EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Lovro Majer

Lovro Majer (s. 17. tammikuuta 1998 Zagreb) on kroatialainen jalkapalloilija. Hänen seuransa on Saksan Bundesliigassa pelaava VfL Wolfsburg. Aiemmin Majer edusti Kroatian pääsarja 1. HNL:ssä NK Lokomotivaa ja Dinamo Zagrebia sekä Ranskan Ligue 1:ssä vuosina 2021–2023 Rennesiä. Hän on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Kroatian A-maajoukkueessa vuodesta 2017. Majer on pelannut kauden 2023–2024 loppuun mennessä 120 Kroatian pääsarjan ottelua, joissa hän on tehnyt 27 maalia. Hän on pelannut 62 Ligue 1 -ottelua ja tehnyt niissä kahdeksan maalia. Bundesliigassa hän on pelannut 32 ottelua ja tehnyt niissä viisi maalia. Hän on voittanut Kroatian liigamestaruuden vuosina 2019, 2020 ja 2021 sekä Kroatian cupin vuonna 2021, jolloin hän teki maalin sekä välierässä että loppuottelussa. Hän on pelannut Mestarien liigassa yhden ottelun, Eurooppa-liigassa 20 ottelua, joissa hän on tehnyt kolme maalia, ja Konferenssiliigassa viisi ottelua. Majer pelasi yhteensä neljä ottelua alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuosina 2019 ja 2021. Hän pelasi Kroatian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran toukokuussa 2017 ystävyysottelussa Meksikoa vastaan. Seuraavan A-maaottelunsa hän pelasi syyskuussa 2021. Hän kuului pronssia saavuttaneeseen Kroatian joukkueeseen Qatarin MM-kilpailuissa 2022. https://www.fourfourtwo.com/features/croatia- world-cup-2022-squad-players-qatar-line-up Hän tuli MM-lopputurnauksessa vaihdosta kentälle Kroatian kuudessa ensimmäisessä ottelussa ja pelasi pronssiottelussa avauskokoonpanossa. Hän teki maalin alkulohko-ottelussa Kanadaa vastaan. Brasiliaa vastaan pelatun puolivälieräottelun päättäneessä rangaistuspotkukilpailussa hän teki maalin joukkueensa toisena laukojana. Majer on pelannut kesäkuun 5. päivään 2024 mennessä 30 maaottelua, joissa hän on ollut avauskokoonpanossa 11 kertaa. Hän on tehnyt A-maaotteluissaan kahdeksan maalia: kaksi maalia marraskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Maltaa vastaan, yhden syyskuussa 2022 Kansojen liigan ottelussa Tanskaa vastaan, yhden marraskuussa 2022 MM-kilpailuissa Kanadaa vastaan, yhden marraskuussa 2023 EM-karsintaottelussa Latviaa vastaan, yhden maaliskuussa 2024 ystävyysottelussa Egyptiä vastaan ja kaksi kesäkuussa 2024 ystävyysottelussa Pohjois-Makedoniaa vastaan. == Lähteet == Luokka:Kroatialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tikkurilan terveys- ja perhekeskus

Tikkurilan terveys- ja perhekeskus on Vantaan Tikkurilaan suunniteltu kaupungin sosiaali- ja terveysasema. Sen on tarkoitus korvata 1970-luvulla valmistunut Tikkurilan terveysasema, joka on todettu huonokuntoiseksi ja tarpeeseen nähden ahtaaksi. Rakennusta suunnitellaan Kielotielle nykyisen terveysaseman pohjoispuolelle samalle tontille, josta vuosina 2019–2020 purettiin 1970-luvun virastotalo. Kesällä 2021 ja 2022 tontille pystytettiin suurterassi. Terveys- ja perhekeskuksen rakentaminen alkaa aikaisintaan vuonna 2026, ja sen on tarkoitus valmistua vuonna 2028. Rakennukseen tavoitellaan enintään kahdeksaa kerrosta ja 24 000 kerrosneliömetriä. Terveys- ja perhekeskus palvelisi yli 60 000 vantaalaista. Tikkurilaan siirrettäisiin terveyskeskustoimintoja ainakin Hakunilasta. Saman katon alla toimisivat ainakin terveysasema, neuvola, suunterveydenhuolto ja sosiaalihuollon palveluita. Katutasoon sovitetaan liiketilaa kaupallisille palveluille, kuten apteekille. Hanketta on kuitenkin hidastanut esimerkiksi suunnitellun rakennuksen kalleus ja valtakunnallinen sote-politiikka. Aiemmin terveys- ja perhekeskukselle oli tonttivaraus Tikkurilan rautatieaseman itäpuolella Jokiniemessä, mutta suunnittelu siirrettiin osoitteeseen Kielotie 13, kun sen tontille kaavailtu toimisto-asuinrakennus peruttiin. Osoite vahvistettiin 19. joulukuuta 2022. Vantaan kaupungin on tarkoitus ostaa tontti ja vuokrata se Vantaan ja Keravan hyvinvointialueelle, ellei hyvinvointialue päätä, että tontin vuokralaiseksi tulee Tikkurilan terveys- ja perhekeskuksen toteuttaja. == Katso myös == * Peijaksen sairaala ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Osallistumis- ja arviointisuunnitelma (PDF) 21.9.2023. Luokka:Suunnitteilla olevat rakennukset ja rakennelmat Luokka:Tikkurila Luokka:Vantaan terveysasemat, terveyskeskukset ja terveyskeskuspäivystykset
Sudža

Sudža () on kaupunki Kurskin alueella Venäjällä. Kaupunki sijaitsee Dneprin vesistöön kuuluvan Sudžajoen varrella. Kaupunki on etelästä Ukrainan Sumyn alueeseen rajoittuvan Sudžan piirin hallintokeskus. Vuonna 2010 kaupungissa asui 6 036 ja koko maaseutuvaltaisessa piirissä 26 964 ihmistä. Kaupunki sijaitsee aluekeskus Kurskista noin 105 kilometriä lounaaseen, Sumyyn johtavan, Venäjän puolella maantienumeroinnilla R200 tunnetun alueellisen pääväylän varrella. Kolme kilometriä keskustan itäpuolella sijaitsee Sudžan rautatieasema, joka on luoteesta kaakkoon johtavan ratayhteyden Lgov–Proletarski (Gotnja) väliasema. Sudža on perustettu linnoitettuna, Moskovaa suojaavana slobodana 1600-luvulla. Palon jälkeen asutus rakennettiin uudelleen ja se sai kaupungin aseman vuonna 1664. Kaupungin nykyisistä kirkoista vanhimpiin lukeutuvat vuonna 1812 valmistunut Pyhän Kolminaisuuden kirkko ja vuonna 1799/1828 valmistunut Pokrovan kirkko. Ukrainan armeija hyökkäsi Venäjälle Kurskin alueelle Sudžan piiriin elokuussa 2024 osana Ukrainan ja Venäjän välistä sotaa. ЖД вокзал Суджа фасад со стороны путей 2018 год.jpg|Sudžan rautatieasema. Ансамбль Троицкой церкви Суджа 2018 год (фото 1).jpg|Pyhän Kolminaisuuden kirkko (1812). Церковь Покрова Суджа пересечение Ленина и Щепкина 2018 год (фото 2).jpg|Pokrovan kirkko (1799/1828). Ансамбль Преображенской церкви Слобода Замостье Суджа 2018 год (фото 3).jpg|Kolmas_kirkko (1899?) Sudžassa. ==Lähteet== Luokka: Kurskin alueen kaupungit
Azzedine Ounahi

Azzedine Ounahi (; s. 19. huhtikuuta 2000 Casablanca) on marokkolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Ranskan Ligue 1:ssä pelaavaa Angersia. Hän on pelannut Marokon maajoukkueessa tammikuusta 2022 alkaen. Ounahi siirtyi kotimaastaan Ranskaan kesällä 2018. Hän pelasi kaksi kautta Strasbourgin reservijoukkueessa. Kaudella 2020–2021 hän pelasi kolmannen sarjatason US Avranchesissa. Kesällä 2021 hän siirtyi Angersiin. Hän pelasi kaudella 2021–2022 Ligue 1:ssä 32 ottelua, joista puolet avauskokoonpanossa, ja teki niissä kaksi maalia, yhden elokuussa ensimmäisessä pääsarjaottelussaan Lyonia vastaan ja yhden marraskuussa Lilleä vastaan. Kaudella 2022–2023 hän on pelannut marraskuun loppuun mennessä Ligue 1:ssä 14 ottelua, joissa 13 kertaa avauskokoonpanossa. Ounahi pelasi Marokon A-maajoukkueessa ensimmäiset kolme otteluaan tammikuussa 2022 Afrikan- mestaruuskilpailujen alkulohkossa. Maaliskuussa 2022 hän teki kaksi maalia MM- karsintaottelussa Kongon demokraattista tasavaltaa vastaan. MM-kilpailuissa 2022 Marokko eteni ensimmäisenä afrikkalaismaana välieriin, ja Ounahi pelasi avauskokoonpanossa kuusi ottelua ja tuli pronssiottelussa vaihdosta kentälle. Hän on jouluun 2022 mennessä pelannut 17 maaottelua, joissa hän on ollut 14 kertaa avauskokoonpanossa, ja tehnyt niissä kaksi maalia. == Lähteet == Luokka:Marokkolaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 2000 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Axel Svedelius

Axel Gabriel Johan Svedelius (14. lokakuuta 1836 Norrköping–1924) oli ruotsalainen insinööri ja poliitikko, joka toimi maltillisen kokoomuksen (tuolloinen Allmänna valmansförbundet) puheenjohtajana 1905–1906. Svedelius istui valtiopäivien ensimmäisessä kamarissa vuosina 1888–1907. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Maltillisen kokoomuksen poliitikot Luokka:Ruotsin puolueiden puheenjohtajat Luokka:Ruotsalaiset insinöörit Luokka:Vuonna 1836 syntyneet Luokka:Vuonna 1924 kuolleet
Haurut

Haurut eli rakkolevät (Fucaceae) on ruskolevien luokkaan kuuluva heimo. Siihen kuuluvia sukuja ovat samanniminen suku haurut (Fucus), solmulevät (Ascophyllum) ja ruskokuurniot (Pelvetia). Hauruja on havaittu koko Suomenlahden alueella ja eteläisellä Pohjanlahdella Selkämerelle saakka. Haurut antavat suojapaikkoja kalanpoikasille ja monenlaisille selkärangattomille eläimille. Haurut ovat useiden kalalajien ravintoa. Haurut elävät samoilla kasvupaikoilla kuin haurunturkki (Elachista fucicola), litupilvilevä (Ectocarpus siliculosus) ja lettiruskohahtu (Pylaiella littoralis). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * iNaturalist: Haurut (Fucaceae) * ITIS: Fucaceae * UniProt: Taxonomy - Fucaceae * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Fucaceae Luokka:Ruskolevät
Selim Amallah

Selim Amallah (; s. 15. marraskuuta 1996 Hautrage, Belgia) on marokkolais- belgialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Espanjan La Ligassa pelaavaa Real Valladolidia. Hän on pelannut Marokon maajoukkueessa marraskuusta 2019 alkaen. Amallah pelasi tammikuuhun 2023 saakka Belgiassa. Hän siirtyi kesällä 2015 Monsista Mouscroniin, jossa hän pelasi ensimmäiset kolme pääsarjaotteluaan heinä-elokuussa 2015. Seuraavalla kaudella hän pelasi toisella sarjatasolla Tubizessa. Kaudet 2017–2019 hän edusti jälleen Mouscronia ja pelasi 52 liigaottelua, joissa hän teki 14 maalia. Kesällä 2019 hän siirtyi Standard Liègeen, jossa hän on marraskuun 2022 loppuun mennessä pelannut 80 liigaottelua ja tehnyt 24 maalia. Kauden 2020–2021 Belgian cupissa hän teki välierässä Eupenia vastaan vieraskentällä 0–1-voittomaalin ja pelasi myös loppuottelussa, jonka Liège hävisi Genkille. Eurooppa-liigassa Amallah pelasi viisi ottelua kaudella 2019–2020 ja teki maalin vierasottelussa Eintracht Frankfurtia ja kotiottelussa Arsenalia vastaan. Seuraavalla kaudella hän teki Eurooppa-liigan karsinnoissa kolmessa ottelussa neljä maalia. Varsinaisessa Eurooppa-liigassa hän pelasi kolme ottelua mutta ei tehnyt maaleja. Amallah pelasi Marokon A-maajoukkueessa ensimmäiset kaksi otteluaan marraskuussa 2019. Tammikuussa 2022 hän pelasi Afrikan-mestaruuskilpailuissa viisi ottelua ja teki maalin alkulohko-ottelussa Komoreita vastaan. Marokko putosi jatkosta hävittyään puolivälierissä Egyptille. MM-kilpailuissa 2022 Marokko eteni kaikkien aikojen ensimmäisenä afrikkalaismaana välieriin, ja Amallah pelasi joukkueensa kaikki seitsemän ottelua ja niistä neljä avauskokoonpanossa. Hän on heinäkuun 2024 loppuun mennessä pelannut kaikkiaan 37 maaottelua, joista avauskokoonpanossa 25 ottelua, ja tehnyt niissä neljä maalia: yhden lokakuussa 2020 ystävyysottelussa Senegalia vastaan, kaksi lokakuussa 2021 MM- karsintaottelussa Guineaa vastaan ja yhden tammikuussa 2022 Afrikan- mestaruuskilpailuissa Komoreita vastaan. == Lähteet == Luokka:Marokkolaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Asko Salmi

Asko Salmi (s. 1954) on suomalainen plastiikkakirurgi ja valokuvataiteilija. Hänelle myönnettiin valokuvataiteen valtionpalkinto vuonna 1983, ja hän oli Fotofinlandia-ehdokkaana vuonna 2014 valokuvasarjalla Sairas kertomus ja vuonna 2018 sarjalla Mindscapes. ==Lääkäriura== Asko Salmi valmistui lääketieteen lisensiaatiksi Turun yliopistosta 1980, kirurgian erikoislääkäriksi Tampereen yliopistosta 1987 ja plastiikkakirurgian erikoislääkäriksi 1994 Helsingin yliopistosta. Vuonna 1996 hänestä tuli lääketieteen ja kirurgian tohtori, ja 1990-luvun loppupuolella hän työskenteli ja opetti Yhdysvalloissa Pittsburghin yliopiston lääketieteellisessä tiedekunnassa. 1970–1980-luvuilla Asko Salmi työskenteli lääkärinä Vaasan sairaaloissa ja Tampereen yliopistosairaalassa. Vuonna 1990 Salmi toimi sotakirurgina Punaisen Ristin kenttäsairaalassa Somaliassa ja Suomeen palattuaan keskittyi plastiikkakirurgiaan etupäässä Helsingissä. Vuonna 2003 hän perusti alan yrityksen, Sairaala KL:n. Se toimii Helsingin lisäksi Jyväskylässä, jossa Salmi perheineen asui vuodesta 1998. ==Valokuvaajana== Asko Salmi tuli 1970-luvulta lähtien tunnetuksi dramaattisilla mustavalkoisilla maisemakuvillaan Merenkurkun saaristosta. Sittemmin aiheeksi ovat tulleet dokumentaariset mustavalko- ja värikuvat maailman eri kriisipesäkkeistä, joissa Salmi on tehnyt myös lääkärintyötään. Näitä ovat olleet muun muassa tapaninpäivän tsunami 2004 ja Haitin maanjäristys 2010. 2010-luvun lopulta alkaen Helsingissä asuva Salmi on seurannut kameroineen Suvilahden alueen rakentumista nuorten rullalautailijoiden näkökulmasta. Salmi on pitänyt 1970-luvulta lähtien parikymmentä näyttelyä yksin ja yhdessä muiden pohjalaisvalokuvaajien (mm. Pentti Paschinskyn, Benjam Pöntisen, Hannu Hautalan ja Kalervo Puskalan) kanssa. Hän on osallistunut myös yli sataan kansainväliseen valokuvanäyttelyyn. Brittiläinen Royal Photographic Society myönsi Salmelle vuonna 1979 ARPS- ja vuonna 1984 FRPS-arvonimen, ja samoihin aikoihin hän sai kansainvälisen valokuvataiteen kattojärjestön AFIAP- ja EFIAP-arvonimet ja Suomen Kameraseurojen Liiton Mestarivalokuvaaja- tunnustuksen. ==Yksityiselämä== Asko Salmen isä oli Vaasassa vaikuttanut lääkintöneuvos Reijo Salmi (1930–2020). ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset plastiikkakirurgit Luokka:Suomalaiset valokuvaajat Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bondevikin II hallitus

Bondevikin II hallitus oli Norjan hallitus 19. lokakuuta 2001 – 17. lokakuuta 2005. Siihen kuuluivat Kristillinen kansanpuolue, Høyre ja Venstre. ==Ministerit== Pääministeri * Kjell Magne Bondevik (Kristillinen kansanpuolue) Ulkoministeri * Jan Petersen (Høyre) Kunta- ja alueministeri * Erna Solberg (Høyre) Sosiaaliministeri * Ingjerd Schou (Høyre) 19.10.2001–18.6.2004 Työ- ja sosiaaliministeri * Dagfinn Høybråten (Kristillinen kansanpuolue) 18.6.2004–17.10.2005 Maatalous- ja ruokaministeri * Lars Sponheim (Venstre) Valtiovarainministeri * Per-Kristian Foss (Høyre) Oikeusministeri * Odd Einar Dørum (Venstre) Kulttuuri- ja kirkkoministeri * Valgerd Svarstad Haugland (Kristillinen kansanpuolue) Kehitysapuministeri * Hilde Frafjord Johnson (Kristillinen kansanpuolue) Lapsi- ja perheministeri * Laila Dåvøy (Kristillinen kansanpuolue) Opetus- ja tutkimusministeri * Kristin Clemet (Høyre) Kalastus- ja rannikkoministeri * Svein Ludvigsen (Høyre) Terveysministeri * Dagfinn Høybråten (Kristillinen kansanpuolue) 19.10.2001–18.6.2004 Terveys- ja peruspalveluministeri * Ansgar Gabrielsen (Høyre) 18.6.2004–17.10.2005 Liikenneministeri * Torild Skogsholm (Venstre) Puolustusministeri * Kristin Krohn Devold (Høyre) Elinkeino- ja kauppaministeri * Ansgar Gabrielsen (Høyre) 19.10.2001–18.6.2004 * Børge Brende (Høyre) 18.6.2004–17.10.2005 Työ- ja hallintoministeri * Victor Norman (Høyre) 19.10.2001–8.3.2004 Modernisaatioministeri * Morten Andreas Meyer (Høyre) 18.6.2004–17.2005 Öljy- ja energiaministeri * Einar Steensnæs (Kristillinen kansanpuolue) 19.10.2001–18.6.2004 * Thorhild Widvey (Høyre) 18.6.2004–17.10.2005 Ympäristöministeri * Børge Brende (Høyre) 19.10.2001–18.6.2004 * Knut Arild Hareide (Kristillinen kansanpuolue) 18.6.2004–17.10.2005 ==Lähteet== Luokka:Norjan hallitukset
Yahia Attiyat Allah

Yahia Attiyat Allah (; s. 2. maaliskuuta 1995 Safi) on marokkolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän on pituudeltaan 176-senttimetrinen. Hän edustaa kotimaassaan Wydadia. Hän on pelannut Marokon maajoukkueessa maaliskuusta 2022 alkaen. Attiyat Allah edusti liigauransa alussa Olympic Safia. Vuoden 2019 jälkipuoliskon hän pelasi Kreikan Superliigassa Volosin joukkueessa. Hän teki kahdeksassa Kreikan liigan ottelussaan yhden maalin. Vuoden 2020 alussa hän siirtyi casablancalaisseura Wydadiin, jossa hän on voittanut Marokon liigamestaruuden vuosina 2021 ja 2022 sekä Afrikan Mestarien liigan vuonna 2022. Attiyat Allah pelasi Marokon A-maajoukkueessa ensimmäisen ottelunsa maaliskuussa 2022 MM-karsinnassa Kongon demokraattista tasavaltaa vastaan. Ennen marras-joulukuussa 2022 pelattuja MM- kilpailuja hän oli pelannut neljä maaottelua, joissa kaksi kertaa avauskokoonpanossa. MM-kilpailuissa Marokko eteni kaikkien aikojen ensimmäisenä afrikkalaismaana välieriin, ja Attiyat Allah pelasi joukkueensa seitsemästä ottelusta kuusi. Hän tuli vaihdosta kentälle alkulohko-otteluissa Kroatiaa ja Belgiaa, neljännesvälieräottelussa Espanjaa sekä välieräottelussa Ranskaa vastaan. Puolivälieräottelussa Portugalia vastaan hän pelasi täydet minuutit ja syötti ottelun ainoan maalin. Myös pronssiottelun Kroatiaa vastaan Attiyat Allah pelasi alusta loppuun. == Lähteet == Luokka:Marokkolaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kystikät

Kystikät (Macrocystidia) on Agaricales-lahkoon kuuluva helttasienisuku. Se on Tricholomatineae-alalahkoon kuuluvan Macrocystidiaceae-heimon ainoa suku. Lajeilla on nimensä mukaisesti hyvin suuret keilo- ja pileokystidit. Suku sisältää vain kuusi lajia, joista suurin osa tunnetaan vain rajoittuneilta maantieteellisiltä alueilta. Macrocystidia cucumis on ainoa laajalle levinnyt laji. Suomessa tavataan kaksi Macrocystidia cucumis -lajin muotoa: kystikkä (Macrocystidia cucumis var. cucumis) ja hentokystikkä (Macrocystidia cucumis var. latifolia). Hentokystikkä on näistä pienempi, ja sen lakki on keskuskohoumaan asti läpisäteinen. == Lajit == Kystiköitä tunnetaan kuusi lajia: * Macrocystidia africana – Kongon demokraattinen tasavalta * Macrocystidia cucumis – Eurooppa, Pohjois-Amerikka, Australia ja Uusi-Seelanti * Macrocystidia incarnata – Kongon demokraattinen tasavalta * Macrocystidia indica – Intia * Macrocystidia occidentalis – Argentiina * Macrocystidia reducta – Uusi-Seelanti == Lähteet == Luokka:Tricholomatineae
Niklas Stark

Niklas Stark (s. 14. huhtikuuta 1995) on saksalainen jalkapalloilija. Stark edustaa Bundesliigassa pelaavaa SV Werder Bremeniä. Hänen sopimuksensa Werder Bremenin kanssa ulottuu kesäkuun loppuun saakka 2026. Werder Bremenin lisäksi Stark on edustanut Bundesliigassa 1. FC Nürnbergiä ja Hertha BSC:tä. Hänen pelipaikkansa on keskuspuolustaja. Stark on pelannut 227 Bundesliigan ottelua. Näissä otteluissa hän on tehnyt seitsemän maalia. Herthassa hän pelasi myös neljä Eurooppa-liigan ottelua. Stark on pelannut kaksi A-maaottelua Saksan A-maajoukkueessa ilman tehtyjä maaleja. Hän voitti alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2014 ja alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2017. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Teen Ystävät

Teen Ystävät ry on vuonna 2003 perustettu yhdistys, joka puhuu hyvän teen puolesta. Yhdistys pyrkii lisäämään teetietoutta ja edistämään teekulttuuria, joka Suomessa pohjaa englantilaiseen ja venäläiseen perinteeseen. Yhdistyksellä oli vuonna 2017 noin 300 jäsentä. Teen ystävät ry:n perustivat helmikuussa 2003 toimittaja, tietokirjailija Pirkko Arstila, Patrick Scheinin, Mikko Teräs ja Erkki Liikanen. Varapuheenjohtaja oli 2017 Petra TandefeltVirkeyttä teestä Ylen aamu-tv 6.2.2017. Viitattu 19.12.2022 (Vieraana Teen ystävien varapuheenjohtaja Petra Tandefelt), hänen jälkeensä Katriina Jordan-WestermarkReija Kokkola, Loviisaan kokoontui joukko ihmisiä, joita yhdistää intohimo teehen Loviisan Sanomat 31.10.2021, viitattu 19.12.2022. Arstila oli kirjoittanut ET-lehteen kalliin ravintolan tarjoamasta vaatimattomasta pussiteestä. Kirjoituksen saama palaute johti yhdistyksen perustamiseen. Arstila toimi myös pitkään yhdistyksen puheenjohtajana. Yhdistys on viettänyt teen päivää 6. helmikuuta Tean nimipäivänä vuodesta 2015. Valtakunnallista Teen viikkoa vietetään helmikuussa sillä viikolla, jolle Tean nimipäivä asettuu. Teen viikolla on eri vuosina oma teemansa. Vuonna 2017 järjestettiin teekävely eli Tee Walk.Marketta Karjalainen, Teen ystävät liikkeellä lauantaina Länsiväylä 3.2.2017. Viitattu 19.12.2022 Vuonna 2022 teemana oli Teetä ja tarinoita. Teen Ystävät on myös myöntänyt vuodesta 2006 alkaen kunniakirjoja suomalaista teekulttuuria edistäneille tahoille.Bäcksbacka Katja: Hyvät teepaikat palkittiin. Helsingin Sanomat 18.5.2006 Viitattu 13.12.2022.. Yhdistyksen Teen lehvä -tunnuksen on suunnitellut muotisuunnittelija Jukka Rintala. == Puheenjohtajat == * Petra Tandefelt 2019– * Pirkko Arstila 2003-2018 == Kunniajäsenet == * Pirkko Arstila (kunniapuheenjohtaja) * Irmeli Roti * Helena Petäistö * Pekka Nihtinen == Lähteet == == Kirjallisuutta == * 2. p. 2022 ISBN 978-952-483-427-8 (ilmstyy 2/2023) == Aiheesta muualla == * * Teen Ystävät ry:n verkkosivut Luokka:Tee Luokka:Suomalaiset järjestöt
Jawad El Yamiq

Jawad El Yamiq (; s. 29. helmikuuta 1992 Khouribga) on marokkolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on pituudeltaan 193-senttimetrinen. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Real Valladolidia. Hän on pelannut Marokon maajoukkueessa tammikuusta 2016 alkaen. El Yamiq aloitti liigauransa Marokossa, jossa hän edusti Olympique Khouribgaa kesään 2016 saakka ja sen jälkeen 1,5 vuotta Raja Casablancaa. Hän siirtyi tammikuun 2018 lopulla Italiaan Genoan joukkueeseen. Hän pelasi huhti- toukokuussa 2018 Serie A:ssa neljä ottelua. Kauden 2018–2019 El Yamiq pelasi lainasopimuksella Serie B -joukkue Perugiassa; hän pelasi 22 liigaottelua ja teki lokakuussa maalin Padovaa vastaan. Kauden 2019–2020 alkupuoliskolla hän pelasi Genoassa kolme Serie A -ottelua. Tammikuussa 2020 hän siirtyi kauden loppuun kestäneelle lainalle Espanjan Segunda Divisiónissa pelaavaan Real Zaragozaan, jossa hän pelasi 12 liigaottelua ja kaksi nousukarsintaottelua. El Yamiq siirtyi syyskuussa 2020 Real Valladolidiin. Hän pelasi kaudella 2020–2021 Primera Divisiónissa 19 ottelua, joista 15 ottelua avauskokoonpanossa. Seuraavalla kaudella hän pelasi Segunda Divisiónissa 25 ottelua, joissa hän oli 22 kertaa avauskokoonpanossa, ja teki maalin lokakuussa Eibaria ja maaliskuussa Tenerifea vastaan. Kaudeksi 2022–2023 Real Valladolid nousi takaisin pääsarjaan, jossa El Yamiq on marraskuun loppuun mennessä pelannut kahdeksan ottelua ja niissä viisi kertaa avauskokoonpanossa. El Yamiq pelasi Marokon A-maajoukkueessa ensimmäiset kolme otteluaan tammikuussa 2016 African Nations Championshipissa. Tammi-helmikuussa 2018 hän pelasi jälleen African Nations Championshipissa neljä ottelua, joissa kaikissa täydet minuutit; turnaus päättyi Marokon mestaruuteen. MM-kilpailuissa 2022 Marokko eteni kaikkien aikojen ensimmäisenä afrikkalaismaana välieriin, ja El Yamiq pelasi joukkueensa seitsemästä ottelusta kuusi. Hän tuli vaihdosta kentälle alkulohko-otteluissa Belgiaa ja Kanadaa sekä neljännesvälieräottelussa Espanjaa vastaan. Puolivälieräottelussa Portugalia vastaan ja välieräottelussa Ranskaa vastaan hän pelasi täydet minuutit, ja myös pronssiottelussa Kroatiaa vastaan hän pelasi avauskokoonpanossa. Hän on jouluun 2022 mennessä pelannut kaikkiaan 25 maaottelua, joista 20 ottelua avauskokoonpanossa, ja tehnyt niissä kaksi maalia: lokakuussa 2019 ystävyysottelussa Libyaa vastaan ja kesäkuussa 2021 ystävyysottelussa Ghanaa vastaan. == Lähteet == Luokka:Marokkolaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Seppo Määttä

Seppo Johannes Määttä (s. 12. kesäkuuta 1966 Ranua) on suomalainen virkamies, joka toimi Oulun kaupunginjohtajana 1. huhtikuuta – 7. joulukuuta 2023. ==Koulutus== Määttä valmistui ylioppilaaksi Oulun Lyseon lukiosta vuonna 1985, hallintotieteiden maisteriksi vuonna 1992 ja kauppatieteiden tohtoriksi vuonna 2005. == Työura == Määttä toimi eurooppalaisen julkishallinnon instituutin projektijohtajana (European Institute of Public Administration) 2004-2006 ja Pohjoismaiden ministerineuvoston sihteeristön neuvonantajana (1994-1997).Ulkomaan työtehtävien välissä hän toimi valtiovarainministeriön neuvonantajana vuosina 1999-2004. Vuosina 2006-2011 hän työskenteli Talent Partners Oy:n johtotehtävissä, viimeksi toimitusjohtajana. Vuoden 2011 lopulla hän siirtyi Taideyliopiston projektijohtajaksi, vastuullaan Kuvataideakatemian, Sibelius-Akatemian ja Teatterikorkeakoulun yhdistäminen Taideyliopistoksi. Määttä toimii Broad Scope Management Consulting Oy:n vanhemman osakkaan ja hallituksen puheenjohtajan tehtävässä vuosina 2011-2019. Sen jälkeen hän työskentelitammikuusta 2019 alkaen valtioneuvoston kanslian strategiaosaston määräaikaisena osastopäällikkönä ja ylijohtajana. Määttä valittiin joulukuussa 2022 Oulun kaupunginjohtajaksi 1. huhtikuuta 2023 alkavalle kuusivuotiselle toimikaudelle. Äänestyksessä hän voitti istuvan kaupunginjohtajan Päivi Laajalan äänin 34–33.Hän aloitti tehtävässä viransijaisena 6. helmikuuta 2023. Määttä irtisanoutui kaupunginjohtajan tehtävästä 7. joulukuuta 2023. Virkasuhteen viimeinen päivä on 11. helmikuuta 2024, mutta työvelvoite päättyi välittömästi, joten hän ehti toimia tehtävässä alle vuoden. Syynä eroon oli poliittisten ryhmien tyytymättömyys Määtän yleisjohtajuuteen. == Julkaisuja == ===Opinnäytteet === * Valtion keskushallintotasolla harjoitettava toiminnan ja talouden ohjaus - prosessi, sisältö ja välineet. Pro gradu. Opinnäytteet, ylempi korkeakoulututkinto [35799]. Tampereen yliopisto, 1992. * === Muut julkaisut === * * * == Lähteet == Luokka:Ministeriöiden osastopäälliköt Luokka:Oulun pormestarit ja kaupunginjohtajat Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gluškovo

Gluškovo () on kaupunkityyppinen taajama ja piirikeskus Kurskin alueella Venäjällä. Taajama sijaitsee Seimjoen varrella, joka on Dneprin vesistöön kuuluvan Desnan sivuhaara. Aluekeskus Kursk sijaitsee 150 kilometriä taajamasta koilliseen. Gluškovo on etelästä ja lännestä Ukrainan Sumyn alueeseen rajoittuvan Gluškovon piirin hallintokeskus. Taajamassa asui 5 349 ja koko maaseutuvaltaisessa piirissä 22 661 ihmistä (vuonna 2010). Gluškovo rautatieasema sijaitsee 10 kilometriä Gluškovon taajaman kaakkoispuolella. Rautatieasema on viimeinen Venäjän puolella ennen Ukrainan Sumyn alueen rajaa, jonne on asemalta rautateitse 18 kilometriä. Gluškovon kylä on perustettu vuonna 1647. Taajaman vanhin kirkkorakennus, vuonna 1783 rakennettu Pyhän kolminaisuuden katedraali on (ilmeisesti Neuvostoliiton aikana) muutettu kulttuuritaloksi, eikä ole enää kirkollisessa käytössä. ==Katso myös== *Tjotkino ==Lähteet== Luokka:Kurskin alueen kaupunkityyppiset taajamat
Kinyps

Kinyps (, myös Kinypos, , Kinyfos, ; ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Libyassa. Se sijaitsi lähellä nykyistä Khomsin kylää. == Maantiede == Kinypsin kaupunki sijaitsi samannimisen pienen joen (nyk. Cinifo tai Wadi Quasam) suussa länteen Syrtinlahdesta ja noin 18 kilometriä itään Leptis Magnan kaupungista. Herodotoksen mukaan joki sai alkunsa Khariittien kukkulalta (), millä viitattiin ehkä osaan nykyisestä Ghsuriano- vuoresta. Klaudios Ptolemaioksen mukaan se sai kuitenkin alkunsa Zuchabbari- vuorelta enemmän sisämaasta. Niityt, joiden läpi joki virtasi, tunnettiin vuohista, joiden karva oli hyvin hienoa.Herodotos: Historiateos 4.175, 4.198; Strabon: Geografika XVII s. 835; Silius Italicus: Punica 3.60, 3.275; Vergilius: Georgica 3.312; Martialis: Epigrammit 7.94.13, 8.51.11; Pomponius Mela: De situ orbis 1.7; Plinius vanhempi: Naturalis historia 5.4; Klaudios Ptolemaios: Geografia 4.3. § § 13, 20, 6.11; Pseudo-Skylaks: Periplus 109. == Historia == Kinyps oli kreikkalainen siirtokunta, jonka perusti Spartan kuninkaallista sukua ollut Dorieus. Hän johti siirtokuntalaisten joukkoa, joka etsi sopivaa paikkaa uudelle kaupungille. Jo kahden vuoden kuluttua paikalliset libyalaiset ja karthagolaiset ajoivat kreikkalaiset pois. Näin kaupunki saattoi olla hyvin lyhytikäinen. Pseudo-Skylaks on ainoa lähde, joka kutsuu Kinypsiä polikseksi eli kaupunkivaltioksi, mutta sanoo kaupungin olleen autiona, mikä voi viitata Dorieuksen perustaman kaupungin raunioihin. == Rakennukset ja löydökset == Kinypsin paikalta ei ole tehty antiikin aikaiseen kaupunkiin viittaavia löytöjä. == Lähteet == Luokka:Antiikin Kreikan kaupungit Libyassa
Haurut (suku)

Haurut (Fucus) on samannimiseen haurujen heimoon kuuluva leväsuku. Siihen kuuluvia lajeja ovat: * Rakkohauru eli rakkolevä (Fucus vesiculosus) * Itämerenhauru eli pikkuhauru (Fucus radicans) * Häilyhauru (Fucus evanescens) * Sahahauru (Fucus serratus) * Kierrehauru (Fucus spiralis). Hauruja tavataan Suomessa Suomenlahdella, Saaristomerellä ja Pohjanlahdella. Rakkohauru ja itämerenhauru kasvavat kovapohjaisilla kasvupaikoilla muodostaen tiheitä, puskamaisia kasvustoja. Jotkut pienempikokoiset haurut elävät avoimilla kasvupaikoilla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Haurut (Fucus) * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Fucus * iNaturalist: Suku Fucus * ITIS: Fucus * UniProt: Taxonomy - Fucus * PheroBase: Genus Compounds: Fucus Luokka:Ruskolevät
Kyrene (täsmennyssivu)

Kyrene () tai Cyrene (lat.) voi viitata seuraaviin: * Kyrene, hahmo kreikkalaisessa mytologiassa * Kyrene, antiikin aikainen kaupunki Kyrenaikassa Libyassa * 133 Cyrene, pikkuplaneetta
Homutovka

Homutovka () on kaupunkityyppinen taajama Kurskin alueella Venäjällä. Taajama sijaitsee linnuntietä noin 114 kilometriä aluekeskus Kurskista länteen; maanteitse välimatka on huomattavasti pidempi, erään lähteen mukaan 214 kilometriä. Homutovka on lännestä Ukrainan Sumyn alueeseen rajoittuvan Homutovkan piirin hallintokeskus. Taajamassa asui 4 230 ja koko maaseutuvaltaisessa piirissä 11 429 ihmistä (vuonna 2010). Homutovka on perustettu vuonna 1797. Kaupunkityyppisen taajaman aseman Homutovka sai vuonna 1967. Eurooppatie – osa Moskovan ja Kiovan välistä moottori- tai valtatietä – kulkee 2 kilometriä Homutovkan taajaman pohjoispuolitse. Taajamasta on Ukrainan rajalle runsas 20 kilometriä. Lähin rautatieasema sijaitsee Dmitrijev-Lgovskissa 56 kilometriä koilliseen. Tiedosto:Хомутовка5.jpg|Homutovkan kullattu Lenin. Tiedosto:Хомутовка3.jpg|Katu Homutovkassa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Homutovka. Tserkov Flora i Lavra (sobory.ru) Luokka:Kurskin alueen kaupunkityyppiset taajamat
Depeche Mode 101 (elokuva)

Depeche Mode 101 on vuonna 1989 ensi-iltansa saanut dokumenttielokuva, jonka ohjasivat D. A. Pennebaker, Chris Hegedus ja David Dawkins. cinemaparadiso.co.uk. Viitattu 12.12.2022 Elokuvassa seurataan Depeche Moden maailmankiertueen Yhdysvaltain osuutta ja 18. kesäkuuta 1988 pidettyä Pasadenan päätöskonserttia, joka oli järjestyksessään kiertueen 101. Elokuva ei sisällä suoraa konserttivideota Pasadenasta kokonaisuudessaan, monet elokuvan musiikkiesityksistä on kuvattu eri iltoina matkalla Kaliforniaan. rockandrollglobe.com. Viitattu 12.12.2022 Konsertista julkaistiin samanniminen livealbumi. nme.com. Viitattu 12.12.2022 Depeche Moden kiertue- elämän lisäksi elokuvassa seurataan nuorten ihailijoiden bussimatkaa mantereen halki New Yorkista Kaliforniaan. Yhtyeen tuottajat ehdottivat kilpailua, jonka palkintona oli matka Pasadenan konserttiin ja tapaaminen yhtyeen jäsenten kanssa. Newyorkilainen radioasema WDRE järjesti tanssikilpailun Club Malibussa, josta valittiin kahdeksan nuorta henkilöä. phfilms.com. Viitattu 12.12.2022 vice.com. Viitattu 12.12.2022 Yhtyeen jäsenten ohessa elokuvan pääosia esittävät bussinuoret, joiden ansiosta elokuvaa on pidetty varhaisena tositelevisio-ohjelmana. DVD-versio julkaistiin vuonna 2003 ja digitaalisesti restauroitu HD-versio joulukuussa 2021. ==Lähteet== === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset dokumenttielokuvat Luokka:Vuoden 1989 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Vuoden 1989 dokumenttielokuvat Luokka:Musiikkidokumenttielokuvat Luokka:D. A. Pennebakerin ohjaamat elokuvat Luokka:Depeche Mode
Jyri Raitasalo

Jyri Juhani Raitasalo (s. 12. marraskuuta 1970 Espoo) on suomalainen prikaatikenraali. Hän on toiminut 1. tammikuuta 2023 alkaen Karjalan prikaatin komentajana. Sitä ennen Raitasalo toimi Pääesikunnassa strategisen suunnittelusektorin johtajana. Raitasalo on toiminut urallaan muun muassa puolustusvoimain komentajan adjutanttina 2010–2013, Helsingin ilmatorjuntarykmentin komentajana Panssariprikaatissa 2014–2015, yleisen sotataidon sotilasprofessorina Maanpuolustuskorkeakoulussa 2017–2019 ja puolustusministerin sotilasneuvonantajana 2019–2021. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kenraalit Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vesa Kontiainen

Vesa Kontiainen (s. 21. maaliskuuta 1964) on suomalainen, Juvalta kotoisin oleva tietokirjailija, toimittaja, juontaja, luennoitsija, konsultti, keikkamyyjä, festivaalipromoottori ja kiertuemanageri. Hän työskenteli muun muassa Juvalla järjestettävän Puustock-festivaalin festaripäällikkönä sen kaikkina vuosina 2000–2008 vastaten tapahtumasta ja ohjelmistosta. Hän on kirjoittanut lukuisia musiikkiaiheisia teoksia sekä työskennellyt kiertuemanagerina esimerkiksi Popedan, Pate Mustajärven, Maija Vilkkumaan, Eppu Normaalin, Klamydian ja Uniklubin kiertueilla. == Bibliografia == * * * * * * * * * * * * * == Lähteet == Luokka:Suomalaiset musiikkialan henkilöt Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Suomalaiset juontajat Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Rory Penttinen

Rory Penttinen (s. 30. lokakuuta 1979 Uusikaarlepyy) on suomalainen autourheilija. == Ura == Penttinen aloitteli uraansa vuonna 2004 Legends Trophy Finland -sarjassa ja sijoittui sarjassa toiseksi vuonna 2007. Samaisena vuonna Penttinen voitti Legends Car World Finals - Pro (USA) mestaruuden. Vuonna 2008 Penttinen ajoi Radical Sweden - RM -sarjassa ja voitti sarjan mestaruuden vuonna 2012. Vuonna 2014 Penttinen osallistui Nürburgringin 24 tunnin ajoon ja sijoittui vuonna 2015 kilpailussa luokkansa kolmanneksi. Vuonna 2016 hän oli neljäs samaisessa kilpailussa. Vuonna 2017 hän kilpaili Dubain 24 tunnin ajoissa. Vuonna 2017 Penttinen siirtyi Blancpain GT Series Endurance Cup -sarjaan jossa hän ajoi Am -luokassa. Parhaana saavutuksena hän sijoittui autokuntansa sarjassa yhdeksänneksi vuonna 2018. Vuonna 2019 Penttinen siirtyi Le Mans -sarjoihin ajaen Asian Le Mans Series -sarjaa. Vuonna 2020 Penttinen kilpaili Michelin Le Mans Cup -sarjassa saavuttaen autokuntineen yhden paalupaikan ja kolme palkintosijaa sijoittuen sarjassa neljänneksi. === 2021 === Vuonna 2021 Penttinen jatkoi United Autosports -tallissa Asian Le Mans Series -sarjassa. Penttinen, Wayne Boyd ja Manuel Maldonado ajoivat Ligier JS P320 -autolla. Penttinen autokuntineen voittivat sarjan LMP3-luokan mestaruuden 20 pisteen erolla. Autokunta saavutti kaudella kolme voittoa, kolme paalua ja kolme palkintosijoitusta. Penttinen ajoi samana vuonna European Le Mans Series ja Michelin Le Mans Cup -sarjoissa saavuttaen palkintosijoituksia. === 2022 === Vuonna 2022 Penttinen sijoittui Asian Le Mans -sarjassa yhdeksänneksi. Prototype Cup Germany -kaudella 2022 Penttinen ajoi MRS GT-Racing -tallissa. Hän sijoittui Hockenheimin kilpailussa ensimmäisessä lähdössä kolmanneksi ja toisessa lähdössä toiseksi. == Tulokset == === European Le Mans Series -tulokset === Kausi Talli Runko Moottori Luokka 1 2 3 4 5 6 Sijoitus Pisteet 2021 Graff Ligier JS P320 Nissan VK56 5.6l V8 vh LMP3 BAR 14 RBR 12 LEC 9 MON 14 SPA 7 POR 3 14\. 24.5 === Asian Le Mans Series -tulokset === Kausi Talli Runko Moottori Luokka 1 2 3 4 Sijoitus Pisteet 2019-2020 Graff Norma M30 Nissan VK50VE 5.0l V8 vh LMP3 SHA BEN SEP 7 CHA 13\. 6 2021 United Autosports Ligier JS P320 Nissan VK56 5.6l V8 vh LMP3 DUB 1 DUB 1 ABU Kesk. ABU 1 1\. 77 == Lähteet == *Rory Penttinen Driver Databasessa === Viitteet === Luokka:Suomalaiset autourheilijat Luokka:Asian Le Mans Series -kuljettajat Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Achraf Dari

Achraf Dari (; s. 6. toukokuuta 1999 Casablanca) on marokkolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Ranskan Ligue 1:ssäissa pelaavaa Brestiä. Hän on pelannut Marokon maajoukkueessa joulukuusta 2021 alkaen. Dari aloitti liigauransa Marokossa Wydad Casablancan joukkueessa. Hän voitti Marokon liigamestaruuden vuosina 2019, 2021 ja 2022 sekä Afrikan Mestarien liigan vuonna 2022. Hän siirtyi kesällä 2022 ranskalaisseura Brestiin. Hän on pelannut kaudella 2022–2023 marraskuun loppuun mennessä Ligue 1:ssä kymmenen ottelua, joissa hän on ollut kahdeksan kertaa avauskokoonpanossa, ja tehnyt yhden maalin, elokuussa Angersia vastaan. Dari pelasi Marokon nuorisomaajoukkueissa. Marokon A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran joulukuussa 2021 FIFA Arab Cupissa Saudi-Arabiaa vastaan. Hän kuului Marokon joukkueeseen MM-kilpailuissa 2022, joissa Marokko eteni ensimmäisenä afrikkalaismaana välieriin. Marokon alkulohko-otteluissa ja neljännesvälierässä Dari ei saanut peliaikaa mutta pääsi puolivälieräottelussa Portugalia vastaan 57. minuutilla vaihdosta kentälle kapteeni Romain Saïssin loukkaannuttua. Välierässä ja pronssiottelussa Dari pelasi avauskokoonpanossa, ja jälkimmäisessä hän teki Kroatiaa vastaan joukkueensa ainoan ja maajoukkueuransa ensimmäisen maalin. Dari on jouluun 2022 mennessä pelannut kaikkiaan seitsemän A-maaottelua, joissa hän on ollut viisi kertaa avauskokoonpanossa. == Lähteet == Luokka:Marokkolaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hyvinkäänkylän työväentalo

Hyvinkäänkylän työväentalo on Hyvinkäällä sijaitseva aktiivisessa käytössä oleva työväentalo. ==Historiaa== Joulukuussa 1905 perustettiin Hyvinkäänkylän palvelijain, torppareiden ja itsellisten yhdistys. Se toimi aluksi Hyvinkään työväenyhdistyksen alaosastona mutta rekisteröityi vuonna 1909 itsenäiseksi Hyvinkäänkylän työväenyhdistykseksi. Perustavassa kokouksessa oli valittu 10-henkinen huvitoimikunta, jonka tehtävänä oli huvien järjestämisen lisäksi varojen hankinta työväentalon rakennusrahastoon. Ennen työväentalon rakentamista yhdistyksellä oli tanssilava, jossa ensimmäiset tanssit järjestettiin jo vuonna 1907. Hyvinkään työväenyhdistys yhdistyi vuonna 1996 Hyvinkäänkylän työväenyhdistykseen. ==Rakennus== Vuonna 1908 yhdistys osti 7 500 m²:n tontin muodollisella yhden markan hinnalla Mutilan kartanolta. Talo rakennettiin talkoilla. Torpparit ajoivat tukit hevosillaan rakennuspaikalle, missä ne veistettiin talon rakennushirsiksi. Yhdistyksen ensimmäinen kokous pidettiin uudessa työväentalossa vuonna 1909. Työväentalossa on säilytetty alkuperäiset huonetilat: juhlasali näyttämöineen, kokoushuone, ravintola ja keittiö, eteinen, harjoitussali ja talonmiehen asunto. Toisen maailmansodan jälkeen taloa kunnostettiin, lattia uusittiin talkootyönä. Työväentaloa on laajennettu vuosina 1920, 1939 ja 1947. Pärekatto vaihdettiin peltikatoksi vuonna 1939. Sisäseinät ja katto olivat paneloituja, mutta vuonna 1947 ne peitettiin pahvilla ja seinät tapetoitiin. Ikkunoita on muutettu vuonna 1939 ja kuisteja vuonna 1970. Hyvinkään kaupunki on antanut avustusta vesi- ja viemäriuudistukseen ja opetusministeriö talon ulkoseinien korjaukseen. == Toimintaa työväentalolla== Työväenyhdistys järjesti jäsenille perheineen joulu- ja kuusijuhlia. Vuonna 1910 järjestettiin joulupäivän iltana juhla, jossa yhdistys tarjosi kaksi kuppia kahvia tai teetä, toisen leivän kanssa. Vuonna 1916 yhdistyksen 10-vuotisjuhlissa oli puhujana Oskari Tokoi. Kansalaissodan aikana vuonna 1918 työväentalolla oli punakaartin esikunta. Vuonna 1934 kylän kansakoulu paloi ja työväentalo toimi tilapäisenä kansakouluna. Vuosina 1940–1944 talo toimi Suomen armeijan koulutuskeskuksena.. Työväenyhdistys perusti vuonna 1916 rahaston torvien ostoa varten. Torvet seitsikkoa varten hankittiin käytettyinä Pelastusarmeijalta. Ensimmäisen kerran soittokunta, nykyiseltä nimeltään Hyvinkäänkylän Puhallinorkesteri, esiintyi vuonna 1920. Sen jälkeen se oli mukana vappumarsseilla, esiintyi yhdistyksen juhlissa ja osallistui kilpailuihin. Vuonna 1920 alkoi loputon tanssien, iltamien, kurssien ja arpajaisten järjestäminen. Hyvinkäänkylän työväentalo on edelleen aktiivisessa käytössä. Tiloja vuokrataan juhla- ja kokouskäyttöön. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Hyvinkään rakennukset ja rakennelmat
Hyvinkään työväentalo

Hyvinkään työväentalo oli Hyvinkäällä sijainnut työväentalo. ==Historiaa== Hyvinkään työväenyhdistys perustettiin vuonna 1905. Yhdistys oli perustettu ensimmäisen kerran jo vuonna 1900. Senaatti vahvisti jo yhdistyksen säännötkin, mutta kuvernööri ei perustamisesta hyväksynyt. Toisellakin kerralla vuonna 1902 yhdistyksen perustaminen raukesi. Perustamiskokouksessa vuonna 1905 oli läsnä 50 henkilöä, joista 43 liittyi jäseniksi. Vuoden lopulla jäsenmäärä oli jo 205.. Sisällissodan jälkeen työväenyhdistys siirtyi kommunistien haltuun 1920-luvulla. Yhdistys erosi Sosialidemokraattisesta puolueesta kuitenkin vasta vuonna 1928. Kihlakunnanoikeuden päätöksellä työväenyhdistys lakkautettiin huhtikuussa 1928. Yhdistyksen omaisuus oli kuitenkin ehditty lahjoittaa Hyvinkään Rakennustyöväen ammattiosastolle. Työväentalo suljettiin kesällä 1930 ja ikkunat naulattiin kiinni. Toukokuussa 1932 työväentalo oli pakkohuutokaupassa, jossa se huudettiin sosialidemokraattien perustamalle Kansantalo Oy:lle. Talon nimi muutettiin Kansantaloksi. 1960-luvulla talo jouduttiin vuokraamaan osittain ulkopuoliselle käyttäjälle. Vanhan talon ylläpitäminen kävi kuitenkin työväenyhdistykselle liian raskaaksi, ja 1970-luvun lopulla talo päätettiin purkaa. Talon tilalle rakennettiin kaksi kerrostaloa, joihin Hyvinkään Sos.dem. työväenyhdistys sai 190 m²:n kerhotilan. Hyvinkään Sos.dem. työväenyhdistys yhdistyi Hyvinkäänkylän työväenyhdistykseen vuonna 1996. ==Rakennus== Työväentaloa varten saatiin työväenyhdistyksen perustamisen jälkeen vuonna 1905 vuokralle 3 525 m²:n tontti. Myös hirret rakennusta varten ostettiin. Työväentalon tupaantuliaisia vietettiin vuonna 1908, ja vihkiäiset olivat vuonna 1911 talon valmistuttua. Työväentalo oli suuri. Lattiapinta-ala oli 660 m², josta juhlasalin osuus oli 210 m² ja näyttämön 110 m². Ravintolatilaa oli 55 m² ja keittiötiloja 20 m². Talo tuli maksamaan 30 000 markkaa, josta velaksi jäi yhdistykselle 9 000 markkaa. Rahoitusta hankittiin iltamilla ja arpajaisilla. Myös Sosialidemokraattiselta puolueelta saatiin laina. == Toimintaa työväentalolla== Työväentalolla toimi jo vuonna 1908 näytelmäseura. Ammattiohjaajaan ei yhdistyksellä ollut varaa. Vahtimestarin toimen haltijalta edellytettiin, että hän pystyy ohjaamaan myös näytelmäesityksiä. Vuonna 1915 näyttämöllä oli ollut sekä keväällä että syksyllä yli 40 esitystä. Näytelmäseuran lisäksi yhdistyksellä oli vuonna 1910 perustettu torvisoittokunta. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Hyvinkään rakennukset ja rakennelmat
Omar Apollo

Omar Apollo on yhdysvaltalainen laulaja ja lauluntekijä. theguardian.com. Viitattu 12.12.2022 pitchfork.com. Viitattu 12.12.2022 Omar Apollon vanhemmat ovat Yhdysvaltoihin muuttaneita meksikolaisia, isä muutti maahan 1979 ja äiti 1990-luvun alussa. Hän opetteli soittamaan kitaraa ja laulamaan YouTuben cover-videoilta ja julkaisi kappaleitaan SoundCloud- julkaisupalvelussa. forbes.com. Viitattu 20.2.2023 Suositun esikoissinglen ”Ugotme” hän julkaisi vuonna 2017 Spotifyssa. Hyvän vastaanoton sai esikoisalbumi Ivory, joka julkaistiin huhtikuussa 2022. Hän on tehnyt yhteistyötä Pharrell Williamsin, Kali Uchisin ja Daniel Caesarin kanssa. theguardian.com. Viitattu 12.12.2022 rollingstone.com. Viitattu 12.12.2022 stanforddaily.com. Viitattu 12.12.2022 mvviewer.org. Viitattu 12.12.2022 guitar.com. Viitattu 12.12.2022 pitchfork.com. Viitattu 12.12.2022 rollingstone.com. Viitattu 12.12.2022 grammy.com. Viitattu 20.2.2023 Omar Apollo on säveltänyt, sanoittanut ja tuottanut omia kappaleitaan. Hän laulaa sekä englanniksi että espanjaksi. Kappaleet ”En el olvido” ja ”Dos uno nueve” ovat saaneet innoituksensa meksikolaisesta corrido-musiikista. mtv.com. Viitattu 12.12.2022 kxsc.org. Viitattu 12.12.2022 Apollo oli Latin Grammy -ehdokkaana vuonna 2021 yhteistyöstään espanjalaisen artistin C. Tanganan kappaleella ”Te olvidaste” ja parhaan uuden artistin Grammy-ehdokkaana vuonna 2023. concord.com. Viitattu 20.2.2023 Concord Music Publishing solmi maailmanlaajuisen julkaisusopimuksen Apollon kanssa vuonna 2022. billboard.com. Viitattu 20.2.2023 ==Diskografia (valikoima)== ===Studioalbumit=== * Ivory (2022) ===Mixtapet=== * Apolonio (2020) ===EP:t=== * Stereo (2018) * Friends (2019) ===Singlet=== * ”Ugotme” (2017) * ”Brakelights” (2017) * ”Frío” (2019) * ”Hit Me Up” (2019) * ”Stayback” (2020) * ”Kamikaze” (2020) * ”Tamagotchi” (2022) * ”Archetype” (2022) * ”Highlight” (2022) * ”Evergreen” (2022) ==Lähteet== === Viitteet === Luokka:Yhdysvaltalaiset rhythm and blues -laulajat Luokka:Yhdysvaltalaiset laulaja-lauluntekijät Luokka:Elävät henkilöt
Tidningen Härjedalen

Tidningen Härjedalen (lyh. TH) on ruotsalainen vuonna 1944 perustettu paikallislehti, jonka kotikunta on Härjedalen. Se ilmestyy kerran viikossa ja kuuluu Bonnier-koserniin. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Lehden verkkosivut Luokka:Ruotsalaiset sanomalehdet Luokka:Bonnier Luokka:Härjedalenin kunta
Qolşärif

Qolşärif (, ) on Venäjällä Kazanin Kremlissä (Tatarstan) sijaitseva moskeija. Alun perin Qolşärif rakennettiin 1500-luvulla. Se nimettiin runoilija-imaami Qolşärifin mukaan. Hän ja lukuisat oppilaansa kuolivat puolustaessaan Kazania sen piirityksen aikaan vuonna 1552, jolloin Iivana Julman joukkojen toimesta moskeija tuhoutui. Vuoden 1995 syksyllä moskeijan uudelleenrakennus aloitettiin. Sen rakentaminen maksoi noin 400-500 miljoonaa ruplaa, joka paljolti saatiin lahjoituksista. Moskeija avattiin 24. kesäkuuta 2005, Kazanin täyttäessä tuhat vuotta. Moskeija on Euroopan suurimpia.Соколов С. В. Казань. Портрет в стиле импрессионизма. — Казань: Отечество, 2011. — С. 56—57. — ISBN 978-5-9222-0408-8. == Lähteet == Luokka:Venäjän moskeijat Luokka:Kazan
Phyllotopsidaceae

Phyllotopsidaceae on Agaricales-lahkoon kuuluva sieniheimo, joka sisältää neljä sukua valkoitiöisiä helttasieniä. Lisäksi hoikkanuijakkaat (Macrotyphula) kuuluvat joidenkin tutkimusten perusteella samaan heimoon. Phyllotopsidaceae-lajit ovat lahottajasieniä. Itiöpöly vaihtelee valkoisesta vaaleanpunaiseen. Phyllotopsidaceae-heimon luokittelu perustuu molekyylifylogeneettisiin tutkimuksiin. Synapomorfioita eli kehittyneitä tuntomerkkejä, jotka selkeästi yhdistäisivät heimon suvut, ei tunneta. == Suvut == Heimo sisältää seuraavat suvut: * Conoloma * Hoikkanuijakkaat (Macrotyphula) * Keltavinokkaat (Phyllotopsis) * Korvavinokkaat (Pleurocybella) * Lahovalmuskat (Tricholomopsis) 2009-10-28 Macrotyphula fistulosa 31663.jpg|Hoikkanuijakas (Macrotyphula fistulosa) Pleurocybella porrigens 176234.jpg|Korvavinokas (Pleurocybella porrigens) 2007-09-25 Tricholomopsis rutilans crop.jpg|Purppuralahovalmuska (Tricholomopsis rutilans) == Lähteet == Luokka:Phyllotopsidineae
Alkuperäiskieli

Alkuperäiskieli tai alkuperäiskansakieli on jonkin alueen ensimmäisiksi asukkaiksi oletetun etnisen ryhmän tai heimon jälkeläisten eli alkuperäiskansan puhuma kieli, joka toimii tämän yhteisön etnistä identiteettiä luovana keskeisenä tekijänä. Alkuperäiskieliä ovat esimerkiksi saamelaiskielet, joita puhuvat arktisen alueen alkuperäiskansaksi tunnustetut saamelaiset. Termi alkuperäiskieli ei ehkä ole alkuperäiskansakielen täydellinen synonyymi. Teoriassa ero on mahdollinen, jos esimerkiksi alueella alkuperäiskansan statuksen saaneen väestöryhmän esi-isät ovat puhuneet aiemmin jotain toista kieltä ja vaihtaneet sen myöhemmin siihen kieleen, jota siitä polveutuneet ihmiset nyt puhuvat. ==Lähteet== Luokka:Kielitiede
Abigail Kinoiki Kekaulike Kawānanakoa

Abigail Kinoiki Kekaulike Kawānanakoa (23. huhtikuuta 1926 Honolulu – 11. joulukuuta 2022) oli havaijilainen perijätär ja prinsessa, joka toimi aktiivisesti havaijin kielen ja havaijilaisen kulttuurin puolustajana. Kawānanakoa on Havaijin kuningaskunnan kruununperillisen David Kawānanakoan jälkeläinen. Huolimatta taustastaan Kawānanakoa ei koskaan tavoitellut kruunua. Kawānanakoa syntyi vuonna 1926 Honolulussa. Hän kävi yksityistä Punahou-koulua ja suoritti toisen asteen opintonsa Shanghaissa ja Kaliforniassa. Kawānanakoan isoisoisä, James Campbell, oli jättänyt perheelleen perinnöksi maansa ja omaisuutensa, joka toimi aluksi rahastona. Kun se realisoitiin vuonna 2007, Kawānanakoan omaisuudeksi arvioitiin 250 miljoonaa dollaria. Hän piti myös kilpahevosia ja toimi ‘Iolanin palatsia ylläpitävän Friends of Iolani -järjestön puheenjohtajana yli 25 vuoden ajan. Vuonna 2017 Kawānanakoa meni naimisiin pitkäaikaisen kumppaninsa Veronica Gail Worthin kanssa. Heidät vihki entinen Havaijin korkeimman oikeuden presidentti Steven Levinson. Kawānanakoa oli aikaisemmin ollut kihloissa miehen kanssa. Omaisuuttaan Kawānanakoa käytti havaijilaisen kulttuurin tukemiseen rahoittamalla stipendejä sekä vastustamalla Honolulun junarataa ja Mauna Kean teleskoopin rakentamista. Lisäksi hän on lainannut kuningas Kalākaualta ja kuningatar Kapi‘olanilta perimäänsä omaisuutta julkisiin näytöksiin. Hän rahoitti myös Merrie Monarch Festivalia sekä havaijin kielen elvytystä tukevan ‘Aha Pūnana Leo -järjestön toimintaa. Kawānanakoa kuoli 11. joulukuuta 2022. Hänen kuolinsyytään ei ilmoitettu, mutta hänellä tiedetään kuitenkin olleen terveysongelmia. Kuvernööri Josh Green määräsi suruliputuksen kaikissa julkisissa rakennuksissa viikon ajaksi. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet Luokka:Havaijin kuninkaalliset Luokka:Havaijilaiset