EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Hotkovo

Hotkovo () on kaupunki Moskovan alueen Sergijev Posadin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kljazman sivujokeen Vorjaan laskevan Paža-joen rannalla 60 kilometriä Moskovasta koilliseen. Kaupungin läpi kulkee Moskovan ja Jaroslavlin välinen rautatie (Hotkovon asema). Asukkaita on 21 600 henkeä (vuonna 2010). Kaupunki on saanut alkunsa vuonna 1308 perustetun Hotkovon Pokrovan luostarin ympärille syntyneestä asutuksesta. 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa seudulle syntyi tekstiili-, keramiikka-, rakennustarvike- ja metalliteollisuutta. 1930-luvulla perustettiin kemian ja sähköeristetehtaat. Vuonna 1939 Hotkovo sai taajaman statuksen ja vuonna 1949 siitä tuli kaupunki. Nykyään kaupungissa on sähkö- ja lämpöeriste-, metalli- ja tekstiiliteollisuutta sekä lentokoneiden ja avaruusalusten laitteita suunnitteleva tutkimuslaitos. Kaupungin historiallisen ytimen muodostaa Paža- joen korkealla rannalla sijaitseva Pokrovan luostarin klassistinen rakennuskokonaisuus, johon kuuluu mm. vuosina 1811–1816 rakennettu Pokrovan katedraali. Neljän kilometrin päässä Hotkovosta Vorja-joen rannalla sijaitsee Abramtsevon kartano, joka 1800-luvun loppupuolella oli yksi Venäjän kulttuurielämän keskuksista. Ahtyrkan kylässä on sijainnut Trubetskin ruhtinassuvun kartano, josta on säilynyt 1820-luvulla rakennettu empiretyylinen kirkko ja puistoalue. Viiden kilometrin päässä Hotkovosta kaakkoon sijaitsee Radonežin kylä, joka on syntynyt 1600-luvulla samannimisen muinaisvenäläisen kaupungin paikalle. Kaupungissa vietti lapsuutensa Troitse- Sergijevin luostarin perustanut Sergei Radonežilainen. Kylässä on 1840-luvulla rakennettu empiretyylinen Kristuksen kirkastumisen kirkko ja vuonna 1988 pystytetty Sergei Radonežilaisen muistomerkki. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Hotkovon kaupungille omistettu sivusto Luokka:Moskovan alueen kaupungit
Frjazino

Frjazino () on kaupunki Moskovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Kljazman sivujokeen Vorjaan laskevan Ljubosejevka-joen rannalla 42 kilometriä Moskovasta koilliseen. Kaupungissa on Moninon rautatieltä Bolševon asemalla haarautuvan sivuradan pääteasema. Asukkaita on 52 300 henkeä (vuonna 2005). Kaupungin paikalla sijainneet Grebnevon, Frjazinovkan ja Tšižovon kylät tunnetaan vuosista 1584–1586 lähtien. 1700-luvun lopulla seudulle syntyi pienimuotoista silkkikankaiden tuotantoa. 1800-luvun puolivälistä lähtien perustettiin kutomotehtaita. Vuonna 1934 rakennettiin konepaja. Vuonna 1938 Frjazino sai taajaman statuksen ja vuonna 1951 siitä tuli kaupunki. Frjazino on naukograd eli tiedekaupunki.Указ Президента РФ от 29 декабря 2003 года № 1531 «О присвоении статуса наукограда Российской Федерации г. Фрязино Московской области» (venäjäksi). Neuvostoaikana kaupungin suurimpia työnantajia olivat radioelektroniikan tutkimuslaitokset, joiden toiminta perustui sotateollisuuden tilauksiin. Nykyään kaupungissa tuotetaan lääketieteen instrumentteja, elektroniikkaa ja elintarvikkeita. Suuri osa asukkaista käy työssä Moskovassa. Kaupungin laidalla Ljubosejevka-joen rannalla sijaitsee 1780–1790-luvuilla syntynyt Grebnjovon klassistinen kartanokokonaisuus puistoalueineen, johon kuuluvat myös Jumalanäidin (1786–1791) ja Pyhän Nikolaoksen (1817–1823) kirkot. == Tunnettuja frjazinoilaisia == * Aleksandr Balandin, kosmonautti * Stanislav Petrov ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Moskovan alueen kaupungit Luokka:Naukograd
Elektrougli

Elektrougli () on kaupunki Moskovan alueen Noginskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee 36 kilometriä Moskovasta itään Nižni Novgorodiin johtavan rautatien varrella (Elektrouglin asema). Asukkaita on 20 100 henkeä (vuonna 2010). Kaupunki on saanut alkunsa Kudinovon aseman lähelle muodostuneesta Gorkin taajamasta, jonne vuonna 1899 rakennettiin Elektrougli (”Sähköhiilet”) -niminen tehdas. 1930-luvulla siitä tuli sähkömoottorien harjoja valmistava suuryritys. Vuonna 1935 lähistön asutukset yhdistettiin Elektrouglin taajamaksi, josta tuli kaupunki vuonna 1956. Sähköhiilitehtaan lisäksi kaupungissa toimii nykyään sähkökaapelia, keramiikkatiiltä ja hiilidioksidia valmistavia tuotantolaitoksia sekä sähköhiilituotteiden tutkimuslaitos. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Elektrouglin kaupungin sivusto Luokka:Moskovan alueen kaupungit
Elektrogorsk

Elektrogorsk () on kaupunki Moskovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee 75 kilometriä Moskovasta itään Pavlovski Posadiin johtavan rautatien varrella (Elektrogorskin asema). Kaupungin eteläpuolelta kulkee Moskovan ja Ufan välinen M7-valtatie. Asukkaita on 22 480 henkeä (vuonna 2010). Kaupunki on saanut alkunsa vuosina 1912–1914 rakennetun Venäjän ensimmäisen suuren turvevoimalan asuintaajamasta, jonka nimenä oli aluksi Elektroperedatša (”Sähköinen voimansiirto”). Vuonna 1946 taajamasta tuli kaupunki, ja se sai uuden nimen Elektrogorsk (”Sähkökaupunki”). Nykyään kaupungissa on voimalaitoksen lisäksi mm. huonekalu- ja lääketeollisuutta, ydinvoimaturvallisuus- ja öljynjalostusinstituutti. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Elektrogorskin kaupunkiportaali Luokka:Moskovan alueen kaupungit
Dzeržinski (Moskovan alue)

Dzeržinski () on kaupunki Moskovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Moskovajoen varrella Moskovan kaupungin kaakkoispuolella. Asukkaita on 44 100 henkeä (vuonna 2010). Ennen vallankumousta paikalla sijaitsi Nikolo-Ugrešskin luostari, jonka Dmitri Donskoi oli perustanut Kulikovon taistelussa saadun voiton kunniaksi vuonna 1380. Vuonna 1920 luostari suljettiin ja sen tiloihin perustettiin heitteille jätettyjen lasten työsiirtola, joka myöhemmin sai Tšekan johtajan Feliks Dzeržinskin mukaan nimen Dzeržinskille nimetty työkommuuni. Kommuuni suljettiin vuonna 1938, ja sen yhteyteen syntynyt taajama nimettiin Dzeržinskiksi. Vuonna 1981 taajamasta tuli kaupunki. Nikolaos Ihmeidentekijälle omistettu luostari on sittemmin avattu uudelleen. Kaupungissa toimii lämpövoimala, kemian teollisuutta ja teräsbetonirakennetehdas. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Dzeržinskin kaupungin sivusto Luokka:Moskovan alueen kaupungit
Drezna

Drezna () on kaupunki Moskovan alueen Orehovo-Zujevon piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kljazmaan laskevan Dreznajoen rannalla 83 kilometriä Moskovasta itään. Kaupungin läpi kulkee Moskovan ja Nižni Novgorodin välinen rautatie. Asukkaita on 11 500 henkeä (vuonna 2011). Kaupunki on saanut alkunsa samannimisen rautatieaseman yhteyteen vuosina 1897–1898 perustetun kehräämö- ja kutomotehtaan työläisasutuksesta. Kaupunki siitä tuli vuonna 1940. Kutomo on edelleen paikkakunnan ainoa huomattava teollisuuslaitos, mutta nykyään kaupungin talous perustuu OAO Agrarnojen kasvihuoneiden tuotantoon. ==Lähteet== * ==Aiheesta muualla== * Dreznan kaupungille omistettu sivusto Luokka:Moskovan alueen kaupungit
Domodedovo (kaupunki)

Domodedovo () on kaupunki Moskovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee 37 kilometriä Moskovasta etelään Moskovan ja Kaširan välisen rautatien varrella. Kaupungin läpi kulkee myös M4-valtatie. Asukkaita oli 96 123 henkeä (vuonna 2010). Kaupunki on saanut alkunsa vuonna 1900 perustetusta asemataajamasta. Nimensä se sai lähellä sijaitsevasta Domodedovon kylästä, joka mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1410. Vuonna 1947 taajamasta tuli kaupunki. Nykyään Domodedovossa on rakennusmateriaali-, koneenrakennus- ja tekstiiliteollisuutta sekä Venäjän elokuva-arkisto. Kaupungin lähellä sijaitsee Domodedovon kansainvälinen lentoasema. Seudulla on lukuisia 1600–1800-lukujen arkkitehtuurin muistomerkkejä. Domodedovon kylässä on vuosina 1731–1738 rakennettu barokkityylinen Pyhän Nikolaoksen kirkko, Konstantinovossa empiretyyliset Prževalskin kartano ja Smolenskin kirkko, Bitjagovossa erikoinen Ylösnousemuksen kirkko (1670–1671), Odintsovossa jugendtyylinen kartano ja klassistinen Arkkienkeli Mikaelin kirkko (1800), Bunjakovossa klassistinen Pokrovan kirkko (1809). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Domodedovon kaupungin sivusto Luokka:Moskovan alueen kaupungit
Stade de l’Abbé-Deschamps

Stade de l’Abbé-Deschamps on jalkapallostadion Auxerressa Ranskassa. Nykyään sitä käytetään Ligue 1:ssä pelaavan AJ Auxerren kotikenttänä. Stadionille mahtuu 24 493 ihmistä. Stade de l’Abbe-Deschamps on Ligue 1:n ainoa stadion, joka on sen kotiseuran omistuksessa. Sen yleisöennätys on 22 500 toukokuusta 1996 ottelusta Auxerre–Nantes. == Aiheesta muualla == Luokka:Ranskan jalkapallostadionit Luokka:Auxerre
Dolgoprudnyi

Dolgoprudnyi () on kaupunki Moskovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee 20 kilometriä Moskovasta pohjoiseen Moskovan ja Dmitrovin välisen rautatien varrella (Dologprudnyin asema). Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kaupungissa on 90 976 asukasta. ==Historiaa== 1600–1800-luvulla paikalla sijaitsi Vinogradovon kartano ”pitkien lampien rannalla” (na Dolgih prudah). Talonpojat polttivat kartanon vuonna 1905. 1920-luvulla paikkakunnan kautta rakennettiin Savjolovon rautatie, jonka asemataajamalle perustettiin maan ensimmäinen ilmalaivatelakka (vuosina 1935–1938 nimenä oli Dirižablestroi). Vuonna 1957 Dolgoprudnyin taajamasta tuli kaupunki. ==Talous ja nähtävyydet== left|thumb|210px|Kazanin Jumalanäidin ikonin mukaan nimetty ortodoksikirkko Dolgoprudnyissä. Nykyään Dolgoprudnyissa on koneenrakennus-, kemian, rakennustarvike- ja sotateollisuutta. Tässä tiedekaupungissa (naukograd) toimii Moskovan fysiikan ja tekniikan instituutti, aerologinen keskusobservatorio ja maaperäkemiallinen tutkimusasema. Kaupungin keskustassa on klassistinen Vinogradovon kartano, jonka 1770-luvulta peräisin oleva vanha rakennus on rakennettu uudelleen vuoden 1911 jälkeen ja uusi rakennus vuonna 1912. Kartanon yhteydessä on säännöllinen puistoalue sekä vuosina 1772–1777 rakennettu varhaista klassismia edustava Vladimirin Jumalanäidin ikonin kirkko. Nykyään kaupungin alueella sijaitsevat myös entisen Tarbejevon kylän Pyhän Georgioksen kirkko (1774) sekä entisen Kotovo-Spasskojen kylän Vapahtajan kirkko (1684). 1950–1960-luvulla kaupunki kehittyi ryhmänä erillisiä tehdastaajamia, 1970-luvulta lähtien rakennettiin 9- ja 16-kerroksisia asuintaloja. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Dolgoprudnyin kaupungin sivusto * Dolgoprudnyin aerologisen keskusobservatorion (ylemmän ilmakehän luotausaseman) kotisivut * Rosgidrometin Dolgoprudnyin aerologinen keskusobservatorio 70 vuotta * Rosgidrometin Planeta-yksikön Dolgoprudnyin keskusobservatorion ja muiden sääsatelliittidatan vastaanottokeskusten yhteystiedot * Rosgidrometin Dolgoprudnyin aerologisen keskusobservatorion yhteystiedot * Sääsatelliittikuvien yms aineiston vastaanotosta Dolgoprudnyin aerologisessa keskusobservatoriossa Luokka:Moskovan alueen kaupungit Luokka:Naukograd
Sulfaattibakteerit

pienoiskuva|Desulfovibrio vulgaris on ensimmäinen sulfaattibakteeri, jonka genomi selvitettiin. Sulfaattibakteerit eli sulfaatinpelkistäjäbakteerit ovat bakteereita, jotka käyttävät hengittämiseen hapen sijasta rikkiyhdistettä, sulfaattia. Tällaisessa hengityksessä vetyä tai orgaanisia yhdisteitä, kuten alkoholeja, maitohappoa, asetaattia, pyruvaattia tai rasvahappoja hapetetaan rikillä, jolloin solu saa energiaa. Sulfaatteja pelkistävien bakteerien lisäksi on olemassa bakteereja, jotka voivat käyttää hengittämiseen sulfaattia alhaisemman hapetusasteen omaavia rikin yhdisteitä, mm. sulfiitteja ja tiosulfaatteja tai alkuainerikkiä, mutta eivät kykene käyttämään sulfaattia eivätkä pelkistämään sulfaattia sulfiitiksi. Rikkihengityksen lopputuotteena syntyy vetysulfidia eli rikkivetyä, vettä ja hiilidioksidia. Nämä bakteerit tuottavat myös suokaasuja ja suolikaasuja. Ne ovat yleisiä bakteereja hapettomissa oloissa, kuten vesistöjen ja soiden pohjamudissa. Elintavoiltaan ne ovat yleensä ehdottomia anaerobeja, eli ne eivät siedä hapen läsnäoloa. Suuri osa rikkiä pelkistävistä bakteereista kuuluu delta-proteobakteerien alaryhmiin Desulfobacterales, Desulfovibrionales ja Syntrophobacterales. Myös termofiilisiin bakteereihin kuuluva Thermodesulfobacteria kuuluu niihin. Muita rikkiä pelkistäviä bakteereja on gram-positiivisissa bakteeriryhmissä Thermodesulfovibrio ja Desulfotomaculum. Bakteereja ulkoisesti muistuttavista, mutta geneettisesti hyvin erilaisista arkkieliöistä Archaeoglobus voi pelkistää sulfaatteja. == Katso myös == *Rikkibakteerit == Lähteet == * Madigan, Martinko & Parker: Biology of Microorganisms, 9th ed. s. 498–502 ja 608–610. Prentice Hall, 2000. ISBN 0-13-081922-0 == Aiheesta muualla == *Jani Anttila: Sulfaatinpelkistäjäbakteerit Luokka: Mikrobiologia
Maasodankäynti

Maasodankäynti on sodankäynnin muoto, joka tapahtuu maan pinnalla. Maasodankäynti on luultavimmin vanhin ja yleisin sodankäynnin muoto. Toisesta maailmansodasta lähtien maasodankäynnissä on käytetty pääasiassa jalkaväkeä, panssarijoukkoja ja tykistöä. *
Dedovsk

Dedovsk () on kaupunki Moskovan alueen Istran piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Latvian rajalle suuntautuvan M9-valtatien varrella 38 kilometriä Moskovasta länteen. Kaupungin läpi kulkee myös Moskovan ja Rževin välinen rautatie (Dedovskin asema). Asukkaita on 28 100 henkeä (vuonna 2010). Kaupunki on saanut alkunsa Dedovon kylään vuosina 1911–1913 rakennetusta kehräämö- ja kutomotehtaasta. Vuonna 1940 tehtaan asuintaajamasta tuli kaupunki. Nykyään kaupungissa on teollisuuskankaita valmistavan laitoksen lisäksi jalkinetehdas sekä rakennustarvike-, kone- ja elintarviketeollisuutta. Kaupungin lähellä Pavlovskaja Slobodan taajamassa on 1700-luvun puolivälissä rakennettu Marian ilmestyksen kirkko. Anosinon kylässä on vuonna 1822 perustettu Borisoglebskin luostari. ==Lähteet== * ==Aiheesta muualla== * Epävirallinen kaupunkisivusto Luokka:Moskovan alueen kaupungit
Replikaatio

DNA:n kahdentuminen eli replikaatio on elävissä eliöissä tapahtuva biologinen prosessi, jossa DNA-molekyyli kahdentuu, jotta perinnöllinen tieto voidaan siirtää solunjakautumisessa tytärsoluihin. Kahdentuminen tapahtuu solukierron kasvuvaiheen S-vaiheen aikana hieman ennen solunjakautumista ja sen nopeuttajana toimii DNA-polymeraasientsyymi. Kehityskulku alkaa DNA- kaksoisjuosteen avautumisella ja kierteisyyden purkautumisella. Molempien juosteiden rinnalle rakentuu niiden mallin mukaan uudet juosteet. Lopputuloksena kahdentumisessa syntyy kaksi DNA-molekyylia, jotka ovat keskenään ja alkuperäisen DNA-molekyylin kanssa samanlaisia. ==Kahdentumisen vaiheet== ===Kaksoiskierteen purkaminen=== Kahdentuminen edellyttää DNA- molekyylin kaksoiskierteisen rakenteen purkautumista, jotta kummankin juosteen rinnalle voi rakentua uusi juoste. Aluksi helikaasientsyymi avaa kaksoiskierteen ja topoisomeraasientsyymi purkaa juosteiden väliset jännitteet. ===Valmistuminen=== Kaksoiskierteen purkauduttua muodostuu kahdentumishaarukka, jossa uusia DNA-juosteita aletaan valmistaa tumassa valmiina olevista nukleotideista. Nukleotidit pariutuvat DNA-juosteiden nukleotidien kanssa emäspariperiaatteen mukaisesti. Uudet nukleotidit liittyvät toisiinsa, jolloin uusi DNA-juoste vähitellen rakentuu. Koska kahdentumista nopeuttava DNA-polymeraasi lukee DNA-juostetta suunnassa 3'-5', ja voi koodata vain 5'-3' -suunnassa, toinen juoste rakentuu Okazakin fragmenteiksi kutsutuissa pienissä pätkissä, jotka ligaasi eli liittäjäentsyymi liittää lopuksi yhteen. Valmistuksen lopputuloksena syntyy kaksi DNA-molekyylia, joissa molemmissa toinen juoste kuului alkuperäiseen DNA-molekyyliin. ===Kahdentumisvirheiden korjaus=== Kun DNA-polymeraasi on kopioinut kummatkin DNA-juosteet kahdeksi sisarkromatidiksi, alkaa se vertaamaan jäljentämiään DNA-juosteita alkuperäisiin. DNA-polymeraasi korjaa havaitsemansa yhden nukleotidin jäljennysvirheet itse, mutta jos suuri pätkä DNA-juostetta on vaurioitunut, tarvitaan useampia korjaajaentsyymejä. Katkaisuentsyymi katkaisee virheellisen pätkän irti, DNA-polymeraasi jäljentää tilalle uuden juosteen ja liittäjäentsyymi liittää uuden pätkän DNA- juosteeseen. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Molekyylibiologia
Balašiha

Balašiha () on kaupunki Moskovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee 20 kilometriä Moskovan kaupungista itään Moskovajokeen laskevan Pehorka-joen rannalla. Väkiluvultaan kaupunki on Moskovan alueen suurin: vuoden 2012 väestönlaskennan mukaan asukasluku oli 228 567. right|thumb|250px|Balašiha arenaa - monikäyttöhalli (2007). Vuonna 1830 ruhtinas Trubetskoin kartanon alueelle rakennettiin kutomo, joka myöhemmin muutettiin puuvillakehräämöksi. 1800–1900-lukujen vaihteessa tehtaan ympäri muodostui työläisasutus. Vuonna 1928 se sai taajaman statuksen ja vuonna 1939 siitä tuli kaupunki. Nykyään kaupungissa on kone- ja metalliteollisuutta, kemian, puunjalostus- ja elintarviketeollisuutta. Kaupunki on muodostunut kolmesta eri taajamasta. Balašiha-1:n alueella on kaksi uusklassista kartanoaluetta: 1780–1790-luvuilla rakennettu kreivi Razumovskin palatsi Gorenki puistoalueineen sekä Golitsynin ruhtinassuvulle kuulunut Pehra-Jakovlevskojen kartano (1783–1786) ja sen yhteydessä sijaitseva Kristuksen kirkastuksen kirkko (1777–1782). Neljän kilometrin päässä kaupungista sijaitsee Almazovon kartano, jossa on säilynyt klassistinen päärakennus ja puistoalue keinotekoisine lampine ja kanavineen. Kaupungissa toimii kotiseutumuseo ja taidegalleria. Kaupungissa on vuonna 2007 avattu monikäyttöinen jäähalli (Balašiha arena). Reutovon asemalta haarautuu Balašihaan Moskovan ja Orehovo-Zujevon välisen rautatien sivurata. Kaupungin läpi kulkee myös Moskovan ja Nižni Novgorodin välinen M7-valtatie. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Balašihan kaupungin sivusto Luokka:Moskovan alueen kaupungit
Rautabakteerit

thumb|right|Rautabakteerien värjäämää vettä. Rautabakteerit ovat rautaa hapettavia bakteereja, jotka värjäävät muun muassa ojia ruosteenruskeiksi. Rautabakteereja on useita lajeja esim. Gallionella, Sphaerotilus, Leptothrix ja Crenothrix. Rautabakteerit luovat monesti epämiellyttävän suomaisen mudan hajun ympäristöönsä. Niiden ruottamat rautayhdisteet aiheuttavat metalliputkistojen korroosiota. Raudan lisäksi nämä bakteerit saattavat käyttää harvemmin magnesiumia ja alumiinia. Rautabakteerien esiintyminen lisää rikkibakteerien esiintymistodennäköisyyttä. == Katso myös == *Siderofiilit Luokka:Bakteerit
Aprelevka

Aprelevka () on kaupunki Moskovan alueen Naro-Fominskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Moskovan ja Obninskin välisen rautatien varrella 42 kilometriä Moskovasta lounaaseen. Kaupungin läpi kulkee myös M3-valtatie. Asukkaita on 18 700 henkeä (vuonna 2010). Kaupunki on saanut alkunsa vuonna 1899 avatun Aprelevkan rautatieaseman taajamasta. Vuonna 1910 saksalaiset yrittäjät perustivat paikkakunnalle äänilevytehtaan, josta sittemmin tuli Neuvostoliiton suurin äänilevyjen valmistaja. Vuonna 1935 asemanseutu ja lähikylät yhdistettiin Aprelevkan taajamaksi, joka sai kaupunginoikeudet vuonna 1961. Nykyään äänilevytehdas on lopettanut toimintansa. Kaupungissa on kemian, laitteenrakennus-, eristysmateriaali- ja elintarviketeollisuutta. Aprelevkassa toimii myös tunnettu urheiluvaatteiden valmistaja. Lähiseudulla on useita 1700–1800-lukujen arkkitehtuurin muistomerkkejä: Petrovskojen (Knjažištšen) klassistinen kartanokokonaisuus (1776–1780) ja Metropoliitta Pietarin kirkko (1785–1786), Staronikolskojen kartano ja kirkko (1709), Kristuksen taivaaseen astumisen kirkko (1730–1733) Burtsevon kylässä sekä moskovalaista barokkia edustava Johannes Kastajan kirkko (1704–1709) Afinejevon kylässä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Aprelevkan kaupungille omistettu sivusto Luokka:Moskovan alueen kaupungit
Siderofiilit

Siderofiilit ovat bakteereja, jotka vaativat rautaa tai pystyvät muiden systeemien ohella käyttämään rautaa. Näitä ovat Vibrio vulnificus, Listeria monocytogenes, Yersinia enterocolica, Salmonella enterica (serotyyppi Typhymurium), Klebsiella pneumoniae ja Escherichia coli. Myös jotkut ei- bakteeriset mikrobit kuten Rhizopus arrhizus ja Mucor ovat myös olla siderofiilejä. == Katso myös == *Rautabakteerit Luokka:Bakteerit
Wolff–Parkinson–Whiten oireyhtymä

Wolff–Parkinson–Whiten oireyhtymä (WPW-oireyhtymä) on sydämen rytmihäiriö, jonka aiheuttaa ylimääräinen sydämen eteisten ja kammioiden välinen oikorata. Sähköisen ärsykkeen johtuminen oikorataa pitkin aiheuttaa kammioiden ennenaikaisen aktivaation eli pre-eksitaation. WPW-oireyhtymä saattaa pysyä oireettomana koko elämän ajan, mutta noin puolelle henkilöistä oikorata kuitenkin aiheuttaa takykardioita eli sydämen nopealyöntisyyskohtauksia. WPW- oireyhtymä aiheuttaa EKG-nauhaan muutoksia, joista tyypillisin on nk. delta- aalto eli kolmiomaisena nouseva R-aallon alku. Muita EKG-muutoksia ovat lyhentynyt PQ-aika, leventynyt QRS-kompleksi ja epäspesifiset ST-välin ja T-aallon muutokset. Oireyhtymä on saanut nimensä John Parkinsonin, Paul Dudley Whiten ja Louis Wolffin mukaan, jotka kuvasivat sairauden artikkelissaan vuonna 1930. ==Lähteet== Luokka: Sydän- ja verisuonitaudit
Cindy McCain

Cindy Lou Hensley McCain (s. 20. toukokuuta 1954) on yhdysvaltalainen yrittäjä ja hyväntekeväisyyden harjoittaja. Parhaiten hänet tunnetaan senaattori ja presidenttiehdokas John McCainin puolisona. Hänen puolisonsa John kuoli nopeasti etenevään aivosyöpään 25. elokuuta 2018. == Aiheesta muualla == * Cindy McCainistä John McCainin kampanjasivulla Luokka:Kuuluisien henkilöiden puolisot Luokka:Yhdysvaltalaiset hyväntekeväisyyden harjoittajat Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Game Over (vuoden 1989 elokuva)

Game Over (elokuvan suomenkielinen nimi Finnkinon VHS-julkaisussa, alkuperäiseltä nimeltään The Wizard) on yhdysvaltalainen vuonna 1989 valmistunut elokuva. Elokuvan pääosissa näyttelevät Fred Savage, Luke Edwards, ja Jenny Lewis. Elokuva seuraa kolmea kotoa karannutta lasta heidän matkatessaan Kaliforniaan, jotta heistä nuorin voisi osallistua videopelaamiseen maailmanmestaruuskisoihin. Elokuvassa on runsaasti Nintendon tuotesijoittelua, ja se esitteli myös virallisesti maailman myydyimmistä videopeleistä Super Mario Bros 3:n. Elokuva sai ensiesityksensä aikaan yleisesti negatiivisia arvosteluja, mutta myöhemmin se on noussut kulttimaineeseen. Suomessa elokuvan julkaisi Finnkino VHS-kasetille vuonna 1991. DVD:nä tai Blu-rayna elokuvaa ei ole Suomessa julkaistu toistaiseksi. ==Juoni== Jimmy Edwards on nuori poika, joka on kärsinyt traumaperäisestä stressihäiriöstä siitä asti, kun hänen kaksoissiskonsa Jennifer hukkui. Hän on suurimman osan ajan kotonaan käyttäen suurimman osan ajastaan rakentelemalla jotain palikoista ja laatikoista. Hän myös kantaa eväslaatikkoaan mukanaan koko ajan, ja toistaa useasti sanaa "Kalifornia". Muisto hukkumisesta ja Jimmyn sairaus ovat hajottaneet perheen: Jimmy asuu äitinsä ja isäpuolensa kanssa, kun taas hänen velipuolensa Corey ja Nick asuvat isänsä luona. Kun Jimmy laitetaan mielisairaalaan, Corey auttaa hänet ulos ja pakenee hänen kanssaan Kaliforniaan. Linja-autoasemalla Jimmy ja Corey tapaavat Haley Brooksin, joka kertoo videopelien maailmanmestaruuskisoista. Corey näkee kilpailun mahdollisuutena saada Jimmy pois mielisairaalasta esittelemällä hänen lahjakkaita videopelaamisen taitoja. Haley suostuu auttamaan ja viemään pojat sinne pyytäen vastineeksi osuutta voitosta. Heitä kuitenkin seuraa ahne ja törkyinen yksityisetsivä Putman (Will Seltzer), jonka ovat palkanneet Jimmyn äiti ja hänen isäpuolensa. ==Lähteet== Luokka:Universal Picturesin elokuvat Luokka:Vuoden 1989 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset draamakomediaelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset nuortenelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset road moviet Luokka:Nintendo Entertainment System
Attard

Attard (tunnetaan myös nimellä Ħ'Attard) on noin 11 000 asukkaan kunta Maltalla. Se sijaitsee Maltan saaren keskiosassa. Yhdessä Balzanin ja Lijan kanssa se muodostaa alueen, jota kutsutaan usein "kolmeksi kyläksi". Kunnan asukkaita kutsutaan nimellä saraċini. Attard on perinteisesti tunnettu puutarhoistaan ja sitrusviljelmistään. Maltan kansallisstadion, Ta' Qali Stadium, sijaitsee Attardin alueella. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Maltan kunnat
Vieux-Habitants

Vieux-Habitants on kunta Länsi-Intian saaristossa Pienillä Antilleilla sijaitsevalla Guadeloupella. Se sijaitsee Basse-Terren saaren lounaisosassa. Kunnan pinta-ala on 58,70 km² ja asukasluku 7267 (2019). == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Guadeloupe
Balzan

Balzan (tunnetaan myös nimellä Ħal Balzan) on vajaan 4 600 asukkaan kunta Maltalla. Se sijaitsee Maltan saaren keskiosassa. Yhdessä Attardin ja Lijan kanssa se muodostaa alueen, jota kutsutaan usein "kolmeksi kyläksi". == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Maltan kunnat
Amanda Lear

Amanda Lear (s. 18. marraskuuta 1939 Saigon, Ranskan Indokiina) on ranskalainen muusikko, televisiojuontaja, näyttelijä, taidemaalari ja kirjailija. Hänen alkuperäinen nimensä oli Alain Tapp. Hän aloitti uransa mallina ja esiintyi Roxy Musicin albumin For Your Pleasure (1973) kannessa. Pian hän alkoi kuitenkin saavuttaa kansainvälistä suosiota omilla diskohiteillään. Hän on myöhemmin jatkanut uraansa paitsi musiikin parissa, myös muun muassa esittelemällä maalauksiaan kansainvälisissä näyttelyissä. Häneltä on ilmestynyt lukuisia albumeita ja singlejä. Lear opiskeli nuorena kuvataidetta. Hän oppi äidinkielinään englantia ja ranskaa; hänestä tuli varsinainen polyglotti, sillä hän oppi jo nuorena myös saksaa, espanjaa ja italiaa. Hän seurusteli jonkin aikaa David Bowien kanssa ja oli Salvador Dalín henkilökohtainen ystävä. Hän on poseerannut myös Playboylle. Lear menetti miehensä tulipalossa vuonna 2000. Hänet on nähty useissa televisio-ohjelmissa ja joissain elokuvissakin. Juontajana hän saavutti erityistä suosiota Italiassa. Lear julkaisi romaanin L'immortel (1987). Hänestä tuli vuonna 2006 Ranskan Ordre des Arts et des Lettres'n chevalier. Learin albumi Brief Encounters ilmestyi kesällä 2009. Hän on myös ollut Italian Tanssii tähtien kanssa -ohjelman tuomaristossa. == Lähteet == * Amanda Lear at Eurodance Hits * Amandalear.com * * Albumi Brief Encounters * Amanda Lear at MySpace * Amanda Lear, TV Show op reis. ©Ivo Niehe TV Produkties/Tros (ranskaksi) Luokka:Juontajat Luokka:Ranskalaiset näyttelijät Luokka:Ranskalaiset taidemaalarit Luokka:Ranskalaiset kirjailijat Luokka:Ranskalaiset laulajat Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Taiteilijoiden mallit
Mellieħa

Mellieħa on lähes 11 000 asukkaan kunta Maltalla. Se sijaitsee Maltan saaren pohjoisosassa. Se on pinta-alaltaan yksi suurimmista Maltan kunnista. Mellieħassa sijaitsee myös Maltan pisin uimaranta, Mellieħa Beach, sekä Maltan ainoa luonnonsuojelualue (, )). == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Maltan kunnat
Nikola Špirić

Nikola Špirić (, s. 4. syyskuuta 1956 Drvar, Bosnia ja Hertsegovinan kansantasavalta, Jugoslavian federatiivinen kansantasavalta) on bosnialainen serbipoliitikko, maan pääministeri 2007-2012 ja valtiovarainministeri 2012–2015. Hän edustaa serbien Itsenäisiä sosiaalidemokraatteja (Савез независних социјалдемократа). == Elämäkerta == Špirić on viettänyt lapsuutensa Drvarissa, kävi koulua Sarajevossa ja opiskeli Sarajevon yliopistossa. Hän on taloustieteen tohtori. Špirić oli Banja Luka yliopiston professori vuodesta 1992. Hän on myös ollut nelivuotiskauden Bosnia ja Hertsegovinan parlamentissa. Hän oli ylähuoneen puhemies 2002–2003 ja alahuoneen 2003–2004 ja 2005–2006. Bosnia-Hertsegovinan parlamentti vahvisti neljä kuukautta vaalien jälkeen, 9. helmikuuta 2007, Špirićin maan pääministeriksi. Hänen hallitukseensa kuuluu vuosien 1992-1995 sodat päättäneen sopimuksen mukaisesti edustajia maan kolmesta suurimmasta etnisestä ryhmästä.RFE/RL Newsline Vol. 11, No. 27, Part II, 12 February 2007 Špirićin hallitus oli ensimmäinen maassa ilman kansainvälistä valvontaa toiminut sitten 1992–1995 sodan. Hän erosi lokakuun 2007 lopulla vastalauseeksi korkean edustajan Miroslav Lajčákin vaatimuksille vahvistaa keskushallitusta ja ajaa läpi uudistukset, jotka mahdollistaisivat maan pääsyn Euroopan unioniin. Serbien mielestä vallan siirto keskusvallalle johtaisi muslimien ylivaltaan maassa. Kriisin selvittyä Špirić nimitettiin uudelleen pääministeriksi. ==Lähteet== Luokka:Bosnia ja Hertsegovinan pääministerit Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sahalahden kirkko

Sahalahden kirkko on kirkkorakennus Sahalahden kirkonkylässä, Kangasalla. Se on yksi Kangasalan evankelis-luterilaisen seurakunnan kirkoista. Se on vuonna 2005 perustetun, mutta pitkän historian omaavan Sahalahden kappeliseurakunnan käytössä. Sahalahti oli vuosina 1557–1581 Pälkäneen seurakunnan kappeliseurakunta ja vuosina 1581–2004 itsenäinen seurakunta ja kunta. Alueella oli tosin vakiintunutta jumalanpalveluselämää mitä todennäköisimmin jo keskiajalla. Nykyinen kirkko on alueen kolmas kirkko. Ensimmäinen kirkko rakennettiin nykyisen kirkon itäpuolelle vuonna 1559. Kirkko kuitenkin paloi salamaniskusta vuonna 1728. Toinen kirkko nousi entisen paikalle vuosina 1728–1729. Se oli kansanmiehen suunnittelema puinen ristikirkko. Jo vuoden 1780 piispantarkastuksessa sen todettiin vaativan nopeaa korjaamista. Vuonna 1804 Kihlakunnan Syytinkioikeus velvoitti sahalahtelaiset rakentamaan uuden kirkon. Hautausmaalla on muistokivi vuosien 1559 ja 1729 kirkkojen paikalla. Sahalahden kolmas eli nykyinen, empiretyylinen kupolikirkko, rakennettiin vuosina 1827–1829. Piirustukset laati intendentinkonttori Carl Ludvig Engelin johdolla. Pohjana arvellaan olleen tälläkin kertaa kansanmiehen laatimia piirustuksia. Vuonna 1843 valmistui muun muassa Ylistaron kirkon piirtäneen valtionarkkitehti E. Lohrmanin suunnittelema kirkon tapuli, joka liitettiin solarakennuksella runkohuoneeseen. Kirkossa on noin 550 istuinpaikkaa. Kirkko peruskorjattiin ja restauroitiin vuosina 1999–2002. Alttaritaulu on Aleksandra Såltinin vuonna 1896 maalaama Tulkaa minun tyköni. Kirkon sakastin eteistilassa säilytetään Turun akatemian piirustusmestarin Anders Dahlstenin vuonna 1752 maalaamaa edellistä alttaritaulua Kristus ristillä. Urut ovat Kangasalan urkutehtaan vuonna 1889 rakentamat. Vuonna 1981 ne uudistettiin 16-äänikertaisiksi. Tapio Tiitu laati niiden disposition. Sahalahden hautausmaalla sijaitseva surevaa leskeä ja lasta kuvaava sankarihautausmaan muistopatsas on Erkki Toukolehdon kätten työtä vuodelta 1949. ==Lähteet== * Sahalahden kirkkoesite ==Aiheesta muualla== *Sahalahden kirkko * *Kangasalan seurakunta *Tampereen hiippakunta Luokka:Suomen puiset sisäviisteiset ristikirkot Luokka:Kangasalan kirkkorakennukset Luokka:Carl Ludvig Engelin suunnittelemat rakennukset Kirkko Luokka:Sahalahden kirkonkylä Luokka:Suomen 1820-luvulla rakennetut kirkot
Miroslav Lajčák

Miroslav Lajčák (s. 20. maaliskuuta 1963 Poprad) on slovakialainen diplomaatti, ulkoministeri tammikuusta 2009 Ficon hallituksessa Ján Kubišin siirryttyä YK:n Euroopan talouskomission johtoon. Lajčák oli ulkoministerinä myös Ficon II hallituksessa 2012-. Hän oli Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen puheenjohtaja 2017-2018. Lajčák on opiskellut lakia Bratislavan Comenius-yliopistossa sekä väitellyt Moskovan kansainvälisten suhteiden instituutissa. Hän liittyi Tšekkoslovakian ulkoministeriön palvelukseen 1988. Hän oli Tšekkoslovakian ja myöhemmin Slovakian lähettiläänä Moskovassa ja Japanissa. Vuodesta 1993 hän oli ulkoministeri Jozef Moravčíkin, myöhemmän pääministerin kansliapäällikkönä. Vuodesta 2001 hän oli lähettiläänä Belgradissa Jugoslaviassa, myöhemmin Serbia ja Montenegrossa. Hän oli EU:n valvojana vuoden 2006 Montenegron itsenäisyysäänestyksessä. Kesäkuussa 2007 Lajčák nimitettiin YK:n Korkean edustajan ja EU:n erikoislähettilään asemaan Bosnia ja Hertsegovinaan Christian Schwarz-Schillingin seuraajaksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Diplomaatit Luokka:Slovakialaiset poliitikot Luokka:Kansliapäälliköt Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mongoliantammi

Mongoliantammi (Quercus mongolica) on tammilaji,Suomen Lajitietokeskus: Mongoliantammi – Quercus mongolica Viitattu 5.10.2022. joka kasvaa luonnonvaraisena Koillis-Aasiassa Kaukoidän monsuunisekametsävyöhykkeellä.Venäjän metsienhoito Sitä tavataan Japanissa, Kuriileilla, Sahalinilla, Mantšuriassa, Koreassa, Mongolian itäosissa ja Siperian itäosissa. thumb|120px|vasen|Lehtiä Mongoliantammi voi kasvaa 30 metriä korkeaksi. Yksittäispuuna kasvaessaan se on tyypillisesti korkeuttaan leveämpi. Lehdet ovat nahkamaiset, sormilehdykkäiset (muistuttavat hevoskastanjan lehtiä). == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Arboretum Mustila: Mongoliantammi (Quercus mongolica) *United States Department of Agriculture (USDA): Quercus mongolica *Flora of China: Quercus mongolica Luokka:Tammet
Reposaaren tuulipuisto

Reposaaren tuulipuisto on Satakunnassa Porin Mäntyluodossa sijaitseva tuulivoimapuisto, jonka omistaa Suomen Hyötytuuli Oy. Tuulipuistossa on toiminnassa 7 tuulivoimalaitosta ja niiden kokonaiskapasiteetti on 13 megawattia. Tuulipuiston luoteispuolella toimii tämän lisäksi vielä Hyötytuulen omistama Tahkoluodon merituulipuisto ja Hilskansaaressa Pohjantuulen Voiman yksi tuulivoimala. == Yleistä == Seitsemästä tuulivoimalaitoksesta teholtaan pienimmät ovat Tahkoluodon länsiosan aallonmurtajalla sijaitsevat tanskalaiset Bonus B54 -mallin kolme tuulivoimalaa, joiden kapasiteetti on 1 megawattia. Voimalamallin torni on yleensä 50–70 metriä korkea ja sen tuuliturbiinin roottorin halkaisija on 54 metriä. Tahkoluodon länsikärjessä Kallioholmalla sijaitsee yksinäinen Bonus B76-mallin voimala, jonka kapasiteetti on 2 megawattia. Tämän mallin napakorkeus vaihtelee 60–98 metriä ja sen turbiinin halkaisija on 76 metriä. Uusimmat kaksi voimalaa on rakennettu Kirrinsannalle Technip Offshore Finland Oy:n tontille vesialtaan vastakkaisille puolille. Ne ovat tanskalaista Vestas V112-mallia, joiden kapasiteetti on 3,45 megawattia, tornin korkeus 119 metriä ja turbiinin halkaisija 112 metriä. Voimalat tuottavat sähköenergiaa vuosittain noin 34 gigawattituntia. == Rakentaminen, laajentaminen ja purkaminen == Vuonna 1999 rakensi Hyötytuuli Oy neljä tuulivoimalaa Reposaareen, jotka sijaitsivat Reposaareen johtavalla pengertiellä Kirrinsannan (tai Kirrisanta) lähellä. Samalla rakennettiin edellisten lisäksi neljä voimalaa Tahkoluotoon. Nämä voimalat olivat Bonus B54-mallisa ja niiden kapasiteetti oli noin 1 megawattia. Yksi Tahkoluodon voimaloista ei enää esiinny kartoissa, mutta se näkyi vielä vuoden 2012 kartassa . Vuonna 2002 rakennettiin Tahkoluodon Kallioholmaan yksi tuulivoimala . Hilskansaarelle rakennettiin tuulivoimaa esittelevä opastuskeskus. Pääsiäisenä 2014 hajosi yksi pengertien voimaloista kovassa tuulessa, kun sen jarru meni epäkuntoon. Yksi sen turbiinin siivistä vaurioitui näkyvästi ja se pysäytettiin. Voimalan korjaaminen todettiin kannattamattomaksi ja se purettiin samana vuonna pois. Muut voimalat saivat luvan jatkaa tuotantoaan. Viimeisin laajennus on vuonna 2015 Mäntyluodon Kirrinsannalle pystytetyt kaksi tuulivoimalaa . Vuonna 2022 purettiin Reposaaren kolme muuta tuulivoimalaa pois. Purettujen voimaloiden siivet on jauhettu sementin ainesosaksi ja koneistot on joko kierrätetty tai käytetty varaosina. == Katso myös == * Luettelo Suomen tuulivoimaloista * Luettelo Suomen lakkautetuista tuulivoimaloista == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Hyötytuuli Oy:n kotisivut * Reposaaren tuulipuisto (valitse valikosta, valokuvia) * Luokka:Porin tuulivoimapuistot
Birgu

Birgu () on pieni kaupunki Maltalla, jonka asukasluku oli hieman alle 2 500 vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennassa asukkaita oli 2 489. Kaupunki sijaitsee Maltan saaren koillisosassa, suuren Grand Harbour -sataman eteläpuolella. Yhdessä Senglean ja Cospicuan kanssa se muodostaa alueen, jota kutsutaan usein "kolmeksi kaupungiksi". Kaikki kolme kaupunkia ovat vahvasti linnoitettuja. Birgussa käytiin Maltan piirityksen aikana vuonna 1565 ratkaisevia taisteluita, kun Johanniitat onnistuivat lyömään Osmannien valtakunnan joukot. Siksi kaupungin italiankielinen nimi onkin Città Vittoriosa, voitokas kaupunki. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Maltan kunnat
Mustatammi

Mustatammi (Quercus velutina) on tammilaji, joka kasvaa luonnonvaraisena Pohjois-Amerikan itäosissa.Flora of North America Intiaanit ovat käyttäneet sen sisäkuorta värjäykseen keltaisen värin aikaansaamiseksi.Coloria.net Tätä Kversitroni-nimistä väriainetta on myyty laajasti Euroopassa ennen toista maailmansotaa, ja esimerkiksi saksankielinen nimi on Färber-Eiche, väritammi. Mustatammi muodostaa usein hybridejä punatammen ja sen lähisukulaisten kanssa. == Lajikuvaus == Mustatammi jää levinneisyysalueensa pohjoisosissa noin 20–25 metriä korkeaksi, mutta saattaa etelässä kasvaa yli 40-metriseksi. Lehtien yläpinta on kiiltävän vihreä, alapinta kellanruskea. Lehdet ovat 10–20 cm pitkät, ja niissä on 5–7 liuskaa, joita erottavat U:n muotoiset lovet. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *ITIS: Quercus velutina Luokka:Tammet
Nuenen, Gerwen en Nederwetten

Nuenen, Gerwen en Nederwetten on Alankomaissa Pohjois-Brabantin provinssissa sijaitseva kunta. Asukkaita kunnassa on 22 571 (30.6.2008) ja väestötiheys on 666 as./km². Kunnan pinta-ala on 34,11 neliökilometriä, josta vettä on 0,23 km². Nuenen, Gerwen en Nederwettenin pormestari on Wim Ligtvoet. Kunnan keskuspaikka on Nuenen. Muut asutuskeskukset ovat Eeneind, Gerwen, Nederwetten, Opwetten ja Stad van Gerwen. Nuenen, Gerwen en Nederwettenin naapurikunnat ovat Sint-Oedenrode pohjoisessa, Laarbeek koillisessa, Helmond idässä, Geldrop-Mierlo etelässä, Eindhoven lännessä ja Son en Breugel luoteessa. Nuenenista on matkaa Alankomaiden viidenneksi suurimpaan kaupunkiin Eindhoveniin noin kymmenen kilometriä. Taidemaalari Vincent van Gogh vietti vuodet 1883–1885 Nuenenissa. == Politiikka == Kunnan pormestari on Wim Ligtvoet. Nuenen, Gerwen en Nederwettenin kunnanvaltuuston koostumus: *PvdA, neljä paikkaa *CNA, neljä paikkaa *NB, kolme paikkaa *W70, kolme paikkaa *CDA, kolme paikkaa *VVD, kaksi paikkaa == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen kotisivu Luokka:Pohjois-Brabantin kunnat
Takiaistammi

Takiaistammi (Quercus macrocarpa) on tammilaji, joka kasvaa luonnonvaraisena Pohjois-Amerikan keski- ja itäosissa.Flora of North America == Lajikuvaus == Takiaistammi kasvaa noin 30 metriä korkeaksi ja rungon halkaisija voi olla kolme metriä. Lehtien yläpinta on kiiltävänvihreä, alapinta kellanruskea. Lehdet ovat 7–15 cm pitkät. Terhot ovat harvinaisen suuria, 2–5 cm pitkiä. Takiaistammi on nopeakasvuinen ja kestävä, siksi sitä käytetään puistopuuna. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *ITIS: Quercus macrocarpa Luokka:Tammet
Kalanmaksaöljy

Kalanmaksaöljy on kalan, yleensä jonkin turskakalan maksasta valmistettavaa öljyä. Siinä on paljon D-vitamiinia sekä pienempiä määriä A-vitamiinia ja E-vitamiinia. Kalanmaksaöljy sisältää paljon myös omega-3-rasvahappoja. Kalanmaksaöljyistä on tuotantovaiheessa poistettu kala-allergiaa aiheuttavat kalan proteiinit, mutta proteiineista voi silti jäädä jälkiä tuotteisiin. Siksi kala-allergikkojen tulee aloittaa kalanmaksaöljyn käyttö varovasti. Tuotteiden soveltuvuus on hyvin yksilöllistä.Kalaöljy ja kalanmaksaöljy (Terveysportti) Tutkimuksen mukaan kalanmaksaöljy muun muassa pienentää lapsen diabetesvaaraa. Kalanmaksaöljyn useita väitettyjä terveysvaikutuksia, kuten syövän ehkäisemistä on epäilty eräässä tutkimuksessa, ja Yhdysvaltain terveysviranomaiset ovat myös varoittaneet turhien omega-3-lisäkkeiden syömisen vaaroista ja . == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Öljyt Luokka:Lisäravinteet Luokka:Kala- ja äyriäistuotteet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Hard Boiled

Hard Boiled () on John Woon ohjaama hongkongilainen toimintaelokuva vuodelta 1992. Se tunnetaan myös nimellä Aseiden jumala (). Hard Boiled oli viimeinen elokuva, jonka John Woo ohjasi kotimaassaan Hongkongissa ennen Yhdysvaltoihin muuttamistaan. ==Juoni== Elokuva alkaa kuvaten etsivän ja peitetehtävissä olevan poliisin sidettä taistelussa triadia vastaan. Tapahtumat kehittyvät pitkäksi toimintahurjasteluksi, johon mahtuu monta juonikuviota. Ruumita syntyy elokuvan loppuun mennessä jopa 307.Hard Boiled Moviebodycounts.com Hard Boiled rakentuu kolmen suuren toimintakohtauksen ympärille: alun teehuoneammuskelu, varastopetos keskiosassa, satama-ammuskelu, ja klimaattinen kolmekymmentäminuuttinen loppuammuskelu sairaalassa. == Roolit == == Kohtelu Suomessa == Vaikka elokuvan ensi-ilta nähtiin Suomessa Rakkautta & Anarkiaa -elokuvafestivaaleilla elokuvateatteri Maximissa syyskuussa 1993 (johon tapahtumaan ohjaaja John Woo itse osallistui), se kiellettiin Valtion elokuvatarkastamon päätöksellä 4.7.1994. Elokuva sai ikärajamerkinnän KK (kokonaan kielletty), joten sitä ei saanut enää laillisesti Suomessa esittää eikä levittää. Asiasta tehty valitus valtion elokuvalautakuntaan elokuussa 1994 ei tuottanut tulosta, vaan lautakunta päätti yksimielisesti pitää elokuvan kokonaan kiellettynä. Sellaisena se pysyikin aina aikuissensuurin poistumiseen asti lakimuutoksessa 1.1.2001. ==Lähteet== Luokka:Hongkongilaiset toimintaelokuvat Luokka:Vuoden 1992 elokuvat Luokka:Mafiaelokuvat Luokka:John Woon ohjaamat elokuvat Luokka:Kokonaan kielletyt elokuvat Suomessa Luokka:Elokuvat kostosta
Norman Boyd Kinnear

Norman Boyd Kinnear (11. elokuuta 1882 Edinburgh – 11. elokuuta 1957 Wimbledon) oli skottilainen eläintieteilijä. Kinnearin isänsä C. H. G. Kinnear oli edinburghilainen arkkitehti ja samaa sukua kuin Sir William Jardine. Opiskellessan Trinity Collegessa Glenalmondissa hän teki samanaikaisesti vapaaehtoistyötä assistenttina Kuninkaallisessa skottilaisessa museossa (Royal Scottish Museum) 1905–1907. Vuonna 1905 hän osallistui keräilyretkelle Huippuvuorille. William Eagle Clarken suosituksesta hänet palkattiin Bombay Natural History Societyn kuraattoriksi vuosiksi 1907–1919. Hän toimi myös seuran lehden apulaistoimittajana. Vuonna 1913 hän avioitui Gwendolen Beatrice Millardin kanssa, jonka suku asui Intiassa ja oli tekemisissä BNHS:n kanssa. Vuonna 1920 Kinnear valittiin Natural History Museumin eläintieteen osaston assistentiksi, vuodesta 1945 alkaen osaston hoitajaksi ja elokuusta 1947 alkaen museon johtajaksi. Hän jäi eläkkeelle 3. huhtikuuta 1950 ja lytöiin ritariksi saman vuoden heinäkuussa. Kinnear oli Bulletin of the British Ornithologists' Club -julkaisun toimittaja 1925–1930 ja British Ornithologists' Unionin (BOU) puheenjohtaja 1943–1948. Hän toimi myös Councils of the National Trustissa ja Zoological Societyssa. Hän oli eräs Society for the History of Natural Historyn perustajista. Kinnear kirjoitti kaksi artikkelia Intian ornitologian ja nisäkästutkimuksen historiasta Journal of the Bombay Natural History Society -julkaisuun. Kinnear kuvaili ja nimesi linnuista ainakin isotrogonin (Harpactes wardi), vanuatunkeisarikyyhkyn (Ducula bakeri), tiibetintiaistimalin (Alcippe ludlowi) ja yhdessä Batesin kanssa arabiantikan (Dendrocopos dorae).ITIS == Teoksia == * Notes on the Animals-Mammals, Birds & Reptiles-of Mesopotamia. 1916. * List of British Vertebrates. 1935. * Popular Handbook of Indian Birds, yhdessä Hugh Whistlen kanssa. 1949. * Catalogue of the Genus Felis, yhdessä Reginald Innes Pocockin ja Terence Charles Stuart Morrison Scottin kanssa. 1951.amazon.com == Lähteet == * Muistokirjoitus (Wiley InterScience) * Muistokirjoitus (The Auk) ===Viitteet=== Luokka:Skotlantilaiset biologit Luokka:Brittiläiset ornitologit Luokka:Brittiläiset eläintieteilijät Luokka:Vuonna 1882 syntyneet Luokka:Vuonna 1957 kuolleet
Vallisaaren räjähdysonnettomuus

Vallisaaren räjähdysonnettomuus oli puolustusvoimien ammusvarikolla Helsingin Vallisaaressa 9. heinäkuuta 1937 tapahtunut suuronnettomuus. Siinä sai surmansa 12 ihmistä ja loukkaantui ainakin kymmeniä. Useita rakennuksia ja muuta infrastruktuuria tuhoutui täysin tai vaurioitui. Vallisaaressa työskennelleen sotilasmestari Rikhard Antilan mukaan tuhoalue oli jälkeenpäin "melkoisesti myllerretty". "Muun muassa lastauslaiturille johtava tie ja rata olivat kokonaan kadonneet." Onnettomuus sai ilmeisesti alkunsa rannikkotykistön taistelupanosten varomattomasta käsittelystä. Varasto varastolta edennyt räjähdysten sarja jatkui koko päivän ja näkyi ja tuntui kaupungissa asti. Saarella olleet yrittivät pelastautua miten taisivat, osa veneillä, osa uiden. Aluksi sammutustöitä johti kapteeni Arvo Kartano, Suomenlinnan kurikomppanian myöhempi huonomaineinen päällikkö. Tulipalon sammutustöihin komennettiin Santahaminan ja linnakesaarten palokunnat, ja niihin osallistui myös Helsingin VPK. Sammutustoimet sujuivat kuitenkin hitaasti, koska palomiesten ja sotilaiden piti toistuvasti suojautua räjähdysten ja ilmassa lentävien ammusten vuoksi. Alueella tapahtui joitakin räjähdyksiä ilmeisesti vielä seuraavana aamuna jälkisammutustöiden yhteydessä. Pääesikunnan taisteluvälineosaston päällikkö, insinöörieversti Aleksanteri Huuri kuoli pari päivää tapahtuman jälkeen sydänkohtaukseen. Onnettomuudessa kuolleista 11 haudattiin 17. heinäkuuta Suomenlinnaan Piperin puiston viereen paikkaan, josta on näkymä Vallisaareen. Vuonna 1951 paikalle pystytettiin obeliskimainen muistokivi Mortuis, joka on omistettu Suomenlinnassa erilaisissa suurissa onnettomuuksissa kuolleille. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Vallisaaren räjähdysonnettomuus 1937 Elävä arkisto, Yleisradio * Vallisaaren onnettomuuden kuvasatoa, Suomen Kuvalehti, 17.07.1937, nro 29, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * Tuhoisa tulipalo ammusvarastoilla. Räjähdykset estivät sammutusmiehistön etenemisen. Vallisaaren palo piti eilen pääkaupunkia jännityksessä, Helsingin Sanomat, 10.07.1937, nro 181, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * Valtava räjähdys tärisytti eilen aamulla koko Helsinkiä : Vallisaaren ammuslaboratoriossa tulipalo joka hävitti 16 rakennusta, Käkisalmen Sanomat 10.07.1937, nro 73, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * Vallisaaren uhreja 11. Rauniot kätkevät kahdeksan vainajaa?, Helsingin Sanomat, 11.07.1937, nro 182, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Helsingin historia Luokka:Suomen puolustusvoimat Luokka:Vuoden 1937 onnettomuudet Luokka:Räjähdysonnettomuudet Suomessa Luokka:1930-luvun onnettomuudet Suomessa
Sid Atkinson

Sidney ”Sid” James Montford Atkinson (14. maaliskuuta 1901 – 31. elokuuta 1977) oli eteläafrikkalainen yleisurheilija ja 110 metrin aitajuoksun olympiavoittaja Amsterdamissa 1928. Atkinson nousi kansainväliselle tasolle 1922 juostessaan 110 metrin aidat 15,2 ja 400 metrin aidat 56,5. Hän oli myös erinomainen pituushyppääjä, jonka ennätys oli yli 730. Pariisin olympialaisissa 1924 ennakkosuosikki oli Yhdysvaltain George Guthrie. Atkinson juoksi alkuerien nopeimman ajan 15,2 ja oli samalla ajalla välierässään toinen Guthrien jälkeen. Loppukilpailussa Atkinson johti, mutta osui viimeiseen aitaan ja hävisi niukasti Yhdysvaltain yllättäjälle Daniel Kinseylle. Molempien aika oli 15,0. Guthrie hylättiin hänen kaadettuaan liian monta aitaa. Seuraavien neljän vuoden ajan Atkinson työskenteli vientiliikkeen johtajana ja harjoitteli vain vähän. Hän teki kuitenkin paluun Amsterdamin olympialaisiin. Siellä Atkinson voitti alkueränsä ajalla 15,2 ja oli välierässään toinen Yhdysvaltain Steve Andersonin jälkeen. Loppukilpailussa kulta- ja hopeamitalistien ero oli yhtä niukka kuin neljä vuotta aiemmin, mutta tällä kertaa Atkinson voitti Andersonin jäädessä hopealle. Loppuaika oli molemmilla 14,8, mikä jäi Atkinsonin uran parhaaksi. ==Lähteet== Luokka:Eteläafrikkalaiset olympiavoittajat Luokka:Eteläafrikkalaiset pika- aitajuoksijat Luokka:Vuonna 1901 syntyneet Luokka:Vuonna 1977 kuolleet
Inkere (täsmennyssivu)

Inkere voi tarkoittaa seuraavia: Leningradin alueella Venäjällä: * Inkere, seurakunta Inkerissä * Inkere, entinen kylä Leningradin alueen Jaaman piirissä * Inkereenjoki, Nevan sivujoki Leningradin alueella Pietarissa Venäjällä Suomessa: * Inkere, kylä ja taajama Perttelissä Salossa Varsinais-Suomessa * Inkereen kartano, kartano Perttelissä * Inkereen lasitehdas, lasitehdas Perttelissä vuosina 1794–1865
William R. Mead

William R. Mead voi tarkoittaa seuraavia: * William Rutherford Mead (1846–1928), yhdysvaltalainen arkkitehti * William Richard Mead (1915–2014), brittiläinen maantieteilijä
NEG Micon

pienoiskuva|Micon M1500-600 -tuuliturbiini Sri Lankassa. NEG Micon A/S oli tanskalainen tuulivoimalan valmistaja. Yritys yhdistettiin kilpailijaansa Vestas Wind Systems A/S:iin 2004. luokka:Tuulivoimaloiden valmistajat Luokka:Tanskalaiset energiayhtiöt