EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
1-metoksi-2-propanoli

1-metoksi-2-propanoli (C4H10O2) eli propyleeniglykolimetyylieetteri tai propyleeniglykolimonometyylieetteri on alkoholeihin ja eettereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää liuottimena. ==Ominaisuudet, valmistus ja käyttö== Huoneenlämpötilassa 1-metoksi-2-propanoli on väritöntä nestettä. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen ja liukenee lisäksi useisiin orgaanisiin liuottimiin, kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja asetoniin. Yhdiste ärsyttää ihoa, silmiä ja hengityselimiä Viitattu 16.2.2024. 1-metoksi-2-propanolia valmistetaan metanolin ja propyleenioksidin reaktiolla. : 1-metoksi-2-propanolia käytetään muun muassa maalien, painomusteiden, useiden hartsien, selluloosajohdannaisten ja öljyjen liuottimena. Muita käyttökohteita on esimerkiksi jarrunesteissä, lämmönsiirtonesteissä ja jäätymisenestoaineena dieselissä. == Lähteet == Luokka:Alkoholit Luokka:Eetterit
Torleif Lännerholm

Torleif Erik Torsten Lännerholm (22. tammikuuta 1923 Rindö – 6. marraskuuta 2020) oli ruotsalainen oboisti.Torleif Lännerholm Kungliga Hovkapellet 27.12.2020, viitattu 17.2.2024 Lännerholm opiskeli Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa Georg Pegelin johdolla vuosina 1938–1943. Hän soitti Kungliga Hovkapelletissa vuosina 1943–1946 ja työskenteli Ruotsin radion sinfoniaorkesterin ensimmäisenä oboistina vuosina 1946–1983. Lännerholm oli kysytty solisti ja kamarimuusikko. Hän oli jäsenenä Nationalmusei Kammarorkesterissa, Tukholman puhallinkvintetissä ja Gunnar Hahnin kansantanssiorkesterissa. Lännerholm oli Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäsen. Hänelle myönnettiin vuonna 1994 Litteris et Artibus -mitali.Torleif Lännerholm Kungahuset, viitattu 17.2.2024 == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset oboistit Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet Luokka:Litteris et Artibus -palkitut
Fellesorganisasjonen

Fellesorganisasjonen (lyh. FO) on norjalainen ammattiliitto, joka perustettiin vuonna 1992 yhdistämällä Norsk Barnevernpedagogforbund, Norsk Sosionomforbund ja Norsk Vernepleierforbund. Liiton jäsenet ovat muun muassa lastensuojelun työntekijöitä, sosionomeja ja vammaisavustajia. Jäseniä oli vuonna 2023 noin 35 000, ja yli 80 prosenttia heistä oli naisia. Fellesorganisasjonen foto brage aronsen (cropped).jpg|Fellesorganisasjonenin lakkomielenosoitus. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Järjestön verkkosivut Luokka:Norjalaiset ammattiliitot
Valehtelijan muistelmat

Valehtelijan muistelmat on kirjailija Paavo Rintalan kirjoittama romaani. Sen on julkaissut Otava vuonna 1982. Se on itsenäinen jatko romaaniin Nahkapeitturien linjalla. Romaani on tarina kuvitteellisesta suurlähettiläs Ossi Loimusta, joka on ajan ulkopoliittisen linjan keskeisiä toteuttajia. Risto Hannula kirjoittaa Arvostelevassa kirjaluettelossa vuonna 1982, että kirja on äärimmäisen kiinnostava ja harvinaisen ajankohtainen.Valehtelijan muistelmat Kirjasampo.fi, viitattu 17.2.2024 Loimu esiintyy myös seuraavana vuonna ilmestyneessä pienimuotoisessa proosateoksessa Maatyömies ja kuu.Maatyömies ja kuu Kirjasampo.fi, viitattu 17.2.2024 ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1982 kirjat Luokka:Suomalaiset romaanit
Brian Brobbey

Brian Ebenezer Adjei Brobbey (s. 1. helmikuuta 2002 Amsterdam) on alankomaalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Eredivisiessä pelaavaa Ajaxia. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä. == Seurajoukkueura == Brobbey on Ajaxin kasvatti. Hän liittyi seuran junioriakatemiaan vuonna 2010 pelattuaan ensin AFC:ssä. Hän pelasi miesten tasolla ensimmäistä kertaa 18. lokakuuta 2018 Eerste Divisien ottelussa Jong PSV:tä vastaan edustaessaan Ajaxin reservijoukkuetta Jong Ajaxia. Ajaxin edustusjoukkueessa Brobbey debytoi 31. lokakuuta 2020 Eredivisien ottelussa Fortuna Sittardia vastaan. Hän tuli ottelussa vaihdosta kentälle Lassina Traorén tilalle 65. minuutilla ja teki yhdeksää minuuttia myöhemmin ensimmäisen maalinsa pääsarjatasolla. Hän pelasi kauden aikana 12 Eredivisie-ottelua ja teki niissä kolme maalia. Ajax voitti sekä liigamestaruuden että Alankomaiden cupin, mutta jälkimmäisessä Brobbey jäi vaihtopelaajaksi. Hän pelasi kaudella 2020–2021 myös yhden ottelun Mestarien liigassa sekä kuusi ottelua Eurooppa-liigassa, joissa hän teki kolme maalia ja antoi yhden maalisyötön. Helmikuussa 2021 Ajax tiedotti Brobbeyn jättävän amsterdamilaisseuran kauden 2020–2021 jälkeen. Saksalaisseura RB Leipzig ilmoitti maaliskuussa 2021 tehneensä Brobbeyn kanssa kolmivuotisen sopimuksen ja Brobbey siirtyi Leipzigiin kesällä 2021. Brobbey pelasi syyskaudella 2021 Leipzigissa kaikki kilpailut mukaan lukien yhteensä 14 ottelua, joista yhdeksän Bundesliigassa, mutta hän ei tehnyt otteluissa maaleja. Brobbey palasi kevätkaudeksi 2022 lainasopimuksella Ajaxiin ja teki 11 pääsarjaottelussa seitsemän maalia Ajaxin voittaessa Eredivisien mestaruuden. Heinäkuussa 2022 Brobbey siirtyi pysyvästi takaisin Ajaxiin viisivuotisella sopimuksella. Siirtosummaksi kerrottiin noin 16 miljoonaa euroa. Paluukaudellaan Brobbey pelasi 32 pääsarjaottelua, joissa hän teki 13 maalia. Seuraavalla kaudella hän pelasi 30 pääsarjaottelua ja teki niissä 18 maalia, millä hän oli sarjan neljänneksi paras maalintekijä. Eurooppa-liigassa hän teki kaksi maalia. == Maajoukkueura == Brobbey edusti maajoukkuetasolla Alankomaita ensimmäistä kertaa vuonna 2017, jolloin hän pelasi Alankomaiden alle 15-vuotiaiden maajoukkueessa. Vuosina 2018 ja 2019 hän voitti alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden. Hän pelasi myös vuosina 2021 ja 2023 alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa. Alankomaiden A-maajoukkueessa Brobbey debytoi 16. lokakuuta 2023 EM-karsintaottelussa Kreikkaa vastaan. EM-kilpailuissa 2024 hän pääsi kentälle vain Englantia vastaan pelatun tappiollisen välieräottelun lopussa. Hän on pelannut lokakuun 2024 puoliväliin mennessä kuusi A-maaottelua, joissa hän on ollut kolme kertaa avauskokoonpanossa. == Muuta == Brobbeyn vanhemmat ovat kotoisin Ghanasta. Myös Brobbeyn isoveljet Samuel Brobbey, Derrick Luckassen ja Kevin Luckassen ovat ammattilaisjalkapalloilijoita. == Saavutukset == Päivitetty 17. helmikuuta 2024.Brian Brobbey Soccerway-sivustolla AFC Ajax * Eredivisie (2): 2020–2021, 2021–2022 * KNVB-cup: 2020–2021 Alankomaiden maajoukkue * Alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestaruus (2): 2018, 2019 == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 2002 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Määräykset ovat määräyksiä

Määräykset ovat määräyksiä (Les Ordres) on kanadalaisen Michel Brault’n käsikirjoittama ja ohjaama dokumentaarinen draamaelokuva vuodelta 1974. Se kertoo Quebecin vapautusarmeijan (FLQ) lokakuussa 1970 suorittamien kidnappausten aikaisista tapahtumista viiden tavallisen kanadalaisen kautta. ==Taustaa== ”Lokakuun kriisinä” tunnettu tapahtumaketju kärjistyi, kun Quebecin provinssin itsenäisyyttä ajava vasemmistolainen FLQ sieppasi Britannian kaupallisen edustajan ja viisi päivää myöhemmin Quebecin provinssin työministerin Pierre Laporten vaatiessaan järjestönsä 23 vangitun jäsenen vapauttamista. Kun tähän ei suostuttu, ryhmä tappoi Laporten. Tapahtumat johtivat laajoihin etsintöihin ja uhkauksiin ja lopulta pääministeri Pierre Trudeaun julistamaan poikkeuslakiin, jonka turvin kotietsintöjä saatettiin tehdä ilman erillistä lupaa ja pidätettyjä pitää vankeudessa 90 päivää ilman oikeudenkäyntiä. Elokuvan taustana ovat kymmenien ihmisten lausunnot siitä, miten heitä noina päivinä kohdeltiin. ==Vastaanotto ja jälkimaine== Määräykset ovat määräyksiä sai Canadian Film Awards -gaalassa palkinnon ohjauksestaan, alkuperäiskäsikirjoituksestaan ja vuoden parhaana kanadalaiselokuvana. Se toi Michel Brault’lle ensimmäisenä kanadalaisena parhaan ohjaajan palkinnon Cannesin elokuvajuhlilla. Se on valittu useita kertoja kymmenen parhaan kanadalaiselokuvan joukkoon Toronton elokuvajuhlien järjestämissä kyselyissä. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1974 kanadalaiset elokuvat Luokka:Tositapahtumiin perustuvat elokuvat Luokka:Mustavalkoelokuvat Luokka:Draamaelokuvat
Bosnia ja Hertsegovinan federaation parlamentti

Bosnia ja Hertsegovinan federaation parlamentti () on Bosnia ja Hertsegovinan federaation kaksikamarinen lainsäädäntöelin. Se koostuu 98-jäsenisestä edustajainhuoneesta ja 80-jäsenisestä kansainhuoneesta. Edustajainhuoneen jäsenet valitaan suhteellisella vaalitavalla neljän vuoden välein ja kansainhuoneen edustajat nimittävät Bosnia ja Hertsegovinan federaation kantoneiden lainsäädäntöelimet. ==Aiheesta muualla== * https://parlamentfbih.gov.ba Luokka:Itsehallintoalueiden parlamentit Luokka:Bosnia ja Hertsegovinan politiikka Luokka:Bosnia-Hertsegovinan federaatio
Qatarin kansallispäivä

Qatarin kansallispäivä () on juhlapäivä, jota vietetään Qatarissa vuosittain 18. joulukuuta. Sitä kutsutaan myös Perustajan päiväksi, sillä sitä juhlitaan Qatarin vuoden 1878 yhdistymisen muistoksi. Tuolloin Jassim ibn Muhammad Al Thani peri isältään Qatarin heimojen johtajan paikan. Kansallispäivää on alettu juhlia Qatarissa vasta 2000-luvulla, sillä emiiri päätti vuonna 2007 uudesta kansallisesta lomapäivästä. Itsenäisyyspäivä oli sitä ennen tärkein juhlapäivä, mutta sen vietto on lähes kokonaan loppunut kansallispäivän takia. Kansallispäivä symbolisoi erityisesti al-Thanien suvun valtaa. Kansallispäivänä on monia erilaisia tapahtumia. Silloin järjestetään muun muassa lipunnostja ja sotilaspaaraati, jossa esitellään sotilaskalustoa. Hotelleissa on usein tarjolla Qatarin lipun muotoista kakkua sekä perinteisiä qatarilaisia ruokia. Illalla ihmiset täyttävät kadut moottoriajoneuvoilla ja heiluttavat Qatarin lippuja autojen katolta. Tiedosto:QatarNationalDayArmy.jpg|Sotilasparaati kansallispäivänä Tiedosto:Qatar National Day 2017 Musical Fireworks.jpg|Ilotulitus vuoden 2017 kansallispäivänä Tiedosto:-Qatar national day -doha. Decorated cars, flags and khaliji dance and music (6526807533).jpg|Kansallispäivän kunniaksi koristeltu auto == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Qatarin kansallispäivän sivut Kansallispäivä Luokka:Kansallispäivät Luokka:Joulukuun juhlapäivät
Valehtelijoita?

Valehtelijoita? on Teuvo Pakkalan novelli, joka sisältyy vuonna 1895 ilmestyneeseen kokoelmaan Lapsia: Kokoelma novelleja lasten parista, jonka on julkaissut Otava. "Valehtelijoita?" on kertomus lasten roolileikeistä, joita aikuiset eivät ymmärrä. Tarinassa lapset joutuvat valehtelusyytösten kohteiksi, sillä aikuiset eivät ymmärrä mielikuvituksen ja todellisuuden eroa.Teuvo Pakkala? Valehtelijoita, Ylen podcast Novelli sisältyy myös teoksiin: * Valitut teokset, Otava 1954 * Kolme kotimaista klassikkoa, Karisto 2010 * Valitut teokset, Karisto 1975 * Mistä on pienet tytöt tehty, Otava 1987 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Teuvo Pakkala? Valehtelijoita, Ylen podcast. Teuvo Salervo lukee novellin. * Teuvo Pakkala, Valehtelijoita, novelli kokoelmassa Lapsia (Gutenberg.org) * Kotuksen tekstikorpuksia: Teuvo Pakkala sis. Lapsia: "Valehtelijoita" Luokka:Suomalaiset novellit
Pehr Frigel

Pehr Frigel (2. syyskuuta 1750 Kalmar – 24. marraskuuta 1842 Tukholma) oli ruotsalainen säveltäjä ja musiikkitieteilijä.Pehr Frigel (1750−1842) Swedish Musical Heritage, viitattu 17.2.2024 Frigel syntyi teologi Petrus Frigeliuksen ja tämän vaimon Ingrid Helenan (o.s. Wahlberg) pojaksi. Hän sai kouluvuosinaan viulun- ja urkujensoiton sekä musiikin teorian opetusta urkuri Hans Björkmanilta. Vuosina 1770–1776 Frigel opiskeli Uppsalassa, jossa myös toimi yliopiston varamusiikkijohtajana ja tuomiokirkon varaurkurina. Hän sai maisterin arvon Uppsalan yliopistosta vuonna 1776. Frigel nimitettiin yksityisopettajaksi Johan Liljencrantzin perheeseen Tukholmaan. Hän liittyi Utile Dulciin ja Coldinuordeniin. Utile Dulcissa Frigel toimi 1780-luvulla musiikillisena johtajana. Vuonna 1778 hänet hyväksyttiin myös Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäseneksi. Frigel sai Tukholmassa yksityisopetusta teologiassa ja filosofiassa. Lisäksi hän suoritti sävellysopintoja Joseph Martin Krausin johdolla. Frigel toimi Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian sihteerinä vuosina 1797–1842 ja kirjastonhoitajana vuosina 1797–1840. Lisäksi hän oli sen oppilaitoksen valvoja vuosina 1811–1834 sekä musiikin teorian, estetiikan ja kirjallisuuden professori vuosina 1814–1830. Frigelistä tuli kansainvälisesti tunnustettu musiikin teoreetikko. Hänen laajan tutkimustyönsä mahdollisti pääsy akatemian kirjastoon ja arkistoon. Hän oli kirjojen ja musiikin keräilijä, joka antoi panoksensa akatemian kokoelmien laajentamiseen. Frigel kävi sekä virallista että yksityistä kirjeenvaihtoa Sigismund Neukommin, François-Joseph Fétisin, Giuseppe Bainin, William Horsleyn ja Paul Struckin kanssa. Frigel opetti sävellystä ja kontrapunktia. Hän oli monien 1800-luvun johtavien ruotsalaismuusikoiden opettaja sekä Ruotsin kuninkaallisessa musiikkiakatemiassa että yksityisesti. Hän laati ensimmäisen ruotsinkielisen tutkielman kontrapunktista. Frigel toimi virkamiehenä ja vuosina 1784–1809 sihteerinä Handels- och finansexpeditionenissa. Vuonna 1809 hänet nimitettiin papiston musiikilliseksi neuvonantajaksi Ruotsin virsikirjaa koskeneissa asioissa. Vuonna 1811 hänet valittiin virsikomiteaan. Frigel kiisteli julkisesti liturgisesta musiikista Johann Christian Friedrich Hæffnerin kanssa. Hän toimi Allgemeine musikalische Zeitungin kirjeenvaihtajana. Säveltäjänä Frigel oli erityisen tuottelias 1780–1790-luvuilla kantaattien ja laulujen tekijänä. Huomattavaa suosiota saavutti maaliskuussa 1815 Edouard Du Puyn johdolla kantaesitetty oratorio Försonaren på Oljoberget, jonka Frigel sävelsi Samuel Ödmannin sanoihin. Uudistettu versio esitettiin vuonna 1820. Molemmat esitykset olivat menestyksiä. Frigel sävelsi myös muun muassa sinfonioita, konserttoja ja alkusoittoja. Hän kuoli 92-vuotiaana. Hänen hautajaisissaan Pyhän Klaaran kirkossa lauloi Jenny Lind. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset säveltäjät Luokka:Ruotsalaiset musiikkitieteilijät Luokka:Vuonna 1750 syntyneet Luokka:Vuonna 1842 kuolleet
Kilpikonnanmunaöljy

Kilpikonnanmunaöljy on kilpikonnan munista saatavaa rasvaöljyä. Se on tuoksutonta, hivenen kellertävää ja muistuttaa oliiviöljyä. Kilpikonnanmunaöljyä käytettiin vielä 1900-luvun alkupuolella sekä ruoanlaittoon että poltettavana öljynä. Sitä pidettiin tepsivämpänä lääkkeenä keuhkotuberkuloosin hoidossa kuin kalanmaksaöljyä. Kilpikonnanmunaöljyä saatiin etenkin eteläamerikkalaisen Orinoco-joen ala- ja keskijuoksulta suuria määriä. Kilpikonnat munivat munansa yhteisiin hautomapaikkoihin Orinocon ja sen sivujokien rannoille, mistä alueen alkuperäisasukkaat kaivoivat ne varovasti esiin. Munat heitettiin kookkaaseen vesialtaaseen, rikottiin lapiolla ja seosta kuivatettiin auringonpaisteessa. Öljy kohosi pinnalle, josta se kuorittiin talteen, ja kuumennettiin kattilassa ennen käyttöä. ==Lähteet== Luokka:Ravintorasvat
Maticoöljy

Maticoöljy () on maticopippurin lehdistä tislattua eteeristä öljyä, jota on käytetty lääkintään. Tämä kellertävä, paksu öljy sisältää asaronialkaloidia. Maticoksi (folium matico) kutsutaan tiiviiksi pakaksi puristettuja maticopippurin lehtiä. Lääkinnässä niitä on käytetty verenvuodon ehkäisemiseen. Maticolehdet saattavat kasvaa 20 senttimetrin pituisiksi ja pitkulaisen munamaisen muotoisiksi. Nämä sahalaitaiset lehdet kuivataan ja hienonnetaan, jolloin niistä leviää pistävää, mausteen kaltaista tuoksua. Sellaisenaan niitä on käytetty keuhkovioittumien, ruoansulatushäiriöiden ja virtsatiehyetautien hoitoon sekä maticoöljyn ja maticosiirapin valmistamiseen. Maticosiirappia on käytetty ruoansulatushäiriöiden lääkintään. Sitä valmistettaessa lehtiä keitetään vedessä ja valmistetaan seos, jossa tätä keitettä on seitsemän osaa ja sokeria yhdeksän osaa. ==Lähteet== Luokka:Eteeriset öljyt
Vasaravero

Vasaravero oli Ruotsissa ja Suomessa käytössä ollut raudan jalostukseen kohdistunut vero, jota maksoivat kankirautapajat eli vasaralaitokset. Vasaraveroa kerättiin jo Kustaa Vaasan hallitsijakaudella uuden ajan alkupuolella ja se laskettiin ahjojen mukaan. Vuonna 1683 se kohdistettiin myös rälssivasaralaitoksiin ja 1695 sen suuruudeksi määrättiin yksi prosentti vuosituotannosta. Vasaravero korotettiin kaksinkertaiseksi uusien ahjojen osalta 1803. Ruotsissa vasaravero lakkautettiin 1860 ja Suomessa 1870 vuonna 1868 annetun asetuksen nojalla. Entisaikaan vasarapajoiksi kutsuttiin sellaisia takomoita, joiden vasarat kävivät vesivoimalla. ==Lähteet== Luokka:Historialliset verot
Michel Brault

Michel Brault (25. kesäkuuta 1928 Montreal – 21. syyskuuta 2013) oli kanadanranskalainen elokuvaaja, elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja elokuvatuottaja. Hän edusti pelkistettyä ja dokumentaarista, kevyellä kalustolla toteutettua direct cinema -tyylisuuntaa ja oli keskeisiä tekijöitä National Film Board of Canadan ranskankielisellä osastolla. Hän on ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa kanadalainen, joka on voittanut Cannesissa parhaan ohjaajan palkinnon. ==Filmografiaa== *Ranskalainen päiväkirja (Chronique d'un été, 1961, yksi kuvaajista) *Regard sur la folie (1961, toinen kuvaajista) *Pour la suite du monde (1963, yksi ohjaajista) *À tout prendre (1964, yksi kuvaajista) *Määräykset ovat määräyksiä (Les Ordres, 1974, ohjaus, käsikirjoitus, kuvaus) *Ei armoa (No Mercy, 1986, kuvaus) *Paperihäät (Les Noces de papier, 1989, ohjaus) *Montrealin tarinoita (Montréal vu par..., 1991, yksi ohjaajista) *Mon amie Max (1994, ohjaus) ==Lähteet== Luokka:Kanadalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Kanadalaiset elokuvatuottajat Luokka:Elokuvaajat Luokka:Käsikirjoittajat Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Quick Mail Transfer Protocol

Quick Mail Transfer Protocol (QMTP) on professori Daniel J. Bernsteinin kehittämä prototokolla sähköpostin välittämiseen korvaamaan SMTP.http://cr.yp.to/proto/qmtp.txt Se liittyy Bernsteinin qmail- sähköpostinvälitysohjelmaan, joka lienee ainoa ohjelma, joka kyseistä protokollaa tukee. ==Lähteet== Luokka:Internet-standardit Luokka:Sähköposti
Spartak (Donetskin alue)

Spartak () on kylä Donetskin alueen Donetskin piirissä Ukrainassa. Se sijaitsee kilometri Donetskin lentokentän pohjoispuolella, noin 20 kilometriä Donetskin keskustasta pohjoisluoteeseen. Kylä perustettiin 1922. Sinne perustettiin 1930 Spartak-kolhoosi. 1970-luvulle tullessa kylässä oli sovhoosiksi muutetun tilan päärakennus, lastentarha, koulu 8. luokkaan asti, kerhorakennus, kirjasto, kauppa ja ruokala.https://who-is- who.ua/main/page/mistadon2008/95/168 Vuodesta 1986 2000-luvulle kylästä kulki raitiotie Avdijivkaan. Maaliskuussa 2015 kylä oli Venäjän tukemien separatistisotilaiden miehittämä, Ukrainan laillisen hallinnon ulkopuolista aluetta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ukrainan kylät Luokka:Donetskin piiri
François-Joseph Fétis

François-Joseph Fétis (25. maaliskuuta 1784 Mons – 26. maaliskuuta 1871 Bryssel) oli belgialainen musiikkitieteilijä, urkuri ja säveltäjä.François- Joseph Fétis Britannica, viitattu 17.2.2024 Fétis aloitti lapsena viulun-, pianon- ja urkujensoiton. Hän pääsi Pariisin konservatorioon vuonna 1800. Hän siirtyi Wieniin jatkamaan opintojaan vuonna 1803 ja meni naimisiin vuonna 1806. Fétis sai nimityksen professoriksi Pariisin konservatorioon vuonna 1821. Hän julkaisi vuonna 1825 tutkielman Traité du contrepoint et de la fugue. Erityinen merkitys jälkipolville on ollut Fétisin kahdeksanosaisella julkaisulla Biographie universelle des musiciens (1835–1844). Fétis perusti Revue et gazette musicale de Paris -lehden. Hänestä tuli Pariisin konservatorion kirjastonhoitaja vuonna 1827. Hän aloitti vanhan musiikin luentokonserttisarjan vuonna 1832. Fétis nimitettiin Leopold I:n hovin musiikkijohtajaksi ja Brysselin kuninkaallisen konservatorion johtajaksi vuonna 1833. Vuonna 1845 hän sai nimityksen Belgian kuninkaallisen akatemian jäseneksi. Fétisin kuoleman jälkeen hänen huomattava kirjastonsa luovutettiin Belgian kuninkaalliselle kirjastolle. Fétis sävelsi oopperoita, kirkko- ja kamarimusiikkia sekä orkesteri- ja pianoteoksia. Hänet kuitenkin tunnetaan nimenomaan kirjoituksistaan. == Lähteet == Luokka:Musiikkitieteilijät Luokka:Belgialaiset urkurit Luokka:Belgialaiset säveltäjät Luokka:Oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1784 syntyneet Luokka:Vuonna 1871 kuolleet
Valheella on lyhyet jäljet

Valheella on lyhyet jäljet (Synden har lång svans) on norjalais-ruotsalaisen kirjailijan Margit Sandemon kirjoittama historiallinen romaani ja romaanisarjan Jääkansan tarina 27. osa. Teos on ilmestynyt 1986, ja sen on julkaissut suomeksi Marja Mahlamäen suomentamana Kirjaviihde 1997. Luokka:Ruotsalaiset romaanit Luokka:Vuoden 1986 kirjat Luokka:Historialliset romaanit Luokka:Margit Sandemon tuotanto
William Horsley

William Horsley (15. marraskuuta 1774 Lontoo – 12. kesäkuuta 1858 Kensington, Lontoo) oli englantilainen säveltäjä ja urkuri.Horsley, William, 1774-1858 (composer) University of Cambridge, viitattu 17.2.2024 Horsley aloitti vuonna 1790 musiikin opiskelun Theodore Smithin johdolla. Vuonna 1794 hän aloitti työskentelyn urkurina Ely Chapelissa Holbornissa.William Horsley HOASM, viitattu 17.2.2024 Vuonna 1797 Horsley hyväksyttiin Royal Society of Musiciansin jäseneksi. Hän siirtyi vuonna 1798 Ely Chapelista John Wall Callcottin avustavaksi urkuriksi Asylum for Female Orphansiin. Hän perusti Callcottin kanssa samana vuonna Concentores Sodales -musiikkiseuran, joka pysyi toiminnassa vuoteen 1847 saakka. Horsley seurasi Callcottia tämän virassa urkurina vuonna 1802. Hän meni naimisiin Callcottin vanhimman tyttären kanssa. Horsley työskenteli vuosina 1812–1837 Belgrave Chapelin urkurina Halkin Streetillä. Vuonna 1838 hän siirtyi Charter Housen urkuriksi. Horsley julkaisi vuosina 1801–1807 viisi laulukirjaa. Hänen lauluihinsa kuuluvat "By Celia's arbour", "O nightingale" ja "Now the storm begins to lower". Horsleyn tuotantoon kuuluu myös soitinsävellyksiä, kuten kolme sinfoniaa. Horsley kuoli kotonaan Kensingtonissa ja tuli haudatuksi Kensal Green Cemeteryyn. Myös hänen poikansa Charles Edward Horsley oli säveltäjä. Toinen poika, John Callcott Horsley loi uran taidemaalarina.Giotto Victoria and Albert Museum, viitattu 17.2.2024 == Lähteet == Luokka:Brittiläiset säveltäjät Luokka:Brittiläiset urkurit Luokka:Vuonna 1774 syntyneet Luokka:Vuonna 1858 kuolleet
Maria Ryymin

Maria Ryymin, o.s. Nisukka (1864 Suistamo – 14. tammikuuta 1939 Suistamo) oli suomalainen Laatokan Karjalassa Suistamolla asunut itkuvirsien ja runolaulujen esittäjä.Kuolleita, Helsingin Sanomat, 16.01.1939, nro 14, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotMaria Ryyminiä tapaamassa, Helsingin Sanomat, 26.02.1939, nro 55, s. 35, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Suistamon Sarankylässä syntynyt Maria Ryymin oppi itkuvirret, runolaulut ja loisut äidiltään. Hän esitti itkuvirsiään sekä kotiseudullaan että laulujuhlilla muualla Suomessa. Ryymin esiintyi myös Yleisradiossa. Maria Ryymin kuoli 74-vuotiaana Suistamon Alatun kylän Ahvenlammilla. == Lähteet == Luokka:Runonlaulajat Luokka:Suomalaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1864 syntyneet Luokka:Vuonna 1939 kuolleet
Aapo Vesikko

Aapo Vesikko (25. syyskuuta 1872 Kupanitsan Vesikkolan kylä – 1935) oli inkerinsuomalainen opettaja ja toimittaja. Vesikko syntyi talonpoikaisperheeseen. Hän kävi Kupanitsan kansakoulun ja Kolppanan seminaarin, josta hän valmistui vuonna 1892 opettajaksi ja kanttori-urkuriksi. Vesikko työskenteli opettajana eri puolilla Inkeriä, Uuden Inkerin aputoimittajana vuosina 1905–1906 sekä Nevan toimitussihteerinä vuosina 1908–1910 ja toimittajana vuodesta 1912. Hän toimitti myös Kansalais- kalenteria Inkerinmaalla ja Pietarissa ja kirjoitti suuren määrän pakinoita nimimerkillä Kuoman Kaima. Vesikko toimitti vuonna 1919 Narvassa lyhytikäisiksi jääneitä Narvan Sanomia ja vuodesta 1920 Karjalan Aamulehteä Viipurissa. Hän matkusti vuonna 1925 perheensä luokse Inkeriin, jossa hän toimi kotikylänsä osuuskassan tarkastuslautakunnan jäsenenä. Vesikko tuomittiin vuonna 1929 kahdeksan vuoden vankeuteen. Hän palasi vuonna 1933 vaikeasti sairaana Solovetskin vankileiriltä Leningradiin ja kuoli kahden vuoden kuluttua. ==Lähteet== Luokka:Inkeriläiset henkilöt Luokka:Venäläiset toimittajat Luokka:Venäläiset opettajat Luokka:Vuonna 1872 syntyneet Luokka:Vuonna 1935 kuolleet
François Rebel

François Rebel (9. kesäkuuta 1701 – 7. marraskuuta 1775) oli ranskalainen säveltäjä ja viulisti.François Rebel HOASM, viitattu 17.2.2024 François Rebel AllMusic, viitattu 17.2.2024 Rebel pääsi vuonna 1714 viulistiksi Académie royale de musiquen orkesteriin. Myöhemmin hän seurasi isäänsä Jean-Féry Rebeliä soittajana Les Vingt-quatre Violons du Roi -kokoonpanossa. Rebel teki kollegansa François Francoeurin kanssa yhteistyötä oopperassa Pirame et Thisbé (1726), jota seurasi seitsemäntoista muuta yhteistyössä laadittua näyttämöteosta. Rebel toimi Concert Spirituel -konserttisarjan johtajana vuonna 1742 ja yhtenä Académie royale de musiquen johtajista vuosina 1757–1767. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: nuotteja Luokka:Ranskalaiset oopperasäveltäjät Luokka:Ranskalaiset viulistit Luokka:Vuonna 1701 syntyneet Luokka:Vuonna 1775 kuolleet
Laila Andersson-Palme

Laila Andersson-Palme (s. 30. maaliskuuta 1941 Lösen, Karlskronan kunta) on ruotsalainen oopperalaulaja, joka on äänialaltaan sopraano.Andersson, Laila Grove Music Online, viitattu 17.2.2024 Laila Andersson-Palme Kungliga Teaterns Solister, viitattu 17.2.2024 Andersson-Palme opiskeli Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakouluussa. Hänen opettajiensa joukossa olivat Sylvia Mang-Borenberg ja Hjördis Schymberg. Andersson-Palme oli kiinnitettynä Ruotsin kuninkaalliseen oopperaan vuosina 1964–1996. Hän teki debyyttinsä siellä Susannan roolissa oopperassa Figaron häät. Andersson-Palme on tehnyt vierailevia esiintymisiä monissa Euroopan maissa ja muun muassa Metropolitan- oopperassa. Andersson-Palme loi rooleja oopperoissa Herr von Hancken (Karl- Birger Blomdahl, 1965), Tronkrärna (Gunnar Bucht, 1966) ja Gränskibbutzen (Maurice Karkoff, 1975). Hän tulkitsi Alban Bergin Lulun nimiroolin oopperan Ruotsin-ensiesityksessä. Andersson-Palme on tulkinnut rooleja myös muiden muassa Giacomo Puccinin, Richard Straussin, Giuseppe Verdin ja Richard Wagnerin teosten esityksissä. Andersson-Palme sai hovsångerskan arvonimen vuonna 1985, ja hänelle myönnettiin Litteris et Artibus -mitali vuonna 1992. Andersson-Palmen puoliso oli näyttelijä Ulf Palme. Andersson-Palme julkaisi muistelmateoksen När mörkret söker ljuset: ett operaliv i dur och moll.När mörkret söker ljuset : ett operaliv i dur och moll Suomalainen kirjakauppa, viitattu 17.2.2024 == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset oopperalaulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Litteris et Artibus -palkitut
Vítkov

Vítkov on kukkula Tšekin pääkaupungissa Prahassa. Se erottaa toisistaan Karlínin ja Žižkovin kaupunginosat. == Historia == Böömin kunigas Kaarle IV:n aikaan tällä Prahan läheisellä kukkulalla alettiin pitämään viinitarhoja. Osa niistä kuului Vítek z Hora nimiselle prahalaiselle raatimiehelle, jonka mukaan kukkula on luultavasti saanut nykyisen nimensä. Heinäkuussa 1420 sen ympäristössä käytiin Vítkovin taistelu Jan Žižkan johtamien hussilaisjoukkojen sekä Sigismund Luxemburgilaisen katolilaisten ristiretkiarmeijoiden välillä. Taistelu päättyi hussilaisten voittoon. == Rakennukset == Kukkulan uudenkaupungin puoleista päätyä hallitsee Vítkovin kansallinen muistomerkki. 1920- ja 30-luvuilla rakennetun rakennuksen sisällä on muun muassa tuntemattoman sotilaan hauta. Sen katolla on yksi maailman suurimmista ratsastajapatsaista. Se esittää hussilaiskenraali Jan Žižkaa. == Luonto == Vítkovin kukkulalla on yhteensä 14,93 hektaaria puistoaluetta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Praha Luokka:Tšekin maantiede Luokka:Mäet ja kukkulat
Too Slim and the Taildraggers

Too Slim and the Taildraggers on vuonna 1986 perustettu yhdysvaltalainen bluesrock -yhtye. Yhtye on julkaissut yhteensä 14 studioalbumia ja 6 livealbumia sekä 2 kokoelmalevyä. Laulaja-kitaristi Tim “Too Slim" Langford on yhtyeen ainoa jäljellä oleva alkuperäisjäsen. Yhtye on alunperin perustettu Spokanessa, Washingtonin osavaltiossa, mutta tätä nykyä yhtye pitää majapaikkaa Tennesseen osavaltiossa sijaitsevassa Nashvillen kaupungissa. == Muusikot == ==== Nykyiset jäsenet ==== * Tim "Too Slim" Langford – kitara, laulu * Zach Kasik – basso, taustalaulu * Chris Rieser – rummut ==== Entiset jäsenet ==== * Eric Hanson – basso, taustalaulu * E. Scott Esbeck – basso, taustalaulu * Polly O' Keary – basso, taustalaulu * Dave Nordstrom – basso, taustalaulu * Tom Brimm – basso * Tommy Cook – rummut * Zach T. Cooper – rummut * John Cage – rummut * Bill Bancroft – rummut * Greg Pendleton – saksofoni == Diskografia == === Studioalbumit === Vuosi Albumi 1988 Swingin in the Underworld 1990 Rock 'em Dead 1992 El Rauncho Grundgé 1995 Swamp Opera 1997 Blues for EB 2000 King Size Troublemakers 2003 Tales of Sin and Redemption 2007 The Fortune Teller 2009 Free Your Mind 2011 Shiver 2013 Blue Heart 2016 Blood Moon 2018 High Desert Heat 2020 The Remedy === Livealbumit === Vuosi Albumi 1994 Wanted Live! 1999 Bootleg Series Vol. 1 2002 Goin' Public 2005 Beer & Barbecue Chips 2007 Time To Live 2022 Brace Yourself === Kokoelmat === Vuosi Albumi 2005 Lucky 13 2014 Anthology Luokka:Yhdysvaltalaiset rockyhtyeet Luokka:Bluesrock-yhtyeet
Margot Rödin

Margot Rödin Larsson (s. 12. maaliskuuta 1935 Tukholma) on ruotsalainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka on äänialaltaan mezzosopraano.Margot Rödin Larsson Kungliga Teaterns Solister, viitattu 17.2.2024 Margot Rodin Bach- Cantatas, viitattu 17.2.2024 Rödin opiskeli Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa yksinlaululuokalla vuosina 1956–1960 ja oopperaluokalla vuosina 1960–1961. Hänen opettajiaan olivat Ingeborg Berlin ja Ragnar Hultén. Myöhemmin Rödin suoritti opintoja myös Wilhelm Freundin, Erik Werban ja Gerald Mooren johdolla. Hän debytoi romanssilaulajana Ruotsin radiossa vuonna 1960. Rödin teki ensimmäisen esiintymisensä Ruotsin kuninkaallisessa oopperassa Mercedeksenä Carmenissa vuonna 1961. Hän oli kiinnitettynä kuninkaalliseen oopperaan vuoteen 1988 saakka. Rödin on saavuttanut arvostusta muiden muassa Georg Friedrich Händelin ja Wolfgang Amadeus Mozartin teosten tulkitsijana. Hän on tehnyt vierailevia esiintymisiä monien maiden oopperataloissa ja esiintynyt kansainvälisesti myös konserttilaulajana. Vuosina 1962–1982 hän esiintyi Drottningholms Slottsteaterissa. Rödin sai vuonna 1969 Grammis- palkinnon kategoriassa "Årets seriösa skivartist". == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset oopperalaulajat Luokka:Mezzosopraanot Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
RAF Mildenhall

RAF Mildenhall on lentotukikohta Englannin Suffolkissa. Siellä operoi vuonna 2024 V-22 Osprey-koneita sekä KC-135 Stratotanker -ilmatankkauskoneita.https://www.mildenhall.af.mil/News/Article- Display/Article/3676337/351st-air-refueling-squadron-prepares-to-participate- in-the-accelerating-the-le/ Viitattu 17.2.2024. Tukikohdalla on pitkä historia, sillä se on rakennettu vuonna 1934.https://www.mildenhall.af.mil/About-Us/Fact- Sheets/Display/Article/270389/raf-mildenhall-history/ Viitattu 17.2.2024. Yhdysvaltain ilmavoimain käyttö siellä on jatkunut 60 vuotta.https://www.military.com/base-guide/raf-mildenhall Viitattu 17.2.2024. ==Lähteet== Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimien lentotukikohdat
Andrei Mordvitšev

Andrei Nikolajevitš Mordvitšev (, s. 14. tammikuuta 1976) on venäläinen upseeri. Mordvitšev syntyi Pavlodarissa nykyisessä Kazakstanissa. Hän valmistui Novosibirskin sotakorkeakoulusta 1997 ja Venäjän federaation asevoimien yhteisakatemiasta 2006. Vuonna 2011 hänet nimitettiin everstin arvoisena panssarijoukkojen Kantemirov-prikaatin komentajaksi. Hän sai kenraalimajurin arvon 2013 ja komensi jalkaväkiprikaatia. Venäjän yleisesikunta-akatemiasta hän valmistui 2016. Myöhemmin hän oli Južno- Sahalinskin varuskunnan komentaja, 41. armeijan varakomentaja keskisessä sotilaspiirissä ja 8. armeijan varakomentaja eteläisessä sotilaspiirissä. Mordvitšev komensi 8. kaartinarmeijaa Mariupolin taistelussa. Tämän jälkeen hän oli eteläisen sotilaspiirin varakomentaja ja helmikuusta 2023 keskisen sotilaspiirin komentaja. Huhtikuusta 2023 Mordvitšev komentaa Venäjän keskistä ryhmää Ukrainassa. 7\. syyskuuta 2023 Mordvitšev sai kenraalieverstin arvon. Luokka:Venäläiset kenraalit Luokka:vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Turun hätäkeskus

Turun hätäkeskus on yksi Suomen kuudesta hätäkeskuksesta. Se on vastuussa Varsinais-Suomen, Kanta-Hämeen ja Päijät-Hämeen maakuntien hätäpuheluista. Turun hätäkeskus aloitti toimintansa 8. huhtikuuta 2014. Hätäkeskus sijaitsee Puistokadulla Turun Keskuspaloaseman yhteydessä ja poliisitalon läheisyydessä. Hätäkeskuksen päällikkö on Mauri Turula. == Lähteet == Luokka:Hätäkeskuslaitos Luokka:Turku
Anne Baker

Anne Baker MBE (o.s. Salmond; s. 14. toukokuuta 1914) on brittiläinen elämäkertakirjailija ja lastenoikeusaktivisti.Anne Baker (1) (1914–) LibraryThing, viitattu 18.2.2024 Baker syntyi Geoffrey Salmondin ja tämän vaimon Margaret Carrin tyttäreksi. Hän asui vanhempiensa kanssa Egyptissä ja Intiassa. Hän opiskeli Oxfordin yliopiston Lady Margaret Hallissa. Baker meni naimisiin Valentine Bakerin kanssa. Pariskunnalle syntyi viisi lasta. Baker toimi toisen maailmansodan jälkeen Ison-Britannian konservatiivipuolueessa.Hannah White, Happy 100th for Anne Salisbury Journal 21.5.2014, viitattu 18.2.2024 Hän on kirjoittanut useita historiallisia kirjoja ja elämäkertateoksia. Isästään hän julkaisi teoksen From Biplane to Spitfire: the Life of Air Chief Marshal Sir Geoffrey Salmond (2003).From biplane to Spitfire : the life of Air Chief Marshal Sir Geoffrey Salmond / by Anne Baker Smithsonian, viitattu 18.2.2024 Baker on toiminut pitkään National Society for the Prevention of Cruelty to Childrenissä (NSPCC). Hän sai vuonna 2017 NSPCC:n ansiopalkinnon yli 50 vuoden vapaaehtoistyöstä. Baker on jatkanut varojen keräämistä järjestölle yli satavuotiaaksi saakka. Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäsen hänestä tehtiin vuonna 2021. == Teoksia == * Morning Star: Florence Baker's diary of the expedition to put down the slave trade on the Nile, 1870-1873 (1972)Morning Star: Florence Baker's diary of the expedition to put down the slave trade on the Nile, 1870-1873; foreword by Sir Ronald Wingate National Library of Australia, viitattu 18.2.2024 * Wings over Kabul: the first airlift (1975)Wings over Kabul : the first airlift National Library of Australia, viitattu 18.2.2024 * A Question of Honour (1996) * From Biplane to Spitfire: the Life of Air Chief Marshal Sir Geoffrey Salmond (2003) == Lähteet == Luokka:Brittiläiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Yli 110-vuotiaiksi eläneet brittiläiset
Tammelan metsäpalo

Tammelan metsäpalo oli yksi suurimmista metsäpaloista Etelä-Suomessa toisen maailmansodan jälkeen. Palo syttyi kesäkuussa 1997 Tammelan Riihivalkaman kylässä. Palossa tuhoutui yli 250 hehtaaria metsää. Palo pääsi leviämään latvapaloksi ja liekit muun muassa loikkasivat Valtatie kahden ylitse. Palon sammuttaminen kesti viisi päivää. Palon tuhoamat puut korjattiin pois ja tilalle istutettiin uutta mänty- ja kuusimetsää. == Lähteet == Luokka:Maastopalot Suomessa Luokka:1990-luvun tulipalot Luokka:1900-luvun maastopalot Luokka:Tammela
Ismo Jaatinen

Ismo Jaatinen (s. 15. heinäkuuta 1955 Jyväskylä) on suomalainen pesäpalloilija. Jaatinen edusti urallaan SM-sarjassa Jyväskylän Kiriä, Imatran Pallo-Veikkoja ja Hongikon Nuorisoseuran Urheilijoita. Hän saavutti neljä SM- hopeaa kaudella 1977, kaudella 1978, kaudella 1979 ja kaudella 1984 ja yhden SM-pronssin kaudella 1976. Kaudella 1979 hän oli SM-sarjan lyöjäkuningas ja hänet valittiin Vuoden pesäpalloilijaksi. Hän pelasi kolme Itä-Länsi-ottelua vuosina 1979, 1981 ja 1983. Hän pelasi viisi Liitto-Lehdistö-ottelua vuosina 1975, 1978, 1979, 1980 ja 1981. Hän pelasi ulkokentällä ykkösvahtina. Jaatinen pelasi SM-sarjassa 232 runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi 18 kunnaria ja 269 tavallista juoksua, toi 151 juoksua ja keräsi 815 kärkilyöntipistettä. Jaatinen pelasi SM-sarjassa 19 ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi 23 tavallista juoksua, toi seitsemän juoksua ja keräsi 67 kärkilyöntipistettä. Jaatinen pelasi SM-sarjassa viisi alemman loppusarjan ottelua. Näissä otteluuissa hän löi kolme tavallista juoksua, toi kaksi juoksua ja keräsi 22 kärkilyöntipistettä.https://www.pesis.fi/wp-content/uploads/2021/01/Jaatinen- Ismo.xlsx == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
M10 Booker

M10 Booker on Yhdysvaltain maavoimien tilaama, General Dynamics Land Systemsin kehittämä ja toimittama panssariajoneuvo. Vaunun luokituksesta ja roolista epäselvyyksiä. Yhdysvaltain asevoimat haluaa vaunua nimitettävän taisteluajoneuvoksi (combat vehicle) tai rynnäkköpanssariksi (infantry assault vehicle). Erikseen on korotettu, että vaunu ei ole panssarivaunu. Taistelupanssarivaunun tavoin siinä on neljän hengen miehistö ja 105 millimetrin M35-tykki suora-ammuntaan ilman mahdollisuutta kuljettaa sotilaita kuten rynnäkköpanssarivaunussa. Paino on 42 tonnia, mikä on noin puolet M1 Abramsin painosta ja panssarointi on heikompi. Vaunuja voidaan kuljettaa kaksi kappaletta kerrallaan C-17 Globemaster -kuljetuskoneella. Vaunuja on tarkoitus käyttää kevyen jalkaväen ja laskuvarjojoukkojen yksiköissä tukemaan jalkaväkeä tuhoamalla linnoituksia ja juoksuhautoja ja toissijaisesti suojaamaan vihollisen panssareilta, mikä oli historiallisesti rynnäkkötykin tehtävä. 1990-luvun alkuun asti M551 Sheridanilla oli tämä rooli. M8 Buford suunniteltiin sen seuraajaksi, mutta sitä ei ikinä otettu käyttöön. General Dynamics GDLS Griffin II valittiin voittajaksi Mobile Protected Firepower -ohjelmassa kesällä 2022. Vaunu perustuu brittiarmeijalle valmistettuun Ajaxiin, joka perustuu itävaltalais-espanjalaiseen ASCOD-vaunuun, ja M1 Abramsin tornin malliin. Vaunu on aseistukseensa ja panssarointiinsa nähden iso ja painava, minkä sanotaan antavan kasvunvaraa. Matalan rekyylin 105 millimetrin M35 kehitettiin 1980-luvulla Yhdysvaltain armeijan Benet Laboratoryssa Mobile Protected Gun System (MPGS) -ohjelmassa M8 Armored Gun System ja LAV-AG-ajoneuvoja varten, joita ei koskaan tilattu. Vaunu paljastettiin heinäkuussa 2023 Fort Belvoirissa Virginiassa ja se on nimetty kahden sotilaan mukaan: sotamies Robert D. Booker kaatui Tunisiassa 1943 ja ylikersantti Stevon A. Booker Irakissa 2003. Yhdysvaltain armeijan on tarkoitus saada ensimmäiset vaunut marraskuussa 2023 ja niiden testaus valmistuu 2024 lopulla. Torni valmistetaan Ohiossa, rungot Michiganissa ja kokoonpano tapahtuu Alabamassa. Ensimmäisen täyden 42 vaunun pataljoonan on tarkoitus olla valmiina 2025 ja asevoimat on tilaamassa kokonaisuudessaan 500 vaunua. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltain asevoimien kalusto
Kontulan pelastusasema

Kontulan pelastusasema () on Helsingin pelastuslaitoksen asema 61, jota rakennetaan Lirokujalle Kontulaan. Tällä hetkellä pelastusasema toimii väliaikaisesti Sirrikujalla vuokratuissa tiloissa. Rakennuksen on tarkoitus valmistua joulukuussa 2024 ja asemalle on tarkoitus sijoittaa pelastusyksikkö, säiliöauto ja ensihoitoyksikkö. == Lähteet == Luokka:Kontula Luokka:Helsingin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Helsingin pelastuslaitos Luokka:Suomen paloasemat
Ensio Hartikainen

Konsta Ensio Hartikainen (s. 30. tammikuuta 1941 Outokumpu) on suomalainen eläköitynyt yritysjohtaja ja yrittäjä, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen. Viitattu 18.2.2024. Ensio Hartikainen syntyi Konsta Hartikaisen ja Anna Kerosen perheeseen. Hän avioitui 1964 Ritva-Liisa Laatikaisen kanssa. Törisevän kansakoulun käynyt Hartikainen oli puutavaran kuljettaja, Keskusmetsäseura Tapion palveluksessa suo-ojien kaivajana, maansiirtoliike Soikkelin koneenkuljettaja, lankonsa kanssa oman maansiirtokoneen käyttäjänä 1964 ja sitten yrittäjänä Outokummussa ja vuodesta 1979 Joensuussa E. Hartikainen Ky:ssä, vuodesta 1988 E. Hartikainen Oy. Yrityksen toimitusjohtaja hän oli vuoteen 2005 ja sitten hallituksen puheenjohtaja. Hartikaisella on ollut myös oman alansa ja muita luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 2008. Maansiirtoa ja autokauppaa harjoittanut E. Hartikainen Oy myi autokauppaliiketoimintansa Wetterille 2022. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
August Sarin

August Sarin (4. joulukuuta 1861 Forssa – 1. kesäkuuta 1935 Vaasa) oli suomalainen Vaasassa asunut moottoritehtailija.Teht. Aug. Sarin, Vaasa, 01.06.1935, nro 125, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot August Sarin meni jo nuorena työhön Forssan puuvillatehtaan konepajalle. Hän harrasti työn ohella itseopiskelua ja suoritti kirjeenvaihdolla insinööritutkinnon eräässä Lontoon kirjeenvaihtokoulussa vuosina 1900–1903. Sarin muutti Vaasaan 1890 ja toimi 19 vuoden ajan Vaasan puuvillatehtaan konepajassa työnjohtajana. Sarin perusti vuonna 1910 Vaasaan moottoritehtaan Kustaa Pälvin kanssa toiminimellä Sarin & Pälvi. Tehdas sijaitsi Vaasan lääninvankilan lähellä sijainneella Räätälinsaarella, jota tehtaan työntekijät kutsuivat Pirunsaareksi. Toiminimi muutettiin Vaasan Moottoritehdas Oy-nimiseksi osakeyhtiöksi 1914 osakkeiden ollessa Sarinin lähimpien sukulaisten omistuksessa. Sarin itse toimi tehtaan johtajana ja teknillisenä ylivalvojana. Sarin aloitti sitten maatalousmoottorien valmistuksen suuremmassa mittakaavassa ja nämä moottorit tulivat Suomessa tunnetuiksi Sarinin moottorien nimellä. Moottorien jälleenmyyjänä toimi vuodesta 1916 alkaen turkulainen Oy Victor Forseliuksen koneliike. Vuonna 1929 tehtaassa oli 35 työntekijää. Tehtaan valmistamien nelitahtisten maatalousmoottoreiden mallien tehot olivat 5-6 hevosvoimaa, 8 hevosvoimaa ja 13 hevosvoimaa. Polttoaineena oli bensiini tai petrooli ja moottoreita käytettiin maataloudessa muun muassa puimakoneiden ja sirkkeleiden voimanlähteenä.Sarinin moottorit, Vaasa, 26.04.1929, nro 96, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotRauno Grönbacka : Vaasalaista moottorituotantoa, Vaasa ajo, SAHK:n 56. Retkeilyajot 13.6.2015, sivu 11Sarin 7 – 8 paikallismoottori, Kuhmon Mobilistit ry Sarinin kuoltua tehtaan omistajiksi tulivat vuonna 1950 Tammen veljekset, joilla oli jo oma moottoritehdas toisaalla. Vaasan Moottoritehdas Oy valmisti moottoreita 1960-luvulle saakka. Sarin oli yhdeksän vuotta Vaasan kaupunginvaltuuston jäsenenä ja hän kuului Vaasan kunnallisklubiin. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Rauno Grönbacka : Marakatteja ja kissanpäitä: vaasalaisten moottoritehtaiden tarina - Markattor och katthuvuden: historien om motorfabrikerna i Vasa; käännös ruotsiksi Esko Pursiainen ja Jenni Roth. Vaasan Veteraaniautoseura, Vaasa 2014 ISBN 978-952-93-3896-2 == Aiheesta muualla == * Vaasan Moottoritehdas Oy:n digitoituja pienpainatteita Kansalliskirjastossa Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Vaasan kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1861 syntyneet Luokka:Vuonna 1935 kuolleet
Vesistönsuojelu

Vesistönsuojelu eli vesiensuojelu on osa luonnonsuojelua. Siihen kuuluu merten suojelu. Vesistönsuojeluun kuuluvia toimenpiteitä ovat maa- ja metsätalouden sekä kaupunkien vesitalouden hallinta, peltoviljelyn ravinteiden vesistöihin huuhtoutumisen vähentäminen ja vesistöjen kunnostustoimenpiteet. Vesistönsuojeluun kuuluu myös pohjavesiensuojelu, jossa pyritään pitämään pohjaveden laatu hyvänä. Luonnonsuojelullisesti merkittäviä vesialueita ovat lintuvedet, jotka ovat useiden lintulajien pesimä- ja levähdysalueita. Näitä alueita ovat lammet, järvien rantavesien matalikot ja kosteikot. Lintuvesien uhkia ovat rehevöityminen ja veden laadun huononeminen. Lintuvesien suojelemiseksi ja kunnostamiseksi on olemassa BirdLife Suomi-hanke ja lisäksi nämä asiat ovat osa Helmi-elinympäristöohjelmaa. Lintuvesien suojelualueilla on useita uhanalaisia lintulajeja. Lintuvesien hoitotoimenpiteitä ovat rantaveden ruoppaus, niitto veden korkeuden säätely, hoitokalastus ja vieraslajien kantojen rajoittaminen. == Katso myös == * Vesistönhoito == Lähteet == == Aiheesta muualla == * https://vesiensuojelu.fi Luokka:Luonnonsuojelu
Elvedina Muzaferija

Elvedina Muzaferija (s. 20. elokuuta 1999 Visoko) on bosniahertsegovinalainen alppihiihtäjä. Muzaferija sijoittui nuorten MM-kilpailuissa parhaimmillaan 20:nneksi syöksylaskussa 2020. Nuorten olympialaisissa hän oli kuudestoista alppiyhdistetyssä 2016. Aikuisten arvokilpailuissa Muzaferija on kilpaillut MM-kilpailuista 2017 lähtien. Hän sijoittui Cortina d’Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 alppiyhdistetyssä 16:nneksi ja syöksylaskussa 25:nneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän oli supersuurpujottelussa 25:s. Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 hän sijoittui alppiyhdistetyssä 15:nneksi, syöksylaskussa 20:nneksi ja supersuurpujottelussa 25:nneksi. Muzaferija kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Zagrebin pujottelussa tammikuussa 2017. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän sai oltuaan 29:s Altenmarkt- Zauchenseen alppiyhdistetyssä tammikuussa 2020. 20 parhaan joukossa hän debytoi oltuaan 18:s Sankt Moritzin supersuurpujottelussa joulukuussa 2021. Hän saavutti tammikuussa 2024 Bosnia ja Hertsegovinan siihen mennessä parhaan sijoituksen alppihiihdon maailmancupissa oltuaan neljästoista Cortina d’Ampezzon supersuurpujottelussa. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan neljäs Crans Montanan syöksylaskussa helmikuussa 2024. Muzaferija voitti ensimmäisenä bosniahertsegovinalaisena alppihiihdon Eurooppa-cupin osakilpailun Crans Montanan syöksylaskussa helmikuussa 2024. Muzaferija toimi Bosnia ja Hertsegovinan lipunkantajana nuorten olympialaisten 2016 avajaisissa ja päättäjäisissä, Pyeongchangin olympialaisten 2018 avajaisissa ja päättäjäisissä sekä Pekingin olympialaisten 2022 avajaisissa. == Lähteet == Luokka:Bosniahertsegovinalaiset alppihiihtäjät Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Stubb (Ähtävä)

Stubb on pieni maalaiskylä Pohjanmaalla sijaitsevassa Pedersören kunnassa. Se sijaitsee noin pari kilometriä Ähtävän kirkonkylästä, Yli-Ähtävästä. Nimensä mukaisesti kylä on tunnettu poliitikko Alexander Stubbin esivanhempien kotikylänä. ==Lähteet== Luokka:Ähtävän kylät
Pohjolan Moottoritehdas

Pohjolan Moottoritehdas Oy (entinen Gustaf Jaatisen moottoritehdas) oli suomalainen Vaasassa 1920- ja 1930-luvulla toiminut paikallis- ja venemoottorien valmistaja. Tehtaan perusti liikemies Gustaf Jaatinen. Jaatinen aloitti venemoottorien valmistuksen 1920-luvun alussa ja vuonna 1922 moottorit palkittiin Tampereella pidetyssä Suomen XII yleisessä maatalousnäyttelyssä.Kotimainen venemoottori, Iltalehti, 18.02.1924, nro 41, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotPohjolan Moottoritehdas Oy, Vaasa, 26.04.1929, nro 96, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Pohjolan Moottoritehdas toimi Vaasassa Klemetinkadulla Pohjolan polttimon entisessä kiinteistössä 1 100 neliömetrin tiloissa. Tehdas valmisti Simplex- merkkisiä venemoottoreita, joita Pohjois-Suomen kalastajat, muun muassa Kemin seudun ammattimaiset lohenkalastajat käyttivät veneissään. Yksisylinterisen kaksitehtisen mallin teho oli 3-4 hevosvoimaa ja nelitahtisen kaksisylinterisen mallin 6-7 hevosvoimaa. Suurempi moottori oli koottu Fordin moottorin osista. Erillistä vaihdelaatikkoa ei ollut vaan vaihde oli kiinni moottorissa. Vuonna 1928 tehdas aloitti 5-6 hevosvoiman tehoisten Herkules- merkkisten maamoottorien valmistuksen. Maamoottoreita käytettiin muun muassa puimakoneiden ja sirkkelisahojen voimanlähteenä. Polttoaineena oli petrooli.Missä Simplex-moottoreita valmistetaan, Vaasa, 01.03.1929, nro 51, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Vuonna 1931 Pohjolan Moottoritehdas alkoi valmistaa autonlämmityslaitteita Ford- ja Chevrolet- autoja varten.Uusi kotimainen keksintö, Ajan Sana, 04.11.1931, nro 255, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Tehdas joutui vaikeuksiin 1930-luvun lamavuosina ja tehtaan koneet ja muu irtaimisto myytiin huutokaupalla 1933.Huutokauppa, Vaasa, 07.12.1933, nro 283, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Tehdasrakennus ja tehdastonttien vuokraoikeudet myytiin pakkohuutokaupalla maaliskuussa 1935.Tehdasrakennuksen huutokauppa, Vaasa, 13.03.1935, nro 61, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Rauno Grönbacka : Marakatteja ja kissanpäitä: vaasalaisten moottoritehtaiden tarina - Markattor och katthuvuden: historien om motorfabrikerna i Vasa; käännös ruotsiksi Esko Pursiainen ja Jenni Roth. Vaasan Veteraaniautoseura, Vaasa 2014 ISBN 978-952-93-3896-2 == Aiheesta muualla == * Gustaf Jaatisen moottoritehtaan pienpainatteita, Kansalliskirjasto Digitaaliset aineistot * Eräs uusi kotimainen venemoottori, Suomen moottorilehti, 01.04.1926, nro 4, s. 46, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Vaasan historia Luokka:Entiset suomalaiset metalliteollisuusyhtiöt Luokka:Moottorivalmistajat