EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Mrinal Sen

Mrinal Sen (; 14. toukokuuta 1923 Faridpur, Brittiläinen Intia – 30. joulukuuta 2018 Kalkutta, Intia) oli intialainen elokuvaohjaaja, joka oli nostamassa 1960- ja 1970-luvuilla nostamassa bengalinkielistä elokuvaa maailmanmaineeseen. Hänet palkittiin urallaan muun muassa Berliinin ja Cannesin elokuvajuhlilla. == Elämä ja ura == Sen syntyi nykyisen Bangladeshin alueella ja opiskeli Kalkutan yliopistossa. Hän muutti alkujaan Kalkuttaan opiskellakseen fysiikkaa, mutta hän kiinnostui elokuva-alasta luettuaan kirjan elokuvan estetiikasta. Senin esikoisohjaus oli vuonna 1955 ilmestynyt Raat Bhore. Hän sai paikallista suosiota elokuvillaan Neel Akasher Neechey (1959) ja Baishey Shravana (1960). Parhaan ohjaajan kansallisen palkinnon Sen sai vuoden 1969 elokuvasta Linnustaja. Sitä pidetään intialaisen elokuvan merkkipaaluna. Intialainen elokuva sai 1960-luvun lopulla ja 1970-luvun alussa kansainvälistä huomiota. Länsi-Bengalista tulleet Sen, Satyajit Ray ja Ritwik Ghatak veivät bengalinkielistä elokuvaa maailmalle. Sen teki tuona aikana niin sanotun Kalkutta-triologian, johon kuului poliittiset elokuvat Haastattelu, Calcutta 71 ja Padatik. Euroopassa Sen palkittiin Berliinin elokuvajuhlilla vuonna 1975 elokuvasta Chorus ja vuonna 1979 elokuvasta Parashuram. Akaler Sandhanesta Sen sai vuonna 1981 Berliinissä kolme palkintoa. Cannesin elokuvajuhlilla hän oli ehdolla Kultaisen palmuun vuonna 1980 elokuvasta Kohta on jo aamu, vuonna 1983 elokuvasta Kharij ja vuonna 1986 elokuvasta Genesis. Kharij’sta Sen sai tuomaripalkinnon. Senin viimeinen elokuva Aamaar Bhuvan toi hänelle parhaan ohjaajan palkinnon Kairon elokuvajuhlilla 2002. == Tunnustukset == Sen oli tuomariston jäsenenä Cannesissa ja Berliinissä vuonna 1982 sekä Venetsian elokuvajuhlilla vuosina 1983 ja 1996. Senille on Intiassa myönnetty valtion Padma Bhushan -tunnustus. Hän sai vuonna 2005 elokuvapalkinto Dadasaheb Phalken ja toimi Intian parlamentin kunniajäsenenä vuosina 1998–2003. Kansainvälisellä tasolla hän on Ranskassa Ordre des Arts et des Lettres’n Commandeur ja Venäjällä Ystävyyden ritarikunnan jäsen. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Mrinal Senin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Intialaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Sasha Alexander

Sasha Alexander (syntymänimeltään Suzana Drobnjakovic, s. 17. toukokuuta 1973 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, ohjaaja ja tuottaja. == Lapsuus ja nuoruus == Alexanderilla on serbialaiset ja italialaiset sukujuuret. Hän aloitti näyttelemisen koulunsa näytelmissä seitsemännellä luokalla. Hän jatkoi näyttelemistä koko kouluajan läpi ja muutti New Yorkiin opiskellakseen näytelmissä. Alexander on opiskellut Etelä-Kalifornian yliopiston näyttelijäkoulussa. == Ura näyttelijänä == Sasha Alexander on esiintynyt useissa televisiosarjoissa ja elokuvissa. Hän teki elokuvadebyyttinsä vuonna 1997, jolloin hän esiintyi kolmessa elokuvassa. Alexander tunnetaan parhaiten Caitlin "Kate" Toddin roolistaan televisiosarjassa NCIS Rikostutkijat, jossa hän näytteli vuosina 2003–2005. Vuosina 2010–2016 hän oli toisessa pääosassa kuolemansyyntutkijana nimeltä Maura Isles televisiosarjassa Rizzoli & Isles. ===Filmografia=== *Battle of Sexes (1997) *Visceral Matter (1997) *Eliittiryhmä (Supply & Demand) (1997) *Yhdessä, yksin (Twin Falls Idaho) (1999) *Wasteland (1999), 13 jaksossa *Ball & Chain (2001) *Dawson's Creek (2000–2001) *All Over the Guy (2001) *C.S.I. (CSI: Crime Scene Investigation) (2001), jaksossa Alter Boys *Frendit (Friends) (2002), jaksossa The One With Joey's Interview *Greg the Bunny (2002), jaksossa Surprise! *Predisio Med (2002), jaksoissa Second Chance ja This Baby's Gonna Fly *Expert Witness (2003) *Lucky 13 (2005) *NCIS Rikostutkijat (Navy NCIS: Naval Criminal Investigative Service) (2003–2005) *Pentagon (E-Ring) (2006), jaksosa War Crimes *Vaarallinen tehtävä III (Mission: Impossible III) (2006) *The Nine (2006), jaksossa The Outsiders *The Last Lullaby (2007) *Play Dead (2008) *Yes Man (2008) *Jätä se! (2009) *Rizzoli & Isles (2010–2016) *Hävyttömät (2015–) == Yksityiselämä == Alexander on naimisissa Sophia Lorenin pojan, ohjaaja Edoardo Pontin kanssa. Heillä on kaksi lasta: toukokuussa 2006 syntynyt tytär ja joulukuussa 2010 syntynyt poika. == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Claude Lanzmann

Claude Lanzmann (27. marraskuuta 1925 Pariisi – 5. heinäkuuta 2018 Pariisi) oli ranskalainen dokumentaristi. Hänen tunnetuin työnsä on yhdeksäntuntinen holokaustia käsittelevä Shoah (1985). Hänelle myönnettiin vuonna 1986 kunnia- César. Lanzmann kuului Jean-Paul Sartren sisäpiiriin, ja hän kirjoitti freelancerina muun muassa France Dimanche -lehteen. Lanzmann teki televisioon reportaasia Israelin asevoimista Siinain niemimaalla ja sen jälkeen tuli Lanzmannin ensimmäinen elokuva Israel, Why. Lanzmannin toinen elokuva oli holokaustidokumentti Shoah (1985), jonka hän kuvasi 1970-luvulla Puolan- matkoillaan. Noin yhdeksän ja puoli tuntia kestävässä elokuvassa holokausti esitetään ilman arkistomateriaalia ja musiikkia. Siinä on vain puolalaisia maisemia sekä juutalaisten, saksalaisten ja puolalaisten haastatteluja. Lanzmann palasi holokaustiaiheeseen elokuvassaan Le dernier des injustes. Vuonna 2013 julkaistu elokuva keskittyy vuonna 1975 tehtyihin haastatteluihin, joissa Lanzmann keskustelee Theresienstadtin viimeisen vanhimman, wieniläisen rabbin Benjamin Murmelsteinin kanssa. Dokumentin nimi on väännös André Schwarz-Bartin teoksen Viimeinen vanhurskas alkuperäisestä ranskankielisestä nimestä Le dernier des Justes, joka on Murmelsteinin itsestään käyttämä nimitys.When Claude Lanzmann turned his lens on a rabbi who answered to Eichmann, Jta.org 14.2.2014, viitattu 10.9.2021 . Lanzmann julkaisi vuonna 2017 dokumentin Napalm, joka kertoo hänen vierailustaan Pohjois-Koreassa 1950-luvulla. Vain viikko ennen Lanzmanin kuolemaa ilmestyi hänen viimeinen dokumenttinsa, neljä ja puoli tuntia kestävä elokuva, joka keskittyy neljän holokaustista selviytyneen haastatteluihin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Ranskalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Dokumenttiohjaajat Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Cameron Crowe

Cameron Bruce Crowe (s. 13. heinäkuuta 1957) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, -tuottaja ja käsikirjoittaja, joka tunnetaan myös Creem ja Rolling Stone -lehden toimittajana. Crowen tunnetuimpia teoksia ovat Jerry Maguire – elämä on peliä (1996) ja Melkein julkkis (2000). Jälkimmäisen käsikirjoituksesta hänet palkittiin Oscar- ja Bafta-palkinnoilla. Cameron meni naimisiin Heartin pääkitaristin, Nancy Wilsonin kanssa 27. heinäkuuta 1986 ja he saivat kaksospojat Williamin ja Curtisin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Oscar-palkinnon saajat Luokka:BAFTA-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lacey Chabert

Lacey Nicole Chabert (s. 30. syyskuuta 1982 Purvis, Mississippi, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi televisiosarjasta Viiden juttu. == Ura == Chabert aloitti näyttelemisen hyvin nuorena ja kuului teatteriryhmään Broadway Kids, johon kuuluivat muun muassa Christy Carlson Romano, Chris Trousdale ja Greg Raposo. Hän esiintyi ensi kerran elokuvassa A Little Piece of Heaven, jonka jälkeen hän teki myös muutamia äänirooleja. Samalla Chabert tuli tunnetuksi televisiosarjasta Viiden juttu, jota esitettiin alun perin vuosina 1994–2000. Hän voitti sarjan aikana kaksi kertaa peräkkäin YoungStar-palkinnon ja oli useasti ehdolla Young Artist -palkinnon voittajaksi. Samaan aikaan Chabert oli vuodesta 1998 lähtien Eliza Thornberryn äänenä animaatiosarjassa Villit Marjaset vuoteen 2004 asti. Hän oli myös Family Guyn ensimmäisellä tuotantokaudella Meg Griffinin äänenä, kunnes Mila Kunis korvasi hänet. Sittemmin Chabert on esiintynyt elokuvissa ja voittanut muun muassa MTV Movie Awardin elokuvasta Mean Girls. Hän on näytellyt myös elokuvassa Pelimiehen painajainen vuonna 2009 morsiamena. == Filmografia == Elokuvat Elokuvat Elokuvat Vuosi Elokuva Rooli 1997 Anastasia Anastasia nuorena (ääni) 1998 Lost in Space – matkalla avaruuteen Penny Robinson 2001 Not Another Teen Movie Amanda Becker 2001 Balto – pako yli suuren veden Aleu (ääni) 2002 Villit Marjaset – elokuva Eliza Thornberry (ääni) 2003 Isi hoitaa Jenny 2004 Mean Girls Gretchen Wieners 2009 Pelimiehen painajainen Sandra Televisio Televisio Televisio Vuosi Sarja Rooli 1994–2000 Viiden juttu Claudia Salinger == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * TV.com * Voice Chasers Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Yhdysvaltalaiset lapsinäyttelijät
Salon Piivolley

Salon Piivolley oli suomalainen lentopalloseura. Piivolley oli yksi SM-liigan menestyneimmistä joukkueista 2000-luvulla. Seura menetti liigalisenssinsä kauden 2010-11 jälkeen talousvaikeuksiensa vuoksi. Piivolleylle ei herunut lisenssiä. Sportti.com 21.5.2011. Salon Piivolley voitti SM-hopeaa peräkkäisiltä kausilta 2004, 2005 ja 2006. Pronssia salolaiset saavuttivat vuosina 2001 ja 2007. Suomen Cupin finaalissa joulukuussa 2003 Piivolley voitti Perungan Pojat Länsi-Auto Areenalla erin 3-2. Suomen Cupin hopeaa joukkue on voittanut kolme kertaa. == Historia == Vuonna 1999 syntyi ajatus Salon seudun miesten huippulentopallojoukkueiden yhdistämisestä. Lentopallossa menestystä 1990-luvulla niittänyt Perttelin Peikot yhdistyi Salon Viestin kanssa yhdeksi joukkueeksi 1999. Nimeksi joukkuelle vakiintui Salon Piivolley. Uusi seura pääsi heti mitalien makuun, kun se voitti kaudella 2001 SM- pronssia. Lisäksi joukkue otti Suomen Cupin hopeaa palkintokaappiinsa. Kaudella 2003 joukkuetta ravisteli dopingkohu, kun Piivolleyn pelaaja kärähti dopingista. Dopingkäryn taustalla eivät kuitenkaan olleet joukkueen valmentajat tai muu henkilökunta. Pelaaja toimi itsenäisesti ottaessaan kiellettyjä aineita. Kausi kirkastui kuitenkin hieman, kun joukkue otti seuran historian ensimmäisen Suomen Cupin voiton. Kaudella 2004 Piivolley pääsi jälleen mitalien makuihin, kun joukkue otti SM-hopeaa sekä Suomen Cupin hopeaa. SM-finaalisarjassa joukkue hävisi Pielaveden Sampolle. Kaudella 2005 sama kaava toistui jälleen kun Piivolley oli häviävänä osapuolena finaalisarjassa Pielaveden Sampoa vastaan. Kaudella 2006 joukkue eteni jälleen SM-finaaleihin, mutta ei pystynyt ottamaan Suomen mestaruutta vielä Saloon. Tällä kertaa Salon Piivolleyta parempi oli Tampereen Isku-Volley. Kaudella 2007 Piivolley otti pronssia SM-liigassa, kun se kaatoi Isku-Volleyn. Tilille kertyi myös Suomen Cupin hopea. Kausi 2008 päättyi salolaisten osalta puolivälieriin, kun Isku-Volley eteni välieriin 3-0 otteluvoitoin. Kaudet 2009–2011 päättyivät myös Piivolleyn osalta jo pudotuspelien avauskierroksilla ja menestys jäi laihaksi myös Suomen Cupin osalta. Seura kärsi talousvaikeuksista, jotka johtivat lopulta sen liigalisenssin hylkäämiseen ja joukkueen pois sulkemiseen Mestaruusliigasta kauden 2010–2011 päätteeksi. Seura meni konkurssiin 2011.http://www.sss.fi/uutiset/urheilu/227479.html == Saavutukset == * 3 SM-hopeaa 2004, 2005, 2006 * 2 SM-pronssia 2001, 2007 * 1 Suomen Cupin voitto 2003 * 3 Suomen Cupin hopeaa 2004, 2006, 2007 == Nimekkäitä pelaajia == * Olli Aakula * Gabor Janosi * Matti Hietanen * Sami Heikkiniemi * Kert Toobal * Jussi Niemelä == Muuta == Salossa ovat pelanneet muun muassa Viron maajoukkuepassari Kert Toobal, Suomen maajoukkueen hakkuri Matti Hietanen sekä yleispelaaja Teppo Heikkilä sekä liberona maajoukkueessa viime vuosina esiintynyt Jesse Mäntylä. ==Lähteet== Luokka:Entiset suomalaiset lentopalloseurat Luokka:Salolaiset urheiluseurat
La strada (albumi)

La strada on suomalaisen The Quiets -rautalankayhtyeen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1994. == Kappaleet == * All the Stars in the Sky * Come prima * Die Gitarren spielt auf * Goldfinger * Jacks Good * Kun yksin on * Kylmä rakkaus * La strada * Magic Carpet * Mind Reader * Nature Boy * Polaris * Temptation * Thunderball * Valkovuokot * Visa to the Stars Luokka:Vuoden 1994 albumit Luokka:The Quietsin albumit
Boundless

Boundless on lauluyhtye Rajattoman toinen albumi. Se julkaistiin vuonna 2001. Albumilla on sekä suomalaisten että ulkomaalaisten säveltäjien ja sanoittajien tuotantoa. Osa kappaleista on varta vasten Rajattomalle sävellettyjä ja osa covereita. Albumin kappaleet ovat kahta lukuun ottamatta englanninkielisiä. Suomenkielisistäkin lauluista on levyn kansivihkoon painettu englanninkieliset, Jaakko Mäntyjärven tekemät käännökset. "Butterfly"-kappaleesta on tehty musiikkivideo, joka esitettiin MTV3:n Levyraati-ohjelmassa syksyllä 2002. ==Kappaleet== # (säv. & san. Mia Makaroff) # (säv. Heikki Sarmanto, san. Kim Rich, sov. Jussi Chydenius) # (säv. Jussi Chydenius, san. Samuel Ferguson) # (säv. Jussi Chydenius, san. Eino Leino, englanninkieliset sanat Jaakko Mäntyjärvi) # (säv. & san. John Lennon ja Paul McCartney, sov. Jussi Chydenius) # (irlantilainen kansansävelmä, sov. Matti Kallio) # (säv. & san. Michael McGlynn) # (säv. Laura Sippola, san. William Blake) # (säv. & san. Mia Makaroff) # (säv. Anna-Mari Kähärä, san. Kanteletar) # (suomalainen kansanlaulu, sov. Essi Wuorela ja Jussi Chydenius) == Lähteet == Luokka:Vuoden 2001 albumit Luokka:A cappella -albumit Luokka:Rajattoman albumit
Michel Legrand

Michel Jean Legrand (24. helmikuuta 1932 – 26. tammikuuta 2019)Richard R. Ness, updated by Justin Gustainis: Legrand, Michel, teoksessa oli ranskalainen, monipuolisen uran luonut säveltäjä. Erityisesti hänet muistetaan tuotteliaana elokuvasäveltäjänä. Legrand toimi myös kapellimestarina ja julkaisi yli sata albumia maailmanluokan esiintyjien kanssa. Legrand oli säveltäjä Raymond Legrandin poika. Hän syntyi lähellä Pariisia ja opiskeli teini-ikäisenä kaupungin konservatoriossa 1943–1950 Henri Chalandin ja Nadia Boulangerin johdolla. Legrand saavutti maailmanmaineen sävellettyään musiikin Jacques Demyn musikaalielokuviin Cherbourgin sateenvarjot (1964) ja Rochefortin tytöt (1967). Myös Hollywood kiinnostui Legrandista, ja hän työskentelikin siellä vuosia. Erityisen tunnettu on hänen musiikkinsa Norman Jewisonin elokuvaan Thomas Crownin tapaus, jonka tunnuskappaleesta ”The Windmills of Your Mind” on levytetty lukemattomia tulkintoja, myös suomeksi nimellä ”Samanlainen onni”. Ensimmäisen kolmesta Oscar-palkinnostaan Legrand sai juuri tuosta sävelmästä. Kaksi muuta Oscariaan hän saavutti elokuvien Kesä '42 (ohjaus Robert Mulligan, 1971) ja Jentl (ohjaus Barbra Streisand, 1983) musiikilla. Parhaan laulun Oscar-ehdokkaina olivat myös kappaleet ”What Are You Doing the Rest of Your Life?” (1969) ja ”How Do You Keep the Music Playing?” (1982). Kaikkiaan Legrand oli Oscar-ehdokkaana 13 kertaa. Lisäksi hänet palkittiin viidellä Grammylla, ja vuonna 1990 hän sai pitkän uransa kunniaksi paikan Songwriters Hall of Famessa. Legrand toimi vuosikymmenien aikana yhteistyössä usean muunkin tunnetun elokuvaohjaajan kanssa. Hän sävelsi musiikkia muun muassa Jean-Luc Godardille (Nainen on aina nainen, 1961), Joseph Loseylle (The Go-Between – Sanansaattaja, 1971), Clint Eastwoodille (Breezy / Frank, rakastan sinua, 1973), Orson Wellesille (V niin kuin väärennös, 1974), Louis Mallelle (Atlantic City, 1980), Robert Altmanille (Prêt-à-Porter, 1994) ja Thierry Binistille (Tyttö ja sininen polkupyörä, 2000). ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * * Luokka:Ranskalaiset säveltäjät Luokka:Grammy-palkinnon saajat Luokka:Oscar-palkinnon saajat Luokka:Ranskalaiset elokuvasäveltäjät Luokka:Songwriters Hall of Fame Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
M/S Sea Trader

M/S Sea Trader () oli vuonna 1977 rakennettu 123,65-metrinen rahtilaiva. Laivan rakensi Hollming Oy, Suomessa. Alun perin alus oli nimeltään Mekhanik Gerasimov. Alus romutettiin syyskuussa 2004 Gentissä, Belgiassa. Sea Traderin sisaraluksia ovat M/S Inzenieris Kreilis, M/S Ion, M/S Inzhener, M/S Inzenieris Neciporenko, M/S Inzenieris Suhorukovs, M/S Etel, M/S Alo, M/S Mekhanik Tarasov ja M/S Algaswaa. == Käyttöhistoria == 11\. marraskuuta 1976 alus laskettiin vesille ja seuraavana vuonna se luovutettiin neuvostoliittolaisen Latvian Shipping Companyn omistukseen. Aluksen kotisatamaksi tuli Riika. Vuonna 1998 alus siirtyi Mekanikis Gerasimovs Shipping Co. Ltd:n haltuun ja Maltan lipun alle. Kotisatamaksi tuli maan pääkaupunki Valletta, jonka jälkeen alus aikarahdattiin norjalaisen Color Linen liikenteeseen, välille Oslo–Kiel. Color Line nimesi aluksen Color Traderiksi. Vielä saman vuoden aikana laivan nimi vaihtui jälleen; uusi nimi oli Mehanikis Gerasimovs. Vuonna 1999 laiva aikarahdattiin Cargo Connect Transport & Logistic Ltd:n liikenteeseen, linjalle Hampuri–Hull, nimellä Cctl Hull. Kotisatamaksi tuli Hampuri. Lokakuussa 1999 alus sai Sea Trader -nimensä. Helmikuussa 2002 TransRussiaExpress vuokrasi laivan, reitille Kiel–Kaliningrad–Pietari. Seuraavana vuonna Sea Trader siirtyi liikennöimään Liepājan ja Karlshamnin välille. Vuonna 2004 alus aloitti liikennöinnin Välimeren ja Pohjois-Euroopan välillä. 16\. heinäkuuta 2004 Sea Trader alkoi palaa, ollessaan Antwerpenin satamassa. Syyskuussa 2004 belgialainen Van Heyghen osti aluksen ja romutti sen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Fakta om Fartyg – M/S Mekhanik Gerasimov Sea Trader
Rautalanka extra

Rautalanka extra on suomalaisen yhtyeen Quietsin kokoelma-albumi. Se julkaistiin vuonna 1989. == Kappaleet == * Ajomies * Evening twist * Exodus * High noon * In a persian market * Little midinett * Mexican * Misty river * Moonshot * Out of this world * Perfidia * Restless gun * Smoke signal * Una aventura mas Luokka:Vuoden 1989 kokoelma-albumit Luokka:The Quietsin albumit
Richard M. Sherman

Richard Morton Sherman (12. kesäkuuta 1928 New York – 25. toukokuuta 2024 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen lauluntekijä, joka tuli veljensä Robert B. Shermanin tavoin tunnetuksi elokuvista. Veljekset tekivät yhteistyötä muun muassa Maija Poppasessa (1964), Viidakkokirjassa (1967) ja Nalle Puhissa (1977). Sherman syntyi New Yorkissa Rosa ja Al Shermanin perheeseen. Valmistuttuaan Beverly Hills High Schoolista hän perusti duon André Previnin kanssa. Sattumoisin molemmat säveltäjät voittivat vuonna 1965 musiikkikategorian Oscarit eri elokuvista. Sherman meni vuonna 1957 naimisiin Elizabeth Gluckin kanssa, jonka kanssa hän sai kaksi lasta. Hänellä oli jo tytär edellisestä avioliitosta. Richard ja Robert Shermanin ensimmäinen Top Ten -hitti ”Tall Paul” on vuodelta 1958. Sherman jatkoi uraansa aina 2000-luvulle, ja hän sai 9. kesäkuuta 2005 paikan Songwriters Hall of Famesta. Hän muutti vuonna 2002 Beverly Hillsistä Lontooseen. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famessa. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset säveltäjät Luokka:Oscar-palkinnon saajat Luokka:Songwriters Hall of Fame Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Robert B. Sherman

Robert Bernard Sherman (19. joulukuuta 1925 New York – 5. maaliskuuta 2012 Lontoo) oli yhdysvaltalainen säveltäjä, joka tuli yhdessä veljensä Richard M. Shermanin kanssa tunnetuksi varsinkin elokuvamusiikistaan. Shermanin veljekset tekivät yhteistyötä muun muassa elokuvissa Maija Poppanen (1964), Viidakkokirja (1967) ja Nalle Puh (1977). Robert B. Sherman syntyi New Yorkissa lauluntekijä Al Shermanin (1897–1973) poikana. Hän haavoittui toisessa maailmansodassa polveen. Hän opiskeli Bard Collegessa ja pääsi vuonna 1958 ensimmäistä kertaa Top Ten -listalle laululla "Tall Paul". Walt Disney kiinnitti huomiota lahjakkaisiin veljeksiin ja kiinnitti heidät Walt Disney Studiosin palvelukseen, ja he työskentelivät Disneyn alaisina tämän kuolemaan (1966) saakka. Sherman avioitui 27. syyskuuta 1953 Joyce Sasnerin (k. 2001) kanssa. Parille syntyi neljä lasta. Sherman sai Oscar- ja Grammy-palkintoja, ja hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella; hänet hyväksyttiin Songwriters Hall of Fameen vuonna 2005. Hän harrasti teini-ikäisestä saakka maalaustaidetta mutta piti ensimmäisen julkisen näyttelynsä vasta vuonna 2002. Sherman menehtyi kotonaan Lontoossa 5. maaliskuuta 2012. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Robert B. Shermanin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Yhdysvaltalaiset säveltäjät Luokka:Oscar-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet Luokka:Songwriters Hall of Fame
More (albumi)

More on suomalaisen The Quiets -rautalankayhtyeen kokoelma-albumi. Se julkaistiin vuonna 1989. == Kappaleet == * Casino * Charade * Desert rider * Evening twist * Exodus * From russia with love * Ginchy * Golden earrings * High noon * In a persian market * Karelia * Little midinett * Mexican * Misty river * Moonshot * More * Mr. moto * Out of this world * Perfidia * Petite fleur * Restless gun * Rumble * Smile of paris * Smoke signal * Strangers in the night * Theme from persuaders * Twist damore * Una aventura mas Luokka:Vuoden 1989 kokoelma-albumit Luokka:The Quietsin albumit
Pohjoismainen Afrikka-instituutti

thumb|NAI (Uppsala) Pohjoismainen Afrikka-instituutti (Nordiska Afrikainstitutet, NAI) on vuonna 1962 perustettu Ruotsin Uppsalassa toimiva Afrikan tutkimukseen erikoistunut Uppsalan yliopistoon kuuluva itsenäinen tutkimuslaitos. Hallinnollisesti se on Ruotsin ulkoministeriön alainenhttp://www.nai.uu.se/about/, mutta sen rahoitus tulee kaikilta Pohjoismailta, mutta suurin osa Ruotsilta. Suomen osuudella rahoitetaan suomalaisen tutkijan palkka ja muut kulut sekä Suomen osuus hallinnollisista kuluista. Vastaavaa laitosta ei ole missään muualla. Instituutissa toimii virallisesti yksi tutkija kerrallaan Ruotsista, Suomesta, Norjasta sekä Tanskasta. Sen lisäksi instituutissa käy paljon vierailevia tutkijoita eri puolilta maailmaa, myös Afrikasta, ja stipendiaatteja.http://formin.finland.fi/public/?contentid=66695&contentlan;=1&culture;=fi- FI == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Viralliset kotisivut Luokka:Ruotsin tutkimuslaitokset Luokka:Uppsalan yliopisto Luokka:Afrikka
Aaron Hunt

Aaron Hunt (s. 4. syyskuuta 1986 Goslar, Ala-Saksin osavaltio, Länsi-Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, joka on pelannut syksystä 2015 alkaen Hamburger SV:n joukkueessa. Hänen pelipaikkansa on hyökkääjä. Huntilla on myös Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisuus, koska hänen isänsä on saksalainen ja äitinsä englantilainen. Hunt on päättänyt pelata isänsä synnyinmaan Saksan maajoukkueessa. == Ura == Hunt esiintyi ensi kerran Bundesliigassa 18. syyskuuta 2004, kun hän ottelussa Hannoveria vastaan tuli vaihdosta kentälle. Ensimmäisen kerran hän pääsi avauskentälliseen Borussia Mönchengladbachia vastaan 12. helmikuuta 2005, jolloin hän teki myös ensimmäisen liigamaalinsa, ja oli nuorin bremeniläismaalintekijä 18 vuoden ja 161 päivän iässä. Vuoden 2006 Huntilla todettiin salaperäinen polvivamma, joka myöhemmin paljastui limapussintulehdukseksi. Tämän takia häneltä jäi loppukausi väliin. 3. maaliskuuta 2007 teki ensimmäistä kertaa Bundesliiga-urallaan hattutempun ottelussa VfL Bochumia vastaan. == Skandaaleja == Toukokuussa 2005 Hunt pidätettiin bremeniläisessä diskossa. Hän löi nuorta naista ja joutui maksamaan 6 000 euroa. Marraskuussa 2006 Hunt sai UEFA:lta kahden ottelun pelikiellon käyttäydyttyään rasistisesti ottelussa Englannin U-21-joukkuetta vastaan. Maaliskuussa 2008 Aaron Hunt ja hänen joukkuekaverinsa brasilialainen Diego ottivat yhteen pukuhuoneessa sen jälkeen kun Werder Bremen oli hävinnyt ottelun Glasgow Rangersia vastaan UEFA Cupissa. == Lähteet== Luokka:Saksalaiset jalkapalloilijat Luokka:Englantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Siedlce

Siedlce on kaupunki Masovian voivodikunnassa Puolassa. Se sijaitsee noin 100 kilometriä Varsovasta itään. Kaupungin väkiluku oli vuoden 2019 arvion mukaan 78 185, ja sen pinta-ala on noin 32 neliökilometriä. Kaupungin perusti vuonna 1448 Daniel Siedlecki. pienoiskuva|vasen|Kaupungintalo Siedlcen keskustassa. == Tunnettuja siedlceläisiä == * Artur Boruc, jalkapalloilija * Lidia Chojecka, kestävyysjuoksija * Agata Wróbel, painonnostaja == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin kotisivut Luokka:Masovian voivodikunnan kaupungit Luokka:Masovian piirikunnat
Collections (Gimmel)

Collections on 24. syyskuuta 2007 julkaistu Gimmelin kokoelmalevy. Kokoelma sisältää kaikki Gimmelin hittisinglet ensimmäisestä ”Etsit muijaa seuraavaa” viimeisimpään ”Rakkauden hurrikaani” sekä keikkasuosikit. Levyllä ei ole yhtään Gimmelin uutta kappaletta. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Vuoden 2007 kokoelma-albumit Luokka:Gimmelin albumit
Tiia Talvisara

Tiia Talvisara (s. 1993 Oulu) on suomalainen entinen lapsinäyttelijä, joka on esiintynyt Suden arvoitus -elokuvassa (2006). Siinä hän esitti 12-vuotiasta Salla Köngästä. == Aiheesta muualla == * * Luokka:Suomalaiset lapsinäyttelijät Luokka:Suomalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
The Quiets

The Quiets on suomalainen rautalankayhtye. Se perustettiin Helsingissä 1970-luvulla kvartettina ja laajeni kosketinsoittajan myötä kvintetiksi 1984. Vuonna 1983 se levytti ensimmäisen EP-levynsä ja on sittemmin levyttänyt kymmenkunta albumia. 1980-luvulla se edusti rautalangan uutta tulemista yhdessä Agentsin, Laika & The Cosmonautsin ja The Mustangsin rinnalla. The Quietsin ohjelmistoon on kuulunut rautalanka- ja twist-sovituksia monenlaisista sävelmistä, kuten Edith Piafin laulusta ”Hymni rakkaudelle” tai Tšaikovskin teemoista ja Henry Mancinin elokuvasävelmistä. The Quiets käyttää vanhoja pienitehoisia putkivahvistimia, ja soittajien pukeutuminenkin noudattaa 1960-luvun alun ihanteita kokopukuineen, solmioineen ja teräväkärkisine kenkineen. __NOTOC__ ==Kokoonpano== * Sam Saarva (kitara) * Timo Sinivaara (kitara) * Ben Engblom (kitara) * Ari Sinivaara (basso) * Rudi Ryynänen (rummut) * Tuomo Gröhn (sähköurut) ==Alkuperäinen kokoonpano== * Sam Saarva (kitara) * Ben Engblom (kitara) * Ari Sinivaara (basso) * Keijo Osara (rummut) ==Muita jäseniä== * Harri Mustonen (rummut) ==Diskografia== * The Quiets (Rautalanka/Triola 1986) * The Quiets (Euros 1987) * 16 Guitar Instrumentals (Kaktus 1987) * More (Euros 1989) * Rautalanka extra (Euros 1989) * Travellin with The Quiets (Euros 1990) * Sound of The Quiets (Euros 1991) * La strada (Finnlevy 1994) * Take a flight with The Quiets (Ovaltone 2001) * Echoes from The Quiets (Ovaltone 2003) * The Many Faces Of The Quiets (Goofin’ 2013) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * The Quietsin diskografiaa sekä radio- ja tv-esiintymisiä * * La strada -lyhytfilmi elonetissä Luokka:Suomalaiset rautalankayhtyeet
Arthur Janov

Arthur Janov (21. elokuuta 1924 Los Angeles, Kalifornia – 1. lokakuuta 2017 Malibu, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen psykologi ja psykoterapeutti. Hän kehitti niin kutsutun primaaliterapian ja julkaisi kirjan The Primal Scream (1970). John Lennon oli yksi Janovin asiakkaista, ja hänen terapiakokemuksiinsa perustuu albumi John Lennon/Plastic Ono Band. Janov syntyi Los Angelesissa ja valmistui Kalifornian yliopistosta Los Angelesista sekä Claremont Graduate Schoolista. Hän tarjosi yksityistä psykoterapiaa vuodesta 1952, mutta idea hänen uudesta terapiamuodostaan alkoi kehittyä vasta 1960-luvulla. == Julkaisuja == * The Primal Scream (1970) * The Anatomy of Mental Illness (1971) * The Primal Revolution: Toward a Real World (1972) * The Feeling Child (1973) * Primal Man: The New Consciousness (1976) * Prisoners of Pain (1980) * Imprints: The Lifelong Effects of the Birth Experience (1984) * New Primal Scream: Primal Therapy 20 Years On (1992) * Why You Get Sick and How You Get Well: The Healing Power of Feelings (1996) * The Biology of Love (2000) * Grand Delusions – Psychotherapies Without Feeling (2005) * Primal Healing: Access the Incredible Power of Feelings to Improve Your Health (2006) * The Janov Solution: Lifting Depression Through Primal Therapy (2007) ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset psykologit Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Makati

Makati on yksi Filippiinien pääkaupunkialueen Metro Manilan muodostavista kaupungeista. Makati on Filippiinien merkittävä taloudellinen keskus ja usein sitä kutsutaan maan liiketaloudelliseksi pääkaupungiksi. Useiden suuryritysten pääkonttorit sijaitsevat Makatin kaupungin alueella ja kaupungissa toimii sijaitsee myös Filippiinien pörssi. Ayala Avenue kulkee liikekeskuksen läpi ja siitä käytetään nimitystä Filippiinien Wall Street. Makati tunnetaan kosmopoliittisesta kulttuuristaan ja se on Metro Manilan tärkeä kulttuurin ja viihteen keskus. Kaupungissa asuu ja työskentelee runsaasti ekspatriaatteja ja alueella sijaitsee useita kauppakeskuksia kahdessa keskuksessa Ayala Centerissä ja Rockwell Centerissä. Kaupungissa sijaitsee myös useita viiden tähden hotelleja, kuten The Peninsula Manila, The Shangri-La Hotel Makati ja Intercontinental Hotel Manila. Kaupungin nimi Makati tulee tagalogin kielen vuorovettä tarkoittavasta sanasta kati. Kaupunki on selkeästi jakautunut kahtia, liike-elämä ja uudet rakennukset sijaitsevat lännessä, kun taas vanha kaupunki idässä on pääasiassa köyhien asuinaluetta. ==Asukasluku== Makatin asukasluku oli vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan 444 867\. Luku oli lähes 40 000 tai 8 % suurempi kuin edellisessä väestönlaskennassa vuonna 1995. Makati on asukasluvultaan Metro Manilan viidenneksi suurin kaupunki. luokka:Filippiinien kaupungit
Jää vielä aamuun

Jää vielä aamuun on suomalaisen laulajan Helinä Ilkan studio-albumi. Se julkaistiin vuonna 1992. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Vuoden 1992 esikoisalbumit Luokka:Suomalaiset iskelmäalbumit
Toni Ilmonen

Toni Ilmonen (s. 17. tammikuuta 1977 Mänttä) on suomalainen pääsarjauransa lopettanut koripalloilija. Hän oli pelipaikaltaan heittävä takamies ja pituutta hänellä on 187 cm. Ilmosen kasvattajaseura on Äänekosken Huima. Hän on pelannut 6 nuorten maaottelua, joissa pisteitä on syntynyt yhteensä 52 sekä 16 miesten maaottelua, joissa pisteitä on kertynyt yhteensä 47. Ilmonen aloitti SM-sarjauransa Äänekosken Huimassa, jossa hän pelasi viiden kauden ajan. Kaudeksi 2001–2002 hän siirtyi Namika Lahteen, mutta palasi yhden kauden jälkeen takaisin Huimaan. Kaudet 2005–2009 hän pelasi KTP:ssä. == Katso myös == * Luettelo 5 000 pistettä saavuttaneista Korisliiga-pelaajista * Luettelo 500 syöttöä saavuttaneista Korisliiga-pelaajista == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Korisliigan pelaajaprofiili Luokka:Suomalaiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Al Haig

Alan Warren "Al" Haig (19. heinäkuuta 1924 Newark, New Jersey, Yhdysvallat – 16. marraskuuta 1982 New York, New York, Yhdysvallat) oli bebop-genrestä tunnetuksi tullut yhdysvaltalainen jazz-pianisti. Hän syntyi Newarkissa, New Jerseyssä. Haig esiintyi ja levytti muiden muassa Dizzy Gillespien, Charlie Parkerin, Eddie ”Lockjaw” Davisin, Miles Davisin ja Stan Getzin kokoonpanoissa. Hänellä oli myös useita hänen itse johtamiaan kokoonpanoja. Haig myöhempään elämään liittyi huomiota herättänyt kohu, jossa väitettiin, että muusikko olisi tappanut kolmannen vaimonsa Bonnien pariskunnan kotona Cliftonissa 9. lokakuuta 1968. Hänet vapautettiin syytteistä vuonna 1969, ja tapaus kuitattiin tapaturmaisena kuolemana. Asiasta on kuitenkin ollut eriäviä näkemyksiä esimerkiksi Haigin toisella puolisolla Grange Rutanilla, joka on julkaissut kirjan Death of a Bebop Wife. Haig kuoli sydänkohtaukseen kotonaan New Yorkissa 58-vuotiaana. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Al Haig Discography Project Luokka:Yhdysvaltalaiset pianistit Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 1982 kuolleet
Hyacinth Bucket

Hyacinth Bucket on henkilöhahmo brittiläisessä komediasarjassa Pokka pitää ja sarjan päähahmo. Hyacinthia näyttelee Patricia Routledge. Hyacinth Bucket on noin 50–60-vuotias keskiluokkainen englantilainen kotirouva. Hän on naimisissa Richard Bucketin kanssa. Hyacinth on snobi ja tahtoisi kuulua aristokraattiseen yläluokkaan, joten hän pyrkii jatkuvasti jäljittelemään yläluokkaista käytöstä ja elämäntapaa ja yrittää päästä kosketuksiin seurapiirien kanssa. Hyacinth ei ole tyytyväinen sukunimeensä Bucket, , vaan haluaa että se lausutaan kuten . Hän perustelee sukunimensä olevan vanhaa ranskalaista hugenottitaustaa. Suomenkielisissä tekstityksissä Hyacinthin esittämä ohje sukunimensä ääntämiseen kirjoitetaan yleensä muotoon ”Bukée”. Hänellä on tapana vastata puhelimeen ”Bouquet’n residenssi, talon rouva puhelimessa”. Hyacinth keräilee englantilaisia viktoriaanisen ajan posliiniastioita. Hän vertaa astiastoaan aina Englannin kuninkaallisen perheen kesäasunnon, Sandringhamin kartanon, kokoelmiin. Teeastiasto on Royal Doulton posliinia, kuvioaihe on kuvitteellinen Blue Periwinkle. Hyacinth Bucketin paras ystävätär on Elizabeth Warden, joka asuu veljensä Emmetin kanssa naapuritalossa. Hyacinth kutsuu usein Elizabethin kahville kotiinsa. Hyacinthin mielipuuhaa on kutsua viikonloppuisin vieraita kynttiläillallisille. Monet henkilöt kuitenkin välttelevät Hyacinthia hänen omahyväisen käytöksensä vuoksi. Hyacinthilla on kolme nuorempaa siskoa: Daisy, Violet ja Rose. Hän halveksuu sisarensa Daisyn miestä Onslow’ta tämän ulkoisen olemuksen takia. Hyacinthilla ja Richardilla on yksi poika, Sheridan, joka on nähty sarjassa vain kerran. Hyacinth on aina valmis antamaan hänelle rahaa, joskin Richard joutuu aina maksajaksi. Yleensä Hyacinthin suurelliset pyrkimykset johtavat täydelliseen katastrofiin ja vähemmän arvokkaisiin tilanteisiin. Sarjan nimen mukaisesti hän pyrkii kuitenkin säilyttämään arvokkuutensa kaikissa tilanteissa. Hyacinthin aviomies Richard Bucket on täysin kyllästynyt vaimonsa tekemisiin, mutta tottelee tätä lähes aina nöyrästi. ==Lähteet== Luokka:Pokka pitää -sarjan hahmot sv:Hyacinth Bucket
Vartiossa

Vartiossa on suomalaisen yhtyeen Korsuorkesterin studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1997. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Vuoden 1997 albumit Luokka:Suomalaiset iskelmäalbumit Luokka:Suomalaiset rockalbumit
Sony Ericsson Z610i

Sony Ericsson Z610i on Sony Ericssonin simpukkapuhelin, jossa on etukuoressa OLED-näyttö, ja 2 megapikselin kamera. Puhelimia on kolmea väriä, Luster Black, Rose Pink ja Airy Blue. == Lähteet == *Sony Ericsson Z610 - Puhelinvertailu.com * Sony Ericsson Z610 - GSMArena.com Z610i Luokka:Vuoden 2006 matkapuhelimet en:List of Sony Ericsson products#Z Series: Clamshell phones
Sami Laaksonen

Sami Laaksonen (s. 30. huhtikuuta 1974) on suomalainen liikemies ja kilpauransa päättänyt koripalloilija. 195-senttinen Laaksonen pelasi laitahyökkääjän pelipaikalla. Laaksosen kasvattajaseura on Salon Vilpas. Hän edusti pääsarjatasolla Turun NMKY:tä, Salon Vilpasta, Joensuun Katajaa ja Kouvolan Kouvoja. Hän pelasi myös Ruotsin pääsarjassa. Laaksonen pelasi 23 miesten ja 75 nuorten maaottelua. Laaksonen lopetti pääsarjauransa kauden 2006–2007 jälkeen..Sami Laaksonen – Suomen Koripalloliitto Sittemmin Laaksonen on menestynyt toisen entisen Kouvot-pelaajan Tomi Hautalan tavoin liikemiehenä.https://kouvolansanomat.fi/uutiset/lahella/613fe1ce-9f79-4728-aacf-485e2b26f739 == Saavutukset == * Suomen mestaruus 1995 ja 1999 ** SM-hopeaa 1997, 1998 ja 2003 ** SM-pronssia 2002 ja 2005 * Suomen cup-mestaruus 1998 ja 1999 == Katso myös == * Luettelo 5 000 pistettä tehneistä Korisliiga-pelaajista * Luettelo 2 000 levypalloa saavuttaneista Korisliiga-pelaajista * Luettelo 500 syöttöä tehneistä Korisliiga-pelaajista == Lähteet == * Sami Laaksonen Suomen Koripalloliitto * Maajoukkuetilastot Suomen Koripalloliitto === Viitteet === Luokka:Suomalaiset koripalloilijat Luokka:Suomalaiset liikemiehet Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Richard Bucket

Richard Bucket on kuvitteellinen televisiohahmo brittiläisessä komediasarjassa Pokka pitää. Hahmoa näytteli Clive Swift. Richard Bucket on Hyacinth Bucketin aviomies, joka toisin kuin vaimonsa haluaisi elää rauhallista normaalia elämää. Richard on kunnan virkamies, joka eläköityy sarjan aikana. Hän on myös toiminut paikallisessa kunnanvaltuustossa. Richard ei häpeä sukunimeään Bucket (’ämpäri’), mutta Hyacinth inttää, että nimi lausutaan ranskalaisittain Bouquet-sanan tapaan (kukkakimppu). Richard on jopa kerran sanonut vaimolleen Hyacinthille ”Se ei ole mikään Bouquet, se on Bucket! Se oli aina Bucket kunnes tapasin sinut!” Richardilla ja Hyacinthilla on yksi aikuinen poika, Sheridan, joka on esiintynyt yhdessä jaksossa. Hän soittelee usein kotiin rahanpuutteessa ja Hyacinth on aina valmis antamaan rahaa välittämättä siitä, että asia ei Richardia miellytä lainkaan. Richard on hyvissä väleissä vaimonsa sisaren Daisyn miehen Onslow’n kanssa. Hyacinth puolestaan kammoaa ja häpeää Onslow'ta ja sisariaan Daisya ja Rosea. Onslow säälii Richardia Hyacinthin takia ja tästä syystä hänellä on tapana ”pelastaa” Richard läheiseen pubiin oluelle ja biljardia pelaamaan. Avioliiton aikana Richardille on kehittynyt teräshermot ja hän kylmän viileästi kestää vaimonsa tekemiset eikä jaksa välittää, vaikka yleensä Hyacinthin päähänpistot tarkoittavat katastrofia. Richardilla on Rover-merkkinen henkilöauto, jota Hyacinth pitää kauniina ja kiiltävänä. Luokka:Pokka pitää -sarjan hahmot
Siunattu hulluus (romaani)

Siunattu hulluus on kuopiolaisen kirjailija Simo Puupposen eli Aapelin romaani, joka ilmestyi vuonna 1948. Sitä on luonnehdittu viisaaksi kertomukseksi ”meidän Herramme matkamiehistä ja heidän seikkailuistaan maailmassa, jossa hyviä on vähän, pahoja vielä vähemmän, mutta siunattuja hulluja laskematon määrä”. == Juoni == Rummukaisen veljekset Ana ja Vilippus pitävät pikkuveljeään Elmeriä omituisena, koska tällä on tapana puhella eläimille, ja päättävät viedä tämän hullujenhuoneeseen. Hevosella kilpaa ajettuaan veljekset tutustuvat Verneriin, jonka kanssa juopotellaan ja tapellaan. Elmeri korjaa sammuneet veljensä rattaille ja matka jatkuu. Maalaistalon piika, Ruusu, herättää veljeksissä, varsinkin Elmerissä, tunteita. Väärinkäsityksen vuoksi miehet joutuvat vankilaan ja sieltä selvittyään he tapaavat muiden muassa vankikarkuri Lempisen ja mökin isäntä Jappo Husson. Tässä vaiheessa Ana ja Vilippus ovat jo kyllästyneet matkantekoon ja toisiinsakin. Lopulta Elmeri ratkaisee asian ilmoittamalla lähtevänsä takaisin kotiin, ja hullujenhuoneesta nähdään vain tienviitta. Rummukaisen veljesten matkanteossa on samoja elementtejä kuin Maiju Lassilan Tulitikkuja lainaamassa -romaanissa. Yksinkertaiset maalaismiehet joutuvat tyhmyyttään ja väärinkäsitysten vuoksi harmillisiin tilanteisiin, osittain alkoholin myötävaikutuksella. Elmeri on kuvattu kylähulluksi myönteisessä valossa. == Filmatisointi == Rauni Mollberg ohjasi romaanin pohjalta vuonna 1975 samannimisen elokuvan, jonka pääosissa kolmena veljeksenä esiintyivät Mikko Nousiainen, Toivo Tuomainen ja Martti Kuosmanen. Elokuvan käsikirjoittivat Mollberg ja Panu Rajala. Elokuvassa Rummukaisen veljekset tekevät matkaa hevosen sijasta traktorilla filosofissävytteisiä keskusteluja käyden ja ihmisen omaa paikkaa etsien. Osan matkasta veljekset ajavat moottoritietä, jolloin liikennepoliisi pysäyttää heidät. Tutkija Silja Partanen on pitänyt Siunatun hulluuden elokuvasovitusta varhaisena suomalaisena road movie -tyyppisenä elokuvana.Kimmo Levä (toim.): Peltitähdet: auto elokuvissa (Mobilia-vuosikirja 2010, s. 76–77. Kangasala: Mobilia-säätiö. ISBN 978-951-98271-6-2. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset romaanit Luokka:Vuoden 1948 kirjat
Siunattu hulluus

Siunattu hulluus tarkoittaa seuraavia asioita: * Siunattu hulluus, Aapelin eli Simo Puupposen romaani vuodelta 1948 * Siunattu hulluus, romaaniin pohjautuva elokuva vuodelta 1975 * Siunattu hulluus, Freud Marx Engels & Jung -yhtyeen albumi vuodelta 1987.
Milorad Čavić

Milorad Čavić (, s. 31. toukokuuta 1984 Anaheim, Yhdysvallat) on serbialainen uimari. Čavić syntyi Yhdysvalloissa ja osallistui vuoden 2000 kesäolympialaisiin Sydneyssä Jugoslavian edustajana. Hän voitti kultaa Dublinin lyhyen radan Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2003 100 metrin perhosuintimatkalla uudella maailmanennätysajalla 50,02 ja hopeaa 50 metrin vapaauinnissa. Vuonna 2006 hän voitti Helsingni lyhyen radan Euroopan- mestaruuskilpailuissa kultaa 100 metrin perhosuinnissa ja hopeaa 50 metrin vapaauinnissa. Debrecenissä 2007 hän voitti lyhyen radan Euroopan-mestaruuden 50 ja 100 metrin perhosuinneissa. Hän voitti pitkän radan Euroopan-mestaruuden 50 metrin perhosuinnissa Eindhovenissa 2008 ajalla 23,11. Čavić oli lähellä murtaa Pekingissä 2008 yhdysvaltalaisen Michael Phelpsin unelman kahdeksasta kultamitalista. Čavić johti 100 metrin perhosuinnissa lähes koko matkan. Phelpsin viimeinen veto kurotti kuitenkin hänet Čavićin edelle sekunnin sadasosalla. Saman vuoden Rijekan lyhyen radan EM-kilpailuissa hän saavutti kultaa 100 ja hopeaa 50 metrin perhosuinnissa. Rooman MM-kilpailuissa 2009 Čavić voitti kultaa 50 metrin perhosuinnissa ajalla 22,67.. 100 metrin perhosuinnissa hän teki välierässä maailmanennätyksen 50,01. Loppukilpailussa hän sai hopeaa ajalla 49,95 Michael Phelpsin voittaessa ME-ajalla 49,82. Čavić voitti 100 metrin perhosuinnin pitkän radan Euroopan-mestaruuden Debrecenissä 2012 ajalla 51,45. == Lähteet == Luokka:Serbialaiset uimarit Luokka:Serbialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pat Hingle

Martin Patterson "Pat" Hingle (19. heinäkuuta 1924 - 3\. tammikuuta 2009) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi Denverissä, Coloradossa. Hänen vanhempansa erosivat hänen ollessaan vasta varhaislapsuudessa. Hingle loi sekä televisiossa että elokuvissa pitkän uran, joka alkoi jo 1940-luvulla. Tunnetuimpia elokuvia ovat Norma Rae (1979) ja Batman (1989); hän on Michael Goughin kanssa ainoa, joka esiintyi myös viimeksi mainitun kolmessa jatko- osassa. Hän näytteli myös monessa elokuvassa yhdessä Clint Eastwoodin kanssa, muun muassa Hirttäkää heidät! (1968) ja Luotikuja (1977). Hingle esiintyi vuonna 1997 musikaalissa 1776. Hän oli vuodesta 1979 naimisissa Julia Wrightin kanssa, ja hänellä oli edellisestä avioliitosta kolme lasta. Hingle kuoli leukemiaan 84-vuotiaana. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
Siunattu hulluus (elokuva)

Siunattu hulluus on vuonna 1975 valmistunut Rauni Mollbergin ohjaama suomalainen televisioelokuva. Se pohjautuu Simo Puupposen (”Aapeli”) romaaniin Siunattu hulluus. Elokuvan käsikirjoittivat Rauni Mollberg ja Panu Rajala. Pääosia kolmena veljeksenä näyttelevät Mikko Nousiainen, Toivo (Topi) Tuomainen ja Martti Kuosmanen. Siunattu hulluus sai Telvis-kunniakirjan 1975.TV2 Teatterille palkitut ohjelmat , Yle Vintti. Viitattu 15.7.2017.. == Juoni == Tarinaa kertoo yläkansakoulun opettaja Vilhelm Horsma, joka kirjoittaa muistelmiinsa Rummukaisten veljeksistä Anasta, Vilippuksesta ja Elmeristä. Horsma kertoo aluksi Rummukaisten perheestä yleensä ja myöhemmin veljesten retkestä ”hullujenhuoneelle”. Veljeksistä nuorinta, Elmeriä, pidetään hiljaisen ja poikkeavan luonteensa takia vähämielisenä, minkä takia Ana ja Vilippus lähtevät traktorin vetämällä kärryllä viemään häntä mielisairaalaan. Matkansa aikana he kohtaavat erinäisiä vastoinkäymisiä ja sattumuksia, muun muassa liikennepoliisin sekä sulavasuisen huijarin Lempisen, joka varastaa Anan takin veljesten nukkuessa. Myöhemmin he pysähtyvät pienelle maatilalle lepäämään. Siellä Elmeri ja nuori piikatyttö, nimeltään Ruusu, ihastuvat toisiinsa. Maatilalta poliisipartio ottaa Anan ja Vilippuksen kiinni luullessaan heitä vankikarkureiksi tajuten erehdyksensä vasta poliisiasemalla. Sieltä päästyään veljekset kohtaavat Lempisen vielä kerran tämän ollessa nyt saarnaajana pienen kylän ladossa. Lempiselle takkivarkaudesta vihastunut Ana yrittää käydä häneen käsiksi, mutta Lempisen harras kuuntelijajoukko estää sen ja ajaa veljekset pakoon. Päästessään vihdoin matkansa määränpäähän Ana ja Vilippus eivät saa sittenkään kerrotuksi sen varsinaista tarkoitusta retkeen jo kyllästyneelle Elmerille. Niinpä he lähtevätkin takaisin kotiin. Mukaansa he noutavat Elmerin uuden ihastuksen, Ruusun. Tarina päättyy Vilhelm Horsman loppusanoihin ja toteamukseen: ”Hyviä on vähän, pahoja vielä vähemmän, mutta meitä siunatusti hulluja on lukematon määrä.” ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * * Luokka:Suomalaiset televisioelokuvat Luokka:Vuoden 1975 suomalaiset elokuvat Luokka:Rauni Mollbergin ohjaamat elokuvat Luokka:Suomalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat Luokka:Yle TV2:n televisio-ohjelmat
Kanal 9

Kanal 9 (suom. Kanava 9) on ruotsalainen kaupallinen televisiokanava, jonka omistaa amerikkalaisen Discovery Communicationsin omistuksessa oleva Discovery Networks. Kanavan kohderyhmä on 30–59-vuotiaat, mikä on hiukan vanhemmalle ryhmälle suunnattu kuin Kanal 9:n sisarkanava Kanal 5. Kanal 9 käyttää entisen televisiokanavan, ONE Televisionin lähetyskapasiteettia, tämä on aiheuttanut hiukan erimielisyyttä. Kanava aloitti 25. helmikuuta 2007 klo 16.45 Royal Leaguen ottelulla FC Köbenhavnin vastaan Hammarby IF. Tämän jälkeen Kanal 9 esitti 79. Oscar-gaalan ja elokuvan Pianisti. Nykyisin ohjelmistossa on draamasarjoja, elokuvia, urheilua sekä dokumentteja. == Katsojaluvut == Ensimmäisellä viikollaan kanavan katsojaluvut liikkuivat jääkiekko-otteluiden ansiosta yli 100 000 katsojan lukemissa. Maaliskuun 2007 katsojaennätys, 215 000 katsojaa saavutettiin, kun kanavalla esitettiin kaksi jääkiekko-ottelua. Suurimmat katsojaluvut, yli 865 000 Kanal 9 sai kuitenkin, kun toisella puoliajalla Ruotsin ja Tanskan välisessä EM-karsintaottelussa eräs tanskalainen fani hyökkäsi pelaajan kimppuun. == Aiheesta muualla == * Kanal 9:n kotisivut Luokka:Ruotsalaiset televisiokanavat Luokka:Discovery Networks Luokka:Vuonna 2007 perustetut televisiokanavat
Moodswinger

Moodswinger on elektroninen kaksitoistakielinen sitra, johon on lisätty kolmas silta, jonka avulla soittaja voi tuottaa sellaisia äänenvärejä ja yläsäveliä, joita tavanomaisilla kielisoittimilla ei saa. Soittimen on tehnyt vuonna 2006 kokeellisten soittimien suunnittelija Yuri Landman noise punk -yhtye Liarsille. == Viritys == Soittimen kielten viritys on seuraava: E-A-D-G-C- F-A#-D#-G#-C#-F#-B ==Lähteet== * Haastattelu Pitchfork Media, 28-09-07 * Artikkeli modernguitars * Video-Haastattelu Yuri Landman Moodswinger & Moonlander (revu.nl), 19-10-2007 ==Aiheesta muualla== * www.hypercustom.com * Oddmusic - Moodswinger Luokka:Sormintasoittimet Luokka:Kitara
Jukka Raitanen (albumi)

Jukka Raitanen on suomalaisen laulaja Jukka Raitasen kokoelma-albumi. Se julkaistiin vuonna 1990 sekä 21 kappaleen CD:nä että 28 kappaleen tupla-LP:nä ja kasettina. == Kappaleet CD:llä (Fazer Finnlevy MCD 36) == # Vangin toive # Paljon sun luonasi sain # Lumikenttien kutsu # Kerran saavun takaisin # Pienen pojan haaveet # Pieni kiharapää # Matkalaukkumies # Miksi lyötyä miestä näin lyöt # Kotitie # Kulkurin kitara # Maailman kirjat # Jos tuopin nyt saan # Lemmenjoen tie # Astelen taas kotiinpäin # Rantanen # Lapsuusystävälle # Hyvästi, selvä päivä # Lähiölapsi # Viimeinen tuoppi # Elämä on iskelmää # Viimeinen keikka == Kappaleet LP-levyllä ja kasetilla (Safir SAFK 2037) == # Astelen taas kotiin päin # Elämä on iskelmää # Ensimmäinen kevät # Hyvästi selvä päivä # Jos tuopin nyt saan # Kerran saavun takaisin # Kotitie # Kulkurin kitara # Lapsuuden lämpimät päivät # Lapsuusystävälle # Lemmenjoen tie # Lumikenttien kutsu # Lähiölapsi # Maailman kirjat # Matkalaukkumies # Miksi lyötyä miestä näin lyöt # Morsiuskimppu # Paljon sun luonasi sain # Pienen pojan haaveet # Pieni kiharapää # Rantanen # Syksyn tuulet # Vain päivä aikaa # Viimeinen keikka # Viimeinen tuoppi # Yhden kesän rakastin == Aiheesta muualla == * Kokoelman CD-versio fono.fi-sivustolla * Kokoelman LP- ja kasettiversio Suomen äänitearkiston tietokannassa Luokka:Vuoden 1990 albumit Luokka:Jukka Raitasen albumit
Chuck Harmon

Charles Byron ”Chuck” Harmon (23. huhtikuuta 1924 – 19. maaliskuuta 2019Chuck Harmon, first African-American Reds player, dead at 94 ) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän syntyi Washingtonissa, Indianassa, ja aloitti MLB-uransa ennen 1950-luvun puoliväliä. Toledon yliopistolla baseballin ohella koripalloa pelannut Harmon oli ensimmäinen Cincinnati Redlegsissä pelannut afroamerikkalainen urheilija. Harmon pelasi ensimmäisen MLB-ottelunsa 17. huhtikuuta 1954. Hän pelasi myöhemmin St. Louis Cardinalsissa ja Philadelphia Philliesissä. Harmon teki MLB-vuosiensa aikana seitsemän kunnaria ja 289 lyötyä juoksua. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset baseballpelaajat Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet