EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Pintheville

Pintheville on kunta Koillis-Ranskassa Meusen departementissa Grand Estin alueella. Kunnassa asui 110 asukasta vuonna 2017 ja sen pinta-ala on 5,18 neliökilometriä. Pinthevillen väkiluku on kasvanut 37 asukkaalla vuodesta 2007, jolloin kunnassa asui 73 asukasta. Vuonna 2012 kunnan väkiluku oli 102, eli siellä asui kahdeksan asukasta enemmän kuin vuoden 2017 väestönlaskennassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Meusen kunnat
Martti Salovaara

Martti Salovaara (25. marraskuuta 1916 Kuopio – 26. tammikuuta 1984)Kuopion seurakuntayhtymä, Salovaara Martti, Kuopion Iso hautausmaa, Kuopio, osio 60, viitattu 8.5.2022 oli suomalainen keskimatkojen juoksija. Urheilumme Kasvot Osa 2, Salovaara, Martti, sivu 810, vastaavat toimittajat Risto Rantala, Markku Siukonen, Seppo Tukiainen, Oy Scandia Kirjat Ab, Keuruu 1974 Hän edusti Savon Sisua, Karhulan Katajaisia ja Kuopion Urheilu-Veikkoja. Salovaara voitti 1 500 metrin Suomen-mestaruuden Helsingissä 1943 ajalla 3.59,8. Hän sai samalla matkalla SM-hopeaa 1940, 1942 ja 1945 sekä SM-pronssia 1939. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän saavutti 4 × 1 500 metrillä SM-kultaa 1947 ja hopeaa 1945 sekä 4 × 800 metrillä SM-hopeaa 1947. Salovaara kilpaili 1 500 metrillä viidessä maaottelussa vuosina 1939–1946. Hän voitti 1939 Kouvolassa käydyn maaottelujuoksun ajalla 3.58,0. Salovaara juoksi 800 metrin ennätyksensä 1.55,2 Kouvolassa 3. kesäkuuta 1947 ja 1 500 metrin ennätyksensä 3.53,2 Viipurissa 20. heinäkuuta 1943. Martti Salovaaran kaksoisveli Pentti Salovaara (kuollut 3.2.1984) kilpaili myös keskimatkoilla. Salovaarat yhdessä Niilo Hartikan ja Toivo Sarkaman kanssa juoksivat 17. syyskuuta 1939 Göteborgissa 4 × 1 500 metrin viestijuoksun maailmanennätyksen 15.54,8. Salovaarojen asuinkunta oli Kuopio. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Vuonna 1916 syntyneet Luokka:Vuonna 1984 kuolleet
Päivi Walta

Päivi Walta (s. 3. tammikuuta 1955) on suomalainen shakinpelaaja. Hän on naisten FIDE-mestari. Shakin Suomen mestaruuden hän on voittanut neljästi, vuosina 1985, 1987, 1995 ja 2001. Korkein hänen saavuttamansa kansainvälinen Elo-luku on 1825. Hänen edustamansa seurat ovat Gambiitti (seura), Kulttuurishakki-58 ja Itä-Helsingin Shakkikerho. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset shakinpelaajat Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bernard Dadié

Bernard Binlin Dadié (10. tammikuuta 1916 Assinie – 9. maaliskuuta 2019 Abidjan) oli norsunluurannikkolainen kirjailija ja poliitikko. Dadié kasvoi katolisessa perheessä ja muutti etunimensä kasteen yhteydessä Koffista Bernardiksi. Hän kävi alakoulun Grand-Bassamissa ja yläkoulun Bingervillessä. Dadién kouluaikana kirjoittamaa näytelmää Les villes (1933) pidetään Saharan eteläpuolisen ranskankielisen Afrikan ensimmäisenä teatterikappaleena. Dadié opiskeli vuodesta 1934 Senegalissa William Pontyn normaalikoulussa ja valmistui hallintovirkailijaksi vuonna 1936. Hän kuului Ranskan Länsi-Afrikan sivistyneistön ensimmäiseen sukupolveen. Opiskeluaikanaan Dadié kirjoitti näytelmän Assémien Déhylé, roi du Sanwi (1936), jota esitettiin Dakarissa ja Pariisissa. Hän työskenteli kouluhallinnon johtajana Ranskan mustan Afrikan instituutissa vuosina 1936–1947. Dadié ryhtyi 1940-luvulla kirjoittamaan runoja, joita hän julkaisi kokoelmina Afrique debout! (1950), La ronde des jours (1954) ja Hommes de tous les continents (1967). Hän osallistui négritude-liikkeeseen ja oli mukana Alioune Diopin perustamassa Présence Africaine -kulttuurilehdessä. Dadié palasi vuonna 1947 Norsunluurannikolle, jossa hän työskenteli tiedotuslaitoksen palveluksessa. Dadié toimi myös Rassemblement démocratique africain -järjestöön kuuluneen Norsunluurannikon demokraattisen puolueen lehdistösihteerinä ja oli siksi vangittuna helmikuusta 1949 maaliskuuhun 1950. Dadién vankilamuistelmat Carnets de prison julkaistiin vuonna 1981. Dadié keräsi kansansatuja ja tarinoita ja julkaisi niitä kokoelmina Légendes africaines (1954), Le pagne noir (1955) ja Contes de Koutou-as-Samala (1982). Hän jatkoi myös teatteriharrastustaan ja oli vuonna 1953 mukana perustamassa Norsunluurannikon kulttuuri- ja kansanperinnekeskusta. Vuodesta 1957 lähtien Dadié työskenteli Norsunluurannikon koulu- ja kulttuurihallinnossa ja vuosina 1977–1986 hän toimi maan kulttuuri- ja tiedotusministerinä. Hän julkaisi romaanit Climbié (1956), Les jambes du fils de Dieu (1980) ja Commandant Taureault et ses nègres (1980) sekä kuusi näytelmää. Dadién ulkomaanmatkat tuottivat matkakuvaukset Un nègre à Paris (1959), Patron de New York (1964) ja La ville où nul ne meurt (1968). Dadién teosten teemat liittyvät hänen yhteiskunnalliseen ja poliittiseen ajatteluunsa. Niissä keskeisellä sijalla on kolonialismin kritiikki. Dadié sai Grand prix littéraire d’Afrique noire -kirjallisuuspalkinnon vuonna 1965. ==Suomennettu tuotanto== * "Kolme muukalaista" teoksessa Afrikka kertoo. Tammi, 1962. ==Lähteet== Luokka:Norsunluurannikkolaiset kirjailijat Luokka:Norsunluurannikkolaiset poliitikot Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet Luokka:Vuonna 1916 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Seregno

Seregno on kunta Lombardian alueella Pohjois-Italiassa. Se kuuluu Monza e Brianzan maakuntaan. == Maantiede == Seregno sijaitsee Lombardian länsiosassa ja Monza e Brianzan maakunnan pohjoisosassa, joka on historiallisen Brianzan alueen eteläosaa. Seregno on osa Milanon tiheään asuttua pohjoista esikaupunkivyöhykettä, joka ulottuu aina Sveitsin rajalle ja paikoin sen ylikin. Etäisyys Monzan keskustasta on noin 10 kilometriä luoteeseen ja Milanon keskustasta on noin 20 kilometriä pohjoiseen. == Historia == Seregnon historian ulottumisesta Rooman valtakunnan aikaan ei ole pitävää näyttöä. Roomalaistie Via Mediolanum-Bellasium (antiikinaikainen maantie Milanosta Bellagioon) kulki nykyisen Seregnon kautta. Seregnon nimen kirjoitusasu on vaihdellut vuosituhansien kuluessa. Latinalainen kirjoitusasu on Seregnium. Nimi juureutunee roomalaisen prinsessa Flavia Serenan (370–408) nimestä, Serena oli Theodosius I:n veljentytär. Veljen nimi oli Onorio. Seregno on todennäköisesti saanut alkunsa varhaiskeskiaikana. Siitä kasvoi yksi Lombardian väekkäimmistä paikkakunnista ja se pysyi vapaana feodaalijärjestelmästä. Ensimmäinen varma todiste Seregnosta hallinnollisesti järjestäytyneenä yhteisönä on vuodelta 1273. 1200-luvulla Seregnoon viitataan termillä borgo, joka tarkoittaa ympäröivästä maaseudusta elinkeinorakenteellisesti erottuvaa pikkukaupunkia tai suurta kylää. Keskiajan kuluessa Della Torren ja Viscontin suvut hamusivat valtaa myös Seregnon alueella ja myös uskonnolliset toimijat, kuten San Vittoren luostari Medan kaupungissa, osallistuivat valtapeliin. Viscontin suku veti lopulta pisimmän korren. Seregno jakautui keskiaikana kahtia, joten tarvittiin kaksi kirkkoa. Jako ulottui myös maalliseen elämään, ja päättyi vasta 1700-luvulla. Tuolloin vanhat kirkot purettiin, ja tilalle rakennettiin nykyinen San Giuseppe. Jako oli päättynyt. Ensimmäinen kunnallinen valtuusto valittiin 1821. Toisen maailmansodan jälkeen muuttoliike Etelä-Italiasta kasvatti Seregnon väkilukua, sittemmin muuttovoittoa on tullut ulkomailta. Seregnon väkiluku kaksinkertaistui 1950-luvulta 2020-luvulle. Seregnon merkkirakennuksia ovat muun muassa San Giuseppen kirkko eli Basilica collegiata di San Giuseppe, joka valmistui 1781, ja keskiaikainen kellotorni Torre del Barbarossa. == Talous ja liikenne == Seregnon elinkeinorakenne on monipuolinen. Kaupungissa on muun muassa kemianteollisuutta, tekstiiliteollisuutta ja mekaanista teollisuutta. Seregnon rautatieasema, Stazione di Seregno, sijaitsee rataosuudella Chiasso–Milano. Kaupunki kuuluu Milanon paikallisliikenteen piiriin. Maantieliikenteen merkittävä akseli on Strada statale 36 del Lago di Como e dello Spluga (SS 36). SS 36 kulkee Milanosta Splügenpassin solaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Seregno, Lombardia, Italia — Sunrise, Sunset, and Daylength Luokka:Monza e Brianzan maakunnan kunnat
Inre Notgrundet

Inre Notgrundet on noin 20 aarin laajuinen kalliosaari Espoon ulkosaaristossa. Virallisessa kaupunginosajaossa se kuuluu Suvisaaristoon. Inre Notgrundet sijaitsee Lehtisaarten kaakkoispuolella ja Notgrundetin luoteispuolella Helsingin merialueen länsirajan tuntumassa.Inre Notgrundet Espoon opaskartalla Etäisyys Helsingin keskustasta noin kaksitoista kilometriä lounaaseen. == Viitteet == == Aiheesta muualla == *Tiedostopalvelu.maanmittauslaitos.fi *Inre Notgrundet, Uusimaa, Suomi — Sunrise, Sunset and Daylength Luokka:Espoon saaret Luokka:Suvisaaristo
Wilfrid (nimi)

Wilfrid on miehen etunimi. ==Tunnettuja Wilfrid-nimisiä henkilöitä== * Wilfrid (n. 633–709), anglosaksinen pyhimys * Wilfrid Scawen Blunt (1840–1922), brittiläinen diplomaatti, runoilija, esseisti, matkailija ja arabianhevosten kasvattaja * Wilfrid Rudyerd Boulton (1901–1983), yhdysvaltalainen lintutieteilijä * Wilfrid Wedgwood Bowen (1899–1987), yhdysvaltalainen eläin- ja lintutieteilijä * Wilfrid von Christierson (1878–1945), ensimmäinen reformaation jälkeinen suomalaista syntyperää ollut katolinen pappi * Wilfrid Crabtree (1885–1957), brittiläinen jalkapalloilija ja olympiavoittaja * Wilfrid Kaptoum (s. 1996), kamerunilainen jalkapalloilija * Wilfrid Johnson (1885–1960), brittiläinen haavipalloilija * Wilfrid Pelletier (1896–1982), kanadalainen kapellimestari ja pianisti * Wilfrid Sellars (1912–1989), yhdysvaltalainen filosofi * Wilfrid Stinissen (1927–2013), belgialais- ruotsalainen katolinen pappi, karmeliittamunkki ja kirjailija * Wilfrid Laurier (1841–1919), kanadalainen liberaalipoliitikko Luokka:Etunimet
Notgrundet

Notgrundet on noin 10 aarin laajuinen kalliosaari Espoon ulkosaaristossa. Virallisessa kaupunginosajaossa se kuuluu Suvisaaristoon. Notgrundet sijaitsee Lehtisaarten ja Inre Notgrundetin kaakkoispuolella Helsingin merialueen länsirajan tuntumassa.Notgrundet Espoon opaskartalla Etäisyys Helsingin keskustasta on noin kaksitoista kilometriä lounaaseen. Notgrundetin rannat ovat jyrkemmät kuin usean muun Espoon ulkosaariston kalliosaaren. Jo 50 metrin päässä rannasta saavutetaan lähes kahdeksan metrin syvyys. Likaantuneisuusluokaltaan Notgrundet oli vuosina 1979–2007 joko luonnontilainen tai lievästi häiriintynyt. == Viitteet == == Aiheesta muualla == *Tiedostopalvelu.maanmittauslaitos.fi Luokka:Espoon saaret Luokka:Suvisaaristo
Anarkismi Ruotsissa

Anarkismi Ruotsissa ei ole tuore ilmiö, sillä Mihail Bakunin ilmoitti anarkismia olevan Ruotsissa jo vuonna 1866. Kuten Saksassa ja Alankomaissa, myös ruotsalaisella anarkismilla oli vahvoja syndikalistisia taipumuksia. Varhaisimpia merkittäviä ruotsalaisia anarkisteja oli taiteilija Ivan Aguéli, joka pidätettiin ja tuomittiin Pariisin "kolmenkymmenen oikeudenkäynnissä". Merkittäviä anarkisteja olivat myös Anton Nilson, Leon Larsson, Axel Holmström, Albert Jensen, ja Hinke Bergegren. Bergegren toimitti ja julkaisi viikkolehteä Under röd flagg yhdeksän numeroa maalis-kesäkuussa 1891. Lehden toimitustyössä oli anarkokommunistisia taipumuksia. Siinä julkaistiin otteita merkittävien eurooppalaisten anarkistien Pjotr Kropotkinin, Leo Tolstoin ja Élisée Reclusin kirjoituksista. Anarkistiset ideat olivat tärkeitä Ruotsin sosiaalidemokraattisessa työväenpuolueessa sen perustamisesta, vuodesta 1889, lähtien 1900-luvun alkuun asti. Bergegren johti puolueen anarkistista ryhmää Ungsocialisterna (’Nuorsosialistit’). Bergegren ja Ungsocialisterna erotettiin SDP:stä 1906 ja 1908 välillä. Näkymätön puolue oli hajanainen taisteluryhmä, jonka perustivat Ruotsin parlamentin ulkopuolisen vasemmiston eri puolet, erityisesti Ruotsin Anarkosyndikalistinen nuorisoliitto. Tarkoitus oli korostaa työpaikkojen ja katujen todellista politiikkaa verrattuna Riksdagenin parlamentaariseen politiikkaan. Ryhmä hajosi 16. syyskuuta 2006. Anarkosyndikalistinen ammattiliitto Sveriges Arbetares Centralorganisation perustettiin vuonna 1910. Vuodesta 1898 ilmestynyt ruotsalainen aikakauslehti Brand on vanhin jatkuvasti ilmestynyt anarkistinen aikakauslehti. Monet ruotsalaiset anarkistit liittyivät ja taistelivat CNT-FAI:n kanssa Espanjan vallankumouksen aikana 1936–1939. Heidän joukossaan olivat Nisse Lätt ja Axel Österberg. He julkaisivat Espanjasta myöhemmin silminnäkijän raportteja. Tunnettu kirjailija Stig Dagerman oli anarkisti koko elämänsä ajan. Lundn anarkistiryhmä oli pieni anarkistiliike, joka syntyi vuoden 1968 mielenosoitusten seurauksena. Yksi monista pienistä anarkistiryhmistä on vasemmistolainen queer-anarkistiryhmä Fag Army, joka aloitti ensimmäisen toimintansa 18. elokuuta 2014 kakuttaessaan terveys- ja sosiaaliministerin, kristillisdemokraattien johtajan Göran Hägglundin. == Kirjallisuutta == * * *
Vattukobben

Vattukobben on noin 1,5 hehtaarin laajuinen silokalliosaari Espoon ulkosaaristossa. Virallisessa kaupunginosajaossa se kuuluu Matinkylään. Vattukobben on osa Vattukobben-Vettakobbenin luonnonsuojelualuetta, joka sijaitsee välittömästi Stora Ådholmenin itäpuolella.Vattukobben Espoon opaskartalla Etäisyys Helsingin keskustasta on noin kahdeksan kilometriä lounaaseen. Vattukobben-Vettakobbenin luonnonsuojelualue on uhanalaisen selkälokin pesimäalue. Siellä viihtyvät myös kyhmyjoutsen sekä tukka- ja isokoskelo. Vattukobbenilla on kalliokasvillisuutta ja kivisiä niittyjä, kasvilajistoon kuuluu tyypillisen ulkosaariston kasvien ohella lintujen mukanaan tuomia lajeja, kuten pihakrassi.Espoon arvokkaat luontokohteet, Espoon itäinen saaristo, s. 45, pdf-tiedosto == Viitteet == == Aiheesta muualla == *Tiedostopalvelu.maanmittauslaitos.fi *Vattukobben, Uusimaa, Suomi — Sunrise, Sunset and Daylength Luokka:Espoon saaret Luokka:Matinkylä
Toivo Laakkonen

Toivo Johannes Laakkonen (25. toukokuuta 1913 – 15. tammikuuta 1990)Tiedot hautakivessä Malmin hautausmaalla, kortteli 40, rivi 4, hauta 61 oli suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edusti Käpylän Kuntoa ja Helsingin Urheilijat -41 -seuraa. Laakkonen voitti 25 000 metrin juoksun Suomen- mestaruuden Helsingissä 1943 ajalla 1.26.20. == Henkilökohtaiset ennätykset == === Ulkoradat === Laji Aika Paikka Päivä 5 000 m 15.32,6 Kuopio 6. heinäkuuta 1945 10 000 m 32.15,8 Helsinki 3. kesäkuuta 1945 15 000 m 48.33,8 Pietarsaari 19. elokuuta 1945 20 000 m 65.22,8 Helsinki 6. syyskuuta 1945 25 000 m 1.24.36,2 Helsinki 27. syyskuuta 1942 25 km tiejuoksu 1.26.20 Helsinki 14. elokuuta 1943 Tunnin juoksu 18 370 m Helsinki 6. syyskuuta 1945 Maraton 2.57.00 Riihimäki 16. kesäkuuta 1946 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 1990 kuolleet
Vettakobben

Vettakobben on noin 0,4 hehtaarin laajuinen silokalliosaari Espoon ulkosaaristossa. Virallisessa kaupunginosajaossa se kuuluu Matinkylään. Vettakobben on osa Vattukobben-Vettakobbenin luonnonsuojelualuetta, joka sijaitsee välittömästi Stora Ådholmenin itäpuolella. Långgrundetin luonnonsuojelualue sijaitsee Vettakobbenin itäpuolella.Vettakobben Espoon opaskartalla Etäisyys Helsingin keskustasta on noin kahdeksan kilometriä lounaaseen. Vattukobben-Vettakobbenin luonnonsuojelualue on uhanalaisen selkälokin pesimäalue. Siellä pesivät myös meri- ja harmaalokki, kyhmyjoutsen, haahka sekä tukka- ja isokoskelo. Kasvilajistoon kuuluu tyypillisen ulkosaariston kasvien ohella lintujen mukanaan tuomia lajeja, kuten pihakrassi ja kylänurmikka.Espoon arvokkaat luontokohteet, Espoon itäinen saaristo, s. 45, pdf-tiedosto == Viitteet == == Aiheesta muualla == *Tiedostopalvelu.maanmittauslaitos.fi *Vettakobben, Uusimaa, Suomi — Sunrise, Sunset and Daylength Luokka:Espoon saaret Luokka:Matinkylä
Hokuto (Hokkaidō)

Hokuto () on Japanin kaupunki Hokkaidōn saarella Hokkaidōn prefektuurissa. Se sijaitsee Oshiman yleiskehitystoimiston alueella Hokkaidōn ja Oshiman niemimaan eteläosassa. Etelässä kaupunki rajautuu Tyynenmeren Hakodatenlahteen ja Tsugarunsalmeen, sisämaassa on vuoristoalueita. Hokutossa on 45 736 asukasta (marraskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 397,44 neliökilometriä. Hokuto on kaupunkina suhteellisen nuori: se perustettiin vuonna 2006 liittämällä yhteen Kamiison ja Ōnon maaseutukaupungit. Kaupungin nimi merkitsee Otavaa ja sen valitsi komitea yli 1 300 ehdotuksen joukosta. Hokuto on kasvanut sen itäpuolella sijaitsevan Hakodaten esikaupunkina. Andō- klaanilla oli seudulla residenssi jo 1400-luvulla. Kun Hakodaten satama avattiin ulkomaankaupalle vuonna 1855, Matsumaen daimiokunta perusti Hokutoon paikallisen hallintokeskuksen (jin’ya). 1800-luvun lopulta lähtien alueelle rakennettiin sementtitehtaita ja sittemmin myös öljynjalostamoja. Hokuto on Hokkaidōn vanhinta riisinviljelyaluetta. Riisin lisäksi siellä tuotetaan vihanneksia, hedelmiä, maitoa ja lihaa. Hokutossa toimii jo Meiji-kaudella perustettu Japanin ensimmäinen trappistiluostari, Tōbetsun trappistiluostari. Hokutoa palvelevat JR Hokkaidōn suurnopeusjunayhteys Hokkaidō Shinkansen ja Hakodate-päälinja sekä Dōnan Isaribi -rautatien Dōnan Isaribi -rautatielinja. == Kuvia == Tiedosto:北海道道100号函館上磯線・終点-2（函館市道大野新道側から）.jpg|Prefektuurintie 100 Tiedosto:Hokuto City Cultural Center and Library 01.jpg|Kaupungin kulttuurikeskus ja kirjasto Tiedosto:JR Hokkaido Shin-Hakodate-Hokuto Station 20160406.jpg|Shin-Hakodate-Hokuton rautatieasema == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Hokkaidōn prefektuurin kaupungit
Aatos Koivurinta

Jalo Aatos Koivurinta (26. helmikuuta 1916 – 26. huhtikuuta 2001)Hautakivi Malmin hautausmaalla (11-10-173) oli suomalainen seiväshyppääjä. Hän edusti Kronohagens Idrottsföreningiä, Helsingin NMKY:tä ja Käpylän Urheilu-Veikkoja. Koivurinta voitti seiväshypyn Suomen-mestaruuden Helsingissä 1943 tuloksella 370 cm. Hän sijoittui Kalevan kisoissa samassa lajissa neljänneksi 1936, viidenneksi 1938, 1939 ja 1940 sekä kuudenneksi 1944 ja 1945. Ainoassa maaottelussaan, Kouvolassa 1939, hän sijoittui neljänneksi. Hän hyppäsi ennätyksensä 381 cm Pietarsaaressa 16. heinäkuuta 1939. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset seiväshyppääjät Luokka:Vuonna 1916 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Otnäsin kartano

Otnäsin kartano () sijaitsi nykyisen Otaniemen kaupunginosassa kaakkoisessa Espoossa. Sen päärakennus purettiin oppilaitosten tieltä 1960-luvulla. Otnäsin historia liittyy osin myös Hagalundin kartanon historiaan. == Historia == Vuoden 1540 maakirjan mukaan Otaniemen kylä koostui kolmesta talosta. Ne sijaitsivat tiiviinä kokonaisuutena keskellä peltoja maaston korkeimmalla kohdalla. Vuonna 1577 tataarit hyökkäsivät Uudenmaan rannikolle ja polttivat muun muassa Otaniemen kylän, joka kuitenkin pysyi asuttuna. Talot yhdistettiin 1614–1630 kruunun tilaksi, joka sai säterivapauden 1664. Syntyi Otnäsin säterikartano, joka siirtyi yksityisomistukseen 1600-luvun lopussa. Tuolloin siitä tehtiin ratsutila. 1700-luvun alun levottomina aikoina Otnäsin kartano autioitui, mutta se asutettiin jälleen 1730-luvulla. Kartanon alue laajeni ja uusia torppia perustettiin. Vuonna 1810 niitä oli kahdeksan. Isonjaon myötä Otnäsin kartanon perijät jakoivat maat kahtia, jolloin Otnäsin länsipuolelle perustettiin Hagalundin kartano. 1860-luvun taitteessa kartanot liitettiin jälleen toisiinsa. Vuonna 1921 ne erotettiin uudelleen. Myöhemmin 1920-luvulla Otnäsin kartanon omistajat myivät tiluksensa kolmelle yksityishenkilölle, jotka perustivat Otnäs gård ab:n, jonka osake-enemmistö siirtyi pankin haltuun 1930-luvulla. Suomen valtio osti 1949 pankilta Otaniemen maita uutta kampusaluetta varten ja ensimmäiset koulurakennukset kohosivat 1950-luvun alussa. Otnäsin kartanon vanha päärakennus purettiin 1960-luvun alussa. Kartanosta on säilynyt näyttävä lehmuskuja, joka sijaitsee 2010-luvulla käyttöönotetun Aalto-yliopiston metroaseman tuntumassa. Otnäsin päärakennus oli puurakenteinen. Keskellä oli kaksi kerrosta ja päädyt olivat matalampia. Lehmuskujan varrella sijaitsi suurehkon maalaistalon kokoinen puinen piharakennus. Otnäsin kartanokokonaisuuteen kuului myös Kivimiehen laiturialue ja Furunäsin huvila. == Viitteet == == Aiheesta muualla == *Lauri Rahikainen: Kauan, kauan, kauan, sitten Otaniemessä Luokka:Espoon kartanot Luokka:Otaniemi
Boleszkowice

Boleszkowice on maalaiskunta Myślibórzin piirikunnassa Puolassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 2 849. Kunnan hallinnollinen keskus on Boleszkowicen kylä. Myślibórzin piirikunnan asukkaista 4,3 prosenttia asuu Boleszkowicen kunnassa ja sen pinta-alasta 11 prosenttia kuuluu Boleszkowicen kuntaan. Kylät Boleszkowicen kunnassa ovat Boleszkowice, Chlewice, Chwarszczany, Gudzisz, Kaleńsko, Namyślin, Porzecze, Reczyce ja Wysoka. Boleszkowicen väkiluku on vähentynyt 10,3 prosentilla vuosien 2002–2019 välisenä aikana. Vuoden 2019 lopussa 49 prosenttia asukkaista oli naispuolisia ja 51 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 17,6 prosenttia kylän väestöstä, työikäiset 63,8 prosenttia ja eläkeikäiset 18,6 prosenttia väestön keski-iän ollessa 40,1 vuotta. Vuonna 2019 Boleszkowicen kunnassa syntyi 23 lasta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Gmina Wiejska Boleszkowice Szczecinin tilastokeskus Luokka:Puolan kunnat Luokka:Länsi-Pommerin voivodikunta
Nicumo

Nicumo on ylivieskalainen, vuonna 2009 perustettu, englanniksi laulava metalliyhtye. Yhtye on julkaissut kolme albumia. Uusin albumi on keväällä 2020 julkaistu Inertia. == Jäsenet == * Tapio Anttiroiko, kitarat ja taustalaulu * Atte Jääskelä, kitarat * Hannu Karppinen, laulu * Sami Kotila, basso * Aki Pusa, rummut == Diskografia == === Albumit === * The End Of Silence (2013) * Storms Arise (2017) * Inertia (2020) === EP:t === * Scars and Glassy Eyes (2011) * Close your eyes for good === Singlet === * Witch Hunt (2018) * Inhale The Flame (2018) * Who are You (2019) * Tree of Life (2019) * Time Won't Heal (2020) * Same Blood (2020) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset metalliyhtyeet
Lumihyönteinen

Lumihyönteiset ovat hyönteisiä, jotka useimmista hyönteisistä poiketen ovat aktiivisia ja liikkuvat myös talvella osana elinkiertoaan. Useimmat niistä viettävät talvella suurimman osan ajastaan lumen eristämässä mikroilmastossa, ja ne nousevat lumen päälle erityisesti suojasäällä. Kylmänkestävyys vaihtelee eri lajien välillä. Kulkukäytävinä lumenalaisen ja lumenpäällisen mikroilmaston välillä toimivat puut ja muu lumen läpi työntyvä kasvillisuus. On myös lajeja, jotka liikkuvat pelkästään lumen päällä. Lumihyönteisiä tavataan holarktisella alueella ja vuoristoseuduilla myös etelämmässä. Suurissa osissa Fennoskandiaa on talvisin usean kuukauden säilyvä lumipeite, jonka eristämää mikroilmastoa hyödyntävät useat lumihyönteiset, kuten lumikorennot, lumikirsikkäät ja talvisääsket. Vähintään noin 20 senttiä paksu lumikerros takaa sen, että lämpötila pysyy nollan celsiusasteen liepeillä. Myös monet kärpäslajit ovat aktiivisia talvella ja liikkuvat lumen päällä. Lisäksi lumessa voi nähdä joitakin surviaissääskiä ja koskikorentoja, jotka kuoriutuvat talvisin joissa ja puroissa. Hyönteisten lisäksi samanlaista elämäntapaa noudattavat monet hämähäkit, hyppyhäntäiset ja punkit, joista osa on niin pieniä, että ne voivat liikkua lumikiteiden välisiä rakoja pitkin ja siten elää myös lumen sisällä. == Kuvagalleria == Boreus westwoodi m.jpg|Lumikorento (Boreus westwoodi) Chionea crassipes, female, Enontekiö, Finland.jpg|Lapinlumikirsikäs (Chionea crassipes) Trichocera maculipennis female from the Polish Antarctic Arctowski Station, Admiralty Bay.png|Trichocera maculipennis -talvisääski == Lähteet == Luokka:Hyönteiset Luokka:Talvi
Ishikari

Ishikari () on Japanin kaupunki Hokkaidōn saarella Hokkaidōn prefektuurissa. Se sijaitsee Ishikarin kehitystoimiston alueella Japaninmeren Ishikarinlahden rannikolla. Kaupungin eteläosa rajautuu Sapporoon ja siellä mereen laskee Ishikarijoki, pohjoisosat ovat vuoristoisia. Ishikarissa on 58 297 asukasta (marraskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 722,42 neliökilometriä. Ishikarin nimi on peräisin Ishikarijoelta ja sitä kautta ainun kielestä. Historiallisesti Ishikari kehittyi kalastajakylänä Ishikarijoen suulla. Ennen Meiji-kautta joki oli tärkeä reitti Hokkaidōn sisäosiin. Tämä alue on edelleen maaseutumainen, ja siellä viljellään riisiä ja vihanneksia. Kaupungin eteläosa on sen sijaan kasvanut 1970-luvulta lähtien voimakkaasti Sapporon lähiönä. Sinne on rakennettu myös teollisuutta ja Ishikarinlahden uusi satama. Kaupungissa on muun muassa metalli- ja koneteollisuutta sekä logistiikkaa. Kaupunkioikeudet Ishikarille myönnettiin vuonna 1996. Kaupunki laajeni huomattavasti vuonna 2005, kun siihen liitettiin Atsutan ja Hamamasun kyläkunnat. Ishikarin pohjoisosa kuuluu Shokanbetsun–Teurin–Yagishirin puolikansallispuistoon. Alueella sijaitsee esimerkiksi Ofuyumisakin niemi. == Kuvia == Tiedosto:あそびーち石狩（Ishikari Asobeach） - panoramio (8).jpg|Asobeach-hiekkaranta Tiedosto:石狩漁業協同組合（Ishikari Fisheries Cooperative） - panoramio (5).jpg|Ishikarin kalastussatamaa Tiedosto:稲刈り（Rice reaping） - panoramio.jpg|Riisin korjuuta Ishikarissa Tiedosto:Old Nagano Store in Ishikari.jpg|Vanha liikerakennus Ishikarissa == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Hokkaidōn prefektuurin kaupungit
Peter Lalor

Peter Lalor (5. helmikuuta 1827 Tinakill – 9. helmikuuta 1889 Melbourne) oli irlantilaissyntyinen australialainen kapinajohtaja ja sittemmin poliitikko. Lalor johti kullankaivajien Eurekan kapinaa vuonna 1854. Lalorin isä oli Home rulen eli Irlannin itsehallinnon kannattaja. Peter Lalor kouluttautui Irlannissa insinööriksi. Irlannin suuren nälänhädän jälkeen Lalor ja yksi hänen veljistään muutti vuonna 1852 Australiaan lukuisten muiden irlantilaisten tavoin. Kolme muuta veljestä muuttivat Yhdysvaltoihin. Australiassa Lalor sai aluksi töitä Melbourne-Geelongin rautatiellä ja vuonna 1853 Eurekan kultakaivoksilla. Hän liittyi marraskuussa 1854 kullankaivajien perustamaan Ballarat Reform Leagueen. Liike vastusti kalliita kullankaivulisenssejä, poliisin väkivaltaisia toimia, kullankaivajien edustuksen puutetta päätöksenteossa sekä maan vähyyttä. Kun hallitus ei vastannut reformiliikkeen vaatimuksiin, kullankaivajat päättivät ryhtyä kapinaan ja valitsivat Lalorin johtajakseen 30. marraskuuta 1854. Kapinalliset rakensivat suojakseen Eureka Stockadeksi kutsutun paaluvarustuksen. Poliisi ja hallituksen lähettämät sotilaat piirittivät paaluvarustuksen joulukuun 3. päivänä. Kullakaivajat kieltäytyivät tulemasta ulos varustuksesta ja avasivat tulen piirittäjiä vastaan. Seurasi lyhyt taistelu, jonka jälkeen poliisi ja hallituksen joukot häätivät kapinalliset varustuksesta. Taistelussa kuoli 22 kullankaivajaa ja viisi sotilasta. Lalor pääsi pakoon mutta haavoittui kahakassa käteen, joka jouduttiin myöhemmin amputoimaan. Hän vetäytyi piiloon useaksi viikoksi. Kun hän lopulta palasi piilopaikastaan, kapinajohtajia vastaan asetetut syytteet hylättiin. Eurekan kapinan jälkeen suurin osa kaivostyöläisten vaatimista uudistuksista hyväksyttiin. Kun Victorian osavaltion parlamenttia laajennettiin, sieltä varattiin paikkoja myös kultakenttien edustajille, ja Lalor oli yksi ensimmäisistä vuonna 1855 valituista alueen edustajista. Lalor toimi parlamentin alahuoneen edustajana 1856–1871 ja 1875–1887. Poliitikkona Lalor edisti kaivostyöläisten asemaa, ajoi Eurekan kapinan uhreille maksettavia korvauksia ja tuki Australian kansallista koulutusjärjestelmää, paikallista teollisuutta ja maahanmuuttoa. Hän toimi myös tilanhoitajana ja kaivosyhtiöiden johtotehtävissä. Vuosina 1880–1887 Lalor oli parlamentin puhemies. Lalor kuoli vuonna 1889 ollessaan sairauslomalla parlamentista. ==Lähteet== Luokka:Australialaiset poliitikot Luokka:Irlantilaiset kapinajohtajat Luokka:Vuonna 1827 syntyneet Luokka:Vuonna 1889 kuolleet
Gunnerat

Gunnerat (Gunnera) on gunnerakasvien (Gunneraceae) heimoon kuuluva kasvisuku ja samalla myös heimon ainoa suku. Sukuun luetaan kuuluvaksi noin 70 lajia sekä yksi lajiristeymä. Gunneroita ei kasva Suomessa luonnonvaraisina. Värigunnera (Gunnera tinctoria) on luokiteltu haitalliseksi vieraslajiksi Euroopan unionissa. == Lajeja ja lajiristeymiä == === Lajeja === * Gunnera aequatoriensis L.E.Mora * Gunnera albocarpa (Kirk) Cockayne * Gunnera annae Schindl. * Gunnera antioquensis L.E.Mora * Gunnera apiculata Schindl. * Gunnera arenaria Cheeseman ex Kirk * Gunnera atropurpurea L.E.Mora * Gunnera berteroi Phil. * Gunnera bogotana L.E.Mora * Gunnera bolivari J.F.Macbr. * Gunnera boliviana Morong. ex Rusby * Gunnera bracteata Steud. ex Benn. * Gunnera brephogea Linden & André * Gunnera caucana L.E.Mora * Gunnera colombiana L.E.Mora * Gunnera commutata Blume * Gunnera cordifolia (Hook.f.) Hook.f. * Gunnera cuatrecasasii L.E.Mora * Gunnera densiflora Hook.f. * Gunnera dentata Kirk * Gunnera diazii L.E.Mora * Gunnera ecuadoriana Gilli * Gunnera flavida Colenso * Gunnera garciae-barrigae L.E.Mora * Gunnera hamiltonii Kirk ex W.S.Ham. * Gunnera hernandezii L.E.Mora * Gunnera herteri Osten * Gunnera insignis (Oerst.) Oerst. * Gunnera kauaiensis Rock * Gunnera lobata Hook.f. * Gunnera lozanoi L.E.Mora * Gunnera macrophylla Blume * Gunnera magellanica Lam. – rönsygunnera * Gunnera magnifica H.St.John * Gunnera manicata Linden ex Delchev. – jättigunnera * Gunnera margaretae Schindl. * Gunnera masafuerae Skottsb. * Gunnera mexicana Brandegee * Gunnera mixta Kirk * Gunnera monoica Raoul * Gunnera morae Wanntorp & Klack. * Gunnera peltata Phil. * Gunnera perpensa L. – afrikangunnera * Gunnera peruviana J.F.Macbr. * Gunnera petaloidea Gaudich. * Gunnera pilosa Kunth * Gunnera pittieriana V.M.Badillo & Steyerm. * Gunnera prorepens Hook.f. * Gunnera quitoensis L.E.Mora * Gunnera reichei Schindl. * Gunnera reniformis Ridl. * Gunnera rheifolia Schindl. * Gunnera saint-johnii (L.E.Mora) L.E.Mora * Gunnera sanctae-marthae L.E.Mora * Gunnera schindleri L.E.Mora * Gunnera schultesii L.E.Mora * Gunnera silvioana L.E.Mora * Gunnera steyermarkii L.E.Mora * Gunnera strigosa (Kirk) Colenso * Gunnera tacueyana L.E.Mora * Gunnera tajumbina L.E.Mora * Gunnera talamancana H.Weber & L.E.Mora * Gunnera tamanensis L.E.Mora * Gunnera tayrona L.E.Mora * Gunnera tinctoria (Molina) Mirb. – värigunnera * Gunnera venezolana L.E.Mora * Gunnera vestita Schindl. === Lajiristeymiä === * Gunnera × katherine-wilsoniae L.D.Gómez == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Gunnerat (Gunnera) * iNaturalist: Gunnerat (Gunnera) * ITIS: Gunnera * United States Department of Agriculture (USDA): Gunnera * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Gunnera * UniProt: Taxonomy - Gunnera Luokka:Gunnerakasvit
Guantánamo (provinssi)

Guantánamo on Kuuban itäisin provinssi. Sen pääkaupunki on Guantánamo. Provinssin pinta-ala on 6 168 neliökilometriä ja väkiluku 515 428 asukasta. Alueella sijaitsevat Yhdysvaltain Guantanamo Bayn laivastotukikohta ja vankileiri. == Kunnat == *Baracoa *Caimanera *El Salvador *Guantánamo *Imías *Maisí (La Máquina) *Manuel Tames *Niceto Pérez *San Antonio del Sur *Yateras (Palenque) == Lähteet == Luokka:Kuuban provinssit
Ahvenanmaan eteläinen saaristoseurakunta

Ahvenanmaan eteläinen saaristoseurakunta (ruotsiksi Ålands södra skärgårdsförsamling) on Ahvenanmaan eteläisessä osassa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Seurakunta kuuluu Porvoon hiippakuntaan, johon kuuluvat kaikki Suomessa toimivat ruotsinkieliset seurakunnat. Vuonna 2020 seurakuntaan kuului 593 henkilöä. Seurakuntaan kuuluu kolme kirkkoa ja kaksi seurakuntataloa: * Föglön kirkko * Sottungan kirkko * Kökarin kirkko * Föglon seurakuntatalo * Kökarin seurakuntatalo Seurakunnan nykyinen kirkkoherra on Peter Karlsson. Hän toimi ennen tätä virkaatekevänä kirkkoherrana aiemmissa eteläisen Ahvenanmaan seurakunnissa (Kökarin ja Sottungan seurakunnissa, joilla oli yhteinen kirkkoherran virka) lähes 20 vuoden ajan. == Kuvia == Tiedosto:Kirka.JPG|Föglön kirkko. Tiedosto:Sottunga kyrka exteriör.jpg|Sottungan kirkko. Tiedosto:Sottunga kyrka votivskepp.jpg|Sottungan kirkon votiivilaiva. == Lähteet == Luokka:Porvoon hiippakunnan seurakunnat Luokka:Uskonto Ahvenanmaalla
Viljo Pällo

Viljo Pällo (12. maaliskuuta 1916 Terijoki – 13. lokakuuta 1995) oli suomalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli 110 metrin aitajuoksu. Hän edusti Inkeroisten Terhoa, Inkeroisten Vihuria, Tampereen Pyrintöä ja Mikkelin Kilpa-Veikkoja. Hän oli pituudeltaan 185 cm. Pällo voitti 110 metrin aitajuoksun Suomen-mestaruuden Helsingissä 1942 ajalla 15,7. Hän sai samaassa lajissa SM-hopeaa 1939 ja 1943. 200 metrin aitajuoksussa hän saavutti SM- pronssia 1938 ennätyksellään 26,0. Hän sijoittui SM-kisoissa lisäksi parhaimmillaan viidenneksi sekä 400 metrin aitajuoksussa 1936 että kymmenottelussa 1937 ennätyksellään 5558 pistettä. Pällo edusti Suomea kolme kertaa maaottelussa 110 metrin aitajuoksussa. Hän voitti maaottelujuoksun Kouvolassa 1939 ajalla 15,3. Pällo teki 110 metrin aitajuoksuennätyksensä 14,9 Kouvolassa 6. elokuuta 1939. 400 metrin aitajuoksussa hänen ennätyksensä oli 59,0 (1937). == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pika-aitajuoksijat Luokka:Vuonna 1916 syntyneet Luokka:Vuonna 1995 kuolleet
Neelam Kothari

Neelam Kothari (s. 9. marraskuuta 1967 Hongkong) on intialainen korusuunnittelija ja entinen näyttelijä. Hän näytteli pääasiassa hindinkielisissä elokuvissa 1980-luvun alkupuolelta 2000-luvun alkuun. == Yksityiselämä == Neelam on etniseltä taustaltaan gujaratilais-iranilainen. Hän meni naimisiin Rishi Sethian kanssa vuonna 2000, mutta avioliitto päättyi pian eroon. Hän meni naimisiin näyttelijä Samir Sonin kanssa vuonna 2011. He adoptoivat tyttären vuonna 2013. == Filmografia == Vuosi Elokuva Rooli Muuta 1984 Jawaani Sanam 1986 Ilzaam Aarti Andaz Pyar Ka Love 86 Esha 1987 Aag Hi Aag Aarti Khudgarz Jyoti 1988 Taaqatwar Bijli Hatya Sapna Waqt Ki Awaz Tanssija/laulaja Ghar Mein Ram Gali Mein Shyam Jaya Khatron Ke Khiladi Sunita Paap Ki Duniya Aarti Sindoor Lalita Kapoor 1989 Gharana Lalita Do Qaidi Neelu Ghar Ka Chiraag Kiran Hum Bhi Insaan Hain Rekha Mitti Aur Sona Anupama 1990 Vishnu-Devaa Paro Mandira Bengalinkielinen elokuva Badnam Kajol Bengalinkielinen elokuva Shankara Seema Doodh Ka Karz Reshma Upkar Dhoodhache Reshma Marathinkielinen elokuva Chor Pe Mor Ritu Amiri Garibi Jyoti Agneepath Siksha Chavan Zakhm Aarti Billoo Badshah Jyoti Farz Ki Jung Kavita Dost Garibon Ka Rekha 1991 Kasak Divya Meet Mere Man Ke Ranbhoomi Neelam Indrajeet Neelam Afsana Pyaar Ka Nikita 1992 Ek Ladka Ek Ladki Renu/Rani Khule-Aam Priya Sahebzaade Chinar Laat Saab Anju/Mona 1993 Parampara Sapna 1995 Santaan Asha Antim Nyay Rekha 1996 Ek Tha Raja Shilpa Sauda Jyoti Aadithya Neelam Kannadankielinen elokuva 1997 Mohabbat Aur Jung Priya 1998 Kuch Kuch Hota Hai Itsenään Erikoisesiintyminen 1999 Hum Saath-Saath Hain Sangeeta 2000 Pattar Aur Payal 2001 Kasam Bindiya == Televisio == Vuosi Ohjelma Rooli Muuta 2020 Fabulous Lives of Bollywood Wives Itsenään Tositelevisiosarja == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Intialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mariehamns församling

Mariehamns församling (suom. Maarianhaminan seurakunta) on Ahvenanmaan pääkaupungissa toimiva seurakunta, joka kuuluu Porvoon hiippakuntaan, johon kuuluvat myös kaikki muut Suomessa toimivat ruotsinkieliset seurakunnat. Vuonna 2020 seurakunnalla oli 7730 jäsentä. Kirkkoherrana toimii Mari Puska. Hänet valittiin tehtävään vuonna 2017.. Seurakunnalla on kolme kirkkoa: Pyhän Yrjön kirkko, Pyhän Martin kirkko ja Pyhän Johanneksen kirkko. Lisäksi sillä on neljä seurakuntataloa ja yksi leirikeskus Lemlandissa.. == Lähteet == Luokka:Porvoon hiippakunnan seurakunnat Luokka:Maarianhaminan seurakunnat
Arvi Tonteri

Arvi Tonteri (7. syyskuuta 1912 – 22. lokakuuta 1942) oli suomalainen pika- ja keskimatkojen juoksija. Hän edusti Antrean Esaa ja Karhulan Katajaisia. Hän oli pituudeltaan 190 cm. Tonteri voitti 400 metrin juoksun Suomen-mestaruuden Tampereella 1940 ajalla 50,4. 800 metrillä hän sijoittui Kalevan kisoissa parhaimmillaan 11:nneksi 1937. Tonteri juoksi 400 metrin ennätyksensä 50,3 Käkisalmella 28. elokuuta 1938. 800 metrin ennätyksensä 1.56,6 hän teki Kotkassa 2. elokuuta 1940. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pikajuoksijat Luokka:Suomalaiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Vuonna 1912 syntyneet Luokka:Vuonna 1942 kuolleet
Brändö-Kumlinge församling

Brändö-Kumlinge församling (suom. Brändö-Kumlingen seurakunta) on Brändön ja Kumlingen alueilla toimiva Porvoon hiippakuntaan kuuluva seurakunta Ahvenanmaalla. Vuonna 2020 seurakunnalla oli 564 jäsentä. Seurakunnan kirkkoherrana toimii Kent Danielsson. Seurakunnalla on kaksi kirkkoa: Brändön kirkko ja Kumlingen kirkko. Lisäksi kummassakin kunnassa sijaitsee seurakunnan omistama seurakuntatalo.. == Papisto == Seuraavat henkilöt ovat toimineet Brändö-Kumlingen seurakunnan kirkkoherroina: * 2011–2012: vt. Peter Blummentahl * 2016–2017: vt. Benny Andersson == Lähteet == Luokka:Porvoon hiippakunnan seurakunnat Luokka:Brändö Luokka:Kumlinge Luokka:Uskonto Ahvenanmaalla
Lorentz-kerroin

Lorentz-kerroin, \ \gamma on tärkeä funktio suhteellisuusteoriassa. Kertoimen mukaan aika, pituus ja suhteellinen massa muuttuvat kun kappale on liikkeessä. Se on nimetty hollantilaisen fyysikon Hendrik Lorentzin mukaan. ==Määritelmä== Lorentz-kerroin \ \gamma määritellään :\gamma = \frac{1}{\sqrt{1 - \frac{v^2}{c^2}}} = \frac{1}{\sqrt{1 - \beta^2}} = \frac{dt}{d\tau} , missä: *v = suhteellinen nopeus, *c = valonnopeus tyhjiössä, *β = suhdeluku v/c, *t = koordinaatin aika, *\ \tau = havainnoitsijan aika. == Katso myös == * Erityinen suhteellisuusteoria * Lorentz-muunnos == Lähteet == Luokka:Erityinen suhteellisuusteoria
Saltviks församling

Saltviks församling (suom. Saltvikin seurakunta) on Saltvikissa toimiva seurakunta, joka kuuluu Porvoon hiippakuntaan. Vuonna 2020 siihen kuului 1476 henkilö. Seurakunnan kirkkoherrana (vt.) toimii Carolina Lindström. Seurakuntaan kuuluu yksi kirkko (Saltvikin kirkko), yksi seurakuntatalo ja hautauskappeli ja pappila. == Papisto == Seuraavat henkilöt ovat toimineet Saltvikin seurakunnan kirkkoherroina: * 1997–1998: vt. Mårten Andersson * 2012–2014: Peter Blummentahl == Lähteet == Luokka:Porvoon hiippakunnan seurakunnat Luokka:Saltvik Luokka:Uskonto Ahvenanmaalla
Las Tunas

Las Tunas on yksi Kuuban provinsseista. Sen pinta-ala on 6 593 neliökilometriä ja väkiluku 532 645 asukasta (2012). Vaikka Las Tunasin maakunta liittyy historiallisesti Orienteen, sillä on monia yhteisiä omaisuuksia läntisen Camagüeyn provinssin kanssa. Sisämaan tasaisilla ruohokentillä on sokeritehtaita ja karjatiloja, kun taas pohjoisrannikon rannat pysyvät villeinä ja vähämatkailijaisina. == Kunnat == * Amancio * Colombia * Jesús Menéndez * Jobabo * Las Tunas * Majibacoa * Manatí * Puerto Padre == Lähteet == Luokka:Kuuban provinssit
Sund-Vårdö församling

Sund-Vårdö församling (suom. Sund-Vårdön seurakunta) on entinen Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se sijaitsi Ahvenanmaalla ja sekä Sundin että Vårdön kunnissa. Seurakunta kuului Porvoon hiippakuntaan. Kirkkoherrana toimi Outi Laukkanen. Vuonna 2020 seurakuntaan kuului 1 077 henkilöä. Seurakuntaan kuului kaksi kirkkoa: Sundin kirkko ja Vårdön kirkko. Sund-Vårdö ja Finström-Geta yhdistyivät Pohjois-Ahvenanmaan seurakunnaksi vuoden 2022 alussa. == Lähteet == Luokka:Porvoon hiippakunnan seurakunnat Luokka:Sund Luokka:Vårdö Luokka:Uskonto Ahvenanmaalla
Tonttila (täsmennyssivu)

Tonttila tarkoittaa seuraavia: * Tonttila, alue Möysän kaupunginosassa Lahdessa == Sukunimi == * Pekka Tonttila, suomalainen säveltäjä, sanoittaja, sovittaja ja laulaja * Sari-Liia Tonttila, suomalainen yritysjohtaja
Matanzas (provinssi)

Matanzas on yksi Kuuban provinsseista. Sen pinta-ala on 11 792 neliökilometriä ja väkiluku 694 476 asukasta (2012). Provinssin hallintokeskus on samanniminen Matanzasin kaupunki. Matanzasin provinssin nimi merkitsee "verilöylyä". 1700-luvulla alueen pohjoisrannikkoa hävittivät merirosvot ja kolme vuosisataa myöhemmin etelärannikolla tapahtui Sikojenlahden maihinnousu. Provinssi on myös synkretistisen afrokuubalaisen santeria-uskonnon keskus. == Kunnat == * Calimete * Cárdenas * Cienaga de Zapata * Colón * Jagüey Grande * Jovellanos * Limonar * Los Arabos * Martí * Matanzas * Pedro Betancourt * Perico * Unión de Reyes * Varadero == Lähteet == Luokka:Kuuban provinssit
Mayabeque

Mayabeque on yksi Kuuban provinsseista. Sen pinta-ala on 3 744 neliökilometriä ja väkiluku 376 825 asukasta (2012). Provinssin hallintokeskus on San José de las Lajasin kaupunki. Mayabeque on Kuuban pienin provinssi. Siellä viljellään sitrushedelmiä, tupakkaa, viinirypäleitä ja sokeriruokoa. Provinssi syntyi 1. tammikuuta 2011, kun entinen Havannan provinssi jaettiin Mayabequen ja Artemisan provinsseiksi. == Kunnat == * Bejucal * San José de las Lajas * Jaruco * Santa Cruz del Norte * Madruga * Nueva Paz * San Nicolás * Güines * Melena del Sur * Batabanó * Quivicán == Lähteet == Luokka:Kuuban provinssit
Sancti Spíritus (provinssi)

Sancti Spíritus on yksi Kuuban provinsseista. Sen pinta-ala on 6 777 neliökilometriä ja väkiluku 463 458 asukasta (2012). Provinssin hallintokeskus on samanniminen Sancti Spíritusin kaupunki. == Kunnat == * Cabaiguán * Fomento * Jatibonico * La Sierpe * Sancti Spíritus * Taguasco * Trinidad * Yaguajay == Lähteet == Luokka:Kuuban provinssit
Villa Clara

Villa Clara on yksi Kuuban provinsseista. Sen pinta-ala on 8 412 neliökilometriä ja väkiluku 791 216 asukasta (2012). Provinssin hallintokeskus on Santa Claran kaupunki. == Kunnat == * Caibarién * Camajuaní * Cifuentes * Corralillo * Encrucijada * Manicaragua * Placetas * Quemado de Güines * Ranchuelo * Remedios * Sagua la Grande * Santa Clara * Santo Domingo == Lähteet == Luokka:Kuuban provinssit
Jollaksen kartano

Jollaksen kartano on Helsingin Laajasalon Jollaksessa sijaitseva kartano. Kartanon historia juontaa juurensa vuoteen 1798, jolloin sen maat erotettiin Holmgårdin kartanosta. Kartanon nykyinen päärakennus on vuodelta 1919. Sen rakennutti varatuomari, pankkiiri Viktor Alexander Tavaststjerna, ja sen suunnittelivat arkkitehdit Malmström ja Tikkanen. Muotopuutarhasommitelma on peräisin vuodelta 1920 ja puutarha-arkkitehti Paul Olssonin suunnittelema. Aikojen saatossa kartanon on omistanut muun muassa kirkkoherra Pettersson 1800-luvun lopulla ja tämän jälkeen asemapäällikkö Robert Rosvall, varatuomari A. Laurell ja edelleen Tavaststjernan perhe. Vuonna 1920 kartanon maat jaettiin Tavaststjernan ja hänen sisaruksiensa kesken, jolloin alueen keskiosa ja kartanorakennus tulivat Viktor Tavaststjernalle, alueen itäosa (Jollas- Östergård) hänen veljelle Alarikille ja länsiosa (Jollas-Vestergård) hänen sisarelleen Selma Alftanille. Viktor kuoli jo samana vuonna, ja kartano jäi hänen leskelleen Gurli von Pfalerille. Vuonna 1940 kartano myytiin SOK:lle, joka käytti sitä koulutustiloinaan. Vuonna 1981 SOK halusi luopua kartanosta, jolloin Helsingin kaupunki käytti etuosto-oikeuttaan ja hankki kartanon itselleen. 2010-luvulla kaupunki yritti myydä kartanoa, mutta päätyi vuokraamaan sen ravintola-alan yrittäjä Antti Tuomolalle. Pian tämä kuitenkin ilmoitti kuitenkin luopuvansa kartanosta ja muuttavansa pois Helsingistä, koska ei ole tyytyväinen vuokrasopimuksensa irtisanomisehtoihin. Tuomolan jälkeen kartanossa toimi perheyritys Kuuma Helsinki Oy, joka on pitänyt kahvilaa muun muassa Punavuoressa ja Kämp Galleriassa. Sekin luopui Jollaksesta vuoden kuluttua muun muassa energiakustannusten takia. Kartanon päärakennus on suojeltu. Laajasalo, Jollaksen kartano, paja - G2684 - hkm.HKMS000005-km00418c.jpg|Paja Laajasalo, Jollaksen kartanon kivimakasiini - G2683 - hkm.HKMS000005-km00418b.jpg|Kivimakasiini Laajasalo, Jollaksen kartanon puutarhurin talo - G2699 - hkm.HKMS000005-km00418r.jpg|Puutarhurin talo ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Laajasalo Luokka:Helsingin kartanot Luokka:Helsingin suojellut rakennukset
Videolaki

Videolaki (SDK 697/1987) oli Suomessa vuosina 1988–2000 voimassa ollut laki, jolla kiellettiin kokonaan K18-elokuvien levitys videokasetteina. Laki koski ainoastaan elokuvia videokaseteilla: elokuvien tarkastusta yleisesti koski oma 1960-luvulla säädetty lakinsa, johon videolaki ei vaikuttanut. Samoin tietokone- ja videopeleihin laki ei vaikuttanut. Laista keskusteltiin runsaasti koko 1980-luvun ajan. Erityinen merkitys oli Ajankohtaisen kakkosen ohjelmalla 18. joulukuuta 1980, jossa keskusteltiin väkivaltaelokuvien vaikutuksesta lapsiin. Ohjelman myötä etenkin kulttuuriministeri Kalevi Kivistö ja kansanedustajat Ole Norrback ja Christoffer Taxell rupesivat ajamaan uutta videolakia. Lain oli aluksi tarkoitus olla tasa-arvoinen video- ja teatterielokuville, mutta lopulta laki päätyi kieltämään K18-videoelokuvat kokonaan, vaikka niitä sai esittää esimerkiksi televisiossa. Tuolloin lakivaliokunnan jäsenenä ollut Sirpa Pietikäinen perusteli lakia myöhemmin sillä, ettei televisiokanavia ollut lain säätämisajankohtana kovin montaa ja siten laki oli toimiva suojelemaan lapsia erityisesti väkivaltaelokuvilta. Lakiehdotus sai laajaa kannatusta eduskunnassa ja se hyväksyttiin kesäkuussa 1987. Presidentti Mauno Koivisto vahvisti lain heinäkuussa 1987 ja se astui voimaan vuoden 1988 alusta. Lakia kannattivat eduskunnassa Kristillinen liitto sekä kaikki vasemmistolaiset SDP:n Arja Alhoa lukuun ottamatta, RKP:n ryhmä äänesti enimmäkseen lakia vastaan ja kokoomuksen ryhmä hajosi selvästi asian suhteen. Keskustassa viisi edustajaa äänesti vastaan (mm. Johannes Virolainen), joista monet perustelivat asiaa lain valvonnan vaikeudella. Vihreiden kaksi edustajaa vastustivat lakia. Sensuroinnin teki Suomen valtion laitos Valtion elokuvatarkastamo, jonka kommenttien mukaan levitysyhtiöt leikkasivat tai muokkasivat elokuvia. Yksi tarkastetuimpia elokuvia oli Henry Lee Lucas – sarjamurhaaja, jonka tarkastamo katsoi viidesti vuosina 1992–1998 ennen kuin elokuva saavutti K16-ikärajoituksen.. Viitattu 5.12.2020. Lakia myös kritisoitiin jo ennen sen säätämistä. Esimerkiksi Helsingin Sanomien pääkirjoituksessa vuodelta 1993 kirjoitettiin, kuinka laki oli "lapsellisen holhoava ja todellisuudelle vieras" jo syntyessään. Sen sanottiin olevan käytännössä voimaton esimerkiksi postimyyntiä ja satelliittitelevisiota kohtaan. Suhtautuminen lakia kohtaan muuttui yhteiskunnassa 1990-luvun edetessä. Muun muassa Valtion elokuvatarkastamon johtoon vuonna 1996 nimitetty Antti Alanen kannatti lain poistamista: hänen nimityksensä myötä lain tulkintaa muutettiin pornovideoihin liittyen jo loppuvuodesta 1996. Viimeistään internetin suosion kasvaessa elokuvien ennakkotarkastusten arvon nähtiin laajalti kadonneen. Vanhan videolain syrjäyttänyt kuvaohjelmalaki astui voimaan 1. tammikuuta 2001. Valtion elokuvatarkastamo lakkautettiin 2010-luvun alkupuolella sen toiminnan tultua tarpeettomaksi. Nykyään elokuvien ikärajaluokittelusta vastaavat koulutetut ulkopuoliset tekijät valtiollisen instituution sijaan. == Katso myös == * Elokuvien ikärajat Suomessa * Kuvaohjelmien ikärajat Suomessa == Lähteet == Luokka:Suomen laki Luokka:Suomen kulttuurihistoria
Virkkalan seisake

Virkkalan rautatieasema (, ) on lakkautettu rautatieliikennepaikka Hanko–Hyvinkää-radalla Lohjalla. Se perustettiin viimeistään vuonna 1874. Virkkalan liikennepaikkarakennus rakennettiin Bruno Granholmin Platformskjul I -tyypin piirustusten mukaisesti 1900-luvun alussa. Rakennusta laajennettiin vuosina 1914 ja 1923. Virkkalaan rakennettiin uusi Thure Hellströmin suunnittelema asemarakennus, joka otettiin käyttöön vuonna 1925. Vanha rakennus siirrettiin 1939 Pirttikankaan seisakkeelle. Virkkalasta johti myös pistoraide Virkkalan sementtitehtaalle. Virkkalan liikennepaikka muutettiin miehittämättömäksi 1. heinäkuuta 1969. Tavaraliikenne lakkautettiin vuonna 1981 ja henkilöliikenne lakkautettiin koko radalta 25. syyskuuta 1983. Virkkalan uudempi asemarakennus purettiin 1989. == Lähteet == Luokka:Lohjan liikenne Luokka:Uudenmaan lakkautetut rautatieliikennepaikat
Paraurheilun kunniagalleria

Paraurheilun kunniagalleria on Suomen Paralympiakomitean perustama kunniagalleria menestyneille vammaisurheilijoille ja vammaisurheilua edistäneille henkilöile. Ensimmäiset jäset julkistettiin kansainvälisenä vammaisten päivänä 3. joulukuuta 2020. == Jäsenet == Nimi Valintavuosi 2020 2020 2020 2020 2020 2020 2020 2020 2020 2020 2022 2022 2022 2022 2022 == Lähteet == Luokka:Vammaisurheilu Luokka:Urheilun kunniagalleriat Luokka:Suomen urheilu