EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Kivikkoloiskimalainen

Kivikkoloiskimalainen (Bombus rupestris) on kimalaisten sukuun ja loiskimalaisten alasukuun kuuluva mesipistiäislaji. Naaras on 18–22 millimetriä ja koiras 10–18 millimetriä pitkä. Naaras on muuten musta, paitsi etu- ja takaselkä ovat keltaiset ja takaruumiin kärki oranssinpunainen. Keskiruumis saattaa olla joskus kokonaan musta. Siivet ovat tummanharmaat. Koiraalla on keskiruumiissa ja takaruumiin tyvellä ruskehtavaa tai harmahtavaa karvoitusta. Kivikkoloiskimalainen on kivikkokimalaisen pesäloinen. Sitä esiintyy puutarhoissa ja puistoissa sekä kivikkorannoilla. Naaraat käyvät ruokailemassa voikukilla ja koiraat kaunokeilla ja ohdakkeilla. Lajia esiintyy Etelä-Suomessa melko vähälukuisena. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Kivikkoloiskimalainen (Bombus rupestris) * Ötökkätieto: Kivikkoloiskimalainen (Bombus rupestris) * UniProt: Taxonomy - Bombus rupestris * University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Bombus rupestris, Hill Cuckoo-bee * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Bombus rupestris Luokka:Kimalaiset
Pensasloiskimalainen

Pensasloiskimalainen (Bombus sylvestris) on kimalaisten sukuun ja loiskimalaisten alasukuun kuuluva mesipistiäislaji. Naaras on pituudeltaan 14–17 millimetriä ja koiras 12–14 millimetriä. Naaraan perusväri on musta, mutta keskiruumiin etuosa on vaaleankeltainen ja takaruumiin kärjen tuntumassa on valkeaa karvoitusta. Koiraan takaruumiin kärki on yleensä punertava ja takaselässä on keltaista. Koiraalla on valkoinen tai keltainen takaruumiin poikkivyö. Pensasloiskimalainen on pensaskimalaisen loinen, mutta se loisii ehkä myös sorokimalaisen ja kanervakimalaisen pesissä. Kuningatar käy ruokailemassa pajun kukilla ja voikukilla, koiraat suo-ohdakkeella, purtojuurella, kyläkarhiaisella, karhunputkella ja maitohorsmalla. Laji on melko yleinen Suomessa, ja sitä tavataan Etelä-Suomesta aina Metsä-Lappiin asti. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Pensasloiskimalainen (Bombus sylvestris) Luokka:Kimalaiset
Maailman viimeinen kirjakauppa

Maailman viimeinen kirjakauppa on Rax Rinnekankaan ohjaama ja käsikirjoittama suomalais-espanjalaisena yhteistuotantona tehty draamallinen dokumenttielokuva vuodelta 2017. Elokuva kertoo neljästä eri kulttuureista tulevasta kirjallisuudenharrastajasta, jotka etsivät sopivaa paikkaa Baskimaasta maailman viimeiselle kirjakaupalle. Etsinnän yhteydessä he käyvät keskusteluja kirjallisuuden merkityksestä. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2017 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset draamaelokuvat Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat Luokka:Rax Rinnekankaan ohjaamat elokuvat
Moral Hygiene

Moral Hygiene on industrial metal -yhtye Ministryn viidestoista studioalbumi, joka julkaistiin 1. lokakuuta 2021. == Kappaleet == # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Al Jourgensen - laulu * John Bechdel - koskettimet * Cesar Soto - kitara * Paul D’Amour - basso * Roy Mayorga - rummut * Monte Pittman - kitara == Arvostelut == * Inferno: Oikein positiivinen ylläri – arviossa Ministry Viitattu 17.8.2022. * Kaaoszine: 7+/10”Väljähtyneen makuinen” – arvostelussa Ministryn ”Moral Hygiene” Viitattu 2.11.2021. * Soundi: Levyarvio: Al Jourgensenin painajaismainen samplesirkus saapuu taas – Ministryn Moral Hygiene kierrättää vanhoja kikkoja Viitattu 2.11.2021. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2021 albumit
John Hothby

John Hothby (n. 1410 – 1487) oli brittiläinen karmeliittoihin kuulunut säveltäjä ja musiikkiteoreetikko.John Hothby Oxford Reference, viitattu 12.7.2021 Hothby saapui vuonna 1467 LuccaanThe Musical Theory of John Hothby JSTOR, viitattu 12.7.2021, jossa toimi vuodesta 1479 saakka teologian lehtorina. Hän opetti kaupungissa myös kielioppia ja aritmetiikkaa. Hothby oli Luccassa vuoteen 1486 ja palasi Englantiin hieman ennen kuolemaansa. Lorenzo de’ Mediciä kiittäneen kirjeensä perusteella hän oli ennen Luccassa viettämäänsä aikaa ollut Firenzessä, ja kirjeessään Bartolomé Ramos de Parejalle hän viittasi laajemminkin Euroopan sisällä tekemäänsä kiertelyyn. Hothbyn teoreettisten teosten joukossa on kattavia tutkielmia, kuten Tractatus quarundam regularum artis musicae ja La Calliopea legale. Häneltä on säilynyt vain yhdeksän omaa sävellystä, joiden joukossa kuitenkin on sekä hengellisiä että maallisia teoksia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: nuotteja Luokka:Brittiläiset säveltäjät Luokka:Musiikkiteoreetikot Luokka:Karmeliitat Luokka:Renessanssisäveltäjät Luokka:Vuonna 1410 syntyneet Luokka:Vuonna 1487 kuolleet
Seppo Könönen

Seppo Könönen (27. elokuuta 1932 Joensuu – 14. huhtikuuta 2017 Joensuu) oli suomalainen taidemaalari. Hän on myös kirjoittanut omaelämänkerrallisia tai sukunsa historiaa käsitteleviä kirjoja. Könösen vanhemmat olivat Joensuun lyseon rehtori Aulis V.A. Könönen ja Erda Hallberg. Hänellä oli kolme veljeä, joista vanhin oli joensuulainen historioitsija ja lauluntekijä Terho A. Könönen. Hänen veljensä Martti Könönen oli myös taidemaalari. == Ura == Seppo Könösen taiteellinen ura alkoi Kajaanin opettajaseminaarissa, jossa hän harrasti piirtämistä, valokuvausta ja jo lyseossa alkanutta kitaran ja kontrabasson soittoa. Hän toimi myöhemmin Joensuun kaupunginorkesterin kontrabasson soittajana vuodesta 1954 vuoteen 1965. Palattuaan Joensuuhun opettajaksi hän liittyi Joensuun taideyhdistykseen ja samalla toimi opettajana vuodesta 1956. Hän osallistui muun muassa Helsingin taidehallin 21. Nuorten näyttelyyn 1966. 1970-luvulla alkoi yhä selvemmin muotoutua mielikuva Seppo Könösestä pohjoiskarjalaisen luonnon ja joensuulaisen katoavan puukaupunki- idyllin kuvaajana. Hän sai Pohjois-Karjalan läänin taidepalkinnon 1980. Seppo Könösen julkisia taideteoksia on nähtävillä Osuuspankin Niinivaaran konttorissa (Katse kotijärvelle -tripyykki, 1981), Pohjois-Karjalan säästöpankin talossa (Kauppahuoneiden aikaan, 1985) ja Karjalantalossa Joensuussa (Pohjoiskarjalainen maisema, 1989) sekä Kiihtelys-Pyhäselän terveysasemalla Hammaslahdessa (Ilta järvellä, 1987). Kansallisgalleriasta löytyvät Könösen teoksista Maalarin pöytä (1975) ja Linjamerkki (1978). == Teoksia == * Hatunnosto Halpereille — Hallbergien tarina. Joensuun yliopiston paino, 1999. * K.S. Hallberg: Eräkirjeitä Karjalasta. 2001. * Sota-aika koulupojan kokemana. Kopijyvä, Joensuu, 2012. == Lähteet == * Nieminen, Eino. Seppo Könönen. Art-Print, Helsinki, 2002. === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Seppo Könönen Suomalaisen kuvataiteen bibliografiassa. * Seppo Könönen Suomen taidemaalariliiton sivuilla. Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Robert Fayrfax

Robert Fayrfax (23. huhtikuuta 1464 Deeping Gate – 24. lokakuuta 1521 St Albans) oli englantilainen säveltäjä.Robert Fayrfax Britannica, viitattu 12.7.2021 Fayrfaxista tuli viimeistään vuonna 1497 kuninkaallisen kapellin jäsen. Vuosina 1498–1502 hän toimi St Albans -tuomiokirkon urkurina. Hän sai vuonna 1501 musiikin kandidaatin ja vuonna 1504 tohtorin arvon Cambridgen yliopistosta. Hänelle myönnettiin vastaava tohtorinarvo myös Oxfordin yliopistosta vuonna 1511. Fayrfax osallistui laulajana ja laulajien johtajana useisiin kuninkaallisten merkkitapahtumiin.Robert Fayrfax HOASM, viitattu 12.7.2021 Hän johti kuninkaallisen kapellin muusikoita myös vuonna 1520 Henrik VIII:n ja Frans I:n Field of the Cloth of Gold -nimellä tunnetussa tapaamisessa. Fayrfax sai monia etuuksia Henrik VIII:lta ja tienasi myös musiikkikäsikirjoituksilla. Fayrfax työskenteli kuninkaallisessa kappelissa kuolinvuoteensa saakka. Hänellä oli todennäköisesti myös jokin kunnia-asema St Albans -tuomiokirkossa, johon hänet haudattiin. Fayrfaxilla oli vaimo Agnes ja tuntematon määrä lapsia. == Musiikki == Fayrfax kuului keskeisiin varhaisen Tudorien ajan säveltäjiin. Hän tuli tunnetuksi etenkin messuistaan ja moteteistaan, jotka olivat edeltäjiä vähäkoruisemmalla tyylillä sävellettyjä. Englantilaisiin aikalaisiinsa nähden Fayrfax käytti enemmän imitatiivista kontrapunktia ja vaihteli vapaammin kulloinkin saman sävellyksen aikana käytettävien äänten määrää. Fayrfaxilta säilyneiden teosten joukossa on muun muassa viisi kokonaista messua, joista kaikki ovat viisiäänisiä. Tuotantoon kuuluu myös maallista musiikkia. Fayrfaxilta julkaistiin kolme sävellystä Etonin kuorokirjassa noin vuonna 1500. Myöhempiä teoksia julkaistiin Lambethin ja Caiuksen kuorokirjoissa. O quam glorifica -messunsa Fayrfax sävelsi Cambridgen yliopistosta vuonna 1504 saamaansa tohtorinarvoa varten. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: nuotteja Luokka:Brittiläiset säveltäjät Luokka:Renessanssisäveltäjät Luokka:Vuonna 1464 syntyneet Luokka:Vuonna 1521 kuolleet
Romanus Condatlainen

Pyhä Romanus Condatlainen (n. 390 Ylä-Bugey, Ranska – n. 465) oli pyhimys ja munkki. Hän rupesi erakoksi Ranskassa 35-vuotiaana ja hänen mukaansa liittyi hänen veljensä pyhä Lupicinus ja muita opetuslapsia. Veljekset perustivat useita luostareita eri paikkoihin kuten Condatiin, Lauconneen, La Balmeen ja Romainmôtieriin. Pyhä Hilary Arlesilainen vihki hänet papiksi vuonna 444. Miehen kerrotaan parantaneen kaksi spitaalista halaamalla heitä. Hänen juhlaansa vietetään 28. helmikuuta. Hän on suojeluspyhimys mielisairaille, hukkumisen uhreille ja mielisairautta vastaan. Romanuksen ja hänen veljensä Lupicinuksen perustamilla luostareilla oli merkittävä vaikutus alueen uskonnolliseen ja hengelliseen elämään. Heidän perintönsä elää edelleen niiden luostarien kautta, jotka toimivat vielä tänäkin päivänä, sekä pyhän Romanuksen muiston kautta, joka inspiroi uskovia ympäri maailmaa. == Lähteet == Luokka:Pyhimykset
Locatelli

Locatelli on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Manuel Locatelli (s. 1998), italialainen jalkapalloilija * Pietro Locatelli (1695–1764), italialainen säveltäjä ja viulisti * Roberto Locatelli (s. 1974), italialainen ratamoottoripyöräilijä
Aziz Nesin

Aziz Nesin, oikea nimi: Meḥmed NuṣretNesin, Aziz, Deutsche Biographie, viitattu 12.7.2021 (1915 Konstantinopoli, Turkki – 1995 Alaçatı, Çeşme, TurkkiAziz Nesin, Kotisivu Geocities (Archive.org)) oli turkkilainen kirjailija, kolumnisti ja kustantaja. Hän oli armeijan palveluksessa valmistuttuaan sotilas-akatemiasta 1937. Toisen maailmansodan jälkeen hän sai tuomion kommunistisesta toiminnasta ja vetäytyi 1944 sotilasalalta. Hänen tyylinsä on satiiri. ==Suomennetut novellit== * Meri jalkojen juuressa, teoksessa: Istanbul-kirja: tarinoita Bosporin rannalta, toim. ja suom. Tuula Kojo, Basam Books 2000 ISBN 9529842333 * Aioimme ottaa palvelijan, teoksessa: Virtaavan veden äärellä: eurooppalaisen kirjallisuuden antologia, toimittanut Ulla Lappalainen, Opetushallitus 2007 ISBN 978-952-13-3228-9 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Turkkilaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 1995 kuolleet
Lieksan pääkirjasto

Lieksan pääkirjasto on Lieksan kaupungissa toimiva yleinen kirjasto, Lieksan kaupunginkirjaston päätoimipiste. Lieksan pääkirjasto toimii vuonna 1981 valmistuneessa, arkkitehtien Kaisa Harjanne ja Maija Suurla suunnittelemassa kirjastotalossa. Rakennusta peruskorjattiin vuosina 2014-2015. Pääkirjaston ohella kirjastopalveluita tarjotaan Lieksassa Kolin siirtokokoelman ja kirjastoauto Hilipan välityksellä. Lieksan kaupunginkirjasto toimii osana Vaara-kirjastojen kirjastokimppaa, jonka verkkokirjasto ja kirjastoverkon kumppanuuskirjastojen palvelut ovat lieksalaisten lainaajien käytettävissä. == Lähteet == Luokka:Lieksan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen kunnan- ja kaupunginkirjastot
Verratti

Verratti on muun muassa seuraavien italialaisten henkilöiden sukunimi: * Ciro Verratti (1907–1971), miekkailija ja olympiavoittaja * Marco Verratti (s. 1992), jalkapalloilija
Kristina Rungano

Kristina Rungano Masuwa (myös Kristina Masuwa-Morgan; s. 28. helmikuuta 1963 Harare) on zimbabwelaissyntyinen, Isoon-Britanniaan asettunut runoilija ja novellikirjailija.Women Writing Africa: The Southern Region Margaret J. Daymond, Dorothy Driver, Sheila MeintjesBending the Bow: An Anthology of African Love Poetry Frank M ChipasulaKristina Rungano Poetry International Rungano varttui Kutamassa ja sai siellä varhaisen koulutuksensa. Hän suuntasi Isoon-Britanniaan opiskelemaan tietojenkäsittelyalaa, mutta palasi Zimbabween vuonna 1982 ja työskenteli alalla parin vuoden ajan. Hararelainen Zimbabwe Publishing House kustansi vuonna 1984 Runganon runokokoelman A Storm Is Brewing, jolloin Runganosta tuli maansa ensimmäinen tuotantoaan julkaisemaan päässyt naisrunoilija. Pian kokoelman julkaisemisen jälkeen Rungano kuitenkin poistui maasta uudemman kerran. Rungano on saanut tohtorinarvon liiketoiminnan tietotekniikassa ja opettanut Canterburyn Christ Church -yliopistossa. Vuonna 2004 julkaistiin Runganolta uusi runokokoelma, To Seek a Reprieve and Other Poems. Hänen runojaan on lisäksi julkaistu useissa lehdissä ja antologioissa, joihin ovat kuuluneet Daughters of Africa (1992) ja The Heinemann Book of African Women's Poetry (1995). == Lähteet == Luokka:Zimbabwelaiset runoilijat Luokka:Brittiläiset runoilijat Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pessina

Pessina on muun muassa seuraavien italialaisten henkilöiden sukunimi: * Matteo Pessina (s. 1997), jalkapalloilija * Giorgio Pessina, (1902 – 1977), miekkailija
Maybell

Maybell on kunnallishallinnoton alue ja väestönlaskennallinen asuinpaikka (CDP) Moffatin piirikunnassa Coloradon osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 72. Paikkakunta perustettiin 1880-luvulla. Maybellissa on mitattu Coloradon historian kovin pakkanen −52 °C 1. helmikuuta 1985. == Väestö == Kunnan asukkaista 87,80 prosenttia on valkoisia. 12,20 prosenttia asukkaista kuuluvat muihin etnisiin ryhmiin. 0,00 prosenttia asukkaista ei ole Yhdysvaltain kansalaisia. Kunnan väestön keski- ikä on 71,3 vuotta. ==Lähteet== ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Paikkakunnan kotisivut Luokka:Coloradon kunnallishallinnottomat alueet Luokka:Coloradon väestönlaskennalliset asuinpaikat
Markus Ragger

Markus Ragger (s. 5. helmikuuta 1988 Klagenfurt) on itävaltalainen shakinpelaaja. Hänellä on ollut suurmestarin arvo vuodesta 2008. FIDE-mestari Raggerísta tuli vuonna 2003 ja kansainvälinen mestari vuonna 2005. Kesäkuussa 2021 Raggerin vahvuusluku oli 2680, millä hän sijoittui maailmanlistalla sijalle 59 ja oli rankingissa korkeimmalle sijoittunut itävaltalaispelaaja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Shakin suurmestarit Luokka:Itävaltalaiset shakinpelaajat Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Palmieri

Palmieri on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Emerson Palmieri (s. 1994), brasilialaissyntyinen italialainen jalkapalloilija * Kyle Palmieri (s. 1991), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija * Nick Palmieri (s. 1989), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija * Cristoforo Palmieri (s. 1939), italialainen, Albaniassa toimiva roomalaiskatolinen piispa
Acerbi

Acerbi on muun muassa seuraavien italialaisten henkilöiden sukunimi: * Angelo Acerbi (s. 1925), roomalaiskatolinen arkkipiispa * Francesco Acerbi, (s. 1988), jalkapalloilija * Giuseppe Acerbi (1773–1846), tutkimusmatkailija, kirjailija ja muusikko == Muita merkityksiä == * RN Giovanni Acerbi, Italian kuninkaallisen laivaston Sirtori-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa
Barella

Barella on muun muassa seuraavien italialaisten henkilöiden sukunimi: * Nicolò Barella (s. 1997), jalkapalloilija * Mauro Barella (s. 1956), yleisurheilija
Aleksei Surkov

Aleksei Aleksandrovitš Surkov (, 13. lokakuuta 1899 nykyisen Jaroslavin alueen Rybinskin piirin Serednevon kylä – 14. kesäkuuta 1983 Moskova) oli venäläinen neuvostorunoilija ja kirjallisuusvaikuttaja. Aleksei Surkov syntyi talonpoikaisperheeseen. Hän osallistui Venäjän sisällissotaan ja liittyi Neuvostoliiton kommunistiseen puolueeseen vuonna 1925. Surkov oli yksi Venäjän proletaarikirjailijoiden yhdistyksen johtajista. Hän valmistui Punaprofessorien instituutista vuonna 1934 ja työskenteli Gorkille nimetyn kirjallisuusinstituutin opettajana vuosina 1934–1939. Surkov osallistui sotakirjeenvaihtajana Puolan itäosien miehitykseen, talvisotaan ja toiseen maailmansotaan. Hän oli Literaturnaja gazetan vastaava toimittaja vuosina 1944–1946, Ogonjokin vastaava toimittaja vuosina 1945–1953 ja Neuvostoliiton kirjailijaliiton ensimmäinen sihteeri vuosina 1953–1959. Surkov toimi Neuvostoliiton korkeimman neuvoston edustajana vuodesta 1954 ja kirjallisuustietosanakirja Kratkaja literaturnaja entsiklopedijan päätoimittajana vuosina 1962–1975. Surkov julkaisi ensimmäiset runonsa vuonna 1918 ja ensimmäisen kokoelmansa vuonna 1930. Hänen tuotantonsa edustaa tyypillistä sosialistista realismia. Taiteellista arvoa on lähinnä hänen sota- ajan runoillaan, joista monet on sävelletty lauluiksi. Surkov sai Stalin- palkinnon vuosina 1946 ja 1951. Kirjailijaliiton johtajana hän osallistui muun muassa Boris Pasternakin vainoon. Surkoville myönnettiin sosialistisen työn sankarin arvonimi vuonna 1969. Hänet on palkittu neljällä Leninin kunniamerkillä. ==Lähteet== Luokka:Neuvostoliittolaiset runoilijat Luokka:Venäläiset runoilijat Luokka:Vuonna 1899 syntyneet Luokka:Vuonna 1983 kuolleet
Ikuiseen rauhaan (elokuva)

Ikuiseen rauhaan on Ville Suhosen ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2021. Elokuva on henkilödokumentti suomalaisesta aseistakieltäytyjästä ja pasifistista Arndt Pekurisesta. Elokuvassa Pekurisen elämä käydään läpi erilaisten valokuvien, filmikatkelmien sekä kertojaäänien kautta. Elokuvassa olevat kertojaäänet on laadittu Pekurisen kirjeiden sekä hänet tunteneiden ihmisten haastattelujen pohjalta. Kertojaääninä elokuvassa ovat muun muassa Joonas Saartamo, Vilma Melasniemi sekä Elena Leeve. == Arvosteluja == Helsingin Sanomat Pertti Avola Hufvudstadsbladet Krister Uggeldahl == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Ikuiseen rauhaan Yle Areenassa Luokka:Vuoden 2021 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat
Timo Torppa

Timo Torppa (s. 1. huhtikuuta 1994) on suomalainen pesäpalloilija. Torppa edustaa Superpesiksessä pelaavaa Manse PP:tä.https://www.superpesis.fi/joukkueet/miehet/manse-pp-tampere/ Torpan kasvattajaseura on Halsuan Toivo. Hän pelaa sisäpelissä etenijänä. Hänen sopimuksensa Manse PP:n kanssa on voimassa kauden 2022 loppuun saakka. https://www.mansepp.fi/miesten-pelaajakortti/?pelaaja=timo-torppa Torppa valittiin Idän joukkueseen vuoden 2021 Itä-Länsi-otteluun. Torppa on pelannut urallaan 29 Superpesiksen runkosarjaottelua. Näissä hän on lyönyt yhden kunnarin ja yhden tavallisen juoksun, tuonut 38 juoksua ja kerännyt 136 kärkilyöntiä. Torppa on pelannut urallaan viisi Superpesiksen karsintasarjan ottelua. Näissä hän on tuonut kaksi juoksua ja kerännyt yhdeksän kärkilyöntiä. http://www.pesiksenmaailma.fi/index.php/pelaajakortit?pelaajaid=7479&view;=pelaajakortti == Saavutukset == === Pelaajana === * 1 SM-kulta: 2021 * 1 SM-hopea: 2022 * 1 Itä-Länsi -ottelu: 2021 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Leppälahden paloasema

Keski-Suomen pelastuslaitoksen Leppälahden paloasema sijaitsee Jyväskylässä Leppälahdessa osoitteessa Leppälahdentie 48. Talkootyönä rakennettu paloasema on otettu käyttöön 20. lokakuuta 1957 ja sitä laajennettiin 1970-luvulla. Paloasema myytiin kunnalle 1980. Leppälahdessa toimii vapaaehtoinen palokunta, Leppälahden VPK. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Keski- Suomen pelastuslaitos, verkkosivut *Leppälahden paloasema Jyväskylän kaupungin karttapalvelussa, verkkosivu * Leppälahden VPK, verkkosivut Luokka:Jyväskylän rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen paloasemat
Helgön buddha

Helgön buddha (ruots. Helgö-buddhan) on pieni Buddha-patsas, joka löydettiin viikinkiaikaisen kauppapaikan kaivauksilta Helgön saarelta Ekeröstä. Buddha löydettiin kaivauksissa, jotka pidettiin vuosina 1954–1956. Samasta paikasta löytyivät mm. irlantilainen piispansauva ja pronssikauha itäisen Välimeren alueelta. Nykyään löydöt ovat esillä historiallisessa museossa Tukholmassa. == Alkuperä ja ulkonäkö == Patsaan on arveltu olevan pohjoisintialaista alkuperää 700-luvulta. Ruotsiin sen on arvioitu päätyneen vuoden 800 jälkeen. Se on mahdollisesti peräisin Swatin laaksosta, mutta tarkasta sijainnista ei ole varmuutta. Patsas on tehty pronssista. Se esittää jalat ristissä lootuksen kukan päällä istuvaa Buddhaa. Sen vasen käsi kurkottaa hieman eteenpäin. Kasvot ovat yksityiskohtaiset ja silmät, kulmakarvat ja suu olivat maalattuja. Otsassa on kolmatta silmää symboloiva urna-piste. Patsaan takapuolella on reikiä. Löytöhetkellä Buddhan kaulan ja vasemman käden ympärillä oli nahkanauhan jäänteitä, minkä perusteella on arveltu, että patsasta ehkä säilytettiin tai kuljetettin jossain roikkumassa. Patsaan korkeus on 8,4 cm ja jalustan leveys 6,4 cm. == Lähteet == Luokka:Ruotsin muinaisjäännökset
Lehmon kirjasto

Lehmon kirjasto on Kontiolahden kunnan Lehmon taajamassa toimiva yleinen kirjasto. Sen ohella kuntalaisia palvelee kunnan pääkirjasto Kontiolahden kirjasto sekä Kontiolahden ja Enon kuntien yhteinen kirjastoauto Runo-Antti. Kontiolahden kirjastot toimivat osana Joensuun seutukirjastoa ja Vaara- kirjastojen kirjastokimppaa. Vaara-kirjastojen verkkokirjasto ja kumppanuuskirjastojen palvelut ovat myös kontiolahtelaisten käytettävissä. == Lähteet == Luokka:Kontiolahden rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen kunnan- ja kaupunginkirjastot
Barilla

Barilla on italialainen monikansallinen elintarvikeyhtiö, joka on maailman suurin pastan tuottaja. Yrityksen perusti Pietro Barilla Sr. Parmassa vuonna 1877. Barillalla on 29 tuotantoyksikköä, joista 15 sijaitsee Italiassa ja 14 muualla maailmassa. Vuonna 2019 yrityksen liikevaihto oli 3,627 miljardia euroa. == Yhteistyöt == Barilla on sponsoroinut muun muassa Italian koripallomaajoukkuetta ja jalkapalloseura AS Romaa. Yhtiön mainoksissa on esiintynyt myös sveitsiläinen tennistähti Roger Federer, joka mainosti Barillaa ”Masters of Pasta” -kampanjassa. == Aiheesta muualla == * Yhtiön verkkosivut (englanniksi) == Lähteet == Luokka:Italialaiset yritykset Luokka:Pasta
Toivakan paloasema

Keski-Suomen pelastuslaitoksen Toivakan paloasema sijaitsee Toivakassa osoitteessa Toivakantie 49. Paloasema on Toivakan kunnan omistuksessa ja siellä tehtiin vuosina 2019-2020 peruskorjaus. Tässä yhteydessä korjattin mm. sosiaalitilat, paineilmahengityslaitehuoltotilat, kompressoritila ja kalustohallissa sijaitseva varustetaso. Kalustohalliin asennettiin ajoneuvojenpakokaasujen poistojärjestelmä. Toivakassa toimii Toivakan puolivakinainen palokunta, Toivakan PVPK. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Keski-Suomen pelastuslaitos, verkkosivut *Toivakan paloasema Jyväskylän kaupungin karttapalvelussa, verkkosivu Luokka:Toivakan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen paloasemat
Tikkakosken paloasema

Keski-Suomen pelastuslaitoksen Tikkakosken paloasema sijaitsee Jyväskylässä Tikkakoskella osoitteessa Kirkkokatu 11. Tikkakoskella toimii puolivakinainen palokunta, Tikkakosken PVPK. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Keski- Suomen pelastuslaitos, verkkosivut *Tikkakosken paloasema Jyväskylän kaupungin karttapalvelussa, verkkosivut Luokka:Jyväskylän rakennukset ja rakennelmat Luokka:Tikkakoski Luokka:Suomen paloasemat
Maxime Lagarde

Maxime Lagarde (s. 16. maaliskuuta 1994 Niort, Deux-Sèvres) on ranskalainen shakinpelaaja. Hän saavutti vuonna 2013 suurmestarin arvonimen. FIDE-mestari hän on ollut vuodesta 2008 ja kansainvälinen mestari vuodesta 2011. Lagarde oli heinäkuussa 2021 maailmanlistan sijalla 99 vahvuusluvulla 2 648. Ranskan pelaajista hän oli kolmanneksi korkeimmalle sijoittunut Maxime Vachier- Lagraven ja Étienne Bacrotin jälkeen. Parhaimmillaan Lagarde on ollut helmikuussa 2020 vahvuusluvulla 2 659. Lagarde saavutti vuonna 2019 shakin Ranskan mestaruuden. Hopealle sijoittui Laurent Fressinet, jonka kanssa hän oli alkusarjassa tasapisteissä. Mestaria haettiin tämän jälkeen pelaamalla kaksi lisäpeliä. Niistä ensimmäisen voitti Fressinet ja toisen Lagarde. Lopulta ratkaisua haettiin nopeammilla blitz-peleillä. Ensimmäinen päättyi tasapeliin, ja kun Lagarde voitti seuraavan ei enempää pelejä enää tarvittu. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Ranskalaiset shakinpelaajat Luokka:Shakin suurmestarit Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Palokan paloasema

Keski-Suomen pelastuslaitoksen Palokan paloasema sijaitsee Jyväskylässä Palokassa osoitteessa Antinniityntie 1. Paloasemalla toimii vapaaehtoinen palokunta, Jyväskylän VPK, joka tukee vakinaisen pelastustoimen toimintaa isoissa ja päällekkäisissä tehtävissä. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Keski-Suomen pelastuslaitos, verkkosivut *Palokan paloasema Jyväskylän kaupungin karttapalvelussa, verkkosivut Luokka:Jyväskylän rakennukset ja rakennelmat Luokka:Palokka Luokka:Suomen paloasemat
Kuohun paloasema

Keski-Suomen pelastuslaitoksen Kuohun paloasema sijaitsee Jyväskylässä Kuohulla osoittessa Kuohunraitti 61. Paloasema on otettu käyttöön vuonna 1968. Jyväskylän kaupunki omistaa paloaseman 3880 m2 suuruisen tontin. Paloasemalla toimii vapaaehtoinen palokunta, Kuohun VPK. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Keski-Suomen pelastuslaitos, verkkosivut *Kuohun paloasema Jyväskylän kaupungin karttapalvelussa, verkkosivu Luokka:Jyväskylän rakennukset ja rakennelmat Luokka:Kuohu-Vesanka Luokka:Suomen paloasemat
Anni-Linnea Alanen

Anni-Linnea Katariina Alanen (s. 11. marraskuuta 2002 Vähäkyrö) on suomalainen keihäänheittäjä. Hän edustaa Oulun Pyrintöä ja häntä valmentaa Martin Grandell. Aiemmin hän edusti Vaasan Vasamaa ja häntä ovat valmentaneet isänsä Marko Alanen, Mikaela Ingberg ja Petteri Piironen. Hänen ennätyksensä on vuonna 2023 heitetty 62,45, joka on 22-vuotiaiden Suomen ennätys. Hänen nimissään on myös 19-vuotiaiden Suomen ennätys tuloksella 59,52. Alanen saavutti pronssia alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa Tallinnassa 2021 tuloksella 54,80. Samana vuonna käydyissä Nairobin alle 20-vuotiaiden MM- kilpailuissa hän oli yhdestoista. Hän karsiutui loppukilpailusta Münchenin EM- kilpailuissa 2022. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2023 hän saavutti pronssia tuloksella 56,67. Hän karsiutui vuonna 2024 loppukilpailusta sekä Rooman EM-kilpailuissa että Pariisin olympialaisissa. Alanen saavutti Kalevan kisoissa kultaa 2023 ja 2024 sekä hopeaa 2021. Kultainen keihäs -kilpailun Alanen on voittanut neljä kertaa peräkkäin vuosina 2021, 2022, 2023 ja 2024. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset keihäänheittäjät Luokka:Vuonna 2002 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vítězslav Nezval

Vítězslav Nezval (1900 Biskupovice, Määri – 1958 Praha, Tšekkoslovakia) oli tšekkiläinen kirjailija. Hän palveli vuodesta 1945 tiedotusministeriössä Nezvalin tuotantoon kuuluu runoja, proosaa, näytelmiä, esseitä, muistelmia ja lastenkirjoja. Hän edusti surrealismia ja tutki alitajuntaan vaikutteinaan muun muassa André Bretonin ja Sigmund Freudin kirjoitukset. Ennen toista maailmansotaa hän siirtyi realismiin ja kirjoitti tilapäisrunoja ja pamfletteja, joissa hän vastusti fasismia. Runoissaan hän edusti avantgardea ja realismia. Hän käänsi kirjallisuutta tšekiksi. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Tšekkiläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1900 syntyneet Luokka:Vuonna 1958 kuolleet
Lievestuoreen paloasema

Keski-Suomen pelastuslaitoksen Lievestuoreen paloasema sijaitsee Laukaassa Lievestuoreella osoitteessa Lievestuoreen Liisan tie 10. Paloasemalla toimii osa-aikainen palokunta, Lievestuoreen PVPK. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Keski-Suomen pelastuslaitos, verkkosivut *Lievestuoreen paloasema Jyväskylän kaupungin karttapalvelussa, verkkosivu Luokka:Laukaan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen paloasemat
Alfred Neumann

Alfred Neumann (1895 Lautenburg, Saksa – 1952 Lugano, Sveitsi) oli saksalainen kirjailija. Juutalaisena hän joutui lähtemään maasta 1933. Hän asui Yhdysvalloissa 1941–1949 ja sen jälkeen Italiassa ja Sveitsissä, jossa hän kuoli. Teoksissaan hän käsittelee muun muassa diktatuuria ja fanaattisuutta. ==Suomennetut teokset== * Paholainen (Der Teufel), suom. Toini Havu, Helsinki: Mantere 1947 * Isänmaa ystävä: 5-näytöksinen näytelmä (The patriot), suom. Ada Norna. Näytelmämoniste Teatterikorkeakoulun Viipurin näyttämö -kokoelmassa ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Saksalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1895 syntyneet Luokka:Vuonna 1952 kuolleet
Minusio

Minusio on kunta Locarnon hallintoalueella Ticinon kantonissa Sveitsin eteläosassa. Kaupunkirakenteellisesti se on osa Locarnoa. == Maantiede == Minusio sijaitsee Ticinon keskiosassa Lago Maggioren pohjoisrannalla kaksi kilometriä Locarnosta. Se kuuluu Navegnan piirikuntaan, jonka pinta-ala on 52 neliökilometriä ja asukasluku noin 19 000\. Maantie-etäisyys Zürichistä on 200 kilometriä etelään ja Luganosta 40 kilometriä pohjoiseen. Minusion frazionet ovat Mappo ja Mondacce. == Historia == Varhaisin asiakirjamaininta Minusiosta on vuodelta 1061 muodossa Menuxio. Paikkakunnan vanha saksankielinen nimi on Maniss. Alueella on asuttu kuitenkin jo kauan ennen keskiaikaa, siellä on sijainnut roomalainen vicus satamineen, kauppaliikkeineen ja asuinkortteleineen. Vuosina 1803–1839 Minusio toimi Navegnan piirin pääkaupunkina. Vuoden 1839 levottomuuksien yhteydessä Minusio miehitettiin ja Tenerosta tuli piirikunnan pääpaikka. Maatalous oli vuosisatoja Minusion pääelinkeino, mutta 1800-luvun jälkipuoliskolla turismi alkoi vallata alaa. Minusion historiallisia kirkkoja ovat muun muassa Santi Rocco e Quirico, joka valmistui 1821, ja keskiaikainen San Quirico. Maallista arkkitehtuuria edustaa muun muassa Cà di Ferro eli Casa di Ferro 1500-luvulta ja kulttuurikeskus Elisarion 1920-luvulta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Minusio, Ticino, Sveitsi — Sunrise, Sunset, and Daylength Luokka:Ticinon kunnat
Martti Könönen

Martti Könönen (8. syyskuuta 1928 Joensuu – 20. tammikuuta 2012 Tuusula) oli suomalainen taidemaalari, joka tunnetaan erityisesti muotokuvamaalarina. Könösen vanhemmat olivat Joensuun lyseon rehtori Aulis V.A. Könönen ja Erda Hallberg. Hänellä oli kolme veljeä, joista vanhin oli joensuulainen historioitsija ja lauluntekijä Terho A. Könönen. Hänen nuorempi veljensä Seppo Könönen oli myös taidemaalari. Martti Könönen opiskeli aluksi kansakoulun opettajaksi Kajaanin seminaarissa. Vähitellen Könönen keskittyi muotokuvamaalaukseen ja muihin tilaustöihin luopuen luokanopettajan töistä 1970-luvun puoliväliin mennessä. Hän maalasi muotokuvia aina vuoteen 2003. Oman arvionsa mukaan Könönen maalasi 420 taulua. Tilaustöitä Könönen maalasi pääosin hallitusvallan ja politiikan johtohenkilöistä sekä yliopistojen ja talouselämän johtajista. Hänellä oli malleina muun muassa 25 vuorineuvosta, useita eduskunnan puhemiehiä, viisi yliopiston kansleria, KHO:n presidenttejä, kansliapäälliköitä, kaupunginjohtajia sekä pankkien pääjohtajia. Könönen maalasi 1980-luvulla tasavallan presidentti Mauno Koiviston muotokuvan. Hän sai professorin arvonimen 1982 ansioistaan muotokuvamaalarina. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Muotokuvamaalarit Luokka:Suomalaiset professorin arvonimen saaneet Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Kolijärvi

Kolijärvi () on matala, hiekkapohjainen ja vähähumuksinen järvi Raaseporin itäosassa lounaisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 61 hehtaaria. Etäisyys Tammisaaresta on 19 kilometriä itäkoilliseen ja Helsingistä 68 kilometriä länsilounaaseen.Kolijärvi. Järviwiki. Viitattu 21.6.2021. Virallisissa kartoissa ja muissa lähteissä järven ensisijainen nimi on Gålisjön. == Maantiede == Kolijärven pituus lounaasta koilliseen on 1,5 kilometriä, leveys kaakosta luoteeseen on 600 metriä. Barkaruddenin niemi jakaa altaan eteläosan kahdeksi lahdeksi. Järven luoteisosassa sijaitsee noin 30 aarin laajuinen Gålisjöholmen. Valtaosa Kolijärvestä on kahdesta kolmeen metriä syvä. Järveä ympäröi metsämaa, rannoilla on jonkin verran pientaloja. Lounainen ranta kohoaa yli 50 metriä merenpinnan yläpuolelle. Karjaan keskusta sijaitsee aivan Kolijärven länsipuolella. Kolijärveen virtaa laskupuroja läheisiltä suoalueilta; järven pohjoisrannalla sijaitsee Gålisjömossen. Kolijärven lounaisrannalta lähtee laskuoja Lillsjöniin, joka sijaitsee noin 700 metriä etelään. Lillsjönin korkeustaso on 2,6 metriä Kolijärveä alempi. Kolijärven ekologinen tila on tyydyttävä, valuma-alue on pääosin metsämaata. Järven vesitilavuus on 1 261 000 kuutiometriä. Vesikasvillisuus on runsasta ja kalakanta on särkivaltaista. Kolijärvi (81.073.1.005) kuuluu Raaseporinjoen valuma-alueeseen (81.073), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Suomenlahden rannikkoalueen päävesistössä (81). Kolijärvi on kolmanneksi laajin Raaseporinjoen alueen kymmenestä vähintään hehtaarin laajuisesta järvestä.Raseborgs ån valuma-alue (81.073). Järviwiki. Viitattu 21.6.2021. == Lähteet == Luokka:Raaseporin järvet Luokka:Raaseporinjoen vesistö
Ruuhilampi (Vihti)

Ruuhilampi on ruskeavetinen, erämainen järvi Vihdin kaakkoisosassa läntisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 13,9 hehtaaria. Etäisyys Nummelasta on seitsemän kilometriä itään ja Helsingin keskustasta 32 kilometriä länsiluoteeseen. Ruuhilampi kuuluu Nuuksion kansallispuistoon.Ruuhilampi. Järviwiki. Viitattu 28.6.2021. == Maantiede == Ruuhilammen pituus lounaasta koilliseen on 750 metriä. Järvi on saareton ja sen rannat on harvakseen mökitetty. Ruuhilampeen virtaa laskuoja Liukoista, joka sijaitsee noin 400 metriä etelään. Liukoin korkeustaso on noin seitsemän metriä Ruuhilampea ylempi. Ruuhilammesta virtaa Ruuhilammenoja Poikkipuoliaiseen, joka sijaitsee noin kilometrin luoteeseen. Poikkipuoliaisen korkeustaso on noin 20 metriä Ruuhilampea alempi. Noin 700 metriä Ruuhilammesta itään sijaitsee Kaitlampi, noin 800 metriä etelään sijaitsee Saarilampi. Ruuhilampi on niukkaravinteinen ja siihen kohdistuu vain vähän kuormitusta, 2020-luvun alussa havaittiin lievää rehevöitymistä. Ruuhilampi (22.004.1.009) kuuluu Palojärvenkosken alueeseen (22.004), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Siuntionjoen vesistössä (22). Ruuhilampi on Palojärvenkosken alueen viidenneksi laajin vakavesi ja Siuntionjoen vesistön koillisia vakavesiä.Siuntio (22). Järviwiki. Viitattu 28.6.2021. == Lähteet == Luokka:Vihdin järvet Luokka:Siuntionjoen vesistö Luokka:Nuuksion kansallispuisto
Mä tuun

Mä tuun () on suomenruotsalainen kahdeksanosainen nuortensarja, jonka pääosissa näyttelevät Mathilda Kruse ja Viivi Lindberg. Sarjan kaikki kahdeksan jaksoa julkaistiin Yle Areenassa 20. joulukuuta 2020. Televisiossa ne esitettiin kolmena sunnuntaina helmikuussa 2021. Sarja kertoo 17-vuotiaasta Estheristä, joka käy kuvitteellista Ballebon seksipositiivista lukiota. Koko ajan seksiä ajatteleva Esther on koulussa näkymätön hahmo, mutta hän saa avukseen koulun suosituimman tytön, Lindan, jonka avulla hän yrittää saada koulun poikien huomion. Sarjan budjetti oli 638 000 euroa, josta Suomen elokuvasäätiön osuus oli 138 580 euroa. == Rooleissa == == Jaksot == Jakso Jakson nimi Julkaisu Yle Areenassa Ensiesitys Yle Teema & Fem -kanavalla == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Mä tuun Yle Areenassa Luokka:2020-luvun nuortendraamasarjat Luokka:2020-luvun suomalaiset draamasarjat Luokka:Yle Teema & Femin televisio-ohjelmat Luokka:Ruotsinkieliset televisio-ohjelmat
Harold Nicolson

Harold Nicolson (1886 Teheran, Persia – 1968 Sissinghurstin linna, Kent, Britannia) oli brittiläinen diplomaatti, parlamentaarikko ja kirjailija. Nicolson toimi Britannian palveluksessa diplomaattina 20 vuotta vuoteen 1929 ja omistautui sen jälkeen kirjoittamiselle. Hän oli parlamentin alahuoneen jäsen (työväenpuolue) 1935–1945. Hänen puolisonsa oli kirjailija Vita Sackville-West. Nicolsonin tuotantoon kuuluu jännitysromaanien lisäksi esseitä, elämäkertoja, diplomatiaa käsitteleviä tutkielmia, kritiikkiä ja matkakirjoja. Hän kirjoitti myös kolumneja lehtiin. Hänen päiväkirjojaan ovat tutkijat hyödyntäneet 1930-1950-luvun Britannian historian lähteinä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Brittiläiset kirjailijat Luokka:Brittiläiset diplomaatit Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneen jäsenet Luokka:Brittiläiset esseistit Luokka:Vuonna 1886 syntyneet Luokka:Vuonna 1968 kuolleet
Enon kirjasto

Enon kirjasto on Joensuun kaupungin Enon kirkonkylällä toimiva yleinen kirjasto. Puurakenteisen kirjastorakennuksen on suunnitellut arkkitehti Antero Turkki. Enon koulukeskuksen alueella sijaitseva kirjasto on käytettävissä aamuisin, iltaisin ja viikonloppuisin omatoimikirjastona. Enon pitäjän alueella palvelee myös Kontiolahden ja Enon yhteinen kirjastoauto Runo-Antti. Enon kirjasto toimii osana Joensuun seutukirjastoa ja Vaara-kirjastojen kirjastokimppaa. Vaara-kirjastojen verkkokirjasto ja kumppanuuskirjastojen palvelut ovat myös joensuulaisten käytettävissä. == Lähteet == Luokka:Joensuun rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen kunnan- ja kaupunginkirjastot Luokka:Eno
Oranssivatsamuura

Oranssivatsamuura (Terenura sicki) on puumuuriin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan uhanalaisena Etelä-Amerikasta. ==Koko ja ulkonäkö== Oranssivatsamuura voi kasvaa noin 10 cm pitkäksi. Sukupuolet eroavat toisistaan ulkonäöltään. Oranssivatsamuurakoiras on päästään, selästään ja siivistään väriltään musta. Päässä on runsaasti valkoisia viiruja ja selässä harvemmiltaan. Linnun siivissä on kaksi valkoista juovaa. Koiraan vatsa on valkoinen mustin viiruin. Lajin naaras on päästään musta ja selästään punaruskea. Oranssivatsamuuranaaraan rinta on kellertävä ja vatsa ruskehtavan oranssi. ==Levinneisyys ja elinympäristö== Oranssivatsamuuraa tavataan Brasilian kaakkoisosista. Lajin elinympäristöä ovat kosteat metsät ja se liikkuu pareittain tai sekaparvissa. Linnun ravintoa ovat hyönteiset. Oranssivatsamuuran pesimäkausi on marraskuusta helmikuulle ja pesä rakennetaan puuhun. Oranssivatsamuura luokitellaan äärimmäisen uhanalaiseksi. Kannan kooksi arvioidaan alle 250 täysikasvuista yksilöä. Kantaa uhkaa erityisesti metsien kaataminen maatalousmaiksi. ==Lähteet== Luokka:Puumuurat Luokka:Uhanalaiset linnut
Tehomaksu

Tehomaksu on kaukolämmön ja -sähkön hinnoittelussa käytettävä maksu. Kaukolämmön tehomaksu on liittymän valittuun kokoon perustuva kiinteä perusmaksu, yleensä kuukausimaksu. Sen yksikkö on kilowattiKaukolämmön hinta Motiva. == Sähköenergian tehomaksu == Sähköenergian tehomaksu on sähköverkkoyhtiön lisämaksu, joka koskee vain yhden käyttöpaikan sähköverkkoliittymiä (joissa sulakekoko on 3x25 A ), ja sen yksikkö on kW/€/kk. Sähköenergian tehomaksu lasketaan takautuvasti tuntikohtaisten huippukulutusten perusteella. Sähköverkkoyhtiö määrittelee takautuvan aikaikkunan pituuden kuukausissa ja käytettävän kulutushuipputunnin järjestysluvun. Esimerkiksi Lahti energialla aikaikkunan pituus on viimeiset 12 kuukautta ja vertailutuntina on kaikkein suurimman kulutuksen tunti tältä ajalta. Samoin oli Helsingin energialla aiemmin, mutta nykyään aikaikkuna on vain kuukauden pituinen, vertailutuntina käytetään kuluneen kuukauden kolmanneksi suurinta tuntikohtaista kulutusta ja yöajan klo 22–07 tehosta huomioidaan vain 80 % Yle Helen . Näin pyritään säilyttämään sähkön käytön kannattavuutta vähäisen kulutuksen yöllisenä aikana. Tehomaksun tarkoituksena on muuttaa sähkön käytön insentiivirakennetta siten, että tuntikohtaiset kulutushuiput tasoittuvat ja sähköä käytettäisiin tasaisesti kaikkina aikoinaLPR. Näin sähköverkon kuormituksesta tulee ennustettavampaa ja sähköverkon ylläpitokustannukset voivat alentua. Myös sähköntuotannolle voi olla paikallista hyötyä kulutushuippujen tasoittumisesta, jos hiilidioksidipäästöiltään suuren säätövoiman ja paikallisen tuotannon (hiili, kaasu ym.) käyttöä voidaan vähentää. Yhdessä tuntihinnoitellun (vapaaehtoisen) SPOT-pörssisähkön kanssa tehomaksu muodostaa kahden muuttujan optimointiongelman kuormanohjausjärjestelmille. Tämä voi tehdä esimerkiksi tuuli- ja aurinkoenergian hyödyntämisestä monimutkaisempaa, jos vaihtelevasti saatavilla oleva energia täytyy (varastoinnin puuttuessa) hyödyntää maksimaalisesti silloin kun sitä on tarjolla eikä tasaisesti kaikkina aikoina. == Lähteet == Luokka:Sähkönsiirto
Hans-Jørgen Nielsen

Hans-Jørgen Nielsen (1941 Herlufmagle, Tanska – 1991Merete Harding, Uffe Andreasen, Hans-Jørgen Nielsen, Dansk Biografisk Leksikon, päivitetty 16.4.2014, viitattu 12.7.2021 ) oli tanskalainen kirjailija. Nielsen oli ensisijaisesti runoilija, mutta hän kirjoitti myös romaaneja, kuten sukupolviromaanin Jalkapalloenkeli. Hän oli 1970-luvulta alkaen marxilainen Nielseniin on runoilijana liitetty sellaisia määritteitä kuin käsitteen asennerelativismi luoja, konkretismin ja uusyksinkertaisuuden edustaja ja järjestelmärunouden edustaja.Anders Østergaard, Systemdigtning, Den Store Danske 23.1.2015, viitattu 13.6.2021 ==Suomennetut teokset== * Jalkapalloenkeli (Fodboldenglen), suom. Margit Salmenoja, Hämeenlinna: Karisto 1984 ISBN 951-23-2120-3 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Tanskalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Vuonna 1991 kuolleet
The Goodiepal Equation

The Goodiepal Equation on Sami Sänpäkkilän ohjaama suomalais-tanskalaisena yhteistuotantona tehty dokumenttielokuva vuodelta 2017. Elokuva on henkilödokumentti tanskalaisesta muusikosta ja performanssitaiteilijasta Parl Vesteristä, joka käyttää taiteilijanimeä Goodiepal. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2017 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat Luokka:Tanskalaiset dokumenttielokuvat
Lean Nielsen

Lean Nielsen (1935 Kööpenhamina, Tanska – 2000Marianne Zibrandtsen, Lean Nielsen, Dansk Biografisk Leksikon, päivitetty 7.5.2020, viitattu 12.7.2021 ) oli tanskalainen runoilija. Työläistaustainen Nielsen julkaisi 34-vuotiaana esikoisrunokokoelmansa Fru Jensen in memoriam (1969). Hänen runonsa ovat arkisia, jopa groteskeja, mutta humoristisia. Hän on kirjoittanut myös proosaa. ==Suomennettuja runoja== * Kirkkaan täydenkuun alla olen kävellyt, suom. J. K. Ihalainen, julkaisussa Kirjo: kirjallisuus- ja kulttuurilehti 2002; nro 3 (Runo on kokoelmasta Breve fra nat til dag (1981). Lehdessä runon otsikkona on Minä sanon sinulle, minä olen tanssinut tänä yönä.)Lean Nielsen, Luettelo suomennetuista runoista, Linkki maailman runouteen, Runotietokanta, Lahden kaupunginkirjasto. Päivitetty 17.5.2021, viitattu 13.6.2021 ==Lähteet== Luokka:Tanskalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Vuonna 2000 kuolleet
Luettelo vähintään 50 maaottelua Englannin maajoukkueessa pelanneista
jalkapalloilijoista

Tämä on luettelo vähintään 50 maaottelua Englannin maajoukkueessa pelanneista jalkapalloilijoista. Vuodet-sarakkeessa ovat pelaajan ensimmäisen ja viimeisen maaottelun vuodet, aktiivipelaajilla vain ensimmäisen. __TOC__ == Miehet == Päivitetty 13. heinäkuuta 2021. Sija Nimi Ottelut Maalit Vuodet Lähde 1\. Peter Shilton 125 0 1970–1990 2\. Wayne Rooney 120 53 2003–2018 3\. David Beckham 115 17 1996–2009 4\. Steven Gerrard 114 21 2000–2014 5\. Bobby Moore 108 2 1962–1973 6\. Ashley Cole 107 0 2001–2014 7\. Bobby Charlton 106 49 1958–1970 7\. Frank Lampard 106 29 1999–2014 9\. Billy Wright 105 3 1946–1959 10\. Bryan Robson 90 26 1980–1991 11\. Michael Owen 89 40 1998–2008 12\. Kenny Sansom 86 1 1979–1988 13\. Gary Neville 85 0 1995–2007 14\. Ray Wilkins 84 3 1976–1986 15\. Rio Ferdinand 81 3 1997–2011 16\. Gary Lineker 80 48 1984–1992 17\. John Barnes 79 11 1983–1995 18\. Stuart Pearce 78 5 1987–1999 18\. John Terry 78 6 2003–2012 20\. Terry Butcher 77 3 1980–1990 21\. Tom Finney 76 30 1946–1958 22\. Joe Hart 75 0 2008–2017 22\. David Seaman 75 0 1988–2002 24\. Gordon Banks 73 0 1963–1972 24\. Sol Campbell 73 1 1996–2007 26\. Alan Ball 72 8 1965–1975 27\. Raheem Sterling 68 17 2012– 28\. Martin Peters 67 20 1966–1974 29\. Tony Adams 66 5 1987–2000 29\. Paul Scholes 66 14 1997–2004 31\. David Watson 65 4 1974–1982 32\. Jordan Henderson 63 1 2010– 32\. Kevin Keegan 63 21 1972–1982 32\. Alan Shearer 63 30 1992–2000 32\. Ray Wilson 63 0 1960–1968 36\. Emile Heskey 62 7 1999–2010 36\. Emlyn Hughes 62 1 1969–1980 36\. David Platt 62 27 1989–1996 36\. Chris Waddle 62 6 1985–1991 40\. Gary Cahill 61 5 2010– 40\. Ray Clemence 61 0 1972–1983 40\. Harry Kane 61 38 2015– 40\. James Milner 61 1 2009–2016 40\. Kyle Walker 61 0 2011– 45\. Peter Beardsley 59 9 1986–1996 45\. Phil Neville 59 0 1996–2007 45\. Des Walker 59 0 1988–1993 48\. Jermain Defoe 57 20 2004–2017 48\. Paul Gascoigne 57 10 1988–1998 48\. Jimmy Greaves 57 44 1959–1967 48\. Gareth Southgate 57 2 1995–2004 52\. Joe Cole 56 10 2001–2010 52\. Johnny Haynes 56 18 1954–1962 54\. Glen Johnson 54 1 2003–2014 54\. Stanley Matthews 54 12 1934–1957 56\. Glenn Hoddle 53 8 1979–1988 56\. Paul Ince 53 20 1992–2000 56\. David James 53 0 1997–2010 59\. Gareth Barry 52 3 2000–2012 59\. Trevor Francis 52 12 1977–1986 61\. Teddy Sheringham 51 11 1993–2002 62\. Phil Neal 50 5 1976–1983 == Naiset == Sija Nimi Ottelut Maalit Vuodet Lähde 1\. Fara Williams 172 2\. Jill Scott 151 2006– 3\. Karen Carney 144 2005– 4\. Alex Scott 140 5\. Casey Stoney 130 6\. Rachel Yankey 129 7\. Stephanie Houghton 121 2007– 8\. Gillian Coultard 119 30 1981–2000 9\. Kelly Smith 117 46 1995–2014 10\. Eniola Aluko 102 10\. Rachel Unitt 102 12\. Debbie Bampton 95 12\. Ellen White 95 2010– 14\. Katie Chapman 94 8 15\. Sue Smith 93 16 == Lähteet == Englantilaiset maajoukkuepelaajat Maajoukkueessa 50 maaottelua
Perkele 2 – Kuvia Suomesta vuonna 2016

Perkele 2 – Kuvia Suomesta vuonna 2016 (televisioesityksessä myös Perkele 2 – Kuvia Suomesta) on Jörn Donnerin ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2017. Elokuva on jatko-osa Donnerin, Jaakko Talaskiven ja Erkki Seiron vuoden 1971 elokuvalle Perkele! Kuvia Suomesta. Elokuvassa Donner kuvaa Suomessa tapahtunutta muutosta aiemman elokuvan julkaisusta kuluneiden 45 vuoden aikana. Vuonna 2000 valmistui Perkele – lisää kuvia Suomesta, joka oli Jörn Donnerin tuottama ja kertoma, Michael Franckin ohjaama neliosainen dokumenttisarja, jossa kierrettiin alkuperäisen dokumentin kuvauspaikoilla ja haastateltiin dokumenttielokuvassa esiintyneitä henkilöitä. Sarjan tilasi Nelonen ja tuotti Jörn Donner Productions. https://yle.fi/aihe/a/20-199596 == Lähteet == Luokka:Jörn Donnerin ohjaamat elokuvat Luokka:Vuoden 2017 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat
Luettelo vähintään 50 maaottelua Skotlannin maajoukkueessa pelanneista
jalkapalloilijoista

Tämä on luettelo vähintään 50 maaottelua Skotlannin miesten tai naisten maajoukkueessa pelanneista jalkapalloilijoista. Vuodet-sarakkeessa ovat pelaajan ensimmäisen ja viimeisen maaottelun vuodet, mikäli ne ovat tiedossa, aktiivipelaajilla vain ensimmäisen. __TOC__ == Miehet == Sija Nimi Ottelut Maalit Vuodet Lähde 1\. Kenny Dalglish 102 30 1972–1987 2\. Jim Leighton 91 0 1983–1999 3\. Darren Fletcher 80 5 2003–2017 4\. Alex McLeish 77 1 1980–1993 5\. Paul McStay 76 9 1984–1997 6\. Tom Boyd 72 1 1991–2001 7\. Kenny Miller 69 18 2001–2013 David Weir 69 1 1997–2010 9\. Christian Dailly 67 5 1997–2008 10\. Willie Miller 65 1 1975–1990 11\. Danny McGrain 62 0 1973–1982 12\. Richard Gough 61 6 1983–1993 Ally McCoist 61 19 1986–1998 14\. John Collins 58 12 1988–2000 15\. Roy Aitken 57 1 1980–1992 Gary McAllister 57 5 1990–1999 17\. Craig Gordon 56 0 2004– 18\. Scott Brown 55 4 2005–2017 Denis Law 55 30 1959–1974 Maurice Malpas 55 0 1984–1993 21\. Billy Bremner 54 3 1965–1976 Graeme Souness 54 4 1975–1986 23\. Kevin Gallacher 53 9 1988–2001 Alan Rough 53 0 1976–1986 George Young 53 0 1947–1957 26\. Joe Jordan 52 11 1973–1982 27\. Colin Hendry 51 3 1993–2001 Steven Naismith 51 10 2011–2019 29\. Asa Hartford 50 4 1972–1982 Alan Hutton 50 0 2007–2016 Gordon Strachan 50 5 1980–1992 == Naiset == Sija Nimi Ottelut Maalit Vuodet Lähde 1\. Gemma Fay 203 0 1998–2017 2\. Joanne Love 191 13 2002– 3\. Pauline Hamill 141 29 1992–2010 4\. Kim Little 140 59 2007– 5\. Jane Ross 136 62 2009– 6\. Leanne Ross 133 9 2006–2017 7\. Jennifer Beattie 131 23 2008– 8\. Megan Sneddon 130 4 2002–2014 9\. Rachel Corsie 123 17 2009– 9\. Ifeoma Dieke 123 0 2004–2017 11\. Julie Fleeting 121 116 1996–2015 12\. Rhonda Jones 117 4 1998–2013 13\. Suzanne Grant 104 12 2000–2013 14\. Hayley Lauder 103 9 2010– 15\. Nicky Grant 98 7 1993–2006 16\. Frankie Brown 96 0 2008–2019 17\. Michelle Barr 87 1 1996– 18\. Lisa Evans 86 17 2011– 19\. Caroline Weir 79 13 2013– 20\. Julie Smith 73 0 1998– 21\. Leanne Crichton 72 3 2006– 22\. Christie Murray 70 5 2010– 23\. Stacey Cook 67 10 2000–2008 24\. Emma Mitchell 66 7 2011– 25\. Pauline MacDonald 65 0 1992–2003 26\. Shelley Kerr 59 3 1989–2008 26\. Kirsty McBride 59 2 2003–2010 28\. Amanda Burns 55 2 2001–2008 == Lähteet == Skotlantilaiset maajoukkuepelaajat Maajoukkueessa 50 maaottelua