EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Jennifer Yuh Nelson

Jennifer Yuh Nelson (s. 7. toukokuuta 1972 Etelä-Korea) on korealais- yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja kuvakäsikirjoittaja. Hänen tunnetuimpiin ohjauksiinsa kuuluvat esimerkiksi Kung Fu Panda 2 ja Kung Fu Panda 3. == Elämäkerta == Nelson syntyi Etelä-Koreassa vuonna 1972, ja perheeseen kuului hänen lisäksi kaksi isosiskoa. Hän muutti Yhdysvaltoihin nelivuotiaana ja hän vietti lapsuusvuotensa Lakewoodissa. Hän aloitti piirtämisen ollessaan kolmivuotias. Nelson valmistui Long Beachin yliopistosta Kaliforniassa aineenaan kuvataide. Nelsonin kertoman mukaan hän päätti uravalintansa, kun yliopistossa vieraana ollut visuaalinen kehittäjä näytti luokalle elokuvien piirroksia. Hän aloitti viimeisen lukukauden aikaan osa-aikatyön Jetlag Productionissa tuotantoapulaisena. Hän oli mukana myös esimerkiksi Cartoon Networksin The Real Adventures of Jonny Quest -sarjassa ja HBO:n Spawn- elokuvassa kuvakäsikirjoittajana vuonna 1997. == Työ DreamWorksilla == Nelson liittyi DreamWorksiin vuonna 1998. Siellä hän aloitti elokuvissa Spirit – villi ja vapaa, Sinbad – seitsemän meren sankari ja Madagaskar. Ensimmäisen Kung Fu Panda -elokuvan tuotantoon Nelson päätyi kiinnostuksestaan kamppailulajeihin. Hänen ensimmäinen ohjauksensa oli Kung Fu Panda 2, mitä seurasi jatko-osa Kung Fu Panda 3. Nelsonin ohjaama Kung Fu Panda 2 oli maailman eniten tuottanut naisen ohjaama elokuva. Samasta elokuvasta Nelson voitti myös parhaan ohjauksen Annie-palkinnon. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Amerikankorealaiset Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Juha Lappalainen (painija)

Juha Lappalainen (3. helmikuuta 1973 Vantaa) on suomalainen painija. Hän kilpaili arvokisoissa sekä kreikkalais-roomalaisessa että vapaapainissa. Kilpailu-uran jälkeen hän on toiminut painivalmentaja. Lappalainen aloitti painin vuonna 1980. Hän edusti Ylä-Tikkurilan Kipinää ja häntä valmensi Esa Murtoaro. Lappalainen toimi Suomen Painiliiton päävalmentajana vuosina 2013–2016 ja 2022–2024. Tammikuussa 2025 hänet valittiin Viron painimaajoukkueen vastuuvalmentajaksi. == Saavutukset == * 2001 kreikkalais- roomalainen paini miesten SM-kilpailut Vaajakoski, 69 kg 1. sija * 2002 kreikkalais-roomalainen paini miesten SM-kilpailut Vantaa, 66 kg 1. sija * 2003 kreikkalais-roomalainen paini miesten SM-kilpailut Ilmajoki, 66 kg 1. sija * 2005 kreikkalais-roomalainen paini miesten SM-kilpailut Peräseinäjoki 74 kg 1. sija == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kreikkalais-roomalaisen tyylin painijat Luokka:Suomalaiset vapaapainijat Luokka:Suomalaiset painivalmentajat Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Maggie Steffens

Margaret Ann ”Maggie” Steffens (s. 4. kesäkuuta 1993 San Ramon, Kalifornia) on yhdysvaltalainen vesipalloilija. Hän on voittanut Yhdysvaltain maajoukkueen pelaajana olympialaisissa kolme kultamitalia, Lontoossa 2012, Rio de Janeirossa 2016 ja vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa. Hän on Melissa Seidemannin ohella ainoa kolmeen vesipallon olympiavoittoon yltänyt nainen. Steffens on voittanut maailmanmestaruuden vuosina 2015, 2017, 2019, 2022 ja 2024. Hän kuului joukkueeseen myös vuosien 2013 ja 2023 MM- kilpailuissa, joissa Yhdysvallat jäi viidenneksi. Maggie Steffensin isosisko Jessica Steffens kuului myös Lontoossa 2012 vesipallon olympiakultaa voittaneeseen joukkueeseen. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset vesipalloilijat Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Leena Järvi

Leena Järvi on suomalainen meteorologian tutkija. Hän on vuodesta 2022 professori Helsingin yliopiston kahdessa tiedekuntien välisessä organisaatiossa: ilmakehätieteiden keskus INARissa ja Kestävyystieteen instituutti HELSUSissa. Järvi on väitellyt tohtoriksi vuonna 2009. Hänen väitöskirjansa Turbulent vertical fluxes and air quality measured in urban air in Helsinki käsitteli ilmakehän ja kaupunkiympäristön erilaisten pintojen välistä vuorovaikutusta kaupungissa, joka sijaitsee rannikolla viileässä ilmastossa. Järven ensisijainen tutkimuskohde on ilmasto ja sää kaupungeissa. Hän käyttää useita teknisiä menetelmiä pyörrekovarianssihavainnoista kaupungin pintojen mallintamiseen ja suurten pyörteiden simulaatioihin (Large eddy simulation, LES). Hänen erityisiä tutkimusintressejään ovat kaupunkien kasvillisuuden vaikutus kaupunkien kasvihuonekaasupäästöihin, paikallinen klimatologia ja hydrologia ja miten kasvillisuutta tulisi kuvata kaupunkimalleissa; kaupunkien ilmanlaatu ja sen vuorovaikutus paikallisen meteorologian kanssa sekä maanpinnan energiatase ja hydrologinen kierto kylmän ilmaston kaupungeissa. Vuonna 2021 Järvi sai Timothy Oke -palkinnon. Järven ryhmä on ollut paljon julkisuudessa kaupunkipuihin liittyvien tutkimustensa ansiosta. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset fyysikot Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Elävät henkilöt
Rachel Fattal

Rachel Fattal (s. 10. joulukuuta 1993) on yhdysvaltalainen vesipalloilija. Hän on voittanut Yhdysvaltain maajoukkueen pelaajana olympialaisissa kaksi kultamitalia, Rio de Janeirossa 2016 ja vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa. Hän on voittanut maailmanmestaruuden vuosina 2015, 2017, 2019, 2022 ja 2024. Hän kuului joukkueeseen myös vuosien 2013 ja 2023 MM- kilpailuissa, joissa Yhdysvallat jäi viidenneksi. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset vesipalloilijat Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kaleigh Gilchrist

Kaleigh Gilchrist (s. 16. toukokuuta 1992 Newport Beach) on yhdysvaltalainen vesipalloilija. Hän on voittanut Yhdysvaltain maajoukkueen pelaajana olympialaisissa kaksi kultamitalia, Rio de Janeirossa 2016 ja vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa. Hän on voittanut maailmanmestaruuden vuosina 2015, 2019, 2022 ja 2024. Hän kuului joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 2023, kun Yhdysvallat jäi viidenneksi. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset vesipalloilijat Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Dellys

Dellys () on satamakaupunki ja piirikunnan keskus Boumerdèsin maakunnassa Algeriassa. Se sijaitsee Välimeren rannikolla 50 kilometriä Boumerdèsista itään. Dellysin kunnassa oli arviolta 38 600 asukasta vuonna 2018. Lähellä Sebaoujoen suuta sijaitseva kaupunki on rakennettu El Assouaf -vuoren rinteille. Sen satamaa suojaa lännessä pitkä Bengutniemi. Hyvän talvisatamansa ansiosta Dellys on aina ollut vilkas kauppapaikka. Se tunnettiin roomalaisaikana nimellä Rusuccuru ja keskiajalla nimellä Tedelles tai Tadellest. Ranskalaiset valtasivat muurien ympäröimän pikkukaupungin vuonna 1844 ja rakensivat uuden kaupunginosan entisen eteläpuolelle. Kaupungin asukkaat ovat alkuperältään kabyylejä, mutta puhuvat vain arabiaa. Dellysin kautta kulkee maantie RN24. Kaupungissa on kauppa- ja kalastussatama. Syrjäisyytensä vuoksi se on jäänyt jälkeen kehityksestä ja säilyttänyt alkuperäisen luonteensa. Paikallinen kasbah on matkailunähtävyys. ==Lähteet== Luokka:Algerian kaupungit
Makenzie Fischer

Makenzie Fischer (s. 29. maaliskuuta 1997 Laguna Beach) on yhdysvaltalainen vesipalloilija. Hän on voittanut Yhdysvaltain maajoukkueen pelaajana olympialaisissa kaksi kultamitalia, Rio de Janeirossa 2016 ja vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa. Hän on voittanut maailmanmestaruuden vuosina 2015, 2017 ja 2019. Makenzie Fischerin pikkusisko Aria Fischer kuului myös Rio de Janeirossa 2016 ja Tokiossa 2021 vesipallon olympiakultaa voittaneisiin joukkueisiin. Heidän isänsä Erich Fischer pelasi vesipalloa Barcelonan olympialaisissa 1992. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset vesipalloilijat Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jamie Neushul

Jamie Valeri Neushul (s. 12. toukokuuta 1995 Goleta, Kalifornia) on yhdysvaltalainen vesipalloilija. Hän on voittanut Yhdysvaltain maajoukkueen pelaajana olympialaisissa kultaa vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa. Hän on voittanut maailmanmestaruuden vuonna 2017. Jamie Neushulin isosisko Kiley Neushul voitti vesipallossa olympiakultaa vuonna 2016. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset vesipalloilijat Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kiley Neushul

Kiley Neushul (s. 5. maaliskuuta 1993 Goleta, Kalifornia) on yhdysvaltalainen vesipalloilija. Hän on voittanut Yhdysvaltain maajoukkueen pelaajana olympialaisissa kultaa Rio de Janeirossa 2016. Hän on voittanut maailmanmestaruuden vuosina 2015, 2017 ja 2019. Hän kuului joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 2013, kun Yhdysvallat jäi viidenneksi. Kiley Neushulin isosisko Jamie Neushul voitti vesipallossa olympiakultaa vuonna 2021. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset vesipalloilijat Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Snåsan kirkko

Snåsan kirkko () on Snåsan kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa sijaitseva kivinen ristikirkko, jonka vanhimmat osat ovat 1200-luvulta. Nykyisen uusgoottilaisen ulkoasunsa kirkko sai vuosien 1869–1870 remontissa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan kivikirkot kirkko
Nelly Thüring

Nelly Maria Thüring (o.s. Nilsson; 21. kesäkuuta 1875 Hässleholm – 2. tammikuuta 1972 Tukholma) oli ruotsalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko ja yksi viidestä naisesta, jotka ensimmäisinä valittiin Ruotsin valtiopäiville vuoden 1921 vaaleissa – muut neljä olivat Elisabeth Tamm, Agda Östlund, Bertha Wellin ja Kerstin Hesselgren. Ennen poliittista uraansa ja sen jälkeen Thüring työskenteli valokuvaajana. Hän oli kotoisin Skånesta, mutta asettui vuonna 1911 Göteborgiin, jossa hän osallistui kansanliikkeisiin rauhan, raittiuden ja naisten äänioikeuden puolesta. Vuonna 1917 hänet valittiin ensimmäisenä naisena Göteborgin kaupunginvaltuustoon. ==Yksityiselämä== Thüring meni vuonna 1903 naimisiin toimittaja Johan Göranssonin kanssa, ja he saivat kaksi lasta. Pariskunta asui erillään yli kymmenen vuotta ennen virallista avioeroa vuonna 1917. Thüring kuoli vuonna 1972 ja hänet on haudattu Skogskyrkogårdenin hautausmaalle Tukholmaan. ==Kuvia== Nelly Türings Trappa.jpg|Nelly Thüringenin nimikkoportaat Göteborgissa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsin sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen poliitikot Luokka:Ruotsalaiset valokuvaajat Luokka:Vuonna 1875 syntyneet Luokka:Vuonna 1972 kuolleet
Agda Östlund

Agda Maria Östlund (o.s. Lundgren; 3. huhtikuuta 1870 Köping – 26. kesäkuuta 1942 Tukholma) oli ruotsalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko ja yksi viidestä naisesta, jotka ensimmäisinä valittiin Ruotsin valtiopäiville vuoden 1921 vaaleissa – neljä muuta olivat Bertha Wellin, Nelly Thüring, Elisabeth Tamm ja Kerstin Hesselgren. Hän oli kotoisin Köpingistä ja ammatiltaan ompelija. Östlund osallistui aktiivisesti naisten äänioikeusliikkeeseen ja kiersi ympäri maata pitämässä puheita. Agda Östlunds minnesskylt.jpg|Östlundin muistokyltti Tukholmassa osoitteessa Upplandsgatan 61, jossa hän asui vuosina 1905–1925. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsin sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen poliitikot Luokka:Vuonna 1870 syntyneet Luokka:Vuonna 1942 kuolleet
Haugjeglan majakka

Haugjeglan majakka () on Smølan kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa sijaitseva majakka. Se perustettiin vuonna 1922 ja automatisoitiin sekä jätettiin miehittämättömäksi 1988. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan majakat Luokka:Smøla
Skalmenin majakka

Skalmenin majakka () oli Smølan kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa sijaitseva majakka. Se perustettiin vuonna 1907, automatisoitiin 1988, jätettiin miehittämättömäksi 2002 ja lakkautettiin 2008. Majakkarakennuksen purkamista suunniteltiin pitkään, mutta vuonna 2024 sen osti yksityishenkilö, joka aikoo kunnostaa sen vapaa-ajanasunnoksi. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan majakat Luokka:Smøla
Kaisu Sirviö

thumb|Naankkojen iltalento, 2019, Vuores, Tampere. Kaisu Marjatta Sirviö (s. 1954) on suomalainen kuvataiteilija ja taidegraafikko. Järvenpäästä kotoisin oleva Sirviö on opsikellut Taideteollisessa korkeakoulussa ja syventynyt opinnoissaan taidegrafiikkaan. Sirviön taiteen aiheet ovat usein vaikutelmia luonnosta. Useat Sirviön teoksista ovat valmistuneet Helsingin kivipainossa. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset taidegraafikot
Sindo Garay

Antonio Gumersindo ”Sindo” Garay y Garcia (12. huhtikuuta 1867 Santiago de Cuba – 17. heinäkuuta 1968 Havanna) oli kuubalainen kitaristi ja lauluntekijä.Sindo Garay AllMusic, viitattu 22.4.2024 Garayn ohjelmistoon vaikuttivat espanjalaisen musiikin lisäksi ranskalaisperäiset tyylit. Häntä pidetään yhtenä keskeisistä trovatyylin edustajista Pepe Sánchezin ohella.Daniela Frendo, Pepe Sanchez Trova Festival: One of Cuba’s Best Music Events Caledonia Worldwide, viitattu 22.4.2024 Garay esitti muun muassa boleroita, criolloja, guarachoja ja bambucoita. Garayn tekemiin lauluihin kuuluvat "Perla marina", "Mujer bayamesa", "Amargas verdades", "Te equivocaste", "Rays de oro" ja "Lo que es un beso". Compay Segundo sai vaikutteita Garaylta. == Lähteet == Luokka:Kuubalaiset kitaristit Luokka:Lauluntekijät Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet kuubalaiset Luokka:Vuonna 1867 syntyneet Luokka:Vuonna 1968 kuolleet
Carl Emil Borgström

Carl Emil Borgström (24. lokakuuta 1838 Helsinki - 20. huhtikuuta 1876 Helsinki) oli suomalainen kauppias ja varakonsuli. == Perhe == Carl Emil Borgströmin vanhemmat olivat kauppaneuvos Henrik Borgström ja Karolina Kristina Kjemmer. Hänen puoliso oli Skotlannissa syntynyt Constance Patterson (1849-1915). Pariskunta sai neljä lasta: Constance Caroline Leonien, Sylvia Marguerite Adelaiden, Henrik Emil Herbertin ja Emmeline Alicen. Kirjailija Zachris Topelius osallistui Sylvia-tyttären kastejuhlaan. === Lapset === Kirjailija Constance Caroline Leonie Borgström avioitui vapaaherra Max Aminoffin kanssa. Sylvia Borgström omisti Provenderin kartanon Kentin kreivikunnassa. Hän avioitui Herbert McDougallin kanssa. Sylvian tytär Nadine avioitui ruhtinas Andrei Romanovin kanssa, joka oli Venäjän keisari, Suomen suuriruhtinas Nikolai II:n sisaren Ksenian poika. Nadinen ja Andrein avioliitosta syntyi prinsessa Olga Romanoff. Olga Romanoffia povattiin kuningas Charles III:n puolisoksi. Henrik Emil Herbert Borgström opiskeli Oxfordin yliopistossa itämaisia kieliä, mutta hän teki itsemurhan vain 34-vuotiaana. == Ura == Borgström syntyi varakkaaseen Borgströmin kauppiasperheeseen, joka omisti tupakka- ja puuvillatehtaita. Borgström opiskeli Englannissa ja hän oli anglofiili. Borgströmit asuivat Helsingin Mariankadulla. He olivat taiteen ja tieteen tukijoita. Johan Vilhelm Snellman, Johan Ludvig Runeberg, Fredrika Runeberg ja Jean Sibelius vierailivat heidän kotona. Hän toimi Ranskan varakonsulina Helsingissä. Borgström menehtyi sydänkohtaukseen 37-vuotiaana. == Katso myös == * Borgström-suku == Lähteet == Luokka:Vuonna 1838 syntyneet Luokka:Vuonna 1876 kuolleet
Skalat

Skalat () on kaupunki Ukrainan Ternopilin alueen Ternopilin piirissä. Pidhaitsi sijaitsee Dnestrin vesistöön kuuluvan Hnylajoen varrella, 35 kilometriä aluekeskus Ternopilistä itäkaakkoon. Kaupungissa on rautatieasema. Tammikuun keskilämpötila on −5,4, ja heinäkuun +18,1 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 590 millimetriä. Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 3 739 (2022). Vuonna 2001 siellä oli 4 042 asukasta, joista 94,09 prosenttia oli ukrainalaisia, 4,65 % puolalaisia ja 0,99 % venäläisiä. Vuoden 1989 väestönlaskennassa kirjattiin 4 260 asukasta. Paikkakunta mainitaan historiallisissa dokumenteissa ensimmäisen kerran 1512 (muiden lähteiden mukaan 1564). Vuonna 1600 kylän alueet omistanut Senenskin magnaatisuku rakensi seudulle linnan ja sai Magdeburgin lain mukaiset kaupunkioikeudet. 1600- ja 1700-luvuilla maa-alueiden omistaja vaihtui useasti. Linna vaurioitui 1670-luvulla ottomaaneja vastaan käydyissä taisteluissa. Kaupungin asema 1939. Ukrainan kesän 2020 aluehallintouudistuksen jälkeen Skalat on kuulunut Ternopilin piiriin; sitä ennen se oli Pidvolotškin piiriin kuulunut kaupunki. Kaupungin arkkitehtuurisesti ja kulttuurihistoriallisesti arvokkaisiin rakennuksiin lukeutuu 1600-1800-luvuilta peräisin oleva linna. Tiedosto:Рів Скалатського замку.jpg|Skalatin linnaa. Tiedosto:Преображенська церква 1872р. місто Скалат.jpg|Kirkko vuodelta 1872. Tiedosto:Скалат вул. Грушевського, 3 (4).jpg|Talo kantakaupungissa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Скалатська міська об’єднана територіальна громада (gromada.info) Luokka:Ternopilin alueen kaupungit Luokka:Ternopilin piiri
Revonlahden pappila

Revonlahden pappila (ruots. Revolax prästgård) on entinen kirkkoherran virka- asunto Siikajoen Revonlahdella. Vuonna 1822 valmistunut hirsirakennus toimii nykyisin kotiseututalona. Pappila, sen pihapiiri ja sillä olevat rakennukset on inventoitu Pohjois-Pohjanmaan kulttuurihistoriallisten kohteiden joukkoon vuonna 1993 sekä historiallisten että rakennushistoriallisten ominaisuuksiensa perusteella. == Historia ja arkkitehtuuri == Revonlahden pappila toimi Revonlahden seurakunnan kirkkoherrojen asuntona aina valmistumisestaan vuonna 1822 vuoteen 1980 asti. Rakennusta laajennettiin ja muutettiin vuonna 1899, mutta rakennuksen lasikuisti on vielä alkuperäisessä asussaan. Vuosien mittaan rakennusta muutettiin edelleen vastaamaan paremmin käyttöään kirkkoherrojen asuntona ja seurakunnan kirkkoherranvirastona. Pihapiirissä on myös pappilaa vanhempia rakennuksia. Suola- ja kala-aitta on vuodelta 1735 ja holvattu kellari on myös 1700-luvulta. Tilalla käytiin kuuluisa Suomen sodan aikainen Revonlahden taistelu 27. huhtikuuta 1808, jonka muistoksi pystytettiin 8. elokuuta 1935 muistomerkki kotiseututalolle johtavan kujan suuhun. Muistomerkki on kuutisen metriä korkea kiviobeliski, jota ympäröi kivistä ladottu muuri. 1980-luvulla ilman käyttöä jäänyt rakennus siirtyi Ruukin kunnan omistukseen. 1990-luvun alkupuolella se myytiin osaksi vieressä toiminutta eläintarhaa. Rakennus jäi 1990-luvun puolivälissä uudelleen toimettomaksi. Kunta luovutti huonoon kuntoon päätyneen tilan monien mutkikkaidenkin vaiheiden jälkeen Revonlahden kotiseutuyhdistykselle 20. kesäkuuta 1996, jolloin yhdistys pääsi kunnostamaan rakennusta kotiseututaloksi. == Lähteet == Luokka:Revonlahti Luokka:Siikajoen rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen pappilat
Podman

Podman (POD MANager) on säiliöiden tekoon, ajoon ja hallintaan tarkoitettu ohjelmisto. Podmanin on kehittänyt Red Hat ja versio 1.0 on julkaistu vuonna 2019. Podman on julkaistu avoimena lähdekoodina Apache 2.0 -lisenssillä. Podman tukee Open Container Initiativen (OCI) -muodossa olevia säiliöitä ja se on tuettu useissa Linux-jakeluissa. "Pod" on ryhmä säiliöitä, jotka ajetaan yhdessä ja jotka jakavat resursseja. Jokaisessa podissa on yksi säiliö infrastruktuuria varten ja vapaavalintainen määrä muita säiliöitä. Infrastruktuurista huolehtiva säiliö vastaa nimiavaruuksista ja eristää säiliöt isäntäjärjestelmästä. Podman Desktop on graafinen käyttöliittymä säiliöiden hallintaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset verkkosivut Luokka:Virtualisointiohjelmistot
Olga Romanoff

Olga Romanoff (8. huhtikuuta 1950 Lontoo) on englantilainen prinsessa, joka on Venäjän Romanov-keisariperheen jälkeläinen. == Perhe == Romanoffin vanhemmat ovat ruhtinas Andrei Aleksandrovitš Romanov ja Nadine McDougall. Andrei-isä ja hänen lähisukulaiset olivat vangittuina Krimin niemimaalla Venäjän sisällissodan aikana, mutta Britannian HMS Marlborough onnistui pelastamaan heidät, jonka jälkeen he pakenivat Englantiin. Sukunimi muutettiin tuolloin Romanov-muodosta Romanoff-muotoon. Andrei Romanov tapasi Englannissa Nadine McDougallin ja pariskunta avioitui ilman Britannian kuninkaallisen perheen lupaa, mikä johti siihen, ettei aviopari enää saanut kutsuja kuningashuoneen tilaisuuksiin. Hänen isänäitinsä on suuriruhtinatar Ksenia Aleksandrovna Romanova, ja hänen isoisoisänsä on Venäjän keisari, Suomen suuriruhtinas Aleksanteri III. Venäjän keisari, Suomen suuriruhtinas Nikolai II on hänen isänäitinsä veli. Hänen äidinäitinsä on Sylvia Borgström, joka oli kauppias, varakonsuli Carl Emil Borgströmin tytär. Kauppaneuvos Henrik Borgström on hänen isoäitinsä isoisä. == Elämä == Romanoff toimii Romanovin sukusäätiön puheenjohtajana. Romanoffista povattiin kuningas Charles III:n puolisoa. Romanoff asuu Provenderin kartanossa Kentin kreivikunnassa. Provenderin kartanon osti Sylvia Borgströmin äiti Constance Patterson. Sylvia Borgström lahjoitti kartanon Andrei Romanoville ja Nadine McDougalille. Romanoff on persoonaltaan epämuodollinen ja kapinallinen. == Katso myös == * Romanov-suku == Lähteet == Luokka:Romanov-suku Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pentti Laukama

Pentti Viljo Laukama (1. heinäkuuta 1945 Helsinki – 14. heinäkuuta 2001 Helsinki) oli suomalainen teologi, katolisen kirkon tiedotuskeskuksen johtaja, toimittaja ja ekumeenikko. ==Henkilöhistoria== Pentti Laukaman vanhemmat olivat kansakoulunopettajat Onni Laukama ja Kerttu Päivätär Sippola ja puoliso vuodesta 1969 Riitta Anna-Maija Ahola. Laukama tuli ylioppilaaksi Helsingin lyseosta 1963 ja vihittiin katolisen kirkon diakoniksi 1981. Humanististen tieteiden kandidaatiksi hän valmistui 1977 ja teologian maisteriksi 1985 Helsingin yliopistosta. Laukama oli Kotimaan toimittaja ja Kirjapajan kustannustoimittaja 1966–1968, Katolisen tiedotuskeskuksen lehdistötoimittaja ja kirkon radio- ja tv-ohjelmien toteutuksesta vastaava toimittaja 1968–1972 sekä 1979–1985, Weilin+Göösin tietokirjatoimittaja 197–1972, BBC:n suomenkielisen radiotoimituksen toimittaja 1972–1975, Tullihallituksen tiedotussihteeri 1976–1979, Helsingin katolisen piispan Paul Verschurenin sihteeri 1979–1981 ja Katolisen tiedotuskeskuksen johtaja 1985–2001. Laukama oli myös Audiovisuaalisen Aikakauskirjan toimitussihteeri 1977–1981 ja päätoimittaja 1979–1981 sekä Fidesin toimittaja 1985–2001. Suomen Kristillisen Ylioppilasliiton pääsihteeri hän oli 1975–1976 ja katolisen kirkon edustaja Yleisradion hartausohjelmien valvontaelimessä 1985–2001. Laukama sekä julkaisi että suomensi useita teoksia. Hänet muistetaan myös aktiivisena ekumeenikkona. ==Julkaisuja== * Kwami: afrikkalainen tarina, 1966 (muiden kanssa) * Vanha kirkko 150 vuotta, 1976 (toim.) * Lupauksen lapset, 1979 * Pyhän Henrikin tie: historiaa ja perimätietoa vanhan valtatien, Suomen ainoan keskiaikaisen pyhiinvaellustien vaiheilta, 1979 (muiden kanssa) * Pastor et episcopus animarum: studia in honorem episcopi Pauli Verschuren, 1985 (T. Summan kanssa) * Katolisen kirkon opas, 1997 (K. Lewandowskin ja S. Vainion kanssa) * The Catholic Church in Finland, 1998 * Naapurina lähimmäinen: näkökulmia muukalaisuuteen, 1994 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset teologit Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Suomentajat Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Katolinen kirkko Suomessa Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Pertusio

Pertusio () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa.Pertusio Sapere.it Vuoden 2023 alussa kunnassa oli arviolta 734 asukasta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Torinon metropolikaupungin kunnat
Henri Seger

Henri Seger on suomalainen muusikko. Seger on esiintynyt soolona ja toimii Tyrantti- sekä Krypta-yhtyeissä, joista jälkimmäinen on hänen sooloprojektinsa. Seger ja Tero Ikäheimonen julkaisevat yhdessä Viikonloppusoturit -puheohjelmaa. == Diskografiaa == * Tyrantti: Tyrantti (2019) * Tyrantti: Orjaplaneetta (2021) * Krypta: Outo laakso (albumi) (2023) ==Aiheesta muualla== * Viikonloppusoturit -puheohjelma Google Podcasts -palvelussa Luokka:Suomalaiset rockmuusikot Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Bartholomeus Zeitblom

Bartholomeus Zeitblom (n. 1450–1518) oli saksalainen taidemaalari. Hän työskenteli Ulmissa 1484–1518. Hänen alttarimaalauksiaan on Stuttgartin, Augsburgin, Nürnbergin, Berliinin ja Budapestin taidekokoelmissa.Zeitblom, Bartholomeus, Tietosanakirja. Osa 10, palsta 1481. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1919 Zeitblom edusti svaabilaista koulukuntaa. Hän oli Friedrich Herlinin oppilas ja teki yhteistyössä tämän kanssa alttarikaapin. Hänen viimeinen päivätty työnsä vuodelta 1504 on varsin realistinen.Zeitblom, Bartholomeus, Nordisk familjebok, Uggleupplagan. 33. palsta 716. Nordisk familjeboks förlags 1922 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Saksalaiset taidemaalarit Luokka:1400-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 1518 kuolleet
Daniela Hakulinen

Daniela Hakulinen (s. 31. heinäkuuta 1984) on suomalainen käsikirjoittaja. Hakulinen on kirjoittanut sekä pitkiä elokuvia että televisiosarjoja. == Palkinnot == Hakulisen ja Ilona Ahdin käsikirjoittama elokuva Tytöt tytöt tytöt voitti yleisöpalkinnon Sundancen elokuvajuhlilla vuonna 2022. Hakulinen ja Ahti voittivat samasta käsikirjoituksesta Sylvi- ja Jussi-palkinnot. Tytöt tytöt tytöt oli myös Suomen Oscar-ehdokas. == Valikoitu filmografia == * Mielensäpahoittaja Eskorttia etsimässä (2022) – käsikirjoittaja * Tytöt tytöt tytöt (2022) – käsikirjoittaja yhdessä Ilona Ahdin kanssa * Pohjolan laki (2020) – käsikirjoittaja (2 jaksoa) * Raja (2014) – käsikirjoittaja * Toinen tuleminen (2024) – käsikirjoittaja == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset käsikirjoittajat Luokka:Vuonna 1984 syntyneet
Sekiini

Sekiiniraha; sekiini Suomen kansallismuseo; Finna.fi, viitattu 23.4.2024 eli zekiini () on alkuaan venetsialainen kultaraha vuodesta 1280. Se on saanut nimensä rahapajasta (). Itävallassa sitä lyötiin vuoteen 1822.Zekiini, Tietosanakirja. Osa 10, palsta 1481. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1919 ==Lähteet== Luokka:Venetsia Luokka:Kultarahat Luokka:Itävallan taloushistoria
Tähdet, tähdet - sähköinen aikakauslehti

Tähdet, tähdet - sähköinen aikakauslehti oli Suomen ensimmäisiä valtakunnallisia paikallisradio-ohjelmia, koska sitä julkaistiin 24 paikallisradiossa ympäri Suomen. Ohjelmaa julkaistiin suomalaisissa paikallisradioissa vuosina 1990-1994. Se kattoi lähes koko valtakunnan, sillä ohjelmaa julkaisivat ainakin kaikki isoimpien suomalaisten kaupunkien paikallisradioista toinen. Yleisesti isoissa kaupungeissa oli kaksi kilpailevaa paikallisradiota. Tähdet, tähdet -sarjaa kuultiin muiden muassa Helsingissä ja pääkaupunkiseudulla kuten Espoossa ja Vantaalla (Radio Ykkönen), Keravalla (Etelän Ääni), Turussa, Tampereella, Jyväskylässä, Oulussa, Savonlinnassa, Porvoossa, Seinäjoella, Kotkassa, Oulussa, Joensuussa ja Lappeenrannassa. Tähdet, tähdet - sähköinen aikakauslehti -ohjelmaa siteerattiin kymmeniä kertoja iltapäivälehdistössä, sillä se sisälsi julkkisten itsestään kertomia ennen kuulemattomia uutisia Jari Kupiaisen toimittamana. Tämän vuoksi myös iltapäivälehdistö kiinnostui ohjelmasta ja siteerasi sitä neljän vuoden aikana kymmeniä kertoja. Ohjelmassa esiintyivät sen ajan suomalaiset tunnetuimmat viihdealan tekijät, ja haastateltavina oli myös poliitikkoja, ministereitä sekä muita vaikutusvaltaisia henkilöitä. Ohjelmaa toimitti Jari Kupiainen, ja sen tuottivat Pekko Sorsa ja Markus Torvinen oman yhtiönsä kautta. 1990-luvun alun lama sai aikaan sen, että vähitellen useat paikallisradiot ajautuivat konkursseihin tai ketjuuntuivat isojen toimijoiden kanssa. Itsenäisten paikallisradioiden vähyyden vuoksi ohjelma lopetettiin vuonna 1994. Luokka:Radio-ohjelmat
Jemina Jokisalo

Jemina Jokisalo on suomalainen Kultainen Venla -palkittu käsikirjoittaja. Jokisalo on kirjoittanut kahdeksanosaisen televisiosarjan Makkari, jonka kaikki jaksot sijoittuvat makuuhuoneeseen. Sarja sai ensi - iltansa Elisa Viihde -suoratoistopalvelussa 27. elokuuta 2020 ja se valittiin C21 Drama Awards -kilpailun finaaliin marraskuussa 2021. Keväällä 2024 Jokisalon luoma ja käsikirjoittama draamakomediasarja Toinen tuleminen sai maailmanensi- iltansa Canneseries-festivaalin short form -kilpasarjassa. Sarja voitti Student Award for Best Short Form Series -palkinnon. Jokisalo palkittiin parhaan fiktiokäsikirjoituksen Kultainen Venla -palkinnolla sarjastaan Toinen tuleminen. Suomen näytelmäkirjailijat- ja käsikirjoittajat ry. ja Käsikirjoittajien kilta valitsi Jokisalon vuoden käsikirjoittajaksi 2024. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset käsikirjoittajat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Juha Lappalainen

Juha Lappalainen -nimisiä henkilöitä ovat: * Juha Lappalainen (s. 1947), prosessioikeuden professori * Juha Lappalainen (s. 1966), mäkihyppääjä * Juha Lappalainen (s. 1973), painija.
Roger Béteille

Roger Béteille (28. elokuuta 1921 Aveyron, Ranska – 14. kesäkuuta 2019) oli ranskalainen ilmailuinsinööri ja liikemies. Hänet tunnetaan erityisesti yhtenä ilmailuyhtiö Airbusin perustajista ja yhtiön saattamisesta menestykseen. == Ura == Béteille meni töihin Sud Aviationiin vuonna 1943, sai lentolupakirjan vuonna 1945 ja aloitti työnsä koelentäjänä vuonna 1952. Hänellä oli yhtiössä myöhemmin useita esimiestehtäviä ja suuri rooli esimerkiksi Caravelle- lentokoneen suunnittelussa. Hän kuului miehistöön Caravellen ensimmäisellä koelennolla. Béteillestä tuli Sud Aviationin A300-projektin pääinsinööri vuonna 1967, mutta alkoi suunnitella A300B:tä jo vuonna 1968, koska ensimmäiset asiakkaat halusivat pienemmän koneen. Hän suunnitteli koneen rungon, jonka ominaisuuksiin kuului muun muassa kyky sijoittaa kaksi LD3-lentorahtikonttia vierekkäin ruumaan. 1960- ja 1970-lukujen taitteessa Béteille oli muodostamassa uutta eurooppalaista ilmailukonsernia, Airbusia, ja pääsi yhtiössä korkeaan asemaan. Hän tunsi lentoyhtiöiden tarpeet hyvin, mikä auttoi suunnittelemaan edistyksellisiä teknologioita ja lentokoneita. Näihin lukeutuu muun muassa vuonna 1984 esitelty, erittäin suosittu Airbus A320, joka käyttää fly-by-wire-järjestelmää. On sanottu, että Airbusin menestys on suureksi osaksi juuri Béteillen ansiota. Béteille eläköityi tehtävästään Airbusin johtajana vuonna 1985. Airbus A350 -koneen tuotantolinja Toulousessa on nimetty Béteillen mukaan. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset lentokonesuunnittelijat Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Anni Reuter

Anni Maria Reuter on valtiotieteiden tohtori, sosiologi, historioitsija ja tutkija, joka työskentelee Helsingin yliopistossa. Hänen tietokirjansa Suomalaiset Stalinin puhdistuksissa julkaistiin syyskuussa 2023. Teoksen kustansi SKS Kirjat. Reuter on väitellyt tohtoriksi vainojen uhrien muistopäivänä 27.1.2023. Hänen väitöskirjansa nimi on Inkerinsuomalaisten karkotus, hajaannus ja vastarinta Stalinin ajan Neuvostoliitossa aikalaiskirjeiden ja muistitiedon valossa. Väitöskirja käsittelee 1) Inkerinsuomalaisten karkotuksia ja diasporaa 1930-luvun kirjeissä kuvattuna. 2) Inkerinsuomalaisten hiljaista vastarintaa 1930-luvulla poliittista sortoa, maatalouden väkivaltaista kollektivisointia ja Inkerin kirkon tuhoamista vastaan. 3) Inkerinsuomalaisten vastakertomuksia ja muistitietoa karkotuksesta Siperiaan toisen maailmansodan aikana. 4) Karkotetun ja vainotun suvun historiaa ja inkerinsuomalaisten muistikulttuuria. 5) Inkerinsuomalaisten massakarkotuksia ja totaalista karkotusta Stalinin aikana. Tutkimus osoitti, että inkerinsuomalaiset kokivat totaalisen karkotuksen Neuvostoliitossa. Inkeri ja raja-alueet tyhjennettiin suomalaisista 1930-luvun ja 1940-luvun alun kuluessa tavalla, mitä voi luonnehtia etniseksi puhdistukseksi. Haastattelut toivat esille karkotusten toistuvuuden yksilön elämässä, kun monet karkotettiin elinaikanaan useaan kertaan. Karkotetut inkerinsuomalaiset joutuivat asumaan laajalle alueelle eri puolille Neuvostoliittoa vaikeisiin oloihin diasporaan. He kokivat Inkerin kotimaakseen ja kaipasivat kotiin, jonne moni myös yritti paeta. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset politiikan tutkijat Luokka:Suomalaiset sosiologit Luokka:Suomalaiset historioitsijat Luokka:Elävät henkilöt
Seurasaaren juhannusvalkeat

Seurasaaren juhannusvalkeat on Helsingin Seurasaaressa vuosittain juhannusaattona järjestettävä kansanjuhla. Juhla järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1954. Juhannusjuhlien järjestäminen on ollut alusta saakka vuonna 1956 perustetun Seurasaarisäätiön yksi tärkeimmistä toimintamuodoista. Vanhoihin juhannusperinteisiin pohjautuvia juhlia järjesti Seurasaareen ensin Suomen Muinaismuistoyhdistyksen asettama Seurasaaren toimikunta vuosina 1954 ja 1955. Juhlat otti järjestettäväkseen säätiö heti perustamisvuonnaan 1956. Juhlan järjestämisen tavoitteena on tuottaa varoja koko Seurasaaren hyväksi. Kulttuurihistoriallisessa ympäristössä järjestetty juhla tekee Seurasaarta ja suomalaista vuotuisjuhlaperinnettä yhä tunnetuksi kansallisesti ja kansainvälisesti. Seurasaaren juhannusvalkeat on lähes 70 vuoden jälkeenkin väkeä yhteen kokoava tapahtuma. Juhannusvalkeiden ohjelma oli pitkään maakunnallisesti värittynyttä, jossa esiteltiin suomalaisia juhannustapoja ja perinnekulttuuria. Jo ennen maakuntateemaa ja sen jälkeen ohjelmistossa on ollut useita erilaisia korostettavia teemoja. Ohjelma on pyritty rakentamaan siten, että juhlavierailla on tilaisuus olla lähellä esiintyjiä ja myös osallistua aaton tapahtumiin mahdollisimman monella tavalla. Tästä syystä ohjelmatarjonta ulottuu Seurasaaren sillalta aina Juhlakentälle ja kokkorantaan asti. Alusta saakka ohjelmistoon on kuulunut pelimannimusiikkia, kansantanssiesityksiä, juhannussalon nosto, yhteislaulua, juhannustaikoja, tukkilaisten esityksiä, lasten ohjelmaa, odotuskokkoja, kanteleen soittoa, pääkokko, juhannushääparin esiintyminen ja juhannustanssit. Aaton pääohjelma nähdään Juhlakentällä ja kokkoja poltetaan rannoilla. Tienvarrella on vuodesta 1970 saakka nähty erilaisia kädentyöntaitajia ja Karunan kirkossa on pidetty erilaisia konsertteja sekä yhteislaulutilaisuuksia. Uudistumista keskikesän juhlassa tapahtuu vuosittain tavoissa esittää tallennettu perinne sekä vaihtuvien esiintyjien muodossa. Seurasaaren juhannusjuhlaa tuotetaan perinteen pohjalta ja jokainen juhla räätälöidään vuosittain uudelleen. Juhlan pitkä historia osoittaa kansanomaisen tapakulttuurin kiehtovan aina uusia ja uusia sukupolvia. Kestävää ja kasvavaa kiinnostusta juhla herättää etenkin nuorissa perheissä, jotka haluavat tarjota lapsilleen mieleenpainuvia kokemuksia perinteen parissa. Yleisömäärältään suuria juhannusjuhlia on Suomessa enää vain muutama, ja Seurasaaren juhannusvalkeat on yksi näistä. Juhlaan osallistuu yleisöä, toimittajia ja kuvaajia sekä kotimaasta että ulkomailta. Kansainvälisiä vieraita tapahtuman osallistujista on arviolta noin 30–40 %. Aattoillan viettoon osallistuu vuosittain 5 000 – 7 000 kävijää. Juhlaa järjestettiin alunperin kaupunkiin jääville pääkaupunkilaisille ja turisteille. Juhlan ovat ottaneet omakseen varsinkin lapsiperheet, varttuneempi väki ja elävästä kulttuuriperinnöstä kiinnostuneet. Sää vaikuttaa merkittävästi juhlan onnistumiseen. Seurasaaren juhannusvalkeat on Finland Festivalsin jäsenfestivaali. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Juhannustapahtumat Luokka:Helsingin tapahtumat Luokka:Suomen kulttuuritapahtumat Luokka:Seurasaaren ulkomuseo
Arber Xhekaj

Arber Xhekaj (; s. 30. tammikuuta 2001) on kanadalais-tsekkiläinen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-joukkue Montreal Canadiensia. Xhekaj’ta ei koskaan varattu NHL:ään, vaan hän teki sopimuksen Canadiensin kanssa vapaana agenttina lokakuussa 2021. Heinäkuussa 2024 Xhekaj solmi Canadiensin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä 2,6 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen. Xhekaj on isänsä puolelta Kosovon albaani ja äitinsä puolelta tšekkiläistä syntyperää. Arber Xhekaj’n nuorempi veli Florian on myös Canadiensin sopimuspelaaja ja pelaa kaudella 2024–2025 AHL:n Laval Rocketissa. == Tilastot == 2018–2019 Kitchener Rangers OHL 59 2 1 3 39 0 0 0 0 0 2019–2020 Kitchener Rangers OHL 51 6 11 17 88 - - - - - 2020–2021 Kitchener Rangers OHL 0 0 0 0 0 – – – – – 2021–2022 Kitchener Rangers OHL 18 6 11 17 54 – – – – – Hamilton Bulldogs OHL 33 6 11 17 84 18 6 10 16 50 2022–2023 Montreal Canadiens NHL 51 5 8 13 101 – – – – – 2023–2024 Montreal Canadiens NHL 44 3 7 10 81 – – – – – Laval Rocket AHL 17 3 8 11 34 – – – – – NHL yhteensä 95 8 15 23 182 – – – – – == Lähteet == * https://www.eliteprospects.com/player/424429/arber-xhekaj === Viitteet === Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka:Kanadanalbaanit Luokka:Elävät henkilöt
Association de malfaiteurs

Association de malfaiteurs on Claude Zidin ohjaama ranskalainen komedia vuodelta 1987.Association de malfaiteurs (1986) Claude Zidi == Juoni == Thierry, Gérard, Francis ja Daniel, ystävät ja entiset työtoverit HEC Parisista, osallistuvat koulun järjestämään iltaan. Gérard ja Thierry ovat liikekumppaneita, joita syytetään kassakaapin ryöstöstä rikkaalta tycoonilta tässä sitcomissa. Pilkka kostautuu, kun he saavat kollegansa Danielin uskomaan, että hän on voittanut lotossa. Kassakaapin omistaja soittaa poliisille, joka jahtaa juonittelevaa paria. Kaksikko ryöstää kassakaapin toisen kerran kattaakseen ensimmäisessä ryöstössä varastettujen rahojen menetyksen. Monique on aistillinen poliisikomissaari ja ryöstön uhrin entinen rakkaus, joka tutkii outoa tapausta. == Tuotanto == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Ranskalaiset toimintaelokuvat Luokka:Vuoden 1987 ranskalaiset elokuvat
Lyhytpyrstötyranni

Lyhytpyrstötyranni (Muscigralla brevicauda) on tyranneihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikassa. ==Koko ja ulkonäkö== Lyhytpyrstötyranni kasvaa 11–12 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Lajin pää, selkä ja siivet ovat ruskehtavan harmaat. Päälaella on keltainen laikku. Siipisulkien reunat ovat vaaleat ja siivissä on kaksi valkoista juovaa. Lyhytpyrstötyrannin mustan pyrstön kärjet ovat ruskehtavat. Rinta on harmahtava ja vatsa vaaleankeltainen. Linnun jalat ovat pitkät. ==Levinneisyys ja elintavat== Lyhytpyrstötyrannia tavataan rannikolla Ecuadorista Chilen pohjoisosiin. Lajin elinympäristöä ovat kuivahkot ruohomaat ja pensaikot. Se liikkuu yksin tai pareittain ja syö hyönteisiä. == Lähteet == Luokka:Tyrannit
Narrinhiipat

Narrinhiipat (Kohleria) on gesneriakasvien heimoon kuuluva suku. Siihen kuuluvia lajeja ovat tulinarrinhiippa (Kohleria peruviana) ja Kohleria amabilis. Myytävät narrinhiipat ovat yleensä risteymälajikkeita. Niitä voi lisätä juurimukuloista. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Narrinhiipat (Kohleria) * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Kohleria * UniProt: Taxonomy - Kohleria Luokka:Gesneriakasvit
Pellenhiipat

Pellenhiipat (Smithiantha) on gesneriakasvien heimoon kuuluva suku. Suvun lajit ovat monivuotisia ja niillä on vahvat juurakot. Kasvutapa on pysty ja lehdet ovat tyypillisesti karvaisia. Kukat ovat kookkaita ja niiden värejä ovat punaisen, oranssin ja keltaisen sävyt. Suvun lajeja esiintyy luonnonvaraisina Meksikosta Guatemalaan ulottuvalla alueella ja tyypillisiä kasvupaikkoja ovat vuoristometsät. Pellenhiippoja käytetään koristekasveina. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Pellenhiipat (Smithiantha) * UniProt: Taxonomy - Smithiantha * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Smithiantha Luokka:Gesneriakasvit
Yrjö Herva

Yrjö Aapo Herva (13. kesäkuuta 1892 Kemin maalaiskunta – 2. marraskuuta 1966Herva, Aapo Yrjö Kemin lyseon lukion seniorit) oli suomalainen Oulussa asunut pankinjohtaja ja kunnallispoliitikko. Yrjö Herva tuli ylioppilaaksi Kemin yhteislyseosta vuonna 1910 ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon Helsingin ylopistossa 1914. Sen jälkeen hän suoritti kauppakoulunopettajantutkinnon kauppakorkeakoulussa vuonna 1917 ja toimi sitten Sortavalan kauppakoulun opettajana 1917-1919. Herva siirtyi vuonna 1919 Oulun alueen kauppakamarin sihteeriksi ja sen jälkeen vuonna 1920 Kansallis- Osake-Pankin Oulun aluekonttorin palvelukseen varaesimieheksi 1921 ja esimieheksi 1923, jossa toimi aina eläkkeelle siirtymiseensä asti syksyyn 1958. Pankkitoiminnan lisäksi hän toimi alueen yritystoimintaan liittyvissä järjestöissä mm. Oulun kauppakamarin puheenjohtajana 1934-1959, Oulun sataman kehitystä suunittelevaan toimikuntaan ja Oulu-Kontiomäen rautatien eli ns. Vaalan radan rakentamista tukevan toimikunnan sihteerinä.Hautala 1976, ss. 8 ja 18 Hän oli myös pitkäaikainen Kirjapaino Oy Kalevan johtokunnan puheenjohtaja. Herva osallistui Oulun kunnallispolitiikkaan toimien Oulun kaupunginvaltuustossa vuosina 1924-1964, jona aikana hän toimi myös rahatoimikamarin jäsenenä 1927-1930 ja kaupunginhallituksen jäsenenä 1931-1948, 1953-1964.Hautala 1976, ss. 82 Vuoden 1931 presidentin valitsijamiesvaaleissa Yrjö Herva valittiin K. J. Ståhlbergin vaaliliiton edustajaksi Oulun eteläisestä vaalipiiristä. Yrjö Herva osallistui Suomen sisällissotaan ja toimi esikuntatehtävissä talvi- ja jatkosodan aikana. Hän toimi mm. YH:n aikaisena aluepäällikkönä Oulussa. Sotilasarvoltaan hän oli kapteeni. Ansioitaan hänelle on myönnetty mm. VR 4. ==Julkaisuja== * Oulun satamakysymys, 1928, Yrjö Herva ja Alpo Autio * Mistä päin rautatie Kuusamoon, 1928 * Puutavaran kuljetus Kuusamon radan vaikutuspiiristä : vertailevia numerotietoja uitto- ja rautatiekuljetuskustannuksista, 1932 * Oulu- ja Iijokilaaksojen talousalueen teollisuuden kehitys. 1959 * Siika-Pyhäjokialueen teollisuuden kehitys, 1962 * Historiallinen katsaus lohenkalastusoikeuden vaiheisiin, 1965 * Oulun kauppaoppilaitos 1864-1964. 1965 * Historiallinen katsaus lohenkalastusoikeuden vaiheisiin, 1966 == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset pankinjohtajat Luokka:Oulun kaupunginvaltuutetut Luokka:Suomen sisällissodan valkoiset Luokka:Vuonna 1892 syntyneet Luokka:Vuonna 1966 kuolleet
Lead-kiipeilyn maailmancup 2024 – naisten sarja

Lead maailmancup Naisten sarja 2024 ←2023 2025→ IFSC:n lead-kiipeilyn maailmancupin vuoden 2024 kausi koostuu viidestä osakilpailusta. Ensimmäinen osakilpailu oli Wujiangissa Kiinassa 12.–14. huhtikuuta. Seuraava osakilpailu on Innsbruckissa Itävallassa 26.–30. kesäkuuta. Kolmas ja neljäs osakilpailu kisataan Ranskassa: ensin 12.–14. heinäkuuta Chamonix’ssa ja sitten 17.–19. heinäkuuta Briançonissa. Seuraava osakilpailu on Sloveniassa Koperissa 6.–7. syyskuuta. Viimeinen osakilpailu on Etelä-Koreassa Soulissa 2.–6. lokakuuta. == Osakilpailujen tulokset == Lead-kiipeilyssä jokaisella kiipeilijällä on kuusi minuuttia aikaa kiivetä reittiä niin pitkälle, kuin tippumatta pääsee. Muiden yrityksiä ei saa katsoa ennen omaa suoritustaan. Tuloksissa pisteet riippuvat siitä, kuinka monennelle otteelle on onnistunut kiipeämään. Plussan tulokseen saa, jos on liikkunut seuraavaa otetta kohti saamatta kuitenkaan pidettyä siitä kiinni. Paras mahdollinen tulos on "Top", joka tarkoittaa, että reitti on kiivetty loppuun asti ja viimeinen jatko on klipattu. === 1. osakilpailu – Wujiang === Sijoitus Kiipeilijä Tulos 1\. Janja Garnbret Top 2\. Luo Zhilu 44+ 3\. Seo Chae-hyun 43+ 4\. Natsuki Tanii 40 5\. Erin McNeice 39 6\. Laura Rogora 34+ 7\. Natsumi Oda 34+ 8\. Mia Krampl 34+ == Lähteet == Luokka:Naisten kiipeily Luokka:Vuoden 2024 urheilu
Pusukit

Pusukit (Nematanthus) on gesneriakasvien heimoon kuuluva suku. Siihen kuuluu 30 lajia ja niitä esiintyy luonnonvaraisena Brasilian kaakkoisosan vuoristometsissä. Ne ovat usein tuuheita ja nopeakasvuisia. Kukat ovat erikoisen muotoisia. Lehdet ovat kiiltäviä ja karvaisia. Kasvit kukkivat satunnaisesti joinakin aikoina. Ne sopivat hyvin amppeleihin. Pusukkeja löydettiin ensimmäisen kerran 1820-luvulla. Yleisimmät viljellyt lajit ovat Nematanthus australis, silopusukki (Nematanthus gregarius) ja Nematanthus wettsteinii. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Pusukit (Nematanthus) * UniProt: Taxonomy - Nematanthus * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Nematanthus Luokka:Gesneriakasvit
Lead-kiipeilyn maailmancup 2023 – naisten sarja

Lead maailmancup Naisten sarja 2023 Jessica Pilz Janja Garnbret Vita Lukan ←2022 2024→ IFSC:n lead-kiipeilyn maailmancupin vuoden 2023 kausi koostui kuudesta osakilpailusta. Ensimmäinen osakilpailu oli Innsbruckissa Itävallassa 14.–18. kesäkuuta. Toinen osakilpailu oli Villars-sur-Ollonissa Sveitsissä 30. kesäkuuta – 2. heinäkuuta. Kolmas ja neljäs osakilpailu kisattin Ranskassa: ensin 7.–9. heinäkuuta Chamonix’ssa ja sitten 14.–15. heinäkuuta Briançonissa. Viides osakilpailu oli Sloveniassa Koperissa 8.–9. syyskuuta. Viimeinen osakilpailu oli Wujiangissa Kiinassa 22.–24. syyskuuta. Kauden kokonaistuloksissa kultaa voitti itävaltalainen Jessica Pilz. Hopeaa voitti Slovenian Janja Garnbret ja pronssia myös slovenialainen Vita Lukan. == Osakilpailujen tulokset == Lead-kiipeilyssä jokaisella kiipeilijällä on kuusi minuuttia aikaa kiivetä reittiä niin pitkälle, kuin tippumatta pääsee. Muiden yrityksiä ei saa katsoa ennen omaa suoritustaan. Tuloksissa pisteet riippuvat siitä, kuinka monennelle otteelle on onnistunut kiipeämään. Plussan tulokseen saa, jos on liikkunut seuraavaa otetta kohti saamatta kuitenkaan pidettyä siitä kiinni. Paras mahdollinen tulos on "Top", joka tarkoittaa, että reitti on kiivetty loppuun asti ja viimeinen jatko on klipattu. === 1. osakilpailu – Innsbruck === Sijoitus Kiipeilijä Tulos 1\. Janja Garnbret 39+ 2\. Ai Mori 33+ 3\. Jessica Pilz 25+ 4\. Brooke Raboutou 25+ 5\. Seo Chae-hyun 25 6\. Mia Krampl 25 7\. Natalia Grossman 24+ 8\. Hélène Janicot 7+ === 2. osakilpailu – Villars === Sijoitus Kiipeilijä Tulos 1\. Janja Garnbret Top 2\. Jessica Pilz 43+ 3\. Brooke Raboutou 43 4\. Seo Chae-hyun 43 5\. Mia Krampl 40+ 6\. Natsuki Tanii 36 7\. Jain Kim 22+ 8\. Mattea Pötzi 17+ === 3. osakilpailu – Chamonix === Sijoitus Kiipeilijä Tulos 1\. Jain Kim 43+ 2\. Nonoha Kume 38+ 3\. Hélène Janicot 38+ 4\. Jessica Pilz 37+ 5\. Miho Nonaka 37+ 6\. Mia Krampl 33 7\. Vita Lukan 29+ 8\. Seo Chae-hyun 22 === 4. osakilpailu – Briançon === Sijoitus Kiipeilijä Tulos 1\. Vita Lukan 46 2\. Eliška Adamovská 44+ 3\. Manon Hily 44+ 4\. Nonoha Kume 43+ 5\. Molly Thompson-Smith 35 6\. Camille Pouget 34+ 7\. Martina Demmel 34+ 8\. Natsuki Tanii 12+ === 5. osakilpailu – Koper === Sijoitus Kiipeilijä Tulos 1\. Janja Garnbret Top 2\. Ai Mori 44+ 3\. Vita Lukan 40+ 4\. Seo Chae-hyun 38+ 5\. Natsuki Tanii 33+ 6\. Laura Rogora 33+ 7\. Nonoha Kume 31+ 8\. Mia Krampl 11+ === 6. osakilpailu – Wujiang === Sijoitus Kiipeilijä Tulos 1\. Ai Mori 36+ 2\. Jessica Pilz 31+ 3\. Natsuki Tanii 26+ 4\. Zhang Yuetong 22+ 5\. Futaba Ito 22 6\. Miho Nonaka 21+ 7\. Jain Kim 20+ 8\. Manon Hily 17+ == Lähteet == Luokka:Naisten kiipeily Luokka:Vuoden 2023 urheilu
Viola Fletcher

Viola Ford Fletcher (s. 5. toukokuuta 1914) on yhdysvaltalainen aktivisti ja puhuja. Hän on Tulsan joukkomurhan (1921) selviytyjä ja todistaja.Aaron Morrison, Viola Ford Fletcher, oldest living Tulsa Race Massacre victim, publishes memoir AP News 4.7.2023, viitattu 23.4.2024 Fletcheriä on pidetty vanhimpana Yhdysvaltain kongressin edessä todistaneenaMidori Williams, Viola Fletcher, 109, Becomes World’s Oldest Author The Black Wall Street Times 2.6.2023, viitattu 23.4.2024 ja maailman vanhimpana muistelmansa julkaisseena naisena.Katherine Gilyard, 109-year-old Tulsa massacre survivor becomes oldest woman in the world to release a memoir The 19th News 7.8.2023, viitattu 23.4.2024 == Tausta == Fletcherin vanhemmat olivat Lucinda Ellis ja John Wesley Ford. Hän asui lapsena perheineen Tulsan Greenwoodissa Oklahomassa, kunnes perhe joutui muuttamaan Tulsan joukkomurhan jälkeen. Fletcher kävi koulua vain neljänteen luokkaan saakka. Hän työskenteli Kalifornian telakoilla toisen maailmansodan aikana ja vietti suurimman osan työurastaan kodinhoitajana valkoisten perheissä.Stacy M. Brown, ‘Mother’ Viola Fletcher among 200 Black Wall Street survivors headed to Ghana The Atlanta Voice 25.7.2021, viitattu 23.4.2024 == Myöhempi näkyvyys == Yli satavuotiaana Fletcher on peräänkuuluttanut vastuuta Tulsan joukkomurhasta ja epäonnistuneesti vaatinut siitä korvauksien maksamista. Vuonna 2021 kolme viimeistä tiedossa ollutta Tulsan joukkomurhasta selviytynyttä – Fletcher, hänen veljensä Hughes Van Ellis (s. 1920/1) ja Lessie Randle – käsittelivät Yhdysvaltain kongressissa todistajina Tulsan joukkomurhan tapahtumia ja vaikutuksia. Fletcherin mukaan pelko kostosta vaikutti siihen, että Tulsan joukkomurha jäi pitkään vähäiselle käsittelylle. Vuonna 2021 Fletcher matkusti Our Black Truth -hankkeen yhteydessä Ghanaan. Kyse oli hänen ensimmäisestä vierailustaan Afrikassa. Vuonna 2023 Fletcher julkaisi muistelmateoksen Don't Let Them Bury My Story, jonka laatimisessa avusti hänen lapsenlapsensa Ike Howard. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset kansalaisaktivistit Luokka:Afroamerikkalaiset Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Yli 110-vuotiaiksi eläneet yhdysvaltalaiset