin kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1877 syntyneet Luokka:Vuonna 1948 kuolleet
Arthur Melo

Arthur Henrique Ramos de Oliveira Melo (s. 12. elokuuta 1996) eli Arthur on brasilialainen jalkapalloilija. Hänen pelaajaoikeutensa kuuluvat italialaiselle Juventukselle, johon hän siirtyi kesällä 2020, mutta hän on pelannut lainalla kaudella 2022–2023 englantilaisessa Liverpoolissa ja kaudella 2023–2024 italialaisseura Fiorentinassa. Arthur on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Arthuria on verrattu pelityyliltään samankaltaiseen Barcelona-legenda Xaviin. Arthur edusti kotimaassaan Grêmiota. Hän siirtyi kesällä 2018 Barcelonaan. Hän pelasi ensimmäisellä liigakaudellaan Espanjassa 27 ottelua ja voitti liigamestaruuden. Mestarien liigassa hän pelasi tuolla kaudella yhdeksän ottelua. Ensimmäisen maalinsa Espanjan liigassa Arthur teki toisen kautensa avausottelussaan Osasunaa vastaan elokuun 2019 lopussa. Toisen liigamaalinsa hän teki 3,5 viikkoa myöhemmin Villarrealia vastaan ja kolmannen helmikuussa 2020 Eibaria vastaan. Hän pelasi kauden aikana 21 La Ligan ottelua ja neljä Mestarien liigan ottelua. Kesäkuussa 2020 Arthur siirtyi Juventukseen vaihtokaupassa, jossa Miralem Pjanić siirtyi Barcelonaan. Arthur pelasi Serie A:ssa ensimmäisellä kaudella 22 ja toisella 20 ottelua. Ainoan maalinsa hän teki tammikuussa 2021 Bolognaa vastaan. Mestarien liigassa hän pelasi kaudella 2020–2021 seitsemän ja seuraavalla kaudella kuusi ottelua. Juventus voitti Italian cupin kaudella 2020–2021, ja Arthur pelasi neljännesvälierän kokonaan ja tuli ensimmäisessä välieräottelussa vaihdosta kentälle. Kaudella 2022–2023 Arthur pelasi lainasopimuksella Englannin Valioliigan Liverpoolissa mutta pääsi edustusjoukkueessa kentälle vain yhdessä Mestarien liigan ottelussa. Hän sai syksyllä 2022 harjoituksissa reisivamman, jonka vuoksi hän joutui leikkaukseen ja pitkälle sairauslomalle. Kaudella 2023–2024 Arthur edustaa lainasopimuksella Italian Serie A:ssa pelaavaa Fiorentinaa, jossa hän on kuulunut syksyn ajan joukkueen pelaavaan vakiokokoonpanoon. Arthur pelasi Brasilian maajoukkueessa ensimmäisen kerran syyskuussa 2018 Yhdysvaltoja vastaan. Copa Américassa 2019 hän kuului Brasilian kultaa voittaneeseen joukkueeseen ja pelasi täyden ajan Brasilian kaikissa otteluissa ensimmäistä alkulohko-ottelua lukuun ottamatta. Vuoden 2023 loppuun mennessä hän on pelannut 22 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin, marraskuussa 2020 MM- karsintaottelussa Uruguayta. == Lähteet == Luokka:Brasilialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt