EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Brin-luokka

Brin-luokka oli Italian kuninkaallisen laivaston viiden vuosina 1936-1939 valmistetun sukellusveneen muodostama alusluokka, jonka alukset palvelivat toisessa maailmansodassa. == Suunnittelu == Tosin suunnittelemat osittain kaksoisrunkoiset alukset olivat muunnoksia Archimede-luokan aluksista. Niistä kolmen ensimmäisen valmistus aloitettiin 1936 ja ne valmistuivat 1938. Viimeiset kaksi aloitettiin 1937 korvaamaan Espanjalle luovutetut samat nimiset Archimede-luokan alukset. Luovutuksen salaamiseksi alukset saivat samat nimet kuin luovutetut alukset ja ne valmistuivat 1939.Gardiner, Robert s. 306 Alusten maksimi sukellussyvyys oli etriä. Niiden aseistuksena oli keulassa neljä ja perässä neljä 533 millimetrin torpedoputkea, joihin oli neljätoista torpedoa. Aluksilla oli lisäksi 120 millimetrin 43 pituuskaliiperin tykki, joka oli asennettu tornin takaosaan ja varustettu kilvellä. Tykki korvattiin sodan alettua tornin eteen asennetulla 120 millimetrin 47 pituuskaliiperin kansitykillä. == Alukset == Brin-luokan sukellusveneetregiamarina.net Nimi Telakka Kölinlasku Vesille Valmis Kohtalo Archimede Franco Tosi, Taranto 23. joulukuuta 1937 5. maaliskuuta 1939 18. huhtikuuta 1939 upotettu 15. huhtikuuta 1943 Brin Franco Tosi, Taranto 3. joulukuuta 1936 3. huhtikuuta 1938 30. kesäkuuta 1938 poistettu alusluettelosta 9. syyskuuta 1943 Galvani Franco Tosi, Taranto 3. joulukuuta 1936 22. toukokuuta 1938 29. heinäkuuta 1938 upotettu 24. kesäkuuta 1940 Guglielmotti Franco Tosi, Taranto 3. joulukuuta 1936 11. syyskuuta 1938 12. lokakuuta 1938 upotettu 17. maaliskuuta 1942 Torricelli Franco Tosi, Taranto 23. joulukuuta 1937 26. maaliskuuta 1939 7. toukokuuta 1939 upotettu 23. kesäkuuta 1940 == Lähteet == * === Viitteet === *
Heraia

Heraia (, ) voi viitata seuraaviin: * Heraia, antiikin aikainen kaupunki Arkadiassa Kreikassa * Heraian kisat, antiikin aikaiset urheilukilpailut Olympiassa Kreikassa * Hybla Heraia, antiikin aikainen kaupunki Sikeliassa eli Sisilian saarella nykyisessä Italiassa == Katso myös == * Heraion, Heran temppeli tai pyhäkkö
Gekko (kirja)

Gekko on Reijo Mäen vuonna 2018 ilmestynyt 29. Vares-dekkari. Gekkossa Jussi Vares saa romanisuvun päämieheltä tehtäväksi etsiä tämän kadoksissa oleva kummitytär Elssa. Vares selvittää tapausta haahuilun ohessa haastattelemalla Elssan kanssa samassa kollektiivissa asuneita naisia, mikä tarjoaa kirjoittajalle mahdollisuuden kommentoida kuvataiteen lisäksi myös feminismin suuntauksia. Kirjassa on useita viittauksia Morgan Kaneen, johon Mäki on Vareksen hahmoa rinnastanut ennenkin. Vares saa samanmuotoisen arven kuin Morgan Kanellakin on. Kirjan nimi viittaa liskoon mutta myös Gordon Gekkoon. == Vastaanotto == Helsingin Sanomien Pertti Avolan mielestä hyvää on, että kun juoni kulkee, se kulkee hyvin. Toisaalta huonoa on liiallinen notkuminen, turha jorina ja karikatyyrimäiset sivuhenkilöt. Hänestä Vares-kirjat ovat tietyn ikäpolven ja asennemaailman miespolvelle täsmäsuunnattuja ja niistä tulee eltaantuneisuuden ja pysähtyneisyyden tuntu. Myös Turun Sanomien Matti Komulainen toteaa, että lääräämistä ja sanailua riittää viidennes teoksesta ennen kuin mitään merkittävää tapahtuu. Mäki kuitenkin virittää taustalla juonirihmoja, jotka hän naamioi henkilögallerian ja kaupunkikuvan esittelyksi ja punoo lopussa yllättävästi yhteen. Muoti-ilmiöistä veistelyn sijaan Mäki keskittyy varsinaissuomalaisen kaamoksen synkkyyteen. Uusia aiheita ovat lemmikkiliskojen ruokavalio, taidehistorian suuntaukset, romanien perinnäistavat ja antiikkikalusteiden erikoisuudet. Gekko oli ilmestymisvuonnaan Suomen seitsemänneksi myydyin kaunokirjallinen teos. Sitä myytiin 26 400 kappaletta ja lisäksi sähkökirjana 7 700 ja äänikirjana 12 500 kappaletta. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2018 kirjat Luokka:Suomalaiset rikosromaanit Luokka:Reijo Mäen kirjoittamat kirjat
Helios (yritys)

Helios on suomalainen valokuvausalan kauppaketju, joka oli 1900-luvun loppuvuosikymmeninä yksi Suomen suurimmista alallaan. Esimerkiksi vuonna 1976 Helios Oy:llä oli 25 myymälää 14 paikkakunnalla sekä kuvatilausten postimyyntipalvelu. Syksyllä 2018 ketjuun kuului puolen tusinaa itsenäistä yrittäjää eri puolilla Suomea, jotka eivät enää välttämättä käytä Helios- ketjutunnuksia. Nykyään liikeketjua ei ole enää olemassa == Historia == Helioksen historia juontaa Hankoon, jossa vuosina 1926–1931 toimi valokuvaaja Eino Partasen ensimmäinen Helios-niminen liike. Vuosina 1931–1939 Partanen piti Heliostaan Viipurissa. Sivuliike Helsingissä hänellä oli vuodesta 1937 ja Tampereella vuodesta 1938. Sotavuosina toiminta siirtyi Viipurista Helsinkiin. Vuonna 1955 perustettiin Helioksen sisaryritys, kuvavalmistamo Kuva-Sampo Oy, ja vuonna 1959 valokuvausalan tukkuliike Mitras Oy, joka toi maahan muun muassa View-Master-katselulaitteita. Sotien jälkeen Helios toimi Helsingissä Mannerheimintie 10:ssä, johtajana Reino Partanen. Vuonna 1961 Helioksella oli myymälä myös Riihimäellä, Hämeenlinnassa, Tampereella, Turussa, Lappeenrannassa, Imatralla, Kuopiossa ja Oulussa. 1970-luvulla alkupuolella Helios, Kuva-Sampo ja Mitras muodostivat Suomen suurimman valokuvausalan yritysryhmän. Tuolloin Helios Oy:n pääkonttori oli Malminkatu 20:ssä, jossa toimi pitkään myös Helioksen suuri myymälä. Vuoden 1977 paikkeilla Helios, Kuva-Sampo ja Mitras purkivat yhtymärakenteen ja alkoivat kukin toimia itsenäisesti. Tällöin Helios siirsi kuvavalmistuksensa Kuva-Sammosta ensin Tuhatkuvalle ja sitten Eirille ja Kodakille. Muun muassa Konica-kameroita maahantuonut Mitras kuului 1980-luvun keskivaiheilla Kaukomarkkinoihin ja myöhemmin Eiriin ja teki konkurssin 2000-luvulla. Vuonna 1976 Helios perusti neljän keskieurooppalaisen valokuvausalan yrityksen kanssa yhteisen Europa- Foto GmbH -yrityksen, josta tuli Euroopan suurin valokuvausalan vähittäiskauppayritys. Sillä oli perustamisvaiheessa yli 700 liikettä noin 500 kaupungissa. 1980- ja 1990-luvuilta Helios muistetaan televisiomainoksistaan, joiden lopussa mustavalkoinen animoitu lintu raakkui ketjun nimeä. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kauppaketjut Luokka:Valokuvausalan tuotemerkit Luokka:Suomalaiset vähittäiskaupan yritykset
Liuzzi-luokka

Liuzzi-luokka oli Italian kuninkaallisen laivaston neljän vuosina 1938-1940 valmistetun sukellusveneen muodostama alusluokka, jonka alukset palvelivat toisessa maailmansodassa. == Suunnittelu == Luokan alukset olivat suurennettuja Brin-luokan aluksia ja niiden valmistus alkoi 1938-1939. Alukset valmistuivat 1939-1940. Muutoksen tarkoituksena oli parantaa alusten vakautta, varustaa ne tehokkaammalla propulsiolla ja keveämmällä tornin eteen asennetulla kansitykillä. Alusten toimintamatka oli pinta-ajossa kahdeksan solmun nopeudella 11 300 merimailia ja sukellettaessa kolmen solmun nopeudella 108 merimailia.Gardiner, Robert s. 306 == Alukset == Liuzzi-luokan sukellusveneetregiamarina.net Nimi Telakka Kölinlasku Vesille Valmis Kohtalo Alpino Bagnolini Franco Tosi, Taranto 15. joulukuuta 1938 28. lokakuuta 1939 22. joulukuuta 1939 vallattu 11. maaliskuuta 1943 Reginaldo Giuliani Franco Tosi, Taranto 13. maaliskuuta 1939 3. joulukuuta 1939 3. helmikuuta 1940 vallattu 8. syyskuuta 1943 Console Generale Liuzzi Franco Tosi, Taranto 1. lokakuuta 1938 17. syyskuuta 1939 21. marraskuuta 1939 upotettu 27. kesäkuuta 1940 Capitano Tarantini Franco Tosi, Taranto 5. huhtikuuta 1939 7. tammikuuta 1940 16. maaliskuuta 1940 upotettu 15. joulukuuta 1940 == Lähteet == * === Viitteet === *
Aapo Repo

Aapo Repo (s. 15. marraskuuta 1977 Imatra) on suomalainen nukketeatteritaiteilija, joka johtaa yhden miehen teatteri Reaktoria, jonka hän perusti vuonna 2007. Hänet palkittiin vuonna 2018 Lastenkulttuurin valtionpalkinnolla. == Ura == Repo aloitti harrastajateatteritoiminnan vuonna 1994. Teatteri Imatrassa hän esiintyi vuosina 2000–2003 ja Mustan ja valkoisen teatterissa 2002–2005. Repo perusti vuonna 2007 yhden miehen nukketeatteri Reaktorin. Revon ura kansainvälistyi vuonna 2014, kun hän liittyi tanskalais- irlantilaiseen Teater Refleksion -ryhmään, joka on kiertänyt esiintymässä ympäri maailmaa. Suomessa Repo on edistänyt nukketeatteritoimintaa alan kansainvälisen järjestön UNIMAn Suomen yhdistyksessä. Hän oli siellä ensin hallituksen jäsenä, ja vuodesta 2015 hän on toiminut yhdistyksen puheenjohtajana. Repo on toiminut urallaan myös Etelä-Savon lastenkulttuurin läänintaiteilijana ja mikkeliläisen Satujen sateenvarjo -nukketeatterifestivaalin taiteellisena johtajana. == Tyyli ja tunnustukset == Repo johtaa yhden miehen teatteri Reaktoria. Hän ideoi, käsikirjoittaa, ohjaa, lavastaa ja näyttelee esityksissään. Hän valmistaa myös bunraku-nukkeja. Repo palkittiin vuonna 2018 lastenkulttuurin valtionpalkinnolla. Sitä perusteltiin Revon tavalla luoda paperista turvallisia leikkimaailmoja, jotka ovat turvallisia vauvoja myöten. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Nukketeatteri Reaktor Luokka:Suomalaiset teatterinjohtajat Luokka:Suomalaiset nukkenäyttelijät Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tadžikistanin kansalliskirjasto

Tadžikistanin kansalliskirjasto (; ; ) on Tadžikistanin pääkaupungissa Dušanbessa toimiva, vuonna 1933 perustettu kansalliskirjasto. ==Tadžikistanilaisten lukutaito== Tadžikistanin vähintään 15-vuotiaista asukkaista oli YK:n kehitysohjelma UNEPin mukaan lukutaitoisia 99,5 prosenttia vuonna 2000. ==Lähteet== == Aiheesta muualla== *Library appeals for 7.5 million books (bbc.com) *National Library. Library in Dushanbe (lonelyplanet.com) *National Library of Tajikistan (facebook.com) Luokka:Tadžikistanilainen kulttuuri‎ Luokka:Tadžikistanin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Dušanbe Luokka:Kansalliskirjastot Luokka:Aasian kirjastot
Tiffany-timantti

Tiffany-timantti on suuri 128,54 karaattia painava keltainen timantti. Timantti löydettiin vuonna 1877 Etelä-Afrikasta Kimberleyn kaivoksesta. Raakatimantin paino oli tuolloin 287,42 karaattia. Seuraavana vuonna Tiffany & Co. -jalokiviliikkeen perustaja Charles Lewis Tiffany osti raakatimantin. Hän lähetti sen Pariisiin, missä se leikattiin ja hiottiin 128,54 karaattia painavaksi timantiksi. Timantti nimettiin Tiffany-timantiksi. Timantti oli näytteillä vuonna 1893 Chicagon World's Columbian Exposition -näyttelyssä ja vuonna 1901 Buffalon Pan-American Exposition -näyttelyssä. Vuonna 1955 timantti oli ensimmäisen ja ainoan kerran nähtävillä Tiffany & Co:n lippulaivamyymälän näyteikkunalla New Yorkin Fifth Avenuella. Vuonna 1961 ranskalainen korusuunnittelija Jean Schlumberger asetti Tiffany-timantin kaulakoruun, joka oli Audrey Hepburnin kaulalla elokuvan Aamiainen Tiffanylla mainosvalokuvissa. Vuonna 1972 Timantti oli myynnissä 24 tunnin ajan viiden miljoonan dollarin hinnalla, mutta kauppoja ei syntynyt. Vuonna 1995 korusuunnittelija Jean Schlumberger teki timantista teoksen "Bird on a Rock", ja se oli näytteillä Pariisin Musée des Arts Décoratifssa. Vuonna 2012 oli Tiffany & Co:n perustamisen 175-vuotisjuhla, ja Tiffany-timantti asetettiin valkoisista timanteista tehtyyn kaulaketjuun. Nykyään se on näytteillä kunniapaikalla yrityksen Fifth Avenuen myymälässä. == Aiheesta muualla== == Lähteet == Luokka:Timantit
Manushi Chhillar

Manushi Chhillar (s. 14. toukokuuta 1997 Rohtak, Haryana) on intialainen malli ja Miss Maailma 2017. Hän voitti Miss Intia -kilpailun, minkä jälkeen hän voitti Miss Maailma -kilpailun kuudentena intialaisena. Lääkärivanhemmille syntynyt Chhillar opiskelee itsekin lääketiedettä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Intialaiset mallit Luokka:Miss Maailma -kilpailun voittajat Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mäkihypyn Alpen Cup 2017–2018

Mäkihypyn Alpen Cup 2017–2018 oli järjestyksessään 28. Alpen Cup-tapahtuma. Naiset kilpailivat historian 10. kerran. Tapahtuma oli Kansainvälisen hiihtoliiton isännöimä. Kilpailu käytiin 9. syyskuuta 2017 – 11. maaliskuuta 2018. Sarja koostui 12 eri kilpailusta, jotka pidettiin Sveitsissä, Italiassa, Saksassa, Sloveniassa ja Ranskassa. == Joukkueiden kokonaistulokset == Sija Maajoukkue Pisteet Ero 1\. 2812 – 2\. 2315 -497 3\. 2213 -599 4\. 937 -1875 5\. 346 -2466 6\. 141 -2671 Alpen Cup 2017–2018
Maksim Borisov

Maksim Borisov (s. 10. kesäkuuta 1995) on venäläinen pöytäjääkiekkoilija, joka edustaa Legion-Niki -nimistä seuraa. Hän on voittanut lajin maailmanmestaruuden 2015 ja 2019 sekä hopeaa 2017 ja pronssia 2013. Pöytäjääkiekon EM-kilpailuissa hän on saavuttanut kolme kultaa, mikä on toistaiseksi ennätys. Borisov on tällä hetkellä ITHF:n maailmanrankingin kärjessä. == Ura == Borisov aloitti pelaajauransa vuonna 2003. Ensimmäisen ison turnauksen, Swedish Mastersin, hän voitti 2012. Samana vuonna Borisov voitti myös ensimmäisen euroopanmestaruutensa, Helsinki Openin sekä Riga Cupin. Vuoden 2013 maailmanmestaruuskilpailuista Borisov voitti pronssia latvialaisen Atis Siliksen napatessa maailmanmestaruuden. Borisov voitti myös samana vuonna Helsinki Openin sekä Riga Cupin. Riiassa 2014 hän voitti euroopanmestaruuden. Vuoden 2015 maailmanmestaruuskilpailuissa Borisov voitti ensimmäisen maailmanmestaruutensa. Finaalissa hän voitti Atis Siliksen Edgars Caicsin jäädessä pronssille. Kaksi vuotta myöhemmin vuoden 2017 MM- kilpailuissa Borisov hävisi finaalissa Caicsille. Borisov putosi pian kisojen jälkeen maailmanrankingissa toiseksi, mutta nousi uudestaan kärkeen joulukuussa. Helmikuuta 2018 lukuun ottamatta Borisov on ollut sen jälkeen rankingin ensimmäisellä sijalla. Borisov voitti kolmannen euroopanmestaruutensa Eskilstunassa 2018. Finaalissa hän päihitti Edgars Caicsin. Raubichin MM-kilpailuissa 2019 Borisov saavutti toisen maailmanmestaruutensa voittaen loppuottelussa Anton Umanskin. == Lähteet == Luokka:Venäläiset pöytäjääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mäkihypyn Alpen Cup 2016–2017

Mäkihypyn Alpen Cup 2016–2017 oli järjestyksessään 27. Alpen Cup-tapahtuma. Tapahtuma oli Kansainvälisen hiihtoliiton isännöimä. Kilpailu alkoi 10. syyskuuta 2016 ja päättyi 12. maaliskuuta 2017. Sarja koostui 12 erillisestä kilpailusta, jotka pidettiin Sveitsissä, Itävallassa, Saksassa, Sloveniassa ja Ranskassa. == Joukkueiden kokonaistulokset == Sija Maajoukkue Pisteet Ero 1\. 3078 – 2\. 2562 -516 3\. 2522 -556 4\. 304 -2774 5\. 255 -2823 6\. 12 -3066 == Lähteet == Alpen Cup 2016–2017
Keski-Euroopan mäkiviikko 2015–2016

Keski-Euroopan mäkiviikko 2015-16 oli järjestyksessään 64. Keski-Euroopan mäkiviikko. Kilpailut käytiin Saksassa ja Itävallassa. Mäkiviikon voitti slovenialainen Peter Prevc, toiseksi sijoittui saksalainen Severin Freund ja kolmas oli itävaltalainen Michael Hayböck. == Lähteet == 2015–2016
Amurinlahna

Amurinlahna (Parabramis pekinensis) on aasiankarppien heimoon (Xenocyprididae) kuuluva aasialainen särkikalalaji. Se on sukunsa Parabramis ainoa laji. Laji elää Itä-Aasiassa, etenkin Amurjoen vesissä ja Kiinan itäosissa. Se on yksi Kiinan tärkeimmistä kaupallisista kaloista. Amurinlahna on suurikokoinen kala. Se muistuttaa suuresti lahnaa. Evät ja pyrstö ovat punertavanharmaat. Amurinlahnan erikoisen pitkä peräevä tuo mieleen sulkavan. == Lähteet == Luokka:Aasiankarpit
Josef Samek

Josef Samek (s. 6. marraskuuta 1957 Vrchlabí, Tšekkoslovakia) on tšekkoslovakialainen mäkihyppääjä, joka kilpaili vuosina 1976–1984. Samek voitti Keski-Euroopan mäkiviikolla 1978–1979 Garmisch-Partenkirchenin osakilpailun. Hän sijoittui viidenneksi lentomäen maailmanmestaruuskilpailuissa 1979 Planicassa. Hän osallistui vuoden 1980 Lake Placidin olympialaisiin ollen normaalimäen 39. ja suurmäen 23:s. == Lähteet == Luokka:Tšekkoslovakialaiset mäkihyppääjät Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
R.Smg. Pietro Micca (1935)

R. Smg. Pietro Micca oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1935 vesillelaskettu sukellusvene, joka palveli toisessa maailmansodassa. == Valmistus == Alus tilattiin Cantieri navali Tosilta Tarantosta, missä köli laskettiin 15. lokakuuta 1931. Alus laskettiin vesille 31. maaliskuuta 1935 ja otettiin palvelukseen 10. tammikuuta 1935.regiamarina.net == Palvelus == Espanjan sisällissodan aikana alus teki 23. tammikuuta ja 13. helmikuuta 1937 partiomatkat Espanjan aluevesillä tukien Francon johtamia tasavaltalaisia. Alus johti 5. toukokuuta 1938 Adolf Hitlerin vierailun kunniaksi järjestetyssä Napolin laivastoparaatissa sukellusveneosastoa. Italian julistaessa 10. kesäkuuta 1940 sodan Ranskalle ja Britannialle alus oli merellä ja se laski 12. kesäkuuta miinansa Aleksandrian edustalle. Alus miinoitti 12. elokuuta toisen kerran Aleksandrian edustalla. Alus kuljetti elintarvikkeita, polttoainetta ja ammuksia Egeanmerelle ja Pohjois-Afrikkaan, mistä tuli sen päätehtävä vuoden 1940 lopulla. Alus kuljetti kaikkiaan 2 163 tonnia tarvikkeita neljällätoista matkallaan. Sukellusvene HMS Trooper torpedoi Miccan Santa Maria di Leucan niemen lounaispuolella 29. heinäkuuta 1943 kello 6.05. Aluksen miehistöstä pelastui kahdeksantoista henkeä. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Regia Marinan sukellusveneet Luokka:Italialaiset toisen maailmansodan sukellusveneet
Foca-luokka (sukellusvene, Italia)

Foca-luokka oli Italian kuninkaallisen laivaston kolmen sukellusveneen muodostama alusluokka, jonka alukset palvelivat toisessa maailmansodassa. == Suunnittelu == Luokan alukset olivat paranneltuja versioita Pietro Miccasta. Niiden uppouma oli pinnalla 1 305 ja sukelluksissa 1 625 tonnia. Alusten pituus oli 82,85, leveys 7,17 ja syväys 5,2 metriä. Pinta-ajossa alusten voimanlähteenä oli kaksi 1 440 bhp:n dieselmoottoria, jotka kumpikin oli kytketty omaan akseliin. Sukelluksissa voimanlähteenä oli kaksi 625 hevosvoiman sähkömoottoria. Alukset kykenivät pinta-ajossa 15,2 solmun ja sukelluksissa 7,4 solmun huippunopeuteen. Alusten aseistuksena oli keulassa neljä ja perässä kaksi 533 millimetrin torpedoputkea, joihin oli ainoastaan putkiin ladatut torpedot. Lisäksi aluksilla oli 100 millimetrin 47 pituuskaliiperin kansitykki, joka oli alun perin sijoitettu tornin taakse. Myöhemmin tykki siirrettiin tornin etupuolelle samalla kuin tornia pienennettiin. Aluksilla oli ilmatorjunta-aseina kaksi kaksiputkista 13,2 millimetrin konekivääriä. Aluksille oli mahdollista sijoittaa 36 miinaa, joista 20 oli keskellä alusta ja kuusitoista kahdessa perässä olevassa laskukiskossa. == Alukset == Foca-luokan sukellusveneetregiamarina.net Nimi Telakka Kölinlasku Vesille Valmis Kohtalo Foca Cantieri navali Tosi, Taranto 15. tammikuuta 1936 27. kesäkuuta 1937 6. marraskuuta 1937 upotettu 15. lokakuuta 1940 Atropo Tosi 10. heinäkuuta 1937 20. marraskuuta 1938 14. helmikuuta 1939 alusluettelosta 9. syyskuuta 1943 Zoea Tosi 3. maaliskuuta 1936 5. joulukuuta 1937 12. helmikuuta 1938 alusluettelosta 9. syyskuuta 1943 == Lähteet == * === Viitteet === *
Sosialistivallankumouksellinen taisteluosasto

Sosialistivallankumouksellinen taisteluosasto () oli Venäjällä 1900-luvun alussa toiminut Sosialistivallankumouksellisen puolueen terroristisiipi. Se oli puolueen ryhmittymä, jolle oli tehtävänsä vuoksi annettu autonomia puolueen sisällä. Muistelmissaan osaston jäsen Boris Savinkov kutsui ryhmittymää ”terroristiprikaatiksi”. Osaston jäsenyys pyrittiin usein salaamaan jäsenten oman turvallisuuden vuoksi. == Osaston johto ja tausta == Sosialistivallankumouksellisen taisteluosaston perusti Grigori Geršuni vuonna 1902. Geršuni pidätettiin vuonna 1904, jolloin Jevno Azef valittiin hänen seuraajakseen oikeana kätenään Boris Savinkov. Azef toimi ohranan vakoojana. Hänen aikanaan osasto siirtyi käyttämään räjähteitä tuliaseiden sijasta. Jäsenistöön kuului yli neljäkymmentä miestä ja toistakymmentä naista. Kaikki eivät olleet talonpoikia ja työväkeä, vaan osa kuului aatelistoon, papistoon ja porvaristoon. Suuri osa jäsenistä oli 20–30-vuotiaita. Boris Savinkov valittiin vuonna 1908 osaston johtoon Azefin seuraajaksi, mutta taisteluosaston toiminta hiipui pian. == Toimintaa == Perustamisvuotensa 1902 huhtikuussa Sosialistivallankumouksellinen taisteluosasto suunnitteli ja toteutti Venäjän sisäministerin Dmitri Sipjaginin salamurhan. Toukokuussa 1903 osasto salamurhasi Ufan kuvernöörin Nikolai Bogdanovitšin. Heinäkuussa 1904 taisteluosasto salamurhasi Sipjaginin jälkeen sisäministeriksi valitun Vjatšeslav von Plehwen, jonka vaunuihin heitettiin pommi. === Suuriruhtinas Sergei Aleksandrovitšin salamurha === Suuriruhtinas Sergei Aleksandrovitš, joka oli aikaisemmin toiminut Moskovan kenraalikuvernöörinä, oli 15. helmikuuta 1905 Elisabet Fjodorovnan Punaisen Ristin hyväntekeväisyyskonsertissa Bolšoi-teatterissa. Sosialistivallankumouksellinen taisteluosasto tunsi hänen reittinsä hyvin ja oli valmistellut hänen salamurhaansa sille päivälle. Salamurha oli tarkoitus toteuttaa pommilla. Aleksandrovitšin vaunuissa olivat myös tämän ottolapset, jotka huomattuaan eräs taisteluosaston aktiiveista päätti jättää heiluttamatta nenäliinaa, joka oli sovittu merkiksi muille, että he valmistautuisivat heittämään pommin. Syynä lienee ollut, että osaston tarkoituksena oli salamurhata Aleksandrovitš vahingoittamatta tämän perhettä, sillä maine raakalaismaisena ryhmänä olisi haitannut sosialistivallankumouksellisten tarkoitusperien toteuttamista. Kaksi päivää myöhemmin, 17. helmikuuta, suuriruhtinas Aleksandrovitšin reki kulki Kremlin muurien ulkopuolelle kello 14.45, jolloin Sosialistivallankumouksellisen taisteluosaston jäsen Ivan Kaljajev heitti häntä kohti nitroglyseriinipommin, joka putosi suoraan Aleksandrovitšin syliin. Suuriruhtinas Sergei Aleksandrovitš kuoli saamiinsa vammoihin heti. ==Katso myös== *Sosialistivallankumouksellisten maksimalistien liitto == Lähteet == *
Edgars Caics

Edgars Caics (s. 17. heinäkuuta 1989 Riika, Latvian SNT) on latvialainen pöytäjääkiekkoilija. Hän edustaa BJC Laimite -nimistä seuraa. Caics on pelannut pöytäjääkiekkoa vuodesta 2001 lähtien. Hän on voittanut yhden maailmanmestaruuden vuonna 2017. Caics on tällä hetkellä ITHF:n maailmanrankingissa sijalla 2. == Ura == Caics aloitti pelaajauransa joulukuussa 2001. Vuonna 2003 hän voitti junioreiden Latvian mestaruuden. Seuraavana vuonna hän voitti avoimen sarjan Latvian mestaruuden, kun finaalissa kaatui Atis Silis. Samana vuonna Caics voitti Riga Cupin, johon osallistui 106 pelaajaa. Hän voitti saman turnauksen myöhempinä vuosina kolmesti. Enemmän Riga Cupin voittoja on ainoastaan Maksim Borisovilla. Caics voitti pronssia Moskova Cupista 2005, johon osallistui 140 pelaajaa. Vuonna 2007 Caics voitti Tallin Cupin. Finaalissa hän voitti Aleksander Miloradovin. Caics voitti 2009 Moskova Cupin, johon osallistui peräti 157 pelaajaa. Hän kohtasi finaalissa Ahti Lammen. Vuonna 2012 Caics voitti Czech Openin. Vuonna 2017 Caics voitti ensimmäisen maailmanmestaruutensa. Hän voitti finaaleissa hallitsevan mestarin Maksim Borisovin seitsemännen pelin jatkoajalla. Vuonna 2019 Caics voitti yhdeksännen Latvian mestaruutensa. == Muuta == Caics on pelannut myös aloittelijoiden keilailu- ja rantalentopallokilpailuissa. Lisäksi hän valmentaa työkseen pöytäjääkiekkoa nuoremmille. == Lähteet == Luokka:Latvialaiset pöytäjääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Fortelius

Fortelius on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: *Gabriel Fortelius (1700–1788), Porvoon piispa 1762–1788 *Isaac Fortelius (noin 1722 – 1783), suomalainen kirkkoherra ja kansanrunouden kerääjä *Mikael Fortelius (s. 1954), evoluutiopaleontologian professori
Hans Österman

Hans Österman (s. 1978) on ruotsalainen pöytäjääkiekkoilija, joka pelaa NUHL8-nimisessä seurassa. Österman on tällä hetkellä ITHF:n maailmanrankingissa sijalla 22. == Ura == Österman on voittanut kolme maailmanmestaruutta vuosina 1997 Helsingissä, 2001 Plzenissä ja 2005 Riiassa. Hän debytoi ITHF:n turnauksessa vuonna 1991. Österman on ollut yhteensä 75 kuukautta ITHF:n maailmanrankingin ykkössijalla. Österman on voittanut 7 Ruotsin mestaruutta. Enemmän Ruotsin mestaruuksia on vain Jacob Lindahlilla (8). == Muuta == Österman on myös toimittaja Aftonbladet-nimisessä iltapäivälehdessä. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset pöytäjääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Robert Reino

Robert Reinhold Ryynänen (Reino) (1. syyskuuta 1869 Pielisjärvi – 30. syyskuuta 1905 Tampere) oli suomalainen näyttelijä. Aikalaisteos Suomalainen näyttämötaide 1902 kuvailee Reinoa humorististen ja kavaljeeriosien huomattavaksi esittäjäksi. == Ura == Robert Reino syntyi kauppiaan perheeseen. Käytyään kaksiluokkaisen Joensuun lyseon hän työskenteli neljä vuotta mekaanisella alalla. Näyttämöuransa Reino aloitti Suomalaisessa Teatterissa syksyllä 1890. Pesti kesti kolme vuotta, ja Reino sai koko tuon ajan opetusta Kaarola Avellanilta. Syksyllä 1893 Reino liittyi Kansanteatteriin. Vuonna 1899 hän siirtyi Suomalaiseen Maaseututeatteriin, joka oli Viipurin Kaupunginteatterin edeltäjä. Siellä hän näytteli kolme vuotta. Reino valittiin vähän ennen kuolemaansa Tampereen Työväen Teatterin johtajaksi. Reino näytteli muun muassa balladinäytelmässä Elinan surma ja komediassa Nummisuutarit, jossa hän teki Iivarin roolin. Victorien Sardoun komediassa Kirjeen kujeet (Les Pattes de mouches) hän näytteli Prosper Blockin roolin. Reinon näyttämötehtäviä olivat niin ikään Jensenin osa Henrik Ibsenin tragikomediassa Villisorsa ja Kustaan osa Minna Canthin yhteiskunnallisessa näytelmässä Työmiehen vaimo. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Suomalainen Maaseututeatteri 1899 Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1869 syntyneet Luokka:Vuonna 1905 kuolleet
Ashley Riefner

Ashley Riefner (s. 30. marraskuuta 1993) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, joka edustaa Naisten Liigassa PK-35 Vantaata. Ennen siirtymistään PK-35 Vantaaseen hän edusti yhdysvaltojen yliopistosarjassa Richmond Spiders -joukkuetta. ==Lähteet== Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Yhdysvaltalaiset jalkapalloilijat
Leonid Dobytšin

Leonid Dobytšin () (17. kesäkuuta (J: 5. kesäkuuta) 1894 Ludza, Vitebskin kuvernementti — 28. maaliskuuta 1936) oli venäläinen kirjailija. == Varhainen elämä == Dobytšin syntyi Ludzan kaupungissa paikallisen lääkärin perheeseen, ja hän vietti lapsuutensa Daugavpilsin kaupungissa. Hän aloitti 1911 opinnot Pietarin polyteknisessä yliopistossa ja valmistui sieltä vuonna 1916. Vuonna 1918 hän muutti Brjanskin kaupunkiin, jossa hän työskenteli opettajana sekä tilastotieteilijänä. Myöhemmin Dobytšin muutti Leningradiin, jossa hän aloitti kirjallisen uran. == Teokset == Dobytšin aloitti kirjallisen uransa kirjoittamalla tarinoita leningradilaiseen aikakauslehteen Sovremennikiin. Tämän jälkeen Dobytšin kirjoitti vuonna 1927 ensimmäisen tarinakokoelmansa Встречи с Лиз ja tämän jälkeen vuonna 1931 kokoelman Портрет. Dobytšinin varhaistuotanto pyrki kuvailemaan uuden vallankumouksellisen maailman ja vanhan vallan kohtaamista. Dobytšin kirjallisen uran pääteos on vuonna 1935 julkaistu Город Эн. Teoksessa Dobytšin kuvaa venäläisen periferian elämää lapsen elämän kautta. == Myöhempi elämä ja kuolema == Esitettyään vuonna 1936 teoksensa Город Эн Leningradin kirjailijaliitolle Dobytšin joutui ankaran kritiikin kohteeksi teoksensa sisällöstä. Liiton silmissä Dobytšin oli venäläisen formalismin pääedustaja, jota vastaan Pravda oli samana vuonna aloittanut hyökkäyksen kaikilla taiteen aloilla. Teoksen vuoksi liitto syytti Dobytšinia luokkaviholliseksi.Borden, Richard C.: "The Flogging Angel: Toward a Mapping of Leonid Dobychin's Gorod En", Russian Review, 60/2: 260. Sen jälkeen Dobytšin katosi niin julkisesta kuten myös kirjallisesta elämästä. On oletettu, että Dobytšin teki itsemurhan samana vuonna. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1894 syntyneet Luokka:Vuonna 1936 kuolleet Luokka:Venäläiset kirjailijat
Symphonic Terror – Live At Wacken 2017

__NOTOC__ Symphonic Terror on Acceptin livealbumi vuoden 2017 Wacken Open Airin konsertista. Se julkaistiin 23.11.2018. Konsertti oli osa Wacken Open Airin perinteistä Night To Remember -konseptia, jossa yhtyeet esiintyvät ainutkertaisella tavalla. == Konsertti == Konsertti oli jaettu kolmeen osaan. Ensimmäisessä osassa yhtye soitti ilman orkesteria yhtyeen uutta ja vanhaa materiaalia. Toisessa osassa ensiesityksensä saivat kitaristi Wolf Hoffmanin vuonna 2016 julkaiseman Headbangers Symphony -albumin kappaleet, joita säesti Tšekin kansallissinfoniaorkesteri. Kolmannessa osassa Accept esitti sinfoniaorkesterin kanssa valittuja klassikoita yhtyeen tuotannosta. Katsojia oli paikan päällä 80 000, lisäksi konsertti näytettiin myös suoratoistona festivaalin sivuilla. == Vastaanotto == Konserttitaltiointi nähtiin hyvänä tallenteena unohtumattomasta illasta ja vahvana jatkona Acceptin levykatalogissa. Siitä, toiko yhteistyö sinfoniaorkesterin kanssa lisäarvoa Acceptin esiintymiselle, on ollut jonkin verran eriäviä näkemyksiä mutta yleensä ottaen siitä ei ole nähty olleen haittaakaan . Julkaisu sijoittui kuudenneksitoista Billboardin klassisen musiikin listalla. == Kappaleet == === Accept === 1.Die By The Sword 2.Restless And Wild 3.Koolaid 4.Pandemic 5.The Final Journey === Headbanger’s Symphony === 6.Modest Musorgski: Night On Bald Mountain (Yö autiolla vuorella) 7.Ludwig van Beethoven: Scherzo 8.Sergei Prokofjev: Romeo And Juliet 9.Ludwig van Beethoven: Pathétique 1 0.Antonio Vivaldi: Double Cello Concerto in G Minor 11.Wolfgang Amadeus Mozart: Symphony No. 40 in G Minor === Accept ja orkesteri === 12.Princess Of The Dawn 13.Stalingrad 14.Dark Side Of My Heart 15.Breaker 16.Shadow Soldiers 17.Dying Breed 18.Fast As A Shark 19.Metal Heart 20.Teutonic Terror 21.Balls To The Wall === Bonus-osa === Making Of: Wacken Making Of: Headbanger’s Symphony === Julkaisuformaatit === * BluRay+2CD-DIGI * DVD+2CD-DIGI * 2CD-DIGI * 3LP Box (musta) sisältäen vihkon ja posterin * 3LP Box (kulta) sisältäen vihkon ja posterin * BluRay+DVD+2CD-Earbook * BluRay+DVD+2CD-Earbook + kuva Lisäksi konsertista julkaistiin 10-tuumainen vinyylisingle ”Balls To The Wall/ Symphony No.40 in G Minor”. == Kokoonpanot == === Accept === * Mark Tornillo – laulu * Wolf Hoffmann – kitara * Uwe Lulis – kitara * Peter Baltes – bassokitara * Christopher Williams (rumpali) – rummut === Headbangers Symphony === * Wolf Hoffmann – kitara * Melo Mafali * Philip Shouse – kitara * Daniel Silvesteri – bassokitara * Christopher Williams (rumpali) – rummut == Arvostelut == * Cryptirock: * Sonicperspectives: 8,4/10 * Metalreport: [https://metalreport.co.uk/accept-symphonic-terror-live-at-wacken-2017-review/ * Hysteriamag.com: [ https://www.hysteriamag.com/accept-symphonic-terror-live- wacken-2017/ == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Acceptin albumit Luokka:Vuoden 2017 konserttitallenteet
Rainbow Dash

Rainbow Dash on yksi My Little Pony: Ystävyyden taikaa -animaatiosarjan päähenkilöistä. Se on taivaansininen pegasos, joka edustaa uskollisuuden elementtiä. == Kuvaus == Rainbow rakastaa lentämistä ja kilpailemista. Hän asuu pilvitalossaan Ponyvillen ja Equestrian yläpuolella. Rainbow on kuuluisa Sonic Rainboom -tempustaan, jonka hän on tehnyt ainoana Equestrian ponina. Hänellä on myös lemmikkinä maakonna nimeltä Tankki. Rainbow ihailee Sähikäiset (engl. Wonderbolts) -taitolentojoukkuetta ja haluaisi olla yksi heistä. Sarjan kuudennella kaudella Rainbow pääseekin Sähikäisiin. Hahmon söpöysmerkki on valkoinen pilvi, josta iskee salama. Alkukielisessä versiossa Rainbow Dashia näyttelee Ashleigh Ball ja suomenkielisessä versiossa Katja Sirkiä. == Merkitys == Rainbow Dash on Derpy Hooves-hahmon ohella Friendship is Magic- sarjan fanikunnan, bronyjen, epävirallinen maskotti ja sarjan suosituimpia hahmoja, josta on tehty useita oheistuotteita. Hahmon väritystä ja käytöstä on pidetty muun sarjan ohella sukupuolirajoja rikkovana.http://globalcomment.com/welcome-to-the-herd-a-feminist-watches-my- little-pony-friendship-is-magic/ Hahmo on ääninäyttelijä Katja Sirkiän tunnetuimpia roolejahttps://yle.fi/uutiset/3-8840529 ja hän on maininnut sen yhdeksi suosikikseen.https://www.instagram.com/p/BegIr_JldXD/?igshid=10nsd6e2lk068 == Kritiikki == Ms-lehden journalisti Kathleen Richter arvioi Rainbow Dashin hahmon olevan stereotyyppinen kuvaus poikatytöistä ja lesboistahttps://msmagazine.com/2010/12/09/my-little-homophobic-racist-smarts- shaming-pony/. Sarja luoja Lauren Faust on kiistänyt asian vastineessaanhttps://msmagazine.com/2010/12/24/my-little-non-homophobic-non- racist-non-smart-shaming-pony-a-rebuttal/ ja todennut, ettei missään vaiheessa sunnittelut hahmoa kuvastamaan mainittuja ihmisryhmiä. Sarjassa on viitattu hahmolla olevan romanttisia tunteita Applejack-hahmoa kohtaan. Kun huhuille kysyttiin vahvistusta tv-sarjan ohjaajalta Jim Milleriltä, hän ei vahvistanut niitä, vaan on sanonut asian olevan "vapaa tulkinnoille". Sarjan viimeisessä jaksossa ”Viimeinen ongelma” hahmojen kuitenkin viitataan olevan pariskunta.https://twitter.com/thebiggestjim/status/1183421027797221376 == Lähteet == Luokka:My Little Pony Luokka:Animaatiohahmot
Samarium(II)jodidi

Samarium(II)jodidi (SmI2) on samarium- ja jodidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä muun muassa pelkistimenä. ==Ominaisuudet, valmistus ja käyttö== Samarium(II)jodidi on huoneenlämpötilassa vihreää kiteistä ainetta. Yhdiste on vahva pelkistin ja reagoi esimerkiksi veden kanssa pelkistäen sen vedyksi. Aine liukenee eräisiin orgaanisiin liuottimiin, kuten tetrahydrofuraaniin ja asetonitriiliin. Samarium(II)jodidia voidaan valmistaa kuumentamalla samarium(III)jodidia tai pelkistämällä sitä metallisen samariumin tai alkalimetallien avulla. Yhdistettä voidaan valmistaa myös samariumin ja dijodimetaanin tai 1,2-dijodietaanin välisellä reaktiolla hapettomassa orgaanisessa liuottimessa, kuten tetrahydrofuraanissa tai asetonitriilissä. Samarium(II)jodidia käytetään orgaanisen kemian synteeseissä. Se pelkistää muun muassa karbonyyliyhdisteen alkoholeiksi ja alkyylihalogenidit hiilivedyiksi. Tämän lisäksi sitä käytetään katalyytteinä pinakolitoisiintumisissa, kytkentäreaktioissa, esimerkiksi Barbier-reaktioissa ja radikaalireaktioissa. Yhdistettä on käytetty reagenssina useiden luonnonaineiden synteeseissä.Phyllis A. Lyday & Tatsuo Kaiho: Iodine and Iodine Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2015. Viitattu 28.11.2018Bernhard Kammermeier: Reduction, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 28.11.2018. : ==Lähteet== Luokka:Jodidit Luokka:Samariumyhdisteet
Willi Egger

William ”Willi” Egger (7. lokakuuta 1932 Murau – 29. huhtikuuta 2008 Murau) oli itävaltalainen mäkihyppääjä, joka lopetti kilpauransa vuonna 1967. Hän saavutti menestystä erityisesti Keski-Euroopan mäkiviikko-kilpailuissa 1960-luvun alussa. Egger osallistui Squaw Valleyn talviolympialaisiin 1960. == Lähteet == Luokka:Itävaltalaiset mäkihyppääjät Luokka:Itävaltalaiset yhdistetyn hiihtäjät Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet
Maksim Mamin

Maksim Vladimirovitš Mamin (s. 13. tammikuuta 1995 Moskova, Venäjä) on venäläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän pelaa KHL- joukkue TsSka Moskovassa. == Ura == Mamin debytoi KHL:ssä kaudella 2014–15 TsSKa Moskovan paidassa. Ensimmäisellä kaudellaan hän pelasi 39 ottelua tehoin 5+10=15. Muutaman KHL-kauden jälkeen Mamin matkasi VHL:n kautta NHL:ään. Florida Panthersissa hän pelasi 26 ottelua tehden 3 maalia. Kaudeksi 2018–19 Mamin palasi TsSKA Moskovan riveihin. Hän keräsi NHL:ssä yhteensä tehot 3+1=4. == Lähteet == Luokka:Venäläiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bernd Eckstein

Bernd Eckstein (s. 22. toukokuuta 1953 Mengersgereuth-Hämmern) on itäsaksalainen entinen mäkihyppääjä, joka kilpaili 1970-luvulla. Hän menestyi hyvin talviolympialaisissa 1976, jossa hän sijoittui mäkihypyssä suurmäessä seitsemänneksi. Eckstein osallistui myös Keski-Euroopan mäkiviikko- kilpailuihin. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Itäsaksalaiset mäkihyppääjät Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Argo-luokka (sukellusvene)

Argo-luokka oli Italian kuninkaallisen laivaston kahden sukellusveneen muodostama alusluokka, jonka alukset palvelivat toisessa maailmansodassa. == Alukset == Argo-luokan sukellusveneetregiamarina.net Nimi Telakka Kölinlasku Vesille Valmis Kohtalo Argo CRDA, Monfalcone 9. joulukuuta 1935 24. marraskuuta 1936 31. elokuuta 1937 miehistönsä upottama 10. syyskuuta 1943 Velella CRDA 9. joulukuuta 1935 18. joulukuuta 1936 31. elokuuta 1937 upotettu 7. syyskuuta 1943 == Lähteet == * === Viitteet === *
Venezuelanlahti

Venezuelanlahti (espanjaksi Golfo De Venezuela) on Venezuelaan ja Kolumbiaan rajautuva lahti Karibianmerellä, jonka pituus pohjois-eteläsuunnassa on noin 120 kilometriä ja länsi-itäsuunnassa noin 150 kilometriä. Lahti toimii tärkeänä kuljetusreittinä sen eteläpuolella sijaitsevan Maracaibojärven alueella tuotettavalle maaöljylle. == Lähteet == Luokka:Venezuelan maantiede Luokka:Kolumbian maantiede Luokka:Atlantin valtameren lahdet
Koba Zakadze

Koba Zakadze (myös Koba Tsakadze, , ; Koba Vardenovitš Dzakadze; s. 19. elokuuta 1934 Bakuriani) on georgialainen entinen mäkihyppääjä, joka kilpaili Neuvostoliiton edustajana vuosina 1955–1972. Hän voitti kaksi Keski-Euroopan mäkiviikko-sarjan osakilpailua, ensimmäisen 1955–1956 ja toisen 1960–1961. Hän osallistui myös kaksi kertaa hiihdon maailmanmestaruuskilpailuihin. == Lähteet == Luokka:Neuvostoliittolaiset mäkihyppääjät Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Virittävä puu

Virittävä puu () on graafiteoriassa sellainen aligraafi T graafissa G, joka on yhtenäinen syklitön aligraafi, joka sisältää kaikki G:n solmut. == Pienin ja suurin virittävä puu == Virittävien puiden yhteydessä puhutaan usein pienimmästä ja suurimmasta virittävästä puusta (joskus myös minimi ja maksimi), joiden määritelmänä on virittävän puun määritelmä, mutta siten, että painotettujen (suunnattujen tai suuntaamattomien) kaarien paino on pienin tai suurin mahdollinen. Graafilla voi olla useita virittäviä puita. === Algoritmeja === Pienimmän virittävän puun löytämiseksi on esitetty useita algoritmeja, joista tunnetuimpia ovat * Borůvkakin algoritmi * Kruskalin algoritmi * Primin algoritmi Luokka:Graafiteoria
Walt Disney Animation Studios

Walt Disney Animation Studios, joskus vain Disney Animation, on yhdysvaltalainen animaatiostudio, joka valmistaa piirrosanimaatioita The Walt Disney Companylle. Studion perusti Walt Disney ja Roy Oliver Disney 16. lokakuuta 1923 ja on yksi maailman vanhimmista animaatiostudioista. Studio oli ennen Walt Disney Productions ja Walt Disney Feature Animation, ja vuonna 2007 studio nimitettiin Walt Disney Animation Studiosiksi. Se on tuottanut perustamisen jälkeen yli 65 elokuvaa, joista uusin on vuonna 2023 julkaistava Toive. == Elokuvat == Studio tuotti aluksi lyhytelokuvia, kunnes ensimmäinen täyspitkä animaatioelokuva Lumikki ja seitsemän kääpiötä julkaistiin vuonna 1937. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset animaatiostudiot Luokka:Disneyn elokuvayhtiöt Luokka:The Walt Disney Companyn osastot
Akira Miyazaki

Akira Miyazaki (, 27. lokakuuta 1934 Tokio – 25. marraskuuta 2018 Saitama) oli japanilainen käsikirjoittaja ja ohjaaja, joka työskenteli paljon animaation parissa. Hän oli käsikirjoittamassa 1970–1990-luvuilla televisioon tehtyjä animesarjoja, joista monet perustuivat länsimaisen lastenkirjallisuuden klassikoihin, muun muassa Tom Sawyerin ja Huckleberry Finnin seikkailut, Ihmemaa Oz, Makiba no shōjo Katri (”Katri, niittyjen tyttö”), Ai no wakakusa monogatari (”Pikku naisia”), Alfred J. Kwak ja Muumilaakson tarinoita. Hän käsikirjoitti Muumilaakson tarinoihin 32 jaksoa ja oli myös Muumipeikko ja pyrstötähti (1992) -elokuvan pääkäsikirjoittaja. Miyazaki kävi sarjan tuotannon aikana kahdesti Suomessa ja tapasi toisella kerralla kirjailija Tove Janssonin. Animaatioiden ohella Miyazaki työskenteli ohjaajana ja käsikirjoittajana Shochiku-studion elokuvissa. Hänen ensimmäinen ohjauksensa oli vuonna 1971 valmistunut elokuva Naite Tamaru ka. Hän käsikirjoitti kuusi elokuvaa suosittuun Otoko wa Tsurai yo -elokuvasarjaan sekä animaatioelokuvan Aladdinin taikalamppu (1979). Miyazaki kuoli 84-vuotiaana, 25. marraskuuta 2018 sappikanavan syöpään. ==Lähteet== *Muumilaakson tarinoita -käsikirjoittaja Akira Miyazaki, 84, on kuollut Iltalehti 27.11.2018. *Muumilaakson tarinoiden käsikirjoittaja menehtyi Episodi.fi 27.11.2018. *Scriptwriter, Director Akira Miyazaki Passes Away at 84. Animenewsnetwork 27.11.2018. *Akira MIYAZAKI Animenewsnetwork Encyclopedia. === Viitteet === ==Aiheesta muualla== *Akira Miyazaki IMDb *Akira Miyazaki Elonet Luokka:Televisiokäsikirjoittajat Luokka:Japanilaiset elokuvaohjaajat Luokka:Japanilaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
The Solids

__NOTOC__ The Solids on yhdysvaltalainen vuonna 1996 perustettu power pop/vaihtoehtorock-yhtye. Yhtyeen kappale ”Hey, Beautiful” on tilannekomediasarja Ensisilmäyksellä tunnuskappale. Sarjan ovat luoneet yhtyeen jäsenet Carter Bays ja Craig Thomas. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Yhtyeen virallinen sivusto * Luokka:Yhdysvaltalaiset yhtyeet
In Sides

__NOTOC__ In Sides on brittiläisen elektronista musiikkia tuottavan yhtyeen Orbitalin neljäs studioalbumi, jonka julkaisivat FFRR Records ja Internal Records 29. huhtikuuta 1996. Albumin julkaisua edelsi single "The Box", joka julkaistiin 15. huhtikuuta 1996. Albumin lauluosuudet tuotti Goldfrapp-yhtyeen laulaja Alison Goldfrapp. Albumi eroaa yhtyeen aiemmista julkaisuista, siihen on otettu enemmän vaikutteita teknosta ja downtemposta.Discogs: Orbital – In Sides == Kappaleet == # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Vuoden 1996 albumit Luokka:Brittiläiset elektronisen musiikin albumit
Arripi

Arripi (Arripis trutta) on arripien heimoon kuuluva kalalaji. Lajia tavataan pääosin Australian ja Uuden-Seelannin läheisyydessä sekä murtovesialueilla. Arripi on petokala. Suurimmat yksilöt saattavat painaa jopa 6 kiloa, mutta tavallisimmin arripit painavat noin 5,2 kg. Arripit ovat tärkeitä talouden kannalta, ja laji onkin usein kalastuksen kohteena. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *ITIS: Arripis trutta Luokka:Arripit
Torbjørn Ruste

Tordbjørn Ruste (9. joulukuuta 1929 – 31. heinäkuuta 2003) oli norjalainen mäkihyppääjä, joka kilpaili 1950-luvulla. Hän voitti kauden 1954–1955 Keski- Euroopan mäkiviikolla kaksi osakilpailua, Innsbruckin ja Bischofshofenin. == Lähteet == Luokka:Norjalaiset mäkihyppääjät Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet
Malte

Malte on miehen etunimi. Nimi on todennäköisesti syntynyt lyhentymänä saksalaisesta nimestä Helmwald, jonka osat tarkoittavat suojelijaa ja valtiasta. Suomessa nimi Malte on marraskuuhun 2022 mennessä annettu noin 200 henkilölle, joista suurin osa on syntynyt vuoden 1980 jälkeen. Vuodesta 2020 lähtien Malten nimipäivä on suomenruotsalaisen kalenterin mukaan 28. marraskuuta. Sama päivä on Ruotsissa jo ennestään ollut Malten nimipäivä. == Tunnettuja Malte-nimisiä == * Malte Bruun, Conrad Malte-Bruun (1775–1826), tanskalais-ranskalainen toimittaja, maantieteilijä ja poliittinen kirjailija * Malte Gallée (s. 1993), saksalainen poliitikko ja europarlamentaarikko * Malte Larsen (s. 1968), tanskalainen poliitikko * Malte Mohr (s. 1986), saksalainen seiväshyppääjä * Malte Setkov (s. 1999), tanskalainen jääkiekkoilija * Malte Strömwall (s. 1994), ruotsalainen jääkiekkoilija == Lähteet == Luokka:Etunimet
Pyhä Abibas

Pyhä Abibas (myös Abibo tai Habib) oli juutalainen ja Gamalielin, Sanhedrinin jäsenen ja pyhän apostoli Paavalin opettajan, toinen poika sekä käännynnäinen kristinuskoon. Hänen ruumiinsa haudattiin protomarttyyri Stefanoksen viereen Capergamelaan, noin 20 mailia Jerusalemista ja kirkko muistaa hänen ja pyhien Stefanoksen, Gamalielin ja Nicodemuksen ruumisten löytymistä vuonna 415 vuosittain 3. elokuuta. Hän kuoli 1. vuosisadalla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Sant' Habib Figlio di Gamaliele il Vecchio Luokka:Ensimmäisellä vuosisadalla kuolleet Luokka:Pyhimykset
Juri Skofzov

Juri Aleksandrovitš Skofzov (; 20. helmikuuta 1929 Moskova – 1998) oli venäläinen mäkihyppääjä, joka osallistui kahteen Keski-Euroopan mäkiviikko- kilpailuun. Hän osallistui myös hiihdon maailmanmestaruuskilpailuihin 1954. == Lähteet == Luokka:Neuvostoliittolaiset mäkihyppääjät Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 1998 kuolleet
Albin Plank

Albin Plank (4. huhtikuuta 1931 Hohenems – 5. huhtikuuta 2019 Hüttau) oli itävaltalainen mäkihyppääjä, joka kilpaili vuosina 1953–1961. Plank voitti kaudella 1959–1960 Keski-Euroopan mäkiviikon osakilpailun Bischofshofenissa. == Lähteet == Luokka:Itävaltalaiset mäkihyppääjät Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Prima Linea

Prima Linea oli Italiassa 1977–1983 toiminut marxilais-leniniläinen aseellinen järjestö. Sen perustivat vuoden 1976 lopussa Sergio Segio, Roberto Rosso, Enrico Baglioni ja Enrico Galmozzi.Cazzullo s. 322 Järjestön jäsenet tulivat pääasiassa aikaisemmin toimintansa lopettaneista maltillisemmista äärivasemmistolaisista järjestöistä, kuten Lotta Continua. Cazzullo s. 322 Prima Linean päämäränä oli luoda Italiaan proletariaatin diktatuuri, ja se tehtäisiin "tuhoamalla vihollinen" aseilla.Zavoli s. 365 Järjestön päämäärä oli siis periaatteessa suunnilleen sama kuin Punaisten prikaatien. Suurin näiden kahden järjestön välinen ero oli aluksi se, että Prima Linean jäsenet eivät piileskelleet salaisissa osoitteissa, eivätkä käyttäneet väärennettyjä henkillöllisyystodistuksia. Heidän taktiikkansa oli jäsenyyden salassa pitäminen. Prima Linean jäsenet kävivät päiväaikaan töissä tai opiskelivat ja yrittivät kaikin tavoin vaikuttaa tavallisilta kansalaisilta, vaikka heillä oli kotona aseita vaatekomeroon tai kylpyammeen taakse kätkettynä.Zavoli s. 365, 368 Prima Linea oli uhrien lukumäärässä laskien Punaisten prikaatien jälkeen toiseksi menestyksekkäin lyijyvuosien äärivasemmistolaisista terroristijärjestöistä.Zavoli s. 476 Prima Linea teki kaikkiaan 101 aseellista hyökkäystä joiden tuloksena 18 ihmistä kuoli ja 23 joutui sairaalahoitoon.Zavoli s. 369 Ehkä tunnetuin järjestön murhaama henkilö oli niin sanottua Piazza Fontanan pommi-iskua tutkinut tuomari Emilio Alessandrini, joka ammuttiin autoonsa 29. tammikuuta 1979 kello 08.30 aamulla, hänen juuri kyyditettyään poikansa kouluun. Tätä hyökkäystä johti Marco Donat Cattin, jonka isä, kristillisdemokraattinen poliitikko Carlo Donat Cattin, oli ministerinä useassa Italian hallituksessa.Zavoli s. 367 Vuoden 1980 alussa viranomaisten tutkimukset alkoivat tuottaa tuloksia ja Prima Linea seurasi Punaisten prikaatien esimerkkiä, siirtyen maanalaiseen toimintaan. Jäsenyyden salaaminen vaihdettiin toiseen taktiikkaan, henkillöllisyyden ja olinpaikan salaamiseen. Edellytykset tällaiseen toimintamuodon vaihtoon olivat kuitenkin huonontuneet merkittävästi vuodesta 1972, jolloin Punaiset prikaatit menivät maan alle. Prima Linealla ei ollut yhtä valmiiksi ajateltua strategiaa kuin prikaateilla, ja järjestön nujertaminen kävi siksi viranomaisilta huomattavasti nopeammin. Vuonna 1983 Prima Linea oli käytännössä riisuttu aseista, ja sen johtajat vangittu. Kahdestatoista murhasta syytetty järjestön maineikkain jäsen Sergio Segio sai 1983 kolme elinkautistuomiota. Suurta huomiota sai oikeudenkäyntien aikana osakseen eräs Prima Linean ainoastaan naisista koostuva iskuryhmä, jota johti Silveria Russo. Tämä neljän naisen ryhmä murhasi "terveyden puolesta" 5. helmikuuta 1980 Paolo Paolettin, joka oli yksi Seveson onnettomuudesta vastanneen Icmesa-yhtiön johtajista.Zavoli s. 376 == Lähteet == * * == Viitteet == Luokka:Italian historia Luokka:Italialaiset järjestöt Luokka:Äärivasemmistolaiset terroristijärjestöt
Kulttuurikeskus Isa

Kulttuurikeskus Isa (, ) on Bahrainin kuningaskunnan pääkaupungissa Manamassa sijaitseva, maan edesmenneen valtionpäämiehen, Bahrainin emiiri Isa ibn Salman Al Khalifan mukaan nimetty kulttuurikeskus. Kulttuurikeskus vihittiin käyttöön joulukuussa 2008. Rakennuksessa toimii esimerkiksi Bahrainin kansalliskirjasto ja lastenkirjasto. ==Lukutaito Bahrainissa== Yhdistyneiden kansakuntien kehitysohjelma UNEPin mukaan Bahrainin vähintään 15-vuotiaista asukkaista oli lukutaitoisia 94,6 prosenttia vuonna 2010. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Isa Cultural Centre (facebook.com) Luokka:Bahrainin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Manama Luokka:Kansalliskirjastot Luokka:Aasian kirjastot Luokka:Bahrainilainen kulttuuri