EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Geraldo Dantas de Andrade

Geraldo Dantas de Andrade (29. syyskuuta 1931 Rio de Janeiro – 1. toukokuuta 2021) oli brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin dehoniaanien papiksi 18. joulukuuta 1957 ja nimitettiin São Luís do Maranhãon arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Cibalianan titulaaripiispaksi 18. helmikuuta 1998. Piispaksi konsekroinnin suoritti 18. huhtikuuta Paulo Eduardo Andrade Ponte, jota avustivat José Nelson Westrupp ja Xavier Gilles de Maupeou d'Ableiges.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Geraldo Dantas de Andrade, S.C.I. Dantas de Andrade toimi vihkipiispana, kunnes jäi eläkkeelle 15. syyskuuta 2010. == Lähteet == Luokka:Brasilialaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
John Martin Darko

John Martin Darko (30. toukokuuta 1945 – 12. tammikuuta 2013) oli ghanalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Sekondi-Takoradin hiippakuntaan 25. heinäkuuta 1976 ja nimitettiin sen johtoon 27. kesäkuuta 1998. Piispaksi konsekroinnin suoritti 10. lokakuuta Peter Kodwo Appiah Turkson, jota avustivat Dominic Kodwo Andoh ja Gregory E. Kpiebaya.Catholic- Hierarchy.org: Bishop John Martin Darko Darko erosi tehtävistään piispana 14. joulukuuta 2011. == Lähteet == Luokka:Ghanalaiset katoliset piispat Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
José Nelson Westrupp

José Nelson Westrupp (s. 11. syyskuuta 1939) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänestä tuli dehoniaanien jäsen 2. helmikuuta 1962, ja hän sai pappisvihkimyksensä 28. kesäkuuta 1964. Hänet nimitettiin São José dos Camposin hiippakunnan johtoon 11. toukokuuta 1991, ja piispaksi konsekroinnin suoritti 20. heinäkuuta Carlo Furno, jota avustivat Geraldo María de Morais Penido ja Eusébio Oscar Scheid.Catholic-Hierarchy.org: Bishop José Nelson Westrupp, S.C.I. Westrupp sai 1. lokakuuta 2003 nimityksen Santo Andrén piispaksi. == Lähteet == Luokka:Brasilialaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Giovanni D’Ascenzi

Giovanni D'Ascenzi (6. tammikuuta 1920 – 26. helmikuuta 2013Adnkronos: Chiesa: e' morto mons. Giovanni D'Ascenzi, vescovo emerito di Arezzo) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 19. kesäkuuta 1943 ja nimitettiin Sovana-Pitiglianon hiippakunnan piispaksi 7. lokakuuta 1975. Piispaksi konsekroinnin suoritti 7. joulukuuta Sebastiano Baggio, jota avustivat Ismaele Mario Castellano ja Luigi Boccadoro. Hiippakunnan nimi muutettiin 25. maaliskuuta 1981 Sovana-Pitigliano-Orbetelloksi.Catholic- Hierarchy.org: Bishop Giovanni D’Ascenzi D'Ascenzi sai 11. huhtikuuta 1983 nimitykset Arezzon, Cortonan ja Sansepolcron hiippakuntien johtoon. 30. syyskuuta 1986 nämä kolme hiippakuntaa yhdistettiin Arezzo-Cortona- Sansepolcron hiippakunnaksi, ja D'Ascenzi jatkoi toimintaansa yhdistyneen hiippakunnan piispana, kunnes jäi eläkkeelle 8. kesäkuuta 1996. == Lähteet == Luokka:Italialaiset piispat Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Hilton Forrest Deakin

Hilton Forrest Deakin (13. marraskuuta 1932 Seymour, Victoria, Australia – 28. syyskuuta 2022 Balwyn, Victoria, AustraliaCatholic-Hierarchy.org: Bishop Hilton Forrest Deakin) oli australialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Melbournen arkkihiippakuntaan Justin Daniel Simonds 27. heinäkuuta 1958. Hänet nimitettiin Melbournen vihkipiispaksi sekä Murthlacumin titulaaripiispaksi 30. joulukuuta 1992, ja piispaksi konsekroinnin suoritti 3. maaliskuuta 1993 Thomas Francis Little, jota avustivat Joseph Peter O'Connell ja Eric Gerard Perkins. Deakin jäi eläkkeelle 13. marraskuuta 2007. == Lähteet == Luokka:Australialaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Joseph Peter O’Connell

Joseph Peter O'Connell (10. joulukuuta 1931 Melbourne – 27. huhtikuuta 2013) oli australialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Melbournen arkkihiippakuntaan Justin Daniel Simonds 28. heinäkuuta 1957, ja hänet nimitettiin Melbournen vihkipiispaksi ja Sanctus Germanuksen titulaaripiispaksi 24. tammikuuta 1976. Piispaksi konsekroinnin suoritti 31. maaliskuuta Thomas Francis Little, jota avustivat Arthur Francis Fox ja Ronald Austin Mulkearns.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Joseph Peter O’Connell O'Connell toimi vihkipiispana, kunnes jäi eläkkeelle 11. joulukuuta 2006. == Lähteet == Luokka:Australialaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Benedito Francisco de Albuquerque

Benedito Francisco de Albuquerque (s. 24. heinäkuuta 1928) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 8. joulukuuta 1953 ja nimitettiin Itapipocan hiippakunnan johtoon 4. tammikuuta 1985. Piispaksi vihkiminen seurasi 5. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Aloísio Leo Arlindo Lorscheider, jota avustivat Paulo Eduardo Andrade Ponte ja Walfrido Teixeira Vieira.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Benedito Francisco de Albuquerque De Albuquerque jäi eläkkeelle 25. toukokuuta 2005. == Lähteet == Luokka:Brasilialaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Antônio Roberto Cavuto

pienoiskuva|Antônio Roberto Cavuto Antônio Roberto Cavuto (s. 19. toukokuuta 1944) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänestä tuli kapusiinien jäsen vuonna 1965, ja hän sai pappisvihkimyksensä 24. tammikuuta 1971. Hänet nimitettiin Itapipocan hiippakunnan piispaksi 25. toukokuuta 2005 ja asetettiin virkaansa 31. heinäkuuta. Hänen piispaksi konsekrointinsa suoritti 2. heinäkuuta Serafim Fernandes de Araújo, jota avustivat Benedito Francisco de Albuquerque ja José Alberto Moura.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Antônio Roberto Cavuto, O.F.M. Cap. == Lähteet == Luokka:Brasilialaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pedro Rosales Dean

Pedro Rosales Dean (s. 21. helmikuuta 1930) on filippiiniläinen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 30. marraskuuta 1956 ja nimitettiin Davaon arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Thuccaboran titulaaripiispaksi 12. joulukuuta 1977. Piispaksi konsekroinnin suoritti 25. tammikuuta 1978 Julio Rosales y Ras, jota avustivat Antonio Lloren Mabutas ja Teotimo C. Pacis.Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Pedro Rosales Dean Dean sai 23. heinäkuuta 1980 nimityksen Tagumin prelaatiksi ja 11. lokakuuta 1980 piispaksi. Dean nimitettiin 12. lokakuuta 1985 nimityksen Palon arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 18. maaliskuuta 2006. == Lähteet == Luokka:Filippiiniläiset papit Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Wilfredo D. Manlapaz

Wilfredo D. Manlapaz (s. 7. huhtikuuta 1941) on filippiiniläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Caceresin (Nueva Caceres) arkkihiippakuntaan 6. joulukuuta 1964 ja nimitettiin Maasinin hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Tanudaian titulaaripiispaksi 22. joulukuuta 1980. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. helmikuuta 1981. Pääkonsekraattorina toimi Bruno Torpigliani, jota avustivat Teopisto Valderrama Alberto ja Vicente Ataviado y Tumalad.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Wilfredo D. Manlapaz Manlapaz sai 31. tammikuuta 1986 nimityksen Tagumin piispaksi. == Lähteet == Luokka:Filippiiniläiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Leonardo Zamora Legaspi

Leonardo Zamora Legaspi (25. marraskuuta 1935 Meycauayan – 8. elokuuta 2014) oli filippiiniläinen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin dominikaanien papiksi 17. joulukuuta 1960 ja nimitettiin Manilan arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Elephantaris in Mauretanian titulaaripiispaksi 25. kesäkuuta 1977. Piispaksi konsekroinnin suoritti 8. elokuuta Bruno Torpigliani, jota avustivat Juan Bautista Velasco Díaz ja Federico O. Escaler.Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Leonardo Zamora Legaspi, O.P. Legaspi sai 20. lokakuuta 1983 nimityksen Caceresin (Nueva Caceres) arkkipiispaksi. Legaspi toimi Santo Tomasin yliopiston ensimmäisenä filippiiniläisenä rehtorina 1970-luvulla. == Lähteet == Luokka:Filippiiniläiset papit Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Kirkkosaari (Nakkila)

Kirkkosaari on kapea 1,5 kilometrin pituinen saari Kokemäenjoessa. Se sijaitsee Anolassa noin kaksi kilometriä Nakkilan keskustasta joen alajuoksulle päin. Kirkkosaari kuuluu kokonaisuudessaan Anolan kartanolle, jonka piha-alueelta johtaa saarelle silta. ==Yleistä saaresta== Kirkkosaaren rannat ovat rehevän sekametsän reunustamat, mutta saaren sisäosa on kokonaan viljelyskäytössä. Saaressa on sijainnut yksinäistalo jo viimeistään 1500-luvun puolivälissä. Nykyään Kirkkosaaressa ei ole yhtään rakennusta. Saaren luoteispäässä on yksityinen hautausmaa, jonne on haudattu Anolan kartanon 1800-1900-lukujen vaihteessa omistaneen Waldemar von Frenckellin perheenjäseniä. ==Anolan kirkko== Perimätiedon mukaan Kirkkosaaressa on sijainnut keskiajalla toinen Ulvilan kahdesta kirkosta. Alemmaksi joelle Ulvilan Liikistöön rakennettiin puukirkko 1200-luvulla. Kirkkosaaressa arvellaan olleen kirkon tai kappelin samoihin aikoihin. Kirkosta ei ole jäljellä mitään näkyviä merkkejä, eikä saarella ole milloinkaan suoritettu arkeologisia kaivauksia, joten sen mahdollista sijaintia ei tunneta tarkemmin. 1980-luvun alussa löydettiin Ulvilan Selkäkankaalta Anolan kylän vanhan rajan tuntumasta rajakivi, johon oli kaiverrettu kirkon kuva. Sen on arveltu olevan peräisin 1200-luvulta ja esittävän Kirkkosaaren kirkkoa. Ulvilan kirkkokivestä – Kyrkstenen i Ulfsby. Viitattu 1.1.2013. ==Lähteet== *Nakkilan kaava-alueen muinaisjäännösinventointi 2009 *Ulvilan kaupunki/Tiivistelmä Ulvilan historiasta === Viitteet === Luokka:Nakkilan luonto Luokka:Kokemäenjoen saaret Luokka:Suomen entiset kirkkorakennukset
Pohjoismaiden Keskustanuoret

Pohjoismaiden Keskustanuoret (ruo. Nordiska Centerungdomens Förbund, lyh. NCF) on pohjoismainen kattojärjestö keskustalaisille opiskelija- ja nuorisojärjestöille. NCF:n yhdeksän jäsenjärjestöä ovat: Järjestö Emopuolue Maa/ alue Suomen Keskustanuoret (KeNu) Suomen Keskusta Suomi Keskustaopiskelijat (KOL) Suomen Keskusta Suomi Svensk Ungdom (SU) RKP Suomi Åländsk Ungcenter (ÅU) Ahvenanmaan keskusta Ahvenanmaa Senterungdommen (SUL) Norjan keskusta Norja Samband Ungra Framsóknarmanna (SUF) Edistyspuolue Islanti Centerpartiets ungdomsförbund (CUF) Ruotsin keskusta Ruotsi Centerstudenter (CS) Ruotsin keskusta Ruotsi Radikal Ungdom (RU) Radikaali Venstre Tanska Järjestöllä on edustus Nuorten Pohjoismaiden neuvostossa. Pohjoismaiden Keskustanuorten hallituksessa on kahdeksan jäsentä. Vuoden 2022–2023 hallitus on: Nimi Järjestö Hedvig Listrup (pj.) CUF Jesper Nohr (1. vpj.) SUL Victor Rundqvist (2. vpj.) CS Mathilde Hvied Steiness RU Lassi Oikkonen KOL Aapeli Rytkönen KeNu Gunnar Ásgrímsson SUF Rebecca Perttula SU Järjestön työkieli on englanti. == Katso myös == * Nuorten Pohjoismaiden neuvosto * Pohjoismaiden neuvosto * FNSU * Pohjoismaiden konservatiivinuoret * Pohjoismaiden kristillisdemokraattiset nuoret * Socialistisk Ungdom i Norden == Lähteet == Luokka:Pohjoismaiset järjestöt Luokka:Poliittiset nuorisojärjestöt Luokka:Pohjoismaiden politiikka
Yarden Gerbi

Yarden Gerbi (; s. 8. heinäkuuta 1989 Kfar Saba) on israelilainen judoka, maailmanmestari sekä olympia- ja EM-mitalisti. Hän on kilpaillut alle 63 kilo­gramman paino­luokassa vuodesta 2007 lähtien. == Kilpailu-ura == Gerbi saavutti pronssia alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa Varsovassa 2008 ja hopeaa Tel Avivin Makkabiadeissa 2009. Tokion MM-kilpailuissa 2010 hän sijoittui seitsemänneksi ja Istanbulin EM-kilpailuissa 2011 viidenneksi. Hän saavutti hopeaa Tšeljabinskin EM-kilpailuissa 2012 hävittyään loppuottelussa Ranskan Gévrise Émanelle. Buda­pestin EM-kilpailuissa 2013 hän sai pronssia. Gerbi voitti maailman­mestaruuden Rio de Janeirossa 2013. Hän oli jo ennen kisoja maailman­rankingin ykkönen ja kukisti loppu­ottelussa ranskalaisen Clarisse Agbegnenoun 43 sekunnissa. Tämä oli Israelin kaikkien aikojen ensimmäinen judon maailman­mestaruus. Tšeljabinskin MM-kilpailuissa 2014 hän sai hopeaa hävittyään loppuottelussa Agbegnenoulle. Bakun Euroopan kisoissa 2015 hän saavutti pronssia. Hän oli viides Astanan MM-kilpailuissa 2015 ja Kazanin EM- kilpailuissa 2016. Gerbi saavutti olympia­pronssia Rio de Janeirossa 2016 kukistettuaan pronssi­ottelussa japanilaisen Miku Tashiron. Gerbi on saavuttanut Masters, Grand Prix ja Grand Slam -kilpailuissa kuusi turnaus­voittoa, viisi kakkos­sijaa ja yhdeksän kolmos­sijaa sekä maailman­cupeissa ja Continental Open -kilpailuissa kaksi turnausvoittoa, neljä kakkos­sijaa ja yhden kolmos­sijan. Hän on voittanut Israelin mestaruuden vuosina 2007–2009 ja 2011–2014, yhteensä seitsemän kertaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Israelilaiset judokat Luokka:Israelilaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ádám Bogdán

Ádám Gomal Bogdán (s. 27. syyskuuta 1987 Budapest, Unkari) on unkarilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Bogdán edustaa seuratasolla Ferencvárosia. Hän on kotimaansa lisäksi pelannut Englannin ja Skotlannin sarjoissa. Pisimpään hän on edustanut Bolton Wanderersia. Bogdán pelasi Bolton Wanderersissa kaikkiaan 104 sarjaottelua, joista 24 ottelua Valioliigassa ja 80 ottelua mestaruussarjassa. Kaudella 2011–2012 Evertonin maalivahti Tim Howard teki omalta rangaistusalueeltaan maalin Bogdánin taakse. Kaudella 2015–2016 Bogdán pelasi vielä kaksi valioliigaottelua Liverpoolin maalivahtina. Skotlannin Valioliigassa Bogdán edusti Hiberniania kausina 2018–2020. Bogdán debytoi Unkarin maajoukkueessa vuonna 2011 ottelussa Luxemburgia vastaan. Hän on pelannut maajoukkueessa 21 maaottelua, joista neljä vuonna 2011, kahdeksan vuonna 2012, kuusi vuonna 2013, yhden vuonna 2014, yhden vuonna 2016 ja yhden vuonna 2021. Otteluista seitsemän oli MM- karsintaotteluita. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Bogdánin pelaajatilastot Soccerbase.com Luokka:Unkarilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Iosef Palelašvili

Iosef Palelašvili (s. 6. syyskuuta 1986) on israelilainen judoka. Hän saavutti pronssia alle 73 kg:n painoluokassa Tšeljabinskin EM-kilpailuissa 2012. Maailmancup-kilpailuissa hän on sijoittunut kaksi kertaa toiseksi ja kaksi kertaa kolmanneksi sekä Grand Prix -kilpailussa kerran kolmanneksi. Hän on voittanut Israelin-mestaruuden 73 kg:n sarjassa 2009 ja 81-kiloisissa 2011. == Lähteet == Luokka:Israelilaiset judokat Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Villilä Studiot

Villilä Studiot on suomalainen elokuvastudio. Se sijaitsee Villilän kartanon alueella Nakkilassa. Studio tunnetaan myös Länsi-Suomen TV- ja elokuvakeskuksen nimellä ja on perustettu vuonna 2003. Villilän kartano siirtyi Nakkilan kunnan omistukseen vuonna 2002. Saman vuonna aloitettiin kartanon rakennusten saneeraus elokuvastudioiksi. Avajaisia vietettiin helmikuussa 2003. Sisätilojen lisäksi alueella on studiopiha ulkokuvauksia varten, majoitustiloja sekä ravintolapalveluja. Studiolla on myös Satakunnan käsi- ja taideteollisuusoppilaitoksen opetustiloja. Villilä Studiolla on kuvattu useita kotimaisia elokuvia. Timo Koivusalo on ohjannut Villilässä viisi elokuvaa. Muita tunnettuja osin tai kokonaan Villilässä tehtyjä elokuvia ovat muun muassa FC Venus, V2 – Jäätynyt enkeli sekä Postia pappi Jaakobille. Kokoillan elokuvien lisäksi studioilla on kuvattu useita lyhyt- ja dokumenttielokuvia. == Studiolla kuvattuja elokuvia == Ensi-ilta Ohjaaja Elokuva Tuotantoyhtiö 2003 Timo Koivusalo Sibelius Artista-Filmi 2005 Timo Koivusalo Kaksipäisen kotkan varjossa Artista-Filmi 2005 Pekka Lehto Game Over Kinofinlandia Oy 2005 Joona Tena FC Venus Talent House 2006 Saara Cantell Den Stora Resan Mandart Entertainment 2006 Antti-Jussi Annila Jadesoturi Blind Spot Pictures 2006 Timo Koivusalo Kalteva torni Artista-Filmi 2007 Aleksi Mäkelä V2 – Jäätynyt enkeli Solar Films 2009 Klaus Härö Postia pappi Jaakobille Kinotar Oy 2009 Timo Koivusalo Täällä Pohjantähden alla Artista- Filmi 2010 Timo Koivusalo Täällä Pohjantähden alla II Artista-Filmi 2011 Juha Wuolijoki Hella W Snapper Film 2012 Timo Koivusalo Vuonna 85 Artista-Filmi 2013 Klaus Härö Dagmamman Kinotar Oy 2013 Timo Koivusalo Risto Räppääjä ja liukas Lennart Artista-Filmi == Lähteet == * Villilä Studioiden kotisivut === Viitteet === Luokka:Nakkila Luokka:Suomen elokuva Luokka:Elokuvastudiot
Vajaavaltaisuus

Vajaavaltaisuus tarkoittaa Suomessa oikeudellista asemaa, jossa henkilö ei saa itse kokonaan tai osittain päättää itseään koskevista oikeudellisista toimista. Vajaavaltaisella tarkoitetaan alaikäistä eli alle 18-vuotiasta henkilöä sekä sellaista täysi-ikäistä henkilöä, joka on julistettu vajaavaltaiseksi. Vajaavaltaisen taloudellisia ja muita holhoustoimesta annetussa laissa tarkoitettuja asioita hoitaa edunvalvoja. Alaikäisen edunvalvojina ovat hänen huoltajansa, jollei laissa toisin säädetä tai jollei tuomioistuin ole määrännyt toisin. == Vajaavaltaiseksi julistaminen == Vajaavaltaiseksi julistaminen on henkilön toimintakelpoisuuden rajoittamisen äärimmäisin muoto. Vajaavaltaiseksi julistamisesta päättää tuomioistuin. Täysi-ikäisen henkilön toimintakelpoisuuden rajoittaminen edellyttää, että henkilö on kykenemätön huolehtimaan taloudellisista asioistaan ja että hänen etunsa on siksi vaarassa. Pelkkä lääketieteellinen diagnoosi, esimerkiksi psyykkinen sairaus tai dementia ei oikeuta rajoittamaan kenenkään toimintakelpoisuutta. Kun henkilö julistetaan vajaavaltaiseksi, tuomioistuin ei täsmennä toimintakelpoisuuden rajoituksia, vaan rajoitukset määrittelee suoraan holhoustoimilain 23–28 §. == Vajaavaltaisen asema == Suomessa vajaavaltaisen asema määritellään muiden muassa holhoustoimesta annetussa laissa. Lain mukaan vajaavaltaisella ei ole oikeutta itse vallita omaisuuttaan eikä tehdä sopimuksia tai muita oikeustoimia, mutta hän voi kuitenkin tehdä oikeustoimia, jotka ovat olosuhteisiin nähden tavanomaisia ja merkitykseltään vähäisiä (holhoustoimilaki 23–28 §). Vajaavaltainen ei voi asettua ehdolle eduskuntavaaleissa (perustuslaki 27 §) eikä kunnan luottamustoimeen (kuntalaki 33 §). == Lähteet == == Kirjallisuutta == * * == Aiheesta muualla == *Holhousasiat. Oikeuslaitos *Yleinen edunvalvonta. Oikeuslaitos Luokka:Henkilöoikeus Luokka:Kehitysvammaisuus
Molukkienvarpushaukka

Molukkienvarpushaukka (Accipiter henicogrammus) on haukkojen heimoon kuuluva keskikokoinen petolintu. Sitä tavataan Indonesiassa, Pohjois-Molukkien saariryhmässä. Molukkienvarpushaukan tiedetään pesivän ainakin Pohjois- Molukkien kolmella pääsaarella Halmaheralla, Morotailla ja Bacanilla. Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kosteat alavat ja vuoristometsät 1 300 metrin korkeuteen. Pääasiassa lintua on tavattu yli 200 m:n korkeudella merenpinnasta. Kooltaan molukkienvarpushaukka on varpushaukkaa suurempi, mutta kanahaukkaa pienempi ja muodoltaan suhteellisen pitkäpyrstöinen ja lyhytsiipinen lähilajeihin verrattuna. Koiraat ovat kooltaan noin ¾ naaraista, mutta väritykseltään lähes samanlaisia. Linnut ovat tumman liuskeenharmaita päältä ja laajalti punaruskeita alta. Molukkienvarpushaukkoja arvioidaan olevan 1000–10 000 yksilöä. Kannan epäillään olevan pienenemässä elinalueiden hävittämisen vuoksi.Birdlife.org viitattu 3.5.2012 Laji on täysin riippuvainen metsistä ja sen levinneisyysalueella niistä hävisi 1990-2003 noin 20 %. Metsien vähenemisen ennustetaan jatkuvan vähintään samaa tahtia. Lajia tavataan suojelualueilla kuten Aketajawe-Lolobatan kansallispuistossa, minkä arvioidaan hillitsevän kannan pienemistä. == Lähteet == Luokka:Lintuhaukat
Villilän kartano

Villilän kartano on kartano Nakkilassa. Se sijaitsee aivan kunnan keskustan tuntumassa, Valtatie 2:n ja Tampere–Pori-rautatien läheisyydessä. Kartanon alueella on vuodesta 2003 toiminut Villilän elokuvastudiot. Itse studiotilat sijaitsevat kartanon entisissä talousrakennuksissa, kartanon päärakennus toimii majoitus- ja ravintolatiloina. ==Historia== Ensimmäinen maininta Villilän kartanosta löytyy 1450-luvulta, jolloin Kokemäen Villiön kylän asukkaat perustivat paikalle torpan. 1600-luvun alussa kolme paikalla sijainnutta verotilaa sulautuivat kartanoksi, joka annettiin 1638 läänitykseksi Viipurin ja Savonlinnan läänin maaherralle Michell von Jordanille. Jordanin suvun hallinnassa se oli vuoteen 1788 asti. Tämän jälkeen omistajana oli Avellan-suku aina vuoteen 1888, jonka jälkeen kartano myytiin Frans Stefanus Pohjalalle. Vuonna 1905 kartanossa aloitti toimintansa Satakunnan maanviljelysseuran omistama karjatalouskoulu. Kansalaissodan jälkeen kartanon maista erotettiin 20 torppaa ja myöhemmin vielä 12 asutustilaa. Frans Pohjalan tyttären Emma Grönlundlin kuoltua vuonna 1969 siirtyi kartano Nakkilan kunnan omistukseen 1971, joka puolestaan myi sen Nakkilan konepajalle vuonna 1976. Vuonna 2002 kunta osti kartanon takaisin itselleen ja saneerasi sen tiloihin elokuvakeskuksen. Kunnan omistukseen siirtyi kaupassa myös kahdeksan hehtaaria maa-alueita. Vuonna 2003 kartanon päärakennus, majoitusrakennus, perinnesauna ja kesäkahvilarakennus vuokrattiin Villilän Kartanonrouvat Oy:lle. Vuoden 2018 alusta kartanon majoitus- ja ravintolatilojen vuokralaiseksi tuli muusikko Sani Aartela. Kartanon lahjoittamille maa-alueille on Nakkilassa rakennettu muun muassa Arantilan ja Lattomeren koulut, urheilukeskus sekä Arantilan silta. Myös Kirkonseudun koulun ja pappilan alueet ovat entisiä kartanon maita. ==Rakennukset== Villilän kartanon nykyinen päärakennus on valmistunut vuonna 1852. Sen suunnittelijana toimi Carl Ludvig Engelin oppilas Anders Fredrik Granstedt, joka kuoli kolme vuotta ennen rakennuksen valmistumista. Kaksikerroksisessa empiretyylisessä päärakennuksessa on yhteensä 17 huonetta. Kartanon puiston on 1930-luvulla suunnitellut Saksassa opiskellut puutarha-arkkitehti Paul Olsson. Puisto on uusittu 1980-luvulla. Päärakennuksen lisäksi alueella sijaitsevat muun muassa Sigurd Frosteruksen ja Ole Gripenbergin vuonna 1925 suunnittelema kaksikerroksinen tallirakennus, punatiilinen vuonna 1864 valmistunut navetta sekä karjatalouskoulun asuntolaksi rakennettu kaksikerroksinen talo. Navetta oli valmistuessaan Suomen suurin. Se on yli 60 metriä pitkä ja 21 metriä leveä. Asuntola on rakennettu vuonna 1935 arkkitehti Heikki Tiitolan suunnitelmien mukaan. Alueella on myös Ola Gripenbergin piirtämä viljamakasiini, joka on valmistunut vuonna 1925, sekä Uno Sjöstömin suunnittelemat autotalli ja pumppuhuone vuodelta 1922. ==Lähteet== *Nakkilan kunta/Villilä *"Navetta muuttui elokuvakeskukseksi", Rakennustaito 1/2003 === Viitteet === ==Kirjallisuutta== * * == Aiheesta muualla == * Villilän kartanon kotisivut * Villilä Studioiden kotisivut Luokka:Nakkilan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen kartanot
Tähtisumua (vuoden 1961 elokuva)

Tähtisumua on Aarne Tarkaksen ohjaama musiikkielokuva vuodelta 1961. ==Arviot== Aikalaiskritiikeissä todetaan elokuvan aloitus hienoksi, lupaavaksi, mutta sitten alkaa alamäki, jossa juostaan kohtauksesta toiseen. Käsikirjoitus ei saa kiitosta.Juonikuvaus ja lehdistöarvioita, Elonet.fi, viitattu 3.5.2012 Eräs myöhempi kriitikko toteaa, että kyseessä on ajan henkeä kuvastava musiikkielokuva, joka erottuu useista samoihin aikoihin tehdyistä elokuvista miljöiden ja eräiden upeasti lavastettujen kohtauksien ansiosta.Arto Pajukallio, Elokuvat, Helsingin Sanomat 3.5.2012, sivu D 7 Toinen pitää sitä rehellisen ohuena faktaa ja fiktiota sekoittavana tarinana.KK: Tähtisumua, Päivän elokuvia, Tv-maailma, 7/2013 sivu 13 ==Näyttelijät== == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Aarne Tarkaksen ohjaamat elokuvat Luokka:Suomalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Vuoden 1961 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset musiikkielokuvat‎ Luokka:Suomalaiset nuortenelokuvat
Pirjon Pakari

Pirjon Pakari on suomalainen leipomo. Tuotevalikoimaan kuuluu leipiä, sämpylöitä, limppuja ja kahvileipiä. Leipomon perustivat Pirjo ja Hannu Malmivaara Honkajoella vuonna 1985. Pirjon Pakarin tuotteet ovat lisäaineettomia. == Myymälät == * Honkajoki * Seinäjoki (avattu vuonna 2004) * Ylöjärvi (avattu vuonna 2009) * Nurmijärvi * Ylivieska (avattu vuonna 2018) * Raisio (avattu marraskuussa 2020) == Palkinnot == *Vuoden gluteeniton yritys (2007) *Innosuomi (2006) *Ruokamessujen uutuustuotevoittaja (2005) *Vuoden yrittäjä -palkinto Honkajoella == Lähteet == Luokka:Suomalaiset leipomot Luokka:Suomalaiset elintarvikealan tuotemerkit Luokka:Seinäjokelaiset yritykset
Ilpo Jalamo

Ilpo Jalamo (s. 24. heinäkuuta 1954 Turku) on suomalainen ammattimainen budo- opettaja. Karaten harjoittelun hän on aloittanut syksyllä 1970 Turun AKJ:n (Turun Akateeminen Judo klubi) karate-kurssilla. AJK:n ja Turun judoseuran yhdistyttyä Budokwaiksi, Jalamo jatkoi karaten harjoittelua ja opettamista siellä. Tero laaksonen, Kamppailijoita dojoilta tatamilta. 1992 sivut 32-38,188-189. Palattuaan pitkältä harjoittelumatkalta Japanista 1970-luvun lopulla Jalamo liittyi vastaperustettuun Budoseura Shaoliniin. Jalamon tullessa seuran karatenopettajaksi vaihtui tyylisuunta Wado ryustä Yuishinkaihin. Suomalaiset kamppailulajien tekijät, Tero Laaksonen, 2009, sivut 107-119 Jalamo on opettanut karaten ja kobudon lisäksi myös terveysliikuntaa. Ennen kaikkea hän on pitkän linjan karaten ja kobudon harjoittelija ja opettaja. Jalamo on aktiivisesti kirjoittanut suomeksi karatesta ja budosta. Jalamo korostaa opetuksessaan perinteisen ja syvällisen kata-harjoittelun oleellisuutta karateharjoittelussa. Timo Klemola, Zen- karate, 1997 Otava == Yuishinkai-karatejutsu == Jalamo on harjoitellut useita karaten tyylisuuntia. Japanissa Jalamolle tarjoutui mahdollisuus päästä Motokatsu Inouen (1918-1993) oppilaaksi. Inouella oli oma tyylisuunta, 1950 perustettu Yuishinkai-karatejutsu. Inouen opettajina olivat legendaariset Seiko Fujita (viimeinen Koga-ninjojen suurmestari), kobudo-opettaja ja Shinken Taira, mies joka oli okinawalaisten asetaitojen asiantuntija sekä karaten opettaja Yasuhiro Konishi, (Shindō jinen-ryū). Ilpo Jalamo on yuishinkai- karatejutsun pääopettaja Suomessa. Ilpo Jalamolla on 8. danin musta vyö karatessa sekä RHSK kobudossa. == Asahi-terveysliikunta == Jalamo ja Keijo Mikkonen ideoivat yhdessä eräällä karateleirillä molempien omilla tahoillaan tuumimaa "terveysliikuntaa". Mukaan Asahin kehittämiseen he ottivat Timo Klemolan ja Yrjö Mähösen. Asahi on länsimaisille suunnattu terveysliikunnan muoto, joka ammentaa itämaisesta liikuntatraditiosta. Tero Laaksonen, Suomalaiset kamppailulajien tekijät: Kunnon budotyöläinen-Ilpo Jalamo, sivut 107-119 == Teokset == * * * * * * == Lähteet == * * * === Viitteet === ==Aiheesta muualla== * Kobujutsu Hozon Shinkokai Suomessa:kotisivu * Budoseura Shaolin * https://www.turuntode.fi/ * https://kobujutsu.fi/ Luokka:Suomalaiset karatekat Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Teistit

Teistit (Pholidae) on ahvenkaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan kylmistä vesistä Atlantilta, Tyynestämerestä ja Pohjoisesta jäämerestä. ==Taksonomia== Teistien heimoon kuuluu kolme sukua ja noin 15 lajia. Se jaetaan kahteen alaheimoon: Apodichthyinae, johon kuuluvat suvut Apodichthys ja Rhodymenichthys, ja Pholinae, johon kuuluu suku Pholis. Teistilajit ovat läheistä sukua sarvielaskoille (Stichaeidae) ja kivinilkoille (Zoarcidae). ==Anatomia== Teistit ovat rakenteeltaan hyvin pitkulaisia kaloja. Kooltaan ne ovat pieniä tai keskikokoisia ja kasvavat tyypillisesti korkeintaan 13-46 cm pitkiksi. Suurin laji on viherteisti (Apodichthys flavidus). Selkäevä teistilajeilla on hyvin pitkä ja ulottuu pyöreään, pienehköön pyrstöevään asti. Myös peräevä on pitkä. Rintaevät ovat pienet tai puuttuvat ja vatsaevät ovat alkeelliset. Suu ja hampaat ovat pienikokoiset. Pholinae-alaheimon kalat ovat usein täplikkäitä, kun taas Apodichthyinae-alaheimon kalat ovat yksivärisen ruskeita, punaisia tai vihreitä. ==Levinneisyys ja elintavat== Ainoastaan kaksi lajia, raitateisti (Pholis fasciata) ja teisti (Pholis gunnellus), elää pohjoisella Atlantilla ja Jäämeressä ja teisti myös Itämeressä, muita lajeja tavataan Tyynenmeren pohjoisosista. Teistilajit elävät makroleviä kasvavilla rannikkoalueilla, kivikkopohjilla ja vuorovesilammikoissa. Kalat piileskelevät usein kivien alla. Teistien ravintoa ovat pienet äyriäiset ja nilviäiset. ==Lähteet== Luokka:Kivinilkkakalat
11\. prikaati (välirauha)

11\. Prikaati oli Suomen armeijan välirauhan aikainen prikaati, joka muodostettiin talvisodan päätyttyä ja lakkautettiin jatkosodan alkaessa. Prikaatin tehtävänä oli liikekannallepanossa perustaa jalkaväkipataljoona sekä Jalkaväkirykmentti 11:een että Jalkaväkirykmentti 53:een sekä Kenttätykistörykmentti 16:een patteristo. == Perustaminen == Talvisodan Lapin Ryhmän joukoista muodostettiin 1. huhtikuuta 1940 15. divisioona, johon kuuluivat Kuusamoon sijoitettu Jalkaväkirykmentti 40, Taivalkoskella oleva Jalkaväkirykmentti 44 sekä Suomussalmelle sijoitettu Jalkaväkirykmentti 64. Rykmentit supistuivat varusmiespataljooniksi kevään ja kesän kuluessa reserviläisten kotiutuessa, jolloin divisioona supistui kolmepataljoonaiseksi prikaatiksi, jonka tukena oli kaksi patteristoa sekä erillisyksiköitä. Näin muodostunut 11. prikaati kuului kenraalimajuri Siilasvuon välirauhanaikaiseen V armeijakuntaan tehtävinään varusmiesten koulutus sekä puolustusvalmistelut alueellaan. Uhanalaisimmat alueet Kuusamo, Peranka ja Suomussalmi linnoitettiin sekä sulutettiin samoin kuin tärkeimmät tienhaaramaastot varustettiin ympäripuolustusta varten. == Lakkauttaminen == Ylimääräisten harjoitusten alkaessa 10. kesäkuuta 1941 prikaati muodosti Jalkaväkirykmentti 11:n I pataljoonan ja Jalkaväkirykmentti 53:n I pataljoonan. Samana päivänä prikaati lakkasi olemasta. ==Lähteet== * Luokka:Välirauha Luokka:Suomen maavoimien historialliset joukko-osastot ja yksiköt
José Manuel Mourinho Félix

José Manuel Mourinho Félix (17. kesäkuuta 1938 Ferragudo – 25. kesäkuuta 2017) oli portugalilainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Mourinho Félix pelasi urallaan maalivahtina Vitória Setúbalissa ja Belenensesissä. Hän voitti muun muassa Portugalin cupin 1965 ja 1967. Portugalin maajoukkueessa Mourinho Félix pelasi yhden ottelun 1972. Pelaajauran jälkeen Mourinho Félix toimi valmentajana pääsarjatasolla muun muassa Amorassa, Rio Avessa, Varzimissa ja Vitória Setúbalissa. Mourinho Félixin poika on menestyksekäs jalkapallovalmentaja José Mourinho. == Lähteet == Luokka:Portugalilaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Portugalilaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Turkmantšain rauha

Turkmantšain rauha oli Venäjän ja Persian välillä vuonna 1826 alkaneen sodan päättänyt rauhansopimus. Se solmittiin Turkmantšain kylässä lähellä Täbriziä 22. helmikuuta 1828. Sopimuksen allekirjoittivat Venäjän joukkoja johtanut Ivan Paskevitš ja Persian armeijan komentaja, Fath Ali Šah‎in poika Abbas Mirza. Rauhanehtojen laatimiseen osallistuivat venäläinen kirjailija Aleksandr Gribojedov sekä välittäjänä toiminut Britannian lähettiläs John MacDonald. Persian sodassa kokeman tappion jälkeen Venäjä pystyi sanelemaan ehtonsa, jotka määrittivät maiden välisiä suhteita lähes vuosisadan ajan. Persia luovutti Venäjälle Jerevanin ja Nahitševanin kaanikunnat, suostui armenialaisten muuttoon Venäjälle, lupautui maksamaan suuren sotakorvauksen ja myönsi Venäjälle yksinomaisen oikeuden pitää sotalaivastoa Kaspianmerellä. Samalla Venäjä tunnusti Abbas Mirzan Persian kruununperijäksi ja maat solmivat kauppasopimuksen, joka antoi venäläisille kauppiaille oikeuden toimia koko Persian alueella. Rauhan seurauksena britit myönsivät Persialle taloudellista tukea, mutta luopuivat vuoden 1814 Teheranin sopimuksen ehdosta, jonka mukaan Britannian tuli auttaa Persiaa sotilaallisesti. Samalla Venäjä korvasi Ranskan brittien tärkeimpänä kilpailijana vaikutusvallasta Persiassa. ==Lähteet== Luokka:Armenian historia Luokka:Azerbaidžanin historia Luokka:Iranin historia Luokka:Venäjän keisarikunta Luokka:Venäjän rauhansopimukset Luokka:1828
Yö (maalaus)

Yö on Edwin Lydénin (1879-1956) öljymaalaus kankaalle vuodelta 1923. Kooltaan se on 32,2×43,2 cm. Ateneumin taidemuseo osti maalauksen vuonna 1992. Lydén sovelsi maalaukseen abstraktia kubismia. Hän havainnoi luonnonmuotoja ja kuvasi niiden kosmista kokemista tunteen avulla. Ei-esittävän maalauksen pääväri on sininen. Lydén opiskeli Saksassa Münchenissä ennen ensimmäistä maailmansotaa ja uudelleen vuosina 1918–1919. Tällöin hän kiinnostui tunneilmaisua korostavasta ekspressionismista. Hän tutustui muun muassa Paul Kleehen ja Rainer Maria Rilkeen sekä myös Oskar Kokoschkan ja Kurt Schwittersin taiteeseen. Suomessa hän seurasi tapahtumia Der Sturm -lehdestä. ==Lähteet== *Timo Huusko: Edwin Lydén: Yö. Teoksessa Ateneum-opas. Toim. Timo Huusko, 2007, s.92. Luokka:Suomalaiset maalaukset Luokka:Ateneumin kokoelmat Luokka:Maisemamaalaukset Luokka:Kubistiset maalaukset
Omakuva (Väinö Kunnaksen maalaus)

Omakuva on taiteilija Väinö Kunnaksen (1896–1929) öljyteos kankaalle, 63,5×57 cm, vuodelta 1926. Ateneumin taidemuseo osti sen kokoelmiinsa vuonna 1932. Väinö Kunnas oli suomalaisen Tulenkantajat-yhdistyksen ainoa kuvataiteilija 1920-luvulla. Tulenkantajia yhdisti modernismi sekä kansainvälisyyden ja kaupunkilaisuuden ihailu. Väinö Kunnaskin kuvasi usein teoksissaan muuttuvaa ja kasvavaa kaupunkia, sen kahviloita ja kulttuurielämää. On sanottu, että hänen Omakuvassaan on vain yksi merkittävä aikaulottuvuus - nykyhetki. Se ilmentää valppautta, uteliaisuutta, kriittisyyttä, kiihkeyttä; kaikkea sitä mitä taiteilijan ilmeestä ja olemuksesta voi päätellä. Osin nämä piirteet ovat Tulenkantajienkin ihanteita. Väinö Kunnaksen kriteeri taiteeseen oli totuus, kriitikoista ja yleisestä mielipiteestä välittämättä - myös Omassakuvassa. Väinö Kunnas kuoli yllättäen 32-vuotiaana. ==Lähteet== Anja Olavinen: Väinö Kunnas: Omakuva. Teoksessa Ateneum- opas. Toim. Timo Huusko, 2007, s.93. ==Aiheesta muualla== * Teos Suomen Kansallisgallerian sivuilla: Kokoelmat: Omakuva. Luokka: Suomalaiset maalaukset Luokka:Ateneumin kokoelmat Luokka:Muotokuvat
Junior Seau

Tiaina Baul ”Junior” Seau (19. tammikuuta 1969 San Diego, Kalifornia – 2. toukokuuta 2012 Oceanside, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. NFL-urallaan hän edusti kolmea eri seuraa; San Diego Chargersia, Miami Dolphinsia ja New England Patriotsia. Seaun pelipaikka oli keskimmäinen tukimies. ==Ura== Etelä-Kalifornian yliopistossa yliopistojalkapalloa pelannut Seau valittiin vuoden 1990 NFL:n varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella, viidentenä pelaajana. Seaun varasi hänen kotikaupunkinsa joukkue San Diego Chargers, jonka fanien suosikiksi hän nousi nopeasti. Chargersissa Seau pelasi yhteensä 12 kautta, jonka jälkeen hänet hankittiin mantereen toiselle laidalle, Miami Dolphinsin joukkueeseen. Pelattuaan kolme kautta Dolphinsissa, Seau päätti lopettaa uransa. Seau päätti palata NFL-kentille vain neljä päivää lopettamispäätöksensä jälkeen, tehden sopimuksen New England Patriotsin kanssa. Pelattuaan neljä kautta Patriotsissa, Seau ilmaisi jälleen halunsa lopettaa, vaikka hän ei ikinä jättänytkään virallista lopettamisilmoitusta. Seau valittiin urallaan 12 kertaa NFL:n tähdistöotteluun Pro Bowliin. Hänet valittiin Pro Football Hall of Fameen vuonna 2015. ==Kuolema== Seau löytyi 2. toukokuuta 2012 kuolleena asunnostaan. Poliisit epäilevät hänen tehneen itsemurhan.Junior Seau dies at 43 ESPN.com ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset amerikkalaisen jalkapallon pelaajat Luokka:Amerikansamoalaiset Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet Luokka:Itsemurhan tehneet
Gichin Funakoshi

Gichin Funakoshi () (10. marraskuuta 1868 – 26. huhtikuuta 1957) oli Shotokan karatetyylisuunnan perustaja. Funakoshi on yksi tunnetuimpia Okinawalaisia karatekoja. Hän esitteli karaten manner-Japanissa vuonna 1922. Luokka:Japanilaiset karatekat Luokka:Vuonna 1868 syntyneet Luokka:Vuonna 1957 kuolleet
Sisäkuva, soittava nainen

Sisäkuva, soittava nainen on Sulho Sipilän (1895–1949) öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1931. Ateneumin taidemuseo osti sen kokoelmiinsa vuonna 1950. Sanotaan, että modernisti Sulho Sipilän 1930-luvun taiteessa näkyy siirtyminen kohti klassisempaa maalaustapaa. Tämä katsotaan eurooppalaisen taiteen vaikutukseksi. Sipilä itse käytti uusasiallisuus-termiä (Die Neue Sachlichkeit) asiasta puhuessaan. Merivoimien upseerina hän matkusteli paljon ja näki ja työskenteli taiteilijoille hieman tavanomaisesta poikkeavissa olosuhteissa laivalla maalatessaan. Sekä Sipilälle että hänen taiteilijavaimolleen Greta Hällfors-Sipilälle Helsingin interiöörit ja kaupunkikuvat olivat mieliaihe. Myös Sisäkuva, soittava nainen -maalauksessa Helsinki näkyy ikkunasta avautuvassa näkymässä. Pariskunta harrasti musiikkia; maalauksen soittajanainen on Greta. Sulho Sipilä soitti viulua ja Greta pianoa ja hanuria. He soittivat yhdessä kaksin ja esittivät myös musiikkia illanistujaisissa ystävien kanssa. ==Lähteet== * Anja Olavinen: ”Sulho Sipilä: Sisäkuva, soittava nainen”. Teoksessa Ateneum-opas. Toim. Timo Huusko, 2007, s. 94. ==Aiheesta muualla== * Teos Suomen Kansallisgallerian sivuilla: Kokoelmat: Soittava nainen. Luokka:Suomalaiset maalaukset Luokka:Ateneumin kokoelmat
Matt Barkley

Matthew Montgomery "Matt" Barkley (s. 8. syyskuuta 1990 Newport Beach, Kalifornia) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan pelinrakentaja. Hän edustaa tällä hetkellä NFL-joukkue Philadelphia Eaglesiä. Ennen ammattilaisuraansa Barkley pelasi yliopistojalkapalloa Etelä-Kalifornian yliopiston joukkueessa, USC Trojansissa. ==Ennen NFL:ää== Barkley oli Mater Dei High Schoolissa pelatessaan yksi Yhdysvaltain seuratuimmista lukiopelaajista, ja viimeisen lukiovuotensa lopulla puolueeton arviointisivusto Rivals.com arvioi Barkleyn ikäluokkansa viidenneksi parhaaksi pelaajaksi. Yliopistojoukkueekseen Barkley päätti valita Etelä-Kalifornian yliopiston, päätöksen synnyttyä yli vuoden ennen takarajaa, National Signing Daytä. USC:n edellisen aloittajan Mark Sanchezin siirryttyä ammattilaiskentille, Trojansin ykköspelinrakentajan paikka jäi vapaaksi, ja siitä taistelivat Barkleyn lisäksi Aaron Corp ja Mitch Mustain. Hyvissä ajoin ennen San Josen valtionyliopistoa vastaan ollutta avausottelua silloinen päävalmentaja Pete Carroll ilmoitti Barkleyn olevan USC:n ykkösmies kauteen lähdettäessä. Näin hänestä tuli yliopiston historian ensimmäinen tulokaspelinrakentaja, joka toimii aloittajana kauden avausottelussa. Barkley pelasi nelivuotisella yliopistourallaan aloittajana kaikissa otteluissa, lukuun ottamatta kahta viimeistä ottelua Notre Damea ja Georgia Techiä vastaan kaudella 2012. Barkley oli loukkaantunut edellisessä ottelussa paikallisvastustaja UCLA:a vastaan, joten USC:n aloittajana toimi väliaikaisesti tulokas Max Wittek. ==NFL-ura== Barkley olisi voinut osallistua jo vuoden 2012 varaustilaisuuteen, mutta päätti tuolloin jatkaa vielä vuoden yliopistossa. Neljä vuotta USC:n aloittavana pelinrakentajana pelannutta Barkleytä pidettiin yhtenä vuoden 2013 NFL:n varaustilaisuuden parhaista pelinrakentajista. Philadelphia Eagles varasi hänet lopulta neljännen kierroksen ensimmäisellä vuorolla, tilaisuuden 98. pelaajana. Barkley pääsi ensimmäistä kertaa tositoimiin runkosarjaottelussa viikolla 7 ottelussa verivihollista Dallas Cowboysiä vastaan, Michael Vickin ja Nick Folesin jouduttua loukkaantumisten takia sivuun. Debyytti ei kuitenkaan ollut menestys, Barkleyn heitettyä lyhyehkössä ajassa kolme katkaistua syöttöä. ==Uratilastot== ===Yliopisto=== Heitot Juoksut Kausi Joukkue Ottelut Onnistumiset Yritykset % Jaardit TD:t Syötönkatkot Yritykset Jaardit TD:t 2009 USC Trojans 12 211 352 59.9 2735 15 14 45 -38 2 2010 USC Trojans 12 236 377 62.6 2791 26 12 34 -17 2 2011 USC Trojans 12 308 446 69.1 3528 39 7 28 14 2 2012 USC Trojans 11 246 387 63.6 3273 36 15 25 -72 0 Yhteensä 47 1001 1562 64.1 12327 116 48 132 -113 6 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * USC Trojansin profiili * Profiili ESPN.com -sivustolla * Barkleyn Twitter-sivusto Luokka:Yhdysvaltalaiset amerikkalaisen jalkapallon pelaajat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Walter Ivan de Azevedo

Walter Ivan de Azevedo (8. toukokuuta 1926 São Paulo – 28. tammikuuta 2024) oli brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänestä tuli salesiaanien jäsen 14. tammikuuta 1950, ja hän sai pappisvihkimyksensä 8. joulukuuta 1953. Hänet nimitettiin São Gabriel da Cachoeiran hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi 13. toukokuuta 1986, ja piispaksi konsekroinnin suoritti 27. heinäkuuta Paulo Evaristo Arns, jota avustivat Michele Alagna Foderá ja Ladislau Paz. De Azevedosta tuli São Gabriel da Cachoeiran piispa 27. helmikuuta 1988, ja hän toimi tässä virassa, kunnes jäi eläkkeelle 23. tammikuuta 2002. == Lähteet == Luokka:Brasilialaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Meido-Kan

Meido-Kan ry on 7. joulukuuta 1963 perustettu helsinkiläinen budoseura. Seurassa voi harjoitella ohjatusti judoa, karatea, aikidoa, Kobudoa, iaidoa sekä Taijita. Lisäksi seurassa toimii liikuntaleikkikoulu. Meido-Kanin harjoitussalit sijaitsevat Olympiastadionilla sekä Vallilassa. Lisäksi harjoituksia pidetään Åshöjden peruskoululla, Aleksis Kiven koululla ja Myllypuron Liikuntamyllyssä. Meido-Kanissa on noin 800 jäsentä, joista noin puolet aktiivisia harjoittelijoita. Meido-Kan kuuluu Suomen judoliittoonSeurat; Suomen judoliiton sivusto . == Meido-Kan ry:n aikidojaos == Meido-Kanissa ovat aloittaneet aikidon harjoittelun: Juhani Laisi, nykyisin 7.dan, Kari Tamminen syyskesällä 1971, nykyisin 6.dan, Rainer Varis 1971, nykyisin 6.dan, Miranda Saarentaus syyskesällä 1972, nykyisin 6.dan, Jukka Helminen, kevättalvella 1977, nykyisin 6.dan, Matti Joensuu kevättalvella 1979, nykyisin 6.dan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Yhdistyksen kotisivut Luokka:Suomalaiset budoseurat Luokka:Helsinkiläiset urheiluseurat
Pohjoinen (Tuulos)

Pohjoisten kylä sijaitsee Tuuloksessa valtateiden 10 ja 12 risteyksessä. 2000-luvun alussa Pohjoisten kylään rakennettiin Kauppakeskus Tuulonen. Pohjoisissa sijaitsee myös Pohjoisten kartano sekä Tuuloksen Kapakanmäki. Luokka:Tuuloksen kylät
Akeenat

Akeenat (Acaena) on ruusukasvien heimoon (Rosaceae) kuuluva suku, joka käsittää noin sata lajia matalakasvuisia ja ainavihantia monivuotiskasveja. Niitä voidaan käyttää istutusalueilla maanpeittokasveina. Akeenat ovat kotoisin pääasiassa Uudesta-Seelannista ja Etelä-Amerikan viileistä osista, mutta myös Australiasta ja muista Tyynenmeren osista. Botanica, s. 42. Puutarhoissa kasvatettavat lajit ovat ohut- ja suikertavavartisia tai maavarrellisia ruohoja, jotka kasvattavat pienten parilehtisten lehtien mättäitä. Lehdykät ovat hammaslaitaisia. Kukat ovat vaatimattomia, vihertäviä tai purppuranruskeita ja sijaitsevat tiheissä mykerömäisissä tai tähkämäisissä kukinnoissa varsien päässä. Hedelmä on pieni ja siinä on koukkumaisia tarttumaelimiä, joiden avulla hedelmät tarttuvat pienestäkin hipaisusta vaatteisiin ja eläinten karvoihin. == Lajeja == * Acaena buchananii – siniakeena * Acaena magellanica – tulimaanakeena * Acaena microphylla – ruskoakeena * Acaena saccaticupula – maorinakeenaRäty, Ella (toim.): Viljelykasvien nimistö. Puutarhaliiton julkaisuja nro 363. Helsinki 2012. ISBN 978-951-8942-92-7. == Lähteet == * Botanica. The illustrated A-Z of over 10000 garden plants and how to cultivate them. Könemann, Cologne 1999. ISBN 3-8290-3068-1. * Räty E. ja Alanko P. 2004: Viljelykasvien nimistö. Puutarhaliiton julkaisuja 328. ISBN 951-8942-57-9. === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Acaena *ITIS: Acaena *United States Department of Agriculture (USDA): Acaena Luokka:Ruusukasvit
Elisa Järvelä

Elisa Järvelä (s. 27. tammikuuta 1986, Veteli) on suomalainen viulisti. Järvelä aloitti viulunsoiton 4-vuotiaana Keski-Pohjanmaan konservatoriossa äitinsä Raila Järvelän johdolla, myöhemmin jatkaen Reijo Tunkkarin, Jari Valon sekä Satu Jalaksen oppilaana Italiassa Parman konservatoriossa. Järvelä suoritti viuludiplomin erinomaisin arvosanoin vuonna 2013 Sibelius-Akatemiassa professori Kaija Saariketun ohjauksessa ja valmistui musiikin maisteriksi esittävän säveltaiteen koulutusohjelmasta vuonna 2015. Hän on täydentänyt opintojaan lukuisilla mestarikursseilla Suomessa ja ulkomailla. Mestarikursseilla hänen opettajinaan ovat toimineet muun muassa Yair Kless (Itävalta), Vilmos Szapadi (Unkari), John Groford (Englanti), Milan Vítek (Tšekki), Endre ja Jennifer Wolf (Ruotsi) sekä Antonina Kazarina (Venäjä). Kamarimusiikkia Järvelä on opiskellut muun muassa Teemu Kupiaisen, Marko Ylösen, Ilmo Rannan, Olli Kankaan ja Martti Raution opissa. Syksyn 2011 Elisa Järvelä toimi Seinäjoen kaupunginorkesterin kakkosviulun äänenjohtajana. Hän on myös esiintynyt useiden suomalaisten orkestereiden solistina, muun muassa Keski-Pohjanmaan Kamariorkesterin, Lauttasaaren sinfoniaorkesterin, Jyväskylän sinfonian, Radion sinfoniaorkesterin, Kaustisen musiikki-lukion orkesterin, Keski-Pohjanmaan kamarijousten, sähköviululla Riku Niemen johtaman Big Bandin kanssa, Miika Kallio Band sekä Seinäjoen Aventura de Arcos. Elisa Järvelä toimi konserttimestarina Kansallisoopperan ja Sibelius-Akatemian yhteisprojektissa Don Giovannissa vuonna 2007. Sibelius-Akatemian edustajana hän esiintyi presidentillisille vieraille valtiopäivillä vuonna 2012 Helsingin musiikkitalossa. Elisa Järvelä on soittanut muun muassa paavi Johannes Paavali II:lle vuonna 2004 Vatikaanissa. Abu Dhabissa hän vieraili orkesterin kanssa vuonna 2007 esiintyen avajaisseremoniassa emiirille ja hänen seurueelleen Emirate Palacessa. Kesällä 2012 Järvelä soitti yhdelle Saudi-Arabian kuningasperheistä. Hän on toiminut freelancer-muusikkona vuodesta 2015 lähtien ja on siitä lähtien soittanut sadoissa konserteissa, yritystilaisuuksissa ja yksityistapahtumissa. Elisa Järvelä on ollut vuonna 2023 kiertueella ainakin Euroopassa, Aasiassa ja Etelä-Amerikassa. Hänen verkkosivujensa mukaan hän tuottaa tällä hetkellä omaa musiikkia ja valmistelee suurempaa konserttisali- kiertuetta vuodelle 2024. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset viulistit Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt