EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Etsijä

Etsijä on vuonna 1908 perustettu kristillinen mielipide- ja kulttuurilehti. Sitä julkaisee Suomen Kristillinen Ylioppilasliitto (SKY), joka on itsenäinen opiskelijajärjestö. Lehti ilmestyy neljä kertaa vuodessa. Etsijä ilmestyi ensimmäisen kerran vuonna 1908. Sille myönnettiin kirkon tiedonvälityspalkinto vuonna 1995. Vuodesta 2019 alkaen lehti on ilmestynyt vain verkossa. Etsijän toimituskunta koostuu pääosin opiskelijoista ja nuorista aikuisista. Lehti käsittelee monenlaisia aihepiirejä kuten uskontoa, politiikkaa, filosofiaa ja kirjallisuutta. Julkaistujen artikkelien tyyli on usein pohdiskeleva ja esseemäinen. Lisäksi Etsijä on julkaissut ajankohtaisten ja tunnettujen henkilöitten haastatteluja. Etsijä on Kulttuuri-, mielipide-, tiedelehtien liitto Kultti ry:n jäsen. == Lehden linja == Etsijän tavoitteena on ollut muuttaa linjaansa yhä dialogisemmaksi. Se haluaa olla keskustelun välittäjänä kristittyjen ja muita katsomusta edustavien välillä. Omaa linjaansa Etsijä kuvaa seuraavasti: "Pelkän kliseisen kriittisyyden sijaan lehden päämääräänä on löytää jotain mihin uskoa ja sitoutua ilman älyllistä itsepetosta, olivat kyseessä sitten uskonnolliset, taiteelliset tai poliittiset ihanteet. Leimoilla ja identiteeteillä ei ole merkitystä, sillä Etsijä haluaa olla keskustelun väline uskoville ja uskonnottomille. Keskustelun hyveinä se pitää 1) ymmärtämistä, aitoa pyrkimystä tavoittaa ne syyt ja kokemukset joiden perusteella toista mieltä olevat ovat päätyneet kantaansa ja 2) avoimuutta, uskallusta ilmaista rohkeasti omat kantansa ja perusteensa ilman turhaa sovittelevuutta ja miellyttämisen halua." Etsijän ruotsinkielinen sisarlehti on Ad Lucem. ==Etsijän päätoimittajia== *1963 Esko Rintala *1965 Juhani Simojoki *1968 Martti Lindqvist *1970–72 Varpu Sintonen *Heikki Palmu *1978-79 Pauli Välimäki *1995 Marianne Heikkilä, Taneli Heikka ja Jari Jolkkonen *1998–2000 Antti Nylén * Miira Sippola *2003–2004 Juhana Torkki *2007 Henri Järvinen *2010 Emilia Helavuo *2012 Samuel Salovuori *2014 Pekka Pennanen *2015 Johanna Salmi ja Olli-Pekka Toivanen *2016 Johanna Salmi *2022 Petra Uusimaa ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yhteiskunnalliset lehdet Luokka:Suomalaiset kristilliset aikakauslehdet
Elektra (sarjakuvahahmo)

Elektra on Marvel-kustantamon sarjakuvahahmo, jonka ensiesiintyminen tapahtui Daredevil-lehden numerossa 168 (tammikuu 1981). Hahmon loi Frank Miller. Elektra on ninja ja salamurhaaja. Hänellä oli lyhyt rakkaussuhde supersankari Daredevilin kanssa, mutta Elektran väkivaltainen luonne ja palkkasoturimainen elämäntyyli erottivat parin. Elektra on nimetty kreikkalaisessa mytologiassa esiintyvän Elektran, Agamemnonin ja Klytaimestran tyttären, mukaan. == Voimat ja varusteet == Elektra käyttää yleensä aseenaan kahta saita. Hänellä ei ole yliluonnollisia voimia, mutta hän on perehtynyt erittäin syvällisesti itämaisiin taistelulajeihin. Kunnoltaan hän vastaa olympiavoittajan tasoista moniottelijaa. == Elektra muissa medioissa == === Elokuvat === Elektra esiintyi sivuhahmona vuoden 2003 Daredevil-elokuvassa. Kaksi vuotta myöhemmin ilmestyi spin-off-elokuva Elektra, jossa hän on pääosassa. Vuoden 2024 Deadpool & Wolverine -elokuvassa Elektralla oli sivurooli yhdessä muiden vähemmän tunnettujen Marvel-hahmojen kanssa. Kaikissa kolmessa elokuvassa Elektraa näytteli Jennifer Garner. === Televisiosarjat === Elektra esiintyi Marvel Cinematic Universeen kuuluvan Netflix-sarjan Daredevil toisella tuotantokaudella vuonna 2016. Häntä esitti ranskalainen näyttelijä Élodie Yung. === Videopelit === Elektra on pelattava hahmo Activisionin Marvel: Ultimate Alliance -pelissä. Hahmoa dubbasi näyttelijä Gabrielle Carteris. Luokka:Marvel-universumin superroistot Luokka:Marvel-universumin kamppailulajien harrastajat Luokka:Kuvitteelliset salamurhaajat Luokka:Kuvitteelliset ninjat
Vartija (lehti)

Vartija on aatteellisiin ja taloudellisiin organisaatioihin sitoutumaton mielipidelehti. Lehti ilmestyy kuusi kertaa vuodessa. Lehden tunnus oli pitkään "Ihminen, uskonto, yhteiskunta". Tunnuslausetta muutettiin vuoden 2011 alusta muotoon "Ihminen – usko – kulttuuri". Vuodesta 2017 lehti on ilmestynyt ainoastaan e-lehtenä, sillä sitä julkaisevan yhdistyksen voimavarat eivät ole riittäneet paperilehden julkaisuun. Vartijan alkuperäinen ohjelmanjulistus kuului, että se on "kirkollinen lehti, yleistajuisesti esittävä niitä kysymyksiä, jotka koskevat kirkkoa, sen sisällistä elämää ja sen suhdetta valtiollisiin sekä yhteiskunnallisiin oloihin". Tuolloin se myös selvästi ilmaisi, että "kaikki muut puolueet ovat kirkolle enemmän tai vähemmän vastenmielisiä paitsi ”vanhain” johtama kansallinen puolue".Vartija-lehden perustajien ohjelma vuodelta 1888 Nykyisen ohjelman mukaan siinä kirjoittavat asiantuntijat teologiasta, uskontotieteestä, filosofiasta, psykologiasta, maailmankuvista, kulttuurista ja yhteiskunnasta.Vartijan kotisivu Kirjoitusten pääpaino on ollut teologiassa, mutta näkyvästi ovat olleet esillä myös filosofia, uskontotiede sekä ihmis- ja yhteiskuntatieteet. Vartijan yhteiskunnallinen painoarvo on ollut merkittävä erityisesti 1960-luvulla, jolloin se oli yksi nuorisoradikalismin äänitorvista. Vartijan päätoimittajia ovat Matti Myllykoski (1998–) ja Mikko Ketola. Lehdellä on toimitusneuvosto. Lehteä julkaisee Vartijan kannatusyhdistys ry. Vartija on perustettu 1888. ==Vartijan päätoimittajia== Lehden aloittaessa 1888 sen vastaava toimittaja oli Elis Bergroth, ja hän jatkoi tehtävässä 1906 tapahtuneeseen kuolemaansa saakka. * Lauri Ingman 1906–1918 * Antti J. Pietilä 1919–1932 * Aapeli Saarisalo 1933–1940 * Yrjö E. Alanen 1941–1944 * Martti Simojoki 1945–1951 * Erkki Niinivaara 1952–1970 * Antti Alhonsaari 1971–1978 * Simo Knuuttila 1979–1985 * Matti Paloheimo 1979–1981 * Irja Askola 1982–1985 * Heikki Kirjavainen 1985–1988 * Ansa Kirjavainen 1985–1988 * Heikki Räisänen 1989–2000 * Martti Mäkisalo 1989–2008 * Matti Myllykoski 2001– * Leo Näreaho 2008–2009 * Mikko Ketola 2010– ==Lähteet== * Martti Mäkisalo: 120 vuotta suomalaista kirkko- ja kulttuurihistoriaa === Viitteet === ==Aiheesta muualla== *Vartijan kotisivut Vartija Vartija Luokka:Teologia Suomessa
Annemarie Verstappen

Anna Maria ”Annemarie” Theodora Petra Verstappen () on entinen alankomaalainen uimari, joka voitti uransa aikana kolme olympiamitalia, kaikki Los Angelesin kesäolympialaisissa 1984. Vuonna 1982 hän voitti maailmanmestaruuden 200 metrin vapaauinnissa Ecuadorissa. Myöhemmin samana vuonna, hänet nimettiin Alankomaiden vuoden naisurheilijaksi. Vuonna 1983 hän rikkoi 50 metrin vapaauinnin maailmanennätyksen. Lisäksi hän voitti uransa aikana kaksi EM- hopeaa, ja kolme EM-pronssia. == Lähteet == *Members.chello.nl - Verstappenin profiili *Alankomaiden olympiakomitea === Viitteet === Luokka:Alankomaalaiset uimarit Luokka:Alankomaalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Stockmannin Pietarin tavaratalo

Stockmannilla () oli 31. tammikuuta 2015 asti Venäjän toiseksi suurimmassa kaupungissa Pietarissa yksi tavaratalo. Lisäksi Stockmann omistaa Pietarissa sijaitsevan Nevsky Centre -kauppakeskuksen kiinteistön. Tavaratalo siirtyi pois Stockmannin omistuksesta Reviva Holdings Limited -yhtiölle 1. helmikuuta 2016 alkaen. Uusi omistaja aikoo siirtää Venäjän tavaratalot omistamansa Debenhams-brändin alle vuoden 2018 alkuun mennessä. ==Tavarataloryhmä== Stockmann avasi 11. marraskuuta 2010 Pietarin keskustassa Nevsky Centre -kauppakeskuksen, jossa on 20 000 neliömetrin Stockmann-tavaratalo sekä 30 000 neliömetriä muuta liiketoimintaa, 565 auton paikoitushalli, ravintolapalveluita ja toimistotiloja. Kauppakeskuksen rakentaminen maksoi noin 185 miljoonaa euroa. ==Muu liiketoiminta kaupungissa== Stockmann on harjoittanut liiketoimintaa Pietarissa myös Lindex-, Seppälä- ja Bestseller- ketjujen kautta. Tammikuussa 2011 Lindexin myymälöitä oli kaupungissa kaksi, Seppälän myymälöitä 13 ja franchise-periaatteella toimivia Bestsellereitä seitsemän kappaletta. Seppälän Stockmann myi pois vuonna 2015. Lisäksi Lindex on ilmoittanut vetäytyvänsä Venäjältä kokonaan. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Stockmann-tavaratalot ulkomailla *Stockmann-tavaratalot Venäjällä Pietari Luokka:Pietarin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Pietarin historia
Isaskar Keturin ihmeelliset seikkailut

Isaskar Keturin ihmeelliset seikkailut on Aarne Tarkaksen ohjaama suomalainen komediaelokuva vuodelta 1960. Pääosissa näyttelee aikansa tunnettuja elokuvanäyttelijöitä. Elokuva perustuu toimittaja Erkki-Mikaelin Avussa julkaistuihin pakinoihin. Elokuva kertoo myyntimies Isaskar Keturin ja aputoimittaja Mikaelin vaiheista.Pajukallio, Arto: Elokuvat. Helsingin Sanomat 28.3.2011, s. D 7. He kauppaavat imuria, maalaavat hotellia, hoitavat kauhukakaraa, esiintyvät mannekiineina ja suojelevat vuorineuvos Tömstenin tytärtä katalalta johtaja Lööperiltä. Yhdessä kohtauksessa Hannes Häyrinen ja Leo Jokela nähdään naiseksi pukeutuneena. Elokuvassa on mukana myös ajan suosikkilaulajia, esimerkiksi Umberto Marcato ja Seija Karpiomaa. == Näyttelijät == ==Arviot== Aikalaisarvioijat antoivat elokuvalle jokseenkin tylyn tuomion, tosin Hannes Häyrisen koomikonkyvyt saivat kiitosta.Aikalaisarvioita Elonet.fi, viitattu 20.5.2013 Myöhemmin televisioesityksen yhteydessä arvioijien linja on ollut sama: farssiksi luonnehdittu elokuva on kiireessä tehty ja epäonnistunut.AL: Isaskar Keturin ihmeelliset seikkailut Päivän elokuvia, Tv-maailma 20/2013, s. 13. DVD:ltä elokuvan katsonut Elokuvauutiset.fi:n arvioija näkee elokuvassa paljon hyvää, ja se piti hänellä suupielet hymyssä alusta loppuun astiFilmiuutiset.fi, viitattu 20.5.2013. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Aarne Tarkaksen käsikirjoittamat elokuvat Luokka:Aarne Tarkaksen ohjaamat elokuvat Luokka:Suomalaiset komediaelokuvat Luokka:Suomalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Vuoden 1960 suomalaiset elokuvat
Javier Chevantón

Ernesto Javier Chevantón Espinosa (s. 12. elokuuta 1980 Juan Lacaze, Uruguay) on uruguaylainen jalkapalloilija, joka edustaa kaudella 2014–2015 Uruguayn toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelaavaa Liverpool Montevideota. 178 senttimetriä pitkän Chevantónin pelipaikka on hyökkääjä.Javier Chevantón National Football Teams -sivustolla Chevantón on pelannut pääsarjatasolla uruguaylaisissa Danúbiossa ja Liverpool Montevideossa, Italian Serie A:n Leccessä ja Atalantassa, Ranskan Ligue 1:n Monacossa, Espanjan Primera Divisiónin Sevillassa sekä Argentiinan Primera Divisiónin Colónissa. Uruguayn maajoukkueessa Chevantón pelasi 22 ottelua ja teki seitsemän maalia vuosina 2001–2008. == Saavutukset == Javier Chevantón Soccerway-sivustolla Sevilla: * UEFA Cupin voitto: 2006–2007 * UEFA Super Cupin voitto: 2006–2007 ** UEFA Super Cupin toinen sija: 2007–2008 * Copa del Reyn voitto: 2006–2007, 2009–2010 == Lähteet == Luokka:Uruguaylaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Havu

Havu voi tarkoittaa seuraavia: * havu, havupuun oksa neulasineen * Havu, suomalainen etunimi * HAVU Gaming, suomalainen elektronisen urheilun seura * Havu, suomalaisena sukunimenä: ** Gustaf Evert Havu (ent. Falck, 1864–1935), Turun hovioikeuden hovioikeudenneuvos ja varapresidentti ** Ilmari Havu (1895–1967), ensyklopedisti ja kirjallisuushistorioitsija ** Johan Viktor Havu (ent. Falck, 1862–1949), Turun hovioikeuden varapresidentti, Gustaf Evert Havun veli ** Jukka Havu (s. 1951), ranskan kielen professori ** Katri Havu (s. 1985), oikeustieteilijä ja apulaisprofessori, Teijo Havun pojantytär. ** Teijo Havu (1916–2008), kääntäjä, Johan Viktor Havun poika ** Toini Havu (oik. Ollikainen, 1908–1998), kulttuuritoimittaja ja kirjallisuuskriitikko, Johan Viktor Havun tytär ** Väinö Havu (vuoteen 1965 Hopsu, 1933–2020), lääkäri ja professori. Luokka:Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Mikko Latva

Mikko Latva (14. huhtikuuta 1870 Laihia – 20. heinäkuuta 1934 Pori) oli suomalainen kansakoulunopettaja, pankinjohtaja ja kunnallisneuvos, joka oli kansanedustajana Turun läänin pohjoisesta vaalipiiristä vuosina 1908–1909 ja 1914–1917. Hän toimi myös Porin kaupunginvaltuuston puheenjohtajana.Kunnallisneuvos Mikko Latva, Aamulehti, 22.07.1934, nro 193, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 21.07.2024 Latva valmistui 1894 kansakoulunopettajaksi ja tuli pari vuotta myöhemmin opettajaksi Poriin, missä hän toimi kuolemaansa saakka. Mikko Latva jatkoi opintojaan yliopistollisin tutkinnoin ja täydensi niitä opintomatkoilla. Vuonna 1917 hänestä tuli Tampereen Osake-Pankin Porin konttorin johtaja ja tätä tointa hän hoiti vuoteen 1929 saakka. Tämän jälkeen Latva oli Maakuntain Pankki Oy:n valvojana. Latva oli 1900-luvun alussa useita vuosia vakinaisena toimittajana Porissa sekä oli mukana perustamassa Satakunnan Kansalehteä sekä kuului lehteä kustantavan osakeyhtiön johtokuntaan alusta saakka. Porin kaupunginvaltuustoon Latva kuului lähes kolme vuosikymmentä ja toimi pitkään valtuuston puheenjohtajana. Säätyvaltiopäivillä 1905–1906 Latva oli Porin edustaja porvarissäädyssä, yhdessä Gustaf Mannisen ja F. A. Juseliuksen kanssa. Poria hän edusti myös edellisillä valtiopäivillä 1904–1905. ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Kansanedustajat Luokka:Nuorsuomalaiset poliitikot Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Porin kaupunginvaltuutetut Luokka:Turun läänin pohjoinen vaalipiiri Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomalaiset pankinjohtajat Luokka:Vuonna 1870 syntyneet Luokka:Vuonna 1934 kuolleet
Darin (albumi)

__NOTOC__ Darin on ruotsalaisen Idol 2004 -tv-ohjelmasta tähdeksi nousseen poplaulajan, Darinin, toinen, hänen omaa nimeään kantava albumi, joka julkaistiin 28. syyskuuta 2005. Albumi debytoi Ruotsin Sverigetopplistanin ensimmäisellä sijalla. Albumin singlekappaleista kuvattiin musiikkivideot. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Darinin albumit Luokka:Vuoden 2005 albumit
Oskari Peurakoski

Johan Oskar (Juhana Oskari) Peurakoski (vuoteen 1905 Renfors) (13. elokuuta 1869 Pori - 17\. lokakuuta 1944 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja, toimitusjohtaja ja kansanedustaja.Ylijohtaja J. O. Peurakoski 70-vuotias, Aamulehti, 13.08.1939, nro 215, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 21.07.2024 Peurakosken vanhemmat olivat kauppias Johan Gustav Renfors ja Anna Elisabet Juhantytär ja puoliso vuodesta 1900 Selma Ottilia Stenbäck, joka oli rovasti Karl Emil Stenbäckin tytär. Hän tuli ylioppilaaksi Porin suomalaisesta lyseosta 1890, valmistui Evon metsäopistosta 1896 ja suoritti metsäkonduktöörin tutkinnon. Toimittuaan ylimääräisenä metsänhoitajana metsähallinnon tehtävissä ja samanaikaisesti Satakunnan maanviljelysseuran metsäkonsulenttina 1896–1903 hän oli Evon metsäopiston opettaja 1903–1904, Evon-Vesijaon metsänhoitaja 1904, Nikkarilan metsänvartijakoulun johtaja vuodesta 1906 vuoteen 1918, metsähallituksen yksityismetsien ylitarkastaja vuodesta 1917 ja vt. apulaisjohtaja vuonna 1921. Metsähallituksen pääjohtajan virkaa Peurakoski hoiti 1922, 1924 ja 1928–1929. Erottuaan metsähallituksen toimestaan vuonna 1932 Peurakoski työskenteli vakuutusyhtiö Metsäpalon toimitusjohtajana 1932–1943. Hänellä oli useita luottamustehtäviä alansa yhdistyksissä, järjestöissä ja komiteoissa sekä eri yhtiössä. Peurakoski oli Keskinäisen Metsäpaloapuyhdistyksen johtokunnan puheenjohtajana, Henkivakuutusyhtiö Salaman hallintoneuvoston jäsenenä sekä Suomen Hypoteekkiyhdistyksen johtokunnan varajäsenenä. Peurakoski toimi Pieksämäen kunnanvaltuuston puheenjohtajana ja Helsingin kaupunginvaltuuston jäsenenä. Kansanedustajaksi hänet valittiin Mikkelin läänin vaalipiiristä, hän toimi Suomalaisen puolueen ja kokoomuksen eduskuntaryhmissä 1909-1919\. ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomalaisen puolueen poliitikot Luokka:Kansallisen Kokoomuksen poliitikot Luokka:Helsingin kaupunginvaltuutetut Luokka:Pieksämäen kaupunginvaltuutetut Luokka:Etelä-Savon vaalipiiri Luokka:Suomalaiset metsänhoitajat Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1869 syntyneet Luokka:Vuonna 1944 kuolleet
BloodRayne

Blood Rayne on videopeli- ja elokuvasarja, johon kuuluu kolme peliä ja kolme elokuvaa. Myös sarjakuvat ovat osa sarjaa. Tarina seuraa Rayne-nimistä puolivampyyria. == Yleistä == BloodRayne-sarjan juoni kulkee ennen toisen maailmansodan (pelissä BloodRayne) ajoista 2000-luvulle (BloodRayne 2) seuraten Rayne-puolivampyyrin tarinaa. Elokuvan aikajana ei seuraa pelien maailmaa. Rayne on verenhimoinen yhdysvaltalainen puolivampyyri, joka on syntynyt noin vuonna 1915–1916 sen jälkeen kun hänen vampyyri-isänsä Kagan raiskasi tämän äidin. Myöhemmin Kagan murhasi koko Raynen perheen, jotta tällä ei olisi muuta vaihtoehtoa kuin kääntyä hänen puoleensa. Noin vuonna 1932 Rayne vietti teini-ikänsä yrittämällä metsästää ja tappaa isänsä kostaakseen perheensä puolesta. Tämän seurauksena hän saapui Eurooppaan, missä hän suoritti sarjan murhia ennen pidätystään. Väittämällä uhreja vampyyreiksi hän ei saavuttanut uskottavuutta virkavallan silmissä, mutta pystyi nopeasti pakenemaan ja jatkamaan metsästystä. Rayne rekrytoitiin mystiseen Brimsonen seuraan (Brimstone Society). Brimstonen seura lähetti hänet joukkoon tehtäviä, jotka poistaisivat yliluonnolliset uhat maailmasta. Eräs näistä tehtävistä vaati häntä käyttämään vampyyrisia voimia natseja vastaan, jotka olivat aikeissa käyttää maagisia esineitä nostaakseen Adolf Hitlerin valtaan. Rayne myös oppi käyttämään natsien vangeilla kehittämiä demonisia Daemite- parasiittejä heitä itseään vastaan. Taustatarina pohjautuu vaikutteiltaan useiden historiallisten natsien okkultisten ryhmiin kuten Thule societyyn. == Vaikutukset == BloodRayne vaikuttaa olevan inspiroitu Terminal Realityn aikaisemman Nocturne-pelin aineksista. Nocturnen kolmannen persoonan selviytymiskauhupelin sankaritar Svetlana, myös puolivampyyri ja metsästäjä, on hyvin samanlainen kuin BloodRayne. Aikaisissa betaversioissa pelistä näiden hahmojen ulkonäky ja asusteet ovatkin hyvin samankaltaisia. Lisäksi jotkin BloodRayne-pelisarjan vihollista (kuten Daemites ja lepakkovampyyri) ovat alun perin olleet Nocturnessa. BloodRaynen viimeinen osio on myös samoissa maisemissa (Gaustadtin linna) kuin Nocturnen alku. Myös ”Brimstone Society” on konseptina vastaava kuin ”Spookhouse” Nocturnessa. Alun perin BloodRayne olikin tarkoitettu Nocturnen jatko-osaksi, mutta tuottajat ajattelivat sen myyvän enemmän omalla nimellään. == Videopelit == *BloodRayne (2002) *BloodRayne 2 (2004) *BloodRayne: Betrayal (2011) == Elokuvat == *BloodRayne (2005) *BloodRayne 2: Deliverance (2006) *Bloodrayne: The Third Reich (2010) == Sarjakuvat == Syksyyn 2006 mennessä on julkaistu viisi BloodRayne- albumikirjaa: * Skies Afire * Seeds of Sin * Lycan Rex * Dark Soul * Twin Blades == Aiheesta muualla == * Pelisarja MobyGamesissä * BloodRaynen kotisivu * BloodRayne 2:n kotisivu
Reinhold Grönvall

Reinhold Grönvall (1. toukokuuta 1851 Pori – 3. maaliskuuta 1916 Lavia) oli suomalainen kirkkoherra ja lääninrovasti sekä suomalaisen puolueen kansanedustaja. Grönvallin vanhemmat olivat työmies Jakob Reinhold Grönvall ja Anna Greta Kröning. Hän pääsi ylioppilaaksi 1871, sai pappisvihkimyksen 1877 ja suoritti pastoraalitutkinnon 1886. Grönvall toimi kirkkoherran apulaisena Hämeenlinnassa 1877–1879 ja Porissa 1879–1896. Hän oli Ulvilan vt. kirkkoherrana 1892–1896 ja viimeksi Lavian kirkkoherrana 1896–1916 sekä Tyrvään rovastikunnan lääninrovastina 1905–1916. Grönvall oli tämän ohella uskonnon opettajana Hämeenlinnan tyttökoulussa 1877–1879 ja eri oppikouluissa Porissa 1879–1891. Hän toimi myös Satakunta-lehden toimittajana vuosina 1880–1896. Grönvall toimi Turun läänin pohjoisesta vaalipiiristä valittuna kansanedustajana suomalaisessa puolueessa vuodesta 1910 kuolemaansa saakka. Kunnallispolitiikassa hän oli mukana Porin kaupunginvaltuuston jäsenenä. Grönvall oli naimisissa vuodesta 1879 Anna Sofia Ekmanin kanssa. ==Aiheesta muualla== * Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomalaisen puolueen poliitikot Luokka:Porin kaupunginvaltuutetut Luokka:Turun läänin pohjoinen vaalipiiri Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1851 syntyneet Luokka:Vuonna 1916 kuolleet
Apollo et Hyacinthus

Apollo et Hyacinthus (KV 38) on Wolfgang Amadeus Mozartin vuonna 1767 säveltämä ooppera. Ooppera on Mozartin ensimmäinen, jos Die Schuldigkeit des ersten Gebotes katsotaan yksinkertaisesti draamalliseksi sakraalimusiikiksi. Kolminäytöksinen ooppera perustuu antiikin Kreikan mytologiaan sellaisena kuin siitä kertoo roomalainen runoilija Ovidius teoksessaan Muodonmuutoksia. Myytin mukaisesti Hyacinthus kuolee tapaturmaisesti Apollon viskaaman kiekon osuttua hänen päähänsä. Toisaalta myytti kertoo myös, että tuulen jumala Zephyrus olisi vastuussa nuorukaisen kuolemasta. Tämä näet ohjasi kiekon osumaan nuorukaiseen, koska oli itsekin rakastunut häneen. Hyacinthuksen kuoltua Apollo on surun murtama ja tekee nuorukaisesta kukan, hyasintin, jonka terälehdillä kimaltelee pisaroina nuori veri. Libreton tehnyt Rufinus Widl oli pappi, minkä tähden tarina on muokattu melkoisen rajusti ja sen homoseksuaalinen luonne on muutettu Apollon rakkaudeksi Hyacinthuksen sisarta Meliaa kohtaan. ==Roolit== *Oebalus, Lakedaimonin kuningas (tenori) *Melia, Oebaluksen tytär (sopraano) *Hyacinthus, Oebaluksen poika (sopraano) *Apollo (altto) *Zephyrus, Hyacinthuksen ystävä (altto) *Kaksi Apollon pappia (basso) ==Lähteet== Luokka:1790-luvun musiikkiteokset Luokka:Saksankieliset oopperat Luokka:Wolfgang Amadeus Mozartin oopperat
Vuosisadan rakkaustarina (Ilkka Jääskeläisen albumi)

Vuosisadan rakkaustarina on Idols-ohjelman toisen kauden voittajan, suomalaisen poplaulajan Ilkan debyyttialbumi, joka julkaistiin 28. maaliskuuta 2006. Niin ikään Idols-kilpailuun osallistunut, Ilkan kaksoisveli Heikki Jääskeläinen laulaa myös albumilla, yhteensä yhdeksässä kappaleessa. Albumin ensimmäinen radiosoittoon asti päässyt kappale oli veljesten yhteiskappale Soita, joka alkoi soida Suomen radioasemilla helmikuussa 2006. Kappaleeseen tehtiin myös musiikkivideo, joka kuvattiin Espanjan Madridissa. Albumilta ei julkaistu yhtään varsinaista singleä. Kappaleista Unohda en, Vuosisadan rakkaustarina ja Soita tehtiin promosinglet radioasemille. Lisäksi tehtiin kappaleet Soita ja Se ainut (ei albumilla) sisältävä single, jota jaettiin Daim-makeisten mukana. Suomen virallisella albumilistalla levy nousi julkaisuviikolla toiseksi. Yhteensä se pysyi listalla 12 viikkoa. Jääskeläisen kotisivujen mukaan levyä on myyty yli 14 000 kappaletta.http://www.ilkkajaaskelainen.fi/stoori.html == Kappaleet == # (säv. & san. Jörgen Elofsson / Maki Kolehmainen / Tracy Lipp, suom. san. Mardi) # (säv. & san. Petri Munck) # (säv. & san. Anders Barrén / Dawn Joseph / Urban Robertsson, suom. san. Heikki Jääskeläinen) # (säv. Maki Kolehmainen, san. Sani) # (säv. & san. Maki Kolehmainen / Chris Lindsey / Tracy Lipp, suom. san. Ilkka / Heikki Jääskeläinen) # (säv. & san. Matti Inkinen) # (säv. & san. Maki Kolehmainen / Jeanette Olsson / Tracy Lipp, suom. san. Martti Vuorinen) # (säv. & san. Reg Presley, suom. san. Hannu Paloniemi) # (säv. & san. Ilkka) # (säv. Matti Mikkola, san. Otto Grundström) # (säv. Maki Kolehmainen / Mika Mettälä, san. Martti Vuorinen) == Lähteet == Luokka:Vuoden 2006 esikoisalbumit Luokka:Suomalaiset popalbumit
Iisakki Saha

Iisak (Iisakki) Saha (8. toukokuuta 1865 Ilmajoki – 13. joulukuuta 1924 Pori) oli suomalainen kultaseppä ja Saksan konsuli. Hän toimi kansanedustajana valittuna Suomalaisen puolueen listalta Turun läänin pohjoisesta vaalipiiristä 1914–1917.Isak Saha, Aamulehti, 14.12.1924, nro 290, s. 9, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 14.12.2024 Saha meni 16-vuotiaana kultasepänoppiin Kristiinaan ja kisällinä hän lähti jatkamaan opintojaan Helsinkiin. Täällä Saha työnsä ohella opiskeli taideteollisuusyhdistyksen iltakoulussa noin viisi vuotta. Vuonna 1891 hän muutti Poriin, jonne hän perusti oman kultasepänliikkeen. Saha teki ulkomaille useita opintomatkoja tutkien ammattien edistämistoimenpiteitä, teollisuusmuseoalaa ja omaa ammattialaansa Saksassa, Hollannissa, Itävallassa, Unkarissa, Italiassa, Sveitsissä, Belgiassa, Tanskassa, Norjassa ja Ruotsissa. Saha oli Suomen Kultaseppien Liiton perustajajäseniä ja hän toimi liiton puheenjohtajana sen perustamisesta alkaen aina elämänsä loppuun saakka. Hän kuului jäsenenä Suomen teollisuusvaltuuskunnan keskuskomiteaan ollen sen varapuheenjohtajana. Hän kuului valtion ammattienkasvatuskomiteaan ja teki sen edustajana opintomatkan ulkomaille. Saha oli lisäksi mukana Kotimaisen työn liiton toiminnassa alusta alkaen. Hän perusti Hämeenlinnaan Kultaseppä Oy:n, jonka johtokunnan puheenjohtajana ja toimitusjohtajana hän toimi useita vuosia. Saha kuului Porin kaupunginvaltuustoon vuodesta 1900 alkaen muutamaa vuotta lukuunottamatta ja hän oli elämänsä loppuun saakka valtuuston valmisteluvaliokunnan puheenjohtajana sekä jäsenenä lukuisissa kaupungin lauta- ja johtokunnissa, Kirjapaino Oy Satakunnan johtokunnan puheenjohtajana Saha oli 1914-1917 ja sen jälkeen hän oli Satakunnan Kansan johtokunnan jäsenenä. Saha oli mukana Porin—Haapamäen rautatiehankkeessa ja kuului hanketta varten perustettuun rautatiekomiteaan. Saha oli useita kertoja suomalaisen puolueen kansanedustajaehdokkaana ja 1914–1917 kansanedustajana. Hän oli myös useita vuosia muun muassa Porin Kansallisseuran puheenjohtajana. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomalaisen puolueen poliitikot Luokka:Porin kaupunginvaltuutetut Luokka:Turun läänin pohjoinen vaalipiiri Luokka:Suomalaiset kultasepät Luokka:Vuonna 1865 syntyneet Luokka:Vuonna 1924 kuolleet
M (James Bond)

M on James Bond -kirjoissa ja elokuvissa esiintyvä kuvitteellinen MI6-tiedustelupalvelun johtaja. Ian Flemingin kirjoissa, ja osassa Bond -elokuvista M on oikealta nimeltään Sir Miles Messervy ja naispuolisena Olivia Mansfield, jonka nimikirjaimesta tunnuskirjain ilmeisesti on johdettu. Todellinen MI6 perustettiin 1909 osana silloista Secret Service Bureauta. Palvelun ensimmäinen johtaja oli Sir Mansfield Smith-Cumming, jonka koodinimeä ”C” (kirjain tulee myös sukunimestä) on käytetty kaikista myöhemmistä johtajista. Ian Fleming tapasi hyödyntää leikillisesti sota-aikaisia tietojaan ja yksinkertaisesti vaihtoi kirjaimen. Virallisissa James Bond -elokuvissa M:ää esitti ensin Bernard Lee 11 ensimmäisessä Bond-elokuvassa. Leen kuoltua vuonna 1981 roolin peri Rob Brown. Elokuvasta 007 ja kultainen silmä lähtien M:ää esitti Judi Dench ja elokuvan 007 Skyfall lopussa uutena M:nä nähdään Ralph Fiennes. Epävirallisessa Älä kieltäydy kahdesti -elokuvassa M:n roolissa nähtiin Edward Fox. Elokuvassa Erittäin salainen M ei esiinny ollenkaan ja hänen kerrotaan olevan lomalla. Vuosina M:n koko nimi Esittäjä 1962–1979 Admiral Sir Miles Messervy Bernard Lee 1983–1989 Admiral Marion Hargreaves Robert Brown 1995–2012 Olivia Mansfield Judi Dench 2012– Gareth Mallory Ralph Fiennes == Lähteet == Luokka:James Bond -hahmot
Kuurola

Kuurola on Kokemäellä sijaitseva kylä. Se sijaitsee Kokemäenjoen pohjoispuolella yhdystie 2440:n varrella noin viiden kilometrin päässä Kokemäen keskustasta. Harjavaltaan Kuurolasta on matkaa noin seitsemän kilometriä. Kuurolassa toimii Kuurolan Kyläyhdistys ja Kuurolan VPK. Kuurolan koulu lakkautettiin vuonna 2006. Kuurolassa on toiminut kaksi kyläkauppaa, joista toinen lopetettiin 1960-luvulla ja toinen 1984–luvun puolivälissä. == Lähteet == *Kokemäen kaupunki Luokka:Kokemäen kylät Luokka:Satakunnan maakunnan entiset taajamat
Kirsten Vlieghuis

Kirsten Vlieghuis (s. 17. toukokuuta 1976 Hengelo, Overijssel) on entinen alankomaalainen uimari, joka voitti kaksi mitalia kesäolympialaisissa 1996, 400 metrin ja 800 metrin vapaauinneissa. Vlieghuis oli Alankomaiden ensimmäinen olympialaisten uintimitalisti sitten vuoden 1988, jolloin Alankomaiden naisten 4 × 100 vapaauintiviestijoukkue voitti hopeaa. Kesäolympialaisten 2000 jälkeen Vlieghuis lopetti uransa. == Lähteet == *Zwemkroniek.com *Members.chello.nl Luokka:Alankomaalaiset uimarit Luokka:Alankomaalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jouni Kalliokoski (pesäpalloilija)

Jouni Kalliokoski (s. 17. kesäkuuta 1977 Kuortane) on suomalainen pesäpalloilija. Kalliokoski edusti pesäpallourallaan Alajärven Ankkureita ja Jyväskylän Kiriä. Kasvattajaseura oli Kuortaneen Kunto. Peliura päättyi vuonna 2001.Jouni Kalliokoski (xlsx) pesis.fi. Viitattu 30.11.2022. Hänen pelipaikkansa oli lukkari. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Winnie van Weerdenburg

Wilhelmina ”Winnie” van Weerdenburg (1. lokakuuta 1946 Haag – 27. lokakuuta 1998 Haag) oli alankomaalainen uimari, joka saavutti pronssimitalin 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä kesäolympialaisissa 1964. Hänen joukkuetoverinsa olivat Pauline van der Wildt, Toos Beumer ja Erica Terpstra, ja heidän pronssiaikansa oli 4.12,0. Ainoassa henkilökohtaisessa startissaan, 100 metrin vapaauinnissa, van Weerdenburg ei selviytynyt alkueriä pidemmälle. == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset uimarit Luokka:Alankomaalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Vuonna 1998 kuolleet
Killbox 13

Killbox 13 on thrash metal -yhtye Overkillin vuonna 2003 ilmestynyt, järjestyksessään kolmastoista albumi. ==Kappaleet== # # # # # # # # # # ==Kokoonpano== *Bobby "Blitz" Ellsworth – laulu *D.D. Verni – basso *Dave Linsk – lead- ja rytmikitara *Derek Tailer – rytmikitara *Tim Mallare – rummut == Arvostelut == * Imperiumi: 7/10 * Soundi: == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Overkillin albumit Luokka:Vuoden 2003 albumit
Werner Egk

Werner Egk (alun perin Werner Mayer, 17. toukokuuta 1901 Donauwörth, Baijeri – 10. heinäkuuta 1983 Inning) oli saksalainen säveltäjä. Egk opiskeli Münchenissä Carl Orffin johdolla. Egk sävelsi erityisesti baletti- ja oopperamusiikkia. Hänen teoksensa Die Zaubergeige () oli yksi natsi-Saksan esitetyimpiä oopperoita. Egk työskenteli natsien valtakaudella Reichsmusikkammerissa. Hän voitti kultaa Berliinin olympiakisojen taidelajeissa. Toisen maailmansodan jälkeen häntä nimitettiin "jälleenrakennuksen säveltäjäksi" ja hän työskenteli 1950-luvulla Berliinin musiikkikorkeakoulun johtajana. == Lähteet == * Schott music: Werner Egk * werner-egk.de Luokka:Saksalaiset säveltäjät Luokka:Saksalaiset olympiavoittajat Luokka:Saksalaiset oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1901 syntyneet Luokka:Vuonna 1983 kuolleet
Yhteysalus

Yhteysalus on sotilas- tai siviilikäyttöön rakennettu tai valmiista aluksesta muutettu kuljetusalus, jonka tehtävänä on kuljettaa ihmisiä ja tavaraa saaristoissa oleviin asutuksiin tai linnakkeisiin. Nämä alukset eroavat lautoista siinä suhteessa, että ne voivat liikennöidä vapaasti normaalireitistään poiketen ja ovat pääsääntöisesti huomattavan paljon merikelpoisempia kuin suojaisille ja suhteellisen lyhyille reiteille tarkoitetut lautat. Aiemmin Suomessa siviilikäytön yhteysalukset kuuluivat Merenkulkuhallitukselle; suurin osa siirtyi valtiojohtoiselle Arctia Shipping- varustamolle ja nykyään monet ovat yksityisiä; maailmalla käytäntö vaihtelee julkisesta vallasta yksityisiin varustamoihin tai omistajiin, maasta riippuen. Suomessa ensimmäiset julkisen vallan omistamat yhteysalukset olivat S/S Dragsfjärd ja sen korvannut S/S Aranda. Tunnetuksi ja arvossa pidetyksi ehti tulla vuoteen 1944 saakka Suomenlahden ulkosaaria palvellut s/s Suursaari. ==Asevoimien yhteysalukset== Puolustusvoimien yhteysaluksia on runsas kirjo; merkittävin ryhmä on Valas-luokka, joka pystyy kuljettamaan peräkannellaan yhden kolmiakselisen kuorma-auton tai vastaavan määrän pienempiä ajoneuvoja. Aluksia on neljä eli Valas, Vahakari, Vaarlahti ja Vänö; ne on sijoitettu rannikkotykistön linnakkeiden yhteysaluksiksi. Kaikki ovat jäävahvistettuja ja pystyvät toimimaan myös jäänmurtajan tehtävissä tarpeen vaatiessa. ==Kelirikkoalukset== Myös pienempiä yhteysaluksia, mm. rannikkotykistölle rakennettu kuusi alusta käsittävä Hauki-luokka (Hauki, Hakuni, Havouri, Hankoniemi, Hirsala, Houtskär), joka pystyy liikkumaan kokoisiaan huomattavasti vahvemmissa jäissä, on rakennettu nimenomaan kelirikkoajan liikennettä varten. Näitä aluksia kutsutaan nimikkeellä kelirikkoalus. Merivartiostolla on vastaavia teräsrunkoisia aluksia runsaasti; niistä on perinteisesti käytetty lyhennettä RV eli rautavene (epävirallinen kutsumanimi "rautaville"). Samoin luotsien perinteinen haminalaiskutteri on nimenomaan kelirikkoalus. Norjassa vastaavia aluksia on runsaasti; ne ovat pitempien yhteysvälien vuoksi huomattavasti suurempia, jotka pystyvät kuljettamaan pienehkön maastokuorma-auton tai vastaavan ajoneuvon peräkannellaan avomerioloissa; näitä aluksia käytetään maan ulkosaariston yhteystehtäviin. Huippuvuorille liikennöidään tarkoitukseen erikseen rakennetuilla jäävahvistetuilla aluksilla, jotka pystyvät kuljettamaan ajoneuvoja, koska alueen olosuhteet vaativat sitä. ==Lähteet== * Visa Auvinen: Leijonalippu Merellä *
Ahvenanmaan-mestaruusturnaus

Ahvenanmaan mestaruusturnaus on jokavuotinen jalkapalloturnaus, johon osallistuvat ahvenanmaalaiset jalkapallon seurajoukkueet. Turnauksessa on eri tasoisia divisioonia ja 1. divisioonassa pelaa neljä joukkuetta, jotka ratkaisevat mestaruuden kohtalon. Ottelut pelataan 2x40-minuuttisina ja käytössä on rajaton määrä pelaajavaihtoja. Turnausta on hallinnut maarianhaminalainen Veikkausliigajoukkue IFK Mariehamn, joka on voittanut mestaruuden 38 kertaa vuosi 2010 mukaan luettuna. Se on napannut mestaruuden kolmenatoista viime vuotena. ==Turnaus 2007== Joukkue Pisteet IFK Mariehamn 9 IFFK 6 Östernäs 3 HIK 0 ==Turnaus 2008== Joukkue Pisteet IFK Mariehamn 9 Sunds IF 6 IFFK 3 Östernäs 0 ==Turnaus 2009== Joukkue Pisteet IFK Mariehamn 9 SIFFK 6 Jomala IK 3 IFK Mariehamn U-18 0 ==Turnaus 2010== Joukkue Pisteet IFK Mariehamn 9 Hammarlands IK 4 SIFFK 3 Jomala IK 1 Luokka:Suomen jalkapallokilpailut Luokka:Ahvenanmaa
Väyläalus

thumb|250px|Kolmas Seili-luokan alus eli Lonna on myyty Virolle ja nimetty uudelleen EVA-316 nimiseksi. Kuva heinäkuulta 2013 Tallinnasta. thumb|250px|Meritaidon Väyläalus Meri 4000 -luokan MT 1310 Katajanokan eteläpuolella toukokuussa 2012. Väyläalus tai väylänhoitoalus on vesiväylien hoitoa varten suunniteltu ja rakennettu erityisrakenteinen työalus. == Väyläalukset Suomessa == Aina 1970-luvun loppuun asti, jolloin Seili-luokka astui palvelukseen, näitä merenkulun turvalaitteita rakentavia ja huoltavia aluksia kutsuttiin nimikkeellä tarkastusalus. Ne poikkeavat nykyisistä eniten pienemmällä kansitilalla, koska hyvin kauan väyliä merkittiin kevyemmillä viitoilla kuin nykyisin. Viimeisiä perinteisiksi tarkastusaluksiksi rakennettuja olivat vuoteen 2014 merenmittaajien käytössä ollut Helsingin luotsipiirin tarkastusalus Saaristo (Reposaaren konepaja 1965) ja tämän sisarlaiva Suunta (Rauma-Repolan Reposaaren konepaja 1975). Suomessa väyläalukset omistaa valtion Meritaito Oy (vuonna 2014). Aluksia on kaksi suurta eli Seili ja Letto, kolme keskikokoista eli Sektori, Kummeli ja Linja sekä kolme pienempää Oili-luokan väyläalusta. Lisäksi on pienempiä väyläaluksia. Suuret väyläalukset toimivat myös öljyntorjunta-aluksina. Suuret väyläalukset on varustettu raskaalla nosturilla ja välineistöllä raskaiden poijujen huoltoa varten. Poijut voidaan pestä, hiekkapuhaltaa ja maalata merellä tarpeen vaatiessa. Lisäksi väyläalukset huolehtivat kasuunimajakoiden huollosta. == Lähteet == * meritaito.fi * Visa Auvinen, toimittanut (1983): Leijonalippu merellä. ISBN 951-95781-1-0. * Merenkulkulaitoksen toimintakertomukset * http://www.fma.fi/toiminnot/merikartoitus/mittaus/alukset.html# == Aiheesta muualla == *
Tila-auto

Tila-auto (, MPV) tarkoitti aiemmin pakettiautoista tehtyjä henkilöautomuunnoksia, mutta nykyään tila-autot ovat aivan oma luokkansa. Suurimmat tila-autot saattavat yhä perustua pakettiautoihin, mutta keskikokoiset ja pienet tila-autot perustuvat usein tavallisiin B- ja C-segmentin autoihin. Nykyisen tila-autojen esiinmarssin Euroopassa aloitti Renault Scénic 1990-luvun lopussa. Tila-autot ovat sedan-, hatchback- ja farmarimalleja korkeampia. ==Suuria tila-autoja== Englanniksi minivan tai large MPV. *Chevrolet Trans Sport *Chrysler Grand Voyager *Chrysler Pacifica *Dodge Caravan *Ford Galaxy *Ford S-Max *Ford Aerostar *Ford Freestar *Fiat Ulysse / Citroën C8 / Lancia Phedra / Peugeot 807 eli ”Eurovanit” *Hyundai Trajet *Kia Sedona (Kia Carnival) *Mazda MPV *Peugeot 5008 *Renault Espace ja Renault Grand Espace *SEAT Alhambra *Toyota Previa *Volkswagen Sharan == Keskikokoisia tila-autoja == Englanniksi compact MPV, perustuvat yleensä C-segmentin automalleihin. *Citroën C4 Picasso (perustuu Citroën C4:ään) *Fiat Multipla *Ford C-Max (perustuu Ford Focukseen) *Honda FR-V *Mazda5 *Opel Zafira (perustuu Opel Astraan) *Renault Scénic (perustuu Renault Méganeen) *Toyota Avensis Verso (perustuu Toyota avensikseen) *Toyota Corolla Verso (perustuu Toyota Corollaan) *Volkswagen Touran (perustuu Volkswagen Golfiin) *Mitsubishi Grandis *Mitsubishi Space Wagon *Chevrolet Orlando *Kia Carens ==Pieniä tila-autoja== Englanniksi mini MPV, perustuvat yleensä B-segmentin automalleihin. *Citroën C3 Picasso (perustuu Citroën C3:een) *Fiat Idea (perustuu Fiat Puntoon) *Nissan Note *Opel Meriva (perustuu Opel Corsaan) *Renault Modus *Škoda Roomster (perustuu Škoda Fabiaan) *Toyota Yaris Verso (perustuu Toyota Yarikseen) Luokka:Auton korimallit
Gilbert Gress

Gilbert Gress (s. 17. joulukuuta 1941) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä. ==Peliura== Gress aloitti peliuransa kotikaupunkinsa ykkösseurassa RC Strasbourgissa 1960. Gress voitti seurassa Coupe de Francen 1966. Gress siirtyi saksalaiseen VfB Stuttgartiin 1966. Stuttgartissa Gress ei saavuttanut suuria meriittejä, mutta sai kutsun Ranskan maajoukkueeseen. Gress pelasi Les Bleus'ssä 1966–1971 osallistuen myös MM-turnaukseen 1966. 1971 Gress palasi kotimaahansa Olympique Marseillen riveihin, jossa Gress voitti Ranskan mestaruuden kahteen otteeseen 1971 ja 1972. Gress palasi vielä kahdeksi vuodeksi RC Strasbourgiin josta siirtyi sveitsiläiseen Neuchâtel Xamaxiin, jossa päätti peliuransa 1976. ===Saavutukset pelaajana=== * Ranskan mestaruus: 1971, 1972 * Coupe de France: 1966 ==Ura valmentajana== Gress aloitti valmennusuransa tutussa seurassa, RC Strasbourgissa 1977. Gress johdatti seuran Ranskan mestariksi 1979 ensimmäistä kertaa seuran historiasta. Gress sai saavutuksen vuoksi suuren suosion seuran fanien keskuudessa ja hänelle perustettiin jopa oma fanikerho. Suosiostaan huolimatta Gress lähti 1980 Strasbourgista ja siirtyi belgialaisen Club Bruggen päävalmentajaksi. Menestys jäi vaatimattomaksi ja 1981 Gress siirtyi Neuchâtel Xamaxin päävalmentajaksi. Hän toimi Xamaxin päävalmentajana yhdeksän vuotta ja voitti kaksi Sveitsin mestaruutta. 1991 Gress palasi takaisin Ranskaan ja Strasbourgiin. Toinen rupeama RC Strasbourgin peräsimessä ei tuonut edellisen kaltaista menestystä ja 1994 hän päätti palata Xamaxin valmentajaksi. Sveitsissä saavutukset nostivat Gressin Sveitsin maajoukkueen päävalmentajaksi 1998. Pesti jäi lyhytikäiseksi ja päättyi seuraavana vuonna. Gressin toistaiseksi viimeiseksi suureksi voitoksi on jäänyt Sveitsin cup-mestaruus vuodelta 2000 FC Zürichin päävalmentajana. Kesällä 2009 Gress palasi valmennustehtäviin siirtyen RC Strasbourgin peräsimeen. Gress vers Strasbourg Gressin paluu Strasbourgiin jäi lopulta lyhyeksi, sillä hän jätti tehtävänsä jo elokuussa seuran aloitettua kautensa tappioiden merkeissä. Ligue 2 : l'entraîneur de Strasbourg écarté ===Saavutukset valmentajana=== * Ranskan mestaruus: 1979 * Sveitsin mestaruus: 1987, 1988 * Sveitsin Supercupin voitto: 1987, 1988, 1990 * Sveitsin Cupin voitto: 2000 * Vuoden valmentaja Ranskassa: 1978 == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Ranskalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Fresnelin integraalit

Fresnelin integraalit ovat kaksi integraalia, jotka esiintyvät tutkittaessa aaltoliikkeen, tavallisimmin valon, lähikenttädiffraktiota eli Fresnel'n diffraktiota. Fresnelin integraalit ovat :\mathrm{S}(x) = \int_0^x \sin(t^2) dt sekä :\mathrm{C}(x) = \int_0^x \cos(t^2) dt Fresnelin integraalit ovat tyyppiä 0, 1 tai 2. http://www.mathworks.de/matlabcentral/fileexchange/28765-fresnels-and- fresnelc/content/Fresnel_Integrals/fresnelC.m. Tyypissä 1 integraalimerkin edessä käytetään kerrointa \sqrt{\frac{2}{\pi}}. Mikäli integraali määritetään sarjakehitelmällä tai numeerisesti integroimalla on se tyyppiä 1. Näitä integraaleja ei voida lausua alkeisfunktioiden avulla ja niitä pidetään siksi omina funktioinaan. Niille on kuitenkin olemassa sarjakehitelmät :\mathrm{S}(x) = \frac{x^3}{3\cdot1!} - \frac{x^7}{7\cdot3!} + \frac{x^{11}}{11\cdot5!} - \frac{x^{15}}{15\cdot7!}+\ldots = \sum_{n=0}^{\infin}(-1)^n\frac{x^{4n+3}}{(4n+3)(2n+1)!} ja :\mathrm{C}(x) = \frac{x}{1!} - \frac{x^5}{5\cdot2!} + \frac{x^9}{9\cdot4!} - \frac{x^{13}}{13\cdot6!}+ \ldots = \sum_{n=0}^{\infin}(-1)^n\frac{x^{4n+1}}{(4n+1)(2n)!} missä ! tarkoittaa kertomaa. Kun x on ääretön niin s(x)=0.5 ja c(x)=0.5.http://people.math.sfu.ca/~cbm/aands/frameindex.htm: Handbook of Mathematical Functions sivu 300 Kuvan integraalit on laskettu numeerisesti integroimalla. Fresnelin integraalit voi laskea tarkasti ja suoraan yhtälöllä, kun x on vähintään 7.5. == Cornun spiraali == Piirtämällä koordinaatistoon käyrä (x,y) = (\mathrm{C}(t),\mathrm{S}(t)) saadaan käyrä, joka tunnetaan Cornun spiraalina eli klotoidina. Siitä käytetään myös nimitystä Eulerin spiraali keksijänsä Leonhard Eulerin mukaan. Muita klotoidin tutkijoita ovat mm. Marie Alfred Cornu, joka keksi klotoidin laskentakaavan. Klotoidissa käyrän kaarevuus muuttuu suoraviivaisesti käyrän mukana. Sitä käytetään teiden ja rautateiden linjauksen suunnittelussa, sillä se on erityisen tehokas siirtymäkaaren muoto suoran ja ympyränkaaren välissä. Klotoidin kohdalla myös keskipakovoima muuttuu suoraviivaisesti. Kaikki klotoidit ovat keskenään yhdenmuotoisia, erot selittyvät eriarvoisesta a parametrista. Symbolit: R\, Kaarevuussäde R_c\, Ympyränkaaren säde klotoidin lopussa. \theta\, Klotoidin kulma alusta (Äärettömän suuri R) määrättyyn pisteeseen. \theta _s\, Täyden klotoidin kulma L , s\, Pituus mitattuna klotoidia pitkin tähän määrättyyn pisteeseen. L_s , s_o\, Klotoidin pituus. : Määritetään kaarevuus, :: \frac {1}{R} = \frac {d\theta}{dL} \propto L :: R L = \text{vakio} = R_c L_s\, :: \frac {d\theta}{dL} = \frac {L}{R_c L_s} : Kirjoitetaan muotoon, ::\frac {d\theta}{dL} = 2a^2 L :Jossa a-parametri ::2a^2= \frac {1}{R_c L_s} :Tai ::a = \frac {1}{\sqrt {2R_c L_s} } :Täten ::\theta = (a L)^2\, == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Mathworld: Fresnelin integraalit *Mathworld: Cornun spiraali *Handbook of Mathematical Functions sivu 300 Luokka:Erikoisfunktiot Luokka:Optiikka Luokka:Spiraalit
CAP

CAP tai Cap voi tarkoittaa jotakin seuraavista: * Euroopan unionin yhteinen maatalouspolitiikka () * Carrierless Amplitude Phase modulation, kantoaalloton amplitudi- ja vaihemodulaatio, eräs linjakoodaus * Combat air patrol, hävittäjälentokoneen tehtävätyyppi * Capital Asset Pricing -malli, arvopaperien hinnoittelumalli * Kauriin tähdistö (lyh. Cap, ) * Cap (slangi) Termi "cap" viittaa valheeseen tai huijaukseen.
Speyerin tuomiokirkko

Speyerin tuomiokirkko on basilika Speyerin kaupungissa Saksassa. Se on rakennettu punaisesta hiekkakivestä ja on kaupungin huomattavin nähtävyys. Kirkko rakennettiin vuosina 1030–1061 keisari Konrad II:n aloitteesta hänen viimeiseksi lepopaikakseen. Speyeriin on lisäksi haudattu seitsemän muuta saksalaista hallitsijaa ja joitakin heidän vaimoistaan sekä useita piispoja. Rakennus on säilyttänyt alkuperäisen tyylinsä, mikä tekee siitä yhden parhaimmista puhtaan romaanisen arkkitehtuurin säilyneistä edustajista. Kirkon huomattavin piirre on sen pylväsparveke, joka kiertää koko rakennuksen aivan katon alla. Tuomiokirkko vaikutti merkittävästi romaanisen arkkitehtuurin myöhempään kehitykseen 1000- ja 1100-luvuilla. Kirkko tunnetaan myös itä- ja länsipään tasapainoisesta jaosta ja neljän tornin symmetrisestä sijainnista. Kirkkoon haudatut hallitsijat ja kuninkaat: *Konrad II († 1039) ja hänen vaimonsa Gisela († 1043) *Henrik III († 1056), Konrad II:n poika *Henrik IV, Henrik III:n poika, ja hänen vaimonsa Bertha († 1087) *Henrik V, Henrik IV:n poika *Beatrice I († 1184), Fredrik I Barbarossan toinen vaimo ja heidän tyttärensä Agnes *Filip Schwabenilainen († 1208), Fredrik I Barbarossan poika *Rudolf I Habsburgilainen († 1291) *Aadolf Nassaulainen († 1298) *Albrekt I Itävaltalainen († 1308), Rudolf I Habsburgilaisen poika Vuonna 1981 Speyerin tuomiokirkko valittiin Unescon maailmanperintöluetteloon. Speyer- Dom-20-Westwerk-gje.jpg| Speyer-Dom-04-von Osten-gje.jpg| Speyer-Dom-vom Suedwestturm-44-westlicher Vierungsturm-Nordwestturm-gje.jpg| Speyer- Dom-29b-Fenster am suedlichen Transept-gje.jpg| Speyer-Dom-38-zur Orgel- gje.jpg| Speyer-Dom-70-Krypta-gje.jpg| == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Tuomiokirkko Speyerin kaupungin sivuilla Luokka:Saksan kirkot Luokka:Katedraalit Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Saksassa Luokka:Speyer Luokka:Kivikirkot
APM

APM () on tietokoneen tehonhallintaan liittyvä määrittely, jonka kehittäjinä ovat HP, Intel, Microsoft, Phoenix ja Toshiba. Se mahdollistaa IBM- yhteensopivien koneiden tehonkulutuksen hallinnan. APM on vanhentunutta tekniikkaa, jonka seuraajana on ACPI. Luokka:Standardit
Mattias Eklundh

Mattias "IA" Eklundh (s. 6. lokakuuta 1969) on ruotsalainen kitaristi, joka soittaa ruotsalaisessa Freak Kitchen -yhtyeessä. Hän on myös levyttänyt joitakin soololevyjä. == Lapsuus ja nuoruusvuodet == Eklundh innostui musiikista kuusivuotiaana, kun hän sai KISS -yhtyeen levyn Destroyer. 13-vuotiaana hän alkoi soittaa kitaraa. == Musiikkiura == 1980-luvun puolivälissä Eklundh perusti Frozen Eyes -yhtyeen, joka kuitenkin hajosi pian vuonna 1988 julkaistun levyn julkaisemisen jälkeen. Yhtyeen hajoamisen jälkeen Eklundh liittyi Fate -nimiseen tanskalaiseen metalliyhtyeeseen soolokitaristiksi. Hän kuitenkin erosi tästäkin yhtyeestä vuonna 1991 albumin julkaisun jälkeen. Eklundh palasi Ruotsiin ja perusti oman yhtyeensä, Freak Kitchenin, joka toimii nykyäänkin. Eklundh on vuodesta 2014 soittanut Caparison Guitarsin signature-malliaan. == Diskografia == Freak Kitchen :ks. Freak Kitchenin diskografia ;Soolotuotanto * Mr Libido: * * == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset kitaristit Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Adam Air

Adam Air (PT. Adam SkyConnection Airlines) oli yksityisomisteinen lentoyhtiö, jonka kotipaikka sijaitsi Jakartalla Indonesiassa. Lentoyhtiön kotilentoasema oli Soekarno-Hattan kansainvälinen lentoasema, muita solmukohtia oli myös Medanissa ja Surabayassa. 18. kesäkuuta 2008 Indonesia perui Adam Airin lentotoimintaluvan. == Laivasto == Adam Airin laivasto koostui seuraavista lentokoneista elokuussa 2006: *6 Boeing 737-200 *4 Boeing 737-300 *8 Boeing 737-400 *1 Boeing 737-500 ==Onnettomuudet== 1\. tammikuuta 2007 lennonjohto kadotti yhteyden Adam Airin lennon 574 kanssa, noin tunti ennen kuin koneen oli tarkoitus laskeutua Manadoon, Sulawesiin, Indonesiaan. Koneen pahoin hajonnut hylky löytyi myöhemmin syvältä merenpohjasta. Lentoarvotallennin ja ohjaamon ääninauhuri löytyivät lähes 2 000 metrin syvyydestä. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Indonesialaiset lentoyhtiöt Luokka:Entiset lentoyhtiöt