EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Pihtivirtamittari

Pihtivirtamittari on elektroniikan ja sähkötekniikan mittalaite, joka mittaa johtimessa kulkevaa sähkövirtaa sen ympärilleen muodostaman magneettikentän avulla ilman että virtapiiriä tarvitsee katkaista mittarin kytkemiseksi. Pihtivirtamittauksessa muodostuu eräänlainen virtamuuntaja: pihti toimii muuntajan sydämenä, pihdin sisällä oleva johdin toimii muuntajan ensiönä ja mittarin sisällä on toisiokäämitys. Pihtivirtamittareita on sekä pelkän vaihtovirran mittaamiseen että tasa- ja vaihtovirtamittauksiin. Pelkästään vaihtovirtaa mittaava pihtimittari perustuu sähkömagneettiseen induktioon kun taas sekä tasa- että vaihtovirtaa mittaavat pihtimittarit perustuvat Hall- anturin käyttöön. Monissa mittapihdeissä on mittariosakin mukana mutta joissakin on vain virran jännitteeksi muuntava anturiosa. Tällöin arvon näyttämiseen käytetään erillistä yleismittaria tai oskilloskooppia. Käytettäessä mittapihdin kanssa oskilloskooppia myös virran aaltomuoto saadaan näkyviin. == Katso myös == * virtamittari Luokka:elektroniset mittarit
VDR

VDR tarkoittaa seuraavia asioita: * Voltage Dependent Resistor eli varistori, elektroniikan komponentti * Video Disk Recorder, Linux-sovellus DVB- vastaanottoon * Voyage Data Recorder, mm. laivoissa käytettävä matkatietojen tallennin.
Meltausjoki

Meltausjoki on Rovaniemen kaupungin luoteisosassa vapaana virtaava joki. Se on Ounasjoen suurin sivujoki ja saa alkunsa Unarinjärvestä. Joki yhtyy Ounasjokeen Meltauksen kylän kohdalla. Meltausjoen pituus on 46 kilometriä. Joen valuma-alueen koko on 1787 km², josta järvien osuus eli järvisyys on noin 4 %. Meltausjoen tunnetuin nähtävyys on Unarinköngäs. Profiililtaan melko jyrkkä ja maisemaltaan erämainen Meltausjoki on suosittu kalastuspaikka ja hyvä kanoottiretkeilykohde. Joessa on läpi talven sulina pysyviä koskialueita. Meltausjokeen laskevia jokia ovat muun muassa Niesijoki ja Perttausjoki. Joen kalastoon kuuluvat istutuksista sekä luontaisesta tuotannosta peräisin olevat harjukset, siiat ja hauet sekä vähempiarvoiset kalat. Alueen kalastusoikeuden omistaa pääosin Metsähallitus. == Lähteet == Luokka:Ala-Ounasjoen alue Luokka:Rovaniemen joet
M/S Tor

M/S Tor on yksi HSL:n tilaamaa Helsingin lauttaliikennettä operoivista lautoista. Kesäisin se liikennöi Suomenlinnan linjalla 19, talvikaudella taas Kruunuvuorenrannan linjalla 17. Aluksen voi vuokrata myös tilausajoon. Alus ei alkujaan ollut lautta, vaan se valmistui vuonna 1952 Tukholman Hammarbyverket- telakalta satamahinaajaksi, ja se palveli tässä toimessa Gävlessä, Ykspihlajassa sekä Loviisassa vuoteen 1992. Tuolloin Suomenlinnan Liikenne Oy:lle liikennettä alihankintana ajava Sun Lines Oy osti aluksen ja muutatti sen lautaksi Teijon telakalla Länsi-Uudellamaalla. Tällöin aluksen vanha kansirakenne purettiin kokonaan ja tilalle tehtiin uusi matkustajaliikenteeseen paremmin soveltuva kansirakenne. Aluksen kansirakenteessa sijaitsee pääkannen matkustajatila, jossa on istumapaikat 68 hengelle. Matkustajatilan takana aluksen peräosassa on pieni autokansi, jolle voidaan lastata yksi henkilöauto. Edessä pääkannen yläpuolella sijaitsee ohjaamo. Sen takana sijaitsevalta aurinkokannelta löytyy istumapaikat 120 henkilölle sekä aluksen pelastautumisvälineet. Aluksessa on myös pieni pääkannen alapuolella vesilinjan tasolla sijaitseva matkustajasalonki, joka ei kuitenkaan yleensä ole matkustajien käytössä . Aluksen satamahinaajataustasta johtuen sen rungon rakenne soveltuu erittäin hyvin jääolosuhteisiin, joissa se on pärjännyt muita Suomenlinnan lauttoja paremmin. Alus hankittiinkin aikoinaan osin juuri talviliikenteen tarpeita ajatellen. Alus sai helmikuussa 2006 osakseen erikoista julkisuutta, kun tunnettu yhdysvaltalainen tv-tähti Conan O'Brien matkusti aluksella Suomen vierailullaan. == Aiheesta muualla == * M/s Torin esittely Sun Lines Oy:n kotisivuilla Tor Ms Tor Luokka:Helsingin liikenne
Misteekit

Misteekit eli mixteekit ovat mesoamerikkalainen intiaanikansa. Muotoutumisvaiheen misteekkikylä Yucuita on löydetty ajalta 1400-1300 eaa. Varsinainen misteekkiaika alkoi Oaxacan laaksoon noin 600-luvulla. Misteekkien kulttuurissa oli lainoja aluksi etenkin Teotihuacánista ja myöhempinä vuosisatoina myös tolteekeilta, kuten sulkakäärmejumala ja metallien käsittelytaito. Misteekkikulttuurin kukoistusaikaa oli 1300-luvun alkupuoli, jolloin he valtasivat sapoteekeille kuuluneita alueita. 1400-luvulla sapoteekit valtasivat alueensa kuitenkin takaisin. Misteekkien nahalle tai paperille tehtyjä taitekirjoja on säilynyt useita: niistä tunnetuin on Codex Nuttalli. Kirjat kertovat misteekkien rituaaleista ja myyteistä sekä mahdollisesti myös hallitsijoista, merkittävistä avioliitoista ja sotaretkistä. Misteekkien keskuksia olivat Tilantongo, Achiutla, Cuilapan, Huamelupan, Mitla, Tlaxiaco, Juxtlahuaca, ja Yucuñudahui. Alamaan misteekit asuivat länteen ja pohjoiseen kantamaasta ja rannikon misteekit eteläisillä tasangoilla ja Tyynenmeren rannoilla. Ylämaan misteekit olivat yleensä johtavassa asemassa ja Oaxacan laakso itse sotien kohteena. Asteekkien Ahuizotl valloitti misteekkien valtakunnan 30 vuotta ennen espanjalaisten saapumista. Misteekkien kieltä oli ainakin kolme murretta. Misteekkiä puhuu nykyään 471 000 ihmistä.https://www.berria.eus/paperekoa/1886/032/001/2018-07-25/gure_hizkuntza_ahaztuz_gero_nola_mintzatuko_gara_gure_historiaz.htm ==Lähteet== == Aiheesta muualla== * Mixtecan Language (including a number of modern variants, in English and Spanish) * Reading Ancient Scripts- (with links to Learning How to Read Mixtec Codices) Luokka: Meksikon alkuperäiskansat
Valdemar Rautio

Karl Johan Valdemar ”Valle” Rautio (4. marraskuuta 1921 Vaasa – 5. syyskuuta 1973 Nurmijärvi) oli suomalainen yleisurheilija. Hänen päälajinsa oli kolmiloikka. Rautio voitti EM-kultaa Oslossa 1946 tuloksella 15,17 m. Brysselin EM-kisoissa 1950 hän oli hopealla (14,96) ja Lontoon olympialaisissa 1948 kuudes (14,70). Helsingin olympialaisissa 1952 hän jäi karsinnassa sijalle 23 tuloksella 14,14. Rautio on viimeisin suomalainen miesten arvokisamitalisti kolmiloikassa. Hän kuului maailman kymmenen parhaan kolmiloikkaajan joukkoon koko 1940-luvun jälkipuoliskonhttp://www.trackandfieldnews.com/rankings/men/tjworldranking.pdf . Ennätyksellään 15,17 m hän oli vuoden 1946 maailmantilaston ykkönen. Vuonna 1945 hän hyppäsi myötätuulituloksen 15,48 m. Seuratasolla Rautio edusti Vaasan Vasamaa. Hän saavutti kolmiloikassa ja pituushypyssä yhteensä yhdeksän SM- mitalia. Hänen paras tuloksensa pituushypyssä oli 722 cm. == Saavutukset == * Kolmiloikassa ** EM-kultaa Oslossa 1946 ** EM-hopeaa Brysselissä 1950 ** Kuudes sija Lontoon olympialaisissa 1948 ** SM-kultaa 1944, 1946, 1947, 1950 ** SM-hopeaa 1948 ** SM-pronssia 1952 * Pituushypyssä ** SM-hopeaa 1947, 1948 ** SM-pronssia 1944 == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset kolmiloikkaajat Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 1973 kuolleet
Kati Nappa

Heli Katriina (Kati) Nappa (o.s. Punta; 31. elokuuta 1947 – 14. tammikuuta 2022) oli suomalainen kotitalousopettaja, ruokatoimittaja ja ruokakulttuurin edistäjä. == Ura == Kati Nappa valmistui kotitalousopettajaksi Helsingistä. Hän aloitti työt Mainostelevisiossa vuonna 1976 Tänään kotona -ohjelmassa. Hän työskenteli toimittajana lisäksi ohjelmissa Katin kanssa keittiössä, Tänä torstaina ja Keventäjät sekä vuosina 1989–2003 Huomenta Suomessa ensin Kolmoskanavalla ja myöhemmin MTV3-kanavalla. Nappa laati lukuisia ruokareseptejä. Hänen sieni- ja marjaresepteistään on muun muassa julkaistu kirja Metsän makuja. Nappa jatkoi esiintymistä myös eläkkeellä olleessaan pitämällä senioreille luentoja hyvästä ravitsemuksesta. == Kirjoja == * Kati Nappa & Tapani Karhu: Keittiövieraita tänä torstaina, 1982 * Kati Nappa: Katin parhaat Huomenta Suomi -ohjelmassa, 1990 * Kati Nappa: Katin keittiö Huomenta Suomi -ohjelmassa, 1991 * Kati Nappa: Katin ruokavuosi Huomenta Suomi -ohjelmassa, 1996 * Kati Nappa & Simo Moisio: Metsän makuja, 2005 == Yksityiselämä == Nappa vietti nuoruutensa Nousiaisissa. ja opiskeli kotitalousopettajaksi Helsingissä. Nappa oli avoliitossa Heikki Risteen kanssa. Napalla oli kaksi tytärtä ja seitsemän lastenlasta. Nappa kuoli espoolaisessa hoitokodissa 74-vuotiaana tammikuussa 2022, jota ennen hän sairasti dementiaa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Kati Napan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Suomalaiset kokit Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Sirt

Sirt (joskus myös Sirte, Syrt, ) on Ison-Syrtin rannalla sijaitseva kaupunki Libyassa. Sirtissä on noin 170 000 asukasta. Libyan pääkaupunkia kaavailtiin aikoinaan siirrettäväksi sinne. Sirt on uudenaikainen kaupunki. Se erottuu muista kaupungeista, koska sillä ei ole erityistä keskustaa. Sirtistä on hyvät liikenneyhteydet muualle Libyaan. Tripolin ja Bengasin välinen moottoritie kulkee kaupungin poikki, ja kaupungista kääntyy myös tie etelään Saharaan. Muammar Gaddafi syntyi ja kuoli Sirtessä. Gaddafin syrjäyttämisen jälkeen kaupungista muodostui islamistiryhmien turvasatama. Alkuvuodesta 2015 alueella vaikuttavia ryhmiä olivat Libyan Aamukoitto, Ansar al-Sharia ja Isis. Sirten ilmasto on kuiva ja kuuma. Lämpimintä on elokuussa, jolloin päivän keksilämpötila vaihtelee 22 °C:n ja 31 °C:n välillä. Viileintä on tammikuussa, jolloin päivän keskilämpötila vaihtelee 9 °C:n ja 18 °C:n välillä. Suurimmat sateet saadaan syyskuun ja maaliskuun välisenä aikana. Huhtikuun ja elokuun välisenä aikana sataa alle 10 millimetriä. Vuosittainen sadanta on noin 190 millimetriä. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Libyan kaupungit
Surt

Surt voi tarkoittaa *Libyan kuntaa nimeltä Surt *skandinaavisen mytologian hahmoa Surtur *Libyan kaupunkia nimeltä Sirte
Mirja Ryynänen

Anja Mirja Kerttuli Ryynänen (o.s. Venäläinen, s. 11. marraskuuta 1944 Kuopion mlk) on suomalainen poliitikko, joka edustaa Suomen Keskustaa. Hän oli kansanedustajana Kuopion läänin vaalipiiristä 1987–1995, europarlamentaarikkona Suomea edustamassa ELDR-ryhmässä 1995–1999 sekä uudelleen kansanedustajana Kuopion vaalipiiristä 1999–2003. Viitattu 5.11.2019 Mirja Ryynänen opiskeli Helsingin yliopistossa kieliä, ja valmistui filosofian maisteriksi. Vuonna 1970 hän muutti asumaan Maaningalle, ja toimi 16 vuotta kieltenopettajana. Hän avioitui 1968 Savon Sanomien toimittajan Erkki Ryynäsen kanssa. Heillä on kaksi lasta. Politiikkaan Ryynänen meni mukaan suostuttuaan keskustan eduskuntavaaliehdokkaaksi 1986. Hänet valittiinkin Eduskuntaan vuoden 1987 vaaleissa. Uudelleenvalinta 1991 vaaleissa varmistui peräti 9 600 äänellä. Eduskunta-aikanaan Ryynänen toimi aktiivisesti keskustan Kuopion piirissä, ja hän oli puolueen eduskuntaryhmän varapuheenjohtajana vuodesta 1993 eteenpäin. Eduskunnassa hän toimi pääosan ajasta sivistysvaliokunnan jäsenenä, ja oli alalla muutenkin aktiivinen: hänestä tuli Suomen kirjastoseuran puheenjohtaja vuodesta 1991 alkaen. Suomen liityttyä Euroopan unioniin vuoden 1995 alusta sai päähallituspuolue viisi paikkaa Euroopan parlamenttiin, ja yhtenä edustajana sinne lähti myös Mirja Ryynänen. Kuten muutkin keskustalaiset, hän edusti unionissa Euroopan liberaalidemokraattista puoluetta (ELDR). Vuonna 1996 pidetyissä ylimääräisissä välikauden eurovaaleissa hänet valittiin uudelleen Suomen kuudenneksi suurimmalla 86 000 äänen määrällä. Parlamentissa Ryynänen ajoi varsinkin koulutukseen, kulttuuriin ja sivistykseen liittyviä asioita ja puhui erityisesti yleisten kirjastojen puolesta. Yhdessä Pohjois-Karjalasta tulleen edustajan, SDP:n Riitta Myllerin, kanssa he nostivat esille Itä-Suomea koskevia asioita. Kauden päättyessä Ryynänen päätti palata Suomen politiikkaan. Kevään 1999 eduskuntavaaleissa hän sai jälleen Kuopion vaalipiirin suurimman kannatuksen, 8 600 ääntä. Hän palasi eduskuntaan EU-parlamentin kauden päättyessä saman vuoden kesällä, hänen paikkaansa eduskunnassa täytti kolmen kuukauden ajan varamies Markku Rossi. Mirja Ryynäsen jälkimmäinen pesti eduskunnassa jäi yhden kauden mittaiseksi. Hän toimi jälleen puolueensa eduskuntaryhmän puheenjohtajana vuodesta 2000 vuoden 2002 alkuun, mutta ilmoitti sitten, ettei asetu ehdolle seuraaviin vaaleihin. Hän johti samana keväänä hyvän ystävänsä Anneli Jäätteenmäen onnistunutta kampanjaa Keskustan puheenjohtajuuteen. Jätettyään puoluepolitiikan Mirja Ryynänen on jatkanut toimintaansa kulttuurin, sivistystoimen ja kirjastojen puolesta. Mirja Ryynänen kuului keväällä ja kesällä 2006 Mikko Alkion puoluesihteeriyttä kannattaneeseen johtoviisikkoon Kyösti Karjulan, Aila Paloniemen, Antti Kaikkosen ja Pekka Myllymäen kanssa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen Keskustan poliitikot Luokka:Suomen Keskustan europarlamentaarikot Luokka:Pohjois-Savon vaalipiiri Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Dexter Gordon

Dexter Gordon (27. helmikuuta 1923 – 25. huhtikuuta 1990) oli yhdysvaltalainen tenorisaksofonisti, jota pidetään yhtenä ensimmäisistä bebop-saksofonisteista. Dexter Gordon esiintyi uransa aikana muun muassa Lionel Hamptonin, Tadd Dameronin, Charles Mingusin, Louis Armstrongin ja Billy Eckstinen kanssa. Gordonin sointi oli rikas ja lavea ja hänen tunnusmerkkinään oli svengaava, hieman iskun jäljessä oleva soitto. Gordonin ura alkoi 1940-luvulla Lionel Hamptonin yhtyeessä, jonka kanssa hän teki ensimmäiset levytyksensä vuonna 1942. Pian hän teki ensimmäiset levynsä yhtyeen johtajana kvintetillä, jossa Nat King Cole soitti pianoa. Vuonna 1944 hän muutti New Yorkiin missä hän pian nousi uuden bebop-tyylin kärkinimien joukkoon. 1960-luvulle tultaessa Gordon sai yhä enemmän levytystilaisuuksia Blue Note levy-yhtiöltä. Hänen johtamillaan levyillä tenorisaksofonin soundi ja väri pääsivät oikeuksiinsa ja hänen levymyyntinsä ja konserttiyleisönsä kasvoivat merkittävästi. Dexter Gordon oli pääosassa Bertrand Tavernierin päihdeongelmaisesta jazzmuusikosta kertovassa elokuvassa Round Midnight – keskiyön soundi (1986). Hän oli roolistaan Oscar-ehdokkaana ja voitti elokuvassa soittamistaan soolo- osuuksista Grammyn.The 59th Academy Awards 1987, Oscars.org. Viitattu 13.8.2017.Dexter Gordon, Grammy.com. Viitattu 13.8.2017. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset jazzsaksofonistit Luokka:Grammy-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 1990 kuolleet
Richard Rodgers

Richard Charles Rodgers (28. heinäkuuta 1902 − 30. joulukuuta 1979) oli yhdysvaltalainen säveltäjä, joka tunnetaan erityisesti Oscar Hammerstein II:n ja Lorenz Hartin kanssa yhteistyössä syntyneistä musikaaleista kuten Oklahoma!, Sound of Music ja South Pacific. Rodgers sävelsi uransa aikana yli 900 julkaistua laulua ja neljäkymmentä musikaalia. Hänen tehokeinojaan ovat esimerkiksi jännitteisten harmonioiden käyttö erilaisten tekstin ja draamakohtausten ominaisuuksien korostamiseksi, ja kyky adaptoitua käsiteltävään aiheeseen hyvin syvällisesti, kuten Sound of Musicin kuvitteellinen "itävaltalainen kansanhymni" Edelweiss, joka on todellisuudessa amerikkalaisen Rodgersin jäljitelmä kansanomaisesta kappaleesta. 1950-luvun alkupuolella Rodgers alkoi säveltää myös sinfoniaorkesterille. Hänen teoksiaan käytettiin televisiosarjojen ja -dokumenttien musiikkina. == Rodgersin säveltämät musikaalit== === Käsikirjoittajana Lorenz Hart=== *One Minute Please *Fly with Me (1920) *Poor Little Ritz Girl (1920) *The Melody Man (1924) *The Garrick Gaieties (1925–26) *Dearest Enemy (1925) *The Girl Friend (1926) *Peggy-Ann (1926) *Betsy (1926) *A Connecticut Yankee (1927) *She's My Baby (1928) *Present Arms (1928) *Chee-Chee (1928) *Spring Is Here (1929) *Heads Up! (1929) *Ever Green (1930) *Simple Simon (1930) *America's Sweetheart (1931) *Love Me Tonight (1932) *Jumbo (1935) *On Your Toes (1936) *Babes in Arms (1937) *I'd Rather Be Right (1937) *I Married an Angel (1938) *The Boys from Syracuse (1938) *Too Many Girls (1939) *Higher and Higher (1940) *Pal Joey (1940–41) *By Jupiter (1942) *Rodgers & Hart (1975), Rodgersin ja Hartin musikaalirevyy ===Käsikirjoittajana Oscar Hammerstein II=== *Oklahoma! (1943) *Carousel (1945) *State Fair (1945) (elokuva 1945, musikaali 1996) *Allegro (1947) *South Pacific (1949) *The King and I (1951) *Me and Juliet (1953) *Pipe Dream (1955) *Cinderella (1957) *Flower Drum Song (1958) *Sound of Music (1959) *A Grand Night for Singing (1993), Rodgersin ja Hammersteinin musikaalirevyy === Muita käsikirjoittajia=== *Victory at Sea (1952) (Robert Russell Bennett) *No Strings (1962) (käsikirjoittajana Rodgers itse) *Do I Hear a Waltz? (1965) (Stephen Sondheim) *Two by Two (1970) (Martin Charnin) *Rex (1976) (Sheldon Harnick) *I Remember Mama (1979) (Martin Charnin/Raymond Jessel) == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset säveltäjät Luokka:Grammy-palkinnon saajat Luokka:Oscar-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1902 syntyneet Luokka:Vuonna 1979 kuolleet Luokka:Songwriters Hall of Fame Luokka:Pulitzer-palkitut Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Oscar Hammerstein II

Oscar Hammerstein II (12. heinäkuuta 1895 - 23\. elokuuta 1960) oli yhdysvaltalainen kirjailija sekä musikaalien tuottaja ja ohjaaja. Hänen yhteistyöstään Richard Rodgersin kanssa syntyivät muun muassa kuuluisat musikaalit Oklahoma!, South Pacific ja The Sound of Music. Oscar Hammerstein II voitti uransa aikana kaksi Oscar-palkintoa parhaasta laulusta: vuonna 1942 kappaleella ”The Last Time I Saw Paris” elokuvasta Erotaan siis (Lady Be Good, 1941) ja vuonna 1946 kappaleella ”It Might As Well Be Spring” elokuvasta Kevättä ilmassa (State Fair, 1945). Hän sai myös kolme muuta ehdokkuutta. Hammersteinin isoisä oli teatteri-impressaari Oscar Hammerstein. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset musiikkituottajat Luokka:Yhdysvaltalaiset sanoittajat Luokka:Grammy-palkinnon saajat Luokka:Oscar-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1895 syntyneet Luokka:Vuonna 1960 kuolleet Luokka:Songwriters Hall of Fame Luokka:Pulitzer-palkitut
Coleman Hawkins

Coleman Hawkins, lempinimeltään Hawk tai Bean, (21. marraskuuta 1904 Saint Joseph, Missouri – 19. toukokuuta 1969 New York) oli yhdysvaltalainen tenorisaksofonisti, joka oli tärkeä saksofonin jazz-käytön uranuurtajia, ja jota siksi pidetään jazz-saksofonin isänä. Hawkinsin ura alkoi toden teolla vuonna 1922, kun Mamie Smith kuuli hänen soittavan Kansas Cityssa ja palkkasi hänet Jazz Hounds -yhtyeeseensä, jonka kanssa hän teki ensimmäiset levytyksensä vuonna 1923. Hawkins siirtyi vuonna 1924 Fletcher Hendersonin orkesteriin, jossa soitti seuraavan kymmenen vuoden ajan. Vuonna 1934 hän muutti Eurooppaan, missä hän muun muassa levytti Benny Carterin, Django Reinhardtin ja Stéphane Grappellin kanssa. Toisen maailmansodan syttyessä Hawkins palasi Yhdysvaltoihin ja siirtyi 1940-luvulla soittamaan uutta bebop- jazzia. Hawkins palkkasi Thelonious Monkin orkesteriinsa ja teki myös varhaisia bebop-levytyksiä Dizzy Gillespien kanssa. Myös Miles Davis ja Max Roach soittivat hänen yhtyeessään uransa alkuvaiheessa. ==Aiheesta muualla== * Luokka:Afroamerikkalaiset Luokka:Bebopmuusikot Luokka:Grammy-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 1969 kuolleet Luokka:Yhdysvaltalaiset jazzsaksofonistit
Juudaan evankeliumi

Juudaan evankeliumi, katso: * Juudaksen evankeliumi, Juudas Iskariotin nimiin laitettu gnostilainen apokryfinen evankeliumi * Tuomaan evankeliumi, jonka joistakin versioista on käytetty nimitystä Juudaan evankeliumi apostoli Juudas Tuomaan mukaan
Pavel Ignatjev

Pavel Nikolajevitš Ignatjev (, 12. heinäkuuta 1870 Konstantinopoli – 12. elokuuta 1945 Upper Melbourne), kreivi, oli Nikolai II:n opetusministeri ja neuvonantaja vuosina 1915–1917. Vuosina 1907–1909 Ignatjev toimi Kiovan kuvernementin kuvernöörinä. Ignatjevin isä Nikolai Ignatjev oli Aleksanteri III:n aikainen sisäministeri. Pavel Ignatjev nai ruhtinatar Natalja Meštšerskajan Nizzassa vuonna 1903. Heillä oli viisi poikaa. Venäjän vallankumouksen aikana Ignatjev ja hänen perheensä pakenivat länteen. Vuonna 1925 perhe muutti Kanadaan Québecin Upper Melbourneen. Yhdestä Ignatjevin pojista, George Ignatieffistä, tuli diplomaatti, ja hän työskenteli muun muassa Kanadan YK-suurlähettiläänä. Georgen poika Michael Ignatieff on merkittävä kanadalainen kirjailija ja toimii professorina Harvardissa. Lisäksi hän on ollut vuoden 2006 helmikuusta lähtien Kanadan parlamentin jäsen. Luokka:Venäläiset kreivit Luokka:Venäjän ministerit Luokka:Opetusministerit Luokka:Kiovan kuvernementin kuvernöörit Luokka:Vuonna 1870 syntyneet Luokka:Vuonna 1945 kuolleet
Theban hegemonia

Theban hegemonia antiikin Kreikassa käsitti vuodet 371 eaa.–362 eaa. Theba nousi Kreikassa johtoasemaan lyötyään spartalaiset Leuktran taistelussa vuonna 371 eaa. mutta menetti sen Mantineian taistelun jälkeen vuonna 362 eaa. == Tausta == Ateena oli menettänyt johtoasemansa peloponnesolaissodan johdosta, ja Sparta taas oli heikentynyt oliganthropian eli laskeneen asukaslukunsa takia. Vuonna 386 eaa. loppunut Korintin sota oli myös heikentänyt Spartaa ja Ateenaa. Theban johtoon nousivat 370-luvulla aggressiivista politiikkaa suosivat Pelopidas ja Epameinondas, jotka myös uudistivat Theban armeijaa ja sen taktiikkaa. Luokka:Antiikin Kreikan politiikka el:Κλασική εποχή#Θηβαϊκή ηγεμονία (371-362 π.Χ) ru:Беотийская война#Фиванская гегемония
Lintutorni

thumb|Lintuharrastajia lintutornissa Liminganlahdella. Lintutorni on yleensä puinen tornimainen rakennelma, jonka tarkoituksena on auttaa lintuja tarkkailevaa henkilöä näkemään kauemmas tai tornia ympäröivän kasvillisuuden yli. Tornit rakennetaan yleensä painekyllästettyjen tolppien varaan. Tolppien väliin rakennetaan yleensä yksi tai kaksi lintulavaa eri kerroksiksi. Tornien tukemiseen käytetään vaijereita, jotka estävät pystytolppia liikkumasta liikaa tarkkailun aikana. Rakentaminen suoritetaan usein vapaaehtoistyönä. Lintutornit pyritään sijoittamaan siten, että lintujen tarkkailu on mahdollisimman helppoa, mutta lintujen elämää ja ennen kaikkea pesimistä ei häiritä. Nykyaikaisiin lintutorneihin on rakennettu pyörätuoliramppeja helpottamaan liikuntarajoitteisten henkilöiden pääsyä tarkkailupaikoille. Suomessa oli vuonna 2005 yli 400 luetteloitua lintutornia, joista korkein on Lahden Luhtajoen 23,5-metrinen torni. == Tornien taisto -kilpailu == Vuodesta 1994 lähtien Suomessa on järjestetty joka kevät leikkimielinen Tornien taisto -kilpailu, jossa lintutorneihin eri puolille maata asettuneet joukkueet pyrkivät havaitsemaan tornistaan käsin mahdollisemman monta lintulajia kahdeksan tunnin mittaisen kilpailuajan puitteissa.BirdLife Suomi - Tornien taisto Esimerkiksi vuonna 2006 kilpailuun osallistuttiin noin 250 tornista yli tuhannen lintuharrastajan voimin. Parhaasta tornista havaittiin 116 lajia.BirdLife Suomi - Mediatiedote 6.5.2006 - Lintutorneissa oli tungosta == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Ornitologia Luokka:Tornit Luokka:Retkeily
Impulse! Records

Impulse! Records on yhdysvaltalainen levy-yhtiö, jonka Creed Taylor perusti New Yorkissa vuonna 1960 ABC-Paramount Recordsin tytäryhtiöksi. Suurimman osan Impulsen levyistä tuottivat Bob Thiele ja ääniteknikko Rudy Van Gelder. Impulsen muita tuottajia olivat Ed Michel, Steve Backer ja Esmond Edwards. Yhtiö on parhaiten tunnettu free jazz levyjen julkaisijana ja sille levyttivät muun muassa Albert Ayler, John Coltrane, Charles Mingus, Pharoah Sanders, Archie Shepp ja Marion Brown. Levy-yhtiö ei ole julkaissut uusia levy säännöllisesti enää 1970-luvun lopun jälkeen. Tuotemerkin omistaa nykyisin Universal Music Group. Vuonna 2006 levymerkin eri tyylilajien ja artistien tuotannosta koottiin neljän CD-levyn kokoelma ja Ashley Kahnin samanniminen historiikkiteos, molemmat nimellä The House That Trane Built – The Story of Impulse Records. Samana vuonna julkaistiin myös erilliset kokoelmat Impulse- muusikoiden Gato Barbieri, John Coltrane, Keith Jarrett, Charles Mingus, Sonny Rollins ja McCoy Tyner tuotannosta. Monet Impulsen tuottamien albumien kannet, samoin kuin Creed Taylorin muille levymerkeille tuottamien albumien kannet, olivat värivalokuvauksen mestarina pidetyn Pete Turnerin käsialaa. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset levy-yhtiöt
Valtionuskonto

Valtionuskonto on valtion virallinen, lainsäädännössä määritelty uskonto. Lisäksi valtiolla saattaa olla virallinen kirkkokunta eli valtionkirkko. == Valtionkirkko == Valtionkirkko on valtiosta hallinnollisesti ja taloudellisesti riippuvainen kirkkokunta. Valtionkirkon historia alkoi Rooman keisari Konstantinus Suuresta, joka antoi kristilliselle kirkolle Rooman valtakunnan tuen. == Kansankirkko == Kansankirkoksi on kutsuttu valtakunnallista paikallisseurakuntien järjestelmää, johon kuuluu suuri osa kansasta. Kansankirkon jäsenet liitetään kirkkoon lapsena kasteen yhteydessä, ja he maksavat kirkollisveroa. Käsitteen kansankirkko esitteli saksalainen teologi Friedrich Schleiermacher 1822–1823. Käsitteellä kansankirkko haluttiin korostaa kirkon tehtävää kansan moraalisena ja uskonnollisena selkärankana ja korostaa kristillisiin arvoihin pohjautuvaa kulttuuria ja yhteiskuntaa. Käsite on suosittu saksalaisessa ja pohjoismaisessa protestanttisuudessa. Kansankirkon tavoitteena on ”kansan kristillistäminen”. Kansallissosialismin aikaisessa Saksassa kansankirkon käsite sovellettiin kansallismielisiin poliittisiin tarkoituksiin. Esimerkiksi kristinuskoon kääntyneitä kastettuja juutalaisia ei hyväksytty kansankirkon jäseniksi. Teologi Miikka Ruokasen mukaan Etelä-Afrikan aparheidin aikaista kirkkokuntajakoa, joka perustui rotuun, tai Venäjän ortodoksisen kirkon tukea isovenäläiselle kansallismieliselle politiikalle voidaan pitää kansankirkkokäsitteen vääristyminä. == Kirkon ja valtion suhde Pohjoismaissa == Virallisesti Pohjoismaissa valtionkirkko on Tanskassa, Islannissa ja aikaisemmin virallisesti myös Ruotsissa vuoteen 2000, Suomessa vuoteen 1869 ja Norjassa vuoteen 2017. Suomessa evankelis-luterilainen kirkko ja ortodoksinen kirkko ovat Tilastokeskuksen mukaan valtionkirkkoja, vaikka Suomen evankelis- luterilainen kirkko kutsuukin itseään ja ortodoksista kirkkoa epävirallisesti kansankirkoksi. Kirkon ja valtion suhdetta voidaan kuitenkin luonnehtia valtiokirkolliseksi, koska valtion ja kirkon väliset liitokset ovat niin voimakkaita. Viittaus teokseen Suomalaiset ihmisoikeusjuristit katsovat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon aseman olevan yksiselitteisesti valtiokirkollinen. Myös vähemmistökirkkojen mielestä Suomessa on valtionkirkko.Kirkkona valtiossa Kirkon tutkimuskeskusVapaa-ajattelijat kiittävät kirkkoa rehellisyydestä – Suomessa on valtionkirkko 17.2.2015 Vapaa- ajattelijat Norjassa valtio ja kirkko erotettiin toisistaan vuoden 2013 alussa. == Katso myös == * Ajatuksenvapaus * Kansalaisuskonto * Kirkkolainsäädäntö * Kirkko-oikeus * Kirkon ja valtion ero * Ranskan sekularismi * Luettelo valtioista valtionuskonnon mukaan * Sekularismi * Uskonnonvapaus == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Luokka:Uskonto ja politiikka Luokka:Uskonnolliset lait Luokka:Kirkon ja valtion ero Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Kainiitit

Kainiitit eli kainilaiset olivat gnostilainen ja antinomianistinen lahko, joka kunnioitti Kainia demiurgi Jahven, Vanhan testamentin Jumalan, ensimmäisenä uhrina. Monet gnostilaiset ryhmät pitivät Jahvea pahana luojajumalana, joka oli eri jumaluus kuin korkein Jumala. Kainin lisäksi kainilaiset kunnioittivat myös muita Raamatun "antisankareita", kuten Eesauta, Korahia, Sodoman ja Gomorran asukkaita sekä Juudas Iskariotia. Kainilaisuus oli melko pieni liike. Tertullianus ja Irenaeus mainitsevat, että heitä oli olemassa Rooman valtakunnan itäosissa toisella vuosisadalla. Yksi kainilaisten apokryfisiä tekstejä oli Juudaksen evankeliumi. == Kainilaisuuden lähteitä == * Irenaeus: Harhaoppeja vastaan 1.31.1–2 * Epifanios: Panarion 38 * Hippolytos: Kaikkien harhaoppien kumoaminen 8 * Pseudo-Tertullianus: Kaikkia harhaoppeja vastaan 7 * Tertullianus: Kasteesta 1 == Aiheesta muualla == * Luokka:Gnostilaisuus
Kärpäsloukku

Kärpäsloukku (Dionaea muscipula) on lihansyöjäkasvi. Se on ainoa Dionaea-suvun ainoa laji kihokkikasvien heimossa. Jotkut tutkijat ovat pitäneet lajia omaan heimoonsa, Dionaeaceae, kuuluvana, koska sen emiön ja hetiön ominaisuudet poikkeavat muiden kihokkikasvien vastaavista. Kärpäsloukku kasvaa luonnonvaraisesti vain melko suppealla alueella Pohjois- ja Etelä-Carolinassa Yhdysvalloissa. Kärpäsloukku kuuluu yhdessä muun muassa mimosien kanssa niihin harvoihin kasveihin, jotka pystyvät nopeisiin liikkeisiin. Kärpäsloukun saalistus perustuu lehtiin, jotka muistuttavat sekä ulkonäöltään että toiminnaltaan karhunrautoja. Lehden sisällä on 3–6 aistikarvaa. Kun hyönteinen tutkiessaan lehden sisäpuolta koskettaa kahteen kertaan karvaa kahdenkymmenen sekunnin aikana, loukku sulkeutuu hyönteisen ympärille 1–3 sekunnissa lämmön määrästä riippuen. Mikäli hyönteinen on turhan pieni sulatettavaksi, se voi paeta loukun reunapiikkien väliin jäävistä raoista, mutta muutoin loukku sulkeutuu pian tiiviisti ja alkaa erittää ruoansulatusentsyymejä sisältävää nestettä. Muutaman päivän tai viikon kuluttua saaliinsa hyödyntänyt loukku aukeaa, ja tuuli puhaltaa loukkuun jääneet, sulamattomat osat pois. Loukku pystyy sulkeutumaan noin seitsemän kertaa ennen kuin se kuolee. Kärpäsloukun tiedetään syöneen myös nuoria sammakoita. Kärpäsloukun kasvattamista suositellaan vain kokeneemmille kasvattajille sen vaikean talvilevon takia. Kasvi vaatii kolmen kuukauden levon 0–8 celsiusasteen lämpötilassa. Tänä aikana kasvualusta on pidettävä riittävän kosteana varoen kuitenkin homeen ilmestymistä kasvualustaan tai talvehtivan kasvin osiin. Usein talvehtiminen epäonnistuu huolellisesta hoidosta huolimatta. Kärpäsloukusta on jalostettu erilaisia lajikkeita kaupalliseen käyttöön, kuten esimerkiksi isoloukku, nopeasti sulkeutuva, kokonaan punainen tai vihreä ja lukuisia muita versioita. == Lähteet == * Huonekasvit.fi: Kärpäsloukku (Dionaea muscipula) * Lihikset.net (Archive.org) === Viitteet === == Aiheesta muualla == *ITIS: Dionaea muscipula *United States Department of Agriculture (USDA): Dionaea muscipula *Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Dionaea muscipula *Dionaea muscipula vs Caterpillar (toukka) Youtube. *Kasvi syö sammakon ja perhosen Youtube. Luokka:Kihokkikasvit Luokka:Uhanalaiset kasvit Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Ratsuponi

Ratsuponi on ponityyppi, joka alun perin kehitettiin Isossa-Britanniassa ja jota nykyään jalostetaan eri puolilla maailmaa, muun muassa Yhdysvalloissa, Ranskassa, Saksassa ja Australiassa. Tavoitteena on hyväluonteinen, hyvärakenteinen ja kaunis poni, joka menestyy ratsastuskilpailuissa. Tähän pyritään risteyttämällä keskenään paitsi eri ponirotujen edustajia myös poneja ja hevosia (erityisesti täysiverisiä). Jalostus on hyvin tavoitteellista, harkittua ja säänneltyäkin, sillä ratsuponeilla on omat kantakirjansa ja hyväksytyllä ratsuponilla edellytetään muun muassa olevan tietty osuus poniverta suvussaan. Ratsuponi näyttää yleensä enemmän pienikokoiselta ja sirolta hevoselta kuin tyypilliseltä ponilta. Suomalainen ratsuponi on Suomessa jalostettava ratsuponirotu. Rotua jalostetaan Suomen Hippoksen hyväksymän jalostusohjesäännön mukaan. Ratsuponijalostukseen hyväksyttävillä oreilla ei ole säkäkorkeusrajaa, ja yli 148 cm korkeat tammat voidaan esikantakirjata. Ratsuponijalostukseen hyväksytyt rodut: *täysiveriset *puoliveriset *newforestinponi *connemaranponi *welsh-poni *gotlanninruss *ulkomaiset ratsuponit Ratsuponiohjelman mukaisessa jalostuksessa ensimmäisen polven risteytyksessä yhdistetään jalostusohjesäännön mukainen poni ja hevonen. Toisen polven risteytyksessä käytetään edellä mainittua risteytystä ja rotuponia, hevosta tai ratsuponia. Kolmannen polven risteytyksessä on oltava vähintään 25 prosenttia poniverta. Ratsuponien värejä ei rajoiteta, eikä niille ole määrätty tarkkaa mittarajaa, mieluiten niiden tulisi kuitenkin olla säkäkorkeudeltaan lähelle 148 cm eli juuri hevos- ja ponikoon väliltä. Ratsuponien tulee olla rakenteeltaan jaloja, sopusuhtaisia ja ryhdikkäitä. Askelten tulisi olla tarmokkaat, tahdikkaat, irtonaiset ja kevyet. Ratsuponit ovat luonteeltaan helposti käsiteltäviä, luotettavia ja yhteistyöhaluisia. Suorituskykyyn kiinnitetään jalostuksessa erityistä huomiota. ==Katso myös== *Saksalainen ratsuponi *Risteytysponi ==Aiheesta muualla== *Suomalainen ratsuponi Suomen Hippos ry:n verkkosivuilla *Ratsuponeista Hevosmaailma.netissä Luokka:Hevostyypit
George Ignatieff

George Ignatieff, CC, (; 16. tammikuuta 1913 – 10. elokuuta 1989) oli kanadalainen diplomaatti, joka sai vuonna 1984 Pearsonin rauhanmitalin. Ignatieff syntyi Venäjällä Pietarissa. Hänen äitinsä oli Natalja Meštšerskaja ja isä Nikolai II:n opetusministeri ja neuvonantaja kreivi Pavel Ignatjev. Hänen isoisänsä oli keisari Aleksanteri III:n aikainen sisäministeri Nikolai Ignatjev. Venäjän vallankumouksen aikana perhe muutti länteen ja vuonna 1925 Kanadaan. Ignatieff opiskeli kanadalaisissa yliopistoissa ja Oxfordissa. Vuonna 1940 hän meni Kanadan ulkoministeriöön palvelukseen. Ignatieff oli vuosina 1956–1958 Kanadan suurlähettiläs Jugoslaviassa, Naton edustajana vuosina 1963–1966 ja Kanadan YK:n suurlähettiläs vuosina 1966–1969. YK:n turvallisuusneuvoston puheenjohtaja hän oli vuosina 1968–1969. Vuosina 1969-1972 hän työskenteli YK:n aseriisuntaohjelmassa Genevessä. Tässä tehtävässä hän teki kaikkensa estääkseen ydinsodan puhkeamisen. Jäätyään eläkkeelle hän jatkoi saman aihepiirin parissa skeä kansalaisjärjestöissä että Toronton yliopistossa vuosina 1980–1986. Ignatieff sai Order of Canada -kunniamerkin vuonna 1973. Ignatieffin poika Michael Ignatieff on merkittävä kanadalainen kirjailija ja Harvardin yliopiston professori sekä helmikuusta 2006 lähtien Kanadan parlamentin jäsen. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset poliitikot Luokka:Companion of the Order of Canada Luokka:Rhodes-stipendin saajat Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 1989 kuolleet
Antraseeni

Antraseeni tai antrasiini (C14H10) on polyaromaattinen hiilivety, jota tuotetaan kivihiilitervasta. Se sisältää kolme bentseenirengasta. Sitä käytetään punaisen väriaineen tuottamiseen, hyönteismyrkkyihin, puunsuoja- aineisiin ja pinnoitemateriaaleihin. Antraseeni on fenantreenin isomeeri. Antraseeni on kolme bentseenirengasta sisältävä aseeni eli se kuuluu lineaarisesti toisiinsa kytkeytyneiden bentseenirenkaiden aineryhmään. Antraseeni on myös fluoresoiva yhdiste. Antraseeni polymerisoituu auringonvalossa diantraseeniksi ja hapettuu verrattain helposti antrakinoniksi. Antraseeni liukenee vähäisessä määrin etanoliin, eetteriin, bentseeniin ja trikloorimetaaniin, mutta ei veteen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * *Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Anthracene *Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Anthracene *ChemBlink: Anthracene Luokka:Polysykliset aromaattiset hiilivedyt
Häntä koipien välissä

Häntä koipien välissä on Leevi and the Leavings -yhtyeen kuudes studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1988. Levy on yhtyeen myydyin 50 905 kappaleella, jos kokoelmat jätetään pois laskusta, ja se palkittiin platinalevyllä vuonna 1991. Sen tunnetuimpia kappaleita ovat ”Teuvo, maanteiden kuningas”, ”Rin Tin Tin”, ”Sopivasti lihava” ja ”Elina, mitä mä teen?”. Häntä koipien välissä valittiin 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään -kirjan suomalaisen painoksen 80 suomalaisen albumin joukkoon. Musiikkiverkkomedia NRGM:n artikkelissa Tommi Forsström kutsui levyä yhtyeen kulta-ajan ”kruununjalokiveksi”, ja sanoi, että levy ”voisi olla minkä tahansa vuosikymmeniä toimineen bändin hittikokoelma tai Suomen kansan virallinen ääniraita”. Levy pääsi myös Helsingin Sanomien ”Viisikymmentä vedenjakajaa suomirockin historiasta” -listalle. Jarkko Jokelaisen mukaan Gösta Sundqvistin arkirealistiset tarinat muistuttivat pahimman ”juppikauden” aikana suomalaisten juurista maaseudulla. == Kappaleet == # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Gösta Sundqvist – laulu, kitara, huilu * Risto Paananen – taustalaulu, basso, kitara, kosketinsoittimet * Niklas Nylund – rummut * Juha Karastie – kitara, mandoliini, kosketinsoittimet Kappaleet on säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut Gösta Sundqvist. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Luokka:Leevi and the Leavingsin albumit Luokka:Vuoden 1988 albumit
Antrakinoni

Antrakinoni eli 9,10-dioksoantraseeni (C14H8O2) on aromaattinen orgaaninen yhdiste, jonka rakennekaava on C6H4(CO)2C6H4. Sitä käytetään puunjalostusteollisuudessa katalyyttinä sekä punaisen väriaineen valmistamiseen. Alun perin sitä valmistettiin hapettamalla antraseeniä (C14H10) typpihapolla. Nykyään lähtöaineina käytetään bentseeniä ja ftaalianhydridiä tai indaania. Antrakinonista käytetään myös nimityksiä 9,10-antrakinoni, 9,10-antraseenidioni ja difenyyliketoni. Antrakinoni on myös fluoresoiva yhdiste eli hehkuu UV-valossa esimerkiksi sykloheksaaniin liuotettuna. Skyriini on kaksoisantrakinoni, jota sisältää muun muassa tatinriesa-niminen sieni. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * *PubChem: 9,10-anthraquinone *KEGG: 9,10-Anthraquinone *ChemBlink: Anthraquinone * Luokka:Kinonit
Paul Getty

John Paul Getty (7. syyskuuta 1932 - 17\. huhtikuuta 2003) oli varakas yhdysvaltalaissyntyinen brittiläinen kirjakeräilijä, hyväntekeväisyyden harrastaja ja brittiläisen imperiumin ritarikomentaja. Hänen isänsä oli Jean Paul Getty (1892–1976), aikansa rikkaimpia henkilöitä, ja äitinsä Anne Rork. Syntyjään John Paul Gettyn nimi oli Eugene Paul Getty, mutta myöhemmin hän otti nimikseen ja opittiin paremmin tuntemaan nimillä Paul Getty, John Paul Getty ja Jean Paul Getty nuorempi. Suvun varallisuus oli lähtöisin George Franklin Gettyn aloittamasta öljykaupasta. John Paul Gettyn isä odotti, että poika osoittaisi taitonsa: Tämän ensimmäinen työ oli öljyn pumppaaminen sadalla dollarilla kuukaudessa. Getty kävi Saint Ignatius High Schoolin ja meni San Franciscon yliopistoon, mutta ei valmistunut. Getty ajautui Yhdysvaltain asevoimiin palvelemaan Korean sodassa. John Paul Getty lahjoitti yli 140 miljoonaa puntaa kulttuurin hyväksi. National Gallery sai häneltä 50 miljoonaa puntaa. Gettylle annettiin brittiläisen imperiumin ritarikomentajan arvo vuonna 1987, mutta ei voinut toisen maan kansalaisena käyttää Sir- nimikettä. Joulukuussa 1997 Getty sai Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisuuden, ja luopui heti Yhdysvaltain kansalaisuudestaan. Vuonna 1994 Getty meni naimisiin kolmannen kerran, ja otti vaimokseen Victoria Holdsworthin, joka oli auttanut häntä voittamaan päihdeongelmansa. Luokka:Brittiläiset aateliset Luokka:Kulttuurielämän vaikuttajat Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Musiikkiluokka (albumi)

Musiikkiluokka on Leevi and the Leavings -yhtyeen seitsemäs studioalbumi, ja se ilmestyi kesällä 1989. Levyä on myyty 25 892 kappaletta, ja se palkittiin kultalevyllä vuonna 1990. == Kappaleet == # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Gösta Sundqvist – laulu, sähkökitara, kosketinsoittimet, lyömäsoittimet, basso, huilu ja nokkahuilu * Risto Paananen – basso, akustinen kitara, taustalaulu ja lyömäsoittimet * Niklas Nylund – rummut, lyömäsoittimet ja kitara * Juha Karastie – kitara, mandoliini ja lyömäsoittimet Kappaleet on säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut Gösta Sundqvist. == Lähteet == Luokka:Leevi and the Leavingsin albumit Luokka:Vuoden 1989 albumit
Antilooppi

Antilooppi on nimitys, jota käytetään monista erilaisista nautaeläinten heimoon eli onttosarvisiin (Bovidae) kuuluvista, Afrikassa ja Aasiassa elävistä sorkkaeläinlajeista. * alaheimo Alcelaphinae – lehmäantiloopit **Punalehmäantilooppi (Alcelaphus buselaphus) **Kontsiantilooppi (Alcelaphus lichtensteinii) **Hunterinantilooppi eli hirola (Beatragus hunteri) **Sassabiantilooppi (Damaliscus lunatus) * alaheimo Antilopinae – gasellit **Hyppyantilooppi (Antidorcas marsupialis) **Besoaariantilooppi (Antilope cervicapra) **Gerenukki eli kirahviantilooppi (Litocranius walleri) **Güntherindikdikantilooppi (Madoqua guentheri) **Kirkindikdikantilooppi (Madoqua kirkii) **Dikdikantilooppi (Madoqua saltiana) **Pikkuantilooppi (Neotragus batesi) **Kuningasantilooppi (Neotragus pygmaeus) **Puna-antilooppi (Raphicerus campestris) **Mustakorva-antilooppi (Raphicerus melanotis) **Maa- antilooppi (Raphicerus sharpei) **Saiga eli saiga-antilooppi (Saiga tatarica) * alaheimo Bovinae – naudat **Nilgau eli nilgauantilooppi (Boselaphus tragocamelus) **Jättiläishirviantilooppi (Taurotragus derbianus) **Hirviantilooppi (Taurotragus oryx) **Nelisarviantilooppi (Tetracerus quadricornis) **Kirjoantilooppi (Tragelaphus scriptus) **Sitatunga eli suoantilooppi (Tragelaphus spekii) * alaheimo Cephalophinae – puikkijat (sukeltaja-antiloopit) **Aderinsukeltaja-antilooppi (Cephalophus adersi) **Peterinsukeltaja-antilooppi (Cephalophus callipygus) **Mustaselkäsukeltaja- antilooppi (Cephalophus dorsalis) **Jentinkinsukeltaja-antilooppi (Cephalophus jentinki) **Valkovatsasukeltaja-antilooppi (Cephalophus leucogaster) **Sinisukeltaja-antilooppi (Cephalophus monticola) **Natalinsukeltaja- antilooppi (Cephalophus natalensis) **Mustasukeltaja-antilooppi (Cephalophus niger) **Mustanaamasukeltaja-antilooppi (Cephalophus nigrifrons) **Ogilbynsukeltaja-antilooppi (Cephalophus ogilbyi) **Punakuvesukeltaja- antilooppi (Cephalophus rufilatus) **Metsätöyhtöantilooppi (Cephalophus silvicultor) **Abbottinsukeltaja-antilooppi (Cephalophus spadix) **Weynsinsukeltaja-antilooppi (Cephalophus weynsi) **Juovasukeltaja-antilooppi (Cephalophus zebra) * alaheimo Hippotraginae – hevosantiloopit **Mendesinantilooppi (Addax nasomaculatus) **Isohevosantilooppi (Hippotragus equinus) **Siniantilooppi (Hippotragus leucophaeus) **Mustahevosantilooppi (Hippotragus niger) **Sapelibeisa eli sapeliantilooppi (Oryx dammah) * alaheimo Reduncinae – vesiantiloopit **Vesiantilooppi (Kobus ellipsiprymnus) **Kobiantilooppi (Kobus kob) **Kaurisantilooppi (Pelea capreolus) **Isoruokoantilooppi (Redunca arundinum) **Vuoriruokoantilooppi (Redunca fulvorufula) **Pikkuruokoantilooppi (Redunca redunca) == Katso myös == *Antilooppiorava (Ammospermophilus harrisii) *Teksasinantilooppiorava (Ammospermophilus interpres) *Hanka-antilooppi (Antilocapra americana) *Antilooppirotta eli antilooppihyppymyyrä eli antilooppigerbiili (Gerbillus gerbillus) *Antilooppijänis (Lepus alleni) *Antilooppi, kortteli Helsingin keskustassa Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Ayana Angel

Ayana Angel (s. 28. kesäkuuta 1975, Miami) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä ja malli. Hänellä on afroamerikkalaiset ja panamalaiset sukujuuret. Angel syntyi Miamissa, Floridan osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Hän muutti vuonna 2002 Kaliforniaan, jossa hän aloitti uransa pornoalalla. Hän esiintyi juhlijan roolissa rap-yhtye D4L:n kappaleen I’m the Man musiikkivideolla vuonna 2006. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut Luokka:Yhdysvaltalaiset pornonäyttelijät Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Berliinin filharmonikot

Berliinin filharmonikot () on Saksan pääkaupungissa Berliinissä toimiva sinfoniaorkesteri. Benjamin Bilse perusti Berliinin filharmonikot vuonna 1862 nimellä Bilsesche Kapelle. Orkesterin nykyisenä ylikapellimestarina toimii Kirill Petrenko, joka aloitti tehtävässä vuonna 2019. Soittajisto on maailman arvostetuimpia ja 2008 Gramophone-lehti luokitteli sen sinfoniaorkestereiden kakkoseksi hollantilaisen Concertgebouw'n kokoonpanon jälkeen. ==Ylikapellimestarit== * Ludwig von Brenner (–1887) * Hans Guido von Bülow (1887–1893) * Arthur Nikisch (1895–1922) * Wilhelm Furtwängler (1922–1945 ja 1952–1954) * Leo Borchard (1945) * Sergiu Celibidache (1945–1952) * Herbert von Karajan (1954–1989) * Claudio Abbado (1990–2002) * Sir Simon Rattle (2002–2018) * Kirill Petrenko (2019–) == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Viralliset kotisivut *Digital Concert Hall Luokka:Berliinin kulttuuri Luokka:Saksalaiset sinfoniaorkesterit
Jukka Ranta (professori)

Professori Jukka Ranta työskentelee Teknillisessä korkeakoulussa. Hän on opiskellut muun muassa Britanniassa. Hänen erityisosaamisaluettaan on verkostoitumisen merkitys kilpailukykyyn. Häntä on käytetty myös Sitran luennoitsijana. == Teoksia == * Martin Ollus, Jukka Ranta ja Pekka Ylä-Anttila (toim.), 1998: Verkostojen vallankumous. Taloustieto Oy ISBN 951-628-282-2 * Martin Ollus, Jukka Ranta ja Pekka Ylä-Anttila (toim.), 1998: Yritysverkostot. Taloustieto Oy Luokka:Teknillisen korkeakoulun professorit Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset professorit
Alex Raymond

Alexander Gillespie Raymond () oli yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä. Raymond piirsi Chic Youngin luomaa Blondie- eli Touhulan perhe -sarjaa 1930-luvun alussa. Sitä seurasi 1930-luvun alussa kolme menestyssarjaa: Flash Gordon, Viidakko-Jim ja Salainen agentti X-9. Toisen maailmansodan päätyttyä Alex Raymond huipensi uransa luomalla Rip Kirbyn. Rip Kirbyn ansiosta hän sai vuonna 1949 Reuben-palkinnon Yhdysvaltain kansalliselta sarjakuvantekijöiden järjestöltä. Alex Raymond kuoli auto-onnettomuudessa 6. syyskuuta 1956. == Suomennettuja albumeja == * == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset sarjakuvantekijät Luokka:Eisner-palkinnon saajat Luokka:Liikenneonnettomuudessa kuolleet Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Vuonna 1956 kuolleet
Kihokit

Kihokit (Drosera) on lihansyöjäkasvisuku, joka on levinnyt laajimmille maailmassa, joten niillä on täten hyvinkin erilaisia kasvuolosuhteita. Kihokit saalistavat lehdissä olevien karvojen päässä olevien limapisaroiden avulla. Hyönteinen lentää lehdelle ja kuvittelee todennäköisesti saavansa mettä tai kastetta, mutta jääkin siihen jumiin. Aluksi lima tukkii hyönteisen hengitystiet ja saalis kuolee. Tämän jälkeen karvat alkavat kääntyä pikkuhiljaa saalista kohti, jotta mahdollisimman moni karva pääsisi kosketukseen saaliin kanssa. Loppujen lopuksi koko lehti saattaa olla kietoutuneena saaliinsa ympärille. Lopuksi saaliista on jäljellä vain sulamattomat osat, esimerkiksi raajat ja kuoret. Kihokkien elinympäristö on suo- ja rämealueilla. Useimmiten ne erottaa rahkasammaleen päällä näkyvästä punertavasta ruusukkeesta. Kihokit kasvavat aivan veden rajassa, ja joskus niitä löytyy jopa lähes kokonaan veden alta. Kihokkeja myös kasvatetaan lääkkeiden raaka-aineiksi, useimmiten yskänlääkkeisiin ja muihin hengitykseen vaikuttaviin tekijöihin. Myös lihansyöjäkasviharrastajat kasvattavat monia kihokkilajeja. Tunnetuimpia lajeja harrastajien keskuudessa ovat esimerkiksi Drosera capensis sekä Drosera aliciae.Drosera - Sundews Pitcher plants == Kihokkilajeja == Suomessa kasvavat kihokkilajit ovat: * pyöreälehtikihokki (Drosera rotundifolia) * pitkälehtikihokki (Drosera longifolia, syn. D. anglica) * pikkukihokki (Drosera intermedia) Huonekasvina viljeltyjä kihokkilajeja:Räty, Ella (toim.): Viljelykasvien nimistö. Puutarhaliiton julkaisuja nro 363. Helsinki 2012. ISBN 978-951-8942-92-7. * haarukihokki (Drosera binata) * kapinkihokki (Drosera capensis) * kääpiökihokki (Drosera pygmaea) Muita kihokkilajeja: * Drosera acaulis * viittakihokki (Drosera arcturi) * Drosera banksii * Drosera barbigera * Drosera bulbosa * Drosera cistiflora * Drosera citrina * Drosera cuneifolia * Drosera dichrosepala * Drosera erythrorhiza * Drosera filiformis * Drosera gigantea * Drosera indica * Drosera macrantha * Drosera madagascariensis * Drosera menziesii * Drosera nitidula * Drosera paleacea * räiskykihokki (Drosera paradoxa) * Drosera parvula * Drosera peltata * Drosera petiolaris * Drosera regia * Drosera stolonifera * Drosera stricticaulis == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Kihokit (Drosera) * Yrttitarha: Kihokit (Drosera) *
Yökönlehdet

Yökönlehdet (Pinguicula) ovat soilla esiintyviä lihansyöjäkasveja. Ne pyydystävät hyönteisiä lehdillään, joissa on kasvin erittämää rasvaa. Hyönteinen jää lehtiin kiinni, eikä pääse pois. Yökönlehdet saalistavat yleensä vain hyttysiä pienempiä otuksia, mutta joskus lehdistä saattaa löytyä jopa sääski tai vastaava hyönteinen. == Yökönlehtilajit == Yökönlehtiä kasvaa monessa paikassa. Ne lajitellaan erilaisiin ryhmiin: * lauhkean vyöhykkeen lajit, * subtrooppiset, * meksikolaiset ja * trooppiset lajit. Suomessa kasvavat lajit ovat: * valkoyökönlehti (Pinguicula alpina) * karvayökönlehti (Pinguicula villosa) * siniyökönlehti (Pinguicula vulgaris) Muita lajeja: * meksikonyökönlehti (Pinguicula cyclosecta) * viiruyökönlehti (Pinguicula gypsicola)Räty, Ella (toim.): Viljelykasvien nimistö. Puutarhaliiton julkaisuja nro 363. Helsinki 2012. ISBN 978-951-8942-92-7. * rusoyökönlehti (Pinguicula lusitanica) == Lähteet == * LSkasvit.urli.net === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Yökönlehdet – Pinguicula * Yökönlehdet (Pinguicula) * Pinguicula.org: Luettelo yökönlehtilajeista * ITIS: Pinguicula * United States Department of Agriculture (USDA): Pinguicula * Flora of China: Pinguicula *