EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Aduatucit

Aduatucit tai Aduticit () olivat belgeihin lukeutuva gallialainen heimo. Heidän naapureitaan olivat eburonit ja nervit. Aduatucit olivat muodostuneet niistä heimojen jäsenistä, jotka teutonit ja kimbrit jättivät turvaamaan kotiseutujaan, kun he hyökkäsivät Italiaan 100-luvulla eaa. Roomalaiset löivät teutonit ja kimbrit Aquae Sextiaen taistelussa vuonna 102 eaa., ja tuhosivat nämä heimot lähes kokonaan. Kotimaahan jääneet muodostivat sen jälkeen aduatucien heimon. Caesarin mukaan aduatucien pääkaupunki sijaitsi jyrkällä kukkulalla. Sen tarkka sijainti ei ole tiedossa. Caesarin johtamat roomalaiset voittivat aduatucit Gallian sodassa perusteellisesti, tappaen 4000 heidän sotureistaan. Loput 53 000 heimon jäsentä myytiin orjiksi. == Lähteet == Luokka:Muinaiset kansat Luokka:Kelttiläiset kansat Luokka:Germaaniheimot
Villa Larsvik

Villa Larsvik on huvilarakennus Espoonlahdessa Espoon lounaisosassa. Stensvikin kartanon 1800-luvun lopulla omistanut valtioneuvos Konstantin Saurén rakennutti sen kartanoon kuuluneen Tyskasin perintötilan maille. Saurénin jälkeen Larsvikin omisti senaattori Alexander Frey. Laurinlahden huvilayhdyskunta syntyi Freyn aikana, jolloin huvilan maille palstoitettiin 99 tonttia.Härö, s. 168 Alun perin Villa Larsvik oli sisäänkäynnin osalta lähes symmetrinen ja vain osittain kaksikerroksinen. Sittemmin sitä jatkettiin itäpäästä ja koko rakennus korotettiin kaksikerroksiseksi. Muutokset lienevät arkkitehti Jarl Eklundin käsialaa. Rakennusten massoittelut ovat lähes funktionalistisia, mutta alakerran ikkunoissa on säilynyt jugendin vaikutteita, etenkin lasimaalauksissa. Villa Larsvikiin kuului useita talousrakennuksia, joista suurin osa on purettu. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Espoon huvilat Luokka:Espoonlahti
Tšekki paralympialaisissa

Tšekki on osallistunut paralympialaisiin vuodesta 1994 lähtien. == Mitalit paralympialaisittain == === Kesäparalympialaiset === === Talviparalympialaiset === == Katso myös == * Tšekki olympialaisissa == Lähteet == Paralympialaisissa Luokka:Paralympiaurheilu maittain
Piitetrabromidi

Piitetrabromidi (SiBr4) eli tetrabromisilaani on piin ja bromin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Yhdistettä käytetään erittäin puhtaan piin ja piiyhdisteiden valmistukseen. ==Ominaisuudet, valmistus ja käyttö== Huoneenlämpötilassa piitetrabromidi on väritöntä nestettä. Yhdiste reagoi veden kanssa hydrolysoituen vetybromidiksi ja piidioksidiksi. Tästä syystä siitä nousee vetybromidihuuruja kosteassa ilmassa.Walter Simmler: Silicon Compounds, Inorganic, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2000. Piitetrabromidia valmistetaan kuumentamalla piitä tai ferropiitä ja bromia 500-600 °C:n lämpötilaan.Barry Arkles: Silicon Compounds, Silanes, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2000. :Si + 2 Br2 → SiBr4 Pääasiassa piitetrabromidia käytetään erittäin puhtaan piin valmistamiseen elektroniikan komponentteja ja aurinkokennoja varten. Siitä voidaan myös valmistaa piinitridipinnoitteita, polysiloksaaneja ja bromia ja muita halogeeneja sisältäviä silaanijohdannaisia. ==Lähteet== Luokka:Bromidit Luokka:Piiyhdisteet
Gustaf F. Steffen

thumb|upright|Gustaf F. Steffen Gustaf Fredrik Steffen (1864–1929Åke Lilliestam, Gustaf F Steffen, Svenskt biografiskt lexikon, viitattu 12.10.2020 ) oli ruotsalainen sosiologi, vuodesta 1903 yhteiskuntatalouden ja sosiologian professorina Göteborgissa. Hän oleskeli 1887–1897 Lontoossa, 1897–1902 Firenzessä. Hänet valittiin 1910 valtiopäiväin ensimmäiseen kamariin, ja kohta sen jälkeen hän liittyi sosiaalidemokraattiseen puolueeseen.Steffen, Gustaf Fredrik, Tietosanakirja osa 9. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1917 ==Teokset (valikoima)== * Från det moderna England (1893) * Britiska ströftåg (1895) * England som världsmakt och kulturstat (1898) * Studier öfver lönsystemets historia i England (1895, 1899), laajennettuna saksaksi nimellä Studien zur Geschichte der englischen Lohnarbeiter (1901–1905) * Lönarbetaren och samhället (1900) * Sociala studier (1905–1912) * Lebensbedingungen moderner Kultur (1909) * England och demokratismen (1909) * Sociologien, dess föremål och problemer (1907) * Sociologi. En allmän samhällslära I–IV (1910–1911) * Krig och kultur I–IV (1914–1917) ===Suomennettu teos=== * Gustaf F. Steffen, Värien merkitys eläin- ja kasvimaailmassa (Färgernas betydelse i djur- och växtvärlden , 1890, sarjassa Verdandis småskrifter), Tampere: Väinämöisen kirjakauppa 1909. Sarja: Väinämöisen kansalaiskirjasto, 4. (Tampereen luonnontieteellisen yhdistyksen alotteesta toisesta tarkastetusta painoksesta suomennettu; Vallacen mukaan esittänyt Gustaf F. Steffen.) 34 s. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Gustaf F. Steffenin teoksia projekti Runebergissä Luokka:Ruotsalaiset sosiologit Luokka:Vuonna 1864 syntyneet Luokka:Vuonna 1929 kuolleet
Kapteeni Monastario

Kapteeni Enrique Monastario () on kuvitteellinen Pueblo de Los Ángelesin armeijan kapteeni ja Zorron arkkivihollinen. Disneyn luoma hahmo esiintyi ensimmäisen kerran vuoden 1957 televisiosarjassa Zorro. Hän yrittää saavuttaa ylennyksen armeijan kenraaliksi ja saada lisää valtaa Kaliforniassa. ==Zorro (1957–1958)== Kapteeni Monastario luotiin Disneyn tuottaman Zorro-sarjaa varten, jossa hän esiintyi vuosien 1957–1958 välisenä aikana. Monastario esiintyi ensimmäisellä tuotantokaudella, jossa hän pyrki saamaan enemmän valtaa Pueblo de Los Angelesissa. Zorron estettyä hänen aikeet toisensa perään Monastario tuli pakkomielteiseksi saada Zorron todellinen henkilöllisyys selville, jotta hän pääsisi eroon sankarista. ==Sarjakuvissa== Monastario oli mukana 1970- ja 1980-luvun ranskalaisessa sarjakuvassa, jota käsikirjoitti Jean-Marie Nadaud ja kuvitti Robert Rigot. Tarinat pohjautuivat 1950-luvun Disneyn televisiosarjaan. American Mythology julkaisi tarinat uudelleen 2019 englanniksi käännettynä.Inducks Viitattu 12.10.2020 Monastario esiintyi muutaman kerran Topps Comicsin Zorro-sarjakuvassa 1993.Zorro comicvine.gamespot.com Viitattu 12.10.2020 Hahmo oli mukana 2013 julkaistussa viisiosaisessa Lady Rawhide -sarjakuvassa.Lady Rawhide comicvine.gamespot.com Viitattu 12.10.2020 Hän saa peräänsä Zorron lisäksi Lady Rawhide naamiokostajan, kun Monastario ampui hänen veljensä Roman Santiagoa kasvoille, jonka seurauksena Santiagon toinen puoli kasvoista halvaantui ja silmät sokeni täysin, Monastarion luultuaan miestä Zorroksi.Lady Rawhide Viitattu 12.10.2020 ==Animaatiossa== Kapteeni Monastario esiintyi 2015 ranskalaisten tuottamassa Zorro: The Chronicles -tietokoneanimaatiossa, jossa hänen sukunimi oli kirjoitettu muotoon Monasterio. Hän on kyyninen, manipuloita ja armoton, joka pitää Montereyn varuskunnan sotilaita rautaisella otteella. Hän on armeijan johtaja ja Reina de Los Angelesin pormestari. Monasterio käyttää asukkaiden pelottelua hyväkseen, jolla hän saa ylläpidettyä järjestystä. Monasterio haluaa tällä tavalla rikastua ja saada lisää valtaa, mutta hänen esteenä on Zorro, joka pilaa suunnitelmat. Hänen haaveissaan on ylentyä kenraaliksi ja Zorron kiinni saaminen edistäisi hänen ylennystä. Hänet syrjäytetään hetkellisesti pois virastaan Isabela Verdugon juonittelun myötä.Zorro: The Chronicles jakso 25 ==Videopeleissä== Hahmo esiintyi ensi kerran videopelissä vuonna 2022 julkaistussa Zorro: The Chronicles, joka perustuu samannimiseen animaatiosarjaan. Monastario on juonen kannalta yksi päähahmoista. Zorro pyrkii estämään hänen eri suunnitelmat, joita hän yrittää toteuttaa 1800-luvun Kaliforniassa. Hän muun muassa sieppaa Diegon sukulaisen iäkkään intiaaninaisen Tainahin ja yrittää myrkyttää vesistön syyttääkseen siitä Zorroa. ==Hahmoa näytelleet== Vuodet Näyttelijät Sarjat 1957–1958 Britt Lomond Zorro 2015–2016 Jamieson Price Zorro: The Chronicles 2024 Emiliano Zurita Zorro ==Lähteet== Luokka:Zorron vastustajat Luokka:Televisiohahmot Luokka:Kuvitteelliset upseerit Luokka:Kuvitteelliset westernhahmot Luokka:Kuvitteelliset miekkailijat Luokka:Superroistot
24 Oras

24 Oras on televisioyhtiö GMA Networkin esittämä filippiiniläinen uutisohjelma. == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut Luokka:Filippiiniläiset televisio-ohjelmat Luokka:Uutisohjelmat Luokka:GMA Networkin televisio-ohjelmat
Unang Hirit

Unang Hirit on televisioyhtiö GMA Networkin esittämä filippiiniläinen uutis- ja keskusteluohjelma. == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut Luokka:Filippiiniläiset televisio-ohjelmat Luokka:Uutisohjelmat Luokka:Keskusteluohjelmat Luokka:GMA Networkin televisio-ohjelmat
Saksi (televisio-ohjelma)

Saksi on televisioyhtiö GMA Networkin esittämä filippiiniläinen uutisohjelma. == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut Luokka:Filippiiniläiset televisio-ohjelmat Luokka:Uutisohjelmat Luokka:GMA Networkin televisio- ohjelmat
TV Patrol

TV Patrol on televisioyhtiö ABS-CBN:n esittämä filippiiniläinen uutisohjelma. == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut Luokka:Filippiiniläiset televisio-ohjelmat Luokka:Uutisohjelmat Luokka:ABS-CBN:n televisio-ohjelmat
Marigold (elokuva)

Marigold (myös Marigold: An Adventure in India) on Willard Carrollin ohjaama romanttinen komedia vuodelta 2007. Päärooleja näyttelevät Salman Khan ja Ali Larter. Marigold julkaistiin Suomessa DVD:nä ja se on esitetty Suomen televisiossa MTV3- ja AVA-kanavilla. == Juoni == Marigold Lexton (Ali Larter) on itsekeskeinen yhdysvaltalainen näyttelijätär, joka saapuu Intiaan ja odottaa saavansa suuren tähden kohtelua, vaikka hän on näytellyt vain B-luokan elokuvien jatko-osissa. Hän jää jumiin Goaan, kun hänen elokuvansa onkin peruttu. Hän päätyy Bollywood-musikaalin kuvauspaikalle ja hänelle tarjotaan roolia elokuvassa. Marigold tutustuu elokuvan koreografiin Premiin (Salman Khan). Heistä tulee hyvin läheisiä, vaikka Marigold on kihloissa Barry-nimisen miehen kanssa. Prem kutsuu Marigoldin perheensä luo Rajasthaniin, missä Marigoldille selviää, että Premin on tarkoitus mennä naimisiin Jaanvin kanssa. Marigold lähtee vihaisena pois ja Jaanvi tarjoutuu hänen seurakseen drinkeille. Jaanvi tunnustaa Marigoldille, että rakastaa Premiä, mutta ei usko tämän ikinä oikeasti rakastaneen häntä. Samaan aikaan Prem menee baariin hukuttamaan murheitaan ja tapaa amerikkalaisen, jolla on myös rakkaushuolia. Hän on tullut etsimään morsiantaan Marigoldia, ja Prem kutsuu hänet kotiinsa. Marigold päättää palata Barryn kanssa Yhdysvaltoihin, koska Prem katsoo velvollisuudekseen naida isänsä valitseman naisen. Hääpäivänä Prem kiertää tulen hunnutetun morsiamensa kanssa seitsemän kertaa. Kun pari on vihitty, hän nostaa morsiamensa hunnun ja alta paljastuu kaikkien yllätykseksi Marigold. Barry näyttää naineen Jaanvin. Prem ja Marigold laulavat ja tanssivat vieraiden hurratessa. == Näyttelijät == == Soundtrack == Elokuvan musiikin sävelsi Shankar-Ehsaan-Loy ja sanoitukset kirjoitti Javed Akhtar. == Lähteet == * == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Vuoden 2007 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Vuoden 2007 intialaiset elokuvat Luokka:Vuoden 2007 brittiläiset elokuvat Luokka:Intialaiset romanttiset komediat Luokka:Yhdysvaltalaiset romanttiset komediat
Vihreä mies

Vihreä mies on vanha kuva-aihe, miehen kasvot, jotka ovat muodostuneet kasvien lehdistä tai muista kasvinosista. Vihreä mies on ollut suosittu koriste-aihe Euroopan keskiaikaisissa rakennuksissa, kirkoissa ja käsikirjoituksissa. Nimityksen "Vihreä mies" esitti ensimmäisen kerran Lady Raglan vuonna 1939 julkaistussa artikkelissa The "Green Man" in Church Architecture. Hahmon juuret lienevät kaukana menneisyydessä, ja se voidaan tulkita jälleensyntymisen ja luonnon kiertokulun symboliksi. == Katso myös == *Maskaroni *Sheela na gig == Lähteet == Luokka:Mytologia Luokka:Ornamentit Luokka:Taiteen aiheet
Theodor Leopold Eck

Theodor Leoplod Eck (15. marraskuuta 1849 Turku – 30. joulukuuta 1921 Pori) oli suomalainen juristi, virkamies ja valtiopäivämies. Eckin äiti oli Amalia Konkordia Eck ja puoliso vuodesta 1879 Aina Anna Alberta Berg. Eck tuli ylioppilaaksi 1867 ja suoritti tuomarintutkinnon 1872, varatuomarin arvon hän sai 1875. Eck toimi Uudenmaan läänin varalääninsihteerinä 1878 ja kaupunkien yleisen paloapuyhdistyksen kanslistina 1879 ja sihteerinä 1883–1886. Uudenmaan läänin lääninlautakunnan sihteeri hän oli 1881–1888 ja Ulvilan tuomiokunnan tuomari 1888–1918. Eckille myönnettiin laamannin arvonimi 1900. Hän edusti Porin kaupunkia porvarissäädyssä valtiopäivillä 1897, 1899 ja 1900.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 Viitattu 12.10.2020. ==Lähteet== Luokka: Suomalaiset juristit Luokka: Suomalaiset tuomarit Luokka: Suomalaiset virkamiehet Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1849 syntyneet Luokka:Vuonna 1921 kuolleet
Kapuso Mo, Jessica Soho

Kapuso Mo, Jessica Soho on televisioyhtiö GMA Networkin esittämä filippiiniläinen dokumenttiohjelma. == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut Luokka:Filippiiniläiset televisio-ohjelmat Luokka:Dokumenttiohjelmat Luokka:GMA Networkin televisio-ohjelmat
Disco (Kylie Minoguen albumi)

Disco on Kylie Minoguen viidestoista studioalbumi, joka julkaistiin 6. marraskuuta 2020. Minoguen mukaan albumin teemana ovat ihmisten, mukaan lukien Minoguen omat, kokemukset diskomusiikista ja sen aiheuttamista tunteellisista hetkistä tanssilattialla. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # === Deluxe edition bonuskappaleet === # * # # # === Japanin deluxe edition bonuskappaleet === # * Say Something (F9 Remix) # Say Something (Syn Cole Remix) == Arvostelut == * Soundi: Levyarvio: Disco on pitkästä aikaa kunnon Kylie Minogue -albumi – Teemu Brunilankin avittama levy on kelpo poppia Viitattu 20.7.2021. == Lähteet == Luokka:Kylie Minoguen albumit Luokka:Vuoden 2020 albumit
Veia paisjärv

Veia paisjärv (myös Oolejärv) on Virossa Jõgevamaalla Mustveen kunnan Veian kylässä sijaitseva pieni padottu järviallas. == Maantietoa == Patojärvi on 450 metriä pitkä, 110 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 0,24 hehtaaria. Se on joen soistuneessa uomassa sijaitseva lampimainen uoman osa, joka on muodostunut pohjapadon taakse. Se sijaitsee Veian kylän itäpuolella ja padon ylittää kylätie. == Vesistösuhteita == Veia paisjärv kuuluu Kullavere jõen valuma- alueeseen, sillä se on joen läpivirtausjärvi. Lampi on niin pieni, ettei siihen tule muualta muita ojia ja siksi lammen pinta-alaltaan 137 neliökilometrinen valuma-alue johtuu yksinomaan Kullavere jõesta. Kullavere jõgi laskee Peipsijärven pohjoisosan länsirantaan. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen. == Huomautuksia == == Lähteet == Luokka:Mustvee Luokka:Jõgevamaan järvet Luokka:Kullavere jõen valuma-alue
Kirgisian vallankumous 2020

Kirgisian vallankumous 2020 sai alkunsa, kun vaalitarkkalijoiden ja opposition mukaan maassa 4. lokakuuta 2020 pidetyt parlamenttivaalit olivat vilpilliset. Mielenosoittajat tunkeutuivat vaalien jälkeen useisiin maan hallintorakennuksiin. Protestoijat vapauttivat vankeja, muun muassa korruptiotuomiota istuneen maan entisen presidentin Almazbek Atambajevin. Protesteissa loukkaantui noin 1 200 ihmistä. Mielenosoitukset johtivat istuvan presidentin Sooronbai Žeenbekovin eroamiseen, pääministerin eroamiseen, vaalitulosten mitätöintiin 6.10. ja uusien parlamenttivaalien järjestämiseen. Ennen eroamistaan Žeenbekov julisti 9. lokakuuta 2020 maahan 12 päivää kestävän poikkeustilan. Samalla maaseudulla suosittu nationalisti Sadyr Žaparov valittiin väliaikaiseksi pääministeriksi. Maan turvallisuuspalvelu ilmoitti 10. lokakuuta ottaneensa uudestaan kiinni maan entisen presidentin Almazbek Atambajevin. Ennen kiinniottoa Atambajev joutui myös tappoyrityksen kohteeksi. Parlamentti valitsi opposition Žaparovin virallisesti pääministeriksi kahteen kertaan, koska ensimmäisellä kerralla presidentti kumosi valinnan veto-oikeudellaan. Presidentti Soorombai Žeenbekov erosi 15. lokakuuta 2020 haluten näin sammuttaa protestit rauhanomaisesti. Sadyr Žaparov julistautui samana päivänä presidentiksi, koska parlamentin puhemies kieltäytyi presidentin tehtävistä. == Lähteet == Luokka:Kirgisian vallankumoukset Luokka:Vuoden 2020 politiikka Luokka:Neuvostoliiton jälkeiset konfliktit
Eck

Eck on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Heinz-Wilhelm Eck (1916–1945), saksalainen sukellusveneen komentaja ja sotarikollinen * Johann Eck (1486–1543), saksalainen teologi, katolisen kirkon puolustaja ja Martti Lutherin arvostelija * Johnny Eck (1911–1991), yhdysvaltalainen sirkusesiintyjä * René van Eck (s. 1966), alankomaalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja * Theodor Leopold Eck (1849–1921), suomalainen juristi, virkamies ja valtiopäivämies.
Janina Fialkowska

Janina Fialkowska OC (s. 7. toukokuuta 1951 Montréal, Québec) on kanadalainen pianisti. Hän on tullut tunnetuksi etenkin romanttisen ohjelmiston, kuten sekä Frédéric Chopinin että Franz Lisztin tuotantojen tulkitsijana.Janina Fialkowska AllMusicBiography Janina Fialkowska == Elämä ja ura == Fialkowska aloitti pianonsoiton opiskelun 4-vuotiaanaJanina Fialkowska: 7 important lessons I've learned from my life in classical music CBC äitinsä johdolla. Äiti itse oli aikoinaan opiskellut pianonsoittoa Pariisissa Alfred Cortot'n luokalla. Isän puolelta Fialkowskalla on puolalaiset juuret.Janina Fialkowska Ikon Arts-Edition Peters Fialkowska siirtyi Montréalissa toisen Cortot'n oppilaan, Yvonne Hubert'n oppiin. 12-vuotiaana hän teki debyyttinsä esiintymällä Montréalin sinfoniaorkesterin solistina. Hän valmistui Montréalin yliopistosta ja suoritti opintoja myös Pariisissa Yvonne Leféburen sekä Juilliard Schoolissa Sascha Gorodnitzkin johdolla. Vuonna 1974 Fialkowska tuli palkituksi ensimmäisessä kansainvälisessä Arthur Rubinstein -pianomestarikilpailussa. Tämän jälkeen hän sai tukijakseen Arthur Rubinsteinin. Fialkowska pääsi esiintymään keskeisten orkesterien kanssa Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa muiden muassa sellaisten kapellimestarien kuin Charles Dutoit'n, Kirill Kondrašinin, Georg Soltin, Zubin Mehtan, Bernard Haitinkin, Lorin Maazelin, Roger Norringtonin ja Yannick Nézet-Séguinin johdolla. Fialkowska on kantaesittänyt useita teoksia, kuten Lisztin ennestään tuntemattoman kolmannen pianokonserton (1990) sekä Libby Larsenin (1991), Marjan Mozetichin (2000) ja John Burgen konsertot (2010). Vuonna 1992 hän piti Pohjois-Amerikan-ensiesityksen Andrzej Panufnikin pianokonsertosta. Fialkowskan ohjelmistoon on kuulunut myös teoksia esimerkiksi Johann Sebastian Bachilta, Ludwig van Beethovenilta, Béla Bartókilta ja Witold Lutosławskilta. Fialkowska perusti Piano Six - ja Piano Plus -muusikkoryhmät. Fialkowskan saamien palkintojen ja tunnustusten joukossa ovat Order of Canadan upseerin arvo, Kenraalikuvernöörin palkinto elinikäisistä saavutuksista klassisessa musiikissa (2012) ja kunniatohtorinimitykset. Fialkowska on saanut tunnustuksia myös levyillään, esimerkiksi BBC Music Magazinen "vuoden soitinmusiikki-CD:n palkinnon" (2013) ja kanadalaisen Juno-palkinnon (2018). Hän on pitänyt laajalti mestarikursseja ja vuosittaista kansainvälistä pianoakatemiaa Baijerissa. Hän on myös usein istunut merkittävien pianokilpailujen tuomaristoissa. == Yksityiselämä == Fialkowska on naimisissa Harry Oesterlen kanssa. === Sairaus ja toipuminen === Vuonna 2002 Fialkowskalta poistettiin vasemmasta käsivarresta syöpäkasvain. Aiheutuneen tilapäisen halvauksen aikana Fialkowska teki esiintymisiä yksikätisenä soittajana.This concert pianist was diagnosed with cancer in her arm and it almost ended her career CBC Toipumisjaksonsa jälkeen hän palasi täysipainoiselle uralleen. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset pianistit Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Leo Ahonen (balettitanssija)

Leo Olavi Ahonen (s. 19. kesäkuuta 1939 Viipuri) on suomalainen balettitanssija. Hän opiskeli Kansallisoopperan balettikoulussa vuodesta 1945 muun muassa Iris Salinin johdolla sekä Leningradissa vuosina 1957–1961. Hänellä oli kiinnitys Suomen Kansallisoopperan balettiin vuosina 1954–1965 ja sitten Alankomaiden kansallisbalettiin, Winnipegin balettiin, San Franciscon balettiin 1968–1972 ja Houstonin balettiin vuodesta 1972. Hänellä on ollut oma tanssiryhmä The New Texas Ballet. Ahonen on esiintynyt yli 30 maassa, ja hänen ohjelmistoonsa on kuulunut noin 300 roolia. Hän on toiminut myös pedagogina. Leo Ahosen puoliso on balettitanssija Soili Arvola. ==Lähteet== * Otavan Iso Musiikkitietosanakirja 1, s. 59. Helsinki 1976. ISBN 951-1-02381-0 Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Suomalaiset balettitanssijat Luokka:Elävät henkilöt
Gołdapin piirikunta

Gołdapin piirikunta () on yksi Warmia-Masurian voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 26 689\. Piirikunta on jaettu kolmeen maalaiskuntaan, jotka ovat Banie Mazurskie, Dubeninki sekä Gołdap ja niissä on kylien lisäksi yksi kaupunki; hallintokeskus Gołdap. Gołdapin piirikunta syntyi, kun Puolan hallintouudistuksen 1999 yhteydessä luodun Gołdapin-Oleckon piirikunnan alue jaettiin 31. joulukuuta 2001 kahtia nykyisille Gołdapin ja Oleckon piirikunnille. Gołdapin piirikunnalla on Puolan sisällä yhteistä rajaa Suwałkin, Oleckon, Giżyckon ja Węgorzewon piirikuntien kanssa. Se rajoittuu myös pohjoisessa Venäjän Kaliningradin alueen kanssa. Gołdapin piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 9,5 prosenttia. Luku on huomattavan suuri sekä Warmia-Masurian voivodikunnan että koko Puolan työttömyyslukuihin verrattuna. Vuoden 2019 lopussa Gołdapin piirikunnassa arvioitiin olevan 26 689 asukasta, joista 50,4 prosenttia naispuolisia ja 49,6 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 27 565 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 22 145 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioitiin vuoden 2019 lopussa muodostaneen 19 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 61,5 prosenttia ja eläkeikäisten 19,4 prosenttia väestön keski-iän ollessa 40,6 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 254 lasta. Väestönlaskennassa 2011 puolalaisten lisäksi ainoa vähintään prosentin väestöstä muodostava ryhmä olivat ukrainalaiset, joita oli yhteensä 586 eli 2,1 prosenttia piirikunnan koko väestöstä. == Lähteet == Luokka:Warmia-Masurian piirikunnat
Nora Sayyad

Nora Sayyad (s. 1991) on suomalais-palestiinalainen valokuvaaja. Hän on syntynyt Ruotsissa, mutta asuu nykyään Helsingissä. == Ura == Sayyad kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 2010 Juhana Herttuan lukiosta Turusta. Sayyad on opiskellut valokuvausta Novia-ammattikorkeakoulussa Pietarsaaressa ja on valmistunut valokuvataiteen maisteriksi Aalto-yliopistostaHelsingissä. Hänen kuviaan on julkaistu monissa medioissa kuten Hufvudstadsbladetissa, Kamera- lehdessä ja Ruskeat tytöt-verkkomediassa. Sayyadin valokuvia on ollut esillä sekä yksityis\- että ryhmänäyttelyissä. Sayyad käsittelee valokuvissaan erityisesti identiteettien, kulttuurien, muuttoliikkeiden ja intersektionaalisuuden teemoja esimerkiksi kuvaamalla musliminaisia. Sayyadin mentorina on toiminut valokuvaaja Meeri Koutaniemi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Nora Sayyadin Instagram-sivu * https://www.norasayyad.com/ Luokka:Suomalaiset valokuvaajat Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Carl Henrik Wrede (maaherra)

Carl Henrik Wrede (vuodesta 1653 Wrede af Elimä; 8. huhtikuuta 1606 Haapsalu, Vironmaa – 3. marraskuuta 1654)Tor Carpelan: Ättartavlor för de på Finlands riddarhus inskrivna ätterna, S–Ö, s. 1328. Helsinki 1965. oli Ruotsia palvellut, syntyjään baltiansaksalainen sotilas ja virkamies. Hän oli toinen vapaaherrallisen Wrede af Elimä -suvun kahdesta kantaisästä. Wreden isä oli Ruotsin armeijassa palvellut baltiansaksalainen ratsumestari Henrik Wrede, joka kaatui Kirkholman taistelussa pelastettuaan kuningas Kaarle IX:n hengen, ja jonka jälkeläisille siksi luovutettiin läänityksenä Elimäen neljänneskunta Suomessa. Hänen äitinsä oli Gertrud von Ungern. Carl Henrik Wrede syntyi yli puoli vuotta isänsä kuoleman jälkeen vuonna 1606. Hän asui vuosina 1625–1631 Hollannissa ja Pariisissa, minkä jälkeen hän siirtyi Ruotsin kuningatar Maria Eleonooran seurueen mukana Saksaan. Wrede osallistui kolmikymmenvuotiseen sotaan Ruotsin ratsuväessä, jossa hän sai vuonna 1632 luutnantin ja 1633 ratsumestarin arvon. Hän oli mukana Lützenin taistelussa. Vuodesta 1634 Wrede asui Ruotsissa ja hänet nimitettiin vuonna 1640 Svean hovioikeuden asessoriksi. Heinäkuussa 1653 hänet nimitettiin Turun läänin maaherraksi, mutta hän ei astunut virkaan. Hieman myöhemmin Wrede ja hänen veljensä Casper korotettiin vapaaherroiksi nimellä Wrede af Elimä kiitoksena isänsä saavutuksista. Wrede omisti Suomessa Anjalan, Hämeenkylän ja Hommanäsin kartanot. Hänen puolisonaan oli vuodesta 1635 Märta Fleming, Henrik Klaunpoika Flemingin tytär, jonka kautta hänen omistukseensa tuli myös useita kartanoita Tukholman seudulla. Kuoltuaan Wrede haudattiin Tukholman Pyhän Jaakobin kirkkoon. Wrede af Elimä -suvun suomalainen sukuhaara polveutuu Carl Henrik Wredestä. Hänen pojanpoikiaan olivat valtaneuvos Fabian Wrede ja maaherra Henrik Jakob Wrede. ==Lähteet== Luokka:Ruotsalaiset sotilaat Luokka:Turun ja Porin läänin maaherrat Luokka:Vuonna 1606 syntyneet Luokka:Vuonna 1654 kuolleet
Juri Markkula

Juri Markkula, syntynyt vuonna 1970 Turussa, on suomalainen taiteilija joka asuu ja työskentelee Gotlannissa Ruotsissa . Hän opiskeli Tukholmassa Kuninkaallisessa kuvataidekorkeakolulussa 1997-2002. Juri Markkula on osallistunut Art Baselin taidemessuille Hongkongissa 2018 ja 2019, ja hänellä on takanaan useita yksityisnäyttelyitä gallerioissa ja museoissa Ruotsissa, Euroopassa ja Aasiassa. Hän on edustettuna useissa kokoelmissa, mukaan lukien Skissernas museum, Lund, Ståhl-collection ja Ruotsin valtion taideneuvosto . Juri Markkula on saanut useita palkintoja, mukaan lukien taiteilijakomitean työapurahan 2005 2008-2009 ja 2016-2017 == Valitut julkiset teokset == * Troja Troja 2008 konsten.net konsten.net * Divina Commedia Divina Commedia 2017\. 250 neliömetrin lasimosaiikkii joka on käsitelty interferenssipigmenteillä. Teos on osa Tukholman keskustan rautatieasemaa.Stockholm City http://konst.sl.se/konstverk/?q=Juri%20Markkula * Ivor to Ebon] Ivor to Ebon 2019\. 600 neliömetrin mäntyvanerista koostuva puureliefi.. CIK Knivstan urheilu- ja kulttuurikeskus https://centrumforidrottochkultur.knivsta.se/sidor/konst/gestaltningarna.html == Julkaisut == * RGB JORD ; teksti Lars Erik Hjertström Lappalainen kääntänyt Kerstin Bonnier . Design Paric Leo, julkaisija Lars Bohman Gallery 2016. Libris- linkki. * Blue to Red to Gold to Green to Lilac ; teksti Magnus Bons, Dan Gustavsson ja Jan Ekman. Kääntäjä Olsson Diamond. Design Paric Leo. 2019. Libris- linkki. == Lähteet == Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1970 syntyneet
Kristillinen lippu

Kristillinen lippu on suunniteltu edustamaan koko kristillisyyttä, mutta sitä nähdään enimmäkseen vain protestanttisissa kirkoissa Pohjois-Amerikassa, Afrikassa ja Latinalaisessa Amerikassa. Lippu koostuu valkoisesta taustasta, jossa on sininen suorakulmio vasemmassa yläkulmassa ja sisällä punainen risti. == Alkuperä == Idean Kristittyjen omasta lipusta esitti pyhäkoulun johtaja Charles C. Overton 26. syyskuuta 1897 pitämässään esitelmässä Brightonin kappelissa New Yorkissa. Hän joutui odottelemaan myöhässä olevaa puheen pitäjää paikalle, jolloin hän otti Yhdysvaltain lipun käteensä ja kysyi oppilailta, minkälaisen kaikkia kristittyjä edustavan lipun pitäisi olla. Vuonna 1907 hän suunnitteli tämän lipun yhdessä Ralph Diffendorferin (metodistien nuorten lähetysliike) kanssa. Vuonna 1942 Yhdysvaltain kirkkoneuvosto hyväksyi sen virallisesti käyttöön. == Symboliikka == Ristin punainen symboloi verta, jonka Jeesus Kristus vuodatti Golgatalla, sininen symboloi Jeesuksen Kristuksen kuninkaallisena. Valkoinen edustaa Kristuksen puhtautta. Lipun kokoa ei ole virallisesti määritetty. == Käyttö == Protestanttiset lähetyssaarnaajat levittivät kristillistä lippua Pohjois- Amerikan ulkopuolelle. Nykyään lippua voi nähdä monien protestanttisten kirkkojen sisällä ja ulkopuolella Afrikassa ja Amerikassa. Lippu on melko tuntematon Euroopassa. == Lähteet == * Coffman, Elesha: Kysy toimittajilta. Kristillinen historia ja elämäkerta www.christianitytoday.com. * Sidwell, Mark: Kristillinen lippu. Fundamentalismitiedoston tutkimusraportti bju.edu Luokka:Kristilliset symbolit Luokka:Liput
Sergei Stepnjak

Sergei Stepnjak, oikea nimi Sergei Mihailovitš Kravtšinski, , (13. heinäkuuta (j.: 1. heinäkuuta) 1851 tai 1852 Novyi Starodub, Hersonin kuvernementti, Venäjä – 23. joulukuuta (j.: 11. joulukuuta 1895 Lontoo, EnglantiStepniak, BnF päivitetty 21.6.2013, viitattu 12.10.2020 (s. vuosi 1951) Stepniak Library of Congress (s. vuosi 1951) ) oli venäläinen kirjailija ja vallankumouksellinen. Hän osallistui 1870-luvulla Venäjän vallankumoukselliseen liikkeeseen, pakeni ulkomaille ja julkaisi kuvauksia Venäjän oloista, esimerkiksi Nihilisti (suom. Karisto, 1906) ja Maanalainen Venäjä (ei suom.). Hän kuoli rautatieonnettomuudessa Lontoossa.Stepnjak, Sergei, Tietosanakirja osa 9. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1917 Kravtšinski liittyi 1871 tšaikovskilaisten vallankumousryhmän jäseneksi, propagoi innokkaasti Venäjän maaseudulla ja osallistui 1875–1876 kapinaan Herzegovinassa. Hän surmasi 4. elokuuta 1878 santarmipäällikkö Nikolai Mezentsovin Pietarissa ja julkaisi Zemlja i Voljan salaisessa kirjapainossa poleemisen kirjoituksen Smert za smert ('Kuolema kuolemasta'). Hän onnistui pakenemaan Geneveen, missä hän samana vuonna perusti aikakauskirjan Obstšina, ja muutti sitten Lontooseen, jossa hän perusti 1891 Free Russia (Fonda volnoi ruskoi pressy) -nimisen yhdistyksen ja kirjoitti salanimellä Stepnjak poliittisia ja kaunokirjallisia tekstejä venäjäksi, englanniksi, ranskaksi ja italiaksi. Suurta huomiota herättivät aikoinaan hänen venäläisestä vallankumousliikkeestä kirjoittamansa kuvaukset Rossia sotterannea (1882; 'Maanalainen Venäjä'). Muita kirjoituksia on Russia under the Tsars (1885). Hän kirjoitti osittain omaan elämäänsä perustuvat romaanit Andrej Koztšutšov (1889), Štundist Pavel Radenko (1895) ja Domik na Volgje (1897). Englanniksi hän julkaisi teoksen The Russian Peasantry (1888). Neliosaiset kootut teokset ilmestyivät venäjäksi 1907.Sergej Michajlovitj Kravtjinskij, Nordisk familjebok 26. 1917 ==Suomennetut teokset== * Serge Stepniak, Nihilisti: romaani, suom. K-a. Hämeenlinna: Karisto 1906 * S. Stepniak, Kertomus kopeekasta. Helsinki, 1899. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Kansalliskirjaston digitoima julkaisu s. 120 (24) – sama teksti: Katsauksia: Venäjältä, Sosialistinen aikakauslehti 5/1906 Marxists.org * 1911 Encyclopædia Britannica/Stepniak, Sergius, Encyclopaedia Britannica (Wikisource) * Stepniakin tekstejä Internet Archivessa Luokka:Venäläiset vallankumoukselliset Luokka:Vuonna 1852 syntyneet Luokka:Vuonna 1895 kuolleet
Iławan piirikunta

Iławan piirikunta () on yksi Warmia-Masurian voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 92 879\. Piirikunnan kaksi kaupunkikuntaa ovat hallintokeskus Iława ja Lubawa. Viisi maalaiskuntaa ovat Iława, Kisielice, Lubawa, Susz sekä Zalewo ja niissä on kylien lisäksi kolme kaupunkia; Kisielice, Susz sekä Zalewo. Iławan piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 4,4 prosenttia. Vuoden 2019 lopussa Iławan piirikunnassa arvioitiin olevan 92 879 asukasta, joista 50,5 prosenttia naispuolisia ja 49,5 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 92 915 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 81 591 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioitiin vuoden 2019 lopussa muodostaneen 19,8 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 60,9 prosenttia ja eläkeikäisten 19,4 prosenttia väestön keski-iän ollessa 40,2 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 951 lasta. == Lähteet == Luokka:Warmia-Masurian piirikunnat
Villa Korsnäs

Villa Korsnäs on funktionalistinen kaksikerroksinen huvilarakennus Espoonlahdessa Espoon lounaisosassa. Se on aumakattoinen ja täysin symmetrinen, molemmissa päissä on yhden kerroksen korkuiset siivet.Härö, s. 169 Korsnäs on Espoon vanhimpia huvilan paikkoja, sen aiempi nimi on Sandvik. Paikalla on sijainnut huvila ainakin 1870-luvun alusta. Siinä asui 1880-luvulla arkkitehti Konstantin Kiseleffin rouva Rosa Kiseleff. Villa Korsnäsin lähiympäristöön rakennettiin useita asuintaloja 2010-luvulla. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Espoon huvilat Luokka:Espoonlahti
Karhusaaren huvila

Karhusaaren huvila tai Sinebrychoffin huvila (entinen Karhusaaren taidekeskus) on uusrenessanssinen puurakenteinen, korkealle lohkokivijalalle rakennettu huvila Karhusaaressa Espoon Westendissä. Sitä on kuvattu Espoon 1800-luvun huviloista rakennustaiteellisesti mielenkiintoisimmaksi.Härö, s. 167 == Sinebrychoffin huvilana == Kauppaneuvos Nicolas Sinebrychoffille erotettiin Sinebrychoffin suvun omistamasta Hagalundin kartanosta Björnholma vuonna 1890. Sinebrchoffin suvun perheystävä arkkitehti Karl August Wrede sai huvilan suunnitellakseen; hän oli palannut samoihin aikoihin Italiasta, ja huvilan italialaisvaikutteet ovat selkeät. Wrede otti vaikutteita italialaisista palatseista. Huvilaan kuuluu erikoinen tasakattoratkaisu leveine räystäineen, joiden alla on kasetointi. Asiantuntijat pitävät huvilaa rakennustaiteellisesti arvokkaana. Huvila on Museoviraston suojelema. Myös huvilan sisustus edustaa uusrenessanssia. Kattomaalaukset, paneloinnit ja kaakeliuunit on tehty taiten. Huvilassa oli varattuna oma huone marsalkka Carl Gustaf Emil Mannerheimille Sinebrychoffien aikana. Huvila oli aikoinaan myös pieni maatila talousrakennuksineen, joista useimmat ovat säilyneet. Maatilalla oli työntekijöiden asuntoja, navettoja, riihejä ja talleja. Huvilalla oli kasvihuone, jossa kasvatettiin kukkia. Osa rakennuksista, kuten laituri uimahuoneineen jäi Länsiväylän alle. Aivan huvilan läheisyydessä sijaitsee Krimin sodan aikaisia patterivalleja. Huvilan omistajat saapuivat paikalle huvipurrella ja ylellisillä hevosvaunuilla. Sinebrychoffit järjestivät ylellisiä juhlia huvilalla. Vieraita otettiin vastaan kesäisin ja talvisin. Karhusaaren huvila siirtyi Åbo Akademin omistukseen vuonna 1965. Huvila päätyi Espoon kaupungin omistukseen vuonna 1980. == Karhusaaren taidekeskus == Karhusaaren huvila toimi taidekeskuksena 1980-luvulta lähtien. Espoon kaupunki irtisanoi Karhusaaren taidekeskuksen vuokrasopimuksen maaliskuussa 2024. == Karhusaaren ja Sinebrychoffin huvila == Björnholm eli Karhusaari on nykyisin Westendin koillinen osa-alue, jonka pinta-alasta suuren osan kattaa huvilan pohjoispuolitse kulkeva Länsiväylä. Huvilan tilat ovat vuokrattavissa kulttuuri-, seminaari-, kokous- ja juhlakäyttöön. Karhusaaren peruskorjaus valmistui tammikuussa 2024. Espoon kaupunki vuokraa Sinebrychoffin huvilaa eri toimijoille ja useisiin käyttötarkoituksiin. == Populaarikulttuurissa == Sinebrychoffin huvila esitti roomalaista huvilaa Ossi Elstelän ohjaamassa melodraamassa Katariina ja Munkkiniemen kreivi vuonna 1943. == Kuvia == Tiedosto:Karhusaaren huvila Espoo 180621 d.jpg Tiedosto:KarhusaarenTaidekeskusByPollo.JPG Tiedosto:Sinebrychoffin huvila Espoon Karhusaaressa (arkkitehti K. A. Wrede af Elimä) - G30738 - hkm.HKMS000005-km0000php1.jpg Tiedosto:Karhusaari Art Centre.jpg Tiedosto:Загородный дом купца Синебрюхова. Foto by Victor Belousov. - panoramio (1).jpg == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Espoon huvilat Luokka:Espoon nähtävyydet Luokka:Westend Luokka:Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Råbäck

Råbäck on jugendvaikutteinen hirsihuvila Espoonkartanossa läntisimmässä Espoossa. Kauppaneuvos August Ivar Lindforsin (1872–1950) kerrotaan suunnitelleen sen tupakka-askin kanteen. Råbäck on osa Kuninkaantien historiallista maisemakokonaisuutta. 1800-luvun lopulla Råbäckin paikalla sijaitsi Espoon kartanolle kuulunut torppa. Råbäck on kaksikerroksinen. Sen jugendvaikutteisuus näkyy muun muassa epäsymmetrisissä arkkitehtonisissa ratkaisuissa ja päätyjen sisäänvedetyissä verannoissa. Råbäckin puistosta tehtiin näyttävä, sillä Lindfors harrasti puutarhanhoitoa. Puistosuunnitelman laati Paul Olsson vuonna 1923. Puistoakseli päättyy huvilan länsisivun poikkipäätyyn. Huvilan itäpuolella sijaitsee lohkokivistä rakennettu vesisäiliö, jonka päällä on aikoinaan ollut huvimaja. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Espoon huvilat Luokka:Espoonkartano
Kętrzynin piirikunta

Kętrzynin piirikunta () on yksi Warmia-Masurian voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 62 283\. Piirikunnan ainoa kaupunkikunta on hallintokeskus Kętrzyn. Viisi maalaiskuntaa ovat Barciany, Kętrzyn, Korsze, Reszel sekä Srokowo ja niissä on kylien lisäksi kaksi kaupunkia; Korsze ja Reszel. Kętrzynin piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 17,7 prosenttia. Luku on huomattavan suuri sekä Warmia-Masurian voivodikunnan että koko Puolan työttömyyslukuihin verrattuna. Vuoden 2019 lopussa Kętrzynin piirikunnassa arvioitiin olevan 62 283 asukasta, joista 51 prosenttia naispuolisia ja 49 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 66 636 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 44 442 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioitiin vuoden 2019 lopussa muodostaneen 16,9 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 61,2 prosenttia ja eläkeikäisten 21,9 prosenttia väestön keski-iän ollessa 42,5 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 439 lasta. Väestönlaskennassa 2011 puolalaisten lisäksi ainoa vähintään prosentin väestöstä muodostava ryhmä olivat ukrainalaiset, joita oli yhteensä 1 358 eli kaksi prosenttia piirikunnan koko väestöstä. == Lähteet == Luokka:Warmia-Masurian piirikunnat
Daniel Rákos

Daniel Rákos (s. 25. toukokuuta 1987 Pardubice) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Tšekin Extraligassa pelaavaa HC Kometa Brnoa. Rákos laukoo vasemmalta. == Ura == === Seuraura === Rákos debytoi Tšekin Extraligassa kaudella 2007–2008 HC Pardubicen joukkueessa. Hän teki debyyttikaudellaan yhden maalin ja keräsi 27 rangaistusminuuttia pelaamassaan 16 ottelussa. Seuraavalla kaudella Rákos pelasi 44 ottelua tehopistein 2+4=6 keräten 12 rangaistusminuuttia. Kaudella 2009–2010 hän voitti Pardubicen paidassa Tšekin mestaruuden. Pudotuspeleissä Rákos pelasi 13 ottelua tehden neljä maalia. Rákos siirtyi kaudella 2012–2013 HC Ocelaři Třinecin joukkueeseen. Samalla kaudella hän rikkoi ensimmäisen kerran 20 tehopisteen rajapyykin pelaamalla 50 ottelua tehopistein 10+10=20 keräten 46 rangaistusminuuttia. Pudotuspeleissä Rákos pelasi 13 ottelua tehopistein 1+8=9 keräten 16 rangaistusminuuttia. Hän voitti kauden päätteeksi Tšekin mestaruuden. Rákos edusti HC Ocelaři Třineciä seuraavat viisi kautta, kunnes hän siirtyi HK Hradec Královén joukkueeseen kaudella 2018–2019. Hänet valittiin joukkueen varakapteeniksi. Rákos pelasi Hradec Královén joukkueessa seuraavat kaksi kautta, kunnes hän siirtyi HC Kometa Brnon joukkueeseen kauden 2019–2020 lopulla. === Maajoukkueura === Rákos on edustanut Tšekin maajoukkuetta alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2007, joissa hän pelasi kuusi ottelua ilman tehopisteitä keräten neljä rangaistusminuuttia sekä alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2005, joissa hän keräsi kaksi syöttöpistettä ja neljä rangaistusminuuttia pelaamassaan seitsemässä ottelussa. == Lähteet == Luokka:Tšekkiläiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gertrud von Ungern

Gertrud von Ungern (k. 13. lokakuuta 1649) oli baltiansaksalainen aatelisnainen, joka hallitsi 1600-luvun alkupuolella suuria läänityksiä Kaakkois-Suomessa. Von Ungernin isä oli arkkipiispallinen neuvos Fabian Jürgeninpoika von Ungern auf Eichenangern und Allendorf ja äiti Gertrud von dem Wolde. Hänen puolisonsa oli ratsumestari Henrik (Heinrich) Wrede, joka omisti Wredenhoffin perintötilan Liivinmaalla. Henrik Wrede palveli Ruotsia Puolan sodassa ja kaatui vuonna 1605 Kirkholman taistelussa pelastettuaan kuningas Kaarle IX:n hengen antamalla hevosensa tälle. Kiitoksena Kaarle palkitsi Wreden leskeä lahjoittamalla tälle vuonna 1606 Porvoon pitäjästä 49 talon verotulot. Vuonna 1608 Wreden perillisille lahjoitettiin läänityksenä lähes koko Elimäen neljänneskunta, yhteensä 131 tilaa. Läänitys laajeni myöhemmin käsittämään yli 200 tilaa Elimäellä. He saivat nämä maat ikuiseksi rälssiksi ja oikeuden perustaa alueelle säteri haluamaansa paikkaan. Von Ungern päätti asettua asumaan näille maille ja alkoi hoitaa läänityksiä alaikäisten lastensa puolesta. Hänen toisena puolisonaan oli vuodesta 1609 kamarineuvos Joakim Berendes, joka auttoi häntä läänitysten hoidossa vuonna 1623 tapahtuneeseen kuolemaansa asti. Von Ungern perusti asuinpaikakseen Elimäelle Peippolan kartanon, johon liitettiin viisi autiotilaa ja myöhemmin ajan kuluessa kaikki Peippolan kylän tilat. Kahta poikaansa varten hän perusti läänityksilleen myös kaksi muuta kartanoa, Hämeenkylän ja Anjalan kartanot. Hän antoi Peippolan pojalleen Casper Wredelle ja asui itse Anjalan kartanossa. Von Ungern kehitti kartanoistaan mallikelpoisia suurtiloja, mutta Liivinmaalla vallinneeseen maaorjuuteen tottuneena hän kohteli lahjoitusmaansa suomalaisia talonpoikia ankarasti. Kartanoiden maita kasvatettiin häätämällä läheisten talojen omistajia mailtaan, ja lisäksi talonpojat houkuteltiin hyväksymään sopimuksenvarainen verotus, jonka nojalla heidän päivätyövelvollisuutensa voitiin moninkertaistaa kuudesta työpäivästä vuodessa aina yhteen päivään viikossa. 1640-luvulla talonpojat tekivät vastarintaa päivätyölakoilla, joita puitiin myöhemmin oikeudessa. Turun hovioikeus ratkaisi vuonna 1653 jutun Wreden suvun hyväksi, jolloin lakkoilua johtanut talonpoika Matti Sihvo hirtettiin henkipattona. Von Ungern oli kuollut jo muutamaa vuotta aiemmin. Hänet on haudattu Porvoon tuomiokirkkoon. Henrik Wredellä ja Gertrud von Ungernilla oli kaksi poikaa, Casper ja Carl Henrik Wrede, joista jälkimmäinen sai nimityksen maaherraksi. Heistä polveutuu Wrede af Elimä -aatelissuku, joka omisti vuosisatojen ajan useita kartanoita von Ungernille lahjoitetuilla mailla. Joakim Berendeksen kanssa von Ungernilla oli kolme lasta, joista yksi oli kenraalimajuri Fabian Berendes. ==Lähteet== Luokka:Baltiansaksalaiset Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Syntymävuosi tuntematon Luokka:Vuonna 1649 kuolleet
Adolf Stern

Adolf Stern oik. Adolf Ernst, (14. kesäkuuta 1835 Leipzig – 15. huhtikuuta 1907 Dresden) oli saksalainen kirjallisuushistorioitsija ja kirjailija.Stern, Adolf Nordisk familjebok 26. 1917 Stern oli vuodesta 1868 kirjallisuuden ja kulttuurihistorian professori Dresdenin polyteknikumissa. Hän aloitti 1853 kirjoittamalla epigoniepiikkaa ja kirjoitti varhain proosakertomuksia ja lyriikkaa, mutta hän sai vasta myöhemmin aikaan lyyrissävyisillä historiallisilla kuvauksilla merkittävämpää kirjallista tuotantoa. Myös hänen myöhempi lyriikkansa on korkeatasoista. Sterns laati myös kirjallisuushistoriallisia teoksia, kuten Geschichte der neueren Literatur (1882–1885), joka jatkaa Vilmarin Saksan kirjallisuushistoriaa Goethen kuolemasta lähtien (1886) sekä monografian Otto Ludwigista (1890) ja Studien zur Literatur der Gegenwart (I 1895, II 1904). Sternin Ausgewählte Werke ilmestyi 1906–1908, teatteriarvostelut 1909. Stern sai jo elinaikanaan ja heti kuolemansa jälkeen elämäkerrat, joista toisen laati Adolf Bartels (1905) ja toisen Heinrich Spiero (Deutsche Geister 1910). Stern oli vuodesta 1881 naimisissa pianisti Margarethe Sternin (ent. Herr) kanssa. ==Teokset (valikoima)== * Historische Novellen, 1866 * Die letzten Humanisten, 1880 * Camoens, 1887 * Gedichte, 1900 * Ausgewählte Werke, 1906–1908 ==Suomennetut teokset== * Rikostoverit y. m. novelleja, Helsinki: Otava 1911. Sarja: Otavan 50 pennin kirjasto, 7. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Saksalaiset kirjailijat Luokka:Saksalaiset kirjallisuustieteilijät Luokka:Vuonna 1835 syntyneet Luokka:Vuonna 1907 kuolleet
Oliver Horn

Oliver A. Horn (22. kesäkuuta 1901 Saint Louis, Missouri – 10. lokakuuta 1960 Michigan) oli yhdysvaltalainen vesipalloilija ja olympiamitalisti. Hän oli pituudeltaan 178-senttimetrinen. Horn kuului Yhdysvaltojen pronssia voittaneeseen joukkueeseen Pariisin kesäolympialaisten 1924 miesten vesipalloturnauksessa. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset vesipalloilijat Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1901 syntyneet Luokka:Vuonna 1960 kuolleet
Johner

Johner on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Dustin Johner (s. 1983), kanadalainen jääkiekkoilija * Gerda Johner (s. 1944), sveitsiläinen taitoluistelija * Hans Johner (1889–1975), sveitsiläinen shakinpelaaja * Paul Johner (1887−1938), sveitsiläinen shakinpelaaja * Rüdi Johner (s. 1942), sveitsiläinen taitoluistelija
Hwasong-16

Hwasong-16 (KN-23?) on Pohjois-Korean mannertenvälinen ohjus. Se on kaksivaiheinen ja käyttää nestemäistä polttoainetta. Lisäksi se on liikuteltava. Ohjuksessa on joko suuri taistelukärki tai se on monikärkiohjus. Ohjus on tarkoitettu pelotteeksi Yhdysvaltoja vastaan. == Historia == Ohjus lienee kehitelty suurentamalla Hwasong-15:aa. Ohjus esiteltiin ensi kertaa Korean työväenpuolueen 75-vuotisparaatissa lokakuussa 2020 . == Miksi raskaampi ohjus == Uuden ohjuksen kehittelyn syynä oli pohjimmiltaan Pohjois- Korean ydinasepelotteen vahvistaminen. Hwasong-15:tä raskaamman mannertenvälisen ohjuksen rakentamisen syynä on ehkä raskaampi, tuhovoimaisempi ydinkärki, monikärkiohjus tai painavat, ohjuspuolustuksen läpäisemistä auttavat harhautuslaitteet. Joidenkin asiantuntijoiden mukaan ohjus pystyisi kuljettamaan voimakkaan, vaikkapa 2–3 megatonnin ydinkärjen. Toisten mukaan se voisi kuljettaa neljä ydinkärkeä. Tuollainen kärki tappaisi New Yorkin osuessaan 2,5 miljoonaa ihmistä. == Ominaisuudet == Hwasong-16 on maailman suurin liikuteltava mannertenvälinen ohjus. Se on niin suuri, koska toimii nestemäisellä polttoaineella. * Kantomatka 13000 km. * Taistelukärki 2 500–3 000 kg:n / 13000 km 1 x 2 megatonnia tai MIRV 4x * 25–27 m pitkä, 2,5–2,9 m:n läpimittainen * lähtömassa 104 000 kg, jopa 150 000 kg. * 2-vaiheinen * Ensimmäinen vaihe 17,5 m pitkä * Ensimmäisessä vaiheessa ainakin 4, luultavasti 6 RD-250-rakettimoottoria * 2. vaihe 9,5 m pitkä taistelukärkineen == Lähteet == Luokka:Pohjois-Korean ohjukset
Laura Juvonen

Laura Juvonen (s. 1987) on suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Juvonen on valmistunut Metropolia Ammattikorkeakoulusta musiikkipedagogiksi vuonna 2015 ja laulupedagogiksi 2020. Hänen laulunopettajinaan ovat toimineet muun muassa oopperalaulaja Ritva-Liisa Korhonen, Johanna Rusanen-Kartano ja Juha Karvonen. Vuonna 2019 Juvonen kilpaili Lappeenrannan laulukilpailuissa, ja Kangasniemen laulukilpailussa 2019 hän lauloi finaalissa. Juvonen esiintyy aktiivisesti konserttilavoilla ja on esiintynyt muun muassa Urkuyö ja aaria -festivaalin solistina. Hänet on valittu Päivi ja Paavo Lipposen rahaston vuoden 2020 solistiksi. Juvosen esittämiä rooleja ovat muun muassa Venus (operetista Orfeus Manalassa), Leonora (oopperasta Kaarle-kuninkaan metsästys) ja Turandot (oopperasta Turandot). == Lähteet == Luokka:Suomalaiset sopraanot Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Paul Milgrom

Paul Robert Milgrom (s. 20. huhtikuuta 1948) on yhdysvaltalainen ekonomisti. Hän on ollut professorina Stanfordin yliopistossa vuodesta 1987 alkaen. Milgrom on peliteorian, erityisesti huutokauppateorian ja hinnoittelustrategioiden asiantuntija. Hänelle myönnettiin vuoden 2020 taloustieteiden Nobel-muistopalkinnon Robert B. Wilsonin kanssa ”Huutokauppateorian ja uusien huutokaupan muotojen kehittämisestä”. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset taloustieteilijät Luokka:Nobelin taloustieteen palkinnon saajat Luokka:Yhdysvaltalaiset professorit Luokka:Stanfordin yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt