EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Robert M. Utley

Robert Marshall Utley (s. 31. lokakuuta 1929 – 7. kesäkuuta 2022 westernhistory.org. Viitattu 2.10.2022 ncph.org. Viitattu 18.5.2020) oli yhdysvaltalainen historioitsija. Utley toimi National Park Servicen päähistorioitsijana. Utley myötävaikutti merkittävästi National Historic Preservation Actin (1966) syntymiseen, joka käynnisti Yhdysvaltain arkeologisten ja historiallisten kohteiden suojeluohjelman. robertutley.net. Viitattu 18.5.2020 ncph.org. Viitattu 18.5.2020 Utley kirjoitti Yhdysvaltain rajaseudun historiaa käsittelevää kirjallisuutta ja antoi asiantuntija-apua tv-dokumenttien tekijöille. imdb.com. Viitattu 18.5.2020 ==Bibliografia (valikoima)== * The Last Days of the Sioux Nation (1963, 2004) * Frontiersmen in Blue: The United States Army and the Indian, 1848–1865 (1967, 1981) * Frontier Regulars: The United States Army and the Indian, 1866–1891 (1973, 1984) * The American Heritage History of Indian Wars (Wilcomb Washburnin kanssa, 1977, 2001) * A Clash of Cultures: Fort Bowie and the Chiricahua Apaches (1977) * High Noon in Lincoln: Violence on the Western Frontier (1987) * Cavalier in Buckskin: George Armstrong Custer and the Western Military Frontier (1988, 2001) 1 * Billy the Kid: A Short and Violent Life (1989) 2 * A Life Wild and Perilous: Mountain Men and the Paths to the Pacific (1997) * Encyclopedia of the American West (toim., 1997) * Lone Star Justice: The First Century of the Texas Rangers (2002) * The Story of The West (2003) * Custer and Me: A Historian's Memoir (2004) * Lone Star Lawmen: The Second Century of the Texas Rangers (2007) * Sitting Bull: The Life and Times of an American Patriot (2008) 3 * Geronimo (2012) * Wanted: The Outlaw Lives of Billy the Kid & Ned Kelly (2015) * The Commanders: Civil War Generals Who Shaped the American West (2018) * The Last Sovereigns: Sitting Bull & The Resistance of the Free Lakotas (2020) 1 Julkaistu myös nimellä Custer: Cavalier in Buckskin (2001) 2 Julkaistu espanjaksi nimellä Billy el Niño: una vida breve y violenta (1991) 3 Julkaistu alun perin nimellä The Lance and the Shield: The Life and Times of Sitting Bull (1993) ==Lähteet== * === Viitteet === Luokka: Yhdysvaltalaiset tietokirjailijat Luokka:Yhdysvaltalaiset historioitsijat Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Raatala

Raatala on kylä Salon kaupungin Kuusjoella. Kylä sijaitsee Kuusjoen luoteiskulmalla. Raatalan kyläalue kattaa koko Kuusjoen luoteisosan. Raatalan kyläkeskus sijaitsee Kuusjoen sivujoen Viepjoen varrella kyläalueen eteläosassa. Kyläkeskus on varsin tiivisti rakennettu. Kyläkeskusta ympäröi laajat viljelysmaat ja ympäri kylää on suuria maatiloja. Raatalan pohjoisosassa on Kaupinlinna-niminen paikka. Historioitsija Aulis Oja epäilee, että paikalla on ollut varhaiskeskiaikainen rajavarustus kristityn Suomen ja pakanallisen Hämeen välillä. Paikalla on ollut myös kahden muinaistien risteyskohta. Varsinainen Raatalan kylä on peräisin 1300-luvulta. Kylästä on käytetty myös nimiä Skraatarla ja Kraatarla. Vuonna 1540 kylässä oli neljä tilaa, joita jaettiin useaan otteeseen isojakoon saakka. Lisäksi isojaossa kylään perustettiin seitsemän uutta tilaa, joista osa tosin oli aputiloja. Kylän pohjoislaidalla toimi Iloniemen lasitehdas vuosina 1858–1890. Kylän kantatilat ovat siirtyneet pois Raatalan alkuperäiseltä kylätontilta Raatalantien ja Heinässuontien risteyksestä, mutta paikalle on syntynyt 1900-luvun aikana tiivis kyläkeskus. Siellä on toiminut muun muassa meijeri, useampi pankki ja kauppoja. Raatalan kansakoulu on sijainnut kyläkeskuksen eteläpuolella. Viimeiset palvelut poistuivat Raatalasta 2000-luvun alussa, kun lähikauppa ja Raatalan koulu suljettiin. ==Lähteet== Luokka:Kuusjoen kylät
Soikkanen

Soikkanen on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä: *Hannu Soikkanen (1930–2020), historioitsija ja professori *Ilmari Soikkanen (1890–1963), taidemaalari *Katariina Soikkanen (s. 1987), jääkiekkoilija *Mauri Soikkanen (1932–2024), päätoimittaja, eräkirjailija ja Yleisradion ohjelmapäällikkö 1971–1992 *Timo Soikkanen (s. 1947), historioitsija, valtiotieteilijä ja professori
Allan Aarnio

Allan Antero Aarnio (9. syyskuuta 1921 Mikkeli – 8. tammikuuta 2007) oli suomalainen upseeri ja diplomaatti. Aarnio kirjoitti ylioppilaaksi 1941 ja valmistui Kadettikoulusta 1944 ja Sotakorkeakoulusta 1956. Vuosina 1944–1957 hän toimi koulutusupseerina KTR 3:ssa sekä Karjalan tykistörykmentissä. Vuodet 1958–1962 Aarnio oli toimistoupseerina Pääesikunnassa. Vuonna 1963 Aarnio oli opettajana Tykistökoulussa ja 1964–1965 Sotakorkeakoulussa. 1966–1968 Aarnio toimi toimistopäällikkönä Puolustusministeriössä, joka tehtävä toimi porttina kansainvälisiin tehtäviin. Vuosina 1969–1971 Aarnio toimi pääesikunnan sotilasasiamiehenä Bernissä, 1972–1973 Pääesikunnan ulkomaanosaston päällikkönä ja 1974–1977 sotilasasiamiehenä Berliinissä. Sieltä palattuaan hän toimi kenttätykistön tarkastajana vuosina 1977–1981. Aarnio avioitui vuonna 1945 Paula Judith Elisabet Pirken kanssa. Heillä oli kolme tytärtä. ==Kunniamerkit== * Suomen Leijonan Komentajamerkki * 3. luokan Vapauden risti * 4. luokan Vapauden risti miekkojen kera * Suomen Valkoisen Ruusun 1. luokan ritariristi * Valtion ansiomerkki 30-vuotisesta palveluksesta * YK-mitalit Kashmirin ja Kyproksen operaatioista ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset everstit Luokka:Suomalaiset diplomaatit Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet
Paavo Kulju

Paavo Antero Kulju (22. elokuuta 1936 – 25. syyskuuta 2013 Tornio) oli suomalainen muusikko sekä soitin- ja musiikkikauppias sekä pitkäaikainen musiikkivaikuttaja. Hänen muusikonuransa alkoi jo 1950-luvun alkuvuosina ja hänet muistetaan erityisesti hawajinkitaran taitajana. Siitä hän kiinnostui Onni Gideonin tunnetun kappaleen ”Tiikerihai” vaikutuksesta. == Nuoruus == Kulju syntyi pienviljelijäperheeseen jossa oli keskimmäinen kolmesta lapsesta. Hän oli lahjakas laulaja koulussa ja sai siitä kymppejä, mutta hänen suurempi kiinnostuksen kohteensa oli soittaminen. Hän teki joitakin kitaroita itse ennen kun 17-vuotiaana pystyi ostamaan ensimmäisen kitaransa joka oli Landola -merkkinen. Hawajinkitarasta hän kiinnostui 1950-luvulla pinnalla olleesta Onni Gideonin kappaleesta ”Tiikerihai”. == Esiintymiset == Hän esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1954 Tornion työväentalolla jossa hän soitti Reino Östermannin orkesterin kitaristina. Sen jälkeen hän esiintyi Metronomi -yhtyeessä joka soitti Kemin työväentalolla vakituiseen. Armeijan käytyään hän soitti Urho Saikkosen yhtyeessä puoli vuotta ja perusti sitten ensimmäisen oman yhtyeensä Guapitan. Samaa nimeä hän käytti myös viimeisissä yhtyeissään. Hän oli yhtyeensä kanssa säestämässä Suomen tunnetuimpia iskelmätähtiä, muun muassa Olavi Virtaa ja Junnu Vainiota. Hän perusti Kemiin Kuljun Musiikki -liikkeen vuonna 1969 ja myöhemmin hänellä oli liike myös Torniossa. Liikkeiden vuoksi hänen aikansa ei riittänyt enää esiintymisiin ja hänen soittajan uraansa tuli vuosikymmenien tauko. Myöhemmin hän teki vaatimattomampaa liiketoimintaa soitinalalla kuolemaansa asti Kaakamossa. Soittajan uraansa hän jatkoi uudestaan 1980-luvulla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Paavo Kuljun haastattelu. Luokka:Suomalaiset musiikkialan henkilöt Luokka:Suomalaiset kitaristit Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Ostrovitnoje (järvi Pustoškan piirissä)

Ostrovitnoje () on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Pustoškan piirissä. == Maantietoa == Järvi on 1,8 kilometriä pitkä, 1,2 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 1,22 neliökilometriä eli 122 hehtaaria. Järven erottaa eteläpuolella sijaitsevasta Krivojeesta kapeammillaan harjumainen kannas. Järven ylittää kaksi muutakin harjujakson tapaista muodostumaa, jotka katkeilevat niemien välissä saariksi tai matalikoiksi. Järvelle syntyy niiden vuoksi kolme järvenosaa, joissa lisäksi on kymmenen saarta. Saarien yhteispinta-ala on 11,9 hehtaaria. Suurimmat saaret sijaitsevat järven pohjoispäässä ja suurimman pituus on 250 metriä. Järven keskisyvyys on 6,1 metriä ja syvänteessä on 16 metriä syvää. Järven ympäristö on metsämaata. Rannoilla on paikoin laajoja suoalueita ja pohjoispään itärannassa sijaitsee kylä Gavriltsevo (). Kylän toimintoihin kuuluu eteläpuolen kannaksella sijaitseva teollisuusyksikkö. Sen rannassa kelluu ilmakuvissa näkyvä useamman rysän muodostama kalankasvattamo. Järven vesialue kuuluu kokonaan Pustoškan piirin alueelle, mutta järven länsipuolen rannat ovat jo Sebežin piiriä. Kannaksen ja kylän välillä kulkee tie järven itäpuolella ja tie yhtyy pohjoisessa Notslegovon () ja Maksim-Pogostin () kylissä Pustoškan ja Opotškan väliseen maantiehen (P-23 eli E95). == Luontoarvoja == Järvessä elää ainakin hauki, ahven, särki, lahna, kuha, peledsiika, Coregonus maraenoides, säyne, suutari, kiiski, sorva, rantanuoliainen, allikkosalakka, mutakala, törö, salakka, pasuri, ruutana, kuha, nieriä, simppu, karppi, törö ja salakka, sekä jokirapua, jota tavataan niukasti. Järven pohja on hiekan, jonka seassa on silttiä. Järvi on kivikkoinen. == Vesistösuhteita == Ostrovitnoje sijaitsee Belevitsan () valuma-alueella. Belevitsa on Velikajan sivujoki ja se kuuluu luonnollisesti Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. Berezovo () on pieni järvi, jonka oja laskee Ostrovitnojeen Gavriltsevon kylän kohdalla. Berezovo valuma-alueella sijaitsevat vielä Ratškovo () ja toinen lampi. Hieman pohjoisempana laskee järveen oja pohjoisen Lobatšin () kulmakunnalta. Järven valuma-alueen koko on lähteestä riippuen 16 tai 8,9 neliökilometriä . Belevitsa laskee järvestä kannaksen yli Krivojeen ja edelleen Belojeen yhtyen viimein Velikajaan. == Huomautuksia == == Lähteet == Luokka:Pihkovan alueen järvet Luokka:Belevitsan valuma-alue Luokka:Pustoškan piiri
LetsView

LetsView on ilmainen työkalu näytön jakamiseksi, joka tukee useimpia alustoja, kuten Windows, Mac, iOS ja Android. LetsViewin avulla käyttäjät voivat peilata puhelimen näytön tietokoneelle, siirtää tietokoneen näytön televisioon ja näyttää tietokoneen näytön myös puhelimesta. Koko näytön tila, työtaulu ja kuvankaappaustoiminto ovat käytettävissä näytön peilauksen ajan. Näyttöpeilauksen lisäksi se voi ottaa kuvakaappauksia, nauhoittaa puhelimen näytön ja huomautusruudun. == Puhelimen näytön peilaus tietokoneelle == === iOS-laite === LetsView tukee iOS-laitteita, joissa on iOS 9 tai uudempi versio. === Android-laite === LetsView antaa käyttäjien heijastaa Android- puhelimen tietokoneeseen. Android-puhelinten ja -tablettien lisäksi Android- järjestelmää käyttävät myös muut laitteet, kuten PDA, oppimistyökalut, e-kirjat, jne., joita voi peilata. LetsView tukee useimpia laitteita, joissa on sisäänrakennettu Miracast-protokolla. == Tietokoneen yhdistäminen toiseen tietokoneeseen == LetsView auttaa yhdistämään kaksi tietokonetta (Windows tai Mac). == Muut ominaisuudet== === Tallentaminen === LetsView antaa käyttäjille tallentaa näytön peilausten aikana. === Kuvankaappaus === Kuvakaappaus on saatavana myös LetsView- ohjelmassa. === Työtaulu === LetsView avulla käyttäjät voivat myös piirtää tai tehdä näytölle muita merkintöjä, antaen mahdollisuuden esimerkiksi korostaa esityksen tärkeimpiä kohtia. == Lähteet == Luokka:Windows-ohjelmat Luokka:IOS- sovellukset Luokka:Android-sovellukset
Kirsi Kunnas -palkinto

Kirsi Kunnas -palkinto on WSOY:n kirjallisuussäätiön joka toinen vuosi myöntämä tunnustus, jolla halutaan lisätä rohkean ja vaikuttavan nykyrunouden ja runoilmiöiden arvostusta. Palkinto voidaan myöntää aikuisten tai lastenrunouden runoteokselle, runoilijalle tai runouden edistäjälle. Runopalkinto perustettiin runoilija Kirsi Kunnaksen 70-vuotisen taiteilijauran kunniaksi vuonna 2017. Ensimmäisen kerran se jaettiin 2018 ja sen suuruus on ollut 10 000 euroa. == Palkinnon saajat == * 2018 Helsinki Poetry Connection -kollektiivi * 2020 Heli Laaksonen ja Niillas Holmberg * 2022 Jukka Itkonen * 2024 Anni Sumari ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kirjallisuuspalkinnot
Jääkäritykistörykmentti (1918–1933)

Jääkäritykistörykmentti (JTR) oli Suomen armeijan tykistöyhtymä, joka perustettiin sisällissodan päätyttyä vuonna 1918 ja lakkautettiin vuonna 1933. == Perustaminen == Suomen sisällissodan päätyttyä kaikki tykistöjoukot siirrettiin Lappeenrantaan 21. toukokuuta 1918 annetulla Päämajan käskyllä, jonka ulkopuolelle jäi Karjalan kannakselle ryhmitetty jääkäritykistöprikaati, joka hajotettiin armeijakäskyllä numero 20/19.7.1918. Jääkärieverstiluutnantti Lauri Malmberg ja Saksan Itämeren-divisioonan tykistökomentaja majuri Hans Butz järjestivät Suomen tykistökoulussa Lappeenrannassa tykistöjoukot uudelleen.KTR1, s. 8. Vuoritykistökoulutusta antanut jääkärikapteeni Aarne Snellmanin johtama Suomen tykistökoulun B-osasto jaettiin kahtia, jolloin muodostuivat 1. ja 2. vuoripatteri. Pattereita täydennettiin D-osaston henkilöstöllä muodostettaessa vuoritykistöpatteristo. Patterit ja patteriston esikunta majoitettiin Lappeenrannan leirikentän länsilaidassa olleisiin kasarmirakennuksiin. Esikunta ja 2. patteri Saimaan rannalla olleeseen rakennukseen ja 1. patteri entiseen B-osaston majoitusrakennukseen kasarmialueen pääkadun varrelle. Pattereiden vuoritykit (7,5 cm L/14) saatiin lainaksi Baijerin vuoritykistöltä ().Paulaharju 1936, s. 46–49. == Historia == Patteristo siirtyi Hämeenlinnaan Poltinahon kasarmeille 5. lokakuuta. Patteristoon perustettiin 2. marraskuuta 3. patteri, minkä jälkeen patteriston organisaatio oli valmis. Samana päivänä koko henkilöstö vannoi ensimmäisen kerran sotilasvalan. Vasta perustettu patteri piti kuitenkin hajottaa jo 22. marraskuuta ja henkilöstö siirrettävä kahteen muuhun patteriin. Syynä tähän oli suuren henkilömäärän siirtyminen kenttätykistörykmentti 2:een.Paulaharju 1936, s. 50–53. Sotaministeriön käskyllä n:o 18/15.3.1919 muutettiin vuoristotykistöpatteriston nimeksi jääkäritykistöpatteristo. Samanaikaisesti patteristo sai käskyn siirtyä Tampereelle, missä se majoittui 14. huhtikuuta Kalevankankaalle. Seuraavana päivänä patteristoon perustettiin uudelleen 3. patteri.Paulaharju 1936, s. 56–57. === Komentajat === Rykmentin komentajina ovat olleet:Paulaharju 1989, s. 383. ;Vuoritykistöpatteristo *jääkärikapteeni Aarne Snellman (1918) *majuri Josef Schleutker (1918–1919) *jääkärimajuri Torsten Lesch (1919) ;Jääkäritykistöpatteristo *jääkärimajuri Torsten Lesch (1919) *everstiluutnantti Leo Schwanck (1919) *jääkärimajuri Jarl Olof Vegelius (1919–1920) ;jääkäritykistörykmentti *jääkärimajuri Jarl Olof Vegelius (1920–1922) *jääkärikapteeni Veikko Räsänen (1922) *jääkärimajuri Jarl F. Lundqvist (1922–1923) *kapteeni Carl G. Schauman (1923–1928) *kapteeni Hannes Liukkonen (1924–1925) *majuri Karl Henrik Schreck (1925–1926) *jääkärimajuri William Häkli (1928–1932) *everstiluutnantti Carl G. Schauman (1932–1933) *everstiluutnantti Toivo Söderman (1934) == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Suomen puolustusvoimien rykmentit‎ Luokka:Suomen maavoimien historialliset joukko-osastot ja yksiköt
Peter Spång

Peter Spång (aateloituna Gyllenspång) (21. helmikuuta 1620 – 22. elokuuta 1683) oli Smoolannin Spångenäsistä kotoisin oleva ruotsalainen sotilas ja aatelinen. Hän palveli alkuun Suomessa Albrekt Ritterin rakuunaeskadroonassa vänrikkinä talvesta 1648 lähtien. Syyskuussa 1656 hänet ylennettiin luutnantiksi Karjalan rakuunarykmentissä ja heinäkuussa 1657 hänet ylennettiin kapteeniksi. Huhtikuusta 1662 lähtien hän palveli kapteenina Käkisalmen linnoitusrykmentissä (Kexholmska koloniregementet). 30. toukokuuta 1682 hänet aateloitiin jolloin sukunimeksi vaihtui Gyllenspång. Peter Gyllenspång kuoli Käkisalmessa 22. elokuuta 1683 ja hänet haudattiin Käkisalmen linnaan, jonne myös suvun aatelisvaakuna astetettiin. 1670-luvulla Spång osallistui taisteluihin Puolassa, jossa joutui myös sotavangiksi. Peter Gyllenspångin puoliso oli Agneta Boisman, joka eli leskenä vielä 1696. Heillä oli ainakin yhdeksän lasta. Gyllenspångin aatelissuku sammui viimeisen pojan, kapteeni Henrik Gyllenspångin kuollessa lapsettomana vankeudessa Venäjällä vuonna 1719. == Lapset == Peter Gyllenspångin ja Agneta Boismanin lapsista tunnetaan ainakin seuraavat: * Albrekt Johan s. 1650 Käkisalmessa. Kuoli lapsettomana 1704 Narvan valtauksessa. Puoliso Narvan pormestarin tytär Margareta Lind. * Gustaf s. 1652 Elakalahofissa, Inkerinmaalla. Kuoli lapsettomana 1705 Dünamündessa. Puoliso sotaylikomissaari Henrik Örnfeltin tytär Christina Charlotta Örnfelt. * Beata Christina syntymäaika tuntematon, eli leskenä vielä 1736. Puoliso rakuunaluutnantti Anders Spöler. * Henrik syntymäaika tuntematon, kuoli vankeudessa Venäjällä vuonna 1719. Puoliso Sofia Palm. * Fabian Fredrik syntymäaika tuntematon. Kuoli 1709. Kapteeni. * Reinhold syntymäaika tuntematon. Kuoli naimattomana Narvan valtauksessa 1704. Kapteeni. * Peter syntymäaika tuntematon. Rykmentin majoitusmestari Stralsundissa. Kuoli naimattomana. * Catharina s.1652, puoliso Pyhäjärvi Vpl:n verovuokraaja Albrecht Johan Orbinski (k. 1710). Catharina Gyllenspångin kuolinpaikka vuonna 1738 oli Inkerinmaan Venjoki. Hän oleskeli siellä vävynsä, kirkkoherra Andreas Zetraeuksen luona. * Gertrud Christina syntymäaika tuntematon. Kuoli leskenä Tukholmassa 12.7.1753. Puoliso inkeriläisen rakuunarykmentin kapteeni, Pyhäjärvi Vpl:stä kotoisin ollut Lorenz Orbinski (kuoli Viipurissa 15.11.1708). == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset upseerit Luokka: Vuonna 1620 syntyneet Luokka: Vuonna 1683 kuolleet
Don’t Call Me Up

Don’t Call Me Up on brittiläisen laulaja-lauluntekijän Mabelin musiikkikappale. Sen julkaisivat Polydor Records ja Capitol Records sekä hänen Ivy to Roses debyytti EP-levyltä että hänen High Expectations- debyyttistudioalbumilta 18. tammikuuta 2019. Kappaleen ovat sanoittaneet Mabel, Camille Purcell sekä sen tuottaja Steve Mac. Kappaleen musiikkivideo julkaistiin Mabelin YouTube-kanavalla singlen julkaisupäivänä. "Don’t Call Me Up" oli kaupallisesti kohtalainen menestys, sen päästyä singlelistan viiden parhaan joukkoon Alankomaissa, Belgiassa, Bulgariassa, Irlannissa, Britanniassa, Norjassa ja Sloveniassa sekä kymmenen parhaan joukkoon Itävallassa, Kreikassa, Liettuassa, Skotlannissa, Suomessa, Sveitsissä, Tanskassa, Unkarissa ja Virossa. Lisäksi se on myynyt kaksinkertaista platinaa Belgiassa, Britanniassa, Italiassa, Kanadassa, Puolassa ja Tanskassa. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2019 kappaleet Luokka:Mabelin kappaleet
Tulisiipitimali

Tulisiipitimali (Schoeniparus castaneceps) on kerttutimaleihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä- ja Kaakkois-Aasiasta. ==Koko ja ulkonäkö== Tulisiipitimali on pienikokoinen lintu ja voi kasvaa 10-12 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Tulisiipitimalin päälaki on väriltään kastankanruskea ja siinä on valkoisia viiruja. Naama on valkoinen ja silmäkulma- ja viiksijuovat ovat mustat. Lajin vatsa on valkoinen ja kyljet oliivinvihreät. Linnun selkä on oliivinvihreä. Tulisiipitimalin siivissä on alalajista riippuen oranssia tai oranssinruskeaa. ==Levinneisyys ja elinympäristö== Tulisiipitimalin levinneisyys ulottuu Nepalista Thaimaahan ja Vietnamin ja lisäksi sitä tavataan Malesiasta. Lajin elinympäristöä ovat ainavihantien metsien keski- ja alakerrokset. Se liikkuu tyypillisesti muutaman kymmenen linnun parvina. Tulisiipitimalin ravintoa ovat selkärangattomat eläimet ja puiden mahla. Lajin pesimäkausi kestää tammikuulta kesäkuulle ja pesä on kuppimainen ja sijaitsee puussa tai pensaassa. Munia on 3-4 ja ne ovat valkoisia ja mustatäpläisiä. ==Lähteet== Luokka:Kerttutimalit
Ana

Ana tai ANA voi tarkoittaa ainakin seuraavia: * Ana, etunimi * Ana, kaupunki Eufratin varrella Irakissa * Ana, jumalatar kelttiläisessä mytologiassa (tunnetaan myös nimellä Anu) * Ana, musliminuorille suunnattu suomalainen aikakauslehti * ANA, japanilainen lentoyhtiö (All Nippon Airways) * Ana, sukunimenä: ** Lizzie Ana (s. 1988), mosambikilainen taidemaalari * Ana, taiteilijanimenä: ** Ana, oik. Anathan Pham (s. 1999), australialainen Dota 2 -pelaaja ** ANa, oik. Ana Dumbravă, romanialainen Counter Strike 2 -pelaaja. == Katso myös == * Santa Ana
Mad Love (Mabelin kappale)

Mad Love on brittiläisen laulaja-lauluntekijä Mabelin musiikkikappale. Sen julkaisi Polydor Records hänen ensimmäisen, High Expectations-studioalbumin toisena singlenä 7. kesäkuuta 2019. Kappaleen ovat sanoittaneet Mabel, Camille Purcell sekä sen tuottaja Steve Mac. "Mad Love" on lajityypiltään elektropop kappale ponnahtavilla synteillä, hiljais-äänekkäällä dynamiikalla ja toistuvalla kertosäkeen hokemalla. Kappaleen musiikkivideon ohjasi Marc Klasfeld ja se julkaistiin Mabelin YouTube-kanavalla singlen julkaisupäivänä. "Mad Love" oli kaupallisesti kohtalainen menestys, sen päästyä singlelistan viidenkymmenen parhaan joukkoon Alankomaissa, Belgiassa (Flanderi), Irlannissa, Kreikassa, Liettuassa, Skotlannissa, Slovakiassa, Sveitsissä, Unkarissa ja Uudessa-Seelannissa. Lisäksi se on myynyt platinaa Isossa- Britanniassa. Mabel esitti "Mad Loven" ensimmäisen kerran livenä Parklife- festivaalilla Heaton Parkissa 9. kesäkuuta 2019. Sen jälkeen hän on esittänyt kappaleen muun muassa australialaisessa televisio-ohjelmassa The Loop 4. elokuuta sekä BBC Radio 1:n Live Loungessa 6. elokuuta 2019. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2019 kappaleet
Mad Love

Mad Love on englanninkielinen lause, joka tarkoittaa hullua rakkautta. Se voi viitata myös seuraaviin: ==Musiikki== ====Singlet==== * "Mad Love", Sean Paulin ja David Guettan kappale vuodelta 2018 * "Mad Love", Mabelin kappale vuodelta 2019. == Elokuva == * Mad Love, Karl Freundin ohjaama elokuva vuodelta 1935.
OK (Anxiety Anthem)

OK (Anxiety Anthem) on brittiläisen laulaja-lauluntekijä Mabelin musiikkikappale. Sen julkaisivat Polydor Records sekä Capitol Records hänen High Expectations-studioalbumin kolmantena singlenä 2. elokuuta 2019. Kappaleen ovat sanoittaneet Mabel, MNEK sekä Maria Hazell, joista MNEK myös tuotti sen Stephen Kozmeniukin kanssa. Kappaleen musiikkivideon ohjasi Jade Jackman ja se julkaistiin Mabelin YouTube-kanavalla 16. elokuuta 2019. "OK (Anxiety Anthem)" oli kaupallisesti huono menestys, sen jäätyä vallan pois listoilta. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2019 kappaleet Luokka:Mabelin kappaleet
Loneliest Time of Year

Loneliest Time of Year on brittiläisen laulaja-lauluntekijän Mabelin musiikkikappale. Sen julkaisi Polydor Records digitaalisesti ladattavana ja suoratoistettavana singlenä 22. marraskuuta 2019. Kappaleen ovat sanoittaneet Mabel, MNEK, Tre Jean-Marie, Nayla Nyassa sekä Camille Purcell ja sen tuottivat Silkey sekä Tre Jean-Marie. Kappaleen musiikkivideo julkaistiin Mabelin YouTube-kanavalla 6. joulukuuta 2019. "Loneliest Time of Year" oli kaupallisesti huono menestys, sen päästyä singlelistalle ainoastaan Ruotsissa ja Skotlannissa. Mabel on esittänyt kappaleen livenä muun muassa Capitalin Jingle Bell Ball-konsertissa sunnuntaina 8. joulukuuta 2019. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2019 kappaleet Luokka:Brittiläiset joululaulut Luokka:Mabelin kappaleet
Jake Evans

Jake Evans (s. 2. kesäkuuta 1996 Toronto) on kanadalainen jääkiekkoilija. Evans edustaa NHL-seura Montreal Canadiensia. Canadiens varasi hänet vuoden 2014 varaustilaisuuden seitsemännellä kierroksella numerolla 207. Evans on pelipaikaltaan hyökkääjä ja kätisyydeltään right. 10. kesäkuuta 2023 mennessä Evans on pelannut 186 NHL-runkosarjaottelua. Näissä hän on tehnyt 20 maalia ja 44 syöttöä eli 64 tehopistettä. Lokakuussa 2021 Evans teki Canadiensin kanssa kolmivuotisen jatkosopimuksen. https://www.sportsnet.ca/nhl/article/canadiens- forward-jake-evans-agree-two-year-extension/ ==Lähteet== * ==Viitteet== Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Montreal Canadiensin pelaajat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Boyfriend (Mabelin kappale)

Boyfriend on brittiläisen laulaja-lauluntekijän Mabelin musiikkikappale. Sen julkaisi Polydor Records hänen ensimmäisen, High Expectations-studioalbumin neljäntenä singlenä albumin ITunes Store-erikoispainokselta 26. helmikuuta 2020. Kappaleen ovat sanoittaneet Mabel, Camille Purcell, Marlena Shaw, Richard Evans, Robert Miller sekä sen tuottaja Steve Mac. Kappale mukailee Blue Boyn vuonna 1997 julkaisemaa kappaletta "Remember Me" joka puolestaan mukailee Marlena Shawn vuonna 1969 julkaisemaa kappaletta "Woman of the Ghetto". Kappaleen musiikkivideon ohjasi Isaac Rentz ja se julkaistiin singlen julkaisupäivänä. "Boyfriend" oli kaupallisesti kohtalainen menestys, sen päästyä singlelistan viidenkymmenen parhaan joukkoon Irlannissa, Isossa- Britanniassa, Skotlannissa ja Uudessa-Seelannissa. Mabel on esittänyt kappaleen livenä muun muassa The Graham Norton Showssa vappuna 2020. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2019 kappaleet Luokka:Mabelin kappaleet
Betty Hennings

Betty Mathilde Hennings (26. lokakuuta 1850 Kööpenhamina, Tanska – 27. lokakuuta 1939 Gentofte, Tanska) oli tanskalainen näyttelijä, muun muassa etevä Ibsen-osien esittäjä. Hän vieraili Helsingissä Viitattu 19.5.2020. Svenska Teaternissa syksyllä 1890 muun muassa Noran roolissa Ibsenin näytelmässä Nukkekoti. Hän sai Noran roolisuorituksestaan kiitosta, kun Nya Pressenin kriitikko totesi, että sen nähneet muistavat sen vielä pitkään (”som länge skall minnas af en hvar, som en gång sett den”). == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Tanskalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1850 syntyneet Luokka:Vuonna 1939 kuolleet
Andreas Joachim von Henel

Andreas Joachim von Henel, aiemmin Anders Henell, (1688–1744) oli ruotsalainen sotilas ja kalenterinjulkaisija. Henel palveli ensin auditöörinä Tallinnassa, tuli 1709 vänrikiksi Pohjanmaan rykmenttiin, viimeksi Malmön komentajaksi. Hänet aateloitiin 1719. Henel tuli tunnetuksi varsinkin laatimillaan kalentereilla Den nu för tiden florerande widtberömde kongl. Residencestaden Stockholm (1728) ja Det anno 1729 florerande Sverige (1730), joka oli Ruotsin ja Suomen ensimmäinen valtiokalenteri. Viitattu 19.5.2020. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset upseerit Luokka:Ruotsalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1688 syntyneet Luokka:Vuonna 1744 kuolleet
Nils Karl Nordenskiöld

Nils Karl Nordenskiöld (25. joulukuuta 1837 Helsinki – 26. toukokuuta 1889 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja, opettaja ja Ilmatieteellisen keskuslaitoksen johtaja 1880–1889. Nordenskiöldin vanhemmat olivat mineralogi ja valtioneuvos Nils Nordenskiöld ja Margareta Sofia von Haartman. Hän opiskeli ensin Suomessa, valmistuen fyysis-matemaattisten tieteiden maisteriksi 1860, ja suoritti sitten metsäopinnot Tharandtissa Saksassa, valmistuen metsänhoitajaksi 1862. Nordenskiöld toimi Evon metsäopiston lehtorina 1864–1880 ja Ilmatieteellisen keskuslaitoksen johtajana vuodesta 1880 kuolemansa asti. Hän oli myös valtiopäivämies 1867, 1872, 1877–1878, 1885 ja 1888. Nordenskiöldin puoliso vuodesta 1864 oli hänen serkkunsa, Wilhelmina Henrika Nordenskjöld (k. 1883).Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Nordenskiöld, Nils Karl Viitattu 19.5.2020.Ridderskapets och Adelns medlemmar vid Landtagen in Helsingfors 1867. Protokoll fördt hos Högl. Ridderskapet och adeln å Landtdagen i Helsingfors År 1867. Första häftet. Helsingfors: Hufvudstadsbladets Tryckeri, 1871, ss. 1-4.Förteckning öfver Ridderskapets och Adelns medlemmar vid landtdagen i Helsingfors år 1872. Protokoll fördt hos Högl. Ridderskapet och Adeln å Landtdagen I Helsingfors år 1872. Tredje häftet. Helsingfors: Hufvudstadsbladets Tryckeri, 1874, ss. 431-433.Förteckning öfver Ridderskapets och Adelns medlemmar vid Landtdagen i Helsingfors år 1877. Protokoll fördt hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen 1877. Sjette häftet. Helsingfors: Finska Litteratur-Sällskapets Tryckeri, 1879, ss. 1903-1907.Protokoll förda hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen 1885. Första häftet. Helsingfors: Hufvudstadsbladets Tryckeri, 1886, ss. 1-3.Förteckning öfver Finlands till landtdagen i Helsingfors år 1888 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll förda hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen år 1888. Tredje häftet. Helsingfors: Hufvudstadsbladets Tryckeri, 1888, ss. 1685-1691. Nils Karl Nordenskiöldin veljiä olivat juristi, tilanomistaja ja valtiopäivämies Nils Otto NordenskiöldYrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Nils Otto Nordenskiöld. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 20.11.2020. sekä tutkimusmatkailija Adolf Erik Nordenskiöld. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset metsänhoitajat Luokka: Suomalaiset opettajat Luokka:Ilmatieteen laitos Luokka: Valtionlaitosten johtajat Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1837 syntyneet Luokka:Vuonna 1889 kuolleet
Luettelo Driven saamista palkinnoista ja ehdokkuuksista

Tämä on luettelo Driven (2011) saamista palkinnoista ja ehdokkuuksista. Palkinnot ja ehdokkuudet Palkinnot ja ehdokkuudet Palkinnot ja ehdokkuudet Palkinnot ja ehdokkuudet Palkinto Kategoria Kenelle Voitto / Ehdokkuus Bafta Paras elokuva Drive Paras ohjaus Nicolas Winding Refn Paras naissivuosa Carey Mulligan Paras leikkaus Matthew Newman Cannesin elokuvajuhlat Paras ohjaaja Nicolas Winding Refn Critics’ Choice Movie Awards Paras toimintaelokuva Drive Paras miespääosa Ryan Gosling Paras kuvaus Newton Thomas Sigel Paras ohjaus Nicolas Winding Refn Paras leikkaus Matthew Newman Paras elokuva Drive Paras musiikki Cliff Martinez Paras miessivuosa Albert Brooks Empire-palkinto Paras elokuva Drive Paras trilleri Paras ohjaaja Nicolas Winding Refn Paras miespääosa Ryan Gosling Paras naispääosa Carey Mulligan Golden Globe Paras miessivuosa Albert Brooks Film Independent Spirit Awards Paras elokuva Drive Paras ohjaaja Nicolas Winding Refn Paras miespääosa Ryan Gosling Paras miessivuosa Albert Brooks MTV Movie Award Paras miesnäyttelijä Ryan Gosling Paras elokuvamusiikki College feat. Electric Youth – A Real Hero Paras WTF- tilanne Ryan Gosling National Board of Review Vuoden 10 parasta elokuvaa Drive National Society of Film Critics Paras miessivuosa Albert Brooks New York Film Critics Circle Paras miessivuosa Oscar Parhaat äänitehosteet Lon Bender, Victor Ray Ennis Satelite Award Paras miespääosa Ryan Gosling Paras miessivuosa Albert Brooks Paras kuvaus Newton Thomas Siegel Paras ohjaaja Nicolas Winding Refn Paras leikkaus Matthew Newman Paras elokuva Drive Paras alkuperäismusiikki Cliff Martinez Paras äänitys Dave Patterson, Lon Bender, Victor Ray Ennis, Robert Fernandez Teen Choice -palkinto Paras draamaelokuva Drive Paras miespääosa draamaelokuvassa Ryan Gosling == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Drive
Antti Rinnevuori

Antti Rinnevuori on suomalainen pesäpalloilija. Rinnevuori edustaa Superpesiksessä pelaavaa Siilinjärven Pesistä. Hän on pelannut Superpesistä myös Kankaanpään Mailassa ja Sotkamon Jymyssä. Rinnevuori on pelannut 89 Superpesiksen runkosarjaottelua. Näissä hän on lyönyt kaksi kunnaria ja kuusi tavallista juoksua, tuonut 41 juoksua ja kerännyt 291 kärkilyöntiä. Rinnevuori on pelannut neljä Superpesiksen ylempää pudotuspeliottelua. Näissä hän on tuonut kaksi juoksua ja kerännyt seitsemän kärkilyöntiä. Rinnevuori on pelannut kuusi Superpesiksen alempaa pudotuspeliottelua. Näissä hän on lyönyt kaksi tavallista juoksua, tuonut kuusi juoksua ja kerännyt 22 kärkilyöntiä. Lisäksi hän on pelannut 13 Superpesiksen karsintasarjan ottelua. Näissä hän on lyönyt yhden kunnarin ja yhden tavallisen juoksun, tuonut seitsemän juoksua ja kerännyt 33 kärkilyöntiä. Rinnevuori on pelannut Ykköspesistä Puijon Pesiksessä ja Haapajärven Pesä-Kiiloissa. Puijon Pesiksessä pelatessaan Rinnevuori toimi joukkueen kapteenina. Ulkopelissä hän pelaa kopparina. == Lähteet == * * Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
The War in 2020

The War in 2020 on yhdysvaltalaisen Ralph Petersin kirjoittama ja Simon & Schusterin vuonna 1991 julkaisema romaani. Teos sijoittuu nimensä mukaisesti julkaisuajankohtansa lähitulevaisuuteen vuoteen 2020. Maailma on kokenut Runcimanin tauti -nimisestä virussairaudesta aiheutuneen pandemian, joka on ollut tuhoisampi kuin AIDS. Etelä-Amerikassa on syttynyt useita sotia ja Etelä-Afrikka on käynyt katastrofaalisen sodan Yhdysvaltoja vastaan. Useat Neuvostoliiton tasavallat ovat muuttuneet islamilaisiksi tasavalloiksi ja nousseet kapinaan alhaisesta moraalista kärsivää ja rikkinäistä armeijaa komentavaa keskushallintoa vastaan. Muslimivaltioiden ja Israelin välinen konflikti on päättynyt Israelin ratkaisevaan tappioon, ja maan selviytyjät on asutettu muualle. Muslimivaltioiden tukijana toimii Japani, joka toimittaa niille huipputeknologisia aseita, kuten lasereilla aseistettuja kauko- ohjattavia helikoptereita. Teoksen päähenkilö on Yhdysvaltain 7. ratsuväkirykmentin eversti George Taylor, joka joukko-osastonsa mukana Neuvostoliiton tukena taistellessaan kehittää suunnitelman muslimimaiden voittamiseksi.Elhefnawy, Nader: The Military Techno-Thriller: A History, 2019, s. 158 == Lähteet == Luokka:Vuoden 1991 kirjat Luokka:Sotaromaanit Luokka:Yhdysvaltalaiset romaanit Luokka:Jännitysromaanit
Akhilleus Tatios

Akhilleus Tatios (, ; 100-luku) oli antiikin kreikkalainen roomalaisella kaudella elänyt kirjailija, joka tunnetaan romaanistaan Leukippe ja Kleitofon.Kaimio, Maarit: ”Johdanto”. Teoksessa Akhilleus Tatios 2019, s. 7–22. Akhilleuksesta ja hänen elämästään ei tiedetä juuri mitään. Yleensä hänet ajoitetaan 100-luvun jaa. jälkimmäiselle puoliskolle. Suda, jossa kirjailijan nimi esiintyy muodossa ”Akhilleus Statios”, sanoo hänen olleen aleksandrialainen. Saman lähteen mukaan hän kirjoitti romaaninsa lisäksi myös taivaanpallosta, historiasta ja sanojen etymologiasta. Suda kertoo myös, että Akhilleus olisi alun perin ollut pakana ja kääntynyt sitten kristityksi, ja hänestä olisi jopa tullut piispa, mutta tätä tietoa on vahvasti epäilty. On mahdollista, että seikka on keksitty vain siksi, että hänen romaaninsa olisi voitu hyväksyä vielä kristilliselläkin ajalla. Aiemmin, ennen Leukippen ja Kleitofonin papyruslöytöjä, Akhilleus ja hänen romaaninsa ajoitettiin niinkin myöhään kuin 500-luvulle, koska romaania pidettiin Heliodoroksen Etiopialaisen kertomuksen (Aithiopika) jäljitelmänä. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Luokka:Antiikin kreikkalaiset romaanikirjailijat
Faltonia Betitia Proba

Faltonia Betitia Proba (n. 306/315–353/366) oli antiikin roomalainen runoilija, joka tunnetaan teoksestaan Cento Vergilianus de laudibus Christi. Hän on yksi varhaisimmista kristillistä latinankielisistä runoilijoista ja myös harvinainen varhainen kristillinen naiskirjailija.Harvey, Susan Ashbrook: ”Women and words: texts by and about women”. Teoksessa == Elämä == Proba kuului aristokraattiseen sukuun. Hän oli vuoden 310 konsulin Pompeius Probuksen pojantytär, vuoden 322 konsulin Petronius Probianuksen tytär, vuoden 341 konsulin Petronius Probinuksen sisar ja Rooman kaupunginprefektin Claudius Celcinus Adalphiuksen puoliso. Hänellä oli ainakin kaksi poikaa. Proba kääntyi kristityksi aikuisena noin vuonna 362. == Teokset == Proba kirjoitti myöhäisantiikin aikana suosittua cento-runoutta, jossa uusia teoksia muodostetaan yhdistelemällä säkeitä aiemmasta runoudesta, kuten Vergiliukselta. Ennen kristityksi kääntymistään hän kirjoitti centon keisari Constantius II:n ja Magnentiuksen välisestä sodasta. Kristityksi kääntymisensä jälkeen Proba kirjoitti runon Cento Vergilianus de laudibus Christi (”Vergiliaaninen cento Kristuksen ylistykseksi”). Se käsittää 694 säettä, ja koostuu kokonaan Vergiliukselta lainatuista säkeistä, joiden avulla kuvataan kristillinen versio maailmanhistoriasta. Teoksen syntyä on selitetty sillä, että keisari Julianus kielsi vuonna 362 kristittyjä opettamasta klassista kirjallisuutta. Koska klassinen kirjallisuus oli opetuksen ja kaiken sivistyksen pohja, kristittyjen tuli keksiä uusia tapoja opettaa sitä lapsille, ilman että nämä altistuisivat pakanallisille aiheille. Tämän vuoksi Proba ja monet muut halusivat ”kristillistää” Vergiliuksen runouden. Proba laati teoksen mahdollisesti omien poikiensa kasvatusta varten. == Lähteet == Luokka:Kristilliset kirjailijat Luokka:Roomalaiset runoilijat
Iamblikhos (kirjailija)

Iamblikhos (, ; toimi n. 165–180) oli antiikin kreikkalainen roomalaisella kaudella elänyt kirjailija, joka tunnetaan romaanistaan Babylonialainen kertomus (Babyloniaka). Iamblikhoksen kerrotaan olleen syyrialainen, joka osasi syyriaa ja akkadia, ja opiskeli vasta myöhemmällä iällään Babyloniassa kreikkaa, jolla hän kirjoitti romaaninsa. Elettyään Babyloniassa useita vuosia hänet otettiin vangiksi ja myytiin orjaksi syyrialaiselle, joka kuitenkin päästi hänet vapaaksi. Iamblikhoksen kerrotaan oppineen kreikkaa niin hyvin, että olisi toiminut reettorina. On kuitenkin mahdollista, että viittaus babylonialaisiin juuriin on keksitty lähinnä hänen teoksensa nimen ja sisällön perusteella. == Lähteet == Luokka:Antiikin kreikkalaiset romaanikirjailijat
Iamblikhos (täsmennyssivu)

Iamblikhos (, ) voi viitata seuraaviin: * Iamblikhos (n. 245–325), uusplatonilainen filosofi, tunnetuin samannimisistä * Iamblikhos (toimi n. 165–180), romaanikirjailija * Iamblikhos (100-luku eaa.), arabilainen fylarkki * Iamblikhos Apameialainen (300-luku), uusplatonilainen filosofi == Lähteet ==
Ksenofon Efesoslainen

Ksenofon Efesoslainen (, ; 100- tai 200-luku) oli antiikin kreikkalainen roomalaisella kaudella elänyt kirjailija, joka oli kotoisin Efesoksesta. Hänet tunnetaan romaanistaan Efesoslainen kertomus (Efesiaka) eli kertomus Anthiasta ja Habrokomeesta. Sudan mukaan Ksenofon kirjoitti tämän lisäksi myös teoksen Efesoksen historiasta. Aiemmin Ksenofonia pidettiin usein jopa varhaisimpana antiikin kreikkalaista romaanikirjailijoista, mutta nykytiedon valossa tämä ei pidä paikkaansa. Kirjailijan nimeä on ehdotettu pseudonyymiksi, sillä vaikuttaa siltä, ettei romaaneja yleensä julkaistu oikealla nimellä. == Lähteet == Luokka:Antiikin kreikkalaiset romaanikirjailijat
Ksenofon (täsmennyssivu)

Ksenofon (, ; ) voi viitata seuraaviin: * Ksenofon (n. 430–355 eaa.), kirjailija, filosofi ja sotilas, tunnetuin samannimisistä * Ksenofon Efesoslainen (100- tai 200-luku), romaanikirjailija * Xenofón Zolótas (1904–2004), poliitikko ja Kreikan pääministeri 1989–1990 * Xenofónin luostari (Moní Xenofóntos), luostari Athosvuorella
Musaios Grammatikos

Musaios Grammatikos (, ; n. 400/500-luku) oli myöhäisantiikin aikana elänyt antiikin kreikkalainen grammaatikko ja kirjailija, joka tunnetaan runon Hero ja Leandros () kirjoittajana. Musaioksen henkilöhistoriasta ei tiedetä mitään. Varhaistutkimuksessa hänet yhdistettiin joskus runonlaulaja Musaiokseen, mutta todellisuudessa hän on paljon myöhäisempi, mikä tulee ilmi siitäkin, että monissa runon käsikirjoituksissa hänet mainitaan grammaatikkona. Tästä hän on myös saanut nykyisin käytetyn lisänimensä. Myös runon tyyli osoittaa sen varsin myöhäiseksi. Nykyisin Musaios ajoitetaan 400- tai 500-luvulle jaa. Runon käsikirjoitus löytyi 1200-luvulla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Hero et Leander Luokka:Antiikin kreikkalaiset grammaatikot
Lasikampela

Lasikampela (Lepidorhombus whiffiagonis) on piikkikampeloiden (Scophthalmidae) heimoon kuuluva merivesissä elävä kalalaji. Sen kuvasi tieteelle Johann Julius Walbaum vuonna 1792. == Koko ja ulkonäkö == Lasikampela kasvaa tavallisesti noin 20–30 senttimetrin mittaiseksi. Suurimmillaan se voi olla 60 senttimetrin pituinen. Väriltään lasikampela on vaaleanruskea. == Levinneisyys ja elinympäristö == Lasikampelaa tavataan luonnonvaraisena lähes kaikkialta Euroopan pohjoisosista Afrikan pohjoisosiin sekä Aasian länsiosiin. Yleisimmillään se on Välimerellä ja Koillis-Atlantilla. Lasikampela elää 100–400 metrin syvyydessä, Joonianmeren itäosissa jopa 700 metrin syvyydessä. == Ravinto ja elintavat == Lasikampela käyttää ravinnokseen pieniä kaloja sekä äyriäisiä. Laji saavuttaa sukukypsyyden keskimäärin 25,8 senttimetrin mittaisena. Lasikampela voi elää korkeintaan 16 vuotta. == Lähteet == Luokka:Piikkikampelat
Toxabramis

Toxabramis on aasiankarppien heimoon (Xenocyprididae) kuuluva aasialainen, makeissa vesissä elävä särkikalojen suku. Siihen luetaan seuraavat seitsemän lajia:: * Toxabramis argentifer Abbott, 1901 * Toxabramis hoffmanni Lin, 1934 * Toxabramis hotayensis Nguyễn, 2001 * Toxabramis houdemeri Pellegrin, 1932 * Toxabramis maensis Nguyễn & Dương, 2006 * Toxabramis nhatleensis Nguyễn, Trần & Tạ, 2006 * Toxabramis swinhonis Günther, 1873 == Lähteet == Luokka:Aasiankarpit
Sinibrama

Sinibrama on aasiankarppien heimoon (Xenocyprididae) kuuluva aasialainen särkikalojen suku. Siihen luetaan seuraavat kuusi lajia: * Sinibrama affinis (Vaillant, 1892) * Sinibrama longianalis Xie, Xie & Zhang, 2003 * Sinibrama macrops (Günther, 1868) * Sinibrama melrosei (Nichols & Pope, 1927) * Sinibrama taeniatus (Nichols, 1941) * Sinibrama wui (Rendahl, 1933) == Lähteet == Luokka:Aasiankarpit
Karl August Hermann

Karl August Hermann (1851–1909) oli virolainen kielentutkija ja kirjailija. Hän valmistui ylioppilaaksi 1874, harjoitti kielitieteellisiä opintoja Leipzigissa ja väitteli tohtoriksi 1880 (väitöskirja Der einfache Wortstamm und die drei Lautstufen in der estnischen Sprache). Hermann työskenteli vuodesta 1881 alkaen yli 15 vuotta sanomalehtimiehenä ja toimitti lehtiä Eesti Postimees, Pärnu Postimees ja Postimees. Hänet nimitettiin vuonna 1889 Tarton yliopistoon viron kielen lehtoriksi, ja hän oli virassa kuolemaansa saakka. Hermann julkaisi paitsi pieniä kieli- ja kansatieteellisiä tutkielmia sekä kaunokirjallisia kirjoituksia ja käännöksiä, myös viron kieliopin Eesti keele grammatik I–II (1884, 1896), jossa hän asettaa oman kotiseutunsa Põltsamaan murteen kirjakielen pohjaksi, sekä Viron kirjallisuuden historian Eesti kirjanduse ajalugu (1898), joka puutteistaan huolimatta oli ensimmäinen lähes täydellinen esitys viron kirjakielen ja kirjallisuuden kehityksestä. Hermann toimi merkittävällä tavalla myös musiikin alalla. Hän sepitti suuren joukon kansanomaisia kuorolauluja, johti laulukuoroja ja laulujuhlaesityksiä sekä toimitti vuodesta 1885 musiikkilehteä Laulu ja mängu leht. Hermann työskenteli sitkeästi Viron kansansivistyksen kohottamiseksi ja kansallistunteen ylläpitämiseksi silloinkin, kun venäläisen ylivallan voimistuessa monet vetäytyivät syrjään. ==Sävellyksiä (valikoima)== * Kesäpäivä saaristossa, (Süda tuksub) * Kaunis mull on synnyinmaa. myös: Kaunis olet, synnyinmaaVarpunen : Koulujen ja kotien lauluja Finna.fi, viitattu 19.11.2022 * Taasen linnut pienetMatin ja Maijan laulukirja Finna.fi, viitattu 19.11.2022 * Oon suomalainenKotoa ja muualta Finna.fi, viitattu 19.11.2022 * Eestlane olen = Eestlane olen ja Eestlaseks jäänSotilaan laulukirja Finna.fi, viitattu 19.11.2022 * Tullos, sisko, seurahammeSuomen nuorison laulukirja Finna.fi, viitattu 19.11.2022 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Virolaiset toimittajat Luokka:Virolaiset kielitieteilijät Luokka:Vuonna 1851 syntyneet Luokka:Vuonna 1909 kuolleet
Hashima (Gifu)

Hashima () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Tōkain alueella Gifun prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin lounaisosassa Kiso- ja Nagarajokien välissä. Hashimassa on 67 512 asukasta (toukokuussa 2020) ja sen pinta-ala on 53,66 neliökilometriä. Hashiman kaupunki perustettiin vuonna 1954 liittämällä yhteen Takehanan maaseutukaupunki ja yhdeksän muuta kuntaa. Kaupungin keskusta sijaitsee Takehanassa, joka kehittyi 1400-luvulta lähtien linnanaluskaupunkina. Perinteinen elinkeino on tekstiiliteollisuus. Kaupunkiin on sijoittunut erityisesti villakankaiden tuotantoa, sittemmin myös erityyppistä koneteollisuutta. Hashima tunnetaan munkki ja kuvanveistäjä Enkūn kotikaupunkina. Hashimaa palvelevat suurnopeusjunayhteys Tōkaidō Shinkansen sekä Nagoya-rautateiden Hashima-linja ja Takehana-linja. == Kuvia == Tiedosto:Takehana-Betsuin Fuji2008-1.jpg|Takehana-betsuinin japaninsinisateita Tiedosto:Hashima city center area Aerial photograph.1987.jpg|Hashima vuoden 1987 ilmakuvassa Tiedosto:Gifu-Hashima Station 20100214.jpg|Gifu-Hashiman suurnopeusjuna-asema Tiedosto:Bino Bridge and Mount Ibuki.JPG|Binōn silta ylittää Kisojoen == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Gifun prefektuurin kaupungit
Søren Kragh Andersen

Søren Kragh Andersen (s. 10. elokuuta 1994 Strib, Etelä-Tanskan alue) on tanskalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Team Treforissa kausilla 2013–2015. Vuonna 2016 hän siirtyi UCI World Tour -tason Giant- Alpecin-talliin ja edusti joukkuetta, nimeltään viimeksi Team DSM, vuoteen 2022. Hän siirtyi Alpecin-Deceuninck-talliin 2023. Vuodesta 2025 alkaen hän on edustanut Lidl-Trek-joukkuetta. Andersen kuului joukkueaika-ajon maailmanmestaruuden voittaneeseen Team Sunwebin joukkueeseen 2017. Seuraavana vuonna hän voitti Pariisi–Tours-kilpailun. Hän voitti 14. ja 19. etapin Ranskan ympäriajossa 2020. Hän voitti UCI World Tour -sarjaan kuuluneen Eschborn–Frankfurt-kilpailun 2023. == Saavutuksia == Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives ;2011 :Tour Du Pays De Vaud, 3. ja 4. etapin (aika- ajo) voitto :Trofeo Karlsberg, 4. etapin voitto :Joukkueaika-ajon junioreiden Tanskan-mestaruus ;2012 :Rauhanajo, nuoret, kokonaiskilpailussa toinen, 3. etapin voitto :Tour Du Pays De Vaud, prologin voitto :Rothaus Regio-Tour International, pistekilpailun voitto ;2014 :Aika-ajon alle 23-v. Tanskan- mestaruus :Tour of Taihu Lake, nuorten kilpailun voitto ;2015 :ZLM Tour, kokonaiskilpailun ja 1. etapin voitto :Hadeland GP, voitto :Paris–Arras Tour, mäkikirikilpailun voitto :Tour des Fjords, kokonaiskilpailussa toinen, 4. etapin voitto :Tour de l'Avenir, prologin ja 3. etapin voitto ;2016 :Qatarin ympäriajo, nuorten kilpailun voitto ;2017 :Omanin ympäriajo, 3. etapin voitto :Espanjan ympäriajo, 13. ja 21. etapilla kolmas :MM-kilpailut, joukkueaika- ajossa kultaa, maantieajossa 12:s :Pariisi–Tours, toinen ;2018 :Sveitsin ympäriajo, 6. etapin voitto :MM-kilpailut, joukkueaika-ajossa hopeaa :Pariisi–Tours, voitto ;2019 :Volta Algarve, kokonaiskilpailussa toinen ;2020 :Omloop Het Nieuwsblad, kolmas :Pariisi–Nizza, 4. etapin (aika-ajo) voitto :Ranskan ympäriajo, 14. ja 19. etapin voitto, 12. etapilla kolmas :BinckBank Tour, kokonaiskilpailussa toinen, 4. etapin (aika-ajo) voitto ;2022 :Milano – San Remo, seitsemäs :Gent–Wevelgem, viides ;2023 :Milano – San Remo, viides :Eschborn–Frankfurt, voitto :Luxemburgin ympäriajo, pistekilpailun voitto == Lähteet == Luokka:Tanskalaiset maantiepyöräilijät Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lentobarbit

Lentobarbit (Esomus) on särkien (Cyprinidae) heimoon kuuluva kalasuku. Sukuun kuuluu 12 lajia, joita tavataan Aasiasta: * Esomus ahli Hora & Mukerji, 1928 * Esomus altus (Blyth, 1860) * Esomus barbatus (Jerdon, 1849) – Viiksilentobarbi * Esomus caudiocellatus Ahl, 1923 * Esomus danrica (Hamilton, 1822) – Lentobarbi * Esomus lineatus Ahl, 1923 – Juovalentobarbi * Esomus longimanus (Lunel, 1881) * Esomus malabaricus Day, 1867 * Esomus malayensis Ahl, 1923 – Malakanlentobarbi * Esomus manipurensis Tilak & Jain, 1990 * Esomus metallicus Ahl, 1923 – Metallilentobarbi * Esomus thermoicos (Valenciennes, 1842) – Sirolentobarbi == Lähteet == Luokka:Seeprakalat
Lumikki (nimi)

Lumikki on Suomessa käytetty naisen etunimi. Se pohjautuu Lumikki ja seitsemän kääpiötä -sadun prinsessan nimeen. Lumikin tarina sisältyi Grimmin veljesten satukokoelmaan, joka ensimmäisen kerran julkaistiin suomeksi vuonna 1876. Walt Disney teki myöhemmin aiheesta pitkän piirroselokuvan. Digi- ja väestötietoviraston mukaan Lumikki on vuoteen 2021 mennessä ollut Suomessa etunimenä noin 450 naisella. Lumikki-nimeä ei ole almanakassa, mutta se on päässyt mukaan kissojen (23. tammikuuta) ja hevosten (13. joulukuuta) nimipäiväluetteloihin. ==Tunnettuja Lumikkeja== * Lumikki Tammi (1938–1998), toimittaja ja kirjailija ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Etunimien taivutus: Lumikki (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu) Luokka:Etunimet
The Last Dance (televisiosarja)

The Last Dance on yhdysvaltalainen ESPN:n ja Netflixin tuottama, vuonna 2020 ensiesityksensä saanut dokumenttiminisarja, joka keskittyy koripalloilija Michael Jordanin uraan ja tämän viimeiseen mestaruuskauteen Chicago Bullsissa. Sarja sisältää ennennäkemätöntä kuvamateriaalia mestaruuskauden hetkistä, joihin kameroita ei tavallisesti päästetä, kuten harjoituksista. The Last Dance keräsi ilmestyessään runsaasti kehuja ja kiinnostusta, ja se rikkoi ESPN:n dokumenttiohjelmien katsojaennätyksen. Jordanilla oli sananvaltaa dokumenttisarjan julkaisemiseen: materiaali oli pysynyt arkistoituna, kunnes lupa julkaisuun heltisi. ESPN:n mukaan Jordan ei rajoittanut sarjassa käsiteltyjä aiheita. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset televisiosarjat Luokka:Yhdysvaltalaiset dokumenttielokuvat Luokka:2020-luvun televisiosarjat Luokka:Vuoden 2020 dokumenttielokuvat