EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Integrated Taxonomic Information System

Integrated Taxonomic Information System eli ITIS on Yhdysvaltain useiden eri virastojen koordinoima hanke eliöiden taksonomisen tiedon koordinoimiseksi ja kehittämiseksi. Yhteistyössä ovat mukana EPA, NOAA, USGS, NBS, ARS, NRCS ja Smithsonian-instituutti. == Tietokanta == Projektin tietokantaan kuuluu yli 589 000 sivua. Tietokanta keskittyy erityisesti Pohjois-Amerikan lajistoon, mutta tietokannassa on mukana myös useita lajeja Amerikan ulkopuolelta, erityisesti lintuja, kaloja, nisäkkäitä ja matelijoita. ITIS:tä käytetään lajien taksonomian de facto -lähteenä useissa biodiversiteettiä käsittelevissä projekteissa. ITIS tekee yhteistyötä tuottaakseen vuosittain Catalogue of Lifen, jonka tarkoituksena on listata kaikki maailman tunnetut lajit. == Lähteet == Luokka:Biologiset tietokannat Luokka:Taksonomia
Norjankrilli

NorjankrilliMMM:n asetus kalastus- ja vesiviljelytuotteiden sallituista kauppanimistä. 2008. (Meganyctiphanes norvegica) on äyriäinen, joka elää suurina parvina Atlantissa. Se on osa eläinplanktonia. == Ulkonäkö ja koko == Norjankrilli kasvaa noin kolme senttiä pitkäksi. Se on läpikuultava ja punertava vatsan sisältö on näkyvissä. Yhteensulautunutta päätä ja keskiruumiista peittää selkäkilpi; niitä seuraa lihaksikas 6-jaokkeinen takaruumis. Tuntosarvet ovat suhteellisen lyhyet. == Elintavat == Norjankrilli käyttää pääasialliseksi ravinnokseen hankajalkaisia,Ecoscope mutta syö myös muuta eläin- ja kasviplanktonia. Se nousee pintaan ruokailemaan yöllä, ja viettää päivänsä yli 50 metrin syvyydessä.ZoopBase ==Lähteet == Luokka:Krilliäyriäiset
Tyynenmerenkrilli

Tyynenmerenkrilli (Euphausia pacifica) on äyriäinen, joka elää suurina parvina Tyynellämerellä. Sitä kalastetaan paljon Japanissa ja Kanadassa. == Ulkonäkö ja koko == Tyynenmerenkrilli kasvaa pari senttiä pitkäksi. Se on läpikuultava. Yhteensulautunutta päätä ja keskiruumista peittää selkäkilpi; niitä seuraa lihaksikas 6-jaokkeinen takaruumis. Tuntosarvet ovat suhteessa melko pitkät, ja niiden pinnalla on suomuja.Racerocks Lester B. Pearson College == Elintavat ja ravinto== Tyynenmerenkrillit piileksivät päiväsaikaan pedoilta noin sadan metrin syvyydessä, ja nousevat auringonlaskun aikaan pintaan syömään kasviplanktonia. Ne laskevat munansa veteen Kanadan rannikolla toukokuusta heinäkuuhun, kun kasviplanktonia on saatavana runsaasti.FAO == Tyynenmenrenkrilli muiden lajien ravintona == Tyynenmerenkrillissä on paljon proteiinia ja A-vitamiinia. Raakana se on mauton, mutta pakastettuna tai kuivattuna kehittää lajille ominaisen, tympeän maun. Sitä kalastetaan kalaviljelmille ravinnoksi, ja se antaa viljellylle lohelle tyypillisen punavärin. Japanissa sitä syövät ihmisetkin. Luonnossa tyynenmerenkrilliä syövät hetulavalaat sekä monet kalalajit, kuten lohi, turska ja silli. ==Lähteet == Luokka:Krilliäyriäiset
Maantiepyöräilyn naisten maailmancup

Maantiepyöräilyn naisten maailmancup oli UCI:n vuosina 1998–2015 järjestämä maantiepyöräilykilpailujen sarja. Sarjan korvasi vuodesta 2016 alkaen UCI Women's World Tour. Maailmancupin osakilpailut olivat yhden päivän kilpailuja ja niiden lukumäärä vaihteli vuosittain kuuden ja kahdentoista välillä. Kilpailuista osa ajettiin tasaisessa maastossa, jotkut, kuten La Flèche Wallonne, sisälsivät jyrkkiä nousuja. == Kokonaiskilpailun tulokset == Vuosi Voittaja Toinen Kolmas 1998 Diana Žiliūtė Alessandra Cappellotto Deirdre Demet Barry 1999 Anna Wilson Hanka Kupfernagel Tracey Gaudry 2000 Diana Žiliūtė Pia Sundstedt Mirjam Melchers 2001 Anna Millward Mirjam Melchers Susanne Ljungskog 2002 Petra Rossner Mirjam Melchers Regina Schleicher 2003 Nicole Cooke Regina Schleicher Mirjam Melchers 2004 Oenone Wood Petra Rossner Angela Brodtka 2005 Oenone Wood Susanne Ljungskog Mirjam Melchers-Van Poppel 2006 Nicole Cooke Ina Teutenberg Annette Beutler 2007 Marianne Vos Nicole Cooke Ina Teutenberg 2008 Judith Arndt Suzanne de Goede Marianne Vos 2009 Marianne Vos Emma Johansson Kirsten Wild 2010 Marianne Vos Emma Johansson Kirsten Wild 2011 Annemiek van Vleuten Marianne Vos Emma Johansson 2012 Marianne Vos Judith Arndt Evelyn Stevens 2013 Marianne Vos Emma Johansson Ellen van Dijk 2014 Lizzie Armitstead Emma Johansson Marianne Vos 2015 Lizzie Armitstead Anna van der Breggen Jolien D'Hoore == Katso myös == * Maantiepyöräilyn maailmancup == Lähteet == *Tulokset Memoire du cyclisme -tietokannassa === Viitteet === Luokka:Pyöräilykilpailut
Dieter Eilts

Dieter Eilts (s. 13. joulukuuta 1964) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. == Ura pelaajana == Eilts aloitti peliuransa pienessä SV Hagen joukkueessa. Vuonna 1984 hän liittyi SV Werder Bremenin organisaatioon ja nousi vuonna 1985 ykkösjoukkueeseen. Eilts edusti Werder Bremeniä koko ammattilaisuransa ajan aina vuoteen 2002 saakka. Eilts tuli tunnetuksi sekä kentällä että sen ulkopuolella kohteliaana ja arvostettuna persoonana, joka ei esiintynyt keltaisen lehdistön kohu-uutisissa. Kaikkiaan 390 Bundesliiga-ottelua Werderissä pelannut Eilts voitti seurassa kaksi Saksan mestaruutta, kolme Saksan Cupia sekä kaudella 1991–1992 Cup-voittajien Cupin. Berti Vogts nosti Eiltsin Saksan maajoukkueeseen vuonna 1993. Eilts oli mukana Saksan EM-ryhmässä 1996 ja pelasi kaikki ottelut mestaruuteen päättyneessä turnauksessa. Eiltsin maajoukkueura päättyi kuitenkin jo seuraavana vuonna. Hän pelasi kaikkiaan 31 maaottelua. === Meriitit pelaajana === * Saksan mestaruus (2): 1988, 1993 * Saksan Cup (3): 1991, 1994, 1999 * Cup-voittajien Cup: 1992 * Euroopan mestaruus: 1996 == Ura valmentajana == Päätettyään peliuransa Eilts jatkoi SV Werder Bremenin organisaatiossa juniorivalmentajana. Heinäkuussa 2003 hän siirtyi Saksan jalkapalloliiton palvelukseen ja otti tehtäväkseen Saksan alle 19-vuotiaiden maajoukkueen valmentamisen. Vuotta myöhemmin hänet valittiin maan alle 21-vuotiaiden maajoukkuevalmentajaksi. Eiltsin johdolla Saksan alle 21-vuotiaat selvisivät ikäluokan EM-kisoihin Ruotsiin kesällä 2009. Menestyksestä huolimatta Eilts sai potkut tehtävistään erimielisyyksien vuoksi marraskuussa 2008.Eilts ist nicht mehr im Amt Muutama viikko potkujensa jälkeen Eilts palasi valmennustehtäviin, kun 2. Bundesliigassa pelaava FC Hansa Rostock palkkasi hänet uudeksi päävalmentajakseen.Perfekt: Eilts übernimmt Hansa Eiltsin pesti Hansassa jäi kuitenkin lyhyeksi. Menestys oli vaatimatonta ja seurajohto sai lopulta tarpeekseen maaliskuun alussa 2009, kun 2. Bundesliigan hännillä rypenyt Hansa kärsi 2–3 tappion FC St. Paulille.Dieter Eilts nicht mehr Trainer in Rostock == Lähteet == Luokka:Saksalaiset jalkapalloilijat Luokka:Saksalaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Jalkapallon Euroopan mestarit
Veikko Sonninen

Veikko Johannes Sonninen (16. toukokuuta 1949 Lapinlahti – 8. helmikuuta 2024 LahtiKuolinilmoitus. Helsingin Sanomat 10.3.2024, s. B 30.) oli suomalainen järjestöjohtaja ja kustantamoalan aktiivinen toimija. Sonninen valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1977. Hän työskenteli Lääketeollisuusyhdistyksen toimitusjohtajana vuosina 1978–1988. Hän siirtyi vuonna 1988 kirjankustannusalalle ja toimi Suomen Kustannusyhdistyksen toimitusjohtajana ja Suomen Kirjasäätiön asiamiehenä vuosina 1989–2007. Hän toimi säätiön asiamiehen ominaisuudessa lähes 20 vuoden ajan Finlandia-, Tieto-Finlandia- ja Finlandia Junior -palkintolautakuntien sihteerinä. Tekijänoikeusjärjestö Kopioston toimintaan hän osallistui 1990-luvun alusta aina eläkkeelle jäämiseensä saakka, sekä hallituksen varapuheenjohtajana että valokopiojaoston puheenjohtajana. Samaten hän toimi Federation of European Publishers -järjestön Executive Committeen jäsenenä. Sonninen oli eräs Helsingin kirjamessujen keskeisiä ideoijia ja toimi messujen näyttelytoimikunnan puheenjohtajana vuosina 2000–2006. Kirjakilta myönsi hänelle kirjaporvarin arvonimen vuonna 2007. Sonninen valitsi vuoden 2008 Tieto-Finlandian voittajaksi Marjo T. Nurmisen Tiedon tyttäret. Voiton julkistamispuheessa hän arvosteli voimakkaasti valintaraadin ratkaisua jättää Panu Rajalan kirjoittama Mika Waltarin elämäkertateos Unio mystica pois ehdokkaiden joukosta. Puheenvuoro herätti lehdistössä huomiota. Sonninen oli innokas sanaristikkomies. Hän otti osaa kaikkiin kolmeentoista ristikonratkonnan SM-kisaan vuosina 1993–2018 ja saavutti niissä useita mitaleja. Hän myös laati sanaristikoita, muun muassa teoksiinsa Ristikkoretki, Murreristikot, Sata ja yksi ristikkoa ja Pukstaaviristikot. == Palkintoja ja tunnustuksia == * Pyhän Karitsan 1. luokan ritarimerkki 1989 * Suomen kirjaviisas 2001 ja 2003 * Kirjapöllö, 2007, elämäntyöstä * Kirjakillan kirjaporvari 2007 * Suomen Kustannusyhdistyksen kultainen ansiomerkki 2008 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset järjestöjohtajat Luokka:Ristikonlaatijat Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Hanspeter Latour

Hanspeter Latour (s. 4. kesäkuuta 1947) on sveitsiläinen jalkapallovalmentaja ja entinen maalivahti. ==Ura pelaajana== Latour aloitti peliuransa FC Thunin joukkueessa 1964. Hän etsi peliaikaa myös FC Le Loclesta ja BSC Young Boysista, kunnes lopetti maalivahtiuransa 1974 vain 27-vuotiaana. ==Ura valmentajana== Latour aloitti valmennusuransa 1974 FC Dürrenastin päävalmentajana. Hän valmensi Sveitsin alasarjoissa pelanneita FC Thunia ja FC Solothurnia, kunnes siirtyi vuonna 1997 Grasshopper-Club Zürichin apuvalmentajaksi. Yhden apuvalmentajakauden jälkeen hän siirtyi kaudeksi FC Badeniin ja sieltä FC Wiliin. Vuonna 2001 hän palasi jälleen FC Thuniin, ja toinen päävalmentajakausi seurassa nosti Latourin nimen tietoisuuteen, sillä hänen johdollaan piskuinen Thun nousi Sveitsin pääsarjaan kauden 2001–2002 päätteeksi. Latour luotsasi Thunia pääsarjassakin hyvällä menestyksellä, mikä huipentui kauden 2004–2005 mestaruushopeaan. Kauden jälkeen hän siirtyi Grasshopper-Club Zürichin peräsimeen, mutta pesti jäi vain puolen kauden mittaiseksi Latourin siirryttyä tammikuussa 2006 Saksan Bundesliiga-seura 1. FC Kölnin peräsimeen. Latour ei onnistunut luotsaamaan Kilipukkeja kuiville, vaan seura putosi kauden päätteeksi 2. Bundesliigaan. Latour jatkoi kuitenkin tehtävissään, kunnes huono kauden alku toi potkut marraskuussa 2006. Kesällä 2007 Latour palasi valmennustehtäviin ja Grasshopper-Club Zürichin päävalmentajaksi. Latourin johdolla Grasshoppers tavoitteli kirkkainta kärkeä Sveitsin liigassa, mutta kohtalona oli kaksi neljättä sijaa. Kauden 2008–2009 jälkeen Latour sai potkut tehtävistään. Latour bei GC entlassen ==Lähteet== Luokka:Sveitsiläiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Sveitsiläiset jalkapallovalmentajat Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Laskusilta

Laskusilta (myös nostosilta) on yleensä linnojen puolustusvälineenä käytettävä silta, jonka voi nostaa ylös. Sen tarkoitus on estää vihollisen pääsy sisälle linnaan. Laskusilta on yleensä vallihaudan päällä. Nykyään laskusiltoja ei enää käytetä puolustustarkoitukseen. Laskusilta on keskiaikainen keksintö. Nykyaikaisissa laskusilloissa on sähköllä toimiva vinssi, joka nostaa ja laskee sillan. Keskiaikaisissa silloissa vinssiä pyöritettiin käsivoimilla. Myös laivoissa käytetään laskusiltoja helpottamaan maihinnousua. Laskusiltaa ei tule sekoittaa nostosiltaan. == Katso myös == Läppäsilta ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Sillat Luokka:Linnat
Miranda July

Miranda July (myös Miranda Jennifer Grossinger; s. 15. helmikuuta 1974 Vermont, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja, näyttelijä, taiteilija ja kirjailija. Hänen taiteellinen tuotantonsa käsittää valokuvia, videoita, performansseja, musiikkia, elokuvia sekä kirjoja. Nykyisin July asuu Los Angelesissa. ==Elämä ja ura== Miranda Grossinger syntyi Barressa, Vermontin osavaltiossa. Hänen vanhempansa Lindy Hough ja Richard Grossigner ovat molemmat kirjailijoita. Grossinger otti nimen July 15-vuotiaana ystävänsä kirjoittaman tarinan hahmon mukaan ja vaihtoi nimensä virallisesti 20-vuotiaana. Nuoruutensa July vietti Berkeleyssä Kaliforniassa, jossa hän ensin kirjoitti näytelmiä ja myös ohjasi ja esitti 924 Gilman- nimisellä klubilla. Myöhemmin hän opiskeli Kalifornian yliopistossa Santa Cruzissa, mutta keskeytti koulunsa toisena vuonna. Tämän jälkeen hän muutti Portlandiin ja alkoi tehdä performanssitaidetta. ===Elokuvat=== Julyn ensimmäinen pitkä elokuva oli vuonna 2005 ilmestynyt Me And You And Everyone We Know. Elokuva voitti parhaalle esikoisohjaukselle jaettavan Caméra d'Or -palkinnon Cannesin elokuvajuhlilla samana vuonna. Julyn viimeisin elokuva on vuonna 2020 ilmestynyt Kajillionaire. ===Kirjat=== Julylta on julkaistu neljä kirjaa, joista kolme on suomennettu. Julyn kirjat on suomentanut Hilkka Pekkanen ja kustantanut Siltala. Hänen esikoisteoksensa No One Belongs Here More Than You ilmestyi vuonna 2017 suomeksi nimellä Uimakoulu. Vuonna 2011 häneltä julkaistiin nonfiktiokirja It Chooses You, jota ei ole suomennettu. Vuonna 2015 julkaistiin Julyn ensimmäinen romaani The First Bad Man. Se ilmestyi suomeksi vuonna 2016 nimellä Avokämmen. Julyn uusin romaani All Fours ilmestyi vuonna 2024. Suomeksi romaani ilmestyi nimellä Nelinkontin. ==Aiheesta muualla== *Miranda Julyn kotisivut *Miranda Julyn haastattelu Nuori Voima -lehdessä *Miranda July lukee novellikokoelmaansa == Lähteet == Luokka:Videotaiteilijat Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kirjapöllö

Kirjapöllö on Kirjakauppasäätiön myöntämä palkinto kirja-alalla ansiokkaasti toimineille henkilöille. Vuosittain jaetaan Lasten- ja nuortenkirjapöllö ja Libristin kirjapöllö, mutta säätiö voi myöntää myös Elämäntyöpöllön erityisistä ansioista. ==Palkinnot== ===Lasten- ja nuortenkirjapöllö=== Lasten- ja nuortenkirjapöllö on tunnustus yli viisi vuotta sitten julkaistulle, mutta yhä merkittävälle lasten- tai nuortenkirjalle. Palkinto myönnetään vuorovuosin lasten- ja nuortenkirjalle. Vuoteen 2007 saakka palkinto myönnettiin yli kymmenen vuotta sitten julkaistulle kirjalle. Kirjakauppa-ala kiittää palkinnolla vaikuttavia muistoja luoneita kirjailijoita ja tuoda heidät ja heidän teoksensa uusien lukijapolvien saataville. Kustantajat ovat lupautuneet ottamaan uuden painoksen ehdokkaiksi valituista teoksista. ; Palkitut 2007– * 2007: Anna-Liisa Haakana, Ykä yksinäinen * 2008: Jukka Parkkinen, Korppi ja kumppanit * 2009: Anna-Leena Härkönen, Häräntappoase * 2010: Hannu Taina, Matti ja krokotiili * 2011: Lisbeth Landefort, Oopperaa, oopperaa! * 2012: Ilpo Tiihonen & Tiina Paju, Jees Ketsuppia! * 2013: Tuula Kallioniemi & Christel Rönns, Kaveria ei jätetä, pikku nalle * 2014: Ansu Kivekäs, Päin Porkkalaa Lähde ===Libristin kirjapöllö=== Kirjakaupan libristin palkinto on libristitutkinnon suorittaneelle henkilölle tunnustus korkeatasoisesta kirja-alan ammattitaidosta. Palkintoperusteina ovat myyntihenkisyys, asiakaspalveluosaaminnen, yhteistyökyky ja aktiivinen kiinnostus kirjallisuuteen. ===Elämäntyöpöllö=== Lisäksi voidaan myöntää erityisistä ansioista Vuoden teko -kirjapöllö ja merkittävästä elämäntyöstä kirja-alalla Elämäntyön kirjapöllö. * Seija Sannholm 2006 * Veikko Sonninen 2007 * Olli Eräkivi 2008 Lähde ==Lähteet== Luokka:Kirjakauppa Luokka:Suomalaiset kirjallisuuspalkinnot
Maantiepyöräilyn maailmancup

Maantiepyöräilyn maailmancup oli UCI:n vuosina 1989–2004 järjestämä maantiepyöräilyn kilpailusarja. Maailmancup korvasi sitä edeltäneen Super Prestige Pernod -kilpailusarjan. Maailmancupiin kuului vuosittain 10–12 osakilpailua, jotka kaikki olivat yhden päivän kilpailuja. Sarjaan kuuluivat joka vuosi Milano–San Remo, Flanderin ympäriajo, Pariisi–Roubaix, Liège–Bastogne–Liège, Lombardian ympäriajo, Züri-Metzgete, Pariisi–Tours, Amstel Gold Race ja Clásica de San Sebastián sekä vuodesta 1998 alkaen HEW Cyclassics. Lisäksi ohjelmassa oli kilpailuja muun muassa Isossa-Britanniassa, Kanadassa ja Japanissa. Paolo Bettini voitti maailmancupin kokonaiskilpailun kolme kertaa, vuosina 2002–2004. Kahteen kokonaisvoittoon ylsivät Maurizio Fondriest, Johan Museeuw ja Michele Bartoli. Maailmancupin korvasi vuodesta 2005 alkaen UCI ProTour. == Kokonaiskilpailun tulokset == Vuosi 1 2 3 1989 Seán Kelly Tony Rominger Rolf Sørensen 1990 Gianni Bugno Rudy Dhaenens Seán Kelly 1991 Maurizio Fondriest Laurent Jalabert Rolf Sørensen 1992 Olaf Ludwig Tony Rominger Davide Cassani 1993 Maurizio Fondriest Johan Museeuw Maximilian Sciandri 1994 Gianluca Bortolami Johan Museeuw Andrei Tšmil 1995 Johan Museeuw Andrei Tšmil Mauro Gianetti 1996 Johan Museeuw Andrea Ferrigato Michele Bartoli 1997 Michele Bartoli Rolf Sørensen Andrea Tafi 1998 Michele Bartoli Léon van Bon Andrea Tafi 1999 Andrei Tšmil Michael Boogerd Frank Vandenbroucke 2000 Erik Zabel Andrei Tšmil Francesco Casagrande 2001 Erik Dekker Erik Zabel Romāns Vainšteins 2002 Paolo Bettini Johan Museeuw Michele Bartoli 2003 Paolo Bettini Michael Boogerd Peter Van Petegem 2004 Paolo Bettini Davide Rebellin Óscar Freire == Katso myös == *Maantiepyöräilyn naisten maailmancup == Lähteet == *Tulokset Memoire du Cyclisme -tietokannassa Luokka:Pyöräilykilpailut
Charles Louis Joseph Vandame

Charles Louis Joseph Vandame (s. 4. kesäkuuta 1928) on ranskalainen jesuiitta. Hän sai vihkimyksensä papiksi 7. syyskuuta 1960 ja piispaksi 6. tammikuuta 1982. Hänet nimitettiin vuonna 1981 Tšadin N'Djamenan arkkihiippakunnan arkkipiispaksi. Hän jäi eläkkeelle 31. heinäkuuta 2003, ja hänen seuraajakseen tuli tšadilainen Matthias N'Gartéri Mayadi. ==Lähteet== *Catholic- hierarchy.org: Archbishop Charles Louis Joseph Vandame, S.J. Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Ranskalaiset papit Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Jesuiitat
Matthias N’Gartéri Mayadi

Matthias N’Gartéri Mayadi (1942 – 19. marraskuuta 2013) oli tšadilainen pappi. Hän sai katolisen vihkimyksensä papiksi 30. joulukuuta 1978 ja piispaksi 12. huhtikuuta 1986. Hänet nimitettiin vuonna 1985 Thuburnican titulaaripiispaksi ja Sarhin hiippakunnan vihkipiispaksi. Vuonna 1987 hän nousi Sarhin piispaksi, ja vuonna 1990 hän siirtyi Moundoun piispaksi. Vuonna 2003 hänestä tuli ranskalaisen jesuiittapappi Charles Louis Joseph Vandamen seuraaja N’Djamenan arkkipiispana. ==Lähteet== *Catholic-hierarchy.org: Archbishop Matthias N’Gartéri Mayadi Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Tšadilaiset papit Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Pilkanmaa

Pilkanmaa on Kouvolan kaupungin Kuusankosken suuralueen kaupunginosa ja tilastoalue. Se sijaitsee Kuusankosken luoteisosassa, Kymijoen rannalla Voikkaan länsipuolella. Pilkanmaassa oli 1 509 asukasta vuonna 2015. Pilkanmaan kaupunginosan ja tilastoalueen rajat ovat hieman erilaiset. Pilkanmaa rajautuu lännessä Iitin kuntaan ja Lyöttilän kylään. Pilkanmaan postinumeroalueen (45810 Pilkanmaa) väkiluku oli 1 448 vuonna 2020.Paavo (Postinumeroalueittainen avoin tieto) ==Osa-alueet== ===Asuinalueet (taajama- alueella)=== *Pilkanmaa *Suopelto *Kymenranta *Kyöperilä *Markankylä *Abessinia ===Kylät (taajaman ulkopuolella)=== *Pohjois-Pilkanmaa *Lamminkulma ==Palvelut ja teollisuus== *Pilkanmaan koulu (luokat 1–6) *Sale Pilkanmaa ==Asuinalueita== *Häkänkulma *Kartanonlinja *Kyöperilä eli Kymenranta *Lamminkulma *Markankylä *Myllykallio *Ojakorpi *Savistenpelto *Suopelto *Salonsaari == Lähteet == *Kuusankosken karttapalvelu *http://www.kuusankoski.fi === Viitteet === == Aiheesta muualla == *Kouvolan seudulle *Pilkanmaan Kyläkirja. Kuusankoski : Kuusankoski-Seura, 2015. ISBN 978-952-99155-6-9. Luokka:Kouvolan kaupunginosat Luokka:Kuusankoski
Edmund Stoiber

Edmund Stoiber O.Q. (s. 28. syyskuuta 1941) on saksalainen poliitikko. Hän toimi Baijerin osavaltion pääministerinä 1993–2007 ja CSUn puheenjohtajana 1999–2007. Liittopäivävaaleissa 2002 hän oli Saksan kristillisdemokraattisen unionin liittokansleriehdokas. Kampanjan alkupuolella hän johti mielipidetiedusteluissa, mutta hävisi vaalit Gerhard Schröderille. Stoiber on kotoisin Rosenheimin alueelta Baijerista. Hän on koulutukseltaan juristi ja työskenteli ennen politiikkaan siirtymistään Regensburgin yliopistossa. Hän pääsi Baijerin osavaltioparlamenttiin 1974. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Kotisivu. Luokka:Saksalaiset kristillisdemokraattiset poliitikot Luokka:Baijerin kristillissosiaalisen unionin puheenjohtajat Luokka:Officer of the National Order of Quebec Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mel Karmazin

Mel Karmazin (s. 24. elokuuta 1943 New York, New York)NNDB: Mel Karmazin on yhdysvaltalainen yritysjohtaja ja liikemies, ja nykyinen Sirius XM:n toimitusjohtaja.Sirius Satellite Radio: Mel Karmazin Chief Executive Officer, Sirius XM Radio Inc. Karmazin toimi Infinity Broadcasting Corporationin (vuodesta 2005 alkaen CBS Radio)prnewswire.com: CBS Corporation Re-Brands Infinity Broadcasting 'CBS Radio' toimitusjohtajana vuodesta 1981 vuoteen 1996, jolloin CBS Corporation hankki sen omistukseensa.forbes.com: Mel Karmazin Karmazin jatkoi samassa tehtävässä CBS:n alaisuudessa vuoteen 2001, jolloin Infinity fuusioitui Viacomin kanssa. Lisäksi hän toimi CBS:n asemaryhmän toimitusjohtajana 1997-1998. Viacomin toimitusjohtajana toimi vuodesta 2000 vuoteen 2004. Mel Karmazin nimettiin Radio Hall of Fameen vuonna 2003.Radio Hall of Fame: Mel Karmazin ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *CNNMoney.com: Mel Karmazin Luokka:Radio Hall of Fame Luokka:Yhdysvaltalaiset yritysjohtajat Luokka:Yhdysvaltalaiset liikemiehet Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Carlos Quintero Arce

Carlos Quintero Arce (13. helmikuuta 1920 Etzatlán – 15. helmikuuta 2016) oli katolisen kirkon 8. huhtikuuta 1944 vihitty meksikolainen pappi. Hän sai piispanvihkimyksen 14. toukokuuta 1961 saatuaan 20. maaliskuuta nimityksen Ciudad Vallesin hiippakunnan piispaksi. Vuonna 1966 Quintero Arcesta tuli Thysdrusin titulaariarkkipiispaTitulaariseksi piispaksi kutsutaan muissa palvelutehtävissä kuin hiippakunnan johtajana toimivaa piispaa. Code of Canon Law (1983), canon 376 ja Hermosillon arkkipiispan apulainen. Vuonna 1968 hän jätti nämä tehtävät noustessaan Hermosillon arkkipiispaksi. Hän vetäytyi 20. elokuuta 1996, jolloin häntä seurasi José Ulises Macías Salcedo. ==Lähteet== *Catholic-hierarchy.org: Archbishop Carlos Quintero Arce ===Viitteet=== Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Meksikolaiset papit Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
Play (albumi)

Play on yhdysvaltalaisen artisti Mobyn kuudes studioalbumi. Albumi julkaistiin vuonna 1999 ja sitä voidaan pitää Mobyn läpimurtona. Mobyn ja levyn suosiota edisti se, että levyn kaikki 18 kappaletta lisensoitiin elokuviin, televisioon tai mainoksiin. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Pitchfork Media: http://pitchfork.com/reviews/albums/5344-play/ * Allmusic: http://www.allmusic.com/album/play-mw0000243891 * Sputnikmusic: http://www.sputnikmusic.com/review/4483/Moby-Play/ == Aiheesta muualla == * Play discogs.com -sivustolla == Lähteet == Luokka:Vuoden 1999 albumit Luokka:Mobyn albumit Luokka:Mute Recordsin albumit
Požega

Požega () on kaupunki Kroatiassa Slavonian alueella. Kaupungin asukasluku oli noin 19 500 vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan. Kunnassa puolestaan oli noin 23 600 asukasta vuoden 2018 arvioiden mukaan. Požega on Požega-Slavonian piirikunnan keskus. Kaupungista on hyvät kulkuyhteydet muihin Kroatian kaupunkeihin. == Ystävyyskaupungit == * Yokneam, Israel == Lähteet == Luokka:Kroatian kaupungit
Luigi Diligenza

Luigi Diligenza (10. helmikuuta 1921 – 25. toukokuuta 2011) on katolisen kirkon italialainen 8. elokuuta 1943 vihitty pappi ja 23. huhtikuuta 1978 vihitty piispa. Hän toimi Capuan arkkipiispana vuodesta 1978, kunnes jäi eläkkeelle 29. huhtikuuta 1997.Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Luigi Diligenza Diligenzan edeltäjä Capuassa oli Tommaso Leonetti ja seuraaja Bruno Schettino.Catholic-Hierarchy.org: Capua (Archdiocese) == Lähteet == Luokka:Italialaiset piispat Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
Bruno Schettino

Bruno Schettino (5. tammikuuta 1941 – 21. syyskuuta 2012) oli katolisen kirkon 28. kesäkuuta 1964 vihitty pappi. Hän sai piispanvihkimyksen 4. huhtikuuta 1987 saatuaan 11. helmikuuta nimityksen Teggiano–Policastron hiippakunnan piispaksi. Vuonna 1997 hän siirtyi Luigi Diligenzan seuraajana Capuan arkkipiispan tehtäviin. ==Lähteet== *Catholic-hierarchy.org: Archbishop Bruno Schettino Luokka:Italialaiset piispat Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Dominikaanisen tasavallan Bogotan-suurlähetystön kaappaus

Dominikaanisen tasavallan Bogotan-suurlähetystön kaappaus tapahtui 27. helmikuuta 1980. Voimakkaasti aseistautunut M-19-sissijoukko syöksyi Bogotassa olevaan Dominikaanisen tasavallan suurlähetystöön. Kaappaus oli ajoitettu hetkeen, jolloin melkein koko diplomaattikunta oli paikalla viettämässä tasavallan itsenäisyyspäivää. Yhteensä 60 ihmistä otettiin panttivangiksi, ja heistä 16 oli suurlähettiläitä. Kaapatut suurlähettiläät olivat seuraavista maista: Vatikaanivaltio, Itävalta, Brasilia, Costa Rica, Dominikaaninen tasavalta, Egypti, El Salvador, Guatemala, Haiti, Israel, Meksiko, Sveitsi, Yhdysvallat, Uruguay ja Venezuela. Muita diplomaatteja oli Boliviasta, Jamaikasta, Paraguaystä, ja Perusta. Myös Kolumbian suurlähetystön siviilityöntekijöitä otettiin panttivangiksi. Terroristit, jotka kuuluivat kansallismieliseen bolivarianistiseen M-19-järjestöön, vaativat 50 miljoonan dollarin lunnaat ja vapauden 311 poliittiselle vangille ja vapaan pääsyn maasta. Poliisi ja terroristit kävivät kolmen tunnin välisen tulitaistelun. Yksi terroristi surmattiin, yksi loukkaantui. Paraguayn kunniakonsuli sai surmansa ja kaksi poliisia sekä kolme suurlätystön työntekijää. Aluksi viranomaiset antoivat vuorokauden miettimisaikaa ja sitä pidennettiin, kun oli neuvotteluihin ryhdytty. Vähitellen vapautettiin muun muassa kaikki naiset. Heidän joukossaan olivat Costa Rican ja Itävallan suurlähettiläät, jotka vapautettiin 6. elokuuta. Terroristit vähensivät 8. maaliskuuta lunnasrahojen määrää 10 miljoonaan dollariin. Uruguayan suurlähettiläs Fernando Gomez Fyns pakeni rakennuksesta 17. maaliskuuta aamulla hyppäämällä ikkunasta ulos ja juoksi poliiseja kohti. Samana päivänä Kuuban johtaja Fidel Castro tarjosi terroristeille turvapaikkaa Kuubasta. Terroristit vapauttivat 10. maaliskuuta – 30. huhtikuuta välillä Costa Rican konsulin sekä kaikki henkilöt, joilla ei ollut diplomaattitaustaa. Heidät lennätettiin Panamaan, jossa he vetosivat Kolumbian hallitukseen kriisin lopettamiseen. Bogotan hallitus suostui maksamaan 2,5 miljoonaa dollaria muttei vapauttamaan vankeja. Suurlähettiläät Venezuelasta, Dominikaanisesta tasavallasta, Israelista ja Egyptistä vaputettiin 27. huhtikuuta. Lisäksi vapautettiin kaksi kolumbialaista. Samalla 16 terroristia lähti Kuuban lähettilään kanssa suurlähetystöstä lentoasemalle, jossa 12 diplomaattia, jotka olivat panttivankeina Cubana de Aviaciónilla kohti Havannaa. Havannassa panttivangit vapautettiin ja palasivat kotimaahan. Terroristit saivat turvapaikan Kuubasta. == Jälkiseuraukset == M-19-johtaja Rosemberg Pabón, joka oli kaappauksessa, sai maaliskuussa 1990 palata Kuubasta Kolumbiaan, kun M-19 ja Kolumbian hallitus tekivät rauhan. Viisi vuotta Bogotan kaappauksesta Bogotan korkeimman oikeuden oikeustalon työntekijät otettiin panttivangeiksi. Tässä kaappauksessa kuoli 120 ihmistä. Kaappaus heikensi M-19-järjestön mainetta. == Lähteet == Luokka:Kolumbian historia Luokka:Vuoden 1980 terrori-iskut Luokka:Panttivankikriisit
Požega (Serbia)

Požega () on kaupunki ja kunta Serbiassa Zlatiborin piirikunnassa. Kaupungin asukasluku oli 13 206 vuonna 2002 ja koko kunnan asukasluku 32 293\. == Požegan kylät == * Bakionica * Velika Ježevica * Visibaba * Vranjani * Glumač * Godovik * Gornja Dobrinja * Gorobilje * Gugalj * Donja Dobrinja * Dražinovići * Duškovci * Zaselje * Zdravčići * Jelen Do * Kalenići * Lopaš * Loret * Ljutice * Mađer * Mala Ježevica * Milićevo Selo * Mršelji * Otanj * Papratište * Pilatovići * Požega * Prijanovići * Prilipac * Radovci * Rasna * Rečice * Roge * Rupeljevo * Svračkovo * Srednja Dobrinja * Tabanovići * Tvrdići * Tometino Polje * Tučkovo * Uzići * Čestobrodica == Aiheesta muualla == *Požegan kunnan kotisivut Luokka:Serbian kunnat
Fezzan

Fezzan () on yksi Libyan kolmesta historiallisesta alueesta. Se sijaitsee maan lounaisosassa. Pohjoisessa Fezzan rajoittuu historialliseen Tripolitaniaan, idässä Kyrenaikaan, etelässä Tšadiin ja Nigeriin sekä lännessä Algeriaan. Nykyään alue on jaettu Al-Džufrahin, Al-Šatin, Awbarin, Ghatin, Murzuqin ja Sebhan piirikuntiin. Tärkein kaupunki on Sebha. Vuoden 2006 väestönlaskennan mukaan piirikunnissa on yhteensä 522 600 asukasta. Fezzan on osa Saharan autiomaata, joka etelässä ja lounaassa kohoaa kohti Tibestin ja Ahaggarin vuoristoja. Aluetta peittävät Awbarin hiekkameri pohjoisessa ja Murzuqin hiekkameri etelässä. Asutusta on vain idästä länteen ulottuvien painaumien muodostamissa keitaissa. Historiallisesti Fezzan on ollut Välimeren ja Sudanin alueen välisen karavaanikaupan tärkeä välietappi. Sen keskus oli muurein varustettu Murzuqin keidaskaupunki. Tärkeimmät kauppareitit olivat 1800-luvun puoliväliin saakka Bornu–Kawar–Fezzan–Tripoli ja Kano–Aïr–Ghat–Ghadames. Yhteyksiä on ollut myös nykyisen Sudanin ja Tšadin alueelle. Fezzanin kulttuurissa on afrikkalaisia vaikutteita. Alueen vanhimpia tunnettuja asukkaita olivat garamantit. Myöhemmin se joutui Rooman valtaan ja sai nimen Phazania. Arabit valtasivat Fezzanin vuonna 668, mutta paikalliset hallitsijat säilyttivät huomattavan osan määräysvallastaan. Samalla alueelle levisi islam. 1200–1400-luvuilla Fezzan oli vasallisuhteessa Kanem-Bornun hallitsijoihin. Ottomaanit valtasivat alueen 1570-luvulla, mutta ajoittain sillä oli varsin itsenäinen asema. Libyalainen karamanlien dynastia teki sinne sotaretkiä 1700-luvulla ja 1800-luvun alussa. Ottomaanit onnistuivat alistamaan Fezzanin 1800-luvun puolivälissä. Vuosisadan lopulla siitä tuli yksi senusien muslimiveljeskunnan keskuksista. Italia sai alueen pysyvästi hallintaansa vasta vuosina 1929–1930. Ranskalaiset joukot miehittivät sen toisen maailmansodan aikana. Vuonna 1951 Fezzanista tuli yksi itsenäisen Libyan kuningaskunnan kolmesta osamaakunnasta. Ranska veti joukkonsa pois vuonna 1956. Nykyään Fezzan on Libyan köyhin alue, joka on riippuvainen maan keskushallinnon tuesta. Alueen infrastruktuuria ja maataloutta on kehitetty Muammar Qaddafin aikana. Sieltä on löydetty huomattavia öljy- ja rautamalmiesiintymiä, jotka ovat toistaiseksi pääosin hyödyntämättä. Fezzanin matkailuvaltteja ovat Saharan maalaukselliset maisemat ja kalliomuodostelmat sekä esihistorialliset kalliopiirrokset ja -maalaukset. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Libyan historia Luokka:Libyan maantiede
Af Hällström

Af Hällström on suomalainen aatelissuku,Finlands ridderskaps och adels kalender, 1956, sivut 223–228 eräs laajemman Hällström-suvun haara. Suku on lähtöisin Helsingborgista Skånesta, jossa kantaisä Olluff Thraebeen (nykykirjoituksella Olof Träben, eli Olavi Puujalka) toimi 1500-luvulla lautturina Juutinraumalla silloisten tanskalaisten kaupunkien Helsingborgin ja Helsingörin välillä. Hänen pojanpojan poikansa Petter Karlsson otti sukunimekseen Hällström kotikaupunkinsa (”Häll”) ja Juutinrauman (”ström” eli virta) mukaan, ennen kuin 1724 muutti Ilmajoelle, jossa toimi pitäjänräätälinä. Petterillä oli useita tyttäriä, mutta vain yksi poika, Carl, jolle sukunimi periytyi. Yksi Carlin pojista oli pappi, fyysikko ja Turun akatemian rehtori Gustaf Gabriel Hällström. Hänen lapsensa aateloitiin vuonna 1830 ja introdusoitiin ritarihuoneeseen vuonna 1831 aatelissukuna numero 190; koska ei pidetty sopivana että pappi itse aateloitaisiin. Carl Hällströmin jälkeläisistä ainoastaan af Hällström -suku käyttää missään muodossa nimeä Hällström. Muut suvun haarat suomensivat 1920–1930-luvuilla nimensä muotoihin Helasvuo ja Pankakoski. == Aatelissuvun jäseniä == * Gustaf Alfred af Hällström (1827–1899), tilanomistaja ja valtiopäivämies, G. G. Hällströmin poika * Gustaf Emil af Hällström (1860–1924), tilanomistaja ja valtiopäivämies * Ernst af Hällström (1863–1931), Tampereen ensimmäinen kaupunginlääkäri * Eliel af Hällström (1865–1950), kirkkoherra, lääninrovasti, G. G. Hällströmin pojanpoika * Arthur af Hällström (1867–1933), arkkitehti ja rakennusmestari, Kone ja Terän perustaja, G.G. Hällströmin pojanpoika * Erik af Hällström (1897–1951), oikeustieteen professori, kulttuuripoliitikko, Eliel af Hällströmin poika * Raoul af Hällström (1899–1975), teatteri- ja elokuvakriitikko, Arthur af Hällströmin poika *Margareta Lehtonen (o.s. af Hällström, 1900–1994), arkkipiispatar, Eliel af Hällströmin veljentytär * Roland af Hällström (1905–1956), elokuvaohjaaja, Arthur af Hällströmin poika (puoliso näyttelijä Elvi Saarnio-af Hällström) *Gunnar af Hällström (1908–1964), matematiikan professori, G. G. Hällströmin pojanpojanpoika * Olof af Hällström (1916–1990), Suomenlinnan intendentti, Eliel af Hällströmin poika *Harald af Hällström (1923–2010), korkeimman oikeuden jäsen, Eliel af Hällströmin poika *Gustav af Hällström (1933–2012), Pohjola-Nordenin toimitusjohtaja, Erik af Hällströmin poika * Gunnar af Hällström (s. 1950), systemaattisen teologian professori, Harald af Hällströmin poika * Gustaf Arthur eli Arto af Hällström (s. 1952), teatteriohjaaja, Roland af Hällströmin poika (puoliso teatteriohjaaja Leena Havukainen-af Hällström) *Karl af Hällström (s. 1967), kirkkoherra, lääninrovasti, Eliel af Hällströmin pojanpojanpoika *Charlotta af Hällström-Reijonen (s. 1970), kielitieteilijä, Valtioneuvos Mauritz Hallbergin palkinnon saaja 2013 == Muita suvun jäseniä == *Samuel Lehtonen (1921–2010), piispa, Margareta Lehtosen poika == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Sukuyhdistys af Hällström Luokka:Suomalaiset aatelissuvut
Astrid Plane

Astrid Plane on yhdysvaltalainen muusikko, joka toimi 1980-luvulla synthpop- yhtye Animotionin laulaja-keulakuvana. Hän on levyttänyt sooloalbumin If I Was Magic vuonna 2007. Hän on tehnyt myös musiikkia elokuviin ja videopeliin Grand Theft Auto: Vice City. == Aiheesta muualla == *CD Baby Luokka:Yhdysvaltalaiset laulajat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Heinijoki (Puolanka)

thumb|Hepoköngäs Heinijoki on yksi Kiiminkijoen sivujoista. Heinijoki saa alkunsa Puolangan Rasinkylän Haukijärvestä. Haukijärvestä joki laskee Pieneen Vääräjärveen Haukijoki-nimisenä ja jatkaa Isosta Vääräjärvestä Heinijoen nimellä. Heinijoki on Puolangalla tunnettu tonkojoki. Joen varrella sijaitsee 24 metriä korkea putous Hepoköngäs, jonka alajuoksulla talvehtii koskikaroja. Jokiuoman viereisillä kallioilla majailee ilveksiä sekä muita jokea käyttäviä nisäkkäitä, kuten saukkoja ja minkkejä. Luokka:Kiiminkijoen vesistö Luokka:Puolangan joet
Bodo Wartke

Bodo Wartke (s. 21. toukokuuta 1977 Hampuri) on saksalainen kabareetaiteilija, pianisti ja vetäjä. == Elämä == Bodo Wartke syntyi lääkäriperheeseen ja vietti lapsuuttaan Reinbekissä ja Schwartaussa. Hän suoritti koulunsa loppuun vuonna 1996 Leibnizin lukiossa, minkä jälkeen hän suoritti siviilipalveluksen eräässä Etelä-Lyypekin sairaalassa. Siviilipalveluksen jälkeen hän meni Berliiniin, jossa hän aloitti fysiikan opiskelut vuonna 1997. Hieman opiskelun jälkeen hän siirtyi opiskelemaan musiikkia Taide-yliopistoon Berliiniin, jonka hän kuitenkin lopetti kesken. Vuodesta 1998 vuoteen 2004 hän oli SAGO:n jäsen ja kuuli "Celler"-koulussa Christof Stählinin runoutta sekä musiikkia. Bodo Wartke on naimaton ja asuu Berliinissä. == Taide == Bodo tekee kabareeta pianolla. Musiikit ja sanoitukset niihin ovat hänen omiaan. Luokka:Saksalaiset pianistit Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Michael Jackson (täsmennyssivu)

Michael Jackson -nimisiä henkilöitä ovat: * Michael Jackson, yhdysvaltalainen laulaja * Michael Jackson, brittiläinen olutasiantuntija * Michael Jackson, yhdysvaltalainen radiokommentaattori ja talk show -isäntä. * Michael James Jackson, rock-tuottaja
Kaunotar ja hirviö – Bellen lumottu maailma

Kaunotar ja hirviö – Bellen lumottu maailma ( ja myöhemmin Beauty and the Beast: Belle's Magical World) on vuonna 1998 julkaistu Disney Television Animationin animaatioelokuva. Se on jatkoa vuonna 1991 julkaistulle Kaunotar ja hirviö -elokuville. Se on Kaunotar ja hirviö -elokuvasarjan kolmas ja viimeinen osa. Alkuperäinen vuonna 1998 julkaistu versio sisältää tarinat "The Perfect Word", "Fifi's Folly" ja "The Broken Wing". Vuonna 2003 julkaistussa erikoisversiossa on lisänä neljäs tarina, "Mrs. Potts's Party". == Juoni == Ensimmäisessä tarinasa Bellelle ja Hirviölle tulee riita, mutta lopulta he pyytävät toisiltaan anteeksi. Toisessa tarinassa kynttelikkö Lumière valmistelee yllätystä Pölyhuiskalle heidän tapaamisensa vuosipäivänä, mutta kaikki ei mene suunnitelmien mukaan. Kolmannessa tarinassa Belle löytää pienen vahingoittuneen linnunpoikasen, jota hän hoitaa, mutta Hirviö ei aluksi pidä siitä. Neljännessä tarinassa huono sää saa Rouva Pannun alakuloiseksi ja Belle päättää auttaa järjestämällä yllätysjuhlat, joka ei ole ihan helppo työ. == Ääninäyttelijät == == Suomenkieliset == == Julkaisu == Kaunotar ja hirviö – Bellen lumottu maailma julkaistiin suoraan videolle 16. helmikuuta 1998. Video julkaistiin Walt Disney Home Video Presents nimen alla kuten muutkin sen aikaiset animaatioelokuvat. Alkuperäinen nimi Belle's Magical World muutettiin muotoon Beauty and the Beast: Belle's Magical World helmikuussa 2003 DVD:llä julkaistun erikoisversion myötä. == Aiheesta muualla == * Disneyn kotisivut * * * * Belle's Magical World Big Cartoon Databasessa Luokka:Vuoden 1998 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Disneyn animaatioelokuvat Luokka:Kaunotar ja hirviö
Animotion

Animotion oli yhdysvaltalainen synthpop-yhtye, joka toimi aktiivisesti 1983-1999 ja on kokoontunut satunnaisesti sen jälkeen uudelleen. Kolme yhtyeen singleä, Obsession, Let Him Go ja Room to Move nousi Yhdysvalloissa myyntilistoille. == Diskografia == === Albumit === * Animotion (Mercury Records/Polygram Records 1984) * Strange Behaviour (Casablanca Records/Polygram Records 1986) * Animotion (Room to Move) (Polygram Records 1988) * Obsession : The Best of Animotion (1996) * Animotion [Rebound] (1998) === Singlet === * "Obsession (1985) * "Let Him Go" (1985) * "I Engineer" (1986) (menestys Saksassa) * "I Want You" (1986) * "Room To Move" (1989) * "Calling It Love" (1989) == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset elektronisen musiikin yhtyeet
Lina Radke

Karoline ("Lina") Radke-Batschauer (s. 18. lokakuuta 1903 Baden-Baden - 14\. helmikuuta 1983 Karlsruhe) oli saksalainen keskimatkojen juoksija ja olympiavoittaja Amsterdamissa 1928. Lina Radke, tyttönimeltään Batschauer, aloitti urheilun aikakautena, jolloin naisten kilpailuihin suhtauduttiin epäillen ja erityisesti kestävyysjuoksua pidettiin liian rasittavana naisille. Tätä mieltä olivat lukuisat urheiluvaikuttajat, myös olympialiikkeen isä Pierre de Coubertin. Yhdessä valmentaja-aviomiehensä Georg Radken kanssa Lina Radke oli yksi naisurheilun uranuurtajia 1920-luvulla. Naisten kilpailuja pidettiin harvoin, mutta Radke voitti silti useita alueellisia ja kansallisia mestaruuksia. Aluksi hän erikoistui 1 000 metrille, mutta vaihtoi 800 metrille, kun tämä matka hyväksyttiin olympiaohjelmaan vuoden 1928 kisoihin. Tällä matkalla Radke rikkoi maailmanennätyksen kolmesti. Olympialaisissa Radke teki uransa parhaan ajan 2.16,8. Toiseksi tuli Japanin Kinue Hitomi, joka oli epävirallisen maailmanennätyksen omistaja sekä 400 metrillä että pituushypyssä, mutta joutui osallistumaan 800 metrille, koska nämä lajit eivät olleet olympiaohjelmassa. Maailmanennätys kesti vuoteen 1944 asti. KOK poisti 800 metrin juoksun olympiaohjelmasta aina vuoteen 1960 asti. Radke lopetti juoksu-uransa vuonna 1934. ==Lähteet== Luokka:Saksalaiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Saksalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1903 syntyneet Luokka:Vuonna 1983 kuolleet
Richard de Bury

Richard de Bury () oli englantilainen kirjailija ja piispa. Hän käytti sanaa geologia ilmeisesti ensimmäisenä kirjoitetussa tekstissä, mutta ei siinä merkityksessä kuin nykyisin puhutaan geologiasta, vaan erotuksena taivaallisista asioista eli teologiasta.Absolute Astronomy == Lähteet == Luokka:Durhamin piispat Luokka:Keskiajan kirjailijat Luokka:Englantilaiset kirjailijat Luokka:Bibliofiilit Luokka:Vuonna 1287 syntyneet Luokka:Vuonna 1345 kuolleet
Giuseppe Costanzo

Giuseppe Costanzo (s. 2. tammikuuta 1933 Carruba di Riposto) on italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Acirealen hiippakuntaan 15. elokuuta 1955 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Mazacan titulaaripiispaksi 21. helmikuuta 1976. Piispaksi vihkiminen seurasi 4. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Salvatore Pappalardo, jota avustivat Pasquale Bacile ja Domenico Picchinenna.Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Giuseppe Costanzo 6\. elokuuta 1982 Costanzo sai nimityksen Nolan piispaksi ja 7. joulukuuta 1989 Siracusan arkkipiispaksi. Hän jäi eläkkeelle 12. syyskuuta 2008, jolloin hänen seuraajakseen nimitettiin Salvatore Pappalardo.Catholic- Hierarchy.org: Archdiocese of Siracusa == Lähteet == Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Italialaiset piispat Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Armando Dini

Armando Dini (s. 18. heinäkuuta 1932 Milano) on katolisen kirkon 5. joulukuuta 1954 vihitty italialainen pappi. Myöhemmin, 9. syyskuuta 1990, hänet vihittiin piispaksi. Hän toimi vuosina 1990–1998 Avezzanon hiippakunnan piispana ja vuosina 1998–2007 Campobasso-Boianon arkkihiippakunnan arkkipiispana. ==Aiheesta muualla== *Catholic-hierarchy.org: Archbishop Armando Dini Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Italialaiset piispat Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Giacomo Palombella

Giacomo Palombella (19. tammikuuta 1898 – 31. tammikuuta 1977) oli katolisen kirkon 24. helmikuuta 1923 vihitty italialainen pappi. Hän yleni piispaksi 19. toukokuuta 1946 saatuaan 14. helmikuuta nimityksen Muro Lucanon hiippakunnan piispaksi. Vuonna 1951 hän siirtyi Calvi e Teanon piispan tehtäviin, ja vuosina 1954–1974 hän oli Materan arkkipiispa. ==Aiheesta muualla== *Catholic- hierarchy.org: Archbishop Giacomo Palombella Luokka:Italialaiset piispat Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Vuonna 1898 syntyneet Luokka:Vuonna 1977 kuolleet
Marcello Mimmi

Marcello Mimmi (18. heinäkuuta 1882 – 6. maaliskuuta 1961) oli italialainen arkkipiispa ja yksi katolisen kirkon kardinaaleista. Hän sai vihkimyksensä papiksi 23. joulukuuta 1905 ja piispaksi 25. heinäkuuta 1930. Mimmi toimi Creman hiippakunnan piispana vuosina 1930–1933, Bari(-Canosa)n arkkipiispana 1933–1952 ja Napolin arkkipiispana 1952–1958. Kardinaali hän oli vuodesta 1953 – aluksi S. Calliston kardinaalipappi, sitten vuodesta 1958 Sabina e Poggio Mirteton kardinaalipiispa. Hän oli vuodesta 1957 kuolemaansa Piispainkongregaation sihteeri. ==Aiheesta muualla== *Catholic-hierarchy.org: Marcello Cardinal Mimmi Mimmi, Marcello Mimmi, Marcello Mimmi, Marcello Mimmi, Marcello
Francesco Monterisi

Francesco Monterisi (s. 28. toukokuuta 1934 Barletta) on italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja kardinaali. Hänet vihittiin papiksi 16. maaliskuuta 1957 ja nimitettiin Alba Maritiman titulaariarkkipiispaksi sekä apostoliseksi pro-nuntiukseksi Koreaan 24. joulukuuta 1982. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1983. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II.Catholic-Hierarchy.org: Francesco Cardinal Monterisi Vuosina 1993–1998 Monterisi toimi apostolisena nuntiuksena Bosnia- Hertsegovinaan. Vuonna 1998 hänestä tuli Piispojen kongregaation sihteeri ja vuonna 2009 San Paolo fuori le muran arkkipappi. 20. marraskuuta 2010 hänestä tehtiin kardinaali, ja hänet nimitettiin San Paolo alla Regolan kardinaalidiakoniksi, jonka virkaan hänet asetettiin 12. helmikuuta 2011. == Lähteet == Luokka:Italialaiset kardinaalit Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Pyhän istuimen diplomaatit Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sister

Sister tarkoittaa seuraavia: * Sister, yhdysvaltalaisen vaihtoehtorockyhtye Letters to Cleon viimeinen albumi vuodelta 1998 * Sister, suomalais- algerialaisen Mannan esikoisalbumi vuodelta 2007 * Sister, yhdysvaltalaisen vaihtoehtorockyhtye Sonic Youthin albumi vuodelta 1987. * Sister, S!stersin kappale, Saksan edustaja Eurovision laulukilpailussa 2019 * Sister, suomalainen yhtye
Vincenzo Franco

Vincenzo Franco (1. kesäkuuta 1917 Trani – 4. maaliskuuta 2016) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 6. heinäkuuta 1947 ja nimitettiin Anglona-Tursin hiippakunnan piispaksi 12. joulukuuta 1974. Piispaksi vihkiminen seurasi 26. tammikuuta 1975. Pääkonsekraattorina toimi Sebastiano Baggio, jota avustivat Guglielmo Motolese ja Giuseppe Carata.Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Vincenzo Franco 8\. syyskuuta 1976 Anglona-Tursin hiippakunta vaihtoi nimensä Tursi- Lagonegroksi.Catholic-Hierarchy.org: Diocese of Tursi-Lagonegro Franco sai 27. tammikuuta 1981 nimityksen Otranton arkkihiippakunnan arkkipiispaksi. Hän jäi eläkkeelle 8. huhtikuuta 1993. ==Lähteet== Luokka:Italialaiset piispat Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
Lahti (lehti)

Lahti oli Lahdessa vuosina 1905–1963 ilmestynyt sanomalehti. Vanhasuomalainen Lahti perustettiin perustuslaillisen Lahden Lehden kilpailijaksi. Sen asema vahvistui, kun heinolalainen Itä-Häme lakkasi ilmestymästä vuonna 1906. Lahti oli varakkaiden taustavoimiensa ja maaseutulevikkinsä ansiosta kaupungin johtava sanomalehti Etelä-Suomen Sanomien perustamiseen saakka vuonna 1914. Sisällissodan jälkeisessä hallitusmuototaistelussa se kannatti monarkiaa ja siirtyi vuonna 1918 uuden kokoomuspuolueen äänenkannattajaksi. Lahden kilpailija Etelä-Suomen Sanomat oli tasavaltalainen ja valitsi edistyspuolueen. Kolmesti viikossa ilmestyneet lehdet olivat 1920- ja 1930-luvuilla melko tasaveroisia, mutta kaupungin kasvava työväestö luki mieluummin edistyspuolueen kuin oikeiston lehteä. Juuri ennen sotia tehdyt investoinnit rasittivat Lahden taloutta ja sodan jälkeen se alkoi menettää asemiaan lehtimarkkinoilla. Lehteä kustantaneen Lahden Kirjapaino- ja Sanomalehti Oy:n osake-enemmistö myytiin vuonna 1951 Viipurista muuttaneelle Karjalan Kirjapaino Oy:lle, joka sittemmin siirtyi Karjala-lehtineen Lappeenrantaan. Etelä-Suomen Sanomien taakse kakkoslehdeksi vajonnut Lahti lopetettiin vuonna 1963, mutta sen kirjapainoyhtiö jatkoi toimintaansa. Lahti ilmestyi vuosina 1906–1919 neljästi, vuosina 1920–1939 kolmesti, vuosina 1940–1954 ja 1959–1961 kuudesti sekä vuosina 1955–1958 ja 1961–1963 seitsemän kertaa viikossa. Sen levikki oli 1900-luvun alussa noin 4 000 kappaletta ja kohosi sotavuosina yli 10 000:een. Päätoimittajina työskentelivät Akseli Rauanheimo (Järnefelt) (1905–1908), Otto Manner (1908), Frans Oskar Viitanen (1908–1915), Yrjö Leiwo (1915–1919), Knut Sarlin (1919–1923), Matti Klemola (1923–1940), Juho Partanen (1940, vastaava toimittaja 1942–1946 ja 1948–1951), Toivo Rasilainen (1940–1942), E. J. Toivonen (1942–1946), Jaakko Leppo (1947), Erkki Kalervo Hohteri (1947–1948), Ahti Mattila (1951–1956), Olli Järvinen (1956–1959), Seppo Vento (1959–1960) ja Sulo Vuorio (1960–1963). ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== *Niemi, Jalmari: Isänmaan ja kansanvallan puolesta. Lahti- lehti, Lahden Kirjapaino- ja Sanomalehti-Osakeyhtiö 1905–1955. Lahti 1957. ==Aiheesta muualla== * Lahti digitoituna kansalliskirjastossa Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset sanomalehdet Luokka:Lahden media
Maaninkajärven koulu

Maaninkajärven koulu (entinen Maaningan koulukeskus) on Maaningan kirkonkylällä Kuopiossa toimiva yhtenäiskoulu. Vuonna 2016 koulua kävi 283 koululaista. Ala- ja yläkoulut yhdistettiin yhtenäiskouluksi yläasterakennuksen peruskorjauksessa vuosina 2006-2009. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kuopion peruskoulut kartalla (kuopio.fi) Luokka:Kuopion peruskoulut Luokka:Maaninka (kaupunginosa)