EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Akademik Šokalski

Akademik Šokalski () on Venäjän federaation Akademik Šuleikin -luokan jäävahvistettu merentutkimusalus, jonka Oy Laivateollisuus Ab on rakentanut Neuvostoliitolle Turun Pansiossa vuonna 1982. Alus on viime ajat liikennöinyt Australian Antartic Expedition -yrityksen retkillä.Turun Sanomat 28.12.2013 Suomalaisvalmisteinen risteilyalus juuttui häihin etelämantereella Yle 25.12.2013 Se on saanut nimensä venäläisen merentutkijan, kartografin Juli Šokalskin mukaan. Aluksella on kaksi matkustajakantta, joissa on ruokailutilat, baari, kirjasto ja sauna sekä majoitustilat 54 matkustajalle. == Palvelus == Alus juuttui kesken Etelämantereelle tekemänsä matkan jäihin ja sen tilanne sai paljon julkisuutta, kun usea jäänmurtaja epäonnistui sen irrottamisessa ja lopulta laivalla olleet tuotiin Australiaan helikopterilla. Alusta sanottiin tutkimusalukseksi, mutta Ranskan napaseutututkimuksen johtaja Yves Frenot arvosteli tutkimushanketta, jolla oli tarkoitus kulkea sama matka, jonka australialainen tutkimusmatkailija Douglas Mawson teki vuosina 1911–1914. Fenotin mukaan kyseessä on todellisuudessa huvimatka, joka on tieteen kannalta täysin merkityksetön.Yle Uutiset Viitattu 4.1.2014 Laiva lähti matkalle 8. joulukuuta Uuden-Seelannin Bluffin satamasta. Helikopterin lähitienoille tuonut kiinalainen jäänmurtaja jäi itsekin kiinni jäihin. == Lähteet == Luokka:Tutkimusalukset
Anna Favella

Anna Favella (s. 21. syyskuuta 1983 Rooma) on italialainen näyttelijä. ==Filmografia== Elokuvat Elokuvat Elokuvat Elokuvat Vuosi Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Rooli 2013 Mr. America Mr. America Penelope (Penny) Morningstar Televisioelokuvat Televisioelokuvat Televisioelokuvat Televisioelokuvat Vuosi Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Rooli 2008 Enrico Mattei - L'uomo che guardava al futuro Enrico Mattei - L'uomo che guardava al futuro Priscilla Leoni Televisio Televisio Televisio Televisio Televisio Vuosi Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Jakso / Jaksojen määrä Rooli 2009 Isä Matteon tutkimuksia Don Matteo "L'anniversario" Gaia 2010 Terra Ribelle Terra Ribelle 7 jaksoa Elena Giardini 2012 Terra Ribelle - Il Nuovo mondo Terra Ribelle - Il Nuovo mondo 8 jaksoa Elena Marsili ==Aiheesta muualla== * Luokka:Italialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Saarijärven pyhittäjä Arseni Konevitsalaisen tšasouna

Saarijärven pyhittäjä Arseni Konevitsalaisen tšasouna eli Saarijärven tšasouna on pyhitetty Konevitsan luostarin perustajan Arseni Konevitsalaisen muistolle. Se on valmistunut vuonna 1989. Tšasouna on pieni pyöröhirsinen pitkäkirkkotyyppinen rukoushuone. Lyhytnurkille salvottu länsitorni kohoaa sipulikupoliksi. Tsasouna kuuluu Jyväskylän ortodoksiseen seurakuntaan.Keski- Suomen kirkot . Finnica Keski-Suomi. Tallennettu 4.1.2014. Ruokoushuoneen ikonit on maalannut Jyrki Pouta. Tšasouna sijaitsee osoitteessa Matosalmentie 1, Saarijärvi.Pyhäköt. Jyväskylän ortodoksinen seurakunta. Tallennettu 4.1.2014. == Lähteet == Luokka:Saarijärven rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen ortodoksiset kirkkorakennukset Luokka:Keski-Suomen kirkkorakennukset Luokka:Suomen puiset pitkäkirkot
Sköllerstan kirkko

Sköllerstan kirkko () on Ruotsissa Hallsbergin kunnassa sijaitseva kirkkorakennus. Se on rakennettu 1200-luvun jälkipuolella ja 1300-luvun alussa goottilaiseen tyyliin.Länsstyrelsen i Örebro län: Sköllersta kyrka Viitattu 4.1.2014. Sitä kutsutaan joskus Närken tuomiokirkoksi suuren kokonsa takia. Se on rakennettu jo alun perin nykyiseen kokoonsa. Paikalla oli todennäköisesti aiemmin pienempi kivikirkko ja mahdollisesti myös puukirkko. Kirkon seinät on muurattu kalkkikivestä ja holvit on tehty tiilistä. Kirkko koostuu kolmesta laivasta, joista keskilaiva on sivulaivoja korkeampi. Koillisosassa on sakaristo, joka on kirkon vanhimpia osia. Ikkunoita suurennettiin 1700- ja 1800-luvuilla, mutta eteläseinässä on jäljellä yksi keskiaikainen ikkuna. Kuorin ikkuna on rekonstruoitu 1860-luvulla ja siinä on neljä 1300-luvulta peräisin olevaa lasimaalausta, kun kirkon muut lasimaalaukset ovat 1950-luvulta. Saarnastuoli on yksi Närken vanhimmista ja sen lahjoitti silloinen kirkkoherra vuonna 1592. Sitä on modernisoitu useita kertoja ja palautettu alkuperäiseen asuunsa vuonna 1956. Nykyiset penkit ovat vuoden 1956 remontissa tehtyjä ja ne ovat replika 1700-luvun penkeistä. Kirkon lähellä on vuodelta 1845 peräisin oleva pitäjäntupa, joka toimii nykyisin seurakuntatalona ja paanupeitteinen kellotapuli vuodelta 1667. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Bebyggelseregistret Luokka:Hallsbergin kunta Luokka:Örebron läänin kirkot Luokka:Ruotsin kivikirkot Luokka:Kirkot Strängnäsin hiippakunnassa
Glanshammarin kirkko

Glanshammarin kirkko () on Ruotsissa Örebron kunnan taajamassa Glanshammarissa sijaitseva kirkkorakennus. Se on yksi läänin kulttuurihistoriallisesti arvokkaimpia kirkkoja ja on epätavallisen suuri.Länsstyrelsen i Örebro län: Glanshammars kyrka Viitattu 4.1.2014. Paikalla oli 1000-luvulla luultavasti pienempi puukirkko. 1100-luvulla tai 1200-luvun alussa tähän rakennettiin pieni kivikirkko, jota on laajennettu vaiheittain ja keskiajan lopussa yksinkertainen kirkkorakennus oli muutettu kaksilaivaiseksi kirkoksi, jossa oli koristeelliset tähtiholvit. Kirkkosalissa on hyvin säilyneet seinä- ja kattomaalaukset vuodelta 1589, jolta ajalta löytyy todella vähän säilyneitä maalauksia Ruotsissa. Eteläseinällä on joitakin säilyneitä jäännöksia alkuperäisen kirkon keskiaikaisia maalauksia, jotka esittävät Aatamia peltotyöläisenä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Örebron kunta Luokka:Örebron läänin kirkot Luokka:Ruotsin kivikirkot Luokka:Kirkot Strängnäsin hiippakunnassa
Emilian kieli

Emilian kieli on Emilian historiallisella alueella Italiassa puhuttava kieli. Nykyisin kielen puhuja-alue käsittää Emilia-Romagnan hallintoalueen länsiosan. Emilian kieltä pidetään usein virheellisesti italian murteena, mutta todellisuudessa se kuuluu galloitaalisten kielten ryhmään. Italia puolestaan kuuluu italodalmatialaisiin kieliin. Emilian kielellä ei ole yhtä standardisoitua muotoa. ==Katso myös== * länsiromaaniset kielet Luokka:Romaaniset kielet Luokka:Italian kielet
Romagnolin kieli

Romagnolin kieli on galloitaalinen kieli, jota puhutaan Pohjois-Italiassa Romagnan alueella, joka kuuluu Emilia-Romagnaan, sekä San Marinossa ja Marchen alueen pohjoisosissa. Sen läheisiä sukulaiskieliä ovat liguuria ja venetsia. Vuonna 2003 kielellä oli arviolta noin 2 miljoonaa puhujaa. Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. ==Katso myös== * länsiromaaniset kielet == Lähteet == Luokka:Romaaniset kielet Luokka:Italian kielet Luokka:San Marinon kielet
Vasil Levski

Vasil Levski (oik. Vasil Ivanov Kuntšev; 18. heinäkuuta (J: 6. heinäkuuta) 1837 Karlovo, Rumelia – 18. helmikuuta (J: 6. helmikuuta) 1873 lähellä Sofiaa, Bulgaria)Vasil Levski Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 4.1.2014. oli bulgarialainen vallankumousjohtaja ja itsenäisyystaistelija. Häntä pidetään nykyään Bulgariassa kansallissankarina. Kuntšev toimi alkuaan vuosina 1858–1864 munkkina, mutta omistautui vuodesta 1866 kamppailulle Bulgarian vapauttamiseksi Ottomaanien vallasta. Rohkeutensa vuoksi hän sai kutsumanimen Levski, ’leijonamainen’. Munkkitaustansa vuoksi hänet tunnettiin myös lempinimellä Djakon (”diakoni”). Levski oli vuosina 1862 ja 1868 perustamassa kahta Belgradissa toiminutta bulgarialaisten vapaaehtoisten muodostamaa legioonaa, jotka hän myöhemmin yhdisti. Koska Serbian hallitus ei kuitenkaan antanut niille hänen toivomaansa tukea, hän päätti palata Bulgariaan nostattaakseen siellä kansannousun turkkilaisia vastaan. Tämä merkitsi Bulgarian kansallisen liikkeen siirtymistä uuteen vaiheeseen, jossa vallankumouksellinen toiminta tuotiin ulkomailta Bulgarian sisälle.Nordisk familjebok (1912), s. 322 Runeberg.org. Viitattu 4.1.2014. Levski osallistui myös bulgarialaisten emigranttien vuonna 1869 Bukarestissa järjestämään kongressiin, jossa hän yhdessä Ljuben Karavelovin kanssa perusti Bulgarian vallankumouksellisen keskuskomitean. Keskuskomitea loi Bulgariaan ulottuneen asiamiesverkoston. Kansannousua valmistellessaan Levski kiersi salaa Bulgariassa levittämässä agitaatiokirjoituksia. Ollessaan vuonna 1872 salaisella komennuksella Bulgariassa hän joutui turkkilaisten vangitsemaksi sen jälkeen, kun eräs hänen postivaunuryöstön suorittanut toverinsa oli ilmiantanut hänet. Levski tuomittiin kuolemaan ja hirtettiin. Yritettyään itsemurhaa sofialaisessa vankilassa hänet teloitettiin valmiiksi puolikuolleena. Hirttopaikalle pystytettiin vuonna 1895 Levskin muistomerkki. Nykyään Bulgariassa on paljon Levskin muistomerkkejä ja hänen mukaansa nimettyjä asioita. Vuonna 2007 järjestetyssä ”Suuret bulgarialaiset” -yleisöäänestyksessä hänet valittiin kaikkien aikojen suurimmaksi bulgarialaiseksi. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Bulgarialaiset henkilöt Luokka:Osmanien valtakunnan teloittamat Luokka:Vuonna 1837 syntyneet Luokka:Vuonna 1873 kuolleet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Transaminaasit

Transaminaasit eli aminotransferaasit ovat transferaaseihin kuuluvia entsyymejä, jotka katalysoivat transaminaatioreaktioita eli aminoryhmän siirtämistä aminohapoilta α-ketohapoille. Tuotteina tässä reaktiossa muodostuu uusi aminohappo ketohaposta ja uusi ketohappo aminohaposta. Transaminaasientsyymit ovat tärkeässä roolissa aminohappojen synteesissä ja aminohappojen hajotusreaktioissa. Usein aminoryhmän vastaanottajana on alfaketoglutaarihappo, josta muodostuu glutamiinihappoa. Transaminaasien EC- numerot ovat EC 2.6.1.1-EC 2.6.1.102. ==Toimintamekanismi== Kaikkien transaminaasien katalysoimien reaktioiden mekanismi on hyvin samankaltainen ja kaikki entsyymit vaativat prosteettiseksi ryhmäkseen pyridoksaalifosfaatin. Reaktion ensimmäisessä vaiheessa aminohappo reagoi aminoryhmällään pyridoksaalifosfaatin kanssa muodostaen aldimiinin. Aldimiini luovuttaa protonin muodostaen kinonoidivälituotteen ja tämä välituote vastaanottaa protonin muodostaen ketimiinin. Ketimiini hydrolysoituu, jolloin vapautuu ketohappo ja aminoryhmä jää pyridoksaalifosfaatille, josta muodostuu pyridoksamiinifosfaattia. Tämän jälkeen toinen ketohappo reagoi pyridoksamiinifosfaatin kanssa muodostaen aminohapon. Tämän reaktion mekanismi on käänteinen edellä mainitulle reaktiolle, jossa aminohaposta muodostuu ketohappo. ==Lähteet== Luokka:Transferaasit
Italia in Miniatura

Italia in Miniatura on Italiassa Riminin kunnan alueella sijaitseva teemapuisto, jossa esitellään Italian nähtävyyksiä pienoiskoossa. Puisto on perustettu vuonna 1970, ja siellä käy vuosittain yli 500 000 vierailijaa. Alue on 85 000 neliömetrin kokoinen. Pienoismalleja alueella on nähtävillä 273 kappaletta. Suurin osa pienoismalleista on tehty mittakaavojen 1:25 ja 1:50 välillä. Tämän lisäksi aluetta kiertää 730 metriä pitkä monorail-rata. www.italiainminiatura.com == Aiheesta muualla == *www.italiainminiatura.com == Lähteet == Luokka:Italian huvipuistot Luokka:Rimini Luokka:Pienoismallit
Guldsmedshyttanin kirkko

Guldsmedshyttanin kirkko () on Ruotsissa Lindesbergin kunnassa sijaitseva kirkkorakennus. Se on rakennettu uusgoottilaiseen tyyliin vuosina 1893–1895 arkkitehti Ludvig Petersonin piirustusten mukaan.Länsstyrelsen i Örebro län: Guldsmedshyttans kyrka Viitattu 4.1.2014. Kirkko rakennettiin, koska väkimäärä oli lisääntynyt ja Lindesbergin kirkkoon oli pitkä matka. Se on muurattu punaisista tiilistä ja on malliltaan kolmilaivainen, jossa keskilaiva on korkeampi kuin sivulaivat. Vuosien 1993–1994 remontissa palautettiin muun muassa aikaisemmin päällemaalattuina olleita koristemaalauksia ja rautaiset kattokruunut, jolloin kirkko sai takaisin suurimmaksi osaksi alkuperäisen ulkonäkönsä. ==Lähteet== Luokka:Lindesbergin kunta Luokka:Örebron läänin kirkot Luokka:Kirkot Västeråsin hiippakunnassa
Saarijärven kirkko

thumb|275 px|Saarijärven kirkon sankarihaudat kesällä 2015 _Rakkauden velka on ikuinen_ Saarijärven kirkko on rakennettu intendentinkonttorissa Carl Ludvig Engelin kaudella laadittujen piirustusten mukaan, ja sen varsinaisena suunnittelijana pidetään A. F. Granstedtia. Rakennustyötä johti Jaakko Heikinpoika Kuorikoski vuonna 1849.Saarijärven kirkko . Saarijärven seurakunta. Viitattu 4.1.2014. Puinen kirkkorakennus on tasavartinen sisäviisteinen ristikirkko. Ristivarret ovat satulakattoiset. Kirkon kahdeksankulmaisessa keskiössä on kattolyhtyyn päättyvä suuri, halkaisijaltaan 18-metrinen kupoli. Lyhdyn laessa oleva Kristuksen ylösnousemuksen symboli, kullattu aurinko, on lattiapinnasta mitattuna 29,10 metrin korkeudessa. Empiren klassinen muotokieli hallitsee julkisivuja. Kuoripäätyä lukuun ottamatta kirkkosalia kiertää yhtenäinen lehteri. Auringonvalo siivilöityy kattolyhdyn ikkunoista kirkon sisätilaan. Ensimmäiset, 27-äänikertaiset urut hankittiin vuonna 1901 Kangasalan urkutehtaalta. Vuosisadan alussa kirkkoon asennettiin myös lämmityslaitteet. Kirkon alttaritaulu vihittiin käyttöön vuonna 1911. Taidemaalari Aleksandra Såltinin teos esittää kirkastusvuoritapahtumaa. Saarnatuolin koristeena olleet saarijärveläisen taiteilija Hannes Autereen puuveistokset Enkeli ja Madonna ovat edelleen kirkossa. Kirkossa olevat Johan N. Backmannin Ristiinnaulittua ja Ehtoollista esittävät alttaritaulut ovat edellisestä kirkosta, jonne ne hankittiin vuonna 1756. Kirkon ensimmäinen peruskorjaus tehtiin arkkitehti Kauno S. Kallion suunnitelmien mukaan. Tuolloin kirkkoon asennettiin sähkövalot ja kupolin valoaukko peitettiin. Toisen peruskorjauksen 1961 suunnitteli arkkitehti Veikko Leisten. Kolmas laaja kunnostus valmistui vuonna 1998 seinäjokelaisen arkkitehti Aulis Jääskeläisen toteuttamana. Tällöin avattiin umpeenlaudoitettu kupoli, ja uusi saarnastuoli tehtiin kirkon ensimmäisen saarnastuolin pohjalta. Saarijärven ensimmäinen kirkkorakennus oli noin vuodelta 1593. Toinen kirkko vuodelta 1628 oli pitkäkirkko. Kolmas kirkko rakennettiin vuonna 1694.Keski-Suomen kirkot. Finnica. Viitattu 4.1.2014. Saarijärven seurakunta perustettiin vuonna 1628, kun se Palavasalmi-nimisenä kappeliseurakuntana erotettiin Rautalammin emäseurakunnasta. Seurakunta itsenäistyi vuonna 1639 ja sai 1690 nimen Saarijärvi. Vuonna 2007 Saarijärveen liitettiin vapaaehtoisella seurakuntaliitoksella Kannonkosken, Kivijärven ja Pylkönmäen seurakunnat. Niistä tuli Saarijärven seurakuntaan kuuluvia kappeliseurakuntia. Nykyisin Saarijärven seurakunta on noin 11 500 jäsenen yhteisö.Historiaa . Saarijärven seurakunta. Viitattu 4.1.2014. Kirkon sankarihautausmaan sankaripatsas on kuvanveistäjä Hannes Autereen pronssiveistos Kotiseudun henki vuodelta 1953. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Saarijärven rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen puiset sisäviisteiset ristikirkot Luokka:Keski-Suomen kirkkorakennukset Luokka:Suomen 1840-luvulla rakennetut kirkot
Konstantin Stoilov

Konstantin Stoilov (5. lokakuuta (J: 23. syyskuuta) 1853 Filippopol – 5. huhtikuuta (J: 23. maaliskuuta) 1901 Sofia) oli bulgarialainen poliitikko, joka toimi Bulgarian pääministerinä vuosina 1887 ja 1894–1899.Konstantin Stoilov Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 4.1.2014. Stoilov kävi koulunsa Konstantinopolin amerikkalaisessa koulussa Robert Collegessa ja väitteli myöhemmin oikeustieteen tohtoriksi Heidelbergin yliopistossa Saksassa. Bulgarian itsenäistyttyä hän oli vuonna 1879 jäsenenä Tărnovossa kokoontuneessa komissiossa, joka laati luonnoksen maan uudeksi perustuslaiksi, sekä valtuuskunnassa, joka tarjosi Bulgarian kruunua Battenbergin prinssi Aleksanterille. Stoilovista tuli sen jälkeen ruhtinas Aleksanterin kansliapäällikkö, ja hän oli yksi tämän tärkeimpiä neuvonantajia aina vuoteen 1881, jolloin ruhtinas peuutti perustuslain.Nordisk familjebok (1918), s. 95 Runeberg.org. Viitattu 4.1.2014. Konservatiivinen Stoilov vaikutti siihen, että Aleksanterin ja liberaalien hallitseman kansalliskokouksen välille syntyi kitkaa. Vuosien 1881–1883 poikkeushallinnon aikana Stoilov oli ajoittain ministerinä ja perustuslain palauttamisen jälkeen 1883–1884 oikeusministerinä. Ruhtinas Aleksanterin luovuttua kruunusta Stoilov oli ensin syyskuusta 1886 heinäkuuhun 1887 oikeusministerinä Vasil Radoslavovin hallituksessa ja sen jälkeen parin kuukauden ajan itse pääministerinä. Hän erosi, kun uusi ruhtinas Ferdinand I oli valittu, ja teki näin tietä Stefan Stamboloville. Stoilov jatkoi vielä joulukuuhun 1888 Stambolovin hallituksen oikeusministerinä, mutta jättäytyi sitten oppositioon Stambolovia vastaan. Stoilov palasi pääministeriksi Stambolovin kukistuttua toukokuussa 1894 ja jatkoi tehtävässä tammikuuhun 1899. Hänen pääministerikaudellaan Bulgariaa modernisoitiin, suhteita Länsi-Eurooppaan tiivistettiin ja välit Venäjään normalisoitiin helmikuussa 1896. Stoilov myös perusti konservatiivisen Kansanpuolueen ja toimi sen johtajana. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Bulgarian pääministerit Luokka:Vuonna 1853 syntyneet Luokka:Vuonna 1901 kuolleet
Karstulan kirkko

Karstulan kirkko on puurakenteinen keskeiskirkko Karstulassa Keski-Suomessa. Hirrestä rakennettu kirkko koostuu kuutiomaisesta keskitilasta, johon liittyy joka sivulla eteishuonemaiset ristivarret. Kirkon keskellä on nelikulmainen, ikkunallinen kupoli. Kirkko edustaa tyyliltään myöhäisempireä. Kirkko valmistui vuonna 1853, ja sen rakensi Jaakko Heikinpoika Kuorikoski arkkitehti A. F. Granstedtin laatimien piirustusten pohjalta. Kirkon vieressä oleva kellotapuli vuodelta 1815 on Simon Juvelinin rakentama. Nykyiseen asuunsa se on korjattu vuonna 1861 Lauri Heikki Kuorikosken johdolla. Ulkomaalaus tehtiin vuonna 2003. Kellotapulin kirkonkellot ovat vuosilta 1812 ja 1818. Kirkkoa kunnostettiin vuonna 1904 arkkitehti Josef Stenbäckin tekemien piirustusten mukaan ja 1950-luvulla arkkitehti Kauno S. Kallion johtamana. Kirkko saneerattiin vuonna 2003 jolloin sinne hankittiin myös Allenin urkutehtaan digitaaliset urut. Kirkon alttaritaulu on Pekka Halosen maalaama Kristus puhuu kansalle Genesaretin järvellä. Kirkossa on myös Urho Lehtisen maalauksia. Kirkon pääeteisessä on vanhasta kirkosta peräisin oleva Hyvä Paimen -puuveistos sekä perinnettä noudattaen seurakunnan diakoniatyölle rahaa keräävä vaivaisukko-puuveistos. Kirkon pihalla on vuonna 1975 pystytetty nykyisen kirkon paikalla sijainneen Karstulan ensimmäisen kirkon muistokivi. Kirkon sankarihautausmaan muistomerkki on paljastettu 11.8.1957 ja se on kuvanveistäjä Matti Aaltosen teos. left|175px|thumb|Karstulan kirkko, sankarihaudat kesällä 2014 == Lähteet == Luokka:Karstulan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen puukirkot Luokka:Keski-Suomen kirkkorakennukset
Petko Karavelov

Petko Karavelov (5. huhtikuuta (J: 24. maaliskuuta) 1843 Koprivštitsa – 7. helmikuuta 1903 Sofia) oli bulgarialainen poliitikko, joka toimi Bulgarian pääministerinä neljästi vuosina 1880–1881, 1884–1886, 1886 ja 1901–1902. Petko Karavelov oli Bulgarian kansalliseen heräämiseen vaikuttaneen kirjailija Ljuben Karavelovin nuorempi veli. Hän opiskeli Venäjällä ja oli Turkin sodan aikana Bulgarian venäläisen miehityshallinnon palveluksessa. Karavelov toimi Tărnovossa 1879 kokoontuneen perustuslakia säätävän kokouksen varapuheenjohtajana ja tuli pian tunnetuksi Bulgarian liberaalin puolueen johtavana poliitikkona. Hän oli 1880 valtiovarainministerinä Dragan Tsankovin hallituksessa ja kohosi saman vuoden lopussa itse pääministeriksi. Ruhtinas Aleksanteri I syrjäytti seuraavana vuonna perustuslain, jolloin Karavelov pakeni Itä-Rumeliaan ja toimi siellä opettajana sekä Filippopolin pormestarina. Perustuslaillisen hallinnon palauttamisen jälkeen hän saattoi 1883 palata Bulgariaan.Nordisk familjebok (1910), s. 909–910 Runeberg.org. Viitattu 4.1.2014. Vuonna 1884 Karavelov valittiin kansalliskokouksen puhemieheksi ja Tsankovin hallituksen kaaduttua saman vuoden heinäkuussa hän tuli toisen kerran pääministeriksi. Hänen toiselle pääministerikaudelleen osuivat Itä-Rumelian vallankumouksellinen yhdistäminen Bulgariaan vuonna 1885 ja siitä seurannut Serbian–Bulgarian sota. Toinen kausi päättyi ruhtinas Aleksanteria vastaan elokuussa 1886 suoritettuun vallankaappaukseen. Aleksanterin palatessa lyhyeksi ajaksi takaisin valtaan myös Karavelov palasi tosin hetkellisesti kolmannen kerran pääministeriksi. Kun Aleksanteri I luopui syyskuussa 1886 lopullisesti kruunusta, Karavelovista tuli Stefan Stambolovin ja Sava Mutkurovin ohella kolmas jäsen hallitusvaltaa käyttäneeseen valtionhoitajakuntaan. Karavelov joutui kuitenkin eroamaan siitä jo marraskuussa, koska hänen suhtautumisensa Venäjään oli epäselvä, ja valtaan tullut Stambolov kohteli häntä tämän jälkeen ankarasti. Vuoden 1887 keväällä tapahtuneen epäonnistuneen kansannousun jälkeen Karavelov vangittiin joksikin aikaa ja vuonna 1891 hänet tuomittiin viideksi vuodeksi vankeuteen syytettynä osallisuudesta ministeri Beltševin murhaan. Stambolovin eron jälkeen hänet kuitenkin vapautettiin joulukuussa 1894. Hän toimi vielä kerran pääministerinä maaliskuusta 1901 tammikuuhun 1902. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Bulgarian pääministerit Luokka:Vuonna 1843 syntyneet Luokka:Vuonna 1903 kuolleet
Helmituliperä

Helmituliperä (Emblema pictum) on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Helmituliperää tavataan Australiassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Loistopeipot
Birds of Tokyo

Birds of Tokyo on australialainen rockyhtye, joka perustettiin Perthissä, Länsi-Australiassa vuonna 2004. Yhtye on julkaissut neljä studioalbumia, jotka kaikki ovat sijoittuneet Australian albumilistalle. Viimeiset kolme albumia ovat olleet listan kolmen kärjessä. Viimeisin albumi March Fires sijoittui listaykköseksi Australiassa.Australian Charts - Birds of Tokyo == Jäsenet == ;Nykyiset * Ian ”whitegoods” Berney – basso (2011–) * Ian Kenny – laulu (2004–) * Glenn Sarangapany – koskettimet (2007–) * Adam Spark – kitara (2004–) * Adam Weston – rummut (2004–) ;Entiset * Anthony Jackson – basso (2004–2011) == Diskografia == === Studioalbumit === * Day One (2007) * Universes (2008) * Birds of Tokyo (2010) * March Fires (2013) * Brace (2016) * Human Design (2020) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Yhtyeen viralliset sivut Luokka:Australialaiset alternative rock -yhtyeet Luokka:Australialaiset indie rock -yhtyeet
Bangorin tuomiokirkko

Bangorin tuomiokirkko () on Bangorissa Walesissa sijaitseva katedraali, jonka paikalla on ollut kirkko jo 500-luvulta. Noin vuonna 530 aatelissyntyinen Deiniol alkoi rakentaa kirkkoa paikalle. Viikingit ryöstivät ja polttivat katedraalin vuonna 1073, kuningas Juhana Maattoman armeija tuhosi sen 1211, keskustorni paloi vuonna 1309 ja osia katedraalista tuhoutui walesilaiskapinan aikana 1402. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Katedraali Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan katedraalit Luokka:Kivikirkot Luokka:Walesin kirkot
Säynätsalon kirkko

Säynätsalon kirkko on Jyväskylässä Säynätsalon kaupunginosassa oleva päätytornillinen pitkäkirkko, jonka suunnittelijoina olivat arkkitehdit Armas Lindgren ja Bertel Liljeqvist. Säynätsalon tehtaiden johtaja, kauppaneuvos Hanna Parviainen rahoitti kirkon rakentamisen. Kirkko on valmistunut vuonna 1927. Vaaleaksi rapatun tiilikirkon päätytorni on barokkityylinen. Kulmikas kuoriosa on kirkkosalia kapeampi ja matalampi. Kirkkosaliin liittyvä seurakuntasali erottuu matalana siipirakennuksena. Kirkon kellotornissa on kolme kelloa. Kirkko vihittiin 6. tammikuuta 1927Gummerus, Leo: Kertomus Suomen evankelisluterilaisen kirkon tilasta vuosina 1923–1927, Sortavala 1928, s. 40. ja siinä on 350 istumapaikkaa. Kuoriosan kirkkosalista erottavassa triumfikaaressa on kuvanveistäjä Gunnar Finnen tekemä krusifiksi. Hän on myös tehnyt kastemaljan ja vastannut urkulehteriä kannattavien pylväiden veistokoristelusta. Kaksiosaisen alttaritaulun on maalannut taidemaalari Hanna Rönnberg. Tunnelmallisen kirkkosalin arkkitehtuuriin olennaisesti liittyvästä muusta taiteellisesta koristelusta ovat vastanneet taidemaalari Paavo Leinonen ja koristetaiteilija Antti Salmenlinna. Barokkikruunut ja muut valaisimet on valmistanut Taito Oy. Kirkossa on sopusuhtaisesti yhdistelty useita kertaustyylejä. Kirkkosalin kasettikatto on tehty Säynätsalon tehtaalla valmistetusta vanerista. Kokonaisuuteen sulautuva arkkitehti Aulis Blomstedtin suunnittelema sankarihauta-alue vihittiin 1948. Alueelle on pystytetty Wäinö Aaltosen veistämä pronssinen sankaripatsas Mies mieheltä.Kirkon esittely (Arkistoitu versio) Keski-Suomen kirkot. Finnica. Viitattu 4.1.2014. Sankarihautojen hautamerkit ovat Päijänteen rantakiviä. Säynätsalon kirkko on kulttuurihistoriallisesti arvokas ja se on suojeltu kirkkolain nojalla. Kirkko suljettiin sisäilmaongelmien ja remontin vuoksi syksyllä 2022. Korjauksen myötä kirkkosali entisöitiin aiempaan vaaleaan sävyyn, maalauksia puhdistuskonservoitiin ja kirkon urut uusittiin. Peruskorjatun kirkon avajaisia vietettiin Mikkelinpäivänä 2024 Lapuan hiippakunnan piispa Matti Salomäen läsnäollessa. Urkurakentamo Veikko Virtanen Oy:n rakentamat uudet urut asennetaan parin vuoden sisällä kirkon muun remontin valmistumisesta. Sodan aikana kirkon tornissa toimi Säynätsalon lottien ilmavalvontapiste. Lähestyvistä pommikoneista ilmoitettiin kirkon kelloja soittamalla. == Kuvia == Tiedosto:ChurchOfSaynatsalo3.jpg|Kirkon pitkä osa erottuu puiden välistä. Tornin huipulla on kukko. Tiedosto:Säynätsalo sh 2014.JPG|Säynätsalon kirkon sankarihaudat kesällä 2014. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kuvia kirkosta . Jyväskylän seurakunta. Luokka:Suomen kivikirkot Luokka:Jyväskylän kirkot Luokka:Säynätsalo Luokka:Jyväskylän seurakunta
Dragan Tsankov

Dragan Tsankov (9. marraskuuta 1828 Svištov – 11. maaliskuuta 1911 Sofia) oli bulgarialainen poliitikko, joka toimi vasta itsenäistyneen Bulgarian pääministerinä vuosina 1880 ja 1883–1884. Tsankov perusti Konstantinopolissa vuonna 1860 Bălgarija-nimisen lehden, jossa hän käsitteli kirkollisia asioita. Hän työskenteli Ottomaanien valtakunnan palveluksessa, muun muassa bulgarialaisia kirjapainoja valvoneena sensorina. Venäjän–Turkin sodan (1876–1877) aikana hänestä tehtiin ensin Svištovin ja sitten Tirnovon siviilikuvernööri. Vuonna 1879 Tsankov muodosti Bulgarian liberaalin puolueen yhdessä Petko Karavelovin kanssa. Tsankov nimitettiin ensin itsenäisen Bulgarian ensimmäiseksi lähettilääksi Konstantinopoliin, mutta hänet kutsuttiin vuonna 1880 Bulgarian pää- ja ulkoministeriksi. Hän kuitenkin ajautui kiistoihin ruhtinas Aleksanteri I:n kanssa, ja joutui eroamaan sekä olemaan jonkin aikaa arestissa Vratsassa.Nordisk familjebok (1920), s. 207 Runeberg.org. Viitattu 4.1.2014. Vuonna 1883 Tsankovin johtamat liberaalit pääsivät ruhtinasta lähellä olleiden konservatiivien kanssa yhteisymmärrykseen kaksi vuotta aiemmin kumotun perustuslain palauttamisesta voimaan, jolloin Tsankov saattoi palata pääministeriksi.Decades of National Consolidation Bulgaria: A Country Study. Library of Congress, 1992. Hän joutui kuitenkin jo seuraavana vuonna jättämään paikkansa Karaveloville. Ruhtinas Aleksanterin syrjäyttämisen jälkeen Tsankov asettui Pietariin ja auttoi perustamaan Bulgariaan uuden venäläismielisen puolueen, jota kuitenkin johtivat toiset miehet. Tsankov palasi Bulgariaan pääministeri Stefan Stambolovin syrjäyttämisen jälkeen vuonna 1894. Hän toimi myöhemmin vielä kansalliskokouksen jäsenenä. ==Lähteet== Luokka:Bulgarian pääministerit Luokka:Vuonna 1828 syntyneet Luokka:Vuonna 1911 kuolleet
Ingolfiellidea

Ingolfiellidea on kuoriäyriäsiin kuuluva äyräisryhmä, joka yleensä on luettu yhdeksi katkojen lahkon alalahkoista, mutta joka hiljattain siirrettiin omaan lahkoonsa Ingolfiellida.Lowry, J.; Myers, A. (2017). A Phylogeny and Classification of the Amphipoda with the establishment of the new order Ingolfiellida (Crustacea: Peracarida). Zootaxa. 4265(1): 1-89. Siihen kuuluvia lajeja tunnetaan vain nelisenkymmentä. Niiden kokonaislevinneisyys on kuitenkin jakautunut laajalle alueelle ja ne esiintyvät kovin monipuolisissa elinympäristöissä. Ingolfiellida-katkat elävät usein maanalaisissa habitaateissa ja niiden ruumis on matomainen. Ne ovat useimmiten vain muutaman millimetrin mittaisia. == Levinneisyys ja elinympäristöt == Ingolfiellida- lahkoon kuuluvia lajeja elää paitsi makeissa vesissä myös merissä ja murtovesialueilla. Niitä on löydetty vuoristojoista, maanalaisista vesistä, vuorovesialueilta ja syvänmeren pohjamudista. Afrikassa elää kaksi sisävesisukua maanalaisissa ympäristöissä, Proleleupia ja Rapaleleupia. Makean veden lajeja on löydetty myös Etelä-Amerikasta ja Euroopasta. Murtovesien lajeja on löydetty Karibialta, Alaskasta ja Japanista. Vaikka kokonailevinneisyys on laaja, yksittäisten lajien tunnetut esiintymisalueet ovat useimmiten hyvin suppeita. ==Heimot== Ingolfiellidea on jaettu kahteen heimoon, Ingolfiellidae ja Metaingolfiellidae. Jälkimmäiseen luetaan vain yksi laji, Italiasta yhdestä kaivosta kuvattu Metaingolfiella mirabilis. == Lähteet == Luokka:Katkat Luokka:Kuoriäyriäiset
Jämsän kirkko

Jämsän kirkko on Jämsässä sijaitseva kivikirkko, joka on valmistunut vuonna 1929. Aikakautensa klassismia edustavan ristikirkon on suunnitellut arkkitehti Kauno S. Kallio. Kirkko ja sen pohjoispuolella olevalla uusklassillisella kellotapulilla on näyttävä sijainti korkean Kalliomäen kupeessa. Kirkon on suunnitellut arkkitehti Kauno S. Kallio.Kirkon esittely. Keski-Suomen kirkot. Finnica. Viitattu 4.1.2014. Archive.org. Viitattu 11.3.2018. Kirkko rakennettiin vuonna 1925 tulipalossa tuhoutuneen Jämsän vanhan kirkon paikalle. == Arkkitehtuuri ja sisustus == Kirkon sisätilaa hallitsee suuri kupoli ja sen ikkunallinen lanteriini. Ristivarret ovat lyhyet, jotta näkyvyys alttarille olisi hyvä. Saarnastuoli, alttari- ja kuorikaide sekä taiteilija Urho Lehtisen ikkunanpielimaalaukset ovat tyypillisiä 1920-luvun klassismin elementtejä. Istumapaikkoja on 800 hengelle.Jämsän kirkko. Jämsän seurakunta. Viitattu 4.1.2014. Kuoriseinällä on edellisen kirkon palosta pelastettu taidemaalari Berndt Godenhjelmin tekemä kaksiosainen alttaritaulu vuodelta 1848 ja sen molemmin puolin kuvanveistäjä Eljas Ilkan tekemät evankelistojen tunnuskuvien reliefit. Kirkon ikkunoissa oleva koristeornamentti, tähkän ja ohdakkeen vaihtelu, kuvaa taistelevaa seurakuntaa ja ikkunan yläosa iankaikkista elämää. Kastekappelin kalkkikivimaalaukset kuvaavat Jeesuksen elämään liittyviä tapahtumia, saarnatuolin maalaukset ilmestyskirjan tapahtumia ja urkulehterin maalaukset raamatunhistoriallisia aiheita. Kastekappelin viereisellä seinällä on 13-haarainen kynttilänjalka vuodelta 1790. Kynttilänjalassa on kirjoitus ”Annettu Jämsän miehildä heidän tultua sodasta v. 1790”. == Kellotapuli == Kirkon vieressä sijaitseva kellotapuli saatiin pelastettua Jämsän vanhan kirkon palosta. Sen on rakentanut Jaakko Heikinpoika Kuorikoski 1857 intendentinkonttorissa 1838 laadittujen piirustusten mukaan.Kirkon tapulin esittely. Keski-Suomen kirkot. Finnica. Archive.org. Viitattu 11.3.2018. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Jämsän kirkko, Suomen Kuvalehti, 18.02.1922, nro 7, s. 13, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * Jämsän kirkon palo, Suomen Kuvalehti, 06.06.1925, nro 23, s. 11, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Jämsän kirkot Luokka:Suomen kivikirkot Luokka:Uusklassinen arkkitehtuuri
Helsinge

Helsinge on pohjoismaisissa kielissä esiintyvä erisnimi. Se voi esiintyä muun muassa seuraavissa yhteyksissä: * Helsinge, Helsingin maalaiskunnan ja sitä edeltäneen Helsingin pitäjän nimi ruotsiksi. Tähän liittyvät: ** Helsingin pitäjän kirkonkylä (), kaupunginosa Vantaalla ** Helsingin pitäjänkirkko (), Vantaan Pyhän Laurin kirkon toinen nimitys ** Helsingin kihlakunta (), entinen Suomen kihlakunta, johon kuuluneiden kuntien joukossa oli muiden muassa Helsingin maalaiskunta ** Helsinginkatu (), katu Helsingissä * Helsinge, entinen kunta ja sen keskuspaikka Tanskassa, nykyään osa Gribskovin kuntaa ==Katso myös== * Hälsingland * Helsingborg * Helsingør
Mongo

Mongo voi tarkoittaa seuraavia asioita ja henkilöitä: *Mongo, kaupunki Tšadissa *mongot, Kongon demokraattisessa tasavallassa asuva kansa *mongo, mongojen puhuma kieli *mongo eli möngö, Mongolian rahayksikön tugrikin sadasosa *Mongo Aaltonen, suomalainen lyomäsoittaja *Thomas Mongo, kamerunilainen piispa. * MongoDB, dokumenttiorientoitunut tietokantaohjelmisto
Finders Keepers (Miriam Bryantin kappale)

Finders Keepers on kappale Miriam Bryantin debyyttialbumilta Raised in Rain. Se julkaistiin albumin ensimmäisenä singlenä maaliskuussa 2012. Luokka:Vuoden 2012 kappaleet Luokka:Miriam Bryantin kappaleet
Haukivuoren kirkko

right|250px|thumb|Haukivuoren kirkko, sankarihaudat kesällä 2014. Haukivuoren kirkko on Mikkelin Haukivuorella sijaitseva tiilikirkko. Se on arkkitehti Veikko Larkaksen suunnittelema ja valmistui vuonna 1951. Rakennus on saanut vaikutteita funktionalismista ja keskiajan kirkoista. Kirkon alttaritaulu on Veikko Vionojan maalaama ja se esittää ylösnoussutta Kristusta Pátmoksen saarella apostoli Johannesta lohduttamassa. == Historia == Haukivuorelle rakennettiin ensimmäinen rukoushuone vuonna 1740. Jaakko Jaakonpoika Leppänen rakensi puisen ristikirkon nykyisen kirkon paikalle vuosina 1794–98. Erillinen kellotapuli rakennettiin vuosina 1838–39 kirkon viereen. Puukirkko tuhoutui tulipalossa vuonna 1949 ja nykyinen tiilikirkko rakennettiin sen tilalle. Kirkon sankarihautausmaan muistomerkin on tehnyt kuvanveistäjä Oskari Jauhiainen vuonna 1959. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Mikkelin kirkkorakennukset Luokka:Suomen kivikirkot Kirkko
Montolan kaivos

Montolan kaivos oli kalkkikivilouhos Virtasalmella. Se oli toiminnassa vuosina 1909–1976.WSOY Iso tietosanakirja 6, s. 253, WSOY 1997 ISBN 951-0-20163-4 Kaivostoiminnan päätyttyä kaivos täyttyi pohjavedellä ja sukelluksen harrastajat ovat käyttäneet sitä harjoittelupaikkana. Kaivoksen pohjavettä on käytetty myös juomavetenä, minkä takia sukellus kiellettiin vuonna 2004 terveydensuojelulain nojalla. Kiellosta huolimatta kaivoksessa sukeltaminen jatkui. Sukelluskiellon purkua alettiin harkitsemaan vuonna 2010. Kielto purettiin vuonna 2016, koska talousveden ottaminen Montolasta rajoittui vain poikkeustilanteisiin. Montolaan on rakennettu kulutushuippujen aikana käytettävä alavesisäiliö, jossa käytetään Pieksämäen muista vedenottamoista saatavaa vettä. Kaivoksella on tapahtunut kolme sukellukseen liittynyttä hukkumistapausta vuosina 2008, 2013 ja 2021. == Katso myös == *Montolan kalkkirata == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Yle Uutisluokka Triplet: Kirkasvetinen kaivos vetää sukeltajia kuolonuhreista huolimatta Luokka:Suomen kaivokset Luokka:Virtasalmi
Koskenpään kirkko

Koskenpään kirkko on Jämsän Koskenpään kylässä sijaitseva, rakennusmestari Erkki AlleniuksenKirkon esittely. Jämsän seurakunta. Viitattu 4.1.2014. suunnittelema puinen pitkäkirkko. Kirkon rakennustyöt Hietamäellä valmistuivat pääosin vuonna 1902, erillinen puinen kellotapuli valmistui 1904 ja koko sisustus vasta 1911.Koskenpään kirkko. Finnica Keski-Suomi. Viitattu 4.1.2014. Arkkitehtuurin tutkijat ovat arvioineet suunnittelija Alleniuksen luoneen vanhoista aineksista aivan ainutkertaisen kokonaisuuden. Kirkko on uusgoottilaista tyyliä edustava torniton pitkäkirkko, jossa on sivuille symmetrisesti sijoitetut pienet sakarat. Kirkkoon sopii 300 henkeä. Kirkon aikaansaamista oli puuhattu vuodesta 1887 alkaen. Paikaksi oli ehdolla kaksi eri tonttia, ja asia ratkesi vasta, kun tontti saatiin lahjoituksena. Rakentaminen oli kaikkiaankin mahdollista huomattavien lahjoitusten, monien rahankeräysten ja lainojen avulla. Alttaritaulun aiheena on "Jeesus siunaa lapsia" ja se on taiteilija Aukust Koiviston vuonna 1915 maalaama. Vuonna 1962 saatiin Kangasalan urkutehtaan valmistamat 12-äänikertaiset sähköpneumaattiset urut. Vuonna 1968 sisämaalaus toteutettiin taiteilija Yki Nummen suunnitelman mukaisesti. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Koskenpään kirkko Kirkko Luokka:Jämsän kirkot Luokka:Suomen puiset pitkäkirkot
Push Play

Push Play on Miriam Bryantin kappale, joka julkaistiin 14. tammikuuta 2013 toisena singlenä hänen debyyttialbumiltaan Raised in Rain. Luokka:Miriam Bryantin kappaleet Luokka:Vuoden 2013 kappaleet
Zveno

Zveno (, ’lenkki’) oli pienen eliitin muodostama bulgarialainen äärioikeistolainen poliittinen järjestö, joka muodosti toukokuusta 1934 tammikuuhun 1935 vallassa olleen diktatorisen hallinnon johdon.Zveno Group Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 4.1.2014. Zveno perustettiin vuonna 1930 ja sen johtaja oli eversti Kimon Georgiev. Pääosa ryhmän jäsenistä oli siviilejä, jotka olivat tyytymättömiä hallituksen heikkouteen ja halusivat radikaalia muutosta poliittiseen järjestelmään. Zvenon kanssa yhteistyössä ollut eversti Damjan Veltšev teki 19. toukokuuta 1934 vallankaappauksen, jonka seurauksena Georgiev kohosi Bulgarian pääministeriksi. Hänen hallituksensa hajotti parlamentin, lakkautti puolueet, kielsi ammattiliitot ja asetti tiukan lehdistösensuurin. Tavoitteena oli kansallinen uudistuminen autoritaarisen, ei-puolueisiin perustuvan hallinnon avulla. Sitä varten luotiin uusi kansalliskokous, johon valittiin puolueisiin kuulumattomia edustajia hallituksen hyväksymiltä ehdokaslistoilta.Bulgaria: Attempts to stabilize government Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 4.1.2014. Zvenon tavoitteissa oli joitain yhtäläisyyksiä italialaisen fasismin kanssa. Georgievin hallitus myös lakkautti VMRO- järjestön ja pyrki luomaan ystävällisemmät suhteet Jugoslaviaan sekä solmi diplomaattisuhteet Neuvostoliittoon. Lisäksi hallitus toteutti joitain sosiaalisia uudistuksia. Zvenon valta päättyi kun kuningas Boris III syrjäytti lojaalien upseerien tuella Georgievin hallituksen 22. tammikuuta 1935. Boris nujersi pian myös muut vallasta kilpailleet ryhmät ja loi vuoden 1935 loppuun mennessä eräänlaisen sotilasjohdon tukeen perustuneen kuninkaallisen diktatuurin. Zvenoa ei kuitenkaan lakkautettu. Toisen maailmansodan aikana järjestö liittyi yhteistyötä Saksan kanssa vastustaneeseen isänmaalliseen rintamaan, joka kohosi valtaan sodan jälkeen ja Georgiev toimi uudelleen pääministerinä 1944–1946. Kommunistien otettua vallan Zvenon toiminta itsenäisenä organisaationa lopetettiin 1949. ==Lähteet== Luokka:Bulgarian historia Luokka:Poliittiset järjestöt Luokka:Äärioikeistolaiset puolueet
Last Soul on Earth

Last Soul on Earth on Miriam Bryantin debyyttialbumin Raised in Rain kolmas single, joka julkaistiin 8. heinäkuuta 2013. Luokka:Vuoden 2013 kappaleet Luokka:Miriam Bryantin kappaleet
Guido Morselli

Guido Morselli (1912 Bologna, Italia – 1973 Varese, Italia) oli italialainen kirjailija, jonka tuotanto julkaistiin postuumisti. Hänen ennenaikaista kuolemaansa uskotaan jouduttaneen sen, että kustantajat hylkäsivät toistuvasti hänen teoksensa,. Hän ampui itsensä saatuaan kustantajalta torjuvan vastauksen. Tuotantoa alettiin julkaista postuumisti ystävävien ansiosta, ja teoksia pidetään Italian toisen maailmansodan jälkeisessä kirjallisuudessa omaperäisinä ja mielenkiintoisina. Morselli käsittelee romaaneissaan myötäeläen historiallisia tapahtumia ja ennakoi poliittisia ja yhteiskunnallisia kehityssuuntia. Teoksista on suomennettu Kadotus.WSOY Iso tietosanakirja 6, WSOY 1997 ISBN 951-0-20163-4 ==Teokset== *Roma senza papa: Cronache romane di fine secolo ventesimo, Milano, 1974; *Contro-passato prossimo: Un'ipotesi retrospettiva, 1975 *Divertimento 1889, 1975 *Il comunista, Milano, 1976; *Dissipatio H. G., Milano, 1977; *Un dramma borghese, Milano, 1978; *Incontro col comunista, Milano, 1980. *Uomini e amori, Milano, 1998. ;Suomennettu teos *Kadotus (Dissipatio H. G.); suomentanut Paula Kaurismäki. Andalusialainen koira, 1992 ISBN 952-9691-00-9 == Lähteet == Luokka:Italialaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1912 syntyneet Luokka:Vuonna 1973 kuolleet
Operaatio Nordlicht (1942)

Operaatio Nordlicht (suom. revontulet) oli toisessa maailmansodassa Adolf Hitlerin ja Saksan sodanjohdon suunnitelma Leningradin valtaamiseksi yli vuoden piirityksen jälkeen.Beevor 2012, 397 Sevastopolin kukistuttua heinäkuussa 1942 Saksan 11. armeija vapautui muihin tehtäviin ja sai tehtäväkseen vallata kaupungin Saksan pohjoisen armeijaryhmän tukemana. Samanaikaisesti saksalaiset valmistautuivat Stalingradin taisteluun Kaukasuksella. Hyökkäyksen tarkoituksena oli aiheuttaa sekavuutta puna- armeijalle kahdella hyökkäyksellä pohjoisessa ja etelässä. Suunnitelma oli tarkoitus käynnistää 23. elokuuta 1942 valtavalla tykistö- ja lentopommituksilla kaupunkiin, mutta puna-armeijan aloitettua Vahriselän offensiivin 19. elokuuta 1942, Saksan 11. armeija määrättiin puolustukseen. Saksalaiset onnistuivat torjumaan puna-armeijan hyökkäyksen 10. lokakuuta 1942 mennessä, mutta hyökkäyksen seurauksena suunnitelma Leningradin valtaamiseksi peruttiin. Saksalaiset eivät tämän jälkeen enää kyenneet aloittamaan hyökkäystä kaupunkiin. ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Leningradin piiritys Luokka:Saksan sotilasoperaatiot toisessa maailmansodassa Luokka:Vuoden 1942 sotahistoria
Lyijynokka

Lyijynokka (Pyrenestes ostrinus) eli aiemmalta nimeltään loistomurskaajapeippo on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Lyijynokkaa tavataan Norsunluurannikolta Itä-Afrikan länsiosiin ja Eteläisen Afrikan pohjoisosiin ulottuvalla alueella. Sitä on kuvattu paikallisesti yleiseksi. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. Lyijynokan elinympäristöä ovat metsien reunamaat. Koiras ja naaras eroavat toisistaan ulkonäöltään. ==Lähteet== Luokka:Loistopeipot
Raised in Rain (kappale)

Raised in Rain on Miriam Bryantin debyyttialbumin neljäs single. Luokka:Miriam Bryantin kappaleet Luokka:Vuoden 2013 kappaleet
Hoki Klupi Hyvinkää

Hoki Klupi Hyvinkää (H.K.H) on hyvinkääläinen jääkiekkoseura. Se perustettiin vuonna 2010. H.K.H on voittanut kolmesti II-divisioonan. Viimeksi vuonna 2019 etelän lohkon. Seura pelasi viimeisen kautensa 2021–2022. ==Kaudet== H.K.H. pelasi ensimmäisen kautensa (2010-2011) III-divisioonassa, jonka jälkeen se on pelannut II-divisioonassa.Hoki Klupi Hyvinkää etusivu Kaudet Runkosarjan Sijoitus Pudotuspelien Sijoitus Sarjataso Kapteeni 2010-2011 3. sija II- divisioona karsinta 3\. sija, nousu III-divisioona Janne Lehtinen 2011-2012 2. sija Ei vahvaa tietoa II-divisioona Janne Lehtinen 2012-2013 2. sija Suomi sarja karsinta 5\. sija, ei nousua II-divisioona Samu Wilkman 2013-2014 4. sija Finaali tappio II-divisioona Jesse Pehu 2014-2015 2. sija Playoff mestaruus II-divisioona Jesse Pehu 2015-2016 1. sija Playoff mestaruus II- divisioona Jesse Pehu 2016-2017 5. sija Semifinaali tappio II-divisioona Samu Wilkman 2017-2018 6. sija Semifinaali tappio II-divisioona Jarno Nikander 2018-2019 3. sija Playoff mestaruus II-divisioona Jarno Nikander 2019-2020 Kausi Kesken Kausi Kesken II-divisioona Jarno Nikander == Pelaajia == H.K.H;n tähtipelaajina pidetään Jesse Pehua (33) ja Samu Wilkmania (33). Jesse Pehulla on kokemusta useasta eri liigasta mm; Allsvenskanissa 34 peliä, SM Liigassa 19 peliä ja Mestiksessä 83 peliä. Samu Wilkmanilla on SM Liiga kokemusta 64 peliä ja mestis kokemusta 180 peliä. Nimi Pelipaikka Pelinumero Kansalaisuus Julius Kivinen Maalivahti 34 Suomi Remy Pennanen Maalivahti 32 Suomi Ville Pirttinen Maalivahti 31 Suomi Niklas Helin Puolustaja 22 Suomi Teemu Jäske Puolustaja 51 Suomi Tatu Lankinen Puolustaja 3 Suomi Jarno Nikander Puolustaja 17 Suomi Marcus Nikander Puolustaja 18 Suomi Miika Nikander Puolustaja 19 Suomi Markus Sauvola Puolustaja 7 Suomi Jouni Aaltonen Hyökkääjä 8 Suomi Kim Aarola Hyökkääjä 28 Suomi/ Thaimaa Miska Alakoski Hyökkääjä 15 Suomi Artur Hägänen Hyökkääjä 47 Suomi/Viro Jere Karjalainen Hyökkääjä 16 Suomi Joni Lepola Hyökkääjä 26 Suomi Jaakko Lievonen Hyökkääjä 90 Suomi Juho Pajunen Hyökkääjä 91 Suomi Jesse Pehu Hyökkääjä 11 Suomi Kimi Räsänen Hyökkääjä 89 Suomi Jesse Tetri Hyökkääjä 74 Suomi Erik Viikinkoski Hyökkääjä 14 Suomi Samu Wilkman Hyökkääjä 12 Suomi Matias Väänänen Hyökkääjä 13 Suomi Roope Yrjänen Hyökkääjä 21 Suomi ==Lähteet== * Eliteprospect HKH === Viitteet === Luokka:Hyvinkääläiset urheiluseurat Luokka:Jääkiekon II-divisioonaseurat
Punalyijynokka

Punalyijynokka (Pyrenestes sanguineus) on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu. Sitä pidetään joskus samana lajina lyijynokan ja pikkulyijynokan kanssa. Punalyijynokkaa tavataan Länsi-Afrikassa. Sen kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. Lajin elinympäristöä ovat suot metsät ja kosteat pensaikot. ==Lähteet== Luokka:Loistopeipot
Pikkulyijynokka

Pikkulyijynokka (Pyrenestes minor) on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu. Sitä pidetään joskus samana lajina lyijynokan ja punalyijynokanin kanssa. Pikkulyijynokkaa tavataan Malawissa, Mosambikissa, Tansaniassa ja Zimbabwessa. Sen kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Loistopeipot
Lyijynokat

Lyijynokat (Pyrenestes) on loistopeippojen heimoon kuuluva suku. Birdlife Suomen luokittelussa sukuun kuuluu 3 lajia. ==Lajit== *Lyijynokka Pyrenestes ostrinus *Pikkulyijynokka Pyrenestes minor *Punalyijynokka Pyrenestes sanguineus ==Lähteet== Luokka:Loistopeipot
George Westinghouse

George Westinghouse, Jr (6. lokakuuta 1846 – 12. maaliskuuta 1914)britannica.com: George Westinghouse oli yhdysvaltalainen insinööri ja yrittäjä, joka keksi junissa käytetyn paineilmajarrun ja oli sähköteollisuuden edelläkävijä.Taskutietojätti, Gummerus Jyväskylä 1986, ISBN 951-20-2776-3 Westinghouse oli Thomas Alva Edisonin pääkilpailija Yhdysvaltojen sähköistämisessä. Westinghouse Electric Corporationin vaihtovirtajärjestelmä voitti Edisonin ja General Electricin edustaman tasavirtajärjestelmän. Vuonna 1911 George Westinghouselle myönnettiin IEEE:n Edison-mitali. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Vuonna 1846 syntyneet Luokka:Vuonna 1914 kuolleet Luokka:Yhdysvaltalaiset insinöörit Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Manikit

Manikit (Lonchura) on loistopeippojen heimoon kuuluva suku. ==Lajit== BirdLife Suomen mukaan sukuun kuuluu 28 lajia: *Arfakinmanikki Lonchura vana *Borneonmanikki Lonchura fuscans *Harmaamanikki Lonchura caniceps *Isonokkamanikki Lonchura grandis *Kalvakkamanikki Lonchura pallida *Kastanjamanikki Lonchura malacca *Metsämanikki Lonchura tristissima *Mustahuppumanikki Lonchura spectabilis *Mustakaulamanikki Lonchura leucogastroides *Mustamanikki Lonchura hunsteini *Mustavyömanikki Lonchura monticola *Niittymanikki Lonchura teerinki *Nokimanikki Lonchura stygia *Raitakylkimanikki Lonchura montana *Raitavatsamanikki Lonchura molucca *Riisipeippo Lonchura oryzivora *Ruskorintamanikki Lonchura castaneothorax *Sitruunamanikki Lonchura flaviprymna *Suistomanikki Lonchura nevermanni *Suomumanikki Lonchura punctulata *Suomuvatsamanikki Lonchura kelaarti *Timorinmanikki Lonchura quinticolor *Timorinriisipeippo Lonchura fuscata *Uudenbritannianmanikki Lonchura melaena *Uudenirlanninmanikki Lonchura forbesi *Valkohuppumanikki Lonchura maja *Valkoperämanikki Lonchura striata *Valkovatsamanikki Lonchura leucogastra Myös seuraavia pidetään toisinaan eri lajeina, toisinaan kuitenkin muiden manikkilajien alalajeina: * Lonchura atricapilla, pidetty aiemmin kastanjamanikin (Lonchura malacca) kanssa samana lajinahttp://www.iucnredlist.org/details/22729138/0 * Lonchura ferruginosa, pidetty joskus kastanjamanikin (Lonchira malacca) kanssa samana lajinahttp://ibc.lynxeds.com/species/white-capped-munia-lonchura-ferruginosa * Lonchura nigerrima, pidetty joskus mustamanikin (Lonchura hunsteini) alalajinahttp://www.itis.gov/servlet/SingleRpt/SingleRpt?search_topic=TSN&search;_value=924751 * Lonchura nigriceps, pidetty joskus seepramanikin (Lonchura bicolor) alalajinahttp://www.iucnredlist.org/details/22719795/0 ==Lähteet== Luokka:Loistopeipot
Pyhän Marian kirkko (Kirkby Lonsdale)

Pyhän Marian kirkko () on kyläkirkko Kirkby Lonsdalessa Englannissa. Se kuuluu Englannin kirkon Carlislen hiippakunnan Kendalin rovastikuntaan. Vanhimmat osat ovat 1200-luvulta. Lukupulpetti on vuodelta 1619. Uusromaaniseen tyyliin rakennettu eteläkuisti on 1800-luvulta. Kirkon pohjoispuolella on suojeltu puistomaja, joka on rakennettu 1700- ja 1800-lukujen vaihteessa. Maja oli aiemmin pappilan puistossa ja sillä oli alun perin pyramidin muotoinen katto. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Grade I -luokan kirkot Cumbriassa Luokka:Kivikirkot