Luettelo aluekiistoista

Aluekiistoja on esiintynyt kautta historian, maista ympäri maailmaa. Lihavoitu osoittaa yhden maan täyden hallinnan; kursivoitu osoittaa yhden tai useamman maan osittaisen hallinnan. ==Aasia == Alue Osapuolet Huomautuksia Ashmore- ja Cartiersaaret Indonesian mukaan saaret, jotka tunnetaan indonesiankielellä Kepulauan Pasir, löysivät ja asuttivat paikalliset kalastajat Pieniltä Sundasaarilta, jotka tuolloin kuuluivat Hollannin Itä-Intiaan. Arsal, Deir El Aachayer, Kfar Qouq, Mazraat Deir al-Ashayer, Qaa, Qasr ja Tuffah Libanonin hallinnassa Shatt al-Arab Shatt al-Arab -kiista oli aluekiista, joka käytiin Shatt al-Arab -alueella vuodesta 1936 vuoteen 1975. Vuonna 1937 Iran ja Irak allekirjoittivat sopimuksen riidan ratkaisemiseksi. Algerin sopimuksessa vuonna 1975 Irak teki alueellisia myönnytyksiä Iranille, mukaan lukien Shatt al-Arab -vesiväylän vaihtamiseksi joka oli vastine suhteiden normaalisoimiselle. Abu Musa Vuonna 1971 Iranin laivasto otti Abu Musan hallintaansa jolloin saari kuului Sharjahin emiraatille. Kun Sharjahin emiraatti liittyi Yhdistyneisiin arabiemiirikuntiin, joka jatkoi aluevaatimuksia Abu Musasta. Suur- ja Pienet Tunbit Vuonna 1971 Iranin laivasto otti Abu Musan hallintaansa jolloin saari kuului Rash al Khaimahin emiraatille. Kun Rash al Khaimahin emiraatti liittyi Yhdistyneisiin arabiemiirikuntiin, joka jatkoi aluevaatimuksia Abu Musasta. Bukit Jeli Azad Kashmir ja Gilgit-Baltistan Pakistan India Pakistanin hallinnoima ja Intian vaatima. Jammu ja Kashmir ja Ladakh Sekä Intia että Pakistan vaativat entisen itsenäinen ruhtinasvaltio Jammun ja Kashmirin aluetta (mukaan lukien Ladakh, jonka Intia irrotti hallussaan olevasta osasta vuonna 2019) itselleen, mikä johti Intian ja Pakistanin väliseen sotaan vuonna 1947. YK:n välittämä tulitauko lopetti konfliktiin tammikuussa 1949. YK:n päätöslauselma vaati molempia maita demilitarisoimaan alueen, minkä jälkeen siellä pidettäisiin kansanäänestys kumpaan maahan Jammu ja Kashmir kuuluisi. Mitään demilitarisointisuunnitelmaa ei ole kuitenkaan voitu sopia. Maat taistelivat vielä kaksi sotaa vuosina 1965 ja 1971. Jälkimmäisen sodan jälkeen maat pääsivät Simla-sopimukseen, jossa sovittiin alueidensa välisestä valvontalinjasta ja sitoutuivat riidan rauhanomaiseen ratkaisemiseen kahdenvälisten neuvottelujen kautta. Intian hallitsemassa Kashmirin osassa puhkesi vuonna 1989 aseellinen kapina, joka vaati "itsenäisyyttä" Junagadh Intia liitti Junagadhin (Gujaratissa) vuonna 1947 osaksi Intiaa aivan Intian niemimaan jaon jälkeen. Junagadh oli yksi monista ruhtinasvaltioista, joka oli Intian ja Pakistanin välillä. Kiista jäi epäselväksi muutaman seuraavan vuoden aikana Kashmirin konfliktin priorisoinnin vuoksi. Kiista on luonteeltaan suurelta osin symbolinen ja liittyy poliittisesti kiistaan Kashmirista, joka on Pakistanille paljon tärkeämpi. David Garejan luotkari Koska luostarikompleksi sijaitsee Georgian ja Azerbaidžanin rajalla, molemmat osapuolet ovat aloittaneet kiistan siitä, mihin valtioon se kuuluu. Doi Pha Hom Pok Fasht Dibal ja Qit'at Jaradah Nämä ovat saarialueita, jotka ovat Qatarin ja Bahrainin välissä. Bahrainin hallitsemia saaria Qatar väittä ettei alueita voida pitää "saarina" eivätkä ne näin ollen kuulu Kansainvälisen tuomioistuimen päätöksen (2001–2003) piiriin, jolla ne luovutettiin Bahrainille. Ferganan laakso Barak on pieni kirgisian kylä Ferganan laakson alueella (jossa Kirgisia, Tadžikistan ja Uzbekistan kohtaavat). Elokuussa 1999 Uzbekistan miehitti Barakia ympäröivän alueen. Barakista tuli de facto erillisalue vain 1,5 kilometrin päässä siirtyneestä päärajasta. Elokuussa 2018 Kirgisian ja Uzbekistanin viranomaiset sopivat maanvaihdosta, joka poistaisi eksklaavin, väittäen, että vaihtoprosessi voi kestää jopa kaksi vuotta. Helmikuussa 2022 julkaistun raportin mukaan vain 85 prosenttia maasta käytiin kauppaa, ja sitten työ keskeytettiin, jolloin vain 15 perhettä jäi säilyttämään Barakin. Tadžikistanissa on kolme eksklaavia, kaikki Ferganan laaksossa. Yksi niistä, Sarvanin kylä, on Uzbekistanin alueen ympäröimä, kun taas loput kaksi, Vorukhin kylä ja pieni asutuskeskus lähellä Kirgisian rautatieasemaa Kairagachia, ovat kumpikin Kirgisian alueen ympäröimiä. Uzbekistanissa on neljä eksklaavia, jotka kaikki sijaitsevat Kirgisian alueella Ferganan laaksossa. Kaksi niistä ovat Sokhin ja Shakhimardanin kaupungit ja kaksi muuta Chon-Qoran ja Jani-Ayilin pieniä alueita. Kirgisiassa saattaa olla viides Uzbekistanin eksklaavi. Suurin osa alueen rajasta ei ole vieläkään merkitty. Isfara Huhtikuussa 2021 Isfaran laaksossa syttyi väkivaltainen yhteenotto, jonka oletetaan alkaneen kun tadžikit asensivat valvontakameroita läheiselle vedenottoasemalle. Tämä teko kärjistyi aseelliseksi konfliktiksi, joka vaati satoja siviiliuhreja. Alueen kiista johtuu pääasiassa virheellisestä resurssien allokoinnista Neuvostoliiton ja sen tasavaltojen hajoamisen aikana ja sen jälkeen, mikä johti kireisiin kansojen välisiin suhteisiin. Ambalat Golaninkukkulat Syyrian alue, jonka Israel valtasi vuonna 1967 (kuuden päivän sota) ja liitti Israelin yksipuolisesti omakseen vuonna 1981. Vuonna 2008 Yhdistyneiden Kansakuntien yleiskokouksen täysistunto äänesti äänin 161–1 "miehitettyä Syyriaa" koskevan esityksen puolesta joka vahvisti tukensa YK:n päätöslauselmalle 497; Yhdistyneet Kansakunnat, 5. joulukuuta 2008. Syyrian sisällissodan aikana Syyrian arabitasavalta oli menettänyt suoran hallinnan Itä-Golanin alueilla ja vetäytynyt tulitaukolinjalta Israelin kanssa (eri kapinallis- ja jihadistiryhmien hyväksi), vaikka se sai alueen takaisin vuonna 2018. Hatay Turkki liitti alueen vuonna 1939 osaksi Turkkia. Syyria vaatii aluetta Turkilta Shebaa Vihreälinja Länsiranta ja Itä-Jerusalem Gazan kaista Kalapani , Susta ja Antudanda Intia hallinnoi Kalapania kun taas Sustaa hallinnoi Nepal. Muutamat jäljellä olevat rajakiistat Nepalin kanssa sovittiin 98% vuonna 2019. Artsvašen Gegharkunikin maakunta, "de jure" osa Armeniaa; Kərkii Nahitševan, Yuxarı Əskipara ja Barxudarlı, molemmat Qazaxin piirikunnan eksklaavit oikeudellisesti osa Azerbaidžania; "Yaradullu" on Azerbaidžanin hallitsema, ja se miehittää sitä ympäröivän paljon suuremman "de jure" Armenian alueen. Kuria Muria -saaret Korean niemimaa Korean demokraattinen kansantasavalta hallinnoi Pohjois-Koreaa, mutta Pohjois- Korean perustuslain 1 artiklassa lukee: "Korean demokraattinen kansantasavalta on itsenäinen sosialistinen valtio, joka edustaa koko Korean kansan etuja". Korean tasavalta hallinnoi Etelä-Koreaa, mutta Etelä-Korean perustuslain 3 §:ssä sanotaan: "Korean tasavallan alue koostuu Korean niemimaasta ja sen viereisistä saarista." Kuriilit (Pohjoiset alueet), Kuriilit, ja Etelä-Sahalin Toisen maailmansodan päätyttyä Japanin hallitus luopui San Franciscon sopimuksessa vaatimuksistaan Suvereniteetista Kuriilisaarille (lukuun ottamatta muutamia etelässä olevia saaria) ja Etelä-Sahalinia. Koska Neuvostoliitto ei kuitenkaan allekirjoittanut sopimusta eikä sopimuksessa nimenomaisesti hyväksytty Venäjän suvereniteettia näillä alueilla, Japanin hallitus on todennut, että näiden alueiden jakamista ei ole vielä päätetty. Siksi Japani ei tunnusta Neuvostoliiton /Venäjän suvereeniteettiä näillä alueilla. Katso: Kuriilien kiista Liancourtinluodot Muodollisesti liitettiin Japaniin vuonna 1905, ja se julistettiin myös Japanin alueeksi vuonna 1952 voimaan tulleen San Franciscon rauhansopimuksen nojalla. Vuodesta 1952 lähtien Koreat on kuitenkin hallinneet saaria. Saaria Mekongjoen rannalla Tietyt saaret Naf-joessa, St. Martinin saari Noktundo Vuonna 1990 Neuvostoliitto ja Korean demokraattinen kansantasavalta (Pohjois- Korea) allekirjoittivat rajasopimuksen, joka sai rajan kulkemaan Tumen-joen läpi jättäen Noktundon Venäjälle. Etelä-Korea kieltäytyi tunnustamasta sopimusta. Pedra Branca ;useita luotoja itäisellä Singaporensalmessa Kansainvälinen tuomioistuin antoi 23. toukokuuta 2008 päätöksensä, jonka mukaan Pedra Brancan suvereniteetti kuuluu Singaporelle; Middle Rocksin suvereniteetti kuuluu Malesialle.Etelä-Ledgen suvereniteetti pysyy kiistanalaisena, kunnes osapuolet voivat päättää aluevesien omistajuudesta. "Piste 20"; pieni maa-alue, jonka Singapore valtasi takaisin mereltä Malesia väittää, että maa otettiin takaisin sen aluevesillä. O'Tangav Prasat Preah Vihear Temppelikompleksi, joka myönnettiin Kambodžalle Kansainvälisen tuomioistuimen päätöksellä vuonna 1962; "niemeke", joka on kooltaan 0,3 km², välittömästi temppelin vieressä, ja joka myönnettiin Kambodžalle Kansainvälisen tuomioistuin päätöksellä vuonna 2013; Molemmat maat tunnustavat jatkuvan kiistan 4,3 km²:n lisäpinta-alasta välittömästi vuoden 2013 päätöksen alueen luoteeseen. Qaruh ja Umm al Maradim osia Sabahia (Pohjois-Borneo) Filippiinit säilyttävät oikeutensa Sabahin itäosaan (Pohjois-Borneo) sillä perusteella, että Filippiinien hallitus väittää, että entinen Sulun sulttaanikunta on vain vuokrannut alueen Brittiläseltä Borneolta mistä Filippiinit väittivät. että sen pitäisi olla kaikkien Sulun menneiden alueiden seuraajavaltio. Al-Buraimi Siachenin jäätikkö ja Saltorovuoret Intian hallinnassa vuodesta 1984. Ban Ganga Kiista siitä, missä päin suistossa raja kulkee; vain pienet suoalueet ovat kiistanalaisia, mutta kyseessä on merkittävä merialue. Se on jaettu puron puoliväliin. osia Kolmen pagodin solasta Ukatni, Zhestki ja Malyy saaret Ungar-Too-vuoristo Ostrov Vozroždenija Depsang, Aksai Chin Arunachal Pradesh Intian määräysvallassa, mutta Kiina ei tunnusta maiden välistä McMahon-linjaa. Beyul Khenpajong, Menchuman laakso, ja Chagdzom Bhutanin enklaavit Länsi-Tiibetissä, Cherkip Gompa, Dho, Dungmar, Gesur, Gezon, Itse Gompa, Khochar, Nyanri, Ringung, Sanmar, Darchen, Doklam ja Zuthulphuk Dadivank Demchok Chumar, Gue, Kaurik, Shipki La, Tashigang, Barahoti, Lapthal, Jadhang, Nelang, Pulam Sumda ja Sang Intian hallinnassa.Aksai Chinin ja Nepalin välissä sijaitsevat kiistanalaiset alueet. pienialue Gilgit-Baltistanista James Shoal Macclesfieldinrana Manner-Kiina ja Hainan Kula Kangri Laçınin käytävä Nagorno-Karabah Paracelsaaret Parangcho Scarboroughin matalikko Saktengin kansallispuisto Senkakusaaret Japanin määräysvallassa Shaksgaminlaakso Pakistan oli alun perin riidan osapuoli, mutta luopui sealue vaatimuksista ja hyväksyi Kiinan suvereniteettiin alueella vuonna 1963. Spratlysaaret Jokainen osapuoli,Bruneita lukuun ottamatta, hallitsee yhtä tai useampaa yksittäistä saarta. Taiwan, Penghu, Kinmen, Matsu , Pratas ja Verekerinranta Additional Articles of the Constitution of the Republic of China, Article 9, Section 2 Constitution of the People's Republic of China, Preamble Kiinan kansantasavallan hallitus vaatii itselleen koko Taiwanin saarta sekä joukon pieniä saaria, kuten Penghua, Kinmeniä ja Matsua jotka ovat Taiwanin hallituksen hallinnassa. Trans-Karakoram Taiwan ja Penghu Vuonna 1945, Japanin antautumisen jälkeen, Kiinan tasavalta liitti yksipuolisesti Taiwanin ja Penghun saaret osaksi Taiwania, mitä sen liittolaiset eivät tunnustaneet. Vähän ennen Kiinan sisällissodan loppumista kun Kiinan tasavallan hallitus vetäytyi Taiwanin saarelle. Japani luopui virallisesti vaatimuksistaan koskien Taiwania ja Penghua vuonna 1952 San Franciscon sopimuksessa. Taiwanin suvereniteetti on ollut kyseenalaisina tähän päivään asti. ==Afrikka == Alue Osapuolet Huom. Abyei, Heglig, Jodha, Kafia Kingi ja Kaka Sekä Sudan että Etelä-Sudan ovat vaatineet aluetta Etelä-Sudanin itsenäisyyteen johtaneen sisällissodan jälkeen. Heglig oli Etelä-Sudanin määräysvallassa huhtikuun puolivälissä 2012, mutta Sudan otti sen haltuunsa. Abyei valloitettiin toukokuussa 2012. Banc du Geyser Intian valtameren erillissaaret Bassas da India, Europa ja Juan de Nova De facto osa Ranskan eteläisten alueiden Ranskan merentakaista aluetta. Ceuta, Melilla ja muut Espanjan alueet Pohjois-Afrikassa Ceuta ja Melilla ovat Espanjan hallinnassa autonomisina kaupungeina. Isla Perejil-saarella vuonna 2002 tapahtuneen välikohtauksen jälkeen molemmat maat suostuivat palaamaan status quoon. Chagossaaret Britannia hallinnoi saaristoa osana Brittiläistä Intian valtameren aluetta. Kansainvälisen tuomioistuimen neuvoa-antava lausunto on todennut Britannian hallinnon laittomaksi ja kehottanut Britanniaa saattamaan päätökseen siirtomaavallan purkamisprosessin Mauritiuksen osalta. Doumeiran vuoristo, Ras Doumeira ja Doumeiran saari Vuoden 2008 Djiboutin ja Eritrean välisen rajakonfliktin perusta. Eritrea miehitti alueen qatarilaisten rauhanturvaajien vetäytymisen jälkeen kesäkuussa 2017. . Gloriososaaret De facto osa Ranskan eteläisten alueiden Ranskan merentakaista aluetta. Hala’ibin kolmio Aiemmin yhteishallinnon alainen; Egypti hallitsee Hala'ibin kolmiota. Egyptin ja Sudanin vaatimiin rajoihin kuuluu Hala'ibin kolmio. Kumpikaan maa ei ole päässyt sopuun Bir Tawilin alueesta joka on lähellä kolmiota. Ilemi De facto Kenian hallinnassa. Etiopian heimot ovat käyttäneet ja tehneet ryöstöjä alueella, mutta Etiopian hallitus ei ole koskaan vaatinut sitä itselelen vaan se on tunnustanut että se oli osa Sudania vuosien 1902, 1907 ja 1972 sopimuksien mukaisesti. KaNgwane ja Ingwavuma Swazimaan vaatii alueita, jotka sen mukaan takavarikoitiin siirtomaa-aikoina. Swazimaan vaatima alue on entinen KaNgwanen bantustan, joka muodostaa nykyään Jozinin ja uMhlabuyalinganan paikalliskuntien pohjoisosat KwaZulu-Natalissa sekä Nkomazin eteläosan, Umjindin kaakkoisosan ja Albert Luthulin kunnan osia Mpumalangassa. Koalou Burkina Faso ja Benin jatkavat rajakiistaa tällä 7,75 km²:n kolmiomaisella maa-alueella lähellä Togon rajaa. Vuoden 2008 järjestetyssä huippukokouksessa julistettiin, että alue oli neutraali vyöhyke, eikä osa Beniniä joten se oli teknisesti ei kenenkään maataa. YK:n pakolaisjärjestön mukaan vuonna 2015 alueella oli ongelmia kansalaisuudettomien lasten syntymisestä, mutta Benin väestörekisteritoimisto on ottanut haltuunsa syntymän rekisteröinnin alueella. Kpéaba Guinean armeija miehitti tätä kylää yhden kuukauden ajan tammikuusta helmikuuhun 2013, ennen kuin vetäytyi valmistautuessaan neuvotteluihin. Joulukuussa 2016 guinealaiset sotilaat ja siviilit hyökkäsivät kylään tappaen yhden ja haavoittaen useita muita ennen kuin palasivat omalle puolelleen rajaa. Guinean puolustusministerin mukaan Guinean armeijaa oli pyydetty olemaan lähettämättä sotilaita tälle alueelle, eikä sillä ollut osallisuutta tähän tapaukseen. Logoba/Moyon piirikunta Vuonna 1914 Britannian siirtomaajärjestys määritti kansainvälisen rajan Kajokejin Kukun (Etelä-Sudan) ja Moyon (Uganda) Ma'din välisen heimorajan perusteella. Rajaa ei kuitenkaan koskaan merkitty virallisesti. Vuonna 2014 konfliktin laukaisi kun Uganda järjesti alueella kansallisen väestönlaskennan jolloin Etelä-Sudanin viranomaiset pidättivät ugandalaiset viranomaiset. Chiengi, Luapulan maakunta Sambialla ja Kongolla on erilainen tulkinta rajoista, jotka vahvistettiin vuonna 1894 brittiläisten uudisasukkaiden ja Belgian kuninkaan Leopold II:n välisellä sopimuksella. Molempien maiden armeijoiden välillä on ollut välikohtauksia vuosina 1996, 2006 ja 2016. Maaliskuussa 2020 Sambia sijoitti joukkoja Kongon puolelle rajaa. Lunkindajoen oikeanpuoleinen ranta Mayotte Vuoden 2009 kansanäänestyksessä väestö kannatti että saari olisi osa Ranskan merentakaista departementti.Mayotesta tuli ,merentakainen departamentti 31. maaliskuuta 2011. Mbambanlahden saaret Njassajärvellä Lundon ja Mbambonsaaria väitetään osaksi Malawijärveä, koska Malawilla on vaatimuksia Malawijärven rantaviivaan vuoden 1890 anglo-saksalaisen sopimuksen perusteella. Mbañiensaari, Cocotiers ja Congasinsaari Migingonsaari, Lolwensaari, Oyasi, Remba, Ringiti ja Kisiwa cha Sigulu, kaikki erioikeuskiistat Victoriajärvellä. Vuonna 2009 Migingon saaresta tuli kiistanalainen alue, kun Uganda nosti kansallisen lippunsa saarille. Kiista liittyy kalastusoikeuksiin Victoriajärvellä. Ennen vuotta 2004 saari oli asumaton, mutta nyt se on kenialaisten ja ugandalaisten kalastajien asuttama. Kongojoen saaret Suurin osa Kongo-joen rajasta on edelleen määrittelemätön. Ntemjoen saaret Okparajoen kylät Rufunzonlaakso ja Sabanerwa Vuonna 1965 Akanyaru-joki muutti kurssia rankkasateiden vuoksi. Burundilaiset huomauttavat ruandalaisista viljelijöistä, jotka ovat myötävaikuttaneet kurssin muutokseen riisinviljelyllä. Rukwanzinsaari ja Semliki Kiista liittyy kalastusoikeuksiin Edward- ja Albertjärvellä. Sindabezisaari Turistisaari Sambesi-joella, Victorian putousten länsipuolella Socotransaaristo Vaikka Somalia ei muodollisesti vaadi saaristoa itselleen, se pyysi Yhdistyneitä Kansakuntia tarkastelemaan Sokotran saariston "statusta" kuuluuko saaristo osaksi Jemeniä vai Somaliaa. Tromelin De facto osa Ranskan eteläisten alueiden Ranskan merentakaista aluetta. Wadi Halfa Suurin osa kiistanalaisesta alueesta koostui kylistä, jotka jäi Nasserjärven tulvien alle kun Assuanin pato valmistui. Länsi-Sahara Marokon (80 %) hallinnassa vuodesta 1975 lähtien Kansainvälisen oikeuden ulkopuolella oleva alue, jonka YK on luokitellut ei-itsehallintoalueeksi. Oued Tourndo Libya vaatii 32 000 neliökilometriä Kaakkois-Algeriaa, Libyan Ghatin kaupungin eteläpuolella. ==Eurooppa == Alue Osapuolet Huomautuksia Krim (mukaan lukien Sevastopol) Vuonna 2014 Venäjä liitti Krimin niemimaan kiistanalaisessa kansanäänestyksessä. Vähemmistö maailman maista on tunnustanut Krimin osaksi Venäjää. Yleiskokouksen päätöslauselmassa 68/262 äänin 100 puolesta, 11 vastaan, 58 tyhjää ja 24 tyhjää todettiin Krimin olevan osa Ukrainaa. Siitä huolimatta Krim on käytännössä Venäjän osa-alue, koska suurin osa hallinnasta on Venäjän käsissäMaria Raquel Freire, "Ukraine and the Restructuring of East- West Relations" in The Russian Challenge to the European Security Environment (ed. Roger E. Kanet), p. 201. Donetskin alue Venäjän hyökkäys Ukrainaan 2022– Hersonin alue Luhanskin alue Zaporižžjan alue Kinburnin niemimaa (Mykolajivin alue Snihurivka ( Mykolajivin alue Imia/Kardak Suuri määrä rajakiistoja mm. kansallinen ilmatila, aluevedet ja talousvyöhykkeet. Mont Blanc Ranska väittää, että Mont Blanc -vuoren tärkeimmät huiput - Dôme du Goûter ja Punta Helbronner sijaitsevat Ranskan alueella, kun taas Italia väittää että huiput ovat yhteisiä. Gibraltarinsalmi Kiista Utrechtin sopimuksen tulkinnasta ja rajan sijainnista. Rockall Kiistanalainen asumaton luoto Pohjois-Atlantin valtamerellä. Olivenza ja Vila Real (Táligan kunta) Vuonna 1801, Appelsiinin sodan aikana, Espanja miehitti Ranskan sotilaallisella tuella Olivenzan (portugaliksi Olivença) alueen. Wienin sopimuksen aikana allekirjoittajavallat (mukaan lukien Espanja) hyväksyivät Portugalin väitteet sen Olivençaa koskevasta vaatimuksesta, mutta Espanja ei koskaan täyttänyt velvollisuuttaan palauttaa Olivençan kaupunki ja sen aluetta Portugalille. Kroatian ja Serbian rajakiista Rajoitetut alueet Tonavan varrella Osijek-Baranjan ja Vukovar-Syrmian maakuntien osat sekä Länsi- ja Etelä-Backan piirit Šarengrad Vukovar Sveta Gera Sijaitsee Žumberak/Gorjancin alueella Drinajoki Kiistanalaiset osat Drinan varrella. Prevlaka Sastavci Dragonjajoki Novaja Zemlja ==Etelä-Amerikka == Alue Osapuolet Huomaa Guayana Esequiba (Guyana, Essequibojoen läntinen puoli) ja Ankokonsaari Venezuelalla ja Guyanalla on myös päällekkäisiä merialuevaatimuksia. Barbados ja Guyana ovat sittemmin allekirjoittaneet yhteisen yhteistyösopimuksen tällä alueella. Masoller ja Vila Thomaz Albornoz Kiista 237 km²:n Invernada-joen alueella lähellä Masolleria, jonka sivujoesta on Quaraí-/Cuareim-joen laillinen lähde. YK ei tunnusta väitettä virallisesti. Falklandinsaaret ja Etelä-Georgia ja Eteläiset Sandwichsaaret Ranskan Guiana Marouinijoen läntinen puoli Tigri yläjoen itäpuolella Courantynenjoki Tigri-alue (hollanniksi: Tigri-gebied) on metsäinen alue, josta Suriname ja Guyana ovat kiistäneet noin vuodesta 1840 lähtien. Se kattaa alueen Ylä- Corentyne-joen (kutsutaan myös New Riveriksi), Coeroeni-joen ja Kutari-joen välillä. Tämä kolmion muotoinen alue Guyanassa tunnetaan nimellä New Riverin kolmio. Vuonna 1969 konflikti kiihtyi, ja siitä lähtien Tigrin alue on ollut Guyanan hallinnassa jota Suriname ei ole tunnustanut. Vuonna 1971 osapuolet sopivat Trinidadissa että ne jatkavat neuvotteluja rajakysymyksestä ja vetävänsä armeijansa kiistanalaisesta alueelta. Guyana ei ole koskaan noudattanut tätä sopimusta. Isla Brasilera Uruguayn viranomaiset väittävät, että saari kuuluu osaksi Artigasin departementtiä.YK ei tunnusta väitettä virallisesti Isla Suárez Rio Mamoré -joen saari, joka toimii rajana Bolivian ja Brasilian välillä muiden 80 saaren rinnalla ei ole osoitettu kuuluvansa millekään maalle. Isla Suárez on maantieteellisesti lähempänä Boliviaa, mutta taloudellisesti riippuvainen brasilialaisesta Guajará-Mirimin kaupungista. Molemmat maat allekirjoittivat vuonna 1958 sopimuksen, joka pitää saaren status quossa Eteläinen Patagonian jäätikkö Mount Fitz Roysta Cerro Murallóniin raja on edelleen määrittelemätön, kun taas Murallónin ja Cerro Daudetin vyöhykkeellä molemmat maat määrittelivät rajan jo vuonna 1998, mutta niiden kartografiat eroavat toisistaan. ==Pohjois-Amerikka == Alue Osapuolet Huomaa Bajo Nuevo Honduras on tunnustanut Kolumbian itsemääräämisoikeuden Bajo Nuevolle; muut osapuoluet eivät ole. Kansainvälinen tuomioistuin päätti 19. marraskuuta 2012, että Kolumbia hallitsee Bajo Nuevoa. Conejonsaari Navassa Yhdysvallat on ottanut saaren omistukseensa vuodesta 1857. Haitin vaatimus Navassasta juontaa juurensa vuonna 1697 tehtyyn Ryswickin sopimukseen, jolla perustettiin Ranskan omistukset Manner-Hispaniolaan, jotka siirrettiin Espanjalta sopimuksella sekä muita erityisesti nimettyjä läheisiä saaria. Sapodilla Cayes Serranilla Jamaika on tunnustanut Kolumbian itsemääräämisoikeuden Serranillalle; muut osapuoluet eivät ole. Kansainvälinen tuomioistuin päätti 19. marraskuuta 2012, että Kolumbia hallitsee Serranillaa. Belizen eteläpuoli Machias Seal saari— North Rock Saaret sijaitsee niin sanotulla "harmaalla vyöhykkeellä" (kooltaan noin 717 km², jossa sijaitsee kanadalainen majakka, mutta Yhdysvallat on vaatinut aluetta itselleen, ja siellä käy yhdysvaltalaiset kiertoajeluveneet. Aluetta partioivat Kanadan ja Yhdysvaltain rannikkovartiosto, mutta majakalla on vain Kanadan rannikkovartiosto. Ratkaisematon meriraja jakautuu kahteen osaan: saaren suvereniteettiin ja merirajan sijaintiin ottaen huomioon, kuka on saaren laillinen omistaja. Juan de Fucan salmi Salmen suulla molemmat maat julistivat kalastusvyöhykkeiksi vuonna 1977. Kukin maa käytti lievästi erilaista menetelmää määrittääkseen yhtä kaukana olevan vesirajan. Kiistanalaiset kaksi erillistä vesialuetta ovat kooltaan noin 51,5 km² Beaufortinmeri Kanada tukee Yukonin ja Alaskan välisen maarajan laajentamista mereen. Yhdysvallat ei, vaan tukee linjaa, joka olisi kauemnopana rannikosta. Tällainen rajaus tarkoittaa, että Kanadan luoteisalueiden yksinomaiseksi talousvyöhykkeeksi ilmoittama pieni osa kuuluu myös Yhdysvalloille, koska Luoteisalueiden ja Yukonin välinen talousvyöhykkeen raja seuraa suoraa pohjois-eteläsuuntaista linjaa mereen. Yhdysvaltain väitteet loisi kolmion muotoisen talousvyöhykkeen Yukonille. Kiistanalainen alue on kooltaan noin 21 440 km² . Vuoden 1825 anglo-venäläisen yleissopimuksen lauseen tarkka käännös, joka kirjoitettiin ranskaksi, on osa kysymystä. Yleissopimuksessa viitataan 141. meridiaaniin "sen jatkuessa jäätyneeseen valtamereen asti". Aito teksti on ranskaksi: "dans son prolongation jusqu’à la Mer Glaciale." Tarkka kysymys on tulkinta, joka pitäisi antaa prepositiolle "jusqu'à". Tarkemmin sanottuna, sisältääkö se objektin, johon prepositio liittyy, vai poissulkeeko se. Luoteisväylä Kanada väittää väylän osaksi sen "sisäisiä vesiä", jotka kuuluvat Kanadalle, kun taas Yhdysvallat pitää sitä "kansainvälisenä salmena" (salmi, jossa on avoin kansainvälinen liikenne). Kanadan rannikkovartiosto ja Kanadan kuninkaallinen laivasto ovat ottaneet käyttöön uuden jäänmurtajan sekä useita offshore-partioaluksia vartioimaan ja partioimaan vesiä. Dixon Entrance sisältää kaksi vesialuetta, jotka Kanada ja Yhdysvallat vaativat toisiaan. "A-B"-linjana tunnettu linja määritettiin vuonna 1903 tehdyssä välimiespäätöksessä Alaskan ja Brittiläisen Kolumbian rajasta. Tuomioistuin määritti alkuperäisen rajapisteen (piste "A") Dixonin sisäänkäynnin pohjoispäässä ja nimesi pisteen "B" 72 NM itään. Kanada luottaa A-B-linjaan, joka tekee lähes koko Dixon Entrancen sisävesiksi. Yhdysvallat ei tunnusta "A-B" -linjaa virallisena rajana, vaan pitää sen suvereniteetin jakavana maamassoja Dixonin sisäänkäynnin sisällä Kanadan maan kanssa linjan eteläpuolella. Yhdysvallat pitää vesiä kansainvälisen merilain alaisina, ja vuonna 1977 se määritteli yhtä kaukana sijaitsevan aluelinjan koko Dixon Entrancen alueelle, pääasiassa A-B-linjan eteläpuolelle. Leikkaavat viivat muodostavat neljä erillistä vesialuetta, joilla on erilaiset vaatimukset. Molemmat maat omistavat kaksi A-B-linjan eteläpuolista aluetta (noin 2 789 km² ja 51,5 km² . Kaksi muuta vesialuetta ovat linjan "A-B" pohjoispuolella, eikä kumpikaan maa ole vaatinut niitä. Kaksi lunastamatonta aluetta ovat kooltaan noin 72 km² ja 1,4 km² . Lisäksi Nunez Rocks on laskuveden korkeus ("paljas puolivuorovesi"), joka sijaitsee A-B-linjan eteläpuolella ja jota ympäröi Yhdysvaltojen vaatima merialue. Yhdysvallat ei ole ratifioinut lakia merisopimuksen, vaikka se noudattaa useimpia sen periaatteita kansainvälisenä tapaoikeudena. Sopimuksen mukaan laskuveden korkeus voidaan käyttää aluemeren tukipisteinä, ja Yhdysvallat käyttää Nunez Rocksia tukipisteenä. Koska se ei ole allekirjoittanut, mikään ei estä Yhdysvaltoja vaatimasta alueita, jotka eivät kuulu merioikeussopimuksen soveltamisalaan. Tosiasia on, että noin puolet jokaisesta päivästä veden yläpuolella olevaa aluetta, jota Kanada pitää kanadalaisena, ympäröi merialue, jonka Yhdysvallat on julistanut amerikkalaiseksi. ==Oseania == Alue Osapuolet Huomautuksia île Matthew ja île () Minerva-riutta Fidži väittää, että koko riutta on veden alla nousuveden aikaan, mikä tekee tyhjäksi Minervan käytön perustana Tongan suvereniteetille tai meritalousvyöhykkeelle YK:n merioikeusyleissopimuksen sääntöjen mukaisesti. Swains Island Uusi-Seelanti, josta Tokelau on riippuvainen ei tue Tokelaun väitettä saareen. Uusi-Seelanti tunnustaa virallisesti Yhdysvaltain suvereniteetin Swainsin saarella. Wakensaari == Lähteet == Luokka:Kiistanalaiset alueet Luokka:Luettelot maantieteestä