EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
K-33

K-33 (tunnusnumero 921) oli Neuvostoliiton laivaston Hotel-luokan (Projekti 658) ydinsukellusvene. Alus kuului Neuvostoliiton pohjoiseen laivastoon. Se oli palveluksessa vuoteen 1990, minä aikana alus oli osallisena kahdessa haverissa. == Valmistus == Alus tilattiin Severodvinskistä. Se laskettiin vesille 6. kesäkuuta 1961Gardiner s. 401 ja otettiin palvelukseen 5. heinäkuuta 1961. == Palvelus == K-33 törmäsi 12. huhtikuuta 1963 Kattegatin salmessa suomalaiseen Enso Gutzeitin omistamaan rahtilaiva M/S Finnclipperiin noustessaan syvyyksistä pintaan. Rahtilaiva oli kuljettamassa 6 000 tonnin paperilastia Yhdysvaltoihin ja sukellusvene matkalla Pohjois-Atlantille. Törmäyshetkellä sää oli sumuinen. Rahtialus pysäytettiin välittömästi törmäyksen tapahduttua, ja se kääntyi takaisin tutkimaan, olisiko tuntematon sukellusvene avun tarpeessa. Kaksi neuvostoliittolaista upseeria tuli laivaan kertomaan sukellusveneen vaurioituneen, muun muassa saaneen törmäyksessä taipuman kylkeen. Neuvostoupseerit eivät paljastaneet kansalaisuuttaan laivan miehistölle vaan selittivät kuuluvansa vain Varsovan liittoon. Suomalaiset kuitenkin näkivät selvästi sukellusveneen kyljessä olleen tunnusnumeron 921.Ydinsukellusveneen törmäys suomalaislaivaan salattiin Suomalaisalus onnistui vuotavana purjehtimaan yli Atlantin Yhdysvaltoihin, ja K-33 selvisi pahoin vaurioituneena Murmanskin laivastotukikohtaan Neuvostoliittoon. Finnclipper purki paperilastinsa Bostonissa ja jatkoi sieltä New Yorkiin, jossa tapahtuneesta annettiin poikkeuksellisesti meriselitys. Selvitys salattiin 44 vuodeksi, eikä siitä kerrottu julkisuudessa mitään. Norjalaisen ympäristöjärjestön mukaan alus oli pitkään telakoituna vuosina 1963-1964\. Korjaustöiden aikana veneen polttoainekapseli varustettiin uusilla uraanisauvoilla ja sen ohjusjärjestelmä uudistettiin mahdollistamaan vedenalainen laukaisu. Sillä sattui vuonna 1965 säteilyonnettomuus sen ollessa Arktisella alueella.raportti == Muuta == Jaakko Varimaa, laivan miehistön jäsen, julkaisi Kattegatissa tapahtuneesta onnettomuudesta kirjan Sukellusvene sumussa 4. huhtikuuta 2007, jolloin tapaus tuli suuren yleisön tietoon. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Sukellusveneonnettomuudet Luokka:Projekti 658 -luokan sukellusveneet Luokka:Vuoden 1963 onnettomuudet
Kairosmaja

Kairosmaja on Kansan Raamattuseuran (KRS) toimintakeskus Lapissa. Se sijaitsee Pelkosenniemen kunnassa Pyhätunturin juurella. Sana kairos on kreikkaa ja tarkoittaa (Jumalan) aikaa. Kairosmaja on aloittanut toimintansa vuonna 1974. Siellä on monipuoliset liikuntamahdollisuudet: talvisin järjestetään hiihtoviikkoja sekä kesäisin ja syksyisin patikkaviikkoja. Lisäksi on runsaasti muuta toimintaa. Majalla on myös mahdollisuus majoittua osallistumatta toimintaan. Kairosmajan yhteydessä on Revontulikappeli, jossa järjestetään hengellisiä tilaisuuksia ja konsertteja. Kansan Raamattuseura oli jo 1960-luvulla järjestänyt hiihto- ja patikkaleirejä Lapissa lähinnä Äkäslompolossa. Eräs leirien vetäjistä, Erkki Leminen, sai KRS:ltä pyynnön etsiä Lapista omaa leirikeskusta. Vuonna 1973 Leminen löysi Pelkosenniemen kunnan hirsikämpän Pyhäjärven rannalta. Valituskierroksien jälkeen keväällä 1974 KRS sai ostettua majan kunnalta. Leminen nimesi päiväkirjaansa majan Kairosmajaksi, koska oli lukenut, että psykiatriassa kairos tarkoittaa uudestisyntymisen tapaista parantumista ja kuullut, että kreikaksi se tarkoittaa "aikaa, Jumalan hetkeä, otollista aikaa". == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kairosmajan verkkosivut Luokka:Luterilaisuus Suomessa Luokka:Pelkosenniemi Luokka:Lapin maakunnan rakennukset ja rakennelmat
Jalkaväkirykmentti 25 (jatkosota)

Jatkosodan Jalkaväkirykmentti 25 (JR 25) oli jatkosodan Suomen maavoimien rykmentti, joka oli koottu Kymenlaakson reserviläisistä. Rykmenttiä kutsuttiin Piikkirykmentiksi vanhan kappalemitta piikin mukaan, joka tarkoitti ennen 25 pennin rahaa. ==Perustaminen== Rykmentti perustettiin Kymenlaaksossa 18. kesäkuuta 1941 pääosin Anjalan, Sippolan, Iitin, Jaalan ja Valkealan miehistä. ==Komentaja(t)== Rykmentin komentajaksi tuli everstiluutnantti Ilmari Pallari, joka joutui väistymään 20. kesäkuuta 1944 komentajan tehtävistä, kun hän joutui 4. divisioonan komentajan Pietari Autin hampaisiin. Seuraajakseen hän sai Jalkaväkirykmentti 5:n pataljoonan komentajan Auno Kuirin, joka ei nauttinut rykmentin miesten suosiota. ==Rykmentin taistelut== Rykmentti taisteli jatkosodan alussa Nuijamaalta Viipuriin ja oli purkamassa Sommeen suurmottia. Rykmentti siirrettiin Itä-Karjalaan, jossa se koki kovia verisissä Villavaaran taisteluissa. Piikkirykmentti jatkoi etenemistä aina Karhumäkeen ja sieltä Hiisjärvelle koviin taisteluihin. Rykmentti oli asemasodan ajan asemissa Seesjärven ja Maaselän alueella. Kesäkuussa Piikkirykmentti oli matkalla Syvärille, kun suurhyökkäys Kannaksella alkoi ja rykmentti vietiin Kannakselle. Pataljoonat purettiin Kämärällä 16. kesäkuuta 1944, josta marssien siirtyivät Kaukjärvi-Mikkeljärvi kannakselle. Rykmentti koki siellä kovia jääden mottiin, josta pitkin metsiä miehet vaelsivat uusiin asemiin Talin maastoon. Taistelut jatkuivat Tali-Karisalmi-Ihantala alueella sodan loppuun asti. Rykmentti kotiutettiin 4. marraskuuta mennessä Kymenlaaksossa. ==Sodan jälkeen== Sodan jälkeen miehet kokoontuivat rykmentin perustamispäivänä 18. kesäkuuta Kouvolassa. Tilaisuuteen kuului muun muassa seppeleen laskut ja ohimarssi, jonka otti vastaan aina kuolemaansa asti eversti Ilmari Pallari. Myöhemmin ohimarssi on jäänyt ja tilaisuudessa vain seppeleen laskut esimerkiksi Pallarin haudalla. Nykyään rykmentin perinteitä vaalii Karjalan Prikaatin killan Osasto Piikki jossa on Maakuntajoukkojen reserviläistä, Seppele lasketaan edelleen joka vuosi muistomerkille ==Lähteet== * * * Luokka:Jatkosodan suomalaiset jalkaväkirykmentit
Prinssi Mulay Rašid

Prinssi Mulay Rašid (), (s. 20. kesäkuuta 1970, Rabat) on Marokon nykyisen kuninkaan veli, hänen isänsä oli kuningas Hasan II. Mulay Rašidin äiti Lalla Latifa Hammou oli berberipäällikön tytär. ==Aiheesta muualla== * Hassan II Golf Trophy * King of Hearts * The greatest visionary leader * Together For a Better World Luokka:Marokkolaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gary Kelly

Gary Kelly (s. 9. heinäkuuta 1974 Drogheda, Irlanti) on irlantilainen jalkapalloilija. Hän edusti koko ammattilaisuransa Leeds Uniteda. Hän pystyi pelaamaan oikealla laidalla puolustajana, tai keskikenttäpelaajana. Kelly siirtyi nuorten sarjoista Leedsiin kaudeksi 1991–1992, jolloin teki myös ensiesiintymisensä Englannin pääsarjassa, joka tunnettiin vielä nimellä 1. divisioona. Kauden päätteeksi Leeds voitti myös mestaruuden. Tämän jälkeen Kelly oli säännöllisesti Leedsin pelaavassa kokoonpanossa aina uransa loppuun asti lukuun ottamatta kautta 1998–1999. Kelly pelasi Leedsissä 430 liigapeliä, joissa teki kaksi maalia. Hän ilmoitti lopettamisestaan kauden 2006–2007 jälkeen . Irlannin maajoukkueessa Kelly pelasi urallaan 52 ottelua. Mukaan mahtuivat myös vuoden 1994 ja 2002 MM-kilpailut. Maaleja Kelly teki maajoukkueurallaan kaksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Elämäkerta Leedsin fanien sivuilla *Tilastot Soccerbasessa Luokka:Irlantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Rui Marques

Manuel Rui Marques, tunnetaan myös nimellä Rui Manuel Marques, (s. 3. syyskuuta 1977 Luanda) on angolalainen jalkapalloilija. Hän syntyi Luandassa, Angolassa, mutta muutti jo lapsena Portugaliin. Marques pelasi puolustajana ja hänet tunnettiin nopeista sprinteistä ja kovista taklauksista. Marquesin ammattilaisura alkoi kaudella 1999–2000 Saksan SSV Ulmissa. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Hertha BSC Berliniin, jossa pääsi pelaamaan vain yhdessä ottelussa. Kaudet 2001–2004 Marques edusti VfB Stuttgartia. Portugalilaisseura CS Marítimo hankki Marquesin kaudeksi 2004–2005. Hän ei kuitenkaan missään vaiheessa onnistunut murtautumaan vakituiseen kokoonpanoon ja Marítimo vapautti pelaajan kauden jälkeen. Tämän jälkeen hän siirtyi Englantiin ja Leedsiin. Keväällä 2006 hän käväisi myös lainassa Hullissa, mutta pesti jäi loukkaantumisen takia vain yhteen otteluun. Marques edusti Angolan maajoukkuetta MM-kisoissa 2006 ja pääsi kahdessa ottelussa vaihdosta kentälle. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Marquesin tilastot Soccerbasessa Luokka:Angolalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Papa Bouba Diop

Papa Bouba Diop (28. tammikuuta 1978 Dakar – 29. marraskuuta 2020 Pariisi) oli senegalilainen jalkapalloilija, joka edusti muun muassa Englannin Valioliigan Fulhamia ja Portsmouthia. Senegalin jalkapallomaajoukkueessa Diop pelasi 63 ottelua. Vuoden 2002 MM-kisoissa Diop teki kisojen avausmaalin Ranskaa vastaan. Hän toimi myös maajoukkueensa kapteenina. Diop kuoli pitkäaikaisen sairauden jälkeen 42-vuotiaana marraskuussa 2020. Joidenkin tietojen mukaan kyseessä oli keuhkosyöpä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Soccerbase *Profile, statistiikkaa ja kuvia Bouba Diopista Luokka:Senegalilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Matti Aho (jääkiekkoilija)

Matti Aho (s. 28. tammikuuta 1983 Halikko) on suomalainen entinen ammattilaisjääkiekkoilija. Pelipaikaltaan Aho oli hyökkääjä. Hän pelasi 2000-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä Turun Palloseurassa ja Tapparassa yhteensä 265 ottelua. Aho oli perusvarma suorittaja ja karvaajan roolissa parhaimmillaan. Hyvä luistelutaito ja nopeus olivat hänen valttejaan, vaikkakin epätasaisuus otteluiden välillä yksi suurimmista heikkouksista. Kaudeksi 2008–2009 Aho siirtyi Tapparaan kolmen vuoden sopimuksella. Tapparassa Aho ei saanut kunnolla peliaikaa, pelasi kolme ottelua Mestiksen Kiekko-Vantaassa ja lähti loppukaudella vuokralle Allsvenskanin Växjö Lakersiin. Seuraavalla kaudella Aho ei jatkanut Tapparassa ja teki Mestiksen KooKoon kanssa sopimuksen vasta tammikuussa 2010. Alkukauden hän oli pelaillut vain harrastesarjoissa. KooKoossa hän pelasi 19 runkosarja- ja pudotuspeliottelua ja teki niissä 11 pistettä. Seuraavana syksynä Aho teki sopimuksen TuTon kanssa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Haiyang

Haiyang on Kiinan kansantasavallan merentutkimussatelliittiperhe. Haiyang-1A laukaistiin 15. toukokuuta 2002 http://space.skyrocket.de/doc_sdat/hy-1.htm. Viitattu 2014-07-20. Se mittasi mm. meren pintalämpötilaa ja meren väriä. Mittausalueina olivat Bohainmeri, Keltainenmeri, Itä-Kiinan meri ja Etelä- Kiinan meri. Satelliitin toiminta-aika oli kaksi vuotta ja päättyi huhtikuussa 2004. Sen dataa käyttää 126 kiinalaista tieteellistä instituuttia ja valtion laitosta. 11\. huhtikuuta 2007 Kiina laukaisi Haiyang-1B-satelliitin . Tämä toimii kolmen vuoden ajan. Satelliitin intrumenttien mittausresoluutio on suurempi kuin edeltäjällä ja satelliitti tuottaa kolminkertaisen määrän tietoa. Satelliitit rakensi China Aerospace Corporation. Kantorakettina oli molemmissa tapauksissa Pitkä Marssi. ==Lähteet== Luokka: Kaukokartoitussatelliitit
Luonnonfilosofian seura

Luonnonfilosofian seura – Samfundet för naturfilosofi ry on vuonna 1988 perustettu suomalainen yhdistys, jonka tarkoituksena on edistää luonnontieteiden ja niiden sovellusten herättämien filosofisten kysymysten harrastusta ja tutkimusta. Luonnonfilosofian seura pyrkii kokoamaan tiedeyhteisön eri haarojen edustajat keskusteluyhteyteen, jossa maailmankuvaa, olemassaoloa ja inhimillistä tietoa siitä voidaan tarkastella ja täsmentää kunkin erikoisalan saavutusten valossa. Luonnonfilosofian seuran synty ja alkuvaiheet liittyvät Helsingin yliopiston ydinfysiikan professori K. V. Laurikaisen (1916–1997) toimintaan hänen jäätyään eläkkeelle vuonna 1979 ja ryhdyttyään pitämään seminaareja yliopiston fysiikan laitoksella. Alkuaikoina seuran seminaarit käsittelivät pääasiassa modernin fysiikan ja erityisesti kvanttimekaniikan filosofian kysymyksiä. Seura perustettiin 17. marraskuuta 1988 ja rekisteröitiin 8. tammikuuta 1990. Tieteellisten seurain valtuuskunnan jäseneksi se hyväksyttiin vuonna 1993. Luonnonfilosofian seuralla on vuodesta 1998 alkaen ollut toimipaikka Tieteiden talossa Helsingissä. Luonnonfilosofian seuran jäseneksi voivat liittyä kaikki seuran tavoitteista ja toiminnasta kiinnostuneet. Seuran jäsenrekisterissä oli vuoden 2011 alussa 140 henkilöä. Seura kokoontuu esitelmätilaisuuksiin, joihin yleisöllä on vapaa pääsy. Seura järjestää myös laaja-alaisempia tilaisuuksia, esimerkiksi ”Luonnontieteen haaste filosofialle ja teologialle” (1996), ”Onko suhteellisuusteorian lähtöolettamuksille vaihtoehtoja” (2000), "Models in physics and cosmology" (2010) ja "Aivot ja mieli, käsitteet ja kieli" (2011), "Scientific Models and a Comprehensive Picture of Reality" (2016), ja "Unification in Physics and Philosophy" (2019). == Seuran julkaisuja == * * * * == Katso myös == * Luonnonfilosofia == Aiheesta muualla == * Luonnonfilosofian seuran kotisivut Luokka:Suomalainen filosofia Luokka:Suomalaiset tiedeyhdistykset
Taiyuanin avaruuskeskus

Taiyuanin avaruuskeskus (kiinaksi 太原卫星发射中心 ja kiinasta latinisoituna Tàiyuán Wèixīng Fāshè Zhōngxīn) on yksi Kiinan kansantasavallan kolmesta satelliittien laukaisukeskuksista. Se sijaitsee Kelanissa Shanxin provinssissa Pohjois- Kiinassa. Keskukseen menee kaksi junarataa, jotka erkanevat Ningwu-Kelan- pääradasta. Se perustettiin vuonna 1966. Se otettiin käyttöön vuonna 1968. Keskus sijaitsee 1500 metrin korkeudessa, josta on oma sääolosuhteisiin liittyvä etunsa kantorakettien laukaisutoiminnassa. Keskusta käytetään kaukokartoitus- ja tiedesatelliittien laukaisuihin. Sen alueella on tekninen keskus ja miehittämättömien avaruusalusten lennonjohtokeskus. Pitkä Marssi -kantorakettien laukaisuja varten on keskuksessa on kaksi laukaisutornia * Laukaisutorni 1, josta laukaistaan Pitkä Marssi 2C, 4A, 4B ja 4C-raketteja * Laukaisutorni 2, josta on laukaistu vain Pitkä Marssi 4B-raketteja. Ensimmäinen laukaisu tästä tornista tapahtui 25. lokakuuta 2008. ==Lähteet== Luokka:Avaruuskeskukset Luokka:Laukaisukeskukset
Neuchâtel Xamax

Neuchâtel Xamax Football Club on sveitsiläinen jalkapalloseura, jonka kotikaupunki on Neuchâtel. Joukkue on perustettu vuonna 1970, ja se pelasi joulukuuhun 2011 saakka Sveitsin pääsarjassa Axpo Super Leaguessa. Tammikuun 26. päivä 2012 seura ilmoitti kotisivuillaan ajautuneensa konkurssiin. Se perustettiin uudelleen mutta sen piti aloittaa Sveitsin amatööridivisioonassa. Kaudella 2018–2019 se pelaa jälleen Sveitsin pääsarjassa. Kotiottelunsa se pelaa Stade La Maladierellä. Neuchâtel Xamax syntyi 1970, kun kaksi seuraa FC Xamax ja FC Neuchâtel fuusioituvat yhdeksi seuraksi. Ainoat mestaruutensa joukkue saavutti 1987 ja 1988. Joukkue putosi sarjatasoa alemmas 2007 mutta nousi jälleen kaudeksi 2008–2009 Axpo Super Leagueen.http://www.speedylook.com/Neuch%C3%A2tel_Xamax_FC.html == Saavutuksia == http://www.xamax.ch/de/pages/club.asp/5-0-95-28-4-1/ * Sveitsin Liiga ** Voittaja (2): 1987, 1988 * Sveitsin Cup ** Toinen (4): 1974, 1985, 1990, 2003 == Tunnettuja entisiä pelaajia == * João Paulo * Hossam Hassan * Hany Ramzy * Thimothée Atouba * Papa Bouba Diop * Henri Camara * Alain Geiger * Stéphane Henchoz * Xavier Margairaz * Joel Griffiths * Viorel Moldovan * Uli Stielike * Horst Blankenburg * Don Givens * Gilbert Gress * Niklas Tarvajärvi == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Seuran kotisivut Luokka:Sveitsiläiset jalkapalloseurat Luokka:Neuchâtelin urheilu
Synthesizer Greatest

Synthesizer Greatest oli Arcade-nimisen levy-yhtiön julkaisema seitsenosainen syntetisaattorimusiikin kokoelmalevysarja. Levyt sisältävät hollantilaisen Ed Starinkin esittämiä coverversioita muun muassa Vangeliksen, Jean Michel Jarren ja Kraftwerkin kappaleista. Osat 1–3 julkaistiin vuonna 1989, osat 4–5 vuonna 1990, osa 6 vuonna 1991 ja osa 7 vuonna 1993. ==Aiheesta muualla== *Synthesizergreatest.eu – fanisivusto Luokka:Kokoelmalevysarjat
Messukylän hautausmaa

Messukylän hautausmaa on kolmen Tampereen Messukylän kaupunginosassa sijaitsevan hautausmaan nimi, joista kaksi on tällä hetkellä käytössä. ==Messukylän vanhan kirkon hautausmaa== Messukylän keskiaikaisen kivikirkon yhteydessä oleva hautausmaa ei enää ole käytössä. Viimeiset hautaukset on tehty siellä vuonna 1860. Tällä hetkellä hautamuistomerkkejä on yhteensä neljä. * Gabriel Ahlman, kruununvouti ja asessori * Kirkkoherra Messuby, Jubel Mafistern ABR. ILIUS syntynyt vuonna 1761 ja kuollut 10.10.1848 * Kirkkoherra Jonas. Gabr Taxell syntynyt 10.10.1791 ja kuollut 1.9.1852. Samaan paikkaan on haudattu hänen poikansa. * Viimeinen hautamuistomerkki on niin pahoin sammaloitunut, ettei haudatun nimestä saa selvää. ==Keskinen hautausmaa== Sijaitsee Messukylän koulun vieressä, pinta-ala noin 0,7 hehtaaria. Hautausmaa on ollut käytössä vuosina 1861–1927 ja uudelleen vuodesta 1994 alkaen. Keskisellä hautausmaalla sijaitsee myös muistolehto. ==Messukylän kirkon hautausmaa ja uurnahautausmaa== thumb|Messukylän kirkon sankarihautausmaa. Sijaitsevat vuonna 1879 valmistuneen Messukylän uuden kirkon yhteydessä. Varsinainen hautausmaa ollut käytössä vuodesta 1891 alkaen. Varsinaisen hautausmaan itäpuolella sijaitseva uurnahautausmaa vihittiin käyttöön 24. syyskuuta 2006. Hautausmaan pinta-ala on kaksi hehtaaria ja uuden uurnahautausmaan kaksi hehtaaria. Uurnahautausmaan yhteydessä on kolumbaario, sirottelualue ja muistolehto. Alueella on myös tunnustukseton hauta-alue. Hautausmaalla sijaitsee 1939–1945 sotien sankarihautausmaa ja sen muistomerkki on kuvanveistajä Rikhard Rautalinin teos vuodelta 1940. Kesällä 2007 uurnahautausmaalla paljastettiin Martti Aihan Pietá-veistos. ==Messukylään haudattuja tunnettuja henkilöitä== *Gabriel Ahlman, kruununvouti ja asessori (Messukylän vanhan kirkon hautausmaa) *Anselm Grahn, tarkk’ampujapataljoonan kapteeni, liikemies, Haiharan kartanon rakennuttaja (Messukylän kirkon hautausmaa) *Josef Grönberg, seurakunnan kirkkoherra vuosina 1861–1903 (Keskinen hautausmaa) *Gunvor Ekroos, Haiharan kartanon viimeinen omistaja, Haiharan nukkemuseon perustaja (Messukylän kirkon hautausmaa) *Juha Kauppinen, seurakunnan kirkkoherra vuosina 1994-2007, dosentti, tietokirjailija (Messukylän kirkon hautausmaa, uurna-alue) *Tellervo Koivisto, kansanedustaja, (Messukylän kirkon hautausmaa) *Antti Linna, kansanedustaja (Messukylän kirkon hautausmaa) *Eemil Linna, kansanedustaja (Messukylän kirkon hautausmaa) *Harri Marstio, muusikko (Keskinen hautausmaa) *Pentti Niemistö, Kaukajärven koulun vararehtori vuosina 1976-2002 (Messukylän kirkon hautausmaa) *Kalle Päätalo, kirjailija (Messukylän kirkon hautausmaa) *Alku Vapaaliitto, liikennöitsijä (Messukylän kirkon hautausmaa) *Lydia Wideman-Lehtonen, hiihtäjä, olympiavoittaja (Messukylän kirkon hautausmaa) ==Lähteet== Luokka:Tampereen hautausmaat Hautausmaa
Rakkaus (Jarkko Martikaisen albumi)

__NOTOC__ Rakkaus on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Jarkko Martikaisen toinen sooloalbumi. Se julkaistiin 13. syyskuuta 2006. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 10. == Kappaleet == # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Jarkko Martikainen – laulu, akustinen kitara, akustinen baritonikitara ja taustalaulu * Pirjo Bergström – sähköpiano, piano, harmonikka ja taustalaulu * Upi Heikkinen – akustinen kitara, sähkökitara, dobro, huuliharppu ja taustalaulu * Jarmo Hovi – tamalin, cajon, tamburiini, riq ja afrikkalainen shaker * Juhani Aaltonen – huilu ja alttosaksofoni * Ape Anttila – kontrabasso * Aake Otsala – taustalaulu == Arvostelut == * Desibeli.net: Desibeli.net: Levyarvio * Soundi: Soundi: Levyarvio == Lähteet == Luokka:Vuoden 2006 albumit Luokka:Jarkko Martikaisen albumit
Hermann Friedmann

Adolph Hermann Friedmann (11. huhtikuuta (J: 30. maaliskuuta) 1873 Białystok, Puola – 25. toukokuuta 1957 Heidelberg, Länsi-Saksa) oli puolalais-saksalainen filosofi ja lainoppinut. Friedmann toimi asianajajana Helsingissä ja Lontoossa ja vuodesta 1950 lähtien Heidelbergin yliopiston kunniaprofessorina. Materialistisen maailmankäsityksen vastakohdaksi Friedmann loi morfologisen idealismin. ==Filosofia== Hermann Friedmann on nykyisin niin Suomessa kuin kansainvälisestikin lähes unohdettu filosofi. Hän kehitti morfologisen evoluutioteorian, aistipsykologian, modernin fysiikan ja pythagoralaisen musiikkitieteen pohjalta oman muototieteensä, niin kutsutun muotojen maailman semiotiikan. Friedmannin lähtökohta oli, että kaikki tieto perustuu aistihavaintoon, mutta havainto itsessään ei ole välitöntä. ==Lakimiesura ja elämä== Friedmann tunnettiin 1900-luvun suomalaisissa seurapiireissä hyvin, ja hänellä oli laajat kontaktit aikansa merkittävimpiin suomalaisiin taiteilijoihin ja vaikuttajiin. Hänen ystäväpiiriinsä kuuluivat muun muassa Eliel Saarinen, Akseli Gallen-Kallela ja Helmi Krohn.Rimpiläinen, Tuomas: Messukylän veriteko ja muita rikostarinoita Suomesta Friedmann muutti Suomeen vuonna 1906 ja asettui Helsinkiin. Hän sai nopeasti Suomen suuriruhtinaskunnan kansalaisuuden ja oppi ruotsin kielen erinomaisesti. Friedmann työskenteli juristina, mutta häntä kiinnosti erityisesti filosofia. Friedmann tuli Suomessa suurellekin yleisölle tunnetuksi jo 1900-luvun alkuvuosina, sillä hän piti suosittuja yleisöluentoja. Muutamissa rikosoikeudenkäynneissäkin Friedmann sai huomiota osakseen. Näistä merkittävin oli Suomen rikoshistoriassa ainutlaatuinen murhatapaus Turun Vartiovuorenmäellä: Friedmann puolusti Åbo Akademin kirjaston johtajaa ja tämän morsianta murhaoikeudenkäynnissä, jota selostettiin lehdissä ulkomaita myöten. == Teoksia == * Die Konvergenz der Organismen (1904) * Die Welt der Formen (1925) * Wissenschaft und Symbol (1949) * Sinnvolle Odysee (1950) * Epilegomena (1954) * Das Gemüt (1956) == Lähteet == * * === Viitteet === ==Aiheesta muualla== * Friedmann, Hermann. Kulturportal West–Ost. Luokka:Puolalaiset filosofit Luokka:Saksalaiset filosofit Luokka:Juutalaiset filosofit Luokka:Vuonna 1873 syntyneet Luokka:Vuonna 1957 kuolleet
Herraskosken kanava

Herraskosken kanava sijaitsee Virroilla ja yhdistää Vaskiveden ja Toisveden järvet. Reitti kanavalle kulkee etelästä Vaskiveden puolelta Keiturinsalmen kautta. Kanava muodostaa Näsijärven reitin yhdessä Muroleen kanavan kanssa. Kanava rakennettiin vuosina 1903–1907, ja se on pituudeltaan 825 metriä. Sulun pituus on 40 metriä, leveys 7,7 metriä ja syvyys 1,8 metriä. Kanavan ylittää kääntösilta (alikulkukorkeus 5,1 metriä) ja kiinteä maantiesilta (alikulkukorkeus 7,0 metriä). Se muutettiin automaattiseksi 1978.Facta2001, WSOY 1982, 5. osa, palsta 742 Kanavan sulkuportit ovat tyypiltään puiset salpausportit tyhjennys- ja täyttöluukuilla ja niiden koneistot ovat sähköhydrauliset. Sen sijaan kääntösillan koneisto on sähkömekaaninen. Lähes alkuperäisessä asussaan säilyneen kanavan varrelle on istutettu pihtakuusirivistö sekä sembramäntyjä. Alueella on myös kanavanvartijan asuintalo, perinnekylä,Martti Kitusen erämuseo ja kanavamuseo. Kanava on nykyisin pelkästään matkailukäytössä ja veneiden sulutus toimii itsepalveluperiaatteella. Kanavan käyttö- ja kunnossapitotehtävistä vastaa Väyläviraston urakoitsijana Arctia Meritaito Oy. == Kuvia == Tiedosto:Herraskosken kanava6.jpg|Sulun pohjoispuolinen yläkananava Tiedosto:Herraskosken kanava syyskuussa.jpg|Kaartuvaa alakanavaa syyskuisena aamuna Tiedosto:Herraskosken kanava ilta-auringossa.jpg|Kanavan sulku ilta- auringossa Tiedosto:Herraskosken kanava10.jpg|Kanavan ylittävä Valtatie 23:n silta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Herraskosken kanava; Liikennevirasto *Herraskosken kanavamuseo; Pirkanmaan Museokompassi Luokka:Suomen kanavat Luokka:Ähtärin reitti Luokka:Herranen (Virrat) Luokka:Virtain rakennukset ja rakennelmat Luokka:Virtain luonto Luokka:Virtain liikenne
Pekka Elo

Pekka Elo (14. heinäkuuta 1949 Keuruu – 14. joulukuuta 2013 Helsinki) oli suomalainen opetusneuvos. Hän toimi Kouluhallituksen ja Opetushallituksen ylitarkastajana vuodesta 1982 lähtien erityisalana elämänkatsomustieto ja filosofiset kysymykset. Elo julkaisi näistä aiheista useita artikkeleita ja osallistui kokoomateosten toimittamiseen. Hän oli myös Ylioppilastutkintolautakunnan jäsen. Elon toimintaan Opetushallituksessa liittyi myös UNESCOn maailmanperintöhankkeeseen liittyviä tehtäviä. Tässä yhteydessä hän muun muassa toimitti Suomen Tammi -hankkeen julkaisuja. Pekka Elo oli Suomen Humanistiliiton puheenjohtaja vuodesta 1999 kuolemaansa saakka. Humanistina Elo esimerkiksi vieraili muutaman kerran Rationalist Internationalin kokouksissa ja kirjoitti Indian Sceptic -lehteen ihmisoikeuskasvatuksesta. Pekka Elo oli Association International des Professeurs de Philosophien (AIPPh) hallituksen jäsenAIPPh Documentation Leusden 2009, sivu 2 . Elo kuului myös Nils Mustelinin rahaston johtoryhmään. == Teoksia == * * * * * * * * Elo, Pekka, Filosofian paikka peruskoulun ja lukion opetussuunnitelmissa, sekä Elo, Pekka & Savolainen, Juha, Filosofian opetuksen aaltoja, teoksessa * * * * * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Pekka Elon muistokirjoitus Helsingin Sanomissa * Pekka Elo & Juha Savolainen: Philosophy Teaching As Cultural Heritage. Artikkeli Subject Centre for Religious and Philosophical Studies -sivustolla. * Pekka Elo Rationalistien konferenssissa Intiassa. Luokka:Suomalaiset humanistit Luokka:Suomalaiset skeptikot Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Ernest Walton

Ernest Thomas Sinton Walton (6. lokakuuta 1903, Dungarvan, Waterfordin kreivikunta, Irlanti – 25. kesäkuuta 1995) oli irlantilainen fyysikko. Vuonna 1951 Waltonille myönnettiin John Douglas Cockcroftin kanssa Nobelin fysiikan palkinto atomien ytimien keinotekoisen ydinreaktion tuottamisesta kiihdytettyjen hiukkasten avulla. Walton ja Cockcroft tekivät kokeensa Cavendish-laboratoriossa Cambridgen yliopistossa. Ernest Walton oli metodistipapin poika ja joutui lapsena muuttamaan usein isänsä virkapaikkojen vaihtuessa. 12-vuotiaana hänet lähetettiin sisäoppilaitokseen, mistä hän jatkoi Dublinin Trinity Collegeen, missä hän suoritti maisterintutkinnon vuonna 1927. Hän sai stipendin Cambridgeen ja väitteli 1931. Kolme vuotta myöhemmin hän palasi Irlantiin Trinity Collegeen. Cambridgessa Walton työskenteli Ernest Rutherfordin johtamassa Cavendish-laboratoriossa John Cockroftin kanssa. Vuonna 1928 hän kokeili kahta menetelmää suurienergiaisten hiukkasten kiihdyttämiseen. Molemmat yritykset epäonnistuivat silloin, mutta niiden pohjalta kehitettiin myöhemmin betatroni. Seuraavana vuonna Walton ja Cockroft onnistuivat valmistamaan lineaarikiihdyttimen ja sillä suuren joukon matalaenergiaisia hiukkasia. Vuonna 1932 he onnistuivat ensimmäisen kerran luomaan keinotekoisen ydinreatktion johon ei sisältynyt radioaktiivisia aineita.Ernest Thomas Sinton Walton Encyclopedia Britannica Walton oli naimisissa ja hänellä oli neljä lasta, kaksi poikaa ja kaksi tyttöä. == Katso myös == * Ydinreaktio * Kaskadi (elektroniikka) == Lähteet == Luokka:Irlantilaiset fyysikot Luokka:Nobelin fysiikanpalkinnon saajat Luokka:Vuonna 1903 syntyneet Luokka:Vuonna 1995 kuolleet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Kautun kanava

Kautun kanava yhdistää Ruoveden ja Paloveden järvet Ruovedellä, Pirkanmaalla. Tampere–Virrat-laivareitin varrella sijaitseva kanava rakennettiin vuosina 1884–1885, koska järvet yhdistänyt Kautunvuolteen salmi osoittautui perkaamisen jälkeenkin liian vaikeakulkuiseksi laivoille. Kanavan pituus on 160 metriä ja syväys 2,4 metriä, eikä siinä ole sulkuja. Kanavan ylitti alun perin kääntösilta, mutta se on korvattu kiinteällä sillalla (alikulkukorkeus 11,5 metriä), jonka kautta kulkee kantatie 66. Kanavassa oleva vanha kääntösilta on aina auki-asennossa. ==Lähteet== *Suomen kanavat – Kauttu Luokka:Ruoveden alue Luokka:Suomen kanavat Luokka:Ruoveden rakennukset ja rakennelmat
Kaivoskannan kanava

Kaivoskannan kanava eli Visuveden kanava yhdistää Ruoveden Visuvedellä Tarjanneveden ja Vaskiveden järvet. Tämä Tampere–Virrat-laivareitin varrella sijaitseva kanava rakennettiin 1863–1864 ohittamaan järvet yhdistävä Visuveden salmi. Kanava erotti mantereesta silloisen Leijunniemen, jota alettiin kutsua Visuveden saareksi. Kanavaa laajennettiin 1892–1893, minkä jälkeen syvyys oli 1,8 metriä ja leveys 10 metriä. Uoma levennettiin ja syvennettiin kantatie 66:n perusparannusten yhteydessä 1974–1976. Vuonna 1976 kanavan nimeksi muutettiin Visuveden kanava sen oltua Kaivoksen kanava.Lindqvist Kanavassa ei ole sulkuja. Nykyisin kanavan pituus on 80 metriä ja syväys 2,4 metriä. Kanavan ylittää kantatie 66 kääntösiltaa pitkin. Alkuperäisen nostosillan tilalle valmistui 1878 kääntösilta. Tämä silta oli käytössä vuoteen 1980.Lindqvist s. 128. Viimeisimmän kääntösillan mekanismi muutettiin kauko- ohjattavaksi vuonna 2009. ==Lähteet== *Suomen kanavat – Kaivoskanta * Sven E. Lindqvist: Ruovesi ennen ja nyt. 1992. === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Suomen kanavat Luokka:Ruoveden rakennukset ja rakennelmat Luokka:Ähtärin reitti
Molineux Stadium

Molineux Stadium on Wolverhampton Wanderersin kotikenttä. Wolves on pelannut kotiottelunsa Molineuxilla jo vuodesta 1889 lähtien. Kentän yleisöennätys on FA Cupin ottelusta vuodelta 1939, kun Wolverhamptonin ja Liverpoolin välistä ottelua oli seuraamassa 61 315 katsojaa. Kentän nykyinen katsojakapasiteetti on 28 525. == Historia == Molineuxin suku saapui Englantiin Ranskasta Isabellan, Ranskan kuninkaan Filip IV:n tyttären ja Englannin kuninkaan Edvard II:n vaimon mukana. He asettuivat Wolverhamptoniin ja isännöivät kartanoa, jota kutsuttiin nimellä Molineux House, lähellä kaupungin keskustaa. 1800-luvulla kartanoa ympäröivälle alueelle kehittyi puisto, jossa järjestettiin juhlia ja messuja. 1870-luvun alussa puistoon kehittyi urheilukenttä, jota ympäröi pyöräilyrata. Wolverhampton Wanderers pelasi ensimmäisen liigakautensa 1888-89 Dubley Roadin kentällä, mutta vaati selkeästi parempaa areenaa ja päätti siirtää kotiottelunsa Molineuxille. Samaan aikaan The Northampton Brewery Company-niminen olutpanimo perusti Molineux Housesta hotellin ja muutti paikallisen urheilukentän jalkapalloareenaksi rakennuttamalla kentän yhteyteen pukuhuoneet, toimiston ja katsomotilan. Stadionin virallinen avausottelu pelattiin 2. syyskuuta 1889, kun Wanderers kohtasi ystävyysottelussa Aston Villan. Noin 3.900 katsojaa oli saapunut seuraamaan ottelua, joka alkoi kello 17.30 paikallista aikaa. Kentän ensimmäisen maalin teki kotijoukkueen David Wykes Harry Woodin syötöstä ja maali jäi myös ottelun ainoaksi. Vuosien saatossa katsomotiloja laajennettiin voimakkaasti ja 1930-luvun puolessa välissä kentän katsojakapasiteetti oli jo noin 60.000, käsittäen massiiviset päätykatsomot, North Bankin ja South Bankin sekä pääkatsomona toimineen Waterloo Road Standin ja Molineux Street Standin. Sen jälkeen katsomotilat saivat odottaa saneerausta yli 40 vuotta, mutta stadionille saatiin valonheittimet vuonna 1953 ja Molineux Stadium oli maailman ensimmäisiä valaistuja jalkapallostadioneita. Vuonna 1979 uudistettiin kentän toinen sivukatsomo Molineux Street Stand, joka nimettiin John Ireland Standiksi. Stadionin uudistustyö jäi kuitenkin kesken seuran ajautuessa taloudellisiin vaikeuksiin 1980-luvun alussa. North Bank ja Waterloo Road Stand suljettiin turvallisuussyistä 1985 Bradfordin traagisen katsomopalon jälkeen ja seuran pelatessa neljännessä divisioonassa vuonna 1986 John Ireland Stand oli ainoa käytössä oleva katsomonosa. Sir Jack Hayward osti joukkueen vuonna 1990 ja investoi voimakkaasti kentän uudistamiseen. 1992 North Bank avattiin uudestaan Stan Cullis Stand-nimellä. Muutamaa kuukautta myöhemmin pääkatsomon saneeraus saatiin päätökseen, jolloin entinen Waterloo Road Stand nimettiin Billy Wright Standiksi ja kentän nykyinen uudistustyö saatiin päätökseen 1993, jolloin South Bankista tuli Jack Harris Stand. Kesällä 2003 John Ireland Stand uudelleennimettiin Steve Bull Standiksi kunnianosoituksena joukkueen kaikkien aikojen parhaalle maalintekijälle. == Aiheesta muualla == *Googlemap: Molineux Stadium Luokka:Englannin jalkapallostadionit Luokka:Wolverhampton Wanderers FC Luokka:Länsi-Midlandsin metropolikreivikunnan rakennukset ja rakennelmat
Colin Towns

Colin Towns (s. 13. toukokuuta 1948 Lontoo, Englanti) on englantilainen kosketinsoittaja, säveltäjä ja sovittaja. ==Diskografia== *Ian Gillan Band ** Clear Air Turbulence ** Scarabus **Live at Budokan Vol 1 **Live at Budokan Vol 2 *Gillan **Gillan(1978) **Mr Universe(1979) **Glory Road(1980) **Future Schock(1981) **Double Trouble(1981) **Magic(1982) *Colin Towns Mask Orchestra **The Orpheus Suite **Another Think Coming **Bolt From the Blue **Nowhere & Heaven **Still Life **Dreaming Man with Blue Suede Shoes *HR Big Band **Meeting of the Spirits (In+Out records) *NDR Big Band **Frank Zappa's Hot Licks (and Funny Smells) **It's Later than You Think (With Norma Winstone) **The Theatre of Kurt Weill *Gerardo Nunez, Chano Dominguez, Michael Brecker **Jazzpana 2 ==Musiikkia filmeihin== Esimerkkejä: *1977 Full Circle *1979 The Dumb Waiter *1981 Live at Oxford Polytechnic (TV) *1983 The Rocking Horse Winner *1983 Slayground *1983 Shadey *1989 Fifteen Streets *1989–90 Capital City *1990 Hands of a Murderer *1990 Daughter of Darkness *1991 Smack and Thistle *1992 Truckers *1993 City Boy (TV) *1994 Puppet Master *1995 Body Language *1996 The Crow Road *1997 Ivanhoe (TV) *1998 Vig *1999 Tilly Trotter (TV) *2000 The Secret *2001 Nicholas Nickleby *2002 Goodbye Mr.Chips *2003 Sons and Lovers *2004 Not Only but Always *2005 Red Mercury *2006 A Good Murder (TV) *2006 Ghostboat (TV) ==Aiheesta muualla== *Colin Townsin virallinen kotisivu *Colin Townsin levy-yhtiö Provocateur Records * Luokka:Englantilaiset kosketinsoittajat Luokka:Sovittajat Luokka:Brittiläiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pyynikin kirkkopuisto

thumb|280px|Aleksanterin kirkon edustalla Hämeenpuiston puolella on suihkulähde, jota koristaa Väinö Richard Rautalinin vuonna 1937 valmistunut, tanssivia poikia kuvaava Kevät-patsas. Pyynikin kirkkopuisto (vanhalta nimeltään Aleksanterin kirkkopuisto) on puisto Tampereen keskustassa Kaakinmaan kaupunginosassa Aleksanterin kirkon ympärillä ja länsipuolella. Alun perin paikalla sijaitsi vuonna 1785 perustettu Tampereen vanha hautausmaa, joka oli kaupungin ensimmäinen. Sen käyttö päättyi 1880-luvulla, kun Kalevankankaalle oli valmistunut uusi hautausmaa vuonna 1880. Samana vuonna hautausmaan ja Esplanadin väliin alettiin rakentaa Aleksanterin kirkkoa, jonka peruskivi laskettiin 2. maaliskuuta 1880. Hautausmaalle istutettiin jo vuonna 1813 koivuja, mutta 1880-luvun alussa Tampereen kaupunginpuutarhuri Karl Johan Gauffin suunnitteli uuden kirkon ympärille puiston, jonne istutettiin muun muassa hopeapajuja, siperianlehtikuusia ja jalavia. Hänen seuraajansa Onni Karstenin aikakaudella puistossa tehtiin vuonna 1898 kunnostustöitä puustoa harventamalla ja uusia kulkuteitä rakentamalla. Vaikka hautausmaa on ollut puistona jo yli sata vuotta, siellä on yhä jäljellä lukuisia vanhoja hautamuistomerkkejä. Kortelahdenkadun kohdalla sijaitsi "Läpikäytäväksi" kutsuttu puinen porttirakennus, jossa vainaja siunattiin haudan lepoon. Tämä rakennus purettiin 1920-luvulla. Puistossa sijaitsee myös Wäinö Aaltosen veistos Suru, joka sijoitettiin puistoon vuonna 1963.Pyynikin kirkkopuisto-sivusto Sisällissodan aikana vuonna 1918 kirkon viereen on kaivettu joukkohauta, johon on haudattu teloitettuja punaisia. Haudat ovat merkitsemättömiä, ja niiden päällä kulkee puistokäytäviä. Tieto ei kuitenkaan joidenkin tutkijoiden mukaan pidä paikkaansa.Drufva, Juha: Onko Pyynikillä teloitettujen punaisten joukkohauta? Kansan Uutiset, 24.8.2012. Viitattu 27.8.2012. Puistossa kasvaa Suomen paksuin euroopanlehtikuusi, jonka ympärysmitaksi rinnankorkeudelta vuonna 1989 mitattiin 457 senttimetriä. ==Pyynikin kirkkopuistoon haudattuja== *Axel Israel Frietsch, Tampereen verkatehtaan perustaja (hautamuistomerkki kadonnut) *Johan Fredrik Gefwert, ruukinpatruuna ja konepajan johtaja *Maria Charlotta Hydén, Finlaysonin tehtaankoulun opettaja *Johan Siegfried Ignatius, puutavaraliikemies, lahjoittaja ja Viipurin pormestari *Henrik Liljeroos, värjärimestari ja tehtailija *Gustaf Lundahl, kauppias *Karl Lundahl, lääkäri ja luonnontutkija *Johanna Wilhelmina Orell, kauppias *Fredrik Sacklén, varatuomari ja Tampereen ensimmäinen pormestari *Anders Wilhelm Tennberg, apteekkari *Carl Zuhr, saksalaissyntyinen kauppias ja tehtaanjohtaja == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Vanha hautausmaa kertoo meille kaupungin historiasta, Aamulehti, 28.08.1938, nro 230, s. 15, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Tampereen hautausmaat Luokka:Tampereen puistot Luokka:Kaakinmaa
Poikkilaakson ala-aste

Poikkilaakson ala-aste sijaitsee Helsingin Jollaksessa. Koulu on valmistunut vuonna 2001. Koulurakennuksessa sijaitsee esikoulu ja luokat 1–6. Poikkilaakson ala-aste on ilmaisutaitopainotteinen. Lukuvuonna 2006–2007 koulussa oli noin 270 oppilasta. Koulun luokat on nimetty Taru sormusten herrasta -trilogian mukaan, eli koulussa ovat muun muassa Rautapiha, Tornikukkula, Sinivuori ja Itämantu. == Lähteet == *Poikkilaakson ala-asteen koulu Luokka:Helsingin peruskoulut Luokka:Laajasalo
Elonet

Elonet on Kansallisen audiovisuaalisen instituutin ylläpitämä internetsivusto, joka sisältää kattavat tiedot suomalaisista elokuvista ja tietoja niiden tekemiseen liittyneistä henkilöistä ja yrityksistä. Sivusto sisältää myös laajalti tietoa ulkomaisista Suomessa esitetyistä elokuvista. Sivuston sisältö tuotetaan Kansallisen audiovisuaalisen instituutin filmografisesta tietokannasta poimimalla. Elokuvatietokanta avattiin internetissä vuonna 2006. Elonetin aineistot liitettiin Finna-tiedonhakupalveluun vuonna 2017. Elonet- tietokanta uudistui joulukuussa 2019 liittyen samalla Finna-pohjaiseksi. Uudistuksen yhteydessä palvelussa julkaistiin yli 200 pitkää suomalaista elokuvaa joiden oikeudet KAVI omistaa, osa elokuvista julkaistiin Ultra HD -tarkkuudella. Arkistoyhdistys palkitsi vuonna 2020 uudistetun Elonetin vuoden arkistoteoksi. == Katso myös == * Luettelo suomalaisista elokuvalehdistä ja -verkkojulkaisuista == Lähteet == == Aiheesta muualla == * elonet.finna.fi Luokka:Elektroniset tietoteokset Luokka:Suomalaiset elokuva- ja televisiosivustot Luokka:Internettelevision suoratoistopalvelut
Arje Scheinin

Arje Nahum Scheinin (12. heinäkuuta 1923 Helsinki – 25. lokakuuta 2003 Turku) oli suomalainen hammaslääketieteen tutkija. Hänen johtamansa Turun yliopiston tutkijaryhmä saavutti kansainvälistä mainetta ksylitolitutkimuksillaan. Scheinin toimi myös Turun yliopiston rehtorina. == Ura == Arje Scheinin kirjoitti ylioppilaaksi vuonna Helsingin Suomalaisesta normaalilyseosta vuonna 1941. Hän valmistui Helsingin yliopistosta hammaslääketieteen lisensiaatiksi vuonna 1950 ja tohtoriksi vuonna 1958. Vuonna 1960 Scheinin siirtyi Turun yliopistoon perustettuun hammaslääketieteen laitokseen kariesopin professoriksi ja laitoksen johtajaksi. Vuosina 1981–1987 hän toimi Turun yliopiston rehtorina. Kotimaisten tehtävien lisäksi Arje Scheinin toimi muun muassa Fédération Dentaire Internationale -järjestön puheenjohtajana. Scheinin oli juutalainen. Hänen veljensä on kirurgian professori Theodor Scheinin ja poikansa oikeustieteilijä Martin Scheinin. == Tuotanto == Scheinin julkaisi yli 220 tieteellistä artikkelia muun muassa fluoriyhdisteiden ja ksylitolin hampaistovaikutuksista. == Lähteet == * * ===Viitteet=== Luokka:Turun yliopiston professorit Luokka:Turun yliopiston rehtorit Luokka:Suomen juutalaiset Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet Luokka:Suomalaiset professorit
René Follet

René Follet (10. huhtikuuta 1931 Bryssel – 14. maaliskuuta 2020) oli belgialainen sarjakuvan tekijä sekä kuvittaja. ==Sarjakuvia== * 1979 : Ivan Zourine * 1985 : Jan Brega (Dupuis Avonturen) * 1975–1983 : Steve Severin (Yvan Delporte) * 1987–1990 : Edmund Bell (Jean Ray) * 1984–1986 : Jan Kordaat * 1991–1992 : Daddy (Loup Durand) * 1995–1997 : Ikar (Makyo) * 1996–1998 : Les autos de l’aventure (Citroën) * 2002–2004 : Terreur (Madame Tussauds) ==Kuvituksia== * Aarresaari (kirj. Robert Louis Stevenson) * Viimeinen mohikaani (kirj. James Fenimore Cooper) * Tom Sawyerin seikkailut (kirj. Mark Twain) * Sindbad Merenkulkija ==Lähteet== Luokka:Belgialaiset sarjakuvantekijät Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet Luokka:Belgialaiset kuvittajat
Osmo Ikola

Osmo Kalervo Ikola (6. helmikuuta 1918 Joensuu – 27. huhtikuuta 2016 Turku) oli suomalainen kielitieteilijä. Hän toimi Turun yliopistossa suomen kielen professorina 1951–1981 ja Turun yliopiston rehtorina 1975–1981. Tutkimuksissaan Ikola käsitteli muun muassa suomen yleiskieltä ja murteita sekä vanhaa kirjasuomea. Hän toimi Nykysuomen laitoksen kielilautakunnan jäsenenä ja sen seuraajan Kotimaisten kielten tutkimuskeskuksen suomen kielen lautakunnan jäsenenä (puheenjohtaja 1980–1988) ja julkaisi teoksia kielenhuollosta; hänen toimittamastaan Nykysuomen käsikirjasta (1971, ensimmäinen laitos Suomen kielen käsikirja 1968) on otettu useita painoksia, ja se kuuluu suomen kielen tunnetuimpiin oppaisiin. __NOTOC__ == Elämä == Osmo Ikola syntyi Joensuussa kansleri Niilo Ikolan ja Salli Ikolan (o.s. Paloheimo) perheeseen. Hän tuli ylioppilaaksi Turun suomalaisesta klassillisesta lyseosta vuonna 1936. Ikola aloitti opintonsa Turun yliopistossa vuonna 1936 pääaineenaan suomen kieli ja sen sukukielet. Hän valmistui vuonna 1940 filosofian kandidaatiksi ja vuonna 1949 filosofian tohtoriksi. Hänen väitöskirjansa käsitteli tempusten ja modusten käyttöä ensimmäisessä suomalaisessa Raamatussa. Ikola työskenteli myös ulkomailla: hän toimi Uppsalan yliopistossa suomen kielen lehtorina vuodet 1947–1951 sekä vierailevana professorina New Yorkin Columbian yliopistossa 1963 ja Göttingenin yliopistossa 1971. Suomessa Ikola palveli Turun yliopistossa suomen kielen ja sen sukukielten professorina 1951–1962 ja suomen kielen professorina 1962–1981 sekä Turun kauppakorkeakoulun virkaatekevänä suomen kielen professorina 1954–1960. Turun yliopistossa hän toimi humanistisen tiedekunnan dekaanina 1954–1957 ja 1965–1966, vararehtorina 1970–1975 ja rehtorina 1975–1981. Osmo Ikola toimi sekä Porthan-Seuran että Suomen Kielen Seuran esimiehenä. Hän kuului vuoden 1992 kirkkoraamatun laatineeseen raamatunkäännöskomiteaan. Ikola oli Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 1965. ==Lähteet== * Ellonen, Leena (toim.): Suomen professorit 1640–2007, s. 219–220. Professoriliitto, Helsinki 2008. ISBN 978-952-99281-1-8 * === Viitteet=== == Kirjallisuutta == * ==Aiheesta muualla== * Luokka:Turun yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset kielitieteilijät Luokka:Turun yliopiston rehtorit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
Edward Mills Purcell

Edward Mills Purcell (30. elokuuta 1912 – 7. maaliskuuta 1997) oli yhdysvaltalainen fyysikko. Hän sai Nobelin fysiikanpalkinnon yhdessä Felix Blochin kanssa ydinmagneettisen resonanssin (NMR) analyysimenetelmän löytämisestä. Purcell kasvoi Illinoisissa ja opiskeli sähkötekniikkaa indianassa Purduen yliopistossa. Hän kiinnostui fysiikasta jo siellä, lähti Saksan Karlsruheen vaihto-opiskelijaksi ja jatkoi kotimaahan palattuaan Harvardin yliopistossa missä väitteli vuonna 1938. Toisen maailmansodan aikana Purcell työskenteli MIT:ssä tutkaongelmien parissa. Vuonna 1946 hän kehitti uuden menetelmän jolla voitiin havaita ydinmagneettista resonanssia paljon tarkemmin kuin Isidor Isaac Rabin aikaisemmalla menetelmällä. Purcell oli naimisissa ja hänellä oli kaksi poikaa. NMR-menetelmää käytetään nykyisin yleisesti molekyylien ja yhdisteiden rakenteen tutkimiseen.E.M. Purcell Encyclopedia Britannica == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset fyysikot Luokka:Nobelin fysiikanpalkinnon saajat Luokka:Vuonna 1912 syntyneet Luokka:Vuonna 1997 kuolleet
Osmo Järvi

Osmo Henrik Järvi (1. tammikuuta 1911 Helsinki – 21. maaliskuuta 2000 Turku) oli suomalainen patologian tutkija, professori ja Turun yliopiston rehtori. Järven vanhemmat olivat kalabiologi ja professori Toivo Järvi sekä Helfrid Helena Suitiala (ent. Söderman). Järvi tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta vuonna 1929 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1937, jolloin hän myös sai tohtorin arvon väiteltyään jo vuonna 1935. Hänen saksankielinen väitöskirjansa (1935) oli otsikoitu Über den Bau der Trachea- und Larynxdrüsen und der Drüsenzellen bei einigen Säugetieren : Beitrag zur Frage von der Bedeutung des Golgi-Apparats und anderer Zellkomponenten für den Sekretionsprozess : Beobachtungen in Betreff der Adenomerentheorie. Järvi oli Helsingin yliopiston mikroskooppisen anatomian dosentti vuosina 1940–1945. Työurallaan Järvi toimi Helsingin yliopiston anatomian laitoksen amanuenssina (1932-1937) ja patologisen anatomian laitoksen amananuenssina (1939–44).Timo Nevalainen: Patologi oli käytännönläheinen opettaja – Professori Osmo Järvi (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 6.4.2000. Viitattu 4.7.2018. Sotavuosina hän oli kenttä- ja sotasairaalan lääkärinä sekä puolustusvoimien patologina. Järvi toimi Turun yliopiston patologisen anatomian professorina vuosina 1944–1977, vastaperustetun lääketieteellisen tiedekunnan dekaanina 1945–1954 ja yliopiston rehtorina 1954–1960. Järven dekaanikaudella rakennettiin lääketieteellisen tiedekunnan laitosrakennukset ja hänen rehtorikaudellaan perustettiin yliopiston oikeustieteellinen tiedekunta. Rehtorikauden jälkeen Järvi palasi hoitamaan professorin virkaan vuodesta 1960 eläkkeelle jäämiseensä saakka (1978). Hön teki tutkimusta muun muassa sylkirauhasten, haiman ja suonipunosten mikroskooppisesta rakenteesta ja eritteen muodostumisesta niiden soluissa, nenä- ja mahakasvaimista sekä munuaispatologiasta. Tutkijana hän kuvasi ensimmäisenä maailmassa elastofibrooman ja membranoottisen osteodysplasian. Järvi toimi Suomen edustajana Kansainvälisessä syöväntorjuntajärjestössä. Lisäksi hän oli valtion lääketieteellisen toimikunnan puheenjohtaja, Turun Suomalaisen Yliopistoseuran neuvottelukunnan puheenjohtaja 1976–1983 ja V. A. Koskenniemen seuran puheenjohtaja 1987–1991. Hän oli myös Matti Virkkusen valitsijamies vuoden 1968 presidentinvaalissa. Hänet vihittiin Helsingin, Turun ja Oulun yliopistojen sekä Åbo Akademin kunniatohtoriksi. Järven puoliso oli vuodesta 1937 lääketieteen lisensiaatti Enne-Maija Kinnunen. Matematiikan professori Timo Järvi on heidän poikansa. Turun yliopiston lääketieteellisen tiedekunnan rakennuksessa Medisiinassa oleva luentosali on nimetty hänen mukaansa Osmo Järvi -saliksi. ==Lähteet== Luokka:Patologit Luokka:Suomalaiset lääkärit Luokka:Turun yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Turun yliopiston rehtorit Luokka:Vuonna 1911 syntyneet Luokka:Vuonna 2000 kuolleet
Pöljän keramiikka

Pöljän keramiikka on lähinnä Itä-Suomessa ja eteläisessä Pohjois-Suomessa myöhäisellä kivikaudella esiintynyttä ohutseinäistä, taitavasti tehtyä asbestisekoitteista kivikauden keramiikkaa, joka ajoitetaan 3500–2500 eaa.. Pöljän keramiikka pohjautunee alun perin kampakeramiikkaan ja Kierikin keramiikkaan. Pöljän keramiikka on saanut nimensä Siilinjärven Pöljän kylässä vuonna 1927 tehdyn löydön mukaan. == Kuvaus == Pöljän keramiikka oli asbestin ja muun seosaineen sekaista keramiikkaa, jossa oli harvakseltaan kampakoristelua. Astioiden reunat oli taitettu sisään laskokseksihttps://extras.csc.fi/arctinet/kivikaus/m2/2_7_1.htm. Koska Pöljän keramiikassa käytettiin asbestia, saatiin tehtyä suuria ohutseinäisiä astioitahttp://www.avoinmuseo.fi/kivikaudenkyla/rusaesineet.shtml . Näin ollen Pöljän keramiikka oli teknisesti korkeatasoista. Pöljän keramiikka oli runsasta Suomen itäisellä järvialueella Pohjois-Karjalassa, Pohjois-Savossa, Kainuussa ja myös Perämeren rannikolla Pohjanmaalla. Pöljän keramiikan levinneisyys ulottui myös Etelä-Savoon, Kymenlaaksoon, Keski-Suomeen ja Etelä- Lappiinhttp://www.helsinki.fi/hum/arla/keram/polja.html#Levintakartta. Pöljän keramiikka oli pääosin itä- ja pohjoissuomalainen, ja sitä esiintyi joskus rannikollakin. Lännempänä tehtiin Pyheensillan keramiikkaa, joka muistutti Pöljän keramiikkaa. == Katso myös == * Asbestikeramiikka * Kampakeramiikka * Kierikin keramiikka * Pyheensillan keramiikka * Jätinkirkko ==Lähteet== Luokka:Suomen esihistoria Luokka:Keramiikan historia