EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Buleuterion (Miletos)

Miletoksen buleuterion oli antiikin aikainen buleuterion eli kaupungin neuvoston käytössä ollut rakennus Miletoksessa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. == Historia == Buleuterion rakennettiin hellenistisellä kaudella noin vuosien 175–164 eaa. aikana. Se on ajoitettu rakennuksesta löydetyn omistuspiirtokirjoituksen perusteella. Kirjoituksen mukaan veljekset Timarkhos ja Herakleides omistivat rakennuksen Antiokhos IV:n puolesta Didyman Apollonille, Hestia Bulaialle ja Miletoksen demokselle eli kansalle. Rakennuksella on saattanut olla varhaisempi edeltäjä, mutta siitä ei tiedetä mitään. Buleuterionissa kokoontui Miletoksen bule eli neuvosto. Ennen buleuterionin rakentamista bulen arvellaan kokoontuneen Miletoksen teatterissa. Rakennus oli käytössä vielä roomalaisella kaudella. Siihen tehtiin tuolloin muutoksia ja lisäyksiä, jotka on ajoitettu keisari Augustuksen ajalle ja vielä myöhemmälle keisarikaudelle. == Rakennus == Buleuterion sijaitsi Miletoksen keskustassa Pohjoisen agoran ja Eteläisen agoran välissä, kaupungin keskusaukion länsilaidalla. Rakennus oli suorakulmainen, ja sen koko oli noin 34,8 × 55,9 metriä. Sen julkisivuna ja pääsisäänkäyntinä toimi itäsivu. Itäsivulla oli propylon, jossa oli julkisivun puolella neljä korinttilaista pylvästä ja pihan puolella, kahden keskimmäisen kohdalla, kaksi doorilaista pylvästä. Propylonin leveys oli noin 10,9 metriä. Sen takana oli peristyyli- eli pylväikköpiha, jossa oli pylväiköt pohjois- ja eteläpuolella sekä itäsivulla propylonin kummallakin puolella. Pylväät edustivat doorilaista tyyliä. Pihan koko oli noin 34,8 × 31,6 metriä ja pylväikköjen leveys noin 5,5 metriä. Pääsalin sisällään pitänyt varsinainen buleuterion-rakennus sijaitsi kokonaisuuden länsiosassa. Sen koko oli noin 34,8 × 24,3 metriä. Rakennuksen ulkoseinän yläosassa oli doorilaisia puolipylväitä. Saliin johti neljä ovea itäseinässä eli peristyylin puolelta ja kaksi ovea länsiseinässä. Salin sisällä oli 18 kivistä penkkiriviä hieman puolikaarta laajemmassa muodossa. Niille mahtui arviolta noin – henkeä. Penkkiriveille johti neljä porraskäytävää. Takakulmissa oli portaikot yläriveille. Rakennus oli katettu puusta tehdyllä katolla. Kattoa tuki neljä joonialaista pylvästä. Näin rakennus yhdisteli kaikkia kolmea klassista pylväsjärjestelmää. Roomalaisella kaudella peristyylipiha kivettiin marmorilaatoilla. Pihan keskelle rakennettiin suurikokoinen alttari, joka on ulkonäkönsä vuoksi aiemmin tulkittu myös hautamuistomerkiksi. Se oli koristeltu korinttilaisilla pylväillä, häränpäillä ja mytologisia aiheita esittäneillä reliefeillä. Alttari liittyi mahdollisesti keisarikulttiin. Rakennuksesta on löydetty useita piirtokirjoituksia. Buleuterionin propylonin kulmaus on nykyisin ennallistettuna Pergamon-museossa Berliinissä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Buleuterionit Luokka:Miletoksen rakennukset ja rakennelmat
Karan Soni

Karan Soni (s. 8. tammikuuta 1989 New Delhi, Intia) on intialais- yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen ensimmäinen pääroolinsa oli elokuvassa Safety Not Guaranteed (2012), jonka jälkeen hän on näytellyt päärooleja muun muassa televisiosarjoissa Betas (2013) ja Other Space (2015). Soni sai entistä enemmän näkyvyyttä näytellessään Dopinderia supersankarielokuvissa Deadpool (2016) ja Deadpool 2 (2018). Hän on myös esiintynyt elokuvissa Ghostbusters (2016), Firman pikkujoulut (2016) ja Pokémon Detective Pikachu (2019), ja tällä hetkellä hän näyttelee pääosaa televisiosarjassa Miracle Workers (2019–). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Intialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Harley Quinn (animaatiosarja)

Harley Quinn on yhdysvaltalainen aikuisille suunnattu animaatiosarja Paul Dinin ja Bruce Timmin luomasta Harley Quinnistä, jota alettiin esittää 29. marraskuuta 2019 DC Universessa. Sarjan käsikirjoittavat Justin Halpern, Patrick Schumacker, Dean Lorey ja se sisältää ainakin 13 jaksoa. Luokka:DC- animaatiouniversumi
Stefan Kapičić

Stefan Kapičić (s. 1. joulukuuta 1978 Cologne, Länsi-Saksa) on montenegrolainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Kolossin roolista elokuvissa Deadpool (2016), Deadpool 2 (2018) ja Deadpool & Wolverine (2024). Kapičić on 193 senttimetriä pitkä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Montenegrolaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Suonikalvo

Suonikalvo eli korioidea on silmän seinämässä keskimmäinen kerros kovakalvon (scleran) ja verkkokalvon (retinan) välissä. Se on hyvin verisuonittunut. Se tuo ravintoaineita verkkokalvolle. Suonikalvossa on paljon pigmenttiä ja se absorboi valoa joka on kulkenut verkkokalvon läpi. Silmän etuosassa suonikalvo liittyy sädekehään (kuvassa sinisellä). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Silmät
Ruben Fleischer

Ruben Samuel Fleischer (s. 31. lokakuuta 1974 Washington DC) on yhdysvaltalainen ohjaaja ja tuottaja. Fleischer on ohjannut muun muassa elokuvia, televisiosarjojen jaksoja, musiikkivideoita ja mainoksia. Hänet tunnetaan parhaiten ohjaustyöstään vuoden 2009 kauhukomediaelokuvassa Zombieland. Hänen myöhempiä ohjaustöitään ovat muun muassa elokuvat 30 Minutes or Less (2011), Gangsterisota (2013), Venom (2018) ja Zombieland: Double Tap (2019). == Filmografia == Elokuvat Vuosi Nimi Ohjaajana Tuottajana Vastaavana tuottajana 2009 Zombieland 2011 30 Minutes or Less 2013 Gangsterisota 2014 Two Night Stand 2017 Yksisarviskauppa 2018 Venom 2019 Zombieland: Double Tap 2020 Bad Trip 2022 Uncharted == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvatuottajat Luokka:Yhdysvaltalaiset televisio-ohjaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset televisiotuottajat Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Robin Lord Taylor

Robin Lord Taylor (s. 4. kesäkuuta 1978) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan roolistaan Oswald Cobblepotina yhdysvaltalaisessa menestyssarja Gothamissa. ==Yksityiselämä== Taylor kasvoi presbyteriaanisessa perheessä. Hän on asunut Manhattanilla vuodesta 2000. Taylor on kertonut olevansa homoseksuaali, ja on ollut naimisissa pitkäaikaisen kumppaninsa, Richard DiBellan, kanssa vuodesta 2011. ==Filmografia== Vuosi Elokuva Rooli 2006 The House Is Burning Phil 2006 Accepted Abernathy Darwin Dunlap 2008 Assasination of a High School President Alex Schneider 2008 August työntekijä 2009 Last Day of Summer Jason 2010 Step Up 3D punkkari 2011 Return Vonnie 2011 Another Earth Jeff Williams 2011 The Melancholy Fantastic Dukken 2012 Would You Rather Julian Lambrick 2013 Cold Comes the Night Quincy 2014 Taxi Brooklyn Sami 2016 Full Dress Noah 2019 John Wick: Chapter 3 – Parabellum administraattori 2019 The Long Home Lipscomb 2019 The Mandela Effect Matt Vuosi Televisiosarja Rooli 2005 Kova laki Jared Weston 2008 Life on Mars Jimmy 2008 Kova laki Dale 2010 Kova laki Cedric Stuber 2012 Kohde Ajax 2012 Good Wife Brock Dalyndro 2013 Kova laki: Erikoisyksikkö Dylan Fuller 2013 The Walking Dead Sam 2014–2019 Gotham Oswald Cobblepot / Pingviini 2019 You Will Bettelheim 2021 Kevin Can F**k Himself Nick 2022 Law & Order: Organized Crime Sebastian McClane == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1978 syntyneet
Kelucharan Mohapatra

pienoiskuva|Kelucharan Mohapatran patsas Bhubaneswarissa Kelucharan Mohapatra (8. tammikuuta 1926 – 7. huhtikuuta 2004) oli intialainen tanssija ja koreografi, jonka ansiona pidetään odissitanssiperinteen elävöittämistä ja tunnetuksi tekemistä. Odissin asemaa Intian klassisten tanssien joukossa pidetään hänen ansionaan. Mohapatra palkittiin elämänsä aikana useasti. Hänelle myönnettiin Padma Shri vuonna 1974, Padma Bhushan 1988 ja Padma Vibhushan 2000. Vuonna 1994 hän perusti yhdessä poikansa Ratikant Mohapatran kanssa Srijan-tanssikoulun, jossa hän opetti odissia. Mohapatran kuoltua Ratikant jatkoi opetustehtäviä yhdessä vaimonsa Sujatan kanssa. Ratikant on perustanut isänsä nimeä kantavan palkinnon, joka jaetaan vuosittaisessa tanssifestivaalissa Bhubaneswarissa. Mohapatran oppilaisiin lukeutuu muun muassa Sanjukta Panigrahi, Kumkum Mohanty, Sonal Mansingh ja Rani Karnaa. ==Lähteet== Luokka:Intialaiset tanssijat Luokka:Intialaiset koreografit Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2004 kuolleet
Valtteri Jeskanen

Valtteri Jeskanen (s. 7. marraskuuta 2000 Hyvinkää) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Mestis-joukkue Jokereissa. == Ura == Jeskanen on Hyvinkään Jää-Ahmojen kasvatti. Hän siirtyi C-juniori-ikäisenä Hämeenlinnan Pallokerhoon kaudeksi 2015–2016. Kaudella 2017–2018 Jeskanen toimi seuran B-nuorten kapteenina. Kaudella 2019–2020 hän nousi HPK:n A-nuorten varakapteeniksi. Jeskanen debytoi kauden aikana myös HPK:n SM- liigajoukkueessa, jossa hän pelasi kaksi runkosarjaottelua. Jeskanen teki liigadebyyttinsä 11. joulukuuta 2019 vieraissa Oulun Kärppiä vastaan. Hänelle avautui paikka HPK:n kokoonpanosta, kun Elmeri Eronen ja Niklas Friman osallistuivat Channel One Cupiin. Jeskanen merkittiin joukkueen seitsemänneksi puolustajaksi. Hän sai ottelussa jääaikaa 4.27 minuuttia. Jeskanen keräsi ottelusta teholukeman –1. Maaliskuussa 2020 Jeskanen teki HPK:n kanssa kaksivuotisen SM-liigasopimuksen. Kausi 2020–2021 oli hänelle varsinainen tulokaskausi liigassa ja Jeskanen pelasi 34 runkosarjaottelua tehden kolme syöttöpistettä. Kaudella 2021–2022 hän pelasi SM-liigassa 33 runkosarjaottelua tehden seitsemän syöttöpistettä. Kaudeksi 2022–2023 Jeskanen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Imatran Ketterään. Hän voitti siellä kauden päätteeksi Mestis-hopeaa. Helmikuussa 2023 seura lainasi Jeskasen yhden ottelun ajaksi SM-liigajoukkue Saimaan Palloon. Jeskanen siirtyi kaudeksi 2023–2024 jatkamaan Mestis-pelejään Jokereihin. Helmikuussa 2024 hän teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. == Muuta == Jeskasen isoveli Eemeli pelaa hyökkääjänä Hyvinkään Jää-Ahmojen II-divisioonajoukkueessa. Hän on aiemmin luonut myös pääsarjauraa Puolassa. Veljesten isä Kimmo Jeskanen on valmentanut II-divisioonassa Hoki Klupi Hyvinkäätä ja Järvenpään Haukkoja. == Tilastot == 2017–2018 HPK A-SM 17 0 3 3 8 – – – – – 2018–2019 HPK A-SM 42 2 7 9 12 6 0 2 2 2 2019–2020 HPK (A) A-SM 46 2 16 18 12 1 0 1 1 2 HPK SM-liiga 2 0 0 0 0 – – – – – 2020–2021 HPK SM-liiga 34 0 3 3 2 – – – – – 2021–2022 HPK U20-SM 13 2 6 8 2 – – – – – HPK SM-liiga 33 0 7 7 8 – – – – – 2022–2023 Ketterä Mestis 47 2 18 20 18 17 0 2 2 8 SaiPa SM-liiga 1 0 0 0 0 – – – – – 2023–2024 Jokerit Mestis 47 3 15 18 2 6 0 1 1 0 4 kautta yhteensä SM-liiga 70 0 10 10 10 – – – – – 2 kautta yhteensä Mestis 94 5 33 38 20 23 0 3 3 8 == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Jokereiden pelaajat Luokka:Vuonna 2000 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Helen Huang

Helen Huang (s. 1982 Japani) on yhdysvaltalainen pianisti.Helen Huang; Living a Tale She Couldn't Make Up The New York Times Huang syntyi taiwanilaisille vanhemmille Japanissa ja muutti perheineen Yhdysvaltoihin vuonna 1985. Hänen vanhempansa eivät olleet itse musikaalisia, mutta rohkaisivat kolmea lastaan opiskelemaan soitinten soittoa. Huang aloitti pianotunneilla käymisen vuonna 1987.Helen Huang The Juilliard School Hän voitti New Yorkin filharmonikkojen Young Performer Auditions -kilpailun vuonna 1992, jolloin hänen uraansa alkoi edistää Kurt Masur. Huang sai tämän ansiosta kiinnityksiä New Yorkin filharmonikkojen kanssa ja levytyssopimuksen Teldeciltä. Sittemmin hän on esiintynyt muiden muassa Clevelandin orkesterin, Yhdysvaltain kansallisorkesterin, Philadelphian orkesterin, Berliinin filharmonikkojen, Leipzigin Gewandhaus-orkesterin, Orchestre National de Francen, Lontoon filharmonikkojen ja Israelin filharmonikkojen kanssa. Vuonna 1994 Huang sai Lincoln Centerin Martin E. Segal -palkinnon lupaaville nuorille artisteille, ja vuonna 1995 hänestä tuli yksi nuorimmista Avery Fisher -urastipendin saaneista. Hän opiskeli Juilliard Schoolissa Yoheved Kaplinskyn johdolla ja sai sieltä valmistuessaan Arthur Rubinstein -palkinnon. Tämän jälkeen hän eteni maisteriopintoihin Yalen yliopistoon Peter Franklinin johdolla. Sittemmin Huang on itse opettanut Juilliardin precollege-osaston henkilökunnassa ja työskennellyt Kaplinskyn avustajana. Huang on levyttänyt paitsi Teldecille, myös esimerkiksi Naxokselle. Masurin johtamien New Yorkin filharmonikkojen kanssa hän levytti konserttoja Ludwig van Beethovenilta, Wolfgang Amadeus Mozartilta, Felix Mendelssohnilta ja Dmitri Šostakovitšilta. Viulisti Cho-liang Linin kanssa hän levytti Georg Tintnerin teoksia sekä Cho- liang Linin ja Hai-Ye Nin kanssa Zhou Longin musiikkia. Kamarimuusikkona Huang on tehnyt yhteistyötä myös viulisti Sara Trobäckin kanssa.Sara Trobäck, violin Trio Poseidon Huang asuu miehensä ja kahden tyttärensä kanssa New Jerseyssä. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset pianistit Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gulabo Sapera

Gulabo Sapera (s. 1972/1973) on intialainen kalbeliyayhteisöön kuuluva tanssija, jolle myönnettiin vuonna 2016 Padma Shri -palkinto. Hän on yhteisönsä ensimmäinen, jolle kyseinen palkinto on myönnetty. Sapera syntyi käärmeenlumoojakastiin kuuluvaan saperaheimoon Rajasthanissa. Lapsena hänet haudattiin elävältä, koska heimon vanhimmat eivät halunneet vaivautua huolehtimaan tytöistä. Hänen perheensä onnistui pelastamaan hänet kuolemalta ja isä päätyi piilottelemaan tytärtään. Hänen tanssijan uransa alkoi 1980-luvun alkupuolella, jolloin kaksi Rajasthanin turismista vastaavaa viranomaista näkivät hänen tanssivan. Viranomaiset houkuttelivat hänen isänsä antamaan luvan, jotta Sapera saisi esiintyä julkisesti. Menestyneestä esityksestä seurasi tilaisuus esiintyä Yhdysvalloissa ja Euroopassa. Menestyessään tanssijana Saperan asema hänen heimossaan parani ja yhteisö lopetti tyttölasten surmaamisen. Saperan mukaan hänen tanssinsa on saanut innoituksensa käärmeiden liikehdinnästä, jota hän lapsuudessaan seurasi isänsä työn vuoksi. Hän vastustaa nimitystä kalbeliyatanssi, koska se tarkoittaa kuoleman ystävää. Sen sijasta hän haluaisi tanssiaan kutsuttavan saperatanssiksi. Sapera on viiden lapsen äiti. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * BBC: The dancer who was buried alive as a baby * Asian Age: Kalbeliya dancer who charms Luokka:Intialaiset tanssijat Luokka:Syntymävuosi tuntematon Luokka:Elävät henkilöt
Soutu kesäolympialaisissa 2020 – miesten pariairokaksikko

Miesten soudun pariairokaksikko Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 23.–28. heinäkuuta Sea Forest Waterwaylla. Kilpailuun osallistuu 13 venettä. ==Karsinnat== Olympialaisiin pääsee 13 venettä. MM-kilpailuissa 2019 jaettiin 11 maapaikkaa. Kaksi paikkaa jaetaan erillisessä karsintaregatassa. ===Paikan varmistaneet maat=== Kilpailu/karsintatapa Ajankohta Paikat MM-kilpailut 2019 25. elokuuta – 1. syyskuuta 2019 11 Erillinen karsintaregatta 16.–18. toukokuuta 2021 2 ==Kilpailu== ==Lähteet== Miesten pariairokaksikko
Soutu kesäolympialaisissa 2020 – naisten pariairokaksikko

Naisten soudun pariairokaksikko Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 23.–28. heinäkuuta Sea Forest Waterwaylla. Kilpailuun osallistuu 13 venettä. ==Karsinnat== Olympialaisiin pääsee 13 venettä. MM-kilpailuissa 2019 jaettiin 11 maapaikkaa. Kaksi paikkaa jaetaan erillisessä karsintaregatassa. ===Paikan varmistaneet maat=== Kilpailu/karsintatapa Ajankohta Paikat MM-kilpailut 2019 25. elokuuta – 1. syyskuuta 2019 11 Erillinen karsintaregatta 16.–18. toukokuuta 2021 2 ==Kilpailu== ==Lähteet== Naisten pariairokaksikko
Soutu kesäolympialaisissa 2020 – miesten kevyt pariairokaksikko

Miesten soudun kevyt pariairokaksikko Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 24.–29. heinäkuuta Sea Forest Waterwaylla. Kilpailuun osallistuu 18 venettä. ==Karsinnat== Olympialaisiin pääsee 18 venettä. MM-kilpailuissa 2019 jaettiin seitsemän maapaikkaa. Aasian/Osenian ja Amerikan karsintaregatoissa jaetaan kummassakin kolme maapaikkaa, Afrikan karsintaregatassa yksi paikka. Euroopan karsintakilpailussa jaetaan kaksi maapaikkaa. Kaksi paikkaa jaetaan erillisessä karsintaregatassa. ===Paikan varmistaneet maat=== Kilpailu/karsintatapa Ajankohta Paikat MM-kilpailut 2019 25. elokuuta – 1. syyskuuta 2019 7 Afrikan karsintaregatta 10. – 12. lokakuuta 2019 1 Amerikan karsintaregatta 4.–5. maaliskuuta 2021 3 Euroopan karsintaregatta 5.–7. huhtikuuta 2021 2 Aasia-Osenian karsintaregatta 5.–7. toukokuuta 2021 3 Erillinen karsintaregatta 24.–29. heinäkuuta 2 ==Kilpailu== ==Lähteet== Miesten kevyt pariairokaksikko
Soutu kesäolympialaisissa 2020 – naisten kevyt pariairokaksikko

Naisten soudun kevyt pariairokaksikko Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 24.–29. heinäkuuta Sea Forest Waterwaylla. Kilpailuun osallistuu 18 venettä. ==Karsinnat== Olympialaisiin pääsee 18 venettä. MM-kilpailuissa 2019 jaettiin seitsemän maapaikkaa. Aasian/Osenian ja Amerikan karsintaregatoissa jaetaan kummassakin kolme maapaikkaa, Afrikan karsintaregatassa yksi paikka. Euroopan karsintakilpailussa jaetaan kaksi maapaikkaa. Kaksi paikkaa jaetaan erillisessä karsintaregatassa. ===Paikan varmistaneet maat=== Kilpailu/karsintatapa Ajankohta Paikat MM-kilpailut 2019 25. elokuuta – 1. syyskuuta 2019 7 ~~~~ Afrikan karsintaregatta 10. – 12. lokakuuta 2019 1 Amerikan karsintaregatta 4.–5. maaliskuuta 2021 2 Euroopan karsintaregatta 5.–7. huhtikuuta 2021 2 Aasia-Osenian karsintaregatta 5.–7. toukokuuta 2021 3 Erillinen karsintaregatta 16.–18. toukokuuta 2021 2 ==Kilpailu== ==Lähteet== Naisten kevyt pariairokaksikko
Soutu kesäolympialaisissa 2020 – miesten pariaironelonen

Miesten soudun pariaironelonen Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 23.–27. heinäkuuta Sea Forest Waterwaylla. Kilpailuun osallistuu 10 venettä. ==Karsinnat== Olympialaisiin pääsee 10 venettä. MM-kilpailuissa 2019 jaettiin 8 maapaikkaa. Kaksi paikkaa jaetaan erillisessä karsintaregatassa. ===Paikan varmistaneet maat=== Kilpailu/karsintatapa Ajankohta Paikat MM-kilpailut 2019 25. elokuuta – 1. syyskuuta 2019 8 Erillinen karsintaregatta 16.–18. toukokuuta 2021 2 ==Kilpailu== ==Lähteet== Miesten pariaironelonen
Soutu kesäolympialaisissa 2020 – naisten pariaironelonen

Naisten soudun pariaironelonen Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 23.–27. heinäkuuta 2021 Sea Forest Waterwaylla. Kilpailuun osallistuu 10 venettä. ==Karsinnat== Olympialaisiin pääsee 10 venettä. MM-kilpailuissa 2019 jaettiin 8 maapaikkaa. Kaksi paikkaa jaetaan erillisessä karsintaregatassa. ===Paikan varmistaneet maat=== Kilpailu/karsintatapa Ajankohta Paikat MM- kilpailut 2019 25. elokuuta – 1. syyskuuta 2019 8 Erillinen karsintaregatta 17. – 19. toukokuuta 2020 2 ==Kilpailu== ==Lähteet== Naisten pariaironelonen
Soutu kesäolympialaisissa 2020 – miesten perämiehetön kaksikko

Miesten soudun perämiehetön kaksikko Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 24.–29. heinäkuuta Sea Forest Waterwaylla. Kilpailuun osallistuu 13 venettä. ==Karsinnat== Olympialaisiin pääsee 13 venettä. MM-kilpailuissa 2019 jaettiin 11 maapaikkaa. Kaksi paikkaa jaetaan erillisessä karsintaregatassa. ===Paikan varmistaneet maat=== Kilpailu/karsintatapa Ajankohta Paikat MM-kilpailut 2019 25. elokuuta – 1. syyskuuta 2019 11 Erillinen karsintaregatta 16.–18. toukokuuta 2021 2 ==Kilpailu== ==Lähteet== Miesten perämiehetön kaksikko
Soutu kesäolympialaisissa 2020 – naisten perämiehetön kaksikko

Naisten soudun perämiehetön kaksikko Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 24.–29. heinäkuuta Sea Forest Waterwaylla. Kilpailuun osallistuu 13 venettä. ==Karsinnat== Olympialaisiin pääsee 13 venettä. MM-kilpailuissa 2019 jaettiin 11 maapaikkaa. Kaksi paikkaa jaetaan erillisessä karsintaregatassa. ===Paikan varmistaneet maat=== Kilpailu/karsintatapa Ajankohta Paikat MM-kilpailut 2019 25. elokuuta – 1. syyskuuta 2019 11 Erillinen karsintaregatta 16.–18. toukokuuta 2021 2 ==Kilpailu== ==Lähteet== Naisten perämiehetön kaksikko
Soutu kesäolympialaisissa 2020 – miesten perämiehetön nelonen

Miesten soudun perämiehetön nelonen Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 24.–28. heinäkuuta Sea Forest Waterwaylla. Kilpailuun osallistuu 10 venettä. ==Karsinnat== Olympialaisiin pääsee 10 venettä. MM-kilpailuissa 2019 jaettiin 8 maapaikkaa. Kaksi paikkaa jaetaan erillisessä karsintaregatassa. ===Paikan varmistaneet maat=== Kilpailu/karsintatapa Ajankohta Paikat MM-kilpailut 2019 25. elokuuta – 1. syyskuuta 2019 8 Erillinen karsintaregatta 16.–18. toukokuuta 2021 2 ==Kilpailu== ==Lähteet== Miesten perämiehetön nelonen
Soutu kesäolympialaisissa 2020 – naisten perämiehetön nelonen

Naisten soudun perämiehetön nelonen Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 24.–28. heinäkuuta Sea Forest Waterwaylla. Kilpailuun osallistuu 10 venettä. ==Karsinnat== Olympialaisiin pääsee 10 venettä. MM-kilpailuissa 2019 jaettiin 8 maapaikkaa. Kaksi paikkaa jaetaan erillisessä karsintaregatassa. ===Paikan varmistaneet maat=== Kilpailu/karsintatapa Ajankohta Paikat MM-kilpailut 2019 25. elokuuta – 1. syyskuuta 2019 8 Erillinen karsintaregatta 16.–18. toukokuuta 2021 2 ==Kilpailu== ==Lähteet== Naisten perämiehetön nelonen
Soutu kesäolympialaisissa 2020 – miesten kahdeksikko

Miesten soudun kahdeksikko Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 25.–30. heinäkuuta Sea Forest Waterwaylla. Kilpailuun osallistuu 7 venettä. ==Karsinnat== Olympialaisiin pääsee 7 venettä. MM-kilpailuissa 2019 jaettiin viisi maapaikkaa. Kaksi paikkaa jaetaan erillisessä karsintaregatassa. ===Paikan varmistaneet maat=== Kilpailu/karsintatapa Ajankohta Paikat MM- kilpailut 2019 25. elokuuta – 1. syyskuuta 2019 8 Erillinen karsintaregatta 16.–18. toukokuuta 2021 2 ==Kilpailu== ==Lähteet== Miesten kahdeksikko
Soutu kesäolympialaisissa 2020 – naisten kahdeksikko

Naisten soudun kahdeksikko Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 25.–30. heinäkuuta Sea Forest Waterwaylla. Kilpailuun osallistuu 7 venettä. ==Karsinnat== Olympialaisiin pääsee 7 venettä. MM-kilpailuissa 2019 jaettiin viisi maapaikkaa. Kaksi paikkaa jaetaan erillisessä karsintaregatassa. ===Paikan varmistaneet maat=== Kilpailu/karsintatapa Ajankohta Paikat MM- kilpailut 2019 25. elokuuta – 1. syyskuuta 2019 8 Erillinen karsintaregatta 16.–18. toukokuuta 2021 2 ==Kilpailu== ==Lähteet== Naisten kahdeksikko
Derek Mayer

Derek Mayer (s. 21. toukokuuta 1967 Rossland, Brittiläinen Kolumbia) on uransa päättänyt kanadalainen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja. Hänen pelipaikkansa oli puolustaja. ==Pelaajaura== Mayer aloitti uransa Denverin yliopistossa Yhdysvaltain yliopistoliigan WCHA konferenssissa. Kolmen yliopistovuoden jälkeen Mayer pelasi kauden 1988–1989 Kanadan maajoukkueen mukana erinäisissä turnauksissa ja harjoitusotteluissa ennen liittymistään hänet varanneen Detroit Red Wingsin organisaatioon. Kolmella seuraavalla kaudella Mayer pelasi Detroitin farmijoukkue Adirondack Red Wingsissä sekä IHL-joukkue San Diego Gullsissa. Kaksi seuraavaa kautta Mayer pelasi jälleen Kanadan maajoukkueen mukana ja teki loppukaudesta vapaana agenttina sopimuksen Ottawa Senatorsin kanssa. Ennen kauden päätöstä hän ehti pelata NHL:ssa 17 ottelua joissa teki kaksi maalia ja neljä pistettä. Ottelut jäivät hänen ainoikeen NHL-tasolla. Kauden 1994–1995 Mayer pelasi IHL-joukkue Atlanta Knightsin riveissä. Seuraavan kauden Mayer aloitti jälleen Kanadan maajoukkueen riveissä kunnes teki kesken kauden sopimuksen Suomeen ja Tapparaan. Tappara-kauden jälkeen Mayer pelasi viisi kautta Saksan DEL- liigassa Berliinin jääkarhujen joukkueessa. Kaudelle 2001–2002 Mayer siirtyi sarjaporrasta alemmas EC Bad Tölzin joukkueesee, jossa pelasi neljä kautta. Uransa viimeisen kauden 2005–2006 Mayer pelasi 3. sarjatasolla Oberligassa SC Riesserseen joukkueessa. Mayer pelasi urallaan Kanadan joukkueessa MM- turnauksissa vuosina 1993 ja 1996 sekä Olympiaturnauksessa 1994. ==Valmennusura== Heti pelaajauransa lopetettuaan Mayer siirtyi valmentajaksi. Hän toimi kolme kautta Eisbären Berliinin juniorijoukkueen päävalmentajana ennen siirtymistään Nürnberg Ice Tigersin DEL-joukkueen apulaisvalmentajaksi. Kauden 2012–2013 Mayer toimi EC Bad Tölzin alle 16-vuotiaiden joukkueen apuvalmentajana. Tämän jälkeen hän toimi kaksi kautta itävaltalaisen Red Bull energiajuomayhtiön omistaman RB Hockey Juniors -joukkueen päävalmentajana. Joukkue pelasi Venäjän juniorisarja MHL:ssa. Kaudelle 2015–2016 Mayer palasi takaisin DEL-liigaan. Hän toimi kaksi kautta EHC Münchenin joukkueessa ensin apuvalmentajana ja toisen vuoden videovalmentajana. Jälkimmäisellä kaudella hän toimi myös DEL2:ssa pelaavan SC Riesserseen apuvalmentajana. Kauden 2017–2018 Mayer oli sivussa valmennustehtävistä ja palasi sapattivuoden jälkeen Bad Tölzin alle 17-vuotiaiden joukkueen päävalmentajaksi. Kaudella 2019–2020 Mayer toimii Starbulls Rosenheimin organisaatiossa miesten Oberliga- joukkueen sekä A-juniorijoukkueen apuvalmentajana. ==Lähteet== * === Viitteet === Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Kanadalaiset jääkiekkovalmentajat Luokka:Kanadalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
SDK

SDK (, ) on kokoelma ohjelmistokehityksen työkaluja yhdessä asennettavassa paketissa. Työkalut helpottavat sovellusohjelmien kehitystä sisältämällä kääntäjän, debuggerin ja mahdollisesti ohjelmistokehyksen. SDK-paketit ovat tyypillisesti laitteisto- ja käyttöjärjestelmäkohtaisia. == Esimerkkejä == * Android SDK * iOS SDK * Microsoft Windows SDK (ent. .NET Framework SDK) == Katso myös == * Ohjelmointirajapinta Luokka:Ohjelmistotuotanto
Kittikääpä

Kittikääpä (Raduliporus aneirinus, syn. Ceriporiopsis aneirina) on koko Suomessa melko harvinaisena esiintyvä, rehevissä metsissä ja kulttuuriympäristössä viihtyvä kääpälaji. Sen pääasiallinen isäntäpuu on haapa, joskus kittikääpää tavataan myös muilla poppeleilla ja eri pajuilla. Kittikäävän aiheuttama valkolaho on pehmeää ja helposti leikkautuvaa. Punaisen kirjan verkkopalvelu Yksivuotinen ja alustanmyötäinen itiöemä on kokonaispaksuudeltaan 1-2 mm ja alkaa kasvunsa pieninä erillisinä laikkuina, jotka sulautuvat kasvun myötä isommaksi. Tuoreena itiöemä on pehmeähkö ja sen 1-3 mm leveä reunus valkoinen, kuivana jäykkä ja hieman tummunut reunus edelleen pillejä vaaleampi. Aluksi nuori kääpä on vahamaisen kuultava, vaaleanvihertävän oljen- tai mehiläisvahan värinen ja tuoksuu hunajaa, omenaa tai greippiä muistuttavan hedelmäiseltä. Kulmikkaita, sisältä pihkanruskeita pillejä on 1-3 millimetrillä ja ne repeilevät itiöemän vanhetessa. Ikääntyessään itiöemä muuttuu tuoksuttomaksi ja sen pillipinnan värit saavat hartsimaisen sävyn, lisäksi pillien kennomaisuus korostuu pillien väliseinien kuivuessa ja ohentuessa. Lohkopinnassa näkyy selvä väriero vaalean mallon ja ruskeiden pillien välillä, pohjamalto on täysin valkoinen. Kuiva kääpä on pihkanruskea. Täysikasvuinen kittikääpä on helpohko tunnistettava, mutta nuorta kääpää kannattaa verrata mesipillikääpään ja pajunkääpään. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Kittikääpä (Ceriporiopsis aneirina) Luokka:Käävät Luokka:Valkolahosienet Luokka:Irpicaceae
Isopensaskyyhky

Isopensaskyyhky (Phaps chalcoptera) on kyyhkyihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan laajalta alueelta Australiasta. ==Koko ja ulkonäkö== Isopensaskyyhky voi kasvaa 28-26 cm pitkäksi. Ruumiinrakenteeltaan lintu on tukeva. Lajin sukupuolet eroavat toisistaan ulkonäöltään. Isopensaskyyhkykoiraan otsa on kellertävänvalkoinen ja päälaen takaosa on punaruskeat. Silmäkulmajuova on valkoinen. Kurkku, kaula ja rinta ovat vaaleanpunaiset ja kaulansivut ovat sinertävänharmaat. Koiraan selkä ja siivet ovat ruskeat ja siivissä on pensaskyyhkyjen suvun lajeille tyypillisesti vihreänä tai kuparinruskeana kiiltelevä laikku. Vatsa on punertava. Isopensaskyyhkynaaras muistuttaa koirasta, mutta sen päälaki on harmaa ja rinta ja vatsa ovat harmaammat. ==Levinneisyys ja elinympäristö== Isopensaskyyhkyä tavataan lähes koko Australiasta Tasmania ja läheiset saaret kuten Kengurusaari, King Island ja Flinders Island mukaan lukien. Se puuttuu ainoastaan tiettyjen rannikkoseutujen sademetsistä ja Australian keskiosan kuivimmilta alueilta. Linnun tyypillisintä elinympäristöä ovat metsät ja savannit, mutta niitä voidaan myös tavata kaupunkien pihoilta ja puutarhoista. Erityisesti isopensaskyyhky viihtyy pensaikoissa ja lähellä vesialueita. Ne liikkuvat yleensä pareittain tai pieninä ryhminä. Isopensaskyyhkyjen ravintoa ovat kasvien siemenet ja marjat, joskus myös selkärangattomat eläimet. Laji pesii ympäri vuoden ja pesinnän huippukausi on loppukeväästä ja alkukesästä. Isopensaskyyhky rakentaa risupesän pensaaseen ja naaras munii kaksi kellertävää munaa. ==Lähteet== Luokka:Kyyhkylinnut
Veteraanipäivä (Ruotsi)

pienoiskuva|Veteraanipäivän viettoa 2013. Veteraanipäivä () on Ruotsissa 29. toukokuuta vietettävä virallinen liputuspäivä. Ruotsissa päivää vietetään Kansainvälisenä Yhdistyneiden kansakuntien rauhanturvaajien päivänä rauhanturvaoperaation United Nations Truce Supervision Organizationin (UNTSO) perustamisen muistoksi. Alkujaan päivää vietettiin 24. lokakuuta, joka on YK:n päivä. Päivä sai Ruotsissa virallisen aseman vuonna 2011. == Lähteet == Luokka:Liputuspäivät Luokka:Ruotsalaiset juhlapäivät‎
Milla Mattila

Milla Mattila on suomalainen juontaja ja toimittaja, joka juontaa Aito Iskelmän iltapäivää. Vuoden 2019 joulukuuhun hän juonsi Radio Suomipopin viikonloppua. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset radiotoimittajat Luokka:Suomalaiset juontajat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Markku Kuoppamäki

Markku Kuoppamäki on suomalainen poliisi, joka tuli tunnetuksi Tampereen Hervannan kaupunginosan korttelipoliisina 1980- ja 1990-luvuilla. Paljolti hänen ansiokseen luetaan Hervannan rauhoittuminen 1980-luvun jengitappeluiden ajasta. Hervannan hyvien kokemusten myötä lähipoliisitoimintaa laajennettiin muihinkin Suomen kaupunkeihin. Ylikonstaapeli Kuoppamäki tuli kouluvierailujensa myötä tutuksi monille Tampereen seudun lapsille ja nuorille. Jutun teksti verkossa (digitilaajille). . Jutun teksti verkossa (digitilaajille). Poliisiuransa jälkeen Markku Kuoppamäki on toiminut kiinteistönvälittäjänä. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset poliisit Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Vitikkokääpä

Vitikkokääpä (Niemelaea consobrina, syn. Ceriporiopsis consobrina) on koko Suomessa, mutta erityisesti Oulun seudulla paikoin runsaana tavattava kääpälaji. Se viihtyy erityisesti vesistöjen läheisyydessä niin meri-, järvi- kuin jokirannoillakin ja ojissa. Pääasiallisia isäntäpuita ovat eri pajut, joskus kääpää on myös tavattu haavalta, tuomelta ja muilta lehtipuilta. Aiemmin vitikkokääpää luultiin samaksi lajiksi pohjoisamerikkalaisen valaankäävän (Ceriporiopsis balaenae) kanssa. Punaisen kirjan verkkopalvelu Yksivuotinen, alustanmyötäinen itiöemä on pienialainen ja kokonaispaksuudeltaan 2–5 mm. Tuoreena kääpä on pehmeä ja muuttuu kuivuessaan hauraaksi. Reunus on paikoittainen, ohut ja väriltään valkoinen. Tuore pillipinta on oljenvalkea ja pillien sisäpinta hunajankeltainen, kolhiintuneet kohdat tummenevat aprikoosin sävyisiksi ja läpikuultaviksi. Kuivana pillit ovat vaaleanmeriphkanruskeita. Kulmikkaita tai sokkeloisia pillejä on 1–3 millimetrillä. Lohkopinnassa näkyy kermanvalkea pohjamalto ja pilleissä on öljymäinen tai vahamainen kiilto. Vitikkokäävän tunnistaminen varmuudella ilman mikroskooppia on melko mahdotonta, samannäköisiä kääpiä ovat mm. rytökääpä ja vuotikankääpä. Vitikkokääpä on luokiteltu hartsikääpien sukuun, mutta dna-analyysien perusteella se on vain etäistä sukua hartsikäävälle. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Vitikkokääpä (Ceriporiopsis consobrina) Luokka:Steccherinaceae Luokka:Käävät
Joonas Vuorela

Joonas Vuorela on suomalainen juontaja ja toimittaja, joka on juontanut radiokanava Loopin iltapäivää. Vuoden 2020 alussa Vuorela aloitti HitMixin aamun juontajana. Hän on myös The Boys -podcastin toinen juontaja. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset radiotoimittajat Luokka:Suomalaiset juontajat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Peter Ofori-Quaye

Peter Ofori-Quaye (s. 21. maaliskuuta 1980 Accra) on ghanalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi merkittävän osan urastaan Kreikassa ja edusti Ghanan maajoukkuetta vuosina 1998–2007. Ofori- Quaye siirtyi vuonna 1995 kotimaastaan kreikkalaisseura Kalamataan ja kaksi vuotta myöhemmin Olympiakosiin. Hän teki lokakuussa 1997 Mestarien liigassa maalin norjalaisseura Rosenborgia vastaan 17 vuoden ja 195 päivän ikäisenä ja oli joulukuuhun 2019 saakka Mestarien liigan nuorin maalintekijä. Kaikkiaan hän pelasi Mestarien liigassa Olympiakosia edustaen 30 ottelua ja teki niissä kolme maalia. Ofori-Quaye pelasi välillä Ghanassa Liberty Professionalsin joukkueessa mutta palasi vuoden 2006 alussa Kreikkaan ja edusti 1,5 kautta OFI Kreetaa. Kaikkiaan hän pelasi kymmenen kauden aikana Kreikan Superliigassa 159 ottelua ja teki niissä 40 maalia. Kauden 2007–2008 hän pelasi Israelissa Hapoel Kiryat Shmonan joukkueessa ja kauden 2008–2009 Kyproksella AEL Limassolin joukkueessa. Uransa viimeiset vuodet hän pelasi kotimaassaan. Ofori-Quaye pelasi Ghanan maajoukkueessa 18 ottelua ja teki niissä kaksi maalia, helmikuussa 1999 Eritreaa ja lokakuussa 2002 Lesothoa vastaan. Hän pelasi vuosien 1998 ja 2000 Afrikan-mestaruuskilpailuissa. == Lähteet == Luokka:Ghanalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vernissakääpä

Vernissakääpä (Mycoacia gilvescens, syn. Ceriporiopsis gilvescens) on lähinnä Keski-Euroopassa tavattava kääpälaji. Sitä ei ole löydetty Suomesta, lähin havainto on Ruotsista Tukholman seudulta. Vernissakääpä kasvaa kosteissa kosteissa lehtometsissä, joissa se valkolahottaa paksuja, vielä kuorellisia maapuita. Isäntäpuita ovat monet lehtipuut, kuten euroopanpyökki, vaahtera ja tervaleppä. Käävän itiöemä on yksivuotinen ja portaittain alustanmyötäisesti kasvava, usein vain pienialainen laikku. Tuoreena kääpä on vetisen mehevä ja lohkeava, kuivana se haurastuu ja murtuu helposti paloiksi. Homemainen reunus on 1-3 mm leveä ja erottuu pillejä vaaleampana. Varsinainen pillipinta on lohen- tai vaaleanlihanpunainen ja kolhiintuneet kohdat erottuvat ruosteenpunaisina. Kuiva kääpä on nahan- tai punaruskea ja käpertyy sisäänpäin. Kulmikkaita ja suustaan vaaleista pillejä mahtuu 4-7 millimetrille. Lohkopinnassa näkyvät oljenvalkea pohjamalto, ohut varsinainen malto ja vahamaiset, roosanruskeat pillit. Kokonaispaksuus on 3-4 mm. Vernissakääpä muistuttaa ulkönäöltään paljon istukkakääpää, lohikääpää ja helohäivekääpää, mutta ne kaikki kasvavat havupuilla. Samansävyisistä kerikääpälajeista vernissakäävän erottaa sen mehevyyden perusteella. Vernissakääpä on aiemmin luokiteltu hartsikääpiin, mutta dna-analyysien perusteella se on vain etäistä sukua muille hartsikääville. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Ceriporiopsis gilvescens Luokka:Meruliaceae Luokka:Käävät
Hell Let Loose

Hell Let Loose on Black Matterin kehittämä ja Team17:n julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Peli julkistettiin onnistuneen Kickstarter-kampanjan kautta vuonna 2017, minkä avulla kehittäjät keräsivät yli 220 000 dollaria. Peli ennakkojulkaistiin vuonna Steamissa. Hell Let Loose sijoittuu toiseen maailmansotaan, ja sen pelimoottorina toimii Unreal Engine 4. == Pelaaminen == Pelit ovat yli 100 yhtäaikaisen pelaajan taisteluja kahden joukkueen välillä, jotka koostuvat pienemmistä, korkeintaan kuuden pelaajan ryhmistä. Lokakuussa 2019 pelissä oli kaksi erilaista pelitilaa; Warfare ja Offensive. Molemmissa tiloissa pelattava kartta jaetaan sektoreihin, joita kumpikin joukkue pyrkii valtaamaan ja hallitsemaan. Warfare-tilassa peli voitetaan joko hallitsemalla kaikkia sektoreita tietyssä ajassa, tai hallitsemalla valtaosaa niistä ajan loppuessa. Offensive-tilassa puolustava joukkue hallitsee kaikkia sektoreita pelin alkaessa, ja vastustajajoukkueen tehtävänä on vallata ne kaikki ennen kuin aika loppuu. Kommunikaatio on pelissä keskeinen elementti. Jokaista yksikköä johtaa yksi upseeri, joka kykenee kommunikoimaan muiden upseerien ja komentajan kanssa asialle omistettua äänikanavaa hyväksi käyttäen. Samoin on olemassa yksikköihin ja läheisyyteen perustuvat äänikanavat. Vaihtoehtona kommunikoinnille äänikanavien kautta ovat tiimikohtaiset viestiketjut. == Kehitys == Kaksi vuotta kehityksen aloittamisen ja Kickstarter-kampanjan jälkeen peli julkaistiin Steamissa ennakkojulkaisuna 6. kesäkuuta 2019 eli Normandian maihinnousun 75. vuosipäivänä. Pelissä esiintyvät, pelattavat kartat ovat suunniteltu historiallisten toisen maailmansodan sotatoimialueiden perusteella satelliittikuvausta, ilmakuvausta ja katutason kuvausta hyödyntämällä. Kehittäjien mukaan Sainte-Marie-du-Mont-kaupunkia jäljittelevä kartta on "1:1-skaalattu taistelukenttä", joka on jäljitelty edellä mainituin keinoin. == Vastaanotto == Pelaaja-lehden arvostelussa peli sai arvosanaksi 8/10. Peliä kehuttiin sen poikkeuksellisesta lähestymistavasta, kuten siitä että jokainen luoti voi tappaa. Moitteita peli sai muun muassa konsoliversioiden ohjelmointivirheistä ja kankeasta ohjauksesta. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2019 videopelit Luokka:Windows-pelit Luokka:Ensimmäisen persoonan ammuntapelit Luokka:Toiseen maailmansotaan sijoittuvat videopelit Luokka:PlayStation 5 -pelit Luokka:Xbox Series X- ja Series S -pelit
Jari Peltola

Jari Peltola on suomalainen juontaja ja toimittaja. Vuoden 2019 joulukuuhun hän oli yksi Radio Aallon Dynastia -aamuohjelman juontajista. Lisäksi hän juonsi omaa ohjelmaa HitMixillä vuoteen 2020 asti. Peltola kuului Sohvaperunat-ohjelman vakiokasvoihin 10 ensimmäisen kauden ajan. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset radiotoimittajat Luokka:Suomalaiset juontajat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Haplochromis microdon

Haplochromis microdon on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva hyvin uhanalainen kalalaji. Lajia tavataan Keniassa, Tansaniassa ja Ugandassa. H. microdon kasvaa yleensä korkeintaan 15 senttimetrin mittaiseksi. Lajin kuvasi tieteelle ensimmäisen kerran George Albert Boulenger vuonna 1906. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN luokittelee lajin äärimmäisen uhanalaiseksi. Se on vaarassa kuolla sukupuuttoon. == Lähteet == Luokka:Kirjoahvenet
Jouko Teikari

Jouko Antero Teikari (29. tammikuuta 1938 Vehkalahti – 23. tammikuuta 2024 HaminaKuolinilmoitus. Helsingin Sanomat 25.2.2024, s. B 28.) oli suomalainen oboisti.TRIO vol. 7 no. 1 (kesäkuu 2018) Taideyliopisto Teikari kokeili lapsena ensin kitaraa ja kornettia, mutta päätyi Benny Goodmanin innoittamana klarinettiin. Vuonna 1960 hän siirtyi oboeen Renato Zanfinin innoittamana. Hän pääsi vuonna 1962 Sibelius-Akatemiaan, jossa hänen opettajanaan toimi Asser Sipilä. Lisäksi hän opiskeli Pariisissa ja Berliinissä, joista jälkimmäisessä hän sai opetusta Karl Steinsiltä. Teikari toimi Suomen Kansallisoopperan orkesterin oboen äänenjohtajana vuosina 1963–1967 ja Radion sinfoniaorkesterin oboen äänenjohtajana vuosina 1967–1988. Hän soitti myös Savonlinnan oopperajuhlaorkesterissa vuosina 1966–1978. Vuosina 1979–2003 hän työskenteli oboensoiton lehtorina Sibelius-Akatemiassa; vielä tämän jälkeen hän jatkoi toimimista tuntiopettajana. Teikari levytti Kalevi Ahon oboekvinteton, Bernhard Henrik Crusellin Divertimenton ja Wolfgang Amadeus Mozartin oboekvarteton. Hän esiintyi International Double Reed Societyn konferensseissa vuosina 1980 Edinburghissa, 1984 Grazissa ja 1989 Manchesterissa. Ensimmäisellä kerralla hän tulkitsi Ahon oboekvinteton, keskimmäisellä Timo Laihon Monologin ja viimeisellä Ahon sonaatin oboelle ja pianolle. Vuosien 1984 ja 1989 konferenssien yhteydessä järjestettyihin kansainvälisiin kilpailuihin Teikari osallistui tuomariston jäsenenä. Teikari toimi Suomen oboe- ja fagottiseuran toiminnan varhaisvaiheissa sen varapuheenjohtajana. Hänet on nimitetty seuran kunniajäseneksi. Tammikuussa 2018 Teikari konsertoi 80-vuotisjuhlansa kunniaksi. Kalevi Aho sävelsi häntä varten vuonna 2017 kappaleen Lied, jossa on myös piano-osuus, jonka on tulkinnut Teikarin tytär Maija Teikari. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset oboistit Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Hopea-aurinkoahven

Hopea-aurinkoahven (Pomoxis annularis) on aurinkoahventen (Centrarchidae) heimoon kuuluva kalalaji. Se on Pomoxis-suvun toinen laji mustapilkkuahvenen (P. nigromaculatus) lisäksi. Hopea-aurinkoahvenen pituus on tavallisesti 25 senttimetrin luokkaa. Sen maksimipituus on 53 senttimetriä. Suurin lajilla tavattu paino on 2,4 kilogrammaa. Lajia tavataan kotoperäisenä Kanadassa ja Yhdysvalloissa sekä vieraslajina Meksikossa, Panamassa ja Marokossa. Se sietää sameaa vettä paremmin kuin mustapilkkuahven ja on sitä runsaslukuisempi lietteisissä vesissä. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN luokittelee sen elinvoimaiseksi lajiksi. Hopea-aurinkoahvenet syövät ensimmäisenä elinvuonnaan pääasiassa hankajalkaisia, vesikirppuja ja muuta eläinplanktonia. Ensimmäisenä vuonna loppukesästä hopea-aurinkoahven alkaa saalistaa vesihyönteisiä, joita se syö koko loppuelämänsäkin ajan. Toisena elinvuotenaan ne alkavat pyydystää pieniä kaloja, jotka ovat siitä lähtien aurinkoahvenen pääravinto. Hopea- aurinkoahvenet eivät yleensä elä 3–4:ää vuotta pidempää. Kaikkein pisin lajilla tavattu elinikä on 10 vuotta. Hopea-aurinkoahvenet kutevat huhtikuun lopulla tai toukokuun alussa, kun veden lämpötila on ylittänyt 13 celsiusastetta. Munien määrä vaihtelee, mutta enintään niitä voi olla 20 000 kappaletta. Poikaset kuoriutuvat kolmen päivän kuluessa. == Lähteet == Luokka:Aurinkoahvenet
Hartsikääpä

Hartsikääpä (Resiniporus pseudogilvescens, syn. Ceriporiopsis pseudogilvescens) on koko Euroopassa pohjoispainotteisesti tavattava kääpälaji. Suomessa se on paikoin runsas, mutta yleensä ottaen harvalukuisesti esiintyvä. Hartsikääpä viihtyy vanhoissa kuusimetsissä, lehdoissa ja muissa kosteissa metsissä, kuten tulvarannoilla. Käävän isäntäpuita ovat haapa ja pajut, joiden kuorellisia runkoja ja paksuja oksia se valkolahottaa pehmeäksi. Punaisen kirjan verkkopalvelu Hartsikäävän yksivuotinen ja alustanmyötäisesti kasvava itiöemä on yleensä pienialainen. Pystypinnalla kääpä muodostaa nykerömäisiä pseudopileuksia. Tuoreena itiöemä on pehmeä ja helposti lohkeava, kuivana siitä tulee jäykkä. Reunus on kermanvalkea. Pillipinta on nuorena väriltään reunusta tummempi valkoinen, parhaassa kasvuvaiheessa roosansävyinen ja punaisuus voimistuu raapaisukohdissa ruosteiseksi. Vanha ja kuivunut itiöemä on hartsinruskea. Pillien suut ovat vaaleat, mikä erottuu hyvin pillien meripihkan- tai hartsinruskeaa sisäpintaa vasten. Nuorien pillien koko on 2-4 millimetrillä ja joukossa on yksittäisiä suurempia pillejä. Pseudopileuksien pillit ovat isompia ja sokkeloisia. Lohkopinnassa näkyvät selvästi eriväriset vaalea pohjamalto ja ruskeat pillit, käävän kokonaispaksuus on 2-3 mm. Vertaa kalpeampaan petsikääpään, jonka kanssa hartsikääpä voi myös risteytyä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Hartsikääpä (Ceriporiopsis pseudogilvescens) Luokka:Käävät Luokka:Valkolahosienet Luokka:Irpicaceae
Pomoxis

Pomoxis on aurinkoahventen (Centrarchidae) heimoon ja Centrarchinae-alaheimoon kuuluva kalasuku. Siihen kuuluvat seuraavat kaksi Pohjois-Amerikassa kotoperäisenä elävää lajia: * Mustapilkkuahven (P. nigromaculatus) * Hopea- aurinkoahven (P. annularis) == Lähteet == Luokka:Aurinkoahvenet
Petsikääpä

Petsikääpä (Resiniporus resinascens, syn. Ceriporiopsis resinascens) on Suomessa harvakseltaan tavattu, etelää kohti yleistyvä kääpälaji. Se elää lehdoissa, lehtomaisissa kangasmetsissä sekä kulttuuriympäristöissä. Petsikäävän isäntäpuita ovat raita, muut pajut, haapa sekä joskus muut lehtipuut ja pensaat. Yleensä petsikäävän löytää elävän puun kuolleelta oksalta tai oksanarvesta. Punaisen kirjan verkkopalvelu Petsikäävän yksivuotinen ja alustamyötäinen itiöemä kasvaa yleensä vain sormenjäljen kokoisina laikkuina ja 1-2 mm:n paksuisena. Tuore kääpä on pehmeä ja helposti lohkeava, kuivana taas siitä tulee jäykkä. Kermanvalkea reunus erottuu pillipintaa vaaleampana. Pillipinta on ensin nuorena kellertävänvalkoinen ja muuttuu sitten oljen- tai oliivinsävyiseksi ja vanhana harmaanokranruskeaksi. Nuoria pillejä on 3-6 millimetrillä, vanhemmat pillit ovat huomattavasti suurempia. Pohjamalto on kermanvalkea ja pillit samansävyisiä pillipinnan kanssa. Vaikka petsikäävän ja sen lähisukulaisen hartsikäävän on todettu molekyylibiologian perusteella olevan eri lajeja, on raja kuitenkin häilyvä ja lajien on todettu dna-analyysien perusteella risteytyvän keskenään. Tyypillisesti petsikääpä on pienialaisempi, vaaleamman ja kellertävämmän (ei ruosteisen) värinen sekä pienipillisempi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Petsikääpä (Ceriporiopsis resinascens) Luokka:Käävät Luokka:Valkolahosienet Luokka:Irpicaceae
Haplochromis

Haplochromis on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalasuku. Sukuun kuuluu 229 lajia. Monia suvun lajeja pidetään akvaariossa. Monet Haplochromis- suvun lajit ovat äärimmäisen uhanalaisia ja vaarassa kuolla sukupuuttoon. Syynä on muun muassa liikakalastus. == Lähteet == Luokka:Kirjoahvenet
Haplochromis thereuterion

Haplochromis thereuterion on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva uhanalainen kalalaji. Lajia tavataan ainoastaan Tansaniassa, jossa se elää luonnonvaraisena. H. thereuterion kasvaa yleensä korkeintaan noin 8 senttimetrin mittaiseksi. Laji kuvattiin tieteelle ensimmäisen kerran vuonna 1996. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN luokittelee lajin vaarantuneeksi lajiksi. == Lähteet == Luokka:Kirjoahvenet Luokka:Uhanalaiset kalat
Andrews Nakahara

Andrews Nakahara (s. 12. maaliskuuta 1983 Mogi das Cruzes) on brasilialainen vapaaottelija ja karateka. Hän on Kyokushinin keskisarjan maailmanmestari. Vapaaottelussa Nakahara on otellut muun muassa Kazushi Sakurabaa ja Ryō Chōnania vastaan. ==Karateura== Nakahara saavutti menestystä Kyokushinissa jo 22-vuotiaana voitettuaan Etelä-Amerikan Openin lisäksi hopeaa All American Openissa ja Tokion MM-kisoissa keskisarjan mestaruuden. Hän voitti loppuottelussa Takamitsu Sakurain.3rd World Weight Category Kyokushin Karate Championships Tokyo 2005 kyokushin-world.org Viitattu 12.12.2019 Tämän jälkeen 2006 Nakahara saavutti ensimmäisen All American Openin mestaruuden voitettuaan loppuottelussa Ewerton Teixeira. 2007 Nakahara eteni jälleen loppuotteluun, jossa hän tällä kertaa hävisi mestaruuden Teixeiralle. Saman vuoden marraskuussa Nakahara oli mukana World Openissa, jossa hänen tiensä päättyi kolmannella kierroksella hävittyään Rustam Unezheville.Tableux World 2007 Viitattu 15.12.2019 ==Vapaaottelu== Karaten jälkeen Nakahara siirtyi vapaaottelun pariin ja ottelit ensimmäiset kamppailunsa DREAM-organisaatiossa. Hänen ensimmäinen ottelu oli huhtikuussa 2008 Kazushi Sakurabaa vastaan, joka oli otellut pitkään muun muassa Pridessa. Nakahara hävisi ottelun luovutuksella ensimmäisessä erässä. Nakahara voitti tämän jälkeen seuraavat kaksi otteluaan teknisellä tyrmäyksellä Yoon Dong-sikia ja Shungo Oyamaa vastaan. Nakahara otteli viimeisen ottelunsa Dreamissa Ryō Chōnania vastaan maaliskuussa 2010, jonka hän hävisi tuomariäänin.ANDREWS NAKAHARA sherdog.com Viitattu 12.12.2019 Vuodet 2010–2013 Nakahara otteli vaihtelevasti eri organisaatioissa, joista pääosa käytiin Etelä-Koreassa. Tuona aikana hän onnistui voittamaan kaksi ottelua ja kaksi päättyi tasapeliin. Nakahara muutti sittemmin Yhdysvaltoihin, Floridaan, jossa hän harjoitteli Blackzilians seurassa vapaaottelua. Nakahara otteli ensimmäisen kerran Yhdysvalloissa VFC 49 -tapahtumassa, jossa hän hävisi Maki Pitololle teknisellä tyrmäyksellä toisessa erässä. ===WSOF=== 2016 Nakahara sai sopimuksen WSOF-organisaatioon, jossa hän otteli ensimmäisen kerran heinäkuussa 2016. Nakahara voitti ensimmäisen ottelunsa Travis Doergen teknisellä tyrmäyksellä alle minuutissa. Toisessa ottelussa hän kärsi tappion hajaäänin (28–29, 28–29, 29–28) Emmanuel Walolle. ==Lähteet== Luokka:Brasilialaiset karatekat Luokka:Brasilialaiset vapaaottelijat Luokka:Kyokushinin harjoittajat Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt