EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Ivan Stešenko

Ivan M. Stešenko (24. kesäkuuta 1874 Pultava – 1. elokuuta 1918 Pultava) oli ukrainalainen poliitikko, kirjallisuudentutkija, kirjailija ja kääntäjä. Stešenko oli Ševtšenkon tieteellisen seuran jäsen vuodesta 1917. Hänen puolisonsa oli Oksana Stešenko ja appensa Myh’ailo Starytskyi. Hänen tyttärensä Iryna Stešenko oli näyttelijä ja kääntäjä. Opiskeluaikana 1892–1896 Kiovan yliopiston historiallis-kielitieteellisessä tiedekunnassa Stešenko toimi Plejadan seuraajassa, Kirjallisessa Hromadassa. Hän julkaisi ensimmäisiä kirjallisuusartikkeleita, runoja ja käännöksiä Lvivin Pravdassa, Zorjassa (Lviv) ja Dzvinokissa. Valmistuttuaan hän aloitti opettajana Kiovan naislukiossa. Stešenkon poliittiseen aktivoitumiseen vaikuttivat Myh’ailo Drahomanovin kirjoitukset ja ystävyys Mykola V. Kovalevskyin kanssa. Hän perusti 1896 Lesja Ukrajinkan ja muiden kanssa ensimmäisen ukrainalaisen sosiaalidemokraattisen piirin ja kirjoitti runoja ja näytelmän Mazepa. Hänet tuomittiin 1897 neljäksi kuukaudeksi vankilaan, karkotukseen Kiovasta kolmeksi vuodeksi, ja häntä kiellettiin tekemästä opetustyötä. Sillä aikaa hän valmisteli ukrainan kielen sanakirjaa, joka tosin jäi julkaisematta. Hän laati ensimmäisen teoksen Ivan Kotljarevskyin runoudesta (1898), julkaisi kaksi omaa runokokoelmaa ja kirjoitti artikkeleita Kievskaja starinaan. Stešenko palasi Kiovaan 1900 ja oli Ukrainan nationalistisen liikkeen kärkihahmoja. Hänet valittiin Kiovan Hromadaan, ja hän teki yhteistyötä Ukrainan puolueettoman demokraattisen järjestön ja sen seuraajan Ukrainalaisten edistyksellisten seuran kanssa. Stešenko jatkoi kirjoittamista lehtiin, piti luentoja ja toimi sihteerinä Kiovan kirjallis-taiteellisessa seurassa, kunnes se lakkautettiin 1905. Hän julkaisi 1902 ensimmäisen laajemman kriittisen elämäkerran Ivan Kotljarevskyistä. Hän oli 1905 toisena julkaisijana satiirilehdessä Šeršenissä. Vuonna 1906 hän aloitti jälleen opettajantyön ja opetti kymmenkunta vuotta useissa kiovalaisissa oppilaitoksissa. Hän oli Ukrainan tieteellisen seuran sihteeri ja varapuheenjohtaja. Hän julkaisi ukrainalaisen teatterin historian 1908 ja oli kuukausilehti Sjaivon päätoimittaja 1913–1914. Lisäksi hän toimi 1915–1917 sotapakolaisten oppilaitoksen johtajana. Stešenko valittiin helmikuun vallankumouksen jälkeen 1917 Kiovan kunnallishallintoon luottamustehtävään. Hän oli Ukrainan kansantasavallan hallituksen pääsihteeri kesä-joulukuussa 1917 ja opetusministeri tammi-helmikuussa 1918. Hän johti koulujärjestelmän ukrainalaistamista ja perusti Ukrainan taideakatemian ja Ukrainan pedagogisen akatemian. Tuntemattomat hyökkääjät surmasivat hänet, kun hän oli lomailemassa. Stešenko haudattiin valtion kustannuksella Kiovaan Baikoven hautausmaalle. Tieteellisen työnsä ohella Stešenko teki merkittäviä käännöksiä. Hänen kootut runonsa ja muuta tuotantoaan julkaistiin Pultavassa 2013. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ukrainalaiset poliitikot Luokka:Ukrainalaiset kirjailijat Luokka:Ukrainalaiset kääntäjät Luokka:Ukrainalaiset tieteilijät Luokka:Vuonna 1874 syntyneet Luokka:Vuonna 1918 kuolleet
Esa Hellgrén

Esa Antero Hellgrén (s. 20. joulukuuta 1933 Nurmijärvi) on suomalainen insinööri ja yritys- ja järjestöjohtaja, joka on saanut energianeuvoksen arvonimen. Viitattu 12.6.2022. ==Henkilöhistoria== Hellgrénin vanhemmat olivat maalari Väinö Johannes Hellgrén ja Lyyli Aleksandra Peltonen. Hän avioitui vuonna 1960 filosofian maisteri Ritva-Liisa Sinikka Mikkolan kanssa. Hellgrén tuli ylioppilaaksi Nurmijärven yhteiskoulusta vuonna 1953 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1960. Hellgrén oli Helsingin kaupungin sähkölaitoksen, vuodesta 1977 Helsingin kaupungin energialaitos, muuntamoinsinööri 1960, kaapeli-insinööri 1960–1962, tarkastustoimiston päällikkö 1962–1969, sähkönmyyntitoimiston päällikkö 1969–1974, työtoimiston päällikkö 1974–1983 ja jakeluosaston päällikkö 1983–1985. Suomen Sähkölaitosyhdistyksen toimitusjohtajan varamies hän oli 1985–1986 ja toimitusjohtaja 1986–1994 ja Sähkötarkastuskeskuksen toimitusjohtaja 1995–1996. Hellgrén oli myös SLY-Palvelu-yhtiön toimitusjohtaja sekä Helsingin teknillisen oppilaitoksen tuntiopettaja 1962–1974. Hänellä on ollut lisäksi useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Energianeuvoksen arvonimen vuonna 1992 saanut Hellgrén on sotilasarvoltaan reservin yliluutnantti (1989).Arvonimet. Helsingin Sanomat, 2.6.1992, s. 4. ==Julkaisuja== * Dieselsähköisen linjaveturin malli H r 12 sähkölaitteiden huollon ja korjauksen suunnittelu, 1960 (diplomityö) * Palotarkastajan sähkötekniikan oppikirja, 1974, Esa Hellgrén, Reino Suonuuti, Kurt Melander * Palotarkastajan sähköasennusten tarkastusopas, 1979, Esa Hellgrén, Reino Suonuuti * Sähköturvallisuus: kouluttajakurssi, 1979, toim. muiden kanssa * Kytkinlaitteet, 1981, toim. muiden kanssa * Työturvallisuus sähkötöissä, 1983, toim. muiden kanssa * Asennustarkastukset, 1984, toim. muiden kanssa * Sähköasennukset 2, 1987, toim. muiden kanssa ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset järjestöjohtajat Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Rise (The Rasmuksen albumi)

Rise on The Rasmuksen kymmenes albumi, joka julkaistiin 23. syyskuuta 2022. Albumista julkaistiin myös levyboksiversio jonka bonus-CD:ssä on neljä biisiä, joista Venomous Moon ja Bones ovat ilmestyneet singleinä. == Kappaleet == # # # # # # # # # # === Bonus CD === # Venomous Moon # Bones # Dark Summer # Omen == Kokoonpano == * Lauri Ylönen – laulu * Aki Hakala – rummut * Eero Heinonen – basso * Emppu Suhonen – kitara * Pauli Rantasalmi – kitara == Arvostelut == * Soundi: Levyarvio: Tasapainottelua Metallican ja Roxetten välillä – Orgaaninen The Rise viestii vahvasti ettei The Rasmuksen taru ole ohi Viitattu 28.9.2022. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2022 albumit Luokka:The Rasmuksen albumit
Baby Ariel

Ariel Rebecca Martin (s. 22. marraskuuta 2000 Pembroke Pines, Texas ), paremmin tunnettu nimellä Baby Ariel, on yhdysvaltalainen laulaja, näyttelijä ja aktivisti. Martin tunnetaan videoistaan sosiaalisen median alustalla TikTok. Time-lehti listasi hänet yhdeksi Internetin vaikutusvaltaisimmista henkilöistä vuonna 2017 ja 2018, ja hänet mainittiin Forbesin 2017 viihteen parhaiden vaikuttajien listalla. Martin tunnetaan sosiaalisen median työstään, erityisesti TikTokissa. Hän on myös näytellyt erilaisissa sarjoissa ja elokuvissa, kuten Wynter Barkowitzin roolissa Disney Channel -elokuvassa Zombies 2. Hänellä on yli 35,3 miljoonaa TikTok-seuraajaa, 9.6 miljoonaa Instagram-seuraajaa, 3,02 miljoonaa YouTube-tilaajaa ja 1,1 miljoonaa Twitter- seuraajaa. Martin voitti Teen Choice -palkinnon elokuvasta "Choice Muser" vuosina 2016 ja 2017. == Ura == Martin aloitti uransa TikToki:ssä vuonna 2015 lataamalla sovelluksen tylsyyden vuoksi. Vuonna 2015 Martin käynnisti kiusaamisen vastaisen kampanjan nimeltä #ArielMovement, jota BlackBook kuvailee yhdeksi hänen tärkeimmistä saavutuksistaan. People-lehti tunnusti Martinin hänen tuestaan ​​#HackHarassment-aloitteessa Internetin peikot ja negatiivisuuden lopettamiseksi. Vuonna 2016 Ariel esiintyi Billboard-lehden kannessa yhdessä Musical.ly:n tähden Jacob Sartoriusksen kanssa. Hän on esiintynyt ohjelmissa 60 Minutes ja [[Good Morning America].Forbes People ja USA Today ovat maininneet hänet parhaana vaikuttajana. Martin teki sopimuksen Creative Artists Agencyn kanssa syyskuussa 2016 ja julkaisi debyyttisinglensä "Aww" 1. joulukuuta 2017. Hän julkaisi toisen singlensä "Perf" 17. tammikuuta 2018. 30\. maaliskuuta 2018 Ariel julkaisi kappaleen "Say It" Daniel Skyen kanssa. Hän teki yhteistyötä EA Games for The Sims 4:n kanssa ja esiintyi simina marraskuussa 2018 julkaistussa The Sims 4: Get Famous -laajennuspaketissa. Vuoden 2018 lopulla Ariel näytteli Baby Doll Recordsissa, Bratin minisarjassa. Vuonna 2019 hän näytteli Bixler High Private Eye -elokuvassa, Nickelodeonin televisioelokuvassa. Myöhemmin samana vuonna ilmoitettiin, että hän esiintyy Disney Channel -elokuvassa Zombies 2 ja näyttelee Wynterin roolia. Martinia esitettiin Fast CompanyssBusiness Insider ja Seventeen Magazinessa. Muita mainintoja ovat CNN, Rolling Stone, Huffington Post, Tubefilter,Paper Magazine, RAW, ja Wonderwall. Ariel julkaisi debyytti- EP:nsä "blue" 9. heinäkuuta 2021. == Yksityiselämä == Martin on juutalainen ja syntyi Pembroke Pinesissa, Floridassa, panamalaiselle isälle ja kuubalais- israelilaiselle äidille. Hänellä on veli, Jacob Martin. Martin on seurustellut TikTok-tähti Milo Murphyn kanssa vuodesta 2020 lähtien. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset laulajat Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Amerikanjuutalaiset Luokka:Vuonna 2000 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sako M23

Sako M23 on suomalaisen Sakon suunnittelema ja valmistama sarja itselataavia kivääreitä Suomen ja Ruotsin puolustusvoimille. Ase pohjautuu AR-10 ja AR-15 -tyyppisiin aseisiin. Suomen puolustusvoimissa aseesta on käytössä aluksi kaksi versiota: jalkaväen tukiammuntaan käytettävä kivääri 7.62 KIV 23 ja tarkkuuskivääri 7.62 TKIV 23. Suomi on myös korvaamassa vähitellen RK62-pohjaiset rynnäkkökiväärit nyt testikäytössä olevalla, vielä nimeämättömällä, M23-pohjaisella alustalla, mutta sen kaliiperia ei ole vielä päätetty. Ruotsi on jo tilannut suuren määrän M23-pohjaisia kivääreitä kaliipereissa 5,56 mm ja 7,62 mm NATO. Rynnäkkökivääreitä on saatavilla useilla eri piipunpituuksilla. == Historia == Kehitysohjelma alkoi vuonna 2020, kun puolustusvoimat tilasi Sakolta uuden kiväärijärjestelmän tarkka- ammuntaan ja jalkaväen tukiammuntaan. Se suunniteltiin korvaamaan Neuvostoliittolaiset Dragunov ja suomalaiset TKIV-85 -kiväärit. Kaliiperiksi valittiin 7.62×51 mm NATO. Myös Ruotsin puolustusvoimat ovat liittyneet ohjelmaan korvatakseen omat vanhat aseensa. Toimitukset Suomen puolustusvoimille alkoivat loppuvuonna 2022. Alkuvuonna 2022 julkistetun ensimmäiseen toimitukseen liittyy lisähankintavaraus, jolla varaudutaan puolustusvoimien mahdollisiin jatkohankintoihin. Maaliskuussa 2023 ilmoitettiin, että Ruotsi tilaa Sakolta suuren määrän vanhat aseensa korvaavia kivääreitä kaliipereissa 5,56×45mm ja 7,62×51mm ja Suomi pienemmän määrän testeihin. Heinäkuun ja elokuun 2024 vaihteessa uutisoitiin, että Suomen maanpuolustuskoulutusyhdistys MPK sai käyttöönsä ensimmäiset itselataavat Sako ARG S 40 -kiväärit, joita käytetään koulutuksessa. AR-15-tyyppinen kivääri sisältää paljon samankaltaisuuksia M23:n kanssa. Kaliiperi on .223 Remington, mutta on yhteensopiva myös 5,56×45 mm NATOn kanssa. Aseen piippu on 16 tuumaa (40,64 cm) pitkä. == Kivääriperheen mallit == * K22 – Prototyyppi * 7.62 KIV 23 – Suomen tilaama tukiampujan kivääri (7,62×51 mm) * 7.62 TKIV 23 – Suomen tilaama tarkkuuskivääri (7,62×51 mm) * Ak 24 – Ruotsin tilaama rynnäkkökivääri (5,56×45 mm) * nimeämätön – Ruotsin tilaama taistelukivääri (7,62×51 mm) * nimeämätön – Ruotsin tilaama tukiampujan kivääri (7,62×51 mm) * Sako ARG S 40 – MPK:n itselataavaa kertatulta ampuva, koulutuskäyttöön suunniteltu kivääri (.223/5,56×45 mm) == Lähteet == Luokka:Sako Luokka:Kiväärit
Norðurþing

Norðurþing on kunta Islannissa Norðurland eystran alueella. Se luotiin vuonna 2006, kun Húsavík, Öxarfjarðarhreppur, Raufarhrafnarhreppur ja Kelduneshreppur yhdistyivät. Kunnan keskuspaikka ja hallinnollinen keskus on Húsavík; muita taajamia ovat Kópasker ja Raufarhöfn. Norðurþingin ystävyyskaupunkeja ovat: * Aalborg, Tanska * Fredrikstad, Norja * Karlskoga, Ruotsi * Riihimäki, Suomi * Qeqertarsuaq, Grönlanti * Eastport, Maine, Yhdysvallat * Fuglafjørður, Färsaaret == Lähteet == Luokka:Islannin kunnat
Olga (televisioelokuva)

Olga on Markku Onttosen ohjaama suomalainen draama- ja televisioelokuva vuodelta 1978, joka perustuu Laila Hietamiehen samannimiseen näytelmään vuodelta 1977. Elokuva on MTV-teatterin tuottama ja se sai ensi-iltansa Mainos-TV:n Aitiopaikka-ohjelmapaikalla 13. helmikuuta 1978. Elokuva sijoittuu toisen maailmansodan jälkeiseen aikaan, eräässä suomalaisessa pikkukaupungissa sijaitsevaan vuokrataloon, johon venäläinen emigranttinainen Olga muuttaa asumaan. Elokuva käsittelee talon asukkaiden keinoja selviytyä uuden elämän alkuun sodan jälkeen. == Rooleissa == == Lähteet == Luokka:Vuoden 1978 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset draamaelokuvat Luokka:Suomalaiset televisioelokuvat
Oksana Stešenko

Oksana Stešenko (1875 Karpivka, Krementšukin piiri, Pultavan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 1941 Neuvostoliitto) oli ukrainalainen kirjailija. Stešenkon isä oli Myh'ailo Starytskyi ja hänen puolisonsa Ivan M. Stešenko. Hänen lapsiaan olivat Iryna Stešenko ja Jaroslav Stešenko. Stešenko kokosi lastenkirjallisuusantologian Ridni kolosky (1924; toinen painos Kolosky žyttia, 1925) ja kirjoitti satukokoelmat Jak Jurko podorožuvav na Dniprovi porohy (1929; uudelleen painettu 1942) ja Heroi zvjazku (1930). Hän kirjoitti myös kirjallisuuskritiikkiä ja käänsi venäläistä kirjallisuutta. NKVD pidätti hänet ja hänen sisarensa Ljudmyla Starytska-Tšernjahivskan. Heitä lähdettiin viemään Kazakstaniin, mutta he kuolivat matkalla – heidät ehkä ammuttiin. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ukrainalaiset kirjailijat Luokka:Ukrainalaiset kääntäjät Luokka:Vuonna 1875 syntyneet Luokka:Vuonna 1941 kuolleet
László Krasznahorkai

László Krasznahorkai (s. 5. tammikuuta 1954 Gyula, Unkari) on unkarilainen kirjailija ja käsikirjoittaja. Unkarilainen elokuvaohjaaja Béla Tarr on tehnyt hänen teoksistaan elokuvasovituksia. Krasznahorkai on saanut useita kirjallisuuspalkintoja, muun muassa kansainvälisen Booker-palkinnon 2015 ja Euroopan kirjallisuuspalkinnon 2021. == Elämäkerta == Krasznahorkai syntyi keskiluokkaiseen juutalaiseen perheeseen. Isä György Krasznahorkai oli juristi ja äiti Júlia Pálinkás sosiaaliturvan hallintovirkamies. Vuonna 1972 Krasznahorkai valmistui Erkel Ferencin lukiosta, jossa hän erikoistui latinaan. Vuosina 1973–1976 hän opiskeli oikeustiedettä József Attila -yliopistossa (nykyinen Szegedin yliopisto) ja 1976–1978 Budapestin yliopistossa. Vuosina 1978–1983 hän opiskeli unkarin kieltä ja kirjallisuutta Budapestin yliopiston humanistisessa tiedekunnassa ja suoritti tutkinnon. Hänen tutkielmansa käsitteli kirjailija ja toimittaja Sándor Márain (1900–1989) työtä ja kokemuksia sen jälkeen, kun hän pakeni kommunistihallintoa vuonna 1948. Kirjallisuuden opiskeluaikana Krasznahorkai työskenteli Gondolat Könyvkiadó -kustannusyhtiössä. == Henkilökohtainen elämä == Krasznahorkai asuu Pilisszentlászlóssa Unkarissa. Erottuaan ensimmäisestä vaimostaan Anikó Pelyhestä, jonka kanssa hän oli avioitunut vuonna 1990, hän avioitui vuonna 1997 sinologi ja graafinen suunnittelija Dóra Kopcsányin kanssa. Hänellä on kolme lasta: Kata, Ágnes ja Panni. ==Suomennetut teokset== * * ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * László Krasznahorkain verkkosivut * Helsinki Lit -kirjallisuusfestivaali: Tangoa Saatanan kanssa: Riikka Pelo ja Minnamari Pitkänen Yle Areena. 27.8.2020. * Kulttuuriykkönen: Kulttikirjailija László Krasznahorkain romaani Vastarinnan melankolia on kevään käännöstapaus Yle Areena. 16.5.2022. Luokka:Unkarilaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Amita Suman

Amita Suman (s. 19. heinäkuuta 1997) on nepalilainen näyttelijä. Hänen ensimmäinen suuri roolinsa oli vuonna 2019 julkaistu The Outpost -sarjan toisella kaudella toistuva rooli Nayana. Vuonna 2021 hän esitti pääroolia Netflixin alkuperäissarjassa Varjo ja riipus. Sumanin hahmo on Inej Ghafa, koulutettua tappajaa. ==Ura== Pian valmistumisen jälkeen Suman teki televisiodebyyttinsä pienillä rooleilla elokuvissa Casualty ja Ackley Bridge. Hän sai merkittävän vierailijaroolin Doctor Who -sarjan 11. jaksossa "Demons of the Punjab" nuorena versiona toveri Yasmin Khanin isoäidistä Umbreenista. Suman otti toistuvan Nayan roolin Medalion Rahimilta CW-sarjan The Outpost -sarjan toisella kaudella. Lokakuussa 2019 ilmoitettiin, että Suman näyttelee Inej Ghafaa Netflixin vuoden 2021 Varjo ja riipus -sarjassa, joka on tehty Leigh Bardugon fantasiakirjasarjan Varjo ja riipus ja korppien kehä-pohjalta. ==Nuoruus== Suman syntyi Bhediharissa, kylässä Parsan alueella Etelä- Nepalissa. Hänen äidinkielinsä oli bhojpuri. Suman kävi Saint Xavier -koulun Birgunjissa. Seitsemänvuotiaana hänen perheensä muutti Brightoniin Englantiin. Suman opiskeli Sussex Downs Collegessa (nykyisin East Sussex College Lewes) ennen kuin hän jatkoi harjoittelua Academy of Live and Recorded Artsissa, valmistuen vuonna 2018. Luokka:Nepalilaiset näyttelijät Luokka:Englantilaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Disillusion

Disillusion on ruotsalaisen Abba-yhtyeen musiikkikappale vuodelta 1973. Kappaleen kirjoittivat Agnetha Fältskog ja Björn Ulvaeus. Se julkaistiin Abban esikoisalbumilla Ring Ring. Fältskog on säveltänyt useita lauluja, mutta ”Disillusion” on niistä ainoa, joka on julkaistu Abban studioalbumeilla. Fältskog on kappaleen päälaulaja. Fältskog levytti ”Disillusionista” myös ruotsinkielisen version ”Mina ögon”, joka julkaistiin hänen studioalbumillaan Elva kvinnor i ett hus (1975). == Lähteet == Luokka:Abban kappaleet Luokka:Vuoden 1973 kappaleet
Move On (Abban kappale)

Move On on ruotsalaisen Abba-yhtyeen valssi vuodelta 1977. Sen kirjoittivat Benny Andersson, Björn Ulvaeus ja Stig Anderson. Kappale julkaistiin Abban viidennellä studioalbumilla The Album. Sen työnimenä oli "Love For Me Is Love Forever". "Move Onin" ensimmäisen säkeistön puhuu Ulvaeus. Kertosäkeet ja toisen säkeistön laulavat Agnetha Fältskog ja Anni-Frid Lyngstad. Abba levytti "Move Onista" espanjankielisen version "Al andar" vuonna 1980. Kappaleesta on tehty myös hollanninkielinen versio "Waarom" ja saksankielinen versio "Wie ein Engel ohne Flügel". == Lähteet == Luokka:Abban kappaleet Luokka:Vuoden 1977 kappaleet
Shenyang FC-31

Shenyang FC-31, joka tunnetaan myös merkinnällä J-31, on kiinalainen viidennen sukupolven suihkuhävittäjä. Kone on Kiinan valtiolliseen AVIC- teollisuuskoserniin kuuluvan Shenyang Aircraft Companyn (SAC) valmistama. Koneen kehitys on alkanut noin vuonna 2008. Kone on pienempi kuin Chengdu J-20 ja suunnilleen samaa kokoa kuin F-35. Koneessa käytetään häiveteknologiaa. Koneessa on kaksi jälkipolttimella varustettua RD-93 suihkumoottoria. Koneen prototyypin ensilento oli 31. lokakuuta 2012. Prototyyppi teki lennon vuonna 2014 ilmailunäytöksessä. Käyttöönottoa on arvoitu vuodelle 2020. Lentotukialusversio on tehnyt ensilentonsa vuonna 2021. AVIC on ilmaissut pyrkivänsä myymään Shenyang FC-31 -suihkuhävittäjiä sekä kotimaahan että ulkomaille. Helmikuussa 2022 Kiinan kansanarmeija ei vielä ollut tehnyt tilausta konetyypistä. == Lähteet == Luokka:Kiinalaiset hävittäjälentokoneet
Hey, Hey Helen

Hey, Hey Helen on ruotsalaisen Abba-yhtyeen musiikkikappale vuodelta 1975. Sen sävelsivät ja sanoittivat Benny Andersson ja Björn Ulvaeus. Kappale julkaistiin Abban kolmannella studioalbumilla, jonka nimi on Abba. Lisäksi se julkaistiin "Mamma Mia" -singlen ja "Fernando"-singlen eräiden painosten b-puolena. "Hey, Hey Helen" on glam rock -tyylinen kitaravetoinen kappale, jonka nimihenkilö on juuri ottanut avioeron. Englantilainen rock-yhtye Lush ja 8 Bit Arcade ovat levyttäneet "Hey, Hey Helen" -kappaleesta omat versionsa. == Lähteet == Luokka:Abban kappaleet Luokka:Vuoden 1975 kappaleet
Maasta-maahan-ohjus

Maasta-maahan-ohjus tarkoittaa ohjusta, joka voidaan laukaista maan pinnalta maan pinnalla olevaan kohteeseen. Tämä sisältää laivasta laivaan ammuttavat ohjukset. Vedenalaiset sukellusveneestä laukaistavat aseet voidaan laskea tähän tyyppiin mukaan. Lyhyen etäisyyden ohjuksissa kantama on 50-100 kilometriä, 100-1500 kilometriin ovat keskipitkän kantaman ohjuksia ja 5000 kilometriin saakka kantavat ovat välimatkan ohjuksia. Pitkän kantaman ohjuksissa kantama voi olla ja sisältää mannertenväliset ballistiset ohjukset (ICBM). Maasta-maahan-ohjuksen onnistuminen riippuu luotettavasta ja tarkasta etäisyydenhallintamenetelmästä. Eräs ongelmakohta on sopivan ohjausjärjestelmä, joka poistaa virheen kohdistuksessa. == Lähteet == Luokka:Ohjukset
Nancy Clark Reynolds

Nancy Lee Reynolds (omaa sukua Clark, 26. kesäkuuta 1927 Pocatello, Idaho – 23. toukokuuta 2022 Santa Fe, New Mexico) oli yhdysvaltalainen toimittaja ja poliittinen vaikuttaja. Hänet tunnetaan erityisesti roolistaan Ronald Reaganin taustalla.https://www.nytimes.com/2022/06/10/us/politics/nancy-clark-reynolds- dead.html == Elämä == Reynolds syntyi Idahossa vuonna 1927, mutta muutti perheensä kanssa 1930-luvulla Washingtoniin. Hänen isänsä oli demokraattipoliitikko David Worth Clark, joka toimi muun muassa Yhdysvaltain edustajainhuoneessa ja senaatissa 1930- ja 40-luvuilla.https://www.washingtonpost.com/obituaries/2022/05/31/nancy-clark- reynolds-reagan-dead/ Reynolds opiskeli Goucher Collegessa englantia ja valmistui 1940-luvulla. Valmistumisensa jälkeen hän alkoi työskentelemään toimittajana. Vuonna 1966 Reynolds haastatteli Kalifornian kuvernööriksi pyrkinyttä Ronald Reagania. Reagan piti haastattelusta ja palkkasi Reynoldsin mukaan kampanjatiimiinsä. Reynolds työskenteli Reaganin esikunnassa tämän kummankin kuvernöörikauden ajan ja oli myös mukana Reaganin epäonnistuneessa presidentinvaalikampanjassa 1976. Vuoden 1976 jälkeen Reynolds siirtyi yritysten viestintätehtäviin. Reagan pyrki uudelleen presidentiksi vuonna 1980 ja tällä kertaa voitti vaalit. Reynolds otti puolen vuoden vapaan työstään voidakseen työskennellä Reaganin siirtymäkauden hallinnossa. 1983 Reynolds oli mukana perustamassa Wexler, Reynolds, Harrison & Schule -lobbausyhtiötä, johon hän myös siirtyi työskentelemään. Puolen vuoden työpätkäänsä lukuun ottamatta Reynoldsilla ei ollut muodollista roolia Reaganin esikunnassa tämän presidenttikaudella. Reynoldsilla oli kuitenkin laajat henkilökohtaiset verkostot Washingtonin poliittisissa piireissä, minkä vuoksi esimerkiksi New York Times on kuvaillut häntä "yhdeksi kaupungin parhaiten verkostoituneista lobbareista 1980-luvulla". Reynolds oli muun muassa Nancy Reaganin ja Jimmy Carterin entisen neuvonantajan Anne Wexlerin läheinen ystävä. Reynolds myi oman osuutensa lobbausfirmastaan vuonna 1990 Hill & Knowltonille ja muutti Santa Fehen. Hän kuoli vuonna 2022. == Perhe == Reynolds oli naimisissa aluksi Bill Wurzberger -nimisen miehen kanssa, mutta liitto päättyi eroon vuonna 1961. Myöhemmin Reynolds nai republikaanilobbarina ja toimittajana toimineen Frank Reynoldsin. Myös tämä liitto päättyi myöhemmin eroon. Avioliittojensa lisäksi Reynoldsin tiedetään tapailleen kirjailija J.D. Salingeria sekä Motion Picture Associationin johtajaa Jack Valentia. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Oliver Askew

Oliver Clark Askew (s. 12. joulukuuta 1996 Melbourne, Florida) on amerikanruotsalainen moottoriurheilija, joka on kilpaillut Formula E -sarjassa kaudesta 2021–2022. Askew on Indy Lights sarjan mestari vuodelta 2019. Askewin äiti on ruotsalainen ja hänellä on sekä Yhdysvaltain että Ruotsin kansalaisuus. Hän osaa myös puhua ruotsia. ==Lähteet== Luokka:Formula E -kuljettajat Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Yhdysvaltalaiset autourheilijat
Ilmari Peltola

Ilmari Peltola (3. toukokuuta 1936 Kuhmoinen – 16. heinäkuuta 2024 HämeenlinnaKuolinilmoitus. Helsingin Sanomat 18.8.2024, s. B 26.) oli suomalainen insinööri ja yritys- ja järjestöjohtaja, joka sai energianeuvoksen arvonimen. Viitattu 12.6.2022. Peltolan vanhemmat olivat maanviljelijä, talousneuvos Emil Peltola ja Katri Kauppila. Hänen puolisonsa vuodesta 1963 oli lääketieteen lisensiaatti Pirkko Helena Kangas-Kalinen. Peltola tuli ylioppilaaksi Jämsässä vuonna 1956 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1963. Hän oli Suomen Sähkölaitosyhdistyksen toimistoinsinööri 1963–1964, Hämeen Sähkön suunnitteluinsinööri 1965–1968 ja toimitusjohtaja 1968–1996 sekä keskusliitto Finergyn toimitusjohtaja 1996–2000. Peltolalla oli ammattiuransa aikana myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Energianeuvoksen arvonimen vuonna 1987 saanut Peltola oli sotilasarvoltaan reservin insinöörikapteeni. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset järjestöjohtajat Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Denel

Denel SOC on eteläafrikkalainen valtion omistama ilmailun ja aseteollisuuden yritys, joka on perustettu vuonna 1991. == Tytäryhtiöitä == Konserniin kuuluvia tytäryhtiöitä: * Denel Aeronautics ** sisältää Denel Aerostructuresin ja Denel Aviationin * Denel Dynamics ** perustettu nimellä Kentron osana Armscor-ryhmää ja tuli osaksi Deneliä vuonna 1992 ** vuonna 2004 Kentronista tuli Denel Aerospace Systems ** vuonna 2006 Denel Aerospace Systemsistä tuli Denel Dynamics * Denel Land Systems ** perustettu vuonna 1953 ** aiemmin tunnettu nimellä Lyttelton Engineering Works ** liitetty vuoden 1994 jälkeen Deneliin * Denel Mechem ** perustettu vuonna 1960 ** vuonna 1988 siiretty Armscorin alle ** vuonna 1992 liitetty Deneliin == Katso myös == * A-Darter * Umkhonto == Lähteet == Luokka:Eteläafrikkalaiset yritykset
Sahalahden työväentalo Toivola

Sahalahden ensimmäinen työväentalo sijaitsi vuosina 1906–1916 Sahalahden kunnan vanhassa keskustassa Pakkalassa, nykyisen Kangasalan kaupungin alueella. Rakennus oli hirsirakenteinen ja yksikerroksinen. Toinen työväentalo sijaitsi vuodesta 1920 1980-luvulle myös Pakkalassa mutta eri paikassa. ==Historiaa== Sahalahden Tursolankylän Työväenyhdistys perustettiin vuonna 1905. Tursolan kylän työväenyhdistys Toivola merkittiin yhdistysrekisteriin 5.4.1920Elkelä, s. 152. Vuonna 1933 nimi muutettiin Sahalahden Työväenyhdistys Toivolaksi, joskin nimeä käytettiin tässä muodossa aiemminkin. Yhdistyksen ensimmäinen työväentalo valmistui vuokratontille vuonna 1906 Palkeentien varteen Palkeenmäkeen. Se oli Sahalahden ensimmäinen työväentalo, joka tuhoutui tulipalossa syksyllä 1916, ja paloa epäiltiin tuhopoltoksi. ==Uusi työväentalo== Työväentalo ryhdyttiin rakentamaan uudelleen, jota varten ostettiin käytetyn rakennuksen hirret vuonna 1917. Vanhan työväentalon tontin omistaja ei enää uusinut vuokrasopimusta, mutta uusikin paikka löytyi Pakkalasta Tursolantien varrelta, ja sekin oli vuokratontilla. Vuokrasopimus alkoi 14.3.1918. Talon rakentaminen aloitettiin jo ennen vuokrasopimuksen allekirjoitusta, ja talon hirsikehikko oli valmis jo tammikuussa 1918,Elkelä s. 18 jolloin sisällissota keskeytti rakentamisen. Rakennus valmistui vuonna 1920. Vielä tuolloin talolla ei ollut varsinaista nimeä, vaan sitä kutsuttiin Sahalahden Pakkanlankylän työväentaloksi. Vaikka talo oli jo periaatteessa valmis, rakennustyöt jatkuivat seuraavinakin vuosina. Keittiötä kohennettiin jo vuonna 1921, ikkunoihin ja nurkkiin saatiin vuorilaudat vuonna 1925 ja 1920-luvun lopulla talo maalattiin punamullalla. Kokonaan talo vuorattiin vuonna 1941. Talo sähköistettiin vuonna 1927. Sotien jälkeen työväenyhdistys Toivola erosi SDP:sta ja liittyi SKDL:oon. Vuoden 1947 vuosikokouksessa hyväksyttiin Sahalahden työväenyhdistyksen säännöiksi SKDL:n paikallisyhdistyksen säännöt.Elkelä,s.168 Samalla työväentalosta tuli SKDL:n talo. Uuden yhdistyksen toiminta hiljeni 1960-luvulle tultaessa. Resursseja talon ylläpitoon ei ollut, ja talo ränsistyi ja vuokrattiin varastoksi vuonna 1966 ja myytiin vuonna 1971 sekä purettiin 1980-luvulla. ==Toimintaa== Uuden työväentalon valmistuttua vuonna 1920 sinne perustettiin lainakirjasto. Kirjaston kokoelma jäi vaatimattomaksi, vuonna 1923 oli 23 kirjaa ja vuonna 1930 oli 36 teosta. Opinto- ja kerhotoiminta käynnistyi 1920-luvun lopulla. Keväällä 1933 Toivolan opintopiiri perusti oman lehden, jonka nimeksi tuli Tarina. Lehteä ilmestyi kolme numeroa. Suosittu toimintamuoto olivat iltamat. Iltamien ja muiden huvien järjestäminen oli vilkata vuodesta toiseen, ja ne olivat talon suurin tulonlähde. Talo myös vuokrattiin ulkopuolisten tilaisuuksiin, ja se olikin suosittu hääjuhlien pitopaikka. ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Työväentalot Luokka:Kangasalan rakennukset ja rakennelmat
Kiinalainen kansanusko

Kiinalainen kansanusko (), joka tunnetaan myös nimellä shenismi, on yleistermi, joka kattaa joukon han-kiinalaisten perinteisiä uskonnollisia käytäntöjä. Kiinassa synkretismi on ollut aina yleistä, joten perinteiset kansanuskomukset ovat sekoittuneet kungfutselaisuuden, taolaisuuden ja buddhalaisuuden kanssa. Taolaisuus voidaan myös nähdä kiinalaisen kansanuskon jatkeena. Huolimatta siitä, että näissä kolmessa on eroavaisuuksia, on uskonnoissa melkoisesti myös päällekkäisyyksiä. Kiinalaisessa kansanuskossa yinin ja yangin vastakkaisuus ja niiden välinen tasapaino on tärkeä oppi. Myös esi-isien kunnioitus on tärkeä osa kiinalaista kansanuskoa. Kiinalaisella kansanuskomuksilla on ollut myös vaikutuksensa kiinalaisen lääketieteen kehityksessä. Lisäksi kansanusko on keskeinen osa muinaisen Kiinan tieteessä, taiteessa ja sosiaalisessa elämässä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Digitaalinen oppikirja: Vanha kiinalainen kansanusko * Äänikirja: Kiinan kansanusko ja uskonnollisten opetusten perintö Luokka:Etniset uskonnot Luokka:Itä-Aasian uskonnot Luokka:Kiinalainen kulttuuri Luokka:Uskonto Kiinassa Luokka:Uskonto Taiwanissa Luokka:Uskonto Indonesiassa Luokka:Uskonto Malesiassa
Bolgarismi

Bolgarismi (, ) on ideologia, jonka keskiössä on ”bolgaarien kansallisen identiteetin elvyttäminen”. Se sai alkunsa 1800-luvun toisella puoliskolla ja myöhemmiten se on tunnettu ”neo-bolgarismin” nimellä pääsääntöisesti Tatarstanissa ja Tšuvassiassa. Ideologian perustana on teoria, jonka mukaan Volgan tataarit ja tšuvassit polveutuvat muinaisista turkkilaisista bolgaareista.Татарская энциклопедия: В 6 т. — Казань, 2002. — Т.1., С. 490.Усманова Д. М. Мусульманское «сектантство» в Российской империи: «Ваисовский Божий полк староверов-мусульман». 1862—1916 гг. — Казань. 2009, С.3.Куник А. А. О родстве хагано-болгар с чувашами по славяно-болгарскому «Именнику» // Записки имп. Российской академии наук. — СПб., 1879. — Т. 32. — Кн. 2. — Прил. № 2. — С. 118—161. Bolgarismin perustajaksi lasketaan Bahawetdin Wäisev (Bagautdin Vaisov, 1810–1893), jonka nimestä tulee myös Wäisi-liike. Vuonna 2019 ideologian todettiin olevan hyvin pienen vähemmistön ajama. Ideologiaa kritisoivien mukaan se on historian yksinkertaistamista ja johtaa heidän kansansa turhaan jakautumiseen. == Tausta == Teorian kannattaja, historijoitsija-arkeologi Alfred Halikov kertoo seuraavasti: "Volgan alueen väestöistä käytetty tataari-nimitys tuli mongolivalloittajien mukana. Kultaisen ordan synnyttyä tätä nimitystä ryhdyttiin käyttämään myös miehitetyn alueen väestöstä. Bolgaarit eivät kuitenkaan itse kutsuneet itseään tataareiksi, vaan nimitystä käyttivät lähinnä venäläiset Kultaisen ordan ei- venäläisistä kansoista. 1500–1600-luvuilla alkuperäisiltä asuinpaikoiltaan siirretyt kazanilaiset ja mishäärit menettivät entiset alueelliset nimityksensä, jolloin heidän oli pakko aktiivisen keskinäisen sekoittumisen takia ottaa käyttöön yhteinen etnonyymi, tataarit, jota Kultainen orda ja paikalliset feodaalit olivat juurruttaneet kansaan jo Kultaisen ordan ajoista lähtien. Yhdentymisen jälkeen alkoivat venäläiset feodaalit ja tsaarin hallinto kutsua kazanilaisia ja mishääreitä tällä nimellä. Sitkeiden ponnistelujen ansiosta se levisi vähitellen myös kansan keskuuteen. Valtaosa tataariväestöä piti kuitenkin parempana kutsua itseään muslimeiksi ja jotkut jopa bolgaareiksi".A. H. Halikov: Tataarit, keitä te olette? == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Historijoitsija Rashid Kadyrov puhuu bolgarismista (venäjäksi) * «Ученые никогда не отрицали роли булгар в формировании поволжских татар» * Булгар Иле * Tatars - the people of Kazan (nation origin) * Bolğarım, Qazanım * The Sound of the Volga-Bulgar language Luokka:Tataarit
Im Nayeon

Im Nayeon on Twice-yhtyeen jäsen Nayeonin ensimmäinen sooloalbumi. Albumi julkaistiin JYP Entertainmentin ja Republic Recordsin kautta 24. kesäkuuta 2022. Se sisältää seitsemän kappaletta, mukaan lukien singlen ”Pop!”. Albumilla ovat mukana Felix Stray Kids -yhtyeestä ja Wonstein. Kappaleen ”Candyfloss” on osittain säveltänyt Little Mix -yhtyeen Jade Thirlwall. Nayeon kirjoitti sanoituksia levylle Twicen Pohjois-Amerikan kiertueen aikana. Albumia ennakkotilattiin yli 500 000 kappaletta. == Kappaleet == == Vastaanotto == Albumi nousi Koreassa Gaon Chartin fyysisen albumilistan ensimmäiselle sijalle julkaisuviikolla. Albumi nousi Billboard 200 listan seitsemännelle sijalle myynnillä. Albumi on ensimmäinen K-pop sooloalbumi, joka nousee kymmenen kärkeen Billboard 200 -listalla. Albumi nousi ensimmäiseksi Billboardin Top Album Sales ja Top Current Album Sales -listoilla ensimmäisenä k-pop sooloalbumina. Albumin myötä Nayeon on tehnyt k-pop solistien ennätyksiä muilla Billboardin listoilla mukaan lukien Artist 100 -listalla. Circle Chartin mukaan albumi on myynyt kesäkuun loppuun mennessä ja se on saanut platinasertifikaatin. == Arvostelut == * NME: == Lähteet == Luokka:Esikois-EP:t Luokka:Vuoden 2022 EP:t Luokka:Eteläkorealaiset albumit
San Secondo

San Secondo voi tarkoittaa ainakin seuraavia: ;paikannimenä: * San Secondo Parmense, kylässä Parman maakunnassa Emilia-Romagnan alueella * San Secondo di Pinerolo, kunta Italiassa Piemonten alueella olevassa Torinon metropolikaupungissa * Isola di San Secondo,
Sniper Elite V2

Sniper Elite V2 on Rebellion Developmentsin kehittämä ja julkaisema kolmannen persoonan ammuntapeli. Peli on julkaistu vuonna PlayStation 3:lle, Windowsille ja Xbox 360:lle. Peli on tarinaltaan sama kuin vuoden 2005 Sniper Elite, mutta muuten kyseessä on eri peli. Peli sisältää tarkka-ampumisenelementtejä. == Tarina == Peli sijoittuu vuoden 1945 Berliiniin, toisen maailmansodan loppuvaiheisiin. Päähenkilö, tiedustelupalvelu OSS:n luutnantti Karl Fairburne, on lähetetty Berliinin raunioihin eliminoimaan korkea-arvoisia natseja ja estämään V2-rakettien ja niitä suunnitelleiden tiedemiesten päätyminen neuvostoliittolaisten käsiin. Fairburne joutuu liikkumaan linjojen välissä, taistelemaan sekä neuvostoliittolaisia että saksalaisia joukkoja vastaan ja suorittamaan tiedonkeruuta, salamurhia ja sabotaasia. == Vastaanotto == Peli sai IGN:n arvostelussa arvosanaksi 8/10. Pelissä voi säätää tarkka-ampumisen realismia, joka vaikeuttaa vaikeustasoon. Muun muassa etäisyys, tuulen nopeus ja hengittäminen vaikuttavat tarkkuuteen. Täydellinen onnistuminen osumassa on palkitsevaa, mutta lähitaistelu ei ole niin viimeisteltyä kuin tavallisissa ammuntapeleissä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 2012 videopelit Luokka:Kolmannen persoonan ammuntapelit
San Secondo Parmense

San Secondo Parmense () on kunta Italiassa Emilia-Romagnan alueella olevassa Parman maakunnassaSan Secondo Parmense Sapere.it San Secondo Parmense Enciclopedia Treccani . Vuoden 2021 alussa kunnassa oli 5 792 asukasta. pienoiskuva|left ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Parman maakunnan kunnat
Tulliselvitysrikos

Tulliselvitysrikos on Suomen rikoslain 46 luvun 7 §:n mukainen rikos, jossa rikotaan lainsäädännössä säädettyjen ilmoitus- tai tiedonantovelvollisuuden rikkomista. Rikos voi tapahtua laiminlyömällä tiedonantovelvollisuutta tai esimerkiksi antamalla väärää tai puutteelista tietoa. Rikoksen tunnusmerkistön mukaan rikokseen liittyy myös veron määräämättä jättämisen, tullivelkaa koskevan vakuuden määräämisen liian pieneksi tai ehdon vastaisen tavaran maahantuonti tai maastavienti. == Lähteet == Luokka:Rikokset
Pelle Hermanni ja hypnotisoija

Pelle Hermanni ja hypnotisoija on Timo Koivusalon ohjaama suomalainen elokuva, joka tuli ensi-iltaan joulukuussa 2023. Elokuvan kuvaukset alkoivat Porissa kesäkuussa 2022. Elokuvassa näyttelevät samat näyttelijät kuin syksyllä 2022 ensi-iltaan jo tulleessa Pelle Hermanni -elokuvassa. Sirkus Hepokatin väki päättää järjestää Pelle Hermannille suuret yllätysjuhlat. Syntymäpäiväjärjestelyt saavat käänteen, kun kilpailevan sirkuksen johtaja tahtoo Pelle Hermannin oman sirkuksensa vetonaulaksi keinolla millä hyvänsä. Elokuvan elokuvateatterilevittäjä oli alun perin Aurora Studios, mutta se ajoi kotimaisten elokuvien levitystoimintansa alas joulukuussa 2023 ja elokuvan levitti SF Studios. == Rooleissa == Näyttelijät Hahmot Vesa Vierikko Pelle Hermanni Jari Salmi Tirehtööri Tilpehööri Martti Suosalo Taikuri Maximilian Iina Kuustonen Akrobaatti Viola Tom Lindholm Taikuri Viktor Minttu Mustakallio Selvänäkijä Sylvia Hannu-Pekka Björkman Sirkustirehtööri Heikki Nousiainen Isä Kasperi Tuija Piepponen Äitiliini Milo Tamminen Roni Oona Hakanpää Julia Tommi Virhiä Tilpehöörin vahtimestari Miia Selin Tarkastaja Juha Laitila Hypnotisoitava Tilpehöörin sirkuksessa ==Vastaanotto== , J. Lahtonen, Film'o'holic https://www.film-o-holic.com/arvostelut/pelle-hermanni-ja- hypnotisoija/ , P. Valotie, TS , T. Yrttiaho, HS == Viitteet == Luokka:Timo Koivusalon ohjaamat elokuvat Luokka:Vuoden 2023 suomalaiset elokuvat
Lykke Friis

Lykke Friis (s. 27. lokakuuta 1969 Lyngby-Taarbæk) on tanskalainen entinen Venstren poliitikko. Hän on istunut kansankäräjillä vuosina 2011–2013 ja toiminut Tanskan ilmasto- ja energiaministerinä vuosina 2009–2011 sekä tasa- arvoministerinä 2010–2011. Hän jätti politiikan vuonna 2013 ja siirtyi Kööpenhaminan yliopiston apulaisrehtoriksi. Vuosina 2018–2019 hän oli Berlingske-lehden kirjeenvaihtaja Berliinissä ja vuodesta 2019 hän on johtanut Tænketanken Europa -nimistä ajatuspajaa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Lykke Friis Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla Luokka:Tanskan ministerit Luokka:Tanskalaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kaisa Happonen

Kaisa Happonen (ent. Järnefelt, s. 12. kesäkuuta 1982 Joensuu) on suomalainen lasten- ja nuortenkirjailija. Happonen valmistui filosofian maisteriksi Jyväskylän yliopistosta vuonna 2008 pääaineenaan puheviestintä. Hän on opiskellut myös draamakasvatusta ja psykologiaa. Happonen on tehnyt muun muassa Mur-kuvakirjasarjaa yhdessä kuvittaja Anne Vaskon kanssa. Sarjan ensimmäinen osa Mur, eli karhu (2016) on käännetty 16 kielelle. Teos Mur ja metsän ilta oli Runeberg Junior -palkintoehdokas 2022. Happonen on tehnyt myös Piste-sarjaa kuvittaja Joonas Utin kanssa ja kaksi nuortenkirjaa Karri Miettisen (Paleface) kanssa. Hän on työskennellyt Yleisradion lastenohjelmissa, muun muassa Pikku Kakkosen juontajana. ==Tuotanto== ===Lastenkirjat=== * * * * * * * * * * * ===Nuortenkirjat=== * * ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kaisa Happonen Kirjasampo.fi:ssä Luokka:Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Dirijjan ePrix

Dirijjan ePrix (, ) on vuodesta 2018 alkaen järjestetty Formula E -sarjan osakilpailu. Kilpailu järjestetään Dirijjassa. Osana Saudi-Arabian suunnitelmaa saada maahan kansainvälisiä urheilitapahtumia, Saudi-Arabian urheiluministeriö ja Saudi-Arabian autourheiluliitto tekivät 10 vuoden sopimuksen Formula E -osakilpailun järjestämiseksi maassa vuonna 2018. == Rata == Kilpailu järjestetään Riadin katuradalla, luoteeseen maan pääkaupungista Riadista. Radalla on pituutta 2,495 kilometria ja se sisältää 21 mutkaa. Vuosien 2018 ja 2019 jälkeen rataan tehtiin pieniä muutoksia vuoden 2021 kilpailua varten. == Tulokset == Kilpailu Voittaja Toinen Kolmas Paalupaikka Nopein kierros Rata Viite 2018 António Félix da Costa Jean-Éric Vergne Jérôme d'Ambrosio António Félix da Costa André Lotterer Riadin katurata 2019 Kilpailu 1 Sam Bird Stoffel Vandoorne André Lotterer Alexander Sims Mitch Evans Kilpailu 2 Alexander Sims Lucas di Grassi Stoffel Vandoorne Alexander Sims António Félix da Costa 2021 Kilpailu 1 Nyck de Vries Edoardo Mortara Mitch Evans Nyck de Vries Stoffel Vandoorne Kilpailu 2 Sam Bird Robin Frijns António Félix da Costa Robin Frijns Nyck de Vries 2022 Kilpailu 1 Nyck de Vries Stoffel Vandoorne Jake Dennis Stoffel Vandoorne Nick Cassidy Kilpailu 2 Edoardo Mortara Robin Frijns Lucas di Grassi Nyck de Vries Sam Bird 2023 Kilpailu 1 Pascal Wehrlein Jake Dennis Sam Bird Sébastien Buemi René Rast Kilpailu 2 Pascal Wehrlein Jake Dennis René Rast Jake Hughes Sam Bird == Lähteet ==
Esko Haapala

Esko Juhani Haapala (2. lokakuuta 1927 Oulu – 8. tammikuuta 2019 Kauniainen) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai energianeuvoksen arvonimen. Viitattu 12.6.2022. Haapalan vahemmat olivat pienviljelijä Jaakko Haapala ja Sofia Kanniainen ja puoliso vuodesta 1950 Hilkka Einikki Piisalo. Haapala tuli ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1946 ja valmistui diplomi- insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1952. Hän oli Strömbergin suunnitteluinsinööri Vaasassa 1952–1953, Myllykosken Paperitehtaan voimaosaston apulaisinsinööri ja voimapäällikön apulainen 1953–1957, Metsäliiton Selluloosan voimapäällikkö Äänekoskella 1957–1970, Pelloksen paikallisjohtaja Puhoksella 1970–1974, Metsäliitto-Yhtymän voimapäällikkö Espoossa 1974–1975 sekä Teollisuuden Voiman projektiosaston johtaja Olkiluodon ydinvoimalaitoksen rakentamisessa ja samalla johtokunnan jäsen 1976–1979, teknisen osaston johtaja 1979–1982 ja varatoimitusjohtaja 1982–1990. Haapalalla oli myös useita luottamustehtäviä. Energianeuvoksen arvonimen hän sai 1991 ja Guerillot-palkinnon 1996. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Juhani Mustamo

Eino Juhani Mustamo (s. 12. elokuuta 1937 Pihtipudas) on suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka on saanut energianeuvoksen arvonimen. Viitattu 12.6.2022. Mustamon vanhemmat olivat kanttoriurkuri Eino Mustamo ja Elvi Kaarina Aalto. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1962 oli Helena Irene Malmivaara ja toinen puoliso vuodesta 1981 on Kaisu Laakkonen. Mustamo tuli ylioppilaaksi Kiuruveden yhteiskoulusta 1955 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1960. Hän oli Strömbergin koestamoinsinööri 1959–1961 ja tutkimusinsinööri 1962, Helsingin kaupungin sähkölaitoksen yleissuunnitteluinsinööri 1962–1965, Savon Voiman käyttöpäällikkö Kuopiossa 1965–1969, Etelä-Pohjanmaan Voiman sähköosaston päällikkö Vaasassa 1970 ja Savon Voiman tekninen johtaja 1970–1977, varatoimitusjohtaja 1977–1978 ja toimitusjohtaja 1978–2000. Mustamo oli myös Savon Aluelämpö -yhtiön toimitusjohtaja 1975–1978 ja Kymppivoiman toimitusjohtaja vuodesta 1994, samoin kuin Helsingin teknillisen oppilaitoksen tuntiopettaja 1962–1965. Hänellä oli ammattiuransa aikana lisäksi useita oman alansa, yhteiskunnallisia ja liike-elämän luottamustehtäviä. Energianeuvoksen arvonimen 1992 saanut Mustamo on sotilasarvoltaan reservin luutnantti. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Denel Rooivalk

Denel Rooivalk on Denelin valmistama taisteluhelikopteri. Kopterin kehitys alkoi vuonna 1981 ja prototyyppi XH-2 teki ensilennon vuonna 1990. Rooivalk ja Atlas Oryx perustuvat ranskalaiseen Aerospatiale Puma -kopteriin. Ensimmäinen Etelä-Afrikan ilmavoimien (SAAF) tilaamista 12:sta kopterista otettiin käyttöön heinäkuussa 1999. Ensimmäiset viisi täysin toimintakuntoista kopteria on luovutettu SAAFille vuonna 2011. == Lähteet == Luokka:Sotilashelikopterit Luokka:Denelin ilma-alukset
Denel Bateleur

Denel Bateleur on Denelin miehittämätön ilma-alus, joka on suunniteltu keskikorkealle toiminnalle ja pitkälle kestolle. Vuodelle 2007 suunniteltu ensilento viivästyi talouskriisin johdosta. Koneen kehitys alkoi vuonna 2004. Koneen siipien kärkiväli on 15 metriä ja maksimi lentokorkeus on . Suurin lentonopeus on 250 km/h ja toimintaetäisyys 750 km. == Lähteet == Luokka:Denelin ilma-alukset Luokka:Miehittämättömät ilma-alukset
Anjelika Washington

Anjelika Washington (s. 15. toukokuuta 1998) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan pääroolistaan Beth Chapelina / Dr. Midnightena Arrowverse- televisiouniversumissa, alkaen hahmon omasta televisiosarjasta Stargirl. Washington on myös esiintynyt elokuvissa Pitkä tyttö ja Pitkä tyttö 2, Näpit irti!. ==Nuoruus== Anjelika syntyi ja kasvoi Kaliforniassa. Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Yvette Monreal

Yvette Monreal (s. 9. heinäkuuta 1992) on yhdysvaltalainen näyttelijä, hänet tunnetaan työstään Senna Galanina televisiosarjassa Matador (2014), Reaganina MTV:n Faking It -televisiosarjassa (2014) ja Yolanda Montezin roolissa The CW:n sarjassa Stargirl (2020). Hän esiintyy myös toimintaelokuvassa Rambo: Last Blood John Rambon talonmiehen tyttärentyttärenä. ==Yksityiselämä== Monrealilla on vuonna 2015 syntynyt poika, Chester. ==Nuoruus== Monreal varttui Lontoossa, Kaliforniassa. Hän kiinnostui näyttelemisestä käytyään draamatunneilla lukiossa. Monreal kokee, että hänen äitinsä inspiroi häntä tekemään tämän päätöksen. Monreal on puoliksi chileläistä ja puoliksi meksikolaista syntyperää. Hän oli lapsena nauttinut Halle Berrystä Kissanaisen roolissa ja halusi olla hänen kaltainensa. Monreal on sanonut, että hänen kasvatuksensa oli "erittäin katolinen". == Lähteet == Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Wu Man

Wu Man (; s. 2. tammikuuta 1963Wu Man AllMusic HangzhouWu Man New West Symphony) on kiinalainen pipansoittaja. Wu pääsi 13-vuotiaana Pekingin keskusmusiikkikonservatorioon, jossa hän opiskeli Lin Shichengin, Kuang Yuzhongin, Chen Zeminin ja Liu Dehain johdolla. Hän pääsi oppilaitoksessa ensimmäiseksi maisterinarvon pipansoitossa suorittaneeksi. Hän sai myös ensipalkinnon ensimmäisessä Kansallisessa akateemisessa kiinalaisten soitinten kilpailussa. Wu tutustui ensimmäisen kerran länsimaiseen klassiseen musiikkiin vuonna 1979 kuullessaan Seiji Ozawan johtaman Bostonin sinfoniaorkesterin esiintymisen Pekingissä. Vuonna 1980 hän osallistui viulisti Isaac Sternin pitämälle avoimelle mestarikurssille, ja vuonna 1985 hän teki ensimmäisen vierailunsa Yhdysvaltoihin Kiinan nuorisotaideryhmän jäsenenä. Wu muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1990 ja asettui Kaliforniaan. Wu on kantaesittänyt monia uusia teoksia pipalle. Hän on tulkinnut sellaisten säveltäjien kuin Tan Dunin, Philip Glassin, Lou Harrisonin, Terry Rileyn, Bright Shengin, Chen Yin ja Zhao Jipingin musiikkia. Hänen pitämiään esityksiä varten on myös laadittu konserttoja, joissa soolosoittimena on käytetty pipaa. Wu on tehnyt esiintymisiä monilla kansainvälisillä festivaaleilla ja keskeisissä konserttisaleissa. Orkestereita, joiden kanssa hän on esiintynyt, ovat olleet muiden muassa Bostonin sinfoniaorkesteri, Chicagon sinfoniaorkesteri, Seattlen sinfoniaorkesteri, Los Angelesin filharmonikot ja Moskovan solistit. 1990-luvun alkupuolella Wu aloitti yhteistyön Kronos Quartetin kanssa. Hän on Silk Road Ensemblen perustajajäsen ja tehnyt yhteistyötä myös New York New Music Consortin kanssa. Wu esiintyi ensimmäisenä kiinalaisena artistina Valkoisessa talossa Yo-Yo Man kanssa; Yo-Yo Ma valitsi hänet Toronton kaupungin Glenn Gould Protégé Prizen saajaksi. Wulle on lisäksi myönnetty ensimmäisenä kiinalaisena kansanmuusikkona United States Artistsin stipendi vuonna 2008. Musical America nimesi hänet vuonna 2013 "vuoden instrumentalistiksi". Grammy-ehdokkuudet Wulle toivat albumi Our World In Song ja tulkinta Lou Harrisonin pipakonsertosta.Wu Man Grammy Awards Silk Road Ensemblen jäsenenä Wu oli Yo-Yo Man kanssa mukana soittamassa albumilla Sing Me Home (Sony Music Masterworks), josta myönnettiin parhaan maailmanmusiikkialbumin Grammy-palkinto.Best World Music Album Grammy Award Goes to Yo-Yo Ma & The Silk Road Ensemble World Music Central Wu sai vuonna 2015 nimitykset Pekingin keskusmusiikkikonservatorion, Xi’anin musiikkikonservatorion ja Zhejiangin musiikkikonservatorion vierailevaksi professoriksi. Xi’anin musiikkikonservatoriossa hän on toiminut Xi’anin Silkkitien musiikkifestivaalin taiteellisena johtajana. == Lähteet == Luokka:Kiinalaiset muusikot Luokka:Pipansoittajat Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt