EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Mikko Terho

Mikko Terho (19. heinäkuuta 1874 Virolahti – 28. kesäkuuta 1937 Savitaipale) oli suomalainen opettaja ja heimoaktivisti.Opettaja Mikko Terho, Maaseutu, 01.07.1937, nro 70, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 22.07.2024Päivästä päivään. 60 v. täytti..., Helsingin Sanomat, 23.07.1934, nro 194, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 22.07.2024Opettaja Mikko Terho, Opettajain lehti : kansanopetusta käsittelevä kuvallinen viikkolehti, 16.07.1937, nro 28, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 22.07.2024Kuolleita karjalaisia ja heimoystäviä, Viena-Aunus, 14.08.1937, nro 8, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 22.07.2024 Mikko Terho valmistui kansakoulunopettajaksi Sortavalan seminaarista vuonna 1899. Terho oli mukana seminaarin oppilaiden järjestäessä kirjastoja Karjalan rajapitäjiin ja teki niiden sijoitusten yhteydessä monia matkoja näille rajaseuduille. Hän oli opettajana Virolahdella Orslahden koulussa 1899–1900 ja Virojoen koulussa 1900–1917. Suomen sisällissodan alettua 1918 Terho liittyi valkoiseen armeijaan, otti osaa Antrean rintamalla Karisalmen ja Kavantsaaren taisteluihin ja toimi sodan loppuvaiheissa sotilasruokalan johtajana. Kun Repolan ja Porajärven kunnat Suomen itsenäistyttyä halusivat liittyä Suomeen, Terho sai syksyllä 1918 valtioneuvostolta määräyksen mennä järjestämään näiden kuntien asioita suomalaisen mallin mukaan. Terho toimi kevääseen 1919 saakka Repolan retkikunnan esikuntapäällikkönä ja sai sitten keväällä 1919 määräyksen lähteä Porajärvelle. Porajärven valtauksen jälkeen Terho toimi Porajärven piirin nimismiehenä siihen saakka, kunnes Tarton rauhassa Repola ja Porajärvi palautettiin takaisin Venäjän yhteyteen. Terho siirtyi tämän jälkeen Kieltolakiliiton palvelukseen kahden vuoden ajaksi. Vuosina 1922-1925 Terho oli kouluhallituksen määräyksestä valistuskonsulenttina Raja-Karjalassa. Kevääseen 1925 mennessä Terho oli perustanut kymmeniä opintokerhoja Raja- Karjalan alueelle. Hänen toimestaan perustettiin Impilahden kansanopistolla 6. kesäkuuta 1925 Raja-Karjalan Sivistysliitto. Syksyllä 1925 Terho valittiin Savitaipaleen Karhulan koulun opettajaksi ja vuonna 1926 hän siirtyi Savitaipaleen Hämäläisen koulun opettajaksi.Kaksi vuosikymmentä rajakarjalaista sivistystyötä. Raja-Karjalan Sivistysliitto 20-vuotias, Laatokka, 15.06.1945, nro 135, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 22.07.2024 Terho toimi puhujana juhlatilaisuuksissa ja johtajana kotiopintokerhoissa sekä kirjoitti Raja-Karjalan asioista eri lehtiin, muun muassa Toukomies-lehteen. Hän oli Karjalan Sivistysseuran ainaisjäsen. Mikko Terho kuoli 62-vuotiaana kesäkuussa 1937 Savitaipaleella pitkän sairauden jälkeen. Hänet haudattiin Virolahden hautausmaalle. == Julkaisuja == * Piirteitä Virolahden säästöpankin toiminnasta 1876-1926: liiketaulukkoja viimevuosikymmeniltä, laatijat Mikko Terho ja Martta Seppä. Virolahden säästöpankki, Kouvola 1926 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomen sisällissodan valkoiset Luokka:Vuonna 1874 syntyneet Luokka:Vuonna 1937 kuolleet
Synlab

Synlab Suomi tuottaa laboratoriotutkimuksia, kuvantamispalveluita sekä kliinisfysiologiset tutkimuksia (EKG ja spirometria). Se on yksityisessä omistuksessa ja on osa Eurooppalaista Synlab Goupia. Synlab Suomi tuottaa palveluita julkisille ja yksityisille toimijoille, vakuutusyhtiöille, sairauskassoille sekä yksityisasiakkaille. Pääkonttori ja keskuslaboratorio sijaitsee Helsingin Kivihaassa. Suomessa on keskuslaboratorion lisäksi yhteensä 35 toimipistettä, 300 työntekijää sekä 18 magneettilaitetta. Kuvantamistutkimuksia ovat magneettitutkimukset, rintatutkimukset, ultraäänitutkimukset ja röntgentutkimukset. == Lähteet == Luokka:Suomen laboratoriot
Adolph Ditlev Jørgensen

Adolph Ditlev Jørgensen (1840–1897) oli tanskalainen historioitsija. Hän toimi opettajana Slesvigissä Flensborgissa, josta hänet karkotettiin 1864, ja hän asettui Kööpenhaminaan. Hän paneutui Tanskan historian tutkimiseen, varsinkin keskiaikaan. Hänet nimitettiin 1889 valtionarkistonhoitajaksi. Virkansa ohessa hän harjoitti laajaa kirjallista toimintaa. Hänen tuotannossaan ilmeni terävää arvostelukykyä mutta myös mielikuvitusta. Hän asettui mielellään vastustamaan vallalla olevaa näkemystä.Tietosanakirja 1909, osa 3, Hakusana: Jørgensen, Adolf Ditlev ==Kirjallinen tuotanto== * Bidrag til nordens historie i middelalderen (1871) * Den nordiske kirkes grundlæggelse og første udvikling (1874–1878) * Udsigt over de danske rigsarkivers historie (1884) * Kongeloven og dens forhistorie (1886) * Peder Schumacher Griffenfeld (1893–1894) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Tanskalaiset historioitsijat Luokka:Vuonna 1840 syntyneet Luokka:Vuonna 1897 kuolleet
Peter Hagerstein

Peter Hegerstein (1757 Helsinki, Ruotsi – 1807 Pape‘ete, Tahitin kuningaskunta) oli suomalainen merimies, neuvonantaja ja tulkki, joka tunnetaan parhaiten hänen tekemästään työstä Tahitin kuningaskunnan hyväksi 1700- ja 1800 -lukujen vaihteessa. == Varhainen elämä == Hagersteinin varhaisesta elämästä ei tiedetä juurikaan mitään muuta kuin, että hän syntyi Helsingissä vuonna 1757. Joidenkin lähteiden mukaan hänen nimensä oli todellisuudessa Pehr Hagersten. Hagerstein lähti brittiläisen Daedalus-nimisen laivan mukana, joka liittyi vuonna 1791 isomman löytöretken huoltoalukseksi. == Elämä Tahitilla == Daedalus saapui Tahitille alkuvuodesta 1793, minkä jälkeen Hagerstein loikkasi rantaan hyläten miehistön ja päättäen jäädä Tahitille. Syyksi on epäilty karua elämää laivalla, mille Tahitin trooppiset olot olivat huomattava vastakohta. Loikattuaan laivastosta Hagersteinin kerrotaan "alkaneen alkuasukkaaksi". Hän oppi tahitin kielen ja meni naimisiin paikallisen naisen kanssa. Kielitaidostaan ja länsimaalaisesta taustastaan johtuen Hagerstein pestattiin aluksi kuningas Pōmare I:n hoviin tulkiksi ja neuvonantajaksi. Hän toimi myös hovin neuvottelijana kuninkaan ja ulkomaalaisten vierailijoiden välillä. Hagersteinin tietämys tuliaseista vaikutti myös hänen toimenkuvaansa, ja hänen avullaan Pōmaren onnistui nousemaan muiden paikallisten päälliköiden yläpuolelle. Sotilasurasta kertovat Hagersteinin saamat tatuoinnit. Hagerstein palveli myös Pōmare II:n alaisuudessa, mutta näiden kahden välit tulehtuivat myöhemmin. Hagersteinin epäillään jopa harkitsevan loikkaamista toisen päällikön alaisuuteen, mutta hän palveli lopulta Pōmare II:ta elämänsä loppuun asti. Hagersteinilla kerrotaan olleen tahitilaisen vaimonsa kanssa ainakin yksi lapsi, minkä lisäksi hän huolehti kahdesta muusta. Hänen oma lapsensa Joseph ei saanut kastetta, koska eurooppalaiset lähetyssaarnaajat eivät tunnustaneet Hagersteinin ja tämän tahitilaisen vaimon liittoa. Lähetyssaarnaajat kuitenkin suostuivat opettamaan Josephille kristinuskosta. On epäselvää, saiko Joseph aikoinaan lapsia. Hagerstein kuoli Pape‘etessa vuonna 1807 elefanttitautiin, jota hänen oletetaan sairastaneen jo vuosisadan alusta lähtien. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1757 syntyneet Luokka:Vuonna 1807 kuolleet Luokka:Suomalaiset merimiehet Luokka:Ranskan Polynesian historia Luokka:Tulkit
Tahiti Nuin ritarikunta

Tahiti Nuin ritarikunta () on Ranskan Polynesiassa jaettava kunnianosoitus, joka perustettin 5. kesäkuuta 1996. Sitä jaetaan tunnustuksena poikkeuksellisista ansioista Ranskan Polynesian hyväksi pääsääntöisesti Ranskan kansalaisille. Ulkomaalaiset, jotka ovat osoittaneet hyvää suhdetta Ranskan Polynesiaa kohtaan, voivat myös saada nimityksen ritarikuntaan. Ritarikunnan suurmestarina toimii viransa puolesta Ranskan Polynesian presidentti. Ritarikunta jakautuu neljään luokkaan ja ylennykset luokasta seuraavaan ovat mahdollisia. Luokkiin tehtyjen nimitysten määrä on kuitenkin rajoitettu (ilmoitettu sulkeissa): * suurristi (10) * komentaja (40) * upseeri (100) * ritari (300) == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset ritarikunnat Luokka:Ranskan Polynesian kansallissymbolit
Toivo Länsimäki

Toivo Aleksanteri Lähteenmäki (26. heinäkuuta 1884 Turku – 16. syyskuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja Helsingissä toimineen Tohtori Länsimäen naistensairaalan perustaja.Päivästä päivään. 50 v. täyttää..., Helsingin Sanomat, 26.07.1934, nro 197, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 22.07.2024Ylioppilasmatrikkeli 1904, matrikkelinumero 28997 Toivo Länsimäen vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Otto Aleksanteri Länsimäki ja Aleksandra Josefina Forsén. Länsimäki pääsi ylioppilaaksi Turun klassillisesta lyseosta 1904 ja hän valmistui lääketieteen kandidaatiksi 1909, lääketieteen lisensiaatiksi 1914 ja lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1919. Hän toimi aluksi kunnanlääkärinä muun muassa Korpilahdella, Virolahdella ja Lappfjärdissä. Vuonna 1915 hän tuli apulaislääkäriksi professori Otto Engströmin sairaalaan Helsingissä ja hoiti tätä tointa vuoteen 1919 saakka, avustaen samalla gynekologisen opetuksen antamisessa. lääketieteen kandidaateille samassa sairaalassa. Vuonna 1919 Länsimäki perusti oman naistentautien sairaalan Freesenkadulle Töölöön ja hoiti siitä lähtien yksityispraktiikkaa Helsingissä. Länsimäki perusti vuonna 1930 Taka-Töölöön yksityisen Tohtori Länsimäen naistensairaalan Espoonkadun varrelle, nykyisen Paasikivenkatu 4:n osoitteeseen. Vuonna 1930 valmistuneen, 1920-luvun klassismia edustaneen sairaalarakennuksen suunnitteli arkkitehti Elsi Borg. Sairaalatoiminnot sijaitsivat kolmikerroksisen rakennuksen kahdessa ensimmäisessä kerroksessa, ja niiden aputilat ylemmässä maantason kellarikerroksessa. Rakennuksen ylimmässä kerroksessa oli Länsimäen yksityisasunto. Länsimäki toimi sairaalan johtavana lääkärinä vuoteen 1951 saakka. Vuonna 1951 rakennus siirtyi Suomen Syöpäyhdistyksen omistukseen, ja Sairaskoti Radiumin nimellä toimintaansa jatkaneen laitoksen vuonna 1953 valmistuneen laajennuksen suunnitteli arkkitehti Iiro Tukkila. Myöhemmin rakennus oli Helsingin yliopistollisen keskussairaalan ja Samfundet Folkhälsanin omistuksessa ja oli viimeksi lähinnä kokous- ja toimistokäytössä. Rakennus siirtyi yksityiseen omistukseen vuonna 2015.Paasikivenkatu 4, rakennushistoriallinen selvitys, Nomad Arkkitehdit Oy Länsimäki oli Duodecimin, Pohjoismaisen Kirurgisen Yhdistyksen ja Turun Suomalaisen Yliopistoseuran jäsen. Toivo Länsimäki oli naimisissa vuodesta 1913 Hilda Edit Emilia Westerbackin kanssa. Avioeron jälkeen hän meni naimisiin 1930 Alli Armida Pihlströmin kanssa. Vuonna 1973 kuollut Toivo Länsimäki on haudattu Honkanummen hautausmaalle.Hautahaku.fi : Länsimäki Toivo Aleksanteri 1884 - 1973 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Tohtori Länsimäen sairaala Espoonkadulla, nykyisellä Paasikivenkadulla, valokuva vuodelta 1930. Museovirasto, Historian kuvakokoelma Luokka:Suomalaiset lääkärit Luokka:Vuonna 1884 syntyneet Luokka:Vuonna 1973 kuolleet
Oqtovvuoret

Oqtovvuoret (, myös Oqtogʻ) on Nurotavuorten eteläinen vuorijono Samarkandin ja Navoiyn alueilla Uzbekistanissa. Kakkois-luoteissuuntaisen vuorijonon pituus on 120 kilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Nurotan laaksoon, idässä Qaroqchitog‘vuoriin, lännessä Kyzylkumin aavikkoon ja lounaassa Qoratog‘vuoriin. Oqtovvuorten keskikorkeus on 1 000–1 200 metriä. Korkein kohta on Taxku (2 003 metriä). Oqtovvuoret koostuvat kalkkikivestä, liuskeesta ja graniitista. Hyötykaivannaisiin kuuluu marmori. Vuorilla on paljon karstilähteitä. Vuorten sademäärä on 250–450 millimetriä. Niiltä saavat alkunsa monet Zarafshonin sivujoet kuten Zarbandsoy, Quruqsoy, Andoqsoy, Tasmachisoy, Maydonsoy ja Oltinsoy. Aluetta käytetään laitumena. ==Lähteet== Luokka:Navoiyn alue Luokka:Samarkandin alue Luokka:Uzbekistanin maantiede
Tāvini Huira‘atira

Tāvini Huira‘atira () on Ranskan Polynesiassa toimiva keskusta- vasemmistolainen puolue, joka kannattaa alueen itsenäisyyttä Ranskasta. == Historia == Oscar Temaru perusti separatistisen puolueen vuonna 1977 nimellä Polynesian vapautusrintama (). Nykyisen nimensä puolue sai vuonna 1986. Vuoden 2023 paikallisvaaleissa puolue voitti 38 paikkaa Ranskan Polynesian parlamentissa ja nousi suurimmaksi puolueeksi. Ranskan parlamenttivaaleissa vuonna 2024 puolue sai yhden paikan Ranskan kansalliskokoukseen. Territoriolle on kiintiöity kolme paikkaa. == Ideologia == Kansallisella tasolla puolue on tehnyt yhteistyötä Ranskan kommunistisen puolueen kanssa. Vuoden 2022 parlamenttivaaleissa Tāvini Huira‘atira kuului vasemmistolaiseen NUPES- vaaliliittoon. == Lähteet == Luokka:Ranskan Polynesian politiikka
Qarnobin aro

Qarnobin aro () on aroalue Samarkandin ja Navoiyn alueilla Uzbekistanissa. Zarafshonjoen keskijuoksun vasemmalla rannalla sijaitsevan kumpuilevan tasangon pituus on 120 kilometriä idästä länteen ja leveys 40–50 kilometriä. Sen korkeus on keskimäärin 300 metriä merenpinnasta. Aro muuttuu lännessä Toshloqqumin ja Uchqumin aavikoiksi. Pohjoisessa ovat Ziyovuddinin ja Zirabuloqin vuoret. Seudulla vallitsee kuiva mannerilmasto. Vuotuinen sademäärä on 165 millimetriä. Kasvillisuus koostuu etupäässä ruoho- ja heinäkasveista sekä pensaista. Aluetta käytetään karakullampaiden laidunmaana. Sinne on istutettu saksaulpuita. ==Lähteet== Luokka:Navoiyn alue Luokka:Samarkandin alue Luokka:Uzbekistanin maantiede
Ulappabassit

Ulappabassit (Howellidae) on lyhtyahvenkaloihin kuuluva kalaheimo. Lajeja tavataan syvissä vesissä valtamerissä. == Lajit ja anatomia == Ulappabasseihin kuuluu kolme sukua ja yhdeksän lajia. Ne ovat hoikkia ja litteähköjä kaloja. Suurimmat lajit kasvavat 10–11 cm pitkiksi. Selkäeviä on kaksi ja niistä ensimmäinen on piikikäs, rintaevät ovat pitkät ja pyrstöevä haarautunut. Ulappabassien silmät ovat hyvin suuret ja kiduskannessa on piikejä. Kalat kykenevät työntämään yläleukaansa eteenpäin. Ulappabassit ovat tummanruskeita tai mustia. == Levinneisyys ja elintavat == Ulappabasseja tavataan lauhkeissa ja lämpimissä vesissä Atlantissa, Intian valtameressä ja Tyynessämeressä. Heimon lajit elävät aina 2 200 metrin syvyyteen asti. Päivisin ne uivat syvissä vesissä ja nousevat öisin lähemmäs pintaa. ==Lähteet== Luokka:Lyhtyahvenkalat
Tahitin kuningaskunta

Tahitin kuningaskunta oli nykyisen Ranskan Polynesian alueella olemassa ollut kuningaskunta. Sen pääkaupunki oli Pape‘ete. Suomalainen merimies Peter Hagerstein saapui Tahitille 1793, opetteli kielen ja meni naimisiin paikallisen naisen kanssa. Hän alkoi myös auttamaan Pōmare I:sta toimien tämän neuvonantajana ja tulkkina. Hyödyntämällä mm. Hagersteinin tietämystä tuliaseista Pōmaren dynastia onnistui lopulta alistamaan alueen muut päälliköt Tahitin alusmaiksi. Tämä tapahtui lopullisesti vasta Pōmare II:n valtakaudella, jolloin tämä myös kääntyi kristinuskoon vuonna 1819. 1800-luvun lopulle tultaessa Havaijin kuningas Kalākaua suunnitteli Polynesian konfederaation perustamista. Tarkoituksena oli suojella pieniä polynesialaisia valtioilta eurooppalaisten ja amerikkalaisten kasvavalta vaikutusvallalta. Kun Tahitin kuningaskunta lakkautettiin vuonna 1880, ranskalaiset siirtomaaisännät pyrkivät pitämään vielä toistaiseksi itsenäisen Havaijin kuningaskunnan erossa Tahitin asioista estäen mm. kuningas Pōmare V:n vuonna 1882 suunnitteleman vierailun Honoluluun. Kuningaskunta lakkautettiin vuonna 1880, kun Pōmare V luopui kruunusta ja luovutti Tahitin kaikkine alusmaineen Ranskan siirtomaiksi. == Lähteet == Luokka:Oseanian entiset valtiot Luokka:Ranskan Polynesian historia
Gunnar Jørgensen

Gunnar Jørgensen (1896–1963Gunnar Jørgensen, Litteraturpriser.dk) oli tanskalainen kirjailija ja yksityiskoulun perustaja. Jørgensen valmistui ylioppilaaksi 1914 ja julkaisi esikoisteoksensa, lastenkirjan Flemming 1918 ja esikoisrunokokoelman Vårbrud 1920. Hän opiskeli teologiaa mutta ei suorittanut loppututkintoa. Flemming oli ensimmäinen nuortenkirjasarjassa, jonka päähenkilö on nimeltään Flemming. Hänen 1936 Hellerupiin perustamansa koulu, nykyisin nimeltään Gunnar Jørgensens Skole, toimii edelleen Frederiksbergissä.Gunnar Jørgensen, lex.dk, viitattu 22.7.2024 ==Suomennettu teos== * Toveripiirissä, suom. Lauri Karila. Karisto 1920. Sarja: Kariston nuorisonkirjoja, 20 ==Lähteet== Luokka:Tanskalaiset kirjailijat Luokka:Tanskalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1896 syntyneet Luokka:Vuonna 1963 kuolleet
Satakieli lauloi yöllä

Satakieli lauloi yöllä on kolmas Reijo Mäen kirjoittama kirja ja Vares- kirjasarjan toinen kirja. Se julkaistiin vuonna 1987. Vares törmää lentokentällä lomamatkalta saapuessaan naiseen, joka osoittautuu aikuisviihteestä tutuksi tulleeksi Ilona Salamanderiksi. Nainen katoaa ja hänen entinen työnantajansa, Rolle-pornolehden kustantaja Rolf Vetelinen palkkaa Vareksen selvittämään tilannetta. Vares huomaa pian katoamisen liittyvän suuryrityksen määräysvallan kaappaushankkeeseen. Kirjan tapahtumat sijoittuvat Turkuun. Aiemmassa teoksessa esiintyvistä hahmoista kirjassa esiintyy Vareksen on-off tyttöystävä Janatuinen. Uutena kestohahmona esitellään rikostutkija Jaakko Hautavainio. == Lähteet == Luokka:Reijo Mäen kirjoittamat kirjat Luokka:Suomalaiset rikosromaanit Luokka:Vuoden 1986 kirjat
Heikki Kokkonen (toimittaja)

Heikki Kokkonen (24. heinäkuuta 1884 Juuka – 10. kesäkuuta 1949) oli suomalainen toimittaja ja paikallishistorioita kirjoittanut tietokirjailija.Päivästä päivään. 50 v. täytti..., Helsingin Sanomat, 26.07.1934, nro 197, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 22.07.2024Geni.com : Heikki Kokkosen hautakiviHenkilötietoja, Karjalainen, 24.07.1934, nro 80, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 22.07.2024 Heikki Kokkosen vanhemmat olivat maanviljelijä Pekka Kokkonen ja Anna Kokkonen. Kokkonen kävi Joensuun klassillista lyseota ja tuli ylioppilaaksi Nurmeksen keskikoulun jatkoluokilta 1907. Opiskeltuaan jonkin aikaa Helsingin yliopistossa hän ryhtyi sanomalehtimieheksi. Kokkonen oli työssä useissa sanomalehdissä, muun muassa Ilkassa, Vaasa-lehdessä kesän 19114, sitten Korpi-Jaakossa Joensuussa alkupuolen vuotta 1918, Karjalaisessa 1919–1922, Kaiku-lehdessä Oulussa kesän 1923, Lallissa Kokemäellä 1923–1924 ja Hämeen Maa-lehdessä Hämeenlinnassa vuodesta 1924 alkaen. Kokkonen järjesti Joensuussa ollessaan Pohjois-Karjalan museon ja oli sen johtajana 1920–1922. Hän kirjoitti joukon Pohjois-Karjalan, erityisesti Juuan ja Pielisjärven, oloja koskevia historiallisia tutkimuksia, samoin hän kirjoitti myöskin Kokemäen historiallisista oloista 1600-luvulla. == Julkaisuja == * Pielisen ympäristön asutus: kotiseutukuvaus. Sanan valta, Kuopio 1913 * Antti Juhana Mustonen: eräs karjalainen suurliikemies : 40-vuotismuisto. Eripainos Kauppalehdestä n:o 22 1917. Helsinki 1917 * Elimäen pitäjän historia. I, Alue, asutus ja entinen elämä. Kouvola 1927 * Elimäen pitäjän historia. II, Kirkolliset, kunnalliset ja sivistykselliset laitokset sekä hallinnolliset, oikeudelliset ja taloudelliset olot. 1931 * Juuan pitäjän historia, Juuan kunta, Juuka 1941 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1884 syntyneet Luokka:Vuonna 1949 kuolleet
Ia Ora ‘O Tahiti Nui

Ia Ora ‘O Tahiti Nui () on Ranskan Polynesian kansallislaulu, joka otettiin virallisesti käyttöön vuonna 1993 säädetyn lain nojalla. Sillä on virallinen asema yhdessä Ranskan kansallislaulun, Marseljeesin, rinnalla. Laulun nimi aiheutti aluksi kohun, koska se viittaa vain Tahitiin, joka on Ranskan Polynesian suurin saari, jättäen muut saaret ulkopuolelle. Ilmauksen "Tahiti Nui" tilalle kaavailtiin "Mā‘ohi Nui". == Lähteet == Luokka:Ranskan Polynesian musiikki Luokka:Kansallislaulut
Qatarin 1 812 kilometrin ajo

Qatarin 1 812 kilometrin ajo on urheiluautojen kestävyyskilpailu, joka järjestetään Lusail International Circuitin radalla Lusailissa, Qatarissa. Kyseessä on FIA World Endurance Championship -sarjan kauden avauskilpailu. 12\. joulukuuta 2022 ilmoitettiin, että Lusail International Circuit isännöi FIA World Endurance Championshipin avauskilpailun vuodesta 2024 alkaen kuuden vuoden sopimuksella. Kilpailu julistettiin 6 tunnin Qatarin kilpailuksi, ja sitä edelsi prologi, joka myös ajettiin radalla. Automobile Club de l'Ouest nimesi kilpailun uudelleen ja se muutettiin nimeen Qatarin 1 812 kilometrin ajo. Kilpailun pituus 1812 km on johdettu Qatarin kansallispäivän päivämäärästä 18. joulukuuta, ja sen aikaraja on 10 tuntia. == Voittajat == Vuosi Kuljettajat Talli Auto Raportti 2024 Kévin Estre André Lotterer Laurens Vanthoor Porsche Penske Motorsport Porsche 963 Raportti ==Lähteet==
Heikki Kokkonen (valokuvaaja)

Heikki Kokkonen (s. 1957) on suomalainen luontovalokuvaaja. Kokkonen on kotoisin Värtsilästä ja asuu nykyisin Ilomantsissa.Erkki Jörmanainen : Luonnon kuvaaja, Värtsi - Värtsilän verkkolehti 25.8.2010 Kimmo Nevalainen : Pitkän linjan luontokuvaaja Heikki Kokkonen on onnellinen metsässä, Karjalainen 21.4.2018 (Tilaajille) == Valokuvateoksia == * Karjalan saloilla; kuvat Heikki Kokkonen ; teksti Leo Mäkelä. H. Kokkonen, Ilomantsi 1993, ilmestyi englanniksi nimellä A Karelian wilderness. H. Kokkonen, Ilomantsi 1995 * Luojan suuruutta ihmettelen: luontokuvia. Koliprint, Eno 1993 * Elämä on lahja; tekijät Heikki Kokkonen, Kirsi Vento. H. Kokkonen, Ilomantsi 1994 * Vuoden kierto Pohjois-Karjalassa; kuvat Heikki Kokkonen ; teksti Leo Mäkelä. H. Kokkonen, Ilomantsi 1996 * Itä-Suomen soilla - Bogs of Eastern Finland; kuvat ja teksti Heikki Kokkonen ; English text Roy Goldblat. H. Kokkonen, Ilomantsi 1999 * Valon tie - The road of light. H. Kokkonen, Ilomantsi 2001 * Itä-Suomen ikimetsiä - Eastern old forests; kuvat Heikki Kokkonen; teksti Leo Mäkelä; English text Roy Goldblatt; picture text Mirja Varis. Heikki Kokkonen, Ilomantsi 2003 * Pohjois-Karjalan luontokirja; kuvat Heikki Kokkonen, Matti Pihlatie, Markku Tano ; teksti Heikki Vesajoki ; kartat Anita Rämö. Pohjois- Karjalan luontokuva, Lieksa 2005, 2. uudistettu painos Heikki Vesajoki, Joensuu 2023, ilmestyi myös englanniksi nimellä The nature of North Karelia; english translation Sisko Porter. Pohjois-Karjalan luontokuva, Lieksa 2005, 2. uudistettu painos Heikki Vesajoki, Joensuu 2023 * Majava - Beaver, kuvat Heikki Kokkonen, Vesa Ruusila ; English text Vesa Ruusila, Mirja Varis, Esa Penttilä. Heikki Kokkonen, Ilomantsi 2005 * Pohjois-Karjala -luontokuvia - North Karelia - photographs; English text Auli and Mirja Varis. Heikki Kokkonen, Ilomantsi 2007 * Luontohetkiä Pohjois-Karjalassa - Moments in North Karelian nature; English text Auli and Mirja Varis. Heikki Kokkonen, Ilomantsi 2008 * Talven lumoa Pohjois-Karjalassa. Heikki Kokkonen, Ilomantsi 2014 * Majavan lammella; teksti Petri Nummi ; valokuvat Heikki Kokkonen ; piirrokset Outi Nummi. Metsäkustannus, Helsinki 2015 * Majavaelämää. Maahenki, Helsinki 2018 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Eero-Matti Lintunen : Talven lumoa – Heikkiä tapaamassa, Värtsi - Värtsilän verkkolehti 18.12.2014 Luokka:Suomalaiset luontokuvaajat Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Please Please Please

Please Please Please on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijän Sabrina Carpenterin kappale. Se julkaistiin 6. kesäkuuta 2024 Island Recordsin kautta toisena singlenä hänen tulevalta kuudennelta studioalbumiltaan Short n’ sweet (2024). Kappaletta ovat olleet Carpenterin lisäksi tekemässä Amy Allen sekä Jack Antonoff joka on toiminut myös kappaleen tuottajana. Kappale Billboard Hot 100 -listan ykköseksi, ja siitä tuli Carpenterin ensimmäinen ensimmäiselle sijalle noussut single. Suomessa single nousi sijalle 19. Suomen virallisella singlelistalla. == Taustaa == Carpenterin edellisen singlen "Espresson" kaupallisen menestyksen jälkeen hän julkisti tulevan kuudennen studioalbuminsa Short n’ Sweet 3. kesäkuuta 2024. Samana päivänä albumin julkaisusta kertovassa Instagram-julkaisussa hän lupasi yllätyksen sanoen: "Minulla on myös yllätys tulossa sinulle torstai-iltana, joten pysykää kuulolla!" Kaksi päivää myöhemmin, 5. kesäkuuta, hän paljasti yllätyksen olevan 7. kesäkuuta julkaistava uusi single "Please Please Please". Kappaleelle julkaistiin samana päivänä Bardia Zeinalin ohjaama musiikkivideo, jossa esiintyvät Carpenter ja Barry Keoghan. == Teemat == Kappaleen sanoitukset kertovat huonoja päätöksiä tekevän ihmisen rakastamisesta. Laulaja kokee häpeää rakastamaansa ihmistä ja anelee häntä toimimaan järkevästi ja olla pilaamatta mainettaan. == Kappaleet == Please Please Please- suoratoisto/digitaalinen lataus # Please Please Please - 3.06 Please Please Please EP - suoratoisto/digitaalinen latausPlease Please Please EP – Single by Sabrina Carpenter # "Please Please Please" – 3.06 # "Please Please Please" (acoustic) - 3.01 # "Please Please Please" (clean) - 3.06 # "Please Please Please" (sped up) - 2.32 # "Please Please Please" (slowed down) - 3.30 # "Please Please Please" (a cappella) - 3.06 # "Please Please Please" (instrumental) - 3.06 Please Please Please - 7-inch # "Please Please Please" - 3.06 (A-puoli) # "Please Please Please" (acoustic) - 3.01 (B-puoli) == Lähteet == Luokka:Vuoden 2024 kappaleet Luokka:Sabrina Carpenterin kappaleet Luokka:Jack Antonoffin tuottamat kappaleet
Cajanus

Cajanus ja Kajanus tarkoittavat seuraavia * Cajanus, kasvisuku kyyhkynherneet ==Cajanus== * Cajanus, suku * Alexander Cajan (1767–1810), ornitologi, sotarovasti * Daniel (Taneli) Cajanus (1703–1749), ”pitkä suomalainen”, * Eerik Cajanus (~1675–1737), Kruunupyyn kirkkoherra, virsikirjan toimittaja * Esther Hjelt-Cajanus (1879–1959), taidemaalari, kirjailija ja kuvittaja * Johan (Juhana) Cajanus vanhempi (1626–1703), Paltamon kirkkoherra * Jonas Cajanus (1716–1785), maanmittari ja isojaon toteuttaja * Juhana Cajanus nuorempi (1655–1681), professori * Juhana Fredrik Cajan (1815–1887), historioitsija * Werner Cajanus (1878–1919), metsätieteilijä, professori ==Kajanus== * Aino Kajanus-Mangström (1888–1951), harpisti, Robert Kajanuksen tytär * Arthur Kajanus, (1850–1904), suomalainen arkkitehti * Birger Kajanus, (1882–1931), ruotsalainen biologi * Georg Kajanus, (s. 1946), norjalainen säveltäjä * Kai Kajanus (1908–1984), viulisti ja konserttimestari, Robert Kajanuksen poika * Lilli Kajanus, o.s. Kurikka (1865–1928), näyttelijä ja laulaja, Robert Kajanuksen puoliso * Lilly Kajanus-Blenner (1885–1963), harpputaiteilija * Miska Kajanus (s. 1979), freelancenäyttelijä * Robert Kajanus, (1856–1933), suomalainen säveltäjä, kapellimestari * Selma Kajanus (1860–1935), pianisti ja runoilija
Tahitisaatio

Tahitisaatio () on termi, jolla viitataan ilmiöön, jossa tahitin kieli vaikuttaa muihin polynesialaisiin kieliin. Ilmiö vaikuttaa erityisesti Ranskan Polynesiassa, mutta sen vaikutukset näkyvät myös sen ulkopuolella. Yksi merkittävä tekijä oli Tahitin kuningas Pōmare II:n kääntyminen kristinuskoon, minkä jälkeen tahitin kielen vaikutus alkoi leviämään kristinuskon mukana muihin alueen kieliyhteisöihin. Ranskan Polynesiassa erityisesti pienemmät kielet ovat altistuneet tahitisaatiolle. Tämä on vaikuttanut negatiivisesti mm. mangarevan kielen elinvoimaisuuteen. Myös tuamotun kieli on saanut runsaasti vaikutteista tahitista. Ranskan Polynesian kielistä pohjois- ja etelämarquesasin kielet näyttävät vastustavan parhaiten tahitisaatiota. Pääsiäissaarella puhuttava rapanuin kieli altistui tahitisaatiolle 1800-luvun loppupuolella, kun saaren asukkaita muutti Tahitille. Paluumuuttajat vaikuttivat rapanuin kieleen merkittävästi, ja reilun 5800 sanan sanalistasta melkein 10 % oli peräisin tahitista. == Lähteet == Luokka:Tahitin kieli
Stéfanos Ntoúskos

Stéfanos Ntoúskos (, s. 29. maaliskuuta 1997 Ioánnina) on kreikkalainen soutaja, yksikkösoudun olympiavoittaja. Hän on pituudeltaan 186-senttimetrinen. Ntoúskos sijoittui Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 kuudenneksi kevyessä perämiehettömässä nelosessa. Ntoúskos on saavuttanut EM- kilpailujen yksikössä hopeaa vuosina 2022, 2023 ja 2024 sekä sijoittunut neljänneksi 2021 ja viidenneksi 2020. Lisäksi hän on sijoittunut EM- kilpailujen pariairokaksikossa neljänneksi 2018 sekä kevyessä pariairokaksikossa kuudenneksi 2015. Ntoúskos saavutti alle 23-vuotiaiden MM- kilpailuissa kevyessä perämiehettömässä kaksikossa hopeaa vuonna 2016 ja pronssia 2015. Yksikössä hän sai hopeaa 2019. Ntoúskos oli olympiatulen ensimmäinen kantaja sen lähtiessä huhtikuussa 2024 Kreikasta kohti Pariisin olympialaisia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Kreikkalaiset olympiavoittajat Luokka:Kreikkalaiset soutajat Luokka:Vuonna 1997 syntyneet
Tales of the Teenage Mutant Ninja Turtles (tv-sarjat)

Tales of the Teenage Mutant Ninja Turtles on tuleva yhdysvaltalainen animaatiosarja, joka on kehitetty suoratoistopalvelulle Paramount+. Peter Lairdin ja Kevin Eastmanin luomiin Teenage Mutant Ninja Turtles -hahmoihin perustuva elokuva sijoittuu Mutant Mayhem (2023) -elokuvan universumiin ja toimii siltana elokuvan ja suunnitellun jatko-osan välillä. Alun perin vuosina vuosina 2018– sarja esitettiin nimeltään Teini-ikäisten mutanttininjakilpikonnien nousu. == Ääninäyttelijät == Alkuperäinen ääninäyttelijä Suomenkielinen ääninäyttelijä Rooli Nicholas Cantu Tommi Bäckman Leonardo Brady Noon Vilppu Uusitalo Raphael Micah Abbey Jeremy Kiberu Donatello Shamon Brown Jr. Waltteri Helisalo Michelangelo ? Antti Pääkkönen Mestari Tikku Ayo Edebiri Yasmine Yamajako April O’Neil Rose Byrne Jenni Sivonen Leatherhead Natasia Demetriou Maaria Nuoranne Wingnut Post Malone Jani Karvinen Ray Fillet Alanna Ubach ? Agentti Bishop Pete Davidson ? Rod Christopher Mintz-Plasse ? Pigeons Pete Timothy Olyphant ? Goldfin Jillian Bell ? Lee Danny Trejo ? Mustang Sally Luokka:Yhdysvaltalaiset televisiosarjat Luokka:Lastenohjelmat
The Rise and Fall of a Midwest Princess

The Rise and Fall of a Midwest Princess on yhdysvaltalaisen laulaja- lauluntekijä Chappell Roanin debyyttistudioalbumi. Se julkaistiin 22. syyskuuta 2023 Island Recordsin sekä levyn tuottaneen Dan Nigron omistaman Amusement Recordsin kautta. Alkuvuodesta 2022 vuoden 2023 puoliväliin albumin julkaisua edelsivät seitsemän promosingleä: ”Naked in Manhattan”, ”My Kink Is Karma”, ”Femininomenon”, ”Casual”, ”Kaleidoscope”, ”Red Wine Supernova” ja ”Hot to Go” sekä jo vuonna 2020 julkaistut kappaleet ”Pink Pony Club” ja ”California”. Albumia tukee syyskuussa 2023 alkanut The Midwest Princess Tour -kiertue, jonka on määrä päättyä lokakuussa 2024. == Kappaleet == # Femininomenon – 3.39 # Red Wine Supernova – 3.12 # After Midnight – 3.24 # Coffee – 3.25 # Casual – 3.52 # Super Graphic Ultra Modern Girl – 3.04 # Hot to Go! – 3.04 # My Kink Is Karma – 3.42 # Picture You – 3.07 # Kaleidoscope – 3.2 # Pink Pony Club – 4.18 # Naked in Manhattan – 3.31 # California – 3.18 # Guilty Pleasure – 3.34 == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset popalbumit Luokka:Vuoden 2023 albumit Luokka:Vuoden 2023 esikoisalbumit
Afganistan kesäolympialaisissa 2024

Afganistan osallistuu kesäolympialaisiin 2024 Pariisissa. Maata edustaa kuusi urheilijaa kolmessa eri urheilumuodossa. Kyseessä on Afganistanin ensimmäinen osallistuminen olympialaisiin Talibanin valtaannousun jälkeen vuonna 2021. Tästä huolimatta maa kilpailee vanhan hallinnon aikaisen lippunsa alla ja sitä edustaa maanpaossa toimiva olympiakomitea. Talibanhallinnon edustajille ei myönnetty olympialaisiin akkreditointeja. Afganistanin kuudesta edustajasta viisi asui ennen olympialaisia maan ulkopuolella. Vain judoka Faizada Mohammad Samim asui Afganistanissa. Talibanin noustua valtaan maassa muun muassa kiellettiin kilpaurheileminen kokonaan naisilta. Afganistanin oman joukkueen lisäksi pakolaisurheilijoiden joukkueessa kilpailee viisi alun perin Afganistanista kotoisin olevaa urheilijaa. Joukkueen lippua olympialaisten avajaisissa kantoivat pikajuoksija Sha Mahmood Noor Zahi ja maantiepyöräilijä Fariba Hashemi. == Joukkue == === Judo === Afganistan sai yhden paikan miesten 81 kilon sarjaan. * Faizada Mohammad Samim – miesten 81 kg === Pyöräily === Afganistania edustaa kaksi maantiepyöräilijää. Siskokset Yulduz ja Fariba Hashemi ovat ensimmäiset Afganistanin olympiaedustajat pyöräilyssä. * Fariba Hashemi – naisten maantieajo * Yulduz Hashemi – naisten maantieajo === Uinti === Afganistan sai uintiin yhden maapaikan. * Fahim Anwari – miesten 100 m vapaauinti === Yleisurheilu === Afganistan sai yhden paikan sekä miesten että naisten 100 metrin juoksuun. * Sha Mahmood Noor Zahi – miesten 100 m * Kamia Yousufi – naisten 100 m == Lähteet == Luokka:Valtiot kesäolympialaisissa 2024 kesäolympialaisissa 2024
Ajita Kesakambali

Ajita Kesakambali (500-luku eaa.) oli intialainen filosofi ja ensimmäinen nimeltä tunnettu carvaka-koulukunnan edustaja. Carvakan eli lokayatan käsitykset tunnetaan vastustajien kirjoituksissa säilyneiden mainintojen kautta. Niiden mukaan Kesakambali esitti, että ei ole olemassa jumalia, yliluonnollista, sielua tai kuolemanjälkeistä elämää. Uskonnolliset kirjoitukset ovat virheellisiä ja ristiriitaisia eikä niillä ole jumalallista alkuperää. Uskonnolliset rituaalit tuottavat rikkauksia vain papeille ja uhraamisen sijasta tulee antaa lahjoituksia köyhille. Ilmiöt johtuvat luonnollisista syistä ja tietoa voidaan saada vain aistihavaintojen kautta. == Lähteet == Luokka:Intialaiset filosofit Luokka:Ateistifilosofit Luokka:Materialistit
Sergei Mardan

Sergei Mardan (, oikealta sukunimeltään Kljutšenkov, ; s. 11. heinäkuuta 1969 Varež, Gorkin alue) on venäläinen toimittaja ja juontaja, jota maan ulkopuolisissa lähteissä on usein luonnehdittu ultranationalistiksi ja propagandistiksi.Сергей Мардан Радио «Комсомольская правда», viitattu 22.7.2024 Shamik Banerjee, Who Is Sergey Mardan? Putin Ally Slammed For Comments On 'Subjugating' Russia's Neighbours Times Now News 14.6.2024, viitattu 22.7.2024 Jari Himanen, Venäjällä uhotaan taas: ”Saa suomalaiset oksentamaan kauhusta” Iltalehti 21.12.2023, viitattu 22.7.2024Chris York, Who are the 5 Russian propagandists accused of hate crimes against Ukraine? The Kyiv Independent 8.6.2024, viitattu 22.7.2024 SBU charges Russian propagandist who called for concentration camps and genocide of Ukrainians The New Voice of Ukraine 1.7.2023, viitattu 22.7.2024 Mardan opiskeli Moskovan valtionyliopistossa ja aloitti työskentelyn toimittajana Kommersant-lehdessä vuonna 1992. 2000-vuosikymmenellä hän työskenteli muun muassa Sistema Mass- media -konsernin johtajana ja Argumenty i fakty -lehden johdossa. Myöhemmin Mardan on työskennellyt Komsomolskaja Pravdassa. Hän on käyttänyt myös nimeä "Sergei Leleka". Mardan on usein osallistunut Venäjän television poliittisiin puheohjelmiin ja juontanut omia lähetyksiään yhteistyössä muiden muassa Nadana Fridrihsonin ja Darja Duginan kanssa. Hän on usein esittänyt Venäjän johdolle myötämielisiä näkemyksiä Vladimir Solovjovin ohjelmassa. Mardan on vaatinut keskitysleirien perustamista Venäjän miehittämien Ukrainan alueiden asukkaille. Heinäkuussa 2023 Ukrainassa nostettiin syytteitä häntä vastaan poissaolevana. Vuonna 2024 ukrainalaiset ihmisoikeusjärjestöt toimittivat Kansainväliselle rikostuomioistuimelle raportin, jossa esitettiin todistusaineistoa viharikoksista. Tekijöiksi nimettiin propagandistien ominaisuudessa Mardan, Vladimir Solovjov, Margarita Simonjan, Dmitri Kiseljov ja Dmitri Medvedev. Mardan on herättänyt kritiikkiä myös Kiinassa vaatimalla barbaarisiksi väittämiensä naapurimaiden alistamista. Hän on usein syyttänyt Suomea Suomen ja Venäjän suhteiden heikkenemisestä. Mardan meni naimisiin vuonna 1998. Hänellä on kaksi lasta. == Lähteet == Luokka:Propagandistit Luokka:Venäläiset juontajat Luokka:Venäläiset toimittajat Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Amerikan Samoa kesäolympialaisissa 2024

Amerikan Samoa osallistuu kesäolympialaisiin 2024 Pariisissa. Maata edustaa kaksi urheilijaa kahdessa eri urheilumuodossa, pikajuoksija Filomenaleonisa Iakopo ja uimari Micah Masei. == Joukkue == === Uinti === Amerikan Samoa sai uintiin yhden maapaikan. * Micah Masei – miesten 100 m rintauinti === Yleisurheilu === Amerikan Samoaa edustaa yleisurheilussa pohjoismariaanilainen pikajuoksija Filomenaleonisa Iakopo. Koska Pohjois-Mariaaneilla ei ole omaa olympiakomiteaa, Iakopo edustaa isänsä kotimaata Amerikan Samoaa. * Filomenaleonisa Iakopo – naisten 100 m == Lähteet == Luokka:Valtiot kesäolympialaisissa 2024 kesäolympialaisissa 2024
Tour First

Tour First on Courbevoiessa Ranskassa sijaitseva 231 metriä korkea, maan korkein pilvenpiirtäjä. Torni rakennettiin 2007–2011, ja siinä on 56 kerrosta. Tornissa on toimistotiloja, ja se on valmistettu kokonaisuudessaan betonista. Rakennuksen suunnitteli arkkitehtitoimisto Kohn Pedersen Fox. == Lähteet == Luokka:Ranskan pilvenpiirtäjät
Arash Saeidi

Arash Saeidi (s. 25. toukokuuta 1975 Teheran) on ranskalainen poliitikko, joka valittiin Euroopan parlamentin jäseneksi vuonna 2024.Arash Saeidi European Parliament, viitattu 22.7.2024 Saeidi varttui Angersissa. Hän on työskennellyt ravintoloitsijana ja johtanut veljensä kanssa Angersin Bar du Centrea. Saeidi liittyi vuonna 2007 Ranskan sosialistiseen puolueeseen. Hän aloitti 2010-luvun lopussa toiminnan Génération.s-puolueessa. Hänet valittiin kunnanvaltuutetuksi vuonna 2020 ja aluevaltuutetuksi vuonna 2021. Saeidi oli vuoden 2024 eurovaaleissa Alistumattoman Ranskan ehdokas ja tuli valituksi. Hän liittyi Euroopan parlamentin vasemmistoryhmään.Yves Tréca-Durand, PORTRAIT. Arash Saeidi (LFI), des rues de Téhéran au Parlement européen Ouest- France 9.6.2024, viitattu 22.7.2024 == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset europarlamentaarikot Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ørsta

Ørsta on kunta Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa. Kunnan maapinta-ala on 650 neliökilometriä ja asukasluku 10 958 vuoden 2024 alussa. Kunta erosi Voldasta vuonna 1883. Ørstan taajamasta tuli kunnan hallinnollinen keskus vuonna 1964, jolloin Hjørundfjordin, Vartdalin, ja Ørstan kunnat yhdistyivät. Kunnan toinen, huomattavasti pienempi taajama on Sætre. Ørstan pinta-ala pieneni noin viidenneksellä vuonna 2020, kun sen eteläosista liitettiin alueita Voldaan. Väkiluku väheni kuitenkin vain noin sadalla. == Media == Ørstassa ilmestyy paikallislehti Møre-Nytt. ==Kuvia== Orsta kyrkje.JPG|Ørstan kirkko Orsta-from-vallahornet.jpg|Kunnan keskusta Ørsta Volda lufthamn Hovden.jpg|Ørsta-Voldan lentoasema Befolkningsutvikling kommune 1520.svg|Väkiluku vuosina 1951–2010 ==Tunnettuja henkilöitä== * Ivar Aasen (1813–1896), uusnorjan kirjakielen luoja * Jon Hustad (1968–2023), toimittaja, kirjailija ja televisiojuontaja * Rotlaus, folk rock -yhtye == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kunnan kotisivu *
Caesarius von Heisterbach

Caesarius von Heisterbach (noin 1170 Köln – noin 1240 Heisterbach) oli saksalainen saarnaaja ja kristillinen kirjoittaja. Caesariuksen kirkkohistoriat ja asketismia käsittelevät kirjoitukset olivat suosittuja 1200-luvun Saksassa. Hänen teoksensa Dialogus miraculorum (noin 1223) on merkittävä lähde 1200-luvun Saksaa koskevalle historiantutkimukselle. == Lähteet == Luokka:Keskiajan kirjailijat Luokka:Saksalaiset kirjailijat Luokka:1170-luvulla syntyneet Luokka:1240-luvulla kuolleet
Ørsta (taajama)

Ørsta on taajama Ørstan kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on 5,8 neliökilometriä ja asukasluku 7 568 vuonna 2023. ==Lähteet== Luokka:Norjan taajamat Luokka:Ørsta
Sætre

Sætre on taajama Ørstan kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,5 neliökilometriä ja asukasluku 400 vuonna 2023. ==Lähteet== Luokka:Norjan taajamat Luokka:Ørsta
Ørstan kirkko

Ørstan kirkko () on Ørstan kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1864. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Ørsta
Vartdalin kirkko

Vartdalin kirkko () on Ørstan kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1876. ==Kuvia== Pesonmaleri 2.jpg|Alttarimaalaus ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Ørsta
Hjørundfjordin kirkko

Hjørundfjordin kirkko () on Ørstan kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1880. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Ørsta
Bjørken kirkko (Volda)

Bjørken kirkko () on Voldan kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1919. Ennen vuoden 2020 osaliitosta saakka kirkko sijaitsi Ørstan kunnassa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Volda
Rotlaus

Rotlaus on norjalainen folk rock -yhtye Ørstan kunnasta. Se on perustettu vuonna 2015, ja sen keulahahmona ja lauluntekijänä toimii Bjørn Marius Øyehaug. Muita jäseniä ovat kitaristi-laulaja Simen Manseth Rebbestad, basisti Erik Moe, rumpali Simen Bjørdal ja haitaristi Vegard Hansen. Entisiä jäseniä ovat basistit Levi André Leite (2015–2017) ja Bendik Mork Folkestad (2017–2018). Kaksi Rotlausin singleä on myynyt Norjassa platinaa, ja yhtye on ollut kahdesti ehdolla Spellemannprisen-gaalassa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Yhtyeen verkkosivut Luokka:Norjalaiset folk rock -yhtyeet
Jon Hustad

Jon Hustad (25. maaliskuuta 1968 Ørsta – 12. lokakuuta 2023 Oslo) oli norjalainen toimittaja, kirjailija ja poliittinen kommentaattori. Hustad valmistui Oslon yliopistosta vuonna 1997 pääaineenaan historia, minkä jälkeen hän työskenteli muun muassa Morgenbladetissa ja Klassekampenissa ennen siirtymistään Dag og Tid -viikkolehteen, jossa hän työskenteli vuodesta 2009 kuolemaansa saakka. Hustad toimi myös keskusteluohjelma Harde faktan juontajana TV 2:ssa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjalaiset toimittajat Luokka:Norjalaiset kirjailijat Luokka:Norjalaiset televisiojuontajat Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Hustad

Hustad on seuraavien norjalaisten henkilöiden sukunimi: * Jon Hustad (1968–2023), toimittaja, kirjailija ja televisiojuontaja * Sofie Nordsveen Hustad (s. 1996), maastohiihtäjä
Anthony Campbell

Anthony Eugene ”Tonie” Campbell (s. 14. kesäkuuta 1960 Los Angeles) on yhdysvaltalainen pika-aitajuoksija. Hän on olympiamitalisti ja sisäratojen maailmanmestari. Hän on 188-senttimetrinen ja edusti aktiiviurallaan Bee-Fit Track Clubia. Campbell sijoittui Yhdysvaltojen olympiakarsintojen 110 metrin aitajuoksussa kolmanneksi 1980, muttei päässyt olympialaisiin Yhdysvaltojen boikotoidessa niitä. Hän saavutti Caracasin Pan-Amerikan kisoissa 1983 pronssia ajalla 13,54. Los Angelesin olympialaisissa 1984 hän sijoittui viidenneksi ajalla 13,55. Hän voitti 110 metrin aitajuoksun Canberran maailmancupissa 1985 ajalla 13,35. Campbell voitti 60 metrin aitajuoksun sisäratojen maailmanmestaruuden Indianapolisissa 1987 ennätysajallaan 7,51. 110 metrin aitajuoksuennätyksensä 13,17 hän juoksi Zürichissa elokuussa 1988. Soulin olympialaisissa 1988 hän saavutti pronssia ajalla 13,38. Budapestin MM- hallikilpailuissa 1989 hän sijoittui 60 metrin aitajuoksussa kuudenneksi. Campbell voitti GP-finaalissa 110 metrin aitajuoksun vuosina 1985, 1987 ja 1989. Hän oli maailmanrankingissa kymmenen parhaan joukossa joka vuosi 1980–1990. Parhaimmillaan hän oli toinen 1987 sekä kolmas 1984, 1988 ja 1989. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset pika-aitajuoksijat Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Rachid Kassim

Rachid Kassim (tammikuu 1987 Roanne, Ranska – 8. helmikuuta 2017 Mosul, Irak) oli ranskalainen jihadisti, joka toimi Isis-järjestön vierastaistelijana ja värvääjänä.Présumé mort, le djihadiste français Rachid Kassim de nouveau jugé aux assises par contumace Ouest-France 26.8.2022, viitattu 22.7.2024 France’s most wanted Isis fighter killed in Iraq leaves final message accusing his leaders of hypocrisy The Independent 16.2.2017, viitattu 22.7.2024 Kassim syntyi Ranskassa jemeniläiselle isälle ja algerialaiselle äidille. Hän yritti 2010-luvulla luoda rap-muusikon uraa pseudonyymillä L’Oranais, mutta ei saavuttanut menestystä.Thomas Gibbons-Neff, Rachid Kassim, ISIS recruiter and failed rapper, targeted in U.S. airstrike The Washington Post 10.2.2017, viitattu 22.7.2024 Kassim teki myös sanomaltaan radikaaleja rapkappaleita, joista yhden nimi oli "Je suis un terroriste" ("Olen terroristi").Pierre- Olivier Verot, Le Roannais Rachid Kassim et ses proches à nouveau jugés Le Pays 1.9.2022, viitattu 22.7.2024 Rachid Kassim Counter Extremism Project, viitattu 22.7.2024 Toukokuussa 2015 hän lähti vaimonsa Justine Taquardin ja pariskunnan ystävän Mohammed Ghellabin kanssa Syyriaan. Pariskunta otti pienen tyttärensä mukaan. Kassim nousi Ranskassa julkisuuteen heinäkuun lopussa 2016, jolloin hänestä ilmestyi video, jossa hän mestasi tunnistamattoman miehen, ylisti Nizzan terroristihyökkäystä ja uhkasi Ranskaa. Kassim kannusti seuraajiaan väkivaltaan Facebookissa ja Telegramissa. 13. kesäkuuta 2016 hänen seuraajansa Larossi Abballa murhasi Magnanvillessä poliisin ja tämän vaimon. Abballa vannoi uskollisuutta Isikselle uhrien asunnosta Facebookiin kuvaamallaan videolla. 26. heinäkuuta 2016 Kassimin kanssa viestinvaihtoa käyneet Abdel-Malik Petitjean ja Adel Kermiche murhasivat pappi Jacques Hamelin. Poliisi yhdisti Kassimin myös Ines Madaniin, Sarah Hervouëtiin ja Amel Sakaouun, jotka pidätettiin syyskuussa 2016 räjähteitä sisältäneen auton jättämisestä Notre-Damen katedraalin viereen. Esiin tuli myös muita terrorismisuunnitelmia, jotka kytkeytyivät Kassimiin. Kassim tuomittiin Ranskassa poissaolevana elinkautiseen vankeuteen osuudestaan murhiin. Helmikuussa 2017 sekä Yhdysvaltain puolustusministeriö että Isis vahvistivat Kassimin saaneen surmansa Yhdysvaltain ilmaiskussa Irakissa. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset rikolliset Luokka:Terroristit Luokka:Isis Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Else Alfelt

Else Alfelt (16. syyskuuta 1910 Kööpenhamina – 9. elokuuta 1974 Kööpenhamina) oli tanskalainen itseoppinut taidemaalari, joka edusti abstraktismia. Hän kuului miehensä Carl-Henning Pedersenin kanssa Cobra-taiteilijaryhmään. Alfelt haki maalauksilleen innoitusta muun muassa Lapin vuoristomaisemista ja Japanista. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Tanskalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1910 syntyneet Luokka:Vuonna 1974 kuolleet
Sergei Sorokin

Sergei Sorokin (s. 2. lokakuuta 1969 Dzeržinsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on pelaajauransa lopettanut Neuvostoliittoa ja myöhemmin Venäjää edustanut jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja. Hänen pelipaikkansa oli puolustaja. == Ura == Sorokin on Gorkin Torpedon kasvatti ja pelasi siellä Neuvostoliiton pääsarjaa uransa neljä ensimmäistä kautta ennen siirtoa Dynamo Moskovaan. Moskovassa Sorokin pelasi viidellä kaudella ja kaudella 1993–1994 hän kävi pelaamassa 11 pelin pätkän myös Pohjois-Amerikassa AHL-liigan Moncton Hawksissa, joka oli hänen NHL-pelaajaoikeutensa omistaneen Winnipeg Jetsin farmijoukkue. Tämä jäi hänen ainoksi visiitikseen Pohjois-Amerikan sarjoihin. Kaudella 1994–1995 Sorokin pelasi Italiassa HC Fassan riveissä sekä kauden päätteeksi viisi pudotuspeliottelua Avangard Omskin riveissä Venäjän Superliigassa. Syksyllä 1995 Sorokin siirtyi pelaamaan Saksaan, jossa pelasi kaksi ja puoli kautta Düsseldorfer EG:n joukkueessa ja siirtyi sieltä kesken kauden 1997–1998 Hannover Scorpionsin joukkueeseen. Hannoverissa ei homma kuitenkaan toiminut ja hän palasi syksyllä 1998 vain yhden pelin jälkeen loppukaudeksi Venäjälle Avangard Omskiin. Syksyllä 1999 Sorokin liittyi takaisin Saksan kakkostasolle pudonneen Düsseldorfin joukkueeseen ja oli nostamassa tätä takaisin pääsarjaan. Kahden Saksan vuoden jälkeen Sorokin palasi takaisin Venäjälle kakkostasolla pelanneen Himik Voskresenskin joukkueeseen. Kaudelle 2003–2004 Himik nousi Venäjän pääsarjaan mutta Sorokin mahtui pelaamaan vain 18 ottelussa. Tämän ohella hän pelasi kahdeksan ottelua lainalla Torpedo Nižni Novgorodin joukkueessa sekä uransa päätteeksi kaksi ottelua Itävallan kakkostason Zell am Seen joukkueessa. Vuodesta 2007 lähtien Sorokin on toiminut nuorisovalmentajana mm. Kapitan Stupinon sekä Severnaja Zvezdan organisaatioissa. === Maajoukkue === Sorokin pelasi Neuvostoliiton joukkueessa vuosien 1988 ja 1989 alle 20-vuotiaiden MM-turnauksissa. Näistä turnauksista hän voitti yhden kultaisen ja yhden hopeisen mitalin. Venäjän miesten maajoukkueessa Sorokin oli mukana maailmanmestaruuskisoissa 1993, 1994 ja 1995. Näistä ensimmäisissä hän voitti kultaa. Sorokin oli mukana myös vuoden 1994 olympiaturnauksessa. == Saavutuksia ja palkintoja == * U18 pronssimitali 1987 * U20 hopeamitali 1988 * U20 kultamitali 1989 * MM-kultaa 1993 * Saksan mestari kaudella 1995-1996 (DEG Metro Stars) * DEL All Stars valinta 2001 ==Lähteet== Luokka:Neuvostoliittolaiset jääkiekkoilijat Luokka:Venäläiset jääkiekkoilijat Luokka:Jääkiekon maailmanmestarit Luokka:Winnipeg Jetsin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt