EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Jalkalehdet

Jalkalehdet (Podophyllum) on happomarjakasvien suku, johon kuuluu Plants of the World Onlinen mukaan 17 lajia. Sukuun voidaan yhdistää lähisuvut: sontikat (Diphylleia), Dysosma ja himalajanjalkalehdet (Sinopodophyllum). Jalkalehtiä esiintyy Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Itä-Aasiassa. == Lajeja == * varjosontikka (Podophyllum cymosum, syn. Diphylleia cymosa) * himalajanjalkalehti (Podophyllum hexandrum, syn. Sinopodophyllum hexandrum) * amerikanjalkalehti (Podophyllum peltatum) * kiinanjalkalehti (Podophyllum versipelle) Kaikkia edellä mainittuja lajeja viljellään puutarhaperennoina. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Podophyllum Luokka:Happomarjakasvit
Vuoripalmut

Vuoripalmut (Chamaedorea) on palmukasveihin kuuluva kasvisuku, jonka on kuvannut Carl Ludwig Willdenow. Siihen kuuluu 106 lajia, joita kasvaa luonnonvaraisena Keski- ja Etelä-Amerikassa Meksikosta Brasiliaan. Ne ovat tavallisesti matalia ja pystyvartisia palmuja, jotka kasvavat luonnossa vaihtelevasti erilaisissa ympäristöissä sademetsän aluskasvillisuudesta kalkkikalliolle. == Vuoripalmulajeja == * kostarikanvuoripalmu (Chamaedorea costaricana) * sirovuoripalmu (Chamaedorea elegans) * pensasvuoripalmu (Chamaedorea erumpens) (laji yhdistetään kaislavuoripalmuun) * hohtovuoripalmu (Chamaedorea metallica) * suippuvuoripalmu (Chamaedorea oblongata) * kaislavuoripalmu (Chamaedorea seifrizii) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Chamaedorea * Suomen Lajitietokeskus: Vuoripalmut – Chamaedorea *
Dirt (yhtye)

DIRT on suomalainen rock-yhtye, joka perustettiin Helsingissä vuonna 2017. Yhtyeen perustivat Sebastian Frigren (kitara) ja Alex Anttila (rummut). Myöhemmin yhtyeeseen liittyivät Kappe Koutonen (kitara), Aleksi Tiainen (laulu) ja Benny Raivio (basso, laulu). Julkaistuaan yhden omakustanne-EP:n, DIRT solmi levytyssopimuksen suomalaisen Ranka Kustannuksen kanssa syksyllä 2021. Yhtyeen debyyttialbumi Deadbeat julkaistiin kesäkuussa 2022. Levy keräsi mairittelevia arvioita suomalaisissa musiikkimedioissa ja muun muassa Infernon, Kaaoszinen ja Tuonela Magazinen toimittajat nostivat Deadbeatin vuoden parhaimpien kotimaisten albumien joukkoon. Levyn kappaleisiin "Real World", "Circles" ja "Deadbeat" tehtiin musiikkivideot. == Jäsenet == * Aleksi Tiainen – laulu * Sebastian Frigren – kitara, taustalaulu * Kappe Koutonen – kitara, taustalaulu * Benny Raivio – basso, laulu * Alex Anttila – rummut == Diskografia == === Albumit === * * === Musiikkivideot === * ”Walls” (2018) * ”Real World” (2021) * ”Circles” (2022) * ”Deadbeat” (2022) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset hard rock -yhtyeet
Palloakaasiat

Palloakaasiat (Vachellia) on hernekasvisuku, johon kuuluu yli 150 lajia. Niistä suurin osa on aiemmin luokiteltu laajaan akaasioiden (Acacia) sukuun, josta Vachellia-suku on laajennettu ja eriytetty 2000-luvun alusta alkaen. Palloakaasioita esiintyy Pohjois- ja Etelä-Amerikassa, lähes koko Afrikassa, Etelä-Aasiassa ja Australiassa. == Lajeja == * hiiliakaasia (Vachellia bussei) * tuoksuakaasia (Vachellia farnesiana) * kirahviakaasia (Vachellia erioloba, syn. Acacia erioloba) * hartsiakaasia (Vachellia nilotica) * säiläakaasia (Vachellia robusta) * kierreakaasia (Vachellia tortilis) * kuumeakaasia (Vachellia xanthophloea) * kenianakaasia (Vachellia zanzibarica) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Palloakaasiat – Vachellia Luokka:Hernekasvit
Behind the Black Veil

Behind the Black Veil on Suomalaisen sinfonisen metalliyhtye Dark Sarahin debyyttialbumi, joka julkaistiin 12. toukokuuta 2015. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Kaaoszine: 9/10Levyarvio: Dark Sarah – Behind the Black Veil Viitattu 26.1.2022. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2015 esikoisalbumit
The Puzzle

The Puzzle on suomalaisen sinfonisen metalliyhtye Dark Sarahin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 18. marraskuuta 2016. == Kappaleet == # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Inferno: Taitavaa esittämistä vailla persoonaa ja tarttuvuutta – arviossa Dark Sarah Viitattu 26.1.2022. * Kaaoszine: 9½/10Dark Sarah – The Puzzle Viitattu 26.1.2022. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Suomalaiset metallialbumit Luokka:Vuoden 2016 albumit
The Golden Moth

The Golden Moth on suomalaisen sinfonisen metalliyhtye Dark Sarahin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 21. syyskuuta 2018. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Inferno: Kaikki kuulostaa suurelta ja ammattimaiselta – arviossa Dark Sarah Viitattu 26.1.2022. * Kaaoszine: 9/10Dark Sarahin uutukainen ”The Golden Moth” sisältää elokuvametallia, joka koukuttaa kuuntelijansa Viitattu 26.1.2022. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Suomalaiset metallialbumit Luokka:Vuoden 2018 albumit
Grim

Grim on suomalaisen sinfonisen metalliyhtye Dark Sarahin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 17. heinäkuuta 2020. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Inferno: Ei ihan lunasta odotuksia – arviossa Dark Sarah Viitattu 26.1.2022. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2020 albumit
Julio Acosta García

Julio Acosta García (23. toukokuuta 1872 – 6. heinäkuuta 1954) oli Costa Rican presidentti vuodesta 1920 vuoteen 1924. Acosta nousi presidentiksi johdettuaan kansannousua Federico Tinoco Granadosia vastaan. Hänen presidenttikaudellaan aikaisemman taloudellisen vaikeudet kääntyivät vaurastumiseksi. Maa kävi myös lyhyen rajasodan Panamaa vastaan varmistaen itselleen kiistellyn raja-alueen. Acostan seuraaja oli Ricardo Jiménez Oreamuno. ==Elämäkerta== ===Nuoruus=== Julio Acosta García syntyi Costa Rican Alajuelan maakunnan San Ramónin kaupungissa 23. toukokuuta 1872. Hänen isänsä oli Juan Vicente Acosta ja äiti Jesús García. ===Tinocon veljekset ja vallankumous=== Acosta alkoi työskennellä valtion hallinnossa. Hän työskenteli ensin Alajuelan kuvernöörinä, Costa Rican El Salvadorin lähettiläänä, sekä kansanedustajana Costa Rican kongressissa. Presidentti Alfredo González Floresin virkakaudella Acosta oli myös Costa Rican ulkoministeri. Vuonna 1917 Tinocon veljekset Federico ja José Tinoco toteuttivat Costa Ricassa vallankaappauksen. Federico Tinocosta tuli maan presidentti. Acosta lähti kaappauksen jälkeen maanpakoon El Salvadoriin. Acosta alko El Salvadorista käsin koota taakseen Tinocojen veljesten vastustajia. Acosta osoittautui hyvin suosituksi kansan keskuudessa. Hän julkaisi niin sanotun Sapoán manifestin, jossa hän kehotti costaricalaisia nousemaan aseelliseen vastarintaan Tinocojen veljeksiä vastaan. 26. toukokuuta 1919 Acostan ja Tinocojen joukkojen välillä käytiin Jocoten taistelu, jonka jälkeen ympäri maata syttyi avoin kansannousu. Kapinoitsijoiden motto oli "Viva Acosta". Samaan aikaan Yhdysvallat lähetti sotalaivoja Limónin satamaan. 13\. syyskuuta 1919 vallankumoukselliset valtasivat maan pääkaupunki San Josén. Vielä saman vuoden joulukuussa järjestettiin presidentinvaalit, jotka voitti vaalien ainoa ehdokas Acosta perustamansa Perustuslaillisen puolueen (Partido constitucional) ehdokkaana. Hänen virkakautensa alkoi seuraavana vuonna. ===Presidenttinä ja myöhempi ura=== Acostan presidenttikauden alun ongelmia olivat jakautunut maa ja taloudelliset ongelmat. Maa oli kärsinyt etenkin ensimmäisen maailmansodan aiheuttamasta kahvin ja banaanien hinnan heilahteluista. Acostan kaudella talous siirtyi kuitenkin kasvuun.Taloudellisia ongelmia ratkaistiin esimerkiksi pyrkimällä vakauttamaan maan valuutta. Sosiaalisiin ongelmiin vastattiin esimerkiksi lailla kohtuuhintaisista asunnoista. Acostan presidenttikaudella vuonna 1921 Costa Rica kävi myös niin sanotun Coton sodan Panamaa vastaan kiistellystä Coton alueesta. Rajakonflikti päättyi Costa Rican hyväksi Yhdysvaltojen väliintulon jälkeen. Acostan seuraaja vuonna 1924 oli Ricardo Jiménez Oreamuno, jonka kaudella Acostan virkakauden vaurastuminen jatkui. Acosta itse jatkoi edelleen useissa merkittävissä tehtävissä. Hän oli esimerkiksi kansallisen sähköpalvelun (Servicio Nacional de Electricidad), sekä sosiaaliturvasta vastanneen viraston (Caja Costarricense de Seguro Social) johdossa. Acosta kuoli 6. heinäkuuta 1954. ==Lähteet== Luokka:Costa Rican presidentit Luokka:Vuonna 1872 syntyneet Luokka:Vuonna 1954 kuolleet
Lululemon Athletica

Lululemon Athletica on yhdysvaltalais-kanadalainen pörssiyhtiö, joka on erikoistunut urheiluvaatteisiin. Sen on perustanut Chip Wilson. Yritys on rekisteröity Yhdysvaltain Delawaressa, mutta sen pääkonttori sijaitsee Kanadan Vancouverissa. ==Lähteet== Luokka:Vaateliikkeet Luokka:Kanadalaiset yritykset Luokka:Yhdysvaltalaiset pörssiyhtiöt
Jøran Kallmyr

Jøran André Smedal Kallmyr (s. 15. huhtikuuta 1978 Hustadvika) on norjalainen asianajaja ja edistyspuolueen poliitikko. Hän toimi Norjan oikeusministerinä vuosina 2019–2020. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Jøran Kallmyr Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjan oikeusministerit Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Fidelis Sigmaringenlainen

Pyhä Fidelis Sigmaringenlainen O.F.M. Cap. (alun perin Mark Rey; 1577 Sigmaringen, Hohenzollern, Saksa – 24. huhtikuuta 1622 Grusch, Grisons, Sveitsi) oli lakimies, filosofian opettaja, kapusiini, pappi ja marttyyri. Häntä on kutsuttu kapusiinisääntökunnan protomarttyyriksi. Miestä inhotti muiden lakimiesten ahneus, korruptio ja tämä sai hänet ryhtymään fransiskaaniksi veljensä Georgen kanssa, antamaan omaisuutensa köyhille ja vaihtamaan nimensä Fidelikseksi. Pyhimyksestä tuli lähetystyöntekijä Sveitsin Grisonsiin jossa hän oli niin onnistunut että paikalliset protestantit väittivät hänen olevan Itävallan keisarin vakoilija. Lopulta hän kuoli marttyyrinä saarnaamisestaan. Mies eli seuraavien 9 paavien hallintokausien aikana: Gregorius XIII (1572-1585), Sixtus V (1585-90), Urbanus VII (1590), Gregorius XIV (1590-1591) , Innocentius IX (1591), Klemens VIII (1592-1605), Leo XI (1605), Paavali V (1605-1621) ja Gregorius XV (1621-1623). Paavi Benedictus XIII julisti hänet autuaaksi 24. maaliskuuta 1729 ja paavi Benedictus XIV julisti hänet pyhimykseksi 29. kesäkuuta 1746. Hänen juhlapäiväänsä vietetään 24. huhtikuuta. Hänet kuvataan harhaoppisten kanssa, tallomassa sanaa “harhaoppi”, nuijalla piikkien kanssa, heittokirveen kanssa ja pyhän Joosef Leonissalaisen kanssa. Pyhimystä on muistettu roomalaiskatolisessa messussa seuraavanlaisella latinankielisellä kollehtarukouksella: == Lähteet == Luokka:Vuonna 1577 syntyneet Luokka:Vuonna 1622 kuolleet
Dion (Euboia)

Dion (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Euboian saarella Kreikassa. Sen kaupunkikeskus sijaitsi saaren luoteispäässä, mutta sen tarkkaa sijaintia ei tunneta. == Maantiede == Dion sijaitsi Euboian luoteisosassa lähellä Kenaionin (nyk. Licháda) niemen kärkeä.Strabon: Geografika X s. 446; Plinius vanhempi: Naturalis historia 4.12; Klaudios Ptolemaios: Geografia 3.15.25. Sen kaupunkikeskuksen tarkkaa sijaintia ei kuitenkaan tunneta. Se on sijoitettu sekä lähellä nykyistä Lichádan kylää, joka sijaitsee jonkin verran sisämaassa; nykyiselle Kastrín kukkulalle niemen länsirannalle; sekä lähelle Kenaion-vuorta. Dionin kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä. Se käsitti vain osan Kenaionin niemestä, sillä niemellä sijaitsi myös toinen polis, Athenai Diades. == Historia == Varhaisin maininta Dionista on Homeroksen Iliaan Laivaluettelossa, jossa sen kuvataan osallistuneen Troijan sotaan muiden Euboian kaupunkien mukana.Homeros: Ilias 2.538. Aioliin Kanain sanotaan olleen Dionin siirtokunta. Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Dion kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon ollen mahdollisesti yksi sen alkuperäisistä jäsenistä, ja se esiintyy liiton verotusluetteloissa useita kertoja vuosina 451/450–432/431 eaa. sekä vielä 425/424 eaa. 400-luvun eaa. lopulla Dion vaikuttaa olleen Histiaia/Oreoksen alaisuudessa ja samalla sen demos. Dion vaikuttaa saaneen itsenäisyytensä takaisin 300-luvulla eaa., sillä se kuului tuolloin toiseen Ateenan liittoon. Sen arvellaan jättäneen liiton noin vuonna 371 eaa. Myöhemmin 300-luvulla eaa. kaupunki tuli taas Histiaian alaisuuteen ja mainitaan sen demoksena 200-luvulla eaa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Dieus (). == Lähteet == Luokka:Antiikin Euboian kaupungit
Dystos (kaupunki)

Dystos (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Euboian saarella Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Kými-Alivérin kunnan alueella lähellä nykyistä Dýstoksen kylää. == Maantiede == Dystoksen poliksen kaupunkikeskus sijaitsi nykyisin Dýstos-järvenä tunnetun järven itärannalla keskellä soista tasankoa, itään Eretriasta ja noin kolme kilometriä kaakkoon nykyisestä Dýstoksen kylästä. Kaupunki oli rakennettu kartiomaiselle kallioiselle kukkulalle, jonka korkeus on noin 300 metriä. Antiikin aikana tasangon soita ja järveä on yritetty ilmeisesti kuivattaa. Dystoksen kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä. == Historia == Arkeologisten löytöjen perusteella Dystoksen paikalla on ollut asutusta jo esihistoriallisella ajalla. Kaupunki perustettiin uudelleen arkaaisella kaudella. Antiikin aikaisessa perinteessä Dystoksen perustajina pidettiin eteläistä Euboiaa asuttaneita dryopeja. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Dystios (). Dystoksen myöhemmistä vaiheista ei tiedetä antiikin lähteiden kautta juuri mitään. Klassisen kauden jälkipuoliskolla 300-luvulla eaa. kaupungista oli tullut Eretrian demos. Dystos oli olemassa edelleen hellenistisellä ja roomalaisella kaudella. Keskiajalla samalla kukkulalla oli venetsialainen linna. Paikan arkeologiset kaivaukset aloittivat saksalaiset arkeologit vuonna 1895. == Rakennukset ja löydökset == Dystoksen kaupunkia on säilynyt suhteellisen hyvin. Sen kaupunkikukkula on ollut ympäröity torneilla varustetuilla muureilla, jotka on ajoitettu 300-luvulle eaa. ja jotka ovat sulkeneet sisäänsä noin viiden hehtaarin kokoisen alueen. Muureista on löydetty laajoja osia, yhteensä noin kaksi kolmasosaa niiden pituudesta. Parhaiten säilynyt osuus on muurien itäosassa, jossa niitä on säilynyt noin kolmen metrin korkeudelta, ja jossa on myös portin jäänteet. Kukkulan korkein kohta muodosti akropoliin, joka oli ympäröity erillisillä muureilla. Alakaupunki sijaitsi alemmilla rinteillä. Kaupungin agora eli tori ja kauppapaikka sijaitsi oletettavasti kaupungin pohjoisosassa. Kaupungin paikalla on myös lukuisten talojen jäänteitä. Niistä tärkeimmät ovat niin kutsutut Talo K 500-luvulta eaa. ja Talo J, joka on taloista suurikokoisin, kaupungin kaakkoisosassa noin 300-luvulta eaa. Kaupungin hautausmaita on löydetty kukkulan juurelta. == Lähteet == Luokka:Antiikin Euboian kaupungit Luokka:Arkeologiset kohteet Kreikassa Luokka:Kými-Alivéri
Iasonia

Iasonia (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Pontisessa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi lähellä nykyistä Ordun maakunnan Çaytepeä. Iasonia sijaitsi Iasonion (, myös ; lat. Jasonium) -nimisellä niemellä, joka sijaitsi Vähän-Aasian pohjoisrannikolla Pontoksen eli Mustanmeren etelärannalla 130 stadioninmittaa koilliseen Polemonionista. Iasonionin niemi oli Paryadres-vuorijonon jatke. Niemen nimi on edelleenkin turkiksi Yason Burnu.Strabon: Geografika XII s. 548; Arrianos: Mustanmeren periplus s. 17; Anonyymi periplus s. 11; Klaudios Ptolemaios: Geografia 5.6.4; Ksenofon: Kyyroksen sotaretki (Anabasis) 6.2.1. Iasonionin niemen uskottiin saaneen nimensä siitä, että Iason ja argonautit olivat rantautuneet siellä retkellään. Itse kaupungin historiasta ei tiedetä juuri mitään. Pseudo-Skylaks mainitsee sen kreikkalaisena akropoliina khalybien heimon alueella.Pseudo-Skylaks: Periplus 88. == Lähteet == Luokka:Pontoksen kaupungit Luokka:Ordun maakunta
Kyme (Euboia)

Kyme (, ) oli antiikin aikainen kaupunki Euboian saarella Kreikassa. Sen sijaintia ei tunneta varmuudella, mutta se sijoitetaan lähelle nykyistä Kýmin kaupunkia. == Maantiede == Kymen kaupungin arvellaan sijainneen Euboian itärannikolla Dirfys-vuoren itärinteessä lähellä nykyistä, antiikin aikaisesta kaupungista nimensä perinyttä tai ottanutta Kýmin kaupunkia. Nykyisin Kymen kaupunkikeskuksen paikaksi katsotaan nimellä Viglatoúri tunnettu kukkula lähellä Oxýlithoksen kylää, noin 2,7 kilometriä sisämaahan saaren itärannikosta ja noin kahdeksan kilometriä etelään Kýmistä. Kukkula sijaitsee hedelmällisellä tasangolla lähellä Manikiá-jokea eli antiikin Akheloos-jokea. Toinen, aiemmin ehdotettu paikka on nykyinen Palaiókastrin eli Kástron kukkula Áno Potamiássa. Sillä sijaitsee nykyisin keskiaikainen linnoitus. Kymen ympäristössä sijaitsivat kaupungit Kotylaion, Oikhalia, Tamynai ja Teleidai. == Historia == Kyme oli geometrisella ja arkaaisella kaudella yksi Euboian tärkeimmistä kaupungeista. Strabonin mukaan se osallistui Italiassa sijainneen Kymen (myöhemmin tunnettu nimellä Cumae) kaupungin perustamiseen yhdessä Khalkiin kanssa, mikä ajoittuu 700-luvulle eaa. Myöhemmin kaupunki menetti merkityksensä ja jäi Khalkiin varjoon. Seurauksena se sekoitettiin myöhempinä aikoina usein tunnetumpaan Kymen kaupunkiin, joka sijaitsi Aioliissa. Tämän vuoksi sekä siksi, että kaupunkiin on vain vähän viitteitä antiikin lähteissä ja sen sijainti oli pitkään tuntematon, Kyme-nimisen kaupungin olemassaolo Euboialla kyseenalaistettiin pitkään. Viglatoúrin arkeologisia kaivauksia suoritettiin vuonna 1984 arkeologi Éfi Sapouná-Sakellarákin johdolla. == Rakennukset ja löydökset == Nykyisestä Viglatoúrista on löydetty asutuksen jäänteitä esihistorialliselta ajalta sekä geometriselta kaudelta. Niihin lukeutuu talojen, pyhäköiden ja katujen jäänteitä sekä hautoja. Asutus vaikuttaa olleen ympäröity muureilla. Asutuksen keskiössä on ollut aukio ja ovaalinmuotoinen rakennus, joka on tulkittu pyhäkkö-herooniksi. Se on ajoitettu 700-luvulle eaa., ja se vaikuttaa tuhoutuneen noin vuonna 700 eaa. Pyhäkkö-heroonin alta on löydetty mykeneläiselle kaudelle ajoittuva niin kutsuttu megaron. Geometrisen kauden asutuksen alla on myös varhaisempia asutusvaihteita varhaiselta neoliittiselta sekä keskihelladiselta kaudelta. Nykyisen Kýmin paikalta on löydetty antiikin ajalta lähinnä piirtokirjoituksia. Kaupungin koillispuolelta on löydetty hautoja, jotka on ajoitettu 300–200-luvuille eaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin Euboian kaupungit
Limne

Limne () oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Pontisessa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta, mutta sen tiedetään sijainneen Vähän-Aasian pohjoisrannikolla Pontoksen eli Mustanmeren kaakkoisrannalla paikallisen ei-kreikkalaisen Ekekhreireis-heimon alueella, itään Trapezuksesta. Kaupungin historiasta ei tiedetä mitään. Sen mainitsee vain Pseudo-Skylaks. Vaikka kaupunki luetaan kreikkalaisten polisten joukkoon, sen väestön oletetaan koostuneen pääasiassa paikallisista asukkaista.Pseudo-Skylaks: Periplus 83. == Lähteet == Luokka:Pontoksen kaupungit
Lykastos (Pontos)

Lykastos (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Pontisessa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta. Lykastoksen kaupunki sijaitsi Vähän-Aasian pohjoisrannikolla Pontoksen eli Mustanmeren etelärannalla lähellä samannimistä pientä jokea, joka laski Pontokseen kaupungin lähellä. Antiikin aikaisten lähteiden perusteella kaupunki sijaitsi Amisoksen itäpuolella sen ja Themiskyran välillä. Pseudo-Skylaks mainitsee Lykastoksen kreikkalaisena kaupunkina.Pseudo-Skylaks: Periplus 89; Markianos Herakleialainen: Ulkoisen meren periplus s. 74; Anonyymi Mustanmeren periplus s. 10; Stefanos Byzantionlainen: Ethnika, ; Plinius vanhempi: Naturalis historia 6.9; Pomponius Mela: De situ orbis 1.105. Ferekydes mainitsee Lykastia-nimisen kaupungin, jonka asukkaat olivat amatsoneja, ja joka sijaitsi Themiskyran kaupungin ja khalybien alueen välillä, mikä saattaa viitata samaan paikkaan.Skolia Apollonios Rhodoslaisen Argonautikaan 2.373, vrt. 2.1001. == Lähteet == Luokka:Pontoksen kaupungit Luokka:Samsunin maakunta
Odeinios

Odeinios (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Pontisessa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta. Odeinios sijaitsi Vähän-Aasian pohjoisrannikolla Pontoksen eli Mustanmeren kaakkoisrannalla lähellä samannimistä jokea, joka on oletettavasti sama kuin periplus-kirjallisuudessa mainittu Adienos-joki. Seutu oli paikallisen Ekekheireis-heimon aluetta, ja vaikka kaupunki luetaan kreikkalaisten polisten joukkoon, se on voinut olla alun perin paikallisen väestön asutus. == Lähteet == Luokka:Pontoksen kaupungit
Stameneia

Stameneia () eli Stamene () eli Ameneia () oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Pontisessa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Se sijoitetaan lähellä nykyistä Ordun maakunnan Perşembeä. Stameneia sijaitsi Vähän-Aasian pohjoisrannikolla Pontoksen eli Mustanmeren etelärannalla itään Amisoksesta. Pseudo-Skylaks mainitsee paikan nimellä Ameneia, ja sanoo sen olleen kreikkalainen kaupunki paikallisen khalybien heimon alueella. Vaikka kaupunki on luetteloitu kreikkalaiseksi polikseksi, se saattoi näin olla alun perin barbaariasutus.Pseudo-Skylaks: Periplus 88. Stefanos Byzantionlaisen lainaama Hekataios mainitsee paikan nimellä Stamene,Hekataios Miletoslainen, fragmentti 196, teoksessa Stefanos Byzantionlainen: Ethnika 584.18. mitä muotoa käyttää myös Barrington Atlas of the Greek and Roman World. == Lähteet == Luokka:Pontoksen kaupungit Luokka:Ordun maakunta
Tetrakis

Tetrakis (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Paflagoniassa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta. Tetrakis sijaitsi Vähän-Aasian pohjoisrannikolla Pontoksen eli Mustanmeren rannalla. Kaupungin mainitsee ainoastaan Pseudo-Skylaks, joka sanoo sen olleen kreikkalainen kaupunki paikallisen Assyrioi- eli Leukosyroi- heimon alueella, ja sijainneen länteen Sinopesta ja Harmenesta.Pseudo-Skylaks: Periplus 89. == Lähteet == Luokka:Paflagonian kaupungit
Usingen

Usingen on kaupunki Hochtaunuksen piirikunnassa Hessenin osavaltiossa keskisessä Saksassa. Se on osa Reinin–Mainin konurbaatiota. Frankfurt am Mainin luoteisella esikaupunkialueella sijaitseva Usingen tunnetaan koulukaupunkina. == Maantiede == Usingen sijaitsee Taunus-vuoriston koillisreunalla 27 kilometriä Frankfurt am Mainin keskustan Hauptwachelta pohjoisluoteeseen. Kaupungin alueella virtaa Usajoki. Nykyinen Usingen syntyi kun Usingenin kantakaupunkiin liitettiin 1970-luvun alussa kunnat Eschbach, Kransberg, Merzhausen, Michelbach, Wernborn ja Wilhelmsdorf. Niillä on omat keskuksensa, joita metsä- ja peltoalueet erottavat Usingenin kantakaupungista. == Historia == Usingenin historia alkaa frankkien valtakaudelta. Ensimmäinen asiakirjamaininta paikkakunnasta on vuodelta 802 ja kaupunkioikeudet se sai 1300-luvulla. Paikkakunta kuului 1200-luvulla Diezin kreiveille ja keskiajan lopulla Nassaun kreiveille. Tuolloin Usingenia ympäröi viisiporttinen puolustusmuuri. 1600-luvulla kaupungissa vaikutti prinssi Walrad, joka uudisti kaupunkia kolmikymmenvuotisen sodan, useiden kaupunginpalojen ja huomattavan väestökadon jälkeen. Hänen aikakaudellaan Usingeniin muutti hugenotteja ja historiallinen keskusta sai nykyisen ilmeensä. Walradin poika Wilhelm Heinrich perusti Wilhelmsdorfin 1700-luvun alussa. Usingenin teollinen kehitys oli vaisua, eikä sitä edistänyt edes rautatieyhteyden avaaminen 1895. Usingenin piirikunta perustettiin 1886 ja lakkautettiin 1972. Toisesta maailmansodasta Usingen selviytyi vähin vaurioin ja sodan jälkeen sen väkiluku kasvoi voimakkaasti. Usingenin historiallisia rakennuksia ovat muun muassa Usinger Schloss eli Usingenin linna, joka toimii nykyisin koulurakennuksena, ja raatihuone vuodelta 1687. Ristikkotaloja on lukuisia. Kirkoista mainittakoon Laurentiuskirche 1400-luvun lopulta. == Talous ja liikenne == Usingenin suuria työnantajia ovat hoitolaitos Hochtaunus-Kliniken ja useat oppilaitokset. Usingenin rautatieasema sijaitsee Taunus-radan varrella. Lähimmät moottoritiet ovat BAB 3 lännessä ja BAB 5 idässä. Pyörätieverkosto on kattava. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Usingen, Hessen, Saksa — Sunrise, Sunset, and Daylength Luokka:Hessenin kunnat Luokka:Saksan kaupungit
Themiskyra

Themiskyra (, myös ; ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Pontisessa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Se sijoitetaan lähelle nykyistä Termeä. == Maantiede == Themiskyran kaupunki sijaitsi Vähän- Aasian pohjoisrannikolla Pontoksen eli Mustanmeren etelärannalla lähellä Thermodon (nyk. Terme Çayi) -joen suuta, noin 60 kilometriä itään Amisoksesta. Kaupungin seutu oli Thermodon- ja Iris (nyk. Yeşil Irmak) -jokien alluviaalitasankoa, joka työntyy nykyisin noin 15 kilometrin verran Mustaanmereen. Tasanko tunnettiin Themiskyran tasankonaStrabon: Geografika II s. 126, XII s. 547–; Aiskhylos: Kahlehdittu Prometheus 722; vrt. Pseudo- Apollodoros: Bibliotheke 2.5; Apollonios Rhodoslainen: Argonautika 2.370; Plinius vanhempi: Naturalis historia 6.3, 24.102. ja nykyisin Çarşamban tasankona. Themiskyran tasanko oli hyvin vehreää ja hedelmällistä aluetta, jossa kasvatettiin paljon hevosia ja nautoja, ja joka tuotti hyvin viljaa. Eteläosa lähempänä vuoria tuotti paljon hedelmiä, kuten viinirypäleitä, omenoita, päärynöitä ja pähkinöitä. Themiskyra sijoitetaan nykyisen Termen paikalle noin viisi kilometriä rannikosta sisämaahan, tai sen lähelle. Kaupunki oli rakennettu kummallekin puolelle Thermodon-jokea, joka oli purjehduskelpoinen mereltä ainakin kaupunkiin saakka. Klaudios Ptolemaios sijoitti Themiskyran virheellisesti lännemmäksi Iris-joen ja Herakleionin niemen välille.Klaudios Ptolemaios: Geografia 5.6.3. == Historia == Kreikkalaisessa mytologiassa Themiskyran tasankoa pidettiin amatsonien kotipaikkana. Diodoros Sisilialainen kertoo, että sen olisi perustanut amatsonien kuningaskunnan perustaja.Diodoros Sisilialainen: Historian kirjasto 2.44. Sen varhaisiksi asukkaiksi mainitaan kuitenkin myös Leukosyroi-heimo. Varhaisin maininta Themiskyran kaupungista on Herodotoksella. Pseudo-Skylaks mainitsee Themiskyran kreikkalaisena kaupunkina.Herodotos: Historiateos 4.86; vrt. Pseudo-Skylaks: Periplus 89; Pausanias: Kreikan kuvaus 1.2.1. Lucullus piiritti Themiskyraa vuonna 71 eaa. Mithridateen vetäydyttyä Kyzikoksesta. Kaupunkilaiset puolustautuivat tuolloin urhoollisesti, ja kun Luculluksen miehet yrittivät saada kaupungin muurin sortumaan, he usuttivat näiden kimppuun karhuja ja muita villieläimiä sekä mehiläisparvia.Appianos: Mithridateen sodat 78. On mahdollista, että kaupunki tuhottiin tuolloin, sillä Pomponius Mela sanoo, ettei se ollut olemassa enää hänen aikanaan. Strabon ei mainitse kaupunkia lainkaan, ainoastaan Themiskyran tasangon amatsonien entisenä asuinseutuna.Pomponius Mela: De situ orbis 1.19. == Lähteet == Luokka:Pontoksen kaupungit Luokka:Samsunin maakunta
Olosjärvi

Olosjärvi on ylänköjärvi Muonion kuntakeskuksen itäpuolella Lapin maakunnan luoteisosassa. Sen pinta-ala on kaksi neliökilometriä. Etäisyys Rovaniemeltä on 182 kilometriä pohjoisluoteeseen.Olosjärvi. Järviwiki. Viitattu 21.1.2022. == Maantiede == Olosjärven pituus kaakosta luoteeseen on kolme kilometriä. Järven keskiosan leveys on noin kilometrin, etelä- ja pohjoisosa ovat huomattavasti kapeampia. Noin kuudesosa Olosjärvestä on vähintään kuusi metriä syvä. Nelisen hehtaaria järven pinta-alasta on vähintään 10 metriä syvä. Syvin alue sijaitsee yhtenäisenä vyöhykkeenä järven luoteispuoliskolla ja sen keskellä on järven syvin kohta, 14 metriä. Puolentoista metrin syvyyskäyrä kulkee järven länsirannalla paikoin aivan rantaviivan tuntumassa Olosjärven ainoa nimetty saari on Minnansaari pohjoisen rannan tuntumassa. Huomattavin niemimaa on Rovaniemi. Järven rannoilla on siellä täällä pientaloja. Olosjärven lounaispuolella kohoaa Lompolorova, jonka laki on noin sata metriä järven pintaa korkeammalla. Olostunturi sijaitsee Olosjärven eteläpuolella. Olosjärven itäpuolella sijaitsee Torasjärvi, järvien välinen kannas on noin kilometrin leveä. Torasjärvi laskee Olosjärveen mutkaista vesireittiä, joka alkaa Piinsuusta ja johtaa Kalkinjärven (245,7 metriä mpy) ja Saarikosken kautta Olosjärven itäisimpään kolkkaan. Olosjärven luusua on Oloslompolo, josta alkaa useiden koskien ja Jerisjoen kautta länteen Muonionjokeen johtava vesireitti. Olosjärven kalalajeja ovat ahven, harjus, made, muikku, siika ja särki. Olosjärven vesitilavuus on 6 986 000 kuutiometriä. Olosjärvi (67.472.1.001) kuuluu Olosjärven-Torasjärven alueeseen (67.472), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Tornionjoen vesistössä (67). Toinen jakovaihe on Jerisjoen valuma-alue (67.47) ja ensimmäinen jakovaihe Kangosjärven–Muonion alue (67.4). Olosjärvi on toiseksi laajin Olosjärven-Torasjärven alueen neljästätoista vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajin on Torasjärvi.Olosjärven - Torasjärven alue (67.472). Järviwiki. Viitattu 21.1.2022. Olosjärvi on kymmenenneksi laajin Muonion 226:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Sitä seuraa Kaarantojärvi.Muonio. Järviwiki. Viitattu 21.1.2022. == Lähteet == Luokka:Muonion järvet Luokka:Kangosjärven–Muonion alue
Marrasjärvi

Marrasjärvi on järvi Rovaniemen luoteisosassa Lapin maakunnassa. Sen pinta-ala on 6,5 neliökilometriä. Etäisyys Rovaniemen keskustasta on 44 kilometriä pohjoisluoteeseen.Marrasjärvi. Järviwiki. Viitattu 21.1.2022. == Maantiede == Marrasjärven pituus kaakosta luoteeseen on noin 9,2 kilometriä, leveys on enimmällään runsaan kilometrin. Järven pohjoisella rannalla sijaitsee Marrasjärven kylä, jonka länsipuolella levittäytyy Yliselkä ja eteläpuolella Isoselkä. Selkävesiä erottaa Palosaari. Isoselkää erottaa järven keski- ja eteläosasta Pirttisaari, jonka länsipuolella on Haukisalmi ja itäpuolella Raumonsalmi. Noin kahdeksasosa Marrasjärvestä on vähintään 10 metriä syvä. Syvin alue sijaitsee Isoselän itäpuoliskolla. Pirttisaaren eteläpuolella on noin kilometrin pituinen 10–13 metriä syvä alue. Järven eteläosassa on 10–14 metriä syviä alueita. Yliselkä on matalaa lukuun ottamatta sen pohjoisosassa sijaitsevaa 17 metrin syvännettä. Palosaaren ja Pirttisaaren yhteenlaskettu pinta-ala on noin 43 hehtaaria. Niiden rantaviivan pituus on 4,5 kilometriä. Pirttisaarelta on löydetty kivikautinen asuinpaikka. Saaren korkein kohta on noin 15 metriä järven pintaa ylempänä. Marrasjärven rannoilla on melko runsaasti pientaloja. Marrasjärveen laskee Taapajoki–Mukkajoki luoteesta ja Rovajoki pohjoisesta. Marrasjärvi laskee Marrasjokea kaakkoon Ounasjokeen. Marrasjärven vesitilavuus on 28 223 000 kuutiometriä. Marrasjärvi (65.551.1.003) kuuluu Marrasjoen alueeseen (65.551), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kemijoen vesistössä (65). Toinen jakovaihe on Marrasjoen valuma-alue (65.55) ja ensimmäinen jakovaihe Ala-Ounasjoen alue (65.5). Marrasjärvi on laajin Marrasjoen alueen kahdeksastatoista vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Sitä seuraa alle 30 hehtaarin laajuinen Siikajärvi.Marrasjoen alue (65.551). Järviwiki. Viitattu 21.1.2022. Marrasjärvi on yhdenneksitoista laajin Rovaniemen yli tuhannesta järvestä. Sitä seuraa Vikajärvi.Rovaniemi. Järviwiki. Viitattu 21.1.2022. == Lähteet == Luokka:Rovaniemen järvet Luokka:Ala-Ounasjoen alue
Jokijärvi (järvi Taivalkoskella)

Jokijärvi on läpivirtausjärvi Taivalkosken itäosassa Pohjois-Pohjanmaan maakunnassa. Sen pinta-ala on 5,8 neliökilometriä. Etäisyys Oulusta on 154 kilometriä itäkoilliseen.Jokijärvi. Järviwiki. Viitattu 17.1.2022. Järvi sijaitsee kirjailija Kalle Päätalon lapsuudenmaisemissa Iijoen reitillä. == Maantiede == Jokijärven osat luoteesta kaakkoon ovat Väliperä, Kauhaperä ja Murhiperä. Niitä yhdistävällä järven lounaisella osalla ei ole karttanimeä. Väliperää ja Kauhaperää erottaa Mannisenniemi, jolla sijaitsee Jokijärven kylä. Jokijärven rannoilla on runsaasti kulttuurimaisemaa, sen etelärannalla sijaitsee Kalle Päätalon lapsuudenkoti. Luonnontilaisinta on Murhiperän rannoilla. Jokijärven saaria ovat muun muassa Villisaari, Lapinsaari, Vasikkasaari ja Käkisaari. Väliperän pohjoisosassa on useita pieniä saaria, järven lounainen osa on saaretonta. Jokijärvi kääntyy alavirtaan lounaassa, josta alkaa Vääräjoki. Luusuassa sijaitsee Kirkkosaari. Joki virtaa yli kaksi kilometriä pitkän, leveydeltään vaihtelevan saarimuodostelman pohjoispuolitse. Saarten eteläpuolella sijaitsee Kurtinlampi ja Lummelampi. Murhiperään virtaa Murhijoki idästä, Lummelampeen virtaa Tyräjoki kaakosta Tyräjärveltä. Jokijärvi (61.312.1.001) kuuluu Jokijärven lähialueeseen (61.312), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Iijoen vesistössä (61). Toinen jakovaihe on Jokijärven alue (61.31) ja ensimmäinen Iijoen yläosan valuma-alue (61.3). Jokijärvi on laajin Jokijärven lähialueen 36:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Sitä seuraa Iso-Ulku.Jokijärven lähialue (61.312). Järviwiki. Viitattu 17.1.2022. Jokijärvi on kuudenneksi laajin Taivalkosken 588:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Sitä edeltää Koviojärvi ja seuraa Kylmäluoma.Taivalkoski. Järviwiki. Viitattu 17.1.2022. == Lähteet == Luokka:Taivalkosken järvet Luokka:Iijoen yläosan valuma-alue
Strzelce Opolskie (kunta)

Strzelce Opolskie on kaupungin sisältävä maalaiskunta Strzelcen piirikunnassa Opolen voivodikunnassa Puolassa. Sen väkiluku oli vuoden 2020 lopussa 30 269\. Kunnan hallintokeskus on Strzelce Opolskien kaupunki. Strzelce Opolskien kunnan pinta-ala on noin 203 neliökilometriä. Valtatiet 88 ja 94 sekä voivodikunnan tiet 409 ja 426 kulkevat kunnan halki. Kunnan ainoa käytössä oleva rautatielinja on Bytom–Wrocław Główny-välin nro 132. Strzelce Opolskien kunta rajoittuu Gogolinin, Izbickon, Jemielnican, Kolonowskien, Leśnican, Ozimekin, Toszekin, Ujazdin, Wielowieśin ja Zdzieszowicen kuntiin. Sen pohjoisosat sijaitsevat Sleesian alangolla ja eteläosat Sleesian ylängöllä. Strzelce Opolskien pinta-alasta noin 58 prosenttia on maatalousmaata ja noin 31 prosenttia metsää. Jemielnica-joki sivujokineen virtaa kunnan alueella. Strzelce Opolskien kunnan väestö on pienentynyt viimeisten vuosikymmenten aikana; vielä vuonna 1995 väkiluku oli 35 787. Vuoden 2020 joulukuussa 51,5 prosenttia kunnan asukkaista oli naisia ja 48,5 prosenttia miehiä. Alle 18-vuotiaat muodostivat kunnan väestöstä 16,3 prosenttia, työikäiset 60,7 prosenttia ja eläkeikäiset 23,0 prosenttia. Väestön keski-ikä oli 42,8 vuotta. Vuonna 2020 kunnan työttömyysaste oli 6,5 prosenttia. Kunta jakautuu Strzelce Opolskien kaupunkiin ja seuraaviin kyliin: * Błotnica Strzelecka * Brzezina * Dziewkowice * Grodzisko * Jędrynie * Kadłub * Kalinowice * Kalinów * Ligota Dolna * Ligota Górna * Niwki * Osiek * Płużnica Wielka * Rozmierka * Rozmierz * Rożniątów * Sucha * Szczepanek * Szymiszów * Warmątowice == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Opolen voivodikunnan kunnat
Yangin–Millsin teoria

Yangin-Millsin teoria on fysiikassa mittakenttäteoria, joka on yleistys James Clerk Maxwellin sähkömagnetismin teoriasta. Yangin-Millsin teoria antaa pohjan hiukkasfysiikan standardimallille. Teoriaa voidaan käyttää heikon ja vahvan vuorovaikutuksen kuvaamiseen. Se on nimetty Chen-Ning Yangin ja Robert Millsin mukaan. Vaikka Yangin-Millsin teoria antaakin tarkkoja ja hyödyllisiä tuloksia, jotka vastaavat fysiikan havaintoja, sen matemaattista pohjaa ei ole onnistuttu luomaan täysin pitävästi. Yangin-Millsin teorian olemassaolon ja niin sanotun massavälin todistaminen onkin yksi Clay-instituutin miljoonan Yhdysvaltain dollarin arvoisista Millennium-ongelmista. == Lähteet == Luokka:Sähkömagnetismi
Palvalahti

Palvalahti on järvi Varkauden kaakkoisosassa Pohjois-Savossa. Sen pinta-ala on 3,8 neliökilometriä. Etäisyys Varkauden keskustasta on 28 kilometriä itäkaakkoon.Palvalahti. Järviwiki. Viitattu 18.1.2022. == Maantiede == Palvalahden pituus kaakosta luoteeseen on 4,8 kilometriä. Järven pohjoisosan muodostaa Pieni Palvalahti ja länsiosan Lipakonlahti. Ketveleenniemi jakaa järven eteläosan kahtia. Noin viidennes Palvalahdesta on vähintään 10 metriä syvä, syvin kohta sijaitsee järven kaakkoisosassa. Pienen Palvalahden keskiosa on melko syvä, Lipakonlahti on puolestaan matala. Palvalahden laajin saari on noin kaksihehtaarinen Kantturasaari Lipakonlahtea ja Pientä Palvalahtea erottavan Jaakkolanniemen etelärannan tuntumassa. Kantturasaaren eteläpuolella on Tetriluodot. Järvessä sijaitsee useita saaria, joilla ei ole karttanimeä. Palvalahteen virtaa laskuojia läheisiltä lammilta ja suoalueilta. Lipakonlahden länsiosasta laskee lyhyt laskuoja Haukiveteen. Palvalahden itäpuolella sijaitsee Haukiveteen kuuluva Viljolahti. Palvalahden rannoilla on pientaloja ja peltotilkkuja. Palvalahden vesitilavuus on 23 473 000 kuutiometriä. Palvalahti (04.652.1.003) kuuluu Haukiveden lähialueeseen (04.211), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Haukiveden alue (04.21) ja ensimmäinen Haukiveden–Kallaveden alue (04.2). Palvalahti on toiseksi laajin Haukiveden lähialueen 128:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajin on Haukivesi ja kolmanneksi laajin on Kosulanlampi, jonka pinta-ala on noin 1,1 neliökilometriä.Haukiveden lähialue (04.211). Järviwiki. Viitattu 18.1.2022. == Lähteet == Luokka:Varkauden järvet Luokka:Haukiveden–Kallaveden alue
Ingela Forsman

Ingela "Pling" Forsman (s. 26. elokuuta 1950 Tukholma) on ruotsalainen muusikko. Hän on toiminut laulajana, musiikkituottajana ja sanoittajana. Forsman on tekstittänyt lukuisia Lasse Holmin sävellyksiä ja tehnyt yhteistyötä myös Agnetha Fältskogin kanssa. == Ura == Forsman aloitti uransa Bambi-yhtyeessä 1960-luvulla. Sen jälkeen hän toimi soololaulajana ja musiikkituottajana, kunnes keskittyi alati enemmän laulujen sanoittamiseen. Forsmanin ensimmäinen sanoitus oli "Minns dej som du var". Tuonnempana hän on sanoittanut muun muassa Melodifestivalen-kilpailussa esitetyt kappaleet "Men natten är vår" (1981), "Bra vibrationer" (1985), "Nattens drottning" (1989), "Se på mig" (1995), "När jag tänker på imorgon" (2000), "Min kärlek" (2004) ja "Den du är" (2021). Forsmanin muita sanoituksia ovat esimerkiksi "När du tar mej i din famn" (1979), "Håll om mig" (2005) ja "Jag ljuger så bra" (2006). Forsman on sanoittanut niin ikään useita Carola Häggkvistin tulkitsemia kappaleita, kuten "Det regnar i Stockholm", "Tokyo" ja "Tommy tycker om mej". == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset laulajat Luokka:Ruotsalaiset sanoittajat Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Timimoun

Timimoun () on kunta sekä Timimounin maakunnan ja piirikunnan keskus Algeriassa. Se sijaitsee Gouraran keidasalueella 1 200 kilometriä Algerista etelään. Kunnassa on 33 100 asukasta (vuonna 2008, väestönlaskenta). Timimoun on Gouraran keidasalueen historiallinen keskus. Sen ensimmäiset asukkaat olivat mustia afrikkalaisia, jotka joutuivat 300–400-luvuilla alueelle asettuneiden zenata-berberien alaisuuteen. Keitailla asui myös juutalaisia ja 1100-luvulta lähtien arabeja. Timimoun oli tärkeä kauppapaikka, joka tuotti taateleita ja puutarhaviljelyn tuotteita. Sen kautta kulkivat myös pohjoiseen matkanneet orjakaravaanit. Ranskan siirtomaa-aikana Timimouniin asettui paimentolaisia, jotka ottivat kaupankäynnin haltuunsa. 1950-luvulla Gouraran asukkaista 28,8 % oli berbereitä, 24,7 % arabeja ja 46,5 % haratineja. Elämän keitaalla mahdollistaa pohjavesi, jota on hyödynnetty perinteisen foggara- keinokastelujärjestelmän avulla. Timimounin keitaalle on kaivettu 2 329 kaivoa ja noin 50 kilometriä kastelukanavaa. Järjestelmän toiminnasta ja puutarhaviljelystä vastasivat alistetut haratinit, kun taas maanomistajat nauttivat heidän töidensä tuloksista. Berberit ja haratinit asuivat ksar- nimellä kutsutussa linnoituksessa ja arabit sen ulkopuolelle syntyneessä kylässä. Vuonna 1954 Timimounissa oli 3 000 asukasta. Sen väestö kasvoi 1960–1980-luvuilla nopeasti korkean syntyvyyden, paimentolaisten paikalleen asettumisen ja muualta suuntautuneen muuttoliikkeen seurauksena. Sittemmin kasvu on tasaantunut. Kaksi kolmasosaa kunnan väestöstä asuu keskustaajamassa. Timimounista tuli vuonna 1974 Adrarin maakuntaan kuuluneen piirikunnan eli daïran ja vuonna 2019 oman maakunnan keskus. Maatalouden merkitys on viime vuosikymmeninä vähentynyt, ja suurin osa työvoimasta saa elantonsa voimakkaasti kasvaneista hallinnosta ja palveluista. Nykyaikainen taajama on laajentunut Adrariin, Béchariin ja El-Goléaan johtavien pääteiden varsille, mutta myös vanha ksar on säilynyt elinvoimaisena. Timimounin palmutarhat ja puutarhaviljelmät kärsivät pohjaveden pinnan alenemisesta, suolatasangon eli sebkhan laajentumisesta ja huolenpidon puutteesta. Foggara-järjestelmä on vähitellen rappeutunut, ja sitä hoitavat köyhät haratinit siirtyvät mielummin palkkatöihin tai muuttavat muihin kaupunkeihin. Timimounin tulevaisuudelle tärkeää on kulttuuri- ja luontomatkailu, joka auttaa ylläpitämään myös keidasalueen identiteettiä. Toisen kehitysnäkymän avaa 2000-luvun alussa aloitettu öljy- ja kaasuesiintymien hyödyntäminen. ==Lähteet== Luokka:Algerian kaupungit
Haakon Pedersen

Haakon Pedersen (1959 Horten, Norja – 7. tammikuuta 2023 Karlstad, RuotsiRatsit.se: Haakon Pedersen) oli norjalainen kevyen musiikin laulaja. == Ura == Pedersen muutti kotikaupungistaan Hortenista Ruotsin Karlstadiin 1980. Hän liittyi jazzrock-yhtye Mantraan, joka ehti tehdä yhden studioalbumin ennen hajoamistaan. Pedersen opiskeli klassista musiikkia, mutta hänen suurin kiinnostuksensa oli amerikkalaisvaikutteinen pop. Pedersen osallistui Melodifestivalen-kilpailuun vuosina 1988 ja 1989. Ensimmäisellä kerralla hän sijoittui neljänneksi kappaleella "Bang, en explosion" ja toisella kerralla hän sijoittui viidenneksi kappaleella "Nattens drottning", joka on duetto oopperalaulaja Elisabeth Bergin kanssa. Vuonna 1989 julkaistiin Pedersenin studioalbumi Nattens drottning. Pedersenin tulkitsemia musiikkikappaleita ovat "Nattens drottningin" ohella muun muassa "Inget stoppar oss nu", "Mina minnens stad" ja "Ringar på vatten". Ne on säveltänyt Lasse Holm ja sanoittanut Ingela Forsman. Pedersen työskenteli myös musiikinopettajana. == Lähteet == Luokka:Norjalaiset poplaulajat Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Elisabeth Berg

Elisabeth Berg (s. 1964 Luulaja, Ruotsi) on ruotsalainen ooppera- ja konserttilaulaja. Hänen äänialansa on sopraano. Berg opiskeli säveltaiteita Tukholmassa, minne hän myös asettui. Hänen varhaisia tehtäviään on yksi päärooleista oopperassa Fantomen på operan vuonna 1989. Klassisen oopperan ohella Berg on esittänyt pop-oopperaa. Vuonna 1989 hän osallistui Melodifestivalen-kilpailuun Haakon Pedersenin kanssa kappaleella "Nattens drottning". == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Operabase: Elisabeth Berg Luokka:Ruotsalaiset oopperalaulajat Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ala-Mielunjärvi

Ala-Mielunjärvi ( ) on Venäjällä Karjalan tasavallan Suojärven piirissä Loimolan kunnassa sijaitseva järvi, jonka laskujoki Sytiviermänjoki laskee Korpijärveen. == Maantietoa == Ala-Mielunjärvi on 2,3 kilometriä pitkä ja 900 metriä leveä. Sen pinta-ala on 1,00 neliökilometriä . Järvellä on selkeä järvenselkä, mutta pohjoisosassa se kapenee lähes kilometrin mittaiseksi ja 100–350 metriä leveäksi lahdeksi. Järvi on metsämaiden ympäröimä paitsi järven koillispuolella, jossa aukeaa puuton avosuo. Järvessä on ainakin yksi saari, joka sijaitsee sen eteläosassa. Satelliittivalokuvassa erottuu viisi muutakin saarta, jotka voivat olla luotoja. Järven ympäristö vaikutta autiolta ja ainoat tiet kiertävät järven kauempaa. == Vesistösuhteita == Ala-Mielunjärvi kuuluu Nevan vesistöalueessa Laatokan valuma-alueen Jänisjoen vesistöalueeseen, jonka Juuvanjoen valuma-alueella ja Korpijärven alueella se sijaitsee. Kummatkin vesistöalueet päätyvät Jänisjokeen, joka virtaa Jänisjärven läpi laskien lopulta Laatokkaan, jonka laskujoki Neva laskee Pietarissa Itämeren Suomenlahteen. Järven eteläpäähän laskee Ylä-Mielunjärveen kautta virtaava Sytiviermänjoki, joka jatkaa pohjoispäässä kapenevan lahden päästä länteen päin laskien Suomen puolella Korpijärveen. Joen luusuaan yhtyy koillisesta tuleva Mutasen lasku-uoma. == Lähteitä == === Huomioita === === Viitteet === Luokka:Karjalan tasavallan järvet Luokka:Sytiviermänjoen valuma- alue Luokka:Suojärven piiri Luokka:Luovutettujen alueiden järvet
Ylä-Mielunjärvi

Ylä-Mielunjärvi ( ) on Venäjällä Karjalan tasavallan Suojärven piirissä Loimolan kunnassa sijaitseva järvi, jonka laskujoki Sytiviermänjoki laskee Ala-Mielunjärveen. == Maantietoa == Ylä-Mielunjärvi on 2,4 kilometriä pitkä, 1,3 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 1,48 neliökilometriä (joskus ilmoitetaan 1,6 km² ). Järvenselkä on avoin, mutta pohjoisessa siihen työntyy leveä niemi, jonka molemmilla puolille jää lahdet. Järven lähiympäristö on metsämaata, mutta pohjoisen rannat ovat paikoin avosuota. Järvessä vaikuttaa satelliittivalokuvissa olevan vain yksi matala saari. Suomen puolelta ja Korpijärven kautta tulee yhtenäinen harjujakso, joka ohittaa järven sen lounaispuolelta ja viistää järven etelärantaa. Järven ympäristö vaikuttaa autiolta eikä järven lähelle tule tietä. == Vesistösuhteita == Ylä-Mielunjärvi kuuluu Nevan vesistöalueessa Laatokan valuma-alueen Jänisjoen vesistöalueeseen, jonka Juuvanjoen valuma-alueella ja Korpijärven alueella se sijaitsee. Kummatkin vesistöalueet päätyvät Jänisjokeen, joka virtaa Jänisjärven läpi laskien lopulta Laatokkaan, jonka laskujoki Neva laskee Pietarissa Itämeren Suomenlahteen. Järven itäosan lahteen laskee Sytiviermänjoen yläjuoksun osuus ja toinen lyhyempi suopuro. Myös järven eteläpäähän laskee lyhyt metsäpuro. Järven pohjoispäästä jatkaa Sytiviermänjoki eteenpäin laskien Ala-Mielunjärveen ja siitä eteenpäin Suomen puolelle Korpijärveen. Järven valuma-alueen pinta-alaksi on ilmoitettu 134 km² . == Lähteitä == === Huomioita === === Viitteet === Luokka:Karjalan tasavallan järvet Luokka:Sytiviermänjoen valuma-alue Luokka:Suojärven piiri Luokka:Luovutettujen alueiden järvet
Palacio de las Garzas

Palacio de las Garzas on Panaman presidentin virka-asunto. Rakennus on peräisin vuodelta 1673, mutta siihen on tehty myöhemmin huomattavia muutoksia. Palatsi on toiminut lähes kaikkien Panaman presidenttien virka-asuntona sitten maan itsenäisyyden vuonna 1903. ==Historia== Palacio de las Garzas rakennettiin alkujaan vuonna 1673, jolloin se oli Panaman espanjalaisen kuvernöörin asunto. Rakennuksessa oli myös varastotiloja, viininvalmistamo, tulli ja kansallispankin päätoimisto. Panama itsenäistyi vuonna 1903. Palacio de las Garzas on siitä lähtien toiminut miltei kaikkien Panaman presidenttien virka-asuntona. Presidenteistä vain muutamat, kuten Martin Torrijos ja Ernesto Pérez Balladares käyttivät muita virka-asuntoja. Palatsin nimi tarkoittaa suomeksi vapaasti kääntäen haikaroiden palatsia. Nimi juontuu vuodesta 1922, jolloin presidentti Belisario Porrasin virkakaudella palatsille vapautettiin haikaroita koristamaan sen andalusialaista sisäpihaa. Rakennusta on kunnostettu ja muunneltu useita kertoja sen rakentamisen jälkeen. 1920-luvulla palatsiin rakennettiin sen 2. ja 3. kerros. Kun Yhdysvaltain poliosta kärsinyt presidentti Franklin D. Roosevelt vieraili Panamassa vuonna 1934 rakennukseen lisättiin myös hissi Rooseveltin tarpeita varten. ==Kuvia== Tiedosto:Salon tamarindos 2.JPG|Sali. Tiedosto:PALACIO PRESIDENCIAL.jpg|Sisätiloja. Tiedosto:Palacio de las garzas.jpg|Haikara palatsilla. Tiedosto:Joe Biden visit to Panama, March 2013 02.jpg|Tuolloinen Yhdysvaltain varapresidentti Joe Biden vierailulla vuonna 2013. ==Lähteet== Luokka:Virka-asunnot Luokka:Panaman rakennukset ja rakennelmat
Aloxe-Corton

Aloxe-Corton on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche- Comtén alueella. Se sijaitsee noin 5 kilometriä Beaunen kaupungista pohjoiseen. Kunnan keskustassa oleva uusromaanisen Saint Médardin kirkko on rakennettu vuonna 1890. Kirkon alttaritaulu on vuodelta 1470. Kunnan alueella on kolme linnaa, joista huomattavin on Château de Corton André. Linnan tunnusmerkki on näyttävä lasitetusta kattotiilestä valmistettu katto. Linna on huomattava viinitila. ==Viinintuotanto== Kunta sijaitsee Côte de Beaunen viinintuotantoalueella, ja siellä tuotetut viinit saavat käyttää Aloxe-Corton (AOC) laatumerkintää. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Côte-d’Orin kunnat