EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Ypäjänkylän työväentalo

Ypäjänkylän työväentalo on Ypäjän kunnan Ypäjänkylässä sijaitseva entinen työväentalo. Talo toimi pitkään rukoushuoneena ja on nykyään (2023) yksityisomistuksessa. ==Historiaa== Ypäjänkylän työväenyhdistys perustettiin 1900-luvun alussa. Talo rakennettiin vuosien 1906–1910 aikana ja otettiin käyttöön 1910-luvun alussa. Vuonna 1937 yhdistys huutokauppasi talon Evankeliumiyhdistykselle, joka kunnosti siitä rukoushuoneen. Tässä käytössä talo oli vuoteen 2018 saakka, jolloin se myytiin yksityisomistukseen. Vuonna 1930 kansanedustaja Väinö Kivisalo puhui talolla. Tätä edelsi välikohtaus, jossa paikallinen talollisen poika murtautui humalassa talolle ja kävi näyttämölle nukkumaan. Hänet jouduttiin poistamaan paikalta kantamalla. == Lähteet == Luokka:Ypäjän rakennukset ja rakennelmat Luokka:Työväentalot
Cecilie Uttrup Ludwig

Cecilie Uttrup-Ludwig (s. 23. elokuuta 1995 Frederiksbergin kunta, Tanska) on tanskalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Team Rytgerissä vuosina 2014–2015, edusti Team BMS BIRNiä 2016, Bigla Pro Cycling Team / Cervélo-Bigla Pro Cycling -joukkuetta 2016–2018, FDJ Nouvelle-Aquitaine Futuroscope / FDJ-Suez-tallia 2019–2024 ja on vuodesta 2025 ajannut Canyon–SRAM zondacrypto -joukkueessa. == Saavutuksia == Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives ;2012 :MM-kilpailut, nuorten aika-ajossa hopeaa ;2016 :Gracia Orlova, mäkikirikilpailun voitto :Auensteiner - Radsporttage, nuorten kilpailun voitto :Aika-ajon Tanskan-mestaruus :Tour de Feminin-O cenu Českého Švýcarska, kokonaiskilpailun, nuorten kilpailun sekä 1. ja 5. etapin voitto :Ladies Tour of Norway, mäkikirikilpailun voitto ;2017 :Setmana Ciclista Valenciana, kokonaiskilpailun ja nuorten kilpailun voitto :Trofeo Alfredo Binda, kolmas :Aika-ajon Tanskan-mestaruus :Giro Rosa, nuorten kilpailun voitto :EM-kilpailut, alle 23-v. aika-ajossa hopeaa :Giro della Toscana Femminile-Memorial Michela Fanini, kokonaiskilpailussa toinen, nuorten kilpailun voitto :MM-kilpailut, joukkueaika-ajossa pronssia, aika-ajossa kymmenes ;2018 :Aika-ajon Tanskan-mestaruus :Giro Rosa, kokonaiskilpailussa kuudes :La Course by Le Tour de France, neljäs :Giro dell'Emilia, kolmas ;2019 :Strade Bianche, viides :Trofeo Alfredo Binda, kolmas :Flanderin ympäriajo, kolmas :Amstel Gold Race, kuudes :Grand Prix de Plumelec-Morbihan Dames, voitto :Giro Rosa, 3. etapilla kolmas :La Course by Le Tour de France, kolmas :Women's Tour of Scotland, mäkikirikilpailun voitto ;2020 :Giro dell'Emilia, voitto :Giro Rosa, kokonaiskilpailussa neljäs, mäkikirikilpailun voitto, 3. etapilla toinen :MM-kilpailut, maantieajossa kahdeksas :La Flèche Wallonne, toinen ;2021 :Strade Bianche, viides :Trofeo Alfredo Binda, kolmas :Vuelta a Burgos Feminas, kokonaiskilpailussa kuudes, 3. etapin voitto :La Course by Le Tour de France, toinen :Olympialaiset, maantieajossa kymmenes :Ladies Tour of Norway, kokonaiskilpailussa viides :MM-kilpailut, maantieajossa kahdeksas ;2022 :Setmana Ciclista Valenciana, kokonaiskilpailussa toinen :Strade Bianche, viides :Flanderin ympäriajo, kuudes :Vuelta a Burgos Feminas, kokonaiskilpailussa viides :Maantieajon Tanskan-mestaruus :Giro Donne, kokonaiskilpailussa kuudes :Tour de France Femmes, kokonaiskilpailussa seitsemäs, 3. etapin voitto, 7. etapilla kolmas :Tour of Scandinavia, kokonaiskilpailun ja 5. etapin voitto :Challenge by La Vuelta, kokonaiskilpailussa viides :MM-kilpailut, maantieajossa viides ;2023 :Strade Bianche, kolmas :Giro Donne, kokonaiskilpailussa kuudes, 2. etapilla toinen :Tour de France Femmes, kokonaiskilpailussa seitsemäs :MM-kilpailut, maantieajossa pronssia :Tour of Scandinavia, kokonaiskilpailussa toinen, pistekilpailun sekä 2. ja 5. etapin voitto :Giro dell'Emilia, voitto ;2024 :Tour Down Under, 2. etapin voitto :Cadel Evans Great Ocean Road Race, kolmas :Giro d'Italia Women, kokonaiskilpailussa kahdeksas, 4. etapilla kolmas == Lähteet == Luokka:Tanskalaiset maantiepyöräilijät Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mannisten työväentalo

Mannisten työväentalo oli Ypäjän kunnan Mannisten kylässä sijainnut työväentalo. ==Historiaa== Mannisten työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906, ja sen talo valmistui vuonna 1915. Yhdistyksen toiminta oli sisällissodan jälkeen vaikeaa, sillä suuri osa toimihenkilöistä menetettiin sodan seurauksena. Vuonna 1927 yhdistyksen toimintaa yritettiin käynnistää kolmatta kertaa sodan jälkeen. Vaikka ennen sotaa rakennettu talo oli velaton, toiminta ei tahtonut käynnistyä. Tuolloin oli suunnitteilla, että talo vuokrattaisiin viiden vuoden ajaksi Mannisten koulupiirin alakansakouluksi. Vuonna 1931 tehdyn selvityksen mukaan yhdistyksellä oli kuitenkin vielä tuolloin talo. Vuonna 1930 siellä oli myös pidetty iltamat. Yhdistyksen toiminnan lakattua (ilmeisesti 1930-luvulla) talo jäi rehusuojaksi. Vuonna 1936 yksityishenkilö ilmoitti lehdessä myyvänsä talon huutokaupalla. Talo purettiin lahonneena vuonna 1956. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Ypäjän rakennukset ja rakennelmat
Ypäjän kirkonkylän työväentalo

Ypäjän työväentalo oli Ypäjän kunnan kirkonkylässä sijainnut työväentalo. Se myytiin vuonna 1964. ==Historiaa== Ypäjän työväenyhdistys perustettiin kesällä 1905. Paikalla perustavassa kokouksessa oli noin 150 henkeä. Jäseniä yhdistyksessä oli vuoden 1905 lopussa 200, vuonna 1906 170 ja 1908 155. 1910-luvulla jäsenmäärä painui 30-40:een. Sittemmin se vielä nousi, mutta ei enää alkuvuosien lukemiin. Vuonna 1907 yhdistys osti vanhan asuinrakennuksen ja siirsi sen kirkonkylästä vuokraamalleen tontille. Vuonna 1936 yhdistys lunasti vuokratontin omakseen. Sisällissota katkaisi toiminnan, mutta talo saatiin takaisin yhdistyksen käyttöön jo vuoden 1918 aikana. Vuoden 1945 aikana talo kunnostettiin perusteellisesti iltamista saatujen tulojen turvin. 1950-luvulla toiminta kuitenkin laantui, ja talo vuokrattiin Hämeen läänin maanviljelysseuralle kiertäväksi poikien kotiteollisuuskouluksi vuonna 1956 ja myytiin lopulta Osuusliike Vallalle vuonna 1964. Talon vaiheista tästä eteenpäin ei ole tietoa. 1960-luvun aikana yhdistys suunnitteli vielä uutta taloa ja hankki tontin. Sille ei kuitenkaan koskaan rakennettu taloa, vaan tontti myytiin vuonna 1975, ja saaduilla rahoilla ostettiin kokoustilat eräästä liike- ja asuintalosta. Nämäkin tilat myytiin vuonna 1999. ==Toimintaa työväentalolla== Talolla oli 1920-luvulla näytelmätoimintaa, elokuvia ja iltamia. Elokuvia yhdistys esitti itsekin talolla 1930-luvulla, mutta toiminta täytyi kannattamattomana lopettaa. Vuonna 1935 yhdistys vietti 30-vuotisjuhliaan talollaan. Paikalla oli yli 200 vierasta. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Ypäjän rakennukset ja rakennelmat
Kristian Yli-Hietanen

Kristian Yli-Hietanen (s. 31. toukokuuta 1996) on suomalainen jalkapalloilija joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa IF Gnistania.https://www.transfermarkt.com/kristian-yli- hietanen/profil/spieler/753226 ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Halkivahan työväentalo

Halkivahan työväentalo oli työväentalo Halkivahan kylässä, joka nykyään kuuluu Urjalan ja Punkalaitumen kuntiin. ==Historiaa== Halkivahan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Talo valmistui vuonna 1911. Siinä oli kaksi kerrosta. Vuonna 1927 yhdistys osti talon tontin omakseen. Vuonna 1933 Halkivahan maamiesseura järjesti talolla syysnäyttelyn, ja vuonna 1939 siellä pidettiin ohjelmallinen valistusiltama, johon tuli salin täydeltä yleisöä. Tämän jälkeen talon vaiheista ei ole tietoa. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Urjalan rakennukset ja rakennelmat
Gudmund Hernes

Gudmund Hernes (s. 25. maaliskuuta 1941 Trondheim) on norjalainen sosiologi, professori ja työväenpuolueen poliitikko. Hän toimi Norjan kirkko-, opetus- ja tutkimusministerinä 1990–1995 sekä terveysministerinä 1995–1997. Hernes väitteli sosiologian tohtoriksi Johns Hopkinsin yliopistossa ja on sen jälkeen työskennellyt professorina muun muassa Bergenin ja Oslon yliopistoissa. Hän on tutkimuksissaan käsitellyt erityisesti yhteiskunnallista valtaa ja epätasa- arvoa. Opetusministerinä hän uudisti norjalaista koulua teoreettispainotteisempaan suuntaan ja kirkkoministerinä nimitti Norjan ensimmäisen naispuolisen piispan. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Gudmund Hernes Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjan opetusministerit Luokka:Norjalaiset sosiologit Luokka:Norjalaiset professorit Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sissel Rønbeck

Sissel Marie Rønbeck (s. 24. toukokuuta 1950 Hammerfest) on norjalainen työväenpuolueen poliitikko. Hän on istunut suurkäräjillä vuosina 1981–1993 ja toiminut Norjan kuluttaja- ja hallintoministerinä 1979–1981, ympäristöministerinä 1986–1989 sekä liikenneministerinä 1996–1997. Vuosina 1975–1977 hän oli puolueensa nuorisojärjestön AUF:n puheenjohtaja. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Sissel Rønbeck Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjan liikenneministerit Luokka:Norjan ympäristöministerit Luokka:Norjalaisten poliittisten nuorisojärjestöjen puheenjohtajat Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Liberian senaatti

Liberian senaatti () on Liberian parlamentin ylähuone. Se koostuu 30 vaaleilla valitusta senaattorista. Jokaisesta maan piirikunnasta valitaan kaksi senaattoria. Senaatin toiminta muistuttaa paljon Yhdysvaltojen senaattia: tasavallan varapresidentti toimii senaatin puhemiehenä, ja mikäli tämä on estynyt, sijalla toimii pro tempore -puheenjohtaja. Senaattorit valitsevat pro tempore -puheenjohtajan keskuudestaan kuuden vuoden välein. Senaattorien toimikausi on yhdeksän vuotta, ja vaaleissa valitaan aina puolet kerrallaan, eli koko senaatti ei vaihdu yksissä vaaleissa. Senaattoriksi valitun on oltava vähintään 30-vuotias ja syntyperäinen Liberian kansalainen. == Lähteet == Luokka:Liberian politiikka Luokka:Ylähuoneet
Nio

Nio Inc. (, yrityksen käyttämä muoto NIO) on monikansallinen yritys, jonka pääkonttori on Shanghaissa Kiinassa. Yritys suunnittelee, kehittää ja valmistaa sähköautoja ja itsekulkevia ajoneuvoja. Yritys työllistää ympäri maailmaa T&K-; ja suunnitteluasiantuntijoita, joilla on merkittävää teknologia- ja johtamiskokemusta johtavilta autoyrityksiltä ja korkean teknologian yrityksiltä. Yritys työllistää yli 7 442 työntekijää 13 toimipisteessään, ja tärkeimmät toimipaikat ovat Peking, Shanghai, München, San Jose ja Lontoo. Yhtiön liikevaihto on 1,12 miljardia Yhdysvaltain dollaria (vuonna 2018), ja se on listattu New Yorkin pörssissä (NYSE). Sitä pidetään Teslan tärkeimpänä kilpailijana Kiinassa. Niolla on ollut Formula E -talli, NIO Formula E Team, jota se edelleen (kaudella 2023) sponsoroi. Nio esitteli aluksi EP9-hyperauton. Yhtiön ensimmäinen kaupallinen automalli oli ES8, jonka se julkaisi vuonna 2018.https://www.kauppalehti.fi/uutiset/uusi- sahkoautovalmistaja-heittaa-kapuloita-teslan-rattaisiin-es8-maksaa- kolmanneksen-tesla-model-xn-hinnasta/d63e52f0-30f1-3b82-b692-45504979f56c ==Automalleja== *ET5 *ET9 *ONVO L60 *Firefly ==Lähteet== Luokka:Autonvalmistajat Luokka:Kiinalaiset teollisuusyritykset Luokka:Kiinan autoteollisuus
Rosalind Chao

Rosalind Chao on yhdysvaltalainen näyttelijä. Chao tunnetaan parhaiten rooleistaan Soon-Lee Klinger 1980-luvun puolivälin CBS-ohjelmassa AfterMASH, Rose Hsu Jordanin rollista vuonna 1993 ilmestyneessä elokuvassa The Joy Luck Club sekä Keiko O'brien roolista televisiosarjassa Star Trek:The Next Generation. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Seututie 937

Seututie 937 on tie, joka kulkee Pellossa valtatieltä 21 Suomen ja Ruotsin väliselle valtakunnanrajalle. Tien pituus on 300 metriä. Tie alkaa valtatien 21 liittymästä, kulkee Pellon poliisiaseman ohi Pellon sillalle ja päättyy Tornionjoen keskellä valtakunnanrajalle. Ruotsin puolella tie jatkaa läänitienä 402. == Lähteet == 937 Luokka:Pellon liikenne
Vampulan kotiseutumuseo

Vampulan kotiseutumuseo on kulttuurihistoriallinen paikallismuseo Satakunnan maakunnassa entisen Vampulan kunnan alueella Huittisissa. Se sijatsee Tamareessa. Museon ensimmäinen kokoelma kerättiin vuonna 1939. == Lähteet == Luokka:Vampulan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen kotiseutumuseot
Leijonan kansallinen ritarikunta

Leijonan kansallinen ritarikunta () on senegalilainen ritarikunta, joka on perustettu vuonna 1960. Se on, Senegalin ansioritarikunnan ohella, toinen Senegalin virallisista kunniamerkeistä. Sitä jaetaan tunnustuksena poikkeuksellisista ansioista ja sitä jaetaan sekä siviileille että sotilaille. Ritarikunnan suurmestarina toimii Senegalin presidentti. Kunnianosoitusta jaetaan viidessä luokassa: * Suurristi * Suurupseeri * Komentaja * Upseeri * Ritari == Lähteet == Luokka:Senegalin kunniamerkit
Rico Lewis

Rico Mark Lewis (s. 21. marraskuuta 2004 Manchester) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Manchester Cityä. == Seurajoukkueura == Lewis liittyi Manchester Cityn juniorijoukkueeseen kahdeksanvuotiaana. Ensimmäisen ottelunsa Cityn alle 18-vuotiaiden joukkueessa hän pelasi 15-vuotiaana. Hän toimi Cityn kapteenina joukkueen voittaessa alle 18-vuotiaiden Englannin-mestaruuden kaudella 2021–2022. Lewis teki ensiesiintymisensä Manchester Cityn edustusjoukkueessa tultuaan vaihdosta kentälle valioliigaottelussa Bournemouthia vastaan 13. elokuuta 2022. Mestarien liigassa hän debytoi vaihtopelaajana FC Kööpenhaminaa vastaan 5. lokakuuta 2022. Ensimmäisen ottelunsa Cityn ykkösjoukkueen avauskokoonpanossa hän pelasi Mestarien liigan ottelussa Sevillaa vastaan 2. marraskuuta 2022. Hän teki samassa ottelussa myös ensimmäisen maalinsa Cityn edustusjoukkueessa. Valioliigassa hän oli avauskokoonpanossa ensimmäisen kerran pelissä Leedsiä vastaan 28. joulukuuta 2022. Hän pelasi triplamestaruuden kaudella 2022–2023 voittaneessa Cityn joukkueessa 14 ottelua Valioliigassa, kaksi Mestarien liigassa ja viisi ottelua FA Cupissa. Seuraavalla kaudella hän pelasi Valioliigassa 16 ottelua, joista kahdeksan avauskokoonpanossa Cityn voittaessa jälleen mestaruuden. Hän teki maalin kummassakin ottelussa Crystal Palacea vastaan. Mestarien liigassa hän pelasi seitsemän ottelua, yhtä vaille kaikki avauskokoonpanossa ja syötti kolme maalia. Hän voitti seurajoukkueiden maailmanmestaruuden. == Maajoukkueura == Lewis on pelannut Englannin alle 16-, 18-, 19- ja 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Ensimmäisen ottelunsa Englannin jalkapallomaajoukkueessa hän pelasi EM-karsintaottelussa Pohjois-Makedoniaa vastaan marraskuussa 2023. == Lähteet == Luokka:Englantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 2004 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Allianssimalli

Allianssimallissa kaikki projektin osapuolet eli asiakas, suunnittelija ja rakentaja mudostavat yhteisen projektiorganisaation. Nämä voivat työskennellä yhdessä isossa yhteisessä työtilassa eli big roomissa. Projektiryhmä johtaa prosessia ja tämän johdossa on projektipäällikkö. Projektipäällikkö raportoi alianssin johtoryhmälle. Johtoryhmässä on edustus alianssin kaikista osapuolista. Alianssimalli mahdollistaa ongelmien ratkaisun ja uudet innovaatiot, jotka parantavat laatua ja turvallisuutta. Se vaikuttaa ympäristöön ja yhteistoimintaan. Mallissa suunnitelmat, budjetti ja aikataulu tehdään projektin osapuolten kanssa yhteistyössä. Tavoitteena on säästää aikaa ja rahaa. Mikään projektin osapuolista ei kykene hallitsemaan yksin kokonaisuutta vaan kaikki tehdään avoimesti ja yhteistyössä. Tavoitteiden saavuttaminen tuottaa kaikille osapuolille taloudellista hyötyä. Vastaavasti jos epäonnistutaan, kaikki kärsivät taloudellisesti. Yksi allianssimallin suosion syy on se, että siinä rakentajan vastuu virheistä on pidempi kuin kahden vuoden takuuaika. Jälkivastuuaika allianssimallissa on viisi vuotta. Allianssimallilla on toteutettu rakennushankkeita, mutta sitä voidaan hyödyntää myös esimerkiksi isoissa IT-projekteissa. Allianssimallia on sovellettu myös hyvinvointipalveluiden tuottamiseen. Ensimmäinen Suomessa toteutettu allianssi muodostettiin Lielahti–Kokemäki-junaradan rakennushanketta varten 2010. Se muokattiin australialaisesta mallista. Toinen pilottikohde oli Tampereen rantatunneli. Vuoteen 2018 mennessä allianssihankkeita oli ollut lähes 50. Esimerkkejä Suomessa alianssimallina toteutetuista rakennushankkeista: * Hämeenkylän koulu * Kainuun keskussairaala * Kalasatama–Pasila-raitiotie * Kangasvuoren rautatietunneli * Kankarepuiston peruskoulu * Kirjalansalmen silta * Naantalin voimalaitos * Raide-Jokeri * Tampereen raitiotie * Tampereen rantatunneli * Turun musiikkitalo Fuuga * Uusi Hakaniemensilta == Lähteet == Luokka:Projektinhallinta Luokka:Organisaatiomallit
Jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut 2023

Jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut 2023 olivat järjestyksessään 34. jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut. Kilpailujen isäntämaana toimi Norsunluurannikko. Alun perin Norsunluurannikon piti järjestää edelliset kilpailut, mutta ne annettiin Kamerunille. Turnaus siirrettiin myös pelattavaksi tammikuuhun 2024, sillä kesällä Norsunluurannikossa on sadekausi. Mestaruuden vei isäntämaa Norsunluurannikko, joka voitti loppuottelussa Nigerian 2–1. == Karsinnat == Karsintoihin osallistui 54 maata. Näistä kaksitoista heikoiten FIFA-rankingissa sijoittunutta maata pelasivat esikarsintakierroksen, jossa maat oli jaettu ottelupareihin. Otteluparien voittajat etenivät 42 muun maan kanssa varsinaiseen lohkovaiheeseen. Lohkovaiheessa maat oli jaettu 12 lohkoon, joista jokaisesta kaksi parasta eteni lopputurnaukseen. Koska Norsunluurannikko pelasi karsinnoissa, vaikka olikin isäntämaana varmistanut paikan lopputurnaukseen, pääsi kyseisestä lohkosta vain yksi joukkue sen lisäksi kilpailuihin. == Alkulohkot == === Lohko A === === Lohko B === === Lohko C === === Lohko D === === Lohko E === === Lohko F === == Pudotuspelit == {{Turnauspuu16 | 27. tammikuuta – Abidjan | | 2 | | 0 | 27. tammikuuta – Bouaké | | 3 | | 0 | 29. tammikuuta – Abidjan | | 1 | | 0 | 30. tammikuuta – San-Pédro | | 0 | | 2 | 30. tammikuuta – Korhogo | | 2 | | 1 | 29. tammikuuta – Yamoussoukro | | 1 (4) | (rp.) | 1 (5) | 28. tammikuuta – San-Pédro | | 1 (7) | (rp.) | 1 (8) | 28. tammikuuta – Abidjan | | 0 | | 1 | 2. helmikuuta – Abidjan | | 1 | | 0 | 3. helmikuuta – Yamoussoukro | | 0 (1) | (rp.) | 0 (2) | 3. helmikuuta – Bouaké | | 1 | (ja.) | 2 | 2. helmikuuta – Abidjan | | 3 | | 1 | 7. helmikuuta – Bouaké | | 1 (4) | | 1 (2) | 7. helmikuuta – Abidjan | | 1 | | 0 | 11. helmikuuta – Abidjan | | 1 | | 2 | 10. helmikuuta – Abidjan | (rp.)| 0 (6) | | 0 (5) }} Lähde: == Lähteet == Luokka:Jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut Afrikan-mestaruuskilpailut Afrikan-mestaruuskilpailut 2023
Jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut 2025

Jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut 2025 ovat järjestyksessään 35. jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut. Alun perin turnaus piti järjestää Guineassa, mutta CAF kumosi päätöksen lokakuussa 2022 vedoten siihen, että Guinea ei ole valmis järjestämään kyseistä turnausta. == Lähteet == Luokka:Jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut Afrikan-mestaruuskilpailut Luokka:Marokon jalkapallo
Liberian yliopisto

Liberian yliopisto () on liberialainen yliopisto, joka toimii maan pääkaupungissa Monroviassa. Yliopisto on perustettu vuonna 1862, mikä tekee siitä yhden Länsi-Afrikan vanhimmista yliopistoista. Alussa oppilaitos toimi nimellä Liberia College ja yliopiston oikeudet se sai vasta vuonna 1951. Yliopisto koostuu kuudesta koulusta ja tiedekunnasta: * Humanististen ja yhteiskunnallisten tieteiden tiedekunta * William V. S. Tubmanin opettajakoulu * William R. Tolbert nuoremman maa- ja metsätalouskoulu * Kauppatieteellinen ja julkishallinnon tiedekunta * Thomas J. R. Faulknerin luonnontieteellinen ja teknillinen tiedekunta * David A. Straz-Sinjen teknillinen ja ammatillinen tiedekunta Yliopiston yhteydessä toimii myös Konfutse-instituutti. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Liberian yliopistot ja korkeakoulut
Abdou Diallo

Abdou-Lakhad Diallo (s. 4. toukokuuta 1996 Tours, Ranska) on senegalilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Ranskan Ligue 1:ssä pelaavaa Paris Saint-Germainia. Hän on Ranskan lisäksi pelannut Saksan ja Belgian pääsarjassa. Hän on pelannut Senegalin maajoukkueessa maaliskuusta 2021 alkaen edustettuaan aiemmin Ranskan nuorisomaajoukkueita. == Seuraura == Diallo pelasi Ranskassa AS Monacon junioreissa vuodesta 2011. Hän pelasi edustusjoukkueessa ensimmäiset Ligue 1 -ottelunsa joulukuussa 2014. Hän oli kauden 2015–2016 lainalla Belgian pääsarjassa pelaavassa SV Zulte Waregemissa ja kuului joukkueen vakiokokoonpanoon. Kaudella 2016–2017 hän pääsi Monacossa jälleen pelaamaan vain viisi Ligue 1 -ottelua ja yhden Mestarien liigan ottelun. Monaco voitti Ranskan-mestaruuden. Kesällä 2017 hän siirtyi Saksaan, jossa hän edusti yhden kauden Mainzia ja seuraavan kauden Borussia Dortmundia. Hän pelasi Bundesliigassa 55 ottelua ja teki niissä kolme maalia. Mestarien liigassa hän pelasi Dortmundin joukkueessa seitsemän ottelua. Diallo siirtyi kesällä 2019 ranskalaisseura Paris Saint-Germainiin. Hän pelasi Ligue 1:ssä ensimmäisellä kaudellaan 16, toisella 22 ja kolmannella 12 ottelua. Mestarien liigassa hän pelasi kausittain kolme, kahdeksan ja kaksi ottelua. Hän voitti Ranskan liigamestaruuden vuosina 2020 ja 2022, Ranskan cupin vuosina 2020 ja 2021 sekä Ranskan liigacupin 2020. Maaleja hän ei ole PSG:n pelaajana tehnyt. Kaudeksi 2022–2023 Diallo siirtyi lainalle saksalaisseura RB Leipzigiin. Hän pelasi kahdeksan bundesliigaottelua ja teki yhden maalin. Mestarien liigassa hän pelasi viisi ottelua. Leipzigin voittamassa Saksan cupissa hän pelasi kahdessa ottelussa. == Maajoukkueura == Diallo pelasi Ranskan kaikissa nuorisomaajoukkueissa alle 16-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Hän pelasi kolme ottelua alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015. Diallo pelasi Senegalin maajoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2021 Afrikan-mestaruuskilpailujen karsintaottelussa Kongon tasavaltaa vastaan. Hän pelasi täydet minuutit Senegalin kaikissa seitsemässä ottelussa tammi- helmikuussa 2022 pelatuissa Afrikan-mestaruuskilpailuissa, joissa Senegal voitti mestaruuden. Diallo teki joukkueensa kolmesta maalista ensimmäisen välieräottelussa Burkina Fasoa vastaan. Loppuottelu Egyptiä vastaan ratkesi rangaistuspotkukilpailussa, jossa Diallo teki maalin joukkueensa toisena laukojana. MM-kilpailuissa 2022 Diallo pelasi avauskokoonpanossa joukkueensa kaikki neljä ottelua. Diallo on pelannut heinäkuun 2023 loppuun mennessä 23 miesten maaottelua ja ne kaikki avauskokoonpanossa. Hän on tehnyt näissä maaotteluissa kaksi maalia, joista ensimmäisen syyskuussa 2021 MM- karsintaottelussa Togoa vastaan. == Lähteet == Luokka:Senegalilaiset jalkapalloilijat Luokka:Ranskalaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon Afrikan mestarit Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Béni Mellal-Khénifra

Béni Mellal-Khénifra () on yksi Marokon 12 alueesta. Béni Mellal-Khénifra sijaitsee Marokon pohjoisosassa. Siellä oli asukkaita vuonna 2014 noin 2,5 miljoonaa. Alueen pääkaupunki on Béni Mellal. Maantieteellisesti alue koostuu kolmesta osasta: viljavasta tasangosta, Atlasvuorista ja niiden väliin jäävistä kukkuloista. Tasangolla harjoitetaan maataloutta ja siellä on teollisuutta. Vuoristoinen osa houkuttelee luontomatkailijoita. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Marokon alueet
Tanger-Tetouan-Al Hoceima

Tanger-Tetouan-Al Hoceima () on yksi Marokon 12 alueesta. Tanger-Tetouan-Al Hoceima sijaitsee Marokon pohjoisosassa. Siellä oli asukkaita vuonna 2014 noin 3,5 miljoonaa. Alueen pääkaupunki on Tanger. Alueella on rannikkoa sekä Välimeren että Atlantn puolella, ja siellä sijaitsevat Marokon suosituimmat rantalomakohteet. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Marokon alueet
Pape Gueye

Pape Alassane Gueye (s. 24. tammikuuta 1999 Montreuil, Ranska) on senegalilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Ranskan Ligue 1:ssä pelaavaa Olympique de Marseillea. Hän on pelannut Senegalin maajoukkueessa marraskuusta 2021 alkaen edustettuaan aiemmin Ranskan nuorisomaajoukkueita. Gueye siirtyi Le Havren junioreihin vuonna 2012. Hän pelasi edustusjoukkueessa ensimmäisen Ligue 2 -ottelunsa toukokuussa 2017. Seuraavallakin kaudella hän pelasi vain yhden liigaottelun. Kaudella 2018–2019 hän pelasi 12 liigaottelua ja kaudella 2019–2020 jo 25 ottelua, jotka yhtä lukuun ottamatta avauskokoonpanossa. Kesällä 2020 Gueye siirtyi Ligue 1:ssä pelaavaan Marseilleen. Ensimmäisellä pääsarjakaudellaan hän pelasi 32 liigaottelua ja teki niissä kaksi maalia. Mestarien liigassa hän pelasi neljä ottelua. Kaudella 2021–2022 Gueye pelasi Ligue 1:ssä 28 ottelua ja Eurooppa-liigassa kuusi ottelua. Kevätkaudella Marseille eteni Konferenssiliigan pudotuspeleissä välieriin ja Gueye pelasi seitsemän ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Kaudella 2022–2023 Gueye on vuodenvaihteeseen mennessä pelannut kymmenen Ligue 1 -ottelua, joissa hän on tehnyt yhden maalin, ja Mestarien liigan alkulohkossa kolme ottelua. Gueye pelasi Ranskan alle 18- ja alle 19-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi Senegalin maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2021 MM- karsintaottelussa Kongon tasavaltaa vastaan. Hän pelasi kuusi Senegalin seitsemästä ottelusta tammi-helmikuussa 2022 Afrikan-mestaruuskilpailuissa, joissa Senegal voitti mestaruuden. Hän oli avauskokoonpanossa neljännesvälierässä ja puolivälierässä. MM-kilpailuissa 2022 Gueye tuli vaihdosta kentälle ensimmäisessä alkulohko-ottelussa Alankomaita vastaan, pelasi täydet minuutit kolmannessa alkulohko-ottelussa Ecuadoria vastaan ja pelasi toisen jakson tappiollisessa neljännesvälieräottelussa Englantia vastaan. Gueye on pelannut vuoden 2022 loppuun mennessä 15 miesten maaottelua ja ollut niissä viisi kertaa avauskokoonpanossa. Maaleja hän ei ole näissä otteluissa tehnyt. == Lähteet == Luokka:Senegalilaiset jalkapalloilijat Luokka:Ranskalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Casablanca-Settat

Casablanca-Settat () on yksi Marokon 12 alueesta. Casablanca-Settat sijaitsee Marokon länsirannikon keskiosassa. Siellä oli asukkaita vuonna 2014 noin 6,9 miljoonaa, arvio vuodelle 2020 oli 7,4 miljoonaa. Alueen pääkaupunki on Casablanca. Casablanca ja Mohammedia ovat kaksi prefektuuria, niiden lisäksi alueella on seitsemän provinssia: Benslimane, Berrechid, El Jadida, Médiouna, Nouaceur, Settat ja Sidi Bennour. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Marokon alueet
Andy Hinchcliffe

Andrew George "Andy" Hinchcliffe (s. 5. helmikuuta 1969 Manchester) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän pelasi ammattilaisena vuosina 1986–2002. == Seurajoukkueura == Hinchcliffe aloitti pelaajauransa Manchester Cityn juniorijoukkueissa, ja kuului FA Youth Cupin vuonna 1986 voittaneeseen Cityn joukkueeseen. Seuran edustusjoukkueessa hän pelasi kausilla 1987–1989 Englannin 2. divisioonassa 81 liigaottelua, joissa teki kuusi maalia. Cityn noustua Englannin 1. divisioonaan hän pelasi kaudella 1989–1990 kaikkiaan 31 liigaottelua, näistä 28 avauskokoonpanossa. Hän teki maalin kauden avausottelussa Liverpoolia vastaan sekä viimeisen maalin 5–1-voittoon päättyneessä paikallisottelussa Manchester Unitedia vastaan. Hän pelasi City-vuosinaan lisäksi 12 ottelua FA Cupissa, 11 ottelua Englannin liigacupissa ja neljä ottelua Full Members Cupissa, ja teki kaikissa kilpailuissa yhden maalin. Hinchcliffe siirtyi 1,2 miljoonaa euroa vastaavalla siirtosummalla Evertoniin kesällä 1990. Hän pelasi Evertonissa kahdeksan kauden aikana kaikkiaan 182 pääsarjaottelua, joissa hän teki seitsemän ja syötti 24 maalia. Kaudella 1994–1995 hän antoi Valioliigan otteluissa 11 maalisyöttöä, mikä säilyi puolustajien yhden kauden ennätyksenä yhdessä Leighton Bainesin kanssa kauteen 2018–2019 saakka, jolloin Trent Alexander- Arnold rikkoi ennätyksen annettuaan 12 maalisyöttöä. Hinchcliffe pelasi täyden ajan Evertonin voittaessa Manchester Unitedin FA Cupin loppuottelussa keväällä 1995. Hän oli avauskokoonpanossa myös Evertonin voittaessa Blackburnin FA Community Shieldissä elokuussa 1995. Kaikkiaan hän pelasi Everton-urallaan kolme ottelua Cup-voittajien cupissa, kuusi ottelua FA Cupissa ja samoin kuusi ottelua liigacupissa. Viimeksi mainitussa kilpailussa hän teki yhden maalin. Hinchcliffe siirtyi Sheffield Wednesdayhin 4,5 miljoonan euron siirtosummalla tammikuussa 1998. Hän pelasi seurassa 76 valioliigaottelua, joissa teki viisi maalia, sekä kymmenen ottelua toiseksi korkeimmalla sarjatasolla, joissa teki kaksi maalia. FA Cupissa hän pelasi Wednesdayssa viisi ja liigacupissa kolme ottelua. Viimeisen ottelunsa hän pelasi Creweä vastaan tammikuussa 2002. == Maajoukkueura == Hinchcliffe pelasi ensimmäisen kerran Englannin jalkapallomaajoukkueessa MM-karsintaottelussa Moldovaa vastaan syyskuussa 1996. Hän pelasi täydet 90 minuuttia samoin kuin kahdessa seuraavassa MM- karsintapelissä Puolaa ja Georgiaa vastaan. Kauden 1997–1998 aikana hän pelasi ystävyysotteluissa Kamerunia, Sveitsiä ja Saudi-Arabiaa vastaan. Seitsemännen ja viimeisen maaottelunsa hän pelasi EM-karsintaottelussa Bulgariaa vastaan lokakuussa 1998, jolloin joutui jättämään kentän jo avausjaksolla. == Lähteet == Luokka:Englantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Marcel Dettmann

Marcel Dettmann (s. 26. lokakuuta 1977) on saksalainen DJ ja musiikkituottaja. Dettmann on suositun teknoklubi Berghainin vakituinen DJ. Häntä on luonnehdittu nykyajan teknon vaikutusvaltaiseksi henkilöksi. Tuotteliaan musiikkiuran lisäksi hän kiertää aktiivisesti esiintyen festivaaleilla ja keikoilla ympäri maailmaa sekä operoi omaa levymerkkiä MDR (Marcel Dettmann Records). == Diskografia == === Albumit === * 2010: Dettmann (Ostgut Ton) * 2013: Dettmann II (Ostgut Ton) * 2014: Fabric 77 (Fabric) === Singlet === * 2006: MDR 01 (Marcel Dettmann Records) * 2006: Marcel Dettmann / Ben Klock - Dawning / Dead Man Watches The Clock (Ostgut Ton) * 2006: Quicksand / Getaway (Ostgut Ton) * 2006: MDR 02(3 Versions) (Marcel Dettmann Records) * 2007: Marcel Dettmann | Ben Klock - Scenario (Ostgut Ton) * 2008: Pigon / Marcel Dettmann - Kamm / Plain (Beatstreet) * 2008: MDR 04 (Marcel Dettmann Records) * 2009: MDR 06 (Marcel Dettmann Records) * 2009: Marcel Dettmann / Tama Sumo & Prosumer - Phantasma Vol. 3 (12") (Diamonds & Pearls Music) * 2010: Dettmann Remixed (Ostgut Ton) * 2011: Deluge / Duel (50Weapons) * 2011: Translation EP (Ostgut Ton) * 2011: Kontra-Mokira-Mixes (12") (Kontra-Musik) * 2012: Landscape (Music Man Records) * 2012: Range EP (Ostgut Ton) * 2013: Marcel Dettmann / Lucy - Untitled (Bleep) * 2013: Corebox (James Ruskin Mixes) (Marcel Dettmann Records) * 2013: Linux / Ellipse (50Weapons) * 2013: Marcel Dettmann / Ben Klock - Dawning/Dawning (Revisited) (Ostgut Ton) * 2014: Planetary Assault Systems Remixes (Marcel Dettmann Records) * 2014: Marcel Dettmann / Frank Wiedemann - Masse Remixes II (Ostgut Ton) * 2014: Marcel Dettmann feat. Emika - Seduction (Ostgut Ton) === Remixit === * 2007: Ellen Allien - Go (Dettmann Remix) (Bpitch Control) * 2008: Kevin Gorman - SevenAightNine (Dettmann Remix) (Mikrowave) * 2008: Len Faki - My Black Sheep (Dettmann Remix) (Figure) * 2008: Scuba - From Within (Marcel Dettmann Remix) (Hotflush) * 2008: Modeselektor - Black Block (Dettmann Remix) (Bpitch Control) * 2010: Junior Boys - Work (Dettmann Remix) (Ostgut Ton) * 2010: Glimpse - Enjoyable Employable (Crosstown Rebels) * 2011: Fever Ray - Seven (Dettmann Remix) (Rabid Records) * 2013: Moderat - Bad Kingdom (Dettmann Remix) (50 Weapons) * 2014: Darksky - Rainkist (Dettmann Remix) (Monkey Town Records) == Lähteet == Luokka:Saksalaiset DJ:t Luokka:Saksalaiset tekno-artistit Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Siinain tähden ritarikunta

Siinain tähden ritarikunta () on egyptiläinen ritarikunta, joka on perustettu vuonna 1972. Sitä jaetaan tunnustuksena sotilaille taistelussa osoitetusta urhoollisuudesta, joka on johtanut merkittäviin vihollisen tappioihin. Kunnianosoitusta jaetaan kahdessa luokassa: * I luokka * II luokka Ne, joille kunnianosoitus myönnetään I luokassa ovat oikeutettuja muutamiin etuuksiin, kuten esim. kuukausittaiseen 20 000 punnan palkkioon vakinaisen palveluksensa ajaksi. Presidentti Anwar El Sadat myönsi itselleen kunnianosoituksen erikoisluokassa. == Lähteet == Luokka:Egyptin kunniamerkit Luokka:Sotilasansiomitalit
Ismailin ritarikunta

Ismailin ritarikunta () oli Egyptin kuningaskunnassa jaettu ritarikunta, jonka perusti Hussein Kamel 14. huhtikuuta 1915. Sitä jaettiin tunnustuksena kansakunnan hyväksi tehdyistä palveluksista. Ritarikunta on nimetty kediivi Ismail paššan mukaan, jonka valtakaudella Suezin kanava valmistui. Kun kuningaskunta lakkautettiin vuonna 1953, ritarikunta ei ole ollut enää aktiivinen. Kunnianosoitusta jaettiin viidessä luokassa: * suurristi * suurupseeri * komentaja * upseeri * ritari == Lähteet == Luokka:Egyptin kunniamerkit
Muhammad Alin ritarikunta

Muhammad Alin ritarikunta () oli Egyptin kuningaskunnassa jaettu ritarikunta, jonka perusti sulttaani Hussein Kamel 14. huhtikuuta 1915. Ritarikunnan perustamisella kunnioitettiin Muhammad Alin dynastian perustajaa kediivi Muhammad Alia. Kunnianosoitusta jaettiin tunnustuksena sekä sotilaille että siviileille kuningaskunnan korkeimpana tunnustuksena. Kahta korkeinta luokkaa jaettiin myös valtionpäämiehille ja kuninkaallisille. Kunnianosoitusta jaettiin kolmessa luokassa ja kahtena mitalina: * Ketju (rajattu 15 henkilöön, oikeutti arvonimen pašša käyttöön) * Suurristi * Komentaja * Kultamitali * Hopeamitali == Lähteet == Luokka:Egyptin kunniamerkit
Hyveiden ritarikunta

Hyveiden ritarikunta () on egyptiläinen ritarikunta, joka on perustettu 14. huhtikuuta 1915 sulttaani Hussein Kamelin käskystä. Sitä jaetaan kunnianosoituksena sellaisille naisille, jotka olivat tehneet poikkeuksellisia tekoja Egyptin tai ihmiskunnan hyväksi. Ritarikunta perustettiin uudelleen vuonna 1953, kun Egyptin kuningaskunta kaatui ja tilalle perustettiin tasavalta. Kunnianosoitusta jaetaan neljässä luokassa: * Ylin luokka * I luokka * II luokka * III luokka == Lähteet == Luokka:Egyptin kunniamerkit Luokka:Naisille tarkoitetut ritarikunnat
Eikka Mäkinen

Einari "Eikka" Kustaa Mäkinen (18. lokakuuta 1897 – 21. kesäkuuta 1980) oli suomalainen toimittaja ja urheiluvaikuttaja. Toimittajana hän käytti myös nimimerkkiä "Kimmo Irti". Mäkinen oli varsinaiselta ammatiltaan kirjaltaja. 1920-luvun vaihteessa hän työskenteli Vaasassa ilmestyneen Vapaan Sanan toimittajana ja siirtyi 1922 Kainuun Työmiehen toimittajaksi Kajaaniin. Vuonna 1923 Mäkinen nimitettiin lehden päätoimittajaksi, mutta se määrättiin lakkautettavaksi jo samana syksynä suuren kommunistijutun yhteydessä. Mäkinen sai myös itse lähes neljän vuoden kuritushuonetuomion valtiopetoksen valmistelusta. Vapauduttuaan Tammisaaren pakkotyölaitoksesta keväällä 1927 Mäkinen palasi Vaasaan, jossa hän työskenteli kommunistisen Työn Äänen toimittajana ja sen lakkauttamisen 1930 jälkeen sosialidemokraattisen Pohjanmaan Kansan toimittajana. Hän oli myös lehden päätoimittaja 1937–1939. Sotavuosien jälkeen Mäkinen työskenteli Kulutusosuuskuntien Keskusliiton osastopäällikkönä Helsingissä. Mäkinen oli 1920-luvun jälkipuoliskolta lähtien aktiivisesti mukana Työväen Urheiluliiton toiminnassa. Hän oli Vaasan Kiiston ja TUL:n Vaasan piirin puheenjohtaja sekä toimi Työväen Urheilulehden avustajana. Vuonna 1943 Mäkinen valittiin TUL:n liittotoimikuntaan. Hän oli myös kansainvälisenä nyrkkeilytuomarina 1950-luvulle saakka. Helsingin olympialaisten järjestelyihin Mäkinen osallistui nyrkkeilyn olympiatoimikunnan jäsenenä, nyrkkeilykomitean puheenjohtajana sekä tiedotusvaliokunnan jäsenenä. Lukuisten osuusliikkeiden historiikkien ohella Mäkinen kirjoitti TUL:n III liittojuhlista kertovan kuvateoksen yhdessä Lauri Nurmen kanssa, edistysmielisen osuustoimintaliikkeen vaikuttajia käsittelevän teoksen sekä Käpylän puutarhakaupunginosan historiikin Mauno Arjavirran kanssa. == Teokset == * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * == Lähteet == Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Suomalaiset urheiluvaikuttajat Luokka:Suomalaiset osuustoimintaliikkeen vaikuttajat Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen jäsenet Luokka:Suomen sosialistisen työväenpuolueen poliitikot Luokka:Vuonna 1897 syntyneet Luokka:Vuonna 1980 kuolleet
Sha Na Na

thumb|pysty|Sha Na Na vuonna 1972. Sha Na Na oli yhdysvaltalainen, New Yorkissa perustettu yhtye, joka oli toiminnassa vuosina 1969–2022. Yhtye esitti 1950-luvun tyylistä rock and rollia ja doo-wopia, ja myös pukeutui vuosikymmenen tyylin mukaisesti. Sha Na Na esiintyi Woodstockissa vuonna 1969. Yhtye oli suosituimmillaan 1970-luvun lopulla, ja sillä oli oma televisiosarja vuosina 1977–1981. Sha Na Na nähtiin myös vuoden 1978 elokuvassa Grease, jonka soundtrackilla on kuusi yhtyeen kappaletta. Lisäksi John Travoltan elokuvassa esittämä ”Sandy” oli osittain Sha Na Nan pianistin Screamin’ Scott Simonin kirjoittama. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset rockyhtyeet
Beverley Drums

Beverley Drums oli vuosina 1905–1979 käytössä ollut brittiläinen rumpubrändi, jonka rumpuja valmistivat ja jakelivat useat yritykset. Rumpuja valmistettiin Beverleyn kaupungissa, Britannian East Riding of Yorkshiressa. Deans & Son -niminen yritys perustettiin vuonna 1905, ja se alkoi valmistaa musiikkitarvikkeita esimerkiksi rummuille. 1930-luvun puolivälissä se alkoi valmistaa ja markkinoida omaa Beverley-valikoimaansa, johon kuului rumpuja, telineitä ja tarvikkeita. Vuonna 1958 yritys myytiin Premier-rumpujen perustajalle Albert Della-Portalle. Hänen kuolemansa jälkeen Beverley-brändi myytiin vuonna 1970 vuorostaan Boosey & Hawkesille. B&H; oli lopettanut rumpujen valmistamisen, joten rummut teki Premier. Beverley-rumpujen valmistamista jatkettiin vuoteen 1979 asti, kunnes sen korvasi Premierin samankaltainen Projector-sarja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Beverley-brändin rumpuja (UK Drum History) Luokka:Lyömäsoitinvalmistajat
Portugalin ralli 1981

Portugalin ralli 1981 (viralliselta nimeltään 15. Rallye de Portugal - Vinho do Porto) oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1981. Kilpailu järjestettiin 4.–7. maaliskuuta 1981 Estorilissa. Kilpailu oli kauden kolmas, ja erikoiskokeiden yhteispituus oli . == Tulokset == Sija Kuljettaja Kartanlukija Auto Aika Ero 1 Markku Alén Ilkka Kivimäki Fiat 131 Abarth 8:27.26 0.0 2\. Henri Toivonen Fred Gallagher Talbot Sunbeam Lotus 8:36.36 +9.10 3\. Björn Waldegård Hans Thorszelius Toyota Celica 2000GT 8:43.47 +16.21 4\. Michèle Mouton Fabrizia Pons Audi Quattro 8:49.57 +22.31 5\. Tony Pond Ian Grindrod Datsun 160J 8:57.39 +30.13 6\. Guy Fréquelin Jean Todt Talbot Sunbeam Lotus 9:17.52 +50.26 7\. Rafael Cid Miguel Oliveira Ford Escort RS 9:48.03 +1:20.37 8\. Manuel Pereira Queirós Miguel Vilar Opel Kadett GT/E 10:10.02 +1:42.36 9\. Joaquim Moutinho Francisco Pina de Morais Opel Kadett GT/E 10:16.14 +1:48.48 10\. Kenjiro Shinozuka Bryan Harris Ford Escort RS1800 10:22.04 +1:54.38 Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: == Lähteet == Luokka:MM-rallikausi 1981 Luokka:Portugalin ralli
Safari-ralli 1983

Safari-ralli 1983 (viralliselta nimeltään 31. Marlboro Safari Rally) oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1983. Kilpailu järjestettiin 30. maaliskuuta - 4\. huhtikuuta 1983 Nairobissa. Kilpailu oli kauden neljäs ja sen kokonaispituus oli . Kilpailu ajettiin avoimilla tieosuuksilla, joilla oli 87 aikatarkastuspistettä. Kilpailu kuului kuljettajien ja valmistajien maailmanmestaruussarjaan. == Tulokset == Sija Kuljettaja Kartanlukija Auto Aika Ero 1 Ari Vatanen Terry Harryman Opel Ascona 400 6:36:00 0.0 2\. Hannu Mikkola Arne Hertz Audi Quattro A1 6:42:00 +6:00 3\. Michèle Mouton Fabrizia Pons Audi Quattro A1 7:35:00 +59:00 4\. Jayant Shah Aslam Khan Nissan 240RS 7:58:00 +1:22:00 5\. Yoshio Takaoka Shigeo Sunahara Subaru Leone 1800 13:51:00 +7:15:00 6\. Yasuhiro Iwase Sudhir Vinayak Nissan 160J 14:03:00 +7:27:00 7\. Yoshinobu Takahashi Peter Pringle Subaru Leone 1800 14:42:00 +8:06:00 8\. Johnny Hellier John Hope Peugeot 504 V6 Pick-up 15:07:00 +8:31:00 9\. Ian Duncan Gavin Bennett Nissan 1200 Pick-Up 15:13:00 +8:37:00 10\. Azar Anwar Tim Davis Nissan 160J 15:59:00 +9:23:00 Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: == Lähteet == Luokka:MM-rallikausi 1983 Luokka:Safari-ralli
Gypsy jazz

Gypsy jazz tai jazz manouche on 1930-luvun Pariisissa syntynyt musiikkityyli. Tyyliin tärkeimpiä kehittäjiä oli belgialainen Django Reinhardt, joka sai soittotyyliinsä vaikutteita mustalaismusiikista ja amerikkalaisesta swingistä. Gypsy jazzia esittävät tyypillisesti pienet kokoonpanot. Rummut on korvattu komppikitaralla. Fraseeraus eroaa esimerkiksi bebopista, eikä kitara resonoi kovin kauaa. Kitaran sointi on perinteiseen akustiseen kitaraan verrattuna hyvin keskiäänivoittoinen ja kovaääninen. == Lähteet == Luokka:Jazzin tyylilajit
Ruotsin ralli 1983

Ruotsin ralli 1983 (viralliselta nimeltään 33. International Swedish Rally) oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1983. Kilpailu järjestettiin 11.–13. helmikuuta 1983 Karlstadissa. Kilpailu oli kauden toinen, ja erikoiskokeiden yhteispituus oli . Kilpailu kuului vain kuljettajien maailmanmestaruussarjaan kaudella 1983, ei valmistajien maailmanmestaruussarjaan. == Tulokset == Sija Kuljettaja Kartanlukija Auto Aika Ero 1 Hannu Mikkola Arne Hertz Audi Quattro A1 4:28.47 0.0 2\. Stig Blomqvist Björn Cederberg Audi 80 Quattro 4:29.34 +0.47 3\. Lasse Lampi Pentti Kuukkala Audi Quattro A1 4:32.51 +4.04 4\. Michèle Mouton Fabrizia Pons Audi Quattro A1 4:33.56 +5.09 5\. Kalle Grundel Rolf Melleroth Volkswagen Golf GTI 4:38.33 +9.46 6\. Ari Vatanen Terry Harryman Opel Ascona 400 4:40.38 +11.51 7\. Sören Nilsson Anders Olsson Datsun Bluebird Turbo 4:41.48 +13.01 8\. Mikael Ericsson Bo Thorszelius Audi Coupé GT 4:41.55 +13.08 9\. Lars-Erik Walfridsson Lars Bäckman Renault 5 Turbo 4:44.16 +15.29 10\. Ola Strömberg Bruno Berglund Saab 99 Turbo 4:45.12 +16.25 Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: == Lähteet == Luokka:MM-rallikausi 1983 Luokka:Ruotsin ralli
Heikki Timonen (kauppaneuvos)

Heikki Antti Tapio Timonen (10. kesäkuuta 1943 Helsinki – 11. heinäkuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Viitattu 10.1.2023. Timosen vanhemmat olivat kauppaneuvos Hugo Emil Timonen ja Aune Kaipainen ja puoliso vuodesta 1967 ekonomi Kaija Leino. Timonen tuli ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Yhteiskoulusta 1962 ja valmistui Helsingin kauppakorkeakoulusta ekonomiksi 1966 ja kauppatieteiden maisteriksi 1968. Hän oli Lelumyynti Ky:n palveluksessa vuodesta 1964, Oy Escofin Ab:n palveluksessa vuodesta 1968 ja Machineryssä johtokunnan jäsen vuodesta 1964, hallintosuunnittelija 1966–1968, osastopäällikkö 1969–1972, hallintojohtaja 1973–1976, toimitusjohtaja 1977–1998, hallituksen jäsen vuodesta 1987 ja päätoiminen hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1999. Timosella oli myös lukuisia luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Hän oli Suomen mestari käsipallossa helsinkiläisen urheiluseura Unionin joukkueessa 1960 ja 1964. Pakistanin kunniakonsuli Timonen oli vuodesta 1982 ja kunniapääkonsuli vuodesta 1990. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1999. Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulu nimesi hänen kunniatohtorikseen 2011. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Suomalaiset käsipalloilijat Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Urjalan Honkolan työväentalo

Honkolan työväentalo oli Urjalan kunnan Honkolan kylässä sijainnut työväentalo. ==Historiaa== Honkolan työväenyhdistys Voima perustettiin vuonna 1906. Talo valmistui vuonna 1909. 1910-luvun alkupuolella yhdistys kielsi porvarillista Voimistelu- ja urheiluseura Kajastusta harjoittelemasta talollaan sekä jäseniään kuulumasta kyseiseen seuraan. Myöskään VPK:lle ei annettu vuokraoikeutta. Vuonna 1917 linnoitustöiden yhteydessä venäläiset sotilaat ottivat omavaltaisesti työväentalon kokonaan käyttöönsä tanssisaliksi ja harjoitusmaneesiksi. Heitä oli siellä vielä syksyllä 1917, ja he aiheuttivat järjestyshäiriöitä ja vahinkoa. He poistuivat marraskuussa.Takkunen s. 77 Työväentalo oli sisällissodan aikana Honkolan punakaartilla vuokralla kasarmina, mutta kaartin esikunta majoittui Honkolan kartanon päärakennukseen.Takkunen s. 100 Vuonna 1930 yhdistys häädettiin tontiltaan ja jäi ilman taloa. Vuonna 1917 Honkolassa pidettiin viidet iltamat ja 20 kokousta ja luennoitiin muun muassa Suomen historiasta.Takkunen s. 87 == Lähteet == * Jonna Takkunen: Honkolalaiset torpparit 1900-luvun alun murroksessa Pro gradu -tutkielma. Tampereen yliopisto 2010 ===Viitteet=== Luokka:Työväentalot Luokka:Urjalan rakennukset ja rakennelmat
Johnny Smith

Johnny Smith (25. kesäkuuta 1922 Birmingham, Alabama, Yhdysvallat – 11. kesäkuuta 2013 Colorado Springs, Colorado, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen jazzkitaristi. Hänet tunnetaan parhaiten vuoden 1952 menestyskappaleestaan ”Moonlight in Vermont”, joka oli aikansa myydyimpiä jazzäänitteitä. Uransa alussa Smith soitti trumpettia, viulua ja alttoviulua ennen kuin siirtyi kitaraan. Vuodesta 1947 lähtien hän työskenteli sessiomuusikkona. Smith kirjoitti vuonna 1954 kappaleen ”Walk, Don’t Run”, josta The Ventures -yhtye levytti vuonna 1960 menestyksekkään instrumentaalirockversion. Smith muutti 1960-luvulla Coloradoon ja perusti levykaupan, mutta kävi toisinaan levyttämässä New Yorkissa. Hän kuoli kotonaan Colorado Springsissä 90 vuoden iässä kesäkuussa 2013. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset jazzkitaristit Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Suolakarakki

Suolakarakki (Cressa cretica) on kiertokasvien (Convolvulaceae) heimoon ja karakkien (Cressa) sukuun kuuluva kasvilaji. Se voidaan käsittää sukunsa ainoana lajina tai suku voidaan jakaa jopa 19 eri lajiin, joista yksi on suolakarakki. Suolakarakki on enintään vajaat 40 cm korkeaksi kasvava kasvi, joskin jää usein vain noin 10 cm korkeaksi. Laji on varpumainen tai ruohovartinen, maanmyötäisesti kasvava halofyytti. Sen varsi on yleensä monihaarainen ja lehdet ovat ruodittomia tai lyhytruotisia. Lehtilavat ovat 1–12 mm pitkiä ja muodoltaan suunnilleen soikeita. Kukat sijaitsevat yksittäin lehtihangoissa ja ovat 5–8 mm leveitä. Lajin kukinta ja hedelmien tuotanto tapahtuu kesäkuun lopun ja elokuun lopun välisenä aikana. Hedelmät munanmuotoisia kotia ja yleensä yksisiemenisiä. Siemenet ovat 3–4 mm pitkiä ja tummanruskeita. Suolakarakki kasvaa merenrannoilla mutaisilla tai hiekkaisilla kasvupaikoilla. Sitä tavataan samanlaisilta kasvupaikoilta kuin pikkukilokkia (Suaeda maritima), punasuolayrttiä (Salicornia europaea), Salsola soda -otakilokkia, meri-ikiviuhkoa (Limonium vulgare) ja Crypsis aculeata -heinälajia. Suolakarakkia on käytetty perinteisenä lääkekasvina eri alueilla. Lisäksi kasvin hedelmistä voisi mahdollisesti saada elintarvikekäyttöön sopivaa öljyä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * JSTOR Global Plants: Cressa cretica * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Cressa cretica Luokka:Kiertokasvit
Kehron työväentalo

Kehron työväentalo oli Urjalan kunnan Kehron kylässä sijainnut työväentalo. ==Historiaa== Kehron työväenyhdistys Liitto perustettiin vuonna 1906. Jäsenet olivat pääasiassa maatyöläisiä, renkejä ja piikojaTakkunen s. 74. Talo valmistui talolliselta, Nestori Hutkolta vuokratulle tontille vuonna 1911 tai 1913Takkunen s. 70. Rakentaminen tehtiin osin talkoilla ja osin palkkatyönä. Sitä varten otettiin myös lainoja paikkakuntalaisilta ja pankistakin. Sisällissodan aikaan talo joutui takavarikkoon, mutta se saatiin sittemmin takaisin. Vuonna 1919 yhdistyksen leimasin oli edelleen kateissa. Taloa vuokrattiin ainakin Maamiesseuralle, ja vuokra oli kesäaikaan 10 markkaa iltamaillalta. Vuosien 1923–1925 aikana taloa kunnostettiin ja toiminta oli vilkasta. Keväällä 1936 yhdistyksen vahtimestari oli sairaalassa, joten talo oli tyhjillään. Sinne murtauduttiin, ikkunoita rikottiin ja vahtimestarin puku ja kengät vietiin. Talo oli pystyssä ainakin vielä vuonna 1961. Sen myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa. == Lähteet == * Jonna Takkunen: Honkolalaiset torpparit 1900-luvun alun murroksessa Pro gradu -tutkielma. Tampereen yliopisto 2010 ===Viitteet=== Luokka:Työväentalot Luokka:Urjalan rakennukset ja rakennelmat