EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Tiina Vainio

Tiina Vainio (s. 1960 Sauvo) on suomalainen taidemaalari ja -graafikko. Hän työskentelee laaja-alaisesti erilaisilla materiaaleilla ja taiteen tekotavoilla ja on tehnyt projekteja, joihin liittyy yhteistyötä eri alojen välillä. Vainio on toiminut myös luottamustehtävissä taiteilijajärjestöissä. ==Taiteellinen työskentely== __NOTOC__ Vainion tuotantoon kuuluu maalauksia, grafiikkaa, installaatioita ja veistoksia. Hänen teostensa aihepiiri liittyy usein luontoon ja ihmisen muuttuvaan ympäristöön. Vainio on tutkinut myös koneiden ja työkalujen estetiikkaa kuvaten maalauksiinsa purku-uhan alaisia taloja sekä työkaluja ruuvimeisseleistä betonimyllyihin ja maansiirtokoneisiin. === Julkisen tilan taide === Turun seudulla on useita Vainion toteuttamia julkisen tilan teoksia. Yhdessä Paula Soinisen kanssa Vainio teki Turun Viinamäenkadun päiväkotiin prosenttiperiaate-hankkeena 14-osaisen mosaiikkiteoskokonaisuuden Kalat kertovat perhosille (2022), jonka aiheet ja materiaalit liittyvät alueella sijainneeseen Kupittaan saven keramiikkatehtaaseen. Ajan rajat (2014) on kolmiosainen teos Raision kirjastotalossa. Kivisestä polusta, akryylilevylle tehdyistä maalauksista ja kasvavasta tammesta rakentuva teos kuvaa Raision alueen muodostumista ja rantaviivan siirtymistä vuosituhansien aikana. Teoksen muotojen pohjana on käytetty Raision karttoja. Minna Maija Lappalaisen kanssa Vainio suunnitteli ja toteutti vuonna 2007 Velkuan Teersalon rannan joutomaan muutostyön tori- ja puistoalueeksi ekologisuuden ja paikallisten toiveet huomioiden. === Lavasteet === Taiteellisen työskentelynsä osana Vainio on toteuttanut myös lavasteita muun muassa koreografi Satu Tuittilan ja Nina Renvallin tanssiteoksiin. Esimerkiksi Tuittilan ilmastonmuutosta käsitelleessä tanssi-installaatiossa Katoava kalotti (2018) Vainion näyttely teoksineen tarjosi tanssiesityksen puitteet. === Taiteilijakollektiivi Merisiskot === Vainio kuuluu vuonna 2018 perustettuun, neljän turkulaisen taiteilijan muodostamaan Merisiskot- taiteilijakollektiiviin, jonka muut jäsenet ovat Kati Immonen, Elina Ruohonen ja Mari Krappala. Ryhmä tekee ekologista taidetta ja keskittyy ns. tumman ekologian tutkimiseen taiteen keinoin, mutta tekee myös meren hyväksi käytännön työtä. Erityisenä kiinnostuksen kohteena on Itämeri ja saariston ekologia. Kollektiivin taiteellinen tutkimus on kohdistunut mm. Örön saareen. ==Opinnot== Vainio on valmistunut Turun piirustuskoulun maalauslinjalta vuonna 1990. Hän on opiskellut lisäksi taidepedagogiikkaa Taideteollisessa korkeakoulussa ja Pietarin taideakatemiassa. Vainiolla on lisäksi oikeustieteen tutkinto. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Tiina Vainion esittely Kuvataiteilijamatrikkelissa. *Tiina Vainion teoksia Kansallisgallerian kokoelmassa. Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Rietu Heikkilä

Rietu Heikkilä (23. elokuuta 1875 Orivesi – 19. elokuuta 1929 Orivesi) oli suomalainen Orivedellä asunut rakennusmestari, sahanomistaja ja keksijä.Rietu Heikkilä, Aamulehti, 24.08.1929, nro 230, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 24.08.2024Rietu Heikkilä, Maaseudun Tulevaisuus, 29.08.1929, nro 97, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 24.08.2024Kuolinilmoitus, Uusi Suomi, 21.08.1929, nro 224, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 24.08.2024 Rietu Heikkilä kävi kansakoulun ja 1897 Tampereella teollisuuskoulun. Hän oli sitten piirtäjänä eri rakennustoimistoissa, muun muassa Hämeenlinnassa arkkitehti Heikki Helinin toimistossa, aina vuoteen 1905 saakka. Tämän jälkeen Heikkilä laati ja suunnitteli maatalousrakennuksia, paitsi Orivedelle, myöskin useiden naapuripitäjien maatiloille. Vuonna 1903 Heikkilä perusti kahden veljensä kanssa saha- ja myllylaitoksen Oriveden pitäjän Pitkäjärven kylään. Hän sai sahalaitoksen omiin nimiinsä vuonna 1918. Koljonselän rannalla Heikkilän joen suussa sijainneen saha- ja myllylaitoksen yhteydessä oli myös pellavan puhdistamo sekä myöhemmin verstas, jossa rakennettiin Heikkilän kehittämiä viljankuivaustelineitä. Heikkilä tunnettiin myös keksijänä. Vuonna 1901 hän keksi patentoidun pellavan loukutus- ja lihtauskoneen ja vuonna 1910 Heikkilän viljankuivauslaitteiden nimellä tunnetut viljankuivauslaitteet. Heikkilän viljankuivauslaitteita myytiin paljon eri puolille Suomea ja niille haettiin myös patentti. Vuonna 1915 Heikkilä hankki patentin ryyninhöyryttäjälle ja vuonna 1920 hän keksi autojen talvikäyttöä varten autosukset.Viljankuivauslaitteita, Rakennustaito : Suomen rakennusmestariliiton ammattilehti, 04.07.1925, nro 14, s. 16, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 24.08.2024 Rietu Heikkilä suunnitteli joulukuussa 1908 Orivedelle valmistuneen Nuijan talon, jonka rakensi Suomalaisen puolueen eli Suomalaisen Nuijan Oriveden osasto. Talo oli valmistuessaan yksi Suomen suurimpia seurantaloja. Talossa oli iso juhlasali, kahvila- ja seurustelutilat, iso keittiö sekä kamareita. Talo vuokrattiin 1910 Keski-Hämeen kansanopistolle ja kansanopisto osti sen toimitalokseen 1912. Oriveden opiston käyttöön sittemmin tullutta taloa laajennettiin 1920-luvulla niin että sen mainittiin olleen Pohjoismaiden suurin asuttu puurakennus. Talo tuhoutui tulipalossa 1950.Maija-Liisa Mäkelä : Vanhan kirkonkylän komistusten kohtaloita, Orivesi ennen vanhaan-blogi 26.4.2017 Heikkilä oli useita vuosia Orivedellä kunnan luottamusmiehenä ja kuului jäsenenä kunnan rakennuslautakuntaan, jossa häntä käytettiin kunnan asiantuntijana. Hän toimi myös virkatalolautakunnan puheenjohtajana. Heikkilä oli vuonna 1920 perustamassa Putaan Sähkö Osakeyhtiötä ja toimi myöhemmin tämän yhtiön johtajana. Putaan Sähkö toimitti sähköä koko Eräjärven kuntaan sekä suureen osaan Oriveden ja Juupajoen kuntia. Rietu Heikkilä kuoli elokuussa 1929 Orivedellä sydänkohtaukseen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset rakennusmestarit Luokka:Suomalaiset keksijät Luokka:Vuonna 1875 syntyneet Luokka:Vuonna 1929 kuolleet
Saint-Jean-Lespinasse

Saint-Jean-Lespinasse on kunta Lounais-Ranskassa Lotin departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee Bavejoen varrella, noin 41 kilometriä Figeacin kaupungista pohjoiseen. Saint-Jean-Baptisten kirkko rakennettiin 1100-luvun alkupuoliskolla. Tyyliltään kirkko on suurelta osin romaaninen. 1400-luvun lopulla tähän rakennukseen lisättiin kivipilareilla tuettu kuisti. Kirkkoa koristavat 1400-luvun seinämaalaukset, jotka vaurioituivat 1500-luvulla käydyissä Ranskan uskonsodissa. Kuorissa on kullattu puinen tabernaakkeli 1600-luvun lopulta. Kirkon sisäseinää kiertää litre funéraire, maalattu surunauha, joka tehtiin 1700-luvulla Turennen viimeisen varakreivin hautajaisiin. Château de Montal on renessanssiasunto, jonka rakentamisen Jeanne de Balsac aloitti vuonna 1519. Hän oli viiden lapsen äiti, joka oli jäänyt leskeksi vuonna 1510 miehensä Amaury II de Montalin kuoleman jälkeen. Jeanne on Robert de Balsacin tytär, joka tunnetaan osallistumisestaan italialaissotiin sekä sotastrategiaa ja moraalia koskevista tutkielmistaan. Tämä sai Jeannen tilaamaan asuntonsa italialaisten linnojen inspiroimana. 1500-luvun lopulla siirtyi uudelle omistajalle. 1700-luvun lopulla käydyn Ranskan suuren vallankumouksen jälkeen linna muutettiin ensin maatilaksi ja myöhemmin majataloksi. Vuoteen 1879 mennessä paikka oli rappeutunut. Vuosina 1881 ja 1903 linnan arvokkaat veistetyt koristeet huutokaupattiin, ja ne päätyivät museoihin ja yksityisiin kokoelmiin. Vuonna 1908 teollisuusmies ja taiteen suojelija Maurice Fenaille osti linnan ja entisöi sen viidessä vuodessa. Hän kunnosti suurimman osan sisustuksesta ja pyysi Rodinin työpajaa jäljentämään puuttuvat palaset. Kun työ valmistui vuonna 1913, hän lahjoitti linnan Ranskan valtiolle. Toisen maailmansodan aikana, vuosina 1943-1945, Mona Lisa oli linnassa säilytettävänä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Lotin kunnat
Olympia-Einkaufszentrumin metroasema

Olympia-Einkaufszentrum on Münchenin metron asema, joka avattiin 31. lokakuuta 2004 ja palvelee Olympiaparkin alueen Olympia-Einkaufszentrum-ostoskeskusta Moosachin kaupunginosassa. Se on U1-linjan pääteasema. U3-linjan laajennus Olympia-Einkaufszentrumiin avattiin 28. lokakuuta 2007. == Lähteet == Luokka:Münchenin metroasemat
Am Hartin metroasema

Am Hart on Münchenin metron U2-linjan asema. Se avattiin 20. marraskuuta 1993. == Lähteet == Luokka:Münchenin metroasemat
Salem's Lot – painajainen

Salem's Lot – painajainen () on yhdysvaltalainen kauhuelokuva, jonka ohjasi ja käsikirjoitti Gary Dauberman. Se perustuu kirjailija Stephen Kingin vuoden 1975 kauhuromaaniin Painajainen, ja kirjan tavoin se kertoo tarinan Ben Mears -nimisestä kirjailijasta, joka saapuu vanhaan kotikaupunkiinsa Jerusalem's Lotiin huomatakseen sen päätyvän pahojen voimien valtaan vampyyriepidemian muodossa. Elokuvan pääosaa näyttelee Lewis Pullman. Elokuva julkaistiin Max -suoratoistopalvelussa 3. lokakuuta 2024. == Näyttelijät == == Vastaanotto == Elokuva sai ilmestyessään kriitikoilta ristiriitaisen vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivustolla elokuvan tuoreusprosentti on 45% perustuen 95 arvosteluun. === Arvosteluja === Jouni Vikman, Episodi Niina Enqvist, Ilta-Sanomat Mikko-Pekka Heikkinen, Helsingin Sanomat Helinä Laajalahti, Muropaketti Tuomas Riskala, Seiska == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Salem's Lot – Max Luokka:Yhdysvaltalaiset kauhuelokuvat Luokka:Stephen Kingin teoksiin perustuvat elokuvat Luokka:Vampyyrielokuvat
Royal Natalin kansallispuisto

Royal Natalin kansallispuisto on kansallispuisto Etelä-Afrikassa KwaZulu- Natalin provinssissa. Se sijaitsee Lohikäärmevuorilla ja niiden lähialueilla. Alueella on Mont-aux-Sources, joka on yksi Etelä-Afrikan korkeimmista kohdista, sekä Tugelan putoukset, joka on maailman toiseksi korkein vesiputous. Alueella on useita vaellusreittejä. Näihin reitteihin kuuluu amfiteatteripolku, jota pitkin pääsee Mont-aux-Sourcesille. Eräs toinen reitti on Tugelan rotkon vaellus, joka kulkee Tugelajoen varrella. Tämä reitti on erittäin kallioinen ja vaikeakulkuinen. Eräs reitti on myös Kaskadien reitti, joka kulkee Mahaijoen varrella. Kansallispuiston alueella on useita leirintäalueita. Mont-aux-Sourcesin alapuolella on 5 kilometriä pitkä ja 500 metriä korkea kallioseinämä. Puiston alueella on Thendelen leirintätoimisto, josta löytyy alueen karttoja ja muita oppaita. Alueella voidaan harrastaa kalastusta ja ratsastusta. Royal Natalin kansallispuisto on osa KwaZulu- Natalin luonnonsuojelualuetta, johon kuuluu myös riistansuojelualueita ja Sodwana Bayn kansallispuisto. == Lähteet == Luokka:Etelä-Afrikan kansallispuistot
Basler Straßen metroasema

Basler Straße on Münchenin metron U3-linjan metroasema. Se avattiin 1. kesäkuuta 1991. == Lähteet == Luokka:Münchenin metroasemat
Claes Borgström

Claes Borgström (21. heinäkuuta 1944 – 15. toukokuuta 2020) oli ruotsalainen juristi, poliitikko ja Ruotsin tasa-arvovaltuutettu vuosina 2000–2007. Hänet tunnettiin myös Sture Bergwallin puolustusasianajajana sekä Julian Assangea raiskauksesta syyttäneiden naisten oikeusavustajana. Borgström kuului Sosiaalidemokraattiseen puolueeseen, kunnes vuonna 2013 siirtyi Vasemmistopuolueeseen. Borgströmillä oli yhteinen asianajotoimisto entisen oikeusministerin Thomas Bodströmin kanssa vuosina 2007–2014. Borgström menehtyi koronaviruksen aiheuttamaan tautiin toukokuussa 2020. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsalaiset poliitikot Luokka:Ruotsalaiset juristit Luokka:Ruotsalaiset virkamiehet Luokka:Tasa-arvovaltuutetut Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Padirac

Padirac on kunta Lounais-Ranskassa Lotin departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee noin 43 kilometriä Gourdonin kaupungista itään. Kunta on Parc Naturel Régional des Causses du Quercy -luonnonpuiston pohjoisosassa. Kunnan suosituin nähtävyys on Gouffre de Padirac, jossa käy vuosittain yli puoli miljoonaa vierailijaa. Se on kalkkikiveen ajan myötä muotoutunut 103 metriä syvä luonnollinen onkalo, ja siihen liittyy maanalaisten vesivirtojen verkosto. Onkalon ja luolaston tutkimisen aloitti speleologi Édouard-Alfred Martel, joka onnistui laskeutumaan onkaloon ryhmineen vuonna 1889. Martelilla oli visio tehdä paikasta yleisönähtävyys, ja hän onnistui keräämään hankkeelle rahoituksen. Viralliset avajaiset pidettiin 10. huhtikuuta 1899. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Lotin kunnat
Elsa Norring-Clever

Elsa Norring-Clever (1871 – 20. elokuuta 1929 TallinnaLehtiuutisissa kuolinpäivä on 19. elokuuta.) oli suomalainen oopperalaulaja ja laulunopettaja.Kuolleita, Helsingin Sanomat, 24.08.1929, nro 227, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 24.08.2024Kuolinilmoitus, Karjala, 23.08.1929, nro 226, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 24.08.2024Elsa Norring-Clever, Karjala, 23.08.1929, nro 226, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 24.08.2024Gustaf Gustafsson kävelyllä Wiipurissa 1899, Viipurin Suomalaisen Kirjallisuusseuran toimitteita 11, Helsinki 1996, sivut 102, Henkilöhakemisto s. 146, 157 Elsa Norring-Cleverin vanhemmat olivat pakkahuoneentarkastaja Alfred Norring ja Hanna Forstén. Hän aloitti lauluopintonsa tätinsä Anna Forsténin johdolla ja hän täydensi niitä sitten enonsa professori Filip Forsténin oppilaana Wienissä. Elsa Norring-Clever opiskeli vielä Artot'n ja Pauline Luccan laululuokilla sekä Italiassa, jossa hän myöskin vieraili oopperassa. Hän asui ennen Venäjän vallankumousta Pietarissa ja oli myös siellä tunnettu laulajana esiintyen mm serkkunsa, hovioopperalaulaja Hjalmar Freyn kanssa Pietarissa sekä kiertueilla eri puolilla Suomea. Sittemmin Elsa Norring-Clever toimi laulupedagogina Viipurissa, lähinnä opettajana Viipurin musiikkiopistossa ja myös yksityisopettajana. Elsa Norring-Clever oli naimisissa vuodesta 1900 kauppias ja konsuli Ferdinand Cleverin (1870–1948) kanssa.Avioliittoon kuulutettuja, Wiipuri, 05.08.1900, nro 154, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 24.08.2024 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset oopperalaulajat Luokka:Suomalaiset musiikkipedagogit Luokka:Vuonna 1871 syntyneet Luokka:Vuonna 1929 kuolleet
Magnus Brahe

Magnus Brahe (2. syyskuuta 1790 Tukholma – 16. syyskuuta 1844 Tukholma) oli ruotsalainen kreivi ja upseeri, vuodesta 1834 valtakunnanmarsalkka. Hän oli kuningas Kaarle XIV Juhanan läheinen apulainen ja ystävä toimien muun muassa tämän tulkkina. Brahe sai asemallaan paljon vaikutusvaltaa valtakunnan asioihin, minkä vuoksi liberaali oppositio alkoi puhua "Brahevallasta" (ruots. Brahevälde). Brahen isoisä oli Erik Brahe, joka teloitettiin vuonna 1756 Loviisa Ulriikan epäonnistuneen vallankaappausyrityksen seurauksena. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsalaiset kreivit Luokka:Ruotsalaiset upseerit Luokka:Vuonna 1790 syntyneet Luokka:Vuonna 1844 kuolleet
Olof Johan Södermark

Olof Johan Sandberg (11. toukokuuta 1790 Landskrona – 15. lokakuuta 1848 Tukholma) oli ruotsalainen taidemaalari. Hänet tunnetaan erityisesti muotokuvistaan. ==Kuvia== Drottning Josefina som kronprinsessa, porträtt utfört av Olof Johan Södermark, 1833.jpg|Kuningatar Josefina (1833) Jakob August von Hartmansdorff 1843.jpg|August von Hartmansdorff (1843) Berzelius painted by Södermark 1843.jpg|Jöns Jacob Berzelius (1843) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1790 syntyneet Luokka:Vuonna 1848 kuolleet
Etnen kirkko

Etnen kirkko () on Etnen kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko vuodelta 2013. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan kivikirkot Luokka:Etne
Jatkosodan pommitukset Helsingissä

Jatkosodan pommitukset Helsingissä aloittivat jatkosodan ja päättivät välirauhan. Osana toista maailmansotaa Saksa aloitti hyökkäyksensä itään 22. kesäkuuta 1941 myös Suomen alueelta. Kolme päivää sen jälkeen 25. kesäkuuta 1941 Neuvostoliitto pommitti Helsinkiä ja muita suomalaisia asutuskeskuksia. Vuoden 1941 aikana Helsinkiä pommitettiin yhdeksän kertaa. 9. heinäkuuta Neuvostoliitto pommitti etenkin Kallion kaupunginosaa. Yhteensä 21 ihmistä kuoli. Marraskuussa 1942 pommi surmasi kymmeniä ihmisiä, varsinkin lapsia, elokuvateatterin edessä. Sotasensuurin takia asiasta uutisoitiin niukasti, ettei mieliala laskisi. Helsingin suurpommitukset vuonna 1944 helmikuun 6.–7., 16.–17. ja 26.–27. päivien välisinä öinä olivat viimeiset pommitukset, joiden jälkeen Neuvostoliitto aloitti massiivisen maahyökkäyksen. Helsingin ilmatorjunnan kerrotaan hämänneen pommittajia nuotioiden ja valonheitinten avulla. Valonheittimet ja ensimmäisten harhautuneiden pommien sytyttämät tulipalot johtivatkin joitakin pommittajia harhaan. Sodan ajan lähteistä ei kuitenkaan löydy tietoa, että käskyä kaupungin muotoon rakennettujen kokkojen sytyttämisestä olisi annettu. Ilmatorjunnalla oli käytössään sen ajan huippukalustoa, tulenjohtotutka ja radiomittauslaitteita, joiden avulla voitiin tehdä joko tuhoamisammuntaa tai sulkuammuntaa. Arviolta vain 5–10 prosenttia suuresta pommimäärästä putosi Helsingin keskustaan. Valvontakomission jäsenten saapuessa taistelujen tauottua Helsinkiin he hämmästyivät. Venäläiset luulivat tuhonneensa pääkaupungin maan tasalle. ==Katso myös== *Talvisodan pommitukset Helsingissä == Lähteet == Luokka:Helsingin historia Luokka:Jatkosodan taistelut Luokka:Toisen maailmansodan lentopommitukset
Stødlen kirkko

Stødlen kirkko () on Etnen kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen ja kivinen pitkäkirkko, jonka vanhimmat osat ovat 1100-luvulta. Puinen osuus valmistui 1600-luvulla. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan kivikirkot Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Etne
Sodwana Bayn kansallispuisto

Sodwana Bayn kansallispuisto on kansallispuisto Etelä-Afrikassa. Se on osa iSimangaliso Wetland Parkin kosteikkoaluetta. Alueella järjestetään retkiä kilpikonnien pesimäalueiden lähelle. Alueella voidaan harrastaa sukellusta, veneilyä ja onkimista. Osassa aluetta voidaan myös ratsastaa. Puistossa on useita patikointireittejä. Puiston läheisellä merialueella sijaitsevat St Lucian ja Maputolannin merensuojelualueet sekä koralliriutta, joka on Afrikan eteläisin. Koralliriutan tuntumassa elää 1200 kalalajia mukaan luettuna varsieväkala. Alue on suosittu sukelluskohde myös merellisen kasviston ja eläimistön sekä vedenalaisen ympäristön viehättävyyden vuoksi. == Lähteet == Luokka:Etelä-Afrikan kansallispuistot
Gjerden kirkko

Gjerden kirkko () on Etnen kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1676. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Etne
Maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1965

Maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1965 käytiin 16. toukokuuta Vetelissä Keski-Pohjanmaalla. == Tulokset == Laji Kultaa Hopeaa Pronssia Miehet 6 km Pentti Rissanen, Keuruun Kisailijat Juha Väätäinen, Haapaveden Urheilijat Heikki Rinta-Marttila, Lapuan Virkiä joukkueet Kaipolan Vire 1 Esko Sirén Niilo Kortelainen Erkki Rantala Jyväskylän Kenttäurheilijat Kaj Vartio Esko Rouhiainen Jorma Niemi Kaipolan Vire 2 Sakari Peltoniemi Rauno Kotkajuuri Pekka Jokinen Miehet 11,4 km Jouko Kuha, Kaipolan Vire Rauno Mattila, Vuoksenniskan Urheilijat Taisto Teräväinen, Lopen Laaka joukkueet Vuoksenniskan Urheilijat Rauno Mattila Tenho Salakka Väinö Kalpio Jyväskylän Kenttäurheilijat Viljo Vesanen Pauli Savolainen Kalevi Ihaksi Lappeenrannan Urheilu-Miehet Paavo Pystynen Timo Iitiä Erkki Viikala Naiset 1,9 km Eeva-Liisa Kalliolahti, Kuortaneen Kunto Hannele Kuusela, Kuortaneen Kunto Eila Hakonen, Vesilahden Veikot joukkueet Kuortaneen Kunto Eeva-Liisa Kalliolahti Hannele Kuusela Tuula Ilkka Alavuden Urheilijat Liisa Maja Tuulikki Mäntylä Kyllikki Mäntylä Saarijärven Pullistus Airi Ahonen Aira Salminen Raija Huhtala == Lähteet == * Luokka:Maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailut Luokka:Vuoden 1965 yleisurheilu Luokka:Vetelin urheilu
Grindheimin kirkko (Etne)

Grindheimin kirkko () on Etnen kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1728. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Etne
Lentokonesilta

Lentokonesilta on lentoasemalla sijaitseva silta, jota pitkin lentokoneet voivat ylittää esimerkiksi tien, rautatien tai vesiliikenneväylän. Siltoja on rakennettu sekä rullausteiden että kiitoteiden osiksi. Lentokonesiltoja on useilla suuremmilla lentoasemilla, mutta ne eivät ole kovin yleisiä. == Historia == Maailman ensimmäinen lentokonesilta avattiin Yhdysvalloissa New Yorkin John. F. Kennedyn kansainväliselle lentoasemalle (tuolloin Idlewildin lentoasema) vuonna 1949. Se ylitti Van Wyck Expressway -tien. Nykyään lentoasemalta löytyy useita lentokonesiltoja. Pian muillekin lähinnä länsimaiden eli Yhdysvaltojen, Kanadan ja Länsi-Euroopan suurille lentoasemille rakennettiin lentokonesiltoja, kun autoliikenne kasvoi ja lentosemille rakennettiin moottoriteitä. Osa etenkin pitkän matkan lentoasemaa aloittavista teistä kulkee umpinaisissa tunneleissa, eikä siltojen alla. Ensimmäinen Pohjois-Amerikan ja Euroopan ulkopuolinen lentokonesilta avattiin Sydneyn Kingsford Smithin lentoasemalle Australiaan vuonna 1967. Amsterdamin Schipholin lentoasemalla lentokonesillat ylittävät sekä moottoriteitä että kanaaleja. Madeiran lentoaseman kiitotiestä suuri osa on rakennettu siltamaiselle pilareiden päällä olevalle kannelle. == Rajoitukset ja säännöt == Silloille asetetaan painorajoitus, joka kertoo sillan kestämän maksimipainon. Tämä saattaa estää joidenkin, etenkin raskaimpien lentokonetyyppien kulkemisen sillalla. Myös siipien kärkiväli voi estää sillan käytön, jos kyseistä siltaa tai koko rullaustietä ei ole suunniteltu tarpeeksi suurelle kärkivälille. Tällöin riskinä on siiven osuminen toiseen lentokoneeseen tai muuhun esteeseen. Matkustajalentokoneen pysäyttäminen sillalle on kiellettyä, koska mahdollisen evakuoinnin sattuessa olisi erittäin vaarallista olla kapealla sillalla. Esimerkiksi tulipalon takia laukaistut hätäliukumäet voisivat johtaa suoraan sillan reunojen yli. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Sillat Luokka:Lentoasemainfrastruktuuri
Al-Masry

Al-Masry () on egyptiläinen jalkapalloseura, joka on kotoisin Port Saidsta. Sen peliasu koostuu vihreästä paidasta ja valkoisista housuista, ja sen kotiareena on Port Saidin kansainvälinen stadion. Seura on perustettu vuonna 1920. Al-Masrylla on toimintaa myös muissa palloilulajeissa. ==Saavutukset== * Egyptin cup (1): 1998 * Sultan Hussein Cup (3): 1933, 1934, 1937. ===Viitteet=== Luokka:Egyptiläiset jalkapalloseurat Luokka:Port Said Luokka:Vuonna 1920 perustetut urheiluseurat
Pentti Yli-Torala

Pentti Yli-Torala (24. elokuuta 1939 Ilmajoki – 4. elokuuta 2024 Seinäjoki) oli suomalainen pesäpalloilija, pesäpalloaktiivi ja pesäpallon junioritoiminnan pioneeri. Yli-Torala liittyi 16-vuotiaana Ilmajoen Kisailijoiden joukkueeseen vuonna 1956 ja pelasi siinä 13 vuotta. Hän saavutti joukkueessa viisi mestaruussarjamitalia: pronssia vuosina 1957 ja 1960, hopeaa 1958 sekä kultaa vuosina 1961 ja 1962. Yli-Torala pelasi Liitto–Lehdistö- ottelussa vuonna 1959. Pelaajauran päätyttyä Pentti Yli-Torala siirtyi Seinäjoen Maila-Jusseihin junioritoiminnan vetäjäksi. Hän kuulutti myös seuran otteluita ja toimi sen puheenjohtajana yhden kauden. Yli-Torala johti SVUL:in Etelä-Pohjanmaan piirin pesäpallojaostoa lähes kymmenen vuotta. Suomen Pesäpalloliitossa Yli-Torala kehitti tenavapesistoimintaa ja -leirejä. Ensimmäinen hänen suunnitelmiensa mukainen tenavaleiri järjestettiin vuonna 1973. Yli-Torala toimi myös Pesäpalloliiton johtokunnassa ja hän oli Pesäpalloliiton ja Seinäjoen Maila-Jussien kunniajäsen. Työuransa Yli-Torala teki Seinäjoella yläasteen teknisten töiden opettajana. Hän opetti puutöitä myös Seinäjoen kansalaisopistossa. Yli-Torala oli naimisissa ja hänellä oli kaksi tytärtä. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Aleksandr Golovanov

Aleksandr Golovanov ( 7. elokuuta 1904 – 22\. syyskuuta 1975) oli neuvostoliittolainen lentäjä ja ilmailu-upseeri. Golovanov liittyi puna- armeijaan vuonna 1919. Sisällissodan aikana hän toimi 59. kiväärirykmentissä. Syyskuussa 1920 hänet kotiutettiin. Vuonna 1924 hän liittyi salaiseen poliisiin Tšekaan ja työskenteli Moskovan sotilaspiirissä lokakuusta 1925 ja sitten Alma Atassa elokuusta 1930. Joulukuussa 1931 hän aloitti lentokoulutuksen, ja hänestä tuli Aeroflotin päälentäjä 1938. Hän osallistui Halhin-Golin taisteluihin ja talvisotaan. Hänestä tuli ilmavoimien marsalkka (nuorin henkilö Neuvostoliiton historiassa, jolla on tämä arvo) 3. elokuuta 1943. Stalin otti hänet mukaan valtuuskuntaansa Teheranin konferenssiin marraskuun lopussa 1943. Golovanov vastasi Helsingin suurpommituksista helmikuussa 1944 komentaen suoraan Neuvostoliiton korkeimman sodanjohdon eli käytännössä Stalinin alaisuudessa toimineita kaukotoimintailmajoukkoja (ven. Aviatsija dalnego deistvija – ADD), joita oli täydennetty ja vahvistettu tätä hyökkäystä varten. Vuonna 1948 Golovanov erotettiin virastaan. Hän toimi erityistehtävissä pääesikunnassa, ennen kuin jäi eläkkeelle vuonna 1953. == Lähteet == Luokka:Neuvostoliiton marsalkat Luokka:Neuvostoliittolaiset toisen maailmansodan sotilaat Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 1975 kuolleet
Farès Chaïbi

Farès Chaïbi (; s. 28. marraskuuta 2002 Lyon, Ranska) on algerialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja tai laitahyökkääjä. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Eintracht Frankfurtia. Hän on pelannut Algerian maajoukkueessa vuodesta 2023. Ranskassa kasvanut Chaïbi siirtyi Toulouseen vuonna 2019 ja pelasi sen edustusjoukkueessa ensimmäisen kerran kaudella 2022–2023. Hän pelasi debyyttikaudellaan 36 Ligue 1 -ottelua, joista 24 ottelua avauskokoonpanossa, ja teki niissä viisi maalia. Toulousen voittamassa Ranskan cupissa hän pelasi viisi ottelua ja teki maalin neljännesvälierässä, puolivälierässä ja välierässä. Elokuussa 2023 Chaïbi siirtyi saksalaisseura Eintracht Frankfurtiin. Hän pelasi kaudella 2023–2024 Bundesliigassa 28 ottelua, joista 21 ottelua avauskokoonpanossa, ja teki maalin lokakuussa Borussia Dortmundia ja huhtikuussa Augsburgia vastaan. Hän pelasi Konferenssiliigassa seitsemän ottelua ja teki maalin alkulohkossa Helsingin Jalkapalloklubia ja ensimmäisellä pudotuspelikierroksella Union SG:tä vastaan. Chaïbi pelasi Algerian maajoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2023 kahdessa Afrikan-mestaruuskilpailujen karsintaottelussa Nigeriä vastaan. Tammikuussa 2024 hän pelasi Afrikan-mestaruuskilpailuissa avauskokoonpanossa Angolaa vastaan ja tuli vaihdosta kentälle Burkina Fasoa vastaan. Hän on pelannut heinäkuun 2024 loppuun mennessä 13 maaottelua, joissa hän on tehnyt kaksi maalia: syyskuussa 2023 ystävyysottelussa Senegalia ja marraskuussa 2023 MM-karsintaottelussa Mosambikia vastaan. == Lähteet == Luokka:Algerialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 2002 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kansallinen sotakoirien hautausmaa

Kansallinen sotakoirien hautausmaa () on Yhdysvalloissa Guamin laivastotukikohdassa sijaitseva koirille tarkoitettu hautausmaa. Se on ensimmäinen yhdysvaltalainen nimenomaan sotakoirille tarkoitettu muistomerkki. Kun Yhdysvallat alkoi vuonna 1944 vapauttaa japanilaisten miehittämää Guamia, amerikkalaissotilaat toivat mukanaan kaksi sotakoirajoukkuetta. Koirien tehtävä oli muun muassa etsiä maamiinoja ja vartioida sotilaita. Operaation yhteydessä kuoli 25 koiraa, jotka on haudattu saarelle ja joiden nimet on kaiverrettu hautausmaalla sijaitsevaan muistomerkkiin. Yksi koirista on tosin haudattu merelle. Alkujaan myös koirien ohjaajat haudattiin Guamille, mutta heidän jäänteensä on sittemmin siirretty Yhdysvaltain mantereelle. Hautausmaa avattiin 20. heinäkuuta 1994 Guamin vapautuksen 50-vuotisjuhlan kunniaksi. Muistomerkin on tehnyt kuvanveistäjä Susan Bahary, ja sen sponsoroi amerikkalainen dobermann-yhdistys. Muistomerkissä on valos Kurt-nimisestä sotakoirasta, joka oli ensimmäinen taistelussa kaatunut sotakoira ja yksi hautausmaalle haudatuista. == Lähteet == Luokka:Guamin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Yhdysvaltain hautausmaat Luokka:Koira
Kätkänjoki

Kätkänjoki sijaitsee Alavuden pohjoisosassa Kuortaneen rajalla noin 15 kilometrin päästä Alavuden keskustasta. Kätkänjoella on noin 60 taloutta ja kylässä asuu noin 150 asukasta. Kylän läpi kulkee Kätkänjoki joka saa alkunsa Lehtimäellä sijaitsevasta Kätkänjärvestä ja päättyy Ranta-Töysän järveen. Vuodesta 2006 lähtien Kätkänjoella on esiintynyt kylän oma kesäteatteri. == Tapahtumat == Vuonna 2021 Kätkänjoentie peruskorjattiin, jolloin tie sai asfalltipäällysteen entisen soratien tilalle. Uuttaa päällystettyä tietä tuli yhteensä noin 3,5 kilometriä tien kunnostamista yritettiin peräti 40 vuotta. Vuonna 2021 Eteläpohjalaisetkylät ry:n hallitus valitsi Kätkänjoen vuoden Etelä-Pohjalaiseksi kyläksi. Vuonna 2024 Kätkänjoen pururadan tuntumaan valmistui frisbeegolfrata == Lähteet == * https://katkanjoki.epk.fi/ * https://www.epk.fi/katkanjoki-on-vuoden-kyla/ * https://jpnews.fi/uutiset/katkanjoentien-peruskorjausta-juhlitaan-kylatalolla- lauantaina-2-lokakuuta/ === Viitteet === Luokka:Alavuden kylät
Ruoveden siunauskappeli

Ruoveden siunauskappeli on Ruoveden kirkon yhteydessä olevalla Ruoveden hautausmaalla sijaitseva siunauskappeli. Arkkitehti Oiva Kallion suunnittelema rakennus valmistui 1928. Sen tiiliseinät on rapattu valkoisiksi ja jyrkkä aumakatto katettu punaisilla kattotiilillä. Vuonna 1926 aloitettuja rakennustöitä johti rakennusmestari Heikki Tiitola. Siunauskappelin julkisivulle antaa leimansa järeät betonipylväät, jotka pyörökaaristen ikkunoiden kanssa luovat vaikutelman perinteisestä basilikasta. Jyrkkä aumakatto on saanut vaikutteita kansallisromantiikan paljon käyttämistä keskiaikaisten kirkkojen kattomuodoista. Siunauskappelissa on myös muistumia ruotsalaisen arkkitehdin Gunnar Asplundin 1910-luvulla Tukholman Eteläiselle hautausmaalle (Skogskyrkogårdeniin) suunnittelemasta metsäkappelista. Ennen siunauskappelin valmistumista ruumiinsiunaukset toimitettiin kellotapulin edessä. Uusi siunauskappeli oli kuitenkin ahdas ja monet pitivät sitä kolkkonakin. Ahtauden vuoksi useat vainajien siunaustilaisuudet on jouduttu pitämään kirkossa. Siunauskappelin sisätilat maalattiin 1945. Työn suorittivat taiteilija ja hautausmaa-arkkitehti Ilmari Wirkkala ja hänen poikansa, taiteilija Tapio Wirkkala. Seuraavan kerran kappelia uudistettiin ja maalattiin 1988. ==Lähteet== Luokka:Ruoveden nähtävyydet Luokka:Ruoveden rakennukset ja rakennelmat Luokka:Pirkanmaan kirkkorakennukset
Greif (albumi)

__NOTOC__ Greif on Zeal and Ardorin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 23. elokuuta 2024. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Vuoden 2024 albumit
Peter Bratt

Peter Bratt (s. 1944) on ruotsalainen toimittaja, joka tuli tunnetuksi IB- vakoilutapauksen paljastamisesta Jan Guilloun kanssa vuonna 1973, minkä seurauksena hänet tuomittiin vuoden vankeuteen vakoilusta. Neljä vuotta myöhemmin hän kirjoitti Dagens Nyheterissä, että poliisiylijohtaja Carl Persson oli pitänyt entistä oikeusministeriä Lennart Geijeriä turvallisuusuhkana, koska hänen epäiltiin ostavan maksullista seksiä. Väitettä ei kuitenkaan pystytty todistamaan, sillä tieto Perssonin väitetysti Olof Palmelle toimittamasta muistiosta oli peräisin Leif G. W. Perssonilta, joka tuolloin työskenteli kriminologina Ruotsin poliisihallituksessa. Lehti tuomittiin maksamaan vahingonkorvauksia Geijerille, joka antoi rahat tutkivan journalismin opetukseen. Brattin ura toimittajana kärsi suuresti skandaalista. Myöhemmin on selvinnyt, että tieto muistiosta piti paikkansa. Sen sijaan ei ole kyetty osoittamaan, että Geijer todella olisi ostanut seksiä. Brattin isoisä oli Ivan Bratt, joka tunnetaan alkoholin ostoa rajoittaneesta Brattin järjestelmästä. ==Lähteet== Luokka:Ruotsalaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Édouard-Alfred Martel

Édouard-Alfred Martel (1. heinäkuuta 1859 Pontoise – 3. kesäkuuta 1938 Saint- Thomas-la-Garde oli ranskalainen speleologi. Édouard-Alfred Martel oli ammatiltaan lakimies, mutta tiede houkutteli häntä, ja sille hän lopulta omisti koko elämänsä. Hän oli ensimmäinen ranskalainen speleologi ja myös tunnetuin. Hän oli myös sanan speleologi keksijä ja hän halusi tehdä siitä oman tieteenalan, jossa keskitytään maanalaisen maailman tutkimukseen ja ymmärtämiseen. Hän tutki yli 1 500 kuilua ja luolaa Ranskassa sekä myös muualla maailmassa. Tuolloin tarvittiin suuri pintaryhmä, jotta Martel pääsi laskeutumaan puupalkkiin ripustettua köyttä tai köysitikkaita pitkin. Näiden tutkimusten ansiosta Ranskassa avattiin matkailulle kohteet kuten Gouffre de Padirac, Aven Armand ja Grotte de Dargilan. Martelin teoreettinen työ mullisti tiedemaailman käsityksen pohjaveden kierrosta, joka selitti tiettyjen epidemioiden leviämisen ja johti toimenpiteisiin lähteiden hygienian turvaamiseksi. Hän oli myös kirjailija, ja hän kirjoitti 20 kirjaa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ranskalaiset henkilöt Luokka:Speleologit Luokka:Vuonna 1859 syntyneet Luokka:Vuonna 1938 kuolleet
Pauline Brunius

Emma Maria Pauline Brunius (o.s. Lindstedt; 10. helmikuuta 1881 Tukholma – 30. maaliskuuta 1954 Tukholma) oli ruotsalainen näyttelijä, teatteriohjaaja ja teatterinjohtaja. Hän johti vuosina 1926–1932 Tukholman Oscarsteaternia Gösta Ekmanin ja miehensä John W. Bruniuksen kanssa. Vuosina 1938–1948 hän oli Dramatenin johtaja. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsalaiset näyttelijät Luokka:Ruotsalaiset teatteriohjaajat Luokka:Ruotsalaiset teatterinjohtajat Luokka:Vuonna 1881 syntyneet Luokka:Vuonna 1954 kuolleet
EY Tower

EY Tower on Torontossa Kanadassa sijaitseva 188 metriä korkea pilvenpiirtäjä, joka on toimistokäytössä. Torni rakennettiin vuosina 2014–2017, ja siinä on 40 kerrosta. Rakennus on saanut energiaystävällisyydestään platinatason LEED- sertifikaatin. == Lähteet == Luokka:Toronton pilvenpiirtäjät Luokka:Toronton toimistorakennukset
RBC Centre

RBC Centre on Torontossa Kanadassa sijaitseva 185 metriä korkea, 42-kerroksinen pilvenpiirtäjä. Tornin rakentaminen aloitettiin vuonna 2006, ja se valmistui 2009. Rakennus on saanut energiaystävällisyydestään kultaisen LEED-sertifikaatin. == Lähteet == Luokka:Toronton pilvenpiirtäjät Luokka:Toronton toimistorakennukset
Vihtori Heinänen

Vihtori Heinänen (24. elokuuta 1869 Hollola - 5. heinäkuuta 1948 Hämeenlinna) oli suomalainen kivenveistäjämestari.Henkilötietoja. 70 vuotta täytti..., Aamulehti, 25.08.1939, nro 227, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 24.08.2024Päivästä päivään. 70 vuotta täyttää..., Helsingin Sanomat, 24.08.1939, nro 226, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 24.08.2024Dödsfall, Nya Pressen, 06.07.1948, nro 151, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 24.08.2024Tehtailija V. Heinänen 70-vuotias, Hämeen Sanomat, 24.08.1939, nro 193, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 24.08.2024 Maanviljelijän poikana syntynyt Vihtori Heinänen kävi opin kivenhakkaajan ammattiin H. J. Stigellin kivenveistämössä Helsingissä ja hän suoritti kisällinnäytteensä 1896. Heinänen perusti 1897 oman liikkeen Hämeenlinnaan. Liike muutettiiin myöhemmin osakeyhtiöksi ja tuli tunnetuksi hautapatsaistaan ja eri rakennustöistä. Vuonna 1927 perustettu Heinäsen Kiviveistämö Oy toimi Hämeenlinnassa Kasarminkatu 16:ssa. Heinäsen liike teki muun muassa vuonna 1931 valmistuneen eduskuntatalon graniittijulkisivut. Heinänen teki ulkomaisia opintomatkoja ja suoritti mestarinäytteen vuonna 1920.Heinänen Oy, Sininen kirja : Suomen talouselämän hakemisto, 01.12.1939, nro II 1939-40, s. 299, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 24.08.2024Henkilötietoja. 70 vuotta, Uusi Suomi, 24.08.1939, nro 226, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 24.08.2024 Heinänen kuului Hämeenlinnan Käsityöläis- ja Tehtailijayhdistyksen valtuustoon vuodesta 1905 alkaen ja Suomen Kivityönantajien Liiton hallitukseen sen perustamisesta asti. Hän oli monta vuotta Hämeenlinnan kaupunginvaltuuston, useiden kunnallisten lautakuntien sekä seurakunnan kirkkovaltuuston jäsenenä. Vihtori Heinäsen poikia olivat lääkäri, professori Niilo Heinänen, kemisti, professori Pekka Heinänen ja taidearvostelija, kuvanveistäjä Urho Heinänen. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Pertti Jotuni : Monumenttien tekijä Vihtori Heinänen: elämäkerta ja dokumenttiromaani. Erkki Heinänen, Helsinki 2002 Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Hämeenlinnan kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1869 syntyneet Luokka:Vuonna 1948 kuolleet
Telus Sky

Telus Sky on Calgaryssä Kanadassa sijaitseva asuin- ja toimistokäytössä oleva pilvenpiirtäjä. Rakennuksen korkeus on 225 metriä, ja siinä on 59 kerrosta. Rakennus on saanut energiaystävällisyydestään platinatason LEED-sertifikaatin. Rakennuksen suunnitteli arkkitehtitoimisto Bjarke Ingels Group. == Lähteet == Luokka:Calgaryn pilvenpiirtäjät Luokka:Calgaryn asuinrakennukset Luokka:Calgaryn toimistorakennukset
Centennial Place

Centennial Place on Calgaryssä Kanadassa sijaitseva kahden pilvenpiirtäjän muodostama rakennuskokonaisuus. Sen rakennukset ovat 183 ja 118 metriä korkeat. Molemmat niistä valmistuivat vuonna 2010, ja ne ovat toimistokäytössä. == Lähteet == Luokka:Calgaryn pilvenpiirtäjät Luokka:Calgaryn toimistorakennukset
Canterra Tower

Canterra Tower on Calgaryssä Kanadassa sijaitseva 177 metriä korkea, 45-kerroksinen pilvenpiirtäjä. Torni valmistui vuonna 1988, ja se on toimistokäytössä. Rakennus on saanut energiaystävällisyydestään kultaisen LEED-sertifikaatin. == Lähteet == Luokka:Calgaryn pilvenpiirtäjät Luokka:Calgaryn toimistorakennukset
TransCanada Tower

TransCanada Tower on Calgaryssä Kanadassa sijaitseva pilvenpiirtäjä, joka on toimistokäytössä. Rakennus on 177 metriä korkea, ja siinä on 38 kerrosta. Se valmistui vuonna 2001. == Lähteet == Luokka:Calgaryn pilvenpiirtäjät Luokka:Calgaryn toimistorakennukset
Niilo Heinänen

Niilo Heinänen (28. syyskuuta 1899 Hämeenlinna – 3. maaliskuuta 1997 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja professori.Pertti Jotuni : Professori Niilo Heinänen Pitkä lääkärinura palveli sukupolvia, Helsingin Sanomat 21.3.1997 (Tilaajille)Kuka kukin on 1954 Niilo Heinäsen vanhemmat olivat tehtailija Vihtori Heinänen ja Amanda Nurminen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1918 ja valmistui lääketieteen kandidaatiksi 1922 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1929. Hän teki opintomatkan Saksaan 1921. Heinänen erikoistui sisätautioppiin 1937 sekä väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1938. Hänet ylennettiin lääkintäeverstiluutnantiksi 1944 ja hän sai professorin arvon 1965. Heinänen oli Virtain kunnanlääkärinä 1930–1935, Helsingin Diakonissalaitoksen sairaalan apulaislääkärinä 1935–1936, Helsingin yleisen sairaalan lääkärinä 1930–1937, Porin yleisen sairaalan sisätautiosaston osastolääkärinä 1937–1939 sekä Helsingin yliopiston III sisätautiklinikan apulaislääkärinä 1939–1944. Jatkosodan aikana Heinänen oli sotasairaalan päällikkölääkärinä 1941–1944. Heinänen oli sitten Keskussotilassairaala 1:n (Tilkan) sisätautiosaston osastolääkärinä vuodesta 1946 ja Mehiläisen sairaalan johtajana vuodesta 1946. Niilo Heinänen oli naimisissa 1927–1941 Veera Fanny Regina Boströmin (k. 1941) kanssa ja vuodesta 1946 Kerttu Tuulikki Lehtisen kanssa. == Julkaisuja == * Über die Ergebnisse der internen Behandlung der Ulkuskrankheit, väitöskirja. 1938 == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Lääkäri ja lähimmäinen: professori Niilo Heinäsen elämänvaiheet ja elämäntyö; Niilo Heinäsen omaisten toimeksiannosta kirjannut Pertti Jotuni. Niilo Heinäsen omaiset, Helsinki 1995 ISBN 952-90-6720-8 Luokka:Suomalaiset lääkärit Luokka:Suomalaiset professorin arvonimen saaneet Luokka:Vuonna 1899 syntyneet Luokka:Vuonna 1997 kuolleet
Jamieson Place

Jamieson Place on Calgaryssä Kanadassa sijaitseva pilvenpiirtäjä, joka on toimistokäytössä. Rakennus on 173 metriä korkea, ja siinä on 38 kerrosta. Tornin rakentaminen aloitetiin vuonna 2007, ja se valmistui 2009. == Lähteet == Luokka:Calgaryn pilvenpiirtäjät Luokka:Calgaryn toimistorakennukset
First Canadian Centre

First Canadian Centre on Calgaryssä Kanadassa sijaitseva 167 metriä korkea, 41-kerroksinen pilvenpiirtäjä. Rakennus on toimistokäytössä, ja se valmistui vuonna 1982. Rakennuksen suunnitteli arkkitehtitoimisto B+H Architects. == Lähteet == Luokka:Calgaryn pilvenpiirtäjät Luokka:Calgaryn toimistorakennukset
801 Seventh Building

801 Seventh Building eli Nexen Building on Calgaryssä Kanadassa sijaitseva toimistokäytössä oleva pilvenpiirtäjä. Rakennus on 152 metriä korkea, ja siinä on 37 kerrosta. Rakennus valmistui vuonna 1982. == Lähteet == Luokka:Calgaryn pilvenpiirtäjät Luokka:Calgaryn toimistorakennukset
Living Shangri-La

Living Shangri-La on Vancouverissa Kanadassa sijaitseva 201 metriä korkea, 59-kerroksinen pilvenpiirtäjä. Rakennuksessa on hotelli sekä asuin- ja toimistotiloja. Tornin rakentaminen aloitettiin vuonna 2005, ja se valmistui 2009. Rakennus on kaupungin korkein. == Lähteet == Luokka:Vancouverin pilvenpiirtäjät Luokka:Vancouverin toimistorakennukset Luokka:Vancouverin asuinrakennukset Luokka:Kanadan hotellit
Vancouver House

Vancouver House on Vancouverissa Kanadassa sijaitseva 156 metriä korkea pilvenpiirtäjä. Torni rakennettiin vuosina 2016–2020, ja siinä on 52 kerrosta. Rakennus on saanut energiaystävällisyydestään platinatason LEED-sertifikaatin. Vancouver House on asuinkäytössä. Sen suunnitteli arkkitehtitoimisto Bjarke Ingels Group. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Vancouverin pilvenpiirtäjät Luokka:Vancouverin asuinrakennukset
Moto Team Tauriainen

Moto Team Tauriainen on kajaanilainen metsäalan yritys. Se on perustettu vuonna 1996. Tilikaudella 2023 yritys teki 22,2 miljoonaa euroa liikevaihtoa ja sen tulos oli 1,4 miljoonaa euroa. Yrityksen nettotulosprosentti oli 6,33%. Yrityksen alkujuurena on Esko Tauriaisen metsäurakointi hevosella 1950-luvulla. Nykyisin se työllistää suoraan ja alihankkijoiden kautta yhteensä noin 150 henkilöä. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritykset Luokka:Suomen metsätalous
Hulihe‘en palatsi

Hulihe‘en palatsi on Kailua-Konan kaupungissa sijaitseva entinen kuninkaallinen residenssi ja nykyinen museo. Palatsin rakennutti John Adams Kuakini, joka toimi Havaijin saaren kuvernöörinä. Rakennusmateriaalit ovat peräisin lähialueelta. Rakennus valmistui vuonna 1838 ja alun perin se toimi kuninkaallisena loma-asuntona. Palatsi päätyi kuitenkin prinsessa Ruth Ke‘elikōlanin haltuun. Ke‘elikōlani oli Havaijin rikkain nainen, mutta halusi siitä huolimatta asua palatsin tontilla sijaitsevassa perinteisessä ruohomajassa. Sittemmin hän alkoi rakennuttaa Keōua Hale -nimistä kartanoa Honoluluun, mutta se valmistui vasta Ke‘elikōlanin kuoltua. Nykyään palatsi toimii museona ja sen esineistöön kuuluu kuningas Kalākauan ja tämän vaimon kuningatar Kapi‘olanin pääsääntöisesti viktoriaanista aikakautta edustavia esineitä. Museota ylläpitää Daughters of Hawai‘i -niminen yhdistys ja sen omistaa Havaijin puistoista vastaava viranomainen. Osavaltiolla ja yhdistyksellä on pitkä vuokrasopimus palatsin ylläpidosta. Vuonna 1973 palatsi lisättiin National Register of Historic Places -listalle. Huoneita rakennuksessa on yhteensä kuusi ja terasseja () kaksi. Arkkitehtuuriltaan talo perustuu Uuden-Englannin arkkitehtuuria, jota on soviteltu mm. paikalliseen ilmastoon. Rakennus on kokenut vuosien aikana useita vaurioita mm. allokon ja maanjäristysten takia. == Lähteet == Luokka:Havaijin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Palatsit Luokka:National Register of Historic Places -kohteet Havaijilla
Arvo T. Inkilä

Arvo Taavi Inkilä (30. kesäkuuta 1907 Valkeala - 31. elokuuta 1941 Uusikirkko) oli suomalainen filosofian maisteri ja kielitieteilijä.Sotasampo : Arvo Taavi Inkilä Arvo T. Inkilä oli muun muassa Juvan murteen sanaston kerääjä. Hän teki 1930-luvun lopulla matkoja Ruotsin ja Norjan suomalaisseuduille.Kotimaisten kielten keskus : Henkillöarkistot : Arvo Inkilän arkisto Jalkaväkirykmentti 46:n 5. komppaniassa korpraalina palvellut Arvo T. Inkilä kaatui jatkosodan aikana Karjalan kannaksella Inon Metsäkylässä 31. elokuuta 1941. Hänet on haudattu Tuohikotin sankarihautausmaalle Kouvolassa. == Julkaisuja == * Vanhan kirjasuomen ylistää. Virittäjä 32/1932 * Puintihäkki - Suomalaisen riihikaluston erikoisuus. Suomen muinaismuistoyhdistys, Helsinki 1937 * Post- ja prepositiokonneksioista. Virittäjä 2/1938 * Vento. Virittäjä 3/1938 * Vuorokauden ositus ja ilmansuunnat vanhojen juvalaisten tietämyksessä. Helsinki 1938 * Sanakirjatyömaalta. 3; kirj. Arvo T. Inkilä ym. Sanakirjasäätiö, Helsinki 1938 * Goethen kaikua Poppiuksen runossa. Virittäjä 43/1939 == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Martti Rapola : Maisterien Olli Artimon, Eino Lepistön ja Arvo T. Inkilän muistoksi. Virittäjä 3-4/1941 == Aiheesta muualla == Arvo T. Inkilän lehtiartikkeleita: * Kansantietouden kerääjiä 8. Opettaja Aleksander Väätänen, Kotiseutu : Suomen kotiseutututkimuksen äänenkannattaja, 01.01.1936, nro 4, s. 30, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * Ankkapurha, Ankkapurha, 01.01.1939, nro 1, s. 9, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * Sosiaalisia erikoispiirteitä Tytärsaaren hylkeenpyytäjä-kalastajien elämästä, Ankkapurha, 01.01.1939, nro 1, s. 88, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * Kiinan maalaustaiteen kauneusarvoja, Helsingin Sanomat, 27.08.1939, nro 229, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * Suomalaisen luonteen ongelma. Vermlannin matkan antamia ajatuksia, Helsingin Sanomat, 22.11.1939, nro 316, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Suomalaiset kielitieteilijät Luokka:Suomalaiset toisessa maailmansodassa kaatuneet Luokka:Vuonna 1907 syntyneet Luokka:Vuonna 1941 kuolleet
Enteropeptidaasi

Enteropeptidaasi (kutsutaan myös enterokinaasiksi) on pohjukaissuolen solujen tuottama entsyymi, joka osallistuu ihmisten ja muiden eläinten ruoansulatukseen. Enteropeptidaasi muuttaa trypsinogeenin ohutsuolessa aktiiviseksi trypsiiniksi, mikä johtaa haiman ruoansulatusentsyymien myöhempään aktivointiin.Formation of trypsin from crystalline trypsinogen by means of enterokinase ==Lähteet== Luokka:Entsyymit
Bălțin valtionyliopisto

Bălțin valtionyliopisto, virallisesti Alecu Russon valtionyliopisto Bălțissa (), on moldovalainen yliopisto. Se perustettiin vuonna 1945. Alkujaan tiedekuntia oli vain kaksi ja henkilökuntaa vain 120. Neuvostoaikana se toimi alkujaan pedagogisena instituuttina, mutta yliopistoksi se korotettiin vuonna 1992. Hallinnollisesti yliopisto jakautuu neljään tiedekuntaan: * humanistinen tiedekunta * reaali-, talous- ja viestintätieteiden tiedekunta * pedagogian, psykologian ja taiteen tiedekunta * oikeus- ja yhteiskuntatieteiden tiedekunta Vuonna 2018 yliopiston rehtorina aloitti Natalia Gașițoi, josta tuli myös ensimmäinen nainen valtiollisen yliopiston rehtorina Moldovassa. == Lähteet == Luokka:Moldovan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Moldovan yliopistot ja korkeakoulut
Antifulanismi

Antifulanismi eli fulanivastaisuus tarkoittaa vihamielistä suhtautumista fulaneihin heidän etnisen taustansa vuoksi. Antifulanismia esiintyy Nigeriassa, Malissa ja muissa Länsi-Afrikan valtioissa, joihin fulanit ovat paimentolaiskansana asettuneet. Fulanit edustavat noin kuutta prosenttia Nigerian väestöstä. Antifulanismia voi esiintyä yksilö-, tai ryhmävihana, ja se voi ilmentyä esimerkiksi väkivaltana tai terrorismina fulaniväestöön. == Terrorismi taustainen viha == Fulaneista enemmistö harjoittaa islaminuskoa mutta tästä huolimatta jihadistijärjestöt, kuten Boko Haram tai rotusyrjintää harjoittavat igbonationalistit, kuten IPOB ovat tehneet useita terrori-iskuja fulenihin ja nämä ryhmät samalla myös levittävät Fulani vastaista retoriikkaa. == Lähteet == Luokka:Etninen syrjintä