EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Ester Ahokainen

Ester Ahokainen (oik. Ester Ahokainen-Savikurki, 10. tammikuuta 1907 Taipalsaari – 13. joulukuuta 1989 Somero) oli suomalainen opettaja, toimittaja ja lastenkirjailija, jonka tuotantoon kuuluu lukuisia satuja, runoja, koulujen ohjelmistotekstejä ja nuortenkirjoja. Ester Ahokainen toimi opettajana Jäppilässä 1930–1938, Juvalla 1938–1940, Pernajassa 1940–1945, Kuusjoella 1945–1948. Pisimpään hän opetti vuosina 1948–1970 Someron Hirsjärvellä, missä hänen oppilaisiinsa kuului muun muassa tuleva laulaja Rauli Somerjoki. Ahokainen oli myös toimittajana Pyrkijässä, Nuorten Päivässä ja Opettaja- lehdessä. Hänelle myönnettiin valtion taiteilijaeläke vuonna 1978. ==Teokset== ===Runoja=== * Herääminen (1945) * Soita, soita, kissankello: Ester Ahokaisen valittuja runoja ja lauluja lapsille (1985), kuvittanut Elina Vanninen ===Satuja=== * Tähtisatu (1945) * Tuulen tarinoita (1950) * Kulkuskannukset (1956) * Herttaisia satuja (1980) ===Ohjelmistoja=== * Me juhlimme (1947) * Juhla joutuu (1952) ===Nuorisoromaani=== * Pirkko päättää (1953) ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1907 syntyneet Luokka:Vuonna 1989 kuolleet
Maanpuolustusmitali

Maanpuolustusmitali (Mpm) on 5. toukokuuta 1989 perustettu muistomitali osallistumisesta maanpuolustustehtäviin vuoden 1945 jälkeen. Siihen on oikeutettu henkilö, joka on osallistunut kertausharjoituksiin tai niihin verrattaviin vapaaehtoisiin koulutustilaisuuksiin. Maanpuolustusmitalitoimikunta myöntää mitalit hakemuksen perusteella. Maanpuolustusmitalitoimikunta muodostuu seuraavien yhdistysten edustajista: Maanpuolustuksen Tuki, Maanpuolustuskiltojen liitto, Maanpuolustuskoulutus, Naisten Valmiusliitto, Reserviläisliitto ja Suomen Reserviupseeriliitto. Maanpuolustusmitalin on suunnitellut vantaalainen kunniamerkkiasiantuntija Juha E. Tetri. ==Mitaliluokat vähimmäisvaatimuksineen== *mitali ilman solkea: 7 vuorokautta kertausharjoituksia tms tai 3 palvelusvuotta puolustusvoimissa tai rajavartiolaitoksessa **2017 loppuun mennessä näitä on myönnetty 4675 *pronssisen soljen kera: 15 vuorokautta kertausharjoituksia tms tai 10 palvelusvuotta puolustusvoimissa tai rajavartiolaitoksessa **2017 loppuun mennessä näitä on myönnetty 5318 *hopeisen soljen kera: 30 vuorokautta kertausharjoituksia tms tai 15 palvelusvuotta puolustusvoimissa tai rajavartiolaitoksessa **2017 loppuun mennessä näitä on myönnetty 5219 *kultaisen soljen kera: sotaveteraani tai 60 vuorokautta kertausharjoituksia tms tai 20 palvelusvuotta puolustusvoimissa tai rajavartiolaitoksessa. **2017 loppuun mennessä näitä on myönnetty 9024 *miekkojen kera ** 2017 loppuun mennessä näitä on myönnetty 613 Erityisistä ansioista mitali voidaan myöntää myös kultaisten miekkojen kera (Mpm mk). Kaikkiaan mitaleja on myönnetty vuoden 2017 loppuun mennessä 24849. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Maanpuolustusmitali.fi Luokka:Maanpuolustus Luokka:Suomen sotilasansiomitalit
Tongshanjiabu

Tongshanjiabu on Himalajalla Bhutanissa sijaitseva vuori. Se on maailman 103. korkein huippu. Tongshanjiabun huipulle ei ole koskaan kiivetty. == Lähteet == * Tongshanjiabu Luokka:Bhutanin maantiede Luokka:Himalajan vuoret
Kevin Brodbin

Kevin Brodbin (s. 1964) on irlantilainen käsikirjoittaja. Brodbin on kotoisin Lagheyn kylästä Donegalin kreivikunnassa. Hän aloitti toimittajana irlantilaisessa Sunday Tribune -lehdessä ja työskenteli sen jälkeen myös mainos- ja kustannusalalla. Hänen ensimmäinen käsikirjoituksensa oli toimintaelokuva The Glimmer Man (1996). Hollywoodissa Brodbin pääsi käsikirjoittamaan myös haaveilemaansa Hellblazer-sarjakuvaan perustuvaa elokuvaa. Se sai ensi-iltansa vuonna 2005 Constantine-nimisenä. Hän on ollut käsikirjoittamassa myös elokuvia Mindhunters (2004) ja The A-Team (2010). Vuonna 2016 Netflix julkaisi hänen kirjoittamansa elokuvan The Siege of Jadotville. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Irlantilaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jeb Stuart

Jeb Stuart (s. 21. tammikuuta 1956 Arkansas) on yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja, -tuottaja ja -ohjaaja. Hän ollut naimisissa vuodesta 2001 lähtien ja hänellä on kolme lasta. == Tuotantoa == * Fire Down Below (1997) * Just Cause (1995) * The Fugitive (1993) * Leviathan (1989) * Die Hard (1988) == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvatuottajat Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vapaussodan Perinneliitto

Vapaussodan Perinneliitto () on suomalainen yhdistys, joka ylläpitää vuoden 1918 Suomen sisällissodan valkoisen osapuolen muistoa. Se on kattojärjestö, johon kuuluu neljä säätiötä, kolme kannatusyhdistystä ja 27 eri puolilla Suomea toimivaa perinneyhdistystä, muun muassa Suur-Suomi-aatetta ajaneen Akateemisen Karjala-Seuran perinneyhdistys. == Yhdistyksen historia ja tarkoitus == Liiton perustivat vuonna 1993 sisällissodan valkoisten sotaveteraanien huolto- ja perinnetyötä harjoittanut Vapaussoturien Huoltosäätiö sekä P. E. Svinhufvudin Muistosäätiö ja Tammikuun 28. Päivän Säätiö. Sen tarkoituksena on vaalia valkoisten puolella osallistuneiden tai muuten myötävaikuttaneiden muistoa, kerätä ja tallentaa historiallista aineistoa sodasta, sen valkoisen osapuolen tarkoitusperistä ja taistelijoista sekä huolehtia siitä, että valkoisten sotaan sekä Suojeluskunta- ja Lotta Svärd -järjestöihin liittyvät perinteet säilyvät ja leviävät yhä laajempien kansalaispiirien tietoisuuteen. Liitto on perustettu yhteistyöjärjestöksi kokoamaan yhteen kansalaiset ja järjestöt, jotka tunnustavat sisällissodasta ainoastaan sen alussa valkoisten suorittaman vapaustaisteluvaiheen. == Toimintaa == Liitto julkaisee Vapaussoturi-lehteä, tekee yhteistyötä ulkomaisten veljesjärjestöjen kanssa ja organisoi vuotuiset kesäpäivät sekä sisällissotaan liittyviä tapahtumia, kuten sen alku- ja loppuajankohtien eli tammisunnuntain ja 16. toukokuuta huomioimiset. Huomioitaviin muistopäiviin kuuluu myös vuoden 1920 Tarton rauhan solmimispäivä 14. lokakuuta, vaikka kyseinen rauhansopimus ei ole ollut voimassa talvisodan jälkeen. Liitto järjestää myös historiaseminaareja Svinhufvudin Muistosäätiön kanssa.Perinnetyö Vapaussodan Perinneliitto. Lisäksi liitto myöntää Sininen Risti -muistoristiä. Liiton puheenjohtajana on vuodesta 2023 lähtien toiminut Jouni Koskela. == Katso myös == *Suomen Työväen Järjestyskaartin Perinneyhdistys == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Vapaussodan Perinneliiton kotisivut Luokka:Suomalaiset järjestöt Luokka:Suomen sisällissota
Enter the Wu-Tang (36 Chambers)

Enter the Wu-Tang (36 Chambers) on rap-ryhmä Wu-Tang Clanin esikosalbumi. Albumi julkaistiin 9. marraskuuta 1993. == Taustatietoa == Vuoden 1993 itsenäisesti julkaistu single Protect Ya Neck toi Wu-Tang Clanin hiphop-fanien ja -levy-yhtiöiden tietoisuuteen. Julkaisun myötä Wu-Tangille syntyi laaja underground-seuranta. Oikean levy-yhtiön löytämisessä oli silti vaikeuksia, sillä yhtyeen jäsenet halusivat pitää mahdollisuuden soololevyjen julkaisemisesta myös muilla levy-yhtiöillä. Sekä kriitikot, että hiphop- musiikin kuluttajat ottivat levyn innolla vastaan, mutta kesti silti hetken, että "Wu-Tang-ilmiö" lähti kunnolla vauhtiin. Albumin surrealistiset, aggressiiviset sanoitukset yhdistettyinä RZA:n omintakeisiin, minimalistiseen biitteihin ja vahvaan kungfuelokuvien samplaamiseen vaikuttivat suuresti seuraavan vuosikymmenen hiphop-musiikkiin, ja jopa yhtyeet kuten Boards of Canada ovat sanoneet RZA:n tuottamistekniikoiden innoittaneen heitä. Enter the Wu-Tang tuntuu myös olevan pysyvä osa erinäisiä "90-luvun parhaat albumit" -listoja, joita eri musiikkilehdet ja muut ovat myöhemmin 2000-luvun puolella koonneet. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Vuoden 1993 esikoisalbumit Luokka:Wu-Tang Clanin albumit
Johannes Zonaras

Johannes Zonaras (, noin 1075–1150) oli bysanttilainen hovimies, historioitsija, teologi ja munkki, joka eli Konstantinopolissa. Hän kirjoitti teologisten teostensa ohella laajan maailmanhistoriaa käsittelevän teoksen Historian tiivistelmä (, lat. Epitome historiarum). Teos ulottuu maailman luomisesta vuoteen 1118 ja se on yhdistelmä kreikkalaisten, hellenistisen maailman, roomalaisten ja juutalaisten historiasta. Zonaras käytti teosta kirjoittaessaan myöhemmin kadonneita lähteitä, muun muassa Dion Kassioksen kirjoituksia. == Lähteet == * Luokka:Bysanttilaiset historioitsijat Luokka:Kristityt munkit Luokka:Teologit
Oulaskankaan sairaala

Oulaskankaan sairaala on Oulaisissa sijaitseva sairaala, joka kuuluu Pohjois- Pohjanmaan hyvinvointialueeseen. Sairaala tarjoaa aluesairaalatasoista erikoissairaanhoitoa keuhkosairauksien, kirurgian, korva-, nenä- ja kurkkutautien, lastentautien, naistentautien ja sisätautien aloilla. Lisäksi sairaalassa näitä tukevat anestesian, fysiatrian ja radiologian erikoislääkärit. Sairaalassa on ympärivuorokautinen päivystys. Sairaalassa oli myös synnytysosasto, joka lakkautettiin vuoden 2018 lopussa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Oulaskankaan sairaala Luokka:Oulaisten rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen sairaalat Luokka:OYS Luokka:Pohjois-Pohjanmaan hyvinvointialue
Pokémon Diamond ja Pearl

Pokémon Diamond ja Pokémon Pearl ( ovat kaksi Pokémon-pelisarjan neljännen generaation videopeliä, jotka julkaistiin Japanissa 26. syyskuuta 2006 Nintendo DS:lle. Suomessa ilmestymispäivä oli 27. heinäkuuta 2007. Pelien perusidea on sama kuin aiemmissakin pelisarjan peleissä: pelaaja on aloitteleva Pokémon-kouluttaja, jonka unelmana on tulla maailman parhaaksi Pokémon-mestariksi. Peleissä on kokonaan uusi maailma, Sinnoh (japaniksi Shin'ou), sekä uusia Pokémoneja, kuten Munchlax, Lucario, Giratina, Togekiss ja Palkia sekä Dialga. Peleistä julkaisitiin kaksi vuotta myöhemmin myös yhdistetty ja uudistettu versio, Pokémon Platinum. Pelit toimivat ainoastaan Nintendo DS:llä (ja myöhemmin julkaistulla Nintendo 3DS:llä), koska ne hyödyntävät DS:n kosketusnäyttöä. Niihin on paranneltu grafiikkaa verrattuna aiempiin pelisarjan peleihin. Uusia tyyppejä ei ole, mutta joidenkin tyyppien aiemmin näkemättömiä yhdistelmiä on, kuten teräs- ja taistelutyypin Lucario ja kummitus- ja lohikäärmetyypin Giratina. Lisäksi peleissä on uusia hyökkäyksiä, kuten vesityypin Aqua Jet. Peleissä myös jotkut iskut ovat vaihtuneet spesiaalisista iskuista fyysisiksi ja toisinpäin, esimerkiksi tulityypin Fire Punch. Pienen tauon jälkeen pelisarjaan on palautettu ajanvaihtumisominaisuus. Pokémon Goldissa ja Silverissä nähdyt päivä yö ja aamu ovat saaneet rinnalleen iltapäivän ja illan. Pelit tulevat saamaan remasteroidun version Pokémon Brilliant Diamond ja Shining Pearl Nintendo Switchille vuoden 2021 loppupuolella. Remasteroinnin ohjaa alkuperäiset Diamond ja Pearl -pelit ohjannut Junichi Masuda. ==Uudistukset== * Iskut jaetaan nyt fyysisiin (Physical) ja spesiaaleihin (Special) iskusta kontekstista riippuen, kun aiemmin kaikki yhtä tyyppiä edustavat iskut olivat joko spesiaaleja tai fyysisiä (esimerkiksi nykyisin fyysinen Dark-tyypin Crunch oli spesiaalinen isku muiden kyseistä tyyppiä edustavien iskujen tavoin ja nykyisin spesiaalinen Ground-tyypin Mud Bomb oli fyysinen muiden kyseistä tyyppiä edustavien iskujen tavoin). * Pokémon-kilpailut (Pokémon Contest) ovat muuttuneet superkilpailuiksi (Pokémon Super Contest), jossa mukana uusia eriä. == Lähteet == Luokka:Nintendo DS -pelit Diamond ja Pearl Luokka:Verkkomoninpelit Luokka:Vuoden 2006 videopelit
Jättimeriahven

Jättimeriahven eli australianmeriahven (Epinephelus lanceolatus) on indopasifisen merialueen trooppisissa vesissä elävä meriahventen heimon kala. Se voi kasvaa 2,7 metriä pitkäksi ja painaa 400 kg ja näin se on maailman suurin riutoilla elävä luukalalaji ja ylipäätään yksi maailman suurimmista luukaloista. Täysikasvuiset yksilöt voivat olla väriltään vihertävän harmaasta ruskean harmaaseen ja niiden eviä peittävät mustat pilkut. Lajin ravintoa ovat monet merenelävät kuten monet kalalajit, pienet hait sekä nuoret kilpikonnat. Kala nielaisee saalinsa kokonaisena. Jättimeriahven on suurena petokalana luonnollisestikin harvinainen niilläkin alueilla, joissa ihmisvaikutus on pieni. Sen levinneisyysalue on kuitenkin suuri. Vaikka lajin yksilömäärä lieneekin laskussa, pitkäaikaista tilastoja ei ole saatavilla, ja siksi se luokitellaan puutteelliseksi tunnetuksi lajiksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Meriahvenet (alaheimo) Luokka:Puutteellisesti tunnetut lajit
Kruunukerttulit

Kruunukerttulit (Basileuterus) on kerttuleiden heimoon kuuluva lintusuku. BirdLife Suomen luokituksen mukaan sukuun kuuluu 9 lajia. == Kruunukerttuleihin (Basileuterus) kuuluvia lajeja == * Harmaakurkkukerttuli Basileuterus trifasciatus * Hippiäiskerttuli Basileuterus culicivorus * Juovapääkerttuli Basileuterus tristriatus * Kastanjaposkikerttuli Basileuterus rufifrons * Mustaposkikerttuli Basileuterus melanogenys * Pirrenkerttuli Basileuterus ignotus * Ruskonaamiokerttuli Basileuterus belli * Venezuelankerttuli Basileuterus griseiceps * Viuhkapyrstökerttuli Basileuterus lachrymosus ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *ITIS: Basileuterus *
Radioaktiivinen vuoto

Radioaktiivinen vuoto on kansanomainen käsite, jolla voidaan tarkoittaa: * radioaktiivisen aineen joutuvista epätarkoituksenomaiseen paikkaan tai * radioaktiivisen aineen säteilemistä ionisoivasti ilman tarkoituksenmukaista suojaa. Radioaktiivista ainetta voi levitä hallitsemattomasti ympäristöön esim. erilaisten aineiden käsittelyyn liittyvien onnettomuuksien seurauksena. Säteily ei sinänsä voi "vuotaa" nesteenomaisesti, koska se on esteettömässä tilassa suoraviivaisesti etenevää valon tavoin. Säteilyä ei voi varastoida aineen tavoin, kuten ei valoakaan.http://www.sateilyturvakeskus.fi/julkaisut_maaraykset/kirjasarja/fi_FI/kirjasarja2/ Säteily Ympäristössä, toimittaja Roy Pöllänen, sivut 15-16 Päästö säteilyturvallisuuden yhteydessä tarkoittaa radioaktiivisen aineen päästämistä tai karkaamista ympäristöön.STUK säteilysanasto ==Katso myös== * Ydinonnettomuus * Luettelo ydinlaitostapahtumista * Luettelo ydinonnettomuuksista ==Lähteet== Luokka:Säteily
Kööpenhaminan konserttitalo

thumb|300px|Kööpenhaminan konserttitalo. Kööpenhaminan konserttitalo on arkkitehti Jean Nouvelin suunnittelema Tanskan radion musiikkikeskus Kööpenhaminassa Ørestadin pohjoisosassa. Rakennus otettiin käyttöön tammikuussa 2009. Konserttisalien akustiikan on suunnitellut japanilainen suunnittelija Yasuhisa Toyota. Rakennuksessa on neljä konserttisalia, joista suurimpaan mahtuu 1 800 hengen yleisö. Rakentaminen tuli 60 prosenttia suunniteltua kalliimmaksi. Sen hinnaksi tuli 220 miljoonaa euroa. ==Katso myös== *Helsingin Musiikkitalo ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Kööpenhaminan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Konserttitalot
British Rail Class 395

British Rail Class 395 on brittiläisen Southeastern-rautatieyhtiön käyttämä suurnopeusjunien malli, jonka on valmistanut japanilainen Hitachi. Junia valmistettiin yhteensä 29 kappaletta ja niiden huippunopeus on 225 kilometriä tunnissa. Täysimittaiseen liikennöintiin junat tulivat joulukuussa 2009, jolloin ne kulkevat Lontoon St Pancrasin aseman ja maan kaakkoisrannikon kaupunkien välillä. 395-sarjan lempinimi Javelin juontuu Olympic Javelin -junayhteydestä, joka kulki vuoden 2012 kesäolympialaisten aikaan High Speed 1 -rataosalla Lontoon keskustan, Stratfordissa sijaitsevan olympiastadionin sekä Ebbsfleetin aseman välillä. Junat tilattiin vuonna 2004 Hitachilta 250 miljoonan punnan sopimuksella. Ensimmäinen juna toimitettiin Southamptonin satamaan 23. elokuuta 2007 ja viimeinen 17. elokuuta 2009. Junat ovat kuusivaunuisia ja 121,8 metriä pitkiä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Suurnopeusjunat Luokka:Sähkömoottorijunat Luokka:Brittiläinen rautatiekalusto
Jam Jam

Jam Jam oli suomalainen yhtye, joka esitti rock- ja pophenkistä lapsille suunnattua musiikkia. EMI Finland julkaisi yhtyeen albumin "Jam Jam." vuonna 1987. Yhtyeen albumi julkaistiin LP-levynä ja C-kasettina. Osa albumin kappaleista on julkaistu myös EMI Finlandin julkaisemilla kokoelmalevyillä "Tenavatunti" ja "Suomihuiput: Tenavamusaa". ==Albumi== * Jam Jam (1987) Kappaleet: # Pienet irtokirjaimet (The Birds and The Bees) # Jam Jam (Let's Dance) # Kummajainen (Lady in Black) # Rokkivaris (Rockin' Robin) # Leena älä luovuta (Hang on Sloopy) # Jutut kondikseen (Can´t Be Done) # Minttusuklaa- aika (Marguerita Time) # Älä sano tää loppu on (Don't Tell Me We're Through) # Enkeli nahkahousuissa # Yö on täynnä taikaa (Shakin' All Over). # Liisan koira (Walking The Dog) # Do Wah Diddy Diddy Kappaleiden sanoituksista vastasivat Kari Peitsamo, Jukka Itkonen, Vexi Salmi, Jussi Raittinen, Juice Leskinen ja Moog Konttinen. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset lastenmusiikkiyhtyeet Luokka:Suomalaiset rockyhtyeet Luokka:Suomalaiset popyhtyeet Luokka:Lastenalbumit
Yasuhisa Toyota

Yasuhisa Toyota on kansainvälisesti arvostettu japanilainen akustiikan suunnittelija.Stanfordin yliopisto Toyotan suunnittelemiin konserttisaleihin kuuluvat muun muassa Walt Disney Concert Hall, Kauffman Center for the Performing Arts, Mariinskin konserttitalo Pietarissa, Kööpenhaminan konserttitalo, Puolan kansallisen radion sinfoniaorkesterin (NOSPR) rakennus Katowicessa sekä Elbphilharmonie Hampurissa. Hän on toteuttanut myös Helsingin Musiikkitalon akustisen suunnittelun.Helsingin uusi musiikkitalo ennennäkemättöminä kuvina, Uusisuomi.fi Hän suosii suunnittelutöissään erityisesti sokerivaahteraa.St. Petersburg Times ==Lähteet== Luokka:Akustiikan suunnittelijat Luokka:Japanilaiset henkilöt Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Ilkka Vanne

Ilkka Erkki Tapani Vanne (s. 31. maaliskuuta 1946 Lappeenranta) on suomalainen ohjaaja. Hän on ohjannut elokuvia, tv-sarjoja, kuunnelmia sekä näytelmiä. == Tuotanto == Vanne aloitti ohjaajanuransa televisiossa. 1960-luvulla hän ohjasi MTV:lle muun muassa sarjaa Me Tammelat. Sen ohella Vanteen tunnetuimpia tv- ohjauksia ovat Raija Orasen kirjoittamat Ruusun aika ja Puhtaat valkeat lakanat sekä Pimeän hehku. Hän on jatkanut televisiotyön parissa koko uransa; vuonna 2008 hän ohjasi Yle TV2:lle sarjan Lehmän vuosi toisen tuotantokauden jaksot. Elokuvan saralla Vanne työskenteli apulaisohjaajana jo vuonna 1979 Ralf Långbackan elokuvassa Herra Puntila ja hänen renkinsä Matti, mutta ensimmäisen oman elokuvansa Vanne ohjasi vasta vuonna 2000, jolloin sai ensi- iltansa Antti Tuurin romaaniin perustuva Lakeuden kutsu. Vanne myös käsikirjoitti elokuvan yhdessä Tuurin kanssa. Lakeuden kutsua seurasivat Vieraalla maalla (2003) ja Lupaus (2005). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Ilkka Vanteen haastattelu Yle.fissä tv-sarjan Seitsemän tiimoilta. Luokka:Suomalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Suomalaiset teatteriohjaajat Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Eiger

Eiger on Bernin Alpeilla, Sveitsissä sijaitseva 3 970 metriä korkea vuorenhuippu. Se on Jungfraun (4 158 m) ja Mönchin (4 107 m) kanssa samaan vuoristoalueeseen kuuluvista huipuista itäisin. Eiger on osa Jungfraun–Aletschin alppialuetta, joka on Unescon maailmanperintökohde. Ensimmäiset huipulle kiivenneet olivat sveitsiläiset oppaat Christian Almer ja Peter Bohren sekä irlantilainen Charles Barrington, jotka nousivat huipulle länsipuolelta 11. elokuuta 1858. Vaativa pohjoisseinämä valloitettiin vasta vuonna 1938. Pohjoisseinämää on myös kutsuttu Kuolemanseinämäksi, koska rinne on vienyt usean kymmenen vuorikiipeilijän hengen. Kaikkiaan vuorella on kuollut ainakin 64 ihmistä.Tieteen kuvalehti Historia 9/2014, s.47 Läheisiä taajamia ovat muutaman kilometrin päässä pohjoisessa sijaitseva Grindelwald ja lännessä sijaitseva Lauterbrunnen sekä parinkymmenen kilometrin päässä pohjoisessa sijaitseva Interlaken. Jungfraujochille nouseva Jungfraubahn-juna kulkee osan matkastaan Eigerin sisällä tunnelissa. Eigerin eteläpuolella on noin 3 500 metrin korkeudessa useita jäätiköitä: Eigergletscher, joka laskeutuu länteen kohti Lauterbrunnenia ja Weisse Lütschine -jokea ja Ischmeer, joka laskeutuu itään kohti Grindelwaldia ja Schwarze Lütschine -jokea. == Panoraama == == Lähteet == Luokka:Alppien vuoret Luokka:Bernin kantonin vuoret Luokka:Jungfraun–Aletschin alppialue Luokka:Lauterbrunnen Luokka:Grindelwald
Rainer Grannas

Rainer Grannas (10. huhtikuuta 1942 Turku) on suomalainen jääkiekkovaikuttaja ja entinen jääkiekkotuomari. Grannas lopetti oman jääkiekkouransa nuorena TuTon junioreissa. Tämän jälkeen hän siirtyi tuomaritoimintaan. Grannas aloitti jääkiekkotuomaroinnin vuonna 1963 ja nousi SM-sarjan tuomariksi vuonna 1969. Hän toimi tuomarina vuoteen 1975 asti. Grannas tuomitsi myös kansainvälisiä pelejä vuosina 1971–1975. Grannas oli perustamassa Suomen Jääkiekkotuomarien Liittoa vuonna 1975 ja hän on toiminut liitossa useissa eri tehtävissä. Vuodesta 1991 Grannas on ollut liiton puheenjohtajana. Grannas on toiminut lisäksi liiton erotuomarikouluttajana ja SM-liigan kurinpitovaliokunnassa. Suomessa järjestetyissä MM-kilpailuissa Grannas on ollut useissa eri tehtävissä. Esimerkiksi Vuonna 1991 hän oli kisojen järjestelytoimikunnassa ja kilpailutoimikunnan puheenjohtajana, vuonna 1997 Turun järjestelytoimikunnan jäsenenä ja vuonna 2003 kisaisäntänä. Suomen Jääkiekkomuseo aateloi Grannaksen vuonna 2009 Jääkiekkoleijonaksi. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jääkiekkotuomarit Luokka:Suomalaiset jääkiekkovaikuttajat Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jungfrau

Jungfrau on Bernin Alpeilla Sveitsissä sijaitsevan Jungfraun vuoristoalueen korkein vuorenhuippu, 4 158 metriä merenpinnan tasosta. Samaan vuoristoalueeseen kuuluvat myös huiput Mönch (4 107 m) ja Eiger (3 970 m). Jungfrau on koko Bernin Alppien kolmanneksi korkein huippu. Korkein on Finsteraarhorn (4 274 m) ja toiseksi korkein Aletschhorn (4 192 m). Se kuuluu Jungfraun–Aletschin alppialueeseen, joka on Unescon maailmanperintökohde. Ensimmäisinä Jungfraun huipulle kiipesivät Aarausta kotoisin olleet sveitsiläiset veljekset J. Meyer ja H. Meyer 3. elokuuta 1811. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kesän hellettä pakoon - jäätikön sisään, Kuva, 02.08.1939, nro 16, s. 24, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Alppien vuoret Luokka:Bernin kantonin vuoret Luokka:Valais’n vuoret Luokka:Jungfraun–Aletschin alppialue Luokka:Lauterbrunnen
Nisajoki

Nisajoki () on Suomenlahteen laskeva joki Venäjällä ja Suomessa. Joen vesistöalue sijaitsee pääosin Venäjällä Viipurin piirin alueella, mutta latvaosa ulottuu Suomessa Lappeenrannan kaupungin alueelle (entisen Ylämaan kunnan alueelle). Vesistö saa alkunsa Vilajoen ja Tervajoen vesistöjen väliin jäävältä alueelta Vilajoen vesistöön kuuluvan Pukalusjärven koillispuolelta. Vedet virtaavat täältä kaakkoon Suomen ja Venäjän rajalla sijaitsevaan Lapjärveen. Joen varrella Venäjän puolella on kuivatettu Nisajärvi. Vesistön venäjänpuoleinen osuus sijaitsee entisten Säkkijärven ja Vahvialan kuntien alueella. Joki laskee Viipurinlahteen Nisalahden kylän kohdalla. Luokka:Suomen joet Luokka:Lappeenrannan joet Luokka:Leningradin alueen joet Luokka:Luovutettujen alueiden joet Luokka:Säkkijärvi Luokka:Vahviala Luokka:Suomenlahteen laskevat vesistöt Luokka:Suomen vesistöt Luokka:Venäjän vesistöt Luokka:Ylämaa
Lowell Weicker

Lowell Palmer Weicker, Jr. (16. toukokuuta 1931 Pariisi, Ranska – 28. kesäkuuta 2023 Middletown, Connecticut) oli yhdysvaltalainen poliitikko. Weicker edusti alun perin republikaanista puoluetta. Hän oli vuosina 1969–1971 jäsenenä Yhdysvaltain edustajainhuoneessa, Connecticutin osavaltion 4. vaalipiirin edustajana. Ennen valintaa Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen hän oli toiminut Connecticutin edustajainhuoneen jäsenenä ja Greenwichin kaupungin First Selectmanina. Vuonna 1970 hän pyrki ja tuli valituksi Yhdysvaltain senaattiin. Liberaalina republikaanina tunnettu Weicker oli senaattorina kolme kuusivuotista kautta, vuodet 1971–1989, ja oli ehdolla myös vuonna 1988, jolloin hän hävisi niukasti demokraattiehdokas Joe Liebermanille. Lieberman esiintyi kampanjan aikana Weickeria konservatiivisempana ehdokkaana ja muun muassa National Review -lehden perustaja, konservatiivi William F. Buckley, Jr. osoitti tukensa Liebermanille. Weicker jätti republikaanisen puolueen ja pyrki vuonna 1990 Connecticutin kuvernööriksi perustamansa A Connecticut Partyn ehdokkaana. Hän voitti vastaehdokkaansa, demokraatti Bruce Morrisonin ja republikaani John G. Rowlandin, ja toimi kuvernöörinä vuosina 1991–1995. Hän ei pyrkinyt jatkokaudelle vuonna 1994, jolloin hänen seuraajakseen valittiin John G. Rowland. Kuvernööriaikansa jälkeen Weicker on profiloitunut muun muassa Irakin sodan vastustajana. Yhdysvaltain presidentinvaalissa 2008 hän tuki demokraatti Barack Obamaa. Weicker suoritti tutkintonsa Yalen yliopistossa (1953), jossa hän opiskeli politiikan tutkimusta, ja University of Virginia School of Lawissa (1958). Vuosina 1953–1955 hän palveli Yhdysvaltain maavoimissa Korean sodassa. Weicker oli kolmesti naimisissa. Hän oli naimisissa ensimmäisen vaimonsa Marie Louisen kanssa 24 vuotta, vuoteen 1977, ja he saivat kolme lasta, kaikki poikia. Toisen vaimonsa Camillen kanssa Weicker meni naimisiin vuonna 1977 ja he saivat kaksi poikaa. Vuodesta 1984 hän oli naimisissa Claudian kanssa. == Lähteet == *Lowell Weickerin esittely Connecticut State Libraryn verkkosivuilla Luokka:Connecticutin kuvernöörit Luokka:Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenet Luokka:Yhdysvaltain senaatin jäsenet Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Tulikruunukerttuli

Tulikruunukerttuli (Myiothlypis coronata) on luoteisessa Etelä-Amerikassa elävä kerttuleihin kuuluva varpuslintu. == Koko ja ulkonäkö == Kooltaan tulikruunukerttuli on noin 15 cm. Tulikruunukerttulin selkä, siivet ja pyrstö ovat väriltään oliivinvihreät. Päälaella on leveä oranssi raita, jota reunustavat kapeammat mustat raidat. Päässä on lisäksi mustat silmäkulmajuovat. Pää, rinta ja kaula ovat harmaat. Kaula ja rinta ovat hieman päätä vaaleammat. Tulikruunukerttulin vatsa on keltainen. Laji eroaa muista alueen kerttuleista harmaan värin runsauden perusteella. == Levinneisyys ja elinympäristö == Tulikruunukerttulia tavataan Boliviassa, Kolumbiassa, Ecuadorissa, Perussa ja Venezuelassa. Lajia tavataan metsistä ja metsien reunamilta 1 400-3 100 metrin korkeudessa. == Elintavat ja pesiminen == Tulikruunukerttulit parit ja parvet liikkuvat hyppien kasvuston kuten köynnösten ja puiden oksien seassa. Laji seuraa usein muiden kerttulilajien muodostamia parvia. Pesimäkausi kestää toukokuusta kesäkuuhun. Pesään naaras munii valkoisia ruskeapilkullisia munia. == Lähteet == Luokka:Inkakerttulit
Andrei Zubov

Andrei Nikiforovitš Zubov (), kirjailijanimeltään Pit’u Öńö (komipermjakiksi Питю Öньö; 25. marraskuuta 1899 – 8. syyskuuta 1937) oli komipermjakkilainen kirjailija ja kulttuurityöntekijä. Zubov syntyi talonpojan perheeseen nykyisen Permin Komin Kudymkarin piirin Verh-Invan kylässä. Koulunkäynnin jälkeen hän työskenteli lennätinlaitoksessa ja palveli Puna-armeijassa. Vuodesta 1922 lähtien Zubov opetti komipermjakin kieltä ja opiskeli Permin yliopistossa. Sieltä valmistuttuaan hän laati oppikirjoja, kehitti komipermjakin ortografiaa ja terminologiaa. Zubovia pidetään yhtenä komipermjakkien kirjallisuuden perustajista. Vuonna 1923 ensimmäisessä komipermjakinkielisessä kaunokirjallisessa julkaisussa Goradźuĺ julkaistiin hänen runonsa Kökö gorttöm (”Kukkuu koditon”), joka nykyään tunnetaan lauluna. Vuonna 1929 Zubovilta ilmestyi runokokoelma Öndža ja vuonna 1933 runoelma Vyĺ tui vylöt (”Uutta tietä pitkin”). Näytelmää Pemyt oi pyrjöt (”Läpi pimeän yön”) esitettiin Kudymkarin teatterissa. Vuonna 1937 Zubov pidätettiin syytettynä kuulumisesta vastavallankumoukselliseen kapinallisjärjestöön ja Natsi-Saksan tiedustelupalvelun avustamisesta. Hänet teloitettiin saman vuoden syyskuussa. Zubovin maine puhdistettiin vuonna 1956. Kirjailijan valitut teokset ilmestyivät Kudymkarissa vuonna 1963. ==Lähteet== Luokka:Komipermjakinkieliset kirjailijat Luokka:Stalinin vainoissa kuolleet Luokka:Vuonna 1899 syntyneet Luokka:Vuonna 1937 kuolleet
Mihail Lihatšov

Mihail Pavlovitš Lihatšov (; 4. marraskuuta 1901 – 4. marraskuuta 1937) oli komipermjakkilainen kirjailija ja kulttuurityöntekijä. Lihatšov syntyi talonpojan perheeseen nykyisen Permin Komin Kudymkarin piirin Jogvan kylässä. Koulunkäynnin jälkeen hän opiskeli Jusvan opettajaseminaarissa ja toimi opettajana. Vuosina 1926–1930 Lihatšov työskenteli kudymkarilaisen Göriś- lehden toimituksessa, opiskeli sittemmin Moskovassa ja vuodesta 1933 lähtien laati komipermjakinkielisiä oppikirjoja. Vuonna 1934 Lihatšov osallistui Neuvostoliiton kirjailijaliiton ensimmäiseen edustajakokoukseen ja tutustui Maksim Gorkiin. Lihatšovia pidetään yhtenä komipermjakkien kirjallisuuden perustajista. Hän aloitti kirjailijanuransa 1920-luvulla lastenrunoilijana. 1920–1930-lukujen vaihteessa Lihatšovilta ilmestyi ajankohtaisille yhteiskunnallisille aiheille omistettuja teoksia: kertomukset Delegatka (”Naisedustaja”), Viĺ tujöt (”Uutta tietä pitkin”), Ikota (”Hurmahenkinen”), runoelma Koźintög (”Ilman myötäjäisiä”) ym. Vuonna 1936 julkaistiin Lihatšovin kirjoittama ensimmäinen komipermjakinkielinen romaani Menam zon (”Poikani”), joka kuvaa maaseudun elämää ennen vallankumousta ja Venäjän kansalaissodan aikana. Romaania pidetään komipermjakkien 1930-luvun proosakirjallisuuden parhaana teoksena. Vuonna 1937 Lihatšov pidätettiin syytettynä vastavallankumouksellisesta toiminnasta. Hänet teloitettiin syntymäpäivänään saman vuoden syyskuussa. Kirjailijan maine puhdistettiin vuonna 1956. Hänen valitut teoksensa julkaistiin Kudymkarissa vuonna 1959. ==Lähteet== Luokka:Komipermjakinkieliset kirjailijat Luokka:Stalinin vainoissa kuolleet Luokka:Vuonna 1901 syntyneet Luokka:Vuonna 1937 kuolleet
Muistojen polku

Muistojen polku (A Walk to Remember) on yhdysvaltalainen romanttinen elokuva vuodelta 2002. Elokuvan ohjasi Adam Shankman ja sen pääosissa olivat Shane West ja Mandy Moore. Elokuva perustuu Nicholas Sparksin saman nimiseen romaaniin. == Juoni lyhyesti == Landon Carter (Shane West) on kapinallinen nuori ja on koulunsa suosituimpia oppilaita. Jamie Sullivan (Mandy Moore) on taas kiltti, tunnollinen uskovainen tyttö joka ei kuulu koulunsa suosikkeihin. Landon ja Jamie ovat tunteneet toisensa lapsesta saakka, mutteivät koskaan ole olleet ystäviä erilaisuutensa takia. Landon joutuu kuitenkin koulun asettaman rangaistuksen vuoksi osallistumaan koulun näytelmään ja antamaan oppilaille tukiopetusta. Näissä merkeissä pari rakastuu toisiinsa. Parin onni on kuitenkin loppumassa lyhyeen sillä Jamie on kuolemansairas. Onneton Landon päättää toteuttaa Jamien unelmia ennen tämän kuolemaa... == Näyttelijät == == Lähteet == Luokka:Vuoden 2002 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Adam Shankmanin ohjaamat elokuvat Luokka:Romanttiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset nuortenelokuvat
Tarja Siimes

Tarja Johanna Siimes (s. 12. tammikuuta 1957 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Teatterin lisäksi hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa Uuno Epsanjassa (1985), Uuno Turhapuro muuttaa maalle (1986), Akallinen mies (1986), Jäähyväiset presidentille (1987), Vääpeli Körmy ja etelän hetelmät (1992), Vieraalla maalla (2003) ja Blackout (2008). Siimes on koulutukseltaan humanististen tieteiden kandidaatti vuodelta 1980, minkä lisäksi hän on suorittanut monia lyhytkursseja muun muassa Teatterikorkeakoulussa ja Taideteollisessa korkeakoulussa. Siimes näytteli 1970-luvun lopulla Kellariteatterissa sekä avustajana Intimiteatterissa ja Suomen Kansallisteatterissa. Kouvolan Teatterissa hän työskenteli 1981–1984. Hän on näytellyt myös Raivoisissa Ruusuissa, Espoon Teatterissa ja Teatteri Imatrassa. Vuodesta 1984 hän on toiminut freelancerinä. Siimes on ohjannut Opistoteatterissa Kiljanderin Sanny Kortmanin koulun ja Maria Jotunin Savu- uhrin sekä Lohjan Teatterissa Agatha Christien Murhan maalaispappilassa. Hänen roolejaan ovat muun muassa Marguerite Eugène Ionescon näytelmässä Kuningas kuolee ja Irma Tampereen Teatterin musikaalissa Ruma Elsa (1993). Tarja Siimes on näyttelijä Pentti Siimeksen ja näyttelijä Elina Pohjanpään tytär. == Filmografia == Elokuva Elokuva Elokuva Vuosi Elokuva Rooli 1979 Varttitunti enkelin seurassa Faina 1981 Ameriikan morsian Ilta Salonsävel 1982 Jousiampuja sairaanhoitaja 1985 Uuno Epsanjassa ministerin sihteeri 1986 Uuno Turhapuro muuttaa maalle ministerin sihteeri Liian iso keikka Lotta Akallinen mies Hilkka, Marjatan ystävätär 1987 Jäähyväiset presidentille Pirjo 1992 Vääpeli Körmy ja etelän hetelmät neiti Sievänen, kenraali Gustafssonin sihteeri 1993 Nitroliiga Leena Sutki Anni Monni 1994 Johanneksen leipäpuu Esteri Pieniä valheita Pulu 2003 Vieraalla maalla Uffizin nainen 2005 Irmeli ja auto Annu Varpuset juoppokaveri 2008 Blackout nuoren potilaan vanhempi 2013 Mieletön elokuu Kansan Uutisten toimittaja 2016 Tappajan näköinen mies nainen kadulla The Curse of the Witches Blood Televisiosarjat Televisiosarjat Televisiosarjat Vuosi Sarja Rooli 1976 Sosiaalityöntekijä Virtanen Marie Himanen 1985 Uskottu mies naistoimittaja 1991 Oresteia naispalkollinen Argoksessa 1992 Päin perhettä voittoauton luovuttaja 1993 Hylättyjen klubi Saija Huomenna on paremmin virkailija 1995 Suloinen myrkynkeittäjä 1996 Pimeän hehku Merja Nurminen 1997 Elämän suola Mirja 1997–1998 Ihmeidentekijät Annukka Wassermüller 1999 Salatut elämät vuokraemäntä Maiju Lohikoski 2001 Seitsemän karaoke-emäntä Kotikatu poliisi 2002 Tummien vesien tulkit kalakauppias 2014 Toisen kanssa Matin äiti 2016 Syke Saila 2019 Rehtori Marja-Leena 2022–2023, 2024 Rantabaari Olga Lammasniemi == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Tarja Siimeksen profiili Näyttelijäliiton sivuilla * Tarja Siimeksen profiili Helsingin Freelancenäyttelijäyhdistyksen sivuilla Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Oijärventie

Oijärventie voi tarkoittaa seuraavia tieosuuksia: * Yhdystie 8520 eli Oijärventie, yhdystie Iin Kuivaniemeltä Iin Oijärven kylään. * Seututie 855 eli Oijärventie, seututie Iin Olhavasta Iin Oijärven kylään ja edelleen Pudasjärvelle.
Eetteri

Eetteri (< ) on sanana peräisin kreikkalaisen mytologian Aitherista, joka oli ”ylemmän taivaan” tai avaruuden henkilöitymä. Sana 'eetteri' voi viitata seuraaviin: * eetteri eli maailmaneetteri, klassinen alkuaine ** eetteriteoriat *** gravitaatioeetteri, oletus gravitaation väliaineesta *** valoeetteri, oletus sähkömagneettisen säteilyn väliaineesta * eetterit, orgaanisia yhdisteitä ** dietyylieetteri, jota kutsutaan arkikielessä usein eetteriksi
Paula Siimes

Paula Susanna Siimes (s. 20. toukokuuta 1963 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän on työskennellyt Suomen Kansallisteatterissa vuodesta 1981. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa Niskavuori (1984), Lumikit – eli kohtauksia naisen elämästä (1986) ja Ponterosa. Hän on näytellyt myös sarjoissa Tulta päin!, Vihreän kullan maa, Mustapartainen mies, Konttori ja Sänky. Siimes on esiintynyt myös ohjelmassa Kymppitonni ja televisiosarjassa Salatut elämät Riitta Sievisen roolissa vuonna 2009. Paula Siimes on näyttelijä Pentti Siimeksen ja näyttelijä Elina Pohjanpään tytär. Hänen vanhempi sisarensa on Tarja Siimes. Hän on naimisissa muusikko Juha Lanun kanssa, ja heillä on kaksi lasta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
ISMN

ISMN () on nuottijulkaisujen standarditunnus (ISO 10957). ISMN on yksilöllinen tunniste painetuille musiikkijulkaisuille sisältäen partituurit ja muut osat. Se on tarkoitettu apuvälineeksi nuottien kustantamiseen ja myyntiin sekä musiikkikirjastotoimintaan. Tunnus helpottaa julkaisun löytymistä ja käsittelyä. Nuottijulkaisujen ISMN vastaa kirjojen ISBN-tunnusta. ISMN esiteltiin vuonna 1993. Vuodesta 2008 lähtien ISMN määriteltiin numerosarjalla 979-0 alkavaksi 13 numeroa käsittäväksi tunnukseksi kuten EAN-13-viivakoodi. Aiemmin käytössä ollut 'M'-kirjain tunnisteen alussa korvattiin numerolla nolla. == Katso myös == *ISBN *ISSN == Lähteet == == Aiheesta muualla == * International ISMN Agency. Luokka:Kustannustoimi Luokka:ISO
Halosenniemen saha

Halosenniemen saha oli sahalaitos, joka toimi Haukiputaan Halosenniemellä vuosina 1921–1950. Sahaustoiminta alkoi Halosenniemellä vuonna 1899, jolloin Pirttikariin perustettiin pieni höyrysaha. Sahayhtiön omisti norjalainen liikemies Joakim Andreas Fleischer. Saha joutui lopettamaan toimintansa huonon kannattavuuden takia vuonna 1902. Halosenniemen maa-alueet Fleischer oli vuokrannut Jaakko ja Kalle Haloselta. Simossa toimiva Halonen Ångsågs Aktiebolaget, jonka omisti K. A. Fellman, osti lopettaneen Pirttikarin sahan laitteet ja siirsi ne Simoon vuonna 1901 palaneen sahan tilalle. Halonen Ångsågs Aktiebolaget oli ostanut Vasankarin sahan 1898. Yhtiö hankki Halosenniemestä Fleischerin maiden vuokraoikeudet 10.12.1910. Metsänhoitaja K. A. Fellman siirsi sitten vuokraoikeutensa Uleå Oy:lle 7.2.1913. Sahaustoiminta alkoi uudelleen 1921, kun Rauma Wood Ltd päätti rakentaa uuden sahansa Halosenniemeen Halosenlahden perukkaan. Sahan valmistumista viivästyttivät useat tulipalot, ja se pääsi aloittamaan toimintansa vasta 1923. 1930-luvun alussa Halosenniemen sahan omistanut Rauma Wood Ltd joutui talousongelmiensa takia Kansallis-Osake-Pankin hallintaan. Pankki oli omistajana myös Raahe Osakeyhtiössä, joka omisti läheisen Martinniemen sahan. Yhtiöillä oli jo aiemminkin ollut yhteistoimintaa puunhankinnassa ja uudessa tilanteessa yhteistyö vielä lisääntyi. Vuonna 1936 Halosenniemen saha siirtyi Raahe Osakeyhtiölle ja sahan toiminta jatkui vuoteen 1950 saakka. Viimeiseksi sen omisti Rauma-Raahe Osakeyhtiö, joka oli muodostettu vuonna 1942 yhdistämällä Rauma Osakeyhtiö (entinen Rauma Wood Ltd) ja Raahe Osakeyhtiö. Sahan toiminta loppui 13.5.1950, rakennukset myytiin purettaviksi ja poissiirrettäviksi 1951–1952. Saharakennuksista oli pitkään jäljellä vain voimalan punatiilinen savupiippu. Piippukin on sittemmin purettu. Sen sijaan 1920-luvulta peräisin oleva sahan työntekijöiden asuntoalue on säilynyt mansardikattoisine taloineen. Asuntoalue sijaitsee nauhamaisesti Halosenniemen tien varrella. == Lähteet == * Tapio Karjalainen: Puutavarayhtiöiden maanhankinta ja -omistus pohjois-Suomessa vuosina 1885-1939. Historian laitos, Oulun yliopisto 2000. Luku 2.2. Pohjois-Suomessa puunjalostusteollisuutta harjoittaneet yhtiöt / 2.2.1. Sahateollisuus / 2.2.1.1. Oulun seutu * Rakennettu kulttuuriympäristö. Valtakunnallisesti merkittävät kulttuurihistorialliset ympäristöt 1993 -luettelo: Haukipudas Luokka:Haukiputaan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen sahateollisuus
Jacques Lacarrière

Jacques Lacarrière (12. syyskuuta 1906 - 28\. heinäkuuta 2005) oli ranskalainen jääkiekkoilija, joka osallistui vuosien 1928 ja 1936 talviolympialaisiin. Hän osallistui viidesti (1930, 1932, 1934, 1935 ja 1937) jääkiekon EM-kisoihin. Maansa pääsarjassa Jacques Lacarriere pelasi 1928–1931 Club Sportive d'Hiver de Paris -seuran riveissä, kunnes vaihtoi 1931 Français Volants de Paris -joukkueeseen. Jacques Lacarrière oli yksi Ranskan jääurheiluliiton perustajista 1941. Hänen kunniakseen pelataan "Trophée Jacques Lacarrière" -palkinnosta Ranskan kiekkomestarin ja maan jääkiekkocupin voittajan välillä. Lacarrière valittiin IIHF Hall of Fameen vuonna 1998. == Aiheesta muualla == * Olympic ice hockey tournaments 1928 and 1936 Luokka:Ranskalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1906 syntyneet Luokka:Vuonna 2005 kuolleet
Gorizont

Gorizont ( eli horisontti) oli neuvostoliittolainen ja nyt venäläinen geosynkroonisen kiertoradan tietoliikennesatelliittien sarja. Sen valtioyhtiöiden tuontantoon liittyvä nk. GRAU-koodi on 11F662. Satelliitit painavat 2 110 kg. Niiden suunniteltu elinikä on kolme vuotta. Ne on laukaistu Baikonurista Proton-kantoraketeilla. Satelliitit valmistaa NPO PM. Satelliitteja on toteutettu 35 kappaletta. Eräs motivaatio satelliittiperheen toteuttamiselle oli vuoden 1980 Moskovan kesäolympialaisten televisioinnin välitys. ==Satelliittien laukaisut== Päivämäärä Nimi Muuta 19.12.1978 Gorizont-1 epäonnistunut laukaisu 6.7.1979 Gorizont-2 eli Statsionar-4 28.12.1979 Gorizont-3 eli Statsionar-5 14.6.1980 Gorizont-4 15.3.1982 Gorizont-5 eli Statsionar-5 20.10.1982 Gorizont-6 1.7.1983 Gorizont-7 eli Statsionar-4 30.11.1983 Gorizont-8 eli Statsionar-5 22.4.1984 Gorizont-9 2.8.1984 Gorizont-10 18.1.1985 Gorizont-11 6.10.1986 Gorizont-12 18.11.1986 Gorizont-13 11.5.1987 Gorizont-14 laukaisu epäonnistui 18.1.1988 Gorizont-?? laukaisu epäonnistui 31.3.1988 Gorizont-15 18.8.1988 Gorizont-16 26.1.1989 Gorizont-17 Päivämäärä Nimi Muuta 6.7.1989 Gorizont-18 28.9.1989 Gorizont-19 21.6.1990 Gorizont-20 3.11.1990 Gorizont-21 (No. 32) 23.11.1990 Gorizont-22 2.7.1991 Gorizont-23 23.10.1991 klo 18.25 Gorizont-24 2.4.1992 Gorizont-25 (No. 36) eli Statsionar-21 15.7.1992 Gorizont-26 (No. 37) eli Statsionar-11 27.11.1992 Gorizont-27 27.5.1993 Gorizont-?? laukaisu epäonnistui 28.10.1993 Gorizont-28 (No. 40) eli Statsionar-14 18.11.1993 Gorizont-29 (No. 41) ei LMI AP-1 Tongasat AP-1 20.5.1994 Gorizont-30 (No. 42) LMI AP-2 Tongasat AP-4 25.1.1996 Gorizont-31 (No. 43) eli Statsionar-12 25.5.1996 Gorizont-32 (No. 44) Statsionar-5 6.6.2000 Gorizont-33 (No. 45) ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Gorizont comsat * * * * Luokka:Tietoliikennesatelliitit
Vesikauris

Vesikauris eli kiinanvesikauris (Hydropotes inermis)Vesikauris (kiinanvesikauris) – Hydropotes inermis laji.fi on pienikokoinen hirvieläinlaji, joka esiintyy alkuperäisenä itäisessä Aasiassa - Kiinassa ja Korean niemimaalla. Se on vesikauriiden alaheimon (Hydropotinae) ainoa laji,Subfamily Hydropotinae UltimateUngulate.com ja jaetaan kahteen alalajiin. == Ulkonäkö == thumb|vasen|Täytetty vesikaurisuros. Huomaa yläleuan pitkät kulmahampaat. Vesikauriilla ei ole sarvia ja se on siten ainoa hirvieläinlaji, jonka uroksilla ei ole sarvia aseinaan. Niiden sijasta uroksen yläkulmahampaat ovat kehittyneet noin seitsemän senttimetrin pituisiksi torahampaiksi, joita se käyttää tappeluissa muita uroksia vastaan. Hirvieläimistä vesikauriin lisäksi vain muntjakeilla ja tupsumuntjakilla on vastaavanlaiset torahampaat. Vesikauriin turkki on väriltään kesällä punaruskea ja talvella himmeän ruskea. Vasoilla on kyljissään vaaleita täpliä. Vahvat takaraajat ovat eturaajoja pidemmät. Korvat ovat lyhyet ja pyöreähköt. Vesikauriin säkäkorkeus on täysikasvuisella uroksella 52 cm ja naaraalla 48 cm. Uros voi painaa 14 kg, naaras on sitä pari kiloa kevyempi. == Elintavat == Vesikauriin elinympäristöä ovat suot, ruovikot ja matalaa ruohoa kasvavat alueet. Vesikauris elää pääosan elämästään yksin. Jokaisella uroksella on oma reviirinsä. Lajin tiineysaika kestää keskimäärin 176 vuorokautta, ja vasoja syntyy usein kolme kerrallaan. == Erityistä == Vesikauriin ternimaitoa käytetään kiinalaisessa lääketieteessä ja sen vuoksi lajia metsästetään Kiinassa. Vesikauriita on istutettu Isoon- Britanniaan ja Ranskaan. Vesikauris ei nimestään huolimatta ole sukua kääpiövesikauriille eli afrikankääpiökauriille (Hyemoschus aquaticus), joka kuuluu kääpiökauriiden (Tragulidae) heimoon. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * ARKive: Chinese water deer * Animal Diversity Web * * The Mammal Society: Chinese Water Deer (tietoa vesikauriista Britanniassa) Luokka:Hirvieläimet Luokka:Uhanalaiset nisäkkäät
Partahaikalat

Partahaikalat (Orectolobiformes) on haihin kuuluva rustokalalahko. Lahko käsittään noin 32 lajia jotka jaetaan seitsemään heimoon ja 14 sukuun. Partahaikaloilla on kaksi piikitöntä selkäevää ja peräevä, jonka ylälohko yleensä on taakse suuntautunut ja alalohko pieni. Suu on pieni ja kokonaan silmien etupuolella. Silmät ovat pään yläosassa eikä niissä ole vilkkuluonta. Kidusrakoja on viisi. Sieraimet kuonon kärjessä ovat uramaiset ja niissä on yleensä viiksisäikeitä. Useimmat lahkon lajit ovat pienikokoisia, mutta poikkeuksen tekee siihen kuuluva maailman suurin kala valashai. ==Aiheesta muualla== * Luokka:Hait
Mihail Lebedev

Mihail Lebedev voi viitata seuraaviin henkilöihin: * Mihail Ivanovitš Lebedev – venäläinen taidemaalari * Mihail Nikolajevitš Lebedev – kominkielinen kirjailija Luokka:Täsmennyssivut
Martin Johansson (suunnistaja)

Martin Johansson (26. syyskuuta 1984) on ruotsalainen suunnistuksen MM- mitalisti ja maastohiihtäjä. Hän edustaa suunnistuksessa ruotsalaista IFK Moras OK:ta. Johansson voitti kaksi mitalia vuoden 2004 nuorten MM-kisoissa Puolassa: hopeaa pitkällä matkalla ja kultaa viestissä. Aikuisten MM-kisoissa hän oli ensimmäistä kertaa mukana vuonna 2006 Tanskassa sijoittuen sprintissä seitsemänneksi. Tämän jälkeen hän voitti MM-sprintissä pronssia peräkkäisinä vuosina 2007 ja 2008. Hiihdon maailmancupissa Johansson on sijoittunut parhaimmillaan 12:nneksi Lillehammerin 30 kilometrin yhdistelmäkilpailussa joulukuussa 2015. == Arvokisasijoitukset suunnistuksessa == ===MM-kilpailut=== *2006 7. sprintissä *2007 pronssia sprintissä ja hylkäys pitkällä matkalla *2008 pronssia sprintissä, 9. pitkällä matkalla ja 8. viestissä ===EM- kilpailut=== *2008 12. sprintissä, viides pitkällä matkalla ja kuudes viestissä ===Avoimet PM-kilpailut=== *2005 pronssia sprintissä ja 35. keskimatkalla *2007 13. sprintissä, 11. keskimatkalla, 10. pitkällä matkalla ja 7. viestissä ===Nuorten MM-kilpailut=== *2002 16. keskimatkalla ja 9. pitkällä matkalla *2004 4. keskimatkalla, hopeaa pitkällä matkalla ja kultaa viestissä ===Maailmancup=== *2005 98. kokonaispisteissä *2006 62. kokonaispisteissä *2007 15. kokonaispisteissä *2008 26. kokonaispisteissä == Lähteet == *Martin Johanssonin profiili World of O Runners-sivustolla === Viitteet === == Aiheesta muualla == *Martin Johanssonin kotisivut Luokka:Ruotsalaiset suunnistajat Luokka:Ruotsalaiset maastohiihtäjät Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lautta-Pojat

Lautta-Pojat on entinen helsinkiläinen lentopalloseura. Se pelasi lentopallon miesten pääsarjassa vuosina 1964–69, 1974 ja 1976–1981, minkä jälkeen se yhdistyi Johanneksen Pojat -nimiseen joukkueeseen ja otti nimekseen Hesa. Sen parhaat saavutukset miesten lentopallossa olivat Suomen cupin voitto ja SM- hopea vuonna 1977 sekä SM-pronssi 1976. Vuonna 1985 Hesa voitti miesten Suomen mestaruuden. Myös naisten SM-sarjassa Lautta-Pojat ylsi mitaleille. == Lähteet == Luokka:Entiset suomalaiset lentopalloseurat Luokka:Entiset helsinkiläiset urheiluseurat
Holger Hott

Holger Hott, aikaisemmin Holger Hott Johansen, (8. huhtikuuta 1974) on norjalainen suunnistuksen maailmanmestari. Hän asuu Kristiansandissa ja edustaa Kristiansand OK:ta. Hott on voittanut urallaan yhteensä neljä MM- mitalia, joista kaksi on kultaista ja kaksi pronssista mitalia. Hän on kuulunut maailman suunnistuseliittiin jo pitkän aikaa, mutta voitti ensimmäisen henkilökohtaisen MM-kultansa vasta vuoden 2006 Tanskan MM-kisojen keskimatkalla. Hän löi hopeaa voittaneen Jarkko Huovilan ainoastaan yhdeksällä sekunnilla. Toinen kulta tuli Japanin MM-kisoista 2005 viestissä, jossa hän juoksi avausosuuden. Hott on myös voittanut maailmancupin kokonaiskilpailun 2004 ja vuoden 1999 Jukolan viestissä hän juoksi kuudennen osuuden silloisen seuransa Bækkelagets SK:n joukkueessa, joka lopulta ylsi viestin voittoon. Hottin tavoite on jatkaa uraansa vielä vuoden 2010 Norjassa järjestettäviin MM-kisoihin. ==Arvokisasijoitukset== ===MM-kilpailut=== *2003 8. pitkällä matkalla ja 7. viestissä *2004 kuudes keskimatkalla ja pronssia pitkällä matkalla *2005 23. sprintissä, pronssia pitkällä matkalla ja viestissä kultaa *2006 kultaa keskimatkalla ja 27. pitkällä matkalla *2007 15. keskimatkalla, hylkäys pitkällä matkalla ja 14. viestissä *2009 7. keskimatkalla ja 26. viestissä ===EM-kilpailut=== *2000 7. keskimatkalla ja 30. pitkällä matkalla *2002 7. keskimatkalla, 9. pitkällä matkalla ja neljäs viestissä *2004 23. sprintissä, 10. keskimatkalla, 7. pitkällä matkalla ja neljäs viestissä *2006 28. sprintissä, 15. keskimatkalla ja kuudes pitkällä matkalla ===Avoimet PM- kilpailut=== *2001 pronssia keskimatkalla ja neljäs pitkällä matkalla *2003 hopeaa keskimatkalla ja 10. pitkällä matkalla *2005 7. sprintissä, hopeaa keskimatkalla, pronssia pitkällä matkalla ja 9. viestissä *2007 kuudes keskimatkalla ===Nuorten MM-kilpailut=== *1993 10. keskimatkalla, 11. pitkällä matkalla ja hopeaa viestissä *1994 hopeaa keskimatkalla, 9. pitkällä matkalla ja 10. viestissä ===Maailmancup=== *2000 13. kokonaispisteissä *2002 8. kokonaispisteissä *2004 maailmancupin kokonaiskilpailun voitto; osakilpailuvoitto Saksassa pitkällä matkalla *2005 10. kokonaispisteissä *2006 neljäs kokonaispisteissä; osakilpailuvoitto Tanskassa keskimatkalla *2007 27. kokonaispisteissä *2008 101. kokonaispisteissä ==Lähteet== *Holger Hottin profiili World of O Runners-sivustolla *Holger Hottin virallinen kotisivu Luokka:Norjalaiset suunnistajat Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt