EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Viima vie

Viima vie on Samae Koskisen kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin 2. syyskuuta 2022. Suurin osa tämän albumin kappaleista on Samaen kokonaan tuottamia, "Mitä me muistamme" tuotettiin yhdessä Samuli Sirviön kanssa. == Kappaleet == == Arvostelut == * Desibeli.net: Samae Koskinen: Viima vie Viitattu 7.9.2022. * Kulttuuritoimitus: Samae Koskisen toivo ja usko tulevaisuuteen näkyy haikeammissakin kappaleissa – arviossa Viima vie Viitattu 7.9.2022. * Soundi: Levyarvio: Samae Koskisen rallattelut eivät innosta, mutta vakavammissa lauluissa artisti näyttää taitonsa Viitattu 7.9.2022. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2022 albumit Luokka:Samae Koskisen albumit
Daisy (mainos)

Daisy, myös nimellä "Daisy Girl" tai "Peace, Little Girl", oli kiistanalainen poliittinen mainos, joka esitettiin televisiossa osana Lyndon B. Johnsonin vuoden 1964 presidentinvaalikampanjaa. Vaikka se esitettiin vain kerran, sitä pidetään yhtenä tärkeimmistä tekijöistä Johnsonin ylivoimaisessa voitossa republikaanipuolueen ehdokkaasta Barry Goldwateria vastaan ja käännekohtana poliittisen mainonnan historiassa. Daisy-mainos suunniteltiin selventämään Johnsonin ydinasevastaisia ​​kantoja. Goldwater vastusti ydinkoekieltosopimusta ja ehdotti tarvittaessa ydinaseiden käyttöä Vietnamin sodassa. Johnsonin kampanja käytti Goldwaterin puheita vihjatakseen, että hän voisi aloittaa ydinsodan. Mainoksen alussa pikkutyttö poimii päivänkakkaran terälehtiä, samalla kun hän laskee yhdestä kymmeneen, osittain väärin. Kun hän sanoo yhdeksän, kuva pysähtyy, ja kuuluu miesääni, joka laskee numeroita taaksepäin kymmenestä yhteen, samalla tavalla kuin ohjuksen lähtölaskenta alkaa. Videon zoomaus keskittyy tytön oikeaan silmään, kunnes hänen pupillinsa täyttää ruudun, minkä sitten korvaa ydinräjähdys ja sen ääni. Johnsonin ääni toteaa sitten seuraavasti: "These are the stakes! To make a world in which all of God's children can live, or to go into the dark. We must either love each other, or we must die." (suom. "Nämä ovat panokset! Luoda maailma, jossa kaikki Jumalan lapset voivat elää, tai mennä pimeyteen. Meidän täytyy joko rakastaa toisiamme tai meidän on kuoltava."). Mainos vedettiin televisiosta alkuperäisen lähetyksensä jälkeen mutta media jatkoi sen toistamista ja analysointia. Johnsonin kampanjaa kritisoitiin laajasti mahdollisen ydinsodan hyväksikäyttämisestä ja sen vihjauksesta. Kritiikasta huolimatta Johnsonin vaalikampanja julkaisi useita muita mainoksia, jotka hyökkäsivät Goldwaterin poliittisia kantoja vastaan, mainitsematta häntä nimellä. Luokka:Yhdysvaltain politiikka Luokka:Lyndon B. Johnsonin presidenttikausi Luokka:Mainonta
Gianni Stensness

Gianni Stensness (s. 7. helmikuuta 1999) on australialais-uusiseelantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on pituudeltaan 185-senttimetrinen. Hän edustaa Norjan Eliteserienissä pelaavaa Vikingiä. Stensness on edustanut Australian A-Leaguessa uusiseelantilaista Wellington Phoenixiä ja Central Coast Marinersia. Hän siirtyi elokuussa 2021 Norjaan stavangerilaisseura Vikingiin. Hän pelasi kaudella 2021 Eliteserienissä 14 ottelua ja teki niissä yhden maalin. Kaudella 2022 hän on pelannut liigassa 11 ottelua mutta joutui kesäkuussa loukkaantumisen vuoksi syrjään kentiltä. Stensness edusti Uutta-Seelantia nuorisomaajoukkueissa. Kesällä 2021 kilpailluissa Tokion olympialaisissa hän pelasi täydet minuutit Uuden- Seelannin kaikissa neljässä ottelussa, kun joukkue eteni puolivälieriin ja hävisi niissä Japanille rangaistuspotkukilpailussa. Tämän jälkeen Stensness siirtyi edustamaan Australian A-maajoukkuetta. Hän pelasi maaliskuussa 2022 täyden peliajan MM-karsintaotteluissa Japania ja Saudi-Arabiaa vastaan. == Lähteet == Luokka:Australialaiset jalkapalloilijat Luokka:Uusiseelantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Johannes Ketyläinen

Pyhä Johannes Ketyläinen (23. kesäkuuta 1390, Kęty, Sleesia, Puola – 24. joulukuuta 1473 Krakova, Puola) oli pappi, pyhimys ja teologian professori. Hän osoitti poikana taipumusta lukemiseen, joten hänen vanhempansa lähettivät hänet Krakovan yliopistoon opiskelemaan. Johannes valmistui, vihittiin papiksi ja asetettiin luennoijaksi yliopistoon. Hänet pakotettiin papiksi Olkusziin, josta hän palasi kahdeksan vuoden jälkeen takaisin yliopistoon professoriksi. Mies teki yhden pyhiinvaelluksen Jerusalemiin ja neljä Roomaan. Hän kuoli vuonna 1473 Krakovassa luonnollisista syistä. Hän eli kymmenen paavin hallintokausien aikana: Bonifacius IX (1389-1404), Innocentius VII (1404-1406), Gregorius XII (1406-1415), Martinus V (1417-1431), Eugenius IV (1431-1447), Nikolaus V (1447-1455), Callistus III (1455-1458), Pius II (1458-1464), Paavali II (1464-1471) ja Sixtus IV (1471-1484). Paavi Klemens X julisti hänet autuaaksi 28. maaliskuuta 1676, ja paavi Klemens XIII julisti hänet pyhimykseksi 16. heinäkuuta 1767. Paavi Klemens XII julisti hänet Puolan ja Liettuan suojeluspyhimykseksi vuonna 1737. Hänen muistopäiväänsä on vietetty 15. joulukuuta, 23. joulukuuta, 24. joulukuuta ja aikaisemmin 19. lokakuuta tai 20. lokakuuta. Johannesta on muistettu roomalaiskatolisessa messussa seuraavanlaisella latinankielisellä kollehtarukouksella: == Lähteet == Luokka:Puolalaiset pyhimykset Luokka: Vuonna 1390 syntyneet LUokka: Vuonna 1473 kuolleet
Kari Ahokas

Kari Tapani Ahokas (s. 18. marraskuuta 1948 Pori) on suomalainen kunnallisneuvos. Hän toimi Kangaslammin kunnansihteerin viransijaisena (1977–1978), Lestijärven kunnanjohtajana vuosina 1978–1980, Kiskon kunnanjohtajana 1980–1986, Hyrynsalmen kunnanjohtajana 1986–1991 ja Kempeleen kunnanjohtajana 1991–2013. Ahokas on koulutukseltaan hallintotieteiden lisensiaatti ja valtiotieteen maisteri. Lisäksi hän on suorittanut kauppakorkeakoulussa johtamis- ja markkinointikoulutusohjelman sekä yliopistollisen professional development -koulutusohjelman (PD). Hän valmisteli 1990-luvun lopulla kutsuttuna pysyvänä asiantuntija sisäministeriön työryhmässä kuntien yhteisövero-osuuksien muuttamista.Yhteisövero- osuustyöryhmän selvitys kuntien yhteisövero-osuuksien muuttamiseksi. Helsinki 1998. Sisäasiainministeriö. Kuntaosaston julkaisu ISBN 951-734-148-2. Hän laati lisensiaatintutkimuksestaan "Kasvukunnan johtajana" tutkimusraportin, joka on julkaistu Suomen Kuntaliiton Acta-sarjassa. Vuonna 2011 Tasavallan presidentti Tarja Halonen myönsi Ahokkaalle kunnallisneuvoksen arvonimen.Suomen valtiokalenteri 2012. s. 670. Helsinki 2012. ISBN 978-952-14-1779-5 Kuntasuunnitteluun Ahokas perehtyi 1970-luvun alkupuolella Porin kaupunginsuunnittelujaoston selvitystyöntekijänä. Ahokas teki yhdessä valt.yo Markku Välimäen kanssa pro gradu -tutkielman Porin kaupunginsuunnittelua varten.Ahokas, Kari ja Välimäki, Markku (1977). Porin kaupungin sosiaalitoimen menot 1961-1974. Turun yliopisto. Taloustieteen ja sosiaalipolitiikan laitos. Pro gradu -tutkielma. Vuonna 2006 Ahokas sai Suomen Kuntaliiton kultaisen ansiomerkin. Ahokkaalla on ollut valtakunnallisia luottamustehtäviä sisäministeriössä, Suomen Kuntaliitossa, Reserviupseeriliitossa, Maanpuolustuskoulutusyhdistyksessä ja Maanpuolustuskiltojen liitossa ja -säätiössä sekä Rintamaveteraaniliitossa. Hän valmisteli Maanpuolustuskoulutusyhdistyksessä esimerkin vapaaehtoistoimijoiden mahdollisuuksista kunnan varautumisessa, CASE KEMPELE.Ahokas, Kari (2017). CASE KEMPELE - esimerkki vapaaehtoistoimijoiden mahdollisuuksista kunnan varautumisessa. MPK asiakirja 178/1.02.03/19.12.2017. Hän on toiminut Rintamaveteraanien Oulun piirin puheenjohtajana, Sotiemme Veteraanien Pohjois-Pohjanmaan kirkkopäivän puheenjohtajana ja pääsihteerinä, Tammenlehvän Pohjois-Pohjanmaan perinneyhdistyksen varapuheenjohtajana, Pohjan Jääkärikillan puheenjohtajana, Pohjan Maanpuolustuksen tukiyhdistyksen puheenjohtajana ja Pohjois-Pohjanmaan ja Kainuun Maanpuolustusyhdistyksen varapuheenjohtajana. Pohjois-Pohjanmaan Reserviupseeripiiri sekä Kempeleen Reserviupseerikerho ovat kutsuneet hänet kunniapuheenjohtajakseen. Sotilasarvoltaan hän on majuri (res). Tasavallan presidentti Sauli Niinistö antoi Ahokkaalle 3. luokan vapaudenristin vuonna 2019. == Lähteet == Luokka:Lestijärven kunnanjohtajat Luokka:Kempeleen kunnanjohtajat Luokka:Hyrynsalmen kunnanjohtajat Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ujazd (täsmennyssivu)

Ujazd on seuraavien puolalaisten paikkakuntien nimi: * Ujazd, kaupunki Opolen voivodikunnassa * Ujazd, kunta Łódźin voivodikunnassa * Ujazd, kunta Opolen voivodikunnassa * Ujazd, kylä Ala-Karpatian voivodikunnassa * Ujazd, kylä Ala- Sleesian voivodikunnassa * Ujazd, kylä Gnieznon piirikunnassa Ison-Puolan voivodikunnassa * Ujazd, kylä Grodziskin piirikunnassa Ison-Puolan voivodikunnassa * Ujazd, kylä Poddębicen piirikunnassa Łódźin voivodikunnassa * Ujazd, kylä Tomaszówin piirikunnassa Łódźin voivodikunnassa * Ujazd, kylä Świętokrzyskien voivodikunnassa * Ujazd, kylä Bochnian piirikunnassa Vähä- Puolan voivodikunnassa * Ujazd, kylä Krakówin piirikunnassa Vähä-Puolan voivodikunnassa
Ujazd (kunta Łódźin voivodikunnassa)

Ujazd on maalaiskunta Puolassa Łódźin voivodikunnassa Tomaszówin piirikunnassa. Sen väkiluku oli vuoden 2020 lopussa 7 706. Kunnan hallintokeskus on Ujazdin kylä. == Maantiede ja liikenneyhteydet == Ujazdin kunnan pinta-ala on noin 96,7 neliökilometriä. Se rajoittuu Będkówin, Rokicinyn, Lubochnian, Budziszewicen, Tomaszów Mazowieckin, Wolbórzin ja Koluszkin kuntiin. Kunta sijaitsee Równina Piotrkowskan (”Piotrkówin tasanko”) fyysismaantieteellisellä alueella. Sen pinta-alasta noin 61 prosenttia on maatalousmaata ja noin 34 prosenttia on metsää. Czarna ja sen sivujoki Piasecznica virtaavat kunnan alueella. Ujazdin kunta jakautuu hallinnollisesti seuraaviin 22 kylään: * Bielina * Bronisławów * Buków * Ciosny * Dębniak * Helenów * Józefin * Lipianki * Łominy * Maksymów * Niewiadów * Ojrzanów * Olszowa * Osiedle Niewiadów * Przesiadłów * Sangrodz * Skrzynki * Stasiolas * Ujazd * Wólka Krzykowska * Wykno * Zaosie Voivodikunnan tiet 713 ja 715 kulkevat Ujazdin kunnan alueella. == Väestö == Ujazdin kunnan väestö on pienentynyt viimeisten vuosikymmenten aikana; vielä vuonna 1995 väkiluku oli 8 233. Vuoden 2021 joulukuussa 51,6 prosenttia kunnan asukkaista oli naisia ja 48,4 prosenttia miehiä. Alle 18-vuotiaat muodostivat kunnan väestöstä 18,8 prosenttia, työikäiset 59,3 prosenttia ja eläkeikäiset 21,9 prosenttia. Väestön keski-ikä oli 41,3 vuotta. Vuonna 2020 kunnan työttömyysaste oli 7,0 prosenttia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Puolan kunnat Luokka:Łódźin voivodikunta
Ševtšenkove

Ševtšenkove (; ) on kaupunkityyppinen taajama Ukrainassa Harkovan alueen itäosassa Kupjanskin piirissä. Taajaman kautta kulkee rautatie ja siellä on rautatieasema. Ukrainan tilastokeskus arvioi taajaman väkiluvuksi 6 724 (1.1.2021). Ševtšenkove oli aiemmin Ševtšenkoven piirin hallintokeskus, mutta heinäkuun 2020 aluehallinnollisen uudistuksen yhteydessä tämä piiri yhdistettiin osaksi 133 135 asukkaan (2021) Kupjanskin piiriä. Ševtšenkove sijaitsee noin 80 kilometriä aluekeskus Harkovasta itään ja linnuntietä 32 kilometriä piirikeskus Kupjanskista länteen. Venäjän Belgorodin alueen rajalle on matkaa linnuntietä noin 60 kilometriä. Osana hyökkäyssotaansa venäläiset miehittäjät tunkeutuivat taajamaan ja ryöstelivät sen lähikyliä keväällä 2022. Shevchenkove Raion Administration, Kharkiv Oblast.JPG|Hallintorakennus Ševtšenkovessa. Shevchenkove district House of Culture (1).JPG|Kulttuurikeskus. Shevchenkove Bus Station (Shevchenkove Raion, Kharkiv Oblast) (10 2018).jpg|Linja-autoasema. Shevchenkove Holy Trinity church (2).JPG|Pyhän kolminaisuuden kirkko. ==Lähteet== Luokka:Kupjanskin piirin kaupunkityyppiset taajamat
Natasha Bassett

Natasha Bassett (s. 16. lokakuuta 1992 Sydney, Uusi Etelä-Wales) on australialainen näyttelijä. Tunnetuimpia elokuvia joissa Bassett on näytellyt ovat Joel ja Ethan Coenin vuoden 2016 Hail, Caesar! ja Baz Luhrmannin vuoden 2022 Elvis. == Ura == Bassett aloitti näyttelemisen 13-vuotiaana teatterissa. 19-vuotiaana hän muutti New Yorkiin opiskelemaan näyttelemistä. Bassett näytteli neljässä vuonna 2016 julkaistussa elokuvassa, joista merkittävin on Oscar-palkittujen Joel ja Ethan Coenin ohjaama Hail, Caesar!. Vuonna 2017 Bassett näytteli Britney Spearsia tämän elämäkerran pohjalta tehdyssä televisioelokuvassa Britney Ever After. Vuonna 2018 Bassett näytteli Guy Pearcen ja Pierce Brosnanin tähdittämässä trillerissä Spinning Man, ja vuonna 2022 hänet nähtiin Elviksen ensimmäisen tyttöystävän Dixie Locken roolissa australialaisen ohjaaja Baz Luhrmannin elokuvassa Elvis. == Yksityiselämä == Vuonna 2022 Bassettilla oli seurustelusuhde Elon Muskin kanssa. == Valikoitu filmografia == === Elokuvat === * Katie Says Goodbye (2013) * Hail, Caesar! (2016) * Britney Ever After (2017) * Spinning Man (2018) * 12 Mighty Orphans (2021) * Elvis (2022) == Lähteet == Luokka:Australialaiset näyttelijät Luokka:1990-luvulla syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lippi

Lippi on muun muassa seuraavien italialaisten henkilöiden sukunimi: * Filippino Lippi (1457–1504), taidemaalari * Fra Filippo Lippi (1406–1469), taidemaalari * Marcello Lippi (s. 1948), jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja * Roberto Lippi (1926–2011), Formula 1 -kuljettaja
Demoniac

Demoniac oli uusiseelantilaislähtöinen black metal -tyylillä aloittanut yhtye, joka perustettiin noin vuonna 1993.Demoniac AllMusic Parin demoäänityksen ("The Birth of Diabolical Blood" ja "Moonblood") jälkeen Demoniac julkaisi ensimmäisen albuminsa Prepare for War (1994). Tämän jälkeen jäsenet Lindsay Dawson ("Behemoth", laulaja), Sam Totman ("Heimdall", kitaristi) ja "Adramolech" (rumpali) muuttivat Lontooseen, Englantiin. Maastamuuton jälkeen yhtye omaksui melodisemman tyylin. Vuonna 1996 ilmestyi power metal -kokeiluja sisältänyt, mutta yhä black metal -vaikutteinen albumi Stormblade (1996). Albumin The Fire and the Wind (1999) tyyli oli omaperäinen black metalin ja power metalin yhdistelmä. Tällä albumilla olivat mukana myös kitaristi Herman Li, basisti Diccon Harper ja slovenialaissyntyinen rumpali Matej Sentic. Demoniac lopetti toimintansa vuonna 1999. Sam Totman ja Herman Li perustivat DragonForce-yhtyeen. == Lähteet == Luokka:Uusiseelantilaiset yhtyeet Luokka:Black metal -yhtyeet
Mehulinko

thumb|Mehulinko ja sen tuottamaa porkkanamehua. Mehulinko on sähkökäyttöinen keittiön pienkone, jolla voidaan valmistaa tuoremehua paljon selluloosaa sisältävistä kovista juureksista, vihanneksista ja hedelmistä. Marjojen käsittelyyn mehulinko ei kovin hyvin sovellu. Mehulinko raastaa kasvikset ja erottaa sitten raasteesta mehun linkoamalla eli keskipakoisvoiman avulla. Linkouksen jälkeen laite vielä suodattaa mehun. Jäljelle jääneen kuitupitoisen raastemäskin voi käyttää esimerkiksi smoothien tai leipätaikinan osana. Suomessa myytyjen mehulinkojen entisiä ja nykyisiä tuotemerkkejä ovat AEG, Bauknecht, BBC, Bosch, Braun, Clas Ohlson, Electrolux, Fiskars, Kenwood, Kitchen Aid, Novis, OBH Nordica, Philips, Sandström, Sencor, Smeg, Starmix, Turmix ja Wilfa. Mehulingolla omenoista tehty mehu on vähemmän makeaa kuin mehumaijalla tehty. Mehulinkoa hitaampi tuoremehun valmistuslaite on sähkö- tai käsikäyttöinen mehupuristin. ==Lähteet== Luokka:Keittiökoneet
Adam Taggart

Adam Taggart (s. 2. kesäkuuta 1993) on australialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa japanilaista Cerezo Osakaa. Hän on kotimaansa lisäksi pelannut aiemmin Englannissa, Skotlannissa ja Etelä- Koreassa. Taggart pelasi Australian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran joulukuussa 2012. Hän on elokuun 2022 loppuun mennessä pelannut 16 A-maaottelua, joista yhdeksän ottelua avauskokoonpanossa, ja tehnyt niissä kuusi maalia. Hän pelasi kaksi ottelua MM-kilpailuissa 2014. == Lähteet == Luokka:Australialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tapura Huiraatira

Tapura Huiraatira () on liberaalinen ranskanpolynesialainen puolue. == Historia == Puolue sai alkunsa vuonna 2016, kun viisi puoluetta ja joukko yksittäisiä poliitikkoja perusti uuden puolueen vastustamaan Ranskan Polynesian itsenäisyyttä. Vuoden 2018 parlamenttivaaleissa puolue voitti 38 paikkaa ja nousi Ranskan Polynesian parlamentin suurimmaksi puolueeksi. Puolueen puheenjohtaja Éduard Fritch valittiin ensimmäisen kerran Ranskan Polynesian presidentiksi vuonna 2014. Hän uusi paikkansa vuonna 2018. Vuoden 2022 vaaleissa puolue hävisi kaikki paikkansa Ranskan kansalliskokouksessa vasemmistolaiselle Tāvini Huira'atira -puolueelle. Vuoden 2023 paikallisvaaleissa puolueen paikkamäärä Ranskan Polynesian parlamentissa laski 15. == Ideologia == Puolue on ideologialtaan hyvin lähellä Emmanuel Macronin La Renaissance -puoluetta (ent. LREM). Tapura Huiraatiran edustajat Ranskan parlamentissa istuvat samassa parlamenttiryhmässä La Rainaissancen kanssa vuodesta 2017 lähtien. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Tapura Huiraatira Twitterissa * Tapura Huiraatira Facebookissa Luokka:Ranskan Polynesian politiikka Luokka:Liberaalit puolueet
Hans Peter Clausen

Hans Peter Clausen (31. tammikuuta 1928 – 21. huhtikuuta 1998) oli tanskalainen valtio-opin professori ja konservatiivisen kansanpuolueen poliitikko. Hän istui kansankäräjillä vuosina 1987–1997 ja toimi niiden puhemiehenä 1989–1993. Hän oli Tanskan viestintäministeri vuosina 1987–1988, kulttuuriministeri 1986–1988, liikenneministeri 1988–1989 ja oikeusministeri tammikuusta lokakuuhun 1989. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Hans Peter Clausen Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla Luokka:Tanskan oikeusministerit Luokka:Tanskan kulttuuriministerit Luokka:Tanskan liikenneministerit Luokka:Tanskalaiset professorit Luokka:Kansankäräjien puhemiehet Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 1998 kuolleet
Ranskan Polynesian yliopisto

Ranskan Polynesian yliopisto () on Ranskan Polynesian ainoa yliopisto. Yliopisto sijaitsee Papeetella ja se on perustettu vuonna 1987 nimellä Tyynenmeren yliopisto. Vuonna 1999 se hajotettiin kahdeksi yliopistoksi: Ranskan Polynesian yliopisto ja Uuden-Kaledonian yliopisto. Vuodesta 2017 lähtien yliopiston kanslerina on toiminut Patrick Capolsini. Yliopisto koostuu kolmesta tiedekunnasta: * Oikeus-, talous- ja hallintotieteellinen tiedekunta * Kielten ja humanististen tieteiden tiedekunta * Luonnontieteiden, tekniikan ja hoitotieteiden tiedekunta == Lähteet == Luokka:Ranskan Polynesia Luokka:Ranskan yliopistot
Aloha ʻĀina Party

Aloha ‘Āina Party () on havaijilainen paikallispuolue. Se on profiloitunut ennen kaikkea havaijin alkuperäiskansan asioita ajavana puolueena ja Havaijin suvereniteetin palauttajana. Puolue pyrkii myös tuomaan etnisten havaijilaisten perinteisiä arvoja nykypäiväiseen hallintoon. Puolue on perustettu kesäkuussa 2015, ja se on niin sanottu kolmas puolue yhdysvaltalaisessa politiikassa. Sen perustajia ovat Don Kaulia, Pua Ishibashi ja Desmon Haumea, jotka keräsivät 757 allekirjoitusta rekisteröityneiltä havaijilaisilta äänestäjiltä. Kamehameha I:n kuninkaallisesta ritarikunnasta vastaava taustajärjestö tuki allekirjoituksien keruuta. Uuden puolueen perustamista motivoi muun muassa yhdysvaltalaisten yleinen tyytymättömyys kaksipuoluejärjestelmään sekä kokemus siitä, että havaijilaisten oma valtio varastettiin heiltä. Puolueen nykyisenä puheenjohtajana toimii Joyclynn Costa. == Lähteet == Luokka:Havaijin politiikka Luokka:Nationalistiset puolueet
Tahitilaiset kielet

Tahitilaiset kielet on polynesialaisiin kieliin kuuluva kieliryhmä. Siihen lasketaan kuuluvan seitsemän kieltä: * Austral * Rarotonga * Maori ** Moriori * Penrhyn * Rakahanga-manihiki * Tahiti * Tuamotu Moriorin katsotaan olevan maorin kielen murre. == Lähteet == *
Rachel Cameron

Rachel Cameron (27. maaliskuuta 1924 Brisbane, Queensland – 6. maaliskuuta 2011) oli australialainen balettitanssija ja balettitanssijoiden sekä -opettajien koulutusta kehittänyt pedagogi.Rachel Cameron obituary The Guardian Muutettuaan perheineen Sydneyyn Cameron opiskeli Muriel Sieversin johdolla. Hän pääsi tanssimaan sekä Edouard Borovanskyn että Hélène Kirsovan balettiseurueisiin. Cameron esitti päärooleja sekä klassikoissa että Kirsovan omissa teoksissa. Hän oli myös Melbournen Australian Ballet Societyn ensitanssija ja esiintyi Ballet Rambertin kanssa sen vierailun yhteydessä. Toisen maailmansodan jälkeen Cameron meni naimisiin Keith Parkerin kanssa, ja vuonna 1948 pariskunta lähti Eurooppaan. Siellä Cameron täydensi opintojaan Olga Preobrajenskan ja Vera Volkovan johdolla. Hän jatkoi tanssiuraansa Isossa-Britanniassa, vaikka ei enää saavuttanut toivomansa kaltaista menestystä. Hän pääsi silti esiintymään West Endiin ja pieniin kiertäviin seurueisiin. Cameron teki Isossa-Britanniassa läheistä yhteistyötä balettitanssija Tamara Karsavinan kanssa balettitanssijoiden opetussuunnitelman parissa Lontoon Royal Academy of Dancessa. Cameronin seuraaja Royal Academy of Dancessa oli Joahne O'Hara. Cameron myös edisti miehensä Keith Parkerin kanssa Montessoripedagogiikkaa ja sen pohjalta opetusta tarjoavien pedagogien koulutusta. Vuodesta 1957 pariskunta johti Carrollin alakoulua West Kensingtonissa. Cameron jatkoi sen johtamista miehensä kuoleman (1984) jälkeen, kunnes jäi itse eläkkeelle tästä tehtävästä vuonna 1991. Eläkkeellä ollessaankin Cameron toimi vierailevana opettajana muiden muassa The Australian Balletissa, Scottish Balletissa ja israelilaisessa Bat-Dor-tanssiseurueessa. Vuonna 2010 hänelle myönnettiin Queen Elizabeth II Coronation Award. == Lähteet == Luokka:Australialaiset tanssijat Luokka:Balettitanssijat Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
Lucette Aldous

Lucette Aldous (26. syyskuuta 1938 Auckland, Uusi-SeelantiLucette Aldous Oxford Reference – 5. kesäkuuta 2021 Perth, AustraliaLucette Aldous: 1938–2021 The Sydney Morning Herald) oli uusiseelantilaissyntyinen, neljän kuukauden ikäisestä saakka Australiassa asunut balettitanssija ja pedagogi. Aldous opiskeli Sydneyssä ja pääsi stipendillä Royal Ballet Schooliin, jossa hän opiskeli vuosina 1955–1957. Häntä opetti Royal Ballet Schoolissa tanssija, koreografi Robert Helpmann, jonka kautta hän tutustui myös Royal Balletin Margot Fonteyniin.Remembering Lucette Aldous (1938–2021) Royal Opera House Vuonna 1957 Aldous pääsi solistiksi Ballet Rambertiin, jossa hän toimi vuoteen 1963. Siellä hän esiintyi muun muassa Don Quixotessa, Gisellessa ja La Sylphidessä. Vuosina 1963–1966 hän oli tanssijana London Festival Balletissa ja vuosina 1966–1970 Royal Balletissa, jossa hän oli ajoittain esiintynyt jo 1950-luvulta alkaen muun muassa Prinsessa Ruususen esityksessä 1959. Vuonna 1968 Aldous tanssi Michael Tippettin The Midsummer Marriagessa The Royal Operassa. Aldous palasi Australiaan vuonna 1970 ja toimi siellä The Australian Balletin ensiballerinana vuosina 1971–1977. The Australian Balletissa Aldous esimerkiksi tanssi Kitrin roolin Rudolf Nurejevin esiintyessä Basilion roolissa tämän Don Quixote -tuotannossa, josta tehtiin myös elokuvaversio vuonna 1973. Vuonna 1977 Aldous tanssi Fernando Bujonesin kanssa elokuvassa Käännekohta. Ronald Hynd loi häntä varten Valenciennen roolin koreografiassaan The Merry Widow. Jäätyään 1970-luvulla eläkkeelle tanssijan töistä Aldous toimi opettajana Australian Ballet Schoolissa ja vuodesta 1982 Western Australian Academy of Performing Artsissa. Hän oli lisäksi tuomarina kilpailuissa.Vale: Lucette Aldous AC (1938-2021) Government House, Western Australia Aldous oli naimisissa tanssija Alan Alderin kanssa. Myös hänen tyttärestään Floeur Alderista tuli tanssija. Aldous sai vuonna 2018 Order of Australian Companion-arvon. Muita hänen saamiaan palkintoja ja tunnustuksia olivat Edith Cowan Universityn kunniatohtorin arvo (1999) sekä Australian Dance Awardsin palkinnot "palveluksista tanssin hyväksi" (2001) ja elinikäisistä saavutuksista (2009). Aldous kuoli 82-vuotiaana syöpää sairastettuaan. == Lähteet == Luokka:Uusiseelantilaiset tanssijat Luokka:Australialaiset tanssijat Luokka:Balettitanssijat Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Marquesaskielet

Marquesaskielet on polynesialaisiin kieliin kuuluva pieni kieliryhmä. Kieliryhmään lasketaan kuuluvan neljä kieltä: * Havaiji * Mangareva * Etelämarquesas * Pohjoismarquesas == Lähteet == *
Pankakosken työväentalo

Pankakosken työväentalo on Lieksan Pankakoskella sijaitseva työväentalo. Sen omistaa Pankakosken sosialidemokraattinen työväenyhdistys. ==Historiaa== Pankakosken työväenyhdistys perustettiin vuonna 1905. Vuonna 1924 yhdistys liittyi Suomen Sosialidemokraattiseen Puolueeseen. Vuonna 1932 sillä arvioitiin olevan noin 90 jäsentä. Työväentalo valmistui yhden lähteen mukaan vuonna 1913, toisen mukaan vuonna 1920 ja kolmannen vuonna 1926. Yle kirjoitti vuonna 2010, että talo oli hankittu lähes sata vuotta sitten, joten 1913 on todennäköisimmin oikea rakennusvuosi. On myös mahdollista, ettei yhdistys rakentanut taloa, vaan osti sen ja laajensi sitä 1920-luvulla. Vuonna 1959 yhdistys erosi sosialidemokraattisesta puolueesta ja liittyi Työväen ja Pienviljelijäin Sosialidemokraattiseen Liittoon. Yhdistyksen nimi säilytettiin kuitenkin ennallaan. Vähemmistöön jääneet sosialidemokraatit erosivat tuolloin yhdistyksestä ja perustivat Pankakosken sosialidemokraattisen yhdistyksen. Talo jäi Pankakosken työväenyhdistykselle, mutta 1960-luvun alussa yhdistykset sopivat sen omistuksen ja käytön 50/50-jaosta. TPSL lakkautettiin vuonna 1973, ja talo siirtyi kokonaan sosialidemokraattiselle yhdistykselle. ==Rakennus== Rakennus on hirsirunkoinen. Sen yhteyteen rakennettiin vuonna 1929 nimismiehen määräyksestä putka, sillä iltamissa esiintyi ajoittain juopottelua ja järjestyshäiriöitä. Samana vuonna järjestettiin arpajaiset, jotta talon "vanha puoli" saataisiin kunnostettua "uuden puolen" veroiseksi. Ilmeisesti taloa oli siis laajennettu jossain vaiheessa. Taloa laajennettiin vuosina 1995–1997. Tuolloin tehtiin myös mittava lattian korjaus, jonka yhteydessä kastuneet ja homehtuneet alarakenteet vaihdettiin ja lattian alta poistettiin 20 cm maata. Talon pinta-ala on laajennuksen jälkeen 324 neliömetriä. ==Toimintaa työväentalolla== Talolla kokoontui työväenyhdistyksen lisäksi eri ammattiosastoja. Siellä järjestettiin alusta alkaen myös paljon huvitilaisuuksia, joista saadut lipputulot muodostivat suuren osan yhdistyksen varoista. Talolla toimi myös kirjasto ja elokuvateatteri. Alkuun, 1920-luvulla, taloa vuokrattiin Virtasen Elävät Kuvat -yritykselle määräiltoina, ja myöhemmin talossa toimi pysyvästi Kino-Panka. Jälkimmäinen lopetti toimintansa 1950-luvun lopulla. ==Nykyinen toiminta== Nykyään talolla toimii kirpputori, ja sitä vuokrataan erilaisia tilaisuuksia varten. Talossa on liikunta/juhlasali, ruokailusali, keittiö, inva-WC ja suuri eteinen. Kirpputorin tuotoilla rahoitetaan talon toimintaa. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Lieksan rakennukset ja rakennelmat
Siperia (täsmennyssivu)

Siperia voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita: * Siperia, pääosin Venäjällä sijaitseva maantieteellinen alue * Siperian federaatiopiiri, yksi Venäjän federaatiopiireistä * Siperia, Tampereen Finlaysonilla sijaitseva entinen tehdasrakennus * Autonominen sosiaalikeskus Siperia, Helsingissä sijainnut, vallattu rakennus * Kulttuuriklubi Siperia, jyväskyläläinen luovan toiminnan tila * Liikekeskus Siperia, tamperelainen liikekeskus * Teatteri Siperia, tamperelainen teatteri * Uusi-Siperia, saari Pohjoisella jäämerellä
Lauri Knuutila

Toivo Lauri Iisakki Knuutila (3. kesäkuuta 1912 Kauhajoki – 5. elokuuta 2000 Seinäjoki) oli suomalainen kirkkoherra ja lääninrovasti. Knuutila tuli ylioppilaaksi Kristiinan yhteislyseosta vuonna 1932. Hän suoritti Sacri Ministerii kandidaatti–tutkinnon teologisessa tiedekunnassa Helsingin yliopistossa vuonna 1938. Knuutila vihittiin papiksi Turussa 1939. Pastoraalitutkinnon hän teki 1944. Knuutila oli ylimääräisenä pappina Kauhavalla 1939, Kurikassa 1939–1940 ja Rovaniemellä 1941–1944 sekä Kuusamon rajaseutupappina 1945. Knuutila toimi Seinäjoen kirkkoherrana vuosina 1952–1975 eläkkeelle siirtymiseensä saakka. Seinäjoen kirkkoneuvosto valitsi syyskuussa 1945 Knuutilan väliaikaiseen nuorisotyöpapin virkaan. Knuutila hoiti viransijaisena myös kappalaisen tointa elokuusta 1946 lähtien. Tässä toimessaan hän tunsi jo Seinäjoen seurakunnan tapakulttuurin, hengellisen elämän ja kasvavan asukasluvun vaatimat haasteet.Junnila 2009, s. 125–126 Knuutilan kaudella seurakuntatyö oli laajaa ja monipuolista. Seurakunta toimi läheisessä yhteistyössä paikkakunnan yhdistysten ja järjestöjen kanssa.Junnila 2009, s. 309 Knuutilan vanhemmat olivat kauppias Jaakko Knuutila ja Aino (o.s. Vuorinen). Puoliso oli Sisko Kirsti Sofia (o.s. Koivisto). Heillä oli 4 lasta. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka:Vuonna 1912 syntyneet Luokka:Vuonna 2000 kuolleet
USS Samuel B. Roberts (FFG-58)

USS Samuel B. Roberts (runkonumero FFG-58) oli Yhdysvaltain laivaston Oliver Hazard Perry -luokan ohjusfregatti. == Valmistus == Alus tilattiin Bathista Mainesta Bath Iron Works Corporationilta, missä köli laskettiin 21. toukokuuta 1984. Alus laskettiin vesille 8. joulukuuta 1984 kumminaan Samuel B. Robertsin veljenvaimo Ivonette E. Roberts ja otettiin palvelukseen 12. huhtikuuta 1986 ensimmäisenä päällikkönään Paul X. Rinn.DANFS == Palvelus == Alus saattoi operaatio Earnest Willin Bahrainiin kahden tankkerin muodostaman 25. saattueen, joka oli samalla fregatin 13. suojaama saattue. Alus oli 14. huhtikuuta 55 merimailia Qatarista koilliseen kohdatakseen huoltoaluksen. Tähystäjä havaitsi aluksen joutuneen miinakenttään, jolloin päällikkö teki aluksella hiljaisen hälytyksen. Aluksen alla räjähti kello 16.49 miina, joka teki etrin reiän. Kymmenen miehistönjäsentä loukkaantui pahoin räjähdyksessä ja lisää miehiä loukkaantui seuranneissa tulipaloissa. Samanaikaisesti kuin miehistö sammutti tulipaloja liittouman alukset raivasivat miinoja, joita löytyi kahdeksan. Kostona miinoituksista Iranin öljyntuotantoon iskettiin operaatio Praying Mantisissa. Hinaaja Hunter vei 17. huhtikuuta vaurioituneen aluksen Dubaihin, mistä miehistö kuljetettiin lentokoneella Newportiin. Alus kuljetettiin Mighty Servant II:lla Bath Iron Worksille korjattavaksi. Se palautettiin palvelukseen 16. lokakuuta 1989. Alus poistettiin palveluksesta 22. toukokuuta 2015 Mayportissa ja romutettiin Philadelphiassa.uscarriers.net == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltain laivaston Oliver Hazard Perry -luokan fregatit
Uskonto Vermontissa

Vermont on Yhdysvaltain Uudessa-Englannissa sijaitseva osavaltio, ja yksi maan sekulaareimmista ja liberaaleimmista osavaltioista. Vuonna 2014 vain 41% Vermontin asukkaista kertoi uskovansa Jumalaan täysin varmasti. Pienempi osuus oli vain Massachusettsissa (40%). Vermont sijoittui osavaltioista viimeiseksi viikottaisessa uskonnolliseen seremoniaan osallistumisessa (21%) ja päivittäisessä rukoilussa (33%) 2010-luvulla monet kirkot Vermontissa ovat joutuneet sulkemaan ovensa. Eri protestanttisuuden haaroja edustavat kirkot ovat myös yhdistäneet toimintaansa uskonnon merkityksen vähentyessä ihmisten elämässä. ==Lähteet== *
Ilmajoen helluntaiseurakunta

Ilmajoen helluntaiseurakunta (aik. Ilmajoen Elim-seurakunta) on ilmajokinen vuonna 1929 perustettu helluntaiseurakunta. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Ilmajoen keskustassa, Riihitiellä. Seurakunnan vanhimmiston puheenjohtaja on Marko Övermark ja hallituksen puheenjohtaja Juhana Lähdesmäki. Ilmajoen helluntaiseurakunta lähettää tilaisuuksistaan suoria lähetyksiä muun muassa UskoTV-palvelun kautta.Aro-Panula 1989, s. 11–15 Huissin herätyksen myötä uskoon tulleet kokoontuivat yhteen koteihin. 30. kesäkuuta 1929 järjestettiin Hakala-Rannan talossa hengelliset kesäjuhlat ja samassa yhteydessä järjestettiin kastetilaisuus. Heinäkuun ensimmäisenä päivänä kokoonnuttiin uudelleen yhteen tarkoituksena järjestäytyä seurakunnaksi. Perustavassa kokouksessa seurakunnan johtoon valitiin Iisakki Hakala-Ranta ja diakoniksi Martta Majalahti. === 1930-luvun toiminta === Alkujaan seurakunta kokoontui eri kodeissa. Talvisaikaan seurakunnassa järjestettiin raamattuviikkoja ja järjestettiin yleisiä kokouksia. Kesäisin seurakunta järjesti suurempia juhlia ulkotiloissa. Seurakunta järjesti kastetilaisuuksia Ilmalammilla ja Västinlammilla. 1930-luvulla seurakunnan työhön osallistui myös paluumuuttajia Pohjois-Amerikasta.Aro-Panula 1989, s. 16–19 Vuoden 1937 vaiheilla seurakunnan työ laajeni myös Koskenkorvalle. Talvisodan puhjettua myös seurakunnan toiminta vaikeutui. === Sodan jälkeen === Sodan loputtua herätyskokousten pito jälleen lisääntyi, sillä yleinen kiinnostus hengellisiin asioihin heräsi. Väkeä liikkui ympäri pitäjää kokouksissa. 1950-luvun aikana seurakunnan toiminta laajentui Huhtimäeltä Ilmajoen keskustaan, Nikkolankylään ja jälleen Koskenkorvalle.Aro-Panula 1989, s. 20–23 Vuoden 1976 alusta alkaen seurakunta sai vakinaisemman kokoontumispaikan, kun Seppo ja Kaisu Hautala luovuttivat tiloja seurakunnan käyttöön. Vuosikymmenen loppupuolela alkoi Niilo Yli- Vainion vilkkaampi toiminta. Yli-Vainio piti Ilmajoen kunnantalon juhlasalissa kokouksia vuosina 1978–1981 ja runsaimmillaan kokouksiin osallistui 500–600 henkeä.Aro-Panula 1989, s. 24–50 Ilmajoen helluntaiseurakunta ryhtyi 1970-luvun lopulla oman rukoushuoneen rakentamistyöhön. Yhdistys osti syyskuussa 1979 tontin Riihivainion alueelta. Vuosikokouksessa 1984 yhdistys päätti ryhtyä rakennushankkeen toteuttamiseen. Rukoushuone vihittiin käyttöön marraskuussa 1986. == Saarnaajat ja evankelistat == Muun muassa seuraavat henkilöt ovat toimineet Ilmajoen helluntaiseurakunnan saarnaajina ja evankelistoina. * Martta Majalahti * Lempi Kainu * Viljo Koivisto (1954–1962) * Olavi Karhu (1958–1959) * Osmo Uusikylä (1960–1963) * Alpo Renko (1969–1970) * Olavi Karhu (1975–1977) * Ahti Hautala (1978–1979) * Leino Halkola (1983–1987) * Tuula Suomi (1984–1986) * Veikko Aro-Panula == Katso myös == * Helluntaiherätys Suomessa * Ilmajoen seurakunta == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Ilmajoen helluntaiseurakunnan verkkosivut Luokka:Suomen helluntaiseurakunnat Luokka:Ilmajoki
Armas Niemeläinen

Armas Viktor Niemeläinen (27. kesäkuuta 1881 Joensuu – 11. joulukuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Niemeläisen vanhemmat olivat suutari, vahtimestari, saarnaaja Henrik Niemeläinen ja Sofia Steckman ja puoliso vuodesta 1904 Anna Karoliina Saksinen. Jääkrieverstiluutnantti Kaino Niemeläinen oli Armas Niemeläisen veli. Armas Niemeläinen kävi kansakoulun ja oli kauppaharjoittelija Mikko Piiroisen liikkeessä Ilomantsissa, myymälänhoitaja Lundin laivanvarustamoliikkeessä, Wärtsilä Ab:n kaupassa Viipurissa, Kokko, Wilska & Kumpp:lla Sortavalassa 1893–1902, rautakauppias Wilhelm Kammosen kauppa-apulainen Jyväskylässä 1903–1904, rautakauppias Jyväskylässä 1904–1915, kangaskauppias Jyväskylässä 1915–1919 ja Helsingissä 1919–1923 sekä Niemeläinen & Ohtola Oy:n perustajaosakas 1923, vuodesta 1925 A. Niemeläinen Oy:n osakas ja johtaja. Hän oli myös Maailma kuvissa -yhtiön perustajia 1908, Termo Oy:n perustaja 1925 ja Neulomo Ano Oy:n perustaja 1942. Jyväskylän kaupunginvaltuuston jäsen Niemeläinen oli 1912–1917. Hänet tunnettiin myös huomattavista lahjoituksistaan vähäosaisille. Niemeläinen sai kauppaneuvoksen arvonimen 1951. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kauppiaat Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset lahjoittajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Jyväskylän kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1881 syntyneet Luokka:Vuonna 1957 kuolleet
Holger Ekström

Holger Fredrik Ekström (11. helmikuuta 1901 Helsinki – 24. joulukuuta 1979) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Ekströmin vanhemmat olivat metsänhoitaja Johan Emil Ekström ja Bertha Elisabeth Nisén ja puoliso vuodesta 1925 Toini Helmi Haggrén. Ekström tuli ylioppilaaksi ruotsinkielisestä normaalilyseosta 1919 ja valmistui agronomiksi 1924. Opintomatkoja hän teki useisiin eri maihin 1920- ja 1930-luvuilla. Ekström oli Uudenmaan ja Hämeen läänin maanviljelyseuran kotieläinkonsulentti 1924, Harjun maanviljelykoulun opettaja Virolahdella 1924–1925, Hackmann & Co:n Lyykylän kartanon apulaistilanhoitaja Viipurin maalaiskunnassa 1925, Suomalainen Oy Alfa-Lavalin osastonhoitaja Viipurissa 1928–1930 ja Helsingissä 1930–1938 sekä Ky Ekson perustaja ja toimitusjohtaja 1938–1961 ja johtokunnan puheenjohtaja 1954–1961. Hän oli myös Oy Meijerikonttorin perustaja, toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja 1951–1966. Kauppaneuvoksen arvonimen Ekström sai 1951. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomalaiset kauppiaat Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1901 syntyneet Luokka:Vuonna 1979 kuolleet
Carl Rothe

Carl Alfred Wilhelm Rothe (1894 Viipuri – 12. maaliskuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen juristi, upseeri ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Rothen vanhemmat olivat Wilhelm Julius August Rothe ja Gerda Norring ja puolisot Maria Strömbom ja Helga Cederlöw. Rothe tuli ylioppilaaksi 1912, suoritti oikeustutkinnon 1917 ja sai varatuomarin arvon 1920. Osallistuttuaan Suomen sisällissotaan Rothe jäi puolustusvoimien palvelukseen ja suoritti aktiiviupseerin tutkinnon 1920. Hän toimi puolustusministeriön kutsuntatoimiston päällikkönä, sotilasasiamiehenä Skandinavian maissa ja Uudenmaan rykmentissä pataljoonankomentajana. Everstiluutnantiksi Rothe yleni 1931, jolloin hän myös jätti sotilasuran ja siirtyi asianajotoimisto Lindqvist & Rothen osakkaaksi. Huberin johtaja Rothesta tuli 1935, varatoimitusjohtaja 1939, toimitusjohtaja 1941 yrityksen johtokunnan puheenjohtaja 1944. Sekä talvisotaan että jatkosotaan osallistunut Rothe sai kauppaneuvoksen arvonimen 1951. Hänellä oli muun ohella useita liike-elämän ja järjestöjen luottamustehtäviä. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomalaiset asianajajat Luokka:Suomalaiset everstit Luokka:Suomen sisällissodan valkoiset Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1894 syntyneet Luokka:Vuonna 1954 kuolleet
Spede (elokuva)

Spede on vuonna 2023 ensi-iltansa saanut suomalainen elämäkertaelokuva, jonka on ohjannut Aleksi Delikouras. Se kertoo Pertti ”Spede” Pasasen ja Vesa-Matti Loirin, Simo Salmisen ja Ere Kokkosen vaiheista 1960-luvun lopussa ja 1970-luvun alkupuolella, kun alkunsa on saanut muun muassa Uuno Turhapuro -hahmo. Elokuvan on käsikirjoittanut Delikouras yhdessä Antti Heikkisen kanssa. Käsikirjoituksen pohjana ovat olleet Tuomas Marjamäen elämäkerrat Spede, nimittäin (2017) ja Uuno on numero yksi – Turhapuron koko tarina (2021). Spede-elokuvan ovat tuottaneet Yellow Film & TV:lle Olli Haikka ja Marko Talli. Elokuvan levittää Nordisk Film. MTV3 ja C More ovat hankkineet elokuvan televisio- ja suoratoisto-oikeudet. Elokuvan budjetti on 2 miljoonaa euroa. Suomen elokuvasäätiö on tukenut elokuvaa 600 000 euron tuotantotuella. Elokuva on kuvattu 35 mm ja 8 mm filmille. Spede sai ensi-iltansa 29. syyskuuta 2023. == Näyttelijät == == Arvostelut == Pekka Torvinen tiivistää elokuvan ongelmiksi narratiivin heikkouden ja mitäänsanomattomuuden. Yksittäiset kohtaukset ovat kokonaisuutena vähemmän kuin niiden summa. Torvisen myöhemmässä arviossa Aku Sipolan Loiri saa kiitosta: hän tekee ilmiömäisen roolin. Muiden uskottavuus on vähissä. Torvisen mukaan syynä voi olla se, että "alkuperäiset herrat vaikuttivat itsekin usein karikatyyreiltä itsestään". Kokonaisuus sai kaksi tähteä molemmissa arvioissa.Pekka Torvinen, Speden synkä puoli. Helsingin Sanomat 22.8.2024 s. B 17 * Toni Keränen, Katso * Jussi Virratvuori, Savon Sanomat * Jussi Huhtala, Episodi * Tuomas Rantanen, Voima * Jukka Sammalisto, Demokraatti * Lauri Lehtinen, Suomen Kuvalehti * Pekka Torvinen, Helsingin Sanomat * Antti Selkokari, Kulttuuritoimitus * Saku Schildt, Soundi == Lähteet == Luokka:Vuoden 2023 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset elämäkertaelokuvat Luokka:Spede Pasanen
Jean de Brébeuf

Jean de Brébeuf (1593 Normandia, Ranska – 1649 Sault Ste. Marie, Ontario, Kanada) oli ranskalainen jesuiitta, pappi ja marttyyri. Hän halusi papiksi varhaisella iällä ja liityttyään jesuiittoihin hänet vihittiin papiksi vuonna 1622. Mies lähti Quebeciin vuonna 1625 ja teki lähetystyötä huronien keskuudessa. Hän lähti lyhyeksi aikaa kun englantilaiset valloittivan Quebecin mutta palasi myöhemmin huronien luokse. Vuonna 1649 huronien viholliset irokeesit kaappasivat hänet ja hänet surmattiin julmasti seuralaisineen. Mies eli seuraavien 6 paavien hallintokausien aikana: Klemens VIII (1592-1605), Leo XI (1605), Paavali V (1605-1621), Gregorius XV (1621-1623), Urbanus VIII (1623-1644) ja Innocentius X (1644-1655). Paavi Pius XI julisti hänet pyhimykseksi 29. kesäkuuta 1930. Hän on Kanadan suojeluspyhimys. Miehen muistopäivää on vietetty 16. maaliskuuta ja yhtenä Pohjois-Amerikan marttyyreistä 19. lokakuuta. == Lähteet == Luokka: Ranskalaiset henkilöt Luokka: Kristityt marttyyrit Luokka: Pyhimykset Luokka: Vuonna 1593 syntyneet LUokka: Vuonna 1649 kuolleet
Holden Commodore (2006)

Holden Commodore VE on Holden Commodoren neljännen sukupolven mallin ensimmäinen versio, jota valmistettiin vuosina 2006–2013. Mallisarjaan kuuluivat myös ylellisemmät versiot Berlina ja Calais sekä kaksiovinen avolavamalli Ute. Lähi-idässä ja Etelä-Afrikassa Commodorea myytiin nimellä Chevrolet Lumina, Brasiliassa mallin nimenä oli Chevrolet Omega, Yhdysvalloissa Pontiac G8 ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa Vauxhall VXR8. Vuonna 2013 Commodore sai perusteellisen kasvojenkohotuksen, jonka yhteydessä koritunnukseksi vaihtui VF. == Holden Commodore VE (2006–2013) == Holden Commodore oli koko siihenastisen valmistushistoriansa ajan perustunut tekniikaltaan takavetoisiin Opel-malleihin. Kun Opel Omegan valmistus lopetettiin vuonna 2003, Holdenille ei ollut enää tarjolla sopivaa alustaa uutta Commodorea varten. Emoyhtiö General Motors tarjosi Holdenin käyttöön Sigma-pohjalevyä, joka oli ensimmäisenä tullut käyttöön Cadillac CTS -mallissa vuonna 2002. Holdenilla pohjalevyn ei kuitenkaan katsottu sopivan uuteen Commodoreen, koska tavaratila olisi jäänyt liian pieneksi ja pohjalevyn runsas alumiinin käyttö olisi nostanut auton hintaa. Holden kehitti Commodorea varten täysin uuden perusrakenteen, joka tunnetaan GM Zeta -pohjalevynä. Sille rakennettiin myös muun muassa vuonna 2009 esitelty viidennen sukupolven Chevrolet Camaro. Ensimmäisenä esitelty korimalli oli neliovinen sedan, sitä seurasivat avolavamalli Ute vuonna 2007 ja farmarimalli Sportwagon vuonna 2008. Ulkonäön ja sisustuksen yksityiskohdissa oli joitain eroavaisuuksia eri malliversioiden välillä. Perusmalli oli nimeltään Omega, jolla haluttiin kunnioittaa Commodoren menneisyyttä Opel Omegaan perustuvana mallina. Berlina ja Calais olivat paremmin varusteltuja ja ylellisempiä versioita, joiden mallinimissä ei ollut viittausta muuhun Commodore-mallistoon. Commodore SV6 ja SS puolestaan edustivat malliston urheilullisempaa päätä. Jokaiseen vuosimalliin oli tehty pieniä uudistuksia, mutta VE-mallisarja sai suurimmat muutoksensa elokuussa 2010, jolloin esiteltiin mallivuoden 2011 autot. Uudistettuun mallisarjaan viitataan yleensä VE II -nimellä. Ajovalot ja puskurit oli muotoiltu uudelleen ja etusäleiköstä tuli aiempaa suurempi. Sisällä kojelautaa oli uudistettu. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Commodore (2006) Luokka:E-segmentin autot Luokka:2000-vuosikymmenen autot Luokka:2010-luvun autot
Järjettömän paska idea

Järjettömän paska idea on vuonna 2023 ensi-iltansa saanut suomalainen draamaelokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Pamela Tola. Elokuvan pääosissa ovat Alina Tomnikov ja Iina Kuustonen. Elokuva kertoo ystävyksistä Ripe (Tomnikov) ja Noora (Kuustonen), jotka työskentelevät pelisuunnittelijoina. Muissa rooleissa näyttelevät Chike Ohanwe, Mikko Kauppila, Joanna Haartti, Lotta Lehtikari, Leea Klemola ja Lauri Maijala. Järjettömän paska idea sai ensi-iltansa 13. tammikuuta 2023. Se sai kriitikoilta lähinnä keskinkertaisia arvosteluita, ja oli avausviikonloppunaan Suomen yhdeksänneksi katsotuin elokuva 4 992 katsojalla. Kaikkiaan elokuva sai elokuvateattereissa 16 969 katsojaa. == Rooleissa == == Huomioita == == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Elokuvan Youtube-traileri. Luokka:Vuoden 2023 suomalaiset elokuvat Luokka:Pamela Tolan ohjaamat elokuvat
Kruunumerililjat

Kruunumerililjat (Cyrtocrinida) on merililjoihin kuuluva lahko. Lahkon lajeja tavataan merivesistä. == Taksonomia ja anatomia == Varhaisimmat kruunumerililjoihin kuuluvat fossiilit on ajoitettu jurakaudelle. Nykyään elossa olevat kahdeksan lajia on jaettu kolmeen heimoon. Kruunumerililjojen keskuskiekkoon liittynyt kalkkilevyvarsi on usein lyhyt tai puuttuu kokonaan. Keskuskiekossa on viisi haaraa, joista lähtee lyhyehköjä ja tukevia lonkeroita. Kruunumerililjat tarttuvat koralleihin tai kiviin ja suodattavat ravintonsa vedestä. == Lähteet == Luokka:Merililjat
Valkosaumameriahven

Valkosaumameriahven (Plectropomus areolatus) on meriahventen (Serranidae) heimoon ja meriahventen (Epinephelinae) alaheimoon kuuluva indopasifisella merialueella tavattava kalalaji. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto luokittelee sen vaarantuneeksi lajiksi. Valkosaumameriahvenen on raportoitu aiheuttavan ciguatera-myrkytystä. == Koko ja ulkonäkö == Valkosaumameriahven saavuttaa tavallisesti noin 60 senttimetrin pituuden (TL) ja voi kasvaa enintään 80 senttimetrin mittaiseksi (TL). Pään, ruumiin, selkäevän, peräevän ja pyrstön pohjaväritys vaihtelee vaalean vihertävän harmaasta ruskeaan tai ruskehtavan punaiseen ja niissä on tiheään sinisiä tummareunaisia pupillia pienempiä täpliä. Rintaevien ruotojen välillä on tummanruskea tai musta kalvo. Pyrstön takareuna on valkea ja sen etupuolella on usein musta juova. Valkosaumameriahvenella on kylkiviivallaan 83–97 suomua. Selkäevässään lajilla on 7⁠–⁠8 piikkiruotoa ja 10–12 pehmeää ruotoa. Peräevässään valkosaumameriahvenella on kolme piikkiruotoa ja kahdeksan pehmeää ruotoa. Rintaevissään sillä on 15⁠–⁠16 pehmeää ruotoa. == Levinneisyys ja elintavat == Valkosaumameriahventa tavataan Punaisessameressä, Malediiveilla, Kookossaarilla sekä Tyynenmeren länsiosissa, missä sen levinneisyys ulottuu Riukiusaarilta Australian Queenslandiin ja idässä Marshallsaarille, Phoenixsaarille, Samoalle, Fidžille ja Uuteen-Kaledoniaan. Laji elää runsaasti korallia kasvavilla alueilla laguuneissa ja riuttojen merenpuoleisissa osissa. Valkosaumameriahvenen ravintoa ovat yksinomaan kalat. Naaras tulee sukukypsäksi 32-senttisenä ja koiras 39-senttisenä. Se on mahdollisesti protogyyninen hermafrodiitti (kaikki yksilöt aluksi naaraita ja muuttuvat myöhemmin koiraiksi). Lajin on havaittu voivan elää jopa 13-vuotiaaksi. Valkosaumameriahventa kalastetaan intensiivisesti koko sen levinneisyysalueella. Sen populaatiot pienenivät liikakalastuksen takia 1990-luvun lopulta 2010-luvun lopulle arviolta 30–50 prosentilla ja ovat edelleen laskusuunnassa. == Lähteet == Luokka:Meriahvenet (alaheimo)
Kino Aurora

Kino Aurora on jyväskyläläinen elokuvateatteri, joka avattiin kulttuuritalo Villa Ranaan 2021. Arkkitehti Yrjö Blomstedtin suunnittelema, vuonna 1905 valmistunut Jyväskylän Seminaarimäellä sijaitseva rakennus on suojeltu. Kino Auroran elokuvasalissa on 84 kiinteää istuinpaikkaa. Näiden lisäksi on irtotuoli- ja pyörätuolipaikkoja. Elokuvateatteria operoi Keski-Suomen elokuvakeskus, joka operoi myös Keski-Suomen kunnissa elokuvia esittävää kiertue-elokuvateatteri Kino Metsoa. == Aiheesta muualla == * Keski-Suomen elokuvakeskuksen nettisivut * Kino Auroran nettisivut == Lähteet == Luokka:Suomen elokuvateatterit Luokka:Jyväskylän kulttuuri
Siemenpankki (kasvitiede)

Siemenpankki on kasvin maan alle muodostama siemenvarasto, jossa siemenet säilyttävät itämiskykynsä sopivia itämisolosuhteita odottaessaan. Siemenpankissa olevat siemenet saattavat säilyä elossa satojakin vuosia, ja kasvi tekee sinne vuosien mittaan lisää siemeniä. Eri vuosien siemenet ovat keskenään geneettisesti erilaisia. Sopivat itämisolosuhteet ovat joka lajilla erilaiset. Siemenpankit ovat ekosysteemin toiminnan kannalta tärkeitä, koska vaikka kasvi ei yhtenä vuonna kehittäisikään uusia siemeniä lainkaan, se ei häviäisi paikalta kokonaan, vaan siemenpankissa olevat siemenet kasvaisivat uusiksi yksilöiksi. Jos kasvi jostain syystä lakkaisi kasvamasta alueella, siemenpankki jäisi silti maaperään odottamaan sopivia kasvuolosuhteita. Luonnonkasvien siemenpankki on monimuotoisin alueilla, joita ihminen ei ole muokannut. Sellaisia alueita ovat esimerkiksi reunavyöhykkeet, niityt ja laitumet. == Lähteet == Luokka:Kasvitiede