EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Chevrolet Corvette C7

Chevrolet Corvette C7 Stingray on General Motorsin vuosina 2013–2019 valmistama urheiluauto. Se on seuraaja Chevrolet Corvette C6 Mallille. Auton ensiesittely tapahtui 13.Tammikuuta 2013 Detroitin kaupungissa. Kyseessä on ensimmäinen Corvette malli 38 vuoteen jossa käytetään Stingray nimeä. == Tekniikka == Edeltäjänsä tapaan auto on etumoottorinen ja takavetoinen vaikka autosta suunniteltiin alun perin keskimoottorista. Auton moottorina toimii 6.2 Litrainen V8 joka tunnetaan nimellä LT1. Se korvaa entisen 6.2 Litraisen LS3 moottorin. Moottori tuottaa 455 hevosvoimaa ja 624 Newtonmetriä vääntöä jonka ansiosta auto kiihtyy 0–100 km/h 3.8 sekunissa. Vaihteistona toimii joko 7-vaihteinen Tremec TR-6070 manuaali tai 8-portainen GM 8L90 automaatti. == Z06 == Z06 on suorituskykyinen versio Corvette Stingraysta. Autossa on sama 6.2 litrainen V8 moottori kuin perusversiossa mutta se on Eatonin 1.7 liraisella R1740 TVS remmiahtimella. Tämän ansiosta Z06 tuottaa 650 hevosvoimaa ja 880 Newtonmetriä vääntöä ja se kiihtyy 0–100 km/h vain 2.95 sekunnissa. Tämän ansiosta se on kaikkien aikojen suorituskykyisin Corvette. Corvette C7 Luokka:S-segmentin autot Luokka:2010-luvun autot
Harri Nikunen

Harri Nikunen (s. 1955) on suomalainen yritysjohtaja. Hän on työskennellyt Metso-konsernin talous- ja rahoitusjohtajana 1. maaliskuuta 2011 alkaen ja varatoimitusjohtajana 1. marraskuuta 2013 alkaen.Metso Nikunen on valmistunut kauppatieteiden kandidaatiksi Uppsalan yliopistossa Ruotsissa. Hän työskenteli IBM:n palveluksessa Ruotsissa vuosina 1981–1985. Vuosina 1985–1986 Nikunen toimi talouspäällikkönä Nokia Information Systemsillä ja vuosina 1986–1994 eri tehtävissä Rosenlew Groupissa. Metso-konsernin palveluksessa hän aloitti vuonna 1994, ensin Metso Minerals Oy:ssä, jossa hän hoiti eri liikkeen- ja talousjohdon tehtäviä vuoteen 2004 asti. Vuosina 2004–2005 Nikunen toimi johtajana vastuualueenaan business infrastructure ja vuosina 2005–2011 talousjohtajana paperi- ja kuituteknologian osalta.Metso Nikunen kuului Takoma Oyj:n hallitukseen vuosina 2007–2011. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Nokian henkilöstö Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Korujäkälät

Korujäkälät (Rhizoplaca) on kehräjäkälien heimoon kuuluva suku. Suvun lajit ovat pieniä, muodoltaan lehtimäisiä ja ne muodostavat ruusukkeita. Väri on harmaa tai kellanvihreä. Lajeilla on usein härmän kaltaisia kotelomaljoja. Korujäkälät kasvavat kivien päällä ja ne ovat kiinnittyneet alustaansa juurtumahapsikimpun avulla. Sukuun kuuluvia lajeja ovat punakorujäkälä (R. chrosoleuca) ja viherkorujäkälä (R. melanophthalma). Korujäkälien leväosakkaana on viherlevä (Trebouxia). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Korujäkälät (Rhizoplaca) * UniProt: Taxonomy - Rhizoplaca * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Rhizoplaca * Consortium of Lichen Herbaria: Rhizoplaca * PheroBase: Semiochemicals of Genus Rhizoplaca *
Tulijäkälät

Tulijäkälät (Fulgensia) on Teloschistaceae heimoon kuuluva jäkäläsuku. Väri on keltainen tai oranssi. Myös kotelomaljat ovat samanvärisiä. Sekovarren sisällä on harvoin kuromapulloja. Kuromat ovat lyhyitä ja muodoltaan liereitä. Tulijäkälät kasvavat joko maassa tai sammalten päällä. Yksi sukuun kuuluva laji on tulijäkälä (Fulgensia bracteata). == Lähteet == *
Angloirlantilaiset

Angloirlantilaiset () oli pääasiassa 1800- ja 1900-luvulla käytetty termi, jolla viitattiin Irlannissa etuoikeutetussa asemassa olleeseen yhteiskuntaluokkaan. Etuoikeutetun yhteiskuntaluokan jäsenet olivat Protestant Ascendancyn jälkeläisiä. Sen jäsenet kuuluivat suurimmaksi osaksi Irlannin kirkkoon tai englantilaisiin protestanttikirkkoihin. Monista tuli Brittiläisessä imperiumissa toimivia virkamiehiä ja korkeita upseereja. == Aiheesta muualla == * The Anglo-Irish multitext.ucc.ie Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan etniset ryhmät Luokka:Irlannin etniset ryhmät Luokka:Englantilaisten diaspora
Tyrjänjärvi

Tyrjänjärvi on Hiitolanjoen vesistöalueeseen kuuluva järvi Parikkalassa. Järvi sijaitsee Suomen ja Venäjän rajalla, Tyrjän kylän alueella ja siitä pohjoiseen. Koillis-lounassuunnassa järvi ulottuu Rasvaniemestä Matarmäkeen. Suomen puolella järvessä ovat Suursaari-niminen saari ja useita pienempiä saaria tai luotoja, kuten Koppelo-, Matala-, Risti-, Kissa-, Nuotta-, Honka-, Palanut- ja Kalkkusaari. Kokka- ja Lammassaari ja Viitaniemi ovat järven suurimmat niemekkeet, pohjoisen Hotakanlahti ja Reijuksenlahti ympäröivät Lammassaarta. Kannaksentieltä erkaneva Tyrjän rantatie seurailee järven länsirantaa. Tyrjänjärven laskujoki Joensuunjoki virtaa Simpelejärven Joenlahteen. == Lähteet == Luokka:Parikkalan järvet Luokka:Karjalan tasavallan järvet Luokka:Hiitolanjoen vesistö Luokka:Suomen ja Venäjän raja
Hush Hush; Hush Hush

Hush Hush; Hush Hush on yhdysvaltalaisen naisyhtye The Pussycat Dollsin kappale heidän toiselta, Doll Domination -studioalbumilta. Kappaleen sanoittivat Nicole Scherzinger, Andreas Romdhane, Josef Larossi, Ina Wroldsen, Dino Fekaris ja Frederik Perren sekä tuottivat Quiz & LaRossi ja Dave Audé. Se julkaistiin albumin kuudentena ja sekä sen että koko yhtyeen uran viimeisenä singlenä 12. toukokuuta 2009. Soolo- ja taustalaulut esittää yhtyeen päälaulaja Nicole Scherzinger. Singlen julkaisu aiheutti kiistelyjä, koska se kreditoitiin muotoon Pussycat Dolls featuring Nicole Scherzinger. Monet luulivat tämän myötä Scherzingerin lähteneen soolouralle. Kappale oli alun perin hidas balladi, mutta se muokattiin ylätempoiseksi, disco- inspiraatioiseksi dance-kappaleeksi, joka sisältää lainattuja osuuksia Gloria Gaynorin vuoden 1978 hittikappaleesta "I Will Survive". Sanoituksellisesti kappale kertoo vahvasta naisesta, joka suree suhteensa kuolemaa ja ei koskaan pyydä apua rakastajaltaan. Kappaleen "post break-up anthem" aiheutti pääosin ristiriitaisia vastaanottoja musiikkikriitikoilta, jotka totesivat, että siitä puuttui kappaleiden "Don’t Cha" ja "When I Grow Up" henkinen R&B-tyyli.; Kaupallisesti kappale on saanut kohtalaisen menestyksen, sijoittuen kymmenen parhaan joukkoon Australiassa, Belgian Valloniassa, Suomessa ja Ranskassa. Yhdysvalloissa kappale sijoittui Billboard Hot 100 -listan 73. sijalle sekä saavutti Hot Dance Club Songs -listan kärjen. Kappaleeseen liittyvä Ray Kayn ohjaama musiikkivideo julkaistiin 27. toukokuuta 2009. Video sai pääosin ristiriitaisia vastaanottoja, josta kritisoitiin Scherzingerin ylikorostamista, mutta videon sanottiin olevan "kaikista paljastavin The Pussycat Dollsin video siihen mennessä". ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2009 kappaleet Luokka:The Pussycat Dollsin kappaleet
Bottle Pop

Bottle Pop on yhdysvaltalaisen tyttöbändi The Pussycat Dollsin kappale heidän toiselta, Doll Domination -studioalbumilta, jolla vierailee myös yhdysvaltalainen räppäri Snoop Dogg. Kappaleen sanoittivat ja tuottivat Sean "The Pen" Garrett sekä Fernando Garibay, vastaavan sanoittajan ollessa Nicole Scherzinger ja vastaavan tuottajan puolestaan Clubba Langg. Musikaalisesti kappale sisältää seksuaalista vihjailua, funkkaavaa electronicaa ja sisältää taustalla elektronisia biittejä. Musiikkikriitikkojen keskuudessa "Bottle Pop" sai pääosin ristiriitaisia vastaanottoja kun jotkut kriitikoista kritisoivat Snoop Doggin esiintymistä, kuvaillen sen esitystä vierailevana artistina unissakävelyksi kun taas toiset kehuivat sitä Doll Dominationin parhaaksi kappaleeksi. Kappale onnistui saavuttamaan Billboardin Hot Dance Club Play -listan ensimmäisen sijan, samalla kun se saavutti singlelistan seitsemännentoista sijan sekä Australiassa että Uudessa-Seelannissa. Kappaleeseen liittyvä musiikkivideon ohjasi Thomas Kloss. Videolla yhtyeen jäsenet nähdään tanssimassa teatterissa, pitämässä yllään seksikkäitä, avaruuskauden, metallimusiikkiteemaisia ja värikkäitä asuja sekä kohti videon loppua heidän joukkoon liittyy lukuisia miestanssijoita. Kriitikot kritisoivat videosta sillä esiintyviä värikkäitä asuja. Kappale esitettiin yhtyeen Doll Domination Tourilla sekä vuotuisessa Dick Clark's New Year's Rockin' Eve with Ryan Seacrestissä käyttäen samaa rutiinia. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2009 kappaleet Luokka:The Pussycat Dollsin kappaleet Luokka:Snoop Doggin kappaleet
Schoenoplectus corymbosus

Schoenoplectus corymbosus on sarakasvien (Cyperaceae) heimoon kuuluva järvikaislalaji. == Kuvaus == Schoenoplectus corymbosus on tukeva, 1,5 metriä korkeaksi kasvava kasvi. Se kasvaa usein osittain veden alla ja muodostaa tiheitä kasvustoja. Lajin varsi on pyöreä ja 5–10 millimetriä halkaisijaltaan sekä hienolla uurteella ja väriltään vihreä tai harmaanvihreä. Lehtituppi on enintään 13 senttimetriä pitkä, ruskea ja hajoaa kuiduiksi. Lehtilapa on vain pieni kärki. Kukinto on tähkä, jonka halkaisija on 4,5–15 cm. == Levinneisyys ja elinympäristö == Schoenoplectus corymbosus on levinnyt laajalle alueelle Afrikan, Aasian ja Australian trooppisilla alueilla. Euroopassa sitä on tavattu Espanjasta. Se kasvaa vesistöjen lähellä, järvien, purojen ja jokien varsilla sekä soilla. == Lähteet == corymbosus
Kohl’s

Kohl’s on yhdysvaltalainen tavarataloketju, joka on kotoisin Wisconsinin osavaltiosta. Yrityksellä on noin 1 200 toimipistettähttp://phx.corporate- ir.net/phoenix.zhtml?c=60706&p;=irol-faq#38165. Kohl’silla on noin 140 000 työntekijäähttp://phx.corporate-ir.net/phoenix.zhtml?c=60706&p;=irol- faq#38160. Tavaratalojen markkinalla Kohl’s sijoittuu J. C. Penneytä edullisempaan hintaluokkaan. Kohl’sin ja J. C. Penneyn merkittävänä erona on, että Kohl’sin toimipisteet ovat tyypillisesti itsenäisiä rakennuksia, siinä missä J. C. Penneyn toimipisteet sijaitsevat usein kauppakeskuksissa. Kohl’s myöntää tehdyistä ostoksista eräänlaisia bonuspisteitä, joita kutsutaan Kohl’s cash -nimityksellä. Vuonna 2013 Kohl’s oli Yhdysvaltain 21. suurin vähittäiskauppa liikevaihdolla mitattunahttps://nrf.com/resources/top- retailers-list/top-100-retailers-2013. Kohl'sin historian suurin julkistus on ollut Jennifer Lopezin ja Marc Anthonyn vaatemallistot.https://www.aol.com/2011/09/15/will-j-lo-and-marc-anthony- fashions-top-the-charts-for-kohls/ ==Katso myös== *J. C. Penney ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Kohl’sin virallinen kotisivu Luokka:Yhdysvaltalaiset tavaratalot
Cyril Beeson

Cyril Frederick Cherrington Beeson (1889–1975) oli brittiläinen entomologi ja naturalisti, joka työskenteli Intiassa ja kirjoitti lukuisia tutkielmia hyönteisistä. Palattuaan Britanniaan Beeson ryhtyi työskentelemään horologian parissa. Beeson oli Arabian Lawrencena tunnetun T. E. Lawrencen lapsuudenystävä, jonka kanssa tämä teki pyörämatkoja Englannissa ja Pohjois- Ranskassa. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset entomologit Luokka:Vuonna 1889 syntyneet Luokka:Vuonna 1975 kuolleet
Sephora

Sephora on ranskalainen kauneudenhoidon vähittäiskauppa. Sephoran omistaa LVMH Moët Hennessy. Sephora tekee yhteistyötä Yhdysvalloissa J. C. Penney -tavarataloketjun kanssa ja Sephoralla on omia osastoja J. C. Penneyn toimipisteissä. ==Aiheesta muualla== *Sephoran virallinen kotisivu Luokka:Ranskalaiset yritykset
Massive Addictive

Massive Addictive on metalliyhtye Amaranthen kolmas studioalbumi, joka julkaistiin Spinefarmin kautta 17. lokakuuta 2014. Se on myös Henrik Englundin ensimmäinen albumi murinalaulajana. Edellinen murinalaulaja Andreas "Andy" Solveström lähti yhtyeestä vuonna 2013. Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 6. == Kappaleet == == Kokoonpano == * Elize Ryd – laulu * Jake E Berg – laulu * Henrik Englund – murinalaulu * Olof Mörck – kitara, koskettimet * Johan Andreassen – basso * Morten Löwe Sørensen – rummut == Arvostelut == * Imperiumi.net: Imperiumi.net * Kaaoszine.fi: 7–/10Kaaoszine.fi * Keskisuomalainen: suopeaKeskisuomalainen * Soundi: Soundi == Lähteet == Luokka:Amaranthen albumit Luokka:Vuoden 2014 albumit
Berezin UB

Berezin UB (, "Berezinin yleiskäyttöinen konekivääri") on Mihail Berezinin suunnittelema 12,7 millimetrin kaasutoiminen, vyösyöttöinen konekivääri lentokoneasennuksiin. Konekivääriä valmistettiin vuosina 1943-1945 Tulassa ja Iževskissä 40 000 kappaletta vuodessa. Berezin suunnitteli synkronoidun 12,7×108 mm BS-konekiväärin vuosina 1937-1938 ja puolustuskomitea määräsi sen sarjavalmistukseen 12. huhtikuuta 1939 ennen armeijan testien valmistumista. Berezinin kilpailija oli aluksi ŠVAK, mutta sen käyttämä patruuna sopi vain tähän aseeseen Berezinin käyttäessä samaa patruunaa kuin maavoimien DŠK, joten kilpailevasta kehitystyöstä luovuttiin. Korjausten jälkeen tuloksena oli UB, jota valmistettiin kolmena versiona: UBK siipiasennuksiin (Крыльевой, Krylevoi), UBS potkurinkehän läpi ampuvana (Синхронный, Sinhronnyi) ja UBT pommikoneiden torniasennuksiin (Турельный, Turelnyi). Kaksi ensimmäistä mallia olivat paineilmalla ladattavia, torniasennettava käsin viritettävä ja siinä on pitempi ja raskaampi piippu sekä pistoolikahva tai käsikahvat. UB otettiin sotavarustukseen ja määrättiin sarjatuotantoon 22. huhtikuuta 1941. Berezin - konekiväärin paino oli 26 kg ja tulinopeus 800–1 050 laukausta minuutissa. Luodin lähtönopeus oli 860 metriä sekunnissa. Aseen teho oli verrattavissa Yhdysvaltojen Browning M2:een, mutta UB oli 20 kilogrammaa kevyempi tulinopeuden ollessa merkittävästi parempi. Tämä seurasi suunnittelun painotuksesta keskiarvoiseen käyttömäärään kestoiän sijaan.Williams s. 183Williams taulukot s. 236-246 UBS-mallin konekivääriä on käytetty ainakin seuraavissa hävittäjissä: I-15, I-153BS, I-16 tyyppi 29, Jak-1B, Jak-3, Jak-7B, Jak-9, MiG-3 ja LaGG-3. UBK-mallia on käytetty Pe-2, MiG-3 ja MiG-15 UTI -koneissa. UBT-mallia on käytetty puolustusaseena pommittajissa Tupolev SB-2, Petljakov Pe-2, Jer-2, Tupolev Tu-2, Il-4, Petljakov Pe-8 sekä Iljušin Il-2 maataistelukoneessa. Ase oli tyypillisesti ampumossa tai tornissa yksittäisasennuksena. Berezin B-20-tykki ja Volkovin-Jartsevin VJa-23 perustuvat Berezinin mekanismiin. ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Konekiväärit
Tetradekanoli

Tetradekanoli eli 1-tetradekanoli eli n-tetradekanoli eli tetradekyylialkoholi eli myristyylialkoholi on primäärinen suoraketjuinen alkoholi, jossa on neljätoista hiiliatomia. Yhdiste on huoneenlämmössä kiinteää vahamaista ainetta ja sen molekyylikaava on C14H30O ja rakennekaava CH3(CH2)13OH. Tetradekanolin moolimassa on 214,387 g/mol, sulamispiste 37,6 °C, kiehumispiste 263 °C, tiheys 0,824 g/cm3, leimahduspiste 141 °C ja CAS-numero 112-72-1. Tetradekanoli ei liukene veteen, mutta liukenee hyvin etanoliin, eetteriin, asetoniin ja bentseeniin. Tetradekanolia voidaan valmistaa pelkistämällä myristiinihappoa (C14H28O2), jota esiintyy kookosöljyssä. Tetradekanolia käytetään kosmeettisissa ja farmaseuttisissa salvoissa ja voiteissa. Tetradekanolin nimeä käytetään joskus virheellisesti kaupallisissa yhteyksissä tarkoitettaessa oikeasti yhdisteen isomeeriä 2-metyyli-7-etyyli-4-undekanolia (CAS 103-20-8). Yhdistettä esiintyy myös kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *PubChem: Myristyl alcohol *Human Metabolome Database (HMDB): Tetradecanol *Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Myristyl alcohol *ChemBlink: 1-Tetradecanol *TCI America: 7-Ethyl-2-methyl-4-undecanol *Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Tetradecanol *Pherobase: Floral Compound - 14OH *Pherobase: Semiochemical - 14OH Luokka:Alkoholit
Villakaktukset

Villakaktukset (Espostoa) on eteläamerikkalainen 16 lajia käsittävä kaktuskasvisuku, jonka tieteellinen nimi kunnioittaa perulaista kasvitieteilijää nimeltään Nicolas E. Esposto. Villakaktukset ovat yöllä kukkivia pylväsmäisiä ja tiheäpiikkisiä, ja niiden kukat sijaitsevat lateraalisissa kefalioissa.Anderson 2001: 315. == Tuntomerkit == Villakaktukset ovat puumaisia tai pensasmaisia, tavallisesti runsashaaraisia. Pystykasvuiset, pylväsmäiset ja runsasuurteiset varret voivat saavuttaa neljän metrin korkeuden. Areoleissa on lukuisia piikkejä ja pitkiä karvoja, jotka muodostavat verkkomaisen suojan varren ympärille. Piikeistä vain osa on kovia, loput karvamaisia. Kefaliot, joihin kukat kehittyvät, ovat varren sivulla lateraalisesti ja peittävät vartta usean uurteen levyisesti. Kukat ovat putkimaisia tai kellomaisia, punertavia tai valkoisia, toisinaan pieniä. Pohjusmalja on lyhyt ja pienten terävien suomujen ja karvojen peittämä, piikitön. Kehälehdet ovat lyhyitä, toisinaan kärjistään alaspäin kääntyneet. Hedelmä on pallomainen tai munamainen, mehevä, vihreä tai punainen ja sen pinnalla on toisinaan karvatupsuja. Kuihtuneita kehälehtiä on hedelmässä jäljellä. Siemenet ovat monenlaisia, soikeita tai melkein hattumaisia, ruskeita. == Levinneisyys == Villakaktukset kasvavat Etelä-Amerikassa päiväntasaajan eteläpuolella Etelä-Ecuadorista Peruun ja Boliviaan ulottuvalla alueella. == Lajit == Aikaisemmin lajeja on viety moniin eri sukuihin, ja suku kuvattiin tieteelle aikoinaan yksilajisena. Nyttemmin on sukuja yhdistelty ja näin on syntynyt 16-lajinen villakaktusten suku, jolle eri tutkijoista koostuva The International Cactaceae Systematic Group (kansainvälinen kaktussystematiikan ryhmä) on antanut hyväksyntänsä. * Espostoa baumannii * Espostoa blossfeldiorum * Espostoa calva * Espostoa frutescens * Espostoa guentheri – ruskovillakaktus * Espostoa huanucoensis * Espostoa hylaea * Espostoa lanata – vanuvillakaktus eli villakaktus * Espostoa lanianuligera * Espostoa melanostele – turkkivillakaktus * Espostoa mirabilis * Espostoa nana * Espostoa ritteri * Espostoa ruficeps * Espostoa senilis * Espostoa superba == Lähteet == * Anderson E. F. 2001: The Cactus Family. – Timber Press. Portland, Oregon. ISBN 0-88192-498-9. * Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Villakaktukset (Espostoa) === Viitteet === == Aiheesta muualla == *ITIS: Espostoa *The Plant List: Espostoa *Pherobase: Floral volatiles of Genus Espostoa Luokka:Kaktuskasvit
Kellomies

Kellomies – rannekellot ajan käyttöesineinä ja harrasteena on Joona Vuorenpään kirjoittama, vuonna 2011 ilmestynyt ensimmäinen suomalainen tietokirja rannekelloista. Kirjassa keskitytään erityisesti mekaanisiin rannekelloihin ja esitellään tunnetuimpia kellobrändejä. Kellomies-kirja toimi ilmestyttyään yhtenä keskeisenä innoittajana nykyiselle suomalaiselle kelloharrastukselle ja teki tunnetuksi harrastuksen kansainvälisiä tuulia. Kellomies on myös historiallinen yleisnimi kelloalan koulutuksen saaneelle ammattilaiselle sekä nykyajan innokkaalle rannekelloharrastajalle. == Aiheesta muualla == * Kellomies-sivusto Luokka:Vuoden 2011 kirjat Luokka:Suomalaiset tietokirjat Luokka:Rannekellot
George Villiers (Buckinghamin ensimmäinen herttua)

George Villiers (28. elokuuta 1592 – 23. elokuuta 1628) oli Jaakko I:n suosiossa ollut Buckinghamin herttua. Jaakko I ja Villiers tapasivat ensimmäisen kerran vuonna 1614, mistä alkaen Villiers oli kuninkaan suosiossa. Buckinhhamin herttua hänestä tuli vuonna 1617 ja markiisi vuonna 1619. Villiers kannatti prinssi Kaarlen ja Espanjan Filip III:n tyttären avioliittoa, joka ei kuitenkaan toteutunut. Villiers salamurhattiin vuonna 1628. George Villiers esiintyy fiktiivisenä hahmona Alexandre Dumas’n kirjassa Kolme muskettisoturia (1844), jossa hänet kuvataan Anna Itävaltalaisen rakastajana. ==Lähteet== Luokka:Brittiläiset herttuat Luokka:Brittiläiset henkirikosten uhrit Luokka:Vuonna 1592 syntyneet Luokka:Vuonna 1628 kuolleet
Finnevikinsilta

Finnevikinsilta () yhdistää Matinkylän ja Finnoon asuinalueet Finnobäckenin laakson yli Etelä-Espoossa. Sillan pituus on 365 metriä, eli se on Espoon pisin silta. Silta on osa länsimetroon liittyvää infrarakentamista, ja se tulee palvelemaan erityisesti Matinkylän metroasemalle kohdistuvaa liityntäliikennettä Suomenojantien jatkeena. Sillalla on myös kevyen liikenteen väylät. Etelänpuoleinen kevyen liikenteen väylä on poikkeuksellisen leveä, joten sille voi pysähtyä ihailemaan lintukosteikon elämää liikennettä häiritsemättä. Sillan eteläpuolella sijaitseva lintuallas ja lähes umpeen maatunut merenlahti ovat merkittäviä lintujen pesimäalueita. Siltaa rakennettaessa pidettiin noin puolen vuoden tauko rakennustöistä, jotta lintujen pesimäkautta ei häiritä. Sillan rakennuskustannukset olivat noin 12 miljoonaa euroa. Lisäksi tieyhteyksiä rakennettiin noin viidellä miljoonalla eurolla. Sillan rakenteisiin käytettiin noin miljoona kiloa terästä ja lähes 9 000 kuutiota betonia. Finnevikinsilta avattiin käyttäjille 29. elokuuta 2015, avajaisohjelmassa oli nauhan katkaisu ja kansanjuhla sillalla. Ajoneuvoliikenne pääsi sillalle 31. elokuuta 2015. Silta on tyypiltään betoninen jännitetty palkkisilta. Sen on suunnitellut WSP Finland ja urakoinut Graniittirakennus Kallio Oy. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Espoon sillat Luokka:Palkkisillat Luokka:Suomen tieliikennesillat Luokka:Matinkylä Luokka:Kaitaa
Tam Lin

Tam Lin (; myös The Ballad of Tam-Lin; The Devil’s Woman; Yhdysvalloissa nimikkeenä The Devil’s Widow) on vuonna 1970 ensi-iltansa saanut Roddy McDowallin ohjaama brittiläinen kauhuelokuva, jonka pääosissa ovat Ava Gardner ja Ian McShane. Tam Lin kertoo ikääntyvästä mutta kauniista naisesta, joka pitää suihkuseurapiiriystävänsä nuorina noituuden, mustan magian, avulla. Tam Lin on ainoa Roddy McDowallin ohjaama elokuva. Tam Lin perustuu Robert Burnsin perinteiseen skottirunoon The Ballad of Tam Lin (noin 1792), jonka pohjalta William Spier laati elokuvan käsikirjoituksen. Elokuvan tuottajina olivat Alan Ladd Jr. ja Stanley Mann. Tam Lin kuvattiin työnimellä Games and Toys Technicolor-elokuvausmenetelmällä Skotlannin Scottish Bordersin Peeblesin kylässä ja Englannin Buckinghamshiren Iverissä Pinewood Studiosilla heinä- lokakuussa 1969. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat Commonwealth United Entertainment ja Winkast Film Productions. Tam Lin sai ensi-iltansa Isossa- Britanniassa joulukuussa 1970 ja Yhdysvalloissa syyskuussa 1972. Elokuvan levityksestä vastasi Yhdysvalloissa American International Pictures. Tam Lin on julkaistu VHS:nä, DVD:nä ja Blu-raynä. VHS-julkaisu julkaistiin vuonna 1998 ja DVD- ja Blu-ray-julkaisut vuonna 2013. ==Näyttelijät== ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * * * Tam Lin TCM Movie Databasessa Luokka:Vuoden 1970 brittiläiset elokuvat Luokka:Brittiläiset kauhuelokuvat
Jalokeltajäkälät

Jalokeltajäkälät (Xanthomendoza) on heimoon Teloschistaceae kuuluva suku. Suvun lajit ovat pieniä ja muodoltaan lehtimäisiä. Väri on oranssinkeltainen. Jäkälä on kauttaaltaan kuorikerroksen peittämä. Jalokeltajäkälät muistuttavat keltajäkäliä, mutta eroavat niistä siten, että niiden kotelomaljoissa on ripsimäisiä muodostumia laidoilla ja kuromat ovat muodoltaan liereitä. Sukuun kuuluvia lajeja ovat pahtakeltajäkälä (X. borealis) ja jalokeltajäkälä (X. fulva). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Jalokeltajäkälät (Xanthomendoza) * UniProt: Taxonomy - Xanthomendoza * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Xanthomendoza * Consortium of Lichen Herbaria: Xanthomendoza *
Eulychnia

Eulychnia on vähälajinen eteläamerikkalainen kaktuskasvisuku, jonka kookkaimmat lajit muodostavat metsiköitä. Sen tieteellinen nimi juontaa kreikankielisestä sanasta lykhnos ’lamppu’, johon on liitetty etuliite eu- ’hyvä, normaali, oikea’; suomeksi niitä voisi siten nimittää lampunjalkakaktuksiksi. Suvun anatominen erityispiirre on varsissa esiintyvät kivisolut (sklereidit), jotka erottuvat selvästi ympäröivästä solukosta eli ovat ns. idioblasteja.Anderson 2001:322 == Tuntomerkit == Eulychnia-lajit ovat pensaita tai puumaisia ja haarovia kaktuksia. Varret ovat suoria, pystykasvuisia tai maanmyötäisiä. Uurteita niissä on 9–16. Kääpiöversoissa eli areoleissa on villamaista karvoitusta tai pitkiä karvoja ja usein hyvinkin vahvoja ja pitkiä piikkejä. Pienet kukat puhkeavat varren kärjen tuntumaan ja ovat kellomaisia tai suppilomaisia, valkoisia tai vaaleanpunaisia. Kasvit kukkivat sekä päivällä että yöllä. Hyvin lyhyissä pohjusmaljoissa ja vartalon tyvellä ns. perikarpellissa on villamaista karvaa tai sukasmaisia piikkejä, ja ne ovat suomujen peittämiä. Hedelmä on pallomainen, mehevä, suomu- tai karvapeitteinen, harvoin piikkinen. Siemenet ovat leveän soikeita, himmeän mustia tai harmaita ja nystypintaisia. == Levinneisyys == Lampunjalkakaktukset kasvavat Etelä-Perun ja Pohjois-Chilen rannikkokaistaleella sumujen kastelemilla aavikoilla. Harvoin niitä tapaa Andien rinteillä tuhatta metriä korkeammalla. == Lajit == Eulychnia-kaktuksia on kuvattu yhteensä 14, mutta uudempi käsitys on, että niitä on vain viisi. *Eulychnia acida *Eulychnia breviflora *Eulychnia castanea *Eulychnia iquiquensis *Eulychnia ritteri == Lähteet == * Anderson E. F. 2001: The Cactus Family. Timber Press. Portland, Oregon. ISBN 0-88192-498-9 === Viitteet === Luokka:Kaktuskasvit
Aleksandras Antipovas

Aleksandras Antipovas (, s. 9. maaliskuuta 1955 Bagdonys, Panevėžys, Liettuan SNT) on liettualainen Neuvostoliittoa edustanut kestävyysjuoksija. Hän saavutti pronssia EM-kisojen 10 000 metrillä Prahassa 1978 ennätysajallaan 27.31,50. Neuvostoaikana hänet tunnettiin venäläisnimellään Aleksandr Antipov. == Henkilökohtaiset ennätykset == ;Ulkoradat *5 000 metriä: 13.17,9 (1979) *10 000 metriä: 27.31,50 (1978) ;Sisäradat *3 000 metriä: 7.55,0 (1978) == Lähteet == *Aleksandras Antipovas Bio, Stats and Results | Olympics at Sports-Reference.com * Luokka:Neuvostoliittolaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ignition (EP)

Ignition on saksalaisen hard rock/heavy metal -yhtye Unisonicin ensimmäinen EP. Siinä on kaksi tulevan albumin kappaletta, demokappale ja liveversio Helloweenin kappaleesta "I Want Out". Levy julkaistiin 27. tammikuuta 2012. == Kappaleet == # # # # == Kokoonpano == * Michael Kiske – laulu * Kai Hansen – kitara * Mandy Meyer – kitara * Dennis Ward – basso * Kosta Zafiriou – rummut == Aiheesta muualla == * Unisonicin viralliset kotisivut * EarMusicin viralliset kotisivut * * Luokka:Vuoden 2012 EP:t Luokka:Unisonicin albumit
Avovesiuinnin Euroopan-mestaruuskilpailut 2008

Avovesiuinnin Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 2008 Kroatian Dubrovnikissa 9.–14. syyskuuta. Kilpailujen järjestäjänä toimi Euroopan uimaliitto LEN. == Mitalistit == Laji Kultaa Kultaa Hopeaa Hopeaa Pronssia Pronssia Miehet Miehet Miehet Miehet Miehet Miehet Miehet 5 km Spyrídon Gianniótis 52.57,2 Jan Wolfgarten 53.55,7 Thomas Lurz 54.04,3 10 km Thomas Lurz 1.52.48,9 Jevgeni Drattsev 1.52.50,6 Toni Franz 1.52.53,0 25 km Valerio Cleri 4.29.00,0 Joanes Hedel 4.32.40,9 Dmitri Solovjov 4.34.02,4 Naiset Naiset Naiset Naiset Naiset Naiset Naiset 5 km Rachele Bruni 58.50,7 Britta Kamrau- Corestein 59.16,1 Alice Franco 59.39,0 10 km Larisa Iltšenko 2.00.30,9 Martina Grimaldi 2.00.31,4 Alice Franco 2.00.32,2 25 km Margarita Domínguez 5.38.35,3 Britta Kamrau-Corestein 5.39.00,2 Anna Uvarova 5.39.06,6 Sekajoukkueet Sekajoukkueet Sekajoukkueet Sekajoukkueet Sekajoukkueet Sekajoukkueet Sekajoukkueet 5 km joukkuekilpailu Luca Ferretti Andrea Volpini Rachele Bruni 56.17,5 Jevgeni Drattsev Daniil Serebrennikov Jekaterina Seliverstova 57.03,6 Thomas Lurz Jan Wolfgarten Britta Kamrau-Corestein 57.30,0 == Mitalitaulukko == 1 3 1 2 6 2 1 3 3 7 3 1 2 2 5 4 1 0 0 1 4 1 0 0 1 6 0 1 0 1 Yhteensä Yhteensä 7 7 7 21 == Lähteet == *Tulokset Luokka:Uinnin Euroopan-mestaruuskilpailut Luokka:Vuoden 2008 urheilu Luokka:Kroatian urheilutapahtumat Luokka:Dubrovnik
Kiristäjä (vuoden 1975 elokuva)

Kiristäjä (; Yhdysvalloissa nimikkeenä The Executioner) on vuonna 1975 ensi- iltansa saanut Cyril Frankelin ohjaama brittiläis-itävaltalais- yhdysvaltalainen jännityselokuva, jonka pääosissa ovat Dirk Bogarde, Ava Gardner ja Bekim Fehmiu. Kiristäjä -elokuvan käsikirjoituksen laati Robin Estridge oman romaaninsa pohjalta. Elokuvan tuotti Paul Mills ja elokuvasi Freddie Young. Elokuva kuvattiin Technicolor-elokuvausmenetelmällä Itävallan Gmundenissa vuoden 1975 aikana. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat Sascha- Verleih ja Warner Brothers. Kiristäjä sai ensi-iltansa Länsi-Saksassa 17. lokakuuta 1975, ja Ison-Britannian ensi-ilta oli 20. marraskuuta 1975. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa 30. tammikuuta 1976. ==Näyttelijät== ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * * * Kiristäjä TCM Movie Databasessa Luokka:Brittiläiset jännityselokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset jännityselokuvat Luokka:Itävaltalaiset elokuvat Luokka:Vakoiluelokuvat Luokka:Independent- elokuvat Luokka:Vuoden 1975 brittiläiset elokuvat Luokka:Vuoden 1975 yhdysvaltalaiset elokuvat
Keltajäkälät

Keltajäkälät (Xanthoria) on heimoon Teloschistaceae kuuluva suku. Suvun lajit ovat kookkaita ja muodoltaan lehtimäisiä. Yleisväri on oranssinkeltainen, mutta alapinta on vaaleampi. Jäkälä on kauttaaltaan kuorikerroksen peittämä ja alpuolelta sileä. Sekovarren sisäpuolella on nystymäisissä muodostumissa kuromapulloja. Sukuun kuuluvia lajeja ovat merikeltajäkälä (X. aureola), seinäkeltajäkälä (X. candelaria), loistokeltajäkälä (X. elegans), haavankeltajäkälä (X. parietina), pikkukeltajäkälä (X. polycarpa), ryynikeltajäkälä (X. sorediata) ja jyväskeltajäkälä (X. ucrainica). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Keltajäkälät (Xanthoria) * UniProt: Taxonomy - Xanthoria * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Xanthoria * Consortium of Lichen Herbaria: Xanthoria * PheroBase: Semiochemicals of Genus Xanthoria *
Magreglio

Magreglio on kunta Pohjois-Italiassa Comon maakunnassa Lombardian alueella. Se sijaitsee Comojärven rajaamalla kolmionmuotoisella niemellä. Magreglio on tunnettu polkupyöräilijöiden pyhiinvaelluspaikkana. Kunnan papin Ermelindo Viganòn ehdotuksesta paavi Pius XII julisti Madonna del Ghisallon pyöräilijöiden pyhimykseksi, ja Magreglioon rakennettiin hänelle pyhäkkö. Giro di Lombardia 2014 ==Aiheesta muualla== ==Lähteet== Luokka:Comon maakunnan kunnat
Facheiroa

Facheiroa on kaktuskasveihin kuuluva suku, jossa on kolme brasilialaista tropiikin lajia.Anderson 2001:325 == Tuntomerkit == Lajit ovat pensasmaisesti tai puumaisiksi kasvavia, jopa viisi metriä korkeita lyhytrunkoisia kaktuksia. Varret ovat pystykasvuisia ja pylväsmäisiä ja niissä on 12–25 uurretta, joskus enemmänkin. Piikit ovat vaihtelevanlaisia. Varren osa, johon kukat syntyvät on toisinaan erilaistunut lateraaliseksi kefalioksi, joka on joko varteen uponnut tai sen pinnalla. Kasvit kukkivat yöllä putkimaisin kukin. Niissä on paljon pieniä limittäisiä suomuja. Kukan tyviosat ovat runsaskarvaisia. Kehälehdet ovat lyhyet ja alimmat heteet muodostavat osittain umpinaisen mesiäiskammion. Avautumaton hedelmä on pallomainen, mehevä, vihreä, ruskea tai purppurainen ja lähes läpikuultava. Malto on mehukas. == Levinneisyys == Facheiroa-kaktukset kasvavat Brasilian koillisosassa Bahian maakunnassa. == Lajit == * Facheiroa cephaliomelana * Facheiroa squamosa * Facheiroa uleiAnderson 2001:325s == Lähteet == * Anderson E. F. 2001: The Cactus Family. - Timber Press. Portland, Oregon. ISBN 0-88192-498-9. === Viitteet === Luokka:Kaktuskasvit
Avovesiuinnin Euroopan-mestaruuskilpailut 2011

Avovesiuinnin Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 2011 Israelin Eilatissa 7.–11. syyskuuta. Kilpailujen järjestäjänä toimi Euroopan uimaliitto LEN. Kisojen menestynein maa oli kuusi mitalia (viisi kultaa, yksi hopea) saavuttanut Italia. == Mitalistit == Laji Kultaa Kultaa Hopeaa Hopeaa Pronssia Pronssia Miehet Miehet Miehet Miehet Miehet Miehet Miehet 5 km Simone Ercoli 53.34,9 Jan Wolfgarten 53.39,0 Michael Dmitriev 54.03,5 10 km Thomas Lurz 1.53.18,2 Vladimir Djattšin 1.53.20,0 Ihor Snitko 1.53.21,5 25 km Brian Ryckeman 5.05.02,2 Petăr Stoitšev 5.05.06,6 Joanes Hedel 5.05.18,3 Naiset Naiset Naiset Naiset Naiset Naiset Naiset 5 km Rachele Bruni 55.51,0 Jana Pechanová 57.06,0 Coralie Codevelle 57.16,7 10 km Martina Grimaldi 2.00.18,6 Rachele Bruni 2.00.19,2 Nadine Reichert 2.00.20,0 25 km Alice Franco 5.26.23,6 Margarita Domínguez 5.26.42,7 Jana Pechanová 5.26.44,2 Sekajoukkueet Sekajoukkueet Sekajoukkueet Sekajoukkueet Sekajoukkueet Sekajoukkueet Sekajoukkueet 5 km joukkuekilpailu Simone Ercoli Luca Ferretti Rachele Bruni 56.12,4 Rob Muffels Hendrik Rijkens Svenja Zihsler 57.15,2 Damien Cattin-Vidal Sébastien Fraysse Coralie Codevelle 57.41,1 == Mitalitaulukko == Isäntämaa 1 5 1 0 6 2 1 2 1 4 3 1 0 0 1 4 0 1 1 2 5 0 1 0 1 5 0 1 0 1 5 0 1 0 1 8 0 0 3 3 9 0 0 1 1 9 0 0 1 1 Yhteensä Yhteensä 7 7 7 21 == Lähteet == *Tulokset Luokka:Uinnin Euroopan-mestaruuskilpailut Luokka:Vuoden 2011 uinti Luokka:Israelin urheilu
Ignition

Ignition voi tarkoittaa seuraavia: * Ignition, The Offspring-yhtyeen studioalbumi vuodelta 1992 * Ignition, Unisonic-yhtyeen EP-levy vuodelta 2012 * Ignition, tietokone- ja videopeli
Valkokulmaorneero

Valkokulmaorneero (Cranioleuca antisiensis) on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Valkokulmaorneeroa tavataan Ecuadorissa ja Perussa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja sen kanta on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Metsäorneerot
Perunorneero

Perunorneero (Cranioleuca baroni) on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Perunorneeroa tavataan Perussa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, mutta laikuttaisesti esiintyväksi. Sen kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Metsäorneerot
Glukonihappo

Glukonihappo (C6H12O7) on aldonihappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste ja glukoosin hapettumistuote. Yhdistettä voidaan käyttää elintarvikkeissa lisäaineena ja metalli-ionien kelatointiin. == Ominaisuudet == Glukonihappoa esiintyy luonnossa monissa eliöissä ja erityisen runsaasti sitä on muun muassa viinissä ja hunajassa. Huoneenlämpötilassa yhdiste on väritöntä, kiteistä kiinteää ainetta. Yhdiste liukenee helposti veteen ja orgaanisiin liuottimiin ja on keskivahva happo. Sen happovakion arvo on 1,99 · 10−4. Emästen kanssa yhdiste muodostaa suoloja ja alkoholien kanssa estereitä. Glukonihappo muodostaa komplekseja monien kahden- ja kolmenarvoisten metalli-ionien kanssa ja se on monihampainen ligandi, joka sitoutuu metalli-ioniin sekä karbonyyliryhmällään että hydroksyyliryhmillään. Sekä kiinteänä, että liuoksessa glukonihappo on kemiallisessa tasapainossa kahden laktonimuodon glukono-1,4-laktonin eli glukono-γ-laktonin ja glukono-1,5-laktonin eli glukono-δ-laktonin kanssa. Glukonihappo on optisesti aktiivinen yhdiste ja sen ominaiskiertokyky vesiliuoksessa 25 °C:n lämpötilassa on −5,4°. Glukonihappo voidaan hapettaa glukaarihapoksi.Helmut Hustede, Hans-Joachim Haberstroh & Elisabeth Schinzig: Gluconic Acid, Ullmann’s Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 18.10.2014 == Valmistus ja käyttö == Glukonihappoa voidaan valmistaa joko kemiallisesti tai bioteknillisesti. Ensimmäisen kerran happoa valmistettiin vuonna 1887 hapettamalla glukoosia kloorin avulla. Kemiallisesti glukoosi voidaan hapettaa glukonihapoksi vetyperoksidin, ilman hapen tai otsonin avulla platinaryhmän metallien katalysoimana. Hapetus voidaan suorittaa myös elektrolyyttisesti. Teollisessa mittakaavassa sitä valmistetaan kuitenkin lähinnä bioteknillisesti hyödyntämällä Aspergillus niger-homeen glukoosioksidaasientsyymiä, joka hapettaa glukoosin glukono-δ-laktoniksi ja hydrolyysi laktonaasientsyymin katalysoimana johtaa glukonihappoon. Koska glukonihappo muodostaa vesiliukoisia komplekseja monien metalli-ionien kanssa ja se ei ole korrodoivaa sitä käytetään teollisuudessa metallipintojen puhdistamiseen liasta ja ruosteesta. Sen etuna on myös, että se on myrkytöntä ja biohajoavaa. Yhdistettä ja sen suoloja käytetään myös lääketieteessä. Glukonihappoa voidaan käyttää elintarvikkeissa happamuudensäätö- ja stabilointiaineena. Sen E-koodi on E 574. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Human Metabolome Database: Gluconic acid *Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): D-Gluconic acid *ChemBlink: Gluconic acid Luokka:Karboksyylihapot Luokka:Sokerijohdannaiset
Pisamakanastero

Pisamakanastero (Thripophaga gutturata) eli aiemmalta nimeltään pisamaorneero on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Pisamakanasteroa tavataan laajalla alueella Etelä-Amerikan pohjoisosissa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja sen kanta on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi. Pisamakanasteron elinympäristöä ovat kosteat metsät sekä reunamaat. ==Lähteet== Luokka:Säämiskäkanasterot
Ouro Ali

Ouro Ali on maalaiskunta Moptin alueen Djennén piirissä Malissa. Sen keskuskylä Senossa sijaitsee Nigerjoen ja Banin välisellä tulva-alueella viisi kilometriä Djennéstä pohjoiseen. Kunnassa on 10 400 asukasta (vuonna 2009). Ouro Alin kunta rajoittuu pohjoisessa Djennén piirin Kéwan, idässä Deraryn, etelässä Djennén ja Pondorin ja lännessä Néma-Badenyakafon kuntiin. Kuntaan kuuluu 12 kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita ja fulbeja. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, hirssi, durra, maapähkinä, lehmänpapu ja maapapu. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja aasit. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja sekä pienimuotoista kaupankäyntiä, joka suuntautuu Djennéen, Yebéen ja Mougnaan. Senossasta on ympärivuotinen tieyhteys Djennéen. Liikennöintiin käytetään myös vesiteitä. Palveluihin kuuluu kolme koulua ja terveysasema. ==Lähteet== Luokka:Djennén piiri Luokka:Malin kunnat
Niansanarié

Niansanarié on maalaiskunta Moptin alueen Djennén piirissä Malissa. Sen keskuskylä Kéké sijaitsee Banijoen länsirannalla 30 kilometriä Djennéstä etelään. Kunnassa on 4 900 asukasta (vuonna 2009). Niansanarién kunta rajoittuu lännessä Djennén piirin Néma-Badenyakafon, pohjoisessa Pondorin ja idässä Dandougou Fakalan sekä etelässä Ségoun alueen Sanin piirin Baramandougoun kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin ja Sudanin siirtymävyöhykkeeseen. Osa kunnasta sijaitsee Banin tulva-alueella. Kuntaan kuuluu kuusi kylää. Asukkaat ovat bambaroita, bozoja, fulbeja ja belloja. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi ja riisi. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Kaupankäynti suuntautuu etupäässä Djennéen, Baramadougouhon ja Konioon. Kékéssä pidetään markkinat. Kunnan liikenneyhteydet ovat heikot. Tulva-aikaan tärkein kulkuväylä on Banijoki. Palveluihin kuuluu neljä alakoulua, koulutus- ja kehittämiskeskus (CED) sekä terveysasema. ==Lähteet== Luokka:Djennén piiri Luokka:Malin kunnat
Néma-Badenyakafo

Néma-Badenyakafo on maalaiskunta Moptin alueen Djennén piirissä Malissa. Sen keskuskylä Mougna sijaitsee Banijoen tulva-alueella 30 kilometriä Djennéstä länteen. Kunnassa on 45 900 asukasta (vuonna 2009). Néma-Badenyakafon kunta rajoittuu pohjoisessa Djennén piirin Kéwan sekä idässä Ouro Alin, Pondorin ja Niansanarién kuntiin sekä etelässä Ségoun alueen Sanin ja lännessä Macinan piireihin. Seutu kuuluu Sahelin ja Sudanin siirtymävyöhykkeeseen. Kuntaan kuuluu 30 kylää. Asukkaat ovat bambaroita, bozoja, fulbeja ja belloja. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi ja hirssi. Kunnassa pidetään viidet viikoittaiset markkinat, joista tärkeimmät ovat Mougnassa. Kunnan liikenneyhteydet ovat heikot. Tulva-aikaan liikennöinti tapahtuu vesiteitse. Palveluihin kuuluvat kymmenen alakoulua, yläkoulu ja kaksi terveysasemaa. ==Lähteet== Luokka:Djennén piiri Luokka:Malin kunnat
Madiama

Madiama on maalaiskunta ja sen keskuskylä Moptin alueen Djennén piirissä Malissa. Se sijaitsee Banijoen tulva-alueen itäreunalla 27 kilometriä Djennéstä kaakkoon. Kunnassa on 12 400 asukasta (vuonna 2009). Madiaman kunta rajoittuu lännessä Djennén piirin Dandougou Fakalan ja Djennén, pohjoisessa Fakalan sekä idässä ja etelässä Ségoun alueen Tominianin piirin Timissan ja Ouanin kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Kaksi kolmasosaa kunnasta sijaitsee Banin tulva-alueella. Kuntaan kuuluu kymmenen kylää. Asukkaat ovat etupäässä markoja. Heidän lisäkseen kunnassa asuu fulbeja, boboja, bambaroita ja tuaregeja. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, riisi, durra, lehmänpapu ja maapähkinä. Madiamassa pidetään viikoittaiset markkinat. Madiaman ohi kulkee Bamakon ja Moptin välinen maantie RN6, josta haarautuu tie Djennéen. Palveluihin kuuluu viisi alakoulua, yläkoulu ja terveysasema. ==Lähteet== Luokka:Djennén piiri Luokka:Malin kunnat
Kéwa

Kéwa on maalaiskunta Moptin alueen Djennén piirissä Malissa. Sen keskuskylä Kouakourou sijaitsee Nigerjoen rannalla 35 kilometriä Djennéstä pohjoiseen. Kunnassa on 24 200 asukasta (vuonna 2009). Kéwan kunnan pinta-ala on 986 neliökilometriä. Se rajoittuu etelässä Djennén piirin Deraryn, Ouro Alin ja Néma-Badenyakafon sekä pohjoisessa Togué Morarin, koillisessa Moptin piirin Ouro Modin ja idässä Soyen, luoteessa Ténenkoun piirin Diakan ja Diafarabén ja lounaassa Ségoun alueen Macinan piirin Matomon kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Nigerin lisäksi kunnan alueella virtaavat sen sivujoet Bani, Tounanké, Donantièpa ja Toumantié, jotka muodostavat useita järviä. Kuntaan kuuluu 16 kylää. Asukkaat ovat bozoja, somonoja, fulbeja, bambaroita ja songhaita. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi ja hirssi. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Kunnassa pidetään kolmet viikoittaiset markkinat. Kunnan liikenneyhteydet ovat heikot. Tulva-aikaan ainoa liikenneväline on vene. Palveluihin kuuluu seitsemän alakoulua ja kaksi terveysasemaa. ==Lähteet== Luokka:Djennén piiri Luokka:Malin kunnat
Femaye

Femaye on maalaiskunta Moptin alueen Djennén piirissä Malissa. Sen keskuskylä Taga sijaitsee Banijoen länsirannalla 20 kilometriä Djennéstä koilliseen. Kunnassa on 16 400 asukasta (vuonna 2009). Femayen kunta rajoittuu idässä ja etelässä Djennén piirin Fakalan, lännessä Deraryn ja pohjoisessa Moptin piirin Soyen kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Pinnanmuodostukseltaan se on tasankoa, josta osa sijaitsee Banin tulva-alueella. Kuntaan kuuluu 21 kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, markoja, fulbeja ja bozoja. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, lehmänpapu, durra ja riisi. Tagan ja Dorobougoun kylissä pidetään markkinat. Kunnan liikenneyhteydet ovat heikot. Tagasta on kuivana aikana reitti Djennéen ja Sofaraan. Tulva-aikaan liikennöinti tapahtuu vesiteitse. Palveluihin kuuluvat viisi alakoulua, yläkoulu ja terveysasema. ==Lähteet== Luokka:Djennén piiri Luokka:Malin kunnat
Malediivit olympialaisissa

Malediivit osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa vuoden 1988 kesäolympialaisissa Soulissa ja on sen jälkeen osallistunut jokaisiin kesäolympialaisiin. Talviolympialaisiin maa ei ole osallistunut. Malediivit ei ole voittanut yhtäkään mitalia. == Lähteet == *
Parittelu

thumb|150px|Haavanlasisiipiä parittelemassa. Parittelu (tai kopulaatio) on yksi- tai monisoluisten eläinten seksuaalikäyttäytymisen toimintaketju, joka johtaa naaraan ja koiraan sukupuolielinten yhtymiseen. Parittelussa uroksen siittiö yleensä hedelmöittää naaraan munasolun. Joidenkin lajien uros siirtää sukusolunsa naaraan sisään, ja joidenkin lajien kuten kalojen parit laskevat sukusolunsa yhteen kehon ulkopuolella. Parittelu on yhdyntää merkitykseltään laajempi käsite, sillä se pitää sisällään myös yhdyntää edeltävän ja sen jälkeisen käyttäytymistoiminnan. Useimmat nisäkäslajit parittelevat kiima- aikanaan, jolloin munasolun hedelmöittyminen on mahdollista ja eläin on seksuaalisesti aktiivinen. Parittelua edeltää monilla eläinlajeilla soidinkäyttäytyminen. Useimmat linnut parittelevat niin, että uros nousee naaraan selkään ja laskee kloaakistaan siittiöitä nopeasti naaraan kloaakkiin. Vesilinnuilla penis auttaa siemennesteen turvaamisessa viemällä sen syvemmälle, joten joutsenella, hanhella ja sorsalla on penis, kuten maalinnuista myös esimerkiksi kiivillä ja strutsilla. Joillakin hyönteislajeilla on tavallisesta poikkeavia parittelutapoja. Lutikka parittelee niin että uros työntää sukuelimensä naaraan kuoren läpi. Hyppyhäntäisuros laskee siemennesteen naaraan ympärille ja naaras kerää sen sisäänsä. Rukoilijasirkkanaaras usein syö kumppaninsa parittelun aikana. Kalat parittelevat kutemalla, jossa naaras laskee mätinsä veteen ja koiras hedelmöittää sen maidillaan. Australialaistutkija John Long on arvioinut, että ensimmäisiä sisäisesti parittelevia eläimiä olivat luultavasti 380 miljoonaa vuotta sitten eläneet panssarikalojen (Placodermi) Antiarchi-heimoon kuuluvat Microbrachius dicki -lajin kalat. ==Katso myös== *Lisääntyminen *Pariutuminen ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Lisääntyminen Luokka:Seksuaalisuus
Aleksandr Antipov

Aleksandr Antipov -nimisiä henkilöitä ovat: * Aleksandras Antipovas (ven. Aleksandr Antipov, s. 1955), neuvostoliittoa edustanut liettualainen kestävyysjuoksija * Aleksandr Antipov, venäläinen jääpalloilija.
Koneenelin

Koneenelin tarkoittaa koneen osaa, joka vastaa jostakin koneen rakenteen toiminnosta. Näitä osia on kolmea perustyyppiä: #rakenneosat, joilla tarkoitetaan koneen runko-osia, laakereita, akseleita, kiiloja, tiivisteitä ja voiteluaineita, #Mekanismit, jotka ohjaavat koneen toimintaa jollakin tavalla kuten vaihteisto, hihna- tai ketjukäytöt, vipumekanismit, kampilaitteet, jarrut ja säpit, ja #ohjausjärjestelmän komponentit kuten painikkeet, kytkimet, osoittimet, tunnistimet, toimilaitteet ja tietokonepohjaiset ohjausjärjestelmät.Robert L. Norton, Machine Design, (4th Edition), Prentice- Hall, 2010 Koneen ulkoasulle tärkeiden suoja- ja kotelointirakenteiden muotoa, kuviointia tai väriä ei pidetä yleisesti koneeneliminä, vaikka ne ovat koneen muotoilun kannalta tärkeitä ominaisuuksia koneen osien ja käyttäjän välillä Erityisesti koneenelimellä tarkoitetaan sellaisia koneen osia, joita käytetään monissa eri koneissa samantyyppisinä, kuten ruuveja, kiiloja, laakereita, paineilmasylintereitä, venttiilejä ja muita vastaavia. Valmistajat tarjoavat näitä osia tyypillisesti eri rakennemitoilla ja jonkun standardin mukaisina. Bhandari V. B.,Design of machine elements, sivu 10 , julkaisija: Tata McGraw- Hill, 2007, toinen laitos, http://books.google.com/books?id=d-eNe- VRc1oC&pg;=PA10 , ISBN 978-0-07-061141-2 Koneenelimet voivat olla koneen piirteitä, kuten kierteytettyjä reikiä ja liukupintoina toimivia tasoja tai ne voivat olla erillisiä osia, kuten pyöriä, akseleita, taljoja, rullalaakereita tai vaihteita. Kaikki yksinkertaiset koneet ovat kuvattavissa koneeneliminä ja monet koneenelimet sisältävät yksinkertaisia koneita. Esimerkiksi johderuuvi on kuvattavissa kaltevana tasona joka kiertyy akselin ympäri. Moni konesuunnitelma, keksintö tai suunnittelutyö vaatii eri koneenelimien tuntemusta sekä näiden osaavaa ja luovaa yhdistämiskykyä koneenosaksi tai kokoonpanoksi, joka täyttää kunkin toiminnon vaatimukset. Useita koneenelimiä, kuten paineastoita koskevat erilaiset viranomaismääräykset ja hyväksyntäkäytännöt, joita on annettu tarvallisuussyistä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *
Eteläcatanduanesinbikol

Eteläcatanduanesinbikol eli virac on Filippiineillä Catanduanesin provinssissa puhuttu bikol-kieli. Sitä puhui vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan äidinkielenään ihmistä. Eteläcatanduanesinbikol luokitellaan rannikkobikol- kielten ryhmään yhdessä keskibikolin kanssa. Kielet ovat läheistä sukua keskenään ja eteläcatanduanesinbikolin puhujat ymmärtävät jonkin verran keskibikolia, filipinoa ja pohjoiscatanduanesinbikolia. == Lähteet == Luokka:Bikol-kielet Luokka:Filippiinien kielet
Pohjoiscatanduanesinbikol

Pohjoiscatanduanesinbikol eli pandan on Filippiineillä Catanduanesin provinssissa puhuttu bikol-kieli. Sitä puhui vuoden 2000 väestönlaskennassa äidinkielenään ihmistä. == Lähteet == Luokka:Bikol-kielet Luokka:Filippiinien kielet