EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Neokuliini

Neokuliini ja kurkuliinit ovat dimeerisiä proteiineja. Neokuliini on heterodimeeri eli koostuu kahdesta eri proteiiniyksiköstä. Toinen yksiköistä on ns. hapan yksikkö ja toinen emäksinen. Kurkuliini-1 on koostuu kahdesta emäksisestä yksiköstä eli on homodimeeri. Kurkuliini-2 on happamien yksiköiden homodimeeri. Neokuliinia on Länsi-Malesiassa kasvavassa Curculigo latifolia -iirikkikasvin hedelmissä. Ihmisille neokuliini maistuu makealta pH-arvosta riippuen. Suun neutraalissa pH:ssa se on lievästi makea ja syötäessä happamia aineita sen kanssa, neokuliini saa ne maistumaan erittäin makeilta mirakuliinin tapaan, joka on eräs toinen makuaistia muuntava proteiini. Kurkuliinit eivät ole makeita. Myös C. latifolian noin 1 g painoiset hedelmät ovat makeita. ==Maku== vasen|pienoiskuva|Curculigo latifolia. Ihmisille neokuliini on makea suun pH-arvossa. Se saa myös happamat aineet ja ruuat maistumaan hyvin makeilta. Neokuliinin syönnin jälkeen vaikkapa sitruuna on maistuu appelsiiniinimaiselta ja musta tee on makeaa ilman sokereita. Vaikutus toistuu syötäessä happamia ruokia ja jatkuu 0.5–1 tuntia. pH:ssa 7–6.5 neokuliinin makeus kasvaa ja on vahvin yli pH:ssa 6.5. Neokuliini on makea, sillä se sitoutuu ihmiskielen makusolujen makureseptoridimeereihin TAS1R2-TAS1R3. Tarkka vaikutusmekanismi on tuntematon. ==Rakenne== Neokuliini on heterodimeeri, joka koostuu eri 2:sta monomeeristä: happamasta (NAS) ja emäksisestä yksiköstä (NBS). Vain NAS on N-glykosyloitu. Monomeerien massat ovat vastaavasti 11 kDa ja 13 kDa. Ne koostuvat vastaavasti 113:sta ja 114:sta aminohappotähteestä. Neokuliinin monomeerit ovat toisissaan kiinni 2:lla disulfidisidoksella. NAS:n isoelektrinen piste on pH:ssa 4–6 ja NBS:n pH:ssa 7.5–9.5. Vain heterodimeeri on makea neutraalissa ja happamassa pH:ssa, erilliset monomeerit eivät. ==Historia== Malesiassa paikalliset ovat käyttäneet neokuliinia sisältäviä C. latifolia hedelmiä ruokien makeutusaineena. 1990 neokuliini eristettiin C. latifolia -kasvista, nimettiin kurkuliiniksi ja sen peptidiketju sekvensoitiin. Se tunnistettiin homodimeeriksi, vaikka luontainen muoto oikeasti heterodimeeri. 2004 heterodimeeri tunnistettiin samasta kasvista, sekvensoitiin ja nimettiin neokuliiniksi. 2005 selvitettiin röntgenkristallografian avulla ensimmäinen neokuliinin kolmiulotteinen rakenne (PDBID: 2D04). ==Lähteet== Luokka:Makeutusaineet Luokka:Proteiinit
Liperinlampi

Liperinlampi on Oulujoen vesistöön kuuluva lampi Puolangan kunnan lounaiskolkassa. Lampi sijaitsee Piltunginjärven pohjoispuolella, seututie 800:lta Puokion pohjoispuolelta Utajärven Yli-Utokselle menevän metsäautotien läheisyydessä ja Liperinsuon länsipuolella. Järvi laskee Piltunginjokeen ja edelleen Utosjoen kautta Oulujokeen. Asumattoman järven rannat ovat soistuneet. ==Lähteet== Luokka:Puolangan järvet Luokka: Ylä-Oulujoen alue
Häränsilmä (Espoo)

Häränsilmä on luonnontilainen suolampi luoteisessa Espoossa. Virallisen kaupunginosajaon mukaan se sijaitsee Nuuksiossa. Nuuksion Pitkäjärvi sijaitsee Häränsilmän länsipuolella ja Velskolan Pitkäjärvi itäpuolella. Häränsilmä sijaitsee kumpaistakin huomattavasti korkeammalla. Häränsilmän pohjoispuolella on järvien rypäs, johon kuuluvat muun muassa Urja, Kattilajärvi ja Vääräjärvi. Häränsilmän länsipuolella on Valkialampi.Häränsilmä Espoon karttapalvelussa Häränsilmän yhteyteen kuuluu Häränsilmän luonnonsuojelualue, jonka pinta-ala on 0,4 hehtaaria. Häränsilmä on osa metsäistä järviylänköä, jossa maaston korkeus on paikoin sata metriä merenpinnasta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Avisuora.com: Nuuksio kutsuu, Jätealtaasta Häränsilmään 1.9.2013 Luokka:Espoon järvet Luokka:Nuuksio
Kalliojoki (Puolanka)

Kalliojoki on joki Puolangan kunnan lounaislaidalla. Joki saa alkunsa Puolangan Kalliojärvestä ja laskee Piltunginjärven koillisnurkkaan Kalmonsaaren lähettyvillä. Joen lähtöpiste, nimeltään Jokilampi, sijoittuu seututie 800:n ja Kalliojärven väliin. Joen pituus on noin yhdeksän kilometriä. Jokivarteen menee metsäautoteitä sekä etelän että pohjoisen puolelta, joskin jokivarsi on kokonaan asumaton. Luokka:Oulujoen vesistö Luokka:Puolangan joet
Margareta (parkki)

Margareta oli suomalainen nelimastoinen teräsparkki, joka oli rakennettu 1889. Parkki oli suomalaisen Gustaf Eriksonin varustamon omistuksessa keväällä 1917. Laiva joutui ensimmäisen maailmansodan aikana saksalaisen sukellusveneen torpedoimaksi Irlannin lounaispuolella toukokuussa 1917.Jukka Mikkolan Suurten purjelaivojen bibliografia : Margareta ex Craigerne Wrecksite.eu : Craigerne SV (1889~1891) Margareta SV (+1917) Parkki Margaretan rakensi Robert Duncan & Co. Port Glasgowssa Skotlannissa vuonna 1887 greenockilaiselle R.R. Paterson & Co-varustamolle alun perin nimellä Craigerne. Laivan vetoisuus oli 1 873 bruttorekisteritonnia ja kantavuus 3 100 kuollutpainotonnia. Laivan pituus oli 80,25 metriä, leveys 11,85 metriä ja syväys 6,85 metriä. Suomeen parkki ostettiin Bros. Watsonilta Glasgowista vuonna 1910 ja vuonna 1911 sen nimeksi muuttui Margareta. Parkin omistajina oli maaliskuuhun 1917 saakka joukko maarianhaminalaisia merenkulkuneuvos Mathias August Trobergin (1855-1935) johdolla. Heinäkuun alussa 1916 ollessaan lastaamassa puutavaraa Mississippin Pascagoulassa parkki ajautui maihin hirmumyrskyn seurauksena. Saksalainen sukellusvene U 48 torpedoi parkki Margaretan Irlannin lounaispuolella 17. toukokuuta 1917. Parkki oli tällöin puutavaralastissa matkalla Texasin Beaumontista Liverpooliin. Parkin miehistö saatiin pelastettua. Parkki Margaretan sisarlaivoja olivat parkit Glenbreck ja Oceana. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset purjelaivat
Hôpital René-Huguenin

thumb|Entinen Saint-Cloud’n sairaala Hôpital René-Huguenin on sairaala Ranskan Saint-Cloudissa. Se on osa Institut Curie -tutkimuskeskusta ja toimii Versailles’n yliopistonUFR Simone Veil - santé opetuskeskuksena. Sairaala on perustettu vuonna 2010. == Lähteet == Luokka:Ranskan sairaalat Luokka:Hauts- de-Seine
Tunturit puhuvat

Tunturit puhuvat: valikoima Lapin kirjallisuutta on Erno Paasilinnan toimittama antologia Lappi-aiheisia novelleja. Mukana on myös kirjailijoiden elämäkerrallisia tietoja ja jäljennöksiä useiden taiteilijoiden teoksista.Lapin kirjallisuuden antologia ilmestynyt, Pohjolan Sanomat. Arkistoitu: Pohjoiset kirjailijat, lapinkävijät. Kirjallisuuslehti, Rovaniemi.fi, 1964, viitattu 22.9.2019. Jorma Etto kiittää vuonna 1964 arviossaan kirjaa yhtenäiseksi ja tasaisen miellyttäväksi. Hän epäilee, että jollakulla voi kuitenkin olla sanottavaa valintaa vastaan. Etto kehuu myös maalausjäljennösten painotyön jälkeä. ==Sisällys== * H. Ahtela: Pärttylinä (Pohjolan rapsodia) * Martta Haatanen: Karu kaunis maa (Karu kaunis maa, 3. luku) * Jussi Hagberg: Jätkän kirous (Jätkän kirous, 6. luku) * Erkki Ilmari: Essan Nikon porot (Vedenjakajan takaa) * Tuomo Itkonen: Tanssiaiset Suensaaressa (Tuderus, tuo Herran pappi) * Arvi Järventaus: Kesäyövalon maa (Satu-Ruijan maa) * A. E. Järvinen: Syksyinen tarina suurten aapojen tienoilta (Hankien tarinoita) * Annikki Kariniemi-Willamo: Sateensumuinen lohi (Laulu lohesta ja auringosta) * Väinö Kataja: Kenttänivan hävitys (Varavallesmannina) * Rauni Kivilinna: Miihkel selvitti Höyrynpyöryläisen (Sihistin) * Yrjö Kokko: Ihmetunturit (Neljän tuulen tie) * Juho Koskimaa: Sara-Niilan uutistalo (Pohjalaisia ja peräpohjalaisia) * Jussi Lainio: Suruttoman vaellusta (Pohjolan elinkautisia) * Saimi Lindroth: Taamottu (Taamottu, 7−8. luvut) * E. N. Manninen: Tunturi uhkaa (Tunturi uhkaa, 28−29. luvut) * Martti Palkispää: Nappaslieriäiset (Nappaslieriäiset) * Samuli Paulaharju: Metsän pelästyttämä (Tunturien yöpuolta) * Reino Rinne: Vierivä kivi (Erämaan omia ihmisiä) * V. E. Törmänen: Joulukirkossa (Mestarit) * K. M. Wallenius: Harakka-Antti lähtee itäjäihin (Miesten meri, katkelma) ==Kuvaliitteet== * Anton Lindfors: Syksy Lapissa, 1941 * A. Koivisto: Lappalaisia kodallaan, 1922 * A. E. Järvinen: Rakovalkea, 1962 * J. K. Kyyhkynen: Pororaito, 1902 * Reidar Särestöniemi: Poroja pälvessä, 1960 * Matti Jaukkuri: Seidat, 1961 * A. Tuhka: Revontulet, 1938 (Akvatintasyövytys) ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kirjat Luokka:Vuoden 1963 kirjat Luokka:Antologiat Luokka:Henkilömatrikkelit
Dundas Street

Dundas Street (lausutaan [ˈdʌnˌdæs]) on Kanadan Ontariossa sijaitseva itä- länsi-suuntainen tie. Se yhdistää Toronton keskustan Toronton suurkaupunkialueen läntisiin osiin, ja toimii keskeisenä liikenneväylänä suurkaupunkialueella. Tie rakennettiin alun perin 1700-luvulla sotilastarkoituksiin, ja siksi kaartaa jossakin määrän rantaviivan mukana säilyttääkseen etäisyyden rannasta. Tien rakennutti Ylä-Kanadan kuvernööri John Graves Simcoe yhdistämään Ontariojärven sataman nykyisen Londonin kohdalle suunniteltuun kaupunkiin. Dundas Street on nimetty 1700-luvulla eläneen skottilaisen poliitikon Henry Dundasin mukaan. Dundas St map.png|Tie Toronton kartalla DundasEastAtYonge.jpg|Yonge–Dundas Square Dundas Streetin ja Yonge Streetin risteyksessä Dundas Street West at Huron Street Toronto 2010.jpg|Dundas Street Toronton Chinatownin kohdalla Dundas Street East Mississauga.jpg|Dundas Street Mississaugassa == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Toronton kadut Luokka:Mississaugan kadut
Kevin Jones (frisbeegolfaaja)

Kevin Jones (s. 1996) on yhdysvaltalainen frisbeegolfaaja. Syyskuussa 2019 hänen uransa kokonaispalkintorahat ovat yli 73 000 dollaria. Jones aloitti frisbeegolfin 12-vuotiaana. Yliopistoikäisenä hän piti lajista taukoa harrastaessaan muun muassa koripalloa sekä amerikkalaista jalkapalloa. Myöhemmin hän totesi olleensa väsynyt päivittäiseen jalkapallon harrastamiseen ja aloittavansa frisbeegolfin uudelleen. Jones oli suomalaisen Prodiscuksen sponsoroima kahden vuoden ajan. Hän teki läpimurtonsa vuonna 2018, jolloin sijoittui Pohjois-Amerikassa järjestettävällä Pro Tourilla kokonaissijoituksissa viidenneksi sekä National Tourilla neljänneksi. Joulukuussa 2018 Jones ja Prodigy Disc ilmoittivat tehneensä kolmevuotisen sopimuksen, joka alkaa kaudesta 2019. Heinäkuussa 2019 Jones osallistui ensimmäiseen kilpailuunsa Euroopassa, kun hän voitti Estonian Open -kilpailun. Lokakuussa 2020 hän voitti Disc Golf Pro Tourin. == Saavutukset == === Major- turnaukset === ==== European Open ==== * Kolmas 2022 === Disc Golf Pro Tour === ==== Disc Golf Pro Tour Championship ==== * Voitto 2020 * Kolmas 2019 == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset frisbeegolfaajat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kevin Jones

Kevin Jones -nimisiä henkilöitä ovat: * Kevin Jones, yhdysvaltalainen jazzmuusikko * Kevin Jones, kosketinsoittaja (Ozzy Osbournen albumilla Live & Loud) * Kevin Jones (s. 1996), yhdysvaltalainen frisbeegolfaaja.
Good Friendly Violent Fun

Good Friendly Violent Fun on yhdysvaltalaisen thrash metal -yhtye Exoduksen livealbumi, joka on julkaistu vuonna 1990. ==Kappaleet== # # # # # # # # (AC/DC cover) == Kokoonpano == * Steve Souza - laulu * Gary Holt - kitara * Rick Hunolt - kitara * Rob McKillop - basso * John Tempesta - rummut == Aiheesta muualla == * Good Friendly Violent Fun discogs.com -sivustolla Luokka:Exoduksen albumit Luokka:Vuoden 1990 albumit
Usuki

Usuki () on Japanin kaupunki Kyūshūn saarella Ōitan prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin itäosassa Bungon kanaalin rannikolla Usukinlahteen virtaavan Usukijoen suulla. Kaupungin eteläosat ovat vuoristoisia. Usukissa on 37 407 asukasta (vuonna 2018) ja sen pinta-ala on 291,08 neliökilometriä. Usuki alkoi kehittyä linnanaluskaupunkina vuoden 1562 jälkeen, kun Ōtomo Sōrin rakennutti sinne Usukin linnan. Vuosisadan loppupuolella, Nanban-kaupan kaudella, paikkakunnalle virtasi vaikutteita ulkomailta. Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla aluetta hallitsi Inaba-klaani. Usuki sai kaupunkioikeudet kuntaliitoksen myötä vuonna 1950. Se kasvoi huomattavasti vuonna 1954, kun siihen liitettiin viisi ympäristön kyläkuntaa, ja vuonna 2005, kun siihen liitettiin Notsun maaseutukaupunki. Perinteisiä elinkeinoja ovat muun muassa mison, soijakastikkeen, alkoholijuomien ja tupakan valmistus sekä laivanrakennus. Tunnettu nähtävyys ovat Usukin kivibuddhat, jotka on valittu Japanin kansallisaarteeksi. Ne lienee veistetty Heian-kauden loppu- tai Muromachi-kauden alkupuolella. Kaupunkia palvelee JR Kyūshūn Nippō-päälinja. == Kuvia == Tiedosto:Usuki sekibutsu hoki1 4.jpg|Usukin kivibuddhia Tiedosto:Usuki port - 臼杵港 - panoramio.jpg|Usukin satamaa Tiedosto:Zentokuji Temple - panoramio.jpg|Zentoku-jin temppeli == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Ōitan prefektuurin kaupungit
Pajariduuma

Pajariduuma () oli Moskovan Venäjällä 1400–1600-luvuilla pajarien eli ylimmän säädyn edustajien sekä muiden arvohenkilöiden muodostama neuvosto, joka toimi tsaarin neuvonantajana.Sergei Bogatyrev: Boyar Duma Encyclopedia of Russian History, Encyclopedia.com. Viitattu 22.9.2019 Pajariduuma juonsi juurensa Kiovan Rusissa 900-luvulta alkaen noudatetusta käytännöstä, jossa hallitsijalla katsottiin olevan velvollisuus neuvotella tärkeistä päätöksistä muun muassa kirkon ja ylimystön johtajien kanssa. Moskovan Venäjällä pajariduuma vakiintui itsevaltiaana hallitsevan tsaarin pysyväksi neuvoa- antavaksi elimeksi, mutta sillä ei ollut laissa säädettyjä valtaoikeuksia eikä se voinut rajoittaa tsaarin valtaa.Ya. Padokh: Boyar Council Internert Encyclopedia of Ukraine. Viitattu 22.9.2019 Pajariduuma saattoi kuitenkin käyttää myös itsenäistä päätösvaltaa valtion asioissa valtaistuimen ollessa tyhjänä, kuten sekasorron aikana. Varsinaisten pajarien ohella siihen alettiin kutsua myös muita tärkeitä henkilöitä, kuten korkeita virkamiehiä ja upseereita. Pietari Suuri lakkautti pajariduuman vuonna 1711 ja siirsi sen neuvoa-antavan tehtävän uudelle hallitsevalle senaatille.Bojarduma Den Store Danske. Viitattu 22.9.2019. Nimitys ”pajariduuma” on jälkeenpäin keksitty; ensimmäisenä sitä käytti historioitsija Nikolai Karamzin 1800-luvun alussa. Aikalaislähteissä käytettiin nimityksiä duma tai bližnjaja duma. ==Katso myös== *Zemski sobor ==Lähteet== Luokka:Venäjän historia
Kaisa Harjanne

Kaisa Helena Harjanne (4. kesäkuuta 1921 Riihimäki − 1. marraskuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. Hän valmistui arkkitehdiksi Helsingin teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1948. Diplomityön aiheena oli lomakylä ja -hotelli. Samana vuonna hän liittyi jäseneksi Suomen naisarkkitehtien yhdistys Architectaan.Architectan arkisto: Kaisa Harjanteen antamia tietoja arkistoa varten. Kansallisarkisto, Helsinki. Valmistumisen jälkeen Harjanne työskenteli lyhyen aikaa professori Jussi Paatelan toimistossa, professori Otto-Iivari Meurmanin toimistossa ja arkkitehti Elsi Borgin toimistossa. Vuonna 1955 hän perusti yhdessä arkkitehti Maija Suurlan kanssa oman toimiston Arkkitehtitoimisto Kaisa Harjanne ja Maija Suurla KY:n.Diplomi-insinöörit ja arkkitehdit 2000, vol. 2, Jyväskylä 2000, s. 651. Yksi heidän tunnetuimpia töitään on Savonlinnan entinen pääkirjasto, jonka sisustukseen osallistuivat sisustusarkkitehti ja huonekalusuunnittelija Risto Halme ja tekstiilitaiteilija Oili Mäki.'Hatch, Lucile. 1971. "Public Libaries in Finland". The Journal of Library History (1966-1972), Vol. 6, No. 4 (Oct., 1971), pp. 337-359. https://www.jstor.org/stable/25540323. Vuodesta 1981 lähtien Kaisa Harjanne oli yksin vastuussa toimistosta. Vuosina 1955−1960 Harjanne toimi Suomen Vapaan Partioryhmän Tyttöjaoston puheenjohtajana ja sai partiotyttöjen korkeimman ansiomerkin Kultajoutsenen vuonna 1965."Suomen Vapaan Partioryhmän Tyttöjaosto", PartioWiki, https://fi.scoutwiki.org/Suomen_Vapaan_Partioryhmän_Tyttöjaosto"Kultajoutsen", PartioWiki, https://fi.scoutwiki.org/Kultajoutsen == Julkaisuja == * Mirja Huuhka: Rakennettiin toivekoti. WS, Helsinki 1968. Piirrokset Kaisa Harjanne ja Maija Suurla. * Kaisa Harjanne, Ritva Piispanen ja Maija Suurla: Musiikkikirjaston suunnittelu ja sisustus. Kirjastolehti 70 (1977), s. 436–439. * Kaisa Harjanne ja Varpu Ovaskainen: Talo ja koti -opassarja. 7, Taloustilat. Rakentajain kustannus, Helsinki 1980. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Architecta. Muisteloita. Kaisa Harjanne. Luokka:Suomalaiset arkkitehdit Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
Maija Suurla

Irja-Maija Suurla (o.s. Pulkkinen, 11. tammikuuta 1921 Hiitola – 24. marraskuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. Hän valmistui arkkitehdiksi Helsingin teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1950. Diplomityön aiheena oli kotisisaropisto. Vuosina 1950–1955 hän työskenteli Elsi Borgin arkkitehtitoimistossa.Diplomi-insinöörit ja arkkitehdit 2000, vol. 2, Jyväskylä 2000, s. 651. Vuodesta 1951 alkaen hän oli Suomen naisarkkitehtien yhdistyksen Architectan jäsen.Architectan arkisto. Maija Suurlan antamia tietoja arkistoa varten. Kansallisarkisto Helsinki. Vuonna 1955 Suurla perusti yhdessä arkkitehti Kaisa Harjanteen kanssa oman toimiston Arkkitehtitoimisto Kaisa Harjanne ja Maija Suurla KY:n. Heidän tunnetuimpia töitään on Savonlinnan entinen pääkirjasto, jonka sisustukseen osallistuivat sisustusarkkitehti ja huonekalusuunnittelija Risto Halme ja tekstiilitaiteilija Oili Mäki.'Hatch, Lucile. 1971. "Public Libaries in Finland". The Journal of Library History (1966-1972), Vol. 6, No. 4 (Oct., 1971), pp. 337-359. https://www.jstor.org/stable/25540323. Maija Suurla lopetti työnsä arkkitehtitoimistossaan vuonna 1981. Hän oli naimisissa professori L. I. Suurlan kanssa. == Julkaisuja == * Mirja Huuhka: Rakennettiin toivekoti. WS, Helsinki 1968. Piirrokset Kaisa Harjanne ja Maija Suurla. *Mikko Mäkelä ja Maija Suurla: Audiovisuaalisen palvelun perustaminen yhden virkailijan kirjastoon. Teoksessa: Kirjastojen audiovisuaalisen toiminnan opas. Suomen Kirjastoseura, 1972. * Kaisa Harjanne, Ritva Piispanen ja Maija Suurla: Musiikkikirjaston suunnittelu ja sisustus. Kirjastolehti 70 (1977), s. 436–439. *Junnila, Veikko ja toimituskunta Irmeli Holmberg, Ritva Piispanen ja Maija Suurla: Kirjastosuunnittelun opas. Martela, 1977. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset arkkitehdit Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet
Arkkitehtitoimisto Kaisa Harjanne ja Maija Suurla

Arkkitehtitoimisto Kaisa Harjanne ja Maija Suurla KY oli Helsingissä Museokadulla vuosina 1955−1984 toiminut arkkitehtitoimisto, jonka perustivat suomalaisarkkitehdit Kaisa Harjanne ja Maija Suurla. Vuodesta 1981 lähtien Kaisa Harjanne oli yksin vastuussa toimistosta.Kaisa Harjanteen Architectan arkistoa varten antamia tietoja. Kansalliskirjasto, Helsinki. Toimisto keskittyi kirjastojen, erityisesti musiikkikirjastojen, koulujen ja seurakuntien rakennusten suunnitteluun. Yksi toimiston tunnetuimpia töitä on Savonlinnan entinen pääkirjasto, jonka sisustukseen osallistuivat sisustusarkkitehti ja huonekalusuunnittelija Risto Halme ja tekstiilitaiteilija Oili Mäki.'Hatch, Lucile. 1971. "Public Libaries in Finland". The Journal of Library History (1966-1972), Vol. 6, No. 4 (Oct., 1971), pp. 337-359.https://www.jstor.org/stable/25540323. Kaisa Harjanne on luonnehtinut arkkitehtien työnjakoa seuraavasti: ”Työskenneltiin yhteistoiminnassa ja kaikesta neuvotellen, niin että on vaikea nimetä töitä erikseen kummankaan nimiin riippumatta siitä, kumpi työtä käytännössä hoiti.” Maija Suurlan ja muiden aikalaisten mukaan Suurla ja Harjanne olivat bideesuihkun idean keksijöitä."Suomalaisen käsisuihkun keksijästä uutta tietoa – hän on joko arkkitehti Maija Suurla tai nimetön naiskaksikko", Helsingin Sanomat, 09.07.2018, https://theworldnews.net/fi-news/suomalaisen-kasisuihkun- keksijasta-uutta-tietoa-han-on-joko-arkkitehti-maija-suurla-tai-nimeton- naiskaksikko == Suunnittelutöitä == *Asunto Oy Kalliotupa; Kolmas linja 12; Helsinki (1957) *Savonlinnan entinen kaupunginkirjasto Nälkälinnanmäellä (1964) *Valtimon seurakuntatalo ja pappila (1967) * Lieksan pääkirjasto (1981) * Valtimon kirjasto (1984) *As Oy Uudenkaupungintie 2, Munkkiniemi, Helsinki == Julkaisuja == * Kaisa Harjanne, Ritva Piispanen ja Maija Suurla: Musiikkikirjaston suunnittelu ja sisustus. Kirjastolehti 70 (1977), s. 436 – 439. * Mirja Huuhka: Rakennettiin toivekoti. WS, Helsinki 1968. Piirrokset Kaisa Harjanne ja Maija Suurla. == Lähteet == Luokka:Entiset suomalaiset arkkitehtitoimistot
Armas Hanttu

Armas Aleksanteri Hanttu (1. heinäkuuta 1893 – 27. maaliskuuta 1957) oli suomalainen oopperalaulaja (tenori).Viihdemusiikin vaikuttajoen elinaikoja, koonneet Tero Halvorsen, Harri Hirvi ja J. J. Marjanen Hanttu oli 1920- ja 1930-luvuilla kiinnitettynä Kansallisoopperaan. Hanttu teki vuosina 1929, 1936 ja 1941 33 levytystä muun muassa J. Alfred Tannerin, Oskar Merikannon, Oskar Nyströmin, Pasi Jääskeläisen ja Emil Kaupin lauluista. Vuoden 1936 levytykset hän teki yhdessä Aapo Similän, Elli Rannan ja Aino Angerkosken kanssa ja vuoden 1941 levytykset Nils-Eric Fougstedtin johtaman Solistikuoron kanssa. Hanttu teki vuonna 1929 myös joitain levytyksiä Heikki Tuomisen kanssa.Encore Suomen Kansallisoopperan esityskanta : Armas Hanttu == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Armas Hantun levytyksiä Youtubessa * Armas Hantun levytyksiä Doriassa Luokka:Suomalaiset oopperalaulajat Luokka:Vuonna 1893 syntyneet Luokka:Vuonna 1957 kuolleet
John Mercer

John Mercer (21. helmikuuta 1791 – 30. marraskuuta 1866) oli englantilainen kemisti, kankaanpainaja ja värjäri. Mercer kehitti merseroinnin, prosessin, jonka avulla puuvillakuidut muuttuvat paksummiksi ja lyhyemmiksi. Merserointi lisää puuvillalankojen lujuutta ja kiiltoa. Mercerin isä, Robert Mercer, oli kankuri ja maanviljelijä. Isä kuoli vuonna 1800, ja yhdeksänvuotiaana Johnista tuli puolaleikkuri ja myöhemmin kankaankutoja. Vuonna 1807 hän kiinnostui kankaiden värjäyksestä ja alkoi opetella värjäysmenetelmiä. Vuonna 1809 Mercer sai oppipojan paikan Fortin veljesten omistamassa kangaspainossa. Vuonna 1810 hän palasi kutomaan kankaita kangaspuilla ja keksi monia uusia kuvioita. Mercer toimi pitkään tavallisena kutojana ennen kuin hänen vanha kiinnostuksensa kankaiden värjäykseen heräsi uudelleen. Kipinä syntyi Mercerin kemian kokeiden myötä. Mercer teki kotilaboratoriossaan kokeita eri kemikaaleilla ja onnistui lopulta tuottamaan uuden oranssin värin, joka sopi täydellisesti kalikokankaiden värjäykseen. Mercer palasi Fortin veljesten palvelukseen, nyt väreihin erikoistuneena kemistinä. Hän keksi lukuisia keltaisen, oranssin ja indigon sävyisiä väriaineita, joita voitiin käyttää kankaiden värjäykseen. Vuonna 1825 hänestä tuli yrityksen osakas. Mercer keksi merseroinnin vuonna 1844. Merseroinnissa puuvillaa käsitellään kaustisella soodalla, jolloin puuvilla muuttuu paksummaksi ja lyhyemmäksi. Merserointi lisää puuvillaan kiiltoa, lujuutta ja siliävyyttä, eikä puuvilla kutistu merseroinnin jälkeen yhtä paljon kuin ilman merserointia.Merseroitua puuvillaa oli myös helpompi värjätä. Mercer patentoi menetelmän vuonna 1850. Mercer kuoli vuonna 1866, sairasteltuaan sitä ennen kaksi vuotta. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset kemistit Luokka:Vuonna 1791 syntyneet Luokka:Vuonna 1866 kuolleet
Aino Angerkoski

Aino Elina Angerkoski, sukunimi vuoteen 1908 Ålfors (9. tammikuuta 1898 Pietari – 30. maaliskuuta 1974 Helsinki) oli suomalainen laulaja ja elokuvanäyttelijä.Viihdemusiikin vaikuttajoen elinaikoja, koonneet Tero Halvorsen, Harri Hirvi ja J. J. Marjanen EloNet : Aino Angerkoski Aino Angerkosken isä oli mekaanikkona Pietarin konepajalla. Perhe asui Pietarissa vuoden 1917 Venäjän vallankumoukseen saakka jolloin he muuttivat Suomen puolelle aluksi Terijoelle. Aino Angerkoski oli alttolaulaja ja hän piti ensikonserttinsa 1932. Hän lauloi myöhemmin Radiokuorossa ja Suomelaisen Oopperan solistikuorossa. Sivilliammatiltaan hän oli Helsingin poliisilaitoksen osoitetoimiston virkailija. Aino Angerkosken veli oli näyttelijä Kaarlo Angerkoski ja käly näyttelijä Siiri Angerkoski.Suomen Kansallisoopperan esitystietokanta Encore : Aino Angerkoski Aino Angerkoski teki vuonna 1936 12 levytystä yhdessä Aapo Similän, Elli Rannan, Armas Hantun ja Gustaf Niemisen kanssa. Hän esiintyi vuosina 1937–1961 sivuosien näyttelijänä ja avustajana 26 kotimaisessa elokuvassa. Merkittävimmät roolinsa hänellä oli Hugo Hytösen 1940 ohjaamassa farssissa Ketunhäntä kainalossa (Ines Kontiokorpi) sekä Lasse Pöystin 1953 ohjaamassa musiikkielokuvassa 2 hauskaa vekkulia (rouva Hopeaheimo). Viimeksi Aino Angerkoski esiintyi sivuosassa vuonna 1961 Åke Lindmanin ohjaamassa elokuvassa Kertokaa se hänelle.... == Lähteet == Luokka:Suomalaiset laulajat Luokka:Suomalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Vuonna 1898 syntyneet Luokka:Vuonna 1974 kuolleet
Kirsi Varhila

Kirsi Varhila (s. 1961 Pori) on suomalainen virkamies. Hän aloitti Satakunnan hyvinvointialueen johtajana 1. kesäkuuta 2022. ja jätti eronpyynnön 22. tammikuuta 2025.Päivi Meritähti, Satakunnan hyvinvointialueen johtaja Kirsi Varhila eroaa, Yle.fi uutiset 23.1.2025, viitattu 23.1.2025 Aiemmin hän toimi sosiaali- ja terveysministeriön kansliapäällikkönä 1. lokakuuta 2019 alkaen. Ennen nimitystään kansliapäälliköksi Varhila toimi vuodesta 2017 sosiaali- ja terveysministeriössä sosiaali- ja terveydenhuollon ohjausosaston osastopäällikkönä ja kansliapäällikön ensimmäisenä sijaisena. Lisäksi hän toimi aiemmin ministeriön sosiaali- ja terveyspalveluosaston osastopäällikkönä ja aluehallintovirastossa johtajana. Ennen virkamiesuraa Varhila toimi järjestömaailmassa, pisimpään Suomen MS-liitossa eli nykyisessä Neuroliitossa. Varhila opiskeli Turun yliopistossa poliittista historiaa ja on koulutukseltaan valtiotieteiden maisteri. Varhila on SDP:n jäsen. Varhila toimi Sata-alueen hyvinvointialuejohtajana tammikuuhun 2025. Perusteena eronpyynnölle hän esitti, ettei hänellä ole edellytyksiä jatkaa tehtävässä. == Lähteet == Luokka:Sosiaali- ja terveysministeriön kansliapäälliköt Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Satakunnan hyvinvointialue
Karl Öhlberger

Karl Öhlberger (30. huhtikuuta 1912 Sankt PöltenThe Vienna Philharmonic: Philharmonic Journal: Parting from three extremely deserving members – 9. lokakuuta 2001 WienÖsterreichische Akademie der Wissenschaften: Österreichisches Musiklexikon Online: Öhlberger, Familie) oli itävaltalainen fagotisti. Öhlberger opiskeli vuosina 1930–1936 Wienin musiikin ja esittävien taiteiden yliopistossa Wienin filharmonikkojen ensifagotistina silloin toimineen Karl Stroblin johdolla. Hänet palkattiin lokakuussa 1936 soittamaan Wienin valtionoopperaan, ja hänestä tuli samalla Wienin filharmonikkojen aktiivinen jäsen. Hän pysyi Wienin filharmonikoissa, kunnes jäi eläkkeelle vuoden 1974 lopussa. Hän esiintyi sekä orkesterimuusikkona että orkesterin solistina. Hänen urallaan merkittävä teos oli Wolfgang Amadeus Mozartin fagottikonsertto (KV 191), jonka hän esitti solistina Karl Böhmin johdolla Wienissä, Karl Münchingerin johdolla Pariisissa ja kolmesti Paul Hindemithin johdolla filharmonikkojen ensimmäisellä Japanin-kiertueella. Öhlberger työskenteli myös kamarimuusikkona ja pedagogina. Hän opetti professorina Wienissä ja opetti monia filharmonikoissa sitten soittaneita muusikkoja. Hän sai mainetta myös puhallinsoittimille osoitetun kamarimusiikin opettajana. Hänen oppilaisiinsa kuuluivat Emanuel Elola ja monet tämän oppilaat.Suomen oboe- ja fagottiseura: Kunniajäsenet Öhlberger sai Itävallan tieteen ja taiteen kunniaristin (1967) sekä Wienin musiikin ja esittävien taiteiden yliopiston hopeisen (1988) ja kultaisen (1992) ansiomitalin. Mozart-mitalin ja Wienin Mozart-yhdistyksen kunniajäsenyyden hän sai vuonna 1970. Hänestä tuli myös Suomen oboe- ja fagottiseuran kunniajäsen (1988), ja Sibelius-Akatemia myönsi hänelle Wegelius-mitalin. Öhlberger teki etydit Ludwig van Beethovenin 4. sinfonianUSC Thornton School of Music: Karl Öhlberger Etude based on Beethoven's 4th Symphony ja Igor Stravinskyn Kevätuhrin pohjalta.USC Thornton School of Music: Karl Öhlberger's Etude based on Stravinsky's "The Rite of Spring" Öhlbergerin muistomessu järjestettiin Wienin Serviittikirkossa 3. marraskuuta 2001. Karl oli fagotisti, kirjailija Camillo Öhlbergerin setä sekä fagotisti Reinhard ja oboisti Alexander Öhlbergerin setä. Wienin musiikin ja esittävien taiteiden yliopistossa toimii Karl Öhlberger -studio.Universität für Musik und darstellende Kunst Wien: Karl Öhlberger-Studio == Lähteet == Luokka:Itävaltalaiset fagotistit Luokka:Vuonna 1912 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Bernhard Antiqua

Bernhard Antiqua on Lucian Bernhardin suunnittelema kirjaintyyppi. Bauerin kirjasinvalimo julkaisi kirjaintyypin vuonna 1912.Itkonen 2015, s. 37 Bernhard Antiqua edustaa Plakatstiliä, Saksassa 1905–1930 vaikuttanutta julisteiden ja mainosten tyylisuuntausta. Kirjaintyyppi on hyvin kapea ja rosoreunainen, ja se sopii parhaiten mainoslehtisiin, ilmoituksiin ja vastaaviin tarkoituksiin. Mecanorma on julkaissut Bernhard Antiquan siirtokirjaimina. Useat fonttivalmistajat ovat myös julkaisseet kirjaintyypistä digitaalisia versioita, muun muassa Bitstream, Elsner+Flake, Paratype ja URW. Fonttien nimi on tavallisesti Bernhard Antiqua, Bernhard tai Bernhard Bold Condensed. ==Lähteet== *Itkonen, Markus: Kirjaintyypit ja tyyli. RPS-yhtiöt 2015. ISBN 978-952-5001-19-8 ===Viitteet=== Luokka:Kirjaintyypit
Laktisoli

Laktisoli on 2-(4-metoksifenoksi)propionihapon natriumsuola, joka estää ihmisillä makeutusaineiden makeutta. Rakenteeltaan se muistuttaa dulsiinia. Laktisoli löydettiin 1989 arabiankahvin pavuista. ==Makeuden esto== Ihmisillä on suussa heterodimeerisiä makureseptoreita, TAS1R2-TAS1R3. Laktisolilla on 2 stereoisomeeriä: (R)- ja (S)-laktisoli. (R)-Laktisoli ei vaikuta makeaa aistiviin reseptoreihin. Taas (S)-laktisoli sitoutuu TAS1R3:n solukalvon läpäisevään domeeniin (TMD:hen). Se sitoutuu siihen käänteisagonistina. (S)-Laktisoli estää siten makeutusaineiden makeutta, joita ovat esimerkiksi sakkaroosi, fruktoosi, sakariini ja neotaami. Itsessään laktisoli maistuu heikosti kitkerän metalliselta tai suolaiselta. Muita makeuttavia estäviä aineita ovat muun muassa 2-(2,4-dikloorifenoksi)propionihappo ja Gymnema sylvestre-kasvin gurmariini-proteiini ja gymnemahapot, kiinanjujuban lehtien zizifiini ja Hovenia dulcis-puun lehtien hodulsiini. ==Käyttö== ==Lähteet== *PubChem: Sodium 2-(4-methoxyphenoxy)propanoate Luokka:Eetterit Luokka:Karboksyylihapot
8 (albumi)

8 on puerto ricalaisen laulaja Luis Fonsi'n yhdeksäs studioalbumi. == Kappaleet == # "Anónimos" # "No Te Pertenece" # "Corazón En La Maleta" # "Que Quieres de Mí" # "Somos Uno" # "Regálame Un Minuto Más" # "Cansada" # "Llegaste Tú" (mukana Juan Luis Guerra) # "Aprendí" # "Cuando Me Dejes de Amar" # "El Tren" # "Un Presentimiento" # "Tentación" # "Solo Quiero Darte Amor" # "Corazón Multicolor" == Lähteet == Luokka:Puertoricolaiset albumit Luokka:Vuoden 2014 albumit
Heikki Oksanen

Heikki (Eelis Henrik) Oksanen (10. syyskuuta 1915 Merikarvia – 7. tammikuuta 1989 Rauma) oli kaupunkineuvos, joka toimi yli kaksikymmentä vuotta Rauman kaupunginjohtajana. Heikki Oksasen vanhemmat olivat työmies Herman Oksanen ja Maria Josefiina Mäntylä ja puoliso vuodesta 1943 sairaanhoitaja Hilkka-Liisa Viherä. Oksanen tuli ylioppilaaksi 1936 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1946. Hän oli kansanhuoltoministeriön osastosihteeri 1946–1948 ja sosialisoimiskomitean tutkija 1947–1948. Karkkilan kauppalanjohtajana Oksanen toimi 1948–1956 ja Rauman kaupunginjohtajana 1956–1977. Kaupunkineuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1982. Oksanen, joka osallistui sekä talvisotaan että jatkosotaan, oli sotilasarvoltaan reservin kapteeni (1967).Kuolleita. Kaupunkineuvos E. H. Oksanen. Helsingin Sanomat, 12.1.1989, s. 14 == Lähteet == Luokka:Rauman pormestarit ja kaupunginjohtajat Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 1989 kuolleet
K-391

K-391 (oikealta nimeltään Kenneth Osberg Nilsen, s. 2. marraskuuta 1994 Bamble) on norjalainen musiikin tuottaja ja DJ. Hänet tunnetaan vuonna 2018 yhteistyössä Alan Walkerin kanssa julkaistusta singlestä ”Ignite”, joka pääsi singlelistan ykköseksi Norjassa. Muita tunnettuja kappaleita ovat ”Different World” (mukana Alan Walker, Sofia Carson ja CORSAK), ”Lily” (mukana Alan Walker ja Emelie Hollow), ja ”Play” (mukana Alan Walker, Tungevaag ja Mangoo). Kenneth Nilsenin musiikin lajityypit ovat elektroninen tanssimusiikki ja electro house. K-391 on julkaissut kaksi albumia. ==Lähteet== Luokka:Norjalaiset DJ:t Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Old Town Road

Old Town Road on yhdysvaltalaisen rap-artisti Lil Nas X:n kappale, jonka alkuperäinen versio julkaistiin 3. joulukuuta 2018. Kappaleesta tehtiin myös remix-versio yhteistyössä yhdysvaltalaisen kantrilaulaja Billy Ray Cyrusin kanssa, joka julkaistiin 5. huhtikuuta 2019. ”Old Town Roadin” remix nousi todella suureen suosioon ja se nousi Billboard Hot 100 -listan kärkipaikalle. Kappale teki maailmanennätyksen ollen listan ensimmäisellä sijalla yhteensä 19 viikkoa.https://yle.fi/uutiset/3-10898250https://www.billboard.com/articles/business/chart- beat/8527171/lil-nas-x-old-town-road-number-one-hot-100-19-weeks ”Old Town Road” nousi myös suureksi internetmeemiksi, varsinkin TikTok-sovelluksessa. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset hip hop -kappaleet Luokka:Yhdysvaltalaiset countrykappaleet Luokka:Vuoden 2018 kappaleet Luokka:Billboard Hot 100 -listan ykköset Luokka:Grammy-palkitut kappaleet
Ebino

Ebino () on Japanin kaupunki Kyūshūn saarella Miyazakin prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin länsiosassa ja rajautuu Kumamoton ja Kagoshiman prefektuureihin. Kaupunki on rakennettu vuorten ympäröimälle Kakutōn tasangolle Sendaijoen yläjuoksulle. Etelässä sen alue nousee Kirikunivuorelle ja Ebinon ylängölle, joka kuuluu Kirishima-Kinkōwanin kansallispuistoon. Ebinossa on 18 152 asukasta (syyskuussa 2019) ja sen pinta- ala on 282,93 neliökilometriä. Vuodesta 1564 aina Meiji-restauraatioon saakka Ebinon aluetta hallitsi Shimazu-klaani. Ebinon maaseutukaupunki perustettiin vuonna 1966 yhdistämällä Iinon, Kakutōn ja Masakin kyläkunnat. Tämän vuoksi kaupungilla ei ole yhtenäistä keskustaa. Vuonna 1970 Ebinolle myönnettiin kaupunkioikeudet. Merkittäviä elinkeinoja ovat riisin viljely ja puutarhaviljely. Ebinon ylänkö on suosittu matkailukohde, ja kaupungissa toimii myös useita kuumia lähteitä, kuten Kyōmachi-onsen. Kaupunkia palvelevat JR Kyūshūn Hisatsu-linja ja Kitto-linja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Miyazakin prefektuurin kaupungit
Martin Weitzman

Martin Lawrence "Marty" Weitzman (1. huhtikuuta 1942 New York, Yhdysvallat – 27. elokuuta 2019 Boston, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen taloustieteilijä. Hänet tunnetaan erityisesti merkittävänä ympäristötaloustieteen teoreetikkona.Liski, Matti: "Kulmikas taloustieteilijä oli ympäristön asialla". Muistokirjoitus. Helsingin Sanomat, 22.9.2019, s. C18. Artikkelin verkkoversio. Hän toimi taloustieteen professorina Harvardin yliopistossa vuodesta 1989 kuolemaansa astiMartin L. Weitzman. Ansioluettelo. Harvard University, lokakuu 2018. Viitattu 22.9.2019.. Weitzman keskittyi tutkijanuransa alussa päästöjen taloudelliseen ohjaukseen, ja aihe kulki hänen mukanaan myös uran lopulla. Hänen työnsä on keskeistä päästökaupan toimintavaihtoehtoja arvioitaessa. Hän hahmotti ympäristötaloustieteelle useita uusia tutkimussuuntia. Monet Weitzmanin oivaltavat kysymyksenasettelut tunnetaan hyvin. Esimerkiksi mitkä lajit biodiversiteettiä pohtiva Nooa olisi pelastanut arkkiinsa? Weitzmanin tutkimuksia leimasi ainutlaatuinen kirjallinen ilmaisuvoima. Hänen kiistaton merkityksensä tieteenalalleen piti hänet korkealla Nobel-arvailuissa. Ihmisenä Weitzman oli särmikäs, ja hänellä oli korkeat tieteelliset tavoitteet. Hän teki itsemurhan 77-vuotiaana koettuaan joukon ammatillisia pettymyksiä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Marty Weitzmanin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Yhdysvaltalaiset taloustieteilijät Luokka:Ympäristötaloustiede Luokka:Yhdysvaltalaiset professorit Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet Luokka:Itsemurhan tehneet
Riihilampi (Jyväskylä)

Riihilampi on pieni soinen lampi Jyväskylässä Laajavuoren lähellä. Lampi ympäristöineen (4,3 ha) on yksi Jyväskylän arvokkaista luontokohteista, josta 2,2 hehtaarin laajuinen alue on luonnonsuojelualuetta. == Maantietoa == Lammen pinta-ala on 0,16 hehtaaria ja sen rantaviiva on 230 metriä pitkä. Se sijaitsee Laajavuoren kaakkoispuolella, lähellä Killeriä ja Kortemäen asuinaluetta. Lampi on kokonaan suon ympäröimä eikä lähistöllä ole rakennuksia, mutta suon läpi kulkee polku. == Luontoarvoja == Riihilampi ympäryksineen on yksi Jyväskylän kaupungin määrittelemistä merkittävistä luontokohteista. Sen ympärillä oleva suo on pääosin avointa rahkasuota ja reunus varpurämettä. Lammen ja suon lisäksi 4,3 hehtaarin kokoiseen alueeseen kuuluu jonkin verran ympäröivää metsää. Riihilammen suo on osittain ojitettu, mutta sitä on ennallistettu vuoden 2023 syksyllä tukkimalla ja patoamalla siihen kaivettuja ojia. Samaan aikaan ennallistettiin myös kahta muuta Laajavuoren alueen suota, Lammakesuota ja Heinälän suota. == Vesistösuhteet == Lampi sijaitsee Kymijoen vesistön (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), tarkemmin Köhniönjärven valuma- alueella (14.232). Lammella ei ole kartan mukaan avointa laskuojaa, mutta se sijaitsee läheisen Rimminlammen valuma-alueella, jonka vedet laskevat Köhniönjärveen. Lammen vedenpinnan korkeus on 155,8 metriä mpy., eli sen ja Köhniönjärven välille kertyy noin 30 metriä pudotusta. == Lähteet == Luokka:Jyväskylän järvet Luokka:Köhniönjärven valuma-alue
Lucas Tramèr

Lucas Tramèr (s. 1. syyskuuta 1989 Interlaken, Bernin kantoni) on sveitsiläinen soutaja, olympiavoittaja ja maailmanmestari. Tramèr saavutti olympiakultaa Rio de Janeirossa 2016 kevyessä perämiehettömässä nelosessa. Neljä vuotta aikaisemmin Lontoossa 2012 hän oli samassa luokassa Sveitsin joukkueessa, joka saavutti viidennen sijan. Tramèr on voittanut urallaan kolme maailmanmestaruutta: vuonna 2013 ja 2014 mestaruudet tulivat perämiehettömässä kaksikossa ja 2015 kevyessä perämiehettömässä nelosessa. Tramèr on myös nelinkertainen Euroopan-mestari vuosilta 2013, 2014, 2015 ja 2016. Hänellä myös EM-pronssia vuodelta 2010. ==Lähteet== Luokka:Sveitsiläiset soutajat Luokka:Sveitsiläiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Simon Schürch

Simon Schürch (s. 2. joulukuuta 1990 Rothrist, Aargau) on sveitsiläinen soutaja, olympiavoittaja ja maailmanmestari. Schürch saavutti olympiakultaa Rio de Janeirossa 2016 kevyessä perämiehettömässä nelosessa. Neljä vuotta aikaisemmin Lontoossa 2012 hän oli samassa luokassa Sveitsin joukkueessa, joka saavutti viidennen sijan. Schürch voitti maailmanmestaruuden vuonna 2015 kevyessä perämiehettömässä nelosessa. Hänellä on myös MM-hopeaa vuodelta 2013 pariairokaksikossa. Euroopan-mestaruuden hän on voittanut kahdesti vuosina 2015 ja 2016 kevyessä perämiehettömässä nelosessa. EM-pronssia hänellä on samasta lajista vuodelta 2010. == Lähteet == Luokka:Sveitsiläiset soutajat Luokka:Sveitsiläiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Simon Niepmann

Simon Niepmann (s. 2. elokuuta 1985 Lörrach, Saksa) on sveitsiläinen soutaja, olympiavoittaja ja maailmanmestari. XXXXX saavutti olympiakultaa Rio de Janeirossa 2016 kevyessä perämiehettömässä nelosessa. Neljä vuotta aikaisemmin Lontoossa 2012 hän oli samassa luokassa Sveitsin joukkueessa, joka saavutti viidennen sijan. Niepmannilla on kolme maailmanmestaruutta vuosilta 2013, 2014 ja 2015. Näistä kaksi ensimmäistä on perämiehettömästä kaksikosta ja viimeisin kevyestä perämiehettömästä nelosesta. Euroopan-mestaruuksia hänellä on neljä vuosilta 2013, 2014, 2015 ja 2016 sekä EM-pronssia vuodelta 2010. ==Lähteet== Luokka:Sveitsiläiset soutajat Luokka:Sveitsiläiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mario Gyr

Mario Gyr (s. 2. toukokuuta 1985 Luzern) on sveitsiläinen soutaja, olympiavoittaja ja maailmanmestari. Gyr saavutti olympiakultaa Rio de Janeirossa 2016 kevyessä perämiehettömässä nelosessa. Neljä vuotta aikaisemmin Lontoossa 2012 hän oli samassa luokassa Sveitsin joukkueessa, joka saavutti viidennen sijan. Maailmanmestaruuden Gyr voitti vuonna 2015 kevyessä perämiehettömässä nelosessa. Hänellä on myös MM-hopeaa vuodelta 2013 pariairokaksikossa. Gyr on myös kaksinkertainen Euroopan-mestari vuosilta 2015 ja 2016 kevyessä perämiehettömässä nelosessa. ==Lähteet== Luokka:Sveitsiläiset soutajat Luokka:Sveitsiläiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Itsetietoisuus

Itsetietoisuus () tarkoittaa kykyä tunnistaa itsensä yksilönä, joka on irrallinen ympäristöstä ja muista yksilöistä. Heillä on myös kyky introspektioon eli itsehavainnointiin. Itsehavainnot ovat tulkintoja omien ajatusten, tunteiden, aistimusten ja persoonallisuuden tutkimisesta. Käytännöllisesti itsetietoisuus on sitä, että huomaa omat tunteensa, ajatuksensa ja ominaisuutensa. Se on myös ymmärrystä vuorovaikutuksesta itsensä ja muiden välillä. Itsetietoisuutta ei pidä sekoittaa tietoisuuden (tajunnan) tai kvalian (tietoisen kokemuksen) kanssa. == Harjoittaminen == Itsetietoisuus on tieto/taito, jota voi kehittää harjoittelemalla. Meditaatio voi auttaa keskittymään sen hallitsemiseen. Syvien kysymysten pohtiminen kasvattaa ymmärrystä omasta ajatusmaailmastaan. Läheisiltä, kuten perheeltä, sukulaisilta ja ystäviltä, voi kysyä rehellistä palautetta omasta käytöksestä. Siinä voi tulla ilmi asioita, joita itse ei huomaa. === Hyödyt === Tietoisuus omista ajatuksistaan ja tunteistaan auttaa henkistä kasvamista, kehittymistä ja oman käyttäytymisen oppimista. Silloin on myös helpompi ymmärtää reaktioita ja mahdollisia tapoja toimia. Itsetietoisuudella on vaikutusta mielenterveyteen; enemmän rohkeutta ja luovuutta, vahvemmat ihmissuhteet ja vuorovaikutustaidot. Itsensä tunnistaminen ainutlaatuisena yksilönä vähentää ahdistusta, stressiä ja masennusta. Itsetietoisuus jaetaan kahteen kategoriaan: sisäiseen ja ulkoiseen tietoisuuteen. Kehon tietoisuus näkyy asentoaistissa, joka kertoo ihmisen sisäisestä tilasta, ja mielikuvasta. == Psykologia == Itsetietoisuuden on sanottu olevan perusongelma psykologiassa sekä kehityksen että evoluution näkökulmasta. Dyval ja Wicklund kehittivät teorian objektiivisesta itsetietoisuudesta. Objektiivinen itsetietoisuus on huomiota itseensä sosiaalisesti arvioitavana esineenä. Tätä ei pidä sekoittaa itsetunnon kanssa. == Lähteet == Luokka:Tietoisuustutkimus
Mercedes-Benz GLB-sarja

Mercedes-Benz GLB-sarja (X247) on Mercedes-Benzin vuodesta 2019 lähtien valmistama crossover-tyyppinen automalli, joka perustuu samalle pohjalevylle kuin muun muassa A-sarja (W177). Se sijoittuu mallistossa pienemmän GLA-sarjan ja suuremman GLC-sarjan väliin. Vuoden 2019 Euro NCAP -kolaritestistä GLB- sarja sai tulokseksi täydet viisi tähteä. Frankfurtin autonäyttelyssä syyskuussa 2019 esiteltiin urheilullinen Mercedes-AMG GLB 35. Siinä on turboahdettu 2,0-litrainen bensiinimoottori teholtaan 302 hevosvoimaa ja voimansiirtona kahdeksanportainen kaksoiskytkinvaihteisto ja neliveto. == Lähteet == == Aiheesta muualla == GLB-sarja Luokka:J-segmentin autot Luokka:2010-luvun autot Luokka:2020-luvun autot
Mercedes-Benz B-sarja (W247)

Mercedes-Benz W247 on Mercedes-Benz B-sarjan kolmannen sukupolven malli, jota on valmistettu vuodesta 2018 lähtien. Se korvasi edeltäneen W246-mallin. Vuoden 2019 Euro NCAP -kolaritestistä W247 sai tulokseksi täydet viisi tähteä. Malli esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä lokakuussa 2018. Se perustuu tekniikaltaan A-sarjaan (W177). Kuljettaja istuu kuitenkin B-sarjassa yhdeksän senttimetriä A-sarjaa korkeammalla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == B-sarja (W247) Luokka:M-segmentin autot Luokka:2010-luvun autot Luokka:2020-luvun autot
Asterix (vuoden 1993 videopeli)

Astérix on Bit Managersin ja Infogrames Entertainmentin kehittämä videopeli, joka julkaistiin Nintendo Entertainment Systemille, Super Nintendo Entertainment Systemille ja Game Boylle vuonna 1993. Tasohyppelypeli perustuu René Goscinnyn ja Albert Uderzon samannimiseen Asterix seikkailee-sarjakuvaan ja se liittyy osaksi ainakin videopelisarjan lisenssiin. Asterix toimii ainoana pelattavana hahmona, jonka tehtävänä on hyökätä roomalaisten kimppuun ja saada paljon villisikaa suuhunsa, mutta hän pitää eniten Akvavitixin tekemästä taikajuomasta, jonka tietäjä on valmistanut padassa. Pelin alussa Asterixin ystävä Obelix häviää roomalaisten vankina ennen Julius Caesarin heittämistä leijonien syötiksi, jolloin eletään vuotta 50 eKr., kun koko Gallia on tulvinut aivan täyteen roomalaisia pilvin pimein. Pienen gallialaisen tehtävä on pelastaa ystävänsä Obelix roomalaisten kynsistä, sillä gallialaisten kylä on turvassa roomalaisilta. Luokka:Nintendo Entertainment System -pelit Luokka:Super Nintendo Entertainment System -pelit Luokka:Game Boy -pelit Luokka:Tasohyppelyt Luokka:Vuoden 1993 videopelit Luokka:Asterix seikkailee Luokka:Sarjakuviin perustuvat videopelit
Paninternationalin lento 112

Paninternationalin lento 112 oli länsisaksalaisen lomalentoyhtiö Paninternationalin tilauslento Hannoverista Hampurin kautta Málagaan. Lennolla 6. syyskuuta 1971 käytetyn BAC 1-11-515FB:n molemmat moottorit ylikuumenivat ja sammuivat pian koneen lähdettyä Hampurista. Kone teki pakkolaskun Bundesautobahn 7:lle Haslohissa, mutta osui ylikulkusillan betonipilareihin ja hajosi osiin. Onnettomuuslennolla oli 115 matkustajaa ja kuusi miehistön jäsentä. Heistä kaikkiaan 22 kuoli onnettomuudessa. == Tapahtumat == Lento 112 lähti Hampurista kohti Málagaa kello 18.18. Koneen ollessa päätöksentekonopeudessa miehistö huomasi moottorien lämpötilojen nousevan tavallista korkeammalle, mutta jatkoi lentoonlähtöä. Koneen vasen moottori sammui ensin, ja oikean puolen moottori heti sen jälkeen. Kone oli tällöin vasta 300 metrin korkeudella, ja miehistön oli laskettava lentokorkeutta nopeuden säilyttämiseksi. Moottoreita ei saatu uudelleen käyntiin, joten ainoa vaihtoehto oli tehdä pakkolasku Bundesautobahn 7 -moottoritielle. Suuren vajoamisnopeuden vuoksi kone osui moottoritiehen niin kovaa, että vasen päälaskuteline romahti. Miehistö piti koneen tiellä käyttäen jarruja. Kone osui kuitenkin ylikulkusillan betonipilareihin, ja ohjaamo irtosi muusta koneesta. Koneen runko liukui tietä pitkin eteenpäin, hajosi osiin ja syttyi tuleen. Lennolla olleista 115 matkustajasta ja kuudesta miehistön jäsenestä 22 sai surmansa onnettomuudessa. Eloon jääneistä 99 henkilöstä 62 loukkaantui. == Onnettomuuden syy == BAC 1-11:n moottoreihin suihkutetaan lähtökiidon aikana jäähdytysvettä suorituskyvyn parantamiseksi. Koneen jäähdytysvesijärjestelmään oli Hampurissa ennen lentoonlähtöä lisätty viisi kanisterillista vettä. Tutkinnassa kävi ilmi, että viidestä kanisterista kaksi sisälsi demineralisoidun veden sijasta kerosiinia. Kerosiinin suihkuttaminen moottoreihin aiheutti niiden ylikuumenemisen ja sammumisen. Kerosiini oli päätynyt vesikanistereihin onnettomuutta edeltäneenä päivänä Paninternationalin huoltotiloissa Düsseldorfissa. Huollon vuoropäällikkö oli käyttänyt jäähdytysvedelle tarkoitettuja kanistereita huollossa olleesta lentokoneesta valutetun kerosiinin säilyttämiseen. Vuoropäällikön työvuoron päättymisen jälkeen mekaanikko, jolle oli annettu tehtäväksi täyttää viisi vesikanisteria lentoa 112 varten, otti myös kerosiinilla täytetyt kaksi kanisteria luullen niiden sisältävän vettä. Kanisterit lähetettiin Hampuriin, jossa lennon 112 perämies pumppasi niiden sisällön koneen jäähdytysvesijärjestelmään. == Lähteet == Luokka:Lento-onnettomuudet Saksassa Luokka:Vuoden 1971 lento-onnettomuudet
Mercedes-AMG X290

Mercedes-AMG X290 on Mercedes-Benzin vuodesta 2018 lähtien valmistama urheilullinen fastback-korinen edustusluokan automalli, joka on Mercedes-AMG GT:n neliovinen sisarmalli. Malli esiteltiin Geneven autonäyttelyssä maaliskuussa 2018. Malliversiosta riippuen moottorina on turboahdettu kuusisylinterinen 3,0-litrainen rivimoottori tai kaksoisturboahdettu 4,0-litrainen V8. Molempien moottorien yhteydessä on yhdeksänportainen automaattivaihteisto ja neliveto. == Lähteet == == Aiheesta muualla == AMG X290 Luokka:E-segmentin autot Luokka:2010-luvun autot Luokka:2020-luvun autot