EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Paolo Savoldelli

Paolo Savoldelli (s. 7. toukokuuta 1973 Clusone, Bergamon maakunta) on entinen italialainen kilpapyöräilijä ja kaksinkertainen Italian ympäriajon voittaja, vuosilta 2002 ja 2005. Savoldelli oli kiipijänä erinomainen, mutta sitäkin paremmin tunnettu alamäkiajosta, jossa hän oli maailman ehdotonta huippua. Tästä juontaa myös hänen lempinimensä Il Falco - haukka. Toinen paljon käytetty lisänimi oli babyface. Savoldellin alamäkitaidot olivat erityisen tärkeässä asemassa vuoden 2005 Italian ympäriajon toiseksi viimeisellä etapilla, jolloin hän saavutti alamäessä Gilberto Simonia ratkaisevasti kokonaisvoiton kannalta. Savoldelli päätti uransa kauden 2008 jälkeen. ==Saavutukset== ;2008 - LPR Brakes - Ballan *Italian ympäriajo, 15. kokonaiskilpailussa ;2007 - Astana * Tour de Romandie, 2. kokonaiskilpailussa ja prologin voitto *Italian ympäriajo, 12. kokonaiskilpailussa ja 20. etapin voitto ;2006 - Discovery Channel Pro Cycling Team * Tour de Romandie, prologin voitto * Italian ympäriajo, 5. kokonaiskilpailussa, prologin ja yhdistelmäkilpailun voitto sekä kaksi päivää Maglia rosa -paidassa * Tirreno- Adriatico, 4. kokonaiskilpailussa ;2005 - Discovery Channel Pro Cycling Team * Italian ympäriajo, 1. kokonaiskilpailussa ja 11. etapilla, kahdeksan päivää Maglia rosa -paidassa * Ranskan ympäriajo, 1. etapilla 17 ;2002 - Index-Alexia Aluminio * Italian ympäriajo, 1. kokonaiskilpailussa, neljä päivää Maglia rosa -paidassa ;2001 - Saeco * Tour de Romandie, prologin ja 2. etapin voitto * Tirreno-Adriatico, 4. kokonaiskilpailussa * Italian ympäriajo, 14. kokonaiskilpailussa ;2000 - Saeco * Tour de Romandie, kokonaisvoitto ja prologin voitto * Giro del Trentino, 3. etapin voitto ;1999 - Saeco * Italian ympäriajo, 2. kokonaiskilpailussa ja 14. etapin voitto * Giro del Trentino, kokonaisvoitto ja 1. etapin voitto * Trofeo Lagueglia, kokonaisvoitto * Tour de Romandie, 4. kokonaiskilpailussa ;1998 - Saeco * Italian ympäriajo, 9. kokonaiskilpailussa * Giro del Trentino, kokonaisvoitto ja 2. etapin voitto ;1997 - Rosslotto * Italian ympäriajo, 13. kokonaiskilpailussa * Hofbrau cup, 4. etapin voitto ==Lähteet== * Paolo Savoldelli Trap–Friis-tietokannassa ===Viitteet=== Luokka:Italialaiset maantiepyöräilijät Luokka:Giro-voittajat Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Halma

Halma (muinaiskreikkaa: hyppy) on kahden tai neljän pelaajan lautapeli. Pelin on kehittänyt yhdysvaltalainen kirurgi George Howard Monks vuonna 1883. Halmaa pelataan 16×16 ruudun laudalla. Pelin tarkoituksena on saada siirrettyä kaikki omat nappulat vastustajan aloitusalueelle ennen kuin tämä ehtii vallata pelaajan oman aloitusalueen. Nappulat voivat hyppiä toistensa yli, mutta ne eivät koskaan lyö toisiaan. == Säännöt == === Alkuasetelma === * Kullakin pelaajalla on vierekkäisistä ruuduista koostuva alue laudan kulmalla. Alueiden rajat on merkitty laudalle. ** Kaksinpelissä pelaajat aloittavat laudan vastakkaisista nurkista 19 ruudun kokoiselta alueelta. ** Nelinpelissä alueissa on 13 ruutua, ja kaikki nurkat ovat käytössä. * Joka pelaajalla on yhtä monta nappulaa kuin aloitusruutujakin, väriltään muiden pelaajien nappuloista eroavia. * Pelin käynnistyessä aloitusalueet täytetään nappuloilla. === Tavoite === Pelin tavoitteena on siirtää kaikki omat nappulat vastakkaisessa nurkassa sijaitsevalle alueelle. === Pelin kulku === * Aloittaja valitaan satunnaisesti. * Omalla vuorollaan voi yhtä omaa nappulaa siirtää jollain seuraavista tavoista: ** Siirto viereiseen tyhjään ruutuun, jonka jälkeen vuoro siirtyy seuraavalle. ** Yksi tai usempia hyppyjä viereisten nappuloiden yli. *** Nappulan yli voi hypätä sen väristä riippumatta, jos sen vastakkaisella puolella on tyhjä ruutu. *** Ylitetty nappula jätetään paikalleen hypyn jälkeen. *** Minkä tahansa hypyn perään voi tehdä lisää hyppyjä samalla nappulalla tai päättää vuoronsa. * Kun nappula on maalialueella, sitä ei saa enää siirtää sen ulkopuolelle siirron päätteeksi. * Jos siirron jälkeen kaikissa maalialueen ruuduissa on oma nappula, siirtänyt pelaaja on voittanut pelin. * Muutoin vuoro siirtyy vasemmalla olevalle pelaajalle. == Variaatio == * Kiinanšakki, pelataan tähden muotoisella laudalla, 2-6 pelaajaa Luokka:Strategialautapelit
Saara-Maria Paakkinen

Saara-Maria Paakkinen (4. lokakuuta 1941 Pori – 17. heinäkuuta 2005 Hyvinkää) oli suomalainen kansanedustaja, europarlamentaarikko ja kunnallisneuvos. Kansanedustaja hän toimi vuosina 1979–1995 edustaen Uudenmaan läänin vaalipiiriä. Puoluekannaltaan hän oli sosialidemokraatti. Eduskunnan ensimmäisenä varapuhemiehenä Paakkinen oli vuosina 1991–1995. Tuusulan kunnanvaltuuston jäsen Saara-Maria Paakkinen oli vuodesta 1973. Hän hoiti myös valtuuston puheenjohtajan ja varapuheenjohtajan tehtäviä. Paakkiselle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi vuonna 2000. Euroopan parlamentin jäsenenä Saara-Maria Paakkinen toimi eduskunnan valitsemana vuosina 1995–1996. Presidentin valitsijamiehenä hän oli vuosina 1982 ja 1988. Luottamustehtäviä Paakkinen hoiti kirkon piirissä, romanityössä ja nuorisotoiminnassa. Suomen syöpäpotilaat ry:n puheenjohtajana hän toimi vuosina 1997–2000. ==Lähteet== * ==Aiheesta muualla== * Saara-Maria Paakkisen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa * Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen europarlamentaarikot Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Tuusulan kunnanvaltuutetut Luokka:Uudenmaan vaalipiiri Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Vuonna 2005 kuolleet
Passacaglia

Passacaglia (ranskaksi passacaille, espanjaksi passacalle tai pasacalle) on hidas 3/4-tahtilajissa esitetty hovitanssi, jonka nimi tulee espanjan kielen sanoista pasear (kävellä) ja calle (tie). Tämä viittaa tanssin alkuperään: espanjalaiset kitaristit improvisoivat laulujen säkeistöjen välille kadensseja, joiden aikana he saattoivat astella yleisön joukossa. Myöhemmin passacagliasta kehittyi soitinmusiikin muoto, joka perustuu muuttumattomana toistuvaan melodiakulkuun. Passacaglia on läheistä sukua chaconnelle, jonka toistuva melodia voi kuitenkin esiintyä muuallakin kuin bassolinjassa. ==Kirjallisuutta== * Sadie, Stanley (toim.): The New Grove Dictionary of Music and Musicians, II Ed., New York, Grove, 2001 (korjattu laitos 2002), ISBN 0-333-60800-3 Luokka:Historiallinen tanssi Luokka:Taidemusiikin muodot Luokka:Musiikkitermit Luokka:Italiankieliset sanat ja sanonnat
Haapakangas

Haapakangas () on historiallinen sekä nykyinen seurakunta Pohjois-Inkerissä Pietarin kaupungin pohjoisosassa. Haapakangas on myös taajama, joka sijaitsee Pietarista Viipuriin vievän valtatien varrella. Levassovassa on myös Stalinin vainojen aikainen teloituspaikka.http://web.archive.org/web/20120526042129/http://www.inkeri.spb.ru/sampo/Inkeri.pdf Alueella on myös jäänteitä keisarinna Katariina II rakennuttamasta Pietarin pohjoisesta suojalinnoituksesta. Nykyisin Haapakankaalla sijaitsee myös yksi Inkerin kirkon seurakunnista. Nykyinen kirkko sijaitsee Jukin kylässä. Vanhempi kirkko sijaitsi samalla paikalla vuodesta 1911, mutta purettiin 1930-luvulla. ==Haapakankaan kylät== Enkkola, Haapakangas, Haapaoja, Hyväselki, Kasimo, Kissula, Korpiselkä, Luuppola, Mistola, Mäntysaari, Poroskylä, Saarselki, Sierattala, Vartiamäki. ==Lähteet== Luokka:Inkerin historialliset luterilaiset seurakunnat Luokka:Viipurin piiri (Pietari)
Pähkinälinna

Pähkinälinna (, vuoteen 1611 saakka Оре́шек, Orešek, vuosina 1611–1702 Нотебург, Noteburg ja vuosina 1944–1992 Петрокрепость, Petrokrepost, , ) on kaupunki Leningradin alueen Kirovskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Nevan niskassa lähellä Laatokkaa 41 kilometrin päässä Pietarista. Kaupungissa asui 13 305 henkeä (vuonna 2010). ==Historia== 1400–1500-luvulla Pähkinälinna oli merkittävä kauppapaikka ja samannimisen Novgorodin Vatjan viidenneksen läänin keskus. Entinen läänijako säilyi Ruotsin vallan aikana. 1620-luvulla Pähkinälinnaan rakennettiin luterilainen kirkko, ja siellä toimi myös valtion rahoittama lastenkoulu. Nykyinen Pähkinälinnan kaupunki on syntynyt Nevan vasemman rannan esikaupungista. Kaupunginoikeudet se sai vuonna 1780. Saksankielisestä nimestä Schlüsselburg (”Avainlinna”) väännettiin suomenkieliset nimitykset Lyyssinä ja Lyyssinlinna. Laatokan kanavien ansiosta kaupungista tuli huomattava tavaraliikenteen keskus. Toisessa maailmansodassa kaupunki oli saksalaisten miehittämä. Neuvostojoukkojen murtaessa Leningradin piirityksen se kärsi suuria vahinkoja. Nykyään kaupungissa on laivanrakennusteollisuutta. Vuodesta 2006 lähtien Pähkinälinna on osa Kirovskin piiriä. Kaupungin päämies on Juri Kudrjavtsev ja kaupunginhallituksen päämies Anatoli Rogozin. ==Liikenneyhteyksiä ja nähtävyyksiä == Maantieyhteyksistä tärkeimpiin kuuluu Pietarista Laatokan eteläpuolitse Murmanskiin vievä valtatie M18 (Kuola, osa :aa), joka kulkee 4 kilometriä Pähkinälinnan eteläpuolella. Myös Nevan eteläpuolitse kiertävä, kuntapiirin keskuksen Kirovskin kautta Pietariin vievä paikallistie H135 on merkittävä. Pähkinälinnasta on linja-autoyhteys esimerkiksi Kirovskiin (8 km) ja Pietariin. Lähin rautatieasema Petrokrepost sijaitsee Nevan oikeanpuoleisella rannalla naapurikunnassa, jonne on kaupungista lauttayhteys; lauttareitti kulkee Pähkinäsaaren linnan kautta. Tärkeitä lähistön rautatieasemia on myös Korotkan eli Kirovskin asema ja 25 kilometrin päässä etelässä sijaitseva Namkkun asema (Mga). Tärkein nähtävyys on museona toimiva Pähkinäsaaren linna. Kaupunkia halkovat vanha ja uusi Laatokan kanava sekä niistä haarautuva Nevan kanava. Vanhan kanavan ja Nevan yhtymäkohdassa on vuonna 1836 rakennettu sulkulaitteisto. Kirkkorakennuksista ovat säilyneet ortodoksiset Jumalansynnyttäjän ilmestyksen katedraali ja pyhän Nikolauksen kirkko. Kaupungissa on kotiseutumuseo. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Pähkinälinnan kaupunki Leningradin alueen kulttuuri -tietosanakirjassa Luokka:Inkerin historialliset luterilaiset seurakunnat Luokka:Leningradin alueen kaupungit Luokka:Kirovskin piirin kunnat Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Valkeasaari

Valkeasaari () on Pietarin kaupungin Kurortin piiriin kuuluva kunnallishallintoalue Rajajoen varrella Karjalankannaksella Venäjällä sekä entinen luterilainen seurakunta Pohjois-Inkerissä, Suomen entisen rajan pinnassa. Valkeasaareen kuului aikaisemmin Siestarjoen teollisuuskeskus. Valkeasaari oli tärkeä Suomen ja Neuvosto-Venäjän ja sitä seuranneen Neuvostoliiton rajanylityspaikka vuosina 1812–1940. == Historia == Valkeasaaren nimi oli vuosina 1922–1940 Punasaari (). Neuvostojohtaja Josif Stalinin aikana rajavyöhykettä Karjalankannaksella alettiin puhdistaa suomalaisista rajaseudun turvallisuuden nimissä. Vuosina 1935–1936 noin 27 000 inkerinsuomalaista karkotettiin muun muassa Kuolan niemimaalle, Leningradin alueen itäosaan, Etelä-Kazakstaniin ja Keski-Aasiaan. Neljä Pohjois-Inkerin seurakuntaa (Miikkulainen, Vuole, Lempaala ja Valkeasaari) tyhjennettiin käytännössä kokonaan. == Kyliä == Akkasenkylä l. Akkasi (Leistilä), Alakylä, Alosaari, Kaljala, Konnunkylä (Konnunselkä), Luuppola, Mainila, Merituittu, Mottori, Myllynkylä (Aleksandrovka), Nakara, Pienikivi, Retukylä, Revonnenä, Suontaka, Suurikivi, Tipuna, Valkeasaari, Vaskisavotta ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Inkerin historialliset luterilaiset seurakunnat Luokka:Kurortin piiri
Miikkulainen

Miikkulainen voi viitata seuraaviin asioihin: * Miikkulainen, luterilainen seurakunta Inkerissä. * Miikkulainen, Juha Taskisen elokuva vuodelta 1992. == Sukunimi == * Janne Miikkulainen, sukeltaja * Jarno Miikkulainen, jääkiekkoilija * Juha Miikkulainen, Pori Jazzin toimitusjohtaja * Markus Miikkulainen, Baysix-yhtyeen jäsen. * Matti Miikkulainen (s. 1944), teatterinjohtaja ja -ohjaaja * Risto Miikkulainen (s. 1961), suomalaissyntyinen yhdysvaltalainen tietojenkäsittelyn tutkija, professori === Kuvitteellisia henkilöitä === * Nestori Miikkulainen, Juha ”Watt” Vainion laulussa ”Vanhojapoikia viiksekkäitä” Luokka:Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Aerosolifysiikka

Aerosolifysiikka tutkii kaasuun sekoittuneiden kiinteiden tai nestemäisten aineiden käyttäytymistä erilaisissa olosuhteissa. Tutkimuskohteena voi olla esimerkiksi aerosolin käyttäytyminen sähkökentässä tai valoaaltojen eteneminen eri kosteuksissa ilmassa. Tuttuja aerosoleja ovat esimerkiksi sumu ja erilaiset suihkeet (spray). Myös polttoaerosolien päästöt ja radioaktiivisten aerosolien käytös ovat tärkeitä tutkimuskohteita. Suomessa aerosolifysiikkaa tutkitaan Helsingin yliopiston fysikaalisten tieteiden laitoksen ilmakehätieteiden osastolla, jonka johtaja professori Markku Kulmala on eräs alansa johtavia tutkijoita maailmassa. Lisäksi aerosolifysiikkaa tutkitaan Tampereen yliopiston Aerosolifysiikan laboratoriossa, Itä-Suomen yliopistossa sekä Ympäristötieteen laitoksen Pienhiukkas- ja aerosolitekniikan ryhmässä, Säteilyturvakeskuksessa, Ilmatieteen laitoksella ja VTT:llä. Kokonaisuudessaan suomalainen aerosolifysiikan tutkimus on väestöpohjaan nähden erittäin aktiivista ja kansainvälisesti merkittävää, ja alan tutkimus ja koulutus on synnyttänyt Suomeen kansainvälistä huippua olevan aerosoliosaamisen keskittymän. Useimmissa muissa maissa aerosoleja tutkitaan fysiikan sijasta muilla aloilla, esimerkiksi kemiassa, ympäristötieteissä tai konetekniikassa. Suomalainen tapa tutkia aerosoleja fyysikkovoimin juontaa juurensa professoreihin Gunnar Graeffe ja Taisto Raunemaa, jotka perustivat suomalaisen aerosolitutkimuksen 1970-luvulla omille laitoksilleen. == Lähteet == Luokka:Aerosolifysiikka Luokka:Fysiikan osa-alueet
Miikkulainen (Inkeri)

Miikkulainen () oli seurakunta Pohjois-Inkerissä Laatokan rannalla. Miikkulainen tyhjennettiin inkeriläisistä Stalinin aikana 1930-luvulla, mutta osa väestöstä on palannut takaisin 1950-luvulta lähtien. ==Miikkulaisten kyliä== * Alakylä, Ala-Miikkulainen (Nižnie Nikuljasi) / Нижние Никулясы * Kaavani / Гавань * Nuossuva / Носово * Nässi (Njasino) / Нясино * Salokylä, Salo / Салокюля, Сало * Sokelova / Сокелово * Toserova / Тозерово * Yläkylä, Ylä-Miikkulainen (Verhniye Nikuljasi) / Верхние Никулясы Miikkulaisten ja Vuolen kyliä mainitaan ristikkäin kummankin lähteissä. ==Asukasluku (inkerinsuomalaiset)== * 1928: 3000 * 1936: 0 Miikkulaisista karkotettiin kaikki inkerinsuomalaiset kesäkuussa 1930 == Seurakunta(Inkeri. Historia, kansa, kulttuuri. SKS. (1992) == *Perustamisvuosi: n. 1640, Vuolen kappeliseurakuntana vuoteen 1870. *Kirkon valmistumisvuosi: 1730 *Kirkko suljettiin: 1933 *Seurakunnanhoitajat: **1931 - 1933 Pentikäinen Katri Mikontytär (s. 1885 Miikkulaisten Alakylässä, k. 1.11.1937 Omskissa (ammuttu vainon uhrina)) **Kiisseli Mikko (suntio ja kirkkovaltuuston esimies) ==Tapahtumia== *1931 keväällä karkotettu 2 perhekuntaa Hiipinään ja 5 perhekuntaa Siperiaan *16.3.1933 Rajakylistä vangittu yli 100 henkilöä ja kuljetettu Siestarjoen kautta Pietariin *26.3.1935 Karkotettu 30 perhekuntaa Länsi-Siperiaan *6.6.1936 Karkotettiin Miikkulaisin kaikki inkeriläiset perheet Pietarin läänin itälaidalle Tšagodan piiriin sekä Tšerepovetsin piiriin Vologdan läänissä. Kalastajat vietiin Ääniselle Voznesenjaan. Yksityistalonpojat eli kolhooseihin kuulumattomat kuljetettiin jonkin verran kauemmas eli Solskiin asti. Vain etniset venäläiset ja venäläis-inkeriläiset sekaperheet saivat tuolloin jäädä kotipaikalle. == Lähteet == http://www.inkeri.ru/virt/p.php?id=19 Luokka:Inkerin historialliset luterilaiset seurakunnat
Sukupolvialus

Sukupolvialus (generation ship) on kuvitteellinen avaruusalus, jonka miehistö korvautuu alkuperäisen miehistön jälkeläisillä aina vanhemman sukupolven kuollessa pois. Tällaisia aluksia voitaisiin käyttää pitkillä tähtienvälisillä matkoilla. Siksi sukupolvialusta sanotaan myös avaruusarkiksi tai tähtien­väliseksi arkiksi. Asutettujen planeettojen voidaan ajatella myös olevan eräänlaisia sukupolvialuksia ("Avaruusalus Maa"). == Sukupolvialus eli avaruusarkki == Jotta geneettinen diversiteetti saataisiin säilymään satojen vuosien matkalla, pitäisi aluksessa olla arvioiden mukaan lähtöhetkellä vähintään 500 henkilöä. Mikäli kuitenkin käytettäisiin spermapankkia ja munasolupankkia, lukumäärä voisi olla paljon pienempi. Matka-aika olisi niin pitkä, että vähintään kymmenethttp://davidszondy.com/future/space/space_ark.htm tai tuhannet sukupolvet vaihtuisivat ennen kuin alus olisi perillä kohteessaan. Pitkästä matka-ajasta riippumatta tähtienvälisen arkin etu olisi se, ettei se vaatisi ainakaan teoriassa mullistavaa rakettitekniikkaa. On ajateltu, että tähtienvälinen arkki voitaisiin tehdä vaikkapa louhimalla se suureen asteroidiin. Toinen vaihtoehto olisi rakentaa arkki suureen sylinterimäiseen avaruusasemaan, jossa painovoima syntyisi aluksen pyörimisliikkeestä. Moottoriksi on joskus ajateltu ydinkäyttöistä ionirakettia. Eräs suuri ongelma tähtienvälisessä avaruudessa matkatessa saattaisi olla voimanlähde. Esimerkiksi ydinvoima vaatii pitkän ajan kuluessa suuret määrät ydin- ja muuta polttoainetta. Myöskään nykyisin ei ole toteutettu arkin vaatimaa täysin suljettua elossapitojärjestelmää, jossa ilma, ravinteet ja vesi kierrätetään aluksen pienoisekosysteemissä. Aluksen osia täytyisi kyetä huoltamaan ja valmistamaan niitä kierrättämällä vanhoja materiaaleja ja osia. Moniin järjestelmiin pitäisi olla varajärjestelmät. Myös psykologiset ongelmat voivat olla pitkällä matkalla vaikeita. Sukupolvien kuluessa jokin aluksen ryhmä saattaisi nousta kapinaan ja vaikkapa joku aluksen sisäinen itsemurhaterroristi sabotoida koko matkan. Ihmisten geenit saattaisivat rappeutua sukupolvien aikana. Voisi tulla riitaa uuden matkaajasukupolven ja Maan välillä. Miehistö voisi katkaista yhteyden vihaamaansa Maahan, eikä lähettäisi kohdetähdestään Maan tarvitsemia tietoja. Maan elämä voisi itsessään tuhoutua vaikkapa ydinsodassa, tai sivilisaatio romahtaa muusta syystä. Myöskään ei tiedetä, mikä aluksen matkustajia odottaisi kohdetähden lähellä. Aluksen miehistön täytyisi jossain vaiheessa jättää alus ja ainakin osan jäädä tuntemattomalle planeetalle. == Sukupolvialuksia fiktiossa == * Rama, Arthur C. Clarken Rama-sarjan romaaneissa * Yonada, Star Trek -televisiosarjan jaksossa For the World is Hollow and I Have Touched the Sky * Varro, Star Trek: Voyager -televisiosarjan jaksossa The Disease * Haastaja Maata etsimässä -kuunnelmasta * Sidonia, sarjassa Knights of Sidonia == Katso myös == * Nukkuja-alus == Lähteet == * Interstellar Ark Mission Architectures and Various Feasibility Issues Luokka:Hypoteettiset avaruuslaitteet Luokka:Tieteiskirjallisuus Luokka:Avaruuden asuttaminen
Nukkuja-alus

Nukkuja-alus (sleeper ship) on kuvitteellinen avaruusalus, jonka miehistö viettää pitkän tähtienvälisen matkan kryonisessa horroksessa, tietokoneen hoitaessa aluksen ohjausta. Kuuluisia esimerkkejä nukkuja-aluksista ovat 2001: Avaruusseikkailu -elokuvan Jupiter-alus, Alien-elokuvasarjan alukset sekä Botany Bay -alus Star Trek -televisiosarjan jaksossa Space seed (”Varastossa”). == Katso myös == * Sukupolvialus * Tähtienvälinen arkki ==Aiheesta muualla== * Luokka:Hypoteettiset avaruuslaitteet Luokka:Tieteiskirjallisuus
Ksenoarkeologia

Ksenoarkeologia on kuvitteellinen tiede, joka tutkii kadonneiden avaruusolentojen sivilisaatioiden muinaisjäännöksiä. Science fictionissa yleinen teema on ksenoarkeologien löytämä muinaisen kulttuurin laite, joka osoittautuu ensin erittäin hyödylliseksi, mutta paljastuu myöhemmin kyseisen sivilisaation tuhon aiheuttajaksi. == Katso myös == * arkeologia * astrobiologia Luokka:Tieteiskirjallisuus Luokka:Maan ulkopuolinen elämä
Ministerivaltiosihteeri

Ministerivaltiosihteeri (ruots. ministerstatssekreterare) oli virkamies, joka esitteli Venäjän keisarille Suomen suuriruhtinaskuntaa koskevat asiat. Hän toimi siten linkkinä Suomen senaatin ja Venäjän hallinnon välillä. Ministerivaltiosihteerin viraston asemapaikkana oli Pietari ja monet viraston tehtävistä antoivat sille myös edustuston luonnetta. Viraston yhteydessä toimi myös Suomen passivirasto. Lain mukaan ministerivaltiosihteerin tuli olla Suomen kansalainen, mutta sortovuosien aikana vuosina 1900–1905 ja 1913–1917 virkaan oli nimitettynä venäläinen henkilö. Ministerivaltiosihteerin virasto lakkautettiin vasta Suomen itsenäistymisen jälkeen, 28. kesäkuuta 1918. Ministerivaltiosihteerin apuna toimi Suomen asiain komitea. == Luettelo ministerivaltiosihteereistä == Nimike ministerivaltiosihteeri otettiin käyttöön 1834, tätä ennen puhuttiin valtiosihteeristä. Venäjän väliaikaisen hallituksen aikana nimettiin ministerivaltiosihteerin tehtävään lyhyeksi aikaa Suomen asiain komissaari, Fjodor Roditšev. ===Valtiosihteeri=== Valtiosihteeri Virka-aika Mihail Speranski 1809–1811 Robert Henrik Rehbinder 1811–1834 ===Ministerivaltiosihteeri=== Ministerivaltiosihteeri Virka-aika Robert Henrik Rehbinder 1834–1841 Alexander Armfelt 1842–1876 Emil Stjernvall-Walleen 1876–1881 Theodor Bruun 1881–1888 Casimir Ehrnrooth 1888–1891 Woldemar von Daehn 1891–1898 Victor Procopé vt. 1898–1899 Vjatšeslav von Plehwe 1900–1904 Edvard Oerstroem vt. 1904–1905 Constantin Linder 1905 August Langhoff 1906–1913 Vladimir Markov 1913–1917 ===Suomen asiain komissaari=== Komissaari Virka-aika Fjodor Roditšev 1917 ===Ministerivaltiosihteeri=== Ministerivaltiosihteeri Virka-aika Carl Enckell 1917 ==Ministerivaltiosihteerin apulaiset== *Lars Gabriel von Haartman 1825–1830 *Alexander Armfelt 1834–1841 *Fredrik Stewen 1844–1851 *Constantin Fischer 1851–1856 *Emil Stjernvall-Walleen 1856–1876 *Casimir Palmroth vt. 1876–1877, vakinainen 1877–1880 *Theodor Bruun 1881 *Casimir Ehrnrooth 1882–1888 *Woldemar von Daehn 1889–1891 *Victor Napoleon Procopé 1891–1900 *Carl Alexander Armfelt vt. 1900–1901 *Edvard Oerstroem vt. 1901–1902, vakinainen 1902–1906 *Fredrik Björnberg 1906–1909 *Paul von Etter 1909–1913 *Platon Ivanov 1913–1917 Suomen keskushallinnon historia 1809–1996, s. 60. Edita, Helsinki 1996. ;Suomen asiain komissaarin apulainen *Dmitri Protopopov 1917 Helmikuun vallankumouksen jälkeen apulaisen virkaa ei enää täytetty, mutta sitä käytännössä hoiti valtiosihteerinviraston neuvotteleva virkamies, myöhempi kansliapäällikkö K. G. Idman. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Tietoa valtiosihteerinviraston asiakirjojen tutkimisesta (Arkistolaitos) * Valtiosihteerinvirasto Pietarissa kasvatti Suomelle diplomaattikuntaa, Ulkoasiainhallinnon matrikkeli * Geschichte der Behordenorganisation Russlands von Peter dem Grossen bis 1917 * Tiden före Finlands självständighet: skötseln av utrikesärenden under autonomin Luokka:Suomen poliittinen historia Luokka:Suomen suuriruhtinaskunta *
Georg von Moller

Georg Alexander Johan Gustaf Wilhelm von Moller (19. heinäkuuta 1791 – 2. kesäkuuta 1867 Kuru) oli Suomeen asettunut Venäjän keisarillisen armeijan kenraalimajuri ja ritari, joka johti Hangon puolustusta Oolannin sodan aikana. Hän syntyi Kuurinmaalla baltiansaksalaiseen sukuun. Hänet tunnettiin Suomessa lempinimellä ”Kurun kenraali”. Vuonna 1854 englantilais-ranskalainen laivasto purjehti Hangon lähivesillä ja uhkasi valloittaa Hangon linnoitukset, jotka olivat peräisin Ruotsin vallan ajoilta. Mollerin johtamat joukot puolustivat linnoituksia rohkeasti, ja vihollinen ajettiin pois. Linnoitukset kuitenkin räjäytettiin varotoimena, ettei vihollinen olisi saanut niitä haltuunsa. Moller aateloitiin taistelun seurauksena, ja hän sai sukunimeensä saksalaisen von-etuliitteen. Moller asui Kurun Keihäslahdessa, josta syystä häntä nimitettiin ”Kurun kenraaliksi”. Hän lahjoitti Kurun kirkkoon siellä edelleen olevan jäljennöksen Leonardo Da Vincin tunnetusta taulusta Pyhä ehtoollinen. ==Lähteet== *Karl Brander: GENOS, Suomen sukututkimusseuran aikaukauskirja: Från Kuru gamla kyrkogård *Kurun kirkon historia Ylöjärven kaupunki *Ylöjärven muistomerkit ja patsaat Luokka:Baltiansaksalaiset Luokka:Venäläiset kenraalit Luokka:Vuonna 1791 syntyneet Luokka:Vuonna 1867 kuolleet
İzmir

İzmir (kreikkalaiselta nimeltään Smyrna, ) on Turkin kolmanneksi suurin kaupunki ja maan toiseksi suurin satama. Se on myös İzmirin maakunnan pääkaupunki. Asukkaita kaupungissa oli 2,9 miljoonaa vuonna 2022. == Maantiede == İzmir sijaitsee İzmirinlahden, Egeanmeren rannalla, Kızılçullu-joen suistossa. Liiketoiminta keskitttyy Konakin kaupunginosaan, Karantina ja Güzelyalı ovat suuria asuinalueita. Nykyisen keskustan eteläpuolella on Kadifekale eli vanha kaupunki. == Historia == === Antiikki === Kaupungin paikalla on ollut asutusta viimeistään 2000-luvulla eaa. Kreikkalaiset asuttivat paikan viimeistään noin 1050 eaa. Smyrnan ensimmäiset asukkaat olivat aiolialaisia siirtokuntalaisia, ja myöhemmin sen asuttivat joonialaiset. Kaupunki lakkasi olemasta tai ainakin taantui myöhemmällä arkaaisella kaudella 500-luvulla eaa., mutta perustettiin uudelleen klassisen kauden lopulla 300-luvun eaa. loppupuolella. Antiikin Smyrna kukoisti erityisesti hellenistisellä ja roomalaisella kaudella, jolloin se oli merkittävä satama ja kauppakaupunki. === Myöhempi kreikkalaisaika === Vanhalta ajalta 1920-luvulle saakka kaupungin asukkaista noin puolet oli kreikkalaisia. Osa kreikkalaisista turkkilaistui, mikä tarkoittaa sitä, että suurimmalla osalla väestöstä on edelleen kreikkalaisia esi-isiä. Izmirissä oli jo silloin (noin 1/4 väestöstä) turkkilaisia. Armenialaisväestö oli alle 1/4 väestöstä. Lisäksi kaupungissa asui pieni määrä juutalaisia, amerikkalaisia ja eurooppalaista alkuperää olevia ns. levanttilaisia. Egeanmeren helmenä tunnettu kaupunki oli vuosisatoja kosmopoliittinen satamakaupunki ja kukoistava kauppapaikka. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Sèvresin rauhansopimuksen mukaan kaupunki ympäristöineen luovutettiin Kreikalle. Turkki ei kuitenkaan rauhansopimusta hyväksynyt, ja Kreikkakin hyökkäsi Smyrnasta syvemmälle Turkkiin. Syyskuussa 1922 Turkin armeija Mustafa Kemalin johdolla syyllistyi Smyrnassa kreikkalaisten ja armenialaisten vainoon. Turkin armeija sytytti 13. syyskuuta 1922 kaupungin kreikkalais- ja armenialaiskaupunginosat palamaan, mikä tunnetaan Smyrnan suurena palona. Arviolta 30 000 ihmistä sai surmansa. Satoja tuhansia jäi kodittomaksi ja lähti pakolaiseksi Kreikkaan. Arviot vainoissa ja tuhopoltossa surmansa saaneista vaihtelevat. Surmansa saattoi saada jopa 100 000 kaupunkilaista.Tieteen kuvalehti Historia 15/2013, s. 36–43 Lausannen sopimuksen mukaan Kreikan ja Turkin välillä suoritettiin pakollinen väestönvaihto. Kun kreikkalaisten lisäksi myös tuhopoltosta selvinneet armenialaiset muuttivat pois kaupungista, siitä tuli etnisesti lähes puhtaasti turkkilainen. === Myöhempi historia === Toisen maailmansodan jälkeen Izmir kasvoi nopeasti. NATO:n Kaakkois-Euroopan maajoukkojen päämaja sijoitettiin sinne. Kaupunki kärsi tuhoja Egeanmeren maanjäristyksessä 30. lokakuuta 2020. == Urheilu == Kaupungissa on kolme Turkin Superliigassa pelannutta jalkapallojoukkuetta: Göztepe SK, Altay SK ja Karşıyaka SK. İzmir Atatürk Stadionilla järjestetään sekä jalkapallo-otteluita että yleisurheilukilpailuja. Sinne mahtuu yli 50 000 katsojaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * İzmir City Guide * Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Karma (Kamelotin albumi)

Karma on power metal -yhtye Kamelotin viides studioalbumi. Se julkaistiin 9. heinäkuuta 2001 Noise Recordsin kautta, joka on osa Sanctuary Recordsia. __NOTOC__ == Kappaleet == == Arvostelut == Arvostelut Tulokset Lähde Arvosana AllMusic 2/5 The Metal Crypt 4/5 Metal Storm 9.5/10 Metal Temple 9/10 Sea of Tranquility 4.5/5 Soundi 4/5 SputnikMusic 5/5 == Kokoonpano == === Kamelot === * Roy Khan – laulu * Thomas Youngblood – kitara * Glenn Barry – basso * Casey Grillo – rummut Muut muusikot * Miro – koskettimet, orkestraatiot, taustalaulu, tuottaja, miksaus ja masterointi * Sascha Paeth – kitara, tuottaja, miksaus, masterointi, tekniikka * Farouk Asjadi – Shakuhachi * Liv Nina Mosven – laulu kappaleissa "Requiem for the Innocent" ja "Fall from Grace" * Olaf Hayer – kuorolaulu * Cinzia Rizzo – kuorolaulu, taustalaulu kappaleessa "Karma" * Robert Hunecke-Rizzo – laulu Jousikvartetti * Tobias Rempe – viulu * Corinna Guthmann – viulu * Marie-Theres Stumpf – alttoviulu * Patrick Sepec – sello Tuotanto * Kim Grillo – valokuvat * Derek Gores – Kansitaide == Listasijoitukset == Albumilistat (2001) Paras Sijoitus German Albums Chart 85 == Huomioita == * "Forever" perustuu "Solveigin lauluun", jonka Edvard Grieg on kirjoittanut Peer Gynt -sarjalleen * "Don't You Cry" on omistettu Thomas Youngblood Sr.:lle, joka kuoli poikansa ollessa hyvin nuori. * "Ne Pleure Pas" on pohjimmiltaan sama kappale kuin "Don't You Cry", mutta vain ranskaksi laulettuna. * Albumin normaalipainoksen päättävä kappaletrilogia "Elizabeth" I, II &III; perustuu Elizabeth Bathoryn tarinaan. * "Fall From Gracen" lopusta kohtaan 11.00 on hiljaisuutta. Tämä johtuu siitä, että Karma oli Kamelotin viides studioalbumi ja he halusivat sen keston olevan 55:55. Hiljaisuus säilyy ennallaan jopa albumin versioissa, joissa on bonuskappaleita. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Karma Kamelotin virallisilla sivuilla * * Luokka:Vuoden 2001 albumit Luokka:Kamelotin albumit
Itä-Karjalan kysymys

Itä-Karjalan kysymys oli vuosina 1918–1922 Suomen ja Neuvosto-Venäjän välejä hiertänyt kiista Itä-Karjalan asemasta. Suomen itsenäistyttyä moni sekä oikeistosta että vasemmistosta toivoi, että Itä-Karjala liitettäisiin Suomeen ja luotaisiin Suur-Suomi. Toivottiin, että itäkarjalaiset saisivat itse kansanäänestyksellä ratkaista, haluavatko pysyä osana Venäjää vai liittyä Suomeen. Järjestettiin vapaaehtoisten vapautusretkikuntia Itä-Karjalaan. Näitä retkiä kutsutaan yhteisellä nimellä heimosodat. Virallinen Suomi alkoi neuvotella rajoista Venäjän sisällissodan rauhoituttua Neuvosto-Venäjän kanssa vuonna 1920. Tarton rauhansopimuksessa vuonna 1920 määriteltiin Suomen rajat sekä karjalaisen väestön kansalliset oikeudet, joita Neuvosto-Venäjän tuli kunnioittaa. Kaikki piirit eivät Suomessakaan Tarton rauhan rajaa hyväksyneet vaan pitivät sitä ”häpeärauhana”, ja toiveet Itä-Karjalan liittämisestä Suomeen elivät pitkään Tarton rauhan jälkeenkin. Heimosotien jälkeen ylioppilaat perustivat Akateemisen Karjala-Seuran, joka ajoi myös heimokansojen vapauttamisen asiaa. Itä-Karjalan kysymys ja karjalaisen väestön vainot hiersivät monta vuotta Suomen ja Neuvosto-Venäjän välejä. Suomi halusi Tarton rauhaa solmittaessa Itä-Karjalalle autonomian. Neuvosto-Venäjä antoi sille heikon autonomian, mikä ei Suomelle riittänyt. Tarton rauhansopimuksessa Suomi lupasi luopua vaatimuksistaan Itä-Karjalan alueisiin, jos Neuvosto- Venäjä järjestää Itä-Karjalalle kansallisen hallinnon karjalaisten käsiin. Karjalan työkansan kommuunin asema ei kuitenkaan riittänyt Suomelle, ja suomalaiset katsoivat, ettei Neuvosto-Venäjä ollut järjestänyt Itä-Karjalaan sellaista kansallista itsehallintoa kuin rauhansopimuksessa oli sovittu. Asiaa puitiin Kansainliitossa 1920-luvun alussa ja se ratkesi neuvostovaltion eduksi. == Katso myös == * Itäkarjalaisten kansannousu * Porajärvi * Repola == Kirjallisuutta == * * == Aiheesta muualla == * Mannerheim.fi: Itä-Karjalan kysymys * Yle.fi: Itä-Karjalaa suomalaistettiin kouluin ja keskitysleirein Luokka:Karjala Luokka:Kiistat Luokka:Suomen politiikka 1920-luvulla Luokka:Venäjän historia Luokka:Karjalan tasavallan historia
Aerosoli

Aerosoli eli sumute on kaasun ja siinä leijuvien kiinteiden tai nestemäisten hiukkasten seos. Hiukkasten halkaisija vaihtelee 0,002 µm:stä yli sataan mikrometriin.Hiukkaskäsikirja Hiukkastieto Eloperäisestä aineesta peräisin olevia aerosoleja nimitetään bioaerosoleiksi. Esimerikiksi virukset ja bakteerit voivat levitä bioaerosoleina. Ilmakehässä esiintyy luonnollisia aerosoleja, jotka syntyvät esimerkiksi tuli­vuoren­purkauksissa, metsäpaloissa tai tuulen nostaessa pölyä maasta. Ihmisen toiminta, kuten aineiden polttaminen tai maan kyntäminen lisäävät aerosolien määrää. Arvioidaan, että nykyisin 10–50 % koko ilmakehän aerosoleista on ihmisen toiminnan tuottamaa. Kaupungeissa ihmisperäisten aerosolien osuus on suurempi kuin maaseudulla. Merkittävimpiä päästölähteitä kaupungeissa ovat liikenteen ja energiantuotannon hiukkaspäästöt sekä katupöly.Hiukkasten lähteet Hiukkastieto Pilvet ovat näkyvää nesteaerosolia, jossa pisarakoko on muutamasta mikrometristä kymmeniin mikrometreihin.Pilvipisarat Hiukkastieto Pilvet ja muut nesteaerosolit heijastavat tehokkaasti auringonvaloa, minkä vuoksi nämä aerosolit jäähdyttävät ilmastoa. Tätä kutsutaan ilmaston hämärtymiseksi ().What is 'global dimming'? NERC Sen sijaan palamisessa syntyvä noki absorboi valoa tehokkaasti, minkä vuoksi nokihiukkaset nopeuttavat ilmastonmuutosta.Sulfate-coated soot boosts global warming RSC 2009 Aerosoleja ja niiden käyttäytymistä tutkii aerosolitiede, joka jaetaan yleensä tutkimus­otteesta riippuen aerosolifysiikkaan ja aerosolikemiaan. == Katso myös == * Aerosolipommi * Ilmansaaste * Koagulaatio * Nukleaatio == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Aerosolifysiikka Luokka:Kolloidiseokset Luokka:Ilmasto Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Lauhdevoimalaitos

Lauhdevoimalaitos on voimalaitos, jossa tuotetaan sähköenergiaa höyrystä, mutta ei tuoteta lämpöä kulutukseen. Sekä sähköä että lämpöä tuottavat lämpövoimalaitokset ovat tyypillisesti vastapainevoimalaitoksia. Myös ydinvoimalaitokset ovat lauhdevoimalaitoksia, mutta yleensä ne erotetaan poltettavalla polttoaineella toimivista voimaloista, sekä geotermisistä höyryä tuottavista laitoksista. Lauhdevoimalan potentiaali on siinä, että sen tuotantoa voidaan ajoittaa tarkasti sähkön kulutuskysynnän mukaan. Suomen sähkönkulutuksesta noin 5 prosenttia katettiin vuonna 2015 lauhdevoimalla. Vastaavasti vuonna 1999 Suomen sähköntuotannosta tuotettiin lauhdevoimalla 9 %. Laitokset tehdään yleensä suuriksi, sillä silloin oheiskomponentit, joita tarvitaan jokaisessa lauhdevoimalaitoksessa, tulevat edullisemmiksi suhteessa tuotettuun sähköenergian määrään. == Polttoaineet == Suuritehoisten laitosten polttoaineena voidaan käyttää monenlaista polttoainetta: kivihiiltä, maakaasua, turvetta, kuitupuuta, korjuujätettä, kotitalousjätettä ja niin edelleen. == Toimintaperiaate == Paineistettu vesi höyrystetään ja vesihöyry tulistetaan kuumentamalla kylläistä vesihöyryä. Vesihöyryllä pyöritetään höyryturbiinia, joka pyörittää sähkötehoa (wattisekunti, joule) tuottavaa sähkögeneraattoria. Lauhdevoimalan merkittävä ominaispiirre on vesihöyryn paisuttaminen (paine laskee) jopa noin 0,02 baariin. Näin matalassa paineessa höyry tiivistyy vedeksi vasta alle 20 °C:een lämpötilassa. Höyry lauhdutetaan esimerkiksi lauhduttimessa luonnonvesistöstä otettavalla vedellä. Lämpöisemmillä tuotantoalueilla käytetään lauhdutustorneja, joilla höyry lauhdutetaan ilmaan. Lauhdevoimalaitoksen nimi tulee tästä lauhduttimesta. Sähköntuotannon ja samalla koko laitoksen hyötysuhteeksi saadaan noin 40 prosenttia johtuen lauhdehäviöistä. Sähkön tuotannon maksimoimiseksi voidaan käyttää muun muassa välitulistusta ja syöttöveden esilämmitystä höyryturbiinilta otetulla väliottohöyryllä. Välitulistuksessa turbiinista ohjataan höyryä takaisin kattilaan – lauhduttamatta sitä välillä, josta se johdetaan takaisin turbiiniin. == Lähteet == *
Babylonin riippuvat puutarhat

Babylonin riippuvat puutarhat (tunnetaan myös nimellä Semiramiin riippuvat puutarhat) on yksi antiikin maailman seitsemästä ihmeestä. Ne rakensi oletetusti Uus-Babylonian kuningas Nebukadressar II vuoden 600 eaa. paikkeilla. Tarinan mukaan Nebukadressar II rakennutti puutarhat, jotta hänen vuoristoisesta Meediasta kotoisin oleva vaimonsa Amyitis tuntisi olonsa kotoisammaksi. Antiikin lähteistä kuitenkin vain Josephus mainitsee Nebukadressarin puutarhojen rakentajaksi, mutta lähteiden tiedot ovat monilta osin ristiriitaisia.Alberge, Dalya: Babylon’s hanging garden: Ancient scripts give clue to missing wonder. The Guardian 5.5.2013. Viitattu 7.5.2013. Riippuvista puutarhoista ei ole jäänyt arkeologisia todisteita, ja historiantutkijat epäilevät niiden olemassaoloa. On mahdollista, että ne sijaitsivat Ninivessä, josta on löytynyt akveduktien jäänteitä. Brittiläinen tutkija Stephanie Dalley on esittänyt, että puutarhat rakennutti Assyrian kuningas Sanherib.Nurminen, Jussi: Brittitutkija todistaa: Babylonin riippuvat puutarhat eivät olleetkaan Babylonissa. Yle uutiset 6.5.2013. Viitattu 24.11.2022. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Assyria Luokka:Babylon Luokka:Maailman seitsemän ihmettä Luokka:Puutarhat Luokka:Entiset rakennukset ja rakennelmat Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Suomen tiedetoimittajien liitto

Suomen tiedetoimittajain liitto on vuonna 1985 perustettu tieteestä tiedottavien valtakunnallinen etujärjestö. Liitto on jäsen Euroopan tiedetoimittajien liitossa (European Union of Science Journalists’ Associations, EUSJA) ja Tiedetoimittajien maailmanliitossa (World Federation of Science Journalists, WFSJ) sekä yhteisöjäsen European Association of Science Editors (EASE) -järjestössä. Liitto julkaisee neljä kertaa vuodessa ilmestyvää Tiedetoimittaja-lehteä. Vuonna 2013 Suomessa järjestettiin Helsingin yliopistolla tiedetoimittajien maailmankonferenssi. == Palkinnot == Liitto jakaa vuosittain tunnustuksia erityisistä ansioista tiedejournalismissa tai muussa tiedeviestinnässä. Vuoden tiedetoimittaja -tunnustuksen lisäksi vuosittain myönnetään kaksi kappaletta Vuoden tiedeviestintäpalkintoja. Huomionosoitus on myönnetty seuraavasti: === Vuoden tiedetoimittaja === * 1998 Paul Fogelberg * 1999 Riitta Vauras * 2001 Jan Rydman * 2002 Marko Pekkola * 2003 Risto Varteva * 2004 Tapio Onnela ja Liisa Vihmanen * 2005 Tiede-lehden toimitus * 2006 Timo Moberg * 2007 Teuvo Peltoniemi * 2008 Helena Telkänranta * 2009 Kimmo Pietiläinen * 2010 Tuula Vainikainen * 2011 Heikki Laurinolli * 2012 Timo Paukku * 2013 Helena Raunio * 2014 Ulla Järvi * 2015 Jani Kaaro * 2016 Vesa Vanhalakka * 2017 Heljä Salonen * 2018 Arja-Leena Paavola * 2019 Kalevi Rantanen * 2020 Leena Mattila * 2021 Annikka Mutanen * 2022 Ilpo Salonen * 2023 Kirsi Heikkinen * 2024 Niko Kettunen === Tiedeviestintäpalkinto === * 2011 tiedottaja Päivi Lehtinen ja toimittaja Pertti Martiskainen * 2012 viestintäpäällikkö Anu Mustonen ja emeritusprofessori Osmo A. Wiio * 2013 kirjailija Risto Isomäki ja emeritusprofessori Anto Leikola * 2014 pääsihteeri Reetta Kettunen ja professori Tapio Markkanen * 2015 toimittaja Sisko Loikkanen ja Hyvät ja huonot uutiset -työryhmä * 2016 tiedebloggaaja Anja Nystén ja ”Kaiken maailman dosentit” * 2017 luontotoimittaja Kimmo Ohtonen ja sosiologi Sari Näre * 2018 toimittaja ja tietokirjailija Kalle Haatanen ja Tiedetuubi-verkkojulkaisu * 2019 Politiikasta-verkkolehti ja Yliopisto-lehti * 2020 arkeologi, Mullan alta -blogisti Ilari Aalto, ja Tähtitieteellinen yhdistys Ursan tiedottaja Anne Liljeström * 2021 museokortti, vastaava tuottaja Mandi Vermilä, Tieteellisten seurain valtuuskunta * 2022 dokumentaristi Tapani Niemi (Lohen surma -radiodokumenttisarjasta), luontotrilogia-elokuvasarja (Metsän tarina, Järven tarina ja Tunturin tarina) * 2023 Ylen Tiedetrippi-podcast, informaatiomuotoilijat Juuso Koponen ja Jonatan Hildén * 2024 Puistofilosofia ry ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Liiton verkkosivu Luokka:Suomalaiset ammattiliitot Luokka:Tiedeviestintä
Assur

thumb|left|Sijainti Assur on muinainen kaupunki Tigris-joen varrella nykyisen Salah al-Dinin maakunnan alueella Irakissa. Se oli aluksi babylonialainen siirtokunta. Noin vuonna 1900 eaa. Assur itsenäistyi kaupunkivaltioksi, josta myöhemmin kehittyi Assyria. == Arkeologiset kaivaukset == Saksalaiset arkeologit löysivät Assurin ja suorittivat siellä kaivauksia Walter Andraen johdolla vuosina 1903–13. Heidän tärkeimpiä löytöjään olivat kivet ja poltetut saviesineet, joissa oli runsaasti piirtokirjoituksia. Vuonna 1978 Assurissa aloitettiin uudelleen laajamittaiset arkeologiset kaivaukset, joissa on saatu esiin muun muassa Tigriin rannalla sijainnut tiililaituri, palatsiraunioita sekä muuri- ja porttirakennelmia. Alueelle on perustettu museo. Assur kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon. ==Lähteet == == Lisää aiheesta == * http://www.iranicaonline.org/articles/assyria-ii * https://libmma.contentdm.oclc.org/digital/collection/p15324coll10/id/42692 Luokka:Assyria Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Irakissa Luokka:Arkeologiset kohteet Irakissa Luokka:Raamatun paikat Luokka:Salah al- Din (maakunta)
Ištar

Ištar (sumeriksi Inanna) oli Mesopotamian tärkein jumalatar läpi Mesopotamian historian. Ištarin symboleina olivat kahdeksansakarainen tähti ja leijona. Hänen tärkein temppelinsä, E-ana (taivaan talo), sijaitsi Urukin kaupungissa, missä hänet liitettiin Anun (taivaan jumala) tyttäreksi. Muissa traditioissa hänet mainitaan Nannan (kuun jumala) ja Enlilin tyttäreksi. Hänen veljensä oli auringon jumala Šamaš ja hänen siskonsa manalan jumalatar Ereškigal.Black, Jeremy & Green, Anthony, Gods, Demons and Symbols of Ancient Mesopotamia. University of Texas Press: Austin. Ištarin nimen alkuperäinen muoto on ollut Eštar, ja hän oli rakkauden seksuaalisuuden jumalatar, jolla oli kuitenkin myös sotaisia tehtäviä. Eräs myytti kertoo, kuinka Ištar laskeutui alas manalaan, jota hänen sisarensa Ereškigal hallitsi. Kun Ištar oli poissa maan päältä, lakkasi kaikki kasvu ja uudelleensyntyminen. Vaikka Ištaria juhlittiin "neitsyenä", hänellä oli lukuisia rakastajia, muun muassa Tammuz eli Dumuzi. Ištar oli myös aamutähden eli Venuksen jumalatar.Lurker 1987, s. 91 Ištarin palvontaan liittyi juhlamenoja, joissa naiset uhrasivat temppelissä hänelle neitsyytensä. Missään vaiheessa Ištaria ei liitetty pysyvästi kenenkään jumalan puolisoksi tai äidiksi. Hänellä oli paljon rakastajia, joista tunnetuimpana voidaan mainita paimenjumala Dumuzi. Dumuzin ja Inannan ympärille kirjoitettiin paljon sumerinkielisiä kertomuksia, joissa kuvataan heidän välistä suhdettaan.Black, Jeremy & Green, Anthony, Gods, Demons and Symbols of Ancient Mesopotamia. University of Texas Press: Austin. s. 109. == Ištarin persoona == # Ištarin persoonaan yhdistetään useasti rakkaus ja seksuaalinen käyttäytyminen. # Toinen Ištarin persoonasta löytyvä piirre on sodanjumalan aspekti. Ištar todella esiintyy useasti kuninkaiden rinnalla taistelevana jumalattarena. Ištar taisteli muun muassa Assyrian kuninkaiden rinnalla ensimmäisen vuosituhannen aikana. # Ištarin kolmas piirre oli yhteys Venus-planeettaan.Jacobsen, Thorkild 1976, The Treasures of Darkness: A History of Mesopotamian Religion. Yale University Press: New Heaven. s. 138–139. Ištarin luonnetta on nykyään luonnehdittu myös paradoksaalisuuden ja vastakkainasettelun ilmentymäksi. Ištar on rikkonut Mesopotamian yhteiskunnan tabuja olemalla samaan aikaan hyvä–paha, aseksuaalinen-seksuaalinen, sodan ja rakkauden jumalatar.Barrett, Caitlín, Was Dust their Food and Clay their Bread? Grave Goods, the Mesopotamian Afterlife, and the Liminal Role of Inanna/Ishtar. Journal of Ancient Near Eastern Religions: (Syyskuu 2007, Num. 7, nide 1, s. 7–65). == Lähteet == * * *Lurker, Manfred: A Dictionary of Gods and Goddesses, Devils and Demons. Routledge & Kegan Paul, 1987. ISBN 0-203-67189-9 === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Mesopotamialaiset jumalattaret Luokka:Rakkauden ja intohimon jumalattaret Luokka:Sodan jumalattaret
Temppeliprostituutio

Temppeliprostituutio kuului itämaiseen uskonnolliseen perinteeseen, joka levisi myös kreikkalaiseen maailmaan.Castren & Pietilä-Castren 2000, s. 463 Antiikin lähteissä (Herodotos ja Thukydides) on mainintoja temppeliprostituutiosta. Babylonissa jokaisen naisen täytyi kerran elämänsä aikana mennä Ištarin temppeliin ja harrastaa siellä seksiä vieraan miehen kanssa. Tätä pidettiin vieraanvaraisuuteen verrattavana palveluksena ja siitä oli määrätty symbolinen maksu. == Katso myös == *Hieroduuli *Devadasi == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Babylonia Luokka:Prostituutio Luokka:Seksuaalisuus ja uskonto Luokka:Naiset ja uskonto
Luettelo h-mollimessun levytyksistä

Luettelo joistain Johann Sebastian Bachin h-mollimessun levytyksistä: * Alankomaiden kamarikuoro ja 18. vuosisadan orkesteri, johtajana Frans Brüggen. Philips - (1990) * Amsterdamin barokkiorkesteri ja -kuoro, johtajana Ton Koopman. Solistit: Barbara Schlick sopraano, Kai Wessel kontratenori / altto (laulaa myös 2. sopraanoa Christe eleisonissa), Guy de Mey tenori, Klaus Mertens Basso Erato - #4509984782 (1995) * Arnold Schoenberg -kuoro, Concentus Musicus Wien, johtajana Nikolaus Harnoncourt. Solistit: Angela Maria Blasi (1. sopraano), Delores Ziegler (2. sopraano), Jadwiga Rappé altto, Kurt Equiluz tenori, Robert Holl basso * Cantores Minores -poikakuoro ja Dresdenin Philharmonie, johtajana Christian Hauschild. Solisteina Adelheid Vogel (sopraano), Elisabeth Wilke (altto), Frieder Lang (tenori) ja Egbert Junghanns (basso). (1996) * The Bach Ensemble, johtajana: Joshua Rifkin. solistit: Judith Nelson, Julianne Baird, Jeffrey Dooley, Frank Hoffmeister, Jan Opalach. Nonesuch (1981) * Berliinin filharmonikot, johtajana Herbert von Karajan. Polygram/Deutsche Grammophon - #459460 (1974) * Boston Baroque, johtajana Martin Pearlman. Telarc - #80517 (2000) * Monteverdi-kuoro ja English Baroque Soloists, johtajana John Eliot Gardiner. Polygram Records - #415514 (1990) * Münchener Bach-Chor/Münchener Bach-Orchester, johtajana Karl Richter. Archiv Produktion/Deutsche Grammophon - #19819 (1961) * La Petite Bande, johtajana Gustav Leonhardt. EMI - (1985) * Taverner Consort & Players, johtajana Andrew Parrott. EMI CDS 7472938 (1985) * Wienin filharmonikot, johtajana Herbert von Karajan. Emi Classics - #67207 (1953) * Chorus and Orchestra of Collegium Vocale Gent, johtajana Philippe Herreweghe. Virgin Classics #790757-2 (1988) Luokka:Johann Sebastian Bachin teokset Bach, Johann Sebastian
F-teoria

F-teoria on matemaattinen malli, jonka iranilaissyntyinen Harvardin yliopiston tutkija Cumrun Vafa on ensimmäisenä esittänyt. Malli soveltuu säieteorioiden perustaksi, nimenomaan kymmenulotteisena sovitettuna kaksoistoroidaalipinnalle, jolloin jäljelle jää kymmenulotteinen versio. Teoria sopii myös elliptisten supersäikeiden mallintamiseen. F-teorian F-kirjain tulee englannin kielen sanasta father vastineena M-teorian mahdollisesti mother-sanaa tarkoittavalle M-kirjaimelle. Luokka:Matematiikka Luokka:Tieteelliset teoriat
Elohopeamyrkytys

Elohopeamyrkytys on elohopean tai sen yhdisteiden aiheuttama myrkytys. Epäorgaanisen elohopean aiheuttaman myrkytyksen oireita ovat metallin maku suussa, voimakkaat oksennukset ja vatsakivut sekä pitkäaikaisissa myrkytyksissä ientulehdus ja verinen ripuli. Orgaaniset elohopeayhdisteet ja etenkin niistä luonnossa muodostuva metyylielohopea kasautuvat elimistöön ja voivat aiheuttaa aivosolujen tuhoutumista, vapinaa, halvauksia, silmien näkökentän supistumista, kuuroutta ja sikiövaurioita. Tuhoisimmat metyylielohopean aiheuttamat myrkytykset ovat olleet Japanissa (ns. Minamata- sairaus 1960-luvulla). Suomessa myyntiin tarkoitetun tuoreen kalan elohopeapitoisuus ei saa olla yli 1 mg / kg. Myös dimetyylielohopea on hengenvaarallista, koska se läpäisee useimmat suojakäsineet ja ihon hetkessä ja aiheuttaa tappavan myrkytyksen. Metallinen elohopea eli nesteenä alkuainemuodossa oleva elohopea on ihmiselle melko vaaratonta, sillä se kulkeutuu ruuansulatuskanavan läpi miltei sellaisenaan. Rikkoutuneen elohopealämpömittarin osien joutuessa nieluun vaaran aiheuttavat lasinsirpaleet, ei elohopea. Kuitenkin metallinenkin elohopea on vaarallista, jos sitä pääsee suoraan verenkiertoon. Intialaisessa Rasa shastra -sairaanhoidossa (tarkoittaa "elohopeatiedettä") käytetään metallista elohopeaa yhdistettynä yrtteihin (lyijyn ja arsenikin ohella)Lead, Mercury, and Arsenic in US- and Indian-Manufactured Ayurvedic Medicines. == Lähteet == Luokka:Myrkytykset Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Gammaglobuliini

Gammaglobuliinit ovat veriplasman proteiineja, jotka erottuvat plasmaproteiinielektroforeesissa muista proteiineista. Niihin sisältyvät useimmat vasta-aineet (immunoglobuliinit). Puhdistettuina niitä käytetään ruiskeina eräiden tartuntatautien torjuntaan, kuten esim A-hepatiitti. Niiden puutostiloista kärsivät henkilöt sairastuvat helposti erilaisiin tulehdustauteihin. == Lähteet == Luokka:Immunologia Luokka:Proteiinit
Isoaivot

Isoaivot on aivojen suurin ja kaikkein etummaisena oleva osa. Ne myös peittävät aivojen muut osat alleen. Isoaivot on jakautunut kahteen uurteen rajaamaan osaan, vasempaan ja oikeaan puoliskoon. Puoliskoja yhdistää aivokurkiainen. Molemmat puoliskot sisältävät kaksi aivo-selkäydinnesteen täyttämää aivokammiota. Aivo-selkäydinneste suojaa aivoja äkkinäisiltä liikkeiltä. Isoaivojen pinnalla on noin 3 mm paksu, voimakkaasti poimuttunut aivokuori. Aivokuoressa tapahtuvat aistihavainnot, älyllinen toiminta, puheen säätely sekä liikkeiden tahdonalainen säätely. ==Lähteet== Luokka:Aivot pt:Cérebro
Ukonkivi

Ukonkivi tarkoittaa seuraavia asioita: * Ukonkivi, saari Inarijärvessä * ukonkivi, vepsäläisten pyhä esine * ukonkivi, savukvartsin toinen nimitys.