EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Rotubiologia

Rotubiologia on tieteenhaara, jossa biologinen antropologia yhdistyi rotuoppiin. Rotubiologiassa ihmisiä luokiteltiin eri rotuihin näitä erottavien fyysisten tuntomerkkien perusteella. Rotupiirteiden tyypittelyn lisäksi rotubiologiaan kuului myös käsitys rotujen hierarkiasta. Rotubiologia kehittyi 1600-luvulta alkaen, ja ihmisen rotutypologinen systematisointi saavutti huippukohtansa 1900-luvun alkupuolella.Adveyev 2007, s. 23–24. Rotubiologia hylättiin 1900-luvun puolivälin jälkeen rotukäsitysten muuttuessa, ja tiedeyhteisö pitää sitä nykyisin vanhentuneena tieteenlajina.Adveyev 2007, s. 10. ==Rotututkimukset== Rotubiologit olivat määritelleet joukon perinnöllisiä, yleisiä ja säännönmukaisia fyysisiä, anatomisia, fysiologisia ja psykologisia ”rotupiirteitä”, jotka erottivat ihmisrodut toisistaan. Tutkittavat yksilöt pyrittiin yhdistämään henkilökohtaisten piirteidensä perusteella johonkin rotuun. Rotubiologit perustivat nämä ”rotudiagnoosit” monenlaisten kvantitatiivisten eli mitattavien sekä kvalitatiivisten eli kuvailtavien piirteiden tutkimukseen, kuten:Adveyev 2007, s. 32–38. # Ruumiin mittasuhteiden mittaaminen. # Kuvailtavissa olevien piirteiden tutkimus. # Kehon morfologian tutkimus. # Röntgenkuvaus (etenkin käsien). # Oksimetria aineenvaihdunnan mittaamiseksi. # Geenimerkit. # Antropologinen valokuvaus. # Hammasvalokset. # Käsien ja jalkojen ihon jäljet. Tärkeimpiä mitattavia morfologisia rotupiirteitä olivat kallon mittasuhteet, kasvojen, otsan ja nenän kulma, kasvojen eri osien leveydet, korkeudet ja paksuudet, kehon pituus sekä ruumiinosien kokosuhteet. Kuvailtavia piirteitä olivat esimerkiksi hiusten, silmien ja ihon väri, hiustyyppi, silmäluomien, nenän ja huulten muoto ja kulma, otsan muoto, kasvojen ja kehon karvoitus, rintojen muoto ja alaleuan prognatismi. ==Rotubiologeja== * Herman Lundborg * Alfred Mjøen * Paul Topinard ==Katso myös== * Rotu ja älykkyys ==Lähteet== * ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== *
Peps Persson

Per Åke Tommy ”Peps” Persson (20. joulukuuta 1946 Helsingborg – 27. kesäkuuta 2021 Vittsjö) oli ruotsalainen laulaja, lauluntekijä, kitaristi ja huuliharpunsoittaja. Hän aloitti uransa 1960-luvulla ja tuli tunnetuksi 1970-luvun alkupuolelta lähtien ensin Bluesband- ja sittemmin Blodsband- nimellä kulkeneesta yhtyeestään. Hitti ”Falsk matematik” albumilta Blodsband (1973) pysyi Svensktoppen-listalla 15 viikkoa. Peps Persson tutustutti ruotsalaisyleisöä bluesin ohella reggaemusiikkiin ja Skånen murteeseen, jota hän sitkeästi käytti lauluissaan. Suomessa Peps Persson muistetaan laulajavierailuistaan Pedro’s Heavy Gentlemen -yhtyeen albumeilla, kuten humoristisella reggaesovituksella venäläisestä kansanlaulusta ”Huopikkaat” vuodelta 1981. Teksti digimuodossa (maksullinen): Hän esiintyi Suomessa muun muassa Ruisrockissa 1984. Peps Persson kuoli 74 vuoden iässä kesäkuussa 2021. == Musiikkialbumeja == ===Sooloalbumit=== *Blues Connection (1968) *The Week Peps Came to Chicago (1972) *Blues på svenska (1975) *Rotrock (1980) *En del och andra (1984) *Oh Boy (1992) ===Peps Blue Quality=== *Sweet Mary Jane (1969) ===Peps Perssons Blodsband=== *Blodsband (1974) *Hög standard (1975) *Droppen urholkar stenen (1976) *Spår (1978) *Fram med pengarna! (1988) *Spelar för livet (1993) *Röster från Södern (1994) *Rotblos (1997) *Äntligen! (2005) ===Pelle Perssons Kapell=== *Fyra tunnlann bedor om dan (1977) *Persson sjonger Persson! (1982) ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== *Göran Holmquist: Spela för livet. Peps Persson, en skånsk speleman. Bokpro, 2020. ISBN 9789189336926. Luokka:Ruotsalaiset laulaja-lauluntekijät Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Lorenzo de’ Medici (Urbinon herttua)

Lorenzo di Piero de’ Medici, Urbinon herttua (12. syyskuuta 1492 Firenze – 4. toukokuuta 1519 Firenze) oli Medicin sukuun kuulunut italialainen mahtimies, joka oli Firenzen hallitsija vuosina 1513–1519.Lorenzo di Piero de' Medici, duca di Urbino Encyclopædia Britannica. Viitattu 27.6.2021. Hän oli Ranskan kuningatar Katariina de’ Medicin ja Firenzen herttua Alessandro de’ Medicin isä. ==Elämänvaiheet== Lorenzo di Piero de’ Medicin isoisä Lorenzo de’ Medici (”Lorenzo Suurenmoinen”) ja isä Piero di Lorenzo de’ Medici olivat molemmat vuorollaan Firenzen johtajia, mutta isä Piero joutui vuonna 1494 kansannousun syrjäyttämäksi ja eli sen jälkeen maanpaossa.Nordisk familjebok (1912), s. 1420 Runeberg.org. Viitattu 27.6.2021. Lorenzon äiti oli Alfonsina Orsini.LORENZO de' Medici, duca di Urbino Dizionario Biografico degli Italiani (2006), Treccani. Viitattu 27.6.2021. Vuonna 1512 Espanjan tukema Pyhä liiga kukisti Firenzen tasavallan ja palautti Medicit valtaan Firenzessä. Firenzen johtoon tuli aluksi Lorenzon setä Giuliano de’ Medici, joka tukeutui veljeensä Giovanniin. Kun Giovanni vuonna 1513 valittiin paaviksi nimellä Leo X, heikoksi jäänyt Giuliano joutui luovuttamaan valtansa elokuussa 1513 nuorelle veljenpojalleen Lorenzolle. Firenzen johtajana Lorenzo halusi kasvattaa valtaansa, jota rajoittivat tasavallan ajan instituutiot ja paavin sekaantuminen Firenzen asioihin. Vuonna 1516 Leo X antoi Lorenzolle Francesco Maria I della Roverelta riistämänsä Urbinon herttuakunnan. Francesco Maria yritti ottaa sen seuraavana vuonna takaisin, mikä johti sotaan. Lorenzo haavoittui taistelussa sodan aikana. Lorenzo nai vuonna 1517 ranskalaisen aatelisnaisen Madeleine de la Tour d’Auvergnen. Heille syntyi yksi tytär, Katariina (Caterina), josta tuli myöhemmin Ranskan kuningas Henrik II:n puoliso. Lisäksi Lorenzolla oli yhdessä mustan palvelijattaren kanssa yksi avioton poika, Alessandro de’ Medici, josta tuli myöhemmin ensimmäinen Firenzen herttua. Lorenzo kuoli vuonna 1519 vain 26-vuotiaana sairauksien riuduttamana. Hänen vaimonsa Madeleine oli kuollut vain viisi päivää aiemmin lapsivuodekuumeeseen.Abel A. Alves: Medici, Catherine de (1519–1589) Women in World History: A Biographical Encyclopedia, Encyclopedia.com. Viitattu 27.6.2021. Lorenzon seuraajaksi Firenzen johdossa tuli hänen sukulaisensa Giulio de’ Medici, myöhempi paavi Klemens VII. ==Muuta== Poliittinen filosofi Niccolò Machiavelli omisti pääteoksensa Ruhtinas Lorenzo de’ Medicille. Omistuksessa Machiavelli toivoi tämän kykenevän yhdistämään Italian asein ja karkottamaan vierasmaalaiset sotajoukot sen alueelta. Lorenzo on haudattu Firenzen San Lorenzon kirkon Medici-kappeliin. Hänen hautamuistomerkkinsä toteutti kuvanveistäjä Michelangelo Klemens VII:n tilauksesta. Siihen sisältyy kolme Michelangelon veistämää hahmoa, joista yksi edustaa vertauskuvallisesti Lorenzoa.Lorenzo di Piero de' Medici, duca di Urbino Encyclopædia Britannica. Viitattu 27.6.2021. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Lorenzo de Medici Luokka:Vuonna 1492 syntyneet Luokka:Vuonna 1519 kuolleet
Gullholmenin kirkko

Gullholmenin kirkko on Orustin kunnassa Länsi-Götanmaalla Ruotsissa sijaitseva puukirkko. ==Historia== Vuonna 1798 perustettiin läntisessä Orustissa sijaitseville aiemmin Morlandan seurakuntaan kuuluneille saarille oma kappeliseurakunta, jonka kirkoksi Gullholmenin kirkko valmistui syksyllä 1799. Vuonna 1904 valmistui kirkon torniin terävä huippu. ==Sisustus== Kirkon alttarimaalaus asetettiin paikoilleen vuonna 1828 ja sen on todennäköisesti tehnyt hollantilainen taiteilija. Saarnastuolissa on kuvattu neljä evankelistaa, ne on maalannut Gunnar Erik Ström vuonna 1949. Kirkossa on kaksi kirkkolaivaa, jotka on lahjoitettu vuosina 1945 ja 1989. Eteläisellä seinällä on merenkävijöiden suojeluspyhimystä Pyhää Nikolaosta ja arkkienkeleitä Gabrielia ja Mikaelia kuvaava ikoni vuodelta 2001. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsin puukirkot Luokka:Orustin kunta Luokka:Länsi-Götanmaan läänin kirkot Luokka:Kirkot Göteborgin hiippakunnassa
Lorenzo de’ Medici (täsmennyssivu)

Lorenzo de’ Medici on ollut ainakin seuraavien Medici-sukuisten henkilöiden nimi: *Lorenzo de’ Medici vanhempi (k. 1440), pankkiiri, Cosimo de’ Medicin veli *Lorenzo de’ Medici eli Lorenzo Suurenmoinen (1449–1492), Firenzen tasavallan johtaja 1469–1492 *Lorenzo di Pierfrancesco de’ Medici (1463–1503), pankkiiri, taidemesenaatti *Lorenzo de’ Medici, Urbinon herttua (1492–1519), Firenzen johtaja 1513–1519 *Lorenzo ”Lorenzino” de’ Medici (1514–1548), kirjailija, Alessandro de’ Medicin murhaaja
Piero de’ Medici

Piero de’ Medici on ollut ainakin seuraavien Medici-sukuisten henkilöiden nimi: *Piero di Cosimo de’ Medici (1416–1469), Firenzen tasavallan johtaja 1464–1469, Lorenzo de’ Medicin isä *Piero di Lorenzo de’ Medici (1471–1503), Firenzen tasavallan johtaja 1492–1494, Lorenzo de’ Medicin poika
Rautjärven pääkirjasto

Rautjärven pääkirjasto on eteläkarjalaisen Rautjärven keskustaajamassa Simpelellä toimiva kunnankirjaston päätoimipiste. Rautjärven kunnankirjasto, johon kuuluu pääkirjaston eli Simpeleen kirjaston ohella Rautjärven asemankirjasto, on maakunnallisen Heili-kirjastokimpan osa. Etelä-Karjalan seudullisen kirjastokimpan jäsenyyden myötä rautjärveläisillä on käytössään muidenkin kirjastokimpan kirjastojen aineistovalikoima ja toimipisteet. Rautjärven pääkirjasto on perustettu vuonna 1929. Pääkirjaston rakennus on valmistunut vuonna 1989. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Riitta Pihlaja (20.8.2015) Rautjärven Asemanseudun kirjastolle luvassa elinaikaa (yle.fi) *Aleksi Keränen (22.9.2020) Pääkirjastoilla kurkistetaan Saimaalle (prsanomat.fi) Luokka:Suomen kunnan- ja kaupunginkirjastot Luokka:Rautjärven rakennukset ja rakennelmat Luokka:Simpele Luokka:Heili-kirjastot
Charles Darling

Charles Frick ”Chuck” Darling (20. maaliskuuta 1930 Denison, Iowa – 6. huhtikuuta 2021 Littleton, Colorado) oli yhdysvaltalainen koripalloilija ja olympiavoittaja. == Elämä ja ura == Darling pelasi vuodet 1949–1952 menestyksekkäästi Iowan yliopiston joukkueessa. Rochester Royals varasi hänet NBA:han kahdeksannella vuorolla vuoden 1952 varaustilaisuudessa. Darling ei kuitenkaan valinnut NBA-uraa vaan pelasi amatöörisarjaa Phillips 66ers -joukkueessa. Amatöörinä hänet valittiin myös Yhdysvaltain miesten maajoukkueen kokoonpanoon Melbournen kesäolympialaisiin 1956, missä maa voitti kultaa. Darling kuoli 91-vuotiaana 6. huhtikuuta 2021.Olympediahttps://www.dignitymemorial.com/obituaries/centennial- co/charles- darling-10144983https://www.hawkeyenation.com/news/basketball/hawkeye-hoops- legend-chuck-darling-passes- away/article_076b4542-aad7-11eb-8905-cf61bc0521db.html == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset koripalloilijat Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Jim Walsh

James Patrick ”Jim” Walsh (29. elokuuta 1930 San Francisco, Kalifornia – 4. maaliskuuta 1976 San Francisco, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen koripalloilija ja olympiavoittaja. == Elämä ja ura == Walsh pelasi vuodet 1949–1952 Stanfordin yliopiston joukkueessa. Baltimore Bullets varasi hänet NBA:han 97. vuorolla vuoden 1952 varaustilaisuudessa. Walsh pelasi amatöörisarjaa Phillips 66ers -joukkueessa ja vuonna 1957 kymmenen ottelua NBA:ta Philadelphia Warriorsissa.Basketball-Reference.com Amatöörinä Walsh valittiin Yhdysvaltain miesten maajoukkueen kokoonpanoon Melbournen kesäolympialaisiin 1956, missä maa voitti kultaa. Walsh kuoli vain 45-vuotiaana 4. maaliskuuta 1976: hänelle oli tehty viikkoja ennen kuolemaansa kaksi mahaleikkausta.https://www.nytimes.com/1976/03/06/archives/jim-walsh- basketball-star-led-us-to-olympic-medal.htmlOlympedia == Lähteet == * * Jim Walsh Stats Basketball-Reference.com === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset koripalloilijat Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 1976 kuolleet
Piero di Lorenzo de’ Medici

Piero di Lorenzo de’ Medici (15. helmikuuta 1472 – 28. joulukuuta 1503)Piero di Lorenzo de' Medici Encyclopædia Britannica. Viitattu 27.6.2021.MEDICI, Piero de’ Dizionario Biografico degli Italiani (2006), Treccani. Viitattu 27.6.2021. oli Medicin sukuun kuulunut italialainen poliitikko ja sotilas, joka oli Firenzen hallitsija vuosina 1492–1494. Hänet syrjäytettiin ja karkotettiin kansannousulla tekemiensä harkitsemattomien päätösten seurauksena. Hänet tunnetaan liikanimillä Il Sfortunato (”Epäonninen”) ja Il Fatuo (”Turhamainen”). Piero de’ Medicin vanhemmat olivat Firenzen tasavallan johtaja Lorenzo de’ Medici ja Clarice Orsini.Piero de' Medici The British Museum. Viitattu 27.6.2021. Hänen veljiään olivat Giovanni de’ Medici (myöhempi paavi Leo X) ja Giuliano de’ Medici.Nordisk familjebok (1912), s. 1419–1420 Runeberg.org. Viitattu 27.6.2021. Pieron kasvatuksesta vastasi runoilija ja filosofi Angelo Poliziano. Piero nai vuonna 1488 Alfonsina Orsinin. Heidän lapsiaan olivat Clarice ja Lorenzo II de’ Medici. Lorenzo de’ Medicin kuoltua vuonna 1492 Piero tuli isänsä seuraajaksi vain 20-vuotiaana. Piero oli taitava sotilas mutta poliitikkona taitamaton. Kun Ranskan kuningas Kaarle VIII lähti sotaretkelle Italiaan, Piero asetti Firenzen vaaraan hylkäämällä liiton Ranskan kanssa ja asettumalla Ranskan vihollisen Napolin tueksi. Ranskan armeijan lähestyessä Piero yritti pelastaa tilanteen neuvotteluilla, mutta joutui hyväksymään hyvin epäedullisen sopimuksen, jonka mukaan Firenzen oli luovutettava tärkeimmät linnoituksensa.Medici, Piero de' (1471–1503, Italian merchant prince) The Columbia Encyclopedia, Encyclopedia.com. Viitattu 27.6.2021. Tämän seurauksena Firenzessä puhkesi marraskuussa 1494 kansannousu Medicien valtaa vastaan. Piero veljineen joutui pakenemaan ja valta siirtyi radikaalille uskonnolliselle kansanjohtajalle Girolamo Savonarolalle. Piero de’ Medici vietti loppuelämänsä maanpaossa. Hän yritti vuosina 1496, 1497 ja 1498 huonolla menestyksellä palata valtaan Firenzessä. Myöhemmin hän liittyi Etelä-Italiassa sotineen Ranskan kuningas Ludvig XII:n joukkoihin. Piero hukkui Gariglianojokeen Gariglianon taistelun jälkeen joulukuussa 1503. Hänet haudattiin Montecassinon luostariin. Medicin suku palasi valtaan Firenzessä vuonna 1512, minkä jälkeen sitä johtivat aluksi Pieron veljet ja vuodesta 1513 hänen poikansa Lorenzo. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Piero di Lorenzo Luokka:Vuonna 1472 syntyneet Luokka:Vuonna 1503 kuolleet
Jigme Chhoeda

Tulku Jigme Chhoeda (s. 22. elokuuta 1955) on bhutanilainen munkki ja maan nykyinen Je Khenpo eli pääapotti. Järjestyksessään hän on 70. Je Khenpo. Chhoeda on toiminut virassaan myös pisimpään sitten sen perustamisen 1600-luvun puolessa välissä. == Varhainen elämä ja yksityiselämä == Chhoeda syntyi 22. elokuuta 1955. Hänen vanhempansa olivat Rigzin Dorji ja Kunzang Choden. Vuonna 1958 merkittävä bhutanilainen lama Sonam Jampo tunnisti 3-vuotiaan Chhoedan useiden aikaisempien buddhalaisten merkittävien opettajien reinkarnaatioksi. Chhoedaa pidetään arvostettuna runoilijana ja laulunkirjoittajana. Näiden aiheet ovat suurimmaksi osaksi uskonnollisia. == Ura munkkina == Ollessaan 8-vuotias Chhoeda aloitti noviisimunkkina. Chhoedasta tuli Je Khenpo 27. huhtikuuta 1996. Hän oli tuolloin 41-vuotias ja historian nuorin Je Khenpo. Je Khenpona toimiessaan Chhoeda on mm. kieltänyt munkkeja ottamasta vastaan rahalahjoituksia kaikkein köyhimmiltä. Lisäksi hänen aloitteestaan Bhutan kielsi lihan myymisen pyhäpäivinä. Chhoeda on tehnyt näkyvästi hyväntekeväisyyttä: vuonna 2018 hän lahjoitti seitsemän ambulanssiyksikköä eripuolille maata. Koronapandemian aikana Chhoeda aloitti Our Gyenkhu -nimisen projektin, jolla pyrittiin kannustamaan koko väestöä estämään pandemian eteneminen. Projektiin osallistuivat bhutanilaiset julkisuuden henkilöt ja maan terveysministeriö. == Kunnianosoituksia == * Lohikäärmekuninkaan ritarikunta (Bhutan, 2018) Je Khenpoksi noustuaan Chhoeda sai myös käyttää sahraminkeltaista kabney-huivia, jota saa hänen lisäkseen käyttää ainoastaan Bhutanin kuningas. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Bhutanilaiset henkilöt Luokka:Buddhalaiset munkit Luokka:Elävät henkilöt
Pierre Labric

Pierre Labric (s. 30. kesäkuuta 1921 Conches-en-Ouche) on ranskalainen urkuri, säveltäjä ja musiikkipedagogi.Labric, Pierre WorldCat IdentitiesLes Grands organistes du XXe siècle Vincent Warnier, Renaud Machart Labric sai varhaisen koulutuksensa Marcel Lanquetuit'lta ennen pääsyään Marcel Duprén luokalle Pariisin konservatorioon. Hän toimi Jeanne Demessieux'n aikana varaurkurina La Madeleinessa ja avusti Pierre Cochereauta Notre-Damen katedraalissa. Labric kuitenkin omisti uransa pitkälti levyttämiselle. Hänen levyttämäänsä ohjelmistoon kuuluvat Charles-Marie Widorin ja Louis Viernen kaikki urkusinfoniat sekä Jeanne Demessieux'n kokonaisurkutuotanto. Lisäksi hän levytti Felix Mendelssohn-Bartholdyn, Camille Saint-Saënsin, Franz Lisztin ja Eugène Reuchselin teoksia.An interview with Pierre Labric The Diapason == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset urkurit Luokka:Ranskalaiset säveltäjät Luokka:Musiikkipedagogit Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet ranskalaiset Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Säderintatimali

Säderintatimali (Malacocincla perspicillata) on kerttutimalien (Pellorneidae) heimoon ja oliivitimalien (Malacocincla) sukuun kuuluva varpuslintu. == Tuntomerkit == Säderintatimalin pituus on 16 senttimetriä. Lintu on väritykseltään pääasiassa harmaanruskea: pää ja vatsanseutu ovat harmaat, kun taas peräpää, siivet ja pyrstö ovat suklaanruskeat. Nokasta silmän ympärille kulkee musta raita. Linnun kurkku on valkoinen, jalat tukevat ja vaaleanpunertavat. Värikalvo on viininpunainen. == Levinneisyys == Säderintatimalista tiedetään vain vähän ja se luokitellaan silmälläpidettäväksi lajiksi. Lintu tunnettiin pitkään vain yhdestä 1840-luvulla havaitusta yksilöstä, jonka saksalainen naturalisti Carl Schwaner löysi väitetysti Etelä-Kalimantanin provinssissa Borneossa, Indonesiassa. Napoleonin veljenpoika Charles Lucien Bonaparte nimesi ja kuvasi lajin tieteelle, eikä siitä tehty muita havaintoja noin 180 vuoteen, minkä myötä linnun ajateltiin jo kuolleen sukupuuttoon. Kaksi paikallista Etelä- Kalimantanin asukasta havaitsi linnun kuitenkin sattumalta sademetsässä lokakuussa 2020 ja onnistuivat ottamaan sen kiinni valokuvaamista varten, minkä jälkeen he vapauttivat yksilön ja ilmoittivat siitä lintuharrastajille. Alueen asiantuntijat vahvistivat linnun säderintatimaliksi. Löydetty yksilö poikkesi jonkin verran ulkonäöltään aiemmin tunnettuun yksilöön verrattuna, erityisesti värikalvon, nokan ja koipien värityksessä. Metsien sekä samalla elinympäristön häviäminen on luultavasti suuri uhka linnun olemassaololle. == Lähteet == Luokka:Kerttutimalit
Keltavatsatiaiset

Keltavatsatiaiset (Pardaliparus) on varpuslintujen (Passeriformes) lahkoon ja tiaisten (Paridae) heimoon kuuluva lintusuku, joka koostuu kolmesta Kaakkois- Aasiassa esiintyvästä lajista. Suku oli pitkään osana kuusitiaisten (Periparus) sukua, kunnes se erotettiin omaksi suvukseen vuonna 2013. == Lajit == Tiedosto:Elegant Tit.jpg|Filippiinientiainen (Pardaliparus elegans): esiintyy Filippiineillä. Tiedosto:Periparus venustulus Yellow-bellied tit In Wuhan botanical garden. (48890343526).jpg|Keltavatsatiainen (Pardaliparus venustulus): esiintyy Kiinassa. Tiedosto:7504 Palawan Tit 2 (1847360808) (cropped).jpg|Palawanintiainen (Pardaliparus amabilis): esiintyy Filippiineillä. == Lähteet == Luokka:Tiaiset
Hampshire (lammasrotu)

Hampshire tai Hampshire Down on lammasrotu, joka syntyi noin vuonna 1829 Southdown-lampaan ja Old Hampshire-, Wiltshire Horn- sekä Berkshire Nott -lampaiden risteytyksestä, jotka kaikki olivat kotoisin avoimelta, viljelemättömältä, mäkiseltä Hampshire Downs -nimiseltä alueelta Englannista. Hampshire on maailman johtava lampaiden isärotu. == Ominaisuudet == Kypsien pässien tulisi painaa vähintään 136,1 kiloa ja täysikasvuisten uuhien taas vähintään 90,72 kiloa jalostuskunnossa. Kypsät uuhet tuottavat keskimäärin 4,536 kiloa villaa, jonka villapituus on 25,0-33,0 mikronia ja kehräysluku on 46-58. Fleecen katkontapituus on 5-9 cm, ja sen tuotos 50-62 %. == Lähteet == Luokka:Lammasrodut
Teknetium-99m

Teknetium-99m (99mTc) on lyhytikäinen teknetium-99:n nuklidi-isomeeri ja se on isotooppitutkimuksissa yleisimmin käytetty radioisotooppi. Sen puoliintumisaika on lyhyt (6 tuntia), ja sen lähettämä 140 kiloelektronivoltin gammasäteily sopii hyvin gammakameralla tehtäviin mittauksiin. 99mTc on metastabiili nuklidi ja sen emonuklidi on molybdeeni-99 (99Mo). 99mTc tuotetaan generaattorin avulla, jossa 99Mo hajoaa ß–-hajoamisella 99mTc:ksi. 99mTc-|radiolääkkeet valmistetaan yleensä kelatoimalla ne lääkeaineeseen, joka kuljettaa sen vaadittuun paikkaan. Esimerkiksi aivojen verenkierron gammakuvauksessa 99mTc on kelatoitu eksametatsiimin (C13H28N4O2) eli heksametyylipropyleeniamiinioksiimiin (HMPAO) kanssa. Tc-HMPAO (C13H25N4O3Tc) pystyy ylittämään veri-aivoesteen ja virtaamaan aivojen verisuonten läpi. == Aiheesta muualla == * The National Center for Biotechnology Information (NCBI), Steven M. Kane; Donald D. Davis: Technetium-99m * PubChem: Exametazime * PubChem: Technetium tc 99m exametazime Luokka:Radiologia Luokka:Isotoopit
Leonid Martynov

Leonid Martynov (1905 Omsk, Venäjä – 1980 Moskova, Neuvostoliitto) oli neuvostoliittolainen runoilija. Hän joutui keskeyttämään koulunkäynnin vallankumouksen puhjettua. Sen jälkeen hän teki sekalaisia töitä eri puolilla maata. Siperiassa hän julkaisi runoja sikäläisissä lehdissä. Esikoisrunokokoelma ilmestyi 1939. Toisen maailmansodan jälkeen hän sai syytteitä epäpoliittisuudesta, mutta Stalinin kuoleman jälkeisen "suojasään" alettua hänestä tuli suosittu runoilija. Hän käyttää runoissaan myyttisiä aineksia, sanamagiaa ja assosiaatioita. Runojen lisäksi hän on kirjoittanut omaelämäkerrallisia tekstejä. ==Suomennetut runot== ;LähdeLeonid Martynov, Luettelo suomennetuista runoista, Linkki maailman runouteen, Runotietokanta, Lahden kaupunginkirjasto. Päivitetty 17.5.2021, viitattu 27.6.2021 * Uuden runon Venäjä, toim. Toivo Flink, Petrozavodsk 1989 Karjala ISBN 5-7545-0041-6 Runot suomentanut Toivo Flink. ** Ensi lunta (Первый снег) ** Hellyys (Нежность) ** Rakkaus (Любовь) ** Selin ** Suola ja sokeri (Сахар был сладок...) ** Totuus * Neuvostolyriikkaa. 4, toim. Natalia Baschmakoff, Pekka Pesonen ja Raija Rymin, Helsinki: Tammi 1986 ISBN 951-30-4184-0 Runot: [Ilpo Tiihonen]] Natalia Baschmakoffin raakakäännöksestä ** Kuin kuulisin sinun äänesi ** Sauna ** Tuska ** Tämä - ei ole minun eikä teidän syytänne ** Veitsenterä Martynovin runoja on julkaistu suomeksi myös antologioissa: * Nikolai Laine, Kotona ja vieraissa : runoja, runoelmia, suomennoksia, Petroskoi : Karjala-kustantamo 1970 * Erkki Peuranen, Neuvostorunoutta ja -runoilijoita, Helsinki: WSOY 1979 ISBN 951-0-09214-2 * Juri Andrejev, 111 neuvostovenäläistä kirjailijaa, suomentanut ja toimittanut Ulla-Liisa Heino, Espoo: Weilin + Göös 1988 ISBN 951-35-3014 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Neuvostoliittolaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1905 syntyneet Luokka:Vuonna 1980 kuolleet
João Palhinha

João Maria Lobo Alves Palhinha Gonçalves (s. 9. heinäkuuta 1995 Lissabon) on portugalilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 190-senttimetrinen. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Bayern Müncheniä. Hän on pelannut Portugalin maajoukkueessa vuodesta 2021. == Seurajoukkueura == João Palhinha pelasi juniorina Sacavenensessa vuoteen 2012 ja siirtyi sitten Sportingiin. Hän aloitti pääsarjauransa lainalla Moreirensessa kaudella 2015–2016 ja Belenensesissa kaudella 2016–2017. Sportingissa hän pelasi ensimmäisen kerran pääsárjassa tammikuussa 2017, mutta kaudet 2018–2020 hän oli lainalla saman sarjan Bragassa. Kaudella 2020–2021 hän oli vihdoin Sportingin ykkösjoukkueen vakiokokoonpanossa; hän pelasi 32 liigaottelua, joista 28 ottelua avauskokoonpanossa. Seuraavalla kaudella hän pelasi 27 liigaottelua ja oli 23 kertaa avausksessa. Hän on kauden 2021–2022 loppuun mennessä pelannut Portugalissa kaikkiaan 164 pääsarjaottelua ja tehnyt niissä yhdeksän maalia. Hän voitti Portugalin- mestaruuden vuonna 2021 sekä Portugalin liigacupin Bragassa vuonna 2020 ja Sportingissa vuosina 2021 ja 2022. Hän pelasi sekä Mestarien liigassa että Eurooppa-liigassa kahdeksan ottelua. Palhinha siirtyi heinäkuussa 2022 Englannin Valioliigaan nousseeseen Fulhamiin. Hän pelasi kaudella 2022–2023 Valioliigassa 35 ottelua, jotka kaikki avauskokoonpanossa, ja teki niissä kolme maalia. FA Cupissa hän teki maalin viidennen kierroksen ottelussa Leeds Unitedia vastaan. Hän pelasi kaudella 2023–2024 Valioliigassa 33 ottelua, joista 31 ottelua avauskokoonpanossa, ja teki niissä neljä maalia. Hän oli varoitustilin täyttymisen vuoksi poissa yhdestä ottelusta marraskuussa ja kahdesta peräkkäisestä ottelusta helmi-maaliskuussa; hän sai Valioliigassa kauden aikana 13 varoitusta. Palhinha siirtyi heinäkuussa 2024 saksalaisseura Bayern Müncheniin. == Maajoukkueura == Palhinha pelasi Portugalin alle 18-, alle 19- ja alle 20-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi kaksi ottelua alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2014. Palhinha pelasi Portugalin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2021 kolmessa MM- karsintaottelussa, joista kolmannessa Luxemburgia vastaan hän sai peliaikaa jo yli 20 minuuttia ja teki joukkueensa kolmannen maalin. Kesän 2021 EM- kilpailuissa hän pelasi kolmannessa alkulohko-ottelussa Ranskaa vastaan toisen puoliajan tultuaan loukkaantuneen Danilo Pereiran tilalle vaihdosta kentälle ja avauskokoonpanossa 78 minuuttia tappiollisessa neljännesvälieräottelussa Belgiaa vastaan. Lokakuussa 2021 hän teki toisen A-maaottelumaalinsa MM- karsintaottelussa Luxemburgia vastaan. MM-kilpailuissa 2022 hän pääsi vaihdosta kentälle kolmessa alkulohko-ottelussa mutta ei pelannut enää jatkopeleissä. EM-kilpailuissa 2024 hän pelasi avauskokoonpanossa ensimmäisen jakson toisessa ja kolmannessa alkulohko-ottelussa sekä täyden peliajan neljännesvälierässä ja puolivälierässä. EM-kilpailujen 2024 loppuun mennessä hän on pelannut 31 A-maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia. == Lähteet == Luokka:Portugalilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sérgio Oliveira

Sérgio Miguel Relvas de Oliveira (s. 2. kesäkuuta 1992 Paços de Brandão) on portugalilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 181-senttimetrinen. Hän edustaa Primeira Ligassa pelaavaa Portoa. Hän on pelannut Portugalin maajoukkueessa vuodesta 2018. Sérgio Oliveira siirtyi FC Porton junioreihin vuonna 2002. Vuonna 2014 hän siirtyi Paços de Ferreiran joukkueeseen mutta vuotta myöhemmin Porto osti hänet takaisin. Hän on pelannut Portosta lainalla Paços de Ferreiran lisäksi Beira-Marissa, Penafielissa, belgialaisessa Mechelenissä, ranskalaisessa Nantesissa ja kreikkalaisessa PAOK:ssa. Porton edustusjoukkueessa hän pääsi pelaamaan pääsarjaa kaudella 2015–2016 ja kunnolla hän nousi pelaavaan kokoonpanoon kaudella 2017–2018. Hän on kauden 2020–2021 loppuun mennessä pelannut Portugalissa kaikkiaan 149 pääsarjaottelua ja tehnyt niissä 27 maalia. Sekä Belgian että Ranskan liigassa hän on pelannut kuusi ottelua, ja ensin mainitussa hän on tehnyt yhden maalin. Kreikan liigassa hän on pelannut 11 ottelua ja tehnyt kolme maalia. Hän voitti Portugalin-mestaruuden vuosina 2018 ja 2020 sekä Kreikan-mestaruuden vuonna 2019. Hän on pelannut Mestarien liigassa 17 ottelua, joissa hän on tehnyt kuusi maalia. Maaliskuussa 2021 hän teki kaksi maalia vierasottelussa Juventusta vastaan Porton pudottaessa Juventuksen jatkosta vierasmaalisäännöllä Mestarien liigan neljännesvälierissä. Eurooppa-liigassa Oliveira on pelannut kahdeksan ottelua. Oliveira pelasi useissa Portugalin nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi kolme ottelua ja teki yhden maalin alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2010. Hän pelasi kuusi ottelua alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2011 Portugalin saavuttaessa hopeaa ja teki puolivälierän rangaistuspotkukilpailussa maalin Portugalin voittaessa Argentiinan. Hän pelasi Portugalin joukkueen kapteenina viisi ottelua alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015; Portugali saavutti hopeaa ja Oliveira oli Ruotsia vastaan pelatussa loppuottelussa vaihdettu kentältä jo ennen kuin mestaruus ratkaistiin rangaistuspotkukilpailulla. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 Oliveira pelasi kolme ottelua. Oliveira pelasi Portugalin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran syyskuussa 2018 ystävyysottelussa Kroatiaa vastaan. Kesän 2021 EM-kilpailuissa hän pääsi vaihdosta kentälle kolmannessa alkulohko-ottelussa Ranskaa ja tappiollisessa neljännesvälieräottelussa Belgiaa vastaan. Kesäkuun 2021 loppuun mennessä hän on pelannut 13 A-maaottelua, joissa hän on neljä kertaa pelannut avauskokoonpanossa. == Lähteet == Luokka:Portugalilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Saimi Kahri

Saimi Sanelma Kahri on suomalainen näyttelijä, joka on esiintynyt useissa televisiosarjoissa. Hän valmistui vuonna 2019 Kallion ilmaisutaidon lukiosta ylioppilaaksi. Sarjassa Pala sydämestä hän näyttelee 16-vuotiasta lukiolaista Jasminia, joka on sosiaalihuollon asiakas. Jasmin harrastaa ystävänsä Vanessan (Vilma Sippola) kanssa itsepuolustusopetusvideoiden tekemistä. He myös tapailevat salassa itseään vanhempia miehiä jotka maksavat heidän seurastaan. Jasminin tarina nousee sarjassa tärkeään osaan. == Filmografia == * Täydellinen joulu (2019) – Janette * Luottomies (2020) – Petriina Kymäläinen * Pala sydämestä (2021) – Jasmin Heino * Justimus esittää: Duo (2022) – Ronja * Korvessa kulkevi (2023) — Pinja * Tuurenmäki 98 (2024) — Sini Lähde: == Lähteet == Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
White Zinfandel

White Zinfandel on puolikuiva tai makea roseeviini, jonka Sutter Home Family Vineyardsin viininvalmistaja Bob Trinchero keksi 1970-luvulla. Alun perin viini syntyi vahingossa seurauksena keskeytyneestä käymisestä. White Zinfandel on valmistettu Zinfandel-viinirypäleestä, joka muuten tuottaisi tukevaa ja mausteista punaviiniä. == Lähteet == Luokka:Roséviinit
Aleksanteri V (vastapaavi)

pienoiskuva|Vastapaavi Aleksanteri V. Piirros 1400-luvulta. Aleksanteri V, syntymänimeltään Petros Philargos (noin 1339 Neapoli – 3. toukokuuta 1410 Bologna), oli vastapaavi kymmenen kuukauden ajan vuosina 1409–1410. Hänet tunnetaan myös lisänimellä Pietro Di Candia. Philargos liittyi nuorena fransiskaanien veljeskuntaan ja opiskeli teologiaa. Vuonna 1402 hänet vihittiin Milanon arkkipiispaksi. Paavi Innocentius VII nimitti Philargoksen kardinaaliksi sekä paavin legaatiksi Lombardiaan vuonna 1405. Roomalaiskatolista kirkkoa vaivasi 1400-luvun alussa vakava hajaannus, joka tunnetaan nimellä suuri skisma. Kirkossa oli tuolloin kaksi kilpailevaa paavia, toinen Roomassa ja toinen Avignonissa. Kiistan ratkaisemiseksi kutsuttiin Pisaan vuonna 1409 koolle kirkolliskokous, joka yritti tehdä skismasta lopun. Pisan kirkolliskokous erotti Rooman paavi Gregorius XII:n ja Avignonin vastapaavi Benedictus XIII:n sekä valitsi yksimielisesti tuolloin 70-vuotiaan Philargoksen uudeksi paavi Aleksanteri V:ksi. Pisan kirkolliskokous ei kuitenkaan saanut suostuteltua paavi Gregorius XII:ta ja vastapaavi Benedictus XIII:ta eroamaan. Kumpikaan paaveista ei pitänyt kirkolliskokousta laillisena eikä sen päätöksiä pätevinä. Lopputuloksena kirkossa oli kahden sijasta kolme toistensa kanssa kilpailevaa paavia. Vuonna 1410 paavi Aleksanteri V lähetti Prahan arkkipiispa Zbynekille bullan, jossa käsketään polttaa Wycliffen harhaoppiset teokset. Paavi Aleksanteri kuoli pian tämän jälkeen hämärissä olosuhteissa. On väitetty, että Aleksanteri V:n myrkytti hänen seuraajansa, vastapaavi Johannes XXIII, mutta tästä ei ole todisteita. == Lähteet == Luokka:Vastapaavit Luokka:Vuonna 1339 syntyneet Luokka:Vuonna 1410 kuolleet
Christian Fassnacht

Christian Fassnacht (s. 11. marraskuuta 1993 Zürich) on sveitsiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Norwich Cityä, johon hän siirtyi kesällä 2023. Sveitsin Superliigassa hän on edustanut Thunia kaudella 2016–2017 ja Young Boysia kausina 2017–2023. Hän on pelannut lokakuusta 2018 alkaen Sveitsin maajoukkueessa 19 maaottelua ja tehnyt niissä neljä maalia. Hän kuului Sveitsin joukkueeseen kesällä 2021 pelatuissa EM-kilpailuissa ja vuoden 2022 pelatuissa MM-kilpailuissa. == Lähteet == Luokka:Sveitsiläiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Viktor Mašezerski

Viktor Ivanovitš Mašezerski (, 21. tammikuuta 1902 Rukajärvi – 9. heinäkuuta 1977 Petroskoi) oli neuvostoliittolainen historiantutkija. Viktor Mašezerski syntyi venäläisen opettajan perheeseen. Hän kävi koulunsa Aunuksessa ja pääsi Petroskoin opettajaseminaariin, mutta joutui keskeyttämään opinnot varojen puutteen takia. Mašezerski työskenteli opettajana Aunuksen kihlakunnan kylissä, valmistui Herzenin pedagogisesta instituutista vuonna 1927 ja toimi sen jälkeen Petroskoissa opettajana ja rehtorina. Mašezerski osallistui asiakirja- ja muistelmakokoelman Taisteluissa Neuvosto-Karjalan puolesta (1932) laatimiseen ja toimi NKP(b):n Karjalan aluekomitean puoluehistoriatoimikunnan vastaavana sihteerinä vuosina 1934–1936. Vuonna 1936 hänet nimitettiin Karjalan tieteellisen tutkimusinstituutin akateemiseksi sihteeriksi ja seuraavana vuonna hänestä tuli sen pohjalta perustetun Karjalan kulttuurin tieteellisen tutkimusinstituutin johtaja. Mašezerskin aikana monet instituutin työntekijöistä joutuivat Stalinin vainojen uhriksi ja historian tutkimus keskittyi vallankumoushistoriaa turvallisempiin keskiaikaisiin aiheisiin. Mašezerskin omista tutkimuksista merkittävin oli Kižin 1600-luvun lopun talonpoikaiskapinaa käsitellyt artikkeli. Toisen maailmansodan aikana tutkimusinstituutti evakuoitiin Syktyvkariin, jossa Mašezerski työskenteli Komin ASNT:n museon johtajana. Vuosina 1942–1946 hän toimi neuvostoarmeijan jalkaväkiopiston opettajana. Sodan jälkeen Mašezerskista tuli Neuvostoliiton tiedeakatemian Petroskoin tiedekeskuksen akateeminen sihteeri. Vuosina 1950–1965 hän työskenteli tiedeakatemian kielen, kirjallisuuden ja historian instituutin johtajana. Mašezerskin omat tutkimukset keskittyivät Venäjän vallankumouksen ja sisällissodan tapahtumiin Karjalassa. Hän väitteli kandidaatiksi vuonna 1949 ja osallistui useiden asiakirjakokoelmien toimittamiseen. Vuonna 1957 ilmestyi monografia Ustanovlenije sovetskoi vlasti v Karelii ja vuonna 1964 Mašezerskin johdolla laadittu Otšerki istorii Karelii -teoksen neuvostoaikaa käsittelevä toinen osa. Mašezerski työskenteli tiedeakatemian kielen, kirjallisuuden ja historian instituutin historian osaston johtajana vuosina 1965–1972 ja sen jälkeen vanhempana tutkijana. Hänen myöhemmät teoksensa käsittelevät autonomisen Neuvosto-Karjalan perustamista. Mašezerskin toinen monografia Veliki Oktjabr i obrazovanije sovetskoi avtonomii Karelii ilmestyi hänen kuolemansa jälkeen vuonna 1978. Hän osallistui myös Karjalan puoluejärjestön historian Otšerki istorii Karelskoi organizatsii KPSS (1974) valmisteluun. Mašezerski oli perustamassa Venäjän historian ja kultuurin muistomerkkien suojeluyhdistyksen Karjalan osastoa vuonna 1966 ja toimi usean vuoden ajan sen puhemiehistön johtajana. Hän sai Karjalan ASNT:n ansioituneen tieteilijän arvonimen vuonna 1962. ==Lähteet== Luokka:Neuvostoliittolaiset historioitsijat Luokka:Venäläiset historioitsijat Luokka:Vuonna 1902 syntyneet Luokka:Vuonna 1977 kuolleet
Josip Juranović

Josip Juranović (s. 16. elokuuta 1995 Zagreb) on kroatialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Hän on pituudeltaan 173-senttimetrinen. Hän on tammikuusta 2023 alkaen edustanut Saksan Bundesliigassa pelaavaa Union Berliniä. Aiemmin hän pelasi kotimaassaan Dubravan ja Hajduk Splitin joukkueissa, kaudella 2020–2021 Puolan Ekstraklasassa Legia Varsovan joukkueessa sekä elokuusta 2021 tammikuuhun 2023 Skotlannin Valioliigassa Celticin joukkueessa. Hän voitti liigamestaruuden sekä Puolassa että Skotlannissa. Juranović pelasi Kroatian maajoukkueessa ensimmäisen ottelunsa tammikuussa 2017 ystävyysottelussa Kiinaa vastaan. Toisen maaottelunsa hän pelasi marraskuussa 2019. Hän on toukokuun 2024 loppuun mennessä pelannut 36 maaottelua, joissa hän on ollut 29 kertaa avauskokoonpanossa. Maaleja hän ei ole tehnyt. Kesän 2021 EM-kilpailuissa hän pelasi täydet minuutit Kroatian kolmannessa alkulohko-ottelussa Skotlantia vastaan ja oli avauskokoonpanossa myös tappiollisessa neljännesvälieräottelussa Espanjaa vastaan. MM-kilpailuissa 2022 hän pelasi täydet minuutit joukkueensa kuudessa ensimmäisessä ottelussa mutta istui pronssiottelun vaihdossa. Kesällä 2023 hän pelasi avauskokoonpanossa Kansojen liigan välierässä ja tappiollisessa loppuottelussa. == Lähteet == Luokka:Kroatialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Borna Barišić

Borna Barišić (s. 10. marraskuuta 1992 Osijek) on kroatialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän on pituudeltaan 186-senttimetrinen. Hän on kesästä 2018 alkaen edustanut Skotlannin Valioliigassa pelaavaa Rangersia. Kotimaansa pääsarjassa hän edusti pisimpään Osijekia. Barišić pelasi Kroatian maajoukkueessa ensimmäiset ottelunsa tammikuussa 2017 ystävyysotteluissa Chileä ja Kiinaa vastaan. Kesän 2021 EM-kilpailuissa hän pääsi vaihdosta kentälle Kroatian kolmannessa alkulohko-ottelussa Skotlantia vastaan. MM-kilpailuissa 2022 hän pelasi täydet minuutit neljännesvälieräottelussa Japania vastaan. Hän on MM-kilpailujen 2022 loppuun mennessä pelannut 29 maaottelua, joissa hän on ollut 25 kertaa avauskokoonpanossa. Ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan maajoukkuemaalinsa hän teki maaliskuussa 2019 EM-karsintaottelussa Azerbaidžania vastaan. == Lähteet == Luokka:Kroatialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Matka minuksi

Matka minuksi on Mina Laamon ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2014. Elokuva on henkilödokumentti kolmesta nuoresta suomalaisesta naisesta: Laurasta, Ellistä ja Juuliasta, jotka pitävät blogeja Internetissä. Laura pitää blogia masennuksesta ja haaveilee muutosta Japaniin, Elli on lopettamassa anoreksia-aiheisen bloginsa ja Juulia kirjoittaa muotia käsittelvää blogia. Temaattisesti elokuva käsittelee yhteiskunnassa vallitsevia arvoja, nuorten paineita menestymiseen sekä heidän kokemiaan riittämättömyyden tunteita. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2014 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat
Strontiumfluoridi

Strontiumfluoridi (SrF2) on strontium- ja fluoridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää erikoisoptiikan sovellutuksissa. ==Ominaisuudet, valmistus ja käyttö== Huoneenlämpötilassa strontiumfluoridi on väritöntä tai valkoista kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on kuutiollinen ja rakenne on samankaltainen kalsiumfluoridin kanssa. Aine ei juurikaan liukene veteen, mutta liukenee happoihin.Stephen G. Hibbins: Strontium and Strontium Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2013. Strontiumfluoridia valmistetaan neutraloimalla strontiumkarbonaattia vetyfluoridilla tai saostamalla strontiumkloridin liuoksesta fluorin avulla. :SrCO3 \+ 2 HF → SrF2 \+ H2O + CO2 :SrCl2 \+ F2 → SrF2 \+ 2 Strontiumfluoridia käytetään erikoislinssien pinnoitteissa, dosimetreissä ja strontiumin isotooppia 90Sr sisältävää yhdistettä käytetään radioisotooppisessa termosähkögeneraattorissa. ==Lähteet== Luokka:Fluoridit Luokka:Strontiumyhdisteet
Sikkimin kuningaskunta

Sikkimin kuningaskunta (sikkimiksi འབྲས་ལྗོངས། Drenjong), tai Dremoshong, oli vuosina 1642–1975 Himalajalla sijainnut kuningaskunta. Kuningaskunnasta tuli Intian osavaltio vuonna 1975 kansanäänestyksen tuloksena. Kuningaskunnan valtionuskonto oli tiibetinbuddhalaisuus. Maan ja sen alkuperäisen väestön kulttuuri oli vahvasti muutenkin vahvasti sidoksissa tiibetinbuddhalaisuuteen. == Hallinto ja politiikka == Ison-Britannian ja Nepalin välisen sopimuksen myötä vuonna 1816 Sikkimistä tuli de facto Ison-Britannian protektoraatti. Viimeiset parlamenttivaalit järjestettiin vuonna 1974, jolloin Sikkimin kansalliskongressi sai 31 paikkaa maan 32-paikkaisessa parlamentissa. == Väestö == Sikkimin perustaneisiin etnisiin ryhmiin kuuluivat lepchat, bhutiat ja limbut. Näistä kaksi ensiksi mainittua kuuluivat paikalliseen eliittiin, joka omisti suurimman osan maasta.. 1700-luvun puolessa välissä Sikkim kävi sotaa sekä Nepalia että Bhutania vastaan. Nepal onnistui miehittämään Sikkimin läntisiä osia, ja sen johdosta alueelle alkoi saapumaan etnisiä nepalilaisia. Britit palauttivat alueen Sikkimille vuonna 1816.. 1891 nepalilaiset muodostivat enemmistön Sikkimin väestöstä. Nepalilaiset saapuivat alueelle brittien rohkaisemina, sillä britit halusivat vähentää Tiibetin vaikutusvaltaa Sikkimissä. Toisin kuin maata omistavat lepchat ja bhutiat, nepalilaiset olivat ennen kaikkea työväkeen kuuluva ryhmä, jonka keskuudessa nousi aikaa myöden ajatus monarkian ja eliitin vallan lakkauttamisesta sekä Sikkimin liittämisestä Intiaan.. == Tie osaksi Intiaa == Kun Intia itsenäistyi vuonna 1947, alkoi poliittisia puolueita muodostua myös Sikkimissä. Näiden tavoitteena oli lakkauttaa feodaalijärjestelmä, missä onnistuttiin vuonna 1949. Seuraavana vuonna allekirjoitettiin Sikkim–Intia-sopimus, jonka nojalla Sikkimistä tuli Intian protektoraatti: Intia alkoi mm. vastaamaan Sikkimin ulko- ja puolustuspolitiikasta.. Sikkimin kuningas oli vastustanut ajatusta siitä, että Sikkimistä tulisi Intian osavaltio. Intian hallitus aloitti syvemmät neuvottelut koskien Sikkimin integraatiota osaksi Intiaa. Vuonna 1974 Indira Gandhin johtama hallitus runnoi läpi ns. Sikkimin hallitus lakiesityksen ilman kaikkia tarvittavia kuulemisia, mikä aiheutti kohua. Kohu saatiin kuitenkin laantumaan kun Gandhi julisti hätätilan. Intian armeija hyökkäsi Sikkimin kaartia vastaan 9. huhtikuuta 1975 ja kukisti sen melko nopeasti. Tämän jälkeen kuningas asetettiin kotiarestiin.. Sikkimin monarkiasta järjestettiin kansanäänestys vuonna 1975, jossa 97,5 % äänestäjistä kannatti monarkian lakkauttamista. Sikkimistä tuli virallisesti osa Intiaa 16. toukokuuta 1975. Samalla Chogyalin virka lakkautettiin ja entinen kuningasperhe pyrittiin pitämään poissa politiikasta. Viimeinen kuningas Palden Thondup Namgyal kuoli vuonna 1982 syöpään ja hänen vaimonsa Hope Cooke muutti Yhdysvaltoihin.. == Lähteet == Luokka:Sikkim Luokka:Aasian entiset valtiot
Wimbledonin tennisturnaus 2021

Wimbledonin tennisturnaus 2021 pelattiin 28. kesäkuuta – 11. heinäkuuta 2021 Wimbledonissa, Lontoossa. Se oli kaikkiaan 134. Wimbledonin tennisturnaus ja vuoden kolmas grand slam -turnaus. Wimbledonia ei pelattu vuonna 2020 koronaviruspandemian vuoksi. Tänä vuonna turnaus järjestettiin tiukoin rajoituksin. == Sijoitetut pelaajat == === Miesten kaksinpeli === === Naisten kaksinpeli === === Miesten nelinpeli === === Naisten nelinpeli === == Lähteet == *
Helloween (albumi)

Helloween on saksalaisen metalliyhtye Helloweenin kuudestoista albumi. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # ===Bonuskappaleet=== # * # # # == Kokoonpano == * Michael Kiske – laulu * Andi Deris – laulu * Kai Hansen – kitara, laulu * Michael Weikath – kitara * Sascha Gerstner – kitara * Markus Grosskopf – basso * Dani Löble – rummut === Vierailevat muusikot === * Jens Johansson – kosketinsoitin kappaleessa “Skyfall” * Matthias Ulmer – kosketinsoitin * Xavier Russell – Puhe kappaleessa “Out for the Glory” == Arviot == * Inferno: * Imperiumi: 8+/10 * Soundi: *V2.fi: == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Helloweenin albumit Luokka:Vuoden 2021 albumit
Wimbledonin tennisturnaus 2021 – miesten kaksinpeli

Novak Đoković oli turnauksen puolustava mestari, ja voitti turnauksen jälleen, kuudennen kerran urallaan. == Sijoitetut pelaajat == # Novak Đoković (mestari) # Daniil Medvedev (4. kierros) # Stéfanos Tsitsipás (1. kierros) # Alexander Zverev (4. kierros) # Andrei Rubljov (4. kierros) # Roger Federer (puolivälierät) # Matteo Berrettini (loppuottelu) # Roberto Bautista Agut (4. kierros) # Diego Schwartzman (3. kierros) # Denis Shapovalov (välierät) # Pablo Carreño Busta (1. kierros) # Casper Ruud (1. kierros) # Gaël Monfils (2. kierros) # Hubert Hurkacz (välierät) # Alex de Minaur (1. kierros) # Félix Auger-Aliassime (puolivälierät) # Cristian Garín (4. kierros) # Grigor Dimitrov (2. kierros) # Jannik Sinner (1. kierros) # Aslan Karatsev (1. kierros) # Ugo Humbert (1. kierros) # Daniel Evans (3. kierros) # Lorenzo Sonego (4. kierros) # Nikoloz Basilashvili (1. kierros) # Karen Hatšanov (puolivälierät) # Fabio Fognini (3. kierros) # Reilly Opelka (1. kierros) # John Isner (1. kierros) # Cameron Norrie (3. kierros) # Alejandro Davidovich Fokina (1. kierros) # Taylor Fritz (3. kierros) # Marin Čilić (3. kierros) ==Kaavio== ===Loppukierrokset=== ===Kaavion yläosa=== ====Lohko 1==== ====Lohko 2==== ====Lohko 3==== ====Lohko 4==== ===Kaavion alaosa=== ====Lohko 5==== ====Lohko 6==== ====Lohko 7==== ====Lohko 8==== == Lähteet == *Gentlemen's singles === Viitteet === Luokka:Wimbledonin tennisturnaus 2021
Wimbledonin tennisturnaus 2021 – naisten kaksinpeli

Simona Halep oli turnauksen puolustava mestari, mutta vetäytyi loukkaantumisen vuoksi turnauksesta. Turnauksen voitti Ashleigh Barty, joka päihitti loppuottelussa Karolína Plíškován. == Sijoitetut pelaajat == # Ashleigh Barty (mestari) # Aryna Sabalenka (välierät) # Elina Svitolina (2. kierros) # Sofia Kenin (2. kierros) # Bianca Andreescu (1. kierros) # Serena Williams (1. kierros, luovutus) # Iga Świątek (4. kierros) # Karolína Plíšková (loppuottelu) # Belinda Bencic (1. kierros) # Petra Kvitová (1. kierros) # Garbiñe Muguruza (3. kierros) # Viktoryja Azarenka (2. kierros) # Elise Mertens (3. kierros) # Barbora Krejčíková (4. kierros) # María Sákkari (2. kierros) # Anastasija Pavljutšenkova (3. kierros) # Kiki Bertens (1. kierros) # Elena Rybakina (4. kierros) # Karolína Muchová (puolivälierät) # Cori Gauff (4. kierros) # Ons Jabeur (puolivälierät) # Jessica Pegula (2. kierros) # Madison Keys (4. kierros) # Anett Kontaveit (1. kierros) # Angelique Kerber (välierät) # Petra Martić (2. kierros) # Johanna Konta (vetäytyi) # Alison Riske (1. kierros) # Veronika Kudermetova (1. kierros) # Paula Badosa (4. kierros) # Darja Kasatkina (2. kierros) # Jekaterina Aleksandrova (2. kierros) ==Kaavio== ===Loppukierrokset=== ===Kaavion yläosa=== ====Lohko 1==== ====Lohko 2==== ====Lohko 3==== ====Lohko 4==== ===Kaavion alaosa=== ====Lohko 5==== ====Lohko 6==== ====Lohko 7==== ====Lohko 8==== == Lähteet == *Ladies' Singles draw === Viitteet === Luokka:Wimbledonin tennisturnaus 2021
Wimbledonin tennisturnaus 2021 – naisten nelinpeli

Hsieh Su-wei ja Barbora Strýcová voittivat turnauksen viimeksi, mutta Strýcová ilmoitti uransa lopettamisesta toukokuussa 2021, eikä näin ollen pelannut. Hsieh Su-wei pelasi Elise Mertensin kanssa, ja he voittivat mestaruuden. == Sijoitetut pelaajat == # Barbora Krejčíková / Kateřina Siniaková (puolivälierät) # Tímea Babos / Kristina Mladenovic (1. kierros) # Hsieh Su- wei / Elise Mertens (mestarit) # Nicole Melichar / Demi Schuurs (1. kierros) # Shūko Aoyama / Ena Shibahara (välierät) # Alexa Guarachi / Desirae Krawczyk (1. kierros) # Chan Hao-ching / Latisha Chan (puolivälierät) # Hayley Carter / Luisa Stefani (1. kierros) # Sharon Fichman / Giuliana Olmos (3. kierros, vetäytyi) # Darija Jurak / Andreja Klepač (1. kierros) # Laura Siegemund / Vera Zvonarjova (3. kierros) # Cori Gauff / Catherine McNally (3. kierros) # Nadija Kitšenok / Raluca Olaru (3. kierros) # Asia Muhammad / Jessica Pegula (3. kierros) # Viktória Kužmová / Arantxa Rus (3. kierros) # Marie Bouzková / Lucie Hradecká (puolivälierät) ==Kaavio== ===Loppukierrokset=== ===Kaavion yläosa=== ====Lohko 1==== ====Lohko 2==== ===Kaavion alaosa=== ====Lohko 3==== ====Lohko 4==== == Lähteet == *Ladies' Doubles draw === Viitteet === Luokka:Wimbledonin tennisturnaus 2021