EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Bertin hervottomat haaveilut

Bertin hervottomat haaveilut () on Anders Jacobssonin ja Sören Olssonin kirjoittama kirja. Alkuperäisteos on julkaistu vuonna 1991 ja suomennos vuonna 1994. ==Aiheesta muualla== *Worldcat Luokka:Ruotsalaiset nuortenkirjat Luokka:Vuoden 1991 kirjat
Bertin urotyöt

Bertin urotyöt () on Anders Jacobssonin ja Sören Olssonin kirjoittama kirja. Alkuperäisteos on julkaistu vuonna 1991 ja suomennos vuonna 1995. ==Aiheesta muualla== *Worldcat Luokka:Ruotsalaiset nuortenkirjat Luokka:Vuoden 1991 kirjat
Bertin tunnustukset

Bertin tunnustukset () on Anders Jacobssonin ja Sören Olssonin kirjoittama kirja. Alkuperäisteos on julkaistu vuonna 1992 ja suomennos vuonna 1996. ==Aiheesta muualla== *Worldcat Luokka:Ruotsalaiset nuortenkirjat Luokka:Vuoden 1992 kirjat
Bert ja bikinimimmit

Bert ja bikinimimmit () on Anders Jacobssonin ja Sören Olssonin kirjoittama kirja. Alkuperäisteos on julkaistu vuonna 1993 ja suomennos vuonna 1997. ==Aiheesta muualla== *Worldcat Luokka:Ruotsalaiset nuortenkirjat Luokka:Vuoden 1993 kirjat
Bertin lemmenhuolet

Bertin lemmenhuolet () on Anders Jacobssonin ja Sören Olssonin kirjoittama kirja. Alkuperäisteos on julkaistu vuonna 1994 ja suomennos vuonna 1997. ==Aiheesta muualla== *Worldcat Luokka:Ruotsalaiset nuortenkirjat Luokka:Vuoden 1994 kirjat
Bert Babyface

Bert Babyface () on Anders Jacobssonin ja Sören Olssonin kirjoittama kirja. Alkuperäisteos on julkaistu vuonna 1998 ja suomennos vuonna 1999. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Worldcat Luokka:Ruotsalaiset nuortenkirjat Luokka:Vuoden 1998 kirjat
Bert, maailmanvalloittaja

Bert, maailmanvalloittaja () on Anders Jacobssonin ja Sören Olssonin kirjoittama kirja. Alkuperäisteos on julkaistu vuonna 1999 ja suomennos vuonna 2000. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Worldcat Luokka:Ruotsalaiset nuortenkirjat Luokka:Vuoden 1999 kirjat
Bert ja kovanaamat

Bert ja kovanaamat () on Anders Jacobssonin ja Sören Olssonin kirjoittama kirja. Alkuperäisteos on julkaistu vuonna 1995 ja suomennos vuonna 2000. ==Aiheesta muualla== *Worldcat Luokka:Ruotsalaiset nuortenkirjat Luokka:Vuoden 1995 kirjat
Bert ja kylmät kundit

Bert ja kylmät kundit () on Anders Jacobssonin ja Sören Olssonin kirjoittama kirja. Alkuperäisteos on julkaistu vuonna 1996 ja suomennos vuonna 2001. ==Aiheesta muualla== *Worldcat Luokka:Ruotsalaiset nuortenkirjat Luokka:Vuoden 1996 kirjat
Bert ja basillit

Bert ja basillit () on Anders Jacobssonin ja Sören Olssonin kirjoittama kirja. Alkuperäisteos on julkaistu vuonna 1997 ja suomennos vuonna 2001. ==Aiheesta muualla== *Worldcat Luokka:Ruotsalaiset nuortenkirjat Luokka:Vuoden 1997 kirjat
Bert ja kylmä sota

Bert ja kylmä sota () on Anders Jacobssonin ja Sören Olssonin kirjoittama kirja. Alkuperäisteos on julkaistu vuonna 2005 ja suomennos vuonna 2007. ==Aiheesta muualla== *Finna.fi Luokka:Ruotsalaiset nuortenkirjat Luokka:Vuoden 2005 kirjat
Osasto Paatsalo

Osasto Paatsalo oli keväästä 1940 kapteeni (sittemmin majuri) Harri Paatsalon johtama Päämajan tiedusteluosaston Rovaniemen alatoimisto, joka harjoitti kaukopartio- ja tiedustelutoimintaa Suomen itärajalla Kiestingistä Jäämereen ulottuvalla alueella. Paatsalo oli käynnistänyt itärajan taakse ulottuvan tiedustelun Pohjois-Suomessa jo ennen talvisotaa syksyllä 1939. 1. heinäkuuta 1943 alkaen osasto Paatsalo kuului Erillinen pataljoona 4:ään. Majuri Paatsalo siirrettiin kesäkuussa 1944 eversti Reino Hallamaan johtamiin erikoistehtäviin Mikkeliin, ja hänen tilalleen tuli kapteeniluutnantti Pentti Ahola. Paatsalo kirjoitti 1970-luvulla nimellä Harri Paarma omien muistiinpanojensa ja muistitiedon pohjalta kaksi teosta sotavuosien tiedustelutoiminnasta. Asemasodan aikana kaukopartiotoiminnan organisointi vakinaistettiin siten, että 1. heinäkuuta 1943 perustettiin päämajan johtoon kaukopartiotoiminnan johtoporras Erillinen pataljoona 4 (ErP 4). Siihen tuli kuulumaan neljä komppanian tasoista alajohtoporrasta, joilla oli alueellinen toimintavastuu eri rintamansuunnilla. Osastot nimettiin johtajiensa mukaan. Ne olivat etelästä lukien Osasto Vehniäinen, Osasto Kuismanen, Osasto Marttina ja Osasto Paatsalo. ==Katso myös== * Suomen yleisesikunnan johtama tiedustelu 1918-1945 ==Lähteet== * ==Kirjallisuutta== * Paarma, Harri: Salaista tiedustelua napapiirillä 1939. Karisto 1970 * Paarma, Harri: Salaisen tiedustelun partiot 1940–1945. Karisto 1972 ISBN 951-23-0673-5 Luokka: Jatkosodan erikoisyksiköt
Operaatio Tammi

Operaatio Tammi () eli isku Gran Sassoon oli saksalaisten toisen maailmansodan aikana 12. syyskuuta 1943 suorittama operaatio, jolla Italian hallituksen vankina ollut syrjäytetty diktaattori Benito Mussolini vapautettiin. Liittoutuneiden noustua maihin Sisiliassa operaatio Huskyssa ja pommitettua Roomaa, kuningas Viktor Emanuel III määräsi Mussolinin vangittavaksi 25. heinäkuuta 1943 ja nimitti uudeksi pääministeriksi marsalkka Pietro Badoglion. Mussolini sijoitettiin aluksi Ponzaan, myöhemmin La Maddalenan saarille ja lopulta Gran Sasso -vuorilla Campo Imperatoressa sijaitsevaan hotelliin. Saksalaisten vakoojien saatua tämän selville Adolf Hitler määräsi suunnitelman Mussolinin vapauttamiseksi. Suunnitelman laati Harald Mors ja hyväksyi Kurt Student. Suunnitelma toteutettiin 12. syyskuuta 1943, jolloin ryhmä saksalaisia kommandojoukkoja, joihin kuuluivat Morsin ja Kurtin lisäksi muun muassa Otto Skorzeny, laskeutuivat DFS 230 -koneilla Gran Sassoon. Kommandot onnistuivat yllättämään hotellia vartioineet kaksisataa vartijaa ja saamaan heidät laskemaan aseensa laukaustakaan ampumatta. Joukko vapautti Mussolinin ja kuljetti hänet Fieseler Fi 156 Storch -pienkoneella Roomaan. Sieltä hänet vietiin Wieniin ja myöhemmin Berliiniin. Hitler palkitsi kommandot Rautaristeillä, ja Mussolinista tehtiin saksalaisten miehittämän Pohjois- Italian nukkevaltion Italian sosiaalisen tasavallan johtaja. Britannian pääministeri Winston Churchill kommentoi operaatiota ”suureksi uskallukseksi”. == Galleria == Bundesarchiv Bild 101I-567-1503A-05, Gran Sasso, Hotel Campo Imperatore.jpg|Campo Imperatoren hotelli vuonna 1943. Bundesarchiv Bild 183-J15420, Gran Sasso, Mussolini vor Hotel.jpg|Mussolini poistumassa hotellista. Bundesarchiv Bild 101I-567-1503C-04, Gran Sasso, Fieseler Fi 156 »Storch«.jpg|Fieseler Fi 156 Storch, jolla Mussolini pakeni. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Vuoden 1943 sotahistoria Luokka:Italian sosiaalinen tasavalta Luokka:Saksan sotilasoperaatiot toisessa maailmansodassa
Ulla Lehtonen

Ulla Aulikki Lehtonen (16. maaliskuuta 1921 Karinainen – 17. helmikuuta 1999 Helsinki) oli suomalainen lastenkirjailija ja suomentaja. Hän kirjoitti myös nimellä Ulla Ahtela. __NOTOC__ == Teoksia == * Laillisen juorukerhon tuotteet eli VIII C:n kronikka 22.II.1941. Kirjoittaneet Ulla Lehtonen ym. Turun Suomalaisen yhteiskoulun abiturientit, Turku 1941. * Kummitusjuhla. Kuvittanut Elina Vanninen. WSOY 1967. * Olipa kerran .... Päiväkerhon peruskurssi 8. Suomen pyhäkouluyhdistys, Helsinki 1971. * Esikouluikäisten kuva- ja tietokirjat. Kirjastopalvelu, Helsinki 1978. * Lastenkirjallisuus Suomessa 1543–1850: Kirjahistoriallinen tutkimus. Suomen nuorisokirjallisuuden instituutin julkaisuja 1. Suomen nuorisokirjallisuuden instituutti, Tampere 1981. * Aihepiirit aakkosissa: Valikoimaluettelo lasten kuva- ja tietokirjoista aihepiireittäin. Kuvitusnäytteet ovat Maurice Sendakin töitä. Kirjastopalvelu, Helsinki 1988. * Niilo Lehtonen 07.07.1895–12.03.1961: 100-vuotishistoriikki 07.07.1995. Koonneet Ulla Lehtonen, Raili Saari ja Pertti Lehtonen. 1995. == Suomennoksia == ===Nimellä Ulla Lehtonen=== * Mary Norton: Kätkijät. (Alkuteos The borrowers.) Suomentanut Ulla Lehtonen; kuvittanut Ilon Wikland. WSOY 1959, 2. painos 1979, pokkarilaitos 2011. * Hans-Eric Hellberg: Onnenlakki. (Alkuteos Björn fed trollhatten.) Suomentanut Ulla Lehtonen; kuvittanut Aune Mikkonen. Lasten toivekirjasto 38. WSOY 1966. ===Nimellä Ulla Ahtela=== * Marlie Brande: Tiina ja kiikari. (Alkuteos Tine med kikkerten.) Suomentanut Ulla Ahtela. Tammi 1973. == Lähteet == * Luokka:Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Suomentajat Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 1999 kuolleet
Eeva Heikkilä

Eeva Elina Heikkilä (ent. Häkkänen, o.s. Ojalehto, 29. huhtikuuta 1921 Haapajärvi – 3. syyskuuta 2020 SallaKuolinilmoitus, Koti-Lappi 1.10.2020, s. 15) oli suomalainen kirjailija. Heikkilän vanhemmat olivat pienviljelijä, työmies Kristian Ojalehto ja Lempi Sorola. Hän kävi neljä luokkaa kansakoulua ja oli asutustilan emäntänä Sallassa 1951–1979. Heikkilän kirjoittamia kertomuksia ja runoja on julkaistu myös Kalevassa, Lapin Kansassa, Pohjolan Sanomissa ja Koillis-Lappi-lehdessä. == Teoksia == * Kolme hehtaaria ja risat : runoja. 2. painos Tekijä, Salla 1973, 3. uud. painos Runogalleria, Helsinki 1996 * Pullopostia : runoja. Tekijä, Salla 1973 * Suosittelen aivan erikoisesti... : runoja. Tekijä, Salla 1974 * Puulintu. Tekijä, Salla 1975 * Viisi litraa lypsyleuhkeeta. E. Heikkilä, Salla 1984 * Rentukat palavat. E. Heikkilä, Salla 1991 * Aamusta iltaan hamaan. Runogalleria, Helsinki 1996 * Mietteitä Amerikan matkalta : matkakertomus Floridan M. 22.10.1997. E. Heikkilä, Salla 1998 * Runuva ja roosaa : runoja & kertomuksia. E. Heikkilä, Salla 2001 * Taivaan valot täällä etäiset : runoja. Eeva Heikkilä 2002 == Lähteet == * Eeva Heikkilä Lapin kirjallisuusseuran sivulla: * Kirjasampo.fi: Eeva Heikkilä ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Pekka Kanerva

Pekka Aimo Vilhelmi Kanerva (15. marraskuuta 1939 Teuva – 25. tammikuuta 2024 Espoo) oli suomalainen tekniikan tutkija. Hän oli vuodesta 1978 Teknillisen korkeakoulun huoneenrakennustekniikan professori ja tutkinut kantavia ja eristäviä rakenteita.Facta2001, WSOY 1981, 7. osa, palsta 588 Aiemmin hän oli TKK:n Arkkitehtiosaston Rakennetekniikan apulaisprofessorina 1975–1978 ja VTT:llä Rakennustekniikan laboratorion johtajana 1978. Kanerva on haudattu Olavin kirkon vieressä sijaitsevaan Gräsan uurnalehtoon Espooseen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Teknillisen korkeakoulun professorit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Riian kauppakeskuksen romahdus 2013

Maxima-kaupan katto romahti Riiassa Latviassa 21. marraskuuta 2013. Kauppa sijaitsee Priedaines-kadulla Zolitūden kaupunginosassa. Onnettomuus sattui kello 18 paikallista aikaa. Onnettomuudessa kuoli ainakin 54 ihmistä ja loukkaantui 36. Onnettomuuden syyksi on arveltu muun muassa rakennuksessa ollutta suunnitteluvirhettä sekä rakennuksen katolle rakennettua puutarhaa. Onnettomuus on tuhoisin Latvian historiassa sen itsenäisyyden aikana. Tapauksen vuoksi maahan julistettiin kolme päivää kestänyt suruaika. Syyn selvittämiseksi kolme riippumatonta insinööriä tutki rakennushankkeen dokumentit. Heidän 29. marraskuuta 2013 julkaistun selvityksensä mukaan katto petti pääasiassa siksi, että sen kantokykyä laskettaessa tehtiin vakavia virheitä. Arvellaan, että rakenteilla ollut kattopuutarha ja leikkikenttä rasittivat liikaa talon rakenteita. Romahduksen takia Latvian pääministeri Valdis Dombrovskis ilmoitti 27. marraskuuta jättävänsä hallituksensa eronpyynnön. Rakennuksessa sijaitsi Maxima-supermarket ja muita liikkeitä. Se oli otettu käyttöön marraskuussa 2011, ja sen suunnittelijoina toimivat paikalliset arkkitehdit Zane Kalinka ja Andris Kalinka. Rakentajana toimi Re&Re-yhti;ö. Rakennus palkittiin Latvian parhaana rakennuskohteena 2013. Rakennuksen pinta-ala oli 4 750 m², ja rakennuskustannukset olivat 1,4 miljoonaa euroa. == Lähteet == Luokka:Rakennusten sortumiset Luokka:Onnettomuudet Latviassa Luokka:Vuoden 2013 onnettomuudet Luokka:Riian historia
Aino-Inkeri Kumara

Aino-Inkeri Niemistö, kirjailijanimi Aino-Inkeri Kumara (17. huhtikuuta 1921 Laihia – 20. kesäkuuta 2003 Urjala) oli suomalainen kirjailija, pakinoitsija ja televisiokäsikirjoittaja.Suomen Kirjailijat 1945–1980, Kumara, Aino-Inkeri, sivu 305, toimittajat Maija Hirvonen, Hannu Launonen, Anna Nybondas, Inger Bäcksbacka, Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 402, Helsinki 1985 Niemistö kävi kuusi luokkaa Vaasan yhteiskoulua ja Kauhajoen kotitalousopiston. Hän opiskeli myös Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa Helsingissä. Hän työskenteli Ilkka-lehdessä ja oli Etelä-Pohjanmaan nuorisoseura -lehden ja Lakeuksien Nuoriso -lehden toimitussihteerinä. Niemistö toimi vuodesta 1949 maatilan emäntänä ensin Laihialla ja sitten vuodesta 1964 Urjalassa. Urjalassa asuessaan hän osallistui Urjalan kansalaisopiston kirjallisuuspiirin toimintaan ja oli kirjailija Eila Pennasen oppilaana. Niemistö pakinoi Pellervo-lehdessä vuosina 1954–1999 nimimerkillä ”Miina” ja kirjoitti myös 15 vuoden ajan lehteen kirja-arvosteluja. Aino- Inkeri Niemistö oli vuonna 1962 yksi Pohjanmaan Kirjailijat ry:n neljästätoista perustajajäsenestä. Niemistö toimi myös Väinö Linna -seuran johtokunnassa. Niemistön vanhemmat olivat maanviljelijä Matti Kumara ja Aino (o.s. Jaskari). Puoliso oli Jussi Niemistö vuodesta 1948. == Televisiokäsikirjoituksia == * Miniä : tv-sarja. MTV 1973, perustuu romaaniin Vuosikymmen (Vain tilaajille.) * Rotuvasikka : tv-elokuva. MTV 1975 (nimellä Aino-Inkeri Kumara-Niemistö) * Kiviset aidat : tv-elokuva. MTV 1977 == Teoksia == * Vedentuoman tytär. Pellervo-Seura, Helsinki 1947 * Ulla, peikkotyttö. Otava 1956 * Kyrönmaan komea : jatkoromaani, ilmestynyt Kyrönmaa-lehdessä 1959–1960 * Vuosikymmen : romaani. Kirjavirta 1965 * Pieni karjalainen: tyttöromaani. Otava 1965 * Merimökin Hillevi : nuortenromaani. Otava 1978 * Ei sellaista tapahdu : vanhaemäntä katoaa marjamatkalla, mutta onko kysymyksessä pelkkä eksyminen? ; jännityskuunnelma. Yleisradio 1988 * Laihian noita : näytelmä. == Lähteet == * (pääsy kielletty) * Vaasan kaupunginkirjasto- maakuntakirjasto : Aino-Inkeri Niemistö (Internet Archive) * ===Viitteet=== ==Kirjallisuutta== * Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Suomalaiset televisiokäsikirjoittajat Luokka:Pakinoitsijat Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet
Annikki Raatikainen

Valma Annikki Raatikainen (24. huhtikuuta 1921 Pielavesi – 30. kesäkuuta 2001Auta Lasta-lehti (s. 13) ) oli suomalainen lastenkodin johtaja ja kirjailija. Lastenkodin johtajana Oulussa toiminut Raatikainen perusti 1980-luvulla Bangladeshiin Faridburiin useita lastenkoteja ja kouluja jotka toimivat yhä edelleen paikallisin voimin. == Teoksia == * Kivisalon lapset. Kuva ja sana, Helsinki 1962 * Lapsikohtaloita. Ristin voitto, Helsinki 1965 * Vastasin Bangladeshin kutsuun. Ristin voitto, Helsinki 1976 * Ilon ja itkun Bangladesh. RV-kirjat 1987 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Slummikoulu : Fida Bangladeshissa * Entinen katulapsi Saara Järvinen kasvoi kahden äidin välissä, Eeva 26.4.2012 Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Belteleradyjokampanija

Belteleradyjokampanija () eli Belteleradiokompanija () on Valko-Venäjän kansallinen yleisradio- ja televisioyhtiö. Sen päätoimitilat sijaitsevat Minskissä. Belteleradyjokampanija oli Euroopan yleisradiounionin (EBU) jäsen. Yhtiö tuottaa ja lähettää ohjelmaa valtakunnallisesti neljälle televisiokanavalle ja viidelle radiokanavalle. Lisäksi Belteleradyjokampanijalla on viisi alueellista radiokanavaa: * Televisiokanavat: Belarus 1, Belarus 2, Belarus (Belarus 24) ja NTV-Belarus. Lisäksi ajoittain toimii tai kokeiluvaiheessa ovat digi-tvkanava Belarus 3 ja urheilukanava Belarus 5. * Valtakunnalliset radiokanavat: Valko-Venäjän radion Kansallinen ykköskanava, Radiokanava Kultura, Radio Belarus, Radioasema Stalitsa, Radioasema Radyus-FM ja * Viisi alueellista toimipistettä. Belteleradyjokampanijan kanavat Belteleradyjokampanijan kanavat Belteleradyjokampanijan kanavat Belteleradyjokampanijan kanavat Belteleradyjokampanijan kanavat Belteleradyjokampanijan kanavat Belteleradyjokampanijan kanavat Belteleradyjokampanijan kanavat Belteleradyjokampanijan kanavat nimi paikka verkkosivu Belarus-1 -televisiokanava (Беларусь 1) Minsk https://www.tvr.by/eng/televidenie/belarus-1 Belarus-2 -televisiokanava (Беларусь 2) Minsk https://www.tvr.by/eng/televidenie/belarus-2 Belarus-3 -televisiokanava (Беларусь 3) Minsk https://www.tvr.by/eng/televidenie/belarus-3 Belarus-4 Brest -televisiokanava (Беларусь 4) Brest http://www.trkbrest.by Belarus-4 Gomel -televisiokanava (Беларусь 4) Homel http://tvrgomel.by Belarus-4 Grodno -televisiokanava (Беларусь 4) Hrodna http://www.tvgrodno.by Belarus-4 Mogilev -televisiokanava (Беларусь 4) Mahiljou http://www.tvrmogilev.by Belarus-4 Vitebsk -televisiokanava (Беларусь 4) Vitsebsk http://vtv.by Belarus-5 -televisiokanava (Беларусь 5) Minsk https://www.tvr.by/eng/televidenie/belarus-5 Belarus-24 -televisiokanava (Беларусь 24) Minsk https://www.tvr.by/eng/televidenie/belarus-24 1-kanal -radiokanava Minsk https://www.tvr.by/eng/radio/1-kanal Radio Belarus Minsk https://www.tvr.by/eng/radio/radio-belarus Kanal Kultura Minsk https://www.tvr.by/eng/radio/kanal-kultura Kanal Stalitsa Minsk https://www.tvr.by/eng/radio/radio-stalitsa Radius FM Minsk https://www.tvr.by/eng/radio/radius-fm ==Lähteet== *
Albert Decourtray

Albert Florent Augustin Decourtray (9. huhtikuuta 1923 Wattignies – 16. syyskuuta 1994) oli ranskalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja yksi kirkon kardinaaleista. Hänet vihittiin papiksi Lillen hiippakuntaan 29. kesäkuuta 1947 ja nimitettiin Dijonin vihkipiispaksi sekä Hippo Diarrhytuksen titulaaripiispaksi 27. toukokuuta 1971. Piispaksi vihkiminen seurasi 3. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Adrien-Edmond-Maurice Gand, jota avustivat André-Jean-Marie Charles de la Brousse ja Jean-Baptiste-Étienne Sauvage.Catholic-Hierarchy.org: Albert Florent Augustin Cardinal Decourtray Decourtray sai 22. huhtikuuta 1974 nimityksen Dijonin piispaksi ja 29. lokakuuta 1981 Lyonin(-Viennen) arkkipiispaksi. 23. huhtikuuta 1982 hänet nimitettiin lisäksi Mission de France o Pontignyn prelaatiksi. 25\. toukokuuta 1985 Decourtray sai ylennyksen Santissima Trinità al Monte Pincion kardinaalipapiksi. Hän erosi tehtävistään Mission de France o Pontignyn prelaattina 1. lokakuuta 1988. Lyonin arkkipiispana hän toimi kuolemaansa saakka. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset kardinaalit Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Ranskalaiset piispat Luokka:Ranskan akatemian jäsenet Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 1994 kuolleet
Gérard Coliche

Gérard Émile Jean-Louis Coliche (s. 17. marraskuuta 1940) on ranskalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Lillen hiippakuntaan Adrien- Edmond-Maurice Gand 20. joulukuuta 1969. Hänet nimitettiin Lillen vihkipiispaksi sekä Aletin titulaaripiispaksi 9. heinäkuuta 2009, ja piispaksi vihkiminen seurasi 27. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Laurent Bernard Marie Ulrich, jota avustivat François Charles Garnier ja Jean-Paul Maurice Jaeger.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Gérard Émile Jean-Louis Coliche == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset piispat Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Yngve

Yngve on pohjois­mainen miehen etunimi. Nimen alku­peräinen muoto on ollut Yngvi, ja se johtuu mahdollisesti muinaisskandinaavisen jumalan nimestä Ing. Suomessa nimi Yngve on 1900-luvun vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 1080 henkilölle. Yngven nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 23. marraskuuta. Samalle päivälle on kalenterissa sijoitettu myös nimi Yngvar, vaikka se on eri alkuperää, alkujaan Ingvar-nimen norjalainen muoto. == Tunnettuja Yngve-nimisiä == * Yngve Brilioth (1891–1959), ruotsalainen teologi, kirkkohistorian ja käytännöllisen teologian professori ja Uppsalan arkkipiispa * Yngve Brodd (1930–2016), ruotsalainen jalkapalloilija * Yngve Bäck (1904–1990), suomalainen taidemaalari * Yngve Bützow (1898–1953), suomalainen majuri ja kilparatsastaja * Yngve Ekström (1913–1988), ruotsalainen huonekalusuunnittelija, kuvanveistäjä ja arkkitehti * Yngve Holmberg (1925–2011), ruotsalainen Maltillisen kokoomuksen poliitikko * Yngve Hågensen (1938–2023), norjalainen ammattiyhdistysjohtaja * Yngve Ingman (1895–1971), suomalainen kapellimestari * Yngve Lagerblad (1889–1978), suomalainen arkkitehti * Yngve Larsson (1881–1977), ruotsalainen poliitikko (Kansanpuolue liberaalit) * Yngve Lorents (1887–1978), ruotsalainen historiantutkija * Yngve Ollus (1928–2021), insinööri, yritysjohtaja ja teollisuusneuvos * Yngve Pacius (1886–1962), suomalainen liikemies ja kilpapurjehtija * Yngve Roschier (1902–1982), suomalainen lääkintäkenraalimajuri ja professori * Yngve Sjöstedt (1866–1948), ruotsalainen eläintieteilijä ja professori * Yngve Svinhufvud (1890–1991), suomalainen varatuomari, Pehr Evind Svinhufvudin poika == Lähteet == Luokka:Etunimet
Punainen ympyrä

Punainen ympyrä () on vuonna 1970 ensi-iltansa saanut ranskalainen rikoselokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Jean-Pierre Melville. Sen pääosia esittävät Alain Delon, André Bourvil, Gian Maria Volonté, François Périer ja Yves Montand. Elokuva muistetaan parhaiten sen ryöstökohtauksesta, joka on kestoltaan noin puolituntinen, eikä siinä ole lainkaan dialogia. == Juoni == Elokuva kertoo koruliikkeen ryöstöä suunnittelevasta rikollisryhmästä ja heitä jahtaavasta poliisista. Molemmat osapuolet ovat oman alansa kivenkovia ammattilaisia. == Näyttelijät == == Arviot == Arviossa Punaista ympyrää on luonnehdittu Melvillen uran "häikäisevän hallituksi summaukseksi",JK: Punainen ympyrä, Päivän elokuvia, Tv-maailma, 47/2013 sivu 5 omassa lajissaan täydelliseksiPertti Avola, Rosvojen ja poliisien piiritanssi, Tv & radio, Helsingin Sanomat 12.6.2014, sivu 26. "Karismaattiseksi konnakolmikoksi" puolestaan on luonnehdittu Alain Delonin, Yves Montandin sekä Sergio Leonen spagettiwesterneistä tutun italialaisnäyttelijän Gian Maria Volontén muodostamaa rikollisryhmää.Pertti Avola, Ammattimiehet asialla, Tv & radio, Helsingin Sanomat 22.11.2013, sivu 37 Film-O-Holic.comin Kimmo Ahonen antoi elokuvalle viisi tähteä viidestä tammikuussa 2003. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Michael Sragow'n essee, Criterion Collection * Chris Fujiwaran essee, Criterion Collection * Between the Lines of Pure Cinema: The Red Circle essee Luokka:Vuoden 1970 ranskalaiset elokuvat Luokka:Ranskalaiset rikosdraamaelokuvat Luokka:Film noir -elokuvat Luokka:Jean-Pierre Melvillen ohjaamat elokuvat
Baden (Sveitsi)

Baden on vanha kaupunki Pohjois-Sveitsissä, Aargaun kantonissa. Kaupungissa on noin 19 000 asukasta. == Sijainti== Baden sijaitsee Mittellandin tasankoalueella, Limmatjoen varrella noin 400 metrin korkeudessa, noin 20 kilometriä Zürichistä luoteeseen. == Talous == Baden on Sveitsin sähköteknisen teollisuuden keskuksia. ABB:n toisen edeltäjän, Brown, Boveri & Cie:n (BBC), kotipaikka oli Baden. Nykyisin entisen BBC:n toiminta Badenissa tapahtuu suurelta osin Alstom AG:n nimissä. Alstom on Badenin ja koko Aargaun suurin yksityinen työnantaja, jolla on Badenissa yli 4 000 työntekijää. == Nähtävyyksiä == Badenissa on kuumia lähteitä, jotka olivat läheisen Vindonissan legioonalaistukikohdan käytössä jo ensimmäisellä vuosisadalla. Lähteet sijaitsevat pääosin nykyisen Badenin keskusta-alueella, jossa on useita terveyskylpylöitä ja hotelleja. == Liikenne == Moottoritie A1/A3 kulkee Badenin kautta. Badenista on rautatieyhteys Zürichiin sekä Bruggin kautta Baseliin ja Olteniin. Zürichin rata on Sveitsin vanhin rautatieyhteys, joka otettiin käyttöön vuonna 1847. == Lähteet == * * === Viitteet === Tiedosto: Bahnhof Baden ca 1850.jpg | Badenin ensimmäinen rautatieasema noin vuonna 1850. Tiedosto: Baden Postkarte 1904.jpg| Badenin kylpyläalue sijaitsee Limmatjoen mutkan alueella (postikortti vuodelta 1904). Tiedosto: Baden-Stadthaus-2.jpg | Kaupungintalo. Tiedosto: Baden Switzerland Cityview.JPG | Steinin linna kohoaa vanhankaupungin yllä. Tiedosto: Holzbrücke über den Limmat, rechts Landvogteischloss, links Nepomukstatue.JPG | Puusilta vie Limmatin yli. Tiedosto: Kraftwerk Aue.jpg | Auen 4 megawatin vesivoimala Limmatissa on tuottanut sähköä vuodesta 1909. == Aiheesta muualla == Luokka: Sveitsin kaupungit Luokka: Aargaun kunnat
FishVille

FishVille oli Zyngan kehittämä akvaariosimulaatiopeli, joka julkaistiin Facebookissa vuonna 2009. Peli antoi Facebook-käyttäjien hallita virtuaalisessa akvaariossa kalojen tuotantoa. Lokakuussa 2011 FishVillessä oli 1,6 miljoonaa aktiivista käyttäjää. Lokakuussa 2012 paljastettiin että Zynga on aikomassa sulkea pelin saman vuoden joulukuussa. ==Vastaanotto== Jim Squires GameZebolta sanoi, että peli oli "yksi Facebookin parhaimmista vedenalaisista seikkailuista" ja lisäsi että "FishVille tarjoaa täydellisen sekoituksen sekä tuttuja että tuoreita ominaisuuksia, joista kaikki kalarakkaat voivat nauttia". Ryan Debbles IGN:ltä totesi, että peli on uskomattoman tehokas mainontatyökalu. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2009 videopelit Luokka:Selainpelit
Nokia 1209

Nokia 1209 oli Nokian vuonna 2008 julkaisema matkapuhelin. Sen ominaisuuksia olivat mm. taskulamppu, ladattavat soittoäänet sekä pelit. Puhelinta sai sinisenä ja harmaana.http://www.gsmarena.com/nokia_1209-2222.php ==Lähteet== * Nokia 1209 - Puhelinvertailu.com 1209 Luokka:Vuoden 2008 matkapuhelimet
Argentiitti

Argentiitti on mineralogiassa kuutiomainen hopeasulfidi (Ag2S), joka voi olla olemassa vain lämpötiloissa, jotka ylittävät 177 °CMindat: Argentite Viitattu 13.7.2023.. Kun se jäähtyy tavallisiin lämpötiloihin, se muuttuu sen monokliiniseksi muodoksi, akantiitiksi. Argentiitti kuuluu lyijyhohteen ryhmään. Nimi argentiitti joskus viittaa myös argentiitin pseudomuotoihin: esimerkiksi akantiitti, jossa yhä näkyy joitakin ulkoisia merkkejä kuutiomaisesta kidemuodosta, vaikka niiden itse asiallinen kidejärjestelmä on monokliininen johtuen alhaisista lämpötiloista. Tätä akantiitin muotoa on silloin tällöin löydetty kuutiomaisena tai oktaedrina, mutta paljon yleisemmin puun muotoisena tai maamaisina massoina, joissa on lähes musta lyijynharmaa väri ja metallinkiilto. Lohkeavuus, joka on näkyvä piirre lyijyhohteessa, on tässä vähäistä. Mineraali on täysin murrettavissa ja siinä on kiiltävä viiru. Sen kovuus on 2,5 ja ominaispaino 7,2–7,4. Sitä esiintyy mineraalijuonissa ja kun sitä löydetään suurissa määrin, kuten Meksikosta ja Comstock Lodesta Nevadasta, se muodostuu tärkeäksi hopeamalmiksi. Mineraalin mainitsi 1529 Georgius Agricola, mutta nimeä argentiitti (peräisin lat. argentum, hopea) ei käytetty ennen kuin 1845 ja se on peräisin Wilhelm Haidingeriltä. Vanhoja nimiä näille lajeille ovat "Glaserz", hopeahohde ja lasimainen hopea. Suhteellisen kuparirikas mineraali, jota esiintyy esimerkiksi Jalpassa, Meksikossa, on tunnettu nimellä jalpaite. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Webmineral: Argentite Mineral Data Luokka:Sulfidimineraalit Luokka:Sulfidit
Weibull

Weibull voi tarkoittaa seuraavia: *Svalöf Weibull, perunalajike *Weibull- jakauma, elinajan jakauma (eksponenttijakama) *Nina Weibull, ruusulajike * W. Weibull, ruotsalainen kasvinjalostusyritys ==Sukunimi== * Curt Weibull (1886–1891), ruotsalainen historioitsija * Jörgen Weibull (s. 1924), ruotsalainen historioitsija * Lauritz Weibull (1873–1960), ruotsalainen historioitsija * Martin Weibull (1835–1902), ruotsalainen historioitsija Luokka:Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Nelijuovahiiri

Nelijuovahiiri eli neliraitahiiri (Rhabdomys pumilio) on Afrikassa elävä jyrsijälaji. Nelijuovahiiriä tavataan laajoilla alueilla Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Etelä-Afrikassa sitä tavataan monenlaisissa elinympäristöissä, mutta pohjoisempana vain ylänköalueiden savanneilla. Se tulee pelloille ja taloihin, ja paikoin sitä pidetään haittaeläimenä. Nelijuovahiiret elävät pesissä ryhminä, joihin kuuluu 1–4 naarasta, 1–2 aikuista koirasta ja näiden poikasia, jotka pysyvät vanhempiensa ryhmässä vielä täysikasvuisinakin. == Lähteet == Luokka: Varsinaiset rotat ja hiiret
Nokia 1208

Nokia 1208 on Nokian vuonna 2007 julkistama matkapuhelin. Siinä on perustoimintojen ohella mm. taskulamppu ja 3 peliä. Sitä valmistettiin punaisena ja mustana.http://www.gsmarena.com/nokia_1208-1977.php Puhelinta myytiin noin 100 miljoonaa kappaletta, millä määrällä se sijoittui yhdeksänneksi The Telegraph -lehden syksyn 2013 katsauksessa kaikkien aikojen myydyimmistä matkapuhelimista.http://aani.nokia.fi/2013/04/05/40-vuotta- matkapuhelimia/ ==Lähteet== * Nokia 1208 - Puhelinvertailu.com * Nokia 1208 käyttöohje 1208 Luokka:Vuoden 2007 matkapuhelimet
Imatsapyyri

Imatsapyyri (C13H15N3O3) on imidatsolinonirakenteinen rikkaruohomyrkkynä käytettävä yhdiste. Suomessa yhdistettä on käytetty rikkaruohojen hävittämiseen metsitettäviltä alueilta, mutta sitä sisältävät valmisteet on vedetty markkinoilta 31.12.2003. == Ominaisuudet ja vaikutusmekanismi == Kiinteänä imatsapyyri on kellertävänvalkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee kohtalaisesti veteen ja liukenee myös tolueeniin, asetoniin, metanoliin ja dikloorimetaaniin. Imatsapyyri vaikuttaa moniin yksivuotisiin ja monivuotisiin kasveihin ja ei ole selektiivinen. Yhdisteen vaikutus perustuu haarautuneiden aminohappojen isoleusiinin, leusiinin ja valiinin biosynteesiin tarvittavan entsyymin asetolaktaattisyntaasin estämiseen. Tämä johtaa proteiinisynteesin häiriöön ja solujen kasvun estymiseen.Jack R. Plimmer, Judith M. Bradow, Christopher P. Dionigi, Richard M. Johnson & Suhad Wojkowski :Herbicides, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2004. Viitattu 23.11.2013 Imatsapyyrin puoliintumisaika maaperässä on 11 vuorokautta. Imatsapyyrin metaboliareitteihin kuuluvat hydrolyysi, dekarboksylointi ja syklisointireaktiot. == Synteesi == Imatsapyyrisynteesin lähtöaineet ovat 2,3-dikarboksimetyylipyridiini ja 2-aminoamidi-3-metyylibutaani. Lähtöaineet kondensoituvat kahden kalium-tert- butoksidiekvivalentin läsnä ollessa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *PubChem: Imazapyr *Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Imazapyr *ChemBlink: Imazapyr acid Luokka:Kasvintorjunta-aineet
Eugene Rittich

Eugene Danny Rittich (15. elokuuta 1928 Calgary – 2006Horn Society: Eugene Rittich (1928-2006) ) oli kanadalainen käyrätorvensoittaja. Hänen vanhempansa olivat unkarilaissyntyisiä. Hän sai taiteilijadiplomin Curtis Institutesta vuonna 1951. Hänen opettajansa oli Mason Jones. Hän opiskeli myöhemmin vielä Philip Farkasin, Frantisek Solcin ja Arnold Jacobsin oppilaana. Hän soitti CBC:n sinfoniaorkesterissa, York Concert Societyssa ja Toronton sinfoniaorkesterissa. Hän oli myös kamarimuusikkona kokoonpanoissa Toronto Winds ja Toronto Woodwind Quintet. Rittich jäi eläkkeelle Toronton sinfoniaorkesterista vuonna 1989.The Canadian Encyclopedia: Eugene Rittich Rittich opetti Toronton yliopistossa ja The Royal Conservatory of Musicissa. Hän tilasi John Weinzweigin divertimenton no 7 ja Oskar Morawetzin sonaatin käyrätorvelle ja pianolle. Rittich kantaesitti teokset radiossa vuonna 1980. Hän myös levytti Morawetzin sonaatin Patricia Parrin kanssa. Rittich kehitti mukaansa nimetyn sordiinon. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset muusikot Luokka:Käyrätorvensoittajat Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 2006 kuolleet
Ursus, il gladiatore ribelle

Ursus, il gladiatore ribelle (”Ursus, kapinallinen gladiaattori”) on vuonna 1962 valmistunut italialainen elokuva. Lajityypiltään historia-aiheista peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Domenico Paolella. Sen päähenkilöä Ursusta esittää yhdysvaltalainen kehonrakentaja Dan Vadis. ==Juoni== Rooman keisarin Marcus Aureliuksen kuoltua valtaistuimen perii hänen poikansa, gladiaattoritaisteluja harrastava julma ja väkivaltainen Commodus. Senaattori Emilius Letus kaappaa kristityn markomannin Ursuksen morsiamen Arminian saadakseen miehen taistelemaan Commodusta vastaan gladiaattorikisoissa. Ursus lyö Commoduksen ja kapinaan nouseva armeija nostaa keisariksi Letuksen pojan Septimiuksen.Casadio, s. 107. ==Näyttelijät== ==Tuotanto, teemat ja vastaanotto== Ursus, il gladiatore ribelle on melko tavanomainen esimerkki 1960-luvun alussa kukoistaneesta peplumin alalajista, gladiaattorielokuvista. Sen ansioita ovat hyvin koreografioidut gladiaattoritaistelut sekä suuren avustajajoukon kansoittamat joukkokohtaukset.Casadio, s. 107–108. Sergio Cianin alias Alan Steelin esittämä Commodus on Gladiaattorin kaltaisista Hollywood-elokuvista poiketen miehekäs lihaskimppu, joka ei kaihda tasaväkisiä otteluita. Väkivaltaisia toimintajaksoja kehystävät Rooman senaattorien juonittelu sekä Commodukseen rakastuneen Marcian moraalinen dilemma. Elokuva oli Italiassa kohtalainen kaupallinen menestys tuottaen yhteensä 315 miljoonan liiran lipputulot. ==DVD-julkaisut== Techniscope-laajakangastekniikalla Eastmancolor-väreissä kuvattu elokuva on saatavilla ainoastaan yhdysvaltalaisen Something Weird Videon DVD:llä julkaisemana mustavalkoisena TV-kopiona. Elokuvasta liikkeellä olevat italialaiset piraattiversiot on digitoitu videokasetilta. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Historialliset elokuvat Luokka:Italialaiset seikkailuelokuvat Luokka:Italialaiset toimintaelokuvat Luokka:Vuoden 1962 italialaiset elokuvat
Sony Ericsson T610

Sony Ericsson T610 oli Sony Ericssonin vuonna 2003 julkistama matkapuhelin. Se oli yksi ensimmäisistä laajasti saatavilla olevista puhelimista, jossa oli sisäänrakennettu kamera, Bluetooth ja värinäyttö. Siinä oli myös Java-tuki, internet-selain, sähköposti ja polyfoniset soittoäänet.http://www.mobilegazette.com/sony-ericsson-t610-07x05x09.htm (englanniksi) Puhelinta sai punaisena, sinisenä ja harmaana. ==Ominaisuudet== * CIF-kamera * Java-tuki * Bluetooth 1.0 * WAP-selain * kolme värivaihtoehtoa * värinäyttö ==Muotoilu== Puhelimen etupuolella on STN-värinäyttö, sen alapuolella taustavalaistu numeronäppäimistö, navigaationäppäin ja valintanäppäimet. Oikealla sivulla on painike, josta aukeaa internet-selain. Vasemmalla sivulla on muun muassa kameranäppäin ja vierekkäiset plus- ja miinusnappulat äänenvoimakkuuden säätelyyn. Takana on kameran linssi, jonka vieressä paikka salamavalolle. Takakuori on avattavissa ja akku vaihdettavissa. Puhelimen väritys on kaksiosainen, edessä väri vaihtuu valintanäppäinten kohdalla, takana hieman ylempää. ==Lähteet== * Sony Ericsson T610 - GSM Arena.com * Sony Ericsson T610 - Puhelinvertailu.com * T610 Luokka:Vuoden 2003 matkapuhelimet
San Carlos de Bariloche

San Carlos de Bariloche on kaupunki Argentiinan järvialueella Patagonian pohjoisosassa Río Negron maakunnassa lähellä Chilen rajaa. Kaupungista käytetään usein lyhennettyä nimeä Bariloche. Kaupunki on vilkas retkeilykeskus. Se sijaitsee Nahuel Huapin kansallispuiston läheisyydessä Nahuel Huapi-järven rannalla. 19 kilometrin päästä kaupungista on Cerro Catedral-vuori laskettelukeskuksineen. Laskettelukeskuksessa on 120 kilometriä rinteitä sekä 39 hissiä. Barilochen viralliset turismisivut == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Argentiinan kaupungit Luokka:Talviurheilukeskukset Luokka:Río Negron maakunta
Domenico Paolella

Domenico Paolella (18. lokakuuta 1915 Foggia – 7. lokakuuta 2002 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Paolella toimi Carmine Gallonen assistenttina Scipio Africanuksessa vuonna 1937 ja ohjasi ensimmäisen näytelmäelokuvansa Gli ultimi della strada vuonna 1940. Vuosina 1946–1951 hän työskenteli uutiselokuvien taiteellisena johtajana ja päätoimittajana. Paolellan dokumentti La tragedia dell’Etna sai palkinnon Cannesin elokuvajuhlilla. 1950-luvulla Paolella teki musiikkikomedioita kuten Canzoni di mezzo secolo (1952) sekä Totò-komediat Destinazione Piovarolo ja Il coraggio (molemmat 1955). Seuraavan vuosikymmenen alussa hän ohjasi merirosvoseikkailuja sekä peplumelokuvia, joista parhaita ovat Ercole contro i tiranni di Babilonia (1964) ja Il gladiatore che sfidò l’impero (1965). Myöhemmin hän teki muun muassa spagettiwesternejä sekä erotiikalla ja väkivallalla kuorrutettuja toimintaelokuvia. ==Elokuvia== * Voittamaton Maciste, 1962 * Ursus, il gladiatore ribelle, 1962 * Ercole contro i tiranni di Babilonia, 1964 * Golia alla conquista di Bagdad, 1965 * Il gladiatore che sfidò l’impero, 1965 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Elonet: Domenico Paolella * Internet Movie Database: Domenico Paolella Luokka:Italialaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Italialaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 2002 kuolleet
Wolle Weiner

Woldemar ”Wolle” Weiner (29. kesäkuuta 1913 Pietari, Venäjä – 12. huhtikuuta 1963 Suomi) oli venäläissyntyinen suomalainen lavastaja. Hän teki myös puvustuksiaTeatterimuseo Internet Archive, tallennettu 2.12.2013.. Hän toimi lavastaja vuodesta 1932 Suomalaisessa oopperassa, Helsingin Ruotsalaisessa teatterissa, Wasa Teaternissa sekä vuosina 1947–1963 Turun kaupunginteatterissa.WSOY Iso tietosanakirja 10, s. 173, WSOY 1997 ISBN 951-0-20163-4 Lilla Teaterniin hän lavasti vuonna 1960 esitetyn, Benedict Zilliacuksen kirjoittaman näytelmän My Fair Lad.Svenska Litteratursällskapet, Daniel-tietokanta. Internet Archive, tallennettu 3.12.2013. Hänen lavastamansa on Suomen televisiossa vuonna 1962 esitetty televisioelokuva Kesäyön unelma, jonka ovat ohjanneet Jouko Paavola ja Sirppa Sivori-Asp. Weiner osallistui Suomen venäläisten taiteilijoiden yhdistyksen vuosinäyttelyihin.Veronica Shenshin, Venäläiset ja venäläinen kulttuuri suomessa, Helsingin yliopisto Aleksanteri-instituutti. Internet Archive, tallennettu 30.10.2017. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset lavastajat Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 1963 kuolleet
Velde

Velde, van de Velde, Vande Velde on sukunimi: * Adriaen van de Velde (1636–1672), alankomaalainen taidemaalari * Christian Vande Velde (s. 1976), yhdysvaltalainen maantiepyöräilijä * Esaias van de Velde (1590–1630), alankomaalainen taidemaalari * Gerard van Velde (1863–1957), alankomaalainen pikaluistelija * Henry van de Velde (1863–1957), belgialainen arkkitehti * Theodor van de Velde (1873–1937), alankomaalainen lääkäri ==Muita merkityksiä== * Velde, taajama Steinkjerin kunnassa Norjassa
Lux Film

Lux Film oli italialainen elokuvayhtiö. Riccardo Gualinon Torinossa perustama yritys toimi aluksi elokuvien levittäjänä, mutta pian siitä tuli yksi maan johtavista tuotantoyhtiöistä. Guido Gattin sekä vuodesta 1942 Dino De Laurentiisin johtama Lux tuotti kultakaudellaan 1930-luvun puolivälistä 1950-luvun alkuun yli sata Italian parhaiden ohjaajien näytelmäelokuvaa. Toisen maailmansodan jälkeen se valmisti myös korkeatasoisia taidehistoriallisia dokumenttielokuvia.Moliterno, s. 184–185. Vuonna 1956 Luxin omistajaksi tuli Riccardo Gualinon poika Renato, jonka aikana se keskittyi lähinnä elokuvien levitykseen ja yhteistuotantoihin. Yhtiö lopetti toimintansa vuonna 1964.Moliterno, s. 185. ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Italialaiset elokuvayhtiöt
Katangankutoja

Katangankutoja (Ploceus katangae) on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Katangankutojaa tavataan Kongon demokraattisessa tasavallassa ja Sambiassa. Laji on huonosti tunnettu eikä siitä ole tehty kannanarvioita. Lajin ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Kutojat
Lufirankutoja

Lufirankutoja (Ploceus ruweti) on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Lufirankutojaa tavataan Lufira-järven ympäristössä Kongon demokraattisessa tasavallassa. Laji on huonosti tunnettu eikä siitä ole tehty kannanarvioita. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Elinympäristö== Lufirankutoja elää soilla ja kuivalla maalla puissa maissipeltojen reunoilla. Sitä ei yleensä tavata yli 100 metrin päässä vedenrajasta. ==Lisääntyminen== Lufirankutojan pesimäkausi alkaa tammikuussa ja päättyy ennen huhtikuuta. Laji pesii yhdyskunnissa, joissa on kolmesta kahteenkymmeneen pesää. Pesä sijaitsee usein akaasiassa, ja laji pesii yleensä kahdesti pesimäkausen aikana. ==Lähteet== Luokka:Kutojat
Tansaniannaamiokutoja

Tansaniannaamiokutoja (Ploceus reichardi) on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Tansaniannaamiokutojaa tavataan Tansaniassa ja Sambiassa. Lajia on kuvattu paikallisesti yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Kutojat
Sahelinkutoja

Sahelinkutoja (Ploceus vitellinus) on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Sahelinkutojaa tavataan Länsi-, Keski- ja Itä-Afrikassa. Sen on kuvattu olevan yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Kutojat
Suomuselkäkutoja

Suomuselkäkutoja (Ploceus spekei) on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Suomuselkäkutojaa tavataan Etiopiassa, Keniassa, Somaliassa ja Tansaniassa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Kutojat
Hopeasulfidi

Hopeasulfidi (Ag2S) on sulfideihin kuuluva yhdiste, jonka mineraalimuotoja ovat akantiitti ja argentiitti. Sitä on kutsuttu myös rikkihopeaksi ja hopeahohteeksi. Väriltään se on yleensä mustaa. Se ei liukene helposti edes happoihin. Luonnossa sitä esiintyy muihin mineraaleihin sekoittuneena. Sitä voi esiintyä myös korrosioitumaan päässeissä hopeaesineissä, joiden hopea on reagoinut rikin kanssa. Näin voi tapahtua muun muassa meressä kauan olleille hopeaesineille, koska merivesi sisältää rikkiä merkittävässä määrin. == Lähteet == Luokka:Hopeayhdisteet Luokka:Sulfidit
Mankala (Järvenpää)

Mankala on asuinalue Järvenpään kaupungissa Isokydön kaupunginosassa. Mankalassa sijaitsee Järvenpään toiseksi suurin ala-aste Mankalan koulu, ja sieltä on lyhyt matka esimerkiksi Haarajoen rautatieasemalle. Isokytö on kartassa kaupunginosa 13. ==Lähteet== * Järvenpään 25 tilastoaluetta (kaupunginosat) (kartta, pdf, 5,7Mb, 16.9.1986, 1:10000) Luokka:Isokytö Luokka:Suomen asuinalueet
Alan Hine

Alan Hine (s. 1950) on brittiläinen rugby union -valmentaja, joka toimi Suomen rugby union -maajoukkue‎en päävalmentajana vuosina 2011–2014. Hine on valmentanut myös muun muassa englantilaista St. Ives RFC:n joukkuetta.St. Ives Rugby Club Viitattu 23.11.2013. == Lähteet == Luokka:Rugbyvalmentajat Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Brugg

Brugg on vanha kaupunki Pohjois-Sveitsissä, Aargaun kantonissa. Kaupungissa on noin 10 000 asukasta. == Sijainti== Brugg on Aarejoen varrella kohdassa, jossa kaksi isoa sivujokea, Reuss ja Limmat, yhdistyvät Aareen. Kaupunki sijaitsee noin 50 kilometriä Baselista itään ja noin 30 kilometriä Zürichistä luoteeseen. == Liikenne == Moottoritie A1/A3 ohittaa Bruggin etelän puolelta. Kaksi vanhaa rautatietä Basel–Rotkreuz ja Olten–Koblenz/Baden risteävät Bruggissa. == Lähteet == * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka: Sveitsin kaupungit Luokka: Aargaun kunnat
Wettingen

Wettingen on kaupunki Pohjois-Sveitsissä, Aargaun kantonissa. Kaupungissa on runsaat 20 000 asukasta, ja se on väkiluvultaan Aargaun kantonin suurin kaupunki. == Sijainti== Wettingen sijaitsee Limmatjoen varrella, Badenin kaupungin välittömässä läheisyydessä, noin 20 kilometriä Zürichistä luoteeseen. == Liikenne == Moottoritie A1/A3 kulkee Wettingenin kautta. Badenista on rautatieyhteys Zürichiin, Otelfingenin kautta Kloteniin sekä Badenin kautta Baseliin ja Olteniin. Zürichin–Badenin rata on Sveitsin vanhin rautatie vuodelta 1847. == Lähteet == * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka: Sveitsin kaupungit Luokka: Aargaun kunnat
Ylänkötasku

Ylänkötasku (Pinarochroa sordida) eli aiemmalta nimeltään kenianvuoritasku on itäafrikkalainen varpuslintu joka kuuluu sieppojen heimoon. Ylänkötasku on pyöreämuotoinen lyhytpystöinen tummanruskea lintu. Se kasvaa noin 15 cm pitkäksi. Ylänkötaskua tavataan Eritreassa, Etiopiassa, Keniassa, Tansaniassa ja Ugandassa. Laajan levinneisyysalueensa takia se ei ole uhanalainen. Se on yleinen vuoristoniityillä ja nummilla 1800-3300 metrin korkeudessa. == Lähteet == Luokka:Siepot
Ugandankutoja

Ugandankutoja (Ploceus spekeoides) on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Ugandankutojaa tavataan pienellä Pohjois-Ugandassa. Sen populaatio on luultavasti pieni, ja laji on luultavasti vähenemässä elinaluiden kuivattamisen ja karjan laidunnuksen takia. Ugandankutoja on luokiteltu silmälläpidettäväksi. ==Elintavat== Ugandankutoja tunnetaan huonosti. Sen on kuvattu olevan paikallisesti yleinen pensaikkosilla ja puustoisilla ruohikkoalueilla soisilla alueilla. Laji käyttää ravinnokseen siemeniä ja luultavasti myös hyönteisiä. Ugandankutoja pesii kesä–heinäkuussa. Se pesii yhdyskunnittain ja tekee soikean pesän ruohoista. ==Lähteet== Luokka:Kutojat
Theo Hutchcraft

Theo Hutchcraft (s. 30. elokuuta 1986 Richmond) on englantilainen laulaja ja lauluntekijä, joka tunnetaan parhaiten Hurtsin laulajana. Hän oli myös mukana laulamassa Calvin Harrisin ja Alesson kappaleessa ”Under Control”. ==Bureau ja Daggers (2005–2008)== Theo tapasi Adam Andersonin vuoden 2005 lopussa yökerhon pihalla. Heidän ystävänsä tappelivat keskenään, mutta Theo ja Adam olivat omien sanojensa mukaan liian humalassa liittyäkseen mukaan, joten he rupesivat juttelemaan musiikista. He huomasivat pian, että heillä on samanlaiset musiikkimaut, joten seuraavana päivänä he perustivat yhteisen bändin. Muutaman kuukauden sähköpostittelun jälkeen he perustivat Bureaun vuoden 2006 maaliskuussa. Heidän ensimmäinen keikkansa oli saman vuoden toukokuussa, minkä jälkeen heillä oli hetken aikaa levytyssopimus. Pian Bureaun hajoamisen jälkeen vuonna 2007 Hutchcraft perusti Daggersin Andersonin kanssa. Daggers menestyi jo vähän paremmin kuin Bureau, ja he olivat ehdolla Popjustice Twenty Quid Music Prizeen. Erään huonon konsertin jälkeen Theo ja Adam palasivat Lontoosta Manchesteriin, jotta he voisivat miettiä rauhassa Daggersin tulevaisuutta. He äänittivät yhdessä kappaleen nimeltä ”Unspoken” ja ymmärsivät, että he olivat vihdoinkin löytäneet musiikkityylin, jota he halusivat tehdä. Daggersin hajoamisesta ilmoitettiin yhtyeen muille jäsenille ja faneille, minkä jälkeen kaksikko lähti lyhyelle lomalle Italiaan. ==Hurts (2009–)== Hurts kuvasi amatöörimusiikkivideon ”Wonderful Life” -nimiselle kappaleelle. Videolle tarvittiin tanssija, joten Theo ja Adam laittoivat ilmoituksen kaupan ikkunaan. Vain yksi tanssija tuli hakemaan paikkaa, joten hän pääsi videolle. Video ladattiin Hurtsin viralliselle Youtube-kanavalle huhtikuussa 2009, ja siitä tuli nopeasti suosittu. Hurts solmi levytysopimuksen Major Labelin kanssa saman vuoden heinäkuussa. Hurts julkaisi ensimmäisen levynsä Happinessin syyskuussa 2010. Sitä seurasivat Exile maaliskuussa 2013, Surrender lokakuussa 2015 ja Desire syyskuussa 2017. Luokka:Brittiläiset laulajat Luokka:Brittiläiset lauluntekijät Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt