EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Jussi Pohjakallio

Onni Juhani (Jussi) Pohjakallio (11. joulukuuta 1930 Helsinki – 12. maaliskuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen valokuvaaja ja valokuvalaboratorioyrittäjä,Sartti, Seija: Kuolleita: Valokuvaaja Jussi Pohjakallio – Kuvan tekniikan ja sisällön tinkimätön taituri. (Maksullinen artikkeli.) Helsingin Sanomat 17.3.1990. Viitattu 18.5.2018. professori Onni Pohjakallion poika. Voimistelunopettajaksi kouluttautunut Jussi Pohjakallio pääsi 1950-luvun puolivälissä Yhtyneisiin Kuvalehtiin lehtikuvaajaksi ja erikoistui urheilukuvaukseen. Lehtikuvauksesta Pohjakallio siirtyi mainosvalokuvauksen pariin, kunnes valokuvausuransa kolmannessa vaiheessa erikoistui värivalokuvien ammattitason kehitys- ja vedostuspalveluihin Sonck & Pohjakallio Ky:ssä ja Värilaboratorio Jussi Pohjakallio Oy:ssä. Pohjakallio myi studionsa vuonna 1986 kuultuaan sairastavansa leukemiaa. ==Teoksia== *Tunnettuja suomalaisia, yhdessä Kauko Kareen kanssa. Karisto 1963. *Äidin kulta, yhdessä Matti Santavuoren kanssa. Karisto 1964. *Hopealinja, kulttuuri- Suomen vesireitti, yhdessä Eero Saurin kanssa. Karisto 1967. *Perhokalastus: perhot ja perhonsidonta, Walter Aunesluoman kanssa. WSOY 1973. *Kiviranta, Graafinen laitos. Kiviranta 1971. ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== * Grönroos, Reija: Ei tullut mäenlaskijaa vaan ylioppilas ja lehtikuvaaja: Jussi Pohjakallio Suomen Kuvalehden ja ulkomaisten kuvalehtien valokuvaajana 1950-luvun puolivälistä 1960-luvun puoliväliin. Tiedotusopin pro gradu, Tampereen yliopisto. * Luokka:Suomalaiset valokuvaajat Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 1990 kuolleet
Lyijysorsa

Lyijysorsa (Chenonetta jubata) on Australiassa elävä sorsalintu, joka on nykyisin sukunsa ainoa elossa oleva laji. == Koko ja ulkonäkö == Lyijysorsa kasvaa 44–56 cm pitkäksi ja painaa 552–984 grammaa. Koiraan selkä, vatsa ja pyrstö ovat mustat, kyljet lyijynharmaat. Pää on ruskea, ja niskassa on irokeesinkaltainen harja, jonka lintu voi pörhistää soitimella ollessaan. Naaraan pää on vaaleampi ja vartalon värierot pienemmät. == Levinneisyys == Lyijysorsan varsinainen levinneisyysalue on Australiassa. Harhailijoita tavataan myös Uudessa Seelannissa ja Papua Uusi-Guineassa. == Lähteet == Luokka:Sorsat
Adjungoitu matriisi

Adjungoitu matriisi voi tarkoittaa seuraavia: * adjungoitu matriisi, hermitoitu matriisi eli konjugaattitranspoosi, annetun matriisin kompleksikonjugaatin transpoosi * adjungoitu matriisi eli liittomatriisi, annetun matriisin alideterminanteista muodostetun kofaktorimatriisin transpoosi
4-hydroksikumariini

4-Hydroksikumariinit ovat kumariinista johdettuja K-vitamiinin antagonisti antikoagulantteja. Ne on johdettu kumariinista (kromen-2-oni) lisäämällä hydroksiryhmä 4-kohtaan, mistä nimi "4-hydroksikumariini" (eli "4-hydroksikromen-2-oni"), ja sitten lisäämällä aromaattinen komponentti 3-kohtaan, joka komponentti tarvitaan antikoagulanttiaktiviteettiin. 4-Hydroksikumariinien toiminta perustuu niiden kykyyn keskeyttää sykli, jossa K-vitamiini muuttuu K-vitamiini-epoksidiksi ja takaisin K-vitamiiniksi estämällä VRORC1-proteiinin (K-vitamiini epoksidi reduktaasi proteiini) toiminnan. Tällöin K-vitamiinin tasot veressä laskevat ja hyytymistekijöiden synteesi häiriintyy kunnes veri ei enää hyydy.K-vitamiinit ja hyytyminen Archive.org == Rakennekaavoja == : Kumariini Ei vaikuta hyytymistekijöihin 4-hydroksikumariini Ei vaikuta hyytymistekijöihin (Karsinogeeni) Varfariini (Antikoagulantti) Fenprokumoni (Antikoagulantti) Dikumaroli (Antikoagulantti) Asenokumaroli (Antikoagulantti) : Brodifakumi (Rodentisidi) 3-kohtaan lisätty osa tekee molekyylistä rasvaliukoisen, minkä takia se säilyy elimistössä pitkän aikaa. Bromadioloni (Rodentisidi) Flokumafeeni (Rodentisidi) Kumatetralyyli (Rodentisidi) Difenakumi (Rodentisidi) == Lähteet == == Aiheesta muualla == *PubChem: 4-hydroxycoumarin *Human Metabolome Database: 4-Coumaryl alcohol *DrugBank: 4-hydroxycoumarin *Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): 4-Hydroxycoumarin *ChemBlink: 4-Hydroxycoumarin Luokka:Laktonit
Etiopianhansu

Etiopianhansu (Cyanochen cyanoptera) on harvinainen sorsalintu, joka on sukunsa ainoa laji. == Koko ja ulkonäkö == Etiopianhansu kasvaa 60–75 cm pitkäksi. Sen ruskeankirjava höyhenpeite maastoutuu linnun maassa ollessa hyvin, mutta lennossa näkyvät taivaansiniset siipiläikät. == Levinneisyys == Etiopianhansua tavataan Etiopian ylänköalueella, jonka korkeus vaihtelee 1500 ja 4500 m välillä. Se elää ruohoniityillä ja laitumilla, yleensä jokien tai suoalueiden lähellä. == Lisääntyminen == Etiopianhansun lisääntymisaika vaihtelee usein riippuen korkeudesta, jolla yksilöt elävät. Pesintäaika ajoittuu kesäkuun ja syyskuun välille, jolloin naaras munii 2–4 munaa ja hautoo niitä 28 vuorokauden ajan. == Ravinto == Etiopianhansu käyttää ravinnokseen pääasiassa selkärangattomia eliöitä, nuijapäitä ja pieniä kaloja. == Lähteet == Luokka:Sorsat
Jonni Vauhkonen

Jonni Vauhkonen (1. tammikuuta 1975 Suonenjoki) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkohyökkääjä. SM-liigassa hän pelasi yhdeksän kauden aikana yhteensä 328 ottelua tehoin 30+32=62. Vauhkonen voitti urallaan yhden SM- pronssin Rauman Lukossa vuonna 1996. Chicago Blackhawks varasi Vauhkosen NHL:ään viidennellä kierroksella varausnumerolla 128. vuonna 1993. Hän ei kuitenkaan koskaan pelannut Pohjois-Amerikassa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Chicago Blackhawksin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ulpianus

pienoiskuva|upright|Ulpianuksen patsas Brysselin oikeuspalatsissa Belgiassa. Domitius Ulpianus (k. 228) oli roomalainen juristi. Ulpianus syntyi Foinikian Tyroksessa. Hän oli kuuluisan juristin Papinianuksen oppilas ja toimi Severusten hallitsijasuvun keisarien alaisuudessa eri viroissa. Hän joutui maanpakoon keisari Elagabaluksen valtakaudella, mutta palasi keisari Severus Alexanderin valtakaudella ja toimi pretoriaaniprefektinä vuodesta 222 lähtien. Pretoriaanit surmasivat Ulpianuksen vuonna 228 hänen yritettyään rajoittaa heidän valtaansa. Ulpianuksen juridinen tuotanto koostuu pääasiassa aiempien juristien kirjoitusten esittelystä ja kommentoinnista. Hän kirjoitti 81 osaisen teoksen Ad edictum, joka käsitteli preettorin ediktejä, 51 osaisen teoksen Ad Sabinum, joka käsitteli roomalaista siviilioikeutta, ja useita muita kirjoituksia. Yli kolmasosa bysanttilaisen Corpus iuris civilis -lakikokoelman Digesta-osasta on peräisin Ulpianuksen tuotannosta. Ulpianus tunnetaan etenkin tekemästään erottelusta julkista etua koskevaan julkisoikeuteen ja yksityisiä etuja koskevaan yksityisoikeuteen. Vuonna 426 keisari Theodosius II nimesi Ulpianuksen yhdessä Gaiuksen, Papinianuksen, Pauluksen ja Modestinuksen kanssa yhdeksi viidestä juristista, joiden mielipiteillä oli oikeudellinen auktoriteetti. == Lähteet == Luokka:Roomalaiset juristit Luokka:Roomalaiset henkirikosten uhrit Luokka:Vuonna 228 kuolleet
Ultima ratio regum

Ultima ratio regum, kuninkaiden viimeinen keino, on latinankielinen kirjoitus, joka luki Richelieun valtakaudella 1624–1642 valetuissa kanuunoissa. Preussin kanuunoissa sitä käytettiin vuodesta 1742 muodossa ultima ratio regis.WSOY Iso tietosanakirja 10, s. 24, WSOY 1997 ISBN 951-0-20163-4 == Lähteet == Luokka:Latinankieliset fraasit
Stadion Hohe Warte

Stadion Hohe Warte on Itävallan pääkaupungissa Wienissä sijaitseva jalkapallostadion. Nykyään se toimii First Vienna FC:n sekä amerikkalaista jalkapalloa pelaavan Raiffeisen Vikings Viennan kotikenttänä. Lisäksi stadionilla pelataan rugbya. Vuonna 1921 valmistunut Hohe Warte -stadion sijaitsee samannimisellä mäellä Wienin pohjoisosassa Heiligenstadtin kaupunginosassa. Sen kapasiteetti oli alun perin 85 000 katsojaa, mikä teki Hohe Wartesta yhden Euroopan suurimmista stadioneista. Se toimi Itävallan jalkapallomaajoukkueen kotikenttänä vuoteen 1931 saakka, jolloin nykyisinkin käytössä oleva Praterstadion valmistui. Hohe Wartella järjestettiin myös muun muassa nyrkkeilyotteluita sekä oopperanäytöksiä.Stadiongesichte First Vienna FC. Viitattu 10.10.2013. Hohe Warte on rakennettu amfiteatterin muotoon, niin että kenttää ympäröi kolmelta sivustalta nurmipintainen rinnekatsomo. Ainoastaan yhdellä sivustalla on katsomorakennus. Vuodesta 2005 lähtien rinnekatsomot ovat olleet suljettuina turvallisuussyistä, joten stadionin nykyinen yleisökapasiteetti on vain 5 500 henkeä. Paikoista suurin osa on pääkatsomossa, lisäksi rinteeseen on tehty pieni teräsrakenteinen katsomo. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Itävallan jalkapallostadionit Luokka:Wienin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Wienin urheilu
Ylermi Runko

Ylermi Yrjö Runko (13. kesäkuuta 1927 Helsinki – 7. lokakuuta 2013 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, osuusliike Elannon pitkäaikainen pääjohtaja. Hän vaikutti myös pitkään Helsingin kunnallispolitiikassa. Runko oli yksinhuoltajaäidin poika Helsingin Kalliosta. Hän valmistui merkonomiksi vuonna 1949 ja jatkoluokan suoritettuaan diplomimerkonomiksi 1950 Suomen Liikemiesten Kauppaopistosta. Hän sai ensimmäisen vakituisen työpaikkansa Elannosta 1950. Hän työskenteli koko työuransa Elannossa ja jäi 1990 eläkkeelle pääjohtajana. Rungon ensimmäinen toiminimike oli konttorin työnsuunnittelija (1950–1952), josta hän yleni reikäkorttiosaston päälliköksi (1953–1956). Hän toimi konttoripäällikkönä vuosina 1957–1964 ja hallinnollisena johtajana 1965–1967. Tie pääjohtajaksi avautui vuonna 1968, kun pääjohtajaksi alun perin valittu Mauno Koivisto saikin viran Suomen Pankista. Runko koki olevansa Elannon pitkäaikaisen toimitusjohtajan ja suuruuden luojan Väinö Tannerin perinteen vaalija. Hän jopa säilytti työhuoneessaan Tannerin aikaiset huonekalut. Elannolla oli vankka omaisuus omien kiinteistöjen muodossa, mutta itse liiketoiminnalla meni Rungon kauden loppuaikoina yhä huonommin. Muulla edistysmielisellä osuustoiminnalla meni vielä huonommin, ja Elantoa yritettiin saada 1980-luvun alussa mukaan osuusliikkeiden suurfuusioon. Runkoa yritettiin tämän mukaan taivutella muun muassa lupaamalla hänelle vuorineuvoksen arvo. Elanto jättäytyi pois fuusiosta, koska pelkona oli varallisuuden ajautuminen muiden velkoihin. Runko yritti viedä Elantoa S-ryhmään, mutta tieto neuvotteluista Helsingin Osuuskaupan pääjohtajan Pentti Pasurin kanssa vuoti ennenaikaisesti julkisuuteen ja yritys raukesi. Myöhemmin eläkkeellä ollessaan Runko sai seurata HOK-Elannon syntyä, joka vastasi pitkälti hänen aikaisempia ajatuksiaan. Tätä ennen hän joutui näkemään myös Elannon ajautumisen yrityssaneeraukseen 1990-luvun alun laman aikana. Kunnallispolitiikassa Runko toimi vuodesta 1968 Helsingin kaupunkisuunnittelulautakunnan puheenjohtajana 25 vuoden ajan. Hän kannatti reipasta rakentamista ja oli valmis sallimaan Helsinkiin korkeitakin rakennuksia. Lisäksi hän kannatti Helsingin metron rakentamista ja tietulleja. Eläkevuosinaan hän oli Suomen näkyvimpiä sosiaalidemokraattisia EU-jäsenyyden vastustajia, ja hän oli aktiivinen jäsenyyttä vastustavassa Suomen Itsenäisyysseurassa. Stadin slangi ry nimesi Rungon Stadin Kundiksi vuonna 1997. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset osuustoimintaliikkeen vaikuttajat Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet Luokka:Suomalaiset EU-kriitikot
Akuutti (ohjelma)

Akuutti on Ylen kanavilla vuodesta 1994 esitetty terveysohjelma. Se tarjoaa katsojille tutkittua tietoa terveydestä, oivalluksia ja tuoreita näkökulmia hyvinvoinnista sekä koskettavia tarinoita. Akuutin ohjelmapaikka on Yle TV1:llä tiistaisin iltakahdeksalta. Lisäksi Akuutti näkyy Yle Areenassa. Ohjelmalla on viikoittain yli 400 000 katsojaa. Akuuttia tuotetaan Helsingissä, mutta sitä kuvataan ympäri Suomea. Ohjelman tuottajana toimii Tarja Haapala-Easton. Juontaja oli pitkään Karin Mariola. Akuuttia tuotettiin aiemmin Oulussa. Elokuussa 2016 Yle ilmoitti siirtävänsä tuotannon Helsinkiin ja irtisanovansa Oulun ohjelmantekijät. Osalle heistä tarjottiin siirtoa Helsinkiin.Yle irtisanoo valtionpalkinnon saaneen terveysohjelma Akuutin työntekijät – osalle tarjottu töitä Helsingistä, Helsingin Sanomat 11.10.2016. Viitattu 3.12.2016. 2000-vuosikymmenellä "Akuutin omalääkäri" Risto Laitila vastasi ohjelmassa katsojien lähettämiin terveys- ja sairausaiheisiin kysymyksiin. Akuutissa oli myös sarja fiktiivisestä "luulotautisesta Martista", joka virheellisesti uskoi sairastuneensa milloin mihinkin sairauteen, josta sitten lääkäri kertoi. Vuonna 2005 opetusministeriö myönsi ohjelman tekijäryhmälle Valtion tiedonjulkistamispalkinnon. Palkinnon perusteluissa kiitettiin esimerkiksi ohjelman ja katsojien välistä vuorovaikutusta. Akuutti on saanut myös Neurologiasäätiön tunnustuksen vuonna 2003 ja Invalidiliiton Kunniakämmen-palkinnon vuonna 2004. Vuonna 2005 Sydäntutkimussäätiö myönsi Akuutille tiedonjulkistamispalkinnon sydän- ja verisuonisairauksien tieteenalalla. Toisaalta Skepsis myönsi vuonna 2000 Akuuttia tekevälle työryhmälle Huuhaa-palkinnon "uskomuslääkintää koskevan tiedon yksipuolisesta ja kritiikittömästä tarjoamisesta." ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Akuutti Ylen sivuilla Luokka:1990-luvun suomalaiset televisiosarjat Luokka:2000-vuosikymmenen suomalaiset televisiosarjat Luokka:2010-luvun suomalaiset televisiosarjat Luokka:Makasiiniohjelmat Luokka:Yle TV2:n televisio-ohjelmat Luokka:Yle TV1:n televisio-ohjelmat
Hiitolampi

Hiitolampi (; ) on maaseututaajama Karjalan tasavallan Louhen piirin Malinavaaran kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee samannimisen lammen rannalla kymmenen kilometriä Malinavaarasta koilliseen. Taajamassa on 107 asukasta (vuonna 2010)Generalnyi plan, s. 41.. Hiitolampi on yksi Tšuupan kaivoshallinnon yhteyteen 1920–1930-luvuilla syntyneistä asutuksista. Neuvostoaikana sillä oli kaupunkimaisen taajaman status (vuodesta 1952). Taajamasta johtaa asfaltoitu maantie Malinavaaran kautta TšuuppaanGeneralnyi plan, s. 14, 100.. Linja-autoyhteyksiä ei oleGeneralnyi plan, s. 102.. Hiitolampi koostuu kortteleittain rakennetuista matalista asuintaloista, joista osa on varustettu vesijohdolla ja keskuslämmityksellä. Palveluihin kuuluvat lääkintäasema, kauppa ja posti.Generalnyi plan, s. 15–16, 47. Taajamassa toimii Venäjän geologisten tutkimusten yliopiston tutkimusasemaGeneralnyi plan, s. 46.. Lähistöllä sijaitsee mikrokliini- ja kvartsikaivosGeneralnyi plan, s. 39.. ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Louhen piirin asutut paikat
Ala-Puulonki

Ala-Puulonki () on kylä Karjalan tasavallan Louhen piirin Malinavaaran kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Vienanmeren Tšuupanlahteen laskevan Puulonkijoen suussa neljä kilometriä Malinavaarasta itäänGeneralnyi plan, s. 15.. Kylässä on 37 asukasta (vuonna 2010)Generalnyi plan, s. 41.. Puulonki mainitaan nelitaloisena uudiskylänä 1900-luvun alussa. Tuolloin se kuuluu Kieretin volostiin ja myöhemmin Tšuupan kyläneuvostoon. Kylän asukkaat olivat etupäässä karjalaisia. Ala-Puulongin kautta kulkee Tšuupan, Malinavaaran ja Hiitolammen välinen asfaltoitu maantieGeneralnyi plan, s. 14, 100.. Kylästä on linja-autoyhteys TšuuppaanGeneralnyi plan, s. 63.. Palveluihin kuuluu kauppa. Kylässä toimii kalastajille palvelujaan tarjoava retkeilymajaGeneralnyi plan, s. 45.. Lähistöllä on kaksi kivikautista asuinpaikkaaGeneralnyi plan, s. 70.. ==Lähteet== * ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Ala-Puulonki Karjalan tasavallan matkailusivustolla Luokka:Louhen piirin asutut paikat
Mustajoki (Louhen piiri)

Mustajoki () on kylä Karjalan tasavallan Louhen piirin Malinavaaran kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Vienanmeren Mustalahteen laskevan samannimisen joen suussaGeneralnyi plan, s. 16. 28 kilometriä Malinavaarasta luoteeseen. Kylässä on yhdeksän asukasta (vuonna 2010)Generalnyi plan, s. 41.. Mustajoen kuusitaloinen kylä mainitaan vuoden 1563 veroluettelossa. Se toimi aikoinaan Vienanmeren Karjalanrannan ja Turjanrannan välisen tavaraliikenteen välityspaikkana. Kieretin volostiin kuuluneessa kylässä oli 1900-luvun alussa 52 taloa ja 325 asukasta, volostihallinto, kyytiasema, kirkko ja koulu. 1920- ja 1930-luvuilla Mustajoki oli Kantalahden piiriin kuuluneen kyläneuvoston keskus. Sen asukkaat olivat etupäässä venäläisiä. Myöhemmin kyläneuvoston keskus siirrettiin Napapiirin asemalle. Vaikeapääsyiseen kylään johtaa talvitie Muurmannin radalta. Siellä on kirkko, hautausmaa, sähkö, lautasantenni ja yleisöpuhelin. ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Louhen piirin asutut paikat
Nilmijärvi

Nilmijärvi () on kylä Karjalan tasavallan Louhen piirin Malinavaaran kunnassa. Se sijaitsee samannimisen järven rannalla 18 kilometriä Malinavaarasta pohjoiseen. Kylässä ei ole vakituista asutusta (vuonna 2010)Generalnyi plan, s. 41.. Nilmijärvi mainitaan kaksitoistataloisena uudiskylänä 1900-luvun alussa. Tuolloin se kuuluu Kieretin volostiin ja myöhemmin Kantalahden piirin Mustajoen kyläneuvostoon. Kylän asukkaat olivat etupäässä karjalaisia. Nilmijärven ohi kulkee Pietarin ja Murmanskin väliseltä M18-valtatieltä Nilmilahteen haarautuva asfaltoitu maantieGeneralnyi plan, s. 14, 100.. Kylällä on historiallisen asutuksen status. Sen rakennusmuistomerkkeihin kuuluu kolme vanhaa asuintaloa. Lähistöllä on useita kivikautisia asuinpaikkoja.Generalnyi plan, s. 17, 70–72, 74. ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Louhen piirin asutut paikat
Nilmilahti

Nilmilahti (; ) on kylä Karjalan tasavallan Louhen piirin Malinavaaran kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Vienanmeren Mustalahteen laskevan Nilmijoen suussaGeneralnyi plan, s. 16–17. 23 kilometriä Malinavaarasta pohjoiseen. Kylässä on kaksi vakituista asukasta (vuonna 2010)Generalnyi plan, s. 41.. Nilmilahden kylä on syntynyt 1900-luvun alussa. Sen asukkaat olivat etupäässä karjalaisia. 1920- ja 1930-luvuilla kylä kuului Kantalahden piirin Mustajoen kyläneuvostoon. Kylään johtaa Pietarin ja Murmanskin väliseltä M18-valtatieltä haarautuva asfaltoitu maantieGeneralnyi plan, s. 14, 100.. Meren rannalla on laivalaituriGeneralnyi plan, s. 62.. Nilmilahdessa toimii Vienanmeren biologisen tutkimusaseman työntekijöiden perustama sukelluspalveluja tarjoava yritys Poljarnyi Krug hotelleineen, kylpylöineen ja delfinaarioineenGeneralnyi plan, s. 47, 85.. Kylässä on kauppaGeneralnyi plan, s. 17.. Kylän rakennusmuistomerkkeihin kuuluu 1900-luvun alussa pystytetty talo piharakennuksineen. Lähistöllä sijaitsee viisi kivikautista asuinpaikkaa.Generalnyi plan, s. 71–72, 74. ==Lähteet== * ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Nilmilahti Karjalan tasavallan matkailusivustolla * Poljarnyi Krug -sukelluskeskuksen sivusto Luokka:Louhen piirin asutut paikat
Napapiiri (rautatieasema)

Napapiiri () on Muurmannin radan rautatieasema Karjalan tasavallan Louhen piirin Malinavaaran kunnassa. Asemanseudulla on 30 asukasta (vuonna 2010)Generalnyi plan, s. 41.. Napapiirin asemalla pysähtyvät Louhen ja Kantalahden väliset paikallisjunat sekä joukko kaukojuniaGeneralnyi plan, s. 64.. Sieltä on tieyhteys Pietarin ja Murmanskin väliseltä M18-valtatieltä Nilmilahteen haarautuvalle maantielleGeneralnyi plan, s. 17.. Asemalla on metsänhoitoalueen konttori, rautatien muuntaja-asema ja kännykkämasto. Historiallisiin kohteisiin kuuluvat toisen maailmansodan aikana kaatuneiden neuvostosotilaiden hautapaikatGeneralnyi plan, s. 74.. Aikaisemmin Napapiiri oli Mustajoen kyläneuvoston keskus. ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Louhen piirin asutut paikat Luokka:Venäjän rautatieliikennepaikat
Westas Group

Westas Group on Länsi-Suomessa toimiva sahateollisuusyritys, jolla on kaksi sahaa: Raunion ja Pihlavan sahat. Sahat tuottavat vuodessa noin 450 000 m³ sahatavaraa männystä ja kuusesta. Yhtiöllä on asiakkaita yhteensä yli 30 maassa. Kotimaan lisäksi päämarkkina-alueita ovat Keski-Eurooppa, Pohjois- Afrikka ja Kaukoitä. Konsernin liikevaihto on noin 125 miljoonaa euroa ja se työllistää yli 150 henkilöä. Westas Groupin puunhankinta rakentuu Raunion ja Pihlavan sahojen metsäorganisaatioista. ==Tietoja yrityksestä== ===Historia=== Westas Group on perustettu 2013. Syyskuussa 2013 tehtyjen yrityskauppojen myötä Raunion Saha Oy, Raunio Bioenergia Oy sekä Pihlavan Saha Oy siirtyivät Westas Groupin omistukseen. ===Tuotanto ja tuotteet=== Westas Goupin sahat valmistavat mänty- ja kuusisahatavaraa. Bulkkisahatavaran lisäksi yhtiö on erikoistunut sydäntavarasta valmistettaviin erikoisdimensioihin, -mittoihin ja -kuivauksiin. Konsernin bioenergiayhtiö toimittaa metsähakkuilla sekä sahauksen sivutuotteena syntyvää metsäenergiaa alueen keskisuurten lämpölaitosten ja isojen voimalaitosten käyttöön. Polttoainetoimitusten ohella yhtiö myy purua kuivikekäyttöön ja kuorikatetta ympäristörakentamisen tarpeisiin. ===Toimipisteet=== Yhtiön sahat sijaitsevat Koski Tl:ssä ja Porissa. Konsernin pääkonttori sijaitsee Varsinais-Suomessa Koskella, josta Westas Groupin puunhankintaorganisaatiota johdetaan. Bioenergiayhtiöllä on viisi varastoterminaalia: Koskella, Nurmijärvellä, Paimiossa, Porissa, ja Vesilahdella. ===Omistus=== Westas Groupin omistaja ja toimitusjohtaja on Pekka Kopra ==Lähteet== *Westas Groupin internetsivut ==Aiheesta muualla== *http://www.raunio.fi *http://www.pihlavansaha.fi Luokka:Suomen sahateollisuus
Hans Hartung

Hans Hartung (21. elokuuta 1904 Leipzig, Saksa – 7. joulukuuta 1989 Antibes, Ranska) oli saksalais-ranskalainen taidemaalari. Hän oli myös mukana Ranskan muukalaislegioonassa. ==Elämä== Hartung syntyi Leipzigissa Saksassa taiteelliseen perheeseen. Hän arvosti jo varhain nuorena Rembrandtin ja Lovis Corinthin kaltaisten taiteilijoiden teoksia. Vuonna 1924 Hartung pääsi Leipzigin yliopistoon, jossa hän opiskeli filosofiaa ja taidehistoriaa. Hän opiskeli useasti Dresdenin taideakatemiassa, jossa hän jäljensi mestareiden maalauksia. Italian läpi suuntautuneen pyöräilyretken jälkeen Hartung muutti Pariisiin. Pariisissa Hartung tapasi muita taiteilijoita ja jatkoi tunnettujen mestareiden maalausten jäljentämistä. Vuonna 1928 Hartung vieraili Münchenissä, missä hän opiskeli maalaustekniikkaa Max Doernerin kanssa. Vuonna 1929 Hartung meni naimisiin taiteilija Anna-Eva Bergmanin kanssa. Hartungin töitä oli ensimmäistä kertaa esillä vuonna 1931 Dresdenissä. Hartungin isän kuoltua vuonna 1932 katkesivat hänen viimeisetkin siteet Saksaan. Hartung ei ollut tervetullut Natsi-Saksaan, sillä hänet leimattiin rappiolliseksi tämän edustaman taidesuuntauksen takia - taiteen joka oli ristiriidassa Natsi-Saksan ideologian kanssa. Vuonna 1935 vieraillessaan Berliinissä Hartungin tarkoituksena oli myydä teoksiaan, kun poliisi yritti pidättää hänet. Hartungin onnistui paeta maasta ystävänsä Christian Zervosksen avustuksella. Hartungin palattua Pariisiin pakolaisena, Hartung ja hänen vaimonsa erosivat toisistaan ja Hartung masentui. Hänen maalauksistaan tuli entistä abstraktimpia ja ne eivät myyneet hyvin. Hartungin ystävät yrittivät auttaa häntä taloudellisissa ongelmissa ja kuvanveistäjä Julio González tarjosi ateljeensa Hartungin käyttöön. Vuonna 1939 Hartung meni naimisiin Gonzálezin tyttären Robertan kanssa. ==Ranskan muukalaislegioonan aika ja kuolema== Joulukuussa 1939 Hartung liittyi Ranskan muukalaislegioonaan. Gestapo varjosti Hartungia ja Ranskan poliisi pidätti hänet seitsemän kuukauden ajaksi. Vapauduttuaan Hartung palasi muukalaislegioonaan mennäkseen taistelemaan Pohjois-Afrikkaan. Hartung menetti jalkansa taistelussa Belfortissa, minkä jälkeen hän sai Ranskan kansalaisuuden vuonna 1945. 1970-luvulla Hartung ja Anna-Eva Bergman menivät uudelleen naimisiin. Hartung kuoli 7. joulukuuta 1989 Pariisissa. Luokka:Saksalaiset taidemaalarit Luokka:Ranskalaiset taidemaalarit Luokka:Ranskan muukalaislegioonan sotilaat Luokka:Amputoidut henkilöt Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 1989 kuolleet
Pikkubambupyy

Pikkubambupyy (Bambusicola thoracicus) on aitokanoihin kuuluva Itä-Aasiassa tavattava kanalintulaji. ==Koko ja ulkonäkö== Kooltaan pikkubambupyy voi kasvaa noin 31 cm pitkäksi. Lajilla on kaksi alalajia, jotka eroavat toisistaan pään värityksen perusteella. Nimialalajilla B. t. thoracicus päälaki on ruskea, naamassa on harmaa juova ja kurkku on punaruskea. B. t. sonorivox -alalajin pää on suurimmaksi osaksi harmaa ja punaruskeaa väriä on vain hieman kurkussa. Lajin selkä ja siivet ovat keskiruskeat punaruskein pilkuin. B. t. sonorivox on tyypillisesti nimialalajia tummempi. Vatsastaan pikkubambupyy on väriltään vaalean kellertävän ruskea punaruskein pilkuin. Pikkubambupyyn nokka ja jalat ovat väriltään harmahtavan mustat. ==Levinneisyys ja elintavat== Pikkubambupyyn nimialalajia B. t. thoracicus tavataan Kiinasta ja Japanista ja B. t. sonorivox -alalajia Taiwanista. Lajin elinympäristöä ovat ikivihreiden metsien, kuten bambumetsien aluskasvillisuus, metsiköt ja ruohikkoa kasvavat pensaikot. Lajin ravintoa ovat pähkinät, siemenet, lehdet ja toisinaan myös pienet selkärangattomat eläimet. Pikkubambupyy pesii pensaan alle maahan tai puun juurelle. Naaras munii tyypillisesti 3-7 munaa. Pikkubambupyykannan kooksi sekä Kiinassa että Japanissa arvioidaan 10 000-100 000 yksilöä. ==Lähteet== Luokka:Aitokanat
Castle Stalker

Castle Stalker on pienellä saarella Skotlannissa sijaitseva linna, jonka rakennutti 1300-luvun alkupuolella MacDougallin klaani. Nykyisen ulkomuotonsa se sai Stewartin suvun omistusaikana 1440-luvulla. D. R. Stewart Allward osti linnan vuonna 1965 ja remontoi sen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Argyll ja Buten linnat
Karelski

Karelski (myös Karjala, ) on maaseututaajama Karjalan tasavallan Louhen piirin Malinavaaran kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Pirttijärven rannallaGeneralnyi plan, s. 16. 14 kilometriä Malinavaarasta luoteeseen. Taajamassa on kahdeksan vakituista asukasta (vuonna 2010)Generalnyi plan, s. 41.. Karelski on yksi Tšuupan kaivoshallinnon yhteyteen syntyneistä työläisasutuksista. Sen lähistöllä hyödynnettiin kiille- ja kvartsiesiintymiä. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen kaivos suljettiin ja taajama tyhjeni lähes kokonaan asukkaista. Taajama koostuu vailla säännöllistä asemakaavaa rakennetuista matalista asuintaloista. Sieltä on yhteys Pietarin ja Murmanskin väliseltä M18-valtatieltä Nilmilahteen haarautuvalle maantielle. Kaivoksen lakkauttamisen jälkeen Karelski jäi vaille sähköä, mutta nykyään sähkö tuotetaan dieselgeneraattorilla. ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Louhen piirin asutut paikat
Butch Warren

Edward Rudolph "Butch" Warren nuorempi (9. elokuuta 1939 – 5. lokakuuta 2013) oli yhdysvaltalainen jazzbasisti. Hänet löysi trumpetisti Kenny Dorham, ja hän tuli parhaiten tunnetuksi 1950–1960-lukujen levytyksistään. Hän esiintyi ja levytti muiden muassa Dexter Gordonin, Donald Byrdin, Herbie Hancockin, Sonny Clarkin ja Thelonious Monkin kanssa. Warren myös sävelsi omia kappaleitaan.The Washington Post: Edward ‘Butch’ Warren, Washington-born bassist, dies at 74 Warren lopetti muusikon uransa lähes kokonaan mielenterveysongelmien ja päihderiippuvuuden johdosta. Hän oli alun perin kotoisin Washingtonista (DC). Hän kuoli 74-vuotiaana keuhkosyöpää sairastettuaan. ==Diskografiaa== *Vertigo - Jackie McLean (1959) *Jazz Contemporary - Kenny Dorham (1960) *Leapin' and Lopin' - Sonny Clar (1961) *Royal Flush - Donald Byrd (1961) * High Hope! - Elmo Hope (Beacon) (1961) *Free Form - Donald Byrd (1961) *Takin' Off - Herbie Hancock (1962) *Go - Dexter Gordon (1962) *Preach Brother! - Don Wilkerson (1962) *Jubilee Shout!!! - Stanley Turrentine (1962) *A Swingin' Affair - Dexter Gordon (1962) *Feelin' the Spirit - Grant Green (1962) *No Room for Squares - Hank Mobley (1963) *Happy Frame of Mind - Horace Parlan (1963) *Exultation! - Booker Ervin(1963) *A New Perspective - Donald Byrd (1963) *Page One - Joe Henderson (1963) *The Turnaround - Hank Mobley (1963) *Miles & Monk at Newport - Thelonious Monk (1963) *Una Mas - Kenny Dorham (1963) *Straight No Filter - Hank Mobley (1963) *It's Monk's Time - Thelonious Monk (1964) *Holiday Soul - Bobby Timmons (1964) *The Walter Bishop Jr. Trio / 1965 - Walter Bishop, Jr. (1965) *Hipnosis - Jackie McLean (1965) == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset jazzmuusikot Luokka:Yhdysvaltalaiset kontrabasistit Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
John Hammond

John Hammond on kirjailija Michael Crichtonin luoma kuvitteellinen liikemies kirjassa Dinosauruspuisto. Hammondin hahmo esiintyy myös kirjaan perustuvassa, Steven Spielbergin ohjaamassa elokuvassa Jurassic Park sekä sen jatko-osassa Kadonnut maailma: Jurassic Park. Roolia esittää molemmissa elokuvissa Richard Attenborough. == Tarina == John Hammond syntyi kuvitteellisesti 14. maaliskuuta 1923. Hänet esitetään miljardöörinä, joka on kotoisin Skotlannista. Hän on InGenin (International Genetic Technologies, Inc.) perustaja ja puheenjohtaja. Tämä yritys on vastuussa Jurassic Park -hankkeesta. Syyskuun 1983 ja marraskuun 1985 välillä John Hammond keksi tutkimuksen, jota kutsutaan nimellä Hammond Foundation. Sen tarkoitus on saada yhdessä asianajaja Donald Gennaron kanssa 870 miljoonaa dollaria rahoitusta InGenin toimintaan ja elävän dinosauruksen luomiseen geenitekniikan avulla. Luokka:Tieteiskirjallisuuden henkilöhahmot Luokka:Elokuvahahmot Luokka:Jurassic Park
Wings (täsmennyssivu)

Wings voi tarkoittaa muun muassa seuraavia asioita: * Wings, brittiläinen pop rock -yhtye * Wings, Cinemawaren videopeli vuodelta 1990 * Wings, indie- videopeli vuodelta 1996 * ”Wings”, Birdyn musiikkikappale vuodelta 2013 * Siivet (engl. Wings), Oscar-palkittu mykkäelokuva vuodelta 1927 * Wings, NBC:n televisiosarja
Embraer Phenom 100

Embraer Phenom 100 on brasilialaisen Embraer A.S:n valmistama liikelentokone, johon mahtuu kaksi pilottia, yksi lentoemäntä ja kuusi matkustajaa (suunniteltu neljälle). Koneeseen mahtuu noin 2,05 kuutiometriä rahtia. Konetta voidaan lentää myös yhdellä pilotilla. Konetta on valmistettu vuoden 2018 loppuun mennessä 369 kappaletta. == Ohjaamo == Ohjaamo on lasiohjaamo, siinä on kolme 12,4 tuuman kokoista näyttöä ja SVS-keskustietokonejärjestelmä. == Tekniset tiedot == == Maat, joissa on Phenom 100-koneita == ; *Suomen ilmailuopisto - 2 konetta kouluttamista varten. ; ; ; ; ; ; ; == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Liikelentokoneet Phenom 100
Tyypin 95 kevyt panssarivaunu Ha-gō

Tyypin 95 kevyt panssarivaunu Ha-gō () on japanilainen kevyt panssarivaunu. Sitä käytti keisarillisen Japanin armeija. Vaunutyyppi tunnettiin myös nimillä Ke-gō sekä Kyū-gō. Tyypin suunnittelu tapahtui 1930-luvulla. Tuotanto päättyi 1943, jolloin noin 2 300 vaunuyksikköä oltiin ehditty valmistaa eri versioina. Saman konstruktion pohjalta kehiteltiin Erikois-2-tyypin moottorijahti Ka-Mi, mutta sen tuotanto ja käyttö jäivät suhteellisen vähäiseksi.Trewhitt: s. 30 Vaunun pääase oli 37 mm:n tykki. Vaunutyyppi saavutti alkuun menestystä, mutta lähinnä heikommin aseistautunutta vastapuolta vastaan, kuten Mantšuriassa. Vaunu osoittautui myöhemmin jokseenkin tehottomaksi esimerkiksi amerikkalaisten M4 Sherman - vaunuja vastaan taistellessa. Dieselmoottorin teho oli 120 hevosvoimaa, ja vaunun toimintamatka oli 250 km. Sen suurin maantienopeus oli 45 km/t. Apuaseina vaunussa olivat kaksi kappaletta 7,7 mm:n konekiväärejä. thumb|right|200px|Kuvan tyypin 95 panssarivaunu restauroitavana Australiassa syksyllä 2012 ==Lähteet== *Trewhitt, Philip: Panssarivaunut ja panssaroidut ajoneuvot, Karisto Oy, Hämeenlinna, 2009, suom. Petri Kortesuo ISBN 978-951-23-5145-9 (s. 30) === Viitteet === ==Aiheesta muualla== *Japan's Type 95 Ha-Go, Type 3 Ke-Ri, Type 4 Ke-Nu, Type 5 Ke-Ho Light Tanks - World War II Vehicles, Tanks, and Airplanes *Type 95 Ha-Go (Ke-Go) Japanese tank, WWII *WW2 imperial japanese light tank type 95 Ha-Go *Type 95 Ha-Go (Ke-Go / Kyu-Go) - Light Tank - - History, Specs and Pictures - Military Tanks, Vehicles and Artillery Luokka:Keisarillisen Japanin armeija Luokka:Japanilaiset toisen maailmansodan panssarivaunut Luokka:Japanilaiset kevyet panssarivaunut
Tulimaanhansu

Tulimaanhansu (Chloephaga hybrida) on eteläamerikkalainen sorsalintu. == Koko ja ulkonäkö == Tulimaanhansu kasvaa 52–65 cm pitkäksi. Koiraan höyhenpeite on hohtavan valkoinen, naaraan tummanruskeanharmaanraidallinen. Koiraan nokka on musta, naaraan vaaleanpunainen. == Levinneisyys == Tulimaanhansuja tavataan Agentiinassa, Chilessä ja Falklandin saarilla. Falkansdinsaarten alalaji, Chloephaga hybrida malvinarum on isokokoisempi kuin Etelä-Amerikan mantereella elävä alalaji Chloephaga hybrida hybrida. == Elinympäristö ja ravinto == Tulimaanhansut elävät kalliorannoilla missä ne syövät pääasiassa Ulva-suvun merilevää. == Lisääntyminen == Tulimaanhansut pesivät ensi kertaa kaksivuotiaina. Ne tekevät pesänsä ruohosta ja vuoraavat sen rintahöyhenillään. Pesä sijoitetaan korkeaan ruohikkoon tai pensaikkoon. Naaras pyöräyttää 4–7 munaa loka- tai marraskuussa ja hautoo niitä kuukauden verran. Koiras vartioi hautovaa naarasta ja pieniä poikasia. == Lähteet == Luokka:Hansut
Carnophage

Carnophage on turkkilainen teknisen/brutaalin death metalin yhtye. Sen perustivat kitaristi Mert Kaya ja basisti Bengi Öztürk Ankarassa vuonna 2006. Carnophagen musiikillisia vaikuttajia ovat mm. Nile, Suffocation ja Deeds of Flesh. Yhtye solmi levytyssopimuksen Unique Leader Recordsin kanssa helmikuussa 2008. Esikoisalbumi, Deformed Future // Genetic Nightmare, julkaistiin 26. elokuuta 2008, minkä jälkeen yhtye jäi vuoteen 2014 ulottuvalle tauolle, jolloin se jatkoi toimintaansa ilman kitaristi Berkan Başoğlua. Carnophagen tuleva toinen studioalbumi Monument julkaistaan 23. syyskuuta 2016. == Jäsenet == * Oral Akyol – laulu (2006–) * Mert Kaya – kitara (2006–) * Bengi Öztürk – bassokitara (2006–) * Onur Özçelik – rummut (2006–) * Serhat Kaya – kitara (2014–) === Entiset jäsenet === * Berkan Başoğlu – kitara (2006–?), laulu (2006) == Diskografia == * * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Turkkilaiset death metal -yhtyeet Luokka:Brutaalit death metal -yhtyeet
Prevalje

Prevalje on kunta Slovenian pohjoisosassa Itävallan rajalla. Siitä tuli itsenäinen kunta 1. tammikuuta 1999. Kunnan pinta-ala on 58,1 neliökilometriä, ja vuoden 2020 arvion mukaan siellä asui 6 799 asukasta. Prevalje sijaitsee 411 metriä merenpinnan yläpuolella. Joulukuussa 2010 uutisoitiin Prevaljen alueelta löytyneen toisen maailmansodan aikainen joukkohauta, jossa oli arvion mukaan 700 ihmistä. Uhrit olivat siviilejä ja tappajina alueen paikalliset natsismin vastustajat, jotka tappoivat natsismin kannattajia kostaakseen saksalaisten tekemät julmuuden sodassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka: Slovenian kaupungit
Valkopäähansu

Valkopäähansu (Chloephaga picta) on eteläamerikkalainen sorsalintu. == Koko ja ulkonäkö == Valkopäähansu kasvaa 59–72 cm pitkäksi. Muiden hansujen tapaan sen luontainen asento on melko pysty ja jalat vahvat. Kolme alalajia ovat hiukan erinäköisiä, ja naaraat ja koiraat poikkeavat toisistaan suuresti. == Elinympäristö ja ravinto == Valkopäähansut laiduntavat lyhyttä ruohoa mutta pesivät mielellään korkeamman ruohon sekaan. Paikoin niiden katsotaan kilpailevan ravinnosta laiduntavien lampaiden kanssa. == Lisääntyminen == Naaras munii 5–8 munaa. Poikaset lähtevät pesästä pian kuoriuduttuaan. == Lähteet == Luokka:Hansut
Elli Jansson

Elli Jenny Margareta Jansson (19. syyskuuta 1927 Tampere – 21. maaliskuuta 2020 Tampere) oli suomalainen lääkäri ja professori. Hän oli Tampereen yliopiston mikrobiologian ja immunologian professori 1974–1992. Hänen tutkimusalansa oli kliininen mikrobiologia, muun muassa ornitoosit.Facta2001, WSOY 1981, 7. osa, palsta 80 Janssonin vanhemmat olivat teollisuusneuvos Uno August Jansson ja käsityönopettaja Jenny Kristina Tolonen. Hän tuli ylioppilaaksi Tampereen tyttölyseosta 1947 ja valmistui lääketieteen kandidaatiksi 1951 ja lisensiaatiksi 1955 ja väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1960 Helsingin yliopistossa. Jansson työskenteli Auroran sairaalan aikuisten ja lasten kulku- ja sisätautien osastoryhmän vt. apulaislääkärinä 1956–1958, sairaalan bakteriologian laboratorion apulaislääkärinä 1959–1965 ja laboratoriolääkärinä 1965–1974, Oulun yliopiston kliinisen mikrobiologian ja immunologian vt. professorina 1971, 1972–1973, Tampereen yliopiston biolääketieteen vt. professorina 1973–1974 ja professorina 1974–1992.Kuka kukin on 1978 (Runeberg.org) Hänen ansiostaan otettiin jo varhain käyttöön laboratoriokoe CRP (C-reaktiivinen proteiini), joka nykyisin korvaa laskon (”senkka”). Hänet tunnetaan myös tutkimuksista reumaa aiheuttavista mikrobeista.Uppslagsverket Finland == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Elli Janssonin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Suomalaiset lääkärit Luokka:Suomalaiset mikrobiologit Luokka:Tampereen yliopiston professorit Luokka:Oulun yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Ola Okshovd

Ola Okshovd (1872–1960) oli pelimanni Øystre Slidren kylästä Valdresin alueelta Norjasta. Hän muun muassa toimi kuuluisan hardangerviulunsoittajan, Haldor Røynen (1908–1979) opettajana tämän ollessa teini-iässä. Haldor Røyne keskittyi jatkamaan Ola Okshovdin perinnettä kehittäen sivussa myös oman tyylinsä soittaa hardangerviulua. Okshovd oli aikanaan Øystre Slidren johtava mestaripelimanni, ja häntä verrattiin usein Olav Moeen. Hänen pääopettajinaan toimivat sekä hänen isänsä Gullik Okshovd että Jøger Saga Haugen ja Nils Beitohaugen. Kuten muutkin saman sukupolven pelimannit, oli Okshovd paljon tekemisissä lähikylien soittajien kuten Krødsheradin kylän veljesten A. C. Kleven ja Johan Kleven kanssa. Okshovd kehitti edelleen useita vanhoja Valdres-perinteen mukaisia kappaleita, muun muassa "Bikkjelåtten"-nimisen springar-kappaleen, jonka hän nimesi uudelleen "Fagerdaleniksi". Hän haki myös oman alueensa ulkopuolisia kappaleita, joita hän sovitti Valdres-perinteen mukaisiksi. Hän sai todennäköisesti musiikillisia vaikutteita Lars Fykerudilta samaan tapaan kuin Olav Moe. Oppilastaan Haldor Røynea hän kutsui sittemmin "pelimanniksi Jumalan armosta". Okshovd säilytti Øystre Slidren vanhaa perinnettä kehittäessään sitä samalla edelleen. Monet alueen tärkeimmistä hardangerviulukappaleista soitetaan yhä nykyisinkin perinteisesti Ola Okshovdin tyyliin. Joitakin Ola Okshovdin säveltämiä perinteisiä kappaleita kutsutaan nykyisin Okshovdspringar-nimellä. Musiikkikappaleiden erikoisuutena on niin sanottu epäsymmetrinen 3/4-rytmi, jonka pääiskuja soittaja korostaa jalalla polkien, ja joka voidaan tulkita myös 9/8-rytmiksi. http://www.cdroots.com/talik-2.html http://www.youtube.com/watch?v=P55vIhjRfaM Springar etter Ola Okshovd == Lähteet == Luokka:Vuonna 1872 syntyneet Luokka:Vuonna 1960 kuolleet Luokka:Kansanmuusikot
Rói Patursson

Rói Reynagarð Patursson (1947 Tórshavn, Färsaaret) on färsaarelainen runoilija, joka on saanut Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnon. Patursson syntyi ja vietti nuoruutensa Tórshavnissa mutta asui vuodet 1970–1985 Kööpenhaminassa. Hän opiskeli siellä filosofian maisteriksi ja siirtyi sen jälkeen opettamaan Bergeniin kirjoitustaidon akatemiaan. Färsaarille palattuaan hän on toiminut Färsaarten kansanopiston rehtorina. Patursson julkaisi ensimmäisen runonsa 13-vuotiaana, mutta ensimmäinen, nimetön, runokokoelma ilmestyi 1969. Siinä oli 15 runoa, jotka toivat joitakin uusia piirteitä färsaarelaiseen runouteen. Osat runoissa oli eroottista ja osassa yhteiskuntapoliittista sisältöä. Toinen runokokoelma, vuonna 1976 ilmestynyt Á alfarvegi, vei Paturssonin runoutta entistä enemmän modernistiseen suuntaan. Kolmas runokokoelma Líkasum ilmestyi vuonna 1986.Jones, W. Glyn: ”Faroese Literature”. Teoksessa Kokoelma sai ensimmäisenä fäärinkielisenä teoksena Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnon. == Teokset == * Á alfarvegi, Mentunargrunnur studentafelagsins 1976 * Solens øje: digte, København: Brøndum 1983 * Líkasum 1985 * Yrkingar, 1986 * Ingen rose er rose hele dagen, Rødovre: Rolv 1988 ISBN 87-88142-19-1 === Suomennetut runot === * Sade, suom. Senta Teräsalmi, teoksessa 80–90: pohjoismainen antologia, toim.: Jørgen Aabenhus ym., Laatusana 1990 ISBN 951-9062-24-6 * Sanat, suom. Juha Siro, Kirjo: kirjallisuus- ja kulttuurilehti 2003 ; nro 3 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Rói Reynagarð Patursson, Rit.fo (Archive.org) * Erik Skyum-Nielsen, Rói Patursson, Den store danske * Rói Patursson, Store norske leksikon Luokka:Färsaarelaiset kirjailijat Luokka:Runoilijat Luokka:Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnon saajat Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Justin Chatwin

Justin Chatwin (s. 31. lokakuuta 1982 Nanaimo, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen näyttelijä. Chatwin tunnetaan parhaiten rooleistaan elokuvassa Maailmojen sota sekä televisiosarjassa Hävyttömät. Vuonna 2009 hän näytteli pääroolia Gokua elokuvassa Dragonball Evolution. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Kanadalaiset televisionäyttelijät Luokka:Kanadalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
M/S Nordic Orion

M/S Nordic Orion on tanskalaisomisteinen Panaman lipun alla purjehtiva irtolastialus. Se valmistui vuonna 2011 Oshima Shipbuildingin telakalla Japanissa.De Norske Veritas Viitattu 11.10.2013. Lokakuussa 2013 Nordic Orionista tuli historian ensimmäinen luoteisväylän läpi purjehtinut kaupallinen rahtialus, kun se kuljetti 73 500 tonnin hiililastin Kanadan Vancouverista Poriin Tahkoluodon satamaan. Alus lähti matkalleen 6. syyskuuta ja saapui perille 10. lokakuuta. == Lähteet == * Marinetraffic.com * Vessel Finder === Viitteet === Luokka:Rahtilaivat
Oulujoki (täsmennyssivu)

Oulujoki tarkoittaa seuraavia: *Oulujoki, Perämereen laskeva Oulujärven laskujoki *Oulujoki, Suomen entinen kunta *Oulujoki, energiantuotantoyhtiö
Utgård

Utgård, islanniksi Útgarður ja , on skandinaavisessa mytologiassa jättiläisten asuinsija pohjoisessa maanääressä, Midgårdin laidalla. Sen hallitsija oli Utgårda-Loke (isl. Útgarða-Loki).WSOY Iso tietosanakirja 10, s. 50, WSOY 1997 ISBN 951-0-20163-4 Snorrin Edda kertoo väkivahvan Thor-jumalan matkasta Utgårdiin, jossa Utgårda-Loki ottaa hänet vastaan ja petkuttaa loitsuin Thorin kokeilemaan kolmea mahdotonta voimankoetusta: meren juomista, Midgårdin käärmeen nostamista ja vanhuuden voittamista. == Lähteet == Luokka:Skandinaavinen mytologia
Arvo Survo

Arvo Survo (s. 22. elokuuta 1954 Hatsina, Inkeri) on luterilaisen Inkerin kirkon pappi, runoilija, kirjailija, muusikko ja kansanperinteen kerääjä. Sukutaustaltaan hän on inkerinsuomalainen. Kupanitsan Kikkeristä kotoisin oleva Survo asui vuosina 1957−1960 perheensä kanssa Petroskoissa ennen muuttoa Hatsinaan. Vuosina 1972−1974 Survo palveli Neuvostoliiton asevoimissa. Survo opiskeli teologiaa Tallinnan teologisessa instituutissa vuosina 1981−1990. Hän valmistui diakoniksi vuonna 1983 ja papiksi vuonna 1987.http://www.kupanitsa.narod.ru/kupanitsa_pdf.pdfVihdin Seurakunta: Arvo Survo Vuonna 1990 Survo oli käynnistämässä Viron kirkon lähetystyötä. Hän on työskennellyt yli 20 vuotta Inkerin kirkon palveluksessa. Nykyisin hän toimii Suomen Luterilaisen Evankeliumiyhdistyksen lähettinä Inkerinmaalla. Aleksis Kiven Seura myönsi Arvo Survolle Eskon puumerkki -palkinnon 1994. == Lähteet == ==Kirjallisuutta== * ==Aiheesta muualla== *Arvo Survon kotisivut *Arvo Survo SLEY:n sivuilla Luokka:Inkeriläiset henkilöt Luokka:Inkerin kirkon papit Luokka:Papit Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomen Luterilaisen Evankeliumiyhdistyksen lähetyssaarnaajat
Reino Uronen

Reino Uronen (26. toukokuuta 1936 Viipuri – 16. syyskuuta 2013 Helsinki) oli maa- ja metsätalousministeriön kansliapäällikkö vuodesta 1977. Hän oli keskustapuolueen jäsen.Kuka Kukin on 1978, viitattu 11.10.2013 (Rubeberg.orgissa) Uronen valmistui 1967 maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi ja aloitti samana vuonna ministeriön palveluksessa. Vuonna 1977 Urho Kekkonen nimitti hänet kansliapäälliköksi viimeisenä kansliapäällikkönimityksenään. Uronen jäi eläkkeelle 1999. Uronen vaikutti joutsenmerkin käyttöönottoon tuotepakkauksissa. Hänellä oli runsaasti luottamustoimia, ja hän toimi myös maataloustuotteiden viennin edistämiseksi.Kekkosen nimittämä kansliapäällikkö toi joutsenmerkin pakkauksiin, Kuolleet, Helsingin Sanomat 11.10.2013 sivu B 12 (Artikkelin verkkoversio) ==Lähteet== Luokka:Maa- ja metsätalousministeriön kansliapäälliköt Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Neverwinter

Neverwinter on Cryptic Studiosin kehittämä ja Perfect Worldin julkaisema massiivinen monen pelaajan verkkoroolipeli (MMORPG). Peli on julkaistu Windowsille vuonna , Xbox Onelle vuonna 2015 ja PlayStation 4:lle vuonna 2016. Cryptic Studios ilmoitti vuoden 2010 loppupuolella Neverwinterin olevan oma pelinsä, eikä osa Neverwinter Nights -pelisarjaa.Cryptic Studios Announces Neverwinter for 2011 Release Pelin suljettu beta käytiin helmi-huhtikuun aikana, jonka jälkeen avoin betatestaus kesti pelin julkaisuun asti. Peli perustuu Dungeons & Dragons -maailmaan. == Vastaanotto == IGN on antanut pelille arvosanaksi 6.8/10 arvostelussaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Pelin kotisivu * Neverwinter Wiki Luokka:MMORPG-pelit Luokka:Vuoden 2013 videopelit Luokka:Forgotten Realms -videopelit Luokka:PlayStation 4 -pelit Luokka:Windows-pelit Luokka:Xbox One -pelit Luokka:Ilmaispelit
Enrico Accatino

Enrico Accatino (20. elokuuta 1920 Genova, Italia - 16. heinäkuuta 2007 Rooma, Italia) oli italialainen taidemaalari, kuvanveistäjä, suunnittelija ja uuden italialaisen kulttuurin puolestapuhuja. Accatino sai kultamitalin (Benemerito della Scuola, della Cultura e dell'Arte) Italian tasavallan presidentiltä. ==Varhaiset vuodet ja koulutus== Accatino syntyi Genovan kaupungissa Italiassa vuonna 1920 maanviljelijäperheeseen. Hän opiskeli 1938–1940 piirtämistä Torinossa Felice Casoratin kanssa. Accatino kutsuttiin sotaan, jossa hän palveli tykistössä Manduriassa, Etelä-Italiassa. Sodan päätyttyä Accatino valmistui Rooman taideakatemiasta. Hän muutti Pariisiin, jossa hän tapasi monia taiteilijoita, muun muassa Henri Matissen, Gino Severinin, Alberto Giacomettin ja Alfred Manessierin. Hän kehitti figuratiivisen tyylin sosiaalisten teemojen inspiroimana, mikä kuvasti hänen ystävänsä Renato Guttuson vaikutusta. ==Elämä ja teot== Accatinon anikoniset maalaukset ja kollaasit syntyivät 1950-luvun toisella puoliskolla, jolloin hän alkoi tutkia ympyröitä, ellipsejä ja kiekkoja sekä epämuodollista tyyliä. Vuodesta 1966 lähtien Accatino oli erittäin omistautunut tekstiilitaiteen uudelleensyntymiseen kielenkäytön tapana. Accatinon teoksia on useiden museoiden pysyvissä kokoelmissa ympäri maailmaa, ja pitkän taiteellisen uransa aikana hän saavutti suurta kansallista ja kansainvälistä tunnusta. Hän loi runsaan määrän graafisia teoksia abstrakteilla kuvioilla. Vuodesta 1960 vuoteen 1964 hän oli vastuussa uuden taideopetusmetodin suunnittelusta satojen televisiolähetysten avustuksella. Hän julkaisi myös useita tekstejä visuaalisesta taiteesta ja taidehistoriasta. Hän kuoli Roomassa vuonna 2007. ==Kirjallisuutta== * Madeileine Jarry La Tapisserie art du XX siecle -- Office du Livre Paris - 1974 * Giorgio di Genova Enrico Accatino - La circolarità dello Spirito -- Istituto Grafico Editoriale - Roma 1991 * Francesca Franco Enrico Accatino - Dal realimo all'astrazione alla sintesi delle arti Introduzione di Giuseppe Appella—De Luca Editore, Roma 2005 Luokka:Italialaiset taidemaalarit Luokka:Italialaiset kuvanveistäjät Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet
Siina

Siina on suomalainen naisen etunimi. Nimi on toden­näköisesti syntynyt lyhentymänä kansain­välisistä -sina -loppuisista naisen­nimistä, jotka Suomessa esiintyvät myös -siina -loppuisina. Sellaisia ovat esimerkiksi Aleksina, Eufrosina, Fransina ja Rosina. Toisaalta Sina on käsitetty myös Sinaida-nimen lyhentymäksi, ja sen vuoksi se on orto­doksisessa kalen­te­rissa sijoitettu Pyhän Sinaidan, ensimmäisellä vuosi­sadalla eläneen legendaarisen marttyyrin muisto­päivälle 11. lokakuuta. Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan nimi Siina on Suomessa vuoden elokuuhun 2023 mennessä annettu 757 nais­puoliselle henkilölle. Vuodesta 2025 lähtien Siinan nimipäivä on 4. lokakuuta. == Tunnettuja Siinoja == * Siina Hirvonen (s. 1977), muusikko, musiikkipedagogi ja televisiotoimittaja, Siina & Taikaradio -ohjelman juontaja * Siina Pylkkä (s. 1984), pikajuoksija * Siina Rinne, Momman Siina (1859–1940), kankuri ja runoilija * Siina Simola (1880–1949), pikajuoksija * Siina Urpilainen (1893–1962/1963), sosialistipoliitikko ja kansanedustaja == Lähteet == Luokka:Etunimet