EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Spoken word

Spoken word (englantia, ) on kirjallisuuden tai esittävän taiteen laji, puhe- esitys, joka sisältää kirjallisia ja teatraalisia elementtejä. Spoken word voi olla muodoltaan tarinankerrontaa tai runonlausuntaa, ja sitä voidaan esittää musiikkitaustalla tai ilman. Spoken wordissa kerronnan muoto ja sisältö ovat merkityksellisiä. Esiintyjät käyttävät mielellään minäkertojaa ja pyrkivät tuoreiden tai epätavallisten ajatuskulkujen esittämiseen. Spoken wordia voidaan käyttää poliittiseen ja yhteiskunnalliseen kommentointiin, jolloin se esitystavaltaan poikkeaa tyypillisestä puheen pitämisestä. Stand upista poiketen spoken word -esitys ei keskity vain yleisön hauskuttamiseen, vaan heräteltävä tunneasteikko voi olla hyvinkin laaja. == Suomalaisia spoken word äänitteitä == * Dxxxa D:n tuotanto. * M. A. Numminen käyttää musiikissaan paljon spoken word -tyyppistä esitystapaa. * Dubros: Horros, 2013, cd-levy, runoilija Harri Hertellin ja dub-tuottaja Papa Jahman spoken word -projekti. * Esa Saarinen: Filosofia, 1984, vinyylilevy. * Helsinki Poetry Connection: Helsinki Poetry Jam, 2010, cd-levy. * Hertell & Hertell: Meitä on monta, 2013, cd-levy, runoilija Harri Hertellin ja rap-tuottaja Dj Kpian (Henrik Hertell) spoken word –projekti. * J. K. Ihalaisen ja Sándor Vályn runolevytuotanto. * Arto Melleri: Kirotun rytmin viidakossa, 1992, c-kasetti, Pekka Rechardtin kanssa. * Matti Pentikäinen: Aavaavaa, 2005, runokirja+cd * Tommy Tabermann: Mulle kaikki heti nyt, 2004, cd-levy * Yahya Kayak & Pinewoods: Salatullah, 2014, cd-levy, rap-artisti Janne Hyttisen ja Valo Lankisen alias Pinewoods sufivaikutteinen runolevy. == Aiheesta muualla == * Mun tarina – lavarunous ja spoken word äidinkielen opettamisen tukena Lukukeskus * Helsinki Poetry Connection. Lava-antologia toimittaneet Juho Nieminen, Aura Nurmi ja Kasper Salonen, Osuuskunta Poesia , Helsinki ISBN 978-952-5954-83-8, ISBN 978-952-5954-84-5 (pdf) Luokka:Performanssitaide Luokka:Runous Luokka:Englanninkieliset sanat ja sanonnat
Utena

Utena on kaupunki koillisessa Liettuassa. Se toimii Utenan läänin ja Utenan kunnallispiirin hallinnollisena keskuksena. Vuoden 2012 alussa kaupungin väkiluku oli 28 622 asukasta. Utena on yksi Liettuan vanhimmista kaupungeista. Sen tunnelmaa on luonnehdittu leppoisaksi.Liettua Suomalainen matkaopas s. 170 ISBN 978-952-9715-33-6 ==Historia== Utena mainittiin ensimmäisen kerran vuonna 1261, jolloin kuningas Mindaugasin kirjeessä mainittiin herttua Utenen rakennuttama puulinna Utenėlė-joen rannalla. Kaupungin keskusta ja sittemmin myös paikallinen sanomalehti nimettiin herttuan mukaan. Vuonna 1416 paikalle rakennettiin ensimmäinen kirkko, ja samaan aikaan siellä aloitettiin myös kaupankäynti. Ristiretkien aikaan Utenan ympäristöä kuitenkin vahingoitettiin ja vuonna 1433 linna tuhottiin. Vuonna 1655 Venäjän hyökätessä kaupunki vahingoittui pahasti. Pohjan sodan yhteydessä vuosina 1700–1721 ruotsalaiset tuhosivat kaupunkia. Napoleonin sotilaat vaurioitti kaupunkia vuonna 1812. Vuonna 1835 rakennettu Varsova-Pietari-valtatie edesauttoi kaupungin kehitystä huomattavasti. Kaupunki kasvoi nopeasti, ja sinne rakennettiin taloja rinta rinnan sekä suuri posti. Vuonna 1879 kuitenkin tulipalo tuhosi ¾ kaupungista. Vuonna 1924 Utena sai kaupunginoikeudet. Samana vuonna se sai myös oman pormestarin. Talot, tiet ja sillat oli rakennettu, kaupunkiin oli tullut myös teollisuutta: meijeri, kirjapaino, myllyjä, sahaamo ja oma sähköasema. Toinen maailmansota kuitenkin keskeytti Utenan kehityksen. Vasta parin kymmenen vuoden päästä toisesta maailmansodasta Utena jatkoi teollista kehitystään, mikä lisäsi myös väkilukua ja rakennettiin lisää asuinalueita. ===Asukasluvun kehitys=== Vuosi 1959 1970 1979 1989 2001 2011 2012 Väkiluku ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Utenan läänin kaupungit
Gustavo Eberto

Gustavo Daniel Eberto (30. elokuuta 1983 – 3. syyskuuta 2007) oli argentiinalainen jalkapalloilija, joka pelasi maalivahtina Club Atlético Boca Juniorsissa ja Talleres de Córdobassa. Hän kuului Argentiinan alle 20-vuotiaiden maajoukkueeseen vuoden 2003 nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa Arabiemiraateissa. Eberto sairastui vuoden 2006 alkupuolella kivessyöpään, johon hän kuoli syyskuussa 2007 ollessaan 24-vuotias. == Lähteet == Eberto, Gustavo Eberto, Gustavo Eberto, Gustavo
Charles Gordone

Charles Edward Gordone (12. lokakuuta 1925 – 16. marraskuuta 1995) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja näytelmäkirjailija. Hän sai vuonna 1953 Obie- palkinnon roolistaan näytelmässä Hiiriä ja ihmisiä. Vuonna 1970 hän sai Pulitzerin kirjoittamallaan näytelmällä No Place to be Somebody (1969). Hänestä tuli ensimmäinen näytelmästä Pulitzerin voittanut afroamerikkalainen. Gordonella oli roolit elokuvissa Coonskin (1975) ja Noiduttu sydän (1987). Gordone syntyi Ohion Clevelandissa ja hänen vanhempansa olivat William ja Camille Fleming. Hänen alkuperäinen sukunimensä oli Fleming, mutta hänen äitinsä avioiduttuaan uudestaan hänen ollessaan 5-vuotias, hän sai isäpuolensa nimen Gordon. Myöhemmin hän lisäsi siihen e-kirjaimen loppuun koska huomasi New Yorkiin muuttonsa jälkeen toisen saman nimisen näyttelijän näyttelijöiden luettelossa. Hän kuoli 70-vuotiaana Texasissa syöpää sairastettuaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset näytelmäkirjailijat Luokka:Kirjallisuuden Pulitzer- palkinnon saaneet Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 1995 kuolleet
Sukutieto

Sukutieto oli Suomen Sukututkimusseuran julkaisema neljä kertaa vuodessa ilmestynyt yleistajuinen sukututkimusjulkaisu. Lehti alkoi ilmestyä vuonna 1984 Sukutietotekniikka ry:n jäsenlehtenä nimellä Sukutietotekniikka. Vuonna 1990 lehden nimeksi tuli Sukutieto ja se alkoi ilmestyä neljästi vuodessa. Kun Suomen sukututkimusseura ja Sukutietotekniikka ry yhdistyivät vuonna 1999, Sukutiedosta tuli sukututkimusseuran toinen jäsenlehti Aikakauskirja Genoksen ohella. Vuoden 2013 alusta Sukutieto yhdistettiin Genokseen. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *genealogia.fi Sukutieto Luokka:Sukututkimus Luokka:Suomalaiset harrastelehdet Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset aikakauslehdet
Seattle Post-Intelligencer

Seattle Post-Intelligencer on yhdysvaltalainen verkkosanomalehti, jonka kotipaikka on Seattlessa, Washingtonin osavaltiossa. Lehti perustettiin vuonna 1863 nimellä Seattle Gazette, ja se ilmestyi paperimuotoisena maaliskuuhun 2009 saakka. Lehden omistaa Hearst Corporation. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Seattle Post-Intelligencerin kotisivut Luokka:Yhdysvaltalaiset sanomalehdet Luokka:Verkkolehdet Luokka:Seattle
Kampasarviset

Kampasarviset (Lucanidae) on kovakuoriaisiin (Coleoptera), turilaismaisten (Scarabaeoidea) yläheimoon kuuluva heimo. Kampasarvisille tunnusomaista ovat polvitaitteiset tuntosarvet, joissa oleva nuija on harva ja liikkumaton, hieman kampaa muistuttava. Heimon toukat elävät lahoissa puissa, ja aikuisiakin tavataan usein tällaisten puiden rungoilta, kannoilta ja muilta vastaavilta. Hyvin tunnusomainen kampasarvisiin kuuluva laji on tamminkainen (Lucanus servus), jonka koiraalla on suuret leuat. Aikuinen tamminkainen voi olla jopa 50 millimetriä pitkä ja on eräs Euroopan kookkaimmista kovakuoriaisista. Kyseistä lajia ei tunneta Suomesta, mutta esiintyy paikoittain jo Etelä-Ruotsissa, vaikkakin harvinaistuneena. Suomesta tunnetaan neljä eri kampasarvislajia, joista yleisimmät ovat pölkkyhärkä (Sinodendron cylindricum) ja kantohärkä (Platycerus caprea). Kantohärkä on sinertävän värinen; pölkkyhärkä taas musta, ja koiraalla on päässään kaareva sarvi. == Alaheimoja == * Aesalinae * †Ceruchitinae * Lampriminae * Lucaninae * †Protolucaninae * Syndesinae == Lähteet == == Aiheesta muualla == *ITIS: Lucanidae * sl:Jelenak
Reserviupseerikoulun virolaiset upseerioppilaat

Reserviupseerikoulun virolaiset upseerioppilaat olivat Viron puolustusvoimien suomalaiselle reserviupseerikurssille Haminaan lähettämiä sotilaita, jotka suorittivat tutkintonsa Suomessa osana Suomen ja Viron puolustusyhteistyötä. Ensimmäinen reserviupseerikurssi, jolle virolaisia osallistui, oli vuonna 1997 järjestetty kurssi 210 Vapaus, jonka 777 suorittaneesta viisi oli virolaisia. Enimmillään virolaisia oli kurssilla 212 Arcturus, johon heitä osallistui 17. Toistaiseksi viimeinen kurssi, jolla virolaisia upseerioppilaita oli, oli vuonna 2004 järjestetty kurssi 224 Sisu, jossa heitä oli enää kaksi. Kaikkiaan suomalaisen joukkueenjohtajan tutkinnon suoritti Suomessa 72 virolaista upseerioppilasta. Luotaessa uskottavuutta Viron itsenäisyydelle keskeisessä roolissa ovat puolustusvoimat. Niitä on Viron virallisten puolustuspoliittisten linjojen mukaisesti kehitetty yhteistyössä kansainvälisen puolustusyhteistyön, käytännössä Naton kautta. Osa suomalaisille reservinupseerikursseille osallistuneista virolaisista sotilaista lähti mukaan vain kielitaidon kehittämisen takia, mutta kaikilla oli tarkoitus edetä myös kadettikouluun tai maanpuolustusopistoon. Mukana oli myös Viron armeijan upseereita ja kanta-aliupseereita. Reserviupseerikurssin 212 "Arcturus" kurssijulkaisu, Reserviupseerikoulun kannatusyhdistys ry 1998 (ISSN 0785-949X) == Virolaisten osanottamat kurssit == *210 Vapaus, 5 virolaista *212 Arcturus, 17 virolaista *214 Bastion, 14 virolaista *216 Yhteys, 9 virolaista *218 Centurion, 10 virolaista *220 Lupaus, 5 virolaista *221 Kallio, 4 virolaista *222 Askel, 3 virolaista *223 Kipinä, 4 virolaista *224 Sisu, 2 virolaista ==Puolustusyhteistyö== Virolaisia ei opiskellut Suomessa pelkästään reserviupseerikoulussa, vaan myös muissa sotilasopetuslaitoksissa, kuten sotakorkeakoulussa, maasotakoulussa ja kadettikoulussa. Aselajisotilasopetuslaitoksista heidän opintonsa alkoi ainakin Viestikoulussa ja Tykistökoulussa. Luokka:Reserviupseerikoulu Luokka:Viron asevoimat ==Lähteet==
Argilliitti

Argilliitti on hienojakoinen sedimenttikivilaji, joka koostuu pääosin kovettuneesta savesta. Argilliitit ovat käytännössä kiinteytynyttä mutaa ja liejua. Ne sisältävät vaihtelevasti silttikokoisia hiukkasia. Argilliitit halkeilevat rapautuessaan ja muuttuvat tuolloin saviliuskeeksi. Huonosti kovettunutta argilliittia kutsutaan mutakiveksi. Ne sisältävät usein runsaasti alumiinia ja piitä, sekä vaihtelevan määrän alkali- ja maa- alkalimetallikationeita. Termi peliitti liitetään usein näihin sedimentteihin ja sedimenttikiviin. Argilliittien metamorfoosi tuottaa liusketta, fylliittiä ja peliittistä liusketta. =="Musta saviliuske"== Haida-intiaanien veistokset Kuningatar Charlotten saarilla Brittiläisen Kolumbian rannikolla ovat merkittäviä alkuperäiskansojen kulttuuriaarteita. Ne on luotu kovasta ja mustasta argilliitista, jota kutsutaan usein "mustaksi saviliuskeeksi". Tämän kaltaista argilliittia esiintyy vain yhdellä kivilouhoksella, joka sijaitsee lähellä Skidegaten haidayhteisöä Grahaminsaarella, Slatechuck-vuoren Slatechuck Creek -joen yläsyvängöllä. Vielä 1900-luvun alussa mustaa saviliusketta vietiin Brittiläisen Kolumbian pääkaupunkiin Victoriaan työstettäväksi. Nykyään haidat ovat sen ainoita käyttäjiä. Liuskeesta luodut taide-esineet ovat olleet aina korkealaatuisia ja arvostettuja maailmanlaajuisesti. Haidat aloittivat esineiden veistämisen ja myymisen merimiehille 1800-luvulla. Heidän työnsä jatkuu nykypäivänäkin. ==Katso myös== *Lutiitti ==Lähteet== Luokka:Sedimenttikivilajit de:Schiefer#Tonschiefer
Almirante Brown -luokka (risteilijä)

Almirante Brown- tai Veinticinco de Mayo-luokka oli Argentiinan laivaston kahden Italiasta 1926 tilatun risteilijän muodostama alusluokka. == Hankinta == Nämä kaksi alusta olivat merkittävin hankinta, joka tilattiin 75 miljoonan kultapeson arvoisen vuoden 1926 laivasto-ohjelman toteuttamiseksi. Kahden risteilijän ja yhden hankintaoption hankintakilpailun voitti italialainen Odero-Terni-Orlando (OTO) esityksellään, joka pohjautui Italian laivastolle toimitettaviin Washingtonin laivastosopimuksen mukaisiin Trento-luokan aluksiin. RN Trenton kölinlasku oli tapahtunut vasta helmikuussa 1925 eli luokka oli todella moderni aikanaan.Whitley, M.J. s. 12 === Aseistus === Alusten pääaseet 190 mm/L52 olivat poikkeuksellisia raskaille risteilijöille. Tykit oli sijoitettu pareittain kolmeen torniin, joista kahden eteen asennetun korkeuskulma oli mahdollisesti jopa 46 astetta. Täten aseilla saavutettiin 27 300 metrin kantama. Alusten apuaseina oli kuusi kaksiputkista 102 mm Odero- Terni tykkiä, jotka oli asennettu keskilaivaan ylemmälle kannelle. Näiden aseiden maksimi korotuskulma oli 80 astetta, jolloin niitä oli mahdollisuus käyttää ilmatorjunta-aseina. Tykkeihin oli aluksella 3 000 laukausta. Lisäksi aluksella oli kuusi 40 millimetrin ilmatorjuntatykkiä. Alukselle oli asennettu kaksitoista torpedoputkea. === Lentokone === Alukselle asennettiin kiinteä Gagnotto-katapultti etukannelle kuten Italiassa rakennettuihin raskaisiin sotalaivoihin. Niihin oli myös rakennettu kahden lentokoneen hangaari. Aluksi lentokoneina olivat Vought Corsair O2U ja myöhemmin Grumman G5, jotka korvattiin myöhemmin Supermarine Walrus -lentoveneillä. Viimeisenä lentokonekalustona aluksilla olivat Grumman J2F:t. === Suoja === Alusten suoja oli keskitetty keskilaivaan suojaamaan konehuoneita, ammusvarastoja ja muita aluksen toiminnalle tärkeitä alueita. Näiden alueiden suojana oli 25 millimetriä paksu kansi ja kyljissä 50 millimetrin panssarivyö, joka ulottui 0,6 metriä vesirajan alapuolelta aina alimmankannen tasolle saakka, minkä jälkeen ohentuen ylimmälle kannelle saakka. ==Lähteet== * * === Viitteet === ==Aiheesta muualla== * HISTARMAR - Argentiinan laivaston risteilijöiden historiaa *
Annikki Kuisman

Laina Annikki Kuisman (o.s. Väkeväinen, 3. tammikuuta 1921 Kitee – 17. elokuuta 2009 Helsinki) oli kauneusalan yrittäjä ja Metro-tyttöjen perustajajäsen yhdessä serkkujensa Anna-Liisa ja Hertta Väkeväisen kanssa. Sivut 750-751. Kuismanin vanhemmat olivat maanviljelijä Heikki Väkeväinen ja tämän vaimo Johanna. Hänen puolisonsa vuodesta 1950 oli lääkäri Asser Kuisman. Mentyään naimisiin Kuisman erosi Metro-tytöt -yhtyeestä ja keskittyi työhönsä kauneusalan yrittäjänä. Ensimmäiset yrityksensä hän perusti Karhulaan ja kun perhe muutti Helsinkiin, hän perusti sinne Finnsalon-nimisen kauneushoitolan.Pomus.net == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset laulajat Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
Sasky Ikaalisten käsi- ja taideteollisuusoppilaitos

Sasky Ikaalisten käsi- ja taideteollisuusoppilaitos (Ikata) on toisen asteen ammatillinen oppilaitos Ikaalisten Rahkolassa ja se on osa SASKY koulutuskuntayhtymää. Oppilaitoksessa on mahdollista suorittaa käsi- ja taideteollisuusalan perustutkinto, media-​alan tai kuvallisen ilmaisun perustutkinnon. Oppilaitoksessa on noin 400 opiskelijaa. Oppilaitokseen haetaan yhteishaussa tai jatkuvassa haussa suoraan oppilaitokseen. Opinnot kestävät 2–3 vuotta, opintojen pituus riippuu opiskelijan aiemmasta koulutustaustasta. Lisäksi Ikatalla voi suorittaa musiikkituotannon ammattitutkinnon ja valmistua lauluntekijäksi tai musiikkimanageriksi. Myös ammatti-​ ja erikoisammattitutkintoja on koulutustarjonnassa. == Koulutusalat ja tutkinnot == Käsi- ja taideteollisuusalan perustutkintoon valmistavat ammattialat oppilaitoksessa ovat: * 3D -tulostus ja mallintaminen * Asesepäntyö * AV- ja tapahtumatuotanto * Erikoismetalli * Graafinen suunnittelu * Hienopuuseppä * Kitaranrakennus * Pienoismallinrakennus * Huonekalujen stailaus ja entisöinti * Rakennusrestaurointi * Kädentaitojen ohjaus * Tekstiili * Vaatetus * Lasinpuhallus * Sisustuslasi * Korusuunnittelu ja -valmistus (lasiala) ==Aiheesta muualla== * Sasky Ikaalisten käsi- ja taideteollisuusoppilaitos Luokka:Suomen ammattioppilaitokset Käsi- ja taideteollisuusoppilaitos Luokka:Taideteollisen alan oppilaitokset Suomessa Luokka:SASKY Luokka:Rahkola
Lounais-Suomen Liikunta ja Urheilu

Lounais-Suomen Liikunta ja Urheilu (lyh. LiikU) on Varsinais-Suomen ja Satakunnan alueella toimiva liikunnan aluejärjestö. Järjestön perustehtävä on edistää hyvinvointia Varsinais-Suomen ja Satakunnan alueella liikunnan ja urheilun avulla. Lisäksi järjestö tukee liikuntakulttuurin elinvoimaisuutta ja monipuolisuutta paikallisella tasolla. Järjestö edistää Varsinais-Suomen ja Satakunnan liikunta- ja urheilutoimijoiden yleistä arvostusta ja toimintaedellytyksiä. Järjestö vaikuttaa myös liikunta- ja urheilukulttuurin kehitykseen Varsinais-Suomessa ja Satakunnassa. Lounais-Suomen Liikunta ja Urheilu on perustettu vuonna 1993. Järjestön toimisto sijaitsee Turussa. Lounais-Suomen Liikunta ja Urheilu on liikunnan asiantuntija- ja kehittäjäjärjestö. Järjestö kouluttaa lasten kanssa työskenteliviä, seuratoimijoita ja työyhteisöjen ihmisiä. Lisäksi järjestö puhuu liikunnasta päättäjille ja medialle. Järjestö tekee yhteistyötä paikallisesti, maakunnallisesti ja valtakunnallisesti. Aluejärjestö on yksi viidestätoista aluejärjestöstä. == Talous == Lounais-Suomen Liikunta ja Urheilu on saanut vuosina 2018–2022 Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustusta liikuntaa edistävien järjestöjen toimintaan yhteensä noin 3 474 000 euroa. Vuosittainen tuki on ollut vuodesta 2020 lähtien 580 000 euroa. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * LiikUn kotisivu Luokka:Suomalaiset liikunnan aluejärjestöt Luokka:Varsinais-Suomi Luokka:Satakunta
HMS Terrible

HMS Terrible on ollut kahdeksan Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä. * HMS Terrible (1694), 26-tykkinen kuudennen luokan alus * HMS Terrible (1730), Salamander-luokan 14-tykkinen mörssärisketsi * HMS Terrible (1747), 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva * HMS Terrible (1762), Ramillies-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva * HMS Terrible (1785), Culloden-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva * HMS Terrible (1845), puurunkoinen siipiratasfregatti * HMS Terrible (1895), Powerful-luokan panssarikansiristeilijä * HMS Terrible (R93), Majestic-luokan lentotukialus.
Carl Georg Ekmark

Carl (Karl) Georg Ekmark (22. maaliskuuta 1780 Loviisa – 17. marraskuuta 1822 Helsinki) oli suomalainen opettaja, pappi ja kirjailija. Ekmarkin vanhemmat olivat Loviisan piirilääkäri, asessori Karl Daniel Ekmark ja Elsa Maria Gedda. Hän kävi Porvoon lukiota ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1800. Ekmark valmistui filosofian kandidaatiksi 1804 ja maisteriksi 1805. Hänet vihittiin papiksi 1817. Ekmark toimi Loviisan triviaalikoulun konrehtorina vuodesta 1805 ja oli sitten Porvoon lukiossa apulaisena vuodesta 1812 sekä filosofian ja luonnonhistorian lehtorina vuodesta 1815. Vuodesta 1819 alkaen Ekmark oli senaatin kirkollistoimikunnan esittelijäsihteerinä. Ekmarkin kirjallinen tuotanto koostuu Turun akatemiassa julkaistuista latinankielisistä väitöskirjoista. Carl Ekmark oli naimisissa vuodesta 1813 Turun akatemian eksegetiikan professorin Jakob Bonsdorffin tyttären Anna Jakobina Bonsdorffin kanssa. == Teoksia == * Sylloge monumentorum, ad illustrandam historiam fennicam pertinentium. : Cujus partem IX, cons. fac. philos. in Reg. Acad. Aboënsi, praeside mag. Henrico Gabriele Porthan, reg. canc. consil. eloqv. prof. r. [et] o. eqv. ord. R. de Stella Polari, R. Acad. litt. human. hist. [et] antiquitt. R. Societ. Sc. Upsal. [et] c. socio, publicae bonorum censurae submittit Carolus Georgius Ekmark, Wiburgensis. In aud. majori die X Jun. MDCCCIII. Horis p. m. consvetis. Turku 1803 * De difficultate proprietatem vocabulorum in lingua Hebraea constituendi. : Dissertatio philologica. Quam adprob. ampliss. facult. philos. Aboëns. praeside mag. Johanne Bonsdorff, Reg. Acad. bibliothecario. Pro gradu philosophico publico examini modeste offert Carolus Georgius Ekmark, stip. Archenh. Wiburgensis. In auditorio majori die XXII Maji MDCCCV. Horis a. m. consuetis. Turku 1805 * Elegantioris latinitatis theoria e Cicerone & Quintiliano. : Specimen academicum, cujus partem alteram, suffragio ampliss. senat. philos. in imper. ad Auram Athenaeo, publice examinandam sistunt auctor Carolus Georg. Ekmark, philos. magist. conrect. schol. triv. Lovis. et respondens Carolus Elias Alopaeus, Wiburgensis. In audit. med. die XXVII Nov. MDCCCXI. H. a. m. s. Turku 1811 == Lähteet == * * Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka:Vuonna 1780 syntyneet Luokka:Vuonna 1822 kuolleet
Heinätori

Heinätori voi tarkoittaa seuraavia asioita: * Heinätori, aukio ja torialue Pietarissa Venäjällä * Heinätori, aukio Tampereella * Heinätorin puisto, puistoalue Oulussa entisen torin paikalla * Hötorget, aukio Tukholmassa Ruotsissa
Fredrik Wilhelm Alcenius

Fredrik Vilhelm Alcenius (16. elokuuta 1808 Ilmajoki – 31. toukokuuta 1841 Helsinki) oli suomalainen sanomalehtimies ja ruotsiksi kirjoittanut runoilija. Alceniuksen vanhemmat olivat Ilmajoen kappalainen Daniel Theofil Alcenius ja Maria Kristina Roos. Hän kävi Vaasan triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1828. Alcenius valmistui filosofian kandidaatiksi 1836 ja lakitieteen kandidaatiksi 1840. Alcenius toimi sanomalehtimiehenä Helsingissä vuodesta 1837 ja hän oli Lääkintöylihallituksen kanslistina vuodesta 1839. Hän oli myös Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran jäsenenä vuodesta 1833. == Lähteet == * * Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1808 syntyneet Luokka:Vuonna 1841 kuolleet
Salomo Pulkkinen

Matti Salomo Pulkkinen (15. marraskuuta 1873 Ristijärvi – 2. joulukuuta 1952 Ristijärvi) oli suomalainen maanviljelijä, Maalaisliiton kansanedustaja ja kansankirjailija. Pulkkisen vanhemmat olivat mäkitupalainen Johan Pulkkinen ja Saara Tolonen. Hän työskenteli metsätyömiehenä Ristijärvellä 1890–1901 ja oli sitten torpparina 1898–1919 ja itsenäisenä maanviljelijänä 1919–1952. Pulkkinen toimi myös Ristijärven osuuskaupan hoitajana 1904 sekä oli sanomalehden kirjeenvaihtaja ja avustaja vuonna 1899. Pulkkinen oli Maalaisliiton kansanedustajana 1911–1917 edustaen Oulun läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän oli myös Ristijärven kunnanvaltuuston jäsen ja kirkkoneuvoston jäsen, kirkolliskokouksen jäsen vuosina 1923 ja 1928, Maalaisliiton Kainuun piiritoimikunnan puheenjohtaja ja Kajaanin maanviljelysseuran johtokunnan jäsen vuodesta 1912 ja varaesimies vuodesta 1927. Lisäksi hän toimi Osuusliike Maakunnan ja Kainuun Sanomien hallitusten jäsenenä. Salomo Pulkkinen oli naimisissa vuodesta 1896 Elsa Liisa Kinnusen kanssa, kunnes hänen vaimonsa kuoli vuonna 1938. Pariskunta sai kahdeksan lasta. == Teoksia == * Tervanpolttajat ynnä muita kertomuksia pohjan periltä. WSOY 1904 * Ristijärven muistoja ja kuvauksia. Akateeminen kirjakauppa, Helsinki 1912, 2. laajennettu painos toim. Paavo Romppainen, Ristijärven kunta 1998 == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Vapaasti ladattavia Salomo Pulkkisen e-kirjoja Projekti Lönnrotilta Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen Keskustan poliitikot Luokka:Ristijärven kunnanvaltuutetut Luokka:Oulun läänin eteläinen vaalipiiri Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1873 syntyneet Luokka:Vuonna 1952 kuolleet
Maailman vegaanipäivä

Maailman vegaanipäivä on kansainvälinen kampanjapäivä, marraskuun ensimmäisenä (1.11.)UK Homepage for World Vegan Day, jolloin korostetaan vegaani- ja kasvisruokavalion merkitystä. Se on saanut alkunsa Isosta-Britanniasta, jossa paikallinen vegaaniyhdistys (The Vegan Society) 50-vuotisjuhlassaan 1.11.1994 ensi kerran vietti sitä. ==Katso myös== * Maailman kasvisruokapäivä == Lähteet == == Aiheesta muualla == *World Vegan Day Australia Official site *World Vegan Day Germany *Vegan Festival Adelaide South Australia Luokka:Tietoisuuspäivät Luokka:Veganismi Luokka:Vegetarismi
Kozloduin ydinvoimalaitos

Kozloduin ydinvoimalaitos on Bulgariassa, Kozloduin kaupungissa sijaitseva ydinvoimalaitos, joka aloitti sähköntuotannon 4. syyskuuta 1974. Voimalassa on käytössä kaksi 1 000 megawatin VVER-1000-tyyppistä reaktoria, joista laitosyksikkö 5 käynnistettiin vuonna 1987 ja laitosyksikkö 6 vuonna 1991. Yksiköt 1 ja 2 suljettiin joulukuussa 2002 ja yksiköt 3 ja 4 joulukuussa 2006, osana Euroopan unionin Bulgarialle asettamia jäsenyysehtoja. Voimalaitoksen sähköntuotto oli suurimmillaan vuonna 2002, jolloin se tuotti kuudella reaktorilla yhteensä 20 221 719 megawattituntia, joka muodosti 47,3 % Bulgarian koko sähköntuotannosta. Kozloduin ydinvoimalaitos on ainoa käytössä oleva ydinvoimalaitos Bulgariassa, mutta Belenen ydinvoimalaitoksen keskeytyksissä olleita rakennustöitä on tarkoitus jatkaa, ja sen olisi tarkoitus aloittaa kaupallinen sähköntuotanto vuonna 2014. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kozloduin ydinvoimalaitoksen internetsivut Luokka:Ydinvoimalaitokset Luokka:Bulgarian rakennukset ja rakennelmat
Sven Johan Backman

Sven Johan Backman (30. lokakuuta 1801 Porvoo – 18. kesäkuuta 1844 Tukholman saaristo) oli suomalainen kirjastonhoitaja ja kirjailija. Backmanin vanhemmat olivat kauppias Johan Backman ja Magdalena Charlotta Nymalm. Hän kävi Porvoon lukiota ja pääsi ylioppilaaksi Turussa vuonna 1819. Backman valmistui filosofian kandidaatiksi 1826 ja maisteriksi 1827. Backman toimi Aleksanterin yliopiston kirjaston amanuenssina 1829–1840 sekä yliopiston apulaisena ja varakirjastonhoitajana 1840–1842. Hän oli myös Helsingin yksityislyseon opettajana 1836–1842. Backman oli Suomen opetuslaitosta järjestämistä pohtivan komission sihteerinä 1835 ja sensuurikomitean jäsenenä 1836. Backman teki ulkomaanmatkan 1843–1844. Ollessaan palaamassa Suomeen hän kuoli höyrylaivalla Tukholman saaristossa Vaxholmin lähellä. == Teoksia == * Dissertatio Academica primordia Musei Alexandrini investigans. 1840 == Lähteet == * * * Helsingin yliopiston opettaja- ja virkamiesmatrikkeli 1640–1917, osa A–G Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Suomalaiset kirjastonhoitajat Luokka:Vuonna 1801 syntyneet Luokka:Vuonna 1844 kuolleet
Raine

Raine on suomalainen miehen etunimi, germaanisperäisen Rainer- tai Ragnar- nimen muunnelma. Nimi on käytössä myös Virossa. Varsinkin aikaisemmin se on ollut käytössä myös naisen nimenä. Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä Suomessa on 1 806 miestä ja noin 20–30 naista saanut nimekseen Raine. == Tunnettuja Raine-nimisiä == *Raine Ampuja, suomalainen kapellimestari, käyrätorvensoittaja, säveltäjä ja sovittaja *Raine Karp, virolainen arkkitehti *Raine Koskimaa, suomalainen digitaalisen kulttuurin professori *Raine Lampinen, suomalainen moottoripyöräurheilija *Raine Munukka, suomalainen kiekonheittäjä *Raine Mäkinen, suomalainen kirjailija *Raine Nuutinen, koripalloilija *Raine Salo, suomalainen säveltäjä, sanoittaja, laulaja ja kitaristi *Raine Siltala, suomalainen urheilujournalisti, rumpali ja mainostoimistoyrittäjä == Kuvitteellisia Raine-nimisiä == *Raine Aarnio, televisiosarjassa Kotikatu ==Lähteet== Luokka:Etunimet
Liseyn tarina

Liseyn tarina (Lisey's Story) on Stephen Kingin vuonna 2006 julkaisema kauhuromaani. Kirja perehtyy kauhun lisäksi käsittelemään kuoleman jälkeistä rakkautta. King on usein kutsunut tarinaa hänen omaksi suosikikseen kaikista kirjoittamistaan romaaneista. Romaanin pohjalta on tekeillä J. J. Abramsin tuottama samanniminen televisiominisarja, jonka käsikirjoituksesta myös Stephen King vastaa. Minisarjan ohjaa Pablo Larraín ja Julianne Moore tähdittää Lisey Landonin roolia. ==Juoni== Kirjassa on kolme osaa, joista ensimmäinen sijoittuu kahden vuoden päähän Liseyn puolison Scottin kuolemasta. Liseyllä on hallussaan miehensä julkaisemattomat käsikirjoitukset, joita monet muut havittelevat keinoja kaihtamatta. Näihin lukeutuu muun muassa eräs psykopaatti, joka pelottelee Liseytä uhkauksillaan ja mielenvikaisuudellaan. Jotta Lisey voisi mitenkään selviytyä hengissä, on hänen sukellettava syvään menneisyyteen. Liseyn alkaessa siivota miehensä työhuonetta, hän alkaa kuulla miehensä äänen päässään. Scottin ääni pyytää Liseytä etsimään lapun ja hopeisen lapion. Lisey löytääkin etsimänsä ja häntä jää vaivaamaan lapun lumpi-sana. Liseyn selvittäessä lumpi-sanaa hän päätyy Lumokuuhun, maailmaan, joka on päivisin paratiisi ja öisin painajainen. Kirjan viimeisessä osassa Lisey päättää siivota miehensä työhuoneen lopullisesti. Huonetta siivotessaan hän saa soiton paikallisilta poliisivoimilta, jotka kertovat saanneensa Liseyn vaanijan kiinni ja Liseylle selviää kaikki mitä Scott on halunnut kertoa veri- lummesta ja Lumokuusta. ===Henkilöitä=== *Lisey Landon: Scott Landonin puoliso *Scott Landon: Liseyn kuollut aviomies, joka oli Pulitzer-palkittu kauhukirjailija. Hänen hellittelynimensä Liseylle on babyluv. *Amanda "Mandy" Debuher: Liseyn vanhin sisar, jonka Lisey löytää kuolleena asunnostaan. *Darla Debusher: Liseyn sisar *Cantata "Canty" Debusher: Liseyn sisar *Andrew Landon: Scottin isä. *Paul Landon: Scottin veli. *Jim Dooley: Scottin psykoottinen fani ja Liseyn vainooja. ==Lähteet== Luokka:Stephen Kingin romaanit Luokka:Yhdysvaltalaiset kauhuromaanit Luokka:Vuoden 2006 kirjat
Raino

Raino on suomalainen miehen etunimi, germaanisperäisen Rainer- tai Ragnar- nimen muunnelma. Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä Suomessa on tasan 900 miestä saanut nimekseen Raino. == Tunnettuja Rainoja == *Raino Hallberg (1890–1970), Kokoomuksen kansanedustaja *Raino Koskenkorva (1926–2013), maantiepyöräilijä *Raino Kukkonen (s. 1951), liikemies *Raino Pesu (s. 1972), hiihto- ja pyöräsuunnistaja *Raino Puottula (1930–2011), päätoimittaja ja kotiseutuhistorioitsija *Raino Vehmas (1929–1979), lehdistöopin professori, Aamulehden päätoimittaja *Raino Westerholm (1919–2017), Suomen kristillisen liiton puheenjohtaja ja kansanedustaja ==Lähteet== Luokka:Etunimet
Kiipulan ammattiopisto

Kiipulan ammattiopisto järjestää valmentavaa koulutusta ja ammatillista perustutkintokoulutusta erityisopetuksena. Kiipulan ammattiopistoa ylläpitää Kiipulasäätiö. Oppilaitos on ammatillinen erityisoppilaitos ja ammatillisen erityisopetuksen kehittämiskeskus. Kiipulan ammattiopiston erityisopetuksessa on noin 1000 opiskelijaa. Kiipulan ammattiopisto toimii yhdellätoista paikkakunnalla. Ammattiopiston päätoimipaikka on Janakkalan Turengissa. Muut toimipaikat sijaitsevat Forssassa, Hämeenlinnassa, Kouvolassa, Lahdessa, Riihimäellä, Tampereella, Nokialla, Sastamalassa, Vantaalla ja Valkeakoskella Toiminta laajeni merkittävästi vuoden 2009 alussa Perttulan erityisammattikoulun yhdistyttyä Kiipulan ammattiopistoon. Ammatillista perustutkintokoulutusta (180 osaamispistettä, kesto kolmisen vuotta) järjestetään usealla eri alalla (ajoneuvoala, hius-. ja kauneudenhoitoala, liiketoiminta, logistiikka, maatalousala, matkailuala, metsäala, puhtaus- ja kiinteistöpalveluala, puutarha-ala, ravintola- ja cateringala, sosiaali- ja terveysala, rakennusala, tieto- ja viestintätekniikka). Alasta riippuen tutkintonimikkeenä on automekaanikko, pienkonemekaanikko, kampaaja, parturi, merkonomi, puutarhuri, kiinteistönhoitaja, palvelulogistiikkatyöntekijä, kokki, toimitilahuoltaja, metsuri-metsäpalvelujen tuottaja, lähihoitaja, IT- tukihenkilö tai vastaanottovirkailija. Tämän lisäksi järjestetään valmentavaa koulutusta: Tutkintoon valmenta koulutus (TUVA) sekä työhön ja itsenäiseen elämään valmentava koulutus (TELMA) Sastamalan toimipaikassa voi opiskella vain TELMA koulutusta eli työhön ja itsenäiseen elämään valmentavaa koulutusta. ==Lähteet== Luokka:Suomen ammattioppilaitokset Luokka:Hämeenlinnan oppilaitokset Luokka:Tampereen oppilaitokset Luokka:Lahden oppilaitokset Luokka:Vantaan oppilaitokset Luokka:Espoon oppilaitokset Luokka:Forssan oppilaitokset Luokka:Kouvolan oppilaitokset Luokka:Ammatillinen erityisopetus Luokka:Nokian oppilaitokset Luokka:Riihimäen oppilaitokset
Vyksa

Vyksa () on kaupunki Nižni Novgorodin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Meštšoran alangolla 186 kilometriä Nižni Novgorodista lounaaseen. Kaupunki on Vyksan piirin keskus. Sen kautta kulkee Muromin ja Arzamasin väliseltä rautatieltä Navašinossa haarautuva sivurata. Asukkaita on 58 600 henkeä (vuonna 2008). Vyksa on saanut alkunsa vuonna 1765 perustetusta metallitehtaasta. Kaupunginoikeudet se sai vuonna 1934. Tärkein tuotantolaitos on rautatievaunujen pyöriä ja metalliputkia valmistava tehdas. Nähtävyyksiä ovat 1760–1770-luvuilla rakennettu klassistinen Batašovin tehdasomistajasuvun kartano, barokin ja klassismin välimuotoa edustava Kristuksen syntymän kirkko vuodelta 1773 sekä keskustan vanhat hallintorakennukset ja asuintalot. Tehdasalueella on ainutlaatuisia teräsrakentamisen muistomerkkejä. ==Lähteet== * ==Aiheesta muualla== * Vyksan piirin sivusto Luokka:Nižni Novgorodin alueen kaupungit
.yu

.yu on entisen Jugoslavian Internet-maakoodi verkkotunnuksia varten. Tunnus tuli käyttöön vuonna 1989 ja se poistettiin käytöstä 30. syyskuuta 2009. == .yu-tunnusten käyttö ennen == Kaikki .yu-tunnuksen alla toimivat tunnukset on varattu ainoastaan laillisille yhteisöille. === Toisen asteen tunnukset === * Akateemiset yhteisöt, kuten yliopistot, on rekisteröity akateemisen tunnuksen, .ac.yu, alle. * Oppilaitokset, kuten peruskoulut ja lukiot käyttävät .edu.yu- tunnusta. * Itsenäiset yhdistykset käyttävät .org.yu-tunnusta. * Yhtiöiden käytössä on .co.yu-tunnus. * Hallitus käyttää .gov.yu-tunnusta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IANA.yu yu yu sv:Toppdomän#Y
Šahunja

Šahunja () on kaupunki Nižni Novgorodin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Zavetlužjeksi kutsutulla alueella 240 kilometriä Nižni Novgorodista koilliseen. Kaupunki on Šahunjan piirin keskus. Sen kautta kulkee Nižni Novgorodin ja Kirovin välinen rautatie. Asukkaita on 22 400 henkeä (vuonna 2005). Paikkakunta on saanut alkunsa 1930-luvun alussa syntyneestä asemataajamasta, joka nimettiin lähellä sijainneen Šahunjan kylän mukaan. Vuonna 1943 taajamasta tuli Šahunjan kaupunki. Nykyään siellä on rautatieliikennettä palvelevia yrityksiä sekä puunjalostus- ja elintarviketeollisuutta. ==Lähteet== * ==Aiheesta muualla== * Šahunjan sivusto Luokka:Nižni Novgorodin alueen kaupungit
Martin Štěpánek (jääkiekkoilija)

Martin Štěpánek (s. 2. huhtikuuta 1971 Ústí nad Labem, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkopuolustaja ja maailmanmestari, joka pelasi urallansa Tšekin, Suomen, Sveitsin, Venäjän ja Italian pääsarjoissa. Kärpissä hän oli voittamassa Suomen-mestaruutta. Tšekin jääkiekkomaajoukkueen kanssa Štěpánek voitti MM-kultaa 2000. Štěpánek aloitti jääkiekon kotikaupungissaan Ustí nad Labemissa. Hän siirtyi Extraligaan kaudeksi 1994–1995 ja aloitti HC Kladnossa. Kaudeksi 1999–2000 Stepanek siirtyi HC Litvínovista Suomen SM-liigassa pelanneeseen Rauman Lukkoon. Hän pelasi MM-kilpailuissa Pietarissa keväällä 2000 ja voitti kultaa. Kauden 2000–2001 Štěpánek pelasi HIFK:ssa. Sen jälkeen hän pelasi kaksi kautta Sveitsissä ja palasi kaudeksi 2003–2004 SM-liigaan ja siirtyi Oulun Kärppiin. Štěpánek voitti Kärpissä Suomen-mestaruuden. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Kärppien valmentajan Kari Heikkilän perässä Venäjälle, HK Lokomotiv Jaroslavliin, mutta palasi sieltä loppukaudeksi takaisin kotimaahansa ja kasvattajaseuraansa HC Slovan Ústí nad Labemiin. Štěpánek pelasi kaudella 2005–2006 HC Plzenissä, mutta hän siirtyi loppukaudeksi Ruotsiin ja oli nostamassa Malmö Redhawksia takaisin Elitserieniin. Vuodet 2006–2008 Štěpánek pelasi taas Extraligassa, HC Kladnossa ja kauden 2008–2009 hän aloitti Italian SG Pontebbassa, mutta pelasi loppukauden 1. ligan HC Havířov Panthersissa. Lokakuussa 2009 Štěpánek siirtyi italialaiseen HC Allegheen. Sieltä hän jatkoi uransa viimeiseksi kaudeksi pelaamaan Tšekin toiseksi ja kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle. ==Lähteet== * * Luokka:Tšekkiläiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Backman

Backman on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * A. Backman (k. 1918), suomalainen punakaartilaispäällikkö * Albin Backman (1880–1967), suomalainen kasvitieteilijä * Anders Backman (s. 1954), suomalainen jalkapalloilija * Anna-Maija Pirttilä-Backman (s. 1954), suomalainen sosiaalipsykologian professori * Asta Backman (1917–2010), suomalainen näyttelijä * August Backman (1891–1974), suomalainen taidegraafikko ja taidemaalari * Bertel Backman (1905–1981), suomalainen lääkäri ja pikaluistelija * Daniel Backman (1732–1784), ahvenanmaalainen kirkkoherra ja valtiopäivämies * Eero Backman (1945–2011), suomalainen rikosoikeuden professori * Elina Backman (s. 1983), suomalainen salapoliisikirjailija * Fredrik Backman (s. 1981), ruotsalainen kirjailija * Fritz-Hugo Backman (1907–1933), suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja * Greta Backman- Dahlgren (1909–1981), suomenruotsalainen kirjailija * Gustaf Albert Backman (1861–1927), suomalainen ylilääkäri, lääkintöneuvos ja professori * Harald Backman (1884–1968), suomalainen yli-insinööri * Heli Backman (s. 1970), suomalainen toimitsjohtaja * Hjalmar Backman (1882–1935), suomalainen urkuri ja säveltäjä * Ida-Lotta Backman (s. 1953), suomenruotsalainen näyttelijä * Impi Backman (1869–1955), suomalainen valokuvaaja * Johan Backman (1706–1768), suomalainen taidemaalari * Jouni Backman (s. 1959), suomalainen SDP:n kansanedustaja ja ministeri * Karl Backman (k. 1717), suomalainen Oulun kaupunginkirjuri, raatimies ja pormestari * Karl Backman (1805–1856), suomalainen opettaja ja rehtori * Kristian Backman (s. 1997), suomalainen taikuri * Lorenz Backman (s. 1973), suomalainen näyttelijä, juontaja ja muusikko * Martti Backman (s. 1948), suomalainen toimittaja * Mauri Backman (1934–2006), suomalainen nyrkkeilijä * Mia Backman (1877–1958), suomalainen teatterinjohtaja, näyttelijä ja ohjaaja * Niina Backman (s. 1983), suomalainen malli ja juontaja * Oskar Backman (1847–1915), suomalainen juristi, pormestari ja valtiopäivämies * Paul Backman (1920–1995), suomalainen kilpapyöräilijä * Ragne Kytölä, o.s. Backman (s. 1965), suomalainen yleisurheilun moniottelija * Ray Backman (s. 1974), suomalainen salibandyvalmentaja * Rurik Backman (1915-1996), suomalainen kuulantyöntäjä * Samuel Backman (1760–1814), suomalainen kauppias ja valtiopäivämies * Sean Backman (s. 1986), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija * Sigrid Backman (1886–1938), suomenruotsalainen kirjailija * Simon Backman (s. 1984), suomalainen jääkiekkoilija * Sven Johan Backman (1801–1844), suomalainen kirjailija ja kirjastonhoitaja * Tatu Backman (s. 1979), suomalainen jääkiekkoilija * Victor Backman (s. 1991), ruotsalainen jääkiekkoilija * Woldemar Backman (1870–1946), suomalainen lääkäri ja henkilöhistorioitsija. ==Katso myös== *Bäckman
Teuvo Pulkkinen

Teuvo Pulkkinen (19. toukokuuta 1920 Juva – 19. kesäkuuta 1968 Kuopio) oli suomalainen näyttelijä ja näytelmäkirjailija. Pulkkisen vanhemmat olivat piirityönjohtaja Juho Pulkkinen ja Iida Laamanen. Hän kävi keskikoulun ja konttoriopiston. Pulkkinen asui Kuopiossa vuodesta 1944 alkaen. == Näytelmiä == * Sotamarssi. 1968–1969 == Lähteet == * * Pohjoissavolaisen kaunokirjallisuuden bibliografia : Teuvo Pulkkinen Luokka:Suomalaiset näytelmäkirjailijat Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 1968 kuolleet
Zavolžje

thumb|250px|Zavolžjen automoottoriteknikumi. Zavolžje () on kaupunki Nižni Novgorodin alueen Gorodetsin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Volgan rannalla Gorodetsiä vastapäätä 55 kilometriä Nižni Novgorodista luoteeseen. Kaupungissa on Balahnasta haarautuvan sivuradan pääteasema. Asukkaita on 42 000 henkeä (vuonna 2008). Paikkakunta on syntynyt Gorkin vesivoimalaitoksen rakentamisen yhteydessä 1950-luvulla. Kaupunginoikeudet se sai vuonna 1964. Nykyään Zavolžjessa on mm. autonmoottoreita sekä erikoisajoneuvoja valmistavat tehtaat. ==Lähteet== * ==Aiheesta muualla== * Epävirallinen kaupunkisivusto Luokka:Nižni Novgorodin alueen kaupungit
Etelä-Pohjanmaan mieslaulajat

Etelä-Pohjanmaan mieslaulajat on Etelä-Pohjanmaalla toimiva mieskuoro, joka tunnetaan myös nimillä Jussit ja Jussikuoro. Kuoro on perustettu vuonna 1951, ja nykyisin siinä on noin 55 laulajaa ympäri maakuntaa. Kuoron taiteellisena johtajana on syksystä 2022 alkaen Kristian Heberg (s. 1988) Kempeleestä. Kuoron varajohtajana toimivat Maunu Malkamäki ja Juha Kortelainen, molemmat Seinäjoelta. Kuoron puheenjohtajana on vuodesta 2018 lähtien toiminut Hannu Rintasalo Ilmajoelta. Jussikuoro laulaa tyypillistä neliäänistä (I ja II tenori sekä I ja II basso) mieskuoromusiikkia ja myös erityisesti Jusseille sovitettua pohojalaasta uhoa sisältävää musiikkia. Musiikkia on myös levytetty. Viimeisin, kansallisromanttista musiikkia sisältävä levy, Kultakehto, on vuodelta 2012. Vuonna 2004 Jussit toteuttivat yhteistyössä Seinäjoen Tangomarkkinoiden kanssa Miehen tie -nimisen esityksen, josta on tehty myös DVD. == Esiintyminen == Jussit käyttävät eteläpohjalaisen miehen kansallispukua eli jussipukua esiintymisasuna. Konsertteja ja muita esiintymisiä Jusseilla on vuosittain eri puolilla Suomea noin 10 joiden lisäksi kuoro tekee esiintymismatkoja ulkomaille. Kuoro tekee yhteistyötä ja -konsertteja myös muiden kuorojen ja esiintyjien kanssa. Kuoron pienryhmänä toimii lauluryhmä Heikoollenkki, joka esiintyy kvartettina tai vahvistettuna kvartettina. Jussien ohjelmistossa on usein perinteistä musiikkia Toivo Kuulan "Nuijamiesten marssista" Jean Sibeliuksen "Finlandiaan". Näiden lisäksi ohjelmistossa on kulloiseenkin aikaan ja teemaan soveltuvaa suomalaisten ja ulkomaisten säveltäjien tekemää uutta ja vanhaa musiikkia. Tyypillinen konsertti kestää noin tunnin. == Historia == Etelä-Pohjanmaan Maakuntaliiton piirissä heräsi ajatus Etelä-Pohjanmaan maakuntakuoron perustamisesta. Kuoron perustava kokous oli Seinäjoella 29. toukokuuta 1951. Kuoron tason nousuun vaikutti erityisesti Ensti Pohjola, joka kävi Helsingistä käsin kuoroa johtamssa. Pohjolan johdolla tehtiin mm. konserttimatkat Yhdysvaltoihin ja Kanadaan vuonna 1960.Laukkonen 1989, s. 166 == Yhdistys == Etelä-Pohjanmaan Mieslaulajat on rekisteröity yhdistys, jossa jäseninä ovat laulajat ja kannatusjäsenet ja joka kuuluu jäsenenä sekä Suomen Mieskuoroliittoon että Suomen Laulajain ja Soittajain Liittoon (Sulasol). Yhdistyksen kotipaikka on Seinäjoki. == Aiheesta muualla == *Jussikuoron kotisivut == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset mieskuorot Luokka:Etelä-Pohjanmaan kulttuuri Luokka:Seinäjoen musiikki
Elis Mårtenson

Elis Hjalmar Mårtenson (8. kesäkuuta 1890 Inkoo – 4. kesäkuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen urkutaiteilija. ==Ura== Mårtenson opiskeli urkujensoittoa Helsingin musiikkiopistossa Oskar Merikannon johdolla vuosina 1911−1915 ja teki tämän jälkeen opintomatkoja Ruotsiin ja Keski-Eurooppaan. Hän toimi Helsingin musiikkopiston urkujensoiton opettajana vuosina 1921−1939 ja Sibelius-Akatemian urkujensoiton professorina vuosina 1939–1957. Hänen oppilainaan olivat monet myöhemmin tunnetuiksi tulleet urkurit, mm. Enzio Forsblom, Taneli Kuusisto, Antti Koskinen, Tapani Valsta ja Tauno Äikää sekä säveltäjä Uuno Klami.Aho, Kalevi – Valkonen, Marjo: Uuno Klami: Elämä ja teokset, s. 50. WSOY 2000. Opetustyönsä ohella Mårtenson työskenteli Helsingin eteläisen ruotsalaisen seurakunnan (aluksi Johanneksenkirkon, sittemmin Mikael Agricolan kirkon) urkurina vuodesta 1922. Mårtenson julkaisi kaksiosaisen urkukoulun (1949–1951) ja toimitti kaksi kokoelmaa Johann Sebastian Bachin urkusävellyksiä. ==Perhe== Mårtensonin puoliso vuodesta 1927 oli laulaja Eini Maria Mårtenson o.s. Stenfeldt (1897−1948). Heidän poikansa oli laulaja- säveltäjä Lasse Mårtenson.Lasse Mårtenson. Pomus.net. Viitattu 1.11.2009. == Lähteet == * Musiikin tietokirja (toim. Toivo Haapanen ym.). Helsinki: Otava, 1948. ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Sibelius-Akatemian professorit Luokka:Suomalaiset urkurit Luokka:Vuonna 1890 syntyneet Luokka:Vuonna 1957 kuolleet Luokka:Suomalaiset professorit
Westinghouse Studio One

Westinghouse Studio One oli yhdysvaltalainen draama-antologiasarja. Sarja alkoi radiossa 1940-luvun puolessavälissä, josta se siirtyi televisioon marraskuussa 1948. Viimeinen jakso esitettiin syyskuussa 1958. Studio Onen alkuaikoina esitysten pääpaino oli näyttämöteosten sovituksissa, josta se siirtyi 1950-luvun puoliväliin tultaessa nimenomaan televisiota varten kirjoitettuihin näytelmiin. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset radiokuunnelmat Luokka:Yhdysvaltalaiset televisiosarjat
Knjaginino

Knjaginino () on kaupunki Nižni Novgorodin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Suran sivujoen Imzan varrella 107 kilometriä Nižni Novgorodista kaakkoon. Kaupunki on Knjagininon piirin keskus. Asukkaita on 6 700 henkeä (vuonna 2005). Paikalla sijainnut kylä mainitaan 1500-luvulla. Vuonna 1779 siitä tuli Knjagininin kaupunki ja Nižni Novgorodin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Vuonna 1925 se alennettiin Knjagininon kyläksi, joka vuonna 1968 sai kaupunkimaisen taajaman aseman. Uudelleen Knjagininosta tuli kaupunki vuonna 1998. Nykyään siellä toimii meijeri, ompelimo ja turkistehdas. ==Lähteet== * ==Aiheesta muualla== * Knjagininon kaupungista kertova sivusto Luokka:Nižni Novgorodin alueen kaupungit
Jaakko Länkelä

Jaakko Länkelä, myös Jaako Länkelä, (12. toukokuuta 1833 Revonlahti – 21. helmikuuta 1916 Jyväskylä) oli suomalainen Jyväskylässä asunut seminaarin lehtori, oppikirjojen tekijä, sanomalehtimies ja Puuha-Jaakon nimellä tunnettu liikemies. ==Henkilöhistoria== Länkelän vanhemmat olivat maanviljelijä Matti Länkelä ja Liisa Kujala. Hän kävi Oulun yläalkeiskoulua ja Kuopion lukion ja pääsi ylioppilaaksi 1855. Hän suoritti koulunopettajatutkinnon 1858 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1860. Länkelä teki ylioppilaana runonkeruumatkan Inkeriin 1858. Länkelä toimi Jyväskylän seminaarin ensimmäisenä suomen kielen lehtorina 1863–1894Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1968, osa 5, p. 990 ja seminaarin varajohtajana 1875–1894. Hän toimitti kasvatusopillista Koti ja Koulu -lehteä 1864–1866 ja sanomalehti Suomalaista 1889–1907. Länkelä omisti Väinölän tilan Jyväskylän lähellä 1892-1916. Hän harjoitti laivaliikennettä Päijänteellä vuodesta 1878 alkaen ja perusti Väinölään rullatelakan 1894 sekä lähinnä laivakorjauksia tehneen konepajan 1897. Länkelä omisti lisäksi kirjapainon Jyväskylässä 1877–1907 ja hän toimi kirjankustantajana. Länkelä kirjoitti myös itse oppikirjoja, muun muassa lukukirjan ja aapisen kansakouluja varten sekä suomen kielen kieliopin. Länkelä oli Jyväskylän kaupunginvaltuuston jäsenenä 1875–1894 ja hän toimi valtuuston puheenjohtajana ja varapuheenjohtajana. Jaakko Länkelä oli naimisissa vuodesta 1862 Amanda Alexandra Erikssonin kanssa. == Teoksia == * Asioimiskirjain tekemisen johdatus : kansa-, pyhä- ja maanviljelyskouluin ynnä yksityisten tarpeeksi. 1865 * Ensimäinen luku-kirja ja aapinen : kodin ja koulun tarpeeksi. 1866, 24. painos Weilin & Göös 1896 * Toinen luku-kirja : kodin ja kansakoulun tarpeeksi. 1866, 18. painos Weilin & Göös 1897 * Suomen kielen kielioppi : alkeisopetuksen tarpeeksi, toimittanut J. Länkelä. Hämeenlinna 1867 * Kolmas luku-kirja : kansakoulun tarpeeksi. Suomalaisen kirjallisuuden seura 1875, 2. painos 1879 * Äidinkielen opetus 1 : Äidinkielen opetuksen tarkotus ja menettelö : lukemisen opetus. J. Länkelä, Jyväskylä 1902 * Helsingin kaupungin suomenkielisen kansakoulun ensi vuodet. Tekijä, Jyväskylä 1903 == Lähteet == * Wikiaineisto: Kuka kukin oli 1961 * Erkki Härö: Höyrykonevalmistajia Suomessa – Väinölän Konepaja, Jyväskylä ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka: Suomalaiset toimittajat Luokka: Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Suomalaiset liikemiehet Luokka:Jyväskylän kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1833 syntyneet Luokka:Vuonna 1916 kuolleet
Martin Štěpánek

Martin Štěpánek on ainakin seuraavien henkilöiden nimi: * Martin Štěpánek (1947–2010), tšekkiläinen näyttelijä ja poliitikko * Martin Štěpánek (s. 1971), tšekkiläinen jääkiekkoilija * Martin Štěpánek (s. 1977), tšekkiläinen vapaasukeltaja.
Perevoz

Perevoz () on kaupunki Nižni Novgorodin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Suran sivujoen Pjanan varrella 118 kilometriä Nižni Novgorodista kaakkoon. Kaupunki on Perevozin piirin keskus. Sen kautta kulkee Moskovan ja Kazanin välinen rautatie (Perevozskajan asema). Asukkaita on 9 200 henkeä (vuonna 2005). Perevoz tunnetaan 1500-luvulta lähtien Pjana-joen ylityspaikkana. Vuonna 1779 siitä tuli kaupunki ja Nižni Novgorodin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Sittemmin se menetti asemansa kaupunkina. Vuonna 1962 Perevoz sai kaupunkimaisen taajaman statuksen ja vuonna 2000 siitä tuli jälleen kaupunki. Nykyään siellä on lähinnä elintarviketeollisuutta. ==Lähteet== * ==Aiheesta muualla== * Perevozin piiri Nižni Novgorodin alueen sivustolla * Epävirallinen kaupunkisivusto Luokka:Nižni Novgorodin alueen kaupungit
Leiviskä

Leiviskä voi viitata seuraaviin * leiviskä, historiallinen mittayksikkö * Leiviskänranta eli Leiviskä, kylä Kestilässä ==Sukunimenä== * Hannes Leiviskä (1873–1918), kirjallisuuden suomentaja * Helvi Leiviskä (1902–1982), säveltäjä * Iivari Leiviskä (1876–1953), maantieteilijä * Ilta Leiviskä (1907–1979), tanssitaiteilija, koreografi ja musiikkipedagogi * Juha Leiviskä (1936–2023), arkkitehti ja akateemikko * Kauko Leiviskä (s. 1950), prosessitekniikan tutkija, professori * Paavo Leiviskä (s. 1945), kestävyysjuoksija Luokka:Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan