EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Theun de Vries

Theun(is) Uilke de Vries (26. huhtikuuta 1907 – 21. tammikuuta 2005) oli alankomaalainen kirjailija, jonka tuotantoon kuuluu sekä proosaa että runoutta. Hän syntyi Veenwoudenissa ja kuoli keuhkokuumeeseen Amsterdamissa 97-vuotiaana. Vriesin ensimmäinen runokokoelma De terugkeer on vuodelta 1927; myöhempiin tunnettuihin teoksiin lukeutuvat Rembrandt (1931), Stiefmoeder aarde (1936), Het meisje met het rode haar (1956) ja Het zwaard, de zee en het valse hart (1966). Vriesin romaaneista useat käsittelevät historiallisia aiheita, ja kirjailijalle myönnettiin useita keskeisiä alankomaalaisia kulttuuripalkintoja, kuten P. C. Hooftin palkinto vuonna 1962. Hänen teostensa alkuperäiskieli on hollanti. Luokka:Alankomaalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1907 syntyneet Luokka:Vuonna 2005 kuolleet
Toimintatutkimus

Toimintatutkimus on pääosin laadullisen tutkimuksen suuntaus, jolla pyritään kehittämään kohteena olevaa organisaatiota sen toimintatapoihin vaikuttamisen kautta. Toimintatutkimuksessa on keskeistä vaikuttamisen pyrkimys ja toisaalta tutkijan osallistuminen toimintaan ja mukanaolo organisaation arkipäivässä. Taustaltaan toimintatutkimus on yhteiskunta- ja suunnittelutieteellistä, mutta sitä sovelletaan laajalti myös kasvatustieteellisissä yhteyksissä. Toimintatutkimuksessa yhdistyy kohteen analyysi ja siihen vaikuttaminen. Stephen Kemmis ja Mervyn Wilkinson kuvaavat tätä tunnetulla, paradoksaaliselta kuulostavalla lausumallaan, jonka mukaan todellisuutta muutetaan, jotta sitä voitaisiin tutkia ja todellisuutta tutkitaan, jotta sitä voitaisiin muuttaa.Kemmis, S. & Wilkinson M. 1998: Participatory action research and the study of practice. Teoksessa: Action research in practice: partnerships for social justice in education. London: Routledge ==Toimintatutkimuksen prosessi== Tutkimuksen aluksi kartoitetaan nykytilanne ja selvitetään tutkimukseen vaikuttavia lähtökohtia. Kartoituksen pohjalta ideoidaan tutkimuksen toimintamalli eli vaikuttamisohjelma. Toteutetaan ns. interventioita eli vaikuttavia toimenpiteitä, seurataan ja havainnoidaan niiden vaikutuksia. Ns. evaluaatio merkitsee erityistä toiminnan vaikuttavuuden arviointia. Prosessin lopulla pyritään vaikuttamaan siihen, että kehittyneempi toimintamalli juurtuisi toimintatutkimuksen kohteena olleeseen organisaatioon. Tätä vaihetta voidaan nimittää jälkihoidoksi, vaikka nimitys saattaa johtaa harhaan. On toivottavaa, että prosessi jatkuisi omavaraisena tutkimuksen tai sen tietyn vaiheen päätyttyä. ==Interventio== Toimintatutkimuksessa interventiolla tarkoitetaan kohdeorganisaatiossa tehtävää muutosta, jolla pyritään avaamaan uusia näkökulmia organisaation toimintatapoihin. Interventiolla ei sinänsä siis välttämättä uskota saavutettavan esimerkiksi toiminnan tehostumista tai parantumista vaan tuloksena voi olla myös uusi tapa ajatella, jonka tehty muutos mahdollistaa purkaessaan tottumukseksi muodostuneita ajattelu- ja toimintamalleja. Heikkinen & Jyrkämä 1999, 44-46 == Lähteet == * Action research in practice: partnerships for social justice in education. (Toim. B. Atweh, S. Kemmis & P. Weeks) London: Routledge, 1998 * * Heikkinen, Hannu L.T. & Jyrkämä, Jyrki 1999. Mitä on toimintatutkimus? Teoksessa: Siinä tutkija missä tekijä, s. 25–62 * Kemmis, S. & Wilkinson M. 1998: Participatory action research and the study of practice. Teoksessa: Action research in practice: partnerships for social justice in education ===Viitteet=== == Kirjallisuutta == * * ==Aiheesta muualla== * Maritta Törrönen & Riitta Vornanen: Toimintatutkimus (Sosiaalityön ammatillinen lisensiaatinkoulutus) * Vesa A. Niskanen: Toimintatutkimus * Heikkinen, H., Kakkori, L. & Huttunen, R. 2001. This is my truth, tell me yours: some aspects of action research quality in the light of truth theories. Educational Action Research 1/2001. http://www.informaworld.com/smpp/content~content=a739035953 Luokka:Tutkimus Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Katupoikia

Katupoikia on suomalaisen Problems?-yhtyeen debyyttialbumi. Sen julkaisi Johanna-levymerkki kesällä 1980 ja CD-versio lilmestyi vuonna 1989. Albumin B-puolen kappaleet ovat live-esityksiä Problemsin keikoilta Tavastialta ja Kill Citystä kesältä 1979. == Kappaleet == === A-puoli === # # # # # # # === B-puoli === # * # # # # # # ”Lanka palaa” on versio vuonna 1967 ensi-illan saaneesta Hair-musikaalin laulusta ”Flesh Failures (Let The Sun Shine In)”. Sen on aiemmin esittänyt suomeksi nimellä ”Kulje valoon kulje Aurinkoon” Tampereen Popteatteri. ”Tiina on niin nuori” on versio The Ramones -yhtyeen kappaleesta ”Sheena Is a Punk Rocker”. == Kokoonpano == * Tumppi Varonen – laulu * Stefan Piesnack – kitara * Häkä (oik. Jarmo Halttunen) – basso * Droppis (oik. Timo Wahlberg) – rummut * Rubberduck Jones – kitara (vain B-puoli) == Lähteet == * Albumi Finnmusic.netin tietokannassa * Albumi Fono.fi:n tietokannassa === Viitteet === Luokka:Vuoden 1980 esikoisalbumit Luokka:Problemsin albumit Luokka:Atte Blomin tuottamat albumit
Flemming Flindt

Flemming Ole Flindt (30. kesäkuuta 1936 - 3\. maaliskuuta 2009) oli tanskalainen nykytanssija ja koreografi. Flindt syntyi Kööpenhaminassa ja aloitti uransa 19-vuotiaana. Hän oli ennättänyt niittää mainetta jo Lontoota ja Pariisia myöten ennen kiinnitystään solistitanssijaksi Pariisiin (1960–1965). Flindt toimi vuosina 1966–1978 Tanskan kuninkaallisen baletin johtajana . Monet hänen koreografioistaan ovat syntyneet Eugène Ionescon näytelmiin pohjautuen. ==Lähteet == Luokka:Tanskalaiset balettitanssijat Luokka:Koreografit Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
Eric Maskin

Eric Stark Maskin (s. 12. joulukuuta 1950 New York City, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen taloustieteen tutkija ja professori Princetonissa sijaitsevassa Institute for Advanced Study tutkimuslaitoksessa. Lisäksi hän toimii vierailevana luennoijana Harvardin yliopistossa. Vuonna 2007 Eric Maskin palkittiin taloustieteen Nobelin palkinnolla mekanismin suunnitteluun liittyvästä tutkimustyöstään yhdessä Leonid Hurwiczin ja Roger Myersonin kanssa. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Eric Maskinin kotisivu *Lehdistötiedote: The Sveriges Riksbank Prize in Economic Sciences in Memory of Alfred Nobel 2007 * Luokka:Nobelin taloustieteen palkinnon saajat Luokka:Yhdysvaltalaiset taloustieteilijät Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nona Gaprindašvili

Nona Terentis asuli Gaprindašvili (; s. 3. toukokuuta 1941) on georgialainen shakin suurmestari. Hän syntyi Zugdidissa ja oli kuudentena shakin naisten maailmanmestarina vuosina 1962–1978. Gaprindašvili sai ensimmäisenä naisena suurmestarin arvonimen 1978. Georgian itsenäistyttyä hän johti vuoteen 1996 asti maan olympiakomiteaa. Gaprindašvili johtaa Georgian presidentti Mikheil Saakašvilia vastustavaa, oligarkki Badri Patarkatsišvilin rahoittamaa Yhdistynyttä demokraattista puoluetta. ==Lähteet== Luokka:Shakin suurmestarit Luokka:Georgialaiset poliitikot Luokka:Georgialaiset shakinpelaajat Luokka:Shakin naisten maailmanmestarit Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Yleisön pyynnöstä

Yleisön pyynnöstä on suomalaisen Problems? -yhtyeen toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1981. == Kappaleet == === A-puoli === # Ikkuna rock # Alkuaine # Sun aikas on ohi # Hello Uurainen # Aurinko antaa iloa # Rakkauden unta === B-puoli === # * Keskiyö # Tiikerivisti # Älä ole mainos # Vankka ankka # Keskellä tulien # Viimeinen baletti Luokka:Vuoden 1981 albumit Luokka:Problemsin albumit
Ajan hermo

__NOTOC__ Ajan hermo on suomalaisen Problems? -yhtyeen 9. studioalbumi. Se julkaistiin 4. syyskuuta 2006. Albumilla on mukana myös "Looking for Problems?" -niminen bonus-DVD. == Kappaleet == === CD === # # # # # # # # # # # # === Looking for Problems? -DVD === * Tumppi Varonen Ullanlinnassa heinäkuussa 2006. * ”Pohjalla taas” -konsertti Helsingin Vanhalla 15. marraskuuta 1991. * ”Mun tie” -video vuodelta 1983. == Arvostelut == * Soundi: Soundi: Levyarvio == Lähteet == Luokka:Vuoden 2006 albumit Luokka:Problemsin albumit
Kunnian kentät (kirja)

Kunnian kentät – Tarinaa Dingosta on vuonna 1985 julkaistu Kari Levolan kirja Dingo-yhtyeestä. Kirjassa kerrotaan yhtyeen ja sen jäsenten menneisyydestä sekä seurataan yhtyeen kiertue-elämää. Kirja julkaistiin syksyllä 1985 samoihin aikoihin Dingon samannimisen Kunnian kentät -maxisinglen kanssa. Kirjan kustansi Artmix. Luokka:Suomalaiset tietokirjat Luokka:Dingo Luokka:Vuoden 1985 kirjat
Magnes (mytologia)

Magnes () viittaa kreikkalaisessa mytologiassa kolmeen eri hahmoon: * Magnes, Aioloksen ja Enareten poikaApollodoros: Bibliotheke ('Kirjasto') 1.7.3 (engl. käännös), jolle nimettömäksi jäänyt najadi synnytti kaksi poikaa: Polydekteen ja DiktyksenApollodoros: Bibliotheke ('Kirjasto') 1.9.6 (engl. käännös). Euripides mainitsee, että hänen puolisonsa olisi ollut Filodike, ja heidän poikansa Eurynomos ja Eioneus. Eustathios kutsuu vaimoa Meliboiaksi ja kertoo yhden pojista olleen nimeltään Alektor. Lisäksi Magnes olisi antanut Pelion- vuoren juurella olleelle kaupungille nimen Meliboia puolisonsa mukaan, ja koko maalle nimen Magnesia itsensä mukaan.William Smith: A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. * Magnes, Argoksen ja Perimelen poika ja Hymenaioksen isä. Osa Thessaliasta nimettiin hänen mukaansa Magnesiaksi.Antoninus Liberalis: Muodonmuutoksia 23 (engl. käännös) * Magnes, Zeuksen ja Thyian poika, ja Makedonin veli.Hesiodos: Gynaikon katalogos ('Naisten luettelo') frag. 3 (engl. käännös) == Lähteet == Luokka:Kreikkalainen mytologia
Nikke Nikamo

Vladimir ”Nikke” Nikamo (s. 29. joulukuuta 1947) on suomalainen kitaristi ja balalaikan soittaja. Hänet tunnetaan parhaiten Wigwam-yhtyeen alkuperäisenä kitaristina. Nikamo soitti kitaraa Wigwamin ensimmäisellä LP:llä Hard N' Horny (1969) sekä ensimmäisillä singleillä. Wigwamin lisäksi Nikamo on soittanut kitaraa mm. Beatnics-, The First-, The Creatures-, Mosaic-, The Roosters- ja Sperm-yhtyeissä. Balalaikkaa Nikamo on soittanut mm. Helsingin balalaikkaorkesterissa. Hän on pitkään vaikuttanut myös indonesialaista perinnemusiikkia esittävässä Gamelan Hanuman -kokoonpanossa sekä multimediaryhmässä Tollstoys. == Diskografia == ;Mosaic * ;Wigwam * * * * * ;Sperm * ;Uusi Fantasia * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Mosaic Ylen Elävässä arkistossa * Wigwam ja Seija Simola Ylen Elävässä arkistossa Luokka:Suomalaiset kitaristit Luokka:Wigwamin jäsenet Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Onni Mansnerus

Onni Mansnerus (5. tammikuuta 1906 Viipuri – 18. toukokuuta 1980 Kouvola) oli suomalainen taidemaalari ja graafikko. Hän oli ammattitaiteilija, joka eli sodan jälkeen vapaana taiteilijana Helsingissä. Mansneruksen taiteellinen tuotanto koostuu kolmesta pääkaudesta: naturalistiset asetelmat ja maisemamaalaukset sekä herkullisilla väreillä loihditut satukuvitukset, kuten Mestaritontun seikkailut, Päivikin satu sekä Kulunut kultaviitta 1940–50 -luvuilla, abstrakti kausi pulppuavine raakunkuoritekniikoineen 1960-luvulla ja fotorealistiset asetelmat 1970-luvulla. Näiden lisäksi hän teki laajan kokoelman puupiirroksia ja litografioita. Onni Mansnerus oli tunnettu myös muotokuvistaan, joita hän teki niin yksityisistä kuin julkisuudenkin henkilöistä, muun muassa professori Henrik Renquist (1963), omistaa Helsingin yliopisto ja professori Väinö Auer (1965), omistaa Helsingin yliopisto. Kyseiset muotokuvat edustavat taiteilijalle hyvin tyypillistä tapaa ottaa suora kontakti itse maalattavaan – persoona kuvataan pikkutarkan huolellisesti. Mansnerus muutti Kouvolaan 1973 ja loi kattavan kokoelman asetelmia, joissa ajan pysähtyneisyys ja estetiikka suorastaan huokuvat levollisuudessaan. Myös asetelmia on lukuisissa julkisissa kokoelmissa, muun muassa Kouvolan taidemuseossa, Etelä-Karjalan taidemuseossa ja Imatran taidemuseossa. Taiteilijan elämä päättyi Kouvolassa 1980 uran ollessa kukkeimmillaan. Mansnerus nautti saamastaan arvostuksesta ja suosiosta. Kouvolan kaupunginjohtaja Eino Brofeldt tituleerasikin Mansnerusta Kouvolan ‘hovimaalariksi’. ==Lähteet== *http://www.onnimansnerus.com Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Suomalaiset kuvittajat Luokka:Suomalaiset taidegraafikot Luokka:Vuonna 1906 syntyneet Luokka:Vuonna 1980 kuolleet Luokka:Muotokuvamaalarit
Jean Ziegler

Jean Ziegler (s. 19. huhtikuuta 1934 Bern, Sveitsi) on sveitsiläinen sosiologi, poliitikko, virkamies ja tietokirjailija. Ziegler opiskeli useissa yliopistoissa sosiologiaa, taloustiedettä ja politiikan tutkimusta. Hän on väitellyt kahdesti, ja hänellä on tohtorin arvo sekä oikeustieteestä että sosiologiasta. Hän on toiminut politiikan tutkimuksen professorina Grenoblen yliopistossa ja sosiologian professorina Geneven yliopistossa. Ziegler valittiin 1967 Sveitsin kansallisneuvostoon eli parlamentin alahuoneeseen sosiaalidemokraattisen puolueen listoilta. Hän on istunut siellä kahteen otteeseen, 1967–1983 ja 1987–1999. Vuosina 2000–2008 hän oli YK:n elintarvikevaltuutettu. Ziegler toimi 2008–2012 ja uudestaan vuodesta 2013 eteenpäin YK:n ihmisoikeusvaltuutetun toimiston neuvoa antavassa komiteassa. Ziegler on yksi merkittävimmistä vaihtoehtoisen globalisaation kannattajista. Hän on kirjoittanut aiheesta useita kirjoja, ja jo vuonna 1964 julkaistussa teoksessa Sociology of the New Africa Ziegler hyökkäsi imperialismin, kapitalismin ja epäoikeudenmukaisuuden kimppuun. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:YK:n virkamiehet Luokka:Sveitsiläiset poliitikot Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Paljastavat merkinnät

Paljastavat merkinnät on Richard Eyren ohjaama elokuva vuodelta 2006. Se perustuu Zoë Hellerin romaaniin Notes on a Scandal. Elokuvan tapahtumat sijoittuvat lontoolaiseen kouluun ja sen lähimiljööseen sekä ajallisesti 2000-vuosikymmenen puoliväliin. == Juoni == Barbara Covett on eläkeikää lähestyvä, yksinäisyydestä kärsivä opettaja peruskoulussa. Hän pitää päiväkirjaa, johon hän kirjoittaa kaikki intiimit toiveensa, tapahtumat ja näkemyksensä muista. Bathsheba 'Sheba' Hart on uusi kuvaamataidon opettaja. Covett ihastuu nuoreen Hartiin ja auttaa tätä sopeutumaan rauhattomaan koulumaailmaan, minkä myötä he ystävystyvät. Covettille paljastuu Hartin suhde nuoreen 15-vuotiaaseen oppilaaseen. Tämä kuitenkin lupaa olla paljastamatta asiaa vastapalveluksi ystävyydestä ja jos Hart lupaa lopettaa suhteen. Suhde kuitenkin jatkuu ja Covett saa tämän selville. Kun Hart ei anna Covettille tämän kaipaamaa huomiota, hän paljastaa lopulta suhteen, kuitenkin siten, että Hart ei tiedä hänen paljastaneen sen. Seuranneen kohun myötä sekä Hart että Covett joutuvat eroamaan työstään ja Hart joutuu muuttamaan Covettin luo. Hart löytää Covettin päiväkirjan, josta selviää tämän paljastaneen Hartin suhteen sekä tämän pakkomielteinen ja sairaalloinen yksinäisyys ja läheisyyden kaipuu. Hart saa 10 kuukauden tuomion mutta saa lopulta perheeltään anteeksi. Covett pyrkii löytämään uuden ystävän ja vaikuttaa saavan sellaisen Annabelistä. == Rooleissa == == Vastaanotto == Elokuva sai yleisesti myönteisen vastaanoton. Erityisesti Denchin roolisuoritus epätoivoisen yksinäisenä Covettina sai tunnustusta. Dench oli ehdokkaana naispääosan Oscar-palkinnon saajaksi. Blanchett neuroottisen epävarmana Hartina oli myös Oscar-ehdokkaana, tosin sivuosasta. == Aiheesta muualla == *Virallinen sivusto Luokka:Vuoden 2006 brittiläiset elokuvat Luokka:Brittiläiset draamaelokuvat Luokka:Brittiläiset romaaneihin perustuvat elokuvat ja:あるスキャンダルについての覚え書き#映画
Perikooppi

Perikooppi on jumalanpalveluksessa luettava jakso Raamatun tekstiä, lukukappale. Kristinuskon varhaisvaiheissa jumalanpalveluksissa luettiin Raamattua yhtäjaksoisesti (lectio continua), mutta myöhemmin tuli vallitsevaksi valikoiva lukeminen (lectio selecta), jolloin päivän lukukappale valittiin kirkkovuoden aiheen mukaan. Aikojen kuluessa on ollut käytössä erilaisia perikooppijärjestelmiä. Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa kirkkovuoden perikoopit on koottu evankeliumikirjaan, jossa on kolme vuosikertaa lukukappaleita. ==Aiheesta muualla== *Suomen evankelis- luterilaisen kirkon evankeliumikirja Luokka:Jumalanpalvelustekstit Luokka:Jumalanpalvelukset
Nukleoidi

Nukleoidi on solulimassa tumaa vastaava joidenkin tumattomien eli esitumallisten solujen kuten bakteerien soluelin, joka sisältää sen perintötekijät eli perimän jos perimä on DNA:ta. Siinä on noin 60 prosenttia DNA:ta, 30 prosenttia RNA:ta ja 10 prosenttia proteiinia. Nukleoidi havaitaan elektronimikroskoopilla. == Lähteet == * Tirri ym., Biologian sanakirja, 2003, Otava *Mikrobiologian perusteet Luokka:Mikrobiologia
I’m Not There

I’m Not There on vuonna 2007 ensi-iltansa saanut draamaelokuva, jonka on ohjannut Todd Haynes. Se on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Bob Dylanin elämän ja musiikin innoittama elokuva. Dylanin eri elämänvaiheita esittää kuusi eri näyttelijää: Christian Bale, Cate Blanchett, Marcus Carl Franklin, Richard Gere, Heath Ledger ja Ben Whishaw. Elokuva on saanut nimensä Dylanin laulusta ”I’m Not There”, jota ei ollut koskaan virallisesti julkaistu ennen sen esiintymistä elokuvan virallisella soundtrack-albumilla. Vuonna 2017 The New York Timesin kriitikot arvioivat elokuvan tämän vuosisadan 25 parhaan joukkoon. Vaatii tilauksen. == Näyttelijät == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto Luokka:Vuoden 2007 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset elämäkertaelokuvat Luokka:Paramount Picturesin elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset independent-elokuvat
Van Partible

Van Partible (oik. Efram Giovanni Bravo Partible, s. 1971 Manila, Filippiinit) on yhdysvaltalainen animaattori, joka tunnetaan erityisesti luomastaan animaatiosarjasta Johnny Bravo. ==Elämäkerta== Partible oli kiinnostunut jo nuorena piirtämisestä ja usein piirteli kuvia sarjakuvakokoelmastaan. Vasta yliopistossa Partible otti piirtämisen vakavasti ja opiskelikin Los Angelesissa Loyola Marymountin yliopistossa animaattoriksi. Tuolloin hän teki ensimmäisen lyhytanimaatioelokuvansa "A Mess O' Blues". ===Ura=== Valmistuttuaan vuonna 1993 Loyola Marymountin yliopistosta, Partiblella ei ollut vielä portfoliota tai tarvittavaa kokemusta, jota animaatioyhtiöt vaativat. Usein kuukausien ajan hän työskenteli paikallisella ala-asteella. Seitsemän kuukautta myöhemmin Partible kuuli Hanna-Barbera -yhtiön vuosittain pitämästä tilaisuudesta, jossa kuka tahansa voi tuoda seitsemän minuutin mittaisen animaation näytteille. Satojen hakijoiden joukosta Partible valittiin tekemään näyttämästään sarjasta kokonainen animaatiosarja 13. jakson verran. Näin Johnny Bravo sai syntynsä. Partiblen tavoitteena oli tehdä tyyliltään vanhanaikaisen Hanna-Barbera piirretyn. Hän sai apua useilta kokeneimmilta animaattoreilta ja jopa itse Joseph Barbera oli suunnittelussa mukana. Hänen uusin animaatiosarjansa on Disney Channelilla esitetty Shorty McShorts' Shorts, joka sai Annie ehdokkuuden vuonna 2007. Nykyisin Partible opettaa työnsä ohella animointia Loyola Marymountissa. ==Filmografia== *Johnny Bravo (1995) *The What a Cartoon Show (1996) *Johnny Bravo (1997–2004) *Shorty McShorts' Shorts (2006–2007) *Näkijä (2006) *Yin! Yang! Yo! (2008) *Johnny Bravo Goes to Bollywood (2011) ==Aiheesta muualla== * * Drawing From Experience * TV.com * Cartoon Network Luokka:Yhdysvaltalaiset animaattorit Luokka:Animaatio-ohjaajat Luokka:Johnny Bravo Luokka:Amerikanitalialaiset Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Topfield

Topfield on vuonna 1998 perustettu eteläkorealainen monialayritys, joka tunnetaan erityisesti digitaalisovittimien sekä audio- ja videolaitteiden valmistuksesta.http://www.topfield.fi/ Yhtiön omat tytäryhtiöt sijaitsevat Yhdysvalloissa, Saksassa, Kreikassa ja Australiassa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Topfieldin kotisivut * Antares 1.0 avoimen lähdekoodin tiedonsiirto ohjelma Windows 32/64 bit Luokka:Eteläkorealaiset elektroniikkayhtiöt Luokka:Monialayritykset Luokka:Tietotekniikan tuotemerkit Luokka:Viihde-elektroniikan tuotemerkit
Melanippos

Melanippos oli kreikkalaisessa mytologiassa miehen nimi, jota käyttivät seuraavat hahmot: * Melanippos, Agrioksen poika, osallistui veljiensä mukana Kalydonin kuninkaan Oineuksen syrjäyttämiseen, ja nosti isänsä valtaistuimelle. Hänet kuitenkin surmasi Diomedes, joka saapui salaa kaupunkiin ja nosti valtaan Oineuksen tyttären miehen, Andraimonin.Apollodoros, Bibliotheke ('Kirjasto') 1.8.6 (engl. käännös) * Melanippos, Perigunen ja Theseuksen poika, joka sai alkunsa Theseuksen surmattua ensin Perigunen isän, Siniin, ja sen jälkeen tutustuttuaan tämän paenneeseen tyttäreen.Plutarkhos, Theseuksen elämä viii.2 (engl. käännös) * Melanippos, yksi Theban puolustajista kertomuksessa seitsemän Thebaa vastaan. Hän surmasi hyökkäävistä sankareista Mekisteuksen ja haavoitti kuolettavasti TydeustaPausanias: Periegesis tes Hellados ('Kreikan kuvaus') 2.18.1 (engl. käännös), ennen kuin tuli itse Tydeuksen tai Amfiaraoksen surmaamaksiApollodoros, Bibliotheke ('Kirjasto') 3.6.8 (engl. käännös). Tämän jälkeen Amfiaraos estääkseen Pallas Athenea muuttamasta Tydeusta kuolemattomaksi katkaisi Melanippoksen pään ja antoi sen Tydeukselle, joka söi siitä aivot. * Melanippos, Hiketaonin poika ja Troijan prinssi, jonka Antilokhos tappoi Troijan sodan aikanaHomeros, Ilias 15.572–591 (engl. käännös). * Melanippos, yksi Priamoksen viidestäkymmenestä pojastaApollodoros, Bibliotheke ('Kirjasto') 3.12.5 (engl. käännös) == Lähteet == Luokka:Kreikkalainen mytologia
Daisuke Matsui

Daisuke Matsui (松井 大輔, Matsui Daisuke, s. 11. toukokuuta 1981 Kioto) on japanilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän pelasi vuonna 2023 päättyneellä pelaajaurallaan Japanin lisäksi Ranskassa, Venäjällä, Bulgariassa, Puolassa ja Vietnamissa. Hän pelasi 31 A-maaottelua vuosina 2003–2011. Matsui voitti Japanin cupin Kyoto Purple Sangan joukkueessa vuonna 2002. Hän teki puolivälierässä 1–0-voittomaalin ja pelasi myös loppuottelussa täydet minuutit. Hän siirtyi Eurooppaan syyskuussa 2004. Hän pelasi Ranskan Ligue 1:ssä 148 ottelua, joissa hän teki 17 maalia, ja Ligue 2:ssa 41 ottelua, joissa hän teki neljä maalia. Hän edusti Ranskassa Le Mansia, Saint-Étienneä, Grenoblea ja Dijonia. Syksyllä 2010 hän pelasi lainasopimuksella Tom Tomskin joukkueessa seitsemän Venäjän Valioliigan ottelua. Kaudella 2012–2013 hän edusti bulgarialaista Slavija Sofiaa ja pelasi Bulgarian liigassa 11 ottelua. Vuoden 2013 jälkipuoliskolla hän pelasi Lechia Gdańskin joukkueessa 16 pääsarjaottelua ja teki niissä neljä maalia. Peliuransa viimeiset kymmenen vuotta hän pelasi pääasiassa Japanissa sekä lyhyen aikaa Puolan kakkostasolla ja Vietnamissa. Matsui pelasi Japanin olympiajoukkueessa kolme ottelua Ateenan olympialaisissa 2004. Hän pelasi Japanin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2003 maanosaliittojen cupin ottelussa Kolumbiaa vastaan. Seuraavan kerran hän pelasi A-maajoukkueessa kolme ottelua loka-marraskuussa 2005 ja kaksi ottelua syyskuussa 2007. Vuosina 2008–2010 hän pelasi maajoukkueessa useammin. MM-kilpailuissa 2010 hän pelasi avauskokoonpanossa joukkueensa kaikki neljä ottelua ja syötti 1–0-voittomaalin ensimmäisessä alkulohko- ottelussa Kamerunia vastaan. Hän pelasi vielä kaksi alkulohko-ottelua Japanin voittamissa Aasian-mestaruuskilpailuissa 2011, mutta loukkaantuminen esti hänen osallistumisensa turnauksen muihin otteluihin, ja nuo jäivät hänen viimeisiksi maaotteluikseen. Hän pelasi 31 A-maaottelua, joissa hän oli 19 kertaa avauskokoonpanossa. Hän teki ainoan A-maaottelumaalinsa marraskuussa 2005 ystävyysottelussa Angolaa vastaan. == Maaottelutilasto == Lähde: Japanin A-maajoukkue Vuodet ottelut maalit 2003 1 0 2004 0 0 2005 3 1 2006 0 0 2007 2 0 2008 7 0 2009 8 0 2010 8 0 2011 2 0 Yhteensä 31 1 == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Daisuke Matsui (90minut.pl) Luokka:Japanilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Koziol

Koziol on kodin pikkutavaroita ja koriste-esineitä valmistava saksalainen yritys. Se tuli tunnetukssi talvitalismaaneilla, mutta valmistaa nykyisin muovisia pikkuesineitä kuten tiskiharjoja, CD-telineitä ja pyyhkeenkannattimia. Koziolin synty perustuu Erbachin keramiikkapajaan, jonka Bernhard Koziol perusti vuonna 1912. Perheyritys on muuttanut muotoaan useasti nykypäivään asti. Koriste-esineiden materiaali on vaihtunut keramiikasta norsunluuhun, kultaukseen ja muoviin. Ensi kerran muovia materiaalina kokeiltiin yrityksessä jo toisen maailmansodan lopulla, jolloin yritys vaihtoi tuotantonsa hetkeksi koriste-esineistä tarve-esineisiin valmistaen sodan köyhdyttämälle Saksalle nappeja ja kampoja. Yrityksen logoksi valittiin vuonna 1953 vuohipukki, joka viittaa Koziolin nimen merkitykseen puolaksi. Vuonna 1980 71-vuotias Bernhard Koziol luovuttaa yrityksen johtajuuden pojilleen Bernhard ja Stephan Koziolille. Uusi, sininen logo julkistetaan vuonna 1997, yhdessä "Ideoita ystäville" ("Ideas for friends") -moton kanssa. Suomalaisen Pentagon Designin muotoilijat Arni Aromaa ja Sauli Suomela ovat vuodesta 1996 olleet mukana joidenkin Koziolin tuotteiden suunnittelussa. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Helsinki Living tuotekuvasto suomeksi * Viralliset sivut Luokka:Saksalaiset yritykset Luokka:Perheyritykset
Sérifos

Sérifos () on Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään. Saaren pinta- ala on 75,207 neliökilometriä ja asukasluku 1 420 (vuonna 2011). Hallinnollisesti Sérifos kuuluu Sérifoksen kuntaan, Míloksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Saaren pääkylä on Sérifoksen kylä. == Maantiede == pienoiskuva|vasen|Näkymä Sérifoksen kylästä alas Livádin satamakylään. Sérifos sijaitsee Välimereen kuuluvan Egeanmeren keskiosissa ja kuuluu Kykladien läntisimpiin saariin. Sen lähimmät suuremmat saaret ovat Kýthnos pohjoispuolella ja Sífnos kaakkoispuolella. Saaren korkein kohta on Troúlos (585 metriä). === Hallinto ja kylät === Sérifos kuuluu hallinnollisesti Sérifoksen kuntaan, johon kuuluu myös pienempiä lähisaaria. Saaren suurimmat asutukset ovat saaren pääsatama Livádi (605 asukasta), pääkylä Sérifoksen kylä eli Chóra (364), Rámos (80), Panagía (70) ja Galaní (59). (Katso myös: Luettelo Sérifoksen kunnan kylistä ja saarista.) Livádi sijaitsee luonnonsatamalahdessa saaren kaakkoisrannikolla ja Chóran kylä ylempänä sisämaassa. Kylien välinen mutkitteleva tie on noin kaksi kilometriä pitkä. == Historia == === Antiikki === Antiikin aikainen Serifoksen poliksen eli kaupunkivaltion kaupunkikeskus sijaitsi nykyisen Chóran paikalla. Saari kytkettiin Perseuksen myyttiin ja siellä oli tämän heeroskultti. Kultti kytkeytyi jotenkin paikallisiin sammakoihin. Livius väitti, että sammakoilla oli sellainen erikoinen piirre, että ne olivat hiljaa ja kurnuttivat vain, jos ne vietiin pois saarelta. 600-luvulla eaa. Sérifos oli yksi varhaisia demokratioita. Persialaissodissa saari kieltäytyi alistumasta persialaisille ja liittyi Ateenan puolelle. Myöhemmin se kuului Deloksen meriliittoon. Roomalaisaikana saarta käytettiin monen muun saaren tavoin karkotuspaikkana. === Myöhempi historia === Venetsialaiset valtasivat saaren vuonna 1207. Saarella oli rauta- ja kuparimalmia, ja se johti usein kiistoihin sen hallinnasta. Vuonna 1537 Barbarossa hyökkäsi saarelle ja se menetti koko väestönsä. Osmanit valtasivat saaren vuonna 1566. Vuonna 1680 saaren väestön vei rutto. Saaresta tuli osa itsenäistynyttä Kreikkaa vuonna 1821. Sen malmivarannot ehtyivät 1960-luvulla. == Nähtävyydet == Saaren nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa Chóran kylän venetsialaisaikainen linna (Kástro), Panagían kylän bysanttilaisaikainen kirkko vuodelta 950, sekä Evangelístrian (Moní Evangelistrías) ja Taxiárchesin (Moní Taxiarchón) luostarit. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *
Kleito

Kleito oli kreikkalaisessa mytologiassa Euenorin ja Leukippen tytär, tavallinen kuolevainen. Kleiton tultua naimaikään sekä hänen äitinsä että isänsä olivat kuolleet, ja Poseidon, joka oli alkanut himoita häntä, nai hänet.Platon, Kritias 113d (engl. käännös) Poseidon vei vaimonsa Atlantikseen, jonka kukkulalle hän rakensi tälle turvapaikan. Sitä ympäröivät vuorotellen meri- ja maakehät; kolme merta ja kaksi maata. Täällä Kleito synnytti miehelleen viisi paria kaksoispoikia: Atlas, Gadeiros, Amferes, Euaimon, Mneseos, Autokhthon, Elasippos, Mestor, Azaes ja DiaprepresPlaton, Kritias 114a–c (engl. käännös). Näistä tuli Atlantiksen kymmenen kuningasta, joiden kesken Poseidon jakoi Atlantiksen kymmeneen osaan. == Lähteet == Luokka:Atlantis
Johannes von Tepl

Johannes von Tepl (n. 1350 – n. 1415) eli Johannes von Saaz oli böömiläinen kirjailija. Hän oli ensimmäisiä merkittäviä nykysaksankielisen kirjallisuuden edustajia. Säilyneet tiedot Johannes von Teplin elämästä ovat vähäisiä. Hänen uskotaan opiskelleen lakia joko Prahassa, Bolognassa tai Pariisissa. Hänestä tuli vuonna 1383 lakimies Pohjois-Böömin Saazissa/Žatecissa ja vuonna 1386 kaupungin latinankielisen koulun rehtori. Hän eli vuodesta 1411 Prahassa. Johannes von Teplin tunnetuin teos on runoelma Der Ackermann aus Böhmen, joka tunnetaan myös nimellä Der Ackermann und der Tod. Se on noin vuodelta 1401, ja ensimmäistä kertaa teos lienee painettu noin 1460. Luokka:Saksalaiset kirjailijat Luokka:Tšekkiläiset kirjailijat
Kansainvälinen päivä köyhyyden poistamiseksi

Kansainvälinen päivä köyhyyden poistamiseksi on 17. lokakuuta vietettävä vuosipäivä, jonka tarkoituksena on kiinnittää huomiota maailmanlaajuiseen köyhyyteen ja pohtia keinoja sen poistamiseksi. Yhdistyneiden kansakuntien vuonna 1992 luomaa teemapäivää vietettiin ensimmäisen kerran jo vuonna 1987 Pariisissa, jonne kokoontui noin 100 000 henkeä kunnioittamaan köyhyyden, nälän, väkivallan ja pelon uhreja. ==Suomessa== Tilastokeskus arvioi keväällä 2023, että vuonna 2021 köyhyys- tai syrjäytymisriskissä oli 16,3 % kotitalousväestöstä eli 894 000 ihmistä Suomessa. Esimerkiksi palkatonta työtä tekevät - joita oli Suomessa vuonna 2018 lähes puoli miljoonaa - ovat usein köyhiä. Sosiaali- ja terveysministeriö julkisti lokakuussa 2022 toimenpideohjelman, jonka mukaan Suomessa pyrittiin tuolloin vähentämään köyhyys- tai syrjäytymisriskissä olevien määrää 100 000 ihmisellä vuoteen 2030 mennessä. Suomi ei siis tähtää edes kotimaassaan Agenda 2030:n tavoitteeseen, jonka mukaan kunkin maan tulisi vähintään puolittaa köyhyys vuoteen 2030 mennessä. Suomessa 17. lokakuuta järjestetään asunnottomien yö useilla paikkakunnilla, muun muassa Espoossa, Helsingissä, Huittisissa, Hyvinkäällä, Joensuussa, Jyväskylässä, Keravalla, Kotkassa, Lahdessa, Nokialla, Oulussa, Pirkkalassa, Porissa, Riihimäellä, Tampereella, Turussa, Tuusulassa ja Vantaalla. ==Maailmalla== Maailmanpankin mukaan maailmanlaajuisesti äärimmäisen köyhästi - alle 2,15 Yhdysvaltain dollarilla päivässä - elää maailmanlaajuisesti lähes 700 miljoonaa ihmistä (2023). Äärimmäistä köyhyyttä pidetään ihmisoikeusrikkomuksena. Samanaikaisesti lähes 50 prosenttia maailman väestöstä elää alle 6,85 dollarilla päivässä. Tämä rahamäärä on puolestaan ylemmän keskitulotason maiden luokittelun raja (2023). Kansainvälisisenä tavoitteena oli vielä äskettäin lopettaa äärimmäinen köyhyys vuoteen 2030 mennessä. Vuoden 2023 kestävän kehityksen raportin mukaan, mikäli kehitystä jatketaan nykymallillaan, vuonna 2040 vielä 575 miljoonaa ihmistä (eli 6,8 prosenttia ihmiskunnasta) eläisi äärimmäisessä köyhyydessä. Nykypolitiikalla ja -toimin ihmiskunta ei pääsisi lähellekään Kestävän kehityksen ykköstavoitettaan (”Ei köyhyyttä”). == Katso myös == * Äärimmäinen köyhyys * Matalan tulotason maat * Energiaköyhyys == Lähteet == Luokka:lokakuu Luokka:1987 Luokka:Yhdistyneiden kansakuntien päivät
Hermann Kant

Hermann Kant (14. kesäkuuta 1926 Hampuri – 14. elokuuta 2016 Neustrelitz) oli saksalainen kirjailija. Hän joutui toiseen maailmansotaan 1944 ja sotavankeuteen Puolassa. Vapauduttuaan hän siirtyi 1949 perustettuun Itä- Saksan valtioon ja liittyi sen kommunistiseen puolueeseen, Saksan sosialistiseen yhtenäisyyspuolueeseen. Kant opiskeli saksan kieltä ja saksankielistä kirjallisuutta Humboldt-yliopistossa Berliinin Neuvostoliiton- miehityssektorilla 1952–1956. Hänet palkittiin Heinrich Mannin palkinnolla 1967 sekä Itä-Saksan valtionpalkinnolla 1973 ja 1983. Kant oli Itä-Saksan kirjailijaliiton puheenjohtaja 1978–1990. Kant toimi politiikassa Itä-Saksan muodollisen parlamentin, kansankamarin jäsenenä 1981–1990 ja kuului kommunistipuolueen keskuskomiteaan 1986–1989. == Julkaisuja == * Ein bisschen Südsee (1962) * Die Aula (1965) * Das Impressum (1972) * Eine Übertretung (1975) * Der Aufenthalt (1977) * Der dritte Nagel (1981) * Zu den Unterlagen (1957–1980) * Bronzezeit (1986) * Der Abspann (1991) * Kormoran (1994) * Unendliche Wende (1998) * Okarina (2002) * Kino (2005) == Lähteet == Luokka:Saksalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
Günther Maleuda

Günther Maleuda (20. tammikuuta 1931 – 18. heinäkuuta 2012) oli saksalainen poliitikko. Hän oli vuosina 1989–1990 Saksan demokraattisen tasavallan Volkskammerin puheenjohtaja Saksan demokraattisen talonpoikaispuolueen jäsenenä. Maleudan poliittisen uran päätepiste ei ollut Saksan jälleenyhdistyminen vuonna 1990, vaan hän istui Saksan liittopäivillä vuosina 1994–1998. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Itäsaksalaiset poliitikot Luokka:Saksalaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Gerald Götting

Gerald Götting (9. kesäkuuta 1923 – 19. toukokuuta 2015) oli saksalainen poliitikko. Hän toimi vuosina 1969–1976 Itä-Saksan Volkskammerin puheenjohtajana. Götting kuului toisessa maailmansodassa Wehrmachtiin ja joutui Yhdysvaltain sotavangiksi vuonna 1945. Sodan jälkeen hän liittyi vuonna 1946 Saksan kristillisdemokraattiseen unioniin, jonka pääsihteeriksi hän nousi jo vuonna 1949. Hän toimi kyseisessä virassa vuoteen 1966. Götting opiskeli filologiaa, germanistiikkaa ja historiaa Wittenbergin yliopistossa vuosina 1947–1949. Hän erosi marraskuussa 1989 Kristillisdemokraattisen unionin puoluejohtajan virasta ja lopetti poliittisen aktiiviuransa Saksan jälleenyhdistyttyä. ==Lähteet== Luokka:Itäsaksalaiset poliitikot Luokka:Saksalaiset kristillisdemokraattiset poliitikot Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Torsten Wiesel

Torsten Nils Wiesel (s. 3. kesäkuuta 1924) on ruotsalaissyntyinen neurobiologi. Hänet palkittiin vuonna 1981 David H. Hubelin kanssa Nobelin lääketieteen palkinnolla aivojen näkökeskusta koskevista tutkimuksista. Wiesel ja Hubel jakoivat palkintonsa Roger Sperryn kanssa. Wiesel syntyi Uppsalassa ja aloitti uransa Karoliinisessa instituutissa vuonna 1954. Hän muutti vuotta myöhemmin Yhdysvaltoihin, jossa hän pääsi töihin Johns Hopkinsin yliopistoon. Hän tapasi vuonna 1958 Hubelin, jonka kanssa alkanut hedelmällinen yhteistyö kesti vuosikymmeniä. Wiesel siirtyi Hubelin kanssa Harvardin yliopistolle vuonna 1959 ja toimi vuosina 1991–1998 New Yorkin Rockefeller-yliopiston johtajana. Hän jätti Harvardin vuonna 1984. Jo ennen Nobeliaan hän sai yhteistyöstään Hubelin kanssa vuonna 1978 Columbian Louisa Gross Horwitz -palkinnon. Wiesel on National Medal of Sciencen saaja ja Royal Societyn ulkomaalaisjäsen. Hän oli naimisissa Teeri Stenhammarin kanssa vuoteen 1970 ja Grace Yeen kanssa vuosina 1973–1981. Molemmat avioliitot päättyivät eroon; Wieselillä on yksi tytär. Hän on ollut Yhdysvaltain kansalainenhttp://faculty.washington.edu/chudler/nobel.html vuodesta 1990. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset neurotieteilijät Luokka:Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinnon saajat Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet ruotsalaiset Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Peter Carington

Peter Alexander Rupert Carington, 6. paroni Carrington (6. kesäkuuta 1919 Buckinghamshire – 9. heinäkuuta 2018) oli brittiläinen lordi ja poliitikko, joka edusti konservatiivipuoluetta. Carington toimi Naton pääsihteerinä vuosina 1984–1988. Poliittisen uransa aikana hän toimi myös useissa ministerintehtävissä. Carington valittiin Margaret Thatcherin hallituksen ensimmäiseksi ulkoministeriksi 1979. Hän erosi tehtävästä Falklandin sodan syttymisen myötä huhtikuun alussa 1982. Carington piti itseään vastuullisena hallituksen epäonnistuttua estämään Argentiinan hyökkäyksen Falklandinsaarille. Carington oli Military Crossilla palkittu toisen maailmansodan veteraani. Hän kuului Privy Counciliin vuodesta 1959. Hänelle myönnettiin vuonna 1999 elinikäinen päärinarvo. Parlamentin ylähuoneeseen Carington nimitettiin vuonna 1940 ja hän oli kuollessaan sen pitkäaikaisin jäsen. Hän oli Bilderberg-kokousten puheenjohtaja vuosina 1991–1998. Carington kuoli 99-vuotiaana 9. heinäkuuta 2018. == Lähteet == Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan ulkoministerit Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan puolustusministerit Luokka:Naton pääsihteerit Luokka:Brittiläiset aateliset Luokka:Vuonna 1919 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Roy Mason

Roy Mason PC (18. huhtikuuta 1924 – 19. huhtikuuta 2015) oli brittiläinen Työväenpuolueen poliitikko. Mason syntyi Roystonissa, Etelä-Yorkshiressa. Hän teki työtä hiilikaivoksessa, kunnes pääsi parlamentin jäseneksi Barnsleyn vaalipiiristä vuonna 1953. Hänen pitkään poliittiseen uraansa mahtui muun muassa kausi puolustusministerinä vuosina 1974–1976, minkä jälkeen hän toimi Pohjois-Irlannin asioiden ministerinä vuoteen 1979. Mason istui parlamentissa yhtämittaisesti 34 vuotta ennen vetäytymistään 1980-luvun loppupuolella. Hänestä tehtiin 20. lokakuuta 1987 elinikäinen pääri nimellä Baron Mason of Barnsley. ==Lähteet== Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan työväenpuolueen poliitikot Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneen jäsenet Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan puolustusministerit Luokka:Elinikäiset päärit Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Francis Pym

Francis Leslie Pym, paroni Pym (13. helmikuuta 1922 – 7. maaliskuuta 2008) oli brittiläinen Konservatiivipuolueen poliitikko. Pym oli Military Crossilla palkittu toisen maailmansodan veteraani. Hän istui maansa parlamentin jäsenenä pitkälti kolmattakymmentä vuotta (1961–1987). Hän oli muun muassa puolustusministerinä 1979–1981, ulkoministerinä 1982–1983 ja Pohjois-Irlannin asioiden ministerinä 1973–1974. Pym vetäytyi alahuoneesta vuoden 1987 vaaleissa. 9. lokakuuta 1987 hänestä tuli elinikäinen pääri ja ylähuoneen jäsen. Pym oli 1600-luvun poliitikko John Pymin jälkeläinen ja 1939-1945 Monmouthia edustaneen konservatiiviparlamentaarikko Leslie Pymin poika. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset poliitikot Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneen jäsenet Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan ylähuoneen jäsenet Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan ulkoministerit Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan puolustusministerit Luokka:Elinikäiset päärit Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet
Des Browne

Desmond Henry Browne (s. 22. maaliskuuta 1952) on brittiläinen poliitikko. Hän on koulutukseltaan lakimies ja pääsi parlamenttiin ensimmäistä kertaa vuonna 1997. Browne on ollut naimisissa Maura Taylorin kanssa vuodesta 1983, ja parilla on kaksi yhteistä poikaa. Browne toimi maansa puolustusministerinä vuodet 2006-2008 ja Skotlannin asioiden ministerinä vuodet 2007-2008\. Luokka:Brittiläiset poliitikot Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneen jäsenet Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan puolustusministerit Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tulijalka

Tulijalka (Firewalker) on vuonna 1986 ensi-iltansa saanut toiminta- ja seikkailuelokuva. Elokuvan ohjasi J. Lee Thompson ja pääosassa ovat Chuck Norris ja Louis Gossett Jr. == Juoni == Elokuva kertoo aarteenetsijöistä Max Doniganista ja Leo Porterista. Mutta Maxin ja Leon harrastus ei oikein tuota tulosta, sillä aarteita he eivät ole löytäneet ollenkaan. Parivaljakkoa tulee tapaamaan sähäkkä ja kaunis Patricia Goodwin, joka pyytää Maxilta ja Leolta apua erään aarteen löytämiseen, johon Patricialla on kartta. Max ja Leo tarttuvat oitis tilaisuuteen ja siitä alkaa vaarallinen matka läpi viidakon jossa he kohtaavat mm. intiaaneja. == Rooleissa == == Arvioita == Video- oppaassa vuodelta 1994 Kari Salminen antaa tälle ”kalkkunaelokuvalle” tähtien sijasta pommin, mikä vastaa sanallista arviota ”täysin epäonnistunut tekele”. VideoHound’s Golden Movie Retriever moittii elokuvan paperimassalavasteita ja leikkauksen monia klaffivirheitä, mutta antaa Tulijalalle sentään yhden tähden neljästä.Firewalker, VideoHound’s Golden Movie Retriever. Gale, 2008. Haettu 11.11.2016 palvelusta HighBeam Research (vaatii tilauksen). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 1986 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset seikkailuelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset toimintaelokuvat Luokka:J. Lee Thompsonin ohjaamat elokuvat Luokka:Cannon Groupin elokuvat
Alan Johnson

Alan Arthur Johnson (s. 27. toukokuuta 1950 Lontoo) on brittiläinen Työväenpuolueen poliitikko. Hän pääsi parlamenttiin ensimmäisen kerran vuonna 1997. Hän toimi Britannian opetusministerinä vuosina 2006–2007 ja terveysministerinä 2007–2010 Gordon Brownin hallituksessa. Johnsonin isä lähti kotoa pojan ollessa kahdeksanvuotias, ja äitinsä kuoltua hän jäi orvoksi 12-vuotiaana, jolloin hän sai 15-vuotiaan siskonsa kanssa kunnan asunnon. Hän keskeytti koulun 15-vuotiaana ja täytti hyllyjä Tescolla, kunnes hänestä 18-vuotiaana tuli postimies. Hän liittyi Työväenpuolueeseen ja Union of Communication Workersiin (CWU) ja oli vuodesta 1987 täysipäiväisesti ammattiliiton tehtävissä. Hänestä tuli 1993 liiton pääsihteeri. Ennen pääsyään parlamenttiin 1997 hän oli Työväenpuolueen sihteeristön tehtävissä. Hän sai ensimmäisen hallituspaikkansa kauppa- ja teollisuusministeriössä 1999. == Lähteitä == * NS Profile – Alan Johnson, New Statesman, 29.11.2004. Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan työväenpuolueen poliitikot Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneen jäsenet Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan opetusministerit Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Förbindelsedikten

Förbindelsedikten on ruotsalainen riimikronikka, joka yhdistää Eerikinkronikan ja Kaarlenkronikan. Teos käsittelee vuosia 1319–1389.Erikskrönikan och Förbindelsedikten, SO-rummet. Viitattu 9.12.2023 Yleensä uskottaan että teos oli Kaarlenkronikan tapaan Kaarle Knuutinpoika Bonden tilaama ja kirjoitettiin tämän hallituskaudella 1400-luvulla. On myös esitetty että teos olisi kuninkaan äidinisän Kaarle Ulvinpojan (Karl Ulfsson) tilaama. ==Lähteet== Luokka:Kronikat Luokka:Ruotsin keskiaika
Tubbatahan riutta

Tubbataha Reef on kahden atollin muodostama koralliriutta keskellä Sulunmerta. Se sijaitsee 98 merimailia (181 kilometriä) kaakkoon Filippiinien Puerto Princesa Citystä Palawanilta ja 80 merimailia lounaaseen Cagayancillon kunnasta, johon se kuuluu hallinnollisesti. Riutta on Cagayanin harjanteella, joka on merenalaisten tulivuorten muodostama jono pohjoisesta Sultana Shoalilta etelään San Miguelin saarille.http://www.tubbatahareef.org/index/?id=19 Tubbataha National Marine Park (Tubbatahan kansallinen meripuisto) perustettiin 11. elokuuta 1998. Merellinen kansallispuisto on perustettaessa kooltaan 332 neliökilometriä, mutta vuonna 2006 se laajeni presidentti Gloria Macapagal Arroyon päätöksellä 968,24 neliökilometriin. Alueella on ympärivuorokautinen aseistettu vartiointi. Joulukuussa 1993 alue valittiin Unescon maailmanperintöluetteloon. Sana tubbataha tulee kahdesta samalin kielen sanasta, jotka merkitsevät "pitkää laskuveden aikana näkyvissä olevaa riuttaa". == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Tubbataha Reef Natural Parkin kotisivut * Kohden Unescon maailmanperintöluettelossa Luokka:Filippiinien kansallispuistot Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Filippiineillä Luokka:Koralliriutat
Gary Bailey

Gary Richard Bailey (s. 9. elokuuta 1958 Ipswich, Englanti) on englantilainen entinen jalkapallomaalivahti, joka tunnetaan parhaiten ajastaan Manchester Unitedissa. Garyn isä Roy Baileykin pelasi jalkapalloa huipputasolla. Bailey kasvoi Etelä-Afrikassa ja aloitti uransa Johannesburgissa Wits University -joukkueessa. 1970-luvun lopussa hän siirtyi Manchester Unitediin. Bailey torjui FA Cupin finaalissa vuonna 1979, mutta silloin ManUn hyvästä kiristä huolimatta Alan Sunderland teki Arsenalin 3–2-voittomaalin minuuttia ennen täyttä aikaa. Ennen Sunderlandin tekemää maalia ManU oli noussut 2–2-tasapeliin Gordon McQueenin 86 minuutilla ja Sammy McIlroyn 88 minuutilla tekemien maalien ansiosta. Lempinimellä Dracula tunnettu Bailey sai lohdutusta vuoden -79 finaalitappiosta, kun hän torjui ManUn FA Cupin mestariksi vuosina 1983 ja 1985. Baileyta pidettiin 1980-luvun alussa saarivaltion yhtenä parhaimmista maalivahdeista ja Englannin maajoukkue paidassa hänet nähtiin 2 kertaa. Hän edusti maataan myös 1986 MM-kisoissa, joissa hän jäi varamaalivahdin rooliin. Bailey pelasi Unitedin paidassa yhteensä 375 ottelua. Luokka:Englantilaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
James Prior

James Michael Leathes Prior, Paroni Prior PC (11. lokakuuta 1927 – 12. joulukuuta 2016) oli brittiläinen Konservatiivisen puolueen poliitikko. Prior opiskeli Charterhouse Schoolissa ja Cambridgen yliopiston Pembroke Collegessa. Prior tuli valituksi parlamenttiin ensimmäistä kertaa vuonna 1959, ja hän istui siellä yhtämittaisesti vuoteen 1987. Prior toimi opposition varjoulkoministerinä vuosina 1974-1979. Hän toimi maatalousministerinä (1970–1972), työministerinä (1979–1981) ja Pohjois-Irlannin asioiden ministerinä (1981–1984). Hän oli Privy Councilin ja alahuoneen puheenjohtaja vuosina 1972–1974. Parlamentaariselta uraltaan vetäytynyt James Prior sain paronin arvonimen vuonna 1987. Hänen englanninkielinen arvonimi oli Baron Prior of Brampton. Hän toimi Yhdistyneen kuningaskunnan ylähuoneen jäsenenä vuosina 1987-2016. Prior toimi the General Electric Companyn hallituksen puheenjohtajana vuosina 1984-1988. Hän oli myös lukuisten yritysten hallituksen jäsen. Allders, East Anglian Radio, Barclays International, Barclays Bank, United Biscuits ja J Sainsbury valitsivat hänet hallituksen jäseneksi. Prior toimi the Arab-British Chamber of Commercen (suom. arabialais-brittiläinen kauppakamari) puheenjohtajana vuosina 1996-2004. Hän toimi Anglia Ruskin Universityn kanslerina vuosina 1992-1999 ja hänet nimitettiin yliopiston kunniatohtoriksi vuonna 1992. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset poliitikot Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan työministerit Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan maatalousministerit Luokka:Elinikäiset päärit Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet Luokka:Anglia Ruskin University
Robert Carr

Leonard Robert Carr, Hadleyn paroni Carr PC (11. marraskuuta 1916 – 17. helmikuuta 2012) oli brittiläinen Konservatiivipuolueen poliitikko. Hän toimi urallaan Yhdistyneen kuningaskunnan sisä- ja työministerinä. Carr istui sekä Britannian parlamentin alahuoneessa että ylähuoneessa. == Nuoruus ja perhe == Robert Carr syntyi vuonna 1916 Ralph Edward ja Katie Elizabeth Carrin perheeseen. Hän valmistui Cambridgen yliopiston Gonville and Caius Collegesta vuonna 1938. Carr meni 1943 naimisiin Joan Kathleen Twiningin kanssa, ja he saivat kaksi lasta. == Poliittinen ura == Carr valittiin Britannian parlamentin alahuoneeseen 1950. Konservatiivipuolueen voitettua parlamenttivaalit 1970 Carr nimitettiin työministeriksi. Hänen tehtävänään oli ohjata uusi työsuhdelaki parlamentin läpi. Laki sai aikaan lakkoaallon. Vuonna 1971 Carr joutui anarkistiryhmä The Angry Brigaden pommi-iskun kohteeksi. Ryhmittymä räjäytti Carrin kotona Barnetissä kaksi pommia, jotka vaurioittivat pahoin talon pohjakerrosta mutta sekä Carr että hänen perheensä säilytivät haavoittumattomina. Carr oli vuonna 1972 hetken Lord President of the Councilina Privy Councilin johdossa ja alahuoneen puheenjohtajana ennen kuin sai paikan sisäministerinä (1972–1974). Sisäministerinä hän joutui käsittelemään Irlannin tasavaltalaisarmeijan pommikampanjan ja Idi Aminin Ugandasta karkottamien 40 000 aasialaisen kohtaloa. Carr toimi vuonna 1974 hetken Konservatiivipuolueen johtana, kun Edward Heath oli pakotettu eroamaan. Margaret Thatcher otti paikan pian puoluejohdossa. Alahuoneessa Carr oli vuoteen 1976, jolloin hän sai arvonimekseen Hadleyn paroni Carr ja hän sai paikan parlamentin ylähuoneesta. Carr kuoli 95-vuotiaana vuonna 2012. == Lähteet == Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivipuolueen poliitikot Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneen jäsenet Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan ylähuoneen jäsenet Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan työministerit Luokka:Sisäministerit Luokka:Vuonna 1916 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet