EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Dax

Dax on kunta Lounais-Ranskassa Landesin departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Se sijaitsee Adourjoen varrella, noin 52 kilometriä Bayonnen kaupungista koilliseen. Daxissa on departementin aliprefektuuri == Nähtävyyksiä == Kunnan nähtävyyksiin kuuluu vuonna 1913 rakennettu härkätaisteluareena Arènes de Dax. Areenalle mahtuu 8 000 katsojaa, ja se on Landesin departementin suurin areena. Areena isännöi kahta kaupungissa vuosittain järjestettävää juhlaa, Fêtes de Dax 15. elokuuta ja Toros y Salsa 10. syyskuuta. Notre-Damen katedraali on rakennettu 1600-luvun puolivälin ja 1800-luvun lopun välillä. Tyyliltään se on uuskreikkalainen. Kirkon sisällä on samalla paikalla sijainneen 1200-luvulta peräisin olevan goottilaisen katedraalin ulko-ovi, joka tunnetaan nimeltä apostolien portaali. Kunnan keskustassa oleva kuuma suihkulähde Fontaine Chaude on peräisin Rooman vallan ajalta. Suihkulähteen vesi on 64 asteista. Nykyisen muotonsa suihkulähde sai vuosina 1814–1818 Ludvig XVIII:n hallituskaudella. Bordan museo, Musée de Borda, on alkujaan luonnontutkija Jacques-François Borda d'Oron luonnontieteellinen kokoelman, jonka kunta osti vuonna 1807. Museon suojelijana toimi hänen veljenpoikansa Jean-Charles de Borda, jonka mukaan museo on myös nimetty. Museo sijaitsee vuonna 1523 rakennetussa karmeliittakappelissa. Atrium Casino on André Granetin suunnittelema art deco -tyylinen rakennus, joka vihittiin käyttöön vuonna 1928. Nykyään tämä entinen kasino toimii näyttelytilana ja ravintolana. André Granet suunnitteli myös kasinon vieressä olevan art deco -tyylisen hotellin, Hôtel Splendidin. Tiedosto:Dax - Arènes - 1.jpg|Arènes de Dax Tiedosto:Cathédrale de Dax 6.jpg|Notre-Damen katedraali Tiedosto:Dax-Kirche-Aposteltor-1.JPG|Apostolien portaali Tiedosto:Musée de Borda.jpg|Musée de Borda Tiedosto:Dax - Hôtel Splendid et Atrium Casino.jpg|Atrium Casino ja Hôtel Splendid ==Urheilu== === Paikallisia urheiluseuroja === *US Dax, rugby union *Dax Gamarde basket 40, koripallo ==Tunnettuja kuntalaisia== *Jean-Charles de Borda (1733-1799), matemaatikko ja fyysikko *Roger Ducos (1747-1816), poliitikko *André Darrigade (s. 1929), ammattipyöräilijä ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Landesin kunnat
Şihabetdin Mərcani

Şihabetdin Bahawetdin ulı Mərcani (, ; 1818–1889) oli tataarien islamilainen teologi ja historioitsija, jolla oli "merkittävin vaikutus tataariyhteiskunnan henkisen kulttuurin kehitykseen 1800-luvun jälkipuoliskolla". Hänen mukaansa on nimetty muun muassa Kazanissa toimiva Mardžanin moskeija (Мәрҗани мәчете, Mərcani məçete), joka alun perin rakennettiin vuosina 1766–1770 Katariina Suuren henkilökohtaisella luvalla.Шарипов М. П. Познавательный путеводитель по Казани. — Казань, 2008. — 84 с. ISBN 978-5-9900864-2-5 ==Lähteet== == Katso myös == * Gabdennasyr Kursavi ==Aiheesta muualla== * The works of Shihab ad- din al-Marjani on Islamic scholastic theology Luokka:Vuonna 1818 syntyneet Luokka:Vuonna 1889 kuolleet Luokka:Tataarit Luokka:Islamilaiset teologit
Denise Bombardier

Denise Bombardier (18. tammikuuta 1941 Montreal, Kanada – 4. heinäkuuta 2023 Montreal, Kanada) oli kanadalainen ranskankielinen kirjailija, toimittaja ja mediapersoona. Hän oli tunnettu feministi. Bombardier toimitti Kanadan yleisradioyhtiön CBC:n tv-kanavan ajankohtaisohjelmia 1970-luvulta alkaen. Hän kirjoitti toistakymmentä kirjaa ja lehtiartikkeleita. Bombardier tuomitsi voimakkaasti ranskalaiskirjailija Gabriel Matzneffin, joka kirjoitti omaelämäkerrallisia kirjoja pedofiilisistä taipumuksistaan. Bombardier kuoli Montrealissa syöpään 82-vuotiaana. ==Tunnustukset== * Kunnialegioonan arvomerkki 1993 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Kanadalaiset kirjailijat Luokka:Kanadalaiset toimittajat Luokka:Kanadalaiset feministit Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Jorma Ijäs

Jorma Kalevi Ijäs (s. 3. elokuuta 1945 Ristijärvi) on suomalainen maitotalousalan vaikuttaja ja eläköitynyt yritysjohtaja, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen. Viitattu 5.7.2023. Jorma Ijäs syntyi autoilija Toivo Johannes Ijäksen ja Elsa Mikkosen perheeseen ja avioitui 1971 sairaanhoidonopettaja Raili Maria Kolun kanssa. Ijäs kävi keskikoulun Ristijärvellä 1962 ja Suomen Nuoriso-opiston Mikkelissä 1964. Meijeriteknikoksi hän valmistui Valtion maitotalousopistosta Jokioisista 1969. Ijäs oli Kainuun Sanomain Kirjapaino Oy:n kirjapainoapulainen Kajaanissa 1964–1965 ja meijeriharjoittelija Kuopion Osuusmeijerissä 1965–1966, Iisalmen Osuusmeijerissä 1966–1967 ja Mikkelin Osuusmeijerissä 1968. Meijeriteknikko Valion laboratoriossa Helsingissä hän oli 1969–1973 ja käyttöpäällikkö 1973–1974 sekä Valion Jyväskylän meijerin vastaava käyttöpäällikkö 1974–1977 ja isännöitsijä 1977–1979. Hämeenlinnan Osuusmeijerin toimitusjohtajana Ijäs työskenteli 1979–2006. Hän oli Maito 10 -lehden päätoimittaja 1995–2006 ja hänellä oli useita oman alansa ja muita asiantuntija ja -luottamustehtäviä, joissa hän vaikutti muun muassa meijerialan opetuksen kehittymiseen Suomessa. Kauppaeuvoksen arvonimen Ijäs sai 2005. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset osuustoimintaliikkeen vaikuttajat LUokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Rådhusgata

Rådhusgata on Oslon ydinkeskustassa sijaitseva katu, joka ulottuu Fred. Olsens gatelta Rådhusplassenille. Kadun varrella sijaitsee kaksi entistä raatihuonetta ja se päättyy nykyisen Oslon kaupungintalon luokse. Vuoden 1993 maantiepyöräilyn maailmanmestaruuskilpailujen lähtö- ja päätepiste oli Rådhusgatalla. ==Kuvia== Garmanngaarden Oslo.jpg|Rådhusgata 7: Garmanngården, joka toimi vuosina 1734–1843 kaupungintalona. Sen vanhimmat osat ovat peräisin 1620-luvulta. Gamle rådhus Oslo.jpg|Rådhusgatan ja Nedre Slottsgaten kulmassa sijaitsee Oslon ensimmäinen raatihuone. Statholdergaarden.jpg|Rådhusgata 11: Stattholdergaarden, joka toimi käskynhaltija Ulrik Frederik Gyldenlöven virka- asuntona 1680-luvulla. Rakennus tunnetaan myös nimellä Calmeyergården sen vuonna 1771 ostaneen kauppiaan Mathias Calmeyerin mukaan. Rakennuksella toimivalla Statholdergaarden-ravintolalla on ollut Michelin-tähti vuodesta 1998. Rådmannsgården.jpg|Rådhusgata 19: Rådmannsgården, Oslon alkuperäisen ruutukaava-alueen vanhin säilynyt rakennus. Se on toiminut muun muassa kirjastona sekä varuskuntasairaalana, mistä johtuu sen vaihtoehtoinen nimi Garnisonssykehuset. Christiania torv.jpg|Katu kulkee Christiania Torvin läpi. Oslo IMG 2616 redernes hus rk 163774.jpg|Rådhusgata 25: Redernes hus (Andreas Bjercke ja Georg Eliassen, 1934) rakennettiin Norjan varustamoliiton pääkonttoriksi. Kontraskjaret1.JPG|Rådhusgatan loppupään ja Akershusin linnan välissä sijaitsee Kontraskjæret-puisto. Nimi tulee ranskan kielestä, jossa contrescarpe tarkoittaa linnoitetun vallihaudan ulommaista seinää. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Oslon kadut
Fred. Olsen (1929–)

Thomas Fredrik Olsen (s. 1. tammikuuta 1929 Oslo) on norjalainen laivanvarustaja, Fred. Olsen & Co. yhtiön johtaja vuosina 1955–1994. Olsenin samanniminen isoisä Thomas Fredrik Olsen laajensi perheyrityksestä yhden Norjan suurimmista varustamoista, ja Olsen siirtyi sen johtoon vuonna 1955. Hän jatkoi toimintaa menestyksekkäästi ja oli mukana myös muun muassa Norjan öljybuumissa sekä lentoyhtiö Scandinavian Airlinesin laajentumisessa. Olsen oli 1970-luvulla yksi Norjan rikkaimmista ihmisistä. Hän siirsi perheyhtiön hallinnan tyttärelleen Anette Olsenille vuonna 1994, mutta oikeuden päätöksellä Thomas Fredrikin pikkuveli Petter Olsen sai puolet yhtiöstä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjalaiset laivanvarustajat Luokka:Norjalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Fred. Olsen

Fred. Olsen voi viitata seuraaviin henkilöihin: * Fred. Olsen (1857–1933), norjalainen laivanvarustaja * Fred. Olsen (s. 1929), norjalainen laivanvarustaja, edellisen pojanpoika
Nigerin maantiede

Nigerin maantiede kertoo Nigerin maantieteestä. Nigerin lounaispuolella sijaitsevat Benin ja Burkina Faso, länsipuolella sijaitsee Mali, pohjoispuolella sijaitsevat Algeria ja Libya, itäpuolella sijaitsee Tšad ja eteläpuolella sijaitsee Nigeria. Maan keskiosassa sijaitsee Airvuoristo ja koillisosassa Tšadin rajaseudulla sijaitsee Djadon ylänkö. Maan lounaisosassa virtaa joki Niger. Maan kaakkoisosassa Nigerian ja Tšadin rajalla sijaitsee Tšadjärvi. Airvuoriston länsipuolella on Ténérén autiomaa, jonka eteläpuolella on Dillia Wad ja pohjoispuolella on Bilman keidasalue. Vielä lännempänä on Bilman aavikko. Yli puolet maan pinta-alasta koostuu hiekka-aavikoista ja kivierämaista. Maan jakautuu kasvillisuusvyöhykkeiden suhteen siten, että maan koillisosasta keskiosaan on Saharaan kuuluvaa aavikkoa, lännempänä on Saheliin kuuluvaa aroaluetta ja maan lounaisimmassa ja eteläisimmässä osassa kasvillisuus on enimmäkseen savannityyppistä. Aavikko vaihtuu aroksi Airvuoriston ja Agadezin kaupungin seudulla ja aro vaihtuu savanniksi Tahouan ja Tanoutin kaupunkien seudulla. Aroalueella kasvillisuus on enimmäkseen piikkipensaita. Savannialueen puita ovat apinanleipäpuut, kapokkipuut ja tamarindit. Nigerin alueella kuiva kausi on sadekautta pidempi. Kuiva kausi kestää lokakuulta toukokuulle ja sadekausi kestää kesäkuulta syyskuulle. Vuotuinen sademäärä keskimäärin on Saharan laita-alueella muutama millimetri ja maan eteläosassa se on 500 mm. Sateet ovat paikallisia ja niihin liittyy usein ukkosmyskyjä. Päivälämpötila on kuivana kautena usein noin 30°C, mutta yölämpötila on paljon viileämpi. == Lähteet == *
Ghanan maantiede

Ghanan maantiede kertoo Ghanan maantieteestä. Ghanan länsipuolella sijaitsee Norsunluurannikko, pohjoispuolella sijaitsee Burkina Faso ja itäpuolella sijaitsee Togo. Ghanan eteläpuolella on Atlantin valtameri. Rannikon itäosassa on Guineanlahti ja hieman lännempänä on Kultarannikko. Merenrannikon seudulla maasto on hiekkatasankoa, maan keskiosassa on sademetsää ja maan pohjoisosassa on pensassavannia. Maan keskiosassa on laaja Asantin ylänkö. Maan pohjoisosassa virtaa joki Volta, jonka ympärillä olevaa alankoa, Voltan allasta ympäröivät Kwahuvuoret ja Gambagan kalliojyrkänteet. Volta on Afrikan kahdeksanneksi pisin joki. Se laskee Guineanlahteen. Voltan sivujokia ovat Musta Volta ja Valkoinen Volta. Koko maassa kuivan kauden ja sadekauden välillä on selvä ero. Sadekausi alkaa tavallisesti auringon ollessa lakipisteessään. Joulukuulta helmikuulle Saharan suunnalta puhaltaa harmattantuuli, joka on kuuma ja kuiva. == Lähteet == *
Abot-Kamay na Pangarap

Abot-Kamay na Pangarap on televisioyhtiö GMA Networkin esittämä filippiiniläinen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Carmina Villaroel ja Jillian Ward. ==Näyttelijät== == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut * Luokka:Filippiiniläiset draamasarjat Luokka:2020-luvun televisiosarjat Luokka:GMA Networkin draamasarjat
O Clone

O Clone on televisioyhtiö TV Globon esittämä brasilialainen telenovela. Sen päärooleissa ovat Murilo Benício ja Giovanna Antonelli. == Aiheesta muualla == * Luokka:Brasilialaiset draamasarjat Luokka:2000-vuosikymmenen televisiosarjat Luokka:TV Globon telenovelat
Bunad

Bunad on norjalainen kansallis- ja juhlapuku, joka perustuu kansanpukuihin. Bunad voi olla jonkun kansanpuvun viimeisin kehitysvaihe tai se voi olla rekonstruktio vanhasta puvusta. Pukujen ulkomuoto vaihtelee alueittain, mutta nykyaikaiset bunadit tehdään aiempaa yhtenäisemmistä materiaaleista, minkä lisäksi niiden käyttö on perinteisiä kansanpukuja rajoitetumpaa. Bunadit kehittyivät Norjan 1800-luvun kansallisen heräämisen yhteydessä, jolloin niistä tuli perinteen ja identiteetin rakentamisen välineitä. Kehitykseen liittyi myös kansantanssien arvostuksen nousu. Bunadien arvostus on Norjassa ollut jälleen noususta 1900-luvun lopulta alkaen. Tämä on näkynyt perinteisten bunadien oston ja käytön lisääntymisenä sekä uusien bunadien ja kansanpukujen kehittämisenä. Varsinkin miehet ovat alkaneet käyttää pukuja enemmän. Periaatteessa nimitys 'bunad' on varattu puvuille, jotka Norjan bunad- ja kansanpukuinstituutti (Norsk institutt for bunad og folkedrakt) on hyväksynyt, mutta käytännössä raja ei ole aina näin selkeä. == Käyttö == Nykyään bunadia voidaan käyttää erilaisissa juhlissa kuten ristiäisissä, konfirmaatiossa, häissä, valmistujaisissa sekä Norjan kansallispäivänä. Bunadia voi käyttää myös pukukoodin vaatiessa juhlapukua, esimerkiksi vuotuisissa suurkäräjien avajaisissa. Perinteisesti on käytetty sellaista bunadia, joka liittyy käyttäjän omaan kotiseutuun ja sukujuuriin, ja tämä on edelleen tyypillistä. Kuitenkin yhä useammat valitsevat bunadin sen mukaan, mikä niistä miellyttää heitä eniten. Erilaisia pukuvariantteja sanotaan olevan satoja. Osa niistä on kuitenkin muita suositumpia. Näihin kuuluvat ainakin seuraavat: * Nordlandin bunad Nordlandin läänin bunad on yksi suosituimmista. Naisten puku on saanut usein Norjan medialta "Norjan kaunein bunad" -tittelin. * Hardangerin bunad Hardangerin alueen bunad tunnetaan "ensimmäisenä bunadina". Sen yksityiskohdat vaihtelevat, mutta sen tunnistaa punaisesta keskiosasta ja valkoisesta esiliinasta. * Telemarkin bunad Telemarkin alueella on rikas tekstiiliteollisuuden ja käsityöläisyyden perinne, ja jotkut pitävät Telemarkin bunadia 'norjalaisimpana'. * Hallingdalin bunad Hallingdalin alueen bunadille luonteenomaista ovat tumman kankaan ja kirjontaan käytettyjen eloisten värien välinen kontrasti. * Trøndelagin bunad Vaikka Trøndelagin alueella on erilaisia paikallisia pukuvariantteja suunniteltiin tämä puku vuonna 1923 ajatuksena luoda yhteinen bunad koko Keski-Norjan alueelle. Puku on saanut vaikutteita 1700-luvun rokokoo -tyylistä ja on helppo erottaa muista. Väritys vaihtelee vihreän, punaisen ja sinisen välillä, tosin näistä sininen on yleisin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Sivusto, joka myy bunadeja. Sisältää useita laadukkaita kuvia eri alueiden bunadeista Luokka:Kansallispuvut Luokka:Norjalainen kulttuuri
Koiravarkaat

Koiravarkaat on suomalainen nuortenelokuva vuodelta 1994. Sen on ohjannut ja käsikirjoittanut Marjut Komulainen ja pääosissa ovat Arttu Kapulainen, Elsa Saisio ja Mikko Hietanen. Se on "kertomus ystävyydestä, yksinäisyydestä, kaipuusta saada rakastaa". Elokuva osallistui useampaan filmifestivaaliin Suomessa ja ulkomailla. == Juoni == Kolme 12-vuotiasta, Väiski, Bosli ja Maisu löytävät autoon unohdetun koiran jota poliisi ei auta. Lopulta he varastavat koiran, päätyen piilottelemaan sitä aikuisilta. == Näyttelijät == == Vastaanotto == Elokuva sai tuomariston palkinnon lyhytelokuvien sarjassa Kairon elokuvajuhlilla 1994, sekä Chicago International Children's Film Festivalin vuoden 1994 parhaan lyhyen näytelmäelokuvan palkinnon. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset nuortenelokuvat Luokka:Vuoden 1994 elokuvat
Egyptin maantiede

Egyptin maantiede kertoo Egyptin maantieteestä. Egyptin länsipuolella sijaitsee Libya ja eteläpuolella sijaitsee Sudan. Egyptin pohjoispuolella on Välimeri ja itäpuolella on Punainenmeri. Egyptiin kuuluu Siinain niemimaa, jonka pohjoiosassa kalkkikivilaakio viettää Välimereen. Maan läpi virtaa Niilin joki. Niilin itäpuolella on itäinen aavikko, jota kutsutaan myös Arabian aavikoksi. Pinta-alaltaan 220 000 neliökilometrin laajuista itäistä aavikkoa halkovat wadit, kuivat joen uomat. Itäisen aavikon reunalla on 2000 metriä korkea vuoristo, joka reunustaa myös Punaistamerta. Pinta-alaltaan 690 000 neliökilometrin laajuinen läntinen aavikko on suurimmalta osaltaan keskimäärin 300 metriä korkeaa ylänköä, missä kallioperä koostuu enimmäkseen kalkkikivestä ja missä on paikoin hiekkakivimuodostumia. Alueella on useita syvänköjä ja jyrkkäseinäisiä laaksoja. Yksi syvänkö on 133 merenpinnan alapuolella oleva Qattara. Syvissä laaksoissa sijaitsevat muun muassa Khargan, Dakhlan ja Farafran keitaat. Niilin laakso on noin 1200 kilometriä pitkä ja 3-5 kilometriä leveä ja se on maailman pisin jokivarressa sijaitseva keidas. Niilin suisto on enimmillään 250 kilometriä leveä. Välimeren rannikon läheisyydessä on hiekkasärkkien merestä erottamia murotvetisiä järviä. Niilin jokilaaksossa esiintyy tulvia keväisin ja syksyisin. Välimeren rannikolla ja Niilin suiston alueella ilmasto on tyypiltään välimerenilmastoa. Suurimmassa osassa Egyptiä vallitsee subtrooppinen aavikko- tai puoliaavikkoilmasto. Välimeren rannikolla vuotuinen sademäärä on 190 mm, sisämaassa Niilin suiston ulkopuolella se on vain muutamia kymmeniä millimetrejä. Keväisin puhaltaa aavikkotuuli khamsin, jonka mukana kulkeutuu lentohiekkaa ja joskus esiintyy hiekkamyrskyjä. Aavikoilla esiintyy kuivuutta sietävää aavikkokasvillisuutta. Myös siellä elävä eläimistö on kuivuuteen sopeutunutta, kuten aavikkokettu, sakaali ja jotkut liskot ja käärmeet. Aavikoilla esiintyviä lintuja ovat jalohaikarat ja harjalinnut. Niilin vesistössä elävä niilinkrokotiili on palautettu Nasserjärveen. == Lähteet == *
Yleisluistelun Suomen-mestaruuskilpailut 1926

Suomen vuoden 1926 yleisluistelumestaruuksista kilpailtiin Viipurissa Väinölänniemen jäällä 30.-31. tammikuuta. Kilapilut olivat samalla järjestävän seuran Viipurin Luistinseuran 50-juhlakilpailut. Ohjelmassa oli vain miesten kilpailu. Parhaista suomalaisluistelijoista Clas Thunberg, Julius Skutnabb ja Toivo Ovaska eivät osallistuneet SM-kisoihin. Mestaruus ratkesi sijalukupistein. === Miesten yleismestaruus === Sija Kilpailija 500 m # 5 000 m # 1 500 m # 10 000 m # Pisteet 1 Uuno Pietilä 48,7 4 9.34,3 1= 2.35,5 5 19.01,0 1 11 2 Isko Korpela 47,9 2 9.42,6 3 2.32,1 1 19.38,7 5 11 3 Viljo Eerola 48,9 6 9.34,3 1= 2.35,7 6 19.01,6 2 15 4 Viljo Kanerva 48,8 5 9.46,8 5 2.35,0 3 19.22,8 3 16 5 Asser Wallenius 47,5 1 10.06,2 9 2.33,2 2 20.58,7 10 22 6 Eero Päivinen 50,4 8 9.52,6 6 2.38,8 9 19.30,0 4 27 7 Harald Belewicz 48,2 3 10.05,0 8 2.35,4 4 20.34,6 6 21 8 Bertel Backman 49,3 7 10.00,4 7 2.38,7 8 20.41,5 8 30 9 Lasse Vehviläinen 52,3 12 10.10,5 10 2.43,6 10 20.38,2 7 39 10 Martti Rosenberg 62,3 13 10.20,2 11 2.51,5 13 20.45,7 9 46 11 G.Toivonen 51,2 10= 10.33,1 12 2.46,5 11 - - - 13 Viljo Jaatinen 51,2 10= 10.39,7 13 2.47,0 12 - - - 13 Yrjö Päivinen 50,4 8 9.44,6 4 2.37,0 7 DNF - - == Lähteet == * Competition: Finnish Allround Championships 1926 === Viitteet === Luokka:Vuoden 1926 urheilu Luokka:Viipurin urheilu Luokka:Pikaluistelun Suomen-mestaruuskilpailut
Aurakadun ja Eerikinkadun risteys

Aurakadun ja Eerikinkadun risteys on Turussa Kauppatorin kulmassa sijaitseva risteys, joka tunnetaan sen poikkeuksellisesta liikennejärjestelystä. Viistoristeyksessä liikennevalo-ohjaus ja suojatiet mahdollistavat jalankulkijoiden viistottaisen kulkemisen jalankulkuvaiheessa. Koska linja- autot tai muut ajoneuvot eivät tällöin liiku risteyksessä edes kääntyen, jalankulkijat voivat vapaasti valita oman liikkumissuunnan. Järjestely on ollut käytössä risteyksessä ainakin 1990-luvun alusta lähtien. Sen tarkoituksena on suojata jalankulkijoita linja-autojen vilkkaasti liikennöimällä alueella. Risteyksen suojatiemerkinnät uudistettiin kauppatorin uudistustöiden yhteydessä syksyllä 2022. Suomessa ainutlaatuinen viistoristeys on muualla maailmassa melko yleisesti käytössä, ja siitä käytetään englanniksi nimitystä pedestrian scramble. Tunnetuin esimerkki tämän tyyppisestä risteyksestä sijaitsee Tokion Shibuyassa rautatieaseman edustalla. == Lähteet == Luokka:Turun liikenne Luokka:VI kaupunginosa
Kissojen kuningas

Kissojen kuningas (tai kissojen kuningas on kuollut) on Britteinsaarilla kerrottu kansantarina, jossa eläinhallitsija kuolee, mitä seuraa toismaailmallisen ilmentyminen arkisessa ympäristössä. Yleisemmin toismaailmallisuus esiintyy kissan muodossa, joka yllättäen puhuu ja ilmoittaa olevansa kuningas.Sherman, Josepha (toim.): Storytelling: An Encyclopedia of Mythology and Folklore, s. 274. New York: M.E. Sharpe, 2008. == Tarina == Charlotte S. Burnen 1800-luvulla Skotlannista keräämässä tarinassa nuori mies kertoo ystävilleen nähneensä kissalle pidettävän juhlavat hautajaiset. Tämän jälkeen kodin lemmikkikissa huutaa: ”Sittenhän minä olen kissojen kuningas!”, minkä jälkeen se häipyy, eikä sitä enää nähdä. Tarina noudattaa yleensä suunnilleen tällaista kaavaa, mutta sen eri kirjauksissa on myös eroavaisuuksia. Esimerkiksi eräässä versiossa yksi hautajaiskulkueen kissoista käskee miestä kertomaan Tom Tildrumille (joka paljastuu lopussa perheen kissaksi), että Tim Toldrum on kuollut, kun toisessa variaatiossa mies kuuntelee etäältä hautajaisia pitävien kissojen huutavan kuninkaan olevan kuollut. Eräässä englantilaisessa versiossa vieras kissa tulee miehen taloon savupiipun kautta kertomaan uutisen kuninkaan kuolemasta. Irlantilaisessa perinteessä on kerrottu myös synkempää Cat-Sìthin tarinaa. == Lähteet == Luokka:Kansanperinne Luokka:Skotlantilainen kulttuuri Luokka:Irlantilainen kulttuuri Luokka:Englantilainen kulttuuri
Janne Ahjopalo

Janne Ahjopalo (s. 1977 Ristiina) on suomalainen toimittaja ja yhteiskuntatieteiden maisteri. Ahjopalo on kirjoittanut yhdessä Olga Palon kanssa tietokirjan Rakastan ihmistä – keskusteluja biseksuaalisuudesta (2020, Kustantamo S&S;). Ahjopalon puoliso on teatteriohjaaja Aino Kivi. Ahjopalolla on kolme poikaa. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Niamh Fahey

Niamh Fahey (s. 13. lokakuuta 1987 Galway) on irlantilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelasi Irlannin naisten maajoukkueessa sadannen maaottelunsa vuonna 2022. Fahey siirtyi kotimaansa Salthill Devonista englantilaisseura Arsenaliin vuonna 2008. Sittemmin hän on edustanut myös Chelseaa ja vuodesta 2018 Liverpoolia. Kaudella 2017–2018 hän pelasi Ranskassa Bordeaux'n joukkueessa. Hän on voittanut Englannin-liigamestaruuden vuosina 2009–2012 Arsenalin ja vuonna 2015 Chelsean pelaajana. Fahey on ennen MM- kilpailuja 2023 pelannut Irlannin maajoukkueessa 108 ottelua. Hän teki toistaiseksi ainoan maajoukkuemaalinsa 104. ottelussaan kesäkuussa 2022 Georgiaa vastaan. == Lähteet == Luokka:Irlantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Georg Curtius

Georg Curtius (16. huhtikuuta 1820 Lyypekki – 12. elokuuta 1885 Hermsdorf am Kynast, nyk. Sobieszów) kuului 1800-luvun merkittävimpiin saksalaisiin filologeihin ja kielihistorioitsijoihin. Koulutukseltaan ja oppituoliltaan hän oli klassillinen filologi mutta tutki klassisia kieliä nimenomaan tuolloin vielä tuoreen historiallis-vertailevan kielitieteen valossa. Pisimpään urallaan hän toimi Leipzigin yliopistossa yhtenä sen tunnetuimmista professoreista. Curtius syntyi Karl Georg Curtiuksen neljäntenä poikana. Hän opiskeli Bonnin ja Berliinin yliopistoissa, joista jälkimmäisessä pääsi kuulemaan mm. Franz Boppia, yhtä vertailevan kielitieteen perustajista, jolle hän myöhemmin omisti niin ensimmäisen teoksensa De nominum graecorum formatione (1842) kuin pääteoksensa Grundzüge der griechischen Etymologie toisen painoksen (1866).Windisch, Ernst: Georg Curtius (1820–1885). Teoksessa: Thomas A. Sebeok (toim.): Portraits of linguists: A biographical source book for the history of western linguistics, 1746–1963. Indiana University Press, Bloomington 1966. 311–373. Vuonna 1846 Curtius sai klassisen filologian viran Berliinistä, missä toimi aktiivisesti poliittisessa elämässä mm. Euroopan hullun vuoden 1848 ajan. Prahan yliopiston klassisen filologian professuurin hän sai 1849, mutta 1854 hän siirtyi Kieliin ja 1861 viimein Leipzigiin, minne lopulta jäi lähes neljännesvuosisadaksi. Curtiuksen mielestä täysipainoinen filologinkoulutus edellytti myös kieliopin ja kielihistorian tuntemusta. Omat teoksensa hän julkaisi nimenomaan näistä kielitieteellisistä kysymyksistä rajautuen niissä latinaan ja kreikkaan, mutta hän seurasi aktiivisesti myös lähialojen kirjallisuutta ja hyödynsi siitä kaiken sen, mikä näytti käyttökelpoiselta hänen omalle alalleen tai kielitieteen yleisiin kysymyksiin. Hän toimi monien nuorgrammaatikoiden (esim. Hermann Paulin) opettajana, ja hänen tiedetään käyttäneen äännelain (saks. Lautgesetz) ja analogian käsitteitä jo ennen kuin nämä muodollisesti määrittelivät ne ja tekivät ne tunnetuiksi.Koerner, E. F. K.: 1876 as a turning point in linguistics. Teoksessa: E. F. K. Koerner: Toward a historiography of linguistics: Selected essays. Amsterdam studies in the theory and history of linguistic science III: Studies in the history of linguistics 19. John Benjamins, Amsterdam 1978. 189–210. Alk. julkaistu: The Journal of Indo-European Studies 4 (1976): 4: 333–353. == Teoksia == * Die Sprachvergleichung in ihrem Verhältniss zur classischen Philologie (1845) * Sprachvergleichende Beiträge zur griechischen und lateinischen Grammatik (1846) * Grundzüge der griechischen Etymologie (1858–1862, viides laitos 1879) * Das Verbum der griechischen Sprache (1873) == Lähteet == Luokka:Saksalaiset filologit Luokka:Saksalaiset professorit Luokka:Vuonna 1820 syntyneet Luokka:Vuonna 1885 kuolleet
Dietrich

Dietrich () on saksankielinen miehen etunimi sekä sukunimi. Se perustuu gootinkieliseen nimeen Teoderik (), joka tarkoittaa "kansan hallitsijaa".Dietrich, Behind the Name, viitattu 5.7.2023.Theoderic, Behind the Name, viitattu 5.7.2023. Suomessa etunimi Dietrich on vuoteen 2023 mennessä annettu yhteensä alle 80 miehelle ja alle 20 naiselle. Vuonna 2023 Suomen väestötietojärjestelmässä oli 114 elävää henkilöä, joiden sukunimi oli Dietrich.Nimipalvelu, Digi- ja väestötietovirasto, viitattu 5.7.2023. == Henkilöitä, joiden etunimi on Dietrich == * Dietrich Becker (1623–1679), saksalainen säveltäjä, urkuri ja viulisti * Dietrich Bonhoeffer (1906–1945), saksalainen luterilainen pappi ja kansallissosialismin vastustaja * Dietrich Buxtehude (1637–1707), saksalainen urkuri ja säveltäjä * Dietrich von Choltitz (1894–1966), saksalainen jalkaväenkenraali * Dietrich Eckart (1868–1923), saksalainen kirjailija, toimittaja ja kansallissosialisti * Dietrich von Falkenberg (n. 1585–1631), Ruotsin armeijassa sotinut saksalaissyntyinen sotilas * Dietrich Fischer-Dieskau (1925–2012), saksalainen laulaja * Dietrich von Hildebrand (1889–1977), saksalainen roomalaiskatolinen teologi ja filosofi * Dietrich I von Isenberg (n. 1215–1301), saksalainen kreivi * Dietrich Mateschitz (1944–2022), itävaltalainen liikemies * Dietrich Schwanitz (1940–2004), saksalainen kirjallisuustieteen professori ja kirjailija * Dietrich Thurau (s. 1954), saksalainen maantiepyöräilijä * Christian Dietrich Grabbe (1801–1836), saksalainen näytelmäkirjailija * Hans-Dietrich Genscher (1927–2016), saksalainen poliitikko * Hans-Dietrich von Tiesenhausen (1913–2000), saksalainen kapteeniluutnantti ja sukellusvenepäällikkö * Johan Dietrich Boldt (1831–1883), suomalainen kenraalimajuri * Johann-Dietrich Wörner (s. 1954), saksalainen rakennusinsinööri == Henkilöitä, joiden sukunimi on Dietrich == * Carolin Dietrich (s. 1985), saksalainen aitajuoksija * Fritz Dietrich (1898–1948), saksalainen SS-upseeri * Gerhard Dietrich (1942–2024), saksalainen telinevoimistelija * Josef Dietrich (1892–1966), saksalainen SS- upseeri * Marlene Dietrich (1901–1992), saksalais-yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja * Miika Dietrich (s. 1990), suomalainen meloja * Robert Dietrich (1986–2011), saksalainen jääkiekkoilija * Wilfried Dietrich (1933–1992), saksalainen painija == Muita Dietrich-nimisiä asioita == * De Dietrich, ranskalainen automerkki * Lorraine-Dietrich, ranskalainen automerkki == Lähteet == Luokka:Etunimet Luokka:Sukunimet
Breaking the Silence

Breaking the Silence on yhdysvaltalaisen metalliyhtye Queensrÿchen kappale, joka julkaistiin promosinglenä yhtyeen kolmannelta studioalbumilta Operation: Mindcrime vuonna 1988. Kappaleen on kirjoittanut yhtyeen kitaristi Chris DeGarmo ja laulaja Geoff Tate. ”Breaking the Silence” on Operation: Mindcrime -konseptialbumin yhdestoista kappale. Se kertoo tarinaa päähenkilö Nikkistä, joka alkaa vajota hulluuteen ja juoksee kadulla huutaen hänen kuolleen rakkaansa Sister Maryn nimeä. Kappaleen musiikkivideo sisältyi syyskuussa 1989 julkaistulle Video: Mindcrime -tallenteelle. == Kokoonpano == ;Queensrÿche * Geoff Tate – laulu *Chris DeGarmo – kitara, taustalaulu *Michael Wilton – kitara *Eddie Jackson – basso, taustalaulu *Scott Rockenfield – rummut, lyömäsoittimet ;Tuotanto * Peter Collins – tuottaja * James Barton – äänitekniikka, miksaus * Paul Northfield – äänitekniikka * Jim Campbell – äänitekniikan avustaja * Paul Milner – äänitekniikan avustaja * Glen Robinson – äänitekniikan avustaja * Ronald Prent – miksauksen avustaja * Bob Ludwig – masterointi == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kappaleen sanoitukset Genius-sivustolla Luokka:Queensrÿchen kappaleet Luokka:Vuoden 1988 kappaleet
Eyes of a Stranger

Eyes of a Stranger on yhdysvaltalaisen metalliyhtye Queensrÿchen kappale, joka julkaistiin ensimmäisenä varsinaisena singlenä yhtyeen kolmannelta studioalbumilta Operation: Mindcrime vuonna 1988. Kappaleen on kirjoittanut yhtyeen kitaristi Chris DeGarmo ja laulaja Geoff Tate. ”Eyes of a Stranger” on Operation: Mindcrime -konseptialbumin päätöskappale. Siinä albumin tarina palaa takaisin alkupisteeseen, kun päähenkilö Nikki on mielisairaalassa ja hänen muistinsa on palannut. Nyt hän katsoo itseään peilistä, mutta ei tunnista kuka hän on ja mitä hänestä on tullut. Kappale ylsi kotimaassaan Billboardin Mainstream Rock -listalla sijalle 35. Kappaleen musiikkivideo sisältyi syyskuussa 1989 julkaistulle Video: Mindcrime -tallenteelle. ”Eyes of a Stranger” on Queensrÿchen esitetyin kappale; yhtye on soittanut sen konserteissa yli 1 500 kertaa. == Kokoonpano == ;Queensrÿche * Geoff Tate – laulu *Chris DeGarmo – kitara, taustalaulu *Michael Wilton – kitara *Eddie Jackson – basso, taustalaulu *Scott Rockenfield – rummut, lyömäsoittimet ;Tuotanto * Peter Collins – tuottaja * James Barton – äänitekniikka, miksaus * Paul Northfield – äänitekniikka * Jim Campbell – äänitekniikan avustaja * Paul Milner – äänitekniikan avustaja * Glen Robinson – äänitekniikan avustaja * Ronald Prent – miksauksen avustaja * Bob Ludwig – masterointi == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kappaleen sanoitukset Genius-sivustolla Luokka:Queensrÿchen kappaleet Luokka:Vuoden 1988 kappaleet
I Don’t Believe in Love

I Don’t Believe in Love on yhdysvaltalaisen metalliyhtye Queensrÿchen kappale, joka julkaistiin toisena varsinaisena singlenä yhtyeen kolmannelta studioalbumilta Operation: Mindcrime vuonna 1989. Kappaleen on kirjoittanut yhtyeen kitaristi Chris DeGarmo ja laulaja Geoff Tate. ”I Don’t Believe in Love” on Operation: Mindcrime -konseptialbumin kahdestoista kappale. Se kertoo tarinaa päähenkilö Nikkistä, joka joutuu poliisin pidätettäväksi. Nikkin hallusta löydetään ase, jolla poliisi uskoo hänen tappaneen Sister Maryn. Kappale ylsi kotimaassaan Billboardin Mainstream Rock -listalla sijalle 41. Kappaleen musiikkivideo sisältyi syyskuussa 1989 julkaistulle Video: Mindcrime -tallenteelle. == Kokoonpano == ;Queensrÿche * Geoff Tate – laulu *Chris DeGarmo – kitara, taustalaulu *Michael Wilton – kitara *Eddie Jackson – basso, taustalaulu *Scott Rockenfield – rummut, lyömäsoittimet ;Tuotanto * Peter Collins – tuottaja * James Barton – äänitekniikka, miksaus * Paul Northfield – äänitekniikka * Jim Campbell – äänitekniikan avustaja * Paul Milner – äänitekniikan avustaja * Glen Robinson – äänitekniikan avustaja * Ronald Prent – miksauksen avustaja * Bob Ludwig – masterointi == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kappaleen sanoitukset Genius-sivustolla Luokka:Queensrÿchen kappaleet Luokka:Vuoden 1988 kappaleet
Revolution Calling

Revolution Calling on yhdysvaltalaisen metalliyhtye Queensrÿchen kappale, joka julkaistiin promosinglenä yhtyeen kolmannelta studioalbumilta Operation: Mindcrime vuonna 1988. Kappaleen on kirjoittanut yhtyeen laulaja Geoff Tate ja kitaristi Michael Wilton. ”Revolution Calling” on Operation: Mindcrime -konseptialbumin kolmas kappale. Sitä edeltää albumilla lyhyehkö instrumentaali ”Anarchy-X”, joka toimii ikään kuin introna ”Revolution Callingille”. Kappaleen tarinassa päähenkilö Nikki muistaa kuinka heroiiniaddiktina hän turhautui ympäröivään korruptoituneeseen ja epätasa- arvoiseen yhteiskuntaan, ja hänet manipuloitiin liittymään oletettavasti salaiseen vallankumoukselliseen organisaatioon. Kappaleen sanoitukset käsittelevät muun muassa poliitikkoja, mediaa, korruptiota ja taloutta. Kappaleen musiikkivideo sisältyi syyskuussa 1989 julkaistulle Video: Mindcrime -tallenteelle. == Kokoonpano == ;Queensrÿche * Geoff Tate – laulu * Chris DeGarmo – kitara, taustalaulu * Michael Wilton – kitara * Eddie Jackson – basso, taustalaulu * Scott Rockenfield – rummut, lyömäsoittimet ;Tuotanto * Peter Collins – tuottaja * James Barton – äänitekniikka, miksaus * Paul Northfield – äänitekniikka * Jim Campbell – äänitekniikan avustaja * Paul Milner – äänitekniikan avustaja * Glen Robinson – äänitekniikan avustaja * Ronald Prent – miksauksen avustaja * Bob Ludwig – masterointi == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kappaleen sanoitukset Genius-sivustolla Luokka:Queensrÿchen kappaleet Luokka:Vuoden 1988 kappaleet
Aasmund Halvorsen Vinje

Aasmund Halvorsen Vinje (25. heinäkuuta 1851 Etne – 4. joulukuuta 1917 Stavanger) oli norjalainen opettaja ja Maltillisen Venstren poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1885–1906 ja toimi Norjan maatalousministerinä 1905–1906. Vuosina 1884–1890 hän oli Kopervikin pormestari. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan maatalousministerit Luokka:Norjan pormestarit Luokka:Norjalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1851 syntyneet Luokka:Vuonna 1917 kuolleet
Ogul Qaimiš

Ogul Qaimiš-kaanitar, Oqol-Qaimiš Khatun (k. 1251) oli syntyisin merkiittien- heimosta ja suurkaani Güyükin päävaimo. Tämän kuoleman jälkeen hän oli Mongolivaltakunnan sijaishallitsija vuosina 1248–1251. Hänet annettiin Güyükin vaimoksi, kun Tšingis-kaani oli nujertanut merkiittien-heimon kapinan vuosina 1216-1219. Ogul Qaimišille ja Güyük-kaanille syntyi kaksi poikaa, Koja-Ogul ja Naqu. Kun aviomies kuoli huhtikuussa 1248 Qum-Sengirissä Turkestanissa, hän toi tämän ordan Ögödein apanage-läänityksen Emil-Qobaqin alueelle. Güyükin tärkeimmät virkamiehet Tšinqai, Qadaq ja Bala auttoivat Ogul-kaanitarta toimimaan valtionhoitajana. Hän vietti aikaansa mongolien šamaanien kanssa, eikä hänellä ollut anoppinsa Töregene-kaanittaren poliittisia taitoja. Useimmat prinssien käskyistä annettiin hänen tietämättään. Ennen Ogulin hallintokautta tai sen aikana hänen aviomiehensä suurkaani Güyükin kenraali Eljigidei lähetti suurlähetystön Ranskan Ludvig IX:n hoviin tarjoamaan liittoa muslimeja vastaan. Ogul-kaanitar karkotti luotaan vuonna 1250 Ludvig IX:n vastalähetystön ja kertoi lähettiläs, dominikaani André de Longjumeaulle, että heidän lahjoistaan huolimatta Ranskan tulisi alistua mongolivaltaan, jotta se välttyisi mongoliarmeijan aiheuttamalta tuholta. Ogul Qaimišin hallituskausi ei erottunut juuri mitenkään, ja hän pysyi suurelta osin politiikasta taustalla. Hänen merkittävin politiinen tekonsa oli nostaa talonpoikaisväestön verotusta kymmenkertaiseksi perinteisestä yksi sadasta eläimestä epärealistiseen yksi kymmenestä eläimeen. Ogul-kaanitar piti valtaa vuoteen 1251 saakka, jolloin Möngke-kaani valittiin suurkaaniksi. Hänen omat poikansa Naqu ja Koja sekä Ögödein pojanpoika Širemün (äiti Qadaqach, vuonna 1237 kuolleen suosikkipoika Köchün vaimo) myös vaativat valtaistuinta itselleen tuloksetta, koska Tšagatai-kaanit ja heidän johtajansa Jesü Möngke kannattivat Ogulia. Kaaninvaalissa vuonna 1249 Möngke oli jo valittu kaaniksi, mutta Ogul ja hänen poikansa kieltäytyivät osallistumasta. Kun Möngke oli vuonna 1251 valittu kurultaissa suurkaaniksi, Ogul ja hänen poikansa yrittivät syrjättää hänet. Tuloksena oli että Koja karkotettiin, Širemun teloitettiin. Ogul otettiin lopulta vangiksi, hänen kätensä ommeltiin yhteen nahkaremmeillä, ja Möngke asetti Ogulin julkisen oikeudenkäyntiin joulukuussa 1252, samalla kun hän puhdisti kaikki osavaltion osat, joita hän piti uskollisena edelliselle hallitukselle, erityisesti Ögödein-klaaniille. Oikeudenkäynnissä Ogul riisuttiin alasti keisarillisten naisten edessä suljetussa jurtassa, jossa hän raivosi mm. Sorghaghtani Bekille ​​ja häntä syytettiin siitä, että hän oli liiaksi sekaantunut šamanismiin valtion etuun nähden sekä oli syyllistynyt maanpetokseen. Syylliseksi todettua Ogulia kidutettiin ja hänet heitettiin Kerulen-jokeen huopasäkkiin käärittynä - mongolien oikeuden mukaan tämä kohtalo oli yleensä varattu noidille, koska uskottiin, että paha ei voi ylittää juoksevaa vettä ja se saattaa jopa puhdistaa sen. == Lähteet == Luokka:Mongolivaltakunta Luokka:Sijaishallitsijat Luokka:Vuonna 1251 kuolleet Luokka:1200-vuosikymmenellä syntyneet
Kopervik

Kopervik on entinen Norjan kunta ja nykyinen Karmøyn kunnan hallinnollinen keskus. Kuntaliitoshetkellä vuonna 1965 Kopervikissa oli 1 737 asukasta. Nykyisessä Kopervikin taajamassa asuu noin 11 600 ihmistä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan entiset kunnat Luokka:Karmøy
Montfort-en-Chalosse

Montfort-en-Chalosse on kunta Lounais-Ranskassa Landesin departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Se sijaitsee noin 18 kilometriä Daxin kaupungista itään. Kaupunki on vanha 1200-luvun bastide. Kaupunki on linnoitettu 1100-luvulla, ja sen valleista on osa yhä nähtävissä. Saint-Pierren kirkko on rakennettu 1200-luvulla. Kirkon iso kellotorni on 1400-luvulta. Maaseudulla on etnografinen museo, Musée de la Chalosse. Museossa voi tutusta alueen kulttuuriin ja elämäntapoihin. Museorakennus on kalustettu 1800-luvun kartano puutarhoineen. Tiedosto:Montfort-en-Chalosse - Église Saint-Pierre - 2.jpg|Saint-Pierren kirkko Tiedosto:Domaine de Carcher - Musée de la Chalosse - Montfort-en-Chalosse.jpg|Musée de la Chalosse ==Tunnettuja kuntalaisia== *André Boniface (s. 1934), rugbyn pelaaja *Guy Boniface (1937-1968), rugbyn pelaaja ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Landesin kunnat
Mugron

Mugron on kunta Lounais-Ranskassa Landesin departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Se sijaitsee Adour-joen varrella, noin 28 kilometriä Daxin kaupungista itään. Mugronin härkätaisteluareena Arènes de Condrette on rakennettu vuonna 1910. Kunnan alueella oleva linna Château de Boucosse on peräisin 1500-luvulta. Chai d'Antin on 1600-luvulta peräsin oleva suurikokoinen tammirunkoinen viinivarasto. Mugronissa oli vilkas satama, jonka kautta Chalossessa valmistettua viiniä kuljettiin Adour-jokea pitkin Bayonneen tasapohjaisilla veneillä, galupeilla. Tiedosto:Mugron arènes ruedo 2.JPG|Arènes de Condrette Tiedosto:Château de Boucosse (3).jpg|Château de Boucosse Tiedosto:Charpente de la galerie d'exposition.jpg|Chai d'Antin ==Tunnettuja kuntalaisia== *Frédéric Bastiat (1801-1850), taloustieteilijä ja valistusajattelija Tiedosto:Buste-bastiat.JPG|Frédéric Bastiatin rintakuva Mugronissa ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Landesin kunnat
Nəcip Cihanov

Nəcip Ğayaz ulı Cihanov (, ; 1911 Uralsk – 1988 Ufa) oli tataaritaustainen neuvostoliittolainen säveltäjä, pedagogi ja valtiomies, palkittu Neuvostoliiton kansantaiteilija, Sosialistisen työn sankari. ==Lähteet== Luokka:Neuvostoliittolaiset säveltäjät Luokka:Tataarit Luokka:Vuonna 1911 syntyneet Luokka:Vuonna 1988 kuolleet
Isko Korpela

Isko Ilmari Korpela (15. heinäkuuta 1907 Keuruu – 27. maaliskuuta 1990 Kaarina) oli 1920- ja 1930-luvuilla kansallisesti tunnettu suomalainen pikaluistelija. Hän oli mukana valittaessa Suomen pikaluistelijoita St. Moritzin vuoden 1928 olympialaisiin mutta ei päässyt kisajoukkueeseen. Ammatillisen uran Korpela teki Savon alueella metsähoitajana. == Urheilu-ura == Korpela kilpaili 1920-luvulla pikaluistelussa SM-mitaleista. Hän aloitti uransa 15-vuotiaana Kuopion Luistinseuran juniorisarjoissa. Vuoden 1925 juniorimestaruuskilpailuissa Korpela otti ylivoimaisen poikien Suomen mestaruuden. Vuonna 1926 hän nousi yhteispisteissä SM-hopealle. Näissä Viipurissa pidetyissä mestaruuskisoissa suomenmestaruuden voitti Uuno Pietilä, mutta Thunberg ja Skutnabb eivät osallistuneet kisoihin. Seuraavana vuonna hän sijoittui 11:ksi, mutta Tampereella käydyissä MM-kisoissa Korpela oli neljänneksi paras suomalainen ja kokonaissijoituksessa seitsemäs. Lisäksi hän oli 500 metrin kisan voittaja. Tampereen MM-kisat jäivät hänen ainoiksi kansainvälisiksi mestaruuskisoiksi. Korpela oli ehdolla vuoden 1928 St. Moritzin talviolympialaisiin. Pikaluistelussa Korpela oli mukana järjestämässä kuopiolaisten luisteluaktiivien kanssa Oslon vuoden 1952 talviolympialaisten pikaluistelun suomalaisten olympiaehdokkaiden valmennusleiriä Kuopioon, jossa oli marraskuussa 1951 harjoitteluun sopiva jäätynyt vesialue. === Henkilökohtaiset ennätykset === * 500 metriä: 45,24 (10. maaliskuuta 1928, Viipuri) * 1 000 metriä: 1.43,10 (25. tammikuuta 1925, Savonlinna) * 1 500 metriä: 2.29,5 (14. tammikuuta 1928, Tampere) * 3 000 metriä: 6.09,8 (25. helmikuuta 1937, Helsinki) * 5 000 metriä: 9.10,4 (20. maaliskuuta 1926, Kuopio) * 10 000 metriä: 19.27,0 (12. maaliskuuta 1927, Kuopio) == Työura == Isko Korpela opiskeli yksityisoppilaana ylioppilaaksi Kuopion lyseossa syksyllä 1933 ja siirtyi sen jälkeen opiskelemaan Helsingin yliopiston maatalous-metsätieteelliseen tiedekuntaan. Hän valmistui metsänhoitajaksi talvisodan jälkeisenä välirauhan aikana 1940. Sen jälkeen hän toimi avustavana piirimetsänhoitajana Keski-Suomessa ja sen jälkeen piirimetsänhoitajana Pohjois-Savon metsänhoitolautakunassa. Vuonna 1945 hän siirtyi Metsäliiton palvelukseen piirimetsänhoitajana sijaintipaikkanaan Kuopio. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pikaluistelijat Luokka:Suomalaiset metsänhoitajat Luokka:Vuonna 1907 syntyneet Luokka:Vuonna 1990 kuolleet
Minea Mäkiviita

Minea Mäkiviita (s. 10. elokuuta 2005) on suomalainen pesäpalloilija. Mäkiviita edustaa Superpesiksessä pelaavaa kasvattajaseuraansa Seinäjoen Maila-Jusseja. https://www.pesistulokset.fi/pelaaja/12147#tab:1 Hän pelaa ulkokentällä kakkosvahtina. https://www.pesistulokset.fi/ottelut/58872#lineup Mäkiviita on pelannut 28 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt neljä tavallista juoksua, tuonut 18 juoksua ja kerännyt 72 kärkilyöntipistettä. Mäkiviita on pelannut neljä Superpesiksen ylempien pudotuspelien ottelua. Näissä otteluissa hän on tuonut kolme juoksua ja kerännyt seitsemän kärkilyöntipistettä. Tilastot päivitetty 6. heinäkuuta 2023. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Vuonna 2005 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Stéphane Prévot

Stéphane Prévot (s. 7. tammikuuta 1969) on belgialainen kartanlukija. Hän on osallistunut 180 kilpailuun rallin MM-sarjassa. Hän on ollut muun muassa Bruno Thiryn, François Duvalin ja Chris Atkinsonin kartanlukija. == Ura == Prévot aloitti kartanlukijana viikkoa ajokortin saamisen jälkeen. Hän oli Marc Timmersin kartanlukijana Belgian mestaruuden voitossa, jonka jälkeen hän toimi Bruno Thiryn kartanlukijana rallin MM-sarjassa. Vuonna 2007 hän aloitti Chris Atkinsonin kartanlukijana. Prévot on toiminut kartanlukijana yli 70 kuljettajalle. Hänen autobiografiansa on nimeltä Sans Détour. == Lähteet == Luokka:Belgialaiset kartanlukijat Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ales (täsmennyssivu)

Ales, Alès tai Aleš voi tarkoittaa seuraavia: == Etunimenä == * Aleš Bárta (s. 1960), tšekkiläinen urkuri * Ales Bjaljatski (s. 1962), valkovenäläinen ihmisoikeusaktivisti * Ales Furundarena (s. 1963), espanjalainen näyttelijä * Aleš Gorza (s. 1980), slovenialainen alppihiihtäjä * Aleš Hemský (s. 1983), tšekkiläinen jääkiekkoilija * Aleš Kotalík (s. 1978), tšekkiläinen jääkiekkoilija * Aleš Kranjc (s. 1981), slovenialainen jääkiekkoilija * Aleš Mušič (s. 1982), slovenialainen jääkiekkoilija * Aleš Razým (s. 1986), tšekkiläinen maastohiihtäjä * Aleš Valenta (s. 1973), tšekkiläinen freestylehiihtäjä * Aleš Vodseďálek (s. 1985), tšekkiläinen yhdistetyn hiihtäjä === Kutsumanimenä === * Aljaksandr ”Ales” Adamovitš (oik. s. 1927), valkovenäläinen kirjallisuudentutkija, kirjailija ja yhteiskuntavaikuttaja * Aljaksandr ”Ales” Puškin (1965–2023) valkovenäläinen kuvataiteilija ja toisinajattelija * Aljaksei ”Ales” Mihalevitš (s. 1975), valkovenäläinen juristi ja poliitikko == Maantieteessä == * Ales, kunta Sardiniassa Italiassa * Alès, kunta Ranskassa == Urheilussa == * Olympique Alès, ranskalainen jalkapalloseura. Luokka:Etunimet
Matti Arteva

Matti Emil Arteva (s. 19. lokakuuta 1945 Helsinki) on suomalainen insinööri ja metalliteollisuudessa toiminut eläköitynyt yritysjohtaja, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen. Viitattu 6.7.2023. Arteva syntyi myyntipäällikkö Olavi Emil Artevan ja notaari Eine Lemmitty Parvion perheeseen. Hänen puolisonsa on merkonomi Anja Kaarina Kärkkäinen. Koneinsinööriksi Arteva valmistui Helsingin teknillisestä oppilaitoksesta 1970. Hän oli Telko Oy:n osastopäällikkö 1970–1975 ja Aspo Oy:ssä tuotepäällikkö 1975–1977, teräsosaston osastopäällikkö 1977–1980, Järvenpään esikäsittelylaitoksen johtaja 1980–1983, tekniikkaryhmän johtaja 1983–1991, metalli- ja tekniikkaryhmän johtaja 1991 ja varatoimitusjohtaja 1991–1992. Asva Oy:n toimitusjohtaja Arteva oli 1992–1999 ja Rautaruukki Oyj:ssä Teräspalveluryhmän johtaja 1999–2003 ja Metallituotteet-divisioonan, vuodesta 2004 Ruukki Metals -divisioona, johtaja 2003–2004, vanhempi neuvonantaja 2005 ja johtoryhmän jäsen 2001–2004. Hänellä oli työuransa aikana myös useita liike-elämän asiantuntija- ja luottamustetehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Arteva sai 2005. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat LUokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Arteva

Arteva on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä: * Matti Arteva (s. 1945), yritysjohtaja, kauppaneuvos * Sinikka Arteva (o.s. Niskanen, 1945–2007), toimittaja
Tollbugata

Tollbugata on Oslon ydinkeskustassa ruutukaava-alueella sijaitseva katu. Se ulottuu Strandgatalta Øvre Vollgatelle. Nimi viittaa kadun alkupäässä sijaitsevaan entiseen tullirakennukseen. Tollbugata on yksi kaupungin alkuperäisistä kaduista 1620-luvulta, ja alun perin sen nimi oli Waterstræde. ==Kuvia== Oslo Tollbod rk 117572 IMG 1303.JPG|Tollbugata 1: Tollboden, josta katu on saanut nimensä. Tollbugata 1b (bilde01 – 10. november 2018).jpg|Tollbugata 1B: Fred. Olsen & Co. -yhtiön pääkonttori. Risteävä katu on Fred. Olsens gate. Tollbugata 3.jpg|Tollbugata 3: Uusbarokkinen kerrostalo (Harald Olsen, 1900). Nykyisin rakennuksessa toimii kaupunkilähetysseura Kirkens Bymisjon. Tollbugata 3 detalj.jpg|Tollbugata 3:n koristeellinen portaali. Krigsskolen tollbugata.JPG|Tollbugata 10: Vanhan sotakoulun portti. Tollbugata 11.jpg|Tollbugata 11: liikerakennus (Ove Ekman, 1896) Norsk Folkemuseum6.jpg|Aiemmin osoitteessa Tollbugata 14 sijainnut 1660-luvulta peräisin oleva ristikkotalo, joka purettiin vuonna 1915 ja pystytettiin uudelleen Norjan kulttuurihistorialliseen museoon. Tollbugata 19 Augusto Cigars.jpg|Tollbugata 19: rakennus vuodelta 1687 on toiminut historian saatossa muun muassa asuintalona, kirjakauppana sekä ravintolana. Tollbugata 20.jpg|Tollbugata 20: Entinen Centralbanken for Norgen pääkonttori (Waldemar Hansteen, 1905) Tollbugata 30 II.jpg|Tollbugata 30: 1900-luvun vaihteessa rakennetun talon seinään on siirretty paikalla aiemmin sijainneen talon seinästä ankkurit, jotka muodostavat lauseen "God wære 1689 med os". ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Oslon kadut
IF Metall

IF Metall (Industrifacket Metall) on ruotsalainen teollisuusalan ammattiliitto, joka kuuluu LO-keskusjärjestöön. IF Metall perustettiin vuonna 2006, kun Svenska Metallindustriarbetareförbundet ja Industrifacket yhdistyivät. Liiton jäsenlehti on nimeltään Dagens Arbete, jota se julkaisee yhteistyössä kahden muun ammattiliiton kanssa. IF Metallilla on 33 paikallisosastoa ja yli 300 000 jäsentä. Förbundshuset.JPG|Liiton päämaja Tukholmassa Olof Palmes gatalla. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Liiton verkkosivut Luokka:Ruotsalaiset ammattiliitot