EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Juovalentobarbi

Juovalentobarbi (Esomus lineatus) on särkien (Cyprinidae) heimoon kuuluva makean veden kalalaji. Sen kuvasi tieteelle ensimmäisen kerran Ernst Ahl vuonna 1923. Juovalentobarbia tavataan luonnonvaraisena Sri Lankasta, Intiasta ja Bangladeshista. Laji kasvaa yleensä korkeintaan kuuden senttimetrin mittaiseksi. Naaraat ovat koiraita kookkaampia. == Lähteet == Luokka:Seeprakalat
Sykloni Amphan

Sykloni Amphan oli Intian valtamerellä ja Bengalinlahdella toukokuussa 2020 liikkunut trooppinen hirmumyrsky. Kovin mitattu tuulennopeus oli puuskissa 75 metriä sekunnissa. Sen tieltä evakuoitiin miljoonia ihmisiä, mutta koronaviruspandemia haittasi evakuointeja. Amphan rantautui keskiviikkona 20. toukokuuta 2020 Länsi-Bengalin osavaltioon lähelle Intian ja Bangladeshin rajaa iltapäivällä paikallista aikaa. Se alkoi heiketä rantautumisensa jälkeen, ja torstaiaamuna se oli enää trooppisen myrskyn luokkaa. Sen tuulet puhalsivat silti vielä 30 metriä sekunnissa. Ensimmäisten päivien arvioiden mukaan lähes sata ihmistä kuoli, suurin osa Intiassa. Sähkökatkot, kaatuneet puut ja tuhoutuneet rakennukset vaikuttivat miljoonien ihmisten elämään. Pääministeri Narendra Modi lupasi 5 miljardia rupiaa Odishalle ja 10 miljardia rupiaa Länsi-Bengalille katastrofin lievitykseen käydessään paikan päällä 22. toukokuuta. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2020 luonnonmullistukset Amphan
Hida

Hida voi tarkoittaa: == Maantiede == * Hida, Japanin kaupunki Gifun prefektuurissa * Hidan provinssi, Japanin entinen provinssi * Hidajoki, Kisojoen sivujoki Japanissa * Hida, Romanian kunta Sălajin piirikunnassa == Muuta == * Hida, JR Tōkain pikajuna Japanissa
Hikitauti

Hikitauti tai Englannin hikitauti oli 1400- ja 1500-luvuilla esiintynyt kulkutauti. Yksi taudin oireista oli runsas hikoilu, jonka mukaan se sai nimensä. Ensimmäinen tunnettu tapaus oli Englannissa vuonna 1485. Tauti levisi kuningas Henrik VII:n sotajoukkojen kautta ympäri Lontoota. Uusia epidemioita oli Englannissa ainakin vuosina 1507, 1517, 1528, 1551 sekä 1578, jolloin sitä tiedetään esiintyneen viimeisen kerran. Taudin aiheuttajaa ei ole saatu selville, mutta yhtenä mahdollisuutena on pidetty viruksen aiheuttamaa meningoenkefaliittia eli sekä aivojen että aivokalvojen tulehdusta. Tautiin saattoi kuolla jopa kolmessa tunnissa. Ne, jotka säilyivät hengissä yli vuorokauden, säilyivät useimmiten hengissä. Aikalaisten mukaan kuolleisuus tautiin oli niin suuri, että vain yksi sadasta selvisi hengissä. Katariina Aragonialaisen ensimmäinen puoliso Walesin prinssi Arthur kuoli tiedettävästi hikitautiin. == Lähteet == Luokka:Epidemiat
Elaine

Elaine on naisen etunimi. Se on englantilainen muunnelma Helena- nimestä.Lempiäinen 2004, s. 77. Digi- ja väestötietoviraston mukaan Elaine on toukokuuhun 2020 mennessä ollut Suomessa etunimenä 180 naisella. ==Tunnettuja Elaineja== * Elaine Bennett (1951–1995), yhdysvaltalainen taloustieteilijä * Elaine Cassidy (s. 1979), irlantilainen näyttelijä * Elaine Chao (s. 1953), yhdysvaltalainen poliitikko * Elaine Cunningham (s. 1962), yhdysvaltalainen kirjailija * Elaine Esposito (1934–1978), kauan koomassa ollut yhdysvaltalainen * Elaine Hendrix (s. 1970), yhdysvaltalainen näyttelijä * Elaine Keillor (s. 1939), kanadalainen pianisti ja musiikkitieteilijä * Elaine Kellett-Bowman (1923–2014), brittiläinen poliitikko * Elaine T. Marshall (s. 1942), yhdysvaltalainen yritysjohtaja ja miljardööri * Elaine May (s. 1932), yhdysvaltalainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja ohjaaja * Elaine McCoy (1946–2020), kanadalainen poliitikko ja senaattori * Elaine Morgan (1920–2013), brittiläinen tietokirjailija * Elaine Pagels (s. 1943), yhdysvaltalainen uskontotieteilijä * Elaine Paige (s. 1948), brittiläinen laulaja ja musikaalinäyttelijä * Elaine Stewart (1930–2011), yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli * Elaine Stritch (1925–2014), yhdysvaltalainen näyttelijä * Elaine Tanner (s. 1951), kanadalainen uimari ja olympiamitalisti * Elaine Thompson (s. 1992), jamaikalainen pikajuoksija ja olympiavoittaja ==Kuvitteellisia Elaineja== * Elaine Benes, yksi päähenkilöistä Seinfeld- televisiosarjassa * Elaine Marley, yksi päähahmoista Monkey Island -videopelisarjassa * Astolatin Elaine, kuningas Arthuriin liittyvien tarinoiden neito, joka kuolee suruun, koska jää vaille vastarakkautta. * Corbinin Elaine, pyöreän pöydän ritari Galahadin äiti ==Nimi muissa yhteyksissä== * ”Muistan sua Elaine”, Allu Kososen säveltämä ja Matti Jurvan sanoittama kappale ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Etunimet
Hida (Gifu)

Hida () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Tōkain alueella Gifun prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin pohjoisosassa Jinzūjoen sivujokien Miyan ja Takaharan varrella. Kaupungin alueella kohoavat Hidavuoret. Pohjoisessa kaupunki rajautuu Toyaman prefektuuriin. Hidassa on 23 596 asukasta (toukokuussa 2020) ja sen pinta-ala on 792,53 neliökilometriä. Hidan kaupunki perustettiin vuonna 2004 liittämällä yhteen Furukawan ja Kamiokan maaseutukaupungit sekä Kawain ja Miyagawan kyläkunnat. Kaupungin keskusta sijaitsee Furukawassa, joka kehittyi alun perin Sengoku-kauden linnanaluskaupunkina. Kamiokassa toimi sen sijaan 2000-luvun ensikymmenelle saakka Kamiokan kaivos, jonka syvyyksiin rakennettiin 1990-luvulla Tokion yliopiston neutriinoilmaisin Super-Kamiokande. Eräs perinteinen käsityöteollisuuden ala on japaninpaperin valmistus. Nykyisin tärkeitä elinkeinoja ovat metsätalous, suppeille tasankoalueille keskittynyt riisin, vihannesten ja hedelmien viljely sekä karjankasvatus. Miyajoella harjoitetaan kirjolohen vesiviljelyä. Kaupunkiin on sijoittunut myös teollisuutta. Hidan rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluu muun muassa Zuigan-jin buddhalainen temppeli, jonka Yakushidō-halli on valittu yhdeksi Japanin tärkeän kulttuuriomaisuuden kohteista. Kaupunki tunnetaan myös Keta Wakamiya-jinjan pyhäkön Furukawa-matsuri-festivaalista, joka on vuorostaan hyväksytty Unescon aineettoman kulttuuriperinnön luetteloon. Matkailijoita kaupunkiin houkuttelevat myös laskettelukeskukset ja leirintäalueet. Osa kaupungin alueesta kuuluu Chūbu-sangakun puolikansallispuistoon. Hidaa palvelee JR Tōkain Takayama-päälinja. == Kuvia == Tiedosto:Kamioka Castle (5946990724).jpg|Kamiokan linna Tiedosto:Keta wakamiya.jpg|Keta Wakamiya-jinja Tiedosto:Furukawacho Ichinomachi, Hida, Gifu Prefecture 509-4234, Japan - panoramio (1).jpg|Furukawan vanhaakaupunkia Tiedosto:Utsubo Dam lake.jpg|Utsubon padon yläpuolinen tekojärvi Tiedosto:【日本景點】飛驒古川 (32796385162).jpg|Hida-Furukawan rautatieasema == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Gifun prefektuurin kaupungit
Bostonin kaupunginkirjasto

Bostonin kaupunginkirjasto eli Bostonin yleinen kirjasto on kunnallinen kirjasto Bostonissa, Yhdysvaltojen Massachusettsin osavaltion pääkaupungissa. Vuonna 2018 siellä oli 3,5 miljoonaa kävijää, ja sen kokoelmissa oli 23 miljoonaa esinettä. WorldAtlas laski sen olevan maailman 15. suurin kirjasto. Kirjasto on perustettu vuonna 1848. Se oli Yhdysvaltojen ensimmäinen suuri, kaikille avoin kirjasto. Bostonissa oli ollut kirjasto vuodesta 1809, mutta aikaisempi kirjasto palveli vain jäseniään. Charles Follen McKimin vuonna 1887 suunnittelema rakennus ("McKim building") on nykyisin suojeltu merkittävänä rakennushistoriallisena kohteena. Toinen keskustan rakennus, "Johnson building", palkittiin vuonna 2016 onnistuneesta peruskorjauksestaan. Kirjastolla on myös 25 sivukirjastoa Bostonin eri osissa. Uusrenessanssia edustavassa McKim Buildingissä Copley Squaren varrella säilytetään kirjaston taidekokoelmia ja harvinaisia kirjoja. Se on rakennettu hennon vaaleanpunaisesta graniitista. Harjakatto on punaista tiiltä ja sen reunukset kuparia. Rakennuksessa on marmorilattiat ja koristeellisia holvikattoja. Sisätilojen seinämaalaukset on tehnyt ranskalainen Pierre Puvis de Chavannes. Symbolismia ja romantiikkaa yhdistävien maalausten aiheet liittyvät kirjaston tehtäviin: runous, historia, tiede ja filosofia. File:Boston5801.JPG|Julkisivu File:Boston Public Library, McKim Building (staircase 02).jpg|Portaikko ja sittä vartioivat leijonat File:USA-Boston-Public Library5.jpg|Puvis de Chavannesin maalauksia portaikon yläpäässä File:Boston Public Library (25959p).jpg|Lukusali Bates Hall File:Boston Public Library (17304936599).jpg|Koristeellinen katto Johnson Building toimii tavallisen nykyaikaisen kirjaston tapaan. Se valmistui 1972, ja vaikka se on selkeästi moderni rakennus, sitä yhdistää McKim Buildingiin sama julkisivumateriaali, Massachusettsin graniitti, ja kaarten ja avointen portaikkojen käyttö. File:Johnson building bpl.jpg|Johnson Building ennen 2016 remonttia File:2008 BostonPublicLibrary 2223721594.jpg == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Landmark Designation Boston.gov Kaupunginkirjasto Luokka:Yhdysvaltain kirjastot Luokka:Yhdysvaltain suojellut rakennukset
Nakayoshi

Nakayoshi () on vuonna 1954 perustettu japanilainen aikakauslehti, joka julkaisee pääasiassa shōjo-mangaa. Lehden kussakin numerossa on keskimäärin 448 sivua. Lehti saa tulonsa lähes täysin myynnistä, eikä sen numeroissa ole kuin hyvin vähän mainoksia.Schott 1996/2011, s. 92 Alun perin Nakayoshissa julkaistiin myös jatkokertomuksia, artikkeleja ja taidetta, mutta se muutettiin sittemmin pelkästään mangaa sisältäväksi. Vuonna 1990 Nakayoshin päätoimittajaksi tuli 34-vuotias Yoshio Irie, joka pyrki muuttamaan lehden imagoa perinteisten romanttisten ”poika tapaa tytön” -tarinoiden sijasta fantasian suuntaan ja samalla ohittamaan kilpailevan Ribon-lehden myyntiluvut. Joulukuussa 1991 lehdessä alkoi ilmestyä Naoko Takeuchin piirtämä Bishōjo Senshi Sailor Moon, jossa oli vaikutteita erityisesti perinteisesti pojille suunnatusta Super Sentai -sarjakokonaisuudesta ja joka vetosi niin lapsiin kuin vanhempaan otaku-kohderyhmäänkin. Sarjasta tuli suosittu, ja siihen perustuva animesarja alkoi ilmestyä maaliskuussa 1992. Sarja päättyi Nakayoshissa vuonna 1995 ja televisiossa maaliskuussa 1997.Brienza 2016, s. 50Saitō 2011, s. 121 Nakayoshin myyntiluvut kasvoivat Sailor Moonin suosion ja Irien aggressiivisen markkinointikampanjan myötä, ja vuoteen 1995 mennessä se oli saavuttanut jo lähes kahden miljoonan kuukausittaisen lehden levikin. Levikki on sittemmin laskenut merkittävästi - vuonna 2008 se oli noin 300 000 ja vuonna 2016 noin 100 000 lehteä kuukaudessa.Schott 1996/2011, s. 95 == Nakayoshissa ilmestyneitä mangasarjoja == * Osamu Tezuka: Ribon no Kishi * Yumiko Igarashi: Candy Candy * CLAMP: Mahō Kishi RayearthSchott 1996/2011, s. 94 == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Shōjo Luokka:Japanilaiset mangalehdet
Ivar Aavatsmark

Ivar Aavatsmark (11. joulukuuta 1864 Høylandet, Pohjois-Trøndelag – 1. heinäkuuta 1947 Oslo) oli norjalainen upseeri ja poliitikko. == Sotilasura == Aavatsmark kävi Krigsskoletin kadettina 1886–1889 päätyen yliluutnantiksi 1890. Hän palveli sekä Trondheimissa että Kristiansandissa. Palvellessaan Norjan kuninkaan henkivartiokaartissa hänet siirrettiin esikuntaan 1984, ja hän työskenteli Nordlandsbanetin parissa rautatiehallinnossa, minkä jälkeen hänet ylennettiin kapteeniksi. Saavutustensa vuoksi hänet ylennettiin lopulta kenraalimajuriksi. Aavatsmarkista tuli everstiluutnantti ja Namdalenin pataljoonan komentaja 1911–1915, eversti ja Nordre Trondhjems 13. jalkaväkipataljoonan komentaja hän oli 1915–1919. Hänestä tuli kenraalimajuri 1919 ja 5. divisioonan komentaja 1919. == Poliittinen ura == Ivar Aavatsmark valittiin Norjan parlamenttiin eli suurkäräjille vuonna 1907 keskustaoikeistolaisen Venstren eli liberaalipulueen edustajana, ja hän piti paikkansa vuoteen 1921. Hän oli Norjan hallituksen puolustusministerinä ensimmäisen maailmansodan päättymisen aikoihin vuosina 1919–1920 Gunnar Knudsenin hallituksessa ja uudelleen 1921–1923 Otto Alberrt Blehrin hallituksessa. Ivar Aavatsmark oli vapaamuurari. == Lähteet == *https://nbl.snl.no/Ivar_Aavatsmark_-_1 Luokka:Norjan ministerit Luokka:Norjalaiset kenraalit Luokka:Vuonna 1864 syntyneet Luokka:Vuonna 1947 kuolleet
Heronin suihku

Heronin suihku on hydraulinen koje, jossa veden paino ja ilmanpaine saavat aikaan jatkuvan vesisuihkun. Laite koostuu kolmesta astiasta, joista kaksi alempaa N ja P ovat ilmatiiviitä ja osaksi vedellä täytettyjä ja ylin vettä sisältävä lautanen A. Lautasen pohjassa olevasta putkesta (AB) vesi pääsee juoksemaan alempaan astiaan, missä ilmanpaine kohoaa. Paine vaikuttaa umpinaisten astioiden välillä kulkevan putken (CD) kautta ylempään astiaan ja työntää siinä olevaa vettä ylemmän astian pohjalta ulkoilmaan kulkevan putken (EF) kautta. Keskimmäinen astia toimii siis samalla tavalla kuin Heronin pallo, jossa vesipatsaan paino nostaa pallossa olevan ilman painetta. Heronin suihku lakkaa vaikuttamasta vasta veden loppuessa ylemmästä pallosta, sillä EF-putkesta purkautuva vesi putoaa lautaselle A pitäen sen jatkuvasti täytettynä. Viitattu 20.5.2020. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Hydrauliikka Luokka:Fysikaaliset kokeet Luokka:Muinaiset keksinnöt
Sinovino

Sinovino () on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Sebežin- ja Pustoškan piirissä. == Maantietoa == Järvi on 1,7 kilometriä pitkä, 1,5 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 1,29 neliökilometriä eli 129 hehtaaria. Järvi sijaitsee alueella, joten myös järvessä on runsaasti harjujaksoista johtuvia topografisia piirteitä kuten runsaasti lahtia, niemiä, ilmakuvissa erottuvia matalikkoja ja saaria. Pisin harjujakso ylittää järven pohjaa pitkin sen itäosassa ja se jakaa järven kahdeksi järvialtaaksi. Ne osat, jotka harjujaksosta pilkistävät vedenpinnan yläpuolelle, muodostavat suurimman saaren, niemen ja matalikkoja. Itäinen järvenosa on pitkä ja kapea ja sen pohjoispäässä on pitkiä ja kapeita niemiä ja lahtia rinnakkain. Läntinen järvenosa on pinta-alaltaan noin viisinkertainen ja sen keskellä on matalikolla kaksi saarta. Suurin saari on 600 metriä pitkä ja yli 150 metriä leveä. Saarien yhteispinta-ala on 7,3 hehtaaria. Järven ympäristö on metsämaata ja sen rannat ovat paikoin soistuneita. Järvi on asumaton ja lähin kylä Lobatši () sijaitsee kilometrin päässä tien varressa ja laajan soranottokuopan vieressä. Suuri osa järveä kuuluu Sebežin piirin alueelle ja loput siitä kuuluu Pustoškan piirille. == Luontoarvoja == Järvessä elää ainakin hauki, ahven, särki, muikku, Coregonus maraenoides, säyne, suutari, made, kiiski, sorva, rantanuoliainen, mutakala, törö, salakka, ruutana ja simppu, sekä jokirapua, jota on niukasti. Kivikkoisen järven pohja on hiekkaa, jonka joukossa on silttiä. == Vesistösuhteita == Sinovino sijaitsee Sinovitsan ( tai Sanovnitsan ) valuma-alueella. Sinovitsa on Velikajan sivujoki ja se kuuluu luonnollisesti Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. Järvi sijaitsee Sinovitsan latva-alueella ja sen vieressä on kolme järveä tai lampea, joita erottaa Sinovinosta kapea harjun muodostama kannas. Tällaisia ovat luoteis- ja koillispäässä sijaitsevat lammet ja lounaispäässä sijaitseva Argeikovo. Ainakin luoteispään järvestä on laskuoja Sinovinoon. Lähellä sijaitsee lisäksi viisi muuta pikkulampea. Järven valuma-alueen koko on lähteestä riippuen 3,7 tai 3,3 neliökilometriä . Järven laskuojaa ei ole piirrettynä karttoihin, joten sen kulku jää tuntemattomaksi. == Huomautuksia == == Lähteet == Luokka:Pihkovan alueen järvet Luokka:Sinovitsan valuma-alue Luokka:Sebežin piiri Luokka:Pustoškan piiri
Ulla Simonen

Ulla Simonen (s. 1965) on suomalainen elokuvatuottaja ja Audiovisuaalisen kulttuurin edistämiskeskus AVEKin johtaja.Ulla Simonen AVEKin johtajaksi – AVEK-uutinen, 13.12.2018 Simonen on ollut tuottamassa yli 20 elokuvaa useissa eri tuotantoyhtiöissä. Kolme Simosen tuottamaa elokuvaa on voittanut parhaan dokumenttielokuvan Jussi-palkinnon: Joutilaat (ohj. Susanna Helke, Virpi Suutari), Laulu koti-ikävästä (ohj. Mika Ronkainen) ja Eedenistä pohjoiseen (ohj. Virpi Suutari). Simonen on työskennellyt useissa tehtävissä audiovisuaalisella alalla, mm. Docpoint-festivaalin taiteellisena johtajanaUlla Simonen DocPoint – Helsingin dokumenttielokuvafestivaalin taiteelliseksi johtajaksi – Filmikamarin uutinen, 25.4.2013 ja AVEKin tuotantoneuvojana. Ulla Simosen puoliso on elokuvaohjaaja ja animaattori Kari Juusonen. == Valikoitu filmografia tuottajana== * Joutilaat (2001) * Sotalapset (2003) * Pitkin tietä pieni lapsi (2005) * Saalis – Tarua ja totta Mäkelän suvusta (2007) * Laulu koti-ikävästä (2013) * Alaska Highway (2013) * Ghost Train (2013) * Viulisti (2019) * Själö (2020) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Suomalaiset elokuvatuottajat Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Argeikovo

Argeikovo () on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Sebežin piirissä. == Maantietoa == Järvi on 1,6 kilometriä pitkä, 0,6 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 51 hehtaaria. Se sijaitsee harjualueella, mikä on vaikuttanut järventopografiaan sen suuntautuneiden lahtien ja niemien muodossa. Myös järven keskellä sijaitsee järven pohjassa kulkeva vedenalainen harjanne, joka muodostaa kaksi kivikkoista matalikkoa ja saaren, jonka pinta-ala on 1,8 hehtaaria ja pituus on yli 150 metriä. Järven keskisyvyys on 6,3 metriä ja syvänteessä on 13,8 metriä syvää. Järven ympäristö on metsämaata ja se on asumaton. Järven eteläpuolella 800 metrin päässä sijaitsee kulmakunta Lešane (), jonka kautta kulkee lounais-koillis-suuntainen tie Notšlegovon () kylän lähelle. Siellä tie yhtyy Pustoškan ja Opotškan väliseen maantiehen (P-23 eli E95). == Luontoarvoja == Järvessä elää ainakin hauki, muikku, salakka, särki, ahven, toutain, kiiski, sorva, ruutana, suutari, made, mutakala, rantanuoliainen, ja vuonna 1986 istutettuina peledsiika ja Coregonus maraenoides, sekä jokirapua, jota esiintyy kuitenkin erittäin vähän. Järven pohja on epätasainen. Se lienee samaa hiekka, kiveä ja soraa kuin järven rannatkin. Kivikkoisilla rannoilla on hiekkaan sekoittuneena silttiä. == Vesistösuhteita == Argeikovo sijaitsee Sinovitsan ( tai Sanovnitsan ) valuma- alueella. Sinovitsa on Velikajan sivujoki ja se kuuluu luonnollisesti Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. Järvi sijaitsee Sinovitsan latva- alueella ja sen yläpuolella on suurempi järvi Sinovino ja se ympärillä sijaitsevat viisi pikkulampea. Pääuoman seuraava järvi on Argeikovo, jonka ympärillä sijaitsee 9 pikkulampea sekä järvet Narovy () ja Podgorots (). Järven valuma-alueen koko on 4,56 neliökilometriä , mikä on vähän sillä ylempänä sijaitsevalle Sinovitsalle kuuluu siitä 3,3 neliökilometriä. Sinovitsan uoma alkaa järven eteläpäästä ja se virtaa metsien läpi etelään ja yhtyy Velikajaan 7 kilometrin päässä. == Huomautuksia == == Lähteet == Luokka:Pihkovan alueen järvet Luokka:Sinovitsan valuma-alue Luokka:Sebežin piiri
Epäorgaaninen hiili

Epäorgaaniseksi hiileksi (ei-eloperäiseksi hiileksi) lasketaan hiilen puhtaat esiintymismuodot kuten grafiitti ja timantti sekä hiili, jota esiintyy epäorgaanisissa hiiliyhdisteissä. Epäorgaanisia hiiliyhdisteitä ovat muun muassa hiilidioksidi, karbonaatit ja vetykarbonaatit. == Katso myös == * Orgaaninen yhdiste == Lähteet == Luokka:Hiili
Henrik Hertz

Henrik Heyman Hertz (25. tai 27. elokuuta 1797 tai 1798 Kööpenhamina, Tanska – 25. helmikuuta 1870 Kööpenhamina, Tanska) oli tanskalainen kirjailija. Hän valmistui 1817 ylioppilaaksi ja 1825 lakitieteen kandidaatiksi. Hän sai 1824 yliopiston kultamitalin oikeustieteellisestä väitöskirjasta ja 1826 estetiikan väitöskirjasta ja omistautui sittemmin yksinomaan kaunokirjalliselle tuotannolle, jonka parissa hän oli jo varhain työskennellyt. Hertz julkaisi 1827 komedian Hr. Buckardt og hans familie ja seuraavina vuosina pari vaudeville- ja huvinäytelmää, joista hauska Amors genistreger (1830) oli runomittainen. 1830 hän antoi – salanimen turvin, kuten aiemmatkin tekstinsä – tekijänimellä J. Baggesen julkaisemallaan Gengangerbrevellä pikaisen ja tyylikkään panoksen Adam Gottlob Oehlenschlägerin kannattajien ja Johan Ludvig Heibergin väliseen kirjalliseen taisteluun, jossa hän asettui selvästi Heibergin puolelle ja korosti voimakkaasti muodon suurta merkitystä runoudelle. Hertz paljasti 1832 salanimensä. Alkujaan juutalainen Hertz kastautui samana vuonna kristinuskoon ja teki valtion apurahalla matkan Saksaan, Italiaan ja Ranskaan. Hertzin noin 40 näytelmää olivat arvoltaankin erilaisia, mutta kaikista kuvastui hyvä maku ja tarkka silmä näyttämötaiteen suhteen. Ne ovat olleet hyvin merkittäviä tanskalaisen näyttämötaiteen kehitykselle. Hän on yksi niistä kirjailijoista, joiden näytelmiä on esitetty eniten, ja niitä esitettiin vielä vuosikymmeniä hänen jälkeensäkin. Niistä esimerkkeinä aito tanskalainen huvinäytelmä Sparekassen (1836), romanttinen tragedia Svend Dyrings hus, jossa sekä aihe että tyyli ovat peräisin kansanlauluista (1837), hauska huvinäytelmä Indkvarteringen (1841), lyyrinen draama Kong Renés datter (1845, Pjotr Tšaikovski on säveltänyt siitä oopperan Jolanta) ja historiallinen draama Ninon (1848). Hertzin näytelmät ilmestyivät koottuina 1853–1873 ja valikoima niistä 1897. Hertz oli merkittävä myös lyyrikkona. Hänen runonsa julkaistiin koottuina nimellä Digte 1851–1862, ja valikoima niistä ilmestyi 1899. Lisäksi hän julkaisi romaanin Stemninger og tilstande (1839), jossa hän suhtautuu hyvin poleemisesti silloin muodikasta liberalismia kohtaan, ja laajan kuvauksen Johannes Johnsen (1861), joka alun perin sisältyi 1858–1859 ilmestyneeseen Ugentlige blade. Hertz sai 1845 professorin arvonimen ja oli yksi niistä neljästä tanskalaisesta kirjailijasta, jotka ensimmäisinä saivat vuodesta 1851 alkaen vuosittaisen apurahan. Breve til og fra Henrik Hertz ved P. Hertz ilmestyi 1897. ==Suomennetut näytelmät== * * Sarja: Näytelmäkirjasto, n:o 39 ** Sarja: Näytelmäkirjasto, n:o 171 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Henrik Hertz Dansk forfatterleksikon Luokka:Tanskalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1797 syntyneet Luokka:Vuonna 1870 kuolleet
The Long Song

The Long Song – orjatytön laulu on alun perin kolmeosainen minisarja, joka Suomessa esitetään kaksiosaisena. Se perustuu Andrea Levyn viimeiseen romaaniin Pitkä laulu (2014). Sarja sijoittuu 1830-luvun Jamaikalle, jossa orjat nousivat kapinaan ja orjuus päättyi lopullisesti vuonna 1838. Tuosta ajasta se kertoo päähenkilön Julyn näkökulmasta Amity-nimisellä sokeriplantaasilla. Suomessa sarjan tv ensi-ilta oli Ylen TV1-kanavalla 20. toukokuuta 2020 ja se on katsottavissa myös YLE Areenassa 17.8.2020 saakka. == Sarjan tarina == Sarja kertoo 1830-luvusta Jamaikalla Amity-nimisellä sokeriplantaasilla päähenkilön Julyn näkökulmasta. Vanha July on sarjassa kertojana. Hänen elämänsä merkittävät tapahtumat alkavat kun pieni July viedään Kitty-äidiltään plantaasin hölmön emännän Caroline Mortimerin Marquerite-nimiseksi kotiorjaksi ja palvelustytöksi. Jamaikalla alkoi jouluna vuonna 1831 orjien kapina. Kapinaa yritettiin tukahduttaa hirttämällä kapinoivia orjia, mutta kapina ei laantunut. == Näyttelijät == == Historia == Sarja on fiktiivinen historiallinen draama, jonka tapahtumat perustuvat historiaan. Virallisesti orjuus päättyi Jamaikalla vuonna 1834, ja vuonna 1838 orjuus päättyi myös koko Brittiläisessä imperiumissa. Britanniassa vaikutti 1700-luvun lopulla liike nimeltä abolitionistit, jonka kannattajat halusivat lopettaa orjuuden. He saivat ensimmäisen tavoitteensa toteutettua, kun Englannin parlamentti kielsi orjakaupan vuonna 1807. Tämä paransi orjien oloja hieman, koska orjien omistajien oli parannettava orjien ja heidän lastensa elinoloja, sillä Afrikasta ei tuotu enää uusia orjia. Atlantin orjakauppa oli toiminnassa 300 vuotta, jonka aikana Afrikasta tuotiin noin 15 miljoonaa afrikkalaista Atlantin yli. Matkalla orjista kuoli noin miljoona. Karibialle heitä tuotiin noin neljä miljoonaa raskaisiin töihin plantaaseille, joilla viljeltiin sokeriruokoa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * * Luokka:2010-luvun brittiläiset draamasarjat Luokka:ITV:n televisio-ohjelmat Luokka:Romaaneihin perustuvat televisiosarjat
Georg Herwegh

Georg Herwegh (1817–1875) oli saksalainen runoilija. Hän työskenteli jonkin aikaa sanomalehtimiehenä kotikaupungissaan Stuttgartissa, muutti sitten Sveitsiin, jossa julkaisi kokoelman poliittisia runoja Gedichte eines Lebendigen 1 (1841). Viitattu 20.5.2020. Herwegh matkusti 1842 Preussiin, jossa saavutti muun muassa kuningas Fredrik Vilhelm IV:n suosion, mutta hänet karkotettiin hänen kirjoitettuaan kuninkaalle ankaran kirjeen sensuurista. Käytyään ensin Sveitsissä ja Italiassa hän asettui Pariisiin, jossa hän julkaisi kokoelmat Gedichte eines Lebendigen 2 (1844) ja Gedichte und kritische Aufsätze (1845). Vuoden 1848 tapahtumat veivät hänet mukaan vallankumoukselliseen toimintaan. Badenissa hän asettui tasavaltalaisen saksalais-ranskalaisen työväenjoukon etunenään. Jouduttuaan tappiolle Herwegh pakeni ja asui sitten syrjässä Pariisissa ja Sveitsissä. Hänen kuolemansa jälkeen julkaistiin Neue Gedichte (1877). == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Saksalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1817 syntyneet Luokka:Vuonna 1875 kuolleet
Karbenisilliini

Karbenisilliini (C17H18SN2O6) on penisilliineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Sitä käytetään lääketieteessä ja eläinlääketieteessä antibioottina erityisesti Pseudomonas aeruginosa-infektioiden hoitoon, joskin nykyään sen käyttö on vähäistä. ==Ominaisuudet ja käyttö== Karbenisilliinin antibioottiset ominaisuudet perustuvat muiden penisilliinien tavoin bakteerien soluseinän synteesin estämiseen. Se on suhteellisen laajakirjoinen antibiootti. Bentsyylipenisilliiniin verrattuna se on hieman tehottomampi grampositiivisia bakteereja vastaan, mutta tehoaa penisillinaaseja tuottamattomiin kokkeihin. Karbenisilliini läpäisee paremmin gramnegatiivisten bakteerien soluseinän kuin bentsyylipenisilliini ja tehoaa erityisesti Pseudomonas aeruginosa-kantoihin. Karbenisilliini annostellaan ruiskeena ja sitä käytetään usein natriumsuolanaan. Markkinoilla on ollut myös sen aihiolääkkeitä karfenisilliiniä ja karindasiilliiniä. Lääkeainetta voidaan käyttää Pseudomonas aeruginosa-infektioiden, esimerkiksi virtsatulehdusten, hoitoon yhdessä aminoglykosidien kanssa, mutta tehokkaampi tikarsilliini on pääosin korvannut sen.R. J. Ponsford: Penicillins and Others, β‐Lactams, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2000. ==Haittavaikutukset== Karbenisilliini voi aiheuttaa allergiaoireita ja elektrolyyttitasapainon häiriöitä ja se on myrkyllistä maksalle. ==Valmistus== Karbenisilliini on puolisynteettinen yhdiste. Sitä valmistetaan 6-aminopenisillaanihapon ja fenyylimalonihapon monobentsyyliesterikloridin välisellä reaktiolla. Bentsyyliesteriryhmä poistetaan vedyttämällä ja tuotteeksi muodostuu karbenisilliiniä. ==Lähteet== Luokka:Penisilliinit
Picchu Macho

Picchu Macho on Seminaarinmäen mieslaulajien albumi vuodelta 2013. Korkeimmillaan se on yltänyt Suomen virallisella albumilistalla sijalle 10. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Aiheesta muualla == * Picchu Macho discogs.com -sivustolla == Katso myös == * Laulut ja tarinat == Lähteet == Luokka:Vuoden 2013 albumit Luokka:Suomalaiset albumit Luokka:A cappella -albumit
Helsingin Taitoluisteluakatemia

Helsingin Taitoluisteluakatemia ry, lyh. HTA (, ) on helsinkiläinen taitoluisteluseura. Se aloitti toimintansa 1. toukokuuta 2020, kun Oulunkylän taitoluisteluklubi (OTK) ja Helsingfors Skridskoklubbista (HSK) eronnut yksinluistelujaosto yhdistivät toimintonsa.Helsingin Taitoluisteluakatemia ry. Viitattu 20.5.2020 Seuran puheenjohtaja on Teija Ahopelto. Seura on perustettu yksinluistelun erikoisseuraksi.Hyllytetyn luisteluvalmentajan Mirjami Penttisen seura HSK hajoaa, yksinluistelijat perustavat uuden seuran Helsingin Sanomat 9.3.2020 Seura on Olympiakomitean Tähtiseura. Seuran viralliset kielet ovat suomi ja ruotsi. Seuran edeltäjillä on pitkät perinteet taitoluistelun elinikäisen harrastamisen mahdollistamisesta. Seura tarjoaa mahdollisuuden luistella läpi elämän samassa seurassa, vaikka oma elämäntilanne vaihtuu ja tarpeet luisteluharrastukselle muuttuvat. Seuraan kuuluu kaudella 2024–2025 runsaat 500 jäsentä. Seuran synnyn taustalla on HSK:n valmentajan Mirjami Penttisen epäasiallinen käytös.Hyllytetyn Mirjami Penttisen luisteluseura hajoaa kahtia, Ilta-Sanomat 9.3.2020 Seuralla on laajaa kilpailutoimintaa. Seura kuuluu Suomen Taitoluisteluliittoon (STLL). ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Virallinen sivusto Luokka:Suomalaiset taitoluisteluseurat Luokka:Helsinkiläiset urheiluseurat
Paul Hervieu

Paul Ernest Hervieu (2. syyskuuta 1857 Neuilly-sur-Seine, Ranska – 25. lokakuuta 1915 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen romaani- ja näytelmäkirjailija. Hervieu julkaisi muun muassa romaanit Flirt (1890), Peints par eux-mêmes (1893) ja L’armature (1895). Hervieun näytelmiä ovat Point de lendemain (1890), Les paroles restent (1892), avioero- ja rikosdraamat Les Tenailles (1895), La Loi de l’homme (1897), L’Énigme (1901) ja Le Dédale (1903); äidintunteita ja ristiriitoja kuvaavat draamat La Course du flambeau (1901) ja Le Réveil (1905). Hervieu kirjoitti lisäksi historiallisen näytelmän Théroigne de Méricourt (1902). Hervieu rakensi näytelmänsä suorastaan matemaattisen täsmällisesti. Useat hänen draamansa ovat tendenssimäisiä teesinäytelmiä, toiset taas puhtaita taideteoksia, kuten Le Dédale ja Le Réveil. Viitattu 20.5.2020. Hervieu oli Ranskan akatemian jäsen vuodesta 1900. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Ranskalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1857 syntyneet Luokka:Vuonna 1915 kuolleet
Bernhard Anton Harald Indrenius

Bernhard Anton Harald Indrenius (21. kesäkuuta 1865 Viipuri – 13. toukokuuta 1920 Helsinki) oli suomalainen juristi ja vapaaherra, joka toimi Tullihallituksen pääjohtajana. Indreniuksen vanhemmat olivat senaattori, sijaiskansleri, vt. kenraalikuvernööri, jalkaväenkenraali, vapaaherra Bernhard Indrenius ja Natalia Emilia Maria Clayhills ja puoliso vuodesta 1895 Augustine Hilda (Goulia) Lindes. Indrenius tuli ylioppilaaksi Helsingin ruotsinkielisestä yksityislyseosta, suoritti oikeustutkinnon 1887 ja sai varatuomarin arvon 1890. Valmistuttuaan hän tuli palvelukseen senaatin toiselle osastolle, 1893–1902 hän palveli Venäjän keisarin kansliassa. Tullihallituksen pääjohtajana hän toimi 1902–1903 ja yliopiston vt. kanslerinsihteerinä 1900–1901. Indrenius oli myös tilanomistaja Pyhtäällä ja kamarijunkkari keisarin hovissa.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Indrenius, Bernhard Anton Harald Viitattu 20.5.2020. Indrenius oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1891 ja 1897.Förteckning öfver Finlands till landtdagen i Helsingfors år 1891 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll förda hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen 1891. Tredje häftet. Helsingfors: Helsingfors Central-Tryckeri, 1891, ss. 1467-1472.Förteckning öfver Finlands till landtdagen i Helsingfors år 1897 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll förda hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen 1897. Tredje häftet. Helsingfors: Helsingfors Centraltryckeri, 1897, ss. 1699-1707. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Valtionlaitosten johtajat Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1865 syntyneet Luokka:Vuonna 1920 kuolleet
My (nimi)

My on naisen etunimi, joka on tullut tunnetuksi Tove Janssonin ruotsinkielisistä muumitarinoista. Niissä esiintyy pienikokoinen ”Lilla My” eli Pikku Myy. Hahmon nimen on keksinyt Janssonin eno, matematiikan lehtori Harald Hammarsten. Se perustuu kreikkalaisen aakkoston myy-kirjaimeen. My-nimi lisättiin suomenruotsalaiseen nimipäiväkalenteriin vuonna 2000. Toukokuuhun 2020 mennessä se on ollut Suomessa virallisena etunimenä noin 780 naisella. Muumikirjojen suomennoksissa käytetty nimiasu Myy on etunimenä paljon harvinaisempi; tämännimisiä henkilöitä on Digi- ja väestötietoviraston nimitilastoissa alle 290. Myy-nimi ei ole päässyt almanakkaan. ==Tunnettuja Myitä== *My Kippilä (s. 1996), salibandyn pelaaja *Myy Lohi (s. 1990), näyttelijä ja ääninäyttelijä. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Etunimien taivutus: My ja Myy (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu) Luokka:Etunimet
Ttr

Ttr eli Meeri on Suomen rataverkon kunnossapitoon käytettävä radantarkastusvaunu. Se saapui Suomeen lokakuussa 2018 ja sen ensimmäinen omatoiminen tarkastusajo toteutettiin saman vuoden marraskuussa. Vaunun on valmistanut italialainen Mermec, joka myös tuottaa tarkastusajoilla tarvittavat palvelut. "Ttr" on malliltaan Roger 800 -tyypin vaunu ja se pystyy kulkemaan sekä dieselillä että sähköllä. Vaunun tarkastusajot toteuttaa Sweco Finland Oy. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Suomalainen rautatiekalusto
Herman Heijermans

Herman Heijermans, myös Heyermans Heyermans, Herman (3. joulukuuta 1864 Rotterdam, Alankomaat – 22. marraskuuta 1924 Amsterdam, Alankomaat) oli alankomaalainen kirjailija.Heyermans, Herman, Biografisch Woordenboek van het Socialisme en de Arbeidersbeweging in Nederland, viitattu 20.5.2020 Heyermans, Herman, Nordisk familjebok. Uggleupplagan, Täydennysosa 38. palsta 1399 Heijermans oli sosiaalidemokraatti ja sosialistisen sanomalehden De jonge Gids toimittaja. Heijermans kirjoitti kertomuksia ja romaaneja, kuten Trinette (1892} Diamantstad (1903), mutta tuli tunnetuksi etenkin näytelmistään, joista esimerkkeinä Dora Kremer (1893), Ahasver (1893), Ghetto (1898). Het zevende Gebod (1899), huomiota herättänyt naturalistinen draama Op Hoop van Zegen (1900); Het Pantser (1901); Ora et labora (1901). Heijermans oli hyvin tuottelias kirjailija, joka suuntautui naturalismiin, kuvasi etupäässä juutalaisten oloja ja oli itsekin juutalaistaustainen.Heyermans, Herman, Tietosanakirja osa 3, palsta 435, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1911 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Alankomaalaiset kirjailijat Luokka:Toimittajat Luokka:Vuonna 1864 syntyneet Luokka:Vuonna 1924 kuolleet
Emmanuel Hiel

Emmanuel Hiel (1834–1899) oli flaamilainen runoilija. Hän oli vapauden ja edistyksen ihailija, suuri saksalaisystävä. Hän on julkaissut useita runokokoelmia, kuten Nieuwe Liedekens (1861), Gedichten (1863 ja 1868), De Liefde in het Leven (1871), Bloemeken (1875), Monodramen en andere Gedichten (1893), Symfonieën en andere gezangen (1894), Het Broodhius (1897) sekä draaman Jacoba van Beieren (1880).Hiel, Emanuel, Tietosanakirja osa 3, palsta 439, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1911 == Lähteet == Luokka:Belgialaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1834 syntyneet Luokka:Vuonna 1899 kuolleet
Taras Mištšuk

Taras Viktorovytš Mištšuk (, s. 22. heinäkuuta 1995 Dubno, Ukraina) on ukrainalainen ratameloja, olympiamitalisti, maailman- ja Euroopan mestari. Hän kilpaili kesäolympialaisissa 2016УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ від 4 жовтня 2016 № 429/2016 «Про відзначення державними нагородами України спортсменів та тренерів національної збірної команди України на Іграх ХХХІ Олімпіади» . == Lähteet == Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Ukrainalaiset melojat Luokka:Ukrainalaiset olympiamitalistit
Waltti

Waltti on julkisomisteisen, voittoa tavoittelemattoman TVV Lippu- ja maksujärjestelmä Oy:n (LMJ:n) julkisen liikenteen matkalippujärjestelmä. LMJ:n omistaa 20 suomalaista kaupunkiseutua ja Helsingin seudun liikenne -kuntayhtymä. Waltin tarkoitus on helpottaa Suomessa matkustamista yhdistämällä maan joukkoliikenne saman matkalippujärjestelmän alle. Kaikkialla Waltin toimialueella käyvät samat henkilökohtaiset matkakortit ja lippujen hinnoittelu perustuu samanlaiseen vyöhykejärjestelmään. Tällä hetkellä Waltti- kortti käy 16 kaupunkiseudun ja kahden ELY-keskuksen järjestämässä joukkoliikenteessä. Tarkoituksena on kuitenkin, että tulevaisuudessa se toimisi valtakunnallisesti myös mm. VR:n ja Matkahuollon liikenteessä ja muussa liikenteessä kuin linja-autoliikenteessä. Ensimmäisenä Waltti otettiin käyttöön Joensuun seudun joukkoliikenteessä tammikuussa 2015. == Toiminta- alueet == Keväällä 2020 Walttia pystyi käyttämään seuraavissa joukkoliikennejärjestelmissä: * Hämeenlinnan seudun joukkoliikenne * Joensuun seudun joukkoliikenne (JoJo) * Jyväskylän seudun joukkoliikenne (Linkki) * Kajaanin seudun joukkoliikenne * Kotkan seudun joukkoliikenne * Kouvolan kaupungin joukkoliikenne (Koutsi) * Kuopion seudun joukkoliikenne (Vilkku) * Mikkelin paikallisliikenne * Lahden seudun liikenne (LSL) * Lappeenrannan seudun joukkoliikenne (Jouko) * Oulun seudun liikenne (OSL) * Pohjois- Pohjanmaan ELY-keskuksen ostama liikenne * Pohjois-Savon ELY-keskuksen ostama liikenne * Porin joukkoliikenne (PJL) * Raaseporin paikallisliikenne (Bosse) * Rovaniemen joukkoliikenne (Linkkari) * Salon joukkoliikenne * Vaasan joukkoliikenne Lisäksi seuraavat joukkoliikennejärjestelmät kuuluvat Waltti- järjestelmän omistajiin, mutteivät sen toiminta-alueeseen: * Helsingin seudun liikenne (HSL) * Tampereen seudun joukkoliikenne (Nysse) * Turun seudun joukkoliikenne (Föli) == Kritiikki == Waltti-järjestelmä on saanut kritiikkiä varsinkin sen käyttöönoton alkuvaiheessa. Järjestelmää on mm. kritisoitu sekavuudesta, koska se ei ole käynyt kaikkiin linja-autoihin edes samalla kaupunkiseudulla. Lisäksi kortin käyttöönotto on johtanut tilanteeseen, jossa ELY-keskusten ostamien kaukoliikenteen linjojen aikataulut ovat kadonneet Matkahuollon aikataulujärjestelmästä hankaloittaen aikataulutietojen saamista. Syynä tähän on se, etteivät Waltti tai ELY-keskukset maksa palvelusta Matkahuollolle, joka on yksityisten linja-autoyritysten omistama. Matkahuolto on myös tehnyt Kilpailu- ja kuluttajavirastolle toimenpidepyynnön Waltti- järjestelmästä pyytäen virastoa arvioimaan, rikkooko Waltti kilpailulakia, koska koko Pohjois-Savon ELY-keskus kieltää muiden kuin Waltti-järjestelmän lippujen myynnin ostamilleen vuoroille. Toisaalta myös Helsingin seudun liikennettä (HSL:ää) on arvosteltu siitä, että se kieltäytyy liittymästä Waltti-järjestelmään, vaikka se on yksi järjestelmän omistajista ja maan suurimman kaupunkiseudun joukkoliikennejärjestelmän ylläpitäjä. == Lähteet == Luokka:Suomen joukkoliikenne
Matti Helin (huilisti)

Matti Helin (29. syyskuuta 1947 Kymi – 14. helmikuuta 2020 Turku) oli suomalainen huilisti. Helin kirjoitti ylioppilaaksi Karhulan yhteiskoulusta 1967, saman vuoden keväänä hänet valittiin Kansallisoopperan orkesterin soolohuilistiksi. Hän aloitti opettamisen Sibeliusakatemissa vuonna 1977. Hänet valittiin samana vuonna Helsingin kaupunginorkesteriin. Viron musiikkiakatemiassa hän toimi myös vieralevana professorina, kuten muutamassa Kiinan musiikkikorkeakoulussa. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset huilistit Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Hannu Tuomainen

Hannu Tuomainen (s. 1. heinäkuuta 1960) on suomalainen elokuvaohjaaja, -tuottaja ja -käsikirjoittaja. Hänen teatterielokuvistaan katsoja- ja festivaalimenestyksiä ovat muun muassa Poika ja ilves ja Menolippu Mombasaan. Tuomainen oli yksi kansainvälisen lastenanimaation Niko – Lentäjän poika tuottajista ja käsikirjoittajista. Elokuvan lipputulot olivat lähes 22 miljoonaa dollaria. == Ura == Tuomainen opiskeli Taideteollisen korkeakoulun elokuvataiteen laitoksella 1984–1991. Lisäksi hän opiskeli elokuvien tuottamista 1990-luvulla ja kävi MEDIA-ohjelman kansainvälisen tuottajakoulutuksen EAVE:n. Tuomainen on tuottanut kaikki Cinemaker Oy:n 16 elokuvaa Tuomainen tuotti 1990-luvulla useita lyhytelokuvia, kuten Matokuningas, jonka hän myös ohjasi. Vuonna 1998 hän tuotti seikkailuelokuvan Poika ja ilves, joka sai yli 380 000 katsojaa teatterikierroksella. Vuonna 2002 Tuomainen ohjasi, tuotti ja käsikirjoitti draamakomedian Menolippu Mombasaan, joka sai lähes 150 000 katsojaa. Tuomainen oli yksi tuottajista ja käsikirjoittajista lastenelokuvissa Niko – lentäjän poika vuonna 2008 ja Niko 2 – Lentäjäveljekset vuonna 2012. Elokuvat keräsivät Suomen teattereihin yhteensä lähes 390 000 katsojaa ja maailmalla molemmat elokuvat ylittivät 3 miljoonaa katsojan rajan elokuvateattereissa. Tuomainen työskenteli Suomen elokuvasäätiön tuotantoneuvojana 2013-2017. Tuomainen palasi elokuvasäätiöstä takaisin elokuvantekijäksi. Tuomaisen tuottama ja käsikirjoittama Niko ja myrskyporojen arvoitus -animaatio tuli ensi-iltaan lokakuussa 2024. == Valikoitu filmografia == === Ohjaajana === *Joulukuusi (1991) (lyhytelokuva) *Maisema (1991) (lyhytelokuva) *Matokuningas (1993) (lyhytelokuva) *Yövuoro - Night of the Living Doll (1995) (lyhytelokuva) *Menolippu Mombasaan (2002) === Tuottajana === *Joulukuusi (1991) (lyhytelokuva) *Maisema (1991) (lyhytelokuva) *Matokuningas (1993) (lyhytelokuva) *Yövuoro - Night of the Living Doll (1995) (lyhytelokuva) *Poika ja ilves (1998) *Menolippu Mombasaan (2002) *Niko – Lentäjän poika (2008) *Niko 2 – Lentäjäveljekset (2012) *Niko ja myrskyporojen arvoitus (2024) === Käsikirjoittajana === *Menolippu Mombasaan (2002) *Niko – Lentäjän poika (2008) *Niko 2 – Lentäjäveljekset (2012) *Niko ja myrskyporojen arvoitus (2024) == Lähteet == == Aiheesta muualla == *MTV Uutiset: Niko - Lentäjän poika ylitti miljoonan katsojan rajan (9.1.2009) *Turun Sanomat: Elokuvien tuotantotuet Tuomaisen ja Valveen käsiin (9.10.2012) Luokka:Suomalaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Suomalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Suomalaiset elokuvatuottajat Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Jussi-palkinnon saajat
Sardinianponi

Sardinianponi (myös giaranponi, engl. giara horse, giara pony, sardinian pony) on Italian Sardiniasta lähtöisin oleva hevosrotu. == Ominaisuudet == Vaikka sardinianponia kutsutaan poniksi, se on lajiltaan hevonen. Väriltään sardinianponi on aina joko rautias, musta tai ruunikko, ja aina yksiväinen. Kimo- tai voikkogeeniä rodulla ei esiinny lainkaan. Säkäkorkeus vaihtelee 114–135 senttimetrin välillä. Rakenteeltaan sardinianponi on vahvaluustoinen. Pää on suuri ja neliömäinen, leuka leveä, silmät hieman viistot. Kaula on paksu, muttei kovin pitkä. Harja on runsas, rinta kapea, säkä matala. Sardinianponilla on pitkähkö selkä ja lanne sekä kalteva lantio. Häntä on taipunut ja matala. Eläimellä on suuret nivelet ja pienet, vahvat kaviot. == Rodun alkuperä == Sardinianponin alkuperä on epävarma; foinikialaiset tai kreikkalaiset ovat saattaneet tuoda sen Sardinain saarelle 500–400 eaa. Sillä on joitakin aasialaisten ja itämaisten hevosten ominaispiirteitä. Fossiileista saadut tiedot kuitenkin osoittavat, että saaren ihmiset ovat pitäneet hevosia jo 6000 eaa. Sardinianponit elivät luonnossa kaikkialla Sardiniassa keskiaikaan saakka suurimmaksi osaksi täysin eristyneinä, mikä suojasi niiden verilinjoja. == Määrä ja elinympäristö == Kokonaismäärän arvioidaan olevan noin 700 yksilöä. Sardinianponejaa esiintyi koko Sardiniassa keskiaikaan asti, mutta nykyään luonnonvarainen populaatio elää vain rajoitetulla alueella Etelä-Sardiniassa, La Giara di Gesturilla, 500–600 metriä merenpinnan yläpuolella. Jyrkkien kallioiden sivut, pääsyvaikeudet ja eristynyt sijainti ovat suojelleet villikantaa viime vuosisatojen aikana. Rotua käytettiin maataloudessa 1950-luvulle saakka, kunnes koneet syrjäyttivät sen seuraavalla vuosikymmenellä. Vuonna 1971 Sardinian hevoskasvatuslaitos huolestui rodun kuolemisesta sukupuuttoon ja perusti kasvatuskeskuksen Foresta Burgosiin, Pohjois-Sardiniaan.Nykyään joitain yksilöitä käytetään maanviljelyyn ja ratsastukseen. Istituto di Incremento Ippico on risteyttänyt sardinianponit arabialaisten hevosten kanssa luodakseen uuden, hevosurheiluun sopivan Giarab- rodun. Giara horse - Equinest Luokka:Italialaiset hevosrodut Luokka:Ponit
Mermec

Mermec on italialainen radantarkastukseen, diagnostiikkaan, raideopastukseen, omaisuudenhallintaohjelmistoihin sekä raideteollisuuden diagnostisiin ja ammatillisiin palveluihin perehtynyt yritys. Sillä on toimintaa maailmanlaajuisesti ja se työllistää 520 henkilöä. Yritys on aloittanut toimintansa 1960-luvulla, mutta siitä tuli osakeyhtiö vuonna 1988. Yrityksellä on toimintaa Italian lisäksi muun muassa Australiassa, Espanjassa, Kiinassa, Suomessa, Sveitsissä ja Yhdysvalloissa. ==Lähteet== Luokka:Italialaiset rautatieyhtiöt
Hietasen höyrysaha

thumb|Hietanen vuonna 2008. Saari on uusien autojen varastointipaikka. Hietasen höyrysaha oli Kotkassa Hietasen saarella toiminut höyrysaha. Sahan rakensi 1874 toiminimi Paul Wahl ja K:i. Se siirtyi 1909 oston kautta osakeyhtiölle AB W. Gutzeit & C:o. Vuotuinen tuotanto oli vuonna 1909 noin 1,5 miljoonaa markkaa eli noin 8 000 standerttia sahattua puutavaraa. Työntekijöitä oli 250 (perheineen noin 700 henkeä), joilla oli maksuton asunto yhtiön rakennuksissa ja vapaat puut. Sairaskassakin oli.Hietasen höyrysaha, Tietosanakirja osa 3, palsta 445–446, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1911 Wahlin kauppahuone muutettiin osakeyhtiöksi, mutta pian omistajasuvun keskinäiset riidat johtivat siihen, että yhtiön toiminta päättyi. Etelä-Suomen sahat siirtyivät W. Gutzeit & Co:lle. == Lähteet == Luokka:Sahateollisuus Luokka:Kotkalaiset yritykset
Kirjallisuusvuosi 1838

Kirjallisuusvuosi 1838 käsittelee vuoden 1838 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia. == Tapahtumia == * Ensimmäinen kaupallista liikennettä välittänyt sähköinen lennätin otettiin käyttöön Lontoossa. Se käytti useaa sähköjohdinta, joilla ohjattiin viiden mittarineulan liikkeitä. Sen mukaan, mitkä kaksi neulaa kulloinkin kääntyivät ja mihin suuntiin, vastaanottaja saattoi lukea, minkä kirjaimen lähettäjä lähetti. * Veljekset Jacob ja Wilhelm Grimm alkoivat koota sanakirjaa Deutsches Wörterbuch. == Julkaisuja == * H. C. Andersen - Eventyr, fortalte for Børn. Ny Samling. Første Hefte (debyyttiteos) * Charles Dickens - Oliver Twist * Gustaf Henrik Mellin - Paavo Nissinen. Scener ur sista finska kriget (suom. Paavo Nissinen. Kuvaelmia viimeisestä Suomen sodasta, 1879) 1838 Luokka:1838
Viiksilentobarbi

Viiksilentobarbi (Esomus barbatus) on särkien (Cyprinidae) heimoon kuuluva makean veden kalalaji. Sen kuvasi tieteelle ensimmäisen kerran Thomas C. Jerdon vuonna 1849. Viiksilentobarbia tavataan endeemisenä eli kotoperäisenä Intiasta. Laji kasvaa yleensä korkeintaan 12 senttimetrin mittaiseksi. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut sirolentobarbin elinvoimaiseksi lajiksi. == Lähteet == Luokka:Seeprakalat
Susu Honkanen

Susu Honkanen (esiintynyt myös nimellä Pauliina Lahti) (es. Tuuli Mattila 2020–2022, 2023–2024) on kuvitteellinen hahmo suomalaisessa saippuasarjassa Salatut elämät. == Elämä Pihlajakadulla == Susu on Miki Kajanderin ex-vaimo, Lailan ja Matiaksen äiti sekä Marika Honkasen sisko. Hän on myös Toivo Taalasmaan kummitäti ja ammatiltaan lääkäri. Erottuaan Mikistä hän seurusteli Aki Nikkisen kanssa. Myöhemmin hän seurusteli Noel Axelssonin kanssa, mutta katosi kertomatta kellekään, kun hän sai tietää Noelin ajaneen poikansa Matiaksen yli. Vuotta myöhemmin Elinan saatua Toivon huoltajuuden Noelilta hän saapui Keravalle baariin, jossa paljastui Susun olevan baarimikkona. Selvisi, että kaksikko oli pitänyt yhteyttä ja juoninut Noelin selän takana. Susu oli alkanut tällä välin myös seurustelemaan baarin omistajan Ramin kanssa, jolle hän on kertonut nimekseen Pauliina Lahti. Noelin teot olivat olleet Susulle liikaa ja hän oli lähellä hypätä koskeen, mutta Rami ehti tulla paikalle juuri sopivaan aikaan. Rami ja Susu matkustivat yhdessä ensimmäisen vuotispäivänsä kunniaksi Kreikkaan Rodokselle. He sattuivat Ismon, Sampon ja Kallen naapureiksi, ja Susu oli vähällä paljastua. Susu onnistui kuitenkin välttämään kohtaamiset Laiteloiden ja Kaukovaaran kanssa tekeytymällä kipeäksi. Pian Rami sai tietää "Pauliinan" olevan Susu. Rami käski Susua palaamaan pihlajakadulle lapsiensa luo. Susu muuttaa asumaan Elinan vanhaan kämppään, kun Elina oli antanut asunnon avaimet Susulle. Pian Daniela näkee, että joku menee Elinan asuntoon. Samaan aikaan Kari tulee paikalle, jolloin Kari lainaa yleisavaimia ja menee Danielan kanssa asuntoon. Susu tulee huoneesta ja selviää, että hän on muuttanut asuntoon. Kun Noel saa tietää tästä, hän käy uhkailemassa Susua ja vaatii tämän pysyvän erossa Danielasta. Pian myös lapset saavat tietää Susun palanneen. Kierukkaa poistamassa oleva Daniela saa Susun lääkärikseen. Susu on palannut sairaalaan töihin. == Suhteet == *Miki Kajander: avioliitto, päättynyt *Aki Nikkinen: suhde, päättynyt *Noel Axelsson: ex-kihlattu *Rami Markkanen: Kihloissa == Vihamieliset suhteet == * Elina Taalasmaa: Susu piti Elinaa hulluna koska hän yritti saada Susua tietämään totuuden Noelista. * Daniela Honkanen: tappeli Susun kanssa Noelista * Noel Axelsson: Luokka:Salatut elämät -hahmot Luokka:Kuvitteelliset lääkärit
Aspidoparia

Aspidoparia on särkien (Cyprinidae) heimoon ja Danioninae-alaheimoon kuuluva kalasuku, johon luetaan seuraavat kaksi lajia: * Aspidoparia jaya (Hamilton, 1822) – Hopeanuijabarbi * Aspidoparia ukhrulensis Selim & Vishwanath, 2001 == Lähteet == Luokka:Seeprakalat