EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Martial industrial

Martial industrial on industrialin ja neofolkin pohjalta kehittynyt elektroninen musiikkilaji. Se yhdistelee industrialia, eurooppalaista marssimusiikkia, historiallisia puheraitoja, (neo)klassisia ja dark ambient -vaikutteita. Martial industrialin juuret ovat 80-luvulla, jolloin industrial-yhtye Laibach käytti marssirytmejä ja totalitaristista estetiikkaa. Neofolk-artisti Douglas Pearce (Death In June) ja Boyd Rice tekivät tahoillaan samaa omista taiteellisista lähtökohdistaan. 90-luvulta lähtien genreä ovat kehittäneet mm. Puissance, Blood Axis, Der Blutharsch ja Von Thronstahl. Martial industrial -yhtyeiden määrä ja genren tunnettuus ovat kasvaneet 2000-luvulla, vaikka edelleen kyse on hyvin marginaalisesta musiikkityylistä. Martial industrial yhdistetään joskus äärioikeistolaisuuteen, samoin kuin neofolk. Genrellä on sekä faneja että vastustajia, jotka pitävät musiikkityyliä vähintään metapoliittisena, vaikka musiikissa ei viitata ajankohtaiseen politiikkaan. Artistien omat kannat kysymykseen politiikasta ovat jakautuneita. Esimerkiksi saksalainen Triarii on ilmaissut musiikin olevan historian käsittelyä varten ja vastustavansa kaikkia ääriryhmiä. Von Thronstahl sen sijaan on kritisoinut modernia demokratiaa ja tuonut esiin musiikin ideologisia päämääriä. == Yhtyeitä == * Arditi * Blood Axis * Boyd Rice (NON) * Der Blutharsch * Death In June * Karjalan Sissit * Laibach * L'Effet C'Est Moi * Legionarii * Parzival * Puissance * Rome * Triarii * Von Thronstahl == Lähteet == Luokka:Industrial
Stella Donnelly

Stella Donnelly (s. 10. huhtikuuta 1992) on australialainen laulaja- lauluntekijä. Hän syntyi Australiassa walesilaiselle äidille, ja hän vietti osan lapsuudestaan Walesissa ja muutti takaisin Australiaan noin 10-vuotiaana. Donnelly aloitti musiikkiuransa julkaisemalla EP-levyn Thrush Metal vuonna 2017. Vuonna 2019 ilmestyi hänen debyyttialbuminsa Beware of the Dogs, joka palkittiin ARIA Music Awardsissa kategorioissa "Independent Album Of The Year" ja "Best Independent Pop Album or EP". == Diskografia == === Albumit === * Beware of the Dogs (2019) * Flood (2022) === EP:t === * Thrush Metal (2017) == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Australialaiset laulaja-lauluntekijät Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1992 syntyneet
Lene Cecilia Sparrok

Lene Cecilia Sparrok (s. 6. lokakuuta 1997 Namsskogan, Norja) on eteläsaamelainen näyttelijä ja poronhoitaja Norjasta. Hän teki läpimurtonsa vuonna 2017 ensimmäisen elokuvansa Saamelaisveri naispääosassa Elle Márjána. Tästä roolista hän on voittanut useita palkintoja. ==Elämä ja ura== Sparrok on syntynyt Namsskoganissa, jossa hän työskentelee poronhoitajana sukulaistensa kanssa Voengelh-Njaarke -paliskunnassa. Hän on varttunut sekä Namsskoganissa että Snåsassa, jossa hän kävi eteläsaamelaista asuntolakoulua Åarjel-saemiej skuvle. Sparrok on suorittanut poronhoidon ammattitutkinnon. Vuonna 2017 hän sai kisällikirjeensä. Hän osaa norjaa, ruotsia ja eteläsaamea. ===Saamelaisveri=== Sparrok, joka harrasti teatteria koulussa, kutsuttiin Uumajan Saamelaisviikkojen aikana järjestetyyn koe-esiintymiseen. Sen jälkeen kun Sparrok sai roolin, hän kävi säännöllisesti näyttelijäopetuksessa ennen elokuvan kuvauksia. Sparrok oli vain 14-vuotias, kun hän näytteli eteläsaamelaista Elle Márjáa (Kristinaa) Amanda Kernellin elokuvassa Saamelaisveri. Hänen pikkusiskonsa Mia Sparrok näytteli samassa elokuvassa Elle-Marjan pikkusiskoa Njennaa. == Palkintoja ja tunnustuksia == Vuoden 2016 Tokion kansainvälisillä elokuvafestivaaleilla Sparrok voitti parhaan naisosan palkinnon. Samana vuonna hänet palkittiin raadin kunniamaininnalla 40. São Paulon kansainvälisillä elokuvafestivaaleilla. Seuraavana vuonna hän voitti parhaan naisosan palkinnon Seattlen kansainvälisillä elokuvafestivaaleilla. Samana vuonna sekä Sparrok että hänen pikkusiskonsa Mia olivat ehdolla parhaan naisosan palkinnon saajaksi, mutta kumpikaan ei voittanut. Sen lisäksi sinä vuonna Sparrok kilpaili parhaan naispääosan Guldbagge-palkinnosta, jonka hän myös voitti. ==Filmografia== === Elokuvia === Elokuvat Elokuvat Elokuvat Elokuvat Vuosi Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Rooli 2017 Saamelaisveri Sameblod Saemien vïrre Elle Márjá/Kristina === Ääninäyttelijänä === Äänikirja Äänikirja Äänikirja Äänikirja Vuosi Eteläsaamenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Kirjailija 2017 Alfrede tjuara reegkes gïeline lohkedh Alfred må lese høyt Mina Lystad 2017 Maam dah soptestamme (yhtenä lukijana) Maam dah soptestamme Ando Andersson == Lähteet == Luokka:Saamelaiset näyttelijät Luokka:Norjalaiset näyttelijät Luokka:Parhaan naispääosan Guldbagge-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
John Lundvik

John Hassim Lundvik (s. 27. tammikuuta 1983 Lontoo) on ruotsalainen laulaja ja lauluntekijä. Hän voitti vuoden 2019 Melodifestivalenin musiikkikappaleella "Too Late for Love" ja edusti Ruotsia toukokuussa 2019 Euroviisuissa Tel Avivissa Israelissa. Aikaisemmin hän on kilpaillut Melodifestivalenissa vuonna 2018 musiikkikappaleella "My Turn" sijoittuen kolmanneksi finaalissa. Lundvik osallistui Melodifestivaleniin uudestaan vuonna 2022 kappaleella "Änglavakt" ja sijoittui kahdeksanneksi. == Yksityiselämä == Lundvik syntyi Lontoossa ja hänet adoptoitiin viikon vanhana ruotsalaiselle pariskunnalle. Hän asui Lontoossa kuusivuotiaaksi asti, kunnes Lundvikin perhe muutti takaisin Ruotsiin, Växjöön. Hän ei ole koskaan tavannut biologisia vanhempiaan. == Diskografia == === Singlet === Nimi Vuosi Listasijoitukset Albumi SWE "Friday Saturday Sunday" 2015 — "Love Your Body" 2016 — "All About the Games" — "With You" 2017 — "My Turn" 2018 10 "Too Late for Love" 2019 1 == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ruotsalaiset laulajat Luokka:Ruotsin euroviisuedustajat Luokka:Vuoden 2019 euroviisuedustajat Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Batman vs. Teenage Mutant Ninja Turtles

Batman vs. Teenage Mutant Ninja Turtles on vuoden 2019 keväällä julkaistu supersankarianimaatioelokuva. Elokuva on toteutettu DC Entertainmentin, Warner Bros. Animationin ja Nickelodeon Animation Studiosin yhteistyönä. Elokuva perustuu vuonna 2015 julkaistuun sarjakuvaminisarjaan, jossa DC Comicsin Batman- sekä IDW Publishingin julkaisemien TMNT-sarjakuvien hahmot tapaavat toistensa universumeissa. == Ääniroolit == === Englanti === == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 2019 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset animaatioelokuvat Luokka:Batman-elokuvat Luokka:Teini- ikäiset mutanttininjakilpikonnat -elokuvat
Orchestre Poly Rythmo de Cotonou

Orchestre Poly Rythmo de Cotonou on Beninistä, Cotonousta kotoisin oleva yhtye. Se soittaa afrobeatia, funkia, soukousta ja muita tyylejä, jotka perustuvat usein vodunin rytmeihin. Ryhmää kutsutaan joskus nimellä "Tout Puissant" (suom. "Kaikkivaltias") Orchester Poly Rythmo do Cotonou. == Biografia == Orchestre Poly Rythmo de Cotonoun perusti ensimmäisen kerran yhtyeen johtaja Clément Mélomé vuonna 1968 nimellä "Orchestre Poly-Disco" Cotonoun rannikkokaupungissa Beninissä. Sen debyyttialbumi julkaistiin alun perin vuonna 1973. 1960-luvun lopulta 1980-luvun alkupuolelle ryhmä tallensi noin 500 eri musiikkityylistä kappaletta beniniläisille levy-yhtiöille. === Elpyminen === Popular African Music -yhtiö julkaisi yhtyeen tallenteista vuonna 2003 kokoelman, jota seurasi The Kings of Benin Urban Groove Soundway Recordsin kanssa seuraavana vuonna. Vuoden 2008 alussa Analog Africa -lehden julkaisemat kokoelmat toivat yhtyeelle suurempaa, maailmanlaajuista huomiota. Tämä kiinnostus johti yhtyeen uudistamiseen, kansainväliseen kiertueeseen vuonna 2009 ja kahden uuden studioalbumin julkaisemiseen: Cotonou Club (2011) ja Madjafalao (2016). == Diskografia == === Uudelleenjulkaisut === Orchester Poly-Rythmo julkaisi aktiivisimman kautensa aikana useita tusinoita LP:itä ja singlejä. Seuraava diskografia viittaa vain viime vuosien julkaisuihin. otsikko levy-yhtiö vuosi merkinnät Nouvelle Formule… ACP-tuotanto noin 2000/2001 uusia tallenteita, ilman tyylillistä painotusta Reminiscin´in Tempossa - African Dancefloor Classis Popular African Music 2003 Kokoelma soukous- ja salsa-kappaleita The Kings of Benin Urban Groove 1972 – 80 Soundway Records 2004 Kokoelma ilman tyylillistä painotusta The Vodoun Effect – Funk & Sato from Benin’s Obscure Labels 1972–1975 Analog Africa 2008 Kokoelma afrobeat-, funk- ja vodun-kappaleita, jotka olivat alun perin pienten beniniläisten yhtiöiden julkaisemia. Monet kappaleista perustuvat vodun- rytmeihin sato ja sakpata. Echos Hypnotiques – From the Vaults of Albarika Store 1969–1979 Analog Africa 2009 Alun perin beniniläisten yhtiöiden julkaisemia afrobeat-, funk- ja vodun-kappaleita Cotonou Club Strut Records 2011 uudempia tallenteita, pääasiassa afrobeatia, funkia ja vodunia Cotonou Club / Radio Poly-Rythmo Sound d'Ailleurs 2011 Cotonou Clubin rajoitettu painos sekä bonus-CD Radio Poly-Rythmo, jossa live-äänityksiä, radioäänityksiä ja videoita The 1st Album Analog Africa 2011 Vuoden 1973 albumin uudelleenjulkaisu. Levyn neljästä nimekkeestä kaksi on eri versioita verrattuna alkuperäiseen albumiin. The Skeletal Essences of Afro Funk Analog Africa 2013 Kokoonpano 1969–1980 Madjafalao Because Music 2016 uudempia tallenteita == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Orchester Poly Rythmo de Cotonou Discogsissa * Orchester Poly Rythmo - virallinen sivusto * Analog Afrca, verkkosivusto Luokka:Beninin musiikki
Too Late for Love

Too Late for Love on ruotsalaisen laulajan John Lundvikin esittämä kappale, jolla hän edusti Ruotsia vuoden 2019 Eurovision laulukilpailussa. Kappale valittiin edustuskappaleeksi maaliskuussa 2019 Melodifestivalenissa. Kappale sai eniten ääniä sekä kansainvälisiltä raadeilta että yleisöäänestyksessä. Kappale kilpaili Euroviisujen finaalissa, jossa se sai 334 pistettä ja saavutti sijan 5. == Listasijoitukset == Lista Paras sijoitus Sverigetopplistan 1 == Lähteet == Luokka:Ruotsin euroviisuedustuskappaleet Luokka:Vuoden 2019 euroviisuedustuskappaleet
Tuija Virtanen-Ulfhielm

Tuija Elisabeth Virtanen-Ulfhielm (o.s. Virtanen, s. 5. kesäkuuta 1954 Turku) on suomalainen filosofian tohtori ja Åbo Akademin englannin kielen professori emerita. Virtanen kirjoitti ylioppilaaksi Puolalan yhteislyseosta (1973). Hän opiskeli ja valmistui Åbo Akademista humanististen tieteiden kandidaatiksi 1977, filosofian maisteriksi 1982, lisensiaatiksi 1988 ja tohtoriksi 1993. Lisäksi hän suoritti aineenopettajan kasvatustieteelliset opinnot (1985). Hänen väitöskirjansa (1992) oli otsikoitu Discourse functions of adverbial placement in English. Clause-initial adverbial placement in narratives and procedural place descriptions. Vuodesta 1995 Virtanen-Ulfhielm on ollut Tukholman yliopiston englanninkielen dosentti ja vuosina 1997–2002 Åbo Akademin dosentti. Virtanen työskenteli valmistuttuaan Turun yliopiston englannin assistenttina (1982–1989), jona aikana hän oli Åbo Akademin tutkimusapulainen (vuosina 1985–1988). Hän oli Suomen Akatemian tutkimusapulainen 1989–1992 ja Åbo Akademin englannin lehtori 1992–1997. Vuosina 1997–2002 Virtanen-Ulfhielm oli englannin kielitieteen professori Växjön korkeakoulussa, sittemmin Växjön yliopistossa. Hänet nimitettiin vuonna 2002 Åbo Akademin englannin kielitieteen professoriksi mistä tehtävästä hän jäi eläkkeelle vuonna 2022. Hän toimi yliopistonsa kielikeskuksen johtokunnan puheenjohtajana 2002–2009. Professori Virtanen-Ulfhielm toimi Valtion kielenkääntäjien tutkintolautakunnan jäsenenä 2002–2003. Hänen tuotantonsa käsitti vuoteen 2015 mennessä yli 55 tieteellistä artikkelia tekstilingvistiikan, diskursioanalyysin, pragmatiikan, retoriikan, englannin kieliopin ja korpuslingvistiikan alalta. Hän oli tuolloin toimittanut viisi kokoelmateosta. Hän on pitänyt myös vierailu- ja yleisöluentoja ja esiintynyt Växjön vuosinaan tv- ja radiolähetyksissä. Hänen aviopuolisonsa on Fredrik Ulfhielm (1990–). Virtanen-Ulfhielm on ollut Suomen Tiedeseuran jäsen vuodesta 2008. ==Teoksia== * (2002) Discourse functions of adverbial placement in English. Clause-initial adverbial placement in narratives and procedural place descriptions. Väitöskirja. * toim. (H. Halmarin kanssa) (2005) Persuasions across genres. A linguistic approach. * toim. (S. C. Halmarin ja D. Steinin kanssa) Pragmatics of computer-mediated communication. ==Lähteet== Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset kielitieteilijät Luokka:Åbo Akademin professorit Luokka:Suomalaiset professorit
Nusinerseeni

Nusinerseeni on SMA-tautiin käytettävä täsmälääke. Lääke hyväksyttiin käyttöön Yhdysvalloissa loppuvuodesta 2016 ja Euroopassa toukokuussa 2017. Lääkkeen avulla puolet niistä lääkettä saaneista, joilla on SMA-taudin ykkösmuoto, kehittyy normaalisti. Myös ne joilla on kakkos- ja kolmosmuoto, saavat merkittävää hyötyä.”Hän on se, jonka silmät ovat täynnä iloa” – Viisivuotias Lucas Räisänen on vakavasti sairas, ja nyt viranomaiset pohtivat, saako hän jopa miljoonia maksavan lääkkeen Helsingin Sanomat 23.9.2017 Suomessa lääke on käytössä nimellä Spinraza, ja se sai myyntiluvan heinäkuussa 2017.Spinraza. Smafinland.fi. Viitattu 10.3.2019 Lääke on hyvin kallis, mutta valmistaja tekee hinnasta salaisia sopimuksia eri maiden kanssa.Viiden lääkeannoksen tuoma toivo Helsingin Sanomat 10.3.2019 Suomessa Spinraza 12 mg / 5 ml injektioneste maksaa 100 867,20 €. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *PubChem: Nusinersen *Royal Society of Chemistry, ChemSpider: Nusinersen *DrugBank: Nusinersen *Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Nusinersen Luokka:Lääkkeet
Carmine Persico

Carmine John Persico Jr., tunnetaan myös nimillä "Junior" ja "The Snake" (8. elokuutahttps://fi.pinterest.com/pin/124412008434172098/ 1933 Brooklyn, Yhdysvallat – 7. maaliskuuta 2019) oli yhdysvaltalainen mafiapomo, joka sai 139 vuoden vankeustuomion.Kuuluisa New Yorkin mafian pomo Carmine ”Käärme” Persico, 85, kuoli. Helsingin Sanomat 10.3.2019. Viitattu 10.3.2019 Persico oli Colombon rikollisperheenä tunnetun New Yorkin mafiaperheen johtaja. Hän kuoli 85-vuotiaana vankilassa kärsittyään neljänneksen tuomiostaan. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset rikolliset Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Gaby Stenberg

Ida Gabriella Gaby Stenberg Koch (aiemmin Ida Gabriella Stenberg, 9. tammikuuta 1923 Tokio, Japani - 20\. syyskuuta 2011 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen näyttelijä, joka näytteli n. 40 elokuvassa. Elokuvien lisäksi hän näytteli paljon Malmön kaupunginteatterissa. Myöhemmin hän tuli tunnetuksi roolistaan Ellinorina / Beatrice Dahlénina TV-sarjassa Varustamo. ==Elämä ja ura== Gaby Stenbergin isä oli Sven Stenberg, ruotsalainen liikemies, jonka työantaja oli Gadeliuksen kauppahuone Japanissa. Perhe muutti takaisin Ruotsiin Suuren Kantōn maanjäristyksen jälkeen eli samana vuonna kuin Stenberg syntyi. Ruotsissa Stenberg opiskeli pianoa Richard Anderssonin musiikkikoulussa ja oppi laulamista Andrejewa de Skilondzilta. viitattu 10.3.2019 Teatterikoulutusta hän sai Willy Koblanckin teatterikoulussa vuosina 1939–1942. Vuonna 1962 hän meni naimisiin Fredrik Kochin kanssa ja päätti pitää tauon näyttelemisestä. Sen aikana hän opiskeli Lundin yliopistossa ja valmistui vuonna 1978 filosofian kandidaatiksi pääaineena fonetiikka. Sen lisäksi hän toimi logopedin sijaisena Malmössä ja opetti Vadstena- Akademienissa vuosina 1983–1992. ===Valkokankaalla=== Hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa oli vuonna 1936 elokuvassa Bombi Bitt ja minä, jossa hän näytteli nuorta tyttöä. Pari vuotta myöhemmin hän sai ison roolin Kristinana elokuvassa Sigge Nilsson ja minä. ===Lavalla=== Stenbergin ensimmäinen esiintyminen lavalla oli Oscarsteaternissa vuonna 1942 Gustaf Wallyn operetissa Blåjackor. 23. syyskuuta 1944 Stenberg esiintyi Titanian roolissa William Shakespearen komedia Kesäyön unelma, joka oli Malmön kaupunginteatterin avajaisnäytelmä. Vuonna 1954 hän esiintyi Franz Lehárin suositussa operetissa Iloinen leski, jota ohjasi Ingmar Bergman. Stenberg oli kiinnitetty Malmön kaupunginteatteriin sekä eri teattereihin Tukholmassa ja Kööpenhaminassa vuoteen 1962 asti, jolloin hän päätti vetäytyä teatterimaailmasta ja omistautua perheelleen. Vasta vuonna 1985 teki Stenberg comebackinsa, jolloin hän esiintyi Malmön kaupunginteatterissa vastanäyttelijänään Jan Malmsjö musikaalissa Lainahöyhenissä. Sen jälkeen hän esiintyi monessa elokuvassa ja TV-sarjassa kuten Goda grannar (1987), Sunes jul (1991) ja pitkäaikaisessa TV-sarjassa Rederiet 1992 ja 1994-2002\. ===Yksityiselämä=== Stenberg oli naimisissa kirurgian dosentti Fredrik Kochin kanssa tämän kuolemaan asti. Heidän poikansa on professori John Koch. Stenberg on haudattu miehensä viereen Norra kyrkogårdenissa Lundissa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Gaby Stenberg Malmön kaupunginteatterin sivuilla *Gaby Stenberg Dramatenin sivuilla *Svenska Klassiker: Gaby Stenberg (2003) Luokka:Ruotsalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
Eino Korpijaakko

Eino Aarre Korpijaakko, vuoteen 1935 Stenius (10. joulukuuta 1897 Vaasa Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1954, s. 393 (Viitattu 10.3.2019) – 30. tammikuuta 1965 Iisalmi) oli Iisalmen kaupunginjohtaja. Korpijaakon vanhemmat olivat maanmittausinsinööri Klas Joel Stenius ja Hilja Amanda Särkkä ja puoliso vuodesta 1927 Anna-Liisa Vartiainen. Korpijaakko tuli ylioppilaaksi 1916 ja suoritti oikeustutkinnon 1920, varatuomarin arvon hän sai 1923. Kuopion lääninhallituksen ylimääräinen esittelijä ja kanslisti Korpijaakko oli vuodesta 1942, Maaningan piirin nimismies vuodesta 1927, Iisalmen kihlakunnan vt. henkikirjoittaja vuodesta 1929 ja Iisalmen kaupunginjohtaja vuodesta 1944. Tästä tehtävästä hän jäi eläkkeelle 1963. Ennen kaupunginjohtajan tehtäväänsä Korpijaakko toimi Iisalmessa myös asianajajana.Geni: Eino Aarre Korpijaakko/Stenius (Viitattu 10.3.2019)Kaupunginjohtaja Eino Korpijaakko 60-vuotias. Helsingin Sanomat, 10.12.1957, s. 8.50-vuotiaita. Helsingin Sanomat, 10.12.1947, s. 6.Iisalmen uusi kaupunginjohtaja astui virkaansa. Helsingin Sanomat, 2.11.1963, s. 21. ==Lähteet== Luokka: Iisalmen kaupunginjohtajat Luokka: Suomalaiset virkamiehet Luokka: Suomalaiset juristit Luokka: Suomalaiset asianajajat Luokka: Vuonna 1897 syntyneet Luokka: Vuonna 1965 kuolleet
Amrita Pritam

Amrita Pritam (31. elokuuta 1919 – 31. lokakuuta 2005) oli intialainen kirjailija ja runoilija. Yli 60 vuotta kestäneen uransa aikana hän kirjoitti yli sata teosta, joihin kuului runoja, esseitä, romaaneita ja elämäkertoja. Hän kasvoi sikhiperheessä ja julkaisi ensimmäisen teoksensa 1934, vain 17-vuotiaana. Hän liittyi Intian itsenäistymistä tukevaan edistyksellisen kirjallisuusliikkeeseen, jonka jäsenet tukivat vasemmistolaista politiikkaa ja vastustivat imperialismia. Hän osallistui myös hyväntekeväisyyteen. Pritamia ja Mohan Singhiä pidetään pandžabinkielisen runouden uudistajina. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Obituary The Guardian * Ek Mulaqat: The unfinished love story of Amrita Pritam and Sahir Ludhianvi Hindustan Times Luokka:Intialaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1919 syntyneet Luokka:Vuonna 2005 kuolleet
Taiwanin alkuperäiskansat

Taiwanin alkuperäiskansat (), myös Taiwanin aboriginaalit, formosalaiset, ovat Taiwanissa asuvia alkuperäiskansoja, jotka muodostavat noin 2 % saaren väestöstä eli noin 530 000 henkilöä. Tutkimusten mukaan he ovat saattaneet asua Taiwanissa 8000–15 000 vuotta eristyksessä ennen han-kiinalaisten saapumista. Taiwanin alkuperäiskansat kuuluvat austronesialaisiin kansoihin. Vuosisatojen ajan alkuperäiskansojen ja Taiwanille muualta saapuneiden välillä oli konflikteja ja taloudellista kilpailua. Kielenvaihto, assimilaatio ja jatkuva kontakti siirtomaavaltojen kanssa aiheutti kielikuolemaa ja kulttuuri- identiteetin menetystä. 1980-luvulta lähtien monet ryhmät ovat vaatineet alkuperäiskansoille laajempaa itsemäärämisoikeutta ja taloudellista kehitystä. 2000-luvulla alkuperäiskansojen asemaa on pyritty parantamaan valtion toimesta, jotta muun muassa alkuperäiskansojen kulttuuri ja kieli olisivat paremmin esillä. Vuonna 2016 presidentti Tsai Ing-wen pyysi alkuperäiskansoilta anteeksi näiden kohtaamaa valtiojohtoista kaltoinkohtelua. Vuonna 2018 säädettiin laki alkuperäiskansojen oikeuksien turvaamiseksi. Kansainvälinen maailman alkuperäiskansojen päivä on tunnustettu Taiwanissa alkuperäiskansojen juhlaksi vuodesta 2016 lähtien, mutta Taiwanissa sitä vietetään 1. elokuuta. Valtio tunnustaa tällä hetkellä 16 alkuperäiskansaa: amisit, atayalit, paiwanit, bununit, puyumat, rukait, tsout, saisiyatit, yamit, thaot, kavalanit, trukut, sakizayat, sediqit, hla'aluat ja kanakanavut. Kansallisella tasolla alkuperäiskansojen etuja valvoo Alkuperäiskansojen neuvosto, joka toimii toimeenpanevan Yuanin alaisuudessa. == Lähteet == *
Ida Trotzig

Ida Trotzig (o.s. Magnét 6\. syyskuuta 1864 Kalmar, Ruotsi - 5\. marraskuuta 1943 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen valokuvaaja, etnografi, japanologi, kirjailija ja taidemaalari, joka vietti runsaat 30 vuotta 1800-1900 -lukujen vaihteessa Japanissa. ==Elämä ja ura== ===Perhe === Trotzigin vanhemmat olivat toimistopäällikkö Henrik Magnét ja Bertha Trotzig. Vuonna 1888 hän meni naimisiin enonsa Herman Trotzigin kanssa. Koska hänen miehensä oli poliisipäällikkönä Koben ulkomaalaisalueella, Ida muutti Japaniin. Siellä hän oppi japania. Vuonna 1894 heidän ensimmäinen lapsensa Inez syntyi. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Ida Trotzig Tukholman Etnografisessa museossa. Luokka:Ruotsalaiset valokuvaajat Luokka:Ruotsinkieliset kirjailijat Luokka:Ruotsalaiset kirjailijat Luokka:Ruotsalaiset taidemaalarit Luokka:Japanologit Luokka:Vuonna 1864 syntyneet Luokka:Vuonna 1943 kuolleet
Yleisavain

Yleisavain on avain, joka pystyy avaamaan useita eri lukkoja, joihin on olemassa yksilölliset avaimet. Tyypillisesti esimerkiksi kerrostaloissa asuntojen oviin on asukkaan yksilöllinen avain, joka toimii vain kyseisessä lukossa ja huoltoyhtiön yleisavain, jolla voi avata kaikkien asuntojen ovet. Yleisavaimia on yleisesti käytössä myös yrityksissä kuten hotellit ja varastointipalvelut, joissa asiakkailla on käytössä yksilöllinen avain mutta yrityksen henkilökunta pystyy tarvittaessa avaamaan lukot omilla yleisavaimillaan. Mekaanisissa yleisavaimissa on useita eri toimintaperiaatteita. Sylinterilukon lukkopesä saattaa olla suunniteltu sellaiseksi, että vain osa lukon tapeista estää lukon avaamisen ja yleisavaimessa kaikki muut paitsi kyseisten tappien kohdalla olevat urat on viilattu tasaiseksi. Tappeja voi olla myös useita päällekkäin, jolloin samassa lukkopesässä toimii kaksi eri avainta. Turvallisin menetelmä on asentaa kaksi eri lukkopesää, jotka avaavat saman lukon. Kahden lukkopesän haittapuolena on sen vaatima lisätila ja korkeampi hinta. Yleisavain heikentää pääsääntöisesti aina lukon murtovarmuutta, sillä se joko yksinkertaistaa lukon rakennetta tai lisää eri vaihtoehtoja, joilla lukon voi avata ja siten helpottaa sen avaamista tiirikoimalla. Yleisavaimen joutuminen vääriin käsiin vaarantaa turvallisuuden kaikissa niissä tiloissa, joihin kyseisellä avaimella on pääsy. Luokka:Kiinteät kalusteet ja varusteet
Jukka Ruotsalainen

Jukka Ruotsalainen on suomalainen salibandypelaaja ja -valmentaja. Hän toimi TPS Salibandyn miesten edustusjoukkueen päävalmentajana kevääseen 2019 saakka.. Hän toimi myös TPS:n A- ja B-ikäisten valmennuspäällikkönä. Nykyään Ruotsalainen valmentaa Sveitsin NLB-liigassa pelaavaa Floorball Thurgauta. Pelaajaurallaan hän pelasi viisi kautta SB Savossa, jonka miesten päävalmentajana hän aloitti valmennusuransa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset salibandyn pelaajat Luokka:Suomalaiset salibandyvalmentajat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Abuk

Abuk on Sudanin dinkojen mytologiassa ensimmäinen nainen. Abuk ja hänen miehensä Garang olivat alun perin pieniä savifiguureja ruukun sisällä. Kun ruukku avattiin, he alkoivat kasvaa. Dinkojen perimätiedon mukaan suuri taivaan jumala antoi Abukille ja Garangille ruoaksi yhden jyvän päivässä. Abuk kuitenkin söi omavaltaisesti enemmän ja loukkasi siten jumalaansa. Abuk on naisten suojelija, ja hän liittyy myös hedelmällisyyteen, puutarhaan ja veteen. Hänen symbolinsa on käärme.Cotterell 1996, s. 181 ==Lähteet== *Cotterell, Arthur: Maailman myytit ja tarut. WSOY 1996. ISBN 951-0-17102-6 === Viitteet === Luokka:Afrikkalainen mytologia Luokka:Myyttiset esivanhemmat
Adu Ogyinae

Adu Ogyinae on Ghanan ašantien mytologiassa ensimmäinen ihminen. Hän ilmestyi maanpinnassa olleesta aukosta pienen ihmisjoukon johtajana ja oli heistä ainoa, joka ei kavahtanut maan uusia ja outoja näkymiä. Kaksi päivää myöhemmin puu kaatui Adun päälle ja hän kuoli. Ryhmän muut jäsenet kuitenkin säilyivät hengissä, ja heistä tuli ihmissuvun esivanhemmat.Cotterell 1996, s. 181 ==Lähteet== *Cotterell, Arthur: Maailman myytit ja tarut. WSOY 1996. ISBN 951-0-17102-6 === Viitteet === Luokka:Afrikkalainen mytologia
Sanni Turtola

Sanni Kyllikki Turtola (o.s. Myllyniemi; 25. maaliskuuta 1917 Peräseinäjoki – (haudattu 6. heinäkuuta) 2012)Turtola Sanni Kyllikki, Karijoen hautausmaa, alue 06, rivi 03A, paikat 006-013 (sukuhauta), viitattu 3.10.2023 oli suomalainen kuulantyöntäjä. Turtola edusti urallaan Karijoen Tapparaa. Turtola saavutti kuulantyönnössä SM-pronssia vuonna 1946 tuloksella 10,46 m. Vuonna 1947 Turtola työnsi tuloksen 10,51 m. Turtola, silloisella nimellään Myllyniemi, työnsi jo vuonna 1937 3,6 kg kuulalla tuloksen 11,74 m Karijoella.Urheiluelämä Karijoella vankalla pohjalla, Suupohjan Sanomat, 1937, No 94, sivu 6, julkaistu 28.8.1937 Turtola kuului Karijoen Tapparan seuran johtokuntaan jo vuodesta 1937.Karijoen Tapparan vuosikokous, Vaasa, 1937, No 45, sivu 5, julkaistu 16.2.1937 Turtolan sisko Pirkko Ristilä oli Kauhajoen Karhua edustanut kuulantyöntäjä. Turtolan puoliso oli Jouko Urho Ensio Turtola.Seurakunnat: Karijoki, vihittyjä: Talollisen poika Jouko Urho Ensio Turtola ja talollisen tytär Sanni Kyllikki Myllyniemi, molemmat Karijoella, Lakeus, 1937, No 114, sivu 6, julkaistu 22.5.1937 Turtolat asuivat vielä 1940-luvulla Karijoella, jossa kuuluivat Ohriluoman pienviljelijäyhdistykseenOhriluoman Pienviljelijäyhdistyksen syyskokous, Suupohjan Sanomat, 1936, No 118, sivu 2, julkaistu 24.10.1936Kansanavun toimikunnan kokous Karijoella, Jaakkiman Sanomat, 1946, No 9, sivu 1, julkaistu 27.2.1946, mutta muuttivat 1960-luvulla Helsinkiin, jossa toimivat yrittäjinä.R-show pohtii yrittämistä, Asiasta puhumassa mm. toimitusjohtaja Kalle Anttila Helsingistä ja entinen maitokauppias Sanni Turtola samoin Helsingistä, Helsingin Sanomat, 1974, No 30, sivu 47, julkaistu 1.2.1974 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kuulantyöntäjät Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Ylin Tajunta

Ylin Tajunta (esiintynyt Suomessa myös nimellä Korkein Äly) () on Marvelin sarjakuvissa esiintyvä kuvitteellinen tekoäly. Hän toimii krii-rodun halitsijana ja tunnetaan myös nimellä Supremor. Ylin Tajunta luotiin miljoona vuotta sitten planeetalla nimeltä Kree-Lar kriiden suurimpien ajattelijoiden (kuten kenraalien, filosofien ja tiedemiesten) mielistä, jotta kriit voisivat luoda oman versionsa Kosmisesta Kuutiosta käytettäväksi skrulleja vastaan. Ylin Tajunta kehitti oman tietoisuuden ja kieltäytyi tästä, mutta sen salliittiin olla olemassa ja jakaa viisautensa kriiden kanssa. Ylin Tajunta on toiminut useasti Ihmenelosten, Hopeasurffarin ja Kostajien vastustajana, mutta joutunut silloin tällöin omien palvelijoittensa kuten, Ronan Syyttäjän ja entisen pääministeri Zarekin, vallankaappausyritysten kohteeksi.Fantastic Four #65. Marvel Comics.Silver Surfer Vol. 2 #6–7. Marvel Comics. == Muissa medioissa == === Marvel Cinematic Universe === *Korkein Äly teki ensiesiintymisensä elokuvassa Captain Marvel (2019), jossa sen kanssa oli mahdollista kommunikoida vain sen itse luomaan virtuaalitodellisuuden kytkeytymällä. Kyseisessä virtuaalitodellisuudessa, Korkein Äly otti sen aina sen henkilön muodon, jota sen kanssa kommunikoiva henkilö eniten kunnioittu. Carol Danversin (silloin kun hän vielä luuli olevansa krii nimeltä Verse) kanssa kommunikoidessaan, hän otti Yhdysvaltain ilmavoimien tutkija Wendy Lawsonin muodon (näyttelijänä Annette Bening), vaikka Danvers ei muistinmenetyksensä vuoksi tiennyt kuka Lawson oli. Elokuvasta poistetussa kohtauksessa, kun Yon-Rogg itse kommunikoi Korkeimman Älyn kanssa, se otti Yon-Roggin oman muodon (näyttelijänä Jude Law). Kun Danvers saa muistinsa takaisin ja alkaa puolustamaan kriiden sotien uhreiksi joutuneita skrulleja Yon-Roggin hyökkäykseltä, Danvers kytketään väkisin Korkeimman Älyn virtuaalitodellisuuteen, mutta Danvers vapauttaa itsensä ja aiheuttaa oikosulun myös implanttiin, joka rajoitti hänen voimiaan. Päihitettyään Yon- Roggin, Danvers kertoi aikovansa lähettää hänet Korkeimmalle Älylle varoituksena siitä, että aikoi tulla lopettamaan kriiden sodat skrulleja ja muita kansoja vastaan. *Elokuvan The Marvels (2023) takaumakohtauksissa paljastui, että Danvers itse oli pian tämän jälkeen matkustanut kriiden pääplaneetalle Halaan, ja tuhonnut Korkeimman Älyn keskusyksikön. Korkeimman Älyn tuhon myötä, kriit ajautuivat 30 vuotta kestäneeseen sisällissotaan, jossa hallitsijat vaihtuivat jatkuvasti ja jossa Hala muuttui lähes elinkelvottomaksi. Sodan päätteksi, Supremoriksi eli kriiden hallitsijaksi oli noussut Korkeimman Älyn tuhoutumisen omin silmin nähnyt Tähtijoukkojen entinen jäsen Dar-Benn. Dar-Benn päätti kostaa sekä Korkeimman Älyn tuhon että Halan muuttumisen elinkelvottomaksi varastamalla ilmakehän, merivettä sekä uuden auringon Danversille tärkeiltä planeetoilta, kuten skrullien siirtokunnasta Tarnax IV:ltä sekä Aladnasta ja Maasta. ==Lähteet== Luokka:Marvel-universumin avaruusolennot Luokka:Marvel-universumin kosmiset olennot
Godeliève Mukasarasi

Godeliève Mukasarasi (s. 1956 Gitarama, Ruanda-Urundi) on ruandalainen ihmisoikeusaktivisti ja sosiaalityöntekijä, joka on perustanut Ruandan kansanmurhasta selviytyneiden orpojen ja leskien tukemiseen tarkoitettuja järjestöjä. Hän on tukenut järjestöjen kautta satoja raiskattua ja seksuaalista väkivaltaa kokeneita naisia, ja hän oli järjestämässä Ruanda- tuomioistuimeen naisia todistamaan Jean-Paul Akayesun oikeudenkäyntiin, vaikka hänen miehensä ja tyttärensä sekä useita muita tapettiin asian estämiseksi. == Elämä == Mukasarasi syntyi vuonna 1956, ja hän aloitti 1970-luvun lopulla työskentelemään sosiaalityön parissa. Ruandan kansanmurhan loppuvaiheissa vuonna 1994 Mukasarasi perusti SEVOTA-nimisen ryhmän, jonka tarkoitus oli edistää leskien ja orpojen yhteiskunnallisia ja taloudellisia oikeuksia. SEVOTA oli vuoteen 2018 mennessä auttanut yli 300 kansanmurhassa raiskattua integroitumaan takaisin yhteisöihinsä. Järjestö on auttanut myös yli 1 300 kotitaloutta mikrolainoissa ja noin 2 000 nuorta ja lasta liittymään rauhan ja kehityksen järjestöihin. Yhdistyneet kansakunnat otti vuonna 1996 yhteyttä Mukasarasiin liittyen Taban pormestarin Jean-Paul Akayesun oikeudenkäyntiin. Mukasarasi eli kansanmurhan aikana Tabassa miehensä Emmanuel Rudasingwan ja lastensa kanssa. Sotilaat raiskasivat heidän tyttärensä. Mukasarasi suostui miehensä kanssa todistamaan YK:n Ruanda-tuomioistuimessa. Asejoukko tappoi joulukuussa 1996 Mukasarasin miehen ja tyttären sekä yhdeksän muuta ihmistä. Murhien taustalla oli todennäköisesti Mukasarasin päätös todistaa Ruanda- tuomioistuimessa. Tapahtuneesta huolimatta hän onnistui järjestämään neljä sevotalaista todistamaan Akayesua vastaan. Akayesun tapaus oli ensimmäinen, jossa raiskaukset johtivat syytteisiin, vaikka raiskausta on pidetty sotarikoksena jo vuodesta 1919. Mukasarasin toimien ansiosta Akaseyu tuomittiin vuonna 1998. Tuomiota voidaan pitää myös ennakkotapauksena, sillä ensimmäistä kertaa raiskausten ja seksuaalisen väkivallan nähtiin olevan osa kansanmurhaa. Mukasarasi oli vuonna 2006 perustamassa naisten rauhanjärjestöä Urununaa. Sen tehtävänä on edistää väkivallasta ja raiskauksista selvinneitä tutseja että hutuja. Osalla Urunana auttamista naisista on syntynyt lapsia raiskauksien seurauksena, ja monet heistä on HIV-positiivisia. == Tunnustukset == Mukasarasi on saanut useita tunnustuksiaan rauhanrakentamistyöstään. Genevalainen World Women’s Summit Foundation antoi hänelle vuonna 1996 maaseudun kehittämispalkinnon. Palkintoperusteluissa hänen perustamansa SEVOTA-järjestö on auttanut monia väkivallan uhreja sekä luonut maaseudulle toimintaa. Law & Democracy -järjestö antoi hänelle vuonna 2004 John Humphrey Freedom Awardin, ja Yhdysvaltain ulkoministeriö palkitsi hänet vuonna 2018 International Women of Courage -palkinnolla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ruandalaiset ihmisoikeusaktivistit Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Meryl Davis

Meryl Davis (s. 1. tammikuuta 1987 Royal Oak, Michigan, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen taitoluistelija. Hän on voittanut jäätanssissa olympiakultaa ja kaksi maailmanmestaruutta parinsa Charlie Whiten kanssa. == Ura == Meryl Davis ja Charlie White saavuttivat juniorien maailmanmestaruuskilpailuissa pronssia vuonna 2006. Aikuisten MM-kilpailuissa he sijoittuivat seitsemänneksi vuonna 2007, kuudenneksi vuonna 2008 ja neljänneksi vuonna 2009. Viimeksi mainittuna vuonna he voittivat neljän maanosan mestaruuskilpailuissa kultaa ja ensimmäisen kuudesta peräkkäisestä Yhdysvaltain-mestaruudestaan. Kaudella 2009–2010 he voittivat Grand Prix -finaalin sekä saavuttivat Vancouverin olympialaisissa ja MM-kilpailuissa hopeaa. Davis ja White voittivat vuonna 2011 maailmanmestaruuden, neljän maanosan mestaruuden ja Grand Prix -finaalin. Vuonna 2012 he voittivat Grand Prix -finaalin mutta jäivät MM-kilpailuissa ja neljän maanosan mestaruuskilpailuissa hopealle. Vuonna 2013 he voittivat jälleen kaikki kolme kilpailua. Sotšin olympialaisissa 2014 he voittivat kultaa jäätanssissa ja saavuttivat pronssia joukkuekilpailussa. Davis on pituudeltaan 160-senttinen. Häntä ja Whitea ovat valmentaneet Seth Chafetz, Igor Špilband, Oleg Epstein ja Marina Zueva. == Yksityiselämä == Davis kihlautui venäläis-kanadalaisen taitoluistelijan Fedor Andreevin kanssa heinäkuussa 2017. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset taitoluistelijat Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Jäätanssijat Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Charlie White

Charlie White (s. 24. lokakuuta 1987 Dearborn, Michigan, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen taitoluistelija. Hän on voittanut jäätanssissa olympiakultaa ja kaksi maailmanmestaruutta parinsa Meryl Davisin kanssa. == Ura == Charlie White ja Meryl Davis saavuttivat juniorien maailmanmestaruuskilpailuissa pronssia vuonna 2006. Aikuisten MM-kilpailuissa he sijoittuivat seitsemänneksi vuonna 2007, kuudenneksi vuonna 2008 ja neljänneksi vuonna 2009. Viimeksi mainittuna vuonna he voittivat neljän maanosan mestaruuskilpailuissa kultaa ja ensimmäisen kuudesta peräkkäisestä Yhdysvaltain-mestaruudestaan. Kaudella 2009–2010 he voittivat Grand Prix -finaalin sekä saavuttivat Vancouverin olympialaisissa ja MM-kilpailuissa hopeaa. White ja Davis voittivat vuonna 2011 maailmanmestaruuden, neljän maanosan mestaruuden ja Grand Prix -finaalin. Vuonna 2012 he voittivat Grand Prix -finaalin mutta jäivät MM-kilpailuissa ja neljän maanosan mestaruuskilpailuissa hopealle. Vuonna 2013 he voittivat jälleen kaikki kolme kilpailua. Sotšin olympialaisissa 2014 he voittivat kultaa jäätanssissa ja saavuttivat pronssia joukkuekilpailussa. White on pituudeltaan 175-senttinen. Häntä ja Davisia ovat valmentaneet Seth Chafetz, Igor Špilband, Oleg Epstein ja Marina Zueva. == Yksityiselämä == White avioitui jäätanssija Tanith Belbinin kanssa huhtikuussa 2015. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset taitoluistelijat Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Jäätanssijat Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Matomäki

Matomäki voi tarkoittaa seuraavia: == Paikannimiä == *Matomäki (Akaa), kaupunginosa Akaassa *Matomäki (Kokemäki), kaupunginosa Kokemäellä *Matomäki (Nakkila), kylä Nakkilassa *Matomäki (Rautjärvi), taajama Rautjärvellä == Sukunimi == *Antti Matomäki (1933–2010), everstiluutnantti *Kaisa Matomäki (s. 1985), matemaatikko *Tauno Matomäki (s. 1937), vuorineuvos == Muita merkityksiä == *Matomäen koulu, alakoulu Nakkilassa
Karhumäki Karhu 48B

thumb|Karhumäki Karhu 48B Suomen Ilmailumuseossa Karhumäki Karhu 48B on Veljekset Karhumäki Oy:n 1940-luvulla suunnittelema ja rakentama ylätasoinen yksimoottorinen kiinteällä laskutelineellä varustettu nelipaikkainen matkailukone jonka prototyyppi OH-VKL "Tavi" valmistui Karhumäen lentokonetehtaalta Kuoreveden Hallissa vuonna 1948. Tähän prototyyppiin asennettiin vuonna 1951 uusi siipi lento-ominaisuuksien parantamiseksi ja se sai samalla mallinimekseen 48B. Konetta käytettiin sekä maa- että vesikoneena. Konetyypistä rakennettiin kaksi yksilöä OH-VKK "Nalle" ja OH-VKL "Tavi".Suomen Ilmailumuseo : Karhumäki Karhu 48BSuomen Ilmailumuseo : Karhumäki Karhu 48B kuvaus Karhumäki aloitti vuodenvaihteessa 1946–1947 uuden matkailukoneen suunnittelut koska yhtiön tehtaalta olivat ilmavoimien tilaukset vähentyneet sodan jälkeen. Koneesta valmistui kaksi prototyyppiä joista OH-VKK "Nalle"-koneen ensilento tapahtui 20. heinäkuuta 1948 ja toinenkin kone OH-VKL "Tavi" valmistui samana vuonna. Koneille ei kuitenkaan löytynyt kysyntää koska sodan jälkeen oli tarjolla runsaasti Yhdysvalloissa valmistettuha ylijäämäkoneita. OH-VKL myytiin ja se sai tunnuksekseen OH-KUA. Lentävät lautaset, taidelautassarja : Karhumäki Karhu 48, Lions Club Kuorevesi OH-VKL "Tavi" on esillä Suomen Ilmailumuseossa. Se on entisöity 1988. __NOTOC__ == Tekniset tiedot == Lähteenä Jane's All The World's Aircraft 1955–56 === Yleiset ominaisuudet === * Miehistö: 1 * Matkustajia: 3 * Pituus: 7,85 m (maakoneversio) * Kärkiväli: 11,54 m * Siipipinta-ala: 17,31 m² * Maksimipaino: 1 310 kg * Moottorina ilmajäähdytteinen, 6-sylinterinen, 190 hv AAvco Lycoming O-435A-mäntämoottori. === Suoritusarvot === * Suurin nopeus: 229 km/h * Lentonopeus: 186 km/h * Lakikorkeus: 4 800 m * Toimintasäde: 700 km == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yleisilmailukoneet Luokka:1940-luvun yleisilmailukoneet
Shae-Lynn Bourne

Shae-Lynn Bourne (s. 24. tammikuuta 1976 Chatam, Ontario, Kanada) on kanadalainen taitoluistelija. Hän on voittanut jäätanssissa maailmanmestaruuden parinsa Victor Kraatzin kanssa. == Ura == Shae-Lynn Bourne ja Victor Kraatz saavuttivat MM-kilpailuissa neljä peräkkäistä pronssimitalia vuosina 1996–1999. Naganon olympialaisissa 1998 he sijoittuivat neljänneksi. He voittivat neljän maanosan mestaruuskilpailuissa kultaa vuonna 1999 ja uusivat voittonsa vuonna 2001, jolloin he sijoittuivat MM-kilpailuissa neljänneksi. Vuonna 2002 he saavuttivat MM-hopeaa ja sijoittuivat Salt Lake Cityn olympialaisissa neljänneksi. Vuonna 2003 he voittivat neljän maanosan mestaruuden ja uransa ainoan maailmanmestaruuden. Bourne on pituudeltaan 163-senttinen. Häntä ja Kraatzia ovat valmentaneet Uschi Keszler, Natalia Dubova, Tatjana Tarasova sekä Nikolai Morozov, jonka kanssa Bourne eli jonkin aikaa avioliitossa. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset taitoluistelijat Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Victor Kraatz

Victor Kraatz (s. 7. huhtikuuta 1971 Länsi-Berliini, Länsi-Saksa) on kanadalainen taitoluistelija. Hän on voittanut jäätanssissa maailmanmestaruuden parinsa Shae-Lynn Bournen kanssa. == Ura == Victor Kraatz ja Shae-Lynn Bourne saavuttivat MM-kilpailuissa neljä peräkkäistä pronssimitalia vuosina 1996–1999. Naganon olympialaisissa 1998 he sijoittuivat neljänneksi. He voittivat neljän maanosan mestaruuskilpailuissa kultaa vuonna 1999 ja uusivat voittonsa vuonna 2001, jolloin he sijoittuivat MM-kilpailuissa neljänneksi. Vuonna 2002 he saavuttivat MM-hopeaa ja sijoittuivat Salt Lake Cityn olympialaisissa neljänneksi. Vuonna 2003 he voittivat neljän maanosan mestaruuden ja uransa ainoan maailmanmestaruuden. Kraatz on pituudeltaan 178-senttinen. Häntä ja Bournea ovat valmentaneet Uschi Keszler, Natalia Dubova, Tatjana Tarasova ja Nikolai Morozov. Kraatz on naimisissa suomalaisen taitoluistelijan Maikki Uotilan kanssa ja heillä on kaksi lasta. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset taitoluistelijat Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Raija Lehmussaari

Raija Lehmussaari (s. 3. maaliskuuta 1943 Tampere) on suomalainen tanssija, koreografi ja tanssinopettaja. Hän perusti vuonna 1967 oman tanssikoulunsa Turkuun ja on opettanut siellä yli 50 vuoden ajan. Vuosina 1981–2004 Lehmussaari puolestaan toimi Aurinkobaletin taiteellisena johtajana ja pääkoreografina. == Elämä == Lehmussaari innostui baletista jo nuorena Tampereella. Hän muutti Tampereelta Turkuun opiskelemaan kieliä ja kirjallisuustiedettä. Hän aloitti Turussa uransa baletinopettajauransa, kun Telma Tuulos kutsui hänet vuonna 1962 koulunsa opettajaksi. Oman balettikoulunsa Lehmussaari perusti vuonna 1967. Lehmussaari perusti vuonna 1981 Turkuun tanssiteatteri Aurinkobaletin, jonka taiteellisena johtajana ja pääkoreografina hän toimi vuoteen 2004. Aurinkobaletista kehittyi Lehmussaaren kaudella korkeatasaoinen ammattiryhmä, jonka ohjelmistossa oli sekä suomalaisten että ulkomaisten koreografien teoksia. Lehmussaari itse loi Aurinkobaletille melkein 50 tanssiteosta. Lisäksi hän on koreografioinut teoksia Kotkan kaupunginteatterin, Kuopion oopperan, Down By The Laituri -festivaalin, Savonlinnan oopperajuhlien, Turun kaupunginteatterin, Turun musiikkijuhlien ja Åbo Svenska Teaterin kanssa. Lehmussaari on jatkanut tanssikoulunsa opettajana jäätyään eläkkeelle Aurinkobaletista. Lehmussaari on toiminut tanssitaiteen puolesta myös eri liitoissa. Hän on ollut Suomen tanssitaiteilijaliiton ja Suomen tanssipedagogiliiton hallituksen jäsenenä sekä Kansainvälisen teatteri-instituutin Suomen tanssijaosastossa. Lisäksi hän on osallistunut Suomen opetus- ja kulttuuriministeriön tanssitaiteen ammatillisen koulutuksen opetussuunnitelmatoimikunnassa ja Turun Taiteen ja viestinnän oppilaitoksen sekä Turun Konservatorion tanssikoulutuksen suunnitteluryhmässä. == Tunnustukset == Lehmussaari on saanut useita tunnustuksia pitkästä urastaan. Vuonna 2011 hän sai tanssitaiteen valtionpalkinnon. Häntä pidetään tanssitaiteen merkittävänä kehittäjänä, ja monista hänen oppilaistaan on tullut ammattitanssijoita ja monet ovat päätyneet opettamaan Suomen Kansallisoopperan balettioppilaitokseen ja Turun ammattikorkeakoulun taideakatemiaan. Valtionpalkinnon perusteissa sanottiin lisäksi, että Lehmussaari on työnsä ansiosta vahvistanut tanssin asemaa ja vahvistusta, kasvattanut sen yleisöä ja luonut tanssijoille työmahdollisuuksia Varsinais-Suomessa. Vuonna 2020 hänelle myönnettiin Pro Finlandia -mitali. Valtionpalkinnon lisäksi Lehmussaari on saanut useita Turun ja Porin läänin palkintoja, turkulaisia kulttuuripalkintoja ja muun muassa Varsinais-Suomen liiton Aurora-mitalin, Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan ritarimerkin ja Suomen Kulttuurirahaston Elias Lönnrot -mitalin. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset koreografit Luokka:Suomalaiset balettipedagogit Luokka:Pro Finlandia -palkitut Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Maria Teresa (Luxemburg)

María Teresa Mestre y Batistan (s. 22. maaliskuuta 1956, Havana, Kuuba) on Luxemburgin suurherttua Henrin puoliso ja täten Luxemburgin suurherttuatar. == Varhainen elämä == Hän syntyi Kuubassa vaikutusvaltaiseen espanjalaistaustaiseen sukuun. Hänen vanhempansa olivat José Antonio Mestre ja Maria Teresa Batista-Falla de Mestre. Ennen Kuuban vallankumousta hänen sukunsa omisti pankkeja ja sokeritehtaita. Vallankumouksen jälkeen perhe muutti New Yorkiin ja sieltä Sveitsiin. Maria Teresa sai Sveitsin kansalaisuuden, kävi koulunsa loppuun ja aloitti valtiotieteen opinnot Geneven yliopistossa. == Avioliitto ja perhe == Genevessä opiskellessaan Maria Teresa tapasi tulevan puolisonsa Henrin. Molemmat valmistuivat vuonna 1980 ja ilmoittivat sen jälkeen kihlauksestaan. Häitä vietettiin Notre-Damen katedraalissa 14. helmikuuta 1981. Parilla on viisi lasta, perintösuurherttua Guillaume (s. 1981), Félix (s. 1984), Louis (s. 1986), Alexandra (s. 1991) ja Sébastien (s. 1992). == Luxemburgin suurherttuattarena == Suurherttuatar on valittu Unescon hyvän tahdon lähettilääksi vuonna 1997 tunnustuksena työstään koulutuksen, naisten oikeuksien ja mikrorahoituksen hyväksi. Suurherttuattaren mielenkiinnonkohteita ovat kukat, taide, arkkitehtuuri ja kulttuuri. === Hovin työolot === Vuonna 2020 Luxemburgin pääministeri tilasi selvityksen, jossa oli tarkoitus käydä läpi hovin työoloja. Vuodesta 2015 lähtien noin kolmannes hovin työntekijöistä oli ottanut lopputilin, ja syyksi ilmoitettiin suurruhtinatar, jota syytettiin mm. päälle päsmäröimisestä sekä siitä, että hän vaati hovin työntekijäitä olemaan aina valmiina ja tietämään hänen toiveensa etukäteen. Hovissa kerrottiin vallitsevan pelon ilmapiiri, ja että ainoastaan pääministeri uskaltaisi sanoa suurruhtinattarelle vastaan. Luxemburgilainen lehdistö kirjoitti uusista hovin työntekijöihin kohdistuneista ongelmista helmikuussa 2023. Erityistä huomiota herätti tapaus, joka Lëtzebuerger Land -lehden mukaan "lähti lapasesta", kun suurherttuatar halusi sovittaa vaatteita enne kuin häntä oli tarkoitus valokuvata prinsessa Alexandran häiden alla. Paikalle piti hälyttää lisää henkilökuntaa, koska hovineitojen työtaakka osoittautui liian suureksi. Seuraana päivänä suurherttuatar kutsui hovimarsalkan ja henkilökuntansa puhutteluun koskien huonoa organisointia. Näille ei annettu mahdollisuutta puolustautua. == Kunnianosoituksia == * Elefanttiritarikunta (Tanska, 2003) * Kristuksen ritarikunta (Portugali, 2005) * Pyhän Jaakon miekan sotilaallinen ritarikunta (Portugali, 2010) * Henrik Purjehtijan ritarikunta (Portugali, 2017) * Camõesin ritarikunta (Portugali, 2022) * Kaarle III:n ritarikunta (Espanja, 2001) * Arvokkaan kruunun ritarikunta (Japani, 2017) * Kolmen tähden ritarikunta (Latvia, 2006) == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Luxemburgilaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kati Hagros

Kati Hagros (s. 1970) on suomalainen johtaja ja hallitusammattilainen. Hän on toiminut Aalto-yliopistossa tietotekniikkapalveluissa digitalisaatiojohtajana (Chief Digital Officer) vuodesta 2016. Koulutukseltaan Hagros on diplomi- insinööri ja valtiotieteiden maisteri. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa 1989–1994 ja Teknillisessä korkeakoulussa 1990–1997. Hagros on työskennellyt kansainvälisissä johtotehtävistä logistiikan, strategian, laadun ja IT:n alueilla. Ennen Aalto-yliopistoa hän toimi 2010–2015 Koneen kehitysjohtajana ja CIO:na. Hagros työskenteli 1997–2010 Nokialla eri tehtävissä, muun muassa laatujohtajana ja Nokia Mobile Phonesin Aasian strategiajohtajana. Hagros toimii muiden muassa Tokmannin (2016–), Siili Solutionsin (2016–), Nixun (2014–) ja Eezyn (2019–) hallituksen jäsenenä. Vuonna 2014 Tietoviikko valitsi hänet Vuoden CIO:ksi. Hagros valittiin 50 inspiroivimman naisen joukkoon tekniikan alalla Pohjoismaissa vuonna 2016. Suomen lisäksi Hagros on asunut ja työskennellyt Ruotsissa, Ranskassa, Saksassa, Isossa-Britanniassa ja Singaporessa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Kati Hagros: Executive Profile & Biography - Bloomberg Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Albena Denkova

Albena Denkova (s. 3. joulukuuta 1974 Sofia, Bulgaria) on bulgarialainen taitoluistelija. Hän on voittanut jäätanssissa kaksi maailmanmestaruutta parinsa Maksim Staviskin kanssa. Albena Denkova ja Maksim Staviski sijoittuivat vuonna 2001 Euroopan-mestaruuskilpailuissa kahdeksanneksi ja maailmanmestaruuskilpailuissa kymmenenneksi. Vuonna 2002 he olivat EM- kilpailuissa kuudentena, MM-kilpailuissa viidentenä ja Salt Lake Cityn olympialaisissa seitsemäntenä. Vuonna 2003 he nousivat arvokisamitaleille saavuttamalla EM-kilpailuissa hopeaa ja MM-kilpailuissa pronssia. Vuonna 2004 he ylsivät sekä EM- että MM-kilpailuissa hopealle. Vuonna 2005 he sijoittuivat MM-kilpailuissa viidenneksi. Vuonna 2006 he jäivät Torinon olympialaisissa viidenneksi mutta voittivat Calgaryssa maailmanmestaruuden. Vuonna 2007 he saavuttivat vielä EM-pronssia ja voittivat toistamiseen maailmanmestaruuden. Denkova on pituudeltaan 165-senttinen. Häntä ja Staviskia valmensivat jäätanssin olympiavoittajat Natalia Linitšuk ja Gennadi Karponosov. == Lähteet == Luokka:Bulgarialaiset taitoluistelijat Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt