EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Kotakoski

Kotakoski on koski Kuhmoisissa Isonjärven laskujoessa. Sen putouskorkeus on 19,6 metriä.Facta2001, WSOY 1981, 9. osa, palsta 75 Putouksen pituus on 330 metriä. Kosken yli kulkee Jämsän ja Kuhmoisten välinen vanha maantie.Tietosanakirja osa 4, Tietosanakirja Osakeyhtiö, 1912 == Lähteet == Luokka:Suomen kosket Luokka:Kuhmoisten luonto
David Smith

David Smith tai Dave Smith -nimisiä henkilöitä ovat muun muassa: * David Smith (1925–2014), yhdysvaltalainen kilpapurjehtija ja olympiavoittaja * David Smith (s. 1987), australialainen meloja ja olympiavoittaja * David Smith (1906–1965), yhdysvaltalainen kuvanveistäjä ja taidemaalari * David Hyrum Smith (1844–1904), mormonikirkon vaikuttaja, Joseph Smithin poika * David J. Smith (1880–1945), eteläafrikkalainen ampuja ja olympiamitalisti * David Seth- Smith (1875–1963), brittiläinen lintutieteilijä, lintumaalari, kirjailija ja radiotoimittaja * Dave Smith (s. 1955), australialainen kilpakävelijä
Erno Crisa

Erno Crisa (oikealta nimeltään Ernesto Crisà; 10. maaliskuuta 1914 Biserta – 4. huhtikuuta 1968 Rooma) oli italialainen elokuvanäyttelijä. Tunisiaan muuttaneeseen sisilialaisperheeseen syntynyt Crisa opiskeli tanssia ja näyttelemistä Pariisissa. Hän työskenteli toisen maailmansodan aikana Pariisin teattereissa ja näytteli sivurooleja ranskalaisissa elokuvissa. Vuonna 1948 Crisa muutti Italiaan, jossa hän esiintyi Wanda Osirisin suositussa revyyssä Al Grand Hotel. Hänen ensimmäinen italialaiselokuvansa oli Luigi Zampan Cuori senza frontiere (”Sydämet vailla rajoja”, 1950). Pitkästä ja komeasta Crisasta tuli pian suosittu näyttelijä. Hänen merkittävimmät roolinsa olivat Pietro Germin elokuvassa Gelosia (”Mustasukkaisuus”, 1953) ja Silvana Manganon rinnalla Vittorio De Sican episodielokuvassa Napolin kultaa (L’oro di Napoli, 1954). Crisan suosio saavutti huippunsa 1950-luvun loppupuolella, jolloin hän esitti stereotyyppisiä latinomiehiä useissa kansainvälisissä yhteistuotannoissa. Vanhetessaan hän joutui tyytymään lähinnä peplum-elokuvien kaavamaisiin roiston rooleihin. Hän esiintyi myös fotonoveloissa ja suosituissa televisiosarjoissa. ==Elokuvia== * Kartago liekeissä, 1960 * Voittamaton Maciste, 1962 * Giulio Cesare contro i pirati, 1962 * Maciste, il gladiatore più forte del mondo, 1962 * Brenno, il nemico di Roma, 1963 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Italialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 1968 kuolleet
Aatu Kolehmainen

Aatu Paavo Kolehmainen (10. syyskuuta 1886 Kontiolahti – 4. joulukuuta 1944 Riihimäki) oli suomalainen lasiteollisuuden yritysjohtaja. Kolehmaisen vanhemmat olivat Riihimäki Oy:n eli Riihimäen lasin perustaja Mikko Adolf Kolehmainen ja Maria Koschkin. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1910 oli Lyyli Koljonen (k. 1939) ja toinen vuodesta 1941 Kaisa Laine. Kolehmainen valmistui Polyteknillisestä opistosta insinööriksi 1908 ja tuli 1910 isänsä ja eräiden muiden perustaman Riihimäki Oy:n toimitusjohtajaksi. Kolehmainen toimi myös tytäryhtiöiden Ryttylän Lasitehdas Oy:n, Kauklahden lasitehdas Oy:n ja Ikkuna Oy:n toimitusjohtajana. Yritys sai hänen johdollaan merkittävästi kansainvälisiä asiakkaita maailmansotien välisenä aikana. Kolehmainen oli Suomen Lasiteollisuusliiton puheenjohtaja, kuului Helsingin kauppakamarin hallitukseen ja Kansallisosakepankin hallintoneuvostoon ja oli Suomen Kulttuurirahaston kannatusyhdistyksen varapuheenjohtaja. Vuorineuvoksen arvon hän sai 1935.Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1934, s. 330. Viitattu 6.4.2014. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuorineuvokset Luokka:Vuonna 1886 syntyneet Luokka:Vuonna 1944 kuolleet
Da Capo (elokuva)

Da Capo on Pirjo Honkasalon ja Pekka Lehdon ohjaama draamaelokuva vuodelta 1985. Se perustuu väljästi viulutaiteilija Heimo Haiton (1925–1999) elämään opettajansa Boris Sirpon kasvattipoikana Suomessa ja Yhdysvalloissa. Elokuvassa tapahtumat ajoittuvat noin kolme vuosikymmentä Haittoa myöhemmiksi, 1960-luvun puolestavälistä 1980-luvun alkuun. ==Tuotanto== Elokuva kuvattiin valtaosin Yhdysvaltain länsirannikolla. Kuuden ja puolen miljoonan markan budjetillaan se oli kallein suomalainen elokuva ennen samana vuonna valmistunutta Rauni Mollbergin Tuntematonta sotilasta. ==Juoni== Työläisperheen äiti rouva Arsi myy noin 13-vuotiaan lahjakkaan viulistipoikansa Arton kuuluisan opettajan Sergei Rippaksen kasvattilapseksi. Ankaran ja omalaatuisen miehen luona Artolle selviää, ettei hän sopimuksen mukaan saa tavata perhettään kymmeneen vuoteen. Rippas vie nuoreksi aikuiseksi varttuneen ihmelapsensa konsertoimaan Yhdysvaltoihin, mutta tämä katoaa Las Vegasin yöhön. Rippaksen palkkaama paikallinen nuori suomalaisnainen Suvi Ekman löytää Arton putkasta alaikäiseen sekaantumisesta syytettynä. Suvi, Arto ja Sergei Rippas kiertelevät länsirannikkoa, ja ennen pitkää Suvi ja Arto rakastuvat Rippaksen katsellessa sivusta. Arton uhkapeli- ja alkoholiriippuvuus aiheuttaa yhä enemmän ongelmia. Kolmikko saapuu Suomeen, jossa Arto pelästyy kohtaamaansa julkisuutta eikä ilmesty sovitun konsertin solistiksi. Vaimo Suvi pyytää konserttiyleisöltä liikuttuneena anteeksi. Kolmikko vierailee Arton perheen luona, missä konfliktit kärjistyvät. Loppukohtauksessa Rippaksen ränsistyneessä ja hyljätyssä talossa aikuinen Arto näkee nuoren itsensä harjoittelemassa viulunsoittoa kuten tarinan alussa. Hän osoittaa poikaa aseella, mutta ei laukaise. ==Rooleissa== ==Vastaanotto== Da Capo palkittiin elokuvafestivaaleilla Portugalin Figueira da Fozissa ja Belgian Gentissä. Paul Jyrälä sai Jussi-palkinnon elokuvan äänityksestä. Suomalaiskriitikoiden vaihtelevissa arvioissa kiitettiin Rea Maurasen ja Tarmo Mannin roolitöitä sekä Kari Sohlbergin kuvausta. Elokuvaa kuvattiin muun muassa ”komeaksi epäonnistumiseksi” (Pertti Lumirae, Demari) ja monilta kohdiltaan ”komean musiikin kukkakepittämäksi tyhjäkäynniksi” (Antti Lindqvist, Katso). Elokuvan suurimpina ongelmina pidettiin muun muassa kokonaisuuden muodottomuutta ja monin paikoin tyhjää ja epäluontevaa dialogia. Helsingin Sanomien Ilkka Malmbergin syksyllä 1985 haastattelema elokuvakriitikko Helena Ylänen sanoi uutuuselokuva Da Capon jäävän ”elitistiseksi voivotteluksi”, jonka ”sankari on pelkkä toiminnan kohde, avuton uhri, jolla ei ole muuta annettavaa kuin itkuinen katseensa”. Hänestä elokuvan päähenkilön ajallinen hyppäys lapsitähdestä tahdottomaksi nuorukaiseksi jää katsojalle epäselväksi, samoin kuin jopa se, mitä musiikki päähenkilölle merkitsee. Elokuva on esitetty Yle TV1 -kanavalla 1987 ja 1989 sekä Yle Teemalla 2015. ==Lähteet== Luokka:Pirjo Honkasalon ohjaamat elokuvat Luokka:Pekka Lehdon ohjaamat elokuvat Luokka:Vuoden 1985 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset draamaelokuvat Luokka:Elokuvat koulusta ja koulutuksesta Luokka:Suomalaiset elämäkertaelokuvat
Kotalahti

Kotalahti on entinen Outokumpu Oyj:n nikkeli-kuparikaivos Leppävirralla Oravikoskella. Kaivoksen toiminta aloitettiin vuonna 1959, ja se suljettiin vuonna 1987. Nykyisin se on Museoviraston mukaan yksi viimeisistä teollisuusyhdyskunnista, jossa on yhtiön laajaa palvelu- ja asuinrakentamista. Vulcan Kotalahti on vuonna 2013 tehnyt sinne kaivospiirihakemuksen, mutta yrityksen toiminta on sittemmin loppunut. == Historia == Leppävirralla Oravikosken kylässä oli jo 1800- ja 1900-luvuilla mylly- ja sahatoimintaa, ja nykyisen tehtaan alueella oli Oravikosken hovi -niminen maatila. Maatilasta on säilynyt 1800-luvun päärakennus ja talousrakennuksia. Kaivoksen toiminta sai alkunsa kun Leppävirtalainen mies teki vuonna 1954 ilmoituksen havaitsemastaan malmikivestä. Outokumpu Oy alkoi etsimään ilmoituksen vuoksi malmia. Malmissa oli nikkelin lisäksi myös hieman kuparia, ja vaikka nikkelipitoisuus oli alhainen kaivos katsottiin kuitenkin kannattavaksi perustaa Leppävirralle koska sieltä oli hyvät kulkuyhteydet, Mertajoen läheisen veden ja lähellä olevan voimalinjan vuoksi. Kaivosalue on suuruudeltaan noin 200 hehtaaria. Kaivosrakennukset ja asuntoalueet ovat valmistuneet suurimmaksi osaksi vuosina 1956–1970, ja arkkitehteina ovat toimineet Märta Blomstedt ja Matti Lampén. Vuonna 1958 kaivosalueelle valmistui 77 metriä korkea torni sekä voima-asema, rikastamo, kaivostuparakennus sekä varasto- ja toimistorakennukset. Alueelle valmistui myös ruokalarakennus, lämpökeskus, sauna ja pesula sekä asuntoja muun muassa seitsemän asuinkerrostaloa, kaksi atriumtaloa ja viisi rivitaloa sekä omakotitaloja. Lisäksi kaivoksen taajamassa on kaivosyhtiön, kunnan ja seurakunnan toimesta rakennettuja julkisia tiloja, muun muassa koulu, seurakuntatalo, urheilukenttä, elokuvateatteri ja kauppa. Suurimmillaan kaivos työllisti yli 300 henkeä, loppuvaiheessa siellä oli töissä enää noin 40 henkeä. Alun perin kaivoksen oli tarkoitus olla toiminnassa kymmenen vuotta, mutta siellä oli kaivostoimintaa 28 vuotta jonka aikana sieltä louhittiin 12 miljoonaa tonnia malmia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Yle - Elävä arkisto: Oravikoski - kaivoskylä, jota ei enää ole Luokka:Suomen kaivokset Luokka:Leppävirta
Fire Burning

Fire Burning on reggae-muusikko Sean Kingstonin electropop-kappale. Se on julkaistu johdantosinglenä hänen toiselta, Tomorrow-studioalbumilta. Kappaleella ilmenee hieman enemmän synth-dance soundia sekä viittauksia dancepopista kuin hänen aiemmilla singleillä. Toisin kuin monet hänen aiemmista singleistä, jotka on tuottanut J.R. Rotem, tämän on tuottanut RedOne. Sitä käytettiin aloituskappaleena Miss Universe 2009-livetapahtumassa Atlantis Paradise Islandissa, Bahaman Nassaussa. ==Kappalelista== Digitaalinen lataus * 1. "Fire Burning" (Album version) (Kisean Anderson, Bilal Hajji, RedOne) – 4:03 CD-Single (Saksa) * 1. "Fire Burning" – 4:00 * 2. "War" – 2:59 ==Listasijoitukset== Listat (2009) Paras sijoitus Australia (ARIA Charts) 48 Itävalta (Ö3 Austria Top 40) 54 Belgia (Ultratop 50 Flanderi) 29 Kanada (Canadian Hot 100) 2 Eurooppa (European Hot 100) 28 Suomi (Suomen virallinen lista) 13 Saksa (Media Control Charts) 56 Irlanti (IRMA) 12 Japani (Japan Hot 100) 9 Uusi-Seelanti (RIANZ) 36 Romania (Romanian Top 100) 46 Etelä-Afrikka (Etelä-Afrikan singlelista) 1 Ruotsi (Sverigetopplistan) 29 Sveitsi (Swiss Music Charts) 50 Turkki (Turkey Top 20 Chart) 2 Iso-Britannia (Britannian singlelista) 12 Iso-Britannia (Britannian R&B; lista) 6 Yhdysvallat (Billboard Hot 100) 5 Yhdysvallat (Billboard Hot Dance Club Songs) 8 Yhdysvallat (Billboard Hot Latin Tracks) 43 Yhdysvallat (Billboard Pop Songs) 7 ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2009 kappaleet Luokka:Jamaikalaiset musiikkikappaleet Luokka:Yhdysvaltalaiset popkappaleet
Alois Riegl

Alois Riegl (14. tammikuuta 1858 Linz – 17. kesäkuuta 1905 Wien) oli itävaltalainen taidehistorioitsija, joka edusti Wienin taidehistoriallista koulukuntaa. Hän edisti taidehistorian asemaa itsenäisenä akateemisena oppialana. Alois Riegl opiskeli Wienin yliopistossa taidehistoriaa ja myöhemmin hoiti yliopistossa professuuria. Hän erikoistui keskiajan ja barokin taiteeseen. Hän työskenteli Wienin taideteollisuusmuseossa vuosina 1886–1896 ja tutki taidetekstiilejä. Tältä ajalta on hänen ensimmäinen kirjansa Altorientalische Teppiche (1891). Hänen maineensa perustuu erityisesti hänen seuraavaan teokseensa Stilfragen: Grundlegungen zu einer Geschichte der Ornamentik (1893), jonka ansiosta hän sai yliopistollisen opetusviran. Riegl oli vaikutusvaltainen teoreetikko, ja hän kehitti taidetahdon () käsitettä, jota hän piti tyylikauden määräävänä voimana. Riegl edisti myös muinaismuistojen suojelua. Riegl kuoli syöpään 47-vuotiaana, ja hänen keskeneräisiä teoksiaan julkaistiin postuumisti. ==Teoksia== * Die ägyptischen Textilfunde im Österr. Museum (Wien, 1889). * Altorientalische Teppiche (Leipzig, 1891). * Stilfragen: Grundlegungen zu einer Geschichte der Ornamentik (Berlin, 1893). * Volkskunst, Hausfleiß, und Hausindustrie (Berlin, 1894). * Ein orientalischer Teppich vom Jahre 1202 (Berlin, 1895). * Die spätrömische Kunstindustrie nach den Funden in Österreich-Ungarn (Wien, 1901). * "Das holländische Gruppenporträt." Jahrbuch des allerhöchsten Kaiserhauses 22 (1902), 71–278. * Der moderne Denkmalkultus, sein Wesen, seine Entstehung (Wien, 1903). * Die Enstehung der Barockkunst in Rom: Vorlesungen aus 1901–1902. Toim. A. Burda and M. Dvořák (Wien, 1908). *Gesammelte Aufsätze. Toim. K.M. Swoboda (Augsburg, 1929). *Historische Grammatik der bildenden Künste. Toim. K. M. Swoboda & O. Pächt (Graz, 1966). ==Kirjallisuutta== * Cordileone, Diana Reynolds: Alois Riegl in Vienna 1875–1905: An Institutional Biography. Farnham: Ashgate, 2014. ISBN 978-1-4094-6665-9 * Noever, Peter – Rosenauer, Artur – Vasold, Georg (toim.): Alois Riegl Revisited: Beiträge zu Werk und Rezeption – Contributions to the Opus and its Reception. Wien: Österreichische Akademie der Wissenschaften, 2010. ISBN 978-3-7001-6498-2 * Vasold, Georg: Alois Riegl und die Kunstgeschichte als Kulturgeschichte: Überlegungen zum Frühwerk des Wiener Gelehrten. Freiburg im Breisgau: Rombach Verlag, 2004. ISBN 978-3-7930-9402-9 ==Aiheesta muualla== * Riegl, Alois (1858–1905). Österreichisches Biographisches Lexikon. Luokka:Taidehistorioitsijat Luokka:Itävaltalaiset professorit Luokka:Vuonna 1858 syntyneet Luokka:Vuonna 1905 kuolleet
Rinnekodit

Rinnekodit on kehitysvammaisille ja ikääntyneille, eri tavoin vammautuneille, mielenterveys- ja päihdekuntoutujille sekä asunnottomille henkilöille, lapsille ja nuorille sekä muille erityistä tukea tarvitseville ihmisille sosiaalipalveluita tuottava yhteiskunnallinen yritys.http://www.rinnekodit.fi Rinnekodit on valtakunnallinen toimija sillä on yli 130 toimipistettä eri puolilla Suomea. == Historia == Rinnekoti-Säätiön taustalla on vuonna 1927 Helsingin Diakonissalaitoksella aloitettu kehitysvammaisten parissa tehtävä auttamistyö. Tarve kehitysvammaisille tarkoitetuille asumis- ja kuntoutuspalveluille oli tuolloin suuri. 1930-luvun lopulla toimintaa varten hankittiin maatila Lakistosta Pohjois-Espoosta, johon perustettiin kehitysvammaisille tarkoitettu asumis- ja työyhteisö, Rinnekoti. Rinnekoti- Säätiö perustettiin vuonna 1957, jolloin kehitysvammatyö eriytettiin omaksi kokonaisuudekseen Diakonissalaitoksen muusta toiminnasta. Diakonissalaitos toimi kuitenkin edelleen Rinnekoti-Säätiön taustalla.http://www.rinnekoti.fi/fi/tietoa-saatiosta/historiaa/ Vuoden 2020 alussa Rinnekoti ja Helsingin Diakonissalaitoksen Säätiö yhdistyivät.Tiedote Rinnekodin ja Diakonissalaitoksen yhdistymisestä 8.1.2020 www.hdl.fi Yhdistymisen jälkeen Rinnekoti jatkaa toimintaansa yhtenä Diakonissalaitoksen liiketoiminta-alueena omalla aputoiminimellä. Rinnekodilla säilyvät nykyinen nimi ja brändi, jonka alla sen palveluliiketoiminta jatkuu, kehittyy ja laajenee. Diakonissalaitoksen sote-palvelut eli säätiöön kuuluva Rinnekoti, Diakonissalaitoksen Hoiva Oy ja Caritas Palvelut Oy yhdistyivät vuonna 2023 Rinnekodit-yritykseksi. Nimeen Rinnekodit päädyttiin huolellisen brändiselvityksen jälkeen. Rinnekodit tarjoavat kattavia sote-palveluja ikääntyneille, kehitysvammaisille, eri tavoin vammautuneille, riippuvuushäiriöisille ja asunnottomille henkilöille, lapsille ja nuorille sekä muille erityistä tukea tarvitseville ihmisille. Myös Diakonissalaitoksen lasten ja nuorten palvelut tuotetaan Rinnekodit-nimellä. == Hyvän työn ohjelma == Keväällä 2015 Rinnekodissa julkaistiin Hyvän työn ohjelma noudatettavaksi säätiössä sekä malliksi muille työnantajille, jotka haluavat kehittyä yhteiskunnallisena yrityksenä. Ohjelman periaatteet ovat: # Koko Rinnekoti- Säätiö oppimisympäristönä # Myönteisyys osatyökykyisten työllistämiseen # Hankinnoissa huomioidaan erityisesti tahot, jotka omassa toiminnassaan työllistävät osatyökykyisiä # Työtoiminnan ja työhönvalmennuksen periaatteet tukevat etenemistä työpoluilla == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Rinnekotien kotisivut Luokka:Suomalaiset säätiöt Luokka:Vammaisten huolto Luokka:Lakisto
H’melnytskyin kansannousu

H’melnytskyin kansannousu oli kasakoitten kansannousu Ukrainassa vuosien 1648–1657 välillä. Kansannousu muuttui Puola-Liettuaan kuuluneen Ukrainan vapaussodaksi ja sen lopputuloksena perustettiin itsenäinen Kasakkahetmanaatti. Hetmanni Bohdan H’melnytskyi komennossa Zaporižžjan kasakat liittoutuivat Krimin tataareitten ja paikallisen talonpoikaisväestön kanssa, taistelivat useita taisteluita Puola-Liettuan armeijoita ja puolisotilaallisia joukkoja vastaan. Tulos oli puolalaisen szlachtan ja heidän juutalaisten välikäsiensä vallan tuhoaminen. Kansannousu on ottanut symbolistisen merkityksen Ukrainan suhteissa Venäjään. Kansannousun myötä Itä- Ukraina tuli osaksi Moskovan tsaarikuntaa. Perejaslavin sopimuksessa kasakat vannoivat uskollisuuden valan tsaarille. Runoilija ja taiteilija Taras Ševtšenkon mukaan tämä orjuutti hänen kansansa Venäjän vallan alle.Paul Robert Magocsi. A history of Ukraine. University of Washington press. Pages 147-216. Google Books preview. Kansannousu alkoi kasakoitten kapinana mutta, kun muut ortodoksiset ryhmät (talonpojat, porvaristo, vähä-aateliset) Ukrainan palatinaatista liittyivät mukaan, muuttui perimmäinen tavoite Ukrainan autonomisen valtion luomiseksi.Н. Яковенко. «Нариси Історії України: З найдавніших часів до кінця XVIII ст.». — К.1997. — § 1. Козацька революція 1648-1657 рр. Kansannousu päätti puolalaisen vaikutuksen niillä alueilla, jotka myöhemmin päätyisivät liitetyiksi Venäjän keisarikuntaan. Nämä tapahtumat sekä sisäiset konfliktit ja kahakat Ruotsin ja Venäjän kanssa johtivat pahoin pienentyneeseen puolalaiseen valtaan tänä aikana. Aikaa kutsutaan Puolan historiassa Vedenpaisumukseksi. Kansannousun yhteydessä kasakat suorittivat puolalaisten aatelisten ja juutalaisten joukkomurhia. Arvioiden mukaan juutalaisia murhattiin lähes 20 000 eli noin puolet kaikista Ukrainan juutalaisista. Vainoa perusteltiin sillä, että juutalaisia maanvuokraajia pidettiin ukrainalaisten talonpoikien pahimpina riistäjinä.Johannes Remy: Ukrainan historia, s. 26–27. Gaudeamus, Helsinki 2015. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kapinat Luokka:Kasakat Luokka:Liettuan sodat Luokka:Puolan sodat Luokka:Ukrainan historia Luokka:Venäjän sodat Luokka:1640-luku Luokka:1650-luku
Paavo Kotkanen

Paavo Antero Kotkanen (1. tammikuuta 1926 Sortavala – 3. toukokuuta 2016 HelsinkiKuolinilmoitus. Helsingin Sanomat 8.5.2016 s. C 30) oli suomalainen metsäalan toimija, metsänhoitaja. Hän sai metsäneuvoksen arvonimen 1980. Vuodet 1977–1989 hän toimi Keskusmetsälautakunta Tapion toimitusjohtajana.Facta2001, WSOY 1981, 9. osa, palsta 91WSOY Iso Tietosanakirja 4. osa, s. 456, WSOY 1995 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Kuka kukin on 1978 (Runeberg.org) * Paavo Kotkasen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Suomalaiset metsänhoitajat Luokka:Valtionlaitosten johtajat‎ Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
Ylikapitalisaatio

Ylikapitalisaatio on taloudellinen ilmiö, jossa arvopaperin tasearvo suhteessa markkina-arvoon on suurempi kuin sen markkina-arvo, eikä taseen kasvattaminen paranna merkittävästi sen markkina-arvoa. Tämä koskee erityisesti tilanteita, joissa pääomahyödykkeet ovat panoksena, joka on tarpeen tavaroiden tai palveluiden tuotannossa, ei niinkään tilanteita, joissa toisiaan vastaavia finanssi-instrumentteja ei ole arvioitu niiden tuoton perusteella. Yrityksissä ylikapitalisaatiota voidaan purkaa esimerkiksi liiketoimintojen kehittämisellä, yritysostoilla, omien osakkeiden takaisinostoilla ja osingoilla. ==Lähteet== Luokka:Liiketaloustiede
James Napper Tandy

James Napper Tandy (n. 1737 Dublin, Irlanti – 24. elokuuta 1803 Bordeaux, Ranska)James Napper Tandy Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 5.4.2014. oli irlantilainen poliitikko ja vallankumouksellinen, yksi United Irishmen -järjestön perustajista. Hän osallistui huonolla menestyksellä Irlannin vuoden 1798 kapinaan. Tandy oli alkujaan pikkukauppias Dublinissa. Hän tuli 1770-luvulla tunnetuksi oppositiomiehenä, joka vastusti Englannin hallituksen Irlannin-kauppapolitiikkaa.Nordisk familjebok (1919), s. 429 Runeberg.org. Viitattu 6.4.2014. 1780-luvulla hän toimi tykistökomentajana Irlannin vapaaehtoisjoukoissa. Tandy tuki ensin poliitikko Henry Grattania, ja auttoi syksyllä 1791 Wolfe Tonea United Irishmen -järjestön perustamisessa. Tandysta tuli myös mainitun järjestön sihteeri. Ranskan vallankumouksen esimerkki johti hänen ajattelunsa radikalisoitumiseen, ja vuonna 1793 hän joutui pakenemaan maasta. Oleskeltuaan välillä Yhdysvalloissa Tandy saapui 1798 Pariisiin. Vakuutettuaan Ranskan hallituksen vaikutusvallastaan Irlannissa hän sai komentoonsa korvetti Anacreonin ja mukaansa suuren lastin aseita ja ammuksia, jotka hänen oli tarkoitus viedä Irlantiin ja varustaa siellä armeija taistelemaan brittejä vastaan. Ranskassa samaan aikaan oleskellut Tone toimi Tandya vastaan, joten hän sai vain harvoja irlantilaisia mukaansa eikä hänestä muutenkaan ollut tehtäväänsä. Tandy nousi 16. syyskuuta 1798 maihin Rutlandin saarella Donegalin edustalla ja esitti mahtipontisen julistuksen, mutta kun paikalliset asukkaat eivät ryhtyneet hänen tukijoikseen, hän luopui jo samana päivänä yrityksestään ja pakeni korvetillaan Norjan rannikolle. Kun Tandy oli paluumatkalla Ranskaan, hänet vangittiin marraskuussa 1798 Hampurin satamassa ja luovutettiin syyskuussa 1799 briteille. Hänelle järjestettiin Irlannissa maanpetosoikeudenkäynti, jonka päätteeksi hänet tuomittiin huhtikuussa 1801 kuolemaan. Napoleon Bonaparte esitti vaatimuksen, että hänet oli palautettava Ranskaan. Koska britit kävivät parhaillaan rauhanneuvotteluja Ranskan kanssa ja koska Tandyn Hampurissa tapahtuneen luovutuksen laillisuus oli kyseenalainen, britit suostuivat vaatimukseen. Tandy pääsi maaliskuussa 1802 siirtymään Ranskan Bordeaux’hon, jossa hän kuoli seuraavana vuonna. Tandy muistetaan Irlannissa ”Wearing of the Green” -nimisestä kansanballadista, jossa hänet mainitaan. ==Lähteet== Luokka:Irlantilaiset kapinajohtajat Luokka:Irlantilaiset poliitikot Luokka:Vallankumoukselliset Luokka:Vuonna 1737 syntyneet Luokka:Vuonna 1803 kuolleet
Ammattikasvatusneuvos

Ammattikasvatusneuvos on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 8. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko . Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 2001. Vuosien 1918–2013 aikana ammattikasvatusneuvoksen arvonimi on myönnetty 26 henkilölle. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset arvonimet
Balettineuvos

Balettineuvos on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 8. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko . Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 2001. Vuosien 1918–2013 aikana balettineuvoksen arvonimi on myönnetty vain yhdelle henkilölle. Nro Päivämäärä Henkilö Ammatti tai arvo Kotipaikka Lähteet 1. 23.11.2001 Seija Simonen balettimestari, ensitanssijatar Imatra == Lähteet == Luokka:Suomalaiset arvonimet Luokka:Suomalaiset arvonimet jotka on myönnetty vain kerran
Edward Fitzgerald (vallankumouksellinen)

Edward Fitzgerald (15. lokakuuta 1763 Kildaren kreivikunta, Irlanti – 4. kesäkuuta 1798 Lontoo, Iso-Britannia)Lord Edward Fitzgerald Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 6.4.2014. oli irlantilainen lordi ja vallankumouksellinen, joka osallistui vuoden 1798 kapinan suunnitteluun. Hän kuului vanhaan ja vaikutusvaltaiseen Fitzgeraldin aatelissukuun, joka oli asettunut Irlantiin 1100-luvulla. Hänen isänsä oli James Fitzgerald, Kildaren 20. jaarli ja sittemmin Leinsterin 1. herttua, joka sai ainoana Irlannin aatelissa herttuan arvon.Nordisk familjebok (1908), s. 462–463 Runeberg.org. Viitattu 6.4.2014. Edward Fitzgerald liittyi nuorena Ison-Britannian armeijaan ja taisteli vuosina 1781–1783 sen riveissä Yhdysvaltain vapaussodassa. Hänet valittiin vuonna 1783 Irlannin parlamenttiin. Vieraillessaan vuonna 1792 Pariisissa hän sai vaikutteita Ranskan vallankumouksesta ja pian hänet erotettiin kumouksellisten puheidensa vuoksi armeijasta. Palattuaan Irlantiin Fitzgerald alkoi lähentyä sikäläisiä vallankumouksellisia ja liittyi 1796 United Irishmen -järjestöön, jonka tavoitteena oli irrottaa Irlanti Ranskan tuella Englannin vallasta ja tehdä siitä itsenäinen tasavalta. Järjestö nimitti hänet johtamaan sotilaskomiteaansa, jonka tarkoituksena oli valmistella kapinaa Irlannissa ja varmistaa sille Ranskan tuki. Vuonna 1796 Fitzgerald kävi Hampurissa ja seuraavana vuonna Lontoossa salaisia neuvotteluja Ranskan hallituksen kanssa suomalaisen Johan Anders Jägerhornin välityksellä.Börje Tihlman: Johan Anders Jägerhorn – Irlannin ja Suomen itsenäisyyden esitaistelija Suomi–Irlanti-seura. Viitattu 6.4.2014. Vaikka ranskalaiset eivät heti luvanneet sotilaallista tukea, Fitzgeraldin johtama sotilaskomitea ei lykännyt suunnittelemaansa kapinaa, jonka oli tarkoitus alkaa 23. toukokuuta 1798. Fitzgeraldin apurit jäivät jo maaliskuussa brittien vangeiksi, ja myös hän itse joutui pidätetyksi Dublinissa 19. toukokuuta. Tehdessään vastarintaa vangitsemisen yhteydessä häntä ammuttiin käsivarteen ja hän kuoli tulehtuneeseen haavaan kaksi viikkoa myöhemmin vankilassa Lontoossa. Kapina käynnistyi määrättynä päivänä, mutta britit onnistuivat lopulta kukistamaan sen. ==Lähteet== Luokka:Irlantilaiset poliitikot Luokka:Irlantilaiset kapinajohtajat Luokka:Vallankumoukselliset Luokka:Aateliset Luokka:Vuonna 1763 syntyneet Luokka:Vuonna 1798 kuolleet
Valtiovarainneuvos

Valtiovarainneuvos on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka on myönnetty vain yhden kerran itsenäisyyden aikana (vuonna 1955) ja jota ei ole lueteltu tällä hetkellä voimassa olevassa arvonimistä annetussa tasavallan presidentin asetuksessa. Nro Päivämäärä Henkilö Ammatti tai arvo Kotipaikka Lähteet 1. 1.4.1955 Toivo Takki kansliapäällikkö, hallitusneuvos, lakitieteen lisensiaatti Helsinki == Lähteet == Luokka:Suomalaiset arvonimet Luokka:Suomalaiset arvonimet jotka on myönnetty vain kerran
Eläinlääkintöasessori

Eläinlääkintöasessori on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 13. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko . Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1933 piirieläinlääkäri Gustaf Rönnholmille. Vuosien 1918–2013 aikana eläinlääkintöasessorin arvonimi on myönnetty 41 henkilölle. Se voidaan myöntää eläinlääkärinä ansioituneelle henkilölle. Eläinlääkintöasessori oli lääkintöhallituksen virkanimike 1903–1928. == Katso myös == * Eläinlääkintöneuvos, ryhmän 7 arvonimi == Lähteet == Luokka:Suomalaiset arvonimet
Asessori (arvonimi)

Asessorin nimi ja arvo on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 13. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko . Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1928. Vuosien 1918–2013 aikana asessorin arvonimi on myönnetty 303 henkilölle. == Katso myös == * Asessori == Lähteet == Luokka:Suomalaiset arvonimet
Lehtori (arvonimi)

Lehtorin nimi ja arvo on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 13. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko . Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1928. Vuosien 1918–2013 aikana lehtorin arvonimi on myönnetty 69 henkilölle. == Katso myös == * Lehtori == Lähteet == Luokka:Suomalaiset arvonimet
Finnbay

Finnbay oli Suomesta englanniksi uutisoiva uutissivusto. Sen kohderyhmänä olivat Suomessa oleskelevat ulkomaalaiset. Sivustoa ylläpiti Helsingistä käsin Onur Yalcintas, ja sen toimitus koostui pääosin vapaaehtoisista avustajista. Sivuston kirjoitukset olivat osaksi maksumuurin takana. == Kiistanalaisuus == Sivusto nousi julkisuuteen huhtikuussa 2014, kun se uhkasi Suomen Venäjän suurlähettilästä Hannu Himasta oikeudenkäynnillä tämän varoittaessa twitterissä sivuston olevan valesivusto ja sanoi sivuston raportin Suomen suhteista Venäjään olleen hölynpölyä. Finnbay kiisti vastineessaan Himasen väitteet ja sanoi uutistensa olevan tosia. Vastineessa Finnbay sanoi myös, että sivusto on rahoitettu tilausmaksuilla ja ettei se saa ulkopuolista rahaa. Kohua nostattivat edelleen Mika Aaltolan näkemys Helsingin Sanomissa siitä, että sivustolla on informaatiosodankäynnin piirteitä. Aleksanteri-instituutin johtaja Markku Kivinen on arvioinut Finnbayn viimeaikaisen ”uutisoinnin” olleen ”näkyvyyden kalastelua tai sitten se on silkkaa propagandaa”. Puolustusministeri Carl Haglundin piti epätodennäköisenä sitä, että Finnbay olisi Venäjän suunnitelmallista sotapropagandaa. Ulkoministeriön ja suojelupoliisin tekemien selvitysten perusteella mikään ei viitannut siihen, että Finnbayn tarkoituksena olisi ”levittää järjestelmällisesti Suomea vahingoittavaa tietoa” ja että kyseessä olivat ulkoministeriön viestintäjohtajan Jouni Mölsän mukaan "yli-innokkaat online-toimijat". Myöskään Helsingin Sanomat ei ollut löytänyt todisteita kytköksistä Venäjään. Sivustolla oli kuitenkin huhtikuussa 2014 lukuisia epäilyttäviä piirteitä. Sivuston ylläpitäjiin oli hankala saada yhteyttä, se ei ollut nimennyt päätoimittajaa, ja sen antamat yhteystiedot olivat joko piilotettuja tai virheellisiä. Lisäksi sivusto käytti tunnettujen yritysten ja järjestöjen logoja näiden tietämättä antaen ymmärtää näiden olevan sivuston tukijoita. Sivusto oli myös käyttänyt luvatta STT-Lehtikuvan valokuvia. Finnbay myös kertoi olevansa italialaisen tietotoimisto ANSA:n edustaja Suomessa ja aloittavansa uutissivusto Novosti Helsingin kanssa painetun lehden julkaisemisen. Kun lehdistö otti yhteyttä asiasta, molemmat tahot kiistivät asian ja kertoivat yhteistyön olleen lähinnä uutisvaihtoa ja uutisten kääntämistä. Sivuston taustaa selvitettäessä kävi myös ilmi, että Finnbay- sivuston vetäjällä oli myös lukuisia muita epämääräisiä nettisivustoja. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Finnbay.com (Archive.org) Luokka:Verkkosivustot Luokka:Helsingin media
Sergi Darder

Sergi Darder Moll (s. 22. joulukuuta 1993 Artà, Baleaarit) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Mallorcaa ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. == Seurajoukkueura == Darder on kotoisin Artàsta Baleaareilta, jossa hän pelasi kahdessa paikallisseuran junioriakatemiassa ennen siirtymistään Espanyolin junioreihin vuonna 2007. Hän pelasi ensimmäisen kautensa seuran reservijoukkueessa kaudella 2011–2012 Tercera Divisiónissa. Heinäkuussa 2012 Darder teki sopimuksen Málagan kanssa, jossa hän siirtyi seuran reservijoukkueeseen.El Atlético Malagueño cierra cuatro incorporaciones Diario Sur. Viitattu 7.4.2014. Seuraavana vuonna hän onnistui vakuuttamaan taidoillaan edustusjoukkueen päävalmentaja Bernd Schusterin, joka nosti Darderin mukaan kesän harjoituskaudelle. 10. elokuuta 2013 pelatussa harjoitusottelussa englantilaista Aston Villaa vastaan hän teki kaksi maalia. 14\. elokuuta 2013 ilmoitettiin, että Darder nostetaan tulevaksi kaudeksi 2013–2014 edustusjoukkueeseen yhdessä Fabrice Olingan ja Samuelin kanssa.Samu tendrá dorsal del primer equipo y Darder y Fabrice seguirán con Schuster Diario Sur. Viitattu 7.4.2014. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa maan pääsarjassa Primera Divisiónissa kolme päivää myöhemmin, kun Málaga kohtasi Valencian.Valencia edge victory ESPN. Viitattu 7.4.2014. 4\. marraskuuta 2013 Darder teki ammattilaissopimuksen seuran kanssa, joka ulottui vuoteen 2017 asti.Sergi Darder amplía su contrato con el Málaga CF hasta la 2016/17 Málaga CF. Viitattu 7.4.2014. Ensimmäisen virallisen maalinsa joukkueessa hän teki 31. maaliskuuta 2014 ottelussa paikallisvastustaja Real Betisiä vastaan.Al Betis le ha mirado un tuerto Marca. Viitattu 7.4.2014. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Sergi Darderin esittely Málagan virallisella kotisivustolla Luokka:Espanjalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lasersytytys

Lasersytytys on vaihtoehtoinen tapa sytyttää polttoaineen ja ilman puristettu seos. Menetelmä perustuu laseriin, joka tuottaa palotilaan lyhyitä mutta tehokkaita valopulsseja sytytettävän polttoaineseoksen paineesta tai tiheydestä riippumatta. Tavallisesti sähkökipinän tuottava sytytystulppa on ollut riittävän hyvä moottoriajoneuvojen moottoreissa käytettäväksi puristussuhteen ollessa noin 10:1 ja harvoissa tapauksissa enintään 14:1. Kuitenkin joillain polttoaineilla, kuten maakaasulla, metanolilla ja biokaasulla, puristuskestävyys on huomattavasti korkeampi kuin tavallisella moottoribensiinillä, mikä houkuttelee hyödyntämään tätä mahdollisuutta korkeampaan puristussuhteeseen paremman hyötysuhteen ja tehon hyväksi. Tällöin perinteinen kipinäsytytys muodostuu pullonkaulaksi, sillä sytytystulppien elektrodit kuluvat joka tapauksessa ja korkeampaan paineeseen puristetun seoksen sytyttäminen kuluttaa vielä enemmän. Lasersytytyksessä ei tarvita sähkökipinässä kuluvia elektrodeja, vaan seoksen sytytykseen tarvittava energia tuodaan palotilaan laservalona optisesti. Näin sytytys nopeutuu ja tämä osaltaan helpottaa nakutuksen välttämistä, mikä edelleen mahdollistaa korkeamman puristussuhteen. ==Katso myös== * Kipinällä hallittu puristussytytys * Mikroaaltosytytys * Ottomoottori * Plasmasytytys * Pyörteinen suihkusytytys ==Lähteet== Luokka:Polttomoottorit Luokka:Optiikka
Espanjan Afrikan-armeija

Afrikan-armeija (, myös Cuerpo de Ejército Marroquí eli Marokon-armeija) oli vuonna 1913 muodostettu espanjalainen armeija, joka toimi Espanjan Marokossa vuonna 1956 tapahtuneeseen Marokon itsenäistymiseen saakka. Armeija koostui Fuerzas Regulares Indígenas (Regulares) -joukoista sekä vuonna 1920 perustetusta Espanjan muukalaislegioonasta. Regulares oli paikallisista asukkaista värvätty joukko-osasto, jonka komentajat olivat espanjalaisia. == Sodat == Afrikan-armeija osallistui vuosina 1920–1926 Rifin sotaan, jota käytiin Espanjan alaisuudesta itsenäisiksi julistautuneiden berberien muodostamaa Rifin tasavaltaa vastaan.Modern Royal Moroccan Army Royal Moroccan Armed Forces. Viitattu 7.4.2014. Vuonna 1934 kenraali Francisco Franco käytti Regulares-joukkoja emämaassa Asturian kaivoslakon veriseen tukahduttamiseen. Sen aikana sai surmansa yli 2 000 kaivostyöläistä.Durgan, Andy: "The Asturian Miners Strike -1934" London Metropolitan University. Viitattu 7.4.2014. Myöhemmin vuosina 1936–1939 armeija taisteli Espanjan sisällissodassa Francon johtamien kansallismielisten puolella toisen tasavallan hallitusta vastaan. Sodassa oli mukana yhteensä noin 63 000 Afrikan-armeijan sotilasta, jotka osallistuivat muun muassa Andalusian ja Extremaduran valloitukseen sekä Madridin piiritykseen. Sisällissodan aloittaneen sotilaskapinan käynnistivät Afrikan-armeijan upseerit Marokossa heinäkuussa 1936.Army of Africa Spartacus Educational. Viitattu 7.4.2014. == Lakkauttaminen == Marokon itsenäistymisen yhteydessä vuonna 1956 suurin osa Regulares-joukkojen paikallisista sotilaista siirtyi vastaperustetun Marokon kuninkaalliseen armeijaan. Espanjan hallintaan jääneissä Ceutan ja Melillan kaupungeissa on edelleen pieniä muukalaislegioonan ja Regularesin varuskuntia. == Lähteet == Luokka:Armeijat Luokka:Espanjan sotahistoria Luokka:Marokon historia Luokka:Espanjan sisällissota
Boss Blues Harmonica

Boss Blues Harmonica on kahden levyn kokoelma-albumi yhdysvaltalaisen bluesmuusikko Little Walterin tuotannosta. Julkaisuvuosi on 1986 ja tupla- albumi on Chess Recordsin sarjan Chicago Golden Years ensimmäinen osa. Suomessa kansion valmistuksesta ja jakelusta on huolehtinut Polarvox Oy, Arinatie 2, 00370 Helsinki 37, Finland. Kannen on valmistanut Kirjapaino E. Kuronen. == Kappaleet == Kappaleet ovat Walter Jacobsin eli Little Walterin tekemiä, ellei toisin ole mainittu. Musiikkikustantaja on Arc Music / BMI. ; Sivu A (Levy 1) # My Babe – 2:40 (W. Dixon) # Sad Hours – 3:09 # You’re So Fine – 3:03 # Last Night – 2:42 # Blues with a Feeling – 3:04 # Can’t Hold Out Much Longer – 2:57 (Toisin kuin levyetiketissä, albumin takakannessa kappaleen "Last Night" paikalle on kirjoitettu toistamiseen "Sad Hours".) ; Sivu B (Levy 1) # Juke – 2:41 # Mean Old World – 2:53 # Off the Wall – 2:48 # You Better Watch Yourself – 3:02 # Blue Lights – 3:14 # Tell Me Mama – 2:43 ; Sivu C (Levy 2) # Back Track – 2:47 # It’s Too Late Brother – 2:40 (Al Duncan) # Just a Feeling – 2:54 # Teenage Beat – 3:01 # Just Your Fool – 2:22 # Flying Saucer – 3:02 ; Sivu D (Levy 2) # I Got to Go – 2:40 # Shake Dancer – 2:43 # Too Late – 2:36 # Thunderbird – 2:46 # Ah'w Baby – 2:47 # Boom Boom, Out Go the Lights – 2:48 (Lewis) == Lähteet == * Little Walter 2LP Boss Blues Harmonica (Chess Records CHESS-DLP 208) 1986 Luokka:Yhdysvaltalaiset bluesalbumit Luokka:Vuoden 1986 kokoelma-albumit
Annektoiminen

Annektoiminen, anneksio tai anneksaatio (lat. ad-nectere, ’liittää yhteen’) on vieraan alueen liittäminen toisen valtion hallintaan väkivaltaisesti tai jotain muita laittomia keinoja kuten sotilastoimilla uhkaamista hyödyntäen. Anneksio on valtion yksipuolinen toimenpide tosiasiallisesta tilanteesta, jolle pyritään hankkimaan muiden maiden tunnustus laittoman toimenpiteen saattamiseksi lailliseksi kansainvälisesti. Toimenpide on kielletty vuonna 1928 laaditulla Kellogg–Briand-sopimuksella, jossa kielletään sodan käyttäminen kansallisen politiikan välineenä. Myös YK:n peruskirja kieltää sen. ==Merkittäviä anneksioita== ===Meneillään olevia=== *Itä-Jerusalemin liittäminen Israeliin 1967https://yle.fi/uutiset/3-6151948 *Länsi-Saharan liittäminen Marokkoon 1975https://www.bbc.com/news/world-africa-14115273 *Krimin liittäminen Venäjään 2014 *Golanin kukkuloiden liittäminen Israeliin 1981https://yle.fi/uutiset/3-6159655 ===Myöhemmin laillistettuja=== *Krimin liittäminen Venäjän keisarikuntaan 1783https://www.wilsoncenter.org/publication/why-did-russia-give-away-crimea- sixty-years-ago *Teksasin liittäminen Yhdysvaltoihin 1845 *Havaijin liittäminen Yhdysvaltoihin 1898 *Tahitin liittäminen Ranskaan 1880 *Suojanpuoleisten saarten liittäminen Ranskaan 1888 *Bosnian liittäminen Itävalta-Unkariin 1908 (Bosnian kriisi) *Korean liittäminen Japaniin 1910https://www.history.com/news/japan-colonization-korea *Hyderabadin liittäminen Intiaan 1948 *Goan ja Daman ja Diun liittäminen Intiaan 1961 *Sikkimin liittäminen Intiaan 1975 *Rockallin liittäminen Britanniaan 1955http://news.bbc.co.uk/onthisday/hi/dates/stories/september/21/newsid_4582000/4582327.stm *Länsi-Uusi-Guinean liittäminen Indonesiaan 1963 *Kuningatar Maudin maan liittäminen Norjaan 2015https://www.aftenposten.no/norge/i/dw1q/norge-utvider- dronning-maud-land-helt-frem-til-sydpolen? ===Päättyneitä=== thumb|right|upright|Siviilit ja liittoutuman sotilasjoukot heiluttavat Kuwaitin ja Saudi-Arabian lippuja juhliessaan Irakin Kuwaitin liittämisen päättymistä (28. helmikuuta 1991) *Eritrean liittäminen Etiopiaan 1962–1993https://www.globalis.fi/Maat/eritrea *Länsirannan liittäminen Jordaniaan 1948–1988 *Itä-Timorin liittäminen Indonesiaan 1975–2000 *Kuwaitin liittäminen Irakiin 1990–1991 ==Katso myös== * Anneksi == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Kansainvälinen oikeus Luokka:Poliittinen maantiede Luokka:Imperialismi
Kinissaari

Kinissaari on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Asikkalassa Etelä-Päijänteen Kinisselällä. == Maantietoa == Saari on 600 metriä pitkä, 550 metriä leveä ja sen pinta-ala on 21 hehtaaria . Se on lähes pyöreän muotoinen saari, ja sillä on lähes saaren kokoinen kallioinen mäki. Mäen etelänpuoleinen rinne on jyrkkä ja siinä on pitkiä jyrkänteitä. Saaren huippu yltää noin 130 metrin korkeuteen merenpinnasta eli se kohoaa 52 metrin korkeuteen Päijänteestä. Saari on autio eikä siinä ole rakennuksia. Se sijaitsee Kinisselällä Salonsaaren Venäjänniemen ja Vesansalon itäpuolella. Sekä Vesansaloon että Venäjänniemen Kinismajalle on matkaa alle 200 metriä ja Luopostensalmen Yläsuu näkyy Kinissaaren länsirantaan. Saarella on sen pohjoispuolella seuralainen Pieni Kinissaari. Saaren itäpuolella näkyvät 600 metrin päässä Vuorenmyllyn suunnalla alueen korkeat rannat. == Luontoarvoja == Koko saari on Asikkalan kunnan omistuksessa ja kunta on liittänyt saaren luonnonsuojelualueena osaksi Rominojan Natura 2000-alueeseen (FI0301007, 21 hehtaaria). Saaren kasvillisuus on kallioisilla alueilla mäntykangasta. Saaren rannat ovat osin lehtometsää ja alueen puusto on vanhaa. Saareen voi rantautua veneellä Kinisselän puolella olevaan poukamaan, missä ranta on hiekkapohjainen. Kinissaarta kiertää vanha luontopolku, joka on jo osittain hävinnyt näkyvistä. Kinnissaareen tehtiin vielä 1980-luvulla luontoretkiä. Saarella kasvaa suuria haapoja ja muitakin lehtipuita. Luontopolulta oli mahdollista nähdä vielä 1990-luvulla kanahaukka pesällään, sekä mm. mehiläis- ja hiirihaukkojen pesiä. == Muistomerkki == Saarella on 1970-luvulla tapahtuneen onnettomuuden johdosta muistomerkki kallion päällä. Saarella retkeillyt luontoharrastaja tippui kalliolta alas ja kuoli. Muistomerkki on lähellä polkua, jota pitkin saaren voi kiertää ympäri. == Huomautukset == == Lähteet == Luokka:Asikkalanselän saaret Luokka:Asikkalan saaret
Järjestöneuvos

Järjestöneuvos on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 8. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko . Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1992. Vuosien 1918–2013 aikana järjestöneuvoksen arvonimi on myönnetty 47 henkilölle. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset arvonimet
Kalatalousneuvos

Kalatalousneuvos on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 8. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko . Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1985. Nro Päivämäärä Henkilö Ammatti tai arvo Kotipaikka Lähde 1\. 14.6.1985 Viljo Orpana toimitusjohtaja, kalatalousteknikko Tervo 2\. 12.6.1987 Veli Lindström kalastaja Taivassalo 3\. 29.12.1988 Henry Sandin johtaja Hanko 4\. 28.6.2002 Raimo Ahlberg toiminnanjohtaja, kalatalousteknikko Asikkala 5\. 25.11.2002 Martti Uusimäki kalatalouskonsulentti, kalatalousteknikko Lappeenranta 6\. 26.11.2004 Juho Ahvenniemi ent. suunnittelusihteeri, kalatalousteknikko Helsinki 7\. 20.5.2005 Hannu Uusitalo maanviljelijä, maanvilj. teknikko Korpilahti 8\. 1.12.2006 Tarmo Jalava toimitusjohtaja, kalatalousteknikko Köyliö 9\. 12.6.2008 Johannes Pelkonen ent. toiminnanjohtaja, kalatalousteknikko Turku 10\. 12.6.2008 Matti Tuhkanen toiminnanjohtaja, kalatalousteknikko Seinäjoki 11\. 5.12.2008 Juhani Salminen toimitusjohtaja Uusikaupunki 12\. 26.11.2010 Jouko Härkönen maanviljelijä Kajaani 13\. 2.12.2011 Anssi Päivärinta yrittäjä, toimitusjohtaja Taivassalo 14\. 19.12.2014 Ilkka Janhonen entinen toiminnanjohtaja, kalatalousteknikko Jyväskylä 1.12.2017 Veijo Hukkanen toimitusjohtaja, hallituksen puheenjohtaja Sastamala == Katso myös == * Kalastusneuvos, ryhmän 7 arvonimi == Lähteet == Luokka:Suomalaiset arvonimet
Kihlakunnanneuvos

Kihlakunnanneuvos on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 8. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko . Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1946 neljälle kruununvoudille. Vuosien 1918–2013 aikana kihlakunnanneuvoksen arvonimi on myönnetty 37 henkilölle. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset arvonimet
Tunnustaminen

Tunnustaminen voi tarkoittaa ainakin seuraavia: *tunnustus oikeudessa *diplomaattinen tunnustaminen *isyyden tunnustaminen *henkilön tai muun tahon ansioiden tunnustaminen kunnianosoituksella *henkilön tai muun tahon oikeuksien juridinen tunnustaminen
Kaupallinen neuvos

Kaupallinen neuvos on Suomessa sekä valtionhallinnon virkanimike ulkoasiainhallinnossa että arvonimi. == Kaupallisen neuvoksen arvonimi == Kaupallisen neuvoksen nimi ja arvo () on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 8. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko . Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1992. Vuosien 1918–2013 aikana tämä arvonimi on myönnetty vain kahdelle henkilölle. Nro Päivämäärä Henkilö Ammatti tai arvo Kotipaikka Lähteet 1. 4.12.1992 Seppo Heikelä vientiasiamies Turku 2. 27.11.2009 Risto Erjanti entinen toimitusjohtaja, diplomi-insinööri Tampere == Lähteet == Luokka:Suomalaiset arvonimet Luokka:Valtionhallinto
Intendentti (arvonimi)

Intendentin nimi ja arvo on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 14. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko . Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1930. Vuosien 1918–2013 aikana intendentin arvonimi on myönnetty viidelle henkilölle. Nro Päivämäärä Henkilö Ammatti tai arvo Kotipaikka Lähteet 1. 31.1.1930 Vera Hjelt ammattientarkastaja Helsinki 2. 9.9.1948 Arvid Lydecken kirjailija Helsinki 3. 4.7.1969 Paavo Aalto ekonomi Helsinki 4. 10.11.1972 Arvo Kytölä museoneuvoja Urjala 5. 23.11.2001 Juha Lankinen rakennusarkkitehti Espoo == Katso myös == * Intendentti * Yli-intendentti * Intendentuuri == Lähteet == Luokka:Suomalaiset arvonimet
The Mind of Primitive Man

The Mind of Primitive Man on saksalaissyntyisen, Yhdysvalloissa vaikuttaneen antropologin Franz Boasin (1858-1942) vuonna 1911 julkaistu kulttuuriantropologian merkkiteos, jossa Boas käsittelee kriittisesti rodun käsitettä. Lisäksi Boasin kriittisen tarkastelun kohteena on primitiivinen kulttuuri. Teoksesta ilmestyi vuonna 1938 uusittu painos, joka noudattaa alkuperäistä versiota, mutta on järjestetty 13 lukuun. Uusitussa laitoksessa Boas kyseenalaistaa aikakauden poliittista päätöksentekoa rotu-käsitteen varjolla. Historiallisen partikularismin ja kulttuurirelativismin edustajana Boas esittää teoksessa primitiivisyys-käsitteen mahdottomuuden ja korostaa kaikkien kulttuurien tasavertaisuutta. Teoksessa kyseenalaistetaan aiempia käsityksiä rodun, ihmisen biologisten, älyllisten sekä sosiaalisten ominaisuuksien keskinäisestä suhteesta. == Teoksen sisältö== Teoksessa The Mind of Primitive Man Boas tarkastelee eritoten kulttuurien ja rodun suhdetta aiempien uskomusten kautta, joiden mukaan kehittyneiden kulttuurien ja yhteiskuntien väestön älykkyysosamääräon korkeampi ja heillä on paremmat biologiset ominaisuudet. Boasin mukaan kulttuurin ja rodun välistä suhdetta on pyritty selittämään useaan otteeseen aiemmissa tutkimuksissa, mutta aiemmat tutkimukset sekä ihmisten luokittelut ovat olleet vain spekulaatioita ja perustuneet emotionaalisiin arvoihin. Boasin mukaan aiemmilla luokitteluilla onkin ollut vain vähän tieteellistä näyttöä. Boas tutkii teoksessa rotukeskustelua ja "rodullista perinnöllisyyttä" (racial heredity) perinnöllisyyden kautta. Hän selvittää kuitenkin perinnöllisyyden epätasaisuutta ihmisten liikkumisen, fenotyypin, eristyksessä olevien ryhmien, sisäsiittoisuuden ja ryhmien välisten sekoittumisen kautta, ja osoittaa, kuinka ihmisten fyysiset ominaisuudet eivät ole pysyviä. Sen kautta Boas osoittaa, ettei rodulle voida antaa biologista merkitystä. Perinnöllisten tekijöiden ohella Boas tarkastelee kulttuurisia ja sosiaalisia ominaisuuksia suhteessa rodun käsitteeseen. Hän tutkii suhdetta kielen, murteiden ja sosiaalisen etiketin kautta ja osoittaa kielten ainutkertaisuuden ohella primitiivisinä pidettyjen kulttuurien kielen, uskontojen ja tabujen monimutkaisuuden. Boas päättää pohdintansa rodusta ja primitiivisyydestä loogisen ihmisajattelun kehittymiseen. Teoksen lopussa Boas esittää aikansa rotukeskustelun kehittymistä ja keskustelunaiheita Yhdysvalloissa. Boas korostaa viimeiseen lukuun saakka kulttuurien samanarvoisuutta ja toivoo aikakauden tapahtumien myötä ihmisille suvaitsevaisuutta ja rotu-käsitteen kyseenalaistamista. == Lähteet == *Boas, Franz (1911). The Mind of Primitive Man. The Macmillan Company. ==Aiheesta muualla== *The Mind of Primitive Man Internet Archivessa Luokka:Kirjat antropologiasta Luokka:Vuoden 1911 kirjat Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjat
Irlannin lordiluutnantti

Irlannin lordiluutnantti ja kenraalikuvenööri (Lord Lieutenant general and General Governor of Ireland, käytetään myös nimeä Irlannin varakuningas) oli Englannin kruunun edustaja ja käskynhaltija Irlannissa keskiajalta vuoteen 1922, jolloin Irlannin vapaavaltio perustettiin. Lordiluutnantin nimitti kuningas. Hänen apulaisenaan oli Irlannin asioiden pääsihteeri (Chief secretary), joka usein oli Britannian hallituksen jäsen.familjebok (1910), s. 857 Runeberg.org. Viitattu 7.4.2014. Kaikki lordiluutnantit eivät asuneet pysyvästi Irlannissa ennen vuotta 1767, jolloin George Townshend muutti Dublinin linnaan. Irlannin vapaavaltiossa oli lähinnä muodollinen kenraalikuvernöörin virka vuoteen 1936, jolloin se poistettiin perustuslain muutoksella. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Varakuninkaat Luokka:Irlannin historia