EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Eerikki Antinpoika Trana

Eerikki (Eerik, Erik) Antinpoika Trana (n. 1586 Karjala – 25. lokakuuta 1634 Mindenin edusta, Saksa) oli suomalainen, karjalaissyntyinen venäjäntulkki, joka kohosi Kustaa II Aadolfin sodissa kenraalimajuriksi ja sotakomissaariksi ja aateloitiin 1626. Tranan isän oli venäjän kielen tulkki Antti Pekanpoika, sukunimeltään mahdollisesti Kurkinen. Hän toimi ensin isänsä tavoin tulkkina Viipurissa ja Käkisalmella. Vuodesta 1609 Trana oli mukana Jaakko De la Gardien Venäjän retkillä esikunnan tulkkina ja 1611–1617 Novgorodissa myös varuskunnan huoltopäällikkönä. 1617–1621 hän avusti rajankäyntikomission työssä ja De la Gardien vuokraläänien Käkisalmen ja Pähkinälinnan verotuksen järjestämisessä. 1622 Trana nimitettiin Käkisalmen ja Inkerin kamreeriksi ja 1625 De La Gardien sotatoimikomissaariksi uudelleen aloitetussa Puolan sotaan kuuluneessa Baltian sodassa. Hänen tehtävänään oli myös valloitettujen alueiden hallinnon järjestäminen. 1626 Tranasta tuli vallatun Tarton läänin sotilaskäskynhaltijan apulainen ja hän otti aateloituna käyttöön Trana-nimen. 1628 Trana siirrettiin Riikaan kenraalikomissaariksi, koko Baltian kenraalikuvernöörin Johan Skytten apulaisena hän toimi 1629–1631. Tämän jälkeen kuningas määräsi Tranan Pommerin ja Mecklenburgin sotakomissaariksi, mihin tehtävään kuului Åke Tottin armeijan huoltaminen. 1632 Tranasta tuli Ala-Saksin kenraalisotakomissaari. Wolfenbüttelin piirityksessä elokuussa 1632 hän joutui vangiksi, mutta onnistui pakenemaan maaliskuussa 1633. Seuraavana vuonna hänen tehtäviään laajennettiin ratsu- ja jalkaväkirykmentin everstin toimella, minkä lisäksi hänen vastuulleen tuli Verdenin ja Bremenin hallinto. 9. heinäkuuta 1634 saavutettiin Tranan johdolla merkittävä voitto Saarstedissä, minkä jälkeen hänet ylennettiin kenraalimajuriksi. Saman vuoden syksyllä hänestä tuli Liivinmaan sotaneuvoston jäsen. Trana kaatui lokakuussa 1634 johtaessaan rynnäkköä Mindenin kaupunkia vastaan. Tranan puoliso n. vuodesta 1622 oli Margareta Eketrä (k. 1633). ==Lähteet== * Sivut 775–776. ==Aiheesta muualla== * Korhonen, Arvi 1953. Eerikki Antinpoika. Porvoo: Werner Söderström. 466 s. * Tranan vaakuna ja tietoja (ruotsiksi) (Viitattu 10.5.2014) Luokka:Suomalaiset aateliset luokka: Suomalaiset kenraalit Luokka:Tulkit Luokka:Suomalaiset kielenkääntäjät Luokka:Kolmikymmenvuotinen sota Luokka:Etelä-Karjalan historia Luokka:1580-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 1634 kuolleet
Jukka Repo

Jukka Tapio Repo (s. 1969 Mikkeli) on suomalainen äänisuunnittelija ja muusikko. Hän soittaa tai on soittanut muun muassa yhtyeissä Kalle G & Rytinäkerjäläiset, Tesar Jazz Band, Rantakylä Big Band, Riivattu Kissa, Snoopi Siren & Säätö, Hannu Palo ja La Paloma, Jaska Mäkynen & Nelostie, Lea Laven ja Tähtilamppu. Jukka Repo työskenteli noin 23 vuotta äänimestarina Mikkelin teatterissa, jossa hän aloitti vuonna 1999. Repo on tehnyt äänisuunnittelun, tai musiikin ja äänisuunnittelun, useisiin kymmeniin Mikkelin teatterin tuotantoihin. == Aiheesta muualla == * Hiiriä ja ihmisiä Mikkelin teatterissa * Yle/Etelä-Savon Radio/Kaverikirjavieras * Rantakylä Big Band * Tesar Jazz Band * Discogs/Riivattu Kissa Luokka:Suomalaiset äänisuunnittelijat Luokka:Suomalaiset muusikot Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Eero Rissanen

Eero Rissanen (s. 30. marraskuuta 1948 Kuopio) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Keskikentällä pelannut Rissanen edusti urallaan Kuopion Pallotovereita 1965 ja 1970–1972, Kuopion Palloseuraa 1966–1969 ja 1973–1975 sekä Oulun Palloseuraa 1976–1983. Hän voitti Suomen mestaruuden KuPS:ssa 1974 sekä OPS:ssa 1979–1980. Lisäksi hän voitti KuPS:ssa myös Suomen Cupin 1968. Kaikkiaan Rissanen pelasi 15 kauden aikana 308 mestaruussarjan ottelua, joissa hän teki 35 maalia. Hän on eniten pääsarjaotteluita pelanneiden listan sijalla 39. Rissanen pelasi maajoukkueessa yhden maaottelun 1975. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon Suomen mestarit Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kalle G & Rytinäkerjäläiset

Kalle G & Rytinäkerjäläiset on suomalainen rockyhtye joka on toiminut vuodesta 2004. Sitä ennen Kalle Grotenfelt keikkaili yksikseen mies ja kitara -periaatteella nimellä Kalle G. Ensimmäinen esiintyminen yhtyeenä tapahtui kaksimiehisenä Puustock-festivaaleilla vuonna 2005, sen jälkeen yhtye on keikkaillut harvakseltaan suomen klubeissa, tapahtumissa ja festivaaleilla. Yhtyeen punk-/bluespohjaista rytmimusiikkia luonnehditaan usein samanistiseksi, aggressiiviseksi, aurinkoiseksi tai hulvattomaksiMikseri.net. Yhtyeen ilmaisu onkin tyylillisesti hyvin laaja-alaista. Kalle Grotenfeltin mukaan yhtye sai idean nimeensä Kari Peitsamon kappaleesta "Rytinäkerjäläinen". Nimi valittiin kuvastamaan sekä ronskia rockin rytinää, että ajatusta ihmisen kaipuusta kokea maailma todellisena ja vaikuttavana sen ohessa, että maailmankuvaa jäsentensä mielestä usein markkinoidaan tai syötetään ihmisille "siistittynä" versiona todellisuudesta (vrt. vaikkapa mainoskulttuuri). Kalle Grotenfeltin tekstit ja rockin perinteitä tunnustava, mutta omintakeinen ja estoton ilmaisu, sekä hieman poikkeuksellinen kokoonpano ovat avaintekijöitä Kalle G & Rytinäkerjäläisten musiikissamyspace/Woimasointu. Kalle G & Rytinäkerjäläiset on tehnyt tähänastiset levynsä Woimasointu levymerkilleWoimasointu levy-yhtiön sivut. == Kokoonpanot == Yhtyeen ensimmäinen kokoonpano oli kaksihenkinen, siihen kuuluivat kitaristi-laulusolisti Kalle Grotenfelt ja rumpali Jukka Repo. Vuonna 2008 kokoonpano kasvoi kolmihenkiseksi, kun Repon veli Toni Repo tuli yhtyeen toiseksi kitaristiksi. Toni Repo oli ollut aikaisemminkin jo yhtyeen toiminnassa mukana, esimerkiksi miksaajana. Kalle G & Rytinäkerjäläisistä ei ole dokumentoitu kaikkia niitä kokoonpanoja, jotka ovat spontaanisti muodostuneet yhtyeen keikoilla. Useammin kuin kerran ovat eläviin esiintymisiin osallistuneet ainakin rytmimunisti Pekka "Manne" LiimatainenAyshire levyt / Kotisivu ja huuliharpisti Heikki Ruuttunen. == Diskografia == === Albumit === * Darwin oli väärässä (2011) === Ep:t ja singlet === * Liike on lääke ep (2010) == Lähteet == * Keikat * Tavastia klubi/Semifinal === Viitteet === Luokka:Suomalaiset rockyhtyeet
Antti Ronkainen (jalkapalloilija)

Antti Ronkainen (s. 7. kesäkuuta 1958 Mikkeli) on entinen suomalainen jalkapalloilija ja valmentaja. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja, mutta uransa loppuvuosina esiintyi yleensä puolustavassa roolissa liberona. Pelaajana Ronkainen tunnettiin vapaapotkuspesialistina. Keskikentällä pelannut Ronkainen edusti urallaan Mikkelin Palloilijoita 1973–1977, 1985–1987 ja 1989–1992. Lisäksi hän pelasi Valkeakosken Hakassa 1978–1979, ruotsalaisessa Vasalunds IF:ssa 1980–1984 ja Joutsenon Kullervossa 1988. Kaikkiaan Ronkainen pelasi 13 kauden aikana 221 mestaruussarjan ja Veikkausliigan ottelua, joissa hän teki 20 maalia. Ronkainen pelasi Suomen maajoukkueessa vuosina 1978–1981 yhteensä 13 maaottelua. Ronkainen pelasi ensimmäisen MM-karsintaottelunsa 4. kesäkuuta 1980 Bulgariaa vastaan. Samalla hän menetti edustusoikeutensa olympiajoukkueessa Moskovan olympialaisiin. Pelaajauran jälkeen Ronkainen on toiminut muun muassa Mikkelin Palloilijoiden päävalmentajana Ykkösessä 2005–2006. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hirsi (heraldiikka)

Hirsi on heraldinen airutkuvio. Tyypillisesti hirren korkeus on noin kolmasosa kilven leveydestä. Selkeästi kavennettua hirttä kutsutaan vartaaksi, ja jos niitä on useita lähekkäin, niistä voidaan käyttää nimitystä tyyliin kaksois-/kolmoisvarras. Hirsi yltää aina kilven reunasta reunaan; jos näin ei ole, hirttä kutsutaan irtonaiseksi tai yksinkertaisesti irtohirreksi. Mikäli hirsi on kuitenkin irti vain toisesta reunastaan, se on esimerkiksi työntyvä tai nouseva. Mikäli heraldinen kuvio on määritelty hirsittäiseksi, se on hirren suuntaisesti eli horisontaalisesti asetettu. == Lähteet == * Luokka:Airutkuviot
Taitoluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut 1995

Vuoden 1995 taitoluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin Dortmundissa, Saksassa. Kilpailujen ohjelmassa olivat miesten ja naisten yksinluistelut, pariluistelu ja jäätanssi. == Kilpailijat == === Miehet === Sija Luistelija Maa 1 Ilia Kulik 2 Alexei Urmanov 3 Viacheslav Zagorodniuk 4 Philippe Candeloro 5 Éric Millot 6 Oleg Tataurov 7 Dmitri Dmitrenko 8 Steven Cousins 9 Vasili Eremenko 10 Cornel Gheorghe 11 Ronny Winkler 12 Michael Tyllesen 13 Fabrizio Garattoni 14 Szabolcs Vidrai 15 Markus Leminen 16 Bessarion Tsintsadze 17 Alexander Mourashko 18 Patrick Meier 19 Mirko Eichhorn 20 Johnny Jensen 21 Ivan Dinev 22 Patrick Schmit 23 Jan Erik Digernes 24 Daniel Peinado 25 26 Veli-Pekka Riihinen === Naiset === Sija Luistelija Maa 1 Surya Bonaly 2 Olga Markova 3 Elena Liashenko 4 Tanja Szewczenko 5 Irina Slutskaya 6 Marina Kielmann 7 Maria Butyrskaya 8 Krisztina Czakó 9 Anna Rechnio 10 Kateřina Beránková 11 Yulia Lavrenchuk 12 Laetitia Hubert 13 Zuzanna Szwed 14 Tony Bombardieri 15 Júlia Sebestyén 16 Janine Bur 17 Marta Andrade 18 Alma Lepina 19 Nathalie Krieg 20 Mojca Kopač 21 Julia Lautowa 22 Monique van der Velden 23 Malika Tahir WD Ludmila Ivanova Ei päässyt jatkoon vapaaohjelmaan Ei päässyt jatkoon vapaaohjelmaan Ei päässyt jatkoon vapaaohjelmaan 25 Ivana Jakupcevic 26 Kaisa Kella 27 Jenna Arrowsmith 28 Helena Grundberg 29 Kaja Hanevold 30 Sofia Penkova === Pariluistelu === Sija Luistelijat Maa 1 Mandy Wötzel / Ingo Steuer 2 Radka Kovaříková / René Novotný 3 Evgenia Shishkova / Vadim Naumov 4 Marina Eltsova / Andrei Bushkov 5 Elena Berezhnaya / Oleg Shliakhov 6 Maria Petrova / Anton Sikharulidze 7 Sarah Abitbol / Stéphane Bernadis 8 Elena Belousovskaya / Sergei Potalov 9 Dorota Zagórska / Mariusz Siudek 10 Jekaterina Silnitzkaja / Mirko Müller 11 Silvia Dimitrov / Rico Rex 12 Lesley Rogers / Michael Aldred 13 Lilia Mashkovskaya / Igor Maliar 14 Marta Andrella / Dmitri Kaploun 15 Veronika Joukalova / Otto Dlabola 16 Jeltje Schulten / Alcuin Schulten === Jäätanssi === Sija Luistelijat Maa 1 Susanna Rahkamo / Petri Kokko 2 Sophie Maniotte / Pascal Lavanchy 3 Anjelika Krylova / Oleg Ovsiannilkov 4 Tatiana Navka / Samuel Gezolian 5 Marina Anissina / Gwendal Peizerat 6 Kateřina Mrázová / Martin Šimeček 7 Irina Romanova / Igor Yaroshenko 8 Jennifer Goolsbee / Hendryk Schamberger 9 Irina Lobacheva / Ilia Averbukh 10 Barbara Fusar-Poli / Maurizio Margaglio 11 Margarita Drobiazko / Povilas Vanagas 12 Sylwia Nowak / Sebastian Kolasiński 13 Diane Gerencser / Alexander Stanislavov 14 Elena Grushina / Ruslan Goncharov 15 Kati Winkler / René Lohse 16 Allison McLean / Konrad Schaub 17 Elena Kustarova / Vazgen Azroyan 18 Michelle Fitzgerald / Vincent Kyle 19 Claire Wileman / Andrew Place 20 Lynn Burton / Duncan Lenard 21 Kako Koinuma / Tigran Arakelian 22 Albena Denkova / Hristo Nikolov 23 Enikő Berkes / Szilárd Tóth 24 Anna Mosenkova / Dmitri Kurakin Ei jatkoon vapaatanssiin Ei jatkoon vapaatanssiin Ei jatkoon vapaatanssiin 25 Anita Chaudhurti / Hans T'Hart ==Lähteet== *Taitoluistelukilpailutietokanta eskatefans.com:issa 1995 Luokka:Vuoden 1995 urheilu Luokka:Dortmundin urheilu
David Barral

David Barral Torres (s. 10. toukokuuta 1983 San Fernando, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Granadaa ja on pelipaikaltaan hyökkääjä. == Seurajoukkueura == Barral edusti nuoruusvuosinaan paikallisseura San Fernandoa, josta hän siirtyi Real Madridin junioriakatemiaan. Kauden 2003–2004 Barral pelasi lainasopimuksella Fuenlabradassa, jonka jälkeen kaksi kautta Real Madridin reservijoukkueessa.Olfato de gol El Comercio. Viitattu 1.3.2015. Kaudeksi 2006–2007 hän siirtyi Sporting Gijóniin, joka pelasi maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa.El Sporting regresa a la élite El Mundo Deportivo. Viitattu 1.3.2015. Toisen kautensa päätteeksi 2007–2008 joukkue nousi maan pääsarjaan Primera Divisióniin. Barral teki ensimmäisen maalinsa Primera Divisiónissa 26. lokakuuta 2008 rangaistuspotkusta ottelussa Deportivo La Coruñaa vastaan. Hän viimeisteli kauden aikana yhdessä hyökkääjäparinsa Mate Bilićin kanssa yhteensä 22 maalia, jotka lopulta pelastivat Sportingin täpärästi pudotukselta Segunda Divisióniin. 20\. maaliskuuta 2010 Barral onnistui maalinteossa vanhaa seuraansa Real Madridia vastaan, kun hän karkasi kotijoukkueen puolustuslinjalta ja ohitti laukauksellaan maalissa olleen Iker Casillasin. Ottelu päättyi kuitenkin lopulta Madridin 3–1-voittoon.Real Madrid rally to move clear of Barcelona in Spanish league CNN. Viitattu 1.3.2015. Kaudella 2010–2011 Sportingin hankittua kesän siirtoikkunassa uusia vahvistuksia muun muassa argentiinalaisen hyökkääjän Gastón Sangoyn, kilpailu peliajasta lisääntyi, mutta siitä huolimatta Barral onnistui säilyttämään pelipaikkansa joukkueen avauskokoonpanossa. 16. tammikuuta 2011 ottelussa Hérculesia vastaan hän avasi kauden maalitilinsä. Hän onnistui maalinteossa myös viikkoa myöhemmin ottelussa Atlético Madridia vastaan. Barral teki maalin myös 13. helmikuuta Barcelonaa vastaan, 10. huhtikuuta Osasunaa vastaan ja 8. toukokuuta Deportivo La Coruñaa vastaan, joten kauden aikana maaleja syntyi yhteensä viisi. Kesällä 2013 Barral palasi takaisin kotimaahansa ja teki kaksivuotisen sopimuksen Levanten kanssa.El Levante ficha a Barral Las Provincias. Viitattu 1.3.2015. 7\. helmikuuta 2015 hän teki hattutempun ottelussa Málagaa vastaan.Barral devuelve la alegría al Levante Marca. Viitattu 1.3.2015. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * David Barralin tilastot BDFutbol-sivustolla Luokka:Espanjalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Taitoluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut 1930

Vuoden 1930 taitoluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin Berliinissä, Saksassa. Kilpailujen ohjelmassa olivat miesten ja naisten yksinluistelut ja pariluistelu. ==Kilpailijat== Miehet Sija Nimi Maa 1 Karl Schäfer 2 Otto Gold 3 Marcus Nikkanen 4 Herbert Haertel 5 Ernst Baier 6 Josef Bernhauser 7 Rudolf Praznowski 8 Benno Wellmann 9 Otto Zappe Naiset Rank Name Nation 1 Fritzi Burger 2 Ilse Hornung 3 Vivi-Anne Hultén 4 Lilly Weiler 5 Gerda Hornung 6 Edel Randem 7 Yvonne de Ligne-Geurts 8 Kathleen Shaw 9 Lilly Kuhn Pariluistelu Rank Name Nation 1 Olga Orgonista / Sándor Szalay 2 Emília Rotter / László Szollás 3 Gisela Hochhaltinger / Otto Preißecker 4 Olga Philipovits / Rudolf Dillinger 5 Idi Papez / Karl Zwack 6 Ridi Jauernik / Pepo Jauernik 7 Else Hoppe / Oscar Hoppe ==Lähteet== *Taitoluistelukilpailutietokanta eskatefans.com:issa 1930 Luokka:Vuoden 1930 urheilu Luokka:Berliinin urheilu
Taitoluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut 1923

Vuoden 1923 taitoluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin Oslossa, Norjassa. Oslossa kilpailtiin ainoastaan miesten yksinluistelussa. Suomen Gunnar Jakobssonista tuli näissä kisoissa Suomen ensimmäinen taitoluistelun EM-mitalisti.http://yle.fi/urheilu/tapahtumat/taitoluistelun_em_2009/historia/ == Kilpailijat == Sija Urheilija 1\. Willy Böckl 2\. Martin Stixrud 3\. Gunnar Jakobsson 4\. Kaj af Ekström ==Lähteet== *Taitoluistelukilpailutietokanta eskatefans.com:issa 1923 Luokka:Vuoden 1923 urheilu Luokka:Norjan urheilutapahtumat Luokka:Oslon urheilu
Gunnar Jakobsson

Erik Gunnar Jakobsson (6. helmikuuta 1899 Helsinki – 14. huhtikuuta 1959)Hietaniemen hautausmaa, kortteli U13, rivi 14, hauta 611 oli suomalainen taitoluistelija ja EM-mitalisti. Jakobsson voitti EM-pronssia vuoden 1923 EM- kilpailuissa, jolloin hänestä tuli ensimmäinen suomalainen taitoluistelun EM- mitalisti.https://sut.azurewebsites.net/korjauksia3.htmlhttp://yle.fi/urheilu/tapahtumat/taitoluistelun_em_2009/helsinki_isannoi_viidennen_kerran_taitoluistelun_arvokisoja_132813.html http://www.the-sports.org/figure-skating-jakobsson-gunnar-results- identity-s26-c2-b4-o73-w34625.html Vuoden 1922 EM-kilpailuissa hän sijoittui seitsemänneksi ja vuoden 1926 EM-kilpailuissa viidenneksi. Suomen mestaruuden Jakobsson voitti vuosina 1923 ja 1932. Ammatilliselta koulutukseltaan Gunnar Jakobsson oli diplomi-insinööri. Valmistumisensa jälkeen hän työskenteli Oy Strömberg Ab:n insinöörinä vuosina 1926-1943. Sen jälkeen hän toimi ensin teknisenä johtajana Oy John Stenberg Ab:llä vuoteen 1945 ja edelleen Oy Terästuote Ab:llä Pitäjänmäellä. Hänen veljensä oli taitoluistelija Walter Jakobsson. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset taitoluistelijat Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Vuonna 1899 syntyneet Luokka:Vuonna 1959 kuolleet
Ryysyrannan Jooseppi (elokuva)

Ryysyrannan Jooseppi on Roland af Hällströmin ohjaama elokuva vuodelta 1955. Elokuva pohjautuu Ilmari Kiannon romaaniin Ryysyrannan Jooseppi vuodelta 1924. Hällström kuoli helmikuussa 1956, mutta hän ehti tehdä Ryysyrannan Joosepin jälkeen vielä kaksi elokuvaa, joista toinen valmistui kuoleman jälkeen. Karlovy Varyn elokuvajuhlilla 1956 Hällströmille myönnettiin postuumisti henkilökohtainen muistopalkinto taiteellisesta suorituksesta. ==Juoni== Elokuvan tapahtumien ajankohta on kansalaissodan jälkeinen aika 1920-luvulla. Jooseppi ryhtyy pontikankeittoon perheensä elättämiseksi. ==Tuotanto== Suurin osa elokuvan ulkokohtauksista kuvattiin Otaniemessä, jonne oli siirretty Tuusulasta hankittu vanha mökki esittämään Joosepin asuntoa. Lumimyrskykohtaukset kuvattiin Suomussalmen Kiantajärvellä. Myrsky saatiin aikaan lentokoneen moottorin avulla. Taustaa, viitattu 18.2.2013. ==Arviot== Aikalaisarvioissa elokuva sai yksimielistä kiitosta. Vaikeita kohtauksia on pehmennetty lämpimällä huumorilla (Valma Kivitie, Elokuva-Aitta, Paula Talaskivi, Helsingin Sanomat). Kiitosta saavat ohjaajan lisäksi näyttelijät Heimo Lepistö ja Hilkka Helinä, kuvaaja Esko Töyri ja musiikin säveltänyt Tauno Pylkkänen, joskin Martti Savo asettaa siihen pienen varauksen: se ei aina pysy tilanteiden tasalla. Leif Wagerin esittämää nimismiestä eivät kaikki pitäneet onnistuneena. Lehdistöarviot, viitattu 18.2.2013. Myöhemmissä arvioissa Ryysyrannan Jooseppia on pidetty onnistuneena kansanomaisena tulkintana Kiannon köyhälistöromaanista. Neuvostoliitossa elokuvaa esitettiin 1950-luvun Suomen todenmukaisena kuvauksena.Arto Pajukallio: Ryysyrannan Jooseppi, Helsingin Sanomat, 31.1.2011 sivu D 5. Kriitikko Pertti Avola on luokitellut elokuvan Hällströmin parhaaksi: vaikka sen sävy on komediaa, köyhyyden kuvaus koskettaa.Pertti Avola: Ryysyrannan Jooseppi, Tv & radio, Helsingin Sanomat 18.2.2013, sivu B 17. ==Näyttelijät== ==Palkinnot== *Jussit 1955: **käsikirjoitus: Urpo Lauri ja Viljo Hela (Roland af Hällström) **miespääosa: Heimo Lepistö. *Karlovy Varyn elokuvajuhlat 1956 Roland af Hällström, henkilökohtainen muistopalkinto taiteellisesta suorituksesta ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Suomalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat Luokka:Vuoden 1955 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset draamaelokuvat Luokka:Jussi-palkitut elokuvat Luokka:Roland af Hällströmin ohjaamat elokuvat Luokka:Elokuvat köyhyydestä
Losch

Losch voi viitata seuraaviin henkilöihin: * Claudia Losch, saksalainen kuulantyöntäjä * Hartmut Losch, saksalainen kiekonheittäjä * Helmut Losch, saksalainen painonnostaja * Manfred Losch, saksalainen moukarinheittäjä
KNM Valkyrjen

KNM Valkyrjen oli Norjan laivaston ensimmäinen hävittäjä. == Valmistus == Norjalaiset naiset keräsivät aluksen hankintaan tarvittavat varatGardiner, Robert 1906-1921 s. 348., ja se nimettiin naisten työn kunnioittamiseksi Norjan sankaritarujen valkyrioiden mukaan. Alus tilattiin Schichaulta Saksasta ja se laskettiin vesille 1896Gardiner, Robert 1860-1905 s. 370. Alus aloitti koeajot 11. toukokuuta 1896 ja se siirrettiin Horteniin viimeisteltäväksi. Alus luovutettiin 17. toukokuuta Norjan puolustusministerille, minkä jälkeen se aloitti palveluksensa laivastossa. Alus oli hitaampi kuin muiden maiden vastaavat, mutta muuten se oli verrattavissa Saksan keisarikunnan laivaston D-sarjan torpedoveneisiin. == Palvelus == Alus poistettiin palveluksesta 27. syyskuuta 1920 ja se myytiin 1923. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Norjan laivaston hävittäjät
Anu ja Mikko (vuoden 1940 elokuva)

Anu ja Mikko on Orvo Saarikiven ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1940. Elokuva pohjautuu Kersti Bergrothin kolminäytöksiseen näytelmään Anu ja Mikko (1932), jonka kantaesitys oli Suomen Kansallisteatterissa 2. lokakuuta 1932. Näytelmä oli kirjoitettu Antrean murteella. Murre on mukana myös elokuvassaPajukallio, Arto: Elokuvat. Helsingin Sanomat 1.2.2011, s. D 5.. ==Näyttelijät== ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1940 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Suomalaiset näytelmiin perustuvat elokuvat Luokka:Orvo Saarikiven ohjaamat elokuvat
KNM Kong Sverre (1860)

KNM Kong Sverre oli Norjan laivaston vuonna 1860 vesillelaskettu puinen 52-tykkinen potkurifregatti. == Valmistus == Aluksen köli laskettiin laivastotelakalla Hortenista telakkanumerolla 43arkistoitu mil.no sivuston artikkeli. Alus laskettiin vesille 23. lokakuuta 1860.kulturnav.org Gardiner, Robert s. 370 == Palvelus == Alus muutettiin 1894 koululaivaksi ja romutettiin vuonna 1932. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Norjan laivaston fregatit
Suomalainen Klubi

Suomalainen Klubi voi viitata seuraaviin klubeihin: * Helsingin Suomalainen Klubi * Oulun Suomalainen Klubi * Porin Suomalainen Klubi * Tampereen Suomalainen Klubi * Vaasan Suomalainen Klubi * Viipurin Suomalainen Klubi (1888–1944) == Lähteet ==
Paavola (taajama)

thumb|Paavolan Osuusmeijerin entiset tilat. thumb|Paavolan kirkko. Paavola on Siikajoen kunnassa sijaitseva taajama. Taajama sijaitsee 10 kilometriä kuntakeskuksesta itään seututien 807 ja kantatien 86 risteyskohdassa. Vuoden 2015 lopussa taajaman asukasluku oli 477. Taajama oli aikaisemmin vuoden 1973 alussa lakkautetun Paavolan kunnan kuntakeskus. Vuosina 1973–2006 taajama kuului Ruukin kuntaan ja vuoden 2007 alusta alkaen Siikajokeen. Taajamassa sijaitsee muun muassa vuonna 1756 valmistunut puukirkko. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Paavolan kylä- ja kotiseutuyhdistys (Facebook) Luokka:Ruukin kylät Luokka:Paavolan kylät Luokka:Suomen kirkonkylät Luokka:Suomen entiset kuntakeskukset Luokka:Pohjois-Pohjanmaan maakunnan taajamat
Lev Kaljajev

Lev Aleksejevits Kaljajev (ven. Лев Алексеевич Каляев) (16. toukokuuta 1929 Leningrad – 19. elokuuta 1984) oli neuvostoliittolainen yleisurheilija. Hän juoksi Neuvostoliiton hopeaa saavuttaneessa joukkueessa Helsingin olympiakisoissa 1952 4 × 100 metrin viestissä. Euroopan mestaruutta hän oli voittamassa samassa lajissa 1950. Kaljajevin 100 metrin ennätys oli 10,5 vuodelta 1951. ==Lähteet== * http://www.sports- reference.com/olympics/athletes/ka/lev-kalyayev-1.html Luokka:Neuvostoliittolaiset pikajuoksijat Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 1984 kuolleet
Revonlahti (taajama)

pienoiskuva|Valtatie 8:n silta yli Siikajoen Revonlahdella. thumb|Revonlahden kirkko. Revonlahti on Siikajoen kunnassa sijaitseva kylä ja taajama. Taajama sijaitsee noin 11 kilometriä kuntakeskuksesta länteen, valtatien 8 ja Siikajoen risteyskohdassa. Taajamassa asui vuoden 2022 lopussa 396 asukasta. Revonlahti oli vuoden 1973 alussa lakkautetun Revonlahden kunnan kuntakeskus. Vuosina 1973–2006 se kuului Ruukin kuntaan ja vuoden 2007 alusta alkaen Siikajokeen. Taajamassa sijaitsee muun muassa vuonna 1775 valmistunut kirkko ja vuonna 1822 valmistunut Revonlahden pappila. Revonlahti valittiin vuonna 2023 Pohjois-Pohjanmaan vuoden kyläksi. ==Lähteet== Luokka:Pohjois-Pohjanmaan maakunnan taajamat Luokka:Pohjois-Pohjanmaan vuoden kylät Luokka:Revonlahti Luokka:Ruukin kylät Luokka:Suomen entiset kuntakeskukset Luokka:Suomen kirkonkylät
Adlon

Adlon voi viitata muun muassa seuraaviin: * Adlon, entinen elokuvateatteri Helsingin Taka-Töölössä * Hotel Adlon, Lorenz Adlonin rakennuttama hotelli Berliinissä * Ravintola Adlon, Helsingin pörssitalon entinen viihderavintola, nykyisin Restaurant Pörssi * Adlon, sukunimenä: ** Lorenz Adlon (1849–1921), saksalainen viinikauppias ja ravintoloitsija ** Pamela Adlon (o.s. Segall, s. 1966), yhdysvaltalainen näyttelijä ** Percy Adlon (1935–2024), saksalainen elokuva- ja televisio-ohjaaja, -tuottaja ja -käsikirjoittaja. Luokka:Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Matti Kähkönen

Matti Kähkönen (s. 1956) on suomalainen yritysjohtaja ja vuorineuvos. Hän toimi Metson toimitusjohtajana 1. maaliskuuta 2011 lähtien. Vuodesta 2018 Kähkönen on toiminut Nesteen hallituksen puheenjohtajana. Aiemmin Kähkönen on urallaan toiminut muun muassa Metson Kaivos- ja maarakennusteknologia -segmentin, Metso Mineralsin ja Metso Automationin toimitusjohtajana. Hän on ollut Metson johtoryhmän jäsen vuodesta 2001. Kähkönen on valmistunut diplomi- insinööriksi Tampereen teknillisestä yliopistosta vuonna 1984. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuorineuvokset Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Aleksandr Ptuško

Aleksandr Lukitš Ptuško (, 19. huhtikuuta (J: 6. huhtikuuta) 1900 Lugansk – 6. maaliskuuta 1973 Moskova) oli neuvostoliittolainen animaatio- ja satuelokuvien ohjaaja. Aleksandr Ptuško opiskeli Moskovan kansantalousinstituutissa vuosina 1923–1926. Hän työskenteli sanomalehden kirjeenvaihtajana, näyttelijänä ja lavastajana. Vuodesta 1927 lähtien hän valmisti elokuvanukkeja ja ohjasi animaatioelokuvia. Vuonna 1932 hän ohjasi äänellä varustetun animaatioelokuvan Vlastelin byta (”Arjen valtias”). Ptuškon 1930-luvun töistä merkittävin on Neuvostoliiton ensimmäinen pitkä nukkeanimaatio Uusi Gulliver (Novyi Gulliver, 1935), joka herätti huomiota myös ulkomailla. Jonathan Swiftin teokseen perustuvan elokuvan sankari on neuvostoliittolainen pioneeri Petja, joka matkustaa unessa lilliputtien maahan ja nostaa sen kansan kapinaan hallitsijoitaan vastaan. Petjaa esittävä näyttelijä on yhdistetty trikkikuvauksen avulla puoleentoistatuhanteen nukkehahmoon. Nukke-elokuvaa ja näyttelijöitä yhdistelee myös Aleksei Tolstoin satuun perustuva Kultainen avain (Zolotoi kljutšik, 1939). Toisen maailmansodan jälkeen Ptuško ohjasi etupäässä kaunokirjallisiin aiheisiin perustuvia satuelokuvia. Pavel Bažovin satuihin pohjautuva Kivinen kukka (Kamennyi tsvetok, 1946) sai Stalin- palkinnon vuonna 1947. Venäläisiin bylinoihin perustuvat Ballaadi ihme- Sadkosta (Sadko, 1953) sekä Neuvostoliiton ensimmäinen stereoäänellä varustettu laajakangaselokuva Jättiläisten taistelu (Ilja Muromets, 1956). Niitä seurasi Kalevala-aiheinen neuvostoliittolais-suomalainen yhteistuotanto Sampo (1959). Yleisön suosion sai Aleksandr Grinin teokseen perustuva Purppuraiset purjeet (Alyje parusa, 1961). Uransa aikana Ptuško johti lukuisten Mosfilmillä tuotettujen elokuvien trikkikuvauksia. Hän on yksi harvoista maailman fantasia- ja seikkailuelokuvan kehitykseen vaikuttaneista neuvostoliittolaisista ohjaajista. Vuonna 1969 hänelle myönnettiin Neuvostoliiton kansantaiteilijan arvonimi. ==Ohjaustöitä== * Vlastelin byta (Arjen valtias, 1932) * Uusi Gulliver (Novyi Gulliver, 1935) * Skazka o rybake i rybke (Satu kalastajasta ja kultaisesta kalasesta, 1937) * Vesjolyje muzykanty (Iloiset soittajat, 1938) * Kultainen avain (Zolotoi kljutšik, 1939) * Kivinen kukka (Kamennyi tsevtok, 1946; Stalin-palkinto 1946, Cannesin elokuvajuhlien palkinto) * Kolmas kohtaaminen (Tri vstretši, 1950; yhdessä Sergei Jutkevitšin ja Vsevolod Pudovkinin kanssa) * Ballaadi ihme-Sadkosta (Sadko, 1953; Venetsian elokuvajuhlien palkinto) * Jättiläisten taistelu (Ilja Muromets, 1956) * Sampo (Sampo, 1959) * Purppuraiset purjeet (Alyje parusa, 1961) * Noitien vallassa (Skazka o poterjannom vremeni, 1964) * Satu kuningas Saltanista (Skazka o tsare Saltane, 1966) * Velho (Vi, 1968) * Ruslan ja Ljudmila (Ruslan i Ljudmila, 1973) ==Lähteet== Luokka:Neuvostoliittolaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1900 syntyneet Luokka:Vuonna 1973 kuolleet
Molybdeenidisulfidi

Molybdeenidisulfidi eli molybdeeni(IV)sulfidi (MoS2) on molybdeeni- ja sulfidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Luonnossa sitä tavataan molybdeenihohdemineraalina. Yhdistettä käytetään voiteluaineena ja katalyyttinä. ==Rakenne ja ominaisuudet== Molybdeenisulfidin alkeiskoppi on heksagonaalinen. Ionit järjestäytyvät kerroksittain muodostaen rakenteen, joka muistuttaa grafiittia. Molybdeenidisulfidin rakenteessa molybdeeni-ionit muodostavat kerroksia sulfidi-ionikerrosten välisiin tiloihin ja sulfidikerrokset ovat toisiinsa nähden lomittain. Jokainen molybdeeni-ioni on sitoutunut kuuteen sulfidi-ioniin ja on trigonaalisen prisman kärki. Sulfidi- ionikerrosten välillä vaikuttavat heikot Van der Waals -voimat.Edward I. Stiefel :Molybdenum Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2001 Teoksen verkkoversio Viitattu 28.1.2011 Monet molybdeenidisulfidin ominaisuuksista johtuvat sen kerrosmaisesta rakenteesta. Sulfidi-ionien välillä vaikuttavat voimat mahdollistavat kerrosten liikkumisen toisiinsa nähden. Molybdeenidisulfidi muistuttaa grafiittia myös siinä suhteessa, että siitä voidaan valmistaa putkimaisia nanorakenteita. Myös erilaiset kerrosrakenteisille yhdisteille tyypilliset interkalaatioyhdisteet ovat mahdollisia. Molybdeenisulfidi on puolijohde ja diamagneettinen yhdiste.James R. Dickey:Lubrication and lubricants, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2001 Teoksen verkkoversio Viitattu 28.1.2011 Molybdeenisulfidi on liukenematonta veteen. Vahvoihin happoihin kuten kuningasveteen se kuitenkin liukenee. Molybdeenisulfidi hapettuu hapen läsnä ollessa molybdeenitrioksidiksi noin 400 °C lämpötilassa. ==Valmistus== Teolliseen käyttöön sopivaa molybdeenidisulfidia saadaan puhdistamalla molybdeenihohteesta. Sitä voidaan valmistaa myös kuumentamalla molybdeenimetallia rikin kanssa tai kuumentamalla molybdeenitrisulfidia tai ammoniumtetratiomolybdaattia. :Mo + S2 → MoS2 ==Käyttö== Molybdeenidisulfidia käytetään grafiitin tavoin kitkaa pienentävänä voiteluaineena. Käytettävät tuotteet ovat molybdeenisulfidin ja öljyn tai 2-propanolin tai polyalkyleeniglykolien muodostamia dispersioita. Voiteluaineena molybdeenidisulfidin käyttölämpötila on välillä -240 - +370 °C. Tätä korkeammissa lämpötiloissa se hapettuu molybdeenitrioksidiksi. Molybdeenidisulfidia voidaan käyttää katalyyttinä muun muassa atsidien hajotuksessa. Yhdistettä käytetään myös metallisen molybdeenin tuotannossa. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Sulfidit Luokka:Molybdeeniyhdisteet
Itämeren ystävyysajo

Itämeren ystävyysajo () oli maantiepyöräilyn etappikilpailu, joka järjestettiin vuosina 1986–1989. Kilpailu ajettiin 1986 ja 1988 Turusta Leningradiin ja kahtena muuna vuonna Leningradista Turkuun. Vuoden 1986 Itämeren ystävyysajo kesti viikon ja oli pituudeltaan noin 1 000 kilometriä. Seuraavana vuonna kilpailun kesto nousi yhdeksään päivään, ja reitin pituus oli 1987–1989 noin 1 200 kilometriä. Kilpailun järjestelyistä vastasivat Turun Urheiluliitto ja Leningradin urheilukomitea. Keskeinen suomalaishahmo kilpailun järjestämisessä oli turkulainen pyöräilymies Simo Klimscheffskij. Itämeren ystävyysajo sai heti 1986 A-luokan kilpailun arvon. Vuodesta 1987 alkaen se kuului korkeimmalle amatööripyöräilyn tasolle, HC-kategoriaan, kuten myös muun muassa Rauhanajo ja Tour de l'Avenir. Itämeren ystävyysajo oli ensimmäinen etappikilpailu, jossa kilpailtiin rautaesiripun molemmin puolin. Vuosina 1988 ja 1989 reitti kulki Etelä-Suomen ja Leningradin alueen lisäksi Virossa. Itämeren ystävyysajoon osallistui ensimmäisellä kerralla 88 pyöräilijää 11 maasta. Suurimmillaan, 1988, kilpailussa oli mukana 20 kuusimiehistä joukkuetta. Suomella ja Neuvostoliitolla oli järjestäjämaan ominaisuudessa kolme joukkuetta, yksi Neuvostoliiton joukkueista oli Viro. Vuoden 1988 kilpailussa oli mukana joukkueita kaikista muista maanosista paitsi Etelä-Amerikasta. Vuoden 1988 ystävyysajo tarjosi virolaisyleisölle mahdollisuuden osoittaa nousevaa virolaista kansallismielisyyttä osana Neuvostoliiton silloista avoimuuspolitiikka. Tallinnaan päättyneen etapin voittivat silloin virolaiset Riho Suun ja Toomas Kirsipuu, jolloin katsojajoukon juhlinta riistäytyi suorastaan käsistä. Miliisit yrittivät estää Viron aiemmin kielletyn sini-musta-valkean kansallislipun käytön juhlinnassa. Vuoden 1986 Itämeren ystävyysajon voitti Neuvostoliiton Mihail Svešnikov ja kolmena muuna vuonna saman maan Asiat Saitov. Kilpailussa oli vuosien aikana mukana useita tulevia ammattipyöräilyn huippuja, kuten Djamolidine Abdoujaparov, Vjatšeslav Jekimov, Jaan Kirsipuu, Pavel Tonkov ja Steffen Wesemann. Vuoden 1986 kilpailun prologin Turussa voitti Suomen ensimmäinen ammattipyöräilijä Kari Myyryläinen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kilpailun tulokset Luokka:Pyöräilykilpailut Suomessa Luokka:Neuvostoliiton urheilu Luokka:Viron urheilutapahtumat Luokka:Itämeren historia
Outi Krause

Anna Outi Inkeri Krause (o.s. Rautavuoma; s. 20. toukokuuta 1948, Laukaa) on suomalainen tekniikan tohtori (TkT, D.Sc.) ja Aalto-yliopiston kemian tekniikan korkeakoulun teknillisen kemian professori (emerita) ja aiempi dekaani. Rautavuoma tuli ylioppilaaksi Laukaan yhteiskoulusta (1967). Hän valmistui Teknillisestä korkeakoulustasta (TKK) diplomi-insinööriksi (1972), tekniikan lisensiaatiksi (1975) ja Eindhovenin teknillisestä yliopistosta tekniikan tohtoriksi (1978). Krause nimitettiin Teknilliseen korkeakouluun teknillisen kemian professoriksi vuonna 1993. Tätä ennen hän on työskennellyt Nesteellä yli kymmenen vuoden ajan. Krause toimi ympäristöystävällisempien bensiinikomponenttien valmistusta tutkivassa työryhmässä ja tästä työstä ryhmälle myönnettiin Suomalainen insinöörityöpalkinto vuonna 2003. Vuodesta 2005 hän toimi Teknillisen korkeakoulun vararehtorina, missä tehtävässä hänen vastuullaan on ollut erityisesti tutkimuksen ja jatkokoulutuksen kehittäminen sekä yhteiskunnalliset ja kansainväliset asiat. Krause oli TKK:n ensimmäinen ja TKK:n historian ainoa naispuolinen vararehtori. Krause nimitettiin Aalto- yliopiston kemian tekniikan korkeakoulun dekaaniksi tammikuussa 2011 ja hänen toimikautensa oli kahden vuoden mittainen. Krause on Teknillisten tieteiden akatemian jäsen. ==Lähteet== Luokka:Aalto-yliopiston professorit Luokka:Teknillisen korkeakoulun professorit Luokka:Suomalaiset kemistit Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset professorit
Haparainen

Haparainen oli Sakkolan kylä, joka sijaitsi seitsemän kilometriä Sakkolan kirkonkylästä Taipaleeseen johtavan tien varrella Suvantojärven pohjoispuolella. Kylää pommitettiin talvisodan aikana kerran. Haparainen ja naapurikylä Kelja muodostavat nykyään Portovojen kylän. ==Lähteet== Luokka:Sakkolan kylät
Sirola

Sirola on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä: * Aili Sirola (1905–1994), kansakoulunopettaja ja runoilija * Erika Sirola (s. 1998), laulaja ja muusikko * Hannes Sirola (1890–1985), voimistelija * Harri Sirola (1958–2001), kirjailija * Irma Kerppola-Sirola (1930–2021), lääkäri ja kirjailija * Jouko Sirola (s. 1963), kirjailija * Leander Sirola (1871–1960), kansanedustaja (SDP) * Mandi Sirola (1881–1965), vasemmistovaikuttaja, Yrjö Sirolan puoliso * Martti Sirola (s. 1947), kuvittaja, sarjakuvapiirtäjä ja kirjailija * Peki Sirola, rumpali, Hanoi Rocks -yhtyeen jäsen * Veli-Pekka Sirola (s. 1953), koripalloilija * Yrjö Sirola (1876–1936), kirjailija ja vasemmistopoliitikko, jonka mukaan on nimetty: ** Yrjö Sirolan Säätiö ** Sirola-opisto, vuosina 1946–1994 toiminut kansanopisto
Levan Sanadze

Levan Sanadze () (16. elokuuta 1928, Tbilisi – 24. elokuuta 1998, Moskova) oli georgialainen, Neuvostoliittoa edustanut yleisurheilija. Hän juoksi hopeaa saavuttaneessa Neuvostoliiton joukkueessa Helsingin olympiakisoissa 1952 4 x 100 metrin viestissä. Euroopan mestaruutta hän oli voittamassa samassa lajissa 1950. Lisäksi 1954 tuli EM-pronssia. Sanadzen 100 metrin ennätys oli 10,3 ja 200 metrin ennätys 21,4 molemmat vuodelta 1952. == Lähteet == * Levan Sanadze Athletes, SR/Olympics Luokka:Neuvostoliittolaiset pikajuoksijat Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 1998 kuolleet
Erikoisfunktio

Erikoisfunktiot ovat funktioita, joilla merkittävyytensä vuoksi on jossain määrin vakiintunut nimi ja merkintätapa. Monet erikoisfunktioista ovat differentiaaliyhtälöiden ratkaisuja tai alkeisfunktioiden integraaleja. ==Peruserikoisfunktiot== *Heavisiden funktio: 0 negatiivisille ja 1 positiivisille argumentin arvoilla. Diracin deltafunktion integraali. *Indikaattorifunktio *Itseisarvo: etäisyys origosta, nollakohdasta *Lattia- ja kattofunktio *Porrasfunktio: Äärellinen lineaarinen yhdistelmä indikaattorifunktioita puoliavoimilla väleillä. *Signum-funktio: Antaa luvun merkin, positiivinen on +1 tai negatiivinen −1. ==Analyyttiset erikoisfunktiot== Nämä määritellään alkeisfunktioiden integraalien tai differentiaaliyhtälöiden avulla. * Besselin funktio * Gammafunktio * Virhefunktio ==Lukuteoreettiset funktiot== Näillä funktioilla on erityisesti käyttöä lukuteoriassa. *Alkulukufunktio: Laskee lukua pienempien tai yhtäsuurien alkulukujen määrän. *Eulerin φ-funktio: Laskee lukua pienempien tai yhtäsuurien suhteellisten alkulukujen määrän. *Partitiofunktio (matematiikka) *Sigmafunktio: Laskee luvun jakajat tai niiden potenssien summat. ==Aiheesta muualla== * Encyclopedia of Mathemathics: Special functions *
Toimintakertomus

Toimintakertomus on kirjanpitolain mukainen yhteisön tilinpäätöstä täydentävä asiakirja, joka kuvaa kirjanpitovelvollisen toiminnan kehittymistä ja tuloksellisuutta, taloudellista tilannetta sekä merkittävimpiä riskejä ja epävarmuustekijöitä. Toimintakertomuksen laatimiseen ovat velvollisia kirjanpitovelvolliset, joilla vähintään kaksi seuraavista rajoista on täyttynyt päättyneellä ja sitä välittömästi edeltäneellä tilikaudella: liikevaihto tai sitä vastaava tuotto 7 300 000 euroa, taseen loppusumma 3 650 000 euroa tai palveluksessa keskimäärin 50 henkilöä. Toimintakertomus-termiä saatetaan käyttää myös pienten yhdistyksien vapaamuotoisemmasta kertomuksesta, jossa yhdistys kuvaa kuluneen kauden toimintaansa toimintasuunnitelman pohjalta. Kirjanpitolautakunnan ohjeen mukaan yhdistysten vapaamuotoisesta kertomuksesta ei tulisi käyttää toimintakertomus-nimeä, vaan se tulisi nimetä esimerkiksi vuosikertomukseksi johtuen päällekkäisyydestä kirjanpitolain mukaisen toimintakertomuksen kanssa. == Sisältö == Toimintakertomuksessa on kuvattava kirjanpitovelvollisen toiminnan kehittymistä ja tuloksellisuutta, taloudellista tilannetta sekä merkittävimpiä riskejä ja epävarmuustekijöitä. Toimintakertomukseen on sisällytettävä tarpeen mukaan taloudelliset tunnusluvut ja muut kuin taloudelliset tunnusluvut henkilöstöstä ja ympäristövaikutuksista. Toimintakertomuksen antaman kuvan on oltava kirjanpitovelvollisen kokoon ja rakenteeseen nähden tasapuolinen ja kattava. Siinä on tarvittaessa viitattava tilinpäätöksessä esitettyihin seikkoihin ja annettava näistä täydentäviä tietoja. Lisäksi toimintakertomuksessa on esitettävä: * tiedot olennaisista tapahtumista tilikauden päättymisen jälkeen, * arvio kirjanpitovelvollisen todennäköisestä tulevasta kehityksestä, * selvitys tutkimus- ja kehitystoiminnan laajuudesta, * tiedot sivuliikkeistä, * tiedot käypään arvoon merkityistä rahoitusvälineistä siten kuin 5 luvun 2 a §:n 5 momentissa säädetään, * osakeyhtiölain (624/2006) 8 luvun 8 §:ssä ja osuuskuntalain (421/2013) 8 luvun 8 §:ssä tarkoitetut toimintakertomustiedot omien osakkeiden ja osuuksien hankinnoista ja luovutuksista, sekä * muualla lainsäädännössä edellytetyt tiedot. == Katso myös == * Vuosikertomus ==Lähteet== Luokka:Kirjanpito Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Neutroniaktivointi

Neutroniaktivointi on prosessi, jossa aine altistetaan neutronisäteilylle. Käsittelyn ansiosta materiaalin atomiytimet kaappaavat vapaita neutroneja päätyen viritystilaan. Yleensä virittynyt tila on lyhytikäinen ja ydin hajoaa säteillen. Esimerkiksi indiumin (In) neutronikaappausprosessi ja purkautuminen tapahtuvat seuraavasti: : ^{115}In + n \rightarrow ^{116*}In + \gamma :^{116*}In \rightarrow ^{115}Sn + e^{-} + \bar{ u}_{e}. Edellä * tarkoittaa metastabiilia tilaa, e^{-} on ytimestä irtoava elektroni eli beetahiukkanen ja \bar{ u}_{e} on antineutriino. Viritystilan purkautuessa indiumatomi muuttuu tinaksi. Muissa tapauksissa ja riippuen neutronin kineettisestä energiasta, neutronisieppaus voi aiheuttaa fission. Esimerkiksi yksi tällainen fissioon johtava reaktio: :^{9}Be + n \rightarrow 2(^{4}He) +2n + energiaa. Paikoissa, joissa neutronivuo on tiheä, kuten ydinreaktoreiden ytimissä, neutroniaktivointi aiheuttaa materiaalien eroosiota. Kyseiset materiaalit luokitellaan matala-aktiiviseksi jätteeksi reaktorin purkamisen yhteydessä. Tietyt materiaalit ovat alttiimpia neutroniaktivaatiolle kuin toiset, joten sopivasti valituilla materiaaleilla neutroniaktivaation ongelmia voidaan vähentää. == Lähteet == * == Aiheesta muualla == *Handbook on Nuclear Activation Cross-Sections, IAEA, 1974 Luokka:Radioaktiivisuus Luokka:Säteily
Río Negron maakunta

Río Negron maakunta () on Patagonian alueella Argentiinassa sijaitseva maakunta. Se on pinta-alaltaan 203 013 neliökilometriä ja sen asukasluku oli vuonna 2010 yhteensä 633 374. Sen naapurimaakuntia ovat pohjoisesta myötäpäivään lueteltuna La Pampa, Buenos Aires, Chubut, Neuquén ja Mendoza. Maakunnan pääkaupunki on noin 53 000 asukkaan Viedma (2010). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Río Negron viralliset verkkosivut *
Castlevania 64

Castlevania 64 (Amerikassa pelkkä Castlevania ja Japanissa Akumajō Dracula Mokushiroku) on Konamin julkaisema ja KCE Koben kehittämä videopeli Nintendo 64 -konsolille. Se kuuluu Castlevania -pelisarjaan ja pelisarjan ensimmäinen kolmiulotteinen peli. == Juoni == Transylvaniassa on kadonnut lapsia. Ainoa johtolanka on, että heidät on viety demoniseen Castlevania -nimiseen linnaan, joten jälleen leviää pelko siitä, että kreivi Dracula olisi jälleen noussut kuolleista riivaamaan maailmaa. Kun pimeyden voimat ottavat taas vallan Transylvaniassa, päättävät kaksi ihmistä toimia. Yksi heistä on Reinhardt Schneider niminen nuorimies, jolla on aseenaan Belmont-klaanin legendaarinen Vampyyrintappaja-ruoska. Toinen on Reinhardtin mukaan lähtenyt tyttö nimeltään Carrie Fernandez, jolla on maagisia voimia. Ystävykset matkaavat kohti Castlevaniaa ja sen sisällä vaanivia vaaroja, aikeenaan tehdä pimeyden prinssin aikeet tyhjiksi. ==Arvostelut== Ilmestyttyään peliä myytiin menestyksellä ja peli sai alkuun tunnustusta pelilehdiltä, jotka mm. ehtivät mainita peliä "onnistuneeksi käännökseksi kuuluisasta pelisarjasta". Myös pelin sen aikaisia grafiikoita ja äänimaailmaa on kautta aikain kehuttu. Ajan myötä sitä on kumminkin luonnehdittu Castlevania -sarjan heikoimpiin peleihin. Toisin kuin pelin demot antoivat ymmärtää, peli oli tehty kiireellä ja jäänyt monelta osin keskeneräiseksi, mm. pelihahmojen määrässä, sillä alun perin valittavia pelihahmoja piti olla neljä. Myös pelimaailma ei ollut niin avoin kuin demoissa luvattiin. Suurinta kritiikkiä peli on kumminkin saanut kontrolleista ja surkeaakin surkeammaksi haukutusta kamerasta, mikä teki pelattavuudesta erittäin vaikeaa. Pelille tehtiin myös samalle alustalle päivitys nimeltään Castlevania: Legacy of Darkness, joka korjasi monta virhettä, mitä Castlevania 64:ssa esiintyi. Kyseinen peli onkin saanut enemmän arvostusta, vaikka onkin jäänyt vähälle huomiolle. == Aiheesta muualla == * * Castlevania 64 Linnavaanijat-sivustolla Luokka:Vuoden 1999 videopelit Luokka:Toimintaseikkailupelit Luokka:Nintendo 64 -pelit Luokka:Castlevania
Saltan maakunta

Saltan maakunta () on Argentiinan pohjoisosassa sijaitseva maakunta. Se on pinta-alaltaan 155 488 neliökilometriä ja sen asukasluku oli vuonna 2010 yhteensä 1 215 207. Saltan naapurimaakuntia ovat idästä myötäpäivään lueteltuna Formosa, Chaco, Santiago del Estero, Tucumán, Catamarca ja Jujuy. Maakunnan pääkaupunki on noin 550 000 asukkaan Salta (2010). == Lähteet == File:Salta-Square2.jpg File: Cable Car to the Cerro San Bernardo - Salta - Argentina.jpg File: Tren a las nubes cruzando Viaducto la Polvorilla.jpg File: Argentine vineyard and mountains..jpg File:Tour to the Quebrada de las Conchas.jpg File: Quebrada de las Flechas - Argentina.jpg File:Iruya 1.jpg File: Salinas Grandes 052.JPG File:Cachi 01.jpg File:Camino a Cachi.jpg == Aiheesta muualla == * Saltan viralliset verkkosivut *
Hiiliasema

Hiiliasema oli aiemmin kivihiiltä polttoaineenaan käyttävien laivojen satamapaikka, jossa ne täydensivät kivihiili- ja voiteluöljyvarastonsa. Hiiliasemia oli varsinkin valtamerilaivalinjojen varsilla. Paikan tuli sijaita maantieteellisesti edullisesti, ja sen piti tarjota suoja tuulta ja merenkäyntiä vastaan. Hiiliasemalla oli suuret varastot kivihiiltä ja öljyä, tilavat laiturit ja hyvät kivihiilen lastauslaitteet, jotta laivojen varastojen täydennys sujui joutuisasti ja mukavasti. Tärkeitä hiiliasemien sijaintipaikkoja ovat olleet Gibraltar, Malta, Port Said, Suez, Aden, Colombo, Singapore, Nagasaki ja Punta Arenas.Iso tietosanakirja, Otava 1931–1939, hakusana hiiliasemat. ==Lähteet== Luokka:Vesiliikenne
Tulimaan, Etelämantereen ja Etelä-Atlantin saarten maakunta

Tulimaa, Etelämantereen sektori ja Etelä-Atlantin saaret () on Argentiinan eteläisin maakunta. Siihen kuuluu Tulimaan suurimman saaren Isla Grande de Tierra del Fuegon itäinen osa. Lisäksi Argentiinan aluevaatimuksiin kuuluvat Falklandinsaaret, Etelä-Georgia ja Eteläiset Sandwichsaaret sekä osa Antarktiksen alueesta. Maakunta on pinta-alaltaan 21 571 neliökilometriä ja sen asukasluku oli vuonna 2010 yhteensä 126 190. Maakunnan pääkaupunki on noin 62 000 asukkaan Ushuaia (2010). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Maakunnan viralliset verkkosivut *
Kainuun vaaramaa

Kainuun vaaramaa (myös Kainuun vaarajono tai Kainuun ja Kuusamon vaaramaa) on Kainuussa oleva maantieteellinen vyöhyke. Se sijaitsee Oulujärven itäpuolella ulottuen etelässä Kajaani–Kuhmo-linjalle ja pohjoisessa Puolangan ja Pudasjärven rajalle. Pohjois-eteläsuuntainen vaaravyöhyke on lähes kokonaan ylänköä, joka seuraa karjalaisen liuskevyöhykkeen kvartsiittiselänteitä 25–30 kilometriä leveänä vyöhykkeenä.Iso tietosanakirja, WSOY 1995–1997, ISBN 951-0-20153-7, hakusana Kainuun vaaramaa.Facta 2001, WSOY 1981–1987, ISBN 951-0-10221-0, hakusana Kainuun vaaramaa. Alueen korkeimpia vaaroja ovat Hyrynsalmella sijaitsevat Iso Tuomivaara (388 m) ja Kivikkokumpu (384 m) sekä Puolangalla olevat Rännivaara (383 m), Paljakka (383 m) ja Kuirivaara (379 m). Kainuun vaaramaan poikki Oulujärvestä koillisen suuntaan sijaitsee matala Kainuunselkä, joka toimii Oulujoen ja Iijoen vesistöjen välisenä vedenjakajana.Uusi tietosanakirja, Tietosanakirja oy 1960–1966, hakusana Kainuun vaarajono. ==Lähteet== Luokka:Suomen maantiede Luokka:Kainuu
Kermakko

Kermakko (arkikielellä nekka) on kahvi- ja teeastiastoon kuuluva pieni kaadin, josta tarjotaan maitoa tai kermaa. Siinä on kaatonokka, joten siitä on helppo annostella nestettä läikyttämättä. Kermakon tilavuus on noin 1–2 desilitraa. Pöytäastiastoon kuuluvan kermakon lisäksi on olemassa espressopohjaisten juomien valmistukseen käytettäviä kaatimia. Ne ovat lähes aina metallista valmistettuja, ja niitä on olemassa eri kokoisia halutusta juomasta ja määrästä riippuen. Niitä käytetään erityisesti latte macchiaton valmistukseen, sillä sen valmistuksen keskiössä on huolellinen annostelu. Luokka:Astiat