Jüri Luik

Jüri Luik (s. 17. elokuuta 1966 Tallinna, Viro) on virolainen poliitikko, joka on toiminut puolustus- ja ulkoministereinä useissa hallituksissa 1990-luvulta lähtien. Hän toimi ulkoministerinä vuosina runsaan vuoden vuosina 1994-1995 Laarin ja Tarandin hallituksissa ja puolustusministerinä molemmissa Laarin ja Ratasin hallituksissa. Poliittisesti hän kuuluu alun perin Isänmaan ja Res Publican liittoon, jonka perustajajäseniin hän kuului. Puolue muutti nimensä 2018 Isänmaaliitoksi. ==Mukana Viron uudelleenitsenäistymisessä== Jüri Luik opiskeli neuvostovallan viimeisinä vuosina Tarton yliopistossa ja valmistui vuonna 1989 lehdistöoppi pääaineenaan. Hän oli aloittanut vuonna 1988 toimittajauran virolaisessa kulttuurilehti Vikerkaarin toimittajana. Lehti oli Laulavan vallankumouksen aikaan keskeinen vaikuttaja virolaisessa yhteiskunnassa maan uudelleenitsenäistymistä rakennettaessa. == Diplomaatin ja ministerin urasta == Valmistumisensa jälkeen Luik siirtyi uudelleenitsenäistyneen Viron tasavallan ulkoministeriön palvelukseen. Ulkoministeriötä johti tällöin tuleva presidentti Lennart Meri. Luik toimi sen jälkeen ulkoministeriön poliittisen osaston päällikkönä ja hetken aikaa Viron Ison-Britannian suurlähettiläänä Lontoossa. Jüri Luik valittiin syksyllä 1992 riigikoguun Isänmaa-liiton listoilta. Pian sen jälkeen joulukuussa 1992 hänestä tuli ensin Laarin hallituksen salkuton ministeri, jonka vastuulla olivat Venäjän kanssa käytävät neuvottelut, Virossa olevien venäläisjoukkojen vetäytymisestä sekä Viron ja Venäjän suhteet. Elokuussa 1993 hänestä tuli edelleen puolustusministeri ja vuoden 1994 alusta ulkoministeri. Ulkoministerin tehtävää hän hoiti vielä seuraavassa Tarandin hallituksessa, joka istui huhtikuuhun 1995. Ulkoministeriajanjaksoon ajoittui Venäjän kanssa tehty sopimus, jonka mukaan venäläisjoukot lähtivät Virosta elokuun loppuun 1994 mennessä. Tässä asiassa Luik toimi tiiviisti yhteistyössä presidentti Meren kanssa, joka sai lopulta sopimuksen aikaan heinäkuussa 1994 henkilökohtaisissa neuvotteluissa Venäjän presidentin Boris Jeltsinin kanssa. Yli kaksi vuotta kestäneen ministeriuran jälkeen Luik palasi diplomaatin tehtäviin. Hän toimi vuosina 1996-1999 Viron suurlähettiläänä Benelux-maissa ja pysyvänä Viron edustajana Naton päämajassa Brysselissä. Hän palasi ministerintehtäviin Laarin muodostaessa toisen hallituksensa maaliskuun lopussa 1999, jolloin hänestä tuli jälleen puolustusministeri. Hän oli tehtävässä Laarin toisen hallituksen loppuun eli lähes kolme vuotta tammikuun loppuun 2002. Sen jälkeen palasi ulkoministeriöön, ja vuodesta 2003 hän siirtyi Viron suurlähettilääksi Yhdysvaltoihin Washingtoniin. Viron liityttyä Natoon Luik palasi Viroon hoitamaan Viron ja Naton välisiä asioita. Tammikuussa 2013 hän siirtyi Viron suurlähettilääksi Venäjälle Moskovaan, jossa tehtävässä hän oli kesään 2015. Sen jälkeen hän palasi Tallinnaan johtamaan Kansainvälistä puolustustutkimuslaitosta. Tässä tehtävässä hän toimi toukokuuhun 2017. Vuonna 2016 käydyissä presidentinvaaleissa Luik oli mahdollisena ehdokkaana maansa uudeksi presidentiksi Ilveksen presidenttikauden päättyessä, kun vaalin valintavaihe riikikogussa oli päättynyt ratkaisemattomana. Hänen ehdokkuutensa jatkovalinnassa kaatui kuitenkin EKREn ja Keskustapuolueen vastustukseen. Jatkovaaleissa presidentiksi valittiin Kersti Kaljulaid. Tutkimuslaitosjakson jälkeen Luik palasi ulkoministeriöön, josta hän siirtyi Jüri Ratasin hallitukseen Margus Tsahknan siirtyessä keväällä 2017 puolustusministerin tehtävistä. Luik jatkoi samassa tehtävässä vielä keväällä 2019 muodostetussa Ratasin 2. hallituksessa. Hänet valittiin vuoden 2019 parlamenttivaaleissa riigikoguun. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Isänmaan ja Res Publican liiton poliitikot Luokka:Viron ulkoministerit Luokka:Viron puolustusministerit Luokka:Virolaiset diplomaatit Luokka:Riigikogun jäsenet Luokka:Virolaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt