EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Kelsi Nielsen

Kelsi Nielsen on kuvitteellinen henkilö High School Musical -elokuvissa. Lukion alussa Kelsi oli tavattoman ujo ja piti lahjakkuutensa visusti salassa. Hän ei ajatellut eikä harrastanut mitään muuta kuin musiikkia, ja vain harva east High'ssa tiesi, että Kelsi oli soittanut pianoa, huilua ja selloa jo kymmenkunta vuotta. Pari vuotta aikaisemmin hän laski säveltäneensä 563 pop- biisiä, 5 aariaa, 2 sonettia sekä sinfonian sellolle ja huilulle. Koulun musikaalien myötä hänelle avautui aivan uusi maailma. Kimallekaupungin ja Abivuoden säveltäminen toi Kelsille viimeinkin mainetta, kunniaa ja ennen kaikkea paljon uusia ystäviä. Hän paiski töitä hiki hatussa, oppi puolustamaan näkemyksiään ja sai itseluottamusta. Kelsin parhaita ystäviä ovat Gabriella Montez, Taylor McKessie, Ryan Evans ja Troy Bolton. Kelsi aloittaa yliopisto- opintonsa Juilliardissa, New Yorkissa sijaitsevassa esittävien taiteiden koulussa. ==Lähteet== * High School Musical 3 Seniorivuosi East High'n vuosikirja Luokka:High School Musical -hahmot
Mauno Tarkiainen

Mauno Asarias Tarkiainen (18. elokuuta 1904 Haukivuori – 8. joulukuuta 1971 Pieksämäki) oli suomalainen kestävyysjuoksija. Tarkiainen sijoittui Berliinin 1936 olympialaisten maratonilla yhdeksänneksi. Pariisin EM-kilpailuissa 1938 hän keskeytti. Hän sijoittui Tukholman maratonilla neljänneksi vuonna 1939 ja kuudenneksi vuonna 1941. Seuratasolla "Manu" Tarkiainen edusti Pieksämäen Veikkoja, Mikkelin Kilpa-Veikkoja sekä Riihimäen Kiskoa. Hän voitti maratonilla Suomen mestaruuden vuosina 1938 ja 1939 sekä saavutti SM-hopeaa vuonna 1940 ja SM-pronssia vuonna 1937. Vuoden 1939 Kalevan kisojen maratonilla hän juoksi uransa parhaan ajan 2.37.31,2. == Lähteet == * == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 1971 kuolleet
Luettelo 500 pallonriistoa tehneistä Korisliiga-pelaajista

Tämä on luettelo 500 pallonriistoa runkosarjassa tehneistä miesten SM-sarjan pelaajista. Vuoden 2017 loppuun mennessä kyseisen rajapyykin on saavuttanut yhteensä 19 pelaajaa.http://www.basket.fi/sarjat/tilastot/pelaajatilastot/?league_id=4&season;_id=63253 Pudotuspeleissä eniten pallonriistoja on tehnyt Damon Williams, 175 kappaletta. Pelaa edelleen. Päivitetty 22. toukokuuta 2018. Pelaaja Riistot 1\. / Gerald Lee Sr. 1 145 2\. Pasi Kauha 829 3\. Damon Williams 809 4\. Bojan Sarcevic 688 5\. Petri Virtanen 637 6\. Kari-Pekka Klinga 607 7\. Andre Foreman 603 8\. / Clifton Jones 596 9\. Tapio Nieminen 590 10\. Roope Mäkelä 588 11\. Pasi Riihelä 578 12\. Aleksi Wuorenjuuri 569 13\. Mika Kankaanpää 562 14\. Ray Ailus 554 15\. Timo Heinonen 527 16\. Tommi Pohjola 519 17\. Teemu Laine 517 18\. Mikael Salmi 516 19\. Tommi Lanki 504 == Lähteet == * Suomen Koripalloliiton tilastopalvelu basket.fi === Viitteet === Luokka:Luettelot Korisliigasta
Luettelo 200 torjuntaa tehneistä Korisliiga-pelaajista

Tämä on luettelo 200 koriin heiton torjuntaa Suomen miesten pääsarjan runkosarjassa tehneistä pelaajista. Torjuntoja on kirjattu SM-sarjassa kaudesta 1986–1987 lähtien.http://www.basket.fi/uutiset/?x22026=16127515 Tilaston kärkipaikkaa pitää Sami Lehtoranta, joka ohitti pitkään kärkisijaa hallussa pitäneen Pekka Markkasen marraskuussa 2013.http://www.basket.fi/uutiset/?x22026=20278386 Pelaa edelleen. Päivitetty 22. toukokuuta 2018. Pelaaja Torjunnat 1\. Sami Lehtoranta 551 2\. Pekka Markkanen 541 3\. Damon Williams 515 4\. / Clifton Jones 468 5\. Andre Foreman 401 6\. Markus Hemdahl 377 7\. Antti Nikkilä 357 8\. Olli Ahvenniemi 321 9\. Riku Marttinen 282 10\. / Jonathan Moore 281 11\. Faisal Abraham 259 12\. Pasi Riihelä 253 13\. Timo Heinonen 250 14\. Jarkko Tuomala 245 15\. Jukka Matinen 241 16\. / Garcia Hopkins 217 17\. / Philip Hickey 216 18\. Jerald Fields 212 19 Tuukka Kotti 211 20\. Mika-Matti Tahvanainen 209 Tiedosto:Damon Williams 20111030.jpg|Damon Williams Tiedosto:Olli Ahvenniemi.JPG|Olli Ahvenniemi Tiedosto:Jukka Matinen Honka.jpg|Jukka Matinen Tiedosto:Jerald Fields.jpg|Jerald Fields Tiedosto:TimoHeinonen.jpg|Timo Heinonen == Lähteet == * Suomen Koripalloliiton tilastopalvelu basket.fi === Viitteet === Luokka:Luettelot Korisliigasta
Taylor McKessie

Taylor McKessie on kuvitteellinen hahmo High School Musical -elokuvissa. Taylor, kympin tyttö ja East High'n älyköiden kuningatar, tunnetaan oppilasneuvoston, kemian kerhon ja Tieteen kymmenottelun joukkueen johtajana. Tutustuttuaan Gabriella Monteziin hän tajusi lopulta, että älykkökin voi pitää hauskaa monenlaisten ihmisten kanssa. Fiksuna Tyttönä Taylor voitti ennakkoluulonsa ja sai paljon uusia ystäviä. Hän ei toki ole unohtanut Tieteen kymmenottelussa omaksumaansa kilpailuhenkisyyttä - ehkä se on jopa auttanut häntä ymmärtämään erään tietyn koripalloilijan ajatusmaailmaa. Lukion viimeisellä luokalla Taylor on pitänyt huolta abien kiireisistä aikatauluista ja osallistunut vuosikirjan toimitustyöhön. Taylorin parhaat ystävät ovat Gabriella Montez ja Chad Danforth. Taylor menee opiskelemaan Yalen yliopistoon. Taylor haaveilee huippupoliitikon urasta. ==Lähteet== * High School Musical 3 Seniorivuosi East High'n Vuosikirja Luokka:High School Musical -hahmot en:List of High School Musical characters#Taylor McKessie
Arto Vilkko

Arto Vilkko (s. 6. toukokuuta 1950 Helsinki) on filosofian tohtori, muusikko, laulaja ja lauluntekijä, musiikkitoimittaja, tutkija ja tietokirjailija. ==Elämä== Vilkko asui nuoruudessaan Helsingin Mellunmäessä ja 1960-luvun alussa hän opetteli soittamaan kitaraa The Shadows -yhtyeen "Apachen" innoittamana. Muutoin hän ei vielä tuolloin ollut erityisen innostunut rautalankamusiikista. Kitaransoiton lisäksi hän harrasti laulamista ja pianonsoittoa. Hänen isoveljensä Riston luokkatoveri oli Henry Haapalainen ja tämän tyttöystävällä oli lähisukulainen PSO-levy-yhtiössä. Niinpä keväällä 1968 Vilkko meni yhtiön koelaulutilaisuuteen ja esitti Pentti Lasaselle tuolloin suositun kappaleen "San Francisco". Lasanen ehdotti osallistumista ensimmäiseen Syksyn sävel -kilpailuun, ja Haapalainen teki Vilkolle kappaleen "Miksi leikit vain". Paroni Paakkunainen sovitti kappaleen ja soitti itse huilua. Taustayhtyeessä oli muitakin Soulset-yhtyeen jäseniä: rumpali Edward Vesala ja huilisti Juhani Aaltonen. Vilkolla oli tuossa vaiheessa takana vain muutama keikka, mutta tilanne muuttui, kun hän sijoittui Syksyn sävelessä kolmanneksi yli 10 000 äänellä.. Miksi leikit vain julkaistiin myös singlenä. Vilkko keikkaili Gugi Kokljuschkinin kanssa vuosina 1973–1976. Vuonna 1975 hän sai valmiiksi pro gradun rautalankamusiikista. Vilkko toimi pitkään aina vuoteen 1997 asti musiikkitoimittajana Ylessä ja tämän jälkeen Radio Novassa ja Classic FM:ssä. Vuonna 1996 hän oli mukana Stara-yhtyeessä, jonka muut jäsenet olivat basisti Hannu Luomanen, kitaristi Sauli Malinen ja rumpali Matti Kankkunen. Yhtyeeltä ilmestyi CD-single Tunteellinen (Sonet 5762162), jolla on nimikappaleen (J. J. Calen "Sensitive Kind") lisäksi "Ei eiliseen" (Carole Kingin tunnetuksi tekemä "Goin' Back") ja "Pikkuhiljaa herään" (The Byrdsin "Feel a Whole Lot Better"). Vuonna 2003 valmistui Suomenlinnassa äänitetty sooloalbumi Vilkko Hannu Leidénin ohjauksessa. Vilkko itse pitää albumin mielenkiintoisimpana kappaleena "Uskon sinuun", jolle hän sai soolokitaristiksi alkuaikojen yhteistyökumppani Jukka Tolosen. Muita muusikoita ovat kitaristit Olli Haavisto ja Nono Söderberg, rumpali Matti Kankkunen ja kosketinsoittaja Timo Pratskin. Vuonna 2005 Arto Vilkko liittyi The Scaffolds -yhtyeeseen. Vuonna 2010 hän sai valmiiksi väitöskirjan Soittolistan symbolinen valta ja vallankäytön mekanismit Tampereen yliopistosta. Hänet promovoitiin tohtoriksi 13.8.2022 Tampereen yliopiston promootiossa.aamulehti.fi/tampere, tuni.fi Tämän jälkeen hän halusi tehdä hieman kevyemmän tutkimuksen, ja ystävänsä musiikkitieteen professori Erkki Pekkilän ehdotuksesta hän palasi rautalankamusiikin pariin. Hän aloitti kirjoitustyön syksyllä 2011 ja vuotta myöhemmin oli valmiina teos Emmaa etsimässä. Suomalaisen rautalangan lyhyt historia. Nykyään Vilkko keikkailee Kari Kuivalaisen kanssa. == Diskografia == * Vilkko (2003) == Teokset == * * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Scaffolds-historia * duo Kuivalainen / Vilkko * Arto Vilkko Kansalliskirjaston Finna-tietokannassa Luokka:Suomalaiset iskelmälaulajat Luokka:Suomalaiset lauluntekijät Luokka:Musiikkitoimittajat Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Georgia Nicolsonin salatut elämät

Georgia Nicolsonin salatut elämät (Confessions of Georgia Nicolson) on Englannissa suosittu teini-ikäisille tytöille suunnattu kirjasarja, jonka on kirjoittanut Louise Rennison. Se on teini-ikäisen tytön Georgian päiväkirja, johon hän kirjoittaa koulusta, pojista, ystävistään ja turhautuneisuudesta perhettään kohtaan. Georgia on ensimmäisessä kirjassa 14-vuotias ja viidennessä hän on 16-vuotias. Kahteen ensimmäiseen kirjaan perustuen on tehty elokuva Angus, Thongs and Perfect Snogging, joka ilmestyi Britanniassa vuonna 2008 ja Suomessa 2009. == Kirjat == Kirjoja on yhteensä kymmenen. Kirjoja piti aluksi ilmestyä vain neljä, mutta Rennison päätti jatkaa sarjaansa senkin jälkeen. Kirjat: * Kissanpäiviä ja jumalaisia jätkiä (Karisto 2001, Angus, Thongs and Full-Frontal Snogging) * Minihameita ja miesmagneetteja (Karisto 2001, It's OK, I'm wearing really big knikers, US: On the Bright Side, I'm Now the Girlfriend of a Sex God) * Poptähtiä ja puskuripulmia (Karisto 2002, Knocked Out by My Nunga-Nungas) * Rimakauhua ja ranskalaisia (Karisto 2003, Dancing in my Nuddy-Pants) * Irtoripsiä ja Italian ihmeitä (Karisto 2005, ...and that's when it fell off my hand, US: Away Laughung on a Fast Camel) * Bikineitä ja biisoninsarvia (Karisto 2006, ...and then he ate my boy entrancers) * Häähumua ja hyytelöpolvia (Karisto 2007, Startled By His Furry Shorts) * Kauneusunia ja kilpakosijoita (Karisto 2009, Luuurve is a Many Trousered Thing, US: Love is a Many Trousered thing) * Kaukokaipuuta ja kukkotappeluita (Karisto 2010, Stop in the Name of Pants!) * Sukkahousuja ja salarakkaita (Karisto 2011, Are These my Basoomas I See Before Me?) ===Oppaat ja oheisteokset=== * Let the Snog Fest Beging! * Fabbity-fab Journal Luokka:Kirjasarjat Luokka:Nuortenkirjat en:Confessions of Georgia Nicolson
Dennis Poore

Roger Dennistoun "Dennis" Poore (19. elokuuta 1916 Paddington, Lontoo – 12. helmikuuta 1987 Kensington, Lontoo) oli brittiläinen Formula 1 -kuljettaja. Poore kasvoi varakkaassa perheessä, vaikka hänen isänsä menehtyi ensimmäisessä maailmansodassa. Innostukseen kilpa-ajamiseen hän sai Cambridgen yliopiston ajoiltaan, mm. Prinssi Birasta, ja osti sprinttikisoja varten kilpakuljettaja Hugh Hamiltonin MG Midget J4 -kilpa-auton. Toisen maailmansodan aikoihin hän palveli RAF:n lentuekomentajana ja sodan jälkeen palasi kilpa-auton rattiin ostamalla Tazio Nuvolarin Alfa Romeon. Poore voitti vuoden 1947 Gransdenin kilpailun sekä British Hill Climbing -sarjan mestaruuden vuonna 1950. Poore osallistui kahteen Formula 1 -osakilpailuun kaudella 1952, joista saavutti kolme pistettä ajamalla neljänneksi Britannian GP:ssä. Hän ajoi myös sarjan ulkopuolisissa kilpailuissa voittaen vuoden 1952 Newcastle Journal Trophyn. Vuonna 1952 Poore liittyi Aston Martinin urheiluautojoukkueeseen ja osallistui Le Mansin 24 tunnin ajoihin neljä kertaa, mutta keskeytti jokaisen kilpailun. Tallin parhaaksi tulokseksi hän kykeni ajamaan voiton vuoden 1955 Goodwoodin 9 tunnin ajoista. Lopetettuaan kilpailemisen hän keskittyi liike-elämään, missä omisti potkurinvalmistusyhtiö Manganese Bronzen, pyrki pelastamaan brittiläisen moottoripyöräteollisuuden Norton, Matchless, AJS ja BSA yrityksien hankinnoilla, johti Lontoon taksinvalmistusyritystä Carbodiesia sekä rahoitti Autosport-lehden painantaa. ==Lähteet== Luokka:Brittiläiset Formula 1 -kuljettajat Luokka:Vuonna 1916 syntyneet Luokka:Vuonna 1987 kuolleet
Sam Posey

Sam Posey (s. 26. toukokuuta 1944 New York, Yhdysvallat) on entinen yhdysvaltalainen Formula 1 -kuljettaja ja journalisti. Hän osallistui kahteen F1-osakilpailuun kausilla – ja oli 12. vuoden 1972 Yhdysvaltain GP:ssä. Hän kilpaili myös Trans Am -sarjoissa 1960-luvulla ja voitti kilpailuista vuoden 1969 Lime Rock Trans Am sekä Laguna Secan. Posey kilpaili myös Le Mansin 24 tunnin ajossa 10 kertaa, ja hän oli kolmas vuoden 1971 kilpailussa. Hän voitti Sebringin 24 tunnin kilpailun vuonna 1975. Posey ryhtyi kilpailuselostajaksi 1980-luvulla. Hänestä tuli Motorsports Hall of Fame of American kunniagallerian jäsen vuonna 2016. Vuonna 2013 Connecticutin Lakevillessa sijaitsevan Lime Rock Parkin suora nimettiin Poseyn mukaan. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset Formula 1 -kuljettajat Luokka:Yhdysvaltalaiset urheiluselostajat Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Toivo Sariola

Toivo Kalervo Sariola (26. kesäkuuta 1914 Terijoki – 3. huhtikuuta 1985 Helsinki) oli suomalainen tivolinjohtaja, yleisurheilija ja pesäpalloilija. == Urheilu-ura == Toivo Sariola kilpaili ensimmäisen kerran yleisurheilun SM- kisoissa vuonna 1934 korkeushypyssä ja 110 metrin aidoissa. Niissä hän sijoittui korkeudessa 6:ksi tuloksella 175 cm ja karsiutuen aitajuoksun alkuerässä. Seuraavana vuonna Sariola nousi Suomen kansalliseen kärkeen, kun hän otti 100 metrin SM-hopeaa ajalla 10,9 Palle Virtasen voittaessa. Samana vuonna hän oli mukana kahdessa maaottelussa, joista toisessa eli Suomi-Viro -maaottelussa hän juoksi henkilökohtaisen 100 metriä sijoittuen toiseksi ja toisessa pikaviestijoukkueen toisen osuuden kokoonpanossa Palle Virtanen – Toivo Sariola – Pentti Rintala – Aki Tammisto tehden uuden SE:n ajalla 42,1. Olympiavuosi alkoi Sariolan osalta Viro-maaottelulla, jossa hän juoksi niin 100 metriä kuin pikaviestin. Olympiakomitea ja SUL päättivät lähettää Berliiniin pikaviestijoukkueen Virtanen-Sariola-Ahjopalo-Tammisto. Olympiakarsinoissa Sariolalle henkilökohtainen 100 metriä oli epäonninen kompastuessaan loppukilpailun lähtövaiheessa sijoittuen näin 6:ksi. Hän oli aiemmin voittanut niin alku- kuin välierät ennätystään sivuten ja oli mukana myös pikaviestijoukkueessa, joka alitti aiemman Suomen ennätyksen ajalla 41,9 Japanin joukkueen kuitenkin voittaessa. Olympialaisissa Sariola karsiutui 100 metrin juoksun ja 4 × 100 metrin viestijuoksun alkuerissä. Suomalainen pikaviestijoukkue teki alkuerässään uuden SE:n ajalla 42,0. Kultaa viestissä voittanut Jesse Owens ystävystyi Sariolan kanssa kisojen aikana ja antoi tälle kiitollisuuden eleenä Yhdysvaltain joukkueen viestikapulan. Seuraavina vuosina Sarilola jatkoi yleisurheilu-uraansa, mutta 100 metrin tuloksissa hän ei päässyt enää vuosien 1935 ja 1936 ennätykseensä 10,8. Hän saavutti vielä yhden SM-mitalin sijoittuessaan vuoden 1938 Kalevan kisoissa toiseksi. Pesäpalloilijana Sariolan ura oli pitempi kuin yleisurheilussa. Hän aloitti Keravan Urheilijoissa, pelasi kahdesti Viro-maaottelussa ja kahdeksan kertaa Itä–Länsi-ottelussa 1930-luvulla. Sotien jälkeen hän jatkoi pesäpallouraansa vielä Tampereen Pyrinnössä ja keravalaisessa pesäpallon erikoisseurassa Koo- Pee:ssä. == Urheilun jälkeen == Toivo Sariola toimi tivolinjohtajana. Hän oli Suomen Yksityisyrittäjäin Puolueen kansanedustajaehdokkaana vuoden 1975 eduskuntavaaleissa. Hänellä oli myös vuonna 1939 saatu radioamatöörilupa tunnuksella OH2PF. === Yleisurheilu === * === Pesäpallo === * 1 SM-hopea: 1937 * 8 Itä–Länsi-ottelua: 1934–1940, 1947 == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset pikajuoksijat Luokka:Suomalaiset pituushyppääjät Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 1985 kuolleet
Toivo Ahjopalo

Toivo Eemil Ahjopalo (vuoteen 1935 Andelin, 2. kesäkuuta 1913 Hausjärvi – 13. tammikuuta 2000 Lahti) oli suomalainen pikajuoksija. Ahjopalo karsiutui Berliinin 1936 olympialaisissa 100 metrin juoksun ja 4 × 100 metrin viestijuoksun alkuerissä. Hän edusti Suomea kolmessa maaottelussa vuosina 1937–1939. Seuratasolla hän edusti Viipurin Urheilijoita, Sortavalan Viritystä ja Kymintehtaan Urheiluseuraa. Hän saavutti SM-hopeaa 100:n ja 200 metrin juoksussa vuonna 1937 ja 4 × 100 metrin viestijuoksussa vuonna 1947 sekä SM- pronssia 200 metrillä vuonna 1938. Hänen ennätyksensä 100 metrillä oli 10,8 s (myötätuulessa 10,7 s), 200 metrillä 22,2 s ja 400 metrillä 50,5 s. Toivo Ahjopalo pelasi myös pesäpalloa Sortavalan Palloseurassa. Hänet tunnettiin nopeana etenijänä. Vuonna 1964 pidetyssä Sortavalan pallonpyörittäjien kokouksessa hänet valittiin Sortavalan kaikkien aikojen pesäpallojoukkueen ensimmäiseen kentälliseen (valittiin kaksi kentällistä). Me urheilimme Laatokan-Karjalassa ja Sortavalassa, sivu 118 Urheilu-uransa jälkeen "Topsa" Ahjopalo toimi johtotehtävissä muun muassa Suomen Valtakunnan Urheiluliitossa ja Viipurin Urheilijoissa. Hän oli Suomen Salamapalloliiton ensimmäinen puheenjohtaja vuosina 1966–1967. Ahjopalo muutti vuonna 1987 Lahteen, jossa hän kuoli vuonna 2000. == Julkaisut == * Voimistelun taito (1947) * Yleisurheilun taito (1949) * Me urheilimme Laatokan-Karjalassa ja Sortavalassa (1966) == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset pikajuoksijat Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Suomalaiset urheiluvaikuttajat Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 2000 kuolleet
David Garrison

David Garrison (s. 30. kesäkuuta 1952 Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan roolistaan Steve Rhoadesina Pulmuset-sarjassa. Hän on esittänyt myös pieniä rooleja, esimerkiksi Kaikki rakastavat Raymondia -sarjassa. Garrison on valmistunut Bostonin yliopiston taideaineiden laitokselta. Nykyään hän seurustelee Patricia Ben Petersonin kanssa. == Lähteet == * Garrisonin kotisivut * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Inga Thommessen

Inga Caroline Thommessen (13. kesäkuuta 1956 Lontoo, Englanti – 3. joulukuuta 2020 Odense, Tanska) oli iskelmälaulaja, joka osallistui Suomen eurovisiokarsintoihin 1976 kappaleella "Tillsammans med barn". Thommessen teki Suomessa yhden pitkäsoiton Love Records -levymerkille 19-vuotiaana. Thommessen asui Yhdysvalloissa, Brasiliassa, Japanissa, Suomessa, Irlannissa, Norjassa ja Tanskassa. Hän oli Norjan entisen Suomen suurlähettilään Knut Thommessenin tytär. ==Diskografia== * Stay for a while (1976) * Journeys (2009) * Kouma (2016) ==Lähteet== *Historia *http://www.viisukuppila.fi === Viitteet === ==Aiheesta muualla== * Kotisivu * Luokka:Norjalaiset laulajat Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet Luokka:Iskelmälaulajat
Fabrique Nationale de Herstal

thumb|Fabrique Nationale de Herstalin valmistama FN P90 konepistooli. Fabrique Nationale de Herstal (tunnetaan myös lyhenteellä FN Herstal) on belgialainen asevalmistaja. FN Herstal on Euroopan suurin sotilaskäsiaseiden viejä. Herstal Group omistaa myös yhdysvaltalaisen Winchesterin sekä Browning Arms Companyn. ==FN Herstalin valmistamia aseita== ===Pistooleja=== *FN Browning M1900 *FN Browning M1903 *FN Browning M1910 *FN Browning High Power *FN Five-seveN *FN HP-DA ===Rynnäkkökiväärejä=== *FN FAL *FN FNC *FN F2000 *FN SCAR *FN M16 ===Konepistooleita=== *Uzi *FN P90 ===Konekiväärejä=== *FN Minimi/M249 SAW *FN MAG/M240 *FN BRG-15 ===Kiväärejä=== *FN-49 ===Haulikkoja=== *FN Browning A5 == Aiheesta muualla == Luokka:Aseteollisuusyritykset Luokka:Belgialaiset yritykset
Palle Virtanen

Paul (Palle) August Allan Virtanen (19. syyskuuta 1910 Porvoo – 30. syyskuuta 2000 Porvoo) oli suomalainen pikajuoksija. Palle Virtanen karsiutui Berliinin 1936 olympialaisissa 100 metrin juoksun ja 4 × 100 metrin viestijuoksun alkuerissä. Hän oli mukana juoksemassa 4 × 100 metrin Suomen ennätystä 42,1 s vuonna 1935.Tilastopaja Hän edusti Suomea kahdeksassa maaottelussa, joissa hän saavutti kaksi voittoa. Seuratasolla hän edusti Porvoon Akillesta. Hän voitti Suomen mestaruuden 100:lla ja 200 metrillä vuosina 1932 ja 1935. Hän saavutti SM-hopeaa 100 metrillä vuonna 1933 sekä SM-pronssia 100:lla ja 200 metrillä vuosina 1930 ja 1936. Hän juoksi 100 metrillä vuonna 1935 Suomen ennätyksen 10,7 s, joka säilyi voimassa lähes 20 vuotta. Hänen paras aikansa 200 metrillä oli 22,0 s. Urheilu-uransa jälkeen Virtanen toimi muun muassa Suomen Urheiluliiton, Centralidrottsförbundetin ja Svenska Finlands Idrottsförbundin johtokunnissa sekä Porvoon Akilleksen puheenjohtajana. Ammatiltaan hän oli voimistelunopettaja. == Henkilökohtaiset ennätykset == Laji Tulos Paikka Päivä 100 m 10,7h Helsinki 14.9.1932 200 m 22,0h Helsinki 11.9.1935 Korkeus 175 Suonenjoki 24.7.1932 Pituus 691 Helsinki 14.9.1932 * h = käsiaika == Lähteet == * * ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1910 syntyneet Luokka:Vuonna 2000 kuolleet
Heckler & Koch P11

Heckler & Koch P11 on saksalaisen Heckler & Kochin valmistama pistooli. Ase on tarkoitettu käytettäväksi veden alla ja se käyttää ammuksina noin kymmenen senttimetrin pituisia nuolia. Jokaisessa aseen viidestä piipusta on oma nuoli, joka voidaan laukaista liipasimesta. Kun kaikki viisi nuolta on ammuttu, ase on lähetettävä valmistajalle ladattavaksi. Ase on tarkoitettu taistelusukeltajien sekä muiden veden alla toimivien erikoisjoukkojen käytettäväksi ja muun muassa Saksan ja Ison-Britannian erikoisjoukkojen on raportoitu käyttäneen Heckler & Koch P11 pistoolia. ==Aiheesta muualla== *Tietoa aseesta (englanniksi) Luokka:Pistoolit
Urmas Alender

Urmas Alender (22. marraskuuta 1953 Tallinna – 28. syyskuuta 1994 M/S Estonia, Utön edustalla) oli virolainen laulaja ja säveltäjä. Hän on soittanut muun muassa yhtyeissä Ruja ja Propeller. Alender on yksi tunnetuimmista autolautta Estonian uppoamisen uhreista. Alender suoritti Tallinnan valtiollisesta konservatorion (nyk. Viron musiikki- ja teatteriakatemia) näyttelijälinjan (8. vuosikurssi) vuosina 1974–1978. Alender tunnettiin yhtenä laulavan vallankumouksen (1987–1989) keskeisistä muusikoista. Erityisesti merkityksellistä oli se, että Rujan kappaleet olivat pääasiassa neuvostovallan vainoaman isänmaallisen runoilijan Juhan Viidingin kynästä lähtöisin. Alender ehti julkaista kaksi albumia ennen kuolemaansa: Vana kloun (1992) ja Hingelind (1994). Koko tuotanto julkaistiin kaksiosaisena kokoelmana postuumisti vuonna 2000. Jälkeenpäin löytyneitä kappaleita on julkaistu postuumialbumeina. Alenderin tunnetuimpia kappaleita ovat “Kui mind enam ei ole”, “Teisel pool vett”, “Hüvasti kollane koer”, “Minu Eestimaa”, “Võta mind lehtede varju”, “Üksikutele”, “Hoia mind nii” ja “Juuspeened keeled”. Alender avioitui 2. heinäkuuta 1976. Kolme vuotta myöhemmin syntyi tytär Yoko, joka on tunnettu arkkitehti, poliitikko ja kansanedustaja. Alenderista on tehty dokumentti Teisel pool vett (Liia Sakkos, 2003). == Yhtyeet == * Varjud (1969–1970) * Andromeeda (1971–1974) * Teravik (1973–1976) * Data (1988–1989) * Propeller (1979–1980) * Ruja (1971–1988) * Kaseke (1983) Luokka:Virolaiset laulajat Luokka:Estonian uppoaminen Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Vuonna 1994 kuolleet
Petri Salminen

Petri Salminen (s. 4. elokuuta 1963 Lahti) on suomalainen iskelmälaulaja jonka ensimmäinen single oli Kun kerran vaan. Nykyään Salminen toimii veturinkuljettajana. ==Diskografia== * Elämä vie (1996) * Tien päällä (1997) * Petri Salminen (1999) * Parhaat (2002) * TÄHTITALLI 16 Poptorin- ja Laurilan tallin herkkua ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset iskelmälaulajat Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Christophe Lemaitre

Christophe Lemaitre (s. 11. kesäkuuta 1990 Annecy) on ranskalainen pikajuoksija. ==Ura== Lemaitre sijoittui alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2007 neljänneksi 100 metrillä ja viidenneksi 200 metrillä. Vuonna 2008 hän voitti kultaa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 200 metrillä. Torinon EM- hallikilpailuissa 2009 hän karsiutui 60 metrillä välierissä. Lemaitre voitti alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa Novi Sadissa 2009 kultaa 100 metrillä ajalla 10,04. Aika oli uusi kisaennätys ja nuorten Euroopan ennätys.Novi Sad 2009 – Miesten 100 metrin tulokset sportresult.com Lemaitren debyytti aikuisten MM-kilpailuissa Berliinissä 2009, päättyi 100 metrin juoksussa varaslähdön takia toisiin alkueriin. 4×100 metrin viestin loppukilpailussa hän juoksi kahdeksanneksi sijoittuneen Ranskan joukkueen ankkuriosuuden. 9\. heinäkuuta 2010 Lemaitre juoksi Ranskan mestaruuskilpailuissa ajan 9,98, mikä oli ensimmäinen kymmenen sekunnin rajan alitus valkoihoiselta juoksijalta. Aika oli myös Ranskan ennätys. Lemaitre itse katsoo, että keskustelu rodusta ja ”valkoihoisista juoksijoista” on absurdia ja osoittaa huonoa makua. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 Lemaitre voitti kultaa 100 metrin juoksussa ajalla 10,11 ja 200 metrin juoksussa ajalla 20,37Barcelona 2010 – Miesten 200 metrin tulokset European Athletics . Hän voitti kultaa myös Ranskan pikaviestijoukkueessa. Pariisin EM-hallikisoissa 2011 hän sai pronssia 60 metrillä ajalla 6,58. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui 100 metrillä neljänneksi ajalla 10,19 ja sai 200 metrillä pronssia Ranskan ennätysajalla 19,80. Lemaitre oli myös mukana MM-hopeaa voittaneessa pikaviestijoukkueessa. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 Lemaitre voitti kultaa 100 metrin juoksussa ajalla 10,09 ja juoksi myös Ranskan pikaviestijoukkueessa, joka sai pronssia ajalla 38,46. Lontoon olympialaisissa hän sijoittui 200 metrillä kuudenneksi ja Ranska pikaviestissä lopulta kolmanneksi, kun edelle sijoittunut Yhdysvaltain joukkue hylättiin Tyson Gayn dopingkäryn takia. Moskovan MM- kilpailuissa 2013 Lemaitre sijoittui 100 metrin juoksussa seitsemänneksi ajalla 10,06, mutta loukkaantui juoksussa eikä voinut osallistua 200 metrin juoksuun eikä 4×100 metrin viestiin. Zürichin EM-kisoissa 2014 Lemaitre sai hopeaa sekä 100 että 200 metrin juoksussa ja pronssia pikaviestissä. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän karsiutui 100 ja 200 metrin välierissä sekä oli pikaviestissä viides. Rion olympialaisissa 2016 Lemaitre voitti 200 metrin juoksussa pronssia ajalla 20,12. 100 metrillä hän karsiutui välierissä. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän karsiutui 200 metrin välierissä ja oli pikaviestissä viides. ==Henkilökohtaiset ennätykset== ;Ulkoradat * 100 m: 9,92 (2011) * 200 m: 19,80 (2011) ;Sisäradat *60 m: 6,55 (2010) *200 m: 20,43 (2016) == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * * Profiili Ranskan yleisurheiluliiton sivuilla * YLE: Ensimmäinen valkoinen mies alle 10 sekunnin * Yleisurheilu: Lemaitre juoksi valkoisen miehen historiaa: 9,98! Luokka:Ranskalaiset pikajuoksijat Luokka:Ranskalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Super Tourenwagen Cup

Super Tourenwagen Cup (lyh. STW) oli saksalainen vakioautosarja, jota ajettiin vuosina 1994–1999. Vuodesta 1998 lähtien sarjan nimi oli Deutsche Supertourenwagen Meisterschaft. Sarjaa ajettiin tuolloisilla FIA:n Class II -säännöillä, samankaltaisilla autoilla kuten esimerkiksi Britannian (BTCC) ja Ranskan (Supertourismo). STW-sarja oli aluksi Saksan toiseksi arvostetuin vakioautosarja DTM-sarjan jälkeen, jota ajettiin FIA:n Class I -säännöillä. STW-sarjaan osallistui muun muassa BMW, Ford, Peugeot, Nissan, Audi ja Honda. Mestaruuden voittaneita kuljettajia olivat Johnny Cecotto, Joachim Winckelhock, Laurent Aiello, Emanuele Pirro ja Christian Abt. Muuten merkittäviä ja nimekkäitä kuljettajia sarjassa olivat Riccardo Patrese, Baijerin Prinssi Leopold ja Hans-Joachim Stuck. Kilpailuja ajettiin perinteisillä saksalaisilla kilparadoilla kuten Hockenheimissa, Nürburgringillä ja Avusissa. == Mestarit == Kausi Kuljettaja Talli 1994 Johnny Cecotto BMW Motorsport 1995 Joachim Winkelhock Schnitzer Motorsport 1996 Emanuele Pirro A.Z.K/R.O.C. 1997 Laurent Aïello Peugeot Esso 1998 Johnny Cecotto BMW Motorsport Team Schnitzer 1999 Christian Abt Abt Sportsline == Lähteet == *SuperTouring.co.uk *SuperTouringRegister.com *SuperTouringCars.net *FIA STC Article 262 Luokka:Vakioautosarjat Luokka:Saksan moottoriurheilu
Kinks Greatest Hits

Kinks Greatest Hits on The Kinksin vuonna 1972 Kanadassa julkaistu kokoelma- albumi. Se on periaatteessa vain hieman muunneltu versio vuonna 1966 julkaistusta kokoelmasta Well Respected Kinksistä. Myös kansikuva on sama. ==Kappaleet== *Kaikki kappaleet kirjoittanut Ray Davies, paitsi toisin mainitussa. A-puoli #A Well Respected Man #Where Have All the Good Times Gone #Till the End of the Day #Set Me Free #Tired of Waiting for You B-puoli # * All Day and All of the Night #I Gotta Move #Lola #Wait till the Summer Comes Along (säv. Dave Davies) #You Really Got Me ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1972 kokoelma-albumit Luokka:The Kinksin kokoelma-albumit
Ensimmäinen yhteys (romaani)

Ensimmäinen yhteys () on Carl Saganin vuonna 1985 julkaistu tieteisromaani. Vuonna 1997 kirjasta tehtiin samaa nimeä kantava elokuva, Ensimmäinen yhteys, jossa pääosaa esitti Jodie Foster. Vuonna 1981 kustantamo Simon & Schuster antoi Saganille kahden miljoonan dollarin etumaksun romaanista, mikä oli siihen mennessä suurin romaanista koskaan maksettu etumaksu. Romaanin päähenkilö, Eleanor Arroway, on nimetty Eleanor Rooseveltin ja Voltairen mukaan.Davidson, Keay. Carl Sagan: A Life. New York: John Wiley & Sons, 1999. ==Katso myös== *Fermin paradoksi ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Larry Klaes' in-depth analysis of the film and novel *Audio Review at The Science Fiction Book Review Podcast Luokka:Yhdysvaltalaiset tieteisromaanit Luokka:Vuoden 1985 kirjat
Hirō Onoda

__NOTOC__ Hirō Onoda (, 19. maaliskuuta 1922 Kainan – 16. tammikuuta 2014 Tokio) oli keisarillisen Japanin armeijan luutnantti, joka antautui vasta 29 vuotta toisen maailmansodan jälkeen. Onoda piileskeli 30 vuotta Filippiinien Lubangsaarella. Hän oli saanut päälliköltään majuri Taniguchilta käskyn jäädä saarelle, ”vaikka Japanin armeija tuhoutuisi”. Onoda ei saanut peruutuskäskyä sodan loppuvaiheissa, ja suostui antautumaan vasta 10. maaliskuuta 1974 saatuaan käskyn sodan ajan päälliköltään. Onoda luovutti miekkansa Filippiinien ilmavoimien komentajalle, kenraalimajuri Jose Rangudolle, ja sai miekkansa takaisin. Siten hän oli virallisesti lopettanut sotilasuransa. Seuranaan saarella Onodalla oli sotilas Kinshichi Kozuka, joka sai surmansa Filippiinien viranomaisten ja piileskelijöiden välisessä laukaustenvaihdossa aiemmin. Myös Onoda ja Kozuka tappoivat piileskelyvuosinaan useita paikallisia, Filippiinien diktaattori Ferdinand Marcos myönsi heille kuitenkin täyden armahduksen Japanin hallituksen maksettua 300 miljoonan jenin summan. Antautumisensa jälkeen Onoda palasi Japaniin mutta pettyi pian maan länsimaalaistumiseen ja muutti veljensä luokse japanilaiseen siirtokuntaan Brasiliassa. Vuonna 1984 Onoda palasi takaisin Japaniin ja toimi useissa äärikansallismielisissä järjestöissä kuten vaikutusvaltaisessa Nippon Kaigissa sekä piti selviytymiskursseja nuorille. Myös Onodan vaimo Machie toimi 2000-luvulla Nippon Kaigin naisten järjestön johtajana. Onoda kuoli keuhkokuumeeseen Tokiossa 91-vuotiaana tammikuussa 2014. == Lähteet == * Vuosi 74, KG Bertmark kustannus Oy, 1974 === Viitteet === == Aiheesta muualla == *"The War is Over... Please Come Out": Japanese Soldier Surrenders 29 Years After the End of World War II *"Words to Live by" - Interview with Hiroo Onoda (Judit Kawaguchi, Jan 2007, Japan Times) *"Thirty Years in the Jungle! Could you do it?" short Biography *"The Soldier Who Wouldn't Quit" article by Alan Bellows *"Hey! The War is Over" article by Steve Silverman *Onoda Shizen Juku homepage (Japanese) == Kirjallisuutta == * Luokka:Japanilaiset sotilaat Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Feres (mytologia)

Feres (; ) oli kreikkalaisessa mytologiassa Kretheuksen ja Tyron poika. Hänen veljiään olivat Aison ja Amythaon.Apollodoros: Bibliotheke ('Kirjasto') 1.9.11 (engl. käännös). Kretheuksen kuoleman jälkeen hänen velipuolensa Pelias, Tyron ja Poseidonin poika, tavoitteli koko Thessalian herruutta. Saavuttaakseen tavoitteensa hän heitti Aisonin tyrmään sekä karkotti Fereen ja kaksoisveljensä Neleuksen Messeniaan, jossa nämä asettuivat Pylokseen äitinsä serkun kuningas Afareuksen luokse.Pausanias: Periegesis tes Hellados ('Kreikan kuvaus') 4.2.5 (engl. käännös).Homeros: Odysseia 11.235–259 (engl. käännös). Feres hallitsi myöhemmin kuninkaana Feraissa, hänen mukaansa nimetyssä kaupungissa, jonka hänen uskottiin perustaneen.Apollodoros: Bibliotheke ('Kirjasto') 1.9.14 (engl. käännös). Häntä seurasi hallitsijana hänen poikansa Admetos.Apollodoros: Bibliotheke ('Kirjasto') 1.9.15 (engl. käännös). Muita hänen lapsiaan olivat Lykurgos, Eidomene ja Periapis. == Lähteet == Luokka:Kreikkalainen mytologia
Helsingin lääninvankila

Helsingin lääninvankila (vuodesta 2001 Helsingin tutkintavankila) oli vuosina 1837–2002 Helsingissä Katajanokan kaupunginosassa toiminut vankila. Vankila valmistui keisari Nikolai I:n hyväksymien piirustusten mukaisesti vuonna 1837. Katajanokalla oli toiminut jo vuodesta 1749 lähtien Helsingin kruununvankila, jonka viereen Helsingin tutkintavankila rakennettiin. Valmistuessaan vankilassa oli 12 vankihuonetta, kaksi vartijoiden huonetta ja jumalanpalvelushuone. Vankila-aluetta ympäröi korkea punatiilimuuri. Vankilaa laajennettiin punatiilisillä, ristinmuotoisella selliosastoilla vuonna 1888, jolloin vankilan vanhasta osasta tehtiin hallintorakennus. Vankilan kappeli valmistui 1830-luvulla. Suomen itsenäistymisen jälkeen Helsingin lääninvankila jatkoi toimintaansa entiseen tapaan. Toisessa maailmansodassa vuonna 1944 vankila sai osuman ilmahyökkäyksessä. Lentopommi räjähti vankilan leipomon lähellä surmaten vartijan ja sytyttäen tulipalon. Viisi vankia käytti tilannetta hyväkseen ja karkasi. Sodan päätyttyä vankila oli tunnettu siitä, että siellä säilytettiin osaa sotasyyllisyysoikeudenkäynnissä tuomittuja henkilöitä. Viimeiset vuodet Helsingin lääninvankila toimi tutkintavankilana, eli siellä säilytettiin oikeuskäsittelyä odottavia, rikoksesta epäiltyjä henkilöitä. Tätä kuvaamaan vankilan nimi vaihdettiin Helsingin tutkintavankilaksi vuonna 2001. Lisäksi vankilassa oli vankeja, joiden maksamattomat sakot oli muunnettu vankeusrangaistukseksi. Vankilatoiminta Katajanokalla loppui vuonna 2002 Vantaan vankilan valmistuttua. Vankilatoiminnan lakattua vankilan tiloissa aloitti toimintansa toukokuussa 2007 Hotel Katajanokka, aluksi osana Best Western -hotelliketjua. Toukokuussa 2018 Helsingin kaupunki esitteli suunnitelmaan rakentaa rakennuksen yhteyteen lisärakennus, jonka tilalta purettaisiin vankilan valkoinen lisärakennus. ==Tunnettuja Helsingin lääninvankilan vankeja== * Risto Ryti oli vangittuna Helsingin lääninvankilassa sotasyyllisyysoikeudenkäynnin ajan. * Väinö Tanner oli Rydin tavoin vangittuna Helsingin lääninvankilassa sotasyyllisyysoikeudenkäynnin ajan. * Hella Wuolijoki oli vangittuna Helsingin lääninvankilassa tuomittuna maanpetoksesta toisen maailmansodan aikana. * Martta Koskinen oli viimeinen Suomessa teloitettu nainen. Ennen teloitustaan hän oli vangittuna Helsingin lääninvankilassa. * Irwin Goodman sai rattijuopumuksesta neljän kuukauden tuomion, jonka suoritti Seutulan työsiirtolassa ja jonka aikana joutui muutamaksi päiväksi Helsingin lääninvankilaan.https://www.hs.fi/kaupunki/vantaa/art-2000006494016.html ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Vankila Luokka:Katajanokka Luokka:Suomen vankilat Luokka:Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Nokia N96

Nokia N96 on Nokian N-sarjan matkapuhelin. Puhelimessa on 16 gigatavua sisäistä flash-muistia ja sitä voidaan laajentaa "lennosta" vaihdettavalla MicroSDHC-muistikortilla. Valmistaja ilmoittaa laitteen tukevan kortteja 8 gigatavuun asti, mutta suuremmatkin toimivat. Puhelin julkaistiin ensimmäisen kerran julkisesti Mobile World Congress -nimisessä tapahtumassa Barcelonassa helmikuussa 2008. Toimitukset aloitettiin syyskuussa 2008. == Ominaisuudet == * HSDPA ja Wi-Fi -yhteydet * DVB-H -mobiilitelevisio * A-GPS -navigointi käyttäen Nokia Kartat (karttadata tulee 3G-yhteydellä tai se ladataan valmiiksi puhelimeen tietokoneelta) * Ovi Nokia -yhteys * Suora tiedostonlataus palveluihin Flickr, Vox, Yahoo!, Google * Täysi xHTML, HTML, RSS -toimintoinen selain * S60-käyttöjärjestelmä * 16 gigatavua sisäistä flash-muistia * Muistikortin enimmäiskoko 32 gigatavua == Aiheesta muualla == * Käyttöohjeet * Nokia N96 - Tuki == Lähteet == N96 Luokka:Wi-Fi-laitteet Luokka:Symbian-pohjaiset laitteet Luokka:Vuoden 2008 matkapuhelimet de:Nokia Nseries#Nokia N96
The Kinks’ Greatest – Celluloid Heroes

The Kinks' Greatest – Celluloid Heroes on The Kinksin vuonna 1976 julkaistu kokoelma-albumi, joka sisältää yhtyeen tunnetuimpia kappaleita vuosilta 1971–75. Osa kappaleista on live-versioita ja monet studioversiot eroavat hienokseltaan alkuperäisistä äänityksistä miksauksen osalta. Syyskuussa 2001 julkaistiin CD-versio, johon sisältyi ylimääräisiä kappaleita samalta aikakaudelta. ==Kappaleet== *Kaikki kappaleet kirjoittanut ja sovittanut Raymond Douglas Davies. ===Alkuperäinen vinyyliversio (1976)=== A-puoli # # # # # # B-puoli # * # # # # # ===Vuoden 2001 CD-versio=== #20th Century Man #Complicated Life #Muswell Hillbilly #Alcohol #Celluloid Heroes #Here Comes Yet Another Day #Sweet Lady Genevieve #One of the Survivors #Sitting in the Midday Sun #He's Evil #Mirror of Love #Artificial Man #Everybody's a Star (Starmaker) #(A) Face in the Crowd #You Can't Stop the Music #I'm in Disgrace #The Hard Way #No More Looking Back == Lähteet == Kinks' Greatest – Celluloid Heroes Kinks' Greatest – Celluloid Heroes
Tristan Wilds

Tristan Wilds (s. 15. heinäkuuta 1989) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän näyttelee 90210-sarjassa Dixon Wilsonia. Hän esitti aiemmin HBO-sarjassa Langalla Michael Leetä. Television lisäksi hänellä on ollut myös elokuvarooleja. Hän aloitti näyttelijänuransa jo lapsena. == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Yhdysvaltalaiset lapsinäyttelijät
Sweet 16 – It’s It’s....Sweet’s Hits

Sweet 16 – It's It's....Sweet's Hits on Sweet-yhtyeen vuonna 1984 julkaistu kokoelma-albumi yhtyeen tunnetuimmista hiteistä vuosilta 1971–78. ==Kappaleet== A-puoli #Alexander Graham Bell #Poppa Joe #Little Willy #Wig-Wam Bam #Block Buster #Hell Raiser #The Ballroom Blitz #Teenage Rampage B-puoli # * Rebel Rouser #The Six Teens #Fox on the Run #Action #The Lies in Your Eyes #Stairway to the Stars #Lost Angels #Love Is Like Oxygen ==Kokoonpano== *Brian Connolly *Steve Priest *Andy Scott *Mick Tucker ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1984 kokoelma-albumit Luokka:Sweetin kokoelma-albumit
Suur-Monctonin kansainvälinen lentoasema

Suur-Monctonin kansainvälinen lentoasema (, ; ) on kansainvälinen lentoasema Monctonin kaupungissa, New Brunswickin provinssissa, Kanadassa. Lentoaseman kautta kulkeneiden matkustajien lukumäärä koki voimakasta kasvua vuosien 1997–2008 aikana, matkustajamäärä kasvoi yli 140 prosenttia kyseisenä aikana. Samalla aikavälillä lentorahdin määrä kasvoi 74 prosenttia ja oli vuonna 2007 24 527 tonnia. Lentoasema on maan 18. vilkkain matkustajamäärällä mitattuna. == Historia == Ensimmäinen reittilento Monctonin alueelta lennettiin 11. tammikuuta 1928, lentokone kuljetti postia ja matkustajia Îles-de-la-Madeleine -saarille. Alkuun lentokoneet nousivat kahdesta eri kohteesta Monctonissa, helpomman laskutumispaikan johdosta lennot keskitettiin Léger’s Corneriin. Vuonna 1929 Léger’s Cornerin maa alue siirtyi yksityisen yrityksen omistukseen ja kentälle rakennettiin kaksi kiitotietä ja lentokoneiden korjaushalli. Samana vuonna alkoivat postilennot Prinssi Edwardin saarelle ja Montrealiin. Monctonin kaupunki kävi vuonna 1936 neuvotteluja Transport Canadan kanssa lentokentän laajentamisesta kansalliseksi lentoasemaksi. Léger’s Corner todettiin kuitenkin sopimattomaksi laajennukselle ja uusi lentoasema rakennettiin sen nykyiselle paikalle, jonne rakennettiin yksi päällystetty ja kaksi sorapintaista kiitotietä. Toisen maailmansodan aikaan lentoasema toimi Brittiläisestä kansainyhteisöstä saapuvien lentäjäkoulutuskeskuksena. Kentälle rakennettiin myös koneiden korjaushangaari, jossa parhaimmillaan työskenteli yli 1 000 henkilöä. 1940-luvun alkupuolella posti ja matkustaja reittilentoja suoritettiin Charlottetowniin, Montrealiin, Halifaxiin, Sydneyyn, Saint Johniin, Frederictoniin ja Newfoundlandiin. Vuoden 2001 syyskuun 11. päivän terrori iskujen jälkeen lentoasemalle ohjattiin Operaatio Keltaisen nauhan aikana 10 lentokonetta ja noin 2 000 matkustajaa. Nykyinen terminaali rakennus valmistui syksyllä 2002. 19. lokakuuta 2002 kuningatar Elisabet II vieraili lentoasemalla ja vihki lentoaseman kansainväliseksi lentoasemaksi. == Lentoyhtiöt ja kohteet == Lentoyhtiö Kohteet Air Canada Jazz Halifax, Montreal, Ottawa [kausittainen], Toronto-Pearson Air Canada Air Georgian kalustolla Halifax Continental Express ExpressJet Airlinesin kalustolla Newark WestJet Cancún [kausittainen], Hamilton, Toronto-Pearson == Lähteet == Luokka:New Brunswickin lentoasemat
Korean Airin lento 858

Korean Airin lento 858 oli kahden välilaskun reittilento Bagdadista Souliin 29. marraskuuta 1987. Kun lentokone lähti Abu Dhabista kohti Bangkokia, se räjähti Andamaanienmeren yllä kahden pohjoiskorealaisen agentin asetettua koneeseen aikapommin. Kaikki 115 koneessa ollutta kuolivat. Pohjoiskorealaiset agentit olivat nousseet koneeseen Bagdadissa ja jäivät itse Abu Dhabissa. He kuitenkin jäivät kiinni Bahrainissa yritettyään poistua maasta lennolla Roomaan väärennetyin Japanin passeilla. Pidätyksen yhteydessä molemmat agentit nielivät myrkkyä. Vanhempi miesagentti Kim Seung-il kuoli, mutta 25-vuotias naisagentti Kim Hyun Hee selvisi. Hänet siirrettiin Souliin, Etelä-Koreaan, jossa hän tunnusti teon. Hän oivalsi joutuneensa Pohjois-Koreassa laajamittaisen propagandan uhriksi: hänelle oli uskoteltu, että koneen räjäyttäminen aikaansaisi vuoden 1988 olympialaisten vetämisen uusien terrori- iskujen pelossa pois Etelä-Koreasta ja täten olisi ratkaiseva askel kohti Koreoiden yhdistymistä. Kim Hyun Hee tuomittiin kuolemaan, mutta armahdettiin myöhemmin Korean presidentin Roh Tae-wooin toimesta. Kim on julkaissut muistelmateoksen, joka on suomennettu nimellä Sieluni kyyneleet – "Olin terroristi". Terrori-iskun uhrien perheet ja aktivistit syyttivät Chun Doo- hwanin sotilashallitusta pommituksen järjestämisestä. Syynä iskun lavastukseen olisi ollut suotuisan ilmapiirin luominen Chunin puolueen ehdokkaalle vuoden 1987 presidentinvaaleissa. Pohjois-Korea kuitenkin osoittautui syylliseksi.Spy agency says 1987 bombing of Korean Air jet carried out by N. Korea == Lähteet == Luokka:1980-luvun terrori-iskut Luokka:Pohjois-Korean historia Luokka:Lento-onnettomuudet Myanmarissa Luokka:Vuoden 1987 lento-onnettomuudet Luokka:Vuoden 1987 rikokset Luokka:Etelä-Korean historia
The Beatles’ Greatest

The Beatles’ Greatest on The Beatlesin entisessä Länsi-Saksassa alun perin kesäkuussa 1965 julkaistu kokoelma-albumi. Albumi julkaistiin uudelleen vuosina 1966, 1969, 1976, 1977 ja 1981. ==Kappaleet== A-puoli #I Want to Hold Your Hand #Twist and Shout #A Hard Day’s Night #Eight Days a Week #I Should Have Known Better #Long Tall Sally #She Loves You #Please Mr. Postman B-puoli # * I Feel Fine #Rock and Roll Music #Ticket to Ride #Please Please Me #It Won’t Be Long #From Me to You #Can’t Buy Me Love #All My Loving ==Lähteet== Beatles' Greatest Beatles' Greatest
Well Respected Kinks

Well Respected Kinks on The Kinksin syyskuussa 1966 julkaistu kokoelma-albumi. Albumi nousi Isossa-Britanniassa sijalle 5 ja vietti listalla yhteensä 35 viikkoa, enemmän kuin yksikään muu Kinks-albumi. Vuonna 2001 Well Respected Kinks julkaistiin CD-formaatissa. ==Kappaleet== A-puoli #A Well Respected Man #Where Have All the Good Times Gone #Till the End of the Day #Set Me Free #Tired of Waiting for You B-puoli # * All Day and All of the Night #I Gotta Move #Don't You Fret #Wait Till the Summer Comes Along (säv. Dave Davies) #You Really Got Me ==Kokoonpano== *Ray Davies – laulu, kitara *Dave Davies – kitara, laulu *Pete Quaife – bassokitara, laulu *Mick Avory – rummut ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1966 kokoelma-albumit Luokka:The Kinksin kokoelma-albumit
Once (elokuva)

Once on vuonna 2007 ensi-iltansa saanut irlantilainen musiikkielokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut John Carney. Dublinissa kuvatun realistisen elokuvan pääosissa ovat oikeat muusikot, The Frames -yhtyeestä tunnettu Glen Hansard ja Markéta Irglová. Hansard ja Irglová sävelsivät ja esittivät elokuvan alkuperäisen laulumusiikin. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2007 elokuvat Luokka:Romanttiset draamaelokuvat Luokka:Musiikkielokuvat Luokka:Irlantilaiset elokuvat Luokka:Parhaan laulun Oscar-palkinnon saaneet elokuvat
John C. Munro Hamiltonin kansainvälinen lentoasema

John C. Munro Hamiltonin kansainvälinen lentoasema (; ) on pienehkö kansainvälisen statuksen omaava lentoasema Hamiltonin kaupungissa, Ontarion provinssissa, Kanadassa. Lentoasema on nimetty entisen poliitikon John Munron mukaan, hän oli Kanadan parlamentin jäsen sekä ministeri Jean Chrétienin hallituksessa. Lentoasema on suunniteltu suurille kansainvälisessä liikenteessä käytetyille jumbojeteille. Asemalla on 3 048 metriä pitkä ja 61 metriä leveä asfaltti päällysteinen kiitotie sekä lyhyempi 1 829 metriä pitkä ja 46 metriä leveä kiitotie, jota on tarkoitus jatkaa 2 743 metrin pituiseksi vuoden 2009 aikana. Lentoasema toimii lähellä sijaitsevan Kanadan vilkkaimman Toronton lentoaseman varakenttänä. == Lentoyhtiöt ja kohteet == Lentoyhtiö Kohteet Flyglobespan Belfast, Dublin, Edinburgh, Glasgow, Lontoon-Gatwick, Manchester SATA International Oakland, Terceira (kausittainen) WestJet Calgary, Cancún [kausittainen], Edmonton, Halifax, Moncton, Orlando (kausittainen), Punta Cana (kausittainen), Winnipeg == Lähteet == Luokka:Ontarion lentoasemat
Paavo Melander

Paavo Melander (26. tammikuuta 1926 – 22. heinäkuuta 2000) oli suomalainen säveltäjä ja sanoittaja, jonka tunnetuimmat kappaleet ovat "Jätkän humppa" ja "Limperin muorin humppa". Melanderin sävellys- ja sanoitusuran ensimmäinen levytetty kappale on Olavi Virran levyttämä kappale "Sulle yksin laulelen" vuonna 1950, mutta muuten eniten hänen tuotantoaan on levyttänyt Mutkattomat- yhtye. ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Suomalaiset säveltäjät Luokka:Suomalaiset sanoittajat Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2000 kuolleet
Ritva Mustonen

Ritva Mustonen (oik. Ritva Anneli Mustonen-Laurila, s. 10. heinäkuuta 1940 Turku) on suomalainen musiikinopettaja ja iskelmälaulaja. Hän nousi esille iskelmälalukilpailusta, ja ensilevytys, käännöskappale "Hän sanoi" syntyi vuonna 1958. Mustosen levytyksistä tunnetuimpia ovat käännöskappale ”Merimies kotimaasi on meri”, Jukka Haaviston "Kuusamon kotka" sekä Lasse Mårtensonin jazzmessusta Voiko sen sanoa toisinkin (1966) peräisin oleva ”Jumala rakastaa maailmaa”. Vuosina 1960-62 Mustonen levytti kahdeksan Toivo Kärjen-Reino Helismaan kappaletta kuten "Onnenrasia" ja "Miksi,miksi,miksi". Kaikkiaan levytyksiä syntyi noin 60. Mustonen esiintyi Esa Katajavuoren, Olli Hämeen ja Rauno Lehtisen yhtyeiden solistina. Mustonen oli naimisissa kitaristi Heikki Laurilan kanssa ja heillä on tytär Mari Laurila. ==Diskografia== * Tallella (1984) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset iskelmälaulajat Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bianca Morales

thumb|right|260px|Bianca Morales esiintyy Tallinna–Helsinki-välillä autolautalla Bianca Morales (s. 19. tammikuuta 1966 Helsinki) on suomalainen jazz- ja poplaulaja. Hän voittanut muun muassa MTV:n Kevään sävel -kilpailun vuonna 1984 kappaleella Our Party. Vuonna 1985 Morales osallistui Suomen Euroviisukarsintoihin, mutta ei levyttänyt karsintakappaletta. Myöhemmin Morales on esittänyt ja levyttänyt jazz- ja gospelmusiikkia. Vuodesta 2005 lähtien hän on toiminut Pori Jazz Kids Festivalin tuottajana.Pori jazz Kids Festivalin kotisivut. Viitattu 7.12.2012. ==Diskografia== * 1984 – Our Party * 1991 – Nearness of You * 1996 – Säästämme luontoa suojelemme eläimiä * 2000 – I've Been Dreamin' * 2003 – Unelmaloma Roomassa * 2004 – Kosketa minua Henki * 2005 – Yhteinen maailmamme * 2005 – Gospel- ja joulukonsertti ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Virallinen kotisivu * Luokka:Suomalaiset iskelmälaulajat Luokka:Suomalaiset jazzlaulajat Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Helena Miller

Helena Miller (s. 17. huhtikuuta 1967 Hämeenkyrö) on suomalainen iskelmälaulaja, joka osallistui euro­viisu­karsintoihin vuonna 1987 kappaleella ”Hei me lennetään”, jossa hän lauloi Jussi Halmeen kanssa duona. Vuonna 1988 Miller sijoittui euroviisukarsinnoissa toiseksi kappaleella ”Svart och vitt”. Miller osallistui myös Syksyn sävel -kilpailuun kappaleella ”Minä sekä kuu”, mutta kappale diskattiin, koska yleisölle jaettiin ilmaisia single- levyjä. Myöhemmin Miller levytti Tauski Peltosen kanssa kappaleen ”Haavemaa”. ==Diskografia== * Helena Miller (1987, Megafon) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset iskelmälaulajat Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt