EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Revathi

Asha Kelunni (s. 8. heinäkuuta 1966 Cochin, Kerala, Intia), tunnetaan paremmin taiteilijanimellään Revathi, on intialainen elokuvanäyttelijä ja -ohjaaja, joka tunnetaan pääasiassa tamilin- ja malajalaminkielisistä elokuvista. Hän on voittanut useita tunnustuksia, mukaan lukien National Film Awards -palkinnot kolmessa eri kategoriassa ja kuusi Filmfare Awards South -palkintoa. Revathi oli ainoa eteläintialainen 1980- ja 1990-luvun näyttelijä, joka voitti Filmfaren parhaan naispääosan palkinnon tamilin, telugun ja malajalamin kielillä, mukaan lukien kolme peräkkäistä voittoa tamilin kielellä. Elokuvien lisäksi Revathi on ollut mukana useissa yhteiskunnallisissa järjestöissä, joista merkittävimpiä ovat Banyan, Ability Foundation, Tanker Foundation ja Vidyasagar, ja on myös toiminut jäsenenä useilla elokuvafestivaaleilla, mukaan lukien Chennain kansainväliset elokuvajuhlat ja Intian kansainväliset elokuvajuhlat. == Yksityiselämä == Revathi meni naimisiin elokuvaaja ja ohjaaja Suresh Chandra Menonin kanssa vuonna 1986. Pariskunnalla ei ollut lapsia. Heidän välisten eroavuuksien seurauksena he alkoivat kuitenkin elää erillään vuodesta 2005, ja Chennain perheoikeus myönsi heille avioeron 23. huhtikuuta 2013. Revathi sai koeputkihedelmöityksen avulla tyttären vuonna 2013. == Valikoitu filmografia == * Mouna Ragam (1986) * Anjali (1990) * Kilukkam (1991) * Devaasuram (1993) * Iruvar (1997) * Phir Milenge (2004) * Osthe (2011) * 2 States (2014) * Tiger 3 (2023) == Palkinnot == * Filmfare Awards South ** 1983: Erikoispalkinto – Mann Vasanai ** 1988: Paras malajalaminkielinen naisnäyttelijä – Kakkothikkavile Appooppan Thaadikal ** 1992: Paras tamilinkielinen naisnäyttelijä – Thevar Magan ** 1992: Paras telugunkielinen naisnäyttelijä – Ankuram ** 1993: Paras tamilinkielinen naisnäyttelijä – Marupadiyum ** 1994: Paras tamilinkielinen naisnäyttelijä – Priyanka * National Film Awards ** 1992: Paras naissivuosa – Thevar Magan ** 2001: Paras englanninkielinen elokuva – Mitr, My Friend ** 2011: Paras ei- täyspitkä elokuva perheen hyvinvoinnista – Red Building Where the Sun Sets * Tamil Nadu State Film Awards ** 1990: Paras naispääosa – Kizhakku Vaasal ** 1998: Parhaan naisnäyttelijän erikoispalkinto – Thalaimurai == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Intialaiset näyttelijät Luokka:Intialaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Arppen muistometsä

Arppen muistometsä on reilun neliökilometrin laajuinen suojeltu vanhan metsän alue entisen Kajaanin maalaiskunnan alueella. Alueen suojelu perustuu metsänhoitaja Niilo Sakari Arppen toivomukseen. Se sijaitsee noin kymmenen kilometrin päässä Kajaanista etelään, ja se on talousmetsien ympäröimä sekä Majasaaren kaatopaikan läheisyydessä. Muistometsässä on noin kahden kilometrin mittainen ulkoilureitti. Puusto on osin jopa yli kaksisataavuotista, ja lajistossa on vanhan metsän ominaislajeja, joten se on tärkeä luonnon monimuotoisuuden kannalta. Maisemaan kuuluu myös puro, lampi ja pirunpelto. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Sijaintikartta, Kainuun liiton menoinfo, itse info vanhentunut Luokka:Kainuun luonnonsuojelualueet Luokka:Kajaanin puistot
Johann Christian Günther

Johann Christian Günther (1695 Striegau, Sleesia – 1723 Jena) oli saksalainen runoilija. Nykyaikana yhä päteviä ovat antologia Deutsch und lateinische Gedichte (1724–1735) ja tragedia Die von Theodosio bereute Eifersucht (1715). Günther kirjoitti sankarioodeja, rakkausrunoja ja hengellisiä lauluja sekä myös ylioppilas- ja juomalauluja. ==Suomennettuja runoja== * Hyljätty rakkaus, suom. Yrjö Jylhä, teoksessa: Saksan kirjallisuuden kultainen kirja * Iltalaulu (Abendlied), suom. Arvi Kivimaa, teoksessa: Laulujen virta * Juomalaulu (Das Trinklied), suom. Arvi Kivimaa, teoksissa: Laulujen virta ja Saksan kirjallisuuden kultainen kirja * Juomalaulu (Das Trinklied), suom. Yrjö Jylhä, teoksessa: Veri ja kulta * Leonorelle, suom. Arvi Kivimaa, teoksessa: Laulujen virta * Sielu, luovu huolistas -, suom. Arvi Kivimaa, teoksessa: Laulujen virta * Ylioppilaslaulu (Studentenlied), suom. Aale Tynni, teoksessa: Tuhat laulujen vuotta ;Antologioissa * Saksan kirjallisuuden kultainen kirja, toim. Rafael Koskimies, Porvoo: WSOY, 1930 * Laulujen virta: saksalaista lyriikkaa seitsemänsadan vuoden varrelta, suom. Arvi Kivimaa, WSOY 1936 * Veri ja kulta: Yrjö Jylhän suomentamaa maailmanlyriikkaa, Otava, Helsinki, 1954 * Tuhat laulujen vuotta: valikoima länsimaista lyriikkaa, toim. Aale Tynni, WSOY 1957, 1974, 2004 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Saksalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1695 syntyneet Luokka:Vuonna 1723 kuolleet
Hilde Ephraim

Hildegard Ephraim eli kutsumanimeltään Hilde (1. huhtikuuta 1905 - 20. syyskuuta 1940) oli saksalainen sosiaalityöntekijä, joka vastusti aktiivisesti kansallissosialistien valtaa Saksassa. Ephraim oli aktiivinen Sosialistisen työväenpuolueen jäsen. Hän oli sekä Franz Huberin että Herbert Heerklotzin avustajana puolueen maanalaisessa toiminnassa. Puolueen vapaana olleet noin 200 jäsentä järjestäytyivät kolmen tai korkeintaan viiden hengen ryhmiin tuntematta toisiaan. Ryhmät auttoivat vainottuja kansalaisia ja heidän perheitään. Hänellä oli kontakteja myös juutalaisjärjestöihin ja auttoi myös vaarassa olevia juutalaisia. Keväällä 1936 Gestapo pidätti Ephraimin ja pahoinpiteli häntä kuulusteluissa. 25. kesäkuuta vuonna 1937 kansantuomioistuin langetti hänelle neljä vuotta vankeutta. Hänet murhattiin kaasukammiossa Hartheimissa lähellä Linziä. == Lähteet == Luokka: Natsivaltaa vastustaneet saksalaiset Luokka: Toisen maailmansodan vastarintaliikkeiden henkilöt Luokka: Vuonna 1905 syntyneet Luokka: Vuonna 1940 kuolleet
Virginia Vezzi

Virginia Vezzi (1601 Velletri, Italia - 1638 Pariisi, Ranska) oli italialainen taidemaalari. Hänen nimensä esiintyy myös muodossa Virginia da Vezzo. http://peoplepill.com/people/virginia-vezzi http://www.academia.edu/7722804/Virginia_da_Vezzo_Un_inedito_e_qualche_riflessione == Lähteet == Luokka: Italialaiset taidemaalarit Luokka: Vuonna 1601 syntyneet Luokka: Vuonna 1638 kuolleet
Peterin periaate

Peterin periaate on Laurence J. Peterin keksimä periaate, jonka mukaan työntekijät ylennetään työpaikkansa hierarkiassa yhä korkeampiin asemiin aikaisemman työmenestyksensä perusteella, kunnes he saavuttavat ”epäpätevyytensä tason” eli aseman, johon he eivät enää ole päteviä. Sille tasolle he myös jäävät, koska eivät enää ole riittävän päteviä saadakseen ylennyksen. Lopulta organisaation kaikki paikat ovat täyttyneet työtehtäväänsä epäpätevistä työntekijöistä. Epäpätevyys aiheutuu siitä, että entisessä työssä tarvitut taidot eivät välttämättä ole hyödyksi uudessa työssä. Siten Peterin periaatteen mukaan työsuoritukseen perustuvat ylennykset eivät johda työtulosten parantumiseen esimerkiksi ilman työtehtävään sopivaa koulutusta tai muuta perehdytystä. Kun työntekijä on vihdoin noussut epäpätevyytensä tasolle, Peterin periaatteen mukaan häntä aletaan arvioida eri kriteerein kuin aiemmin: ei pätevyytensä vaan muun toimintansa perusteella. Kohtuullinen epäpätevyys ei siis johda työntekijän erottamiseen, vaan siihen vaaditaan vasta äärimmäinen epäpätevyys. Peterin periaatteen esittelivät vuonna 1969 julkaistussa kirjassaan Peterin periaate (The Peter Principle) yhdysvaltalaiset Laurence J. Peter ja Raymond Hull. Tekijät luettelivat kirjassaan esimerkkejä periaatteen toteutumisesta niin liike-elämässä, koulumaailmassa, hallinnossa, kirkossa kuin poliittisissa puolueissakin. Myyntimenestykseksi nousseen kirjan tarkoitus oli satirisoida työelämän kiipijöitä, mutta periaatteesta tulikin Murphyn lakiin verrattava yleisesti tunnettu käsite. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Laurence J. Peter & Raymond Hull, Peterin periaate (The Peter Principle), suom. Panu Pekkanen, 3. p. Helsinki: WSOY 1994 ISBN 951-0-19815-3 (1. p. 1969) Luokka:Työ Luokka:Periaatteet
Lars Görling

Lars Roland GörlingGörling, Lars, Svensk filmdatabas, viitattu 23.4.2021 Elämäkertaosuuden kirjoittanut Bengt Forslund (2013) (1931 Tukholma, Ruotsi – 1966 Södermanland, Ruotsi) oli ruotsalainen kirjailija ja elokuvaohjaaja. Hänen esikoisteoksensa Triptyk ilmestyi 1961. Hän kuvaa siinä tietokoneohjelmoijan eroottista valtapeliä sekä hyönteisiä vertauskuvana käyttäen ihmisen ja instituutioiden julmuutta. Vuonna 1962 ilmestynyt 491 on allegorinen kuvaus ihmisen julmuudesta. Teos herätti 1960-luvulla runsaasti keskustelua. Hänen viimeinen teoksensa oli novellikokoelma Hela apparaten (1964). Hän on kirjoittanut myös televisionäytelmiä ja kuunnelmia. Görling oli näkyvä hahmo 1960-luvun ruotsalaisessa kultuurielämässä. Hän ei puhunut nuoruudestaan mielellään. Hän vietti osan siitä nuorisokodissa ja ajautui sitten huonoille teille. Hän joutui myöhemmin auto-onnettomuuteen, vajosi pian masennukseen ja teki itsemurhan. Ingmar Bergman innostui kirjasta 491 ja antoi sen tehtäväksi Vilgot Sjömanille. 1963 valmistunut elokuva joutui sensuurin hampaisiin, ja sen esittäminen kiellettiin. Se pääsi pannasta seuraavana vuonna, kun siitä oli leikattu pois 50 metriä ja karsittu ääntä ja vuorosanoja. Görlingin oma ohjaus Tillsammans med Gunilla måndag kväll och tisdag sai myönteisen vastaanoton. Svensk Filmindustri liitti elokuvanovellin Konfrontationer episodielokuvaan Stimulantia, josta kriitikot eivät pitäneet muuten kuin Görlingin osuudesta, jota muun muassa Dagens Nyheterin Mauritz Edström kehui. ==Suomennetut teokset== * 491 (491), suom. Auli Lipponen, Helsinki: Kirjayhtymä 1965. Sarja: Arena-sarja 7 ==Filmografia== * Teimme sen yhdessä (Tillsammans med Gunilla) 1965 * Konfrontationer episodielokuvassa Stimulantia 1967 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Lars R. Görling Svenskt biografiskt lexikon Luokka:Ruotsalaiset kirjailijat Luokka:Ruotsalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 1966 kuolleet
Victoire Tomegah Dogbé

Victoire Sidémého Dzidudu Dogbé Tomegah (s. 23. joulukuuta 1959) on togolainen poliitikko, joka on toiminut Togon pääministerinä 28. syyskuuta 2020 lähtien. Hän on maan historian ensimmäinen naispääministeri. Ennen hallituksen päämieheksi tulemista Tomegah Dogbé oli ruohonjuuritason kehitys-, käsityö-, nuoriso- ja nuorisotyöllisyysministeri Komi Sélom Klassoun hallituksessa ja presidentti Faure Essozimna Gnassingbenin kabinettijohtaja. == Ura == Vuonna 2008 tasavallan presidentti Faure Essozimna Gnassingbé ja pääministeri Gilbert Houngbo pyysivät Dogbé Tomégahia hallinnoimaan kehitysyhteistyöstä vastaavan pääministerin edustajan salkkua. Dogbé Tomégah suostui ja aloitti tehtävssä. Ennen tätä, hän oli työskennellyt Yhdistyneiden Kansakuntien kehitysohjelman toimistossa. Vuonna 2010 presidentti Faure Gnassingben uudelleenvalinnan jälkeen Tomegah Dogbé nimitettiin ruohonjuuritason kehitys-, nuorisotyö- ja nuorisotyöllisyysministeriksi Gilbert Houngbon toimeksiannosta. Hän säilytti ministeryyden Kwesi Ahoomey-Zunun 1. hallituksessa vuosina 2012--2013 ja Ahoomey-Zunun 2. hallituksessa vuosina 2013--2015. Huhtikuun 2015 presidentinvaalien jälkeen Komi Sélom Klassou korvasi Ahoomey-Zunun pääministerinä 5. kesäkuuta 2015 alkaen. Klaassou perusti oman hallituksensa 28. kesäkuuta 2015, jossa Tomegah Dogbé säilytti edelleen työnsä ministerinä. Presidentti Faure Gnassingbe nimitti Tobegah Dogben pääministeriksi 28. syyskuuta 2020 Komi Selom Klassoun eroamisen jälkeen. == Lähteet == Luokka:Togon pääministerit Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hely Sipilä

Hely Anneli Sipilä (myöh. Saarinen, 29. elokuuta 1933 Pälkäne – 22. toukokuuta 2022 Pälkäne)Kuolinilmoitus (Hely Anneli Saarinen). Aamulehti 12.6.2022, s. B14. oli suomalainen pika-aitajuoksija. Sipilä edusti urallaan Pälkäneen Lukkoa. Sipilä saavutti 80 metrin aitajuoksussa SM-pronssia vuosina 1950, 1952 ja 1954 Sipilän ennätys 80 metrin aitajuoksussa oli 29. kesäkuuta 1952 Urjalassa juostu 12,3 s. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pika-aitajuoksijat Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Kirsi Leivo

Kirsi Leivo (o.s. Komi; s. 1968 Turku) on suomalainen virkamies, juristi ja oikeustieteilijä. Hän on toiminut Kilpailu- ja kuluttajaviraston (KKV) pääjohtajana syyskuusta 2018 lähtien. Pääjohtajan kausi kestää viisi vuotta, joten Leivon kausi on päättymässä elokuussa 2023. Ennen nimitystään pääjohtajaksi Leivo työskenteli vuodesta 2001 lähtien johtajana KKV:ssa ja sen edeltäjässä Kilpailuvirastossa. Aikaisemmin hän on työskennellyt asianajotoimisto Hannes Snellmanilla ja Euroopan komission oikeudellisessa yksikössä. == Yksityiselämä == Kirsi Leivo asuu Helsingissä. Hänen isänsä on Osuuspankkien Keskusosakepankin entinen pääjohtaja Pauli Komi. Leivon perhe on sateenkaariuusperhe, jossa on kaksi lasta. Lisäksi perheeseen kuuluu aikuinen poika, jolla on kolme lasta. == Julkaisuja == * * * * == Lähteet == Luokka:Valtionlaitosten johtajat Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kuningatar Suthida

Suthida (syntyjään Suthida Tidjai, thaiksi สุทิดา ติดใจ, s. 3. kesäkuuta 1978) on Thaimaan kuningatar ja maan nykyisen kuninkaan Rama X:n vaimo. == Varhainen elämä == Suthida syntyi vuonna 1978 Hat Yain kaupungissa, Etelä-Thaimaassa. Hänen vanhempansa ovat nimeltään Kham ja Jangheang Tidjai. Hän opiskeli viestintää katolilaisessa Assumption-yliopistossa Bangkokissa ja valmistui kandidaatiksi vuonna 2000.. Valmistumisensa jälkeen Suthida työskenteli lentoemäntänä JALways-lentoyhtiölle vuoteen 2003 asti. Tämän jälkeen hän siirtyi Thai Airwaysille vuoteen 2008 asti.. === Ura henkivartijakaartissa ja armeijassa === Vuonna 2013 Suthida siirtyi Thaimaan kruununprinssin, tulevan puolisonsa Vajiralongkornin, henkivartijakaartin palvelukseen. Hän toimi kaartin erityisjoukkojen upseerina ja hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi vuonna 2015. Seuraavana vuonna hän siirtyi Thaimaan armeijan palvelukseen ja sai kenraalin arvon.. == Thaimaan kuningattarena == Kun kruununprinssi Vajiralongkorn erosi vaimostaan Srirasmista vuonna 2014, huhuttiin Suthidan nousevan tämän tilalle. Thaimaan kuninkaan Bhumibol Suuren kuoltua Suthidaa alettiin jo kutsua Vajiralongkornin puolisoksi. Suthida meni virallisesti naimisiin kuningas Vajiralongkornin kanssa 1. toukokuuta 2019. Kuningas myönsi Suthidalle kuningattaren arvon virallisesti 4. toukokuuta 2019. Tilaisuus televisioitiin suorana lähetyksenä. . == Tittelit ja kunnianosoituksia == Kuningattareksi noustuaan Suthidan virallinen titteli on thaiksi สมเด็จพระนางเจ้าสุทิดา พัชรสุธาพิมลลักษณ พระบรมราชินี (S̄mdĕc phranāngcêā s̄u thid ā phạchr s̄uṭhā phiml lạks̄ʹṇ phrabrm rāchinī) ja englanniksi Her Majesty Queen Suthida Bajrasudhabimalalakshana. Sotilasarvoltaan Suthida on kenraali. Suthidalle on myönnetty seuraavat thaimaalaiset kunnianosoitukset: * Chakri- dynastian ritarikunta (2019) * Yhdeksän jalokiven ritarikunta (2019) * Chula Chom Klaon ritarikunta (2019) * Valkoisen norsun ritarikunta (2013) * Thaimaan kruunuritarikunta (2012) == Galleria == Tiedosto:Royal monogram of Suthida.svg|Kuningattaren monogrammi Tiedosto:Suthida 02.jpg|Kuningattaren muotokuva == Lähteet == Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Thaimaan kuningattaret Luokka:Valtionpäämiesten puolisot Luokka:Thaimaalaiset kenraalit Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Lentoemännät ja stuertit
Jeanne Hersch

Jeanne Hersch (13. heinäkuuta 1910 – 5. kesäkuuta 2000) oli sveitsiläinen filosofi. ==Elämäkerta== Jeanne Hersch syntyi Sveitsin Genevessä 13. heinäkuuta 1910. Hänen isänsä oli vuodesta 1921 Geneven yliopistossa tilastotiedettä opettanut juutalainen bundisti Liebman Hersch. Jeanne Hersch alkoi opiskella filosofiaa ensin Genevessä ja sittemmin Heidelbergissä. Heidelbergissä hän tutustui Karl Jaspersiin ja muutti edelleen opiskelemaan Freiburgiin. Freiburgin yliopistossa Hersch oli yksi Martin Heideggeriltä vaikutteita saaneista oppilaista. Muita olivat esimerkiksi Hannah Arendt ja Emmanuel Levinas. Vuonna 1933 Heidelberg vaikutti kuitenkin osaltaan kansallissosialistien nousuun. Juutalaisena Hersch lähti tämän takia Freiburgista. Vuosien 1956 ja 1965 välillä Hersch toimi Geneven yliopistossa systemaattisen filosofian professorina. Vuonna 1966 hänet palkattiin Unescon filosofian osastolle Ranskan Pariisissa, jossa hän työskenteli vuoteen 1968. Hersch puolusti ihmisoikeuksia. Vuoden 1968 opiskelijalevottomuuksia hän kritisoi, kun mielenosoittajat eivät Herschin mielestä tehneet tarpeeksi selvää pesäeroa neuvostoliittolaiseen kommunismiin. Hersch itse oli sosiaalidemokraatti, kunnes hän sanoutui irti Sveitsin sosiaalidemokraateista näiden kannatettua huumeiden laillistamista vuonna 1992. Filosofisilta näkemyksiltään Hersch perusti maailmankuvansa juutalaiseen etiikkaan. Hän oli arvostettu filosofi Sveitsissä, ja hän käänsi Karl Jaspersin töitä ranskaksi. Hersch kuoli Genevessä 5. kesäkuuta 2000. ==Lähteet== Luokka:Sveitsiläiset filosofit Luokka:Vuonna 1910 syntyneet Luokka:Vuonna 2000 kuolleet
Yvon Mvogo

Yvon Landry Mvogo Nganoma (s. 6. kesäkuuta 1994 Yaoundé, Kamerun) on sveitsiläinen jalkapalloilija pelipaikaltaan maalivahti. Mvogo edustaa Ranskan Ligue 1:ssä pelaavaa Lorientia. Aiemmin hän on edustanut kotimaassaan Young Boysia vuoteen 2017, Saksan Bundesliigassa RB Leipzigia kausina 2017–2020 ja Leipzigista lainalla Alankomaiden Eredivisiessä PSV Eindhovenia kausina 2020–2022. Hän on pelannut useissa Sveitsin nuorisomaajoukkueissa. Vuodesta 2018 hän on pelannut Sveitsin A-maajoukkueessa yhdeksän maaottelua. Hän oli Sveitsin joukkueen varamaalivahtina vuoden 2018 MM-kilpailuissa sekä vuosien 2021 ja 2024 EM-kilpailuissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Sveitsiläiset jalkapalloilijat
Minna Laurio

Minna Laurio (s. 1966 Enonkoski) on Enonkosken kunnanjohtaja. Hän aloitti työssään keväällä 2019. Ennen työskentelyään Enonkosken kunnanjohtajana, Laurio työskenteli Itä-Savon sairaanhoitopiirin kotihoidon päällikkönä. Laurio on myös ollut Enonkosken kunnanvaltuustossa kolme kautta vuosina 1996–2008. Kunnanhallituksessa hän oli kahdella viimeisellä kaudella ja vuosina 2007–2008 hän oli kunnanvaltuuston puheenjohtaja. Koulutukseltaan Laurio on terveystieteiden maisteri. Laurio on opiskellut muun muassa Helsingissä, Mikkelissä ja Jyväskylässä. == Lähteet == Luokka:Enonkosken kunnanjohtajat Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Enonkosken kunnanvaltuutetut Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Amerikanvalkopyökki

Amerikanvalkopyökki (Carpinus caroliniana), myös karoliinanvalkopyökki, on koivukasvien heimoon kuuluva puu, joka kasvaa luonnonvaraisena Pohjois- Amerikan itäosissa, Minnesotasta eteläiseen Ontarioon ja etelässä itäisestä Teksasista Pohjois-Floridaan. Nimestään huolimatta laji ei kuulu pyökkeihin (Fagus), vaan on läheisempää sukua esimerkiksi pähkinäpensaille (Corylus). == Ulkonäkö ja koko == Amerikanvalkopyökki on pienehkö kesävihanta puu, joka kasvaa yleensä 10–15 m, harvoin 20 metrin korkuiseksi. Se on usein monirunkoinen. Tummanharmaa, sileä ja kiiltävä kuori korostaa rungon harjanteita, joiden sanotaan muistuttavan jännitettyjä lihaksia. Lehdet ovat sahalaitaisia ja aaltopoimuisia, 3–12 cm pitkiä. Ne värjäytyvät syksyllä keltaisiksi tai oransseiksi. == Levinneisyys ja elinympäristö == Amerikanvalkopyökki kasvaa luontaisena laajalla alueella itäisessä Pohjois- Amerikassa. Se on varjoa sietävä puu, joka muodostaa usein seka- ja lehtimetsien aluskerroksen. Se viihtyy kosteilla paikoilla järvien ja jokien rannoilla. == Käyttö == Amerikanvalkopyökin puuaines on kovaa ja raskasta. Sitä on käytetty työkalujen kahvoihin ja varsiin, golfmailoihin, kävelykeppeihin ja vaellussauvoihin. == Lähteet == Luokka:Valkopyökit
Magnhild Haalke

Magnhild Haalke (1885 Vikna, Norja – 1984 Oslo, NorjaArnbjørg Hageberg, Magnhild Haalke, Norsk biografisk leksikon, päivitetty 20.2.2020, viitattu 23.4.2021 ) oli norjalainen kirjailija ja kansakoulunopettaja. Hänen esikoisteoksensa oli 1935 ilmestynyt lastenkirja Allis sønn. Haalke kirjoitti kaksi romaanitrilogiaa, joista ensimmäisessä on aiheena ujon ja uhrautuvan naisen kohtalo. Toisessa hän kuvaa rinnan kahta aikakautta ja elämänasennetta. Hän kirjoitti muitakin romaaneja, novellikokoelman sekä muistelmateoksen Mot nytt liv (1978). ==Suomennetut teokset== * Aittavuoren vuohipukki, satu, teoksessa Satumaailma 7: Yli vuorten ja laaksojen, Otava 1965 ==Lähteet== Luokka:Norjalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1885 syntyneet Luokka:Vuonna 1984 kuolleet
Seututie 548

Seututie 548 on Pohjois-Savossa kulkeva seututie. Tie kulkee Suonenjoen kaupungin keskustaajamasta Kuopion Karttulaan. Tien kunto on vaihteleva, mutta pääosin huono. Seututie 548 kulkee 200 metriä merenpinnasta olevan Mustolanmäen halki. Mäen päältä on avarat maisemat etenkin Karttulan suunnasta tullessa. Mäellä on mansikan viljelyyn valjastettuja peltoja ja tien varsilla kasvaa suuria euroopanlehtikuusia. == Reitti ja tieyhteydet == * Suonenjoki (valtatie 9) * Karsikonmäki (yhdystie 16154) ja (yhdystie 16155) * Mustolanmäki (yhdystie 16151) * Virmaanpää (yhdystie 16157) * Vatilahti (yhdystie 16161) * Karttula (seututie 551) == Lähteet == 548 Luokka:Kuopion liikenne Luokka:Karttula Luokka:Suonenjoen liikenne
Henriette Herz

Henriette Herz (o.s de Lemos, 5. syyskuuta 1764 – 22. lokakuuta 1847) oli Preussin Berliinissä vaikuttanut juutalaistaustainen kirjallisen salongin pitäjä ja filosofi Marcus Hertzin vaimo. Henriette Herz alkoi emännöidä ensin kotonaan ja myöhemmin omassa salongissaan preussilaisen älymystön kokoontumispaikkaa, jossa vieraili oman aikansa oppineistoa. ==Elämäkerta== Henriette Herz (o.s de Lemos) syntyi Berliinissä 5. syyskuuta 1764. Hänen isänsä oli Benjamin de Lemos (1711–1789) ja äiti Esther (1742–1816). Benjamin de Lemos oli portugalinjuutalainen lääkäri. Henriette sai hyvän koulutuksen ja meni vuonna 1779 naimisiin häntä 17 vuotta vanhemman filosofin Marcus Hertzin kanssa. Herzien kodista muodostui Preussin nuoren oppineiston kohtaamispaikka. Monet heistä saapuivat kuuntelemaan Marcus Herzin luentoja. Paikalla järjestettiin myös esimerkiksi kemiaan ja fysiikkaan liittyviä havainnollistuksia. Kauniina pidetty Henriette tuli tunnetuksi talon emäntänä. Hän itse keskusteli usein vieraiden kanssa romantiikan ajan kirjallisuudesta. Henriette ja hänen ystävättärensä Brendel Mendelssohn (Brendel), Moses Mendelssohnin tytär, perustivat Tugendbund-nimisen seuran, jonka muita jäseniä olivat esimerkiksi Alexander von Humboldt, Wilhelm von Humboldt ja Karl Laroche. Seuran jäsenet julistivat ystävyyttään ja oppineisuutta. Wilhelm von Humboldtin myöhemmät toimet juutalaisten hyväksi lienevät vähintään osittain Henriette Herzin vaikutusta. Kielitieteilijänä tunnettu Wilhelm ja Henrietta kävivät kirjeenvaihtoa joskus hepreaksi. 1790-luvulla Henriette ystävystyi myös ranskalaisen filosofi Friedrich Schleiermacherin kanssa. Henriette Herzin kotoaan emännöimä piiri muotoutui lopulta oman salonginsa kirjallisuuspiiriksi, jollaisista Berliini tuli sittemmin tunnetuksi. Niiden tyypillinen piirre olivat naisemännät, joita Henrietten ohella olivat esimerkiksi Varnhagen von Ense ja Sara Levi. Henrietten salongin vieraita olivat esimerkiksi Friedrich Schlegel, Karl Gustav von Brinkmann ja Jean Paul Richter. Useammat aikansa taiteilijat, kuten Anna Dorothea Therbusch ja Gottfried Shadow, kuvasivat Henrietteä teoksissaan. Henrietten salongin toiminta alkoi hiipua hänen miehensä Marcus Herzin kuoltua vuonna 1803. Kokonaan se päättyi vuonna 1806, kun Napoleon valtasi Berliinin. Henriette kääntyi kristinuskoon protestanttina vuonna 1817. Loppuvuotensa hän vietti köyhempää elämää esimerkiksi opettaen kieliä. Hän hallitsi esimerkiksi kreikkaa, latinaa, italiaa, espanjaa ja englantia. Hän alkoi kirjoittaa muistelmiaan 1820-luvulla. Pelätessään jälkimaineensa puolesta hän poltti osan kirjeenvaihdostaan, mutta antoi jäljelle jääneet paperit lopulta J. Fuerstille. Henriette kuoli Berliinissä 22. lokakuuta 1847. J. Fuerst julkaisi julkaisi hänen kirjoituksiaan vuonna 1858 teoksena Henriette Herz. Ihr Leben und ihre Erinnerungen. ==Lähteet== Luokka:Saksalaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1764 syntyneet Luokka:Vuonna 1847 kuolleet
Sonja Huhtaniska

Sonja Huhtaniska (s. 1987 Rovaniemi) on suomalainen taiteilija, toimittaja ja kolumnisti. Huhtaniska on työskennellyt urallaan muun muassa Lapin Kansassa sekä Uudessa Rovaniemessä. Koulutukseltaan hän on medianomi (amk). Huhtaniska on myös mielenterveyskuntoutuja, joka on puhunut avoimesti mielenterveyshäiriöistään. Hän on ammentanut mielenterveyshäiriöistään innoitusta myös maalaustaiteeseensa. Huhtaniskan näyttely Mielialahäirikkö Galleria Koppelossa, Tampereella keväällä 2021 käsitteli mielenterveysongelmiin sairastumista sekä toipumisprosessia. Huhtaniskan töitä on lisäksi ollut esillä yhteisnäyttelyssä Galleria Foggassa, Helsingissä kesällä 2020. Huhtaniskan näyttely Masennusposti - DAILYhateMAIL on ollut esillä rovaniemeläisessä Kauppakeskus Revontulessa syksyllä 2019. Huhtaniska on saanut Lappilainen tasa-arvoteko -kunniamaininnan vuonna 2017. Hän on luonut uraa myös stand-up -koomikkona taiteilijanimellä Sonkkeli. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Suomalaiset kolumnistit Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Satumaailma

Satumaailma on kirjasarja, joka koostuu kahdeksasta satuantologiasta. Teokset on toimittanut Aili Palmén, ja asiantuntijana on toiminut Toini Havu. Sarjan on kustantanut Otava vuosina 1963–1965. Suomalaisina kuvittajina ovat olleet Veronica Leo, Erkki Tanttu, Maija Karma, Tove Jansson, Synnöve Lindberg ja Oili Tanninen. Sarja pohjautuu ruotsalaiseen sarjaan BarndomslandetSatumaailma 1: Peukaloputti, Kirjasampo, viitattu 23.4.2021. Sarjasta on julkaistu valikoima nimellä Lapsuuden satuaarre (Otava 1987 ISBN 951-1-09754-7) ==Sarjan osat== Lähde:Kansalliskirjasto.finna.fi, Haku: Satumaailma * Satumaailma 1, Peukaloputti * Satumaailma 2, Kotikartanolla * Satumaailma 3, Kaukana metsässä * Satumaailma 4, Taivaankannen alla * Satumaailma 5, Avarassa maailmassa * Satumaailma 6, Taikapuun oksilla * Satumaailma 7, Yli vuorten ja laaksojen * Satumaailma 8, Sateenkaaren portti ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1963 kirjat Luokka:Vuoden 1964 kirjat Luokka:Vuoden 1965 kirjat Luokka:Suomalaiset antologiat‎ Luokka:Sadut Luokka:Suomalaiset kirjasarjat
Nenna

Nenna on viime vuosi­kymmeninä käyttöön tullut suomalainen naisen etunimi. Se on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Suomessa annettu helmikuuhun 2021 mennessä noin 400 naiselle, joista valtaosa on syntynyt 1990-luvulla tai 2000-luvun ensikymmenellä. Nennalla ei ole virallista nimipäivää, mutta nimen epävirallisena nimipäivänä voidaan pitää heinäkuun 9. päivää, jolloin on Nannan nimipäivä. ==Tunnettuja Nennoja== *Nenna Tyni, suomalainen näyttelijä *Nenna Nen, suomalainen videoeditori ==Lähteet== Luokka:Etunimet
Edda Ceccoli

Edda Ceccoli (s. 26. kesäkuuta 1947) on sanmarinolainen poliitikko, joka on toiminut maansa valtionpäämiehenä eli kapteenivaltionhoitajana lokakuusta 1991 huhtikuuhun 1992. Vuosina 2000–2002 Ceccoli toimi maansa terveysministerinä. == Lähteet == Luokka:Sanmarinolaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:San Marinon kapteenivaltionhoitajat
TRKZ

TRKZ (oik. Ailton José Matavela, s. 1994, Maputo, Mosambik) on mosambikilainen artisti, tuottaja ja säveltäjä. Hänen musiikkinsa on kokeellista rap-musiikkia indievaikuttein. Hänen live-esiintymisiä on päässyt seuraamaan niin Portugalissa kuin Mosambikissakin . Portugalissa hän on esiintynyt muun muassa Imenente-festivaaleilla Matavela alkoi tehdä musiikkia 17-vuotiaana. Matavela on laulanut Xiquitsi-orkesterissa, joka oli Mosambikin ensimmäinen klassisen musiikin orkesteri. Kuorossa hän lauloi baritonina . Matavela on vaikuttanut myös Continuadores-yhtyeessä sekä Cantinho das Cores -yhtyeessä yhdessä Nandelen ja May Mbiran kanssa == Julkaisut == * Storytellers (2019) * Filhos da Terra (2016) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * https://soundcloud.com/trkz_94 Luokka:Mosambikilaiset laulajat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Örjan

Örjan, Norjassa ja Tanskassa Ørjan, on skandinaavinen miehen etunimi. Kummassakin kirjoitusasussaan nimi on jo keskiajalla syntynyt muunnos nimestä Jurian, joka taas on vanha alasaksalainen muunnos alun perin kreikkalaisperäisestä nimestä Georgios (). Kreikan kielen sana georgios merkitsee maanviljelijää, mutta suosituksi nimen monine eri maissa ja eri kielissä käytettyine muunnelmineen on tehnyt varsinkin varhaiskristillisenä aikana marttyyrikuoleman kärsinyt Pyhä Yrjö. Suomessa nimi Örjan annettiin vuosien 1940 ja 1999 välisenä aikana 48 henkilölle. Ennen vuotta 1940 jai vuoden 2000 jälkeen syntyneitä Örjan-nimisiä on vain muutama. Harvinaisuudestaan huolimatta nimi on esiintyy kuitenkin suomenruotsalaisessa kalenterissa, jonka mukaan Örjanin nimipivä on 23. huhtikuuta, Pyhän Yrjön perinteisenä muistopäivänä, jolle on sekä suomen- että ruotsinkielisessä kalenterissa sijoitettu muutkin samaa alkuperää olevat nimet. Muoto Örjan lisättiin suomenruotsalaiseen kalenteriin vuonna 1973., vrt. == Tunnettuja Örjan- ja Ørjan-nimisiä == * Örjan Atterberg (1943–1963), ruotsalainen autourheilija * Ørjan Hartveit (s. 1982), norjalainen ooppera- ja konserttilaulaja * Örjan Kihlström (s. 1962), ruotsalainen raviohjastaja ja -valmentaja * Ørjan Nyland (s. 1990), norjalainen jalkapalloilija * Örjan Ramberg (s. 1948), ruotsalainen näyttelijä * Örjan Sandler (s. 1940), ruotsalainen pikaluistelija == Lähteet == Luokka:Etunimet
Dave Thomas (liikemies)

Rex David Thomas (2. heinäkuuta 1932 Atlantic City, New Jersey – 8. tammikuuta 2002 Fort Lauderdale, Florida) oli yhdysvaltalainen liikemies, filantrooppi ja pikaruokaketjun pitäjä. Thomas on parhaiten tunnettu hänen vuonna 1969 perustamastaan pikaruokaketju Wendy'stä. Thomaksella oli kuollessaan kolme tytärtä, Pam, Lori ja Molly, sekä poika Ken. == Elämä == Thomas syntyi 2. heinäkuuta 1932 Atlantic Cityssä, New Jerseyssä. Hänet adoptoitiin pian syntymänsä jälkeen. Thomasin ollessa viisivuotias hänen adoptioäitinsä kuoli. Tämän jälkeen hänen isänsä muutti ympäri Yhdysvaltoja töiden perässä ja vietti paljon aikaa myös isänsä äidin hoidossa. Thomas ryhtyi tekekmään töitä hyvin nuorena: esimerkiksi 12-vuotiaana hän oli töissä ravintolassa Knoxvillessä, Tenneseessä, josta hän sai kuitenkin potkut jäätyään kiinni ikänsä valehtelusta. 15-vuotiaana Thomas sai ensimmäisen ravintola-alan työn Fort Waynessä, Indianassa, jonne hän päätti jäädä isänsä muuttamisesta huolimatta. Myöhemmin hän lopetti lukion voidakseen työskennellä kokoaikaisesti. Thomas suoritti lukion loppuun lopulta vasta vuonna 1993. Koulun keskeyttämisen jälkeen Thomas suoritti asepalveluksensa ja palasi sitten takaisin Fort Wayneen, jossa hänen entinen työnantajansa oli avannut KFC-ravintoloita. Thomas teki työnantajansa kanssa sopimuksen, jossa hän sai osan ravintoloista hoitaakseen ja sai vastineeksi osuuden ravintoloiden omistuksesta. Thomas myi osuutensa ravintoloista 1,5 miljoonalla dollarilla vuonna 1968. Vuonna 1969 Thomas avasi oman ravintolansa, josta tuli hänen tyttärensä lempinimen mukaan Wendy's. Wendy'sistä kasvoi nopeasti suuri ravintolaketju ja sillä oli jo kymmenen vuotta ensimmäisen ravintolan avaamisen jälkeen yli 1 000 toimipistettä. == Kuolema == Rex David Thomas kuoli 8. tammikuuta 2002 69-vuotiaana kodissaan Fort Lauderdalessa, Floridassa maksasyöpään. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset liikemiehet Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2002 kuolleet
Maria Domenica Michelotti

Maria Domenica Michelotti (s. 8. lokakuuta 1952) on sanmarinolainen poliitikko, joka on toiminut maansa kapteenivaltionhoitajana eli valtionpäämiehenä yhdessä Gian Marco Marcuccin kanssa huhtikuusta lokakuuhun vuonna 2000. Ennen politiikkaan nousiaan Michelotti toimi yliopistolehtorina San Marinon tasavallan yliopistossa. Michelotti on leski ja hänellä on kaksi tytärtä.. == Lähteet == Luokka:Sanmarinolaiset poliitikot Luokka:San Marinon kapteenivaltionhoitajat Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Marie-Luise Jahn

Marie-Luise Jahn (28. toukokuuta 1918 - 22. kesäkuuta 2010) oli saksalainen lääkäri. Hän kuului kansallissosialismia vastustaneeseen Valkoinen Ruusu- järjestöön. Jäsenyytensä vuoksi hänet tuomittiin kahdeksitoista vuodeksi pakkotyöhön. http://www.womeninpeace.org/j-names/2017/6/27/marie-luise-jahn Opiskellessaan nuorena Münchenin yliopistossa Jahn tutustui Hans Conrad Leipeltiin ja muihin Valkoisen Ruusun jäseniin. Kun Sophie Scholl ja Christoph Probst oli surmattu, jatkoi Jahn lentolehtisten levittämistä. Hän myös keräsi rahaa Kurt Huberin leskelle, kunnes jäi kiinni. == Viitteet == == Lisää aiheesta == * http://www.weisse-rose-stiftung.de/white-rose-foundation/ Luokka: Natsivaltaa vastustaneet saksalaiset Luokka: Toisen maailmansodan vastarintaliikkeiden henkilöt Luokka: Vuonna 1918 syntyneet Luokka: Vuonna 2010 kuolleet
Anneke Grönloh

Anneke Grönloh (1942 Tondano, Pohjois-Sulawesi, Alankomaiden Itä-Intia – 2018) oli indonesialaissyntyinen alankomaalainen laulaja. Hänen menestyneimpiin kappaleisiinsa kuuluvat ”Brandend Zand” ja ”Paradiso”. Grönloh aloitti musiikkiuransa 17-vuotiaana asuessaan Alankomaissa. Vuonna 1962 julkaistu kappale ”Brandend Zand” oli yli 30 viikon ajan listojen kärjessä Alankomaissa. Se on kaikkien aikojen menestyneimpiä kappaleita maassa. Sitä on myyty yli 3,5 miljoonaa kappaletta. Hänen julkaisujaan on myyty maailmanlaajuisesti yli 30 miljoonaa kappaletta. Grönloh edusti Alankomaita vuoden 1964 Eurovision laulukilpailussa kappaleella ”Jij bent mijn leven”, jolla sijoittui kymmenenneksi. == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset laulajat Luokka:Alankomaiden euroviisuedustajat Luokka:Vuoden 1964 euroviisuedustajat Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Marianne Joachim

Marianne Joachim,, etunimi myös muodossa Marianna, syntyjään Prager, (5. marraskuuta 1921 - 4. maaliskuuta 1943) oli saksalainen lastenhoitaja, joka vastusti aktiivisesti kansallissosialismia. Yhdessä toisten nuorten kanssa juutalaistaustainen Joachim tuhopoltti kansallissosialistisen propagandanäyttelyn, jonka nimi oli "Neuvostoparatiisi". http://jwa.org/encyclopedia/article/baum-gruppe-jewish-women == Elämänvaiheita == Marianne Prager oli työläisperheen tytär. Koulunsa käytyään hän hankki lastenhoitajan ammatin ja työskenteli juutalaislasten orpokodissa vuoteen 1940, jolloin sen toiminta lopetettiin. Vuoden 1940 hänet määrättiin pakkotöihin maatilalle. http://www.gdw- berlin.de/en/recess/biographies/index_of_persons/biographie/view-bio/marianne- joachim/? Avioliiton hän solmi vuonna 1941 Heinz Joachimin kanssa. Ollessaan pakkotyöläisenä Siemensin tehtailla hän tapasi Herbert Baumin. Miehensä kanssa hän liittyi Baumin ryhmään, joka piti salaisia kokouksia. Heinz Joachimin pidätyksen jälkeen ryhmä päätti toimia ja poltti propagandanäyttelyn. Nuoret jäivät kiinni kaikki kahdeksan ja heidät teloitettiin. == Viitteet == == Lisää aiheesta == * http://www.gedenktafeln-in- berlin.de/nc/gedenktafeln/gedenktafel-anzeige/tid/widerstandsgruppe-um/ Luokka: Natsivaltaa vastustaneet saksalaiset Luokka: Toisen maailmansodan vastarintaliikkeiden henkilöt Luokka: Vuonna 1921 syntyneet Luokka: Vuonna 1943 kuolleet
Heisala

Heisala on saari ja kylä Paraisilla. 4,92 neliökilometrin kokoisella saarella asuu vakituisesti 15 ihmistä. Saari sijaitsee Stortervolandetin eteläpuolella ja Atun länsipuolella. Yhteysalus M/S Viken kulkee saarelle päivittäin. ==Lähteet== Luokka:Paraisten saaret Luokka:Paraisten kylät
Maarika Kasonen

Maarika Kasonen (s. 1976) on Heinäveden kunnanjohtaja. Hän aloitti työssään toukokuussa 2017 ja korvasi eläkkeelle jääneen kunnanjohtaja Riitta A. Tiluksen. Ennen kunnanjohtajana työskentelyä, hän työskenteli myös Heinäveden kunnan palveluksessa, sivistystoimenjohtajana vuodesta 2009. Koulutukseltaan Kasonen on filosofian maisteri Joensuun yliopiston kulttuurintutkimuksen koulutusohjelmasta. == Valintasotku ja valitukset hallinto-oikeuteen == Vuonna 2016, kun Maarika Kasonen valittiin Heinäveden uudeksi kunnanjohtajaksi, muodostui suuri valintasotku. Sotku syntyi siitä, kun Kasonen ei ollut poistunut kunnanjohtajan valinnan ajaksi kunnanvaltuuston kokouksesta, koska hän osallistui siihen kunnan sivistysjohtajana. Valintasotkun selvittyä asiasta tehtiin valitus hallinto-oikeuteen. Hallinto-oikeuteen joutumisen takia Kasosesta tuli väliaikainen virkaa hoitava kunnanjohtaja eli va. kunnanjohtaja. Hallinto-oikeus kumosi Kasosen valinnan, mutta Heinäveden kunta päätti valita hänet kunnanjohtajaksi uudemman kerran. Tässä vaiheessa tehtiin taas kaksi uutta valitusta hallinto-oikeuteen. Yksi aiemmin kunnanjohtajaksi hakenut valitti siitä, että häntä ei ollut valittu, vaikka hän oli mielestään ansioituneempi kuin Kasonen. Toinen valitus tehtiin siitä, että virka olisi pitänyt laittaa uudestaan hakuun ja että Kasosen valinta uudelleen oli lainvastainen. Itä-Suomen hallinto-oikeus hylkäsi valitukset. Tämän jälkeen Kasosen virka muuttui va. kunnanjohtajasta kunnanjohtajaksi. == Lähteet == Luokka:Heinäveden kunnanjohtajat Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Peter Hacks

Peter Hacks (1928 Breslau, Saksa – 2003 Groß Machnow, SaksaBiografie, Peter Hacks Gesellschaft, viitattu 23.4.2021 ) oli saksalainen kirjailija. Hän asui vuodesta 1955 DDR:ssä. Hän oli ennen kaikkea näytelmäkirjailija ja sovelsi historiallisiin näytelmiinsä marxilaista näkökulmaa komedian keinoin. Hän on kirjoittanut lisäksi satuja ja esseitä. ==Suomennetut teokset== * Köyhä ritari (Armer Ritter), suom. Liisa Ryömä, Työväen näyttämöiden liitto 1985 (näytelmämoniste) * Albert EinsteinHacks Peter, Ilona, viitattu 23.4.2021 * Keskusteluja Steinin talossa poissaolevasta herra Goethesta ;Sadut * Karhu metsänvartijoiden juhlassa, satu, suom. Liisa Laukkanen, teoksessa Viimeinen hevonen (Dichter erzählen Kindern), Gummerus 1975Karhu metsänvartijoiden juhlassa, Kirjasampo, viitattu 23.4.2021 * Tuhatjalkaisen pesupäivä, teoksessa. Satumaailma. 4, Taivaankannen alla, Otava 1964 Aarteiden kirja 4, Kirjasampo, viitattu 23.4.2021 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Saksalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet
Adolf Aminoff (1860–1914)

Adolf Aminoff (19. kesäkuuta 1860 Turku − 5. huhtikuuta 1914 Helsinki) oli suomalainen juristi, pormestari ja virka- ja valtiopäivämies.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Adolf Aminoff Viitattu 23.4.2021. Aminoffin vanhemmat olivat eversti Gregorius Aminoff ja Sara Adelaide Constance Sofia Ithimaeus ja puoliso vuodesta 1888 Anna Marta Elisabet Schauman. Aminoff tuli ylioppilaaksi 1860 ja suoritti yleisen oikeustutkinnon 1885, varatuomarin arvon hän sai 1888. Aminoff oli senaatissa ensin ylimääräinen kopisti, apukamreeri ja kanslisti ja sitten oikeusosaston protokollasihteeri 1896–1903. Helsingin kunnallispormestarina hän toimi 1908–1913. Aminoff oli myös Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen ja aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1891, 1894, 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906.Förteckning öfver Ståndets medlemmar. Protokoll förda hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen 1894. Första delen. Helsingfors: Helsingfors Central-Tryckeri, 1895, ss. 4-9.Förteckning öfver Finlands till landtdagen i Helsingfors år 1897 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll förda hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen 1897. Tredje häftet. Helsingfors: Helsingfors Centraltryckeri, 1897, ss. 1699-1707.Förteckning öfver Finlands till urtima landtdagen i Helsingfors år 1899 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll fördt hos Finlands Ridderskap och Adel vid Urtima Landtdagen 1899. Helsingfors: Helsingfors Centraltryckeri, 1899, ss. 207-215.Förteckning öfver Finlands till landtdagen i Helsingfors år 1900 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll förda hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen år 1900. Tredje häftet. Helsingfors: Helsingfors Centraltryckeri, 1900, ss. 1117-1125.Förteckning öfver Finlands till landtdagen i Helsingfors år 1904–1905 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll förda hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen år 1904–1905. Andra häftet. Helsingfors: Helsingfors Centraltryckeri, 1905, ss. 795-804.Förteckning öfver Finlands till urtima landtdagen i Helsingfors år 1905–1906 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll förda hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen år 1905–1906. Andra häftet. Helsingfors: Helsingfors Centraltryckeri, 1907, ss. 945-954. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan virkamiehet Luokka:Helsingin kaupunginvaltuutetut Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1860 syntyneet Luokka:Vuonna 1914 kuolleet
Luca (vuoden 2021 elokuva)

Luca on vuonna 2021 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen tietokoneanimoitu komediaelokuva, jonka tuottavat Walt Disney Pictures ja Pixar. Elokuva kertoo nuoresta pojasta nimeltä Luca ja hänen parhaasta ystävästään Albertosta. Heillä on suuri salaisuus, sillä he ovat merihirviöitä vedenalaisesta maailmasta. Elokuvan on ohjannut Enrico Casarosa ja käsikirjoittanut Mike Jones sekä Jesse Andrews. Lucaa ei koronaviruspandemian vuoksi julkaistu elokuvateattereissa valmistuttuaan mutta se tuli elokuvateattereihin 11.05.2024.https://www.finnkino.fi/event/304535/title/luca/ Se julkaistiin suoratoistopalvelu Disney+:ssa 18. kesäkuuta 2021. == Ääninäyttelijät == Alkuperäinen ääninäyttelijä Suomenkielinen ääninäyttelijä Rooli Jacob Tremblay Pauli Halonen Luca Paguro Jack Dylan Grazier Luca Elshout Alberto Scorfano Emma Berman Helmi Kallio Giulia Marcovaldo Saverio Raimondo Paolo Ribaldini Ercole Visconti Maya Rudolph Minttu Mustakallio Daniela Paguro Marco Baricelli Tuukka Haapaniemi Massimo Marcovaldo Jim Gaffigan Peter Kanerva Lorenzo Paguro Peter Sohn Tuomas Uusitalo Ciccio Lorenzo Crisci Riku Leskinen Guido Marina Massironi Kaija Kärkinen Rouva Marsigliese ? Markku Huhtamo Tommaso Sandy Martin Carla Rindell Mummi Paguro Giacomo Gianniotti Gabriele Goria Giacomo ? Maija Rissanen Concetta Aragosta ? Susanna Indrén Pinuccia Aragosta Sacha Baron Cohen Sixten Lundberg Ugo-setä Francesca Fanti Maija Rissanen Maggiore Gino D'Acampo Osku Ärilä Pappi ? Kalastaja ? Herra Banzino Elton Hämäläinen, Julia Tasanto, Ofelia Hanttu, Samuel Vihma, Raffaelle Goria, Kari Starck, Amy Burgess, Massimiliano Manfredi, Dalal Suleiman, Emiliano Ragno, Mattea Serpelloni, Laura Amadei, Daniele De Lisi, Alessandra Sani, Ezio Conenna, Matteo Costantini, Irene Trotta, Diego Lorenzo Croce, Alessia Amendola, Michele Botrugno, Mattia Moresco, Maria Grazia Napolitano, Valeriano Corini, Chiara Vidale, Sara Vidale, Orietta Berti ja Luciana Littizetto Muissa rooleissa Suomenkielisen dialogin on kääntänyt Tuija Korhonen ja sen on ohjannut Petri Hanttu. == Arvosteluja == Helsingin Sanomat Eleonoora Riihinen Hufvudstadsbladet Krister Uggledahl == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset verkkosivut Luokka:Vuoden 2021 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:3D-elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat Luokka:Disneyn animaatioelokuvat Luokka:Disney+-alkuperäiselokuvat
Kalastusoikeus

Oikeus kalastaa ja määrätä kalastuksesta kuuluu kalastusoikeuden omistajalle. Laintulkinnan näkökulmasta kalastusoikeus on varallisuusarvoinen etu. == Historia == Jo vanhimpina aikoina kalastusoikeus oli rajoitettu asukkaan kotiseutuun, ja toisen kalavesille tunkeutuminen oli rangaistava teko. == Kalastusoikeuden lähde ja määrittely == Kalastusoikeus on osa maanomistusta. Kalastus ovat luonnollinen ja perinteinen tapa elää sopusoinnussa luonnon kanssa. Oikeus kalastaa ja määrätä kalastuksesta kuuluu vesialueen omistajalle, jollei laissa erikseen muuta säädetä. Yhteisen vesialueen osakkaalla on oikeus kalastaa vesialueella siten kuin yhteisen vesialueen osakaskunta päättää. Kalastusoikeus on omaisuutta, jonka voi vuokrata tai myydä. Kalastuslupa tulee hankkia ennen kalastamista. Tietoa kalastusluvista ja lupamyyjien yhteystietoja löytyy osakaskuntien ja kalatalousalueiden nettisivulta. Tarvittavia yhteystietoja voi tiedustella myös kalatalousalueiden toiminnanjohtajilta. Kalatalousalueita ja alueiden yhteystietoja voi etsiä kalatalousaluekartan avulla. Maanomistukseen liittyvän kalastusoikeuden lisäksi on olemassa jokamiehenoikeuksiin rinnastuva yleiskalastusoikeus. Tämä on kaikille kuuluva oikeus. Jokaisella on oikeus veloituksetta onkia ja pilkkiä sekä kalastaa silakkaa yhdellä vavalla siimaan kiinnitetyillä pystysuunnassa liikuteltavilla koukuilla. == Katso myös == * Käyttöoikeus * Vallintaoikeus * Omistusoikeus * Kalastuslain 379/2015 käyttö- ja hoitosuunnitelma * Yleinen vesialue ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Kalastusoikeus Oikeustiede: Tieteen termipankki. * ahven.net: Kalatalousaluekartta Luokka:Kalastus Luokka:Oikeudet ja vapaudet Luokka:Ympäristöoikeus
Annette Holmberg-Jansson

Annette Holmberg-Jansson (s. 11. maaliskuuta 1969) on ahvenanmaalainen poliitikko. Hän on toiminut joulukuusta 2019 sosiaali- ja terveysministerinä sekä pohjoismaisesta yhteistyöstä vastaavana ministerinä Ahvenanmaan maakunnan hallituksessa. Holmberg-Jansson on keskustaoikeistolaisen Ahvenanmaan maltilliset -puolueen jäsen. Marraskuussa 2016 hänet valittiin puolueen puheenjohtajaksi. Ahvenanmaan maakuntapäivien jäsen hänestä tuli marraskuussa 2013, mitä ennen hän työskenteli vuodesta 2003 Mariepark Ab:n ravintolapäällikkönä. Holmberg-Jansson oli ennen ministeriyttään maakuntapäivien sosiaali- ja ympäristövaliokunnan jäsen marraskuusta 2015. Hän toimi vuosina 2015–2019 myös Ålands hälso- och sjukvård -sairaanhoitopiirin hallituksen puheenjohtajana. Holmberg-Jansson asuu Jomalassa, jonka kunnanvaltuuston jäsen hän on ollut vuodesta 2019. Hän on naimisissa Dennis Janssonin kanssa. Parilla on kaksi poikaa. == Lähteet == Luokka:Ahvenanmaalaiset poliitikot Luokka:Jomalan kunnanvaltuutetut Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Helvi Salminen

Helvi Rakel Maria Sopanen (o.s. Salminen; 12. tammikuuta 1892 Eräjärvi – 23. tammikuuta 1961 Helsinki)Kuolinilmoitus, Voimistelunopettaja Helvi Sopanen o.s. Salminen, Uusi Suomi, 1961, No 24, sivu 3, julkaistu 26.1.1961 oli suomalainen voimistelunopettaja, tanssinopettaja ja koreografi.Muistokirjoitus, Helvi Salminen kuollut, Uusi Suomi, 1961, No 24, sivu 4, julkaistu 26.1.1961Muistokirjoitus, Helvi Salminen-Sopanen kuollut, Suomen Sosialidemokraatti, 1961, No 25, sivu 5, julkaistu 27.1.1961Salminen- Sopanen (os Salminen), Helvi Rakel Maria, Suomen Liikunnanopettajat 1973, matrikkelitoimikunta Otso Vilhunen ja Kalevi Salo, sivu 243 == Elämä ja ura == Köyliössä ja Jaakkimassa varttuneen Salmisen vanhemmat olivat rovasti Viktor Salminen ja Hanna Vilhelmina Sipilä (1867–1946). Salminen tuli ylioppilaaksi Tampereen suomalaisesta tyttökoulusta vuonna 1912. Uimakoulun opettajana hän toimi 1912–1913 Jaakkimassa. Salmisella oli opintoja Suomen Keisarillisessa Aleksanterin Yliopistossa vuosina 1913–1918.Salminen, Helvi Rakhel Maria, Suomen Yliopiston luettelo, 1913, No 1913 Kevät, sivu 67 Valmistuttuaan vuonna 1915 voimistelunopettajaksi Helsingin yliopiston voimistelulaitokselta Salminen oli tanssija Maggie Gripenbergin opissa apulaisopettajana. Vuonna 1923 hän suoritti tanssiopintoja myös Saksassa kuuluisassa Helleraun koulussa sekä Mary Wigmanin tanssikoulussa. Opintomatkoja Salminen teki Dresdeniin, Berliiniin (Reinhardtin näyttämöteknillinen koulu), Wieniin (Hellerau- Laxenburg), Moskovaan ja Müncheniin. Vuonna 1922 Salminen perusti Helsinkiin oman liikuntakoulun, jossa hän toteutti modernin liikunta- ja tanssisuunnan periaatteita ja loi niiden pohjalla oman koulukunnan. Hänen sekä liikuntapedagogiselle että tanssilliselle työlleen antoi elävän persoonallisen leiman hänen oma musikaalinen ja hieno taiteellisesti luova persoonallisuutensa. Vuonna 1924 hän avasi Helsinkiin tanssi- ja liikuntakoulun yhdessä Ester Naparstokin kanssa. Naparstokin muutettua Saksaan johti Salminen tanssiopistoa vuodesta 1925 lähtien vuoteen 1939 saakka. Kesäisin Salminen piti voimistelukursseja myös muun muassa Tanhuvaaran, Pajulahden ja Varalan urheiluopistoissa. Teatterikoulun liikunnanopettajana Salminen oli vuosina 1924–1929. Vuoteen 1930 saakka hän toimi myös Suomen Tanssitaiteilijaliiton johtokunnan jäsenenä. Sodan aikana Salminen oli kanslia-apulaisena Savonlinnassa. Vuonna 1927 Salminen julkaisi opiskelutoverinsa Hilma Jalkasen kanssa klassisen voimisteluoppaan Tie terveyteen ja kauneuteen. Helvi Salmisen veljiä olivat runoilija Hannu Viktor Salminen ja jääkärimajuri Aarne Salminen. Salminen avioitui toimittaja Eino Rainer Sopasen kanssa vuonna 1928. Salmisen erikoisharrastuksia olivat kirjallisuus, musiikki ja sienten keruu. == Teokset == * * == Lähteet == Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomalaiset tanssipedagogit Luokka:Suomalaiset koreografit Luokka:Vuonna 1892 syntyneet Luokka:Vuonna 1961 kuolleet