EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Kytäjän rautatieasema

Kytäjän rautatieasema (lyh. Kt) oli Hyvinkään Kytäjän kylässä sijainnut Hyvinkää–Karkkila-rautatien asema. Asema palveli Kytäjän kartanoa ja Kytäjän kylän asukkaita. Asema sijaitsi noin 11 kilometriä Hyvinkään kantakaupungista länteen. Rautatieaseman rakennus valmistui vuonna 1906 ja se on yhä olemassa. Kytäjän asema jäi pois käytöstä toukokuussa 1961, ja vuonna 1967 Hyvinkää–Karkkila-rata purettiin. ==Lähteet== Luokka:Uudenmaan lakkautetut rautatieliikennepaikat Luokka:Hyvinkään rautatieliikennepaikat Luokka:Kytäjä
Folk (albumi)

Folk on räppäri Jesse Markinin esikoisalbumi, joka julkaistiin toukokuussa 2019. Englanninkielinen albumi on sekoitus hiphopia, elektroa sekä indietä. Albumi sai nimekseen monivivahteisen sanan ”folk”, jonka merkitystä Markin pohtii eri kappaleissa. Folk nousi julkaisuviikollaan Suomen virallisen albumilistan 24:nneksi ja fyysisen albumilistan seitsemänneksi. Emma-gaalassa 2020 Markin voitti albumillaan sekä vuoden tulokkaan että kritiikoiden valinta -palkinnon. Muutama päivä Emma-gaalan jälkeen Markin palkittiin vuoden 2019 merkittävimpänä artistina Femmagaalassa, joka on vaihtoehto Emma-gaalalle, ja onkin harvinaista, että artisti onnistuu saamaan samalla levyllä palkinnon molemmissa gaaloissa. Albumia työstettiin kaiken kaikkiaan neljä vuotta. Markinin debyyttijulkaisu sooloartistina oli toukokuussa 2018 julkaistu tuplasingle, joka sisälsi kappaleet ”Blood” ja ”Will Shoot”. ”Blood”-kappaleen musiikkivideo palkittiin parhaasta kuvauksesta Oulun musiikkivideofestivaaleilla elokuussa 2018. Huhtikuussa 2020 Jesse Markin ja tuottaja Totte Rautiainen saivat Teosto-palkinnon albumin sävellyksistä ja sanoituksista. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # == Arvosteluja == * Soundi: * Helsingin Sanomat: == Lähteet == Luokka:Vuoden 2019 esikoisalbumit
Henrik August Vilhelm Spåre

Henrik August Vilhelm Spåre (26. joulukuuta 1845 Hämeenlinna – 4. elokuuta 1909 Pirkkala) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri. (Viitattu 25.4.2020) Spåren vanhemmat olivat varatuomari Carl Wilhelm Spåre ja Augusta Elisabet Rosalie von Knorring ja puoliso vuodesta 1875 Zenobia Derevjagina. Spåre tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1858 ja määrättiin sieltä vuonna 1865 valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen Henkivartioväen Volynian rykmenttiin Puolaan. Hänet ylennettiin aliluutnantiksi 1866 ja luutnantiksi 1869. Spåre suoritti Nikolain yleisesikunta-akatemian kurssin Pietarissa 1871–1874. Vuonna 1876 hänet määrättiin kertaajaksi Konstantinin sotakouluun Pietariin. Alikapteeniksi Spåre ylennettiin 1876 ja määrättiin sotakoulussa komppaniaupseeriksi ja opettajaksi. Kapteeniksi hän yleni 1878. Vuonna 1881 Spåre määrättiin kertaajaksi ja sotatieteiden ensimmäiseksi opettajaksi Haminan kadettikouluun. Heinäkuussa 1884 hänet ylennettiin everstiluutnantiksi ja vakinaistettiin topografian opettajaksi. Everstiksi Spåre ylennettiin syyskuussa 1884 ja kenraalimajuriksi vuonna 1903, jolloin hänet asetettiin lakkautuspalkalle. Eron sotapalveluksesta Spåre sai marraskuussa 1903. Vuonna 1891 Spåre laati kadettikoulua varten topografian oppikirjan Kurs i militär topografi för Finska Kadettkåren. Hän toimi 1887–1902 Haminan kansakoululautakunnan puheenjohtajana, Haminan kaupungin kaupunginvaltuutettuna ja Haminan Säästöpankin johtokunnan jäsenenä. Eläkkeellä ollessaan hän opetti venäjää Haminan ruotsalaisessa yhteiskoulussa 1903–1906. ==Lähteet== Luokka: Suomalaiset kenraalit Luokka: Suomalaiset tietokirjailijat Luokka: Suomalaiset opettajat Luokka: Haminan kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1845 syntyneet Luokka:Vuonna 1909 kuolleet
Stephanie Fruhwirt

Stephanie ”Steffi” Fruhwirt (s. 22. kesäkuuta 1980 Wolfratshausen) on saksalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelasi Saksan naisten jääkiekkomaajoukkueessa Salt Lake Cityn talviolympialaisten 2002 naisten jääkiekkoturnauksessa sekä Torinon talviolympialaisten 2006 naisten turnauksessa. Seuratasolla Fruhwirt edusti Saksan naisten pääsarjatason SV Kornwestheimia sekä OSC Eisladies Berliniä. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mekanismi (tekniikka)

Mekanismi on toistensa suhteen liikkuvien osien yhdistelmä, joka saa aikaan tai välittää liikkeen, esimerkiksi pihtien tai vivun mekanismi. Pantografin mekanismi mahdollistaa piirroksien tai karttojen kopioimisen muuttaen samalla mittakaavaa. ==Katso myös== *Hammaspyörä *Joustava mekanismi Luokka:Tekniikka
Yu Yang

Yu Yang (, s. 7. huhtikuuta 1986 Haicheng) on kiinalainen kilpauransa lopettanut sulkapalloilija ja olympiavoittaja. Yu kilpaili urallaan kolmissa olympialaisissa. Ensimmäisen kerran hän oli mukana Pekingin olympialaisissa, joissa hän pelasi naisten nelinpelissä ja sekanelinpelissä. Nelinpeliin hän osallistui Du Jingin parina. He voittivat ensimmäisellä kierroksella eteläkorealaiset Ha Jung-eunin ja Kim Min-jungin ja puolivälierissä japanilaiset Kumiko Oguran ja Reiko Shiota. Välierissä he kohtasivat toisen kiinalaisparin Zhang Yawen-Wei Yilin. Yu ja Du voittivat ottelun erin 2–0. Loppuottelussa he kohtasivat eteläkorealaiset Lee Kyung-wonin ja Lee Hyo-jung. Kiinalaispari voitti ottelun erin 2–0. Sekanelinpeliin hän osallistui He Hanbinin parina. Ensimmäisellä kierroksella he voittivat brittiläisparin Anthony Clark-Donna Kelloggin. Puolivälierssä Yu ja He voittivat puolalaiset Robert Mateusiakin ja Nadieżda Kostiuczyk. Välierissä indonesialaiset Nova Widianto ja Lilyana Natsir olivat parempia erin 2–1. Pronssiottelussa kiinalaispari voitti Flandy Limpelen ja Vita Marissan. Lontoon olympialaisissa hän pelasi naisten nelinpelissä Wang Xiaolin parina. He voittivat alun perin alkulohkossaan kaksi ottelua, mutta heidät hylättiin yhdessä kolmen muun parin kanssa epäurheilijamaisesta käytöksestä: parit eivät yrittäneet tosissaan voittaa otteluitaan. Hylkäämisen jälkeen Yu ilmoitti lopettavansa kilpailu- uransa. Yu kuitenkin palasi pelaamaan samana vuonna, kun hän osallistui Kiinan avoimeen turnaukseen marraskuussa. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 Yu pelasi naisten nelinpelissä Tang Yuantingin parina. He voittivat alkulohkossaan saksalaiset Johanna Goliszewskin ja Carla Nelten sekä bulgarialaiset Gabriela Stoevan ja Stefani Stoevan, mutta hävisivät eteläkorealaisille Chang Ye-nalle ja Lee So-heelle. Puolivälierissä Yu ja Tang voittivat indonesialaisparin Nitya Krishinda Maheswari-Greysia Poliin, mutta hävisivät välierissä tanskalaisille Christinna Pedersenille ja Kamilla Rytter Juhlille. Pronssiottelussa eteläkorealaiset Jung Kyung-eun ja Shin Seung-chan olivat eteläkorealaisia parempia. Yu on myös kolminkertainen maailmanmestari: hän on voittanut MM-kultaa naisten nelinpelissä vuosina 2010, 2011 ja 2013. MM-hopeaa naisten nelinpelistä hänellä on vuodelta 2014 ja MM-pronssia 2006 ja 2009. Hänellä on lisäksi MM-hopeaa vuodelta 2010 sekanelinpelistä. Hän on myös nelinkertainen Aasian-mestari. Hänellä on yhteensä yhdeksän mitalia Aasian- mestaruuskilpailuista. Yu oli urallaan useasti BWF:n naisten nelinpelirankingin ykkönen. Yu lopetti kilpauransa Rio de Janeiron olympialaisten jälkeen. ==Lähteet== Luokka:Kiinalaiset sulkapalloilijat Luokka:Kiinalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bernt Fredrik Ulrik Stackelberg

Bernt Fredrik Ulrik Stackelberg (8. marraskuuta 1782 Artjärvi – 1824 Ostrogožsk, Voronežin kuvernementti, Venäjä) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri ja vapaaherra. (Viitattu 25.4.2020) Stackelbergin vanhemmat olivat majuri, tilanomistaja, käskynhaltija, vapaaherra Berndt Magnus Stackelberg ja Ottiliana Ulrika de Geer af Tervik ja puolisot vuodesta 1805 hovineiti, vapaaherratar Fredrika Sofia Carolina von Kaulbars (k. 1806), 1810–1811 (avioero) Margareta Elisabet Heintzius ja sitten kreivitär Eveline Kempski von Rakoczin. Stackelberg opiskeli Haapaniemen sotakoulussa 1797–1801. Jo vuonna 1800 hänet ylennettiin kornetiksi Henkivartioväen kevyeen rakuunarykmenttiin, jossa hän yleni luutnantiksi 1805. Stackelberg erosi rykmentin palveluksesta tammikuun alussa 1808, mutta tuli Suomen sodan alettua eversti C.A. Adlercreutzin ylimääräiseksi prikaatinadjutantiksi Suomeen sijoitetun kenttäarmeijan 2. prikaatiin. Hän joutui venäläisten sotavangiksi Hatanpään kartanossa Messukylässä maaliskuussa 1808, mutta astui seuraavana vuonna Venäjän keisarillisen armeijan palvelukseen. Stackelberg ylennettiin everstiksi Liettuan ulaanirykmentissä, jonka mukana hän taisteli Napoleonin vastaisissa sodissa 1812–1814. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi 1820 ja määrättiin ratsuväkiprikaatin komentajaksi, missä tehtävässä palveli kuolemaansa saakka. Stackelberg-suku merkittiin Suomen ritarihuoneeseen tammikuussa 1818 vapaaherrallisena sukuna numero 10. Kenraali Stackelberg omisti Ratulan allodiaalisäterin Artjärvellä 1807–1811. ==Lähteet== Luokka: Suomalaiset kenraalit Luokka: Suomalaiset aateliset Luokka:Vuonna 1782 syntyneet Luokka:Vuonna 1824 kuolleet
Julius Ferdinand Starck

Julius Ferdinand Starck (11. heinäkuuta 1829 Tammisaari – 23. tammikuuta 1880 San Remo, Italia) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri. (Viitattu 25.4.2020) Starckin vanhemmat olivat kauppias Gustaf Adolf Stark ja Margareta Elisabet Bäcker ja puoliso Maria Pavlovna Ivonova. Starck tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1844 ja määrättiin sieltä 1850 valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen Henkivartioväen Paavalin rykmenttiin. Hänet ylennettiin aliluutnantiksi ja luutnantiksi 1854 ja alikapteeniksi 1860. Vuoden 1865 alussa Starck siirrettiin Venäjän armeijan intendenttihallinnon palvelukseen everstiluutnanttina. Everstiksi hän yleni vielä samana vuonna. Starck palveli 1860-luvun lopulta 1870-luvun lopulle Venäjän armeijan pääintendentuurin 6. luokan virkamiehenä. Eron sotapalveluksesta hän sai kenraalimajurina vuonna 1879. ==Lähteet== Luokka: Suomalaiset kenraalit Luokka:Vuonna 1829 syntyneet Luokka:Vuonna 1880 kuolleet
Lee Kyung-won

Lee Kyung-won (, s. 21. tammikuuta 1980 Andong) on eteläkorealainen kilpauransa lopettanut sulkapalloilija ja olympiamitalisti. Lee osallistui urallaan kolmasti olympialaisiin. Ensimmäisen kerran hän oli mukana Sydneyn olympialaisissa 2000 kaksinpelissä. Hänen ei tarvinnut osallistua ensimmäiselle kierrokselle. Toisella kierroksella hän voitti ukrainalaisen Elena Nozdranin, mutta kolmannella kierroksella taiwanilainen Huang Chia-chi voitti Leen erin 2–1. Ateenan olympialaisissa 2004 hän pelasi Ra Kyung-minin parina. He aloittivat toisella kierroksella, jolla he voittivat tanskalaiset Pernille Harderin ja Mette Schjoldagerin. Välierissä Lee ja Ra voittivat alankomaalaiset Mia Audinan ja Lotte Jonathansin. Välierissä kiinalaispari Yang Wei-Zhang Jiewen oli parempi erin 2–0. Pronssiottelussa eteläkorealaiset voittivat kiinalaiset Wei Yilin ja Zhao Tingtingin. Pekingin olympialaisissa 2008 Lee pelasi naisten nelinpelissä Lee Hyo-jungin parina. He voittivat ensimmäisellä kierroksella malesialaiset Wong Pei Ttyn ja Chin Eei Huin. Puolivälierissä Lee ja Lee voittivat singaporelaiset Jiang Yanmein ja Li Yujian. Välierissä he kohtasivat japanilaisparin Miyuki Maeda-Satoko Suetsunan. Eteläkorealaiset voittivat ottelun erin 2–0. Loppuottelussa kiinalaiset Du Jing ja Yu Yang olivat parempia erin 2–0. Lee saavutti urallaan kaksi maailmanmestaruuspronssia: nämä ovat nelinpelistä vuosilta 2001 ja 2005. Hänellä on myös uraltaan seitsemän mitalia Aasian-mestaruuskilpailuista, joista kolme kultaisia. ==Lähteet== Luokka:Eteläkorealaiset sulkapalloilijat Luokka:Eteläkorealaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lidija Veselitskaja

Lidija Ivanovna Veselitskaja (ven. Ли́дия Ива́новна Весели́тская; 5. maaliskuuta 1857 Jegorjevsk, Venäjän keisarikunta – 23. maaliskuuta 1936 Tsarskoje Selossa, Neuvostoliitto) oli venäläinen kirjailija ja kääntäjä. Hän on paremmin tunnettu taiteilijanimillä V. Mikulitš (ven. В. Микулич) sekä L. Tšernavina (ven. Л. Чернавина), ja tuli kuuluisaksi ”Mimotska”-trilogiastaan. Veselitskaja syntyi vuonna 1857 Jegorjevskissa. Vuonna 1874 hän valmistui Pavlovskin naisinstituutissa opettajaksi ja vuonna 1876 suoritti korkeamman asteen opettajakurssit Pietarissa, mutta pian kieltäytyi kyseisestä urasta ja ryhtyi kirjailijaksi. Hän julkaisi satuja ja novelleja erilaisissa lastenlehdissä. Varsinaisen kirjailijan uran Veselitskaja aloitti vuonna 1883 julkaistuaan muun muassa ensimmäisen osan ”Mimotska”-trilogiastaan ”Vestnik Evropy” -lehdessä. Suuri menestys oli trilogian toinen osa, joka ilmestyi samassa lehdessä vuonna 1891. Tuolloin kaksi julkaistua trilogian osaa olivat käännetty saksaksi, ranskaksi, englanniksi, puolaksi, ruotsiksi ja tanskaksi. Vuonna 1893 julkaistu trilogian kolmas osa oli sen sijaan paljon vähemmän suosittu ja jäi melko huomaamattomaksi. ”Mimotska”-trilogiansa lisäksi Veselitskaja kirjoitti paljon etuoikeutettujen luokkien elämästä sekä vähävaraisen väestön ja työväen ongelmista. Veselitskaja on myös tunnettu kääntäjä. Hän käänsi venäjäksi Alphonse Daudet’n, Victor Hugon, Charles Nodierin, Adam Mickiewiczin ja Friedrich Schillerin teoksia. Käännöksistään hän loppujen lopuksi teki kokoelmateoksen vuonna 1899. Elämänsä loppupuolella Veselitskaja asui köyhyydessä Tsarskoje Selossa, missä toimi musiikinopettajana lastenkodissa. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Русские писатели. 1800—1917. Биографический словарь. М—П / Главный ред. П.А. Николаев. — М.: Большая российская энциклопедия, 1999. — Т. 4. — 704 с. — 50 000 экз. — ISBN 5-85270-256-0. Luokka:Venäläiset aateliset Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Venäläiset kääntäjät Luokka:Vuonna 1857 syntyneet Luokka:Vuonna 1936 kuolleet
Pauliina Suominen

Pauliina Suominen (s. 1991) on suomalainen näyttelijä, joka näytteli Siirin roolissa televisiosarjassa #lovemilla ja siitä tehdyssä elokuvassa Lovemilla. Suominen on opiskellut viestintää Helsingin yliopistossa ja hän on toiminut Ylioppilaslehti Ainon päätoimittajana. Suominen on vieraillut Turun Kaupunginteatterissa vuosina 2011 ja 2016. == Filmografia == === Elokuvat === Vuosi Elokuva Rooli 2015 Lovemilla Siiri === Televisiosarjat === Vuosi Sarja Rooli 2013–2014 #lovemilla Siiri == Lähteet == Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1991 syntyneet
Kissing Strangers

Kissing Strangers on yhdysvaltalaisyhtye DNCEn kappale, jolla vierailee myös yhdysvaltalaisräppäri Nicki Minaj. Sen julkaisi Republic Records yhtyeen omaa nimeä kantavan studioalbumin Jumbo Edition painokselta 14. huhtikuuta 2017. Kappaleen ovat sanoittaneet Minaj, Justin Tranter, Robin Fredriksson sekä Mattias Larsson, joista kaksi viimeisintä myös tuotti sen. Kappaleelle on toteutettu myös Marc Klasfeldin ohjaama musiikkivideo, joka julkaistiin DNCEn YouTube-kanavalla 12. toukokuuta 2017. Videolla nähdään DNCEn jäsenet järjestämässä kotibileet, joihin liittyy videon aikana mukaan myös Minaj. Kappale ei ole menestynyt kaupallisesti kovin hyvin, sen päästyä singlelistan viidenkymmenen parhaan joukkoon vain Argentiinassa, Italiassa ja Venezuelassa. "Kissing Strangers" on esitetty ensimmäisen kerran livenä New Yorkissa 8. toukokuuta 2017 järjestetyssä GLAAD Media Awardsissa. Sen jälkeen se on esitetty muun muassa Yhdysvaltain The Voicessa 16. toukokuuta 2017. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2017 kappaleet Luokka:Yhdysvaltalaiset musiikkikappaleet Luokka:Nicki Minajin kappaleet
Thief of Thieves

Thief of Thieves: Season One on suomalaisen Rival Gamesin kehittämä ja vuonna 2018 julkaisema seikkailu-hiiviskelypeli. Se pohjautuu Robert Kirkmanin samannimiseen sarjakuvaan. Peli julkistettiin kesällä 2017 ja julkaistiin 16. heinäkuuta 2018. == Vastaanotto == Peli sai kriitikoilta ristiriitaisen vastaanoton. Rock, Paper, Shotgun -lehden Alec Meer kuvasi peliä ulkoasultaan ja tyyliltään kauniiksi mutta pelattavuudeltaan surkeaksi. Mikrobitti-lehden Mia Meri kuvasi peliä tunnelmalliseksi ja potentiaaliseksi mutta keskeneräiseksi ja epäloogiseksi. == Lähteet == Luokka:Suomessa kehitetyt videopelit Luokka:Vuoden 2018 videopelit Luokka:Hiiviskelypelit Luokka:Windows-pelit Luokka:Xbox One -pelit Luokka:Nintendo Switch -pelit
DNCE

DNCE on yhdysvaltalainen tanssirock-yhtye. Sen jäseniin kuuluvat laulaja Joe Jonas, rumpali Jack Lawless, basisti-kosketinsoittaja Cole Whittle sekä kitaristi JinJoo Lee. Yhtyeellä on levytyssopimus Republic Recordsin kanssa, joka julkaisi heidän debyyttisinglensä ”Cake by the Ocean” syyskuussa 2015. Kappale pääsi lukuisten singlelistojen kymmenen parhaan joukkoon, mukaan lukien Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listalla, jossa sen paras sijoitus oli sija 9. Heidän debyytti EP-levy Swaay julkaistiin noin kuukausi debyyttisinglen julkaisun jälkeen. Yhtyeen nimeä kantava debyyttistudioalbumi julkaistiin puolestaan marraskuussa 2016. Yhtye on ollut ehdolla muun muassa vuoden 2016 Kid’s Choice Awardsissa kategoriassa ”Paras uusi artisti” sekä vuoden 2016 Radio Disney Music Awardsissa kategorioissa ”Paras karaokelaulu” ja ”Paras hymni”. Lisäksi he ovat voittaneet muun muassa MTV Video Music Awardin kategoriassa "Paras uusi artisti". DNCE on esiintynyt kiertueiden lisäksi muun muassa vuoden 2017 Fashion Meets Music Festivalilla. Yhtye jäi tauolle vuonna 2019 kun Joe Jonas sekä muut Jonas Brothers-yhtyeen jäsenet palasivat yhteen. ==Diskografia== ====Albumit==== * DNCE (18. marraskuuta 2016) Uudelleenjulkaisut * DNCE (Jumbo Edition) (8. marraskuuta 2017) ====EP- levyt==== * Swaay (23. lokakuuta 2015) * People to People (15. kesäkuuta 2018) ====Singlet==== Pääartistina * Cake by the Ocean (2015) * Toothbrush (2016) * Body Moves (2016) * Kissing Strangers (mukana Nicki Minaj) (2017) * Dance (2018) Vierailevana artistina * Rock Bottom (Hailee Steinfeld, mukana DNCE) (2016) * Da Ya Think I’m Sexy? (Remix) (Rob Stewart, mukana DNCE) (2017) * Hands Up (Merk & Kremont, mukana DNCE) (2018) Promosinglet * Blown (mukana Kent Jones) (2016) * Santa Claus Is Coming to Town (mukana Charlie Puth, Hailee Steinfeld, Daya, Fifth Harmony, Rita Ora, Tinashe, Sabrina Carpenter ja Jake Miller) (2016) * Good Day (End of the World Remix) (2017) ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset popyhtyeet
Chained to the Rhythm

Chained to the Rhythm on yhdysvaltalaisartisti Katy Perryn kappale, jolla vierailee myös jamaikalaislaulaja Skip Marley. Sen julkaisi Capitol Records Perryn viidennen, Witness-studioalbumin johdantosinglenä 10. helmikuuta 2017. Kappaleen ovat sanoittaneet Perry, Marley, Sia, Max Martin ja Ali Payami, joista kaksi viimeisintä myös tuottivat sen. "Chained to the Rhythm" on lajityypiltään pop, disko ja dancehall-kappale, jonka sanat kertovat yhteiskunnallisesta tietoisuudesta. Kappaleesta tuli kansainvälinen menestys, sen päästyä singlelistan kärkeen Latviassa ja Unkarissa sekä viiden parhaan joukkoon Australiassa, Britanniassa, Kanadassa, Ranskassa ja Yhdysvalloissa. Kappaleelle on toteutettu myös Matthew Cullenin ohjaama musiikkivideo, joka julkaistiin 21. helmikuuta 2017. Videolla nähdään Perry huvipuistossa nimeltään "Oblivia" ja se kuvattiin pääosin Six Flags Magic Mountainin huvipuistossa Santa Claritan Valenciassa Kaliforniassa. Video oli ehdolla kolmessa kategoriassa vuoden 2017 MTV Video Music Awardsissa. Perry ja Marley ovat esittäneet kappaleen livenä esimerkiksi vuoden 2017 Grammy- palkintogaalassa, vuoden 2017 Brit Awardsissa sekä saman vuoden iHeart Radio Music Awardsissa. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2017 kappaleet Luokka:Katy Perryn kappaleet
Milka Suonpää

Milka Suonpää on suomalainen näyttelijä, joka näytteli Millan roolissa televisiosarjassa #lovemilla ja siitä tehdyssä elokuvassa Lovemilla. == Filmografia == === Elokuvat === Vuosi Elokuva Rooli 2015 Lovemilla Milla === Televisiosarjat === Vuosi Sarja Rooli 2013–2014 #lovemilla Milla == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Syntymävuosi puuttuu
Nishio

Nishio () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Tōkain alueella Aichin prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin eteläosassa Tyynenmeren Mikawanlahden rannikolla. Kaupungin länsirajalla mereen laskee Yahagijoki, itäosat ovat vuoristoisia. Kaupunkiin kuuluu myös Mikawanlahden suurin saari Sakushima. Nishiossa on 172 114 asukasta (huhtikuussa 2020) ja sen pinta-ala on 161,22 neliökilometriä. Nishio kehittyi Edo-kaudella linnanaluskaupunkina Matsudaira-klaanin hallinnassa. Se tunnettiin yhtenä ”Mikawan kolmesta pääkaupungista” () yhdessä Okazakin ja Toyohashin kanssa. Heisakan alueelle syntyi Nishion vilkas ulkosatama. Tärkeitä elinkeinoja olivat aiemmin metallinvalu, puuvillan tuotanto ja siitä Meiji-kaudella syntynyt tekstiiliteollisuus. Nykyisin kaupungissa on autonosien valmistusta. Kaupungin pohjoisosissa viljellään teetä, josta tehdään matchaa; sen tuotantomäärät kuuluvat maan suurimpiin. Eteläosissa viljellään puuntaimia, rannikolla harjoitetaan vesiviljelyä. Japanin kunnallishallinnon perustamisen yhteydessä vuonna 1889 Nishiosta tehtiin maaseutukaupunki. Kaupunkioikeudet Nishiolle myönnettiin vuonna 1953. Kaupunki laajeni huomattavasti vuonna 2011, kun siihen liitettiin Hazun, Isshikin ja Kiran maaseutukaupungit. Nishion rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluvat esimerkiksi Kumaku-jinjan šintolainen pyhäkkö ja Konren-jin buddhalainen temppeli, jonka Mida-halli on valittu yhdeksi Japanin kansallisaarteista. Matkailijoita kaupunkiin houkuttelevat Mikawanlahden uimarannat ja Kira-onsenin kuuma lähde. Osa kaupungin rannikkoalueesta kuuluu Mikawanlahden puolikansallispuistoon. Nishiota palvelevat Nagoya-rautateiden Nishio-linja ja Gamagōri-linja. == Kuvia == Tiedosto:MT-Nishio Station-EastGate.jpg|Nishion rautatieasema Tiedosto:Nishio- Honmachi-1.jpg|Nishion keskustaa vuonna 1933 Tiedosto:Sakushima3.jpg|Rakennuksia Sakushimalla Tiedosto:KiraWaikikiBeach04.jpg|Waikiki-hiekkaranta Kirassa Tiedosto:一色大提灯祭り (愛知県西尾市一色町) - panoramio (12).jpg|Ōjōchin-festivaali == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Aichin prefektuurin kaupungit
Paljikit

Paljikit (Gymnocarpos) on kohokkikasvien (Caryophyllaceae) heimoon kuuluva pieni kasvisuku. Sukuun kuuluu 11 lajia . == Lajeja == * Gymnocarpos argenteus * Gymnocarpos bracteatus * Gymnocarpos decander (sisältää lajin Gymnocarpos salsoloides – kalliopaljikki) * Gymnocarpos decandrus * Gymnocarpos dhofarensis * Gymnocarpos kuriensis * Gymnocarpos mahranus * Gymnocarpos parvibractus * Gymnocarpos przewalskii * Gymnocarpos rotundifolius * Gymnocarpos sclerocephalus (syn. Sclerocephalus arabicus) – arabianrustolatva == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Gymnocarpos Luokka:Kohokkikasvit
Floyd Cardoz

Floyd Cardoz (2. lokakuuta 1960 Mumbai, Intia – 25. maaliskuuta 2020 Montclair, New Jersey, Yhdysvallat) oli intialaissyntyinen yhdysvaltalainen keittiömestari. Hän tuli tunnetuksi Top Chef Masters -ohjelmasta, jonka hän voitti vuonna 2011. Cardoz kuoli covid-19-tautiin maaliskuussa 2020. == Lähteet == Luokka:Intialaiset kokit Luokka:Yhdysvaltalaiset kokit Luokka:Amerikanintialaiset Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Alan Merrill

Alan Merrill (synt. Allan Preston Sachs) (19. helmikuuta 1951 Bronx, New York, Yhdysvallat – 29. maaliskuuta 2020 Manhattan, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen muusikko ja lauluntekijä. Hänet tunnetaan parhaiten I Love Rock’n’Roll -hitistään. Merrill oli The Arrows -yhtyeen laulaja ja basisti, minkä lisäksi hänet tunnettiin lauluntekijänä, kitaristina, mallina ja näyttelijänä. Merrill kuoli covid-19-tautiin maaliskuussa 2020.https://www.is.fi/viihde/art-2000006457949.html == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset laulajat Luokka:Yhdysvaltalaiset lauluntekijät Luokka:Yhdysvaltalaiset basistit Luokka:Yhdysvaltalaiset kitaristit Luokka:Yhdysvaltalaiset mallit Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Merzig-Wadernin piirikunta

Merzig-Wadernin piirikunta () on Saksan Saarlandin osavaltion läntisin piirikunta. Piirikunnan pinta-ala on 555,17 neliökilometriä ja väkiluku 103 366 asukasta. Täten se on osavaltionsa laajin alue, mutta sen väestötiheys on alhaisin. Tämä johtuu ennen kaikkea piirikunnan suuresta metsäpinta-alasta; Merzig-Wadern tunnetaankin Saksassa "vihreänä piirikuntana". Piirikunta on peräisin vuonna 1816 perustetusta Preussin Reinin provinssin Merzigin piiristä. Piirikunnan pääkaupunki on Merzig. Luokka:Saarlandin piirikunnat
Epäröimättä hetkeekään

Epäröimättä hetkeekään on Elastisen ja Jenni Vartiaisen kappale, joka julkaistiin 31. tammikuuta 2020. Se nousi listaykköseksi Suomen virallisella singlelistalla. Kappale kertoo siitä, kuinka maailmassa asioiden jakaminen tekee niistä suurempia ja arvokkaampia. Kaupallisten radioiden kattojärjestö RadioMedia palkitsi kappaleen maaliskuun 2020 Kuukauden radiobiisi -palkinnolla, sillä se tavoitti suomalaisten radioiden kautta maaliskuussa 33,1 miljoonaa ihmistä. Kappale sai myös huhtikuun palkinnon, sillä se tavoitti huhtikuun aikana 36,8 miljoonaa ihmistä radiokanavien kautta, mikä oli ennätysmäärä yleisöä yhdelle biisille kuukaudessa siitä lähtien, kun Kuukauden radiobiisi -palkinto lanseerattiin vuoden 2019 alussa. Elastinen ja Vartiainen esittivät kappaleen ensimmäisen kerran livenä yhdessä Emma-gaalassa 2021, jossa se oli ehdolla myös vuoden biisiksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Musiikkivideo Youtubessa Luokka:Vuoden 2020 kappaleet Luokka:Suomalaiset musiikkikappaleet Luokka:Suomen singlelistan ykköset Luokka:Elastisen kappaleet Luokka:Jenni Vartiaisen kappaleet
Apofyytti

Apofyytti on kasvilaji, joka on siirtynyt alkuperäiseltä luonnonkasvupaikalta ihmisten muokkaamalle kasvupaikalle saman maantieteellisen alueen sisällä. Niinpä riippuukin tarkasteltavasta maantieteellisestä alueesta, kuinka kauaksi laji on alkuperäiseltä kasvupaikaltaan levinnyt. Mikäli tämä siirtymä on pitkä, voidaan kyseinen laji mieltää uudella kasvupaikallaan ennemminkin tulokaslajiksi tai vieraslajiksi kuin apofyytiksi. Suomessa monet apofyytteinä esiintyvät kasvilajit ovat kasvaneet alun perin kallioilla, lähteillä ja merenrannoilla, joilta kasvit ovat siirtyneet sitten ihmistoiminnan muokkaamille kasvupaikoille, kuten pihoille, tienvierille, ojanvarsille, pelloille, niityille ja laidunmaille. Useat apofyyttilajit ovat myös hemerofiilejä eli ihmistoiminnasta hyötyviä lajeja. Suomessa apofyytteinä esiintyviä kasveja ovat esimerkiksi koiranputki (Anthriscus sylvestris), pölkkyruoho (Arabis glabra), röyhyvihvilä (Juncus effusus) ja mäkiarho (Arenaria serpyllifolia). == Katso myös == * agriofyytti == Lähteet == * Suominen, J. & Hämet-Ahti, L., Kurtto, A. (toim.), Kasvistomme muinaistulokkaat: tulkintaa ja perusteluja, 1993, Norrlinia 4, Kasvimuseo, Luonnontieteellinen keskusmuseo, ISBN 951-45-6373-5, ISSN 0760-3214 Luokka:Kasvimaantiede Luokka:Kasviekologia
Ken Shimura

Ken Shimura (synt. Yasunori Shimura) (20. helmikuuta 1950 Higashimurayama, Tokio, Japani – 29. maaliskuuta 2020 Shinjuku, Tokio, Japani) oli japanilainen koomikko. Shimura oli tunnettu yliammuttuihin sattumuksiin perustuvasta slapstick-komiikastaan. Shimuraa oli kaavailtu ennen Tokion olympialaisten siirtämistä soihdunkantajaksi edustamaan synnyinkaupunkiaan Higashimurayamaa. Shimura menehtyi COVID-19:ään maaliskuussa 2020.https://www.iltalehti.fi/viihdeuutiset/a/f1149df0-4a66-473b-ae1d-e05830b82242 == Lähteet == Luokka:Japanilaiset koomikot Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Hilary Dwyer

Hilary Dwyer (tunnettu myös nimellä Hilary Heath) (6. toukokuuta 1945 Liverpool, Englanti – 30. maaliskuuta 2020) oli englantilainen näyttelijä. Hän aloitti uransa näyttelemällä teatterissa, televisiosarjoissa ja elokuvissa 1960- ja 70-luvulla. Hänet muistetaan esimerkiksi elokuvista Humiseva harju ja Noidantappajat. Dwyer menehtyi COVID-19:ään maaliskuussa 2020.https://www.iltalehti.fi/viihdeuutiset/a/f1149df0-4a66-473b-ae1d-e05830b82242 == Lähteet == Luokka:Englantilaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Nisshin (Aichi)

Nisshin () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Tōkain alueella Aichin prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin keskiosassa aivan Nagoyan itäpuolella. Kaupungin alue kuuluu Owarin kukkuloihin. Nisshinissä on 91 652 asukasta (huhtikuussa 2020) ja sen pinta-ala on 34,91 neliökilometriä. Nisshin oli pitkään maatalousvaltaista aluetta, jossa harjoitettiin riisin, vihannesten ja silkin viljelyä. Vettä alueelle tuo Aichin kastelukanava. Nisshinin kyläkunta perustettiin vuonna 1906. Toisen maailmansodan jälkeen se on kasvanut voimakkaasti Nagoyan esikaupunkina. Maaseutukaupunki Nisshinistä tehtiin vuonna 1958, ja kaupunkioikeudet sille myönnettiin vuonna 1994. Nisshinissä sijaitsi Iwasakin linna, jolla oli merkittävä rooli Toyotomi Hideyoshin ja Tokugawa Ieyasun välillä käydyssä Komakin ja Nagakuten taistelussa. Linna on rakennettu osin uudelleen vuonna 1987 ja toimii museona. Kaupungissa toimii useita yliopistoja, kuten Aichi gakuin -yliopisto. Nisshiniä palvelevat Nagoya-rautateiden Toyota-linja ja Nagoyan metron Tsurumai-linja, joilla harjoitetaan vastavuoroista läpiajoliikennettä. == Kuvia == Tiedosto:Orido Hachiman Sha 20171209-12.jpg|Orido Hachiman-sha Tiedosto:Kaguyama1.jpg|Kaguyaman kaupunginosaa Tiedosto:Running course around Aichiike (Nisshin City) - 2.jpg|Aichi-iken rannikkoa Tiedosto:MT-Nisshin Station-Building 2018.jpg|Nisshinin rautatieasema == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Aichin prefektuurin kaupungit
Jay Benedict

Jay Benedict (11. huhtikuuta 1951 Burbank, Kalifornia, Yhdysvallat – 4. huhtikuuta 2020 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) oli yhdysvaltalais- englantilainen näyttelijä. Benedict muistetaan elokuvista Aliens ja Yön ritarin paluu. Hän esiintyi myös saippuasarjassa Emmerdale. Benedict kuoli covid-19-tautiin huhtikuussa 2020.https://www.iltalehti.fi/viihdeuutiset/a/f1149df0-4a66-473b-ae1d-e05830b82242 == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Englantilaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Lee Fierro

Elizabeth Lee Fierro (13. helmikuuta 1929 – 5. huhtikuuta 2020 Aurora, Ohio, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet muistetaan parhaiten elokuvasta Tappajahai, jossa hän esitti Mrs. Kintneriä. Hänet nähtiin myös elokuvassa Tappajahain kosto, mutta hän teki pääasiallisen uransa draamanopettajana. Fierro oli alun perin kotoisin Cape Codin eteläpuolella sijaitsevalta Martha’s Vineyardin saarelta, jossa Tappajahai kuvattiin. Fierro menehtyi COVID-19:ään huhtikuussa 2020.https://www.iltalehti.fi/viihdeuutiset/a/f1149df0-4a66-473b-ae1d-e05830b82242 == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Ann Sullivan

Ann Sullivan (10. huhtikuuta 1929 Fargo, Pohjois-Dakota, Yhdysvallat – 13. huhtikuuta 2020 Woodland Hills, Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen animaattori. Sullivan osallistui muun muassa Leijonakuninkaan, Pienen merenneidon ja Lilo ja Stitchin tekemiseen. Hän piirsi sekä käsin että tietokoneella. Sullivan kuoli covid-19-tautiin huhtikuussa 2020.https://www.iltalehti.fi/viihdeuutiset/a/f1149df0-4a66-473b-ae1d-e05830b82242 == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset animaattorit Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Matthew Seligman

Matthew Seligman (14. heinäkuuta 1955 Pentageia, Kypros – 17. huhtikuuta 2020 Wimbledon, Lontoo, Englanti) oli englantilainen basisti. Seligman soitti urallaan brittiyhtyeissä Thompson Twins, The Soft Boys ja The Dolphin Brothers. Hän teki yhteistyötä muun muassa Morrisseyn ja Sinéad O’Connorin kanssa ja soitti David Bowien taustayhtyeessä Live Aid -konsertissa vuonna 1985. Seligman opiskeli 1990-luvulla juristiksi ja työskenteli viimeisinä vuosinaan ihmisoikeusjuristina Lontoossa. Seligman kuoli covid-19-tautiin huhtikuussa 2020.https://www.iltalehti.fi/viihdeuutiset/a/f1149df0-4a66-473b-ae1d-e05830b82242 == Lähteet == Luokka:Englantilaiset basistit Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Greg Daniels

Greg Daniels (s. 1963) on yhdysvaltalainen televisiokäsikirjoittaja ja -tuottaja, joka on ollut tekemässä ja luomassa useita suosittuja komediasarjoja. Daniels aloitti uransa käsikirjoittamalla sketsejä televisiosarjoihin Not Necessarily the News ja Saturday Night Live. Hän oli käsikirjoittajana animaatiosarja Simpsoneissa sen 5.–7. tuotantokausilla vuosina 1993–1996 ja kirjoitti sarjaan useita jaksoja, joista jakso ”Lisan häät” voitti parhaan animaatiosarjan Emmy-palkinnon vuonna 1995. Vuonna 1997 Daniels kehitti animoidun tilannekomediasarjan Kukkulan kuningas yhdessä Mike Judgen kanssa ja työskenteli sen parissa kunnes sarja lopetettiin vuonna 2009. Daniels loi vuonna 2005 tilannekomediasarjan Konttori, joka on yhdysvaltalainen versio samannimisestä brittisarjasta. Hän sekä käsikirjoitti että ohjasi useita sarjan jaksoja. Tämä sarja voitti vuonna 2006 parhaan komediasarjan Emmyn, minkä lisäksi Daniels sai vuonna 2007 henkilökohtaisen parhaan komediasarjan käsikirjoittajan Emmyn yhdestä sen jaksosta. Daniels loi sen jälkeen vuonna 2009 tilannekomediasarjan Puisto-osasto yhdessä Michael Schurin kanssa. Sen jälkeen Daniels on ollut tuottajana muissa sarjoissa. Luokka:Yhdysvaltalaiset televisiokäsikirjoittajat Luokka:Simpsoneiden tekijät Luokka:Primetime Emmy -palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kusmiku Street Food & Bar

Kusmiku Street Food & Bar on Heinolassa sijaitseva katuruokaa tarjoileva ravintola, jonka ovat perustaneet yrittäjät Miku ja Jenita Leppälä. Ravintola aloitti toimintansa vuonna 2016 ruokarekan muodossa ja laajentui seuraavan vuoden kesäkuussa kivijalkatiloihin Heinolan keskustassa. Leppälöjen ravintola-alan yritys laajensi toimintaansa kevät-kesällä 2019 avaamalla Lahdessa Apulandian kAhvilan ja ottamalla käyttöön toisen ruokarekan. Kusmikun Apulanta-hampurilainen valittiin toiseksi parhaaksi vegaanihampurilaiseksi Helsingissä kesäkuussa 2019 järjestetyillä Burger Lovers -festivaaleilla, joilla kilpaili 12 ravintolaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Ravintolan verkkosivut Luokka:Ravintolat Suomessa Luokka:Heinolalaiset yritykset
Carl Arvid Mauritz Standertskjöld

Carl Arvid Mauritz Standertskjöld (7. tammikuuta 1826 Heinola – 13. toukokuuta 1901 Helsinki) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri ja vapaaherra. (Viitattu 26.4.2020) Standertskjöldin vanhemmat olivat kapteeni Carl August Standertskjöld ja Maria Charlotta Kalmberg ja puoliso vuodesta 1860 Catarina Paulina von Bodisco. Heidän pojastaan Alexander Robert Unosta tuli kenraalimajuri. Myös Carl Arvid Mauritz Standertskjöldin veljet Carl August Standertskjöld ja Edvard Eberhard Standertskjöld olivat kenraaleita. Carl Arvid Mauritz Standertskjöld tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun vuonna 1838. Sieltä vuonna 1846 valmistuttuaan hänet määrättiin vänrikkinä palvelukseen Henkivartioväen 3. krenatööritykistöprikaatiin. Standertskjöld ylennettiin aliluutnantiksi 1849 ja siirrettiin Henkivartioväen 3. krenatööritykistöprikaatin 5. raskaaseen patteriin 1851. Vuonna 1853 hänet komennettiin palvelukseen Tulan asetehtaalle, ylennettiin luutnantiksi seuraavana vuonna ja määrättiin Henkivartioväen 2. tykistöprikaatiin vuonna 1856. Alikapteeniksi 1858 ylennettynä hänet komennettiin Iževskin asetehtaan johtajan apulaiseksi. Kapteeniksi Standertsjköld yleni 1860 ja everstiksi 1863. Vuonna 1864 hänet siirrettiin Tulan asetehtaan johtajan apulaiseksi ja 1867 takaisin Iževskin asetehtaan johtajan apulaiseksi. Eron sotapalveluksesta hän sai kenraalimajurina syyskuussa 1872. Reserviin siirryttyään Standertskjöld hankki vuonna 1873 Leppäkosken rälssisäterin Janakkalasta ja hoiti sitä kuolemaansa saakka. ==Lähteet== Luokka: Suomalaiset kenraalit Luokka: Suomalaiset aateliset Luokka:Vuonna 1826 syntyneet Luokka:Vuonna 1901 kuolleet
Luis Vélez de Guevara

Luis Vélez de Guevara y Dueñas (1570–1646) oli espanjalainen kirjailija, jota Filip IV suosi. Filip kehotti häntä kirjoittamaan huvinäytelmiä sekä korjailutti hänellä omiaan. Guevara kirjoitti yli 400 näytelmää, joille on ominaista hyvä luonteenerittely, vilkas mielikuvitus, sukkeluus ja pirteästi pulppuileva komiikka. Erityisesti merkittäviä ovat näytelmät Más pesa el rey que la sangre, joka ylistää vasalliuskollisuutta, sekä Reinar después morir, joka käsittelee Inês de Castron elämäntarinaa. Näitä kuuluisampi on Guevaran henkevä satiirinen romaani El diablo Cojuelo (1641), joka on ollut Alain-René Lesagen romaanin Ontuva paholainen esikuva.Guevara y Dueñas, Luis Velez de, Tietosanakirja osa 2, palsta 1650, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1910 Näytteitä Guevaran tuotannosta on antologiassa Espanjan ja Portugalin kirjallisuuden kultainen kirja (WSOY 1954). == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Espanjalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1570 syntyneet Luokka:Vuonna 1646 kuolleet
Miina Penttinen

Miina Penttinen (s. 1994) on suomalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi Gootti-Gitan roolista televisiosarjassa #lovemilla ja siitä tehdyssä elokuvassa Lovemilla. == Filmografia == === Elokuvat === Vuosi Elokuva Rooli 2015 Lovemilla Gitta === Televisiosarjat === Vuosi Sarja Rooli 2013–2014 #lovemilla Gootti-Gitta / Gitta 2018 Donna Ida 2020 Kakarat Hertta == Lähteet == Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1994 syntyneet
Alexander Robert Uno Standertskjöld

Alexander Robert Uno Standertskjöld (26. maaliskuuta 1863 Tula, Venäjä – 16. elokuuta 1911 Wien, Itävalta) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri ja vapaaherra. (Viitattu 26.4.2020) Alexander Robert Uno Standertskjöldin vanhemmat olivat kenraalimajuri, vapaaherra Carl Arvid Mauritz Standertskjöld ja Catarina Paulina von Bodisco. Standertskjöld valmistui 1. Paavalin sotakoulusta Pietarista, ylennettiin aliluutnantiksi ja määrättiin palvelukseen 6. tarkk’ampujapataljoonaan vuonna 1883. Luutnantiksi hänet ylennettiin 1888 ja alikapteeniksi 1889. Vuonna 1891 Standertskjöld siirrettiin 8. tarkk’ampujapataljoonaan, kapteeniksi hän yleni 1896 ja everstiluutnantiksi 1902. Venäjän–Japanin sodan alussa helmikuussa 1902 Standertskjöld määrättiin kasööriksi Mantšurian armeijan kenttäesikuntaan, toukokuussa 1904 hänet siirrettiin kasööriksi Mantšurian armeijan ylipäällikön esikuntaan ja lokakuussa 1904 määrättiin kenttäarmeijan ylipäällikön esikunnan majoitusmestariosaston komendantiksi. Sodan jälkeen heinäkuussa 1906 hän palasi palvelukseen 8. tarkk’ampujapataljoonaan, everstiksi hän yleni saman vuoden syyskuussa. Standertskjöld sai eron sotapalveluksesta kenraalimajurina elokuussa 1911. ==Lähteet== Luokka: Suomalaiset kenraalit Luokka: Suomalaiset aateliset Luokka:Vuonna 1863 syntyneet Luokka:Vuonna 1911 kuolleet
Edvard Eberhard Standertskjöld

Edvard Eberhard Standertskjöld (30. syyskuuta 1823 Heinola – 8. toukokuuta 1878 Pietari) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri ja vapaaherra. (Viitattu 26.4.2020) Standertskjöldin vanhemmat olivat kapteeni Carl August Standertskjöld ja Maria Charlotta Kalmberg. Myös hänen veljensä Carl August Standertskjöld ja Carl Arvid Mauritz Standertskjöld olivat kenraaleita. Edvard Eberhard Standertskjöld tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1836 ja määrättiin sieltä 1844 valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen Henkivartioväen rakuunarykmenttiin Pietariin. Hän suoritti 1844–1846 Pietarin tykistökoulun upseeriluokat, jonka jälkeen hänet ylennettiin luutnantiksi. Seuraavana vuonna Standertskjöld määrättiin opetusupseeriksi Aatelisrykmenttiin Pietariin. Alikapteeniksi hän yleni 1848 ja kapteeniksi 1852. Vuonna 1855 hänet määrättiin luokantarkastajan apulaiseksi Konstantinin kadettikouluun Pietariin. Vuonna 1858 Standertskjöld ylennettiin everstiksi ja nimitettiin luokantarkastajaksi Konstantinin kadettikoulussa. Vuonna 1865 hänet siirrettiin erityistehtäviin Venäjän sotilasopetuslaitosten ylihallitukseen, eron sotapalveluksesta hän sai kenraalimajurina kesäkuussa 1867. ==Lähteet== Luokka: Suomalaiset kenraalit Luokka: Suomalaiset aateliset Luokka:Vuonna 1823 syntyneet Luokka:Vuonna 1878 kuolleet
Alexander Stewen-Steinheil

Alexander Stewen-Steinheil (4. syyskuuta 1783 Hamina – 19. maaliskuuta 1842 Pietari) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraaliluutnantti ja kreivi. (Viitattu 26.4.2020) Stewen-Steinheilin vanhemmat olivat kollegineuvos Christian Daniel Stewen ja Anna Christina Wulffert ja puoliso vuodesta 1819 kreivitär Helena Alexandra Steinheil, jalkaväenkenraali, kenraalikuvernööri, kreivi Fabian Steinheilin tytär. Alexander Stewen valmistui 1. kadettikoulusta Pietarista 1798 ja ylennettiin valmistuttuaan aliluutnantiksi. Luutnantiksi hän yleni 1804. Vuonna 1806 Stewen määrättiin palvelukseen H.M. Keisarin miliisipataljoonaan. Hän osallistui Ranskan vastaiseen sotaan 1807, kapteeniksi hänet ylennettiin joulukuussa 1807 ja everstiksi 1810. Ranskan vastaisessa sodassa 1812–1813 hän osallistui useisiin eri taisteluihin. Vuonna 1816 Stewen nimitettiin Turun kaupungin komendantiksi ja ylennettiin kenraalimajuriksi, Helsingin kaupungin komendantiksi hänet siirrettiin 1819. Stewenin appi Fabian Steinheil adoptoi Stewenin elokuussa 1824 kreivilliseen sukuunsa. Seuraavana vuonna hänet merkittiin Suomen ritarihuoneen kreivilliseen sukuun numero 7 nimellä Stewen- Steinheil. Vuonna 1826 Stewen-Steinheil määrättiin Suomeen sijoitetun sotaväen suomenmaalaisen divisioonan komentajaksi. Kenraaliluutnantiksi hänet ylennettiin 1829. Vuonna 1830 Stewen-Steinheil määrättiin Suomeen sijoitetun 23. jalkaväkidivisioonan va. komentajaksi. Samana vuonna hänet nimitettiin Suomen Keisarillisen Aleksanterin Yliopiston varakansleriksi ja sensuuriylihallituksen päälliköksi. Näistä tehtävistään hän sai eron toukokuussa 1831 ja sotapalveluksesta saman vuoden lokakuussa. Vuonna 1831 Stewen-Steinheil myös peri apeltaan Saarelan kartanon Viipurin pitäjässä. Stewen-Steinheilin kuoltua kartano siirtyi hänen leskelleen, kreivitär Helena Alexandra Steinheilille. Kasvitieteilijä Christian von Steven oli Alexander Stewen-Steinheilin veli ja virkamies, kuvernööri Fredrik Stewen hänen velipuolensa. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kenraalit Luokka:Suomalaiset kreivit Luokka:Vuonna 1783 syntyneet Luokka:Vuonna 1842 kuolleet
Zaman Šah

Zaman Šah Dorrani (myös muoto Durrani, 1770–1844) oli Afganistanin Dorrani- valtakunnan hallitsija vuosina 1793–1801, ja sen perustaja Ahmad Šah Dorranin pojanpoika. Zaman nousi maan hallitsijaksi vuonna 1793, kun hänen isänsä Timur Šah kuoli. Timur Šahin pojat ajautuivat heti sisällissotiin, ja Zaman Šahin veli Mahmud Šah Dorrani syrjäytti hänet 1801. Zaman Šahin isällä, edellisellä hallitsijalla Timur Šahilla oli useita poikia, joista Zaman oli viidenneksi vanhin. Hän sai jo nuorena arvostetun Kabulin kuvernöörin viran. Kaksi veljeä Kandaharin ja Heratin kuvernööreinä olivat myös mahdollisia kruununtavoittelijoita. Pääkaupungin kuvernöörinä ja isänsä lähimmän visiirin Barakzai-klaaniin kuuluneen Painda Khanin tuella Zaman ehti vaatia kruunun itselleen nopeasti, ja saman tien hän alkoi eliminoida kilpailijoitaan. Hänen sanotaan vanginneen veljistään kaikki paitsi kaksi vallankaappausyrityksistä syytettyinä. Hallitsijasuvun sisäiset kiistat heikensivät Afganistania valtiona. Zamanilla oli ongelmia kapinoivien sikhien kanssa, ja hän yritti ratkaista tilannetta nimittämällä Randžit Singh-nimisen sikhin Panžabin kuvernööriksi. Hyvittelevän nukkehallitsijan sijaan hän tuli luoneeksi arvostetun kapinallisjohtajan. Isoisä Ahmad Šah Dorrani oli yrittänyt pitää paštujen keskinäiset välit hyvinä nostamalla valtaneuvostoon eri klaanien edustajia. Zaman korvasi heidät oman klaaninsa jäsenillä. Syrjäytetyt klaanit hautoivat kostoa, ja kapinoivat Zamanin entisen tukijan Painda Khanin johdolla. Zaman teloitutti kapinallisjohtajat. Painda Khanin poika Fath Khan liittoutui Zamanin vanhemman veljen Mahmud Šah Dorranin kanssa, he marssivat pääkaupunkiin ja syrjäyttivät Zamanin. Zaman sokaistiin ja vangittiin. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Afganistanin valtionpäämiehet Luokka:Vuonna 1770 syntyneet Luokka:Vuonna 1844 kuolleet
Mahmud Šah Dorrani

Mahmud Šah Dorrani (myös muoto Durrani, 1769–1829) oli Afganistanin Dorrani- valtakunnan hallitsija vuosina 1801–1803 ja 1809–1818 ja sen perustaja Ahmad Šah Dorranin pojanpoika. Hänen isänsä Timur Šah kuoli 1793, jolloin tämän pojat ajautuivat sisällissotiin. Ensimmäisenä valtaan nousi Mahmudin nuorempi veli Zaman Šah, jonka Mahmud syrjäytti vuonna 1801. Mahmud Šahin isällä, edellisellä hallitsijalla Timur Šahilla oli useita poikia, joista kolme hän asetti kuvernööreiksi: vanhin Mahmud oli Kandaharissa, Zaman Kabulissa ja kolmas velipuoli Šudža' Heratissa. Isoisä Ahmad Šah Dorrani oli yrittänyt pitää paštujen keskinäiset välit hyvinä nostamalla valtaneuvostoon eri klaanien edustajia. Zaman Šah korvasi heidät oman klaaninsa jäsenillä. Syrjäytetyt klaanit hautoivat kostoa ja kapinoivat Barakzai-klaaniin kuuluneen Painda Khanin johdolla. Zaman teloitutti kapinallisjohtajat. Painda Khanin poika Fath Khan liittoutui Mahmudin kanssa. He marssivat pääkaupunkiin ja syrjäyttivät Zamanin. Mahmud jätti käytännön hallitsemisen Fath Khanin käsiin. Tyytymättömät paštujen klaanipäälliköt liittoutuivat nyt kolmannen veljen, Šudža' Šah Dorranin kanssa ja syrjäyttivät Mahmudin. Šudža' Šah oli avioliiton kautta lujittanut siteitään Barakzai-klaaniin ja solmi liittouman myös brittien kanssa. Vuonna 1809 Mahmud, jälleen liittoutuneena Fath Khanin kanssa, syrjäytti vuorostaan Šudža' Šahin. Hän nimesi valtion uudelle nimelle Afganistaniksi. Jälkimmäisellä valtakaudellaan Mahmud Šah ajautui välirikkoon Fath Khanin kanssa ja surmautti tämän. Teko oli kuitenkin Mahmud Šahille kohtalokas virhearvio, sillä valtakunta lipesi hänen otteestaan, ja Barakzait valtasivat Kabulin. Mahmud pakeni Heratiin, missä hän hallitsi kuolemaansa asti, vuoteen 1829. Barakzait asettivat uudeksi kuninkaaksi Timurin kaksi muuta poikaa, jotka olivat käytännössä Barakzai-klaanin nukkehallitsijoita. Vuosina 1818–1819 valtakunnan nimellinen hallitsija oli Sultan Ali Šah ja tämän jälkeen vuoteen 1823 asti Aijub Šah. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Afganistanin valtionpäämiehet Luokka:Vuonna 1769 syntyneet Luokka:Vuonna 1829 kuolleet
Eero Tuomola

Eero Mikael Tuomola (28. syyskuuta 1900 − 27. elokuuta 1992) oli suomalainen Mellilässä asunut kansantarinoiden kerääjä ja kirjailija. Hän käytti myös salanimeä Eero Sotanuotio. Tuomola alkoi jo nuorena merkitä muistiin kuulemiaan kansantarinoita. Hän toimitti niistä kokoelmat Loimaan ja Mellilän kirjastoihin ja Loimaa-Seura julkaisi 189 tarinan kokoelman nimellä Isoisän tarinoita 1−2. Kolme Miinaa saunassa ja muita sattumuksia, Turun Sanomat 12.12.2007Loimaa-Seura : Eero Tuomola Isoisän tarinoita I ja IIJuri Nummelinin Julkaisemattomia-blogi 13.3.2009 : Sotanovelliprojekti: Pohjolan Sankarit == Teoksia == * Alhorannan kyläsuutari : kolminäytöksinen huvinäytelmä. Näytelmäkirjasto 176. Kustannusosakeyhtiö Kirja, Helsinki 1930 * Isoisän tarinoita 1 ; julkaisija Loimaa-Seura. Ooli, Loimaa 2007 * Isoisän tarinoita 2 ; julkaisija Loimaa-Seura. Ooli, Loimaa 2009 Nimellä Eero Sotanuotio: * Pohjolan sankarit : runokokoelma valtakuntamme sodasta v. 1939-1940, omistettu 1939-40 sodassa kaatuneiden veljieni ja aseveljieni muistolle. Tekijä, Helsinki 1940, julkaistu ruotsinkielisenä nimellä Nordens hjältär : diktsamling om Finlands vinterkrig 1939-1940. Helsingfors 1942 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1900 syntyneet Luokka:Vuonna 1992 kuolleet
Otto Emil von Sticht

Otto Emil von Sticht (9. huhtikuuta 1840 Iitti – 29. tammikuuta 1919 Helsinki) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri. (Viitattu 26.4.2020) Otto Emil von Stichtin vanhemmat olivat aliluutnantti, tilanomistaja Carl Erik Gustaf von Sticht ja Emilia Conradina Lindeqvist ja puolisot vuodesta 1874 Sofia Alexandra Huber (k. 1907) ja vuodesta 1908 Olga Felschau. Von Sticht tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1851 ja määrättiin sieltä valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen 7. Kinburnin, H.K.K. Suuriruhtinas Mihail Nikolajevitšin rakuunarykmenttiin elokuussa 1861. Hänet ylennettiin luutnantiksi 1868 ja alikapteeniksi 1871. Vuosina 1871–1872 von Sticht oli komennettuna ratsuväkiupseereiden jatkokurssille Upseeriratsuväkikoulun mallieskadroonaan Pietariin. Hänet ylennettiin kapteeniksi 1872 ja majuriksi 1876. Von Sticht osallistui Turkin sotaan 1877–1878. Hänet ylennettiin everstiluutnantiksi 1883 ja määrättiin 1889 5. kaaderikuormastopataljoonan komentajaksi. Everstiksi von Sticht yleni 1890, eron sotapalveluksesta hän sai kenraalimajurina maaliskuussa 1900. ==Lähteet== Luokka: Suomalaiset kenraalit Luokka:Vuonna 1840 syntyneet Luokka:Vuonna 1919 kuolleet