EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Luettelo Pukinmäen peruspiirin suojelluista rakennuksista

Tämä on luettelo Helsingin Pukinmäen peruspiirin suojelluista rakennuksista. Junaradan eteläpuolella sijaitseva Savela kuuluu Pukinmäkeen. __TOC__ == Luettelo == == Pukinmäki == Otsikko Tyyppi Arkkitehti Rakennettu Koordinaatit Tunnisteet Kuva Wikidata Erkki Melartinin tie 2 (16672) päiväkoti 1910Helsingin rakennukset Ratu: 16672 Q98410495 Erkki Melartinin tie 2 (16673) päiväkoti 1910Helsingin rakennukset Ratu: 16673 Q98410497 Närekuja 2 rakennus 1913Helsingin rakennukset Ratu: 16539 Q98423849 Palsamipolku 10 päiväkoti 1910Helsingin rakennukset Ratu: 16578 Q98424656 Rälssintie 15 (16806) pientalo Ratu: 16806 Q98432480 Rälssintie 15 (16807) omakotitalo 1958Helsingin rakennukset Ratu: 16807 Q98432478 Rälssintie 15 (16808) rakennus Ratu: 16808 Q98432481 Rälssintie 15 (16809) rakennus 1958Helsingin rakennukset Ratu: 16809 Q98432479 == Lähteet== * * === Viitteet === Pukinmäki Luokka:Luettelot suojelluista rakennuksista ja rakennelmista
Henrik Kaarlenpoika Horn

Henrik Kaarlenpoika Horn (; 2. syyskuuta 1578 Rantasalmi – 20. toukokuuta 1618 Tukholma)Nordisk familjebok (1909), s. 1114–1115 Runeberg.org. Viitattu 18.9.2020. oli suomalais-ruotsalainen valtiomies ja diplomaatti. Henrik Kaarlenpoika kuului Hornin aatelissukuun ja oli valtaneuvos Kaarle Henrikinpoika Hornin poika. Hänen veljiään olivat Klaus, Evert ja Kustaa Kaarlenpoika Horn. Horn opiskeli Saksassa vuosina 1593–1596 Königsbergin, 1596–1597 Helmstedtin ja 1600–1601 Kölnin yliopistossa. Hänet nimitettiin vuonna 1602 Ruotsin kuningas Kaarle IX:n kamarijunkkariksi ja vuonna 1605 hovimestariksi, vastuullaan kuninkaan poikien Kustaa Aadolfin ja Kaarle Filipin kasvatus.Tietosanakirja (1911), s. 583 Runeberg.org. Viitattu 18.9.2020. Kuningas antoi Hornille useita diplomaattisia komennuksia. Puolan sodan aikana Horn ja Axel Kurck neuvottelivat vuonna 1602 Liivinmaalla puolalaisten kanssa, ja vuosina 1603–1606 Horn neuvotteli Pommerissa sotavangiksi jääneen Carl Gyllenhielmin vapauttamisesta vankienvaihdolla. Vuonna 1607 Horn lähetettiin etsimään Ruotsille tukea Alankomaista ja vuonna 1609 hän neuvotteli Mecklenburgissa. Hänet nimitettiin vuoteen 1610 mennessä valtaneuvokseksi. Hän oli Öölannin saaren laamanni vuosina 1604–1617 ja Ruotsin hovimarsalkka vuosina 1612–1615.Horn, släkt Svenskt Biografiskt Lexikon (1971–1973). Ruotsin valtionarkisto. Tanskaa vastaan käydyn Kalmarin sodan aikana Horn oli yksi Axel Oxenstiernaa vuosien 1612–1613 Ulfsbäckin ja Knäredin rauhanneuvotteluissa avustaneista valtaneuvoksista. Vuosina 1613–1614 Horn neuvotteli Viipurissa Ruotsin edustajana novgorodilaisten kanssa prinssi Kaarle Filipin valitsemisesta Venäjän tsaariksi, mikä ei lopulta toteutunut. Horn edusti yhdessä Jakob de la Gardien ja Arvid Tönnenpoika Wildemanin kanssa Ruotsia vuosien 1616–1617 Stolbovan rauhanneuvotteluissa, jotka päättyivät Ruotsille hyvin edulliseen rauhansopimukseen. Tunnustuksena tästä Horn lyötiin ritariksi Kustaa II Aadolfin kruunajaisissa vuonna 1617, ja samana vuonna hän sai myös valtakunnanmarskin arvonimen, vaikka ei ollut sotilas. Seuraavana vuonna hänet nimitettiin Etelä-Suomen laamanniksi, mutta hän kuoli vielä samana vuonna vain 39-vuotiaana. Hornin läänityksiin Suomessa kuuluivat Saarioisten ja Lapuan pitäjät, Taivassalon Järppilä ja myöhemmin osa Vesilahdesta. Ruotsissa hänelle kuului vuodesta 1613 säterinä Hässlön kruununtila Badelundassa lähellä Västeråsia. Hornin puolisona oli vuodesta 1602 Anna Jönsintytär Snackenborg, jonka isä oli käskynhaltija Jöns Ulfinpoika Snakenborg. Heillä oli seitsemän lasta, joista viisi kuoli nuorina. Nuorin lapsista oli isänsä kuoleman jälkeen syntynyt valtaneuvos ja sotamarsalkka Henrik Henrikinpoika Horn. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Valtaneuvokset Luokka:Ruotsalaiset diplomaatit Luokka:Vuonna 1578 syntyneet Luokka:Vuonna 1618 kuolleet
Päivänsilmät

Päivänsilmät (Heliopsis) on asterikasvien (Asteraceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu ainakin 15 lajia, mutta mahdollisesti jopa noin 30 lajia. Suvun lajeista ainakin isopäivänsilmää eli päivänsilmää (Heliopsis helianthoides) sekä sen muunnosta karhoisopäivänsilmää (var. scabra) kasvatetaan koristekasveina. == Lajeja == * Heliopsis annua * Heliopsis anomala * Heliopsis buphthalmoides * Heliopsis canescens * Heliopsis decumbens * Heliopsis filifolia * Heliopsis gracilis * Heliopsis helianthoides – isopäivänsilmä eli päivänsilmä ** Heliopsis helianthoides var. helianthoides ** Heliopsis helianthoides var. scabra – karhoisopäivänsilmä * Heliopsis lanceolata * Heliopsis longipes * Heliopsis novogaliciana * Heliopsis parviceps * Heliopsis parvifolia * Heliopsis procumbens * Heliopsis sinaloensis == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Heliopsis * Suomen Lajitietokeskus: Päivänsilmät – Heliopsis Luokka:Asterikasvit
Henrik Horn

Henrik Horn voi tarkoittaa jotain seuraavista suomalais-ruotsalaisen Horn- suvun aatelisista: *Henrik Klaunpoika Horn (n. 1512 – 1595), valtaneuvos, sotapäällikkö, käskynhaltija *Henrik Kaarlenpoika Horn (1578–1618), valtaneuvos, diplomaatti *Henrik Henrikinpoika Horn (1618–1693), valtaneuvos, sotamarsalkka
Emilia Ukkonen

Emilia Ukkonen (s. 9. helmikuuta 1998) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Suomen pääsarjaa HJK:ssa, Pallokissoissa, TPS:ssa ja HPS:ssa. == Pelaajaura == Ukkosen kasvattajaseura on Leppävaaran Pallo, josta hän siirtyi FC Espoon ja VJS:n kautta HJK:n edustusjoukkueeseen kaudeksi 2017. Ensimmäisen ottelunsa Naisten Liigassa Ukkonen pelasi 25. maaliskuuta Ilvestä vastaan, kun hänet vaihdettiin kentälle viimeiseksi puoleksi tunniksi. Kauden 2018 kahden viimeisen pelin ajaksi HJK lainasi Ukkosen kuopiolaiseen Pallokissoihin. Hän pelasi kauden aikana myös viisi ottelua Naisten Ykkösen HPS:ssa. HJK:ssa Ukkonen voitti Suomen mestaruuden kaudella 2019. Kauden aikana hän pelasi myös kuusi ottelua lainalla TPS:ssa tehden kolmessa ensimmäisessä ottelussaan kolme maalia, ja hänet valittiin Naisten Liigan Veikkauksen toukokuun pelaajaksi. Kaudeksi 2020 Ukkonen siirtyi Naisten Ykkösessä pelaavaan HPS:aan kauden mittaisella sopimuksella HJK:sta. Hän teki kymmenen maalia ja oli HPS:n toiseksi paras maalintekijä. Hän pelasi HPS:ssa myös kaudella 2021, jolloin hän teki Kansallisessa liigassa neljä maalia, mikä oli jälleen toiseksi eniten joukkueessa. Ukkonen ei jatkanut joukkueessa kauden jälkeen. Yhteensä hän pelasi vuosien aikana HPS:ssa 47 ottelua ja teki 18 maalia. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon Suomen mestarit Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Villapaitakirous

pienoiskuva|upright|Neulottu villapaita. Villapaitakirous () on neulojien keskuudessa tunnettu uskomus, jonka mukaan käsin neulotun villapaidan lahjoittaminen seurustelukumppanille saa tämän päättämään suhteen lahjan antajan kanssa. Toisen version mukaan suhde päättyy jo ennen villapaidan valmistumista. Uskomusta on käsitelty neulontakirjallisuudessa, ja monet neulojat ovat kertoneet kohdanneensa ilmiön. Vuonna 2005 yksityisen verkkosivun pitäjän kyselyyn vastanneista sivuston lukijoista 41 prosenttia piti villapaitakirousta varteenotettavana uhkana ja 15 prosenttia kertoi kokeneensa sen itse, kun taas 30 prosenttia piti sitä pelkkänä taikauskona. Villapaitakirous tunnetaan myös suomalaisessa perinteessä, ja vastaavaa ajattelua kuvastaa vanha sananlasku, jonka mukaan ”ei pidä antaa villaista ennen vihkimistä”. Nimestään huolimatta villapaitakirousta ei käsitellä neulontakirjallisuudessa yliluonnollisena ilmiönä tai taikauskona, vaan neulomisen todellisena lieveilmiönä, jolle on olemassa järkipohjaiset syyt. == Mahdollisia selityksiä == Villapaitakiroukselle on neulontalehdissä ja -kirjoissa esitetty useita erilaisia mahdollisia mekanismeja. * Villapaidan neulomisessa voi kestää kauan, ja suhde ehtii päättyä omia aikojaan ennen kuin paita valmistuu. * Paidan saaja ei pidä paidan väristä, tyylistä tai kuviosta, tai neulotuista vaatteista ylipäänsä, ja saa siten sellaisen käsityksen, ettei lahjan antaja tunne tai ymmärrä häntä. * Paidan saaja ei osoita riittävästi kiitollisuutta tai kieltäytyy käyttämästä paitaa, koska on huolissaan siitä, mitä muut paidasta ajattelevat. * Parisuhde on huonolla tolalla jo ennen villapaidan neulomista, ja paidan antaminen lahjaksi on alitajuinen yritys pelastaa suhde. * Paljon työtä vaativan paidan antaminen lahjaksi osoittaa halua sitoutua vakavaan suhteeseen. Jos paidan saaja ei ole yhtä halukas sitoutumaan, villapaita voi saada suhteen osapuolet pohtimaan, kannattaako suhdetta jatkaa. == Kirouksen välttäminen == Koska monet villapaitakirouksen mahdollisista mekanismeista liittyvät lahjan suuritöisyyteen, kirouksen välttämiseksi on suositeltavaa antaa villapaidan sijaan lahjaksi jotain pienempää, kuten lapaset tai villasukat. Mikäli villapaidan haluaa antaa lahjaksi, niin kannattaa tehdä vasta, kun molemmat osapuolet ovat varmasti sitoutuneita pitkään suhteeseen. Monesti niin suositellaan tehtävän vasta häiden jälkeen. Yksinkertainen tapa varmistaa, että villapaidan tyyli ja materiaali ovat lahjan saajan mieleen, on kysyä hänen mielipidettään ennen neulomisen aloittamista. == Lähteet == Luokka:Neulonta Luokka:Ihmissuhteet
Félibrige

Félibrige on provencelainen kulttuuriseura, jonka seitsemän nuorta eteläranskalaista runoilijaa, Théodore Aubavel, Jean Brunet, Anselme Mathieu, Frédéric Mistral, Joseph Roumanille, Alphonse Tavan ja Paul Giéra, perustivat 1854 Font-Ségugnessä Vauclusessa provensaalin kielen ja kirjallisuuden elvyttämiseksi ja kehittämiseksi. Sen jälkeen seura on levinnyt laajalti Etelä-Ranskassa, ja se viettää perustamisjuhlaansa vuosittain Pyhän Stellan (Estelle) päivänä 21. toukokuuta.Félibres, Tietosanakirja osa 2. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1910 Seuran nimi juontuu provencelaisesta nimestä Félibres, jonka synty on tuntematon. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Feliberförbundet, Nordisk familjebok Luokka:Provence-Alpit-Riviera Luokka:Ranskan kirjallisuus Luokka:Kirjallisuusseurat Luokka:Kirjalliset suuntaukset
Tapio Kunnas

Tapio Kunnas (21. lokakuuta 1921 Ruokolahti – 25. elokuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen diplomi-insinööri ja sähkölaitosalan vaikuttaja, joka toimi sekä yritys- että järjestöjohtajana ja sai professorin arvonimen. ==Henkilöhistoria== Tapio Kunnaksen vanhemmat olivat lääkäri Volmari Kunnas ja Aino Räsänen ja puoliso vuodesta 1947 opettaja Kirsti Helena Liukkonen. Kunnas tuli ylioppilaaksi Imatran yhteiskoulusta 1939. Hän osallistui sekä talvisotaan että jatkosotaan ja oli sotilasarvoltaan reservin kapteeni (1969). Kunnas valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1949. Hän työskenteli ensin lyhyen aikaa Airamin palveluksessa, jonne hän teki diplomityönsä loistelampun kuristimista,Muisteluja Airamilta (Viitattu 19.9.2020) mutta suuntautui sitten sähkölaitosalalle. Suomen Sähkölaitosyhdistyksessä Kunnas oli toimistoinsinööri vuodesta 1952, kunnes hän siirtyi 1953 Savon Voimaan, jossa hän toimi käyttöinsinöörinä ja teknillisenä johtajana. Oulun kaupungin sähkölaitoksen johtajaksi Kunnas tuli 1958. Oulussa hän osallistui myös kunnalliselämään ja toimi Oulun yliopiston erikoisopettajana 1963–1968 ja vt. professorina 1966. Suomen Sähkölaitosyhdistykseen Kunnas palasi 1967, toimien yhdistyksen johtajana aina vuoteen 1986 asti. Hän osallistui myös sähkölaitosyhdistysten pohjoismaiseen ja eurooppalaiseen yhteistyöhön. Professorin arvonimi Kunnakselle myönnettiin vuonna 1980.Kuka kukin on 1978, s. 448. (Viitattu 19.9.2020)Tapio Kunnas HS Muistot, 9.9.20212. Tilaajille (Viitattu 19.9.2020) ==Julkaisuja== * Merikosken voimalaitos, 1959, Oulun Teknillinen Seura * Harvaan asuttujen seutujen sähkönjakelun erikoismenetelmät: raportti teknillis-taloudellisesta tutkimuksesta, 1982, Suomen Sähkölaitosyhdistys ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset järjestöjohtajat Luokka:Suomalaiset professorin arvonimen saaneet Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Rose-Anaïs Gras

Rose-Anaïs (Roso-Anaïs) Gras (1841 Malemort, Vaucluse) – 17. lokakuuta 1920) oli ranskalainen runoilija.Roso-Anaïs Roumanille, BnF viitattu 18.9.2020 Hän kuului kulttuuriseuraan Félibrige.Joseph Roumanille, Anthologie Félibrige Provençal, s. 17, viitattu 19.9.2020 Grasin puoliso oli kirjailija Joseph Roumanille (1818–1891). Hänen veljensä oli runoilija Félix Gras. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1841 syntyneet Luokka:Vuonna 1920 kuolleet
Wakaresaseya

Wakaresaseya () ovat japanilaisia ammattimaisia parisuhteen hajottajia. Näiden tarkoituksena on yleensä auttaa jotakuta saamaan toisen puoliso itselleen. Toinen vaihtoehto on, että wakaresaseya hankkii toiselle puolisolle avioeron perusteen. Tämän tyyppinen toiminta yleistyi Japanissa 2000-luvulla. == Toiminta == Jos joku haluaa itselleen toisen aviopuolison, hän ottaa yhteyttä wakaresaseyaan. Yhtä hyvin toinen avipuolisoista voi pyrkiä laukaisemaan eron wakaresaseyan avulla. Tyypillisesti wakaresaseya-yritys hankkii todisteita kohdehenkilönsä uskottomuudesta, joka on monesti avioeron peruste. Yleensä tämä tapahtuu niin, että wakaresaseya viettelee kohdehenkilön vaimon. Wakaresaseyan avustaja kuvaa salaa tapahtumia. Kuvat tai video lähetetään kohdehenklölle, joka monissa tapauksissa hankkii avioeron. Wakaresaseya voi hankkia tai tuottaa myös muuta aviopuolisossa inhoa herättävää aineistoa. == Historia == Wakaresaseyoista alettiin laajemmin puhua Japanissa vuoden 2000 aikoihin. Avioliittojen rikkomispalveluita vuokraavat yritykset yleistyivät nopeasti 2000-luvun edetessä. Monet niistä kytkeytyivät yksitysetsivätoimistoihin. Vuonna 2010 Japanissa toimi noin 270 ammattimaista avioliittojen hajottamisessa auttavaa yritystä. Firmat veloittivat silloin 0,5–1,6 miljoonaa jeniä perusmaksuna, ja 0,8–9,25 miljoonaa jeniä onnistumisesta. Toisten tietojen mukaan halvin taksa on muutama sata dollaria helposta tapauksesta, ja jopa 150000 dollaria vaikeasta tapauksesta. Vuonna 2010 miespuolinen wakaresaseya rakastui naiseen, joka oli hänen kohteensa. Kun miehen toiminnan laatu tuli ilmi, nainen halusi erota, ja wakaresaseya tappoi naisen kuristamalla. Kyseinen wakaresaseya jäi kiinni murhasta, ja tuomittiin 15 vuodeksi vankilaan. == Lähteet == Luokka:Japanilainen yhteiskunta Luokka:Avioliitto
Attack Attack! (albumi)

Attack Attack! on electrocore-yhtye Attack Attack!in toinen albumi. Se julkaistiin 8. kesäkuuta 2010. ==Kappaleet== # # # # # # # # # # ==Kokoonpano== * Johnny Franck – laulu, kitara * Jon Holgado – basso * Caleb Shomo – koskettimet, kitara, laulu * Andrew Wetzel – rummut * Andrew Whiting – kitara Luokka:Vuoden 2010 albumit
Zarillo Western & Tex Mex

Zarillo Western & Tex Mex on suomalainen ravintolaketju. Ravintola Zarillo on tunnettu westernhenkisestä sisustuksesta ja Tex Mex -painotteisesta ruokatarjonnasta, kuten hampurilaisista, pihveistä ja siivistä. Tiistaisin Zarillossa on suosittu Burgertiistai, jolloin Zarillon klassikkoburgereita myydään 7,60..(21.5.2024),euron hintaan. Ravintolat ovat suosittuja varsinkin opiskelijoiden, nuorten aikuisten, lounastajien ja perheiden keskuudessa. Ensimmäinen Zarillo-ravintola avattiin 1998 Tampereen Kyttälän kaupunginosaan osoitteeseen Otavalankatu 9. Ravintolasta löytyy edelleen ennen Zarilloa paikalla sijainneen alkuperäiset Casa Latinan baaritiskisatulat, joka luotiin tuolloin Otavalankadulla sijainneen Bodega Saludin baariksi. Vuonna 2014 Zarillossa tehtiin omistajavaihdos, ja yritys on ollut siitä asti tamperelaisessa yksityisomistuksessa. Vuonna 2017 avattiin toinen Zarillo- ravintola Tampereen Hervantaan, Kauppakeskus Duoon. Hervannan Zarillossa on 85 asiakaspaikkaa, esteettömät tilat ja lasten leikkipaikka. Vuonna 2019 Tampereen keskustaan avattiin kolmas Zarillo-ravintola osoitteeseen Puutarhakatu 8. Kivijalkaravintolassa on 70 asiakaspaikkaa, lasten leikkinurkkaus, erillinen kabinettitila alakerrassa 20:lle hengelle, esteetön sisäänkäynti, inva-wc ja kesäisin terassi. Zarillo äänestettiin vuonna 2016 Aamulehden Moro-julkaisun Tampereen paras hampurilainen -äänestyksessä sijalle 3. Vuonna 2020 Zarillo sijoittui Tamperelaisen Paras Tamperelainen Ravintola 2020 -äänestyksessä viidenneksi. Zarillo sijoittui Tamperelaisen Paras Tamperelainen Lounaspaikka -äänestyksessä neljänneksi. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset ravintolaketjut Luokka:Ravintolat Tampereella
Jean-Baptiste Rousseau

Jean Baptiste Rousseau (1670 Pariisi, Ranska – 1741 Bryssel, Itävallan Alankomaat) oli ranskalainen runoilija. Hänen isänsä oli suutari, joka kasvatti hänet hyvin huolehtivasti. Hänen ensimmäisiä runoharjoitelmiaan tuki Nicolas Boileau, joka piti häntä yhtenä parhaista oppipojistaan. Rousseau kokeili aluksi näytelmäkirjailijana. 1694 esitettiin hänen yksinäytöksinen huvinäytelmänsä Le café. Sen jälkeen hän kirjoitti Le Flatteur (1696) ja Le capricieux (1700). Teatterimenestys ei kuitenkaan ollut kovin kummoinen, ja hän keskittyi siksi myöhemmin yksinomaan lyriikkaan, ja kirjoitti milloin korkealentoisia uskonnollisia oodeja, milloin pieniä ruokottomia runoja.Rousseau, Jean Baptiste Nordisk familjebok Rousseau oli runoilijana muodollinen. Häntä ajoi kunnianhimo, ja hän tajusi luoda hyvät suhteet. Marsalkka Camille d'Hostun, Tallardin herttua otti hänet 1701 mukaansa Lontooseen sihteeriksi lähetystöön. Hänet otettiin jäseneksi L’académie des inscriptionsiin 1705. Hänen kateellinen riitaisuutensa hankki hänelle paljon vihollisia ja oli syynä seuraaviin onnettomuuksiin. Noin vuonna 1700 Rousseaun ja muutaman jokseenkin merkityksettömän runoilijan välille puhkesi kiista, jonka aikana häntä syytettiin oman taustansa häpeämisestä ja isänsä kieltämisestä. Hän vastasi kirjoittamalla epigrammeja vastustajistaan, joita hän itse piti vähän liian vapaamielisinä. Tästä lausumasta hänen nimellään kirjoitettiin pilkkarunoja, joita laulettiin kahviloissa. Rousseau väitti, ettei hän ollut kirjoittanut niitä vaan runot pani liikkeelle hänen vihollisensa Joseph Saurin. Yleisö nousi kuitenkin häntä vastaan, ja 1712 parlamentti määräsi hänet maanpakoon pilkan levittämisestä. Hän oli maanpaossa kuolemaansa saakka, tosin 1738 hän oli Pariisissa muutamia kuukausia äärimmäisen salaisesti, muuten hän asui pääasiassa Brysselissä. Viimeiseen saakka hän väitti, ettei ollut kirjoittanut rikollisia säkeitä. Täyttä selvyyttä asiasta ei saatu. Rousseaulla oli ylhäisiä suojelijoita mutta myös leppymättömiä vihollisia, kuten Voltaire. Hän harjoitti Brysselistä käsin vilkasta kirjeenvaihtoa muun muassa Claude Brosetten, Charles Rollinin ja Louis Racinen kanssa. Aikalaiset pitivät häntä kuitenkin suurena runoilijana, ja hänen runojaan, Psaumes, Odes, Cantates, Allégories, Épîtres ja Épigrammes julkaistiin monina painoksina. Vielä 1800-luvun alussa häntä pidettiin Pindaroksen kilpailijana, ja hänen maineensa säilyi, kunnes romantiikka teki läpimurron ja Alphonse de Lamartinen Meditations ilmestyi. Näin saatiin tutustua aivan uudenlaiseen runouteen. Sittemmin hän on jäänyt unohduksiin. Hänen kootut teoksensa Oeuvres ilmestyivät 1743. Kokoelman Oeuvres lyriques julkaisi Eugène Manuel 1852 ja 1816, ja Contes inédits julkaisi Victor Luzarche 1881. Hänen kirjeistään on koottu erilaisia julkaisuja. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Ranskalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1670 syntyneet Luokka:Vuonna 1741 kuolleet
Ciborium

Ciborium (lat. ’pikari’. sakramenttilipas) on ehtoollisaineiden säilytykseen tarkoitettu kannellinen leipäastia. Siinä säilytetään konsekroituja, ehtoollisella käyttämättä jääneitä ehtoollisaineita myöhempää käyttöä varten. Ehtoollisleipien säilytysastiasta käytettiin keskiajalla kahta nimeä, ciborium ja pyksis (lat. pyxis). Nimitys ciborium viittaa latinan sanaan cibus (leipä) ja kertoo siten astian käyttötarkoituksesta. Pyksis viittaa kreikan kielen puksipuuta tarkoittavan sanaan, ja viittaa siten valmistusaineeseen. Nykyään pyksis tarkoittaa useimmiten jalatonta rasiaa jossa on kartiomainen kansi. Ciborium on korkea, jalallinen astia, joka muistuttaa ehdolliskalkkia, ja jossa usein on suippo ja korkea yläosa. Se valmistetaan jalometallista, useimmiten kullasta tai hopeasta. Suomessa on säilynyt muutama keskiaikainen ciborium, mutta niitä lienee ollut kaikissa kirkoissa. Ciborium mainitaan myös Suomen evankelis-luterilaisen kirkon Jumalanpalvelusoppaassa yhtenä ehtoollisen viettoon käytettävistä esineistä. Sitä käytetään myös Ruotsin kirkossa ja joissakin kirkoissa sen säilyttämistä varten on sakramenttikaappi. Katolisessa kirkossa pyksis tarkoittaa nykyään usein rasiaa, jota käytetään pyhitetyn ehtoollisleivän eli hostian säilyttämiseen sairaan ehtoolliselle, ja ciborium on astia, jossa säilytetään kirkossa messussa jakamatta jääneet hostiat seuraavaa messua varten. Ciboriumia vuorostaan säilytetään sakramenttikaapissa eli tabernaakkelissa, joka on kirkon alttarin läheisyydessä, nykyään usein ns. sakramenttikappelissa. Ortodoksisissa kirkoissa ciboriumia vastaa lähinnä sakramenttilipas eli artoforion eli tabernaakkeli (, ). Se on kirkon alttaripöydällä pidettävä koristeellinen, usein pienen kirkon muotoinen lipas, jossa säilytetään ehtoollislahjoja sairaan ripitystä varten. Kristuksen läsnäoloa sakramenttilippaassa kuvastaa sen edessä aina palava lampukka. Lipas on usein metallinen ja koristeltu hopealla, kohokuvioilla tai jopa koristeellisilla jalokivillä, helmillä sekä pienillä ikoneilla eli finifteillä, valkoemalimaalauksilla. == Ciborium kirkkoarkkitehtuurissa == Kirkkoarkkitehturissa ciborium on pylväiden kannattama alttarikatos. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ehtoollisvälineet
Lesznon piirikunta

Lesznon piirikunta () on yksi Ison-Puolan voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 57 201\. Siihen kuuluvat seitsemän kuntaa ovat Krzemieniewo, Lipno, Osieczna, Rydzyna, Święciechowa, Wijewo ja Włoszakowice. Vuoden 2019 lopussa Lesznon piirikunnan asukkaista 50,2 prosenttia oli naispuolisia ja 49,8 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 21,7 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 61,3 prosenttia ja eläkeikäiset 17 prosenttia väestön keski-iän ollessa 38,5 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 651 lasta. Lesznon piirikunnan väkiluvun ennakoidaan kasvavan 62 875 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ison-Puolan piirikunnat
Sivo Siponen

Aaro Siivo (Sivo) Siponen (1887–1941) oli suomalainen klovni ja notkeustaiteilija.Sirkusteltta-blogi 22.6.2019 : 1901 Urheilu Sirkus Sport CircusSiposten sukuseuran sukukokous Kiteellä 6.-7. 7. 2019 Sivo Siposen isä Paavo Siponen (s. 1851) toimi räätälinä Venäjällä ja Suomessa. Hänen veljensä Albert Hjalmar Siponen (1896–1948) ja Armas Yrjö Siponen olivat kansallisen tason painijoita.TUL paini : Siponen Albert Hjalmar Voimistelua harrastanut Sivo Siponen esiintyi ensimmäisen kerran 7. toukokuuta 1903 Porvoon maalaiskunnan Tolkisissa Sunellin veljesten Karl (1874–1916), August (1885–1924) ja Uno (1888–1935) johtaman Urheilusirkuksen sirkusteltassa esittäen ”käärmeihmistä” sekä ilveilijää. Siponen esiintyi sittemmin muun muassa Juho Heikkisen kiertävässä sirkuksessa, Cirkus Fenniassa, Seurue Royalissa, puolanjuutalaisen Muchinskyn Sircus National -sirkuksessa ja eläinnäyttelyssä sekä käärmeihmisenä taiteilijanimellä Schwarz pantomiiminumeroistaan tunnetussa hollanninjuutalaisen Goldketten sirkuksessa. Siponen esiintyi yhtäjaksoisesti kymmenen vuoden ajan Helsingin Hippodromilla ja vuonna 1933 hän oli esiintyjänä Presidentinlinnan henkilökunnan joulujuhlissa. Siponen esiintyi myös yhdessä Edvardo-taiteilijanimeä käyttäneen toisen klovnin Eddie Hyypän kanssa.Sirkusteltta-blogi 9.12.2017 : 1918 Sivo Siponen, klovniSirkusteltta-blogi 17.5.2015 : Seurue Royal 1928Sirkusteltta-blogi 11.4.2012 : Cirkus Fennia 1913Sirkusteltta-blogi 12.7.2013 : Edy Hyyppä sodassa == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Pellen päiväkirjasta. Suomen tunnetuin klovni kertoo elämäntarinansa, Suomen Kuvalehti, 14.04.1934, nro 16, s. 26, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Suomalaiset sirkustaiteilijat Luokka:Vuonna 1887 syntyneet Luokka:Vuonna 1941 kuolleet
Tsurugashima

Tsurugashima () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Saitaman prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin keskiosassa Iruman ylängöllä. Tsurugashimassa on 69 913 asukasta (syyskuussa 2020) ja sen pinta- ala on 17,65 neliökilometriä. Tsurugashiman alue on vanhastaan maaseutua, jossa tuotetaan vihanneksia ja Sayama-teetä (Sayama-cha). 1900-luvun loppupuolelta lähtien Tsurugashima on kuitenkin kasvanut voimakkaasti yhtenä Suur-Tokion metropolialueen lukuisista esikaupungeista. Paikkakunnalle on sijoittunut myös teollisuutta. Merkittävä osa rakentamisesta on keskittynyt entisen Sakadon lentokentän alueelle. Maaseutukaupunki Tsurugashimasta tehtiin vuonna 1966, ja kaupunkioikeudet se sai vuonna 1991. Tsurugashimaa palvelevat Tōbu-rautateiden Tōjō-päälinja ja Ogose-linja. == Kuvia == Tiedosto:Turugashima-City-Hall.JPG|Tsurugashiman kaupungintalo Tiedosto:Tsurugashima Zennoji Yakushido 1.jpg|Zennō-jin Yakushi-halli Tiedosto:Tsurugashima-STA West.jpg|Tsurugashiman rautatieasema Tiedosto:Route 407 turugashima city.JPG|Valtatie 407 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Saitaman prefektuurin kaupungit
Valto Aulamo

Valto Aulamo (29. toukokuuta 1919 Lahti – 4. tammikuuta 1975 Tampere), taiteilijanimeltään Pelle Jali, oli suomalainen klovni.Sirkusteltta-blogi 23.8.2019 : Pelle Jali - Clown Jali Aulamo muutti vuonna 1946 Tampereelle. Hän oli ollut aluksi näyttelijänä Lahden Kaupunginteatterissa, mutta siirtyi vuonna 1936 Kalle Vihtori Jokilammen omistamaan Hämeen Tivoliin. Aulamo esiintyi 1940-luvulla Sariolan tivoleissa, ja hän oli yksi Sariolan jatkosodan aikana Itä-Karjalassa ylläpitämän Karhumäen tivolin pääesiintyjistä. Sotien jälkeen Aulamo esiintyi Sirkus Sariolassa ainakin 1949 ja 1950, ja myöhemmin hän esiintyi muun muassa Huvipuisto Seiterässä ja 1967 Lasten Sirkuksessa. Viimeisinä elinvuosinaan Tampereella asunut Aulamo liikkui kainalosauvojen avulla.Sirkusteltta-blogi 19.5.2017 : 1936 Hämeen TivoliSirkusteltta-blogi 9.9.2014 : Hämeen Tivoli 1936 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * "Pelle- Jali" alias Valto Aulamo lähikuvassa, valokuva 1950-luvun alusta. Keravan museo, Valde Larimon kokoelma (Finna) * Pelle Jali (alias Valto Aulamo) poseeraamassa taulunkehysten kanssa Sirkus Sariolan sirkusteltan edustalla vuonna 1949. Keravan museo, Valde Larimon kokoelma (Finna) Luokka:Suomalaiset sirkustaiteilijat Luokka:Vuonna 1919 syntyneet Luokka:Vuonna 1975 kuolleet
This Means War

The Means War on electrocore-yhtye Attack Attack!in kolmas albumi. Se julkaistiin 17. tammikuuta 2012. ==Kappaleet== # # # # # # # # # # ==Kokoonpano== * Johnny Franck – laulu, kitara * Jon Holgado – basso * Caleb Shomo – koskettimet, kitara, laulu * Andrew Wetzel – rummut * Andrew Whiting – kitara == Arvostelut == * AllMusic: Attack Attack!: This Means War Viitattu 13.1.2023. * Kaaoszine: 8/10Attack Attack! – This Means War Viitattu 13.1.2023. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2012 albumit
Henri Vogt

Henri Hans Mikael Vogt (s. 6. elokuuta 1967) on suomalainen valtio-opin professori Turun yliopistossa. Hänen erityisalaansa on kansainvälinen politiikka. Vogt on toiminut Turun yliopiston kansainvälisen politiikan professorina vuodesta 2010. Aiemmin hän on toiminut muun muassa Ulkopoliittisen instituutin erityistutkijana ja vierailevana Eurooppa- professorina Saarlandin yliopistossa. Koulutukseltaan Vogt on valtiotieteen tohtori. Hän on valmistunut valtiotieteen maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1994 ja väitellyt valtiotieteen tohtoriksi Oxfordin yliopiston St Antony's Collegesta vuonna 2001. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Turun yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset politiikan tutkijat Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Prandsumõtsa lump

Prandsumõtsa lump on Virossa Võrumaalla Võrun kunnan Hinsan kylässä sijaitseva järvi. Virolaisessa vesistönimistössä lump voidaan suomentaa lampi. == Maantietoa == Järvi on 220 metriä pitkä, 140 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,6 hehtaaria. Se sijaitsee Haanjan ylängöllä Hinsan ja Holstan kylien välisellä metsäalueella. Järven pohjoisrannat ovat suota, jonne laskee pohjoisesta oja. Sen 550 metriä pitkä rantaviiva on muuten metsämaata. Järvi on autio eikä sinne tule tietä. == Luontoarvoja ja luokittelu == Ilmavalokuvista voi nähdä, että järven vedenpinta on vesikasvillisuuden peittämä. Järveä voi siksi pitää varsin matalana. == Vesistösuhteita == Prandsumõtsa lump kuuluu Võhandu jõen valuma-alueeseen, jossa sen laskuoja on Iskna jõen sivuhaara. Oja alkaa järven pohjoispuolelta ja virtaa järven läpi. Se juoksee kohti lounasta, missä se putoaa alas Kütiorgin laaksossa sijaitsevaan Hanijärveen. Hanijärvestä on lyhyt oja Iskna jõgeen. Joki yhtyy Vohandu jõgeen 11 kilometrin päässä Kääpan taajaman lähellä. Võhandu jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen. == Huomautuksia == == Lähteet == Luokka:Võrun kunta Luokka:Haanjan ylänkö Luokka:Võrumaan järvet Luokka:Iskna jõen valuma-alue
N.A.T.I.O.N.

N.A.T.I.O.N. on heavy metal -yhtye Bad Wolvesin toinen albumi. Se julkaistiin 25. lokakuuta 2019. ==Kappaleet== # # # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Inferno: Välillä jopa stadionrockin tuntua – arviossa Bad Wolves Viitattu 6.10.2021. * Imperiumi: 7½/10Bad Wolves N.A.T.I.O.N. Viitattu 6.10.2021. * Kaaoszine: 8+/10Bad Wolves näytti jälleen, ettei sen uskottavuus rakennu ”Zombie”-hitin varaan – arviossa yhtyeen toinen täyspitkä ”N.A.T.I.O.N” Viitattu 6.10.2021. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2019 albumit
Marcel Bélanger

Marcel Bélanger OC GOQ (2. kesäkuuta 1920 – 2. toukokuuta 2013) oli kanadalainen akateemikko. == Elämä ja ura == Bélanger syntyi Quebecin Deschaillonsissa 2. kesäkuuta 1920. Hän sai kandidaatin tutkinnon vuonna 1940. Vuonna 1974 Bélangerille myönnettiin Order of Canadan kunniamerkki. Vuonna 1994 hänet palkittiin Ordre national du Québec-kunniamerkillä. Bélanger kuoli 2. toukokuuta 2013. Kuollessaan hän oli 92 vuoden ikäinen. == Lähteet == Luokka:Akateemikot Luokka:Kanadalaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Międzychódin piirikunta

Międzychódin piirikunta () on yksi Ison-Puolan voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 36 751\. Siihen kuuluvat neljä kuntaa ovat Chrzypsko Wielkie, Kwilcz, Międzychód ja Sieraków. Vuoden 2019 lopussa Międzychódin piirikunnan asukkaista 50,3 prosenttia oli naispuolisia ja 49,7 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 19,2 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 60,4 prosenttia ja eläkeikäiset 20,4 prosenttia väestön keski-iän ollessa 40,7 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 350 lasta. Międzychódin piirikunnan väkiluvun ennakoidaan kasvavan 33 627 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä. == Lähteet == Luokka:Ison-Puolan piirikunnat
Chanteraine

Chanteraine on kunta Koillis-Ranskassa Meusen departementissa Grand Estin alueella. Kunnassa asui 185 asukasta vuonna 2017 ja sen pinta-ala on 22,40 neliökilometriä. Chanterainen väkiluku on pienentynyt 21 asukkaalla vuodesta 2007, jolloin kunnassa asui 206 asukasta. Vuonna 2012 kunnan väkiluku oli 198, eli siellä asui 13 asukasta enemmän kuin vuoden 2017 väestönlaskennassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Meusen kunnat
Põdramõtsa järv

Põdramõtsa järv (myös Põdrametsa järv) on Virossa Võrumaalla Rõugen kunnan Uue-Saalusen kylässä sijaitseva järvi. == Maantietoa == Järvi on 180 metriä pitkä, 70 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 0,7 hehtaaria. Se sijaitsee Haanjan ylängöllä Iskna jõen lähellä. Järven lounaispää on kapeampi kuin muu osa järveä ja kapeikon yli on rakennettu silta. Järven pohjoisranta on asuttu ja sen etelä- ja pohjoisrantaan ulottuu peltomaata. Pohjoisrannan talolle tule tie. == Luontoarvoja ja luokittelu == Järven etelä ja pohjoisrannat ovat viljeltyä peltomaata ja loput järven ympäristöstä on metsämaata. == Vesistösuhteita == Põdramõtsa järv kuuluu Võhandu jõen valuma-alueeseen, jossa sen lasku-uomana on kaivettu oja, joka yhtyy Voki ojaan Vokin kylässä. Voki oja on Iskna jõen sivuhaara ja se yhtyy siihen Holstan kylässä Holstan ojan nimisenä. Iskna jõgi vuorostaan yhtyy Võhandu jõgeen 12 kilometrin päässä Kääpan taajaman lähellä. Võhandu jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen. == Huomautuksia == == Lähteet == Luokka:Rõuge Luokka:Haanjan ylänkö Luokka:Võrumaan järvet Luokka:Iskna jõen valuma-alue
Nowy Tomyślin piirikunta

Nowy Tomyślin piirikunta () on yksi Ison-Puolan voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 75 543\. Siihen kuuluvat kuusi kuntaa ovat Kuślin, Lwówek, Miedzichowo, Nowy Tomyśl, Opalenica ja Zbąszyń. Vuoden 2019 lopussa Nowy Tomyślin piirikunnan asukkaista 50,9 prosenttia oli naispuolisia ja 49,1 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 20,9 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 60,4 prosenttia ja eläkeikäiset 18,7 prosenttia väestön keski-iän ollessa 39,4 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 868 lasta. Nowy Tomyślin piirikunnan väkiluvun ennakoidaan kasvavan 76 066 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä. == Lähteet == Luokka:Ison-Puolan piirikunnat
Haudiomont

Haudiomont on kunta Koillis-Ranskassa Meusen departementissa Grand Estin alueella. Kunnassa asui 217 asukasta vuonna 2017 ja sen pinta-ala on 9,30 neliökilometriä. Haudiomontin väkiluku on pienentynyt kuudella asukkaalla vuodesta 2007, jolloin kunnassa asui 223 asukasta. Vuonna 2012 kunnan väkiluku oli 237, eli siellä asui 20 asukasta enemmän kuin vuoden 2017 väestönlaskennassa. == Kuvia == Tiedosto:Haudiomont L'église Saint- Urbain.JPG|Kirkko Tiedosto:Haudiomont (Meuse) city limit sign.JPG|Katukuvaa Tiedosto:Haudiomont (Meuse) monument aux morts (01).JPG|Muistomerkki, jossa teksti: Ranskan puolesta henkensä menettäneille Haudiomontin kunniakkaille lapsille == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Meusen kunnat
Siltasaaren maneesi

Siltasaaren maneesi oli Helsingin Siltasaaressa Sirkuskadulla (nykyinen Paasivuorenkatu) 1887–1907 toiminut ratsastusmaneesi, jossa järjestettiin myös ratsastusnäytöksiä, painiotteluita ja sirkusnäytöksiä.Sirkusteltta-blogi 16.8.2016 : Siltasaaren maneesi - Siltasaari Manège, Helsinki Maneesirakennus rakennettiin alun perin Rieksin tapettitehdasta varten. Georg Rieksin vuonna 1858 perustama tapettitehdas oli aikoinaan yksi Euroopan suurimpia. Sen jälkeen kun Siltasaari kaavoitettiin asuinkäyttöön Rieksin entisen tapettitehtaan tehdasrakennuksen keskimmäinen osa muutettiin 1886–1887 arkkitehti Theodor Höijerin johdolla maneesiksi ja muut osat muutettiin asuinrakennuksiksi tai purettiin. Maneesin katsomossa oli tilaa 1 175 (toisen tiedon mukaan 2 000) katsojalle ja areenan läpimitta oli 17 metriä. Maneesin toiminta päättyi 1907 paloturvallisuussyistä ja sen jälkeen rakennuksessa toimi tennishalli. Entinen maneesirakennus purettiin 1912 Siltalan (myöhemmin Elannon) tavaratalon paikalta. Maneesin toimintaa jatkettiin vuonna 1910 valmistuneella Töölön hippodromilla. Vuonna 1896–1897 Siltasaaren maneesissa esiintyi tanskalaisten veljesten Carl Nilsson Ducanderin (1858–1943) ja John Nilsson Ducanderin (s. 1860) perustama Sirkus Ducander. Sirkus lähti 1897 ulkomaan kiertueelle John Ducanderin johdolla ja Carl Ducander jäi Suomeen Siltasaaren maneesin johtajaksi. Hän oli mukana Siltasaaren maneesin ja Töölön Hippodromin toiminnassa aina vuoteen 1926 saakka. Sirkusteltta-blogi 1.8.2019 : 1896 - 1. suomalainen sirkusHelsingin kaupunginkirjaston Kysy.fi-palvelu 20.9.2016 : Kuinka suuri oli nykyisen Paasivuorenpuistikon kohdalla ollut sirkusmaneesi? Maneesin tiloissa pidettiin vuonna 1889 Suomen Pelastusarmeijan ensimmäinen hengellinen kokous.Kallion muistolaatat - Kaupunkisuunnistusta muistolaatoille == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Siltasaaren sirkusmaneesin pihaa. Sirkus Nouveau Cirquen englantilainen sirkustirehtööri Hubert Cook vanh. sirkushevosen selässä vuonna 1904, Helsingin kaupunginmuseo (Finna) Luokka:Helsingin entiset rakennukset ja rakennelmat Luokka:Kallio
Wakō (Saitama)

Wakō () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Saitaman prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin eteläosassa Musashinon ylängöllä. Kaupunki on rakentunut Ara- ja Shingashijokien varrelle. Etelässä se rajautuu Tokion metropoliin. Wakōssa on 84 432 asukasta (syyskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 11,04 neliökilometriä. Paikkakunta tunnettiin aiemmin nimellä Yamato (大和). Se muutti nimensä Wakōksi vuonna 1970 saadessaan kaupunkioikeudet. Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla se kehittyi Kawagoeen johtaneen tiereitin postiasemana (shukuba), Shingashijoen satamana ja markkinapaikkana. Kaupungin keskustan muodostaa Shirakon kaupunginosa, joka lienee saanut nimensä 700-luvun puolivälissä Sillasta saapuneilta maahanmuuttajilta. Toisen maailmansodan jälkeen Wakō on kasvanut voimakkaasti yhtenä Suur-Tokion metropolialueen lukuisista esikaupungeista. Sinne on sijoittunut esimerkiksi auto- ja koneteollisuutta. Kaupungin länsiosassa sijaitsee osa Japanin itsepuolustusmaavoimien Asakan tukikohdasta. Siellä toimivat myös Japanin verokorkeakoulu, Riken-tutkimuslaitos ja autonvalmistaja Honda. Wakōta palvelevat Tōbu-rautateiden Tōjō-päälinja ja Tōkyō metron Yūrakuchō-linja. == Kuvia == Tiedosto:Saitama Prefectural Wako Jurin Park 1.jpg|Wakō-jurinin puistoa Tiedosto:Jifukuji temple wako saitama.JPG|Jifuku-ji Tiedosto:Wakoshi Station platform 3-4 20121010.JPG|Wakōshin rautatieasema Tiedosto:National Hospital Organization Saitama National Hospital 2.JPG|Saitaman sairaala == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Saitaman prefektuurin kaupungit
Obornikin piirikunta

Obornikin piirikunta () on yksi Ison-Puolan voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 59 825\. Siihen kuuluvat kolme kuntaa ovat Oborniki, Rogoźno ja Ryczywół. Obornikin piirikunnalla on yhteistä rajaa Czarnkówin-Trzciankan, Chodzieżin, Wągrowiecin, Poznańin ja Szamotułyn piirikuntien kanssa. Vuoden 2019 lopussa Nowy Tomyślin piirikunnan asukkaista 50,5 prosenttia oli naispuolisia ja 49,5 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 20,5 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 60,7 prosenttia ja eläkeikäiset 18,8 prosenttia väestön keski-iän ollessa 39,5 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 604 lasta. Obornikin piirikunnan väkiluvun ennakoidaan kasvavan 60 074 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä. == Lähteet == Luokka:Ison-Puolan piirikunnat
Ostrówin piirikunta

Ostrówin piirikunta on seuraavien kahden Puolan piirikunnan nimi: * Ostrówin piirikunta, Ison-Puolan voivodikunta * Ostrówin piirikunta, Masovian voivodikunta
Ostrówin piirikunta (Ison-Puolan voivodikunta)

Ostrówin piirikunta () on yksi Ison-Puolan voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 161 581\. Siihen kuuluvat seitsemän kuntaa ovat Nowe Skalmierzyce, Odolanów, Ostrów Wielkopolski, Przygodzice, Raszków, Sieroszewice ja Sośnie. Vuoden 2019 lopussa Ostrówin piirikunnan asukkaista 51,1 prosenttia oli naispuolisia ja 48,9 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 18,7 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 60,4 prosenttia ja eläkeikäiset 20,9 prosenttia väestön keski-iän ollessa 41,2 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 1 624 lasta. Ostrówin piirikunnan väkiluvun ennakoidaan pienenevän 147 904 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä. == Lähteet == Luokka:Ison-Puolan piirikunnat
Tuomiokirkonpuisto (Tampere)

thumb|Tuomiokirkonpuistoa keväällä 2015. Kuvassa näkyy kirkon eteläinen julkisivu. Tuomiokirkonpuisto on Tampereen tuomiokirkkoa ympäröivä puistoalue, joka sijaitsee Tampereen keskustassa Rautatienkadun, Satakunnankadun, Tuomiokirkonkadun ja Siukolankadun rajaamassa korttelissa. Puiston on suunnitellut kaupunginpuutarhuri Onni Karsten, ja se on valmistunut vuonna 1912. Pinta-alaltaan puisto on 1,15 hehtaaria. Puistomaisemaa ja koko Jussinkylän kaupunginosaa hallitsee arkkitehti Lars Sonckin piirtämä kirkko, joka on rakennettu vuosina 1902–1907. Museoviraston mukaan se kuuluu suomalaisen kansallisromanttisen arkkitehtuurin päämonumentteihin. Myös Tuomiokirkonpuisto edustaa kansallisromantiikan ja jugendajan kaupunkisuunnittelua. Puistossa on muun muassa vanhojen muotopuutarhojen tyyliin sommiteltuja kevät- ja kesäkukkaistutuksia. Puiston kasvillisuus on monipuolista. Kirkon etelänpuoleiseen puistorinteeseen sijoittuu esimerkiksi koivuja, vaahteroita ja riippapihlajia sekä vanhoja unkarinsyreenejä. Puiston länsireunaa kiertää tammiaita. Pohjoisosassa kasvaa pääasiassa havupuita. ==Lähteet== Luokka:Tampereen puistot Luokka:Jussinkylä
Tuomiokirkonpuisto

Tuomiokirkonpuisto voi tarkoittaa seuraavia paikkoja: * Tuomiokirkonpuisto, puisto Tampereella * Tuomiokirkonpuisto, puisto Turussa.
Giovanni Rucellai

Giovanni Rucellai (1475 Firenze – 1525 Rooma) oli italialainen runoilija. Hänet karkotettiin 1494 sukulaistensa Medicien kanssa, ja hän oleskeli sen jälkeen Roomassa mutta palasi heidän mukanaan 1512 Firenzeen ja hänet nimitettiin korkeisiin virkoihin. Serkkunsa noustua paaviksi nimellä Leo X Rucellai nousi hengelliseen säätyyn ja hänestä tuli nuntius Pariisiin, protonotarius apostolicus ja Klemens VII:n linnanherra Castel Sant’Angeloon.Ruccellai Giovanni, Nordisk familjebok 23. 1916 Rucellai sai arvostusta mehiläistenhoitoa käsittelevästä opetusrunostaan Le api (painettu 1539), verso sciolto -tyylillä (11-tavuinen loppusoinnuton jambisäe) laatimastaan kuvauksesta Vergiliuksen Georgican neljännestä kirjasta. Kauheuksien täyttämässä historiallisessa tragediassa Rosmunda (1525), joka oli vanhimpia italialaisia, Rucellai jäljitteli kreikkalaisia tragedioita ja säilytti siinä antiikin kohtausjaon ja kuoron. Antiikin jäljitelmä on myös hänen draamansa Oreste. Rucellain kootut teokset Opere on julkaistu 1772 ja 1887, jälkimmäisessä Guido Mazzonin laatima elämäkerta. Rucellain isä oli Bernardo Rucellai (1449–1514), joka laati Rooman topografian. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Italialaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1475 syntyneet Luokka:Vuonna 1525 kuolleet
Lisle-en-Barrois

Lisle-en-Barrois on kunta Koillis-Ranskassa Meusen departementissa Grand Estin alueella. Kunnassa asui 35 asukasta vuonna 2017 ja sen pinta-ala on 28,94 neliökilometriä. Lisle-en-Barrois’n väkiluku on pienentynyt kahdella asukkaalla vuodesta 2007, jolloin kunnassa asui 37 asukasta. Myös vuonna 2012 kunnan väkiluku oli 37. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Meusen kunnat
Marta Ptaszyńska

Marta Ptaszyńska (s. 29. heinäkuuta 1943 Varsova) on puolalainen säveltäjä, lyömäsoittaja ja musiikkipedagogi.Marta Ptaszyńska Culture.pl == Elämä ja ura == Ptaszyńska opiskeli sävellystä Tadeusz Paciorkiewiczin johdolla Varsovassa ja lyömäsoitinten soittamista Jerzy Zgodzińskin johdolla Poznańissa. Vuosina 1969–1970 hän täydensi opintojaan Nadia Boulangerin johdolla. Tämän jälkeen hän lähti Clevelandin musiikki-instituuttiin, jossa sai lyömäsoittajana taiteilijadiplomin vuonna 1974. Vuosina 1974–1977 Ptaszyńska opetti sävellystä ja lyömäsoitinten soittoa Bennington Collegessa. Sittemmin hän on työskennellyt monissa muissa Yhdysvaltain yliopistoissa. Hän on asunut Yhdysvalloissa vuodesta 1972. Ptaszyńska on toiminut Yhdysvaltain Percussive Arts Societyn johtokunnassa ja saanut sen kunniapalkinnon. Hän on järjestänyt kansainvälisiä workshopeja Bydgoszczissa sekä toiminut Puolalaisen musiikin festivaalin taiteellisena neuvonantajana New York Public Library for the Performing Artsissa vuosina 1994 ja 1996. == Tuotanto == Ptaszyńskan sävellyksissä lyömäsoittimet ovat olleet keskeisessä asemassa. Hänen suosituimpiin teoksiinsa on kuulunut konsertto marimballe ja orkesterille. Se sävellettiin Keiko Abea varten. Muihin ammattimaisten lyömäsoittajien suosimiin Ptaszyńskan teoksiin kuuluvat Space Model lyömäsoittimille ja nauhalle (1971), Siderals (1974), Mobile (1975), Graffito soolomarimballe (1988) ja Spider Walk (1993). Tuotantoon kuuluu myös lapsille suunnattuja teoksia, kuten Suite Variée (1968), Little Mosaic (1968), The Colourful World of Percussion (1970–1978). Vuosina 1993–1995 Ptaszyńska sävelsi kolminäytöksisen lastenoopperan Mr Marimba. Ptaszyńska on usein saanut teoksiinsa innoituksen maalauksista, esimerkiksi Yves Tanguyn, Max Ernstin, Graham Sutherlandin ja Odilon Redonin teoksista. == Lähteet == Luokka:Puolalaiset säveltäjät Luokka:Lyömäsoittajat Luokka:Musiikkipedagogit Luokka:Oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Flassigny

Flassigny on kunta Koillis-Ranskassa Meusen departementissa Grand Estin alueella. Kunnassa asui 47 asukasta vuonna 2017 ja sen pinta-ala on 6,66 neliökilometriä. Flassignyn väkiluku on pienentynyt kahdella asukkaalla vuodesta 2007, jolloin kunnassa asui 49 asukasta. Vuonna 2012 kunnan väkiluku oli 45, eli siellä asui kaksi asukasta vähemmän kuin vuoden 2017 väestönlaskennassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Meusen kunnat
Ostrzeszówin piirikunta

Ostrzeszówin piirikunta () on yksi Ison-Puolan voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 55 500\. Siihen kuuluvat seitsemän kuntaa ovat Czajków, Doruchów, Grabów nad Prosną, Kobyla Góra, Kraszewice, Mikstat ja Ostrzeszów. Vuoden 2019 lopussa Ostrzeszówin piirikunnan asukkaista 50,7 prosenttia oli naispuolisia ja 49,3 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 19,2 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 61 prosenttia ja eläkeikäiset 19,8 prosenttia väestön keski-iän ollessa 40,4 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 573 lasta. Ostrzeszówin piirikunnan väkiluvun ennakoidaan pienenevän 50 843 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä. == Lähteet == Luokka:Ison-Puolan piirikunnat
Aubréville

Aubréville on kunta Koillis-Ranskassa Meusen departementissa Grand Estin alueella. Kunnassa asui 374 asukasta vuonna 2017 ja sen pinta-ala on 28,99 neliökilometriä. Aubrévillen väkiluku on pienentynyt 22 asukkaalla vuodesta 2007, jolloin kunnassa asui 396 asukasta. Vuonna 2012 kunnan väkiluku oli 397, eli siellä asui 23 asukasta enemmän kuin vuoden 2017 väestönlaskennassa. == Kuvia == Tiedosto:Aubréville (Meuse) city limit sign.JPG|Katukuvaa Tiedosto:Aubréville (Meuse) église (03).JPG|Kirkko Tiedosto:Aubréville (Meuse) tombe de soldat mort pour la France B.JPG|Hautausmaata Tiedosto:Aubréville (Meuse) pont de la Cousance (03).JPG|Silta joen yli == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Meusen kunnat
Piłan piirikunta

Piłan piirikunta () on yksi Ison-Puolan voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 136 112\. Siihen kuuluvat kahdeksan kuntaa ovat Białośliwie, Kaczory, Łobżenica, Miasteczko Krajeńskie, Szydłowo, Ujście, Wyrzysk ja Wysoka. Vuoden 2019 lopussa Piłan piirikunnan asukkaista 51,1 prosenttia oli naispuolisia ja 48,9 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 18,7 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 60,6 prosenttia ja eläkeikäiset 20,7 prosenttia väestön keski-iän ollessa 41,1 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 1 259 lasta. Piłan piirikunnan väkiluvun ennakoidaan pienenevän 116 270 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä. == Lähteet == Luokka:Ison-Puolan piirikunnat
Pentti Tuominen (taikuri)

Pentti Tuominen (2. maaliskuuta 1929 – 8. elokuuta 2020) oli suomalainen taikuri.Sirkusteltta-blogi 3.9.2020 : 1929–2020 Pentti Tuominen - Taikuri Pentti Tuominen tutustui taikatemppuihin luettuaan Ilmari Jäämaan taikakirjan. Hän toimi aluksi vain sivutoimisesti taikurina ja esiintyi muun muassa 1954 Linnanmäen Vihreällä Oksalla. Hänen vaimonsa Tupsu toimi avustajana ja he käyttivät esiintymisnimeä Pentti & Partner. Pentti Tuominen erikoistui kyyhkystemppujen tekemiseen. Vuonna 1964 Tuominen ryhtyi ammattimaiseksi taikuriksi ja seuraavana vuonna hän esiintyi Linnanmäen Peacock-teatterissa. Tampereella asunut Tuominen toimi sittemmin päätoimisesti kirjapainoyrittäjänä, mutta hän esiintyi vielä 1980-luvulla Penan taikakoulu- ohjelmasarjassa. Tuomisesta tuli Suomen Taikapiirin jäsen 1957 ja hän osallistui kansainvälisiin taikurikongresseihin sekä Taikapiirin ja Esiintyvät Taiteilijat ry:n tilaisuuksiin.Sirkusteltta-blogi 17.3.2014 : Peacock-teatteri 1965Sirkusteltta-blogi 11.11.2017 : Taikuri Pentti Tuominen == Lähteet == Luokka:Suomalaiset taikurit Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet