NHL-kausi 1976–1977

NHL-kausi 1976–1977 oli National Hockey Leaguen historian 60. kausi. Sen aikana 18 NHL-joukkuetta pelasi kukin 80 runkosarjaottelua. Stanley Cupin voitti Montreal Canadiens, joka kukisti finaalisarjassa Boston Bruinsin otteluvoitoin 4–0. Kyseessä oli NHL:n olemassaolon aikana Canadiensin 19. ja seuran koko historian 20. Stanley Cup -mestaruus. Kaudeksi 1976–1977 California Seals vaihtoi paikkakuntaa, ja siitä tuli Cleveland Barons. Myös Kansas City Scouts muutti, ja siitä tuli Colorado Rockies. Kaudella 1976–1977 Scotty Bowmanin valmentama Montreal Canadiens teki historiaa voittamalla ensimmäisenä NHL-joukkueena 60 runkosarjaottelua. Vahvalla puolustuksella ja Vezina Trophy -palkitulla maalivahtikaksikolla varustettu Canadiens hävisi kauden aikana ainoastaan kahdeksan ottelua, mikä oli saavutus, johon edes 1980-luvulla NHL:ää hallinnut Edmonton Oilers ei kyennyt. Päästettyjä maaleja joukkueella oli vain 171. Syksyllä 1976 moni tärkeä Canadiens-pelaaja oli ollut mukana Kanadan voittoisassa joukkueessa vuoden 1976 Kanada-cupissa ja saanut sitä kautta lisää itseluottamusta. Runkosarjan pistepörssin voitti Montreal Canadiensin hyökkääjä Guy Lafleur, joka keräsi kaikkiaan 136 tehopistettä pelaamissaan 80 ottelussa. Plus/miinus-tilaston ykkönen oli Norris-palkinnon saanut Canadiens-puolustaja Larry Robinson. Saman joukkueen Steve Shutt teki puolestaan eniten runkosarjamaaleja, yhteensä 60 kappaletta. NHL-palkinnoista Guy Lafleurille myönnettiin Art Ross Trophyn ohella Hart Memorial Trophy ja Lester B. Pearson Award. Lisäksi hänet valittiin liigan ykköstähdistöön. Lafleur voitti myös pudotuspelien pistepörssin. Hän teki 14 pudotuspeliottelussa yhteensä 26 tehopistettä, joista 9 oli maaleja ja 17 syöttöpisteitä. Suoritustensa myötä Lafleur arvostettiin pudotuspelien arvokkaimmaksi pelaajaksi, ja hän sai Conn Smythe Trophyn. == Runkosarja == Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, V = voitot, H = häviöt, T = tasapelit, Pist. = pisteet, + = tehdyt maalit, − = päästetyt maalit. Pudotuspeleihin päässeet joukkueet on lihavoitu. === Prince of Wales -konferenssi === Adams-divisioona O V H T Pist. + − Boston Bruins 80 49 23 8 106 312 240 Buffalo Sabres 80 48 24 8 104 301 220 Toronto Maple Leafs 80 33 32 15 81 301 285 Cleveland Barons 80 25 42 13 63 240 292 Norris-divisioona O V H T Pist. + − Montreal Canadiens 80 60 8 12 132 387 171 Los Angeles Kings 80 34 31 15 83 271 241 Pittsburgh Penguins 80 34 33 13 81 240 252 Washington Capitals 80 24 42 14 62 221 307 Detroit Red Wings 80 16 55 9 41 183 309 === Clarence Campbell -konferenssi === Patrick-divisioona O V H T Pist. + − Philadelphia Flyers 80 48 16 16 112 323 213 New York Islanders 80 47 21 12 106 288 193 Atlanta Flames 80 34 34 12 80 264 265 New York Rangers 80 29 37 14 72 272 310 Smythe-divisioona O V H T Pist. + − St. Louis Blues 80 32 39 9 73 239 276 Minnesota North Stars 80 23 39 18 64 240 310 Chicago Black Hawks 80 26 43 11 63 240 298 Vancouver Canucks 80 25 42 13 63 235 294 Colorado Rockies 80 20 46 14 54 226 307 === Runkosarjan pistepörssi === Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit Pelaaja Joukkue O M S Pist. RM Guy Lafleur Montreal Canadiens 80 56 80 136 20 Marcel Dionne Los Angeles Kings 80 53 69 122 12 Steve Shutt Montreal Canadiens 80 60 45 105 28 Rick MacLeish Philadelphia Flyers 79 49 48 97 42 Gilbert Perreault Buffalo Sabres 80 39 56 95 30 Tim Young Minnesota North Stars 80 29 66 95 58 Jean Ratelle Boston Bruins 78 33 61 94 22 Lanny McDonald Toronto Maple Leafs 80 46 44 90 77 Darryl Sittler Toronto Maple Leafs 73 38 52 90 89 Bobby Clarke Philadelphia Flyers 80 27 63 90 71 == Pudotuspelit == === Pudotuspelien pistepörssi === Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit Pelaaja Joukkue O M S Pist. RM Guy Lafleur Montreal Canadiens 14 9 17 26 6 Darryl Sittler Toronto Maple Leafs 9 5 16 21 4 Jacques Lemaire Montreal Canadiens 14 7 12 19 6 Steve Shutt Montreal Canadiens 14 8 10 18 2 Lanny McDonald Toronto Maple Leafs 9 10 7 17 6 Jean Ratelle Boston Bruins 14 5 12 17 4 Bill Harris New York Islanders 12 7 7 14 8 Marcel Dionne Los Angeles Kings 9 5 9 14 2 Robert Dailey Philadelphia Flyers 10 4 9 13 15 Rick MacLeish Philadelphia Flyers 10 4 9 13 2 == NHL-palkinnot == Prince of Wales Trophy: Montreal Canadiens Clarence S. Campbell Bowl: Philadelphia Flyers Art Ross Trophy: Guy Lafleur, Montreal Canadiens Bill Masterton Memorial Trophy: Ed Westfall, New York Islanders Calder Memorial Trophy: Willi Plett, Atlanta Flames Conn Smythe Trophy: Guy Lafleur, Montreal Canadiens Hart Memorial Trophy: Guy Lafleur, Montreal Canadiens Jack Adams Award: Scotty Bowman, Montreal Canadiens James Norris Memorial Trophy: Larry Robinson, Montreal Canadiens Lady Byng Memorial Trophy: Marcel Dionne, Los Angeles Kings Lester B. Pearson Award: Guy Lafleur, Montreal Canadiens Vezina Trophy: Ken Dryden ja Michel Larocque, Montreal Canadiens Lester Patrick Trophy: Murray A. Armstrong, John Bucyk, John Mariucci === Tähdistökentälliset === Ykköstähtikenttä Pelipaikka Kakkostähtikenttä Ken Dryden, Montreal Canadiens maalivahti Rogie Vachon, Los Angeles Kings Larry Robinson, Montreal Canadiens puolustaja Guy Lapointe, Montreal Canadiens Börje Salming, Toronto Maple Leafs puolustaja Denis Potvin, New York Islanders Marcel Dionne, Los Angeles Kings keskushyökkääjä Gilbert Perreault, Buffalo Sabres Steve Shutt, Montreal Canadiens vasen laitahyökkääjä Rick Martin, Buffalo Sabres Guy Lafleur, Montreal Canadiens oikea laitahyökkääjä Lanny McDonald, Toronto Maple Leafs == Lähteet == Luokka:Vuoden 1976 jääkiekko Luokka:Vuoden 1977 jääkiekko Luokka:NHL-kaudet