EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Raitasaha-ahven

Raitasaha-ahven (Serranus scriba) on meriahventen heimoon ja saha-ahventen alaheimoon kuuluva subtrooppinen merikala. Sitä tavataan Atlantin valtameren itäosassa, Välimeressä ja Mustassameressä. Raitasaha-ahvenen vanha nimi oli harlekiiniahven, mutta tätä nimeä käytetään nykyään Serranus tigrinus -lajista. == Koko ja ulkonäkö == Raitasaha-ahven kasvaa 28 senttimetrin pituiseksi, ja sillä on paksu ruumis, iso pää ja todella suuri suu ruumiin kokoon verrattuna. Raitasaha-ahvenen kidassa on terävät hampaat. Kala on punaoranssin värinen tummine siniharmaine pystyraitoineen. Raidat ovat leveämpiä ja tummempia pyrstön leveisyydessä. Pyrstöevä on tummankeltaisenoranssi, ja selkäevät ovat keltaisia oransseine viivoineen ja pisteineen. Vatsa- ja rintaevät ovat tavallisesti yksivärisen vaaleankeltaisia. Päässä on monia punaruskeita viivoja, jotka muistuttavat arabialaisia kirjaimia (mistä tieteellinen nimikin kertoo). Takaruumiin molemmilla puolilla on iso kirkkaansininen alue. == Elinympäristö ja ravinto == Raitasaha-ahven viettää paljon aikaa kallioisissa luolissa, yleensä yksin tai pienissä ryhmissä. Kala tulee ulos ravinnon perässä ja syö erilaisia äyriäisiä, kaloja ja matoja.http://www.weheartdiving.com/painted-comber- serranus-scriba/ == Lisääntyminen == Raitasaha-ahvenet ovat kaksineuvoisia ja voivat hedelmöittää itsensä. Kuteminen on kausittaista ja kuun vaiheiden ohjaamaa.http://www.whatsthatfish.com/fish/painted-comber/2246 == Käyttö == Raitasaha-ahvenella on vain vähäinen taloudellinen merkitys, mutta sen liha on muiden sukunsa kalojen tapaan maukasta. Se on yksi ranskalaisen bouillabaisse- kalakeiton tavallisista aineksista. == Loiset == Kuten useimmilla kalalajeilla, myös raitasaha-ahvenella on sekä sisäisiä että ulkoisia loisia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kuvia raitasaha-ahvenesta Sealife- kokoelmassa. Luokka:Saha-ahvenet
Suomen metsät ja metsätalous

Suomen metsät ja metsätalous on suomalainen vuonna 1929 valmistunut pitkä dokumenttielokuva. Elokuvan tuotti Aho, Soldan & Co, tilaajana oli Keskusmetsäseura Tapio. Vuoden 1928 aikana kuvatun elokuvan suunnittelusta ja ohjauksesta vastasivat professori Olli Heikinheimo ja metsänhoitaja Torsten Rancken. Elokuvan kutsuvierasesitys oli jo Suomen Metsänhoitoyhdistyksen 50-vuotisjuhlien yhteydessä Helsingin Kino-Palatsissa 10. joulukuuta 1928, yleisöensi-ilta oli seuraavan vuoden maaliskuussa. Suomen metsät ja metsätalous EloNet Elokuvassa esiteltiin aluksi Suomen tärkeimmät metsätyypit ja niiden puulajit sekä esiteltiin metsien merkitystä Suomen taloudelle. Seuraavaksi kuvattiin hakkuiden suunnittelua, puiden leimausta, kaatoa, karsintaa ja katkontaa sekä kuljetusta rantojen varastopaikoille. Seuraavaksi kuvattiin metsänuudistusta ja uusien taimien kasvatusta siemenistä. Siementen hankinta ja metsän kylvö osuudessa esiteltiin käpyjen keräämistä sekä niistä saatujen siementen kylvöä perattuun tai kulotettuun metsämaahan. Taimitarhatyö ja metsän istutus osuudessa oli vuorossa kuvaus taimien istutuksesta ja kuusen taimien kasvatuksesta, tässä osuudessa oli kuvia Teijon tehtaan ja Oy Karl Forsström Ab:n taimitarhoista. Metsän istutuksen tuloksia näytti elokuvassa Robert Mantel joka esitteli 51 vuotta aiemmin Punkaharjulle istuttamiaan Siperian lehtikuusia sekä 50 vuotta sitten kylvämiään kuusia. Viimeksi elokuvassa näytettiin ensin soiden kuivatusta puroja perkaamalla ja ojia kaivamalla metsänkasvua varten ja sitten puutavaran kuljetusta vesitse ensin puro- ja jokiuittoina ja sitten järvillä hinaajien vetämissä tukkilautoissa. Elokuvan lopussa oli vielä idyllisiä näkymiä Suomen luonnosta. Elokuvaa kuvattiin kevättalvella 1928 Pekkalan kartanon mailla Ruovedellä ja Tuomarniemen metsäkoululla Inhassa. Tuomarniemessä kuvattiin paljaaksihakkuita ja puunsiementen hankikylvöä.Metsäelokuvan toinen osa valokuvattu Tuomarniemen metsäkoululla, Helsingin Sanomat, 22.04.1928, nro 110, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kotimainen metsäfilmi, Suomen Kuvalehti, 08.12.1928, nro 50, s. 29, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Vuoden 1929 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat Luokka:Suomalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Suomalaiset mykkäelokuvat Luokka:Suomen metsätalouden historia Luokka:Elokuvat liike-elämästä
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2019 – miesten maraton

Miesten maraton yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 2019 oli Dohassa 5. lokakuuta 2019 järjestetty maraton. ==Aikataulu== :Kaikki ajat paikallista aikaa (UTC+3). Päivämäärä Aika Kierros 5\. lokakuuta 23.59 Loppukilpailu ==Tulokset== Loppukilpailu järjestettiin 5. lokakuuta kello 23.59. Sija Nimi Maa Aika Huom. Lelisa Desisa 2.10.40 Mosinet Geremew 2.10.44 Amos Kipruto 2.10.51 4 Callum Hawkins 2.10.57 5 Stephen Mokoka 2.11.09 6 Zersenay Tadese 2.11.29 7 El-Hassan El-Abbassi 2.11.44 8 Hamza Sahli 2.11.49 9 Tadesse Abraham 2.11.58 10 Daniel Mateo 2.12.15 11 Laban Korir 2.12.38 12 Yassine Rachik 2.12.41 13 Fred Musobo 2.13.42 14 Geoffrey Kirui 2.13.54 15 Eyob Ghebrehiwet Faniel 2.13.57 16 Alphonce Simbu 2.13.57 17 Tomas Hilifa Rainhold 2.14.38 18 Stephen Kiprotich 2.15.04 19 Paulo Roberto Paula 2.15.09 20 Yang Shaohui 2.15.17 21 Thonakal Gopi 2.15.57 22 Félicien Muhitira 2.16.21 23 Ahmed Osman 2.16.22 24 Weldu Negash Gebretsadik 2.16.35 25 Hiroki Yamagishi 2.16.43 26 Tiidrek Nurme 2.17.38 27 Malcolm Hicks 2.17.45 28 Adhanom Abraha 2.17.57 29 Yuki Kawauchi 2.17.59 30 Caden Shields 2.18.08 31 Thijs Nijhuis 2.18.10 32 Desmond Mokgobu 2.18.21 33 Roman Fosti 2.18.30 34 Ngonidzashe Ncube 2.18.42 35 Fjodor Šutov 2.18.58 36 John Mason 2.19.21 37 Kohei Futaoka 2.19.23 38 Elkanah Kibet 2.19.33 39 Julian Spence 2.19.40 40 Tseveenravdangiin Byambajav 2.20.07 41 Lemawork Ketema 2.20.45 42 Thomas De Bock 2.21.13 43 Stephen Scullion 2.21.31 44 Wellington Bezerra da Silva 2.21.49 45 Berhanu Girma 2.22.28 46 Andrew Epperson 2.23.11 47 Munyaradzi Jari 2.23.34 48 Dmitrijs Serjogins 2.24.00 49 Andrey Petrov 2.24.54 50 Ihor Porozov 2.26.11 51 Vagner da Silva Noronha 2.26.11 52 Isaac Mpofu 2.29.24 53 Uladzislau Pramau 2.31.04 54 Bat- Ochiryn Ser-Od 2.36.01 55 Nicolás Cuestas 2.40.05 Evans Chebet Olivier Irabaruta Benson Seurei Duo Bujie Merhawi Kesete Okubay Tsegay Mule Wasihun Daniele Meucci Paul Lonyangata Mohamed Reda El Aaraby Derlis Ayala Thabiso Benedict Moeng Stephano Huche Gwandu Augustino Paulo Sulle Tony Ah-Thit Payne Polat Kemboi Arıkan Mert Girmalegesse Solomon Mutai ==Lähteet== Luokka:Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2019 Luokka:Maraton yleisurheilun MM-kilpailuissa
Torsten Rancken

Torsten Rancken (23. marraskuuta 1889 Oulu – 13. toukokuuta 1981 Tammisaari) oli suomalainen metsänhoitaja. EloNet : Torsten Rancken Rancken suunnitteli ja ohjasi yhdessä professori Olli Heikinheimon kanssa vuonna 1929 valmistuneen dokumenttielokuvan Suomen metsät ja metsätalous. Hän kuvasi myös 1934 valmistuneen matkailudokumentin Pääsiäismatka hiihtäjien paratiisiin jossa kuvattiin matkaa loskaisesta Helsingistä Äkäslompoloon Yllästunturin juurelle kevättalvella 1934. Molempien elokuvien tuottajana oli Aho & Soldan. == Julkaisuja == * Erfarenheter om asken som skogsträd i Finland - Saarni Suomen metsäpuuna - Die Esche als Waldbaum in Finland. Acta forestalia Fennica 40, 19. Finska forstsamfundet, Helsingfors 1934 * Tankar och erfarenheter om träden i park och landskap. Frenckellska tryckeri aktiebolagets presentboksserie 15. Helsingfors 1964 * Ekenäs stads naturparker : Hagen, Ramsholmen och Högholmen. Ekenäs stads parknämnd, Ekenäs 1972 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset metsänhoitajat Luokka:Vuonna 1889 syntyneet Luokka:Vuonna 1981 kuolleet
Kiiltopujokolibri

Kiiltopujokolibri (Chalcostigma stanleyi) on kolibreihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikasta Andeilta. ==Koko ja ulkonäkö== Kiiltopujokolibri voi kasvaa 10–12 cm pitkäksi. Sukupuolet eroavat hieman toisistaan ulkonäöltään. Kiiltopujokolibrikoiras on yleisväritykseltään tumman ruskea. Selkä ja pitkä ja voimakkaasti haarautunut pyrstö ovat tumman siniset. Kurkussa on kiiltävä laikku, joka on yläosastaan vihreä ja alaosastaan violetti. Lajin naaras on kauttaaltaan tumma ja kurkkulaikkua ei ole. Kiiltopujokolibrin nokka on lyhyehkö ja suora. ==Levinneisyys ja elinympäristö== Kiiltopujokolibri elää alueella, joka ulottuu Ecuadorista Boliviaan. Se on vuoristolaji, jota tavataan kivikkoisilta ruohikko- ja pensaikkomailta sekä Polylepis-metsistä 2 500-4 500 metrin korkeudella. Linnun ravintoa on pääasiallisesti kukkien mesi ja se syö myös hyönteisiä. ==Lähteet== Luokka:Kolibrit
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2019 – miesten 4 × 100 m

Miesten 4 × 100 metrin viestijuoksu yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 2019 järjestettiin Khalifa International Stadiumilla 4.–5. lokakuuta. ==Aikataulu== :Kaikki ajat paikallista aikaa (UTC+3). Päivämäärä Aika Kierros 4\. lokakuuta 21.05 Alkuerät 5\. lokakuuta 22.15 Loppukilpailu ==Tulokset== ===Alkuerät=== Erien kolme parasta (Q) ja seuraavat kaksi nopeinta (q) etenivät välieriin. Sija Erä Rata Maa Urheilijat Aika Huom. 1 1 6 Adam Gemili, Zharnel Hughes, Richard Kilty, Nethaneel Mitchell-Blake 37,56 Q, 2 2 4 Thando Dlodlo, Simon Magakwe, Clarence Munyai, Akani Simbine 37,65 Q, 3 2 5 Yuki Koike, Kirara Shiraishi, Yoshihide Kiryū, Abdul Hakim Sani Brown 37,78 Q, 4 2 9 Su Bingtian, Xu Zhouzheng, Wu Zhiqiang, Xie Zhenye 37,79 Q, 5 2 6 Amaury Golitin, Jimmy Vicaut, Méba-Mickaël Zeze, Mouhamadou Fall 37,88 q, 6 1 2 Rodrigo do Nascimento, Vitor Hugo dos Santos, Derick Silva, Paulo André de Oliveira 37,90 Q, = 7 2 3 Joris van Gool, Taymir Burnet, Hensley Paulina, Churandy Martina 37,91 q, 8 2 2 Gavin Smellie, Aaron Brown, Brendon Rodney, Andre De Grasse 37,91 9 1 5 Christian Coleman, Justin Gatlin, Mike Rodgers, Cravon Gillespie 38,03 Q, 10 1 4 Federico Cattaneo, Marcell Jacobs, Davide Manenti, Filippo Tortu 38,11 11 1 7 Oshane Bailey, Yohan Blake, Rasheed Dwyer, Tyquendo Tracey 38,15 12 2 7 Julian Reus, Joshua Hartmann, Roy Schmidt, Marvin Schulte 38,24 13 1 8 Sean Safo-Antwi, Benjamin Azamati-Kwaku, Martin Owusu Antwi, Joseph Amoah 38,24 1 3 Kayhan Özer, Jak Ali Harvey, Emre Zafer Barnes, Ramil Guliyev 2 8 Enoch Olaoluwa Adegoke, Usheoritse Itsekiri, Ogho-Oghene Egwero, Adeseye Ogunlewe 1 9 ===Loppukilpailu=== Loppukilpailu järjestettiin 5. lokakuuta kello 22.17. Sija Rata Maa Urheilijat Aika Huom. 8 Christian Coleman, Justin Gatlin, Mike Rodgers, Noah Lyles 37,10 7 Adam Gemili, Zharnel Hughes, Richard Kilty, Nethaneel Mitchell-Blake 37,36 4 Shuhei Tada, Kirara Shiraishi, Yoshihide Kiryū, Abdul Hakim Sani Brown 37,43 4 6 Rodrigo do Nascimento, Vitor Hugo dos Santos, Derick Silva, Paulo André de Oliveira 37,72 5 5 Thando Dlodlo, Simon Magakwe, Clarence Munyai, Akani Simbine 37,73 6 9 Su Bingtian, Xu Zhouzheng, Wu Zhiqiang, Bie Ge 38,07 2 Amaury Golitin, Jimmy Vicaut, Méba-Mickaël Zeze, Christophe Lemaitre 3 Joris van Gool, Taymir Burnet, Hensley Paulina, Churandy Martina == Lähteet == Luokka:Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2019
Yrjö Haila

Yrjö Antero Haila (s. 19. maaliskuuta 1947 Helsinki) on suomalainen eläintieteilijä ja Tampereen yliopiston ympäristöpolitiikan emeritusprofessori. Haila väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1983 aiheesta Ecology of island colonization by Northern land Birds: a quantitative approach. Hän toimi vuodesta 1986 Helsingin yliopistossa eläintieteen dosenttina ja vuosina 1995–2014 Tampereen yliopiston Ympäristöpolitiikan professorina. Vuonna 2002 hänet valittiin Suomalaisen tiedeakatemian jäseneksi. Haila on toiminut Tutkijaliitossa ja oli vuosina 1987–1993 sen julkaiseman Tiede & edistys -lehden päätoimittajana. ==Julkaisuja== * * * ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset eläintieteilijät Luokka:Suomalaiset ekologit Luokka:Ympäristöpolitiikan tutkijat Luokka:Tampereen yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2019 – naisten 4 × 100 m

Naisten 4 × 100 metrin viestijuoksu yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 2019 järjestettiin Khalifa International Stadiumilla 4.–5. lokakuuta. ==Aikataulu== :Kaikki ajat paikallista aikaa (UTC+3). Päivämäärä Aika Kierros 4\. lokakuuta 20.40 Alkuerät 5\. lokakuuta 22.05 Loppukilpailu ==Tulokset== ===Alkuerät=== Erien kolme parasta (Q) ja seuraavat kaksi nopeinta (q) etenivät välieriin. Sija Erä Rata Maa Urheilijat Aika Huom. 1 2 8 Natalliah Whyte, Shelly-Ann Fraser-Pryce, Jonielle Smith, Natasha Morrison 42,11 Q, 2 2 4 Asha Philip, Imani-Lara Lansiquot, Ashleigh Nelson, Daryll Neita 42,25 Q, 3 2 6 Liang Xiaojing, Wei Yongli, Kong Lingwei, Ge Manqi 42,36 Q 4 1 3 Dezerea Bryant, Teahna Daniels, Morolake Akinosun, Kiara Parker 42,46 Q 5 1 4 Semoy Hackett, Kelly-Ann Baptiste, Reyare Thomas, Kamaria Durant 42,75 Q, 6 1 7 Ajla Del Ponte, Sarah Atcho, Mujinga Kambundji, Salomé Kora 42,82 Q 7 2 2 Lisa-Marie Kwayie, Yasmin Kwadwo, Jessica-Bianca Wessolly, Gina Lückenkemper 42,82 q 8 2 7 Johanelis Herrera Abreu, Gloria Hooper, Anna Bongiorni, Irene Siragusa 42,90 q, 9 1 2 Nargélis Statia Pieter, Marije van Hunenstijn, Jamile Samuel, Naomi Sedney 43,01 10 2 3 Joy Udo- Gabriel, Blessing Okagbare, Mercy Ntia-Obong, Rosemary Chukwuma 43,05 11 2 5 Flings Owusu-Agyapong, Gemma Acheampong, Persis William-Mensah, Halutie Hor 43,62 12 1 5 Rima Kashafutdinova, Elina Mikhina, Svetlana Golendova, Olga Safronova 43,79 13 1 9 Astrid Glenner-Frandsen, Ida Karstoft, Mette Graversgaard, Mathilde Kramer 43,92 1 6 Melissa Breen, Nana Adoma Owusu- Afriyie, Maddie Coates, Celeste Mucci 2 9 Bruna Farias, Vitória Cristina Rosa, Lorraine Martins, Rosângela Santos 1 8 Carolle Zahi, Cynthia Leduc, Estelle Raffai, Orlann Ombissa-Dzangue ===Loppukilpailu=== Loppukilpailu järjestettiin 5. lokakuuta kello 22.05. Sija Rata Maa Urheilijat Aika Huom. 4 Natalliah Whyte, Shelly-Ann Fraser-Pryce, Jonielle Smith, Shericka Jackson 41,44 6 Asha Philip, Dina Asher-Smith, Ashleigh Nelson, Daryll Neita 41,85 7 Dezerea Bryant, Teahna Daniels, Morolake Akinosun, Kiara Parker 42,10 4 9 Ajla Del Ponte, Sarah Atcho, Mujinga Kambundji, Salomé Kora 42,18 5 2 Lisa-Marie Kwayie, Yasmin Kwadwo, Jessica-Bianca Wessolly, Gina Lückenkemper 42,48 6 5 Semoy Hackett, Kelly-Ann Baptiste, Mauricia Prieto, Kamaria Durant 42,71 7 3 Johanelis Herrera Abreu, Gloria Hooper, Anna Bongiorni, Irene Siragusa 42,98 8 Liang Xiaojing, Wei Yongli, Kong Lingwei, Ge Manqi == Lähteet == Luokka:Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2019
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2019 – naisten 5 000 m

Naisten 5 000 metrin juoksu yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 2019 järjestettiin Khalifa International Stadiumilla 2.–5. lokakuuta. ==Aikataulu== :Kaikki ajat paikallista aikaa (UTC+3). Päivämäärä Aika Kierros 2\. lokakuuta 18.25 Alkuerät 5\. lokakuuta 21.25 Loppukilpailu ==Tulokset== ===Alkuerät=== Erien viisi parasta (Q) ja seuraavat viisi nopeinta (q) etenivät loppukilpailuun. Sija Erä Nimi Maa Aika Huom. 1 1 Hellen Obiri 14.52,13 Q 2 1 Karissa Schweizer 14.52,41 Q, 3 1 Hawi Feysa 14.53,85 Q 4 1 Eilish McColgan 14.55,79 Q 5 2 Tsehay Gemechu 15.01,57 Q 6 2 Konstanze Klosterhalfen 15.01,57 Q 7 2 Margaret Chelimo Kipkemboi 15.01,58 Q 8 2 Lilian Kasait Rengeruk 15.02,03 Q 9 1 Camille Buscomb 15.02,19 Q, 10 2 Laura Weightman 15.02,24 Q 11 2 Fantu Worku 15.02,74 q 12 1 Nozomi Tanaka 15.04,66 q, 13 1 Andrea Seccafien 15.04,67 q, 14 1 Dominique Scott-Efurd 15.05,01 q 15 1 Elinor Purrier 15.08,82 q 16 2 Anna Emilie Møller 15.11,76 17 1 Sarah Chelangat 15.19,90 18 1 Hanna Klein 15.28,65 19 2 Rachel Schneider 15.30,00 20 2 Melissa Duncan 15.37,37 21 2 Rachel Cliff 15.41,27 22 2 Jessica Judd 15.51,48 23 2 Valeriya Zhandarova 15.52,11 24 2 Tomoka Kimura 15.53,08 25 1 Florencia Borelli 15.56,49 26 1 Cavaline Nahimana 16.25,82 1 Karoline Bjerkeli Grøvdal 1 Maureen Koster 2 Tigist Gashaw ===Loppukilpailu=== Loppukilpailu järjestettiin 5. lokakuuta kello 21.25. Sija Nimi Maa Aika Huom. Hellen Obiri 14.26,72 Margaret Chelimo Kipkemboi 14.27,49 Konstanze Klosterhalfen 14.28,43 4 Tsehay Gemechu 14.29,60 5 Lilian Kasait Rengeruk 14.36,05 6 Fantu Worku 14.40,47 7 Laura Weightman 14.44,57 8 Hawi Feysa 14.44,92 9 Karissa Schweizer 14.45,18 10 Eilish McColgan 14.46,17 11 Elinor Purrier 14.58,17 12 Camille Buscomb 14.58,59 13 Andrea Seccafien 14.59,95 14 Nozomi Tanaka 15.00,01 15 Dominique Scott-Efurd 15.24,47 == Lähteet == Luokka:Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2019
Santosh Gangwar

Santosh Kumar Gangwar (s. 1. marraskuuta 1948) on intialainen poliitikko, joka on toiminut Jharkhandin kuvernöörinä vuodesta 2024. Hän on ollut valtioministerinä Atal Bihari Vajpayeen ja Narendra Modin hallitusten useissa eri ministeriöissä, muun muassa talous-, öljy-, tiede-, yritys-, tekstiili- ja vesiministeriöissä. Gangwar on hindunationalistisen Rashtriya Swayamsevak Sangh -järjestön jäsen. Vuonna 1975 julistetun poikkeustilan aikana hänet pidätettiin silloisen hallituksen vastustajana. Gangwar on tullut valituksi Lok Sabhaan vuodesta 1989 Bareilyn vaalipiiristä, poikkeuksena vuosi 2009 jolloin hän hävisi parlamenttivaaleissa kongressipuolueen ehdokkaalle. Kyseisen tappion jälkeen Intian kansanpuolue asetti hänet johtamaan puolueen toimintaa Odishassa. Gangwarin toimiessa tekstiiliministerinä vuosina 2014–2016, hänen ansionaan pidettiin Koillis-Intian käsityöperinteen tukemista. Tekstiiliministeriöstä hänet siirrettiin talousministeriöön, jossa hän oli vastuussa muun muassa Intian seteliuudistuksesta. Vuonna 2018 hän aiheutti kohua väittämällä, että Intian kaltaisessa suuressa valtiossa raiskauksia tapahtuu eikä niitä välttämättä pystytä täysin estämään. Kommenteistaan huolimatta hän allekirjoitti hallituksen aloitteen, jonka myötä alle 12-vuotiaan raiskaamisesta saa kuolemantuomion. Seuraavana vuonna hän aiheutti uuden kohun työministeriössä väittämällä, että Pohjois-Intian nuoret ovat kyvyttömiä saamaan töitä vaikka työpaikkoja löytyisikin. Gangwar sairastaa pigmenttihäiriö vitiligoa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Santosh Gangwar Intian parlamentin alahuoneessa Luokka:Intian työministerit Luokka:Lok Sabhan jäsenet Luokka:Intian kansanpuolueen poliitikot Luokka:Jharkhandin kuvernöörit Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Marin

Marin voi tarkoittaa seuraavia asioita: * Marin, polkupyörävalmistaja * Marin, sukunimi * Marinin piirikunta (), piirikunta Yhdysvaltain Kaliforniassa * M/S Marin, rahtilaiva * Marin tasavalta (sana perusmuodossa Mari), tasavalta Venäjällä
Brittany Brown

Brittany Brown (s. 18. huhtikuuta 1995) on yhdysvaltalainen pikajuoksija. Hän saavutti 200 metrin juoksussa hopeaa Dohan MM-kilpailuissa 2019. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän oli 100 metrillä seitsemäs. Hän saavutti Pariisin olympialaisissa 2024 pronssia 200 mwetrillä ajalla 22,20. Brown voitti Yhdysvaltain sisäratojen mestaruuden 300 metrin juoksussa 2019. Brownin ennätys 100 metrin juoksussa on heinäkuussa 2023 Eugenessa juostu 10,90 ja 200 metrillä kesäkuussa 2024 niin ikään Eugenessa juostu 21,90. Vuonna 2018 hän juoksi 200 metrillä parhaimmillaan ajan 22,42, ja vuonna 2019 hän paransi ennätystään ensin MM-kilpailujen alkuerissä aikaan 22,33 ja loppukilpailussa aikaan 22,22. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset pikajuoksijat Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vladimir Sajkovic

Vladimir Sajkovic, käytti Suomessa taiteilijanimeä Walle Saikko (12. tammikuuta 1912 – 22. kesäkuuta 2002 Soutth Hadley, Massachusetts, Yhdysvallat) oli venäläissyntyinen elokuvanäyttelijä ja myöhemmin venäjän kirjallisuuden professori Yhdysvalloissa. Hän oli Suomessa avustajana Valentin Vaalan elokuvissa Mustalaishurmaaja (1929) ja Mustat silmät (1929 ja sen jälkeen hän oli Shemeikan roolissa Nyrki Tapiovaaran elokuvassa Juha (1937). Internet Movie Database : Walle SaikkoEloNet : Vladimir Sajkovic Yhdysvaltoihin muutettuaan Sajkovic oli perustamassa Mount Holyoke Collegen venäjän kielen ja kirjallisuuden osastoa South Hadleyssä Massachusettsissa ja hän toimi Massachusett State Universityn Venäjän kirjallisuuden professorina. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Vladimir Sajkovic, Russian Department professor, enjoying Foreign Students' Night with three international students, l-r, Kristina Witting, Rajeshwari Hiremath (India), and Helga Jahneke, Five College Compass Digital Collections Luokka:Suomalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset professorit Luokka:Vuonna 1912 syntyneet Luokka:Vuonna 2002 kuolleet
Raevyn Rogers

Raevyn Rogers (s. 7. syyskuuta 1996) on yhdysvaltalainen keskimatkan juoksija. Hän saavutti 800 metrin juoksussa hopeaa Dohan MM-kilpailuissa 2019 ja pronssia vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa. Rogers voitti alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2013 kultaa viestissä ja saavutti pronssia 800 metrillä. Vuosina 2015–2017 hän voitti Yhdysvaltain yliopistomestaruuden 800 metrillä ja viimeisenä vuonna myös 4 × 400 metrin viestissä. Sisäratojen MM- kilpailuissa 2018 hän sijoittui 800 metrillä viidenneksi. Dohan MM- kilpailuissa 2019 hän saavutti hopeaa vuoden parhaalla ajallaan 1.58,18. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän oli 800 metrillä kuudes ja Budapestin MM- kilpailuissa 2023 neljäs. Rogersin ennätys 800 metrin juoksussa on elokuussa 2021 Tokion olympiafinaalissa juostu 1.56,81. Ensimmäisen kerran hän alitti kahden minuutin rajan yliopistomestaruuskilpailuissa Eugenessa kesäkuussa 2015 ajallaan 1.59,71. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltalaiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ola Rudner

Ola Rudner (s. 11. joulukuuta 1953) on ruotsalainen viulisti ja kapellimestari.Vienna Johann Strauss Orchestra Rudner aloitti uransa viulistina. Hänet palkittiin Paganini-kilpailussa, ja hän pääsi avustamaan Sándor Véghiä. Hän toimi useiden sinfoniaorkestereiden, kuten Camerata Salzburgin, Volksoper Wienin ja Wienin sinfoniaorkesterin konserttimestarina. Vuonna 1995 hän perusti Philharmonia Wien -orkesterin. Vuosina 2001–2003 hän toimi Tasmanian sinfoniaorkesterin pääkapellimestarina, vuosina 2003–2006 Bolzanon Haydn-orkesterin ja vuosina 2008–2016 Württembergische Philharmonie Reutlingenin pääkapellimestarina.Nordic Artists Management Rudner on vuodesta 1997 alkaen johtanut muun muassa useimpia Skandinavian orkestereita ja kaikkia Australian suuria orkestereita. Suurinta kriittistä suosiota hän on saavuttanut muiden muassa Joseph Haydnin, Johannes Brahmsin ja Anton Brucknerin teosten tulkinnoilla. Rudner on tullut säännöllisesti kutsutuksi eri maiden oopperataloihin, ja hänen oopperaohjelmistoonsa kuuluu teoksia muiden muassa Wolfgang Amadeus Mozartilta, Ludwig van Beethovenilta, Gaetano Donizettilta, Gioacchino Rossinilta ja Giuseppe Verdiltä. Hän on ohjannut myös operettien esityksiä. Rudnerin ohjelmisto ulottuu Johann Sebastian Bachista nykysäveltäjiin, joihin ovat kuuluneet Ferrán Cruixent, Helmut Schmidinger ja Rolf Martinsson. Rudner on levyttänyt useille levy-yhtiöille, joiden joukossa ovat olleet BIS Records, Harmonia Mundi ja ABC Classics. BIS:lle hän levytti Sally Beamishin teoksista koostuvan kolmois-CD:n. Hän sai työstään kansallisen ansiomerkin Itävallasta ja Centenary Medalin Australiasta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut , , Luokka:Ruotsalaiset viulistit Luokka:Ruotsalaiset kapellimestarit Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ville Rajakaltio

Wilhelm (Ville) Johan Abraham Rajakaltio, vuoteen 1936 Brüning (31. heinäkuuta 1908 Ii – 14. joulukuuta 1984 Oulu) oli teollisuusneuvos ja everstiluutnantti, joka toimi perustamansa betoni- ja rakennustuoteyrityksen johdossa 1950-luvulta 1970-luvulle ja vaikutti laajasti rakennusalan ja elinkeinoelämän järjestöissä. Ville Rajakaltion vanhemmat olivat eläinlääkäri Johan Brüning ja Lahja Paavola ja puoliso vuodesta 1935 Inkeri Linnea Katariina Wilksman. Rajakaltio suoritti oppikoulun 1927 ja Kadettikoulun 1932. Hän toimi puolustusvoimien palveluksessa upseerin tehtävissä 1932–1935 ja rajavartiolaitoksen palveluksessa 1935–1941. Suomen sisällissotaan Rajakaltio osallistui lähettinä, Talvisodassa hän toimi huoltopäällikkönä Ilomantsissa ja Jatkosodassa hän oli pataljoonan komentaja Jalkaväkirykmentti 32:ssa. Huoltokoulu 1:n johtajana hän toimi 1945–1946. Oltuaan Pohjolan Rakentaja -yhtiön toimitusjohtaja 1945–1948 hän perusti Rajaville-yhtiön vuonna 1950, toimien sen johdossa. Rajakaltio sai teollisuusneuvoksen arvon 1967, reservin everstiluutnantiksi hänet ylennettiin 1966.Kuolleita. Helsingin Sanomat, 18.12.1984, s.18. == Lähteet == ==Kirjallisuutta== * Juvonen, Riitta (toim.), 2000. Rajaville oy 1950–2000: 50 vuotta Pohjois-Suomea rakentamassa, Oulu: Rajaville Oy * 25 vuotta rakentavaa teollisuutta, 1975, Oulu: Rajaville Oy ==Aiheesta muualla== * Kasvo. Everstiluutnantti Ville Rajakaltio, TV2, 20.6.1980 Luokka: Suomalaiset yrittäjät Luokka: Suomalaiset yritysjohtajat Luokka: Suomalaiset upseerit Luokka: Vuonna 1908 syntyneet Luokka: Vuonna 1984 kuolleet
Kuvalaatta

Kuvalaatta on leikkaamalla, syövyttämällä, kaivertamalla, stereotypialla tai muulla tavoin kohopainoa varten valmistettu painolaatta. Esimerkiksi viivapiirroslaatat eli fototypiat ja rasterilaatat eli autotypiat valmistettiin syövyttämällä. Suomessa kuvalaattoina käytettiin kahden millimetrin paksuisia sinkkilevyjä. Yleensä kameralla kuvattiin originaalista negatiivi, jonka avulla laatat valotettiin ja sen jälkeen syövytettiin. Gardberg 2011, s. 140–143 == Lähteet == * Gardberg, Lars-Eric: Savitauluista laseriin – Kirjapainotaidon historia. Avain, 2011. ISBN 978-951-692-852-7 === Viitteet === Luokka:Kirjapainotaito
Ojoisten ostoskeskus

Ojoisten ostoskeskus on Hämeenlinnan Ojoisilla sijaitseva ostoskeskus. Osoitteessa Ojoistenkatu 2 sijaitseva keskus on valmistunut 1960-luvulla ja sen on suunnitellut arkkitehti Mika Erno.AP Sarjanto: Ojoisten ostarilla puhaltavat nyt uudet tuulet – Paikkoja on kunnostettu ja uusi kahvilakin avautuu Hämeenlinnan Kaupunkiuutiset 4.6.2021. Viitattu 11.7.2023. Ostoskeskuksessa on K-marketK.ruoka.fi: K-market Ojoinen Viitattu 11.7.2023., kioski, baari ja ravintola. Lähiön kaupallisena keskuksena toimiva Ojoisten ostoskeskus on kattamaton ja muistuttaa pohjaratkaisultaan u-kirjainta. ==Lähteet== Luokka:Hämeenlinnan kauppa- ja ostoskeskukset Luokka:Ojoinen
Pramod Mahajan

Pramod Mahajan (30. lokakuuta 1949 – 3. toukokuuta 2006) oli intialainen poliitikko. Hän oli Intian kansanpuolueen merkittävä vaikuttaja ja strategi, jonka ansiona pidetään puolueen voittoa vuoden 1998 parlamenttivaaleissa. Mahajan toimi pääministeri Atal Bihari Vajpayeen neuvonantajana vuonna 1998, myöhemmin hänestä tuli viestintäministeri. 1970-luvun alussa Mahajan liittyi hindunationalistisen Rashtriya Swayamsevak Sangh -järjestön jäseneksi. Hän opiskeli fysiikkaa, politiikan tutkimusta ja journalismia sekä päätyi Indira Gandhin julistaman poikkeustilan aikana vankilaan. Vuonna 1979 hän siirtyi mukaan politiikkaan. Kansanpuolueen liittoa Shiv Senan kanssa ja vaalivoittoa Maharashtrassa vuonna 1995 pidettiin hänen ansionaan. Mahajan haavoittui vuonna 2006 tultuaan alemmuuden tuntoa kokeneen nuoremman veljensä Pravinin ampumaksi kotonaan. Kolmen luodin haavoittama Mahajan vietiin sairaalaan, johon häntä hoitamaan saapui elinsiirtoihin erikoistunut asiantuntija Lontoosta. Häntä saapui katsomaan sairaalaan Intian politiikan, liikemaailman ja Bollywoodin huomattavimpia nimiä. Mahajan kuoli 12 päivän kuluttua ampumisesta. Hänen murhaajansa oli oma-aloitteisesti mennyt poliisiasemalle antautumaan samana päivänä, jona hän ampui veljensä. Pravin kertoi poliiseille tappaneensa Mahajanin kostona pitkään kestäneestä nöyryytyksestä. Poliisin mukaan Pravinin aseen neljäs luoti jumittui, eikä Pravin kyennyt ampumaan kaikkia yhdeksää luotiaan, mikä pelasti Mahajanin hengen hetkeksi. ==Lähteet== Luokka:Intian puolustusministerit Luokka:Lok Sabhan jäsenet Luokka:Intian kansanpuolueen poliitikot Luokka:Intialaiset henkirikosten uhrit Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Vuonna 2006 kuolleet
Edicson Ruiz

Edicson Ruiz (s. 1985 Caracas)Edicson Ruiz: Vita on venezuelalainen kontrabasisti.Berliner Philharmoniker: Edicson Ruiz Ruiz aloitti opintonsa kotikaupungissaan Caracasissa Félix Petitin johdolla. Hän eteni Berliinin filharmonikkojen orkesteriakatemiaan, jossa häntä opettivat Klaus Stoll ja Janne Saksala. Hän teki debyyttinsä solistina 16-vuotiaana Simón Bolívar -nuoriso-orkesterin kanssa. Hänestä tuli kyseisen orkesterin jäsen vuonna 1999 ja Berliinin filharmonikkojen jäsen vuonna 2003. Ruiz sai 15-vuotiaana ensipalkinnon kansainvälisessä soolokontrabassokilpailussa Indianapolisissa. Ruiz on kantaesittänyt teoksia, joita ovat säveltäneet muiden muassa Heinz Holliger, Arturo Pantaleón, Paul Desenne, Efrain Oscher, György Kurtág, Blas Emilio Atehortúa, Rudolf Kelterborn, Luciano Maria Serra, Matthias Ockert, Luis Antunes Pena, Dai Fujikura ja Roland Moser. Kamarimusiikissa Ruiz on tehnyt läheistä yhteistyötä Anner Bylsman, György Kurtágin, Heinz Holligerin, Elliott Carterin, Maurice Bourguen, Klaus Thunemannin, Sabine Meyerin, Juri Bašmetin, Christian Tetzlaffin, Thomas Zehetmair, Gidon Kremerin, Lars Vogtin ja Jörg Widmannin kanssa. == Lähteet == Luokka:Venezuelalaiset muusikot Luokka:Kontrabasistit Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pikku varsan tanssi

Pikku varsan tanssi on Moldovassa kuvattu suomalainen musiikkipitoinen dokumenttiohjelma, joka kertoo moldavialaisesta kansanperinteestä. Helsingin Sanomat 15.11.83 ”Ylistys kansantaiteelle” (Jukka Kajava) Ohjelman kuvauksen aikoihin Moldavia oli Neuvostoliiton pienen osavaltio, nykyisin se on itsenäinen Moldova. Pikku varsan tanssia kuvattiin kesällä 1983 valtaosin Moldavian perinteistä rikkaassa pohjoisosassa, muun muassa Puškinon lähellä Tsaulin ja Tšernolevkan kylissä. Ohjelmassa nähdään kansantansseja, nai-huilun tekemistä ja soittoa, käsitöitä, keramiikan tekoa, koristeellisia taloja, häävalmisteluja ja hääjuhlia. Ohjelman on Yleisradion TV1:n Viihdetoimituksen ja Neuvostoliiton Gosteleradion yhteistuotantoa. Käsikirjoitus ja ohjaus ovat Erkki Pohjanheimon. Kuvaajaksi lähti Moskovasta Yleisradion kirjeenvaihtajien käyttämä, alun perin chileläinen, Cristian Valdes, ja äänityksestä vastasi Kari Hakala Yleisradiosta. Yhteystoimittajana oli Moldavian television kansantaideosaston päällikkö, entinen uutistoimittaja, Anton Unkutse. Ohjelman nimi tulee moldavialaisesta perinteisestä kansantanssista nimeltään "Pikku varsan tanssi". Dokumentissa sen esitti kišineviläinen tanssiryhmä Mioritsa. Pikku varsan tanssin ensiesitys oli Yle TV1:ssä 15. marraskuuta 1983, ja se uusittiin 8. elokuuta 1988 TV1:n sarjassa "Neuvostoliiton kansantaidetta". Helsingin Sanomat 8.8.1988, televisio. Viitattu 30.11.2020 == Tekijät == * Cristian Valdes, kuvaaja * Kari Hakala, äänittäjä * Nicolai Bordieanu, äänittäjä * Ossi Skurnik, leikkaaja * Kaarina Luoma, kuvaussihteeri * Anton Unkutse, toimittaja, Gosteleradio Moldavia * Erkki Pohjanheimo, käsikirjoittaja ja ohjaaja * Gosteleradio, osatuotanto * TV1 Viihdetoimitus, tuotanto == Lähteet == Luokka:Suomalaiset televisio-ohjelmat Luokka:Yle TV1:n televisio-ohjelmat Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat Luokka:Musiikkidokumenttielokuvat Luokka:Vuoden 1983 suomalaiset elokuvat Luokka:Yle TV1:n televisio-ohjelmat Luokka: Suomalaiset televisioelokuvat Luokka: Suomen ja Neuvostoliiton väliset suhteet
Tapio Rauhala

Ahti Tapio Rauhala (s. 14. joulukuuta 1943 Hankasalmi) on suomalainen uransa päättänyt kuulantyöntäjä. Rauhala edusti urallaan Hankasalmen Hankaa vuoteen 1968, Jyväskylän Kenttäurheilijoita vuoteen 1977 ja sen jälkeen Vihtavuoren Pamausta. Rauhala saavutti Kalevan kisoissa SM-hopeaa vuosina 1967 ja 1968 sekä SM-pronssia vuosina 1969 ja 1974. Sisäratojen Suomen- mestaruuskilpailuissa Rauhala sai kultaa vuonna 1969, hopeaa vuosina 1968 ja 1973 sekä pronssia vuonna 1966. Rauhalan ennätys on vuonna 1972 Orivedellä työnnetty 19,51. Hallissa hän on parhaimmillaan työntänyt 18,74 vuonna 1973 Jyväskylässä. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kuulantyöntäjät Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Otso Pera

Björn August Perander, käytti taiteilijanimeä Otso Pera (23. maaliskuuta 1915 Viipuri – 1. huhtikuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen tarjoilija ja elokuvanäyttelijä. Kalevi Koukkusen henkilökuvaus Otso Perasta EloNetissä Liikemiesperheeseen syntynyt Björn Perander kävi 1926–1930 Helsingissä Svenska Lyceumia. Hän toimi sittemmin muun muassa tarjoilijana Kulosaaren Casinolla Helsingissä. Keväällä 1937 ohjaaja Teuvo Tulio, kuvaaja Erik Blomberg, käsikirjoittaja Yrjö Kivimies sekä näyttelijät Regina ja Rakel Linnanheimo olivat Porvoossa etsimässä kuvauspaikkoja Tulion suunnittelemalle F. E. Sillanpään romaanin Nuorena nukkunut filmatisoinnille. Paluumatkalla he poikkesivat syömään Kulosaaren Casinolle ja tällöin Rakel Linnanheimo huomasi salissa "kauniskasvoisen" tarjoilijan ja totesi että tämä olisi sopiva elokuvan Armaksen rooliin. Björn Perander houkuteltiin mukaan elokuvaan ja hän sai taiteilijanimen Otso Pera. Peranderilla oli vaikeuksia repliikkiensä lausumisessa niin, että niitä jouduttiin karsimaan, eikä hän muutenkaan tuntenut näyttelemistä omaksi alakseen. Elokuva Nuorena nukkunut jäi Peranderin ainoaksi elokuvaksi, vaikka Suomen Filmiteollisuuden johtaja Toivo Särkkä harkitsikin hänen käyttämistään pääosassa jossakin muussakin elokuvassa. Björn Perander kuoli 54-vuotiaana Helsingissä 1969. Nuorena nukkunut -elokuvan kopiot tuhoutuivat Adams-filmin varaston tulipalossa 27. heinäkuuta 1959. Tammikuussa 2015 Ranskan elokuva-arkiston Cinémathèque françaisen kokoelmista löydettiin elokuvasta noin 20 minuutin pituinen pätkä. Björn Peranderin sisaren Emma Peranderin poika on näyttelijä Tom Wentzel. Peranderin veli Ulf Perander oli naimisissa näyttelijä Eva Peranderin (o.s. Takanen; 1922–2014) kanssa joka näytteli Svenska Teaternissa ja Lilla Teaternissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Katkelma Nuorena nukkunut- elokuvasta Youtubessa Luokka:Suomalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 1969 kuolleet
Ese Brume

Ese Brume (s. 20. tammikuuta 1996) on nigerialainen yleisurheilija, jonka päälaji on pituushyppy. Hän on saavuttanut pituushypyssä hopeaa Belgradin MM- hallikilpailuissa 2022 tuloksella 685 cm ja Eugenen MM-kilpailuissa 2022 tuloksella 702 cm sekä pronssia Dohan MM-kilpailuissa 2019 tuloksella 691 cm ja vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa tuloksella 697 cm. Lisäksi hän on sijoittunut neljänneksi Budapestin MM-kilpailuissa 2023 ja viidenneksi Rio de Janeiron olympialaisissa 2016. Hän on voittanut kultaa Kansainyhteisön kisoissa 2014 ja 2022, Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2014, 2016, 2018 ja 2024 sekä Afrikan kisoissa 2019 ja 2023. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sijoittui viidenneksi. Brume saavutti alle 20-vuotiaiden Afrikan-mestaruuskilpailuissa pituushypyssä ja 4 × 100 metrin viestissä kultaa 2013 ja 2015, kolmiloikassa kultaa 2015 ja hopeaa 2013 sekä 100 metrillä pronssia 2015. Brumen ennätys pituushypyssä on 717 cm, jonka hän hyppäsi Chula Vistassa, Yhdysvalloissa toukokuussa 2021. Tulos on myös Afrikan ennätys. == Lähteet == Luokka:Nigerialaiset pituushyppääjät Luokka:Nigerialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bandaru Dattatreya

Bandaru Dattatreya (s. 12. kesäkuuta 1947) on intialainen poliitikko, joka on toiminut Himachal Pradeshin kuvernöörinä vuodesta 2019. Aikaisemmin hän toimi Intian työasiain valtioministerinä Modin ensimmäisessä hallituksessa. Hänet äänestettiin parlamentin alahuoneeseen ensimmäisen kerran vuonna 1991. Vuosina 1996–1998 hän johti Intian kansanpuolueen toimintaa Andhra Pradeshin osavaltiossa. Dattatreya liittyi Rashtriya Swayamsevak Sanghiin vuonna 1965. Hän toimi järjestön täyspäiväisenä jäsenenä vuosina 1968–1989. Hänet pidätettiin Indira Gandhin julistaman poikkeustilan aikana. Poliittisen uransa hän aloitti varsinaisesti vuonna 1980, jolloin hän liittyi Intian kansanpuolueeseen. Yksitoista vuotta myöhemmin hänet valittiin parlamentin alahuoneeseen. Atal Bihari Vajpayeen hallituksissa hän toimi kaupunkikehityksen valtioministerinä vuosina 1998–2001. Rautatieministeriössä hän toimi valtioministerinä vuosina 2001–2003. Modin ensimmäisessä hallituksessa hän vastasi työministeriöstä vuoteen 2017, jonka aikana hän paransi työntekijöiden asemaa muun muassa vaikuttamalla minimipalkkaan. Dattatreyan nimi nousi esille vuonna 2016 itsemurhan tehneen kastittoman opiskelijan Rohit Vemulan tapauksessa. Dattatreyan syytetään painostaneen häntä Intian kansanpuolueen paikallisosaston kautta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Dattatreyan profiili 16. Lok Sabhan sivuilta Luokka:Intian työministerit Luokka:Lok Sabhan jäsenet Luokka:Himachal Pradeshin kuvernöörit Luokka:Intian kansanpuolueen poliitikot Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Paatsalo (Jämsä)

Paatsalo on Päijänteen saari Keski-Suomessa Jämsässä. == Maantietoa == Saari on 2,0 kilometriä pitkä, 800 metriä leveä ja sen pinta-ala on 1,14 neliökilometriä . Se sijaitsee Vanhanselän eteläosassa Jämsänniemen lähellä ja se on Paatsalon saariryhmän pääsaari. Saaren ja mantereen välissä on Marjalansalmi, joka on 500–1400 metriä leveä. Paatsalon eteläpuolella sijaitsee saariryhmän muut saaret ja luodot. Niistä lähinnä on kymmenen pientä saarta, joista suurimmat ovat Puukko, Leppänen, Mäntynen ja Routut. Paatsalo on eteläosaa lukuun ottamatta pyöreähkö saari. Sen eteläosa on matala ja siinä on niemet Lätkännenä, jonka vieressä on lahti Hietanen, ja toinen niemi, joka suojaa lahtea Järvensalmi. Pikkusaarien väliin jää Pehmeälahti. Kun Paatsalon eteläosa on alavaa maata, on sen pohjoisosa korkea kallioinen mäki. Se kohoaa 79 metrin korkeuteen Päijänteestä. Saarella ei ole enää pysyvää asutusta. Sen rannoille on rakennettu muutama vapaa-ajan asunto. Järvensalmesta Hietasen lahdelle kulkee kärrypolku. == Luontoarvoja == Paatsalon etelä- ja itäosat sisältyvät luonnonsuojelualueeseen, jotka on koottu Natura 2000 -hankkeen Vanhanselkä–Ruppavuori-alueeseen (306 hehtaaria, FI0900079), ja johon sisältyy muita alueita Jyväskylässä, Luhangassa ja Jämsässä. Alueet ovat esimerkiksi Lätkännenä Paatsalossa, Sorvanlahti ja Kuruvuori Luhangassa sekä Ruppavuori ja Haukkavuori Korpilahden Hyrkkölässä. Paatsalossa suojellaan vanhoja metsiä ja saaren rantoja. Metsäalueella on myös laajoja kalliopaljastumia. Valtio omistaa pääosan saaresta. == Historiaa == Vanhassa Suuruhtinaskunnan yleiskartassa vuodelta 1863 on saaren nimi ”Patasalo” . Vuoden 1940 taloudellisessa kartassa saaren karttanimi on ”Paattisalo”. Sen eteläpäässä Järvensalmen rannassa ja saaren eteläosan alanko oli raivattu peltomaaksi.. Samat peltotilkut näkyvät kahdessa palstassa vuoden 1972 peruskartassa, jolloin saarelle oli rakennettu kaksi kesämökkiä. Seuraavassa vuoden 1987 kartassa nämäkin pellot on metsitetty ja entisten mökkien lisäksi on tullut kolmas mökki. Vuoden 1995 kartassa on saatu saarelle vielä yksi mökki lisää. == Katso myös == * Luettelo Suomen Natura 2000 -alueista == Huomautukset == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Paatsalon entinen kalastajatila luontomatkailun tukikohdaksi (11.6.2018) Luokka:Päijänteen saaret Luokka:Jämsän saaret
Suomubarbi

Suomubarbi (Hypselobarbus lithopidos) on karppien heimoon (Cyprinidae) kuuluva makean veden kalalaji. Se voi kasvaa korkeintaan 60 senttimetrin mittaiseksi. Suomubarbi on kotoperäinen Intian Länsi-Ghatien eteläosien alueella. Lajia ei ole tavattu kertaakaan vuoden 1941 jälkeen, joten se on mahdollisesti hävinnyt. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN luokittelee sen puutteellisesti tunnetuksi. == Lähteet == Luokka:Karpit
Kanoya

Kanoya () on Japanin kaupunki Kyūshūn saarella Kagoshiman prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin itäosassa Ōsumin niemimaalla Kagoshimanlahden rannikolla. Kaupunki on rakentunut Kimotsukin tasangolle. Sen luoteispuolella kohoavat Takakumavuoret. Kanoyassa on 101 768 asukasta (syyskuussa 2019) ja sen pinta-ala on 448,33 neliökilometriä. Kanoya on vanha linnanaluskaupunki, joka oli vuodesta 1574 lähtien Shimazu-klaanin hallinnassa. Voimakkaasti paikkakunta alkoi kehittyä ennen toista maailmansotaa, kun sinne sijoitettiin vuonna 1936 keisarillisen Japanin laivaston lentotukikohta. Kaupunkioikeudet Kanoyalle myönnettiin sodan keskellä vuonna 1941. Sodan jälkeen tukikohta siirtyi Japanin meri-itsepuolustusvoimien haltuun ja on edelleen toiminnassa. Nykyisin kaupungissa on muun muassa tärkkelyksen, siirapin ja shōchūn tuotantoa, ja siihen kuuluvilla maaseutualueilla viljellään muun muassa bataatteja ja muita vihanneksia. Myös lihakarjan kasvatus ja vesiviljely, joka tuottaa ankeriaita ja isopiikkimakrilleja, ovat merkittäviä elinkeinoja. Kanoya laajeni huomattavasti vuonna 2006, kun siihen liitettiin Airan, Kushiran ja Kihokun maaseutukaupungit. Kanoyan nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa Kanoyan lentotukikohdan yhteydessä toimiva museo, Kirishimagaokan puisto laajoine ruusupuutarhoineen ja Aira-sanryōn keisarillinen hautamausoleumi. Kaupungissa toimii vuonna 1981 perustettu Kanoyan urheiluyliopisto. == Kuvia == Tiedosto:城山公園から見た中心市街地.jpg|Kanoyan keskustaa Tiedosto:Aira Sanryo, haisho.jpg|Aira-sanryōn pyhäkkö Tiedosto:Aira River in Sanryo 01 (Kimotsuki).jpg|Airajoki Kanoyassa Tiedosto:Udo-jinja (Kanoya), shaden-1.jpg|Udo-jinja == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Kagoshiman prefektuurin kaupungit
Haikarat (elokuva)

Haikarat (Storks) on vuoden 2016 yhdysvaltalainen tietokoneanimaationa toteutettu seikkailukomediaelokuva, jonka ovat ohjanneet Nicholas Stoller ja Doug Sweetland. Elokuva kertoo haikaroista, jotka ovat lopettaneet vauvojen tuonnin ja perustaneet Kulmakauppa.comin joka toimittaa elektroniikkaa hyvillä hinnoilla. Tuuli-niminen tyttö on Haikaravuoren ainoa ihminen, ja eräänä päivänä hän saa vauvakirjeen Yhdysvalloista ja syöttää sen vahingossa Vauvatehtaaseen, josta putkahtaa violettitukkainen tyttövauva. Juniori-haikara ja Tuuli aikovat viedä vauvan vanhemmilleen. == Ääninäyttelijät == Alkuperäinen ääninäyttelijä Suomenkielinen ääninäyttelijä Rooli Andy Samberg Antti Lang Juniori Katie Crown Hanna Mönkäre Tuuli Kelsey Grammer Markus Bäckman Jepu Jennifer Aniston Jonna Tervomaa Saara Gardner Ty Burrell Peter Kanerva Henri Gardner Anton Starkman Luca Vieri Nate Gardner Keegan-Michael Key Roope Salminen Alphasusi Jordan Peele Jon-Jon Geitel Betasusi Stephen Kramer Glickman Tero Koponen Toady Christopher Nicholas Smith Pete Parkkonen Dougland Danny Trejo Veeti Kallio Jasper == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 2016 yhdysvaltalaiset elokuvat
Richard Bird

Richard Bird voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä: * Richard Bird (1895–1979), englantilainen näyttelijä * Richard Ely Bird (1878–1955), yhdysvaltalainen poliitikko * Richard Real Bird, yhdysvaltalainen poliitikko * Richard A. Bird (s. 1940), yhdysvaltalainen poliitikko Luokka:Täsmennyssivut
Sinikääpiöahven

Sinikääpiöahven (Apistogramma gibbiceps) on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva akvaariossakin pidetty kalalaji. Se on erittäin pieni kalalaji, korkeimmillaankin vain 5 senttimetrin mittainen. Naaraat ovat koiraita kookkaampia. Sinikääpiöahventa tavataan villinä Etelä-Amerikassa Amazonin altaassa. Paras veden lämpötila sille on 27–29 celsiusastetta, veden kovuus yli 3 ja pH-arvo 5–6. == Lähteet == Luokka:Kirjoahvenet
Pitkien puukkojen yö (1962)

Pitkien puukkojen yö oli Britannian hallituksen uudelleenjärjestely vuonna 1962. Pääministeri Harold Macmillan erotti seitsemän ministeriä eli kolmanneksen koko hallituksesta. Kriitikot rinnastivat sen vuoden 1934 Pitkien puukkojen yöhön Natsi-Saksassa. Tunnetuin erotetuista ministereistä oli valtiovarainministeri Selwyn Lloyd, jonka tilalle MacMillan nosti Reginald Maudlingin. Oikeusministeri David Maxwell Fyfen tilalle nousi Reginald Manningham-Buller, opetusministeri David Ecclesin tilalle Edward Boyle, puolustusministeri Harold Watkinsonin tilalle Peter Thorneycroft, Skotlannin asioiden ministeriksi John Scott Maclayn tilalle Michael Noble, asuntoministeriksi Charles Hillin tilalle Keith Joseph, ja myös salkuton ministeri Percy Mills joutui väistymään William Deedesin tieltä. == Lähteet == Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan poliittinen historia Luokka:1962
Dan Styffe

Dan Styffe (s. 1957 DalbyOslo Filharmonien: Dan Styffe ) on ruotsalaissyntyinen, Norjassa asuva ja työskentelevä kontrabasisti.World Bass Festival: Dan Styffe Styffe aloitti musiikkiuransa soittamalla sähköbassolla rockia ja jazzia. Hän aloitti klassisen musiikin opintonsa Göran Nybergin johdolla Ruotsissa. Hän jatkoi opintojaan Oslossa Knut Guettlerin ja Yhdysvalloissa Gary Karrin johdolla. Hän toimi Karrin avustajana vuosina 1981–1982 ja debytoi solistina Oslossa vuonna 1985.Dan Styffe: Full biography Vuonna 1982 Styffe aloitti toimintansa Norjan oopperan orkesterin ensikontrabasistina. Sittemmin hän on soittanut myös Norjalaisessa kamariorkesterissa ja Oslon filharmonikoissa. Styffe on usein esiintynyt solistina ja kamarimuusikkona musiikkifestivaaleilla Norjassa ja muualla. Hän on tilannut ja kantaesittänyt useita nykyteoksia. Hänen kanssaan yhteistyötä ovat tehneet muiden muassa säveltäjät Ruben Sverre Gjertsen, Fredrik Högberg, Rolf Martinsson, Teppo Hauta-aho, Bernard Salles, Paul Ramsier, Rune Rebne, Henrik Hellstenius, Jon Øivind Ness, Gisle Kverndokk, John Persen, Asbjørn Schaathun, Marcus Paus ja Erlend Skomsvoll. Styffe kantaesitti ja levytti vuonna 2011 Rolf Martinssonin kontrabassokonserton Jukka-Pekka Sarasteen johtamien Oslon filharmonikkojen kanssa. Myöhemmin saman vuoden aikana hän teki Tromssan kamariorkesterin ja Kolbjørn Holthen kanssa levytyksen Fredrik Högbergin konsertosta Hitting the First Bass. Hän esiintyi solistina saman teoksen kantaesityksessä Norjalaisen kamariorkesterin ja Isabelle van Keulenin kanssa. Styffen levytyksiä on julkaistu Simax Classics -levymerkillä. Hän on levyttänyt myös viulisti Dora Schwarzbergin kanssa.Norwegian Academy of Music: Dan Styffe Styffe toimi vuosien ajan jäsenenä Borealis-kamarikokoonpanossa. Hänen yhteistyökumppaneitaan esiintyjinä ovat olleet muiden muassa Ingrid Andsnes, Catherine Bullock, Gonzalo Moreno, Øystein Birkeland ja Peter Herresthal. Styffe on opettanut Norjan valtiollisessa musiikkikorkeakoulussa ja Barratt Due -musiikki-instituutissa. Hän on toiminut tuomarina kansainvälisissä kilpailuissa. Hänen instrumenttinsa on Bresciassa noin vuonna 1580 valmistettu Gasparo da Salòn kontrabasso. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut Luokka:Ruotsalaiset kontrabasistit Luokka:Norjalaiset kontrabasistit Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
IPhone XS

iPhone XS on Applen vuoden 2018 syyskuussa julkaisema älypuhelin. Se on paranneltu versio iPhone X:stä. iPhone XS:ää saa kolmessa värissä: Tähtiharmaa, Hopea ja Kulta. Puhelimessa on 12 megapikselin takakamera ja 7 megapikselin etukamera.https://www.gsmarena.com/apple_iphone_xs-9318.php == iPhone XS Max == iPhone XS Max on Applen vuonna 2018 julkistama älypuhelin, joka oli viimeinen Applen matkapuhein, jonka nimessä oli X. Sen seuraajat olivat iPhone 11, iPhone 11 Pro ja iPhone 11 Pro Max. Puhelimen näytön koko oli 6,5 tuumaa ja sen resoluutio on 1 242 × 2 688 pikseliä. Puhelimessa on ei- irrotettava 3 174 milliampeeritunnin Li-Ion-akku. Kamerat ovat samanlaiset kuin iPhone X:ssä, kaksi 12 megapikselin takakameraa ja yksi seitsemän megapikselin etukamera. == Uudet ominaisuudet == Puhelimessa on nopeampi langaton lataus. RAM-muistia on myös lisätty. Muita ovat myös nopeampi Apple A12-prosessori ja paremmat kaiuttimet. == Lähteet == Luokka:Applen matkapuhelimet Luokka:IOS-pohjaiset laitteet Luokka:Vuoden 2018 matkapuhelimet