EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Leone Caetani

Leone Caetani (12. syyskuuta 1869 Rooma – 25. joulukuuta 1935 Vancouver), viidestoista Sermonetan herttua ja viides Teanon prinssi, oli italialainen historioitsija, islamologi ja poliitikko, joka tunnetaan etenkin varhaista islamia koskevista tutkimuksista. == Elämä == Leone Caetani syntyi Caetanin aatelisperheeseen. Hänen isänsä Onorato Caetani oli toiminut Italian ulkoministerinä, mutta suvussa oli myös paaveja (Gelasius II, k. 1119 ja Bonifatius VIII, 1235–1303). Caetanon kiinnostus Egyptiin johti hänet jäseneksi egyptiläisen Osiris-jumalan mukaan nimettyyn vapaamuurarijärjestöön. Vuosina 1909–1013 Caetani oli liberaalis-demokraattisen puolueen kansanedustaja. Vuonna 1927 Caetani muutti Brittiläiseen Kolumbiaan Kanadaan, koska solmi toisen avioliittonsa, jota ei voinut Italian lakien takia tehdä Italiassa. Caetani oli myös radikaali sosialisti ja Italiassa valtaan vuonna 1922 oli noussut Benito Mussolini. Caetanin toisesta avioliitosta syntynyt tytär Sveva Caetani oli tunnettu kanadalainen taiteilija. Caetani menetti pääosan omaisuudestaan vuoden 1929 pörssiromahduksessa. Kun Caetani päätti jättää kotimaansa, hän perusti "Islamin tutkimuksen Caetani-säätiön" vuonna 1924 ja lahjoitti sille kirjastonsa. == Tutkimustyö == Caetani kokosi vuosi vuodelta ja tapahtuma tapahtumalta keskiajan arabihistorioitsijoiden kuvaukset islamin varhaisvaiheista vuoteen 665 asti eli Muawijan aikaan. Caetani oli itseoppinut itämaisissa kielissä, mutta jo hänen laajan 10-osaisen teoksensa Annali dell' Islam (1905–1926) ensimmäinen osa herätti ihailua orientalistien keskuudessa.Della Vida, 1930 Caetani päätyi käsitykseen, ettei juuri mitään voitu tietää Muhammedista tämän aineiston pohjalta. Hän kuitenkin ajatteli, että kriittisen analyysin avulla siitä olisi vielä löydettävissä totuuden jyviä.Ibn Warraq, 2000, 46 Caetani katsoi, että Koraani ei suoraan sisältänyt Muhammedin tekstiä, ja että kirjan kokoaminen ensin Abu Bakrin ja sitten Uthmanin alaisuudessa oli pelkkä myytti.Caetani, 1915, s. 67 Caetani myös uskoi islamin syntyneen vasta paimentolaisvalloitusten jälkeen eikä sitä ennen. Valloituksia ei olisi saanut aikaa islam vaan ilmastonmuutos Arabiassa.Bousquet 2008, s. 16, 25 Teoria sai 1920-luvulla kannattajia Neuvostoliitossa.Kemper, 2009 == Teokset == Caetani julkaisi tutkimuksensa 10-osaisen teoksessa Annali dell' Islam (1905–1926). Toinen laaja julkaisu oli kolme nidettä käsittävä Studi di storia orientale (1911–1914).Caetani 1911 == Jälkimaine == Leone Caetanin mukaan on nimetty koulu Cisterna di Latinassa, Latiumissa, alueella, joka on ollut Caetanin suvun läänityksiä. Caetani tunnetaan edelleen Italian maineikkaimpiin kuuluvana islamin tutkijana. == Katso myös == * Caetani == Lähteet == * * * * * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Islamin tutkijat
Japanin parlamenttivaalit 2021

Japanin parlamenttivaalit 2021 järjestettiin 31. lokakuuta Japanin perustuslain edellyttämällä tavalla. Äänestys käydään kaikissa Japanin vaalipiireissä. Vaaleissa valitaan uudet parlamentin jäsenet seuraavaksi kaudeksi. Kyseessä ovat vuonna 2019 alkaneen Reiwa-kauden ensimmäiset parlamenttivaalit. == Tausta ja vaalijärjestelmä == Tokion olympialaisten järjestäminen sekä Japanin hidas rokotustahti koronavirusta vastaan söivät istuvan pääministeri Yoshihide Sugan suosiota ja tämä luopui puolueensa puheenjohtajuudesta. Uudeksi puheenjohtajaksi valittiin Fumio Kishida, josta tuli myös uusi pääministeri. Hän määräsi myös saman tien uudet vaalit. Vaaleissa käytetään kahta päällekkäistä järjestelmää: 289 edustajaa valitaan enemmistövaalitavalla yhden hengen vaalipiireistä ja 176 valitaan koko maan tasolta suhteellisella vaalitavalla. Yhteensä vaaleissa on 1051 ehdokasta, joista 857 kisaa yhden edustajan vaalipiireissä ja loput 194 suhteellisella tavalla valittavista paikoista. Lain mukaan ehdokkaiden tulee olla vähintään 25-vuotiaita Japanin kansalaisia. == Tulokset == Puolue Enemmistövaalitapa Suhteellinen vaalitapa Paikat yhteensä Äänet Osuus (%) Äänet Osuus (%) LDP 27 626 234 48,05 19 914 883 34,66 261 Rikken-minshutō 17 239 691 29,99 11 491 997 20,00 96 Kōmeitō 872 931 1,52 7 114 282 12,38 32 Kommunistit 2 650 591 4,61 4 166 076 7,25 10 Ishin 4 802 793 8,35 8 050 830 14,01 41 DPP 1 245 719 2,17 2 593 255 4,51 11 Shakai minshu-tō 313 193 0,43 1 018 588 1,77 1 Reiwa 248 280 0,54 2 215 648 3,86 3 Muut 222 368 0,39 900 181 1,57 0 Sitoutumattomat 2 269 166 3,95 - 10 Äänet yhteensä 57 490 966 57 465 740 465 Lähde: Vaalituloksen varmistuttua Yukio Edano ilmoitti eroavansa puolueensa puheenjohtajan paikalta, koska ei onnistunut voittamaan liberaalidemokraatteja. Vaalitulos oli lähinnä torjuntavoitto LDP:lle, joka säilytti enemmistönsä, mutta menetti siitä huolimatta paikkoja. Suurin voittaja oli Ishin, joka nousi maan kolmanneksi suurimmaksi puolueeksi. Äänestysprosentti oli 55,93 %, mikä on hieman enemmän, kuin viime vaaleissa vuonna 2017. == Galleria == Tiedosto:Yuuko Utsunomiya 2021 Election at Suminodo.jpg|Kampanja-auto Osakassa Tiedosto:Higashi 20211027-12.jpg|Vaalimainoksia Naganossa Tiedosto:Yoshihide Suga at Kamiooka station 2021(2).jpg|Yoshihide Suga kampanjoimassa Tiedosto:稚内市体育館 稚内市開票区開票所 (51643836456).jpg|Ääntenlaskentapaikka Wakkanaissa paikallisen lukion tiloissa. == Lähteet == Luokka:Japanin vaalit Luokka:Vuoden 2021 vaalit
Jean-Pierre Faye

Jean-Pierre Faye (1925 Pariisi, Ranska) on ranskalainen filosofi ja kirjailija. Hän kirjoittanut esseitä, romaaneja, runoja ja näytelmiä. Faye oli kirjallisuuslehti Tel Quelin keskeisiä toimijoita ennen kuin hän perusti 1968 uuden lehden Change, jonka nimellä hän ilmaisee tuotantonsa pohjimmaisen ajatuksen. Runoilijana hän on lettristien ryhmän jäsen. Fayen nimiin pannaan usein hevosenkenkäteorian keksiminen. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ranskalaiset filosofit Luokka:Ranskalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
James Gordon Farrell

James Gordon (J. G.) Farrell (1935 Liverpool, Britannia – 1979 Bantry Bay, Irlanti) oli brittiläinen kirjailija. Hän kuvaa kirjoissaan Britannian maailmanvallan murenemista, muun muassa Irlannin levottomuuksia vuosina 1919–1921 ja Intian kapinaa teoksessa The Siege of Krishnapur (1973), josta hän sai Booker-palkinnon. ==Lähteet== Luokka:Brittiläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Vuonna 1979 kuolleet
Linda Wallgren

Linda Wallgren (s. 1988 Helsinki) on suomalainen teatteriohjaaja. Hän toimi Teatteri Vanhan Jukon taiteellisena johtajana vuosina 2016–2020. Wallgren valmistui Taideyliopiston Teatterikorkeakoulusta teatteritaiteen maisteriksi vuonna 2014 ja on sen jälkeen tehnyt produktioita ympäri Suomen. Wallgren on tehnyt myös kuunnelmia, käännöksiä ja näyttelijäntöitä. Hänen ohjaamallensa Hirvimetsä-kuunnelmalle (Radioteatteri, 2016) myönnettiin vuonna 2016 Sokeain kuunnelmapalkinto. Tiedonjulkistamisen valtionpalkinto myönnettiin Wallgrenille 2022. Wallgrenin äiti on näytelmäkirjailija Laura Ruohonen ja isä filosofi Thomas Wallgren. == Teatteriohjauksia == * Pyöreän pöydän ritarit, Tampereen Työväen Teatteri, 2023 * Jeanne d'Arcin housut, Tampereen Työväen Teatteri, 2023 * Aleksis Kivi, Red Nose Company ja Suomen Kansallisteatteri, 2022 * Kullervo, Turun kaupunginteatteri, 2021 * Juko(la)n seitsemän veljestä, Teatteri Vanha Juko, 2020 * Juhannustanssit, Tampereen Työväen Teatteri, 2019 * Sunnuntai, Teatteri Telakka & Teatteri Vanha Juko, 2018 * Ehkä kaikki menee hyvin, Teatteri Vanha Juko, 2018 * Bible on ice, Myllypuron jäähalli, 2018 * Kaikki isäni hotellit, Teatteri Vanha Juko, 2017 * Prinsessa Hamlet, Q-teatteri, 2017 * Farmi – Orwellin eläinidylli, Ryhmäteatteri, 2016 * Outoa paloa eräässä kaupungissa, Teatteri Vanha Juko, 2016 * Lapualaisooppera, Teatteri Vanha Juko & Ylioppilasteatteri, 2016 * Kopparbergsvägen 2.0, Teater Viirus, 2015 * Kuolleen naisen maalauksia, Teatteri Vanha Juko, 2015 * Onnellinen veli, Helsingin kaupunginteatteri, 2015 * American Monkey, Kajaanin, Kemin, Oulun ja Rovaniemen kaupunginteatterit, 2015 * Rakkaalleni, Suomen Kansallisteatteri, 2014 * Peep Show, Linnateatteri, 2013 * Ylihuomenna hän tulee, Ryhmäteatteri, 2012 == Näyttelijänä == * Juoppohullun päiväkirja, Sairaanhoitaja, 2012 * Enkeleitä ja pikkupiruja, Janica Sandberg, 1998 == Lähteet == * * * * ===Viitteet=== Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Suomalaiset teatteriohjaajat Luokka:Suomalaiset teatterinjohtajat Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon saajat
Japanin parlamenttivaalit 2017

Japanin parlamenttivaalit 2017 järjestettiin 22. lokakuuta 2017. Vaaleissa valittiin Japanin edustajainhuoneen kaikki 465 jäsentä. Vaalien suurin nousija oli Japanin perustuslaillinen demokraattinen puolue, joka sai 40 paikkaa lisää, joka riitti toiseksi suurimmaksi puolueeksi. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Parlamenttivaalit 2017 Luokka:Vuoden 2017 vaalit
James T. Farrell

James T. Farrell (1904 Chicago, Yhdysvallat – 1979 New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Farrell työskenteli ennen kirjailijanuraansa kauppamatkustajana ja toimittajana. Hän sai vaikutteita useiden kirjailijoiden tuotannosta, kuten Theodore Dreiserin yhteiskuntakriittisestä realismista ja Marcel Proustin ja James Joycen omaelämäkerrallisista tajunnanvirtaa hyödyntävistä teoksista. Hän arvosteli taloudellista epätasa-arvoa. Hän on kirjoittanut romaaneja, novelleja, kritiikkiä ja esseitä. Farrellin romaanitrilogiaan Studs Lonigan perustuu Irving Lernerin ohjaama elokuva Nuorten kapinaa (1960).Young Lonigan, Kirjasampo.fi, viitattu 10.3.2021 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 1979 kuolleet
Saara Malinen

Saara Malinen (23. toukokuuta 1861 Kuhmo – 2. kesäkuuta 1923 Kuhmo) oli kuhmolainen evankelisen herätysliikkeen saarnaaja.Kuhmon korpimaiden horrossaarnaaja. kirkkohistoriankahinaa.blogspot.comNaiset ilosanoman todistajina. www.sley.fi. == Lähteet == ==Kirjallisuutta== * * * Luokka:Suomalaiset uskonnolliset vaikuttajat Luokka:Vuonna 1861 syntyneet Luokka:Vuonna 1923 kuolleet
Ts’ehlanyanen kansallispuisto

Ts’ehlanyanen kansallispuisto () on Lesothossa sijaitseva kansallispuisto ja samalla Lesothon toinen kansallispuisto. Kansallispuisto sijaitsee 1 940–3 112 metrin korkeudessa ja on pinta-alaltaan reilut 5 600 hehtaaria. Kansallispuiston nimi tulee Thamnocalamus tessellatus -bambulajin paikallisesta kansankielisestä nimestä (ts’ehlanyane) ja Ts’ehlanyanen kansallispuisto onkin tämän bambulajin merkittävin refugio Maloti- ja Drakensberg-vuoristoissa. Ts’ehlanyanen kansallispuistossa on monenlaisia geologisia muotoja, kuten erilaisia kallioita, luolia ja kielekkeitä. Lisäksi alueella on runsaita mineraaliesiintymiä ja aivan kansallispuistoalueen ulkopuolella sijaitsee Kaon timanttikaivos. Kansallispuiston alueella virtaa neljä isompaa jokea. Lisäksi alueella on lukuisia vesiputouksia sekä kalliolammikoita. Osa vesiputouksista saattaa jäätyä talvisin. Kesä-, heinä- ja elokuussa alueella voi tapahtua lumivyöryjä. Ts’ehlanyanen kansallispuiston alueella on yksi Lesothon alkuperäisistä metsäalueista, joita maassa on jäljellä enää vain muutama. Lisäksi alueella kasvaa merkittävästi fynbos- kasvillisuutta ja alueelta onkin tavattu 220 kukkakasvilajia. Suuren korkeusvaihtelun myötä alueella onkin runsaasti erilaisia elinympäristöjä ja sitä kautta myös monimuotoinen kasvilajisto. Ts’ehlanyanen kansallispuistossa tavataan 24 pientä tai keskikokoista nisäkäslajia. Näitä ovat hirviantilooppi, vuohiantilooppi, aavikkoilves, afrikanvillikissa, haisuhilleri, vaippasakaali, kalliotamaani, natalinkorvarotta, valkoposkisaukko, piikkisiat ja paviaanit. Satunnaisesti kansallispuistossa on nähty myös servaali. Alueella on myös kivettyneitä dinosaurusten jalanjälkiä. == Lähteet == * == Aiheesta muualla == * * Luokka:Lesothon maantiede Luokka:Kansallispuistot
Hymyä!

Hymyä! on suomalainen kahdeksanosainen 1970-luvulle sijoittuva draamasarja, jonka päähenkilönä on Aku Hirviniemen esittämä Hymy-lehden perustaja Urpo Lahtinen. Sarja kertoo fiktiivisesti Lahtisen ja hänen lähipiirinsä elämästä 1970-luvun Suomessa, jolloin Lahtisen Lehtimiehet-yritys kukoisti. Sarjan kuvaukset alkoivat helmikuun lopussa 2021 Tampereen Mustavuorella, jossa kuvattiin Tahko-laskettelukeskuksen avaamiseen liittyviä kohtauksia. Sarjaa kuvattiin myös muun muassa Urpo Lahtisen huvilalla Villa Urpossa. Sarjan kuvaukset jatkuivat huhtikuun 2021 loppuun saakka ympäri Pirkanmaata. Sarjan kolme ensimmäistä jaksoa julkaistiin C More -suoratoistopalvelussa 17. maaliskuuta 2022, jonka jälkeen sitä julkaistaan palveluun yksi jakso viikossa. == Rooleissa == == Jaksot == Jakso Nimi Julkaisu C Moressa 1 Se on mitä on 17. maaliskuuta 2022 2 Waxenberger 3 Henkien tanssia 4 Kristian elää 24. maaliskuuta 2022 5 Se mikä tapahtuu Tahkolla 31. maaliskuuta 2022 6 Pronssinen Urpo 7. huhtikuuta 2022 7 Juttukeikka 14. huhtikuuta 2022 8 Viimeinen valssi 21. huhtikuuta 2022 == Vastaanotto == Helsingin Sanomien arviossa toimittaja Leena Virtanen kuvaili sarjaa halvaksi ja helpoksi ja rimaa hipoen tehdyksi. Virtasen mielestä henkilöhahmot olivat hutaistuja, vaikka materiaalia niihin olisi ollut tarjolla elämäkerroissa ja lehtiartikkeleissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Sarjan traileri YouTubessa * Aku Hirviniemi ja Elsa Saisio hyppäävät Urpo ja Hymy Lahtisen kenkiin Hymyä!-sarjassa | Radio Suomi Tampere Luokka:2020-luvun suomalaiset draamasarjat Luokka:C More -alkuperäissarjat
Eljas Ahtonen

Eljas Ahtonen, yleisemmin "Rimmin Uljaska" (s. n. 1822 Lauvus, Kuhmo, Suomen suuriruhtinaskunta – kevättalvi 1918 Kuhmo, Suomi) oli Kuhmon Rimmin kylän asukas, joka toimi Akseli Gallen-Kallelalle Väinämöisen mallina tämän maalatessa Aino-triptyykkiään.Rimpi. juminkeko.fi. Uljaska joutui muuttamaan kuusivuotiaana vanhempiensa kanssa Venäjälle, ja kun hän palasi Suomeen, hän oli jo avioitunut ja asettui Rimmille. Hän on kertonut kulkeneensa paljon, aina Viipurin läänissä asti. Rimmillä hän eleli kutakuinkin normaalia elämää viljelijänä sekä kotitarvekalastajana ja metsästämällä. Hänen kuitenkin väitetään hallinneen muun muassa verenseisauttamistaidon. Hänen vaimonsa oli Kontratan tytär Outi Vuokinsalmesta. Poikia heillä oli kaksi, Iivana ja Huotari Ahtonen. Hänet kohtasi Gallen-Kallelan lisäksi moni karelianisti kuten hänen "reiviksi" kutsumansa Louis Sparre sekä Yrjö Blomstedt, Victor Sucksdorff, Rafael Engelberg ja Samuli Paulaharju, jolle vanha Uljaska kertoi toisin syntyneensä Sappovaarassa eli rajan takana. Uljaska ortodoksina pystyttiin poikkeuksellisesti hautaamaan Venäjän puolelle Akonlahden kalmismaalle, ja hän olikin viimeinen Suomen vienankarjalainen, jolle se onnistui - syvässä hangessa. Kerrotaan, että Uljaska sai taiteilijoilta, ainakin Gallen-Kallelalta luonnoksia, jotka tuhoutuivat talvisodassa suomalaisten poltettua hänen asumansa karjalaistyyppisen talon. == Lähteet == Luokka:Akseli Gallen-Kallela Luokka:Suomalaiset kansanparantajat Luokka:Vuonna 1918 kuolleet Luokka:1820-luvulla syntyneet
Ville Heikkinen

Ville Heikkinen on Kuhmon Iivantiirassa asuva palkittu luontovalokuvaaja Ville Heikkinen. yle.fi. Hän voittanut Vuoden Luontokuva -kilpailun kaksi kertaa, 2017 (kuvalla Talven odotus) ja 2019 (kuvalla Karhu ja korppi). Nuoren kuh­mo­lai­sen luon­to­ku­vat tuovat villin erä­maa­tun­nel­man Hel­sin­kiin. kaleva.fi. Vuoden Luontokuva 2019 -palkinto Ville Heikkiselle. yle.fi. Hän on kilpailun historiassa vasta neljäs kuvaaja, joka on onnistunut uusimaan voittonsa. Vuoden Luontokuvapalkinto Ville Heikkiselle. iivantiira.net == Lähteet == Luokka:Suomalaiset valokuvaajat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Australian parlamenttivaalit 2019

Australian parlamenttivaalit 2019 järjestettiin 18. toukokuuta 2019. Vaaleissa valittiin Australian edustajainhuoneen 151 jäsentä ja Australian senaatin 76 jäsentä. == Tulokset == === Edustajainhuone === Puolue Edustajanpaikat Ääniosuus Liberaalipuolueen ja Kansallispuolueen koalitio 78 41,44 % Työväenpuolue 68 33,34 % Vihreät 1 10,40 % Katter's Australian Party 1 0,49 % Keskustaliitto 1 0,33 % Muut 0 4,12 % Yhteensä 151 100 % === Senaatti === Puolue Edustajanpaikat Ääniosuus Liberaalipuolueen ja Kansallispuolueen koalitio 19 37,99 % Työväenpuolue 13 28,79 % Vihreät 6 10,19 % Keskustaliitto 0 0,19 % Muut 0 12,28 % Yhteensä 40 100 % == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Australian vaalit Luokka:Vuoden 2019 vaalit
Seija Kuikka

Seija Kuikka (s. 1958 Kuhmo) on suomalainen keskustan poliitikko. Hän on koulutukseltaan lääkäri ja on toiminut Mikkelin kaupunginhallituksen puheenjohtajana 2012–2017 ja kaupunginvaltuuston puheenjohtajana vuodesta 2017. Hän on ollut Mikkelin kaupunginvaltuutettuna vuodesta 2005 alkaen. Kuikka on toiminut seurakunnan luottamushenkilönä vuodesta 2006 alkaen. Hän toimii toista kautta Mikkelin hiippakunnan maallikkoedustajana kirkolliskokouksessa. Hänet valittiin kirkolliskokouksen ensimmäiseksi varapuheenjohtajaksi ajanjaksolle 2016–2020. Laillistetun lääkärin tutkinnon Kuikka sai Saksan Greifswaldin yliopistosta vuonna 1985. Hän pätevöityi naistentautien ja synnytysten erikoislääkäriksi vuonna 1992 Kuopion yliopistossa, jossa myös väitteli lääketieteen tohtoriksi vuonna 2005.Seija Kuikka – Kuhmon mäntymetsistä Saimaan aalloille. naistenaani.fi == Lähteet == Luokka:Suomen Keskustan poliitikot Luokka:Mikkelin kaupunginvaltuutetut Luokka:Suomalaiset lääkärit Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kirkolliskokousedustajat Luokka:Etelä-Savon aluevaltuutetut
Petteri Koivisto

Petteri Koivisto (s. 7. maaliskuuta 2000 Kuhmo) on suomalainen maastohiihtäjä, joka edustaa Puijon Hiihtoseuraa. Hän on myös edustanut Suomea nuorten MM- kisoissa sekä hiihdon maailmancupissa.. Koivisto voitti nuorten alle 23-vuotiaiden suomenmestaruuden 2021 Jyväskylässä 20 km:n perinteisen hiihdon matkalla.Koivisto hiihti 23-vuotiaiden mestariksi. kainuunsanomat.fi. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset maastohiihtäjät Luokka:Vuonna 2000 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ilpo Forssén

Ilpo Forssén (4. maaliskuuta 1952 Helsinki – 6. marraskuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. Hän aloitti vuonna 1978 työnsä asemakaavaosaston keskustatoimistossa ja toimi projektipäällikkönä keskustaprojektissa 1992–2017. Forssén vaikutti vapaa-ajallaan Tekniikan akateemiset TEK:n Arkkitehtikerhon hallituksessa 1979–2018 ja toimi kahdesti sen puheenjohtajana. Forssénille myönnettiin Suomen Leijonan ritarimerkki vuonna 2002.https://www.hs.fi/muistot/art-2000007864076.html == Lähteet == Luokka:Suomalaiset arkkitehdit Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Ronald Fangen

Ronald Fangen (29. huhtikuuta 1895 Kragerø, Norja – 22. toukokuuta 1946 Fornebu, Norja) oli norjalainen kirjailija ja toimittaja. Saksalaiset miehittäjät vangitsivat Fangenin ensimmäisenä norjalaisena kirjailijana. Hän kuoli 1946 lento-onnettomuudessa. Fangen aloitti ekspressionistina mutta omaksui 1920-luvulla konservatiivisen humanismin, vastusti kulttuuriradikalismia ja liittyi Oxford-liikkeeseen (myöhemmin Moraalinen varustautuminen, MRA)Ronald Fangen, Norsk biografisk leksikon, viitattu 17.3.2021 . Hän käsittelee moraalisia ja uskonnollisia ongelmia muissakin teoksissaan kuin romaaneissa. Fangen käänsi norjaksi Frans Emil Sillanpään Nuorena nukkuneen. ==Suomennetut teokset== * Nuoria ihmisiä, suom. Joel Lehtonen, Helsinki: Otava 1930 * Mies rakasti vanhurskautta, suom. Ester Koskelainen, Helsinki: WSOY 1935 * Kristillinen maailmanvallankumous: tutustumiseni Oxfordin ryhmäliikkeeseen (En kristen verdensrevolusjon), suom. Lauri Hirvensalo, WSOY 1935 * Paljaalla pohjalla (På barn bunn), suom. Anna Talaskivi, WSOY 1936. * Jo tällä puolen, suom. Aukusti Simojoki, WSOY 1937. * Kaksintaistelu, suom. Ester Koskelainen, Helsinki: WSOY 1937 * Mylly, joka jauhaa hitaasti (Kvernen som maler langsomt), suom. Juho Tervonen, WSOY 1939. Sarja: Perheromaanit, 4. * Kristinusko ja nykyaika (Kristendommen og vaar tid), suom. Juho Tervonen, WSOY 1939 * Valon enkeli (En lysets engel), suom. Lauri Hirvensalo, WSOY 1946 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjalaiset kirjailijat Luokka:Lento-onnettomuudessa kuolleet Luokka:Vuonna 1895 syntyneet Luokka:Vuonna 1946 kuolleet
Léon-Paul Fargue

Léon-Paul Fargue (1876 Pariisi, Ranska – 1947 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen runoilija. Farguen opettaja oli Stéphane Mallarmé. Hän kuului tämän tiistai-istuntoihin. Hän sai vaikutteita symbolismista ja surrealismista. Pariisin arki on läsnä hänen runoissaan, joissa vallitsee nostalgia ja kaipaus == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Ranskalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1876 syntyneet Luokka:Vuonna 1947 kuolleet
Mezzotinto

Mezzotinto (ital. mezzo puoli ja tinto väri) on taidegrafiikan syväpainomenetelmä. Mezzotintoksi kutsutaan myös tällä menetelmällä tehtyä teosta. Mezzotinton jälki on sävykäs ja samettinen, eikä siinä erotu erillisiä viivoja.Kämäräinen et al. 1986, s. 117 Mezzotinton keksi noin vuonna 1640 saksalainen sotilas ja amatööritaiteilija Ludwig von Siegen. Menetelmä levisi nopeasti Alankomaihin ja Englantiin, jossa sitä kehitettiin edelleen ja otettiin käyttöön myös värit. Englannissa mezzotintoa käytettiin erityisesti 1700-luvulla muotokuvien jäljentämiseen. Mezzotintotekniikan käyttö väheni jyrkästi ja käytännössä loppui kopiointimenetelmänä, kun valokuvaus kehittyi 1800-luvun loppupuolella, mutta edelleen sitä käytetään taidegrafiikassa. Mezzotintossa metallilaatta (yleensä kuparia) karhennetaan rouhinraudalla tasaisen rakeiseksi, jolloin siihen jää vieri viereen pieniä syvennyksiä ja niiden reunoille koholla olevia kierteitä. Vaikutelma muistuttaa hiekkapaperin pintaa. Kuva tehdään kalvimella, joka poistaa rouhittaessa kierteet halutussa määrin. Näin saadaan aikaan sävyeroja. Karhea kierteinen pinta tuottaa syvän mustat sävyt, mutta mitä hiotumpi pinta on, sen vaaleampia sävyjä vedostuksessa syntyy. Huippuvalot saadaan aikaan kiillotusraudalla ja viimeistely kaivertimella, neulalla tai syövyttämällä. Laatta vedostetaan kuparipainopuristimella. Hyvälaatuisten vedosten määrä jää mezzotintossa melko pieneksi. == Galleria == Kuva: Arolsen Klebeband 01 273.jpg|Ludwig von Siegen: Amalie Elisabeth von Hanau-Münzenberg, 1643. Ensimmäinen tunnettu mezzotinto. Kuva: Olive (Olea europaea) and Russian olive (Elaeagnus angustifo Wellcome V0044252.jpg|Oliivi, värimezzotinto, n. 1741. Kuva: Charlotte Sophia of Mecklenburg-Strelitz, Queen of George III MET MM45330.jpg|Thomas Frye: Englannin kuningatar Charlotte, 1762 Kuva: Children throwing snow balls 1785.jpg|William Ward Richard Morton Payerin mukaan: Lapset heittävät lumipalloja, 1785. Kuva: Edgar Allan Poe, head-and-shoulders portrait, facing front) - William Sartain LCCN2006677590.jpg|William Sartain: Edgar Allan Poen muotokuva, 1896 == Lähteet == * Kämäräinen, Aki et al. (toim.): Suomen ja maailman taide - Hakemisto, Sanasto. WSOY, 1986. ISBN 951-0-10729-8 === Viitteet === Luokka:Grafiikan menetelmät
Savannitöyhtöheinä

Savannitöyhtöheinä (Themeda triandra) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, töyhtöheinien (Themeda) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on monivuotinen, hidaskasvuinen ja mätästävä heinälaji. Sen varret ovat kasvutavaltaan pystyjä ja voivat kasvaa 30–200 cm korkeiksi. Savannitöyhtöheinää tavataan laajalti Afrikassa, Aasiassa Filippiineille asti sekä Australiassa. Itäisessä Afrikassa savannitöyhtöheinä on valtalaji heinämailla 1200–2000 metrin korkeudessa. Yleisesti ottaen savannitöyhtöheinä kasvaa heinämailla tai muilla avoimilla alueilla merenpinnasta aina yli 3000 metrin korkeuteen asti. Laji kasvaa etenkin savisella maaperällä. Savannitöyhtöheinää kerätään toisinaan luonnosta paikalliseen käyttöön oljiksi. Lakastuneet varret sisältävät tosin vetysyanidia. Savannitöyhtöheinän siemeniä on myös syöty aikoina, jolloin parempaa ravintoa ei ole ollut saatavilla. Lisäksi lajia on käytetty lääkekasvina. Eteläisessä Afrikassa lajin esiintyminen indikoi maaperän olevan hyvää ananasten kasvatukselle. == Lähteet == * Useful Tropical Plants: Themeda triandra === Viitteet === Luokka:Heinäkasvit
Kultaiset korvarenkaat

Kultaiset korvarenkaat on alun perin amerikkalaiseen elokuvaan Golden Earrings vuonna 1947 sävelletty ja sanoitettu nimikkokappale. Sen sävelsi elokuvan musiikista vastannut Viktor Young ja sanoitti Ray Evans ja Jay Livingston. Elokuvan pääosissa olivat Ray Milland ja Marlene Dietrich. Kappaleen esitti Murvyn Vye. Elokuva sai ensiesityksensä elokuussa 1947. "Golden Earrings" -kappaleen musiikki on sävelletty tangomusiikin tahtiin. A-osan eli ensimmäisen säkeistön jälkeen musiikki etenee kertosäkeeseen. Kertosäkeiden välissä on instrumentaalisoolo. Laulun sanat kertovat kultaisista korvarenkaista, joita käyttämällä mustalaisten tarun mukaan rakkaus tulee luoksesi. Kappaleen levytti ensimmäisenä Dinah Shore yhdessä Sonny Burken orkesterin kanssa syyskuussa 1947. Peggy Lee äänitti kappaleen ensimmäisenä, mutta hänen levynsä ilmestyi vasta lokakuussa 1947. Peggy Leen esittämänä "Golden Earrings" nousi Yhdysvaltain single-listan kakkoseksi vuonna 1947. Dinah Shoren ja Peggy Leen jälkeen "Golden Earrings" -kappaleen ovat levyttäneet useat maailmantähdet muun muassa Bing Crosby (joulukuussa 1947), Guy Lombardo orkestereineen (helmikuussa 1948), Caterina Valente (1958) ja Willie Nelson (1983). == Suomenkielinen versio: Kultaiset korvarenkaat == Laulun suomenkielisen version on sanoittanut Anja Eskonmaa. Anja Eskonmaata pidetään taiteilijanimenä, jonka todellista henkilöllisyyttä ei kuitenkaan tunneta. Suomenkieliset sanat ovat varsin tarkka käännös englanninkielisen laulun aiheesta ja sanoista runomittaan sovitettuna. Laulu alkaa sanoin: "Kohtasin kerran tiellä mustalaisen, Lausui mulle tuo: Ostaos multa korvarenkaat vainen, Niin ne sulle suuren onnen suo. Totta varmaan on taru vanha tää: Kenelle nämä renkaat annat, Iäks valtaas jää." Suomenkielisen kappaleen levytti ensimmäisenä Kalevi Tauru vuonna 1957. Kappaleen ovat levyttäneet suomalaisartisteista myös muun muassa Eila Pellinen (1963), Eino Grön (1970), Taisto Tammi (1976) ja Erkki Junkkarinen (1978). Vuoden 1989 Seinäjoen tangomarkkinoilla tangokuningattareksi kruunattu Arja Koriseva esitti tangon "Kultaiset korvarenkaat" kilpailun finaalissa. Hän myös levytti kappaleen samana vuonna. == Lähteet == Luokka:Vuoden 1957 kappaleet Luokka:Suomalaiset iskelmät Luokka:Suomalaiset käännöskappaleet Luokka:Tangot
Vladan Desnica

Vladan Desnica (1905 Zadar – 1967 Zagreb, Jugoslavia) oli jugoslavialainen kirjailija ja asianajaja. Desnican aiheena on dalmatialainen kylä- ja pikkukaupunkielämä, jota hän kuvaa myötätuntoisesti ja tarkasti. Romaanien lisäksi hän on kirjoittanut näytelmiä ja esseitä. ==Lähteet== Luokka:Jugoslavialaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1905 syntyneet Luokka:Vuonna 1967 kuolleet
Johanna Tamminen

Johanna Tamminen (s. 12. marraskuuta 1966) on suomalainen tutkimusprofessori ja Suomen Akatemian huippuyksikköohjelman tutkimusryhmän jäsen. Tamminen työskentelee Ilmatieteen laitoksella ryhmäpäällikkönä. Tammisen asiantuntemusalueita ovat muun muassa ilmakehän koostumuksen kaukokartoitushankkeet, sekä siihen liittyvä tutkimus ja palveluiden kehittäminen ilmaston, ilmanlaadun ja keski-ilmakehän havainnointiin, matemaattiset ja tilastolliset algoritmit satellittihavaintojen tulkintaan, inversio-ongelmat, epävarmuuksien ymmärtäminen. Tammisella on yli 20 vuoden kokemus satelliittimittauksesta ja ilmakehän koostumuksen tutkimisesta. Tamminen on väitellyt tohtoriksi soveltavan matematiikan alueen tutkimuksella Helsingin yliopistosta vuonna 2004. == Lähteet == == Julkaisut == * Publications by Johanna Tamminen Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset matemaatikot
Naughty BRGR

Naughty BRGR (lausutaan burger) on suomalainen vuonna 2015 perustettu ravintolaketju, jonka päätuotteita olivat hampurilaiset, ranskalaiset ja muut lisukkeet. Naughty BRGR:llä oli 10 toimipistettä: Helsingissä, Espoossa ja Tampereella sijaitsee kussakin kaksi ja Turussa sekä Jyväskylässä yksi. Vuonna 2021 uudet ravintolat avattiin Lahteen ja Ouluun. Ketjun perusti Top Chef Suomi -ohjelman voittaja Akseli Herlevi ja hänen yhteistyökumppaninsa Tomi Ruuskanen. Ensimmäinen Naughty BRGR avattiin Helsinkiin Lönnrotinkadulle marraskuussa 2015. Sittemmin ketju laajensi Helsingissä Sturenkadulle, Espoossa kauppakeskus Selloon ja Isoon Omenaan, Tampereella Aleksanterinkadulle, Turussa Aurakadulle ja Jyväskylässä Aren aukiolle. Espoon molemmat ja Turun yksi ravintola jouduttiin kuitenkin sulkemaan kesällä 2024. Vuonna 2019 yritys kertoi luopuneensa kaikesta muovin käytöstä annoksiensa ja take-away-tuotteiden pakkauksissa. Vuodesta 2022 ketju valmisti K-kaupoissa myytäviä Naughty BRGR -tuotesarjan katuruokatuotteita. Tuotesarjaan kuului mm. hampurilaispihvejä, hotdog-nakkeja, sämpyöitä, kastikkeita ja mausteita. Naughty brgr Oy (3 ravintolaa) hakeutui konkurssiin tammikuussa 2025. Emoyhtiö Street food group jatkaa toimintaansa normaalisti ja loput ravintolat pysyvät toiminnassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Suomalaiset pikaruokaketjut
Moritz (koira)

Moritz oli ensimmäisen maailmansodan hävittäjä-ässä Manfred von Richthofenin tanskandoggi. Manfred von Richthofen eli ”Punainen Paroni” oli ensimmäisen maailmansodan aikana tunnetuksi tullut saksalainen hävittäjä-ässä. Asemasodan aikana lentäjien taisteluita taivaalla romantisoitiin ja von Richthofen sai runsaasti tilaa lehdistössä, jossa tarinoita käytettiin kohottamaan sotilaiden ja kotirintaman taistelutahtoa. Moritz oli von Richthofenin koira. Richthofen omisti koiran jo päätyessään lentäjäksi vuonna 1915. Richthofen mainitsi Moritzin olleen rodultaan puhdasverinen tanskandoggi. Koira oli von Richthofenin läheinen ystävä. Uransa alkupuolella hänen sanotaan jopa ottaneen koiran mukaansa lennoilleen. Muutaman lentokerran jälkeen koira alkoi kuitenkin pelätä lentämistä ja kieltäytyi nousemasta enää koneeseen. Sen sijaan se saattoi omistajansa koneelle ja jäi katselemaan lähtöä kiitoradalle. Sitten se odotti Richthofenin paluuta läheisen huoltorakennusken kupeessa nukkuen. Punaisen Paronin paluun kuullessaan se lähti odottamaan isäntäänsä radan varteen. Aikana jolloin tutkia ei vielä ollut, radan henkilökunta tottui luottamaan Moritzin kykyyn havaita paronin ja tämän laivueen paluu kauan ennen, kuin ihmiset havaitsivat koneet taivaanrannassa. Lentojen lähdön ja paluun ohella Moritz oli omistajansa mukana monissa tilaisuuksissa ja se nukkui von Richthofenin kanssa samassa pedissä. Sommen taistelun aikana 21. huhtikuuta 1918 von Richthofen oli lähdössä jälleen lennolle. Haukotellen hän mainitsi esimiehelleen nukkuneensa huonosti, koska Moritz oli käyttäytynyt yöllä epätavallisen hermostuneesti ja piti häntä valveilla. Vitsaillen hän sanoi ”minulle pitää antaa isompi vuode, jos minun halutaan voittavan tämä sota”. Lennolla Punaisen Paronin kone sai ensin osumia maasta ja sitten vielä kanadalaisen hävittäjä-ässä A. Roy Brownin koneesta. Kuolettavasti haavoittunut paroni laskeutui, mutta kuoli vammoihinsa koneessaan. Joskus on pohdittu, vaikuttiko edellisen yön väsymys paronin alasammuntaan tai yrittikö Moritz ”varoittaa” isäntäänsä käyttäytymisellään. Charles M. Schulzin klassikkosarjakuvan Tenavat päähenkilöllä Jaska Jokusella on koira Ressu. Toisin kuin Moritz, Ressu on beagle, ja kuvittelee olevansa ensimmäisen maailmansodan lentäjäsankari, joka taistelee Punaista paronia vastaan. Ressun alter egoa on pidetty viittauksena Moritzin tarinaan. ==Lähteet== Luokka:Kuuluisat koirat
Ryömintäkaista

Ryömintäkaista tai nousukaista on raskaalle ja hitaalle liikenteelle tarkoitettu erillinen ajokaista, jonka tarkoituksena on edistää liikenteen sujuvuutta erityisesti raskaille ajoneuvoille hankalissa ylämäissä. Niitä on rakennettu 1960-luvulla Ruotsissa ja hieman myöhemmin myös Suomessa ainakin Kehä III:lle sekä Helsingin ja Turun väliselle ykköstielle ennen nykyisten kaksiajorataisten teiden valmistumista. Nykyisin ryömintäkaistat ovat Suomessa harvinaisia. Paimiossa, Turku–Helsinki-moottoritiellä Helsingin suuntaan kulkiessa on yksi ryömintäkaista pitkässä ylämäessä. ==Luettelo nousukaistoista== Seuraavassa on lueteltu vuonna 1975 käytössä olleet nousukaistat Tie- ja vesirakennushallituksen mukaan. * Lohjanharju - Turku (nykyisin ), useita * Hyrkkölänmäki, Korpilahti (nykyisin ) * Evätmäki, Heinola (nykyisin ) * Paltanmäki, Orivesi * Vartinkangas - Honkimaa (ei varsinaisia nousukaistoja) * Kuusikonmäki/Kalkkikallio * Hänninmäki * Kurenkangas (nykyisin ) 1970-luvulla suunnitteilla olleita nousukaistoja: * Useita Uudenmaan tiepiirin alueella * Punkanmäki, Nihattulanmäki, Pelkola * Tuhkamäki * Pyhäntaka, Pohjoismäki, Nikkilänmäki, Peltosmäki, Vehmasmäki, Petosenmäki, Kasurilanmäki * Pohjois-Karjalan tiepiirin alueella * Kalaniemenmäki * Turun tiepiirin alueella, Sarkolanmäki * ==Katso myös== *Ohituskaistatie ==Lähteet== Luokka:Tiet Luokka:Liikennesuunnittelu
Édouard Goubert

thumb|upright|Édouard Goubertin patsas Puducherryssa. Édouard Goubert (29. heinäkuuta 1894 Pondichéry – 14. elokuuta 1979 Asho, Bangaloren piirikunta) oli ranskalais-intialainen poliitikko, joka toimi Ranskan kansalliskokouksen edustajana ja Puducherryn pääministerinä. Goubertin isä oli ranskalainen ja äiti ranskalais-intialainen. Hän opiskeli oikeustiedettä Ranskassa ja työskenteli kotikaupunkinsa alioikeudessa. Goubert valittiin Ranskan Intian edustajaksi Ranskan kansalliskokoukseen vuonna 1951. Hän kannatti ensin alueen itsehallintoa, mutta ryhtyi sitten johtamaan kansanliikettä, joka vaati Ranskan omistusten liittämistä Intiaan. Goubertilta riistettiin kansanedustajan syytesuoja vuonna 1954, mutta pian tämän jälkeen päättyi myös hänen edustajankautensa, kun Ranskan Intia lakkasi olemasta. Goubert toimi myöhemmin kongressipuolueen johtajana Puducherryssa ja osavaltion ensimmäisenä pääministerinä vuosina 1955–1965. ==Lähteet== Luokka:Intialaiset poliitikot Luokka:Ranskalaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1894 syntyneet Luokka:Vuonna 1979 kuolleet
Mikael Mattlin

Mikael Mattlin (s. 1974KANTO: Mattlin, Mikael) on suomalainen kansainvälisen politiikan tutkija ja Ulkopoliittisen instituutin vs. apulaisjohtaja sekä tutkimusprofessori. Mattlin johtaa Ulkopoliittisen instituutin Globaalin järjestyksen ja Kiinan tutkimuskeskusta (CORD). Hänen erikoisalojaan ovat Kiinan poliittinen järjestelmä, ulkopolitiikka ja taloudelliset ulkosuhteet, EU-Kiina ja Kiina-Yhdysvallat suhteet, Taiwanin kysymys ja Taiwanin sisäpolitiikka sekä kansainvälisen politiikan simulaatiot. Mattlin on aiemmin toiminut muun muassa vt. johtajana ja tutkijana Ulkopoliittisessa instituutissa, valtio-opin professorina, kansainvälisen politiikan yliopistonlehtorina ja TIAS-kollegiumtutkijana Turun yliopistossa, Kiinan tutkimuksen professorina ja kansainvälisen politiikan yliopistonlehtorina Helsingin yliopistossa, sekä vierailevana tutkijana ja opettajana useissa ulkomaisissa yliopistossa sekä Suomen Pankin BOFITissa. Hän on ajoittain toiminut myös kiinan kielen tulkkina. Keväällä 2022 Mattlin julkaisi ensimmäisen kattavan suomenkielisen tutkimukseen perustuvan teoksen Kiinan poliittisesta järjestelmästä (Vastapaino) yhdessä kahden muun johtavan suomalaisen Kiina-asiantuntijan kanssa. Kirja oli Vuoden tiedekirja 2022 -palkinnon finalisti. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset politiikan tutkijat Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Suomalaiset sinologit Luokka:Turun yliopiston professorit Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sven Fagerberg

Sven Fagerberg (1918 Nässjö, Ruotsi – 2006 Lund, Ruotsi) oli ruotsalainen kirjailija.Tommy Olofsson, Fagerberg kom från ett annat håll Fagerberg oli koulutukseltaan insinööri, ja hän työskenteli 1943–1965 Electroluxin palveluksessa. Fagerbergin esikoisteos Pesäyö oli käänteentekevä ruotsalaisessa kaunokirjallisuudessa. Hän yhdistää teollisuusympäristöön myyttisiä aineksia tavalla, jota on verrattu James Joycen tuotantoon. Romaanien lisäksi Fagerberg on kirjoittanut esseitä. Växjön yliopisto jakaa joka toinen vuosi kirjallisuuspalkintoa Sven Fagerbergs pris. ==Suomennetut teokset== * Valkaistu sydän (Det vitmålade hjärtat), suom. Markku Lahtela, Helsinki: Otava 1968. * Pesäyö (Höknatt), suom. Eila Pennanen, Helsinki: WSOY 1976 ;Novellit * Uudenvuoden juhla, suom. Eila Kivikk'aho, teoksessa 27 pohjoismaista kertojaa, Tammi 1964 ==Lähteet== Luokka:Ruotsalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 2006 kuolleet
Pekka Huttunen (tietokirjailija)

Pekka Huttunen (s. 20. toukokuuta 1941 Haapajärvi) on suomalainen matemaatikko, suunnittelija ja tietokirjailija. Hän valmistui Helsingin yliopistosta vuonna 1971 pääaineena matematiikka. Hän on toiminut vesistöjärjestelyjen suunnittelijana Maatalous­hallituksessa, matematiikan opettajana Hämeenkylän yhteiskoulussa, suunnittelijana ja laskentatoimen asiantuntijana Vesi­hallituksessa, erikoistutkijana konsultoiden keskeisten ministeriöiden ylimmän johdon johtamisen kehittämistä Valtiovarainministeriön Suunnittelusihteeristössä, suunnittelupäällikkönä Oikeusministeriössä, muutos­johtajana Patentti- ja rekisteri­hallituksessa, konsultti­yksikön johtajana HAUS:n Kehittämiskeskuksessa, HAUS Oy:n johtokunnan jäsenenä vuonna 1992 ja viransijaisina valtiovarainministeriön hallinnon kehittämisosaston osastopäällikkönä ja finanssineuvoksena. Hän toimi Ahon hallituksen kehittämisvaliokunnan asiantuntijajäsenenä. HAUS:ssa toimiessaan hän konsultoi keskeisten ministeriöiden ylimmän johdon johtamisen kehittämistä. Hän oli vuonna 1995 Pertti Sorsan johdolla työskentelevän valtiovarainministeriön asettaman valtion kehys- ja tulosohjausta kehittävän hankkeen sihteeri ja kirjoitti sen loppuraportin ”Ministeriö tuloksentekijänä”, johon perustuen Lipposen 1. hallitus käynnisti julkisen hallinnon kehysohjauksen. Kirjassaan Johtaminen muuttuvassa julkishallinnossa hän esitteli ensimmäisenä konsernijohtamisen soveltamisen ministeriöiden yhtymäjohtamisessa. Viime vuodet Huttunen on toiminut tietokirjailijana bloginpitäjänä. Hän on pitänyt vuodesta 2012 lähtien blogia ”Mikä vain on, ei pysy”. Postauksia on yli 3 000\. Ne käsittelevät näkökulmia päivän kysymyksistä ja tekstejä arkielämästä. Blogilla on lukijoita yli kymmenestä eri maasta. ==Teoksia== * Johtaminen muuttuvassa julkishallinnossa * Ministeriöissä käsi käden pesee Mediapinta 2021 * Konsultin muistelmat Mediapinta 2012 * Onnistuneen konsulttihankkeen toteuttaminen Talentum 2003 * Neljäs aalto Kauppakaari 2000 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Huttusen teokset Finnassa Kansalliskirjasto Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset matemaatikot Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Vuonna 1941 syntyneet
Matti Laipio

Matti Laipio (s. 25. helmikuuta 1944 Helsinki) on suomalainen talous- ja musiikkitoimittaja, levytuottaja ja tietokirjailija, jonka erikoisalana on jazz, blues, rock ja muu rytmimusiikki. Hän on kir­joit­ta­nut musii­kis­ta eri leh­tiin, laatinut rytmimusiikkiaiheisia tietokirjoja ja toi­mi­nut musiik­kia­lan jär­jes­töis­sä. (Pete Hoppula & Matti Laipio , Aviador- kustannus. Viitattu 17.3.2021. Suomen Jazzliitto palkitsi Matti Laipion vuonna 2020 elämäntyöstä Andania-palkinnolla. Perusteluissa todettiin hänen tehneen jazzmusiikin eri vivahteita tunnetuksi varsinkin toimittajana ja kirjoittajana. Laipiolla on ollut myös merkittävä ura Jazzliiton puheenjohtajana ja hallituksen jäsenenä 1970- ja 1990-luvuilla. Vanhemmat jazzharrastajat muistavat Laipion yhtenä ”jazzin äänistä” Ylen radio- ohjelmissa.Suomen Jazzliitto ja Ylen Jazzradio palkitsivat alan tekijöitä, Tampere Jazz Happening -sivusto. Viitattu 17.3.2021. Matti Laipio tuli ylioppilaaksi Helsingin normaalilyseosta ja opiskeli valtiotieteitä Helsingin yliopistossa. Hän toimi Uuden Suomen taloustoimittajana 1967–1971, sitten Scandia-Musiikin tiedotuspäällikkönä ja Jazzliiton Rytmi-lehden päätoimittajana. Vuonna 1977 hän palasi pariksi vuodeksi Uuteen Suomeen ja toimi sitten läpi 1980-luvun Kauppalehden uutis- ja toimituspäällikkönä, kunnes siirtyi päälliköksi Aamulehden asiakaslehtiä tuottaneeseen yksikköön. ==Teoksia== *Pari chorusta jazzia. Yhdessä Mauri Mäkisen kanssa. Suomen Jazzliitto, Kirjastopalvelu 1975. *Si­ni­nen sie­lua myö­ten: Suo­mi-blue­sin ta­ri­na. Yhdessä Pete Hoppulan kanssa. Aviador, 2018. ISBN 978-952-7063-52-1. *Mapesta kaikki alkoi: Tapiola Big Bandin tarina. Aviador, 2019. ISBN 978-952-7063-87-3. *Nubbenin levyt : taiteilija Lars-Gunnar Nordström jazzkeräilijänä. Yhdessä Janne Mäkelän ja Pekka Gronowin kanssa. Kansalliskirjasto, 2019. ISBN 978-951-51-4894-0. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Suomalaiset musiikkivaikuttajat Luokka:Suomalaiset musiikkituottajat Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalainen jazz
Euphratensis

Euphratensis eli Augusta Euphratensis (; ), joskus Syria Euphratensis, oli myöhäisen Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Syyriassa nykyisten Syyrian ja Turkin valtioiden alueella. Teoksen verkkoversio (Perseus) == Maantiede == Euphratensiksen provinssi käsitti antiikin aikaisen Syyrian koillis- ja itäosan Eufrat-joen länsipuolella. Siihen kuului alueita nykyisen Syyrian valtion koillisosasta sekä Turkin kaakkoisosasta. Provinssin pohjoispuolella sijaitsi Cappadocian provinssi, itäpuolella Osroenen provinssi, eteläpuolella Syria secundan eli Syria salutariksen provinssi ja Syria priman provinssi, ja länsipuolella Cilicia secundan provinssi. Provinssin hallinnollinen keskus oli Hierapolis. === Kaupunkeja === Euphratensiksen roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri): * Europos (Europus) * Germanikeia (Germanicea) * Hierapolis * Kyrrhos (Cyrrus) * Samosata * Zeugma == Historia == Euphratensiksen alue oli aiemmin osa ensin Syrian provinssia ja sitten Syria Coelen provinssia. Euphratensiksen provinssi perustettiin jossain vaiheessa 300-luvun jälkimmäistä puoliskoa, viimeistään keisari Theodosius I:n aikaa seuranneen, vuonna 395 tapahtuneen Rooman valtakunnan jaon aikoihin. Viimeistään se oli olemassa noin vuonna 400. Provinssi oli osa Itä-Roomaa ja kuului Oriensin prefektuuriin ja Oriensin diokeesiin. Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat: == Lähteet == Luokka:Rooman provinssit Luokka:Syyria (alue)
Palaestina prima

Palaestina prima (Palaestina I, ) oli myöhäisen Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Palestiinassa pääosin nykyisten Israelin ja Palestiinan valtioiden alueella. Teoksen verkkoversio (Perseus) == Maantiede == Palaestina priman provinssi käsitti Palestiinan ydinalueet: aiemman Juudean alueen sekä aiemman Syria Palaestinan provinssin eteläosan. Siihen kuului nykyisen Israelin keskiosa, osa nykyisestä Palestiinan valtiosta sekä jonkin verran nykyisen Egyptin aluetta Siinain rannikolla. Provinssin pohjoispuolella sijaitsivat Phoenice priman ja Palaestina secundan provinssit, itäpuolella Arabian provinssi ja eteläpuolella Palaestina salutariksen eli Paleastina Tertian provinssi. Provinssin hallinnollinen keskus oli Caesarea Maritima eli Caesarea Turris Stratonis. === Kaupunkeja === Palaestina priman roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri): * Aelia Capitolina eli Jerusalem (Hierosolyma) * Askalon (Ascalon) * Dora * Caesarea Maritima * Flavia Neapolis * Gaza * Ioppe (Joppe) * Maiuma (Maioma Ascalonitis) * Maiuma (Maioma Gazae) * Rafia (Raphia) == Historia == Palaestina priman alue oli aiemmin osa ensin Judaean ja sitten Syria Palaestinan provinssia. Palaestina priman provinssi perustettiin keisari Theodosius I:n aikaa seuranneen, vuonna 395 tapahtuneen Rooman valtakunnan jaon aikoihin, jolloin Syria Palaestinan provinssi jaettiin kolmeksi provinssiksi, joista Palaestina prima oli yksi. Viimeistään jako on ollut voimassa vuonna 409, sillä se esiintyy Codex Theodosianuksessa kyseisenä vuonna. Provinssi oli osa Itä-Roomaa ja kuului Oriensin prefektuuriin ja Oriensin diokeesiin. Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat: == Lähteet == Luokka:Palestiina (alue) Luokka:Rooman provinssit
Palaestina salutaris

Palaestina salutaris () eli Palaestina tertia (Palaestina III, ), jossakin välissä mahdollisesti Arabia secunda (Arabia II, ), oli myöhäisen Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Palestiinassa nykyisten Israelin, Egyptin ja Jordanian alueilla. Teoksen verkkoversio (Perseus) == Maantiede == Palaestina salutariksen provinssi käsitti Negevin ja muun nykyisen Israelin eteläosan, sekä Siinain nykyisen Egyptin alueella ja Wadi Araban itäpuolen nykyisen Jordanian alueella. Provinssin pohjoispuolella sijaitsivat Palaestina priman ja Arabian provinssit ja länsipuolella Egypti ja sen Augustamnican provinssi. Etelässä provinssin alue rajautui Punaiseenmereen. Provinssin hallinnolliseksi keskukseksi mainitaan yleensä Petra. Nykytutkijat ovat kuitenkin usein katsoneet, että alkuperäisenä hallinnollisena keskuksena provinssin perustamisen aikoihin olisi toiminut Elusa. Asema olisi siirtynyt Petralle sen jälkeen, kun se liitettiin provinssiin ja rakennettiin uudelleen 400-luvun puolivälissä. === Kaupunkeja === Palaestina salutariksen roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri): * Ailana (Aelana) eli Aila (Aela) * Areopolis * Elusa * Mampsis * Nessana * Petra == Historia == Palaestina salutariksen alue oli aiemmin osa Arabian provinssia. Se liitettiin Syria Palaestinan provinssiin 200-luvun lopulla tai 300-luvulla. Jossakin vaiheessa alue saattoi myös muodostaa oman Arabia secundan provinssinsa. Alue erotettiin Syria Palaestinan provinssista Palaestina salutariksen provinssiksi mahdollisesti noin vuonna 358. Viimeistään jako on ollut voimassa vuonna 409, sillä se esiintyy Codex Theodosianuksessa kyseisenä vuonna. Provinssi oli osa Itä-Roomaa ja kuului Oriensin prefektuuriin ja Oriensin diokeesiin. Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat: == Lähteet == Luokka:Palestiina (alue) Luokka:Rooman provinssit
Palaestina secunda

Palaestina secunda (Palaestina II, ) oli myöhäisen Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Palestiinassa nykyisten Israelin, Jordanian ja Syyrian alueilla. Teoksen verkkoversio (Perseus) == Maantiede == Palaestina secundan provinssi käsitti Palestiinan ja aiemman Syria Palaestinan provinssiin pohjoisosan, ennen kaikkea Galilean alueen Genesaretinjärven ympäristössä. Sen pohjoispuolella sijaitsi Phoenice priman provinssi, koillispuolella Phoenice secundan eli Phoenice Libanensiksen provinssi, itäpuolella Arabian provinssi ja eteläpuolella Palaestina priman provinssi. Provinssin hallinnollinen keskus oli Skythopolis (lat. Scythopolis). === Kaupunkeja === Palaestina secundan roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri): * Abila * Filotera (Philotera) * Gadara * Hippos (Hippus, Hippum) * Horvat Kur (kohteen nykyinen nimi, antiikin aikainen nimi ei tiedossa) * Kapernaum (Capernaum) * Kapitolias (Capitolias) * Magdala * Pella * Skythopolis (Scythopolis) * Tiberias == Historia == Palaestina secundan alue oli aiemmin osa ensin Judaean ja sitten Syria Palaestinan provinssia. Palaestina secundan provinssi perustettiin keisari Theodosius I:n aikaa seuranneen, vuonna 395 tapahtuneen Rooman valtakunnan jaon aikoihin, jolloin Syria Palaestinan provinssi jaettiin kolmeksi provinssiksi, joista Palaestina secunda oli yksi. Viimeistään jako on ollut voimassa vuonna 409, sillä se esiintyy Codex Theodosianuksessa kyseisenä vuonna. Provinssi oli osa Itä-Roomaa ja kuului Oriensin prefektuuriin ja Oriensin diokeesiin. Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat: == Lähteet == Luokka:Palestiina (alue) Luokka:Rooman provinssit