EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
David Ramadingaye

David Ramadingaye (s. 14. syyskuuta 1989 Oulu) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija, joka pelasi keskikenttäpelaajana. Ramadingaye pelasi Veikkausliigassa KTP:n, HJK:n, MYPA:n, IFK Mariehamnin ja RoPS:in riveissä yhteensä 155 ottelua. == Seurajoukkueet == David Ramadingayen pelaajaura aikuisten tasolla alkoi kaudella 2007, kun hän nousi HJK:n Ykkösessä pelanneen reservijoukkue Klubi 04:n kokoonpanoon. Ramadingaye pelasi kaudella 2007 seitsemän Ykkösen ottelua. Kauden 2008 Klubi 04 pelasi Kakkosessa ja Ykkösessä jälleen 2009–2010. Ramadingaye pelasi neljän kauden aikana yhteensä 63 ottelua Klubi 04:n riveissä. Veikkausliigassa Ramadingaye debytoi 13. kesäkuuta 2010 ottelussa HJK–MYPA. Debyyttiottelu jäi kuitenkin ainoaksi liigaotteluksi HJK:n paidassa. Ramadingaye siirtyi kaudeksi 2011 Veikkausliigassa pelanneen MYPA:n riveihin. Ramadingaye pelasi MYPA:ssa kaudella 2011 yhteensä 25 ottelua, joista 14 avauskokoonpanossa. MYPA oli kaudella 2011 Veikkausliigassa kahdeksas. Ramadingaye jatkoi MYPA:n vakiomiehistössä myös kaudet 2012 ja 2013. Hän pelasi MYPA:ssa kolmen kauden aikana yhteensä 77 liigaottelua ja teki niissä yhden maalin. MYPA oli Veikkausliigassa kuudes kaudella 2012 ja 2013. Kaudeksi 2014 Ramadingaye siirtyi IFK Mariehamnin riveihin, jossa pelasi 26 liigaottelua. IFK Mariehamn oli kaudella 2014 Veikkausliigassa viides. Ramadingaye pelasi alkukauden 2015 Kakkosessa FC Hongan riveissä, mutta palasi loppukaudeksi takaisin Veikkausliigaan RoPS:in paidassa. Liigaotteluita kertyi kauden 2015 aikana kuitenkin vain neljä. RoPS oli kaudella 2015 Veikkausliigassa toinen. Ramadingaye siirtyi kaudeksi 2016 Ykkösen AC Ouluun. Ramadingaye pelasi kaudella 2016 yhteensä 22 Ykkösen ottelua, ja hän teki henkilökohtaisen yhden kauden maaliennätyksensä kahdeksalla maalilla. Ramadingaye jatkoi AC Oulussa myös kaudella 2017, jolloin hän pelasi 20 sarjaottelua ja toimi joukkueen kapteenina. AC Oulu ja Ramadingaye tekivät jatkosopimuksen myös kausista 2018–2019. Hän pelasi kaudella 2018 yhteensä 24 Ykkösen ottelua ja kaudella 2019 yhteensä 20 ottelua. Ramadingaye pelasi AC Oulussa neljän kauden aikana yhteensä 86 Ykkösen ottelua ja teki niissä 17 maalia. Ramadingaye siirtyi kaudeksi 2020 Ykkösessä pelaavan KTP:n riveihin, jossa hän pelasi aina kauden 2023 loppuun asti. Keväällä 2024 Ramadingaye ilmoitti lopettavansa pelaajauransa. == Maajoukkue == David Ramadingaye debytoi ikäluokkansa (1989) maajoukkueessa 17-vuotiaana 16. marraskuuta 2006 Ateenassa pelatussa ottelussa Kreikka–Suomi. Hän pelasi oman ikäluokkansa maajoukkueessa 12 ottelua.Jalkapallokirjat 2007–2009 Marraskuussa 2023 Ramadingaye pelasi ensimmäiset ottelunsa Tšadin A-maajoukkueessa. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * David Ramadingaye Palloliiton sivuilla * David Ramadingaye Veikkausliigan sivuilla * David Ramadingaye Soccerwayn sivuilla Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Tšadilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Suomen Elokuvaohjaajaliitto

Suomen Elokuvaohjaajaliitto SELO ry on vuonna 1983 perustettu suomalaisten elokuvaohjaajien yhdistys, jolla on noin 180 jäsentä. SELO toimii suomalaisten elokuvaohjaajien valtakunnallisena yhdyssiteenä ohjaajantyön yleisten aineellisten ja henkisten edellytysten kehittämiseksi. SELOn tehtävä on edistää suomalaista elokuvataidetta sekä valvoa jäsentensä ammatillisia ja tekijänoikeudellisia etuja. SELO:n puheenjohtajana on toiminut vuodesta 2022 Hanna Maylett. SELO on Kopioston ja FERA:n jäsen. SELO on Audiovisuaalisen alan tekijät ry:n perustajajäsen yhdessä Suomen Näyttelijäliiton ja Suomen Näytelmäkirjailijaliiton kanssa. Perustamisasiakirja allekirjoitettiin syyskuussa 2019. Yhteisen liiton tarkoituksena on valvoa jäsenjärjestöjensä jäsenten ammatillisia, tekijänoikeudellisia, taloudellisia ja taiteellisia etuja. ==Vuoden elokuvaohjaaja== Selo on myöntänyt vuodesta 2004 lähtien vuosittain Vuoden elokuvaohjaaja -palkinnon: * 2004: Aku Louhimies, televisiosarjasta Irtiottoja * 2005: Pirjo Honkasalo, elokuvasta Melancholian 3 huonetta * 2006: Aki Kaurismäki, elokuvasta Laitakaupungin valot * 2007: Aleksi Salmenperä, elokuvasta Miehen työ * 2008: Kiti Luostarinen, elokuvasta Palnan tyttäret * 2009: J-P Valkeapää, elokuvasta Muukalainen * 2010: Saara Cantell, elokuvasta Kohtaamisia * 2011: Zaida Bergroth, elokuvasta Hyvä poika * 2012: Sakari Kirjavainen, elokuvasta Hiljaisuus * 2013: Simo Halinen, elokuvasta Kerron sinulle kaiken * 2014: Pirjo Honkasalo, elokuvasta Betoniyö * 2015: J-P Valkeapää, elokuvasta He ovat paenneet * 2016: Juho Kuosmanen, elokuvasta Hymyilevä mies * 2017: Selma Vilhunen, elokuvista Tyttö nimeltä Varpu ja Hobbyhorse Revolution * 2018: AJ Annila, elokuvasta Ikitie * 2019: Miia Tervo, elokuvasta Aurora ja Tottumiskysymys * 2020: Jenni Toivoniemi, elokuvasta Seurapeli * 2021: Teemu Nikki, elokuvista Nimby ja Sokea mies, joka ei halunnut nähdä Titanicia * 2022: Juho Kuosmanen, elokuvasta Hytti no 6. * 2023: Suvi West, elokuvasta Máhccan – Kotiinpaluu. * 2024: Tia Kouvo, elokuvasta Mummola. ==Vuoden tv-sarjaohjaaja== Palkinto on jaettu vuodesta 2023. *Jani Volanen, Munkkivuori-sarjasta. *Antti Heikki Pesonen, Kaikki anteeksi -sarjasta. ==Puheenjohtajat== * Mikko Niskanen 1983–1985 * Juha Rosma 1986–1996 * Olli Soinio 1996–1999 * John Webster 1999–2003 * Kai Nordberg 2003–2006 * Taru Mäkelä 2006–2008 * Saara Cantell 2008–2011 * Aku Louhimies 2011–2014 * Heikki Kujanpää 2014–2016 * Saara Saarela 2016–2018 * Sakari Kirjavainen 2018–2019 * Saara Cantell 2019–2020 * Oskari Sipola 2020–2022 * Hanna Maylett 2022–2023 * Saara Saarela 2024–2025 Lähde ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * SELO:n kotisivu * Luokka:Suomalaiset elokuva-alan järjestöt Luokka:Suomalaiset elokuvapalkinnot
Edward Codrington

Edward Codrington (27. huhtikuuta 1770 - 28\. huhtikuuta 1851) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston amiraali sekä Trafalgarin ja Navarinon taisteluiden sankari ja merkittävä kreikkalaisen kulttuurin tuntija. Hän valtasi Trafalgarin taistelussa ranskalaisen Swiftsure -nimisen aluksen ja yritti vallata myös Espanjan lippulaivan “Principe de Asturias”. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset amiraalit Luokka:Vuonna 1770 syntyneet Luokka:Vuonna 1851 kuolleet
Atrium

Atrium on suuri ja avoin tila, joka sijaitsee usein rakennuksen keskipisteessä. == Historia == Arkkitehtuurissa atrium on alun perin viitannut roomalaisen talon ja myöhemmin kristillisen basilikan avoimeen keskipihaan. Atriumeja on hyödynnetty monipuolisesti aikojen kuluessa niiden alkuperäisestä käyttötarkoituksesta lähtien. Alun perin atriumit toimivat kotien vastaanottoalueina, ja niissä oli tulisija, jonka savu poistui katon keskellä olevan aukon kautta. Myöhemmin tulisijan paikalle saattoi tulla suihkulähde tai altaat sadeveden keräämistä varten. Atriat olivat yleinen piirre antiikin Rooman asunnoissa, ja ne tarjosivat valoa ja ilmanvaihtoa sisätiloihin, ja jonka vuoksi tulisijakin sijaitsi alun perin atriumissa. Domus-rakennustyylin kehittyessä monimutkaisemmaksi ja tilavammaksi, keittiö ja tulisija siirrettiin muualle, ja atriumista tuli virallinen vastaanottohuone sekä perhe-elämän keskus. Rooman tasavallan myöhäisillä vuosisadoilla suurempiin taloihin lisättiin yksi tai useampi pylväspiha, ja atriumista poistettiin viimeisetkin perhe-elämän jäänteet. Rooman valtakunnan aikana atriumista tuli käytännössä talon omistajan toimistotila. Perinteisesti atriumissa oli alttari perheen jumalille. Atrium saattoi olla suunniteltu joko pylväillä tai ilman, ja siellä oli yleisesti marmoriallas (impluviumiksi) sijaiten huoneen keskellä katossa olevan aukon (compluviumin) alla. Atrium oli koristeltu yleensä ylellisesti. Siihen asetettiin usein pieni pyhäkkö esi-isien hengille (lararium), talon arvokkaiden esineiden säilytykseen tarkoitettu arkku (arca) ja joskus myös talon isännän patsas. 1800-luvun teollisen vallankumouksen myötä raudan ja lasin valmistustekniikat kehittyivät. Tämä kehitys mahdollisti lasikaton käytön pihan yllä, mikä suojasi osalta sääolosuhteilta ja synnytti modernin atriumin konseptin. Nykyään atriumeissa näkee usein kattoikkunoita, jotka palvelevat edelleen perusfunktiotaan, eli ne tuovat luonnonvaloa rakennuksen sisätiloihin. Atriumit tarjoavat luonnollisen ja miellyttävän siirtymän ulkotiloista sisätiloihin. == Etymologia == Alun perin latinankielistä termiä atrium käytettiin yleisessä merkityksessä sekä käyttöön vihityistä että vihkimättömistä rakennuksista, kuten Atrium Vestae, jossa Vestan neitsyet asuivat, ja Atrium Libertatis, Rooman sensorin asuinpaikka. Roomassa sana atrium tarkoitti myös mitä tahansa temppelin edustalle sijoitettua, pylväskäytävien ympäröimää avointa pihaa. Myös varhaiskristityt ottivat atriumin käsitteen käyttöönsä. Kristillisen basilikan eteen rakennettiin usein avoin pylväiden tai arkadien ympäröimä piha eli atrium. Rooman San Clementen ja Milanon San Ambrogion kirkoissa sekä Istriassa (Kroatiassa) sijaitsevan Parenzon (Poreč) Basilica Eufrasianassa on yhä rakennusten alkuvaiheista asti säilynyt atrium. == Katso myös == * Atriumtalo ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Arkkitehtuurin käsitteet Luokka:Asuinhuoneiston tilat
Trenton elokuvafestivaalit

Trenton elokuvafestivaalit on Trentossa, Italiassa vuosittain järjestettävä elokuvajuhla. Se sai alkunsa vuonna 1954. Vuonna 2011 festivaaleilla avattiin uusi kategoria Destinazione..., jonka tarkoituksena on esitellä eri maiden elokuvataidetta. Ensimmäisenä vuorossa oli Suomi 11 elokuvalla.Trenton elokuvafestivaaleilla suuri suomalaisedustus, YLE Uutiset, 3.5.2011 Festivaaleilla esitettiin muun muassa Teuvo Tulion Laulu tulipunaisesta kukasta (1938), Mika Ronkaisen Freetime Machos (2009), Jukka Kärkkäisen Kansakunnan olohuone (2009), Peter von Baghin Helsinki, ikuisesti (2008), Dome Karukosken Napapiirin sankarit (2010) ja Joonas Berghällin ja Mika Hotakaisen Miesten vuoro (2010). Markku Tuurnan dokumenttielokuva Salla - Selling the Silence (2010) kilpaili vuoden 2011 kansainvälisessä luokassa. ==Lähteet== Luokka:Elokuvajuhlat Luokka:Italian elokuva Luokka:Italian tapahtumat Luokka:Trenton maakunta
Prosthetic Records

Prosthetic Records on yhdysvaltalainen heavy metal -musiikkiin erikoistunut levy-yhtiö. ==Yhtyeet== * 1349 * All That Remains * Animals as Leaders * Antagonist * Beneath the Massacre * Book of Black Earth * Byzantine * Cannae * Century * Clinging to the Trees of a Forest Fire * Crematorium * Dew-Scented * Dragged Into Sunlight * Gojira * Grief of War * Holy Grail * Hour of Penance * Kylesa * Landmine Marathon * Last Chance to Reason * Mantric * Neuraxis * Ov Hell * Psycroptic * Scale the Summit * Skeletonwitch * Testament * The Acacia Strain * The Funeral Pyre * The Greenery * Through the Eyes of the Dead * Trap Them * Unholy * Withered * Wolves Like Us Entiset yhtyeet * Burn in Silence * Hollow Corp * Infernaeon * Invocation Of Nehek * Lamb of God * Light This City * Reflux * The Esoteric * The Minor Times * Wolf * Yakuza * Year of Desolation Luokka:Yhdysvaltalaiset levy-yhtiöt Luokka:Death metal -levy-yhtiöt Luokka:Hardcore punk -levy-yhtiöt Luokka:Thrash metal -levy-yhtiöt
Seltikanjoki

Seltikanjoki () on Venäjällä Leningradin alueen Korotkan piirissä virtaava 12 kilometriä pitkä joki, joka laskee Laatokan etelärantaan Petrokrepostin lahdella. == Joen kulku == Seltikanjoki saa alkunsa Naasianjoen ja Lavajoen väliseltä metsäalueelta. Joen latva-alueen ympäristössä on runsaasti erivaiheisia turvetuotantoalueita. Tällä alueella joen latvahaarat ovat suoria johto-ojia, jotka johdetaan yhteen pohjoisempana. Tämä tapahtuu Pietari–Vologda-rautatien eteläpuolella Poljanyn (Поляны) pysäkin lähellä, missä karttaohjelmissa joki on kuvattu luontaisesti mutkittelevana. Joki virtaa rautatien ali ja jatkaa kohti pohjoista. Se saapuu laajalle peltoaukealle, virtaa Poljanyn kylän halki ja jatkaa tämän jälkeen peltoalueen takana sijaitsevaan Puttilaan (Путилово, Putilovo). Kylän takana kulkee Kuolan valtatie, jonka joki alittaa. Viimeinen osuus Laatokkaan on parin kilometrin mittainen. Laatokan rannikolla se laskee satelliittivalokuvien perusteella Vanhaan Laatokan kanavaan () . Vanhasta kanavasta on uuteen Laatokan kanavan lyhyitä poikittaiskanavia, joita pitkin vesi pääsee sinne . Joen vesi on yhteydessä Laatokkaan suurempien jokien kohdalla, jossa on joen virtaukselle aukot. Muun muassa tämänkin joen vesi täydentää kanavasta poistuvaa vettä eikä kanavassa tarvita tämän takia sulkulaitteita. Rannikolla joen varressa sijaitsee Ala-Seltikan kylä (Нижняя Шальдиха, Nižnjaja Šaldiha). Joki kokee noin 54 metrin pudotuksen, joka tekee keskimäärin 4,5 metrin kaltevuuden kilometriä kohti. Joen jyrkin osuus on Puttilan jälkeen, missä korkeuskäyrät ovat kartassa tiheämpiä. == Seltikanjoen valuma-alue == Seltikanjoki kuuluu Nevan vesistöalueessa Laatokan valuma-alueeseen ja se laskee suoraan Laatokkaan. Laatokan laskujoki Neva laskee Pietarissa Itämeren Suomenlahteen. Seltikanjoen valuma-alueen pinta-alaa ei ole ilmoitettu. Joella on muutama lyhyt sivu-uoma, mutta karttoihin ei ole edes painettu niiden nimiä. USSR_map_NO_36-1_Leningrad.jpg|Seltsikanjoen valuma-aluetta vuoden 1954 kartassa == Huomioita == == Lähteet == Luokka:Inkerin joet Luokka:Leningradin alueen joet Luokka:Laatokan valuma-alue
Fischer Black

pienoiskuva|Fischer Black Fischer Sheffey Black (11. tammikuuta 1938 Washington, DC – 30. elokuuta 1995 New Canaan, Connecticut) oli yhdysvaltalainen taloustieteilijä. Black tunnettiin erityisesti optioiden hinnoitteluun liittyvästä Black–Scholes-mallista. Black valmistui Harvardin yliopistosta vuonna 1959, jossa hän opiskeli fysiikkaa. Vuonna 1964 hän valmistui tohtoriksi sovelletusta matematiikasta. Black työskenteli pitkään tutkijana eri yliopistoissa ja hänellä oli muun muassa professuuri Chicagon yliopistossa. Vuonna 1984 hän vaihtoi tutkijanuralta Goldman Sachsin palvelukseen, jossa hänestä myöhemmin tuli yhtiön osakas. Black kuoli syöpään vuonna 1995. Hän oli kuollessaan naimisissa Catherine Tawes Blackin kanssa. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset taloustieteilijät Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Vuonna 1995 kuolleet
Jalankulkija

Jalankulkija on ihminen, joka kulkee liikenteessä jalan, esimerkiksi kävellen. Suomen tieliikennelaissa jalankulkijalla tarkoitetaan jalan, suksilla, luistimilla tai vastaavilla välineillä liikkuvaa ja potkukelkan, lastenvaunujen, leikkiajoneuvon, pyörätuolin, jalankulkua avustavan tai korvaavan liikkumisvälineen tai vastaavan laitteen käyttäjää taikka polkupyörän tai mopon taluttajaa. Jalankulkijoille on varattu erityisiä jalkakäytäviä ja kävelykatuja. Jos jalkakäytävää ei ole, jalankulkijan on käytettävä piennarta, pyörätien reunaa tai tien reunaa. Tien ylittämistä varten jalankulkijoille merkitään suojateitä. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Kevyt liikenne Luokka:Kävely
Leukosaarenjärvi

Leukosaarenjärvi tai Leukasaarenjärvi () on järvi Venäjällä Leningradin alueen Kirovskin piirissä. Se sijaitsee Naasian eteläpuolella entisen turvetuotantoalueen länsiosassa ja laskee Lavajokeen Kaarajoen kautta. Järven pinta-ala on 2,2 neliökilometriä. Järvi on saanut nimensä hävinneestä kylästä, joka mainitaan vuosien 1500 ja 1540 verokirjoissa nimellä Levkasar (Левкасарь) ja vuonna 1568 nimellä Lehkosar (Лехкосарь). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Leukosaarenjärvi Venäjän vesistörekisterissä Luokka:Inkerin järvet Luokka:Leningradin alueen järvet Luokka:Lavajoen vesistö
Kaarajoki

Kaarajoki (, myös Кавра, Kavra) on joki Venäjällä Leningradin alueen Kirovskin piirissä. Se saa alkunsa Leukosaarenjärvestä, virtaa kohti pohjoista Naasian taajaman länsipuolitse ja laskee Lavajokeen. Joen pituus on 17 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 143 neliökilometriä. ==Aiheesta muualla== * Kaarajoki Venäjän vesistörekisterissä Luokka:Inkerin joet Luokka:Leningradin alueen joet Luokka:Lavajoen vesistö
Jollet rakasta

Jollet rakasta on laulaja-lauluntekijä ja pianisti Suvi Isotalon esikoisalbumi vuodelta 2010. Levy-yhtiö on Sound Of Finland Oy. Levynjulkaisukeikka järjestettiin ravintola Bellyssä Helsingissä 3. maaliskuuta 2010. Albumin on tuottanut Matti Johannes Koivu. Äänittäjinä ovat toimineet Jarno Alho ja Marko Myöhänen (Kallio-Kuninkala), Koivu (TeeSpot) sekä Timo Kämäräinen (Siba Pitäjänmäki). Miksauksen on tehnyt Juha Heininen HIP Studioilla ja masteroinnin Svante Forsbäck Chartmakersin studioilla. CD-levyn mukana on 12-sivuinen vihkonen, jossa on laulujen sanat sekä kuusi valokuvaa artistista. Kuvat on ottanut Marjaana Veikkanen paitsi yhden kuvan Nauska. Kansitaiteilija on Ilja Karsikas. CD-levyjä on valmistanut CD Data-Mate. Kiitoksissa on mainittu lähimpien ja tässä muualla mainitsemattomien lisäksi Essi Hirvonen, Jiri Kuronen, Petri Juutilainen, Jukka Huikari, Teemu Vilmunen, Tuomas Ilmavirta, Marjo Koivu, Kari Koivu, Aija Puurtinen, Mikko Meriläinen ja Merja Uusivirta. == Kappaleet == # # # # # # # # # # Kappaleiden luettelotunnukset ovat muotoa FISOF09000XX, missä XX saa arvot 43, 34, 35, 41, 38, 39, 40, 36, 37 ja 42. == Muusikot == * Suvi Isotalo – sävellys, sanoitus, laulu ja piano * Jape Karjalainen – basso, kitara kappaleella "Naamiaiset" * Timo Kämäräinen – kitara, vibrafoni, taustalaulu * Olli Krogerus – rummut * Mikaela Palmu – ensiviulu * Laura Airola – toinen viulu * Lotta Poijärvi-Suomalainen – alttoviulu * Riikka Lampinen – sello * Inka Puhakka – klarinetti * Verneri Pohjola – trumpetti * Ilmari Pohjola – pasuuna * Puka Oinonen – saha * Yrjänä Sauros – huuliharppu * Matti Johannes Koivu – Claves * Aliina Mäkitalo – taustalaulu * Essi Marila – taustalaulu Bändisovitusten tekijät ovat Isotalo, Karjalainen, Koivu ja Krogerus sekä kappaleiden #4, #5, #8 ja #10 osalta lisäksi myös Kämäräinen. Jousisovitusten tekijä on Suvi Isotalo ja kappaleiden #4 ja #8 osalta hänen lisäkseen myös Timo Kämäräinen. == Arvostelut == * Soundi: SUVI ISOTALO : Jollet rakasta Viitattu 13.3.2022. * Aamulehti (Valo- liite): * HS NYT: * Desibeli.net: * Me Naiset: == Lähteet == * Suvi Isotalon CD-levy Jollet rakasta (SOFCD 007 / Fanfaari 6438187100727, 2010) === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Soundi-lehden levyarvostelu numerossa 2/2010 *Tiina Keräsen 25.2.2010 tekemä levyarvostelu Helsingin Sanomien sivustolla (Viitattu 3.5.2011) Luokka:Vuoden 2010 esikoisalbumit Luokka:Suomalaiset funkalbumit Luokka:Suomalaiset popalbumit Luokka:Suomalaiset soulalbumit
Kula Shaker

Kula Shaker on englantilainen psykedeelistä rockia soittava yhtye, jonka perusti lontoolainen Crispian Mills. Se oli suosionsa huipulla brittipopin aikakaudella 1990-luvulla. Yhtye käyttää monissa kappaleissaan perinteisiä intialaisia soittimia, kuten sitaria ja tablaa. Kula Shaker perustettiin vuonna 1995, ja se on julkaissut seitsemän albumia. Debyyttialbumi K saavutti ensimmäisen sijan Britannian albumilistalla. Yhtye hajosi vuonna 1999. Bändi uudistettiin vuonna 2004 School of Braja -kokoelman sessioihin. Tämä johti suunnitelmiin paluusta. Reformaatio tapahtui kuitenkin vasta vuoden 2006 alussa. Viidennellä albumilla K 2.0 vuonna 2016 yhtye teki paluun loppuunmyydyn Euroopan-kiertueen muodossa. Pidennettyjen tauon jälkeen yhtye julkaisi kuudennen albuminsa Congregational Church of Eternal Love and Free Hugs -kesäkuussa 2022 ja heidän seitsemännen albuminsa Natural Magick julkistettiin vuonna 2024. == Jäsenet == *Crispian Mills - laulu, kitara *Alonza Bevan - basso *Paul Winterhart - rummut *Harry Broadbent - koskettimet (vuodesta 2006) *Jay Darlington - koskettimet (vuosina 1995-1996) == Diskografia == === Albumit === *K (1996) *Peasants, Pigs & Astronauts (1999) *Strangefolk (2007) *Pilgrims Progress (2010) *K 2.0 (2016) *1st Congregational Church of Eternal Love and Free Hugs (2022) *Natural Magick (2024) === Singlet === *Tattva (Lucky 13 Mix) (1995) *Grateful When You're Dead (1996) *Tattva *Hey Dude *Govinda *Hush (1997) *Sound of Drums (1998) *Mystical Machine Gun (1999) *Shower Your Love *Second Sight (2007) *Out on the Highway *Drink Tea (For the Love of God) *Peter Pan R.I.P (2010) *Christmas Time (Is Here Again) *Infinite Sun (2015) *Let Love Be (With U) *2 Styx(2016) *Holy Flame ==Lähteet== *http://www.allmusic.com/artist/p194896 *http://articles.latimes.com/1996-11-18/entertainment/ca-329_1_kula-shaker ==Aiheesta muualla== *Kula Shakerin viralliset kotisivut Luokka:Brittiläiset rockyhtyeet
Tehlitsänjärvi

Tehlitsänjärvi () on järvi Venäjällä Leningradin alueen Lomonosovin piirissä. Se sijaitsee Länsi-Inkerin ylängön metsä- ja suoalueella. Järven pinta-ala on 1,4 neliökilometriä ja valuma-alueen laajuus 28,9 neliökilometriä. Venäjän vesistörekisterin mukaan Tehlitsänjärvi laskee Suomenlahden Kaprionlahteen Vornaisienjoen kautta. Järvi on saanut nimensä sen eteläpuolella sijaitsevasta Tehlitsän (ven. Теглицы, Teglitsy) entisestä inkeroiskylästä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Tehlitsänjärvi Venäjän vesistörekisterissä Luokka:Leningradin alueen järvet Luokka:Lomonosovin piiri Luokka:Vornaisienjoen vesistö
Kaprionjoki

Kaprionjoki () on joki Leningradin alueella Venäjällä. Se saa alkunsa Kaprion kylän luota ja virtaa pohjoiseen laskien Vornaisienjokeen lähellä entistä Kirnun (ven. Керново, Kernovo) inkeroiskylää. Joen pituus on 21 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 64,3 neliökilometriä. Kaprionjoen varrella sijaitsi aikaisemmin myös Kaporkka (ven. Капорки, Kaporki) -niminen inkeroiskylä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kaprionjoki Venäjän vesistörekisterissä Luokka:Inkerin joet Luokka:Leningradin alueen joet Luokka:Vornaisienjoen vesistö
Jyväskylän yliopiston tiedemuseo

Jyväskylän yliopiston tiedemuseo on Jyväskylän yliopiston alaisuudessa toimiva museo, joka tallentaa, tutkii ja esittelee Jyväskylän yliopiston historiaa ja keskisuomalaista luonnonympäristöä. Museo toimii myös opetusmuseona yliopiston opiskelijoille. Vuoden 2017 alusta alkaen Jyväskylän yliopiston tiedemuseo ja kirjasto muodostavat yhdessä Avoimen tiedon keskuksen (Open Science Center, OSC). Tiedemuseoon kuuluu kulttuurihistoriaan keskittyvä näyttelykeskus Soihtu ja luonnontieteellinen museo Luontomuseo. == Historia == Museo perustettiin vuonna 1900 nimellä Jyväskylän seminaarilaisten kansatieteellinen museo Jyväskylän seminaarin opetuskokoelmien ympärille. Museo sai omat tilat vuonna 1905 vastavalmistuneesta Villa Rana -rakennuksesta. Kokoelmat siirtyivät seminaarin lakkauttamisen myötä sitä seuranneelle Jyväskylän kasvatusopilliselle korkeakoululle ja sittemmin yliopistolle. Vuonna 1980 museo jaettiin kulttuurihistoriallisen ja luonnontieteelliseen osastoon. Kulttuurihistoriallisen osaston näyttelytilat sijaitsevat yliopiston Seminaarinmäen kampuksella Seminarium-rakennuksessa, lisäksi pienoisnäyttelyitä on eri puolilla kampusta. Luonnontieteellisen museon näyttelytilat sijaitsevat Harjulla Vesilinna-rakennuksessa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Jyväskylän yliopiston tiedemuseo * Avoimen tiedon keskus (Open Science Center, OSC), Jyväskylän yliopisto Yliopiston museo Museo Luokka:Suomen luonnontieteelliset museot
Alaa Jassim

Alaa Hikmat Jassim (s. 14. syyskuuta 1985) on irakilainen yleisurheilija, joka kilpailee pikajuoksussa. Hän edustaa seuratasolla Al-Ahli Clubia. Jassim osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa Ateenassa 2004. Hän kilpaili tuolloin 100 metrin matkalla, jolla hän karsiutui ensimmäisellä kierroksella oltuaan eränsä viimeinen. Jassim juoksi kisoissa ennätyksensä 12,70 sekuntia. == Lähteet == Luokka:Irakilaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sateenvarjojalava

Sateenvarjojalava (Ulmus glabra 'Camperdownii') luokitellaan vuorijalavan luonnonmutaatioksi, joskin Green pitää sitä hybridinä U. × hollandica var. vegeta. Melko matalakasvuinen sateenvarjojalava vartetaan jonkin toisen jalavan, yleensä vuorijalavan noin 1,5 metrin mittaiseen runkoon. Se ei itse tuota siemeniä. Puun oksista muodostuu kupera, sateenvarjomainen latvus. Se menestyy Suomessa I–II vyöhykkeillä.Puutarha.net thumb|220px|left|Kookas sateenvarjojalava Yhdysvalloissa Massachusettsissa. Puun korkeus on Suomessa 2–5 metriä. Suuret, karheapintaiset lehdet ovat kesällä tummanvihreät ja muuttuvat syksyllä keltaisiksi. Puu kukkii toukokuussa, mutta kukat ovat varsin vaatimattomat.Kekkilä.fi == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Jalavat
Navarinon taistelu

Navarinon taistelu oli Kreikan vapaussodassa käyty meritaistelu Navarínonlahdessa nykyisen Pýloksen kaupungin eli silloisen Navarínon edustalla 20. lokakuuta 1827. Taistelun osapuolina olivat Osmanien valtakunnan laivasto sekä liittoutuneet Britannian Kuninkaallinen laivasto, Ranskan laivasto ja Venäjän keisarikunnan laivasto. == Tausta == Vuonna 1825 Kreikan vapaussota oli kestänyt jo neljä vuotta ja sulttaani pyysi egyptiläistä vasallikuningastaan lopettamaan kapinan nopeasti. Niinpä tämä lähetti adoptoidun poikansa, Ibrahim paššan, jonka tarkoituksena oli hävittää kreikkalaiset ja korvata heidät afrikkalaisilla muslimeilla. Kun britit saivat kuulla tästä, he lähettivät laivaston amiraali Edward Codringtonin johdolla kohti Kreikkaa. Heinäkuun 6. päivänä 1827 kirjoitettiin Lontoon sopimus, jolla yritettiin saada rauha. Sen allekirjoittivat Venäjä, Ranska ja Yhdistynyt kuningaskunta. Ne sitoutuivat ryhtymään toimenpiteisiin, ellei Osmanien valtakunta neljäntoista päivän kuluessa suostuisi aselepoon. Pian Ranska ja Venäjä lähettivät myös aluksiaan Kreikkaan. Kreikan hallitus hyväksyi aselevon, mutta osmanit kieltäytyivät, joten sota jatkui. == Taistelu ja siihen valmistautuminen == 12\. heinäkuuta Pashan laivue oli ankkuroitunut Navarínonlahteen, kun heitä varoitettiin, että britit olivat tulossa pysäyttämään kansanmurhan. Osmanit pienensivät meritoimintaansa, mutta jatkoivat kylien polttamista ja kreikkalaisten tappamista maalla. Liittoutuneet lähettivät Ibrahamille viestin, mutta se palautettiin vedoten siihen, että hänen olinpaikkaansa ei tiedetty. 20. heinäkuuta britit päättivät mennä lahden poukamaan, missä osmanien laivasto oleskeli. Aikansa mietittyään venäläiset ja ranskalaiset liittyivät mukaan. Näin lahdessa oli noin 100 laivaa samanaikaisesti ampumaetäisyydellä toisistaan. Osmanit lähettivät liittoutuneille vaatimuksia, mutta he saivat vastauksen, että he jakelevat määräyksiä. Britit ankkuroivat aluksen osmanien Warrior-laivan viereen. Liittoutuneet pitivät tätä huijauksena ja odottivat, että osmanit lähtisivät pakoon tai haluaisivat hyökkäämättömyyssopimuksen, mutta kun osmanit ampuivat yhden brittien luutnantin ja osan tämän miehistöstä, osmanit soutivat pienellä veneellä kohti brittilaivaa. Pian yksi brittien fregatti avasi tulen ja kaikki muut seurasivat perässä. Iltaan mennessä lähes koko osmanien laivasto oli uponnut. Kun osmanien laivasto oli hävinnyt taistelun, he eivät pystyneet pitämään Peloponnesosta hallinnassaan, vaan joutuivat vetäytymään pois. Britannian hallitus ei ollut tähän tyytyväinen, sillä he halusivat vain painostaa osmanit pois. == Lähteet == * http://www.greecetravel.com/peloponessos/navarino/ * http://militaryhistory.about.com/od/navalbattles1800s/p/narvarino.htm * http://www.mlahanas.de/Greece/History/BattleOfNavarino.html ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == Luokka:1827 Luokka:Kreikan sotahistoria Luokka:Osmanien valtakunnan taistelut Luokka:Pýlos-Néstoras Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan taistelut
2waytraffic

2waytraffic on alankomaalainen televisiotuotantoyhtiö, joka perustettiin Hilversumissa vuonna 2004. Yhtiö laajeni merkittävästi vuonna 2006, jolloin se osti mobiiliratkaisujen toimittajan Emexusin kesäkuussa ja sisällön kehittäjä Intellygentsin elokuussa. Merkittävin hankinta oli kuitenkin brittiläinen yritys Celador International ja sen ohjelmakirjasto, johon kuuluu maailmanlaajuinen tietokilpailuformaatti Haluatko miljonääriksi?. 4\. kesäkuuta 2008 2waytrafficista tuli Sony Pictures Entertainmentin tytäryhtiö. Yhtiöllä on toimipisteet Lontoossa, New Yorkissa, Budapestissa, Tukholmassa, Malesiassa, Hilversumissa ja Kiovassa. ==2waytraffic International, Sony Pictures Television== Celador International omisti yli 200 tietokilpailuformaattia, kuten Haluatko miljonääriksi?, Yhdysvalloissa, Britanniassa, Itä-Euroopassa ja Pohjoismaissa. Kun Sony Pictures Entertaiment osti 2waytrafficin, sen tytäryhtiöstä tuli 2waytraffic International, Sony Pictures Television, ja sen johtajaksi nimitettiin Ed Louwerse. Huhtikuussa 2012 2waytrafficistä tuli "Sony Pictures Television International Formats Distribution", ja 2waytrafficin logo korvattiin Sony Pictures Televisionin logolla. ==2waytrafficin omistamia formaatteja== *Leijonan kita * Cover Me *Fifty-Fifty *
PZL P.24

PZL P.24 oli puolalaisen PZL P.11 -hävittäjän vientimalli. Lokinsiipisen, kokometallisen koneen suunnitteli 1930-luvun puolivälissä Zygmunt Puławski ja sitä valmisti PZL:n tehdas Varsovassa. Kone ei ollut käytössä valmistusmaassaan, mutta sitä myytiin lukuisiin maihin, mm. Turkkiin, Romaniaan, Bulgariaan ja Kreikkaan. PZL P.24 oli myös Suomen ilmavoimien ehdokaslistalla vuonna 1935, mutta lopulta hankinta päätyi hollantilaiseen Fokker D.XXI -koneeseen. Romanialaisen IAR 80 - hävittäjän rungon suunnittelu pohjautui P.24:n runkoon, mistä tehtaalla oli kokemusta valmistettuaan lisenssillä moottoreita Romanian ilmavoimien käyttämiin P.24 - hävittäjiin. ==Lähteet== *Chant, Chris: II Maailmansodan Lentokoneet - 300 tärkeintä konetyyppiä kaikkialta maailmasta, Karisto, 2008, Hämeenlinna, suom. Petri Kortesuo ISBN 978-951-23-5025-4 (s. 268) Alkuteos englanniksi: Amber Books, 1999 Luokka:Puolalaiset hävittäjälentokoneet Luokka:1930-luvun hävittäjälentokoneet
Ammunnan maailmanmestaruuskilpailut 1928

Vuoden 1928 ammunnan maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Loosduinenissa, Haagin esikaupungissa, Alankomaissa. Kilpailut olivat 25. maailmanmestaruuskilpailut ammunnassa. Ohjelmassa olivat vapaakivääri, vapaapistooli ja sotilaskiväärikilpailut. Vaikka ammunta oli poistettu olympiakisojen ohjelmasta, maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin perinteisesti ennen Amsterdamin olympialaisten stadionkilpailujen alkamista. ==Mitalistit== Laji: Kultaa: Kultaa: Hopeaa: Hopeaa: Pronssia: Pronssia: 300 m vapaakivääri, asennot Olle Ericsson 1 093 Jakob Reich 1 092 Josias Hartmann 1 091 300 m vapaakivääri, asennot, joukkueet Josias Hartmann Walter Lienhard Giuseppe Pelli Jakob Reich Karl Zimmermann 5 391 Gustaf Andersson Olle Ericsson Mauritz Eriksson P. Eerik Ohlsson K. Ivar Wester 5 339 William Bruce Marcus Dinwiddie Sidney Hinds Russell Seitzinger Paul Woods 5 339 300 m vapaakivääri, makuu Mauritz Eriksson 387 Olle Ericsson 384 Reidar Muslie 383 300 m vapaakivääri, polvi Karl Zimmermann 374 Josias Hartmann 370 Olle Ericsson 368 300 m vapaakivääri, pysty Jakob Reich 347 Einari Oksa 344 Olle Ericsson 341 300 m sotilaskivääri, asennot Walter Lienhard 505 Mauritz Eriksson 497 Karl Zimmermann 489 300 m sotilaskivääri, makuu Julio Castro del Rosario 176 Freminet 175 Mauritz Eriksson 174 300 m sotilaskivääri, polvi Ernst Tellenbach 177 Ugo Cantelli 174 Walter Lienhard 171 300 m sotilaskivääri, pysty Walter Lienhard 161 Mauritz Eriksson 159 Karl Zimmermann 158 50 m vapaapistooli Wilhelm Schnyder 530 Andre des Jamonnieres 527 Fritz Zulauf 526 50 m vapaapistooli, joukkueet Robert Blum Jakob Fisher Wilhelm Schnyder August Wiederkehr Fritz Zulauf 2 581 Luis Calvet Sandoz Jose Bento Lopez Julio Castro del Rosario Garcia Martinez Cipriani Romero 2 509 Andre de Castelbajac Andre des Jamonnieres Dorian Keller R. Pecchia G. Regis 2 493 ==Lähteet== * Kansainvälisen ampumaurheiluliiton (ISSF) tietokanta * Martti Jukola: Olympialaiskisat III, Olympialaiskisat Amsterdamissa 1928 *
Martin Kaymer

Martin Kaymer (28. joulukuuta 1984 Düsseldorf, Saksa) on saksalainen golfaaja. Hän nousi golfin maailmanlistan kärkeen helmikuussa 2011.Golfmaailma sai maanantaina uuden valtiaan Hän on voittanut kaksi golfin major-turnausta. Vuonna 2010 PGA Championshipin ja vuonna 2014 US Openin. Vuonna 2011 hän voitti Laureus-palkinnon vuoden läpimurtona. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== European Tourin profiili Luokka:Saksalaiset golfaajat Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ian Tomlinson

Ian Tomlinson (7. helmikuuta 1962 – 1. huhtikuuta 2009) oli sanomalehden myyjä, joka työmatkallaan joutui poliisin motittamaksi ja kuoli myöhemmin saamiinsa sisäisiin vammoihin poliisin tönäistyä hänet maahan 2009 Lontoon G-20-mielenosoitusten aikana. Tomlinson syntyi Derbyshiressa, jossa hän vietti lapsuutensa. Tomlinson tapasi vaimonsa Julian 1988. He menivät naimisiin kolme vuotta myöhemmin. Julialla oli jo 5 viisi lasta, joita Tomlinson kohteli kuin omiaan. He saivat yhdessä neljä tytärtä. Tomlinsonia kuvailtiin hyväsydämiseksi, lojaaliksi ja huomaavaiseksi. Tomlinson oli kuitenkin alkoholisti, joka asui satunnaisesti kadulla. Tomlinsonin taustan vuoksi hänen perheensä sai osakseen loukkaavia ja perättömiä kommentteja. Tomlinsonin kuoleman jälkeen viranomaiset antoivat lausunnon, jonka mukaan hänellä oli ennestään terveysongelmia, jotka johtivat hänen kuolemaansa. Poliisin lausunnon jälkeen useat paikalla olleet kertoivat nähneensä poliisien pahoinpidelleen Tomlinsonia. The Guardian -lehden journalistisen työn ja sukulaisten ja aktivistien toimien seurauksena tapaus avattiin kuitenkin uudelleen. 2. toukokuuta 2011 oikeuden valamiehet antoivat päätöksen, jonka mukaan Tomlinsonin kuolema johtui poliisivirkamiehen aiheuttamista vammoista, ja tuomiona oli laiton tappo. Poliisi väitti aluksi, että Tomlinson olisi ollut yksi mielenosoittajista ja että mielenosoittajat estivät antamasta ensiapua hänelle. Molemmat väitteet osoittautuivat myöhemmin vääriksi. Lontoon poliisi pyysi anteeksi kuolemaan johtanutta tapausta 5. elokuuta 2013.Helsingin Sanomat: Lontoon poliisi pyysi anteeksi kuolemantapausta, 6.8.2013, http://www.hs.fi/paivanlehti/06082013/ulkomaat/Lyhyesti/ar1375673914525?a=1 ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Englantilaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
Kampa

Kampa on hiustenhoitoväline, jota käytetään hiusten suoristukseen ja puhdistukseen. Koristekampaa käytetään hiuskoristeena ja hiusten koossa pitämiseen. Se on yksi vanhimmista arkeologien löytämistä työkaluista. Kampoja tehdään monista materiaaleista, yleisimmin kuitenkin muovista, metallista ja puusta. Aiemmin kampoja valmistettiin tulenarasta selluloidista ja vettä huonosti kestävästä galaliitista. Perinteinen ja ylellinen kampojen materiaali on kilpikonnanluu. Kampoja käytetään myös musiikki-instrumenttina asettamalla paperi kamman eteen, ja hyräilemällä siihen. Kampa tuottaa paperin kanssa kazoomaista ääntä. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Kauneudenhoito Luokka:Hiukset
Janusz Kamiński

Janusz Zygmunt Kamiński (s. 27. kesäkuuta 1959 Ziębice, Puola) on puolalainen elokuvaaja ja elokuvaohjaaja. Hän joka muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1981. Hän on kuvannut kaikki Steven Spielbergin elokuvat vuoden 1993 elokuvasta Schindlerin lista lähtien. == Filmografiaa == === Kuvaajana === * Tappajan vaisto (1991) * Schindlerin lista (1993) * Jerry Maguire – elämä on peliä (1996) * Kadonnut maailma – Jurassic Park (1997) * Pelastakaa sotamies Ryan (1998) * A.I. – Tekoäly (2001) * Minority Report (2002) * Ota kiinni jos saat (2002) * Terminaali (2004) * Maailmojen sota (2005) * München (2005) * Perhonen lasikuvussa (2007) * Indiana Jones ja kristallikallon valtakunta (2008) * Funny People (2009) * How Do You Know (2010) * Sotahevonen (2011) * Tintin seikkailut: Yksisarvisen salaisuus (2011) * Lincoln (2012) * The Judge (2014) * Vakoojien silta (2015) * Iso kiltti jätti (2016) * The Post (2017) * Ready Player One (2018) * The Call of the Wild (2020) * West Side Story (2020) === Ohjaajana === * Lost Souls – kadotetut sielut (2000) * Hania (2007) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Puolalaiset elokuvaajat Luokka:Puolalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Chrono Crusade

Chrono Crusade (クロノ クルセイド) on japanilainen mangasarja, jonka on käsikirjoittanut ja piirtänyt Daisuke Moriyama. Chrono Crusade julkaistiin alun perin Kadokawa Shotenin Dragon Magazinessa marraskuusta 1998 kesäkuuhun 2004. Sarjan pohjalta on tehty myös 24-osainen anime, jota näytettiin vuosina 2003-2004 Fuji-TV:llä. Chrono Crusade sijoittuu 1920-luvun Yhdysvaltoihin, ja se seuraa Rosette Christopheria sekä tämän demoniapulaista Chronoa. Magdalena järjestön jäseninä he matkustavat ympäri maata tuhoten demoneita, jotka uhkaavat yhteiskuntaa. Samaan aikaan Rosette etsii vuosia sitten kadonnutta veljeään Joshuaa. == Aiheesta muualla == * * * * Petteri Uusitalo: Nunnia ja konnia . Anime-lehti. Luokka:Animesarjat Luokka:Mangasarjat Luokka:Shōnen Luokka:Romanttinen anime ja manga Luokka:Seikkailuanime ja -manga Luokka:Toiminta-anime ja -manga Luokka:1990-luvun anime ja manga
Einar Olofsson

Bror Einar Olofsson (20. maaliskuuta 1886 Helsinki – 8. kesäkuuta 1955 Helsinki)Einar Olofssonin kuolinilmoitus (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 12.6.1955, HS Aikakone. Viitattu 24.3.2018. oli suomalainen venesuunnittelija. Olofsson työskenteli Kone ja Silta Oy:ssa piirtäjänä opiskeltuaan sitä ennen Turun teollisuuskoulussa. Olofsson oli Helsingfors Segelsällskapetin epävirallinen pääsuunnittelija 1910- ja 1920-luvuilla suunnitellen saaristoristeilijöitä, erityisesti 22m2-luokan veneitä jotka menestyivät ja vahvistivat HSS:n asemaa maan johtavana pienten köliveneiden kilpapurjehdusseurana. (s. 30] Olofsson herätti huomiota venesuunnittelijana voitettuaan NJK:n konstruktiokilpailun vuonna 1914 kutosella Puck.Finlands Segeljakter - En bok om fritidsseglingen i Finland från 1850-talet till 1920" 2003 ISBN 952-5045-14-5 Olssonin tunnetuin vene oli Yngve Paciuksen voittoisa 30m2-saaristoristeilijä Svanevit. Myöhemmin Olofsson piirsi ennen kaikkea kansainvälisen säännön veneitä kuten kutoset Ellinor ja Arneta sekä useita 5m-luokan veneitä. Olofsson oli itse innokas kilpapurjehtija ja niitti palkintoja suunnittelemillaan veneillä. Olofsson oli 1930-luvulla HSS:n junioritoiminnan käynnistämisen aloitteentekijä. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset venesuunnittelijat Luokka:Vuonna 1886 syntyneet Luokka:Vuonna 1955 kuolleet
Pietro Gandolfi

Pietro Gandolfi (s. 21. huhtikuuta 1987 Parma) on italialainen moottoriurheilija. == Ura == Gandolfi aloitti uransa 13-vuotiaana Karting- sarjoissa kilpaillen neljän vuoden ajan. Vuonna 2004 hän liittyi Henry Morrogh Motor Schoolin oppilaaksi ajaen Formula Renault-luokan autoa. Vuonna 2006 Gandolfi ajoi viisi kilpailua Italian Formula Renault-sarjassa saavuttamatta pisteitä. Seuraavana vuonna hän ajoi Sveitsin Formula Renault-sarjassa saavuttaen 12 pistettä. Gandolfi jatkoi sarjassa seuraavana vuonna saavuttaen kuusi pistettä. Vuonna 2009 Gandolfi kilpaili FIA Formula Two Championship -sarjassa saavuttamatta pisteitä. Vuonna 2010 Gandolfi siirtyi Italian Prototype Championship -sarjaan. Luokka:Italialaiset autourheilijat Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Katarina Eskola

Katarina Eskola (o.s. Haavio, s. 26. kesäkuuta 1940) on suomalainen kulttuurintutkija. Eskola kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1960 ja valmistui valtiotieteen kandidaatiksi vuonna 1964. Hän työskenteli lehtitoimittajana vuosina 1964–1972, minkä jälkeen hän aloitti tutkijanuransa. Vuonna 1983 hän aloitti työskentelyn Jyväskylän yliopiston Nykykulttuurin tutkimuskeskuksessa, jota johti vuoteen 2005 asti. Eskola nimitettiin Helsingin yliopiston sosiologian dosentiksi vuonna 1984 ja Jyväskylän yliopiston sosiologian dosentiksi vuonna 1988. Vuonna 2001 Eskola nimitettiin nykykulttuurin professoriksi ja hän jatkoi tehtävässä eläkkeelle jäämiseensä vuonna 2005 asti. Suomen tietokirjailijat ry palkitsi Eskolan Tietokirjailijapalkinnolla vuonna 2002.Tietokirjailijapalkitut Eskolan vanhemmat olivat Martti Haavio ja Elsa Enäjärvi-Haavio. ==Lähteet== ==Julkaisuja== * * * * * * * * * Luokka:Jyväskylän yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Matthias Bieber

Matthias Bieber (s. 14. maaliskuuta 1986 Küsnacht, Sveitsi) on sveitsiläinen jääkiekkoilija. Bieber on edustanut Sveitsin jääkiekkomaajoukkuetta jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa kahdesti, vuosina 2011 ja 2012. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä. == Lähteet == * * * Luokka:Sveitsiläiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Miekkahäntätulilisko

Miekkahäntätulilisko (Cynops ensicauda) on salamanterien heimoon kuuluva sammakkoeläinlaji. == Koko ja ulkonäkö == Miekkahäntätuliliskon selkäpuoli on tummanruskea tai jopa musta. Vatsapuolen väritys vaihtelee keltaisesta tulipunaiseen, ja siinä on usein tummia läikkiä tai pisteitä. Lisääntymisaikana koiraille ilmestyy siniharmaata väriä häntään ja satunnaisesti myös vartalon etuosaan. Naaraat ovat pääsääntöisesti koiraita suurempia ja tukevampia; Koiraat jäävät 12-senttisiksi naaraiden kasvaessa noin 15 senttimetrin mittaan. == Lemmikkieläimenä == Tuliliskoja pidetään akvaterraariossa, eli akvaariossa jossa on sekä vettä että maa-aluetta. Tuliliskot elävät pääasiassa vedessä, mutta varsinkin nuoret yksilöt viettävät aikaa myös maalla. Tulilisko liikkuu päiväsaikaan ja tonkii usein pohjasoraa etsien syötävää. Sekä maalla että vedessä olisi hyvä tarjota jonkinlaisia piilopaikkoja. Akvaarioon olisi myös hyvä sumuttaa vettä, sillä ilmankosteus on tärkeää tuliliskojen iholle. Tuliliskot syövät pääasiassa toukkia ja hyönteisiä ja silloin tällöin niille voi antaa myös kalaa ja lihaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Sammakkolampi.net: Miekkahäntätulilisko (Cynops ensicauda) *ITIS: Cynops ensicauda Luokka:Salamanterieläimet Luokka:Uhanalaiset sammakkoeläimet Luokka:Lemmikkieläimet
International Ecumenical Peace Convocation

IEPC (International Ecumanical Peace Convocation) oli Kirkkojen maailmanneuvoston (KMN) järjestämä rauhankonferenssi, joka järjestettiin 17.-25.5.2011 Jamaikan Kingstonissa. IEPC oli KMN:n väkivallan vastaisen vuosikymmenen huipennustapahtuma, johon odotettiin reilua tuhatta osallistujaa ympäri maailman. Konferenssin teemaa Decade to overcome violence käsiteltiin neljän teeman kautta: rauha yhteisöissä, rauha Maan kanssa, rauha markkinoilla ja rauha ihmisten välillä. Teemoja käsiteltiin sekä teologian näkökulmasta että käytännöllisten esimerkkien ja workshopien kautta. Suomesta konferenssiin osallistui evankelisluterilaisen kirkon delegaatio sekä Changemaker -verkoston edustaja. == Lähteet == * IEPC:n viralliset nettisivut * Changemaker Luokka:Kirkkojen maailmanneuvosto
Vaçe Zela

Vaçe Zela (7. huhtikuuta 1939 Lushnjë – 6. helmikuuta 2014 Basel, Sveitsi) oli albanialainen laulaja. Hän aloitti uransa vuonna 1962 ja voitti ensimmäisen Festivali i Këngësin; myöhemmin hän voitti samaisen kilpailun vielä yhdeksän kertaa. Zela sai Albanian ansioituneen taiteilijan arvonimen vuonna 1973, ja vuonna 1977 hänestä tuli Albanian kansantaiteilija. Presidentti Alfred Moisiu myönsi hänelle vuonna 2002 Urdhri Nderi i Kombit -tunnustuksen. ==Lähteet== Luokka:Albanialaiset laulajat Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
300 metrin vapaakiväärin joukkuekilpailu ammunnan
maailmanmestaruuskilpailuissa 1928

Vapaakivääri ammuntoihin maailmanmestaruuskilpailuissa 1928 osallistui 11 joukkuetta. Joukkueen tulos muodostui viiden ampujan yhteistuloksesta. Kukin ampuja ampui pystystä, polvelta ja makuulta 40 laukausta. Samassa yhteydessä jaettiin mitalit joukkuekilpailun lisäksi henkilökohtaisessa täysottelussa ja jokaiselta asennolta erikseen. Kilpailu käytiin 23.-24. heinäkuuta. Sveitsi voitti ottelun selkeällä erolla. Amerikkalaiset Bruce ja Seitzinger ampuivat polvelta kumpikin yhden kympin väärään tauluun. Tämä pudotti Yhdysvallat Ruotsin taakse kolmanneksi tasapistein. Molemmilla joukkueilla oli myös yksi vahinkolaukaus herkkyysliipasimen takia. ==Lopputulokset== Sija Joukkue Urheilija Pysty Polvi Makuu Asennot Yhteispisteet 1 Jakob Reich 347 368 377 1 092 5 391 1 Josias Hartmann 339 370 382 1 091 5 391 1 Karl Zimmermann 340 374 371 1 085 5 391 1 Walter Lienhard 332 356 374 1 062 5 391 1 Giuseppe Pelli 340 357 364 1 061 5 391 2 Olle Ericsson 341 368 384 1 093 5 339 2 Mauritz Eriksson 335 363 388 1 086 5 339 2 Gustaf Andersson 339 342 374 1 055 5 339 2 P. Eerik Ohlsson 327 348 380 1 055 5 339 2 K. Ivar Wester 310 363 377 1 050 5 339 3 Marcus Dinwiddie 336 365 376 1 077 5 339 3 Sidney Hinds 331 368 376 1 075 5 339 3 William Bruce 335 358 377 1 070 5 339 3 Paul Woods 324 364 374 1 062 5 339 3 Russell Seitzinger 313 360 382 1 055 5 339 4 Einari Oksa 344 357 361 1 062 5 190 4 Veli Nieminen 332 351 373 1 056 5 190 4 Viljo Aro 329 338 367 1 034 5 190 4 T. Nieminen 327 348 356 1 031 5 190 4 Lars Klärich 313 337 357 1 007 5 190 5 Ugo Cantelli 330 354 367 1 051 5 156 5 Nulli 328 342 374 1 044 5 156 5 Di Ranieri 308 355 363 1 026 5 156 5 Aendes 324 338 360 1 022 5 156 5 Colletti 317 338 358 1 013 5 156 6 Reidar Muslie 336 343 383 1 062 5 145 6 Amundsen 340 358 363 1 061 5 145 6 Bergersen 321 333 372 1 026 5 145 6 Larsen 311 340 370 1 021 5 145 6 Røgeberg 314 316 345 975 5 145 7 Vaêl 336 352 365 1 053 5 092 7 Brachtt 322 339 378 1 039 5 092 7 Cerny 319 340 369 1 028 5 092 7 Cermack 311 336 360 1 007 5 092 7 Drasnau 283 333 349 965 5 092 8 Raymond Durand 326 359 371 1 056 5 073 8 Georges Roes 332 338 370 1 040 5 073 8 Levengle 319 340 366 1 025 5 073 8 Emile Rumeau 296 339 377 1 012 5 073 8 Phanton 260 322 358 940 5 073 9 Antonius Bouwens 320 348 358 1 026 4 949 9 Aix Bouwens 296 349 361 1 006 4 949 9 Schenter 302 341 357 1 000 4 949 9 Vuurman 294 332 361 987 4 949 9 Hancken 278 313 339 930 4 949 10 Lafortune 320 349 356 1 025 4 924 10 Paul van Asbroeck 320 331 360 1 011 4 924 10 Lafortune 305 326 364 995 4 924 10 Maricq 290 314 349 950 4 924 10 Delbarre 306 326 311 943 4 924 11 Samoza 301 332 355 988 4 729 11 Tauler 308 329 338 975 4 729 11 Carrero 279 318 344 941 4 729 11 Pascual 301 306 315 922 4 729 11 De Linos 257 304 342 903 4 729 ==Lähteet== * Martti Jukola: Olympialaiskisat III, Olympialaiskisat Amsterdamissa 1928 Luokka:Ammunnan maailmanmestaruuskilpailut 1928
Johannes Edvard Leppäkoski

Johannes Edvard Leppäkoski (3. marraskuuta 1901 Kaukola – 5. joulukuuta 1984 Jyväskylä) oli suomalainen toimittaja ja esperanton harrastaja. Johannes Edvard Leppäkoski syntyi Kaukolassa, jossa hän kävi koulunsa. Käkisalmessa hän ehti toimia monissa luottamustehtävissä ja toimittajana lehdissä. Lehdissä hän käytti nimimerkkejä ”Joonas” ja ”Veisu-Ville”. Leppäkoski toimi Karjalan kirjapainon toimitusjohtajana vuodesta 1935. Käkisalmesta hän muutti jatkosodan jälkeen Kuopion ja Rauman kautta Jyväskylään. Sodan jälkeen Leppäkoski toimi sanomalehti Keskisuomalaisessa. Hän käänsi Kalevalan esperantoksi vuonna 1964. Teatteriohjaaja Raila Leppäkoski on Johannes Leppäkosken tytär. == Teoksia == * Nuoret runoilijat ; runoantologiassa mukana Kaarina Vaher, Katri Vala, Onni Halla, Yrjö Jylhä, Arvi Kivimaa, Olavi Lauri (Olavi Paavolainen), Johan Edvard Leppäkoski, P. Mustapää (Martti Haavio) ja Ilmari Pimiä. WSOY 1924 == Käännöksiä == * Vilho Setälä : Burĝonoj : infanoj en poezio fotografio ; fotografis Vilho Setälä, Arja Setälä-Kaartotie ; poemijn tradukis Joh. Edv. Leppäkoski, Vilho Setälä. Tekijä, Helsinki 1950 * Kalevala ; esperantigis Joh. Edv. Leppäkoski ; ornamis Akseli Gallen-Kallela. Serio Oriento-Okcidneto 4. Fondumo esperanto, Helsinki 1964, 2. eldono Esperanto-Asocio de Finnlando, Helsinki 1985 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Joh. Edv. Leppäkoski : Käkisalmi, Kannaksen kaunis kaupunki, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 08.05.1932, nro 19, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Esperantistit Luokka:Vuonna 1901 syntyneet Luokka:Vuonna 1984 kuolleet
Maailman ihanimmat

Maailman ihanimmat on Katri Ylanderin 8. kesäkuuta 2011 julkaistu kokoelma- albumi. Albumi sisältää kaikki Ylanderin julkaisemat singlet, sekä Kaikki nämä sanat -albumille sisältyneen ”Sirkus”-kappaleen, alun perin Stella-yhtyeen ”Piste”-hitin sekä Synkkien laulujen maa -kokoelmalle sisältyneen ”Joutsenlaulun”. Kokoelman ainoa uusi kappale ”Irrallaan” tehtiin jo edelliselle Valvojat-albumille, mutta se julkaistiin ensimmäisen kerran vasta kokoelman julkaisun yhteydessä. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Vuoden 2011 kokoelma-albumit Luokka:Katri Ylanderin albumit