EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Siegfried Lenz

Siegfried Lenz (17. maaliskuuta 1926 Lyck, Itä-Preussi – 7. lokakuuta 2014 Hampuri, Saksa) oli saksalainen kirjailija. Hän julkaisi romaaniensa ohella muun muassa novelleja, esseitä, näytelmiä ja kuunnelmia. Hän on toisen maailmansodan jälkeisen ajan merkittävimpiä ja luetuimpia saksankielisiä kirjailijoita. Lenz kutsuttiin 1943 Kriegsmarinen palvelukseen, mutta hän loikkasi Tanskaan ja jäi 1945 lyhyeksi ajaksi sotavangiksi Schleswig- Holsteiniin. Hän opiskeli filosofiaa, englantia ja kirjallisuudenhistoriaa Hampurin yliopistossa ja työskenteli opintojen ohessa toimittajana Die Weltissä. Hän jättäytyi 1951 päätoimiseksi kirjailijaksi. Lenz on myöhemmin paljastanut olleensa innokas Hitler-Junge ja tajunneensa vasta sodan aikana, mistä oli kysymys. Hän piti kirjoittamista moraalisena velvollisuutenaan, mutta hänet sai kirjoittamaan myös syyllisyys siitä, että juuri hän jäi henkiin. Monikerroksissa tarinoissa on usein keskeisenä totuuden hetki, jolloin päähenkilön elämä muuttuu tai hän näkee olemassaolon dilemman. Lenz sai Saksan kirjakauppiaiden rauhanpalkinnon 1988 ja Frankfurtin kaupungin Goethe-palkinnon 1999. ==Suomennetut teokset== * Saksantunti (Deutschstunde), suom. Oili Suominen. Gummerus, 1973. 951-20-0348-1 * Esikuva (Das Vorbild), suom. Oili Suominen. Gummerus, 1975. ISBN 951-20-1121-2 * Majakkalaiva (Das Feuerschiff), suom. Oili Suominen. Gummerus, 1977. ISBN 951-20-1445-9 * Sirkus saapuu ja muita kertomuksia Suloisten kylästä (So war das mit dem Zirkus), kuv. Klaus Warwas, suom. Kaarina Helakisa. W+G, 1979 ISBN 951-35-2034-X * Kotiseutumuseo (Heimatmuseum), suom. ja jälkisanat kirj. Oili Suominen. Gummerus, 1980. ISBN 951-20-2023-8 * Hiljaisuus (Der Verlust), suom. Oili Suominen. Gummerus, 1983. ISBN 951-20-2399-7 * Erään sodan loppu (Ein Kriegsende), suom. Oili Suominen. Gummerus, 1985 ISBN 951-20-2651-1 * Harjoituskenttä (Exerzierplatz), suom. Oili Suominen. Gummerus, 1986 ISBN 951-20-2767-4 * Sointikoe (Die Klangprobe), suom. Leena Vallisaari. Gummerus, 1997. ISBN 951-20-3732-7 * Kiusattu (Arnes Nachlass), suom. Oili Suominen. Gummerus, 2001. ISBN 951-20-5731-X * ;Novelli * ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Saksalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Good Girls Don’t...

Good Girls Don’t... on suomalaisen hard rock -yhtye Peer Güntin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1987. Se nousi Suomen listaykköseksi myyden kultaa edellisen levyn Backseatin tavoin ja voitti julkaisuvuonnaan myös Soundi-lehden vuoden albumi -palkinnon. Levyn tunnetuin kappale on singlenäkin julkaistu ”Bartender”. Albumi on julkaistu vinyyliformaatin lisäksi C-kasettina sekä deluxe-painoksena, jossa on mukana bonuskappale ”Boogie Man Keeps Coming”, ”Bartender”-singlen pidennetty ja uudelleenmiksattu versio sekä neljä Tavastia-klubilla äänitettyä livekappaletta. == Kappaleet == # ”Midnight Train” – 3:23 # ”Bartender” – 3:08 # ”Having A Party” – 3:10 # ”Big Brother” – 3:14 # ”Girls Are Gonna Play The Game” – 3:06 # ”Let The Boys Run The Business” – 1:31 # ”Years On The Road” – 4:13 # ”Trouble In Deep South” – 3:34 # ”Good Girls Don’t Drink Whiskey” – 3:07 # ”I’m Gonna Leave It...” – 3:12 # ”Boys Get The Rhythm” – 2:33 == Kokoonpano == Peer Günt * Timo Nikki – kitara, laulu * Teijo ”Twist Twist” Erkinharju – rummut * Teijo ”Tsöötz” Kettula – basso, taustalaulu Muut * Timo Kipahti (krediiteissä nimellä Hooli) – taustalaulu * T. T. Oksala – urut == Lähteet == Luokka:Vuoden 1987 albumit Luokka:Peer Güntin albumit Luokka:T. T. Oksalan tuottamat albumit
Safmarine

Safmarine (Safmarine Container Lines N.V.) on kansainvälinen laivanvarustamo, joka tarjoaa konttien ja irtolastien kuljetusta maailmanlaajuisesti. Yhtiön perustivat 1946 amerikkalaiset laivanvarustajat ja eteläafrikkalaiset teollisuusmiehet, ja yhtiö on nykyisin tunnettu Afrikan liikenteen asiantuntija. Safmarinella on edustaja yli 130 maassa ympäri maailmaa ja sillä on toimistoissaan yli 1 200 työntekijää huolehtimassa asiakkaiden yksilöllisistä kuljetustarpeista. Yhtiön pääkonttori on ollut Antwerpenissa Belgiassa vuodesta 1996 eli siitä asti kun se sai valmiiksi Belgian Line CMBT -yhtiön haltuunoton. Vuonna 1999 A.P. Møller-Mærsk Gruppen osti Safmarinen ja he ovat pitäneet yhtiön omana tuotemerkkinä, eivätkä ole yhdistäneet sitä kokonaan Maersk Sealand -yhtiöön. Vuonna 2002 Safmarine hankki Torm Lines -yhtiön. Ennen Safmarinen ostoa yhtiön konteissa käytettiin tunnusta SAMU, ja oston jälkeen uusissa konteissa on ollut emoyhtiön tunnus MSKU. Maersk säilytti Safmarinen vanhat tunnukset, mutta yhdisti ne uudella tavalla kontteihin. Ennen ostoa kontit olivat sinisiä ja niiden molemmissa kyljissä oli Safmarinen lipputunnus ja takaovessa oli teksti "Safmarine". Vanhoissa jäähdytetyissä konteissa oli suuri Safmarine-teksti kyljissä. Uudet kontit ovat tummemman sinisiä ja jäähdytetyt kontit ovat valkoisia, ja niiden kyljissä on jättikokoinen teksti ja lippu. Luokka:Laivayhtiöt
Fire Wire

Fire Wire on suomalaisen hard rock -yhtye Peer Güntin neljäs studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1988. == Kappaleet == Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Timo Nikki ja Peer Günt, paitsi "Rock Me Baby" Big Bill Broonzy. # "Fat Girls" - 3:29 # "Moses On The Mountain" - 3:45 # "Homebound Train" - 2.50 # "Who's Gonna Be Elected" - 3.22 # "Rock Me Baby" - 3:46 # "Wake Me Up" - 3:20 # "Young Man's Dream" - 2:36 # "T-Bone Steak And A Bottle Of Beer" - 3:09 # "Handful Of Sand" - 4.11 # "Ridin' Shotgun" - 2:54 # "Red Cadillac" - 2:38 Deluxe-version bonuskappale: 12\. "Lay Your Money Down" - 3.09 == Kokoonpano levyllä == * T. Nikki - laulu, kitara * Tsöötz Kettula - basso * Twist Twist Erkinharju - rummut * Timo Kipahti (krediiteissä nimellä Hooli) - taustalaulu * Jore - taustalaulu * Royal Tramps - taustalaulu * T.T. Oksala - urut, taustalaulu === Muut === * Juha Metso – valokuvat Luokka:Vuoden 1988 albumit Luokka:Peer Güntin albumit Luokka:T. T. Oksalan tuottamat albumit
Tadeusz Konwicki

Tadeusz Konwicki (22. kesäkuuta 1926 Nowa Wilejka – 7. tammikuuta 2015 Varsova) oli puolalainen kirjailija, elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja. Konwicki syntyi Vilnan lähellä Nowa Wilejkassa (liett. Naujoji Vilnia), silloisessa Puolassa, nykyisessä Liettuassa. Muutettuaan sodan päätyttyä vuonna 1945 Krakovaan hän aloitti opintonsa Jagellon yliopistossa. Hän työskenteli toimittajana Odrodzenie-lehdelle ja muutti vuonna 1947 Varsovaan. Vuonna 1948 valmistui hänen Kotiarmeijan (Armia Krajowa) partisaanivuosiaan muisteleva romaani Rojsty, joka kuitenkin julkaistiin vasta vuonna 1956, jolloin ns. suojasään myötä tuli mahdolliseksi käsitellä ei-kommunistisen Kotiarmeijan vaiheita. Konwickin romaaneista Keltaisessa kirjastossa on julkaistu suomenkielisinä käännöksinä Pieni ilmestyskirja vuonna 1983 ja Isoäitini tarina 1997. Aiemmin on suomennettu hänen kansainvälinen läpimurtoteoksensa Puolalainen unikirja 1963. Kirjailija asui Varsovassa, jossa hän jatkoi työtään esseiden ja lehtiartikkeleiden laatijana. Konwickin tunnetuimpia elokuvia ovat Kesän viimeinen päivä (1958) ja Taru rakkaudesta (1961). Konwicki kuoli kotonaan 88-vuotiaana 7. tammikuuta 2015. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Tadeusz Konwickin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Puolalaiset kirjailijat Luokka:Puolalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Puolalaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Don’t Mess with the Countryboys

Don’t Mess with the Countryboys on suomalaisen hard rock -yhtye Peer Güntin viides studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1990. Levy äänitettiin PeeGee Studiolla Kouvolassa ja Finnvox Studiolla Helsingissä. Levynkannen kuvat ovat valokuvataiteilija Juha Metson kuvaamia. == Kappaleet == # # # # # # # # # # === Deluxe-versio === # # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * T. Nikki – laulu, kitara * Tsöötz Kettula – basso * Twist Twist Erkinharju – rummut ja lyömäsoittimet === Muut === * T.T. Oksala – kitara * Timo Kipahti (krediiteissä nimellä Hooli) – taustalaulu * Jore – taustalaulu * Juha Metso – valokuvat Luokka:Vuoden 1990 albumit Luokka:Peer Güntin albumit Luokka:T. T. Oksalan tuottamat albumit
Vanhan kirjallisuuden päivät

Vanhan kirjallisuuden päivät on Vammalassa, nykyisessä Sastamalan kaupungissa Pirkanmaalla vuosittain järjestettävä kulttuuritapahtuma. Tapahtuma järjestetään kesä-heinäkuun vaihteessa kaksipäiväisenä. Ensimmäisen kerran se järjestettiin vuonna 1985. Tapahtumalla on vuosittain erityinen kirjallisuuteen liittyvä teema. Tapahtumassa arvioidaan käyvän vuosittain noin 15 000 henkeä. Sisäänkäynti tapahtumaan on ilmainen. Tapahtuman ohjelma koostuu muun muassa seminaareista, näyttelyistä, kirjamyynnistä ja kirjahuutokaupasta. Paikalla on noin 60 antikvaarista kirjanmyyjää ja yli 40 esittelypistettä. Myös lapsille on omaa ohjelmaa. Merkittävä osa ohjelmasta keskittyy Sylvään koululle. Vanhan kirjallisuuden päivillä luovutetaan vuosittain Suomen tietokirjailijat ry:n Warelius-palkinto ja julkistetaan antikvaaristen kirjakauppiaiden valitsema Vuoden kirjatoukka. Tapahtuman järjestäjä on vuonna 1986 perustettu Suomen vanhan kirjallisuuden päivät ry. Yhdistyksen hallituksen puheenjohtajina ovat toimineet suurlähettiläs Paul Gustafsson, Suomen Pankin johtaja ja entinen pääministeri Kalevi Sorsa, professori Juhani Lokki ja professori ja entinen pääjohtaja Jukka Sarjala. Sarjalan kuoltua puheenjohtajaksi valittiin kustannusjohtaja Leena Majander- Reenpää. Vuodesta 2024 puheenjohtajana toimii toimittaja ja kirjailija Matti Rönkä. Tapahtuman käytännön järjestelyistä vastaavan ohjelmavaliokunnan puheenjohtajana toimii kirjailija Panu Rajala. == Tapahtuman teemat vuosittain == * 1989 Luontokirjallisuus * 1990 Lyriikka, dekkarit ja kirjasensuuri * 1991 Kirjan jäljillä * 1992 Valamon luostarin kirjat * 1993 Suomalainen aapinen, Aaro Hellaakoski ja Pertti Virtaranta * 1994 Konsti kauwan elää * 1995 Suomi- kuva * 1996 Kirja kielillä * 1997 Suomalaisen kirja * 1998 Satu ja fantasia * 1999 Venäjä hyvässä ja pahassa * 2000 Helsinki * 2001 Tulenkantajat * 2002 Lappi, Kaarlo Sarkia ja Lasse Heikkilä * 2003 Huomentuulet − Eino Leino ja Itämeren piiri * 2004 Isänmaa * 2005 Kohti modernia * 2006 Impivaara.fi * 2007 Nauru * 2008 Mika Waltari * 2009 Sota ja rakkaus * 2010 Lyriikka lentoon * 2011 Rikos * 2012 Raha * 2013 Moraali * 2014 Kirjan ja kirjallisuuden puolesta (30 v. juhlavuosi) * 2015 Intohimo * 2016 Lukkarin penkiltä Tylypahkaan * 2017 Itsepäinen Suomi * 2018 Naisen paikka * 2019 Oikeus ja kohtuus * 2020 välivuosi (ei järjestetty koronan vuoksi) * 2021 Vale * 2022 Ääni * 2023 Jalo kilpa (Väistötiloissa ammattikoululla ja Vexve -areenalla) * 2024 Kirjan juhlaa (Vanhan kirjallisuuden päivien 40-vuotisjuhla) Lähde == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset verkkosivut Luokka:Suomen kirjallisuustapahtumat Luokka:Vammala Luokka:Kirjamessut
Smalltown Maniacs

Smalltown Maniacs on suomalaisen hard rock -yhtye Peer Güntin kuudes studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1994, ja oli samalla viimeinen albumi ennen yhtyeen väliaikaista telakoitumista ja yhdentoista vuoden levytystaukoa. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * T. Nikki – kitara, laulu * Twist Twist Erkinharju – rummut * Tsöötz Kettula – basso, taustalaulu Luokka:Vuoden 1994 albumit Luokka:Peer Güntin albumit
Albert Memmi

Albert Memmi (, 15. joulukuuta 1920 Tunis – 22. toukokuuta 2020) oli tunisialainen kirjailija ja esseisti. Romaanien ohella hän on julkaissut yhteiskunnallisia teoksia, joissa hän käsittelee esimerkiksi kolonialismin, rasismin ja juutalaisuuden teemoja. Memmi oli juutalainen ja puhui äidinkielenään arabiaa. Peruskoulutuksen jälkeen hän opiskeli filosofiaa Algerian yliopistossa. Myöhemmin Memmi opiskeli myös Pariisin yliopistossa. Memmi työskenteli kirjallisen tuotannon ohella opettajana Tunisiassa ja Ranskassa. Hän kirjoitti ranskaksi.Kabanda, Théophiste. "La Permanence de l'exil dans le roman francophone." Nouvelles études francophones 1:24, 2009. == Tuotanto == Memmin ensimmäinen romaani La statue de sel varustettuna Albert Camus'n esipuheella julkaistiin vuonna 1953. Muita romaaneja ovat Agar, Le scorpion ja Le desert. Memmin tunnetuin asiateos on vuonna 1957 ilmestynyt kolonisaation psykologisia vaikutuksia käsittelevä Portrait du colonisé, précédé par Portrait du colonisateur, jonka esipuheen on kirjoittanut Jean- Paul Sartre. Teos julkaistiin vuonna 1965 englaniksi nimellä The Colonizer and the Colonized). Siinä Memmi kuvailee, kuinka kolonisoijat loivat tarinaa kolonisoitujen epäkypsyydestä symbolisin mekanismein, kuten esimerkiksi kuvaamalla kolonisoituja ihmisiä "teini-ikäisenä yhteiskuntana" (1965, s. 98). Memmin tieteellisestä tuotannosta on käännetty englanniksi myös esimerkiksi teokset Dominated Man, Dependence ja Racism. == Lähteet == Luokka:Tunisialaiset kirjailijat Luokka:Esseistit Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet Luokka:Jälkikolonialismi
Man – Be Careful!

__NOTOC__ Man – Be Careful! on SF-Bluesin studioalbumi, joka julkaistiin 9. toukokuuta 2007. == Kappaleet == # (Gustavson) # (Silvennoinen - Joe Vestich) # (Rick Derringer) # (Gustavson) # (Silvennoinen) # (Ahlqvist - Teppo Nuorva) # (Gustavson) # (Robbie Robertson) # (Ahlqvist - Nuorva) # (Johnny Mercer - Harold Arlen) # (Ahlqvist - Nuorva) # (Silvennoinen - Vestich) Taru Cutler on auttanut Gustavsonin kappaleiden sanoitusten kääntämisessä englanniksi. == Tekijät == * Heikki Silvennoinen – laulu, kitara, taustalaulu * Pepe Ahlqvist – kitara, laulu, huuliharppu * Eero Raittinen – laulu * Jukka Gustavson – laulu, Hammond B 3, koskettimet * Janne Rajala – basso, taustalaulu * Jani Auvinen – rummut, lyömäsoittimet == Lähteet == Luokka:Vuoden 2007 albumit Luokka:Pepe Ahlqvistin albumit
No Piercing, No Tattoo

__NOTOC__ No Piercing, No Tattoo on suomalaisen hard rock -yhtye Peer Güntin seitsemäs studioalbumi. Se julkaistiin 11 vuoden levytystauon jälkeen vuonna 2005. Äänitys tapahtui Soundtrack Studiosilla. Albumin C-kasetti-versiolla on lisäksi singlekappale ”Flying Man”. No Piercing, No Tattoo on yhtyeen viimeinen levy, jolla 1980-luvulta saakka mukana olleet rumpali Teijo ”Twist Twist” Erkinharju sekä basisti Teijo ”Tsöötz” Kettula soittavat. Albumi ylsi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen listan sijalle kolme ja pysyi listalla yhteensä viisi viikkoa. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == ;Yhtye * Timo Nikki – kitara, laulu * Teijo Erkinharju – rummut * Teijo Kettula – basso, taustalaulu ;Vierailevat muusikot * Seppo Sundström – piano, sähköurut * Arttu Peljo – taustalaulu * Stala – taustalaulu == Arvostelut == * Desibeli.net: Desibeli.net: Levyarvio * Imperiumi.net: Imperiumi.net: Levyarvio * Soundi: Soundi: Levyarvio == Lähteet == Luokka:Vuoden 2005 albumit Luokka:Peer Güntin albumit
Tatjana Levina

Tatjana Levina (, s. 28. helmikuuta 1977) on venäläinen pikajuoksija. Levina karsiutui Münchenin EM-kisoissa 2002 400 metrin juoksun alkuerissä ajalla 52,56. Kaksi vuotta myöhemmin hän oli Budapestin sisäratojen MM-kisoissa mukana Venäjän joukkueessa, joka voitti MM-kultaa 4 x 400 metrin viestijuoksussa.http://www.iaaf.org/WIC04/results/gender=W/discipline=4X4/combCode=hash/roundCode=f/index.html Myöhemmin samana vuonna hän karsiutui Ateenan olympialaisissa 200 metrin juoksun toisissa alkuerissä ajalla 23,23. Moskovan sisäratojen MM-kisoissa 2006 hän oli jälleen mukana Venäjän viestikultaa voittaneessa joukkueessa.http://www.iaaf.org/WIC06/results/gender=W/discipline=4X4/combCode=hash/roundCode=f/index.html ==Ennätykset== * 200 metrin juoksu: 22,69 (2004) * 400 metrin juoksu: 50,78 (2007) ==Lähteet== Luokka:Venäläiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jorge Ibargüengoitia

pienoiskuva|240px|Ibargüengoitian hautakivi. Jorge Ibargüengoitia (22. tammikuuta 1928 – 27. marraskuuta 1983) oli meksikolainen kirjailija. Ibargüengoitia syntyi Guanajuatossa, ja hänen tunnetuimpien romaaniensa joukkoon lukeutuvat Los relámpagos de agosto (1965), Kuolleet tytöt (1977) ja Dos crímenes (1979). Hänen elinaikanaan ennätettiin julkaista myös novellikokoelma La ley de Herodes y otros cuentos (1967). Ibargüengoitia on paitsi arvostettu romaanien ja novellien kirjoittaja, myös näytelmäkirjailija. Hänen tunnetuimpiin töihinsä tällä alalla lukeutuvat Susana y los jóvenes (1954) ja Ante varias esfinges (1959). Hän kuoli tuhoisassa lento- onnettomuudessa Madridissa 55-vuotiaana. Luokka:Meksikolaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 1983 kuolleet Luokka:Lento- onnettomuudessa kuolleet
Hattingen

Hattingen on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa, läntisessä Saksassa Ruhrin alueen rajalla. Se kuuluu Arnsbergin hallintopiiriin ja Ennepe-Ruhr- Kreisin piirikuntaan. Kaupunkia ympäröivät Bochum, Essen, Sprockhövel, Velbert, Witten ja Wuppertal. Vuoden 2022 lopussa kaupungin asukasluku oli 54 637. Sen pinta-ala on 71,66 neliökilometriä ja asukastiheys 762 as./km². Hattingenista muodostui kaupunki vuonna 1396, kun sille myönnettiin oikeus linnoittautumiseen. Kaupunki liittyi Hansaliittoon vuonna 1554. Teollistumisen aikoihin 1800- ja 1900-luvuilla kaupungin tärkeimpiä elinkeinoja oli kivihiiliteollisuus. Yli sadan vuoden ajan Heinrichshütten tehdas oli kaupungissa tärkein työnantaja. Parhaimpina aikoina tehtaassa työskenteli noin 10 000 ihmistä. Se suljettiin vuonna 1987. Hattingenin nähtävyyksiin lukeutuu muun muassa sen vanhakaupunki, jossa sijaitsee noin 150 keskiaikaista puuristikkotaloa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin verkkosivut Luokka:Nordrhein-Westfalenin kunnat Luokka:Saksan kaupungit
John Joubert

John Joubert voi olla: * John Joubert (1927–2019), eteläafrikkalaissyntyinen brittisäveltäjä * John Joubert (1963–1996), yhdysvaltalainen sarjamurhaaja
Smithsonian-instituutti

Smithsonian-instituutti (Smithsonian Institution) on Yhdysvaltain valtion rahoittama koulutus- ja tutkimuslaitos, jolla on myös omia museoita ja eläintarha. Instituutin tutkimusaloja ovat luonnontieteiden lisäksi yleinen historia ja taidehistoria. Se on julkaissut vuodesta 1970 alkaen omaa, kuukausittain ilmestyvää tiedelehteä. Museoiden kokoelmissa on yli 142 miljoonaa esinettä. Useimmat laitokset toimivat Yhdysvaltain pääkaupungissa Washingtonissa. == Historia == Smithsonian-instituutti perustettiin brittiläisen tieteilijän James Smithsonin (1765–1829) testamenttilahjoituksella. The Smithsonian Institution's Vision == Esimerkkejä instituutin museoista ja laitoksista == * Ilmailu- ja avaruusmuseo * Kansallinen muotokuvagalleria * Amerikkalaisen taiteen museo * Kansallinen luonnonhistorian museo * Yhdysvaltain historian museo * Kansallinen Amerikan intiaanien museo * Afroamerikkalaisen historian ja kulttuurin museo (suunnitteilla) * Kansallinen postimuseo * Tähtitieteellinen observatorio * Eläintarha * Cooper Hewitt -muotoilumuseo == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Koko instituutin verkkosivut * Koulutuslaitoksen verkkosivut * Kartta museoista *
Guts and Glory

__NOTOC__ Guts and Glory on suomalaisen hard rock -yhtye Peer Güntin 8. studioalbumi. Se julkaistiin 21. helmikuuta 2007, ja on ensimmäinen yhtyeen ns. "klassisen kokoonpanon" hajoamisen jälkeen julkaistu levy. Albumi on äänitetty Soundtrack Studiosilla Helsingissä. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 7. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Timo Nikki – kitara, laulu * Pete Pohjanniemi – basso, taustalaulu * Sauli "Sakke" Koivula – rummut,taustalaulu \+ * Stala – taustalaulu == Arvostelut == * Imperiumi.net: Imperiumi.net: Levyarvio * Soundi: Soundi: Levyarvio == Lähteet == Luokka:Vuoden 2007 albumit Luokka:Peer Güntin albumit
John Joubert (säveltäjä)

John Pierre Herman Joubert (engl. [dʒuːˈbɛər], (20. maaliskuuta 1927 – 7. tammikuuta 2019) oli brittiläinen säveltäjä. Hän syntyi Kapkaupungissa, Etelä- Afrikassa mutta asui vuosikymmeniä Birminghamin esikauupungissa Moseleyssä. == Elämäkerta == Joubert aloitti musiikinopinnot Etelä-Afrikassa ja jatkoi opiskelua Britanniassa. Hän loi pitkän akateemisen uransa luennoimalla muun muassa Hullin yliopistossa ja Birminghamin yliopistossa sekä vierailevana professorina Uudessa-Seelannissa Otagon yliopistossa. Joubert oli vuodesta 1991 Durhamin yliopiston musiikin kunniatohtori ja vuodesta 2007 myös Birminghamin yliopiston. Vaikka hän sävelsi myös muun muassa oopperoita, kamarimusiikkia, sinfonioita ja konserttoja, hänet tunnetaan parhaiten vokaalimusiikin, varsinkin joululaulujen, säveltäjänä. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset säveltäjät Luokka:Eteläafrikkalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
California (albumi)

California on Mr. Bungle -yhtyeen vuonna 1999 julkaistu kolmas studioalbumi. Albumia pidetään yhtyeen "tasaisimpana", vaikka genrevaihdokset ovat yhtyeelle tyypillisesti läsnä. Musiikkilehdet kuten Maxim ja Rolling Stone ovat kuvanneet Californiaa ”elintärkeäksi”. ==Taustaa== Californian vaikutteina olivat muun muassa Burt Bacharach ja The Beach Boys. Lisäksi vaikutteita ammennettiin myös popista, jazzista, funkista, thrash metalista, Havaijin ja Lähi-idän musiikista sekä avantgardesta. Yhtye teki viisi kiertuetta mainostaakseen levyä. Albumi jäi yhtyeen viimeiseksi ennen sen hajoamista. Albumi oli tarkoitus julkaista 8. kesäkuuta, mutta Warner Brothers päätti julkaista levyn vasta myöhemmin, ettei Red Hot Chili Peppersin lähes samannimisen Californication-albumin julkaisu samana päivänä vaikuttaisi oudolta. Päätöstä ei mitä luultavimmin tehty Red Hot Chili Peppersien laulusolistin Anthony Kiedisin koston pelossa, sillä pääasiassa tällä ja Mr. Bunglen laulusolistilla Mike Pattonilla on kehnot välit. Kiedis väitti vuonna 1990, että Patton imitoi häntä MTV:llä paljon näytetyssä ”Epic”-kappaleen musiikkivideossa. ==Kappaleet== ==Arvostelut== *All Music Guide: Linkki *Alternative Press: *Pitchfork: (7.3/10) 1. syyskuuta 1999 * Soundi: MR. Bungle: California Viitattu 7.12.2022. ==Jäsenet levyn aikana== *Mike Patton – laulu, kosketinsoittimet *Trevor Dunn – basso *Danny Heifetz – rummut *Clinton ”Bär” McKinnon – saksofoni, kosketinsoittimet *Trey Spruance – kitara ==Vierailevat muusikot== *Bill Banovetz – englannintorvi *Sam Bass – sello *Ben Barnes – viulu, alttoviulu *Henri Ducharme – haitari *Timb Harris – trumpetti *Marika Hughes – sello *Eyvind Kang – viulu, alttoviulu *Carla Kihlstedt – viulu, alttoviulu *Michael Peloquin – harmonikka *David Phillips – kitara *Larry Ragent – käyrätorvi *Jay Stebley – cimbalom *Aaron Seeman – piano *William Winant – patarummut, nuijat, bassorumpu ==Ääni ja muut työntekijät== *Justin Phelps – ääni-insinööri *Josh Heller – ääni-insinööri *Trey Spruance – ääni-insinööri, tuotto suunnittelija *Adam Muñoz – ääni- insinööri, miksaus, editointi *Gibbs Chapman – miksaus *Rob Worthington – miksaus *George Horn – masteeraus *Mr. Bungle – tuottaja *Billy Anderson – ääni-insinööri *Mackie Osborne – ”hengaaminen” ja kansi- ja välilehtitaide *Malcom Hillier – valokuvaus *Ryan Cooper – julkaisija ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 1999 albumit Luokka:Mr. Bunglen albumit
Pete Peeters

Peter H. Peeters (s. 17. elokuuta 1957 Edmonton, Alberta, Kanada) on entinen jääkiekkomaalivahti, joka oli 1980-luvun värikkäimpiä pelaajapersoonia NHL:ssä. Hänen 1977–1991 kestäneen ammattilaisuransa seuroja olivat Philadelphia Flyers, Boston Bruins ja Washington Capitals. Philadelphia Flyers varasi hänet sijalta 135 NHL:ään vuonna 1977. Siihen asti hän oli pelannut Medicine Hat Tigers -seurassa WCHL-liigassa. Peeters pelasi kaikkiaan 489 ottelua NHL:ssä; hänen saldokseen muodostui 246 voittoa, 155 tappiota ja 51 tasapeliä. Nollapelejä Pete Peeters pelasi 21 kappaletta ja päästettyjen maalien ottelukohtainen keskiarvo oli 3,08. == Saavutuksia == * Vezina Trophy 1983 * NHL:n tähdistössä 1983 ==Aiheesta muualla== *Profiili hockeydraftcentral.com-palvelussa * *Peetersin esittely Greatest Hockey Legendsissa Luokka:Kanadalaiset jääkiekkomaalivahdit Luokka:Vezina Trophy -voittajat Luokka:Philadelphia Flyersin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
James Salter

James Salter (alun perin James Arnold Horowitz; 10. kesäkuuta 1925 Passaic, New Jersey – 19. kesäkuuta 2015 Sag Harbor, New York) oli yhdysvaltalainen romaani- ja novellikirjailija. Salter lähti West Pointiin vuonna 1942, valmistui 1945 ja palveli 12 vuoden ajan Yhdysvaltain ilmavoimissa. Hän oli Korean sodan veteraani. Ensimmäinen romaani The Hunters julkaistiin vuonna 1956, ja siitä on tehty myös Robert Mitchumin tähdittämä elokuva. Salterin muihin tunnettuihin teoksiin kuuluu novellikokoelma Dusk and Other Stories, jolla kirjailija voitti vuonna 1989 PEN/Faulkner-palkinnon. Hänet valittiin Yhdysvaltain taiteiden ja kirjallisuuden akatemiaan vuonna 2000. ==Suomennetut teokset== * * ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Yhdysvaltalaiset novellikirjailijat Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Päätalopäivät

Päätalopäivät on Kalle Päätalo-seura ry:n järjestämä kulttuuritapahtuma Taivalkoskella Koillismaalla. Tapahtuma kehittyi Taivalkosken kotiseutupäivistä Joki-Jussin päivistä, jotka alkoivat vuonna 1974. 1980 ne muuttuivat Päätalosavotaksi ja 1981 Päätaloviikoksi. Päätalopäiviä vietetään viikon lopussa kolmipäiväisenä. Päivillä vaalitaan menestyskirjailija Kalle Päätalon (1919–2000) muistoa ja perintöä. Suosittuja ovat "pyhiinvaellusmatkat" Päätalon lapsuudenkotiin Kallioniemeen ja muihin hänen kirjoissaan mainittuihin kohteisiin. Tapahtumaan osallistuu yleensä runsaat 5000 henkeä. Ohjelmassa on lisäksi mm. lukijatapahtumia, jäsentapaamisia, näytelmiä, näyttelyitä, konsertteja, seminaareja, työnäytöksiä ja kilpailuja. Taivalkoskella toimii myös Päätalo-instituutti. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Kalle Päätalo-seuran verkkosivut Luokka:Suomen kirjallisuustapahtumat Luokka:Taivalkoski Luokka:Kalle Päätalo
Päätalo-instituutti

Päätalo-instituutti on Taivalkoskella toimiva Kallioniemi-Säätiön ylläpitämä Pohjois-Suomen kirjoittajakoulutus- ja kulttuurikeskus. Kallioniemi-Säätiön tarkoituksena on sanataiteellisen koulutuksen edistäminen, kirjailija Kalle Päätalon (1919–2000) henkisen ja kirjallisen perinnön vaaliminen sekä koillismaalaisen kotiseutu- ja kulttuurityön tukeminen. Säätiö on saanut nimensä Päätalon lapsuudenkodin Kallioniemen mukaan.Päätalo-instituutti (Taivalkoski.fi) Instituutti järjestää vuosittain vuoden mittaisen kirjoittajakurssin ja lyhyempääkin koulutusta. Instituutti järjestää vuosittain kaksi valtakunnallista kilpailua: * Napero-Finlandia- sadunkirjoituskilpailu ala-asteikäisille lapsille * Aikuisille tarkoitettu Möllärimestarikilpailu omakustanteille, joka tällä hetkellä (2024) tauolla. Instituutissa hoidetaan Kalle Päätalon arkistoa ja Satuarkistoa. Myös Taivalkosken kotiseutumuseon hoito kuuluu instituutin tehtäviin. Instituutin johtajana on Kati Koivukangas. ==Lähteet== * * Päätalo-instituutti (Taivalkoski.fi) ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == *Instituutin verkkosivut Luokka:Taivalkoski Luokka:Kalle Päätalo Luokka:Suomalaiset kirjallisuusseurat
Ihmisviha

Ihmisviha eli misantropia on yleisesti inhoa, epäuskoa tai vihaa ihmislajia kohtaan. Termiä voidaan myös käyttää niistä, jotka itse pakenevat, tai eristäytyvät ihmisistä, edellä mainituista syistä. Sana tulee kreikan sanoista μίσος (misos, ’viha’) ja άνθρωπος (anthrōpos, ’ihminen’). Misantropia on yleisesti väärin käsitetty, ymmärretty ja yksilöllistetty vihaksi ihmisiä kohtaan. Tämän takia termiin liittyy yleisesti paljon negatiivisia tunteita. Ääri-misantrooppi voi todellakin usein vihata ihmislajia, mutta se ei välttämättä tarkoita, että kyseinen ihminen olisi psykopaatti tai muuten epäterve ajatuksiltaan. Misantroopit voivat pitää normaaleja ihmissuhteita ihmisiin, mutta niitä on yleensä vain muutama ja pitkän välimatkan päässä. Tyypillisesti misantroopit ovat valikoivia keiden kanssa he ovat tekemisissä. Tämä tuo mukanaan myös vastenmielisyyden tunteen hallitsevaksi, koska heidän perspektiivinsä näyttää syrjäyttävän halveksunnan yhteiseksi häiriöksi ja heikkoudeksi muissa, ja joissain tapauksissa myös heissä itsessään. Misantropian vastakohta on filantropia, ihmisrakkaus. == Määritelmä == Selkeää yksinomaista näkemystä ei misantropiasta ole. On käsitteitä, jotka suoranaisesti muodostavat misantropian, mutta ei ole selkeää tietoa siitä, mikä kuuluu misantroopikon pääajatuksiin, ja mikä ei. == Kritiikki == Misantropia on herättänyt paljon kiistanalaisia ajatuksia muissa ihmisissä. Misantropia on kristilliselle ja Raamatun mukaiselle arvomaailmalle lähes vastakohta: Raamatun kehottaessa ihmisiä rakkauteen, perustuu misantropia vastakkaisesti vihaan, inhoon tai epäuskoon ihmisiä kohtaan. Tämä luonnollisestikin tekee misantropiasta tabun raamatullisissa ja kristillisissä yhteisöissä ja ryhmissä. Misantropiaa on nykyään verrattu Anton LaVeyn satanismiin, koska joillakin näkemyksen omaksuneilla on Saatanallisesta Raamatusta tuttu ajatus, jonka mukaan ”Ihminen on eläin, joka on kehityksen myötä kehittynyt eläimistä häijyimmäksi.” Samaa ideologiaa edusti osa hippikulttuuristakin, mutta tuolloin ei herännyt vastaavia vertailuja tai pelkoja, kuin misantropiassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Sosiologia Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Alex von Falkenhausen Motorenbau

Alex von Falkenhausen Motorenbau (AFM) on entinen saksalainen Formula 1 -talli, joka kilpaili F1-sarjassa vuosina –. AFM osallistui yhteensä neljään osakilpailuun saavuttamatta suurempaa menestystä. Tallin parhaaksi sijoitukseksi jäi Helmut Niedermayrin ajama yhdeksäs sija Saksan GP:stä vuonna 1952. == Kuljettajat == * Hans Stuck (1952–1953) * Willi Heeks (1952) * Helmut Niedermayr (1952) * Ludwig Fischer (1952) * Willi Krakau (1952) * Theo Fitzau (1953) * Günther Bechem (1953) ==Menestys kilpailuittain== (avain) Vuosi Malli Moottori Renkaat Kuljettajat 1 2 3 4 5 6 7 8 9 AFM 4 SWI INDY BEL FRA GBR GER DUT ITA Küchen V8 Hans Stuck Kesk. BMW L6 ? Willi Heeks Kesk. BMW L6 ? Helmut Niedermayr 9 BMW L6 ? Ludwig Fischer DNS BMW L6 ? Willi Krakau DNS AFM 4 ARG INDY DUT BEL FRA GBR GER SWI ITA Bristol L6 Hans Stuck Kesk. 14 BMW L6 Theo Fitzau Kesk. BMW L6 Günther Bechem Kesk. == Kuvia == Tiedosto:AFM-1948-1.jpg|AFM-kilpa-auto vuodelta 1948. Tiedosto:AFM 50, 1971 cm³, Bj. 1950 (2008-06-28).jpg|AFM-kilpa-auto vuodelta 1950. ==Lähteet== AFM Luokka:Formula 1 -valmistajat
Saapasjalkakissa

Saapasjalkakissa on klassinen satu puhuvasta kissasta, joka auttaa myllärin poikaa. Saman tyylisiä kansansatuja tunnetaan satoina versioina eri puolilta Eurooppaa. Tunnetuin on Charles Perraultin vuonna 1697 kirjaama versio Hanhiemon tarinoissa, mutta jo ennen Perraultia sen ehti julkaista Giovanni Francesco Straparola vuonna 1555Jakso 1: Olipa kerran: Saapasjalkakissa sijoittaisi omaisuutensa Panamaan Yle Areena (podcast) kirjassaan Le piacevoli notti (Leikkisät yöt). Myös Grimmin veljekset merkitsivät yhden version muistiin. Satua ei kuitenkaan ollut vuoden 1857 painoksessa, joten se puuttuu uusimmasta Grimmin satujen suomennoksesta. Aiheesta on tehty ainakin yksitoista elokuvasovitusta ja ooppera (César Cui, 1913), Nintendo-peli vuonna 1990 ja Crash Test Dummiesin albumi vuonna 2003. Saapasjalkakissan hahmo esiintyy myös Shrek-elokuvissa, ja niiden spinoff-elokuvassa. Japanilaisen Toei Animationin maskotti on Saapasjalkakissa studion elokuvasta Nagagutsu wo haita neko (1969). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Perrault's Fairy Tales Gustave Dorén kuvittaman version näköispainos Luokka:Grimmin sadut Luokka:Kuvitteelliset kissat
György Konrád

György Konrád (; 2. huhtikuuta 1933 – 13. syyskuuta 2019) oli unkarilainen prosaisti ja esseisti. Konrád syntyi Debrecenissä ja opiskeli Budapestin yliopistossa. Hän oli kommunistihallinnon vastustaja ja osallistui vuonna 1956 Unkarin kansannousuun. Hän oli Kansainvälisen Penin puheenjohtaja ja johti myös Berliinissä Pariser Platzilla Akademie der Künsteä. Konrádille myönnettiin vuonna 2001 Aachenin kaupungin Karlspreis. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat Vierailija, Pidot puutarhassa ja Kivikello, joiden suomenkieliset käännökset julkaistiin Keltaisessa kirjastossa vuosina 1976, 1993 ja 1997. Vierailija kertoo sosiaalityöntekijästä, joka turhautuu ja uupuu työssään.Vierailija, Siteerattu aikalaisarvio Kirjasammossa. viitattu 31.5.2021Vierailija, Kansalliskirjasto.finna.fi, viitattu 31.5.2021 (ilmeisesti takakansiteksti) == Suomennetut teokset == * Vierailija (A látogató 1969); suom. Anna-Maija Raittila, Tammi 1976 ISBN 951-30-3169-1 (sid.), ISBN 951-30-3168-3 (nid.) – 2. p. 2004, Tammi ISBN 951-31-3183-1 * Häirikkö (A cinkos 1983); käsikirjoituksesta suom. Anna-Maija Raittila, Librum 1982 ISBN 951-862-039-3 * Pidot puutarhassa: romaani ja työpäiväkirja (Agenda 1: Kerti mulatság 1989); suom. Taisto Nieminen, Tammi 1993 ISBN 951-30-9959-8 * Kivikello (Agenda 2: Kőóra, 1994); suom. Taisto Nieminen, Tammi 1997 ISBN 951-31-0764-7 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * György Konrádin kotisivut Luokka:Unkarilaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Bad Boys Are Here

__NOTOC__ Bad Boys Are Here on suomalaisen hard rock -yhtye Peer Güntin neljäs kokoelmalevy. Se julkaistiin 22. helmikuuta 2006. Kokoelma on tupla-CD ja toistaiseksi yhtyeen kattavin kokoelma. Albumin kannen kuvat on ottanut valokuvataiteilija Juha Metso. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 23, ja pysyi listalla yhteensä neljä viikkoa. == Kappaleet == === CD 1 === # # # # # # # # # # # # # # # # # # # (live) # (live) === CD2 === # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Soundi: Soundi: Levyarvio == Lähteet == Luokka:Vuoden 2006 kokoelma-albumit Luokka:Peer Güntin albumit
Taisto-Bertil Orsmaa

Taisto-Bertil Tauno Orsmaa (s. 19. lokakuuta 1941 Rovaniemi) on suomalainen teatteriohjaaja, käsikirjoittaja ja dramaturgi. Lisäksi hän on julkaissut teatterikritiikkejä. ==Opinnot ja ura== Orsmaa opiskeli kirjallisuutta Helsingin yliopistossa 1964–1975 ja väitteli tohtoriksi 1976. Hän oli ennen opintoja harkinnut lähtemistä opiskelemaan jazzia Yhdysvaltoihin, mutta draamakirjallisuuden opinnot veivät voiton. Orsmaa opiskeli 1965–1969 myös Suomen teatterikoulussa ohjaaja-dramaturgilinjalla. Uransa aikana Orsmaa on ohjannut satakunta teatteriesitystä ja lisäksi kuunnelmia ja joukon televisiotöitä. Kaksi tunnetuinta televisiosarjaa perustuvat Outi Pakkasen ja Pentti Kirstilän dekkareihin. Lisäksi Orsmaalla on ollut näyttelijänä sivurooli muun muassa Erkko Kivikosken elokuvassa Kesyttömät veljekset (1969). Orsmaa oli yksi Ryhmäteatterin perustajistaRyhmäteatteri täyttää 40 vuotta, Helsingin Sanomat 24.1.2007. Viitattu 4.5.2014.Ryhmäteatteri – yhdessä jo 40 vuotta , Teatterikeskus 2007. Viitattu 4.5.2014. ja sen taiteellinen johtaja 1969−1972. Hän on toiminut teatterinjohtajana Turun kaupunginteatterissa (1981−1984) ja Vaasan kaupunginteatterissa (1976–1981 ja 1991–1997). Tampereen Työväen Teatteria Orsmaa luotsasi 1985–1986. Sittemmin hän on toiminut vapaana ohjaajana. Orsmaalla on koko ajan ollut toinen ura tutkijana ja opettajana. Hän on toiminut opettajana Helsingin yliopistossa 1969–1976 ja Turun yliopistossa teatterintutkimuksen linjalla muun muassa apulaisprofessorina sekä Teatterikorkeakoulun valo- ja äänisuunnittelun laitoksella lehtorina ja virkaa toimittavana professorina. Kolmas ura Orsmaalle on ollut kirjoittaminen. Hän on kirjoittanut kuunnelmia, käsikirjoituksia, näytelmiä ja arvosteluja. Orsmaa arvosteli radio-, tv- ja teatteriesityksiä Kansan Uutisiin, Ilta-Sanomiin ja Demariin. == Televisiosarjat == *1988 − Katso naamion taa (kolmiosainen tv-sarja, perustuu Outi Pakkasen samannimiseen romaaniin (1987)). *1993 − Jäähyväiset rakkaimmalle (kolmiosainen tv-sarja, perustuu Pentti Kirstilän samannimiseen Hanhivaara-romaaniin (1977)). == Palkintoja == *1975 − Pohjoismainen kuunnelmapalkinto *1977 ja 1981 − Thalia- palkinto *1985 − Kalevala-palkinto. ==Yksityiselämä== Taisto-Bertil Orsmaan ensimmäinen puoliso oli Leena Hämäläinen 1963–1968 ja toinen näyttelijä Riitta-Liisa Helminen vuodesta 1969 lähtien. ==Lähteet== * Erkki Jääskeläinen: "Pallo hallussa", TurunSanomat.fi, 18.10.2001, tarkistettu 18.10.2008. * Tampereen Työväen Teatterin historiasta, TTT-teatteri.fi , tarkistettu 18.10.2008. * ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset teatterikriitikot Luokka:Suomalaiset teatterinjohtajat Luokka:Suomalaiset teatteriohjaajat Luokka:Suomalaiset televisio-ohjaajat Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Philippsburg

Philippsburg on kaupunki Saksassa Baden-Württembergin osavaltiossa Karlsruhen piirikunnassa. Kesäkuun 2022 lopussa kaupungissa oli 13 860 asukasta. ==Historia== Aikaisemmin Philippsburg tunnettiin nimellä Udenheim. Se kuului Speyerin ruhtinaspiispalle 1378 – 1718. Piispa Philipp Christoph von Sötern rakennutti Reinin varrelle Udenheimiin ison linnoituksen varustautuakseen tulevan konfliktin – kolmikymmenvuotinen sota – varalta. Rakennustyöt aloitettiin vuonna 1615 ja ne kestivät kahdeksan vuotta. Linnoitukselle annettiin piispan mukaan nimeksi Philippsburg. Kolmikymmenvuotisen sodan aikana linnoitus vaihtoi omistajaa useaan kertaan, mutta lopuksi linnoitus jäi ranskalaisten haltuun. Keisarilliset piirittivät Philippsburgin Ranskan- Hollannin sodan aikana 24. kesäkuuta 1676. Ranskan armeija, komentajana François Luxembourg, oli alivoimainen ja ei kyennyt auttamaan linnoitusta, joka antautui 11. syyskuuta. Yhdeksänvuotinen sota alkoi 1688, kun ranskalaiset piirittivät Philippsburgia kahden kuukauden ajan. Heidän tavoitteenaan oli pakottaa keisari Leopold I hyväksymään Ranskan-Hollannin sodan päättänyt Regensburgin rauha pysyväksi rauhansopimukseksi. Vaikka Philippsburg lopulta antautuikin, ranskalaisten suunnitelma ei onnistunut, vaan sota laajeni ja kesti aina vuoteen 1697 asti. Sodan päätyttyä ranskalaiset luovuttivat linnoituksen jälleen saksalaisille. Seuraavan kerran Philippsburg piiritettiin Puolan perimyssodan aikana 1734, kun James FitzJames Berwickin johtamat ranskalaiset piirittivät linnoituksen. Eugen Savoijilainen koetti vapauttaa piiritetyn linnoituksen, mutta epäonnistui. Viimeisen kerran linnoitus piiritettiin ja vallattiin 1799 Ranskan vallankumoussotien aikana. Myöhemmin samana vuonna ranskalaiset hävittivät linnoituksen. ==Lähteet== * === Viitteet === == Aiheesta muualla == *Kaupungin verkkosivut Luokka:Baden- Württembergin kunnat Luokka:Karlsruhen piirikunta Luokka:Saksan kaupungit
Ronald Weigel

Ronald Weigel (s. 8. elokuuta 1959 Hildburghausen, Itä-Saksa) on saksalainen entinen kilpakävelijä. Weigel voitti vuoden 1983 Helsingin yleisurheilun MM- kilpailuissa 50 kilometrin kävelyn. Seuraavan vuoden olympiakisoihin hän ei voinut osallistua Itä-Saksan boikotin takia. Vuoden 1987 MM-kilpailuissa Weigel saavutti hopeaa 50 kilometrin kävelyssä. Vuotta myöhemmin hän vihdoin pääsi osallistumaan olympialaisiin ja saavutti hopeaa sekä 20 kilometrin että 50 kilometrin kävelyssä. Vuonna 1992 Barcelonan olympialaisissa Weigel saavutti vielä pronssia edustaen tällä kertaa yhdistynyttä Saksaa. Ronald Weigel on ollut aktiiviuransa jälkeen Australian kävelymaajoukkeen valmentajana vuosina 1997-2004. Hän valmensi muun muassa Nathan Deakesia, vuoden 2004 olympiapronssimitalistia 20 kilometrin kävelyssä. Ronald Weigel oli aktiiviuransa aikana 177 senttimetriä pitkä ja painoi 62 kilogrammaa. ==Ennätykset== * 20 000 metrin kävely: 1:19:18.3 (1990) * 20 kilometrin kävely: 1:22:18 (1991) * 50 kilometrin kävely: 3:38:17 (1986) ==Lähteet== * Luokka:Saksalaiset kävelijät Luokka:Saksalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Luolakahlaaja

Luolakahlaaja eli rapukurmitsa (Dromas ardeola) on mustavalkoinen, erikoinen kahlaaja. Se on oman sukunsa ja heimonsa (Dromadidae) ainoa laji. == Koko ja ulkonäkö == Linnun pituus on 33-36 cm, josta nokkaa 5-6 cm, siipien kärkiväli 75-78 cm ja paino 248-325 g. Naaras on kookkaampi. Pääosin valkoinen höyhenpuku, jossa musta selkä ja mustat siipisulat. Koivet ovat pitkät, harmaat. Nokka on pään pituinen, tukeva, väriltään tummanharmaa. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Luolakahlaaja on heimonsa ja sukunsa ainoa laji. Sen taksonominen asema on aina ollut epäselvä ja monet tutkijat sijoittaisivat sen ennemmin lokkeihin tai ruokkeihin. == Esiintyminen == Yhtenäinen pesimäalue Persianlahden pohjoisrannikolla, erillispopulaatioita Intian valtameren rannikoilla ja saarilla sekä paikoin Somaliassa, Keniassa ja Tansaniassa. Maailman populaation koko on 60 000–80 000 yksilöä. Lajin kanta on elinvoimainen. Pääosin muuttolintu, joka talvehtii muun muassa Intiassa, Madagaskarilla ja Afrikan sekä Etelä-Aasian rannikoilla ja saarilla. Lajia ei ole tavattu Suomessa. == Elinympäristö == Valtamerien rannikot ja rannikon läheiset saaret. Vaatii vuorovesirantoja, ja viihtyy etenkin koralliriutoilla, mutarannoilla, laguuneissa ja suola-altailla. Pesimäaikana se elää hiekkaisilla riutoilla ja dyyneillä. == Lisääntyminen == Luolakahlaajalla on kahlaajista poikkeava pesimätapa: se kaivaa pesäkolon tai -luolan hiekkamaahan, tai käyttää vanhaa koloa. Laji pesii suurissa yhdyskunnissa, joissa voi olla jopa 1500 paria. Munia on yleensä vain 1, joskus 2. Se on valkoinen ja linnun kokoon nähden suuri. Haudonta-aika ja sukupuolten rooli siinä on huonosti tutkittu, mutta ilmeisesti naaras hoitaa ainakin pääosan haudonnasta. Poikanen pysyy pesässä useita päiviä kuoriutumisen jälkeen ja emot tuovat sille ruokaa, mikä on myös poikkeuksellista kahlaajalle. Poikanen pysyy emojen seurassa usein seuraavaan kevääseen saakka, ja emot voivat ruokkia sitä syksyn ja talven mittaan. == Ravinto == Pääasiallisena ravintona ovat ravut, joita meluisat parvet etsivät luodeveden aikaan mutarannoilta ympäri vuorokauden. Vahvalla nokallaan se rikoo ravun kuoren ja nielaisee pienet ravut kokonaisina. Isot ravut se pilkkoo pienemmiksi palasiksi. Syö myös muita äyriäisiä, nilviäisiä, matoja ja muita selkärangattomia. == Lähteet == * Cramp, Stanley (päätoim.) 1985: Handbook of the Birds of Europe, the Middle East and North Africa. Vol. III. – Oxford University Press. Hong Kong. ISBN 0-19-857506-8 === Viitteet === Luokka:Lari
Louis Simpson

Louis Aston Marantz Simpson (27. maaliskuuta 1923 – 14. syyskuuta 2012) oli yhdysvaltalainen runoilija. Hän syntyi Jamaikalla skotlantilaistaustaisen lakimiesisän ja venäläisen äidin pojaksi. Simpson muutti 17-vuotiaana Yhdysvaltoihin ja aloitti opintonsa Columbian yliopistossa. Hän on toisen maailmansodan veteraani ja lähti sodan jälkeen Pariisin yliopistoon. Simpsonin ensimmäinen kirja The Arrivistes julkaistiin vuonna 1949. Hän opetti paitsi Columbian yliopistossa, josta hän itse sai filosofian tohtorin arvon, myös Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä ja New Yorkin Stony Brookin yliopistossa. Hänelle myönnettiin vuonna 1964 Pulitzer-palkinto kokoelmasta At the End of the Open Road. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset runoilijat Luokka:Kirjallisuuden Pulitzer-palkinnon saaneet Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Hugo Koblet

Hugo Koblet (21. maaliskuuta 1925 Zürich - 6\. marraskuuta 1964 Uster) oli sveitsiläinen rata- ja maantiepyöräilijä, ensimmäinen ulkomaalainen Italian ympäriajon voittaja (1950). Hän voitti myös Ranskan ympäriajon (1951) sekä kolme kertaa Sveitsin ympäriajon, kahdesti Züri-Metzgeten ja kerran Tour de Romandien. Ratapyöräilyssä hän voitti kaksi Euroopan mestaruutta sekä kolme MM-mitalia. Koblet kuoli auto-onnettomuudessa vain 39-vuotiaana marraskuussa 1964. ==Saavutuksia== ===Ratapyöräily=== *Ratapyöräilyn MM-kilpailut, takaa- ajo: 1947 pronssia, 1948 neljäs, 1951 hopeaa, 1954 hopeaa *Ratapyöräilyn EM- kilpailut, pariajo (parina Armin von Buren): 1953 kultaa, 1954 kultaa *Ratapyöräilyn Sveitsin mestaruuskilpailut, takaa-ajo: 1947-1954 kultaa ===Maantiepyöräily=== *Italian ympäriajo: **1950 kokonais- ja mäkikilpailun sekä etappien 6 ja 8 voitto **1951 kokonaiskilpailussa kuudes ja etapin 19 voitto **1952 kokonaiskilpailussa kahdeksas **1953 kokonaiskilpailussa toinen ja etapin 8 voitto **1954 kokonaiskilpailussa toinen sekä etappien 15 ja 21 voitto **1955 kokonaiskilpailussa kymmenes ja etapin 21 voitto *Ranskan ympäriajo: **1951 kokonaiskilpailun sekä etappien 7, 11, 14, 16 ja 22 voitto *Espanjan ympäriajo: **1956 etapin 9 voitto *Sveitsin ympäriajo: **1947 etapin 1A voitto **1948 etapin 5 voitto **1950 kokonaiskilpailun sekä etappien 4A, 4B ja 6 voitto **1951 kokonaiskilpailussa toinen sekä etappien 2B ja 7 voitto **1953 kokonaiskilpailun sekä etappien 3, 6 ja 8 voitto **1955 kokonais- ja mäkikilpailun sekä etapin 2 voitto *Tour de Romandie: **1948 etapin 6 voitto **1949 etapin 4 voitto **1950 kokonaiskilpailussa toinen **1951 kokonaiskilpailussa toinen **1952 kokonaiskilpailussa toinen ja etapin 4 voitto **1953 kokonaiskilpailun sekä etappien 1, 2 ja 3A voitto **1954 etapin 3 voitto **1955 kokonaiskilpailussa toinen ja etapin 3B voitto **1957 kokonaiskilpailussa kolmas *Milano-Zürich: **1948 kokonaiskilpailussa toinen ja etapin 1 voitto *Rooma-Napoli-Rooma: **1953 etappien 2B ja 3 voitto **1954 etapin 3 voitto *Züri-Metzgete: 1951 neljäs, 1952 voitto, 1954 voitto *Flanderin ympäriajo: 1955 toinen *Pariisi-Roubaix: 1955 viides *Grand Prix des Nations: 1951 voitto *Critérium des As: 1951 voitto *GP de Suisse: 1950 voitto, 1951 voitto, 1954 voitto *Sassari-Cagliari: 1954 voitto *Sveitsin maantiepyöräilymestaruuskilpailut: 1955 voitto ==Lähteet== * Hugo Koblet Memoire du cyclisme -sivustolla Luokka:Sveitsiläiset maantiepyöräilijät Luokka:Sveitsiläiset ratapyöräilijät Luokka:Giro-voittajat Luokka:Ranskan ympäriajon voittajat Luokka:Liikenneonnettomuudessa kuolleet Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 1964 kuolleet
Akis

Akis () oli kreikkalaisessa mytologiassa Panin ja Symaithiin poika, jota nereidi Galateia rakasti. Kyklooppi Polyfemos oli myös rakastunut Galateiaan saamatta kuitenkaan mitään vastakaikua rakkaudelleen; itse asiassa Galateia vihasi häntä. Mustasukkaisena Galateian Akiita kohtaan osoittamasta rakkaudesta Polyfemos päätti surmata kilpakosijansa. Akiin ollessa paimentamassa lampaitaan kykloppi heitti häntä valtavalla kivenlohkareella. Lohkareen alta pursuava veri muodosti Galateian avustuksella Akis-joen. Akis itse, joka oli nereidi–äitinsä puolelta sukua vesistöjen jumaluuksille, muuttui vastasyntyneen joen jumalaksi.Ovidius: Muodonmuutoksia xiii.750–897 (engl. käännös). == Lähteet == Luokka:Kreikkalaisen mytologian muodonmuutokset
Joensuun kirjallisuustapahtuma

Joensuun kirjallisuustapahtuma on vuodesta 2000 alkaen syys-lokakuussa järjestetty valtakunnallinen tapahtuma, jonka teema vaihtuu vuosittain. Viikonlopun mittaisen tapahtuman tilaisuudet ovat avoimia kaikille. Tapahtuman järjestäjinä on joensuulaisia kulttuurihenkilöitä, joista ydinjoukon muodostavat professorit Seppo Knuuttila ja Yrjö Sepänmaa, kirjailija Tuula- Liina Varis ja koulutussihteeri Lisbe Svahn. Suunnitteluun osallistuvat Itä- Suomen yliopiston kulttuuritieteet ja Pohjois-Karjalan taidetoimikunta. Järjestelyt hoitaa Pohjois-Karjalan Kesäyliopisto. Tapahtumapaikkoina ovat olleet yliopisto, Joensuun Tiedepuisto, konservatorio, Pakkahuone, ravintola Sointula, Teatteriravintola ja Joensuun kaupunginteatteri. ==Tapahtumat== Vuonna 2007 teemana oli Työ. Teemaa käsiteltiin edellisvuosien kaavan mukaan: tiedeosuudessa puhuttiin teemasta esimerkiksi tieteen näkökulmasta, kirjallisuusosuudessa äänessä olivat kirjailijat ja taideosuudessa oli musiikkia, teatteria tai tanssia. Puhujina olivat muiden muassa työministeri Tarja Cronberg (vihr.), professori Kari Uusikylä, kirjailija Hannu Raittila, kriitikko Kaisa Neimala, kirjailija Kari Levola, suomentaja ja filosofi Tuomas Nevanlinna, kirjailija Arja Tiainen, kirjailija Marja-Leena Tiainen ja professori Kaija Heikkinen. Vuonna 2008 tapahtuman teemana oli Jos kirjallisuudessa. Päivillä puhuttiin muun muassa vaihtoehtoisista historiantulkinnoista, tulevaisuusskenaarioista, utopioista, dystopioista ja fantasiakirjallisuudesta. Puhujina olivat muun muassa Johanna Sinisalo, Kersti Juva, Risto Isomäki, Sirpa Kähkönen, Markku Into, Tero Niemi, Mari Mörö, Teuvo Peltoniemi ja Ilkka Pyysiäinen. Vuoden 2010 tapahtuman aiheena oli Minä kirjallisuudessa ja toisissa taiteissa. Puhujina olivat muun muassa Leena Lander, Kari Hotakainen, Anja Erämaja, Markku Ojanen ja Katarina Eskola. ==Teemat== * 2000: Tosi * 2001: Vieras * 2002: Kaunis * 2003: Nauru * 2004: Rakas * 2005: Kuolema * 2006: Ei * 2007: Työ * 2008: Jos * 2009: Sana * 2010: Minä * 2011: Lukija * 2012: Tyhjä * 2013: Jälki * 2014: Intohimo * 2015: Raha * 2016: Rikos * 2017: Sata * 2018: Eläin * 2019: Oho! * 2020: – * 2021: Lapsi * 2022: Vesi Lähde ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Joensuun kirjallisuustapahtuman verkkosivut Luokka:Joensuun tapahtumat Luokka:Suomen kirjallisuustapahtumat