EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Marmoripalatsi (Potsdam)

thumb|265px|Marmoripalatsi sisääntulopihan puolelta Marmoripalatsi (Marmorpalais) on entinen Hohenzollernien palatsi Potsdamissa niin sanotun Uuden puutarhan eli Neuer Gartenin alueella, Heiligen See -järven rannalla. Marmoripalatsin rakennutti Preussin kuningas Fredrik Vilhelm II pian valtaantulonsa jälkeen, vuosina 1787–1792, vain lyhyehkön matkan päähän edeltäjänsä Fredrik Suuren rakennuttamasta Sanssoucin palatsista. Marmoripalatsin suunnitteli arkkitehti Carl von Gontard uuden klassistisen tyylin mukaisesti, mikä erottaa sen Fredrik Suuren palatseista. Punatiilinen rakennus on kaksikerroksinen ja pohjakaavaltaan neliönmuotoinen. Katolla olevasta pienestä näköalatornista voi ihailla ympäristöä. Nimi viittaa harmaaseen Sleesian marmoriin, jota on käytetty julkisivun koristeluun ja jäsentämiseen. Sisätilojen suunnittelusta vastasi Carl Gotthard Langhans. Palatsiin lisättiin kaksi siipirakennusta vuonna 1797. Johann August Eyserbeck suunnitteli palatsin ympärille puutarhan, jossa on erilaisia näköalapaikkoja ja erikoisia arkkitehtonisia kulisseja.Edelgard Abenstein & Jeannine Fiedler: Taide & Arkkitehtuuri: Berliini (suom. Pirkko Roinila), s. 432. Tandem Verlag (h. f. ullmann) 2009. Alkuteos Kunst & Architektur Berlin. Saksan keisari Vilhelm II asui marmoripalatsissa kruununprinssiaikanaan vuodesta 1881 alkaen. Myös hänen poikansa Vilhelm asui siellä perheineen, kunnes heitä varten suunniteltu Cecilienhofin linna valmistui vuonna 1917.Marmorpalais Stiftung Preussische Schlössen und Gärten Berlin-Brandenburg. Viitattu 5.8.2014. Nykyisin Marmoripalatsi on museona. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Potsdamin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Saksan palatsit
Marmoripalatsi

Marmoripalatsi voi tarkoittaa ainakin seuraavia rakennuksia: *Marmoripalatsi, palatsi Pietarissa *Marmoripalatsi, palatsi Potsdamissa *Marmoripalatsi, palatsi Teheranissa *Marmoripalatsi, palatsi Kalkutassa *Marmoripalatsi, kaupunkipalatsi Helsingin Kaivopuistossa
Assassin’s Creed Rogue

Assassin’s Creed Rogue (työnimeltään Assassin’s Creed Comet) on Ubisoft Sofian kehittämä ja Ubisoftin julkaisema Assassin’s Creed -pelisarjaan kuuluva toimintaseikkailupeli. Peli julkaistiin PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle marraskuussa 2014 sekä Microsoft Windowsille 10. maaliskuuta 2015. Rogue on pääsarjan kahdeksas osa. Pelin paranneltu remastered-versio julkaistiin PlayStation 4:lle ja Xbox Onelle maaliskuussa 2018. Peli sijoittuu seitsenvuotisen sodan aikaiseen Pohjois-Amerikkaan. Pelialueeseen kuuluu muun muassa Pohjois-Atlantti, Appalakkien alue ja New York. Pelissä ei muista osista poiketen pelata salamurhaajalla () vaan Shay Cormac -nimisellä temppeliritarilla (. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 2014 videopelit Luokka:Assassin’s Creed -pelit Luokka:PlayStation 3 -pelit Luokka:Xbox 360 -pelit Luokka:Windows-pelit
Grunewald (metsä)

Grunewald on laaja metsäalue Berliinin kaupungin länsiosassa Haveljoen itärannalla, pääosin Grunewaldin kaupunginosan alueella. Metsän laajuus on 32 neliökilometriä. Sen alueella sijaitsee 1500-luvulla rakennettu Grunewaldin metsästyslinna, Havelin rannalle rakennettu Grunewaldturm-näkötorni, sota-ajan raunioiden kivimurskasta kasattu keinotekoinen kukkula Teufelsberg sekä Krumme Lanke -järvi ja Grunewaldjärvi. Alueella on uimarantoja ja muita ulkoilumahdollisuuksia. Järvien välissä on Langes Luch -niminen luonnonsuojelualue. Toisen maailmansodan aikana berliiniläiset kaatoivat suuren osan metsästä polttopuiksi, mutta se on sittemmin istutettu uudelleen.Christopher ja Melanie Rice: CityPack Berliini, s. 28. WSOY 1996. Alkuteos CityPack Berlin, AA Publishing 1996. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Berliinin puistot Luokka:Saksan metsät
Sini Laaksonen

Sini Laaksonen (s. 5. maaliskuuta 1996Sini Laaksonen Suomen Palloliitto. Viitattu 6.8.2014.) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Kansallisessa Liigassa pelaavaa Turun Palloseuraa. Hän on Maskun Palloseuran kasvatti ja on pelannut myös Turun Pyrkivän riveissä. Liigadebyyttinsä Laaksonen teki keväällä 2013.Sini Laaksonen Palloverkko. Viitattu 6.8.2014. Ikäkausimaajoukkueita edustanut Laaksonen oli vuonna 2013 mukana Suomen välieriin selvinneessä joukkueessa alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa ja kuuluu myös Suomen joukkueeseen elokuussa 2014 Kanadassa pelattavissa alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Aljaksandr Valadzko

Aljaksandr Paulavitš Valadzko (, ; s. 18. kesäkuuta 1986 Motol, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto) on valkovenäläinen jalkapalloilija. Hän edustaa Valko- Venäjän korkein liigassa pelaavaa Batea ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. ==Lähteet== * * Aljaksandr Valadzko National Football Teams -sivustolla Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Valkovenäläiset jalkapalloilijat
FS Danton (1909)

Danton oli Ranskan merivoimien Danton-luokan dreadnought ensimmäisessä maailmansodassa. Se oli Ranskan ensimmäinen turbiinimoottorein varustettu taistelulaiva. Saksan keisarikunnan laivaston sukellusvene SM U-64 upotti Dantonin 19. maaliskuuta 1917. Joulukuussa 2007 tutkimusryhmä löysi aluksen hylyn, jonka varmistettiin helmikuussa 2009 olevan Danton. == Valmistus == Alus tilattiin Brestistä Arsenal de Brestiltä, missä köli laskettiin 9. tammikuuta 1908. Alus laskettiin vesille 4. heinäkuuta 1909 ja valmistui () 24. heinäkuuta 1911.Jordan 2013 s. 53 ==Palvelus== Viikko vesillelaskun jälkeen alus lähetettiin Englantiin Yrjö V kruunajaisiin. Kun alus palasi Ranskaan, se määrättiin 1. taistelulaivueeseen. Hyèresissä aluksen yksi tykki räjähti vuonna 1913, mikä tappoi kolme ja haavoitti useita. Ensimmäisessä maailmansodassa Danton oli amiraali Chochepratin komentamassa Ranskan Välimeren laivastossa. Alukseen osui kello 13:17 19. maaliskuuta 1917 torpedoja 22 kilometriä Maltalta lounaaseen, kun se oli palaamassa uudelleen sovituksesta Toulonista ja oli matkalla Kreikkaan Korfulle Otranton saartoon. Aluksella oli enemmän miehiä kuin normaalisti, sillä monet olivat muiden Korfulla olevien alusten miehistöä. Se upposi 45 minuutissa. Alukselta pelastettiin 806 miestä, mutta 296 hukkui. == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Danton-luokan taistelulaivat Luokka:Ranskalaiset ensimmäisen maailmansodan taistelulaivat
Zorron merkki (vuoden 1940 elokuva)

Zorron merkki (The Mark of Zorro) on Rouben Mamoulianin ohjaama elokuva vuodelta 1940. Elokuva perustuu Johnston McCulleyn romaaniin The Curse of Capistrano, jonka myöhemmät painokset ovat ilmestyneet nimellä The Mark of Zorro. Tarinassa Espanjassa kouluttautunut aatelismies Don Diego Vega (Tyrone Power) palaa kotiseudulleen 1820-luvun Kaliforniaan ja ryhtyy miekkailutaitojensa avulla puolustamaan kansaa julmaa mahtimiestä vastaan. Elokuvan ensiesitys Suomessa oli syyskuussa 1941 Capitolissa. Esitystiedot, viitattu 6.8.2014 Elokuva on talletettu Yhdysvaltojen Kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia.Complete National Film Registry Listing, National Film Preservation Board, Library of Congress. Viitattu 15.7.2019. ==Arviot== Erään kriitikon mukaan Mamoulianin versio ”saattaa hyvinkin olla aiheen paras ja valloittavin seikkailu”. Kriitikko kehottaa nykypäivän tekijöitä ottamaan siitä oppia.AP: Zorron merkki, Viikon tv-elokuvia, Tv-maailma, 12/2014 sivu 12 Muuan toinen kriitikko kutsui elokuvaa sen tv-esityksen alla 1990 tyylikkääksi ja näyttäväksi seikkailuelokuvaksi, jossa Tyrone Power loistaa kuuluisimmassa roolissaan. Ohjaaja Mamoulian on saanut tämän kriitikon mielestä kaikki osaset toimimaan, ja kuvaaja Arthur Miller onnistuu myös osaltaan. ==Näyttelijät== ==Lähteet== Luokka:Zorro-elokuvat Luokka:Rouben Mamoulianin ohjaamat elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat Luokka:Vuoden 1940 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset seikkailuelokuvat
Zorron merkki

Zorron merkki on seuraavien elokuvien nimi: * Zorron merkki, elokuva vuodelta 1920 * Zorron merkki, elokuva vuodelta 1940 * Zorron merkki, elokuva vuodelta 1974
Fosforitrifluoridi

Fosforitrifluoridi (PF3) on myrkyllinen fosforin ja fluorin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. ==Ominaisuudet== Fosforitrifluoridi on huoneenlämpötilassa väritöntä kaasumaista ainetta. Yhdiste liukenee poolisiin orgaanisiin liuottimiin, kuten etanoliin, mutta vesi hydrolysoi sen hitaasti fosforihapokkeeksi ja vetyfluoridiksi. Emäksisissä liuoksissa hydrolyysi on nopeampaa. Yhdiste reagoi kloorattujen hiilivetyjen kanssa, jolloin klooriatomi korvautuu fluoriatomilla.Charles B. Lindahl & Tariq Mahmood: Fluorine Compounds, Inorganic, Phosphorus, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 6.8.2014Gerhard Bettermann, Werner Krause, Gerhard Riess & Thomas Hofmann: Phosphorus Compounds, Inorganic, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 6.8.2014 :PF3 \+ 3 H2O → H3PO3 \+ 3 HF Fosforitrifluoridi on voimakas Lewis-emäs ja muodostaa komplekseja Lewis-happojen kanssa. Tältä ominaisuudeltaan se muistuttaa huomattavasti hiilimonoksidia ja monet fosforitrifluoridin metallikomplekseista muistuttavat rakenteeltaan metallikarbonyylikomplekseja. Kompleksoitumisominaisuuteen perustuu myös fosforitrifluoridin myrkyllisyys, sillä se syrjäyttää hiilimonoksidin tavoin hemoglobiinin rautaan sitoutuneen hapen. Myrkyllisyydeltään yhdiste on verrattavissa fosgeeniin. ==Valmistus== Ensimmäisen kerran fosforitrifluoridia valmisti Henri Moissan vuonna 1884 kuparifosfidin ja lyijyfluoridin välisellä reaktiolla. Yhdistettä muodostuu fosforin ja fluorin välisessä reaktiossa, mutta nykyään sitä valmistetaan pääasiassa fluoraamalla fosforitrikloridia antimonitrifluoridin, arseenitrifluoridin, kalsiumfluoridin tai sinkkifluoridin avulla. Muodostuva tuote puhdistetaan pesemällä vedellä ja puhdistetaan jäähdyttämällä alle yhdisteen sulamispisteen. ==Lähteet== Luokka:Fluoridit Luokka:Fosforiyhdisteet
Luettelo Kanadan kenraalikuvernööreistä

Tämä on luettelo Kanadan kenraalikuvernööreistä. Luettelo alkaa Charles Monckista ja loppuu Julie Payetteen. Harold Alexander oli viimeinen brittiläinen virassa. Hänen seuraajansa Vincent Massey oli ensimmäinen Kanadassa syntynyt kenraalikuvernööri. == Kanadan kenraalikuvernöörit== Kuvernööri Virka-aika Nimittänyt monarkki Charles Monck Monckin 4. varakreivi 1867–1869 Viktoria John Young 1869–1871 Frederick Hamilton-Temple-Blackwood 1872–1878 John Campbell 1878–1883 Henry Petty-Fitzmaurice 1883–1888 Frederick Stanley Derbyn 16. jaarli 1888–1893 John Campbell Hamilton-Gordon Aberdeenin ja Temairin 1. markiisi 1893–1898 Gilbert John Elliot-Murray-Kynynmound Minton 4. jaarli 1898–1904 Albert Grey Greyn 4. jaarli 1904–1911 Edvard VII Arthur (Connaughtin herttua) 1911–1916 Yrjö V Victor Cavendish Devonshiren 9. herttua 1916–1921 Julian Byng Vimyn 1. varakreivi 1921–1926 Freeman Freeman-Thomas Willingdonin 1. markiisi 1926–1931 Vere Brabazon Ponsonby Bessboroughin 9. jaarli 1931–1935 John Buchan Lordi Tweedsmuir 1935–1940 Alexander Cambridge Athlonen 1. jaarli 1940–1946 Yrjö VI Harold Alexander Tunisin 1. jaarli 1946–1952 Vincent Massey 1952–1959 Elisabet II Georges Vanier 1959–1967 Roland Michener 1967–1974 Jules Léger 1974–1979 Edward Schreyer 1979–1984 Jeanne Sauvé 1984–1990 Ray Hnatyshyn 1990–1995 Romeo LeBlanc 1995–1999 Adrienne Clarkson 1999–2005 Michaëlle Jean 2005–2010 David Johnston 2010–2017 Julie Payette 2017–2021 ==Lähteet== *
Luettelo Australian kenraalikuvernööreistä

Tämä on luettelo Australian kenraalikuvernööreistä. Luettelo alkaa John Hopesta ja päättyy Sam Mostyn. ==Australian kenraalikuvernöörit== Järjestys Kuva Virka-aika Kenraalikuvernöörit Monarkki 1 1. tammikuuta 1901 – 9. tammikuuta 1903 John Hope, Hopetounin 7. jaarli Viktoria Edvard VII 2 9. tammikuuta 1903 – 21. tammikuuta 1904 Hallam Tennyson, Tennysonin 2. paroni Edvard VII 3 21. tammikuuta 1904 – 9. syyskuuta 1908 Henry Northcote, Northcoten 1. paroni Edvard VII 4 9. syyskuuta 1908 – 31. heinäkuuta 1911 William Humble Ward, Dudleyn 2. jaarli Edvard VII Yrjö V 5 31. heinäkuuta 1911 – 18. toukokuuta 1914 Thomas Denman, Denmanin 3. jaarli Yrjö V 6 18. toukokuuta 1914 – 6. lokakuuta 1920 Ronald Munro Ferguson, Novarin 1. varakreivi Yrjö V 7 6. lokakuuta 1920 – 8. lokakuuta 1925 Henry Forster, Forsterin 1. paroni Yrjö V 8 8. lokakuuta 1925 – 21. tammikuuta 1931 John Baird, Stonehavenin 1. varakreivi Yrjö V 9 21. tammikuuta 1931 – 23. tammikuuta 1936 Sir Isaac Isaacs Yrjö V Edvard VIII 10 23. tammikuuta 1936 – 30. tammikuuta 1945 Alexander Gore- Ruthven, Gowrierin 1. paroni Edvard VIII Yrjö VI 11 30. tammikuuta 1945 – 11. maaliskuuta 1947 Prinssi Henry, Gloucesterin herttua Yrjö VI 12 11. maaliskuuta 1947 – 8. toukokuuta 1953 William McKell Yrjö VI Elisabet II 13 8. toukokuuta 1953 – 2. helmikuuta 1960 William Slim, Slimin 1. varakreivi Elisabet II 14 2. helmikuuta 1960 – 3. helmikuuta 1961 William Morrison, Dunrossilin 1. varakreivi Elisabet II 15 3. elokuuta 1961 – 7. toukokuuta 1965 William Sidney, De L'Islen varakreivi Elisabet II 16 7. toukokuuta 1965 – 30. huhtikuuta 1969 Richard Casey, Caseyn paroni Elisabet II 17 30. huhtikuuta 1969 – 11. heinäkuuta 1974 Paul Hasluck Elisabet II 18 11. heinäkuuta 1974 – 8. joulukuuta 1977 Sir John Kerr Elisabet II 19 8. joulukuuta 1977 – 29. heinäkuuta 1982 Sir Zelman Cowen Elisabet II 20 29. heinäkuuta 1982 – 16. helmikuuta 1989 Sir Ninian Stephen Elisabet II 21 16. helmikuuta 1989 – 16. helmikuuta 1996 Bill Hayden Elisabet II 22 16. helmikuuta 1996 – 29. kesäkuuta 2001 Sir William Deane Elisabet II 23 29. kesäkuuta 2001 – 28. kesäkuuta 2003 Peter Hollingworth Elisabet II 24 11. elokuuta 2003 – 5. syyskuuta 2008 Michael Jeffery Elisabet II 25 5. syyskuuta 2008 – 28. maaliskuuta 2014 Quentin Bryce Elisabet II 26 28. maaliskuuta 2014 – 1. heinäkuuta 2019 Peter Cosgrove Elisabet II 27 1. heinäkuuta 2019 – 1. heinäkuuta 2024 David Hurley Elisabet II Charles III 28 1. heinäkuuta 2024 – virassa Sam Mostyn Charles III * Australian kenraalikuvernöörit kenraalikuvernöörit
Lenan kansallispuisto

thumb|250px|Lenan kivipilarit. Lenan kansallispuisto on lähes 13 000 neliökilometrin laajuinen kansallispuisto Sahan tasavallassa Venäjällä. Luonnonsuojelualueeksi alue osoitettiin vuonna 1995. Kansallispuisto lisättiin Unescon maailmanperintöluetteloon luontokohteeksi vuonna 2012. Kansallispuisto tunnetaan Lena-joen rannalta kohoavista noin 100 metriä korkeista kivipilareista, jotka ovat muodostuneet alueen äärimmäisissä ilmasto- olosuhteissa. Lämpötila voi alueella vaihdella -60 Celsius-asteesta +40 asteeseen. Alueelta on löydetty myös runsaasti kambrikauden aikaisia eri lajien fossiileja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Sahan tasavallan maantiede Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Venäjällä Luokka:Venäjän kansallispuistot
Kamtšatkan aluepiirin lippu

Kamtšatkan aluepiirin lippu on Venäjällä sijaitsevan Kamtšatkan aluepiirin tunnus vaakunan ohella. Siinä on vaakasuuntaan kaksi erikokoista palkkia, ylempänä valkoinen ja alempana sininen. Vasemmassa yläkulmassa on aluepiirin vaakunasta muunneltu kolmea purkautuvaa tulivuorta esittävä kuvio. Lippu otettiin käyttöön vuonna 2002 ja sen mittasuhteet ovat 2:3. ==Katso myös== * Luettelo Venäjän liittovaltiosubjektien lipuista ==Lähteet== * Flags of the World Luokka:Kamtšatkan aluepiiri Luokka:Venäjän liput
BMJ

BMJ on vertaisarvioitu lääketieteen alan aikakauslehti ja www-sivusto. BMJ:tä julkaisee brittiläinen BMJ Publishing Group, jonka omistaa British Medical Association. Lehti on englanninkielinen, ja sen toimitus sijaitsee pääosin Lontoossa. Lehti tunnettiin aiemmin nimellä British Medical Journal. BMJ:n printtiversio julkaistaan viikoittain, ja sen levikki on noin 122 000\. Lehteä on julkaistu keskeytyksettä vuodesta 1840 lähtien. Sillä on ollut useita nimiä: Provincial Medical and Surgical Journal (1840–52), Association Medical Journal (1853–56), British Medical Journal (1857–1988), BMJ (1988–2014), ja vuodesta 2014 alkaen virallisesti The BMJ. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * bmj.com, lehden virallinen sivusto Luokka:Brittiläiset tiedelehdet
Dick Smith

Richard Emerson "Dick" Smith (26. kesäkuuta 1922 New York – 30. heinäkuuta 2014 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen Oscar-palkittu maskeeraaja. Smith opiskeli Yalen yliopistossa pääaineenaan eläintiede. Viimeisenä opiskeluvuotenaan hän omistautui teatterimaskeeraukselle ja aloitti työskentelyn Yalen teatteriryhmässä. Vuosina 1945–1959 hän työskenteli NBC:n päämaskeeraajana. Smith ja Paul LeBlanc saivat parhaan maskeerauksen Oscar- palkinnon vuoden 1984 elokuvasta Amadeus. Vuonna 2012 Smith sai Oscar- kunniapalkinnon. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Oscar-palkinnon saajat Luokka:Yhdysvaltalaiset meikkitaiteilijat Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Lämpösokkiproteiini

Lämpösokkiproteiinit (eng. heat-shock proteins, HSPs) ovat proteiineja, joita solut tuottavat vasteena ympäristön aiheuttamaan stressiin. Tällaisia stressitilanteita voivat olla mm. korkea lämpötila, UV-säteily ja vieraat kemikaalit. Lämpösokkiproteiinit osallistuvat proteiiniaggregaatioiden purkuun, proteiinien stabiloimiseen, laskostumiseen ja hajotukseen. Niitä löytyy useita eri perheitä, kuten Hsp90, Hsp70 ja Hsp60. Monet näistä ovat ATP:stä riippuvaisia. Tunnetuimpiin lämpösokkiproteiineihin kuuluvat Hsp70-perhe. Niitä löytyy aitotumaisilta solulimakalvostolta, tumasta, solulimasta sekä mitokondrioista. Ne avustavat uusien proteiinien laskostumisessa ja auttavat denaturoituneita proteiineja laskostumaan uudelleen. Ne myös estävät aggregaatioita ja voivat jopa estää ohjelmoidun solukuoleman. == Lähteet == Luokka:Proteiinit
Carl-Johan Boman

Carl-Johan Boman (11. marraskuuta 1883 Turku – 13. toukokuuta 1969 Helsinki)Kuolleita (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 24.5.1969, HS Aikakone. Viitattu 10.3.2018. oli suomalainen huonekalutehtailija ja yksi Suomen ensimmäisistä sisustusarkkitehdeista. Carl-Johan Boman opiskeli sisustusarkkitehtuuria Berliinin kuninkaallisessa taideteollisuusopistossa Sarantola-Weiss 1995 s. 97. ja toimi sitten vuodesta 1906 isänsä, puuseppämestari ja tehtailija Nikolai Bomanin (1845–1924) perustaman Bomanin huonekalutehtaan palveluksessa, ensin taiteellisena johtajana ja vuodesta 1919 toimitusjohtajana.Mäkikalli, Maija: Carl-Johan Bomanin arkisto Turun maakunta- arkistoon, Näkökulmia arkistosta -blogi, Arkistolaitos 7.12.2012, viitattu 6.8.2014. Vuonna 1871 Turkuun perustettu N. Bomanin Höyrypuusepäntehdas oli 1800-ja 1900-lukujen vaihteen johtava laatuhuonekalujen valmistaja Suomessa. Yritys oli suosittu yläluokan ja porvariston kotien sisustaja Suomessa ja myös Venäjällä erityisesti 1910-luvulla. Carl-Johanin isän Nikolai Bomanin kuoltua poika pyrki uudistamaan tehtaan tuotevalikoimaa kertaustyylisistä porvarishuonekaluista kohti funktionalismia. Vuonna 1927 nimellä Oy N. Boman Ab tunnetulle yritykselle myönnettiin Ruotsin kuninkaallisen hovihankkijan arvonimi. Bomanin huonekalut saivat palkintoja kansainvälisissä näyttelyissä jo 1800-luvulta alkaen, ja vielä 1950-luvulla ne osallistuivat Milanon triennaaliin 1951 ja 1954 sekä skandinaavisen taideteollisuuden Pohjois- Amerikan näyttelykiertueeseen Design in Scandinavia 1954–1957. Myös Carl-Johan Bomanin veljet työskentelivät perheyrityksen johdossa: Frithjof (1878–1924), Sigurd (1879–1929) ja Carl-Johanin tavoin Berliinissä huonekalualaa opiskellutSarantola-Weiss 1995 s. 69. Paul Boman (1885–1952), jonka vuonna 1936 perustama oma yritys Oy Paul Boman Ab toimi Kuopiossa ja Helsingissä. Carl-Johan Boman muutti perheineen Turusta Helsinkiin vuonna 1937, mutta jatkoi edelleen Turun tehtaan toimitusjohtajana. Hän suunnitteli huonekaluja ja sisustuksia Helsingin Kalevankatu 4:ssä sijainneesta näyttelytilasta käsin. Tässä vaiheessa yrityksen nimi oli Oy Boman Ab. Vuonna 1955 yrityksen omistajaksi tuli Wärtsilä ja se erikoistui laivasisustuksiin. Sotakorvausalusten rakentamista varten Wärtsilä oli tuolloin jo pitkään houkutellut Bomanin taitavia työntekijöitä siirtymään palvelukseensa.Sarantola-Weiss 1995 s. 123. Yritys poistettiin kaupparekisteristä vuonna 1967 sen fuusioiduttua emoyhtiöön. ==Lähteet== * ==Kirjallisuutta== *Mäkikalli, Maija: Laatuhuonekaluja koteihin: Boman, moderni ja suomalaisen huonekalutaiteen murros 1920-luvulta 1950-luvulle. Väitöskirja, Turun yliopisto 2021. Teos verkossa. ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset sisustusarkkitehdit Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1883 syntyneet Luokka:Vuonna 1969 kuolleet
Stortervolandet

Stortervolandet (vanh. suom. Iso-Tervo) on 37 neliökilometrin kokoinen saari Paraisilla, Varsinais-Suomessa. Saari sijaitsee Paraisten pääsaaren Ålönin eteläpuolella josta on saarelle tieyhteys Sattmarkin sillan kautta. Saarelta kulkee Vånon lossi Våno sundin yli Mielisholmaan. ==Lähteet== Luokka:Paraisten saaret
Moskovan eläintarha

Moskovan eläintarha () on eläintarha Moskovassa Venäjällä. Eläintarha perustettiin 1800-luvun puolivälissä ja avattiin yleisölle 13. helmikuuta 1864. Keisarillisen tiedeseuran perustama eläintarha kansallistettiin 1919 ja siirrettiin Moskovan kaupungin omistukseen 1922. Eläintarhassa on 938 eri eläinlajia ja noin 1900 eläinyksilöä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Venäjän eläintarhat Luokka:Moskovan puistot Luokka:Moskovan rakennukset ja rakennelmat
Dimapurin piirikunta

Dimapurin piirikunta () on yksi Intian Nagalandin osavaltion 11 piirikunnasta. Se rajautuu pohjoisesta ja lännestä Assamiin, etelästä Perenin piirikuntaan ja idästä Kohiman piirikuntaan. Piirikunnassa oli vuoden 2011 väestönlaskennassa asukasta. == Lähteet == Luokka:Nagalandin piirikunnat
Kiphiren piirikunta

Kiphiren piirikunta () on yksi Intian Nagalandin osavaltion 11 piirikunnasta. Se rajautuu idästä Myanmariin, pohjoisesta Tuensangin piirikuntaan, lännestä Zunheboton piirikuntaan ja etelästä Phekin piirikuntaan. Piirikunnassa oli vuoden 2011 väestönlaskennassa asukasta. == Lähteet == Luokka:Nagalandin piirikunnat
Kohiman piirikunta

Kohiman piirikunta () on yksi Intian Nagalandin osavaltion 11 piirikunnasta. Se rajautuu lännestä Dimapurin ja Perenin piirikuntiin, pohjoisesta Wokhan piirikuntaan, idästä Zunheboton ja Phekin piirikuntiin ja etelästä Manipuriin. Piirikunnassa oli vuoden 2011 väestönlaskennassa asukasta. == Lähteet == Luokka:Nagalandin piirikunnat
Longlengin piirikunta

Longlengin piirikunta () on yksi Intian Nagalandin osavaltion 11 piirikunnasta. Se rajautuu pohjoisesta Assamiin, lännestä Mokokchungin piirikuntaan, etelästä Tuensangin piirikuntaan ja idästä Monin piirikuntaan. Piirikunnassa oli vuoden 2011 väestönlaskennassa asukasta. == Lähteet == Luokka:Nagalandin piirikunnat
Mokokchungin piirikunta

Mokokchungin piirikunta () on yksi Intian Nagalandin osavaltion 11 piirikunnasta. Se rajautuu pohjoisesta Assamiin, lännestä Wokhan piirikuntaan, etelästä Zunheboton piirikuntaan ja idästä Longlengin ja Tuensangin piirikuntiin. Piirikunnassa oli vuoden 2011 väestönlaskennassa asukasta. == Lähteet == Luokka:Nagalandin piirikunnat
Monin piirikunta

Monin piirikunta () on yksi Intian Nagalandin osavaltion 11 piirikunnasta. Se rajautuu pohjoisesta Assamiin ja Arunachal Pradeshiin, lännestä Longlengin piirikuntaan, etelästä Tuensangin piirikuntaan ja idästä Myanmariin. Piirikunnassa oli vuoden 2011 väestönlaskennassa asukasta. == Lähteet == Luokka:Nagalandin piirikunnat
Rajalakshmi Engineering College

Rajalakshmi Engineering College (REC)http://rmkec.ac.in/engg.pdf, The Hindu, November 2012 on teknologiaan keskittynyt yliopisto Intiassa. Se on perustettu vuonna 1997, ja sen pääkonttori sijaitsee Chennaissa. Yliopisto keskittyy tieteen ja teknologian tutkimukseen sekä opiskelijoiden ja jatko- opiskeljoiden, myös kauppatieteiden opiskelijoiden koulutukseen.http://www.thehindu.com/news/cities/chennai/chen-news/state-engg- colleges-have-best-industry- ties/article4116487.ecehttp://www.ritindia.edu/aicte-cii-pwc-survey-report.pdf http://www.aicte-india.org/downloads/awards_covering_letter.pdf. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Intian yliopistot ja korkeakoulut Luokka:Chennai
Perenin piirikunta

Perenin piirikunta () on yksi Intian Nagalandin osavaltion 11 piirikunnasta. Se rajautuu etelästä ja idästä Manipuriin, lännestä Assamiin ja pohjoisesta Dimapurin ja Kohiman piirikuntiin. Piirikunnassa oli vuoden 2011 väestönlaskennassa asukasta. == Lähteet == Luokka:Nagalandin piirikunnat
Phekin piirikunta

Phekin piirikunta () on yksi Intian Nagalandin osavaltion 11 piirikunnasta. Se rajautuu etelästä Manipuriin, lännestä Kohiman piirikuntaan, pohjoisesta Zunheboton ja Kiphiren piirikuntiin ja idästä Myanmariin. Piirikunnassa oli vuoden 2011 väestönlaskennassa asukasta. == Lähteet == Luokka:Nagalandin piirikunnat
Aapo Hyvärinen

Aapo Johannes Hyvärinen (s. 1970 Helsinki) on ollut Helsingin yliopiston tietojenkäsittelytieteen (erityisesti koneoppimisen) professori vuodesta 2008. Vuosina 2016-2019 Hyvärinen oli professori University College Londonissa. Hyvärinen on Neuroinformatics Group -tutkimusryhmän johtaja Helsingin yliopistossa. ==Tieteellinen työ== Aapo Hyvärisen teki väitöskirjatyönsä Teknillisessä korkeakoulussa ohjaajanaan professori Erkki Oja. Tekniikan väitöskirja Independent component analysis: A neural network approach valmistui vuonna 1997. Sittemmin Aapo Hyvärinen on tehnyt merkittävää kansainvälisesti arvostettua tutkimusta erityisesti ICA-menetelmään (Independent Component Analysis) eli riippumattomien komponenttien analyysiin ja kuvainformaation mallintamiseen liittyen. Marraskuussa 2007 hänet nimitettiin kutsusta professoriksi Helsingin yliopistoon. Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen professori Hyvärinen on ollut vuodesta 2016. Elokuusta 2016 maaliskuuhun 2019 hän työskenteli Lontoossa, University College Londonissa, jossa hänellä oli koneoppimisen professuuri. ==Teoksia== * Aapo Hyvärinen, Juha Karhunen, and Erkki Oja, Independent Component Analysis, Wiley 2001. * Aapo Hyvärinen, Jarmo Hurri, and Patrik O. Hoyer, Natural Image Statistics - A probabilistic approach to early computational vision, Springer 2009. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Aapo Hyvärisen kotisivut Helsingin yliopistolla (helsinki.fi) *Aapo Hyvärinen Tuhat-tutkimustietokannassa (helsinki.fi) *Aapo Hyvarinen, Featured Paper Interview (Sept. 2009) (sciencewatch.com) Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset tietojenkäsittelytieteilijät Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Viitatuimmat tutkijat Clarivaten mukaan
Tuensangin piirikunta

Tuensangin piirikunta () on yksi Intian Nagalandin osavaltion 11 piirikunnasta. Se rajautuu pohjoisesta Longlengin ja Monin piirikuntiin, lännestä Mokokchungin ja Zunheboton piirikuntiin, etelästä Kiphiren piirikuntaan ja idästä Myanmariin. Piirikunnassa oli vuoden 2011 väestönlaskennassa asukasta. == Lähteet == Luokka:Nagalandin piirikunnat
Zunheboton piirikunta

Zunheboton piirikunta () on yksi Intian Nagalandin osavaltion 11 piirikunnasta. Se rajautuu pohjoisesta Mokokchungin piirikuntaan, lännestä Wokhan ja Kohiman piirikuntiin, idästä Tuensangin ja Kiphiren piirikuntiin ja etelästä Phekin piirikuntaan. Piirikunnassa oli vuoden 2011 väestönlaskennassa asukasta. == Lähteet == Luokka:Nagalandin piirikunnat
Wokhan piirikunta

Wokhan piirikunta () on yksi Intian Nagalandin osavaltion 11 piirikunnasta. Se rajautuu pohjoisesta ja lännestä Assamiin, idästä Mokokchungin ja Zunheboton piirikuntiin ja etelästä Kohiman piirikuntaan. Piirikunnassa oli vuoden 2011 väestönlaskennassa asukasta. == Lähteet == Luokka:Nagalandin piirikunnat
Nagalandin piirikunnat

Nagalandin osavaltio Intiassa on jaettu 11 piirikuntaan. Piirikuntia oli alun perin kahdeksan, ja tammikuussa 2004 perustettiin kolme uutta piirikuntaa: Kiphire, Longleng ja Peren. Piirikuntien pääkaupungit on luettelossa annettu suluissa. *Dimapurin piirikunta (Dimapur) *Kiphiren piirikunta (Kiphire) *Kohiman piirikunta (Kohima) *Longlengin piirikunta (Longleng) *Mokokchungin piirikunta (Mokokchung) *Monin piirikunta (Mon) *Perenin piirikunta (Peren) *Phekin piirikunta (Phek) *Tuensangin piirikunta (Tuensang) *Wokhan piirikunta (Wokha) *Zunheboton piirikunta (Zunheboto) == Lähteet ==
Vainio-Puhju

Vainio-Puhju Oy oli vuosina 1976–1985Vainio-Puhju Oy, Kauppalehti. Viitattu 6.8.2014. toiminut suomalainen huonekalualan yritysryhmä, joka nousi vuoden 1980 paikkeilla Askon ja Iskun rinnalla Suomen suurimpien huonekaluviejien joukkoon. Sen tuotannosta jopa 90 % vietiin ulkomaille muun muassa Ikean kautta, ja paljon myös Neuvostoliittoon. Antti Vainio-Puhju perusti yrityksen Etelä-Savon Rantasalmelle 1976 kehitysaluetuen avulla ja alkoi laajentaa sitä yritysostoin. Vuonna 1980 hän osti juvalaisen Juvako Oy:n, vuonna 1981 Suomen suurimman nahkaisten sohvakalustojen valmistajan Peem Oy:n Lahdesta ja vuonna 1982 joustinpatjoja valmistavan Bonbella Oy:n Heinolasta. Liiketoiminnan menestys perustui erikoistumiseen: Juvako teki vain kolmea kalustesarjaa, Peem vain verhoiluja ja Vainio-Puhju Oy yhtä hyllystömallia. Bonbellan avulla Vainio-Puhju hallitsi Suomen joustinpatjamarkkinoita. Muut yrityksen menestyksen syyt olivat velkarahoitus ja rahoittajille epäselvä raportointi.Antti Vainio-Puhju, tuntematon huonekalumies, Talouselämä 33/1981 s.33, katso Yritys ajautui konkurssiin 1985. Juvakon koneet ja tuotantotilat osti Juvakosta jo 1981 irronnut, julkiseen kalustamiseen erikoistunut Juvart Oy, ja patjatuotanto meni Askon, Iskun ja Espen yhteisyritykselle Unilon Oy:lle. Antti ja Sinikka Vainio-Puhju valittiin Rantasalmella Vuoden yrittäjiksi 1980.Rantasalmen Vuoden yrittäjät, Etelä-Savon Yrittäjät. Viitattu 6.8.2014. ==Lähteet== Luokka:Entiset suomalaiset teollisuusyritykset Luokka:Rantasalmi Luokka:Entiset suomalaiset huonekaluvalmistajat
Siemensstadt

Siemensstadt on Berliinin kaupunginosa, joka kuuluu Spandaun hallintoalueeseen ja sijaitsee kaupungin keskustan luoteispuolella. Koko kaupunginosa on syntynyt Siemensin tehdasalueen ympärille. Vuoden 2011 lopussa alueella oli 11 899 asukasta Einwohnerinnen und Einwohner am Ort der Hauptwohnung in Berlin am 31.12.2011 nach Ortsteilen und Altersgruppen Amt für Statistik Berlin- Brandenburg. Viitattu 6.8.2014.. Siemens osti vuonna 1897 uuden tehdasalueen perustamista varten 21 hehtaaria rakentamatonta maata Nonnenwiesen-nimiseltä alueelta Charlottenburgin ja Spandaun välistä. Lisämaanostot kasvattivat Siemensin omistaman alueen kymmenkertaiseksi vuoteen 1920 mennessä. Yhtiö rakennutti sinne vuodesta 1899 alkaen suuren tehdasalueen ja myöhemmin työntekijöiden asuinalueita, vastaten sekä alueiden suunnittelusta että infrastruktuurin luomisesta. Siemens rakennutti alueelle myös kaikki palvelut. Asuntojen rakentaminen aloitettiin 1904 ja vuoteen 1914 mennessä alueella asui 7 000 ihmistä. Suurimmillaan alueen asukasluku oli ennen toista maailmansotaa, noin 15 000.Carl H. P. Bienek: Chronik der Firma Siemens und der Siemensstadt Die Siemensstadt – Ein Lexikon der Siemensstadt in Berlin. Viitattu 6.8.2014. Siemensstadt liitettiin osaksi Berliiniä vuoden 1920 alueliitoksessa. Alueen ilmeeseen vaikutti varsinkin arkkitehti Hans Hertlein, joka johti Siemensin rakennussuunnittelua vuodesta 1912 aina 1950-luvun alkuun. Siemensstadtin tehdasalue on edelleen Berliinin suurin teollisuusalue ja sen laajuus on noin viisi neliökilometriä. Se käsittää 300 tehdasrakennusta ja neljä asuinaluetta. Asuntoalueista tunnetuin on vuosina 1929–1932 rakennettu niin sanottu Ringsiedlung, joka yhdessä eräiden muiden Suur-Berliinin asuinalueiden kanssa kuuluu UNESCOn maailmanperintöluetteloon. Myös Siemens-konsernin pääkonttori toimii edelleen alueella.Edelgard Abenstein & Jeannine Fiedler: Taide & Arkkitehtuuri: Berliini (suom. Pirkko Roinila), s. 275, 357. Tandem Verlag (h. f. ullmann) 2009. Alkuteos Kunst & Architektur Berlin. Perinteinen teollisuus on vähentynyt huomattavasti 1900-luvun jälkipuoliskolta alkaen. ==Katso myös== *Siemensstadtin rautatie ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Die Siemensstadt – Ein Lexikon der Siemensstadt in Berlin Luokka:Berliinin kaupunginosat Luokka:Siemens
Schola Sancti Henrici

Schola Sancti Henrici on gregoriaanista kirkkolaulua esittävä suomalainen lauluyhtye. Se perustettiin vuonna 1999 Sibelius-Akatemiassa Pyhän Henrikin officiumin viettämistä varten Heikin päivänä 19.1.2000 Helsingin tuomiokirkossa. Schola Sancti Henrici on esiintynyt useasti eri puolilla Suomea ja konsertoinut mm. Meidän Festivaalissa ja Helsingin urkupäivillä. Pyhän Henrikin päivänä vuonna 2001 yhtye lauloi Pyhän Henrikin messun keskeiset osat Rooman Santa Maria Sopra Minerva -basilikassa vietetyssä ekumeenisessa messussa, ja samalla matkalla se esiintyi myös paavin vastaanotolla Vatikaanissa. Yhtye on konsertoinut myös useita kertoja Puolassa, sekä Virossa, Portugalissa, Kreikassa, Kanariansaarilla ja Manner- Espanjassa. Schola Sancti Henricin ohjelmistoon kuuluu pääosin Suomessa käytettyä gregoriaanista musiikkia sekä Graduale Romanumin aineistoa. Yhtyeen ohjelmistoon kuuluvat Pyhän Henrikin messun ja vesperin lisäksi Henrikiin liittyvästä materiaalista koottu ohjelmakokonaisuus Pyhän Henrikin legenda sekä pitkäperjantain hartaus Agios o Theos. Schola Sancti Henriciltä on ilmestynyt kaksi äänitettä. Pyhän Henrikin messun ja vesperin sekä Ramus virens olivarum -hymnin kokonaisuudessaan sisältävä Patronus Finlandie ilmestyi vuonna 2006. Yleisöystävälliseksi konserttikokonaisuudeksi rakennettu Pyhän Henrikin legenda ilmestyi äänitteenä tammikuussa 2014. Äänite sisältää latinankielisen laulun lisäksi katkelmia Pyhän Henrikin legendasta suomeksi kantilloituna. Perustamisvaiheessa yhtyeeseen kuului toistakymmentä kirkkomusiikin opiskelijaa. Nykyinen kokoonpano muodostui vuonna 2005, ja nyt Schola Sancti Henricissä laulavat musiikin maisterit Jussi Hirvonen, Samuli Korkalainen, Samppa Laakso ja Vesa Mäkeläinen sekä teologian tohtori Hannu Vapaavuori. He kaikki ovat suorittaneet kirkkomuusikon tutkinnon Sibelius- Akatemiassa. ==Katso myös== *Piispa Henrikin liturgia *Pyhän Henrikin legenda ==Aiheesta muualla== * Yhtyeen kotisivut * http://www.evl.fi/kkh/kt/uutiset/tam2000/phenrik.htm * http://www.sana.fi/sana/levyarviot/schola_sancti_henrici_pyhan_henrikin_legenda Luokka:Suomalaiset lauluyhtyeet Luokka:Messu Luokka:Suomen keskiaika Luokka:Suomalainen kirkkomusiikki Luokka:Piispa Henrik ja Lalli
Peem

Peem Oy oli Lahdessa vuosina 1967–1985 toiminut suomalainen huonekalutehdas, joka oli 1970-luvun lopulla merkittävä nahkaverhoiltujen sohvakalustojen valmistaja. Sen edeltäjä oli Pentti Jämsä Oy. Vuodesta 1962 yrityksen ja sen edeltäjän osakkaana, hallituksen puheenjohtajana ja toimitusjohtajana toimi teollisuusneuvoksen arvonimen saanut Pentti Mäkelä. Yrityksen liikeideana oli tarjota vaurastuviin suomalaiskoteihin sekä vientimarkkinoille upottavan pehmeitä ja ylellisiä nahkasohvia, -nojatuoleja ja muita nahkaverhoiltuja kalusteita. Matti Halmeen suunnittelema Aquarius-tuotesarjaa myytiin myös mm. Yhdysvalloissa ja Japanissa.Kuva Aquarius-sohvakalustosta: Mukava ja pehmeä möhkösohva, 70-luvulta, päivää! -blogi 23.6.2012. Viitattu 6.8.2014. Muita Peemin tunnetuimpia mallistoja olivat Lunahod sekä punainen nahkaverhoiltu makuuhuonekalusto Salome.Kuva Salome-makuuhuonekalustosta: Sweet Dreams!, 70-luvulta, päivää! -blogi. Julkaistu alun perin Kaunis Koti -lehdessä 1969. Viitattu 6.8.2014. Peem Oy:n liikevaihto vuonna 1980 oli noin 22 miljoonaa markkaa, josta viennin osuus oli 19 miljoonaa.Antti Vainio-Puhju, tuntematon huonekalumies, Talouselämä 33/1981 s.33, katso Vuonna 1981 Peem Oy:n osti Vainio-Puhju Oy, mutta sen konkurssi vuonna 1985 lopetti myös Peemin toiminnan. Lahden museon kokoelmiin kuuluu Peemin messuilla huomionherättäjänä käyttämä kultapintainen nahkasohva 1970-luvulta.Toimintakertomus 2012 , Lahden museot, sivu 3. Viitattu 6.8.2014. ==Lähteet== Luokka:Entiset suomalaiset teollisuusyritykset Luokka:Entiset suomalaiset huonekaluvalmistajat Luokka:Lahden historia Luokka:Puusepänteollisuus Luokka:Sisustusalan tuotemerkit
Grosssiedlung Siemensstadt

Grosssiedlung Siemensstadt eli Ringsiedlung on Berliinin Siemensstadtin kaupunginosassa sijaitseva asuinalue. Asuinalueen rakennutti Siemens-yhtiö tehdasalueensa viereen vuosina 1929–1934. Alueen suunnittelu annettiin laajalle arkkitehtiryhmälle. Alueen lopulliset suunnitelmat laativat Martin Wagner ja Hans Scharoun vuosina 1929–1932. Rakennusten suunnittelijoina toimivat Scharoun, Walter Gropius, Otto Bartning, Fred Forbat, Hugo Häring ja Paul Rudolf Henning. Heistä kaikki paitsi Forbat ja Henning kuuluivat vuonna 1926 perustettuun Der Ring -nimiseen arkkitehtiyhdistykseen, joten suunniteltu alue sai lempinimen Ringsiedlung.Edelgard Abenstein & Jeannine Fiedler: Taide & Arkkitehtuuri: Berliini (suom. Pirkko Roinila), s. 357. Tandem Verlag (h. f. ullmann) 2009. Alkuteos Kunst & Architektur Berlin.Large Housing estate Siemensstadt – Ringsiedlung UNESCOn maailmanperintökohteet Berliinissä, Deutsche Wohnen. Viitattu 6.8.2014. Ringsiedlung käsittää puistojen ympäröimiä pääosin neli- ja viisikerroksisia kerrostaloja. Alueen suunnittelussa sovellettiin monia uusia menettelytapoja. Useat taloista on suunnattu etelään, jotta asuntoihin tulisi mahdollisimman paljon auringonvaloa. Jotkin Scharounin suunnittelemista taloista sisältävät pyöristettyjä kulmia ja pyöreitä ikkunoita laivamaiseen tyyliin. Alueen pinta-ala on 19,3 hehtaaria ja siellä on 1 370 asuntoa. Asukkaita on nykyään noin 2 800.Großsiedlung Siemensstadt - Ringsiedlung - Denkmale in Berlin. Viitattu 5.8.2014. Ringsiedlung toimi varsinkin toisen maailmansodan jälkeen monien muiden asuntorakentamishankkeiden esikuvana. Ringsiedlung julistettiin 7. heinäkuuta 2008 yhdessä eräiden muiden Suur-Berliinin asuinalueiden kanssa UNESCOn maailmanperintökohteeksi. Ne muodostavat kohteen nimeltä Berliinin modernistiset asuinalueet. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Berliinin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Saksassa
English Gardner

juoksi vain alkuerissä English Gardner (s. 22. huhtikuuta 1992) on yhdysvaltalainen pikajuoksija. Gardner kuului hopeaa saavuttaneisiin Yhdysvaltain pikaviestijoukkueisiin MM-kilpailuissa Moskovassa 2013http://www.iaaf.org/competitions/iaaf-world-championships/14th-iaaf-world- championships-4873/results/women/4x100-metres-relay/final/result ja Pekingissä 2015. Henkilökohtaisella 100 metrin matkalla hän sijoittui neljänneksi Moskovassa 2013 ja karsiutui välierissä Pekingissä 2015. Hän juoksi kolmannen osuuden olympiakultaa voittaneessa Yhdysvaltojen 4 × 100 metrin viestijoukkueessa Rio de Janeirossa 2016. Samojen kisojen 100 metrillä hän sijoittui seitsemänneksi. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän keskeytti 100 metrin välieräjuoksun. Vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän juoksi alkuerissä Yhdysvaltojen pikaviestijoukkueessa, joka loppukilpailussa saavutti toisella kokoonpanolla hopeaa. Gardner voitti 100 metrin Yhdysvaltain- mestaruuden 2013 ja 2016. Hänen ennätyksensä on 100 metrillä 10,74 ja 200 metrillä 22,62. == Lähteet == * === Viitteet ja huomautukset === Luokka:Yhdysvaltalaiset pikajuoksijat Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Turun Palloseura (naisten jalkapallo)

Turun Palloseuran jalkapallon naisten edustusjoukkue toimii TPS Juniorijalkapallon alaisuudessa ja pelaa kaudella 2023 Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Ykkösessä. Joukkueen kotikenttä on Turun urheilupuiston yläkenttä. == Historia == TPS oli mukana jo naisten SM-sarjan ensimmäisella kaudella vuonna 1974 ja on sen jälkeen pelannut pääsarjassa yhteensä 23 kautta. Seura osallistui naisten SM-kilpailuun myös vuosina 1972 ja 1973, jolloin mestaruus ratkaisiin turnaus- ja cup-muotoisesti. TPS pelasi pääsarjatasolla yhtä kautta lukuun ottamatta vuoteen 1991 saakka, kunnes luopui vuoden 1992 SM-sarjasta ja antoi paikkansa Turun Tovereille.Finland - List of Women League First Level Tables Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation. Viitattu 6.8.2014. Seura palasi korkeimmalle sarjatasolle vuonna 2008, jolloin TPS sai Naisten Liigasta luopuneen SC Raision sarjapaikan. Kaudella 2016 TPS saavutti 31 vuoden tauon jälkeen SM-mitalin, kun joukkue sijoittui sarjassa hopealle. Kaudella 2017 TPS sijoittui neljänneksi, kun pronssin vei päätöskierroksen keskinäisen ottelun lisäaikamaalilla HJK. == Saavutukset == *Suomen mestaruus (1): 1978 *SM-hopeaa (8): 1974, 1975, 1977, 1979, 1980, 1983, 1984, 2016 *SM-pronssia (2): 1976, 1985 == Pelaajat kaudella 2023 == *Tilanne 14.4.2023 == Katso myös == *Turun Palloseura *Turun Palloseura (jalkapallo) == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Turun Palloseuran naisten kotisivut *Turun Palloseuran naiset TPS TV:n sivuilla Luokka:Suomalaiset naisten jalkapalloseurat Luokka:Turun Palloseura
Hufeisensiedlung

Hufeisensiedlung (”Hevosenkenkälähiö”) on Berliinin Britzin kaupunginosassa sijaitseva asuinalue, jota pidetään nykyaikaisen kaupunki- ja asuntosuunnittelun merkkipaaluna. Hufeisensiedlung oli Berliinin ensimmäinen sosiaalisen asuntotuotannon hanke ensimmäisen maailmansodan jälkeen ja se oli tarkoitettu vastavedoksi keisariajalla rakennetuille vuokrakasarmeille. Tavoitteena oli saada vähävaraisille tarkoitettuihin vuokra-asuntoihin mahdollisimman paljon ”valoa, ilmaa ja aurinkoa”. Hufeisensiedlungin suunnittelivat arkkitehdit Bruno Taut ja Martin Wagner. Alue rakennettiin vuosina 1925–1933. Hufeisensiedlung on saanut nimensä lammen ympärille rakennetusta hevosenkengänmuotoisesta keskuskorttelista. Muut talorivit lähtevät siitä säteittäisesti ulospäin. Alueella on runsaasti vehreitä piha- alueita. Rakentamiskustannusten minimoiseksi alueen talojen rakentamisessa käytettiin standardimalleja ja niiden mahdollistamaa sarjatuotantoa.Edelgard Abenstein & Jeannine Fiedler: Taide & Arkkitehtuuri: Berliini (suom. Pirkko Roinila), s. 356–357. Tandem Verlag (h. f. ullmann) 2009. Alkuteos Kunst & Architektur Berlin. Pitkät kerrostalot ovat kolmikerroksisia, ja niiden ympärille on sijoitettu kaksikerroksisia omakotitaloja.Large Housing estate Britz – Hufeisensiedlung UNESCOn maailmanperintökohteet Berliinissä, Deutsche Wohnen. Viitattu 6.8.2014. Alueen pinta-ala on 37,1 hehtaaria ja siellä on 1963 asuntoa, joista 472 on omakotitaloja. Hufeisensiedlung suunniteltiin alkujaan 5 000 asukkaalle, mutta nykyisin asukkaita on noin 3 000.Großsiedlung Britz - Hufeisensiedlung - Denkmale in Berlin. Viitattu 5.8.2014. Hufeisensiedlung julistettiin 7. heinäkuuta 2008 yhdessä eräiden muiden Suur- Berliinin asuinalueiden kanssa UNESCOn maailmanperintökohteeksi. Ne muodostavat kohteen nimeltä Berliinin modernistiset asuinalueet. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Berliinin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Saksassa Luokka:Modernistinen arkkitehtuuri
Tori Bowie

Tori Bowie (27. elokuuta 1990 – 23. huhtikuuta 2023) oli yhdysvaltalainen pikajuoksija ja pituushyppääjä. Bowie osallistui pituushypyssä Sopotin sisäratojen MM-kisoihin 2014, mutta karsiutui loppukilpailusta. Pekingin MM- kisoissa 2015 hän saavutti pronssia 100 metrin juoksussa ajalla 10,86. Sisäratojen MM-kisoissa 2016 hän sijoittui 60 metrin juoksussa kuudenneksi. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän saavutti 100 metrillä hopeaa ajalla 10,83, 200 metrillä pronssia ajalla 22,15 ja juoksi 4 × 100 metrin viestissä ankkuriosuuden kultaa voittaneessa Yhdysvaltojen viestijoukkueessa. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän voitti kultaa 100 metrillä ajalla 10,85 ja 4 × 100 metrin viestissä, jossa hän juoksi ankkuriosuuden. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui pituushypyssä neljänneksi tuloksella 681. 100 metrillä hän ei startannut välieräjuoksuun. Bowie voitti kahdeksan Timanttiliigan osakilpailua joista neljä 100 metrillä (Rooma, New York ja Monaco 2014 sekä Doha 2016) ja neljä 200 metrillä (Eugene 2014, New York 2015, Eugene 2016 ja Eugene 2017). ==Kuolema== Bowie löydettiin toukokuun alussa 2023 kuolleena kotoaan Orangen piirikunnassa Floridassa. Hän oli kahdeksannella kuukaudella raskaana ja hänen todettiin kuolleen synnytyskomplikaatioihin. Kuolinajankohdaksi varmistui myöhemmin 23. huhtikuuta 2023. Kuollessaan hän painoi vain 43 kilogrammaa. == Henkilökohtaiset ennätykset == Laji Tulos Paikka Päivämäärä 100m 10,78 s Eugene 3. heinäkuuta 2016 200m 21,77 s Eugene 27. toukokuuta 2017 Pituushyppy 691 cm Los Angeles 6. huhtikuuta 2013 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset pikajuoksijat Luokka:Yhdysvaltalaiset pituushyppääjät Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
ALA-LC

ALA-LC-siirtokirjoitus () on Yhdysvaltain kirjastoyhdistyksen ja Kongressin kirjaston ylläpitämä kokoelma kielikohtaisia ohjeita muilla kirjoitusjärjestelmillä kirjoitettavien kielten siirtokirjoituksesta latinalaiseen kirjaimistoon. ALA-LC sisältää ohjeet noin 70 kielen, muun muassa kiinan, japanin, arabian, hindin, bengalin ja venäjän, translitteroimiseen. == Aiheesta muualla == *ALA-LC:n siirtokirjoitustaulukot Luokka:Translitterointi Luokka:Kirjastotoimi
Mikko Sirén (suunnistaja)

Mikko Sirén (s. 24. huhtikuuta 1990 Uusikaupunki)Angelniemen Ankkuri on suomalainen suunnistaja. Hän edustaa Angelniemen Ankkuria, jonka Jukolan Viestin joukkueessa on parhaimmillaan sijoittunut yhdeksänneksi vuonna 2011 Sirén oli Trentinon MM-kilpailuissa 2014 ensimmäistä kertaa mukana Suomen joukkueessa. Henkilökohtaisilla matkoilla hän oli parhaimmillaan 26. pitkällä matkalla. Sirén oli mukana Suomen viidenneksi sijoittuneessa viestijoukkueessa. == Lähteet == * http://runners.worldofo.com/mikkosiren.html ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset suunnistajat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Krasnojarskin vesivoimalaitos

Krasnojarskin vesivoimalaitos () on suuri vesivoimalaitos Siperiassa Krasnojarskin aluepiirissä varta vasten perustetun Divnogorskin kaupungin läheisyydessä Krasnojarskin pohjoispuolella. Vesivoimalaa varten Jenisei padottiin vuosien 1956–1963 välillä. Elokuussa 1959 padon kohdalle heitettiin suuri kivi, johon oli hakattu teksti "Alistu, Jenisei". Voimalaitos on valmistunut ennen vielä suurempaa, ylempänä Jeniseillä sijaitsevaa Sajano- Šušenskajan voimalaitosta, jossa tapahtui 75 henkeä vaatinut onnettomuus vuonna 2009. Krasnojarskin voimalaitosta ohittamaan on rakennettu laivahissi, joten se ei estä vesiliikennettä joella. Voimalaitoksen teho on 6 000 megawattia. Padon korkeus on 120 metriä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Venäjän vesivoimalaitokset Luokka:Jenisein vesistö Luokka:Venäjän padot Luokka:Gravitaatiopadot
Klubiteatteri

Klubiteatteri on vuonna 2014 perustettu kevyen viihteen teatteri Helsingissä. Ohjelmisto koostuu improvisaatiosta, teatterista, stand upista, taikuudesta, monologeista, kabareesta ja musiikista. Klubiteatterin perustajia ovat Roope Salminen, Kalle Lindroth ja Sasu Paakkunainen. Klubiteatteri toimi alkuun LeBonk-ravintolan tiloissa Yrjönkadulla. Syksyksi 2015 se muutti Virgin Oilin tiloihin. ==Lähteet== *Kotikatu-tähdet avaavat klubiteatterin Helsinkiin Mtv.fi. 29.7.2014. *Helsinkiin avataan elokuussa uusi klubiteatteri City.fi. 29.7.2014. ==Aiheesta muualla== * Klubiteatterin kotisivut Luokka:Helsingin teatterit