EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Union of Concerned Scientists

Union of Concerned Scientists (suomeksi Huolestuneiden tutkijoiden liitto) on yhdysvaltalainen voittoa tavoittelematon järjestö, joka pyrkii ratkaisemaan maailman suurimpia ongelmia tieteen avulla. Se keskittyy erityisesti ilmaston lämpenemisen hillitsemiseen, ympäristönsuojeluun ja ydinaseiden vastustamiseen. Union of Concerned Scientists -järjestön perustivat vuonna 1969 Massachusetts Institute of Technologyn tutkijat ja opiskelijat. Perustajiin kuului Nobel-palkittu fyysikko Henry Way Kendall. Perustajien mielestä Yhdysvaltain hallitus väärinkäytti tiedettä. He vaativat, että tieteellistä tutkimusta suunnattaisiin pois asetekniikasta kohti ympäristö- ja sosiaalisten ongelmien ratkaisemista. Järjestön vuosibudjetti on noin 41 miljoonaa dollaria. Se saa rahoituksensa lahjoituksina yksityisiltä ihmisiltä ja säätiöiltä. Union of Concerned Scientists on saanut julkisuutta muun muassa paljastamalla, kun poliitikot ovat vääristelleet tutkimustuloksia. Vuonna 1997 järjestö julkaisi varoituksen, että hiilidioksidi ja muut kasvihuonekaasut täytyy saada heti kuriin. Julkilausuman allekirjoitti 1 500 tutkijaa 60 maasta, mukana 98 nobelistia. Vuonna 2007 Union of Concerned Scientists paljasti, että maailman suurin öljy-yhtiö ExxonMobil on rahoittanut 12 miljoonalla eurolla järjestöjä, jotka levittivät väärää tietoa ilmaston lämpenemisestä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Union of Concerned Scientists verkkosivut Luokka:Yhdysvaltalaiset tiedeyhdistykset
Jacques Charrier

Jacques Charrier (s. 6. marraskuuta 1936 Metz, Ranska) on ranskalainen näyttelijä ja kuvataiteilija. Hänen näyttelijäuransa kulta-aikaa oli 1960-luku, jolloin hän näytteli lukuisissa ranskalaisissa ja italialaisissa elokuvissa. ==Yksityiselämä== Charrier näytteli viimeiset roolinsa 1980-luvun alussa. Vuonna 1980 hän palasi kuvataidekouluun ja maalausharrastukseen. Hänen taideteoksensa ovat olleet säännöllisesti esillä Pariisissa, Genevessä ja San Franciscossa. Vuonna 1959 Charrier meni naimisiin Brigitte Bardot"n kanssa. Heille syntyi yksi poika. Pari erosi vuonna 1963. Vuonna 1964 hän avioitui France Louis-Dreyfuksen kanssa, jonka kanssa hänellä on kaksi tytärtä. He erosivat vuonna 1967. Vuonna 1982 Charrier tapasi kolmannen vaimonsa Lindan, jonka kanssa hänellä on yksi tytär. Vuodesta 2009 lähtien hän on ollut naimisissa japanilaisen taiteilijan Makiko Kumanon kanssa. Vuonna 1996 Bardot julkaisi muistelmansa, joissa hän haukkui Charrier'n ja heidän poikansa. Charrier vastasi omilla muistelmillaan vuonna 1997. ==Valikoitu filmografia== * Suurkaupungin nuorisoa (Les tricheurs, 1958) * Viettelijät (Les dragueurs, 1959) * Babette lähtee sotaan (Babette s'en va-t-en guerre, 1959) * Lämmin käsi (La main chaude, 1960) * Viimeinen vastarinta (Tiro al piccione, 1961) * Kaunis amerikatar (La belle Américaine, 1961) * 7 kuolemansyntiä (Les sept péchés capitaux, 1961) * Naisen, naisen takia (À cause, à cause d'une femme, 1963) * Hyvästi rakkaus (À belles dents, 1966) * Maailman vanhin ammatti (Le plus vieux métier du monde, 1967) == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Jacques Charrier Artnetissa * Luokka:Ranskalaiset näyttelijät Luokka:Ranskalaiset taidemaalarit‎ Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Arthur Lydiard

Arthur Leslie Lydiard (6. heinäkuuta 1917 Auckland, Uusi-Seelanti – 11. joulukuuta 2004 Texas, Yhdysvallat) oli uusiseelantilainen kestävyysjuoksija ja myöhemmin paljon Suomessakin vaikuttanut ja huomiota herättänyt kestävyysjuoksuvalmentaja. == Aktiiviurheilu-ura == Hän osallistui Kansainyhteisön kisoja edeltäneeseen Brittiläisen imperiumin kisoihin Aucklandissa vuonna 1950 maratonjuoksussa ja saavutti 12. sijan ajalla 2.54.51. == Valmennus == Arthur Lydiardin esikuvia valmennuksessa olivat australialainen Percy Cerutty, suomalainen Paavo Nurmi ja unkarilainen Mihály Iglói. Lydiardin oppilaita olivat muun muassa olympiakisoissa menestyneet Peter Snell, Murray Halberg ja Dick Quax. Lydiardin valmennusfilosofiaan kuului erityisesti anaerobinen harjoittelu sekä intervalliharjoittelu. Lydiardia arvosteltiin myös ylikuntoa aiheuttavista kovista treenausmetodeistaan. Suomeen Lydiard saapui urheilujohtaja Jukka Uunilan kutsumana vuonna 1967. Suomessa Lydiard saavutti menestystä ja suosiota osallistumalla muun muassa Lasse Virenin, Pekka Vasalan ja Juha Väätäisen valmennukseen. Väätäisen kanssa hänellä oli yhteistyötä jo 1960-luvulla. Toisaalta häntä kunnioitettiin hölkkäinnostuksen vahvana esiintuojana. Arthur Lydiard on palkittu arvonimillä ansioistaan valmennustyössä. Hän kuului Uuden- Seelannin ritarikuntaan ja Brittiläisen imperiumin ritarikuntaan sekä Suomen Valkoisen Ruusun ritarikuntaan. Arthur Lydiard oli kolmesti aviossa; hänen toinen puolisonsa oli suomalainen telinevoimistelija Eira Lehtonen. == Lähteet == Luokka:Uusiseelantilaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Uusiseelantilaiset urheiluvalmentajat Luokka:Yleisurheiluvalmentajat Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 2004 kuolleet
Volha Tsander

Volha Mihailauna Tsander (, s. 18. toukokuuta 1976 Hrodna, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto) on valkovenäläinen uransa lopettanut moukarinheittäjä. Hänen paras ennätyksensä on 76,66, jonka hän heitti Minskissä vuonna 2006. Kiekonheitossa hän on saavuttanut tuloksen 59,82 ja kuulantyönnössä 15,84.https://www.worldathletics.org/athletes/belarus/volha-tsandzer-14269574 Olympialaisiin hän on osallistunut kahdesti. Vuoden 2000 kisoissa Sydneyssä hän jäi ilman tulosta, mutta vuoden 2004 kisoissa Ateenassa hän tuli naisten moukarissa kuudenneksi tuloksella 72,27. == Lähteet == Luokka:Valkovenäläiset moukarinheittäjät Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Dostojevskajan metroasema (Moskovan metro)

Dostojevskaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 19. kesäkuuta 2010. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Moskovan metroasemat
Adolf Müllner

Amandus Gottfried Adolf Müllner (1774–1829) oli saksalainen kirjailija. Müllnerin esikoisteos oli romaani Inzest. Hänen kohtalotragediansa Der neunundzwanzigste Februar (1812), Die Schuld (esitetty ensi kerran 1813, painettu 1816), König Yngurd (1817) ja Die Albaneserin (1820) ovat Zacharias Wernerin työn jäljittelyä ja jatkoa. Niissä kohtaloaate liittyy toimintaan aivan ulkonaisesti. Vuodesta 1820 alkaen Müllner toimi yksinomaan kirjallisuus- ja teatteriarvostelijana, mutta hän oli kirjoituksissaan puolueellinen. Hänen teoksiaan julkaistu kokoelmina Vermischte Schriften (1819–1826) ja Dramatische Werke (1828).Müllner, Amandus Gottfried Adolf, Tietosanakirja osa 6, palsta 899, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1913 Müllner oli runoilija Gottfried August Bürgerin sisarenpoika. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Saksalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1774 syntyneet Luokka:Vuonna 1829 kuolleet
Natalia Nordmann

Natalia Borisovna Nordmann (, kirjailijanimeltään Severova, Северова; 14. joulukuuta 1863 Helsinki – 30. kesäkuuta 1914 Locarno) oli suomalaissyntyinen venäläinen kirjailija. Hänet tunnetaan taiteilija Ilja Repinin muusana. Natalia Nordmannin vanhemmat olivat suomenruotsalainen amiraali Bernhard (Boris) Nordmann ja venäläiseen aatelissukuun kuulunut Marija Arbuzova. Natalia sai perusteellisen kotikoulutuksen, osasi useita kieliä sekä harrasti musiikkia, kuvataiteita ja valokuvausta. Nordmann lähti vuonna 1884 rakentamaan parempaa maailmaa Yhdysvaltoihin, mutta palasi pian takaisin. Vuonna 1896 hän tutustui Ilja Repiniin, jonka kanssa hän solmi siviiliavioliiton. Nordmann rakennutti Kuokkalaan pienen mökin, joka muutamassa vuodessa laajeni Penatyn huvilaksi. Repin asettui sinne pysyvästi vuonna 1903. Taiteilija maalasi Nordmannista useita tauluja ja kuvitti kaikki hänen teoksensa. Nordmann oli kiinnostunut uusista aatteista, joista tärkeimmäksi muodostui kasvissyönti. Kirjailija Kornei Tšukovski kuvailee muistelmissaan Nordmannin luonnetta kiihkoilevaksi, määräileväksi ja mahtipontiseksi, mutta tunnustaa hänen vilpittömyytensä ja lahjakkuutensa. Nordmannin kirjallinen tuotanto heijastaa hänen aatemaailmaansa. Pienoisromaani Begljanka (”Karkuri”, 1900) kertoo naisen pyrkimyksestä itsenäisyyteen ja henkilökohtaiseen vapauteen. Romaanin Krest materinstva (”Äitiyden risti”, 1904) aiheena on nykyajan naisen kohtalo. Todellisen vapauden perusta on kirjailijan mukaan usko Jumalaan ja rakkauden käskyihin sekä luopuminen oman edun tavoittelusta. Naisena olemisen tarkoitus on perhe ja sen onni. Nordmann kirjoitti vuosina 1906–1912 kymmenen näytelmää, joita esitettiin Repinin Prometei-kesäteatterissa Ollilassa. Kokoelma Intimnyje stranitsy (”Intiimejä sivuja”, 1910) kertoo vierailusta Leo Tolstoin Jasnaja Poljana -maatilalla ja kuvaa Tolstoin ristiriitaisia käsityksiä naiseudesta ja taiteesta. Vuodesta 1911 lähtien Nordmann kirjoitti paljon kasvissyöjälehti Vegetarianskoje obozrenijeen. Tuberkuloosia sairastanut Nordmann matkusti vuonna 1914 Sveitsiin. Hän kieltäytyi omaisuudestaan ja Repinin avusta ja kuoli yksin köyhäinsairaalassa. Orselinan hautausmaalle pystytettiin vuonna 1989 Nordmannin muistomerkki. ==Lähteet== Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1863 syntyneet Luokka:Vuonna 1914 kuolleet
Anthias

Anthias on meriahventen (Serranidae) heimoon kuuluva Tyyneltämereltä ja Atlantin valtamereltä tavattava kalasuku. Suvun tyyppilaji on koruahven (Anthias anthias). Anthias-lajeilla on selkäevässään kymmenen, harvoin yksitoista piikkiruotoa ja 13–16, yleisimmin 15 pehmeää ruotoa ja peräevässään kolme piikkiruotoa ja 6–8, lähes aina seitsemän pehmeää ruotoa. Sukuun luetaan seuraavat kahdeksan lajia: * Anthias anthias (Linnaeus, 1758) – koruahven * Anthias asperilinguis Günther, 1859 * Anthias cyprinoides (Katayama & Amaoka, 1986) * Anthias helenensis Katayama & Amaoka, 1986 * Anthias menezesi Anderson & Heemstra, 1980 * Anthias nicholsi Firth, 1933 * Anthias noeli Anderson & Baldwin, 2000 * Anthias woodsi Anderson & Heemstra, 1980 == Lähteet == * Taksonomian lähde alaheimon sukuun asti: * Alempien taksonien suomenkieliset nimet: === Viitteet === Luokka:Koruahvenet
Friedrich Halm

Friedrich Halm, oikea nimi Eligius Franz Joseph von Münch-Bellinghausen, (1806–1871) oli vapaaherra ja saksalainen näytelmäkirjailija. Hän kirjoitti pitkän sarjan näytelmiä, joista merkittävimmät ovat murhenäytelmä Griseldis (1834), hänen esikoisteoksensa, joka saavutti Wienin Burgteaterissa loistavan menestyksen; romanttinen draama Der Sohn der Wildnis (1842) ja Der Fechter von Ravenna (1854; esitetty suomeksi nimellä Ravennan miekkailija). Muita ovat Wildfeuer (1864) ja huvinäytelmä Verbot und Befehl (1857). Halm kirjoitti myös runoelmia ja novellejaMünch-Bellinghausen, Eligius Franz Joseph, Tietosanakirja osa 6, palsta 905, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1913 Zacharias Topelius käsittelee Ravennan miekkailijaa teoksessaan Matkahavaintoja puoli vuosisataa sitten. Hän on joutunut sattuman kautta näkemään sen Saksassa ja luonnehtii sitä, "Halmin kuuluisaa, paljon kiistelyä herättänyttä ja täydellä syyllä ihailtua murhenäytelmää Der Fechter von Ravenna, kymmeneen vuoteen merkillisimmäksi".Matkahavaintoja puoli vuosisataa sitten, Jakso: Itämeren eteläpuolella 1856, osa 5. "Ravennan miekkailija". Porvoo WSOY 1903 (Project Runeberg) == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Saksalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1806 syntyneet Luokka:Vuonna 1871 kuolleet
Hurmemullo

Hurmemullo (Pseudupeneus prayensis) on mullojen (Mullidae) heimoon kuuluva merivesissä elävä kalalaji. Hurmemullo kasvaa yleensä noin 35 senttimetrin mittaiseksi ja korkeintaan 55 senttimetrin mittaiseksi. Lajilla on selkäevässään kahdeksan piikkiruotoa ja yhdeksän pehmeää ruotoa. Peräevässään sillä on seitsemän pehmeää ruotoa. Hurmemullo on väriltään ruusunpunainen. Hurmemulloa tavataan itäiseltä Atlantin valtamereltä Marokon ja Angolan välisellä alueella. Lajista on tehty havaintoja myös Espanjasta. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut hurmemullon vaarantuneeksi lajiksi. Hurmemullo on pohjakala. Se käyttää ravinnokseen vedenpohjassa eläviä selkärangattomia. Hurmemullon elinympäristöä ovat matalat hiekka- ja mutapohjaiset rannikot ja kallioiset riutat. Laji elää 10–300, yleensä 20–75 metrin syvyydessä. Hurmemullo on taloudellisesti hyvin tärkeä laji Länsi-Afrikan valtioissa. Sitä kalastetaan enemmän kuin mitään muuta mullojen heimon lajia. Vuonna 2009 lajia kalastettiin Ghanassa verkoilla keskimäärin 318 kilogrammaa päivässä. == Lähteet == Luokka:Mullot
Moroniformes

Moroniformes oli viuhkaeväisten (Actinopterygii) kalojen lahko. Siihen kuuluivat seuraavat kolme heimoa: * Moronidae – bassit * Drepaneidae – levykalat * Ephippidae – lepakkokalat == Lähteet == Luokka:Viuhkaeväiset
Paralabrax

Paralabrax on meriahventen (Serranidae) heimoon kuuluva Atlantin valtamereltä ja Tyyneltämereltä tavattava kalasuku. Sen tyyppilaji on Paralabrax nebulifer. Paralabrax-sukuun luetaan seuraavat yhdeksän lajia: *Paralabrax albomaculatus (Jenyns, 1840) *Paralabrax auroguttatus Walford, 1936 *Paralabrax callaensis Starks, 1906 *Paralabrax clathratus (Girard, 1854) *Paralabrax dewegeri (Metzelaar, 1919) *Paralabrax humeralis (Valenciennes, 1828) – perunmeriahven *Paralabrax loro Walford, 1936 *Paralabrax maculatofasciatus (Steindachner, 1868) *Paralabrax nebulifer (Girard, 1854) == Lähteet == * Taksonomian lähde alaheimon sukuun asti: * Alempien taksonien suomenkieliset nimet: === Viitteet === Luokka:Saha-ahvenet
Juhani Antonoff

Juhani Antonoff (, 11. helmikuuta 1887 Viipuri – 24. joulukuuta 1967 Lahti) oli Venäjällä työskennellyt suomalainen arkkitehti. Juhani (Johannes) Antonoff syntyi varakkaaseen suomenvenäläiseen perheeseen. Hän valmistui Viipurin reaalilyseosta vuonna 1906 ja pääsi opiskelemaan Pietarin taideakatemian arkkitehtiosastolle vuonna 1908. Antonoff valmistui kiitettävin arvosanoin vuonna 1917. Opiskeluaikanaan Antonoff toimi Pietarissa muun muassa arkkitehti Aleksandr Poleštšukin apulaisena. Venäjän vallankumouksen jälkeen hän työskenteli Pietarin kansantalousneuvostossa. Antonoff palasi vuonna 1921 Viipuriin, jossa hän oli reaalilyseon piirustuksenopettajana. Vuonna 1926 Antonoff lähti Ivan Fominin kannustamana Uralille rakentamaan Sverdlovskin ja Magnitogorskin teollisuuskaupunkeja. Hän työskenteli suunnittelutoimisto Uralgipromezin työryhmän johtajana ja suunnitteli etupäässä Veniamin Sokolovin kanssa konstruktivismia edustavia teollisuus- ja asuinrakennuksia. Niiden joukossa ovat Magnitogorskin metallitehdas, Serovin metallityöläisten kulttuuritalo sekä NKVD:n asuintalot ja toinen Neuvostojen talo Sverdlovskissa. Sverdlovskissa vakoilijaksi epäilty Antonoff palasi Viipuriin vuonna 1933. Hän sai töitä Jalmari Lankisen arkkitehtitoimistosta, joka siirtyi Lahteen vuonna 1944. Antonoff työskenteli nimettömänä, mutta toimiston töissä voi nähdä samoja piirteitä kuin hänen aikaisemmin suunnittelemissaan rakennuksissa. Tällaisia ovat sylinterimäiset muodot, erkkerit, massojen väliset kontrastit ja paljaiden julkisivujen nauhaikkunat. Antonoffin Sverdlovskin-kauden tyyliä edustavat muun muassa useat sairaalarakennukset sekä Armilan koulu (1938) Lappeenrannassa ja asuintalo Jyväskylässä (1945). ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset arkkitehdit Luokka:Suomen venäläiset Luokka:Vuonna 1887 syntyneet Luokka:Vuonna 1967 kuolleet
Rasvahappoamidihydrolaasi

Rasvahappoamidihydrolaasi eli FAAH on nisäkkäiden lipidikalvoista löytyvä entsyymi (amidaasi), joka hajottaa hydrolyysin kautta joitakin rasvahappojen amideita. Se hajottaa eritoten anandamidia arakidonihapoksi ja 2-aminoetanoliksi sekä vähäisessä määrin 2-arakidonyyliglyserolia arakidonihapoksi ja glyseroliksi. 2-AG:tä hajottaa ensijaisesti monoasyyliglyserolilipaasi eli MAGL. Anandamidi ja 2-AG ovat tärkeimmät nisäkkäiden endokannabinoidit. FAAH hydrolysoi keskeisesti myös endokannabinoideihin kuulumattomia N-palmitoyylietanoliamiinia (PEA) ja oleyylietanoliamiinia (OEA), jotka vähentävät tulehdusreaktioita ja kiputuntemuksia. Ihmisillä on myös rasvahappoamidihydrolaasi 2 (FAAH2), joka on eri entsyymi kuin FAAH. FAAH2 on kuitenkin toiminnoiltaan samankaltainen kuin FAAH. ==Geeni, rakenne ja sijainti== Ihmisillä FAAH:n geeni on FAAH ja se on kromosomissa 1 kohdassa 1p33. Ihmisten FAAH koostuu yhdestä 579:n aminohapon peptidiketjusta, jonka massa on noin 60 kDa. Solukalvoissa se on homodimeeri. FAAH:ta on ihmisillä paljon eritoten keskushermostossa, joissa se on lähinnä soomassa ja tuojahaarakkeissa solujen sisäisissä kalvoissa, kuten sileässä solulimakalvostossa ja mitokondrioiden ulkokalvoissa. Sitä on myös muualla kehossa, mutta alueellisesti keskushermostoa rajoittuneemmin. ==Lääkinnällinen merkitys== FAAH:n toimintaa estäviä aineita voitaisiin käyttää kipu- tai masennuslääkkeinä, sillä esto lisää kannabinoidireseptoreihin aktivoivasti sitoutuvien endokannabinoidien pitoisuuksia ihmiskehossa. Estäjät voisivat siis toimia vaihtoehtona tetrahydrokannabinolin kaltaisille ulkoisille kannabinoidireseptorien agonistien annostelulle. FAAH-estäjiä on kehitetty monia, mutta mitään niistä ei ole toistaiseksi hyväksytty lääkemarkkinoille. Useat FAAH-estäjät ovat osoittautuneet vaarattomiksi, mutta joidenkin estäjien testaus on lopetettu esimerkiksi siksi, että niiden on havaittu olevan lääkinnällisesti tehottomia. Kuitenkin vuonna 2016 Bial-lääkeyhtiön kehittämän "BIA 10-2474"-nimisen kokeellisen FAAH-estäjän antaminen Ranskassa 90:lle koehenkilölle johti yhden koehenkilön kuolemaan aivoverenvuodon takia ja aiheutti neljälle pysyvän aivovaurion. ==Puutos== Vuonna 2019 tuolloin 66-vuotiaalta skotlantilaiselta naiselta löydettiin toimimaton FAAH:n geeni yhdestä alleelista (eli heterotsygoottinen puuttuvan toiminnan mutaatio). Alleelista oli poistunut pieni osa eli kyse oli mikrodeleetiosta. Mutaation seurauksena muodostuneelle toimimattomalle geenille eli pseudogeenille annettiin nimi FAAH-OUT. Mutaation takia nainen ei ollut tuntenut elämänsä aikana koskaan kipua (katso kongenitaalinen analgesia), pelkoa tai ahdistusta, mutta poti huonomuistisuutta. Mutaation takia naisella oli veressään noin 70% normaalia enemmän anandamidia sekä noin kolme kertaa enemmän oleyylietanoliamiinia ja palmitoyylietanoliamidia. ==Lähteet== Luokka:Hydrolaasit
Hirtniemi

Hirtniemi on Nyystölän ja Maakesken kyliin sijoittuva niemi Padasjoella Päijät-Hämeen maakunnassa. Niemeä ympäröi Päijänne, ja niemen koilliskärjestä Kirjosniemestä on siltayhteys Huovarin saareen. Luokka:Padasjoki
Gillian

Gillian on englantilainen naisen etunimi. Se on muunnelma Juliana-nimestä. Gillianin rinnakkaismuotona on käytössä nimiasu Jillian. Suomessa Gillian- nimisiä naisia on vuoteen 2020 mennessä tilastoitu noin 40–50 ja Jillian- nimisiä noin 20–30. ==Tunnettuja Gillianeja== *Gillian Anderson (s. 1968), yhdysvaltalainen näyttelijä ja kirjailija *Gillian Apps (s. 1983), kanadalainen jääkiekkoilija ja olympiavoittaja *Gillian Ayres (1930–2018), englantilainen taidemaalari *Gillian Cowley (s. 1955), zimbabwelainen maahockeypelaaja ja olympiavoittaja *Gillian Flynn (s. 1971), yhdysvaltalainen kirjailija ja elokuvakäsikirjoittaja *Gillian Hills (s. 1944), englantilainen näyttelijä ja laulaja *Gillian Jacobs (s. 1982), yhdysvaltalainen näyttelijä *Gillian Kearney (s. 1972), englantilainen näyttelijä *Gillian Lindsay (s. 1973), brittiläinen soutaja ja olympiamitalisti *Gillian O’Sullivan (s. 1976), irlantilainen kävelijä *Gillian Rolton (1956–2017), australialainen kenttäratsastaja ja olympiavoittaja *Gillian Rubinstein (s. 1942), englantilainen kirjailija *Gillian Russell (s. 1973), jamaikalainen pikajuoksija ja olympiamitalisti *Gillian Sheen (1928–2021), brittiläinen miekkailija ja olympiavoittaja *Gillian Wearing (s. 1963), englantilainen kuvataiteilija *Gillian Whitehead (s. 1941), uusiseelantilainen säveltäjä *Gillian Zammit, maltalainen oopperalaulaja ==Tunnettuja Jillianeja== *Jillian Rose Banks (s. 1988), yhdysvaltalainen laulaja ja lauluntekijä *Jillian Camarena-Williams (s. 1982), yhdysvaltalainen kuulantyöntäjä *Jillian Edelstein (s. 1957), eteläafrikkalainen valokuvaaja *Jillian Hall (s. 1980), yhdysvaltalainen showpainija *Jillian Harris (s. 1979), kanadalainen televisioesiintyjä ja sisustussuunnittelija *Jillian ”Jill” Hennessy (s. 1968), kanadalainen näyttelijä *Jillian Henry (s. 1996), yhdysvaltalainen näyttelijä *Jillian Janson (s. 1995), yhdysvaltalainen pornonäyttelijä *Jillian Michaels (s. 1974), yhdysvaltalainen televisioesiintyjä ja kuntosaliohjaaja *Jillian Saulnier (s. 1992), kanadalainen jääkiekkoilija ja olympiamitalisti == Lähteet == Luokka:Etunimet
Metslosilliini

Metslosilliini (C21H25S2N5O8) on penisilliineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Sitä käytetään lääketieteessä antibioottina. ==Ominaisuudet ja käyttö== Metslosilliinin antibioottiset ominaisuudet perustuvat muiden penisilliinien tavoin bakteerin soluseinän synteesin estämiseen. Se tehoaa moniin bakteereihin, muun muassa grampositiivisista bakteereista esimerkiksi streptokokkeihin ja gramnegatiivisista bakteereista enterobakteereihin. Beetalaktamaasit hydrolysoivat yhdisteen, mutta lääkeainetta voidaan käyttää yhdessä beetalaktamaasien inhibiittorin sulbaktaamin kanssa. Aine annostellaan ruiskeena lihakseen tai suoneen. Metslosilliinia käytetään muun muassa hengitysteiden infektioiden, virtsatulehdusten, ihotulehdusten ja naisten sukupuolielinten infektioiden hoidossa.Axel Kleemann: Antiinfectives for Systemic Use, 1. Antibacterials, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2016. ==Haittavaikutukset== Metslosilliinin haittavaikutuksia ovat muun muassa ripuli, huonovointisuus, veren hyytymisen häiriöt ja suurina annoksina neurotoksisuus. ==Valmistus== Metslosilliinin synteesissä 2-imidatsolidinoni sulfonoidaan reaktiolla metaanisulfonyylikloridin kanssa ja toinen 2-imidatsolidinonin aminoryhmistä reagoi fosgeenin kanssa. Näin muodostunut yhdiste reagoi ampisilliinin kanssa, jolloin muodostuu metslosilliiniä. : ==Lähteet== Luokka:Penisilliinit
Sir Gawain and the Green Knight

Sir Gawain and the Green Knight tai Sir Gawayne and the Grene Knight on tuntemattoman tekijän laatima ritarirunoelma, joka on kirjoitettu noin vuonna 1375. Runoelma liittyy kuningas Arthurin ja pyöreän pöydän ritarien taruihin. Teoksen päähenkilö on Sir Gawayne (Gawain), joka on harras mutta inhimillisiä heikkouksia omaava kristitty ritari, joka läpäisee mestaushaasteen ja kykenee vastustamaan herransa vaimon herättämää kiusausta, mutta lankeaa tarjoukseen haavoittumattomuudesta. Runoelman alussa kuningas Arthurin hoviin saapuu uudenvuodenaattona salaperäinen, jättiläismäinen vihreä ritari. Jätti haastaa pyöreän pöydän ritarit mestauskilpaan. Gawain ottaa haasteen vastaan ja sivaltaa jättiläiseltä pään poikki yhdellä iskulla. Mutta ritari kumartuukin tyynesti, poimii päänsä ja nousee vihreän ratsunsa selkään. Sitten pää määrää Gawainin tapaamaan jättiläisen yhden vuoden ja yhden päivän kuluttua syrjäisen kappelin luona, jossa hän aikoo kostaa saamansa iskun.Cotterell 1996, s. 87 Seuraavan vuoden aikana Gawain kokee useita seikkailuja ja tapaa Arthurin sisarpuolen Morgan le Fayn. Seikkailujensa aikana Gawain ei kykene vastustamaan kaikkia kiusauksia. Kun määrätty aika on kulunut, saapuu Gawain sovittuun tapaamiseen. Vihreä ritari onnistuu kuitenkin haavoittamaan Gawainia vain lievästi, sillä Gawain on petkuttanut jättiläistä pukemalla ylleen vihreän taikavyön, joka suojaa häntä. Tämän jälkeen Sir Gawain palaa Arthurin hoviin tietäen, että hän on henkisesti epätäydellinen, ja vannoo pitävänsä vihreää vyötä loppuikänsä muistutuksena petoksestaan. Taitavasti kirjoitettu runoelma muodostuu noin 2 500 säkeestä. Sen ranskan kielestä ja Luoteis- Englannin skandinaavisperäisistä paikallismurteista vaikutteita saanut kieli on rikasta. Runoelma on kiehtova sekoitus hienostunutta tunnelmaa, psykologista syvyyttä ja vivahteikasta ilmaisua. Sir Gawayne and the Grene Knightin käsikirjoitukseen sisältyy myös kolme muuta runoelmaa, Patience, Purity ja Pearl, joiden uskotaan olevan saman kirjoittajan laatimia. Kirjoittajaa kutsutaan nimillä "Pearl Poet" tai "Gawain Poet". == Lähteet == *Cotterell, Arthur: Maailman myytit ja tarut. WSOY 1996. ISBN 951-0-17102-6 === Viitteet === Luokka:Keskiajan kirjallisuus Luokka:Tarut kuningas Arthurista
Colm Feore

Colm Feore (s. 22. elokuuta 1958) on kanadalainen näyttelijä. Hän on Prix Iris- ja Screen Actors Guild -palkintojen voittaja ja Genie-palkinnon ehdokas. Hän esittää Sir Reginald Hargreevesia The Umbrella Academy -televisiosarjassa. == Nuoruus == Feore syntyi Bostonissa irlantilaisille vanhemmille, jotka asuivat Irlannissa useita vuosia hänen nuoruutensa aikana. Perhe muutti myöhemmin Windsoriin, missä Feore kasvoi. Valmistuttuaan Ridley Collegesta St. Catharinesissa, hän osallistui Kanadan kansallisteatterikouluun Montrealissa. == Filmografia == ===Elokuvat=== Vuosi Nimi Rooli Huomioita 1987 A Nest of Singing Birds Michael Jimson 1988 Iron Eagle II Yuri Lebanov 1990 Beautiful Dreamers Dr. Maurice Bucke 1990 Bethune: The Making of a Hero Chester Rice 1993 Thirty Two Short Films About Glenn Gould Glenn Gould 1996 The Boor Gruzdev Lyhytelokuva 1997 Night Falls on Manhattan Elihu Harrison 1997 Face/Off – kahdet kasvot Dr. Malcolm Walsh 1997 The Wrong Guy The Killer 1997 Critical Care Richard Wilson 1998 Enkelten kaupunki Jordan 1998 The Red Violin Auctioneer 1998 Airborne Ron Simpson 1998 The Lesser Evil Derek 1998 The Herd Derek 1999 Striking Poses Linus 1999 Storm of the Century Andre Linoge 1999 The Insider – sisäpiirissä Richard Scruggs 1999 Titus Marcus Andronicus 2000 Thomas and the Magic Railroad Topi-veturi 2000 The Perfect Son Ryan Taylor 2001 Ignition Joel MacAteer 2001 The Caveman's Valentine David Leppenraub 2001 Pearl Harbor Amiraali Husband E. Kimmel 2002 Peloista pahin Olson 2002 Chicago Martin Harrison 2003 Highwaymen Fargo 2003 Veijareita vai vartijoita Frank McDuff 2003 Paycheck John Wolfe 2004 Riddickin aikakirja Lord Marshal 2005 Lies My Mother Told Me Lucas Mackenzie 2005 The Deal Hank Weiss 2005 Emily Rosen riivaaja Karl Gunderson 2006 Bon Cop, Bad Cop Detective Martin Ward 2007 The Poet Colonel Hass 2007 Killing Zelda Sparks Dr. Leningrad 2008 The American Trap Maurice Bishop 2008 Changeling – vaihdokas James E. Davis 2008 Inconceivable Jackson Charles Freeman 2008 Six Reasons Why The Preacher 2008 WarGames: The Dead Code T. Kenneth Hassert Ääni 2009 The Trotsky Rehtori Berkhoff 2011 Thor Laufey 2011 French Immersion Michael Pontifikator 2014 Jack Ryan: Shadow Recruit Rob Behringer 2014 The Amazing Spider-Man 2 Donald Menken 2014 Elephant Song Lawrence 2016 Mean Dreams The Chief 2017 Bon Cop, Bad Cop 2 Martin Ward 2018 Greta Chris McCullen 2018 Anon Charles Gattis 2018 Higher Power Control 2019 The Prodigy Arthur Jacobson 2019 Astronaut Marcus 2020 My Salinger Year Daniel == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Colm Feore Internet Movie Databasessa Luokka:Kanadalaiset näyttelijät Luokka:Kanadanirlantilaiset Luokka:Officer of the Order of Canada Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Aradhana (vuoden 1969 elokuva)

Aradhana (suom. ”Palvonta”) on intialainen hindinkielinen romanttinen draamaelokuva vuodelta 1969. Sen ohjasi ja tuotti Shakti Samanta. Päärooleja näyttelivät Sharmila Tagore ja Rajesh Khanna. Elokuva oli suuri menestys Intiassa ja Neuvostoliitossa. == Näyttelijät == == Soundtrack == == Palkinnot == * Filmfare Awards ** Paras elokuva – Shakti Samanta ** Paras naispääosa – Sharmila Tagore ** Paras mieslaulaja – Kishore Kumar, ”Roop Tera Mastana” == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 1969 intialaiset elokuvat Luokka:Intialaiset romanttiset draamaelokuvat Luokka:Hindinkieliset elokuvat
Maailmankisat 1959

Ensimmäiset Maailmankisat järjestettiin vuonna 1959 Helsingissä 29.–30. kesäkuuta. Kilpailupaikkana oli Olympiastadion. Kansianväliset yleisurheilukilpailut olivat Helsingin Kisa-Veikkojen järjestämät ja päätukijana oli alkuvaiheessa Apu-lehti. Kilpailut järjestettiin miehille. Ensimmäisten kisojen kahtena kilpailupäivänä oli kaikkiaan 46 000 katselijaa. Laji Kultaa Kultaa Hopeaa Hopeaa Pronssia Pronssia 100 m Bob Pointer 10,6 Mike Agostini 10,6 James Omagbemi 10,7 200 m Bob Pointer 21,3 Mike Agostini 21,3 Lester Carney 21,3 400 m Deloce Dodds 47,2 Malcom Spence 47,3 Pentti Rekola 47,9 800 m Jerome Walters 1.53,2 Friedel Stracke 1.53,4 Graham Everett 1.54,1 1500 m Olavi Salonen 3.44,4 Olavi Vuorisalo 3.45,9 Thomas Barris 3.45,9 5000 m Hans Hüncke 14.07,8 Reijo Höykinpuro 14.07,8 Lew Stieglitz 14.11,0 10 000 m Alan Perkins 30.04,8 Arere Anentla 30.05,4 Albert Messitt 30.10,6 110 m aidat Dave Parker 15,0 Raimo Siukola 15,3 Kenneth Johansson 15,3 400 m aidat Gerhardus Potgieter 50,8 Richard Howard 54,3 Heikki Silvennoinen 55,1 3000 m estejuoksu Giorgios Papavasiliou 8.59,4 Teuvo Virtanen 9.02,2 Pertti Koivunen 9.03,8 Korkeushyppy Robert Gardnier 2,03 m Martti Viitala 1,97 m C.Fairbrother 1,97 m Seiväshyppy Eeles Landström 4,50 m Robert Gutowski 4,40 m Svante Rinaldo 4,20 m Pituushyppy Jorma Valkama 7,32 m Torgny Wåhlander 7,31 m A.Berglund 7,16 m Kolmiloikka Vilhjálmur Einarsson 15,49 m Yrjö Tamminen 15,09 m Matti Järvi 15,08 m Kuulantyöntö Charles Butt 17,78 m Michael Lindsay 16,85 m Jarmo Kunnas 16,43 m Kiekonheitto Parry O’Brien 56,43 m (Stad.enn.) Dick Cochrane 55,08 m Stephan du Plessis 54,60 m Moukarinheitto Harold Connolly 65,42 m Birger Asplund 63,90 m Kalevi Horppu 57,87 m Keihäänheitto Michael Macquet 78,26 m Olavi Kauhanen 77,80 m Al Cantello 76,38 m Kisojen parhaalle urheilijalle jaettava Timo Sarpanevan suunnitteleman kiertopalkinnon sai eteläafrikkalainen Gerhardus Potgieter. Hän sai itselleen palkinnosta 30 cm:n suuruisen pienoisveistoksen näköiskappaleen. ==Lähteet== * * ===Viitteet=== Luokka:Vuoden 1959 yleisurheilu 50
Mäkrävaara

Mäkrä eli Mäkrävaara on vaara Pohjois-Karjalan Lieksassa, Kolin kansallispuistossa. Sen korkeus on noin 313 metriä merenpinnasta, ja noin 219 metriä viereisen Pielisjärven pinnasta. Se on Suomen eteläisen puoliskon korkeimpia kohtia, mutta jää usein huomiotta, koska on 347-metrisen Kolin vaaran vieressä. Se on metrin matalampi, kuin Pohjois-Savon korkein kohta, Nilsiän Tahkon mäen ja laskettelukeskuksen viereinen Välimäki, mutta itse Tahkoa korkeampi. Mäkrävaaralla kävijöitä vaivaavat paikan nimen mukaisesti usein mäkärät (mäkrät). Luokka:Kontiolahden luonto Luokka:Vaarat Luokka:Lieksan luonto
Honkavaara (vaara)

Honkavaara ja Pieni Honkavaara ovat vierekkäiset vaarat, tai saman vaaran erilliset huiput Lieksassa, Pohjois-Karjalassa, Suomessa, Kolin vaarojen (ja Kolin kylän), ja Pielisjärven Hattuselän välissä. Ison Honkavaaran huipun korkeus on noin 270 metriä merenpinnasta, ja hieman yli 170 metriä läheisen Pielisjärven pinnasta. Honkavaarat, Räsävaara, Keträvaara ja Suurivaara, useiden pienempien vaarojen ja nyppylöiden ohella, muodostavat vaarajonon, joka on geologisesti osa isompaa Kolin vaarajonoa, mutta koillis-lounas- suuntaisena varsinaiseen Kolin ja sen lähivaarojen vaarajonoon nähden poikittaissuuntainen. Nämä vaarat eivät kuulu Kolin kansallispuistoon, mutta pieni kaistale Honkavaaran huippua ja rinnettä suojeltu. Honkavaara ja Pieni honkavaara on määritelty valtakunnallisesti arvokkaiksi kallioalueiksi, luokituksen alimpaan luokkaan 4. Luokka:Vaarat Luokka:Lieksan luonto
Sarvikyy

Sarvikyy voi tarkoittaa ainakin seuraavia käärmelajeja: * töyhtöpääkyy eli sarvikyy (Bitis caudalis) * monisarvikyy eli sarvikyy (Bitis cornuta) * sarvikyyt (Cerastes) ** saharansarvikyy eli sarvikyy (Cerastes cerastes).
George Tomkyns Chesney

George Tomkyns Chesney (30. huhtikuuta 1830 - 31\. maaliskuuta 1895) oli brittiläinen kirjailija, kenraali ja konservatiivipuolueen edustaja alahuoneessa. Chesneyn veli oli eversti Charles Cornwallis Chesney. Hän kävi koulua Blundell’s Schoolissa Tivertonissa ja myöhemmin Addiscomben sotilasseminaaria. Vuonna 1848 hän liittyi Bengalin pioneereihin vänrikkinä. Hän palveli pitkään armeijan palveluksessa Intiassa ja osallistui tänä aikana sepoy-kapinaan. Palattuaan Intiasta Britanniaan everstiluutnantiksi ylennyt Chesney järkyttyi siitä, millaisessa tilassa maan armeija ja laivasto olivat. Hän päätti vedota maan merkkihenkilöihin ja kirjoitti (aluksi) nimettömänä tarinan The Battle of Dorking, joka julkaistiin toukokuussa 1871 maan älykköjen ja poliitikkojen suosimassa Blackwood Magazine -lehdessä, missä se sai suuren suosion.Stewart 2012, s. 11 Teos kertoo Saksan armeijan onnistuneesta yllätyshyökkäyksestä Britanniaan, ja sen kertoja on hävityn sodan veteraani. Teosta pidetään invaasiokirjallisuuden genren merkkiteoksena, ja se käännettiin portugaliksi, ranskaksi, ruotsiksi, tanskaksi, hollanniksi, italiaksiStewart 2012, s. 12 ja saksaksi, joskin viimeisen kohdalla teoksen loppua muutettiin. Vuosina 1871-1880 Chesney toimi Englefield Greenissä sijaitsevan Royal Indian Civil Engineering Collegen rehtorina. Hänet ylennettiin everstiksi 1877, kenraalimajuriksi 1886 ja kenraaliluutnantiksi 1892. Vuonna 1892 hänet valittiin lisäksi konservatiivipuolueen edustajaksi Oxfordista. Vuonna 1893 Chesney kirjoitti utopiaromaanin The Lesters; Or, a Capitalist's Labour, jossa päähenkilö Lester löytää aarteen ja perustaa sillä mallikaupungin. Chesney lyötiin vuonna 1890 ritariksi ja hänelle myönnettiin Bathin ritarikunnan jäsenyys. Hän kuoli Lontoossa 64-vuotiaana 31. maaliskuuta 1895. ==Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Bathin ritarikunta Luokka:Brittiläiset kenraalit Luokka:Brittiläiset kirjailijat Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivipuolueen poliitikot Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneen jäsenet Luokka:Vuonna 1830 syntyneet Luokka:Vuonna 1895 kuolleet
Supernova Kill Road

Supernova Kill Road on Samer el Nahhalin debyyttialbumi sooloartistina. Albumi julkaistiin 24. heinäkuuta 2020. El Nahhal soittaa albumilla bassoa ja kitaraa. Lisäksi hän toimi albumin tuottajana ja albumin kappaleet ovat pääasiassa hänen kirjoittamiaan. Kitarasooloja soittavat Tommi Mikael ja Mika Kolehmainen. Albumilla laulajina ovat Tommi Mikael, Niki Rock, Henry Lee Roots, Mica, Mike Kuparinen ja Simire. == Kappaleet == # # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Vuoden 2020 esikoisalbumit
Altufjevon metroasema

Altufjevo () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 15. heinäkuuta 1994. == Lähteet == Luokka:Moskovan metroasemat
Leif Lindblom

Leif Christer Lindblom (s. 12. huhtikuuta 1967 Södertälje) on ruotsalainen elokuvaohjaaja.Leif Lindblom Svensk Filmdatabas Hän on työskennellyt muun muassa televisiosarjassa Matkalla taivaaseen (Halvvags till himlen) sekä ohjannut elokuvat Aurinkomyrsky (2007) ja Vadelmavenepakolainen (2014).Leif Lindblom Festival Scope Pro Elokuvista jälkimmäisestä myönnettiin vuonna 2014 Norjan kansainvälisessä elokuvafestivaalissa (Haugesund) parhaan pohjoismaisen elokuvan palkinto.Vadelmavenepakolainen voitti yhden Haugesundin pääpalkinnoista Suomen Elokuvasäätiö == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Ruotsalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Invaasiokirjallisuus

Invaasiokirjallisuus on kirjallisuuden alalaji, jossa kuvataan kuvitteellista ulkovallan hyökkäystä teoksen kohderyhmän kotimaahan. Osa invaasiokirjallisuudesta voidaan lukea myös vakoilukirjallisuudeksi. Invaasiokirjallisuus oli erityisen suosittu kirjallisuuden alalaji Ranskan–Preussin sodasta vuonna 1871 ensimmäiseen maailmansotaan vuonna 1914. == Alatyyppejä == Invaasiokirjallisuus voidaan jakaa karkeasti kahteen eri tyyppiin: Ensimmäinen on varoittava tyyppi, jossa kirjoittaja vihjailee maan olevan vaarassa joutua vieraan vallan hyökkäyksen kohteeksi, koska sen hallitsijat eivät anna maan puolustamiseen riittävää rahoitusta ja/tai resursseja. Yleensä kirjoittaja esittää kuvaamansa tapahtumakulun estämiseksi jonkin keinon, jonka haluaa kertomuksellaan saada suuren yleisön tietoon.Stewart 2012, s. 9–11 Toinen on jingoistinen tyyppi, jota edustava kertomus yleensä alkaa samaan tapaan kuin varoittava tyyppi, mutta päättyy hyökkäyksen kohteen voittoon ja hyökkääjän tappioon, tuhoon tai nöyryytykseen. Invaasiokirjallisuus voi olla myös humoristista. Tästä esimerkkejä ovat P. G. Wodehousen The Swoop! (1909) ja Arto Paasilinnan Operaatio Finlandia (1972). == Historia == Invaasiokirjallisuuden merkkiteoksena pidetään Britannian armeijan upseeri George Tomkyns Chesneyn vuonna 1871 Blackwood Magazine -lehdessä julkaistua kertomusta The Battle of Dorking. Teoksessa sotaveteraani kertoo lapsenlapsilleen, kuinka otti osaa taisteluun Saksan yllätyshyökkäystä vastaan, mikä päättyi tappioon. Teosta edelsi Alfred Bate Richardsin teos The Invasion of England (A Possible Tale of Future Times) vuodelta 1870, joka oli huonosti kirjoitettuna ollut huomattavasti vähemmän vaikutusvaltainen. == Teemoja == === Yhdistynyt kuningaskunta === Yhdistyneessä kuningaskunnassa invaasiokirjallisuudessa esiintyi usein tekijänä maahanmuutto, yleensä saksalaisten muodossa.Stewart 2012, s. 45 Myös antisemitismi oli teoksissa usein esillä, esimerkiksi juutalaisten väitetysti ”jakautuneiden lojaliteettien” ja kosmopoliittisuuden vuoksi.Laurie-Fletcher 2019, s. 109 === Saksa === Saksassa maahanmuuttajia useammin kuvattiin sisäisenä uhkana maan tiettyjen osien asukkaat. Esimerkiksi hannoverilaisia kuvattiin englantilaistyyppisiksi ja ahneiksi, baijerilaisia maalaismaisiksi ja Preussin vastaisiksi, ja niin edelleen.Stewart 2012, s. 90–91 == Esimerkkejä == * Alan Burgoyne - The War Inevitable (1908) * Ernest Hugh Fitzpatrick - The Coming Conflict of Nations: or The Japanese–American War (1909) * Jean Raspail - Le Camp des saints (1972) == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Kaunokirjallisuus aiheen mukaan
Alan Noble (maahockeypelaaja)

Alan Henry Noble (9. helmikuuta 1885 Loughborough – 30. marraskuuta 1952 Chatswood) oli brittiläinen maahockeypelaaja ja olympiavoittaja. Hän pelasi Lontoon kesäolympialaisissa 1908 Englannin joukkueessa, joka voitti turnauksessa kultaa. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset maahockeypelaajat Luokka:Brittiläiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1885 syntyneet Luokka:Vuonna 1952 kuolleet
Alan Noble

Alan Noble voi tarkoittaa ainakin seuraavia henkilöitä: * Alan Noble (1900–1973), englantilainen jalkapalloilija * Alan Noble (1885–1952), brittiläinen maahockeypelaaja Luokka:Täsmennyssivut
Frida Hallgren

Frida Sophia Hallgren (s. 16. joulukuuta 1974 Tukholma) on ruotsalainen näyttelijä.Frida Hallgren Svensk Filmdatabas Hallgren aloitti näyttelemisen 8-vuotiaana ja suoritti lukio-opintonsa teatterilinjalla. Elokuvarooleissa hän on esiintynyt vuodesta 1988. Vuosina 1995–1998 hän opiskeli Malmön teatterikorkeakoulussa. Hallgren oli ehdolla parhaan naissivuosan esittäjän Guldbagge-palkinnon saajaksi Daniel Fridellin elokuvasta 30:e november (1995). Ella Lemhagenin elokuvassa Om inte (2001) hän oli yksi pääosien esittäjistä. Hallgrenin suureksi läpimurroksi osoittautui esiintyminen Kay Pollakin elokuvassa Niin kuin taivaassa (2004). Vuonna 2010 hän oli yksi Shooting Stars Awardin saajista. Hallgren on esiintynyt Uppsalan kaupunginteatterissa ja vuonna 2005 Murheesta nousee Elektra -trilogiassa Tukholman kaupunginteatterissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Ruotsalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ahmad Yusufzai

Ahmad Q. Yusufzai pelasi Afganistanin maahockeymaajoukkueessa Lontoon kesäolympialaisissa 1948. Yusufzai pelasi turnauksessa yhden ottelun Isoa- Britanniaa vastaan ilman tehtyjä maaleja. == Lähteet == Luokka:Afganistanilaiset maahockeypelaajat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Mahdollisesti elävät henkilöt
Ujoperhoahven

Ujoperhoahven (Hypoplectrus guttavarius) on meriahventen (Serranidae) heimoon ja saha-ahventen (Serraninae) alaheimoon kuuluva merivesissä elävä kalalaji. Ujoperhoahven voi kasvaa maksimissaan 13 senttimetrin mittaiseksi. Pää on keltainen ja muu ruumis ruskea tai musta. Kaikki evät ovat keltaisia. Selkäevässä on kymmenen piikkiruotoa ja 14–17 pehmeää ruotoa. Lajilla on kylkiviivallaan 48–53 suomua. Ujoperhoahventa tavataan Florida Keysistä, Bahamasaarilta, Kuubasta, Caymansaarilta, Jamaikasta, Hispaniolasta, Puerto Ricosta, Yhdysvaltain Neitsytsaarilta, Pieniltä Antilleilta ja Panamasta. Se elää 3–30 metrin syvyydessä vedenpinnasta. == Lähteet == * Taksonomian lähde alaheimon sukuun asti: * Taksonomian lähde suvusta alaspäin: === Viitteet === Luokka:Saha-ahvenet
Ferguson Rotich

Ferguson Cheruiyot Rotich (s. 30. marraskuuta 1989) on kenialainen yleisurheilija, joka kilpailee pääasiassa 800 metrin juoksussa. Rotich sai vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa hopeaa 800 metrillä ajalla 1.45,23. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti 800 metrillä MM- pronssimitalin ajalla 1.43,82. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 Rotich sijoittui neljänneksi ja Rion kesäolympialaisissa 2016 viidenneksi. IAAF World Relays -kilpailuissa hän on saavuttanut 4 × 800 metrin viestissä kultaa 2014 ja hopeaa 2017 sekä hopeaa DMR-viestissä 2015 ja 4 × 400 metrin sekaviestissä 2021. Hän on voittanut urallaan seitsemän Timanttiliigan osakilpailua. Rotichin ennätys 800 metrillä on 1.42,54. Ennätyksensä hän on juossut Monacossa 12. heinäkuuta 2019. 1 500 metriä hän on juossut parhaimmillaan aikaan 3.33,21 Berliinissä 2018. ==Lähteet== Luokka:Kenialaiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Kenialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Elämää kuoleman jälkeen

Elämää kuoleman jälkeen () on vuonna 2020 ensi-iltansa saanut suomalainen draamaelokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Klaus Härö. Elokuvan pääosissa ovat Peik Stenberg, Martin Paul, Lena Labart, Sara Arnia ja Jonas Bergqvist. Elokuva kertoo Nissestä (Stenberg), joka totuttelee elämään ilman hiljattain kuollutta vaimoaan. Elämää kuoleman jälkeen sai ensi-iltansa 6. maaliskuuta 2020. Se ehti olla teattereissa vain 10 päivää, ennen kuin elokuvateatterit suljettiin koronapandemian takia. Elokuva päätettiin tuoda uudelleen teattereihin, kun koronatilanne olisi helpottunut. Kun elokuva oli taas saatu teattereihin marraskuussa 2020, uudet koronarajoitukset astuivat voimaan. Elokuvan näki teattereissa lopulta vain 27 623 katsojaahttps://www.ses.fi/wp-content/uploads/2022/01/Elokuvien-katsojaluvut- lipputulot-ja-SES-tuet-Tammikuu-2022.xlsx. 960 000 euron budjetilla se tuotti lipputuloja 287 766 euroa. ==Rooleissa== == Vastaanotto == ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2020 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset draamakomediaelokuvat Luokka:Klaus Härön ohjaamat elokuvat
Nimby (elokuva)

Nimby on vuonna 2020 ensi-iltansa saanut suomalainen musta komediaelokuva, jonka on ohjannut Teemu Nikki. Nikki on myös käsikirjoittanut ja tuottanut elokuvan yhdessä Jani Pösön kanssa. Sen pääosissa ovat Susanna Pukkila, Almila Bagriacik, Elias Westerberg, Matti Onnismaa, Mari Rantasila, Antti Reini, Ona Kamu, Jouko Puolanto, Leila Abdullah ja Stephan Schad. Elokuvassa Mervi (Pukkila) vie tyttöystävänsä Katan (Bagriacik) tapaamaan ensimmäistä kertaa vanhempiaan maaseudulle. Nimby sai ensi-iltansa 9. lokakuuta 2020. ==Rooleissa== == Arvosteluja == Helsingin Sanomat Miska Rantanen Hufvudstadsbladet Krister Uggeldahl ==Lähteet== Luokka:Teemu Nikin ohjaamat elokuvat Luokka:Vuoden 2020 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset komediaelokuvat Luokka:Mustan komedian elokuvat
Purjeliskokala

Purjeliskokala (Alepisaurus ferox) on purjeliskokalojen (Alepisauridae) heimoon kuuluva merivesissä elävä kalalaji. Se on sukunsa Alepisaurus tyyppilaji. Purjeliskokalan tieteellisen lajinimen ferox merkitys on hurja, raivopäinen. == Koko ja ulkonäkö == Purjeliskokalan pituus on tavallisesti 150 senttimetrin luokkaa ja voi maksimissaan olla noin 215 senttimetriä (TL). Lajin paino on keskimäärin 1,3–3,2 kilogrammaa ja voi olla jopa yhdeksän kilogrammaa. Se on heimonsa suurikokoisin laji. Yleisväritys on melko vaalea ja kirjava. Selkä on tummin. Lajin selkäevä on huomattavan korkea. Suu on suuri. Leuoissa on pääasiassa pieniä hampaita, tosin alaleuassa on isompia kulmahampaita. Kummallakin suulaella on kohtalaisen suuria kulmahampaita ja kaksi pystyä torahammasta. Evät ovat tummanruskeita tai mustia. Ruumiin takaosassa on musta kölievä. Purjeliskokalan ruumis on suomuton. Se on muodoltaan hyvin hoikka; lajin korkeus on yli kymmenen kertaa ruumiin standardipituutta pienempi. Kuono on pitkä; yli kaksinkertaisesti silmän läpimitan pituinen. Selkäevässä on 30–45 pehmeää ruotoa ja peräevässä 13–18 pehmeää ruotoa. Rintaevät ovat suhteellisen pitkiä. Vatsaevät sijoittuvat ruumiin keskiosaan. Pyrstöevä on voimakkaasti haarautunut. == Levinneisyys ja elinympäristö == Purjeliskokalaa tavataan kaikista maailman valtameristä. Se elää pääasiassa trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla, ja subarktisilla alueilla asti käy yleensä vain aikuisia yksilöitä ravinnonhankintakauden aikana. Laji oleskelee korkeintaan 1 830 metrin syvyydessä vedenpinnasta. Lajia saadaan usein sivusaaliina kalastettaessa tonnikaloja pitkälläsiimalla. == Ravinto ja elintavat == Purjeliskokalan ravintoa ovat kalat, pääjalkaiset, vaippaeläimet ja äyriäiset. Sen kaikesta ravinnosta noin 70 prosenttia koostuu lättäkaloista (Sternoptychidae), naskalikaloista (Anoplogastridae), naskalileuoista (Omosudidae), purjeliskokaloista (Alepisauridae), Phrosinidae- heimon katkoista, Amphitretidae-heimon tursaista ja Alciopidae-heimon monisukasmadoista. Suuremmat yksilöt syövät pienempiä yksilöitä enemmän kalaa ja tursaita sekä vähemmän äyriäisiä ja syövät niitä enemmän purjeliskokalaa. Lajin on pääasiassa havaittu syövän päiväsaikaan. == Lähteet == * Taksonomian lähde alaheimon sukuun asti: * Taksonomian lähde suvusta alaspäin: === Viitteet === Luokka:Auloppikalat
Alan Burgoyne

Alan Hughes Burgoyne (30. syyskuuta 1880 - 26\. huhtikuuta 1929) oli brittiläinen kirjailija, poliitikko ja sotilas. Burgoyne kirjoitti teoksia sodankäynnistä, muun muassa sukellusveneistä, ja matkusteli paljon. Vuonna 1903 hänet pidätettiin erehdyksessä vakoojana venäläisten hallitsemassa Port Arthurin kaupungissa Kiinassa. Vuonna 1905 häneltä julkaistiin yhdessä W. Laird Clovesin kanssa teos Trafalgar Re-Fought, jossa Trafalgarin taistelu on sijoitettu sata vuotta myöhemmäksi. Burgoynen vuoden 1908 invaasioromaanissa The War Inevitable puolestaan Japanin laivasto kiertää maapallon ympäri tullakseen Englannin avuksi sodassa Saksaa vastaan. Teos herätti laajaa keskustelua.Beaumont 2016 [1944], s. 87 Hänen vuonna 1911 Pearson’s Magazine -lehdessä julkaistu kertomuksensa ”The Death Dive: The Story of the World's Last Naval Battle” puolestaan kuvaa brittiläistä lentäjää, joka suorittaa lentokoneellaan itsemurhaiskun Saksan laivaston lippulaivaa vastaan. Burgoyne valittiin alahuoneen jäseneksi tammikuun 1910 vaaleissa North Kensingtonin vaalipiiristä. Hän säilytti paikkansa marraskuuhun 1922 asti. Ensimmäisessä maailmansodassa kapteeniksi ylennyt Burgoyne rekrytoi vaalipiiristään 116 miestä palvelukseen.Inglis 2014, s. 30 Hän palveli sodan aikana länsirintamalla, Italian rintamalla, Palestiinassa ja Intiassa ja yleni sen aikana everstiluutnantiksi. Jätettyään North Kensingtonin paikkansa alahuoneessa Burgoyne pääsi uudelleen alahuoneen jäseneksi Aylesburyn vaalipiiristä lokakuussa 1924. Hän oli edelleen Aylesburyn edustaja, kun hän kuoli 26. huhtikuuta 1929. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Brittiläiset kirjailijat Luokka:Brittiläiset poliitikot Luokka:Brittiläiset ensimmäisen maailmansodan sotilaat Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneen jäsenet Luokka:Vuonna 1880 syntyneet Luokka:Vuonna 1939 kuolleet
Sanmu

Sanmu () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Chiban prefektuurissa. Se sijaitsee Tyynenmeren rannikolla prefektuurin itäosassa. Kaupungin alue ulottuu Kujūkurin hiekkarannalta sisämaahan Kujūkurin tasangolle ja Shimōsan ylängölle. Sanmussa on 50 579 asukasta (elokuussa 2020) ja sen pinta-ala on 146,77 neliökilometriä. Sanmu on kaupunkina suhteellisen nuori: se perustettiin vuonna 2006 liittämällä yhteen Matsuon, Narutōn ja Sanbun maaseutukaupungit sekä Hasunuman kyläkunta. Niistä Narutō kehittyi Chōshin ja Tōganen välisen tien varrelle kaupunkimaisena asutuksena jo Edo- kaudella. Alue on luonteeltaan maaseutumainen, ja siellä viljellään riisin lisäksi vihanneksia, hedelmiä ja koristekukkia. Muita elinkeinoja ovat sugipuun viljely sekä sianlihan ja maidon tuotanto. Naritan kansainvälisen lentoaseman läheisyyden ansiosta kaupunkiin on rakennettu myös teollisuutta. Matkailijoita Sanmuun houkuttelevat Tyynenmeren rannikon hiekkarannat ja virkistysalueet, kuten Hasunuman rantapuisto. Muita nähtävyyksiä ovat Fudō-in Chōshō-jin buddhalainen temppeli ja runoilija Itō Sachion kotitalo. Sanmua palvelevat JR Higashi-Nihonin Sōbu-päälinja ja Tōgane-linja. == Kuvia == Tiedosto:蓮沼海浜公園付近（九十九里浜、山武市） - panoramio.jpg|Hasunuman rantapuistoa Tiedosto:Chiba prefectural road route 76 (Naruto-Sisui line) in Hyugadai,Sanmu city.JPG|Prefektuurintie 76 Tiedosto:Narutou High School.JPG|Narutōn lukio Tiedosto:Naruto Sta. reform.jpg|Narutōn rautatieasema == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Chiban prefektuurin kaupungit