EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Doug Petrie

Douglas ”Doug” Petrie on yhdysvaltalainen käsikirjoittaja, ohjaaja ja tuottaja. Hän tuli tunnetuksi Joss Whedonin luomasta televisiosarjasta Buffy, vampyyrintappaja, johon hän kirjoitti useita jaksoja ja ohjasi niistä kolme, minkä lisäksi hän toimi yhtenä sarjan tuottajista. Petrie käsikirjoitti myös yhden osan Buffyn tarinaa jatkavaan Buffy the Vampire Slayer Season Eight -sarjakuvaan. Petrie oli yksi vuoden 1996 lastenelokuvan Salapoliisi Harriet käsikirjoittajista. Hän on ollut mukana muun muassa televisiosarjojen Angel, Pelastaja ja C.S.I. tekemisessä. Petrie kirjoitti pitkään tuotannossa olleen Fantastic Four -elokuvan (2005) erään varhaisen käsikirjoitusversion vuosien 2001–2002 vaiheilla. Steven S. DeKnightin jouduttua jättämään tehtävänsä Petrie toimi yhdessä Marco Ramirezin kanssa showrunnerina Netflixin Daredevil- sarjan toisella tuotantokaudella, joka julkaistiin keväällä 2016. He olivat olleet mukana tuotannossa jo ensimmäisellä kaudella. Petrie ja Ramirez toimivat showrunnereina myös tulevassa minisarjassa The Defenders, joka tuo yhteen Daredevilin, Jessica Jonesin, Luke Cagen ja Iron Fistin päähenkilöt. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Yhdysvaltalaiset televisiokäsikirjoittajat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Gerardus Abbévillelainen

Gerardus Abbévillelainen (Gerardus de Abbatisvilla) (n. 1225 – 8. marraskuuta 1272) oli skolastinen teologi, joka vaikutti Pariisin yliopistossa. Ennen tätä hän toimi arkkidiakonina Ponthieussa. Hän kirjoitti useita teoksia, jotka käsittelivät filosofisia, teologisia ja kanonisen oikeuden kysymyksiä. == Teoksia == Gerarduksen merkittävimpiä teoksia ovat: * Tractatus contra adversarium perfectionis christianae (1269) * Exceptiones contra librum qui incipit "Manus quae contra" (1270) * Quaestio duplex (1270) * Hanc quaetionem (1270) == Lähteet == * Luokka:Skolastikot Luokka:Keskiajan filosofit Luokka:1220-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 1272 kuolleet
William Stanley Jevons

William Stanley Jevons (1. syyskuuta 1835 Liverpool – 13. elokuuta 1882 Hastings) oli englantilainen ekonomisti ja loogikko. Hän selvitti teoksessaan The Theory of Political Economy (1871) marginalismia eli marginaalista arvoteoriaa. Hänen työnsä, yhdessä Carl Mengerin (1871) ja Léon Walrasin (1874) samankaltaisten löytöjen kanssa, merkitsivät uutta käännettä taloustieteellisessä ajattelussa. Jevons kirjoitti myös logiikasta ja tieteellisestä menetelmästä. Jevons opiskeli luonnontieteitä University College Londonissa vuoteen 1854, jolloin hän siirtyi työskentelemään Australiaan Sydneyyn. Siellä hän kiinnostui poliittisesta taloustieteestä. Palattuaan Lontooseen vuonna 1859 Jevons kirjoitti merkittävät artikkelit "General Mathematical Theory of Political Economy" (1862) ja "Serious Fall in the Value of Gold" (1863). Vuonna 1865 ilmestyi Jevonsin teos The Coal Question, joka käsittelee Britannian hiilivarojen hupenemista. Teoksesta tunnetaan varsinkin ”Jevonsin paradoksi”. Hän kehitti paradoksiin todettuaan, että hiilen käyttöä tehostaneet teknologiat lisäsivät hiilen menekkiä. Sovellettuna nykyaikaan tarkoittaa, että esimerkiksi teknologian tehokkuuden kasvu lisää resurssien kulutusta.Niclas Storås, Nvidia romahti, ja nyt koko teknologia-ala puhuu 1800-luvulla hukkuneesta parta­suusta. Helsingin Sanomat 28.1.2025 Verkossa tilaajille, viitattu 28.1.2025 Vuonna 1866 Jevons nimitettiin Manchesterin Owens Collegen poliittisen taloustieteen virkaan. Hän palasi University Collegeen vuonna 1876. Jevonsin logiikkaa ja tieteellisiä menetelmiä koskevista julkaisuista tärkeimpänä on pidetty teosta Principles of Science (1874). == Teoksia == thumb|Principles of economics, 1905. * The Coal Question (1865) * The Theory of Political Economy (1871) * Principles of Science (1874) * The State in Relation to Labour (1882) ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Barrett, Lindsay & Connell, Matthew: Jevons and the Logic 'Piano', The Rutherford Journal ===Teoksia=== * The Coal Question Library of Economics and Liberty. * The Theory of Political Economy Library of Economics and Liberty. * Money and the Mechanism of Exchange Library of Economics and Liberty. * Richard Cantillon and the Nationality of Political Economy Library of Economics and Liberty. Luokka:Brittiläiset taloustieteilijät Luokka:Englantilaiset filosofit Luokka:Loogikot Luokka:Vuonna 1835 syntyneet Luokka:Vuonna 1882 kuolleet
Elv

ELV voi tarkoittaa: *Autoveron arvonlisävero, jonka kutsumanimenä on ”elv” eli ”ei-arvonlisävero” *Sähkötekniikassa ELV tarkoittaa pienoisjännitettä (Extra Low Voltage)
Perunan mukulan tärkkelyspitoisuus

Perunan mukulan tärkkelyspitoisuudella tarkoitetaan solujen tärkkelysjyvästen osuutta mukulan koko tuorepainosta. Tärkkelys muodostaa pääosan, noin 70-80 %, perunan kuiva-aineesta. Eri perunalajikkeiden tärkkelyspitoisuus vaihtelee suuresti, Suomessa 10 ja 20 prosentin välillä, ja vaikuttaa ratkaisevasti perunan keittolaatuun. Matalatärkkelyksiset lajikkeet ovat keitettyinä vetisiä/kiinteitä, korkeatärkkelyksiset jauhoisia/rikkikiehuvia. Tärkkelyspitoisuus ja kuiva-ainepitoisuus, mitataan laskemalla veteen upottamalla perunan ominaispaino (ominaispaino=paino ilmassa/(paino ilmassa- paino vedessä)), jota vastaava tärkkelyspitoisuus saadaan muuntokaavalla: tärkkelyspitoisuus = 214,53 * (ominaispaino – 217,76). Luokka:Peruna
Derrick Green

Derrick Leon Green (s. 20. tammikuuta 1971 Cleveland, Ohio, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen muusikko. Hän on brasilialaisen thrash metal -yhtye Sepulturan nykyinen laulaja ja rytmikitaristi. Hänet valittiin yhtyeeseen vuonna 1997 silloisen laulajan ja rytmikitaristin Max Cavaleran lähdettyä yhtyeestä. Vaikka hänen äidinkielensä on englanti, hän puhuu sujuvasti myös portugalia. Ennen liittymistään Sepulturaan Green lauloi muun muassa Outfacessä, Krop Acidissa ja viimeisimpänä Alpha Jerkissä. Hän on myös vieraillut muutamilla albumeilla, kuten hardcore punk -yhtye Integrityn Integrity 2000 -albumilla, Biohazardin Uncivilizationilla ja laulanut brasilialaisen elokuvan Lisbela e o Prisioneiron soundtrackilla. == Lähteet == * Tietoa Greenistä Sepulturan sivuilla Luokka:Yhdysvaltalaiset metallimusiikin laulajat Luokka:Yhdysvaltalaiset metallimusiikin kitaristit Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Belgian Grand Prix 2002

Belgian Grand Prix 2002 oli Formula 1 -sarjan kauden 14. osakilpailu, joka ajettiin Belgian Spa-Francorchampsilla 1. syyskuuta 2002. Kimi Räikkönen otti aika-ajoissa uransa ensimmäisen eturivin paikan oltuaan toinen Michael Schumacherin jälkeen. Schumacher ajoi paalupaikalta voittoon, joka oli hänelle jo kauden kymmenes ja samalla hän teki uuden yhden kauden voittoennätyksen. Entistä ennätystä (9 voittoa) olivat pitäneet hallussaan Schumacher itse sekä Nigel Mansell. Kisa oli harvinaisen kaksijakoinen kahdeksan kierrosta ennen maalia kisassa oli mukana vielä 17 autoa mutta maaliin selvisi vain 11 autoa. ==Tulokset== Sija Nro Kuljettaja Talli Kierrokset Aika/Keskeytys Lähtöruutu Pisteet 1\. 1 Michael Schumacher Ferrari 44 1:21.20,634 1 10 2\. 2 Rubens Barrichello Ferrari 44 +1,977 s 3 6 3\. 6 Juan Pablo Montoya Williams-BMW 44 +18,445 s 5 4 4\. 3 David Coulthard McLaren-Mercedes 44 +19,357 s 6 3 5\. 5 Ralf Schumacher Williams-BMW 44 +56,440 s 4 2 6\. 16 Eddie Irvine Jaguar- Cosworth 44 +1.17,370 s 8 1 7\. 24 Mika Salo Toyota 44 1.17,809 s 9 8\. 11 Jacques Villeneuve BAR-Honda 44 1.19,855 s 12 9\. 25 Allan McNish Toyota 43 +1 krs 13 10\. 7 Nick Heidfeld Sauber-Petronas 43 +1 krs 18 11\. 10 Takuma Satō Jordan-Honda 43 +1 krs 16 12\. 12 Olivier Panis BAR-Honda 39 Moottori 15 Kesk. 9 Giancarlo Fisichella Jordan-Honda 38 Moottori 14 Kesk. 17 Pedro de la Rosa Jaguar-Cosworth 37 Ripustus 11 Kesk. 8 Felipe Massa Sauber- Petronas 37 Moottori 17 Kesk. 4 Kimi Räikkönen McLaren-Mercedes 35 Moottori 2 Kesk. 14 Jarno Trulli Renault 35 Moottori 7 Kesk. 22 Anthony Davidson Minardi-Asiatech 17 Pyörähdys 20 Kesk. 15 Jenson Button Renault 10 Moottori 10 Kesk. 23 Mark Webber Minardi-Asiatech 4 Vaihdelaatikko 19 == Muuta == * Kimi Räikkösen 1. eturivi. * Michael Schumacherin 50. nopein kierros. == Lähteet == *Belgian GP 2002 - F1-ruutu ===Viitteet=== Luokka:Formula 1 -kausi 2002 Luokka:Belgian Grand Prix
Carl Scarborough

Carl Scarborough (3. heinäkuuta 1914 Benton, Illinois – 30. toukokuuta 1953 Indianapolis, Indianahttps://results.motorsportstats.com/drivers/carl- scarborough/career) oli yhdysvaltalainen kilpa-ajaja. Hän osallistui kahdesti Indianapolis 500 -kilpailuun (1951 ja 1953), joka oli tuolloin osana Formula 1 -sarjaa, joten Scarborough kuuluu F1-ajajiin. Hänen toinen Indianapolis 500 -kilpailunsa jäi hänen viimeisekseen, sillä hän keskeytti kuumuuden aiheuttaman uupumuksen takia kahdenneltatoista sijalta kun kilpailua oli ajamatta enää kymmenen kierrosta, ja kuoli samana päivänä sairaalassa lämpöhalvaukseen. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * https://sut.azurewebsites.net/kesa2011/indy.html Luokka:Yhdysvaltalaiset Formula 1 -kuljettajat Luokka:Formula 1 -autoilussa surmansa saaneet kuljettajat Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 1953 kuolleet
Sulo Hostila

Sulo Armas Hostila (27. elokuuta 1920 Pietari - 2\. joulukuuta 2002) oli suomalainen Raha-automaattiyhdistyksen toimitusjohtaja ja sosiaalidemokraattinen kansanedustaja ja ministeri. Hostilan vanhemmat olivat rautatieläinen Albin Hostila ja Martta Malin. Hän kävi kansakoulun ja 1934 ammattikoulun ja 1955 urheiluopiston. Hostila työskenteli Ahlströmin konepajalla Karhulassa mallipuuseppänä 1936–1939 sekä mallipuuseppänä ja mallisuunnittelijana 1944–1950. Hän oli myös osaston luottamusmiehenä ja pääluottamusmiehenä. == Urheilija, valmentaja ja urheilujohtaja== Urheilu- urallaan Hostila edusti TUL:n vahvaa painiseuraa kotkalaista Popinniemen Ponnistusta. Sulo Hostila osallistui Suomi-Ruotsi - painimaaotteluun jo välirauhan kesänä 1940. Jatkosodan rintamaoloissa hän osallistui myös painikisoihin ja voitti sarjansa Itä-Karjalan mestaruuden. Oman urheilu-uran huippu oli painin Suomen mestaruus 1945. Painiuransa päätetyään Hostila oli Työväen Urheiluliiton TUL:n koulutusohjaaja ja valmentaja 1950–1955 ja Pajulahden urheiluopiston tuntiopettaja 1949–1955. Työväen Urheiluliikkeen hajottua 1950-luvun lopulla Sulo Hostila oli rakentamassa uutta keskusjärjestöä Työväen Urheiluseurojen Keskusliittoa eli TUK:ta, jonka puheenjohtajana hän toimi vuodesta 1962 aina 1970-luvulle asti. Urheiluansioistaan Sulo Hostila sai Suomen liikuntakulttuurin ja urheilun suuren ansioristin vuonna 1989. == Kansanedustaja ja ministeri== Hostila oli SDP:n kansanedustajana Kymen läänin vaalipiiristä 1956–1975. Hän tuli alun perin edustaja Penna Tervon tilalle 6. maaliskuuta 1956 tämän kuoltua liikenneonnettomuudessa. Hostila oli eduskunnan sosiaalivaliokunnan puheenjohtaja 1970–1971 ja Kansaneläkelaitoksen valtuutettujen puheenjohtaja. Hän oli puolustusministerinä Paasion II sos.dem. vähemmistöhallituksessa 1972. Hostila oli presidentin valitsijamies vuosien 1962 ja 1968 presidentinvaaleissa ja oli mukana kunnallispolitiikassa Karhulan kauppalanvaltuuston jäsenenä. Viimeksi hän toimi Raha-automaattiyhdistyksen toimitusjohtajana 1974–1982. Hostila sai sosiaalineuvoksen arvonimen 1980. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Suomen puolustusministerit Luokka:Karhulan kauppalanvaltuutetut Luokka:Kymen vaalipiiri Luokka:Suomalaiset kreikkalais-roomalaisen tyylin painijat Luokka:Suomalaiset painivalmentajat Luokka:Suomalaiset urheiluvaikuttajat Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 2002 kuolleet
Ahti Fredriksson

Ahti Vilhelm Fredriksson (9. toukokuuta 1923 Dragsfjärd – 10. kesäkuuta 1994) oli suomalainen ammattiyhdistysjohtaja. Hän edusti SDP:tä ja toimi toisena sosiaali- ja terveysministerinä Paasion II hallituksessa vuonna 1972. Fredriksson lähti 14-vuotiaana kotoaan työnhakuun. Jatkosodan jälkeen hän työskenteli tarjoilijana Helsingissä 1944–1953 ja päätyi sitä kautta ammattiyhdistystehtäviin. Fredriksson kävi Työväen Akatemian vuosina 1949–1950 ja vietti kesällä 1950 kaksi kuukautta Genevessä Työväen Sivistysliiton ja sen skandinaavisten veljesjärjestöjen järjestämällä pohjoismaisen kansankorkeakoulun kurssilla. Siellä hän tutustui muun muassa Kansainvälisen työjärjestön toimintaan. Vuosina 1951–1953 Fredriksson toimi Hotelli- ja ravintolahenkilökunnan liiton Helsingin piirin toimitsijana ja vuodesta 1953 liiton sihteerinä. Vuonna 1957 hän siirtyi Suomen paperiteollisuudentyöntekijäin liiton toimitsijaksi vastuullaan erityisesti liiton opintoasiat ja kansainväliset suhteet. Vuosina 1967–1972 Fredriksson työskenteli SAK:n sihteerinä. Hänen tärkeimpiä tehtäviään olivat työsuojelu ja ay-liikkeen eheytyksen valmistelu. Tammikuussa 1972 pidettiin ennenaikaisen eduskuntavaalit. Helmikuussa 1972 nimitettiin Rafael Paasion sosiaalidemokraattinen vähemmistöhallitus. Paasio halusi hallitukseen ay- liikkeen edustajan ja ehdotti ministerin tehtävää alun perin SAK:n puheenjohtaja Niilo Hämäläiselle, joka kieltäytyi tarjouksesta. Ministeriksi nimitettiin lopulta Ahti Fredriksson, joka sai toisen sosiaaliministerin salkun. Ministeripäiviä hänelle kertyi 195. Syyskuussa 1972 valtaan astui Sorsan I hallitus. Tammikuussa 1973 Kelaan perustettiin kaksi uutta johtajan virkaa työntekijä- ja työnantajaosapuolille. Fredriksson valittiin työntekijäpuolen edustajaksi ja hän aloitti johtajan tehtävässä toukokuussa 1973 hoitaen erityisesti kuntoutusasioita. 60-vuotispäivänsä kunniaksi hän perusti nimeään kantavan säätiön, joka avusti muun tuen ulkopuolelle jääneitä vammaisia nuoria. Fredriksson oli myös Kuntoutussäätiön puheenjohtaja 1980–1984. Hän jäi Kelasta eläkkeelle vuonna 1984. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Ministerin tiedot Ahti Fredriksson Luokka:Suomen ministerit Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 1994 kuolleet
Leo Happonen

Leo Albert Happonen (25. elokuuta 1922 Tuusniemi – 17. huhtikuuta 2010 Kouvola) oli suomalainen agronomi ja maanviljelysneuvos. Hän toimi maa- ja metsätalousministerinä vuonna 1972. Happonen toimi monissa luottamustehtävissä Kymenlaaksossa. Hän urakoi kunnallisissa ja maakunnallisissa tehtävissä vuodesta 1957. Happonen teki pitkän päivätyön (1957–1986) Kymenlaakson maatalousoppilaitoksen johtajana. Hänen yli 30-vuotinen vaikutus eri tehtävissä on ollut merkittävä Anjalan maatalousalan koulutuksen historiassa. Hän toimi erilaisissa valtiollisissa luottamustehtävissä. Lisäksi hän kirjoitti useita oppikirjoja. Hän aloitti alueellisen vaikuttamisen Kymenlaakson maakuntaliiton valtuuskunnan jäsenenä. Valtuutettuna hän toimi vuosina 1969–1980, ensin Anjalan kunnassa ja sitten Anjalankosken kauppalassa/kaupungissa. Happonen oli Suomen Kunnallisliiton hallituksen jäsen vuosina 1973–1984 ja varapuheenjohtaja 1975–1984. Sosiaalidemokraatteja edustanut Happonen oli maa- ja metsätalousministerinä Paasion II sosiaalidemokraattisessa vähemmistöhallituksessa 1972. ==Lähteet== * *Katse eteenpäin – Tie tulevaisuuteen, Polemiikki-lehti (arkistossa) *Luonnonvara juhli 90-vuotistaivaltaan, Kouvolan seudun ammattiopisto == Aiheesta muualla == * Leo Happosen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa * Luokka:Maanviljelysneuvokset Luokka:Suomen koulujen rehtorit Luokka:Suomen maa- ja metsätalousministerit Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Anjalan kunnanvaltuutetut Luokka:Anjalankosken kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet
Margit Eskman

Margit Marjatta Margareetta Eskman (o.s. Helin, 29. huhtikuuta 1925 Hattula – 15. syyskuuta 1990 Pori) oli suomalainen poliitikko ja sosionomi, joka toimi SDP:n kansanedustajana ja ministerinä 1960–1970-luvuilla. Viitattu 5.6.2007. Viitattu 5.6.2007. Hän oli aikautensa keskeisiä sosiaalidemokraattisia naispoliitikkoja, toimi 1970–1980-luvuilla myös Kansaneläkelaitoksen johtajana ja sosiaalihallituksen pääjohtajana. Vuosina 1972–1975 Eskman oli myös SDP:n toinen varapuheenjohtaja. == Elämä ja ura == Eskmanin vanhemmat olivat autonkuljettaja Väinö Johannes Helin ja Ida Judit Lylynperä. Kansakoulun jälkeen hän opiskeli Työväen Akatemiassa sekä suoritti Yhteiskunnallisen korkeakoulun kunnallistutkinnon 1947 ja verovirkamiestutkinnon 1962. Eskman toimi Hämeenkyrön kunnan kirjanpitäjänä 1947–1949, Mellilän kunnansihteerinä 1949–1951, Helsingin maalaiskunnan kirjanpitäjänä 1951–1952, Kalvolan kunnansihteerinä 1952–1963, Porin työvoimatoimiston neuvojana 1963, Aitolahden kunnansihteerinä 1963–1964 ja Porin kaupungin sosiaalisihteerinä 1964–1972. Eskman oli SDP:n kansanedustajana Turun läänin pohjoisesta vaalipiiristä 1966–1975. Hän toimi kansliaministerinä Koiviston I hallituksessa 1970 ja toisena valtiovarainministerinä Paasion toisessa vähemmistöhallituksessa 1972. Eskman oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1968 ja 1982 presidentinvaaleissa. Hän oli myös Porin kaupunginvaltuuston jäsen. Vuosina 1972–1976 Eskman toimi Kansaneläkelaitoksen johtajana ja 1976–1984 sosiaalihallituksen pääjohtajana. Hän joutui jäämään ennenaikaiselle eläkkeelle terveydellisistä syistä. Eskman oli naimisissa sosiaalijohtaja Martti Eskmanin (s. 1930) kanssa vuodesta 1956 lähtien. Hänet on haudattu Poriin Käppärän hautausmaalle. == Lähteet == Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen ministerit Luokka:Porin kaupunginvaltuutetut Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Turun läänin pohjoinen vaalipiiri Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 1990 kuolleet
Varma Kallio

Varma Voitto Kallio (3. huhtikuuta 1920 Helsinki – 25. lokakuuta 2003) oli suomalainen hallitusneuvos ja poliitikko, joka toimi opetusministerinä Kalevi Sorsan hallituksessa vuonna 1974 edustaen sosialidemokraatteja. == Lähteet == Luokka:Suomen opetusministerit Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet
Lasse Äikäs

Lasse Taisto Äikäs (26. tammikuuta 1932 Kuolemajärvi – 12. kesäkuuta 1988 Jokioinen) oli suomalainen juristi ja Keskustapuoluetta edustanut poliitikko. Hän toimi kansanedustajana ja ministerinä 1970- ja 1980-luvuilla. Tätä ennen hän oli 1960–1970-luvuilla nimismiehenä eri pitäjissä Hämeessä. Äikkään vanhemmat olivat poliisikonstaapeli Viktor Vilhelm Äikäs ja Aino Paija. Hän pääsi ylioppilaaksi 1953, suoritti lainopin kandidaatin tutkinnon 1960 ja sai varatuomarin arvon 1963. Äikäs toimi Asutushallituksen esittelijänä 1960-1964 ja nimismiehenä Hauholla 1964-1968, Lammilla 1965-1966 ja Jokioisissa vuodesta 1968. Äikäs oli keskustapuolueen kansanedustajana Hämeen läänin eteläisestä vaalipiiristä 1975-1983\. Hän oli puolustusministerinä Koiviston II hallituksessa 1979-1982\. Äikäs oli presidentin valitsijamies vuoden 1978 presidentinvaaleissa ja toimi valtakunnallisen poliisiasiain neuvottelukunnan puheenjohtajana. == Lähteet == * * Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen Keskustan poliitikot Luokka:Suomen puolustusministerit Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Hämeen vaalipiiri Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 1988 kuolleet
Abasia

Abasia on keskushermostossa oleva häiriö, joka aiheuttaa häiriöitä lihastoiminnassa vaikeuttaen, ellei jopa estäen näin kävelemisen. Abasia yhdistetään usein astasiaan, joka on seisomiskyvyttömyys. Abasian eri tyypit määritellään seuraavasti: * choreic abasia: korean aiheuttamana * paralytic abasia: alaraajojen halvaantuminen * spastic abasia: spastisuuden aiheuttama * trembling abasia: jalkojen vapina Luokka:Hermoston oireet
Toivo Yläjärvi

Toivo Juhani Yläjärvi (30. toukokuuta 1941 Ruovesi - 3\. heinäkuuta 2014 Kuopio) oli suomalainen agronomi ja toimitusjohtaja, joka toimi keskustapuolueen kansanedustajana ja ministerinä 1970- ja 1980-luvuilla. == Elämä ja ura == Yläjärven vanhemmat olivat maanviljelijä Oiva Johannes Yläjärvi ja emäntä Saimi Vilhelmiina Taipale. Hän pääsi ylioppilaaksi 1960 Mäntän yhteiskoulusta ja suoritti agronomin tutkinnon 1967. Yläjärvi oli Maataloustuottajien Keskusliiton MTK:n Pohjois-Savon toiminnanjohtajana Kuopiossa 1968–1971, Lihakunnan tiedotuspäällikkönä Kuopiossa 1971–1975 ja Lihakunnan hankintajohtajana 1987–1990. 1990-luvulla Yläjärvi toimi Savon Sanomat Oy:n toimitusjohtajana 1990–1998 ja Savon Mediat Oy:n kustannusjohtajana vuodesta 1999. Yläjärvi oli Keskustapuolueen kansanedustajana Kuopion läänin vaalipiiristä 1975–1987. Hän tuli edustaja Pentti Pekkarisen tilalle 27. tammikuuta 1975 tämän kuoltua liikenneonnettomuudessa. Yläjärvi toimi eduskunnan maa- ja metsätalousvaliokunnan puheenjohtajana vuosina 1979–1982 ja maa- ja metsätalousministerinä Sorsan IV hallituksessa 1983–1987. Yläjärvi oli presidentin valitsijamiehenä vuoden 1978 presidentinvaaleissa ja oli mukana kunnallispolitiikassa Kuopion kaupunginvaltuuston jäsenenä 1973–2008. Hän oli myös Valtion urheiluneuvoston jäsen 1978–1983, Maatalouspoliittisen neuvottelukunnan jäsen sekä Maatilatalouden kehittämisrahaston neuvottelukunnan puheenjohtaja 1980. Yläjärvi kuoli äkilliseen sairauskohtaukseen Kuopiossa 3. heinäkuuta 2014. == Yksityiselämä == Yläjärven puoliso vuodesta 1976 oli Sirkka Elisa Nieminen. Heillä on kaksi lasta, joista tunnettu on päätoimittaja Erja Yläjärvi. == Lähteet == * * Valtioneuvoston ministeritietojärjestelmä === Viitteet === ==Aiheesta muualla== * Toivo Yläjärven muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen Keskustan poliitikot Luokka:Suomen maa- ja metsätalousministerit Luokka:Kuopion kaupunginvaltuutetut Luokka:Pohjois-Savon vaalipiiri Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Wiljam Sarjala

Vihtori Wiljam Sarjala (vuoteen 1935 Sulo; 18. joulukuuta 1901 Laitila – 6. toukokuuta 1977 Espoo) oli suomalainen agrologi ja Maalaisliiton (myöh. Suomen Keskustapuolue) kansanedustaja ja ministeri. Sarjala sai kunnallisneuvoksen arvonimen 1962. Hänen poikansa oli professori ja opetushallituksen pääjohtaja Jukka Sarjala. == Varhaiset vuodet == Sarjalan vanhemmat olivat maanviljelijä Herman Sulo ja Liisa Särkijärvi. Hän kävi kansakoulun ja suoritti maamieskoulun 1924 ja maamiesopiston 1927 valmistuen agrologiksi. Sarjala oli maataloustyönjohtajana Lohjalla 1925, maatalousneuvojana Kangasniemellä vuosina 1928–1941, alueneuvojana Kangasniemellä 1941–1948 ja Kangasniemen asutuskassan rahastonhoitajana 1934–1952. Sotavuosina Sarjala toimi työvoimapäällikkönä 1941–1944 ja Mikkelin työvoimapiirin tarkastajana 1944. == Poliittinen ura == Sarjala oli Maalaisliiton (vuodesta 1965 Keskustapuolue) kansanedustajana 1948–1969 edustaen Mikkelin läänin vaalipiiriä. Sarjala toimi eduskunnan I varapuhemiehenä 1966 ja verolakivaliokunnan puheenjohtajana 1968. Hän oli II valtiovarainministeri ja sen jälkeen kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeri Sukselaisen I hallituksessa 1957. Sukselaisen II hallituksessa 1959–1961 ja Miettusen I hallituksessa 1961–1962 Sarjala toimi valtiovarainministerinä. Presidentin valitsijamiehenä Sarjala oli vuosien 1950, 1956, 1962 ja 1968 presidentinvaaleissa. Hän oli mukana kunnallispolitiikassa Kangasniemen kunnanvaltuuston puheenjohtajana. Hän oli myös jäsenenä muun muassa hinta- ja palkkaneuvostossa, Maalaisliiton keskushallituksessa ja Kunnallisliiton hallituksessa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen Keskustan poliitikot Luokka:Suomen valtiovarainministerit Luokka:Kangasniemen kunnanvaltuutetut Luokka:Etelä-Savon vaalipiiri Luokka:Vuonna 1901 syntyneet Luokka:Vuonna 1977 kuolleet
Friedrich Hasenöhrl

Friedrich Hasenöhrl (30. marraskuuta 1874 - 7\. lokakuuta 1915) oli itävaltalainen fyysikko. Hänet tunnetaan erityisesti energian ja massan yhdistävästä E=mc² kaavasta, jonka hän johti ensimmäisenä. Hasenhörl teki kuitenkin laskuvirheen ja sai tulokseksi m=(4/3)E/c². == Elämä == Friedrich Hasenöhrl syntyi Wienissä vuonna 1874. Hänen isänsä oli ammatiltaan asianajaja ja hänen äitinsä kuului ylimystöperheeseen. Peruskoulun jälkeen hän opiskeli Ludwig Boltzmannin ja Joseph Stefanin oppilaana luonnontieteitä ja matematiikkaa Wienin yliopistossa. Hän työskenteli vuosina 1898 ja 1899 Hendrik Lorentzin kylmälaboratoriossa Leidenissä.http://www.univie.ac.at/archiv/tour/17.htm Hasenöhrlistä tuli vuonna 1907 Boltzmannin seuraaja Wienin yliopiston teoreettisen fysiikan laitoksen johdossa. Hasenhörlillä oli joukko maineikkaita oppilaita opetettavana ja erityisesti hän vaikutti Erwin Schrödingeriin, josta tuli Nobel-palkittu. Ensimmäisen maailmansodan sytyttyä vuonna 1914, Hasenöhrl ilmoittautui vapaaehtoisena Itävalta-Unkarin armeijaan. Hasenöhrl oli sotilasarvoltaan yliluutnantti (Oberleutnant) ja soti italialaisia vastaan Etelä-Tirolissa.http://www.austro-hungarian-army.co.uk/10_14.html Hasenöhrl haavoittui taistelussa ja toivuttuaan hän palasi rintamalle, jossa hän kuitenkin kuoli kranaatin räjähdykseen. Hasenöhrl oli kuollessaan 40-vuotias. == E = mc² == Hasenöhrl julkaisi vuosina 1904 ja 1905 kaksi artikkelia. Ensimmäisessä artikkelissa Hasenöhrl yhdisti massan ja energian inertian avulla. Hän tuli lopputulokseen, että massan ja energian välillä pätee kaava m=(8/3)E/c². Kaava esiintyy sivulla 363: http://web.archive.org/web/20081217082303/http://www.ift.uni.wroc.pl/~mwolf/Hasenohrl_1904.pdf Hasenöhrlin artikkelin nimi, jossa hän esittelee kaavan on suomennettuna Liikkuvien kappaleiden säteilystä, kun taas Albert Einsteinin artikkeli, jossa hän esittelee nykymuodossa tunnetun kaavan on Liikkuvien kappaleiden sähködynamiikasta. Toisessa artikkelissa Hasenöhrl teki laskelmat uudelleen ja sai lopputulokseksi m=(4/3)E/c². Ebenezer Cunningham osoitti vuonna 1914 Hasenöhrlin tehneen laskelmissaan pienen mutta ratkaisevan virheen. Jos Hasenöhrl ei olisi tehnyt tätä virhettä, olisi hän saanut energian kertoimeksi 1 eli kaava olisi ollut muotoa m=E/c². Phillip Lenard vaati kaiken kunnian kuuluisasta kaavasta Hasenöhrille koska hän oli arjalainen, ja silloin kaava olisi arjalaisten löytämä.http://www.slatersoft.com/EPFL/STS/HTML/node15.html == Lähteet == == Aiheesta muualla == * http://www.zbp.univie.ac.at/webausstellung/hasenoehrl/ * http://genealogy.math.ndsu.nodak.edu/html/id.phtml?id=83827 Luokka:Itävaltalaiset fyysikot Luokka:Vuonna 1874 syntyneet Luokka:Vuonna 1915 kuolleet
Aino Malkamäki

Aino Elin Malkamäki (o.s. Sommarberg) () oli suomalainen kansakoulunopettaja ja SDP:n ja TPSL:n kansanedustaja ja ministeri. Malkamäen vanhemmat olivat paperinpakkaaja Otto Emil Sommarberg ja Hulda Karoliina Jaakkola. Hän pääsi ylioppilaaksi 1915 ja valmistui kansakoulunopettajaksi Helsingin ylioppilasseminaarista 1918. Malkamäki suoritti myös maalaiskuntien kirjastonhoitajan tutkinnon 1930. Malkamäki oli kotiopettajana ja sittemmin kansakoulunopettajana Rantasalmella 1918–1919 ja 1921–1922, Säämingissä 1919–1920, Pyhtäällä 1920–1921 ja Janakkalassa 1923–1958. Hän oli Työläisnaisten urheilulehden toimitussihteerinä 1923 ja toimi Turengin kirjastonhoitajana 1930–1939. SDP:n kansanedustajana Malkamäki oli vuosina 1922–1929 Mikkelin läänin vaalipiiristä ja 1933–1958 Hämeen läänin eteläisestä vaalipiiristä. Malkamäki tuli TPSL:n kansanedustajaksi edustaja Valdemar Liljeströmin tilalle 18. marraskuuta 1960 ja oli edustajana kuolemaansa saakka 1961. TPSL:n kansanedustajana Malkamäki edusti Helsingin kaupungin vaalipiiriä. TPSL:ään kuuluessaan Malkamäki ol sosiaaliministerinä Sukselaisen I hallituksessa 1957. 36 valtiopäivät istunut Aino Malkamäki on Suomen kolmanneksi pitkäaikaisin naiskansanedustaja Sirkka-Liisa Anttilan ja Miina Sillanpään jälkeen. Malkamäki oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1925, 1931, 1937, 1940, 1943, 1950 ja 1956 presidentinvaaleissa. Hän oli mukana kunnalispolitiikassa Janakkalan kunnanvaltuuston jäsenenä. Malkamäki toimi myös Sos.dem. naisliiton varapuheenjohtajana. Malkamäki sai kouluneuvoksen arvonimen 1955. == Lähteet == * * Valtioneuvoston ministerikortisto === Viitteet === Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen sosiaaliministerit Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Työväen ja pienviljelijäin sosialidemokraattisen liiton poliitikot Luokka:Janakkalan kunnanvaltuutetut Luokka:Etelä-Savon vaalipiiri Luokka:Hämeen vaalipiiri Luokka:Helsingin vaalipiiri Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomalaiset kirjastonhoitajat Luokka:Vuonna 1895 syntyneet Luokka:Vuonna 1961 kuolleet
Hannes Tiainen

Johannes (Hannes) Tiainen (9. helmikuuta 1914 Sortavala – 8. huhtikuuta 2001 Helsinki) oli suomalainen agronomi, ylijohtaja ja poliitikko. == Elämä ja ura == Tiaisen vanhemmat olivat vaatturimestari Juho Tiainen ja Anna Sihvonen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1932 ja valmistui agronomiksi ja maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1937. Tiainen oli edistysmielisen osuuskauppaliikkeen palveluksessa 1938–1956, Valtion hankintakeskuksen ylijohtajana 1957–1971 sekä maatilahallituksen tuotanto-osaston päällikkönä ja ylijohtajana 1971–1977.Kuka kukin on 1978 SDP:tä edustanut Tiainen oli maatalousministeriön ministeri Kekkosen III hallituksessa 1952–1953 ja Törngrenin hallituksessa 1954. Hän oli kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriön ministeri ja sosiaaliministeriön ministeri Kekkosen V hallituksessa 1954–1956 sekä Fagerholmin II hallituksessa 1956–1957. ==Teoksia== * Maatalouspoliittiset ympyrät. Sos.-dem. puoluetoimisto 1953 * Kun puolue räjähti : raportti sosiaalidemokraattisen työväenliikkeen hajaannuksesta ja eheytymisestä. Tammi 1968 * Voivuoren vartijat. Tammi 1970 * Maaseudun asuttuna säilymisen edellytykset. SITRA 1979 * Tovereiden tasavalta ; muistelmateos, toimittanut Kyösti Salovaara. Tammi 1997 ==Lähteet== Luokka:Suomen ministerit Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Ablaatio

Ablaatio tarkoittaa jonkin materiaalin haihtumista tai sulamista. Termiä käytetään etenkin glasiologiassa, avaruustutkimuksessa, fysiikassa ja lääketieteessä. == Glasiologia ja geomorfologia== Glasiologiassa seurataan jäätiköiden ablaatiota eli sitä, kuinka jää sulaa ja haihtuu jäätiköiltä. Viime aikoina kiihtynyt ablaatio on huolestuttanut tutkijoita. Geomorfologiassa ablaatiomoreeniksi eli pintamoreeniksi nimitetään jäätikön sulaessa sen pinnalle rikastunutta, löyhää ja raekoostumukseltaan vaihtelevaa moreeniainesta. == Avaruustutkimus == Avaruustutkimuksessa pyritään estämään eri aineiden ablaatio, kun ne palaavat Maan ilmakehään. Tämä on elintärkeää esimerkiksi astronauteille, jottei heidän sukkulansa tuhoutuisi matkalla. == Lääketiede == Ablaatiolla tarkoitetaan lääketieteessä kudoksen poistamista tai tuhoamista niin, että tuhottu kudos jää elimistöön. Tällöin sen poistaa immuunipuolustus. Esimerkkinä ablaatiosta lääketieteen saralla käytetään yleisesti katetriablaatiota, jossa kudosta tuhotaan joko kryostaatin avulla jäädyttämällä tai hehkuvan kuuman vastuslangan avulla. Tätä operaatiota käytetään muun muassa sydämen ylimääräisten johtoratojen katkaisuun ja vuotavan maha- tai pohjukaissuolihaavan kauterisaatioon.Lääkärin käsikirja, Duodecim ja lääketieteen termit, Duodecim == Biologia == Biologiassa ablaatiota tarkastellaan solutasolla. Kun jokin solu sulkee jonkin geenin, kyseessä on ablaatio. ==Lähteet== Luokka:Plasmafysiikka Luokka:Jäätikkötiede Luokka:Lääketiede Luokka:Solubiologia
Kuvataiteen keskusarkisto

Kuvataiteen keskusarkisto oli Suomen Kansallisgallerian arkisto- ja kirjastotoiminnasta vastaava yksikkö, joka lakkautettiin vuoden 2013 lopussa. Sen kokoelmat muodostuivat taidehistoriallisista asiakirja-, lehtileike-, kuva-, video- ja äänitearkistoista ja kirjastosta. Keskusarkiston kansalliset kokoelmat sisältävät dokumenttiaineistoa 1800-luvulta nykypäivään. Arkiston toiminta tukee Valtion taidemuseon eri museoyksiköiden työskentelyä ja kehittää Suomen taidemuseoiden arkistointitointa. Arkistoissa on yli puoli miljoonaa valokuvaa. Kuvataiteen keskusarkisto harjoittaa taidehistoriallista tutkimusta sekä julkaisutoimintaa. Kuvataiteen keskusarkisto seuraa taide- elämän tapahtumia sekä taiteen määrittelyyn ja tulkintaan liittyvää keskustelua. Dokumentointityön sekä erityisprojektien tarkoituksena on tallentaa kuva-, teksti- ja äänitemuotoista aineistoa Suomen kuvataiteesta, taiteilijoista, taide-elämästä ja sen instituutioista. Kokoelmat karttuvat lähinnä lahjoitusten ja oman dokumentointitoiminnan tuloksena. Kuvataiteen keskusarkiston osastot palvelevat pääasiassa tutkijoita, mutta sen tietovarannot ovat myös opiskelijoiden ja kaikkien muiden kiinnostuneiden käytettävissä. Kansallisgallerian kirjaston tietokanta on Kirjav@. Arkiston aineistoihin voi tutustua Lähteillä-verkkosivustossa. Kuvataiteen keskusarkisto ottaa mielellään vastaan kuvataiteen historiaan ja nykytaiteeseen liittyvää dokumenttiaineistoa. Kuvataiteen keskusarkiston toimitilat sijaitsevat Helsingissä Ateneumissa ja Kiasmassa. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Kokoelmahallinta -osasto, Kansallisgalleria *Kirjav@ - Kansallisgallerian kirjaston kokoelmatietokanta *Lähteillä, Kansallisgallerian arkiston ja kirjaston kokoelmiin liittyvä tietopaketti Luokka:Suomen arkistot Luokka:Helsingin kirjastot Luokka:Suomalaiset taidekokoelmat
Toivo T. Pohjala

Toivo Topias Pohjala (27. heinäkuuta 1931 Harjavalta – 12. marraskuuta 2018 Harjavalta) oli suomalainen poliitikko, joka oli kokoomuksen kansanedustaja vuosina 1975–1987 ja maa- ja metsätalousministeri 1987–1991. Pohjala toimi myös Maa- ja metsätaloustuottajain Keskusliiton MTK:n vt. puheenjohtajana 1993–1994. Varsinaiselta ammatiltaan hän oli maanviljelijä. == Elämä == Pohjalan vanhemmat olivat maanviljelijä Toivo Pohjala ja Aino Lyydi Kangasniemi. Hän pääsi ylioppilaaksi 1950 ja suoritti agronomin tutkinnon 1956. Vuodesta 1955 lähtien Pohjala viljeli Harjavallan Torttilassa sijaitsevaa maatilaa ja toimi myös Rikkihappo Oy:n Harjavallan tehtaiden valtiontarkastajana 1956–1975. Kokoomuksen kansanedustajana Pohjala oli vuosina 1975–1987 edustaen Turun läänin pohjoisesta vaalipiiriä. Maa- ja metsätalousministerinä hän toimi Holkerin hallituksessa 1987–1991. Pohjala oli myös presidentin valitsijamiehenä vuosien 1978 ja 1982 presidentinvaaleissa. Lisäksi hän oli mukana kunnallispolitiikassa Harjavallan kunnan-, kauppalan- ja kaupunginvaltuuston jäsenenä 1961–1972 ja 1977–1986. Vuosina 1965–1972 Pohjala oli valtuuston varapuheenjohtaja. Vuosina 1993–1994 Pohjala toimi MTK:n vt. puheenjohtajana tehtävää hoitaneen Heikki Haaviston siirryttyä maa- ja metsätalousministeriksi. Ministerin arvonimen hän sai vuonna 2001. == Perhe == Pohjala oli naimisissa Maija-Liisa Martinantin kanssa 1956–1980. Erottuaan hän avioitui kansanedustaja Sinikka Linkomiehen kanssa vuonna 1983. Pohjalalla oli kolme lasta ensimmäisestä avioliitostaan. == Lähteet == Luokka:Kansanedustajat Luokka:Kansallisen Kokoomuksen poliitikot Luokka:Suomen maa- ja metsätalousministerit Luokka:Harjavallan kaupunginvaltuutetut Luokka:Turun läänin pohjoinen vaalipiiri Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Suomalaiset maatalouden etujärjestöjen johtajat Luokka:Suomalaiset ministerin arvonimen saaneet Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Tuulikki Hämäläinen

Tuulikki Katriina Hämäläinen (o.s. Ojala, 25. marraskuuta 1940 Helsinki – 23. lokakuuta 2023IS: Tuulikki Hämäläinen on kuollut) oli suomalainen toimittaja ja SDP:n kansanedustaja ja ministeri. Hämäläisen vanhemmat olivat laitosmies Jaakko Kustaa Ojala ja kutoja Alma Anna-Liisa Hellberg. Hämäläinen pääsi ylioppilaaksi 1959 ja suoritti ekonomin tutkinnon 1964. Hän oli Valtion tietokonekeskuksessa sihteerinä 1963–1964, Radion uutistoimituksessa politiikan ja työmarkkina-asioiden erikoistoimittajana 1965–1983 sekä sosiaali- ja terveysministerin poliittisena sihteerinä 1979–1980. Hämäläinen oli SDP:n kansanedustajana Uudenmaan läänin vaalipiiristä 1983–1999. Hän oli eduskunnan maa- ja metsätalousvaliokunnan varapuheenjohtajana 1983–1986, talousvaliokunnan puheenjohtajana 1995–1998 ja valtiovarainvaliokunnan varapuheenjohtajana 1995. Hämäläinen toimi II sosiaaliministerinä Holkerin hallituksessa 1990–1991 alanaan sosiaali-, alkoholi- ja tasa-arvoasiat. Hämäläinen oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1982 ja 1988 presidentinvaaleissa. Hän oli mukana kunnallispolitiikassa Hyvinkään kaupunginvaltuuston jäsenenä vuodesta 1977, valtuuston puheenjohtajana 1984–1987 sekä kaupunginhallituksen puheenjohtajana 1981–1984. == Lähteet == * * Valtioneuvoston ministeritietojärjestelmä === Viitteet === Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen ministerit Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Hyvinkään kaupunginvaltuutetut Luokka:Uudenmaan vaalipiiri Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Olavi Salonen

Olavi Oskar Salonen (28. elokuuta 1914 Helsinki – 27. tammikuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen talousmies ja kahdesti valtioneuvoston jäsen. Hän toimi myös aktiivisti valtakunnallisessa politiikassa. ==Tausta== Olavi Salosen oli lähtöisin hyvin vaatimattomista oloista ja hänen vanhempansa olivat porari Oskar Salonen ja Hilma Pekkala. Vuodesta 1939 lähtien hän oli avioliitossa Paula Orvokki Oterman kanssa ja heillä oli kolme lasta. Koulunsa käytyään Salonen jatkoi opiskelua Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa ja valmistui sieltä yhteiskuntatieteiden kandidaatiksi vuonna 1938 ja maisterin arvon hän sai vuonna 1956. ==Siviiliura== Salonen palveli koko varsinaisen työhistoriansa saman työnantajan palveluksessa. Hän tuli Osuustukkukaupan palvelukseen vuonna 1934 ja jäi vuonna 1971 nimekseen muuttaneesta Keskusosuusliike OTK:sta eläkkeelle vuonna 1978. Urallaan OTK:ssa hän kohosi melko nopeasti sillä hän jäi eläkkeelle konsernin varapääjohtajan tehtävästä, jossa hän oli vuodet 1968–1978, hän oli myös johtokunnan jäsen vuosina 1962–1978. OTK:n tehtävän johdosta hän joutui toimimaan useiden yritysten hallituksissa, tällaisia olivat mm. Kontio & Kontio Oy:n johtokunnan puheenjohtajuus 1959–1978, Kustannus Oy Kansanvallan johtokunnan puheenjohtajuus 1965–1968. ==Poliittinen ura== Olavia Salonen toimi pitkään SDP:n asiantuntijana eri tehtävissä, mutta hänen toimintansa puolueen parissa kohosi korkeimmilleen kaksinkertaisena ministerinä. Rafael Paasion hallituksessa hän toimi Kauppa- ja teollisuusministerinä sekä pohjoismaisena yhteistyöministerinä ajalla 27. toukokuuta 1966 ja 22. maaliskuuta 1968. Ahti Karjalaisen toisessa hallituksessa hän toimi myös kauppa- ja teollisuusministerinä ajalla 26. maaliskuuta – 29. lokakuuta 1971. Puolueen mandaateilla on toimi esimerkiksi Suomen Pankin pankkivaltuusmiehenä, joka tehtävä on yleensä varattu vain istuville kansanedustajille, vuosina 1966–1971. Lisäksi ministeriyden myötä tuli runsaasti eri yritysten johtokunta ja hallituksia, joiden jäsen tai puheenjohtaja hän oli. ==Lähteet== * *Juhani Suomi: Urho Kekkonen 1968−1972. * Luokka:Suomen kauppa- ja teollisuusministerit Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 1998 kuolleet
Eemil Partanen

Juho Eemil (J. E.) Partanen (28. marraskuuta 1906 Sotkamo – 7. huhtikuuta 1996 Sotkamo) oli suomalainen agrologi ja Maalaisliiton–Keskustapuolueen kansanedustaja ja ministeri. Partasen vanhemmat olivat pienviljelijä Kusti Partanen ja Anna Kustaava o.s. Hiljanen. Hän kävi kansakoulun ja suoritti maamieskoulun 1934 ja pienviljelysneuvojaopiston 1937. Partanen työskenteli aluksi uitto-, rakennus- ja maatyöläisenä ja sen jälkeen Itä-Karjalan maanviljelysseuran maatalousneuvojana Ruskealassa 1938–1940, Kajaanin maanviljelysseuran pika-asutusneuvojana Sotkamossa 1940–1945 ja maatalous- ja asutusneuvojana 1945–1952. Sotavuosina hän oli työvoimapäällikkönä Ruskealassa 1939–1940 ja Sotkamossa 1941–1950. Partanen oli Maalaisliiton kansanedustajana 1954–1965 ja Keskustapuolueen kansanedustajana 1965–1971 edustaen Oulun läänin vaalipiiriä. Hän toimi II sosiaali- ja terveysministerinä Koiviston I hallituksessa 1968–1970. Partanen oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1956, 1962 ja 1968 presidentinvaaleissa. Kunnallispolitiikassa hän oli mukana Sotkamon kunnanvaltuuston puheenjohtajana ja kunnanhallituksen jäsenenä. Partanen oli Maalaisliiton–Keskustapuolueen keskushallituksen jäsen ja Keskustapuolueen Kainuun piirijärjestön puheenjohtaja. Partanen oli naimisissa Helvi Maria Mustosen kanssa 1939–1940. Jäätyään leskeksi hän meni uusiin naimisiin Taimi Edit Lempiäisen kanssa 1940. Liitosta syntyi kuusi lasta. Partanen sai kunnallisneuvoksen arvonimen 1970. ==Teoksia== * Takametsien mies (1982) * Kotikonnuilta ja maailman valtaväyliltä (1991) == Aiheesta muualla == * Juho Eemil Partasen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa. * * Valtioneuvoston ministeritietojärjestelmä. Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen ministerit Luokka:Suomen Keskustan poliitikot Luokka:Sotkamon kunnanvaltuutetut Luokka:Oulun vaalipiiri Luokka:Vuonna 1906 syntyneet Luokka:Vuonna 1996 kuolleet
Valto Käkelä

Valde (Valto) Edvard Käkelä (19. huhtikuuta 1908 Lappee – 30. tammikuuta 1977 Nuijamaa) oli suomalainen liikemies ja poliitikko. Käkelä oli SDP:n kansanedustaja vuosina 1945–1972 sekä sisäasiainministeri 1955−1956. Käkelän vanhemmat olivat pienviljelijä, kansanedustaja Elias Käkelä ja Maria Partanen. Hän kävi kansakoulun ja suoritti 1928 Työväen Akatemian. Käkelä oli Viipurin sosialidemokraattisen nuorisopiirin järjestäjä ja Kansan Työ -lehden palveluksessa Lappeenrannassa ja Viipurissa. Hän toimi Itä-Suomen Urheiluvälineitä -yhtiön liikkeenhoitajana Viipurissa vuoteen 1944 saakka ja sen jälkeen liikkeen osakkaana Lappeenrannassa. Käkelä oli SDP:n kansanedustajana Kymen läänin läntisestä vaalipiiristä vuosina 1945–1948 ja Kymen läänin vaalipiiristä 1948–1972. Hän oli eduskunnan suuren valiokunnan puheenjohtaja 1957 ja valtiovarainvaliokunnan puheenjohtaja 1968–1969. Käkelä toimi sisäasiainministerinä Kekkosen V hallituksessa 1955–1956 ja toisena valtiovarainministerinä Karjalaisen II hallituksessa 1970–1971. Presidentin valitsijamiehenä Käkelä toimi vuosien 1950, 1956, 1962 ja 1968 vaaleissa. Hän osallistui kunnallispolitiikkaan Lappeen, Viipurin ja Lappeenrannan valtuustoissa. Käkelä oli Lappeenrannan kaupunginvaltuuston puheenjohtaja. Käkelällä on nimikkokatu Lappeenrannassa, Valto Käkelän katu, jonka varrella sijaitsee muun muassa Etelä-Karjalan keskussairaala. Käkelä oli naimisissa Gunnel Maria Lundmarkin kanssa vuodesta 1957. Käkelän tytär Anneli Kiljunen on ollut SDP:n kansanedustajana vuodesta 2003 alkaen. == Lähteet == ==Kirjallisuutta== * == Aiheesta muualla == * * Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Lappeenrannan kaupunginvaltuutetut Luokka:Viipurin kaupunginvaltuutetut Luokka:Lappeen kunnanvaltuutetut Luokka:Suomen sisäministerit Luokka:Kymen vaalipiiri Luokka:Suomalaiset liikemiehet Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 1977 kuolleet
Eino Palovesi

Eino Oskari Palovesi (vuoteen 1947 Möttönen; 19. toukokuuta 1904 Perho – 25. helmikuuta 1980 Jyväskylä) oli suomalainen maanviljelijä, Keski-Suomen läänin maaherra ja Maalaisliiton kansanedustaja ja ministeri. Paloveden vanhemmat olivat maanviljelijä Heikki Möttönen ja Alma Emilia Oksakoski. Hän kävi kansakoulun ja suoritti maanviljelyskoulun 1923. Palovesi oli Pienviljelijäin keskusliiton maatalousneuvojana Keski-Suomessa ja Pohjois-Savossa 1926–1939, maanviljelijänä 1926–1939 ja maanviljelijänä Karstulassa 1932–1980. Hän oli Keski-Suomen läänin maaherrana 1960–1971. Palovesi oli Maalaisliiton kansanedustajana 1939–1960 ja edusti Vaasan läänin itäistä vaalipiiriä. Hän toimi kulkulaitosten ja yleisten töiden ministerinä Fagerholmin II hallituksessa 1956–1957 ja sisäasiainministerinä Sukselaisen II hallituksessa 1959–1960. Palovesi oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1937, 1940, 1943, 1950 ja 1956 presidentinvaaleissa. Kunnallispolitiikassa hän oli mukana Karstulan kunnanvaltuuston puheenjohtajana ja kunnallislautakunnan varapuheenjohtajana. Palovesi oli myös Maalaisliiton keskushallituksen jäsen ja Keski-Suomen piirin puheenjohtaja. Palovesi oli naimisissa Alma Humpin kanssa 1930–1968. Jäätyään leskeksi hän meni uusiin naimisiin Leena Hellin Pekkasen (ent. Tennilä) kanssa 1970. Palovesi sai kunnallisneuvoksen arvonimen 1954. == Aiheesta muualla == * * Valtioneuvoston ministeritietojärjestelmä Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen Keskustan poliitikot Luokka:Suomen sisäministerit Luokka:Keski-Suomen läänin maaherrat Luokka:Karstulan kunnanvaltuutetut Luokka:Vaasan läänin itäinen vaalipiiri Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 1980 kuolleet
Kanslia

Kanslia (lat. cancellaria, sa. kanzlei, fr. chancellerie, eng. chancery) on valtionhallinnon tai kunnallishallinnon viraston tai laitoksen organisaatioyksikkö, joka hoitaa hallinnollisia asioita. Nimitystä alettiin käyttää keskiajalla virkamiehistä, jotka hoitivat kuninkaan tai ruhtinaan hovissa hallintoasioita hänen apunaan ja valtuutuksellaan. Nykyään kanslia on vanhahtava nimitys, joka viittaa byrokratiaan sen kielteisissä merkityksissä. Sen on korvannutkin usein asiakaspalveluun viittaavat nimitykset. Nimitys on kuitenkin säilynyt esimerkiksi ministeriöiden ynnä muiden virastojen korkeimpien virkamiesten nimikkeessä "kansliapäällikkö". Nimitystä käytetään kuitenkin edelleen monien instituutioiden ja virastojen sihteeriasioita hoitavista toimistoista (esim. valtioneuvoston kanslia, tasavallan presidentin kanslia, yliopiston tiedekunnan kanslia jne.). Luokka:Hallinto Luokka:Tilat
Huuhteluaine

thumb|Huuhteluaineita Huuhteluainetta käytetään pyykinpesussa, jotta pesty pyykki tuntuisi pehmeämmältä, tuoksuisi paremmalta eikä sähköistyisi. Sähköistyneet vaatteet vetävät itseensä enemmän likaa.Huuhteluaine – milloin sitä tulee käyttää , 2015 Siivous.Info. Huuhteluaineessa olevat molekyylit vähentävät hankauskitkaa ja siten hankaussähkön muodostumista kankaaseen.Miten huuhteluaine poistaa sähköisyyden vaatteista?, Tiede.fi 04.06.2002. Lisäksi aineen molekyylit ja niiden sitomat vesimolekyylit kiinnittyvät kankaaseen, jolloin pinta tuntuu pehmeämmältä. ==Annostelu== Huuhteluainetta riittää usein pienempi määrä kuin ohjeessa väitetään. Vajaaseen koneelliseen tulee muutenkin laittaa vajaa annos huuhteluainetta. Jotkin kankaat voivat pysyä pehmeinä, vaikka ainetta ei käyttäisi joka kerta. ==Mihin huuhteluaine sopii== Erityisen hyvin huuhteluaine sopii sähköistyville kankaille kuten polyesteri, polyamidi ja akryyli, etenkin talvella. Sen väitetään parantavan näiden käyttömukavuutta ja käyttöikää. Työtehoseuran tutkija Tarja Marjomaa sanoo, että huuhteluaine sopii myös puuvilla- ja villavaatteille muttei pidennä vaatteiden käyttöikää.Pyykkipulmat pesuun, Helsingin Sanomat 20.6.2010. ==Mihin huuhteluainetta ei pidä käyttää== Jos huuhteluaine ei sovi tekstiilille, siinä on yleensä huuhteluaineen kieltomerkki. Pyyhkeiden imukyky kärsii huuhteluaineesta,Lotraatko turhaan huuhteluaineella? Pidä se mahdollisimman kaukana näistä pyykeistä , Ilta-Sanomat 21.8.2013. samoin mikrokuituisten siivousliinojen kyky imeä likaa ja pölyä. Huuhteluaine voi vahingoittaa elastaanikuituja.Pesuaine voi tärvellä treeniasun – huuhteluaineet kannattaa unohtaa, Helsingin Sanomat ELÄMÄ 25.8.2015. Se ei siis sovi vaatteille, joiden tuoteselosteessa lukee "elastaani" tai sen tuotenimi Lycra, Dorlastan tai Spandex. Elastaania on erityisen usein uimapuvuissa ja alushousuissa sekä muissa joustavissa vaatteissa. Huuhteluaine voi heikentää ulkoiluvaatteen vedenhylkivyyttä. Se ei siis sovi vettä hylkiville ulkoiluvaatteille (esim. dry/dri-fit ja goretex). Untuvavaatteillekaan huuhteluaine ei sovi, koska se vähentää niiden ilmavuutta.Hylkää huuhteluaine - ota vanha keino käyttöön!, Iltalehti 29.10.2014. ==Haittoja== Huuhteluaine kuormittaa ympäristöä eikä välttämättä sovi herkälle iholle. Hyvin harvat saavat huuhteluaineiden hajusteista tai säilöntäaineista allergiaoireita.Huuhteluainetta pyykkikoneeseen – miksi ihmeessä? , HANNE VALTARI, Uusi Musta, 29.11.2011. Haastateltavana Teknokemian Yhdistyksen pesuaineasiantuntija Jan-Petteri Ruottinen. Allergisille tarkoitetut "Sensitive"-huuhteluaineet ovat yleensä hajusteettomia, mutta niissäkin voi olla säilöntäaineita. Jotkut pitävät huuhteluainetta turhana eivätkä käytä sitä lainkaan. Huuhteluainetta kertyy helposti vaatteisiin, jos sitä käyttää suositellun määrän joka pesussa. ==Huuhteluaineen vaihtoehtoja== Silittäminen, rumpukuivaus, mankelointi ja kädellä hierominen ovat vaihtoehtoisia keinoja tehdä vaate pehmeäksi. Huuhteluaineen sijaan voidaan käyttää myös etikkaa, joka samalla raikastaa pyykinpesukoneen. ==Katso myös== *Pyykinpesuaine ==Lähteet== Luokka:Pyykinpesu