EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Oikeuksien julistus

Oikeuksien julistus on oikeudellinen asiakirja, jossa määritellään yksilön oikeudet, erioikeudet ja vapaudet. Siinä määritellään valtion ja kansalaisen suhde sekä vahvistetaan kansalaisvapauksien oikeudelliset rajat. Oikeuksien julistus voi muodostaa osan valtion perustuslaista, kuten Yhdysvaltain perustuslaissa. Tällaiset oikeudet sitovat lainsäädäntöelintä, ja niiden muuttaminen on vaikeaa. Oikeuksien julistus voi olla myös tasa-arvoinen muun lainsäädännön kanssa, jolloin sen muuttaminen tapahtuu normaalissa lainsäädäntöprosessissa. Oikeuksien julistuksia pidetään usein tärkeinä, jopa välttämättöminä, vapauden takaajina ja hallinnon vallan rajoittajina. Ne suojaavat yksilöä julkiselta auktoriteetilta ja saavat hallituksen, oikeuslaitoksen ja kansan ottamaan yksilönoikeudet huomioon. Oikeuksien julistuksia on arvosteltu siitä, että ne on upotettu lakiin ideologisesti värittyneinä, mutta niitä on vaikea poistaa. Ne voivat myös vaarantaa tuomareiden neutraaliuden ja vetää tuomarit mukaan poliittisiin kiistoihin, vaikka valta päättää oikeuksista pitäisi kuulua vaaleilla valituille poliitikoille eikä tuomareille. Ihmisoikeuksien julistusta on arvosteltu koko ihmisoikeuksien ajatuksen pätevyydestä ja siitä, että tavalliset lait suojelevat jo niitä. ==Lähteet== Luokka:Julistukset
Lähetekeskustelu

Lähetekeskustelu on Suomen Eduskunnassa tapahtuva uuteen/esitettyyn lainsäädäntöön liittyvä prosessi, joka käydään eduskunnan täysistunnossa. Lähetekeskustelussa ei tehdä esitettyyn lainsäädäntöön koskevia päätöksiä, vaan sen on tarkoituksena toimia eduskunnan valiokuntakäsittelyä edeltävänä keskusteluna. Lähetekeskustelun päätteeksi eduskunnan täysistunto päättää ja äänestää, mihin valiokuntaan lakiehdotus lähetetään. Lainsäädäntöprosessissa lähetekeskustelua seuraa ensimmäinen valiokuntakäsittely. ==Lähteet== Luokka:Eduskunta
Övergivenheten

Övergivenheten on Soilworkin 12. studioalbumi, joka julkaistiin 19. elokuuta 2022. Albumilta on julkaistu singlenä kappaleet "Övergivenheten", "Nous Sommes La Guerre", sekä "Dreams Of Nowhere". == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Björn "Speed" Strid - laulu * David Andersson - kitara * Sven Karlsson - koskettimet * Sylvain Coudret - kitara * Bastian Thusgaard - rummut * Rasmus Ehrnborn - basso == Arvostelut == * Imperiumi: 7/10Levyarvostelu: Soilwork - Övergivenheten Viitattu 2.9.2022. * Inferno: Kuulijaa haastava eepos – arviossa Soilwork Viitattu 8.10.2022. * Kaaoszine: Yhtä musiikin juhlaa, vaikka toivomisenkin varaa jää – arviossa Soilworkin ”Övergivenheten” Viitattu 18.8.2022. * Soundi: Levyarvio: Taitavammin, monipuolisemmin, kunnianhimoisemmin – Soilwork testaa rajojaan ja onnistuu Viitattu 2.9.2022. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2022 albumit Luokka:Soilworkin albumit
George Koltanowski

George Koltanowski (alunp. Georges; s. 17. syyskuuta 1903 Antwerpen, Alankomaat – 5. helmikuuta 2000 San Francisco Yhdysvallat) oli amerikan- belgialainen shakinpelaaja, shakkikirjailija, -journalisti ja -tuomari, sekä pelin harrastuksen tunnettu edistäjä. Edgar Collen kuoleman jälkeen 1932 hänestä tuli Belgian kärkipelaaja ja myöhemmin hän tuli tunnetuksi sokkona annetuista peli- ja muistinäytöksistään. Toisen maailmansodan syttyessä Koltanowski oli Keski-Amerikassa, josta hän 1944 emigroitui Yhdysvaltoihin. Siellä hän keskittyi shakkivalmennukseen ja kirjoittamiseen, sekä kiertämään johtamassa turnauksia ja mainostamassa peliä. Hän kirjoitti kirjan muun muassa Collen avauksesta ja osasi kirjoittaa englanniksi, flaamiksi, ranskaksi ja espanjaksi. Hänen 1947 aloittamansa shakkipalsta San Fransisco Chroniclessa oli ilmeisesti pitkäaikaisin keskeytyksettä jatkunut shakkipalsta maailmassa. Päivittäin ilmestyneitä kolumneja ehti vuoteen 2000 mennessä kertyä 19 000 kappaletta. Koltanowskin kilpailu-ura keskittyi 1930-luvulle. Hän voitti Antwerpenin 1932 sekä Barcelonan 1934 ja 1935 kansainväliset turnaukset ja saavutti tasapelin Tarraschia vastaan Meranossa 1924, Alehinia vastaan Hastingsissa 1936-37 ja voitti Akiba Rubinsteinin Antwerpenissä 1931. FIDE myönsi hänelle kansainvälisen mestarin arvon vuonna 1950 hänen sotaa edeltävien tuloksiensa perusteella ja vuonna 1988 kunniasuurmestarin arvon. Hän sai kansainvälisen tuomarin arvon vuonna 1960 ja toimi Yhdysvaltain shakkiliiton puheenjohtajana 1976–1978. Hän teki monia sokkosimultaaniennätyksiä. Edinburghissa 1937 hän pelasi 34 vastustajaa vastaan tehden 13,5 tunnissa tuloksen +24 =10. Vuonna 2000 monet pitivät sitä edelleen virallisena maailmanennätyksenä, koska se oli heidän mukaansa paremmin valvottu kuin Miguel Najdorfin suoritukset 1943 ja 1947. San Franciscossa joulukuussa 1960 hän pelasi sokkona 56 peliä peräkkäin 10 sekunnin miettimisajalla per siirto. Aikaa häneltä meni 9 tuntia ja hän saavutti tuloksen +50 =6. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Belgialaiset shakinpelaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset shakinpelaajat Luokka:Amerikanbelgialaiset Luokka:Vuonna 1903 syntyneet Luokka:Vuonna 2000 kuolleet
Cancer Culture

Cancer Culture on Decapitatedin kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin 27. toukokuuta 2022. Albumilta on julkaistu singlenä kappale ”Just a Cigarette”. == Kappaleet == # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Rafał “Rasta” Piotrowski – laulu * Wacław “Vogg” Kiełtyka – kitara * James Stewart – rummut * Paweł Pasek – bassokitara == Arvostelut == * Inferno: Viimeinen läpitunkeva vihaisuus uupuu – arviossa Decapitated Viitattu 12.7.2022. * Kaaoszine: ”Tulikivenkatkuista akrobatiaa” – arviossa Decapitatedin ”Cancer Culture” Viitattu 27.5.2022. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Decapitatedin albumit Luokka:Vuoden 2022 albumit
C. A. Hårdh

Carl Adolph Hårdh (20. toukokuuta 1835 Tukholma – 18. elokuuta 1875 Helsinki) oli ruotsalainen valokuvaaja joka asui Helsingissä 1850-luvun puolivälistä lähtien.Flickr : C. A. Hårdh - Helsinki-albumi Hårdhin isä Adolf Hårdh oli kotoisin Kuopiosta ja muutettuaan Ruotsiin hän toimi Tukholmassa taiteilijana ja kivipiirtäjänä. Hårdhin äiti oli kotoisin Ockelbosta Pohjois-Ruotsista. Hårdh seurasi isänsä jälkiä ja opiskeli Ruotsin kuninkaallisessa taideakatemiassa. Hän muutti Helsinkiin todennäköisesti vuoden 1855 jälkeen, jolloin hänen molemmat vanhempansa olivat jo kuolleet. Hårdh aikoi työskennellä taidemaalarina mutta taloudelliset syyt pakoittivat hänet ryhtymään valokuvaajaksi. Hänellä oli valokuvausstudio Helsingin Seurahuoneella vuosina 1862–1875. Lisäksi Hårdhilla oli toinen studio Kluuvikatu 3:ssa. Hårdh oli suosittu valokuvaaja ja hän otti studiossaan paljon henkilömuotokuvia. Hän työskenteli myös ulkona ja otti valokuvia Helsingin kaupungin ja lähiympäristön maisemista. Joitakin näistä Helsinki- aiheisista kuvista koottiin myös albumeiksi luulutavasti myyntiä varten. Suomen suurimmissa kaupungeissa työskenteli ammattivalokuvaajina jo 1850-luvulla muun muassa P. C. Liebert Helsingissä, J. J. Reinberg Turussa ja C. E. Elfström Viipurissa. 1860-luvulla merkittäviä valokuvaajia Suomessa olivat Hårdhin ohella Eugen Hoffers ja Charles Riis.Ensimmäisiä Suomessa valokuvattuja ihmisiä MyHeritage Blog 9.6.2021 Hårdh kuoli vain 40-vuotiaana vuonna 1875 sairastettuaan pitkään. Valokuvaaja Fritz Hjertzell meni naimisiin Hårdhin lesken Marian kanssa ja piti Hårdhin studiota vuoteen 1879 saakka. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ruotsalaiset valokuvaajat Luokka:Vuonna 1835 syntyneet Luokka:Vuonna 1875 kuolleet
Ibrutinibi

Ibrutinibi (C25H24N6O2) on pyratsolopyrimidiinijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä syöpälääkkeenä. Ibrutinibi kuuluu WHO:n keskeisimpien lääkeaineiden luetteloon. ==Ominaisuudet ja käyttö== Ibrutinibin vaikutukset perustuvat siihen, että se sitoutuu entsyymiin, jota kutsutaan Brutonin tyrosiinikinaasiksi, ja estää sen toiminnan. Sitoutuminen tapahtuu ATP:n sitoutumiskohdan kysteiiniaminohappoon joka reagoi ibrutinibin kanssa Michael-additiolla. Entsyymin toiminnan estymisen jälkeen useat syöpäsolujen erilaistumisen ja jakaantumisen kannalta keskeiset toiminnot häiriintyvät ja solut kuolevat. Ibrutinibia käytetään muun muassa kroonisen lymfaattisen leukemian, manttelisolulymfooman ja Waldenströmin makroglobulinemian hoidossa. Lääkeaine annostellaan tablettina.Axel Kleemann: Antineoplastic and Immunomodulating Agents, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2022. ==Haittavaikutukset== Ibrutinibi voi aiheuttaa haittavaikutuksinaan ripulia, ihottumaa, keuhkokuumeen, verenvuotoa, kohonnutta verenpainetta ja neutropeniaa. Vakavimpia haittavaikutuksia ovat sydäntapahtumat kuten eteisvärinä. ==Valmistus== Ibrutinibia valmistetaan kuusivaiheisella reitillä lähtien o-fenoksibentsoyylikloridista. Keskeinen valmistuksessa käytetty kemikaali on kiraalinen 3-hydratsinopiperidiinijohdannainen. ==Lähteet== Luokka:Lääkkeet Luokka:WHO:n tärkeimmät lääkkeet
Australopithecus praegens

Australopithecus praegens eli varhaisapinaihminen on nimitys Walter W. Fergusonin vuonna 1989 kuvaamalle apinaihmislajille. Ferguson kuvasi lajin Pohjois-Kenian Tabarinista löytyneen fossiilisen alaleuan oikean puoliskon perusteella. Alaleuan yhteydessä oli myös kaksi poskihammasta. Löydetty fossiili on noin 4,15–5,15 miljoonaa vuotta vanha. Koska A. praegensin fossiileita on löytynyt vain vähän, on epäselvää, pitäisikö sen kuulua se Australopithecus-sukuun. Samaan aikaan nykyisen Etiopian alueella eli Ardipithecuksia, ja Keniassa samalla alueella eli lähes samaan aikaan kenianapinaihmisiä ja afarinapinaihmisiä. Kaikkien edellä mainittujen lajien suhde löydettyyn fossiiliin on yhtä lailla epäselvä, joskin löydetty alaleuka on pienempi kuin muut afarinapinaihmisistä löydetyt alaleukafossiilit. Vuonna 1998 ehdotettiin, että löydetty fossiili kuuluisi Ardipithecus ramidus -lajiin löydettyjen poskihampaiden kapeuden ja ohuen hammaskiilteen perusteella. Myös vuonna 2015 julkaistu tutkimus tukee sitä, että fossiili tulisi alustavasti luokitella A. ramidus -lajiin kuuluvaksi. Toistaiseksi A. praegens on kuitenkin Australopithecus-suvun apinaihmislajeista vanhin. == Lähteet == Luokka:Ihmisen evoluutio Luokka:Isot ihmisapinat Luokka:Esihistorialliset nisäkkäät
Luhalahden työväentalo Luhalinna

Luhalahden työväentalo Luhalinna on Ikaalisten Luhalahden kylässä sijaitseva työväentalo. Talo on edelleen käytössä ja sitä vuokrataan erilaisiin tilaisuuksiin. == Historiaa == Luhalahden työväenyhdistys perustetiin 1906. Oman talon yhdistys rakensi Huopionkosken rannalle 1909. Sodan jälkeen vanhaksi käynyt rakennus purettiin ja nykyinen rakennus rakennettiin vanhan viereen 1956. Rakennusluvan piirustuksina käytettiin Työväenyhdistysten Keskusliiton Luhalahden työväentalolle laatimia rakennuspiirustuksia. Piirustukset valmistuivat 1950, ja rakennus oli valmis 1956. Piirustuksista ovat toteutuneet ulkomitat ja tilojen jako saliin, ravintolakäyttöön ja yläkerran asuntoon. Julkisivun näkyviä muutoksia ovat kuistit, niiden malli ja paikka sekä ikkunoiden puitejako ja sijoittelu. Nykyinen, ajan rakentamista edustava pääsisäänkäynti poikkeaa selkeästi piirustuksista. Työväentalon tontti on erotettu 1956 Ahtolan tilasta. === Rakennus === Nykyinen talo on vuodelta 1956.Salin ja kaksikerroksisen ravintola- ja asuinosan käsittävä rakennus on rakennettu matalalle betonisokkelille. Katto on satulakatto, joka on katettu profiilipellillä. Rakennuksen runko on vuorattu peiterimavuorauksella, vuoraus on maalattu keltaiseksi, nurkka-, ikkuna ja ovilistat ovat ruskeat. Ikkunat ovat kaksikerroksisessa osassa vaakaikkunat, kolmijakoiset, saliosan eteläpuolella kookkaat 6-ruutuiset ikkunat. Ikkunat ovat alkuperäiset lukuun ottamatta salin ikkunoita, jotka on uusittu. Sisäänkäynti on eteläpuolella, talon länsipäädyssä. Sisäänkäyntiä suojaa aumakattoinen umpikuisti, jonka julkisivussa on kaksi pyöreää ikkunaa. Ulko- ovet ovat puuta ja lasia, kahva on ajalle tyypillinen, pitkä metalli- ja puurakenteinen. Ovessa ja sisäänkäynnin syvennyksen yhteydessä on käytetty kapeaa panelointia. Alkuperäisiä betoniportaita on jatkettu, jotta 2000-lukua edustava metallirakenteinen pyörätuoliluiska on saatu rakennettua. Rakennuksen kellarissa ollut putka on muutettu kuntosaliksi. === Säilyneisyys === Rakennus on säilyttänyt alkuperäiset ominaispiirteensä, ikkunat, ovet, ulkovuorauksen ja kuistin. Muutoksia ovat salin ikkunat, jotka ovat uusittu vanhaa jakoa noudattaen sekä maalaus. Rakennuksen toteutus ei ole täysin Keskusliiton piirustusten mukaan. === Kulttuurihistorialliset arvot === Rakennus on perinteinen keskusjärjestössä suunniteltu ja rakennusvaiheessa muutettu työväentalo Huopion keskustassa, raitin sillankorvalla. Samalla paikalla vanhemman työväentalon korvannut työväentalorakennus edustaa sotien jälkeistä rakentamista ja on säilyttänyt hyvin ominaispiirteensä. Raitin itäpäähän sijoittuvalla rakennuksella on historiallisia, rakennushistoriallisia ja maisemallisia arvoja osana vanhaa liikeraittia. == Lähteet == * Isoröyhiön, Sipsiön, Helteen ja Luhalahden kylien kulttuuriympäristöjä, s. 133–134. Ikaalisten kaupunki * Luokka:Työväentalot Luokka:Ikaalisten rakennukset ja rakennelmat Luokka:Luhalahti
Skala (Aresin albumi)

Skala on Aresin esikoisalbumi, joka julkaistiin 12. marraskuuta 2021. Kappaleisiin ”Skala”, sekä ”Hermès” on julkaistu musiikkivideot Videot on kuvattu Aresin suvun synnyinsijoilla Kreikassa. == Kappaleet == # # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Vuoden 2021 esikoisalbumit
Emanuel Elfvenberg

Emanuel Elfvenberg (7. lokakuuta 1749 Kuorevesi – 2. elokuuta 1790 Kuopio) oli suomalainen piirilääkäri, joka löysi 1770-luvulla Runnin terveyslähteen ja teki sen tunnetuksi.Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Emanuel Elfvenberg. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 14.5.2022. Elfvenbergin vanhemmat olivat Längelmäen kirkkoherra Erik Johan Lethalin, myöhemmin Elfvenberg (noin 1718–1787) ja Hedvig Lucander. Hän pääsi ylioppilaaksi Turussa 1766 ja valmistui opiskeltuaan Turun akatemiassa ja Uppsalan yliopistossa lääketieteen kandidaatiksi 1775, lisensiaatiksi 1776 ja lääketieteen tohtoriksi 1781. Elfvenberg toimi Kuopion piirin piirilääkärinä vuodesta 1778 alkaen. Hän sai asessorin arvon 1785. Elfvenberg löysi Runnin terveyslähteen ollessaan virkamatkalla joskus 1770-luvulla. Matkatessaan pitkin Iisalmen Kiurujoen rantaa hän kertoman mukaan tapasi lammaslauman paimenineen ja huomasi että lampaiden sorkkia peitti omituisen näköinen paksu, punaruskea savi. Paimenelta Elfvenberg sai kuulla että läheisellä joen metsärinteellä oli rautapitoista vettä pulppuava lähde, jonka ruostesaveen lampaat olivat tahrineet itsensä. Elfenberg kuuli myös että lähteen vedellä oli parantava voima ja monet henkilöt olivat sen vedellä parantuneet vaivoistaan. Elfvenberg ilmoitti lähteestä Suomen lääkintäviranomaisille ja kun lähteen vesi tutkittiin se havaittiin hyvin rautapitoiseksi ja veden todettiin vastaavan ulkomaisten terveyslähteiden vesiä. Elfvenberg palkittiin löydöstään asessorin arvonimellä. Santeri Rissanen : "Runnipa tuo, kun sitä juo, terveyden suo!", Seura, 12.05.1937, nro 19, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot] Runnin lähteen maine levisi myös ulkomaille kun Henrik Gabriel Porthan mainitsi siitä vuosina 1793–1794 julkaistussa Tuneldin maantieteen liitteeksi kirjoittamassa kuvauksessa Suomen maantieteestä. Kuopion läänin kuvernööri kenraalimajuri Simon Vilhelm Carpelan osti vuonna 1797 lähteen maa-alueen ja rakennutti sinne Vilhelmsdalin kartanon vanhuudenkodikseen. Runnin alueelle johtanut tie kunnostettiin ja kesäisin alkoi Iisalmesta Vilhelmsdaliin ja edelleen Kiuruvedelle vilkas veneliikenne. Carpelan raivautti ja kuivatti lähteen ympäristön ja rakensi lähteen viereen vierailijoita varten pienen lautavajan. 1800-luvun alussa lähteellä kävi vieraita noin 200–300 vuodessa. Emanuel Elfvenberg oli naimisissa vuodesta 1785 Maria Sofia Porthanin (k. 1841) kanssa, jonka isä oli Kuopion kirkkoherra Henrik Porthanus, myöhemmin Porthan (1712–1788). == Lähteet == Luokka:Suomalaiset lääkärit Luokka:Vuonna 1749 syntyneet Luokka:Vuonna 1790 kuolleet
Timo Brofeldt

Timo Kullervo Brofeldt (10. maaliskuuta 1894 Kuopio – 22. tammikuuta 1951 Renko) oli suomalainen metsänhoitaja, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen. Brofeldtin vanhemmat olivat toimitusjohtaja Kaarlo Brofeldt ja Eva Vilhelmina Stenius ja puoliso vuodesta 1920 rakennusmestari Margit Elisabeth Castrén. Metsänhoitaja Kata Jouhki oli heidän tyttärensä. Timo Brofeldtin veli oli professori Simo Brofeldt, veljesten setä oli puolestaan kirjailija Juhani Aho. Timo Brofeldt tuli ylioppilaaksi vuonna 1913 ja valmistui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta vuonna 1916. Hän meni valmistuttuaan töihin Thomén Metsätoimistoon, jossa hän sitten työskenteli yli kolmekymmentä vuotta. Toimisto kartoitti, inventoi ja arvioi metsiä, teki metsätaloussuunnitelmia ja osti puuta asiakkaille. Suomen sisällissotaan Brofeldt osallistui Savon ryhmän adjutanttina. Brofeldtista tuli Thomén Metsätoimiston osakas sen perustajan kuoltua. Hän oli myös Halkoyhtymä- yrityksen johtaja ja toimi jalopuiden siemeniä maahan tuovassa Proveniens- yrityksessä. Yksi Brofeldtin työn tuloksia oli Thomén Metsätoimiston ryhtyminen vientiagentiksi kaivos- ja muun pyöreän puun myynnissä Englantiin. Sotien aikana Brofeldt toimi sotilashallinnon alaisissa tehtävissä, mutta palveli myös metsätoimistonsa kautta metsätyö- ja kuljetustarpeita. Halkoyhtymä-yrityksen kautta hän vielä sotien jälkeenkin vaikutti merkittävästi polttopuuhuoltoon. Talvisodan aikaan Brofeldt oli perustetun rautatiehallituksen puutavaratoimiston johtokunnan ensimmäinen puheenjohtaja ja myöhemmin kyseisen neuvottelukunnan jäsen. Jatkosodan aikana Suomen vallattua Itä-Karjalan Brofeldt määrättiin Itä-Karjalan sotilashallinnossa metsäasiaintoimiston päälliköksi. Toimiston tehtäviin kuului mm. sotasaaliina saatujen puutavaramäärien arviointi, keskenjääneiden uittojen loppuunsaattaminen ja polttopuiden hankinta talvikautta varten.Hyytiä 2008: s. 51. Brofeldt hoiti päällikkötehtävää reilun vuoden eli vuoden 1942 loppuun.Hyytiä 2008: s. 210. Vuodesta 1945 Brofeldt oli Thomén Metsätoimiston yksinomistajana, mutta perusti lisäksi uuden Metsä- ja Uittoväline -yhtiön. Metsätoimistoon hän palkkasi myös tyttärensä Kata Jouhkin puolison, metsänhoitaja Leo Jouhkin. Liikemiesuran katkaisi Brofeldtin varhainen kuolema heti alkuvuonna 1951. Brofeldt, jolla oli myös runsaasti alansa luottamustoimia, oli saanut metsäneuvoksen arvonimen kymmen vuotta aiemmin, vuonna 1941. ==Lähteet== * ==Viitteet== Luokka:Suomalaiset metsänhoitajat Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomen sisällissodan valkoiset Luokka:Vuonna 1894 syntyneet Luokka:Vuonna 1951 kuolleet
Intohimoinen muukalainen

Intohimoinen muukalainen (The Passionate Stranger tai A Novel Affair) on Muriel Boxin ohjaama brittiläinen draamakomedia jonka ensi-ilta oli vuonna 1957. Sen pääosia esittävät Ralph Richardson, Margaret Leighton, Carlo Justini ja Patricia Dainton. Judith Wynter on kirjailija joka on onnellisessa avioliitossa professori Roger Wynterin kanssa. Professorin saatua halvauskohtauksen taloon tulee italialainen komea Carlo autonkuljettajaksi, ja elämä muuttuu monimutkaiseksi. == Näyttelijät == Lähde: == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Brittiläiset draamakomediaelokuvat Luokka:Vuoden 1957 brittiläiset elokuvat
Francisco Asenjo Barbieri

Francisco Asenjo Barbieri (3. elokuuta 1823 Madrid – 17. helmikuuta 1894 Madrid) oli espanjalainen säveltäjä ja musiikkitieteilijä.Francisco Asenjo Barbieri Spain Is CultureFrancisco Asenjo Barbieri AllMusicFrancisco Asenjo Barbieri Zarzuela.net Häntä on pidetty zarzuelan taidemuodon isänä. Asenjo Barbieri syntyi nimellä Francisco Asenjo, mutta otti myöhemmin käyttöön Barbieri-nimen äidinisänsä kunniaksi. Äidinisä työskenteli Teatro de la Cruzissa, jossa Asenjo Barbieri lapsena sai ensikosketuksensa teatteriin ja musiikkiin. Varhaisimman musiikkikasvatuksensa hän sai José Ordóñez Mayoritolta. Vuonna 1837 Asenjo Barbieri pääsi Madridin kuninkaalliseen konservatorioon, jossa opiskeli klarinetin- ja pianonsoittoa, laulua sekä sävellystä. Hänen opettajiaan olivat Ramón Broca, Pedro Albéniz, Baltasar Saldoni ja Ramón Carnicer. Asenjo Barbierin ensimmäinen ooppera oli italiankielinen Il Buontempone (1847). Italiankielisestä oopperasta Asenjo Barbieri siirtyi zarzuelaan, jota edustavista teoksista ensimmäisensä hän sävelsi vuonna 1850. Vuodesta 1851 lähtien hän työskenteli Teatro del Circossa. Vuonna 1856 hän oli mukana perustamassa Teatro de la Zarzuelaa. Lisäksi Asenjo Barbieri perusti vuonna 1866 orkesterimusiikin seuran; hän toi runsaasti saksalaista sinfonista ohjelmistoa esitettäväksi Madridiin. Kaikkiaan Asenjo Barbieri sävelsi yli 60 zarzuelaa.Francisco Asenjo Barbieri Naxos Hänen teostensa joukossa ovat Jugar con fuego (1851), Los diamantes de la Corona (1854), El Diablo en el poder (1856), Entre mi mujer y el negro (1859), Pan y Toros (1864) ja El barberillo de Lavapiés (1874). Musiikin ohella Asenjo Barbieri julkaisi laajan valikoiman kirjoja musiikista, politiikasta ja muista aiheista. Hän julkaisi myös teoksen Cancionero musical de los siglos XV y XVI (1890), joka on 459 transkriptiota kuninkaallisen palatsin kirjaston käsikirjoituksista sisältävä 1400–1500-lukujen musiikin kokoelma. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: nuotteja Luokka:Espanjalaiset säveltäjät Luokka:Espanjalaiset musiikkitieteilijät Luokka:Vuonna 1823 syntyneet Luokka:Vuonna 1894 kuolleet
Christian Rabjerg Madsen

Christian Rabjerg Madsen (s. 24. maaliskuuta 1986 Silkeborg) on tanskalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän toimi Tanskan sisä- ja asuntoministerinä toukokuusta joulukuuhun 2022. Hän on istunut kansankäräjillä vuodesta 2015. ==Yksityiselämä== Madsen on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Christian Rabjerg Madsen Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla Luokka:Tanskan ministerit Luokka:Tanskan sisäministerit Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Northville Charter Township

Northville Charter Township, virallisesti Charter Township of Northville on kunta (charter township) Michiganin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli 31 758 vuonna 2020. Kunta sijaitsee Waynen piirikunnan luoteisnurkassa. Northville Charter Township ympäröi osaa Northvillen kaupungista. Northville Charter Township kuuluu Detroitin kaupungin suurkaupunkialueeseen. == Väestö == Vuonna 2020 Northville Charter Townshipin 31 758 asukkaasta valkoisia oli 80,5 %, aasialaisia 14,2 %, mustia 1,0 % ja alkuperäisasukkaita 0,5 %. 20,2 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 17,4 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla. == Kuvia kunnasta == Kuva:Northville Township Fire Department, 45745 Six Mile Road, Northville, Michigan - panoramio.jpg|Northville Charter Townshipin paloasema. Kuva:Leland Family Grave, Leland Cemetery, Earhart Road, Northville Township Michigan.JPG - panoramio.jpg == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Michiganin kunnat Luokka:Waynen piirikunta (Michigan)
Brownstown Charter Township

Brownstown Charter Township on kunta (charter township) Michiganin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli 33 194 vuonna 2020. Kunta sijaitsee Waynen piirikunnassa ja koostuu kolmesta eri alueesta. Brownstown Charter Township kuuluu Detroitin kaupungin suurkaupunkialueeseen. == Väestö == Vuonna 2020 Brownstown Charter Townshipin 33 194 asukkaasta valkoisia oli 78,9 %, mustia 9,0 % ja aasialaisia 6,9 %. 11,5 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 7,6 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla. == Kuvia kunnasta == Kuva:Battle of Brownstown Memorial, Gilbraltar Road, Brownstown, Michigan - panoramio.jpg|Brownstownin taistelun muistomerkki. Kuva:Battle of Brownstown Memorial Historical Marker, Brownstown, Michigan - panoramio.jpg == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Michiganin kunnat Luokka:Waynen piirikunta (Michigan)
Livonia (Michigan)

Livonia on kaupunki Michiganin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli 95 535 vuonna 2020, ja se on Michiganin yhdeksänneksi suurin kunta. Kaupunki sijaitsee Waynen piirikunnassa. Livonia kuuluu Detroitin kaupungin suurkaupunkialueeseen. == Väestö == Vuonna 2020 Livonian 95 535 asukkaasta valkoisia oli 87,8 %, mustia 4,1 % ja aasialaisia 3,7 % ja alkuperäisasukkaita 0,1 %. 10,6 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 8,3 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla. == Kuvia kaupungista == Kuva:Pedestrian bridge over Middlebelt Road, 19827 Middlebelt Road, Livonia, Michigan - panoramio.jpg|Kävelysilta maantien yli Livoniassa. Kuva:Brilliant Fall Color - panoramio.jpg == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Michiganin kaupungit Luokka:Waynen piirikunta (Michigan)
Olivia Ulenius

Olivia Alexandra Linnéa Ulenius (s. 2007 Maarianhamina) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Kansallisessa Liigassa pelaavaa Åland Unitedia. Ulenius debytoi aikuisten sarjoissa jo 13-vuotiaana kaudella 2020 Naisten Kolmosessa IFK Mariehamnin joukkueessa. Kansallisessa Liigassa hän pelasi ensimmäiset kaksi otteluaan syyskuussa 2021 Åland Unitedin joukkueessa ja teki sitten seuran kanssa vuoteen 2024 ulottuvan sopimuksen. Keväällä 2022 Uleniuksen sopimusta jatkettiin vuoteen 2025. Hän pelasi kaudella 2022 liigassa 21 ottelua ja teki niissä kuusi maalia: toukokuussa yhden FC Ilvestä vastaan, elokuussa kaksi Pallokerho-35:tä ja yhden PK-35 Vantaata vastaan sekä syyskuussa kaksi jälleen Pallokerho-35:tä vastaan. Hän saavutti SM-pronssia ja voitti Suomen Cupin, jonka loppuottelun parhaaksi pelaajaksi hänet valittiin. Ulenius pelasi ensimmäisen maaottelunsa huhtikuussa 2022, jolloin Suomen alle 15-vuotiaiden tyttöjen maajoukkue kohtasi Viron. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Olivia Ulenius Suomen Palloliitto. Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 2007 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Isabella Katolilaisen ritarikunta

pienoiskuva|Ritarikunnan tunnuksia Isabella Katolilaisen ritarikunta () on espanjalainen ritarikunta. Se on perustettu vuonna 1815 ja nimetty Isabella Katolilaisen mukaan. Ritarikunta oli alkujaan tunnustus Espanjaa ja Latinalaisen Amerikkaa hyödyttäneistä ansioista ja sitä jaettiin vain miehille. Naisille ritarikunta avattiin vuonna 1938. Nykyään sitä myönnetään tunnustuksena Espanjaa hyödyttäneistä ansioista. Kunnianosoitusta jaetaan pääsääntöisesti vain ulkomaalaisille siviileille. Kunnianosoitusta jaetaan yhdeksässä luokassa: * Ritari ketjuineen * Suurristin ritari * Numeroitu komentaja * Komentaja * Upseeri * Ritari * Hopea risti * Hopeamitali * Pronssimitali == Lähteet == Luokka:Espanjalaiset ritarikunnat
Romulus (Michigan)

Romulus on kaupunki Michiganin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli 25 178 vuonna 2020. Kaupunki sijaitsee Waynen piirikunnassa. Romulus kuuluu Detroitin kaupungin suurkaupunkialueeseen, ja se tunnetaankin parhaiten Detroitin suurkaupunkialueen lentoaseman sijaintipaikkana. == Väestö == Vuonna 2020 Romuluksen 25 178 asukkaasta valkoisia oli 53,9 %, mustia 40,7 % ja aasialaisia 1,0 %. 5,7 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 3,1 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla. == Kuvia kaupungista == Kuva:Detroit Metropolitan Wayne County Airport DTW.jpg|Detroitin suurkaupunkialueen lentokenttä. Kuva:Huron River Drive at Ozga Road intersection Romulus Michigan.JPG == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Michiganin kaupungit Luokka:Waynen piirikunta (Michigan)
Siviilimeriitin ritarikunta

Siviilimeriittien ritarikunta () on espanjalainen ritarikunta. Se on perustettu vuonna 1926 kuningas Alfonso XIII:n käskystä. Espanjan toinen tasavalta lakkautti ritarikunnan 1933, mutta Francisco Franco palautti sen yhdeksän vuotta myöhemmin. Kunnianosoitusta jaetaan tunnustuksena ainutlaatuisista teoista kansakunnan hyväksi. Saaja voi olla joko espanjalainen tai ulkomaalainen. Kunnianosoitusta jaetaan kahdeksassa luokassa: * Ketju * Ketjuntasoinen risti * Suurristi * Numeroitu komentaja * Komentaja * Upseeri * Ritari * Hopeamitali == Lähteet == Luokka:Espanjalaiset ritarikunnat
Outinen

Outinen on suomenkielinen sukunimi, joka voi esiintyä myös paikannimenä. ==Sukunimi== * Kati Outinen (s. 1961), suomalainen näyttelijä * Mikko Outinen (s. 1971), suomalainen jääkiekkoilija * Pertti Ala-Outinen (1932–2024), suomalainen kuvataiteilija. ==Paikannimi== * Etelä-Outinen, lampi Hankasalmella * Keski-Outinen, lampi Hankasalmella * Pohjois-Outinen, lampi Hankasalmella. Luokka:Sukunimet
Aleksandra Gorjatškina

Aleksandra Gorjatškina (; s. 1998 Orsk, Venäjä) on venäläinen shakin suurmestari, kaksinkertainen naisten Venäjän mestari ja moninkertainen tyttöjen maailmanmestari ja Euroopan-mestari. Hän on otellut maailmanmestaruudesta vuonna 2020 Ju Wenjunia vastaan. Gorjatškina syntyi 1998 Uralin liepeillä kahden ammattishakinpelaajan lapsena. Hän menestyi jo nuorena, voittaen ensimmäisen maailmanmestaruutensa nuorten sarjoissa jo alle 10-vuotiaana. Gorjatškina voitti kultaa alle 10-vuotiaissa 2008, alle 14-vuotiaissa 2011, alle 18-vuotiaissa 2012 sekä alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden 2013 ja 2014. Nuorten sarjoista hänellä on myös kolme Euroopan mestaruutta. Vuonna 2015 hän voitti Venäjän naisten mestaruuden ja uusi sen 2017. Vuonna 2017 hän sai myös hopeaa naisten EM-kilpailuissa. Gorjatškina nousi naisten kansainväliseksi mestariksi 2011, naisten suurmestariksi 2012 ja suurmestarin arvon hän sai 2018. MM-turnauksissa hän pelasi 2015, 2017 ja 2018, mutta putosi joka kerralla jo toisella kierroksella. Kaksikymmenvuotiaana hän voitti vuonna 2019 Kazanissa pelatun naisten ehdokasturnauksen tuloksella 9½/14 ja pääsi haastamaan maailmanmestari Ju Wenjunin. Jatkopeleihin mennyt MM-ottelu vuonna 2020 päättyi Jun voittoon 8½–7½. ==Lähteet== * FIDE:n pelaajakortti. Viitattu 15.5.2022. ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * * Luokka:Venäläiset shakinpelaajat Luokka:Shakin suurmestarit Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Logan Thompson

Logan Thompson (s. 25. helmikuuta 1997, Calgary, Alberta, Kanada) on kanadalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa NHL-joukkue Washington Capitalsin organisaatiossa. Thompson pelasi aiemmin WHL juniorisarjassa Brandon Wheat Kingsin joukkueessa. 13\. heinäkuuta 2020 Thompson allekirjoitti kaksivuotisen sopimuksen Vegas Golden Knightsin kanssa. Hän teki NHL-debyyttinsä 11. maaliskuuta 2021 ottelussa Minnesota Wildia vastaan. Thompsonia ei ole varattu NHL:ään. Kesäkuussa 2024 Golden Knights kauppasi Thompsonin Washington Capitalsiin vaihdossa kolmannen kierroksen varausvuoroon vuoden 2024 varaustilaisuudessa ja kolmannen kierroksen varausvuoroon vuoden 2025 varaustilaisuudessa. https://www.sportsnet.ca/nhl/article/golden-knights- trade-g-logan-thompson-to-capitals-for-picks/ Tammikuussa 2025 Thompson teki Capitalsin kanssa kuusivuotisen ja yhteensä 35,1 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen. https://www.sportsnet.ca/nhl/article/capitals-closing-in-on- long-term-contract-extension-with-logan-thompson/ == Maajoukkueura == Thompson edusti Kanadaa vuoden 2022 MM-kisoissa. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Kanadalaiset jääkiekkomaalivahdit Luokka:Washington Capitalsin pelaajat Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bjarne Bützow

Bjarne Bützow (17. lokakuuta 1897 Oulun maalaiskunta – 8. marraskuuta 1966 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja, virkamies ja yritysjohtaja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen. Bützowin vanhemmat olivat maanmittausinsinööri Birger Bützow ja Anna Dahl ja puolisot 1924–1936 Elli Rakel Linnea Ljufström ja vuodesta 1938 Tuomi Inger Helenius. Bützow tuli ylioppilaaksi Oulussa vuonna 1916 ja suoritti metsätutkinnon vuonna 1920. Hän oli valmistuttuaan aluemetsäpäällikkö Uleån Kajaanin yksikössä ja sitten uittopäällikkö Kiiminginjoen ja Lohjan uittoyhdistyksissä. Vuonna 1924 Bützow siirtyi G. A. Serlachius -yhtiön Mäntän metsänhoitoalueen metsänhoitajaksi kymmeneksi vuodeksi, mutta palasi sitten Ouluun Toppila-yhtiön sellutehtaan metsäpäälliköksi vuonna 1934. Sota-aikana Bützow toimi ensin Rautatiehallituksen metsäpäällikkönä ja sitten säännöstelyhallinnon johtavana metsätyöasiantuntijana, vastaten sodan loppuvaiheessa valtion kaikesta puunhankinnasta. Sotien jälkeen vuonna 1945 hän meni Kuusankoskelle Kymin Osakeyhtiön metsäpäälliköksi ja oli samalla käytännössä Suomen kaikkien uittoyhdistysten johtokunnan jäsen. Bützowilla oli myös runsaasti luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Metsäneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1948.Kuka kukin on 1954, s. 84. Viitattu 15.5.2022. Upseeri, kilparatsastaja Yngve Bützow oli Bjarne Bützowin veli. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset metsänhoitajat Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1897 syntyneet Luokka:Vuonna 1966 kuolleet
Kotona kylässä

Kotona kylässä on Kiti Luostarisen ohjaama, tuottama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2012. Elokuvassa kuvataan ohjaaja Luostarisen kotikuntaa Luhankaa, siellä asuvia ihmisiä ja sen luontoa. Elokuvassa tutkitaan kysymystä siitä, miten ihmiset muodostavat paikan ja yhteisön ja kuinka paikka vaikuttaa ihmisiin. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2012 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat
AfterLife (Five Finger Death Punchin albumi)

__NOTOC__ AfterLife on Five Finger Death Punchin yhdeksäs studioalbumi, joka julkaistiin 19. elokuuta 2022. Albumilta on julkaistu singlet ”AfterLife”, ”IOU”,, ”Welcome To The Circus”, sekä ”Times Like These”. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Ivan Moody - Laulu * Chris Kael - basso * Charlie Engen - rummut * Zoltan Bathory - rytmikitara * Andy James - soolokitara == Arvostelut == * Kaaoszine: Samaa vanhaa rataa – Arviossa Five Finger Death Punchin ”AfterLife” Viitattu 15.8.2022. * Soundi: Arvio: Five Finger Death Punchin Afterlife on ponneton ja hengetön levy, josta puuttuu sielu Viitattu 31.8.2022. == Lähteet == Luokka:Five Finger Death Punchin albumit Luokka:Vuoden 2022 albumit
Sotungin kylähullut

Sotungin kylähullut on Jean Bitarin ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumentti- ja televisioelokuva vuodelta 2014. Elokuvassa seurataan Vantaalla sijaitsevan Sotungin kyläyhteisöä ja siellä asuvia ihmisiä. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2014 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat Luokka:Suomalaiset televisioelokuvat
Ilmari Ebeling

Oskar Ilmari Ebeling (19. tammikuuta 1893 Kälviä – 2. toukokuuta 1975 Kajaani) oli suomalainen metsänhoitaja ja yritysjohtaja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen. Ebelingin vanhemmat olivat rovasti Berndt Wilhelm Ebeling ja Matilda Fransiska Durchman ja puoliso vuodesta 1934 hammaslääkäri Gretel Maria Inberg. Professori Kari Ebeling oli heidän poikansa. Oikeusneuvos Vilho Ebeling oli puolestaan Ilmari Ebelingin veli. Ilmari Ebeling tuli ylioppilaaksi Tampereella vuonna 1911 ja valmistui metsänhoitajaksi vuonna 1914. Hän oli valmistuttuaan metsänhoitaja Metsähallituksen hoitoalueella Pyhäjoelle 1915–1916. Vuonna 1917 Ebeling siirtyi valtion omistaman sahan palvelukseen Siuroon, toimien ensin kasöörinä ja kirjanpitäjänä ja sitten apulaisjohtajana vuoteen 1922 asti. Kajaanin Puutavaran metsänhoitajaksi ryhtyneen Ebelingin tehtävät laajenivat emoyhtiö Uleån metsänhoitoon. Oltuaan keväästä 1925 Sortavalan Puutavara -yhtiön toimitusjohtaja Ebeling palasi entisiin tehtäviinsä vuosiksi 1926–1933. Yhtiöiden metsäpäällikkönä Ebeling toimi vuoteen 1935 ja sitten Kajaani-yhtiöksi nimensä muuttaneen Kajaanin Puutavaran metsäpäällikkönä vuoteen 1958 asti, jolloin hän jäi eläkkeelle. Vuonna 1950 metsäneuvoksen arvonimen saanut Ebeling oli myös tunnettu uiton asiantuntija, jolla oli useita metsäalan luottamustehtäviä.Kuka kukin on 1954, s. 105. Viitattu 15.5.2022. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset metsänhoitajat Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan virkamiehet Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1893 syntyneet Luokka:Vuonna 1975 kuolleet
Ebeling

Ebeling on sukunimi. Ebeling-nimisiä suomalaisia henkilöitä ovat muun muassa seuraavat: * Ilmari Ebeling (1893–1975), metsänhoitaja ja yritysjohtaja, metsäneuvos * Kari Ebeling (1940–2012), professori ja yritysjohtaja, Ilmari Ebelingin poika * Konstantin Ebeling (?–1886), Venäjän keisarillisen laivaston kontra-amiraali * Mika Ebeling (s. 1964), poliitikko, shakin pelaaja * Vilho Ebeling (1891–1974), korkeimman oikeuden ja korkeimman hallinto-oikeuden jäsen, Ilmari Ebelingin veli
Jumalainen valo – Leonardo da Vilhu

Jumalainen valo – Leonardo da Vilhu (myös Jumalainen valo) on Jean Bitarin ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumentti- ja televisioelokuva vuodelta 2013. Elokuva on henkilödokumentti taiteilija Risto Vilhusesta, taiteilijanimeltään Leonardo da Vilhu. Dokumentissa seurataan Vilhusen elämää ja työntekoa hänen Vantaan Sotungissa sijaitsevassa veistospuistossaan sekä ateljeessaan. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2013 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat Luokka:Suomalaiset televisioelokuvat
Volodymyr Hnatjuk

Volodymyr Hnatjuk (9. toukokuuta 1871 Velesniv, Butšatšin piiri, Galitsia, Itävalta-Unkari – 6. lokakuuta 1926 Lviv, Puolan toinen tasavalta) oli ukrainalainen kansatieteilijä, kirjallisuudentutkija, kääntäjä, journalisti ja yhteiskunnallinen vaikuttaja Länsi-Ukrainassa. Hnatjuk oli vuodesta 1899 lviviläisen Ševtšenkon tieteellisen seuran (NTŠ) jäsen, vuodesta 1902 pietarilaisen Keisarillisen tiedeakatemian jäsen, vuodesta 1905 prahalaisen kansanperinneseuran jäsen sekä wieniläisen Itävallan kansantaideseuran jäsen, suomalaisen Folklore Fellows -kansanperinneseuran jäsen ja kiovalaisten Ukrainan kansallisen tiedeakatemian ja Kansanperinneseuran jäsen vuodesta 1924. Hnatjuk opiskeli 1894–1898 Lvivin yliopistossa ja toimi akateemisen Hromada-yhdistyksen johdossa. Hänen silloisista mentoreistaan Myh’ailo Hruševskyistä ja Ivan Frankosta tuli hänen elinikäisiä työtovereitaan. Hän oli vuodesta 1898 kuolemaansa saakka NTŠ:n pääsihteeri ja toimi muissa alan merkittävissä luottamustehtävissä. Hän toimitti seuran julkaisuja ja kirjoitti niihin. Hänen aikanaan seurasta tuli korkeatasoinen tieteellinen seura. Hän oli kaksi kautta (1899–1906, 1922–1926) Literaturno-naukovyi vistnykin toimituskunnassa ja kirjoitti moniin muihinkin ukrainalaisiin ja ulkomaisiin julkaisuihin. Hän oli Ukrainalais-ruteenilaisen kustannusyhtiön perustajia ja toimi sen johdossakin. Ivan Frankon ja Fedir Vovkin kanssa hän muutti länsiukrainalaisen kansanperinteen keräämisen tieteelliseksi toiminnaksi. Sairastuttuaan 1903 tuberkuloosiin hän ei enää voinut osallistua kenttätyöhön, mutta hän organisoi 800 folkloristin kirjeenvaihdon, jonka avulla koottiin valtavasti aineistoa julkaistavaksi hänen päätoimittamissaan NTŠ:n julkaisusarjoissa ja kokoelmassa Das Geschlechtsleben des Ukrainischen Bauernvolkes (kaksi osaa, 1909, 1912). Hnatjuk edusti vertailevaa historiallista lähestymistapaa, jota hän sovelsi tutkimuksissaan. Hänen kirjoituksensa ukrainan kielen murteista, erilaisista kielimuodoista sekä normatiivisesta kieliopista ja oikeinkirjoituksesta olivat merkittävä panos kielitieteen alalla. Poliittisilta näkemyksiltään hän edusti Ukrainan radikaalipuoluetta ja vastusti Galitsian russofiileja ja populisteja. Velesniviin perustettiin 1969 Hnatjukin mukaan nimetty etnografinen museo, ja sinne pystytettiin 1971 Luka Bihanytšin veistämä muistomerkki. Myös hänen haudallaan Lytšakivin hautausmaalla Lvivissä on muistomerkki. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ukrainalaiset etnologit Luokka:Ukrainalaiset kirjallisuustieteilijät Luokka:Ukrainalaiset kirjailijat Luokka:Ukrainalaiset kääntäjät Luokka:Vuonna 1871 syntyneet Luokka:Vuonna 1926 kuolleet
Andorran parlamenttivaalit 2019

Andorran parlamenttivaalit 2019 toimitettiin 7. huhtikuuta 2019. Vaaleissa valittiin Andorran parlamentin kaikki 28 edustajaa. Suurimpana puolueena pysyi Demòcrates per Andorra, joka kuitenkin menetti absoluuttisen enemmistönsä, ja toiseksi suurimmaksi puolueeksi nousi sosiaalidemokraattinen puolue. Vaalien jälkeen hallituskoalition muodostivat Demòcrates, Andorran liberaalit ja Ciutadans Compromesos. == Vaalitapa == Andorran parlamentin edustajat valitaan rinnakkaisäänestyksellä. 14 edustajaa valitaan maanlaajuisella suhteellisella listavaalilla käyttäen korkeimpien jäämien menetelmää, kun taas toiset 14 edustajaa valitaan enemmistövaalilla kustakin Andorran seitsemästä kunnasta siten, että kussakin kunnassa eniten ääniä saaneen kaksi ehdokasta käsittävän listan ehdokkaat katsotaan valituiksi. == Tulokset == Puolue Puolue Enemmistövaali Enemmistövaali Enemmistövaali Listavaali Listavaali Listavaali Paikat yhteensä Muutos Puolue Puolue Äänet % Paikat Äänet % Paikat Paikat yhteensä Muutos Demòcrates per Andorra 5 931 34,86 6 6 248 35,13 5 11 4 Sosiaalidemokraattinenn puolue 6 473 38,05 2 5 445 30,62 5 7 4 Andorran liberaalit 2 2 219 12,48 2 4 1 Tercera Via + Unió Laurediana 2 122 12,47 2 1 853 10,42 2 4 1 Ciutadans Compromesos 1 136 6,68 2 2 uusi Progressistes SDP 1 280 7,52 0 1 044 5,87 0 0 2 Andorra Sobirana 71 0,42 0 825 4,64 0 0 uusi Units pel Progrés d'Andorra 149 0,84 0 0 uusi Tyhjät ja hylätyt äänet 1.611 – – 855 – – – – Yhteensä 18 624 100 14 18 638 100 14 28 0 Äänioikeutetut/äänestysprosentti 27 278 68,27 – 27 278 68,33 – – – Lähde: == Lähteet == Parlamenttivaalit 2019 Luokka:Vuoden 2019 vaalit
Lytšakivin hautausmaa

Lytšakivin hautausmaa on hautausmaa Ukrainassa Lvivissä. Se on perustettu 1786, ja se on vanhimpia eurooppalaisia hautausmaita. Siellä on noin 400 000 ihmisen hauta. Hautausmaan nimi juontuu Lytšakiv-nimisestä paikasta, jossa asui Liuts-niminen (Lütz) perhe. Vanhin hautakivi on vuodelta 1675. Alkujaan sinne haudattiin varakkaita henkilöitä ja erilaisia kulttuurin ja yhteiskunnan merkkihenkilöitä, ja siten se kertoo Galitsian historiasta.Information about museum "Lychakiv cemetery", Museum of Lychakiv cemetery .Viitattu 15.5.2022 Hautausmaan goottilaistyylinen pääportti on rakennettu 1875. Hautausmaalle laadittiin 1856 suunnitelmat, joissa luotiin kulkureitit ja jaettiin alue osiin. Muistomerkkejä ovat suunnitelleet monet merkittävät taiteilijat. Siellä on nykyisin myös sotamuistomerkkejä. Hautausmaa on saanut vuonna 1991 museon aseman. ==Merkittävien henkilöiden hautoja== * Ivan Franko * Volodymyr Hnatjuk * Stanislav Ljudkevytš * Karol MikuliKarol Mikuli lviv-lychakiv.com. Viitattu 30.12.2022 * Valentyn MorozOleh Lenartovych, Valentyn Moroz: Historian, Writer and Dissident Scientific Notes of Ostroh Academy National University. Viitattu 30.12.2022 * Iryna Senyk * Volodymyr Starosolskyi * Hryhori Tšubai * Viktor TšukarinViktor Chukarin, lviv-lychakiv.com. Viitattu 30.12.2022 * Hryhir Tjutjunnyk ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Lvivin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Ukrainan hautausmaat
Kadunkulma

Kadunkulma (Street Corner, Yhdysvalloissa elokuvaa markkinoitiin nimellä Both Sides of the Law) on vuonna 1953 ensi-iltansa saanut brittiläinen pseudodokumentti, eli elokuva joka jäljittelee dokumenttielokuvan tyyliä. Sen on ohjannut Muriel Box, ja hän on myös käsikirjoittanut sen yhdessä miehensä Sydney Boxin kanssa. == Juoni == Elokuvassa on kolme samanaikaista juonta joista yksi keskittyy 18-vuotiaaseen tyttöön, joka on jäänyt kiinni myymälävarkaudesta, toisessa on naispuolinen armeijakarkuri, joka on syyllistynyt kaksinnaimiseen ja kolmas vauvaan jota laiminlyöty, ja jonka isäpuoli on pahoinpidellyt häntä. == Näyttelijät == Lähde: == Tuotanto == Kadunkulma on Muriel Boxin toinen ohjaus. Hän oli valmistunut ohjaajaksi huolimatta tuolloin vallitsevasta käsityksestä ettei nainen voi olla ohjaaja, koska hän ei saisi kuvausrymältä riittävää kunnioitusta. Hän kiinnostunut ajankohtaisista ja sosiaalisista kysymyksistä mikä vaikutti paljon hänen töihinsä. Kadunkulma elokuvassa Boxin vaikutuksen voi ehkä parhaiten havaita hänen naispoliisiensa rooleissa, joka ilmenee siinä että he yrittävät päästä sosiaalisten ongelmien jäljille, sen sijaan että syyllistäisivät asiakkaina olevia ihmisiä. Sydney Box haki Street Cornerille poliisin tukea koska ilman sitä elokuvan tekemiseen ei olisi saatu poliisilta tarvittavia varusteita ja tarvikkeita, kuten poliisiautoja ja univormuja ja sen budjetti ei olisi pysynyt ollut kurissa. Poliisien mukana oleminen aiheutti viivästyksiä käsikirjoituksen valmistumiseen koska siitä jouduttiin neuvottelemaan heidän kanssaan, ja he yrittivät vaikuttaa elokuvan juoneen jotta se esitäisi poliisit heidän haluamastaan näkökulmasta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Brittiläiset draamaelokuvat Luokka:Vuoden 1953 brittiläiset elokuvat
Westland (Michigan)

Westland on kaupunki Michiganin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli 85 420 vuonna 2020, ja se on Michiganin kymmenenneksi suurin kaupunki. Kaupunki sijaitsee Waynen piirikunnassa. Westland kuuluu Detroitin kaupungin suurkaupunkialueeseen. == Väestö == Vuonna 2020 Westlandin 85 420 asukkaasta valkoisia oli 69,7 %, mustia 20,0 %, aasialaisia 4,1 % ja alkuperäisasukkaita 0,6 %. 12,4 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 8,8 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla. == Kuvia kaupungista == Kuva:The Octagon House.jpg|The Octagon House. Kuva:William P. Faust Public Library.JPG|William P. Faustin julkinen kirjasto. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Michiganin kaupungit Luokka:Waynen piirikunta (Michigan)
Sieniretki

Sieniretki on JP Siilin ohjaama ja käsikirjoittama elokuva, joka sai ensi- iltansa 30. syyskuuta 2022. Elokuva on kaverikomedia Martti Suosalon ja Ville Myllyrinteen esittämät ystävykset ovat kyllästyneet siihen, miten piinallisesti oma pää on jämähtänyt uomiinsa. He päättävät tehdä asialle jotakin ja vuokraavat saaristosta mökin viikonlopuksi, räjäyttääkseen tajuntansa — taikasienillä. Pieni irtiotto miesten kesken karkaa käsistä, kun useat kohtaamiset kääntävät heidän suunnitelmansa päälaelleen. Elokuva on kuvattu pääosin Turussa ja Turun saaristossa. Sieniretki sai Elokuvasäätiöltä markkinointi- ja levitystukea 70 000 euroa, mutta ei lainkaan tuotantotukea. Elokuvaa tuki Länsi-Suomen elokuvakomissio, joka myös avusti kuvauspaikkojen, elokuva-alan ammattilaisten, avustajien ja palveluntarjoajien haussa. == Arvosteluja == * Irmeli Heliö, Kulttuuritoimitus * Pilvi Meriläinen, Film-o- holic * Toni Keränen, Katso * Jussi Virratvuori, Karjalainen * Hannu Liekso, Episodi * Miska Rantanen, Helsingin Sanomat == Viitteet == Luokka:Vuoden 2022 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset komediaelokuvat
Huntusukasuu

Huntusukasuu (Cyclothone microdon) on sukasuihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan syvistä vesistä kaikista valtameristä. ==Koko ja ulkonäkö== Huntusukasuu voi kasvaa suurimmillaan noin 5-8 cm pitkäksi ja naaraat ovat koiraita kookkaampia. Ruumiinmuodoltaan laji on pitkänomainen, suuripäinen ja hoikka. Lajin suu on suuri. Selkäevä sijaitsee ruumiin takaosassa. Kalan ruumiissa on useita valoelimiä ja väriltään huntusukasuu on tumman ruskea tai musta. ==Levinneisyys ja elintavat== Huntusukasuun levinneisyysalue erittäin laaja ja sitä tavataan niin Atlantista, Intian valtamerestä kuin Tyynestämerestäkin. Kalaa tavataan napa-alueilta subtrooppisiin vesiin ja se liikkuu useimmiten 200-2 700 metrin syvyydessä. Lajin ravintoa ovat hankajalkaiset ja muut pienet äyriäiset. Pyydystetyistä huntusukasuuyksilöistä noin 90 % on ollut naaraita ja tämän perusteella koiraat voivat muuttaa sukupuoltaan naaraiksi. Lajin lisääntymistausi kestää huhtikuulta lokakuulle. ==Lähteet== Luokka:Sukasuukalat
Yrjö Haapanen (metsäneuvos)

Yrjö Aleksander Haapanen (18. heinäkuuta 1917 Helsinki – 1. syyskuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja ja yritys- ja järjestöjohtaja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen. Haapasen vanhemmat olivat pankinjohtaja Lennart Aleksander Haapanen ja Irma Snellman ja puoliso vuodesta 1945 Judith Kaarina (Kaija) Säilä. Haapanen tuli ylioppilaaksi Turussa vuonna 1936. Sekä talvisotaan että jatkosotaan osallistunut Haapanen valmistui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta vuonna 1943. Hän työskenteli sodan jälkeen Metsähallituksen palveluksessa Lieksassa, mutta siirtyi jo vuonna 1945 A. Ahlströmin apulaismetsänhoitajaksi Viitasaarelle. Aluemetsänhoitaja Varkauteen Haapasesta tuli vuonna 1953, minne hän palasi toimittuaan 1958–1959 ylimetsänhoitajana Karhulassa. Haapanen oli Ahlströmin ylimetsänhoitaja 1959–1968 ja sitten vasta perustetun Tehdaspuu-yhtiön ylimetsänhoitaja. Hän toimi viimeksi Tehdaspuulla ostopäällikkönä ja kehittämistehtävissä vuoteen 1972, ennen kuin siirtyi Teollisuuden Puuyhdistyksen sahapuuosaston päälliköksi Helsinkiin. Järjestön toimitusjohtaja hän oli 1979–1982. Haapasella oli useita alansa luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Hän sai ylimetsänhoitajan arvonimen vuonna 1977 ja metsäneuvoksen arvonimen vuonna 1986. Haapanen oli sotilasarvoltaan reservin kapteeni. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset metsänhoitajat Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Suomalaiset järjestöjohtajat Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 1998 kuolleet