EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Solveig Rogstad

thumb|Solveig Rogstad Solveig Rogstad (s. 31. heinäkuuta 1982) on norjalainen uransa lopettanut ampumahiihtäjä. Rogstad sijoittui ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan Östersundin MM-kisoissa 2008 normaalimatkalla kymmenenneksi, sprintissä viidenneksitoista, takaa-ajossa 24:nneksi, yhteislähdössä kuudenneksitoista ja viestissä kuudenneksi. Rogstad saavutti debyyttikaudellaan 2007–2008 ensimmäisen maailmancupin voittonsa Ruhpoldingin takaa-ajokilpailussa 13. tammikuuta. Oslon yhteislähdössä 16. maaliskuuta hän sijoittui toiseksi. Kokonaispisteissä hän oli neljästoista. == Lähteet == * Luokka:Norjalaiset ampumahiihtäjät Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Robert Sabatier

Robert Sabatier (17. elokuuta 1923 Pariisi, Ranska – 28. kesäkuuta 2012 Boulogne-Billancourt, Ranska) oli ranskalainen kirjailija, kriitikko ja journalisti.Sabatier, Robert, Kirjasampo, viitattu 30.8.2021Sabatier, Robert, Bibliothèque nationale de France, päivitetty 29.6.2012, viitattu 30.8.2021 Hän oli Académie Goncourtin jäsen. Sabatier syntyi Pariisissa ja alkoi 1950-luvulla suuntautua kirjallisuuteen työskennellessään yliopistopaino Presses Universitaires de Francessa. Hänen ensimmäinen teoksensa oli vuonna 1953 ilmestynyt Alain et le negre, jota on kutsuttu ensimmäiseksi antirasistiseksi ranskalaiseksi romaaniksi. Sabatier sai kansainvälistä mainetta erityisesti omaelämäkerrallisesta romaanisarjasta, jonka ensimmäinen osa Les Allumettes suédoises ilmestyi 1969. Sabatier valittiin 1971 ranskalaiseen kirjallisuusjärjestöön Académie Goncourtiin. Hän kirjoitti romaanien ja runojen lisäksi yhdeksänosaisen ranskalaisen runouden historiikin, Histoire de la poésie françaisen. Sabatier väitti lukeneensa historiikkia varten neljän vuosikymmenen aikana 25 miljoonaa runoa. Sabatier kuoli sairaalassa Pariisin esikaupunkialueella kesäkuussa 2012. ==Suomennetut teokset== * Kesän lapset (Les enfants de l'été), suom. Annikki Suni. Helsinki: Kirjayhtymä 1979 ISBN 951-26-1689-0 == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset kirjailijat Luokka:Ranskalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Oscar Garré

Oscar Alfredo Garré (s. 9. joulukuuta 1956 Buenos Aires, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija. Puolustajana pelannut Garré voitti maailmanmestaruuden vuoden 1986 MM-kilpailuissa. Oscar Garré pelasi lähes koko uransa Ferro Carril Oestessa. Hän aloitti seurassa vuonna 1974, kävi pelaamassa kauden 1988–1989 Club Atlético Huracánissa ja palasi sitten takaisin Ferroon. Garré voitti Ferro Carril Oestessa pelatessaan kaksi Argentiinan-mestaruutta (1982 ja 1984). Vuonna 1994 Garré siirtyi Israeliin, jossa pelasi vielä kaksi kautta. Argentiinan jalkapallomaajoukkueessa Oscar Garré pelasi 41 ottelua vuosina 1983–1988. Hän oli voittamassa maailmanmestaruutta vuonna 1986. Pelaajauran jälkeen Garré on valmentanut Argentiinassa ja Chilessä. Hän on luotsannut muun muassa yhtä Chilen suurseuroista Universidad Católicaa ja entistä seuraansa Ferro Carril Oestea, josta sai lähteä toukokuussa 2007. == Seurat pelaajana == * 1974–1988 Ferro Carril Oeste * 1988–1989 Club Atlético Huracán * 1989–1994 Ferro Carril Oeste * 1994–1995 Hapoel Kfar Saba * 1995–1996 Hapoel Be'er Sheva == Saavutukset == * Maailmanmestaruus 1986 * Argentiinan mestaruus (Nacional) 1982, 1984 * Toto Cup 1995 == Seurat valmentajana == * Club Atlético Lanús (Argentiina) * Club Deportivo Universidad Católica (Chile) * Club Deportivo Huachipato (Chile) * Ferro Carril Oeste (Argentiina) == Lähteet == Luokka:Argentiinalaiset jalkapalloilijat Luokka:Argentiinalaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Jalkapallon maailmanmestarit Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sheila Jordan

Sheila Jeanette Jordan, o.s. Dawson (s. 18. marraskuuta 1928) on yhdysvaltalainen jazzmusiikin laulaja-lauluntekijä. Jordan syntyi Detroitissa, Michiganissa, mutta asui lapsuudessaan myös Pennsylvaniassa. Lähdettyään vuonna 1951 New Yorkiin hän sai opetusta Lennie Tristanolta ja Charles Mingusilta. Hän oli vuosina 1952–1962 naimisissa jazzpianisti Duke Jordanin kanssa. Jordanin levyjen joukossa on Blue Note Recordsilla julkaistu Portrait of Sheila Jordan (1963). Hän on tehnyt yhteistyötä muiden muassa George Russellin, Lee Konitzin, Roswell Ruddin ja Steve Kuhnin kanssa. Luokka:Yhdysvaltalaiset jazzlaulajat Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Villeroy & Boch

Villeroy & Boch on saksalainen keramiikkatuotteita valmistava yritys. Yritys valmistaa kylpyhuonekalusteita, astiastoja, lasistoja, ja aterimia. Pääkonttori ja tehtaat sijaitsevat Mettlachissa, Saksassa. == Historia == Yrityksen perusti alun perin François Boch Ranskassa kolmen poikansa kanssa 1748. Yritys siirtyi myöhemmin Luxemburgiin ja Saksaan. Luokka:Posliinitehtaat Luokka:Saksalaiset teollisuusyritykset Luokka:Sisustusalan tuotemerkit
Ruth Park

Ruth Park (24. elokuuta 1917 – 16. joulukuuta 2010) oli Australiassa vuodesta 1942 asunut uusiseelantilaissyntyinen kirjailija. Jo hänen ensimmäinen romaaninsa, Harp in the South (1948), käännettiin useille vieraille kielille. Park oli Australian ritarikunnan jäsen. Park oli monipuolinen kirjailija, jonka tuotantoon kuuluu aikuislukijoille suunnattujen romaanien ohella muun muassa lastenkirjallisuutta. ==Suomennettu kirjallisuus== * Pompeliini seikkailee, 1962 (The Muddle-Headed Wombat, suom. Kirsti Kattelus, WSOY, 1976) * Pompeliini lomalla, 1964 (The Muddle-Headed Wombat on Holiday, suom. Kirsti Kattelus, WSOY, 1977) == Lähteet == Luokka:Australialaiset kirjailijat Luokka:Uusiseelantilaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet
Menahem Pressler

Menahem Pressler (16. joulukuuta 1923 – 6. toukokuuta 2023) oli saksalaissyntyinen juutalainen pianisti. Presslerin perhe pakeni Kristalliyön jälkeen Saksasta ja muutti vuonna 1938 Palestiinan brittiläiselle mandaattialueelle. Pressler saapui 1946 Yhdysvaltoihin, missä hän voitti jo samana vuonna San Fransciscossa kansainvälisen pianokilpailun ja pääsi esiintymään Eugene Ormandyn johtaman Philadelphian orkesterin kanssa. Pressler perusti vuonna 1955 Beaux Arts Trion yhdessä viulisti Daniel Guilet’n ja sellisti Bernard Greenhousen kanssa. Trio pysyi yhdessä vuoteen 2008 asti ja soitti tuona aikana yli 4 000 konserttia. Yhtye julkaisi myös yli 50 albumia. Pressler julkaisi myös lukuisia levytyksiä myös yhtyeen ulkopuolella. Pressleristä tehtiin vuonna 2000 Yhdysvaltain taide- ja tiedeakatemian jäsen, ja hänelle myönnettiin vuonna 2005 ensimmäisen luokan Bundesverdienstkreuz. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset pianistit Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Rudolph Pariser

Rudolph Pariser (8. joulukuuta 1923 – 2. helmikuuta 2021) oli yhdysvaltalainen kemisti. Hän työskenteli pitkään polymeerikemistinä DuPontille. Pariser syntyi kauppiasvanhemmille Harbinissa, Kiinassa; Yhdysvaltain kansalaisuuden hän sai vasta vuonna 1944. Hän valmistui Kalifornian yliopistosta Berkeleyssä vuonna 1944 ja Minnesotan yliopistosta vuonna 1950. Pariser–Parr–Pople-menetelmä on nimetty Pariserin, Robert Parrin ja John Poplen mukaan. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset kemistit Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Robert Parr

Robert Ghormley Parr (22. syyskuuta 1921 – 27. maaliskuuta 2017) oli yhdysvaltalainen kemisti. Hän oli International Academy of Quantum Molecular Sciencen perustajajäseniä ja pääsi vuonna 1973 myös Kansalliseen tiedeakatemiaan. Parr valmistui Brownin ja Minnesotan yliopistoista. Hän työskenteli muun muassa Pohjois-Carolinan yliopistossa Chapel Hillissä. Kansainvälisesti Parr tunnetaan varsinkin Pariser–Parr–Pople-menetelmästä, joka on nimetty hänen mukaansa sekä Rudolph Pariserin ja John Poplen mukaan. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset kemistit Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Ivan Rabuzin

Ivan Rabuzin (27. maaliskuuta 1921 - 18\. joulukuuta 2008) oli kroatialainen taidemaalari. Hänet tunnetaan naivistisista töistä, joita on ollut esillä laajasti eri puolilla maailmaa.http://www.rabuzin.com/ENG/home_ENG.htm Rabuzin istui myös maansa parlamentin jäsenenä.http://www.croatianhistory.net/etf/art.html == Lähteet == Luokka:Kroatialaiset taidemaalarit Luokka:Kroatialaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet
Pierre Samuel

Pierre Samuel (12. syyskuuta 1921 – 23. elokuuta 2009) oli ranskalainen matemaatikko. Hän kuului Nicolas Bourbaki -ryhmään.The Many Faces of Nicolas Bourbaki. Gérard P. Michon. Samuel tuli tunnetuksi työstään algebran alalla. Hän kirjoitti aiheesta kaksiosaisen teoksen Commutative Algebra yhteistyössä Oscar Zariskin kanssa. Samuel oli Université Paris-Sudin emeritusprofessori. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset matemaatikot Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
Mongolian kansantasavalta

Mongolian kansantasavalta () oli 26. marraskuuta 1924 – 13. helmikuuta 1992 toiminut aasialainen kommunistinen valtio, joka kuului Neuvostoliiton etupiiriin. Mongolian kansantasavalta ei kuitenkaan koskaan ollut osa Neuvostoliittoa. == Tausta == Mongolian kansantasavallan syntyä edelsi vaihe, jossa syntyi Venäjän keisarikunnan tuella Ulko-Mongolia, joka itsenäistyi Kiinan keisarikunnan luhistuessa vuonna 1911. Maata johti ensin kuningas ja sittemmin Vallankumouksellinen kansanpuolue. Koska Mongolia taloudellisesti oli varsin kehittymätön, ei sitä johtavaa työväenpuoluetta voitu materialistisen yhteiskuntateorian perusteella kutsua kommunistiseksi. Vuonna 1919 kiinalaisen Duan Qiruin yksityisarmeijan komentaja Xu Shuzhengin joukot valtasi Mongolian pääkaupungin, mutta vain hetkeksi. Vuoden 1920 lopulta vuoden 1921 alkupuolelle venäläisten valkoisten joukkojen kenraaliluutnantti Roman von Ungern-Sternberg miehitti Mongolian pääkaupungin jouduttuaan bolsevikkien vastaisessa taistelussa häviölle Siperiassa. Bolševikit varustivat mongolialaisen armeijan, joka vuoteen 1924 mennessä vapautti Mongolian ulkopuolisista valloittajista. == 1930-luku ja toinen maailmansota == 12\. maaliskuuta 1936 Mongolia allekirjoitti Neuvostoliiton kanssa puolustussopimuksen. Tällöin Neuvostoliiton johtaja Josif Stalin kehotti Kiinan kommunistista puoluetta muodostamaan Guomindangin kanssa yhteisrintaman Japanin vastaisen taistelun tehostamiseksi. Nämä kiinalaiset puolueet olivat joutuneet välirikkoon vuonna 1927 sotien keskenäänkin. Mongolia pysyi kuitenkin tämän kiistan ulkopuolella. Vuonna 1939 Japanin 1930-luvulla miehittämä niin sanottu Mantšukuon nukkevaltio hyökkäsi Mongolian kansantasavaltaa vastaan. Tämä johti sotatoimiin Halhin-Golissa. Japanin eteneminen pysäytettiin. Tämä johti laajempiin sotatoimiin mongolialais- neuvostoliittolaisten ja Japanin Kwantungin armeijan välillä. Neuvostoliitto takasi Mongolian kansantasavallan turvallisuuden Japanin uhalta toisessa maailmansodassa. Vuodesta 1939 vuoteen 1952 Mongoliaa johti stalinistista politiikkaa harjoittanut marsalkka Horloogijn Tšoibalsan. Syksyllä 1945 Neuvostoliiton joukot vapauttivat myös loput Mongoliasta Japanin miehityksestä. Vapautettu alue päätti kansanäänestyksessä liittyä Mongolian kansantasavaltaan. Sekä Kiinan tasavalta että Kiinan kansantasavalta tunnustivat Mongolian itsenäisyyden sodan jälkeen. http://books.google.com/books?id=mhJY7VgEWTUC&pg;=PA2003&dq;=reins+of+liberation&sig;=ACfU3U1gNusc78Fwt- lkrPBBSb7FuHKDMQ == Neuvostoliiton etupiirissä vuoteen 1990 == Kiinan ja Neuvostoliiton ajautuessa riitoihin vuonna 1958 Mongolia tuki Neuvostoliittoa ja sinne sijoitettiin Neuvostoliiton sotilastukikohtia. Mongolia liittyi YK:hon vuonna 1961. Vuonna 1990, jolloin Mongoliaa taloudellisesti tukeneen Neuvostoliiton talous alkoi luhistua, Mongolian kommunistinen puolue salli muut puolueet. Vuoden 1992 perustuslaki muutti kansantasavallan parlamentaariseksi valtioksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Aasian entiset valtiot Luokka:Kommunismi Aasiassa Luokka:Kommunistiset valtiot Luokka:Mongolian historia
Oscar Zariski

Oscar Zariski (24. huhtikuuta 1899 – 4. heinäkuuta 1986)Oscar Zariski oli nykyisen Valko-Venäjän alueella juutalaiseen perheeseen syntynyt matemaatikko. Hän opiskeli Kiovan yliopistossa ja Roomassa ennen muuttoaan Yhdysvaltoihin vuonna 1927. Zariski työskenteli Johns Hopkinsin ja Harvardin yliopistojen professorina. Hän nousi yhdeksi algebrallisen geometrian johtavista nimistä. Zariski sai matematiikan Wolfin palkinnon vuonna 1981. Hänelle oli lisäksi vuonna 1965 myönnetty Kansallinen tiedemitali. Hän julkaisi muun muassa kaksiosaisen teoksen Commutative Algebra yhdessä Pierre Samuelin kanssa. == Katso myös == * Zariskin topologia * Zariskin–Goldmanin–Krullin lause == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset matemaatikot Luokka:Yhdysvaltalaiset professorit Luokka:Valkovenäläiset tieteilijät Luokka:Wolfin matematiikan palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1899 syntyneet Luokka:Vuonna 1986 kuolleet
Kiikoisten vaakuna

Kiikoisten kunnanvaakuna on saanut aiheensa Kiikoisten vanhasta nimityksestä ”kuttukappeli”, jota vaakunan pukki edustaa. Sen kaulassa riippuva tuohikontti puolestaan on viittaus torpparien päivätöihin eli taksvärkkiin. Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin käyttöön 3. toukokuuta 1954. Vaakunan selitys on ”kultakentässä nouseva, musta, punakielinen pukki, jonka kaulassa hihnastaan riippuva, hopeinen tuohikontti”. Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2013, kun Kiikoinen liittyi Sastamalan kaupunkiin. == Lähteet == * Luokka:Suomen entisten kuntien vaakunat Luokka:Gustaf von Numersin suunnittelemat kunnanvaakunat vaakuna
Tanska yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

Sija Yhteensä 51\. 3 0 1 4 Tanska on osallistunut kaikkiin yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin, jollaiset järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1983. Se on saavuttanut MM- kilpailuissa yhteensä neljä mitalia, joista kolme on kultaisia. Menestynein tanskalainen MM-kisaurheilija on kenialaissyntyinen Wilson Kipketer, joka voitti 800 metrin juoksussa kultaa vuosina 1995, 1997 ja 1999. Ensimmäisen tanskalaismitalin voitti pituushypyssä pronssille vuonna 1993 sijoittunut Renata Nielsen, joka on alun perin puolalainen. Ateenassa 1997 kahdeksanneksi 1 500 metrin juoksussa sijoittui kenialaissyntyinen Robert Andersen. Ensimmäiset pistesijoille eli kahdeksan parhaan joukkoon yltäneet tanskalaissyntyiset urheilijat olivat Helsingissä 2005 keihäänheitossa neljänneksi sijoittunut Christina Scherwin ja kuulantyönnössä alun perin seitsemänneksi, mutta dopinghylkäysten jäljiltä viidenneksi noussut Joachim Olsen. Osakassa 2007, Berliinissä 2009, Daegussa 2011, Moskovassa 2013, Lontoossa 2017, Eugenessa 2022 ja Budapestissä 2023 ei yksikään tanskalaisurheilija yltänyt pistesijoille. Moskovassa Tanskalla oli vain kahden urheilijan suuruinen joukkue. Pekingissä 2015 kolmihenkisestä tanskalaisjoukkueesta Sara Slott Petersen ylsi 400 metrin aitajuoksussa neljänneksi. Dohassa 2019 estejuoksija Anna Emilie Møller sijoittui seitsemänneksi. == Tanskan MM-mitalit kisoittain == Kisavuosi ja -paikka Miehet Naiset Yhteensä Kulta Hopea Pronssi Kulta Hopea Pronssi Kulta Hopea Pronssi Yhteensä Sijoitus mitalitilastossa 1983 Helsinki 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 – 1987 Rooma 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 – 1991 Tokio 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 – 1993 Stuttgart 0 0 0 0 0 1 0 0 1 1 29. 1995 Göteborg 1 0 0 0 0 0 1 0 0 1 20. 1997 Ateena 1 0 0 0 0 0 1 0 0 1 22. 1999 Sevilla 1 0 0 0 0 0 1 0 0 1 18. 2001 Edmonton 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 – 2003 Pariisi 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 – 2005 Helsinki 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 – 2007 Osaka 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 – 2009 Berliini 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 – 2011 Daegu 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 – 2013 Moskova 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 – 2015 Peking 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 – 2017 Lontoo 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 – 2019 Doha 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 – 2022 Eugene 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 – 2023 Budapest 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 – Yhteensä 3 0 0 0 0 1 3 0 1 4 51. == Tanskan MM-mitaliurheilijat == Urheilija Kulta Hopea Pronssi Yhteensä Vuodet Wilson Kipketer 3 0 0 3 1995–1999 Renata Nielsen 0 0 1 1 1993 == Lähteet == * * * * * * * * * * * Luokka:Tanskan yleisurheilu Luokka:Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut maittain
Göran Enckelman

Göran Enckelman (s. 14. kesäkuuta 1948 Lahti) on suomalainen jalkapallomaalivahti ja valmentaja, joka pelasi 1966–1984 ja jatkoi sen jälkeen valmentajana. Hän voitti urallaan neljä Suomen-mestaruutta ja pelasi myös Suomen A-maajoukkueessa 21 ottelua. Enckelman aloitti uransa vuonna 1966 Lahden Reippaassa. Reippaan jälkeen Enckelman pelasi kauden Kuopion Palloseurassa ja siirtyi vuonna 1971 Turun Palloseuraan. Enckelman pelasi Turussa viisi kautta ja voitti sinä aikana kolme Suomen-mestaruutta. Vuonna 1975 hänet valittiin Suomen vuoden jalkapalloilijaksi. Hän saavutti neljännen Suomen-mestaruutensa vuonna 1977 Valkeakosken Hakassa. Enckelman päätti uransa Ruotsissa Nyköpings BIS:n joukkueessa, jonne siirtyi samana vuonna 1977 ja edusti seuraa vuoteen 1984 asti. Pelaajauransa jälkeen Enckelman toimi Turun Palloseuran apuvalmentajana, Suomen A-maajoukkueen maalivahtivalmentajana ja olympiajoukkueen joukkueenjohtajana. Tämän lisäksi hän oli päävalmentajana Kaarinan Pojissa 1994–1997 ja Pargas IF:ssä 1998. Enckelman toimi Eerikkilän urheiluopiston rehtorina vuodesta 1999 alkaen, aina eläköitymiseensä asti 31.12.2013. Elokuussa 2009 Enckelman ilmoitti tavoittelevansa Suomen Palloliiton puheenjohtajuutta, mutta tehtävään valittiin yksimielisesti ilman vastaehdokkaita eduskunnan puhemies Sauli Niinistö. Palloliitto palkitsi Enckelmanin vuonna 2013 Captain's Ball -palkinnolla. Tasavallan presidentti myönsi 13.12.2013 Enckelmanille liikuntaneuvoksen arvonimen. Enckelmanin poika Peter Enckelman on myös maalivahti. == Saavutukset == * Suomen-mestaruus: 1971, 1972, 1975, 1977 * Vuoden jalkapalloilija: 1975 * Captain's Ball: 2013 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Suomalaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Jalkapallon Suomen mestarit Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Islanti yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

Sija Yhteensä \- 0 0 0 0 Islanti on osallistunut kaikkiin yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin, jollaiset järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1983. Sen parhaimmat saavutukset ovat kaksi pistesijaa. Tokiossa 1991 Sigurdur Einarsson sijoittui keihäänheitossa kuudenneksi – samassa kilpailussa Einar Vilhjálmsson oli yhdeksäs – ja Edmontonissa 2001 Þórey Edda Elísdóttir seiväshypyssä niin ikään kuudenneksi. Daegussa 2011 Islannilla oli kisoissa vain kaksi urheilijaa ja Moskovassa 2013 enää yksi. == Lähteet == * * * * * * Luokka:Islannin yleisurheilu Luokka:Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut maittain
Henrik Moisander

Henrik Moisander (s. 29. syyskuuta 1985 Turku) on suomalainen uransa päättänyt jalkapallomaalivahti. Moisander siirtyi kesällä 2003 Turun Palloseurasta Hollantiin Amsterdamin Ajaxin nuorisoakatemiaan. Syksyllä 2006 hän siirtyi lainalle Ruotsin Superettanissa pelaavaan Assyriskaan. Suomeen Moisander teki paluun elokuussa 2007 solmittuaan sopimuksen TPS:n kanssa. Vuonna 2009 hän pelasi Vaasan Palloseurassa, kunnes siirtyi takaisin seuraavaksi kaudeksi TPS:n riveihin. Lokakuussa 2013 Moisander teki kahden vuoden sopimuksen Veikkausliiga-seura FC Lahden kanssa. Helmikuussa 2016 hän teki kahden vuoden sopimuksen Inter Turun kanssa. Marraskuussa 2020 Moisander teki yksivuotisen jatkosopimuksen Interin kanssa. https://yle.fi/urheilu/3-11653667 Moisander on edustanut A-maajoukkuetta kerran ottelussa Jemeniä vastaan 22. tammikuuta 2015. Suomen poikamaajoukkueissa hän on pelannut yhdeksässä ottelussa. Moisanderin kaksoisveli Niklas on myös entinen ammattilaisjalkapalloilija. == Lähteet == * "Henrik Moisander ja TPS sopimukseen" * Moisander playerhistory.com-sivustolla === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Moisander Veikkausliigan sivuilla Luokka:Suomalaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Jalkapallon Suomen Cupin mestarit Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tommi Hoikkala

Tommi Hoikkala (s. 10. huhtikuuta 1953 Espoo) on suomalainen sosiologi. Hoikkalan tutkimustapa on luonteeltaan osallistuva, hän tarkkailee usein pitkiäkin aikoja tutkimuskohteitansa. Hän on valtiotieteen tohtori ja sosiologian dosentti. Nuorisotutkimusverkoston tutkimusjohtajaksi hänet valittiin vuonna 1999. Hänet kutsuttiin verkoston tutkimusprofessoriksi vuonna 2009. Hoikkalan isä oli karjalaisevakko Koivistolta, rakennusmestari ja jatkosodan veteraani. Suomenruotsalainen äiti oli kotoisin Tenholasta. Espoon Mankkaalla varttunut Hoikkala kiinnostui ajan tavan mukaan nuorisopoliitikasta, kokeili Kokoomusta mutta eteni sitten taistolaispiireissä Sosialistisen opiskelijaliiton järjestösihteeriksi 1977. Nykyisin hän katsoo olleensa tuolloin väärässä.Mantu, Eve: Kuusi kuvaa Tommi Hoikkalan elämästä, Yle Radio 1 3.6.2015. Viitattu 6.6.2015. == Teoksia == * * * * * * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Yle Elävä arkisto: Tommi Hoikkala tutkii nuorisoa. Luokka:Suomalaiset sosiologit Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Guruceta-palkinto

Guruceta-palkinto () on espanjalaisessa jalkapalloilussa kauden parhaalle erotuomarille myönnettävä palkinto, jota urheilulehti Marca on jakanut kaudesta 1986–1987 lähtien. Palkinto on nimetty tuomari Emilio Gurucetan mukaan, joka menehtyi auto-onnettomuudessa saman kauden aikana. Eniten Guruceta-palkintoja on Antonio López Nietolla, viisi. Sarjakauden päätteeksi paras tuomari valitaan laskemalla kerroin, joka koostuu tuomaroiduista otteluista ja Marcan antamista pisteistä (0–3 per ottelu). Tuomari, jolla on korkein kerroin voittaa palkinnon. Laskuissa otetaan huomioon tuomarit, jotka ovat viheltäneet vähintään kahdeksan ottelua. Aluksi palkintoa jaettiin vain korkeimman sarjatason Primera Divisionin tuomareille, mutta kaudella 1993–1994 sitä alettiin jakaa myös toiseksi korkeimman sarjatason Segunda Divisionin tuomareille. Espanjalaisessa jalkapalloilussa pelaajista saatetaan käyttää etunimeä, sukunimeä, lempinimeä tai näiden yhdistelmää, mutta erotuomareihin viitaan yleensä molemmilla sukunimillä. Tapa on peräisin 1960- ja 1970-lukujen vaihteesta, jolloin maassa elettiin vielä Francisco Francon diktatuurissa. Tuolloin tuomareihin tavattiin viitata yleisen käytännön mukaan ensimmäisellä eli isänpuoleisella sukunimellä, kunnes pääsarjaan tuli nuori tuomari nimeltä Ángel Franco. Ei käynyt päinsä, että lehdistö revittelisi otsikoilla, kuten ”Franco oli surkea”, joten kaikkiin tuomareihin alettiin viitata molemmilla sukunimillä. Näin esimerkiksi tuomari-Francosta tuli Franco Martínez ja Gurucetasta Guruceta Muro. == Voittajat == === Primera División === Kausi Tuomari 1986–1987 Jiménez Moreno Soriano Aladrén 1987–1988 Martín Navarrete 1988–1989 Ramos Marcos 1989–1990 Ramos Marcos 1990–1991 Andújar Oliver 1991–1992 Díaz Vega 1992–1993 Andújar Oliver 1993–1994 López Nieto 1994–1995 López Nieto 1995–1996 López Nieto 1996–1997 López Nieto 1997–1998 Díaz Vega 1998–1999 Prados García 1999–2000 López Nieto 2000–2001 García Aranda 2001–2002 Iturralde González Mejuto González 2002–2003 Mejuto González 2003–2004 Mejuto González 2004–2005 Losantos Omar 2005–2006 Esquinas Torres 2006–2007 Undiano Mallenco 2007–2008 Megía Dávila 2008–2009 Megía Dávila 2009–2010 Undiano Mallenco 2010–2011 Mateu Lahoz 2011–2012 Delgado Ferreiro 2012–2013 Velasco Carballo 2013–2014 Mateu Lahoz 2014–2015 Hernández Hernández 2015–2016 Velasco Carballo 2016–2017 Martínez Munuera 2017–2018 Del Cerro Grande 2018–2019 Del Cerro Grande 2019–2020 Pizarro Gómez 2020–2021 Alberola Rojas 2021–2022 Ortiz Arias == Lähteet == Luokka:Espanjan jalkapallo Luokka:Jalkapallopalkinnot
Sparks (Nevada)

Sparks on kaupunki Yhdysvalloissa Nevadan osavaltiossa. Vuonna 2006 siellä arvioitiin asuvan 83 959 henkeä.Citypopulation Se on käytännössä kasvanut yhteen Renon kaupungin kanssa. Sparks sijaitsee Truckee-joen valuma-alueella lähes 1500 metrin korkeudessa.City Facts Siellä vallitsee puoliaavikon kuiva ilmasto. Aurinko paistaa 80 % vuoden päivistä ja neljä vuodenaikaa on erotettavissa toisistaan.Visiting Sparks == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Kaupungin kotisivut Luokka:Nevadan kaupungit
Intian maahockeymaajoukkue

Intian maahockeymaajoukkue edustaa Intiaa maahockeyn maajoukkueturnauksissa. Intia on yksi menestyneimmistä valtioista maahockeyssä. Se oli ensimmäinen Euroopan ulkopuolelta tullut valtio, joka liittyi Kansainväliseen maahockeyliittoon. Intia on voittanut kahdeksan olympialaisten kultamitalia. Se oli Amsterdamista 1928 Melbourneen 1956 voittamaton ottaen kuusi perättäistä olympiakultaa. Kaikkiaan Intia on voittanut kahdeksan kultamitalia olympialaisissa. Intialla on lisäksi yksi hopea ja kaksi pronssia. 26\. helmikuuta 2012 Intian miesten maahockeymaajoukkue kelpuutettiin jälleen Lontoon kesäolympialaisissa mukaan kahdeksan vuoden tauon jälkeen. == Mitalit == Lähde: The-Sports.org === Olympialaiset === * Kultaa 1928, 1932, 1936, 1948, 1952, 1956, 1964 ja 1980 * Hopeaa 1960 * Pronssia 1968 ja 1972 === Maailmanmestaruuskilpailut === * Kultaa 1975 * Hopeaa 1973 * Pronssia 1971 === Champions Trophy === * Hopeaa 2016 ja 2018 * Pronssia 1982 === Aasian kisat === * Kultaa 1966, 1998 ja 2014 * Hopeaa 1958, 1962, 1970, 1974, 1978, 1982, 1990, 1994 ja 2002 * Pronssia 1986, 2010 ja 2018 === Aasia Cup === * Kultaa 2003, 2007, 2017 * Hopeaa 1982, 1985, 1989, 1994, 2013 * Pronssia 1999 === Sultan Azlan Shah Cup === * Kultaa 1985, 1991, 1995, 2009 ja 2010 * Hopeaa 2008, 2016, 2019 * Pronssia 1983, 2000, 2006, 2007 ja 2012, 2017 === Champions Challenge === * Kultaa 2001 * Hopeaa 2011 * Pronssia 2007 ja 2009 === Kansainyhteisön kisat === * Hopeaa 2010, 2014 === Afro-Aasian kisat === * Kultaa 2003 === Aasian Champions Trophy === * Kultaa 2011, 2016 ja 2018 * Hopeaa 2012 == Merkittäviä entisiä pelaajia == * Dhyan Chand * Richard Allen * Joseph Galibardy * Earnest Goodsir-Cullen * Peter Fernandes * Leslie Claudius * Roop Singh * Baboo Nimal * Hiranna M. Nimal * Gurbax Singh Grewal * Balbir Singh Grewal * B.P. Govinda * Ajit Pal Singh * Ashok Kumar * Aslam Sher Khan * S. Sathish * Mohammed Shahid * Merwyn Fernandes * Ajit Singh * Surjit Singh * Zafar Iqbal * Marcellus Gomes * Udham Singh * Jagbir Singh * Jude Felix * Jugraj Singh * Balbir Singh Sr. * Sabu Varkey * Prithipal Singh * Dhanraj Pillay * Viren Rasquinha * Pargat Singh * Dilip Tirkey * Vasudevan Baskaran * Jalaluddin Rizvi * Balwant Singh Purewal * Adam Sinclair == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Indianhockey.com Maajoukkue Luokka:Maahockeymaajoukkueet
Alankomaiden maahockeymaajoukkue

Alankomaiden maahockeymaajoukkue edustaa Alankomaita maahockeyn maajoukkueturnauksissa. Alankomaat on menestynyt hyvin maahockeyn mestaruuskilpailuissa ja olympialaisissa. Maalla on yhdeksän olympiamitalia, joista kaksi on kultaista. Maailmanmestaruuden Alankomaat on voittanut kolme kertaa ja MM-mitaleita on yhteensä yhdeksän. Euroopan-mestaruus on mennyt Alankomaihin viidesti ja mitaleita EM-tasolta maalla on yhteensä kuusitoista. == Parhaat saavutukset == Lähde: The-sports.org === Olympialaisissa === *Kultaa (1996, 2000) *Hopeaa (1928, 1952, 2004, 2012) *Pronssia (1936, 1948, 1988) === Maailmanmestaruuskilpailuissa === *Kultaa (1973, 1990, 1998) *Hopeaa (1978, 1994, 2014, 2018) *Pronssia (2002, 2010) === Euroopan- mestaruuskilpailuissa === *Kultaa (1983, 1987, 2007, 2015, 2017) *Hopeaa (1970, 1978, 1991, 1995, 1999, 2005, 2011) *Pronssia (1974, 2009, 2013, 2019) === Champions Trophy === *Voittaja: 1981, 1982, 1996, 1998, 2000, 2002, 2003, 2006 === Maailmanliiga === *Voittaja: 2013 == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Maajoukkueen sivut Alankomaiden maahockeyliiton sivuilla Maajoukkue Luokka:Maahockeymaajoukkueet
Raaseporin vaakuna

Raaseporin kunnanvaakuna on 15-henkisen Raaseporin järjestelytoimikunnan Raaseporin kaupungille kutsukilpailun perusteella valitsema vaakuna, joka on saanut aiheensa alueen lehtobiotoopista sekä yhdistyvään kuntaan alun perin kuuluneista kahdeksasta kunnasta. Nämä kehäkkäin sijoitettujen valkovuokkojen kuvaamat kunnat ovat Bromarv, Karjaa, Karjaan maalaiskunta, Pohja, Snappertuna, Tammisaaren maalaiskunta, Tammisaari ja Tenhola. Kilven päällä oleva muurikruunu viittaa seudun historiaan ja alueella olleisiin kolmeen linnoitukseen. Vaakunan on suunnitellut graafikko Henrik Strömberg, ja se otettiin käyttöön 1. tammikuuta 2009 Karjaan, Pohjan ja Tammisaaren yhdistyessä Raaseporin kaupungiksi. Heraldisen lautakunnan korjaama vaakunan selitys on ”vihreällä kilvellä kahdeksan hopeista kultaemiöistä valkovuokonkukkaa renkaan tavoin”. Vaakunan lisäksi Raaseporin kaupunki käyttää vaakunaan perustuvaa lippua ja viiriä. Viirissä vaakunan valkovuokot on asetettu keltaisen yläreunuksen ja valkoisen alareunuksen väliin. == Kritiikkiä == Vaakunassa on heraldisessa mielessä joitakin heikkouksia. Heraldisen tunnuksen suunnittelijan kymmenen käskyä neuvoo, että metallia (heraldiset värit kulta ja hopea) ei saa laittaa toisen metallin päälle eikä viereen. Vaakunassa kultaiset emiöt ovat suoraan hopeisten terälehtien päällä. Alkuperäisissä taiteilijan antamissa piirto-ohjeissa tarkasti määrätty kilven muoto puolestaan jätetään heraldiikan käytäntöjen mukaan blasonoinnissa määrittelemättä, jolloin minkä tahansa muotoinen kilpi täyttää vaakunakuvauksen ehdot. Tähän liittyen kilven päällä oleva muurikruunu voidaan piirtää eri lailla tai jättää kokonaan piirtämättä, ja pääsääntöisesti muurikruunu ulottuukin heraldiikassa kilven reunoihin saakka. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Suomen kuntien vaakunat Vaakuna
Liikunnan ja kansanterveyden edistämissäätiö

Liikunnan ja kansanterveyden edistämissäätiö (LIKES) oli Jyväskylässä perustettu, vuosina 1970–2021 toiminut säätiö, jonka tarkoituksena oli liikunnan ja terveyden edistäminen ja niiden tutkimuksen tukeminen. Säätiö piti historiansa aikana yllä Jyväskylän uimahallia ja saneerasi sen kylpyläksi vuonna 1991. Lisäksi säätiö rakennutti Jyväskylään Hippos-hallin ja harjoitusjäähallin 1992. Kilpa- ja huippu-urheilun tutkimuskeskus KIHU perustettiin Likesin yhteyteen 1991. Omaksi säätiöksi se irtautui 1999. Likes järjesti myös liikuntalääketieteen erikoislääkärikoulutusta ja piti liikuntapoliklinikkaa, joka vuonna 2010 myytiin Mehiläiselle. Säätiö järjesti Suomen liikuntatieteen tietopalvelun vuoteen 2005, jolloin tehtävä siirtyi Jyväskylän yliopiston kirjastolle. LIKES-tutkimuskeskus toteutti monitieteistä tutkimusta. Hankkeista tunnetuimpia oli 1970-luvulla alkanut Meteli-tutkimus. Säätiö koordinoi valtakunnallisia liikunnan edistämisohjelmia, kuten Liikkuva koulu- ja Kunnossa kaiken ikää -ohjelma. Tutkimuskeskuksen keskeinen rahoittaja oli opetus- ja kulttuuriministeriö. Tutkimuskeskuksen toiminta siirtyi Jyväskylän ammattikorkeakoulun alaisuuteen vuoden 2022 alusta, minkä jälkeen säätiö purettiin. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * LIKES- tutkimuskeskus Luokka:Suomalaiset säätiöt Luokka:Suomalaiset liikuntajärjestöt
Yhdeksän yhteyttä

Yhdeksän yhteyttä (The Nine) on yhdysvaltalainen televisiosarja, jonka loivat Hank Steinberg ja K.J. Steinberg. Sarjaa esitettiin vuosien 2006–2007 aikana Yhdysvalloissa vain 13 jaksoa, eikä siitä enää tuotettu lisää jaksoja huonojen katsojalukujen vuoksi. Yhdysvalloissa sarjaa esitti ABC ja Suomessa sarjaa esittää MTV3. ==Juoni== Epäonnistunut pankkiryöstö sekä sitä seurannut panttivankitragedia yhdistää yhdeksän ihmiset kohtalot toisiinsa. Jokaisen jakson aikana käy ilmi uusia asioita 52-tuntisesta tragediasta, kun ryhmä yhdeksän henkeä yrittää selvittää panttivankitragedian syntyä. ==Aiheesta muualla== * TV.com Luokka:2000-vuosikymmenen yhdysvaltalaiset draamasarjat Luokka:2000-vuosikymmenen yhdysvaltalaiset rikossarjat Luokka:ABC:n televisio- ohjelmat
IKBAL

IKBAL eli Ismon Karkean Brutaalit Aavikko Levyt on Läjä Äijälän Torniossa vuonna 1979 perustama levy-yhtiö, joka julkaisi muun muassa Aavikon koneen ja moottorin kaksi ensimmäistä singleä, Terveiden Käsien levyt Rock laahausta vastaan ja II, jotka ovat ensimmäisiä tunnettuja suomalaisia hardcore punk- julkaisuja sekä Billy Boysin kaksi ensimmäistä singleä. IKBALin ensimmäinen julkaisu oli monotonisia äänimaailmoja esitelleen Aavikon kone ja moottori -trion single Karavaani ja vuotta myöhemmin ilmestyi Rakkaudella sinulle. IKBALin ensimmäiset julkaisut ovat yksipuolisia 7" singlejä tai EP:tä. ==Levyttäneitä== *Aavikon kone ja moottori *Billy Boys *Ray Gun *Ripping Art *Rutto *Several Species Of Small Furry Animals *Sorto *Terveet Kädet *The Sultans == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *IKBALin julkaisemat levyt Suomen Äänitearkistossa *IKBAL finnmusic.netissä Luokka:Suomalaiset rockmusiikin levy-yhtiöt
Off the Hook

Off the Hook on Bloodpitin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 18. huhtikuuta 2007. Off the Hook nousi Suomen virallisen listan sijalle 17, ja se oli YleX:n viikon albumi viikolla 15/2007. Albumilta on julkaistu single "Wise Men Don't Cry", johon on myös tehty musiikkivideo. == Tuotantotiedot == Albumi on nauhoitettu Deerhouse- ja Juha Heininen HIP -studioilla tammikuussa 2007. Albumin on tuottanut ja äänittänyt Janne Joutsenniemi. Levyn on miksannut Jyrki Tuovinen, paitsi kappaleen "Wise Men Don't Cry", jonka ovat miksanneet Hiili Hiilesmaa ja Juha Heininen. Albumilla esiintyvät Bloodpitin silloiset jäsenet: Matthau Mikojan (laulu), Paavo Pekkonen (kitara), Aleksi Keränen (basso) ja Alarik Valamo (rummut). Levyllä esiintyvät vierailijoina myös Eero Pekkonen ja Janne Joutsenniemi. Albumin kappaleet ovat Bloodpitin silloisten jäsenten säveltämiä. Kaikki kappaleet ovat Mikojanin sanoittamia ja yhtyeen sekä Joutsenniemen sovittamia. Albumi on julkaistu Sony BMG:lle yhteistyössä Beemvees-levymerkin kanssa. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Desibeli.net: Desibeli.net: Levyarvio * Dome.fi: Dome.fi: Levyarvio * V2.fi: V2.fi: Levyarvio == Lähteet == Luokka:Vuoden 2007 albumit Luokka:Bloodpitin albumit Luokka:Janne Joutsenniemen tuottamat albumit
Puhakka

Puhakka on suomalainen sukunimi. Helmikuussa 2023 nimi oli 2 917 henkilöllä, joista 158 ulkomailla. Kaikkiaan nimi on ollut 6 169 henkilöllä. Tunnettuja nimenkantajia: * Antti Puhakka (1816–1893), maanviljelijä, talonpoikaisrunoilija ja valtiopäivämies * Arja Maarit Puhakka (s. 1957), kuvataiteilija * Hannu Puhakka (s. 1959), pituushyppääjä ja kolmiloikkaaja * Jaakko Puhakka (s. 1954), kemian ja biotekniikan professori, vara- ja akateeminen rehtori * Janne Puhakka (1995–2024), jääkiekkoilija * Jari Puhakka (s. 1965), kapellimestari * Johanna Puhakka (s. 1993), näyttelijä, Jari Puhakan tytär * Joona Puhakka (s. 1982), uimahyppääjä * Joona Puhakka (s. 1998), Youtube-videoiden tekijä * Jouko Puhakka (1922–2002), kirjailija * Jouko Puhakka (s. 1962), ralliautoilija ja kartanlukija * Jussi Puhakka (s. 1976), näyttelijä * Juuso Puhakka (s. 1998), autourheilija * Keijo Puhakka (s. 1947), jääkiekkoilija * Lauri Puhakka (1921–1991), tekniikantutkija, emeritusprofessori, Yrjö Puhakan poika * Matti Puhakka (1945−2021), sosiaalidemokraattinen poliitikko, ministerin arvonimi * Martti Puhakka (s. 1935), yritysjohtaja, maanviljelysneuvos * Mikko Puhakka (1877–1924), toimittaja ja nuorisoseuramies * Mirja Puhakka (s. 1955), hiihtosuunnistaja * Niilo Puhakka (1886–1918), diplomi-insinööri, jalkapalloilija ja jääpalloilija * Noora Puhakka (s. 1985), Tiktak-yhtyeen kitaristi * Olli Puhakka (1916–1989), liikenne- ja hävittäjälentäjä, Mannerheim-ristin ritari, Yrjö Puhakan poika * Onni Puhakka (1870–1955), maanviljelijä, osuustoimintamies ja Nuorsuomalaisen puolueen kansanedustaja * Oona Puhakka (s. 2005), lapsinäyttelijä ja ääninäyttelijä * Osmo Puhakka (s. 1948), kirkkoherra ja Keskustan kansanedustaja * Pauli Puhakka (1926–2011), SKDL:n kansanedustaja * Pekka Puhakka (1874–1949), opettaja, päätoimittaja ja järjestömies * Peppi Puhakka (s. 2003), jalkapalloilija * Petteri Puhakka (s. 2001), jääkiekkoilija * Päivi Puhakka (o.s. Autere, s. 1958), toimittaja ja kirjailija * Raili Puhakka (1940–2006), Keskustan kansanedustaja * Roope Puhakka, televisionäyttelijä * Sirpa Puhakka (s. 1956), vasemmistoliittolainen poliitikko * Ville Puhakka (s. 2000), jääkiekkoilija * Väinö Puhakka (1887–1918), itsenäisyysaktivisti, jääkäriliikkeen keskuskomitean jäsen ja Karjalan kansalaisliiton sihteeri * Yrjö Puhakka (1888–1971), kansanedustaja, ministeri, eduskunnan oikeusasiamies. == Lähteet ==
Dolomiitit

Dolomiitit (, ) on Alppien osa koillisessa Italiassa Gardajärven koillispuolella. Dolomiitit on nimetty alueen tunnusomaisen kivilajin dolomiitin mukaan, joka puolestaan on nimetty sen vuonna 1791 kuvailleen ranskalaisen geologin Déodat Gratet de Dolomieun mukaan. Dolomiittien korkein vuori on Marmolada, . Yli kolmen kilometrin korkuisia vuoria on kaikkiaan 21. == Maailmanperintökohde == Dolomiittien vuoristosta liitettiin vuonna 2009 yhdeksän aluetta, yhteensä , Unescon maailmanperintöluetteloon. == Alueen määrittely ja jako == Dolomiittien alue voidaan määritellä monilla tavoin. Italialaisen SOIUSA-määrittelyn mukaan alueen länsiraja on Adigejoki, pohjoisraja kulkee Brixenistä itään, itäraja Bellunosta pohjoiseen ja eteläraja Feltrestä länteen Adigelle. Maailmanperintökohteen alueita on tästä ydinalueesta sekä länteen että itään. Usein Dolomiitit jaetaan Läntisiin ja Itäisiin Dolomiitteihin. Nämä erottaa toisistaan Val Badian, Passo Campolongon ja Cordevolen laakson (Agordino) kautta kulkeva linja: === Läntiset Dolomiitit === * Gruppo del Catinaccio * Gruppo del Cimonega * Gruppo della Marmolada * Gruppo della Schiara * Gruppo del Latemar * Gruppo delle Odle * Gruppo delle Pale di San Martino * Gruppo del Puez * Gruppo del Sassolungo * Gruppo del Sella === Itäiset Dolomiitit === * Dolomiti Ampezzane * Dolomiti di Braies * Dolomiti di Fanes * Dolomiti di Sesto * Gruppo del Bosconero * Gruppo del Civetta * Gruppo delle Marmarole * Gruppo del Pelmo == Muuta == Ensimmäisen maailmansodan aikana Italian ja Itävalta-Unkarin joukkojen rintamalinjat sijaitsivat Dolomiiteilla. Alueella onkin sotamuseoita sekä sota-ajalta periytyviä, turistien suosimia Via ferrata -kävelyreittejä. Marmolata.JPG| Marmolada on Dolomiittien korkein huippu. Cortina Stadio Olimpico 2013 3.JPG|Cortina d’Ampezzo olympiastadioneineen sijaitsee Dolomiittien keskellä. Dolomites areas.png|Vuoristoalueen eri määrittelyjä. == Lähteet == == Aiheesta muualla ==
A. William Hoglund

Arthur William "Bill" Hoglund (4. syyskuuta 1926 Baltimore, Maryland, Yhdysvallat – 1. toukokuuta 2008 Fort Lauderdale, Florida, Yhdysvallat) oli amerikansuomalainen professori ja amerikansuomalaisten vaiheiden tutkija. Hoglund vietti lapsuutensa New Yorkin osavaltion amerikansuomalaisessa maaseutuyhteisössä, josta hänen vanhempansa ostivat maatilan. Hän opiskeli Cornellin yliopistossa ja Wisconsinin yliopistossa ja väitteli 1957 Wisconsinin yliopistossa aiheenaan Finnish Immigrants in America: 1880–1920. Hoglund työskenteli Connecticutin yliopistossa 1961–1997, viime vaiheissa historian professorina. Hän oli keväällä 1998 Suomen tutkimuksen vierailevana professorina Minnesotan yliopistossa. Hän keräsi amerikansuomalaisista tutkimusaineistoa, joka on tallennettu Minnesotan yliopiston siirtolaisuustutkimuskeskukseen Immigration History Research CenteriinThe Hoglund, A. William collection. Hoglundille myönnettiin Suomen Valkoisen Ruusun I luokan ritarimerkki 2004.IHRC News Online ==Teokset== *Finnish Immigrants in America, 1880–1920, 1960 *Union list of Finnish newspapers published by Finns in the United States and Canada, 1876–1985, 1985 *Immigrants and their children in the United States : a bibliography of doctoral dissertations, 1885–1982, 1986. ==Lähteet== *Immigrant History Research Center *Migration Institute *Helsingin Sanomat 27.5.2008 s. C7 muistokirjoitus Artikkelin verkkoversio Luokka:Amerikansuomalaiset henkilöt Luokka:Yhdysvaltalaiset professorit Luokka:Yhdysvaltalaiset historioitsijat Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet
Mielikki Ivalo

Mielikki Anna-Marie Ivalo (o.s. Wikström; 21. syyskuuta 1907 Sääksmäki – 20. maaliskuuta 1995 Marbella, Espanja) oli suomalainen kirjailija ja joogaohjaaja. Mielikki Ivalon vanhemmat olivat kuvanveistäjä Emil Wikström ja Alice Henrietta Högström. Hän oli naimisissa vuodesta 1927 kirjailija Santeri Ivalon pojan suurlähettiläs Asko Ivalon kanssa, ja perhe ehti asua muun muassa Tallinnassa, Tukholmassa, Moskovassa, Pariisissa, Haagissa, Istanbulissa, Ankarassa, Teheranissa, Karachissa, Roomassa ja New Delhissä. Jäätyään leskeksi Mielikki Ivalo kirjoitti 1970-luvulla neljä muistelmateosta, joissa kuvattiin diplomaattiperheen värikästä elämää eri asemapaikoissa ympäri maailmaa. Mielikki Ivalo oli myös yksi ensimmäisiä suomalaisia joogaohjaajia yhdessä oopperalaulaja Ture Aran kanssa. Mielikki Ivalon sisar Estelle avioitui viulisti ja musiikkikriitikko Yrjö Suomalaisen kanssa. Estelle ja Yrjö Suomalaisen lapsia olivat pilapiirtäjä Kari Suomalainen ja oopperalaulaja Maaria Eira. == Teoksia == * Jooga: Tie terveyteen ja uuteen elämäntapaan. Seepra-sarja 34. WSOY 1970, 2. korj. painos 1971, 3. painos 1972. * Vanavedessä: Nuoren diplomaattiparin vaiheita. Weilin & Göös 1973. * Puuskatuulessa: Diplomaattiparin elämää rauhan ja sodan vuosina 1937–1947. Weilin & Göös 1974. * Pyörteissä: Diplomaattiperheen elämää sodanjälkeisessä Euroopassa ja Aasiassa. Weilin & Göös 1977. * Istanbulista Intiaan: Diplomaatinrouvan matkassa neljässä maanosassa. Weilin & Göös 1979. * Visavuoren paljasjalka: Nuoruudenmuistoja ja päiväkirjoja vuosilta 1907–1927, toimittanut Pirjo Tuominen. Weilin & Göös 1984. * Visaviidan ilta. Omakustanne, Kokemäki 1992. == Lähteet == * * Suomen kirjailijat -tietokanta. * Family page for Mielikki Wikström. == Aiheesta muualla == * Mielikki Ivalon muistokirjoitus Helsingin Sanomissa. Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1907 syntyneet Luokka:Vuonna 1995 kuolleet
Myllytullin voimalaitos

thumb|Voimalan tulipalossa vaurioituneet rakennukset. Myllytullin voimalaitos eli Lasaretinväylän sähkövoimalaitos on Oulun Myllytullin kaupunginosassa Lasaretinväylässä sijaitseva käytöstä poistettu vesi- ja höyryvoimalaitos sekä kaukolämmön varalaitos. Voimalaitoksen vanhin osa vaurioitui pahoin tulipalossa kesällä 2006. Rakennuksen vanhimmat osat ovat valmistuneet vuonna 1903, ja sen suunnitteli sittemmin myös lääninarkkitehtina toiminut Victor Joachim Sucksdorff. Myöhemmin ovat valmistuneet uusi kattilahuone vuonna 1921, uusi vesivoima-asema vuonna 1937 (pysty-Kaplan-turbiini). Kaukolämpökeskus valmistui vuonna 1969 ja aloitti kaukolämpötoiminnan Oulussa. Vesivoimalan toiminta päättyi Merikosken voimalaitoksen valmistuttua 1950-luvulla ja voimalan koneistot myytiin 1960-luvulla. Samassa rakennuksessa sijaitsi myös vuonna 1969 valmistunut vara- ja huippukaukolämpökeskus, joka toimi aiemmin Oulun ensimmäisenä kaukolämpökeskuksena. Lämpökeskuksen käyttö päättyi vuoden 2009 syksyllä ja laitos purettiin vuoden 2010 aikana vuonna 1969 valmistuneilta osiltaan. Lämpökeskuksella oli kaksi kattilaa, jotka olivat polttoainetehoiltaan 13,3 MW ja 26,8 MW. Savukaasut johdettiin 24 m korkeaan savupiippuun. Aluksi lämpökeskuksella oli käytössä raskas polttoöljy ja myöhemmin kevyt polttoöljy. Alueella oli lisäksi kaksi 450 m³:n öljysäiliötä, joista toinen poistettiin käytöstä vuonna 2004 ja toiseen rakennettiin sisälle uusi öljysäiliö. Voimalaitosta on vandalisoitu ja sotkettu tulipalon jälkeen. Vaikka alue on sortumavaaran takia aidattu ja näin ollen ihmisiltä suljettu, ovat laitoksen seinät nykyään lähes täysin graffiteilla peitetyt. Voimalaitos voidaan jakaa kolmeen osaan: * Höyryvoimala (1903, 1922) * Vanha vesivoimala, Francis-turbiinit, 2 kpl (1903) * Uusi vesivoimala, Kaplan-turbiini, 1 kpl (1937) * Kaukolämpökeskus (1969), purettu vuonna 2010 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kuva voimalaitoksesta vuodelta 1939, Uuno Laukan kuvakokoelma, Pohjois-Pohjanmaan museo Voimalaitos Luokka:Suomen vesivoimalat Luokka:Suomen padot Luokka:Oulun rakennukset ja rakennelmat
Eric Bibb

Eric Bibb (s. 16. elokuuta 1951, New York) on yhdysvaltalainen blueslaulaja- lauluntekijä ja kitaristi. == Ura == Bibbin isä oli koulutettu laulaja Leon Bibb, joka saavutti suosiota 1960-luvulla New Yorkin folkpiireissä. Hänen setänsä oli kuulu jazzpianisti ja säveltäjä Modern Jazz Quartetin John Lewis. Bibb sai ensimmäisen teräskielisen akustisen kitaransa seitsenvuotiaana. 16-vuotiaana hänen isänsä kutsui Eric Bibbin soittamaan television kykyjenetsintäohjelma "Something Newssä". Tämän jälkeen hän soitti newyorkilaisessa Negro Ensemble Companyssa. Hän meni opiskelemaan psykologiaa ja venäjää Columbian yliopistoon, muttei koskaan saanut opintojaan päätökseen. 19-vuotiaana Bibb lähti Pariisiin, jossa hän tapasi kitaristi Mickey Bakerin. Baker innosti Bibbin bluesiin. Myöhemmin hän muutti Tukholmaan, jossa hän kiinnostui varhaisesta bluesista ja esiintyi paikallisten maailmanmusiikkia esittäneiden muusikoiden kanssa samalla kirjoittaen omia kappaleitaan. Tukholmassa Opus 3 -levymerkki julkaisi Bibbin albumeja, joista ensimmäinen Rainbow People ilmestyi vuonna 1977. Osa levyistä syntyi yhdessä Bert Deivertin ja Cyndee Petersin kanssa. Vuoden 1997 albumi Good Stuff saavutti kansainvälistä huomiota ja se julkaistiin myös Yhdysvalloissa ja Britanniassa. Levyllä olivat mukana muun muassa Pops ja Mavis Staples ja Taj Mahal.http://www.ericbibb.com/biography.html Vuonna 2002 Eric Bibb levytti yhdessä isänsä Leon Bibbin kanssa albumin A Family Affair. Vuonna 2004 häneltä ilmestyi albumi Friends, jolla on mukana Taj Mahal, Odetta, Charlie Musselwhite, Guy Davis, Mamadou Diabate ja Djelimady Toukara. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut * Kuvitettu diskografia * Luokka:Yhdysvaltalaiset bluesmuusikot Luokka:Yhdysvaltalaiset kitaristit Luokka:Yhdysvaltalaiset laulaja-lauluntekijät Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pekka Parkkinen

Pekka Kustaa Parkkinen (4. kesäkuuta 1940 Helsinki – 8. toukokuuta 1992 Helsinki) oli tuottelias suomalainen kirjailija ja kääntäjä. Proosassaan hän kuvasi väljällä, puheenomaisella kielellä näkemyksiään kulutusyhteiskunnan varjopuolista. Hänen teoksiensa hallitsevina aihepiireinä ovat rakkaus ja sen ristiriidat.Kai Laitinen: Täydennykseksi . Viitattu 20.2.2014. Parkkista on kuvattu myös kommentoivaksi yhteiskuntakriitikoksi ja arjen kuvailijaksi. Runoilijana Parkkinen on aforistinen kiteyttäjä.Jarkko Tontti. Blogi Unohdettuja runoilijoita. Julkaistu 6.11.2010. Viitattu 20.2.2014. == Teoksia == * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * ==Käännöksiä== * * == Lähteet == * Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Suomentajat Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Vuonna 1992 kuolleet
Pekka Piirto

Reino Pekka Piirto (7. heinäkuuta 1935 Helsinki – 14. lokakuuta 2010Kuolleet: Kirjailija Pekka Piirto, Helsingin Sanomat 20.11.2010, sivu C 13. Pekka Piirton muistokirjoitus Helsingin Sanomissa) oli suomalainen Espoossa asunut opettaja ja runoilija. Piirto asui lapsuutensa Mikkelissä. Hän pääsi ylioppilaaksi 1954 Helsingin Suomalaisesta yhteiskoulusta ja valmistui filosofian maisteriksi 1960. Hän toimi Helsingin Sanomien kulttuuriosaston toimittajana 1963–1967 ja sen jälkeen äidinkielen opettajana Espoon kouluissa vuosina 1969–1984. Vapaaksi kirjailijaksi Piirto jäi 1984.Espoon kirjailijat, viitattu 20.11.2010 Piirron runoissa sekoittuu usein antiikin kreikkalainen mytologia jumalineen suomalaiseen arkielämään. Hän käsittelee runoissaan myös vanhenemisen ja kuoleman teemoja. Piirto sai Pohjoismaisen kuunnelmapalkinnon 1987 kuunnelmasta Kun viiskymppinen isä taas lapsen sai ja oli 1998 Runeberg- palkinto-ehdokkaana runokokoelmallaan Laittakaa lunta sanojen päälle. == Teoksia == * Niin monta kertaa Mozart. Gummerus 1965 * Piirtoja. WSOY 1968 * Kun viiskymppinen isä taas lapsen sai, radiokuunnelma. 1986 * Kun jääkaappia vieritettiin toukokuussa Kalevankatua alas, radiokuunnelma. 1987 * Kreikkalaisia iltoja. WSOY 1990 * Ithakan runot ja muita. WSOY 1992 * Kreikkalaisittain : neljä radioesseetä. Ylen ykkösen kulttuuritoimitus 1992 * Eleusis. WSOY 1994 * Laittakaa lunta sanojen päälle. WSOY 1997 * Pekkaniana, runoja. WSOY 1999 * Puutarha, Jonathan, runoja. WSOY 2001 * Elokuun iltana, runoja. WSOY 2003 * * Runot : 1961-2003. WSOY 2005 * Vanheten, runoja. WSOY 2007 * Kettu juoksi yli järven, runoja 2008 == Palkinnot ja tunnustukset == * Pohjoismainen kuunnelmapalkinto 1987 == Lähteet == * Suomen kirjailijat tietokanta ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet