EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Z37

Z37 oli Saksan laivaston tyypin 1936 Mob hävittäjä toisessa maailmansodassa. == Valmistus == Alus tilattiin 19. syyskuuta 1939 Germaniawerftiltä Kielistä, missä köli laskettiin 1940 telakkanumerolla 627. Alus laskettiin vesille 24. helmikuuta 1941 ja valmistui 16. heinäkuuta 1942.Koop, Gerhard & Schmolke, Klaus-Peter s. 24 == Palvelus == Alus tuhoutui elokuussa 1944 tulipalossa. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Tyypin 1936A hävittäjät Luokka:Saksalaiset toisen maailmansodan hävittäjät
Z38

Z38 oli Saksan laivaston tyypin 1936 Mob hävittäjä toisessa maailmansodassa. == Valmistus == Alus tilattiin 19. syyskuuta 1939 Germaniawerftiltä Kielistä, missä köli laskettiin 1940 telakkanumerolla 628. Alus laskettiin vesille 5. elokuuta 1941 ja valmistui 20. maaliskuuta 1943.Koop, Gerhard & Schmolke, Klaus-Peter s. 24 == Palvelus == Alus luouvutettiin 1946 sotakorvauksena Britannialle. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Tyypin 1936A hävittäjät Luokka:Saksalaiset toisen maailmansodan hävittäjät
Z39

Z39 oli Saksan laivaston tyypin 1936 Mob hävittäjä toisessa maailmansodassa. == Valmistus == Alus tilattiin 19. syyskuuta 1939 Germaniawerftiltä Kielistä, missä köli laskettiin 1940 telakkanumerolla 629. Alus laskettiin vesille 2. joulukuuta 1941 ja valmistui 21. elokuuta 1943.Koop, Gerhard & Schmolke, Klaus-Peter s. 24 == Palvelus == Alus luovutettiin 1946 sotakorvauksena Yhdysvalloille. == Lähteet == * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Tyypin 1936A hävittäjät Luokka:Saksalaiset toisen maailmansodan hävittäjät
Quality Street

Quality Street on makeiskokoelma, joka kattaa Nestlén erimakuisia, usein säilyketölkkeihin tai laatikkoihin pakattuja makeisia. Quality Street sai alkunsa vuonna 1936 Halifaxin kondiittori Mackintosh'sin ansiosta. ==Makeisvalikoima== Laatikossa olevat makeiset ovat vaihdelleet ja kehittyneet vuosien aikana. Joulukuussa 2010 kokoelmassa oli yhteensä 12 erilaista yksittäispakattua makeisvaihtoehtoa; kaikki ovat suklaa- tai toffeepohjaisia, ja ne ovat seuraavanlaisia: * Milk Chocolate Hazelnut karamellilla (purppura käärö) * Chocolate Noisette Pate (hasselpähkinäkolmio) (vihreä käärö, kolmio) * Chocolate Toffee Finger (kultainen käärö, tikku) * Toffee Penny (kultainen käärö) * Vanilla Fudge (vaaleanpunainen käärö) * Strawberry Delight (punainen käärö, pyöreä) * Coconut Eclair (sininen käärö) * Caramel Swirl (keltainen käärö) * Milk Choc Block (vihreä käärö) * Orange Crunch (oranssi käärö, kahdeksankulmainen) * Orange Creme (oranssi käärö) * Toffee Deluxe (ruskea käärö) ==Katso myös== * Celebrations ==Lähteet== Luokka:Makeismerkit Luokka:Nestlén tuotemerkit
Varhaisiän musiikkikasvatus

Varhaisiän musiikkikasvatus on taiteen perusopetuksen musiikin alaan kuuluvaa, mutta siihen vapaavalintaisesti sisältyvää musiikinopetusta. Sen lähtökohdat ovat samat sekä taiteen perusopetuksen yleisessä että laajassa oppimäärässä. Varhaisiän musiikkikasvatus edeltää taiteen perusopetuksen yhteisiä opintoja. Varhaisiän musiikkikasvatuksen laajuudesta, sisällöstä ja tavoitteista päättää opetuksen järjestäjä, mutta Opetushallitus on laatinut taiteen perusopetuksen opetussuunnitelmaperusteet, jotka määrittävät muun muassa opetuksen arvoperustan. Varhaisiän musiikkikasvatus on leikinomaista toimintaa, jonka tavoitteena on kehittää lapsen luovuutta, musiikillisia valmiuksia ja itsetuntoa. Toimintaan voi sisältyä soitinopintoihin valmentavaa opetusta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Varhaisiän musiikinopettajat ry Luokka:Taiteen perusopetus Luokka:Musiikkikoulutus
Valdemar Maununpoika

Valdemar Maununpoika (Bjälbo) (k. 1318) oli Maunu Ladonlukon nuorin poika. Hän osallistui veljensä Eerik Maununpojan kanssa juonitteluihin Torkkeli Knuutinpoikaa vastaan ja myöhemmin myös Birgeriä vastaan. Kun kuningas Birger Maununpoika kruunattiin kuninkaaksi, Valdemarista tuli Suomen herttua. Vuonna 1310 solmitun Ruotsin valtakunnanjakosopimuksen mukaan hän sai hallittavikseen Varsinais-Suomen, Hämeen, Uudenmaan, Ahvenanmaan, Tukholman, osan arkkihiippakuntaa ja Öölannin. Lisäksi hän hallitsi Suomessa Turun ja Hämeen linnoja. Birger vangitutti Valdemarin ja Eerikin, ja nämä kuolivat Nyköpingin linnan vankilassaOtavan Iso tietosanakirja, Otava 1966, osa 9 p. 785 (niin sanotut Nyköpingin pidot). ==Lähteet== Luokka:Ruotsin kuninkaalliset Luokka:Suomen herttuat Luokka:Syntymävuosi tuntematon Luokka:Vuonna 1318 kuolleet
Claudio Matrone

Claudio Matrone (s. 8. kesäkuuta 1990 Napoli, Italia) on uransa lopettanut italialais-suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Matrone on FC Hongan kasvatti. Hän pelasi vuosina 2010–2011 Ykköstä FC Espoossa yhteensä 39 ottelun verran, tehden kolme maalia. Kaudeksi 2012 hän siirtyi Veikkausliigassa pelanneeseen Valkeakosken Hakaan, esiintyen 25 ottelussa ja onnistuen kerran maalinteossa. Matrone palasi Ykköseen seuraavaksi vuodeksi ja pelasi 12 ottelua PK-35 Vantaan riveissä. Grankulla IFK:ta hän on edustanut vuodesta 2014 lähtien. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomenitalialaiset
Z43

Z43 oli Saksan laivaston tyypin 1936B hävittäjä toisessa maailmansodassa. == Valmistus == Alus tilattiin 17. helmikuuta 1941 Deutsche Schiff- und Maschinenbaulta Bremenistä, missä köli laskettiin 1. toukokuuta 1942 telakkanumerolla 1029. Alus laskettiin vesille syyskuussa 1943 ja valmistui 31. toukokuuta 1944.Koop, Gerhard & Schmolke, Klaus-Peter s. 24 Samana päivänä alus otettiin palvelukseen ensimmäisenä päällikkönään Carl Heinrich Lampe, joka oli myös aluksen ainoa päällikkö.Koop, Gerhard & Schmolke, Klaus-Peter s. 119 == Palvelus == Alus aloitti operatiivisen palveluksensa lokakuussa 1944, jolloin se liitettiin 6. hävittäjälaivueeseen itäiselle Itämerelle. Alus operoi 22.-24. marraskuuta yhdessä Z25:n, Admiral Scheerin sekä 2. torpedovenelaivueen kanssa tukien saksalaisten vetäytymistä Saarenmaalta. Alus lähti 9. joulukuuta 6. laivueen lippulaivan Z35:n sekä Z36:n ja kahden torpedoveneen kanssa miinoittamaan operaatio Nilissä Viron rannikkoa. Kolme vuorokautta myöhemmin osasto joutui sankassa sumussa saksalaisten laskemaan Nashorn miinakenttään, jolloin Z35 ja Z36 tuhoutuivat miehistöineen osuttuaan miinoihin. Operaatio peruutettiin ja Z43 palasi Gotenhafeniin.Koop, Gerhard & Schmolke, Klaus-Peter s. 119-120 Alus oli saattajana Gotenhafenin ja Libaun välillä 18.-25. tammikuuta sekä 29. tammikuuta - 9. helmikuuta 1945. Se tulitti Neuvostoliiton joukkojen asemia 23. helmikuuta Samlandin rannikolla. Saatettuaan SS Hamburgin Sassnitziin Z25:n kanssa 27. helmikuuta alus oli ilmatorjunta-aluksena, kunnes se suojasi Lützowin ja Admiral Scheerin Danziginlahdelta Swinemündeen 7. maaliskuuta. Seuraavan viikon alus oli Kolbergin edustalla suojaten kuljetusaluksia ilmahyökkäyksiltä. Alus tuki tykistöllään maajoukkoja 17.-19. maaliskuuta sekä suojasi pakolaisia kuljettaneita aluksia.Koop, Gerhard & Schmolke, Klaus-Peter s. 120 Alus palasi Kieliin 2. toukokuuta, jossa sen miehistö upotti aluksensa seuraavana päivänä Geltingerinlahteen Flensburgin lähistöllä. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Tyypin 1936B hävittäjät Luokka:Saksalaiset toisen maailmansodan hävittäjät
Jalkapallon suomenmestaruuskilpailut 1913

Jalkapallon SM-kilpailu 1913 järjestettiin kuudetta kertaa Suomen jalkapallohistoriassa. Mestaruuden voitti Kruununhaan Urheiluseura, kuten seuran nimi suomenkielisessä lehdistössä tuohon aikaan kirjoitettiin. Mestaruus oli seuran ensimmäinen. Kilpailuun osallistui kaikkiaan kuusi joukkuetta. Helsinkiläiset kamppailivat keskenään toisesta loppuottelupaikasta ja toinen paikka oli varattu Turun voittajalle. Turkulaiset joutuivatkin ottelemaan kolme kertaa, ennen kuin kaupungin edustaja finaalissa oli selvillä. SM-kilpailujen ohella seurat kävivät lukuisia muitakin kilpailuja, ja lehdistökään ei aina ollut perillä mihin kilpailuun ottelu kulloinkin kuului. == 1.kierros == Pvm Joukkue #1 Tulos Joukkue #2 27.9. Helsingin Jalkapalloklubi 13–0 Helsingin Kisa-Veikot 28.9.Suomen Urheilulehti 2. lokakuuta 1913, sivu 14 (pdf) Kronohagens IF 9–1 Helsingin IFK == Välierä == Pvm Joukkue #1 Tulos Joukkue #2 5.10.Suomen Urheilulehti 9. lokakuuta 1913, sivu 33 (pdf) Åbo IFK 1–1 Turun Riento 12.10.Suomen Urheilulehti 16. lokakuuta 1913, sivu 46 (pdf) Kronohagens IF 4–1 (3-1) Helsingin Jalkapalloklubi Uusintaottelut Uusintaottelut Uusintaottelut Uusintaottelut 12.10. Åbo IFK 0–0 Turun Riento 19.10.Suomen Urheilulehti 23. lokakuuta 1913, sivu 62 (pdf) Åbo IFK 3–1 (1-0) Turun Riento == Loppuottelu == Pvm Joukkue #1 Tulos Joukkue #2 Kenttä Yleisömäärä 26.10.Suomen Urheilulehti 30. lokakuuta 1913, sivu 79 (pdf) Åbo IFK 3–5 (3-2) Kronohagens IF Turun Urheilupuisto 700 == Suomen mestarit == Gunnar Helin; Ilmari Saxell, Artur Johansson; Alexander Holmström, Hugo Mantila, Rudolf Lundqvist; Peter Sikow, Knut Johansson, Ragnar Wickström, Lars Schybergson; Richard Schybergson - K. Marasoff.Jukka Joutsi: Helsinkifutis == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen pääsarjatason sarjataulukot RSSSF:n sivuilla Luokka:Jalkapallon Suomen mestaruuskilpailut Luokka:Vuoden 1913 jalkapallo
Z44

Z44 oli Saksan laivaston tyypin 1936A hävittäjä toisessa maailmansodassa. == Valmistus == Alus tilattiin 17. helmikuuta 1941 Deutsche Schiff- und Maschinenbaulta Bremenistä, missä köli laskettiin 1. elokuuta 1942 telakkanumerolla 1030. Alus laskettiin vesille 20. tammikuuta 1944, mutta se ei valmistunut ennen tuhoutumistaan 29. heinäkuuta 1944.Koop, Gerhard & Schmolke, Klaus-Peter s. 24 == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Tyypin 1936B hävittäjät Luokka:Saksalaiset toisen maailmansodan hävittäjät
Z45

Z45 oli Saksan laivaston tyypin 1936A hävittäjä toisessa maailmansodassa. == Valmistus == Alus tilattiin 17. helmikuuta 1941 Deutsche Schiff- und Maschinenbaulta Bremenistä, missä köli laskettiin 1. syyskuuta 1942 telakkanumerolla 1031. Alus laskettiin vesille 15. huhtikuuta 1944, mutta se ei valmistunut ennen kuin oma miehistö upotti sen 20. heinäkuuta 1946.Koop, Gerhard & Schmolke, Klaus-Peter s. 24 == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Tyypin 1936B hävittäjät Luokka:Saksalaiset toisen maailmansodan hävittäjät
Peet Vallak

Peet Vallak, oik. Peeter Pedajas, (1893–1959) oli virolainen kirjailija. Hänen tuotantonsa oli pääasiassa novelleja. Häntä pidetään humoristis- yhteiskuntakriittisenä arjen kuvaajana.Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1966, osa 9 p. 826 ==Teokset== Vallak julkaisi yhdeksän novellikokoelmaa *"Must rist" (1925) *"Epp Pillarpardi Punjaba potitehas" (1925; saman niminen komedia1937) *"Ajude mäss" (1926) *"Relvad vastamisi" (1929) *"Omakohus" (1932) *"Neli tuult jalge all" (1934) *"Teod pahurpidi" (1935) *"Armuleib" (1936) *"Lambavarga Näpsi lorijutte" (1938) Valikoimat: *"Vilja mitmest salvest" I–III (1945–1948) *"Valitud novelle" (1955, 1958) *"Valitud novellid" I (Stockholm 1959) *"Tuuled ümber maja" (1968) *"Hinge taud" (1983) *"Elu nullpunkt" (1985) ==Lähteet== Luokka:Virolaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1893 syntyneet Luokka:Vuonna 1959 kuolleet
Matti Aaltonen (teollisuusneuvos)

Matti Isko Istara Aaltonen (26. elokuuta 1926 Forssa – 27. tammikuuta 2007 Helsinki) oli Forssan kirjapainon toimitusjohtaja ja teollisuusneuvos. Hänen isänsä oli Forssan Lehden perustaja ja Forssan kirjapainon ensimmäinen johtaja, professori Esko Aaltonen. Viitattu 28.9.2012 Matti Aaltosen veli on dokumenttielokuvien tekijä Jouko Aaltonen. Forssan kirjapainossa Aaltonen työskenteli 15-vuotiaasta alkaen kaikissa tehtävissä ja tuli vuonna 1948 isänsä jälkeen Forssan Lehden toimitusjohtajaksi sekä vuonna 1952 Forssan kirjapainon toimitusjohtajaksi, kun Esko Aaltonen siirtyi professoriksi Turun yliopistoon. Matti Aaltosen aikana Forssan kirjapaino laajeni ja Forssan lehti alkoi ilmestyä kuudesti viikossa. Forssan Lehden päätoimittajana Aaltonen oli vuosina 1962–1965 ja 1973–1974. Teollisuusneuvoksen arvo hänelle myönnettiin vuonna 1978. Isänsä tavoin Aaltonen oli mukana paikallisessa kotiseututyössä ja toimi muun muassa Lounais-Hämeen Kotiseutu- ja Museoyhdistyksen puheenjohtajana. Myös yhdistyksen julkaisemasta Lounais-Hämeen Kotiseutu- ja Museoyhdistyksen vuosikirjasta tuli hänen aikanaan arvostettu julkaisu. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet
Jalkapallon suomenmestaruuskilpailut 1915

Vuonna 1915 voitiin taas järjestää jalkapallon Suomen mestaruuskilpailut, edellisen kauden jäädessä väliin ensimmäisen maailmansodan takia. Mestaruuden voitti Kronohagens IF. Alueellisesti muodostetun karsintajärjestelmän johdosta turkulaisjoukkueet aloittivat kilpailun vasta välierissä, kun taas helsinkiläisten piti voittaa jo 2–3 ottelua välieriin päästäkseen. == Alkuerät == Pvm Joukkue #1 Tulos Joukkue #2 Helsingin Jalkapalloklubi 6–0 (3-0) Helsingin Kaleva Kronohagens IF 5–0 (3-0) Helsingin Kisa-Veikot Helsingin IFK 2–2 (1-0) Helsingin Veikot Uusintaottelu Uusintaottelu Uusintaottelu Uusintaottelu 26.9.Suomen Urheilulehti 1. lokakuuta 1915, sivut 11-13 Helsingin IFK 7–3 (3-2) Helsingin Veikot Pvm Joukkue #1 Tulos Joukkue #2 Kronohagens IF 13–0 (7-0) Loviisan Tor == Puolivälierät == Pvm Joukkue #1 Tulos Joukkue #2 3.10.Suomen Urheilulehti 7. lokakuuta 1915, sivu 27 Helsingin IFK 1–0 (1-0) Helsingin Jalkapalloklubi 3.10.Suomen Urheilulehti 7. lokakuuta 1915, sivu 28 Viipurin Reipas 2–4 (0-1) Kronohagens IF == Välierät == Pvm Joukkue #1 Tulos Joukkue #2 10.10.Suomen Urheilulehti 14. lokakuuta 1915, sivu 45 Kronohagens IF 5–3 (2-2) Helsingin IFK 10.10.Suomen Urheilulehti 14. lokakuuta 1915, sivu 46 Åbo IFK 7–5 (2-4) Turun AIK == Loppuottelu == Töölön Pallokentällä. Yleisöä noin 1600. Pvm Kotijoukkue Tulos Vierasjoukkue 17.10.Suomen Urheilulehti 21. lokakuuta 1915, sivut 58-59 Kronohagens IF 1–0 (0-0) Åbo IFK == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen pääsarjatason sarjataulukot RSSSF:n sivuilla Luokka:Jalkapallon Suomen mestaruuskilpailut Luokka:Vuoden 1915 urheilu
Matti Aaltonen

Matti Aaltonen voi tarkoittaa ainakin seuraavia: * Matti Aaltonen (1921–1978), arkkitehti ja kuvanveistäjä * Matti Aaltonen (1926–2007), Forssan kirjapainon toimitusjohtaja ja teollisuusneuvos.
Alf Wallander

Alf Wallander (1862–1914) oli ruotsalainen taidemaalari ja muotoilija. Hän oli jugend-henkinen Ruotsin taideteollisuuden uudistaja. Hän oli vuodesta 1896 Rörstrandin taiteellinen johtaja. Hänen maalauksensa oli pastellein tehtyjä henkilösommitelmia ja tunnelmamaisemia. Keraamiset työt olivat korkeita reliefimuotoja ja niissä oli kukka- ja eläinkoristelua. Lisäksi hän suunnitteli kuvakudoksia, huonekaluja, lasia ja taontatöitä.Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1966, osa 9 p. 526 Hänen setänsä oli taidemaalari Josef Wilhelm Wallander. Hän oli naimisissa taiteilija Gerda Charlotta Wallanderin kanssa, ja heillä on poika, arkkitehti Sven Wallander ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Ruotsalaiset taidemaalarit Luokka:Ruotsalaiset muotoilijat Luokka:Vuonna 1862 syntyneet Luokka:Vuonna 1914 kuolleet
Målilla

Målilla on Ruotsissa, Hultsfredin kunnassa, Kalmarin läänissä sijaitseva taajama ja entinen kunta. Taajamassa asui vuonna 2010 yhteensä 1 524 asukasta. Målilla tunnetaan hyvin sen ääripäisistä lämpötiloista. 29. kesäkuuta 1947 Målillassa mitattiin koko Ruotsin korkein lämpötila, +38 astetta.Svenska temperaturrekord Tämä luku on sama kuin mitä on mitattu Ultunassa Uplannissa. Ääripäisten lämpötilamittausten takia erääseen paikkakunnalla sijaitsevaan liikenneympyrään on asennettu 15 metriä korkea lämpömittari. Aika pian sen vihkiäisten jälkeen joulukuussa 2000 siihen kuitenkin törmäsi auto ja lämpömittarin alapäässä oleva metallipallo jouduttiin korjaamaan. Målilla on tunnettu myös Moto GP -radastaan. Siellä on erityisesti kilpaillut paikallinen, aiemmin Dackarna Målilla -nimellä toiminut Moto GP -joukkue. Luxo Stars ja Team Svelux olivat kaksi ohimennyttä nimeä, jotka olivat käytössä ennen kuin alkuperäinen nimi palautettiin. ==Väestönkehitys== ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Hultsfred kommun: Besöksmål i Målilla * Sydsvenskan: Målilla - varmast i Sverige Luokka:Ruotsin taajamat Luokka:Ruotsin entiset kunnat Luokka:Hultsfredin kunta
Ala Al-Sasi

Ala Al-Sasi (; s. 2. heinäkuuta 1987) on jemeniläinen jalkapalloilija. Hänen seuroinaan ovat olleet Al-Ahli Sana'a (2005–2009) ja sen jälkeen Al-Hilal Hudayda. Hän pelaa keskikentällä. Vuodesta 2007 lähtien hän on pelannut myös Jemenin jalkapallomaajoukkueessa.National Football Teams: Al-Sassi, Ala'a == Lähteet == Luokka:Jemeniläiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Uuraan satama

Uuraan satama (myös Vysotskin satama, , LOCODE: RUVYS) on Venäjän Leningradin alueen Viipurin piirin Uuraan saarella sijaitseva, maantieteellisesti kaksiosainen merisatama. Satamasta on Suomen rajalle noin 50 kilometriä ja Pietariin noin 90 kilometriä. Satamaan kuuluu noin 3,5 kilometriä kaupungin keskustan eteläpuolella sijaitseva Lukoil-yhtiön öljyterminaali ja kantakaupungissa sijaitseva kuivarahtisatama. Molemmille satama-alueille johtaa rautatieyhteys. Syväväylä Viipurin satamaan ja Saimaan kanavalle kulkee Uuraan satama-alueen eteläisemmän osan eli öljyterminaalin editse ja pohjoisemman kuivarahtisatama alueen kautta. ==Satama-alueet== ===Uuraan öljyterminaali=== Uuraan öljyterminaali () on rakennettu erityisesti öljy- yhtiö Lukoilin tarpeisiin kaupungin eteläpuolelle. Satamassa on petrokemiallisiin kuljetuksiin kaksi 344,5 metriä pitkää laituripaikkaa 13,2 metrin syväyksellä ja yksi 83 metriä pitkä laituri 5,5 metrin syväyksellä. Lisäksi on avustaville aluksille kuten hinaajille ja luotsille tarkoitettu 4. laituri. Öljyterminaalin toimintaa hoitaa RPK-Vysotsk-Lukoil-II -yhtiö. ===Uuraan kuivarahtisatama=== Uuraan kuivarahtisatama sijaitsee Uuraan kaupungissa (). Siellä on neljä 140- 213 metriä pitkää laituripaikkaa aluksille, joilla on enintään 9,3 metrin syväys. Satamaa operoi ООО Port Vysotski-yhtiö. Sataman kautta kuljetetaan esimerkiksi kivihiiltä. ==Sataman rahtimäärät== Tonnimääräisesti selvä enemmistö rahdista on vuodesta 2005 lähtien kulkenut öljyterminaalin kautta. Uuraan sataman vuosittainen rahtimäärä: Vuosi 2003 2004 2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011 2012 2013 2014 Öljyterminaali milj. tonnia - 1,56 6,89 9,72 12,22 13,06 14,44 12,53 10,22 10,52 11,25 12,16 Kuivarahtisatama milj. tonnia 2,40 3,64 3,52 4,09 4,31 2,96 2,88 2,31 3,20 3,30 4,91 5,27 Yhteensä milj. tonnia 2,40 5,20 10,41 13,81 16,53 16,02 17,32 14,84 13,42 13,63 16,16 17,43 Vuosi 2015 2016 2017 2018 2019 2020 2021 1-5/2022 Yhteensä milj. tonnia 17,5 17,1 17,5 18,8 19,4 18,6 16,9 6,4 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Satama-alueen pohjapiirros (morinfocenter.ru) *Vysotsk port (marinetraffic.com) *Ulkopoliittinen instituutti: Venäjän liikennestrategiset suuntaviivat Itämerellä (2010) (fiia.fi) *Satama-alueesta (2009) *ТЕРМИНАЛ РПК ВЫСОЦК ЛУКОЙЛ 2 март 2011 - Video Uuraassa sijaitsevasta Lukoilin öljyterminaalista Luokka:Venäjän Itämeren satamat Luokka:Suomenlahti Luokka:Viipurin piiri (Leningradin alue)
Valeria Borovskaya

Valeria Borovskaya (s. 17. helmikuuta 1995 Belgorod) on kuuro suomalainen korkeushyppääjä. Hän edustaa Helsingin Kisa-Veikkoja. Häntä valmentaa Reijo Jokela, Kaisa Siitonen ja Matti Laatikainen. Borovskaya voitti kuurojen korkeushypyn EM-kultaa 2011 Kayserissa, Turkissa. Hän hyppäsi tuloksen 171 cm, joka on myös kisaennätys sekä nuorten Euroopan- ja maailmanennätys. Hän saavutti EM-hopeaa 2012 kuurojen Euroopan hallimestaruuskilpailuissa Tallinnassa ja voitti kuurojen MM-pronssia Torontossa. Euroopan juniorien EM- kisoissa 2012 Bydgoszczissa Valeria Borovskaya toi historian ensimmäinen EM- nuorten korkeushypyn kultamitalin Suomeen. Hallissa Borovskaya on hypännyt 171 cm. == Lähteet == * Valeria Borovskaya Tilastopajan tietokannassa (tilastopaja.org) Luokka:Suomalaiset korkeushyppääjät Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Harmaakorvayökkö

Harmaakorvayökkö (Plecotus austriacus) on eurooppalainen isokorvainen lepakkolaji. Se saalistaa enimmäkseen päiväsaikaan perhosia. Laji on melko samannäköinen kuin korvayökkö, mutta sillä on vaaleampi vatsan alue. ==Lähteet== Luokka:Siipat
Kupittaan ravirata

Kupittaan ravirata (Turun Hippodromi) oli Turun Kupittaalla vuosina 1902–1973 sijainnut ravirata. Se sijaitsi Hippoksentien pohjoispuolella Kupittaan jalkapallostadionin vieressä. Paikalla on nykyään jalkapallokenttiä, velodromi sekä BMX-rata. == Historia == Ensimmäiset ravikilpailut Turussa oli järjestetty vuonna 1817 Aurajoen jäällä. Suomen ensimmäinen varsinainen ravirata oli valmistunut vuonna 1884 Helsingin Oulunkylään. Vuonna 1894 perustettu Turun Hippos ryhtyi heti perustamisensa jälkeen suunnittelemaan oman radan rakentamista. Sopiva paikka löytyi, kun Turun Tarkk'ampujapataljoona vuonna 1899 siirsi ampumaratansa Kupittaalta Kärsämäkeen. Ravirata aloitti toimintansa kolme vuotta myöhemmin. 1970-luvulle tultaessa Kupittaa alkoi käydä ahtaaksi raviradan toiminnalle. Lisäksi vanhanaikainen rata ei enää vastannut ajan vaatimuksia. Viimeiset kilpailut Kupittaan raviradalla ajettiin 9. syyskuuta 1973. Kupittaan sulkemisen jälkeen Turun ravitoiminnassa oli neljän ja puolen vuoden tauko, kunnes uusi Metsämäen ravirata avattiin maaliskuussa 1978. Nykyään Kupittaan raviradasta on jäljellä vuonna 1948 valmistunut kioskirakennus, niin sanottu totokioski. Arkkitehti Erik Bryggmanin suunnittelema puurakenteinen kioski on suojeltu. Kupittaan raviradan sisäkentällä oli myös speedway-rata, jolla ajettiin lajin ensimmäinen kilpailu Suomessa vuonna 1949. Siellä järjestettiin myös useita kansainvälisiä kilpailuja. Lisäksi alueella oli greyhound-rata, jossa järjestettiin vuoden 1981 pohjoismaiden mestaruuskisat. Greyhound-rata lopetti toimintansa 1980-luvun alussa. Vinttikoirarataa korvaavat Metsämäen raviradalla olevat Turun Greyhound Klubin omistama rataTurun Greyhound Klubi ja Turun Vinttikoirakerhon rata Vätissä. Kupittaalla järjestettiin kolmet Kuninkuusravit, vuosina 1939, 1949 ja 1963. == Muuta == 1900-luvun alkuvuosien tunnetuin suomalainen ravihevonen Eino-Vakaa kuoli Kupittaan raviradalla kesken kilpailun syyskuussa 1913. Hevonen haudattiin rata-alueelle ja se sai myöhemmin myös oman muistomerkin. == Lähteet == * Roger Johansson: Turun Hippos 1894–1994, Turun Hippos 1994. === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Ilmakuva Kupittaan raviradasta vuodelta 1973. Hippoksentie kuvan alareunassa. Luokka:Kupittaa Luokka:Suomen entiset raviradat Luokka:Turun suojellut rakennukset Luokka:Turun urheilupaikat Luokka:Turun entiset rakennukset ja rakennelmat
Kelkkalan ravirata

Kelkkalan ravirata oli Viipurissa toiminut ravirata, joka perustettiin vuonna 1892. Kelkkalan kaupunginosassa sijainnut rata oli Suomen toiseksi vanhin vuonna 1884 valmistuneen Oulunkylän raviradan jälkeen.Kemiläinen, Jorma: ”Viipurin ensimmäiset kuninkuusajot jäivät myös viimeisiksi”, Hevosurheilu 90-vuotta juhlalehti (Hevosurheilu 77B/2014) 15.10.2014. Viitattu 9.12.2014. Viipuri luovutettiin Neuvostoliitolle vuonna 1944, jonka myötä toiminta raviradalla loppui. Nykyään se on osittain metsittyneenä Pietariin johtavan maantien A125 läheisyydessä olevalla teollisuusalueella. Yksi Viipurin läänin Hevosystäväin Yhdistyksen omistaman raviradan syntyyn keskeisesti vaikuttanut hahmo oli paikallinen kauppaneuvos Wilhelm Rothe Viitattu 29.9.2012. ja myöhemmin keskeisiin taustahahmoihin kuului tunnettu viipurilainen hevosmies Fritz Buttenhoff. Kuninkuusravit Kelkkalassa järjestettiin vuonna 1938. Ravikuninkaaksi kruunattiin tuolloin Toivo Pohjalan omistama ori Lohdutus.Kuninkuusravit, kuninkaat, Viipuri 1938 Sukuposti. Viitattu 9.12.2014. == Muita urheilukilpailuja == Hevoskilpailuiden lisäksi radalla järjestettiin myös muiden urheilulajien tapahtumia. Vuonna 1910 Kelkkalan ravirata isännöi yleisurheilun SM-kilpailuja, jotka tuolloin tunnettiin vielä nimellä Kalevan-ottelu. Vuosina 1932, 1935 ja 1939 Kelkkalassa pidettiin Viipurin Moottorikerhon järjestämät kansainväliset moottoripyörien TT- ajot.Suomen TT-radat 1931–1963 Viitattu 29.9.2012. == Jatkosodan taistelut == Jatkosodan aikana suomalaisten viimeinen puolustuslinja VKT-linja, kulki Kelkkalan raviradan kautta Ristimäen hautausmaalle. Viipurin taistelun yhteydessä 20. kesäkuuta 1944 alueella käytiin jonkin verran taisteluja. ==Lähteet== Luokka:Suomen entiset raviradat Luokka:Viipurin entiset rakennukset ja rakennelmat Luokka:Viipurin urheilu
ThreeBond Racing

ThreeBond Racing on japanilainen pikkuformulatalli. Talli perustettiin vuonna 2000, jolloin talli kilpaili Japanin F3-sarjassa. Seuraavana vuonna tallin kuljettaja Yūji Ide sijoittui sarjan viidenneksi. Vuonna 2003 talli saavutti ensimmäisen palkintosijansa samassa sarjassa. Vuonna 2005 talli sijoittui Japanin F3 sarjan toiseksi kuudella voitollaan ja voitti Aasian F3-sarjan mestaruuden. Vuonna 2006 tallin kuljettaja Fabio Carbone sijoittui sarjan neljänneksi. Vuonna 2011 talli voitti All-Japan Formula Three Championship- sarjan mestaruuden. Vuonna 2012 talli ajoi muutaman kilpailun Formula 3 Euroseries-sarjassa kilpaillen suomalaisella lisenssillä. ==Aiheesta muualla== *http://www.threebond.co.jp/en/companyinformation/sportssponsor/motor/f3/team/history.html Luokka:Japanilaiset autourheilutallit
Karras

Karras on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Alex Karras (1935–2012), yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja * Matti Karras (1932–2013), suomalainen sähkötekniikan professori * Nolan Karras (s. 1944), yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko. ; Kuvitteellisia henkilöitä * Damien Karras, pappi ja psykiatrinen konsultti Manaaja-elokuvissa.
Yours Sincerely

Yours Sincerely on suomalaisen Moon-yhtyeen studioalbumi vuodelta 1991. Myöhemmin yhtye on toiminut nimellä Moon Cakes. Albumi on äänitetty kotistudiossa Keravalla ja miksattu Finnvoxin studioilla Helsingissä. Tuottajana ja äänittäjänä on toiminut yhtyeen kitaristi Mikko Karmila. Pauli ja Mika ovat tehneet masteroinnin Finnvoxilla. LP-levyn kannen on suunnitellut P. Vilkki ja kuvan on tehnyt Lennart Håkansson. Levynteossa on saatu tukea ESEK:iltä. == Kappaleet == Aino Roivainen on tehnyt kaikki laulut, paitsi A5, B2 ja B4: Mikko Karmila ja Aino Roivainen. ;A-puoli # # # # # # ; B-puoli # * # # # # # Kappaleiden vaihtoehtoisina niminä on annettu "There's No Magic...", "Winter Night (Memoir)" ja "Want to Be Its Mermaid One Day". Kappaleiden sanat on painettu LP-levyn suojakuoreen. Copyrightin omistaja on Love Kustannus ja tuotanto-oikeuksien Johanna Kustannus. == Kokoonpano == * Aino Roivainen – laulu ja kosketinsoittimet * Mikko Karmila – kitara * Hannu Järvinen – basso * Paavo Kaihola – rummut * Juha Korvenpää – kosketinsoittimet == Singlet == Albumilta on julkaistu single There's No Magic, ja sen ensimmäinen sijoitus Suomen virallisella singlelistalla ajalta 15.–28.10.1991 on ollut kahdeksas. == Arviot == Albumi oli Rumba-lehden kriitikoiden mielestä vuoden 1991 kuudenneksi paras kotimainen albumi ja "There's No Magic..." viidenneksi paras kotimainen biisi. Lehden lukijaäänestyksessä "There's No Magic" sijoittui yhdenneksitoista ja yhtye oli kolmanneksi paras uusi kyky. == Lähteet == * Moon LP Yours Sincerely (AMT 2034) 1991 === Viitteet === Luokka:Vuoden 1991 esikoisalbumit Luokka:Suomalaiset rockalbumit Luokka:Mikko Karmilan tuottamat albumit
Leonardo Moccia

Leonardo Moccia (7. marraskuuta 1801 Torre Santa Susanna – 17. huhtikuuta 1852) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin diakoniksi 20. joulukuuta 1823 ja papiksi 12. kesäkuuta 1824. Hänet valittiin Gallipolin hiippakunnan johtoon 7. lokakuuta 1848, ja valinta vahvistettiin 11. joulukuuta. Moccia kuoli 50-vuotiaana virassa.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Leonardo Moccia == Lähteet == Luokka:Italialaiset piispat Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1801 syntyneet Luokka:Vuonna 1852 kuolleet
Esko Valsta

Esko Valsta ent. Vallenius, (26. elokuuta 1924 Uusikaupunki – 6. syyskuuta 2008) oli suomalainen sellotaiteilija. Hän opiskeli Helsingissä Yrjö Selinin oppilaana ja Pariisissa Maurice Maréchalin oppilaana. Hän oli Helsingin kaupunginorkesterin jäsen vuodesta 1950 ja soolosellisti vuodesta 1961. Hän esiintyi konserteissa ja solistina myös ulkomailla.Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1966, osa 9 p. 889 Hän jäi eläkkeelle 1974.Klassinen.fi Hänen veljensä oli pianotaiteilija Tapani Valsta. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset sellistit Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet
Daniel Murray

Daniel Murray (18. huhtikuuta 1768 – 26. helmikuuta 1852) oli irlantilainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi vuonna 1792 ja nimitettiin Dublinin koadjuuttoriarkkipiispaksi sekä Hierapolis in Phrygian titulaariarkkipiispaksi 30. kesäkuuta 1809. Piispaksi konsekroinnin suoritti 30. marraskuuta John Thomas Troy, jota avustivat Daniel Delany ja Patrick Ryan.Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Daniel Murray Murraysta tuli 11. toukokuuta 1823 Dublinin arkkipiispa, jona hän toimi, kunnes kuoli 83-vuotiaana virassa. == Lähteet == Luokka:Irlantilaiset papit Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Vuonna 1768 syntyneet Luokka:Vuonna 1852 kuolleet
José Ávila Lamas

José Ávila Lamas (13. marraskuuta 1803 – 2. tammikuuta 1866) oli espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi mahdollisesti vuonna 1830. Hänet valittiin Plasencian hiippakunnan johtoon 6. huhtikuuta 1852, ja valinta vahvistettiin 27. syyskuuta. Piispaksi konsekroinnin suoritti 2. tammikuuta 1853 Miguel García Cuesta. Ávila Lamas valittiin 1. elokuuta 1857 Orensen piispaksi, ja valinta vahvistettiin 25. syyskuuta. Ávila Lamas kuoli 62-vuotiaana virassa.Catholic-Hierarchy.org: Bishop José Ávila Lamas == Lähteet == Luokka:Espanjalaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1803 syntyneet Luokka:Vuonna 1866 kuolleet
Heikki Valvanne

Heikki Ilmari Valvanne (28. huhtikuuta 1919 Heinola – 29. toukokuuta 1985 Helsinki)Kuolleita (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 16.6.1985, s. 12, HS Aikakone. Viitattu 26.4.2018. oli suomalainen taloustieteilijä. Hän oli valtiotieteen tohtori ja työskenteli Suomen Pankissa vuodesta 1945, johtajana vuodesta 1957.Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1966, osa 9 p. 950 Valvanne valmistui valtiotieteen kandidaatiksi vuonna 1945 ja aloitti samana vuonna Suomen Pankin taloustieteellisen tutkimuslaitoksen tutkijana. Myöhemmin hän oli saman laitoksen johtajana. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 1956 ja siirtyi Suomen Pankin johtajaksi. Hän oli Suomen Pankin johtokunnan vt. jäsenenä 1963 ja 1964–1968 sekä varsinaisena jäsenenä 1968–1974. Valvanne erosi johtokunnasta syksyllä 1974 tultuaan Suomen Pankin omistaman Mortgage Bank of Finlandin toimitusjohtajaksi Klaus Wariksen tilalle. Valvanne jäi eläkkeelle tästä tehtävästä vuonna 1983. Hän oli Mortgage Bank of Finlandissa myös hallituksen puheenjohtajana. Lisäksi hän oli Teollistamisrahaston johtokunnan puheenjohtaja vuosina 1969–1975 ja Sponsorin johtokunnan varapuheenjohtaja 1971–1975, sekä kuului Osuuspankkien Keskuspankin hallintoneuvostoon 1967–1969, Matkailun kehitysrahaston hallintoneuvostoon 1970–1973, Suomen Teollisuus-Hypoteekkipankin hallitukseen 1968–1974, Suomen Asuntohypoteekkipankin hallitukseen 1969–1979, Lassila & Tikanojan hallitukseen vuodesta 1975 ja Valtiokonttorin lisättyyn johtokuntaan 1968–1974.Kuka kukin 1978, s. 1054 Runeberg.org. Valvanne oli pääministeri Rainer von Fieandtin sihteeri parin kuukauden ajan 1957–1958. Valvanne kuului Wegeliuksen sukuun. Hänen setänsä oli suurlähettiläs Hugo Valvanne. ==Julkaisuja== *Yhteisöjen verotus Suomessa vuosina 1938–1945 (1947) *Valtion tulot ja menot sekä kassaliike (1949) *Budjettierotus budjettipolitiikan makrotaloudellisessa teoriassa (1956) ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset taloustieteilijät Luokka:Suomen Pankin johtajat Luokka:Vuonna 1919 syntyneet Luokka:Vuonna 1985 kuolleet Luokka:Erityisavustajat
Intianmesikkä

Intianmesikkä (Melilotus indicus) on mesiköiden sukuun kuuluva yksivuotinen hernekasvi. Sitä esiintyy Etelä-Euroopassa. Lajin varsi kasvaa 15–50 senttimetriä korkeaksi. Se muistuttaa uurremesikkää (Melilotus sulcatus), mutta intianmesikän korvakkeet ovat lähes ehyitä. Terttukukinto on tiheä. Teriöt ovat vaaleankeltaisia ja terälehdistä venho ja siivet ovat purjetta lyhyempiä. == Lähteet == * Hämet-Ahti, Leena, Suominen, Juha, Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti (toim.) 1998: Retkeilykasvio, 4. uudistettu painos, 656 s. Luonnontieteellisen keskusmuseon kasvimuseo. Helsinki. Luokka:Mesikät
Uurremesikkä

Uurremesikkä (Melilotus sulcatus) on mesiköiden sukuun kuuluva yksivuotinen hernekasvi. Sitä esiintyy Etelä-Euroopassa. Lajin varsi kasvaa 10–40 senttimetriä korkeaksi. Se muistuttaa intianmesikkää (Melilotus indicus), mutta uurremesikän korvakkeiden tyviosassa on yhdestä kolmeen hammasta. Terttukukinto on lyhyt ja tiheähkö; teriöt ovat keltaisia. Uurremesikän pallomaisissa paloissa on kehinä uurteita ja harjuja. == Lähteet == * Hämet- Ahti, Leena, Suominen, Juha, Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti (toim.) 1998: Retkeilykasvio, 4. uudistettu painos, 656 s. Luonnontieteellisen keskusmuseon kasvimuseo. Helsinki. == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Uurremesikkä (Trigonella sulcata) * Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Melilotus sulcatus * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Melilotus sulcatus Luokka:Mesikät
Mikael Wanonius

Mikael Wanonius (1707–1743) oli satakuntalainen kirkkoherra ja kirjoitti ruotsin- ja latinankielisiä tilapäisrunoja. Hänen taitavuudestaan kertoo suomenkielinen hautajaisruno ”Cunnia- ja Muisto-Laulu” vuodelta 1737. Hän kannatti Christian Wolffin valistusfilosofista suuntaa.Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1966, osa 9 p. 991 ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== *Matti Kuusi, Runoilija Mikael Wanonius, Kirjallisuudentutkijain Seuran Vuosikirja 15; 1956 Luokka:Suomalaiset papit Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1707 syntyneet Luokka:Vuonna 1743 kuolleet
Rantamesikkä

Rantamesikkä (Melilotus dentatus) on mesiköiden sukuun kuuluva kaksivuotinen hernekasvi, jota esiintyy Euroopassa. Sen varsi kasvaa 20:stä 70:een senttimetriä korkeaksi. Se on uurremesikkää (Melilotus sulcatus) muistuttava, molemmilla lajeilla korvakkeet ovat hampaallisia. Teriöt ovat vaaleankeltaisia ja terälehdistä alin, venho on muita lyhyempi. Palko on kypsänä mustanruskea, verkkopintainen. == Lähteet == * Hämet-Ahti, Leena, Kurtto, Arto, Lampinen, Raino, Piirainen, Mikko, Suominen, Juha, Ulvinen, Tauno, Uotila, Pertti & Väre, Henry. 2005. Lisäyksiä ja korjauksia Retkeilykasvion neljänteen painokseen. Lutukka 21:65. Luokka:Mesikät
Axel Warén

Axel Vilhelm Warén (3. toukokuuta 1869 Suonenjoki – 1. lokakuuta 1899 Helsinki (Keuruu)) oli suomalainen yhteiskunnallisten olojen tutkija. Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 : Axel Vilhelm Warén Warénin vanhemmat olivat Suonenjoen ja myöhemmin Keuruun kirkkoherra, rovasti Johan Warén (1827−1883) ja Maria Adolfina Aschan.Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Johan Warén. Verkkojulkaisu 2005 . Luettu 6.5.2017. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin alkeisopistosta 1886 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1889 ja filosofian maisteriksi 1890. Ensimmäinen suomalaisen torpparikysymyksen selvitys on hänen teoksena Torpparioloista Suomessa (1898).Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1966, osa 9 p. 1021 Hän kuului Warénin yhdeksänjäseniseen veljessarjaan, josta 1800-luvun lopulla oli seitsemän varsin näkyviä helsinkiläisessä ylioppilasyhteisössä.Duodecim Axel Warén oli naimisissa vuodesta 1896 Naëmi Fredrika Pihlmanin kanssa. == Teoksia == * Keuruun pitäjän historia. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 47 osa, 5. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 1890, 2. näköispainos 1969, 3. näköispainos 1990 * Tutkimus taloudellisista oloista Kuortaneen kihlakunnassa ; Tutkimuksia taloudellisista oloista Suomen maaseudulla. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 1893 * Torpparioloista Suomessa. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 89 osa. Helsinki 1898 * Miten tilaton voi saada maata. Kirjasia kansalaisille 13. Lilius & Herzberg, Helsinki 1899 ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yhteiskuntatieteilijät Luokka:Vuonna 1868 syntyneet Luokka:Vuonna 1899 kuolleet
Karhunjuuri

Karhunjuuri (Meum athamanticum) on monivuotinen sarjakukkaiskasvi, jota esiintyy Länsi- ja Keski-Euroopassa. Lajia käytetään koristekasvina. Karhunjuuri on kaljuvartinen aniksentuoksuinen ruoho, joka kasvaa kymmenestä 50:een senttimetriä korkeaksi. Lehdistä enimmät ovat tyviruusukkeena. Lehtilavat ovat kolmesta neljään kertaan parilehdykkäisiä, lehdykät ovat rihmamaisen kapeita. Kukkien teriön väri vaihtelee valkoisesta punaiseen. Hedelmä on luumunmuotoinen, pituudeltaan neljästä kymmeneen millimetriä. == Lähteet == * Hämet-Ahti, Leena, Kurtto, Arto, Lampinen, Raino, Piirainen, Mikko, Suominen, Juha, Ulvinen, Tauno, Uotila, Pertti & Väre, Henry. 2005. Lisäyksiä ja korjauksia Retkeilykasvion neljänteen painokseen. Lutukka 21:67. == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Karhunjuuri – Meum athamanticum Luokka:Sarjakukkaiskasvit
Mustakaunokki

Mustakaunokki (Centaurea nigra) on monivuotinen kaunokkilaji, jota esiintyy Euroopassa. Se muistuttaa monilla tuntomerkeillä ahdekaunokkia (Centaurea jacea), mutta mykerön kehtosuomujen kärkilisäke on musta ja kampamaisesti ripsiliuskainen, kun taas ahdekaunokilla se on tavallisesti ruskea ja risaliuskainen. Mustakaunokin mykerössä ei ole isoja laitakukkia ja teriöt ovat yleensä tummemmanvärisiä ahdekaunokkiin verrattuna. Laji voi risteytyä ahdekaunokin kanssa ja risteymä eli kenttäkaunokki uudelleen risteytyä kantalajien kanssa. == Lähteet == * Hämet-Ahti, Leena, Suominen, Juha, Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti (toim.) 1998: Retkeilykasvio, 4. uudistettu painos, 656 s. Luonnontieteellisen keskusmuseon kasvimuseo. Helsinki. Luokka:Kaunokit
Albert Heijn

Albert Heijn (lyhenne AH) on Oostzaanissa vuonna 1887 perustettu alankomaalainen supermarketketju. Se on nimetty Albert Heijn, Sr.:n mukaan. Albert Heijn on alankomaalaisen supermarketoperaattorin Aholdin omistamista organisaatioista vanhin. Ketjun myymälät ovat täyden palvelun marketteja (toisin kuin alennusmyymälät). Vuoden 2003 lopulta aina vuoteen 2006 asti kestäneen hintasodan jälkeen hinnat ovat kuitenkin laskeneet. Hintasodan oli aloittanut Albert Heijn itse, ja siinä olivat osallisina lähes kaikki alankomaalaiset supermarketketjut. Albert Heijn käyttää tällä hetkellä kolmea erillistä hintatasoa: "A-brändi", myymäläbrändi ja halpamerkki AH Basic. Myymäläbrändillä myydään lähes samanlaatuisia mutta halvempia tuotteita kuin A-brändillä. Hinnoista voi saada lisäalennusta "Bonuskaart"-nimisellä alennuskortilla. Albert Heijnin markkinaosuus on tällä hetkellä noin 30 prosenttia. Ketjun logossa on tyylitellyt kirjaimet "ah" valkoisella pohjalla. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Alankomaalaiset yritykset
Vuorikaunokki

Vuorikaunokki (Centaurea montana) on monivuotinen kaunokkilaji, jota esiintyy Euroopassa. Tavallisesti haarattomat ja siipipalteiset varret kasvavat 30–80 senttimetriä korkeiksi. Lehdet ovat yläviistoja, ruodittomia, suikealapaisia, ehytlaitaisia ja seittikarvaisia. Mykeröjä on vähälukuisesti. Ulompien kehtosuomujen kärkilisäke on kolmiomainen, mustanruskea, matalasti halkoinen. Mykerön laitakukat ovat suuria, tavallisesti tummansinisiä tai vaaleanpunaisia ja kehräkukat tumman sinipunaisia. Vuorikaunokkia käytetään koristekasvina. == Lähteet == * Hämet-Ahti, Leena, Suominen, Juha, Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti (toim.) 1998: Retkeilykasvio, 4. uudistettu painos, 656 s. Luonnontieteellisen keskusmuseon kasvimuseo. Helsinki. == Aiheesta muualla == * Luontoportti: Vuorikaunokki (Centaurea montana) * Pohjolan kasvien pauloissa: Centaurea montana – vuorikaunokki * Mustila Arboretum: Vuorikaunokki (Centaurea montana) * ITIS: Centaurea montana * United States Department of Agriculture (USDA): Centaurea montana * Flora of North America: Centaurea montana Luokka:Kaunokit
Piikkikaunokki

Piikkikaunokki (Centaurea calcitrapa) on kaksivuotinen kaunokkilaji, jota esiintyy Euroopassa Välimeren alueella. == Ulkonäkö ja koko == Piikkikaunokki kasvaa 20–70 senttimetriä korkeaksi. Varsi on jäykkä ja harittavahaarainen. Sekä varsi että lehdet ovat aluksi harmaakarvaisia. Kierteisesti olevien alus- ja keskilehtien lapa on pariliuskainen, mutta latvalehtien lapa on ehyt. Lehtilaita on harvaan piikkihampainen. Yksittäin latvahaarojen kärjissä olevat kukkamykeröt ovat perättömiä ja lehtien ympäröimiä. Mykerön kehto on 6–8 mm leveä ja pullean lieriömäinen. Mykerön vaaleanvihreät kehtosuomut ovat paksuja, tyviosasta puikeita, kalvolaitaisia ja laidoiltaan hentopiikkisiä lukuun ottamatta kärkiä, joiden piikki on vankka. Kehtosuomujen kärkilisäkkeet ovat kolmiomaisia ja väriltään vaalean kellanruskeita tai punertavia. Kukan teriö on vaaleanpunainen. Suomessa piikkikaunokki kukkii elo-syyskuussa. Pähkylät ovat litteitä ja niiltä puuttuu pappus.Retkeilykasvio 1998, s. 441–442. == Levinneisyys == Piikkikaunokki on kotoisin Välimeren alueelta Etelä-Euroopasta, Pohjois-Afrikasta ja Länsi-Aasiasta.Norsk flora 2007, s. 807. Suomessa, kuten myös muualla Fennoskandiassa, piikkikaunokki on hyvin harvinainen uustulokas, jota on tavattu muutamin paikoin Etelä- ja Lounais- Suomessa.Retkeilykasvio 1998, s. 442.Suuri Pohjolan kasvio 2005, s. 648. Suomen löydöt kasvista ovat usein vanhoja ja kytkeytyvät purjelaivakauteen. Esimerkiksi Ahvenanmaalla laji on ollut painolastitulokas ja se on löydetty maakunnasta viimeksi vuonna 1911.Ålands flora 2010, s. 383. == Elinympäristö == Suomessa piikkikaunokki kasvaa tyypillisillä tulokaslajien kasvupaikoilla, kuten myllyalueilla, kaatopaikoilla, satamissa ja painolastipaikoilla. == Lähteet == * Hämet-Ahti, Leena, Suominen, Juha, Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti (toim.) 1998: Retkeilykasvio, 4. uudistettu painos. Luonnontieteellisen keskusmuseon kasvimuseo. Helsinki. * Norsk Flora. Lid, Johannes & Lid, Dagny Tande & Elven, Reidar (toim.). 7. painos. Det Norske Samlaget, Oslo, 2007 (2005). ISBN 978-82-521-6029-1. * Suuri Pohjolan kasvio. Toim. Mossberg, Bo & Stenberg, Lennart. Kustannusosakeyhtiö Tammi, Helsinki 2005 (2003). * Ålands flora. Toim. Hæggström, Carl-Adam & Hæggström, Eeva. Toinen laajennettu painos. Ekenäs Tryckeri, Ekenäs 2010. === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Piikkikaunokki (Centaurea calcitrapa) * Kasviatlas 2022: Piikkikaunokin levinneisyys Suomessa. * ITIS: Centaurea calcitrapa * United States Department of Agriculture (USDA): Centaurea calcitrapa Luokka:Kaunokit
Kristineberg (Tornio)

Kristineberg on Tornion kaupungissa Tornionjoen rannassa Alatorniossa sijaitseva asuntoalue. Se on saanut nimensä alueella sijainneen Ruotsin kruunun omistaman Kristinebergin kartanon mukaan. Kartano on perustettu 1765 ja sitä asuttivat ruotsalaiset virkamiehet ja maita viljelivät vuokraviljelijät. Luokka:Tornion kaupunginosat
Kristineberg

Kristineberg voi tarkoittaa seuraavia: Ruotsissa: * Kristineberg, Tukholman kaupunginosa * Kristineberg, taajama Lyckselen kunnassa * Kristineberg, taajama Malmön kunnassa Suomessa: * Kristineberg, asuntoalue Torniossa
Liuskalehtihäränsilmä

Liuskalehtihäränsilmä eli liuskahäränsilmä (Hypochaeris radicata, myös Hypochoeris radicata) on monivuotinen mykerökukkaiskasvi, jota esiintyy kotoperäisenä lajina Euroopassa. == Ulkonäkö ja koko == thumb|vasen|180px|Liuskalehtihäränsilmän kukinto. Liuskalehtihäränsilmän lehdet kasvavat tyviruusukkeena. Pariliuskaisten lehtien lavat ovat kapean vastapuikeita ja vaihtelevat parihalkoisista isohampaisiin. Ruusukkeesta kasvaa muutama, tavallisesti haarainen varsi, joka tavallisesti on 20:stä 50:een senttimetriä korkea. Varret ovat kaljuja tai niukkakarvaisia, yläosasta harvasuomuisia. Vanamaisen varren päässä sijaitsee noin kolme senttimetriä leveä keltakukkainen mykerö. Mykerön kehtosuomut ovat limittäin, kehto on niukkakarvainen ja mykeröpohjus suomuinen. Suomessa liuskalehtihäränsilmä kukkii heinä-elokuussa. Pappus on sulkahaiveninen ja varrellinen.Retkeilykasvio 1998, s. 445. Liuskalehtihäränsilmä voi risteytyä kaljuhäränsilmän (H. glabra) kanssa.Den virtuella floran: Rotfibbla Viitattu 21.4.2015. == Elinympäristö == Suomessa liuskahäränsilmä on tulokaskasvi, jota tavataan puistojen ja tienvarsien kylvönurmikoilla ja satamissa. Alueilla, joissa laji on kotoperäinen, se kasvaa muun muassa kuivilla niityillä ja harvoissa lehtimetsissä.Ålands flora 2010, s. 385. == Levinneisyys == Liuskalehtihäränsilmän päälevinneisyysalue ulottuu Euroopassa Länsi- ja Etelä- Espanjasta itään Kreikkaan, Romaniaan, Länsi-Ukrainaan, Puolaan ja Etelä- Baltiaan asti, pohjoisessa Britteinsaarille, Tanskaan sekä Etelä-Norjaan ja -Ruotsiin. Satunnaisemmin sitä tavataan Suomessa, Länsi-Venäjällä, Pohjois- Baltiassa sekä Kaukasuksen alueella, ja Aasian puolella myös Turkissa. Laji on yleinen Pohjois-Afrikassa Marokosta Tunisiaan. Tulokaslajina liuskalehtihäränsilmä on levinnyt laajalle Pohjois-Amerikan itäosissa. Sitä tavataan myös Etelä-Afrikasta, Australiasta ja Uudesta-Seelannista. Suomessa lajia on tavattu lähinnä rannikkokaupungeissa Suomen- ja Pohjanlahdella. == Lähteet == * Hämet-Ahti, Leena, Suominen, Juha, Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti (toim.) 1998: Retkeilykasvio, 4. uudistettu painos, 656 s. Luonnontieteellisen keskusmuseon kasvimuseo. Helsinki. * Ålands flora. Toim. Hæggström, Carl-Adam & Hæggström, Eeva. Toinen laajennettu painos. Ekenäs Tryckeri, Ekenäs 2010. === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Liuskahäränsilmä (Hypochaeris radicata) * Kasviatlas 2021: Liuskahäränsilmän (Hypochaeris radicata) levinneisyys Suomessa. * United States Department of Agriculture (USDA): Hypochaeris radicata * Flora of China: Hypochaeris radicata Luokka:Häränsilmät
Otavalvatti

Otavalvatti (Sonchus asper) on yksivuotinen valvatteihin kuuluva keltakukkainen asterikasvi, joka on levinnyt laajalle alueelle. Se tunnetaan vanhana ihmisen seuralaislajina ja kasvaa muun muassa joutomailla, puutarhoissa, satamissa sekä pelloilla. == Ulkonäkö ja koko == Otavalvatti kasvaa 30–80 senttimetriä korkeaksi ja on isokokoisena haarova. Kasvi on pieni- ja pystyjuurinen. Varsi on lehdekäs, ontto ja sisältää runsaasti maitiaisnestettä. Lehtilavat ovat tavallisesti puikeita, herttatyvisiä pyörein tyviliuskoin, kovia, nirhalaitaisia tai liuskaisia, piikkiotaisia ja kiiltävänvihreitä. Otavalvatin kukinto on lähes lehdetön, huiskilomainen mykeröstö. Mykeröt ovat 1,5–2 senttimetriä leveitä ja kukkien teriöt vaaleankeltaisia. Suomessa otavalvatti kukkii heinä-syyskuussa. Hedelmä on litteä pähkylä. Pähkylän pitkittäisharjut ovat sileitä ja pappus hapsihaiveninen ja varreton.Retkeilykasvio 1998, s. 447–448. Suomessa tavataan kahta otavalvatin muunnosta: nimimuunnos var. asper sekä var. pungens. Ensin mainitun lehtilavat ovat ehyitä, nirhalaitaisia, ja niiden hampaat ovat otapäisiä. Toisen muunnoksen lehtilavat ovat isohampaisia tai liuskaisia ja isopiikkisiä, päättöliuskat ovat kapeahkoja.Retkeilykasvio 1998, s. 448. Otavalvattia muistuttava kaalivalvatti (S. oleraceus) eroaa siitä muun muassa syvästi pariliuskaisten lehtiensä puolesta.Den virtuella floran: Svinmolke (myös levinneisyyskartat) Viitattu 23.12.2012. == Levinneisyys == Otavalvatti on laajalle levinnyt laji. Euroopassa sitä tavataan kaikkialla lukuun ottamatta mantereen arktisimpia osia. Aasiassa laji on satunnaisempi, ja sitä tavataan paikoitellen Turkissa, Lähi-idässä, Keski-Aasiassa, Intiassa, Etelä- Siperiassa, Japanissa ja Kiinassa. Afrikassa sitä tavataan Saharan pohjoispuolella Marokosta Tunisiaan sekä paikoitellen Keski- ja Etelä- Afrikassa. Ihmisen mukana laji on levinnyt myös Pohjois-Amerikkaan, jossa sitä kasvaa suuressa osassa Yhdysvaltoja ja Etelä-Kanadaa. Otavalvattia tavataan myös Keski- ja Etelä-Amerikassa sekä Australiassa ja Uudessa-Seelannissa. Suomessa otavalvatti on Lappia lukuun ottamatta muinaistulokas, pohjoisessa uustulokas. Lajia tavataan koko maassa, mutta yleinen se on vain Etelä- Suomessa. Lapissa laji on hyvin harvinainen.Lampinen, R., Lahti, T. & Heikkinen, M. 2012: Kasviatlas 2011: Otavalvatin levinneisyys Suomessa. Helsingin Yliopisto, Luonnontieteellinen keskusmuseo, Helsinki. Viitattu 23.10.2012. Suomessa tavattavat otavalvatit kuuluvat pääasiassa muunnokseen var. asper. == Elinympäristö == Otavalvatti on vanha ihmiskulttuurin seuralaislaji. Lajille tyypillisiä kasvupaikkoja ovat joutomaat, tienvarret, puutarhat, perunamaat, seinustat, satamat ja pellot. Suomessa sitä tavataan etenkin vanhoissa kylissä ja kaupungeissa. Suuri Pohjolan kasvio 2005, s. 655. Otavalvatti on typensuosija. == Käyttö == Otavalvattia on käytetty sekä vihanneksena että sikojen rehuna. Jälkimmäiseen käyttötarkoitukseen viittaa myös lajin ruotsinkielinen nimi "svinmolke". == Lähteet == * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Kasviatlas 2011: Otavalvatin levinneisyys Suomessa Luokka:Valvatit