EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Marja Järvelä

Marja Outi Inari Järvelä (aiemmin myös Järvelä-Mellais ja Järvelä-Hartikainen, s. 17. heinäkuuta 1948 Helsinki) on suomalainen yhteiskuntapolitiikan emeritaprofessori Jyväskylän yliopistossa. Hän on jatkanut työskentelyä esimerkiksi Suomen ilmastopaneelissa. Järvelä kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin ranskalais-suomalaisesta yhteislyseosta vuonna 1968. Hän valmistui Helsingin yliopistosta valtiotieteiden maisteriksi 1973, lisensiaatiksi 1979 ja valtiotieteiden tohtoriksi 1991. Hänen suomenkielinen väitöskirjansa (1991) oli otsikoitu Palkkatyö ja koulutustarve : tutkimus palkkatyön kasvusta, ammatillistumisesta ja toimijoiden strategioista Suomessa toisen maailmansodan jälkeen. Työurallaan hän toimi valmistuttuaan Helsingin yliopiston tutkimusassistenttina (1973), Joensuun yliopiston Karjalan tutkimuslaitoksen tutkijana (1974–1980). Sitten hän oli Tampereen yliopiston sosiologian laitoksen tutkija (1981) ja yhteiskuntatietellisen tutkimuslaitoksen tutkija (1982–1991). Tohtoritutkinnon jälkeen hän toimi Jyväskylän yliopistossa yhteiskuntapolitiikan apulaisprofessorina tai professorina (1992–2000) ja nimitettiin yhteiskuntapolitiikan professoriksi (2000), josta toimesta hän jäi eläkkeelle vuonna 2014. Hänen tieteellinen tuotantonsa käsittää noin 100 tieteellistä artikkelia tai muuta julkaisua (vuoteen 2007 mennessä), joiden aihepiirinä oli uran alkupuolella erityisesti suomalaisten elämäntavat, sosiaalinen liikkuvuus ja koulutuspolitiikka ja sittemmin ympäristöarvot ja -politiikka, eurooppalaiset kaupungit, sosiaaliset erot ja monikulttuurisuus sekä kehitys kolmannessa maailmassa. ==Teoksia== (otteita, vain osa tuotannosta) * * * * * * * * * == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Ilmastopaneelin blogi Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset sosiaalipoliitikot Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Jyväskylän yliopiston professorit
Purppurasuuhautoja

Purppurasuuhautoja (Pseudocrenilabrus nicholsi) on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon ja afrikankirjoahventen (Pseudocrenilabrinae) alaheimoon kuuluva trooppisissa, makeissa vesissä elävä kalalaji. Sitä voidaan pitää akvaariokalana, mutta sen kysyntä ei ole kovin suurta. Purppurasuuhautojan tieteellinen lajinimi nicholsi kunnioittaa yhdysvaltalaista iktyologia John Treadwell Nicholsia, joka antoi purppurasuuhautojalle alun perin tieteellisen nimen Paratilapia ventralis, mutta tämä oli jo käytössä sinisulkahautojan (Ophthalmotilapia ventralis) nimistössä. Purppurasuuhautojan levinneisyys ulottuu Yangambin ylävirralta Kongojokeen. Purppurasuuhautojakoiraat ovat naaraita paljon värikkäämpiä, niissä on sinisen, kullan ja punaisen sävyjä. Naaraat ovat ruskeita. Koiraat ovat tavallisesti noin 9 senttimetrin mittaisia ja täten myös noin 7 senttimetrin mittaisia naaraita suurempia. Purppurasuuhautoja lisääntyy akvaariossa hyvin helposti. Sen elinikä on noin 12 vuotta. Purppurasuuhautojat ovat suuhautojia, ja niillä naaras hautoo. == Lähteet == Luokka:Akvaariokalat Luokka:Kirjoahvenet
Jean-Claude Berrouet

Jean-Claude Berrouet (s. 1942 Bordeaux) on ranskalainen entinen viinintuottaja. Hän valmisti viiniä Merlot-viiniköynnöksistä. == Elämäkerta == Jean-Claude Berrouet on kotoisin Bordeauxista. Berrouet työskenteli 44 vuotta Château Pétrus-viinitilalla ennen kuin hän jäi eläkkeelle vuonna 2007. Vuonna 2018 Berrouet voitti Winemakers’ Winemaker Award-palkinnon. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bek Airin lento 2100

Bek Airin lento 2100 oli Bek Airin Kazakstanin sisäinen reittilento Almatysta Nur-Sultaniin. Lennolla 27. joulukuuta 2019 käytetty Fokker 100 syöksyi epäonnistuneen lentoonlähdön päätteeksi maahan lähellä Almatyn kansainvälistä lentoasemaa. Lennolla oli Almatyn lentoasemaviranomaisten mukaan 93 matkustajaa ja viisi miehistön jäsentä. Onnettomuudessa kuoli koneen kapteeni sekä 11 matkustajaa, ja 67 ihmistä loukkaantui. == Tapahtumat == Lento 2100 lähti Almatysta kello 7.21 paikallista aikaa. Lähtökiidon aikana koneen pyrstö osui kiitotiehen kahdesti. Kone nousi lopulta ilmaan, mutta alkoi pian kallistua ja menettää korkeutta. Se osui 19 sekuntia lentoonlähdön jälkeen betoniseen aitaan ja törmäsi sen jälkeen kaksikerroksiseen rakennukseen. Koneen runko hajosi useaan osaan, mutta osat säilyivät melko ehjinä, eikä onnettomuuspaikalla syttynyt tulipaloja. Onnettomuuden aikaan Almatyssa oli 12 astetta pakkasta. Eräs onnettomuudesta selvinneistä kertoi nähneensä koneen siivillä jäätä. Hänen mukaansa siiven päällä onnettomuuden jälkeen kävelleet liukastelivat jääkerroksen vuoksi. Viranomaisten mukaan koneelle oli tehty jäänpoisto ennen lentoa. == Uhrit == Onnettomuuslennolla oli 93 matkustajaa (85 aikuista, viisi lasta ja kolme sylilasta) ja viisihenkinen miehistö. Suurin osa matkustajista oli kazakstanilaisia, mutta joukossa oli myös Kiinan, Kirgisian ja Uzbekistanin kansalaisia. Onnettomuudessa sai surmansa 11 matkustajaa sekä koneen kapteeni. Lisäksi 67 ihmistä loukkaantui. == Seuraukset == Kazakstanin presidentti Kassym-Jomart Tokajev julisti onnettomuuden jälkeisen päivän, 28. joulukuuta, kansalliseksi surupäiväksi. Hän esitti surunvalittelunsa uhrien omaisille ja kertoi, että onnettomuudesta vastuussa olevia rangaistaan ankarasti ja lain mukaisesti. Kazakstanin viranomaiset keskeyttivät onnettomuuden jälkeen Bek Airin toiminnan. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2019 lento-onnettomuudet Luokka:Lento-onnettomuudet Kazakstanissa
Sri Lankan presidentinvaali 2019

Sri Lankan presidentinvaalissa 2019 valittiin maalle uusi presidentti. Vaaleissa oli ehdolla 35 ehdokasta, mutta heistä ylivoimaisesti suosituimmat olivat entinen puolustusministeri Gotabaya Rajapaksa ja Sajith Premadasa. Molemmat ehdokkaat kuuluivat maansa politiikan mahtisukuihin. Rajapaksa oli entisen presidentti Mahinda Rajapaksan veli, myös Predamadasan isä Ranasinghe Premadasa on vastaavasti toiminut Sri Lankan pääministerinä ja presidenttinä. Rajapaksa voitti vaalit saamalla 52,25 prosenttia äänistä, Premadasan äänisaaliin jäädessä 41.99 prosenttiin. Rajapaksan vaalikampanja perustui turvallisuuden ympärille. Kampanjansa aikana hän syytti edellistä hallintoa kyvyttömyydestä estää pääsiäisenä tapahtuneet terrori-iskut. Hän lupasi puuttua islamistiseen radikalismiin ja palauttaa maan tiedustelujärjestön valmiudet estää vastaavanlaiset tapaukset. Premadasa asetti kampanjassaan etusijalle taloudellisten olojen parantamisen sekä korruption vähentämisen. Ennen vaaleja Sri Lankan vaalilautakunta alkoi ennakkosensuroimaan valtion omistaman televisiokanavan vaaleja koskevia ohjelmia. Toimittajat ilman rajoja -järjestö ilmaisi huoleensa maan demokratian tilasta sekä havaitsemistaan sananvapausongelmista. Vaalien aikana raportoitiin 69 väkivaltatapausta, mutta vaalilautakunnan johtajan Mahinda Deshapriyan mukaan niillä ei ollut vaikutusta vaalien äänestysaktiivisuuteen. Vaalilautakunnan työntekijä Ratnajeevan Hoole kertoi medialle, että sosiaalisessa mediassa oli videoita, joiden mukaan muslimeita tulisi estää äänestämästä vaaleissa. Rajapaksan suosio oli korkea erityisesti singaleesienemmistön keskuudessa. Premadasa sai enemmän kannatusta uskonnollisilta vähemmistöiltä ja tamileilta. ==Lähteet== Luokka:Sri Lankan presidentinvaalit Luokka:Vuoden 2019 vaalit
Snake’s Revenge

Snake’s Revenge on Konamin kehittämä hiiviskelypeli, joka julkaistiin vuonna Nintendo Entertainment System -konsolille. Peli on jatko-osa ensimmäisen Metal Gear -pelin NES-käännökselle, eikä sen kehittämisestä vastannut Metal Gear -pelisarjan isänä tunnettu Hideo Kojima, vaan pelin suunnittelijoina toimivat A. Nozaki ja Takeshi Fujimoto. Peliä ei myöskään julkaistu kotimaassaan Japanissa vaan ainoastaan länsimaissa; syyksi on arveltu edellisen NES-pelin myyntiluvut sen myytyä pelkästään Yhdysvalloissa yli miljoona kappaletta. Koska Kojima teki jatko-osansa Metal Gear 2: Solid Snake samana vuonna MSX2-tietokoneelle, on Snake’s Revenge tätä nykyä kaanoniin kuulumaton peli. Huolimatta siitä että Kojima ei ollut NES:lle käännettyjen Metal Gearin ystävä, hän on haastattelujen perusteella ilmaissut suhtautuneensa vähemmän penseämmin Snake’s Revengeen kuin sen NES-edeltäjäänsä, jota hänen tiedetään inhonneen.Nintendo Power 6/11 - Power Profiles: Hideo Kojima, sivut 74–79 ==Juoni== Kolme vuotta Outer Heavenin tapauksen jälkeen FOXHOUND on saanut selville, että eräällä Lähi-idän valtiolla on hallussaan Metal Gear ja se suunnittelee työstävänsä siitä uudenlaista mallia. Luutnantiksi ylennetty Solid Snake lähetetään paikan päälle suorittamaan Operaatio 747:ää yhdessä John Turnerin ja Nick Myerin kanssa. Viidakossa Snake soluttautuu sisälle tukikohtaan Johnin harhautettua vartijoita jäämällä tarkoituksella vangiksi. Tukikohdassa Snake saa selville, että vihollinen on kuljettamassa massatuotettuja Metal Geareja rahtialuksella, jonne soluttauduttaan Snake tuhoaa sen sisältämän aselastin ja upottaa aluksen ja pakenee ryhmänsä helikopterin avustuksella. Tekemästään huolimatta Snake saa kuulla, että vihollinen on tällä välin saanut heidän toisessa tukikohdassaan valmiiksi uuden mallinsa, Metal Gear 2:en, jonka FOXHOUND saa selville tukikohtaan soluttautuneen kaksoisagentin Jenniferin välityksellä. Snake lähtee kohti tukikohtaa soluttautuen vihollisen junaan, jossa hän päätyy taisteluun Johniksi tekeytyneen vihollisen kanssa. Kohdattuaan viimein Jenniferin tukikohdassa Snake saa tietää, että vihollisten komenraja suunnittelee laukaisevansa ydinaseita ympäri maailmaa. Päästyään viholliskomentajan piilopaikkaan myös paikalle saapunut Nick haavoittuu kuolettavasti ja Jennifer joutuu vihollisten vangiksi paljastuttuaan. Viimein Snake kohtaa viholliskomentajan, joka paljastuu Outer Heavenin tapauksesta hengissä selvityneeksi Big Bossiksi, joka on ehostettu kyberneettisin ruumiinosin. Snake kukistaa Big Bossin, pelastaa Jenniferin ja tuhoaa Metal Gear 2 -protyypin ennen lähtölaskentaa. Snaken suoritettua onnistuneesti Operaatio 747:n YK juhlistaa tapausta julistamalla kansainvälisen rauhanpäivän. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:1990-luvulle sijoittuvat videopelit Luokka:Metal Gear -pelit Luokka:Nintendo Entertainment System -pelit Luokka:Vuoden 1990 videopelit
Kark'kisällit

Kark'kisällit (joskus myös muodossa Karkkisällit/Gruppo Voces ry) oli karkkilalainen mieskvartetti. Kvartetti aloitti toimintansa noin vuonna 1990 ja päätti toimintansa vuoden 2016 marraskuussa jäähyväiskonserttiin nimeltään "En kadu mitään". == Toiminta == Kvartetti Kark'kisällit koostui vanhoista ystävistä Matti Kuuselasta, Timo Saariosta, Urpo Nikanderista ja Tauno Lagerkrantzista. Kvartetti toimi yli 24 vuoden ajan kotipaikkanaan Karkkila, joskin kvartetti on myös laulanut ympäri Suomea. === Konsertit === Kark'kisällien vuotuisat konsertit Karkkilan Karkkila-salissa olivat toiminnan huippukohtia. Konsertit nousivat nopeasti suureen suosioon ja paikalle saavuttiin naapurikunnista, sekä ympäri Uuttamaata jopa linja-auto lasteittain. Kvartetti valitsi joka konserttiin tuoreen ohjelmiston ja teeman. Vuosittain uusiutuvasta ohjelmistosta huolimatta konsertteihin kuului muutamia perinne-esityksiä, kuten Hirvenmetsästyslaulu, sekä vierailevan tähden, näyttelijä Esa Saarion, tulkitsemana kappale Mississippi. Laulamisen lisäksi konserteissa jaettiin usein Kark'kisällien apuraha paikallisille laulumusiikin harrastajille Gruppo Voces ry:n nimissä. Konsertit olivat usein loppuunmyytyjä. === Laulajat === *Matti Kuusela - 2. tenori *Timo Saario - 2. basso + piano *Urpo Nikander - 1. basso *Tauno Lagerkrantz - 1. tenori + kitara === Ohjelmisto === Kark'kisällien ohjelmisto koostui keveästä, lämminhenkisestä ja kauniista musiikista, niin kotimaisesta kuin ulkomaisestakin. Eräs Kark'kisällien lempi artisteja oli Reino Helismaa, jonka musiikkia kvartetin ohjelmistossa paljon kuultiin. Sovitukset kvartetille teki Kark'kisällien musiikillinen johtaja Timo Saario. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset lauluyhtyeet Luokka:Karkkilan kulttuuri
Salainen museo

Salainen museo () on kanadalainen lastenohjelma, jonka ensiesitys oli vuonna 2019. == Lähtökohta == Sarjaan osallistuu Xavier Riddle siskonsa Yadina Riddle ja hänen ystävänsä Brad kanssa. He menevät salamuseoon matkustamaan aikaisemmin menneisyyteen ja auttamaan historiallisia sankareita. == Viitteet == == Aiheesta muualla == * Xavier Riddle and the Secret Museum sivuilla * Luokka:Kanadalaiset televisiosarjat Luokka:Animaatiosarjat Luokka:PBS:n televisio-ohjelmat
Kfar Vradim

Kfar Vradim () on kaupunki Israelin Pohjoisella hallintoalueella. Kaupunki on perustettu vuonna 1982 ja sen asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 5 578\. ==Maantiede== Kfar Vradim sijaitsee Israelin pohjoisosan Galilean alueen länsiosassa. Kaupunki on rakennettu Eshkarvuoren rinteelle ja paikan korkeus merenpinnasta on 641 metriä. ==Historia== Kfar Vradim perustettiin vuonna 1984. Tarkoituksena oli kehittää alueen teollisuutta ja siirtolaisia houkuteltiin korkealuokkaisella asuinalueella. Hankkeen aloittamisen taustalla oli teollisuusmies Steff Werthemer. Siirtolaiset olivat pääosin sekulaareja juutalaisia. Oman kunnanvaltuustonsa Kfar Vradim sai vuonna 1993. Kaupungin laajentamista edelleen on suunniteltu. Vuonna 2018 kaavailtiin kaupungin asukasluvun nousevan uuden rakentamisen myötä 14 000:een. ==Väestö== Kfar Vradimin asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 5 578. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 5 030. Kaupungin asukkaat ovat pääosin juutalaisia. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Israelin kaupungit
Charles Levadé

Charles-Gaston Levadé (3. tammikuuta 1869 Pariisi – 27. lokakuuta 1948 Cabourg) oli ranskalainen säveltäjä.Charles Levadé Musée SACEM Levadésta tuli nuorena Richard Wagnerin musiikin ihailija. Hän pääsi Jules Massenet'n opiskelijaksi Pariisin konservatorioon ja sai vuonna 1899 Prix de Romen.Levadé, Charles(-Gaston) Oxford Music Online Levadén teosten joukossa ovat oopperat Les hérétiques, La rôtisserie ja La peau de chagrin.Diccionario de la música y los músicos II (1985), s. 262 Mariano Pérez Gutiérrez == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: nuotteja Luokka:Ranskalaiset säveltäjät Luokka:Oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1869 syntyneet Luokka:Vuonna 1948 kuolleet
Kfar Tavor

Kfar Tavor () on mošav Israelin Pohjoisella hallintoalueella. Paikka on perustettu vuonna 1901 ja sen asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 4 262\. ==Maantiede== Kfar Tavor sijaitsee lähellä Taborinvuorta noin 17 kilometriä Afulan kaupungista koilliseen. ==Historia== Kfar Tavorin perusti Jewish Colonization Association vuonna 1901 ja paikka tunnettiin pitkään paremmin sen arab9iankielisellä nimellä meshah. Mošavaan saapuvat siirtolaiset elättivät itsensä maataloudella, jota kuitenkin hankaloitti alueen vedenlähteiden puute. Ensimmäiseen maailmansotaan saakka mošav oli myös ensimmäisen juutalaisten siirtolaisten aseellisen liikkeen Ha-Shomerin keskus. ==Väestö== Kfar Habadin asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 4 262. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 2 290 ja vuonna 1968 315. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Israelin kaupungit
Yu Long

Yu Long (, Yú Lóng; s. 1964 Shanghai) on kiinalainen kapellimestari.Long Yu Lucerne Festival Yu syntyi musikaaliseen perheeseen ja sai varhaista musiikkikasvatusta isoisältään, säveltäjä Ding Shandelta.Yu Long HKPhil Myöhemmin hän opiskeli pianonsoittoa ja orkesterinjohtoa Shanghain konservatoriossa, josta valmistui vuonna 1987. Hän jatkoi opintojaan Berliinin taideyliopistossa, palasi Euroopasta vuonna 1992 ja sai nimityksen Kiinan kansallisoopperan pääkapellimestariksi Pekingissä. Vuonna 1998 hän perusti Pekingin musiikkifestivaalin, josta vastasi vuoteen 2018 saakka. Yu johti vuonna 2000 aloitetta Kiinan filharmonikkojen perustamiseksi ja on toiminut sen pääkapellimestarina. Vuonna 2003 hän pääsi Guangzhoun sinfoniaorkesterin johtoon, vuonna 2009 Shanghain sinfoniaorkesterin musiikilliseksi johtajaksi ja vuonna 2015 Hongkongin filharmonisen orkesterin päävierailijaksi. Yu on esiintynyt Shanghain sinfoniaorkesterin kanssa eri puolilla Eurooppaa ja Yhdysvalloissa. Hänen johdollaan Kiinan filharmonikoista tuli vuonna 2008 ensimmäinen Vatikaanissa esiintynyt kiinalaisorkesteri. Hän on vieraillut muiden muassa New Yorkin ja Los Angelesin filharmonikkojen, Chicagon sinfoniaorkesterin, Philadelphian orkesterin, Philharmonia-orkesterin, Orchestre de Parisin, Münchenin filharmonikkojen, NDR:n filharmonikkojen ja Sydneyn sinfoniaorkesterin johdossa. Perinteisen ohjelmiston ohella Yu on johtanut nykymusiikin, kuten Krzysztof Pendereckin, Philip Glassin, Tan Dunin, Unsuk Chinin ja Qigang Chenin teosten esityksiä. Yu solmi vuonna 2018 eksklusiivisen levytyssopimuksen Deutsche Grammophonin kanssa. Hänen ensilevytyksenään sille ilmestyi tulkinta Chenin teoksesta Wu Xing. Yu on vieraillut esimerkiksi Promsissa ja Edinburghin kansainvälisellä festivaalilla. Elokuussa 2017 hän teki debyyttinsä Luzernin festivaalilla johtamalla Shanghain sinfoniaorkesterissa konsertissa, jonka ohjelmisto koostui Aaron Avshalomovin, Pjotr Tšaikovskin ja Dmitri Šostakovitšin teoksista. Yu on ollut mukana johtamassa MISA-kesäfestivaalia Shanghaissa. Deutsche Grammophonin 120-vuotisjuhlien kunniaksi kaudella 2018–19 hän johti Keisarillisessa esi-isien temppelissä konsertin, jonka esiintyjiin kuuluivat muiden muassa Aida Garifullina ja Daniil Trifonov. Yu pääsi vuonna 2016 ulkomaalaisena kunniajäsenenä Yhdysvaltain taide- ja tiedeakatemiaan ja sai Bundesverdienstkreuzin. Hän sai vuonna 2013 Kiinan taidepalkinnon. Hän on myös saanut ritarin arvot Ordre des Arts et des Lettresissä ja Kunnialegioonassa.Maestro Long Yu | Global Music Ambassador Compose2020 == Lähteet == Luokka:Kiinalaiset kapellimestarit Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Fanny Cochrane Smith

Fanny Cochrane Smith (joulukuu 1834 Tasmania – 24. helmikuuta 1905 Tasmania) oli Tasmanian aboriginaali. Hän oli tasmanialaisten kielten viimeinen puhuja ja informantti. Hänen laulamiaan aboriginaalien lauluja äänitettiin vahasylintereille. == Elämäkerta == Smith syntyi Flindersinsaarella vuonna 1834. Smith vietti lapsuutensa vankilamaisissa aboriginaaleille varatuissa koulussa, joissa opetettiin lähinnä kodinhoitoa. Kun koulu suljettiin vuonna 1847, Smith perheineen siirrettiin Oyster Coveen. Fannyn isä kuoli kaksi vuotta myöhemmin. Fanny meni naimisiin englantilaisen William Smithin kanssa 27. lokakuuta 1854. Mies oli ammatiltaan sahuri ja päätynyt Australiaan tuomittuna aasin varastamisesta. Parille syntyi 11 lasta, joiden jälkeläisiä monet Tasmanian nykyiset aboriginaalit ovat. Maailman viimeisenä puhdasverisenä Tasmanian aboriginaalina itseään pitänyt Trugernanner kuoli vuonna 1876, joten Fanny katsoi olevansa viimeinen selviytynyt aboriginaali. Parlamentti tunnusti tämän korottamalla Smithille maksettavaa vuosirahaa 50 puntaan (alkujaan 24 puntaa) ja osoitti vuonna 1889 hänelle 121 hehtaarin tilan Nicholls Rivuletissa. Smith eli tilalla aboriginaalin perinteistä elämää muun muassa koreja punoen ja metsästäen. Smithin pariskunta kääntyi metodisteiksi, ja heidän tiluksiltaan lahjoitetulle maatilkulle rakennettiin myöhemmin kirkko. Fanny kuoli keuhkokuumeeseen 24. helmikuussa 1905 Cygnetin kylässä. == Vahasylinterit == Horace Watson äänitti aboriginaalien lauluja Fannyn laulamana vuosina 1899–1903. Ne ovat ainoita äänitallenteita kyseisistä kielistä. Australialainen country-laulaja Bruce Watson, jonka isoisoisä Horace oli, kirjoitti laulun nimeltä The Man and the Woman and the Edison Phonograph (1999), joka kertoo vahasylinterien merkityksestä kulttuurin säilyttämiseksi sekä Watsonin ja Smithin kohtaamisesta. Kun Fanny jälkikäteen kuuli äänensä fonografista, hänen kerrotaan sanoneen "Poloinen kansani. Mitä minä olen tehnyt." Hän kertoi myös tuolloin kuulleensa äitinsä äänen. == Lähteet == Luokka:Australialaiset henkilöt Luokka:Australian alkuperäisasukkaat Luokka:Vuonna 1834 syntyneet Luokka:Vuonna 1905 kuolleet Luokka:Kielten viimeiset äidinkieliset puhujat
Aaron Avshalomov

Aaron Avshalomov (11. marraskuuta 1894 Nikolajevsk-na-Amure – 26. huhtikuuta 1965 New York) oli venäläissyntyinen säveltäjä, joka asui ja työskenteli myös Kiinassa ja Yhdysvalloissa.Aaron Avshalomov AllMusic Avshalomov lähetettiin opiskelemaan lääketiedettä Zürichiin. Hän opiskeli myös lyhyesti kaupungin konservatoriossa. Tästä muodostui hänen ainoa muodollinen musiikkikoulutuksensa. Hän ei voinut jatkaa opintoja Euroopassa vuoden 1917 jälkeen, joten hänet lähetettiin Mantšurian ja Pohjois-Kiinan kautta Yhdysvaltoihin. Hän meni pian San Franciscossa naimisiin toisen venäläisen kanssa ja palasi alle vuoden Yhdysvalloissa oleskelun jälkeen Kiinaan. Siellä hän pysyi vuoteen 1947 lukuun ottamatta kolmea 1920-luvulla Oregonin Portlandissa viettämäänsä vuotta. Avshalomov aloitti Kiinassa säveltämisen yhdistelemällä venäläisiä ja kiinalaisia vaikutteita. Hänen varhaisiin teoksiinsa kuuluu ooppera Kuan Yin, joka kantaesitettiin Pekingissä vuonna 1925. Yhdysvalloissa hän ei saanut 1920-luvulla huomattavaa mainetta, vaikka hänen teoksiaan siellä esitettiinkin.Aaron Avshalomov American Composers Alliance Avshalomov sävelsi Oregonista Kiinaan vuonna 1929 palattuaan muiden muassa konsertot pianolle ja viululle sekä lisää oopperaa. Japanilaismiehityksen ja toisen maailmansodan aikana Avshalomov joutui elämään toisen vaimonsa kanssaAaron Avshalomov Naxos kotiarestissa. Avshalomovin poika, säveltäjä Jacob Avshalomov oli syntynyt Kiinassa vuonna 1919, mutta muutti vuonna 1937 Yhdysvaltoihin, johon isä toisen maailmansodan jälkeen seurasi häntä. Yhdysvaltain-vuosinaan Aaron Avshalomov sävelsi esimerkiksi kolmannen sinfoniansa (1953), jonka häneltä tilasi Serge Koussevitzky. Hän ei kuitenkaan saavuttanut Yhdysvalloissa Kiinassa saavuttamaansa verrattavaa menestystä. == Lähteet == Luokka:Venäläiset säveltäjät Luokka:Yhdysvaltalaiset säveltäjät Luokka:Oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1894 syntyneet Luokka:Vuonna 1965 kuolleet
Muse Bihi Abdi

Musa Bihi Abdi (, , s. 1948 Hargeisa, Brittiläinen Somalimaa) on somalimaalainen poliitikko ja entinen armeijan upseeri, joka on ollut Somalimaan presidentti joulukuusta 2017 lähtien. == Tausta ja yksityiselämä == Abdi syntyi Hargeisan laitamilla vuonna 1948. Koulun jälkeen hän muutti Neuvostoliittoon, jossa hän opiskeli Dušanbessa ilmavoimien akatemiassa ja valmistui kandidaatiksi vuonna 1973. Tämän jälkeen hän siirtyi harjoittelemaan Yhdysvaltain ilmavoimien kanssa. == Sotilasura == Hän toimi lentäjänä Somalian ilmavoimissa Siad Barren hallinnon alaisena 1970-luvulla. Hän yleni aina everstiksi asti kunnes vuonna 1985 loikkasi Somalien kansanliikkeen riveihin. Liike pyrki irrottamaan Somalimaan Somaliasta. == Poliittinen ura == Somalimaan hallituksen romahdettua 1993 Abdi nousi maan sisäministeriksi. Vuonna 2010 Bihi nimitettiin hallitsevan Kulmiye-puolueen puheenjohtajaksi. Marraskuussa 2015 Bihi valittiin puolueen presidenttiehdokkaaksi viidennessä vuotuisessa keskuskomitean kokouksessa. Muse Bihi julistettiin 21. marraskuuta 2017 vuoden 2017 presidentinvaalien voittajaksi saatuaan 55,19 % äänistä. Hänen vastaehdokkaansa oli Abdirahman Mohamed Abdullahi. Hänestä tuli virallisesti Somalimaan presidentti 13. joulukuuta 2017. == Lähteet == Luokka:Somalimaalaiset henkilöt Luokka:Presidentit Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Kiistanalaisten alueiden valtionpäämiehet
Alexandre Bisson

Alexandre Charles Auguste Bisson (1848−1912) oli ranskalainen kirjailija, taitava vallattomien, iloisten huvi- ja pilanäytelmien kirjoittaja, joissa nokkelasti keksittyyn juoneen on kudottu odottamattomia, hullunkurisia kohtauksia. Hänen lukuisia, osaksi toisten kirjailijain kanssa yhteistyössä kirjoittamiaan näytelmiä ovat muun muassa Rue Pigalle 115, Les surprises du divorce, Feu Toupinel, Disparu!!!, Jalouse (Mustasukkainen), Monsieur le directeur (Herra ylitirehtööri), Château historique (Historiallinen linna), Le bon juge (Tuomari) y. m.V. K-i (=Volter Kilpi), Hakusana: Bisson, Alexandre Charles Auguste Tietosanakirja, osa 1, palsta 1068. Tietosanakirja Osakeyhtiö 1909Hakusana: Bisson, Alexandre Charles Auguste Tietosanakirja Täydennysosa, palsta 155. Tietosanakirja Osakeyhtiö 1922 Muutamista näytelmistä on tehty filmatisointeja, La femme X:stä on tehty useita. ==Suomennetut näytelmät== * Mustasukkainen, esitetty Kuopion teatterissa 1923Kuopion-Teatteri-1918-1924 Näytelmäsuomennoksia on käsikirjoituksina Taideyliopiston Teatterikorkeakoulun kirjastossa, lisäksi Tuntematon nainen on myös Kansalliskirjastossa. * Toupinel-vainaja: 3-näytöksinen ilveily, suom. Jalmari Finne * Hyvä tuomari: 3-näytöksinen ilveily, suom. Jalmari Finne * Tuntematon nainen: 5-näytöksinen näytelmä (Rouva X.), suom. Walle Sorsakoski * Kaksi anoppia: 3-näytöksinen huvinäytelmä, suom. Aapo Pihlajamäki * Ferdinand Carrén kanssa: Herra Ylitirehtööri: 3-näytöksinen huvinäytelmä, suom. Jalmari Finne, esitetty Suomalaisessa teatterissa 1896Program Blader 9.10.1896 ja Suomen Kansallisteatterissa 1919Valokuva Herra Ylitirehtöörin esityksestä ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Alexandre Bisson, Nordisk familjebok (Runeberg.org) Luokka:Ranskalaiset näytelmäkirjailijat Luokka:Vuonna 1848 syntyneet Luokka:Vuonna 1912 kuolleet
Qigang Chen

Qigang Chen (, Chén Qígāng; s. 28. elokuuta 1951 Shanghai) on kiinalaissyntyinen, Ranskan kansalaisuuden vuonna 1992Memories of son inspire composer Chen Qigang to escape his creative abyss South China Morning Post saanut säveltäjä.CHEN Qigang (1951) Centre de documentation de la musique contemporaine Chen opiskeli Keskusmusiikkikonservatoriossa kulttuurivallankumouksen alkaessa vuonna 1966. Hän joutui kolmeksi vuodeksi "ideologiseen uudelleenkoulutukseen", mutta vuonna 1977 pääsy konservatorioon sallittiin taas ja Chen opiskeli siellä viiden vuoden ajan Luo Zhongrongin johdolla. Vuonna 1983 hän pääsi kilpailuvoiton ansiosta ulkomaille ja jatkoi opintojaan Olivier Messiaenin johdolla.Qigang Chen Boosey&Hawkes; Hän oli Messiaenin viimeinen ja aikanaan ainoa oppilas vuosina 1984–1988 Messiaenin jo vetäydyttyä tehtävistään Pariisin konservatoriossa.Qigang Chen Naxos Cheniltä ovat tilanneet teoksia muiden muassa Radio France, Deutsche Kammerphilharmonie Bremen, Stuttgartin radion sinfoniaorkesteri, Montrealin sinfoniaorkesteri ja Koussevitzky Foundation. Hän oli vuosina 2004–2006 Strasbourgin filharmonisen orkesterin nimikkosäveltäjä ja toimi vuonna 2008 musiikkijohtajana Pekingin olympialaisten avajaisseremoniassa. Chenin teoksia ovat esittäneet muiden muassa Lang Lang, Herbie Hancock, Alison Balsom, Maksim Vengerov, Yo-Yo Ma, Edo de Waart, Roger Norrington ja Yu Long. Teosten joukossa ovat Er Huang pianolle ja orkesterille, Luan Tan (muunnelmia orkesterille), viulukonsertto La joie de la souffrance ja trumpettikonsertto Joie eternelle. Tuotantoon kuuluu myös esimerkiksi sinfonioita, kamarimusiikkia, elokuvamusiikkia ja lauluja.Political Turmoil & Personal Tragedy Inform Composer Qigang Chen’s Emotional New Violin Concerto Strings Magazine Chen jakaa työelämänsä Pekingin ja Pariisin välillä. Kiinalaisen kansanmusiikin vaikutus hänen tuotantoonsa on ollut huomattava. Naxos ja Deutsche GrammophonCatalogue: GATEWAYS Long Yu Deutsche Grammophon ovat julkaisseet hänen teostensa levytyksiä. == Yksityiselämä == Chen menetti tilapäisesti kiinnostuksensa musiikkiin syksyllä 2012 ainoan lapsensa, 29-vuotiaan poikansa Yulin kuoltua liikenneonnettomuudessa Zürichissä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut , Luokka:Kiinalaiset säveltäjät Luokka:Ranskalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Alison Balsom

Alison Louise Balsom OBE (s. 7. lokakuuta 1978 Hertfordshire) on brittiläinen trumpetisti.Alison Balsom: Biography AllMusicAlison Balsom: 15 facts about the star trumpeter ClassicFM Balsom varttui Roystonissa, jossa aloitti trumpetinsoiton varhain lapsuudessaan. Hän pääsi 13-vuotiaana Guildhall School of Music and Draman nuoriso-osastolle ja opiskeli aikuispuolella vuosina 1997–2001. Siellä hänen opettajiensa joukossa olivat Stephen Keavy ja Paul Beniston. Balsom täydensi opintojaan Pariisin konservatoriossa sekä Skotlannin kuninkaallisessa musiikki- ja teatteriakatemiassa ja sai lisäksi yksityisopetusta Håkan Hardenbergeriltä vuosina 2001–2004. Balsom soitti 15–18-vuotiaana Ison-Britannian kansallisessa nuoriso-orkesterissa. Hän julkaisi ensilevytyksensä vuonna 2002 (Music for Trumpet and Organ) ja sai ensimmäisen suuren palkintonsa vuonna 2006, kun Classical BRIT Awards -tuomarit nimesivät hänet parhaaksi nuoreksi brittiläiseksi klassiseksi esiintyjäksi. Balsomin ohjelmistoon on kuulunut alkuperäisiä ja sovitettuja teoksia muiden muassa Johann Sebastian Bachilta, Henry Purcellilta, Joseph Haydnilta, Wolfgang Amadeus Mozartilta, Hummelilta, Claude Debussylta, Sergei Rahmaninovilta, Manuel de Fallalta ja Olivier Messiaenilta. Hän on myös tilannut uusia teoksia, joihin on kuulunut James MacMillanin Seraph (2011). Balsom on esiintynyt usein Promsissa, jossa hän esimerkiksi kantaesitti Qigang Chenin trumpetille ja orkesterille säveltämän Joie éternelle -teoksen vuonna 2014. Lukuisiin hänen saamiinsa palkintoihin ja tunnustuksiin kuuluu Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseerin arvo (2016). Vuonna 2013 hänelle myönnettiin vuoden artistin Gramophone-palkinto. Balsom on levyttänyt Hyperionille ja EMI:lle. Hän on naimisissa ohjaaja Sam Mendesin kanssa.Alison Balsom: ‘We have a music crisis in schools. Everyone needs to speak out’ The Times == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut Luokka:Brittiläiset trumpetistit Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Farrow

Farrow on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Douglas Farrow, kanadalainen teologian ja etiikan professori * John Farrow (1904–1963), australialainen elokuvaohjaaja * Mia Farrow (s. 1945), yhdysvaltalainen näyttelijä * Ronan Farrow (s. 1987), yhdysvaltalainen journalisti.
Giorgio Battistelli

Giorgio Battistelli (s. 25. huhtikuuta 1953 Albano Laziale) on italialainen säveltäjä.Giorgio Battistelli Biography Associazione Piero FarulliThe Penguin Companion to Classical Music (2004), s. 239-240 Paul Griffiths Battistelli opiskeli Giancarlo Bizzin johdolla konservatoriossa L'Aquilassa, josta valmistui vuonna 1978. Opiskeluaikoinaan hän osallistui Karlheinz Stockhausenin ja Mauricio Kagelin pitämiin seminaareihin Kölnissä sekä 1970-luvun viimeisinä vuosina Jean-Pierre Drouetin ja Gaston Sylvestren pitämille nykynäyttämömusiikin kursseille. Battistelli on säveltänyt tuotteliaasti oopperoita vuodesta 1981, mutta hänen tuotantoonsa kuuluu myös esimerkiksi orkesteriteoksia. Hänen teostensa esityksiä ovat johtaneet muiden muassa sellaiset kapellimestarit kuin Riccardo Muti, Antonio Pappano, Lorin Maazel, Daniele Gatti, Daniel Harding, Ádám Fischer, Jukka-Pekka Saraste, Myung-whun Chung, Susanna Mälkki ja Zoltán Peskó. Battistellilla on ollut residenssejä eri oopperataloissa ja hän on työskennellyt taiteellisena johtajana esimerkiksi Venetsian biennaalissa. Hän on opettanut Aldeburghin festivaalilla. Hän on saanut Ordre des Arts et des Lettres'n ritarin ja Italian tasavallan ansioritarikunnan komentajan arvot. == Lähteet == Luokka:Italialaiset säveltäjät Luokka:Oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Fidaksomisiini

Fidaksomisiini (C52H74Cl2O18) on makrolideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä antibioottina erityisesti Clostridium difficile -infektioissa. ==Ominaisuudet ja käyttö== Fidaksomisiinin rakenteen perusrunko on 18:sta atomista muodostuva makrolidirengas, johon on sitoutunut glykosidisidoksella kaksi sokerimolekyyliä. Sokereista toinen on seitsenhiilinen sokeri, joka on esteröitynyt isovoihappoon, ja toinen on deoksisokeri, joka on esteröitynyt 2,4-dihydroksi-3,5-dikloori-6-etyylibentsoehapon kanssa. Yhdistettä tuottaa Dactylosporangium aurantiacum hamdenesis -aktinobakteeri. Fidaksomisiinin antibakteeriset ominaisuudet perustuvat siihen, että se sitoutuu bakteerien RNA-polymeraasientsyymiin ja estää sen toiminnan. Tällöin RNA:n muodostuminen estyy eivätkä bakteerit kykene muodostamaan tarvitsemiaan proteiineja. Fidaksomisiinin vaikutuskirjo on suhteellisen kapea. Se tehoaa ainoastaan grampositiivisiin bakteereihin ja erityisesti Clostridium-suvun lajeihin ja niiden lähisukulaisiin. Fidaksomisiinin ongelma on, että se imeytyy ihmisen ruuansulatuskanavasta huonosti. Tämän vuoksi se soveltuu lähinnä suoliston antibiootiksi, ja erityisesti sitä käytetään Clostridium difficile -bakteerin aiheuttaman ripulin hoidossa, ja sen on todettu ehkäisevän infektion uusiutumista muita antibiootteja, kuten vankomysiiniä, paremmin. ==Haittavaikutukset== Fidaksomisiini on suhteellisen hyvin siedetty lääkeaine. Tyypillisimmät haittavaikutukset ovat ruuansulatuskanavan oireet kuten vatsakipu, huonovointisuus, oksentaminen, ripuli ja ummetus. Fidaksomisiini voi aiheuttaa yliherkkyysoireita. ==Lähteet== Luokka:Makrolidit
Jyväskylän kaupunkiseurakunta

Jyväskylän kaupunkiseurakunta oli Jyväskylän kaupungissa toiminut Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, kunnes 2009 se yhdistyi Jyväskylän maaseurakunnan ja Korpilahden seurakunnan kanssa Jyväskylän seurakunnaksi. Jyväskylän kaupunkiseurakunta perustettiin vuonna 1880 erottamalla Jyväskylän maaseurakunnasta eli siihenastisesta Jyväskylän seurakunnasta. Sitä mukaa kun osia Jyväskylän maaseurakunnasta liitettiin osia kaupunkiin, liitettiin vastaavasti osia maaseurakunnan alueesta kaupunkiseurakunnan alueeseen osia Jyväskylän maaseurakunnan alueesta, tosin osa kyseisistä seurakunnallisista liitoksista tapahtui himan myöhemmin kuin vastaavat kunnalliset liitoksetJyväskylän maaseurakunnan kirja (1977), osio pitäjän synty ja aluemuutokset. Vaikka Säynätsalo liittyi Jyväskylään 1993, Säynätsalon seurakunta liitettiin Jyväskylän kaupunkiseurakuntaan vasta 2005. Jyväskylän kaupunkiseurakunnan pääkirkko oli vuonna 1880 valmistunut Jyväskylän kaupunginkirkko. Seurakunnan muita kirkkoja olivat ainakin Huhtasuon kirkko, Keltinmäen kirkko, Kortepohjan kirkko, Kypärämäen kirkko, Lohikosken kirkko ja Säynätsalon kirkko. Seurakunta jakaantui seurakuntapiireihin. == Papisto == Seuraavat henkilöt toimivat Jyväskylän kaupunkiseurakunnan kirkkoherroina: * 1894–1904: Fredrik Eliel Cleve * 1905–1923: Konrad Edvard Vanne * 1926–1956: Hjalmar Abraham Paunu * 1957–1963: Jorma Sipilä * 1965–1983: Raimo Pihkala * 1984–2003: Otso Sovijärvi * 2004–2008: Jukka Keskitalo == Katso myös == * Uskonto Jyväskylässä == Lähteet == Luokka:Suomen entiset evankelis- luterilaiset seurakunnat Luokka:Jyväskylän seurakunnat
Leo Karttimo

Leo Karttimo (15. kesäkuuta 1942 – 11. tammikuuta 2000 Oulu) oli suomalainen Suomussalmelta kotoisin ollut luutnantti, rajavartiomestari ja talvisodan Raatteen ja Suomussalmen taistelujen erityistuntija.Merkkipäiviä, Karjalan Heimo N:o 3-4/2000, sivu 53–54 Karttimo meni varusmiespalveluksen jälkeen rajavartiolaitoksen palvelukseen ja jäi sieltä eläkkeelle 1987. Eläkevuosinaan hänestä tuli arvostettu Raatteen ja Suomussalmen taistelujen erityistuntija, joka tutki taistelujen vaiheita ja kirjoitti niistä. Karttimo haastatteli sodan veteraaneja ja kokosi talvisodan aikaista esineistöä Raatteen Portin talvisotamuseoon, jossa hän toimi oppaana. Hänen aloitteestaan perustettiin myös Raatteen vartiomuseo. Karttimon aloitteesta käynnistettiin vuonna 1997 vuosittain pidettävä Raatteen marssi -marssitapahtuma. Hän suunnitteli marssiin osallistuville muistoesineenä marssin päättyessä jaettavasta muistomitalista kolme ensimmäistä.Raatteen marssin historiaa Leo Karttimo oli asiantuntijana Antti Kaskian vuonna 1995 ohjaamassa ja käsikirjoittamassa dokumenttielokuvassa 44. divisioonan kujanjuoksu. Karttimo oli äidin puolelta vienankarjalaista sukujuurta, ja hän oli Kainuun vienalaisperinteiden vaalija ja Kainuun viimeisten koskemattomien salojen suojelun puolestapuhuja. == Teoksia == * Leo Karttimo ja K. E. Salminen: Rannikolta Raatteen tielle: sotaveteraanien haastatteluihin, sotapäiväkirjoihin ja moniin muihin lähteisiin perustuva teost. Karttimo-Salminen yhteistyöryhmä, Kiikoinen 1992 ISBN 952-90-3809-7 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset upseerit Luokka:Suomalaiset sotakirjailijat Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Vuonna 2000 kuolleet
Erkki Eerola

Erkki "Jussi" Eerola (s. 1987 Heinola) on suomalainen kunnanjohtaja ja valokuvaaja. Hänet valittiin vuonna 2018 Vihdin kunnanjohtajaksi. Eerola on aiemmin työskennellyt talousjohtajana Vihdin kunnassa, Karkkilan talous- ja henkilöstöjohtajana, vt. kaupunginjohtajana sekä taloustehtävissä Siuntion kunnassa. Valokuvaajana hänen kanssaan yhteistyötä ovat tehneet mm. Stratovarius, Symfonia ja Pressure Points. Eerolan valokuvausalan yritys valittiin vuonna 2011 Fonectan vertailussa Tampereen parhaimmaksi. Vapaa- ajalla hän on esiintynyt televisiossa tietovisoissa, kuten Haluatko Miljonääriksi ja Heikoin lenkki. Lisäksi hän vapaa-ajalla harrastaa juoksemista ja vaeltamista. Eerola on koulutukseltaan hallintotieteiden maisteri Tampereen yliopistosta . == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Valokuvaaja Jussi Eerolan kotisivu * Vihdin kunnanjohtaja Luokka:Vihdin kunnanjohtajat Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jump King

Jump King on Nexilen kehittämä ja julkaisema tasohyppelypeli. == Pelaaminen == Peli asettaa pelaajan sankarin saappaisiin, ja Jump Kingissä onkin pienehkö tarina; pelaajalle nimittäin kerrotaan, että "ylhäällä on hyvin kuuma typy", joka toimii motivaattorina ylös kiipeämiseksi. Pelaaja ohjaa pelihahmoa 2D-tilassa, jossa tavoitteena on tasolta toiselle hyppien kavuta ylemmäs ja ylemmäs. Pelihahmon ohjausmekanismit tekevät pelistä uniikin; et voi vain juosta ja hypätä kuten tekisit tavanomaisissa tasohyppelyissä. Hypyt tulee ladata ja ohjata, eikä hahmoa voi ohjata ilmassa. Tämä uniikki ohjaustapa on yksinkertaisuudestaan huolimatta samalla pelin suurin haaste. Hyppy tulee ladata juuri oikein, ja hahmon täytyy seisoa juuri oikeassa kohdassa. Jump Kingissä pelihahmo ei kärsi putoamisvahinkoa. Pelin haastavuus perustuu hyppyjen ajoitukseen ja siinä epäonnistuttaessa takaisin putoamiseen. Hahmo saattaa pudota jopa koko pelikentän pohjalle, mikäli alle ei satu tasoa putoamisen aikana. == Tyyli == Pelin ulkoasu on pikselimäinen. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2018 videopelit Luokka:Windows-pelit
Seppo Välinen

Seppo Välinen (s. 4. huhtikuuta 1978 Jyväskylä) on suomalainen teatterinjohtaja, teatteriohjaaja, koreografi ja näyttelijä. Hän on toiminut myös opettajana teatterialan oppilaitoksissa. Välinen on opiskellut Teatterikorkeakoulussa (2008–2012) sekä Turun taideakatemiassa (1998–2002). Välinen on esiintynyt mm. Turun kaupunginteatterissa, Q-teatterissa, Kouvolan Teatterissa ja Suomen Kansallisteatterissa. Hänen ohjauksiaan ja koreografioitaan on nähty mm. Rovaniemen Teatterissa, Kouvolan Teatterissa, Joensuun kaupunginteatterissa ja Vaasan kaupunginteatterissa sekä vapaissa ryhmissä. Seppo Välinen aloitti Vaasan kaupunginteatterin johtajana 1.11.2019. ==Lähteet== Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Suomalaiset teatteriohjaajat Luokka:Suomalaiset teatterinjohtajat
Andrew Holness

Andrew Michael Holness (s. 22. heinäkuuta 1972) on jamaikalainen poliitikko. Keskusta-oikeistolaista Jamaikan työväenpuoluetta (JLP) edustava Holness työskenteli vuosina 2007-2011 opetusministerinä pääministeri Bruce Goldingin hallituksessa. Pääministeri Goldingin erottua tehtävästään lokakuussa 2011 Holness tuli uudeksi pääministeriksi. Hän oli tuolloin 39-vuotiaana Jamaikan historian nuorin pääministeri. Hän seurasi Goldingia myös JLP-puolueen johtajana. Joulukuun 2011 parlamenttivaaleissa oppositiopuolue PNP kuitenkin sai suuren vaalivoiton ja sen johtaja Portia Simpson-Miller palasi pääministeriksi, joten Holnessin ensimmäinen pääministerikausi jäi kahden kuukauden mittaiseksi. Jamaikan seuraavissa parlamenttivaaleissa helmikuussa 2016 JLP kuitenkin sai niukan vaalivoiton ja Andrew Holness on ollut taas maaliskuusta 2016 lähtien Jamaikan pääministeri. Tammikuussa 2017 Andrew Holness vieraili ensimmäisenä Jamaikan pääministerinä Israelissa. == Lähteet == Luokka:Jamaikan pääministerit Luokka:Opetusministerit Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gregoriaanisen kalenterin uudistusesitykset

Gregoriaanisessa kalenterissa on auttamatta monia epäjohdonmukaisuuksia. Vuoden päivät siirtyvät viikonpäivien suhteen yhden eteenpäin vuodessa, mutta tästä on se poikkeus, että karkauspäivän sattuessa väliin siirtyy ensiksi mainittu päivä kaksi viikonpäivää. Kuukaudet ovat eri pituisia, mistä on haittaa mm. tilastollisia laskelmia tehtäessä. Pääsiäisen paikka määräytyy monimutkaisesti. Pääsiäisen mukana siirtyy osa muista alkuvuoden kirkkopyhistä. Vuoden vaihde ei välttämättä ole loogisessa paikassa. Kansainliitto asetti vuonna 1923 komitean tutkimaan kalenteriuudistusmahdollisuuksia. Melkein kaikki esitykset haluavat jättää vuoden päivistä yhden, karkausvuonna lisäksi karkauspäivän, viikkolaskun ulkopuolelle, jotteivat vuoden päivät viikonpäivien suhteen enää siirtyilisi. Sen sijaan siitä, mitä tehdä vuoden muille päiville, ehdotukset ovat varsin erimielisiä. Yksi mahdollisuus on ryhmitellä ne kolmeksitoista viikonpäivien suhteen identtiseksi, 28-päiväiseksi kuukaudeksi. Toiset ovat sitä mieltä, että koska 13 ei ole jaollinen luku, se ei kelpaa kuukausien luvuksi. Maailmankalenterissa vuoden 364 päivää ryhmitellään 12:ksi viikonpäivien suhteen erilaiseksi kuukaudeksi mutta nämä puolestaan neljäksi viikonpäivien suhteen identtiseksi kuukausiryhmäksi. Monien kalenteriuudistusehdotusten huonolle menestykselle on hyvinkin voinut olla niille ominainen edellä mainittu pyrkimys jättää vuoden päivistä yksi, karkausvuonna kaksi, viikkolaskun ulkopuolelle. Siihen, että vuoden päivät eivät viikonpäivien suhteen siirtyilisi ja kuitenkin jokainen päivä kuuluisi häiriintymättömään viikkorytmiin, seuraisi luonnollisesti se, että vuodessa tulisi olla tasamäärä viikkoja. Samaan keskimääräiseen vuoden pituuteen kuin gregoriaanisessa kalenterissa päästäisiin, kun normaalivuodessa olisi 52 viikkoa ja karkausvuodessa 53 viikkoa ja karkausvuosia olisivat ne vuodet, joiden vuosiluku on jaollinen viidellä paitsi ne, joiden vuosiluku on jaollinen 40:llä muttei 400:lla. Myös pääsiäisen paikan määräämiseen on esitetty muutosta. Kirkkojen maailmanneuvosto on käsitellyt esitystä, jonka mukaan pääsiäinen olisi joka vuosi huhtikuun toisena sunnuntaina. Toisaalta on ehdotettu pääsiäissunnuntain määräämistä todellisen kevätpäiväntasauksen ja todellisen täydenkuun mukaan.https://almanakka.helsinki.fi/images/aikakirja/Aikakirja2013kokonaan.pdf == Lähteet == *Heikki Oja: Aikakirja *Paul Kustaanheimo: Läheinen ja kaukainen avaruus *Spectrum tietokeskus, artikkeli kalenteri. === Viitteet === Luokka:Kalenterit
Juhana Lepoluoto

Juhana Lepoluoto (25. kesäkuuta 1946 Hauho – 16. lokakuuta 2015 Muurame) oli suomalainen toimittaja.Tuula Puranen : Toimittaja Juhana Lepoluoto on kuollut, Keskisuomalainen 20.10.2015Riitta Lepoluoto : Monen toimen mies, Journalisti 4.2.2016 Lepoluoto aloitti Oulun yliopistossa historian opinnot, mutta siirtyi lehtialalle. Hän oli aluksi Pohjoinen-kulttuurilehden toimitussihteerinä 1969 ja osa-aikaisena toimittajana Oulun ylioppilaslehdessä ja hänestä tuli jälkimmäisen lehden päätoimittaja 1970. Lehden koko toimitus sai potkut, kun lehdessä julkaistiin Ilkka Tönkyrän porvareita pilkkaava pakina. Lepoluoto pääsi toimittajaksi Kansan Tahto-lehteen. Vuonna 1987 Lepoluoto perusti muutamien muiden toimittajien kanssa Radio Kaiku-paikallisradion, joka toimi parin vuoden ajan. Tämän jälkeen hän siirtyi toimittajaksi Uusi Suomi-lehteen, kunnes tämä lehti teki konkurssin vuonna 1991. Pohjoinen-lehden historiaa : Aika Kalevan helmoissa Lepoluoto piti vaimonsa Leenan kanssa ravintolaa muutamia vuosia Muuramessa. Hän toimi myös Keskisuomalainen-lehden avustajana ja vuonna 1994 hänestä tuli lehden vakinainen toimittaja. Viimeiset viisitoista vuotta hän oli Keskisuomalainen-lehden kunnallistoimittajana, politiikan toimittajana, toimitussihteerinä ja ulkomaantoimittajana. Hän toimi vielä lehden avustajana jäätyään eläkkeelle 2009. Lepoluoto kirjoitti toimittajantyön ohella myös romanttisia tarinoita ja Jerry Cotton -tarinoita. Lepoluoto oli myös kuvataiteiden harrastaja ja hän piti omia taidenäyttelyitä, muun muassa Matkoja-näyttelyn Muuramen Navetalla. Aino Suhola : KSML 23.6.2006: Lepo tekee asennonkin – mutta vain rauhan tähden, Keskisuomalainen 20.10.2015, juttu julkaistu alun perin Keskisuomalaisessa 23.6.2006, kun Juhana Lepoluoto täytti 60 vuotta. == Lepoluodon Jerry Cotton-tarinoita == * Varokaa - säteilyvaara!. Jerry Cotton 11/1974, Seppo Tuiskun kanssa * Jätkäpari ja tappajahai. Jerry Cotton 17/1976 * Tietokoneen luotiennuste. Jerry Cotton 21/1976 * Menomatka mestauslavalle. Jerry Cotton 2/1977 * Kalkkarokäärme ja norsunluukuula. Jerry Cotton 8/1977 * Itsemurhatehtävä Karibianmerellä. Jerry Cotton 10/1977 * Dollariviidakko. Jerry Cotton 20/1977 * Pakastettu painajainen. Jerry Cotton 23/1977, Seppo Tuiskun kanssa * Kolmetoista väärin. Jerry Cotton 10/1978 * Kuoleman koodi. Jerry Cotton 14/1978 * Murhia tullivapaasti. Jerry Cotton 8/1979 * Kalma kannen alla. Jerry Cotton 22/1979 Kioskikirjallisuus Finnsih Pulp : Jerry Cotton == Lähteet == Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet Luokka:Suomalaiset politiikantoimittajat
Herman Vilhelm Bissen

Herman Vilhelm Bissen (1798−1868) oli tanskalainen kuvanveistäjä. Hän meni 1824 Roomaan, jossa hän oli Bertel Thorvaldsenin oppilaana. Hän veisti kuvapatsaita klassisten esikuvien mukaan. Hän teki useita teoksia Tanskan valtion tilauksesta. Varsinaisen maineensa hän saavutti käsitellessään Slesvig-Holsteinin sodan vaikutusten perusteella oman aikansa ja kansansa aiheita, kuten Maasotilas ja Kristiansborgin linnan edustalla sijaitseva Fredrik VII:n pronssinen ratsastajapatsas. Bissenille olivat ominaisia voimakkaat viivat ja hyvä luonteenkuvaus.Hakusana: Bissen Herman Vilhelm, Tietosanakirja, palsta 1067. Tietosanakirja Osakeyhtiö 1909 (Rubeberg.org) Bissenin oppilaita ovat olleet suomalaiset kuvanveistäjät Walter Runeberg ja lyhyen ajan myös Johannes Takanen. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Herman Wilhelm Bissen, Kunstindeks Danmark/Weilbachs Kunstnerleksikon Luokka:Tanskalaiset kuvanveistäjät Luokka:Vuonna 1798 syntyneet Luokka:Vuonna 1868 kuolleet
Vilhelm Bissen

Christian Gottlieb Vilhelm Bissen (5. elokuuta 1836 Kööpenhamina, Tanska – 20. huhtikuuta 1913 Kööpenhamina, TanskaVilhelm Bissen, Kunstindeks Danmark/Weilbachs Kunstnerleksikon) oli tanskalainen kuvanveistäjä. Hänen isänsä oli kuvanveistäjä Herman Vilhelm Bissen, jonka oppilas hän oli. Bissen asui pitkään Italiassa. Bissen on veistänyt monet niistä kuvapatsaista, jotka antavat leimansa Kööpenhaminalle, esimerkiksi Absalon Raatihuoneella, Absalon Amagerin torilla ja Kylpevä poika Langebron luona. Lisäksi hän on tehnyt muotokuvia muun muassa isästään ja Henrik Ibsenistä sekä valmistanut veistoksia vapaan mielikuvituksen mukaan, kuten kauniin Maljakonmaalaajan, joka on Ateneumin taidemuseossa Helsingissä.Hakusana: Bissen Christian Gottlieb Vilhelm, Tietosanakirja, palsta 1067. Tietosanakirja Osakeyhtiö 1909 (Runeberg.org)Maljakonmaalaaja, 1889, Kansallisgalleria == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Tanskalaiset kuvanveistäjät Luokka:Vuonna 1836 syntyneet Luokka:Vuonna 1913 kuolleet
Gustav Aagaard

Gustav Aagaard (18. syyskuuta 1852 Sandefjord, NorjaHakusana: Aagaard, Gustav, Salmonsens konversationsleksikon, s. 11 (Archive.org) − 1927Gustav Aagaard, Kirjasampo, viitattu 7.1.2020) oli norjalainen kirjailija ja pappi. Hän valmistui papiksi 1876. Hänen kertomuksensa kuuluvat tasaiseen ajanvietekirjallisuuteen. Alkuun ne olivat uskonnollisia, myöhemmin enemmän kaunokirjallisuutta mutta edelleen niissä oli vahvasti tuntuva moralisoiva tendenssi. Hän teoksiaan ovat esimerkiksi Speilbilleder (1896), Sterke hænder (1897), joka on suomennettu nimellä Väkevät kädet, En spøgelseshistorie (1899), I skygger og lys (1900) ja Keiser Felix (1904).Hakusana: Aagaard, Gustav, Tietosanakirja, palsta 1067. Tietosanakirja Osakeyhtiö 1909 (Runeberg.org) ==Suomennetut teokset== * Väkevät kädet (Sterke hænder, 1897) Gummerus 1901. * Kun ankkuri laskettiin: norjalainen joulukertomus, suom. O. A. Joutsen, Helsinki: Suomen merimieslähetysseura 1905. * Valoa ja varjoa: joulukertomuksia nuorisolle, Pori: Gust. Ronelius 1908. * Päivänpaisteeni, suom. Edla Hiilos, Gummerus 1914 == Lähteet == Luokka:Norjalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1852 syntyneet Luokka:Vuonna 1927 kuolleet
TOI 700 d

TOI 700 d on tammikuussa 2020 löydetty eksoplaneetta, joka kuuluu TOI 700-moniplaneettajärjestelmään. Se on noin 100 valovuoden päässä Maasta. Eksoplaneetan löytymisestä ilmoitettiin Yhdysvaltain astronomisen seuran kokouksessa 6. tammikuuta 2019. TOI 700 d on ensimmäinen Maan kokoinen eksoplaneetta, jossa saattaa olla elämää. NASAN tutkijoiden mukaan planeetalla saattaa hyvinkin olla vettä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Eksoplaneetat