EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Omar (makeinen)

Omar on Fazer Makeisten valmistama kermakaramelli. Makeisten valmistukseen on käytetty maitoa, sokeria, tärkkelyssiirappia, kovetettua kasviöljyä, maitorasvaa, stabilointiainetta (E 420), suolaa sekä vanilliiniaromia. Omareita myydään 220 gramman pusseissa. Omar on alun perin Chymos- makeisyrityksen tuote, jota alettiin valmistaa vuonna 1966. Se kehitettiin kilpailijaksi porvoolaisen Brunbergin vuodesta 1910 valmistamalle Alku- kermakaramellille. Omar-nimen valitsi taiteilija-kirjailija Aimo Vuorinen, joka toimi Chymoksella pakkaussuunnittelijana. Vuorisen kertoman mukaan kilpailijat olivat jo ehtineet rekisteröidä monia hyviä tuotenimiä, joten ne eivät olleet käytettävissä. Chymoksellakin oli lista nimiehdokkaista vastaisia tarpeita varten. Vuorinen silmäili listaa ja valitsi nimen Omar. Hänelle oli annettu tunti aikaa suunnitella makeiselle nimi ja käärepaperi. Nimen keksimiseen siitä meni kymmenisen minuuttia. Vuorisen mielestä Omar ei ollut mitenkään erityisen sopiva nimi, mutta ei siinä ollut erityistä vikaakaan. Hän teki kääreestä luonnoksen, jonka tehtaan johto hyväksyi. Hän piirsi sen puhtaaksi, ja seuraavana päivänä se lähti painoon. Omarista tuli menestys. Sopivan kirjainyhdistelmänsä perusteella se on päätynyt myös ristisanatehtäviin. Markkinoilla on myös ollut Mansikka-Omaria, Kahvi-Omaria, Mokkapala-Omaria ja kovia Omar-karamelleja. Nykyään jäljellä on vain perinteinen Omar, joka kuuluu Fazerin Classic-sarjaan. Myös Omarin makuista jäätelöä ja munkkeja valmistetaan. Kesällä 2017 Omarin pussi ja kääre uudistettiin. ==Lähteet== Luokka:Fazerin makeiset
Kochstraßen metroasema

Kochstraßen metroasema on metroasema Berliinissä, Berliinin metron U6-linjan varrella Stadtmitten ja Hallesches Torin asemien välissä. Asema avattiin vuonna 1923. Aseman lähellä sijaitsevat muun muassa Checkpoint Charlie ja Muurimuseo. Luokka:Berliinin metroasemat
Ueda Akinari

Ueda Akinari (, 25. heinäkuuta 1734 Osaka – 8. elokuuta 1809 Kioto) oli japanilainen kirjailija ja runoilija, yksi 1700-luvun loppupuolen Japanin huomattavimmista kirjailijoista. Ueda oli yomihon-genren varhainen edustaja, joka tunnetaan etenkin yliluonnollista käsittelevistä tarinoistaan. Hänen kaksi mestariteostaan, Ugetsu monogatari ja Harusame monogatari, ovat keskeisiä teoksia Japanin kirjallisuuden kaanonissa. == Elämäkerta == Ueda syntyi Osakassa prostituoidulle äidille ja tuntemattomalle isälle. Neljäntenä ikävuonnaan hänet adoptoi vauras kauppias, joka kasvatti hänet mukavuudessa ja antoi hänelle hyvän koulutuksen. Lapsena Ueda sairastui vakavasti isorokkoon, ja vaikka hän selviytyi, hänen sormensa molemmissa käsissä jäivät epämuodostuneiksi. Sairautensa aikana hänen vanhempansa rukoilivat Kashima Inarin pyhäkössä. Ueda tunsikin pyhäkön kamin pelastaneen hänet ja uskoi koko elämänsä ajan vahvasti yliluonnolliseen, mikä on merkittävä elementti hänen teoksissaan kuten kuuluisimmassa työssään Ugetsu monogatarissa, kokoelmassa kummitustarinoita. Hän peri Uedan perheen öljy- ja paperiliikkeen, kun hänen adoptioisänsä kuoli. Hän ei kuitenkaan menestynyt liikemiehenä ja menetti kaupan tulipalossa johdettuaan sitä kymmenen vuoden ajan. Tänä aikana hän julkaisi useita humoristisia tarinoita ukiyo-zōshi-tyyliin, ”kelluvan maailman tyyliin”, joka oli suosittu fiktion genre 1680–1770-luvuilla. Ueda käytti tulipaloa mahdollisuutena kaupallisen maailman jättämiseen ja alkoi opiskella lääketiedettä Tsuga Teishōn alaisuudessa. Tsuga opetti hänelle myös populaaria kiinalaista kirjallisuutta. Vuonna 1776 hän aloitti lääketieteen harjoittamisen ja julkaisi Ugetsu monogatarin, mikä teki hänestä yhdessä Takizawa Bakinin kanssa yhden tärkeimmistä kirjailijoista yomihon-genressä, joka sai aikaan dramaattisen muutoksen lukemistavoissa. Fiktion kirjoittamisen lisäksi Ueda osallistui myös kokugaku-tutkimukseen. Vaimonsa kuoleman jälkeen vuonna 1798 Ueda kärsi väliaikaisesti sokeudesta, ja vaikka näkö palautui hänen vasempaan silmäänsä, hän joutui nyt sanelemaan suuren osan kirjoituksistaan. Hän aloitti työskentelyn toisen yomihon-teoksensa kanssa ja sai valmiiksi kaksi ensimmäistä tarinaa Harusame monogatariin noin vuonna 1802. Täydellistä versiota teoksesta ei julkaistu ennen vuotta 1951, kun käsikirjoituksen puuttuvat osat löydettiin. Teos eroaa huomattavasti Ugetsu monogatarista eikä käsittele yliluonnollisia tapahtumia. Ueda Akinari kuoli Kiotossa vuonna 1809. Kenji Mizoguchin palkittu vuoden 1953 elokuva Ugetsu – kalpean kuun tarinoita perustuu hänen teokseensa Ugetsu monogatari. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Japanilaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1734 syntyneet Luokka:Vuonna 1809 kuolleet
Suomuviiltopeippo

Suomuviiltopeippo (Amadina erythrocephala) on afrikkalainen loistopeippolaji. Suomuviiltopeipon arvioitu esiintymisala on 1 600 000 km². Suomuviiltopeippoa on havaittu Angolassa, Botswanassa, Lesothossa, Namibiassa, Etelä-Afrikassa ja Zimbabwessa. == Ulkonäkö ja pituus == Urospuolisella suomuviiltopeipolla on kirkkaanpunainen pää, sen rinta ja vatsa on vaaleanruskea tummansävyisillä reunoilla. Kaula on harmaa vaaleilla pisteillä. Käsisulkien tyvillä on valkoisia raitoja. Naaraalla ei ole punaista päätä, sen pää on harmaa ja yleensä naarailla on tasaisemmat värisävyt. Suomuviiltopeipon yhteispituus päästä pyrstöön on 13–14 senttimetriä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomuviiltopeippo BirdLifessä Luokka:Loistopeipot
Oranienburger Torin metroasema

Oranienburger Torin metroasema on metroasema Berliinissä, Berliinin metron U6-linjan varrella Naturkundemuseumin ja Friedrichstraßen asemien välillä. Asema avattiin vuonna 1923. Luokka:Berliinin metroasemat
Eileen Heckart

Anna Eileen Heckart (29. maaliskuuta 1919 Columbus, Ohio – 31. joulukuuta 2001 Norwalk, Connecticut) oli yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä. Heckart voitti parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon roolistaan elokuvassa Vapaa kuin perhonen (1972). Muuten hän on esiintynyt muun muassa elokuvissaBussipysäkki (1956), Vaarallista kylvöä (1956) ja Hylättyjen vaimojen kerho (1996). Hän voitti myös urallaan Golden Globen (1957) ja elämäntyön Tonyn (2000). Hänet tunnetaan myös televisiosarjoista Love&War;, josta hän voitti Emmy-palkinnon vuonna 1994, Mary Tyler Moore, Backstairs at the White House, One Live to live, F.D.R.: The Last Year ja hän on näytellyt myös sarjassa The Cosby Show. Heckartilla on myönnetty tähti Hollywood Walk of Famelle. == Palkinnot == *Star on the Walk of Fame *Tony (2000) *NBR Award (1996) *Emmy (1994) *Oscar Paras naissivuosa (1972) *Golden Globe (1957) == Ehdokkuudet == *Emmy (1976,1977,1979,1980,1988) *Daytime Emmy (1987) *Oscar Paras naissivuosa (1957) == Yksityiselämä == Heckart syntyi ainoana lapsena Columbuksessa, Ohiossa. Hän oli naimisissa John Harrison Yankee Jr:n kanssa vuodesta 1942–1997 tämän kuolemaan saakka. Heillä on kolme poikaa. Heckart kuoli syöpään kotonaan Connecticutin Norwalkissa 82-vuotiaana.http://query.nytimes.com/gst/fullpage.html?res=9A0CE2DD1230F931A35752C0A9649C8B63 == Valikoitu filmografia == *Bussipysäkki (1956) *Vaarallista kylvöä (1956) *Vapaa kuin perhonen (1971) *Love&War; (1994) *Hylättyjen vaimojen kerho (1996) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Hollywood Walk of Fame Luokka:Oscar-palkinnon saajat Luokka:Golden Globe -palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1919 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Ruth Gordon

Ruth Gordon Jones (30. lokakuuta 1896 – 28. elokuuta 1985) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja käsikirjoittaja. Hän syntyi Massachusettsissa ja oli vanhempiensa ainoa lapsi. Gordon esiintyi näytelmissä, elokuvissa ja televisiossa. Elokuvista tunnetuimpia ovat Rosemaryn painajainen (1968) ja Harold ja Maude (1971); ensin mainitusta hän sai parhaan naissivuosan Oscar- palkinnon vuonna 1968. Gordon voitti myös kaksi Golden Globea (1966, 1969) ja Emmy-palkinnon (1979). Hän oli vuoden 1956 Tony-ehdokas. Hänellä oli kaksi avioliittoa puolisoinaan vuosina 1921–1927 Gregory Kelly ja vuodesta 1942 Garson Kanin. Gordon kuoli 88-vuotiaana aivoverisuonisairauteen samassa osavaltiossa, jossa oli syntynyt. == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Oscar-palkinnon saajat Luokka:Golden Globe -palkinnon saajat Luokka:Primetime Emmy -palkinnon saajat Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Vuonna 1896 syntyneet Luokka:Vuonna 1985 kuolleet
Margaret Rutherford

Margaret Rutherford DBE (11. toukokuuta 1892 – 22. toukokuuta 1972) oli brittiläinen näyttelijä. Hän oli tunnettu Neiti Marplen esittäjä. Rutherford opiskeli näyttelijäntyötä Lontoossa Old Vic Schoolissa vuodesta 1925, ja esiintyi Lontoon teattereissa 1930-luvun alusta alkaen. Hän aloitti elokuvauransa vuonna 1936, mutta hän teki tunnetuimmat roolinsa vasta varsin myöhäisellä iällä. Hän voitti parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon roolistaan elokuvassa Hotel International (1963). ja Golden Globen samasta elokuvasta. Rutherford syntyi Lontoon Balhamissa ja kuoli Alzheimerin taudista kärsittyään keuhkokuumeeseen buckinghamshirelaisessa Chalfont St Peterin kylässä pian 80-vuotispäivänsä jälkeen. Rutherford oli vuodesta 1945 lähtien naimisissa näyttelijä Stringer Davisin kanssa. Poliitikko Tony Benn oli hänen serkkunsa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Brittiläiset näyttelijät Luokka:Oscar-palkinnon saajat Luokka:Golden Globe -palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1892 syntyneet Luokka:Vuonna 1972 kuolleet
Anthony Asquith

Anthony Asquith (9. marraskuuta 1902 Lontoo, Englanti – 20. helmikuuta 1968 Lontoo, Englanti) oli brittiläinen elokuvaohjaaja. Asquith syntyi Lontoossa. Hänen isänsä oli pääministeri H. H. Asquith. Hän sairastui ollessaan valmistelemassa elokuvaa Morris West romaanista The Shoes of the Fisherman (suom. Kalastajan kengät). Hän kuoli syöpään.Anthony Asquith Screen Online Elokuvan Kalastajan kengät ohjasi lopulta Michael Anderson.The Shoes of the Fisherman Elonet.fi. Viitattu 28.5.2022 Asquithin elokuvien joukossa ovat Pygmalion (1938), Tapaus Winslow (1948), Miehen varjo (1951), Millainen sulhanen (1952), Hotel International (1963) ja Keltainen Rolls-Royce (1964). Asquithin ohjaus Pygmalion oli ehdolla Oscarin saajaksi. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Luokka:Brittiläiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1902 syntyneet Luokka:Vuonna 1968 kuolleet
Pentti Leppänen

Pentti Armas Leppänen (s. 30. heinäkuuta 1946 Helsinki) on Oulun yliopiston tietoliikennetekniikan professori. ==Henkilöhistoria== Leppäsen vanhemmat olivat sääteknikko Urho Leppänen ja tutkimusapulainen Lempi Hokkanen. Hän valmistui ylioppilaaksi Sodankylän lukiosta 1965, Oulun yliopistosta diplomi- insinööriksi vuonna 1971 ja tekniikan lisensiaatiksi vuonna 1980. Leppänen on sotilasarvoltaan reservin alikersantti vuodelta 2003. ==Ura== Leppänen toimi Oulun yliopiston sähkötekniikan osastolla projektitehtävissä 1971–1974, sen jälkeen va. apulaisprofessorina, vs. yliassistenttina, vs. ja ts. laboratorioinsinöörinä, vt. apulaisprofessorina ja vt. professorina 1974–1985. Tämän jälkeen hän oli vuoteen 1988 Oulun teknillisen oppilaitoksen tietoliikennetekniikan yliopettaja mutta palasi takaisin yliopistolle, jossa on vuodesta 1992 alkaen toiminut tietoliikennetekniikan apulaisprofessorina ja sittemmin professorina. Leppänen oli yksi Oulun yliopiston Center for Wireless Communications (CWC) -tutkimusinstituutin perustajista ja johtoryhmän jäsenistä vuodesta 1995 alkaen. Instituutin perustamisen ja toiminnan taustalla oli yhtäältä Leppäsen merkittävä hajaspektritekniikan tutkimustyö, toisaalta kehitys kohti niin sanottuja neljännen sukupolven langattomia järjestelmiä, joihin liittyy myös niin sanotun ohjelmistoradion tutkimus- ja kehitystyö. Leppänen on toiminut useissa tutkimus- ja kehityshankkeissa, tieteellisten konferenssien järjestelytoimikunnissa sekä asiantuntija- ja luottamustehtävissä, kuten Maanpuolustuksen tieteellisen neuvottelukunnan jaostojen jäsenenä ja puheenjohtajana. Hän on julkaissut tutkimuksiaan sekä konferensseissa, tieteellisissä ja ammatillisissa lehdissä että kirjoissa. ==Huomionosoitukset== Leppäselle on myönnetty Viestiristi, Sotilasansiomitali ja ilmavoimien Karhumäki-palkinto vuonna 1996 ansioista puolustusvoimien tarvitsemien tietoliikennetekniikoiden tutkimus- ja kehitystyössä. Vuonna 2007 hän sai Suomen Marsalkka Mannerheimin sotatieteellisen rahaston palkinnon, joka luovutettiin rahaston 70-vuotisjuhlien yhteydessä. ==Aiheesta muualla== * Tietoliikennetekniikan laboratorio ja CWC Oulun yliopistossa * Iinatti, J., Pouttu, A., Leppänen, P. 2005. Laajakaistaiset mukautuvat radiot. Suuria datamääriä ilmaan. Prosessori ES, marraskuu 2005, s. 51-53. Prosessori-lehden juttu (Viitattu 27.2.2008) * Leppänen, P., Latva-aho, M., Mämmelä, A. 2002. Advanced wireless communication systems and signal processing. Infotech Oulu Annual report. s. 13-17. Infotech Oulu(Viitattu 27.2.2008) *Tuukkanen, T., Pouttu, A., Leppänen, P. (toim.). Finnish Software Radio Programme. 65 s. ISBN 951-42-7187-4 Puolustusvoimien ohjelmistoradiohanke (Viitattu 27.2.2008) ==Lähteet== * Autio, V.-M. (toim.). Suomen professorit. Finlands professorer. Professoriliitto 2000, s. 470-471. ISBN 951-95189-6-7 * Heikura, I. (toim.) 2005. Sähkötekniikan ensimmäiset vuosikymmenet Oulun yliopistossa. Julkaisija: Avanti Management Oy. Painopaikka: Kalevaprint Oy, Oulu. ISBN 952-91-9216-9 Luokka:Oulun yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Manhattan Community District 10

Manhattan Community District 10 on New Yorkin Manhattanin saaren hallinnollinen osa-alue (Community District), johon kuuluu Harlemin keskeinen osa. Alue tunnetaan mustien kaupunginosana: Vuoden 2000 väestönlaskennassa 77,3 prosenttia asukkaista laskettiin mustiin tai afroamerikkalaisiin, ja vain kaksi prosenttia valkoisiin ei-latinalaisamerikkalaisiin. Vuonna 2000 alueella asui 107 109 henkeä. Sen väkiluku oli kasvanut kymmenessä vuodessa 7,6 prosenttia. Ulkomailla syntyneitä oli 17,8 %, heistä 40 % oli syntynyt Latinalaisessa Amerikassa, 23,2 % Afrikassa. Yleisin syntymäpaikka ulkomaalaisilla oli Dominikaaninen tasavalta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Kaupunginosvaltuuston kotisivut Community District 10
Manhattan Community District 11

Manhattan Community District 11 on New Yorkin Manhattanin saaren hallinnollinen osa-alue (Community District), johon kuuluu Harlemin itäinen osa. Alue tunnetaan mustien ja latinalaisamerikkalaisten kaupunginosana: Vuoden 2000 väestönlaskennassa 35 prosenttia asukkaista laskettiin mustiin tai afroamerikkalaisiin, ja 52 prosenttia latinalaisamerikkalaisiin. Vuonna 2000 alueella asui 117 743 henkeä. Sen väkiluku oli kasvanut kymmenessä vuodessa 7,6 prosenttia. Ulkomailla syntyineitä oli noin neljännes, heistä 68,5% oli syntynyt Latinalaisessa Amerikassa, 7% Afrikassa. Yleisin syntymäpaikka ulkomaalaisilla oli Meksiko. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Kaupunginosavaltuuston kotisivu Community District 11
Carry-le-Rouet

Carry-le-Rouet on kaupunki Ranskassa, Bouches-du-Rhônen departementissa, Provence-Alpit-Rivierassa, 30 kilometriä Marseillesta länteen, valtateiden A55 ja D5 tuntumassa. Siellä on 6 358 asukasta ja sen asukastiheys on 629,5 henkilöä neliökilometrillä (2006). Carry-le-Rouet tunnetaan parhaiten näyttelijä Fernandelin (1903–1971) kotikaupunkina. Myös amerikkalainen jazz-, blues- ja soul-laulaja, lauluntekijä ja pianisti Nina Simone (1933–2003) vietti kaupungissa viimeiset elinvuotensa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Carry-le-Rouet’n kaupungin kotisivu Luokka:Bouches-du-Rhônen kunnat Luokka:Ranskan kaupungit
Boyd Kirkland

Boyd D. Kirkland (4. marraskuuta 1950 – 28. tammikuuta 2011) oli yhdysvaltalainen animaattori, animaatioiden käsikirjoittaja ja ohjaaja, joka tunnetaan erityisesti 1990-luvun Emmy-palkitusta Batman-animaatiosarjan ohjaamisesta. Hän aloitteli uraansa 1970-luvun lopulla animaatiosarjan Jana of the Jungle myötä, jonka jälkeen Kirkland työskenteli enimmäkseen animaatioelokuvien parissa. == Filmografia == === Elokuvat === * Starchaser: The Legend of Orin (1985) * My Little Pony – elokuva (1986) * Action Force: The Movie (1987) * Pikku Nemo (1989) * Batman – Mustan kostajan paluu (1993) * Batman ja Pakkasherra (1998) * Ultimate Avengers (2006) * Ultimate Avengers 2 (2006) * Dragonlance: Dragons of Autumn Twilight (2008) === Televisiosarjat === * Jana of the Jungle (1978) * Yogi's Space Race (1978) * Spider-Man (1981) * Spider-Man and His Amazing Friends (1981–1983) * Meatballs and Spaghetti (1982) * Mister T (1983) * Action Force (1985–1986) * Kummikarhut (1987–1988) * Dino-Riders (1988) * RoboCop (1988) * Attack of the Killer Tomatoes (1990–1991) * Batman (1992–1995) * X-Men: Evolution (2001–2003) * Wolverine and the X-Men (2008) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * TV.com Luokka:Yhdysvaltalaiset animaattorit Luokka:Animaatio-ohjaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset televisiokäsikirjoittajat Luokka:DC-animaatioiden tekijät Luokka:Marvel-animaatioiden tekijät Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
Peskadorit

Peskadorit (, Pha̍k-fa-sṳ: Phàng-fù khiùn-tó ) ovat saaristo Taiwanin länsipuolella Taiwaninsalmessa. Saaria hallinnoidaan osana Penghun piirikuntaa Kiinan tasavallassa. Saarten määrä vaihtelee vuoroveden mukana: vuoksen aikaan saaria on näkyvissä noin 90. Kravun kääntöpiiri kulkee yhden saaren halki.Penghu County: Geography Penghun piirikunnan pinta-ala on yhteensä 127,7 neliökilometriä, ja se jakautuu kuuteen kuntaan (Husi, Baisha, Siyu, Wang-an, Cimei) ja yhteen kaupunkiin (Magong). Yli puolet piirikunnan maa-alueesta on maatalouden käytössä.Penghu County: Land Piirikunnassa on yhteensä 91 785 asukasta ja sen asukastiheys on 717 henkeä neliökilometriä kohden. Magongin kaupungissa asukkaita on noin 54 000.Penghu County: Population Saaret ovat saaneet nimensä portugalinkielisistä sanoista Ilhas Pescadores, suom. ”Kalastajiensaaret”. Niitä ovat ennen Kiinan tasavaltaa hallinneet muun muassa Alankomaat, Qing-dynastian Kiina ja Japani. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Penghun piirikunnan kotisivut Luokka:Taiwanin saaret Luokka:Taiwanin piirikunnat
Erkki K. M. Leppävuori

Erkki Keijo Mikael (K. M.) Leppävuori (s. 9. toukokuuta 1951 Varkaus) on entinen VTT:n pääjohtaja ja professori. ==Henkilötiedot ja opinnot== Erkki K. M. Leppävuori syntyi Varkaudessa 1951 johtaja, DI Keijo Leppävuoren ja hammaslääkäri Sally Hartialan perheeseen. Hän valmistui ylioppilaaksi Varkauden yhteislyseosta vuonna 1969. Hän opiskeli Teknillisestä korkeakoulussa, josta valmistui rakennustekniikan diplomi-insinööriksi vuonna 1974 ja tekniikan lisensiaatiksi vuonna 1977. ==Ammattiura== Leppävuori toimi Teknillisen korkeakoulun tutkijana ja vt. apulaisprofessorina 1974–1979 sekä erikoisopettajana myöhemmin 1982–1988. VTT:n tutkijana hän työskenteli vuosina 1979-1981 ja vt. tutkimusprofessorina 1981–1983. Vuosina 1986-1986 hän toimi Tekesin jaostopäällikkönä, sitten taas VTT:llä laboratorion johtajana 1986-1989 ja Rautaruukki Oy:ssä johtajana vuodesta 1989 vuoteen 1994. VTT:n rakennustekniikan tutkimusyksikön johtaja ja professori hänestä tuli vuonna 1994. VTT:n pääjohtajana hän toimi vuosina 1999 - 2015. Leppävuorella on ollut lukuisia kotimaisia ja kansainvälisiä tieteellisiä ja ammatillisia luottamustehtäviä. Näistä mainittakoon hänen nimityksensä eurooppalaisten tutkimus- ja teknologiaorganisaatioiden yhdistyksen EARTO:n puheenjohtajaksi vuonna 2005. Leppävuori harrastaa golfia ja on toiminut sekä Suomen golfliiton hallituksen jäsenenä ja puheenjohtajana että vastaavan maailmanlaajuisen ja Euroopan-järjestön hallituksen jäsenenä. ==Huomionosoitukset== Erkki Leppävuorelle myönnettiin kunniatohtorin arvonimi Teknillisen korkeakoulun 20. tohtoripromootiossa 2. huhtikuuta 2008. ==Lähteet== * Autio, V.–M. (toim.). Suomen professorit. Finlands professorer. Professoriliitto 2000, s. 470-471. ISBN 951-95189-6-7 ==Aiheesta muualla== * Vepsäläinen, M. L. 2003. Perustutkimuksen asemaa ei saa rappeuttaa. Acatiimi 3/03. s. 8-9. Acatiimi- juttu (Viitattu 27.2.2008) Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:VTT:n pääjohtajat
Jack Lousma

Jack Robert Lousma (s. 29. helmikuuta 1936) on yhdysvaltalainen astronautti. Hän syntyi Grand Rapidsissä, Michiganissa. Lousma työskenteli NASAssa vuosina 1966–1983. Hänet muistetaan parhaiten Skylab 3:sta ja STS-3:sta. Hänen oli mahdollisesti tarkoitus kuulua Apollo 20:n miehistöön, mutta lento ei koskaan toteutunut. Lousma oli vuoden 1984 republikaaninen liittovaltion senaattoriehdokas Michiganista, mutta hävisi vaalit demokraattien istuneelle senaattorille Carl Levinille. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset avaruuslentäjät Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Yhdysvaltalaiset republikaanipoliitikot
Robert P. Griffin

Robert Paul Griffin (6. marraskuuta 1923 – 17. huhtikuuta 2015http://www.detroitnews.com/story/news/politics/2015/04/17/former-michigan- us-sen-griffin-dies/25937913/) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän syntyi Detroitissa, Michiganissa. Lakimieheksi valmistunut Griffin istui Michiganista Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuosina 1957–1966 ja senaatissa 1966–1979. Hän oli senaatin avustavana vähemmistöjohtajana (Senate Minority Whip) vuosina 1969–1977. Griffin hävisi uuden senaattoriehdokkuutensa vuoden 1978 vaaleissa, ja vuonna 1979 hänen paikkansa otti Carl Levin. Senaattoriaikansa jälkeen hän toimi muun muassa Michiganin korkeimman oikeuden tuomarina vuosina 1987–1994. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenet Luokka:Yhdysvaltain senaatin jäsenet Luokka:Yhdysvaltalaiset republikaanipoliitikot Luokka:Yhdysvaltalaiset tuomarit Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Vöyrin sotakoulu

200px|thumb|Jorma Gallen-Kallelan suunnittelema Vöyrin koulun kurssimerkki. Vöyrin Sotakoulu oli itsenäisen Suomen ensimmäinen aliupseerikoulu. Koulu syntyi 26. tammikuuta – 30. toukokuuta 1918 Vimpelin sotakoulun jatkoksi. Sven Donner, Axel Bergman ja Thure Svedlin saivat Sotilaskomitean (M.K.) suostumaan koulun perustamiseen. Vöyrin kunnallislautakunnan puheenjohtaja Johannes Miemois ja elintarvikelautakunnan puheenjohtaja Johannes Hallvar saivat kutsun Vaasaan, ja koulu päätettiin perustaa. Vöyrin sotakoulu koulutti aliupseereita (ryhmänjohtajia) suojeluskunta-armeijaa varten. Koulun ensimmäinen päällikkö oli jääkäriluutnantti Bertel (Perttu) Petrelius (myöh. Pertamo) ja 18. helmikuuta 1918 alkaen jääkärikapteeni Juho Heiskanen. Intendenttinä toimi jääkärivänrikki Ivar Eugéne Hasselblatt, koulun hankintapäällikkönä Johannes Hallvar ja kirjurina jääkäri Viktor Granlund. Opettajina ja komppanian päällikköinä toimi 22 jääkäriä ja Vimpelin koulun entisiä oppilaita. Koulun noin 1 400 oppilasta olivat eri puolilta maata ja muodostivat 9 komppaniaa ja 2 konekiväärikomppaniaa (KKK). Vöyrin sotakoulun perinteitä vaalivat myöhemmät Kanta-aliupseerikoulu ja Päällystöopisto.Otavan Iso tietosanakirja, osa 10, palsta 300. Helsinki: Otava, 1965. == Lähteet == * Donner–Svedlin–Nurmio: Suomen vapaussota IV, Jyväskylä: Gummerus 1924. * Ignatius–Theslöf–Palmén–Grotenfelt–Nordenstreng–Soikkeli: Suomen vapaussota vuonna 1918 IV. Helsinki: Otava 1923. * Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9. ===Viitteet=== Luokka:Suomen sisällissodan valkoiset erillisyksiköt Luokka:Sotilaskoulutus Luokka:Vöyri
José Freire Falcão

José Freire Falcão (23. lokakuuta 1925 – 26. syyskuuta 2021) oli brasilialainen kirkonmies. Hän sai pappisvihkimyksensä 19. kesäkuuta 1949 ja toimi Brasílian hiippakunnan arkkipiispana vuosina 1984–2004. 28\. kesäkuuta 1988 kardinaaliksi nimitetty Falcão osallistui uuden paavin valintaan keväällä 2005. == Lähteet == Luokka:Brasilialaiset kardinaalit Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Uuno on numero yksi!

Uuno on numero yksi! on kokoelmalevy vuodelta 2003, joka sisältää alaotsikkonsa mukaisesti Jaakko Salon musiikkia Uuno Turhapuro -elokuviin 1973-1998. == Sisältö == Sävellykset ja sovitukset Jaakko Salo, paitsi 15 säv. Serradel Narciso, 20 säv. amerikkalainen trad. sekä 1, 26 & 33, jotka ovat Heikki Laurilan kitaraimprovisaatioita. Sanoitukset Jukka Virtanen (2) & Jaakko Salo (35). # "Sinne meni elämäni onnellisin päivä" - 0:19 # "Uuno Turhapuro" - 2:58 (tarinointi: Vesa-Matti Loiri) # "Professori Uuno D.G. Turhapuro" - 3:33 # "Keskioluelle Veijo Esson Baariin" - 1:47 # "Efekti Uunon kyntöhommiin" - 0:14 # "Uuno Turhapuro muuttaa maalle (Kantri-Uuno)" - 1:58 # "Yksityisetsivä Terävä" - 3:33 # "Uuno Turhapuron poika" - 3:33 # "Tuura" - 1:17 # "Efekti - pää liikennemerkkiin" - 0:14 # "Variksenpelätin" - 2:11 # "Unelma" - 1:43 # "Elisabetin uni" - 1:40 # "Härkäjuhla" - 2:59 # "Elisabet lähtee" - 0:31 # "Uuno Epsanjassa" - 2:38 # "Baletti" - 1:02 # "Hurmaava pörröpää ja Rosita" - 0:47 # "Muisti meni" - 3:20 # "Pyöräretki" - 1:01 # "Laiturilla" - 0:34 # "Kauneushoitolassa" - 1:38 # "Härskin veneet" - 2:28 # "Uuno Turhapuron veli" - 3:27 # "Tömisevä" (instr.) - 2:34 # "Uuno parturoi" - 0:26 # "Uuno Turhapuro - herra Helsingin herra" - 1:58 # "Uuno Turhapuro armeijan leivissä" - 2:36 # "Sörsselssön kampaajalla" - 2:18 # "Rauhanturvaajat" - 0:54 # "Kutsu kasinolle" - 1:03 # "Liukuva lätkä ja pää edellä pusikkoon" - 2:32 # "Uuno hiippailee kotiin" - 0:32 # "Jääkaappi katoaa" - 0:56 # "Soitto soi" - 2:33 (laulu: Vesa-Matti Loiri, Santeri Kinnunen ja naiskuoro) # "Hei hei" - 0:18 == Tekijät == * Kokoelman ideointi ja tuotanto: Juha Nikulainen * Analoginauha-arkiston digitointi: Diginord Oy * Musiikin koostaminen studiossa: Teropekka Virtanen / Inkfish * Digitaalinen masterointi: Mika Jussila / Finnvox * Kuvat elokuvista: Ere Kokkonen & Reija Virolainen (Spede-Yhtiöt) / SEA * Jaakko Salo -kuva: Warner Music Finland Oy:n kuva-arkisto, Scandia Musiikki * Ulkoasu: Antti Heikkinen / NGGD == Lähteet == Luokka:Uuno Turhapuro Luokka:Suomalaiset huumorialbumit Luokka:Vuoden 2003 albumit
Charlie Sifford

thumb|Charlie Sifford (1961) Charlie Sifford (2. kesäkuuta 1922 – 3. helmikuuta 2015) oli afroamerikkalainen golfaaja. Hän syntyi Charlottessa, Pohjois-Carolinassa. Sifford voitti PGA Tourilla Greater Hartford Open Invitationalin vuonna 1967 ja Los Angeles Openin vuonna 1969. Vuonna 1975 hän voitti Floridan Orlandossa seniorien PGA-mestaruuden. Sifford sai vuonna 2004 paikan World Golf Hall of Famesta. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset golfaajat Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Don Sharp

Donald "Don" Sharp (19. huhtikuuta 1922 Hobart, Australia – 18. joulukuuta 2011) oli brittiläinen elokuvaohjaaja. Sharpin ohjaustöitä olivat Kerro se rytmein (1958), The Kiss of Vampire (1963), Rasputin – riivattu (1965), Fu Manchu – kauhun mestari (1965), Marrakesh – vaarojen kaupunki (1966), Tri Fu Manchu – paholaisen palvelija (1966), Jules Verne’s Rocket to the Moon (1967), Psychomania (1971), Karhusaari (1979), Pirullinen pimeys (1984) ja Kyyneleet sateessa (1988). Näyttelijänä Sharp esiintyi 1950-luvulla BBC:n radiosarjassa Journey into Space. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Luokka:Brittiläiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
Sigmaringen

Sigmaringen on Saksan kaupunki Baden-Württembergin osavaltion eteläosassa. Se on Sigmaringenin piirikunnan hallinnollinen keskus. Sigmaringen rajoittuu pohjoisessa Winterlingeniin (Zollernalbkreis) ja Veringenstadtiin, idässä Bingeniin, Sigmaringendorfiin ja Scheeriin, etelässä Mengeniin, Krauchenwiesiin, Inzigkofeniin ja Meßkirchiin sekä lännessä Leibertingeniin, Beuroniin ja Stetten am kalten Marktiin. Kaupungissa oli kesäkuun 2022 lopussa 17 730 asukasta, ja sen pinta-ala on 92,9 neliökilometriä. == Historia == Sigmaringen sijaitsee Schwabenin historiallisella alueella. Laizin kaupunginosasta on löydetty jälkiä uurnakenttäkulttuurin ajalta vuosilta 1000–500 eaa. Myös Hallstattin kulttuurin aikaisia löytöjä on tehty. Varhaisin kirjallinen maininta Sigmaringenista on vuodelta 1077. Virallisesti kaupunki perustettiin 1250. Vuosina 1576–1850 Sigmaringen oli Hohenzollern-Sigmaringen- ruhtinaskunnan pääkaupunki ja Hohenzollern-Sigmaringenin ruhtinaan asuinpaikka. Vuonna 1850 Sigmaringenin alueesta tuli osa Preussiin kuulunutta Hohenzollernin provinssia. Ranskassa toisen maailmansodan aikaan istunut Vichyn nukkehallitus pakeni Saksaan ja istui Sigmaringenissa lokakuusta 1944 huhtikuuhun 1945. Myös kirjailijat Céline, Lucien Rebatet ja Roland Gaucher pakenivat Sigmaringeniin. Vuodesta 1972 kaupunki on ollut Sigmaringenin piirikunnan hallinnollinen keskus. Sigmaringenin linnan (Schloss Sigmaringen) historia ulottuu 1000-luvulle. Linnasta on maininta vuodelta 1077 Rudolf von Schwabenin epäonnistuneen valloitusyrityksen yhteydessä. Kolmikymmenvuotisen sodan aikana vuonna 1632 linnaa hallitsivat lyhyen aikaa ruotsalaiset. Linna on suojelukohde ja se tunnetaan paitsi mahtailevista saleistaan myös huomattavasta asekokoelmastaan. Vuosina 1756–1763 rakennettiin barokkikirkko Stadtpfarrkirche St. Johann Evangelist, jossa on muun muassa Sigmaringenissa syntyneen taidemaalari Andreas Meinrad von Owin (1712–1792) töitä. == Talous == Sigmaringenin alueen merkittäviin työnantajiin kuuluu sairaanhoitopalveluja tarjoava Kliniken Landkreis Sigmaringen GmbH. Työntekijöitä on noin 1 200\. Kaupungin lukuisiin oppilaitoksiin kuuluu muun muassa Hochschule Albstadt- Sigmaringen. == Liikenne == Rautatiet Ulmista Donaueschingeniin ja Tübingenista Aulendorfiin risteävät Sigmaringenissa. Etäisyys Ulmin rautatieasemalta Sigmaringenin asemalle on 92,6 km ja Tübingenistä vastaavasti 87,5 km. Sigmaringenin tuntumassa risteävät valtatiet (Bundesstraße) B 32 Hechingenistä Ravensburgiin sekä B 313 Reutlingenista Bodenjärvelle. Kaupungissa aloitettiin paikallisbussiliikenne 1992 ensimmäisten saksalaisten pikkukaupunkien joukossa. == Kirjallisuutta == *Genzmer, Walther (Hrsg.): Die Kunstdenkmäler Hohenzollerns. Band 2: Kreis Sigmaringen, W. Speemann, Stuttgart 1948. *Schmitt, Günter: Sigmaringen. In: Ders.: Burgenführer Schwäbische Alb. Band 3: Donautal. Wandern und entdecken zwischen Sigmaringen und Tuttlingen. S. 41–62. Biberacher Verlagsdruckerei. Biberach 1990. ISBN 3-924489-50-5 == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Kaupungin verkkosivusto Luokka:Baden-Württembergin kunnat Luokka:Saksan kaupungit
Rake (pokeri)

Rake on pokeritermi, joka tarkoittaa kasinon ottamaa osuutta jokaisesta pelatusta kädestä. Jokainen pokerihuone ottaa pienen osan potista (yleisimmin 5%) joka muodostaa varsinkin nettipokerihuoneiden tuloista lähes kaiken. Yhden käden rake on useimmiten rajoitettu maksimissaan valuutasta ja pelin arvosta riippuen 3-5 dollariin. Pienellä summalla pelattavat pöydät pitävät rakeja joiden maksimi on jopa alle dollarin. Aktiiviset ja kovatasoiset pokerin pelaajat maksavat raken muodossa jopa satoja tuhansia euroja vuodessa. Esimerkkinä George "Jorj95" Lind III, joka on lähes 15,000,000 VPP-pisteen keräämisellä maksanut rakea kaiken kaikkiaan (vuoden 2014 maaliskuuhun mennessä) noin 2,700,000 dollaria PokerStarsille.http://www.poker- academie.com/poker-actu/joueurs-poker/portraits-de-joueurs/joueurs-pro/george- jorj95-lind-iii-le-plus-gros-rakeur-au- monde.htmlhttp://forumserver.twoplustwo.com/showpost.php?p=7927131&postcount;=80http://www.sharkscope.com/#Player- Statistics//networks/PokerStars/players/Jorj95 Moni pokeripalvelu on keventänyt omia raken sääntöjään. Usein yhteiskorteilla pelatuissa korttipeleissä, kuten Texas hold'em, ei rakea oteta ellei peli pääse floppiin asti, eli ensimmäisiin yhteiskortteihin. Raken laillisuus vaihtelee maittain. Monet maat kieltävät raken ottamisen, ellei pelin järjestäjällä ole erillistä uhkapelilupaa. Suomessa valtion uhkapelimonopoli kattaa myös raken käytön. Rahallisia pokeriturnauksia saa järjestää vain Casino Helsinki. == Mekanismit == Pokerihuoneilla on monta keinoa kerätä rakea. Seuraavassa on lueteltu yleisimmät keinot. Pot Rake Pot Rake on prosentuaalinen osuus jaetun käden arvosta. Pot Rake on yleisin käytetty raken muoto. Dead Drop Jakajan kohdalla oleva pelaaja maksaa jokaisella alkavan käden raken. Summa otetaan ennen kuin kortit jaetaan. Turnausmaksut Turnausmaksut ovat nimensä mukaisesti käytössä vain turnauksissa ja kattavat turnaukset kulut ja palkintopotit. Pelaajien määrä ratkaisee kokonaissumman ja näin myös yleensä turnauksen palkinnotkin. Jäsenmaksu Jotkut kasinot käyttävät raken keräämiseksi vain erillistä kuukausittaista jäsenmaksua. Tämä menetelmä suosii erittäin aktiivisia pelaajia, sillä maksettu summa ei riipu pelien määrästä. Rake-vapaa Jotkut nettikasinot käyttävät pelipöytiä joissa ei ole rakea ollenkaan. Niiden rahoitusajatus on vain tuottaa sivustolle liikennettä ja mainostajia. Näin kulut saadaan katettua muita keinoja käyttäen. == Lähteet == Luokka:Pokeri
Tribeca

Tribeca (myös kirjoitusasussa TriBeCa) on New Yorkin rikkaimpiin nykyään lukeutuva alue Manhattanin eteläisimmässä kaupunginosassa Manhattan Community District 1:ssä. Sen nimi on alkuperältään akronyymi ilmaisusta ”Triangle Below Canal Street” (”kolmio Canal Streetin eteläpuolella”). Tribecassa asuu noin kymmenentuhatta ihmistä, joista suurin osa on valkoihoisia. Alue ulottuu Canal Streetiltä Chambers Streetille (tai Vesey Streetille) ja Hudsonjoelta Broadwaylle. Se oli aikaisemmin varastoaluetta, mutta monet varastorakennukset on nyt muutettu loft-asunnoiksi, ja alueelle on tullut uutta liiketoimintaa. Useiden julkisuuden henkilöiden kerrotaan asuvan alueella, esimerkiksi Mariah CareyNew York Post , Harvey Keitel, M. Night Shyamalan, Robert De Niro ja David Letterman. Tribecassa on kuvattu useita elokuvia, kuten 1980-luvun menestyselokuva Haamujengi. Siellä järjestetään vuosittain Tribecan elokuvajuhlat. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Lower Manhattan
TTC (ranskalainen yhtye)

TTC on ranskalainen hip hop/electronica musiikkia esittävä yhtye, jonka kokoonpanoon kuuluu neljä MC:tä: Tido Berman, Teki Latex, Cuizinier sekä Orgasmic. == Diskografia == === Studioalbumit === * Ceci N'est Pas Un Disque (2002) * Batards Sensibles (2004) * 3615 TTC (2006) === EP:t === * Elementaire (2001) * Danser (2002) * Trop Singe (2003) * Girlfriend (2006) === Singlet === * "Game Over 99" b/w "Trop Frias" (1999) * "Leguman" b/w "Subway" (2000) * "De Pauvres Riches" (2003) * "Dans Le Club" (2004) * "Telephone" b/w "Paris, Paris" (2006) * "Travailler" (2007) Luokka:Ranskalaiset hip hop -yhtyeet
Manhattan Community District 7

Manhattan Community District 7 on New Yorkin Manhattanin saaren hallinnollinen osa-alue (Community District), johon kuuluu Lincoln Square ja Upper West Side. Alue sijaitsee Keskuspuiston länsipuolella. Vuonna 2000 alueella asui 207 699 henkeä. Sen väkiluku oli kymmenessä vuodessa laskenut hiukan. Asukkaista 66.3% laskettiin "white non-hispanic" -ryhmään, eli valkoisiin, joilla ei ole latinalaisamerikkalaista taustaa. Ulkomailla syntyneitä oli noin 45%, eniten Latinalaisesta Amerikasta, Euroopasta ja Aasiasta muuttaneita. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Kaupunginosavaltuuston kotisivu Community District 07
Kauhavan Wisa

Kauhavan Wisa (lyh. KauWi) on vuonna 1912 perustettu urheilun yleisseura. Sen nykyiset jaostot ovat hiihto, lentopallo, pesäpallo, salibandy, sulkapallo, suunnistus sekä yleisurheilu.http://www.kauhavanwisa.fi/ Aikaisemmin seurassa on ollut myös muun muassa jääkiekko- ja jalkapallojaostot, mutta ne ovat irtautuneet nykyisin omiksi seuroiksi. Kauhavan Wisan puheenjohtajana toimii Sanna Peltoluhta. Vuonna 2007 Kauhavan Wisa järjesti 14–15-vuotiaiden yleisurheilun suomenmestaruuskilpailut. Wisa järjestää myös vuosittain kävely- ja ottelukarnevaalit. Kauhavan Wisa ja Lapuan Virkiä järjestivät Jukolan viestin vuonna 2024. == Junioritoiminta == Pesäpallon junioreiden SM-mitalit Pesäpallon junioreiden SM-mitalit Pesäpallon junioreiden SM-mitalit Pesäpallon junioreiden SM-mitalit Pesäpallon junioreiden SM-mitalit Joukkue Mitalit Vuodet Yhteensä E-tytöt E-tytöt Yhteensä: Yhteensä: Yhteensä: 1 == Kuuluisia wisalaisia == *Jarkko Finni, kymmenottelija *Tapio Kangasniemi, lentopallon kaksinkertainen Suomen mestari *Antti Korkealaakso, aitajuoksija *Olli Kunnari, lentopallon moninkertainen Suomen mestari *Kalle Määttä, lentopallon moninkertainen Suomen mestari *Pekka Toppari, entinen maajoukkuelentopalloilija == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Kauhavan Wisan kotisivut Luokka:Suomalaiset urheilun yleisseurat Luokka:Suomalaiset yleisurheiluseurat Luokka:Suomalaiset suunnistusseurat Luokka:Suomalaiset hiihtoseurat Luokka:Kauhavalaiset urheiluseurat Luokka:Suomalaiset lentopalloseurat Luokka:Vuonna 1912 perustetut urheiluseurat
Cuenca (Espanja)

Cuenca on kaupunki keskisessä Espanjassa Kastilia-La Manchan itsehallintoalueella. Se on myös Cuencan maakunnan pääkaupunki. Vuonna 2015 kaupungissa oli vajaat 56 000 asukasta.Instituto Nacional de Estadística Kaupunki kuuluu UNESCOn maailmanperintöluettelon kohteisiin Espanjassa. Se on poikkeuksellisen hyvin säilynyt keskiaikainen linnoitettu kaupunki, jonka maurit perustivat Cordoban kalifaatin puolustamista varten. Kastilialaiset valtasivat sen 1100-luvulla ja rakensivat kuninkaallisia ja kirkollisia rakennuksia. Kaupungin tunnetuimpia nähtävyyksiä ovat syvän jokiuoman laidalle rakennetut ”riippuvat talot” (esp. casas colgadas), alun perin 1200-luvulla rakennettu tuomiokirkko (Catedral de Santa María y San Julián) ja abstraktin taiteen museo (Museo de Arte Abstracto Español), jonka tilat sijaitsevat riippuvassa talossa. Kaupungissa on yksi Kastilia-La Manchan yliopiston kampuksista. ==Kuvagalleria== The river Jucar´s gorge from the Devil´s Window - Cuenca province - Spain - panoramio.jpg|Júcar-joki Cuencassa. Cuenca, Spain - San Pablo Convent, etc..jpg|Cuenca Cuenca Catedral.JPG|Cuencan tuomiokirkko Cuenca Plaza mayor.JPG|Plaza Mayor, taustalla kaupungintalo 1700-luvulta. Cuenca, Spain - Hanging houses (Casas Colgadas).jpg|Riippuvia taloja (Casas Colgadas) Convento de San Pablo.JPG|Etualalla Puente de San Pablo (1902), taustalla Convento de San Pablo (luostari 1500-luvulta). 007245 - Cuenca (8669709858).jpg|Parador de Cuenca. Entisen luostarin tiloissa toimii parador (hotelli). Cuenca Ermita de las angustias.JPG|Ermita de Nuestra Señora de las Angustias. Barokkityylinen eremitaasi 1600-luvulta. WLM14ES - 04072010 132750 B 7074 - .jpg|Torre de Mangana on 1500-luvulta. Museo de Arte Abstracto Cuenca.jpg|Museo de Arte Abstracto Español de Cuenca == Lähteet == *spain.info: Cuenca *Fundación Turismo de Cuenca Arkistolinkki *Museo de arte abstracto Español en Cuenca • Fundación Juan March === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Kaupungin verkkosivut Luokka:Kastilia-La Manchan kaupungit Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Espanjassa
Hell’s Kitchen (Manhattan)

Hell’s Kitchen on kaupunginosa Manhattanin saaren länsiosassa New Yorkin kaupungissa Yhdysvalloissa. Kaupunginosa kuuluu Manhattan Community District 4:ään. Alueen keskiluokkaistumisen myötä kaupunginosa nimettiin 1960-luvulla Clintoniksi; nimi johdettiin alueen länsilaidalla sijainneesta DeWitt Clinton -puistosta. Hell’s Kitcheniä rajaavat 30th ja 59th Street, 8th Avenue ja Hudsonjoki. Alueella oli synkkä maine 1990-luvulle asti. Siellä oli varastoja, sairaaloita ja liikennevarikoita, ja se oli alamaailman suosiossa. Alue on sittemmin siistiytynyt, ja siellä on muun muassa paljon etnisiä ravintoloita. == Tunnettuja asukkaita == * Alicia Keys * Josh Peck * Mario Puzo * George Raft * Sylvester Stallone * Bruce Willis == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Midtown (Manhattan)
Ylivieskan vaakuna

Ylivieskan vaakuna on Ylivieskan kaupungin tunnus. Vaakunan aiheena on heraldisoitu kunnan nimen alkukirjain. Vaakunan selitys on ”hopeakentässä, sininen apilapäinen haaruristi.” Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar, ja Ylivieskan kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 5. huhtikuuta 1955. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 20. kesäkuuta samana vuonna. == Lähteet == * * Ylivieska Vaakuna
Vatsakalvo

Vatsakalvo () on vatsaontelossa oleva sileäpintainen yksinkertaisesta levyepiteelistä ja sidekudoksesta muodostunut kalvo. Sen tehtävänä on kiinnittää vatsaontelon elimet ympäristöönsä ja vähentää vatsaontelossa olevien elimien liikkeestä aiheutuvaa kitkaa. Vatsakalvo on kahdesta lehdestä muodostunut pussi, jonka ulompi lehti () kiinnittyy vatsaontelon seinämiin ja sisempi lehti () ympäröi osaa vatsaontelon elimistä. Peritoneumin lehtien väliin jäävää tilaa kutsutaan vatsakalvononteloksi eli peritoneumonteloksi (). Miehillä vatsakalvonontelo on umpinainen, mutta naisilla siitä on yhteys munanjohdinten onteloon. Vatsakalvon lehtien välissä on pieni määrä nestettä, jonka tehtävänä on vähentää vatsakalvon lehtien välistä kitkaa. ==Elinten suhde vatsakalvoon== Vatsaontelon ja pelviksen eli lantion elimet luokitellaan intraperitoneaalisiksi, extraperitoneaalisiksi ja infraperitoneaalisiksi sen mukaan miten ne sijaitsevat suhteessa vatsakalvoon. Intraperitoneaaliset elimet sijaitsevat vatsaontelon sisällä. Ne ovat joka puolelta peritonium visceraliksen ympäröimiä, mutta yhteydessä vatsaontelon seinämiin esimerkiksi suoliliepeen tai muun rakenteen avulla. Intraperitoneaaliset elimet pääsevät liikkumaan jonkin verran vatsaontelossa. Niitä ovat: * mahalaukku * ohutsuoli * perna * maksa * sappirakko * umpisuoli ja umpilisäke * pohjukaissuolen yläosa * paksusuolen poikittainen osa sekä sigmasuoli * kohtu, munasarjat ja munanjohtimet Retroperitoneaaliset elimet sijaitsevat vatsakalvonontelon posteriorisella eli takapuolella, vatsaontelon takaseinämässä. Ne eivät pääse juurikaan liikkumaan. Vatsakalvo peittää niiden anteriorista laitaa. Niitä ovat: * munuaiset * lisämunuaiset * kohdunkaula * haima * pohjukaissuoli lukuun ottamatta sen yläosaa * peräsuolen ylin 2/3 osa Infraperitoneaaliset elimet sijaitsevat vatsakalvonontelon kaudaali- eli hännänpuolella, lantio- ontelossa. Peritoneum peittää niitä vatsakalvonontelon puolelta. Niitä ovat: * virtsarakko * eturauhanen ja rakkularauhaset * emätin ja kohdunkaula * peräsuolen alin 1/3 osa ==Vatsapaidat== Vatsakalvo muodostaa vatsaontelon elinten väliin ison ja pienen vatsapaidan. Iso vatsapaita () riippuu suoliston edessä. Se kiinnittyy paksusuolen poikittaiseen osaan ja mahalaukun isoon kaarrokseen. Isossa vatsapaidassa on runsaasti rasvakudosta. Pieni vatsapaita () yhdistää maksan ja mahalaukun pienen kaarroksen. ==Lähteet== Luokka:Vatsaontelo
Ympäristökampanja

Ympäristökampanja on joukko toimenpiteitä, joiden tavoitteena on aikaansaada ympäristöystävällinen muutos. Kampanja on tietyn ajan kestävä tiettyyn teemaan ja maantieteelliseen alueeseen keskittyvä vaikuttamishakuinen toimenpide, johon yleensä liittyy tiedottamista, tapahtumia ja toimintaa kohdeyleisölle. Kohdeyleisö voi olla tarkkaan tai laajasti määritetty joukko ihmisiä. Ympäristökampanja keskittyy valittuun ympäristöteemaan, johon tiedotus, tapahtumat ja toiminta liittyvät. Ympäristökampanjoita toteuttavat monet tahot: yksityiset ihmiset, järjestöt, valtiolliset toimijat, yritykset ja yhteisöt. Kampanjoiden sisältö, tavoitteet ja resurssit vaihtelevat ratkaisevasti. Ympäristökampanjoita voidaan tehdä myös viherpesun (greenwash) toivossa, lähinnä rakentamaan vihreämpää imagoa. WWF ja Greenpeace ovat tunnettuja ympäristön puolesta globaalisti kampanjoivia järjestöjä, joiden kampanjat ovat usein laajamittaisia ja tarkkaan suunniteltuja. Tällaiseen ympäristökampanjaan kuuluu organisaation koko kampanjaohjelman suunnittelu globaalilla tasolla. Jokaisella ympäristöteemalla on oma kampanjastrategia ja yleensä globaali kampanjatiimi mukaan lukien vapaaehtoiset avustajat ja aktivistit. Kampanja koostuu tieteellisestä tutkimuksesta, poliittisesta vaikuttamisesta, viestinnästä, tapahtumista ja/tai toiminnasta. Usein kampanjan tavoitteena on vaikuttaa kansalaisten mielipiteisiin ja käyttäytymiseen, poliittiseen päätöksentekoon ja lainsäädäntöön sekä yritysten toimintaan. Modernit ympäristökampanjat kasvoivat laajamittaisiksi 1960-luvulla, jolloin ensin yksittäiset henkilöt ja myöhemmin laajemmat kansanjoukot alkoivat kyseenalaistamaan modernia elämäntapaa, kuluttamista ja huolestumaan ympäristön saastumisesta. Tavallisten kansalaisten huolesta kasvaneet tapahtumat kasvoivat kansanliikkeiksi eri ympäristöteemojen puolesta. Tunneituista ympäristöjärjestöistä Greenpeace syntyi Kanadassa 1971 protestina Yhdysvaltain Alaskassa tekemiä ydinkokeita vastaan. Kampanja valaanpyyntiä vastaan alkoi myös 70-luvulla. Idea WWF:stä sai alkunsa vuonna 1960 englantilaisen liikemies Victor Stolan ehdottaessa kirjeitse Julian Huxleylle varojen keräämistä Afrikan luonnon suojeluun. 1970-luvulla käynnistyi mm. WWF:n ensimmäinen sademetsäkampanja, jolla kerätyin varoin monista Keski-Afrikan, Kaakkois-Aasian ja Latinalaisen Amerikan sademetsäalueista tehtiin suojelualueita. Luokka:Ympäristönsuojelu
Kuno Klemm

Kuno Klemm (5. maaliskuuta 1888 – 1945) oli saksalainen kenraalimajuri toisen maailmansodan aikana. Hän oli syntynyt Lauenburgissa Saksassa. Hän liittyi keisarillisen Saksan armeijaan huhtikuussa 1908, ja palveli 82. jalkaväkirykmentissä. Toisen maailmansodan alkaessa hänet ylennettiin everstiksi, ja hän komensi tuolloin Wehrmachtin 374. jalkaväkirykmenttiä. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi 1. lokakuuta 1943. Hän tuolloin 75. jalkaväkirykmentin komentaja. Hänet siirrettiin miehitettyyn Norjaan marraskuussa 1944 sotavankileirin komendantiksi. Hän teki itsemurhan Oslossa vuonna 1945, Josef Terbovenin ja Wilhelm Rediessin tapaan. == Aiheesta muualla == *http://www.geocities.com/~orion47/WEHRMACHT/HEER/Generalmajor2/KLEMM_KUNO.html Luokka:Saksalaiset kenraalit Luokka:Itsemurhan tehneet Luokka:Vuonna 1888 syntyneet Luokka:Vuonna 1945 kuolleet
Henrik Lilius (toimitusjohtaja)

Henrik August Kasimir Lilius (1. elokuuta 1921 Helsinki – 26. maaliskuuta 2014 Helsinki) oli Tamfeltin (entinen Tampereen Verkatehdas) toimitusjohtaja vuosina 1956–1985Pörssitieto ja suomalaisen tekstiiliteollisuuden keskeinen vaikuttaja. Koulutukseltaan hän oli diplomi-insinööri. Hänen aikanaan Tamfelt kansainvälistyi ja sen painopiste siirtyi villateollisuudesta konehuopatuotantoon, jota edesauttoi Suomen metsäteollisuuden voimakas kasvu 1950-luvulla. Tehdas toimi vielä Liliuksen aikana pääasiallisesti Tammerkoskella (vuoteen 1975) ennen siirtymistään uuteen tehtaaseen Tampereen Hankkioon. Yritys ehti myös kokea hänen aikanaan nimen muutoksen perinteisestä Tampereen Verkatehdas Oy – Tammerfors Klädesfabriks Ab (1797) nimestä Tamfeltiksi. Liliuksen veli oli poliitikko Patrik Lilius. == Katso myös == *Lilius (suku) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Alexandros Souflas

Alexandros Souflas (s. 10. elokuuta 1988) on suomalais-kreikkalainen jalkapalloilija, jonka seura on Kreikan Superliigan Atromitos FC. Hän teki debyyttinsä liigassa kaudella 2006–2007. Souflas on myös edustanut Suomea nuorten maajoukkueissa, viimeksi alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa. == Aiheesta muualla == * Souflas Atromitos FC:n sivuilla * Souflas euro.de sivustolla * "Souflas pitää Kreikkaa erinomaisena paikkana kehittyä" Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ted Sator

Ted Sator (s. 18. marraskuuta 1949 New Hartford, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkovalmentaja. Satorin pelaajaura ei ollut kovinkaan pitkä. Hän pelasi kaksi kautta NCAA-yliopistosarjan Bowling Greenin joukkueessa. Vuonna 1973 Satorin pelaajaura päättyi Eastern Hockey League -sarjan Long Island Ducks -joukkueessa. Sator nousi NHL-valmentajaksi vuonna 1983 Philadelphia Flyersissa. Kaudeksi 1985–1986 Satorista tehtiin New York Rangersin päävalmentaja toimittuaan edelliskautena Mike Keenanin apulaisena. Loistavasti sujunut kausi nosti odotuksia jatkosta, mutta kauden 1986–1987 surkea aloitus johti Satorin potkuihin. Seuraavana vuonna Buffalo Sabres palkkasi Satorin. Tämä luotsasi Buffalon kahdesti pudotuspeleihin, joissa kuitenkin joukkue putosi ensimmäisellä kierroksella. Sator vapautettiin tehtävistään vuonna 1989. Buffalon potkujen jälkeen Sator toimi apulaisvalmentajana Boston Bruinsissa, St. Louis Bluesissa, Hartford Whalersissa ja Vancouver Canucksissa. Vuodet 1997–2002 hän valmensi ECHL- joukkue New Orleans Brassia. Sator on valmentanut myös Elitserienissä ja SM- liigassa, jossa toimi kahden kauden ajan Bluesin luotsina. Tämän jälkeen hän on valmentanut Slovenian maajoukkuetta ja viimeksi Itävallan pääsarjassa pelaavaa unkarilaisjoukkuetta Alba Volán Székesfehérvária. Luokka:Yhdysvaltalaiset jääkiekkovalmentajat Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt