EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Kankareenjärvi

Kankareenjärvi on pieni 11 hehtaarin järvi Kankareen kylässä entisen Halikon kunnan länsiosassa. Järvi on Halikon ainoa. ==Rannat== Järven rannat vaihtelevat karusta kangas- ja kalliomänniköstä märkään nevaan. Osa männikköisistä ja kallioisista rannoista järven länsipäässä on mökki- tai uimarantakäytössä. Järvellä on suultaan soinen laskuoja luoteeseen, ja siihen laskee lounaasta, pohjoisesta ja koillisesta eri kokoisia ojitettuja suopainanteita, joiden korkeus rannassa on lähellä järven pintaa. ==Valuma- alue== Järven luusuassa luoteessa sekä järven luonaiskulmassa, jossa on järveen laskeva suopainanne, on rämeitä, joiden nevareunukset ovat luhtaisia ja rahkasammalta kasvavia. Kolmas alava, rannassa nevasta ja sisemmällä puustoisesta suosta muodostuva suopainanne on järven koilliskulmassa. Siihen laskee idästä kallioselänteiden välisestä noin kilometrin pituisesta ja parisataa metriä leveästä painanteesta ojitettu Isossuo, jonka keskiosassa vielä on hiukan mäntyrämettä. Pohjoisesta järveen laskee lisäksi korkeudeltaan lähellä järven pintaa oleva erillinen pieni avosuo, jota yhdistää järveen alava puustoinen suopainanne. ==Vesistösuhteet== Järven laskuojasta muodostuu Kankareenjärven laskujoki Purilanjoki. Se on pienen rannikkovesistön muodostava joki, joka laskee Halikonlahteen hiukan Halikonjoen ja Uskelanjoen suitten länsipuolella. ==Historia== Paleobotanisten tutkimusten mukaan Kankareenjärveä on käytetty vuosisatojen ajan pellavan liotuspaikkana. ==Lähteet== Luokka:Salon järvet Luokka:Halikko Luokka:Purilanjoen vesistö
Länsirintamalta ei mitään uutta

Länsirintamalta ei mitään uutta () on Erich Maria Remarquen kirjoittama ensimmäiseen maailmansotaan sijoittuva romaani. Kirja ilmestyi Saksassa vuonna 1929. Se oli hyvin suosittu, ja sitä myytiin ensimmäisen puolentoista vuoden aikana 2,5 miljoonaa kappaletta 25 eri kielellä. Aikojen kuluessa kirja on käännetty 32 kielelle, ja sitä on myyty yli kahdeksan miljoonaa kappaletta. Remarque muutti 1931, jo ennen kansallissosialistien valtaannousua, ensin Sveitsiin ja sitten Ranskaan ja myöhemmin vielä Yhdysvaltoihin, ja menetti myös Saksan kansalaisuuden 1938. Kansallissosialistit eivät hyväksyneet pasifistiseksi katsomaansa teosta, vaan teos päätyi 1933 kirjaroviolle, koska se oli ”kirjallinen petos suursodassa sotineita kohtaan”.Petri Immonen, Aatteiden sotaretkellä, Helsingin Sanomat 22.3.2010 s. C1 Kirja perustuu osittain Remarquen omiin kokemuksiin, kun hän osallistui sodan viimeisiin vuosiin Saksan armeijassa. John Whiteclay Chambers, David Culbert: World War II, film, and history New York: Oxford University Press, 1996. ISBN 978-0-19-509966-9 Kirjan päähenkilöitä ovat 18-vuotiaina sotaan joutuneet Paul Bäumer, Leer, Albert, Müller, Kemmerich, Haie ja Tjaden, joiden vanhempi isähahmo on suutari Katczinsky. Kirjassa kuvataan tarkoituksettomia hyökkäyksiä ja rintamaelämän kurjaa arkea. Aluksi kuvataan koulutusvaihetta, jossa heitä kouluttaa simputtava korpraali. Kirjassa kritisoidaan myös poikien keskikouluopettajaa, joka innostaa sotaan tietämättä kuitenkaan, mitä se on, ja sitä kautta tuomitaan epäsuorasti myös kulttuuriin sisältyvät sotaisat asenteet. Teoksen paatoksellinen loppupuoli kumpuaa rintamalla haavoittuneen Remarquen vakaumuksesta, ettei sota anna ihmiselle mitään, mutta voi viedä häneltä kaiken. Teos toimi vastavetona Ernst Jüngerin sotaa ihannoivalle teokselle Teräsmyrskyssä (1920), joka puolestaan oli ollut Henri Barbussen sotaromaanin Tuli (1916) antiteesi. Sanonta ”länsirintamalta ei mitään uutta” sai alkunsa ensimmäisen maailmansodan aikana. Lausahdusta käytettiin ilmaisemaan Saksan ja Ranskan rintamalinjojen muuttumattomuuta. Kumpikin rintamalinja pysyi paikoillaan, vaikkakin järjettömiä hyökkäyksiä riitti. Uudet aseet, etenkin konekiväärit tuhosivat hyökkääjän joukot tehokkaasti, mikä esti etenemisen mihinkään suuntaan. Armas Hämäläisen suomennos ilmestyi Kustannusosakeyhtiö Kirjan kustantamana vuonna 1930. Kirjasta on tehty kolme elokuvaa: Lewis Milestone ohjasi Oscar-palkitun version vuonna 1930; Delbert Mann ohjasi televisioelokuvan vuonna 1979; ja Edward Berger ohjasi elokuvan vuonna 2022. ==Katso myös== * Länsirintama (ensimmäinen maailmansota) == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Gasangriff, Granaten und Gräueltaten. Vor 80 Jahren erschien der Roman "Im Westen nichts Neues" Luokka:Saksalaiset romaanit Luokka:Vuoden 1929 kirjat Luokka:Sotaromaanit
Macaon jalkapallomaajoukkue

Macaon jalkapallomaajoukkue edustaa Kiinan kansantasavallan erityishallintoalue Macaota kansainvälisissä miesten jalkapallokilpailuissa nimellä ”Macao, Kiina”. Joukkuetta hallinnoi Macaon jalkapalloliitto. Macaon FIFA-ranking on alhaisimpia FIFAan kuuluvista joukkueista. Maajoukkue edusti Macaoa kansainvälisissä jalkapallotapahtumissa ennen vuotta 1999 kun Macao oli Portugalin siirtomaa. Se on jatkanut edustamista sen jälkeen kun Macao siirtyi Kiinan tasavallan erityishallintoalueeksi vuonna 1999. Joukkue ei kuulu Kiinan jalkapallomaajoukkueeseen, koska Macaon perustuslain ja ”Yksi maa, kaksi järjestelmää” -periaatteen nojalla Macaolla on oikeus hallita itse edustusjoukkueitaan kansainvälisissä urheilukilpailuissa. Macaulla Macaon jalkapallomaajoukkuetta kutsutaan yleisesti nimellä ”Macao-joukkue”, kun taas Kiinan maajoukkuetta kutsutaan ”maajoukkueeksi”. ==Arvokisat== ===Maailmanmestaruuskilpailut=== *1930–1978 – Ei osallistunut *1982 – Ei selviytynyt karsinnoista *1986 – Ei selviytynyt karsinnoista *1990 – Ei osallistunut *1994–2010 – Ei selviytynyt karsinnoista ===Aasian mestaruuskilpailut=== * 1956–1976 – Ei osallistunut * 1980 – Ei selviytynyt karsinnoista * 1984 – Ei osallistunut * 1988 – Ei osallistunut * 1992–2004 – Ei selviytynyt karsinnoista * 2007 – Ei osallistunut ==Lähteet== Luokka:Jalkapallomaajoukkueet Jalkapallomaajoukkue
Karl Silberbauer

Karl Josef Silberbauer (21. kesäkuuta 1911 – 9. syyskuuta 1972) oli itävaltalainen kansallissosialisti ja SS:n Oberscharführer (ylikersantti) toisen maailmansodan aikana Alankomaissa. Hän oli syntynyt Wienissä, hän valitsi poliisin ammatin isänsä tavoin vuonna 1935. Toisen maailmansodan alettua hän liittyi Gestapoon, muutti Alankomaihin, ja 1943 siirrettiin Haagiin SD:n palvelukseen. Hän pidätti Anne Frankin ja hänen perheensä heidän piilopaikastaan loppuvuonna 1944 ja toimitutti nämä keskitysleirille. Sodan jälkeen vuonna 1960 Simon Wiesenthal jäljitti Silberbauerin Wienistä, jossa hän työskenteli poliisivoimissa. Silberbaueria ei kuitenkaan koskaan tuomittu ja hän palasi poliisin tehtäviinsä. Hänen esimiehensä Julius Dettmann puolestaan teki itsemurhan Haagissa 1945. Silberbauer kuoli 1972.Life Chronology: Karl Silberbauer englanti 2.10.2009 ==Lähteet== Luokka:Anne Frank Luokka:SS-sotilaat Luokka:Holokaustin toteuttamiseen osallistuneet Luokka:Sotarikoksista syytetyt Luokka:Vuonna 1911 syntyneet Luokka:Vuonna 1972 kuolleet
Dean Koontz

Dean Ray Koontz (s. 1945 Pennsylvania, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kauhukirjailija. Dean Koontzin kirjoja on julkaistu 38 eri kielellä ja myyty yli 200 miljoonaa kappaletta. Koontz on käyttänyt useita salanimiä, muun muassa David Axton, Brian Coffey, Deanne Dwyer, K. R. Dwyer, John Hill, Leigh Nichols, Anthony North, Richard Paige, Owen West ja Aaron Wolfe. Osa nimellä Brian Coffey julkaistuista kirjoista on suomennettu myös Koontzin omalla nimellä. Koontzin kirjoja on julkaissut Suomessa Book Studio ja yhtiön sulautumisen jälkeen Gummerus. == Suomennetut teokset == * Varjostaja (1973) * Kiveen hakattu kuolema (1975) nimellä Brian Coffey * Pelon kasvot (1977) * Näkijä (1977) * Ääni pimeydestä (1980) * Kuiskauksia (1980) * * * * Aaveet (1983) * Pelon kasvot (The face of fear) tekijänimellä: Brian Coffey, suom. M. Nopanen, Hki: Winther, 1984 * Pimeän pelko (1984) * * Salama (1988) * Vieraat (1986) * Ääniä yössä (1987) * Kuulustelu (1987) * Ääni pimeydestä (The voice of the night) tekijänimellä Brian Coffey, suom. Heikki Sarkkila. Hyvinkää: Viihdeviikarit, 1988 (Book Studio -sarja) * * Painajainen (1990) * Kylmä tuli (1991) * Pakopaikka (1992) * * Mr. Murha (1993) * Kylmä kuu (1994) * Sydämen tummat virrat (1994) * Kaiken keskellä yksin (1996) * Tiktak (1996) * Jään kahleissa (1995) * Pelastus (1997) * Ilman pelkoa (1998) * Pimeyden vanki (1998) * Salainen muisti (1999) * Pimeyden enkeli (2000) * Taivaan porteilla (2002) * Kuun valo (2002) * Odd Thomas – Hiljaisten kaupunki (2003, Odd Thomas) * * Odd Thomas – Luostarin kirous (2006, Brother Odd) * 60 tuntia (2009, The Husband) * Pako (2010, The Good Guy) * Pienempi paha (2011, Velocity) == Kirjallisuutta == * Ulkomaisia kauhukirjailijoita. Toimittaneet Jukka Halme ja Juri Nummelin. BTJ Kirjastopalvelu, 2005. == Aiheesta muualla == * Sami Myllymäki: Painajainen. Aikakone 1/1991. * Leena Peltonen: Näkijä. Aikakone 3/1995. Luokka:Yhdysvaltalaiset kauhukirjailijat Luokka:Yhdysvaltalaiset tieteiskirjailijat Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Shanghain pörssi

thumb|270px|Shanghain pörssin rakennus Shanghain pörssi (SSE) () on markkina- arvolla mitattuna manner-Kiinan suurin ja maailman viidenneksi suurin pörssi. Tammikuussa 2016 pörssissä listattujen yhtiöiden markkina-arvo oli 3 490 miljardia USD. Sitä suurempia olivat tuolloin New Yorkin pörssi, Nasdaq Inc., Lontoon pörssi ja Japanin pörssi. Shanghain pörssi on voittoa tavoittelematon organisaatio ja valtionyhtiö, jonka johtajan Kiinan hallitus nimittää. Ulkomaalaiset yritykset eivät pääse listautumaan Shanghain pörssiin, vaikka Hongkongin pörssiin niillä on pääsy. Pörssi uudelleenavattiin 26. marraskuuta 1990 sen oltua suljettuna vuodesta 1949 lähtien, jolloin se suljettiin Kiinan kommunistisen vallankumouksen yhteydessä. Kiinassa on Shanghain pörssin lisäksi pienempi Shenzhenin pörssi sekä Hongkongin pörssi, joka sijaitsee Hongkongin erityishallintoalueella, jota ei lueta manner-Kiinaan kuuluvaksi. SSE 50 -indeksi on Shanghain pörssin viidenkymmenen suurimman, vilkkaasti vaihdetun ja edustavan yrityksen osakkeiden kehitystä kuvaava osakeindeksi. ==SSE:n kymmenen suurinta yritystä== Markkina-arvon mukaan (2015), luvut Yhdysvaltain dollareissa. #PetroChina (282,2 miljardia USD) #ICBC (207,8 mrd. USD) #Agricultural Bank of China (175,8 mrd. USD) #Bank of China (131,1 mrd. USD) #China Life (114,7 mrd. USD) #China Petroleum & Chemical Corporation (Sinopec, 95,5 mrd.) #Ping An Insurance (57,7 mrd.) #China Merchants Bank (55,2 mrd.) #China Shenhua Energy Company (53,9 mrd.) #Citic Securities (53,8 mrd.) Osaksi samat kiinalaiset yritykset sijoittuivat korkealle myös useampaa muuttujaa tarkastelevassa Forbes Global 2000 -listauksessa (2015). Tämän maailman suurimpien julkisesti noteerattujen yritysten listauksessa kärjessä olivat ICBC (maailman 1. sija), China Construction Bank (2.), Agricultural Bank of China (3.), Bank of China (4.), PetroChina (8.), China Mobile (20.), Sinopec (24.), Ping An Insurance Group (32.), China Life Insurance (37.) ja Bank of Communications (38.). Vertailu oli tehty vuoden 2015 Kiinan pörssihuuman aikaan. ==Katso myös== *Shenzhenin pörssi *Hongkongin pörssi *Kiinan talous == Lähteet == Luokka:Arvopaperipörssit Luokka:Shanghai Luokka:Kiinan talous
Satyyrinäytelmä

Satyyrinäytelmä () oli yksi antiikin kreikkalaisen teatterin näytelmälajeista. Se oli klassisella kaudella kiinteä osa Ateenan Dionysia-näytelmäjuhlia. Jokainen näytelmäkirjailija teki juhlia varten kolmen tragedian trilogian ja sitä seuranneen satyyrinäytelmän. Satyyrinäytelmälle tunnusomaista oli satyyreistä koostuva kuoro, ilakoiva, joskus rietaskin sisältö ja onnellinen loppu. Näistä ominaisuuksista huolimatta satyyrinäytelmä oli tyyliltään ja kieleltään lähempänä tragediaa kuin komediaa. Näytelmien aiheet otettiin mytologiasta ja joskus ne saattoivat liittyä edeltävään trilogiaan. Ensimmäisen satyyrinäytelmäkirjailijan sanotaan olleen Pratinas (500/400-lukujen eaa. vaihde). Kuten koko kreikkalaisen draaman, satyyrinäytelmän juuret ovat Dionysoksen kultissa. Satyyrit olivat tämän jumalan seuralaisia. Aristoteleen mukaan tragedia sai alkunsa satyrikonista eli jostakin satyyrinäytelmää muistuttavasta, ja arvellaan, että varsinainen satyyrinäytelmä lisättiin näytelmäjuhliin reaktiona sille, että tragediat olivat ajan mittaan siirtyneet yhä enemmän pois dionyysisistä aiheista. Vain yksi satyyrinäytelmä on säilynyt nykyaikoihin kokonaisena, Euripideen Kyklooppi (Kyklops). Lisäksi tunnetaan mm. papyruslöydöistä katkelmia muista satyyrinäytelmistä, esimerkiksi noin puolet Sofokleen satyyrinäytelmästä Vainukoirat (Ikhneutai) sekä osia tuntemattoman kirjailijan satyyrinäytelmästä Sisyfos. Vaasimaalauksissa on myös säilynyt kuvallisia esityksiä satyyrinäytelmistä, esimerkiksi kuuluisassa Pronomos-vaasissa on esitetty kokonaisen näytelmän juoni. Satyyrinäytelmä menetti merkityksensä näytelmäjuhlien ohjelmistossa 300-luvun eaa. puoliväliin mennessä, mutta sitä tiedetään esitetyn vielä 100-luvulla jaa. Sen vaikutus moderniin teatteriin ei ole ollut suuri, vaan se jäi kreikkalaisen tragedian ja komedian varjoon. == Katso myös == * Kreikkalainen komedia * Kreikkalainen tragedia == Lähteet == * * Seaford, R. A. S.: "Satyric drama". Teoksessa *
John Kimmel

John J. Kimmel (myös John J. Kimmble, 1866 Brooklyn, New York, Yhdysvallat – 1942) oli yhdysvaltalainen harmonikansoittaja, joka teki ensimmäiset kaupalliset yhdysvaltalaiset harmonikkalevytykset 1900-luvun alussa. Kimmel syntyi saksalaislähtöiseen perheeseen Brooklynissa. Hän oli syntyperästään huolimatta taitava esittämään irlantilaisia tansseja, ja hän sai ystäviltään lisänimen The Irish Dutchman. Kimmel teki ensimmäiset kaupalliset harmonikkalevytykset Yhdysvalloissa, aloittaen levytysuransa Zonophone- yhtiölle 1904. Hänen vakituisena säestäjänään toimi pianisti Joe Linder. Kimmel tunnettiin vaudeville-näyttämöillä siitä, että hän kykeni soittamaan kornettia, saksofonia, ksylofonia ja lopulta huipensi esityksensä harmonikkasooloihin. Hän toimi myös ravintoloitsijana, mutta hänen viimeinen saluunansa The Accordion jouduttiin lopettamaan kieltolain myötä. == Levytyksiä == Kimmel teki useita harmonikkalevytyksiä 1900-luvun alussa, erityisesti Edison-, Indestructible Record ja Victor -levymerkeille. * American cake walk (Edison 9341, 1906), varhaisimpia säilyneitä levytyksiä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Kimmelin levyttämä American cake walk vuodelta 1906 mp3-muodossa Luokka:Vaudeville-esiintyjät Luokka:Yhdysvaltalaiset harmonikansoittajat Luokka:Vuonna 1866 syntyneet Luokka:Vuonna 1942 kuolleet
Ernst Hohner

Ernst Hohner (28. kesäkuuta 1886 – 16. lokakuuta 1965 Trossingen, Länsi-Saksa) oli saksalainen soitintehtailija. Ernst Hohner jatkoi Hohnerin soitintehdasta ja musiikkiyritystä kolmannessa polvessa. Hän oli tehtaan perustaneen Matthias Hohnerin pojanpoika. Ernst Hohner siirtyi yrityksen johtoon 1923. Hänen aikanaan tehdas alkoi valmistaa myös sähköisiä soittimia ja painaa musiikkia. Hän myös edisti matkailua Trossingeniin tehden kaupunkia tunnetuksi "laulavana kaupunkina". Hän kuoli sydänsairauteen. == Lähteet == Luokka:Musiikkialalla toimivat henkilöt Luokka:Saksalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1886 syntyneet Luokka:Vuonna 1965 kuolleet
Cobra (sarjakuva)

Cobra () on japanilainen, Buichi Terasawan luoma science fiction -sarjakuva, jonka pohjalta on tehty myös piirrosanimaatioita ja videopelejä. == Tarina == Sarjakuva kertoo miehestä nimeltä Cobra, joka on pyyhkinyt muistinsa. Yllättäen hänen muistinsa kuitenkin palautuu ja hän muistaa olevansa kuuluisa avaruusrosvo, jonka galaksin voimakkain rikollisjärjestö, avaruusrosvojen kilta, haluaa tappaa. Miestä ei vain ole pystytty tunnistamaan, koska ennen muistinsa pyyhintää Cobra oli käynyt perusteellisessa kasvoleikkauksessa. Kilta luuleekin Cobran kuolleen, mutta muistin palauduttua Cobra päätyy nopeasti törmäyskurssille killan kanssa ja samalla moninaisiin seikkailuihin. Cobran tunnusmerkkinä on hänen vasemman kätensä tilalla oleva psychogun, galaksin tehokkain käsiase. == TV-sarja == Cobra-piirrossarjaa () esitettiin vuosina 1982–1983 ja sitä tehtiin 31 jaksoa. Ensimmäinen jakso näytettiin 7. lokakuuta 1983 Fuji terebi -verkon kanavilla. Vuonna 2008 tehtiin toinen, 13-osainen televisiosarja Cobra the Animation. == Elokuva == Piranha 3D -elokuvan ohjaaja Alexandre Aja työstää huhujen mukaan parhaillaan yli 100 miljoonan dollarin filmatisointia Space Cobra -sarjakuvasta. Elokuvan nimi on ”Cobra: The Space Pirate”. imdb Dome.fi == Aiheesta muualla == *Cobra: The Space Pirate -elokuva IMdB-tietokannassa *Space Adventure Cobra -animaatioelokuva IMdB-tietokannassa *TV-sarja IMdB-tietokannassa *Buichi Terasawan viralliset internet-sivut Luokka:Animesarjat Luokka:Mangasarjat Luokka:Science fiction -anime ja -manga Luokka:1980-luvun anime ja manga
Daddy DJ

Daddy DJ on ranskalainen DJ-kokoonpano johon kuuluvat David Le Roy, Jean- Chrisophe Berval ja Charly. Nimisingle ”Daddy DJ” päätyi hetkessä Ranskan listoille. Saksassa se ylsi listan sijalle 7 ja Australiassa sijalle 8. Muita singlejä ovat ”Girl in Red” (2001) ja ”Over You” (2002) ja uusin ”Everyday” (2008). Esimerkiksi Ruotsissa ja Norjassa single Daddy DJ -hitti ovat päätyneet jopa listaykkösiksi. 2008 Daddy DJ teki paluun ja julkaisi albuminsa Rock Machinen. Basshunter on käyttänyt Daddy DJ:n kappaleen ”Daddy DJ” melodiaa kahdesti, kappaleissaan ”Vi sitter i Ventrilo och spelar DotA” ja ”All I Ever Wanted”. == Diskografia == === Albumit === * Let Your Body Talk (2001) * Presenteert Kiddy House (2002) * Presenteert Kiddy House 2 (2003) * Rock Machine (2008) * Folder (2012) === Singlet === * Daddy DJ (2000) * The Girl in Red (2001) * Over You (2002) * Love (2006) * Crying (2013) * In My Head (2013) * Funk You (2013) * Free Your Mind (2014) == Aiheesta muualla == * Lescarts.com Luokka:Ranskalaiset elektronisen musiikin yhtyeet
Emil Genetz

Karl Emil Moritz Genetz (24. lokakuuta 1852 Impilahti – 1. toukokuuta 1930 Helsinki) oli suomalainen kansallisromanttisen taidemusiikin säveltäjä, laulaja ja opettaja. Emil Genetz oli runoilija Arvid Genetzin veli. ==Elämä== ===Nuoruus=== Emil Genetz syntyi Impilahdella vuonna 1852 ja kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1870. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa lakia ja kemiaa vuoteen 1874 saakka, jolloin hän pääsi laulajaksi Suomalaiseen Oopperaan. 1870-luvulla Genetz soitti viulua Ylioppilaskunnan Soittajissa. Valtion stipendin avulla hän opiskeli musiikkia ja näyttämötaidetta Dresdenin konservatoriossa 1875–1877. ===Opettajana=== Genetz työskenteli saksan, ranskan ja venäjän opettajana Hämeenlinnan normaalilyseossa 1880–1887, Helsingin normaalilyseossa 1887–1889 ja Haminan kadettikoulussa 1889–1903. Samaan aikaan hän oli myös mukana perustamassa Haminan suomalaista yhteiskoulua ja toimi sen rehtorina 1894–1896. Vuonna 1904 hän muutti Helsinkiin ja toimi Helsingin yliopistossa lausunnanopettajana ja Kansallisteatterin oppilaskoulun johtajana. ==Musiikki== ===Vokaalisäveltäjä=== Emil Genetzin musiikki on kansallismielistä ja -romanttista. Hän on säveltänyt noin 50 vokaalisävellystä, lähinnä kuoromusiikkia, useimmat mieskuorolle. Monet Genetzin teoksista kuten Terve, Suomeni maa!, Karjala ja Herää Suomi! kuuluvat mieskuorojen perusohjelmistoon. Sanoittajana on usein toiminut veli Arvid Genetz, kirjailijanimeltään Arvi Jännes. Herää Suomi! kilpaili 1880-luvulla Maamme-laulun kanssa asemasta Suomen kansallislauluna. Genetz sävelsi vuoden 1898 Kymenlaakson maakuntajuhlille ensimmäisen "Kymenlaakson laulun", jota käytettiin maakuntalauluna vuoteen 1903 asti. ===YL:n sävellyskilpailu=== Genetz otti osaa Ylioppilaskunnan Laulajien vuonna 1894 järjestettyyn sävellyskilpailuun liedertafeltyylisellä Hakkapeliitat-marssilla. Kilpailuun otti osaa myös Genetzin entinen oppilas Jean Sibelius nykyisellä mieskuoroklassikolla Rakastava. Genetz voitti kilpailun, ja Sibelius jäi toiseksi. ==Teokset== * Terve, Suomeni maa! (san. P. J. Hannikainen) * Karjala (san. Arvi Jännes) * Metsänhartaus (san. P. J. Hannikainen) * Suruisena (san. P. J. Hannikainen) * Rauhan maa * Herää Suomi! (1881, san. Arvi Jännes) * Hakkapeliitat (1893) * Koululaulu (san. Alli Nissinen) * Lemmenkukka * Missä kukka, siellä kesä (san. J. H. Erkko) * Mieslaulu (san. J. H. Erkko) * Suomen valta (san. August Oksanen) * Illansuussa * Viihdytys * Minun kultani kaunis on (mieskuorosovitus suomal. kansanlaulusta) * Kehtolaulu (sekakuorosovitus suomal. kansanlaulusta, san. Olli Vuorinen) * Voi, jos ilta joutuisi (suomal. kansanlaulu) * I, i, illall’ (mieskuorosovitus suomal. kansanlaulusta) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Seija Lappalainen, Emil Genetz, Biografiasampo.fi (vapaasti luettava) * Luokka:Suomalaiset taidemusiikin säveltäjät Luokka:Fennistit Luokka:Impilahti Luokka:Vuonna 1852 syntyneet Luokka:Vuonna 1930 kuolleet
Folkhälsan

Folkhälsan (suom. kirjaimellisesti 'Kansanterveys', täydelliseltä nimeltään Samfundet Folkhälsan i Svenska Finland r.f.) on vuonna 1921 perustettu sosiaali- ja terveysalan palveluja tuottava ja tutkimusta harjoittava yleishyödyllinen yhteisö. Folkhälsanin edeltäjä oli yksityinen Florinin komitea (Florinska Kommissionen), jonka nimi muutettiin vuonna 1921 muotoon Samfundet Folkhälsan i Svenska Finland. == Toiminta == Folkhälsan pyrkii edistämään ihmisten terveyttä ja elämänlaatua Suomen ruotsinkielisillä alueilla, mutta sillä on myös monikulttuurillinen integrointi, esimerkiksi mentorointiohjelmaa Helsingissä. Folkhälsan on toisaalta kansalaisjärjestö, toisaalta se on kohderyhmälleen merkittävä sosiaali- ja terveyspalvelujen tuottaja muun muassa lastensuojelun, lasten päivähoidon, nuorisotyön, palveluasumisen ja kuntoutuksen saralla. Folkhälsan on Vapaaehtoisen pelastuspalvelun valmiusjärjestö. Folkhälsan saa rahoitusta muun muassa Sosiaali- ja terveysjärjestöjen avustuskeskus STEAlta. == Historia == Vuonna 1921 lääkäri Julius Ossian Schauman (1862–1922) perusti Samfundet Folkhälsan i Svenska Finland -järjestön, jolle hän testamenttasi omaisuutensa. Folkhälsanin kasvuun ja yhtenäistymiseen vaikutti merkittävästi järjestön pitkäaikainen johtaja Jarl Brommels 1950-luvun alusta aina 1980-luvun alkuun, ensin toiminnanjohtajana 1950–1968 ja sitten toimitusjohtajana 1968–1981.Biografia- sampo: Jarl Brommels Viitattu 20.8.2021. == Järjestön rakenne == Palveluja tuottaa kolme Samfundet Folkhälsanin omistamaa palveluyritystä (Folkhälsan Välfärd Ab, Folkhälsan Utbildning Ab ja Folkhälsans Allaktivitetshus på Åland Ab). Folkhälsanin palveluksessa on yli 1 400 työntekijää. Kansalaisjärjestöllä on neljä piirijärjestöä ja 98 paikallisyhdistystä, joissa on noin 19 000 jäsentä. == Tutkimustyö == Folkhälsanilla on tutkimuskeskus, joka sijaitsee Helsingin Biomedicumissa. Se tekee perustutkimusta tauti- ja väestögenetiikan, kansantautien (esimerkiksi diabetes ja siihen liittyvät sydän- ja verisuonisairaudet), ravinto- ja syöpätutkimuksen, terveyden edistämisen sekä sosiaali- ja terveydenhuollon hallinnon alalla. == Lähteet == * Folkhälsan - Terveyden ja elämänlaadun puolesta. * Otavan Iso tietosanakirja, osa 7, palsta 1151. Helsinki: Otava, 1966. === Viitteet === == Kirjallisuutta == * Dahlberg, Julia: Mitt i samhället, nära människan. Samfundet Folkhälsan i svenska Finland 1921–2021. Helsingfors: Svenska litteratursällskapet i Finland & Folkhälsan, 2021. ISBN 978-951-583-524-6. Teoksen verkkoversio. == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomenruotsalaiset järjestöt Luokka:Suomalaiset sosiaali- ja terveysjärjestöt
Demokraattinen vasemmistopuolue

Demokraattinen vasemmistopuolue (ital. Partito Democratico della Sinistra) oli italialainen vuosina 1991–1998 toiminut puolue. Puolue oli Italian kommunistisen puolueen (PCI) jatkaja. Sen perusti PCI:n viimeinen pääsihteeri Achille Occhetto. Puolue käytti vielä sirppi ja vasara -tunnusta. Puolue keräsi viimeisissä vaaleissaan vuonna 1996 21,1 % äänistä ja sai 26 paikkaa. Sen tulokset paranivat perustamisesta lähtien, vaikka jäsenmäärä laski 900 000:sta 600 000:een. Puolue yhdistyi vuonna 1998 toisen johtajansa Massimo D'Aleman johdolla Democratici di Sinistraksi eräiden muiden vasemmistopuolueiden kanssa. Luokka:Italian puolueet
Vasemmistodemokraatit

Vasemmistodemokraatit () (DS) oli italialainen vuosina 1998–2007 toiminut vasemmistopuolue. DS oli jäsenenä sosialistisessa internationaalissa, PES:issa ja Oliivipuukoalitiossa. Puolueen kannatus vaaleissa vaihteli 17–22 % välillä. Puolue perustettiin 1998 lukuisten vasemmistopuolueiden yhdistyessä. Näistä merkittävin oli Massimo D'Aleman johtama Partito Democratico della Sinistra, joka sai perustamiskonferenssissa 73 % edustajainpaikoista. Muut yhdistyneet puolueet olivat: *Federazione Laburista *Comunisti Unitari *Cristiano Sociali *Sinistra Repubblicana *Riformatori per l'Europa *Agire Solidale Puoluetta johti Massimo D'Alema, jonka tullessa 1998 varapääministeriksi hänet korvasi kansallisena sihteerinä Walter Veltroni ja 2001 Piero Fassino. D'Alema oli loppuun asti puheenjohtajana. Puolue yhdistyi syksyllä 2007 lukuisten muiden puolueiden kanssa Partito Democraticoksi. Puolueen vasemmisto muodosti oman ryhmänsä Sinistra Democratica. Per il Socialismo Europeo. Luokka:Italian puolueet Luokka:Euroopan sosiaalidemokraattinen puolue
Kahtamoinen

Kahtamoinen eli kaksoisristikirkko on pääasiassa Itä-Suomen kirkkoarkkitehtuurissa 1700- ja 1800-lukujen vaihteessa esiintynyt puukirkkotyyppi, jossa pohjakaavaltaan kreikkalaisen ristin muotoisen kirkon sakaroiden väliin on rakennettu tilan laajentamiseksi kulmaulokkeet. Monet savitaipalelaisen kirkonrakentajan Juhana Salosen tekemät kirkot ovat tyypiltään kahtamoisia. Kerimäen kirkko edustaa kooltaan suurta kahtamoista.Jokinen & Honkala 2000, 125 Useimmat Suomen kahtamoisista sijaitsevat Itä-Suomessa, ja läntisen Suomen ainoa kaksoisristikirkko on Lohtajan kirkko vuodelta 1768. Kirkkotyypin yhtenä mahdollisena esikuvana on pidetty vuonna 1695 rakennettua Tukholman Katariinan kirkkoa.Savitaipaleen koulukunnan kahtamoiset == Lähteet == * Luokka:Kirkkoarkkitehtuuri
Rain Dogs

Rain Dogs on syyskuussa 1985 julkaistu Tom Waitsin albumi. Kappaleet ”Jockey Full of Bourbon” ja ”Tango Till They’re Sore” ovat myös elokuvamusiikkina Jim Jarmuschin Down by Law’ssa (1986). Rod Stewart teki levyllä olevasta ”Downtown Train” -kappaleesta listamenestykseksi nousseen oman versionsa 1990-luvun alussa.Allmusic.com ==Kappaleet== # # # # # # # # # # # # # # # # # # # ==Levyllä esiintyviä muusikoita== *Tom Waits – laulu, kitara, urut, piano, banjo, harmonikka *Greg Cohen – basso *Michael Blair – perkussiot, marimba, rummut *Stephen Hodges – rummut *Larry Taylor – basso *Marc Ribot – kitara *Ralph Carney – saksofoni *Chris Spedding – kitara *Keith Richards - kitara ja taustalaulu ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * http://www.tomwaitslibrary.com/discography-regularalbums.html Luokka:Vuoden 1985 albumit Luokka:Tom Waitsin albumit
Henry Gray

Henry Gray (1827–1861) oli brittiläinen anatomisti ja kirurgi, jonka tunnetuin teos on Grayn anatomia (Henry Gray's Anatomy of the Human Body). Toukokuussa 1845 Gray aloitti opintonsa Lontoon yliopistoon kuuluvassa opetussairaalassa St. George’s Hospitalissa, jossa hänen kuvattiin opiskelevan hitaalla, mutta huolellisella ja järjestelmällisellä metodilla. Vuonna 1848 vielä opiskellessaan Graylle myönnettiin kolmivuotinen apuraha Royal College of Surgeons of Londonilta hänen esseensä “The Origin, Connexions and Distribution of nerves to the human eye and its appendages, illustrated by comparative dissections of the eye in other vertebrate animals” julkaisemisen vuoksi. Vuonna 1852 Henry Gray valittiin 25-vuotiaana Royal Society -tiedeakatemian jäseneksi, ja seuraavana vuonna hän sai 300 guineaa tutkimuksestaan pernan rakenteesta ja tarkoituksesta. Vuonna 1858 Gray julkaisi ensimmäisen painoksen anatomiaa käsittäneestä teoksestaan, joka sisälsi 750 sivua ja 363 piirrosta. Apua teoksen tekemiseen Gray sai taitavalta piirtäjältä ja St. Georgen luennoitsijalta tohtori H. V. Vandyke Carterilta. Ensimmäinen painos oli omistettu sir Benjamin Collins Brodielle. Teoksen toinen painos ilmestyi vuonna 1860. Henry Gray työskenteli museon kuraattorina ja anatomian luennoitsijana St. Georgen opetussairaalassa, ja vuonna 1861 hän oli ehdolla kirurgian apulaislääkäriksi. Hoidettuaan erästä sukulaistaan Gray sairastui isorokkoon, jonka seurauksena hän kuoli 34-vuotiaana. Luokka:Brittiläiset anatomit Luokka:Brittiläiset kirurgit Luokka:Vuonna 1827 syntyneet Luokka:Vuonna 1861 kuolleet
Katoey

Katoey tai katoi () on Thaimaassa naiseksi pukeutuva mies tai naiseksi sukupuolensa korjannut henkilö. Usein heistä käytetään nimitystä "ladyboy". Alkukielinen kiertoilmaus, jota käytetään Thaimaan mediassa, on 'toisen kategorian nainen' (). Katoi-kulttuuria ei tule sekoittaa gay-kulttuuriin, sillä katoy on monesti transsukupuolinen ja katoy-identiteetti on historiallisesti rakentunut Thaimaan sukupuolisia ilmaisutapoja ohjanneille kehityskuluille. == Asema yhteiskunnassa == Katoit ovat Thaimaassa melko yleisiä, ja heidän osuutensa on 5–15 prosenttia geeneiltään miespuolisesta väestöstä. Tavallisesti tällaiset henkilöt alkavat nauttia naishormoneita murrosiässä välttääkseen miehisten piirteiden kasvun. Jotkut hankkivat itselleen tekorinnat tai käyvät läpi sukupuolenkorjausprosessin. Fyysisen sukupuolensa korjannut pysyy Thaimaassa kuitenkin lain edessä miehenä. Thaiyhteiskunnan suhtautumista katoiden muodostamaan väestönosaan kuvataan länsimaissa yleensä hyvin suopeaksi, mikä on selitettävissä buddhalaisuuden suvaitsevaisuudella ja kansanluonteeseen sisäänrakennetulla hillityllä käytöksellä, jossa aggression osoittaminen on tabu. Vaikka katoit eivät juurikaan kohtaa fyysisen väkivallan uhkaa valtaväestön taholta, on suhtautuminen heihin kaksijakoista. Sukulaiset tavallisesti pitävät heihin etäisyyttä, eikä laki suojele heidän koskemattomuuttaan raiskaukselta, joka voi kohdistua vain cissukupuoliseen naiseen. Theravada-buddhalaisuuden mukaan naiset ja katoit eivät voi myöskään saavuttaa valaistumista eläessään.Transgender in Thailand: In Legal Limbo - Thailand, Transgendered Men, and the Law (Andrew Matzner, 1999) Viitattu 26.12.2009 Monet katoit ovat suuntautuneet viihdealalle tanssijoina tai laulajina teatterissa ja televisiossa. Suosittujen drag-show -teatterien esiintyjät, kuten Pattayan Alcazarin ja Tiffanyn naistähdet, ovat sukupuolensa korjanneita katoi- henkilöitä. == Tunnettuja edustajia == Tunnettuja katoita ovat thainyrkkeilymestari Parinya Charoenphol, kutsumanimeltään Nong Tum, ja vuoden 2004 Miss Tiffany -kisan kauneuskuningatar Trichada Phecharat ("Nong Poy", )MyAnimes MySpace: Nong Poy, A beautiful “lady-boy” Viitattu 26.12.2009Pattaya Mail Vol XII No.46: Treechada Petcharat crowned Miss International Queen 2004 in a pageant of glitter and glamour (12.11.2004) Viitattu 26.12.2009. == Populaarikulttuurissa == Katoi-ilmiöstä on tehty elokuvia. Yongyut Thongkonthunin ohjaama Satree-lek (Iron Ladies, Teräsmimmit, 2000) jatko- osineen (Satree-lek 2, 2003) menestyivät hyvin kotimarkkinoilla. Näistä ensiksi mainittu esitettiin myös Toronton elokuvajuhlilla vuonna 2000. Ekachai Uekrongthamin elokuvassa Beautiful Boxer (2003) päähenkilönä oli katoi, joka toivoo nyrkkeilykehässä voittavansa rahat sukupuolenkorjaukseen.Allmovie: The Iron Ladies Viitattu 26.12.2009Iltalehti: Teevee - Beautiful Boxer Viitattu 4.1.2010 ==Katso myös== *Faʻafafine ja faʻafatama *Hijrat *Shemale ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *IGLHRC: Asylum Program - Thailand, Status of Sexual Minorities *Thai Guide to Thailand: Katoey – Thai Ladyboys Luokka:Transsukupuolisuus Luokka:Thaimaalainen kulttuuri Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
The Mirror (Ja Rulen albumi)

The Mirror on rap-artisti Ja Rulen vuonna 2009 julkaisema digitaalinen albumi. Sen olisi pitänyt ilmestyä 13. lokakuuta 2007, mutta oikeasti se ilmestyi 31. heinäkuuta 2009. == Kappaleet == # Mirror Intro # Message to Mankind # Uh- Ohhh! (feat. Lil Wayne) # Body (feat. Ashley Joi) # Sunset (feat. The Game) # 300 (feat. NEWZ & Tre & Merc Montana) # Enemy of the State # Ladies (feat. Jay-Z) # Father Forgive Me # Judas # Damn # The Mirror (tuottanut NOVA) # Something New (feat. Vita) # Rules of Engagement # It’s All Hood Now # Hear Say # Sing a Prayer for Me == Arvostelut == * Blender: Blender: Album review * Entertainment Weekly: B– Entertainment Weekly: Album review * XXL: XXL Magazine: Album review == Lähteet == Luokka:Ja Rulen albumit Luokka:Vuoden 2009 albumit
Itä-Timorin jalkapallomaajoukkue

Itä-Timorin jalkapallomaajoukkue edustaa Itä-Timoria kansainvälisissä miesten jalkapallokilpailuissa ja sitä hallinnoi Itä-Timorin jalkapalloliitto. Itä- Timor ei ole koskaan menestynyt kansainvälisellä tasolla ja onkin tällä hetkellä yksi heikoimmista maajoukkueista maailmassa. Itä-Timor liittyi FIFAan 12. syyskuuta 2005. Itä-Timor teki debyyttinsä kansainvälisillä kentillä Aasian-mestaruuskilpailuiden karsintakierroksen otteluissa maaliskuussa 2003, jolloin se hävisi Sri Lankalle 3-2 ja Kiinan Taipeille 3-0. Itä-Timor oli mukana myös Kaakkois-Aasian-mestaruuskisoissa vuonna 2004, vaikkei joukkue ollut silloin vielä AFC:n jäsen. ==Arvokisat== ===Maailmanmestaruuskilpailut=== *1930–2006 – Ei osallistunut *2010–2018 – Ei selviytynyt karsinnoista ===Aasian mestaruuskilpailut=== * 1956–2000 – Ei osallistunut * 2004 – Ei selviytynyt karsinnoista * 2007–2015 – Ei osallistunut * 2019 – Ei selviytynyt karsinnoista == Lähteet == Luokka:Jalkapallomaajoukkueet Maajoukkue
Anna Rastas

Anna Rastas (s. Helsinki) on suomalainen kulttuurintutkija, yhteiskuntatieteilijä ja tietokirjailija, joka on tutkinut erityisesti rasismia ja monikulttuurisuus-kysymyksiä. Hän on erikoistunut etnografisiin, osallistaviin ja toimintatutkimusmenetelmiin. Rastas on toiminut myös vuosia pakolais- ja maahanmuuttajatyössä sekä maahanmuuttajatyöhön, monikulttuurisuuteen, rasismin ja antirasismiin liittyvien aiheiden opettajana ja kouluttajana. Lisäksi Rastas on toiminut erilaisissa lastensuojelu- ja ihmisoikeusjärjestöjen antirasistisissa verkostoissa. Rastas suoritti yhteiskuntatieteiden maisterin tutkinnon Tampereen yliopistossa, ja hän on työskennellyt siellä yhteiskuntatieteiden tiedekunnassa sekä sosiologian ja sosiaalipsykologian laitoksella muun muassa tutkijana, akatemiatutkijana, kollegiumtutkijana, tuntiopettajana sekä sosiaaliantropologian vs. yliassistenttina ja määräaikaisena professorina. Rastas on myös luennoinut ja ollut vierailevana tutkijana ulkomaisissa yliopistoissa muun muassa Hollannissa, Yhdysvalloissa ja Etelä-Afrikassa. Rastaan väitöskirjatutkimus "Rasismi lasten ja nuorten arjessa. Transnationaalit juuret ja monikulttuuristuva Suomi (Racism in the everyday life of children and young people. Transnational roots and multicultural Finland in the making)" käsittelee rasismin kokemuksia Suomessa lasten ja nuorten arjessa. Väitöksensä jälkeen hän on tutkinut muun muassa afrikkalaisten diasporaa, museoita ja kirjallisuutta. Anna Rastas on julkaissut yli 30 vertaisarvioitua tieteellistä artikkelia. Vuosina 2004−2007 Rastas kuului Nuorisotutkimus-lehden toimituskuntaan. Rastas on esiintynyt laajasti julkisuudessa rasismiin ja muun muassa kansainväliseen adoptioon liittyvissä kysymyksissä. esimerkiksi: , ,,, , , , Ilta-Sanomat 24.4.: Rasismitutkija toruu Viivi Avellánia Vuonna 2007 Rastas työryhmineen sai Koneen Säätiöltä 174 444 euron apurahan Tietokirjojen Afrikka Suomessa -tutkimushankkeelle. Vuonna 2015 Rastas oli mukana käsikirjoittamassa ja toteuttamassa laajaa Euroopan unionin Kotouttamisrahaston, Ulkoasiainministeriön ja Koneen Säätiön rahoittamaa Afrikka Suomessa näyttelyhanketta Työväenmuseo Werstaalla Tampereella. Suomen Akatemia myönsi Rastaan afrikkalaisten diasporaa ja museoita käsittelevälle "Rethinking diasporas, redefining nations. Representations of African diaspora formations in museums and exhibitions" -hankkeelle rahoituksen vuosille 2015-2020. == Teoksia == * ===Toimittajana=== * * * * ===Artikkeleita=== * * * * * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Academia, Anna Rastaan tieteellisiä artikkeleita * Tampereen yliopisto, Anna Rastaan henkilöprofiili * Anna Rastaan kotisivut Luokka:Suomalaiset sosiologit Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Sanojen johtaminen

Sanojen johtaminen tarkoittaa uusien sanojen luomista olemassa olevien sanojen pohjalta johdinten avulla. Johtamisen tuloksena syntynyttä sanaa kutsutaan johdokseksi. Johtaminen voi olla joko kielen luonnollista kehitystä tai määrätietoista kielenhuoltoa. Sanojen johtamisen ja taivuttamisen välinen raja on jossain määrin liukuva; aina ei ole selvää onko kyse eri sanoista vai saman sanan eri taivutusmuodoista. Esimerkiksi substantiivi johtaminen on johdos verbistä johtaa, mutta se on myös kyseisen verbin neljännen infinitiivin nominatiivimuoto. Suomen kielelle on ominaista johdosten runsaslukuisuus; suomen kielessä on noin 200 johdinta. Suomen kielessä on myös paljon johdoksista edelleen johdettuja sanoja. Näin voi muodostua pitkiäkin johdosketjuja (esimerkiksi kauppa > kaupallinen > kaupallistua > kaupallistuminen). ==Ison suomen kieliopin johdostyyppit== Iso suomen kielioppi erittelee yhdeksän pääjohdostyyppiä muodollisin kriteerein. Yhteen kategoriaan voi kuulua useita eri johtimia. === Nominit === * Substantiivista adjektiivi (esim. nisä-nisäkäs) * Adjektiivista adverbiaali (esim. kaunis- kauniisti) * Lokatiivi eli paikkajohdos (esim. mummo-mummola) * Näkökulmaa ilmaisevat johdokset (esim. tyttö-tyttönen, tyhjä-tyhjähkö) * Kollektiivijohdokset: lisäävät tarkoitteiden lukumäärää ja kiinnittävät huomion ryhmään kokonaisuutena (esim. saari-saaristo) === Verbit === * Verbistä substantiivi (esim. hypätä-hyppy) * Muuntelujohdokset koskevat verbin aspektia. Niillä voidaan muunnella siis verbin ilmaiseman tapahtuman jatkuvuutta, toistuvuutta tai hetkellisyyttä (esim. hypätä-hyppiä-hypähtää- hypähdellä) * Muuttamisjohdokset luovat tilaa tekijälle tai teon aiheuttajalle. Yleisimmin ne ovat 1. infinitiivejä (esim. kuori-kuoria) * Muuttumisjohdokset keskittyvät muutokseen. Pääte on -tUA (-tua/-tyä) (esim. yhdistää-yhdistyä) Viimeisin sanapari havainnollistaa hyvin myös muuttamisjohdinten merkitystä; yhdistää sisältää ajatuksen aktiivisesta toimijasta (teon aiheuttajasta) joka yhdistää kaksi asiaa toisiinsa, yhdistyä taasen siltä, että kaksi asiaa yhdistyvät itsestään eikä tarvitse ottaa niinkään kantaa siihen mikä sen on aiheuttanut. * Vrt. X yhdistää Y:n Z:aan / Y ja Z yhdistyvät == Katso myös == * Johtimia * Sanojen taivutus * Uudissanat == Lähteet == * Alho: Käyttökielioppi == Aiheesta muualla == * Sanojen johtaminen suomen kielessä. Joensuun yliopisto. Web Archive. Luokka:Muoto-oppi
Leuvanjoki

Leuvanjoki eli Leuva on kylä Oulun kaupungin Yli-Iin kaupunginosassa, entisen Yli-Iin kunnan alueella. Kylä sijaitsee noin 60 kilometriä Oulun keskustasta koilliseen, ja sen läpi kulkee Leuvanjoki-niminen joki. ==Lähteet== * Leuvan Kyläyhdistys ry * Pirkko Mattila: Yli-Iin Leuvanjoen kylä maankäyttölain mukaisena asutuksena, Oulun yliopisto 2001 ==Aiheesta muualla== * Leuvan Kyläyhdistys ry Luokka:Yli-Iin kylät
Auvo Niiniketo

Auvo Niiniketo (s. 1954) on suomalainen kamppailulajien opettaja ja turvallisuuskouluttaja. Hän on toiminut Suomessa Rotenbergin perheen asioidenhoitajana. == Urheiluhistoria == Niinikedolla on perustamansa hokutoryu ju-jutsu -tyylisuunnan korkein mahdollinen vyöarvo, 10. danin musta vyö ja sōken arvonimi Hokutoryussa sekä 6. danin musta vyö potkunyrkkeilyssä, 5. danin musta vyö Isshin-ryū karatessa. Niiniketo on harjoitellut kamppailutaitoja pienestä pitäen. Aluksi hän aloitti nyrkkeilyn Helsingin Voimailijoissa jo kahdeksan vuoden ikäisenä. Nyrkkeilyssä hän saavutti nuorten Suomen mestaruuden 75-kiloisissa vuonna 1972 sekä yleisen sarjan SM-pronssia vuonna 1974. Nyrkkeilyuransa jälkeen Niiniketo ryhtyi harjoittelemaan karatea, missä hän vuonna 1979 voitti raskaassa sarjassa SM-kultaa. Vuonna 1980 Niiniketo toi Suomeen potkunyrkkeilyn ja aloitti lajissa kurssi- sekä maajoukkuetoiminnan. Jujutsuun Niiniketo tutustui nyrkkeilymatkalla Ruotsissa, missä myös harjoitteli lajia siniseen vyöhön saakka. Vuonna 1977 hän aloitti ensimmäisen jujutsu-kurssin Helsingissä. Kaksi vuotta myöhemmin hän sai ensimmäisen mustan vyön eli danin Richard Morrisilta ja Robert Clarkilta. 4. marraskuuta 2007 Hokutoryun 30-vuotisjuhlaleirillä Turussa Morris myönsi hänelle 9. danin sekä sōke-arvonimen. Vuonna 2014 maaliskuussa Niinikedon 60-vuotisjuhlaleirin budo-gaalassa Helsingissä hänelle myönnettiin 10. danin musta vyö Hokutoryu Jujutsussa ja 6 danin musta vyö potkunyrkkeilyssä. Auvo Niinikedolle myönnettiin liikuntaneuvoksen arvonimi 8.toukokuuta 2015.Tasavallan presidentin 8.5.2015 myöntämät arvonimet == Liiketoimet == Kun Arkadi ja Boris Rotenberg joutuivat vuonna 2014 Yhdysvaltain Venäjä- pakotelistalle, he myivät Kirkkonummella sijaitsevan Långvikin kylpylän kiinteistön ja sen liiketoiminnan nimelliseen yhden euron hintaan Boriksen pojalle Roman Rotenbergille. Seuraavana vuonna myös hän joutui Yhdysvaltain listalle. Tuolloin tehtiin uusi omistusjärjestely ja liiketoiminta siirrettiin yhden euron hintaan Rotenbergien pitkäaikaisten yhteistyökumppaneiden Auvo Niinikedon ja Martti Ahdon yrityksen nimiin. Kiinteistö jäi Rotenbergin omistukseen. ==Teokset== *Ju-jutsu, itsepuolustuksen perusta, ISBN 951-30-6510-3 (Tammi T-kirjat, 1982) *Hokutoryu ju-jutsu, ISBN 952-5221-00-8 (Dashi, 1997) ==Lähteet== * Auvo Niiniketo, 9.dan Hokutoryu ju-jutsun perustaja === Viitteet === ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset nyrkkeilijät Luokka:Suomalaiset potkunyrkkeilijät Luokka:Suomalaiset jujutsukat Luokka:Suomalaiset karatekat Luokka:Budō- ja bujutsuvaikuttajat Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Luzoninkuhankeittäjä

Luzoninkuhankeittäjä (Oriolus isabellae) on äärimmäisen uhanalainen Luzonin saarella Filippiineillä elävä varpuslintu. Kooltaan luzoninkuhankeittäjä on noin 20 cm. Lajin vatsa ja rinta ovat väriltään keltaiset. Pää ja selkä ovat väriltään oliivinvihreät. Siivissä on tiheä kelta-musta raidoitus. Luzoninkuhankeittäjän nokka on harmaa. Luzoninkuhankeittäjää muistuttaa Oriolus albilorista, mutta sen höyhenpuvussa on myös valkoista, ja sillä on lyhyemmät pyrstö ja nokka. Luzoninkuhankeittäjän elinympäristöä ovat erityisesti tiheät bambumetsät 50–440 metrin korkeudessa. Lajia tavataan usean lajin parvissa. Luzoninkuhankeittäjäkannan kooksi arvioidaan noin 50–250 yksilöä. Lintuun kohdistuva suurin uhka on metsien hakkuu. Lisäksi kilpailu läheistä sukua olevan Oriolus albiloris -lajin kanssa voi vaikuttaa kantaan vähentävästi. == Lähteet == Luokka:Kuhankeittäjät Luokka:Uhanalaiset linnut
Mike Babcock

Michael "Mike" Babcock (s. 29. huhtikuuta 1963 Saskatoon, Saskatchewan) on kanadalainen pelaajauransa lopettanut jääkiekkoilija ja nykyinen jääkiekkovalmentaja. Heinäkuussa 2023 NHL-joukkue Columbus Blue Jackets palkkasi Babcockin päävalmentajakseen.https://www.tsn.ca/nhl/mike-babcock- returns-to-the-nhl-as-the-coach-of-the-columbus-blue-jackets-1.1979666 Hän kuitenkin jätti pestinsä jo syyskuussa 2023, kun hänestä levisi kohu, jonka mukaan Babcock halusi nähdä pelaajien puhelimista yksityisiä kuvia. Babcockin pelaajaura oli vaatimaton. Hän ei pelannut otteluakaan NHL:ssä. Babcock valmensi vuosina 1991–2000 WHL:ssä Moose Jaw Warriorsia ja Spokane Chiefsiä. Vuosina 2000–2002 hän valmensi AHL:ssä Cincinnati Mighty Ducksia. Vuosina 2002–2004 Babcock valmensi Mighty Ducks of Anaheimia ja johdatti Anaheimin ensimmäisellä kaudellaan Stanley Cupin finaaliin. Vuonna 2005 hän siirtyi Detroitin valmentajaksi, ja voitti Stanley Cupin kaudella 2007–2008. Vuosina 2015-2019 Babcock toimi Toronto Maple Leafsin päävalmentajana. Babcock valmensi Kanadan maajoukkueen maailmanmestaruuteen vuonna 2004 ja vuonna 2010 olympiakultaan Vancouverissa. Vuonna 1997 hän johdatti Kanadan alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuteen. Hän on ainoa valmentaja kolmen kullan klubissa (Stanley Cup, olympiakulta, maailmanmestaruus). == Saavutukset valmentajana == * Stanley Cup 2008 (Detroit) * Olympiakulta 2010 ja 2014 (Kanada) * Maailmancup 2016 (Kanada) * Maailmanmestaruus 2004 (Kanada) * Nuorten maailmanmestaruus 1997 (Kanada U20) == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Babcock Detroit Red Wingsin sivuilla *Babcock NHL:n sivuilla Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Kanadalaiset jääkiekkovalmentajat Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Kolmen kullan klubi Luokka:Elävät henkilöt
Tietoisku

Tietoisku on Yleisradion lähettämä ihmisiä valistava lyhyt televisio-ohjelma. Sen tavoitteena on edistää yhteiskunnassa yleisesti hyödyllisenä pidettyjä asioita, muistuttaa turvallisuusasioista sekä viestiä kansalaisille yleishyödyllisten toimijoiden hätäapukeräyksistä sekä kampanjoista, jotka palveluviestillään hyödyttävät suomalaisia. Tietoiskujen aiheet liittyvät esimerkiksi ihmisarvoon, turvallisuuteen, terveyteen, ympäristönsuojeluun tai kehitysyhteistyötä edistäviin kampanjoihin. Ohjelmaa on esitetty Yleisradion kanavilla 1960-luvun alusta alkaen. Tietoiskun tavaramerkiksi tuli sormien napsautus, jota alettiin käyttämään vuonna 1972. Ensimmäisessä Esko Favenin suunnittelemassa tunnuksessa käsi napsauttaa sormia, ja sormi osoittaa katsojaan. 1980-luvulla käyttöön tulleessa uudessa tunnuksessa esitettiin kämmentä, johon muodostui liekki. Jälkimmäisessä Tietoisku-tunnuksessa esiintynyt käsi kuului näyttelijä Jyrki Nousiaiselle. Eniten Tietoiskuja tehtiin TV2:n tuotantona, ja niiden pääsääntöisenä toimittajana, tuottajana ja ohjaajana toimi Seppo Vihtonen. Yksi tunnetuimmista tietoiskuista on Camilla Mickwitzin vuonna 1986 valmistunut pala-animaatioelokuva Varokaa heikkoa jäätä, jota on esitetty Pikku Kakkosen yhteydessä. ==Palkintoja== Ylen tietoiskuja palkittiin usein suomalaisten mainoselokuvakilpailujen yhteiskunnallisissa sarjoissa. Tietoiskut menestyivät toisinaan myös kansainvälisissä kilpailuissa. Vuonna 1975 toistasataa tietoiskua ohjanneen Martti Jänneksen alkoholiaiheinen tietoisku voitti Venetsiassa hopeaa. Vuonna 1978 tietoisku nimeltä ”Öljylamppu” palkittiin Cannesin kansainvälisessä mainoselokuvakilpailussa Pronssileijonalla. ==Kritiikkiä== Toisinaan tietoiskut suunniteltiin niin kärkeviksi, että jokin taho saattoi pahastua niistä. Esimerkiksi vuonna 1983 sähköstä kertovaa tietoiskua arvosteltiin Ylelle epäsopivasta puolueellisuudesta energiamuotojen suhteen. Animoidusta tietoiskusta poistettiin Öljyalan Keskusliiton pyynnöstä kuva karille ajaneesta ja öljyvahingon aiheuttaneesta tankkerista, ja poistoa kannatti myös tietoiskun takana ollut Suomen voimalaitosyhdistys. ==Parodiat== Tietoiskuista on tehty useissa suomalaissa viihdeohjelmissa parodisia sketsejä, kuten esimerkiksi Yleisradion omassa viihdeohjelmassa Velipuolikuu. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Yleisradio: Tietoiskuja * Ylen tekemien Tietoiskujen lähetystietoja Radio- ja televisioarkiston tietokannassa Luokka:Ylen tuottamat televisio-ohjelmat
Kerrin Lee-Gartner

Kerrin Lee-Gartner (s. 21. syyskuuta 1966 Trail, Kanada) on kanadalainen entinen alppihiihtäjä. Hän voitti kultaa Albertvillen olympialaisten syöksystä vuonna 1992. Lee-Gartner aloitti uransa maajoukkueessa jo vuonna 1982, mutta hänen polviansa jouduttiin leikkaamaan niin usein, ettei Lee-Gartner päässyt kilpailemaan paljoakaan. Myöhemmin, kaudella 1991-1992 hän onnistui. Maailmancupissa hän sai tuolla kaudella kahdeksan sijoitusta kymmenen parhaan joukkoon. Kun hän voitti olympialaisissa kultaa syöksyssä, hänestä tuli ensimmäinen kanadalainen, joka voitti olympiakultaa syöksystä. Lee-Gartner, Kerrin Lee-Gartner, Kerrin Lee-Gartner, Kerrin Lee-Gartner, Kerrin
Dave Wolverton

Dave Wolverton (28. toukokuuta 1957 Springfield, Oregon – 14. tammikuuta 2022http://www.isfdb.org/cgi-bin/ea.cgi?1628) oli yhdysvaltalainen tieteiskirjailija. Hän kirjoitti myös fantasiaa nimellä David Farland (muun muassa The Runelords -sarja). Wolverton asui Utahissa. Hän oli naimisissa ja hänellä oli viisi lasta. Wolvertonilta on suomennettu yksi Tähtien sota -kirja, Jedioppilas-sarjan aloitusosa Nouseva voima (1999). ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset fantasiakirjailijat Luokka:Yhdysvaltalaiset tieteiskirjailijat Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet