EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Kauppakatu (Lohja)

Kauppakatu (ruots. Handelsgatan) on Lohjalla, Uudellamaalla sijaitseva katu. Se alkaa Suurlohjankadulta ja päättyy Laurinkadulle liikenneympyrään. Sen varrella sijaitsee merkittäviä toimijoita, kuten Kauppakeskus Lohjantähti, Tokmanni, Kelan toimitilat ja Prisma-keskus. Nykyinen katu on rakennettu pääosin 1970-luvulla. Tätä ennen sen paikalla kulki useampia pieniä katuja. Kadun rakennustöiden seurauksena Lohjan kauppatoria jouduttiin pienentämään. Alun perin Kauppakadun loppupää kulki nykyisen Prisma-keskuksen läpi. Tontin laajentamiseksi se linjattiin kulkemaan vieressä olleen vanhan poliisitalon paikalta, joka purettiin oikaisun tieltä. Samalla rakennettiin Laurinkadulla oleva liikenneympyrä. == Lähteet == Luokka:Lohjan liikenne Luokka:Suomen kadut
Darija Snihur

Darija Snihur (, s. 27. maaliskuuta 2002) on ukrainalainen tennispelaaja. Hän on sijoittunut parhaimmillaan kaksinpelissä WTA-listan sijalle 124 elokuussa 2022. Junioreiden maailmanlistalla hän oli parhaimmillaan sijalla kaksi. Snihur eteni karsintojen kautta mukaan Yhdysvaltain avointen 2022 pääsarjaan, missä voitti ensimmäisellä kierroksella turnauksessa seitsemänneksi sijoitetun Simona Halepin luvuin 6–2, 0–6, 6–4. Ottelu oli Snihurin kolmas WTA-tasolla, ja ensimmäinen voitto. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Ukrainalaiset tennispelaajat Luokka:Vuonna 2002 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mäntyvaaran taistelu

Mäntyvaaran taistelu oli talvisodassa 20. joulukuuta 1939 Kemijärvellä käyty taistelu Suomen ja Neuvostoliiton joukkojen välillä. Neuvostoliiton 596. jalkaväkirykmentin I pataljoona hyökkäsi jalan suomalaisen Erillinen Pataljoona 17:n asemien selustaan, miehittäen samalla koko Mäntyvaaran laen. Neuvostoliiton joukkojen tavoitteena oli katkaista Sallan ja Kemijärven välinen tie Joutsijärven länsipuolelta. Suomalaiset tuhosivat nelituntisessa taistelussa hyökänneet joukot ja valtasivat Mäntyvaaran takaisin. Neuvostoliittolaiset sotilaat jättivät jälkeensä sotasaaliina suuren määrän aseita. Suomen häviö Mäntyvaarassa olisi edistänyt Neuvostoliiton tavoitetta katkaista Suomi kahtia. Mäntyvaaran taistelun muistomerkki sijaitsee Sallaan johtavan tien varressa. ==Lähteet== Luokka:Kemijärvi Luokka:Talvisodan taistelut Luokka:Vuoden 1939 sotahistoria
Kalsiumpyrofosfaatti

Kalsiumpyrofosfaatti (Ca2P2O7) eli kalsiumdifosfaatti on kalsium- ja pyrofosfaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa elintarvikkeiden lisäaineena ja hammastahnoissa. == Ominaisuudet, valmistus ja käyttö == Huoneenlämpötilassa kalsiumpyrofosfaatti on valkoista kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on monokliininen. Aineesta tunnetaan myös kidevedelliset di- ja tetrahydraatit (Ca2P2O7·2H2O ja Ca2P2O7·4H2O). Kalsiumpyrofosfaatti on veteen liukenematonta, mutta liukenee happoihin. Kuumennettaessa yhdiste hajoaa kalsiumfosfaatiksi. David R. Gard :Phosphoric Acids and Phosphates, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2005.Klaus Schrödter, Gerhard Bettermann, Thomas Staffel, Friedrich Wahl, Thomas Klein & Thomas Hoffmann: Phosphoric Acid and Phosphates, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2008. Kalsiumpyrofosfaattia valmistetaan kuumentamalla kalsiumvetyfosfaattia 700-900 °C:n lämpötilaan tai saostamalla kalsiumliuoksista pyrofosfaateilla. Kalsiumpyrofosfaattia käytetään happamuudensäätöaineena elintarvikkeissa ja hankaavana aineena hammastahnoissa. Europiumilla ja mangaanilla doupattua kalsiumpyrofosfaattia on tutkittu ledeissä.. ==Lähteet== Luokka:Fosfaatit Luokka:Kalsiumyhdisteet
Nolan Miller

Nolan Bertrandoff Miller (8. tammikuuta 1933 Burkburnett, Texas – 6. kesäkuuta 2012 Woodland Hills, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen Emmy-palkittu muotisuunnittelija. Hän työskenteli pukusuunnittelijana useissa televisiosarjoissa ja elokuvissa. Millerin kädenjälki sai paljon näkyvyyttä 1980-luvun Dynastia-sarjassa. Hän suunnitteli siihen yhteensä yli 3 000 asua. Miller muistetaan erityisesti Joan Collinsin ja sarjan muiden naisnäyttelijöiden käyttämistä, huomiota herättävistä ja eleganteista vaatteista, joihin sisältyi trendikkäitä olkatoppauksia. Miller voitti Dynastiasta parhaan puvustuksen Primetime Emmy -palkinnon vuonna 1984. Dynastian ja sen spin-off-sarjan Colbyjen lisäksi Miller suunnitteli pukuja esimerkiksi sarjoihin The Addams Family, Charlien enkelit, Huippumallit, Lemmenlaiva ja Seikkailujen saari. Hänen yksityisasiakkaisiinsa lukeutui monia Hollywood-tähtiä, kuten Joan Crawford, Sophia Loren ja Elizabeth Taylor. Millerin suunnittelemia koruja on myyty myös yhdysvaltalaisella QVC- ostoskanavalla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset muotisuunnittelijat Luokka:Primetime Emmy -palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Suurlohjankatu

Suurlohjankatu (ruots. Storlojogatan) on yksi Lohjan merkittävimmistä kaduista. Se alkaa Karstuntien alkupäästä ja päättyy valtatien 25 liittymään. Sen varrella toimii merkittäviä liikkeitä, kuten Säästötalo Latvala, Kauppakeskus Lohi ja Filmtown. Kadun nimi tulee Suur-Lohjan kirkkopitäjästä. == Lähteet == Luokka:Lohjan liikenne Luokka:Suomen kadut
Laurentius-koulu

Laurentius-koulu on Lohjalla sijaitseva, vuonna 2021 perustettu koulu. Se muodostettiin Tytyrin ja Anttilan kouluista. Rehtorina toimii Satu-kristiina Hautamäki ja oppilaita on noin 800. Koulussa opetetaan luokkia 1–9. Samoissa rakennuksissa toimivat myös muun muassa Lohjanseudun kuvataidekoulu, Hiiden opisto, päiväkoti ja ruotsinkielinen Solbrinken skola. == Historia == Koulu perustettiin vuonna 1914 nimellä Lohjan yhteiskoulu Anttilan tilan päärakennukseen. Vuonna 1917 koulu sai oman rakennuksen, jota nykyään kutsutaan Puu-Anttilaksi, ja jota nykyään käytetään moniin kulttuuritarkoituksiin. Koulu siirtyi vuonna 1957 valtion omistukseen ja sai nimen Lohjan yhteislyseo, jossa oli keskikoulu ja lukio. Tytyrin koulun rakennus valmistui vuonna 1962, ja sen suunnitteli sairaala-arkkitehtinä tunnettu Reino Koivula. Peruskoulun tullessa Lohjalle koulu jakautui Lohjan lukioksi ja Anttilan yläasteeksi. Yläaste toimi aluksi kahdessa paikassa, Puu- Anttilassa ja Tytyrissä, kunnes koulu vuonna 1982 punatiilisen koulurakennuksen muutaman sadan metrin päähän Puu-Anttilasta. Vuonna 1994 koulu jakautui kahteen, kun Harjun yläaste aloitti toimintansa Harjun koulussa. Anttilan koulu jäi entisiin tiloihin. Koulun yhteydessä toimii 500-paikkainen konserttisali, Laurentius-sali. Vuonna 2017 Tytyrin koulun rakennus purettiin sisäilmaongelmien takia, ja samoihin aikoihin Anttilan koulu remontoitiin huonon kunnon takia. Tytyrin koulu päätettiin korvata uudisrakennuksella ja yhdistää koulut. Rakennus valmistui vuonna 2021. Entinen Anttilan koulu ja uusi talo on yhdistetty kävelysillalla. == Lähteet == Luokka:Lohjan oppilaitokset Luokka:Suomen peruskoulut
Keskusaukio (Lohja)

Keskusaukio (ent. Kouluaukio) on Lohjan keskustassa, Laurin- ja Suurlohjankadun kulmassa sijaitseva aukio. Sillä sijaitsee mm. Martti Peitson veistämä Vuorimies-patsas ja Lohjan kotiseutuyhdistyksen perustamisen muistokivi. Se on saanut nykyisen ulkoasunsa 1970-luvun alussa, kun sen viereen rakennetun, arkkitehti Einari Teräsvirran suunnitteleman liike- ja toimistotalon rakentamisen yhteydessä keskusaukiota muutettiin. Samassa rakennuksessa toimii nykyään mm. Keskusaukion hammashoitola. Aukio oli alun perin paljon pienempi, ja sen alueella sijaitsi sen entisen nimen mukaisesti kansakoulu. Se tosin purettiin 1960-luvulla edellä mainitun rakennuksen tieltä. Sinne myös kulki 50-luvulle asti sen eteläpuolella sijaitseva Koulukatu, joka on saanut nimensä paikalla sijainneesta koulusta. Tällöin aukion reunalle valmistui Helsingin Osakepankin toimitalo. == Lähteet == Luokka:Lohja
Tylochromis regani

Tylochromis regani on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva makeissa vesissä elävä kalalaji. Se on saanut nimensä iktyologi Charles Tate Reganin mukaan. == Koko ja ulkonäkö == Tylochromis regani voi kasvaa enintään 27,5 senttimetrin mittaiseksi. Lajilla on kylkiviivallaan 37–40 suomua. Selkäevässään sillä on 14–15 piikkiruotoa ja 14–16 pehmeää ruotoa. Peräevässä on kolme piikkiruotoa ja 7–9 pehmeää ruotoa. == Levinneisyys ja elinympäristö == Tylochromis regania tavataan Sambiassa sekä Kongon demokraattisessa tasavallassa Mwerujärvessä ja Upembajärvessä sekä Lualaba-, Lufira,- Luvua- ja Luapula-joissa. Laji käyttää ravinnokseen pääasiassa kasveja ja hyönteisten toukkia. Naaras hautoo mätimunia suussaan. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut Tylochromis reganin silmälläpidettäväksi lajiksi. Luapula- joella lajia uhkaa pohjanuotilla tapahtuva liikakalastus. == Lähteet == Luokka:Kirjoahvenet
Syke (13. tuotantokausi)

Suomalaisen sairaalan traumaosastolle sijoittuvan Syke-draamasarjan kolmannentoista tuotantokauden julkaiseminen alkoi Nelonen Median maksullisessa suoratoistopalvelussa Ruutu+:ssa 25. marraskuuta 2022. Kaudella sarjaan palasi Iina Kuustosen esittämä Iiris Ketola. Myös aiemmin sarjassa nähdyt Eetu Haataja (es. Marius Valtanen) ja Salla Nortamo (es. Mari Perankoski) palasivat sarjaan. Kauden uudet hahmot olivat sairaalan uusi toimitusjohtaja Raila Lehtelä (es. Miia Nuutila) sekä Jussi Lammen esittämä tatuoija Matti Jalla. == Rooleissa == === Keskeisissä rooleissa === === Sivurooleissa === === Vierailevissa rooleissa === == Jaksot == Jakso Nimi Julkaisu Ruutu+:ssa Julkaisu Ruudussa Ensiesitys Nelosella Ikäraja / Sisältörajoitukset 1 Luumätä 25. marraskuuta 2022 25. marraskuuta 2022 25. marraskuuta 2022 / / 1\. joulukuuta 2022 31. toukokuuta 2023 / 2\. joulukuuta 2022 1. kesäkuuta 2023 / 2 Sydän lyö tyhjää 8. joulukuuta 2022 5. kesäkuuta 2023 / 9\. joulukuuta 2022 6. kesäkuuta 2023 / 15\. joulukuuta 2022 7. kesäkuuta 2023 / 16\. joulukuuta 2022 8. kesäkuuta 2023 / 3 Savua aivoissa 22. joulukuuta 2022 12. kesäkuuta 2023 / 23\. joulukuuta 2022 13. kesäkuuta 2023 / 29\. joulukuuta 2022 14. kesäkuuta 2023 / 30\. joulukuuta 2022 15. kesäkuuta 2023 / 4 Vaativa potilas 5. tammikuuta 2023 19. kesäkuuta 2023 / 6\. tammikuuta 2023 20. kesäkuuta 2023 / 12\. tammikuuta 2023 21. kesäkuuta 2023 / 13\. tammikuuta 2023 22. kesäkuuta 2023 / 5 Ihon alle 19. tammikuuta 2023 26. kesäkuuta 2023 / 20\. tammikuuta 2023 27. kesäkuuta 2023 / 26\. tammikuuta 2023 28. kesäkuuta 2023 / 27\. tammikuuta 2023 29. kesäkuuta 2023 / 6 Samaa puuta 2. helmikuuta 2023 3. heinäkuuta 2023 / 3\. helmikuuta 2023 4. heinäkuuta 2023 / 9\. helmikuuta 2023 5. heinäkuuta 2023 / 10\. helmikuuta 2023 6. heinäkuuta 2023 / == Keskeiset tekijät == * Ohjaajat: Toni Laine * Pääkäsikirjoittajat: Anne Prokofjeff * Käsikirjoittajat: Maarit Koskinen, Anna Meling, Antti Okkonen, Sanna Reinumägi, Solina Riekkola ja Melina Voipio * Stooritiimi: Maarit Koskinen, Antti Okkonen, Sanna Reinumägi, Solina Riekkola, Anna Siltala ja Melina Voipio * Kuvaaja: Jyri Hakala * Lavastaja: Inka Uusitalo-Matilainen * Leikkaajat: Jyrki Levä, Teemu Pöllänen ja Jani Viitala * Tuottaja: Lotta Westerberg * Vastaavat tuottajat: Olli Haikka, Marko Talli, Riku Riihilahti ja Tea Panula (Nelonen Media) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Syke Ruutu-palvelussa Luokka:Syke-tuotantokaudet
Ritva Oksanen (vuoden 1971 albumi)

Ritva Oksanen on näyttelijä-laulaja Ritva Oksasen debyyttialbumi, joka julkaistiin vuonna 1971. Sen A-puolella on suomennoksia ranskalaisen Gilbert Bécaud’n lauluista ja B-puolella pääosin suomalaisten säveltäjien ja sanoittajien kappaleita. Kannen esittelytekstin on kirjoittanut Chrisse Johansson. Albumi on julkaistu Columbia-levymerkillä vinyylilevynä neljä kertaa. == Taustaa == Ennen levyn julkaisua, kevätkaudella 1971, Ritva Oksanen piti Helsingin Kaupunginteatterin pienellä näyttämöllä lauluiltoja, joissa hän esitti samoja kappaleita kuin tällä albumilla. Albumi on välispiikkejä ja pienen yleisön antamia aplodeja myöten studiossa tallennettu toisinto noista lauluilloista, mikä Helsingin Sanomien Raimo Möysän mielestä teki hieman onton ja keinotekoisen vaikutelman. Levyn parhaita kappaleita ovat hänen mukaansa Chydeniuksen ”Huomenna on parempi” ja Ilkka Hannulan ”Musta äiti, joka on peräisin Yleisradion kuunnelmasta Musta ooppera, Gabriel Cousinin tarinasta afroamerikkalaisen laulajattaren ja juutalaisen trumpetistimiehen välisestä romanssista. Ritva Oksanen esitti kuunnelman naispääosaa. Laulu ”Polly Garter” on peräisin Dylan Thomasin näytelmästä Maitometsän alla, (Ritva Oksasen spiikki raidan alussa) laulu ”Balladi Frank Millsistä” musikaalista Hair. == Kappaleet == Kaikki kappaleet sovittanut Olle Wiberg. === A-puoli === # Mä Liisa oon (Intro) # Autiomaa (alkup. ”Et Maintenant”, säv. Gilbert Becaud, san. Pierre Delanoe, suom. san. Veikko Vallas) # Mä Liisa oon (alkup. ”Mademoiselle Lise”, säv. ja san. Gilbert Becaud ja Maurice Vidalin, suom. san. Kari Kuuva) # On syytä taas kiitokseen (alkup. ”Merci beaucoup”, säv. Gilbert Becaud, san. Pierre Delanoe, suom. san. Kari Kuuva) # Onneksi on kavereita (alkup. ”Heureusement y’a les copains”, säv. ja san. Gilbert Becaud, suom. san. Kari Kuuva) # Rakastaa tahdon (alkup. ”Mes hommes à moi”, säv. ja san. Gilbert Becaud ja Maurice Vidalin, suom. san. Chrisse Johansson) # Se onko hän (alkup. ”Seul sur son étoile”, säv. ja san. Gilbert Becaud ja Maurice Vidalin, suom. san. Sauvo Puhtila) # Kun runoilija on kuollut (alkup. ”Quand il est mort le poète”, säv. Gilbert Becaud, san. Louis Amade, suom. san. Kari Kuuva) === B-puoli === # Oi, oi, oi rakkaus (säv. Eero Ojanen, san. Aulikki Oksanen) # Huomenna on parempi (säv. Kaj Chydenius, san. Aulikki Oksanen) # Opettajattaren laulu (säv. Tapio Lipponen, san. Aulikki Oksanen) # Polly Garter (säv. Daniel Jones, san. Ilkka Ryömä) # Balladi Frank Millsistä (säv. Galt MacDermot, suom. san. Esko Elstelä) # Musta äiti (säv. Ilkka Hannula, san. Väinö Vainio) # Anna arpisten haavojen olla (säv. ja san. Hannes Konno) == Kokoonpano == * Ritva Oksanen - laulu * Olle Wiberg - kitara * Ilkka Willman - basso * Erkki Valaste – rummut * Raimo Roiha - piano ja haitari === Tuotanto === * Antti Joki - äänittäjä (Helsingissä 15.4.1971 Finnvox- Studioilla) * Olle Wiberg - sovitukset * Reino Bäckman - tuottaja (EMI Ltd Suomen osasto) * Leevi Korkkula - kuvat * Esa Lukala - kuvat * Risto Bäckman - lay-out == Lähteet == Luokka:Ritva Oksasen albumit Luokka:Suomalaiset albumit Luokka:Vuoden 1971 esikoisalbumit
Brunswick stew

Brunswick stew () on Yhdysvaltojen Virginiasta peräisin oleva pataruoka. Perinteisesti se valmistettiin käyttäen oravanlihaa tai muuta pienriistaa. Nykyisin käytetään myös tavallisempaa kanaa tai sikaa. ==Piirteet== Brunswick stew on pataruoka, jota on perinteisesti valmistettu etenkin oravasta tai muista pienistä riistaeläimistä, kuten jäniksestä. Nykyisin riistan sijaan voidaan käyttää myös esimerkiksi kanaa, sikaa tai nautaa. Lihan ohella pataan voidaan lisätä hyvin vapaasti erilaisia kasviksia, kuten maissia, tomaattia, sipulia, limanpapuja ja perunaa. Brunswick stew valmistuu muille pataruuille tyypilliseen tapaan melko hitaasti. Annosta voidaan kypsentää neljästä kuuteen tuntiin. Pataa hämmennetään koko kypsymisen ajan. Melko työlään valmistusprosessin takia pataa valmistetaan erityisesti erilaisiin tilaisuuksiin. ==Historia== Tunnetun tarinan mukaan Brunswick stew on peräisin Yhdysvaltojen Virginian osavaltion Brunswickin piirikunnasta, jossa sitä valmisti ensimmäisen kerran afroamerikkalainen kokki Jimmy Matthews vuonna 1828. Matthews oli orja. Hän oli mukana virginialaisen poliitikko Greed Haskinsin johtamalla metsästysretkellä ja sattui muiden ollessa metsällä pyydystämään oravan, josta hän valmisti myöhemmin tunnetuksi tulleen pataruokansa. Matthews valmisti oravaa, kuivunutta leipää ja mausteita suuressa rautapadassa. Aluksi annosta epäilleet metsästysseurueen jäsenet yllättyivät lopulta sen mausta positiivisesti. Ajoittain Brunswick stew'n syntytarina on liitetty myös muihin Brunswick-nimisiin paikkoihin, kuten Brunswickin kaupunkiin Georgiassa. Virginia ja Georgia ovat joskus kilpailleet leikkimielisesti asemasta padan syntypaikkana. Hieman vastaavia ruokalajeja lienee kuitenkin valmistettu jo Kaakkois-Yhdysvaltojen intiaanien parissa. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalainen keittiö Luokka:Pataruoat
Theodore Beza

Theodore Beza (ranskaksi Théodore de Bèze; 24. kesäkuuta 1519 Vézelay – 13. lokakuuta 1605 Geneve) oli ranskalaissyntyinen lakimies, teologi ja uskonpuhdistaja, joka avusti Jean Calvinia ja myöhemmin seurasi häntä Geneven uskonpuhdistuksen johtajana ja vakiinnuttajana. == Elämä == Opiskeltuaan oikeustiedettä Orléansissa, Ranskassa vuosina 1535-1539 Beza alkoi toimia asianajajana Pariisissa, jossa hän julkaisi Juvenilia -nimisen teoksen vuonna 1548, joka toi hänelle mainetta latinankielisenä runoilijana. Toipuessaan vakavasta sairaudesta hän koki uskonnollisen herätyksen ja matkusti vuonna 1548 Geneveen Calvinin luokse. Vuotta myöhemmin Bezasta tuli kreikan kielen professori Lausannessa, jossa hän puolusti kolminaisuusoppia vastustaneen Michael Servetuksen polttoteloitusta. Useiden vuosien ajan Beza matkusti ympäri Eurooppaa puolustamassa uskonpuhdistusta. Hän palasi Geneveen vuonna 1558, jossa hän perusti vuonna 1559 Calvinin kanssa uuden Geneven akatemian, josta oli määrä tulla kalvinististen oppien keskus, ja toimi sen rehtorina Calvinin kuoltua vuonna 1564. Beza pysyi Geneven kirkon pääpastorina koko loppuelämänsä ajan ja laati lukuisia teoksia, jotka vaikuttivat reformoidun teologian kehitykseen. Hän painotti Calvinia enemmän kuuliaisuutta kirkon auktoriteettia kohtaan. Bezan saarnoja ja kommentaareja luettiin laajalti hänen aikanaan, ja hänen kreikankieliset painoksensa ja latinankieliset käännöksensä Uudesta testamentista olivat Geneven Raamatun ja Kuningas Jaakon Raamatun lähteinä. Beza kirjoitti myös katolisten vastaisia traktaatteja, Calvinin elämäkerran ja Ranskan reformoidun kirkon historian. Hänen Codex Bezae -kokoelma sisältää evankeliumien ja Apostolien tekojen kreikankieliset ja latinankieliset tekstit ja Bezan kalvinistiseen näkemykseen perustuvan kommentaarin. ==Lähteet== Luokka:Ranskalaiset teologit Luokka:Ranskalaiset runoilijat Luokka:Ranskalaiset juristit Luokka:Reformoidut teologit Luokka:Uskonnolliset julistajat Luokka:Geneven historia Luokka:Vuonna 1519 syntyneet Luokka:Vuonna 1605 kuolleet
Commonwealthvuoret

Commonwealthvuoret ovat Etelämantereella sijaitseva vuorijono, joka sijaitsee eteläisellä leveyspiirillä 84° 18' 0" ja itäisellä pituuspiirillä 172° 19' 59". Vuorijono on 161 kilometriä pitkä, ja se rajaa Beardmorejäätikön itäpuolta ja ulottuu Rossin jäähyllyltä Keltiejäätikölle etelästä pohjoiseen. Commonwealthvuoret löydettiin joulukuussa 1908; vuoret löysi vuoden 1907–1909 Ison-Britannian Etelämantereen tutkimusretkikunta, joka nimesi ne Australian liittovaltion (eng. Commonwealth of Australia) mukaan. Nimi annettiin siksi, koska Australia oli tukenut tutkimusretkeä paljon. Commonwealthvuorten korkein kohta on 4000 metrin korkeudessa sijaitseva Flat Top. Muita huippukohtia ovat Donaldson, Macdonald, Hermanson, Deakin ja Gray Peak. == Lähteet == Luokka:Etelämantereen vuoristot
Dave Chisnall

Dave Chisnall (s. 12. syyskuuta 1980 St. Helens) on englantilainen dartsinpelaaja. Hän on pelannut PDC:n alaisuudessa vuodesta 2011, ja nousi maailmanrankingin 16 parhaan joukkoon ensimmäisen kerran vuonna 2012. Chisnall on urallaan voittanut 15 kertaa Pro Tour -turnauksen, ja ollut kuudesti major- turnauksen loppuottelussa. Hän on myös edustanut Englantia kolmesti maajoukkueiden World Cup of Darts -kisoissa. MM-kisoissa Chisnallin paras saavutus on vuoden 2021 välieräottelu, jonka hän hävisi Gary Andersonille. Hän on pelannut MM-kisojen puolivälierissä vuosina 2017 ja 2019. == Lähteet == Luokka:Englantilaiset dartsinpelaajat Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Voiko naista näin käsitellä

Voiko naista näin käsitellä on näyttelijä-laulaja Ritva Oksasen studioalbumi vuodelta 1973. Se koostuu suomalaisten säveltäjien ja sanoittajien kappaleista, joista valtaosa on tehty varta vasten tätä albumia varten. Albumin ovat tuottaneet Chrisse Johansson ja Raimo Henriksson. Chrisse Johanssonin kirjoittamissa levynkansiteksteissä kerrotaan, että albumi syntyi keräilemällä sopivia suomenkielisiä runoja ja sanoituksia ja etsimällä sitten säveltäjiä tekemään niistä lauluja. Vain B-puolen aloittavassa kappaleessa ”Olkoon niin” sävelmä syntyi ennen tekstiä. ==Kappaleet== ===A-puoli=== # # # # # # ===B-puoli=== # # # # # # # # Luokka:Ritva Oksasen albumit Luokka:Suomalaiset albumit Luokka:Chrisse Johanssonin tuottamat albumit Luokka:Vuoden 1973 albumit
Tšaplyne

Tšaplyne (; ) on kaupunkityyppinen taajama Ukrainan Dnipropetrovskin alueen Synelnykoven piirissä. Tšaplyne sijaitsee linnuntietä noin 57 kilometriä piirikeskus Synelnykoven keskustasta ja 97 kilometriä aluekeskus Dniprosta itäkoilliseen. Ukrainan tilastokeskus arvioi taajaman väkiluvuksi 3 655 asukasta vuoden 2021 alussa. Ukrainan vuonna 2020 tehdyn aluehallintouudistuksen jälkeen kuulunut Synelnykoven piiriin. Aiemmin se oli osa Vasylkivkan piiriä. Vasylkivka sijaitsee linnuntietä 19 kilometriä Tšaplynesta länsiluoteeseen. Venäjä teki 24. elokuuta 2022 laittoman hyökkäyssotansa osana ainakin 25 ihmistä surmanneen ja 31:tä haavoittaneen ohjusiskun Tšaplynen rautatieasemalle ja aseman ympäristöön. Kuolonuhrien joukossa oli myös lapsia. Venäjä myönsi tehneensä iskun Iskander-ohjuksella, mutta väitti lausunnossaan surmanneensa sillä yli 200 ukrainalaista sotilasta ja tuhonneensa 10 sotilaallista laitetta. Väitteelle Venäjä ei kuitenkaan esittänyt mitään faktuaalisia näyttöjä. Iskun jälkeen paikalla ollut Assosiated Pressin toimittaja sen sijaan totesi, ettei hän ollut nähnyt uhrien joukossa yhtään sotilasta, vaan kaikki olivat siviilejä. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Чаплине, Васильківський район, Дніпропетровська область (ukrssr.com.ua) Luokka:Synelnykoven piiri Luokka:Ukrainan kaupunkityyppiset taajamat
Vaahteraliigan kausi 2020

Vaahteraliigan kausi 2020 oli Vaahteraliigan 41. kausi. Koronaviruspandemian vuoksi kausi pelattiin lyhennettynä heinäkuun lopusta alkaen. Sarjaan osallistui kuusi joukkuetta, jotka pelasivat yksinkertaisen runkosarjan. Kuopio Steelers voitti runkosarjan ja pudotuspeleissä sarjan mestaruuden katkaisten Helsinki Roostersin mestaruusputken. Mestaruus oli Steelersin ensimmäinen. Kauden parhaana pelaajana palkittiin Wasa Royalsin laitahyökkääjä Alpha Jalloh. ==Runkosarja== ==Pudotuspelit== == Lähteet == 2020 Luokka:Vuoden 2020 amerikkalainen jalkapallo
Kenttätykistörykmentti 10

Kenttätykistörykmentti 10 voi tarkoittaa seuraavia Suomen puolustusvoimien tykistöyksikköjä: * Kenttätykistörykmentti 10, kenttätykistörykmentti talvisodassa * Kenttätykistörykmentti 10, kenttätykistörykmentti jatkosodassa
Hanna-Marie Weydahl

Hanna-Marie Salvesen Weydahl (30. kesäkuuta 1922 Tjøme – 5. tammikuuta 2016 Oslo) oli norjalainen pianisti.Hanna-Marie Weydahl Store norske leksikon Weydahl opiskeli muiden muassa Reimar Rieflingin johdolla. Hän suoritti tutkinnon École normale de musiquessa Pariisissa. Weydahl teki debyyttinsä Oslossa vuonna 1940. Myöhemmin hän vielä täydensi opintojaan vuoden verran Brysselin kuninkaallisessa konservatoriossa Marcel Maasin johdolla. Vuonna 1966 Weydahlille myönnettiin Kansainvälinen Harriet Cohen -musiikkipalkinto. Hän sai myös kultaisen Kuninkaan ansiomitalin vuonna 1986. Weydahl konsertoi aktiivisesti sekä Norjassa että ulkomailla. Hän kiinnostui erityisesti Fartein Valenin tuotannosta ja edisti tämän musiikin ymmärrystä. Hän myös johti monien vuosien ajan Fartein Valen -seuraa. Vuonna 2006 Weydahlille ja Einar Henning Smebyelle myönnettiin Fartein Valen -palkinto. Valenin lisäksi Weydahlin ohjelmistoon kuului teoksia muiden muassa Harald Sæverudilta, Klaus Eggeltä, Eivind Grovenilta ja Geirr Tveittilta. Hän julkaisi vuonna 1999 levytyksen Aleksandr Skrjabinin pianoteoksista. Weydahl oli myös merkittävä opettaja ja hoiti virkoja Oslon musiikkikonservatoriossa sekä Norjan valtiollisessa musiikkikorkeakoulussa. == Lähteet == Luokka:Norjalaiset pianistit Luokka:Musiikkipedagogit Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
Knud Erik Kirkegaard

Knud Erik Kirkegaard (s. 17. toukokuuta 1942 Sevel) on tanskalainen konservatiivisen kansanpuolueen poliitikko. Hän on istunut kansankäräjillä vuosina 1984–1994 ja 1997–2005 sekä toiminut Tanskan työministerinä vuosina 1989–1993. Koulutukseltaan hän on opettaja. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Knud Erik Kirkegaard Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla Luokka:Tanskan työministerit Luokka:Tanskalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Eline Nygaard Riisnæs

Eline Nygaard Riisnæs (5. heinäkuuta 1913 Sandefjord – 3. helmikuuta 2011 Oslo) oli norjalainen pianisti, musiikkitieteilijä ja pianopedagogi.Eline Nygaard Riisnæs Store norske leksikon Nygaard Riisnæs opiskeli pianonsoittoa Oslossa Dagmar Walle-Hansenin ja Nils Larsenin sekä Tukholmassa Simon Barerin johdolla. Hän teki debyyttinsä vuonna 1939, ja seuraavana vuonna hän soitti Oslon filharmonisen orkesterin kanssa. Vuonna 1949 Nygaard Riisnæs kiersi Yhdysvalloissa muiden muassa Kari Frisellin kanssa. Hän piti monia konsertteja Norjassa varsinkin Norsk Rikskringkastingin kanssa. Nygaard Riisnæs opetti Oslon yliopiston musiikkitieteen instituutissa. Hän sai Lindemanprisenin (1979) ja kultaisen Kuninkaan ansiomitalin (1983). Muusikot Knut Riisnæs ja Odd Riisnæs ovat hänen lapsiaan. == Lähteet == Luokka:Norjalaiset pianistit Luokka:Musiikkipedagogit Luokka:Norjalaiset musiikkitieteilijät Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
Luksustelttailu

Luksustelttailu (myös glamping tai glamorous camping) on 2020-luvun alussa yleistynyt trendi, joka tarkoittaa käytännössä telttailua mukavuuksin. Luksustelttailua tarjotaan usein palveluna hotelliyön ja telttamajoituksen yhdistelmänä. Luksusteltta on usein seisomakorkeuksinen ja varustettu esimerkiksi sängyllä, WC:llä ja muilla mukavuuksilla.. == Katso myös == * Luksus == Viitteet == Luokka:Matkailu Luokka:Retkeilymajoitteet
Thorvald Lammers

Thorvald Amund Lammers (15. tammikuuta 1841 Modum – 8. helmikuuta 1922 Aker) oli norjalainen säveltäjä, kuoronjohtaja ja oopperalaulaja, äänialaltaan baritoni.Thorvald Lammers Store norske leksikon Lammers opiskeli oikeustiedettä silloisessa Christianiassa ja sai sikäläisestä yliopistosta kandidaatin arvon vuonna 1865. Hän alkoi omistautua kasvavassa määrin musiikille; laulua hänelle opettivat Fritz Arlberg Tukholmassa vuonna 1870 ja Francesco Lamperti Milanossa vuonna 1871. Lammers teki ensiesiintymisensä Christianian teatterissa vuonna 1873 Oroverson roolissa Vincenzo Bellinin oopperassa Norma. Hän työskenteli teatterissa vuosina 1874–1877. Vuonna 1879 hän perusti oratoriokuoron Korforeningen (vuodesta 1902 Cæciliaforeningen), jota hän johti vuoteen 1909 saakka. Lammersille myönnettiin vuonna 1899 valtion taiteilijapalkka. 1890-luvulla Lammers alkoi aktiivisesti edistää norjalaisen kansanmusiikin tuntemusta. Sitä hän myös esitti useissa konserteissa, osaksi vaimonsa Mally Lammersin (o.s. Sars) kanssa. Lammersin sävellyksiin kuuluu muun muassa oratorio Fred Bjørnstjerne Bjørnsonin sanoihin (1922) ja useita lauluja. Vuonna 1912 Lammers julkaisi kirjan Store musikere. Hänet ja hänen vaimonsa on haudattu Vår Frelsers gravlundiin Osloon. == Lähteet == Luokka:Norjalaiset säveltäjät Luokka:Norjalaiset oopperalaulajat Luokka:Norjalaiset kuoronjohtajat Luokka:Musiikkikirjailijat Luokka:Vuonna 1841 syntyneet Luokka:Vuonna 1922 kuolleet
Aleksandar Stoimenov

Aleksandar Stoimenov (s. 2004 Varna) on bulgarialainen kevytsarjan karateka. Hän on Kyokushinin kaksinkertainen Euroopan mestari. ==Kilpaura== Stoimenov oli mukana syyskuussa 2017 Serbiassa, jossa hän saavutti Belgrade Trophy turnauksessa nuorten sarjassa hopeaa kumitessa ja katassa.„БЕЛГРАДСКИ ТРОФЕЙ“ В СЪРБИЯ - 2017 iko-bulgaria.org 30.9.2017 Viitattu 20.10.2022 Stoimenov voitti 3. lokakuuta 2021 Turkissa järjestetyn kansainvälisen Cupin 16–17-vuotiaiden sarjan. Hän voitti myöhemmin samana kuukautena Kranevossa järjestetyn turnauksen. Stoimenov palkittiin myös parhaasta ottelutekniikasta.ДЪРЖАВНО ПЪРВЕНСТВО ПО КАРАТЕ КИОКУШИН КУМИТЕ И КАТА ЗА ВСИЧКИ ВЪЗРАСТИ 23-24 ОКТОМВРИ 2021, КРАНЕВО iko-bulgaria.org 24.10.2021 Viitattu 19.10.2022 Seuraavaksi hän oli mukana marraskuussa 2021 nuorten EM- kilpailuissa Puolassa. ===Euroopan mestaruus (2022)=== Kesäkuussa 2022 hän oli ensimmäistä kertaa mukana aikuisten EM-kilpailuissa Bulgariassa, jossa hän saavutti Euroopan mestaruuden voitettuaan loppuottelussa Michał Kalmusin.IKO European Championships kyokushinkarate.news Viitattu 29.8.2022 Stoimenov voitti avauskierroksella Krystian Kalmusin ja muun muassa välierissä Carlos Dominguezin.EC Varna Draw Kumite Sunday Viitattu 30.8.2022 Lokakuussa hän voitti Turkissa järjestetyn kansainvälisen Cupin.TURKISH INTERNATIONAL CHAMPIONSHIP - OCTOBER 2022 iko-bulgaria.org 10.22 Viitattu 19.10.2022 Hän voitti loppuottelussa Omar al-Duaijin. Stoimenov palkittiin myös parhaasta ottelutekniikasta. Maaliskuussa 2023 Stoimenov voitti Balkanin mestaruuskilpailuissa kevytsarjan mestaruuden.Balkan Championships kyokushinkaikan.org 23.3.2023 Viitattu 21.5.2023 Toukokuussa hän oli mukana Puolan EM-kilpailuissa puolustavana mestarina. Hän eteni kisoissa suoraan toiselle kierrokselle, jossa Stoimenov hävisi tuomariäänin Massimo Marzille.The 36th European Weight Category Karate Championship – Draws (IKO) kyokushinkarate.news 15.5.2023 Viitattu 21.5.2023 Marraskuussa hän oli mukana MM-kilpailuissa, jossa hän voitti avauskierroksella hallitsevan Yhdysvaltain mestarin Christian Buffaloen. Toisella kierroksella hän hävisi Japanin mestaruuskilpailun pronssimitalisti Soya TanigawalleПули 13-го Чемпионата мира в абсолютной категории IKO superkarate.ru 6.10.2023 Viitattu 18.11.2023 ==Lähteet== Luokka:Bulgarialaiset karatekat Luokka:Kyokushinin harjoittajat Luokka:Vuonna 2004 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lassi Erkkilä

Lassi Juhani Erkkilä (s. 22. toukokuuta 1953 Turku) on suomalainen lyömäsoittaja.Otavan Musiikkitieto A–Ö, uudistetun laitoksen 1. painos (1997), toim. Keijo Virtamo Erkkilä syntyi Turun kaupunginorkesterissa vuosina 1948–1986 oboistina toimineen Lars Erkkilän (s. 1923) pojaksi. Hän opiskeli aluksi Turun konservatoriossa opettajanaan Antero Hytinkoski ja täydensi sittemmin opintojaan muun muassa Kööpenhaminassa sekä Milanossa. Toimittuaan Turun kaupunginorkesterissa Erkkilä sai vuonna 1974 kiinnityksen Radion sinfoniaorkesterin patarumpujen äänenjohtajaksi. Hän oli myös Ruotsin radion sinfoniaorkesterin patarumpusolistina vuosina 1981–1982. Vuonna 1985 hän aloitti lisäksi soittamisen Savonlinnan oopperajuhlaorkesterissa.Lassi Erkkilä Yle Erkkilä on soittanut jäsenenä Toimii-yhtyeessä, lyömäsoitinyhtye Rullossa (perustettu 1979) ja The Breath Ensemblessa. Hän oli myös mukana perustamassa Suomalaista Kamariorkesteria. Hän on työskennellyt patarumpujen soiton opettajana Sibelius-Akatemiassa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset lyömäsoittajat Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
José de Sousa

Jose Augusto Oliveira de Sousa (s. 25. helmikuuta 1974 Azambuja) on portugalilainen dartsinpelaaja. Hän debytoi PDC:n kisoissa vuonna 2012, ja on pelannut PDC:n alaisuudessa yhtäjaksoisesti vuodesta 2019 alkaen. Vuonna 2020 de Sousasta tuli ensimmäinen portugalilainen PDC:n major-turnauksen voittaja, kun hän voitti James Waden Grand Slam of Dartsin loppuottelussa. Samalla hän nousi ensimmäistä kertaa maailmanrankingin 16 parhaan joukkoon. == Lähteet == Luokka:Portugalilaiset dartsinpelaajat Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Radka Toneff

Radka Toneff (25. kesäkuuta 1952 Oslo – 21. lokakuuta 1982 Oslo) oli norjalainen jazzmusiikin laulaja-lauluntekijä ja yhtyeenjohtaja.Radka Toneff Norsk biografisk leksikon Toneffin isä oli bulgarialaistaustainen kansanlaulaja Toni Toneff (1914–1985) ja äiti pianoa soittanut Lilly-Ann Rivenes (1924–2009). Toneff varttui Kolbotnissa ja liittyi 1960-luvun loppupuolella Oslon Club 7:ssä kokoontuneisiin musiikkipiireihin. Hän tapasi muun muassa jazzmuusikot Erik ja Jon Balken sekä Jon Ebersonin, joista kukin vaikutti merkittävästi hänen musiikilliseen kehitykseensä. Toneff opiskeli vuosina 1971–1975 Oslon musiikkikonservatoriossa. Vuosina 1975–1980 hänellä oli oma kvintettinsä, jossa oli vaihtuva kokoonpano. Keskeisiä jäseniä olivat Arild Andersen, Jon Christensen, Svein Christiansen, Pål Thowsen, Jon Eberson ja Lars Jansson. Tänä aikana ilmestyivät Toneffin ensimmäiset levytykset: Winter Poem (1977) ja It Don't Come Easy (1979). Molemmat levytykset tuottivat Arild Andersen ja Lars Klevstrand; ensin mainitulla jousisovituksista vastasi Knut Riisnæs, ja jälkimmäisellä Toneff ensimmäistä kertaa kirjoitti lukuisia sanoituksia itse. Hänelle olivat silti yhä tärkeitä myös sellaiset sanoittajat kuin Nikki Giovanni ja Robert Creely. Vuonna 1977 Toneff sai laulajana Spellemannprisenin. Vuonna 1978 hän osallistui Ketil Bjørnstadin Leve Patagonia -albumiin. 1970-luvun lopussa Toneff aloitti työskentelyn duona Steve Dobrogoszin kanssa. Hän teki tämän kanssa kansainvälistä huomiota saavuttaneen albumin Fairytales (1982), joka saavutti kansainvälistä huomiota. Pian tämän jälkeen Toneff teki itsemurhan. Hän sai postuumisti Buddystatuettenin. Vuonna 1993 ilmestyi albumi Live in Hamburg, jonka Toneff oli levyttänyt Onkel Pö -jazzklubilla maaliskuussa 1981. Yhtyeessä olivat mukana Andersen, Dobrogosz ja rumpali Alex Riel. Albumi sai ilmestyttyään Spellemannprisenin. Vuonna 2003 julkaistiin vielä kokoelmalevy A Collection of Her Finest Moments, jolla ilmestyi yksi ennen julkaisematon kappale, "Some Time Ago". Toneffia muistetaan Jan Erik Voldin runossa Der bjørketreet stod. Hänelle perustettiin myös muistosäätiö, joka on jakanut Radka Toneff Minneprisiä. == Lähteet == Luokka:Norjalaiset jazzlaulajat Luokka:Laulaja- lauluntekijät Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Vuonna 1982 kuolleet Luokka:Itsemurhan tehneet
Joey DeFrancesco

Joey DeFrancesco (10. huhtikuuta 1971 Philadelphia, Pennsylvania – 25. elokuuta 2022) oli yhdysvaltalainen jazzmuusikko. Hän oli keskeinen vaikuttaja Hammond B3 -urkujen elvyttämisessä jazzmusiikin instrumenttina, mutta vaikutti myös trumpetistina ja laulajana. DeFrancesco teki yhteistyötä muiden muassa isänsä, jazzurkuri ”Papa” John DeFrancescon sekä Miles Davisin, Jimmy Smithin, Larry Coryellin, Jimmy Cobbin, Bobby Hutchersonin, David Sanbornin, Benny Golsonin, George Bensonin, Jason Brownin, Dan Wilsonin, Troy Robertsin, Van Morrisonin, Michael Oden, Billy Hartin, Sammy Figueroan ja Pharoah Sandersin kanssa. Hän teki omalla nimellään yli 30 albumia, mutta oli myös kysytty sideman.Joey DeFrancesco AllMusic DeFrancesco aloitti pianonsoiton 4-vuotiaana, mutta siirtyi isänsä instrumenttiin. Hän eteni finalistiksi Thelonious Monk -jazzpianokilpailussa. DeFrancesco esiintyi hyvän vastaanoton saaneilla Miles Davisin albumeilla Live Around the World ja Amandla ennen solistina tekemäänsä levytyssopimusta Columbia Recordsin kanssa. Vuonna 1989 ilmestyi hänen debyyttialbuminsa All of Me. Hän teki neljä muutakin albumia Columbia Recordsille. Tämän jälkeen hän teki muun muassa laajaa yhteistyötä kitaristi John McLaughlinin kanssa. Columbian ohella DeFrancesco levytti useille muillekin levy-yhtiöille. DeFrancesco oli viisinkertainen Grammy- ehdokas.Joey DeFrancesco Grammy Awards Hän kuoli 51-vuotiaana sydäninfarktiin.Joey DeFrancesco, Who Helped Revitalize the Hammond B-3 Organ, Dies at 51 DownBeat == Lähteet == Luokka:Jazzurkurit Luokka:Yhdysvaltalaiset urkurit Luokka:Yhdysvaltalaiset jazztrumpetistit Luokka:Yhdysvaltalaiset jazzlaulajat Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Katja Andy

Katja Andy (alun perin KätheIn Breite, Tiefe und Abgrundtiefe ausgelotet NMZ Aschaffenburg; 23. toukokuuta 1907Katja Andy Tributes.com Köln – 30. joulukuuta 2013 New York) oli saksalaissyntyinen, Yhdysvaltain kansalaisuuden saanut pianisti ja pianopedagogi.KATJA ANDY OBITUARY Legacy.com Andy opiskeli Berliinissä Edwin Fischerin johdolla. Hän myös esiintyi Fischerin kanssa kahdella pianolla ja kiersi tämän kamariorkesterin kanssa pitkin Saksaa. Vuonna 1933 Andy pakeni natsihallintoa aluksi Pariisiin ja sitten Yhdysvaltoihin, jonka kansalaisuus hänelle myönnettiin. Hän piti Yhdysvalloissa konsertteja, joiden ohjelmiston joukossa oli teoksia Johann Sebastian Bachilta ja Wolfgang Amadeus Mozartilta.BACH, MOZART MUSIC PLAYED BY MISS ANDY The New York Times Andy tuli kuitenkin tunnetuksi ennen kaikkea pianopedagogiikastaan. Hän opetti ensin Chicagon DePaulin yliopistossa ennen muuttamistaan Bostoniin, jossa hän liittyi Bostonin konservatorion ja sitten Uuden-Englannin konservatorion henkilökuntaan. Hän sai kunniatohtorin arvon Uuden-Englannin konservatoriosta vuonna 1987. Andyn johdolla opiskelleiden pianistien joukossa on Carol Rosenberger.Biography Carol Rosenberger == Lähteet == Luokka:Saksalaiset pianistit Luokka:Yhdysvaltalaiset pianistit Luokka:Musiikkipedagogit Luokka:Vuonna 1907 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet saksalaiset Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet yhdysvaltalaiset
Kansunkuusi

Kansunkuusi (Picea neoveitchii) on mäntykasvien (Pinaceae) heimoon, kuusien (Picea) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on Kiinassa kasvava uhanalainen havupuulaji. Kansunkuusi on korkeimmillaan noin 15 metriä korkeaksi kasvava puu, jonka rinnankorkeusläpimitta voi olla suurimmillaan noin puoli metriä. Puun kaarna on harmahtavaa, joskin nuoret oksat ovat aluksi kellertäviä tai hieman ruskeita, mutta muuttuvat toisena kasvuvuotenaan harmaiksi tai kellanharmaiksi. Neulaset ovat kaarevia, teräväkärkisiä ja poikkileikkaukseltaan nelikulmaisia. Neulasten pituus on 1,5–2,5 cm ja halkaisija noin 2 mm. Neulasissa on jokaisella sivulla neljästä seitsemään ilmarakojuovaa. Kävyt ovat aluksi vihreitä, mutta muuttuvat kypsyessään ruskeiksi, joskus harvoin kellanvihreiksi. Kävyt ovat lähes lieriömäisiä, 8–14 cm pitkiä ja halkaisijaltaan 5–6,5 cm. Kansunkuusen pölytys tapahtuu toukokuussa ja siemenet kypsyvät syys–lokakuussa. Siemenet ovat 5–6 mm pitkiä sekä noin 3,5 mm leveitä ja niissä on noin 1 cm pitkä, muodoltaan vastapuikea lenninsiipi. Kansunkuusta kasvaa siellä täällä vuorten rinteillä, jokilaaksoissa sekä kivikoissa 1300–2000 metriä merenpinnan yläpuolella. Kansunkuusta kasvaa Kiinassa Gansun, Henanin, Hubein, Shaanxin, Shanxin ja Sichuanin maakunnissa. Kansunkuusesta saatavaa puutavaraa käytetään muun muassa rakentamiseen, huonekaluihin sekä selluteollisuudessa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Picea neoveitchii Luokka:Kuuset Luokka:Aasian puut Luokka:Uhanalaiset kasvit
TJS Opintokeskus

TJS Opintokeskus on Toimihenkilöjärjestöjen Sivistysliitto ry:n ylläpitämä vapaan sivistystyön oppilaitos. Toimihenkilöjärjestöjen Sivistysliiton jäseniä ovat palkansaajakeskusjärjestöt Akava ja STTK. TJS Opintokeskus tuottaa palkansaajakeskusjärjestö Akavalle ja STTK:lle sekä niiden ammattiliitoille ja ammattiliittoihin kuuluville alayhdistyksille koulutuksia. Koulutusten kohderyhmiä ovat yhdistysten hallitusten luottamustoimiset ja aktiivitoimijat, henkilöstön edustajat, kuten luottamusmiehet ja työsuojeluvaltuutetut, sekä ammattiliittojen työntekijät ja jäsenet. Koulutusten tehtävä on edistää toimijuutta työelämässä. TJS Opintokeskus jakaa valtion taloudellista tukea akavalaisten ja STTK:laisten järjestöjen koulutuksiin. Tätä tukea kutsutaan TJS-tueksi. TJS Opintokeskus myös tuottaa ja julkaisee omalla tai hankerahalla toimihenkilöliikkeen historiaan liittyviä artikkeleita ja tutkimuksia. == Perustamisajankohta ja hallinto== Toimihenkilöjärjestöjen Sivistysliitto (TJS) ry:n perustamiskokous pidettiin Finlandia-talolla 12.12.1978. Perustamiskirjan allekirjoittivat edustajat kolmesta toimihenkilökeskusjärjestöstä. Järjestöt olivat Toimihenkilö- ja Virkamiesjärjestöjen Keskusliitto TVK ry, Suomen Teknillisten Toimihenkilöjärjestöjen Keskusliitto STTK ry ja Akava ry. Sivistysliitto puolestaan sai valtioneuvostolta luvan oman opintokeskuksen perustamiseen 18.10.1979. TJS Opintokeskus aloitti toimintansa vuoden 1980 alusta. Toimihenkilöjärjestöjen Sivistysliiton hallitus sekä samalla TJS Opintokeskuksen johtokunta koostuu akavalaisten ja STTK:laisten liittojen edustajista. Puheenjohtajia on kaksi, I puheenjohtaja ja II puheenjohtaja. I ja II puheenjohtaja vaihtuvat vuorovuosittain Akavan ja STTK:n välillä. Kolmas perustajajärjestö TVK meni konkurssiin vuonna 1992. ==Toimihenkilöliikkeen tutkimukseen ja historiatietoon liittyviä julkaisuja== * Ilkka Levä: Toimihenkilöt neuvottelupöydässä – Järjestöt työmarkkinoiden taitekohdissa 1945–2015. Julkaisuvuosi 2021. Julkaisija Gaudeamus. Julkaisu on vertaisarvioitu. Tutkimusta koordinoi TJS Opintokeskuksen kokoama ohjausryhmä. Tutkimusta rahoittivat Akavan ja STTK:n alkupanostuksen jälkeen Työsuojelurahasto, Suomen Kulttuurirahasto, Koneen säätiö sekä Palkansaajasäätiö. Lähteet: * Toimihenkilöliikkeen naiskuvat 1954–2014. Julkaisuvuosi 2018. * Tasa-arvotyön toimintatavat ja rakenteet toimihenkilöliikkeessä. Julkaisuvuosi 2016. * Toimihenkilöt liikkeessä II – Yhteydet politiikkaan, lakot ja jäsenmäärien kasvu. Artikkelikokoelma. Teos on 5.11.2008 järjestetyn historiaseminaarin julkaisu. Historiaseminaarin järjestivät yhteistyössä Toimihenkilöjärjestöjen Sivistysliitto TJS sekä Toimihenkilöarkisto. * Toimihenkilöt liikkeessä – Järjestöhistorian juuret ja tulevaisuus. Artikkelikokoelma. Toimihenkilöjärjestöjen Sivistysliiton TJS:n ja Toimihenkilöarkiston yhdessä 20.10.2003 järjestämän historiaseminaarin seminaarijulkaisu. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Aikuiskoulutus
Koyamankuusi

Koyamankuusi (Picea koyamae) on mäntykasvien (Pinaceae) heimoon, kuusien (Picea) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on ainavihanta havupuu, joka voi kasvaa luontaisessa ympäristössään noin 20 metriä korkeaksi. Latvus on kapean kartiomainen, mutta tuuhea, ja oksien kärjet ovat ylöspäin siirottavia. Neulaset ovat oksissa hyvin tiiviisti ja ne ovat nelisärmäisiä, 7–12 mm pitkiä sekä halkaisijaltaan noin 1,5 mm. Neulasten yläpinnoilla on kahdesta neljään heikosti erottuvaa ilmarakojuovaa, mutta alapinnoilla on viidestä kahdeksaan selvästi erottuvaa ilmarakojuovaa. Kävyt ovat lieriömäisiä tai soikeita, 4–10 cm pitkiä ja aluksi vaaleanvihreitä, mutta muuttuvat kypsyessään kiiltävänruskeiksi. Koyamankuusi kasvaa luontaisena Japanissa, jossa se on harvinainen puulaji. Puita on jäljellä vain muutama sata yksilöä Yatsuga-taken vuoristossa, missä niitä kasvaa 10–20 puun pieninä metsiköinä tai muiden puiden seassa pohjoista kohti olevilla rinteillä 1500–2000 metrin korkeudessa. Koyamankuusi on nimetty japanilaisen kasvitieteilijän Mitsuo Koyaman mukaan. Hän löysi lajin vuonna 1911. == Lähteet == * Oregon State University: Landscape Plants: Picea koyamae === Viitteet === == Aiheesta muualla == * iNaturalist: Picea koyamae * Trees and Shrubs Online: Picea koyamae * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Picea koyamae Luokka:Kuuset Luokka:Aasian puut Luokka:Uhanalaiset kasvit
Jumalia paossa

Jumalia paossa on suomalaisen power metal -yhtyeen Heavy Metal Perseen kolmas pitkäsoitto, joka julkaistiin 7. lokakuuta 2022. Albumin julkaisee maailmanlaajuisesti Stormspell Recordsin, Suomessa julkaisusta vastaa yhtye itse. Albumin ensimmäinen single “Velhojen vesuri“ on esiosa yhtyeen ”Legenda taikamiekasta” -kappaleelle. ”Kotikylää kohti” -kappaleesta on musiikkivideo. Albumista julkaistiin vinyyliversio 14. huhtikuuta 2023. == Kappaleet == # # # # # # == Arvostelut == * Inferno: Jylhää suuruutta – arviossa Heavy Metal Perse Viitattu 22.10.2022. * Imperiumi: 9/10Levyarvostelu: Heavy Metal Perse – Jumalia paossa Viitattu 8.10.2022. * Kaaoszine: Todellista hyvän mielen metallimusiikkia – arviossa Heavy Metal Perseen uutuusalbumi ”Jumalia paossa” Viitattu 8.10.2022. * Soundi: Arvio: Heavy Metal Perse voi kuulostaa huumoribändiltä, mutta oikeasti yhtye on paljon enemmän Viitattu 2.11.2022. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Heavy Metal Perseen albumit Luokka:Vuoden 2022 albumit
Niklas Piensoho

Niklas Piensoho (14. lokakuuta 1964 Västerås) on ruotsalainen seurakunnanjohtaja, helluntaipastori ja kristillinen kirjailija. Piensoho on Pohjoismaiden suurimman vapaaseurakunnan, Tukholman Filadelfia-seurakunnan johtaja. Piensoho on toiminut pastorina 24-vuotiaasta lähtien, ja hänellä on vapaakirkollinen tausta. Aikaisemmin hän on työskennellyt myös Ruotsin lähetyskirkon palveluksessa sekä Ruotsin valtiopäivien rukousryhmän pastorina. Piensoho on julkaissut yhteensä kahdeksan kirjaa. == Teokset == * En för alla - alla för en – läs och förstå första Petrusbrevet, 2003, Libris, Örebro, * Att finna fotfäste – andlig vägledning för vanliga dagar 2005, Cordia, Örebro * 39 frågor, 2007, Libris, Örebro * För det första – om Gud, trons liv och församlingen 2008, Libris, Örebro, * 100 dagar med Jesus 2009, Libris, Örebro, * Ditt viktigaste val 2010. Libris, Örebro, * Frid i själen 2012, Libris, Örebro, * 365 dagar med Jesus, 2015 Libris förlag == Lähteet == Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Ruotsalaiset kristilliset kirjailijat Luokka:Helluntailaiset pastorit Luokka:Helluntaiherätys Ruotsissa Luokka:Elävät henkilöt
LP-Verksamheten

LP-Verksamheten (aik. Lewi Pethrus Stiftelse för filantropisk verksamhet) on ruotsalainen sosiaalihuoltoa ja -hoitoa valtakunnallisesti tarjoava yritys. LP:llä on toimintaa noin 80 paikkakunnalla ympäri Ruotsia. Yrityksen pääomistaja on ruotsalainen helluntailiike. == Historia == Säätiön toiminta alkoi vuonna 1951 Lewi Pethruksen ja Erik Edinin kohtaamisesta. Alkoholismista parannukseen johtaneen pelastustyön pohjalta aloitettiin Lewi Pethruksen nimeä kantava, huumeita ja alkoholinkäyttöä ehkäisevä avustustoiminta. Järjestön kautta syntyi hoitokoteja ympäri Ruotsia. == Lähteet == Luokka:Helluntaiherätys Ruotsissa Luokka:Ruotsalaiset kristilliset järjestöt Luokka:Kansanterveys
Charlbi Dean

Charlbi Dean (5. helmikuuta 1990 Kapkaupunki – 29. elokuuta 2022 New York) oli eteläafrikkalainen näyttelijä ja malli.‘Triangle of Sadness’ actor, model Charlbi Dean, dies at 32 The Times of Israel Dean esitti Yayan roolin Ruben Östlundin elokuvassa Triangle of Sadness, joka voitti toukokuussa 2022 Cannesin elokuvajuhlien Kultaisen palmun. Ennen tätä hänet tunnettiin parhaiten Syoniden roolista sarjassa Black Lightning. Dean esiintyi myös elokuvissa Spud (2010) ja Don't Sleep (2017). Mallina Dean työskenteli lapsesta saakka. Hänen valokuviaan julkaistiin lehdissä British Vogue, Tatler, Gentlemen's Quarterly ja Cosmopolitan.Charlbi Dean, ‘Black Lightning’ actress, dead at 32 New York Post Dean loukkaantui vuonna 2009 vakavasti silloisen poikaystävänsä, malli Ashton Schnehagen kanssa auto-onnettomuudessa. Hän selvisi leikkauksella, jossa hänen pernansa jouduttiin poistamaan. 8. huhtikuuta 2022 hän meni kihloihin malli Luke Volkerin kanssa. Dean kuoli 32-vuotiaana newyorkilaisessa sairaalassa bakteerin aiheuttamaan verenmyrkytykseen, joka oli komplikaatio aiemmassa auto-onnettomuudessa poistetun pernan puuttumisesta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Eteläafrikkalaiset näyttelijät Luokka:Eteläafrikkalaiset mallit Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Harjassaniaiset

Harjassaniaiset (Trichomanes) on sammalsaniaiskasveihin kuuluva laajasti levinnyt kasvisuku, jonka lajeja esiintyy kaikissa maanosissa. Siihen kuuluu noin 275 lajia. Suvun rajaamisesta on kuitenkin eri tulkintoja, sillä Plants of the World Onlinen mukaan harjassaniaisiin yhdistettäviä sukuja, muun muassa kalvosaniaiset (Abrodictyum), tossusaniaiset (Crepidomanes), kelmusaniaiset (Didymoglossum) ja korusaniaiset (Vandenboschia), voidaan pitää eri sukuinakin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Trichomanes Luokka:Sammalsaniaiskasvit
Joe E. Tata

Joseph Evan "Joe" Tata (13. syyskuuta 1936 Bronx – 25. elokuuta 2022 Woodland Hills, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja ääninäyttelijä. Hänet tunnettiin parhaiten Peach Pit -ravintolan hyväluontoisen omistajan Nat Bussichion roolista televisiosarjassa Beverly Hills 90210.Joe E. Tata, Peach Pit Owner in ‘Beverly Hills, 90210,’ Dies at 85 The New York Times Hän esiintyi sarjassa koko sen ajan vuosina 1990–2000.Beverly Hills 90210 -tähti Joe E. Tata on kuollut Ilta-Sanomat Tatan isä oli vaudeville-esiintyjä John Lucas. Tata esiintyi ensimmäisessä televisioroolissaan vuonna 1960. Viimeisen roolisuorituksensa hän teki vuonna 2014. Tata sai Alzheimerin taudin diagnoosin vuonna 2018. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset ääninäyttelijät Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet