EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Seututie 663

thumb|right|300px|Seututie 663 Kauhajoen Päntäneellä. Seututie 663 on tie, joka kulkee Kristiinankaupungista Kauhajoelle. Tien pituus on 51 kilometriä. ==Tien kulku== Tie saa alkunsa Kristiinankaupungin keskustasta Salutorgetin ja Sjögatanin risteyksestä, johon myös päättyy Tiukasta tuleva seututie 662. Ensimmäisenä tie ylittää Högholmssundetin, jonka jälkeen se sivuuttaa Kristiinankaupungin suurtorin. Tästä noin 150 metrin päässä tie ylittää siltana vanhan Kristiinankaupungin radan, jonka tehtyään se sivuuttaa Itäpuolen kaupunginosan. Täältä tie etenee pääosin suorana noin kolmen kilometrin verran. Seuraavaksi se saapuu Lålbyhyn ja kohtaa siellä Eurooppatien 8 ja valtatien 8 eritasoliittymän. Liittymän jälkeen tie sivuaa Lapväärtin keskustaa sen pohjoispuolelta noin kahden kilometrin matkalta, jonka tehtyään se kohtaa Honkajoelta tulevan seututien 664 sekä kääntyy kohti koillista. Lapväärtin jälkeen tie jatkuu lievästi mutkittelevana noin kahdeksan kilometrin verran, kunnes se kohtaa Pohjanmaan ja Etelä-Pohjanmaan maakuntarajan. Tämän jälkeen tie etenee noin kilometrin, kunnes se saapuu Karijoen keskustaan. Täällä tie kohtaa seututien 687, jonka kanssa sillä on yhteistä linjaa Karijoen keskustassa noin 200 metrin pituudelta. Seuraavan neljäntoista kilometrin verran tie etenee pääosin metsiä halkoen loivamutkaisena ja kohtalaisen suorana, mutta kapeana tienä. Tämän tehtyään tie saapuu Päntäneelle, jossa se kohtaa Kuvaskankaalta tulevan seututien 661 risteyksen. Päntäneen sivuutuksen jälkeen tie jatkuu pääsääntöisesti suorana, tällä kertaa pääsääntöisesti lakeuksia halkovana tienä noin kahdeksan kilometriä, kunnes se saapuu Kauhajoen taajama-alueelle. Täällä tie kohtaa Teknologiapuiston ja Topeekan risteyksessä yhdystien 6900 ja kääntyy kohti itää. Tämän jälkeen tie jatkuu vielä kilometrin verran, jonka aikana se ylittää Kauhajoen sekä päättyy kantatien 44 risteykseen. Tien osoitenimenä on Kristiinakaupungin keskustasta Eurooppatien 8 ja valtatien 8 eritasoliittymään asti Lapväärtintie, sieltä seututien 664 risteykseen Pohjoinen Lapväärtintie, seututieltä 664 maakuntarajalle asti Karijoentie, maakuntarajalta Karijoelle Kristiinantie, Karijoelta Kauhajoen kuntarajalle Kauhajoentie, sieltä Päntäneelle uudestaan Karijoentie, Päntäneeltä Teknologiapuiston ja Topeekan risteykseen Päntäneentie sekä täältä kantatielle 44 Eteläinen yhdystie. ==Lähteet== 663 Luokka:Kristiinankaupungin liikenne Luokka:Karijoen liikenne Luokka:Kauhajoen liikenne
Adin Steinsaltz

thumb|Adin Steinsaltz vuonna 2010. Adin Steinsaltz (1937 – 7. elokuuta 2020) oli israelilainen rabbi, yksi maailman arvostetuimmista rabbeista. Hän julkaisi yli 60 kirjaa lähinnä uskonnollisista aiheista. Steinsaltzin tunnetuin työ on Talmudin käännös nykyhepreaksi. Rabbiopintojen ohella Steinsaltz opiskeli matematiikkaa Jerusalemin heprealaisessa yliopistossa. == Lähteet == Luokka:Israelilaiset rabbit Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Seututie 664

thumb|right|300px|Seututie 664 Isojoen keskustassa. Seututie 664 on tie, joka kulkee Honkajoelta Kristiinankaupunkiin. Tien pituus on 50 kilometriä. ==Tien kulku== Tie saa alkunsa Honkajoelta kantatien 44 risteyksestä. Täältä tie kulkee ensin noin viiden kilometrin verran Honkajoen metsiä halkoen, jonka jälkeen se kohtaa Satakunnan ja Etelä-Pohjanmaan maakuntarajan. Täältä tie jatkuu pääosin metsiä halkoen noin yhdeksän kilometrin verran, kunnes se saapuu Isojoen keskustaan. Täällä tie kohtaa Kuvaskankaalta tulevan seututien 661 risteyksen, jonka kanssa tie lähtee menemään yhteistä linjausta pitkin kohti luodetta. Sivuutettuaan Isojoen keskustan tie etenee noin puolentoista kilometrin verran yhdessä seututien 661 kanssa, jonka jälkeen se erkaantuu Pettukylässä pohjoiseen kohti Kauhajokea. Täältä tie kulkee noin neljän ja puolen kilometrin verran, jonka jälkeen se ylittää Heikkilänjoen. Tämän jälkeen tie jatkuu noin neljä kilometriä pääosin suorana tienä, saapuen sen jälkeen Vanhakylään. Vanhastakylästä tie etenee noin kolme kilometriä, jota seuraa Etelä-Pohjanmaan ja Pohjanmaan maakuntarajan ylitys. Täältä noin kahden kilometrin päässä tie kohtaa Karijoelle menevän seututien 687 risteyksen. Seuraavaksi tie etenee noin kolmen ja puolen kilometrin verran, jonka jälkeen se ylittää Karijoen sekä saapuu Dagsmarkiin. Sieltä tie etenee vielä noin kuuden kilometrin verran Karijokea myötäillen, kunnes se saapuu Kristiinankaupungin Lapväärttiin ja päättyy Kristiinankaupungista Kauhajoelle johtavan seututien 663 risteykseen. Tien osoitenimenä on kantatieltä 44 Satakunnan ja Etelä-Pohjanmaan maakuntarajalle Isojoentie, sieltä seututien 661 eteläiseen haaraan Isojoelle Honkajoentie, Isojoelta Etelä-Pohjanmaan ja Pohjanmaan maakuntarajalle Kristiinantie, sieltä Dagsmarkiin uudestaan Isojoentie, Dagsmarkista Peruksentien risteykseen Dagsmarkintie ja sieltä seututien 664 risteykseen Lapväärtintie. ==Lähteet== 664 Luokka:Honkajoen liikenne Luokka:Isojoen liikenne Luokka:Kristiinankaupungin liikenne
Cecil Beaton

Cecil Walter Hardy Beaton (14. tammikuuta 1904 Lontoo – 18. tammikuuta 1980 Broadchalke, Salisbury) oli brittiläinen valokuvaaja, elokuvalavastaja ja puvustaja. Hänen tunnetuimpia valokuviaan ovat kuuluisuuksien muotokuvat, joita on kymmenistä henkilöistä, kuten Marlene Dietrichistä, Salvador Dalísta, Mick Jaggerista, Joan Crawfordista, Katharine Hepburnista, Jacqueline Kennedystä ja Marlon Brandosta. 1920-luvulla Beaton alkoi kuvata Vanity Fairille ja Voguelle. Hän toimi valokuvaajana toisessa maailmansodassa ja hänen kuviaan sodasta julkaistiin teoksessa Winged Squadrons (1942). Sodan jälkeen Beaton siirtyi työskentelemään elokuvien parissa. Hän sai puvustuksen Oscar-palkinnon elokuvasta Gigi (1958) ja puvustuksen sekä lavastuksen Oscarin elokuvasta My Fair Lady (1964). Beaton aateloitiin vuonna 1972. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Brittiläiset valokuvaajat Luokka:Brittiläiset elokuvalavastajat Luokka:Oscar-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 1980 kuolleet
Seututie 196

thumb|right|300px|Seututie 196 Vanhankartanontien risteyksen läheisyydessä Uudessakaupungissa. Seututie 196 on tie, joka kulkee Taivassalosta Pyhärantaan. Tien pituus on 60 kilometriä. ==Tien kulku== Tie saa alkunsa Taivassalon keskustan luoteispuolella sijaitsevasta seututien 192 risteyksestä. Täältä tie kulkee ensin noin puolentoista kilometrin verran, jonka jälkeen se sivuuttaa Kolkanaukon sen itäpuolelta. Täältä tie jatkuu vajaan kilometrin verran, kohdaten sen jälkeen yhdystien 1964 risteyksen. Seuraavaksi tie kohtaa kolmen kilometrin matkan jälkeen yhdystien 1955 risteyksen sekä kohtaa pian tämän jälkeen Taivassalon ja Uudenkaupungin kuntarajan. Täältä tie jatkuu loivasti mutkitellen noin kahdeksan kilometrin verran, jonka jälkeen se ohittaa Kivistöntien ja Puotilantien risteyksen josta pääsee kääntymään Lokalahden keskustaan. Täältä noin kilometrin päässä tie kohtaa Vehmaalle johtavan seututien 194 risteyksen. Seuraavaksi tie etenee pääosin suorana, mutta mäkisenä noin kahdeksan kilometrin verran, kunnes se saapuu Uudenkaupungin taajama-alueelle. Tämän jälkeen tie sivuuttaa Vakka- Suomen sairaalan sen koillispuolelta sekä ylittää Uudenkaupungin ratapihan. Seuraavaksi se sivuuttaa Uudenkaupungin keskustaa sen itäpuolelta vajaan kilometrin, kunnes se saapuu Laivanrakentajantien ja kantatien 43 liikennevaloliittymään. Liikennevaloliittymän jälkeen tie sivuuttaa Ruokolan ja Pajalan kaupunginosat sekä Valmet Automotive Oyn testiajoradan. Seuraavaksi tie muuttuu taas maalaistieksi ja kulkee pääosin suorana noin seitsemän kilometrin verran, ylittäen tämän jälkeen Ilmonhaudan. Täältä tie jatkuu yhä samanlaatuisena seuraavan seitsemän kilometrin verran, saapuen sen jälkeen Pyhärannan keskustaan. Pyhärannassa tie kohtaa Rauman Unajaan kulkevan yhdystien 1960 risteyksen ja erkaantuu siitä itään. Seuraavan kolmen kilometrin aikana tie sivuuttaa Rohdaisten sekä Ropan pitäjän, jota seuraa Alaisen Ropanjärven sivuutus sen pohjoispuolelta. Täältä tie jatkuu vielä neljän kilometrin verran mutkittelevana tienä, päättyen lopulta Ihoden alueella Kirikallion teollisuusalueen laitamille eurooppatien 8 ja valtatien 8 risteykseen. Tien osoitenimenä on Taivassalosta Uudenkaupungin rajalle Uudenkaupungintie, kaupunginrajalta Kivistöntien ja Puotilantien risteykseen Taivassalontie, sieltä Uuteenkaupunkiin Rantakadun risteykseen Lokalahdentie, Rantakadulta Levysepänkadun ja Karjalantien risteykseen Vakka-Suomenkatu, sieltä Pyhärannan kuntarajalle Raumantie, kuntarajalta yhdystien 1960 risteykseen uudestaan Uudenkaupungintie, yhdystieltä 1960 Laitilan kunnanrajalle Ropantie ja sieltä eurooppatien 8 ja valtatien 8 risteykseen asti Varhokyläntie. ==Lähteet== 196 Luokka:Taivassalon liikenne Luokka:Uudenkaupungin liikenne Luokka:Pyhärannan liikenne Luokka:Laitilan liikenne
Kapinrusakko

Kapinrusakko (Lepus capensis) on lämpimässä ilmastossa elävä jänislaji. Sen levinneisyysalue ulottuu Afrikan eteläkärjestä Etelä-Kiinaan. Se on jaettu 80 alalajiin, ja osa niistä saattaa olla varsinaisia erillisiä lajeja. Eri alueilla elävien kapinrusakoiden koko ja väritys vaihtelevat suuresti. Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus lajin uudeksi suomenkieliseksi nimeksi on ”afrikanrusakko”. == Lähteet == Luokka:Jäniseläimet
Sami Helle

Sami Helle on suomalainen basisti, joka oli vuosina 2009–2016 toimineen Pertti Kurikan Nimipäivät -yhtyeen jäsen. Pertti Kurikan Nimipäivät esiintyi muun muassa Ruisrockissa, Ilosaarirockissa ja Provinssirockissa. Yhtye voitti vuoden 2014 Uuden Musiikin Kilpailun ja edusti Suomea euroviisuissa 2015. Yhtyeestä tehtiin kaksi dokumenttielokuvaa, Kovasikajuttu sekä Tokasikajuttu. Helle oli säveltämässä ja sanoittamassa useita yhtyeen kappaleita, muun muassa Eurovisio-edustuskappaletta "Aina mun pitää".Fono.fi, viitattu 29.5.2015 Helle eli MC Stara on ollut myös rapyhtye Resispossen keulahahmo ja ”riimittäjä”. Lisäksi hän on näytellyt elokuvassa Vähän kunnioitusta. Sami Helle on ollut vuodesta 2003 mukana keskustapuolueen toiminnassa ja pyrki Helsingin kaupunginvaltuustoon kunnallisvaaleissa 2017. Helle keräsi kuntavaaleissa 91 ääntä, eikä tullut valituksi.Kuntavaalit 2017 - Sami Helle Hän on ollut perustamassa myös Me Itse -yhdistystä. Hän osallistui myös kuntavaaleihin 2021 saaden Helsingissä 52 ääntä ja sitten tiettävästi vaalien ainoana kehitysvammaisena ehdokkaana eduskuntavaaleihin 2023.Jari Pietiläinen, Sami Helle, 49, on vaalien ainoa kehitysvammainen ehdokas – Näin Pertti Kurikan Nimipäivien basisti toimisi kansanedustajana Helsingin Uutiset 2.3.2023, viitattu 29.6.2023 Eduskuntavaaleissa hän sai 134 ääntä.Tulospalvelu: Sami Helle Yle, viitattu 29.6.2023 Helle on asunut lapsuudessaan Yhdysvalloissa neljä vuotta. Helle soittaa nykyään myös trumpettia ja on perustanut rumpaliystävänsä kanssa duon nimeltä King Size Imuri. Lisäksi hän soittaa trumpettia ja laulaa jazzstandardeja soittavassa yhtyeessä Sami Helle Quintet. Yhtyeen esikoisalbumi "Just a Standard Guy" julkaistiin joulukuussa 2016.https://www.discogs.com/Sami-Helle-Quintet-Just-A-Standard- Guy/release/9474621 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset basistit Luokka:Punkmuusikot Luokka:Suomalaiset hip hop -artistit Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Suomalaiset lauluntekijät Luokka:Suomalaiset trumpetistit Luokka:Suomen Keskustan poliitikot Luokka:Pertti Kurikan Nimipäivät Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Syntymävuosi puuttuu
Wilde Sau (taistelutaktiikka)

Wilde Sau (saksaa, suomeksi Villisika) on eräs hävittäjälentäjien käyttämä taistelutaktiikka. Sen esitteli vuonna 1943 saksalainen pommituslentäjä, majuri Hans-Joachim "Hajo" Herrmann. Taktiikan synty sai alkunsa Hampuriin massiivisista mattopommituksista heinäkuun lopulla 1943. Taktiikan tarkoitus oli ohittaa Liittoutuneiden käyttämä tutkahäirintä. Toinen etu oli edullisuus, koska monimutkaisia laitteita ei tarvittaisi hävittäjissä.Saksalaiset yöhävittäjä-ässät s. 38 - 40 Wilde Sau:n perusperiaate oli lähettää ilmaan yksittäisiä hävittäjäkoneita partioimaan alueittain. Nämä yrittivät saada partiolennon aikana näköyhteyden vihollisen pommituskonelauttoihin ja sitten kutsua toisia torjuntahävittäjiä paikalle. Tutkat olivat raskaita ja aiheuttivat suuren ilmanvastuksen Tämä korostui yksimoottorisessa mäntämoottorihävittäjissä, ja etenkin Messerschmitt Bf 109:n ominaisuudet heikkenivät kokeiltaessa FuG 217 Neptun-tutkan asentamista. Taktiikkaa käyttäen saavutettiin alkuun menestystä. Focke-Wulf Fw 190 -tyypin koneita lienee käytetyn yleisimmin Wilde Sau -operaatioissa. Wilde Sau -taktiikasta luovuttiin maaliskuussa 1944. Syitä olivat onnettomuudet usein vaikeissa olosuhteissa ja kuluttava samojen koneiden ja lentäjien käyttö sekä Wilde Sau- että päivätehtävissä ja kasvava tarve päivätorjuntaan. Jos yksikkö toimi siten että samaa konetta lensi yöhävittäjäohjaaja ja päivähävittäjäohjaaja, saattoi päivälentäjä löytää koneensa laskussa vaurioituneena tai kone oli menetetty. Luftwaffe oli jo alkanut kärsiä vakavasta polttoaine- ja materiaalipulasta. Koulutettuja ja kokeneita lentokonemiehistöjä oli menetetty niitäkin siinä määrin, etteivät ne enää olleet korvattavissa.Humble, R., 1976: s. 31 Toisaalta varsinaiset kaksimoottoriset yöhävittäjät ja niiden johtaminen ja käyttö oli opittu ja hiottu tehokkaaksi. Ne puolestaan olivat päiväkäytössä, jota yritettiin kaiken torjuntakyvyn kokoamiseksi, avuttomia saattohävittäjiä vastaan.Galland s.226,253 Myös uusi Lichtenstein SN 2 - hävittäjätutka sekä maavalvontatutkiin kehitetyt vaihdettavat taajuudet kykenivät kiertämään Hampurin iskussa ensi kertaa käytetyn window-valemaali - häirinnän ja se opittiin tunnistamaan mikä osaksi helpotti pommikonevirran paikantamista ja sen suunnan määritystä. Lopulta Liittoutuneiden koneiden laadullinen kehitys, elektronisen vastatoiminnan kehittäminen ja lentäjien hyvä koulutustaso aiheutti pahoja konetappioita natsi-Saksan Luftwaffelle. Alkuperäisiä "Wilde Sau"- yksiköitä olivat JG (Jagdgruppe) 300, 301 ja 302. Näistä JG 300 sai aluksi omat koneet, muut toimivat lainatuilla päivähävittäjillä. ==Lähteet== * *http://fly.historicwings.com/2012/07/wilde-sau/ *http://www.gyges.dk/Wilde%20&%20Zahme%20Sau.htm * * ===Viitteet=== Luokka: Ilmasodankäynti Luokka: Luftwaffe (Wehrmacht)
Sacha Modolo

Sacha Modolo (s. 19. kesäkuuta 1987 Conegliano, Veneto) on italialainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Colnago-CSF Inox / Bardiani Valvole-CSF Inox -tallissa, jota hän edusti vuodet 2010–2013. Kausilla 2014–2017 hän ajoi Lampre / UAE Abu Dhabi -joukkueessa, 2018–2019 EF Education Firstissä, 2020–2021 Alpecin-Fenixissä ja viimeisenä ammattilaisvuotenaan 2022 Bardiani-CSF-Faizanè-tallissa. Hän voitti 13. ja 17. etapin Italian ympäriajossa 2015. == Saavutuksia == Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives ;2006 :Giro del Casentino ,voitto ;2009 :Giro del Belvedere (alle 23-v. kilpailu), voitto :GP Liberazione (alle 23-v. kilpailu), voitto :EM- kilpailut, alle 23-v. maantieajossa pronssia ;2010 :Milano – San Remo, neljäs ;2011 :Tour of Qinghai Lake, 5. ja 9. etapin voitto :Brixia Tour, 5. etapin voitto :Tanskan ympäriajo, 1. ja 4. etapin voitto :Coppa Agostoni, voitto :Settimana Ciclistica Lombarda, 2. ja 3. etapin voitto :Giro di Padania, 1. ja 3. etapin voitto ;2012 :Circuit de la Sarthe, pistekilpailun voitto :Turkin ympäriajo, 6. etapin voitto :Itävallan ympäriajo, 3. ja 6. etapin voitto :Coppa Bernocchi, voitto :Giro di Padania, 2. etapin voitto ;2013 :Tour de San Luis, 2. etapin voitto :Italian ympäriajo, 21. etapilla toinen :Tour of Qinghai Lake, pistekilpailun sekä 1., 4., 8., 9., 11. ja 12. etapin voitto :Coppa Bernocchi, voitto :Marco Pantani Memorial, voitto ;2014 :Tour de San Luis, 7. etapin voitto :Trofeo Palma, voitto :Trofeo Ses Salines, voitto :Volta ao Algarve, 1. etapin voitto :Milano – San Remo, kahdeksas :De Pannen kolmen päivän ajo, pistekilpailun sekä 2. ja 3a. etapin voitto :Sveitsin ympäriajo, 5. etapin voitto :Pekingin ympäriajo, 5. etapin voitto ;2015 :Turkin ympäriajo, 5. etapin voitto :Italian ympäriajo, pistekilpailussa kolmas, 13. ja 17. etapin voitto, 6. etapilla kolmas :Tour of Hainan, kokonais- ja pistekilpailun sekä 3. ja 4. etapin voitto ;2016 :Turkin ympäriajo, 4. ja 7. etapin voitto :Italian ympäriajo, pistekilpailussa kolmas, 2. ja 7. etapilla kolmas :Czech Cycling Tour, 2. etapin voitto ;2017 :Flanderin ympäriajo, kuudes :Kroatian ympäriajo, 1. ja 6. etapin voitto :Grosser Preis des Kantons Aargau, voitto :Puolan ympäriajo, 2. etapin voitto ;2018 :Vuelta a Andalucía, 3. etapin voitto :Italian ympäriajo, 3. etapilla toinen :Luxemburgin ympäriajo, 3. etapin voitto == Lähteet == Luokka:Italialaiset maantiepyöräilijät Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Marcel Moore

Marcel Moore (s. 1. lokakuuta 1994) on suomalainen koripalloilija. == Pelaajaura == PJ Warriorsin kasvatti Moore edusti kasvattajaseuransa ja Visa- Basketin nuorisojoukkueita A-nuoriin asti. Kaudella 2012–2013 hän pelasi A-nuorten SM-sarjassa kovalla, yli 30 pisteen koko kauden keskiarvolla. Yksittäisen ottelun piste-ennätyksekseen Moore teki samassa sarjassa äärimmäisen harvinaisen lukeman, 71 pistettä. Moore pelasi myös Suomen alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa. Kauden 2013–2014 Moore pelasi yhdysvaltalaisessa Victory Rock Prepin high schoolissa. Osan kaudesta hän kärsi loukkaantumisesta. Kauden jälkeen Moorelle tarjottiin stipendiä floridalaisesta Junior Collegesta, mutta elämäntilanteestaan johtuen tämä palasi Suomeen. Kesällä pelattujen alle 20-vuotiaiden B-divisioonan EM- kilpailujen jälkeen usea Korisliigaseura osoitti kiinnostusta Moorea kohtaan, ja tämä valitsi hyvämaineisena pitämänsä Joensuun Katajan, jonka kanssa syntyi yksivuotinen sopimus.http://www.katajabasket.fi/edustusjoukkue/uutiset/2014-15/uutiset689.phphttp://www.basket.fi/uutiset/kaikki_uutiset/korisliiga/?x122519=25041359baskethotel.com Katajassa Moore pelasi Korisliigan lisäksi EuroChallengea. Suuria muutoksia edelliskauteen nähden kokenut Kataja yllätti asiantuntijat ja voitti seuran historian ensimmäisen koripallon Suomen mestaruuden. Syyskuussa 2015 Moore siirtyi Korisliigassa pelanneeseen Helsinki Seagullsiin.http://www.basket.fi/uutiset/kaikki_uutiset/?x122462=34186680 == Saavutukset == * Suomen mestaruus 2015 == Yksityiselämä == Mooren isä Jonathan Moore on yhdysvaltalaissyntyinen, sittemmin suomalaistunut ja aktiiviuransa lopettanut koripalloilija, joka on eräs Korisliigan historian menestyksekkäimmistä ulkomaalaispelaajista. == Lähteet == * Marcel Moore baskethotel.com * Maajoukkuetilastot Suomen Koripalloliitto * Marcel Moore basketball profile eurobasket.com * Profiili katajabasket.fi === Viitteet === Luokka:Suomalaiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jouko Färd

Jouko Joel Färd (7. heinäkuuta 1944 Pori – 3. maaliskuuta 2019 Pori) oli suomalainen opettaja, toimittaja ja urheiluselostaja. Yle: Jääkiekkoselostaja Jouko Färd on kuollut 74-vuotiaana. Ilta-Sanomat 3.3.2019. Färd aloitti työnsä Yleisradion uutisavustajana opettajantyönsä ohessa vuonna 1969. Sittemmin hän toimi Ylen radiotoimittajana ja selostajana vuoteen 2017 saakka. Färd teki juttuja ja uutisia muun muassa ohjelmiin Kuukauden urheilija, Aamun pulssi, Perjantaipaketti, Lomaradio sekä Lauantairastit ja teki otteluselostuksia. Ylen ulkopuolella Färd on kirjoittanut juttuja lehtiin kuten Porin Lehti, Porin Sanomat, Uusi Aika, Uusi Suomi ja Iltalehti sekä useisiin urheilun erikoisjulkaisuihin. Färd oli myös Yleisradion TV-selostaja Moskovan olympiakisoissa 1980. Färd oli koulutukseltaan opettaja, ja hän opetti synnyinseutunsa kouluissa vuosina 1968–2004. Vuonna 2008 Jouko Färd sai urastaan selostajana Pekka Tiilikaisen rahaston tunnustuspalkinnon. Vuonna 2015 Suomen jääkiekkojournalistit palkitsivat hänet Pentti Lindegren -elämäntyöpalkinnolla. Färd kuoli 3. maaliskuuta 2019 sairauden murtamana Satasairaalassa Porissa. Hän oli kuollessaan 74-vuotias. == Lähteet== Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Suomalaiset urheiluselostajat Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Espanjanrusakko

Espanjanrusakko (Lepus castroviejoi) on keskikokoinen jänislaji. Sitä tavataan vain Pohjois-Espanjassa Cantabrianvuorilla. Espanjanrusakko painaa noin 2,9 kiloa. == Lähteet == Luokka:Jäniseläimet Luokka:Uhanalaiset nisäkkäät Luokka:Vaarantuneet lajit
Korsikanrusakko

Korsikanrusakko (Lepus corsicanus) on keskikokoinen jänislaji. Sitä tavataan Italiassa, mutta tarkkaa levinneisyyttä ei tunneta. Korsikalle laji levisi ihmisen mukana 1300-1600-luvulla. Korsikanrusakko on 55–60 cm pitkä ja painaa keskimäärin 2,2 kg. Sillä on mustanharmaa selkä, punertavanharmaat kyljet ja valkoinen vatsa. Korsikanrusakko on sopeutunut elämään välimerenseudun macchia-pensaikossa, lehtimetsässä, laitumilla ja metsäaukeilla. Sitä tavataan myös rannan hiekkadyyneillä. Tavallinen rusakko viihtyy monipuolisemmin erilaisissa ympäristöissä. == Lähteet == Luokka:Jäniseläimet Luokka:Uhanalaiset nisäkkäät
Austin Allegro

Austin Allegro on brittiläinen henkilöautomalli, jota valmisti British Leyland vuosina 1973–1983. Etuvetoinen, keskikokoinen auto noudatti pääsuunnittelija Alec Issigonisin Minissä esittelemiä uutuusperiaatteita: moottori oli poikittain edessä, vaihteisto sen alla ja Allegron jousitus oli brittiläisen Hydrolastic-jousituksen kehittyneempi muoto Hydragas, jossa nesteen jousitusaineena korvasi kaasu. Korimalleina olivat sedan kaksi- ja neliovisina versioina sekä kolmiovinen farmari. Austin Allegron muotoilu herätti kummastusta, erityisesti sen neliömäisen ja pyöreän väliltä oleva ohjauspyörän muoto. Ratti korvattiinkin pyöreällä vuonna 1975 esitellyssä Allegro Series 2:ssa, joka tarjosi myös taakse lisää jalkatilaa ja kiinteämmän jousituksen. Kolmas facelift, Allegro Series 3, esiteltiin 1979 ja sisälsi muutoksia ulkonäköön ja sisustukseen sekä aiempaa pienemmän 1,0-litraisen moottorivaihtoehdon. vasen|pienoiskuva|Farmarikorinen Austin Allegro. Austin Allegrosta tuli saman yhtiön toisen 1970-luvun automallin, takavetoisen Morris Marinan ohella symboli Britannian autoteollisuuden heikosta tilasta. Allegron pulleita muotoja pidettiin rumina, valmistuslaatua heikkona, ajokäytöstä epävakaana ja koko konseptia heikosti kilpailukykyisenä muualla kuin kotimaassaan.Austin Allegro - 10 cars that should never have been built, The Telegraph, viitattu 22.5.2015. Allegron valmistusvuosina British Leylandia vaivasivat monet työtaistelut, jotka osaltaan muuttivat koko teollisuudenalan Britanniassa kannattamattomaksi. Samaan aikaan saksalaiset ja japanilaiset autonvalmistajat toivat markkinoille uusia kilpailukykyisempiä automalleja kuten Volkswagen Golf ja toisen sukupolven Toyota Corolla. British Leylandin luksusmerkki Vanden Plas esitteli 1974 Allegrosta ylellisemmin varustellun version Vanden Plas Princess 1500, jota valmistettiin vuoteen 1980 saakka. Italiassa Allegroa valmistettiin Milanossa nimellä Innocenti Regent. Allegroa valmistettiin myös Belgian Seneffessä. == Myynti Suomessa == Austin Allegro tuli Suomessa myyntiin vuonna 1974 ja se korvasi kymmenkunta vuotta vanhan Austin 1100/1300-mallisarjan. Edeltäjään verrattuna kori oli täysin uusi, mutta tekniikka periytyi suurelta osin vanhoista malleista. Korin muotoilusta huolimatta autosta puuttui monikäyttömahdollisuus, joka löytyi esimerkiksi samoihin aikoihin markkinoille tulleesta Volkswagen Golfista. Tekniikan Maailma -lehden koeajajat moittivat Allegron heikkoa viimeistelyä, melko voimakasta melua ja pomppivaa jousitusta. Tuulilasi-lehden kestotestissä Allegro menestyi varsin kehnosti, mitä kuvasti testiryhmän toteamus ”ei kilometriäkään ilman vikoja”. Myyntihinnaltaan Austin Allegro oli kuitenkin kilpailukykyinen – samassa hintaluokassa kuin esimerkiksi Fiat 128 – ja meni kaupaksi kohtalaisesti. Vuoden 1979 lopussa Suomen ajoneuvorekisterissä oli runsaat 2 500 Austin Allegroa.Timo Laitinen: Auto 70-luvulla: nousun ja kriisin vuosikymmenellä(3. painos), s. 34–35. Helsinki: Alfamer Oy, 2013. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Austin Allegro AutoWikissä * Allegro Club International Allegro Luokka:C-segmentin autot Luokka:1970-luvun autot Luokka:1980-luvun autot
Michael Hadschieff

Michael Florian Hadschieff (s. 5. lokakuuta 1963 Innsbruck) on itävaltalainen pikaluistelun olympia-, MM- ja EM-mitalisti sekä kaksinkertainen 1 500 metrin maailmancupin voittaja. Hän edusti UE Innsbruck -seuraa. Hadschieff saavutti Calgaryn olympialaisissa 1988 hopeaa 10 000 metrillä ajalla 13.56,11 ja pronssia 1 500 metrillä ajalla 1.52,31 sekä sijoittui viidenneksi 5 000 metrillä ja kuudenneksi 1 000 metrillä. Hän oli olympialaisten 10 000 metrillä lisäksi viides Sarajevossa 1984, kuudes Albertvillessä 1992 ja yhdeksäs Lillehammerissa 1994. 5 000 metrillä hän sijoittui yhdeksänneksi 1994 ja kymmenenneksi 1992. Hadschieff saavutti Yleisluistelun MM-kilpailuissa pronssia Heerenveenissä 1987. Hän sijoittui lisäksi neljänneksi 1988, viidenneksi 1984 ja 1985, kuudenneksi 1986, seitsemänneksi 1990 ja yhdeksänneksi 1989. EM-kilpailuissa hän sai hopeaa Trondheimissa 1987 sekä sijoittui neljänneksi 1988, kuudenneksi 1986 ja 1990 sekä seitsemänneksi 1992. Hadschieff voitti 1 500 metrin maailmancupin kokonaiskilpailun kausilla 1985–1986 ja 1988–1989, sijoittui toiseksi 1986–1987 ja 1987–1988 sekä kolmanneksi 1989–1990. Yhdistetyssä 5 000 ja 10 000 metrin cupissa hän oli toinen kaudella 1986–1987. Hän voitti kaikkiaan seitsemän maailmancupin osakilpailua 1 500 metrillä ja yhden 5 000 metrillä. Itävallan-mestaruuksia hän voitti kahdeksan yleisluistelussa, kuusi sprinttiluistelussa, kaksi 500 metrillä sekä yhden 1 000, 1 500 ja 3 000 metrillä. Hadschieff lopetti urheilu-uransa 1994 ja on sittemmin työskennellyt liikealalla, muun muassa urheiluvarusteita valmistavan Puman palveluksessa. Hän on myös neuvonut muita urheilijoita. == Ennätykset == Matka Aika Paikka Päivä 500 m 37,85 Heerenveen 25. helmikuuta 1989 1 000 m 1.13,84 Calgary 14. helmikuuta 1988 1 500 m 1.52,31 Calgary 20. helmikuuta 1988 3 000 m 3.59,42 Heerenveen 19. maaliskuuta 1987 5 000 m 6.47,93 Calgary 4. joulukuuta 1987 10 000 m 13.56,11 Calgary 21. helmikuuta 1988 == Lähteet == Luokka:Itävaltalaiset pikaluistelijat Luokka:Itävaltalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jan Ykema

Jan Jelle Ykema (s. 18. huhtikuuta 1963 Harlingen, Friisinmaa) on alankomaalainen pikaluistelun olympiamitalisti. Ykema saavutti Calgaryn olympialaisissa 1988 hopeaa 500 metrillä ajalla 36,76. Sarajevossa 1984 hän oli samalla matkalla neljästoista ja 1 000 metrillä 20:s. Hän sijoittui sprintti-MM-kilpailuissa kuudenneksi 1988 ja 12:nneksi 1989. Maailmancupin kokonaispisteissä hän oli 1 000 metrillä kolmas kaudella 1987–1988 sekä 500 metrillä neljäs kausilla 1986–1987 ja 1987–1988. Hän voitti kaksi maailmancupin osakilpailua 500 metrillä ja yhden 1 000 metrillä. Hän sijoittui maailmancupin osakilpailuissa lisäksi kaksi kertaa toiseksi ja kolme kertaa kolmanneksi. Ykema voitti Alankomaiden-mestaruuden sprinttiluistelussa 1982, 1987 ja 1988, 1 000 metrillä 1988 ja 1989 sekä 500 metrillä 1989. Hän sai Alankomaiden-mestaruuskilpailuissa lisäksi kaksi hopeamitalia ja yhden pronssin. Lopetettuaan luistelu-uransa Ykema aloitti työt kiinteistöalalla. Hän kärsi urheilu-uransa jälkeen lähes 15 vuoden ajan kokaiiniriippuvuudesta. Hän palasi pikaluistelun pariin 2008 aloittaessaan apuvalmentajan työt pienessä alankomaalaisessa ammattilaisseura APPM:ssä. == Ennätykset == Matka Aika Paikka Päivä 500 m 36,76 Calgary 14. helmikuuta 1988 1 000 m 1.14,24 Calgary 4. joulukuuta 1987 1 500 m 1.59,11 Heerenveen 20. maaliskuuta 1988 == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset pikaluistelijat Luokka:Alankomaalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lázaro Cárdenas

Lázaro Cárdenas del Río (1895–1970) oli Meksikon presidentti vuosina 1934–1940. Cárdenas kohosi Meksikon vallankumousarmeijan kenraaliksi ja sai kotivaltionsa Michoacánin kuvernöörinviran. Hän oli 1920-luvun lopulta alkaen keskeinen poliitikko maan johtavan kansallisen vallankumouspuolueen toiminnassa. Cárdenas kehitti siitä Meksikon vallankumouspuolueen (PRM), myöhemmin Partido Revolucionario Institucional PRI. Presidentin tehtävässä Cárdenas toteutti kunnianhimoisen kuusivuotisen ohjelman maaseudun kehittämiseksi. Tilattomille jaettiin maata, talonpojille järjestettiin mahdollisuus luottoihin ja edistettiin kylien osuustoimintaa (éjido-yhteisöt). Ohjelmaan sisältyneet öljy-yhtiöiden kansallistamiset ja muu ulkomaisen omaisuuden valtiollistaminen aiheuttivat Cárdenasille vaikeuksia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Meksikon presidentit Luokka:Holokaustista selviytyneet Luokka:Vuonna 1895 syntyneet Luokka:Vuonna 1970 kuolleet
EHF Challenge Cup

EHF Challenge Cup on käsipalloturnaus, jonka järjestää vuosittain Euroopan käsipalloliitto. Turnaus on pelattu kaudesta 1993-1994 lähtien. Ennen kautta 1999-2000 kilpailu oli nimeltään EHF City Cup. EHF:n maaranking ratkaisee, mitkä joukkueet pääsevät turnaukseen ja millä kierroksella ne aloittavat. Turnauksen menestynein seura on romanialainen CS Caraș - Severin Reșița, jolla on 3 mestaruutta. ==Mestarit== Lähde: * 2000-2001 - RK Jugović * 2001-2002 - Skjern Håndbold * 2002-2003 - Skjern Håndbold * 2003-2004 - IFK Skövde * 2004-2005 - Wacker Thun * 2005-2006 - CSA Steaua București * 2006-2007 - CS Caraș - Severin Reșița * 2007-2008 - CS Caraș - Severin Reșița * 2008-2009 - CS Caraș - Severin Reșița * 2009-2010 - Sporting Lissabon * 2010-2011 - RK Simos Koper * 2011-2012 - AC Diomidis Argous * 2012-2013 - SKA Minsk * 2013-2014 - IK Sävehof * 2014-2015 - HC Odorheiu Secuiesc * 2015-2016 - ABC Braga ==Lähteet== Luokka:Käsipallokilpailut
Pernu

Pernu on suomalainen sukunimi, ja kylä Posion kunnassa Etelä-Lapissa. Se on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Eino Pernu (1895–1928), jääkärikapteeni * Jaakko Pernu (s. 1958), kuvanveistäjä * Juho Pernu (1833–1898), maanviljelijä ja valtiopäivämies * Vilho Pernu (1896–1969), jääkärikapteeni * Yrjö Pernu (1899–1979), jääkärikapteeni
Pohjaslahden kirkko

Pohjaslahden kirkko on vuonna 1931 valmistunut Kauno Kallion suunnittelema rapattu satulakattoinen tiilinen päätytornillinen pitkäkirkko Mänttä-Vilppulan Pohjaslahdella. Kirkon vihki käyttöön piispa Jaakko Gummerus 17. heinäkuuta 1932. Rakennus edustaa 1920-luvun klassisismia. Sen alttaripäädystä ulkonee runkohuonetta matalampi ja kapeampi suorakulmainen sakasti. Runkohuoneen levyinen viistolappeisena portaittain kapeneva torni päättyy satulakattoon, eteiset ovat tornin ja runkohuoneen yhtymäkohdassa molemmin puolin rakennusta. Torniosassa on sekä seurakuntasali, lehteri ja kerhotila että varsinainen kellotapuli, jonka kellot ovat vuodelta 1931. Kirkon tukirakenteina ovat betonipalkistot, jotka myös kannattavat kirkkosalin puista tasakattoa. Kirkkoa on korjattu 1958 ja 1962–1964, sen pinta-ala on 386 neliötä ja siellä on istumapaikkoja 400 hengelle. Kirkon 10 + 2 -äänikertaiset urut on valmistanut Kangasalan urkutehdas 1944, alttaritaulun Jeesus opetuslapsineen Getsemanessa on maalannut Urho Lehtinen vuonna 1932. Pohjaslahden kirkko on suojeltu kirkkohallituksen päätöksellä 1.4.2003. ==Lähteet== Luokka:Mänttä-Vilppulan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Pirkanmaan kirkkorakennukset Luokka:Pohjaslahti Luokka:Suomen kivikirkot Luokka:Suomen suojellut rakennukset
Tehuantepecinjänis

Tehuantepecinjänis (Lepus flavigularis) on keskikokoinen jänislaji. Se muistuttaa ulkonäöltään antilooppijänistä ja valkokylkijänistä. Varma erotustuntomerkki on päälaen yli korvien takaa kulkeva musta raita. Tehuantepecinjänistä tavataan vain Meksikossa Oaxacan alueella. Se on elänyt Tehuantepecinlahden pohjoispuolen suolalammikoiden rantakasvillisuudessa, mutta laajeneva maanviljelys on tuhonnut sen luontaista elinympäristöä. Tehuantepecinjäniksen kanta on pienentynyt nopeasti osaksi tuntemattomista syistä, ja jäljellä on enää alle tuhat yksilöä. == Lähteet == Luokka:Jäniseläimet Luokka:Uhanalaiset nisäkkäät
Värtsilän kirkko

Värtsilän kirkko on arkkitehti Veikko Larkaksen suunnittelema puusta vuonna 1950 rakennettu torniton pitkäkirkko Tohmajärven Värtsilässä. Se rakennettiin korvamaan alueluovutusten yhteydessä Neuvostoliiton puolelle jäänyttä Värtsilän vanhaa kirkkoa. Kirkon rakentamisen mahdollistivat niin kotimaasta kuin ulkomailta saadut lahjoitusvarat. Kirkko kuului vuoteen 2003 Värtsilän seurakunnalle, jonka jälkeen kirkko oli osa Tohmajärven seurakuntaa. Vuoden 2025 alusta Tohmajärven seurakunta kirkkoineen muuttui Keski-Karjalan seurakunnan osaksi. Värtsilän kirkossa järjestetään satunnaisesti jumalanpalveluksia ja muuta toimintaa. Värtsilän kirkkosali ei ole enää talvikäytössä, vaan tuolloin seurakunnan toiminta on sijoitettu kirkon yhteydessä sijaitsevaan seurakuntasaliin. Viime vuosina kirkkoon on tehty kunnostustoimenpiteitä, kuten kirkon ulkomaalaus, joiden mahdollistamisessa paikallinen kyläyhdistys on ollut keskeisessä roolissa. Suorakaiteen muotoisen kirkon päädyssä on runkohuonetta matalampi ja kapeampi sakasti ja sivulla seurakuntasalisiipi. Seinät ovat matalat ja ulkokatteena oleva satulakatto on jyrkkälappeinen. Sisällä on puinen taitekatto. Erillinen kellotapuli rakennettiin vuonna 1950, ja sen kellot ovat vuosilta 1868 ja 1949. Kirkkoa on korjattu laajemmin vuosina 1956 ja 1967, sen pinta-ala on 270 neliömetriä ja istumapaikkoja siellä on 300 hengelle. Kirkon 12 + 2 -äänikertaiset urut on valmistanut Kangasalan urkutehdas vuonna 1952. Alttaritaulu Ristiinnaulittu on tuntemattoman venäläisen taiteilijan maalaama, se on tuotu sodassa tuhoutuneesta entisen Värtsilän kirkosta. Toisen alttaritaulun Passio on maalannut Seppo Näätänen vuonna 1952. Myös kirkkosalin kattokruunut on tuotu entisen Värtsilän kirkosta. Vuonna 2010 kirkossa järjestettiin 60-vuotisjuhlat, jossa oli saarnaamassa Värtsilän seurakunnan kirkkoherrana 1950-luvulla toiminut, myöhempi Inkerin kirkon piispa Leino Hassinen. Vuonna 2020 järjestettiin kirkon 70-vuotisjuhlat, jonka jumalanpalveluksen toimittivat Värtsilän viimeisinä kirkkoherroina toimineet Jari ja Pauliina Kainulainen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Värtsilän kirkko Luokka:Pohjois-Karjalan kirkkorakennukset Luokka:Suomen puiset pitkäkirkot Luokka:Tohmajärven rakennukset ja rakennelmat Luokka:Värtsilä
Elohopea(II)fluoridi

Elohopea(II)fluoridi (HgF2) on elohopea- ja fluoridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä fluorauskemikaalina ja erikoislasien valmistukseen. Elohopea muodostaa myös toisen fluoridin, elohopea(I)fluoridin. ==Ominaisuudet== Huoneenlämpötilassa elohopea(II)fluoridi on valkoista, hygroskooppista ja ilmankosteuden vuoksi helposti kellertyvää kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on kuutiollinen ja kiderakenne muistuttaa kalsiumfluoridin rakennetta. Kidevedettömän yhdisteen lisäksi tunnetaan myös kidevedellinen dihydraatti (HgF2·2H2O). Yhdiste liukenee veteen ja reagoi vedessä muodostaen HgF+-ionin. Orgaanisiin liuottimiin elohopea(II)fluoridi ei liukene.Matthias Simon, Peter Jönk, Gabriele Wülf-Couturier & Stefan Halbach: Mercury, Mercury Alloys, and Mercury Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2006. Viitattu 23.5.2015 ==Valmistus ja käyttö== Elohopea(II)fluoridia voidaan valmistaa fluorin ja elohopea(II)kloridin tai elohopea(II)bromidin välisellä reaktiolla 100-150 °C:n lämpötilassa. Toinen yleisesti käytetty tapa on vetyfluoridin ja elohopea(II)kloridin tai -oksidin reaktio. Sitä muodostuu myös elohopea(I)fluoridista kuumennettaessa fluorin läsnä ollessa. :HgCl2 \+ F2 → HgF2 \+ Cl2 :HgO + 2 HF → HgF2 \+ H2O Elohopea(II)fluoridia voidaan käyttää hyvin selektiivisenä fluoraavana reagenssina esimerkiksi alkeenien fluorauksessa ja aromaattisten yhdisteiden fotokemiallisissa fluorauksissa. Sitä on myös käytetty optisen fluoridilasin ja valokuitujen valmistukseen. Elohopeayhdisteiden myrkyllisyyden vuoksi elohopea(II)fluoridin käyttöä on pyritty korvaamaan muilla yhdisteillä. ==Lähteet== Luokka:Elohopeayhdisteet Luokka:Fluoridit
Palosaari

Palosaari tarkoittaa muun muassa seuraavia: * Palosaari, Vaasan kaupunginosa * Palosaari, Korkeasaaren eläintarhaan kuuluva saari Helsingissä == Sukunimi == * Eija Palosaari (s. 1954), kriisipsykologi * Esa Palosaari (s. 1968), jääkiekkoilija * Heikki Palosaari (s. 1986), maastohiihtäjä * Henna Palosaari (s. 1993), seitsenottelija * Jouni Palosaari (s. 1961), matkailuyrittäjä * Markus Palosaari (s. 1987), jalkapalloilija * Päivikki Palosaari (s. 1956), hotelli- ja ravintola-alan yrittäjä * Sari Palosaari (s. 1974), kuvataiteilija * Teemu Palosaari (s. 1978), näyttelijä * Vilho Palosaari (s. 2004), mäkihyppääjä Luokka:Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Here with Me (Didon kappale)

Here with Me on brittiläisen laulaja-lauluntekijä Didon kappale. Sen julkaisi BMG Rights Management artistin No Angel-debyyttialbumilta. Kappale kertoo hänen silloisesta poikaystävästään Bob Pagestä. Kappale julkaistiin Yhdysvalloissa singlenä 17. toukokuuta 1999, mutta ei julkaistu Isossa- Britanniassa muuta kuin vasta helmikuussa 2001, jossa se julkaistiin joulukuussa 2000 tapahtuneen, maailmanlaajuisesti menestyneen "Thank Youn" julkaisun jälkeen. Kappale saavutti Britannian singlelistan neljännen sijan sekä pääsi viiden parhaan joukkon myös Ranskassa, Skotlannissa ja Uudessa- Seelannissa. Britanniassa tämä oli artistin toinen peräkkäinen viiden parhaan joukkoon päässyt single Eminemin kanssa esitetyn "Stanin" jälkeen. Australiassa kappale saavutti HitSeekers Chartin ensimmäisen sijan tehtyään live-esityksen vuoden 2001 ARIA Awardsissa. Kappaletta käytettiin televisiosarja Roswellin tunnuskappaleena. Vuonna 2007 Dido julkaisi kappaleesta pidennetyn remix-version, jolla vierailee myös Enya. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1999 kappaleet Luokka:Didon kappaleet
Tu es foutu

Tu es foutu (Suomeksi: "Sinä olet pulassa") on italialaisen laulaja- lauluntekijä In-Gridin kappale. Sen julkaisi Universal Music Group artistin debyyttisinglenä kesäkuussa 2002 hänen Rendez-vous-debyyttistudioalbumilta. Kappaleesta julkaistiin Yhdysvalloissa, Australiassa, Isossa-Britanniassa ja monissa muissa valtioissa myös englanninkielinen versio nimeltään "You Promised Me". "Tu es foutu" on In-Gridin tähän mennessä maailmanlaajuisesti menestynein single, sijoituttuaan kymmenen parhaan joukkoon monissa Euroopan ja Oseanian valtioissa. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2002 kappaleet Luokka:Italialaiset musiikkikappaleet
Pon de Floor

Pon de Floor on brittiläis-yhdysvaltalaisen DJ-duo Major Lazerin kappale. Kappaleen julkaisivat Mad Decent ja Downtown Records Major Lazerin toisena singlenä heidän Guns Don't Kill People... Lazers Do-debyyttistudioalbumilta. Duo sekä sanoitti että tuotti kappaleen yhdessä Afrojackin kanssa, samalla kun Vybz Kartel esittää kappaleen sanat. "Pon de Floor" on dancehall ja baile funk-kappale, joka vastaanotettiin positiivisin vastaanotoin musiikkikriitikkojen keskuudessa. Kappale pääsi listoille Isossa-Britanniassa, jossa se pääsi listan sijalle 125. Eric Wareheim ohjasi kappaleen musiikkivideon. Kappaletta on samplattu Chiddy Bangin kappaleella "Shooter" (2009) ja Beyoncén kappaleella "Run the World (Girls)" (2011). ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2009 kappaleet Luokka:Brittiläiset musiikkikappaleet Luokka:Yhdysvaltalaiset musiikkikappaleet
Eduard Azarjan

Eduard Alberti Azarjan (, , s. 11. syyskuuta 1958 Jerevan, Armenian SNT, Neuvostoliitto, nykyinen Armenia) on armenialainen Neuvostoliittoa edustanut entinen telinevoimistelija. Hänen isänsä Albert Azarjan oli myös olympiakultamitalisti 1950-luvun Neuvostoliiton telinevoimistelujoukkueessa. Uransa jälkeen 1990-luvulla Yhdysvaltoihin siirtynyt Eduard on voimisteluvalmentajana ja kuntoasaliyrittäjänä. Isä Albertin ohjauksessa jo lapsuudesta asti taitavaksi telinevoimistelijaksi kehittynyt Eduard Azarjanin menestyskausi oli vuosina 1978-1980. Hän nousi pinnalle saavuttamalla vuonna 1978 Neuvostoliiton mestaruuskisojen hopeaa miesten 6-ottelussa. Samana vuonna hän sijoittui kolmanneksi Maailman cupin henkilökohtaisessa kilpailussa ja saavutti hopeaa vuoden 1978 MM-kisoista Neuvostoliiton telinevoimistelujoukkueessa. Seuraavan vuoden 1979 parhaina menestyksinä Azarjanilla olivat Neuvostoliiton mestaruuskilpailujen ja olympialaisten esikisojen eli Spartakiadien 6-ottelun voitot. Suurin menestys oli vuoden 1980 Moskovan olympialaisten telinevoimistelujoukkueessa saavutettu kultamitali. Henkilökohtaisesti hän sijoittui Moskovan olympialaisten 6-ottelun karsintakierroksella neljänneksi, mutta koska edellä oli kolme neuvostoliittolaista kilpakumppania eli Ditjatin, Andrianov ja tasapisteillä Tkatšev, hän ei päässyt loppukilpailuun. Azarjan jatkui uraansa Moskovan olympialaisten jälkeen. Vuoden 1981 Neuvostoliiton mestaruuskisoissa hän sijoittui vielä 10:ksi miesten 6-ottelussa. Eduard Azarjan muutti perheineen vuonna 1992 Yhdysvaltoihin. Siellä hän vaimonsa Marinan kanssa on perustanut Etelä-Kalifornian Aliso Viejoon kuntosaliyrityksen. Eduard Azarjan on valmentanut myös amerikkalaisia nuoria voimistelijoita muutettuaan Yhdysvaltoihin. Vuonna 2002 Azarjaneista tuli Yhdysvaltain kansalaisia. ==Aiheesta muualla== *Azarjan-sivusto *Eduard Azarjanin voimisetlu-ura *Eduard Azarjan venäläisellä voimistelijasivustolla *Eduard Azarjan sport- reference.com:ssa Luokka:Neuvostoliittolaiset telinevoimistelijat Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
A Million Voices

A Million Voices () on Polina Gagarinan kappale, jolla hän edusti Venäjää vuoden 2015 Eurovision laulukilpailussa. Englannin kielellä laulettavan kappaleen ovat säveltäneet ja sanoittaneet Gabriel Alares, Joakim Björnberg, Katrina Noorbergen, Leonid Gutkin ja Vladimir Matetski. ”A Million Voices” kilpaili Euroviisujen ensimmäisessä semifinaalissa, jonka se voitti 182 pisteellä selviytyen finaaliin. Finaalissa kappale esitettiin numerolla 25. Se sijoittui finaalin toiseksi 303 pisteellä, joka oli siihen asti Venäjän korkein piste-ennätys. == Lähteet == Luokka:Venäjän euroviisuedustuskappaleet Luokka:Vuoden 2015 euroviisuedustuskappaleet
Golden Boy (kappale)

Golden Boy () on Nadav Guedjin esittämä kappale, joka edusti Israelia vuoden 2015 Eurovision laulukilpailussa Itävallan Wienissä. 15. maaliskuuta 2015 julkaistun englanniksi laulettavan kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut Doron Medalie.http://www.eurovision.tv/page/history/year/participant- profile/?song=33193 Kappaleen kesto on tasan kolme minuuttia. Golden Boy kilpaili Euroviisujen toisessa semifinaalissa, jossa se sijoittui kolmanneksi ja selvisi finaaliin. Finaalissa Guedj esiintyi kolmantena ja sijoittui yhdeksänneksi 97 pisteellä. == Lähteet == Luokka:Israelin euroviisuedustuskappaleet Luokka:Vuoden 2015 euroviisuedustuskappaleet
Adio

"Adio" () on Knezin esittämä kappale, joka edusti Montenegroa vuoden 2015 Eurovision laulukilpailussa Itävallan Wienissä. Montenegron kielellä laulettavan kappaleen on säveltänyt vuosina 2004 ja 2012 Serbiaa ja Montenegroa ja Serbiaa Euroviisuissa edustanut sekä vuoden 2008 Euroviisut juontanut Željko Joksimović.http://www.eurovision.tv/page/history/year/participant- profile/?song=33213 Kappaleen ovat sanoittaneet Marina Tucaković ja Dejan Ivanović. "Adio" kilpaili Euroviisujen toisessa semifinaalissa, josta se selvisi finaaliin maan historian toista kertaa. Finaalissa Knez esiintyi numerolla 16 ja sijoittui sijalle 13. Pisteitä kappale sai 44. Kappaleesta on tehty myös suomenkielinen versio "Hyvästi", jonka on suomeksi sanoittanut Kyösti Mäkimattila. Kappale esitettiin vuoden 2015 Seinäjoen Tangomarkkinoiden Kuningasfinaalissa. == Lähteet == Luokka:Montenegron euroviisuedustuskappaleet Luokka:Vuoden 2015 euroviisuedustuskappaleet
Rhythm Inside

Rhythm Inside () on Loïc Nottetin esittämä kappale, joka edusti Belgiaa vuoden 2015 Eurovision laulukilpailussa Itävallan Wienissä. Nottetin itsensä säveltämä ja Beverly Jo Scottin sanoittama kappale lauletaan englannin kielellä.http://www.eurovision.tv/page/history/year/participant- profile/?song=33103 ”Rhythm Inside” kilpaili Euroviisujen ensimmäisessä semifinaalissa, jossa se sijoittui toiseksi ja selviytyi finaaliin. Finaalissa Nottet esiintyi numerolla 13 ja sijoittui neljännelle sijalle. Belgiassa kappale oli listaykkösenä ja Itävallassa singlelistan sijalla kaksi. Suomessa kappale nousi Virallisen latauslistan sijalle 13. == Lähteet == Luokka:Belgian euroviisuedustuskappaleet Luokka:Vuoden 2015 euroviisuedustuskappaleet
Castelnuovo di Garfagnana

Castelnuovo di Garfagnana on kunta Italiassa Toscanan alueella olevassa Luccan maakunnassa. Se sijaitsee Apuaanisten Alppien juurella ja kuuluu Garfagnanan historialliseen alueeseen. Kunnan läpi virtaa Serchiojoki. == Nähtävyyksiä == Kunnan nähtävyyksiä ovat keskiaikainen linna Rocca Ariostesca, jossa toimii myös kotiseutumuseo, sekä keskiaikainen tuomiokirkko Duomo dei Santi Pietro e Paolo. Molemmat kärsivät huomattavia tuhoja toisessa maailmansodassa, mutta ne on kunnostettu entiselleen.Kunnan kotisivut == Aiheesta muualla == == Lähteet == Luokka:Luccan maakunnan kunnat
De la capăt (All Over Again)

De la capăt (All Over Again) () on Voltaj’n esittämä kappale, jolla yhtye edusti Romaniaa vuoden 2015 Eurovision laulukilpailussa Itävallan Wienissä. Kappaleen ovat säveltäneet Călin Gavril Goia, Gabriel Constantin, Adrian Cristescu, Păduraru Silviu-Marian sekä Alstani Victor-Razvan ja sanoittaneet edellä mainittujen lisäksi Monica-Ana Stevens ja Andrei-Madalin Leonte.http://www.eurovision.tv/page/history/year/participant- profile/?song=33053 Kappale lauletaan pääosin romanian kielellä, mutta osa siitä lauletaan myös englanniksi. De la capăt kilpaili Euroviisujen ensimmäisessä semifinaalissa, jossa se sijoittui viidenneksi ja selvisi finaaliin. Finaalissa Voltaj esitti kappaleen numerolla 20, ja saavutti sijan 15. Kappale kertoo siitä, että romanialaisten lasten vanhemmat joutuvat työskentelemään paljon näkemättä lapsiaan. == Lähteet == Luokka:Romanian euroviisuedustuskappaleet Luokka:Vuoden 2015 euroviisuedustuskappaleet
One Last Breath

One Last Breath () on Maria Elena Kyriakoun kappale, jolla hän edusti Kreikkaa vuoden 2015 Eurovision laulukilpailussa. Kappaleen ovat säveltäneet Kyriakou itse sekä Efthivoulos Theocharous ja sanoittaneet Vangelis Konstantinidis sekä Evelina Tziora.http://www.eurovision.tv/page/history/year/participant- profile/?song=33043 Kappale lauletaan englannin kielellä. One Last Breath kilpaili Euroviisujen ensimmäisessä semifinaalissa, jossa se sijoittui kuudenneksi ja selviytyi finaaliin. Finaalissa Kyriakou esitti kappaleen numerolla 15. Kappale sijoittui 19. sijalle. == Lähteet == Luokka:Kreikan euroviisuedustuskappaleet Luokka:Vuoden 2015 euroviisuedustuskappaleet
Mustajänis

Mustajänis (Lepus insularis) on keskikokoinen jänislaji. Se painaa noin 2,5 kg. Se on yläpuolelta kiiltävän musta, kyljistään tumman harmaanruskea ja vatsapuolelta tummanruskea. Mustajänistä tavataan vain Isla Espíritu Santo- ja Isla Partida -saarilta Kalifornianlahdella. Se muistuttaa paljon mantereella elävää mustahäntäjänistä, mutta kallon rakenteen perusteella on päätetty sen olevan eri laji. Mustajänisten asuinsaarella ei ole ihmisiä eikä sellaisia petoja jotka söisivät mustajäniksiä. Kissafretti voisi ottaa pienen jäniksen, mutta ne näyttävät keskittyvän jyrsijöiden saalistukseen. == Lähteet == Luokka:Jäniseläimet Luokka:Uhanalaiset nisäkkäät