EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Trikloorietyleeni

Trikloorietyleeni (trikloroetyleeni, trileeni) C2HCl3 on kirkas, helposti haihtuva neste. Trikloorietyleenia liukenee veteen 20 °C:n lämpötilassa 0,1 g/100 ml. Kemian teollisuudessa trikloorietyleenin pohjana on asetyleeni, josta tämä halogeeniyhdiste tuotetaan asetaldehydin kautta. Trikloroetyleenin haju muistuttaa kloroformia. Maku on makeahkon kirpeä, polttava. Trikloorietyleenista käytetään myös nimityksiä 1,1,2-trikloorietyleeni, trikloorieteeni, etyleenitrikloridi ja asetyleenitrikloridi. Ainetta käytetään teollisuudessa rasvojen, hartsien, vahojen, kumien ja värien sekä selluloosaestereiden ja -eetterien liuottimena. Vaatteiden kemiallisessa pesussa aineella on laajalti käyttöä. Sitä on käytetty nukutusaineena synnytyksissä ja pienehköissä leikkauksissa. Anestesia- ja muussa lääketieteellisessä käytössä aine on värjätty siniseksi, jotta se erottuisi kloroformista. Arkisessa yksityiskäytössä aine on jokseenkin harvinaista, mutta esimerkiksi auton maalauksessa sillä on osansa sen nimenomaisen voimakkaan rasvanirrotuskyvyn ansiosta: maalattava pinta saadaan trikloorietyleenillä taatusti maalia pysyvästi sitovaksi tai koneistettu pinta täysin puhtaaksi ennen asennusta. Trikloorietyleeniä saa yksityiskäyttöön sopivia määriä yleensä vain apteekeista. == Katso myös == * 1,1,2-trikloorietaani == Aiheesta muualla == * * Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Trichloroethylene Luokka:Organohalidit Luokka:Klooriyhdisteet Luokka:Liuottimet Luokka:Imppaus
Tyrnikerttunen

Tyrnikerttunen (Acrocephalus orinus) eli aiemmalta nimeltään intianruokokerttunen on Keski-Aasiassa pesivä ja eteläisessä Aasiassa talvehtiva huonosti tunnettu varpuslintu. Lajin nimesi Harry Church Oberholser 1905. Lajin löysi Allan Octavian Hume 1867, joka antoi sille ensin nimen Phyllopneuste macrorhyncha, mutta muutti sen 1869 muotoon Acrocephalus macrorhynchus. Muutokset eivät jääneet tähän, sillä Oberholser osoitti 1905, että nimeä ei voida hyväksyä, ja Acrocephalus orinus lopulta voitti nimen Acrocephalus macrorhynchus suosiossa. == Koko ja ulkonäkö == Linnun pituus on noin 13 cm. Olemukseltaan ja väritykseltään se muistuttaa sekä viitakerttusta että papyruskerttusta, jonka alalajina sitä on pidetty. Joidenkin tutkijoiden mielestä se on ollut olemukseltaan outo viitakerttunen. Lajista tiedetään erittäin vähän, sillä kahden museonäytteen lisäksi se on vain kerran tavattu luonnossa. Kädessä tutkittaessa lajin voi erottaa viitakerttusesta pyöreämmän käsisiiven perusteella. == Esiintyminen == Hume keräsi ensimmäisen linnun Sutlej'n laaksosta läheltä Rampooria, Himachal Pradeshin osavaltiosta Intiasta 1867. Vuonna 2005 lajin status vahvistettiin DNA-testien ja uusien morfologisten tutkimusten ansiosta. Tutkimuksen teki Staffan Bensch Lundin yliopistossa. Toinen havainto lajista tehtiin Thaimaassa 27. maaliskuuta 2006, kun ornitologi Philip Round, Mahidolin yliopiston apulaisprofessori, pyydysti elävän yksilön Laem Phak Bia Environmental Research and Development Projectissa Phetchaburissa, Bangkokin lähellä. Lintu rengastettiin, siltä otettiin kaksi höyhentä ja se päästettiin vapauteen. Höyhenistä tutkittu DNA vastasi vuoden 1867 linnun DNA:ta. Tämän havainnon jälkeen löydettiin vanha intiankerttusnäyte Tringin luonnonhistoriallisen museon viitakerttusnäytteiden joukosta. Afganistanissa ja Tadžikistan löydettiin vuosien 2008–2009 ja tutkimusten aikana tyrnikerttusen pesimäalue Badakhšanin alueelta. Museonäytteiden perusteella on arvioitu, että laji pesii myös Kirgisiassa, Kazakstanin etelä- ja kaakkoisosissa sekä Kiinan Xinjiangin läntisissä osissa. 2000-luvulla tehtyjen arvioiden perusteella tyrnikerttunen on suhteellisen yleinen esiintymisalueellaan. Populaatiokokoa ja sen trendiä ei kuitenkaan tunneta tarkasti, mutta koska levinneisyysalue on suhteellisen laaja, laji arvioitiin vuoden 2022 IUCN:n Punaisessa kirjassa elinvoimaiseksi. == Ravinto == Tyrnikerttunen on hyönteissyöjä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Kerttuset
Linux Format

Linux Format on brittiläinen Linuxiin keskittynyt aikakauslehti. Lehteä viedään myös moniin muihin maihin ympäri maailmaa. Linux Formatia julkaisee lukuisia tietokonelehtiä kustantava Future Publishing. Lehden sisältö muistuttaa useimpia muita tietokonelehtiä, mutta se on suunnattu erityisesti Linux-käyttöjärjestelmän käyttäjille. Lehti sisältää katsauksia, teknologia- artikkeleita, kaikentasoisille käyttäjille suunnattuja oppaita ja uutisia. Linux Format ilmestyy 13 kertaa vuodessa, ja jokaisen numeron mukana tulee jonkin Linux-jakelun sekä vapaita ohjelmistoja sisältävä DVD-levy. Lehti aloitti toimintansa epävirallisesti 1999 yhden numeron koekappaleella nimeltä Linux Answers, ja täysimittainen tuotanto lähti käyntiin toukokuussa 2000. Linux Formatista julkaistaan paikalliselle kielelle käännettyjä versioita Italiassa, Kreikassa ja Venäjällä. Lisäksi suuri määrä lehtiä viedään eri puolille maailmaa, erityisesti Yhdysvaltoihin, jossa julkaisua myydään Barnes & Noble -ketjun liikkeissä sekä muissa isoissa kirjakaupoissa. Linux Formatin pani alulle sen nykyinen päätoimittaja Nick Veitch. Lehden oppaista erityisesti Michael J. Hammelin GIMP- ja Paul Hudsonin PHP-tutoriaalit ovat keränneet kiitosta. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset aikakauslehdet Luokka:Linux-lehdet
Eddie Griffin (koripalloilija)

Eddie Jamal Griffin (30. toukokuuta 1982 – 17. elokuuta 2007) oli yhdysvaltalainen koripallon pelaaja. Griffin syntyi Philadelphiassa, Pennsylvaniassa, ja opiskeli roomalaiskatolisessa high schoolissa. Hän aloitti NBA-uransa vuonna 2001 ja pelasi viimeisimpänä Minnesota Timberwolvesissa, josta hän lähti 13. maaliskuuta 2007. Griffin sai vuonna 2004 tuomion tyttöystävänsä törkeästä pahoinpitelystä. Hän oli osallisena auto- onnettomuudessa 30. maaliskuuta 2006 ja kuoli toisessa vastaavassa Teksasissa 17. elokuuta 2007. Hänen ruumiinsa oli niin pahoin palanut, että henkilöllisyys saatiin varmistettua vasta hampaista otetulla testillä. Griffin oli 2,08 metrin mittainen. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset koripalloilijat Luokka:Liikenneonnettomuudessa kuolleet Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet
Alte Mainbrücke

Alte Mainbrücke on holvisilta Würzburgin kaupungissa, Baijerin osavaltiossa, Saksassa. Se ylittää Main-joen. Silta rakennettiin vuosina 1473–1543 tuhoutuneen romaanisen sillan tilalle. 1000- ja 1100-luvuilla sillan paikalla liikennöi lautta. Vuonna 1730 silta koristeltiin barokin tyylisuunnan mukaisesti pyhimyspatsailla. Pituudeltaan silta on noin 180 metriä. == Aiheesta muualla == * Tietoa linnasta Würzburgin matkailusivustolla * Tietoa linnasta Structurae.de-sivustolla Luokka:Saksan sillat Luokka:Baijerin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Würzburg Luokka:Holvisillat Luokka:Kivisillat Luokka:Kevyen liikenteen sillat
Heinäpään jalkapallohalli

Heinäpään jalkapallohalli (sponsorinimeltään Arina Areena) on Oulussa Heinäpään urheilukeskuksessa sijaitseva jalkapallohalli, joka avattiin vuonna 2007. Jalkapallohalli toimii muun muassa AC Oulun kotikenttänä ja harjoitushallina talvikaudella sekä lukuisten muiden jalkapalloseurojen ja juniorien harjoittelu- ja pelipaikkana. Hallin kapasiteetti on 630 katsojaa. Jalkapallohallin rakentaminen aloitettiin vuonna 2006 ja halli valmistui marraskuussa 2007. Rakennuskustannukset olivat noin 6,7 miljoonaa euroa. Heinäpään jalkapallohallissa on tekonurmikenttä, joka on jaettavissa väliverhoilla kolmeen osaan, 100 metrin juoksusuora, kuusi pukuhuonetta, siirtokatsomo ja sähköinen kulunvalvonta. Heinäpään jalkapallohalli on toiminut pelipaikkana myös RoPS:in Liigacupin otteluissa. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Oulun urheiluhallit Luokka:Nuottasaari Luokka:Suomen jalkapallohallit
Chororapithecus abyssinicus

Chororapithecus abyssinicus on joidenkin tutkijoiden mukaan mahdollisesti vanhin tunnettu gorillojen kehityslinjaan kuuluva laji, joka eli noin kymmenen miljoonaa vuotta sitten myöhäisellä mioseenikaudella. Laji tunnetaan vain yhdeksästä hammasfossiilista, jotka löydettiin 2007 Afarin syvängöstä itäisestä Etiopiasta. Löydetyt hampaat ovat lähes samanlaiset kuin nykyajan gorilloiden hampaat. Mikäli Chororapithecus abyssinicus todella oli nykyisten gorillojen edeltäjä eikä esimerkiksi jokin erillinen sukuhaara, joka itsenäisesti kehittyi samaan suuntaan kuin gorillat, osoittaa löytö simpanssin ja ihmisen sukuhaaran eronneen gorilloista paljon luultua aikaisemmin, vähintään 10,5 miljoonaa vuotta sitten. Yleisesti on arvioitu, että gorillat erkanivat ihmisiin ja simpansseihin johtaneesta sukuhaarasta vasta noin 8 miljoonaa vuotta sitten ja ihmisten sukuhaara simpansseista noin 5–6 miljoonaa vuotta sitten. Lajin löysi japanilais-etiopilainen tutkijaryhmä. == Lähteet == *Suva, G. et al. (2007) A new species of great ape from the late Miocene epoch in Ethiopia. Nature 448, 921-924. *Fossils belong to new great ape. BBC News 22.8.2007 Luokka:Ihmisapinat Luokka:Esihistorialliset nisäkkäät
Nicanor Parra

Nicanor Parra (5. syyskuuta 1914 San Fabián de Alico – 23. tammikuuta 2018 Santiago de Chile) oli chileläinen runoilija. Parran ensimmäinen kokoelma Poemas y Antipoemas (1954) on latinalaisamerikkalaisen kirjallisuuden klassikkoja. Se on myös 1900-luvun tunnetuimpia espanjankielisiä runoteoksia, ja sen tekijä oli useasti ehdolla Nobel-palkinnon saajaksi. Parra sai vuonna 2011 espanjankielisen maailman arvostetuimman Premio Cervantes -kirjallisuuspalkinnon. Parra pyrki tuotannossaan ulos runouden perinteisistä kaavoista. Runojen tyyli on värikästä ja vivahtaa surrealismiin. Hän nimitti runojaan "antirunoudeksi" ja itseään antipoetaksi. Hänen sisarensa oli laulaja-lauluntekijä Violeta Parra (1917–1967). Parra valmistui vuonna 1938 Chilen yliopistosta matematiikan- ja fysiikanopettajaksi. Hän jatkoi vuonna 1943 fysiikanopintoja Brownin yliopistossa Yhdysvalloissa ja toimi sittemmin Santiagon yliopistossa matematiikan ja fysiikan opettajana. == Teokset == * Cancionero sin nombre, 1937 * Poemas y antipoemas, 1954 * La cueca larga, 1958 * Versos de salon, 1962 * Manifiesto, 1963 * Canciones rusas, 1967 * Obra gruesa, 1969 * Los profesores, 1971 * Artefactos, 1972 * Sermones y prédicas del Cristo de Elqui, 1977 * Nuevos sermones y prédicas del Cristo de Elqui, 1979 * El anti-Lázaro, 1981 * Poema y antipoema de Eduardo Frei, 1982 * Cachureos, ecopoemas, guatapiques, últimas prédicas, 1983 * Chistes para desorientar a la policía (1983) * Coplas de Navidad (1983) * Poesía política (1983) * Hojas de Parra, 1985 * Poemas para combatir la calvicie, 1993 * Páginas en blanco, 2001 * Lear Rey & Mendigo, 2004 ===Suomennettuja runoja=== *Nuoret runoilijat, suom. Hannu Tarmio ja Janne Tarmio, antologiassa Maailman runosydän, toim. Hannu Tarmio ja Janne Tarmio, WSOY Helsinki 1998 ISBN 951-0-22134-1Nicanor Parra, Linkki maailman runouteen, runotietokanta, Lahden kaupunginkirjasto. Päivitetty 19.7.2021, viitattu 27.7.2021 Parran runoja on julkaistu suomeksi myös antologiassa Näin ihminen vastaa: valikoima espanjankielisen Amerikan runoutta, suom. Matti Rossi ja Anselm Hollo, Turku: Tajo 1964 * Aamulaulu, suom. Anselm Hollo * Arvoitus, suom. Anselm Hollo * Ennustus, suom. Matti Rossi * Hautakirjoitus, suom. Anselm Hollo * Heiluri, suom. Matti Rossi * Lapsuudenmuistoja, suom. Anselm Hollo * Matkamerkintöjä, suom. Anselm Hollo * Nykymaailman paheita, suom. Anselm Hollo * Päivänkakkara, minä aion murhata joen, suom. Matti Rossi, myös julkaisussa Parnasso 1964 ; nro 1 * Tappaja, suom. Matti Rossi, myös julkaisussa Parnasso 1964 ; nro 1 * Yksilön yksinpuhelu, suom. Anselm Hollo == Lähteet == Luokka:Chileläiset runoilijat Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet chileläiset
Death Unlimited

__NOTOC__ Death Unlimited on metalliyhtye Northerin vuonna 2004 julkaistu kolmas albumi. Albumi nousi parhaimmillaan Suomen virallisen listan sijalle 17. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Petri Lindroos – kitara, laulu * Kristian Ranta – kitara * Tuomas Planman – kosketinsoittimet * Jukka Koskinen – basso * Toni Hallio – rummut == Arvostelut == * Imperiumi.net: Imperiumi.net: Levyarvio * Soundi: Soundi: Levyarvio == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2004 albumit Luokka:Northerin albumit
M/S Tuizidi

M/S Tuizidi () on vuonna 1968 nimellä M/S Ofelia valmistunut autolautta. Sen rakensi Krögerwerft GmbH Saksan Rendsburgista. Kuollutta painoa aluksella on 700 tonnia. Sen sisarlaiva M/S Hamlet (nykyisin M/S Benito Buono) valmistui samana vuonna. Alus tilattiin HH-Linjenin käyttöön välille Helsingborg–Helsingør. Alus valmistui marraskuussa telakalta, mutta sen tilanneen yhtiön johtajan kuollessa yllättäen se myytiin Svenska Rederi Ab:lle. Vuoden 1969 alusta lähtien M/S Ofelia liikennöi Juutinraumassa aluksi välillä Malmö–Kööpenhamina, sitten Limhamn (Malmö)–Dragør (Kööpenhamina). Alus myytiin ensin vuonna 1977 AB Sundfartille, sitten 1981 Scandinavian Ferry Linesille. Muutostöitä sille suoritettiin vuonna 1986 Landskronan telakalla ja 1991 alus siirtyi SweFerrylle. Jouluaattona 1996 se liikennöi viimeistä päivää Juutinraumassa, jonka jälkeen se seuraavana kesänä aloitti liikenteen Saarenmaalla Virossa. Vuonna 2012 se myytiin Roris Maritime Co -varustamolle Saint Kitts ja Nevisiin. Nykyään alus liikennöi Afrikan lounaisrannikolla. == Lähdeviitteet == ==Aiheesta muualla== * Fakta om fartyg – Tietoa ja kuvia M/S Ofeliasta * M/S Ofelia Saaremaa laevakompaniin sivulla Luokka:Autolautat
Tony Leon

Anthony James Leon (15. joulukuuta 1956–) on eteläafrikkalainen poliitikko ja Demokraattinen allianssi -puolueen entinen puheenjohtaja. Leonin ensimmäinen työpaikka oli Progressive partyn organisoijana kahdeksantoistavuotiaana. Valmistuttuaan lakimieheksi Witwatersrandin yliopistosta hänestä tuli luennoitsija oikeustieteen laitokselle vuonna 1986. Samana vuonna hänet valittiin Johannesburgin kaupunginvaltuustoon. Vuonna 1989 hänet valittiin Etelä-Afrikan parlamenttiin. Vuosina 1990–1994 Leon toimi Demokraattisen puolueen kansalaisoikeuskomissiossa ja toimi neuvonantajana CODESA:ssa. Vuonna 1994 hänet valittiin Demokraattisen puolueen johtoon ja puolueen yhdistyessä Uuden kansallispuolueen kanssa Demokraattiseksi allianssiksi hän nousi myös uuden puolueen puheenjohtajaksi ja maan keskeisimmäksi oppositiojohtajaksi. Leon ilmoitti marraskuussa 2006 astuvansa sivuun puheenjohtajan tehtävistä toukokuun 2007 puoluekokouksessa, mutta jatkavansa parlamentissa vuoden 2009 vaaleihin asti. == Lähteet == Luokka:Eteläafrikkalaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Eric Szmanda

Eric Kyle Szmanda (s. 24. heinäkuuta, 1975 Milwaukee, Wisconsin) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan C.S.I.:n laboratorioteknikkona Greg Sandersina. Szmanda vietti lapsuutensa pienessä Mukwonagon kaupungissa. Hänellä on kaksi veljeä, Rob ja Brett. Szmanda valmistui lukiosta vuonna 1993. Hänen isosetänsä, Ray Szmanda, on paikallinen radiopersoona Wisconsinissa. == Filmografia == *CSI, Greg Sanders Rikospaikkatutkija *Snow Wonder, Luke *Little Athens, Derek *100 Girls, Tietokonenörtti *Rules of Attraction, Film Student *True Vinyl, Billy Thompson/DJ Billy T *The Net, Jacob "Sorcerer" Resh == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mob 47

Mob 47 on ruotsalainen vuonna 1982 perustettu hardcore punk -yhtye. Varhaisissa harjoituksissa yhtyeen nimi oli vielä Censur, mutta Mob 47 -nimike vakiintui vuonna 1983. Suurimmat vaikutteet yhtye sai aikalaisistaan hardcorevaikuttajista kuten Discharge ja D.R.I.. Ruotsin ulkopuolella yhtye sai tunnustusta vasta esiinnyttyään vuonna 1985 Pusmort Recordsin Cleanse the Bacteria –kokoelmalla. Monen muun hardcore-yhtyeen tavoin Mob 47:kin kuivui kasaan 1980-luvun loppuun mennessä. Vuonna 2006 yhtye aloitti yhdessä soittamisen uudestaan rikkoen 20 vuoden keikkatauon Tukholman Debaserissä 25. toukokuuta. ==Diskografia== ===Viralliset julkaisut=== * Hardcore Cassette (1983, kasetti) * Hardcore Attack (1984, kasetti) * Kärnvapen attack (1984, 7") * Sjuk värld (????, kasetti) * Garanterat Mangel (mukana Protes Bengt) (1995 Cd/Lp) * Ultimate Attack (japanilainen kokoelma) (2004 2xCd) * Dom ljuger igen (2008 7") ===Tunnetut bootlegit=== * Racist Regime (1986 Lp) * Ultrahuset Massacre (1986 Lp) * Warvictim (1993 7) * Stop The Slaughter (2003 Lp) ==Aiheesta muualla== * Virallinen kotisivu * Mob 47 diskografia ja lyriikkaa * Mob 47 KFTH-sivu Luokka:Ruotsalaiset rockyhtyeet
Voima Kustannus

Voima Kustannus Oy on vuonna 1999 perustettu suomalainen mediakustantamo. == Julkaisut == Voima Kustannuksen julkaisemia lehtiä ovat joulukuussa 1999 aloittanut Voima ja lokakuussa 2008 käynnistetty verkkolehti fifi.voima.fi. Nykyisin verkkolehti ilmestyy osoitteessa voima.fi. Kustantamo alkoi vuonna 2007 julkaista Le Monde diplomatiquen suomenkielistä versiota. Seuraavana vuonna sen kustantaminen siirtyi Into Kustannukselle, jonka samat osakkaat perustivat vuonna 2007. Into Kustannus kustansi taskukirjamuotoisen suomenkielisen Diplon ohella vastaavassa formaatissa suomenkielistä Novaja Gazetan versiota sekä pamfletteja. Vuonna 2021 Le Monde diplomatique & Novaja Gazeta -lehden kustantajaksi vaihtui Voima Kustannus Oy:n tytäryhtiö. Vuosina 2010–2014 Voima julkaisi ilmaista NHL – Normihomolehteä. == Yhtiö == Voima Kustannus Oy:n toimitusjohtaja on Teemu Matinpuro ja puheenjohtaja Tuomas Rantanen. Yhtiön osakkaita ovat Rosebud Books, Suomen Rauhanpuolustajat, Luonto-Liitto, Maan Ystävät, Heikki Hiilamo, Tuomas Rantanen ja Vilppu Rantanen. Voima Kustannus Oy saa vuosittain avustuksia opetus- ja kulttuuriministeriöltä. Vuonna 2013 avustukset olivat 35 000 € (Voima), 16 000 € (Fifi-verkkolehti) ja 10 000 € (Normihomolehti). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Voima-lehti * Le Monde diplomatique Suomi * Into Kustannus Luokka:Suomalaiset viestintäyhtiöt Luokka:Suomalaiset kustantamot
Ndebele-kuningaskunta

Ndebele-kuningaskunta oli kuningas Mzilikazin Limpopojoen pohjoispuolelle nykyisen Zimbabwen alueelle vuonna 1837 perustama kuningaskunta. Ndebelet onnistuivat helposti alistamaan alueella aikaisemmin asuneen šona-heimon. 1880-luvulla ndebelet eivät kuitenkaan onnistuneet puolustamaan kuningaskuntaansa etelästä hyökänneitä brittejä vastaan, vaan Mzilikazin pojan Lobengulan oli pakko myöntää Cecil Rhodesille kaivosoikeudet valtakuntansa alueella tuhatta kivääriä ja sadan punnan kuukausittaista vuokraa vastaan. 1890-luvulla Rhodes ajautui vaikeuksiin alueidensa afrikkalaisten kanssa ja vaikka Lobengula pyrkikin säilyttämään rauhan, monet hänen heimonsa jäsenet halusivat ajaa maahantunkeutujat pois. Aluetta hallinnoinut Rhodesin edustaja Leander Jameson käytti tilannetta tekosyynä aloittaakseen vuonna 1893 sodan Lobengulaa vastaan. Jamesonilla oli käytössään viisi maxim-konekivääriä ja hän tunkeutui helposti Lobengulan pääkaupunkiin Bulawayoon. Lobengula joutui pakenemaan ja Ndebele-kuningaskunta tuhoutui. == Lähteet == Luokka:Etelä- Afrikan historia Luokka:Zimbabwen historia Luokka:1800-luku
Ndebele

Ndebele voi viitata seuraaviin: * ndebelet, bantukansa * Ndebele- kuningaskunta, muinainen valtio nykyisen Zimbabwen alueella * etelä-ndebele, bantukieli * pohjois-ndebele, bantukieli * Ndebele, sukunimenä: ** Njabulo S. Ndebele (s. 1948), eteläafrikkalainen professori, korkeakoulutuksen johtaja ja kirjailija.
Kai-Pekka Kangasmäki

Kai-Pekka Olavi ”Kaikka” Kangasmäki (s. 9. heinäkuuta 1985 Lappeenranta) on suomalainen metallimuusikko, joka tunnetaan erityisesti metalliyhtye Stam1nan basistina ja taustalaulajana. Hän toimi sessiomuusikkona yhtyeen debyyttialbumin julkaisua seuranneilla kiertueilla ennen kuin hänet nimitettiin vakituiseksi jäseneksi Rieskaa tauluun -kiertueen päätöskonsertissa Tavastialla syksyllä 2005. Kai-Pekka oli myös lyhyen aikaa Stam1nan keikkakuskina jo ennen ensimmäisen albumin ilmestymistä. Ensimmäinen Stam1nan albumi, jolla Kangasmäki esiintyy, on vuonna 2006 ilmestynyt Uudet kymmenen käskyä. Lisäksi Kangasmäki soittaa kitaraa Hyljätyt-yhtyeessä ja on aiemmin toiminut kitaristina myös yhtyeissä Disease of the Nation ja Devilhorn. Hän on valmistunut Kymenlaakson ammattikorkeakoulun viestinnän osastolta medianomiksi. Kangasmäen voi nähdä esiintyvän hänen bändikaverinsa Antti Hyyrysen ohjaamassa Kotiteollisuuden videossa Iankaikkinen. Kangasmäki soittaa Mesa/Boogie Big Block 750- vahvistimella, ja Mesa Boogie 8x10 Powerhouse Bass Cabinet ja Mesa Boogie Powerhouse 1000 Bass Cabinet- vahvistinkaapeilla. Kangasmäellä on käytössään kolme bassoa, ESP Lettu, ESP "Teppo Velin" Custom Shop, ja ESP-LTD B-254. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Stam1nan sivusto Luokka:Suomalaiset metallimusiikin basistit Luokka:Suomalaiset metallimusiikin kitaristit Luokka:Stam1nan jäsenet Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jan-Christian Söderholm

Jan-Christian ”JC” Söderholm (s. 7. joulukuuta 1976 Tukholma) on Helsingissä asuva suomalainen freelance-näyttelijä. Vuonna 1994 Söderholm aloitti työnsä avustajana Vaasan kaupunginteatterissa ja 1999 opiskelut Teatterikorkeakoulussa ruotsinkielisellä näyttelijäntyönlaitoksella (Svenska institutionen för skådespelarkonst). Hän valmistui teatteritaiteen maisteriksi vuonna 2003. Hänen äidinkielensä on suomi. Söderholm on näytellyt Åke Lindmanin elokuvissa Etulinjan edessä ja Tali-Ihantala 1944. == Aiheesta muualla == * * *https://janchristiansoderholm.com Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Enoch Sontonga

Enoch Mankayi Sontonga (1873 Uitenhage, Kapmaa – 18. huhtikuuta 1905) oli eteläafrikkalainen opettaja, maallikkosaarnaaja ja lauluntekijä, joka sävelsi nykyisen Etelä-Afrikan kansallislaulun osana olevan virren ”Nkosi Sikelel' iAfrika” (). Sontonga kuului xhosa-heimon Mpinga-klaaniin. Arvellaan, että hän sai opettajakoulutuksen Lovedale-instituutissa ja että hänet lähetettiin myöhemmin metodistien lähetyskouluun Nancefieldiin Johannesburgin lähelle. Hän oli naimisissa Diana Mgqibisan kanssa, joka oli Etelä-Afrikan metodistikirkon merkittävän pastorin tytär. Sontonga kirjoitti ”Nkosi Sikelel' iAfrikan” ensimmäisen säkeistön sanat vuonna 1897 ja myöhemmin samana vuonna sävelsi siihen melodian koulunsa kuoroa varten. Laulu esitettiin ensi kerran julkisesti metodistipappi Bowenin papiksivihkimisessä. 8. tammikuuta 1912 laulu esitettiin ANC:n edeltäjän, South African Native National Congressin, perustavan kokouksen päätösrukouksena. Sontonga kuoli vain 32-vuotiaana 18. huhtikuuta 1905 ja hänen hautansa paikka unohtui. Vuonna 1994 Etelä-Afrikan kansallisten muistomerkkien lautakunta sai tietää, että hänet olisi mahdollisesti haudattu Johannesburgin Braamfonteinin hautausmaalle ja halusi paikantaa sen julistaakseen paikan kansalliseksi monumentiksi. Vaikeuksien jälkeen hauta saatiin paikannettua, ja 24. syyskuuta 1996 presidentti Mandela vihki paikalle pystytetyn muistomerkin ja Sontongalle myönnettiin Order of Meritorious Service -kunniamerkki. == Lähteet == Luokka:Eteläafrikkalaiset lauluntekijät Luokka:Opettajat Luokka:Kansallislaulujen säveltäjät Luokka:Vuonna 1873 syntyneet Luokka:Vuonna 1905 kuolleet
Sekobarbitaali

Sekobarbitaali (5-allyyli-5-(1-metyylibutyyli)-barbituurihappo) on barbituraatteihin kuuluva lääkeaine, jota käytetään muun muassa anestesia-, epilepsia-, uni- ja rauhoittavana lääkkeenä. Lääkettä myydään Eli Lilly and Company -yhtiön valmistamana nimillä Seconal ja Tuinal. Tuinal sisältää myös amobarbitaalia. Käytöstä poistuneessa Vesparax-nimisessä yhdistelmälääkkeessä oli 150 mg sekobarbitaalia, 50 mg brallobarbitaalia ja 50 mg hydroksitsiinia.Lhermann J.: Clinical application of a new very active hypnotic associating sodium secobarbital, calcium brallobarbital and hydroxyzine (UC-8130). Gazette Medicale de France. 1964 Mar 10;71:961-2. Sekobarbitaali on määritelty huumausaineeksi Euroopan talousalueella. Sekobarbitaalia käytetään myös eläinlääketieteessä eutanasiassa. ==Käyttöön liittyviä kuuluisia kuolemia== *Judy Garland: verestä löytyi sekobarbitaalia kymmentä 100 mg kapselia vastaava määrä.Thomson, David,Film Studies: She couldn't act for toffee - until she burst into song ; The Independent 27.6.2004. *Tennessee Williams: kuoli "akuuttiin Seconal-intoleranssiin". Ensin luultiin tukehtuneen pullon korkkiin, mutta todettiin yhteys Seconaliin.Tennessee Williams' death myth New York Post 15.2.2010 *Leila Pahlavi: viisinkertaisesti kuolettava annos sekä vähän kokaiinia. *Charles Boyer: itsemurha yliannoksella. *Jimi Hendrix: tukehtui oksennukseensa otettuaan tyttöystävänsä Vesparax–tabletteja.The truth about the night Hendrix died of an overdose The Sunday Times *Alejandra Pizarnik: itsemurha yliannoksella. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Terveysportti: Sekobarbitaali *DrugBank: Secobarbital *PubChem: Secobarbital *Drugs.com - Secobarbital *RxList.com - Secobarbital Käyttöseloste. Luokka:Barbituraatit
Patologinen valehtelu

Patologinen valehtelu, eli mytomania (kreik. mythos tarina + mania) eli pseudologia fantastica (kreik. pseudos väärä + logos puhe, tieto + phantasia mielikuvitus) on sairaalloinen halu valehdella ja keksiä sepitettyjä tarinoita. Mytomaniaa sairastavia kutsutaan mytomaaneiksi, suomeksi yleensä patologisiksi valehtelijoiksi. Pakonomainen valehtelu ei ole lääketieteellinen diagnoosi, vaan se liittyy muihin mielenterveyden ongelmiin oireena. Jos ihminen hakee valehtelusta hyötyä, se saattaa olla osa narsistista persoonallisuushäiriötä. Käyttäytymismuodosta voi parantua, jos kokee sen itse ongelmaksi, mutta esimerkiksi narsistiseen persoonallisuushäiriöön liittyvää valehtelua ei voi saada parantumaan, sillä henkilö ei itse koe sitä ongelmaksi.Jenni Leukumaavaara, Valehtelu voi olla myös sairaus, hs.fi 26.7.2010 Vankisairaalan vastaavan ylilääkärin Hannu Lauerman**** mukaan valehtelu menee sairauden puolelle, jos se on ihmiselle pakonomaista tai jos se palvelee hänen sisäistä tasapainoaan niin, että vaihtoehtoja ei ole.Hyväterveys.fi - Valheen monet kasvot. Julkaistu: 31.10.2011 Viitattu: 21.4.2014 Eräs patologisen valehtelun muoto on paroni von Münchhausenin mukaan nimensä saanut Münchhausen-syndrooma, jossa potilas on tuntevinaan fyysistä kipua ja valittaa siitä saadakseen huomiota. == Lähteet == Luokka:Psykologia Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Ritariromaani

Ritariromaanit olivat kansankielellä kirjoitettuja, ritareista kertovia runo- tai proosateoksia, joiden kukoistuskausi oli 1100–1300-luvulla. Käsitteen piiriin luetaan esimerkiksi bretonilaiset romaanit (Artur-romaanit), ritarieepokset sekä trubaduuri- ja minnerunous.Ritarirunous, Tieteen termipankki. Viitattu 14.2.2020 Lajityyppi kehittyi Ranskassa ja levisi sieltä muualle Eurooppaan. Suosittuja aiheita olivat kuningas Arthuriin ja pyöreän pöydän ritareihin liittyvät tarinat sekä kertomukset Tristanin ja Isolden rakkaudesta.Ahokas 1976, s. 195–196. == Historia == Alun perin ritariromaanit oli kirjoitettu hovipiirien viihdykkeeksi, mutta kirjapainotaidon myötä ne levisivät suuren yleisön ulottuville. Ritariromaanit kuvasivat ritareiden elämää romantisoidulla ja liioittelevalla tavalla. Tärkeitä teemoja olivat keskiaikaiset ritari-ihanteet, rohkeus, jalous ja vasallin uskollisuus herraansa kohtaan. Keskeinen aihe oli myös ritarin ylevä ja palvova rakkaus ylhäiseen naiseen, esimerkiksi Lancelotin rakkaus kuningatar Guinevereen. Kelttiläiseen taruperinteeseen pohjautuva kuningas Arthur tuli hyvin suosituksi hahmoksi ritariromaaneissa, ja hänen ympärilleen punoutuvaa tarustoa kehittivät Chrétien de Troyes ja Geoffrey Monmouthilainen. Arthurista kasvoi ritariromaaneissa legendaarinen kuningas ja pyöreän pöydän ritareiden keskushahmo, mihin ovat saattaneet vaikuttaa Kaarle Suuren hovia kuvanneet chanson de geste -runoelmat. Vähitellen uskonnollinen mystiikka tuli ritariromaaneissa keskeisemmälle sijalle. Chrétien de Troyes esimerkiksi kirjoitti ihmeitä tekevästä Graalin maljasta, josta tuli pysyvä teema Arthur- tarinoissa. Saksassa Wolfram von Eschenbach puolestaan loi Parsifal-eepoksen, jossa hän syvensi Graal-mystiikkaa. Ritari-ihanne alkoi myös kehittyä uskonnollisempaan ja siveellisempään suuntaan, eroottissävyisen rakkauden väistyessä taka-alalle ritariromaaneissa. Myöhäiskeskiajalla ritariromaanit alkoivat menettää suosiotaan, ja muun muassa Miguel de Cervantes parodioi romaanissaan Don Quijote aiempia ritariromaaneja. Ritariromaanit ovat kuitenkin jatkuvasti innoittaneet sekä runoilijoita että säveltäjiä, muun muassa Richard Wagner on tehnyt oopperan Tristanista ja Isoldesta. Monia nykyajan fantasiaromaaneja voidaan pitää ritariromaanien perillisinä. == Ritariromaaneja == * Amadis de Gaula * Don Quijote (parodia) * Erotókritos * Parsifal * Raivoisa Roland (Orlando Furioso) == Katso myös == * Minnelaulu * Trubaduuri == Lähteet == *Ahokas, Jaakko: Ritariromaani. Hakusana teoksessa === Viitteet === *
Suomen Elinkeinoelämän Keskusarkisto

Suomen Elinkeinoelämän keskusarkisto (Elka, ) on arkisto, joka pyrkii turvaamaan suomalaista elinkeinoelämää koskevan ja sivuavan historiatiedon ja -perinteen säilymisen. Elkassa oleva materiaali on tarkoitettu nykyisten ja tulevien eri tieteenalojen tutkijoiden sekä muiden tiedon tarvitsijoiden hyödynnettäväksi. Tätä tarkoitusta varten Elka kerää, käsittelee ja asettaa tarvitsijoiden käyttöön yritysten, yksityisten henkilöiden, liittojen ja yhdistysten toiminnassa syntynyttä asiakirjamateriaalia. Asiakirja-käsite sisältää myös piirustukset, kartat, valokuvat sekä erilaiset ääni- ja kuvatallenteet. Sen toiminnasta vastaa Suomen Elinkeinoelämän Keskusarkiston Säätiö. Elka on perustettu vuonna 1980. Se toimii Mikkelin Kalevankankaalla. Sillä on käytössään noin 5 300 m²:n tilat sekä 11 vakituisen työntekijän henkilökunta. Elka tarjoaa arkistojaan ja rekistereitään myös sähköisenä arkistona. Elkalla on ollut sota-arkiston kunnostamisprojekti, joka päättyi 2015, ja sen parissa työskennellyt henkilökunta irtisanottiin. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Elkan oma sivusto Luokka:Suomen arkistot Luokka:Suomen taloushistoria Luokka:Kalevankangas Luokka:Mikkelin rakennukset ja rakennelmat
Juha Hyppönen

Juha Tapani Hyppönen (s. 14. elokuuta 1947 Tampere)Suomen teatterit ja teatterintekijät 1993, Tammi 1993 on Teatterikoulusta valmistunut suomalainen näyttelijä. Hänen tunnetuimpia roolejaan on Metsolat-televisiosarjan Kari Kaukovaara, jota hän esitti 1990-luvun alkupuolella. Hyppönen on myös suosittu mainosääni, jonka matalaa ääntä on kuultavissa muun muassa automainoksissa. Hyppönen on tehnyt myös dubbauksia. Hyppönen oli 1980-luvulla kiinnitettynä Helsingin kaupunginteatteriin. ==Filmografia== * Lumikki ja seitsemän kääpiötä (1937) – Taikapeili (vuoden 1993 Suomi-dubbaus, äänirooli) * Villahousupakko (1977) * Vihreän kullan maa (1987) – Jyri Tertti, Tanjan poika * Aatamin puvussa... ja vähän Eevankin (1971) – Jussi Kirves * Kesän maku (1975) – Pekka, majakanvartija * Hemåt i natten (Yön sylissä, 1977) – Rane Koskinen * Vámmentes házasság (Tullivapaa avioliitto, 1980) – Erik, Pekan ystävä * Toto (1982) – Eki * Kuningas lähtee Ranskaan (1986) – Böömin kuninkaan sotilas * Laputa - linna taivaalla (1986) - Parta (vuoden 2010 Suomi-dubbaus, äänirooli) * Istutustekniikka (1988) * Satamiin työturvallisuus (1989) * Kolmas Pyörä (1989) – Noran isä * Metsolat (1993–1995) – Kari Kaukovaara * Metsolat – Muistojen joulu (1995) – Kari Kaukovaara/Kapteeni Kaukovaara * Babe - urhea possu (1995) - Rex (äänirooli) * Antz – Muurahaizet (1998) – Kenraali Mandible (äänirooli) * Babe suurkaupungissa (1998) - Rex (äänirooli) * Enon varjo (1999) * Rautajätti (1999) – Rautajätti, kenraali Rogarth (äänirooli) * Tarzan (1999) – Kerchack (äänirooli) * Tie El Doradoon (2000) - Zaragoza (äänirooli) * Postimiehen varjo (2000) * Joosef - unten kuningas (2000) - Faarao (äänirooli) * Tarzan 2 (2005) - Kerchack (äänirooli) ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * * Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Syväkairaus

Syväkairaus on koneellinen malminetsinnän menetelmä, jolla haetaan tietoa malmien esiintymisestä syvältä kallioperästä timanttikairan avulla. Yksittäiset syväkairausreiät ovat yleensä 100–300 m syviä, ja kokonaiset kairausohjelmat voivat sisältää yhteensä kilometrien pituisia kallioperän lävistyksiä. Syväkairaus, joka tehdään ajoneuvoon kytketyllä kairauskoneella, on kallein malminetsinnän menetelmä: kairauksen metrihinta vaihtelee 100 ja 200 euron välillä. Syväkairauksen tuloksena saadaan syvältä kallioperästä kivilieriöitä, joita kutsutaan kairasydämiksi. Niistä nähdään kiven koostumus, rakenteet ja mahdolliset malmimineraalit. Kairasydämistä voidaan myös mitata geofysikaalisia ominaisuuksia, ja niiden geokemiaa voidaan analysoida. Tutkimusten päätyttyä kairasydämet varastoidaan Geologian tutkimuskeskuksen ylläpitämään Kansalliseen kairasydänarkistoon, joka sijaitsee Lopella. ==Lähteet== Luokka:Kaivosteollisuus Luokka:Geotekniikka
Janssoninkiusaus

Janssoninkiusaus () on ruotsalainen perinneruokalaji. Se tehdään raastamalla karkeasti perunaa, laittamalla sitä vuokaan kerroksittain anjoviksen kanssa ja kaatamalla päälle kermaa. Janssoninkiusauksesta on olemassa myös vanhempana pidetty versio, jossa peruna korvataan kananmunalla.Raholan syötävät sanat Alkuperäinen janssoninkiusaus on valmistettu niin sanotusta skandinaavisesta anjoviksesta eli maustetusta kilohailista eikä aidosta anjoviksesta eli sardellista. Janssoninkiusaus-sanan alkuperäksi on ehdotettu useaa vaihtoehtoa, mutta varmuutta asiasta ei ole. Ruoka on arveltu nimetyn ruotsalaisen oopperalaulajan Per ”Pelle” Janzonin (1844-1889) mukaan. Toinen teoria on, että nimi olisi annettu ruotsalaisen lahkolaissaarnaajan Erik Janssonin mukaan. Hän vaikutti Yhdysvalloissa 1800-luvulla. Kolmas olettamus on ruoan nimeäminen vuonna 1929 valmistuneen ruotsalaisen elokuvan mukaan; sen nimi oli Janssons frestelse. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Kokkikartano Luokka:Kalaruoat Janssonin kiusaus
Rod Steiger

Rodney "Rod" Stephen Steiger (14. huhtikuuta 1925 Westhampton, New York, Yhdysvallat – 9. heinäkuuta 2002 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä. == Ura == Steiger aloitti elokuvauransa 1950-luvun alussa. Hänen uransa tunnetuimpia elokuvia ovat Alaston satama (On the Waterfront, 1954), jossa vastanäyttelijänä oli Marlon Brando, Mitä kovemmin he kaatuvat (The Harder They Fall, 1956), jossa vastanäyttelijänä oli mm. Humphrey Bogart, Atlantin valli murtuu (The Longest Day, 1962), jossa näytteli lukuisia elokuvatähtiä, Tohtori Živago (Doctor Zhivago, 1965), jossa vastanäyttelijöinä olivat mm. Omar Sharif ja Julie Christie, Yön kuumuudessa (In the Heat of the Night, 1967), jossa vastanäyttelijänä oli mm. Sidney Poitier ja Maahan, senkin hölmö! (A Fistful of Dynamite, 1972), jossa vastanäyttelijänä oli James Coburn. 1990-luvulla hän näytteli enimmäkseen sivuosissa, mm. elokuvissa Spesialisti, The Hurricane sekä End of Days. Hänen viimeiseksi elokuvakseen jäi Biljardihait (Poolhall Junkies, 2002). Steiger voitti parhaan miespääosan Oscarin elokuvasta Yön kuumuudessa. Hän oli Oscar-ehdokkaana myös rooleistaan elokuvissa Alaston satama (miessivuosa) ja Panttilainaaja (pääosa). Hän on saanut elokuvaurastaan tähden Hollywood Walk of Famelle (7080 Hollywood Blvd). == Yksityiselämä == Steiger oli viisi kertaa naimisissa. Hänellä oli tytär toisesta avioliitosta ja poika neljännestä avioliitosta. Hän kuoli munuaissairauteen ja keuhkokuumeeseen 77-vuotiaana. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * * Rod Steiger NNDB:ssä Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Parhaan miespääosan Oscar-palkinnon saajat Luokka:Golden Globe -palkinnon saajat Luokka:BAFTA-palkinnon saajat Luokka:Hollywood Walk of Fame Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 2002 kuolleet
Harper's

Harper's tarkoittaa seuraavia: ==Yhdysvaltalaiset lehdet== * Harper’s Bazaar (alun perin Harper’s Bazar), 1867 perustettu kerran kuukaudessa ilmestyvä naisten muotilehti * Harper’s Magazine, johon usein viitataan nimellä Harper’s, yleisaikakaulehti * Harper’s Weekly, 1857–1916 ilmestynyt viikkolehti ==Muuta== * Harper’s Island, yhdysvaltalainen kauhu- ja jännityssarja
Suomen Jääpalloliitto

Suomen Jääpalloliitto – Finlands Bandyförbund ry (SJPL) on suomalaisen jääpalloilun kattojärjestö. Se perustettiin 18. maaliskuuta 1972, kun Suomen Palloliiton jääpallojaosto eriytyi itsenäiseksi lajiliitokseen. Suomen Jääpalloliitto on Kansainvälisen jääpalloliiton, FIB:n, jäsen. Suomen Jääpalloliiton puheenjohtajana toimii Antti Parviainen. == Historia == Jääpallo tuli Suomeen Pietarista 1890-luvun lopussa ja juurtui vankimmin Viipuriin. Lajin toi Suomeen viipurilainen kauppias ja jääpalloilija Otto Wächter. Jääpallotoiminta levisi Viipurista myös muualle maahan ja organisoitui Suomen Palloliiton perustamisen myötä 1907. Ensimmäinen Suomen mestaruus ratkaistiin jo seuraavana vuonna 1908. Mestaruuden voitti helsinkiläinen Polyteknikkojen Urheiluseura kaadettuaan Helsingin IFK:n loppuottelussa 8–3. Nuorten SM-tason kilpailutoiminta käynnistyi alle 19-vuotiaiden ikäluokassa 1943. Suomen itsenäistymisen myötä 1917 aloitettiin maajoukkuetoiminta. 23. helmikuuta 1919 Suomi kohtasi Helsingissä ensimmäisessä maaottelussaan Ruotsin. Ottelu päättyi Suomen 4–1-voittoon. Suomen Palloliitto oli yksi perustajajäsenistä, kun Kansainvälinen Jääpalloliitto perustettiin 1955. Jääpallo kuului Suomen Palloliiton ohjelmaan aina vuoteen 1972 asti, kunnes Suomen Jääpalloliitto perustettiin jääpalloilun itsenäiseksi lajiliitoksi. Oman liiton perustamista oli suunniteltu jo 1950-luvulla, mutta tuolloin oli vielä päätetty jatkaa Palloliiton alaisuudessa. == Puheenjohtajat == *Erik Berner, 1972–1978 *Pentti Seppälä, 1978–1983 *Mauno Forsman, 1983–1987 *Carl Fogelberg, 1987–1992 *Michael Sandbacka, 1992–1996 *Risto Suves, 1996–1998 *Juha Hilmola, 1998–2008 *Topiantti Äikäs, 2008–2014 *Kari Peuhkuri, 2014–2016 *Veijo Janhunen, 2016–2018 *Jari Kettunen, 2018–2022 https://www.finbandy.fi/fi/jaapallovaki- kokoontuu-tampereelle-kevatkokoukseen-keskella-jaakiekon-mm-kilpailuja/ *Antti Parviainen, 2022– == Talous == Suomen Jääpalloliitto on saanut vuosina 2018–2023 Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustusta liikuntaa edistävien järjestöjen toimintaan yhteensä noin 853 000 euroa. Vuosittainen tuki on ollut vuodesta 2022 lähtien 145 000 euroa. ==Strategia== Jääpalloliitto uusi strategiansa keväällä 2021 ja se on voimassa vuodet 2021-2026. Strategian vision mukaan "Suomalainen jääpallo on kansainvälisesti menestyvä, yhteiskunnallisesti arvostettu ja laajalti harrastettu laji".https://www.finbandy.fi/fi/wp-content/uploads/2021/11/Suomen- Jaapalloliitton-strategia-21-26.pdf == Katso myös == *Bandyliiga *Suomen jääpallomaajoukkue *Suomen naisten jääpallomaajoukkue *Jääpallon Kunniagalleria *Jääpallon Suomi-sarja *Naisten Bandyliiga *Jääpallon Suomen Cup *Vuoden jääpalloilija == Lähteet == * *Suomen Jääpalloliitto – Historia === Viitteet === == Aiheesta muualla == *Suomen Jääpalloliitto Jääpalloliitto Luokka:Suomen jääpallo
Torikatu (Oulu)

Torikatu on eräs Oulun ruutukaavakeskustan kaduista ja liikenteellisesti kaupungin tärkeimpiä katuja. Katu alkaa Franzénin puiston ja Oulun Lyseon lukion välistä Linnankadulta, ja jatkuu etelälounaaseen aina Heinäpäähän saakka. Katu johtaa Pokkisen, Vanhantullin ja Hollihaan kaupunginosien halki, päättyen Tarkka-ampujankadulle. Kadun pituus on 1,6 kilometriä. Torikatu on muutettu joukkoliikennekaduksi. Keskustan läpi Limingantullista Tuiraan aiemmin Isoakatua pitkin kulkeneet linja-autovuorot siirtyivät Torikadulle 22. syyskuuta 2007. Tie on koko pituudeltaan kaksikaistainen. Pokkisen ja Vanhatullin kaupunginosissa välillä Kajaaninkatu–Albertinkatu katu on neljän kaistan levyinen, mutta kadun reunat on varattu pysäköintialueiksi. Välille Albertinkatu–Puistokatu on rakennettu reunuskivin erotetut pysäköintialueet. Merkittävimmät risteävät kadut ovat Linnankatu, Kajaaninkatu, Saaristonkatu ja Puistokatu. ==Historia== Torikatu on yksi Oulun vanhimpia katuja. Kadusta on mainintoja Torikatu (Torggatan) -nimellä jo 1600-luvun lopun tuomiokirjoissa. Oulun kartassa vuodelta 1705 Torikatu noudattelee jo nykyistä linjaansa nykyisen Saaristonkadun tienoille asti, jossa katulinja kääntyy itäänpäin kohti Limingantullia. Monia Oulun katujen nimiä muutettiin vuoden 1907 asemakaavan hyväksymisen yhteydessä. Tällöin puututtiin kuitenkin lähinnä pitkiin nimiin ja Torikadun nimi jäi silloin ennalleen. Vuodesta 1923 Oulun katujen nimikyltit ovat olleet vain suomenkielisiä. Loppuvuonna 1917 luovuttiin venäjänkielisistä katukylteistä ja vuonna 1923 ruotsinkielisistä kilvistä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Hollihaka Luokka:Oulun kadut Luokka:Pokkinen Luokka:Vanhatulli
Täpläperhoset

Täpläperhoset (Nymphalidae) on päiväperhosten (Papilionoidea) runsaslajinen heimo, jonka lajeja esiintyy arktisilta alueilta tropiikkiin. Lajeja tunnetaan yli 6 000 yhteensä 11 alaheimossa. Heimoon kuuluu monia tunnetuimpia perhosia, kuten nokkosperhonen, amiraali ja monarkkiperhonen.Mikkola, Murtosaari & Nissinen (toim): Perhosten lumo, s. 241–242 Suomessa täpläperhosia on tavattu 61 lajia, joista muutama harhailijoina. ==Kuvaus== Täpläperhoset ovat yleensä keskikokoisia tai suuria. Siipien yläpinnan väritys on usein kirkas ja huomiota herättävä, mutta joukossa on myös siiviltään läpinäkyviä lajeja. Siipien alapinnalla on usein naamioiva suojaväri. Siipien kirkkailla väreillä on ennen kaikkea saalistajia varoittava merkitys, sillä heimon lajit ovat yleensä joko pahanmakuisia tai myrkyllisiä. Etenkin varhain keväällä lentävillä lajeilla värityksellä on merkitystä myös auringon lämmön keräämisessä. Täpläperhosten siipikuvioinnissa on ryhmälle tunnusomainen, useista poikkiviiruista ja silmätäplistä muodostuva kaava.Malcolm Scoble: The Lepidoptera: Form, Function and Diversity. Oxford University Press 1995 ISBN 978-0198549529 Nokkaperhosten (Libytheinae) alaheimoa lukuun ottamatta täpläperhosten molemmilla sukupuolilla etummainen raajapari on lyhyt ja kävelyyn kelpaamaton. Naaraat käyttävät tynkämäisiä eturaajojaan munimispaikan tunnusteluun, mutta koiraat eivät luultavasti käytä eturaajojaan lainkaan. Tunnusomaisena piirteenä tuntosarvien alapinnalla on kolme pitkittäisharjannetta ja naaraan munanasettimeen liittyy muilta perhosryhmiltä puuttuva von Sieboldin elin. Koiraat etsivät parittelukumppania joskus jopa kilometrien pituisilla partiointilennoilla.J. L. Carpinera: "Encyclopedia of entomology" Springer 2008 ISBN 978-1-4020-6242-1 Toukat ovat karvaisia tai piikkisiä. Muun muassa banaanilla ja kookospalmulla elävien kaarnasiipien (Brassolis) ja pöllökkäiden (Caligo) lajeja sekä muutamia kaposiipilajeja lukuun ottamatta täpläperhosiin ei kuulu mainittavia viljelykasvien tuholaisia. ==Taksonomia== Aiemmin hopeatäplät luettiin omaan alaheimoonsa (Argynniinae), mutta varsinkin toukkien rakenteiden samankaltaisuuksien perusteella ne luetaan nykyään kaposiipien kanssa samaan aurinkoperhosten alaheimoon (Heliconiinae). == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Täpläperhoset (Nymphalidae) * Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Torikatu

Torikatu voi tarkoittaa seuraavia liikenneväyliä: * Torikatu, katu Hämeenlinnassa * Torikatu, katu Joensuussa * Torikatu, katu Kokkolassa * Torikatu, katu Oulussa * Torikatu, katu Torniossa. Luokka:Täsmennyssivut
Fair to Midland

Fair to Midland oli yhdysvaltalainen rock-yhtye joka perustettiin 1998. Yhtye on julkaissut kolme albumia ja yhden EP:n, ja ollut kiertueella muun muassa Dir en greyn, Flyleafin, Alexisonfiren, Saosinin ja As I Lay Dyingin kanssa. == Jäsenet == * Darroh Sudderth - laulu * Cliff Campbell - kitara * Jon Dicken - bassokitara * Brett Stowers - rummut * Matt Langley - koskettimet === Entiset jäsenet === * Nathin Seals - bassokitara * Jason Pintler - rummut == Julkaisut == === Albumit === * * * * === EP:t === * == Lähteet == * fairtomidland.com == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut * Luokka:Yhdysvaltalaiset rockyhtyeet
Koivisto (paikannimi)

Koivisto on usean paikan nimi suomalaisten historiallisilla asuinalueilla. Suurin osa näistä sijaitsee rannikolla tai muuten tärkeiden vesireittien varrella. Näistä ainakin osalla tiedetään olleen aikaisemmin ruotsinkielisen nimen Björkö ("Koivusaari"). Nämä on sitten käännetty suomeksi muun muassa Koivistoiksi tai Koivusaariksi. Erään teorian mukaan osa Koivisto-nimistöstä viittaisi viikinkiaikaisiin kauppapaikkoihin, joiden nimeen olisi sisältynyt kaupparauhaa tai -oikeutta tarkoittava birk-sana (vrt. Birka Ruotsissa), joka olisi myöhemmin ymmärretty koivua tarkoittavaksi. Luokka:Suomenkieliset paikannimet
Suomi Viina

Suomi Viina on Pernod Ricard Finlandin valmistama maustamaton viina. Siinä on alkoholia 32,0 tilavuusprosenttia. Pullon etiketissä on Suomen lippu, mutta se valmistetaan ranskalaisesta etanolista, joka käsitellään, pullotetaan, pakataan ja varastoidaan Pernod Ricardin tehtaalla. Suomi Viinaa on valmistettu vuodesta 1998. Vuonna 2018 Suomi Viina oli litramäärältään Alkon kolmanneksi myydyin tuotemerkki. Puolen litran pullossa Suomi Viinaa on 1 120 kilokaloria energiaa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset viinamerkit
Mbaqanga

Mbaqanga on eteläafrikkalainen 1930-luvulla syntynyt tanssimusiikin laji. Musiikille tunnusomaisia piirteitä on voimakas rytmi ja bassolinja. Mbaqangan keskeisiä kasvualueita oli 1950-luvulla Johannesburgin Sophiatownin township. Mbaqanga sai vaikutteita useista varhaisemmista musiikin tyylilajiesta kuten jazzista, kwelasta ja marabista. Nykyiset mbaqanga-yhtyeet koostuvat tavanomaisesti rummuista, bassosta, laulajasta, kitaroista ja mahdollisesti vaskipuhaltimista. Niille tunnusomaista on rumpujen, basson, laulun ja kitaroiden eriaikainen sisääntulo. Marabimusiikin syklinen luonne yhdistyi perinteisiin afrikkalaisiin tansseihin kuten zulujen indlamuun. Mbaqanga ympärille syntynyt uusi urbaani musta eteläafrikkalainen kulttuuri innoitti myös muita taidelajeja, erityisesti kirjallisuutta Drum Generation-nimisen ryhmän muodossa. Sophiatownin vilkas yöelämä veti puoleensa myös uskaliaita ja vapaamielisiä valkoisia eteläafrikkalaisia ja alueella tapahtui ensimmäistä todellista kulttuurillista ja sosiaalista vuorovaikutusta maan etnisten ryhmien välillä. Apartheid-hallinto päätti Sophiatownin kulttuurisen kultakauden kun se ryhmäaluelain nojalla julisti sen valkoiseksi alueeksi. 12. helmikuuta 1955 noin 65 000 asukasta siirrettiin kolmentoista mailin päässä sijaitsevalle uudelle alueelle., 1980-luvulla syntyi mbaqangan ja punkin fuusioita kuten Soul Brothers-yhtye ja Hugh Masakelan levy Technobush. == Lähteet == Luokka:Etelä-Afrikan musiikki Luokka:Populaarimusiikki
Le Petit Journal

Le Petit Journal oli pariisilainen päivittäin ilmestynyt sanomalehti, jota julkaistiin vuosina 1863–1944. Sen perusti Moïse Polydore Millaud. Lehden sivuilla ilmestyi useita Émile Gaboriaun ja Ponson du Terrailin sarjaromaaneita. Suosionsa huipulla 1890-luvulla lehdellä oli noin miljoonan kappaleen levikki, ja vuodesta 1884 julkaisu sisälsi viikoittaisen kuvitetun liitteen. ==Urheilukilpailut== Le Petit Journal järjesti historian ensimmäisen autokilpailun, vuoden 1894 Pariisi-Rouen ”Hevosettomien kärryjen kisan” (). Ensimmäisenä maaliin tuli kreivi Jules de Dion De Dion-Boutonillaan. Tuomaristo kuitenkin hylkäsi hänen suorituksensa käytetyn kolmipyöräisen ajoneuvon vaarallisuuteen ja epätaloudellisuuteen vedoten. Niinpä ensimmäinen palkinto myönnettiin Peugeot'n ja Panhard & Levassotin edustajille. Le Petit Journal perusti 1891 Pariisi–Brest–Pariisi-pyöräkilpailun. Se teki näin havaittuaan aiemmin samana vuonna järjestetystä Bordeaux–Pariisi- pyöräkilpailusta tehtyjen selostusten nostaneen merkittävästi lehden levikkiä. ==Kuvagalleria== Kuva:Boulanger.jpg|10. lokakuuta 1891. Georges Boulangerin itsemurha Ixellesin hautausmaalla. Kuva:Le Petit Journal 7 Oct 1906.jpg|7. lokakuuta 1906. Lynkkaukset Yhdysvalloissa. Tummaihoisten joukkosurma Atlantassa, Georgiassa. ==Lähteet== Luokka:Ranskalaiset sanomalehdet Luokka:Pariisi