EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Thomas Herndon

Thomas Herndon (s. 25. helmikuuta 1985) on Massachusetts Amherstin yliopiston jatko-opiskelija, joka osoitti virheellisiksi Carmen Reinhartin ja Kenneth Rogoffin laajalti siteeratun tutkimuksen tulokset, joiden mukaan valtionvelan noustessa yli 90 prosenttiin bruttokansantuotteesta talous pienenee 0,1 prosentilla. Tämä nimellä ”Growth in a Time of Debt” julkaistu tutkimus on ollut erittäin vaikutusvaltainen, ja sitä on usein käytetty vaadittaessa julkiseen sektoriin kohdistuvia säästöjä. Esimerkiksi Paul Ryan ja Olli Rehn ovat viitanneet kyseiseen tutkimukseen perusteena tukemilleen toimintamalleille. Alun perin Herndon otti vuonna 2010 julkaistun Harvardin yliopiston professoreiden tekemän tutkimuksen tarkasteltavakseen osana ekonometrian kurssia, jota hän kävi syksyllä 2012. Monista yrityksistä huolimatta hän ei kuitenkaan onnistunut toistamaan tutkimusta. Niinpä työ jatkui kevätlukukaudelle 2013 saakka. Lukuisten sähköpostikyselyiden jälkeen Herndon sai Reinhartilta käyttöönsä tutkimuksessa käytetyt taulukot. Niitä tarkastellessaan hän huomasi, että Reinhart ja Rogoff olivat tehneet Excel- taulukossa huolimattoman laskentavirheen, jonka seurauksena kokonaislaskelmista puuttui erittäin oleellista tietoa valtioista, joilla on paljon velkaa suhteessa bruttokansantuotteeseen. Tämä ja muut Herndonin löytämät virheet olivat niin vakavia, että aluksi edes Herndonin omat professorit eivät uskoneet häntä, mutta joutuivat lopulta toteamaan hänen olevan oikeassa. Niinpä he laativat yhdessä Herndonin kanssa aiheesta artikkelin nimeltä ”Does High Public Debt Consistently Stifle Economic Growth? A Critique of Reinhart and Rogoff”, joka julkaistiin 15. huhtikuuta 2013. Siinä todetaan korkean velkatason korreloivan jonkin verran pienemmän kasvun kanssa. Sääntöön on kuitenkin monia poikkeuksia. Artikkelin mukaan talouskasvu on keskimäärin 2,2 prosenttia, mikäli julkista velkaa on yli 90 prosenttia bruttokansantuotteesta. Reinhart ja Rogoff myönsivät Excel-laskentavirheensä, mutta puolustivat tutkimuksensa perustuloksia. Herndon on perustulostenkin osalta asiasta eri mieltä. Massachusettsin yliopiston Amherstin kampuksen professori Arindrajit Duben mukaan Reinhartin ja Rogoffin tutkimuksessa on Herndonin esille tuomien virheiden lisäksi merkittäviä teoreettisia ja syy- seuraussuhteiden tulkitsemiseen liittyviä ongelmia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Does High Public Debt Consistently Stifle Economic Growth? A Critique of Reinhart and Rogoff – Thomas Herndonin, Michael Ashin ja Robert Pollin laatima, Reinhartin ja Rogoffin tutkimusta kritisoiva artikkeli Luokka:Yhdysvaltalaiset henkilöt Luokka:Finanssipolitiikka Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Suomen joukkue jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa 1996

Suomen jääkiekkomaajoukkue vuoden 1996 maailmanmestaruuskisoissa jotka järjestettiin Itävallassa. == Kokoonpano == *Päävalmentaja: Curt Lindström Pelipaikka Num. Pelaaja Joukkue (1995-1996) MV 30 Markus Ketterer Färjestads BK MV 35 Jarmo Myllys Luleå HF MV 31 Ari Sulander Jokerit P 5 Timo Jutila Tappara P 4 Jyrki Lumme Vancouver Canucks P 6 Janne Niinimaa Jokerit P 3 Petteri Nummelin Västra Frölunda HC P 7 Teppo Numminen Winnipeg Jets P 26 Mika Strömberg Jokerit P 32 Kimmo Timonen TPS P 23 Hannu Virta Grasshopper Club Zürich H 14 Raimo Helminen Malmö IF H 24 Sami Kapanen Springfield Falcons H 9 Esa Keskinen HV71 H 40 Mika Nieminen Grasshopper Club Zürich H 27 Kai Nurminen HV71 H 8 Janne Ojanen Tappara H 16 Ville Peltonen San Jose Sharks H 29 Juha Riihijärvi Lukko H 22 Christian Ruuttu Västra Frölunda HC H 88 Teemu Selänne Mighty Ducks of Anaheim H 10 Esa Tikkanen Vancouver Canucks H 21 Juha Ylönen Jokerit http://www.eliteprospects.com/team.php?team=1606&year0;=1996 Eliteprospects.com - Finland 1996 == Katso myös == * Suomen joukkue jääkiekon maailmancupissa 1996 == Lähteet == 1996
Florenz Ziegfeld

Florenz Ziegfeld Jr. (21. maaliskuuta 1867 Chicago – 22. heinäkuuta 1932 New York) oli yhdysvaltalainen Broadway-tuottaja ja teatterinjohtaja, joka tunnetaan ennen kaikkea hänen vuosina 1907–1931 tuottamastaan revyysarjasta Ziegfeld Follies. == Elämä ja ura == Ziegfeldin teatteriura alkoi Chicagossa vuonna 1892. Hän toimi uransa alkuvaiheessa vaudevillessa Sandow-nimisen voimamiehen managerina. Ziegfeld järjesti eurooppalaisia sotilassoittokuntia Chicagon maailmannäyttelyyn (1893). Vuonna 1896 hän tuotti näytelmän A Parlor Match, jossa esiintyi laulaja Anna Held. Hän toimi myöhemmin Heldin managerina New Yorkissa ja tuotti useita musikaaleja, jossa tämä esiintyi. Vuonna 1907 sai ensi-iltansa ensimmäinen osa Ziegfeldin revyysarjasta Ziegfeld Follies. Pariisilaisten Folies Bergère -revyyesitysten pohjalta suunnitellut näytelmät tekivät Ziegfeldistä merkittävän nimen Broadwaylla. Vuosittaiset esitykset jatkuivat lähes yhtäjaksoisesti vuoteen 1931 asti. Ziegfeld Follies tunnettiin ylellisistä puitteistaan ja kauniista tanssitytöistään, ja esiintyjinä nähtiin tunnettuja tähtiä kuten Bert Williams, Eddie Cantor, Marilyn Miller, Fanny Brice ja W. C. Fields. Muun muassa Irving Berlin, Jerome Kern ja Victor Herbert sävelsivät musiikkia Follies-esityksiin. Folliesin ohella Ziegfeld tuotti lukuisia muita Broadway-musikaaleja, mukaan lukien Jerome Kernin Sally (1920) ja Show Boat (1927), Harry Tierneyn Kid Boots (1923) ja Rio Rita (1927) sekä Rudolf Frimlin The Three Musketeers (1928). Vuonna 1927 Ziegfeld rakennutti oman teatterin Manhattanin Sixth Avenuelle. Ensimmäinen Ziegfeld Theatressa esitetty näytelmä oli Rio Rita. Rakennuttajansa kuoleman jälkeen teatterirakennus toimi muun muassa elokuvateatterina (1933–1944) ja NBC:n TV- studiona (1955–1963). Rakennus purettiin vuonna 1966. Florenz Ziegfeld kuoli New Yorkissa vuonna 1932. Hänen elämästään on kuvattu kolme elokuvaa: Ziegfeld, naisten kuningas (1936), Ziegfeldin tähtirevyy (1946) sekä TV- elokuva Ziegfeld: The Man and His Women. Ziegfeldin revyytuotantoihin sijoittuu myös elokuva Revyytyttö vuodelta 1941. == Yksityiselämä == Ziegfeldin isä Florenz Ziegfeld Sr. oli arvostetun musiikkikoulu Chicago College of Musicin johtaja, mutta nuorempi Ziegfeld ei voinut sietää klassista musiikkia. Hän piti sirkuksesta, näyttävistä esityksistä ja kauniista naisista. Hänen teatterituotantonsa tehtiin usein kiireellä ja niiden esiintyjät vaihtuivat tarvittaessa nopeasti niin ennen ensi-iltaa kuin sen jälkeenkin. Raha-asioissa Ziegfeld toimi usein vastuuttomasti ja oli usein veloissa. Näyttelijä-laulaja Anna Held oli avoliitossa Ziegfeldin kanssa 1897–1912. Huhtikuussa 1914 Ziegfeld meni naimisiin näyttelijä Billie Burken kanssa. Ziegfeldillä oli New Yorkissa naistenmiehen maine. Hänen toimistossaan oli naisvieraita varten erityinen lukko, joka aukesi sisältäpäin normaalisti, mutta jonka vain hänen sihteerinsä pystyi aukaisemaan ulkoapäin. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1867 syntyneet Luokka:Vuonna 1932 kuolleet Luokka:Teatterituottajat Luokka:Yhdysvaltalaiset teatterinjohtajat
Satin Circus

Satin Circus oli vuosina 2010–2018 toiminut suomalainen popyhtye. Yhtye soitti melodista popmusiikkia ja sitä verrattiin muun muassa brittiläis- irlantilaiseen One Direction -yhtyeeseen. Yhtye sävelsi, sanoitti ja soitti kappaleensa itse. Yhtye solmi levytyssopimuksen Sony Music -levy-yhtiön kanssa elokuussa 2012. Samana vuonna yhtye voitti Popturné-bändikilpailun. Yhtyeen ensimmäinen single ja musiikkivideo ”Emma” julkaistiin 24. huhtikuuta 2013. Toinen single ”If You Love Me” julkaistiin 13. syyskuuta 2013. Yhtye julkaisi Peter Månssonin ja Patric Sarinin tuottaman esikoisalbuminsa Expectations 14. helmikuuta 2014. Yhtye osallistui keväällä 2015 Uuden Musiikin Kilpailuun kappaleellaan ”Crossroads”. Kappaleella solistina toimii esikoisalbumilla solistina toimineen Kristian ”Krippe” Westerlingin sijasta basisti Paul Uotila. Kappale kilpaili finaalipaikasta UMK:n ensimmäisessä karsinnassa 7. helmikuuta, josta se eteni kilpailun finaaliin. Finaalissa yhtye sijoittui toiseksi Pertti Kurikan Nimipäivät -yhtyeen voittaessa Suomen edustuspaikan vuoden 2015 Eurovision laulukilpailuun Wieniin, Itävaltaan. Yhtye lopetti toimintansa keväällä 2018. Sittemmin Paul Uotila on aloittanut soolouran käyttäen artistinimeä Paul Elias ja rumpali Olli Halonen aloittanut soolouran laulaja-lauluntekijänä. == Diskografia == === Albumit === Nimi Julkaisutiedot Lista Myynti Albumilista Expectations *Julkaistu: 14. helmikuuta 2014 *Formaatti: CD / Digitaalinen *Levy-yhtiö: Sony Music Entertainment #12 – === Singlet === Vuosi Single Latauslista Singlelista Radiolista Albumi 2013 ”Emma” – – – Expectations ”If You Love Me” – – 34 2014 ”Expectations” 23 – – 2015 ”Crossroads” 17 – 30 ”Come Back” – – – === Musiikkivideot === * Emma (Ohj. Sami Joensuu) * If You Love Me (Ohj. Sami Joensuu) * Expectations (Ohj. Noah Lionnell) * Crossroads (Ohj. Joonas Laaksoharju) * Come Back == Lähteet == Luokka:Suomalaiset poikabändit Luokka:Suomalaiset pop rock -yhtyeet
Coronel Oviedo

Coronel Oviedo on Caaguazún departementin pääkaupunki Paraguayssa. Vuonna 2002 siellä oli noin 48 700 asukasta. Kaupunki on perustettu vuonna 1758. Se sijaitsee Asunciónista Ciudad del Esteen vievän valtatien varrella. Coronel Oviedossa on monipuolinen talousrakenne, siellä jalostetaan ympäröivällä alueella tuotettavia appelsiineja, puutavaraa, sokeria ja tupakkaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Paraguayn kaupungit
Anders Wilhelm Ramsay

Anders Wilhelm Ramsay (28. lokakuuta 1777 – 20. kesäkuuta 1808 Lemu)Nordisk familjebok (1915), s. 973 Runeberg.org. Viitattu 4.9.2019. oli suomalainen majuri, joka kaatui Suomen sodassa. Hänen ja hänen veljensä Carl Gustaf Ramsayn kuolema toimi innoittajana J. L. Runebergin Vänrikki Stoolin tarinoiden runolle ”Matkamiehen näky”. Heidän isänsä oli maaherra Otto Wilhelm Ramsay ja äitinsä Sofia Lovisa Ramsay, josta Runebergin runo varsinaisesti kertoo. Luettavissa myös: Sofia Lovisa Ramsay Vänrikki Stoolin henkilöhahmojen elämäkerrat Kansallisbiografiassa, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Ramsay oli vuodesta 1805 kapteeni Hämeen läänin jalkaväkirykmentissä. Kun sota vuonna 1808 puhkesi, hänet kutsuttiin yleisesikuntaan. Siikajoen taistelussa hän johti keskustaa, kun suomalaiset ryntäsivät yli joen. Revonlahden taistelun päätyttyä hän vei vihollisen liput Tukholmaan ja sai ylennyksen majuriksi. Hän tuli yliadjutanttina Eberhard von Vegesackin joukkojen mukana uudelleen Suomeen kesäkuussa 1808 ja kaatui Lemun taistelussa joukkojen perääntyessä.Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1966, osa 7, palsta 213 Ramsayn perheen ystävä, runoilija Erik Gustaf Geijer kirjoitti Ramsaysta ja hänen veljestään sonetin ”Bröderna Ramsay”. Veljesten äiti haetutti heidän ruumiinsa Porvooseen sukuhautaan ja lyötti heidän muistokseen mitalin, mikä oli ainutlaatuista silloisessa Suomessa.Ramsayn veljesten mitali, Kansallismuseo ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset upseerit Luokka:Vänrikki Stoolin tarinoiden esikuvat Luokka:Vuonna 1777 syntyneet Luokka:Vuonna 1808 kuolleet
Kiimajärvi (kylä)

Kiimajärvi oli suurehko kylä Viipurin läänin Pyhäjärvellä, Karjalankannaksella. Kylä sijaitsi Kiimajärven itärannalla. Naapurikyliä olivat Montrua pohjoispuolella, Jaama itäpuolella, Noitermaa kaakkoispuolella ja Porsaanmäki eteläpuolella. Järven vastarannalla, 2-3 kilometrin päässä, sijaitsivat Tiituan ja Musakanlahden kylät. Kiimajärven keskuksena oli entinen lahjoitus­maa­tarkartano, jonka maista oli muodostettu noin 30 maatilaa lahjoitusmaiden lunastamisen jälkeen. Kylän maat sijaitsivat lavealla viljelysvyöhykkeellä Kiimajärven rannan tuntumassa. Kylän itäpuolella avautui Kiimajärven kangas, jonka halki kulkivat Vpl. Pyhäjärveltä Sakkolan asemalle johtava maantie ja Pietari–Hiitola-rautatie. Lähin rautatiepysäkki oli Noitermaassa, noin 2 kilometrin päässä kylän keskustasta.Wiika, Impi 1950. Vpl Pyhäjärvi. Kappale kannakselaisvaiheita, s. 459. Maatalous oli kylän pääasiallinen elinkeino. Vuonna 1929 kylässä viljeltiin peltoa yhteensä 281,23 ha, niittyä oli 91,38 ha ja metsämaata oli 1.037,99 ha. Vuonna 1943 oli viljelyksessä veroilmoitusten mukaan 374,60 ha. Maanviljelyksen lisäksi kylässä harjoitettiin kalastusta. Kylässä oli v. 1939 kirkonkirjojen mukaan yhteensä 333 asukasta. Kylä kuului Noitermaan kansakoulupiiriin.Wiika, Impi 1950: Vpl. Pyhäjärvi. Kappale kannakselaisvaiheita, s. 107, 257-258. == Lähteet == Luokka:Pyhäjärven Vpl kylät
Wolter Ramsay

Wolter Ramsay (8. syyskuuta 1855 Dragsfjärd – 8. lokakuuta 1926 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja ja valtiopäivämies. Ramsayn vanhemmat olivat ruukinomistaja Alexander Wolter Ramsay ja Emmy Beata Katarina Tham ja puoliso vuodesta 1885 Alice Anna Maria Wolff. Ramsay tuli ylioppilaaksi 1872 ja valmistui koneinsinööriksi 1877, filosofian kandidaatiksi 1880 ja molempien oikeuksien kandidaatiksi 1884. Hän edusti sukuaan aatelissäädyssä valtiopäivillä 1882.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 (Viitattu 10.11.2020) Ramsaylle myönnettiin vuorineuvoksen arvonimi 1907. Hän johti Vaasan Puuvillatehdasta vuodesta 1882, Högforsin tehdasta 1885–1906 ja Tampereen Pellava- ja Rauta-Teollisuus Oy:tä 1906–1926. Wolter Ramsayn mukaan on nimetty myös katu. Wolter Ramsayn katu sijaitsee Lahdessa vanhalla teollisuusalueella Hennalassa, nykyisin uuden Tornatorin asuinalueella.Wolter Ramsayn katu. Google Maps. Wolter Ramsayn veljiä olivat August Ramsay ja Wilhelm Ramsay.Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1966, osa 7, palsta ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuorineuvokset Luokka:Vuonna 1855 syntyneet Luokka:Vuonna 1926 kuolleet
Intohimoa ja rikosta

Intohimoa ja rikosta (myös Rikos ja rakkaus; ) on vuonna 1928 ensi-iltansa saanut William Nighin ohjaama yhdysvaltalainen mykkä rikosdraamaelokuva, jonka pääosissa ovat John Gilbert ja Joan Crawford. Muissa rooleissa ovat Vera Gordon ja Carmel Myers. Intohimoa ja rikosta sijoittuu alamaailmaan. Entinen gangsteri Benny Horowitz (Gilbert) kosii Berthaa (Myers), joka kuitenkin kieltäytyy uskossa, että Benny edelleen rakastaa entistä gangsteriheilaansa Friedaa (Crawford). Intohimoa ja rikosta on Gilbertin ja Crawfordin toinen ja viimeinen yhteistyö. Intohimoa ja rikosta perustuu George Abbottin ja Dana Burnetin näytelmään Four Walls, joka sai ensi-iltansa John Golden Theaterissa New Yorkin Broadwaylla 19. syyskuuta vuonna 1927. Näytelmää esitettiin 144:n esityksen ajan. Näytelmän pohjalta Abbott ja Alice D. G. Miller laativat käsikirjoituksen. Intohimoa ja rikosta kuvattiin touko-kesäkuussa 1928 elokuvan tuotantoyhtiön ja jakelijan Metro-Goldwyn-Mayerin studioilla Kalifornian Culver Cityssä 255 000 dollarin budjetilla. Intohimoa ja rikosta sai ensi-iltansa kotimaassaan Yhdysvalloissa 11. elokuuta 1928. Elokuva menestyi Gilbert-elokuvaksi aika vaatimattomasti, mutta hyvin taloudellisesti. Yhdysvalloissa elokuva tuotti 605 000 dollaria ja yhteensä ulkomaiden tuotot mukaan lukien 803 000 dollaria. Suomessa elokuva sai ensi-illan 30. joulukuuta vuonna 1929. Intohimoa ja rikosta on nykyisin listattu kadonneeksi, mutta elokuvasta on säilynyt osa yksityisessä kokoelmassa. ==Rooleissa== ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * * Luokka:Vuoden 1928 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset rikosdraamaelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset mykkäelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset kadonneet elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset näytelmiin perustuvat elokuvat Luokka:Metro-Goldwyn-Mayerin elokuvat
Huugo Raninen

Huugo Valtter Raninen (21. syyskuuta 1899 Savonlinna – 11. elokuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen juristi ja Kauppakorkeakoulun liiketaloustieteen professori vuosina 1939–1967. Raninen osallistui Tampereen valtaukseen 1918. Hän kävi koulunsa Savonlinnassa ja opiskeli sitten vuodesta 1919 lähtien liiketaloutta Helsingin kauppakorkeakoulussa ja myöhemmin myös oikeustiedettä Helsingin yliopistossa. Jäätyään eläkkeelle Helsingin professuuristaan hän opetti 1967–1972 vielä Turun kauppakorkeakoulussa. ==Julkaisuja== *Fob-lauseke hankinta- ja kauppasopimuksissa, 1934 *Vahvistuskirje sopimuksen tekemisessä, 1937 *Valmiin puutavaran kauppa, 2. p. 1951 *Osakeyhtiön yhtiökokous, 1959 *Sihteerin asema ja tehtävät, WSOY, 1967 ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomalaiset kauppatieteilijät Luokka:Helsingin kauppakorkeakoulun professorit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Suomen sisällissodan valkoiset Luokka:Vuonna 1899 syntyneet Luokka:Vuonna 1987 kuolleet
Kun hakamies hummaa

Kun hakamies hummaa () on James Cruzen ohjaama ja tuottama yhdysvaltalainen mykkä draamakomediaelokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1929. Kun hakamies hummaa -elokuvan pääosissa ovat William Haines ja Joan Crawford. Kun hakamies hummaa kertoo miljonäärin pojasta (Haines), joka haluaa olla mestarinyrkkeilijä. Rakastuttuaan Susieen (Crawford) vie aikansa, ennen kuin Duke pääsee värväytymään collegeen. Elokuva on Hainesin ja Crawfordin kolmas yhteistyö. Kun hakamies hummaa perustuu Falkland L. Caryn tarinaan, jonka pohjalta Raymond L. Schrock ja Dale Van Every laativat käsikirjoituksen. Metro-Goldwyn-Mayer oli toiminut elokuvan tuotantoyhtiönä ja jakelijana. Kun hakamies hummaa sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 16. maaliskuuta vuonna 1929. Suomessa elokuva julkaistiin 13. tammikuuta vuonna 1930. Ilmestyessään Kun hakamies hummaa oli valtava menestys. Elokuva teki suurta taloudellista voittoa; se tuotti 920 000 dollaria maailmanlaajuisesti vähän päälle 200 000 dollarin budjetista. Kun hakamies hummaa on listattu kadonneeksi elokuvaksi, mutta sen ääniraitoja on säilytetty UCLA Film and TV Archivesissa. ==Näyttelijät== ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * * Luokka:Vuoden 1929 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset draamakomediaelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset mykkäelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset kadonneet elokuvat Luokka:Metro- Goldwyn-Mayerin elokuvat
Kalervo Rankama

Kaarlo Kalervo Rankama (vuoteen 1934 Rangell; 22. helmikuuta 1913 Helsinki – 10. maaliskuuta 1995 Helsinki) suomalainen mineraalikemisti ja geologi, eräs kansainvälisesti tunnetuimpia suomalaisia geologeja. Hän oli Helsingin yliopiston mineraalikemian dosentti vuosina 1945–1950 ja ylimääräinen mineraalikemian professori vuosina 1950–1980. Hän teki muun muassa geokemiallisia tutkimuksia alkuaineiden isotooppien avulla.Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1966, osa 7, palsta 221 Rankama kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Normaalilyseosta vuonna 1931, valmistui filosofian kandidaatiksi 1938 ja väitteli tohtoriksi 1944 aiheenaan tantaalin geokemia. Hän toimi Geologisen toimikunnan apulaisgeologina 1938–1945 ja pyrki kehittämään geokemiallisia malminetsintämenetelmiä. Rankama työskenteli Yhdysvalloissa vuosina 1946–1950, aluksi vuoden yksityisen yrityksen palveluksessa Saratoga Springsissä ja jälkimmäiset kolme vuotta Chicagon yliopiston geologian laitoksella, missä hän erikoistui isotooppigeologiaan. Hän tutki muun muassa hiilen isotooppikoostumusta ja osoitti J. J. Sederholmin Tampereen luota kiilleliuskeesta löytämien hiilipussien olevan eloperäistä alkuperää. Rankama myös perusti Chicagon yliopistoon spektrikemiallisen laboratorion. Rankama aloitti tutkimus- ja julkaisutoimintansa yhteistyössä kollegansa Thure Georg Sahaman kanssa. Vuonna 1950 Rankama täydensi ja käänsi englanniksi Sahaman kolme vuotta aiemmin kirjoittaman oppikirjan Geokemia. Siitä tuli alansa klassikko, josta otettiin vuosien ajan uusintapainoksia. Rankama julkaisi seuraavina vuosikymmeninä useita muitakin alan yleisteoksia, muun muassa ensimmäisen isotooppigeologian oppikirjan Isotope Geology (1954). Rankama perehtyi myöhemmin erityisesti prekambrikauden kallioperän iänmukaiseen luokitteluun. Hän teki useita tutkimus- ja luentomatkoja Australiaan, Uuteen-Seelantiin ja Etelä-Afrikkaan. Hän myös kävi ensimmäisenä suomalaisena Etelänavalla vuonna 1971.Martti Lehtinen: Kuolleita: Professori Kalervo Rankama – Geokemian tarkka tutkija oli kivisen tien kulkija (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 31.3.1995. Viitattu 6.6.2018. Rankama oli vierailevana professorina useissa yliopistoissa eri mantereilla. Eräs Kivun alueilta Kongosta vuonna 1969 löydetty niobi-tantaalimineraali nimettiin hänen mukaansa rankamaiitiksi. Rankama oli vuodesta 1951 Suomalaisen Tiedeakatemian ja vuodesta 1960 Suomen Tiedeseuran jäsen. Keräämänsä näytekokoelman hän lahjoitti Helsingin yliopistolle vuonna 1980. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Suomalaiset geologit Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 1995 kuolleet
Concepción (Paraguay)

Concepción on samannimisen departementin pääkaupunki Paraguayssa. Vuonna 2002 siellä oli noin 43 700 asukasta. Kaupunki on perustettu vuonna 1773. Se on liikenteen solmukohta, jolla on vilkas satama Paraguayjoen varrella ja josta maantiet vievät Pedro Juan Caballeroon ja Brasiliaan. Kaupungista on säännöllistä lentoliikennettä maan pääkaupunkiin Asuncióniin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Paraguayn kaupungit
Ziegfeld Theatre

Ziegfeld Theatre oli Broadway-teatteri New Yorkin Sixth Avenuella. Teatterin rakennutti Florenz Ziegfeld vuonna 1927. Rakentamisen rahoitti William Randolph Hearst ja rakennuksen suunnittelivat Joseph Urban ja Thomas A. Lamb. Ziegfeld Theatressa saivat ensi-iltansa muun muassa Harry Tierneyn Rio Rita (1927), Jerome Kernin Show Boat (1927) sekä vuoden 1931 Ziegfeld Follies. Teatteriesitykset jatkuivat vuoteen 1933, jolloin rakennus muutettiin elokuvateatteriksi. Billy Rose entisöi rakennuksen vuonna 1944 ja palautti sen teatterinäyttämöksi. Televisioyhtiö NBC otti teatterin käyttöönsä vuonna 1955 ja se toimi TV-studiona vuoteen 1963 asti. Rakennus purettiin vuonna 1966. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltain teatterit Luokka:New Yorkin entiset rakennukset ja rakennelmat Luokka:Manhattanin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Manhattanin kulttuuri Luokka:Midtown (Manhattan)
Ziegfeld Follies

Ziegfeld Follies oli sarja Florenz Ziegfeldin tuottamia jokavuotisia Broadway- revyyesityksiä, joita esitettiin 1907–1931. Ensimmäisen tuotannon nimi oli yksinkertaisesti Follies of 1907. Nimi Ziegfeld Follies otettiin käyttöön vuonna 1911. Näytelmien tunnuslauseena oli ”amerikkalaisten tyttöjen ylistäminen” ja ne tunnettiin ylellisestä lavastuksesta ja Ziegfeldin henkilökohtaisesti valitsemista kauniista tanssitytöistä. Folliesin esiintyjinä nähtiin tunnettuja New Yorkin viihdemaailman tähtiä, kuten Bert Williams, Eddie Cantor, Marilyn Miller, Olive Thomas, Fanny Brice ja W. C. Fields. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset musikaalit‎
Joe Lund

Veikko ”Joe” Lund (15. syyskuuta 1927 Karijoki – 6. joulukuuta 1991 Midland, Ontario, Kanada) oli suomalais-kanadalainen jääkiekkoilija, jonka aktiiviura ulottui 1940-luvun loppupuolelta 1960-luvun alkuvuosiin. Pelipaikaltaan Lund oli puolustaja. Hän pelasi AHL:ssä 538 ottelua ja keräsi niissä kaikkiaan 357 tehopistettä, joista 125 oli maaleja ja 232 syöttöpisteitä. IHL-liigassa Lund pelasi 178 ottelua. Niissä hän teki yhteensä 107 pistettä, joista 25 oli maaleja ja 82 syöttöpisteitä. Lund voitti Calder Cupin vuosina 1950 ja 1951. Ensimmäinen voitto tuli Lundin pelatessa Indianapolis Capitalsin joukkueessa ja toinen hänen edustaessaan Cleveland Baronsia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Kanadansuomalaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 1991 kuolleet
Céline Dumerc

Céline Dumerc (s. 9. heinäkuuta 1982 Tarbes, Hautes-Pyrénées) on ranskalainen koripalloilija, joka edustaa nykyisin Bourges Basketia sekä Ranskan naisten koripallomaajoukkuetta. == Saavutukset == === Henkilökohtaiset palkinnot === * FIBA Europe vuoden naiskoripalloilija: 2012 * Euroliigan tähdistökentällinen: 2009, 2011 === Joukkuesaavutukset === * Ranskan mestaruus: 2006, 2008, 2009, 2012, 2013 * Ranskan cupin voitto: 2005, 2006, 2008, 2009, 2014 * Venäjän liigan mestaruus: 2010, 2011 * Venäjän cupin voitto: 2010 * Euroliigan pronssia kaudella 2012–2013 * EM-kultaa: 2009 * EM-hopeaa: 2013 * EM-pronssia: 2011 * Olympialaisten hopeaa: 2012 == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ranskalaiset koripalloilijat Luokka:Ranskalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Rakkauden unelma (vuoden 1928 elokuva)

Rakkauden unelma () on Fred Niblon ohjaama yhdysvaltalainen mykkä elämäkerrallinen draamaelokuva vuodelta 1928. Rakkauden unelman pääosissa ovat Joan Crawford ja Nils Asther. Rakkauden unelma kertoo menetetyn rakkauden ja koston tarinan, jossa Asther näyttelee prinssi Maurice de Saxea ja Crawford romaniesiintyjä Adrienne Lecouvreuria. Elokuva on Astherin ja Crawfordin toinen yhteinen elokuva kolmesta. Rakkauden unelma perustuu Eugène Scriben ja Ernest Legouvén näytelmään Adrienne Lecouvreur, joka on vuodelta 1849. Näytelmän pohjalta Dorothy Farnum laati käsikirjoituksen elokuvaan. Tuotantoyhtiönä ja jakelijana oli Metro-Goldwyn-Mayer. Rakkauden unelma sai ensi-iltansa kotimaassaan Yhdysvalloissa 1. joulukuuta 1928. Elokuva oli taloudellinen menestys; se tuotti Yhdysvalloissa 339 000 dollaria, mutta maailmanlaajuisesti 571 000 dollaria 221 000 dollarin budjetista. Suomessa elokuva julkaistiin 15. joulukuuta vuonna 1929. Rakkauden unelma on listattu kadonneeksi elokuvaksi. ==Näyttelijät== ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * * Luokka:Vuoden 1928 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset elämäkertaelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset mykkäelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset näytelmiin perustuvat elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset kadonneet elokuvat Luokka:Metro- Goldwyn-Mayerin elokuvat
Frans Henrik Kockum

Frans Henrik Kockum voi tarkoittaa: *Frans Henrik Kockum vanhempi (1802-75) *Frans Henrik Kockum nuorempi (1840-1910) *Frans Henrik Kockum (1878–1941)
Mustalaismorsian

Mustalaismorsian (myös Mustalaissydän; ) on vuonna 1926 ensi-iltaan tullut Josef von Sternbergin ja Phil Rosenin ohjaama yhdysvaltalainen mykkä romanttinen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Conrad Nagel ja Renée Adorée. Mustalaismorsian kertoo ranskalaismiehestä Dominiquesta (Nagel) ja mustalaissisäköstä Sildasta (Adorée). Elokuva perustuu Alden Brooksin romaaniin Escape, jonka pohjalta von Sternberg ja Alice D. G. Miller laativat käsikirjoituksen. Mustalaismorsian kuvattiin sen tuotantoyhtiön ja jakelijan Metro-Goldwyn-Mayerin studioilla Kalifornian Culver Cityssä työnimellä Escape. Sternberg työskenteli aiemmin Paratiisilinnun parissa, mutta hylkäsi sen ja ohjasi Mustalaismorsiamen. MGM ei kuitenkaan pitänyt tuloksesta ja palkkasi vuonna 1926 Phil Rosenin ohjaamaan laajasti uusintaottoja.The American Film Institute Catalog Feature Films: 1921-30, American Film Institute, n. 1971 Mustalaismorsian sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 28. maaliskuuta 1926. Suomessa elokuvan ensi-ilta oli 18. huhtikuuta 1927. Mustalaismorsian on ilmoitettu kadonneeksi elokuvaksi muun muassa Arne Andersin Lost Film Filesissa. SilentEra kuitenkin ilmoittaa elokuvan olevan säilynyt Warner Brothersin arkistossa ja Warnerin Turner Classic Moviesissa . ==Näyttelijät== ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * * Luokka:Vuoden 1926 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset romanttiset draamaelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset mykkäelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat Luokka:Josef von Sternbergin ohjaamat elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Metro-Goldwyn-Mayerin elokuvat
Åke Slöör

Karl Åke Slöör (16. tammikuuta 1898 Helsinki – 13. helmikuuta 1974) oli Suomen Puolustusvoimien eversti ja tasavallan presidentin adjutantti. Slöör valmistui Kadettikoulun 2. kadettikurssilta 1921, kävi tykistön ampumakoulun 1922 sekä Sotakorkeakoulun 1932. Hän palveli mm. Helsingin suojeluskuntapiirissä komppanianpäällikkönä 1926-1927 sekä pataljoonankomentajana 1927-1930. Yleisesikuntaupseeriksi valmistuttuaan hän toimi sotilasasiamiehenä Varsovaan, Bukarestiin ja Prahaan 1933-1937. Tasavallan presidenttien Kyösti Kallion ja Risto Rytin nuorempana adjutanttina Slöör palveli 1937-1941. Päämajan ulkomaanosaston päällikkönä hän toimi 1941-1944, minkä jälkeen hän erosi vakinaisesta palveluksesta. Myöhemmin Slöör toimi vakuutusalalla. Ylennykset: reservivänrikki 1918, reserviluutnantti 1920, luutnantti 1921, kapteeni 1925, majuri 1933, everstiluutnantti 1940, eversti 1943. ==Lähteet== * https://runeberg.org/kuka/1954/0813.html Luokka:Suomalaiset everstit Luokka:Vuonna 1898 syntyneet Luokka:Vuonna 1974 kuolleet
Tuomas Raatikainen

Tuomas (Tommi) Volmar Raatikainen (5. maaliskuuta 1895 Pöytyä – 20. toukokuuta 1978) oli Suomen Puolustusvoimien eversti ja tykistön asiantuntija. Raatikainen suoritti tykistöupseerin asetekniset opinnot Tanskassa 1920–1923. Hän palveli Rannikkotykistörykmentti 3:ssa 1918–1920. Opintojensa jälkeen hän toimi tykistön koeampumakenttien päällikkönä 1925–1927. Puolustusministeriön taisteluvälineosaston tykistötoimiston päällikkönä hän työskenteli 1928–1937. Samalla hän opetti Kadettikoulussa ja Sotakorkeakoulussa tykistön aseoppia ja konstruktio-oppia. Taisteluvälineosaston päällikkönä Raatikainen toimi pitkään, 1937–1946, siirtyen tämän jälkeen teollisuuden pariin. Ylennykset: reservivänrikki 1918, vänrikki 1920, luutnantti 1920, kapteeni 1924, majuri 1927, everstiluutnantti 1930, eversti 1938. ==Lähteet== * https://runeberg.org/kuka/1954/0674.html Luokka:Suomalaiset everstit Luokka:Vuonna 1895 syntyneet Luokka:Vuonna 1978 kuolleet
Niilo Idman

Nils Rudolf (Niilo) Idman (20. lokakuuta 1889 Tampere – 4. huhtikuuta 1977 Helsinki) oli suomalainen pääkonsuli, kirjallisuudentutkija ja suomentaja. Niilo Idmanin vanhemmat olivat Tampereen kaupunginlääkäri, lääkintöneuvos Gustaf Rudolf Idman (1857–1927) ja Olga Elisabeth Gustafsson (1861–1938). Hänen vanhempi veljensä oli suurlähettiläs ja 1920-luvulla ulkoministerinä toiminut Karl Gustaf Idman. Idman pääsi ylioppilaaksi 1907 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1911 sekä filosofian lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1923. Hän teki opintomatkoja Englantiin 1908–1909, 1912 sekä 1914. Idman oli ulkoministeriön palveluksessa vuodesta 1918 ja hän toimi lähetystösihteerinä Oslossa 1920–1922, Kööpenhaminassa 1920, Tukholmassa 1925–1926 ja Washingtonissa 1927–1933. Idmanista tuli ulkoministeriön jaostosihteeri 1933 ja hän toimi ministeriön talouspoliittisten asiain jaoston päällikkönä vuodesta 1933. Hän oli sitten va. asiainhoitajana Riiassa 1934 ja Suomen pääkonsulina Pietarissa 1935–1938. Idman sai lähetystöneuvoksen arvon 1931. Idman tunnetaan ennen kaikkea Edgar Allan Poen Korppi-runon suomentajana. == Teoksia == * Charles Robert Maturin, his life and works ; Helsingin yliopiston väitöskirja. Tekijä, Helsingfors 1923, julkaistu myös Englannissa Constable & Co ltd, London 1923 == Suomennoksia == * Daniele Varè : Hymyilevä diplomaatti : muistelmia. WSOY 1940 (alkuteos Laughing Diplomat) * Ragnar Numelin : Vihreä oksa : diplomatian alkuhistoriaa ; käsikirjoituksesta suom. Niilo Idman. Suomen kirja, Helsinki 1941 * Ragnar Numelin : Ihmisen vaellusvietti. Suomen kirja, Helsinki 1944 * Dorothy B. Hughes : Malja kuolemalle : salapoliisiromaani. Suomen kirja, Helsinki 1944 (alkuteos The bamboo blonde) * Edgar Allan Poe : Korppi, teoksessa Korppi ja kultakuoriainen sekä muita kertomuksia. WSOY 1959, 2. painos 1972, 3. painos Forma, Helsinki 1990, WSOY 1992 * Edgar Allan Poe : Novelleja ; suom. Niilo Idman, Yrjö Kivimies ja Eero Ahmavaara. Kirjallisuutta kouluille. WSOY 1970, 2. painos 197, 3. painos 1976, 4. painos 1984 == Lähteet == * * Aikalaiskirja 1934 (Projekt Runeberg) * Kuka kukin on 1954 (Projekt Runeberg) * DuoDecim jäsen n:o 12 - Gustaf Rudolf Idman (1857-1927), Jaakko Ignatius, Lääketieteellinen Aikakauskirja Duodecim 2006;122(24):2947-53 == Aiheesta muualla == * Poen Korppi-runon suomennos (pdf-tiedosto) Luokka:Suomalaiset diplomaatit Luokka:Suomalaiset kirjallisuustieteilijät Luokka:Suomentajat Luokka:Vuonna 1889 syntyneet Luokka:Vuonna 1977 kuolleet
Ragnar Ingelius

Ragnar Mikael Ingelius (18. helmikuuta 1894 Turku – 12. syyskuuta 1960 Helsinki) oli Suomen Puolustusvoimien eversti ja jatkosodan aikana Päämajan yhteysupseeri Tallinnaan. Ingelius kävi Viipurin upseerikokelaskurssin 1918-1919, Kadettikoulun 1924-1925 ja Sotakorkeakoulun 1928-1930 (yleisesikuntaupseeri 1933). Hän palveli Pohjois-Savon rykmentissä 1919-1927 sekä yleiesikunnan toimistoupseerina 1928-1939. Vuosina 1931-1939 hän oli sotilasasiamiehenä Viroon ja Latviaan sekä myös Liettuaan 1934-1939. Talvisodassa hän oli pataljoonankomentajana. Jatkosodassa hän palveli 18. divisioonan esikuntapäällikkönä 1941-1943. Päämajan edustajana Tallinnaan hän oli saksalaisten miehityksen aikana 1943-1944. Helsingin kaupungin komendanttina hän toimi 1944-1945. Toimistopäällikkönä pääesikunnassa Ingelius oli 1946-1949 ja osastopäällikkönä vuodesta 1949 alkaen. Ylennykset: vänrikki 1919, luutnantti 1921, kapteeni 1927, majuri 1934, everstiluutnantti 1941, eversti 1949. ==Lähteet== * https://runeberg.org/kuka/1954/0263.html === Viitteet === Luokka:Suomalaiset everstit Luokka:Vuonna 1894 syntyneet Luokka:Vuonna 1960 kuolleet
DNA-päivä

DNA-päivää vietetään 25. huhtikuuta. Tuona päivänä vuonna 1953 James Watson, Francis Crick, Maurice Wilkins, Rosalind Franklin ja kollegoineen julkaisivat Nature-lehdessä DNA:n rakenteen selittävän artikkelin. Edelleen samana päivänä vuonna 2003 Human Genome Projectin ilmoitettiin olevan lähes täydellinen. Yhdysvalloissa DNA-päivää vietettiin ensimmäisen kerran 25. huhtikuuta vuonna 2003 senaatin ja edustajainhuoneen kuuluttamana. Kyseinen tapahtuma oli kertaluonteinen. Sen jälkeen Yhdysvaltain Kansallinen ihmisgenomitutkimusinstituutti (NHGRI) on kuitenkin juhlistanut DNA:ta vuosittain järjestämillään tapahtumilla. Myöhemmin useat tahot ovat julistaneet huhtikuun 25:nnen "Kansainväliseksi DNA-päiväksi" ja "Maailman DNA-päiväksi". Luokka:Kansainväliset vuosipäivät Luokka:DNA
Chilensimppu

Chilensimppu (Normanichthys crockeri) on simppukaloihin kuuluva kalalaji, jota tavataan trooppiselta Tyyneltämereltä. Se on ainoa laji chilensimppujen (Normanichthyidae) heimossa. Chilensimppu on pienikokoinen kala, joka kasvuu suurimmillaan noin 11 cm pitkäksi. Lajin levinneisyysalue ulottuu Perun Chimbotesta Chilen Mocha-saarelle. Ne elävät tyypillisesti lähellä rannikkoa alle 200 metrin syvyydessä. Chilensimput ovat suhteellisen yleisiä ja liikkuvat parvissa. Niiden ravintoa ovat vesikasvit, pienet kalat sekä pienet selkärangattomat eläimet, kuten planktoneläimet. ==Lähteet== Luokka:Simppukalat
Alburnus

Alburnus on särkien heimoon (Leuciscidae) kuuluva kalasuku, jonka levinneisyys on Euroopassa ja Länsi-Aasiassa. Alburnus-suvun kalat ovat salakoita. ==Lajit== Sukuun kuuluu 42 lajia.Suku Alburnus FishBase * Alburnus adanensis Battalgazi, 1944 * Alburnus akili Battalgil, 1942 * Alburnus albidus Costa, 1838 – Italiansalakka * Alburnus alburnus Linnaeus, 1758 – Salakka * Alburnus arborella Bonaparte, 1841 – Padaniansalakka * Alburnus atropatenae Berg, 1925 * Alburnus attalus Özuluğ? & Freyhof, 2007 * Alburnus baliki Bogutskaya, Küçük & Ünlü, 2000 * Alburnus battalgilae Özuluğ? & Freyhof, 2007 * Alburnus belvica Karaman, 1924 – Prespansalakka * Alburnus caeruleus Heckel, 1843 * Alburnus carinatus Battalgil, 1941 * Alburnus chalcoides Güldenstädt, 1772 – Kaspiansalakka * Alburnus danubicus Antipa, 1909 * Alburnus demiri Özuluğ & Freyhof, 2008 * Alburnus derjugini Berg, 1923 * Alburnus doriae De Filippi, 1865 * Alburnus escherichii Steindachner, 1897 * Alburnus filippii Kessler, 1877 * Alburnus heckeli Battalgil, 1943 * Alburnus hohenackeri Kessler, 1877 – Kumansalakka * Alburnus istanbulensis Battalgil, 1941 – Marmaransalakka * Alburnus leobergi Freyhof & Kottelat, 2007 – Asovansalakka * Alburnus macedonicus Karaman, 1928 – Doiraninsalakka * Alburnus mandrensis Drensky, 1943 – Mandransalakka * Alburnus mento Heckel, 1837 – Alppisalakka * Alburnus mentoides Kessler, 1859 – Kriminsalakka * Alburnus mossulensis Heckel, 1843 * Alburnus nasreddini Battalgil, 1943 * Alburnus neretvae Buj, Šanda & Perea, 2010 – Neretvansalakka * Alburnus nicaeensis Battalgil, 1941 * Alburnus orontis Sauvage, 1882 * Alburnus qalilus Krupp, 1992 * Alburnus sarmaticus Freyhof & Kottelat, 2007 – Sarmatiansalakka * Alburnus schischkovi Drensky, 1943 – Velekansalakka * Alburnus scoranza Heckel & Kner, 1858 – Skutarinsalakka * Alburnus sellal Heckel, 1843 * Alburnus tarichi Güldenstädt, 1814 * Alburnus thessalicus Stephanidis, 1950 – Thessaliansalakka * Alburnus vistonicus Freyhof & Kottelat, 2007 – Vistonisinsalakka * Alburnus volviticus Freyhof & Kottelat, 2007 – Volvinsalakka * Alburnus zagrosensis Coad, 2009 ==Lähteet== Luokka:Särjet (alaheimo)
Cleveland Barons (1937–1973)

Cleveland Barons oli vuosina 1937–1973 AHL-liigassa pelannut yhdysvaltalainen jääkiekkoseura. Baronsin kotikaupunki oli Ohion osavaltiossa sijaitseva Cleveland, ja sen kotiareenana toimi Cleveland Arena. Joukkue voitti AHL:n mestarille jaettavan Calder Cupin yhdeksän kertaa. Mestaruudet tulivat vuosina 1939, 1941, 1945, 1948, 1951, 1953, 1954, 1957 ja 1964. Cleveland Baronsin perusti 1930-luvun laman aikana liikemies Al Sutphin, joka omisti joukkueen vuoteen 1949 saakka. Joukkueen kotiareenaksi 1937 valmistuneen Cleveland Arenan rakentamiseen käytettiin 1,5 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Tuohon aikaan Baronsin pelaajat saattoivat saada suurempia palkkioita kuin NHL- jääkiekkoilijat. Vuonna 1949 Sutphin myi joukkueen sekä sen kotiareenan minneapolisilaiselle liikemiesryhmälle. Kun World Hockey Association perustettiin 1972, Barons ei kyennyt kilpailemaan WHA-joukkueiden kanssa ja lopetti toimintansa 1973. Joukkueessa pelasi muun muassa keskushyökkääjä Fred Glover, joka oli uransa päättäessään oli AHL:n kaikkien aikojen tilastoykkönen pelattujen otteluiden, tehtyjen maalien sekä syöttö- ja tehopisteiden määrässä. Toinen tunnettu Barons-pelaaja oli maalivahti Johnny Bower, josta käytettiin lempinimeä “Kiinan muuri” (). Bower teki merkittävän uran myös NHL:ssä ja valittiin Hockey Hall of Fameen. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset jääkiekkoseurat Luokka:Entiset AHL-seurat Luokka:Clevelandin urheilu
Rolf Palmén

Karl Rolf Johan Palmén (27. elokuuta 1897 Vaasa – 13. huhtikuuta 1976 Helsinki) oli suomenruotsalainen kirjailija ja kääntäjä. Rolf Palménin vanhemmat olivat Helsingin tuomiokunnan tuomari, laamanni Eskil Heribert Palmén (1863–1941) ja Sally Maria Skog (1873–1938). Hänen veljensä oli akateemikko Erik Palmén. Palmén väitteli filosofian tohtoriksi psykologian alalta vuonna 1923. Hän työskenteli sitten pankkitoimihenkilönä Helsingissä 1926–1933 ja tämän jälkeen lehdistöasiamiehenä, toimittajana, kirjailijana ja kääntäjänä. Viimeksi Palmén toimi valtioneuvoston palveluksessa kääntäjänä 1949–1964. Palmén toimitti tai avusti Svensk Botten, Mercator, Aftonposten, Landsbygdens folk, Nyland, Finsk Tidskrift ja Appell-lehtiä. == Teoksia == * Associationslagen inom den experimentella psykologien, Helsingin yliopiston väitöskirja. 1923 * Skräll : romaani. Söderström, Helsingfors 1945 * Strömlinje : romaani. Söderström, Helsingfors 1946 * Skymtar : runoja. Söderström, Helsingfors 1947 * Sting : runoja. Nordiska antikvariska bokhandeln, Helsingfors 1948 * Splitter : runoja. Nordiska antikvariska bokhandeln, Helsingfors 1949 * Svir : romaani. Nordiska antikvariska bokhandeln, Helsingfors 1950 * På kant med mycket : muistelmia. Omakustanne, Helsingfors 1972 * Anonym eskapad : romaani. Omakustanne, Helsingfors 1974 * Sista dusten : runoja. Omakustanne, Helsingfors 1975 == Käännöksiä == * Stendhal : Om kärleken. Söderström, Helsingfors 1947, uusi painos Pontes, Göteborg 1986 (alkuteos De l'amour) * Sigmund Freud : Vitsen och dess förhållande till det omedvetna. Söderström, Helsingfors 1954 (alkuteos Der Witz und seine Beziehung zum Unbewussten) == Lähteet == * * Svenskösterbottniska författare: Rolf Palmén (1897–1976) * Martti Strangin GeneaNet-tietopankki : Karl Rolf Johan Palmén Luokka:Suomenruotsalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1897 syntyneet Luokka:Vuonna 1976 kuolleet
Cottoidei

Cottoidei on simppukalojen lahkoon (Scorpaeniformes) kuuluva kalojen alalahko. ==Heimot== Alalahkoon kuuluu kaksi yläheimoa ja 12 heimoa.Yläheimo Cottoidea ITIS Yläheimo Cyclopteroidea ITIS * Cottoidea ** Syvännesimput - Abyssocottidae ** Partasimput - Agonidae ** Viiksisimput - Bathylutichthyidae ** Rasvasimput - Comephoridae ** Simput - Cottidae ** Baikalinsimput - Cottocomephoridae ** Sormisimput - Ereuniidae ** Lippusimput - Hemitripteridae ** Pallosimput - Psychrolutidae ** Kyrmysimput - Rhamphocottidae * Cyclopteroidea ** Rasvakalat - Cyclopteridae ** Imukalat - Liparidae ==Lähteet== Luokka:Simppukalat
Israel Reinius (nuorempi)

Israel Reinius (28. syyskuuta 1727 Laihia – 5. maaliskuuta 1797 Isokyrö) oli suomalainen pappi ja tutkimusmatkailija. Reinius kävi 1740-luvulla Kiinassa ja kirjoitti matkasta selostuksen. Reiniuksen vanhemmat olivat Laihian kappalainen Israel Reinius ja Elisabet Collin. Hän kävi Vaasan triviaalikoulua 1734–1741 ja pääsi ylioppilaaksi 1741. Reinius opiskeli aluksi Turun akatemiassa mutta vaihtoi sitten alaa ja opiskeli Tukholman merenkulkukoulussa 1744–1746 yhdessä veljensä Hermanin kanssa. Vuonna 1746 veljekset menivät kadetteina Ruotsin Itä-Intian kauppakomppanian palvelukseen. Helmikuussa 1746 he lähtivät Cronprinzen Adolph Friedrich-laivalla Göteborgista kohti Kiinaa ja Israel Reinius piti matkan ajan yksityiskohtaista päiväkirjaa. Laiva saapui kesäkuun alussa 1747 Kantoniin jonka kautta kaikki Kiinan ulkomaankauppa käytiin. Paluumatkalle lähdettiin vasta tammikuun alussa 1748 joten Reinius saattoi tehdä useiden kuukausien ajan tarkkoja muistiinpanoja kiinalaisten elämästä, uskonnosta, kaupasta ja tavoista. Cronprinzen Adolph Friedrich saapui takaisin Göteborgiin kesäkuun lopulla 1748 ja veljekset pääsivät palaamaan kotiinsa Laihialle vasta syyskuussa 1748. Palattuaan Suomeen Reinius aloitti opiskelun Turun akatemiassa ja hän väitteli maisteriksi 1749. Maisterinväitöstyö Anmärkningar samlade under en resa till China perustui Reiniuksen Kiinan-matkansa aikana pitämään päiväkirjaan ja se oli ensimmäinen Suomessa julkaistu Kiinaa käsittelevä opinnäytetyö. Reinius vihittiin papiksi 1752 ja hän toimi sitten ensin isänsä apulaisena Laihialla 1752–1769 ja viimeksi hän oli Isonkyrön kappalaisena vuodesta 1769. Reinius oli naimisissa vuodesta 1757 Anna Maria Stenbäckin kanssa. Heidän vanhin poikansa Israel Reinius (1762–1845) toimi Isonkyrön kappalaisena isänsä jälkeen 1798–1845. == Kirjallisuutta == * Journal hållen på resan till Canton i China med höglofl. Ostindiska comp:ts skiepp Cronprintzen Adolph Friedrich som commenderades af capitain herr Matthias Estbergen till Giötheborg men der emottogs af capitain herr Petter Dens : innehållande de märckwärdigaste händelser, och observationer som under resan ifrån dess begynnelse åhr 1745 till dess slut åhr 1748 åro arriverade och uptecknade af Herman Johan Reinius och Israel Reinius ; utgiven med företal, noter och register av Birgit Lunelund. Skrifter utgivna av Svenska litteratursällskapet i Finland 273. Svenska litteratursällskapet i Finland, Helsingfors 1939, 2. painos 2008 == Lähteet == * Luettu 25.4.2013. * Klaus Karttunen : Suomalaisten löytöretket osa 5, Kadetti Reinius tarkkaili väitöskirjan Kiinasta, Tiede 8/2003 Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka:Suomalaiset tutkimusmatkailijat Luokka:Vuonna 1727 syntyneet Luokka:Vuonna 1797 kuolleet
Johnny-Kai Forssell

Johnny-Kai Forssell (s. 26. lokakuuta 1946 Vaasa) on suomalainen DJ, toimittaja ja päihdetyöntekijä. Vuonna 1962 levyjen soittamisen DJ Johnny -nimellä aloittanut Forssell on nimitetty myös suomalaiseen DJ Hall of Fameen.DJ Hall of Famen kotiluola avattiin Discopress. Viitattu 25.4.2013. Muun muassa Helsingissä lapsuudessaan asunut Forssell on vaikuttanut jo pitkään Porissa. Hänellä oli oma show Radio Porissa 21 vuoden ajan sen perustamisesta 1985 lähtien. Forssell toimitti 2010-luvun alussa viikoittaista musiikkiohjelmaa Yle Satakunnan Radiolle. Hän tekee myös levy- ja kirjallisuusarvosteluja Satakunnan Kansaan sekä toimittaa Uusi Pori -lehteä. Päihdetyöntekijänä Forssell on toiminut jo 1970-luvulta lähtien. Hän on työskennellyt muun muassa sosiaalineuvos Mauri Poikeljärven ylläpitämässä Syväpuro-yhteisössä Loviisassa.Radio Porin kahvivieras: Johnny-Kai ForssellRadio Pori 13.12.2012. Viitattu 25.4.2013. Forssell avioitui laulaja Lea Lavenin kanssa vuonna 1985, Viitattu 31.10.2017. mutta pariskunta erosi myöhemmin. == Teokset == *Dingo : suosikki number 1, 1985. *Naurava lätynkääntäjä, 1987. *Naurava lätynkääntäjä iskee jälleen, 1990. *Minun Raumani, 1992. *Insinöörikaskut, 1993. *Uskalin hoitokoti 87-97 : elämän eväitä kymmenen vuotta, 1997. *Kun ratakisko taipuu... : insinöörikaskuja, 1999. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Johnny-Kai Forssell Pori-tiedossa Luokka:Suomalaiset DJ:t Luokka:Suomalaiset radiotoimittajat Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Afrika (videopeli)

Afrika on Rhino Studiosin Playstation 3:lle kehittämä luontokuvaajan työtä simuloiva seikkailupeli. Siinä pelaaja saa tehtäviä, joissa kuvataan Afrikan eläimiä eri tilanteissa. Peli julkistettiin aluksi pelkästään Japanissa, myöhemmin myös Yhdysvalloissa mutta ei koskaan Euroopassa. Aasiassa siitä käytettiin rinnakkaisnimeä Hakuna matata. == Lähteet == Luokka:PlayStation 3 -pelit Luokka:Simulaatiopelit Luokka:Vuoden 2008 videopelit
Suomen joukkue Kanada-cupissa 1991

Suomen jääkiekkomaajoukkue vuoden 1991 Kanada-cupissa, jossa Suomi putosi välierissä. == Kokoonpano == *Päävalmentaja: Pentti Matikainen Pelipaikka Num. Pelaaja Joukkue (1990-1991) MV 30 Markus Ketterer TPS MV 1 Jukka Tammi Tampereen Ilves P 4 Kari Eloranta Hockey Reipas P 3 Pasi Huura Tampereen Ilves P 5 Timo Jutila Luleå HF P 12 Janne Laukkanen Hockey Reipas P 29 Jyrki Lumme Vancouver Canucks P 2 Teppo Numminen Winnipeg Jets P 6 Arto Ruotanen HV71 P 9 Ville Sirén HPK H 16 Hannu Järvenpää Rauman Lukko H 31 Iiro Järvi Klagenfurter AC H 24 Jarmo Kekäläinen Boston Bruins H 17 Jari Kurri HC Devils Milano H 20 Janne Ojanen Tampereen Tappara H 27 Timo Peltomaa Tampereen Ilves H 21 Christian Ruuttu Buffalo Sabres H 8 Teemu Selänne Jokerit U20 H 14 Petri Skriko Vancouver Canucks H 25 Raimo Summanen HPK H 10 Esa Tikkanen Edmonton Oilers H 22 Pekka Tirkkonen TPS == Lähteet == * Hockey Hall Of Fame - Finland roster Canada Cup 1991 * Eliteprospects.com - Finland 1991 1991
Let It Roll

Let It Roll on Don Johnsonin studioalbumi vuodelta 1989. Kappale A Better Place on duetto meksikolaisen Yuri nimisen laulajan kanssa. Albumilla ei ole kiinteää kokoonpanoa, vaan useat eri muusikot soittavat tai laulavat taustalaulua. Muun muassa Steve Jones, Barbra Streisand, Bruce Kulick, sekä Joe Lynn Turner osallistuivat albumin nauhoituksiin. == Kappaleet == # "Other People's Lives" (Säv ja san. Diane Warren) 5:25 # "Tell It Like It Is" (Säv ja san. Lee Diamond, ja George Davis) 4:30 # "Your Love Is Safe with Me" (Säv ja san. Scott Cutler, ja Dennis Morgan) 4:22 # "A Better Place" (Säv ja san. John Capek, Marc Jordan, ja Amy Sky) 5:25 # "When You Only Loved Me" (Säv ja san. Jeff Daniels, ja Harold Allen) 3:55 # "Angel City" (Säv ja san. Don Johnson, Keith Diamond, Michael DesBarres, ja Dave Resnik) 4:22 # "Lonely Too Long" (Säv ja san. Marty Robbins) 4:20 # "Let It Roll" (Säv ja san. Don Johnson, ja Keith Diamond) 4:21 # "What If It Takes All Night" (Säv ja san. Clyde Lieberman, Jeffrey Pescetto, ja Richard James Burgess) 4:06 # "Little One's Lullaby" (Säv ja san. Don Johnson, ja Keith Diamond) 3:24 == Äänityspaikat == * Right Track Studios, New York City, New York * Soundtrack Studios, New York City * Unique Recording Studios, New York City * Skyline Studios, New York City * Lion Share Studios, Los Angeles, Kalifornia * Cherokee Studios, Los Angeles * New River Studios, Fort Lauderdale, Florida * Audio Vision Recording Studios, Miami, Florida Luokka:Vuoden 1989 albumit Luokka:Don Johnsonin albumit