EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
McLaren Automotive

McLaren Automotive (aiemmin McLaren Cars) on brittiläinen yritys, jonka Ron Dennis perusti vuonna 1990 kehittämään ja valmistamaan Formula 1 -kilpa- autoihin perustuvia katuautoja. McLaren Automotive on fuusioituma aiemmista yhtiöistä McLaren Cars ja McLaren Composites (komposiittirakenteiden suunnittelua ja tuotantoa). Yhtiö toimii läheisessä yhteistyössä kuuluisan Team McLaren -F1-kilpatallin kanssa ja on osa laajempaa McLaren Group -yritysryhmää. Yhtiön tunnetuin tuote on 1990-luvun superauto McLaren F1. ==Vanhoja malleja == ===McLaren F1=== Yrityksen ensimmäinen tuote oli McLaren F1 -urheiluauto, tai ns. superauto, joka vuonna 1992 tuotannon alkuvaiheessa maksoi noin 640 000 silloista Englannin puntaa (noin 1 150 000 Yhdysvaltain dollaria). F1 oli kolmen istuttava Coupé, jossa kuljettaja istui keskellä ja matkustajat kuljettajan molemmin puolin. Autossa oli BMW:n suunnittelema ja valmistama 6064 kuutiosenttimetrin V12-moottori, joka tuotti 627 hevosvoimaa (461 kW). Hieman karsittu ja kevyempi, sekä entistä tehokkaampi F1 LM -malli esiteltiin vuonna 1995, jota seurasi luksusmalli GT vuonna 1997. Kilparatamalli GTR:ää valmistettiin vuodesta 1995 vuoteen 1997. LM- ja GT- mallit eivät tiettävästi olleet yleisesti myynnissä. === Mercedes-Benz SLR McLaren === Vuonna 1999 McLaren Cars ja DaimlerChrysler tekivät sopimuksen Mercedes-Benz SLR McLaren -urheiluauton kehittämisestä ja valmistamisesta. DaimlerChrysler myös toimittaa moottorit Mercedes-Benz -nimellä Team McLaren F1-tiimille. === McLaren 12C === === McLaren P1 === === McLaren 650S === ===McLaren 720S=== == Nykyiset mallit == *McLaren 750S * McLaren Senna * McLaren Artura Viitattu 24.11.2020. == Katso myös == * McLaren F1 * McLaren Group * McLaren Racing * Team McLaren == Aiheesta muualla == * McLaren Cars Viralliset kotisivut * A Guide to the F1 == Lähteet == *
Stephen Brookfield

Stephen Brookfield (s. 1949 Liverpool) on englantilainen aikuiskasvatuksen tutkija ja Minneapolisissa/St. Paulissa (Minnesota, USA) toimivan St. Thomasin yliopiston professori. Brookfield syntyi työväenluokkaiseen perheeseen, menestyi koulussa kohtalaisen huonosti ja pääsi yliopistoon vain hädin tuskin. Yliopisto- ja etenkin tohtoriopinnot olivat kuitenkin antoisat ja avasivat portit akateemiselle uralle. Brookfield on yksi aikuiskasvatuksen tunnetuimpia tutkijoita maailmassa ja julkaissut alaltaan useita kirjoja ja tutkimuksia. Hän aloitti yliopistouransa Englannissa täydennyskoulutustehtävissä, oli vuoden tutkijana Kanadassa ja palasi lyhyeksi ajaksi kotimaahansa, josta matkusti takaisin uudelle mantereelle New Yorkin kaupungissa sijaitsevaan Columbian yliopistoon. Siellä hän toimi kymmenen vuotta kunnes muutti perhesyistä Minnesotaan ja sai ansioituneen yliopistoprofessorin (Distinguished University Professor) paikan yksityisestä St. Thomasin yliopistosta. Tässä yliopistossa on Yhdysvaltain ainoa kriittisen pedagogiikan tohtorikoulu. ==Teokset== *Adult Learners, Adult Education and the Community, 1984. *Self-Directed Learning: from Theory to Practice, 1985. *Understanding and Facilitating Adult Learning, 1986. *Developing Critical Thinkers, 1987. *Training Educators of Adults, 1988. *Learning Democracy, 1988. *The Skillful Teacher, 1990. *Becoming a Critically Reflective Teacher, 1995. *Discussion as a Way of Teaching (Stephen Preskillin kanssa), 2. painos, 2005. *The Power of Critical Theory, 2005. *Leading as a Way of Learning (Stephen Preskillin kanssa), 2009. *Radicalizing Learning: Adult Education for a Just World (John Holstin kanssa), 2010 (ilmestyy). ==Aiheesta muualla== *http://stephenbrookfield.com/ Luokka:Brittiläiset tieteilijät Luokka:Kasvatustieteilijät Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Johanna Lehtinen

Johanna Maria Lehtinen (o.s. Risku, s. 21. helmikuuta 1979 Parkano) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen kestävyysjuoksija, jonka päälajit olivat estejuoksu ja 1 500 metrin juoksu. Johanna Lehtinen voitti Suomen mestaruuden 1 500 metrillä seitsemän kertaa (2002, 2003, 2004, 2005, 2006, 2012 ja 2013), 10 000 metrillä kerran (2012), 3 000 metrin estejuoksussa kaksi kertaa (2000 ja 2001) ja puolimaratonilla kerran vuonna 2006. Maastojuoksun Suomen mestaruuksia Lehtisellä on neljä. Lehtinen pitää hallussaan sekä sisä- että ulkoratojen 2 000 metrin estejuoksun Suomen ennätyksiä. Ennen kesää 2006 Lehtisen hallussa ollut 3 000 metrin esteiden SE oli 9.55,44. Heinäkuun alussa Ateenassa Lehtinen paransi Suomen ennätystään, tällä kertaa noin viisi sekuntia ajan ollessa 9.40,28. Tuo aika oli myös uusi Pohjoismaiden ennätys, edellinen ennätys oli Ruotsin Ida Nilssonin 9.43,25. Lehtisen uraa varjosti Tukholman DN-Gaalassa sattunut polvivamma, joka katkaisi kesän 2006 ja piti Lehtisen poissa kilparadoilta vuosikausia. Suomen ennätyksenä Lehtisen aika pysyi vuoteen 2013, jolloin Sandra Eriksson rikkoi sen. Lehtinen kilpaili 1 500 metrillä Helsingin MM-kilpailuissa 2005. Göteborgin EM-kilpailuihin 2006 Lehtinen valittiin mutta hän joutui jäämään pois viime hetkillä loukkaantumisen takia. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 hän oli mukana 5 000 metrillä mutta keskeytti. Naisten 1 500 metrin alkuerässään Helsingin EM- kilpailuissa 2012 Lehtinen sijoittui seitsemänneksi ajalla 4.14,83 jääden finaalipaikasta 2,5 sekuntia. Lehtinen oli mukana myös Zürichin EM- kilpailuissa vuonna 2014 ja sijoittui tuolloin estejuoksussa sijalle 11.Charlotta Fougbergille hopeaa, Suomen Eriksson yhdeksäs Lehtinen edusti seuratasolla Joensuun Katajaa. Johannaa valmensi useiden vuosien ajan hänen aviopuolisonsa entinen juoksija Tuomo Lehtinen. Hän päätti uransa Zürichin EM- kilpailujen jälkeen ja aloitti juristin työt Joensuussa.Tuomo ja Johanna Lehtinen muuttivat takaisin Joensuuhun Asianajajan nimikkeen hän sai itselleen maaliskuussa 2016.Asianajajaksi hyväksyttiin 16 kokenutta lakimiestä == Henkilökohtaiset ennätykset == matka aika vuosi 400 m 56,24 2003 800 m 2.03,25 2005 1 500 m 4.06,85 2003 3 000 m 9.02,29 2012 5 000 m 15.37,21 2012 10 000 m 33.18,73 2013 2 000 m esteet 6.18,09 (SE) 2006 3 000 m esteet 9.40,28 (silloin SE) 2006 == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Suomalaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Suomalaiset estejuoksijat Luokka:Suomalaiset maastojuoksijat Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
John Gardner (yhdysvaltalainen kirjailija)

John Champlin Gardner, Jr. (21. heinäkuuta 1933 Batavia, New York – 14. syyskuuta 1982) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja opettaja. Hän kuoli moottoripyöräonnettomuudessa vuonna 1982. Gardnerin isä oli maanviljelijä ja hänen äitinsä englantilainen opettaja paikallisessa koulussa. Lapsena Gardner kävi tavallista koulua ja työskenteli isänsä maatilalla, missä hän vahingossa tappoi veljensä onnettomuudessa. Gardner sai tunnistusta kolmannesta romaanista, Grendel (1971). Se on Beowulfin uudelleenkerronta, jossa tapahtumat kuvataan hirviön näkökulmatsa. Hänen romaanejansa ovat myös The Sunlight Dialogues (1972), Lokakuun valo (1976), joka sai National Book Critics Circlen palkinnon, Freddy’s Book (1980) ja Mickelsson’s Ghosts. Gardner kirjoitti myös runoja ja kritiikkejä sekä julkaisi teoksen On Moral Fiction (1978), jossa hän avasi näkemyksiään kirjoittamisesta. Siinä hän muun muassa kritisoi monien moderneja kirjailijoiden pessimististä tyyliä. ==Valikoima teoksia== ===Kaunokirjallisuus=== * The Resurrection * The Wreckage of Agathon * Grendel * The Sunlight Dialogues * Jason and Medeia * Nickel Mountain * The King's Indian * October Light * Freddy's Book * The Art of Living and Other Stories * Mickelsson's Ghosts * The King's Indian: Stories and Tales ===Elämäkerrat=== * The Life and Times of Chaucer ===Suomennetut teokset=== * Nikkelivuori (Nickel Mountain), suom. Jussi Nousiainen, Kirjayhtymä 1976 ISBN 951-26-1219-4 * Lokakuun valo (October Light, 1976), suom. Jussi Nousiainen, Kirjayhtymä 1980 ISBN 951-26-1855-9 ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Yhdysvaltalaiset esseistit Luokka:Yhdysvaltalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Liikenneonnettomuudessa kuolleet Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 1982 kuolleet
Teemu Vesterinen

Teemu Vesterinen (s. 19. syyskuuta 1977) on suomalainen stand up -koomikko, joka aloitti uransa vuonna 2001 Jyväskylässä. Hän on kotoisin Saarijärveltä ja muutti takaisin kotipaikkakunnalleen vuonna 2017 asuttuaan yli kymmenen vuotta Helsingissä. Hän on esiintynyt myös ruotsiksi ja englanniksi Suomessa, Ruotsissa ja Kanadassa. Hän on esittänyt stand upia televisiossa muun muassa Yle TV2:n Club Act!one- ja Komiikkatehdas-ohjelmissa sekä Nelosen Stand up! -ohjelmassa. == Opinnot == Vesterinen opiskeli vuoden Jyväskylän kristillisessä opistossa viestinnän linjalla, armeijan jälkeen niinikään vuoden Kuopion Ammattikorkeakoulussa kaupan ja hallinnon koulutusohjelmassa ja myöhemmin kolme vuotta Jyväskylän yliopistossa pääaineenaan suomen kieli, mutta lopetti sen stand up -uransa vuoksi. Aikuisopiskelijana hän opiskelee TRE-stressinpurkumenetelmän ohjaajaksi. == Radio ja tv == Hän teki vuonna 2007 The Voice -kanavalla ohjelmaa nimeltä Kivelän ja Vesterisen ohjelma radiossa. Saman kanavan Heräämö-ohjelman juontajana ja käsikirjoittajana hän toimi lokakuusta 2011 lokakuuhun 2012 saakka. Vuosina 2003–2008 hän kirjoitti kolumneja sanomalehti Keskisuomalaiseen ja toimi Uutisvuoto-ohjelman taustatoimittaja/käsikirjoittajana kolme tuotantokautta vuosina 2010–2011. Keväällä 2013 hän kirjoitti vitsejä YleLeaks-ohjelmaan. Vesterinen oli perustamassa ja käsikirjoittamassa ja esiintyjänä Noin viikon uutiset -ohjelmaa 2014–2016, jolloin ohjelma voitti ensimmäisen Kultainen Venla -palkintonsa. == Näytteleminen == Näyttelemisestä hänellä on hieman kokemusta muutamissa elokuvissa ja tv-sarjoissa tehdyistä sivurooleista. Varsinaisesti näyttelijänä hän debytoi kesällä 2018 Teatteri Eurooppa 4:n kesäteatterinäytelmässä, jonka toinen käsikirjoittaja hän on. Toinen käsikirjoittaja on Kalle Pylvänäinen. == Tuottajana == Vesterinen on perustanut Jyväskylään Seisomapaikka-klubin, joka toimii stand up -komiikan estradina edelleen. Hän järjestää myös Saarijärvellä Liikelataamolla Seisomapaikka-klubin nimen alla stand up -iltoja säännöllisesti. Hän on ollut perustamassa useita komiikkaklubeja ja toiminut myös Tomaatteja tomaatteja -festivaalin tuottajana muutaman kauden. == Yksityiselämä == Vuodesta 2018 lähtien Vesterinen on asunut Kuopiossa.Sormunen, Tiina: Siellä se rima on aina vain tosi korkealla Karjalan heili Julkaistu 5.12.2018 == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Teemu Vesterisen verkkosivut Luokka:Suomalaiset stand up -koomikot Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Veli-Matti Puumala

Veli-Matti Puumala (s. 18. heinäkuuta 1965 Kaustinen) on suomalainen säveltäjä. Hän opiskeli Paavo Heinisen johdolla Sibelius-Akatemiassa ja myöhemmin Franco Donatonin johdolla Accademia Musicale Chigianassa, Italian Sienassa. Puumala on vuodesta 2005 hoitanut sävellyksen professuuria Sibelius- Akatemiassa. Hänen teoksiaan ovat muiden muassa kontrabassokonsertto Taon, Chain-tetralogia ja ooppera Anna Liisa. Puumala sai vuonna 2005 Teosto- palkinnon pianokonsertostaan Seeds of Time sekä Erik Bergman -palkinnon vuonna 2011.https://www.hs.fi/kulttuuri/art-2000004842677.html Puumala on toiminut vuodesta 2016 Kaustisen kamarimusiikkiviikon taiteellisena johtajana. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Fennica Gehrmanin Puumala-sivut ääninäytteineen * Veli-Matti Puumala Suomalaisen musiikin tiedotuskeskuksen sivuilla * Kaustisen kamarimusiikkiviikko Luokka:Suomalaiset taidemusiikin säveltäjät Luokka:Sibelius-Akatemian professorit Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Oopperasäveltäjät
Franco Donatoni

Franco Donatoni (9. kesäkuuta 1927 Verona – 17. elokuuta 2000 Milano) oli italialainen säveltäjä. Hän opiskeli viulunsoittoa ja sävellystä Milanossa, Bolognassa ja Roomassa. Donatoni sävelsi muun muassa orkesteri- ja kamarimusiikkia. Hänen oppilaisiinsa kuuluvat mm. suomalaissäveltäjät Esa- Pekka Salonen ja Veli-Matti Puumala. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Artikkeli The Musical Timesin verkkosivuilla Luokka:Italialaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2000 kuolleet
Matti Raekallio

Matti Juhani Raekallio (s. 14. lokakuuta 1954 Helsinki) on suomalainen pianisti ja professori. Hän opetti vuosina 1978–2008 Sibelius-Akatemiassa, professorina vuodesta 1996. Vuonna 2005 hänet nimitettiin professoriksi Euroopan arvostetuimpiin kuuluvaan Hochschule für Musik und Theater Hannoveriin. Raekallio kutsuttiin maailman maineikkaimpiin kuuluvan New Yorkin Juilliard Schoolin pianonsoiton professoriksi syksystä 2007 lähtien. Raekallio on ensimmäinen suomalainen, joka on kutsuttu Juilliardin vakituiseksi professoriksi. Raekallio on myös kysytty opettaja kansainvälisillä mestarikursseilla Euroopassa sekä Yhdysvalloissa, Aasiassa ja Israelissa. Hänen menestyneitä oppilaitaan ovat olleet muun muassa Antti Siirala, Igor Levit ja Gergely Bogányi. Raekallio opiskeli Turun konservatoriossa 1967–1972 ja myöhemmin Lontoossa Maria Curcion johdolla, Wienissä ja Leningradin konservatoriossa. Hän suoritti musiikin tohtorin tutkinnon Sibelius- Akatemiassa vuonna 1996. Raekallio on tehnyt palkittuja levytyksiä Ondine- levymerkille. Matti Raekallion isä oli oikeuslääketieteilijä Jyrki Raekallio. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Eeva Kaisa Hyryn väitös Matti Raekallio soitonopetuksensa kertojana ja tulkitsijana Oulun yliopistossa 29.11.2007 Luokka:Suomalaiset pianistit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kuntoilu

Kuntoilu eli kuntoliikunta tai kuntourheilu on yleiskunnon kohentamiseksi harrastettavaa liikuntaa. == Ympäristövaikutukset == Kestävän kehityksen mukaista on erityisesti hyötyliikunta sekä luonnossa liikkuminen: lenkkeily, pyöräily, sauvakävely, hiihto, melonta, marjastus, avantouinti, parkour ja luistelu. Liikuntapaikalle kulkeminen kävellen, polkupyörällä tai linja- autolla on luontoystävällisempää kuin autoilu. ==Katso myös== * Kuntosali * Painoharjoittelu == Lähteet == == Kirjallisuutta == * * * == Aiheesta muualla == * Helsingin kaupunginkirjaston aihepaketti kuntoliikunnasta. * Ryhmäliikunta.fi . * Liikunta . Nyyti ry. * Maksimaalinen hapenottokyky kestävyyskunnon mittarina, Terveyskirjasto.fi * Terveys-EU-portaali - Urheilu ja vapaa-aika * Yle Areena: Kuntoilu * Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit es:Actividad física pt:Atividade física
Hölkkä

Hölkkä on kevyttä juoksua. Ei voida määrittää tarkkaa nopeutta milloin juoksu ei enää ole hölkkää, ja paikallaankin on mahdollista hölkätä. Hölkkää pidetään yleisesti myös juoksun ja kävelyn välimuotona. Vuoden 1973 Juoksija-lehti määrittelee hölkän juoksuksi, jossa jalkoja liikutellaan ”juoksun tapaan vuorotellen eteen, tasaiseen tahtiin ja täysin ilman ponnistelua.” Teknisesti juoksun ja hölkän voi erottaa askelluksesta. Hölkässä askelletaan kävelyn tapaan voimakkaasti kantapää edellä, polvi lähes suoraksi ojennettuna. Juoksussa ominaista on askeleen alustaantulo joko päkiä edellä, tasajalkaan tai aavistuksen kanta edellä, selkeän polvikulman yhteydessä. Hölkkäaskeleen mahdollistavat nykyaikaiset pohjapehmustetut jalkineet. Hölkkääjä on yleensä kuntoilija, joka haluaa ylläpitää ja parantaa kuntoaan sekä pitää painoaan kurissa, muttei tähtää kisoihin eikä huipputuloksiin. Hölkkä auttaa vähentämään painoa, vahvistaa lihaksia ja luita sekä antaa hyvän olonhttps://www.voice.fi/terveys-ja-hyvinvointi/a-59482. Nopeuden jokainen hölkkääjä määrittelee itse. Yleisesti ottaen nopeus on hyvä, jos pystyy puhumaan ongelmitta samalla kun hölkkää. == Katso myös == * Peruskestävyysharjoittelu == Lähteet == * Maratonjuoksijan askellus === Viitteet === ==Aiheesta muualla== Luokka:Juoksu
Aškaalit

Aškaalit ovat albanian kieltä puhuva pääasiassa Kosovossa, Albaniassa, Serbiassa ja Vojvodinassa elävä vähemmistökansallisuus. Aškaalien alkuperä on epäselvä. Erään teorian mukaan he ovat albanisoituneita, Palestiinasta saapuneita romaneita, kun taas jotkut pitävät heitä turkkilaisten tai Kosovon egyptiläisten, jotka ovat hyvin samankaltainen ryhmä, jälkeläisinä. Nimitys aškaali tulee Israelissa sijaitsevasta Ashkelonin kaupungista. Uskonnoltaan enemmistö aškaaleista on muslimeita. Luokka:Kosovon etniset ryhmät Luokka:Albanian etniset ryhmät Luokka:Serbian etniset ryhmät Luokka:Vojvodinan etniset ryhmät Luokka:Etnis-uskonnolliset ryhmät Luokka:Indoeurooppalaiset kansat
Nicke Lignell

Niclas Christoffer (Nicke) Lignell (s. 24. kesäkuuta 1966 Bromarv) on suomalainen näyttelijä. == Ura == Lignell on toiminut freelancer-näyttelijänä vuodesta 1993. Hän juonsi Voitto Kotiin -visailuohjelmaa vuosina 1999–2002. Vuonna 2012 sai ensi-iltansa Claes Olssonin elokuva Taistelu Näsilinnasta 1918, jossa Lignell esitti pääosaa. Hän näyttelee yleiskirurgi Jari Valkjärveä Syke-sairaalasarjan seitsemännellä tuotantokaudella, jonka esitykset Ruudulla ja Nelosella alkoivat tammikuussa 2020. Vuonna 2008 Lignell kilpaili Tanssii tähtien kanssa -televisiosarjan kolmannella tuotantokaudella parinaan tanssinopettaja Susa Matson. He sijoittuivat kilpailussa toiseksi. == Koulutus == Lignell kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1985. Hän suoritti teatteritaiteen kandidaatin tutkinnon 1991 Teatterikorkeakoulussa ja edelleen teatteritaiteen maisterin tutkinnon 1995. Sotilasarvoltaan Lignell on ylikersantti. == Yksityiselämä == Lignellin puoliso on viulisti ja juontaja Raakel Lignell.Kuka kukin on 2007, s. 529. Helsinki 2006. ISBN 951-1-20606-0 Perheeseen kuuluu viisi lasta, joista esikoinen oli vauvaikäinen pariskunnan tavatessa. Yhteisistä lapsista tytär Greta (s. 1994) pääsi Teatterikorkeakouluun vuonna 2018 ja opiskelee myös näyttelijäksi. Lignell joutui Bromarvissa 30. joulukuuta 2006 äitinsä kanssa auto-onnettomuuteen palatessaan hyvästelemästä kuollutta isäänsä. 2,41 promillea puhaltanut rattijuoppo ajoi hänen autoaan päin. Näyttelijä joutui teho-osastolle, jossa hänellä todettiin kallonmurtuma ja aivoverenvuoto. Hänen äitinsä selvisi kolarista vähäisin vammoin.Iltalehti 1.1.2007. Raaseporin käräjäoikeus tuomitsi rattijuopon vuoden ehdolliseen vankeuteen törkeästä rattijuopumuksesta, törkeästä liikenneturvallisuuden vaarantamisesta ja kahdesta törkeästä vammantuottamuksesta 25. tammikuuta 2008. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * * Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Suomalaiset tietokilpailujuontajat Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Onnen varjot

Onnen varjot vuonna 2005 ilmestynyt suomalainen draamaelokuva. Sen on käsikirjoittanut Anna-Leena Härkönen ja ohjannut Claes Olsson. == Näyttelijät == == Aiheesta muualla == * Elokuvan arvostelu - Stara.fi == Lähteet == Luokka:Vuoden 2005 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset draamaelokuvat Luokka:Claes Olssonin ohjaamat elokuvat
NES Classics

NES Classics (Japanissa Famicom Mini Series, Pohjois-Amerikassa Classic NES Series) on Game Boy Advancelle julkaistu sarja Famicomille/Nintendo Entertainment System:lle tehtyjä pelejä. Pelisarja julkaistiin vuoden 2004 aikana osana Famicomin julkaisun 20-vuotisjuhlaa. GBA-pelien lisäksi julkaistiin juhlapainos ulkoisesti NESin käsiohjainta muistuttavasta Game Boy Advance SP:stä. == Pelisarja == === Famicom Mini Series === ==== Series 1, julkaistu 14. helmikuuta 2004 ==== * Vol. #01 - Super Mario Bros. * Vol. #02 - Donkey Kong * Vol. #03 - Ice Climber * Vol. #04 - Excitebike * Vol. #05 - Zelda no Densetsu * Vol. #06 - Pac-Man * Vol. #07 - Xevious * Vol. #08 - Mappy * Vol. #09 - Bomberman * Vol. #10 - Star Soldier ==== Series 2, julkaistu 21. toukokuuta 2004 ==== * Vol. #11 - Mario Bros. * Vol. #12 - Clu Clu Land * Vol. #13 - Balloon Fight * Vol. #14 - Wrecking Crew * Vol. #15 - Dr. Mario * Vol. #16 - Dig Dug * Vol. #17 - Takahashi Meijin Bouken Shima * Vol. #18 - Makaimura * Vol. #19 - Twinbee * Vol. #20 - Ganbare Goemon! Karakuri Douchuu ==== Series 3, julkaistu 10. elokuuta 2004 ==== * Vol. #21 - Super Mario Bros. 2 (japanilainen versio) * Vol. #22 - The Mysterious Castle of Murasame * Vol. #23 - Metroid * Vol. #24 - Kid Icarus * Vol. #25 - Zelda II: The Adventure of Link * Vol. #26 - Shin Oni Ga Shima (New Ogre Island) * Vol. #27 - Famicom Detective Club * Vol. #28 - Famicom Detective Club Part II * Vol. #29 - Akumajou Dracula * Vol. #30 - SD Gundam World: Scramble Wars === NES Classics ja Classic NES Series === ==== Series 1, julkaistu 7. kesäkuuta 2004 (Pohjois- Amerikka), 9. heinäkuuta 2004, (Eurooppa) ==== * Bomberman * Donkey Kong * Excitebike * Ice Climber * The Legend of Zelda * Pac-Man * Super Mario Bros. * Xevious ==== Series 2, julkaistu 25. lokakuuta 2004 (Pohjois-Amerikka), 7. tammikuuta 2005 (Eurooppa) ==== * Castlevania * Dr. Mario * Metroid * Zelda II: The Adventure of Link == Pelien ominaisuudet == Pelit eivät ole täysin identtisiä alkuperäisten NES-pelien kanssa. Joistain peleistä puuttuu yksityiskohtia, toisia on hieman paranneltu. Moninpelattavat pelit ovat yhteensopivia Game Boy Advencen langattoman yhteyden kanssa ja moninpeli onnistuu yhdellä pelikasetilla. Pelit tallentavat huippupisteet, toisin kuin jotkin vanhemmista versioista. Kaikissa peleissä on GBA-peleille tarpeellinen valmiustila. Vanhojen pelien julkaisu oli mieluinen yllätys monille Nintendon ystäville. Kritiikkiä aiheutti vanhojen, teknisesti nykyisin peleihin vertailukelvottomien, yksittäin myytyjen pelien kova hinta. Myöhemmin Nintendo laski pelisarjan hintaa. Osalle innokkaista nostalgikoista oli pettymys, että Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa julkaistut pelisarjat ovat Japanin sarjaa suppeampia. == Aiheesta muualla == === Englanniksi === * NES Classics Nintendo-Europen sivuilla === Japaniksi === * Famicom Mini series 1 * Famicom Mini series 2 * Famicom Mini (Disk System) series 3 Luokka:Nintendo
Narnian viimeinen taistelu

Narnian viimeinen taistelu () on C. S. Lewisin kirjoittaman Narnia-kirjasarjan viimeinen kirja, joka ilmestyi vuonna 1956. Lewis ehdotti kirjalle ensin nimiä "The Last King of Narnia", "Night Falls on Narnia" ja "The Last Chronicle on Narnia", mutta kustantaja hylkäsi nämä ehdotukset. Suomeksi romaani julkaistiin 1979 Kaarina Helakisan suomentamana. 181-sivuisen romaanin kustansi Otava. == Juoni == Narniassa Metku-apina löytää leijonan taljan. Metku aikoo huijata narnialaisia ja naamioi taljan avulla Pulma-aasin Aslaniksi. Narnialaiset luulevat Aslanin palanneen ja Metku hallitsee "Aslanin" nimessä ja orjuuttaa Narnian kansalaiset kalormenilaisten avulla. Kun Narnian kuningas Tirian saa kuulla puun hengeltä, että metsää kaadetaan Lyhtykorvessa, hän lähtee katsomaan mitä on tekeillä. Tällä matkalla kuningas kuitenkin jää kalormenilaisten vangiksi. Vangittuna ollessaan Tirian saa avukseen Jillin ja Eustacen. Yhdessä he koittavat vapauttaa Narnian Metkun ja kalormenilaisten valloitukselta. He kuitenkin saavat viestin Pitkäsilmä- kotkalta, että Cair Paravel on vallattu. Silloin he huomaavat että Metkun juonet on punottu ovelasti koko Narnian valtaamiseksi. He käyvät toivottomaan yrityksen murtaa apinan valta Narniassa. Lopulta oikea Aslan palaa ja kutsuu tähdet taivaalta ja herättää Isä Ajan. Kuu ja Aurinko kuolevat taistellessaan toisiaan vastaan ja koko Narnian maa kuolee, lopulta jäljelle jää vain kylmä pimeys. Kaikki Aslaniin uskovat pääsivät Aslanin maahan, todelliseen Narniaan. Peter, Edmund, Lucy, Eustace ja Jill saavat kuulla kuolleensa junaonnettomuudessa, "varjomaailmassa", nyt he ovat Aslanin maassa jossa he tapaavat kaikki Narnian kulta-aikana eläneet ystävänsä. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Narnia Luokka:Vuoden 1956 kirjat
Adelina Ismajli

Adelina Ismajli (s. 14. joulukuuta 1979, Pristina) on kosovolainen laulaja ja näyttelijä. Hän oli vuoden 1997 Miss Kosovo. Myös hänen sisarensa Zanfina Ismajli tunnetaan laulajana. == Diskografia == * Nuk jam sex bombë * 100% Zeshkane * Prej fillimit * Mbretëreshë E Robëreshë * Feniks * BRAVO Luokka:Kosovolaiset laulajat Luokka:Kosovolaiset näyttelijät Luokka:Missit Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Juoksurata

Juoksurata on normaalin yleisurheilukentän uloin osa. Sillä suoritetaan kaikki yleisurheiluun kuuluvat juoksumatkat maratonia lukuun ottamatta. Juoksuradan standardipituus on 400 metriä ja yhden radan leveys 1,22 metriä.http://web.archive.org/web/20060903071106/http://www.athletics.org.au/education/primaryteachers/faq/ Ratoja on tavallisesti kahdeksan kappaletta. Radan pinnoitteena on muinoin käytetty hiilimurskaa ja myöhemmin pinnoitteena on käytetty erilaisia kumipohjaisia materiaaleja. Nykyään käytetään lähinnä pikajuoksuja varten kehiteltyjä nopeampia pintamateriaaleja. Tunnetuimpia näistä on mondo- pinnoite. Yleisin juoksuradan väri on punainen, mutta myös muunvärisiä ratoja on olemassa, esimerksiksi Lappeenrannan Kimpisen kentän juoksurata on sininen. ==Radan geometria== IAAF:n sääntöjen mukaan radan leveyden tulee olla 122 cm. Rata Pituus Säde Kaaren pituus Delta Kulma 1 400.00m 36.80m 115.61m 0.00m 0.00° 2 407.67m 38.02m 119.44m 3.83m 5.78° 3 415.33m 39.24m 123.28m 7.67m 11.19° 4 423.00m 40.46m 127.11m 11.50m 16.28° 5 430.66m 41.68m 130.94m 15.33m 21.08° 6 438.33m 42.90m 134.77m 19.16m 25.60° 7 446.00m 44.12m 138.61m 23.00m 29.86° 8 453.66m 45.34m 142.44m 26.83m 33.90° 9 461.33m 46.56m 146.27m 30.66m 37.73° * Rata - Radan numero sisältä lähtien * Pituus - Radan kokonaispituus * Säde - Radan kaarteen säde 0,30 metriä radan sisälaidasta ulospäin * Kaaren pituus - Kaaren puoliympyrän pituus * Delta - Yhden kaarteen pituusero sisimpään nähden * Kulma - Yhden kaarteen pituuseron kompensointiin tarvittava kulma.Running Track Geometry, DataGeneticsWhat Is the Distance Around a Running Track for Each Lane?, LiveStrong.com == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Juoksu es:Atletismo#Pista y zonas de concurso
Windows XP Media Center Edition

Windows XP Media Center Edition (MCE), koodinimeltään Freestyle on x86-koneille tarkoitettu käyttöjärjestelmä, joka tekee tietokoneesta kotiteatterikäyttöön soveltuvan HTPC:n oloisen koneen. MCE perustuu melko suoraan Windows XP:hen, mutta siihen on lisätty muutamia avainominaisuuksia, kuten kaukosäädinkäyttöä helpottavat valikot ja yleisilme, joka ”integroi” MCE:n osaksi kotiteatteria. Käytännössä Windows XP Media Center Edition on kuin Windows Vistan ja Windows 7:n Home Premium -versiot. de:Microsoft Windows XP Media Center Edition pt:Edições do Windows XP#Media Center Edition Luokka:Windows-versiot
Fajanssi

Fajanssi on keskilämpötilassa eli 1050–1150 celsiusasteessa poltettua huokoista ja vaaleaa keraamista massaa. ==Nimitykset== Fajanssi on nimetty italialaisen Faenzan kaupungin mukaan. Välimeren maiden sinivalkoiseksi koristeltua fajanssikeramiikkaa kutsutaan majolikaksi. ==Ominaisuudet== Fajanssi on posliinia ja kivitavaraa huokoisempaa. Jos lasitus ei ole hyvä, fajanssiesineet imevät vettä astianpesukoneessa ja alkavat säröillä. 1920-luvulla kehitetty timanttifajanssi on hieman sinertävää fajanssia, joka on ominaisuuksiltaan lähes posliinin veroista. ==Käyttö== Fajanssista tehdään kylpyhuoneiden verhoukseen käytettäviä kaakelilaattoja.Kaisa Koskinen: Myymäläsuunnitelma Laattaliike Koski sisustukselle Kymenlaakson ammattikorkeakoulun opinnäytetyö, 2011 Myös ruokailuastiat valmistettiin Suomessa 1960-luvulle asti fajanssista, jota alettiin korvata kestävämmällä posliinilla vasta 1970-luvulla. ==Valmistus== Fajanssi poltetaan kahteen kertaan, ja jälkimmäisellä polttokerralla se lasitetaan läpinäkymättömällä lasitteella. Länsimaissa käytetään tavallisimmin valkoista tinalasittetta. Aiemmin länsimaissakin käytettiin yleisesti lyijylasitetta. Lyijyn käyttö astioissa kiellettiin sittemmin monessa länsimaassa.Poaliininmaalaajan aapinen. Henk de Vries. https://www.clausart.com/Aapinen.pdf == Terveysriskit == Ennen 1960-lukua valmistetuista fajanssiastioista saattaa irrota liian suuria määriä lyijyä etenkin, jos niissä säilytetään happamia ruokia tai juomia. Vielä seitsemänkymmenluvulla joka kolmas Suomessa myyty keramiikka- astia ylitti lyijypitoisuuden enimmäisraja-arvon. Lyijylasitteella käsitellyistä astioista saattaa irrota päivittäiskäytössä jopa niin paljon lyijyä että lyijyn kokonaissaanti kaksinkertaistuu. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Keraamit Luokka:Keramiikka
Daping Qin

Daping Qin (s. 18. kesäkuuta 1957 Peking) on kiinalaissyntyinen, Suomessa asuva säveltäjä. Qin opiskeli vuosina 1970–1975 Sichuanissa ja 1978–1979 Pekingissä. Vuodesta 1984 lähtien häntä opettivat Sibelius-Akatemiassa Eero Hämeenniemi, Magnus Lindberg, Paavo Heininen ja Annikka Konttori. Qin suoritti diplominsa vuonna 1992. Qin on säveltänyt muun muassa jousikvarteton (1996), pianokvinteton Samsara (1990) ja orkesterimusiikkia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Daping Qin Suomalaisen musiikin tiedotuskeskuksen sivuilla Luokka:Kiinalaiset säveltäjät Luokka:Suomalaiset taidemusiikin säveltäjät Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gilberto

Gilberto-nimisiä henkilöitä: ;Sukunimenä: * Astrud Gilberto (1940–2023), brasilialainen bossa nova- ja sambalaulaja * Bebel Gilberto (s. 1966), brasilialainen bossa nova -laulaja * João Gilberto (1931–2019), brasilialainen bossa nova -muusikko * Sebastião Gilberto (s. 1982), angolalainen jalkapalloilija ;Etunimenä: *Gilberto (oik. Gilberto da Silva Melo, s. 1976), brasilialainen jalkapalloilija *Gilberto Agustoni (1922–2017), sveitsiläinen kardinaali *Gilberto Clavell (s. 1989), puertoricolais-yhdysvaltalainen koripalloilija *Gilberto Délio Gonçalves Canavarro dos Reis (s. 1940), portugalilainen katolinen piispa *Gilberto Fuenzalida Guzmán (1868–1938), chileläinen katolinen piispa *Gilberto Gil (s. 1942), brasilialainen laulaja, kitaristi ja sanoittaja *Gilberto Godoy Filho, Giba (s. 1976), brasilialainen lentopalloilija *Gilberto Jiménez Narváez (1937–2015), kolumbialainen katolinen piispa *Gilberto Martínez (s. 1979), costaricalainen jalkapalloilija *Gilberto Moraes Júnior (s. 1993), brasilialainen jalkapalloilija *Gilberto Pereira Lopes (s. 1927), brasilialainen katolinen arkkipiispa *Gilberto Pontecorvo (1919–2006), italialainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja *Gilberto Galdino dos Santos, Beto (s. 1976), brasilialainen jalkapalloilija *Gilberto Silva (oik. Gilberto Aparecido da Silva, s. 1976), brasilialainen jalkapalloilija *Gilberto Simoni (s. 1971), italialainen pyöräilijä *Gilberto Valbuena Sánchez (1929–2021), meksikolainen katolinen piispa
Obwalden

220px|thumb|Näkymä Engelbergistä Hahnenin huipulle. Obwalden (, , ) on kantoni Sveitsissä. Sen pinta-ala on 491 km². Kantonissa on vajaat 40 000 asukasta. Obwaldenin hallinnollinen keskus on Sarnen. == Historiaa == Obwalden oli 1200- ja 1300-lukujen vaihteesta alkaen nimellä Unterwalden ob dem Wald osa Unterwaldenia, joka yhdessä Urin ja Schwyzin kanssa muodosti Sveitsin vanhan valaliiton vuonna 1291. Napoléonin vallan aikana 1798–1803 alue oli Sarnenin hallintoalue () Waldstättenin kantonissa, Helvetian tasavallassa. Vuosina 1803–1999 Unterwalden ob dem Wald oli puolikantoni osana Unterwaldenia. Vuodesta 1999 alkaen Obwalden on ollut kantoni, tosin ”puolikantonin” oikeuksilla: entisillä puolikantoneilla on vain yksi edustaja parlamentin ylähuoneessa. == Maantiede == Obwalden sijaitsee Etu-Alppien alueella: kantonin pohjoisosa on Emmentalin Alppeja, eteläosa Urin Alppeja. Kantonin korkein vuori on Titlis (3 238 m mpy.). Muita tunnettuja vuoria ovat muun muassa Pilatus ja Brienzer Rothorn (2 348 m mpy.). Kantonin asutus on keskittynyt Sarner Aa- ja Engelberger Aa -jokien laaksoihin ja järvien rannoille. == Hallinto ja asukkaat == Obwalden koostuu kahdesta erillisestä osasta: Engelberg muodostaa erillisen eksklaavin pääalueen itäpuolella. Kantoni koostuu seitsemästä kunnasta: Kunta Asukasluku 31.12.2019 Pinta-ala km² Alpnach 6 053 53,83 Engelberg 4 186 74,89 Giswil 3 657 85,90 Kerns 6 295 92,59 Lungern 2 111 46,49 Sachseln 5 170 53,86 Sarnen 10 458 73,15 Vierwaldstättersee ja Sarnersee (vesialue) 9,93 Yhteensä 37 930 490,6 Obwalden on enimmäkseen saksankielistä aluetta: vuonna 2017 noin 92 prosenttia kantonin asukkaista oli saksankielisiä. Valtauskonto on katolisuus, jota tunnustaa 69 prosenttia asukkaista. == Talous == Obwaldenin työpaikat (yhteensä 22 000) jakaantuivat vuonna 2017 sektoreittain seuraavasti: * maa- ja metsätalous 8 % * teollisuus 33 % * palvelut 59 %. == Liikenne == Obwaldenin liikenneväylät kulkevat laaksoja pitkin: * Valtatie A8 kulkee Sarner Aan vartta pitkin Bernin kantonista Brünigpassin yli kohti Luzernia. * Samaa reittiä kulkee Zentralbahnin rautatie Luzernista Meiringeniin. * Myös Engelbergiin on Zentralbahnin junayhteys Luzernista. * Useille vuorille on köysirata- tai junayhteys. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == *
Unterwalden

Unterwalden oli yksi Sveitsin vanhan valaliiton alkuperäisistä kantoneista eli niin sanotuista metsäkantoneista. Se sijaitsi Vierwaldstätterseejärven eteläpuolella ja kuului valaliittoon koko sen olemassaolon ajan vuosina 1291–1798. Nykyään sen alueet muodostavat kaksi kantonia: Obwalden ja Nidwalden. Luokka:Sveitsin entiset kantonit Luokka:Euroopan entiset valtiot
Šeikki

Šeikki (, šaikh) on kunnianimi, joka tarkoittaa heimon vanhinta, johtajaa, kuuluisaa vanhaa miestä tai islamiin perehtynyttä miestä.Rippin & Bernheimer 2019, s. 315–320 Šeikin tytärtä tai vaimoa kutsutaan nimellä šaikhah (). ==Lähteet== *Islamic-Dictionary.com, Meaning of... Word: Sheikh * === Viitteet === Luokka:Aateli Luokka:Islamilaiset arvonimet
Adriano (jalkapalloilija, 1982)

Adriano, koko nimeltään Adriano Leite Ribeiro (s. 17. helmikuuta 1982 Rio de Janeiro, Brasilia) on uransa lopettanut brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hänellä oli yksi 2000-luvun pelätyimmistä kaukolaukauksista. Peliuransa jälkeen hän on ajautunut alkoholi- ja päihdeongelmiin ja hän asui ainakin vuonna 2016 Rio de Janeiron vaarallisimmissa faveloissa. == Seurajoukkueura == Ammattilaisuransa aikana Adriano on edustanut Interin lisäksi Flamengoa ja São Pauloa kotimaassaan sekä ACF Fiorentinaa ja Parmaa Italiassa. Seurajoukkueuran parhaat saavutukset ovat tulleet kuitenkin Interissä; milanolaisseurassa hän on voittanut kaksi Serie A:n mestaruutta 2006 ja 2007, Italian Cupin vuosina 2005 ja 2006 ja lisäksi Italian Supercupin vuonna 2005. === Maajoukkueura === Brasilian maajoukkueessa Adriano on pelannut 48 ottelua ja tehnyt niissä 27 maalia (tilanne 27. syyskuuta 2010). A-maajoukkueessa hän debytoi 15. marraskuuta 2000 pelatussa ottelussa Kolumbiaa vastaan.http://fifaworldcup.yahoo.com/06/en/w/player/175683_ADRIANO.html Maajoukkuepaidassa Adriano on voittanut Copa Américan 2004 ja Maanosaliittojen Cupin sitä seuraavana vuonna. Kummassakin turnauksessa hän kuului joukkueensa parhaisiin pelaajiin, hän voitti molemmissa maalikuninkuuden ja hänet valittiin kummassakin turnauksen parhaaksi pelaajaksi. Lisäksi Adriano oli voittamassa alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruutta vuonna 1999. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Adriano Leite Ribeiro - italian web site *Adriano FootballDatabase-tietokannassa *Profiili Sambafoot.comissa Luokka:Brasilialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Diomedes

Diomedes () oli kreikkalaisen mytologian hahmo. Nimi yhdistetään kahteen sankariin, joista yksi on Tydeuksen poika, joka osallistui Troijan sotaan. Castren & Pietilä-Castren 2000, s. 129 Tämä Diomedes taisteli Odysseuksen rinnalla, ja yhdessä he varastivat Troijasta palladionin, Pallas Athenea esittävän veistoksen. Sodassa Diomedes haavoitti Afroditea, joka taisteli troijalaisten puolella, minkä tämä kosti tekemällä Diomedeen vaimon uskottomaksi. Diomedes pakeni Italiaan ja perusti sinne useita kaupunkeja. Toinen Diomeds oli Areksen poika ja Traakian kuningas. Kolmas ei ole taruhahmo vaan grammaatikko, joka 300-luvulla kirjoitti latinan kieliopin, josta on säilynyt joukko sitaatteja. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Argoksen kuninkaat Luokka:Kreikkalaisen mytologian sankarit
Nikolai Tutškov

Nikolai Aleksejevitš Tutškov (, 27. huhtikuuta (J: 16. huhtikuuta) 1761 – 11. marraskuuta (J: 30. lokakuuta) 1812 Jaroslavl) oli venäläinen kenraaliluutnantti, joka osallistui Suomen sotaan. Hän kuului keskiaikaiseen venäläiseen aatelissukuun, jolla saattaa olla saksalaiset sukujuuret. Hänen isänsä oli venäläinen senaattori. Sotilasuransa hän aloitti 1778 päämajoitusmestarin adjutanttina ja palveli 1783 Kanonirskin rykmentissä sekä osallistui Kustaan sotaan 1788–1790. Puolan kapinan aikana 1792–1794 hän komensi Muromskin jalkaväkirykmenttiä kunnostautuen Masciniewiczin taistelussa. Hän sai neljännen luokan Pyhän Yrjön ristin. Tutškov ylennettiin 4. lokakuuta 1794 everstiksi ja siirrettiin Belozerskin rykmentin komentajaksi. Tasan kolme vuotta myöhemmin hänet siirrettiin Sevskin jalkaväkirykmentin komentajaksi. Tutškov osallistui A. M. Rimski-Korzakovin joukoissa Sveitsin operaatioon Zürichin lähellä, ja hän osallistui Schaffhausenin hyökkäykseen. Hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi 1799. Kesästä 1806 Tutškov komensi viidettä jalkaväkidivisioonaa. Tammikuusta 1808 Tutškov kiinnitettiin Ruotsia vastaan hyökkääviin joukkoihin 5. divisioonan komentajaksi. Venäläiset joukot hyökkäsivät 21. helmikuuta 1808 yhtenä kolmesta ryhmittymästä Suomeen. Hän hävisi Koljonvirran taistelun Johan August Sandelsille. Hänen seuraajakseen komentajaksi tuli Nikolai Nikolajevitš Rajevski. Suomen sodan jälkeen Tutškov palveli Kamenets-Podolskin sotilaskuvernöörinä. Vuonna 1812 hän osallistui komentajana Venäjän sotaan Ranskaa vastaan muun muassa Smolenskin ja Borodinon taisteluissa. Hän haavoittui luodista rintaan ja hänet siirrettiin Možaiskiin ja sittemmin Jaroslavliin, missä kuoli haavoittumisensa seurauksiin. Nikolai Aleksejevitš Tutškov oli toisen aikalaisensa venäläisen kenraalin, Smolenskin taistelussa kaatuneen Aleksandr Aleksejevitš Tutškovin (1778–1812) vanhempi veli. ==Kirjallisuutta== *Zalesski, K. A.: Napoleonovskije voiny 1799–1815. Biografitšeski entsiklopeditšeski slovar (Наполеоновские войны 1799–1815. Биографический энциклопедический словарь), Moskova, 2003. *Reima T.A. Luoto - Heikki Talvitie - Pekka Visuri: Suomen sota 1808-1809, Espoo 2008 ==Aiheesta muualla== *Nikolai Tutškovin muotokuva (Juri Ivanov, 1990) *Nikolai Tutškovin elämäkerta *Museum.ru Luokka:Suomen sota Luokka:Venäläiset kenraalit Luokka:Vuonna 1761 syntyneet Luokka:Vuonna 1812 kuolleet
Kullaan kirkko

thumb|250px|Kullaan kirkko, sankarihaudat 1939–1944 Isänmaa kunnia. Kullaan kirkko sijaitsee Kullaalla Ulvilassa, Satakunnassa. Se on rakennettu puusta Tuomas Ravoniuksen johdolla vuosina 1766–1767. Vuonna 1878 C. J. von Heideken uudisti kirkkoa muun muassa tornin osalta. Silloin myös rakennettiin sakasti. Muodoltaan kirkko on päätytornillinen pitkäkirkko. Kirkkosalin pitkiltä sivuilta ulkonee poikkilaiva, joka on matalampi ja lyhyempi kuin kirkon pitkä sivu. Istumapaikkoja siinä on 450. Urut on valmistanut uusikaupunkilainen J. A. Zachariassen vuonna 1896. Niissä on 11 äänikertaa. Alttaritaulun on maalannut vuonna 1796 P. Högberg, ja se kuvaa ehtoollisen asettamista ja ristiinnaulittua Jeesusta. Uusgoottilaiseen huippuun päätyvässä kellotornissa on kolme kelloa vuosilta 1766, 1767 ja 1793. Kirkon vieressä sijaitsevassa entisessä pitäjänmakasiinissa toimii Kullaan kotiseutumuseo. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Satakunnan kirkkorakennukset Luokka:Ulvilan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen puiset pitkäkirkot Luokka:Kullaa Luokka:Suomen 1700-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Tuija Ahvonen

Tuija Anneli Ahvonen (27. tammikuuta 1949 Helsinki – 7. lokakuuta 1983 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi Yleisradion vuosina 1981–1983 esittämästä satiirisarjasta Hukkaputki. Lisäksi hänet muistetaan Radioteatterin kuunnelmasarjasta Yhtä köyttä -yhdistys. Ahvonen teki myös useita elokuvarooleja. == Ura == Ahvonen opiskeli Suomen Teatterikoulussa vuosina 1968–1971, jonka jälkeen hän oli kiinnitettynä Lappeenrannan teatteriin vuoteen 1973 saakka. Helsinkiin palattuaan hän näytteli Ryhmäteatterissa ja oli viimeiset vuotensa freelancerina. Vuonna 1981 Ahvonen esitti toista naispääosaa Eero Tuomikosken ainoaksi jääneessä pitkässä näytelmäelokuvassa Suvi. Helsingin Sanomien kriitikko Mikael Fränti kehui hänen roolisuoritustaan ja vertasi Ahvosta Jill Clayburghiin elokuvassa Eronnut nainen ja Jeanne Moreau’hon elokuvassa Yö. Ahvonen kärsi pitkään mielenterveysongelmista. Hän oli miehensä kanssa päätynyt avioeroon ja menettänyt myös kahden lapsensa huoltajuuden. Ilta-Sanomille vuonna 1982 antamassaan haastattelussa Ahvonen kertoi jääneensä pois Hukkaputki-ohjelmasta kesken sen toisen tuotantokauden ja joutuneensa hoidettavaksi Lapinlahden sairaalan psykiatriselle osastolle. Ahvonen kertoi, että hänestä oli tullut julkisuuden henkilö tilanteessa, jossa hänen yksityiselämänsä oli sekaisin ja totesi ”näytelleensä seitsemän vuotta tervettä ihmistä”. Ahvonen teki itsemurhan Helsingin Malminkartanossa lokakuussa 1983. Viitattu 5.8.2016. == Filmografia == *Niilon oppivuodet (1971) *Jouluksi kotiin (1975) *Wiipurin nopeat (televisioelokuva, 1978) *Kylä huokasi (televisioelokuva, 1979) *Miesten koulu (televisioelokuva, 1980) *Kiljusen herrasväki (1981) *Sadeaika (1981) *Sotamies Jokisen vihkiloma (televisioelokuva, 1981) *Suvi (1981) *Uuno Turhapuron aviokriisi (1981) *Sumua (televisioelokuva, 1982) *Toto (1982) *Regina ja miehet (1983) ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Tuija Ahvonen Yle Elävä arkisto. Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Itsemurhan tehneet Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Vuonna 1983 kuolleet
Jarmo Sermilä

Jarmo Kalevi SermiläFacta 2001, WSOY 1985, 14. osa, palsta 606 (16. elokuuta 1939Kuolinilmoitus. Hämeen Sanomat 14.7.2024, s. 30. Hämeenlinna – 26. kesäkuuta 2024 HämeenlinnaTiina Kokko, Säveltäjä, muusikko Jarmo Sermilä on kuollut Yle.fi, uutiset, viitattu 27.6.2024) (Archive.org) oli suomalainen säveltäjä ja muusikko. Sermilä opiskeli Helsingin yliopistossa musiikkitiedettä ja valmistui vuonna 1975. Hän opiskeli myös sävellystä Prahassa František Kovaříčekin ja Sibelius-Akatemiassa Joonas Kokkosen johdolla ja suoritti diplomin 1975. Sermilän tuotantoon kuuluu balettimusiikkia ja orkesteriteoksia, mutta pääpaino on kamarimusiikissa ja elektroakustisessa musiikissa. Varhaisteoksissaan Sermilä käytti atonaalisuutta pääkeinonaan, ei kuitenkaan koskaan tiukasti tai sarjallisesti, sillä hänen kiinnostuksensa Edgard Varèsen musiikkiin johti häntä kohti vapaata tonaalisuutta. Taidemusiikin lisäksi Sermilä soitti jazzia. Hänen instrumenttejaan olivat trumpetti ja flyygelitorvi. Vuodesta 1966 vuoteen 1971 Sermilä toimi Sibeliuksen syntymäkodin kuraattorina Hämeenlinnassa. Vuosina 1971–1976 Sermilä johti Suomalaisen musiikin tiedotuskeskusta, minkä jälkeen hän siirtyi Yleisradion kokeilustudion päälliköksi 1975–1979. Hän oli ISCM:n Suomen sektion puheenjohtaja 1975–1979. Vuosina 1976–2010 Sermilä johti levytyksiä ja nuotteja julkaisevaa Jasemusiikki-yhtiötä, joka sittemmin siirrettiin tanskalaisen Wilhelm Hansen -yhtiön omistukseen. Sermilä toimi Hämeen läänintaiteilijana 1977–1982, Suomen Säveltäjät ry:n varapuheenjohtajana 1981–2005 ja Teosto ry:n varapuheenjohtajana 1994–1999. Jarmo Sermilälle myönnettiin professorin arvonimi 2004. Yleisradion dokumentissa Jean Sibelius (1974) Sermilällä oli Sibeliuksen rooli. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Jarmo Sermilä Music Finlandin sivuilla * Jarmo Sermilän kirjoitus Musiikista Häme-Wiki-sivustolla Luokka:Suomalaiset professorin arvonimen saaneet Luokka:Suomalaiset taidemusiikin säveltäjät Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Juan (jalkapalloilija)

Juan Silveira dos Santos, pelaajanimeltään Juan, (s. 1. helmikuuta 1979 Rio de Janeiro, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, joka edustaa Brasilian Série A:ssa pelaavaa Flamengoa. Juan aloitti ammattilaisuransa vuonna 1996 Flamengossa. Hän edusti seuraa peräti seitsemän kauden ajan, kunnes siirtyi kaudeksi 2002–03 saksalaiseen Leverkuseniin. Kesällä 2007 hän siirtyi AS Romaan, jossa pelasi viisi vuotta. Heinäkuussa 2012 Juan siirtyi ilmaisella siirrolla kotimaansa pääsarjaan Internacionalin riveihin. Juan teki paluun kasvattaja seuraansa Flamengoon tammikuun ensimmäinen päivä 2016 ilmaisella siirrolla. Brasilian maajoukkueessa Juan debytoi kesällä 2001 Perua vastaan pelatussa ottelussa. Yhteensä hän on pelannut 57 maaottelua ja tehnyt niissä neljä maalia (tilanne 16. heinäkuuta 2007) http://fifaworldcup.yahoo.com/06/en/w/player/185324_JUAN.html. Juan oli voittamassa Copa Américaa vuosina 2004 ja 2007 ja Maanosaliittojen cupia vuonna 2005. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Juan FootballDatabase- tietokannassa *Leverkusen who's who Luokka:Brasilialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kalajoen kirkko

thumb|240px|Sankarihaudat: Maailman silmissä uhrimme olkoon vain multa, edessä herran kuin kulta se kiiltääpi kerran. thumb|200px|Kirkon vaivaisukko esillä Kerimäen kirkon näyttelyssä kesällä 2013. Kalajoen kirkko on rakennettiin peittämättömästä punatiilestä vuosina 1876–1879. Sen suunnitteli F. W. Lüchow. Kalajoen kirkko toimii Kalajoen evankelis-luterilaisen seurakunnan kirkkona. Istumapaikkoja siinä on noin 1 300 ja pinta-alaa 988 neliömetriä. Pitkäkirkon toisessa päädyssä on torni ja toisessa alttari, joka on kuoriabsidissa. Alun perin kirkko oli uusgoottilainen ja kolmilaivainen. Tulipalo tuhosi kirkon 16. helmikuuta 1930. Kirkko rakennettiin uudelleen vuosina 1930–1931 ja vihittiin käyttöön 15. helmikuuta 1931. Kirkon uudistuspiirustukset teki arkkitehti W. G. Palmqvist, jolloin tornin huippua madallettiin ja kirkkosalin pitkämuotoinen laiva tehtiin betoniseksi tynnyriholviksi. Alun perin niissä oli taitekatot ja sivulaivoissa tasakatot. == Esineistö == Alttaritaulun on maalannut Adolf von Becker 1887 ja se kuvaa Kristuksen ylösnousemusta. Urut on valmistanut Kangasalan urkutehdas 1931. Niissä on 27+1 äänikertaa. Erillisessä kellotapulissa (A. W. Arppe, 1815) on kaksi kelloa vuosilta 1813 ja 1830. == Historiaa == Kalajoen ensimmäinen kirkko valmistui Tyngän kylään arviolta vuonna 1543. Toinen kirkko rakennettiin joitain vuosikymmeniä myöhemmin Mantilan kylään. Kolmannen kirkon rakentamisajankohtaa ei tiedetä, mutta se oli olemassa ainakin 1636 jolloin se arkistolähteiden mukaan purettiin ja rakennettiin uudelleen uuteen paikkaan. Tähän kolmanteen kirkkoon liittyneen kellotapulin rakensi Anders Brofall vuonna 1733. Vuosisadan loppua kohden kirkko rappeutui pahasti ja niinpä seurakunnan neljäs, erivartinen ristikirkko, rakennettiin vuonna 1781. Sen oli suunnitellut kruunun yli- intendentinvirasto Tukholmassa vuonna 1778. Kirkko tuhoutui Suomen sodassa vuonna 1808. Uusi, viides kirkko rakennettiin puusta samaisen yli-intendentin konttorin piirustusten mukaan 1811–1812. Sekin kirkko paloi vuonna 1869, mutta siihen liittynyt kellotapuli vuodelta 1815 on edelleen olemassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Kirkon kuva * Kalajoen kirkon palo 16.2.-30, Suomen Kuvalehti, 01.03.1930, nro 9, s. 32, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Kirkko Luokka:Kalajoen kirkkorakennukset Luokka:Suomen kivikirkot Luokka:W. G. Palmqvistin suunnittelemat rakennukset Luokka:Suomen 1870-luvulla rakennetut kirkot
Kattoratsastaja

Kattoratsastaja tarkoittaa katon harjalla kohoavaa pientä tornia. Suomen luterilaisissa kirkoissa kattoratsastajia on käytetty koristeina tai korostamaan ristikirkon keskusta. Kattoratsastaja voi olla sakaroiden yhtymäkohdassa tai katonharjalla. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Arkkitehtuurin käsitteet
Neoptolemos

Neoptolemos (, ), joskus myös Pyrrhos (, ), oli kreikkalaisessa mytologiassa Akhilleuksen ja prinsessa Deidameian poika.Castren & Pietilä-Castren 2000, s. 365 Hänen isänsä ja Aiaksen kuoltua Troijan sodassa kreikkalaisten sotaonni kääntyi eikä heillä ollut merkkiäkään voitosta. Kreikkalaiset kaappasivat troijalaisen tietäjän, Helenoksen. Hän kertoi, että kreikkalaiset voisivat voittaa sodan jos heillä olisi Herakleen myrkytetyt nuolet, he onnistuisivat varastamaan palladionin sekä mikäli Akhilleuksen poika osallistuisi sotaan. Odysseus saikin Neoptolemoksen osallistumaan sotaan tarjoamalla tälle isänsä varustuksen sekä Hermionen, Menelaoksen ja Helenan tyttären, käden. Neoptolemoksella olikin hyvin tärkeä osa sodassa sillä hän surmasi Priamoksen ja Astyanaksin sekä uhrasi Polyksenen isänsä haudalla. Sodan loputtua hän meni naimisiin Hermionen kanssa, mutta he eivät saaneet yhtään lasta. Myöhemmin Hermionen rakastettu, Orestes, murhasi Neoptolemoksen ja meni Hermionen kanssa naimisiin. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Kreikkalaisen mytologian sankarit