EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Harmio

Harmio eli idänharmio (Berteroa incana) on kaksi- tai monivuotinen valkokukkainen ristikukkaiskasvi. == Ulkonäkö ja koko == Jäykkävartinen harmio kasvaa 20–50 cm korkeaksi. Varsi on harmahtava ja karvainen. Lehtiä on runsaasti, ja ne ovat suikeita sekä lähes ehytlaitaisia. Alimmat lehdet ovat ruodillisia ja sijaitsevat ruusukkeena maanrajassa. Valkoiset kukat ovat ristikukkaiseksi isot, noin senttimetrin kokoiset halkaisijaltaan. Terälehdet ovat kaksihalkoisia. Kasvin hedelmät eli lidut ovat vajaan senttimetrin pituisia, pitkulaisia, pulleita ja karvaisia. Harmio kukkii heinä- elokuussa.Retkeilykasvio 1998, s. 177. == Levinneisyys == Harmiota tavataan laajalla alueella Ranskasta ja Italiasta itään aina Keski-Siperiaan saakka, ja Balkanilta ja Kaukasukselta Pohjoismaihin saakka. Lajia tavataan myös Pohjois- Amerikasta, jonne se on levinnyt ihmisen mukana.Den virtuella floran: Sandvita Viitattu 30.6.2009. Suomessa harmion levinneisyys on laikuttaista ja painottuu Etelä- ja Kaakkois-Suomeen, vaikka yksittäisiä havaintoja on Lapista saakka. Yleisimmin kasvia kasvaa kaupunkiseuduilla, kuten Lappeenrannassa, Kouvolassa, Helsingissä ja Tampereella.Kasviatlas 2021: Harmion eli idänharmion (Berteroa incana) levinneisyys Suomessa. Viitattu 15.1.2024. Suomeen harmio lienee levinnyt pääasiassa autonomian aikana rehuviljan mukana Venäjältä. Niinpä se on yleisin vanhoilla ratsuväen paikkakunnilla kuten Lappeenrannassa.Tampere.fi Laji on viime vuosikymmeninä taantunut. == Elinympäristö == Harmio on tyypillinen kaupunkikulttuuriympäristön kasvi. Sitä tavataan ratapihoilla, kuivilla joutomailla, kaatopaikoilla, vanhoilla kasarmialueilla, satamissa, myllyillä ja aikaisemmin myös pellonpientareilla. == Lähteet == * Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998. === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Harmio (idänharmio) – Berteroa incana * Kasviatlas 2022: Harmion eli idänharmion (Berteroa incana) levinneisyys Suomessa. * Luontoportti: Harmio (Berteroa incana) * Pohjolan kasvien pauloissa: Berteroa incana – harmio, idänharmio * ITIS: Berteroa incana * United States Department of Agriculture (USDA): Berteroa incana * Flora of China: Berteroa incana Luokka:Ristikukkaiskasvit
Plus-miinusmerkki

Plus-miinusmerkki (±) on etumerkki, jota käytetään yleensä arviotarkkuuden tai vaihteluvälin ilmaisemiseen. Merkkiä käytetään myös osoittamaan lukuarvoa, jolla on kaksi mahdollista etumerkeiltään vastakkaista arvoa. Jos merkkiä ± ei ole käytettävissä, sen voi korvata merkinnällä +/–. Luokka:Matemaattiset symbolit
Kulturbund

Kulttuuriliitto (saks. Kulturbund, lyh. KB) oli Saksan demokraattisessa tasavallassa toiminut kulttuurijärjestö. Järjestö perustettiin kesäkuussa 1946 Neuvostoliiton miehityshallinnon käskystä nimellä Kulturbund zur demokratischen Erneuerung Deutschlands ("Kulttuuriliitto Saksan demokraattiseksi uudistamiseksi"). Alun alkaen kulttuuriliitto oli ilmeisesti tarkoitettu myös läntisillä miehitysvyöhykkeillä toimivaksi, puoluerajat ylittäväksi kulttuurijärjestöksi, jonka tarkoituksena oli tukea miehitetyn Saksan kulttuurielämän elvyttämistä ja ohjata sitä "demokraattiseen" ja "antifasistiseen" suuntaan. Käytännössä Kulttuuriliitto toimi kuitenkin vain DDR:n alueella. Jo vuonna 1947 järjestön jäsenyys sidottiin tiukemmin Sosialistisen yhtenäisyyspuolueen alaisuuteen. Puolueen jäseniä oli mukana Kulttuuriliiton kaikilla tasoilla, ja se huolehti Kulttuuriliiton poliittisista linjauksista. Liiton ensimmäisenä puheenjohtajana toimi DDR:n kansallislaulun sanoittaja ja maan myöhempi kulttuuriministeri Johannes R. Becher. Verrattuna muihin DDR:ssä toimineisiin kansalaisjärjestöihin Kulttuuriliiton toiminta oli kuitenkin suhteellisen vapaata politiikasta. Sen jäsenille taattiin edes jossain määrin "taiteellista vapautta", eikä jäsenistön sitoutuminen liiton poliittisiin tavoitteisiin ollut kovin suurta. Suurin osa jäsenistöstä mielsi Kulttuuriliiton ensi sijassa yhteistoimintaelimeksi ja edunvalvojaksi, ei niinkään poliittiseksi toimintafoorumiksi. Kulttuuriliitto oli mukana Kansallisessa rintamassa, ja se lähetti 22 edustajaa DDR:n parlamenttiin, Kansankamariin.Vuonna 1985 Kulttuuriliitossa oli 260 000 jäsentä. Suurin osa heistä oli kulttuurista kiinnostuneita kansalaisia, harrastelijakirjoittajia, keräilijöitä ja paikallishistorian tutkijoita. Toisaalta mukana oli myös DDR:n kulttuurielämän eliitti. Esimerkiksi muistomerkkien suojelu ja paikallishistorian tallentaminen oli organisoitu Kulttuuriliiton kautta. 1980-luvun alussa Kulttuuriliiton toimintapiirit itsenäistyivät. Näin syntyivät Kulttuuriliiton esperantoyhdistys, kotiseutuyhdistys, valokuvausyhdistys ja kulttuuriympäristöyhdistys. Saksojen yhdistymisen jälkeen Kulttuuriliitto jatkoi toimintaansa yhdistyspohjalta (Kulturbund e.V.). == Aiheesta muualla == *Kulttuuriliiton nykyiset sivut Luokka:Kulttuurijärjestöt Luokka:Saksan demokraattinen tasavalta
Kenneth Baker

Kenneth Wilfrid Baker, Baron Baker of Dorking, CH, PC, (s. 3. marraskuuta 1934) on brittiläinen konservatiivipoliitikko. Baker opiskeli Magdalen Collegessa Oxfordin yliopistossa ja työskenteli Royal Dutch Shellillä ennen tulemistaan valituksi parlamenttiin maaliskuussa 1968. Hän oli Margaret Thatcherin hallituksen informaatioteknologian ministeri vuodesta 1981, ympäristöministeri 1985–1986, koulutus- ja tiedeministeri 1986–1989 ja sisäministeri 1990–1992. Opetusministerinä Bakerin merkittävin toimi oli vuoden 1988 Education Actin luoma brittiläinen "ylioppilaskirjoitusjärjestelmä", National Curriculum. Hän järjesti myös opettajien koulutuspäivät, joita on kutsuttu sen jälkeen nimellä "Baker days." Baker oli konservatiivipuolueen puhemies (Chairman) Thatcherin eron aikaan ja hänestä tuli John Majorin hallituksen sisäministeri. Hänen kauttaan sävyttivät vankilalevottomuudet ja tuolloin säädettiin Dangerous Dogs Act, jossa kiellettiin neljä vaarallista koirarotua. Baker jätti parlamentin 1997 hän sai elinikäisen arvonimen Baron Baker of Dorking, in the County of Surrey ja siten ylähuoneen jäsenyyden. Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivipuolueen poliitikot Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneen jäsenet Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan ylähuoneen jäsenet Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan opetusministerit Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan sisäministerit Luokka:Ympäristöministerit Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Saint-Denis de la Réunionin katedraali

Saint-Denis de la Réunionin katedraali () on katedraali Ranskan merentakaisen departementin Réunionin keskuskaupungissa Saint-Denis de la Réunionissa. Katedraalin rakennustyöt aloitettiin vuoden 1829 marraskuussa, ja ne saatiin päätökseen vuonna 1832. Kirkko on 45 m pitkä, 20 m leveä ja 22 m korkea. Vuonna 1956 Henri Martin-Granel maalasi kirkkoon lasimaalaukset. == Lähteet == Luokka:Ranskan kirkot Luokka:Réunion Luokka:Katedraalit Luokka:Kivikirkot
Jamsetji Tata

Jamsetji Nusserwanji Tata (3. maaliskuuta 1839 – 19. toukokuuta 1904) oli intialainen suurliikemies, jota pidetään Intian nykyteollisuuden perustajana. Tatan yrityksistä muodostui nykyinen Tata Group, joka on Intian suurin teollisuusyritys. Tata pidetään yhtenä Intian teollistumisen aloittajista.http://www.britannica.com/EBchecked/topic/584075/Jamsetji- Nusserwanji-Tata Jamsetji Tata syntyi Navsarissa Gujaratissa parsilaiseen zarathustralaiseen perheeseen. Hänen isänsä Nusserwanji Tata oli myös liikemies. Isä Nusserwanji muutti myöhemmin Bombayhin ja aloitti kaupankäynnin. Jamsetji liittyi mukaan ja asettui asumaan kaupunkiin. 14-vuotiaana hänen meni Elphinstone Collegeen. Hän meni naimisiin Hirabai Daboon kanssa ollessaan vielä opiskelija. Hän valmistui vuonna 1858 ja liittyi isänsä yritykseen. Se oli hyvää aikaa luoda yrityksiä Intiassa, jossa sepoykapina oli juuri kukistettu. Jamsetji työskenteli isänsä yhtiössä 29 vuoden ikään saakka. Sen jälkeen vuonna 1868 hän perusti oman yhtiön, jonka myynti oli 21 000 rupiaa. Vuonna 1869 hän osti konkurssiin menneen öljytehtaan Bombayn läheltä. Hän myi tehtaan kaksi vuotta myöhemmin isolla voitolla. Hän perusti puuvillatehtaan Nagpuriin vuonna 1874. Hän antoi sille 1. tammikuuta 1877 nimeksi Keisarinna kuningatar Viktorian julistettua itsensä Intian keisarinnaksi. Tata perusti rauta- ja teräsyrityksiä sekä vesivoimaloita. Tata oli myös hyväntekeväisyyden harrastaja. Hän perusti kouluja ja sairaalan. Tatan perustamia yhtiöitä ja instituutteja ovat muun muassa seuraavat, jotka ovat edelleen toiminnassa: * Tata Steel (entinen TISCO – Tata Iron and Steel Company Limited) oli Aasian ensimmäinen ja Intian suurin teräsyritys yksityisellä sektorilla * Indian Institute of Science (IISc) on huippuluokan tutkimusinstituutti Intiassa * Tata Power Company Limited on Intian suurin yksityinen sähköntuotantolaitos. Yrityksistä tunnettu Tata tunnetaan myös suurista rakennuksista Intiassa. Kuuluisin niistä on Taj Mahal Palace -hotelli, joka sijaitsee Bombayssa. Se valmistui 16. joulukuuta vuonna 1903 ja maksoi 4,21 miljoonaa rupiaa. Kirjailija Mark Twain oli Tatan vieraana käydessään ensi kertaa Intiassa. Jamsetji Tata kuoli 19. toukokuuta vuonna 1904 Bad Nauheimissa, Saksassa. == Lähteet == Luokka:Intialaiset liikemiehet Luokka:Vuonna 1839 syntyneet Luokka:Vuonna 1904 kuolleet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Nigel Lawson

Nigel Lawson, Baron Lawson of Blaby, PC, (11. maaliskuuta 1932 – 3. huhtikuuta 2023 ) oli brittiläinen konservatiivipoliitikko ja Margaret Thatcherin hallituksen valtiovarainministeri 1983–1989. Lawson opiskeli Westminster Schoolissa ja Oxfordin yliopiston Christ Churchissa. Hän suoritti asepalveluksensa kuninkaallisen laivaston torpedoveneen komentajana. Hän oli toimittajana The Sunday Telegraphissa ja The Spectatorin päätoimittajana 1966–1970 ennen kuin hänet valittiin parlamenttiin 1974. Thatcherin johtamien konservatiivien vaalivoiton jälkeen Lawson nimitettiin valtiovarainministeriön neljänneksi ministeriksi (Financial Secretary to the Treasury) ja syyskuussa 1981 energiaministeriksi, jossa toimessa hänen merkittävin tehtävänsä oli varautua tulevaan kaivoslakkoon hallituksen hiilikaivosten lopettamissuunnitelmien vuoksi. Lawson oli myös merkittävä Thatcherin hallituksen yksityistämispolitiikan arkkitehti. Konservatiivien uuden vaalivoiton jälkeen 1983 Lawson nimitettiin valtiovarainministeriksi Geoffrey Howen seuraajaksi. Hän aloitti toimensa verouudistuksella ja siirtämällä verotusta epäsuoraan verotukseen kuten arvonlisäveroon. Vuoden 1986 budjetissa tuloveroa laskettiin edelleen Howen vuoden 1979 budjetin suurimmasta 30 %:ista. Lawson vastusti Community Chargen (pääveron) käyttöönottoa paikallishallinnon rahoittamiseksi, joka lopulta johti Thatcherin pääministerikauden loppuun. Lawsonilla oli merkittäviä erimielisyyksiä Thatcherin neuvonantajan, professori Alan Waltersin kanssa. Walters vaati Britanniaa pysymään tiukasti tavoitteissaan inflaation hillitsemiseksi ja hän vastusti ankarasti Lawsonin kannattamaa Euroopan rahaliiton jäsenyyttä. Lawson erosi viimein lokakuussa 1989, Walters lähes välittömästi sen jälkeen. Hänen lyhytaikaiseksi seuraajakseen valtiovarainministerinä tuli John Major. Lawson jätti parlamentin 1992 ja sai elinikäisen arvonimen Baron Lawson of Blaby, of Newnham in the County of Northamptonshire. Lawson on ollut naimisissa kahdesti. Vanessa Salmonin kanssa 1955–1980, jonka kanssa hänellä on poika Dominic Lawson, entinen The Sunday Telegraphin päätoimittaja ja tyttäret Thomasina, Nigella ja Horatia, joista Nigella Lawson on kuuluisa tv-kokki. Hänen toinen vaimonsa oli Thérèse Maclear, jonka kanssa hänellä on poika ja tytär. Erottuaan Maclearista Lawson seurusteli itseään 37 vuotta nuoremman Tina Jenningsin kanssa. Lawson kirjoitti 2004 kirjeen The Times -lehteen, jossa hän väitti, että ilmastonmuutoksen tutkimuksessa on monia epävarmuuksia, sekä arvosteli Kioton sopimusta. ==Lähteet== Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivipuolueen poliitikot Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneen jäsenet Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan valtiovarainministerit Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Ossian Holmström

Henrik Ossian ”Ossi” Holmström (3. marraskuuta 1893 Leppävirta – 3. toukokuuta 1956) oli suomalainen teollisuusneuvos ja työmarkkinajärjestöjohtaja joka toimi Etsivän keskuspoliisin päällikkönä 1. tammikuuta 1920 – 31. joulukuuta 1922. Kuka kukin on 1954Martti Strangin GeneaNet-sivusto : Henrik Ossian Holmström Holmströmin vanhemmat olivat nimismies Henrik Julius Severin Holmström ja Anna Adele Karolina Landgrén. Hän pääsi ylioppilaaksi 1913. Etsivän keskuspoliisin edeltäjässä Yleisesikunnan osastolla III aikaisemmin työskennelleestä Ossi Holmströmistä tuli EK:n toinen päällikkö lakimies Toivo Hukkisen jälkeen. Itsenäistymistä edeltävänä aikana Holmström oli toiminut aktivistina. Nimitettäessä tämä luettiin Holmströmille eduksi, sillä aktivistit olivat muutaman kuukauden kestäneen Hukkisen aikana perustaneet jopa oman tiedustelupalvelunsa. Holmström, jolla ei ollut lakikoulutusta, loi kuitenkin ensimmäisenä EK:sta toimivan organisaation. Holmströmin aikana EK:n apulaispäällikköinä toimivat Hugo Penttilä ja Frans Klemetti, joka johti laitosta lyhyesti Holmströmin jälkeen. Holmström oli myös vuonna 1920 asiantuntijana Suomen ja Venäjän aseleponeuvotteluissa. Myöhemmin Holmström oli Mella Oy:n toimitusjohtajana 1923–1927, Suomen Auto Oy:n toimitusjohtajana 1927–1928, Suomen työnantajain keskusliiton työläistilasto-osaston esimiehenä 1928–1945 ja toimitusjohtajan apulaisena 1942–1945 sekä Suomen työnantajain yleisen ryhmän toimitusjohtajana vuodesta 1945 alkaen. Hän oli Suomen liikemiesten yhdistyksessä sihteerinä ja rahastonhoitajana 1928–1947, johtokunnan jäsenenä vuodesta 1941 ja puheenjohtajana vuodesta 1950. Holmström sai teollisuusneuvoksen arvon 1941. Holmström oli naimisissa vuodesta 1922 lastentarhanopettaja Gurli Viola Pomoellin kanssa. == Lähteet == * *Poliisin verkkosivut ===Viitteet=== Luokka:Suomen turvallisuuspoliisin päälliköt Luokka:Suomalaiset työnantajajärjestöjen johtajat Luokka:Vuonna 1893 syntyneet Luokka:Vuonna 1956 kuolleet
Edwin Meese

Edwin "Ed" Meese III (s. 2. joulukuuta 1931 Oakland, Kalifornia) oli Yhdysvaltain oikeusministeri Ronald Reaganin hallinnossa 1985–1988. Meese opiskeli Yalen yliopistossa ja sai oikeustieteen tutkinnon University of California, Berkeleyssa. Hän oli Alamedan piirikunnan apulaissyyttäjä, minkä jälkeen hän liittyi Kalifornian kuvernööri Reaganin henkilökuntaan 1967 ja oli hänen hallintonsa päällikkönä 1969–1974. Tässä tehtävässä hän oli päättämässä 15. toukokuuta 1969 tapahtuneesta Berkeleyn People's Parkin opiskelijamielenosoituksen hajottamisesta, jossa yksi mielenosoittaja kuoli ja sadat loukkaantuivat. Meese neuvoi Reagania julistamaan hätätilan vastoin kaupunginhallituksen neuvoa ja kansalliskaarti miehitti kaupungin kahdeksi viikoksi. Myöhemmin Meese oli Rohr Industriesin varapresidenttinä ja harjoitti lakia San Diegossa. Hän oli San Diegon yliopiston oikeustieteen professorina 1977–1981. Meese oli Reaganin vuoden 1980 vaalikampanjan päällikkö ja Reaganin–Bushin komitean vanhempi neuvonantaja. Reaganin voiton jälkeen hän oli hallinnon jäsen ja kansallisen turvallisuusneuvoston päällikkö 1981–1985 ja helmikuusta 1985 oikeusministeri elokuuhun 1988. Virallisen raportin mukaan hän osallistui suoraan Iran-Contra-skandaaliin. Hän arvosteli korkeinta oikeutta syyttäen sitä perustuslain alkuperäisestä tarkoituksesta poikkeamisesta, johon korkeimman oikeuden tuomarit vastasivat myöhemmin omissa lausunnoissaan. Meese perusti myös "Meesen komission" tutkimaan pornografiaa Yhdysvalloissa. Se otti yhteyttä kauppaketjuihin ja vaati Playboy- ja Penthouse-lehtien poistamista kauppojen hyllyiltä ja sai aikaan niiden maanlaajuisen boikotin, kunnes liittovaltion oikeus tuomitsi kiellon tapauksessa Meese vastaan Playboy (639 F.Supp. 581) sananvapauden takaavan perustuslain ensimmäisen lisäyksen vastaiseksi. Meese on ollut myöhemmin konservatiivisen Heritage Foundationin tutkijana, älykästä suunnittelua ajavassa Discovery Institutessa ja Irakin tilannetta selvittävän maaliskuussa 2006 nimetyn Iraq Study Groupin jäsen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltain oikeusministerit Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Ronald Reaganin hallituksen jäsenet Luokka:Kalifornialaiset poliitikot Luokka:Elävät henkilöt
Caspar Weinberger

Caspar Willard ”Cap” Weinberger (18. elokuuta 1917 – 28. maaliskuuta 2006) oli yhdysvaltalainen poliitikko, joka toimi Ronald Reaganin hallinnon puolustusministerinä tammikuusta 1981 marraskuuhun 1987. ==Nuoruus== Weinberger syntyi San Franciscossa Kaliforniassa Herman Weinbergerin pojaksi. Hänen isänisänsä oli juutalaista syntyperää Böömistä, kun taas hänen äitinsä vanhemmat olivat kveekareita Englannista. Weinbergerin isänisä oli juutalaisuuden suuntausten välisten kiistojen vuoksi suhtautunut jo Böömissä juutalaisuuteen välinpitämättömästi. Weinbergerin äiti oli alun perin kveekari mutta kääntyi episkopaalisuuteen, mikä vaikutti Weinbergerin uskonnollisiin näkemyksiin, ja oli myöhemmin aktiivinen kirkossa. (Google Books) ==Ura== Weinberger opiskeli Harvardin yliopistossa, jossa hän suoritti tohtorin tutkinnon 1941. Hän liittyi Yhdysvaltain maavoimiin ja palveli toisen maailmansodan aikana Tyynellämerellä 41. jalkaväkidivisioonassa. Sodan lopussa hän oli ylennyt kapteeniksi ja työskenteli kenraali Douglas MacArthurin tiedusteluesikunnassa. Weinberger valittiin 1952 Kalifornian lainsäädäntöelimeen ja 1962 Kalifornian republikaanipuolueen johtoon. Kuvernööri Ronald Reagan nimitti hänet 1967 osavaltion organisaatio- ja talouslautakuntaan ja 1968 talousjohtajaksi. Vuonna 1970 hän siirtyi Washingtoniin Federal Trade Commissionin johtoon ja toimi 1973–1975 presidentti Nixonin budjettitoimiston johtajana ja terveysministerinä. Weinberger toimi ennen puolustusministerinimitystään rakennusalan jättiyritys Bechtelin lakimiehenä. Reaganin puolustusministerinä Weinberger oli sitä mieltä, että Neuvostoliitto oli uhka Yhdysvalloille, ja kannatti suuria korotuksia puolustusbudjettiin. Suuria hankkeita olivat muun muassa B-1-pommittaja ja ”600 aluksen laivasto”. Hän kannatti myös ydinaseiden voimakasta lisäystä ja Strategic Defense Initiativea, joka sai lempinimen ”Star Wars” -hanke. Weinberger väitti, että oli vastustanut Iran-Contra- skandaaliin liittynyttä yhdysvaltalaisten TOW-ohjusten siirtoa Iraniin. Hän erosi marraskuussa 1987 vedoten vaimonsa heikkenevään terveyteen. Eron jälkeen Weinberger tuomittiin valehtelusta Iran-Contra-asian tutkimuksessa, mutta presidentti George Bush vanhempi armahti hänet 1992. Weinberger sai Brittiläisen imperiumin ritarikunnan suurristin 1988 tuettuaan Britanniaa Falklandin sodan aikana 1982. Weinberger työskenteli poliittisen uransa jälkeen Forbesille ja oli sen johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1993 isänsä seuraajana. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Obituary: Caspar Weinberger (BBC) * Steve Forbes, Caspar Weinberger Dies At 88, Forbes 28.3.2006 Luokka:Yhdysvaltain puolustusministerit Luokka:Yhdysvaltain terveysministerit Luokka:Presidential Medal of Freedom Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 2006 kuolleet Luokka:Yhdysvaltalaiset republikaanipoliitikot Luokka:Kalifornialaiset poliitikot Luokka:Ronald Reaganin hallituksen jäsenet Luokka:Gerald Fordin hallituksen jäsenet Luokka:Nixonin hallituksen jäsenet Luokka:Amerikanenglantilaiset
Cathédrale Saint-Sauveur de Cayenne

Cathédrale Saint-Sauveur de Cayenne on katedraali Ranskan merentakaisen departementin Ranskan Guayanan pääkaupungissa Cayennessa. Se on rakennettu vuosina 1825–1833, ja se rakennettiin korvaamaan Cayennen vanhempi kirkko. Vuonna 1933 kirkosta tuli katedraali. Vuosina 1952–1954 kirkkorakennusta laajennettiin ja sen lasimaalaukset uusittiin. Kirkon julkisivu edustaa uusklassimia, ja siihen kuuluu puinen torni. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Structurae.de Luokka:Ranskan Guayanan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Ranskan kirkot Luokka:Katedraalit Luokka:Kivikirkot
Cathédrale Saint-Joseph de Nouméa

Cathédrale Saint-Joseph de Nouméa on katedraali Ranskan merentakaisen territorion Uuden-Kaledonian pääkaupungissa Nouméassa. Sen rakennustyöt käynnistettiin vuonna 1887. Kirkon kynttiläkruunuun on käytetty ensimmäisiä nikkelieriä, joita louhittiin Uudesta Kaledoniasta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Structurae.de luokka:Uuden-Kaledonian rakennukset ja rakennelmat Luokka:Ranskan kirkot Luokka:Katedraalit Luokka:Kivikirkot Luokka:Kristinusko Uudessa-Kaledoniassa
Ihmissusi Lontoossa

Ihmissusi Lontoossa () on vuonna 1981 ensi-iltansa saanut kauhukomedia. Elokuvan on ohjannut John Landis ja pääosissa ovat David Naughton ja Griffin Dunne. Elokuva on tullut tunnetuksi Rick Bakerin luomista erikoistehoisteista, joiden kautta muodonmuutos ihmisestä sudeksi tapahtuu erittäin realistisentuntuisesti. Elokuva palkittiin parhaan maskeerauksen Oscar- palkinnolla. Elokuvalle ilmestyi vuonna 1997 jatko-osa Ihmissusi Pariisissa. == Juoni == Elokuva kertoo kahdesta amerikkalaisesta nuoresta, jotka lähtevät kiertelemään Eurooppaa. Poikien päästessä Englantiin pienelle maaseudulle, jossa asukkaat varoittelevat poikia. Pojat eivät tajua varoituksia, "pysytelkää tiellä" ja "varokaa kuuta". Niinpä he jatkavat matkaa hiukan hämillään illan pimetessä ja kuulevat kauheaa ulvontaa nummelta. Vielä pojat eivät tiedä, että nummella asustaa ihmissusi. Toinen pojista kuolee ja toisesta tulee ihmissusi. Kaikki jotka ihmissusi surmaa muuttuvat zombieiksi. == Näyttelijät == ==Arvioita== Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kutsui elokuvaa ”sopivan amatöörimäisellä otteella koossa natisevaksi kauhukomediaksi” ja antoi sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”. ==Lähteet== Luokka:Ihmissusielokuvat Luokka:Vuoden 1981 brittiläiset elokuvat Luokka:Vuoden 1981 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:John Landisin ohjaamat elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset kauhukomediat Luokka:Parhaan maskeerauksen Oscar-palkinnon saaneet elokuvat Luokka:Brittiläiset kauhuelokuvat
Frank Scarrabelotti

Frank Scarrabelotti (4. elokuuta 1897 – 12. kesäkuuta 2007) oli äärimmäisestä pitkäikäisyydestään tunnettu australialainen. Hän kuoli vajaat kaksi kuukautta ennen kuin olisi täyttänyt 110 vuotta. Kuolemansa hetkellä hän oli maansa vanhin elossa oleva mies. Scarrabelotti syntyi Bungawalbinissa lähellä Corakia. Hänen vanhempansa olivat italialaisia, jotka muuttivat Australiaan vuonna 1880. Hänen vaimonsa oli Nell, ja hänellä oli tyttäret Mary ja Helen. Luokka:Vuonna 1897 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet australialaiset
Hollannin Grand Prix 1950

Hollannin Grand Prix 1950 oli 23. heinäkuuta 1950 Zandvoortin radalla järjestetty Formula 1 -sarjan ulkopuolinen Grand Prix. Kilpailun voitti Ranskan Louis Rosier Talbot-Lagollaan. ==Tulokset== ===Kilpailu=== Sija Nro Kuljettaja Valmistaja Kierrokset Aika/keskeytys Aika-ajo Pisteet 1\. 18 Louis Rosier Talbot-Lago 90 3.03.36,3 4. 2\. 6 Luigi Villoresi Ferrari 90 +1.13,0 5. 3\. 8 Alberto Ascari Ferrari 90 +1.13,5 6. 4\. 10 Peter Whitehead Ferrari 88 +2 krs. 10. 5\. 24 Prinssi Bira Maserati 87 +3 krs. 7. 6\. 28 David Murray Maserati 85 +5 krs. 13. 7\. 4 José Froilán González Maserati 84 +6 krs. 3. Kesk. 14 Johnny Claes Talbot-Lago-Talbot 77 Kolari 11. Kesk. 16 Philippe Etancelin Talbot-Lago-Talbot 60 Öljyvuoto 8. Kesk. 22 Reg Parnell Maserati 42 Taka-akseli 9. Kesk. 12 Raymond Sommer Talbot-Lago-Talbot 37 Kytkin 1. Kesk. 2 Juan Manuel Fangio Maserati 24 Jousitus 2. Kesk. 20 Yves Giraud Cabantous Talbot-Lago-Talbot 20 Moottori 5. Kesk. 22 Enrico Platé Maserati 1 Moottori 12 ==Lähteet== Luokka:Formula 1 -kausi 1950 Luokka:Maailmanmestaruussarjan ulkopuoliset Formula 1 -kilpailut Luokka:Hollannin Grand Prix
Hermina Dunz

Hermina Dunz (24. helmikuuta 1898 Zagreb – 14. kesäkuuta 2008 Graz) oli kuollessaan Itävallan vanhin ihminen. Dunz jäi leskeksi vuonna 1965, eikä hänellä ollut omia lapsia. Hän oli vielä 108-vuotispäivänään 2006 virkeä ja huumorintajuinen. Hän asui vuodesta 2000 Pflegeheim Geidorf -hoitokodissa. Helmikuussa 2008 Grazin pormestari kävi onnittelemassa Dunzia tämän 110-vuotispäivän johdosta. Iäkäs nainen kuoli saman vuoden kesäkuussa. == Lähteet == Luokka:Yli 110-vuotiaiksi eläneet itävaltalaiset Luokka:Vuonna 1898 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet
Santiago Carrillo

Santiago Carrillo Solares (18. tammikuuta 1915 – 18. syyskuuta 2012) oli espanjalainen poliitikko, joka toimi kommunistipuolueen (PCE) pääsihteerinä vuosina 1960–1982. Carrillo kuului eurokommunismin kehittäjiin. Carrillo vietti 38 vuotta maanpaossa, pääosan ajasta Ranskassa. Hän palasi Espanjaan vuonna 1976 Francisco Francon kuoltua. Seuraavana vuonna ilmestyi Carrillon kirjoittama Eurokommunismi-kirja, joka tyrmättiin Neuvostoliitossa. Hänet valittiin Espanjan parlamentin alahuoneeseen vuonna 1977 ja uudelleen vuosina 1979 ja 1982. Carrillo herätti kansainvälistä huomiota arvostelemalla avoimesti Neuvostoliittoa ja kannattamalla Espanjan liittymistä EEC:hen ja Natoon. Hänet erotettiin kommunistipuolueesta, ja hän perusti 1985 oman Partido de los Trabajadores de España-Unidad Comunistan, joka kuitenkin lakkautettiin vuonna 1991. Myöhempinä vuosinaan Carrillo ei kannattanut enää kommunismia, ja syyskuussa 1991 hän mainitsikin aatteen tulleen tiensä päähän. Hän julkaisi uransa aikana lukuisia kirjoja ja sai 2005 Madridin autonomisen yliopiston kunniatohtorin arvon. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Espanjalaiset poliitikot Luokka:Espanjan puolueiden puheenjohtajat Luokka:Espanjalaiset kommunistit Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Harry Morgan

Harry Morgan (alk. Henry Bratsburg; 10. huhtikuuta 1915 Detroit, Michigan – 7. joulukuuta 2011 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka esiintyi teatterissa, elokuvissa ja televisiossa. Hän näytteli urallaan muun muassa televisiosarjoissa Dragnet ja M*A*S*H. Roolistaan M*A*S*H:ssa Morgan palkittiin Emmy-palkinnolla. == Nuoruus == Morgan syntyi Detroitissa 1915 mutta vietti lapsuutensa Muskegonissa. Hän pelasi high schoolissa amerikkalaista jalkapalloa ja oli mukana koulun mestaruuden voittaneessa väittelyjoukkueessa. Morgan opiskeli Chicagon yliopistossa lakia ja kiinnostui tuona aikana puhekurssien aikana lavaesiintymisestä. Hän joutui lopettamaan yliopiston 1930-luvun laman takia ja teki sen jälkeen töitä myyntimiehenä. Samaan aikaan hän esiintyi amatöörinäytelmissä. Morgan sai ensimmäisen roolinsa ammattilaisteatterissa vuonna 1937 näytelmästä At Mrs. Beam’s. Hän esiintyi myös muutamissa Broadway-näytelmissä vielä nimellä Harry Bratsburg. == Ura == Morgan lähti vaimonsa Eileenin kanssa 1941 Hollywoodiin. 20th Century Fox tarjosi hänelle sopimusta, kun hänet oli nähty Santa Barbarassa esitetyssä näytelmässä Hello Out There. Morganin ensimmäinen elokuva oli vuonna 1942 valmistunut To the Shores of Tripoli. Seuraavana vuonna hän esiintyi elokuvassa Kuolemantuomiopaikka. Muita Morganin varhaisia elokuvia olivat Sheriffi ja Glenn Miller Story. Televisiouransa Morgan aloitti jo vuonna 1954 televisiosarjassa December Bride, jossa esiintyi vuoteen 1959. Hän jatkoi sen jälkeen sen rinnakkaissarjassa Pete and Gladys. Hänet tunnettiin uransa alussa nimellä Henry Morgan, mutta hän muutti nimensä Harry Morganiksi 1950-luvulla, jottei häntä sekotettaisiin suosittuun televisiokoomikko Henry Morganiin. Vuonna 1967 Morgan korvasi Ben Alexanderin rikossarjassa Dragnet, jossa hän esitti neljän kauden ajan Los Angelesin poliisin konstaapeli Bill Gannonia. Morgan valittiin 1970-luvun puolivälissä korvaamaan hittisarja M*A*S*H:sta poislähtenyttä McLean Stevensonia. Se perustui Robert Altmanin elokuvaan M.A.S.H. – armeijan liikkuva kenttäsairaala. Morgan sai roolistaan eversti Potterina kahdeksan Emmy-palkintoa. Hänelle myönnettiin palkinto kertaalleen 1980, jolloin hän oli ehdokkaana myös yhden jakson ohjaustyöstä. Hän teki vielä MASHin jälkeen noin 20 televisiotuotantoa ja esiintyi muun muassa muutamassa komediasarjan Kolmas kivi auringosta jaksossa. == Perhe == Morganilla oli ensimmäisen vaimonsa Eileen Detchonin kanssa neljä lasta. Heidän avioliittonsa kesti 45 vuotta ja päättyi, kun Morgan jäi leskeksi Eileenin kuoltua 1985. Hän meni seuraavana vuonna uudestaan naimisiin. Morganin toinen vaimo oli mykkäelokuvien tähden Francis X. Bushmanin tyttärentytär Barbara Bushman. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
George Perle

George Perle (6. toukokuuta 1915 Bayonne, New Jersey – 23. tammikuuta 2009 New York, New York) oli yhdysvaltalainen säveltäjä ja musiikkiteoreetikko. Hän opiskeli Ernst Křenekin johdolla. Perle julkaisi lukuisia klassista musiikkia käsitteleviä kirjoja. Hän kutsui sävellystyyliään kaksitoistasäveltonaalisuudeksi, joka eroaa kaksitoistasäveljärjestelmästä, mutta joka liittyy siihen. Perle oli vuonna 1968 mukana perustamassa Alban Berg Societyä. Hän sai vuonna 1986 MacArthur-stipendin, ja lisäksi hän voitti neljännellä puhallinkvintetollaan musiikin Pulitzer-palkinnon. Luokka:Yhdysvaltalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet Luokka:Musiikin Pulitzer-palkinnon saaneet
Louise-Geneviève de La Hye

Louise-Geneviève de La Hye (8. maaliskuuta 1810 – 17. marraskuuta 1838) oli ranskalainen pianisti, säveltäjä ja urkuri. De La Hyetä pidettiin aikanaan lapsinerona, ja hän aloitti opintonsa Pariisin konservatoriossa 11-vuotiaana. Hänen tuotantoonsa kuuluu mm. dramaattinen kuoroteos Le songe de la religieuse sekä lukuisia kamarimusiikkiteoksia. De La Hye kuoli ainoastaan 28-vuotiaana, ja moni hänen suunnittelemansa teos jäi säveltämättä. Tuotantoa julkaistiin kuitenkin jonkin verran vielä postuumisti. De La Hye jätti jälkeensä kaksi lasta. La Hye, Louise-Geneviève de La Hye, Louise-Geneviève de La Hye, Louise- Geneviève de
Dikotomia

Dikotomia (kahtiajako tai kahtiajakautuneisuus) tarkoittaa kohteiden kahtiajakamista sen mukaan, onko niillä jokin ominaisuus vai ei. Jokainen kokonaisuuden osa kuuluu siis jompaankumpaan ja vain jompaankumpaan puoleen tätä kahtiajakoa. Jaon kaksi osaa ovat usein hyvin erilaisia ja niistä on käytettävissä termi "vastapuolet". == Katso myös == * Zenonin paradoksit * Dualismi * Antonyymi == Lähteet == Luokka:Logiikka
Pekka Kasari

Veli Pekka Kasari (s. 1966)http://www.iwn.fi/~mikkok/Amorphis/guestbook.html on suomalainen rumpali. Hän soitti Stonessa yhtyeen koko uran ajan. Myöhemmin hän soitti Amorphis-yhtyeessä vuosina 1996 – 2002. Kasari on soittanut myös mm. Ajattarassa (taiteilijanimellä Orpo), Road Crewissa, Demolisherissa ja Pahuuden Prototyypissä. ==Lähteet== Luokka:Stone Luokka:Amorphisin jäsenet Luokka:Suomalaiset metallimusiikin rumpalit Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Morten Lauridsen

Morten Lauridsen (s. 27. helmikuuta 1943) on yhdysvaltalainen säveltäjä. Hänet tunnetaan hänen kuoromusiikistaan, jota hän on säveltänyt sekä maallista että hengellistä. Lauridsen syntyi Colfaxissa, Washingtonin osavaltiossa tanskalaistaustaiseen sukuun. Hän kasvoi Portlandissa Oregonissa ja opiskeli Whitman Collegessa sekä Etelä-Kalifornian yliopistossa. Lauridsen on voittanut urallaan useita palkintoja. Hänen tunnetuimpiin kuoroteoksiinsa lukeutuu Lux Aeterna (1997). == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Erkki Viljos

Erkki Viljos (oik. Viljo Valdemar Siltanen, 21. marraskuuta 1920 Tampere – 16. joulukuuta 2001 Helsinki) oli yksi Suomen merkittävimmistä amatöörinäyttelijöistä. Viljos toimi alun perin kauppamerenkulun puolella karattuaan merille teini-ikäisenä, sitten taksi- ja kuorma-auton kuljettajana sekä autonkorjaajana. 1940-luvun lopulla hän ryhtyi näyttelemään sekä teatterissa että elokuvissa. Vaikka Viljoksella ei ollut näyttelijänkoulutusta, hän esiintyi useissa koreissa sankarirooleissa.Koukkunen, Kalevi: elämäkertaa 28.5.2017, Viljos esiintyi kaikkiaan neljässätoista elokuvassa vuosien 1948–1963 aikana. Kaikki hänen 1940-luvun ja 1950-luvun elokuvaroolinsa olivat pääosia. Viljos näytteli muun muassa elokuvissa Soita minulle, Helena!, Ratavartijan kaunis Inkeri, Siltalan pehtoori, Minä ja mieheni morsian sekä värielokuvassa Niskavuoren naiset, jossa Viljos tulkitsi Niskavuoren Aarnen roolin. 1960-luvulla Viljos esiintyi lähinnä vain pienissä sivuosissa. Viljoksen ura päättyi näyttelijälakkoon vuonna 1963. Tällöin hän palasi koulutuksen kautta takaisin kauppamerenkulun puolelle – perämiehestä yliperämieheksi rahtilaivoille ja tankkereille. Viljos kuoli 81-vuotiaana pitkäaikaiseen sairauteen 16. joulukuuta 2001. == Filmografia == *Soita minulle, Helena! (1948) *Ratavartijan kaunis Inkeri (1950) *...ja Helena soittaa (1952) *Siltalan pehtoori (1953) *Herrojen Eeva (1954) *Lähellä syntiä (1955) *Minä ja mieheni morsian (1955) *Niskavuoren naiset (1958) *Kertokaa se hänelle... (1961) *Älä nuolase... (1962) *Vaarallista vapautta (1962) *Totuus on armoton (1963) *Villin Pohjolan kulta (1963) *Villin Pohjolan salattu laakso (1963) == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Valokuvia Viljoksesta, Finna.fi Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Clarence Clemons

thumb|right|Clarence Clemons Clarence Clemons (11. tammikuuta 1942 Norfolk, Virginia – 18. kesäkuuta 2011) oli yhdysvaltalainen muusikko. Hän soitti saksofonia Bruce Springsteenin E Street Bandissa vuodesta 1972. Clemonsilla oli myös omia projekteja. Hän teki mm. Jackson Brownen kanssa dueton You're a Friend of Mine ja soitti saksofonia Aretha Franklinin singlellä Freeway of Love. Hän esiintyi jonkin verran myös televisiossa ja elokuvissa. Hän soitti viimeksi Lady Gagan toukokuussa 2011 ilmestyneellä Born This Way -levyllä. Clemons sai vakavan aivoverenkiertohäiriön 12. kesäkuuta 2011. Kahdesta leikkauksesta huolimatta hän menehtyi viikon kuluttua. == Diskografia== * Clarence Clemons & the Red Bank Rockers ** Rescue (1983) * Clarence Clemons ** Hero (1985) ** A Night With Mr. C (1989) ** Peacemaker (1995) *Aja and the Big Man **Get It On (1995) * Clarence Clemons & Temple of Soul ** Live in Asbury Park (2002) ** Live in Asbury Park, Vol. 2 (2004) ** Brothers in Arms (2008) ===Vierailijana=== *Janis Ian: Night Rains (1979) * Alvin Lee: Zoom (1992) ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Clarence Clemonsin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa * Viralliset sivut Luokka:Bruce Springsteen Luokka:Yhdysvaltalaiset saksofonistit Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
Love Gun (kappale)

Love Gun on hard rock -yhtye Kissin single ja nimikappale yhtyeen albumilla Love Gun, joka julkaistiin vuonna 1977. Kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut Kissin laulaja-komppikitaristi Paul Stanley. ”Love Gun” nousi Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listalla 61. sijalle. Stanley sävelsi kappaleen päässään lentomatkan aikana Japaniin. Määränpäässä hän otti esiin kitaran ja tarkisti kappaleen toimivuuden. Stanley on kertonut, että Kissin kappaleista hän todennäköisesti pitää eniten juuri ”Love Gunin” soittamisesta. Hän soitti myös kappaleen bassoroidan Gene Simmonsin sijaan. Singlen b-raitana oli rumpali Peter Crissin laulama kappale ”Hooligan”. Yhdessä Stan Penridgen kanssa kirjoitettu kappale kuului myös Love Gun -albumille. ==Kappaleet== # # ==Lähteet== Luokka:Kissin kappaleet Luokka:Vuoden 1977 kappaleet
Ferrari F92A

Ferrari F92A oli Formula 1 -auto, jota Ferrari -talli käytti kaudella . Autoa ajoivat ranskalainen Jean Alesi ja italialainen Ivan Capelli, jonka korvasi kahdessa viimeisessä kilpailussa maanmies Nicola Larini. Autolla oli luotettavuusongelmia, mikä edesauttoi sen huonoa menestystä kilpailuissa. Ferrari toi loppukaudesta autostaan päivitetyn version F92AT, jossa oli uusi poikittain asennettu 7-vaihteinen vaihteisto (transversale). Auton paras tulos oli kahdesti ajettu kolmas sija. Luokka:Formula 1 -kausi 1992 Luokka:Ferrarin Formula 1 -autot
Fordin säätiö

pienoiskuva|Fordin säätiön pääkonttori Manhattanilla, New Yorkissa. Kevin Rochen yhdessä John Dinkeloon kanssa suunnittelema rakennus valmistui vuonna 1968. Fordin säätiö () on Edsel Fordin ja kahden Ford Motor Companyn johtajan vuonna 1936 Yhdysvalloissa perustama yleishyödyllinen säätiö, joka rahoittaa demokratian vahvistamiseen, taloudelliseen kehitykseen, koulutuksen kehittämiseen, median, taiteen ja kulttuurin tukemiseen sekä ihmisoikeuksien vahvistamiseen tähtääviä pyrkimyksiä. Säätiön pääkonttori sijaitsee New Yorkissa. Lisäksi säätiöllä on paikalliset toimistot 12 kaupungissa ympäri maailmaa. Vuonna 2006 säätiö käytti 589 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria rahoittamiensa hankkeiden suoraan taloudelliseen tukemiseen. Säätiön kokonaismenot samana vuonna olivat 684 miljoonaa dollaria ja kokonaistulot 1 312 miljoonaa dollaria. Säätiön omaisuuden arvo vuoden 2006 lopussa oli 12,2 miljardia dollaria. ==Katso myös== * Henry Fordin Säätiö ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Ford Foundationin verkkosivut * Tietokanta Ford Foundationin jakamista apurahoista Luokka:Yhdysvaltalaiset säätiöt Luokka:Ford
Pyynikinajo

Pyynikinajo oli Tampereen Pyynikillä ajettu TT-moottoripyöräkilpailu. Se ajettiin vuosina 1932–1939 ja 1946–1971 yhteensä 34 kertaa. Ajot jätettiin järjestämättä sodan takia vuosina 1940–1945. Pyynikinajojen kulta-aika sijoittuu vuosiin 1962–1963, jolloin Pyynikillä ajettiin MM-tasolla. Kilpailemassa nähtiin muun muassa Mike Hailwood ja Jim Redman, jotka olivat maailmanmestareita. Suomalaisista ajajista Raine Lampisesta tuli Pyynikinajojen suuri sankari. Hän otti osaa ajoihin peräti 19 kertaa ja voitti 500-kuutioisen luokan viisi kertaa. Hän otti osaa jo Pyynikinajojen ensimmäiseen kilpailuun 1932 ja ajoi siellä viimeisen kerran vuonna 1962. Pyynikinajoissa kuoli vuosien saatossa kolme ajajaa. Ajot kiellettiin liian vaarallisina vuonna 1971.Aamulehti, Moro, 29.7.2010, sivu 7 Kilpailut keräsivät katsojia yli puoli miljoonaa. == Muistoajot == Pyynikillä on järjestetty muistoajot vuosina 1991,2000, 2015 ja 2018. Muistoajoissa rataa kierretään näytösluonteisesti vanhoilla kilpamoottoripyörillä. Moro ==Lähteet== * Timo Katajamäki: Pyynikinajot 1932–1939 ja 1946–1971 (Pilot- kustannus, 2006) ISBN 952-464-462-2 ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Yle Elävä arkisto: Pyynikinajoissa kaasuteltiin lähes 40 vuotta * Kuvia Finna- palvelussa Luokka:Moottoripyöräurheilu Luokka:Tampereen urheilutapahtumat Luokka:Suomen moottoriurheilukilpailut Luokka:Moottoripyöräilyn Suomen Grand Prix Luokka:Pyynikki
Stereolab

Stereolab on englantilainen rockyhtye, jonka tyyliä on usein luonnehdittu post-rockiksi. Se perustettiin Lontoossa vuonna 1990. Stereolabiin alusta asti kuuluneet jäsenet ovat Tim Gane ja Lætitia Sadier. Muihin pitkäaikaisiin jäseniin kuuluvat rumpali Andrew Ramsay (liittynyt 1993) sekä vuonna 1992 mukaan tullut Mary Hansen, joka kuoli jäätyään polkupyörällä auton alle joulukuussa 2002. Stereolab oli yksi ensimmäisistä yhtyeistä, jonka musiikkia kutsuttiin post-rockiksi. Heidän ensisijaiset musiikillinen vaikutteensa olivat 1970-luvun krautrockissa, jonka he yhdistivät loungeen ja 1960-luvun popmusiikkiin. Yhtyeen musiikille on tyypillistä elektroniset koskettimet ja naislaulu englannin ja ranskan kielellä. Yhtyeen sanoitukset sisältävät yleensä yhteiskunnallis-poliittisia teemoja. Stereolab jäi tauolle vuonna 2009, mutta se julkaisi kuitenkin uuden albumin Not Music vuonna 2010. Albumi sisältää julkaisematonta materiaalia edelliseltä albumilta Chemical Chordsilta. ==Diskografia== ===Studioalbumit=== * Peng! (1992) * Transient Random-Noise Bursts with Announcements (1993) * Mars Audiac Quintet (1994) * Emperor Tomato Ketchup (1996) * Dots and Loops (1997) * Cobra and Phases Group Play Voltage in the Milky Night (1999) * Sound-Dust (2001) * Margerine Eclipse (2004) * Chemical Chords (2008) * Not Music (2010) ===Kokoelmat=== * Switched On (1992) * Refried Ectoplasm: Switched On, Vol. 2 (1995) * Aluminum Tunes: Switched On, Vol. 3 (1998) * ABC Music: The Radio 1 Sessions (2002) * Oscillons from the Anti-Sun (2005) * Fab Four Suture (2006) * Serene Velocity: A Stereolab Anthology (2006) ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut Luokka:Brittiläiset rockyhtyeet
Mary Hansen

Mary Hansen (1. marraskuuta 1966 – 9. joulukuuta 2002) oli australialaissyntyinen rockmuusikko. Hän tuli tunnetuksi vuonna 1990 perustetun brittiläisen Stereolab-yhtyeen kitaristina ja laulajana. Hän liittyi yhtyeeseen vuonna 1992 ja vaikutti siinä loppuelämänsä. Hansen kuoli ainoastaan 36 vuoden ikäisenä liikenneonnettomuudessa jäätyään auton alle ajaessaan polkupyörällä Lontoossa. Hän oli uransa aikana laulanut lisäksi mm. Brokebackin, The High Llamasin, Moonshaken ja Mouse on Marsin levytyksillä. Hän oli lontoolaisen Chicane-yhtyeen tuottaja. Hansen oli syntynyt Australian Queenslandissa ja asunut 1980-luvulta lähtien Englannissa. Hänen oma albuminsa Hybird julkaistiin postuumisti vuonna 2004. Luokka:Australialaiset kitaristit Luokka:Australialaiset laulajat Luokka:Liikenneonnettomuudessa kuolleet Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Vuonna 2002 kuolleet
Rock ’n’ Roll High School (kappale)

Rock 'n' Roll High School on yhdysvaltalaisen punk-yhtye Ramonesin vuonna 1980 julkaistun End of the Century -albumin kappale, joka julkaistiin myös singlenä vuonna 1979. Ramones teki kappaleen alkujaan samannimiselle elokuvalle. == Aiheesta muualla == * Rock ’n’ Roll High School discogs.com -sivustolla. Luokka:Ramonesin kappaleet Luokka:Vuoden 1979 kappaleet
Siivilä

thumb|Siivilä Siivilä on keittiöväline, jossa on pienen pieniä reikiä. Siivilä korvaa yleensä lävikön. Siivilöitä on eri kokoisia, ja niitä käytetään esimerkiksi jauhojen paakkujen selvittämisen tai riisin, marjojen tai kastikkeiden valuttamiseen.Kiikka & Huovinen, s. 26. Siivilä muodostuu ns. siiviläosasta ja kahvasta, josta pidetään kädellä kiinni. Nykyaikainen siivilä on yleensä valmistettu ruostumattomasta teräksestä. Vanhemmat tinalangasta valmistetut siiviläverkot murtuivat helposti ja ruostuivat ajan myötä. Muovista valmistettu siivilä puolestaan kestää huonosti kuumia tuotteita. Erityistä kastikkeiden valuttamista varten valmistettua siivilää kutsutaan kastikesiiviläksi. Se on yleensä suppilon muotoinen, mikä mahdollistaa kastikkeen ohjaamisen tarjoiluastiaan. ==Katso myös== * Teesiivilä * Teepallo * Seula == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Keittiövälineet
Mustanmeren saksalaiset

Mustanmeren saksalaiset () ovat etnisiä saksalaisia jotka jättivät kotimaansa 1700- ja 1800-luvuilla ja asettuivat Mustanmeren pohjoisrannikolle, pääosin eteläisen Venäjän keisarikunnan alueelle. Mustanmeren saksalaisiin lukeutuvat Bessarabian saksalaiset, Dobrogean saksalaiset ja Bukovinan saksalaiset. Eteläisen Venäjän keisarikunnan alueella saksalaiset asettuivat alueelle, joka käsittää nyky-Ukrainan ja Krimin niemimaan. Mustanmeren saksalaiset eivät asuttaneet aluettaan yhtä tiiviisti kuin esimerkiksi samoihin aikoihin Venäjälle muuttaneet Volgan saksalaiset omalla alueellaan, vaan Mustanmeren saksalaisten alue koostui pikemminkin eri siirtokunnista. Ensimmäiset saksalaiset saapuivat alueelle vuoden 1787 tienoilla, aluksi Länsi-Preussista ja myöhemmin Saksan länsi- ja lounaisosista, osa myös Varsovan alueelta. Vuonna 1844 Ukrainan eteläosissa ja Krimillä asui noin 72 000 saksalaista. Vuoteen 1898 mennessä saksalaisten lukumäärä oli noussut 283 000:een. Väestönlaskennassa 1926 heitä oli jo 330 000 tällä alueella. Kolmannessa kansanäänestyksessä (1938), nälkävuosien ja stalinistisen terrorin seurauksena, väkiluku oli noin 364 000. Mustanmeren saksalaiset siirrettiin Molotov-Ribbentrop sopimuksen nojalla Saksaan. Vuoden 1989 väestönlaskennassa koko Ukrainassa kirjattiin noin 88 000 saksalaista ja vuonna 2001 noin 33 000. == Lähteet == *
Belgian saksankielinen yhteisö

Belgian saksankielinen yhteisö (, DG) on yksi kolmesta Belgian virallisesta kieliyhteisöstä. Noin 73 000 asukkaallaan saksankielinen yhteisö on kieliyhteisöistä pienin. Yhteisö käsittää yhteensä noin 854 neliökilometrin suuruisen alueen, joka ei ole kuitenkaan maantieteellisesti yhtenäinen: Se jakaantuu pohjoiseen Eupenin kantoniin ja eteläiseen St. Vithin kantoniin. Yhteisö on osa Vallonian aluetta. Alue siirtyi Belgialle Saksalta ensimmäisen maailmansodan jälkeen. Yhteisöön kuuluu yhteensä yhdeksän eri kuntaa. Saksan kieltä käytetään hallinnollisissa, koulutuksellisissa ja oikeudellisissa asioissa. Yhteisön alueen ranskankielisillä asukkailla on oikeus saada hallinnolliset dokumentit ranskaksi. Yhteisöllä on myös oma hallituksensa, jonka nimittää yhteisön parlamentti viideksi vuodeksi kerrallaan. Hallitusta johtaa ministeripresidentti. == Kunnat == *1 - Eupen (keskuskaupunki) *2 - Kelmis *3 - Lontzen *4 - Raeren *5 - Amel *6 - Büllingen *7 - Burg-Reuland *8 - Bütgenbach *9 - Sankt Vith == Väestö == Vuoden 2005 alussa saksankielisen yhteisön asukasluku oli 72 521 ja asukastiheys 84,9 as./km². Noin kuusikymmentä prosenttia yhteisön asukkaista asui Eupenin kantonissa ja loput neljäkymmentä prosenttia St. Vithin kantonissa. Eupenin kantonin asukastiheys oli tuolloin 190,4 as./km² ja St. Vithin kantonin 46,3 as./km². Yhteisön asukkaista 18,4 prosenttia on ulkomaalaista alkuperää. Noin 89 prosenttia ulkomaalaisista asuu Eupenin kantonissa. == Aiheesta muualla == * Belgian saksankielisen yhteisön viralliset sivut * Saksankielisen yhteisön parlamentti saksankielinen_yhteisö
Antti Peura

Antti Peura (s. 27. joulukuuta 1984 Rovaniemi) on suomalainen entinen jalkapalloilija, joka edusti viimeisenä seuranaan Ykkösessä pelaavaa AC Oulua. Hän pelasi vasempana laitapuolustajana ja laitahyökkääjänä, mutta kykeni myös pelaamaan oikealla puolella. Peura on Rovaniemen Palloseuran kasvatti ja debytoi seuran edustusjoukkueessa kaudella 2004. Kaudella 2006 hän teki Ykkösessä kahdeksan maalia olleen näin joukkueen paras maalintekijä yhdessä Zeddy Sailetin kanssa. Kesken kauden 2008 Peura siirtyi RoPS:sta FC Santa Clausiin. Kaudeksi 2009 hän siirtyi Kakkosessa pelanneen FC YPA:n riveihin. Tammikuussa 2010 hän teki sopimuksen FC Santa Clausin kanssa. Peura ilmoitti lopettavansa uransa joulukuussa 2016. Syynä oli saman vuoden keväällä harjoitusottelussa sattunut ristisidevamma, vamma esti pelaamisen koko kauden ajan. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon Suomen Cupin mestarit Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
SOCOM

SOCOM: U.S. Navy SEALs on PlayStation 2, PlayStation 3 sekä PlayStation Portable -konsoleille julkaistu taktinen toimintapelisarja. Pelissä ohjataan USA:n laivaston SEAL -erikoisjoukon (Sea, Air and Land) komentajaa, Spectreä, ja suorittaa erinäisiä tehtäviä ympäri maailmaa. == Pelisarjan ilmestyneet pelit == ===PlayStation 2=== * SOCOM: U.S. Navy SEALs * SOCOM II: U.S. Navy SEALs * SOCOM 3: U.S. Navy SEALs * SOCOM: U.S. Navy SEALs Combined Assault ===PlayStation 3=== * SOCOM: U.S. Navy SEALs Confrontation * SOCOM: Special Forces (myös nimellä SOCOM 4: U.S. Navy SEALs) ===PlayStation Portable=== * SOCOM: U.S. Navy SEALs Fireteam Bravo * SOCOM: U.S. Navy SEALs Fireteam Bravo 2 * SOCOM: U.S. Navy SEALs Tactical Strike * SOCOM: U.S. Navy SEALs Fireteam Bravo 3 == SEAL-joukot == === ABLE === * Spectre, ääni Paul Mercier * Jester, ääni Jason Spisak === BRAVO === * Killjoy, ääni James C. Mathis III * Simple, ääni Ravi Kapoor * Flash(*) * Chopper(*) * Coldkill(*) * Deadpan(*) (*)vain SOCOM 3 === Muut SEALit === * Kahuna (SOCOM) SOCOM iskuryhmän johtaja. * Boomer (SOCOM). Ensimmäisen pelin jälkeen pelaajalle kerrotaan, että hän vaihtaa toiseen iskuryhmään. Pelaajalle kerrotaan myös, että hän loukkaantui omien ampumista luodeista SOCOM II -pelissä. SOCOM: Combined Assaultin ensimmäisessä tehtävässä löydetään hänen (ja muun tiiminsä) pakkolaskun tehnyt kopteri. Spectre löytää Boomerin kuolleena. * Vandal, ääni Nolan North (SOCOM II). Vandal oli Socom 2 -pelissä osa Spectren iskuryhmää. Hänkin vaihtoi iskuryhmää ja nousi komentajaksi omassa ryhmässään. Hänen helikopterinsa ammutaan alas SOCOM CA:ssa, ja myöhemmin pelissä löydetään hänet terroristien hallitsemasta kaupungista. * Aztex, ääni Philip Anthony Rodriquez. Vandalin iskuryhmän jäsen. * Wingtip, Vandalin iskuryhmän jäsen. * Sandman, ääni John Cygan (SOCOM FTB PSP ja FTB2 PSP) Fireteam Bravo:n jäsen ja komentaja. Hän on myös päähahmo SOCOM FTB 2:ssa. * Lonestar, Sandman:in ryhmän jäsen (SOCOM FTB PSP) == Aiheesta muualla == * Pelisarja MobyGamesissä Luokka:Videopelisarjat