EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
90 Minutes in Heaven

90 Minutes in Heaven on yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 2015. Elokuva kertoo nuoresta pastorista, joka julistetaan auto-onnettomuuden jälkeen kuolleeksi mutta herää uudelleen henkiin ja väittää käyneensä taivaassa. Elokuva perustuu Don Piperin omaelämäkerralliseen kirjaan. == Juoni == Tammikuussa 1989 pastori Don Piper (Hayden Christensen) joutuu vakavaan auto- onnettomuuteen ja hänet todetaan kuolleeksi. Seuraavat puolitoista tuntia hänen ruumiinsa makaa pressulla peitettynä sillä välin kun hänen sielunsa kokee taivaan valtakunnan ihanuuden. Papin rukoukset auttavat hänet kuin ihmeen kaupalla takaisin elävien kirjoihin, mutta sitä ihmettä Don ei olisi halunnut kokea, sillä hänen vammansa aiheuttavat pahoja kipuja ja henkistä kärsimystä. Vaimonsa Evan (Kate Bosworth), kolmen lapsensa sekä läheisten ja kaukaisten ystävien tukemana Don yrittää saada otteen entisestä elämästään. == Rooleissa == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 2015 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat Luokka:Kirjoihin perustuvat elokuvat Luokka:Kristinuskosta kertovat elokuvat
Hangon Itäsatama

Hangon Itäsatama on huvivenesatama Hangon Itälahdessa. Sitä ylläpitää pursiseura Hangö Segelföreningen. Satama rakennettiin heti Hangon kaupungin perustamisen jälkeen, ja laituri valmistui 1879 ja venesatama 1880. Sen pohjoispuolella on satamamakasiineja. Alue on valittu valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. == Kuvaus == Itäsatama sijaitsee suojaisessa Itälahdessa. Se on Suomenlahden merkittävimpiä huvivenesatamia. Sen rannalla ovat muun muassa Hangö Segelföreningenin rakennuttama funktionalismia edustava paviljonkinrakennus ja Granitin entinen kivihiomo. Satamaa ylläpitää pursiseura Hangö Segelföreningen. Siellä käy satamakapteeni Jan Sonntagin vuoden 2011 arvion mukaan 6 000 – 7 000 venettä vuosittain. Niistä noin kymmenesosa on ulkomaalaisia. Satamassa on 220 venepaikkaa. == Historia == Itälahdella sijaitsi 1800-luvulla pieni kalasatama. Itäsatamaa alettiin rakentaa tuolle paikalle heti kaupungin perustamisen jälkeen 1874. Ratainsinööri P. E. Böcker teki 1875 rakennussuunnitelman, ja valtio rakennutti 1879 Telakanniemen laitaan Böckerin suunnitteleman laiturin ja vuonna 1880 venesataman. Rantamakasiinit asetettiin kahteen suoraan riviin ja niiden väliin jätettiin palokuja. Hangö Segelföreningenin paviljonki valmistui 1938. Sen oli suunnitellut arkkitehti Bertel Liljeqvist, ja sen rakentaminen onnistui pitkälti alueen yrityksiltä ja yksityishenkilöiltä saatujen lahjoitusten ansiosta. Itälahti listattiin vuonna 2009 tehdyssä inventoinnissa valtakunnallisesti merkittävien rakennettujen kulttuuriympäristöjen joukkoon. == Lähteet == Itäsatama Luokka:Suomen Itämeren satamat Luokka:Suomen venesatamat Luokka:Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa
Uskelan auto-onnettomuus

Uskelan auto-onnettomuus tapahtui illalla 1. lokakuuta 1937, kun Salon markkinoilta tulossa ollut Chevrolet-merkkinen kuorma-auto, jonka kyydissä oli 24 Ypäjän Palikkalan kylän nuorta, suistui jyrkässä alamäessä tieltä ja syöksyi rotkoon Uskelan Isokylässä niin sanotun Uskelan vanhan kirkon mäen luona. Auto kaatui ylösalaisin Uskelanjokeen paikalla yhtyvään Myllyojaan, jossa oli toista metriä vettä. Viisitoista autossa ollutta joutui veden varaan, ja kahdeksan heistä hukkui. Onnettomuusauton kuljettaja oli vahvassa humalatilassa. Uskelan onnettomuus oli Suomen suurin ennen sotia tapahtunut auto-onnettomuus.Ypäjän seurakunta : Hautausmaa Johanna Selenius : Mennyt mies on historiaa - historiikin teko, Hämeen ammattikorkeakoulun opinnäytetyö 2013, luku 5.4 Uskelan auto-onnettomuus Onnettomuuden kahdeksan uhria siunattiin 17. lokakuuta 1937 yhteishautaan Ypäjän hautausmaalle. Haudalla oleva muistopatsas paljastettiin juhannuksena 1938. Korkein oikeus vahvisti maaliskuussa 1939 Halikon kihlakunnanoikeuden lokakuussa 1937 onnettomuusautoa kuljettaneelle Markus Ojalalle kuolemantuottamuksesta y.m. langettaman 3 vuoden 8 kuukauden vankeustuomion.KO:ssa vahvistettu tuomio, Helsingin Sanomat, 13.03.1939, nro 70, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot == Lähteet == == Aiheesta muualla == Lehtiuutisia Uskelan onnettomuudesta: * Markkinaväkeä täynnä oleva kuorma-auto syöksyi kovassa vauhdissa alas joen äyrästä, Käkisalmen Sanomat 02.10.1937, nro 109, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * Kaamea onnettomuus Uskelassa. Päihtynyt mies ajoi autoon jokeen, Helsingin Sanomat, 02.10.1937, nro 265, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * Seitsemän nuoren ihmisen surma kaameassa auto-onnettomuudessa eilen illalla Uskelassa, Turun Sanomat, 02.10.1937, nro 265, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * Auto-onnettomuudet jatkuvat. Uskelan auto- onnettomuuden kahdeksas uhri löydetty, Helsingin Sanomat, 03.10.1937, nro 266, s. 9, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * Kuljettajan juopottelu ja huolimattomuus aiheutti Uskelassa tapahtuneen onnettomuuden, Sosialisti, 04.10.1937, nro 228, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * Auto ja kuolema kulkevat nykyään yhdessä. Liikenneonnettomuuksien järkyttävä sarja kasvaa, Käkisalmen Sanomat 05.10.1937, nro 110, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * Uskelan hirveä auto-onnettomuus kammottavan pöyristyttävä. Tapaus vaatii kahdeksan nuoren ihmisen hengen ja järkytti mieliä niin täällä kuin Ypäjälläkin, Salon Seudun Kunnallislehti, 05.10.1937, nro 113, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot *Markus Ojala oli yrittänyt ajaa Uskelan onnettomuuspaikalle tulleen linja-autonkin jokeen! Tuhotyö saatiin estetyksi viime hetkessä, Laatokka 07.10.1937, nro 114, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Vuoden 1937 onnettomuudet Luokka:Tieliikenneonnettomuudet Suomessa Luokka:1930-luvun onnettomuudet Suomessa Luokka:Salon historia Luokka:Salon liikenne Luokka:Uskela Luokka:Ypäjä
Davas ja Geassai

__NOTOC__ Davas ja Geassai on Nils-Aslak Valkeapään ja Ingor Ántte Áilu Gaupin albumi, joka julkaistiin vuonna 1982. == Kappaleet == === Davas === # # # # === Geassái === # * # == Kokoonpano == * Nils-Aslak Valkeapää – joikaus, lausunta * Ingor Ántte Áilu Gaup – joikaus * Paroni Paakkunainen – huilu, saksofoni, viulu * Esa Kotilainen – syntetisaattori * Leo Gauriloff – kitara * Make Lievonen – bassokitara, kontrabasso, kantele * Teemu Hauta-aho – sello, lyömäsoittimet * Jouni Kesti – rummut, lyömäsoittimet * Tim Ferchen – lyömäsoittimet * Jukka Wasama – lyömäsoittimet ==Lähteet== * Davas ja Geassai discogs.com -sivustolla Luokka:Vuoden 1982 albumit Luokka:Nils-Aslak Valkeapään albumit
Vaasanpuistikko (Vaasa)

Vaasanpuistikko () on yksi Vaasan ydinkeskustan leveistä puistokaduista. Runsaan kilometrin mittainen katu kulkee länsilounaasta itäkoilliseen Vaskiluodon sillalta kauppatorin eteläpuolitse rautatien ylittävälle maasillalle, jossa se jatkuu koilliseen Sepänkyläntienä. Vaasanpuistikon poikkikadut lännestä itään ovat Rantakatu, Koulukatu, Lyseonkatu, Kirkkopuistikko, Senaatinkatu, Raastuvankatu, Ylätori, Kauppapuistikko, Alatori, Pitkäkatu ja Asemakatu. Vaasanpuistikon kanssa samansuuntainen katu on torin pohjoislaitaa kulkeva Hovioikeudenpuistikko. Vaasan kaupunginarkkitehti Carl Axel Setterbergin vuoden 1855 asemakaavaan suunnittelema viiden puistokadun kokonaisuus – Hovioikeudenpuistikko, Kauppapuistikko, Kirkkopuistikko, Korsholmanpuistikko ja Vaasanpuistikko – kuuluu Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.. Viitattu 1.10.2017. ==Merkittäviä rakennuksia== Vaasanpuistikon varrella sijaitsevat muun muassa Vaasan kirkko ja Kirkkopuisto sekä kaupungintalo ja Kaupungintalonpuisto. Muita merkittäviä rakennuksia ovat numero 3:n kerrostalo (Matti Visanti 1932), numero 6:n kerrostalo (Viljo Revell 1954), Vaasan lyseon lukio (numero 8, Johan Jacob Ahrenberg 1898), Moen talo (numero 12, 1861 ), Ylätorin kulman Rewell Center (Viljo Revell 1963) ja numero 18:n Vaasan kauppahalli (Alfred Wilhelm Stenfors 1939). Raastuvankadun kulman Wasaborg eli Sjöblomin talo oli valmistuessaan vuonna 1912 kaupungin suurin talo. Sen itäsiiven ovat suunnitelleet J. E. Bruun ja Carl Schoultz ja länsisiiven Arthur Rudolf Gauffin. Pitkänkadun kulman Centrumin talo (Vaasanpuistikko 22) on tunnettu vuosien myötä vaihtuvista ravintoloistaan. Siinä toimi 1970-luvulla tanssiravintola Centrum, 1980-luvulla diskoteekki Caribbean People. Sitä seurasivat tanssiravintolat Valentino ja Tähtitaivas sekä yökerhot Apache Inn ja Party House 22. Ketjuravintoloista talossa toimi aiemmin Restelin Martina ja nykyisin Pancho Villa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Porola, Jukka (teksti) & Salo, Jaakko J. (kuvat): Wasaborg : Sjöblomin kivilinnan sata vuotta. Fastighets Wasaborg, 2012. ISBN978-952-5559-50-7. Luokka:Vaasan kadut Luokka:Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa
Bleasbyn rautatieasema

Bleasbyn rautatieasema on rautatieasema Bleasbyn kylässä Nottinghamshiressä. Se sijaitsee Nottingham–Lincoln-radan varrella. Asema avattiin joulukuussa 1848 nimellä Bleasby Gate. Nykyinen nimi otettiin käyttöön vuonna 1889. Asemaa käytti 8 014 matkustajaa kaudella 2017–2018. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Nottinghamshiren rautatieliikennepaikat
Kirjokuoriaiset

Kirjokuoriaiset (Cleridae) on erilaisruokaisten alalahkoon kuuluva kovakuoriaisheimo. Useimmilla lajeilla on harjaksinen ruumis ja ne ovat usein kirkkaanvärisiä. Lajeja tunnetaan maailmasta noin 3 500. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Kirjokuoriaiset (Cleridae) *iNaturalist: Kirjokuoriaiset (Cleridae) *Itä-Suomen yliopisto (UEF): Ilpo Mannerkoski, Heimo Cleridae, kirjokuoriaiset *ITIS: Cleridae *UniProt: Taxonomy - Cleridae *University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Cleridae, checkered beetles *Iowa State University, Bug Guide: Family Cleridae - Checkered Beetles *Insectoid.info: Taxonomy for Cleridae Luokka:Erilaisruokaiset
Albert Dewandre

Albert Barthélemy Franz Marie Joseph Dewandre (20. maaliskuuta 1884 Monceau- sur-Sambre – 25. toukokuuta 1964 Liège) oli belgialainen insinööri, keksijä ja teollisuusjohtaja. == Perhetausta == Albert Dewandren isä Georges (1853–1932) oli myös insinööri ja AILg:n (Association des Ingénieurs diplômés de L`Université de Liège) jäsen, ja hänen äitinsä oli Sophie o.s. Minette (1855–1924). Albert oli kuuluisan belgialaisen lakimies-poliitikon, senaattori Barthel Dewandren (1822–1893) lapsenlapsi. Albert Dewandren lapsenlapsi Brigitte Neven o.s. Wauters on elektromekaniikan insinööri, ja myös AILg:n jäsen. ==Keksintöjä== Hänen merkittävin keksintönsä oli polttomoottorin imutiehyiden alipainetta hyödyntävä jarrutehostin. Saksalainen Robert Bosch GmbH kaupallisti sen, ja se tuli ensi kertaa käyttöön eräissä Mercedes-Benzin kuorma-automalleissa vuonna 1927, seuraavana vuonna myös henkilöautoissa. Vuonna 1933 hän esitteli etuvetoisen johdinauton, "trolleybus Dewandre":n, jossa niin ohjaus kuin jarrutkin olivat tehostettuja. Sen käyttöönoton 1935 jälkeen Dewandren ratkaisun haittapuolet paljastuivat, sillä ohjausjärjestelmän tuntuma oli vielä kehno: johdinautoa oli vaikeaa pitää vakaasti suunnassaan käytetyn ohjaustekniikan puutteellisuuksien vuoksi. Jatkokehittelyn jälkeen ohjaus- ja jarrutehostuksella varustetut, brittiläisen Clayton-Dewandre-yhtiön alaisuudessa valmistetut ajoneuvot tuottivat keksijälle kuitenkin sievoisia tuloja. Dewandre suunnitteli ja toteutti myös suihkulähteen vuoden 1939 Liègen Expo de l’Eau -näyttelyyn. Sadan metrin korkeuden saavuttanut vesisuihku oli toteutushetkellä lajinsa korkein maailmassa. == Johtotehtävät ja kunnianosoitukset == Albert Dewandre toimi Compagnie des Pieux Frankl-yrityksen (nykyisin Thales-konserniin kuuluva Forges de Zeebrugge) johtajana, Fabrique Nationale de Herstalin varapääjohtajana, Liègen yliopiston administraattorina, ja sen diplomi- insinööriseura AILg:n puheenjohtajana. Hän oli toisen maailmansodan päätyttyä myös perustajajäsen CEEES (Confederation of European Environmental Engineering Societies) -kattojärjestöön nykyisin kuuluvassa BSMEE:ssä [Belgian Society of Mechanical and Environmental Engineering). Hänelle myönnettiin Legion d`Honneur (kunnialegioonan) upseerin arvo, sekä komentajan arvo Belgian toiseksi korkeimmassa Ordre de la Couronne -ritarikunnassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Nouvelle Biographie Nationale Luokka:Keksijät Luokka:Belgialaiset henkilöt Luokka:Belgialaiset liikemiehet Luokka:Vuonna 1884 syntyneet Luokka:Vuonna 1964 kuolleet Luokka:Mercedes-Benzin henkilöstö
Hovioikeudenpuistikko

Hovioikeudenpuistikko () on yksi Vaasan ydinkeskustan puistokaduista. Noin kilometrin mittainen katu alkaa lännessä Rantakadulta Vaasan hovioikeuden edustalta, kulkee kauppatorin pohjoisreunaa ja päättyy Rautatienkatuun Vaasan rautatieaseman edustalle. Seuraava samansuuntainen katu etelään päin on Vaasanpuistikko. Kauppatorin kohdalla, Raastuvankadun kulmasta Alatorille Hovioikeudenpuistikko on kävelykatua. Kävelyaluetta suunnitellaan jatkettavaksi kadun loppupäähän, rautatieasemalle asti, ja siitä edelleen kaavaillaan jalankulkuyhteyttä ratapihan yli tai ali Wasa Stationiin ja Klemettilän uudelle kauppakeskusalueelle. ==Historiaa== Vaasan kaupunginarkkitehti Carl Axel Setterbergin vuoden 1855 asemakaavaan suunnittelema viiden puistokadun kokonaisuus – Hovioikeudenpuistikko, Kauppapuistikko, Kirkkopuistikko, Korsholmanpuistikko ja Vaasanpuistikko – kuuluvat Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.. Viitattu 1.10.2017. ==Merkittäviä rakennuksia== Hovioikeudenpuistikko alkaa Setterbergin suunnittelemaa Vaasan hovioikeuden rakennusta (1862) vastapäätä. Setterbergin piirtämiä ovat myös kadun varrella oleva Vaasan kirkko sekä apteekkirakennus Kirkkopuistikon kulmassa. Eduskuntatalon suunnittelijana tunnetun J. S. Sirénin piirtämiä rakennuksia Hovioikeudenpuistikon varrella ovat Lassila & Tikanojan liikerakennus (1937) numerossa 19, KOP:n talo (1939–1941) Hovioikeudenpuistikko 13:ssa sekä ja Suomen Pankin talo eli Ritzin talo (1949–1952) Kirkkopuistikon kulmassa. Suomen Pankin talon edessä kadun keskellä on vanhan katukaivon puukatos. Muita merkittäviä rakennuksia Hovioikeudenpuistikon varrella ovat Keijo Petäjän suunnittelema, vuonna 1964 valmistunut as.oy Paratiisi Rantakadun kulmassa, Tikanojan taidekoti numero 4:ssä, Kipinän talo numero 5:ssä (Alfred Wilhelm Stenfors 1907), Vaasan kauneimmaksi taloksi äänestetty Vaasan Osake-Pankin jugendlinna eli Kurtenia numero 11:ssä (Fredrik Thesleff 1905), Vaasan kaupungintalo, Rewell Center Ylätorilla, torinlaidan Hartmanin talo (Kauno S. Kallio 1913) sekä hotelli Centralin talo Pitkänkadun kulmassa (A. E. Hämäläinen 1941). Hovioikeudenpuistikon varrella toimivat muun muassa Vaasan pääposti, kauppakeskus Espen, Sokos Hotel Royal ja Vaasan Omenahotelli. ==Taideteoksia== Hovioikeudenpuistikon varrella on monia julkisia veistoksia ja korkokuvia, keskeisimpänä torinlaidan Suomen Vapaudenpatsas. Kävelykatuosuudelle on vuosina 2005–2006 pystytetty myös Erkki Kannoston teokset Matkakuume, Syvä jano ja Varjoja metsässä. Hartmanin talon fasadia komistavat John Munsterhjelmin graniittifiguurit Seppä ja Puutarhassa työskentelevä nainen. Rewell Centerin päädyssä on Jaakko Niemelän Gridlock, Kaupungintalon puistossa ovat Joachim Kurtenia, P. E. Svinhufvudia ja marsalkka Mannerheimia esittävät korkokuvat (Emil Wikström ja John Munsterhjelm). Suomen Pankin rakennuksen seinässä ovat Emil Filénin ja Yrjö Rosolan tekemät reliefit. Kirkkopuistikon kulmassa on Emil Wikströmin tekemä Zachris Topeliuksen patsas. ==Lähteet== Luokka:Vaasan kadut Luokka:Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa
Olli Kärkkäinen

Olli Kärkkäinen on suomalainen taloustieteilijä. Hän on työskennellyt valtiovarainministeriössä johtavana erityisasiantuntijana budjettiosaston rakenneyksikössä vuoden 2020 alusta. https://www.hs.fi/talous/art-2000006339867.html Viitattu 15.8.2020 Tätä ennen hän työskenteli kaksi vuotta Nordeassa yksityistalouden ekonomistina.http://www.talouselama.fi/uutiset/olli-karkkainen-nordeaan- yksityistalouden-ekonomistiksi-6062344 Viitattu 30.9.2017 Aiemmin hän on työskennellyt eduskunnan tietopalveluissa tutkijana ja väitöskirjatutkijana Tampereen yliopistossa. Kärkkäinen on tutkinut muun muassa kannustinloukkuja sekä perustuloa.Kannas, O. & Kärkkäinen, O. 2014. Perustulomallin analyysi . Muistio 4.8.2014, Sisäinen tietopalvelu, Eduskunta.Kärkkäinen, O. 2011. Työn vastaanottamisen kannustimet Suomessa. Palkansaajien tutkimuslaitos, Työpapereita 266.Olli Kärkkäinen selittää Twitterissä taloustiedettä niin, että kansa ymmärtää Helsingin Sanomat, 9.3.2017. Viitattu 30.9.2017 ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset taloustieteilijät Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Syntymävuosi puuttuu
Kuolema kulkee sumussa

Kuolema kulkee sumussa on Margery Allinghamin vuonna 1952 ilmestynyt romaani. Kirja julkaistiin suomenkielisenä kahdeksan vuotta myöhemmin WSOY:n kustantamana. == Aiheesta muualla == * Kuolema kulkee sumussa Kirjasampo.fi- palvelussa Luokka:Englantilaiset romaanit Luokka:Vuoden 1962 kirjat
Focke-Achgelis Fa 283

Focke-Achgelis Fa 283 Kampfhubschrauber oli saksalainen suunniteltu rynnäkköhelikopteri. Vuonna 1942 käynnissä olleesta projektista on jäänyt varsin vähän materiaalia jäljelle, eikä konetyyppi edennyt missään vaiheessa suunnittelupöytiä pidemmälle. Kopteri olisi ollut konfiguraatioltaan yksiroottorinen, ja rakenteidensa osalta panssaroitu. Laskutelineestä suunniteltiin sisäänvedettävää. Kopterin sivuttaisohjaus kaavailtiin toteutettavaksi vaihtoehtoisesti perään V-muotoon asennetuilla kahdella roottorilla, tai ohjaamalla moottorin pakokaasut sivusuuntaisesti ulos rungon sivulta. Voimalaitteena oli tarkoitus käyttää 1 323 kilowatin (1 800 hv) 14-sylinteristä BMW 801D -tähtimoottoria. == Lähteet == Fa 283 Luokka:Saksalaiset lentokoneprojektit, 1939–1945
Jack Taylor (televisiosarja)

Jack Taylor on vuonna 2010 alkanut irlantilainen rikosdraamasarja, joka perustuu Ken Bruenin romaaneihin. Sarja sijoittuu Galwayhin. Pääosassa on entinen poliisi Jack Taylor (Iain Glen), joka on ryhtynyt yksityisetsiväksi saatuaan potkut poliisista. Sarja alkoi elokuussa 2010 Irlannin TV3-kanavalla. Suomessa Yle TV1 aloitti sarjan esittämisen 1. lokakuuta 2017. ==Rooleissa== *Iain Glen – Jack Taylor *Killian Scott – Cody Farraher *Nora-Jane Noone – konstaapeli Kate Noonan (kaudet 1–2) *Siobhán O'Kelly – konstaapeli Kate Noonan (3. kausi) *Tara Breathnach – Anne Henderson (1. kausi) *Frank O'Sullivan – tarkastaja Clancy (1. kausi) *Paraic Breathnach – Isä Malachy *Jack Monaghan – Darragh Noonan (3. kausi) ==Jaksot== === Ensimmäinen kausi === Jakso Nimi Alkup. esityspäivä Esityspäivä Suomessa 1 Kerran poliisi... (The Guards) 2. lokakuuta 2010 29. syyskuuta 2017 2 Hilparikaarti (The Pikemen) 1. syyskuuta 2011 7. lokakuuta 2017 3 Magdalenan martyyrit (The Magdalen Martyrs) 15. syyskuuta 2011 14. lokakuuta 2017 ===Toinen kausi=== Jakso Nimi Alkup. esityspäivä Esityspäivä Suomessa 4 Dramaturgi (The Dramatist) 3. maaliskuuta 2013 21. lokakuuta 2017 5 Pappi (Priest) 10. maaliskuuta 2013 28. lokakuuta 2017 6 Ammuttu (Shot Down) 1. joulukuuta 2013 4. marraskuuta 2017 Luokka:2010-luvun rikossarjat Luokka:Irlantilaiset televisiosarjat
Kitbuqa

Kitbuqa (myös Ked-Buqa tai Ketbugha, k. 1260) oli naimanien heimoon kuulunut mongolikomentaja, joka sai surmansa Egyptiä hallinneita mamelukkeja vastaan käydyssä Ain Jalutin taistelussa vuonna 1260. ==Elämäkerta== Kitbuqa oli virkamies naiman-heimosta, joka vuonna 1252 lähetettiin valtaamaan assasiinien (ismailiittien lahko) hallitsemaa Girdkuhin linnoitusta ja muita assasiinien hallussaan pitämiä tukikohtia Quhistanissa nykyisessä Iranissa. Kitbuqan johtamat 5 000 miestä hyökkäsivät useita linnoituksia vastaan toukokuun 1253 ja marraskuun 1254 välillä, mutta heidän ei onnistunut valalta piirittämäänsä Girdkuhia ja lopullinen voitto assasiineista jäi saavuttamatta. Hülegü-kaanin johtaessa alueelle suuremman mongoliarmeijan toukokuussa 1256 Kitbuqa hävitti ismailittien Tunin kaupungin Qayenin ja Tabasin välillä, edeten tämän jälkeen Hülegün armeijan vasemman siiven muodostaen ismailiittien sydänmaille Elbursvuoristoon syys-marraskuussa 1256. Kitbuqa jatkoi Hülegün vasemman siiven komentamista Hülegün hyökätessä kohti Bagdadia. Kitbuqa hävitti vihollisen tukikohtia Khūzestānissa ja Luristanissa, ennen kuin joukot yhdistyivät Bagdadissa. Hülegü jatkoi edelleen hyökkäystään kohti Syyriaa ja Kitbuqa toimi takajoukkona komennossaan 10 000 mongolia, sekä 500 armenialaista ja georgialaista sotilasta. Damaskos antautui 14. huhtikuuta 1260 ja Kitbuqa jatkoi linnoitusten kukistamista Libanonin ja Jordanian alueilla. Uskonnoltaan Kitbuqa oli kristitty ja hän tuki valloitettujen alueiden kristittyjen etuja. 3. syyskuuta 1260 Kitbuqa johti mongoleja Egyptin sulttaani Qutuzia vastaan Ain Jalutin taistelussa. Vihollisarmeijaa pienempää joukkoa johtanut Kitbuqa ei suostunut perääntymään, vaan jäi taistelun hävittyään vangiksi ja teloitettiin. Qutuz eteni Libanoniin, jossa vangeiksi jäi myös osa Kitbuqan perheestä. Kitbuqan uhmakkuutta ihaillut Hülegü palkitsi sittemmin Kitbuqan hengissä selvinneet sukulaiset. ==Lähteet== Luokka:Mongolivaltakunta Luokka:Syntymävuosi tuntematon Luokka:Vuonna 1260 kuolleet
Berezan

Berezan () on kaupunki Ukrainan Kiovan alueella, linnuntietä 68 kilometriä maan pääkaupunki Kiovan keskustasta itään. Berezan muutettiin kaupungiksi vuonna 1981 ja on ollut hallinnollisesti suoraan Kiovan alueen alainen kuntatason yksikkö vuodesta 1993. Vuonna 2017 kaupungin väkiluvuksi arvioitiin 16 452. Kaupunki sijaitsee Kiovasta itään kohti Harkovaa johtavan valtatien M03 varrella (osa eurooppatietä ). У центрі Березані на Київщині.JPG|Berezanin kaupungin keskustaa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Kiovan alueen kaupungit
Kool G Rap

Nathaniel Thomas Wilson (s. 20. heinäkuuta 1968), paremmin tunnettu taiteilijanimellään Kool G Rap, on yhdysvaltalainen rap-artisti. Hän aloitti uransa Kool G Rap & DJ Polo -duossa ja Juice Crew -kollektiivin jäsenenä. Wilsonia pidetään mafioso rap -alalajin pioneerina ja hän on saanut myös tunnustusta teknisistä riimittelytaidoistaan.Autopsy of a Verse: Kool G Rap Wilson on kotoisin New Yorkin Queensin Coronasta. == Diskografia == === Sooloalbumit === * 1995: 4,5,6 * 1998: Roots of Evil * 2002: The Giancana Story * 2011: Riches, Royalty, Respect * 2017: Return of the Don === Yhteisalbumit === * 1989: Road to the Riches (mukana DJ Polo) * 1990: Wanted: Dead or Alive (mukana DJ Polo) * 1992: Live and Let Die (mukana DJ Polo) * 2003: Click of Respect (mukana The 5 Family Click) * 2013: Once Upon a Crime (mukana Necro) == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset hip hop -artistit Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Afroamerikkalaiset
Queensbridge

Queensbridge on vuonna 1939 avattu asuntoalue New Yorkin Queensin Long Island Cityssä. Alueen vuokratalot on suunnattu vähävaraisille, ja talot omistaa New York City Housing Authority. Queensbridgen 96 taloa jaetaan kahteen eri kompleksiin, ja asukkaita on koko alueella yhteensä vajaa 7 000. Queensbridge on kärsinyt huonosta maineesta, ja alueella on ilmennyt paljon rikollisuutta 1960-luvulta lähtien, mikä lisääntyi vielä 1980-luvun crack-epidemian myötä. 2010-luvulla rikollisuus on kuitenkin vähentynyt merkittävästi. Queensbridge sai huomiota kun alueelta kotoisin oleva rap-artisti Nas julkaisi vuonna 1994 Illmatic -esikoisalbuminsa, jonka sanoituksissa hän käsitteli Queensbridgessä varttumista. == Lähteet == Luokka:Queens Luokka:Asuinalueet
Carl Lauritzen

Carl Hjalmar Lauritzen (4. huhtikuuta 1879 Kööpenhamina – 18. huhtikuuta 1940) oli tanskalainen näyttelijä. Carl Lauritzen opiskeli näyttelemistä Valdemar Coldingin johdolla ja aloitti uransa Kalundborgin teatterissa vuonna 1899. Vuosina 1899–1902 hän työskenteli Carl Henriksenin teatteriseurueessa, vuosina 1903–1905 Kööpenhaminan Casinossa sekä myöhemmin muun muassa Odensen ja Aarhusin teattereissa. Vuosina 1911–1920 Lauritzen esiintyi noin 90:ssä Nordisk Filmin elokuvassa. Hän oli naimisissa näyttelijä Henny Lauritzenin kanssa ja näyttelijä Torkil Lauritzenin isä. ==Elokuvia== * Atlantis, 1913 * Paholaisen liittolainen eli Pikajunan salaisuus, 1914 * Isänmaan puolesta, 1915 * Maailmanloppu, 1916 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Internet Movie Database: Carl Lauritzen Luokka:Tanskalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1879 syntyneet Luokka:Vuonna 1940 kuolleet
Alma Hinding

Alma Rekstad Hinding (11. elokuuta 1892 Svendborg – 24. joulukuuta 1981) oli tanskalainen elokuvanäyttelijä. Alma Hindingin ura alkoi vuonna 1912, kun hän vastasi Nordisk Filmin tuottajan Ole Olsenin lehti-ilmoitukseen, jossa tämä etsi nuoria naisia näyttelemään elokuviin. Hinding toimi aluksi statistina, mutta vuodesta 1914 lähtien hän alkoi saada myös parempia rooleja ja sittemmin pääosia. Pieni, kaunis ja isosilmäinen näyttelijä ehti vuoteen 1917 mennessä esintyä yli sadassa elokuvassa. Vuonna 1918 hänestä tuli Tanskan ensimmäisen elokuvakoulun opettaja. Hinding teki viimeisen elokuvansa Dansk Astra Filmille vuonna 1919. Hän oli naimisissa Casino-teatterin johtajan Hans Gaden kanssa. == Elokuvia == * Atlantis, 1913 * Isänmaan puolesta, 1915 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Internet Movie Database: Alma Hinding Luokka:Tanskalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1892 syntyneet Luokka:Vuonna 1981 kuolleet
Kauko Vainio (professori)

Kauko Juhani Vainio (1. toukokuuta 1913 Sääminki – 17. tammikuuta 1989 Heinola) oli suomalainen ortopedi, joka sai professorin arvonimen. Vainion vanhemmat olivat diplomi-insinööri Viljo Vainio ja Ester Johanna Koskinen ja puoliso vuodesta 1937 Vieno Sanelma Hyvärinen. Hän tuli ylioppilaaksi Turun suomalaisesta yhteiskoulusta 1930 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1939. Tohtoriksi hän väitteli 1956 ja sai sekä kirurgian että ortopedian erikoislääkärin pätevyyden 1951. Vainio oli Helsingin yliopiston ortopedisen kirurgian dosentti vuodesta 1956 vuoteen 1962. Hän työskenteli valmistuttuaan useissa eri sairaaloissa sekä Pohjois- että Etelä-Suomessa, Reumasäätiön sairaalan ortopedian ylilääkäri hänestä tuli vuonna 1952. Vainio, joka oli ortopedisen kirurgian uranuurtajia Suomessa, tutustui alaan jo 1950-luvun vaihteessa Yhdysvalloissa ja loi merkittävän kansainvälisen yhteistyöverkoston. Hänen sanotaan perehdyttäneen tuhat henkilöä eri puolilta maailmaa ortopediseen kirurgiaan ennen eläköitymistään vuonna 1975. Vainiolle myönnettiin ansioistaan professorin arvonimi vuonna 1970. Matti Äyräpään palkinnon hän sai myös vuonna 1970. Sotilasarvoltaan Vainio oli lääkintämajuri (1944). == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kirurgit Luokka:Suomalaiset professorin arvonimen saaneet Luokka:Matti Äyräpään palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 1989 kuolleet
Gunnar Sommerfeldt

Gunnar Ternstrøm Sommerfeldt (4. syyskuuta 1890 Kööpenhamina – 30. elokuuta 1947) oli tanskalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja. Gunnar Sommerfeldt kasvoi kansakoulunopettajan ottolapsena. Hän työskenteli Aarhusin teatterissa vuosina 1911–1915 ja aloitti elokuvauransa Nordisk Filmillä vuonna 1914. Sommerfeldtistä tuli pian yksi yhtiön päänäyttelijöistä ja hän myös ohjasi muutamia elokuvia. 1920-luvulla Sommerfeldt teki muutamia dokumenttielokuvia ja työskenteli jonkin aikaa elokuvateatterin johtajana. Hän vietti myöhemmin vaihtelevaa elämää ja kuoli vankilassa pidätettynä hotellipetoksesta. ==Elokuvia== * Isänmaan puolesta, 1915 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Internet Movie Database: Gunnar Sommerfeldt Luokka:Tanskalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Tanskalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1890 syntyneet Luokka:Vuonna 1947 kuolleet
Christel Holch

Christel Julie Emmanuela Holch Jacobsen (2. huhtikuuta 1886 Aalborg – 8. maaliskuuta 1969 Skagen) oli tanskalainen näyttelijä. Kauppiaan perheeseen syntynyt Christel Frost valmistui Kuninkaallisen teatterin näyttelijäkoulusta ja työskenteli ensimmäisen aviomiehensä Jens Holchin kuoltua Aarhusin teatterissa vuosina 1908–1913. Vuonna 1911 hän meni naimisiin teatteriohjaaja Jacob Jacobsenin kanssa. Holch Jacobsenin ensimmäinen elokuva oli Den lille hornblæser vuonna 1909. Hän työskenteli Nordisk Filmillä vuosina 1912–1915 esiintyen muun muassa Valdemar Psilanderin vastanäyttelijänä. Hänen viimeinen elokuvansa oli Den ny husassistent vuonna 1933. Holch Jacobsen oli näyttelijä Annelise Jacobsenin ja elokuvaohjaaja Johan Jacobsenin äiti. Hänen sisarensa Ellen Rassow oli myös näyttelijä. ==Elokuvia== * Paholaisen liittolainen eli Pikajunan salaisuus, 1914 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Internet Movie Database: Christel Holch Luokka:Tanskalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1886 syntyneet Luokka:Vuonna 1969 kuolleet
Svend Aggerholm

Svend Aage Alexander Reumert Aggerholm (19. tammikuuta 1875 Århus – 12. helmikuuta 1940 Kööpenhamina) oli tanskalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja. Tukkukauppiaan perheeseen syntynyt Svend Aggerholm aloitti näyttelijänuransa Dagmar-teatterissa vuonna 1898. Hän siirtyi Folketeatretiin vuonna 1902 ja Det ny Teateriin vuonna 1908. Vuodesta 1910 lähtien Aggerholm matkusteli ja työskenteli Englannissa. Palattuaan Tanskaan vuonna 1914 hän perusti oman teatteriseurueen. Aggerholm toimi Odensen teatterin johtajana vuosina 1917–1921 ja 1935–1936. Hän esiintyi Nordisk Filmin mykkäelokuvissa vuosina 1910–1914 ja teki ennen kuolemaansa myös yhden äänielokuvan. Aggerholm oli naimisissa näyttelijä Ellen Aggerholmin kanssa. ==Elokuvia== * Paholaisen liittolainen eli Pikajunan salaisuus, 1914 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Internet Movie Database: Svend Aggerholm Luokka:Tanskalaiset näyttelijät Luokka:Teatterinjohtajat Luokka:Vuonna 1875 syntyneet Luokka:Vuonna 1940 kuolleet
Hääled

Valitsijayhdistys Valimisliit Hääled - International and Local Voices for the Prosperous Future of Tallinn / rahvusvahelised ja kohalikud hääled Tallinna õitsva tuleviku jaoks perustettiin syyskuussa 2017 Tallinnan kuntavaaleihin. Sillä on ehdokkaita neljässä Tallinnan kahdeksasta vaalipiiristä. Hääled tähtää yhteiskunnallisiin muutoksiin Tallinnassa Viron pääkaupungissa. Hääledin vaaliohjelmassa tavoitteena on, että tallinnalaiset pääsevät suoremmin osallistumaan kaupungin hallintoon. Se haluaa kannustaa kaupunkilaisia lähiympäristöään koskevien aloitteiden tekoon. Hääledin perustaja on pieni ulkomaalaisten ryhmä useista Euroopan maista. == Lähteet == *Tallinnas registreerus valimistele kuus valimisliitu ERR, 1. syyskuuta 2017 *Six election coalitions registered for local elections in Tallinn ERR, 1. syyskuuta 2017 == Aiheesta muualla == * Virallinen kotisivu Luokka:Viron politiikka
Bloxwichin rautatieasema

Bloxwichin rautatieasema on rautatieasema Bloxwichin kaupungissa Länsi- Midlandsissa. Se sijaitsee Chase Linen varrella. Ensimmäinen Bloxwichin asema avattiin 1. helmikuuta 1858. Sitä ehdotettiin suljettavaksi vuoden 1963 Beechingin leikkausten ensimmäisessä raportissa, ja se suljettiin lopulta 18. tammikuuta 1865. Sen tilalle avattiin kuitenkin uusi asema 15. toukokuuta 1989. Asemaa käytti 44 198 matkustajaa kaudella 2017–2018. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Beechingin leikkauksissa suljetut rautatieasemat Luokka:Länsi-Midlandsin metropolikreivikunnan rautatieliikennepaikat
Gary Sundberg

Gary Sundberg (10. marraskuuta 1941 Vaasa – 29. marraskuuta 2022 Helsinki) oli suomalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli hyökkääjä. Oman uransa jälkeen hän toimi useaan otteeseen aktiivisti HIFK:n jalkapalloilun järjestötehtävissä ja taloudellisena tukijana. Sundberg pelasi ensi kerran HIFK:n miesten joukkueessa vuonna 1959 piirisarjaottelussa A-juniori-ikäisenä, ja onnistuikin tekemään maalin ja ottelun loppuvaiheessa hänen kaatamisestaan aiheutui rangaistuspotku. Myöhemmin seuran harjoituksissa ajan suuri nimi Åke Lindman kävi vielä kehumassa minua åkemaiseen tyyliinsä: ”Helvetin hienoa! Sinusta tulee vielä tähti.” HIFK:n ykkösjoukkueeseen nousu tapahtui syksyllä 1962, jolloin hän pelasi Eurooppa cup-ottelussa Rapid Wieniä vastaan Helsingissä. Sundbergin Mestaruussarjaura alkoi keväällä 1963 ja jatkui aina syksyyn 1966. Viimeinen kausi huipputasolla jäi myös parhaaksi. Gary Sundberg teki 11 maalia 17 ottelussa ja oli näin HIFK:n paras maalintekijä Jalkapallon mestaruussarjassa kaudella 1966. Kaikkiaan Mestaruussarjaotteluita kertyi hänelle 57 ottelua ja niissä hän teki kaikkiaan 18 maalia. Sen jälkeen hän pelasi vielä kaksi kautta, jotka HIFK pelasi Suomisarjassa. Vielä 1970-luvun alussa hän pelasi kaksi kautta Grankulla IFK:n riveissä – ensin III Divisioonassa ja nousun jälkeen II Divisioonassa., Sundberg tuli mukaan HIFK:n jalkapalloilun järjestötoimintaan 1970-luvulla. Hän oli HIFK:n jalkapallojaoston puheenjohtajana 1975–1978. Palasipa hän tarvittaessa myös kentälle. Toisen kerran Sundberg joutui HIFK:n järjestötoimintaan kun edustusjoukkueen taustayhtiö HIFK Soccer oli ajautumassa konkurssiin. Sundberg ryhtyi taustayhtiön pelastustehtäviin. Taustayhtiö saatiin pelastettua, ja Sundberg jatkoi vuoteen 2007. Järjestötoiminnan lisäksi hän oli myös rahoittamassa eri yhteyksissä taloudellisiin vaikeuksiin ajautunutta HIFK:n jalkapallotoimintaa. Sundberg siirtyi jo 1960-luvun puolivälissä yrittäjäksi, jolloin hän perusti ensimmäisen oman yrityksensä, joka välitti teknisiä muoveja ja teki laiterakentamista teollisuudelle. Yrityskauppojen myötä Sundbergin perustamasta Teknolonista kasvoi Teknolon Group. 1970-luvun lopulla yritys fuusioitui ruotsalaisen kemian alan suuryrityksen Kema-Nobelin kanssa, ja Sundberg muutti kahdeksi vuodeksi Ruotsiin. Kahden vuoden jälkeen hän palasi Suomeen ja luopui 1980-luvulla yrityksestä. Hän perusti 1991 uuden perheyrityksen Fluorotech, jonka johdossa Gary Sundbergin jälkeen on ollut hänen poikansa. Hänen tyttärensä on laulaja Christel ”Chisu” Sundberg. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Gary Sundbergin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Philip Bech

Philip Bech (12. maaliskuuta 1869 Kööpenhamina – 8. maaliskuuta 1928) oli tanskalainen näyttelijä. Lakia opiskellut Bech siirtyi Dagmar-teatterin oppilaaksi vuonna 1892. Hän työskenteli Aarhusin teatterissa vuosina 1900–1913, Uudessa teatterissa vuodesta 1913 ja Odensen teatterissa vuosina 1926–1927. Bech teki ensimmäisen elokuvansa Fotoramalle vuonna 1910 ja vuodesta 1913 lähtien hän työskenteli Nordisk Filmillä. Yhteensä Bech näytteli yli sadassa mykkäelokuvassa. Hänen viimeinen elokuvansa oli Jokeren vuonna 1928. ==Elokuvia== * Paholaisen liittolainen eli Pikajunan salaisuus, 1914 * Sielunvaras, 1916 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Internet Movie Database: Philip Bech Luokka:Tanskalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1869 syntyneet Luokka:Vuonna 1928 kuolleet
Henry Seemann

Henry Frederik Seemann (13. kesäkuuta 1875 Kööpenhamina – 10. kesäkuuta 1948) oli tanskalainen näyttelijä. Viinikauppiaan perheeseen syntynyt Henry Seemann sai kaupallisen koulutuksen, mutta ryhtyi vuonna 1904 näyttelijäksi. Hän työskenteli operettinäyttelijänä ja -laulajana muun muassa Kööpenhaminan Casinossa vuosina 1907–1913 ja myöhemmin Scalassa. Vuodesta 1908 lähtien Seemann työskenteli myös Nordisk Filmillä, jossa hän teki yli 60 mykkäelokuvaa. Hänen viimeinen elokuvansa oli Klovnen vuonna 1926. Myöhemmin Seemann toimi elokuvateatterin johtajana ja koirankasvattajana. Hänen toinen vaimonsa oli näyttelijä Agnes Nørlund Seemann. ==Elokuvia== * Mormonin uhri, 1911 * Vampyyritanssijatar, 1912 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Internet Movie Database: Henry Seemann Luokka:Tanskalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1875 syntyneet Luokka:Vuonna 1948 kuolleet
Vismuttitrifluoridi

Vismuttitrifluoridi (BiF3) on vismutin ja fluorin muodostama epäorgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lähtöaineena valmistettaessa muita vismuttiyhdisteitä. ==Ominaisuudet== Huoneenlämpötilassa vismuttitrifluoridi on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdisteen kiderakenne muistuttaa yttriumfluoridin rakennetta. Kiinteänä ja nestemäisenä se koostuu vismutti- ja fluoridi-ioneista, mutta kaasufaasissa se koostuu BiF3-molekyyleistä. Vismuttitrifuoridi on veteen liukenematonta ja hydrolysoi kiehuvassa vedessä vismuttioksifluorideiksi. Yhdiste liukenee eräisiin orgaanisiin liuottimiin kuten asetoniin. Vismuttitrifluoridi voi reagoida fluoridisuolojen kanssa muodostaen kompleksisen tetrafuorovismutaatti(III)ionin ([BiF4]-).Joachim Krüger, Peter Winkler, Eberhard Lüderitz, Manfred Lück & Hans Uwe Wolf: Bismuth, Bismuth Alloys, and Bismuth Compounds, Ullmann’s Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2003. Viitattu 1.10.2017 ==Valmistus ja käyttö== Vismuttitrifluoridia voidaan valmistaa kuumentamalla vismuttia ja fluoria. Muita valmistustapoja ovat vismuttitrioksidin ja vetyfluoridin välinen reaktio tai saostaminen vismuttinitraatin vesiliuoksesta fluoridisuolojen avulla.Vismuttitrifluoridista voidaan valmistaa muita vismuttiyhdisteitä kuten vismuttipentafluoridia. ==Lähteet== Luokka:Fluoriyhdisteet Luokka:Vismuttiyhdisteet
Kirkkopuistikko

Kirkkopuistikko () on yksi Vaasan ydinkeskustan puistokaduista. Etelä- pohjoissuuntainen, noin kilometrin mittainen katu katkeaa Vaasan kirkkokorttelin kohdalla Vaasanpuistikon ja Hovioikeudenpuistikon välillä ja jatkuu taas kirkon toisella puolella. Katu alkaa Pikkukadun kulmasta lähellä Onkilahden rantaa ja päättyy Kasarmikatuun Kasarmintorin kohdalla. Pikkukadun ohella muut poikkikadut ovat Museokatu, Kirjastonkatu, Hietasaarenkatu ja Hovioikeudenpuistikko sekä kirkon eteläpuolisella osuudella Vaasanpuistikko, Rauhankatu ja Kasarminkatu. Vaasan kaupunginarkkitehti Carl Axel Setterbergin vuoden 1855 asemakaavaan suunnittelema viiden puistokadun kokonaisuus – Hovioikeudenpuistikko, Kauppapuistikko, Kirkkopuistikko, Korsholmanpuistikko ja Vaasanpuistikko – kuuluu Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.. Viitattu 1.10.2017. ==Merkittäviä rakennuksia== *Kirkkopuistikko 0 (oik. Wolffintie): Vaasan Sähkön uusi pääkonttori, Heikki Aitoaho ja Sami Rintamäki 2015 *Kirkkopuistikko 2: suojeltu puutalo *Kirkkopuistikko 4: Vaasan Sähkön entinen pääkonttori, Carl Schoultz 1930 *Kirkkopuistikko 6 (Museokatu 8): kerrostalo, Keijo Petäjä 1954 *Kirkkopuistikko 8:n kohdalla katukaivon puukatos kadun keskellä *Kirkkopuistikko 10 Luther-kirkko *Kirkkopuistikko 11–13: Vasa övningsskola *Kirkkopuistikko 16: Wasa Teaterin kansliarakennus (1713) *Kirkkopuistikko 22 (Hovioikeudenpuistikko 7): Suomen Pankin talo eli Ritzin talo, J. S. Sirén 1949–1952 *Kirkkopuistikko 21 (Hovioikeudenpuistikko 9): apteekin talo, Carl Axel Setterberg *Kirkkopuisto: Vaasan kirkko, Carl Axel Setterberg 1862 *Kirkkopuistikko 26: kaupungin virastotalo, Asko Halme 1979 *Kirkkopuistikko 27: Kirkkopuistikon yläaste ja lukio, ent. Yhteislyseo ja Tyttölyseo, Alfred Wilhelm Stenfors 1909 *Kirkkopuistikko 31: kerrostalo, Arvo O. Aalto 1959. *Kirkkopuistikko 33: Merenkurkun koulu *Kasarmintori: Pyhän Nikolaoksen ortodoksikirkko ==Lähteet== Luokka:Vaasan kadut Luokka:Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa
Korsholmanpuistikko

Korsholmanpuistikko () on yksi Vaasan keskustan viidestä leveästä puistokadusta. Puolitoista kilometriä pitkä katu kulkee lännestä itään Vaasan keskustan eteläosassa, Rantakadulta Vaasan vankilan kulmalta Kasarmintorin etelälaitaa yli Kauppapuistikon aina Ratakadulle saakka. Muut poikkikadut ovat Koulukatu, Läntinen ja Itäinen Kasarmintori, Raastuvankatu, Pitkäkatu, Asemakatu, Klemetinkatu ja Mäkikaivontie. Merkittäviä rakennuksia Korsholmanpuistikon varrella ovat muun muassa Keskuskoulu Raastuvankadun kulmassa (Ingvald Serenius 1938), Oikeustalo ja Poliisitalo Mäkikaivontien kulmassa (LPR-arkkitehdit 1994, Tapio Keiramo 2003) sekä kerrostalot numerossa 1 (Rantakatu 20, Elma ja Erik Lindroos 1967), numerossa 3 (Koulukatu 48–50, Sulo Kalliokoski 1966), numerossa 4 (Koulukatu 52, Kaj Englund 1963), numerossa 11 (Kauppapuistikko 32, Karl Erik Ivars 1969), numerossa 12 (E. Niemelä 1963), numerossa 14 (Kauppapuistikko 35, L. K. Aarnio 1952), numerossa 16 (Wegelius & Kiili 1978), numerossa 21 (Pitkäkatu 69, Iikka Martas 1960) ja numerossa 36 (Klemetinkatu, J. V. Tuomela 1945). Modernien rakennusten lisäksi Korsholmanpuistikolla on säilynyt paljon vanhoja puutaloja. Vaasan kaupunginarkkitehti Carl Axel Setterbergin vuoden 1855 asemakaavaan suunnittelema viiden puistokadun kokonaisuus – Hovioikeudenpuistikko, Kauppapuistikko, Kirkkopuistikko, Korsholmanpuistikko ja Vaasanpuistikko – kuuluu Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.. Viitattu 1.10.2017. Korsholmanpuistikon itäpäästä on suunniteltu maasiltayhteyttä rautatien yli Klemettilään. ==Lähteet== Luokka:Vaasan kadut Luokka:Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa
Erik Relander

Erik Fredrik Felix Relander (2. lokakuuta 1937 Äänekoski – 7. kesäkuuta 2011 Jyväskylä) oli suomalainen historian opettaja ja paikallis- ja järjestöhistorioiden kirjoittaja.Erik Relander, Helsingin Sanomat muistot 24.6.2011Erik Relander - kuka hän oli? Äänekosken Pukkimäen asuntoalueen sivustoSuomen urheilutietäjät ry : Erik Relander 1937–2011 Relanderin vanhemmat olivat Äänekoski Oy:n palveluksessa olleet konttoristi Georg Relander ja pääkirjanpitäjä Kerttu Relander. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta ja toimi sitten historian ja yhteiskuntaopin opettajana Oulunkylän yhteiskoulussa 1962–2000. Hän opetti myös ammatinvalinnanohjausta ja puutöitä. Relander oli opettajana lisäksi peruskoulun yläasteella ja Virkailijain kansalaisopistossa Helsingissä. Hän jäi eläkkeelle vuonna 2000 ja muutti sitten takaisin Äänekoskelle. Relander kirjoitti äänekoskelaisten urheiluseurojen historiikkeja, Sähkö-Aro Oy:n perustajan ja toimitusjohtajan Pentti Aron (1922–2009) elämäkerran, Oulunkylän yhteiskoulun historiateoksen sekä teoksen Äänekoskea ja äänekoskelaisia jossa kuvattiin Äänekosken kehittymistä 1900-luvun alusta 1960-luvulle saakka. Relander oli vuonna 1988 perustetun Suomen Urheilutietäjät ry:n ensimmäinen ja pitkäaikainen puheenjohtaja ja hän oli useita vuosia Vuoden urheilukirjan valintalautakunnan jäsenenä.Pentti Aro, Helsingin Sanomat muistot 14.3.2009 == Teoksia == * Miten teollistuminen vaikutti äänekoskelaisyhteiskuntaan : tutkielma Suomen historian laudatur-arvosanaa varten. Jyväskylän yliopisto 1965 * Oulunkylän yhteiskoulu 50 vuotta 1924-1974. Oulunkylän yhteiskoulu, Helsinki 1974 * Kumpu 6:sta maailmalle : tarinoita Oulunkylän koulusta : Oulunkylän yhteiskoulu 1924-1999. Oulunkylän yhteiskoulu, Helsinki 1999 * Äänekosken äkkilähtö : Äänekosken urheilijat 1932-2002. Äänekosken urheilijat, Äänekoski 2002 * Sata vuotta huimaa toimintaa : Äänekosken Huima 1904-2004. Äänekosken Huima, Äänekoski 2004 * Sähkömies ja pilvenveikko : Pentti Aron elämäntarina. Pentti Aro, Helsinki 2004 * Oulunkylän Leijonat : Lions Club Helsinki/Oulunkylä 1961-2005. Lions Club Helsinki/Oulunkylä, Helsinki 2005 * Äänekoskea ja äänekoskelaisia. Äänekosken Urheilijat / ÄU:n veteraanit, Äänekoski 2010 == Toimitustöitä == * Äänekosken urheilijat : yleisurheilu 1932-2007 : saavutuksia, historiaa ja kaikkien aikojen tilastot 75 vuoden ajalta ; toimittajat Erik Relander ja Arvo Siltanen. Äänekosken urheilijat, Äänekoski 2007 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Tiivistelmä Erik Relanderin vuonna 1965 laatimasta tutkielmasta Miten teollistuminen vaikutti äänekoskelaisyhteiskuntaan, Äänekosken Pukkimäen asuntoalueen sivusto * Poikavuosieni Piilolanniemi, Erik Relanderin kirjoitus vuodelta 2007, Äänekosken Pukkimäen asuntoalueen sivusto Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
Julma leikki (elokuva)

Julma leikki () on yhdysvaltalainen kauhuelokuva vuodelta 2017. Elokuva perustuu Stephen Kingin samannimiseen romaaniin, jossa nainen jää loukkuun syrjäiseen mökkiin aviomiehen kuoltua kesken lemmenhetken. Romaanin vuoden 1992 ilmestymisestä saakka tarinaa pidettiin pitkään mahdottomana sovittaa elokuvaksi sen sisältönsä vuoksi. Julma leikki sai ensi-iltansa Netflixissä 29. syyskuuta 2017. Julma leikki sai kriitikoilta positiivisen vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivustolla elokuva on saanut keskiarvoksi 91% perustuen 76 arvioon; sivusto kiteyttää elokuvan näin: "Carla Gugino kannattelee uraauurtavalla tulkinnallaan Julman leikin minimaalista jännitystä." Metacritic -sivustolla elokuva on saanut keskiarvoksi 77/100 perustuen 12 arvioon. Stephen King itse on kutsunut elokuvaa "hypnoottiseksi, kauhistuttavaksi ja mahtavaksi" sen jälkeen kun oli nähnyt elokuvasta raakamateriaalia. == Juoni == Pariskunta Jessie ja Gerald Burlingame matkustaa syrjäiselle mökille saadakseen suhteeseensa uutta jännitystä. Seksileikin yhteydessä Jessie antaa miehensä kahlita hänet käsiraudoilla vuoteeseen, mutta mies saa sydänkohtauksen ja Jessie jää yksin jumiin mökkiin. Hän joutuu kamppailemaan kipujen, näkyjen ja synkkien lapsuusmuistojen kanssa eikä pian tiedä mikä on totta ja mikä ei. == Rooleissa == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Julma leikki – Netflix Luokka:Vuoden 2017 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Stephen Kingin teoksiin perustuvat elokuvat Luokka:Netflix- alkuperäiselokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset psykologiset jännityselokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset kauhuelokuvat
Elle (nimi)

Elle on naisen etunimi. Nimi on syntynyt lyhentymänä nimestä Eleanor tai muista El-alkuisista nimistä, kuten Elisabet ja Elina. Lisäksi nimen syntyyn on saattanut vaikuttaa ranskan kielen feminiininen yksikön 3. persoonan pronomini elle (’hän’ naisesta puhuttaessa). Suomessa nimi on ollut käytössä ainakin 1800-luvulta saakka. Suomessa nimi esiintyy myös yhdysnimen osana, esimerkiksi nimissä Elle-Maaret ja Marielle. Vuoden 2019 loppuun mennessä se on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu 3 143 henkilölle, joista yli puolet on 2000-luvulla syntyneitä. Vuodesta 2020 lähtien Ellen nimipäivä on suomenkielisen kalenterin mukaan 10. helmikuuta. Elle on Suomessa myös lappilainen tai saamelainen nimi, ja saamenkielisessä kalenterissa nimi on ollut samalla päivällä jo aikaisemmin. == Tunnettuja Elle-nimisiä == * Elle Andersdatter (1600–1643), tanskalainen porvarisrouva ja virsirunoilija * Elle Fanning (s. 1998), yhdysvaltalainen näyttelijä * Elle Fowler, oik. Lisa Fowler (s. 1988), yhdysvaltalainen muotia ja kauneudenhoitoa käsittelevän YouTube- kanavan perustaja * Elle King, oik. Tanner Elle Schneider (s. 1989), yhdysvaltalainen laulaja, lauluntekijä, televisioesiintyjä ja näyttelijä * Elle Kull (s. 1952), virolainen näyttelijä ja Riigikogun jäsen * Elle Logan (s. 1987), yhdysvaltalainen soutaja * Elle Macpherson (s. 1964), australialainen malli, näyttelijä ja liikenainen * Elle-Máijá Tailfeathers (s. 1986), kanadalainen kainaimustajalka- ja saamelaistaustainen näyttelijä, tuottaja ja elokuvantekijä * Elle Márjá Vars, Ellen Marie Vars (s. 1957), norjansaamelainen kirjailija ja runoilija == Kuvitteellisia Elle-nimisiä == * Elle Bishop, televisiosarjassa Heroes * Elle Pulkkinen,Tarinassa Ellen painajainen == Lähteet == Luokka:Etunimet
Darin de Paul

Darin De Paul (s. 7. marraskuuta) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja ääninäyttelijä, joka on pääosin tehnyt äänirooleja videopeleihin, kuten Skylanders: Giants, Final Fantasy XV, World of Warcraft: Warlords of Draenor ja Overwatch. ==Ura== De Paul alkoi työskentelemään näyttelijänä 1981 esiintyen aluksi teatterissa ja televisiomainoksissa. Sittemmin 1989–1991 välisenä aikana hänet nähtiin televisiosarjassa Miami Vice ja elokuvissa Oopperan kummitus ja American Tiger. De Paul esiintyi vielä 2003 televisiosarjassa Kova laki, kunnes siirtyi tekemään äänirooleja näytelmäroolien sijaan. Hän teki aluksi sivuääniä Robots animaatioelokuvaan 2005 ja sittemmin pienempiä äänirooleja. De Paul esiintyi välissä myös Oscar- ehdokkuuden saaneessa elokuvassa Julie & Julia. Vuotta myöhemmin 2010 hän koe- esiintyi Skylanders: Giants videopeliä varten. De Paul sai valita kolme hahmoa, joille hän saisi luoda äänen. Näistä ääniroolittajat valitsivat De Paulin olevan Gill Grunt.The voice of Reinhardt: Interview with Darin De Paul breakthegame.net 30.10.2016 Viitattu 1.10.2017 De Paul jatkoi roolissaan myös videopelissä Skylanders: SWAP Force ja Skylanders: Trap Team. Pelien jälkeen hänet kuultiin myös Judge Dreddin äänenä lyhytanimaatiosarjassa Judge Dredd: Superfiend. Sittemmin 2016 De Paul oli Overwatch -videopelissä Reinhardtin äänenä ja yhden jakson verran Sinestron äänenä Justice League Action lyhytanimaatiosarjassa. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset teatterinäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset ääninäyttelijät Luokka:Elävät henkilöt