EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Glas (auto)

pienoiskuva|Glas 1700 GT pienoiskuva|Glas 2600 GT (V8) Glas oli vuosina 1958–1968 valmistettu saksalainen automerkki. Autotehdas Hans Glas GmbH valmisti vuosina 1955–1969 aluksi Goggomobil-kääpiöautoja. Goggomobilia tehtiin myös pienenä pakettiautona jota sai useampana versiona käyttötarkoituksen mukaan mm. pienellä lavalla varustettuna. Ensimmäinen Glas- merkkinen auto oli Glas Isar T600 (ja T700), jota valmistettiin 1958–1965. Isar tunnettiin myös nimellä "suuri Goggomobil" ja alkuun sitä myytiinkin Goggomobil Isar -merkkisenä Seuraava auto oli kulmikas pikkuauto Glas 1004, 1204, 1304, joita valmistettiin 1962–1968. Tätä mallia valmistettiin avomallisena, coupé-mallina (S1004), sedanina ja farmaria muistuttavana CL- mallina. Glas valmisti myös urheiluautoja Glas 1300 GT ja 1700 GT vuosina 1964–1967. Näiden autojen korit oli suunnitellut italialainen Pietro Frua. GT- mallia valmistettiin myös avoautona. Keskikokoinen malli oli Glas 1700 (1964–1968) ja isoja V8-moottorilla varustettuja urheilullisia Gran Tourismo -malleja olivat Glas 2600 V8 ja 3000 V8 ("Glaserati"), joita valmistettiin 1966–1968. Glas 1700 sai varsin myönteisen arvion, mutta Tekniikan Maailma -lehti 12/1966 huomautti, että Glas näyttää olevan poikkeuksellisen pieni menestyväksi autotehtaaksiTekniikan Maailma 12/1966. Pian Glas-autotehtaan pienuus muodostuikin ongelmaksi. Se joutui taloudellisiin vaikeuksiin ja myytiin vuonna 1966 BMW:lle. Vähitellen BMW lopetti kaikkien Glas-autojen tuotannon, viimeisenä 245-kuutioisen Goggomobilin. BMW valmisti vähän aikaa GT- ja V8-malleja. 1700-mallin tuotantolinjan BMW siirsi Etelä-Afrikkaan. Siellä Glas 1700-autoa valmistettiin BMW 1804 SA ja BMW 2004 SA -nimisinä vuoteen 1974 saakka. == Lähteet == Tekniikan Maailma 12/1966 === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Autowiki Luokka:Saksalaiset automerkit
Pakanavuoren kalliomaalaus

Pakanavuoren kalliomaalaus sijaitsee Kymijoen itärannalla Kuusankoskella Voikkaan kohdalla olevassa kalliossa Kouvolassa Kymenlaaksossa. Suomessa kalliomaalauksia tehtiin yleensä vedestä käsin, mutta Pakanavuoren maalaus on tehty varmuudella maan päällä seisten. Maalauksen on löytänyt Timo Miettinen vuonna 1974. == Kallio ja sen sijainti == Maalaus sijaitsee noin 30 metriä Kymijoen itärannasta länsilounaaseen aukeavassa pystykalliossa, joka on 12 metrin korkeudella joen vedenpinnasta. Kallio kohoaa pystynä jyrkän rinteen yläpäässä. Ennen voimalaitoksen rakentamista kallio sijaitsi aivan kosken niskalla. Muuten vesistöolosuhteet olivat kivikaudella ilmeisesti pitkään samanlaiset kuin nykyäänkin, joten maalauskallio on aina ollut kauempana joenrannasta. Kallion näyvyys on ilmeisesti ollut merkittävä tekijä maalauspaikan valinnalle. Rapakivikalliolle pääsee joenrannan venesatamaan johtavaa asvaltoitua tietä pitkin mäen juurelle, josta pitää kiivetä jyrkkää rinnettä ylös kalliolle. Kallio on rapakiveä ja kallistuu yläreunastaan hieman ulospäin. Tämä lippa suojaa maalauksia säältä. == Maalaus == Kallioseinämässä on usean neliömetrin alalla punaväriä. Maalausalue levittäytyy 4 metrin matkalle ja se voidaan jakaa neljään osaan. Vasemmalla sivustalla on kaksi aluetta, jossa on punavärivärjäymiä ilman sanottavia kuvioita. Toinen alue rajautuu halkeamien rajaamaan kolmioon, jossa on runsaasti punaväriä. Tässä osassa voi tunnistaa maalialueen alaosassa katkelmia ihmishahmoista, joiden jalat on taipuneet polvista koukkuun. Alueen keskellä erottuu leveitä punavärikaistoja, jotka peittävät mahdollisesti muut kuviot. Toisen punavärialueen oikealla yläpuolella on kallion pinta värjäytynyt vaaleasta valumasta (piioksidi), joka saattaa osittain peittää punaväriä. Vaalean alueen halkaisee nauhamainen valumaton alue, josta kallion oma väri näkyy. Nauhan vasemmalla puolella on kaksi leveää punaista pystysuuntaista värikaistoja. Nauhan oikealla puolella erottuu 31 senttimetriä pitkä koukkupolvinen ihmishahmo. Sillä on pyöreä pää ja kädet on kohotettuina sivuille olkapäiden korkeudelle. Jalkojen väliin on vedetty viiva miehen sukupuolielimeksi. Jalkaterät osittavat vinosti alaspäin. Miehen oikealla puolella on vielä oikealle katsova eläin ja tämän alla eläinkuvion katkelma. Eläinkuvioita saattaa olla pari muutakin. Ihmishahmon vasemmalla puolella on nähty kämmenen painauma. == Ilkivaltaa == thumb|260px|Ylimaalattu ihmishahmo odottaa tässä vielä puhdistamista. Keskeisen sijainnin takia maalaukset ovat olleet ilkivallan kohteina. Vuonna 1977 seinämään maalattiin nimikirjaimet ja vuosiluku. Nämä puhdistettiin vuonna 1980. Vuonna 2008 huomattiin, että maalauksen alla olevassa halkeamassa oli poltettu nuotiota, mikä noetti maalausta ja rapautti kallion pintaa. Vuonna 2010 todettiin taas ylimaalaus. Sinisellä värillä oli ihmiskuviota peitetty maalaamalla se yli samanlaisella kuviolla. == Lähteet == * * * * Luukkonen, Ismo: Pakanavuori * === Viitteet === Luokka:Suomen kalliomaalaukset Luokka:Kuusankoski Luokka:Kouvolan historia
Matagordanlahti

Matagordanlahti on estuaareista muodostunut lahti Pohjois-Amerikassa Texasin rannikolla. Kapea niemimaa erottaa Matagordanlahden Meksikonlahdesta. Matagordanlahden keskisyvyys on noin kaksi metriä ja sen vesipinta-ala 1 093 neliökilometriä. Alun perin Matagordanlahden rannikko kuului karankawa- intiaaneille. 1500-luvun alkupuolella espanjalaiset löytöretkeilijät purjehtivat Matagordanlahdella ja vuonna 1685 ranskalainen tutkimusmatkailija Robert Cavelier de La Salle perusti sen rannalle väliaikaisen siirtokunnan. Suurin osa Matagordanlahden ranta-alueesta muodostuu villiruohoja kasvavasta tasangosta. Lahden itäisin osa, Coloradojoen suistomaa, tarjoaa monipuolisen kasvualustan alueen lukuisille kasveille. Myös lahden villieläin- ja kalakanta on runsas. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Texasin maantiede Luokka:Yhdysvaltain lahdet
Walentina Singers

Walentina Singers on suomalainen kuoro, joka on tehnyt kaksi pitkäsoittoa Okay-levymerkille. ==Diskografia== * Adoramus te christe, (1976) * Walentina Singers 2, (1981) ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset kuorot
Parmas (yhtye)

Parmas on suomalainen yhtye, joka on tehnyt kaksi pitkää albumia Okay- levymerkille. Yhtye on perustettu Paraisilla. ==Kokoonpano== * Gun-Britt Johansson (laulu, kitara)http://www.fono.fi/Dokumentti.aspx?esittaja=Parmas&ID;=f87b1586-be57-4ce5-b87f-a6c3aa2cf480 * Lasse Karlström (laulu, kitara) * Jaakko Teräntö (laulu, bassokitara) * Bengt Johansson (kosketinsoittimet) * Raimo Österman (rummut) ==Diskografia== * Sommarsagor, (1976) * En dans med Parmas, (1978) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset yhtyeet
Myllykosken Kilpa-Veikot

Myllykosken Kilpa-Veikot (lyhenne MyKV) on myllykoskelainen urheiluseura joka on perustettu vuonna 1929. Seurassa on harrastettu mm. jalkapalloa, pesäpalloa, hiihtoa, painia ja yleisurheilua. == Seuran menestyneitä edustajia == Arvo Viitanen hiihto. Mauri ja Markku Seppä, Matti ja Eero Tapola, Heikki Mänttäri, Seppo Ilves, Risto Tapola, Matti Ukkola Suomen Painicupin Suomen mestaruusjoukkue vuonna 1965. Mauri ja Markku Seppä sekä Heikki Mänttäri painin Suomen mestareita. Heikki Hasu, yhdistetyn olympiavoittaja 1948Hiihtolajien suomalaiset olympia- ja MM-mitalistit, Hiihtoliitto == Pesäpallo == === Junioritoiminta === Pesäpallon junioreiden SM-mitalit Pesäpallon junioreiden SM-mitalit Pesäpallon junioreiden SM-mitalit Pesäpallon junioreiden SM-mitalit Pesäpallon junioreiden SM-mitalit Joukkue Mitalit Vuodet Yhteensä A-pojat A-pojat Yhteensä: Yhteensä: Yhteensä: 3 A-pojat == Palkinnot ja huomionosoitukset == === Palkitut === Lyöjäkuningas: * Pauli Vainio (1947) === Miesten Itä-Länsi-valinnat === * Pauli Vainio (1945, 1952) * Martti Lavi (1947) * Reijo Linden (1954) === Miesten Liitto-Lehdistö-valinnat === * Pauli Vainio (1945, 1946, 1947) == Lähteet == Luokka:Kouvolalaiset urheiluseurat
Halsbrytarna

Halsbrytarna on suomalainen kansanmusiikkiyhtye joka perustettiin 9. syyskuuta 1973 == Kokoonpano == * Ricke Mette (johtaja, viulu) * Lorenz Brunnsberg (viulu) * Gunnar Bärlund (viulu, alttoviulu) * David Parland (viulu) * Curt Strengell (harmonikka) * Mary-Ann Alanne (harmonikka) * Anders Sundroos (viulu) * Pia Manna (viulu) * Helena Äijö (viulu) * Anders Backman (viulu) * Annika Nylund (kitara) * Ulla Sandholm (huilu) * Christina Långström (kontrabasso) * Matti Klockars (kontrabasso) * Ilona Bärlund (harmonikka) == Diskografia == * Halsbrytarna, (1977) * Spelmanskonsert, (1983) * Hoppsan!, (1991) * Kör i vind, (2000) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kotisivu * Luokka:Suomalaiset kansanmusiikkiyhtyeet Luokka:Suomenruotsalaiset yhtyeet
Tridekaani

Tridekaani eli n-tridekaani (C13H28) on 13-hiilinen suoraketjuinen alkaani. Se on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritön, käytännössä veteen liukenematon neste, jolla on bensiinimäinen haju. Liukenee hyvin etanoliin ja dietyylieetteriin. Tridekaanin rakennekaava on CH3(CH2)11CH3, moolimassa 184,36 g/mol, sulamispiste −5,3 °C, kiehumispiste 235,4 °C, tiheys 0,7564 g/cm3, leimahduspiste 79 °C (c.c.) ja CAS-numero 629-50-5. Tridekaania esiintyy useiden kasvien tuoksuissa sekä semiokemikaalina eliöiden viestinnässä. Tridekaanilla (C13H28) on 802 isomeerista muotoa. Suoraketjuiset alkaanit C12 C13 C14 Dodekaani Tridekaani Tetradekaani == Aiheesta muualla == *PubChem: Tridecane *Human Metabolome Database (HMDB): Tridecane *Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Tridecane *ChemBlink: Tridecane *National Institute of Standards and Technology (NIST): Tridecane *Constitutional Isomers of Alkanes *Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Tridecane *Pherobase: Floral Compound - 13Hy *Pherobase: Semiochemical - 13Hy Luokka:Alkaanit
Doble

Doble oli vuosina 1909-1931 valmistettu yhdysvaltalainen höyryauto. Doble oli viimeisiä höyryautoja valmistaneita autotehtaita. Tehdas oli kuitenkin pieni ja autoja valmistui vain vähäinen määrä. Doble-autot olivat teknisesti edistyneitä ja kalliita loistoautoja. Aikana, jolloin Ford Model T maksoi 260 dollaria, Doblen auto maksoi 20 000 dollaria. Tehdas ei kuitenkaan tuottanut koskaan voittoa. Autotehdas ajautui 1931 konkurssiin. Dobleja valmistettiin viimeisenä kuutena vuonna vain 42 yksilöä. Näistä oli jäljellä vuonna 1971 oli 12 Doblea. Tekniikan Maailma 2/1971 Aikansa autoihin verrattuna Doblet kiihtyivät hyvin. Auto oli melko äänetön. Höyryautot eivät tarvinneet vaihteistoa eikä Doblessakaan sellaista ollut. == Lähteet == * Tekniikan Maailma 2/1971 === Viitteet === Luokka:Yhdysvaltalaiset automerkit
Bryan Rabello

Bryan Martín Rabello Mella (s. 16. toukokuuta 1994 Rancagua, Chile) on chileläinen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Segunda Divisiónissa pelaavaa Leganésia ja on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. == Seurajoukkueura == Rabello siirtyi espanjalaisen Sevillan organisaatioon kesällä 2012 chileläisestä Colo-Colosta. Ensimmäisen ottelunsa seuran edustusjoukkueessa hän pelasi 3. joulukuuta 2012 Valladolidia vastaan. == Maajoukkueura == Rabello teki ensiesiintymisensä Chilen maajoukkueessa 21. huhtikuuta 2012 ystävyysottelussa Perua vastaan. == Aiheesta muualla == * Bryan Rabellon tilastot Football Lineups -sivustolla Luokka:Chileläiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Raimo Vertainen

Raimo Vertainen (s. 1964) on suomalainen harmonikkataiteilija, harmonikansoiton opettaja ja kapellimestari. Hänet tunnetaan muun muassa Kokkolan Talviharmonikka -festivaalin ja Guardia Nueva -tango-orkesterin perustajana sekä Trio Fratres -yhtyeen perustajajäsenenä. Raimo Vertainen opiskeli harmonikansoittoa Keski-Suomen konservatoriossa Vladimir Dolgopolovin ja Alpo Pohjan johdolla. Trio Fratres -yhtye, jonka perustajajäseniin Vertainen kuuluu, aloitti toimintansa 1994. Hän on toiminut aktiivisesti esiintyvänä taiteilijana ja erilaisten musiikkikokoonpanojen jäsenenä konsertoiden 18 eri maassa. Vertainen asuu Kokkolassa, toimien harmonikansoiton opettajana Keski-Pohjanmaan konservatoriossa, Kaustisen musiikkilukiossa sekä Keski-Pohjanmaan ammattikorkeakoulussa. Hän toimii Kokkolan Talviharmonikka -festivaalin taiteellisena johtajana ja Guardia Nueva -orkesterin johtajana. Talviharmonikka nousi Vertaisen johdolla Finland Festivals -tapahtumaksi vuonna 2006. Vertainen johtaa myös useita musiikinharrastajille tarkoitettuja orkestereita ja kokoonpanoja, kuten Kokkolan Junioriharmonikkoja ja Active Accordion Orchestraa sekä iäkkäämmille musiikinharrastajille suunnattua K-30-orkesteria. Vertainen on myös perustanut Raahessa pidettävän Brahe Classica -konserttisarjan. ==Palkinnot ja tunnustukset== *Harmonikkaplaketti Sata-Häme Soi -festivaaleilla, 2009 *Kokkolan Tervaporvari, 2010 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Raimo Vertaisen esittely Guardia Nueva -orkesterin sivustolla Luokka:Harmonikkapedagogit Luokka:Suomalaiset harmonikansoittajat Luokka:Suomalaiset kapellimestarit (viihdemusiikki) Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Euro Crack

Euro Crack (joskus kirjoitettuna Eurocrack, tyyliteltynä E U R O C R A C K) on suomalainen rap-duo, jonka muodostavat rap-artisti Julma-Henri ja rap- artisti/tuottaja RPK. == Historia == Julma-Henrin ja RPK:n yhteistyö alkoi jo vuonna 2010. Kaksikon ensimmäinen yhteinen julkaisu Kutsu EP julkaistiin 9. joulukuuta 2010. EP:tä seurasi seuraavan vuoden helmikuussa julkaistu kaksikon ensimmäinen kokopitkäalbumi ”HENRI”. Se nousi Suomen virallisen albumilistan 23. sijalle ja vietti listalla yhteensä kaksi viikkoa. Albumilta julkaistiin musiikkivideoina kappaleet "Kutsu" ja "Pala". Kumpikin julkaisu julkaistiin Mörssi -levy-yhtiön kautta, ja RPK toimii niillä vain tuottajana. Euro Crack -projekti lähti käyntiin kuitenkin vasta keväällä 2012, kun kaksikon seuraava julkaisu Euro Crack EP julkaistiin. Se julkaistiin ilmaisladattavana internetissä sekä vinyyliversiona. Albumin kappaleista "E.U.R.O.C.R.A.C.K." ja "Pommi" julkaistiin musiikkivideot. Aikaisempien julkaisujen sijaan RPK toimii EP:llä tuottajan lisäksi räppärinä. Ensimmäinen Euro Crack -artistinimellä julkaistu julkaisu, H U U M E -niminen pitkäsoitto, julkaistiin 28. kesäkuuta 2013. Albumi nousi parhaimmillaan Suomen virallisen albumilistan seitsemännelle sijalle ja vietti listalla kahdeksan viikkoa. Albumin kappaleista ”S P A C E D O U T”, ”D O U P P I I D O U P P A A”, ”K R Ä K K Ä K R Ä N K K Ä” ja ”O L E N I I N K U O L E T” on julkaistu musiikkivideot. Albumi julkaistiin kaiken kaikkiaan viidessä eri formaatissa: CD:nä, vinyylinä, kasettina, muistitikulla ja digitaalisena versiona. Se julkaistiin Fullsteam Recordsin kautta. == Diskografia == ===Albumit=== * ”HENRI” (2011) (nimellä Julma-Henri & RPK) * H U U M E (2013) ===EP:t=== * Kutsu EP (2010) (nimellä Julma-Henri & RPK) * Euro Crack EP (2012) (nimellä Julma-Henri & RPK) ===Musiikkivideot=== * Kutsu (2010) (nimellä Julma-Henri & RPK) * Pala (2011) (nimellä Julma-Henri & RPK) * E.U.R.O.C.R.A.C.K. (2012) (nimellä Julma-Henri & RPK) * Pommi (2012) (nimellä Julma-Henri & RPK) * S P A C E D O U T (2013) * D O U P P I I D O U P P A A (2013) * K R Ä K K Ä K R Ä N K K Ä (2013) * O L E N I I N K U O L E T (mukana Khid, Ameeba & Klommo, 2013) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Euro Crack Facebook -sivustolla * Euro Crack SoundCloud -sivustolla * Mörssin sivusto Luokka:Suomalaiset hip hop -yhtyeet Luokka:Suomalaiset duot
Crisostomo Yalung

Crisostomo A. Yalung (s. 3. joulukuuta 1953 Angeles) on filippiiniläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 23. kesäkuuta 1979 ja nimitettiin Manilan arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Ficuksen titulaaripiispaksi 25. maaliskuuta 1994. Piispaksi vihkiminen seurasi 31. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jaime Lachica Sin, jota avustivat Oscar V. Cruz ja Paciano Aniceto.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Crisostomo A. Yalung Yalung sai 18. lokakuuta 2001 nimityksen Antipolon piispaksi, jonka tehtävistä hän erosi 7. joulukuuta 2002. Eroon johti skandaali, joka liittyi piispan naissuhteeseen.Catholic News Asia: New bishop calls for charity after predecessor accepts mistake == Lähteet == Luokka:Filippiiniläiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lovisa Spelmanslag

Lovisa Spelmanslag on suomalainen kansanmusiikkiyhtye Loviisasta. Yhtye perustettiin vuonna 1975.http://www.kansanmusiikkiliitto.fi/nettiputiikki/aanitteet/lovisa- spelmanslag-kuckustein ==Kokoonpano== 2012 * Joel Enqvist (viulu, musiikin johto) * Margareta Häggblom (harmonikka) * Guy Malmberg (harmonikka) * Rolf Höglund (harmonikka) * Börje Jönsas (harmokikka) * Anne-Maj Skräddars (viulu) * Per-Henrik Lindroos (kitara) * Gunnar Enqvist (kontrabasso) * Elina Mieskolainen (viulu) * Klas Enqvist (viulu) Historiaa: Kokoonpano varhaisvuosilta. * Kurt Lindholm (joht., viulu), * Gio Grönvall (viulu), * Viljo Tilli (viulu), * Sven Wikström (viulu), * Knut Sievers (viulu), * Jan- Henrik Sievers (viulu), * Margareta Häggblom (hanuri), * Niklas Häggblom (kitara), * Harry Törnqvist (basso). ==Diskografia== * Ta'in nu (1978) * Fjärilen (1985) * Kuckustein (2003) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset kansanmusiikkiyhtyeet Luokka:Loviisa
Gummeruksen nuorten kirjasto

Gummeruksen nuorten kirjasto (GNK) on K. J. Gummerus Osakeyhtiön kirjasarja, jossa on ilmestynyt sekä suomalaisten että muunmaalaisten kirjailijoiden teoksia. == Teosluettelo == Nro Kirjailija(t) Teos Vuosi 1\. Torsten Scheutz Kalle Looping 1954 Kalle Looping, 2. painos 2\. Knud Meister – Carlo Andersen Nelitoistavuotias salapoliisi 1954 3\. Kaija Pakkanen Raija 1954 Raija, 2. painos 4\. Lisbeth Werner Puck joutuu pulaan 1954 5\. Torsten Scheutz Kalle Looping iskee 1954 6\. Sven Ingvar Bill Brandon – karjavarkaitten kauhu 1955 7\. James Ramsey Ullman Vuoren valloittaja 1955 8\. Torsten Scheutz Kalle Looping tekee pakkolaskun 1955 9\. Karin Anckarsvärd Ottakaa maisteri kiinni! 1955 10\. Sonja Hedberg Pappilan lapset 1955 11\. Knud Meister – Carlo Andersen Käykää päälle pojat! 1955 12\. Sven Ingvar Bill Brandon ja pankkirosvot 1955 13\. Matti Kokkonen Keksintö vaarassa 1955 14\. Helge Heikkinen Koululaivalla maailman ympäri 1955 15\. Lisbeth Werner Puck valloillaan 1956 16\. Louis F. G. de Geer Pelionni vaihtelee 1956 17\. Louis F. G. de Geer Voittoja ja tappioita 1956 18\. Torsten Scheutz Tapahtui Venuksessa 1956 19\. Lisbeth Werner Puck uskaltaa 1956 20\. Sivar Ahlrud Valokuvattu varkaus 1956 21\. E. I. J. Ahonius Nuoret aktivistit 1956 22\. Britt G. Hallqvist Tuntematon toveri 1956 23\. Matti Kokkonen Lentokone lähtee yöllä 1956 24\. Disa Netterström-Jonsson Kaikkien aikojen kesä 1956 25\. Pentti J. Huhtala Jupiterin valloittajat 1957 26\. Jalmari Vaula Huippuvuorten koira 1957 27\. Sven Ingvar Bill Brandon ja kultarosvot 1957 28\. Louis F. G. de Geer Singletonin tulikoe (Elddop på Singleton) 1957 29\. Knud Meister – Carlo Andersen Nuoret salapoliisit 1957 30\. Sonja Hedberg Rasavillien kerho 1957 31\. Sigurd Laesvirta Lukittu sola 1957 32\. Mikko Mykkänen Kolme poikaa ja Musta Rudolf 1957 33\. René Gardi Alppijärven leiri 1958 34\. Torsten Scheutz Kalle Looping ja ilmarosvot 1958 35\. Matti Kokkonen Näätä-vartio Helmijoella 1958 36\. Karl-Aage Schwartzkopf Alaskan lentäjä (Alaskapiloten) 1958 37\. John Blaine Raketin varjo 1958 38\. Rebekka Räsänen Saarisen musta lammas 1958 39\. J. V. Wainio Perman Jousi 1958 Perman Jousi, 2. painos 40\. Kaija Pakkanen Missu löytää ratkaisun 1958 Missu löytää ratkaisun, 2. painos 41\. Lennart Nyblom Kesä kummitussaarella 1958 42\. John Blaine Kadonnut kaupunki 1958 43\. Poul Nörgaard Leenan kesäloma 1958 44\. Poul Nörgaard Leenan joululoma 1958 45\. Matti Kokkonen Salojen salakyttä 1959 46\. Terttu Pajunen-Kivikäs Jäniksenä avaruuslaivassa 1959 47\. Poul Nörgaard Leenan lomamatka 1959 48\. Sonja Hedberg Pappilan Kaisa ulkomailla 1959 49\. Matti Kokkonen Sirkus Braunin vangit 1959 == Lähteet == * Louis F. G. de Geer: Singletonin tulikoe (nuorisonromaani). Gummeruksen nuorten kirjasto #28. K. J. Gummerus Osakeyhtiö, Jyväskylä. * Karl-Aage Schwartzkopf: Alaskan lentäjä (nuorisonromaani). Gummeruksen nuorten kirjasto #36. K. J. Gummerus Osakeyhtiö, Jyväskylä, 1958. Luokka:Suomalaiset kirjasarjat
Kirkonvarkauden silta

Kirkonvarkauden silta on Mikkelissä oleva riippusilta, joka valmistui vuonna 1967. Silta ylittää Pappilanselän ja Annilanselän välisen salmen ja on osa kantatietä 62. Sen pääjänne on 139,2 metriä ja reunajänteet 30 ja 25 metriä. Hyötyleveys on 9 metriä. Sillan suunnittelivat TVH:n siltaosastolla tekniikan lisensiaatti Hannu Myllymäki ja diplomi-insinöörit Erkki Isoksela ja Heino Ollila. == Korjauksia == Kirkonvarkauden sillan alkuperäiset riipputangot vaihdettiin uusiin kesällä 2008. Alkuperäiset tangot olivat köysirakennetta ja riippusillan rakenteesta johtuva raskaiden ajoneuvojen aiheuttama rasitus oli avannut köysien säikeitä riipputangon ylä- ja alapäässä. Rakenteeseen tunkeutunut kosteus oli aiheuttanut ruostevaurioita, joita ei voinut korjata muutoin kuin vaihtamalla kaikki riipputangot uusiin. Sillassa on 22 riipputankoa molemmin puolin. Korjausurakan hinta oli 1,3 miljoonaa euroa ja se sisälsi myös sillan kannen yläpuolisesten teräosien pintakäsittelyn. Korjaustyön aikana liikenne sillalla jouduttiin katkaisemaan tilapäisten tukien asentamisen ja siirtämisen ajaksi. Vuoden 2009 syksyllä kunnostettiin sillan liikuntasaumalaitteet ja ankkurikammiot. Seuraavana vuonna uusittiin reunapalkit ja kaiteet ja kunnostettiin laakerit ja sillan maatuet. Myös kannen alapuolella olevat teräsrakenteet pintakäsiteltiin. Korjaustöiden kokonaiskustannus oli 1,3 miljoonaa euroa. == Lähteet == Luokka:Suomen tieliikennesillat Luokka:Suomen riippusillat Luokka:Mikkelin rakennukset ja rakennelmat
Eight Voices

Eight Voices on suomalainen lauluyhtye, joka on tehnyt kaksi pitkäsoittoa Okay-levymerkille. ==Kokoonpano== * Maria Bruncrona (altto) * Lena Rosenius (altto) * Tove Westermarck (sopraano) * Helena Strandell (altto) * Johanna Raumolin (sopraano) * Pia Rantasaari (sopraano) * Åsa Thoden (altto) * Annika Wilhelmsson (sopraano) ==Diskografia== * Vid denna källa, (1991) * God jul, (1996) ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset yhtyeet
Puhu hiljaa rakkaudesta

Puhu hiljaa rakkaudesta on alun perin Nino Rotan säveltämä teema Francis Ford Coppolan ohjaamasta elokuvasta Kummisetä (1972). Suomessa kappaleen on levyttänyt Fredi samana vuonna ilmestyneelle singlelleen ja laulun englanninkieliseksi nimeksi on merkitty ”Godfather” (kappale tunnetaan myös nimellä ”Speak Softly Love”). Suomenkieliset sanat on tehnyt Vexi Salmi. Sovituksesta ja orkesterin johdosta vastaa Markku Johansson. Fredin singlen kääntöpuolella on kappale ”Yksin oon tietenkin”. Fredin single oli Mitä Suomi soittaa -listalla ykkösenä tammi-helmikuussa 1973. Kappale on Fredin kokoelma- albumilla 20 suosikkia – Kolmatta linjaa takaisin (1995) ja 60-vuotisjuhlalevyllä Kaikki parhaat (2002). == Muita levytyksiä == * Kai Hyttinen: albumilla Dirlanda (1972) * Raaka-Arska -EP:llä (1989) * Jukka Järvinen: singlellä Hulluna tisseihin (2000) * Jörgen Petersen: kokoelmalla Musiikin tähtihetkiä 17 (2001) * Petri Nygård: albumilla Hovinarrin paluu! (2002) * Jorma Kääriäinen: singlellä Puhu hiljaa rakkaudesta (2011) == Katso myös == * Uutishuone (YLE TV1:n Kotikatsomon kausisarja, 2009, jakso 6) * The Voice of Finland (1. tuotantokausi) (Tero Teikarin esitys, jakso 3, 13.1.2012) == Lähteet == * Fredi s. Puhu hiljaa rakkaudesta (Philips 6034 101) 1972 Luokka:Fredin kappaleet Luokka:Vexi Salmen sanoittamat kappaleet Luokka:Vuoden 1972 kappaleet
Kamarioikeus

Kamarioikeus on eri maissa toimineiden hallintovirastojen, tuomioistuinten tai niiden yhdistelmän nimitys. Sen käsiteltäviksi vietiin tilimoitejutut, verovalitukset ynnä muut vastaavat jutut.Otavan iso tietosanakirja, Otava 1962, osa 4, hakusana kamarioikeus. Suomessa ei enää nykyisin ole kamarioikeutta, vaan sen tehtävät siirtyivät ensin vuonna 1824 perustetulle Suomen yleiselle revisionioikeudelle ja revisionikonttorille, joka suoritti valtion tilien tarkastuksen. Vuonna 1923 sitä korvaamaan perustettiin valtion revisionilaitos, josta tuli myöhemmin revisiolaitos. Sen seuraaja on vuonna 1947 annetun lain nojalla perustettu valtiontalouden tarkastusvirasto.Otavan iso tietosanakirja, Otava 1965, osa 9, hakusana Valtiontalouden tarkastusvirasto. Ulkomailla kamarioikeus on ollut ylemmän kollegisen tuomioistuimen nimitys. Ruotsissa kamarioikeus () on nykyisin toisena oikeusasteena toimiva hallintotuomioistuin. Ennen vuotta 1695 se oli kamarikollegion osasto ja vuoteen 1799 viraston nimenä oli kamarirevisio (kammarrevision). Ruotsissa toimi myös 1695–1811 laivaston yhteydessä amiraliteetin kamarioikeus (amiralitets-kammarrätt).Nordisk familjebok, Nordisk familjeboks förlags 1904, osa 1, hakusana Amiralitets-kammarrätten. ==Lähteet== Luokka:Tuomioistuimet
Upokas

Upokas on metallien sulatuksessa ja kemian laboratoriotöissä käytettävä korkea, kuumuutta kestävä astia, joka on tavallisesti katkaistun kartion muotoinen. Metallien sulatukseen käytettävät upokkaat valmistetaan tulenkestävästä savesta, grafiitista tai sulatettavaa metallia vaikeammin sulavasta metallista tai metalliseoksesta. Laboratoriotyössä käytetään posliini-, rauta-, nikkeli- tai platinaupokkaita veden ja orgaanisten aineiden poistamisessa, hapettamisessa ja muissa aineen kuumennusta vaativissa töissä. Upokas oli tunnettu jo esihistoriallisena aikana.Uusi tietosanakirja, Tietosanakirja oy 1960–1966, hakusana upokas.Suomalainen tietosanakirja, Weilin+Göös 1989–1993, ISBN 951-35-4644-6, hakusana upokas. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Laboratoriotarvikkeet Luokka:Metallurgia
Upokasteräs

Upokasteräs on historiallinen teräslaatu, jota valmistettiin upokkaassa sulattamalla.Otavan iso tietosanakirja, Otava 1960–1965, hakusana upokasteräs. Intiassa jo antiikin aikana valmistettu wootz-teräs oli upokasteräksen esimuoto. Sitä saatiin sulattamalla saviupokkaassa rautamalmia tai takorautaa puun hiiltymistuotteiden kanssa. Lisäämällä limoniittia ja hehkuttamalla saatiin teräksen hiilipitoisuus alhaisemmaksi (noin yksi prosentti), jolloin teräksestä tuli kovempaa ja taottavaa. Wootz-terästä ei tunnettu Euroopassa 1740-luvulla, kun englantilainen Benjamin Huntsman (1704–1776) kehitti oman menetelmänsä upokasteräksen valmistukseen.Uusi tietosanakirja, Tietosanakirja oy 1960–1966, hakusana upokasteräs. Siinä hiiletetty rauta sulatettiin saviruukuissa, jotta metalli ei koskettaisi epäpuhtauksia aikaansaavaan koksiin. Näin teräksen laatu saatiin tasaisemmaksi, mutta suuren polttoaineenkulutuksen vuoksi teräksestä tuli kallista.Spectrum, WSOY 1976–1983, ISBN 951-0-07239-7, hakusana rauta, osa 10, sivu 91. Upokasteräksen raaka-aineena oli aluksi vain polttoteräs, myöhemmin myös erilaiset seokset. Huntsmanin menetelmä oli yleisessä käytössä koko Euroopassa, mutta se väistyi vähitellen 1900-luvun alussa, kun tilalle tulivat taloudellisemmat valmistusmenetelmät. ==Lähteet== Luokka:Teräs
Lihajauho

Lihajauho on rehukäyttöön soveltuvaa käsiteltyä eläinvalkuaista (PAP, processed animal protein) eli proteiinipitoista, yhden tai useamman eläinlajin sivutuotteista saatua, käsittelylaitoksessa tuotettua eläinperäistä jauhoa. Käsiteltyä eläinvalkuaista ovat esimerkiksi kalajauho, sikajauho, hyönteisjauho, siipikarjajauho, verijauho ja höyhenjauho. Käsiteltyä eläinvalkuaista käytetään lemmikkieläinten ja turkiseläinten rehuissa, ja sitä on mahdollista käyttää rajoitetusti myös elintarviketuotantoeläinten, kuten viljeltyjen kalojen, sikojen ja siipikarjan, rehuissa. Käsitelty eläinvalkuainen on tuotettu aina hyväksytyssä käsittelylaitoksessa luokan 3 sivutuotteista. Käsittelylaitoksessa sivutuotteet hienonnetaan ja käsitellään korkeissa lämpötiloissa, esimerkiksi painesteriloimalla vähintään 133 asteessa, minkä jälkeen valkuaisosa, josta on erotettu rasva, kuivataan ja jauhetaan jauhoksi. Rehuista (koskee myös rehun raaka-aineita) puhuttaessa liha-termiä voi käyttää ainoastaan viitatessa eläinten luurankolihaksista saataviin tuotteisiin. Pääsääntöisesti luurankolihakset käytetään ihmisravinnoksi ja teurastuksesta/lihaleikkuusta ylijäävät osat hyödynnetään soveltuvin osin rehukäyttöön eli esimerkiksi eläinperäisten jauhojen ja rasvojen valmistukseen. Lihajauho terminä voi näin ollen helposti olla harhaanjohtava. Lihajauholla voidaan toisinaan tarkoittaa myös liha-luujauhoa (MBM, meat and bone meal). Liha-luujauho tuotetaan myös käsittelylaitoksissa vastaavasti kuin käsitelty eläinvalkuainen, mutta sen valmistukseen käytetään suurempiriskistä sivutuoteluokan 2 materiaalia, kuten esimerkiksi itsestään kuolleita tai lopetettuja tuotantoeläimiä. Liha-luujauhoa voi käyttää eläinten ruokinnassa ainoastaan turkiseläinten rehun raaka-aineeksi. ==Lähteet== Luokka:Rehu
Satamajärjestys

Satamajärjestys on kunnallinen ohjesääntö, jossa on määräyksiä satama-alueen liikenteestä, järjestyksestä ja turvallisuudesta. Siinä on yleensä määrätty miten laivan tulee saapua ja sijoittua alueelle, miten lasti tulee purkaa, lastata ja varastoida, paloturvallisuusohjeet sekä määräykset jätehuollosta, satamamaksuista ja luotsauksesta.Otavan iso tietosanakirja, Otava 1960–1965, hakusana satamajärjestys.Uusi tietosanakirja, Tietosanakirja oy 1960–1966, hakusana satamajärjestys. Satamajärjestyksestä on Suomessa säädetty useassa asetuksessa ja laissa: * vuonna 1873 annetun kaupunkien kunnallisasetuksen (40/1873) 76 pykälässä * vuonna 1898 annetun maalaiskuntain kunnallisasetuksen (21/1898) 8 ja 98 pykälissä * maalaiskuntain kunnallislain (108/1917) 15 pykälässä * laissa vapaasatamista ja vapaavarastoista (88/1921) * kunnallislain (642/1948) pykälissä 12–14 * laissa yksityisistä yleisistä satamista (1156/1994) * laissa kunnallisista satamajärjestyksistä ja liikennemaksuista (955/1976) ==Lähteet== Luokka:Suomen laki Luokka:Satamat
Yksin oon tietenkin

Yksin oon tietenkin on alun perin Raymond eli Gilbert O'Sullivanin tekemä laulu "Alone Again (Naturally)". Suomessa kappaleen on levyttänyt Fredi vuonna 1972 singlensä Puhu hiljaa rakkaudesta toisena kappaleena. Suomenkieliset sanat on tehnyt Vexi Salmi. Sovituksesta ja orkesterin johdosta vastaa Nacke Johansson. Levy-yhtiö on Philips ja singlen luettelotunnus 6034 101. Musiikkikustantaja on Fazer ja kappaleen kesto 4:14. Valmistusmaa on Suomi. Kappale on Fredin kokoelma-albumilla 20 suosikkia – Kolmatta linjaa takaisin (1995) ja 60-vuotisjuhlalevyllä Kaikki parhaat (2002). == Muita levytyksiä == * Pepe & Paradise -albumilla (1973) * Pepe Willberg: albumilla Luokses palaan taas (2006) * Olli Lindholm: albumilla Maailma on kaunis (2010) == Lähteet == * Fredi s. Puhu hiljaa rakkaudesta (Philips 6034 101) 1972 * LP Pepe & Paradise (CBS 65686) 1973 Luokka:Fredin kappaleet Luokka:Vexi Salmen sanoittamat kappaleet Luokka:Vuoden 1972 kappaleet
Maria Chefaliady-Taban

Maria Chefaliady-Taban (4. marraskuuta 1863 Iași – 11. kesäkuuta 1932 Bukarest) oli romanialainen säveltäjä, pianisti ja pedagogi. Hän opiskeli Iașin konservatoriossa vuosina 1881–1883 ja Universität für Musik und darstellende Kunst Wienissä 1883–1885. Hänen opettajiinsa kuuluivat Joseph Dachs ja Joseph Hellmesberger. Chefaliady-Taban debytoi pianistina 11. marraskuuta 1880 Iașissa pitämässään konsertissa, jossa hän esitti Bachin, Beethovenin, Schumannin ja Griegin musiikkia.The New Grove Dictionary of Women Composers (toimittaneet Julie Anne Sadie ja Rhian Samuel; The Macmillan Press Limited, 1994) ISBN 0-333-515986 Chefaliady-Tabanin sävellykset ovat tyyliltään romanttisia, ja niissä on kansanomaisia vaikutteita. Teosten joukossa on kuorolle ja pianolle sävelletty Hora carturarului Urechia (1901). Chefaliady-Taban myös toimi opettajana Iașissa ja Bukarestissa. == Lähteet == Luokka:Romanialaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1863 syntyneet Luokka:Vuonna 1932 kuolleet
Made in Germany 1995–2011

Made in Germany 1995–2011 on saksalaisen industrial metal -yhtye Rammsteinin kokoelma-albumi, joka julkaistiin 2. marraskuuta 2011. Albumi sisältää 15 aiemmin julkaistua kappaletta ja ennenjulkaisemattoman kappaleen Mein Land. == Kappaleet == == Kokoonpano == * Till Lindemann - laulu * Richard Z. Kruspe - soolokitara, taustalaulu * Paul H. Landers - kitara, taustalaulu * Oliver "Ollie" Riedel - basso * Christoph "Doom" Schneider - rummut * Christian "Flake" Lorenz - koskettimet == Arvostelut == * Imperiumi: 8/10RAMMSTEIN: Made In Germany 1995-2011 Viitattu 19.12.2022. * Kaaoszine: 5/10Rammstein – Made In Germany 1995-2011 Viitattu 19.12.2022. * Soundi: RAMMSTEIN: Made In Germany 1995-2011 – Special Edition Viitattu 19.12.2022. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2011 kokoelma-albumit Luokka:Rammsteinin albumit
Alphonse Anger

Alphonse Anger (20. elokuuta 1915 Pfastatt – 22. lokakuuta 1999) oli ranskalainen voimistelija. Hän kilpaili vuoden 1948 kesäolympialaisissa Lontoossa ja oli siellä mukana sijoittumassa joukkuekilpailussa neljänneksi. Yksilönä hän jäi moniottelussa 35. sijalle.Alphonse Anger Bio, Stats, and Results | Olympics at Sports-Reference.com Anger osallistui myös telinevoimistelun vuoden 1950 maailmanmestaruuskilpailuihin, jossa hän sai joukkueen kanssa pronssia.Sport-komplett.de: Turnen - Weltmeisterschaften Herren == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset voimistelijat Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 1999 kuolleet
Keihäskalat

Keihäskalat (Anotopteridae) on auloppikaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan Atlantista, Tyyneltämereltä ja Eteläiseltä jäämereltä. ==Lajit ja anatomia== Keihäskalojen heimoon kuuluu yksi suku ja kolme lajia. Lajit ovat keihäskala (Anotopterus pharao), A. vorax ja A. nikiparini. Eräissä lähteissä keihäskaloja ei pidetä omana heimonaan vaan ne luetaan joko barrakudinoihin (Paralepididae) tai purjeliskokaloihin (Alepisauridae). Ruumiinrakenteeltaan keihäskalalajit ovat pitkiä ja hoikkia. Kooltaan ne voivat kasvaa noin metrin mittaisiksi. Heimon kaloilla ei ole selkäevää, mutta niillä on hyvin kehittynyt rasvaevä. Muut evät ovat kooltaan pieniä. Tyypillinen piirre on suurikokoinen pää, suu ja pitkät leuat. Suussa on useita isokokoisia hampaita. Keihäskaloilla ei ole uimarakkoa. Lajeilla ei ole suomuja ja ne ovat nuorina hopeanharmaita ja vanhempana mustia. Keihäskalat ovat hermadrodiitteja ja niillä on sekä koiraiden että naaraiden sukupuolielimet. ==Levinneisyys ja elintavat== Keihäskaloja tavataan erityisesti kylmistä vesistä Atlantista, Tyynestämerestä ja Eteläisestä jäämerestä. Ne elävät niin lähellä pintaa kuin aina 1 200 metrin syvyydessäkin. Heimon lajit ovat petokaloja, jotka saalistavat ravinnokseen muita kaloja. ==Lähteet== Luokka:Auloppikalat
Anno 79 – La distruzione di Ercolano

Anno 79 – La distruzione di Ercolano (”Vuosi 79 – Herculaneumin tuho”, , ”Herculaneumin viimeiset päivät”) on vuonna 1962 valmistunut italialais- ranskalainen seikkailuelokuva. Tyylilajiltaan historia-aiheista peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Gianfranco Parolini. Sen pääosaa esittää yhdysvaltalainen kehonrakentaja Brad Harris. ==Juoni== Kenraali Marcus Tiberius palaa voittoisalta sotaretkeltään Herculaneumiin ja rakastuu kristittyyn orjaan Liviaan. Keisari Titus Flaviuksen juonitteleva neuvonantaja Tercius syyttää kristittyjä vallankaappausyrityksestä ja lähettää Marcuksen vangitsemaan heidät. Marcus kieltäytyy, joutuu vangiksi ja liittyy gladiaattoreihin. Vesiuviuksen purkautuessa gladiaattorit nousevat kapinaan ja Marcus pelastaa Livian tuhoutuvasta Herculaneumista. ==Näyttelijät== ==Tuotanto== Roomassa ja Ljubljanassa kuvattu Anno 79 on yksi Steve Reevesin Pompeijin viimeisten päivien jäljitelmistä, jonka saksalainen versio jopa nimettiin ”Pompeijin viimeisiksi hetkiksi” (Die letzten Stunden von Pompeji). Se on sujuva ja viihdyttävä pukudraama, mutta elokuvan toimintaosuudet jäävät melko vaisuiksi. Anno 79 kuvattiin samaan aikaan ja osin samalla näyttelijäkunnalla kuin Parolinin Raamattu-aiheinen Il Vecchio Testamento (”Vanha testamentti”). == DVD-julkaisut == Elokuva on saatavilla laadultaan tyydyttävinä ranskalaisena ja saksalaisena DVD-julkaisuna, jotka eivät sisällä muita ääniraitoja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Italialaiset historialliset seikkailuelokuvat Luokka:Ranskalaiset seikkailuelokuvat Luokka:Vuoden 1962 italialaiset elokuvat Luokka:Vuoden 1962 ranskalaiset elokuvat
Luce

Luce (lyhenne sanoista L’Unione Cinematografica Educativa, ”Opetuselokuvan liitto”) on Italian kansallinen elokuvainstituuttiMoliterno, s. 183.. Instituutti on saanut alkunsa vuonna 1919 perustetusta dokumenttielokuvien tekijöiden ammattiliitosta (Sindacato Istruzione Cinematografica). Vuonna 1924 sille annettiin nimi L’Unione Cinematografica Educativa (LUCE) sekä virallinen tehtävä koordinoida opetus- ja uutiselokuvien tuotantoa. Suoraan Mussolinin alaisuudessa toiminut LUCE tuotti uutiskatsauksia ja dokumentteja, joita oli pakko näyttää maan kaikissa elokuvateattereissa. Lisäksi se järjesti kiertäviä elokuvanäytäntöjä maaseudulla. Fasismin aikana LUCE:lla oli suuri merkitys vallanpitäjien propagandavälineenä ja Mussolinin henkilökultin rakentajana. Vuonna 1935 instituutin aloitteesta perustettiin Italian kansallinen elokuvahallinto (Ente Nazionale Industrie Cinematografiche). Pian sen jälkeen LUCE siirrettiin kansankulttuurin ministeriön alaisuuteen ja se sai toimitilat vastikään rakennetussa Cinecittàssa.Moliterno, s. 183–184. Toisen maailmansodan jälkeen LUCE oli vähällä joutua lakkautetuksi, mutta vuonna 1949 se sai jälleen tehtäväkseen opetuselokuvien tuottamisen. Myöhemmin instituutin asema muuttui useaan kertaan, ja vuonna 1982 se liitettiin valtion elokuvalevitysyhtiöön Italnoleggio Cinematograficoon. Vuonna 1998 Istituto Lucesta tuli osa kulttuuriministeriön alaista Cinecittà Holdingia. Tämän jälkeen se muun muassa aloitti valtavan arkistonsa siirtämisen DVD:lle.Moliterno, s. 184. Vuonna 2011 perustettiin valtiollinen Istituto Luce Cinecittà, jonka tehtävänä on italialaisen elokuvan kehittäminen ja markkinointi kotimaassa ja ulkomailla. ==Lähteet== * ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Luce Cinecittàn sivusto * Lucen arkiston sivusto * Luce Cinecittà You Tubessa Luokka:Italian elokuva
Bananal

Bananal () on Brasiliassa, Tocantinsin osavaltion lounaisosassa sijaitseva saari. Se on muodostunut Araguaia-jokeen juoksevan veden mukanaan tuomasta aineksesta, ja siten haaroittanut joen kulkusuunnan. Bananal on 350 kilometriä pitkä ja 55 kilometriä leveä, ja siten todettu maailman suurimmaksi jokien ympäröimäksi saareksi. Sen pinta-ala on noin 20 000 neliökilometriä, mikä on esimerkiksi lähes kaksi kertaa Jamaikan ala. Viitattu 8.8.2013. ==Suojelu== Bananalin saari on sekä luonnon- että kulttuurinsuojelualuetta. Sen pohjoinen kolmannes on määritelty Araguaian kansallispuistoksi, joka on suosittu kohde ekoturisteille. Saaren muuta aluetta suojataan sen alkuperäiskansojen säilymisen vuoksi. ==Asutus== Vaikka aikaisemmin Brasilian ei-syntyperäinen väki kansoitti Bananalia, nykypäivänä ainoastaan maan alkuperäisasukkaat asuvat siellä. Tutkitusti siellä asuu ainakin neljä erotettua heimoa, jotka elävät 16 aldeiassa eli kylässä. Saarelle ei ole rakennettu siltaa lännenpuoleiselta Tocantinsin alueelta, eikä myöskään idästä, Mato Grosson osavaltiosta. Sen vuoksi melkein koko vuoden ajan sinne on mahdollista kulkea vain veneellä. Kuivakauden aikana (kesä-elokuu) vesi voi kuitenkin olla muutaman viikon ajan niin matalalla, että joen yli pääsee autolla. Saaren asutusalueiden tiet on tehty tarpeeksi leveiksi autoille, vaikka pääosin siellä liikutaan hevosilla, polkupyörillä tai jalkaisin. Statuette Karajà MHNT.ETH.2010.24.01.jpg| keraaminen pienoisveistos ==Lähteet== Luokka:Brasilian saaret Luokka:Tocantins
Raffaello Matarazzo

Raffaello Matarazzo (17. elokuuta 1909 Rooma – 17. toukokuuta 1966 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja, joka muistetaan parhaiten suosituista 1950-luvun melodraamoistaanMoliterno, s. 202.. Matarazzo aloitti elokuvauransa kriitikkona. Hän työskenteli Emilio Cecchin johtamalla Cinesillä ja ohjasi 1930-luvun alussa kaksi lyhyttä dokumenttielokuvaa, Arborean (tuolloin Mussolinia di Sardegna) ja Latinan (tuolloin Littoria) kaupunkien rakentamisesta. Matarazzon ensimmäinen näytelmäelokuva oli Treno popolare (”Kansanjuna”, 1933), joka usein mainitaan yhtenä neorealismin edeltäjistä. Tämän jälkeen ohjaaja teki joukon tilannekomedioita ja salonkimelodraamoja, joista paras on L’avventuriera del piano di sopra (”Yläkerran seikkailija”, 1941).Moliterno, s. 202–203. Toisen maailmansodan jälkeen Matarazzo saavutti menestystä melodraamalla Elämän jano (Catene, 1949), joka aloitti Amedeo Nazzarin ja Yvonne Sansonin tähdittämien romanttisten nyyhkyelokuvien sarjan. Ohjaajan viimeinen elokuva oli Amore mio (”Rakkaani”) vuonna 1964.Moliterno, s. 203. ==Lähteet== * ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Internet Movie Database: Raffaello Matarazzo * Elonet: Raffaello Matarazzo Luokka:Italialaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Italialaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Vuonna 1966 kuolleet
Toteemi ja tabu

Toteemi ja tabu. Eräitä yhtäläisyyksiä villien ja neuroottisten sielunelämässä () on Sigmund Freudin kirja, jossa psykoanalyysia sovelletaan antropologiaan. Kirja ilmestyi vuonna 1913, ja se koostuu neljästä esseestä, jotka julkaistiin alun perin psykoanalyyttisessa Imago-aikakauskirjassa vuosina 1912–1913: * Insestin pelko * Tabu ja tunteiden ambivalenssi * Animismi, magia ja ajatusten kaikkivoipuus * Totemismin paluu lapsuudessa Kussakin esseessä Freud koettaa ratkaista ongelman, joka askarrutti hänen aikansa antropologeja. Kirjan alkusanoissa Freud kuvaa tavoitteitaan seuraavasti: Freud kommentoi laajasti oman aikansa tutkijoita, joista keskeisimpiin kuuluvat muiden muassa J. G. Frazer, Wilhelm Wundt, Herbert Spencer ja Edvard Westermarck. Freudin mukaan varhaiskantaiset heimot symboloivat yhteenkuuluvuuttaan usein jonkinlaisen toteemieläimen kautta. Saman toteemiklaanin jäsenet eivät saa ottaa toisiaan puolisoikseen, ja rajoja vahvistamaan syntyy monimuotoista rituaalikäyttäytymistä: initiaatioita, puhdistusrituaaleja ja niin edelleen. Freudin mukaan toteemikäyttäytymisessä (uskonnossa) käsittämättömät kiellot ja rajoitukset yhdistyvät varmuuteen siitä, että kauhea rangaistus odottaa kiellon rikkojaa. Freud uskoo, että uskonnon ja toteemiajattelun juuret ulottuvat siihen aikaan, kun ihmiset elivät apinalaumojen tavoin vahvimman uroksen hallitsemissa laumoissa. Teoksessa esitettyihin hypoteeseihin on suhtauduttu pääasiallisesti kielteisesti, mutta ranskalainen teoreettinen antropologi René Girard näki sen olevan virheistään huolimatta jossain määrin oikeaanosuva ja katsoi sen tulevan lähelle omassa Väkivalta ja pyhä -teoksessaan esittelemäänsä ja puolustamaansa näkemystä. Toteemi ja tabu julkaistiin Mirja Rutasen suomennoksena vuonna 1989. Suomennoksen alkusanat on kirjoittanut Antti Eskola. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Freud, Sigmund: Totem und Tabu Project Gutenbergissa. * Porte, Michèle: Totem and Taboo. International Dictionary of Psychoanalysis. (Web Archive) Luokka:Sigmund Freudin kirjat Luokka:Kirjat psykoanalyysista Luokka:Kirjat antropologiasta Luokka:Esseekokoelmat Luokka:Vuoden 1913 kirjat Luokka:Itävaltalaiset tietokirjat
Mario Mattòli

Mario Mattòli (30. marraskuuta 1898 Tolentino – 26. helmikuuta 1980 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja, joka teki uransa aikana lähes 90 viihde-elokuvaa.Moliterno, s. 203–204. Mattòli valmistui juristiksi ja työskenteli teatterin lakimiehenä. Vuonna 1927 hän perusti oman teatteriseurueen, jossa näytteli muun muassa nuori Vittorio De Sica. Mattòlin elokuvauran aloitti hänen ohjaamansa ja käsikirjoittamansa romanttinen komedia Tempo massimo vuonna 1934. Sen jälkeen hän ohjasi lukuisia komedioita ja melodraamoja, joista suosituin oli koomikko Erminio Macarion näyttelijänuran käynnistänyt Imputato alzatevi (”Syytetty nouskoon ylös”, 1939). Toisen maailmansodan jälkeen Mattòli ohjasi muun muassa 16 Totò-elokuvaa. 1960-luvun alussa hän teki koomikkopari Franco Franchin ja Ciccio Ingrassian debyyttielokuvan Appuntamento a Ischia (”Tapaaminen Ischiassa”, 1960) sekä koomisen peplumfilmin Maciste contro Ercole nella valle dei guai (1961). Mattòlin viimeinen ohjaustyö oli spagettiwesternparodia Per qualche dollaro in meno (”Vain muutama dollari vähemmän”, 1966).Moliterno, s. 204. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * * Luokka:Italialaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Italialaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1898 syntyneet Luokka:Vuonna 1980 kuolleet
Softbank

SoftBank Group on japanilainen monikansallinen konglomeraattiyritys, jonka pääkonttori sijaitsee Tokiossa.Softbankin verkkosivut Yritys omistaa osuuksia muun muassa SoftBank Corp., SoftBank Vision Fund, Arm, Fortress Investment Group, Boston Dynamics, T-Mobile USA (24 %), Alibaba (29,5 %), Yahoo Japan (48,17 %), Brightstar (87,1 %), Uber (15 %). Softbankin perusti Masayoshi Son. Alkuaikoinaan yritys myi tietokoneohjelmistoja ja vähän myöhemmin kustansi tietotekniikkalehtiä. 15\. lokakuuta 2013 Softbank ja peliyhtiö GungHo ostivat suomalaisesta pelivalmistaja Supercellistä 51 % osuuden. Kauppahinnaksi ilmoitettiin noin 1,1 miljardia euroa. Sittemmin Softbank kasvatti omistusosuuttaan Supercellistä yli 73 prosentin, ja siitä tuli ainoa yhtiön (henkilökunnan) ulkopuolinen omistaja. Vuonna 2016 Softbank hankki ARM Holdingsin 31 miljardilla dollarilla. Seuraavana vuonna ARM Holdings muutti nimeksi Arm. Syyskuussa 2020 Nvidia ja SoftBank ilmoittivat Nvidian ostavan Arm-yhtiön SoftBankiltä 40 miljardin dollarin hinnalla. Softbank hankki Armin vuonna 2016 31 miljardilla dollarilla. Helmikuussa 2022 ARM-yhtiön kauppa Nvidialle peruuntui johtuen kilpailuviranomaisten huolesta vaikutuksesta kilpailulle. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Softbankin verkkosivut Luokka:Japanilaiset pörssiyhtiöt Luokka:Japanilaiset holdingyhtiöt
Orange Is the New Black

Orange Is the New Black on Jenji Kohanin luoma yhdysvaltalainen komedia- draamasarja. Sen ensimmäinen tuotantokausi julkaistiin Netflixissä 11. heinäkuuta 2013, toinen 6. kesäkuuta 2014, kolmas 11. kesäkuuta 2015 ja neljäs 17. kesäkuuta 2016. Viides kausi ilmestyi 9. kesäkuuta 2017. Sarjan päähenkilö Piper Chapman (Taylor Schilling) tuomitaan nuoruudenrötöksestä 15 kuukaudeksi naisten valtionvankilaan. Piper oli salakuljettanut huumerahoja entiselle tyttöystävälleen Alex Vauselle (Laura Prepon) kymmenen vuotta aiemmin. Nyt hän joutuu jättämään taakseen ihanan sulhasen ja kivan elämän. Sarja perustuu löyhästi Piper Kermanin samannimiseen kirjaan vankilakokemuksistaan. Sarjan kuudes kausi tuli Netflixiin 27. heinäkuuta 2018 ja viimeiseksi jäävä seitsemäs kausi julkaistiin 26. heinäkuuta 2019. Orange Is The New Black on Netflixin kaikkien aikojen katsotuin alkuperäissarja. Sarja sai hyviä arvosteluja koko toistoaikansa, joskin sarjan viides kausi jakoi enemmän mielipiteitä. Sarjan ensimmäinen kausi sai 12 Emmy-ehdokkuutta ja voitti kolme. Orange Is The New Black on ensimmäinen televisiosarja, joka on saanut Emmy-ehdokkuuksia sekä draama- että komediakategoriassa. == Näyttelijät == == Tuotantokaudet == Kausi Jaksot Julkaisupäivä 1 13 2 13 3 13 4 13 5 13 6 13 7 13 === Ensimmäinen tuotantokausi === |} === Toinen tuotantokausi === |} === Kolmas tuotantokausi === |} === Neljäs tuotantokausi === |} === Viides tuotantokausi === |} === Kuudes tuotantokausi === |} === Seitsemäs tuotantokausi === |} == Vastaanotto == === Primetime Emmy -palkinnot ja ehdokkuudet === Vuosi Kategoria Ehdokas/Ehdokkaat Tulos Primetime Emmy 2014 Paras komediasarja Primetime Emmy 2014 Paras naispääosa komediasarjassa Taylor Schilling (Jakso: ”Kanoitus”) Primetime Emmy 2014 Paras naissivuosa komediasarjassa Kate Mulgrew (Jakso: ”Tissi-isku”) Primetime Emmy 2014 Paras naisvierailija komediasarjassa Uzo Aduba (Jakso: ”Lesbopyyntö hylätty”) Primetime Emmy 2014 Paras naisvierailija komediasarjassa Laverne Cox (Jakso: ”Lesbopyyntö hylätty”) Primetime Emmy 2014 Paras naisvierailija komediasarjassa Natasha Lyonne (Jakso: ”Lesbopyyntö hylätty”) Primetime Emmy 2014 Paras ohjaus komediasarjassa Jodie Foster (Jakso: ”Lesbopyyntö hylätty”) Primetime Emmy 2014 Paras käsikirjoitus komediasarjassa Liz Friedman ja Jenji Kohan (Jakso: ”En ollut valmis”) Primetime Emmy 2014 Paras casting komediasarjassa Jennifer Euston Primetime Emmy 2014 Paras single-kamera leikkaus komediasarjassa William Turro (Jakso: ”Tissi-isku”) Primetime Emmy 2014 Paras single-kamera leikkaus komediasarjassa Shannon Mitchell (Jakso: ”Pitkät miehet, joilla on tunteet”) Primetime Emmy 2014 Paras single- kamera leikkaus komediasarjassa Michael S. Stern (Jakso: ”Minkäs hullulle mahtaa”) == Lähteet == Luokka:2010-luvun yhdysvaltalaiset draamakomediasarjat Luokka:2010-luvun yhdysvaltalaiset rikossarjat Luokka:Netflix-alkuperäissarjat Luokka:Primetime Emmy -palkitut ohjelmat Luokka:SAG-palkitut televisiosarjat Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit