EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Kulmahammas

Kulmahammas (), C, on useimmilla eläinlajeilla oleva hammas etu- ja poskihampaiden välissä. Kulmahampaan tehtävänä on petoeläimillä pitää saaliista kiinni sekä lajinsisäisten kamppailujen käyminen. Kasvinsyöjillä kulmahampaat voivat olla myös taisteluhampaina, esimerkiksi oreilla ja karjuilla. Karjujen kulmahampaita kutsutaankin usein syöksyhampaiksi tai torahampaiksi ja ne ovat yleensä alaleukaluussa suurempia kuin yläleukaluussa. Myös mursujen kulmahampaat ovat pidentyneet syöksyhampaiksi. Norsujen syöksyhampaat sen sijaan eivät ole kulmahampaita vaan etuhampaita. Märehtijöillä kulmahampaat ovat muuntuneet etuhampaiksi. Koiran maitokulmahampaat puhkeavat 3–5 viikon iässä ja vaihtuvat pysyviin 5–7 kuukauden iässä. Kissalla vastaavat iät ovat 3–4 viikkoa ja 5–6 kuukautta. Hevosilla kulmahampaat saattavat puuttua kokonaan, mutta jos ne puhkeavat, ne puhkeavat 4–5 vuoden iässä. Joskus hevosilla saattaa olla maitokulmahampaatkin. Märehtijöillä alakulmahampaat muistuttavat etuhampaita ja ovat näiden kanssa rivissä. Maitohampaat puhkeavat syntymän aikoihin tai parin ensimmäisen elinviikon aikana. Lehmillä kulmahampaat vaihtuvat pysyviin 32–42 kuukauden iässä, lampailla 36–48 kuukauden, ja vuohilla 36 kuukauden iässä. Poron alakulmahampaat vaihtuvat pysyviin 12–14 kuukauden iässä. Muista märehtijöistä poiketen poroilla on pienet yläkulmahampaat. Maitohampaat puhkeavat syntymän aikoihin ja vaihtuvat pysyviin 12–14 kuukauden iässä. Sikojen kulmahampaat puhkeavat syntymän aikoihin ja vaihtuvat pysyviin 8–12 kuukauden iässä. Karjujen kulmahampaat ovat erittäin vaaralliset aseet. Hampaiden vaihtumisia käytetään yleisesti eläinten iän määrittämiseen. Sanonta ”Ei lahjahevosen suuhun katsota” viittaa juuri tällaiseen iänmääritykseen. == Katso myös == *Etuhampaat *Välihampaat *Poskihampaat ==Lähteet== * Hevosen ja muiden eläinten tunnistus ja iänmääritys, ISBN 952-90-5922-1, ell Heikki Sirkkola Luokka:Hampaat
El Lute

Eleuterio Sánchez Rodríguez eli El Lute (s. 1942) on espanjalainen kirjailija ja entinen lainsuojaton. Hän syntyi köyhään perheeseen isänsä ollessa vankilassa. El Lute sai ensimmäisen vankeustuomionsa varastettuaan kaksi hanhea. Vuonna 1965 hänet tuomittiin kuolemaan Madridissa tapahtuneesta jalokiviliikkeen ryöstöstä, jonka yhteydessä vartija sai surmansa. El Lute vakuutti syyttömyyttään, mutta tuomio pysyi voimassa ainakin osittain hänen köyhyytensä takia. Myöhemmin tuomio muutettiin 30 vuoden vankeusrangaistukseksi. Hän pakeni vankilasta useita kertoja ja oli Espanjan etsityin mies. Viimein hänet armahdettiin kesäkuussa 1981. Hän opiskeli vankilassa lakimieheksi ja kirjoitti kaikkiaan viisi kirjaa. Hänestä on tehty useita elokuvia, ja Boney M. -yhtyeen hittisingle ”El Lute” vuodelta 1979 kertoo hänestä. == Bibliografia == * Camina o revienta. Memorias de ”El Lute”. Cuadernos para el Diálogo, 1977. * Mañana seré libre. Bruguera, 1979. * Una pluma entre rejas. Bruguera, 1981. * Entre Sombras Y Silencios. Lectorum Pubns, 1983. == Aiheesta muualla == * Elokuva El Lute: Camina o revienta (1987) IMDb:ssä * Elokuva El Lute II: Mañana seré libre (1988) IMDb:ssä Luokka:Espanjalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Laivasto-osasto K

Laivasto-osasto K oli jatkosodan aikana syksyllä 1942 Laatokalla toiminut suomalais-saksalais-italialainen sotatoimiyhtymä. Laatokan Rannikkoprikaatin komentaja eversti Eino Järvinen laati keväällä 1942 muistion, jossa kaavailtiin laivastoyksiköiden siirtämistä Laatokalle. Kenraaliluutnantti Paavo Talvela vei idean eteenpäin Saksaan OKW:ssä yhteysupseerina ollessaan. Ajatus sopi saksalaisille, jotka suunnittelivat syyskuulle ”Pietarin motin” purkamiseen tähtäävää hyökkäystä. 17\. toukokuuta 1942 muodostettiin ylipäällikkö Mannerheimin käskyllä Laivasto-osasto K, jonka komentajaksi määrättiin komentajakapteeni Kalervo Kijanen. Osasto alistettiin operatiivisesti Laatokan Rannikkoprikaatin komentajalle, ja sen vahvuuteen kuului neljä saksalaista KM-rannikkomiinavenettä ja neljä italialaista MAS- moottoritorpedovenettä. Lisäksi Laatokalle tuotiin 21 Saksan ilmavoimien Luftwaffen raskasta Siebel-taistelulauttaa ja yhdeksän keveämpää alusta, sekä 2 323 miestä, joista muodostettiin Einsatzstab Fähre Ost (EFO) johtajanaan everstiluutnantti Fritz Siebel. Operatiivisen toiminnan osalta yksikkö oli alistettu Laatokan Rannikkoprikaatin komentajan johtoon. Partiointi suomalaisista tukikohdista aloitettiin Etelä-Laatokalla 14. elokuuta 1942. Syksyn aikana alukset upottivat venäläisiä sota-aluksia ja yhden huoltoproomun sekä miinoittivat kahdesti Leningradin saattuereittiä. Lähestyvä talvi lopetti Laatokan operaatiot kokonaan, Italia myi moottoritorpedoveneet Suomelle ja ne siirrettiin Suomenlahdelle, ja myös saksalaiset lautat kuljetettiin pois Laatokalta. ==Katso myös== *Suomen Laatokan-laivasto *MAS 526 *MAS 527 *MAS 528 *MAS 529 ==Lähteet== * Luokka:Jatkosodan suomalainen laivasto Luokka:Saksan sotilasyksiköt Suomessa 1940–1945
Söderkulla

Söderkulla on taajama Etelä-Sipoossa Uudellamaalla. Söderkulla on Etelä-Sipoon asutuskeskus uuden Porvoontien ja Porvoonväylän varrella. Söderkullasta noin 10 kilometriä pohjoiseen sijaitsee Sipoon kuntakeskus Nikkilä. Helsingin keskustaan Söderkullasta on matkaa noin 30 kilometriä ja Porvoon keskustaan noin 24 kilometriä. Söderkulla on yksi Sipoon keskeisistä kasvukeskuksista Nikkilän ohella. Asukkaita Söderkullassa oli vuoden 2017 lopussa 3 782. Kaavoituksessa kunnan rakentamista on painotettu tulevaisuudessakin näille alueille. Söderkullan keskustan tuntumaan on hyväksytty muun muassa 3 000 neliömetrin liikekeskuksen rakentaminen. == Palvelut == Söderkullassa on kattavat peruspalvelut. Muutaman sadan metrin päässä toisistaan sijaitsevat hammashoitola, Alko, apteekki, vanhusten palvelukeskus Linda, R-kioski, kirjasto, kolme päivittäistavarakauppaa, päiväkoti sekä Etelä-Sipoon ala-aste. Ala-asteen yhteydessä on myös ruotsinkielinen Söderkulla skolan. Kolmen kilometrin päässä Söderkullasta sijaitsee Pilvijärven suosittu uimaranta. Vuonna 2003 valmistui Söderkullaan Ingman Areena -salibandyhalli. Söderkullassa sijaitsee Söderkullan kartano, joka on perustettu vuonna 1557. Kartanon omistaa Sipoon kunta, ja sen päärakennus on aiemmin ollut vuokrattu tilausravintolayrittäjälle. Kunta kaavaili keväällä 2011 kartanon myyntiä, mitä paheksuttiin.Esa Juntunen, Sipoo pistää kartanon rahoiksi, Helsingin Sanomat 25.2.2011 sivu A 11 Myyntiaikeet peruttiin, ja kartanosta tulee kulttuuripalvelujen keskus, johon suunnitellaan nyt piharakennuksissa toimivia kunnan toimintoja.Söderkullan kartanosta kulttuurikeskus , viitattu 30.8.2011 Vuonna 2018 Söderkullaan valmistui Söderkullan kirkko ja seurakuntakeskus. ==Joukkoliikenne== Bussit Söderkullaan: Helsingin Itäkeskuksesta kulkee HSL:n liityntälinjat: 841 Itäkeskus-Söderkulla-Nikkilä 842 Itäkeskus-Söderkulla- Eriksnäs 843 Itäkeskus-Söderkulla-Kalkkiranta 844 Itäkeskus-Söderkulla- Taasjärvi Bussit Helsingin Kampista: Kaukoliikenneterminaalista U848 Kamppi- Pasila-Viikki-Söderkulla-Porvoo Bussit Vantaan Tikkurilasta: U999 Tikkurila- Söderkulla-Porvoo U848 ja U999:ssa käy Hsl liput Söderkullaan asti ==Lähteet== Luokka:Sipoon kylät Luokka:Helsingin taajamat Luokka:Sipoon taajamat Luokka:Vantaan taajamat
Gustaf Adolf Reuterholm

Vapaaherra Gustaf Adolf Reuterholm (7. heinäkuuta 1756 Siuntio - 27\. joulukuuta 1813 Slesvig) oli suomalainen valtiomies, joka johti Ruotsin politiikkaa Kustaa IV:n Aadolfin holhoojahallituksen aikana 1792-1796\. == Ura == Reuterholm oli innokas okkultismin ja mystiikan harrastaja. Tämä harrastus johti läheiseen ystävyyteen kuningas Kustaa III:n veljen Kaarle-herttuan kanssa, joka oli Reuterholmin tavoin kiinnostunut henkimaailman asioista. Reuterholmia ja Kaarle-herttuaa yhdisti myös vapaamuurariveljeys. Kun Kustaa III murhattiin maaliskuussa 1792, valta siirtyi hänen poikansa Kustaa IV Aadolfin alaikäisyyden vuoksi Kaarle-herttualle, joka puolestaan delegoi vallan ystävälleen Reuterholmille. Reuterholm noudatti aluksi hyvin vapaamielistä politiikkaa. Hän muun muassa poisti kokonaan lehdistösensuurin. Hyvin pian hän alkoi kuitenkin vallankumouksen pelossa tiukentaa otettaan vallasta: sensuuri palautettiin ja opposition toimintaa alettiin valvoa hyvin tehokkaasti. Erityisen epäluuloisesti Reuterholm suhtautui entisiin Kustaa III:n suosikkeihin Gustaf Mauritz Armfeltiin ja Johan Christopher Tolliin. Ulkomailla oleskelevaa Armfeltia vastaan nostettiin syyte maanpetoksesta, ja hänet tuomittiin kuolemaan. Armfelt ei kuitenkaan noudattanut käskyä palata Ruotsiin tuomion täytäntöön panemiseksi. Reuterholmin ulkopolitiikka suuntautui aluksi Venäjää vastaan. Vuonna 1794 Ruotsi kuitenkin päätti solmia puolueettomuusliiton Venäjän ja Tanskan kanssa. Suunnitteilla oli myös Kustaa IV Aadolfin naittaminen jollekin venäläiselle prinsessalle, mutta tämä hanke kaatui nuoren kuninkaan tuntemaan vastenmielisyyteen venäläisten ortodoksista uskoa kohtaan. Kun Kustaa IV Aadolf tuli täysi-ikäiseksi vuonna 1796, hän nuhteli Reuterholmia huonosta viran hoitamisesta. Reuterholm katsoi menettäneensä kuninkaan luottamuksen ja erosi virastaan. Hänestä oli tullut hyvin epäsuosittu kansan keskuudessa, ja niinpä hän päätti viettää loppuikänsä vapaaehtoisessa maanpaossa Saksassa, Hollannissa ja Italiassa. == Suku == Reuterholmin isä oli valtaneuvos Esbjörn Christian Reuterholm (k. 1773) ja äiti vapaaherratar Maria Gyllenstierna. Hänen veljensä Axel Christian Reuterholm (1753–1811) oli Vaasan hovioikeuden presidentti ja Charlotta Malm- Reuterholmin puoliso. Reuterholm kuoli lapsettomana Kielissä vuonna 1813. Hän omisti Siuntiossa Pikkalan (Pickala) ja Suitian kartanot. Testamentissaan hän määräsi omaisuutensa veljenpojalleen Axel Reuterholmille, ehdolla, että tämä myy kaiken omaisuuden Suomessa, muuttaa Ruotsiin ja ostaa rahoilla sieltä maata, sekä rakennutta uuden kotikuntansa kirkkoon sukuhaudan, johon siirtää kaikkien Siuntion kirkon hautakappeliin haudattujen Reuterholmien arkut. Vuonna 1815 arkut päätyivät Strängnäsin tuomiokirkkoon Olivecrantz-suvun hautaholviin, joka nyttemmin tunnetaan Reuterholmin hautaholvina. Myös Gustaf Adolf Reuterholm on haudattu tänne.Suitian historia – helsinki.fi == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Reuterholm, Gustaf Adolf (1756–1813) – Kansallisbiografia Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Suomalaiset vapaamuurarit Luokka:Ruotsalaiset aateliset Luokka:Vuonna 1756 syntyneet Luokka:Vuonna 1813 kuolleet
Pääskynen-palkinto

Pääskynen-palkinto on Suomen Nuorisokirjailijoiden vuodesta 1981 noin joka toinen tai kolmas vuosi myöntämä tunnustuspalkinto ansioituneelle lastenkirjallisuuden tunnetuksi tekijälle tai tutkimuksen edistäjälle. Se voidaan jakaa yksittäiselle henkilölle tai yhteisölle. ==Palkitut== * 1981 Toini Havu, kulttuuritoimittaja ja kirjallisuuskriitikko * 1983 Irja Lappalainen, lastenkirjailija * 1985 Vuokko Blinnikka, kirja-arvostelija * 1987 Henry Granfors, kirja-arvostelija * 1989 Mielikuvia: suomalaisia lastenkirjankuvittajia -teoksen toimittajat: Arja Kanerva, Kaisa Lange, Maria Laukka * 1991 Kerttu Manninen * 1993 Lapsen Maailma -lehden päätoimittaja Mauri Upanne ja toimitussihteeri Soila Niklander * 1995 BTJ Kirjastopalvelu * 1998 Ismo Loivamaa * 2001 Maija Karjalainen * 2003 Karl Grünn * 2005 Riitta Vaismaa * 2008 Reetta Saine * 2010 Kari Vaijärvi, nuortenkirjailija * 2013 Marja-Leena Mäkelä * 2015 Turun kirjamessut * 2018 Päivi Heikkilä-Halttunen * 2024 Henriika Tulivirta Lähde ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjallisuuspalkinnot
Dōjō

thumb|400px| Kendoharjoittelua legendaarisella tokiolaisella Noma dōjōlla. Dōjō () on harjoitussali tai rakennus, jossa harjoitellaan bujutsua tai budolajeja. Dōjō tarkoittaa suomeksi tien paikkaa, mikä viittaa tapaan nähdä budōharjoittelu itsensäkehittämisen loputtomana tienä. Toisin kuin länsimaissa, joissa dōjō liitetään budōon, Japanissa mikä tahansa paikka, jossa harjoitellaan fyysisesti, on dōjō. == Dōjōn määritelmä == Budōn peruskirjan neljäs artiklaBudo Charter määrittelee dōjōn seuraavasti: == Kuuluisia japanilaisia dōjōja == Hieno esimerkki perinteisestä dōjōsta oli Tokiossa sijainnut Noma kendō dōjō (), jossa pidettiin aamuharjoitukset (asa- geiko) 365 päivänä vuodessa. Noma dōjōn omistanut Japanin suurin kustantamo Kodansha purki rakennuksen vuonna 2007. Muita kuuluisia japanilaisia dōjōja ovat * Kodokan (judo) Kōdōkan () on judon kansainvälinen päämaja, josta hallinnoidaan kansainvälistä judo-toimintaa. Sen on perustanut judon kehittäjä Jigorō Kanō vuonna 1882. Nykyisin Kōdōkan sijaitsee 8-kerroksisessa rakennuksessa Tokiossa, Japanissa. * Aikikai hombu dōjō (aikikai-aikido) * Fukuoka dōjō (Shintō Musō-ryū) Hanjiro Shiraishi (1842-1927) oli japanilainen taistelulajien opettaja. Häntä pidetään Shintō Musō-ryūn 24. päämiehenä (shihan). Shiraishi oli ainut läpi koko Meiji-kauden opettanut yhdistyneen Shintō Musō-ryūn opettaja. Hänen dojonsa Hakatassa oli pystytetty majatalon seinän varaan. Shiraishi opetti oman talonsa verannalta, joka oli sopivasti dojon avonaista sivua kohti. Shiraishin dōjōlla oli lukuisia oppilaita. Heistä kolme ovat historian valossa tärkeitä: Takayama Kiroku, Takaji Shimizu ja Ichizō Otofuji. Shiraishin kuoltua tämän oppilas Takayama Kiroku, perusti uuden dojon 1929 nimeten sen Fukuoka dojoksi. * Nippon Budokan (Japanin kansalliset budokilpailut pidetään yleensä Budokanissa) * Iwama dōjō (aikikai- aikido) * Yoseikan * Renbukan * Butokuden * Shudogakuin dōjō (Takano Sasaburo, Ono-ha itto ryū).Diane Skoss (päätoimittaja), Koryu Bujutsu, Classical Warrior Traditions of Japan, 1995 sivu 147 * Yushinkan dōjō (Nakayama Hakudō, Shinto Munen ryū). == Dōjō Zen Buddhismissa == Myös Zen-buddhalaisesta meditaatiohalli () mielletään dōjō kaltaiseksi opiskelupaikaksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Noma dōjōn kotisivut Luokka:Japanilaiset budōkäsitteet
Suomen vesiliikenteen historia

Tämä artikkeli käsittelee vesillä liikkumisen historiaa alueella, jolla nykyisin sijaitsee Suomen valtio. Veiksel-jääkauden jälkeen Etelässä ja lännessä alue rajoittuu Itämereen. Lisäksi sisämaassa on runsaasti vesistöjä. Vesillä liikkuminen on ollut vuosituhansia tärkeää suomalaisten esivanhemmille. Vesistöt ovat aina olleet osa suomalais-ugrilaisten elämää. Suomalais-ugrilaisten kielten alkukodin sijainti on kiistanalainen, mutta varmuudella ainakin kantasuomalaisen kielimuodon puhujat olivat kiinteästi merten piirissä ja myös liikkuivat merillä. Itämerensuomalaiset kehittyivät Itämeren piirissä, ja tunsivat myös varhain Vienanmeren. Saamelaiset ovat olleet yhteydessä Jäämereen ja Norjanmereen. Vesireitit ovat olleet kautta historian, 1800-luvulle asti, tärkein liikenneväylä Suomessa ja monin paikoin muualla Itämeren piirissä. Kalastus on ollut tärkeä elinkeino kivikaudelta teollistuneeseen aikaan saakka, eikä jo varhain omaksuttu maanviljely syrjäyttänyt sitä. ==Veneiden ja laivojen kehitys== Aivan ensimmäinen vesillä liikkumisen keino on ollut kopukka, sopivista puista kokoon kyhätty lautta. Kivikaudella käytettiin ruuhia, puunrungosta koverrettuja veneitä. Ruuhi ei sopinut avomerimatkoihin, sillä sen laidat olivat erittäin matalat. Ruuhilla luultavasti kalasteltiin järvillä ja rannikon lähellä. Jo kivikauden lopulla ruuhi alkoi syrjäytyä, kun Itämeren ja luultavasti Suomenkin vesistöissä tulivat käyttöön nahkapohjaiset veneet. Nahkapohjaista venettä piti koossa puukehikko. Veneen pohjassa oli suksen muotoinen puuesine, joka suojasi herkkää nahkapohjaa vaurioilta, kun vene osui pohjaan, kiville tai rantaan. Joistain hyvin vanhoista sukseksi nimetyistä löydöistä onkin arveltu, että ne voisivatkin olla näitä veneen osia. Rautakaudella tulivat käyttöön varsinaiset puuveneet, jotka mahdollistivat pitkätkin merimatkat. Puuveneissä on puukehikko, jonka varaan laidat on tehty lankuista. Kiinnikkeinä käytettiin nauloja tai niittejä. Puuveneitä oli erikokoisia, pienimmät yhden soudettavia pienille järville, isoimmat suuria "pitkäveneitä" merimatkoihin. Ruuhia on silti satunnaisesti käytetty sisävesistöissä vielä historiallisellakin ajalla. Lautarakenteisia ruuhia on käytetty vielä 1960-luvulla Hämeen pienillä järvillä. Niitä melottiin yksilapaisilla meloilla, vain harvassa ruuhessa oli airot. Suomen ensimmäinen lujitemuovivene valmistettiin vuonna 1955. Tämän "lasimuoviveneen" suunnitteli ja sen valmistusta johti Merivoimien Esikunnan laivanrakennustoimiston päällikkö insinöörikomentajakapteeni Teuvo Ilmari Riki. Tämän 4,27 metriä pitkän 60-kilogrammaisen veneen laidat olivat 3–4 millimetriä paksut. Veneeseen voitiin asentaa 1,1–2,2 kilowattinen (1,5–3 hevosvoimaa) perämoottori, joka antoi sille 11 km/h:n (6 solmun) nopeuden. ==Katso myös== *Luettelo perinteisestä suomalaisesta vesillä liikkumisen sanastosta *Suomen meriteollisuus *Jäänmurtajien historia ==Lähteet== * Luokka:Suomen vesiliikenne Luokka:Tekniikan historia
Viritin-vahvistin

Viritin-vahvistin (, AVR) on laite, joka sisältää radion, esivahvistimen ja päätevahvistimen toiminnot. Tyypillisesti laitteissa on liitin myös antennille. Esivahvistinosassa on liitäntöjä ulkoisesti liitettäville äänilähteille, kuten CD-soitin, levysoitin, nauhuri, televisio tai äänikortti. Esivahvistinosassa suoritetaan äänilähteen valinta virittimen ja muiden laitteeseen liitettyjen lähteiden välillä ja päätevahvistin vahvistaa signaalia, jonka jälkeen se toistetaan kaiuttimista. Nykyaikaisen viritinvahvistimen toimintoja voidaan ohjata kaukosäätimellä. Luokka:Viihde- elektroniikka Luokka:Äänentoistotekniikka
Yläneen kartano

Yläneen kartano eli Vanhakartano on keskiajalta lähtien tunnettu kartano entisessä Yläneen kunnassa Pöytyällä. Suurin osa Yläneen alueesta on ollut kartanon alusmaita. == Historia == Vuosisatojen kuluessa kartano on ollut useiden tunnettujen aatelissukujen, kuten Fleming-, Creutz-, Lybecker- ja Jägerhorn af Spurila-suvun omistuksessa. Yläneen kartanon maat olivat 1800-luvun alussa noin 25 000 hehtaaria. Puolet kartanosta myytiin Isac Reinhold Salbergille V.1811 hän myi sen pojalleen Carl Reinhold Sahlbergille. Sahlbergien osaa alettiin kutsua Yläneen Uusikartanoksi ja toista osaa Vanhakartanoksi. Euralainen Frans Fredrik Björni osti 14. toukokuuta 1890 Yläneen kartanon Uusikartanon leskirouva Walter Reinhold Sahlbergin perikunnalta.Björni, 1986, s.52 Björni osti 10. elokuuta 1892 Yläneen kartanon Vanhakartanon irtaimistoineen sen viimeiseltä aatelissäätyiseltä omistajalta nimituomari (varatuomari) Reinhold Ernst Petter Jägerhornilta.Björni, 1986, s.55 Björni myi 8. huhtikuuta 1905 Vanhakartanon irtaimistoineen vanhimmalle pojalleen Onni Björnille (myöhemmin Rantasalo).Björni, 1986, s.79 Uudenkartanon hän myi 24. toukokuuta 1913 nuorimmalle pojalleen Sulholle.Björni, 1986, s.82 Vuodesta 1905 lähtien kartanon omisti maanviljelysneuvos, kansanedustaja Onni Rantasalo (1884–1977), jonka suvulla kartano on edelleen. Kartanon puinen, kaksikerroksinen päärakennus on 1790-luvulta. Pihamaata rajaavat siipirakennukset ovat 1600-luvulta. 1930-luvun lopulla löytyi kartanon restaurointitöiden yhteydessä kartanon suuren salin katosta suuri 8 x 9 metrin kokoinen raamatullisaiheinen paholaisen kytkemistä esittänyt öljyvärimaalaus, joka oli peräisin 1600-luvulta.Harvinainen löytö vanhassa kartanossa. Arvokas kattomaalaus paljastunut restaurointitöiden yhteydessä Yläneellä. Suurin Suomessa tunnettu öljymaalaus 1600-luvulta, Helsingin Sanomat, 20.01.1939, nro 18, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Museovirasto on vuonna 2009 määritellyt Yläneen Vanhakartanon ja ympäröivän viljelysmaiseman valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. Vuonna 2010 Turun AMK selvitti yhä maanviljelystilana toimivan kartanon rakennusten kunnostamismahdollisuuksia yhdessä omistajan kanssa tavoitteena toteuttaa kunnostus EU-hankkeena. ==Katso myös== *Ordenojan kartano ==Lähteet== * ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * Kartanon väen syksy : Yläneen Vanhankartanon työväki muistelee, koonneet Arimo Helmisaari ja Sirkku Pihlman. Priimus Media Oy, Loimaa 2008 * Kartta Yläneen kartanon alueesta vuonna 1803, Kansallisarkisto * Historiallisten hahmojen jäljillä. Vanhassa varsinaissuomalaisessa valtamiesten kartanossa, Helsingin Sanomat, 17.06.1934, nro 160, s. 21, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * 1600-luvun kattomaalauksia päivänvaloon. Yläneen Vanhankartanon arvoituksellinen katto, Suomen Kuvalehti, 21.01.1939, nro 3, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Suomen kartanot Luokka:Yläne Luokka:Pöytyän rakennukset ja rakennelmat Luokka:Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa Luokka:Suomen 1700-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Jukka L. Mäkelä

Jukka Mäkelä, oikealta nimeltään Lauri Juhani Mäkelä, (5. helmikuuta 1917 Oulu – 3. syyskuuta 1977 Espoo) oli suomalainen sotakirjailija, joka toimi sotien aikana tiedustelu-upseerina ja käytti näitä kokemuksia pohjana useissa kirjoissaan. Mäkelän vanhemmat olivat sahanisännöitsijä Viktor Emil Mäkelä ja Anna Rauha Johanna Manner. Hän pääsi ylioppilaaksi 1938 Kuopion yhteiskoulusta. ==Teokset== * Salaista palapeliä: tiedustelupalvelua ja tapahtumia talvisodan ja jatkosodan vaiheilta. WSOY 1964, 5. painos 1965, 6. painos 1988. * Salaisen sodan saatosta. WSOY 1965. * OsKu (Osasto Kuismanen) : tiedustelua ja kaukopartiointia välirauhan ja jatkosodan ajoilta. WSOY 1966, 4. painos 1982. * Helsinki liekeissä : suurpommitukset helmikuussa 1944. WSOY 1967, 2. painos 1994. * Lumi palaa. WSOY 1968. * Marokon kauhu Aarne Edvard Juutilainen. WSOY 1969. * Lumitiikeri. WSOY 1970. * Taipaleenjoki. WSOY 1971. (runo-otteet Yrjö Jylhän teoksesta Kiirastuli) * Kannas salamoi. WSOY 1972. * Teräsvyöry Kannaksella. WSOY 1973, 4. painos 1974. * Aunuksen savut. WSOY 1974. * Teräsvyöry murtuu. WSOY 1975. * Suomi taisteli : sotiemme suurlukemisto 1 ; valikoinut ja toim. Jukka L. Mäkelä ; kommentit laatinut Helge Seppälä. WSOY 1977. * Suomi taisteli : sotiemme suurlukemisto 2 ; valikoinut ja toim. Jukka L. Mäkelä ; kommentit laatinut Helge Seppälä. WSOY 1978. * Suomi taisteli : sotiemme suurlukemisto 3 ; valikoinut ja toim. Jukka L. Mäkelä ; kommentit laatinut Helge Seppälä. WSOY 1978. * Suomi taisteli : sotiemme suurlukemisto 4 ; valikoineet Jukka L. Mäkelä, Helge Seppälä ; toim. ja kommentit laatinut Helge Seppälä. WSOY 1979. == Lähteet == * Pohjoissavolaisen kaunokirjallisuuden bibliografia : Jukka L. Mäkelä Luokka:Suomalaiset sotakirjailijat Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 1977 kuolleet
Vaivio

Vaivio on noin 600 asukkaan kylä Liperin kunnassa, Pohjois-Karjalassa. Se sijaitsee aivan Liperin pohjoisosassa 23 kilometrin päässä kuntakeskuksesta. Joensuuhun Vaiviosta on matkaa noin 20 kilometriä. Kylä jakautuu kahteen keskukseen: Vaivioon ja Härkinvaaraan. Härkinvaaralaiset ovat ehdottaneet vuonna 2007 alueensa siirtämistä Polvijärven kuntaan, koska yhteys Polvijärven kirkonkylään on lyhyempi kuin Liperiin. Vaivion asukasluku kaksinkertaistuu kesäisin, kun kesämökkiläiset saapuvat alueelle. ==Palvelut== Valviossa sijaitsi alakoulu. Vaivion ensimmäinen koulu perustettiin 1908. Koulun Nykyinen rakennus valmistui vuonna 1963. Koulu on syksystä 2010 alkaen kaksiopettajainen. Sen oppilasmäärä lukukaudella 2009–2010 oli 40. Koulu oli lakkautusuhan alla, mutta Liperin kunnanvaltuusto päätti säilyttää sen 2010.Karjalainen 22.2.2010 Vuonna 2013 Valvion koulu kuitenkin suljettiin. Nykyään entisen koulun tiloissa toimii ravintolabaari. Joensuun luterilaisella seurakunnalla on Vaiviossa leiri- ja kurssikeskus. Vaiviossa oleva Harila oli 2000-luvulle asti Joensuun kaupungin leirikeskus; nyt tila on yksityisomistuksessa. Vaivion itälaidalla on Pärnävaaran urheilukeskus. Kylän urheiluseura on vuonna 1931 perustettu Vaivion Tarmo. ==Yrityksiä== *Puupietari on 1990-luvulla perustettu 15 henkeä (2011) työllistävä puunjalostusyritys, joka valmistaa ovi- ja ikkunateollisuudelle puukomponentteja.Kauppalehti.fiPuupietari investoi laatuun, Karjalainen 6.5.2011 *Pikkunupun luomutila *Lintuteurastamo Viinisorsa *Pieneläintuhkaamo ==Tunnettuja vaiviolaisia== * Erkki Raappana, kenraalimajuri (1893–1962) * Esa Timonen, ministeri, maaherra == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Valvio ja Härkinvaara *Pärnävaaran urheilukeskus Luokka:Liperin kylät
Ali Alava

Ali Johannes Alava () palveli etsivänä 1930-luvulta lähtien Etsivä keskuspoliisi/Valpossa. Kokemuksiinsa perustuen hän kirjoitti 1970-luvulla muutamia kirjoja jotka käsittelivät Suomessa toisen maailmansodan aikana ja sitä ennen harjoitettua tiedustelutoimintaa.Suomen kirjailijat tietokanta Ali Alavan vanhemmat olivat Tampereella ja Vesilahden Narvassa räätälinä toiminut Aksel Alander (1847–1914) ja tämän toinen puoliso Hanna Alander, o. s. Taipaleenmaa (1870–1961). Hänen veljensä Lauri Agapetus Alava (1906––1967) toimi pankinjohtajana Vesilahdella.Geni.com : Ali Johannes Alava ==Teokset== * Punaiset etappimiehet. Karisto 1973 * Gestapo Suomessa. Karisto 1974 * GPU:n salainen liiga, romaani. Karisto 1976 * Erikoisosasto Pohjoinen. Karisto 1978 == Lähteet == Luokka:Suomen turvallisuuspoliisin henkilökunta Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 1978 kuolleet
Tapetum lucidum

Tapetum lucidum on heijastava kerros silmän verkkokalvolla. Erityisen selvästi se on kehittynyt kissalla, kuhalla, koiralla, hevosella ja märehtijöillä. Verkkokalvon sauva- ja tappireseptorit reagoivat pupillin ja mykiön läpi tulleeseen valoon ja kuvaan kerran ja toisen kerran kun sama valo heijastuu tapetum lucidumin peilipinnasta takaisin. Heijastava pinta koostuu pääasiassa guaniinikiteistä ja niitä sitovista kollageenisäikeistä. Jos silmiin osuu voimakas valo ja joku katselee samasta suunnasta, hän näkee usein heijastuvan valon.thumb|right|Silmien heijastus paljastaa pesukarhunNykyaikaisissa kameroissa pyritään välttämään verkkokalvolta takaisin heijastuvan valon aikaansaamaa punasilmäisyyttä väläyttämällä salamavaloa kahdesti, jolloin värikalvo supistuu ennen toista, varsinaisen kuvan ottamiseen käytettävää salamaa, mikä vähentää ei-toivottavaa efektiä. ==Lähteet== * Lehrbuch der Veterinär Physiologie, Scheunert / Trautman ISBN 3-489-75316-X Luokka:Silmät
An Tran

An Tran (s. 29. heinäkuuta 1952 Saigon) on vietnamilaissyntyinen yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Tran tunnetaan lempinimellä "The Boss" ("pomo"). Tran aloitti pokerin 1970-luvun puolivälissä ja sijoittui rahoille World Series of Poker -turnauksessa ensimmäisen kerran vuonna 1989. Samana vuonna hän oli WSOP:n pääturnauksessa 24.. Sen jälkeen Tran on ollut WSOP:n finaalipöydässä useita kertoja ja vuonna 1991 hän voitti toistaiseksi ainoa WSOP-rannekkeensa 1 500 dollarin pot limit omaha -turnauksessa. Siinä hän voitti lopun kaksinpelissä Chris Björinin. WSOP:n pääturnauksessa Tran on parhaimmillaan ollut viides vuonna 1996. Sijoitus toi palkintorahoina 128 700 dollaria. Tran oli lähellä voittaa toisen rannekkeensa vuonna 2004, jolloin hän hävisi lopussa John "World" Henniganille 5 000 euron limiitti hold'em -turnauksessa. Tran on voittanut urallaan useissa turnauksia kuten Hall of Fame Poker Classicissa vuonna 1992, Queens Poker Classicissa vuonna 1993, LA Poker Classicissa vuonna 1994, 10th Annual Diamond Jim Bradyssa vuonna 1994, Legends of Pokerissa vuonna 1996 ja Four Queens Poker Classicissa vuosina 2002 ja 2003. World Poker Tourilla Tran on selvinnyt kerran finaalipöytään: Gold Strike World Poker Openissa tammikuussa 2006 hän oli viides ja ansaitsi tästä 125 856 dollaria. Elokuussa 2007 Tranin pokeriuran turnausansiot ylittivät 2,5 miljoonaa dollaria. == Lähde == == Aiheesta muualla == * * An Tran PokerPages.com:ssa (luettu 14.3.2007) Luokka:Yhdysvaltalaiset pokerinpelaajat Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
(55565) 2002 AW197

(55565) 2002 AW197 on Transneptuninen kohde. Michael E. Brown löysi sen 10. tammikuuta 2002 yhdessä viiden kollegansa kanssa. Sen kierto Auringon ympäri kestää 325,15 Maan vuotta. ==Lähteet== * http://www.wingmakers.co.nz/(55565)_2002_AW197.html ??? *Numbered minor planets Luokka:Kuiperin vyöhyke Luokka:Transneptuniset kohteet Luokka:Mahdolliset kääpiöplaneetat
Moottoripyöräilyn Australian Grand Prix 2007

Australian Grand Prix 2007 oli MotoGP-kauden 2007 16. osakilpailu, joka käytiin 14. lokakuuta 2007 Phillip Island Grand Prix Circuitilla Victorian osavaltiossa Australiassa. ==Tulokset== ===MotoGP=== Sija Nro Kuljettaja Talli Valmistaja Kierroksia Aika/Keskeytys Aika-ajo Pisteet 1 27 Casey Stoner Ducati Marlboro Team Ducati 27 41:12.244 3 25 2 65 Loris Capirossi Ducati Marlboro Team Ducati 27 +6.763 5 20 3 46 Valentino Rossi Fiat Yamaha Team Yamaha 27 +10.038 2 16 4 26 Dani Pedrosa Repsol Honda Team Honda 27 +11.663 1 13 5 4 Alex Barros Pramac d'Antin Ducati 27 +19.475 7 11 6 14 Randy de Puniet Kawasaki Racing Team Kawasaki 27 +27.313 6 10 7 21 John Hopkins Rizla Suzuki MotoGP Suzuki 27 +29.243 14 9 8 71 Chris Vermeulen Rizla Suzuki MotoGP Suzuki 27 +34.833 16 8 9 5 Colin Edwards Fiat Yamaha Team Yamaha 27 +35.073 11 7 10 33 Marco Melandri Honda Gresini Honda 27 +36.971 12 6 11 7 Carlos Checa Honda LCR Honda 27 +37.721 13 5 12 13 Anthony West Kawasaki Racing Team Kawasaki 27 +38.426 10 4 13 56 Shinya Nakano Konica Minolta Honda Honda 27 +47.430 8 3 14 50 Sylvain Guintoli Dunlop Yamaha Tech 3 Yamaha 27 +54.324 9 2 15 24 Toni Elías Honda Gresini Honda 27 +1:10.471 18 1 16 6 Makoto Tamada Dunlop Yamaha Tech 3 Yamaha 27 +1:12.904 15 17 80 Kurtis Roberts Team Roberts KR212V 27 +1:13.020 19 Kesk. 1 Nicky Hayden Repsol Honda Team Honda 12 Keskeytys 4 Kesk. 57 Chaz Davies Pramac d'Antin Ducati 12 Keskeytys 17 Lähteet: Lähteet: Lähteet: Lähteet: Lähteet: Lähteet: Lähteet: Lähteet: Lähteet: == Lähteet == Luokka:MotoGP-kausi 2007 Luokka:Moottoripyöräilyn Australian Grand Prix
Slåttmossen

Slåttmossen on suo ja luonnonsuojelualue Helsingin ja Vantaan rajalla. Vantaan puoleinen alue suosta kuuluu Vaaralan kaupunginosaan ja Helsingin puoleinen alue Jakomäen osa-alueeseen Suurmetsän kaupunginosassa. Suo on ainoa keidassuo Helsingissä. Suojelualueen pinta-ala on 7,5 hehtaaria, josta kaikki on Helsingin puolella. Alue rauhoitettiin 13. joulukuuta 1995. Suo on Helsingin suojelluista soista laajin ja edustavin. Suolle rakennettiin 700 metriä pitkä luontopolku rasteineen ja pitkospuineen vuonna 1998. Rauhoitusalueen pinta- alasta on luonnontilaista keidasrämettä 2,8 hehtaaria, isovarpurämettä 2,8 hehtaaria, nevakorpea 0,1 hehtaaria ja turvekangasta 1,7 hehtaaria. Suon keskiosa on aukeata ja muodostunut kuivahkoista rahkarämejänteistä eli kermeistä ja niiden vetisistä nevapainanteista eli kuljuista. Suon reunaosat ovat isovarpuista rämettä. Suolla kasvaa sellaisia karuimpien räme- ja nevatyyppien tunnuskasveja, joita ei muualta Helsingistä tapaa. Kasvillisuutta edustavat muun muassa tupasvilla, karpalo, variksenmarja, suokukka ja pyöreälehtikihokki. Alkukesällä tupasvillan valkoiset kukkatähkät täplittävät suota, myöhemmin kesän mittaan kukillaan väriä ja tuoksuja antavat myös suopursu ja kanerva. Suon perhos- ja hyönteislajisto on myös edustava. == Lähteet == * Helsingin kaupungin ympäristökeskus: Slåttmossenin luonnonsuojelualueen opastetaulu === Viitteet === Luokka:Helsingin luonto Luokka:Vantaan luonto Luokka:Suurmetsä Luokka:Vaarala (Vantaa) Luokka:Pääkaupunkiseudun luonnonsuojelualueet Luokka:Suomen suot
Myra Nicholson

Myra Nicholson (14. joulukuuta 1894 – 20. syyskuuta 2007) oli ennen kuolemaansa vanhin elossa ollut australialainen. Hän kuului myös maailman vanhimpien elossa olleiden ihmisten joukkoon, sillä vuosina 1893–1894 syntyneitä oli vuonna 2007 elossa varsin vähän. Nicholson oli kotoisin Blackburnista. Hän kertoi nauttineensa elämästään vielä sadan vuoden iässä ja kuvaili 100-vuotispäiväänsä "ihanaksi". Nicholson asui itsenäisesti 102-vuotiaaksi. Hän vietti 110-vuotispäiväänsä joulukuussa 2004 ja kuoli keuhkoputkentulehdukseen 112 vuoden ikäisenä. Hänen kuoltuaan Australian vanhimmaksi eläväksi henkilöksi tuli E. Beatrice Riley. == Lähteet == Luokka:Yli 110-vuotiaiksi eläneet australialaiset Luokka:Vuonna 1894 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet
Irmgard von Stephani

Irmgard von Stephani (20. syyskuuta 1895 – 5. lokakuuta 2007) oli Saksan vanhin elossa oleva henkilö 21. heinäkuuta 2005 alkaen. Irmgard von Stephani syntyi Kasselissa lähes kaksi vuosikymmentä ennen ensimmäisen maailmansodan alkua ja oli Natsi-Saksan aikana jo keski-ikäinen. Stephani ei ollut koskaan naimisissa eikä hänellä ole lapsia. Hän vietti Berliinissä 111-vuotispäiväänsä syyskuussa 2006. Tällöin hänellä oli ongelmia kuulon ja näön kanssa, mutta hän kävi yhä ulkona kävelyillä.http://www.globalaging.org/elderrights/world/2006/oldestgermanlady.htm Horst Köhler muisti naista tämän 110-vuotispäivänä. Stephani kuoli pari viikkoa 112-vuotispäivänsä jälkeen lokakuussa 2007. == Lähteet == Luokka:Yli 110-vuotiaiksi eläneet saksalaiset Luokka:Vuonna 1895 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet
Philippe Adams

Philippe Adams (s. 19. marraskuuta 1969 Mouscron, Belgia) on belgialainen kilpa-autoilija. Ennen F1-uraansa Adams sijoittui sijalle 12 Japanin Formula 3 -sarjassa vuonna 1991 ja toiseksi Britannian F3-sarjassa 1992. Vuonna 1993 hän voitti Britannian Formula 2 -sarjan mestaruuden. Adams osallistui kaudella 1994 Formula 1 -sarjaan Lotus-tallissa. Hän ajoi vain kahdessa Grand Prix -kilpailussa eikä saavuttanut yhtään MM-pistettä. Adamsin kuljettajan roolia varjostivat hänen kokemattomuutensa F1-autoista (66 testikierrosta) sekä heikot suoritukset kilpailuissa. Belgian GP:ssä Adamsin auto pyörähti ympäri useita kertoja ja hän aiheutti kolarin sekä harjoituksissa että kilpailussa (ajettuaan kilpailussa vain 16 kierrosta), ja Portugalin GP:ssä hän ajoi maaliin 16:tena (viimeisenä ja aikaero edellä ajaneeseen yli 20 sekuntia). Sponsorien osalta Adamsille luvattiin kahden kilpailun mittainen sopimus, mikä aiheutti eripuraa Lotus-tallin muiden sponsorien keskuudessa, kun nämä uhkasivat poistaa omat sponsorilogonsa autoista. Jerezissä talli päätti korvata Adamsin Alex Zanardilla, minkä seurauksena hän siirtyi ajamaan eri urheiluautosarjoja. Kilpauransa jälkeen Adams työskenteli kotimaassaan autonvalmistaja SEAT:in tehtaalla. ==Formula 1 -tulokset== Vuosi Talli Auto Moottori 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 Sijoitus Pisteet 1994 Lotus Lotus 109 Mugen-Honda V10 BRA PAC SMR MON SPA CAN FRA GBR DEU HUN BEL Kesk. ITA POR 16 EUR JPN AUS \- 0 ==Lähteet== * F1 Rejects: Philippe Adams === Viitteet === Luokka:Belgialaiset Formula 1 -kuljettajat Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Come Out and Play

Come Out and Play (1985) on hard rock -yhtye Twisted Sisterin neljäs albumi. Albumilla esiintyy lukuisia vierailevia tähtiä. Kappaleen "Be Chrool to Your Scuel" Dee Snider laulaa duettona Alice Cooperin kanssa. Billy Joel soittaa samassa kappaleessa pianoa. "Leader of the pack" on cover versio The Shangri- Las:n kappaleesta "Leader of the pack". "Come out and play" on Twisted Sisterin toiseksi viimeinen albumi ennen yhtyeen hajoamista vuonna 1987. ==Kappaleet== # Come Out and Play - 4:51 # Leader of the Pack - 3:48 # You Want What We Got - 3:45 # I Believe in Rock 'n' Roll - 4:03 # The Fire Still Burns - 3:34 # Be Chrool to Your Scuel - 3:53 # I Believe in You - 5:23 # Out on the Streets - 4:27 # Lookin Out for # 1 - 3:07 # Kill or Be Killed - 2:47 # King of the Fools (Bonus kappale kasetti- ja CD-versioissa) - 6:26 == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 1985 albumit Luokka:Twisted Sisterin albumit
Rokkari

Rokkari on arkikielen nimitys rockmusiikin esittäjälle tai harrastajalle. Ensimmäisiä rokkareita olivat 1950-luvun teddyt ja greaserit. == Katso myös == * Rockabilly == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Musiikilliset alakulttuurit Luokka:Nuorisokulttuuri
Johan Alm

Johan Alm (1728–1810) oli suomalainen kenttävääpeli ja taidemaalari, erityisesti kirkkomaalari. Almin isä oli Vaasan lukkari Erik Häggroth. Hänen ensimmäinen vaimonsa oli lukkari Österlundin leski Anna Catharina Tilgren, toinen Elisabet Häggroth. Alm työskenteli lähes koko uransa Vaasassa, jonne hän oli muuttanut Tukholmasta 1761. Maalarikisällin oikeudet hän sai 1765. Saarnastuolien koristamiset ja alttaritaulujen maalaukset olivat Almin merkittävimpiä töitä kirkkomaalauksessa. Hänen töitään ovat Uudenkaarlepyyn (1759) ja Ilmajoen (1766) kirkkojen alttaritaulut sekä Uudenkaarlepyyn kirkon kattomaalaus. Ilmajoen alttaritaulun Kristus ristillä kustansi kirkkoherra, tohtori Salomon Hannelius puolisonsa Magdalena Peldanin kanssa. Alavuden kirkon saarnastuolin hän koristeli 1759. Hänen päätyönään pidetään Koivulahden kirkon kookasta alttaritaulua (1765), joka esittää viimeistä tuomiota. Hän maalasi myös Isonkyrön kirkon kukon, tapulin ja kirkkoon alttaritaulun sekä kuvitti saarnastuolin laidat ja lehterin reunakaiteeseen apostolien kuvat 1773–1775. Evijärven kirkkoon hän teki saarnastuolin maalauksen ja kultauksen 1791, ja tämä työ on entisöitynä käytössä Evijärven kirkossa. ==Lähteet== *Pohjanmaan Väylän matkailuhakemisto, Henkilöhistoriaa luettu 14.3.2007 *Nikkemedia luettu 14.3.2007 *Kuvataiteilijamatrikkeli luettu 14.3.2007 ==Kirjallisuutta== *Appelgren, Kari: Johan Alm, Hantverksmålare i Vasa på 1700-talet, 1974 Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1728 syntyneet Luokka:Vuonna 1810 kuolleet
Sakari Virtanen

Sakari Virtanen on kajaanilainen metsäalan ja metsäteollisuuden asiantuntija sekä kirjailija. Hänen erikoisalaansa ovat metsään liittyvät yhteiskunnalliset kysymykset sekä metsä- ja metsäteollisuushistoria. Hän on työskennellyt monissa metsäyrityksissä ja kirjoittanut useita yritysten historiikkeja. ==Teoksia== *Kainuuseen sijoitettu. Kuvaus Kajaani Oy:n vaiheista vuoteen 1945. Kajaani Oy 1907–1982. Ensimmäinen osa. Helsinki 1982. (Kajaani Oy:n 75-vuotisjuhlajulkaisu) *Puusta elävä. Kajaani Oy:n vaiheita vuodesta 1946. Kajaani Oy 1907–1982. Toinen osa. Helsinki 1985. (Kajaani Oy:n 75-vuotisjuhlajulkaisu) *Kuvia leivän isästä - Kemiyhtiön taipaleelta 1893–1993, A pictorial history of the Kemi company 1893–1993. 1993. *Lapin leivän isä 100 vuotta, Kemiyhtiön historia. 1993. *Kainuun yhteistoimintakerhon historiikki 1952–2002. 2002. * Nuottasaaresta Wall Streetille – Oulun metsäteollisuus kauppahuoneista Stora Ensoon. 2003. *Siniset metsät, vihreä kulta - Kainuun metsätalouden historia. 2004. * Maidon vuosisata - Kainuun osuusmeijeri 1906–2006. 2006. * Yhtiöstä yksiköksi - UPM Kajaani. 2007 (Tihisenniemen tehtaiden 100-vuotisjuhlajulkaisu, kirja sis. myös DVD:n). * Maakunta maakunnassa - Osuuskauppa Maakunta 1917-2007. 2007 * Aila Alasalmi - Junan tuoma. 2009 * Talonpoika ja maa - Kertomus Kainuun Maa- ja metsäsäätiön toiminnasta. 2011 * Oswald Kihlman - Kairamo 1858-1938. Luonnontutkija, poliitikko, talousmies. SKS 2014 Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Gwynne Howell

Gwynne Richard Howell (s. 13. kesäkuuta 1938) on walesilainen oopperalaulaja, äänialaltaan basso. Hän esiintyi Covent Gardenissa ensimmäistä kertaa 1970. Howell on ollut vuosikymmeniä kuninkaallisen oopperan jäsen Lontoossa. Hän on lisäksi esiintynyt mm. New Yorkissa, Chicagossa, San Franciscossa, Pariisissa, Münchenissä ja Genevessä.http://www.bach-cantatas.com/Bio/Howell-Gwynne.htm Howell opiskeli Royal Northern College of Musicissa, ja hänelle myönnettiin vuonna 1998 Brittiläisen imperiumin ritarikunnan merkki.http://www.ingpen.co.uk/artist_detail.php?aid=92 == Lähteet == Luokka:Bassot Luokka:Brittiläiset oopperalaulajat Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Silvia Parera

Silvia Parera Carrau (s. 5. lokakuuta 1969, Mataró, Katalonia) on entinen espanjalainen uimari, joka edusti kotimaataan kolmissa kesäolympialaisissa, alkaen vuodesta 1988. Hänen paras suorituksensa olympialaisissa oli 10. sija 200 metrin sekauinnissa vuonna 1992. == Lähteet == *Espanjan olympiakomitea Luettu 14.2.2007 Luokka:Espanjalaiset uimarit Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Senioripysäkki

Senioripysäkki tarjoaa ilmaista ryhmäkeskusteluapua yksinäisille, masentuneille, ahdistuneille tai muun tuen tarpeessa oleville yli 60-vuotiaille HelsinkiMission tiloissa Albertinkatu 33:ssa. Tampereella ja Turussa toimintaa toteuttavat TampereMissio ja Tukenasi ry. HelsinkiMissio on kehittänyt ryhmäterapian ammattilaisten avulla uuden ja kevyemmän Senioripysäkki-ryhmämenetelmän. HelsinkiMissio kouluttaa menetelmän mukaisesti ryhmänohjaajia eri puolilla Suomea. Koulutettavat työskentelevät niissä organisaatioissa, joille HelsinkiMissio myöntää sopimuksella oikeuden käyttää suojattua Senioripysäkki-nimeä. Senioripysäkki-ryhmiä toimii ympäri Suomea yli 30 paikkakunnalla. Senioripysäkki aloitti toimintansa Helsingissä 2001. Senioripysäkin ryhmämallia on tutkittu laajasti ja siitä on saatu hyviä tutkimustuloksia. Tulokset on julkaistu mm. teoksessa Marjovuo, Ari - Pitkälä, Kaisu - Routasalo, Pirkko (toim.) Ikääntyneiden yksinäisyys. Senioripysäkin ryhmäterapia psykososiaalisena kuntoutuksena. Geriatrisen kuntoutuksen tutkimus- ja kehittämishanke. Tutkimusraportti 8. Vanhustyön keskusliitto. Hki. Samassa tutkimushankkeessa todettiin myös, että ikääntyneiden ryhmät vähensivät muiden sosiaali- ja terveyspalveluiden käyttöä enemmän kuin mitä ryhmien toteuttaminen maksaa.Pitkälä, Kaisu & Routasala, Pirkko & Kautiainen, Hannu & Savikko, Niina & Tilvis, Reijo (2005). Psykososiaalisen ryhmäkuntoutuksen vaikuttavuus. Vanhustyön keskusliitto. Hki. == Lähteet == * RV 51-52 / 2005, s. 4: Senioripysäkillä vanhusten yksinäisyys sulaa pois. == Aiheesta muualla == * HelsinkiMissio: Apua ja tukea senioreille Luokka:Vapaaehtoistyö Luokka:Sosiaaliset suhteet
EPR-paradoksi

EPR-paradoksi tai Einstein-Podolsky-Rosen-paradoksi on kolmen fyysikon luoma ajatuskoe, jolla on pyritty osoittamaan, että kvanttimekaniikka on epätäydellinen selitys fysikaalisesta todellisuudesta. EPR-paradoksissa osoitetaan, että hiukkasen nopeus ja paikka voidaan mitata tarkasti ilman, että toisen ominaisuuden mittaus vääristyisi. Myöhemmin David Bohm muutti EPR- paradoksin sisältöä, ja Bohmin muutokset sisältävää EPR-paradoksia kutsutaan usein EPRB-paradoksiksi. Ajatuskoe esiteltiin vuonna 1935 Physical Review -lehdessä, artikkelissa Can Quantum-Mechanical Description of Physical Reality Be Considered Complete? (). == Ajatuskoe == Heisenbergin epätarkkuusperiaatteen mukaan hiukkasen paikkaa ja liikemäärää ei voida mitata yhtä aikaa äärettömän tarkasti. Albert Einstein, Boris Podolsky ja Nathan Rosen esittivät kuitenkin ajatuskokeen, jossa molemmat ominaisuudet voitaisiin mitata tarkasti. Kvanttimekaniikan mukaan hiukkasen ominaisuudet voidaan kuvata yhteisellä aaltofunktiolla. Kuvitellaan koelaitteisto, jossa paikallaan oleva hiukkanen räjähtää kahdeksi samanlaiseksi hiukkaseksi, jotka samanaikaisesti lähtevät liikkeeseen vastakkaisiin suuntiin. Tällöin voidaan mitata toisen hiukkasen nopeus (hiukkanen 1) ja vastaavasti toisen hiukkasen paikka (hiukkanen 2). Koska tilanne on symmetrinen, liikemäärän säilymislaista seuraa, että kullakin hetkellä molemmat hiukkaset ovat yhtä etäällä alkuperäisestä paikasta ja niiden nopeudet ovat yhtä suuret mutta vastakkaissuuntaiset. Mitattaessa hiukkasen 1 nopeutta ei häiritä hiukkasen 2 paikkaa, eikä määritettäessä hiukkasen 1 paikkaa häiritä hiukkasen 2 nopeutta. Tämän perusteella voidaan sanoa, että hiukkasen paikka ja nopeus voidaan määrittää tarkasti ilman, että hiukkasta häiritään. EPR-kokeessa todetaan kaksi metafysikaalista oletustahttps://web.archive.org/web/20060926041116/http://www.cc.jyu.fi/~hetahein/kurssit/fysa290/LuK.ps, joihin fysikaalinen todellisuuskäsitys rakentuu: # Reaalisuusehto: Jos ominaisuus voidaan määrittää millään tavalla hiukkasta häiritsemättä, hiukkasella todella on tämä ominaisuus. https://web.archive.org/web/20040311174600/http://www.kolumbus.fi/kblinnik/epr/eprkoe.htm # Lokaalisuusehto: Toiselle hiukkasista suoritettava mittaus ei vaikuta kaukana siitä olevaan hiukkaseen, ts. pelkkä ensimmäisen hiukkasen havainnointi ei muuta toisen hiukkasen ominaisuuksia. Ehdot ovat filosofisia ja ovat sopusoinnussa klassisen luonnonkuvan kanssa. Niels Bohr vastasi kuitenkin vielä samana vuonna ja hänen mukaansa kvanttimekaniikka on täydellinen tulkinta. === Bohmin malli === David Bohm esitti vuonna 1951 yksinkertaisen mallin EPR-kokeesta. Bohmin mallia käytetään nykyään kokeellisten mittausten pohjana. Bohmin malli perustuu kahteen hiukkaseen, jotka ovat olleet toistensa kanssa vuorovaikutuksessa ja sittemmin erotettu toisistaan. == Lähteet == * Eivät enää toimi == Aiheesta muualla == * Blinnikka, Kyösti: Einstein-Podolsky-Rosen-paradoksi (EPR-paradoksi) ja Bellin teoreema Kvanttiteorian perusteiden tarkastelua Luokka:Ajatuskokeet Luokka:Fysiikan paradoksit
Vääkiön rautatieasema

Vääkiön rautatieasema () oli rautatieliikennepaikka Suomen rataverkkoon kuuluneella rataosuudella Pesiökylä–Taivalkoski. Liikennepaikka sijaitsi noin 21 kilometriä pohjoiseen Pesiökylän asemalta, noin 95 kilometriä pohjoiseen Kontiomäen asemalta ja noin 61 kilometriä etelään Taivalkosken asemalta. Liikennepaikka sijaitsi Suomussalmen kunnan Vääkiönvaarassa. Liikennepaikka avattiin virallisesti 15. marraskuuta 1957. Se muutettiin miehittämättömäksi kesäkuussa 1959. Henkilöliikenne lakkautettiin 23. toukokuuta 1982 ja tavaraliikenne 1. helmikuuta 1999. Liikennepaikka lakkautettiin lopullisesti 9. tammikuuta 2005. Käytännössä liikennepaikka on ollut lakkautettuna 4. elokuuta 2004 alkaen, kun Pesiökylän ja Taivalkosken välinen rataosuus lakkautettiin liikennöintikelvottomana. Vääkiön pysäkkirakennus valmistui vuonna 1956. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Vaunut.org: kuva Vääkiön asemarakennuksesta Luokka:Suomussalmen rautatieliikennepaikat Luokka:Kainuun lakkautetut rautatieliikennepaikat
Prytaneion

Prytaneion () oli antiikin Kreikassa prytanien eli kaupungin johtavien virkamiesten kokoontumispaikka ja hallintorakennus. Termiä käytetään kuvailemaan mitä tahansa antiikin rakennusta, jossa virkamiehet kokoontuivat. Yleensä Prytaneionilla tarkoitetaan kaupunginvirkamiesten rakennusta, mutta myös Olympiassa sijaitsevasta Prytaneionista, jossa tuomarit ja urheilijat kokoontuivat, käytetään samaa nimitystä. Prytaneion sijaitsi yleensä kaupungin keskellä agoralla. Prytaneionit muodostivat usein kaupungin henkisen ”ytimen”, ja niissä sijaitsi muun muassa Hestian pyhäkkö, jonka alttarilla paloi ikuinen tuli. Antiikin aikaisista prytaneioneista on varmuudella tunnistettu vain Deloksen, Laton ja Olympian prytaneionit sekä todennäköisesti myös muun muassa Efesoksen prytaneion. Ateenan Prytaneionin paikkaa ei tunneta varmuudella. Aiemmin Agoralla sijainneen Tholoksen ajateltiin usein olleen tässä käytössä, mutta nykyisen käsityksen mukaan rakennus ei kuitenkaan ollut kaupungin varsinainen prytaneion vaan jonkinlainen liitännäisrakennus, Prytanikon. == Prytaneion-rakennuksia == * Prytaneion, Ateena * Prytaneion, Delfoi * Prytaneion, Delos * Prytaneion, Dodona * Prytaneion, Efesos * Prytaneion, Olympia * Prytaneion, Priene * Tholos eli Prytanikon, Ateena == Lähteet == Luokka:Antiikin Kreikan arkkitehtuuri *
Leila ja Majnun

Leila ja Majnun (, tai , Qays wa-Laylā) on klassinen traaginen länsiaasialainen rakkaustarina. Alkuperäinen versio tunnetaan 600-luvulta arabiankielisestä kirjallisuudesta, persiankielisen kirjoitti Nizami 1100-luvulla. Se on arabi- ja Lähi-idän maissa yhtä tunnettu teos kuin Romeo ja Julia länsimaissa. Tarinasta on nykyisin monia eri versioita ja se perustuu tositarinaan. == Aiheesta muualla == * The Legend of Layli and Madjnun * Laila and Majnun at School: Page from a manuscript of the Laila and Majnun of Nizami * Yle Areena 1.7.2018: Romeon ja Julian esikuva on peräisin Lähi-idästä - professori Jaakko Hämeen-Anttila keskustelee legendasta Luokka:600-luvun kirjat Luokka:Aasialainen kirjallisuus Luokka:Arabialainen kulttuuri
Tilsa

Tilsa on eteläisessä Lapin maakunnassa, aivan Posion kunnan eteläosassa sijaitseva selväpiirteinen kallioinen suurehko vaara. Kansanomaisesti sitä kutsutaan Tilsan äläkyksi. Tilsan korkeus merenpinnasta on 360 metriä. Sen huippu on juuri ja juuri puurajan alapuolella, mutta sen puusto on matalakasvuista. Tilsan etelään viettävä rinne on loivasti laskeutuva pohjoisrinteen ollessa erittäin jyrkästi 'hyppyrimäinen' ja kallioinen. Tilsa sijaitsee keskellä laajaa, suojeltua soista aarnialuetta. Muita lähialueen tuntureita ja vaaroja ovat Taivalkosken Pyhitysvaara (422 m), Kuusamon Rukatunturi (491 m) ja Pudasjärven Iso-Syöte (431 m). Pyhitysvaara sijaitsee luonnonsuojelualueella, mutta Rukalla ja Isolla-Syötteellä on hiihto- ja laskettelukeskukset. Luokka:Posion luonto Luokka:Vaarat