EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Konni Wetzer

Gotthard Konrad (Konni) Wetzer (5. helmikuuta 1871 Helsinki – 15. maaliskuuta 1940 Helsinki) oli suomalainen teatterinjohtaja ja näyttelijä. Wetzerin vanhemmat olivat insinöörimekaanikko Martin Wetzer ja Amalie Katarina Juliane Schramm. Wetzer pääsi ylioppilaaksi Helsingin yksityislyseosta 1889 ja opiskeli sitten teatteritaidetta ja musiikkia Tukholmassa 1894–1895 ja Wienissä 1896–1897. Hän oli Helsingin ruotsalaisen teatterin näyttelijänä 1892–1894 ja apulaisohjaajana 1898–1903. Wetzer toimi Turun ruotsalaisen teatterin johtajana 1903–1904, Helsingin ruotsalaisen teatterin intendenttinä ja taiteellisena johtajana 1904–1916, Albert Ranftin teatterin johtajana ja apulaisjohtajana Tukholmassa, Malmössä ja Göteborgissa 1916–1918 sekä Vaasan ruotsalaisen teatterin johtajana 1921–1928. Konni Wetzer oli mukana jääkäriliikkeessä sekä Vöyrin sotakoulun toiminnassa. Wetzer oli naimisissa 1905–1907 vapaaherratar Eva Elisabeth (Lulli) Silfverhjelmin kanssa. Liitto päättyi avioeroon. Kenraaliluutanantti Martin Wetzer oli Konni Wetzerin vanhempi veli. == Lähteet == * * * Wikiaineisto : Kuka kukin oli 1961 Luokka:Suomalaiset teatterinjohtajat Luokka:Suomen sisällissodan valkoiset Luokka:Vuonna 1871 syntyneet Luokka:Vuonna 1940 kuolleet
Sydänmaa (yhtye)

Sydänmaa on suomalainen popyhtye, joka toimi aktiivisimmin vuosina 1993–2000. Yhtyeen kappaleita ovat muun muassa "Poppikoneet soimaan", "Seitsemän merta", "Sielu on turpiinsa saanut", "Hyvää yötä Helsinki" ja "Pipariparatiisi". Sydänmaa esiintyi myös radiossa ja televisiossa. Yhtye jatkaa toimintaansa edelleen. == Kokoonpano == * Marko Ritola (laulu, kitara)http://www.fono.fi/Dokumentti.aspxkappale=poppikoneet+soimaan&culture;=fi&id;=734ab220-80ca-43f0-b50f-80310213ea97 * Simo Sahari (kitara ja taustalaulu) * Sami Parkkinen (viulu, haitari, huuliharppu, kitara ja taustalaulu) * Pasi Sahari (Rummut ja taustalaulu) * Jari Wass (basso ja taustalaulu) == Diskografia == === Albumit === * Muisto (1994) * Rakkautta ja riekaleita (1995) === Singlet === * "Hyvää yötä Helsinki / Hullu koira" (1993) * "Sielu on turpiinsa saanut / Seitsemän merta" (1993) * "Retuperän rati-riti / Se minulle riittää / Narri" (1995) * "Elämän liksa / Sydämen luottokortti / Pipariparatiisi" (1996) * "Kuutamokeikka / Väinämöisen viikate" (1998) * "Hektinen elämä" (1999) * "Monenlaista hommaa" (2000) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Sydänmaan laulutuotanto Suomen äänitearkistossa * Sydänmaa - Spotify artistisivu * Sydänmaa - YouTube aihekanava * Marko Ritola - Spotify artistisivu * Marko Ritola - YouTube aihekanava Luokka:Suomalaiset popyhtyeet
Fram

Fram voi tarkoittaa seuraavia asioita: *Fram, suomalainen aikakauslehti *Fram, suomalainen kustantamo *Fram, norjalainen naparetkillä käytetty tutkimusalus *Fram, joukkoliikennejärjestelmä Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa *Fram, kaupunki Paraguayssa *FRAM, muistityyppi, ferrosähköinen RAM *IF Fram, saltvikiläinen jalkapalloseura *Knattspyrnufélagið Fram, reykjavikilainen urheiluseura *Framinsalmi, salmi Grönlannin ja Huippuvuorten välissä.
Ext2

Ext2 eli ext2fs on Linuxille suunniteltu tiedostojärjestelmä, joka julkaistiin 1993 ja joka on ensimmäisen tiedostojärjestelmän toinen laajennos. Sitä käytettiin pitkään Linuxin oletustiedostojärjestelmänä. Se järjestää ja tallentaa dataa datablokkeihin. Ext2:n seuraaja on journalointia tukeva ext3. Journaloinnin puutteen vuoksi ext2:n käyttö ei nykyisin kannata kuin erityisistä syistä. == Ominaisuudet == Edeltäjästään extfs- tiedostojärjestelmästä (joka korvasi alkuperäisen Minix-tiedostojärjestelmän) poiketen ext2 suunniteltiin alusta alkaen laajennettavaksi, ja niin esimerkiksi ext3-tiedostojärjestelmää voi käyttää myös ext2:na. Tiedostojärjestelmä sisältää tiedot käytetyistä laajennoksista ja siitä, onko jokin niistä epäyhteensopiva vanhojen järjestelyjen kanssa. ext- tiedostojärjestelmään verrattuna ext2 oli nopeampi, sisälsi aikaleimaamisen ja tuki 4 terabitin tiedostoja. Tiedostojärjestelmän alussa on "superblock", jossa kerrotaan tiedostojärjestelmän ominaisuuksista ja sen muiden osien sijainnista. Superblokin jälkeen on varaustaulukkoja ja inodeja ja niiden jälkeen näihin liittyvät varsinaiset datablokit. Datablokkien jälkeen on superblokin varakopio ja seuraava erä varaustaulukkoja ja inodeja. Kiintolevyjen kasvaessa osa superblokkikopioista on jätetty pois. == Varmuuskopiointi == Mikäli tiedostojärjestelmä vaurioituu, sen perustiedot ovat vielä luettavissa superblokkien varakopioissa ja siten tiedostojärjestelmän eri osat ovat löydettävissä. Kopiot ovat yleensä samoissa paikoissa ja tunnistettavissa myös maagisista numeroista. inode-blokin rikkoontuessa sen osoittamat tiedostot eivät ole enää automaattisesti korjattavissa, mutta koska saman tiedoston datablokit pyritään pitämään yhdessä, tiedosto saattaa löytyä ehjänä yhdessä tai muutamassa osassa, kunhan nämä osat ovat tunnistettavissa (tekstitiedoston osalta helppoa käsin, joidenkin rakenteellisten tiedostojen osalta mahdollista automaattisesti). inoden rikkoontumisesta on oireena merkilliset tiedosto-oikeudet. Hakemiston rikkoontuessa tiedoston nimeä ei löydy. Tiedostojärjestelmän korjausohjelma fsck siirtää löytyneen rikkoontuneen tiedoston lost+found-kansioon ja nimeää sen siellä inode-numeron mukaan. Vahingossa poistetun tiedoston palauttaminen onnistuu automaattisesti niin kauan, kun sen inodea ja datablokkeja ei ole otettu uusiokäyttöön. Yleensä inodeen merkitään tiedoston poistamisen aika ("dtime"), mutta muuten inode jää ennalleen (ext3 yleensä tyhjentää inoden kokonaan). ==Lähteet== *ext2 Linux.fi-wikissä === Viitteet === Luokka:Tiedostojärjestelmät Luokka:Linux-ydin
J. N. Reuter

Julio Nathaniel Reuter (7. tammikuuta 1863 Turku – 9. tammikuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen kielitieteilijä, itsenäisyysaktivisti ja professori. ==Henkilöhistoria== Reuterin vanhemmat olivat rehtori Edvin Titus Feodor Reuter ja Aline Procopé. Hänen veljiään olivat eläintieteen professori Odo Reuter ja Enzio Reuter sekä agronomi Arno Reuter. Julio Reuter pääsi ylioppilaaksi Turun lyseosta 1880 ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1885, lisensiaatiksi 1891 ja tohtoriksi 1897. Reuter teki opintomatkat Jenaan, Lontooseen, Oxfordiin ja Pariisiin 1886–1887 sekä Berliiniin 1889–1890. Reuter oli Helsingin yliopiston sanskritin ja vertailevan indoeurooppalaisen kielitieteen dosentti 1891–1906 ja ylimääräinen professori 1906–1931. 1900-luvun alussa Reuter oli mukana Kagaalin toiminnassa hallituksen jäsenenä ja sihteerinä. Hän toimitti englanninkielistä The Finland Bulletin-julkaisua 1900-1905 ja kirjoitti Suomen tilanteesta artikkeleita englantilaisiin ja amerikkalaisiin lehtiin. Vuonna 1918 hän oli mukana lähetystössä joka kiersi Tanskan, Norjan ja Yhdysvaltain hallitusten luona pyytämässä niiden tunnustusta Suomen itsenäisyydelle. Reuter oli Suomalais-englantilaisen seuran puheenjohtaja 1927–1931 ja Suomen itämaisen seuran varapuheenjohtaja 1917–1937. Hän oli Ruotsalaisen teatterin valtuuskunnan jäsen 1912–1930, johtokunnan jäsen 1922 ja hallituksen puheenjohtaja 1926. == Teoksia == * Die altindischen nominalcomposita ihrer betonung nach untersucht. Erste abtheilung: Die betonung der copulativen und der determinativen composita mit einem verbalnomen als schlussglied, väitöskirja. Helsingfors 1891 * The Srauta-Sutra of Drahyayana with the Commentary of Dhanvin: Part 1. Luzac & Co, London 1904 * Den nyare Agrarlagstiftningen i Storbritannien och Irland: berättelse afgifven till Agrarkommittén i Finland: jämte 1903 års irländska jordlag akt öfversatt. Helsingfors 1907 * Intian kirjallisuus: lyhyesti esitetty. Tekijä, Helsinki 1911 * Some Buddhist fragments from Chinese Turkestan in Sanskrit and ”Khotanese”. Suomalais-ugrilainen seura, Helsinki 1916 * Bemerkungen über die neuen Lautzeichen im Tocharischen. Studia Orientalia. Societas Orientalis Fennica, Helsingfors 1925 * ”Kagalen”: ett bidrag till Finlands historia 1899–1905 1–2. Svenska litteratursällskapet i Finland, Helsingfors 1928, 1930 * Tocharisch und Kutschanisch. Suomalais-ugrilainen seura, Helsinki 1934 == Lähteet == * * * Wikiaineisto : Kuka kukin oli 1961 ==Aiheesta muualla== * *Julio Reuter 375 humanistia -sivustolla. Helsingin yliopiston humanistinen tiedekunta. 14.7.2015. Luokka:Suomalaiset kielitieteilijät Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1863 syntyneet Luokka:Vuonna 1937 kuolleet Luokka:Suomalaiset professorit
Djanet

Djanet () on kaupunki Illizin maakunnassa Algeriassa. Asukkaita kaupungissa on 9 699 (1998). Djanetissa on muun muassa tori, alueen historiaa ja ympäristöä esittelevä museo, postitoimisto, pankkeja, matkatoimistoja, hotelleja, ravintoloita, kahviloita ja sairaala. Suurempi sairaala sijaitsee seitsemän kilometrin päässä Ifrissä. Djanet Inedbirenen lentoasema sijaitsee 35 kilometrin päässä Djanetista. Lentoasemalle on lentoja Algerian pääkaupungista Algerista, Tamanrassetista ja Ouarglasta. Djanetiin on myös Ranskan Pariisista ja Marseillesta suoria lentoja. Djanetin suurin juhla on kymmenen päivää kestävä Sebiba, johon Tassili n'Ajjerin vuoriston alueen tuaregit perinteisissä asuissaan saapuvat muistelemaan ja uusimaan muinaista rauhansopimusta. Sopimus päätti aikoinaan konfliktin kahden tuaregiheimon, Azellouazin ja El-Mihanen, välillä. Dakar-rallin reitti on kulkenut Djanetin kautta vuosina 1983 ja 1988. == Maantiede == Djanet sijaitsee Algerian kaakkoisosassa ja kuuluu Illizin maakuntaan (wilaya). Kaupungista on matkaa Illizin kaupunkiin 400 kilometriä, Libyaan 80 kilometriä ja Ksar Azellouazin raunioalueelle 5 km. Ksar Azellouaz oli yksi alueen vanhimmista asutuskeskuksista. Djanetista pohjoiseen sijaitsee esihistoriallisista kalliomaalauksistaan tunnettu Tassili n'Ajjerin vuoristo samannimisine kansallispuistoineen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Djanetin kartta ja kuvia Luokka:Algerian kaupungit
Grenqvist

Grenqvist on suomalainen virkamies- ja sotilassuku, joka polveutuu hauholaissyntyisestä Säkkijärven kappalaisesta Anders Grenqvististä (1726–1796).Blomstedt, Yrjö, Grenquist, Genos 34 (1963), s. 73-96 (artikkelin verkkoversio) == Suvun jäseniä == * Peter Gustaf Grenqvist (1803–1875), valtioneuvosBiografiakeskus, Suomen Kirjallisuuden Seura * Johan Joakim Vilhelm Grenqvist (1810–1884), Käkisalmen pormestariBlomstedt, Yrjö, Suomesta kotoisin olevat ylioppilaat Tarton yliopistossa 1802-1852, Genos 20 (1949), s. 28-35 (artikkelin verkkoversio) * Fredrik Leopold Grenqvist (1821–1902), jalkaväenkenraali * Viktor Reinhold Leopold Grenqvist (1832–1890), kontra- amiraali * Christian Gustaf Grenqvist (1852–1904), kenraalimajuri == Lähteet ==
Naima Jakobson

Naima Maria Jakobson (9. joulukuuta 1866 Helsinki – 16. lokakuuta 1923 Helsinki) oli suomalainen opettaja ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija. Jakobsonin vanhemmat olivat ajuri, talonomistaja Johan Jakobsson ja Engla Gustava Lukander. Hän pääsi ylioppilaaksi 1887 ruotsalaisesta normaalilyseosta ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1891. Jakobson toimi ruotsinkielisten tyttökoulujen opettajana Porvoossa, Haminassa ja Helsingissä. == Teoksia == * Hemmen och det svenska modersmålet. Svenska Kvinnoförbundets föredragsserie n:o 1. Helios, Helsingfors 1908 * Svensk vitterhet för skola och hem Sjunde häftet : Fosforisterna och deras samtida. Alex. Lundström, Helsingfors 1911, 2. uppl. Schildt, Helsingfors 1921 * Befrielse. Söderström, Helsingfors 1920 * Dikter. Akademiska bokhandeln, Helsingfors 1924 == Lähteet == * * Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomenruotsalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1866 syntyneet Luokka:Vuonna 1923 kuolleet
Väinö Päiviö

Väinö Johannes Päiviö (sukunimi aik. Andersén; 2. heinäkuuta 1880 Kotka – 11. heinäkuuta 1925) oli suomalainen konttoripäällikkö ja kirjailija. Päiviö toimi Helsingin Sanomien konttoripäällikkönä ja vuonna 1910 hänet valittiin 1. tammikuuta 1911 toimintansa aloittaneen Rautatiekirjakauppa Oy:n ensimmäiseksi toimitusjohtajaksi. Päiviö julkaisi muutamia kirjanpidon oppaita sekä siirtolaisaiheisen kertomuskokoelman nimimerkillä Buster Brown. Hän oli Eino Leinon ystävä ja tuki runoilijaa myös taloudellisesti. == Teoksia == Nimimerkillä Buster Brown: * Yli Atlannin : siirtolaisjassen jutelmia. V. Kososen kustannusliike, Helsinki 1915 Omalla nimellä: * Kirjanpito : lyhyt opas yhdenkertaisessa ja kahdenkertaisessa kirjanpidossa 1. Tekijä, Helsinki 1907 * Säännöt uudenaikaiseen kaksinkertaiseen kirjanpitoon. Tekijä, Helsinki 1907 * Amerikalaisia kirjanpitotapoja : opas liikemiehille ja kirjanpitäjille : uusimpien amerikalaisten lähteiden mukaan. Yrjö Weilin, Helsinki 1908 == Lähteet == * * Pertti Itkonen : Matkalukemista - R-kioskien historiaa Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1880 syntyneet Luokka:Vuonna 1925 kuolleet
Gennadi Šatkov

Gennadi Šatkov (27. toukokuuta 1932 Leningrad - 14. tammikuuta 2009 Pietari) oli neuvostoliittolainen nyrkkeilijä, Melbournen olympialaisten keskisarjan nyrkkeilyn kultamitalisti lajin kaksinkertainen Euroopanmestari. Kansalaisuutensa takia hän ei koskaan ryhtynyt nyrkkeilyammattilaiseksi. Gennadi Šatkov aloitti nyrkkeilyuransa maailmansodan jälkeen ja saavutti alkumenestytsä vuonna 1949. Vuonna 1951 hän valmistui lukiosta Leningradissa ja aloitti oikeustieteen opinnot Leningradin yliopistossa ja nyrkkeili samalla "Burevestnik Leningrad" -seurassa. Vuosina 1955 ja 1956 Šatkov oli Neuvostoliiton keskisarjan eli alle 75 kg:n mestari. Hänet valittiinkin Neuvostoliton edustajaksi vuoden 1955 Länsi-Berliinin EM-kisoihin. Hän eteni neljällä voitolla Euroopan mestariksi voittaen välierässään puolustavan mestarin, Länsi-Saksan Dieter Wemhönerin ja loppuottelussa vuoden 1951 Euroopan mestarin Ruotsin Stig Sjölinin. Seuraavana vuonna hän oli mukana Melbournen olympialaisissa voitettuaan kotimaassaan Neuvostoliiton 1. spartakiadien keskisarjan. Hän voitti 1. kierroksella kanadalaisen Ralph Hosackin, sen jälkeen Italian Giulio Rinaldin, Argentiinan Viktor Zalazarin ja loppuottelussa Chilen Ramón Tapian tullen näin olympiavoittajaksi. Olympiamenestyksen jälkeen Šatkov koki kotimaasssaan tappion maansa mestaruuskisoissa, muta valittiin kuitenkin maansa edustajaksi Prahan EM- kisoihin, joissa koki tappion 2. kierroksella Jugoslavian Dragoslav Jakovljevićille. Vuonna 1958 Gennadi Šatkovista tuli jälleen Neuvostoliiton keskisarjan mestari voittaessaan loppuottelussa Jevgeni Feofanovin. Šatkov ei otellut vuoden 1959 Neuvostoliiton mestaruuskisoissa, mutta valittiin maansa edustajaksi Luzernin EM-kisoihin. Niissä hän eteni loppuotteluun voitoilla Bulgarian Vasil Paparizovista, Suomen Börje Grönroosista ja Irlannin Colm McCoysta. Loppuottelussa hän otti pistevoiton Puolan Tadeusz Walasekista. Olympiavuonna 1960 hän otteli Neuvostoliiton mestaruuskisoissa, mutta hävisi puolivälierissä Valeri Popentšenkolle. Šatkov pääsi kuitenkin Rooman olympialaisiin raskaan keskisarjan eli alle 81 kg:n edustajaksi. Yhden voiton jälkeen hän kohtasi puolivälierässään nuoren Cassius Clayn, joka otti Šatkovista selvän pistevoiton. Clay eteni sarjassaan kultamitaliksi ja nousi myöhemmin ammattilaisten raskaan sarjan maailmanmestariksi. Näiden olympialaisten jälkeen Gennadi Šatkov lopetti nyrkkeilyuransa. Hän suoritti oikeustieteen tutkinnon vuonna 1962, ja hänestä tuli Leningradin yliopiston vararehtori vuonna 1964. Hän sai myös Leninin kunniamerkin eli korkeimman neuvostolittolaisen siviiliansiomerkin. == Lähteet == Luokka:Venäläiset nyrkkeilijät Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
Toni Korkeakunnas

Toni Korkeakunnas (s. 15. toukokuuta 1968 Helsinki) on suomalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Hän toimii Veikkausliigassa pelaavan Helsingin Jalkapalloklubin päävalmentajana. ==Pelaajaura== Pelaajaurallaan Korkeakunnas pelasi korkeimmillaan Ykköstä Törnävän Pallossa (1990–1993), Vaasan Palloseurassa (1994) ja Gnistanissa (1998). Kaudella 1994 hän oli nostamassa VPS:ää Veikkausliigaan (24 ottelua, kolme maalia), mutta palasi kauden jälkeen Seinäjoelle. ==Valmentajaura== Korkeakunnas on koulutukseltaan kasvatustieteen maisteri. Hän suoritti Suomen korkeimman jalkapallovalmentajakurssin Jalkapallovalmentajakoulun vuosina 2004–2005. Hän aloitti valmennusuransa Gnistanissa kausina 1999–2002, jolloin joukkue pelasi Ykkösessä ja Kakkosessa. Kaudella 2003 Korkeakunnas toimi Ville Lyytikäisen apulaisvalmentajana Veikkausliigan FC Hämeenlinnassa. Kesken seuraavan kauden hänestä tuli joukkueen päävalmentaja seuran erotettua Lyytikäisen kolmen ottelun jälkeen. Hämeenlinna voitti Korkeakunnaksen johdolla vain kaksi ottelua, ja kausi päättyi joukkueen putoamiseen. Suomen Cupissa joukkue ylsi loppuotteluun, jossa Myllykosken Pallo oli parempi maalein 1–0. Kaudet 2008–2010 Korkeakunnas valmensi Viikinkejä Ykkösessä. Kausina 2008 ja 2010 tuloksena oli liigakarsintapaikkaan oikeuttanut toinen sija, kaudella 2009 kolmas. Liigakarsinnoissa Viikingit hävisi kaudella 2008 Kuopion Palloseuralle ja kaudella 2010 JJK Jyväskylälle. Seurajoukkuetehtäviensä ohella Korkeakunnas on toiminut Palloliiton Uudenmaan piirin valmennuspäällikkönä ja Suomen alle 19-vuotiaiden maajoukkueen valmentajana. Kaudeksi 2011 Korkeakunnas siirtyi Veikkausliiga-joukkue Myllykosken Pallon päävalmentajaksi. Hän teki seuran kanssa 1 + 2 -vuotisen sopimuksen marraskuussa 2010. Kaudella 2012 hän johti urheilumedian putoajakandidaatiksi arvioiman joukkueen liigassa sijalle kuusi, minkä myötä hänet valittiin vuoden liigavalmentajaksi. Kaudella 2013 MYPA taisteli liigan pronssimitaleista, mutta lopulta sijoittui kuudenneksi. Kaudeksi 2014 Korkeakunnas siirtyi FC Lahteen 2 + 1 -vuotisella sopimuksella, johdattaen heti ensimmäisellä kaudellaan lahtelaiset seurahistoriansa toiseen pronssimitaliin. Kaudella 2022 Korkeakunnas siirtyi HJK:hon apuvalmentajaksi. Hänestä tuli joukkueen päävalmentaja heinäkuussa 2023 Toni Koskelan tultua erotetuksi. Korkeakunnaksen valmentamana HJK voitti Veikkausliigan kaudella 2023. Lisäksi HJK pääsi kolmatta vuotta putkeen europeleihin saavutettuaan paikan UEFAn Konferenssiliigan lohkopeleissä. HJK tiedotti kuitenkin lokakuun lopulla 2023, ettei Korkeakunnas jatka joukkueen päävalmentajana kaudella 2024. Ferran Sibilan saatua potkut toukokuussa 2024, Korkeakunnas palasi HJK:n päävalmentajaksi kauden 2025 loppuun asti ulottuvalla sopimuksella. == Muuta == Korkeakunnas tunnetaan tavastaan järsiä hammastikkuja otteluiden aikana. Tästä hän on saanut lempinimen Tikku tai Tikku-Toke. Korkeakunnas syntyi Helsingissä. Hänen perheensä muutti Loviisaan, kun hän oli esikouluikäinen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Suomalaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
HMS Rockwood

HMS Rockwood (viirinumero L39) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Hunt- luokan tyypin III saattuehävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa. == Valmistus == Alus tilattiin 23. elokuuta 1940 työnumerolla J3989 osana vuoden 1940 sota-ajan hankintaohjelmaa () Vickers Armstrongilta Barrow-in- Furnessista, missä köli laskettiin pian tilauksen jälkeen 29. elokuuta. Alus laskettiin vesille 13. kesäkuuta 1942 nimettynä Yorkshiressä pidetyn ketunmetsästyksen mukaan ja se valmistui vielä saman vuoden lopulla 4. marraskuuta.Naval-history.net - HMS Rockwood == Palvelus == Alus sijoitettiin 1946 poistolistalle ja se myytiin BISCOlle. Alus hinattiin elokuussa J. J. Kingille Gatesheadiin romutettavaksi. ==Lähteet== * * * * === Viitteet === Luokka:Kuninkaallisen laivaston Hunt-luokan hävittäjät Luokka:Vickersin valmistamat alukset Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan toisen maailmansodan hävittäjät
HMS Stevenstone

HMS Stevenstone (viirinumero L16) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Hunt-luokan tyypin III saattuehävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa. == Valmistus == Alus tilattiin 23. elokuuta 1940 työnumerolla J6056 osana vuoden 1940 sota-ajan hätäohjelmaa () J. Samuel White and Companyltä Cowesista Isle of Wightilta, missä köli laskettiin 2. syyskuuta 1941. Alus laskettiin vesille 23. marraskuuta 1942 nimettynä Devonshiressa järjestetyn ketunmetsästyksen mukaan. Joulukuussa esitettiin aluksen siirtoa Vapaan Ranskan laivastolle, mutta esitys peruutettiin hieman myöhemmin. Alus valmistui 18. maaliskuuta 1943.Naval-history.net - HMS Stevenstone == Palvelus == Vuoden 1945 lopulla alus liitettiin Välimeren laivaston 3. hävittäjälaivueeseen. Alus kolaroi maaliskuussa 1946 HMS Brissendenin kanssa. Stevenstone palasi 1947 Britteinsaarille, missä se siirrettiin Harwichissa reserviin. Alus sijoitettiin marraskuussa 1958 poistolistalle ja myytiin BISCOlle. Alus saapui 2. syyskuuta 1959 Claytonille Dunstoniin romutettavaksi. ==Lähteet== * * * * === Viitteet === Luokka:Kuninkaallisen laivaston Hunt- luokan hävittäjät Luokka:Whiten valmistamat alukset Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan toisen maailmansodan hävittäjät
Matamata (kilpikonna)

Matamata (Chelus fimbriata) on Etelä-Amerikan Amazoniassa elävä kilpikonnalaji. Se on sukunsa Chelus ainoa laji.Pritchard, P.C.H. 2008. Chelus fimbriata (Schneider 1783) – matamata turtle. In: Rhodin, A.G.J., Pritchard, P.C.H., van Dijk, P.P., Saumure, R.A., Buhlmann, K.A., and Iverson, J.B. (Eds.). Conservation Biology of Freshwater Turtles and Tortoises: A Compilation Project of the IUCN/SSC Tortoise and Freshwater Turtle Specialist Group. Chelonian Research Monographs No. 5, pp. 020.1-020.10, , http://www.iucn-tftsg.org/cbftt/. Matamata munii 12–28 munaa. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Kilpikonnat
HMS Talybont

HMS Talybont (viirinumero L18) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Hunt- luokan tyypin III saattuehävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa. == Valmistus == Alus tilattiin 22. elokuuta 1940 työnumerolla J6160 osana vuoden 1940 sota-ajan hätäohjelmaa ) J. Samuel White and Companyltä Cowesista Isle of Wightilta, missä köli laskettiin 28. marraskuuta 1941. Alus laskettiin vesille vasta 3. helmikuuta 1943 ilmapommitusten vaurioitettua telakkaa. Se nimettiin Cardiganshiressa Walesissa järjestetyn ketunmetsästyksen mukaan. Alus valmistui 19. toukokuuta 1943.Naval-history.net - HMS Talybont == Palvelus == Toisen maailmansodan päätyttyä alus liitettiin Välimeren laivastoon Maltalle. Alus vaurioitui tammikuussa 1947 pahoin törmättyään hylkyyn Haifan satamassa. Maltalla tehtyjen korjausten jälkeen alus siirrettiin Portsmouthiin, jossa se poistettiin palveluksesta ja siirrettiin reserviin. Alus sijoitettiin poistolistalle 1961 ja myytiin BISCOlle 19 950 punnalla. Alus saapui 14. helmikuuta hinattuna Shipbreaking Industriesille Charlestowniin romutettavaksi. ==Lähteet== * * * * === Viitteet === Luokka:Kuninkaallisen laivaston Hunt-luokan hävittäjät Luokka:Whiten valmistamat alukset Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan toisen maailmansodan hävittäjät
Chenopodioideae

Chenopodioideae on revonhäntäkasvien heimoon kuuluva alaheimo. Aiemmin savikkakasvit (Chenopodiaceae) luokiteltiin omaksi kasviheimoksi, mutta ne on yhdistetty revonhäntäkasveihin. Osa entisistä savikkakasvien suvuista muodostaa nykyisin Chenopodioideae-alaheimon. Toinen osa aiemmista savikkakasvisuvuista kuuluu nykyisin muihin revonhäntäkasvien alaheimoihin, esimerkiksi juurikkaat (Beta) Betoideae-alaheimoon, suolayrtit (Salicornia), otakilokit (Salsola) ja mehikilokit (Suaeda) Salicornioideae-alaheimoon ja rustoruohot (Polycnemum) Polycnemoideae-alaheimoon. == Suvut == Chenopodioideae-alaheimoon kuuluu kymmenen tai enemmän sukua, suurimpina maltsat (Atriplex) ja rikkasavikat eli savikat (Chenopodium). Muita sukuja ovat hörtsöt (Axyris), murosavikat (Blitum), liuskasavikat (Chenopodiastrum), kurmiot (Corispermum), tuoksusavikat (Dysphania), silkkitähkät (Krascheninnikovia), hentosavikat (Lipandra), mehisavikat (Oxybasis) ja tähkäpinaatit (Spinacia). == Lähteet == * Angiosperm Phylogeny Website: Amaranthaceae (version 14) Viitattu 7.8.2021. == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Chenopodioideae Luokka:Revonhäntäkasvit
Chrysochromulina

Chrysochromulina on tarttumalevien suku, jonka lajeja esiintyy maailman kaikilla meri- ja rannikkoalueilla. Sukuun luetaan yhteensä 55 nanoskooppisen pientä yksisoluista levälajia, jotka voidaan erottaa toisistaan vain tutkimalla elektronimikroskoopilla niiden pintasuomuja. Molekyylianalyysien perusteella Chrysochromulina- ja Prymnesium -suvut muistuttavat suuresti toisiaan, joten niiden taksonominen luokittelu saattaa vielä muuttua. Chrysochromulina-levät ovat miksotrofisia eli ne pystyvät yhteyttämisen lisäksi käyttämään hyväksi pieniä, vedessä leijuvia hiukkasia. Muiden tarttumalevien tapaan niiden uimasiimojen välissä on kierteinen siima eli haptonooma, joka on tällä suvulla tunnusomaisesti pitkä ja sisäänvedettävä. Tiettyjen Chrysochromulina-levien myrkylliset kukinnat voivat tappaa kaloja ja aiheuttaa tappioita kalankasvatukselle. == Lajit == Sukuun luetaan seuraavat lajit: * C. acantha * C. adriatica * C. ahrengotii * C. alifera * C. apheles * C. bergenesis * C. birgeri * C. brachycylindra * C. brevifilum * C. breviturrita * C. camella * C. campanulifera * C. chiton * C. cyathophora * C. cymbium * C. discophora * C. elegans * C. ephippium * C. ericina * C. fragaria * C. fragilis * C. herdlensis * C. hirta * C. inornamenta * C. kappa * C. lanceolata * C. latilepis * C. laurentiana * C. leadbeateri * C. mactra * C. mantoniae * C. megacylindra * C. microcylindra * C. minor * C. novae-zelandiae * C. orbiculata * C. pachycylindra * C. palpebralis * C. palpebralis * C. palpebralis * C. parkeae * C. parva * C. pelagica * C. planisquama * C. polylepis * C. pontica * C. pringsheimii * C. pseudolanceolata * C. pyramidosa * C. quadrikonta * C. rotalis * C. scutellum * C. simplex * C. spinifera * C. strobilus * C. tenuispina * C. tenuisquama * C. throndsenii * C. vexillifera == Lähteet == Luokka:Chromalveolata Luokka:Levät
Tunturilaukkaneilikka

Tunturilaukkaneilikka (Armeria scabra) on laukkaneilikoihin kuuluva lyijykukkakasvilaji. Sitä on pidetty myös monimuotoisen laukkaneilikan eli rusolaukkaneilikan (Armeria maritima) alalajina. == Ulkonäkö == Tunturilaukkaneilikka kasvaa 5–20 senttimetriä korkeaksi. Se on mätästävä ja monivartinen ruoho, jonka lehdet kasvavat tiheänä tyviruusukkeena. Ruusukkeen lehdet ovat kolmesta viiteen senttimetriä pitkiä, lyhyempiä kuin muilla laukkaneilikoilla. Kukinto on pyöreähkö ja mykerömäinen, enintään 2 cm leveä, se kasvaa lehdettömän kukintovanan latvassa. Kukinnon varsi on karvaton ja usein nystermin karhea. Kukinto koostuu vaaleanpunaisista tai kalpeanpunaisista kukista, joissa on suppilomainen verhiö ja viisiliuskainen torvimainen teriö. Tunturilaukkaneilikan kukassa teriö on suunnilleen verhiön kanssa saman pituinen, kun rusolaukkaneilikalla teriö on verhiötä pidempi. == Levinneisyys == Tunturilaukkaneilikka esiintyy pohjoisen arktisella alueella. Suomessa se on hyvin harvinainen ja kasvaa yhdellä Enontekiön pohjoisosan tunturiylängön tuntureista. Suomen uhanalaisarvioinnissa 2019 kasvia ei ole luokiteltu lainkaan, edellisessä luettelossa 2010 se on ollut erittäin uhanalainen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Tunturilaukkaneilikka (Armeria scabra) * Kasviatlas 2021: Tunturilaukkaneilikan (Armeria scabra) levinneisyys Suomessa. Luokka:Lyijykukkakasvit
KNM Eskdale

KNM Eskdale (viirinumero L36) oli Norjan laivaston Hunt-luokan tyypin III saattuehävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa. == Valmistus == Alus tilattiin 23. elokuuta 1940 osana vuoden 1940 hätäohjelmaa Cammell Lairdilta Birkenheadista, missä köli laskettiin 18. tammikuuta 1941 telakkanumerolla 1080 ja työnumerolla J3249. Alus laskettiin vesille 16. maaliskuuta 1942 nimettynä Cumberlandissa pidetyn ketunmetsästyksen mukaan HMS Eskdaleksi. Se siirrettiin kesäkuussa Norjan laivastolle korvaamaan Yhdysvaltain laivastolta saatua palveluskelvotonta Town-luokan hävittäjää HMS Newportia. Alus valmistui 31. heinäkuuta 1942 Norjan laivaston alaisuudessa palvellen Britannian kuninkaallisen laivaston alaisuudessa.Naval-history.net - KNMS Eskdale == Palvelus == Kesäkuussa palvelukseen otettaessa alus määrättiin Portsmouthiin sijoitettuun 1. hävittäjälaivueeseen. Alus siirtyi koeajojen ja varustamisen jälkeen Scapa Flowhun koulutukseen, jonka aikana se määrättiin suojaamaan Jäämeren saattueita. Alus liittyi 2. syyskuuta Loch Ewessä saattueeseen PQ18 HMS Campbellin, HMS Malcolmin ja HMS Farndalen kanssa. Alus erkani 6. syyskuuta saattueesta palaten Portsmouthiin, jossa se liittyi paria päivää myöhemmin laivueeseensa. Alus oli 13. lokakuuta etsimässä Saksan laivaston saarronmurtajaa Kometia yhdessä HMS Cottesmoren, HMS Quornin, HMS Albrightonin ja Norjan laivaston KNM Glaisdale kanssa. Alukset muodostivat etsintöjen aikana ryhmä A:n, joka upotti Kometin tykkitulella. Aluksen komentosilta ja tulenjohtojärjestelmä vaurioituivat pahoin 12. marraskuuta Dieppeen tehdyssä kommandoiskussa. Alus palasi satamaan hätäohjauksen varassa. Alus siirrettiin 15. marraskuuta korjattavaksi Portsmouthissa telakalle, mistä se palasi palvelukseen 16. tammikuuta 1943. Alus suojasi 14. huhtikuuta sisaraluksensa Glaisdalen ja viiden troolarin kanssa kanaalin saattuetta PW232. Saattueen jouduttua Saksan laivaston 3. Schnellboote -laivueen hyökkäyksen kohteeksi alukseen osui kaksi E-vene S90:n laukaisemaa torpedoa menettäen liikuntakykynsä. Alukseen osui kaksi S112:n laukaisemaa torpedoa upottaen sen. ==Lähteet== * * * * ===Viitteet=== Luokka:Norjan laivaston Hunt-luokan hävittäjät Luokka:Norjalaiset toisen maailmansodan hävittäjät Luokka:Cammell Lairdin valmistamat alukset
Marie-Pier Préfontaine

Marie-Pier Préfontaine (s. 18. lokakuuta 1988 Sainte-Agathe-des-Monts, Québec) on kanadalainen alppihiihtäjä. Préfontaine teki debyyttinsä alppihiihdon maailmancupissa Aspenissa 28. joulukuuta 2006. Hänen paras sijoituksensa maailmancupissa on yhdeksäs sija suurpujottelusta, jonka hän saavutti sekä Zwieselissä tammikuussa 2011 että Beaver Creekissä joulukuussa 2013. Kanadan- mestaruuskilpailuissa Préfontaine on saavuttanut kultaa suurpujottelussa vuonna 2014 ja hopeaa supersuurpujottelussa (2008), suurpujottelussa (2010, 2013) sekä syöksylaskussa (2014). Préfontaine osallistui Vancouverin olympialaisissa 2010 suurpujotteluun, jossa hän oli 29:s. Garmisch- Partenkirchenin MM-kisoissa 2011 hän oli sekä supersuurpujottelussa että suurpujottelussa 24:s. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 Préfontaine sijoittui supersuurpujottelussa 28:nneksi ja Sotšin olympialaisissa 2014 samassa lajissa 20:nneksi. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 Préfontaine saavutti hopeaa joukkuekilpailussa. Suurpujottelussa hän sijoittui 27:nneksi. Préfontaine ilmoitti uransa lopettamisesta toukokuussa 2016. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Marie-Pier Préfontainen kotisivut Luokka:Kanadalaiset alppihiihtäjät Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kerstin Knabe

Kerstin Claus-Knabe (s. 7. heinäkuuta 1959 Oschatz) on saksalainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili pika-aitajuoksussa. Hän edusti maajoukkuetasolla Itä-Saksaa ja seuratasolla SC DHfK Leipzigia. Knabe voitti 100 metrin aidoissa hopeaa MM-kisoissa 1983 ja pronssia vuoden 1982 EM-kisoissa. Hän sai myös kolme mitalia 60 metrin aitajuoksusta sisäratojen EM-kisoista. Knabe osallistui olympialaisiin kahdesti, Moskovassa 1980 ja Soulissa 1988. Moskovan kisoissa hän oli neljäs 100 metrin aidoissa, mutta Soulissa hän ei selvinnyt samalla matkalla finaaliin saakka. Knabe voitti yhteensä neljä maansa mestaruutta, joista kaksi sisä- ja kaksi ulkoradoilta. == Ennätykset == * 100 m aidat: 12,54 s (1982) * 60 m aidat: 7,89 (1986) == Lähteet == Luokka:Itäsaksalaiset pika-aitajuoksijat Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Castlevania (videopeli)

Castlevania () on Konamin kehittämä ja julkaisema tasohyppely. Peli julkaistiin vuonna Japanissa Famicom Disk Systemille. Vuonna 1987 peli julkaistiin pelimoduulilla Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa vuonna 1988 Nintendo Entertainment Systemille. Peli julkaistiin myös PlayChoice-10:lle. Peli julkaistiin Japanissa uudelleen vielä vuonna 1993 uudestaan pelimoduulina Famicomille. Pelin Famicom Disk System -versio on Castlevania -pelisarjan ensimmäinen julkaisu. Castlevania oli ilmestyessään suuri menestys ja lukeutuu yhdeksi NES-alustan tunnetuimpien pelien joukkoon ja tämän myötä syntyi yksi Konamin menestyneistä pelisarjoista Metal Gear -pelisarjan oheella. == Juoni == Pelin tapahtumat sijoittuvat vuoden 1691 Transylvaniaan. Jälleen, kuten joka sadas vuosi, koittaa aika, jolloin Kristuksen voiman uskotaan heikentyneen ja pahat voimat pääsevät valloilleen. Pahat rukoilevat niiden puolesta ja sen seurauksena pimeyden prinssi, kreivi Dracula, ilmestyy maan päälle aloittaakseen maailman valloituksen pimeyden olentojen ja hirviöiden avustuksella. Mutta toivoa kumminkin löytyy, jotta Dracula voitaisiin kukistaa. Nimittäin sata vuotta aiemmin hänet kukisti Christopher Belmont, arvostetun vampyyrintappajista koostuvan Belmont-klaanin perheenjäsen. Jälleen on koittanut aika turvautua Belmontien apuun ja nyt koko Transylvanian toivo on klaanin perillisen, nuoren Simon Belmontin käsissä. Näin Simon aloittaa päättäväisenä matkansa kohti Draculan synkkää linnaa, aseenaan suvussa hänelle kulkeutunut myyttinen taikaruoska, Vampyyrintappaja. == Julkaisut == Samaa ensimmäisen Castlevanian tarinaa on käytetty useaan otteeseen. Ennen Castlevaniaa Konami julkaisi MSX2-alustalle pelin Vampire Killer, joka poikkesi Castlevaniasta ainoastaan tutkintapainotteisuudella ja avainten keräämisellä. Koska tämä ei odotetusti menestynyt Japanin ulkopuolelle, teki Konami länsimaita varten NESille suoraviivaisemman ja toiminnallisemman pelin. SNES-alustalle Konami julkaisi pelin nimeltään Super Castlevania IV, joka on päivitetympi versio ensimmäisestä Castlevaniasta. Myös X68000:lle julkaistu Akumajō Dracula ja PlayStationille tehty Castlevania Chronicles ovat uusintaversioita. Peli oli yksi marraskuussa 2016 julkaistun Nintendo Classic Mini -pelikonsolin peleistä. Toukokuussa 2019 peli julkaistiin PlayStation 4:lle, Xbox Onelle, Nintendo Switchille ja Steamissä osana Castlevania Anniversary Collectionia, joka julkaistiin Konamin 50-vuotisjuhlien kunniaksi. == Vastaanotto == Mikrobitin Jukka Tapanimäki antoi pelin NES-versiolle ensin kolme tähteä viidestäMikrobitti 1/1990, Konsolaatikko-palsta, sivu 45 ja myöhemmin 73 pistettä sadastaMikrobitti 3/1991, pelikonsoliliite. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * * * * Castlevania Linnavaanijat-sivustolla Luokka:Vuoden 1986 videopelit Luokka:Castlevania Luokka:Tasohyppelyt Luokka:Amiga-pelit Luokka:Commodore 64 -pelit Luokka:Game Boy Advance -pelit Luokka:Kolikkopelit Luokka:Nintendo Entertainment System -pelit Luokka:Mobiilipelit Luokka:MS-DOS-pelit Luokka:Virtual Console -pelit
Kenain niemimaa

Kenain niemimaa sijaitsee Alaskan osavaltion etelärannikolla Yhdysvalloissa. Niemimaa ulottuu noin 240 kilometriä lounaaseen Chugachvuorista ja rajoittuu lännessä Cook Inletiin ja idässä Prince William Soundiin ja Alaskanlahteen. Niemimaan pinta-ala on noin 23 000 neliökilometriä.Bell Brian & Sherwonit Bill: Insight Guide: Alaska, s. 201-214. APA Publications Services, 2004. ISBN 981-4137-79-0. Niemimaan nimi juontuu sanasta Kenajskaja, jolla venäläiset alkoivat kutsua sen länsipuolella sijaitsevaa Cook Inletiä 1700-luvun lopulla.U.S. Geological Survey Geographic Names Information System: Kenai Peninsula Noin 190 kilometrin pituiset Kenaivuoret kulkevat pitkin niemimaan kaakkoisosaa Alaskanlahden rannalla. Niemimaan suurimmat järvet ovat Skilak Lake ja Tustumena Lake. Urheilukalastus lohikannoistaan tunnetulla Kenaijoella on lisääntynyt viime vuosikymmenien aikana hurjasti, ja joki onkin nykyään osavaltion suosituin urheilukalastuspaikka. Muita tärkeitä jokia ovat Russian River, Kasilof River ja Anchor River. Kenain niemimaan tärkeimpiä kaupunkeja ovat Seward, Soldotna, Kenai ja Homer. Alaskan osavaltion suurin kaupunki Anchorage sijaitsee noin 25 kilometriä niemimaasta pohjoiseen. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Luokka:Alaskan maantiede Luokka:Yhdysvaltain niemimaat
Marcel Schelbert

Marcel Schelbert (s. 26. helmikuuta 1976) on sveitsiläinen entinen yleisurheilija, joka kilpaili 400 metrin aitajuoksussa. Hän edusti seuratasolla Leichtathletik Club Zürichiä. Schelbert voitti pronssia Sevillan MM-kisoista 1999 ja saman vuoden universiadeista. Hän osallistui olympialaisiin kerran, vuonna 1996. Tuolloin Schelbert sijoittui alkuerässään kuudenneksi eikä päässyt jatkoon. Schelbert pitää hallussaan Sveitsin ennätystä ajallaan 48,13 sekuntia. Hän voitti maansa mestaruuden yhteensä viisi kertaa vuosina 1996-2002. == Ennätykset == * 400 m aidat: 48,13 s (1999) == Lähteet == Luokka:Sveitsiläiset 400 metrin aitajuoksijat Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Irina Belova

Irina Belova (omaa sukua Iljitšova, s. 17. helmikuuta 1968 Angarsk) on venäläinen yleisurheilija ja olympiamitalisti, joka kilpaili moniotteluissa. Hän edusti maajoukkuetasolla Neuvostoliittoa sen hajoamiseen saakka ja seuratasolla Spartak Irkutskia. Belova voitti seitsenottelussa hopeaa Barcelonan olympialaisista 1992 ja pronssia Tokion MM-kisoista 1991. Viisiottelussa hän sai hopeaa sisäratojen MM-kisoista 1999 ja vuoden 1998 sisäratojen EM-kilpailuista. Belova voitti myös sisäratojen MM-kisoissa 1993 näytöslajina olleen viisiottelun, mutta jäi kiinni dopingin käytöstä ja joutui neljän vuoden kilpailukieltoon. Belova otteli vuonna 1992 viisiottelun sisäratojen maailmanennätyksen 4991 pistettä. Natalja Dobrynska rikkoi ennätyksen vuonna 2012 oteltuaan 5013 pistettä. Belova voitti yhteensä kolme maansa mestaruutta, yhden seitsenottelusta Neuvostoliiton ulkoratojen mestaruuskilpailuista ja yhden viisiottelusta sekä Neuvostoliiton että Venäjän sisäratojen mestaruuskilpailuista. == Henkilökohtaiset ennätykset == :Lähde: IAAF ;Ulkoradat * 200 metrin juoksu: 23,34 (1992) * 400 metrin juoksu: 52,87 (1991) * 800 metrin juoksu: 2.02,06 (2001) * 100 metrin aitajuoksu: 13,25 (1992) * 400 metrin aitajuoksu: 57,6 (1987) * Korkeushyppy: 188 (1992) * Pituushyppy: 682 cm (1992) * Kuulantyöntö: 14,12 (2001) * Keihäänheitto: 44,64 (1999) * Seitsenottelu: 6845 (1992) ;Sisäradat * 800 metrin juoksu: 2.09,29 (1999) * 60 metrin aitajuoksu: 8,38 (1999) * Korkeushyppy: 193 (1992) * Pituushyppy: 647 (1998) * Kuulantyöntö: 14,42 * Viisiottelu: 4991 (1992) == Lähteet == Luokka:Venäläiset yleisurheilun moniottelijat Luokka:Neuvostoliittolaiset yleisurheilun moniottelijat Luokka:Venäläiset olympiamitalistit Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut yleisurheilijat Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut venäläiset
Olkainpalokärki

Olkainpalokärki (Dryocopus lineatus) on amerikkalainen tikka. Sen esiintymisalue käsittää Keski-Amerikan Meksikosta alkaen, sekä Etelä-Amerikan mantereen pohjoisemman osan Luoteis-Peruun, Pohjois-Argentiinaan, Paraguayhin ja kaakkoiseen Brasiliaan asti. Lajista tunnetaan viisi alalajia. Carl von Linné kuvaili lajin holotyypin Cayennesta vuonna 1766.The Internet Bird Collection == Lähteet == Luokka:Palokärjet
Nokipalokärki

Nokipalokärki (Dryocopus schulzii) on eteläamerikkalainen tikka. Sen esiintymisalue käsittää mantereen keskiosia Bolivian eteläosissa, Keski- Paraguayssa sekä Argentiinassa. Jean Cabanis kuvaili lajin holotyypin Tucumánista Argentiinasta vuonna 1883.The Internet Bird Collection == Lähteet == Luokka:Palokärjet
Emil Post

Emil Post (11. helmikuuta 1897 Augustów, Puola - 21. huhtikuuta 1954 New York City, Yhdysvallat) oli matemaatikko ja loogikko, joka syntyi Puolassa mutta muutti perheineen Yhdysvaltoihin vuonna 1904. Hän on parhaiten tunnettu työstään, joka myöhemmin tuli tunnetuksi laskettavuuden teoriana. == Lähteet == Luokka:Tietojenkäsittelyteoria Luokka:Puolalaiset matemaatikot Luokka:Vuonna 1897 syntyneet Luokka:Vuonna 1954 kuolleet
Aasianpalokärki

Aasianpalokärki (Dryocopus javensis) on aasialainen tikka. Sen esiintymisalue ulottuu Intiasta eteläiseen Kiinaan, Korean niemimaalle, Filippiineille, Myanmariin, Thaimaahan, Indokiinaan ja Indonesiaan. Se on aikaisemmin pesinyt Japanissa Tsushiman saarella, mutta on sieltä hävinnyt. Lajista tunnetaan 14 alalajia. Thomas Horsfield kuvaili lajin holotyypin Jaavata vuonna 1821.The Internet Bird Collection == Lähteet == Luokka:Palokärjet
Andamaanienpalokärki

Andamaanienpalokärki (Dryocopus hodgei) on Intialle kuuluvan Andamaanien saariryhmän kotoperäinen tikka. Edward Blyth kuvaili lajin holotyypin Andamaaneilta vuonna 1860.Andaman Woodpecker (Dryocopus hodgei) (Arkistoitu versio) The Internet Bird Collection. Andamaanienpalokärki on enimmäkseen musta. Vatsa ja perä ovat valkoiset. Koiraan otsa, päälaki, takaraivo ja viiksijuova ovat punaiset. Naaraalla punaista on ainoastaan takaraivossa. Andamaanienpalokärki elää metsissä ja avoimilla alueilla, joilla on joitain korkeampia puita. Lajin kannaksi arvioidaan 1 000–2 500 täysikasvuista yksilöä. Laji liikkuu pareittain tai muutaman yksilön ryhminä. Andamaanienpalokärjen ravintoa ovat hyönteiset. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut andamaanienpalokärjen vaarantuneeksi, koska lajin populaatiokoko on pieni ja todennäköisesti vähenemässä. Kantaa uhkaa elinympäristön häviäminen. == Lähteet == Luokka:Palokärjet Luokka:Uhanalaiset linnut
Walter Krüger

Walter Krüger (11. huhtikuuta 1930 Altenpleen – 28. lokakuuta 2018 Prohn, Mecklenburg-Etu-Pommeri) oli saksalainen yleisurheilija ja olympiamitalisti, joka kilpaili keihäänheitossa. Hän edusti maajoukkuetasolla Itä-Saksaa ja seuratasolla Schweriner SC:tä. Krüger voitti hopeaa Rooman olympialaisissa 1960 tuloksellaan 79,36 metriä. Krüger voitti maansa mestaruuskilpailuissa kaksi mitalia, kultaa vuonna 1960 ja pronssia vuonna 1958. == Henkilökohtaiset ennätykset == * Keihäänheitto: 79,61 m (1959) == Lähteet == Luokka:Itäsaksalaiset keihäänheittäjät Luokka:Saksalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Amerikankäpytikka

Amerikankäpytikka (Picoides villosus) on amerikkalainen tikka. Sen laaja esiintymisalue ulottuu pohjoisessa Alaskasta Kanadaan, pääosaan Yhdysvaltoja, Meksikoon ja Keski-Amerikassa Panaman länsiosiin. Se elää myös Bahamalla, Puerto Ricossa ja eräillä muilla alueen saarilla. Lajista tunnetaan 14 alalajia. Carl von Linné kuvaili lajin holotyypin New Jerseystä vuonna 1766.The Internet Bird Collection == Lähteet == Luokka:Kirjotikat
Meksikonkirjotikka

Meksikonkirjotikka (Picoides scalaris) on kirjotikkojen sukuun kuuluva amerikkalainen tikkalaji. Sen esiintymisalue ulottuu Yhdysvaltojen eteläisistä osavaltioista Meksikoon ja Keski-Amerikassa Nicaraguan koillisosaan. Lajista tunnetaan kahdeksan alalajia. Johann Georg Wagler kuvaili lajin holotyypin Veracruzin osavaltion keskiosista vuonna 1829.The Internet Bird Collection == Lähteet == Luokka:Kirjotikat
Taksim-aukio

Taksim-aukio on Turkin Istanbulissa sijaitseva turistien ja paikallisten asukkaiden suosima liikenteen keskipiste, jonka läheisyydessä on hotelleja, kauppoja ja ravintoloita.Aamulehti sivu A05, 1.11.2010 Vuonna 2000 Istanbulin liikennettä helpottamaan saatiin metro, jonka M2-linjan asema on Taksim- aukiolla. Aukiolla sijaitsee Atatürk Kültür Merkezi, joka on kulttuurikeskus ja oopperatalo. Aukion keskellä on vuonna 1928 valmistunut Tasavallan monumentti Cumhuriet Anıtı. Historiallinen raitiovaunu kuljettaa matkustajia pitkin İstiklal Caddesi -kävelykatua Galatan tornin juurelle Tüneliin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Aukiot Luokka:Istanbulin rakennukset ja rakennelmat
Adipocere Records

Adipocere Records on entinen ranskalainen itsenäinen levy-yhtiö, joka lopetti toimintansa vuonna 2008. Levy-yhtiö ehti julkaista mm. yhtyeiden Moonspell ja Christ Agony levytyksiä. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Levy-yhtiön kotisivut Luokka:Ranskalaiset levy-yhtiöt Luokka:Black metal -levy-yhtiöt
Nunivak

Nunivak () on Yhdysvalloille kuuluva saari, joka sijaitsee Beringinmeressä noin 50 kilometriä Alaskan länsirannikolta länteen. Saaren pinta-ala on noin 4 200 neliökilometriä ja se on Yhdysvaltojen kahdeksanneksi suurin saari. Siellä asui vuoden 2000 väestönlaskennan aikaan yhteensä 210 ihmistä. Saaren koko väestö on keskittynyt Mekoryukin kaupunkiin saaren pohjoisosassa. Nunavik syntyi pleistoseenikaudella vulkaanisen toiminnan seurauksena. Purkaukset alkoivat noin 6,1 miljoonaa vuotta sitten, ja suurin osa saaresta syntyi kahden arviolta 300 000 vuotta sitten päättyniden purkausjaksojen seurauksena. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kuvia saarelta: Summer Science Field 2005 Nunivak Island Luokka:Alaskan saaret Luokka:Beringinmeri
Mystic Production

Mystic Production on puolalainen levy-yhtiö, joka on yksi maansa suurimmista itsenäisistä levy-yhtiöistä. ==Valikoitu yhtyelista== Yhtyeitä:http://www.discogs.com/label/Mystic+Production * Acid Drinkers * Artrosis * Asgaard * Behemoth * Black River * Blindead * Burzum * Coma * Cradle of Filth * Darkthrone * Emperor * Frontside * Gorgoroth * Hermh * Hunter * KAT * Katatonia * Mayhem * Old Man’s Child * Opeth * Riverside * Rootwater * Sceptic * Thy Disease * UnSun * Vader * Vesania * Virgin Snatch ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Mystic Productionin kotisivut Luokka:Puolalaiset levy-yhtiöt Luokka:Metallimusiikin levy-yhtiöt Luokka:Rockmusiikin levy-yhtiöt
Goljathaikara

Goljathaikara (Ardea goliath) on maailman suurin haikaralaji. == Levinneisyys ja elinympäristö == Goljathaikara elää laajalla alueella Afrikassa, ulottuen Etelä-Egyptistä Etelä-Afrikkaan, sekä paikoin Lähi-idässä ja Intian niemimaalla. Sen elinympäristö kattaa suuret joet, järvet, suistot, suot ja muut matalat vesiympäristöt, joissa on runsaasti kaloja. Laji suosii alavia alueita, mutta sitä tavataan jopa 2 100 metrin korkeudessa. == Ulkonäkö ja koko == Goljathaikara on suurikokoinen lintu; sen pituus on 135-150 cm ja siipien kärkiväli 210-230 cm. Linnun vatsapuoli, pää sekä kaulan takaosat ovat punaruskeat. Kaulan etupuoli taas on valkoinen ja mustien juovien koristama. Siivet ovat harmaat. Jalat ja nokka ovat väriltään mustat. Vanhoilla yksilöillä on lisäksi punaruskea töyhtö takaraivollaan. Nuorilta se puuttuu ja ne ovat lisäksi vähän himmeämmän värisiä kuin vanhat yksilöt. == Lisääntyminen ja pesintä == Lisääntyessään goljathaikara muodostaa yksinkertaisia parisidoksia, joissa molemmat emot huolehtivat pesästä ja poikasista. Pesät rakennetaan kepeistä, usein matalaan kasvillisuuteen tai saarille, ja ne ovat halkaisijaltaan jopa metrin kokoisia. Pesiminen ajoittuu yleensä sadekauteen, mutta joidenkin alueiden populaatiot pesivät ympäri vuoden. Haikara munii kahdesta viiteen munaa, mutta yleensä vain yksi tai kaksi poikasta selviytyy aikuisuuteen saakka, osittain sisarusten välisen kilpailun vuoksi. == Käyttäytyminen == Goljathaikara ei kuulu muuttolintuihin, mutta saattaa siirtyä paremmille saalistusalueille, jos olosuhteet tekevät sen tarpeelliseksi. Tavallisesti se viettää lisääntymiskauden ulkopuolella aikaa yksin, vaikka toisinaan sitä voi nähdä myös pareittain. Lajin yksilömäärä on niin alhainen, ettei se synnytä merkittävää kilpailua tai reviirien puolustamista yksilöiden välillä. Haikara suojelee aluettaan ainoastaan petoeläimiltä. Suurimman osan ajastaan goljathaikara seisoo vedessä pitkien jalkojensa varassa odottaen saalista. Tämä yöaktiivinen lintu liikkuu enimmäkseen pimeän aikaan. Tarvittaessa, esimerkiksi väistääkseen saalistajaa, se nousee ilmaan hitailla ja vakaan rytmisillä siiveniskuilla. Goljathaikara on melko arka ja poistuu nopeasti, jos jokin sen mielestä uhkaava lähestyy. == Elinvoimaisuus == Goljathaikaroilla ei ole juurikaan luonnollisia vihollisia suuren kokonsa ja lentokykynsä ansiosta. Joitain poikasia saalistavat kuitenkin esimerkiksi afrikanmerikotkat. Vaikka lajin maailmanlaajuinen populaatio on vakaa ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi, pesimäympäristöjen säilyttäminen on tärkeää lajin tulevaisuuden kannalta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * ITIS: Ardea goliath Luokka:Haikarat