EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Jan Berzin (diplomaatti)

Jan Antonovitš Berzin (, ; 29. syyskuuta (J: 16. syyskuuta) 1881 Cēsisin kihlakunta, Liivinmaan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 29. elokuuta 1938 Moskova, Neuvostoliitto)Берзин Ян Антонович Hrono.ru. Viitattu 12.2.2017. oli latvialaissyntyinen bolševikki ja neuvostoliittolainen diplomaatti. == Elämäkerta == Berzin oli lähtöisin latvialaisesta talonpoikaisperheestä ja koulutukseltaan opettaja. Hän liittyi vuonna 1902 Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen ja alkoi toimia sen bolševikkisiivessä. Berzin oli vuosina 1906–1907 bolševikkien Pietarin- komitean puheenjohtaja. Vuonna 1914 hänestä tuli Latvian sosiaalidemokraattisen puolueen pää-äänenkannattajan Cīņan päätoimittaja. Hän edusti Latvian sosiaalidemokraatteja Zimmerwaldin konferenssissa vuonna 1915 ja asui sen jälkeen jonkin aikaa Yhdysvalloissa. Vuoden 1917 helmikuun vallankumouksen jälkeen hän palasi maanpaosta Venäjälle ja hänet valittiin sekä Latvian työväenpuolueen että Venäjän bolševikkipuolueen keskuskomiteaan. Bolševikkien keskuskomiteassa hän jäi seuraavana vuonna ehdokasjäseneksi.Berzin, Ian Karlovich Marxists.org. Viitattu 12.2.2017. Lokakuun vallankumouksen jälkeen Berzin nimitettiin toukokuussa 1918 Neuvosto- Venäjän lähettilääksi Sveitsiin, mutta paikalliset viranomaiset karkottivat hänet marraskuussa 1918. Hän oli keväällä 1919 lyhytikäisen Latvian neuvostotasavallan valistusasiain kansankomissaarina ja vuosina 1919–1920 Kommunistisen internationaalin sihteerinä. Berzin johti Neuvosto-Venäjän valtuuskuntaa Suomen kanssa käydyissä Tarton rauhanneuvotteluissa vuonna 1920.Tuomo Polvinen: Venäjän vallankumous ja Suomi 1917–1920 II: toukokuu 1918–joulukuu 1920, s. 353. WSOY, Porvoo–Helsinki 1971. Maiden solmittua diplomaattisuhteet hän oli helmikuusta heinäkuuhun 1921 myös Neuvosto-Venäjän ensimmäisenä virallisena lähettiläänä Suomessa. Sen jälkeen hän oli Neuvostoliiton vara-asiainhoitajana Isossa-Britanniassa ja vuosina 1925–1927 lähettiläänä Itävallassa. Vuodesta 1929 Berzin työskenteli historiallisten asiakirjojen julkaisun parissa. Hänet nimitettiin vuonna 1932 Neuvostoliiton keskusarkiston johtoon, ja hän toimitti Krasnyi arhiv -aikakauskirjaa, jossa julkaistiin vallankumoushistoriaan liittyneitä dokumentteja. Hänet vangittiin Stalinin vainojen aikana joulukuussa 1937 ja teloitettiin elokuussa 1938. Hänet rehabilitoitiin vuonna 1956. ==Lähteet== Luokka:Neuvostoliittolaiset diplomaatit Luokka:Latvialaiset henkilöt Luokka:Bolševikit Luokka:Neuvostoliittolaiset teloitetut Luokka:Stalinin vainoissa kuolleet Luokka:Vuonna 1881 syntyneet Luokka:Vuonna 1938 kuolleet
Jan Berzin (tiedustelujohtaja)

Jan Karlovitš Berzin (; , alkuperäinen nimi Pēteris Ķuzis; 25. marraskuuta (J: 13. marraskuuta) 1889 Jaunpilsin volosti, Kuurinmaan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 29. heinäkuuta 1938 Kommunarka, Moskovan alue, Neuvostoliitto)Ян Карлович Берзин Hrono.ru. Viitattu 12.2.2017. oli latvialaissyntyinen bolševikki, joka toimi Neuvostoliiton sotilastiedustelun GRU:n johtajana vuosina 1924–1935 ja 1937. == Elämä == Berzin oli lähtöisin latvialaisesta talonpoikaisperheestä ja opiskeli opettajaseminaarissa, kunnes ryhtyi 15-vuotiaana ammattivallankumoukselliseksi. Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen hän liittyi vuonna 1905. Hänet tuomittiin vuonna 1907 poliisin surmasta kahdeksan vuoden vankeuteen, mutta vapautettiin alaikäisyytensä vuoksi jo kahden vuoden kuluttua. Hänet karkotettiin vuonna 1911 Irkutskin kuvernementtiin, josta hän pakeni vuonna 1914 ja asui sen jälkeen työläisenä Pietarissa. Vuoden 1917 lokakuun vallankumouksen jälkeen Berzin siirtyi Neuvosto-Venäjän sisäasiain kansankomissariaatin palvelukseen ja oli myös poliittisena komissaarina puna- armeijassa. Keväällä 1919 hän oli lyhytikäisen Latvian neuvostotasavallan apulaissisäasiain kansankomissaarina. Historioitsija Viktor Suvorovin mukaan Berzin oli Venäjän sisällissodan aikana yksi bolševikkien punaisen terrorin tärkeimmistä suunnittelijoista ja vuoden 1921 Kronstadtin kapinan tukahduttajista.Berzin, Ian Karlovich Marxists.org. Viitattu 12.2.2017. Berzin työskenteli vuodesta 1920 puna-armeijan pääesikunnan alaisella sotilastiedusteluosastolla. Hän oli vuosina 1921–1924 sotilastiedustelu GRU:n apulaisjohtaja ja vuodesta 1924 sen johtaja, kunnes hänet ilmeisesti syrjäytettiin keväällä 1935. Sen jälkeen hän oli 1935–1936 Kaukoidän joukkojen apulaiskomentajana ja 1936–1937 Espanjan sisällissodan kansainvälisten prikaatien johtavana sotilasneuvonantajana (salanimellä Grišin). Espanjasta palattuaan Berzin oli vielä uudelleen GRU:n johtajana kesäkuusta marraskuuhun 1937. Hänen alaisinaan työskentelivät muun muassa kuuluisat vakoojat Richard Sorge ja Leopold Trepper. Hän hoiti myös suomalaisen sotilasvakoojan Vilho Pentikäisen juttua.Juri Kilin: Suomen armeijan yleisesikunnan upseeri Neuvostoliiton agenttina Repola-seura. Viitattu 12.2.2017. Berzin vangittiin yllättäen Stalinin vainojen aikana marraskuussa 1937. Sotilastuomioistuin tuomitsi hänet kuolemaan heinäkuussa 1938 vastavallankumouksellisen järjestön jäseneksi väitettynä, ja hänet teloitettiin samana päivänä. Hänet rehabilitoitiin vuonna 1956. ==Lähteet== Luokka:Neuvostoliittolaiset sotilaat Luokka:Latvialaiset henkilöt Luokka:Bolševikit Luokka:Espanjan sisällissodan sotilaat Luokka:Neuvostoliittolaiset teloitetut Luokka:Stalinin vainoissa kuolleet Luokka:Vuonna 1889 syntyneet Luokka:Vuonna 1938 kuolleet
Jānis Bērziņš

Jānis Bērziņš (latv.) tai Jan Berzin (ven.) on seuraavien henkilöiden nimi: *Jānis Bērziņš-Ziemelis eli Jan Antonovitš Berzin (1881–1938), latvialainen bolševikki ja neuvostoliittolainen diplomaatti *Jānis K. Bērziņš eli Jan Karlovitš Berzin (1889–1938), latvialainen bolševikki ja neuvostoliittolainen tiedustelujohtaja *Jānis Bērziņš eli Jan Andrejevitš Berzin (1890–1938), latvialaissyntyinen neuvostoliittolainen ammattiyhdistys- ja teollisuusjohtaja *Jānis Bērziņš (s. 1993), latvialainen koripalloilija
Legionella adelaidensis

Legionella adelaidensis on legionella-sukuun kuuluva gramnegatiivinen sauvabakteerilaji, joka löydettiin vuonna 1987 ilmastointijärjestelmän jäähdytystornin rutiinitarkastuksen yhteydessä Australian Adelaidesta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *ITIS: Legionella adelaidensis Luokka:Bakteerit
O. W. Kankaanranta

Oskar Wilho Kankaanranta (18. heinäkuuta 1886 Veteli – 6. tammikuuta 1930 Rauma) oli suomalainen päätoimittaja ja myöhemmin pankinjohtaja.Ylioppilasmatrikkeli 1906 : matrikkelinumero 30723 Kankaanranta pääsi ylioppilaaksi 1906 Kokkolan yhteiskoulusta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1916. Hän toimi aluksi lehtimiehenä ja oli Raumalla ilmestyvän Länsi-Suomi-lehden päätoimittajana 1911–1919 kunnes hänet erotettiin linjariitojen takia. Kankaanranta oli sen jälkeen Tampereen Osake-Pankin ja Maakuntain Pankin Rauman konttorin johtajana. Rauman seudun asialla vuodesta 1905, Länsi-Suomi 6.12.2015 Kankaanranta kirjoitti paikallishistorioita ja harrasti myös sukututkimusta. Osmo Durchman : Oskari Vilho Kankaanranta, Genos 1(1930), s. 41-42 Sukututkijana Kankaanranta teki Perhonjokilaakson kuntien talonpoikaissuvuista kortiston, jonka avulla näitä sukuja voitiin seurata 1600- ja jossain tapauksissa jopa 1500-luvulle saakka. Esa Klemolan kotisivut : Juho Heikki Klemolan sukua Oskar Wilho Kankaanranta oli naimisissa pankkiprokuristi Annikki Alina Ahovaaran (ent. Åkerlund) kanssa. Heidän poikansa oli vuorineuvos, oikeustieteen lisensiaatti ja asianajaja Kerppo Kankaanranta. == Teoksia == * Yliwetelin kappelin historia. Eero Huima, Kokkola 1909 * Talonpoikais-sukututkimus. Kotiseutu 1910 * Suuntaviivoja Rauman kaupungin valtuuston toiminnasta 1876-1925. Rauman kaupunki, Rauma 1926 * Yleiskatsaus Keski-Pohjanmaan vanhimpaan asutukseen. Tekijä, Kokkola 1928 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Eräs elämäntehtävä, Suomen Kuvalehti, 19.05.1928, nro 21, s. 17, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Suomalaiset pankinjohtajat Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Suomalaiset sukututkijat Luokka:Suomalaiset kotiseututyön vaikuttajat Luokka:Vuonna 1886 syntyneet Luokka:Vuonna 1930 kuolleet
Esko Ukkonen

Esko Juhani Ukkonen (s. 26. tammikuuta 1950 Savonlinna) on tietojenkäsittelytieteen professori Helsingin yliopiston tietojenkäsittelytieteen laitoksessa ja Helsingin tietotekniikan tutkimuslaitoksessa (HIIT). Hän oli akatemiaprofessori kaudella 1.8.1999–31.7.2004 tutkimusaiheenaan Hahmonsovitus ja koneoppiminen – algoritmeja ja sovelluksia biolaskentaan. Esko Ukkonen valmistui Helsingin yliopistosta filosofian maisteriksi (matematiikka) vuonna 1973, lisensiaatiksi 1976 ja tohtoriksi 1978 (tietojenkäsittelytiede). Erilaisten assistentuurien ja tutkimustehtävien jälkeen hän toimi tietojenkäsittelytieteen apulaisprofessorina 1981–1985 ja tämän jälkeen alan professorina Helsingin yliopistossa vuodesta 1985. Vuodesta 2014 lähtien hän on toiminut myös varadekaanina yliopiston matemaattis-luonnontieteellisessä tiedekunnassa. Vuonna 2016 hänen tieteellinen tuotantonsa käsitti noin 210 julkaisua, joista yli 160 oli vertaisarvioitua alkuperäisartikkelia tai kokouspaperia. Ukkonen on kansainvälisesti tunnettu algoritmiikan ja sen sovellusten tutkija, ja on ollut nostamassa alan suomalaistutkimusta kansainväliseen huippuluokkaan. Hänen vuonna 1995 julkaisema tutkimustyönsä suffiksipuiden kompaktiksi muodostamiseksi laskennallisesti verkossa tunnetaan nimellä Ukkosen algoritmi. Hän on johtanut tutkimustyönsä rinnalla esimerkiksi Helsingin yliopiston ja Aalto-yliopiston yhteistä Algoritmisen data-analyysin huippuyksikköä ja ollut perustamassa tietojenkäsittelyalan tutkijakoulua Helsinki Graduate School in Computer Science and Engineering sekä HIIT-tutkimusyksikköä. Vuoteen 2014 mennessä hän oli ollut 27 väitöskirjatyön ohjaaja. Hänen oppilaitaan ovat esimerkiksi professori Pekka Orponen ja Suomen Akatemian pääjohtaja Heikki Mannila. Ukkonen on vuodesta 2000 lähtien ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen. Vuonna 1996 hän voitti Alko-konsernin bioteknologiapalkinnon, vuonna 2008 Medix-palkinnon ja Helsingin tiedepalkinnon. Helsingin yliopisto myönsi hänelle hopeisen mitalin vuonna 2010. Vuonna 2009 hänet kutsuttiin Bioinformatiikan seuran ensimmäiseksi kunniajäseneksi, 2014 Aalto-yliopiston kunniatohtoriksi ja vuonna 2015 Viron tiedeakatemian ulkomaiseksi jäseneksi. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Suomalaiset tietojenkäsittelytieteilijät Luokka:Akatemiaprofessorit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
K-lähikauppa

K-lähikauppa oli Keskon omistama suomalainen päivittäistavaraketju. K-lähikaupat toimivat kaupunkien lähiöissä ja maaseudun taajamissa. Sen tunnuslause oli Läheltä, helposti, ystävällisesti. K-lähikaupat ja Rimit yhdistettiin K-market-, K-extra ja K-pikkolo-ketjuihin vuonna 2003. == Lähteet == Luokka:Ruokakesko
Jukka T. Salonen

Jukka T. Salonen (s. ) on Itä-Suomen yliopiston (ja aiemman Kuopion yliopiston) epidemiologian emeritusprofessori ja Helsingin yliopiston dosentti. Hän toimi Minnesotan yliopiston professorina USA:ssa vuosina 1984-1989 ja Suomen akatemiaprofessorina kaudella 1992–1997. Salonen kirjoittu ylioppilaaksi Kuopion yhteiskoulusta (1972). Hän valmistui Kuopion yliopistosta lääkäriksi (LL 1977) ja edelleen lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi vuonna 1980. Nyttemmin hän on toiminut yksityislääkärinä Mehiläisessä ja Terveystalossa, Helsingissä. Salonen keskittyy lihavuuden, diabeteksen sekä sydän- ja verisuonitautien ehkäisyyn ja hoitoon, joilla lääketieteen alueilla hän on erittäin viitattu tutkija. Hän on koko tuotanto huomion eräs maailmanlaajuisesti viitatuimmista suomalaisista tutkijoista (h-indeksi oli 144 lokakuussa 2018). ==Lähteet== == Aiheesta muualla== *Yli 91 000 siteerausta (https://scholar.google.com/citations?view_op=list_works&hl;=fi&user;=EME7jF8AAAAJ) *Tieteelliset julkaisut (noin 500) https://www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/?term=Salonen-JT *Kuopiolaisprofessorin tuomio pysyi ennallaan, korvaussumma pieneni (21.9.2010, päivitetty 21.4.2012) (yle.fi) Luokka:Akatemiaprofessorit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Kuopion yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset lääkärit Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lea Sistonen

Lea Tuulikki Sistonen (s. 2. marraskuuta 1959) on solu- ja molekyylibiologian professori Åbo Akademissa. Hän oli akatemiaprofessori kaudella 1. elokuuta 2004 – 31. heinäkuuta 2009 tutkimusteemalla Solun puolustusmekanismit eri stressitilanteissa. Hän on sekä Suomen Tiedeseuran (2003–) että Suomalaisen Tiedeakatemian (2004–) jäsen. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Lea Sistonen (Turku Centre for Biotechnology, Turku) (researchgate.net) Sistonen, Lea Luokka:Akatemiaprofessorit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Åbo Akademin professorit Luokka:Elävät henkilöt
Guanhua Wang

Guanhua Wang (s. 7. toukokuuta 1992) on kiinalais-yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka edustaa KHL:n kiinalaisjoukkue Red Star Kunlunia. ==Ura== Wang vietti lapsuutensa ja nuoruutensa Yhdysvalloissa. Hän kävi high schoolin Shattuck St. Mary'sissa, josta Wang siirtyi kaudeksi 2010–2011 USHL-joukkue Waterloo Black Hawksiin. Kesken kauden hän siirtyi kuitenkin NAHL- junioriliigan Springfield Jr. Bluesiin, jossa Wang vietti pääosan myös seuraavasta kaudesta 2011–2012. Heinäkuussa 2016 Wang siirtyi try-outille KHL:n kiinalaiseen laajennusjoukkue Red Star Kunluniin. Hän sai elokuussa joukkueeseen vuoden mittaisen sopimuksen. Koska KHL-joukkueella täytyy olla vähintään viisi kotimaansa kansalaista kokoonpanossa, Wangista tuli Rudi Yingin, Tianxiang Xian sekä kanadalaissyntyisen Zach Yuenin ohella kaikkien aikojen myös ensimmäinen kiinalainen KHL-pelaaja. Wang esiintyi Kunlunin kokoonpanossa näin ollen kauden 2016–2017 avauskierroksella 1. syyskuuta 2016 vieraissa Amur Habarovskia vastaan, mutta hän ei saanut ottelussa kuitenkaan peliaikaa. Wang teki varsinaisen KHL-debyyttinsä 25. syyskuuta 2017 vieraissa Severstal Tšerepovetsia vastaan. Hän pelasi ottelussa kolme vaihtoa ja sai jääaikaa 1.26 minuuttia. Ottelu jäi Wangille kauden ainoaksi KHL:ssä. ==Muuta== Wangin isä Anfu on entinen Kiinan maajoukkuepelaaja. ==Tilastot== 2009–2010 Shattuck St. Mary's USHS 55 13 18 31 30 - - - - - 2010–2011 Waterloo Black Hawks USHL 8 0 0 0 0 - - - - - Springfield Jr. Blues NAHL 25 4 3 7 12 - - - - - 2011–2012 Springfield Jr. Blues NAHL 33 1 1 2 16 - - - - - 2016–2017 Red Star Kunlun KHL 1 0 0 0 0 - - - - - 1 kausi yhteensä KHL 1 0 0 0 0 - - - - - ==Lähteet== * * ===Viitteet=== Luokka:Kiinalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jari Turunen

Jari Turunen (25. helmikuuta 1961 Kerimäki – 9. toukokuuta 2023 Joensuu) oli suomalainen fyysikko. Hän oli fysiikan professori Itä-Suomen yliopiston Joensuun toimipisteessä (aiempi Joensuun yliopisto). Hän oli akatemiaprofessori kaudella 2005–2010. Jari Turunen suoritti perustutkintonsa 1980-luvulla ja valmistui tekniikan tohtoriksi Teknillisestä korkeakoulusta (nyk. Aalto-yliopisto) osittain koherentti optiikka aihepiirinään. Väitöskirjan jälkeisiä opintoja ja tutkimustyötä hän teki Tsinghua- yliopistossa Pekingissä ja 1990–1993 Edinburghin Heriot-Watt-yliopistossa. Tämän jälkeen hän toimi vuoden Teknillisessä korkeakoulussa. Vuonna 1994 hänet nimitettiin optoelektroniikan professoriksi Joensuun yliopistoon, missä hän perusti mikro-optiikan tutkimusryhmän. Vuodesta 2000 lähtien hän toimi saman yliopiston fysiikan professorina. Suomen Akatemian akatemiaprofessorina hän toimi kauden 2005–2010. Professori Turunen julkaisi noin 250 vertaisarvioitua artikkelia tai kokouspaperia tutkimusalueeltaan. Hän toimi monissa tieteellisissä luottamustehtävissä. Hän oli Euroopan optisen seuran (EOS, European Optical Society) Fellow. Vuonna 2000 hänelle myönnettiin Suomalaisen Tiedeakatemian ensimmäinen Väisälän fysiikan palkinto. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Jari Turusen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Akatemiaprofessorit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Itä-Suomen yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Seppo Yläsaari

Seppo Tapio Yläsaari (14. syyskuuta 1935 Viipuri – 20. tammikuuta 2001 Kanariansaaret) oli suomalainen korroosiotutkimuksen ja materiaalikemian professori. Hän valmistui ylioppilaaksi Savonlinnan lyseosta 1954, diplomi- insinööriksi Teknillisen korkeakoulun vuoriteollisuusosastolta 1960 ja tekniikan lisensiaatiksi 1965. Yläsaari työskenteli Teknillisen korkeakoulun korroosionestotekniikan apulaisprofessorina 1972–1984 ja professorina 1984–1998. Liki kolmenkymmenen vuoden ajan hän vastasi lähes kaikkien Suomen korroosioinsinöörien koulutuksesta. Yläsaaren tutkimusalueista tärkeimpiä olivat vedenkäsittely ja sähköinen korroosionesto. Seppo Yläsaaren isä Tauno August Relander vaihtoi sukunimensä 1900-luvun alussa Yläsaareksi. Yläsaaret kuuluvat Hirvensalmen Anders Relanderista polveutuvaan Relander-sukuun; sen Isakista polveutuvaan 3. päähaaraan. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Teknillisen korkeakoulun professorit Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Airspeed Oxford

Airspeed AS.10 Oxford oli brittiläisen Airspeedin valmistama kaksimoottorinen koulukone, jota käytettiin Brittiläisen kansainyhteisön maiden navigointi-, ammunta- ja radiokoulutuksessa toisen maailmansodan aikana. == Tekniset tiedot (Mk.I) == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Oxford Luokka:Brittiläiset koulukoneet Luokka:1930-luvun koulukoneet
Villa Amalia

Villa Amalia () on vuonna 2009 ensi-iltansa saanut Benoît Jacquotin ohjaama ranskalainen draamaelokuva, jonka pääosassa on Isabelle Huppert. Elokuva perustuu Pascal Quignardin samannimiseen romaaniin Villa Amalia (2006), jonka pohjalta Benoît Jacquot ja Julien Boivent sovittivat elokuvan käsikirjoituksen. Edouard Weil oli elokuvan tuottajana. == Juoni == Villa Amalia kertoo Ann-nimisestä lahjakkaasta keski-ikäisestä huippupianistista (Isabelle Huppert), joka päättää jättää aviomiehensä Thomasin (Xavier Beauvois) saatuaan tämän kiinni suutelemasta toista naista. Ann ei päätä jättää ainoastaan miestään vaan koko siihenastisen elämänsä urineen ja asuntoineen. Eräänä päivänä hän vain katoaa, lähtee matkalle ja löytää itsensä italialaiselta saarelta, jossa sijaitsee ehkä uuden elämän tarjoava Villa Amalia -niminen huvila. == Näyttelijät == == Tuotanto == Villa Amalia kuvattiin vuoden 2008 aikana lähinnä Italialle kuuluvalla Ischian saarella, joka sijaitsee Napolinlahden pohjoispäässä. Elokuvan budjettina oli yli neljä miljoonaa euroa ja tuotantoyhtiönä Rectangle Productions. Elokuvan tuottamiseen osallistuivat myös EuropaCorp, France 2 Cinéma ja Point Prod. Villa Amalian virallinen traileri julkaistiin 6. maaliskuuta 2009. == Julkaisu ja vastaanotto == Villa Amalia sai Ranskassa teatteriensi-iltansa 125 elokuvateatterissa 8. huhtikuuta 2009 ja oli EuropaCorp Distributionin teatterilevittämä. Elokuva keräsi Ranskassa teatterikierroksensa aikana yli 300 000 katsojaa ja tuotti yli 2,5 miljoonan dollarin lipputulot. Elokuva esitettiin Suomessa Ranskalaisen elokuvan festivaalilla Helsingin Kino Engel -elokuvateatterissa 30. lokakuuta 2015. Villa Amalia on saanut elokuvakriitikoilta hyvin myönteisen vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 75% kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 5,9/10 keskiarvolla. Keräys perustuu kahdeksaan arviointiin. 366 käyttäjästä 39% on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 3,1/5 keskiarvolla. Villa Amalia kilpaili vuoden 2009 Karlovy Varyn elokuvajuhlien pääkilpailussa, missä Benoît Jacquot oli ehdokkaana parhaan elokuvan Kristallipallon saajaksi. Isabelle Huppert sai roolisuorituksestaan parhaan naispääosan Brutus-ehdokkuuden. Villa Amalia julkaistiin Ranskassa DVD:lle 14. lokakuuta 2009. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Villa Amalia AlloCinéssä * Villa Amalia UniFrancessa Luokka:Vuoden 2009 ranskalaiset elokuvat Luokka:Ranskalaiset draamaelokuvat Luokka:Ranskalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Jari Valkonen

Jari Pekka Tapani Valkonen (17. kesäkuuta 1964 Ristiina – 7. joulukuuta 2024 Mikkeli) oli kasvipatologian professori Helsingin yliopistossa. Hän oli akatemiaprofessori kaudella 1.8.2006–31.7.2011 tutkimusteemanaan Kasvien potyviruskestävyyden molekulaariset mekanismit. ==Ura== Valkonen oli koulutukseltaan agronomi ja maatalous- ja metsätieteiden tohtori. Hän toimi Suomen Akatemian nuorempana ja vanhempana tutkijana sekä akatemiaprofessorina. Hän oli kasvivirologian professori Ruotsin maatalousyliopistossa Uppsalassa. Kasvipatologian professori Helsingin yliopistossa hän oli vuodesta 2001 lähtien. Hän teki pidempiä tutkijavierailuja myös Britanniaan, Yhdysvaltoihin ja Perussa toimivaan kansainväliseen perunakeskukseen (International Potato Center). Professori Jari Valkonen on tunnettu erityisesti maailmanlaajuisesti tuotantomäärältään tärkeimpiin juureksiin eli perunaan, bataattiin ja maniokkiin (eli kassavaan) liittyvistä tutkimuksistaan. Valkonen toimi Helsingin yliopiston maatalous-metsätieteellisen tiedekunnan tutkimuksesta ja jatko-opinnoista vastaavana varadekaanina. Vuoteen 2013 mennessä hän oli ohjannut jo noin 30 väitöskirjatyötä. Useat hänen väitöskirjaopiskelijoistaan ovat tulleet kehittyvistä maista. Väiteltyään he voivat viedä kotimaihinsa ajanmukaista tietotaitoa satoon vaikuttavista kasvitaudeista. Valkosen tutkimusryhmä on tehnyt yhteistyötä kehitysapuvaroin esimerkiksi Tansanian maatalousalan tutkimusasemien kanssa. ===Palkinnot=== Valkonen palkittiin väitöskirjapalkinnolla vuonna 1993 ja maataloustutkimuksen edistämisestä jaettavalla Mikko Sillanpää -palkinnolla 1994. Tunnustuksena pohjoismaisen koulutus- ja tutkimusyhteistyön edistämisestä hänelle myönnettiin vuoden 2004 NOVA-palkinto. Vuodesta 2004 lähtien hän oli Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen. Merkittävän kasvivirologian Richard Francki -palkinnon hän vastaanotti vuonna 2005 ja Kasvinsuojeluseuran mitalin vuonna 2011. ==Julkaisutoiminta== Helmikuussa 2017 Valkosen julkaisuluettelossa oli yli 430 nimikettä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Sari Timonen & Jari Valkonen (toim.): Sienten biologia (6.10.2013) (gaudeamus.fi) * J.P.T. Valkonen (Swedish University of Agricultural Sciences, Uppsala, Uppsala, Sweden) - Publications (408) (researchgate.net) Luokka:Akatemiaprofessorit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Etelä-Sudanin osavaltiot

Etelä-Sudan on jaettu hallinnollisesti 28 osavaltioon, jotka muodostettiin aiempien 10 osavaltion tilalle lokakuussa 2015. ===Bahr el Ghazal=== # Aweil # Aweil East # Eastern Lakes # Gogrial # Gok # Lol # Tonj # Twic # Wau # Western Lakes ===Equatoria=== # Amadi # Gbudwe # Imatong # Jubek # Maridi # Namorunyang # Terekeka # Yei River ===Greater Upper Nile=== # Boma # Bieh # Eastern Nile # Jonglei # Latjoor # Northern Liech # Ruweng # Southern Liech # Fangak # Western Nile ==Lähteet== __NOTOC__ Luokka:Etelä-Sudanin osavaltiot
Fikon-kieli

Fikon-kieli (, fikon = viikuna) on Ruotsista peräisin oleva leikkikieli eli lasten salakieli, joka rakentuu samaan tapaan kuin vaikkapa kontinkieli. Suomessa se on ollut ruotsinkielisten käytössä, ja siitä on jälkiä Stadin slangissa. == Fikon-kielen rakenne == Fikon-kieltä muodostetaan siten, että sanan perään lisätään sana fikon ja sen jälkeen sanojen alkutavut vaihdetaan niin, että ensimmäinen sana alkaa fi- ja jälkimmäinen päättyy -kon. Esimerkiksi juoda kahvia eli dricka kaffe olisi dric|ka fi|kon ka|ffe fi|kon siis fikoniksi fika drickon fiffe kakon. == Vaikutus Stadin slangiin == Monilla Stadin slangin fi-alkuisilla sanoilla on juuret fikon-kielessä. Slangissa jälkimmäinen sana on hävinnyt ja fi-alkuinen sana jäänyt jäljelle. Slangikäyttöön jääneitä sanoja ovat esimerkiksi: * fimppi – stump fikon → fimp stukon (tupakannatsa eli savukkeen suodatin) * fiblu – äppel fikon → fippel äkon (omena) * fillari – velosiped fikon → filosiped vekon (polkupyörä) == Muut merkitykset == Ruotsissa fikonspråket tarkoittaa paitsi lasten salakieltä, myös niin kutsuttua jargonia eli jonkun tietyn alan tai ammattikunnan käyttämää, ulkopuolisille vaikeaselkoista ammattikieltä. Sitä käytetään myös samassa mielessä kuin ilmaisua siansaksa eli käsittämätöntä puhetta. == Historia == Fikon-kieltä käytettiin Ruotsissa nuorison salakielenä jo ainakin 1850-luvulla. Vuonna 1882 kirjailija August Strindberg mainitsee, että siinä vaiheessa fikon-kieli oli ollut käytössä jo ainakin 30 vuotta. == Lähteet == Luokka:Leikkikielet Luokka:Slangi Luokka:Ruotsin kieli Luokka:Suomen kielen historia
Kae Tempest

Kae Tempest (s. 22. joulukuuta 1985) on englantilainen runoilija, spoken word -artisti sekä rap-artisti. == Julkaisut == === Albumit === * Balance (2011) *Everybody Down (2014) * Let Them Eat Chaos (2016) *The Book of Traps and Lessons (2019) === Runoteokset === * Everything Speaks in its Own Way (2012) *Brand New Ancients (2013) * Hold Your Own (2014) *Let Them Eat Chaos (2016) *"Picture on a Screen" (2016) *Running Upon The Wires (2018) === Kirjat === * The Bricks That Built The Houses (2016) *On Connection (2020) === Näytelmät === * Wasted (2013) * Hopelessly Devoted (2014) Luokka:Englantilaiset runoilijat Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1985 syntyneet
Bull

Bull voi tarkoittaa seuraavia: * Bull, yhdysvaltalainen televisiosarja * Bull, Groupe Bull, ranskalainen tietotekniikka-alan yritys * Jack Bull, Jack Badhamin ohjaama lännenelokuva * Red Bull, energiajuoma * Bull arab, australialainen koirarotu * Bulls Press, Bulls Presstjänst, ruotsalainen media-alan yritys ==Sukunimi== * Brynjulf Bull (1906–1993), Oslon pitkäaikainen pormestari * Deborah Bull (s. 1963), brittiläinen balettitanssija * Edvard Bull (1881–1932), norjalainen historian professori, työväenpuolueen poliitikko ja ministeri * Edvard Bull (1914–1986), norjalainen historian professori, edellisen poika * Edvard Hagerup Bull (1855–1938), norjalainen poliitikko * Edvard Hagerup Bull (1922–2012), norjalainen säveltäjä * Ella Holm Bull (1929–2006), eteläsaamelainen opettaja ja kirjailija * Francis Bull (1887–1974), norjalainen kirjallisuudentutkija * Georg Andreas Bull (1829–1917), norjalainen arkkitehti * Gerald Bull (1928–1990), kanadalainen asekehittelijä * Henrik Bull (1864–1953), norjalainen arkkitehti * Jacob Bull (1853–1930), norjalainen kirjailija * John Bull (1562 tai 1563–1628), englantilainen säveltäjä, muusikko ja urkujenrakentaja * John S. Bull (1934–2008), yhdysvaltalainen merivoimien koelentäjä ja astronautti * Olaf Bull (1883–1933), norjalainen runoilija * Ole Bull (1810–1880), norjalainen viulisti ja säveltäjä * Richard Bull (1924–2014), yhdysvaltalainen televisio- ja elokuvanäyttelijä * Steve Bull (s. 1965), englantilainen jalkapalloilija * Tove Bull (s. 1945), norjalainen kielitieteilijä, Tromssan yliopiston rehtori 1996–2001 * Vera Bull (1898–1954), oik. Vera Bulitš, suomenvenäläinen satukirjailija ; Bull taiteilijanimenä: * Bull Mentula, oik. Jari Mentula (s. 1976), suomalainen kehonrakentaja, joka on myös esiintynyt televisosarjassa Bull vs. Vertti ; Bull, kuvitteellisia henkilöitä: * Tohtori Jason Bull, televisiosarjassa Bull * John Bull, Englannin kansan ja kansanluonteen henkilöitymä Luokka:Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Bulgarian liittyminen euroalueeseen

Bulgarian on tarkoitus liittyä euroalueeseen vuoden 2025 loppuun mennessä. Bulgaria liittyi Euroopan vaihtokurssimekanismi ERM II:n jäseneksi 10. heinäkuuta 2020 ja suunnittelee ottavansa euron valuutakseenBulgaria on path to adopt euro in 2023: IMF's Georgieva Reuters. 26. tammikuuta 2019 "Official: Bulgaria and Croatia Join the ERM II Exchange Rate Mechanism" Sofia News Agency Novinite. 10. heinäkuuta 2020 Bulgaria gives up its goal to join eurozone in 2024 Euractiv. 17. helmikuuta 2023 . Bulgarian nykyinen valuutta on Bulgarian leva, joka on ollut maan valuuttana yli 140 vuoden ajan ennen euroon liittymistä. Bulgaria on suunnitellut ottavansa Madaran ratsastajan tuleviin eurokolikkoihinsa. Bulgaria suunnitteli alun perin liittyvänsä euroalueeseen vuonna 2015Bulgaria puts off Eurozone membership for 2015. Bnr.bg (Web Archive 2014).. Euroalueeseen liittyvien valtioiden pitää kuitenkin ensin liittyä Schengen-alueeseen ja Euroopan vaihtokurssimekanismin (ERM) jäseneksi ja olla jäsenenä vähintään kaksi vuotta. Kesäkuussa 2018 Bulgarian talousministeri Vladislav Goranov ilmoitti Bulgarian suunnittelevan liittyvänsä ERM:n jäseneksi kuun lopussa, jolloin Bulgaria voisi ottaa euron valuutakseen vuonna 2020Bulgaria confirms intention to apply for ERM 2 entry by end-June - fin min. Heinäkuussa 2018 Bulgaria hyväksyi suunnitelman liittyä ERM:n jäseneksi heinäkuussa 2019, jolloin Bulgaria voisi ottaa euron valuutakseen vuonna 2021Bulgarian government approves roadmap to euro membership. Lopulta Bulgaria liittyi virallisesti ERM:n jäseneksi 10. heinäkuuta 2020Bulgaria, Croatia take vital step to joining euro. Maan oli tarkoitus ottaa euro valuutakseen 1. tammikuuta 2024Bulgaria sticks to plans to adopt the euro from Jan 1, 2024, mutta vuonna 2023 käyttöönottopäivämäärää siirrettiin vuodella tammikuun 1. päivään 2025. Korkean inflaation takia tätä liittymistä on jouduttu lykkäämään edelleen, ja Bulgaria suunnittelee ottavansa euron käyttöön joko heinäkuussa 2025 tai tammikuussa 2026"Parliaments adopts a decision to speed up the process of adopting the euro"Bulgaria looks to join the euro in January 2026 - TVP World. == Katso myös == * Bulgarialaiset eurokolikot * Romanian liittyminen euroalueeseen * Euroopan unioni ==Lähteet== Luokka:Euro Luokka:Bulgarian talous
Koisiot

Koisiot (Withania) on koisokasvien (Solanaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. ==Lajeja== Catalogue of Life listaa 21 koisioiden sukuun kuuluvaa lajia: * Withania adpressa * Withania adunensis * vihnekoisio (Withania aristata) * Withania begoniifolia * Withania chamaesarachoides * Withania chevalieri * Withania coagulans * Withania echinata * espanjankoisio (Withania frutescens) * Withania grisea * Withania heterophylla * Withania japonica * Withania kweichouensis * Withania qaraitica * Withania reichenbachii * sokotrankoisio (Withania riebeckii) * Withania sinensis * Withania sinica * rohtokoisio (Withania somnifera) * Withania sphaerocarpa * Withania yunnanensis == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Koisiot (Withania) * Suomen Lajitietokeskus: Koisiot – Withania *ITIS: Withania *Flora of China: Withania Luokka:Koisokasvit
Orovillen pato

Orovillen pato on Yhdysvaltain korkein pato Pohjois-Kaliforniassa Butten piirikunnassa.Video: Yhdysvaltain korkein pato uhkaa murtua. Ylen uutiset 13.2.2017 Padon rakentaminen alkoi vuonna 1961, rakennustyöt valmistuivat vuonna 1968. Tyypiltään Orovillen pato on maapato, sen korkeus on 234,7 metriä ja rakennelman kokonaispituus on noin 2 109 metriä. ==Murtuma== Helmikuussa 2017 pitkään jatkuneiden sateiden vuoksi tekojärvestä oli juoksutettu vettä pitkin (alavirran puolelta katsottuna) padon vasemmalla puolella olevaa betonista tulvajuoksutuskanavaa pitkin. Tiistaina 7. helmikuuta 2017 sen luiskassa havaittiin aukko, kraatteri, joka virtaavan veden aihettaman eroosion johdosta laajeni. Lopulta betonikanavan seinät antoivat periksi ja vesi pääsi purkautumaan kanavan vierestä sen molemmin puolin. Veden juoksutus kanavassa lopetettiin. Sen seurauksena veden pinta järvessä nousi aamulla lauantaina 11. helmikuuta 2017 tulvajuoksutuskanavan vasemmalla (alavirran puolelta katsottuna) puolella olevan betonisen ylivuotopadon tasolle ja vesi alkoi valua sen yli. Ylivuotopato on hätätilanteita varten rakennettu järven purkuväylä. Vesi virtasi padon yli ja päällystämätöntä rinnettä pitkin jokeen. Hallitsematon vesivirta aiheutti eroosiota rinteessä ja padon alapuoliset asukkaat evakuoitiin. Tilanne kuitenkin rauhoittui, kun veden pinta saatiin laskemaan avaamalla tulvajuoksutuskanava uudestaan eikä vesi enää virrannut ylivuotopadon yli. Pääpato ei siten ole vaarassaTilanne Kalifornian patoalueella rauhoittumassa. Ylen uutiset 13.2.2017. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Orovillen padon verkkosivusto Luokka:Butten piirikunta Luokka:Yhdysvaltain padot Luokka:Kalifornian rakennukset ja rakennelmat Luokka:Yhdysvaltain vesivoimalaitokset
Kunekune

Kunekune (くねくね) on fiktiivinen olento joka sai alkunsa japanilaisessa sosiaalisessa mediassa ja keskustelupalstoilla. Se mainittiin ensimmäisen kerran vuonna 2003 samanaikaisesti usealla eri sivustolla. Kunekunea voisi Slendermanin tavoin kutsua "moderniksi urbaaniksi legendaksi" tarinan synnyttyä internetissä. == Tarina == Kunekune omaa hoikan, valkoisen ihmismäisen kehon. Sen valkoisten raajojen kerrotaan heiluvan kuin tuulessa, vaikka sää olisikin tyyni. Sen japanilainen nimi Kunekune tarkoittaakin "vääntyä", "heilua", "mutkitella." Väitetään, että Kunekunen voi havaitaan vain etäältä, esim. maaseudulla huojumassa keskellä peltoa. Jos sitä yrittää lähestyä tai katsoo liian pitkään, menettää totaalisesti järkensä. Jos sitä yrittää koskettaa tai pääsee liian lähelle, se tappaa. Jos sen kuitenkin jättää täysin huomiotta ja jatkaa matkaansa, se tekee samoin. Kunekunen tarina on voinut saada alkunsa variksenpelättimistä. == Lähteet == * Richard Freeman: The Great Yokai Encyclopaedia: The A-Z of Japanese Monsters. CFZ Press, Myrtle Cottage, Bideford 2010, ISBN 978-1-905723-54-6. * Yamaguchi Satoshi Taro: . Ryukura Verlag, Tokyo 2007, ISBN 4773003650. * Ito Ryuhei: , 18. Ausgabe. Smalltalk Study Group, Kyoto 2008. === Viitteet === Luokka:Kaupunkitarinat Luokka:Japanilainen kansanperinne Luokka:Keinotekoinen kansanperinne
Nika Katšarava

Nika Katšarava (), oikeasti Nikoloz Katšarava (; s. 13. tammikuuta 1994 Nikosia) on georgialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on edustanut Jeonnam Dragonsia helmikuusta 2022. Hän aloitti uransa Tbilisin Dynamossa. Helmikuussa 2013 hän siirtyi FK Rubin Kazaniin ja vuonna 2014 Spartaki Tskhinvaliin. Tammikuussa 2016 hän siirtyi FK Rostoviin ja kesäkuussa 2016 Ethnikos Achnaan. Kesäkuussa 2017 hän siirtyi lainalle Korona Kielceen. Hän teki debyyttinsä tässä seurassa 13. elokuuta 2017 Jagiellonia Białystokia vastaan. ja hän teki ensimmäiset maalit 30. lokakuuta 2017 Lechia Gdańskia vastaan. Kesäkuussa 2018 hän teki kahden vuoden sopimuksen Anorthosis Famagustan kanssa. Syyskuussa 2020 hän palasi Puolaan ja siirtyi lainalle Lech Poznańiin. Hän teki debyyttinsä tässä seurassa 20. syyskuuta 2020 Warta Poznańia vastaan. Helmikuussa 2022 hän siirtyi Jeonnam Dragonsiin. Georgian jalkapallomaajoukkueessa hän teki debyyttinsä 29. maaliskuuta 2016 Kazakstania vastaan. Hänen isänsä on entinen jalkapalloilija ja valmentaja Kakhaber Katšarava, ja äitinsä entinen koripalloilija Lia Mikadze. == Lähteet == * Profiili Soccerway-sivustolla === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Profiili Jeonnam Dragonsin sivustolla Luokka:Georgialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Commonwealthin metroasema

Commonwealth on Singaporen Mass Rapid Transit -metrojärjestelmän asema Queenstownissa Singaporen keskisellä suuralueella. Se avattiin 12. maaliskuuta 1988. Asemaa käyttävät East West Linen junat. == Junat == Pääteasema Ensimmäinen juna Viimeinen juna ma – la su & yleinen vapaa joka päivä East West Line EW1 Pasir Ris 5:45 6:13 23:55 EW33 Tuas Link 6:13 6:39 0:13 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Commonwealthin metroasema Singaporen liikennelaitoksen sivuilla Luokka:Mass Rapid Transitin asemat
Fenyylielohopeanitraatti

Fenyylielohopeanitraatti (C6H5HgNO3) on rakenteeltaan elohopean organometalliyhdisteisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa kosmetiikassa säilöntäaineena ja maataloudessa rikkaruohomyrkkynä ja fungisidina. ==Ominaisuudet== Huoneenlämpötilassa fenyylielohopeanitraatti on väriltään valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee vain niukasti veteen. Fenyylielohopeanitraatti ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä ja sille altistumisesta voi aiheutua kurkkukipua, yskää, huonovointisuutta ja vatsakipuja. Aine voi olla mutageenista. Fenyylielohopeanitraatin käyttö herbisidinä ja fungisidina voi aiheuttaa allergista ihottumaa. ==Käyttö== Fenyylielohopeanitraattia voidaan käyttää antibakteerisena säilöntäaineena kosmetiikassa ihonhoitotuotteissa sekä erityisesti silmämeikeissä. Sitä voidaan myös käyttää säilöntäaineena silmätipoissa ja aine on tehokasta useita bakteereja ja sieniä vastaan. Yhdistettä on aikaisemmin käytetty myös ehkäisyssä, koska sillä on siittiöitä tappavia ominaisuuksia, mutta tätä käyttöä ei enää suositella. Muita fenyylielohopeanitraatin käyttökohteita on käyttö herbisidinä ja fungisidina sekä puutavaran ja nahan disinfektiokäsittelyt.Milton Nowak & William Singer: Mercury compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 13.2.2017 ==Lähteet== Luokka:Elohopeayhdisteet Luokka:Organometalliyhdisteet
Taikojen talo

Taikojen talo (engl. The House of Magic, ransk. Le Manoir magique) on vuonna 2013 ilmestynyt ranskalais-belgialainen animaatioelokuva. Elokuva kertoo kissanpennusta, joka etsii suojaa eläköityneen taikurin talosta. == Ääninäyttelijät == Englanninkielinen Suomenkielinen Rooli Doug Stone Antti Litja …taikuri Lawrence Murray Blue Luka Haikonen …Myrsky Grant George Sampo Sarkola …Daniel Shanelle Gray Matleena Kuusniemi …Maggie-hiiri George Rabbit Jarmo Koski …Jack-kani Joey Camen Joonas Saartamo …Kiki George Rabbit Tuomas Uusitalo …Carlo Kathleen Browers Saara Saastamoinen …Carla Muissa rooleissa: Freja Teijonsalo, Susanna Snellman, Essi Kosola, Saara Saastamoinen, Kalle Ylitalo ja Oliver Kivi. Suomenkielisen version on ohjannut Juha Wuolijoki. == Lähteet == * * * * Luokka:Vuoden 2013 belgialaiset elokuvat Luokka:Vuoden 2013 ranskalaiset elokuvat Luokka:Ranskalaiset animaatioelokuvat Luokka:Elokuvat kissoista Luokka:Elokuvat koirista Luokka:Elokuvat hiiristä Luokka:3D-elokuvat
Irja Sahlberg

Irja Margareta Sahlberg (11. kesäkuuta 1904 Turku – 21. kesäkuuta 1972) oli suomalainen kansanelämän tutkija ja museovirkamies. Sahlberg valmistui filosofian kandidaatiksi 1931. Hän kuului Gabriel Nikanderin ympärille Åbo Akademissa muodostuneeseen nuorten tutkijoiden piiriin ja erikoistui rakennus- ja käsityöhistoriaan. Svenska litteratursällskapetin stipendiaattina hän teki kenttätyötä, lähinnä rakennusdokumentointia kaikkialla ruotsinkielisessä Suomessa. Sahlberg aloitti museotyönsä Sagalundissa Kemiössä, ja 1937 hänet palkattiin Turun historialliseen museoon. Hän johti konkreettista museotyötä, kun Luostarinmäki museoitiin, ja tarkisti Turun linnan tyylihistorialliset interiöörit tieteellisten periaatteiden mukaisesti. Sahlberg työskenteli vuosina 1953–1960 Turussa museojohtajana ja oltuaan välillä amanuenssina jäi eläkkeelle 1968. Sahlbergin johtaja-aikana tehtiin poliittiset päätökset, että Luostarinmäen ja Qwenselin talon jäljellä olevat talot säilytetään. Sahlberg oli kaupunkietnologian uranuurtaja, joka yhdisti työssään historian menetelmät ja kansanelämäntutkijan kokonaisnäkemyksen. Hän kirjoitti itse tekstinsä sekä ruotsiksi että suomeksi. Hän laati ensimmäiset opaskirjat Sagalundin museolle (1934), Luostarinmäelle (1941), Qwenselin talolle ja apteekkimuseolle (1963) sekä Taivassalon museo-oppaan (ilmestyi postuumisti 1974). Hänen bibliografiansa käsittää noin 70 nimekettä. Tärkeimpiä julkaisuja ovat Byggnadsskick och heminredning på Klosterbacken (1941) sekä osuudet maanviljelyksestä ja rakennusten kunnosta teoksessa Kimitobygdens historia (1942). ==Lähteet== *Irja Sahlberg. Uppslagsverket Finland. Viitattu 13.2.2016 Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 1972 kuolleet Luokka:Suomalaiset museonjohtajat Luokka:Suomalaiset etnologit
Villa Ullas

Villa Ullas on kahvila Vuosaaressa, Kallahden alueella. Villa Ullas on yksi Vuosaaren vanhimpia rakennuksia. Helsingin kaupunki osti torpan 1969 ja piti siinä useita eri vuokralaisia. Vuokralaisten jälkeen talo oli huonossa kunnossa ja kaupunki päätti peruskorjata sen. Peruskorjaus valmistui vuonna 1995. Kunnostustyöt teki lastensuojelunuorten työllisyyskoulutusorganisaatio. Kahvilan ympärillä on Ullaksenpuisto, jossa on lentolaivue 36:n muistomerkki. Lounaassa on Kallahdenharju ja lännessä venesatama sekä Kallahden asuinalue. == Galleria == Tiedosto:Villa ullas1.jpg|Villa Ullas edestä. Tiedosto:Ullaksenpuisto.jpg|Ullaksenpuistoa talvella. Tiedosto:Ullaksenpuisto park in Kallahti, Helsinki, Finland, 2016 September.jpg|Puiston pieni kävelysilta. Tiedosto:Ullaksenpuisto Pikku Kallahden rannassa, Kallahti, Helsinki, Finland, 2017.jpg|Puiston rannassa on Pikku-Kallahti. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Helsingin kaupunki: Kahvila Villa Ullas Luokka:Vuosaari Luokka:Suomalaiset kahvilat Luokka:Helsingin huvilat ja villat
Jarkko Kurvinen

Jarkko Kurvinen (s. 1983 Hämeenlinna) on suomalainen tietokirjailija, markkinointipäällikkö ja yrittäjä. ==Ura== Kurvinen perusti ensimmäisen oman yrityksensä, toiminimen, vuonna 2004. Hänen toinen yrityksensä, Plutoni Oy, on perustettu vuonna 2006. Yritys toteutti myynti- ja markkinointikoulutuksia yrityksille ja asiantuntijoille ja auttoi niitä kehittämään myynnin ja markkinoinnin prosesseja ja hyödyntämään erilaisia työkaluja. Kurvinen toimi Plutonin kautta vuokrajohtajana, joka kehitti yritysten markkinointia ja asiakaskokemusta. Kurvisen kolmas yritys Palveluna Oy tarjoaa myynti- ja markkinointipalvelua. Yhtiö toimii Hämeenlinnassa ja Lahdessa ja vuonna 2023 sillä oli viisi työntekijää. Yhtiö järjestää myös yritysten kasvuun keskittyviä tapahtumia. ==Kirjat== Kurvinen kirjoittaa tietokirjoja markkinoinnista, markkinointiviestinnästä, johtamisesta ja yrityskulttuurista. *Ensimmäisen kirjansa Blogimarkkinointi Kurvinen kirjoitti Katleena Kortesuon kanssa vuonna 2011. *Toisen kirjansa Mielipidejohtaja Kurvinen kirjoitti Suomen Markkinointiliiton toimitusjohtaja Lauri Sipilän kanssa vuonna 2014 *Kolmannen kirjansa B2B -markkinoinnin & myynnin pelikirja Kurvinen kirjoitti Mikko Sepän kanssa vuonna 2016.. Kirja oli viiden parhaan markkinointiviestintäkirjan joukossa viestintätoimisto Manifesto ja MTL:n vuonna 2017 järjestämässä Kultasulka-kilpailussa *Kurvisen neljäs kirja Henkilöbrändi ilmestyi vuonna 2018. Hän kirjoitti sen yhdessä Tom Laineen ja Ville Tolvasen kanssa. *Kurvisen viides kirja Paras työpaikka ikinä! ilmestyy myös vuonna 2018. Kirjan toinen kirjoittaja on Tom Laine. ==Luottamustoimet== Kurvinen on mukana Hämeenlinnan Nuorkauppakamarissa sekä Hämeen kauppakamarissa, jossa hän on toiminut Kasvu- ja kansainvälistymisvaliokunnan varapuheenjohtajana ja puheenjohtajana. == Tunnustuksia == *Vuonna 2011 Kurvinen valittiin vuoden nuoreksi yrittäjäksi Hämeenlinnassa *Vuonna 2012 Kurvisen ja Kortesuon Blogimarkkinointi-kirja voitti Markkinointiviestinnän Toimistojen Liiton Kultasulka-palkinnon. *Vuonna 2019 Kurvinen valittiin vuoden nuoreksi yrittäjäksi Hämeen maakunnassa ==Yksityiselämä== Kurvinen on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1983 syntyneet
Ann Forstén

Ann-Marie Alice Forstén (22. huhtikuuta 1939 Helsinki – 28. maaliskuuta 2002 Helsinki) oli suomalainen paleontologi. Forstén oli fossiilisten hevosten johtava kansainvälinen asiantuntija. Ennen kaikkea hän tutki hevoseläinten evoluutiota ja systematiikkaa. Myöhemmissä töissään Forstén tarkasteli myös suomalaisten nisäkkäiden historiaa ja sitä, miten eläimiä käytettiin esihistoriallisena aikana. Forsténin väitöskirja vuodelta 1968 käsitteli sukupuuttoon kuollutta euraasialaista hipparionhevosta. Hän toimi Helsingin yliopiston eläintieteellisessä museossa, ja vuodesta 1990 hän oli Luonnontieteellisen keskusmuseon osastopäällikkö ja professori. Forstén sai 1989 Oskar Öflundin säätiön myöntämän Suuren palkinnon, joka myönnetään ansioituneille nuorille tutkijoille. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Vuonna 2002 kuolleet Luokka:Suomalaiset paleontologit Luokka:Suomalaiset professorit
Sistonen

Sistonen on suomalainen sukunimi. Tunnettuja Sistosia: * Anneli Sistonen (s. 1944), jazz- ja rock-laulaja * Harry Sistonen (1919–1987), vesirakennuksen professori * Heini Sistonen (s. 1973), pika-aitajuoksija * Lea Sistonen (s. 1959), solu- ja molekyylibiologian professori * Pentti Sistonen (1924–2010), kapellimestari ja musiikkipedagogi * Tuuli Sistonen (s. 1980), seiväshyppääjä.
Antimetaboliitti

Antimetaboliitti on lääkeaine, joka yleisesti ottaen estää taikka hidastaa ihmisruumin elimistön aineenvaihduntaa eli metaboliaa. Tavallisimmin käyttötarkoitukset liittyvät erinäisten syöpäsairauksien hoitoon ja elinsiirron jälkeisen solujen hyljinnän estämiseen. Elinsiirron jälkeisessä hyljinnässä elävä ihmisen keho alkaa vastustaa vieraaksi tunkeilijaksi kokemiaan soluja. Nämä solut on saatu joko elävältä taikka kuolleelta elinluovuttajalta. Syövän hoidossa antimetaboliittisen lääkeaineen vaikutus perustuu kiihtyneitten syöpäsolujen jakautumisen ja lisääntymisen vähentämiseen. Monissa syöpäsairauksissa, varsinkin verisyövissä, epämuodostuneet solut villiintyvät ja lisääntyvät runsain mitoin eli normaalia soluntuotantoa huomattavasti nopeammin. == Katso myös == * Aineenvaihdunta * Elinsiirto * Syöpä ==Lähteet== *Vartiainen Ilmari, SHKS – WSOY, 1960: Lääkeaineoppi - Farmakologia. Helsinki, Porvoo. s. 182–183. ===Viitteet=== Luokka:Lääkkeet Luokka:Syöpätaudit
Reino Bäckman

Reino Einar Ensio Bäckman (30. toukokuuta 1937 Helsinki – 5. joulukuuta 1990 Vantaa) (HS Aikakone, vain tilaajille) Viitattu 26.3.2023. oli suomalainen muusikko, musiikkituottaja ja ääniohjaaja, joka ohjasi Disney-elokuvien suomenkieliset toteutukset vuosina 1966–1974. Bäckman esiintyi muusikkona taiteilijanimellä Little Ray. Hänet nähtiin ravintolayhtyeen basistina elokuvissa Sissit (1963) ja Hopeaa rajan takaa (1963). Hän oli jonkin aikaa Erkki Ertaman yhtyeessä. Muusikkona hän oli monipuolinen, sillä basson ohella hän soitti muitakin instrumentteja sekä lauloi, sävelsi ja sanoitti. Bäckman työskenteli 1960-luvulla levy-yhtiö Westerlundin tuotantopäällikkönä. Myöhemmin hän oli EMI:n Suomen-osaston toimitusjohtaja.Kenneth Sundberg: Disney suomeksi, osio Bäckmanin Aikakausi (Internet Archive) Viitattu 18.5.2017.Pepe Willbergin bändihistoriaa Pepewillberg.net 2016. Viitattu 18.5.2017. Bäckman sepitti suomenkieliset sanat moniin tunnettuihin käännöskappaleisiin, kuten ”Oi niitä aikoja” ja Charles Aznavourin ”Eilen kun mä tiennyt en”. Bäckman perusti vuonna 1973 oman levy-yhtiön Reeb Oy:n, jonka toimitusjohtajana hän toimi. Yhtiö julkaisi sekä kevyttä että klassista musiikkia. (HS Aikakone, vain tilaajille) Viitattu 26.3.2023. Yhtiön nimeksi vaihtui vuonna 1976 Polarvox. Disneylle Bäckman ohjasi ja suomensi sekä piirroselokuvien suomenkielisiä dubbauksia että LP-levyillä julkaistuja äänisatuja. Bäckman on haudattu Honkanummen hautausmaalle Vantaalle. == Dubbiohjaukset == * Nalle Puh ja hunajapuu (vuoden 1966 dubbaus) * Tuhkimo (vuoden 1967 dubbaus) * Viidakkokirja (vuoden 1968 dubbaus) * Bambi (vuoden 1969 dubbaus) * Peter Pan (vuoden 1969 dubbaus) * Aristokatit (vuoden 1972 dubbaus) * Robin Hood, 1974 * Tuulihattu, 1974 Bäckmanin ohjaamista Disney- dubbauksista on nykyään käytössä ainoastaan vuoden 1974 Robin Hood. Muut elokuvat Bambia lukuun ottamatta jälkiäänitettiin Disneyn pyynnöstä uudestaan 1990-luvulla videojulkaisuja varten. Bambi jälkiäänitettiin uudestaan vasta DVD-julkaisulle vuonna 2005. Bäckman näytteli itse useita äänirooleja ohjaamissaan suomenkielisissä dubbauksissa, esimerkiksi Robin Hoodissa munkki Tuckia ja Pikku Johnia, Viidakkokirjassa Baloo-karhua ja Aristokateissa hovimestari Edgaria. Hän oli myös Nalle Puhin ensimmäinen suomenkielinen ääni. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Reino Bäckman ja Siiri Angerkoski Henry the VIII -musiikkisketsissä (1965) Yle Elävä arkisto. Luokka:Suomalaiset sanoittajat Luokka:Suomalaiset basistit Luokka:Suomalaiset musiikkituottajat Luokka:Suomalaiset laulajat Luokka:Suomalaiset ääninäyttelijät Luokka:Ääniohjaajat Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Vuonna 1990 kuolleet