EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Adrianmeri

Adrianmeri on Välimeren lahti Italian ja Balkanin niemimaan välillä. Suurimmaksi osaksi meri sijaitsee Italian ja Kroatian välissä; molemmat rannikot ovat suosittuja matkailukohteita. Adrianmeren pituus on noin 800 kilometriä, leveys noin 120–180 kilometriä ja pinta-ala noin 130 000 neliökilometriä. Meren syvin kohta on etelässä Brindisin ja Kotorin välillä, 1 590 metriä. Pohjoisosastaan meri on matalampi, 200–250 metriä. Adrianmeren suolapitoisuus vaihtelee 3,0–3,8 prosentin välillä. Antiikin roomalaiset kuljettivat merellä eläimiä, orjia ja esineitä Ostiaan. Adrianmeri on pohjoisosistaan vakavasti saastunut. Meriveden lämpötila on kesällä 22–27 °C, talvella rannan lähellä se laskee seitsemään asteeseen. Etelässä Otrantonsalmi yhdistää Adrianmeren Joonianmereen. ==Nimi ja etymologia== Adrianmeren nimi periytyy jo antiikista. Latinaksi se oli Mare Hadriaticum tai Mare Adriaticum. Meri on nimetty lähellä sen pohjukkaa sijaitsevan Adrian kaupungin mukaan ja nimeä käytettiin alun perin vain sen pohjoisosista. Kun Syrakusan tytärkaupungit saivat enemmän valtaa, myös Adrianmeri-nimen käyttö laajeni suuremmalle alueelle. Silloinkin Adrianmeri ulottui vain Kotoriin ja sen uloimpia osia kutsuttiin Ionianmereksi. Nimi liitettiin joskus Tarantonlahteen, Sisilianmereen, Korintinlahteen ja jopa Kreetan ja Maltan väliseen mereen. ==Saaret ja rannikot== Adrianmeren länsirannikko on yleisesti matalaa ja nousee koillisessa Po-joen soiksi ja laguuneiksi. Pon suisto on kerännyt niin paljon maa-ainesta, että merenranta on siirtynyt kauemmaksi siitä, mitä se oli antiikin aikoina. Venetsia on rakennettu meren laguuniin, jossa on useita saaria. Muita Adrianmeren rannalla sijaitsevia Italian tärkeämpiä kaupunkeja ovat Trieste, Ravenna, Rimini, Ancona, Pescara, Bari ja Brindisi. Itärannikko on paljas ja kivikkoinen ja sen lähettyvillä on useita saaria. Istrian niemimaalta alkava saarijono ulottuu etelässä jopa Dubrovnikiin asti. Adrianmerellä on yli tuhat saarta, joista 66 on asumattomia. Pitkänomaiset ja kapeat saaret nousevat merestä jokseenkin äkkijyrkästi muutaman kymmenen metrin korkeuteen. Suurimpien saarien joukkoon kuuluu muun muassa Brač (Vidova Gora, 778 m) ja Pelješacin niemimaa (St. Ilija, 961 m). Mantereelta kumpuilevat vuoret laskevat suoraan Adrianmeren pinnan alle etenkin Kotorinlahdella. Alueen kiviaineksen väri on vaaleanharmahtava, mikä on terävästi kontrastissa tummaan kasvillisuuteen, jota löytyy muutamilta saarilta hyvinkin runsaasti. Montenegro (’musta vuori’) nimettiinkin rannikon mustien kuusipuiden mukaan, ja myös Korfun kreikkalainen nimi Korkyra Melaina tarkoittaa mustaa saarta. Koillisen rannikon suurimpia kaupunkeja ovat Italian Trieste, Slovenian Izola, Koper, Piran ja Portorož, Bosnia ja Hertsegovinan Neum, Kroatian Umag, Poreč, Rovinj, Pula, Rijeka, Zadar, Šibenik, Trogir, Split, Makarska, Ploče ja Dubrovnik, Montenegron Herceg Novi, Bar, Budva ja Ulcinj sekä Albanian Durrës. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Satellite images and maps of Adriatic Sea from GeaBios GIS Public Service * Weather forecast for eastern coast from GeaBios GIS Public Service * Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Muonionjoki

Muonionjoki () on Tornionjoen sivujoki, ja se muodostaa osan Ruotsin ja Suomen rajasta. Se sijaitsee Länsi-Lapissa ja sen pituus on 230 kilometriä. Putouskorkeutta on tällä matkalla 205 metriä. Muonionjoki saa alkunsa Könkämäenon ja Lätäsenon yhtymäkohdassa Enontekiön ja Kiirunan rajalla Markkinan kylän lähellä. Se virtaa enimmäkseen etelään, kunnes yhtyy Tornionjokeen Lappean kylän pohjoispuolella Kolarin ja Pajalan rajalla. Muonionjokeen laskevat muiden muassa Suomen puolelta Jieta-, Tarvanto-, Palo- ja Äkäsjoki sekä Ruotsin puolelta Merasjoki ja Parkajoki. Kolarin ja Muonion kirkonkylät ja samalla keskustaajamat sijaitsevat Muonionjoen rannalla. ==Lähteet== Luokka:Enontekiön joet Luokka:Ruotsin joet Luokka:Kolarin–Äkäsjoen alue Luokka:Muonion joet Luokka:Kolarin joet Luokka:Kiirunan kunta Luokka:Pajalan kunta Luokka:Ruotsin ja Suomen raja Luokka:Rajajoet Luokka:Tornionjoen vesistö
Siikajoki (joki)

[ { "type": "ExternalData", "service": "geoline", "ids": "Q890262", "properties": { "stroke": "#00BFFF", "stroke-width": 3, "stroke-opacity": 1 } } ] Siikajoki on Siikajoen vesistön pääosin Pohjois-Pohjanmaalla sijaitseva 160 kilometriä pitkä joki. Siikajoki alkaa Kajaanin kaupungin alueella sijaitsevasta Pieni-Kaakkuri-järvestä, ja se laskee Perämereen Siikajoen kunnan alueella. Joen vesistöalue ulottuu Kajaanin, Pyhännän, Vaalan, Siikalatvan, Kärsämäen, Haapaveden, Raahen, Limingan ja Siikajoen kuntien alueille. Joen vesistöalueen pinta-ala on 4 318 km² ja sen järvisyys 2,2 %. Sen suurin sivu-uoma on Lamujoki. Joen muita sivu-uomia ovat Pyhännänjoki, Mulkuanjoki, Neittävänjoki ja Luohuanjoki. Vesistöalueen merkittävimpiä luonnonjärviä ovat Iso Lamujärvi, Pyhännänjärvi ja Kurranjärvi sekä tekojärviä Kortteisen tekojärvi ja Uljuan tekojärvi. Siikajoen yläjuoksua kutsutaan nimellä Siikalatva. Siikalatvan alue on huomattavan soista. Pääuoman varressa ovat Kestilän, Rantsilan, Paavolan, Revonlahden ja Siikajoen kirkonkylät. Jokilaakson alajuoksu on viljavaa maatalousmaisemaa. == Lähteet == Luokka:Suomen joet Luokka:Siikajoen vesistö Luokka:Siikajoen luonto Luokka:Siikalatvan luonto
Kalajoki (joki)

Kalajoki on Kalajoen vesistön 130 kilometriä pitkä laskujoki Pohjanmaalla. Se alkaa Reisjärvestä ja laskee Perämereen. Kalajoen varrella on useita säännöstelyaltaita suurimpana Hautaperän tekojärvi Haapajärvellä, minkä tarkoitus on kevättulvien säännöstely ja sähköntuotanto. Kalajoen varrella sijaitsevat Haapajärvi, Nivala, Ylivieska ja Alavieska sekä joen suulla Kalajoen kaupunki. == Vesivoimalaitoksia == Kalajoen vesistöalueella on neljä vesivoimalaa, joiden yhteisteho on 12 MW. Voimalaitokset järjestyksessä alajuoksulta lukien nimi putous (m) teho (MW) valmistunut kunta yhtiö Hamarin voimalaitos 6,4 2,5 1984 Ylivieska Kalajokilaakson Sähkö Oy Padingin voimalaitos 4,3 1,1 1979 Nivala Kalajokilaakson Sähkö Oy Oksavan voimalaitos 10,5 3,0 1975 Haapajärvi Vattenfall Hinkuan voimalaitos 19,6 6,3 1975 Haapajärvi Vattenfall == Historiaa == Kalajoesta tuli jääkauden jälkeen noin 8 000 vuotta sitten Päijänteen ja Saimaan yhteinen laskujoki. Muistona siitä on kanjoni Haapajärven Pitkäkankaalla. Päijänne mursi uuden laskujoen, Kymijoen, Heinolassa noin 6 100 vuotta sitten ja Saimaa uuden laskujoen, Vuoksen, Imatralla noin 5 000 vuotta sitten. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Suomen joet Luokka:Kalajoen vesistö Luokka:Reisjärvi Luokka:Kalajoen luonto
Simojoki

Simojoki on Simojoen vesistön Lapin maakunnan eteläosassa sijaitseva 193 kilometrin pituinen laskujoki, jonka alkulähde on Simojärvi Ranualla. Simojoki laskee Perämereen Kemijoen suun kaakkoispuolella Simossa. Simojoen vesi on runsaan humuksen värjäämää, sillä valuma-alueella on runsaasti ojitettuja metsiä ja turvetuotantoalueita sekä maataloutta etenkin joen keski- ja alajuoksun osalta. Simojoki saa alkunsa Simojärvestä, joka laskee jokeen Kaitavirran kohdalla. Joen yläjuoksu on pääasiassa erämaista ja asumatonta, ja vesi on kirkasta. Mainittavia koskia yläjuoksulla ovat Aurakoski, Saarikoski, Toivakkakoski ja Vääräkoski. Simojokeen on suunniteltu useasti voimalaitoksia, mutta tätä ei ole nähty tarpeelliseksi Kemi- ja Oulujoen lukuisten voimalaitosten vuoksi. Keskijuoksulle päin tultaessa pienet Sääskijärvi ja Kaitajärvi laskevat jokeen. Kelukkajoki, joen ensimmäinen sivujoki, yhtyy jokeen ennen Toljanjärveä. Toljanjärven jälkeen muita Simojoen keskijuoksun pieniä järviä ovat Saarijärvi, Saukkojärvi, Juurikkajärvi ja Portimojärvi. Toinen sivujoki, Kämäjoki, laskee jokeen Saukkojärven ja Juurikkajärven välissä. Portimojärven kohdalla jokeen yhtyvät sivujokina Majavajoki ja Ylijoki. Portimojärveltä etelään joen rantamaisemia alkavat luonnehtia enemmän maanviljelykset ja rantapellot. Ruonajoki ja Suhankojoki liittyvät jokeen viimeisinä Ranuan puolella sijaitsevina sivujokina. Mainittavia koskia keskijuoksulla ovat Toljankoski, Nuupaskosket, Käpälinkosket, Pajukosket, Ruonakoski, Hirvinivat sekä Hosionkoski. Simon puolelle ja joen alajuoksulle tultaessa jokeen liittyviä sivujokia ovat Tainijoki ja Kuivasjoki. Joki virtaa Simon kuntakeskuksen halki ja laskee lopulta Perämereen. Simojoen suurimmat kosket sijaitsevat joen alajuoksulla ja niistä mainittavia ovat Maaninkakoski, Mötyskoski, Viherikoski, Tainikoski, Veitsikoski, Kalliokoski, Saukkokoski, Harskukoski, Kuolemankoski ja Mertakoski. Simojoen vedenlaatu on kokonaisuudessaan erinomainen – sivujokien vedenlaatu on yleisesti hyvä. Simojoessa on jäljellä joen oma, luontaisesti lisääntyvä lohikanta. Joella käy runsaasti vapaa-ajan kalastajia pyytämässä lohta ja harjusta. Joki soveltuu hyvin perhokalastukseen kokonsa, virtaamansa ja runsaiden koskiensa puolesta. Lohen nousu jokeen alkaa yleensä kesäkuun puolessa välissä, hiljentyen heinäkuussa joen veden lämmetessä. Uusi lohen nousu alkaa vesien viilentyessä elo-syyskuun vaihteessa. thumb|220px|Hanskankosken niskaa keväällä 2010. Simojoen parhaat lohenkalastusalueet sijaitsevat muutaman kymmenen kilometrin matkalla alajuoksulla. Alkukesästä lohta saadaan eniten merta lähinnä olevista koskista, kuten Suu-, Merta- ja Pyttykoskista. Myöhemmin kesällä hyviä ja samalla joen suosituimpia koskia ovat muun muassa Hömmön-, Hanskan- ja Harrikosket, jotka sijaitsevat melko lähekkäin 20–25 kilometriä Simon kylältä yläjuoksulle päin. Simojoen mataluuden vuoksi veneestä kalastaminen on monin paikoin hankalaa, mutta parhaita soutu-uistelusuvantoja ovat Nikkilän-, Yli-, Hovi-, Simoskan- ja Sankasuvanto sekä Koukunmutka. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Lohijoki Simojoki Luokka:Ranuan joet Luokka:Simon luonto * Luokka:Suomen joet
Ukko (Inari)

Ukko eli Ukonsaari () tai Ukonkivi sijaitsee Inarijärven Ukonselällä Inarin kirkonkylän läheisyydessä. Kylältä on saarelle matkaa noin 11 kilometriä. Se oli aikoinaan saamelaisten pyhä uhripaikka.CD-Facta 2005, WSOY. Saari on noin 30 metriä korkea. Ukko eli inarinsaameksi Äijih oli inarinsaamelaisten tärkein miespuolinen jumalolento. Ukkoa palvottiin saarella ilmeisesti vielä 1800-luvun lopulla. Palvontamenoihin liittyi erilaisten saaliseläinten, kuten peurojen, luiden ja sarvien vieminen saarella sijaitsevaan uhriluolaan. Englantilainen Sir Arthur Evans, myöhemmin Välimeren alueen arkeologina tunnettu, kävi saaren uhriluolalla nuorena opiskelijana vuonna 1873 Samuli Paulaharju on teoksessaan Seitoja ja seidan palvontaa Ukonsaarta kuvaillut näin: "Inarin länsiosassa, Ukonselän suupuolessa on korkea (30 m.), jyrkkäpäätyinen kalliopahta-saari, Ukko, joka monilukuisten muiden saarien joukosta näkyy jo kauas, kirkollekin, yli penikulman päähän. Kalliopahdassa on iso uhriluola, jo vanhastaan tunnettu. Luolassa on vieläkin jäljellä luita, »karhun ja peuran ja linnun luita.» Vanha inarilainen muistelee vanhoista Inarin jumalista, että »Ukko oli miesjumala Inarin Ukonsaarella ... ja toinen oli naisjumala, Galguvaaran ahkku, Ukonselän pohjukan pohjoisrannalla. Siinä on semmoinen juppura, mutta ei ole enää kiveä. Siinäkin on uhrattu ennen.»"Paulaharju, Samuli, "Seitoja ja seidan palvontaa", Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 1932, s. 36. Saarelle tehdään kesäisin risteilyjä Inarin kirkonkylältä saamelaismuseo Siidan rannasta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Inarijärven risteily Luokka:Inarin luonto Luokka:Inarin nähtävyydet Luokka:Suomen sisävesien saaret Luokka:Suomen luonnonnähtävyydet Luokka:Saamelaisen muinaisuskon pyhät paikat
Lokan tekojärvi

Lokan tekojärvi on Euroopan unionin suurin tekojärvi, mikäli ei lasketa mukaan padottuja merenlahtia.Lokan tekojärvi Järviwikissä. Viitattu 2.7.2014. Se sijaitsee Luiron yläjuoksulla Sodankylässä Lapissa. Allas on saanut nimensä sen kaakkoisrannalla sijaitsevasta Lokan kylästä, ja järvestä käytetään puhekielessä myös nimitystä Lokka. Sen avulla säädellään Kemijoen voimalaitoksille tarvittavaa vesimäärää. Alimman vedentason kohdalla (240 m mpy.) tekojärven pinta-ala on 216 neliökilometriä ja ylimmällä tasolla (245 m) 418 neliökilometriä. Lokan tekojärven täyttö aloitettiin vuonna 1967. Järvi on siitä lähtien ollut runsaita saaliita antava kala-allas. Merikotkatkin ovat löytäneet järven. Niitä käy talvellakin järvellä syömässä kalastajien niille tarjoamaa "roskakalaa". Vuotson kanava yhdistää Lokan toiseen suureen Lapin tekojärveen, Porttipahdan altaaseen. Sompion aapamaan jääminen veden alle sai kritiikkiä paitsi alueen asukkailta myös ulkopuolisilta luonnonsuojelijoilta kuten Urpo Häyriseltä ja Pentti Linkolalta. Järven alle jäivät Korvasen, Rieston ja Mutenian kylät sekä lukuisat aavat, joista yksi oli Suomen ja Euroopan siihen saakka pinta-alaltaan suurin aapasuo, Posoaapa Järven saaria ovat Muotkarova, Kotiselkä, Kaitakumpu, Kiimakumpu, Matkusmaa, Pilliranta, Puljusaari, Sokka-Matkusmaa, Kuukkelinmaa sekä Lakkaasaari. ==Rantojen puhdistus== Lokan ja Porttipahtaan tekojärvien alle on jäänyt kantoja ja muuta puumateriaalia, jota on etenkin 2000-luvulla alettu korjata pois. Pääsääntöisesti ranta-alueilta on kerätty pois puumateriaalia matalan vedenpinnan aikana. Syntyneet puu- ja kantokasat on poltettu paikan päällä, sillä puita ei ole voinut hyödyntää energiataloudessa niiden sisältämän hiekan ym. takia.Kannot kasaan tekojärvien rannoilla, Virtauutiset nro 1/2010 (s. 10–11), Kemijoki OY:n asiakaslehti (pdf) Kantokasat roihusivat Porttipahdan altaalla, Sompio, 26.9.2012Kari Alaluusua, Lokalla palavat komeat kokot, Kaleva 17.9.2003, viitattu 15.7.2024 == Vesistösuhteet == Järvi sijaitsee Kemijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 65) Luiron valuma-alueen (65.9) Lokan tekojärven alueella (65.93), jonka Lokan tekojärven lähialueeseen (65.931) järvi kuuluu. ==Katso myös== * Luettelo Suomean sadasta suurimmasta järvestä * Vuotoksen tekojärvi * Kollajan allas ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Tutkimus: Vesivoiman rakentaminen vahingoitti saamelaisia, Yle 7.12.2010 * Tekojärvet hukuttivat kylät ja puut, kun vesivoima tuli Lappiin (maksumuuri), Helsingin Sanomat 31.7.2016 Dokumentteja ja ohjelmia * Muisti: Hukutethin kyliäkin, Yle * Tekoaltaat mullistivat sompiolaisten elämän, Hukutettu maa -dokumentti, Yle Luokka:Sodankylän järvet Luokka:Luiron valuma-alue Luokka:Suomen tekojärvet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Sokosti

Sokosti on Saariselän tuntureista korkein. Se sijaitsee Urho Kekkosen kansallispuistossa, Luirojärven itäpuolella Sodankylän kunnan alueella. Sokostilla on useita sivuhuippuja ja sen korkein laki on 718 metrin korkeudessa. Sokosti on suosittu vaellus- ja retkeilykohde. Se kuuluu UK- puisto-Sompio-Kemihaara-Natura 2000 -luonnonsuojelualueeseen. Etäisyys Luirojärvelle on noin kuusi kilometriä ja korkeusero Luirojärven pintaan noin 435 metriä. == Katso myös == * Luettelo Suomen korkeimmista kohdista * Luettelo Suomen suurimmista prominensseista Tiedosto:Sokostin huippu.JPG|Näkymä Sokostin huipulta länteen yli Luirojärven. Tiedosto:GSM_base_station_with_solar_panel_in_Sokosti_Finland.JPG|Soneran tukiasema aurinkopaneleineen Sokostin huipun tuntumassa. == Lähteet == Luokka:Sodankylän tunturit
ACINT

ACINT () on akustinen (ääneen perustuva) MASINT, mittaus- ja tunnusmerkkitiedustelun alalaji. ACINT:a tehdään enimmäkseen vedessä, jossa se on sukellusveneiden ja niiden torjunnan keskeinen tiedustelulaji. ACINT:a voidaan tehdä myös ilmassa, erityisesti matalilla taajuuksilla, jotka etenevät ilmassa pisimmälle. Keskeisimmät ACINT- välineet ovat: * aktiivinen, ääntä lähettävä ja kaikua kuunteleva kaikuluotain lähetin/vastaanotin * passiivinen, vain kuuntelua suorittava kaikuluotain vastaanontin ACINT:lla saatavia tietoja ovat muun muassa * vedenalaisen kohteen äänilähteiden havaitseminen * kohteiden luokittelu (alustyyppi, jopa yksilö, moottorit, potkurimäärät, potkurin lapojen määrä, torpedolaukaisut ja niin edelleen) * suunnan ja etäisyyden mittaus kohteeseen ACINT:n suoritus vedessä, jossa on useita lämpökerroksia, on erityisen vaikeaa. Tällaista vesi on muun muassa Itämerellä. Luokka:Tiedustelu
Ropi

Ropi () on tunturi Enontekiön kunnan alueella. Sen korkeus on 945 metriä. Ropin ympäristössä on komeat maisemat. Siellä liikkuu vaeltajia, mutta alueelle ei ole merkitty varsinaisia vaellusreittejä. ==Katso myös== * Luettelo Suomen korkeimmista kohdista * Luettelo Suomen suurimmista prominensseista == Lähteet == Luokka:Enontekiön tunturit
Tunguska

Tunguska () sana esiintyy kolmen Jeniseihin laskevan joen nimessä Siperiassa Venäjällä. *Ala-Tunguska *Kivinen-Tunguska *Ylä-Tunguska (Angaran alajuoksun nimenä) == Katso myös == *Tunguskan räjähdys'' *Tunguska M1, venäläinen ilmatorjuntapanssarivaunu
Juha

Juha voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita: *Juha, suomalainen miehen etunimi *Juha, Anssi Tikanmäen albumi vuodelta 1999 *JuHa-rata Juurikorvesta Haminaan *Kino Juha, elokuvateatteri Nurmijärvellä. ==Romaani ja muut siihen perustuvat teokset== *Juha, Juhani Ahon vuonna 1911 ilmestynyt romaani ;Oopperat *Juha, Aarre Merikannon ooppera vuodelta 1922 *Juha, Leevi Madetojan ooppera vuodelta 1935 ;Elokuvat * Juha (Johan), Mauritz Stillerin ohjaama elokuva vuodelta 1921 * Juha, Nyrki Tapiovaaran ohjaama elokuva vuodelta 1937 * Juha, Toivo Särkän ohjaama elokuva vuodelta 1956 * Juha, Aki Kaurismäen ohjaama mykkäelokuva vuodelta 1999
O-Zone

O-Zone oli kolmen Romaniaan muuttaneen moldovalaismiehen muodostama eurodance- yhtye, joka tuli kesällä 2004 ympäri Euroopan tunnetuksi kappaleillaan "Dragostea din tei" ja "Despre tine". Romaniassa niistä tuli hittejä jo julkaisuvuonnaan 2003. O-Zone hajosi vuonna 2005 ja sen jäsenet lähtivät omille soolourilleen. Yhtye teki lyhyen paluun vuosina 2017 ja 2019. Lisäksi yhteen laulajista Radu Sîrbu ja Arsenie Todiraș levyttivät yhteisen kappaleen "Lay Down" vuonna 2020. == Kokoonpano == * Dan Bălan * Radu Sîrbu * Arsenie Todiraș == Tuotanto == * Dar, Unde Esti (2000) * Number1 (2001) * DiscO-zone (2003) == Lähteet == Luokka:Eurodanceartistit ja -yhtyeet Luokka:Moldovalaiset poikabändit Luokka:Moldovalaiset yhtyeet Luokka:Popyhtyeet Luokka:Romanialaiset poikabändit Luokka:Romanialaiset yhtyeet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Sertab Erener

Sertab Erener (s. 4. joulukuuta 1964 Istanbul, Turkki) on turkkilainen laulaja. Hän voitti vuoden 2003 Eurovision laulukilpailun kappaleellaan "Everyway That I Can". Hän työskenteli aluksi toisen turkkilaisen tähden, Sezen Aksun, kanssa ja julkaisi ensimmäisen albuminsa vuonna 1992. Erener on myös esiintynyt duettona José Carrerasin ja Ricky Martinin kanssa. Vuonna 2004 hän julkaisi ensimmäisen englanninkielisen albuminsa No Boundaries. == Albumit == * Sakin Ol! (1992) * La'l (1994) * Sertab Gibi (1996) * Sertab Erener (1999) * Sertab (2000) * Turuncu (2001) * Sertab (kansainvälisessä levityksessä - 2003) * No Boundaries (2004) * Aşk Ölmez (2005) * Rengarenk (2010) == Singlet == * "Zor Kadin" (1999) * "Utanma" (2000) * "Bu Yaz" (2000) * "Yeni" (2001) * "Everyway That I Can" (2003, Eurovision laulukilpailujen vuoden 2003 voittajakappale) * "Here I Am" (2003) * "I Believe" ("That I See Love in You", 2004) * "Leave" (2004) == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut Luokka:Euroviisuvoittajat Luokka:Turkkilaiset laulajat Luokka:Turkin euroviisuedustajat Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuoden 2003 euroviisuedustajat
Hutsulit

Hutsulit ovat etninen ryhmä Karpaateilla osissa Ukrainaa ja Romaniaa. ==Asuinalue== Hutsulien perinteinen asuinalue käsittää osia Karpaattien etelä- ja pohjoisrinteistä. Nykyisen Ukrainan hallinnollisista alueista heitä asuu Verh'ovynan piirissä ja osissa Kosivin, Nadvirnan ja Kolomyjan piirejä Ivano- Frankivskin alueella, Putylan ja Vyžnytsjan piirissä Tšernivtsin alueella, sekä Rah'ivin piirissä Taka-Karpatian alueella. Ukrainan lisäksi hutsuleja asuu kylissä Romanian puolella maiden vastaista rajaa Maramureșin piirikunnassa. Hutsuleja on sittemmin myös muuttanut ympäri maailmaa. Hutsulien perustamia järjestöjä toimii esimerkiksi Isossa-Britanniassa, Yhdysvalloissa ja Kanadassa. ==Historia== Hutsulien nimen alkuperää ei tunneta varmuudella, mutta siitä on esitetty useita eri teorioita. Yhden mukaan nimi on johdettu paimentolaista tarkoittavasta sanasta kotšul. Toisen teorian mukaan nimi on ollut alun perin turkkilainen heimonimi uts tai uz. Kolmannen teorian mukaan nimi on johdettu itäslaavilaisen ulitšien heimon nimestä ja neljännen mukaan nimi on johdettu romanian maantierosvoon viittaavasta sanasta hoţul tai hoţ. Hutsulit ovat alkaneet asuttaa Karpaattien pohjoisrinteitä 1400-luvulta 1700-luvulle. 1700-luvulta lähtien heitä alkoi asettua myös niiden etelärinteille Taka-Karpatian ja Maramureșin alueelle. Selvästi omana ryhmänään heistä on alettu puhua Galitsiassa 1700-luvun lopulta lähtien. Hutsulit olivat pitkään pääasiassa talonpoikia puolalaisten ja unkarilaisten maanomistajien alaisuudessa. Joitakin hutsuleja tiedetään olleen kasakkoina ja heitä myös soti puolalaisia vastaan. Jotkin hutsulit tunnettiin opryšok- nimisinä maantierosvoina. Lukutaito alkoi levitä tavallisen kansan keskuudessa vasta 1900-luvulla. Saman vuosisadan alussa hutsuleja osallistui Ukrainan itsenäisyyspyrkimyksiin. Hutsulien tasavalta oli muutaman kuukauden kestänyt yritys saavuttaa itsenäisyys vuonna 1919, joka päättyi Romanian miehitykseen. ==Kulttuuri== Hutsulien perinteiseen kulttuuriin kuuluu patriarkaalinen yhteiskuntajärjestelmä ja kausittainen liikkuminen paimennettujen lampaiden perässä ylhäällä ja alhaalla vuoristolla sijaitsevilla laitumilla. Karpaattien muista kansoista hutsuleja erottaa esimerkiksi heidän värikkäät kansallispukunsa. Miehillä ja naisilla ne sisältävät mustaa tai tummanpunaista kangasta värikkäin koristeluin. Perinteisiin kuuluvat myös hutsulien omat kansantanssit ja laulut. Kansanlaulujen suosittu aihe ovat opryšokit. Kansantansseista ehkä suosituin on nopeatahtinen hutsulka. ==Lähteet== Luokka:Ukrainan etniset ryhmät Luokka:Romanian etniset ryhmät Luokka:Slaavit
Oktaavi

Oktaavi on sävelkorkeuden intervalli, joka vastaa taajuuden kaksinkertaistumista. Esimerkiksi 1 000:n ja 2 000 hertsin korkuisten äänten välinen intervalli on oktaavin suuruinen, koska 2 × 1 000 Hz = 2 000 Hz. Vastaavasti 2 000:n ja 4 000 hertsin korkuisten äänten välinen intervalli on myös yksi oktaavi, koska 2 × 2 000 Hz = 4 000 Hz. Tasavireisessä virityksessä oktaavi jaetaan kahteentoista puolisävelaskeleeseen siten, että peräkkäisten sävelten taajuussuhde on vakio. Viritys aloitetaan usein keski-a-sävelestä, jonka taajuudeksi asetetaan 440 Hz. Musiikissa oktaavin päässä toisistaan olevat sävelkorkeudet aistitaan tietyllä tavalla samana. Esimerkiksi naisen ja miehen laulaessa yhtä aikaa samaa melodiaa on sävelkorkeuksien ero yleensä oktaavi, ellei miesääni laula ylempää (esimerkiksi falsetissa). Oktaavin päässä toisistaan olevilla sävelillä onkin tästä syystä sama nimi, ja samannimiset sävelet erotetaan toisistaan erilaisilla indekseillä, esimerkiksi C, c, c1, c2 jne. == Katso myös == *Oktaaviala *Sävelasteikko Luokka:Intervallit Luokka:Musiikkitermit Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Token Ring

Token Ring on valtuudenvälitysverkko eli rengas, jossa oikeus lähettää tietoa verkossa hallitaan valtuuden eli tokenin kierrättämisellä. Token Ring -verkko on tyypillisesti toteutettu IBM:n kehittämällä kaapelointijärjestelmällä, jossa verkko on fyysisesti tähtimäinen, mutta loogisesti rengas. Token Ring on määritelty IEEE-standardissa IEEE 802.5. Nykyään kytketty Ethernet on korvannut Token Ring -verkot käytännössä täysin. Luokka:Dataliikenne Luokka:Väylät ja liitännät Luokka:IEEE 802
GURPS

GURPS (Generic Universal RolePlaying System) on roolipelijärjestelmä. GURPS on Steve Jackson Gamesin tuotemerkki. Se soveltuu kaikenlaisiin ympäristöihin ja on hyvin laaja ja monipuolinen pelijärjestelmä. Pelatakseen roolipeliä GURPS- pelijärjestelmällä, tarvitsee perussäännöt sisältävän kirjan 'GURPS Basic Set', josta on julkaistu jo neljä laitosta. Neljännessä laitoksessa perussäännöt on jaettu kahteen kirjaan: GURPS Basic Set Characters ja GURPS Basic Set Campaigns. Perussääntöjä ja pelin sisältöä voi laajentaa muilla kirjoilla, jotka sopivat moniin eri ympäristöissä pelattaviin peleihin. Lisäksi tarvitaan kirjoja liittyen siihen ympäristöön, missä roolipeliä haluaa pelata. GURPSia voi pelata myös itse luomassaan ympäristössä. GURPSin pelaamiseen tarvitaan muutaman kirjan lisäksi vähintään yksi pelaaja ja yksi pelinjohtaja, kuusisivuisia noppia, kynää ja paperia. GURPS on siis pöytäroolipelijärjestelmä (ei liveroolipeli). GUPRS-roolipeliä voi siis pelata oikeastaan minkälaisessa ympäristössä tahansa, ja valmiita seikkailuja ja lisäsääntöjä löytyy hyvin monen tyyppisiä. Julkaistuja GURPS kirjoja on monia, mm.: * Aliens * Basic Set * Bio-Tech * China * Cyberworld * Dinosaurs * Fantasy * High-Tech * Illuminati * Magic * Robots * Space * Ultra-Tech == Aiheesta muualla == * GURPS kotisivut Luokka:Pöytäroolipelit
Extensible Authentication Protocol

EAP (Extensible Authentication Protocol) on alun perin PPP-protokollan yhteydessä kehitetty käyttäjien tunnistusprotokolla (, päivitysversio ). IEEE sovitti sen toimimaan myös 802.1X-protokollan kanssa. Sitä ajetaan käytännössä Työasemalta RADIUS-palvelimelle asti. Se on vain todennusprotokollan runko, jolla voidaan neuvotella mitä tarkkaa todennusmekanismia käytetään. Mahdollisia IETF:n määrittämiä avoimia EAP- todennusprotokollia ovat: * EAP-SRP: haaste/vastaus-tyylinen salasanatunnistus. * EAP-TLS: TLS-pohjainen varmenne/sirukorttitunnistus. Valmistajakohtaisia EAP-protokollia: * EAP-SIM: Nokian määrittelemä tapa todentaa käyttäjät SIM-kortilla. * LEAP (Lightweight EAP): Ciscon valmistajakohtainen järjestelmä, joka on kryptografisesti heikko ja murrettavissa. Muita EAP-protokollia: * EAP-MD5: Kevytrakenteinen mutta heikosti suojattu tunnistus. * EAP-TTLS: Tunneled TLS - laajennus EAP-TLS:lle joka helpottaa tunnistautumista. Koska EAP ei sinällään todenna palvelinta asiakkaalle päin ja sisältää muita ongelmia, useimmiten nykyään käytetään sen suojattua muotoa Protected EAP (PEAP). Siinä ensin käydään TLS-neuvottelu palvelimelta asiakkaalle ja sen jälkeen ajetaan TLS-suojatussa tunnelissa haluttua huonommin suojattua EAP-protokollaa. == Lähteet == Luokka:Tietoturvaprotokollat Luokka:Verkkoprotokollat Luokka:Langaton dataliikenne
Kaislikossa suhisee

Kaislikossa suhisee () on skotlantilaisen Kenneth Grahamen kirjoittama lastenkirja. Kirjan päähenkilöt ovat vesirotta (water vole), maamyyrä, mäyrä ja rupikonna. Tarina sijoittuu Englannin maaseudulle, 1900-luvun alkuun. Kirja julkaistiin vuonna 1908. Siitä on julkaistu useita suomennoksia. Ensimmäinen suomennos julkaistiin vuonna 1949 Eila Piispasen kääntämänä. Kirja kertoo joenvarren eläimistä, jotka käyttäytyvät ihmisten tapaan: pukeutuvat vaatteisiin, asuvat taloissa, juovat teetä ja kaahaavat ylinopeutta autoillaan. Hyviä hahmoja edustavat touhukas herra Rupikonna, rauhallinen Rotta, ankara ja viisas Mäyrä sekä hermostunut Myyrä. Pahoja hahmoja ovat Näätien joukko. Kirjan pohjalta on myöhemmin tehty animaatioita televisioon ja elokuvateattereihin ja kaksi näyteltyä elokuvaa.http://elonet.fi/moviesearch?search=ce2slz == Elokuvia == * The Adventures of Ichabod and Mr. Toad (1949). Tuottanut Walt Disney. Piirroselokuva. * Kaislikossa suhisee (1984–1990). Ohjaus Mark Hall ja Chris Taylor. TV-sarja. * Kaislikossa suhisee (1996). Ohjaus Terry Jones. * Kaislikossa suhisee (2006). Ohjaus Rachel Talalay.Telvis == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaislikossa suhisee Gutenberg-projektissa. * http://www.imdb.com/find?s=all&q;=wind+in+the+willows Luokka:Englantilaiset kirjat Luokka:Lastenkirjat Luokka:Vuoden 1908 kirjat
Marttiini

Marttiini Oy on suomalainen puukkoja valmistava yritys. Yrityksen pääkonttori sijaitsee Rovaniemellä. Vuodesta 2005 Marttiini on osa Rapala VMC Oyj:tä. Vuonna 2021 Marttiinin liikevaihto oli noin 6,3 miljoonaa euroa. == Historia == Janne Marttiini perusti vuonna 1928 J. Marttiinin Puukkotehdas Oy:n Vartiokadulle Rovaniemelle. Hän kauppasi itse puukkojaan maakuntaan ja hankki näin elatuksen suurelle perheelleen. Puukkojen kysyntä ja henkilökunnan lukumäärä kasvoivat tasaisesti. Jannen poika Toivo Marttiini siirtyi 1952 yrityksen johtoon. Yhdysvalloista saatu tiedustelu fileointiveitsien valmistamisesta johti mittavaan vientikauppaan 1960-luvulla. J. Marttiinin Puukkotehdas Oy sai vuonna 1967 tasavallan presidentin myöntämän vientipalkinnon tunnustukseksi ”poikkeuksellisen merkittävistä vientisaavutuksista”. Toivon nuorempi veli Lauri Marttiini siirtyi yrityksen johtoon vuonna 1975. Nykyään Marttiinin toimitusjohtajana toimii Päivi Ohvo, joka nimitettiin tehtävään vuonna 2001. == Tuotanto ja tuotteet == Marttiini Oy tuottaa noin tuhat puukkoa ja veistä päivässä. Kotimaan myynnin osuus koko tuotannosta on puolet ja loput menee vientiin. Marttiinin vanhimpia perinnepuukkoja ovat Ilves- ja lapinleukupuukot, jotka ovat olleet tuotannossa 1930-luvulta lähtien. Uudempia malleja on metsästykseen, kalastukseen, eräilyyn ja keittiöön. Marttiini siirsi tuotantonsa Rovaniemeltä Vääksyyn Rapalan tiloihin vuonna 2020. Tuotekehitys ja erikoistuotteiden valmistus jatkuvat Rovaniemellä. Vuoden 2022 lokakuussa yhtiö päätti aloittaa muutosneuvottelut koskien tuotannon siirtämistä kokonaan Viroon vuoden 2023 loppuun mennessä. Tuotanto tapahtuu nykyisin Virossa Pärnun tehtaalla ja Suomessa Vääksyssä. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Virallinen kotisivu Luokka:Teräaseet Luokka:Suomalaiset yritykset Luokka:Rovaniemeläiset yritykset Luokka:Työkalumerkit
Tietoyhteiskuntaohjelma

Tietoyhteiskuntaohjelma on Suomen hallituksen politiikkaohjelma, jonka tavoitteena on edistää suomalaista kilpailukykyä ja hyvinvointia tieto- ja viestintäteknologian avulla. Tietoyhteiskunnallista kehittämistä johtamaan ja koordinoimaan on asetettu Tietoyhteiskuntaneuvosto, jonka puheenjohtaja on pääministeri Matti Vanhanen. Tietoyhteiskuntaohjelma on jaettu kahdeksaan osa- alueeseen, ja ohjelmaa toteutetaan noin sadassa eri ministeriöiden projektissa. Tietoyhteiskuntaohjelman toiminta päättyi 30.4.2007. Tietoyhteiskuntaohjelma oli Suomen hallituksen politiikkaohjelma joka päättyi 30.4.2007. Sen tavoitteena oli edistää suomalaista kilpailukykyä ja hyvinvointia tieto- ja viestintäteknologian avulla. Tietoyhteiskunnallista kehittämistä johtamaan ja koordinoimaan asetettiin Tietoyhteiskuntaneuvosto, jonka viimeisenä puheenjohtaja toimi pääministeri Matti Vanhanen. Tämän jälkeen vastaavia hankkeita on edistetty kansallisen tietoyhteiskuntastrategian avulla. Tietoyhteiskuntaohjelma oli jaettu seitsemään osa-alueeseen, ja ohjelmaa toteutetaan noin sadassa eri ministeriöiden projektissa. Nämä osa-alueet olivat: * Tietoliikenneyhteydet ja digitaalinen televisiotoiminta * Kansalaisten tietoyhteiskuntavalmiudet ja turvallinen yhteiskunta * Koulutus, työelämä, tutkimus ja tuotekehitys * Tieto- ja viestintätekniikan hyödyntäminen julkishallinnossa * Liiketoiminnan ja sisältöjen sähköistäminen * Lainsäädännölliset toimenpiteet * Kansainvälinen ulottuvuus == Ohjelman tulokset ja kritiikki == Ohjelman tuloksena saatiin suurin osa suunnitelluista laajakaistaverkoista rakennettua suunnitelmien mukaisesti. Useat hankkeet eivät kuitenkaan saavuttaneet niille asetettuja tavoitteita. Valtiontalouden tarkastusviraston tekemän tarkastuksen mukaan tietoyhteiskuntaohjelman alueelliset vaikutukset olivat vähäisiä verrattuna huomattaviin panostuksiin Valtionhallinto ei ole riittävästi vaikuttanut ja koordinoinut tietoyhteiskuntaohjelman tavoitteiden toteutumista. Esimerkiksi julkisen hallinnon sähköisen asioinnin kehittämishankkeelle JUPA:lle asetettu aikataulu oli suhteessa tavoitteisiin epärealistinen. Lisäksi hanke olisi tullut toteuttaa valtakunnallisesti eikä alueellisesti jotta uusia verkkopalveluja oltaisiin voitu ottaa käyttöön mahdollisimman tehokkaasti. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Tietoyhteiskuntaohjelma Luokka:Suomen politiikka
Weird fiction

Weird fiction, ”eriskummallinen kirjallisuus”, on käsite, joka syntyi 1920- ja 1930-luvuilla tarkoittamaan lähinnä ajanvietelukemistoissa ilmestyvää fantasia- ja kauhukirjallisuutta. 1923 aloittanut Weird Tales -lehti on lajityypin tunnetuimmista edustajista. 2000-luvulla syntyneen uuskumman (engl. new weird) on katsottu olevan lajityypin jatkajia. == Katso myös == * Weird West * Yliluonnollinen kauhu kirjallisuudessa == Lähteet == Luokka:Englanninkieliset sanat ja sanonnat Luokka:Spekulatiivinen fiktio Luokka:Viihdekirjallisuus
Gerhard Schröder

Gerhard Fritz Kurt Schröder (s. 7. huhtikuuta 1944 Mossenberg, Saksa) on saksalainen poliitikko, joka toimi Saksan liittokanslerina vuosina 1998–2005 ja Saksan sosiaalidemokraattisen puolueen (SPD) puheenjohtajana vuosina 1999–2004. Hän johti kahta peräkkäistä hallitusta, jotka SPD muodosti yhdessä Vihreän puolueen kanssa. == Ura == === Uran alku === Nuorena Schröder toimi rakennustyöläisenä ja myyjänä. Hän suoritti keskikoulun ja lukion aikuisiällä. Schröder opiskeli työn ohessa oikeustiedettä Göttingenin Georg-August yliopistossa, josta hän valmistui vuonna 1971. Ennen poliitikon uraansa Schröder toimi asianajajana. Vuonna 1976 hän sai asianajajan oikeudet ja toimi ammatissa vuosina 1978–1980. 1970-luvulla Schröder tuli tunnetuksi vasemmistoterroristisen RAF:n jäsenen Horst Mahlerin puolustusasianajajana. === Poliittinen ura === Vuosina 1980–1986 Schröder oli Saksan liittopäivien kansanedustaja. Vuoden 1986 osavaltiovaalien jälkeen Schröder oli Niedersachsenin maapäivien oppositiojohtaja. Vuonna 1990 punavihreä koalitio voitti osavaltiovaalit ja Schröderistä tuli osavaltion pääministeri vuoteen 1998 saakka. Vuosien 1998 ja 2002 liittopäivien vaalivoittojen ansiosta Schröder nousi Saksan liittokansleriksi. Hänen hallituksensa sai 1. heinäkuuta 2005 epäluottamuslauseen hänen oman toiveensa mukaisesti. Schröderin SPD:n ja vihreiden hallitus päätti kesäkuussa 2000 sulkea kaikki Saksan ydinvoimalat. Tuolloin Saksassa oli 19 reaktoria, jotka tuottivat 30 % maan sähköstä. === Poliittisen uran jälkeen === Schröder on toiminut vuodesta 2005 saksalais- venäläisen Nord Stream -kaasuputkiyhtiön johtokunnan puheenjohtajana. Hänet valittiin brittiläis-venäläisen TNK-BP:n hallitukseen tammikuussa 2009.Saksan entinen liittokansleri TNK.BP:n hallitukseen, Helsingin Sanomat 17.1.2009 B9 Schröder kuuluu Vladimir Putinin lähipiiriin, mistä kertoo esimerkiksi se, että Putinin virkaanastujaisissa toukokuussa 2018 hän oli onnittelijoiden eturivissä. Se on herättänyt Saksassa runsaasti arvostelua, muun muassa Die Weltissä. Venäjän hyökättyä Ukrainaan Schröder osallistui voitonpäivän juhliin Venäjän Saksan-suurlähetystössä Berliinissä. Schröder yllättyi, kun voitonpäivän juhliin meneminen herätti arvostelua. Schröder ei ole katkaissut yhteyksiään Venäjälle Ukrainan hyökkäyssodan alkamisen jälkeenkään, mikä sekin on nostattanut Saksassa runsaasti arvostelua. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Eurooppa-neuvoston puheenjohtajat Luokka:Saksan liittokanslerit Luokka:Saksan sosiaalidemokraattisen puolueen puheenjohtajat Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Rakkauden kesä

Rakkauden kesä () oli vuoden 1967 kesällä syntynyt liike, jossa noin sata tuhatta nuorta hippiä saapui San Franciscoon, etenkin sen Haight-Ashburyn kaupunginosaan, pakoon konservatiivisia arvoja ja tavoittelemaan etenkin vapaata seksiä ja huumeita. Rakkauden kesään kuuluivat läheisesti psykedeelinen musiikki ja huumeista etenkin LSD. Rakkauden kesää edelsi San Franciscossa beatnikkien vastakulttuuriliike, joka oli kuitenkin jo hiipumassa. Rakkauden kesän alkuna pidetään 14. tammikuuta 1967 pidettyä Human Be-In -katujuhlaa, johon beatnikit ja runoilijat tulivat puhumaan 1960-luvun vallankumouksellisista yhteiskunnallisista ajatuksista kuten kommuuniasumisesta, poliittisesta hajautuksesta, ympäristötietoisuudesta ja drop-out-elämäntavasta. Moni tuli San Franciscoon Monterey Pop Festival -musiikkifestivaaleja varten, ja kesän tunnussävelmäksi noussut Scott McKenzien esittämä ”San Francisco” oli kirjoitettu juuri Montereyn festivaalien markkinoimiseksi.What was the summer of love?, The Guardian 27.5.2007 Media suhtautui San Franciscoa kansoittaneisiin hippeihin nuivasti. Myönteinen nimitys ”Rakkauden kesä” oli tiettävästi yhteisön edustajiston keksimä. Syksyn tullessa lieveilmiöt kuten kaupallisuus, raiskaukset ja muut rikokset, huumeongelmat, kodittomuus ja ylikansoitus lopettivat rakkauden kesän. Kaupungissa järjestettiin ”hipin kuolema” -seremonia, ja moni liikkeen alullepanija muutti pois jatkamaan tavallista tai vaihtoehtoista elämäänsä muualla. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Kulttuurisosiologia Luokka:Hippiliike Luokka:1960-luvun nuorisokulttuuri Luokka:1967
Evankeliointi

Evankeliointi tarkoittaa kristillisen uskon perussanoman eli evankeliumin ( ’hyvä uutinen’) kertomista ihmisille joko henkilökohtaisesti tai yleisön edessä siinä tarkoituksessa, että ihmiset ottaisivat sanoman vastaan ja tulisivat uskoon. Joissakin seurakunnissa evankelioimistyö on erillinen toimintamuoto. Laajassa merkityksessä koko kristillisen seurakunnan toiminta tai ihannetapauksessa kristityn koko elämä voidaan nähdä evankeliointina. Evankelioinnin tehtävä on välittää ymmärrettävästi kaikille ihmisille pelastuksen sanoma, joka on Kristuksen puoleen kääntymistä. Evankeliumin keskeinen sisältö on Kristuksen persoona, hänen tekonsa ja ominaisuutensa. Evankeliointi (kreik. ευαγγελιζω) mainitaan Raamatussa usein ja se on yleensä suomennettu ”evankeliumin julistamiseksi” tai ”evankeliumin kertomiseksi”. Evankeliumista löytyy mainintoja jo Vanhan testamentin kirjoista. Myöhemmin käsite on laajentunut merkitsemään myös evankeliumin kirjallista esittämistä, ennen kaikkea neljän evankeliumin kirjoittajia. Tämä merkitys on yleistynyt vasta Raamatun kirjoittamisen jälkeisenä aikana. Kristittyjä, jotka ovat erikoistuneet evankeliointiin, kutsutaan evankelistoiksi. Evankelistat voivat tehdä julistustyötään kotiyhteisössään tai toimia lähetystyössä lähetyskentillä. Evankelistat mainitaan Raamatussa mm. kohdissa Apt. 21:8, Ef. 4:11 ja Tim. 4:5. Evankelistan hengellisen viran seurakuntaan on asettanut itse Jumala: > Ja hän antoi muutamat apostoleiksi, toiset profeetoiksi, toiset > evankelistoiksi, toiset paimeniksi ja opettajiksi. (Efesolaiskirje 4:11) Evankelistan virka tähtää seurakunnan leviämiseen ja evankelista pyrkii työllään tavoittamaan niitä, jotka eivät ole kuulleet evankeliumin ilosanomaa tai ovat välinpitämättömiä tai etsiviä. Evankeliumia julistavat kuitenkin myös apostolit, paimenet ja opettajat ja jokainen, joka "saarnaa sanaa" (2 Tim 4:5). Raamatussa myös todetaan jokaisen kristityn olevan Kristuksen todistaja maailmalle. Lähetyskäsky on annettu jokaiselle kristitylle ja ilman seurakunnan yhteistä vastuuta sen toteuttamisesta, evankeliumia ei voida viedä kaikkialle maailmaan. C. Peter Wagner on esittänyt väitteen siitä, että jokaisen seurakunnan uskovista evankelioinnin lahja on noin 10 prosentilla. Seurakunnan luontaisen kehityksen instituutti (SLK) on vahvistanut tämän arvion todeksi. Heidän tutkimuksiinsa on osallistunut noin 26 000 seurakuntaa 60 maasta. Kristinuskon välittämistä uusille maantieteellisille alueille ja kulttuureihin kutsutaan usein maailmanevankelioinniksi. == Työmuodot == Evankeliumin viemistä uusille ihmisille pyritään edistämään erilaisilla työmuodoilla. Musiikki, taide, Alfa-kurssit ja erilaiset kristilliset keskustelupiirit ovat löytäneet paikkansa myös Suomessa. Aktio-matkat myös houkuttelevat suomalaisia kristittyjä lähtemään ulkomaille kertomaan sanomaa Jumalan Pojasta. Uudistuva sosiaalinen media tarjoaa myös uusia mahdollisuuksia julistaa evankeliumia uusilla tavoilla .Yhdistämällä netin parhaita aineistoja on luotu käyttäjäystävällinen usko.se -nettisivusto. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Evankelistat Luokka:Lähetystyö
Cliff McNish

Cliff McNish (s. 24. elokuuta 1962https://www.noosfere.org/livres/auteur.asp?numauteur=-46075&Niveau;=bio Sunderland) on englantilainen lasten- ja nuortenkirjailija. McNish on opiskellut historiaa Yorkin yliopistossa. == Tuotanto == * * Taikuuden tuoksu (The Scent of Magic) * Velhon vala (The Wizard's Promise) *The Silver Sequence *Breathe: A Ghost Storie *Angel == Kirjallisuutta == * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * McNishin verkkosivut Luokka:Englantilaiset fantasiakirjailijat Luokka:Englantilaiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
The Clash

The Clash oli vuonna 1976 perustettu brittiläinen punkrockyhtye, jonka tuotannossa oli runsaasti vaikutteita jamaikalaisesta musiikista. == Yhtyeen vaiheet == Yhtye nousi vuonna 1977 suosioon ensimmäisellä albumillaan The Clash, jolta varsinkin kappale ”White Riot” nousi punkklassikoksi. Vaikka The Clash olikin punkyhtye, sen musiikki erosi selvästi The Ramonesin yksinkertaisuudesta ja Sex Pistolsin nihilismistä. The Clash yhdisteli ennakkoluulottomasti monia musiikkityylejä poliittisesti kantaa ottaviin sanoituksiinsa. The Clashin pääteoksena pidetään vuonna 1979 ilmestynyttä tupla-albumia London Calling, joka on usein äänestetty yhdeksi historian parhaista rocklevyistä. London Callingin hallitsevia piirteitä on musiikillinen eklektismi, joka yhdistelee punkrockin soundeihin ja hyökkäävään asenteeseen muun muassa reggaeta, skata, funkia ja kitarapoppia. Seuraavan vuoden Sandinista!-tripla-albumia on arvosteltu liiallisuuksiin menemisestä. Vuoden 1982 Combat Rock oli kohtalainen menestys, joka sisälsi esimerkiksi kappaleet ”Rock the Casbah” ja ”Should I Stay or Should I Go”. The Clashin viimeinen albumi Cut the Crap julkaistiin 1985. Monet pitävät sitä enemmän laulaja Joe Strummerin ja manageri Bernie Rhodesin projektina kuin todellisena The Clash -albumina. Yhtye lopetti toimintansa vuoden 1986 alussa. Joe Strummer kuoli vuonna 2002 sydänkohtaukseen, mikä lopetti pitkään liikkuneet huhut The Clashin paluusta. The Clash on vaikuttanut moniin nykyajan punkyhtyeisiin. The Clash esiintyi Ruisrockissa 4. elokuuta 1979. == Jäsenet == * Joe Strummer (syntyjään John Mellor), laulu ja kitara 1976–1986 * Paul Simonon, basso ja laulu 1976–1986 * Mick Jones, kitara ja laulu 1976–1983 * Keith Levene, kitara 1976 (ei mukana levyillä) * Terry Chimes, rummut 1976, 1977 (ensimmäisellä levyllä nimellä Tory Crimes) ja 1982–1983 * Rob Harper, rummut 1976–1977 (ei mukana levyillä) * Nicky ”Topper” Headon, rummut 1979–1982 * Pete Howard, rummut 1983–1986 * Nick Sheppard, kitara ja laulu 1983–1986 * Vince White, kitara 1983–1986 == Diskografia == === Studioalbumit === * The Clash (1977, Yhdysvalloissa julkaistu vuonna 1978) * Give ’Em Enough Rope (1978) * London Calling (1979, Yhdysvalloissa julkaistu vuonna 1980) * Sandinista! (1980) * Combat Rock (1982) * Cut the Crap (1985) === EP:t === * The Cost of Living (1979) === Livealbumit === * From Here to Eternity: Live (1999, liveäänityksiä vuosilta 1978–1982) * The Clash: Live At Shea Stadium (2008) === Kokoelma-albumit === * Black Market Clash (1980, singlejen B-puolikokoelma) * The Story of the Clash (1988) * Clash on Broadway (1991) * The Singles (1991) * The Essential Clash (2003) * London Calling: 25th Anniversary Legacy Edition (2004) == Lähteet == == Kirjallisuutta == * == Aiheesta muualla == * The Clashin viralliset kotisivut * Punk77: The Clash * Don Whistancen The Clash -sivusto * Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Harjusora

Harjusora eli somero on jääkautinen maalaji, joka on jäätikön sulamisen yhteydessä sulamisvesien lajittelemaa maa-ainesta. Ominaisvastus harjusoralla on keskimäärin 15 000 Ωm (vaihtelu 3 000—30 000), jonka vuoksi syövyttävyys on muihin maa-aineksiin verrattuna erittäin pieni. Harjusora on pyöreää ja sileää, kun taas moreeni on särmikästä ja epätasaista. Luokka:Maalajit Luokka:Harjut
Hartiapunoksen vammautuminen tai ahtautuminen

Hartiapunoksen vammautuminen tai ahtautuminen on ryhmä hermostollisia häiriöitä, jotka vaikuttavat käsistä kaulaan kulkeviin hermoihin. Ahtautumisesta voi seurata rintakehän yläaukeaman oireyhtymä (, TOS)Rintakehän yläaukeaman oireyhtymä – toiminnallinen yläraajavaiva, Duodecim 2017;133(11):1043–51. TOS on monimuotoinen pinnetilaoireisto, josta on seurauksena olkahermopunoksen ja toisinaan myös verisuonten puristustila kaula-hartiaseudun alueella. Se alkaa yleensä nuorena ja ilmenee toisen tai molempien yläraajojen heikkoutena, puutumisena tai kiputiloina. Pinnetila voi aiheuttaa kipua myös kaulalle, poskeen, hartiaan, rintakehälle, kainaloon tai olkanivelen seutuun. Oireet vaihtelevat sen mukaan, kohdistuuko puristus verisuoniin, hermoihin, vai molempiin. Suurin osa TOS-syndroomapotilaista reagoi suotuisasti raajan rasituksen ja yläasentojen välttämiselle sekä TOS- fysioterapialle. Tärkeää on hyvän ryhdin omaksuminen ja ylläpito sekä niska- hartia-kaulalihasten yläaukeamaa mobilisoivat ja vahvistavat sekä rentouttavat harjoitukset. Tarvittaessa leikkaushoidosta voi olla apua, mutta siihen turvaudutaan erittäin harvoin silloin, kun oireisto johtuu rakenteellisista syistä. == Lähteet == Luokka:Neurologiset sairaudet
Ensiapu

Ensiapu tarkoittaa toimenpiteitä toisen ihmisen tai itsensä auttamiseksi onnettomuustilanteessa tai sairauskohtauksen sattuessa, ja sitä voi antaa ilman erityistä ammattitaitoa tai välineitä. Myös ensiapua antava maallikko parantaa usein huomattavasti apua saavan mahdollisuuksia selviytyä ja toipua. Onnettomuustilanteessa ensiapu on osa potilaan auttamista, johon kuuluvat lisäksi pelastaminen, hätäilmoituksen tekeminen, ensihoito ja jälkihoito. == Hätäensiapu == Hätäensiavulla tarkoitetaan henkeä pelastavaa toimintaa. Hätäensiavulla pyritään estämään potilaan menehtyminen eli turvaamaan loukkaantuneen hengitys, verenkierto ja tajunta siihen asti, kunnes ammattiapua saadaan paikalle. Äkillisesti elottomaksi menneen potilaan painelu-puhalluselvytys on yksi hätäensiavun muoto, muita tärkeitä ovat verenvuodon tyrehdyttäminen ja tajuttoman kylkiasento sekä vierasesineen poistaminen hengitysteistä. ==Muu ensiapu== Muussa kuin hätätilanteessa annettu hoito ilman erityisiä apuvälineitä tai ammattiosaamista on myös ensiapua. Tällaisia tilanteita ovat pienet vammat ja sairauskohtaukset, jotka eivät johda elvytystilanteeseen tai välttämättä edes lisäavun tarpeeseen. Tärkeä asia kiireettömissä tilanteissa on huolehtia aseptiikasta eli puhtaudesta. Rauhallinen toiminta rauhoittaa myös potilasta. Likaiset haavat, runsaasti vuotavat haavat tai muu vaikea tilanne, jonka hoitoon pelkkä ensiapu ei riitä, ohjataan lääkärin hoitoon. == Välineitä == Ensiapuvälineitä on monenlaisia, ja ne voivat olla pakattuna ensiapulaukkuun. Seuraava lista ensiapuvälineitä voisi olla esimerkiksi auton varustuksessa. * Suojakäsineet itsensä ja potilaan suojaamiseksi eritteiden kautta tarttuvilta taudeilta * Suojasiteitä, joustositeitä ja kolmiliinoja haavojen sitomiseen ja raajavammojen ensiapuun * Turvavyönleikkuri turvavöiden katkomiseen tai vaatteiden avaamiseen * Elvytyssuoja puhalluselvytyksessä elvyttäjän suun suojaksi * Lämpöpeite potilaan pitämiseksi lämpimänä == Auttamisvelvollisuus == Muiden muassa pelastuslakihttp://www.finlex.fi/fi/laki/ajantasa/2011/20110379 Pelastuslaki 3 § (Yleinen toimintavelvollisuus) ja tieliikennelakihttp://www.finlex.fi/fi/laki/ajantasa/1981/19810267 Tieliikennelaki mm. 4. luku 57 § (Yleinen auttamisvelvollisuus) ja 58 § (Onnettomuuteen osallisen auttamisvelvollisuus) velvoittavat jokaista kykyjensä mukaan auttamaan hätätilanteeseen joutunutta. Vaikka ensiapukoulutusta ei olisikaan, täytyy onnettomuuspaikalle saapuneen selvittää, onko kukaan hengenvaarassa ja tarvittaessa soittaa hätänumeroon 112. Ensiapua voi oppia ohjatusti mm. Suomen Punaisen Ristin ensiapukoulutuksissa. Ensiapua yleisö- ja urheilutapahtumissa sekä onnettomustilanteissa osana Vapaaehtoista pelastuspalvelua voivat antaa Suomen Punaisen Ristin ensiapuryhmien koulutetut vapaaehtoiset. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *SPR: Opi ensiapua Luokka:Ensihoito Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit