EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Persialainen puutarha

Persialainen puutarha on vuonna 2011 luotu Unescon maailmanperintökohde, johon kuuluu yhdeksän klassista puutarhaa eri puolilla nykyistä Irania. Ne noudattavat Kyyros II Suuren ajalta peräisin olevia suunnitteluperiaatteita. Kaikki puutarhat on jaettu neljään osaan, jotka kuvaavat zarathustralaisuuden neljää elementtiä (taivas, maa, vesi, kasvit) ja vedellä on niissä keskeinen osa sekä maiseman elementtinä että kasvien kastelussa. Puutarhoissa on myös erilaisia rakennelmia, huvimajoja ja muureja. Ne ovat vaikuttaneet puutarhasuunnitteluun Intiassa ja Espanjassa asti. Puutarhat ovat # Pasargad, Pasargadae # Chehel Sotoun, Isfahan # Fin, Kashan # Eram, Shiraz # Shazdeh, Mahan, Kermān # Dolatabad (Dowlat Abad), Yazd # Abbasabad, Mazandaran # Akbarieh, Khorāsān-e Junoubi # Pahlevanpour, Yazd == Kuvia == File:Chehel Sotoon.jpg|Chehel Sotoun, Esfahan File:Jardín de Fin, Kashan, Irán, 2016-09-19, DD 22.jpg|Fin, Kashan File:Eram Garden Ariafar Khosravi.jpg|Eram, Shiraz File:Jardín del Príncipe, Mahan, Irán, 2016-09-22, DD 23.jpg|Shazdeh, Mahan, Kermān File:Dowlat Abad Garden, Yazd, Iran.jpg|Dolatabad, Yazd File:Abbasabad garden.jpg|Abbasabad, Mazandaran, File:Akbarieh garden.jpg|Akbarieh, Khorāsān-e Junoubi == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Puutarhat Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Iranissa Luokka:Esfahan (provinssi) Luokka:Fārs Luokka:Kermān (provinssi) Luokka:Khorāsān-e Junoubi Luokka:Māzandarān Luokka:Yazd (provinssi)
O’G3NE

O’G3NE on alankomaalainen kolmesta siskoksesta koostuva yhtye. Se edusti Alankomaita vuoden 2017 Eurovision laulukilpailussa kappaleella "Lights and Shadows". Yhtye toimi vuodesta 2007 vuoteen 2014 nimellä Lisa, Amy and Shelley. Vuonna 2007 yhtye edusti Alankomaita vuoden 2007 Lasten Eurovision laulukilpailussa laululla "Adem in, Adem uit" (). Vuonna 2014 he voittivat The Voice of Hollandin viidennen tuotantokauden. == Jäsenet == Yhtyeen muodostavat kolme siskoa: Lisa, Amy ja Shelley, joista Amy ja Shelley ovat kaksoset. * Lisa Vol (s. 21. kesäkuuta 1994) * Amy Vol (s. 18. lokakuuta 1995) * Shelley Vol (s. 18. lokakuuta 1995) == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Alankomaiden euroviisuedustajat Luokka:Vuoden 2017 euroviisuedustajat Luokka:Alankomaalaiset yhtyeet
Sanya Phoenixin kansainvälinen lentoasema

Sanya Phoenixin kansainvälinen lentoasema sijaitsee Kiinan eteläisimmän maakunnan Hainanin Sanyan kaupungissa. Matka Sanyan keskustaan on noin 14 kilometriä. Vuonna 2015 se oli Kiinan 18. vilkkain lentoasema yli 16 miljoonalla matkustajalla. Kuva:Sanya-Airport-Jan-2010.jpg | Terminaali kentän puolella vuonna 2010. Kuva:Sanya Phoenix International Airport 1.JPG | Terminaali yöllä vuonna 2013. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kiinan lentoasemat Luokka:Hainan
Narrien illat

Narrien illat on Tapio Suomisen ohjaama elokuva vuodelta 1970. Elokuva seuraa pop-laulaja Markku Suomisen alkoholinhuuruista keikkaelämää. Puolidokumentaarisen satiirin pääosassa on ohjaajan veli Markku Suominen. Juuri toimintansa aloittanut Suomen elokuvasäätiö teki kesäkuussa 1970 ensimmäiset tuotantotukipäätöksensä. Tuen saajia oli kolme, ja suurimman tukisumman kohteeksi valittiin Narrien illat. Elokuva oli vuonna 1967 perustetun, mainoselokuviin erikoistuneen Markfilmi Oy:n ensimmäinen näytelmäelokuva. Yhtiön pääomistaja ja toimitusjohtaja oli pitkän linjan elokuvamies Pentti Lintonen. Elokuva sai nimensä Kari Kuuvan säveltämästä ja sanoittamasta laulusta.Suomen kansallisfilmografia, osa 7 (1962–1970), s. 675–680. Helsinki: Suomen elokuvasäätiö ja Oy Edita Ab, 1998. ISBN 951-37-2218-X. Valtion elokuvatarkastamo määräsi Narrien illat sen ”huonon sisällön” vuoksi 30 prosentin rangaistusveroluokkaan ensimmäisenä elokuvana 13 vuoteen; edellinen oli Eino Ritarin ohjaama Kylä vuodelta 1957. Tuottajan valitettua elokuvatarkastamon päätöksestä vero aleni kymmeneen prosenttiin. Narrien illat herätti runsaasti keskustelua niin sisältönsä ja tyylinsä kuin elokuvatarkastamon päätöksenkin vuoksi. Kriitikkojen mielestä elokuva oli teknisesti epätasainen ja suttuinen, ja monissa kohdin juoni tuntui junnaavan paikallaan. Yleisömenestys jäi alle 20 000 katsojan, esitystuottoja kertyi vain 25 600 markkaa, ja tappiot olivat yli 134 000 markkaa, vaikka elokuvasäätiön tuotantotukikin muutettaisiin avustukseksi. Narrien illat jäi Markfilmi Oy:n ainoaksi pitkäksi elokuvaksi, ja Tapio Suomisen uralle elokuvaohjaajana tuli lähes kymmenen vuoden tauko. Elokuva on esitetty televisiossa kahdesti.https://yle.fi/aihe/artikkeli/2016/10/14/narrien-illat- popparin-turmioelaman-kuvaus Fyysisenä kopiona elokuvaa ei ole ikinä julkaistu. Elokuvassa kuultavat kappaleet julkaistiin Finnlevyn tuottamalla soundtrack-albumilla Narrien illat (Rytmi RILP-7076) lukuun ottamatta viidettä kappaletta ”Jeesus on kuin sumulyhty”. == Näyttelijät == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Narrien illat – popparin turmioelämän kuvaus. Yleisradio. * * Luokka:Vuoden 1970 suomalaiset elokuvat Luokka:Musiikkielokuvat Luokka:Satiiriset elokuvat
Jalo Lesche

Jalo Lesche (11. huhtikuuta 1885 Helsinki – 20. lokakuuta 1957) oli suomalainen näyttelijä.Jalo Lesche kuollut. Helsingin Sanomat 22.10.1957, s. 14. Hän teki pitkän uran Suomen ruotsinkielisen teatteritaiteen parissa. ==Elämä ja ura== Jalo Leschen vanhemmat olivat tehtailija Frans Theodor Lesche ja Elisabeth Fonselius. Lesche aloitti teatteriuransa Kansanteatterissa vuonna 1903 ja hän kävi Kansanteatterin oppilaskoulun. Uransa alussa hän oli mukana useilla teatterikiertueilla. Ruotsalaisessa Teatterissa Lesche aloitti vuonna 1914 ja työskenteli siellä näyttelijänä ja järjestäjänä yli neljäkymmentä vuotta. Leschen rooleja olivat muun muassa Sakeri Aleksis Kiven klassikossa Nummisuutarit ja miekkailumestari Molièren näytelmässä Porvari aatelismiehenä. Ludvig Holbergin näytelmässä Jeppe Niilonpoika Lesche teki Jakobin roolin. Teatteriuransa ohella Lesche näytteli sivurooleja muutamissa mykkäelokuvissa, joista useimmat ovat kadonneet. Jälkipolville säilyneessä teoksessa Rautakylän vanha parooni (1923) Lesche näyttelee renkiä. Lesche sai Pro Finlandia -mitalin 1955. Jalo Leschen puoliso oli Hilma Lesche.http://haudat.genealogia.fi/php/haudat1f.php?coun=fi⟨=fi&code;=163&id;=12041 Heidän tyttärensä oli pikaluistelija ja maailmanmestari Verné Lesche.Maailmanmestaritar koulunpenkillä eli on meilläkin jääprinsessamme - Verne Lesche, Suomen Kuvalehti, 18.03.1933, nro 12, s. 22, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot ==Filmografia== *Nuori luotsi (1913) *Verettömät (1913) *Peski, Lappa ja poliisit (1915) *Venusta etsimässä eli erään nuoren miehen ihmeelliset seikkailut (1919) *Rautakylän vanha parooni (1923) (kreditoimaton) *Tervetuloa aamukahville eli Tottako toinenkin puoli? (1952) (kreditoimaton) ==Lähteet== * ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== *Peer Gynt (1936). Nasjonalbiblioteket. *Jalo Lesche. The Ibsen Stage Performance Database. Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Pro Finlandia -palkitut Luokka:Vuonna 1885 syntyneet Luokka:Vuonna 1957 kuolleet
Venäjän tasavallan väliaikainen neuvosto

Venäjän tasavallan väliaikainen neuvosto (, Vremennyi sovet Rossijskoi respubliki) eli Esiparlamentti (predparlament) oli Venäjän väliaikaisen hallituksen lokakuussa 1917 asettama edustajakokous, jonka oli tarkoitus toimia tilapäisenä parlamentin korvaajana siihen asti kunnes Venäjän perustuslakia säätävä kansalliskokous aloittaisi toimintansa. Koska helmikuun vallankumouksen jälkeen nimitetyn väliaikaisen hallituksen legitimiteetti kärsi parlamentin puuttumisesta, pääministeri Aleksandr Kerenski päätti 27. syyskuuta (J: 14. syyskuuta) 1917 kutsua koolle niin sanotun demokraattisen kokouksen (Demokratitšeskoje sovještšanije), johon kutsuttiin vasemmistolaisten puolueiden ja järjestöjen edustajia. Kokous oli riitaisa eikä antanut yhtenäistä tukea Kerenskin hallitukselle.Robert Service: A History of Modern Russia – From Nicholas II to Putin, s. 57. Penguin Books, Lontoo 2003 (ensimmäinen laitos 1997). Demokraattinen kokous päätti 3. lokakuuta (20. syyskuuta) neuvoa-antavan edustuslaitoksen perustamisesta parlamentin korvikkeeksi perustuslakia säätävää kansalliskokousta odoteltaessa. Esiparlamentti asetettiin virallisesti 15. (2.) lokakuuta ja se kokoontui ensimmäisen kerran 20. (7.) lokakuuta. Sen istunnot pidettiin Mariinskin palatsissa Pietarissa ja ne olivat osin julkisia, osin suljettuja. Esiparlamenttiin kuului 555 jäsentä, jotka edustivat keskustan ja vasemmiston puolueita sekä elinkeinoelämän intressiryhmiä. Puhemieheksi valittiin sosialistivallankumouksellisia edustanut Nikolai Avksentjev.The Provisional Council of the Russian Republic (Pre-parliament) was established Boris Jeltsinin presidentillinen kirjasto. Viitattu 30.10.2016. Esiparlamentin arvovalta jäi heikoksi, sillä pääministeri Kerenski ei katsonut olevansa sille vastuussa ja sivuutti halutessaan sen päätökset. Lisäksi vallankumouksellista vasemmistoa edustaneet bolševikit erosivat esiparlamentista jo sen ensimmäisenä istuntopäivänä. Menševikit ja vasemmistososialistivallankumoukselliset saivat masinoitua esiparlamentissa 6. marraskuuta (24. lokakuuta) maanjako- ja aselepovaatimuksia koskeneen äänestyksen, jonka tulos tulkittiin epäluottamuslauseeksi Kerenskin hallitukselle. Bolševikit kuitenkin ottivat vallan jo seuraavana päivänä.Vladimir N. Brovkin: The Mensheviks after October – Socialist Opposition and the Rise of the Bolshevik Dictatorship, s. 10. Cornell University Press, Ithaca 1987. ==Lähteet== Luokka:Venäjän vallankumous Luokka:Historialliset lainsäädäntöelimet
Bank of New York Mellon

Bank of New York Mellon eli The Bank of New York Mellon Corp. tai BNY Mellon on suuri, vuonna 1784 Alexander Hamiltonin perustaman Bank of New Yorkin perintöä jatkava yhdysvaltalainen pankki. Nykyisen nimensä pankki otti käyttöön 1. heinäkuuta 2007, jolloin Bank of New York ja Mellon Financial Corporation yhdistyivät. Yhtiön kotipaikka on New York, Yhdysvaltain New Yorkin osavaltio. Talousjulkaisu Forbesin maailman suurimpien julkisesti noteerattujen yritysten Forbes Global 2000 -listalla Bank of New York Mellon oli vuonna 2016 sijalla 161. Pankin markkina-arvo oli 44,2 miljardia Yhdysvaltain dollaria (toukokuussa 2016) ja liikevaihto 15,43 miljardia USD (2015). Vuoden 2015 lopussa henkilökuntaan kuului oli 51 200 ihmistä. Taseensa perusteella (393,78 mrd. USD) Bank of New York Mellon luokiteltiin vuonna 2016 maailman 60. suurimmaksi julkisesti noteeratuksi pankiksi (edellisvuonna sijalla 62). Maailmanlaajuisten rahoitusmarkkinoiden vakautta seuraavan Financial Stability Boardin loppuvuoden 2015 listalla pankki luetellaan kuitenkin yhtenä maailman 30 keskeisimmistä pankista (G-SIBs, maailmanlaajuisesti systemaattisesti tärkeät pankit). == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltalaiset pankit Luokka:Yhdysvaltalaiset pörssiyhtiöt
Jean Silva

Jean Carlo Generoso da Silva (s. 13. tammikuuta 1990) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.Jean Silva Soccerway- sivustolla Silva on edustanut kotimaassaan Brasiliassa Alagoinhas Atlético Clubea, Bangladeshissa Abahani Krira Chakraa ja Maltalla Birzebbuga St. Petersiä sekä Melitaa. Keväällä 2015 Silva siirtyi Suomeen pelaten kauden aikana Kakkosta ensin Karjaan BK-46:ssä, sitten Tammisaaren ESC:ssä ja kauden lopulla Espoon FC Hongassa. Kaudella 2016 Silva jatkoi FC Hongassa ja oli nostamassa seuraa Ykköseen. Silvan rooli oli keskeinen. Hän voitti lohkonsa maalikuninkuuden 22 maalilla, joka oli Kakkosen kaikkien lohkojen suurin maalimäärä kaudella 2016. Lisäksi kanssapelaajat valitsivat hänet lohkonsa parhaaksi pelaajaksi kaudella 2016. ==Lähteet== Luokka:Brasilialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Uraanitetrafluoridi

Uraanitetrafluoridi (myös uraani(IV)fluoridi) on uraanin epäorgaaninen yhdiste fluorin kanssa, jossa uraani esiintyy hapetusluvuilla +IV. Se on eräs uraanin fluorideista, ja sen rakennekaava on UF4. Se on kidejärjestelmältään monokliininen kiinteä, kiteinen aine ja väriltään vihreää. Sitä on joskus kutsuttu ydinvoimateollisuudessa triviaalinimellä "vihreä suola". Uraanitetrafluoridia on suunniteltu käytettäväksi polttoaineena sulasuolareaktoreissa, koska sen valmistaminen ei vaadi uraanin väkevöintiä isotooppirikastuksella.Ingmar Grenthe, Janusz Drożdżyński, Takeo Fujino, Edgar C. Buck, Thomas E. Albrecht‐Schmitt & Stephen F. Wolf (2006) Uranium, luku 5 kirjasta Morss, Lester R.; Edelstein, Norman M.; Fuger, Jean, toim. The Chemistry of the Actinide and Transactinide Elements (PDF) (3. painos). Dordrecht: Springer. s. 253–698. UF4 on yleensä välituote kun uraaniheksafluoridia UF6 muutetaan uraanin oksideiksi (U3O8 tai UO2) uraanirikastetta (ns. yellow cake) tai uraanimetallia valmistettaessa. UF4 voidaan pelkistää magnesiumilla tai kalsiumilla metalliseksi uraaniksi. Uraanitetrafluoridia muodostuu kun UF6 reagoi vetykaasun kanssa, tai vetyfluoridin reaktiolla uraanidioksidin kanssa. UF4 ei ole yhtä stabiilia kuin uraanin oksidit ja reagoi hitaasti ilman kosteuden kanssa hajoten takaisin uraanidioksidiksi ja vetyfluoridiksi. Koska vetyfluoridi on voimakkaasti korrosoiva aine, uraanitetrafluoridi ei sovellu uraanin pitkäaikaisen säilytyksen muodoksi. Kuten kaikki uraanin suolat, uraanitetrafluoridi on myrkyllistä ja terveydelle haitallista nieltynä, hengitettynä tai ihokontaktin kautta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *PubChem: Uranium(IV) fluoride Luokka:Uraaniyhdisteet Luokka:Fluoridit
Trolls

Trolls on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen animaatioelokuva, jonka ovat ohjanneet Mike Mitchell ja Walt Dohrn. Se ilmestyi elokuvateattereihin Yhdysvalloissa 4. marraskuuta 2016. Elokuvan tunnuskappaleena on Justin Timberlaken ”Can't Stop the Feeling!”. Trolls perustuu suosittuihin lastenleluihin. Elokuvassa kaksi täysin erilaista trollia lyöttäytyy yhteen pelastaakseen kansansa trolleja syöviltä olennoilta. == ÄänirooleissaElokuvan lopputekstit == Alkuperäinen ääninäyttelijä Suomenkielinen ääninäyttelijä Rooli Anna Kendrick Eveliina Poppy Justin Timberlake Petrus Kähkönen Risu Zooey Deschanel Raili Raitala Bridget Christine Baranski Katja Aakkula Kokki Russel Brand Markus Blom Creek James Corden Ilari Hämäläinen Biggie Christopher Mintz-Plasse Henri Piispanen Prinssi Runko John Cleese Markku Huhtamo Kuningas Runko Jeffrey Tambor Kuningas Pepe Gwen Stefani Heljä Heikkinen DJ Suski Ron Funches Kasmir Cooper Aino Jawo Olivia Ainali Satin Caroline Hjelt Taru Tikkanen Chenille Kunal Nayyar Markus Niemi Kai Timantti Quvenzhané Wallis Olivia Ainali Harper Walt Dohrn Pasi Ruohonen Hitunen Rhys Darby Joonathan Kettunen Bibbly Ricky Dillon ? Aspen Haapa GloZell Maija-Liisa Peuhu Risun mummi Meg DeAngelis Jenni Sivonen Maxie Kastehelmi ? Sussi Sokeritoppa Kandee Johnson Mandy Taikapöly Curtis Stone ? Bergen vartija-Todd ? Petri Hanttu Darius Markku Huhtamo Kapteeni Starfunkle Walt Dohrn Petri Hanttu Herra Hattara Iris Dohrn Evelina Beibi Poppy Liam Henry Luca Elshout Pikku-Risu Matti Holi, Sunja Hyde, Markus Degerman, Maria Yliparkas, Markus Bäckman, Luca Vieri, Magnus Axberg, Jussi Saari, Susa Saukko, Ella Pyhältö, Telma Tuomisto ja Hanna Mönkäre Muissa rooleissa ===Suomenkielinen versio=== Dubbausstudio: Tuotantotalo Werne Muokkaus, äänitys ja ohjaus: Magnus Axberg Käännös: Annamari Metsävainio Tuottaja: Jaana Hovinen Miksausstudio: Deluxe Media == Arvioita == Turun Sanomien Päivi Valotien mielestä ilmeisesti oheistuotemyyntiä edistämään tehty elokuva on täysin yhdentekevä rutiinianimaatio, jonka iso budjetti näkyy pikkutarkassa animoinnissa mutta ei enää umpikaavamaisen tarinan tasolla. Teatterien sijaan Trolls oli hänestä voinut aivan hyvin ilmestyä dvd:llä tai lastenohjelmien kaapelikanavalla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 2016 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset animaatioelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvamusikaalit
Seppo Räisänen

Seppo Kullervo Räisänen (4. marraskuuta 1931 Mikkeli – 16. huhtikuuta 2013 Jyväskylä) oli suomalainen kenraalimajuri. Räisäsen vanhemmat olivat kapteeni Eetu Räisänen ja Irja Paasonen. Hän oli vuodesta 1954 naimisissa rehtori Pirkko Mirjam Liikasen kanssa. Räisänen suoritti Kadettikoulun 1954 ja Sotakorkeakoulun 1965. Hän toimi Pioneerirykmentin, 6. Prikaatin ja Uudenmaan rakuunapataljoonan joukkueenjohtajana 1954–1958, Pioneerirykmentin aliupseerikoulun johtajana 1958–1961 ja toimistoupseerina 1965–1966, Reserviupseerikoulun komppanianpäällikkönä 1961–1963, Sisä-Suomen sotilasläänin esikunnan toimistopäällikkönä 1966-1970 ja sotilasläänin komentajana 1986–1991, Pääesikunnan operatiivisen toimiston toimistoesiupseerina 1970–1973, maanpuolustuskurssien johtajan apulaisena 1973–1977 ja johtajana 1982–1986, Kymen pioneeripataljoonan komentajana 1977–1978 ja puolustusneuvoston yleissihteerinä 1978–1982. Puolustuslaitoskomitean pääsihteerinä ja asiantuntijana Räisänen oli työskennellyt jo 1971–1976, parlamentaarisen valmiuslainsäädäntökomitean asiantuntija hän oli 1978–1978 ja parlamentaarisen väestönsuojelukomitean asiantuntija 1981–1983. Eläkkeelle jäätyään Räisänen toimi vapaaehtoisen maanpuolustuskoulutusjärjestelmän kehittämiseksi koulutustarkastajana, samoin kuin osallistui veteraani- ja maanpuolustustoimintaan. Räisänen ylennettiin aliluutnantiksi 1952, vänrikiksi 1954, luutnantiksi 1955, yliluutnantiksi 1958, kapteeniksi 1961, majuriksi 1966, everstiluutnantiksi 1972, everstiksi 1978 ja kenraalimajuriksi 1986. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kenraalit Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Tejero

Tejero voi tarkoittaa ainakin seuraavia: *Antonio Tejero (1932-), oli Espanjan Guardia Civilin everstiluutnantti, joka yritti nimellä 23-F (23 de febrero) tunnettua vallankaappausta 23. helmikuuta 1981. *Fernando Tejero (1967-), on espanjalainen näyttelijä.
Blues for Elvis – King Does the King’s Things

Blues for Elvis – King Does the King’s Things on yhdysvaltalaisen blueskitaristi, laulajan Albert Kingin vuonna 1970 julkaistu viides studioalbumi. Levyllä King versioi Elvis Presleyn levyttämiä kappaleita. == Kappaleet == === A-puoli === # # # # # === B-puoli === # * # # # == Kokoonpano == * Albert King – kitara, laulu * Marvell Thomas – piano, urut * Donald ”Duck” Dunn – basso * James Alexander – basso * Willie Hall – rummut == Arvostelut == * Allmusic: Allmusic review == Lähteet == * Blues for Elvis – King Does the King’s Things discogs.com -sivustolla === Viitteet === Luokka:Vuoden 1970 albumit Luokka:Albert Kingin albumit
Ussita

Ussita on kunta Italiassa Marchen alueella olevassa Maceratan maakunnassa. Kunnassa on runsaat 400 asukasta. == Maantiede == Ussita sijaitsee Monti Sibillinin kansallispuistossa Val di Panicon laaksossa Monte Boven vuoren juurella. Ussita on suosittua vapaa-ajanviettoaluetta ympäri vuoden. Kunnan kotisivut Kaksi voimakasta maanjäristystä, joista voimakkaampi oli 6,0 magnitudia, tuhosi Ussitan rakennuksia 26. lokakuuta 2016. Järistyksestä selvittiin kuitenkin ilman kuolonuhreja. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Maceratan maakunnan kunnat
Henrich Jönsinpoika Teetgren

Henrich (Henrik) Jönsinpoika Teetgren (k. huhtikuussa 1628 Viipuri) oli suomalainen Viipurissa asunut kirjuri, kääntäjä ja käskynhaltija.Henrich Jönsinpoika Teetgrenin elämäkerta KansallisbiografiassaAdelsvapen-Wiki : Adliga ätten Teetgren nr 557 Teetgren toimi vuonna 1592 kamarikirjurina Viipurissa. Hän sai tädiltään Margareta Mattsdotterilta testamentin kautta 1592 ja 1599 maatiloja Viipurin pitäjästä. Teetgren osallistui venäläisten kanssa käytyihin neuvotteluihin ja Inkerin ja Novgorodin läänin välisen rajan rajakatselmuksiin. Hän toimi viimeksi Viipurin käskynhaltijana. Teetgren tunnetaan siitä, että hän käänsi ruotsin kielelle vuonna 1607 Lex Politica Dei -teoksen, joka oli ensimmäinen juridiikan alalta ilmestynyt ruotsinkielinen kirja. Kirjaan kootut raamatunkohdat liitettiin mukaan kuningas Kaarle IX:n vuonna 1608 painattamaan kuningas Kristofferin maanlain painokseen, ja niiden vaikutuksesta Ruotsin oikeuskäytäntö muuttui ankarammaksi. Teetgren oli toisen kerran naimisissa Turun pormestarin Peter Plagmanin tyttären Barbara Plagmanin (k. 1671) kanssa. Teetgrenin poika Jöns Henriksson Teetgren (k. 1667) toimi Narvan maakanslian sihteerinä, ja hänet aateloitiin 1652. Teetgrenin suku sammui mieskannalta, kun majuri Evert Teodor Alexander Teetgren (1833–1882) kuoli lapsettomana Pietarissa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Suomalaiset kielenkääntäjät Luokka:1500-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 1628 kuolleet
Hannu Sopanen

Hannu Sopanen (15. joulukuuta 1943 Lauritsala – 25. elokuuta 2016Suomen työväen musiikkiliiton Karjalan-piirijärjestö: Hannu Sopanen in memoriam, viitattu 30.10.2016 Lappeenrannan uutiset 13.8.2016: Syöpä mullistin Hannu Sopasen elämän Hän toimi myös kanteleensoittajana, kapellimestarina, soitonopettajana, säveltäjänä ja sovittajana. Hänelle oli myönnetty ansioistaan muun muassa Director Musices -arvonimi. Sopanen oli Imatra Big Bandin,Jazzrytmit 25.8.2016: Hannu Sopanen on poissa Imatra Big Band -festivaalin ja Imatran Big Band -kurssin perustajajäsen.Yle Uutiset 25.8.2016: Hannu Sopanen on kuollut Hän toimi pitkään Imatra Big Bandin kapellimestarina ja trumpettisolistina. Imatra Big Band -festivaalin ohjelmapäällikkönä hän toimi 1983–1998 ja Big Band -kesäkurssin taiteellisena johtajana ja opettajana lukuisina vuosina. Työurallaan Hannu Sopanen toimi muun muassa Kuopion kaupunginorkesterin ykköstrumpetistina (1967–1974), Imatran seurakunnan orkesterin johtajana (1974–1984) ja Imatran kaupungin musiikinjohtajana (1984–1999).Imatralainen 15.5.2012: Hannu Sopanen nimitettiin taidetoimikuuntaan Osa Sopasen oppilaista jatkoi opintojaan ammattimuusikoiksi.Imatra Big Band ry: Hannu Sopanen in memoriam, viitattu 30.10.2016Hannu Sopasen oppilaita on ollut muun muassa Mikko Pettinen.Lappeenrannan musiikkiopiston WilliMusari -lehti, lokakuu 2016 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset trumpetistit Luokka:Suomalaiset kanteleensoittajat Luokka:Suomalaiset kapellimestarit Luokka:Suomalaiset säveltäjät Luokka:Suomalaiset sovittajat Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
Läikkyy

Läikkyy on rap-artistin ja videobloggaajan Arttu Lindemanin ensimmäinen levy- yhtiön kautta julkaistu kappale. Se julkaistiin 20. kesäkuuta 2016. Aiemmin hän on tehnyt omakustanteita. Kappaletta on syytetty Diplon ”Earthquake” -kappaleen kopioksi, Lindeman kielsi asian. Lindeman on sanonut kappaleen kertovan hänen ja hänen parhaan kaverinsa Jaakko Parkkalin "baarielämästä”. ”Läikkyy” oli viikot 27–29 Suomen virallisella singlelistalla sijalla yksi. Kappaleen videossa esiintyy Arttu Lindemanin lisäksi myös Jaakko Parkkali. Laulussa laulaa myös Tiina Vainikainen, joka on kappaleen säveltäjä ja sanoittaja yhdessä Arttu Lindemanin, Henri Lanzin, Kalle Mäkipellon, Olli- Matti Kalliosaaren ja Simo Pirhosen kanssa. Kappaleen ovat tuottaneet MGI ja Kashwell. == Lähteet == Luokka:Arttu Lindemanin kappaleet Luokka:Vuoden 2016 kappaleet
Tumma-ampiaishaukka

Tumma-ampiaishaukka (Henicopernis infuscatus) on haukkojen heimoon kuuluva lintu. Sen levinneisyysaluetta on Uusi-Britannia (mukaan lukien Lolobau) Papua-Uusi-Guineassa. Linnusta on vain 30 tuoretta havaintoja, jotka ovat yksittäisiä lintuja tai pareja. Koska tumma-ampiaishaukka on suuri petolintu, sen tiheyden oletetaan olevan harva, ja se lienee harvinaisempi kuin Uudessa- Guineassa allopatrinen ampiaishaukka. Se on kuitenkin huomiota herättämätön metsälintu ja voi siten olla levinnyt laajalle, ja sen määrä voi olla arvioitua suurempi. Sen populaatio on kuitenkin pienenemässä. Yleensä tumma- ampiaishaukka havaitaan lentämässä metsien yllä enintään 1 300 metrin korkeudessa. Sitä on havaittu harvoin hakatuista tai muuten tuhoutuneista metsistä, mutta sen elinaluevaatimuksia tunnetaan hyvin heikosti. Tumma- ampiaishaukan ravinto ja saalistustapa saattaa olla samantapainen kuin ampiaishaukalla, joka saalistaa puiden latvustossa tai sen yläpuolella niveljalkaisia, liskoja, lintuja ja linnunmunia. == Ulkonäkö == Tumma- ampiaishaukka on 50 senttimetriä pitkä, suurikokoinen. Se on melkein musta, mutta lento- ja pyrstösulissa on runsaasti selvästi havaittavia valkoisia juovia. Yleensä se nähdään lennossa, niin että pyrstö ja pitkät siivet ja lentosulat ja leveät siivenkärjet erottuvat. Saman näköinen laji Aviceda subcristata on pienempi ja paljon vaaleampi.[ Birdlife.org] viitattu 31.10.2016 == Lähteet == Luokka:Haukat Luokka:Uhanalaiset linnut
Jari Peltonen

Jari Peltonen (s. 24. tammikuuta 1961) on suomalainen sarjakuvapiirtäjä. Hänen sarjakuviaan ovat mm. sarjakuvadekkari Kylmälän murhat: Sokea hieroja (Otava 2016), nuoruusmuistelo Fadang: viattomuuden aika (Arktinen Banaani 2012), Etelä-Ranskaan sijoittuvat ravintola-aiheiset La Table - Ruokia Provencesta (Otava 2009, yhdessä Michelin-kokki Markus Aremon kanssa) ja La Table (Arktinen Banaani 2011) sekä Journalisti-lehdessä ilmestyvä Yleisönosasto. Peltonen työskenteli aiemmin mainostoimisto SEKissä ja toimi siellä 15 vuotta Nokian matkapuhelinmainonnan luovana johtajana.Jari Peltonen haluaa tuoda sarjakuvat tutuiksi myös aikuisille, Kirkkonummen Sanomat 31.10.2016. Viitattu 31.10.2016. == Teokset == *La Table - Ruokia Provencesta. Otava 2009. ISBN 978-951-1-22557-7 *La Table - Sarjakuvia. Arktinen Banaani 2011. ISBN 978-952-5768-90-9 *Fadang. Arktinen Banaani 2012. ISBN 978-952-270-061-2 *Kylmälän murhat - Sokea hieroja. Otava 2016. ISBN 978-951-1-30615-3 *Kylmälän murhat 2 - Kyläkauppias katoaa. Otava 2018. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Peltosen haastattelu Seura-lehdessä 2018 Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset sarjakuvantekijät Luokka:Suomalaiset mainonnan suunnittelijat Luokka:Suomalaiset graafiset suunnittelijat
Hopeatie

Hopeatie oli muinainen kauppareitti, joka kulki Mesopotamiasta Volgan keskivaiheilla sijainneen Bulgarin kauppakeskuksen kautta aina Vienan Karjalassa sijainneeseen Bjarmiaan. Tärkein kauppatuote olivat pohjoisen turkikset ja maksuna käytettiin hopeaa. Hopeaa saatiin arabien kaivoksilta nykyisen Tashkentin alueelta, jossa hopeasta oli rikkaita malmiesiintymiä aivan maan pinnassa. Samaa kauppareittiä kulkeutuivat pohjoiseen myös muinaisen Babylonian tarinat ja viisaudet jo ennen kristinuskon tuloa. Idästä suomen kieleen tulleen sanan jumala, on pääteltyHaavio, Martti: Bjarmien vallan kukoistus ja tuho: Historiaa ja runoutta. kulkeutuneen juuri tätä hopeatietä pitkin ja juontuvan muinaisesta perialaisesta sanasta Yima ja edelleen bjarmien sanasta Jomali. Viikingit tekivät Kalevalan Sammon ryöstöä muistuttavia ryöstöretkiä Bjarmiaan. Niistä on säilynyt Ottar Haalogalantilainensen muinaisenglantia oleva matkakertomus, joka on Paulus Orosiusksen maailmanhistorian käännöksen liitteenä. == Katso myös == * Viikinkien idäntie == Lähteet == * === Viitteet === == Kirjallisuutta == * Luokka:Kauppareitit
Flamingo Kid – hellekesä

Flamingo Kid – hellekesä (The Flamingo Kid) on Garry Marshallin ohjaama yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1984. Garry Marshall teki myös käsikirjoituksen yhdessä Neal Marshallin kanssa. Elokuvan nimiosaa näyttelee Matt Dillon. Elokuvassa brooklyniläinen nuori mies saa kesällä 1963 paikan Long Islandilla sijaitsevan hienon rantahotellin apupoikana. Töiden ohella hän pääsee mukaan hienostopiireihin ja kokee myös romanssinpoikasen. ==Arvioita== The New York Timesin kriitikot valitsivat Flamingo Kidin vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. Helsingin Sanomien Helena Yläsen mielestä pienimuotoinen ja vanhanaikainen varttumistarina tarjoaa huolella laadittuja ihmiskuvia ja tarkkanäköistä tapainkuvausta. Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen kutsuu elokuvaa ”hassuksi ja helposti haihtuvaksi elämykseksi” ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat Luokka:Garry Marshallin ohjaamat elokuvat Luokka:Vuoden 1984 yhdysvaltalaiset elokuvat
Betty Blue

Betty Blue (37°2 le matin) on Jean-Jacques Beineixin käsikirjoittama ja ohjaama ranskalainen romanttinen draamaelokuva vuodelta 1986. Kirjailija Philippe Djianin romaaniin 37°2 le matin (1985, suom. Betty Blue, Kirjayhtymä 1988) perustuva elokuva kertoo taiteilija-kirjailijamiehen (Jean-Hugues Anglade) ja hillittömän eroottisen nuoren naisen (Béatrice Dalle) hullusta suhteesta. Elokuva tuotiin ensi-iltaan alun perin 121-minuuttisena, mutta vuonna 2004 julkaistiin yli kolmituntinen ohjaajan versio (). ==Arvioita== Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen luonnehtii Betty Blueta häikäisevin värein sommitelluksi hullun rakkauden ja sarjakuvaestetiikan ylistykseksi. Hän antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Vuoden 1986 ranskalaiset elokuvat Luokka:Ranskalaiset romanttiset draamaelokuvat
Delfins

Delfins voi tarkoittaa seuraavia: * Suomen Delfins, lapsena seksuaalisesti hyväksikäytettyjen aikuisten yhdistys * Delfins, portugalilainen pop- ja rock- yhtye
Eadie–Hofstee-yhtälö

Eadie–Hofstee-yhtälö on entsyymikinetiikassa käytetty yhtälö, jota voidaan pitää Michaelis–Menten-yhtälön linearisoituna muotona. Yhtälön ovat kehittäneet G. S. Eadie ja B. H. J. Hofstee. Eadie–Hofstee-yhtälöä käytetään määrittämään entsyymikatalysoidun reaktion Michaelis-vakion KM ja reaktion maksiminopeuden vmax-arvoa kokeellisesti. Eadie–Hofstee-yhtälö voidaan johtaa Michaelis–Menten-yhtälöstä, joka on muotoa :v = {{V_\max{} [S]} \over {K_m + [S]}}, tässä v on entsyymikatalysoidun reaktion nopeus, Vmax on teoreettinen maksiminopeus reaktiolle, [S] on substraatin konsentraatio ja Km on Michaelis- vakio Yhtälö käännetään, jolloin se saadaan muotoon :{1 \over v} = {{K_m + [S]} \over {V_\max{} [S]}}, tämä kerrotaan termillä Vmax, jolloin yhtälö tulee muotoon :{V_\max \over v} = {{K_m + [S]} \over {[S]}}, tämä kerrotaan termillä v, jolloin saadaan :V_\max = {{vK_m } \over {[S]}} + v, ja tästä saadaan nopeudelle v Eadie–Hofstee-yhtälö, joka on muotoa :v = -K_m{{v} \over {[S]}} + V_\max Kun v/S esitetään v:n funktiona, saadaan suora, jonka kulmakerroin on Michaelis-vakion vastaluku ja oordinaatan leikkauskohta on Vmax. Eadie–Hofstee-yhtälö yhtälön etuna toiseen yleisesti käytettyyn entsyymikinettikan linearisointimalliin Lineweaver–Burk-yhtälöön verrattuna on, se että mittauspisteet tyypillisesti osuvat tasaisemmille välelille, eikä kuvaaja ole kaksoiskäänteiskuvaaja. Tällöin tulokset eivät ole yhtä herkkiä mittausvirheille, kuin käytettäessä linearisointimallina Lineweaver–Burk- yhtälö. Eadie–Hofstee-yhtälön käytön huonona puolena on se, että akselit eivät ole riippumattomia toisistaan vaan molemmissa on reaktionopeus v. Tämän vuoksi usein linearisointimallina käytetään Hanes–Woolf-yhtälöä tai tioetokoneilla laskettaessa epälineaarisia malleja. ==Lähteet== Luokka:Entsyymikinetiikka
Evil Eye

Evil Eye on skotlantilaisen indie rock-yhtye Franz Ferdinandin kappale, joka julkaistiin kolmantena singlenä yhtyeen neljänneltä albumilta Right Thoughts, Right Words, Right Action 28. lokakuuta 2013. Kappaleen on kirjoittanut Alex Kapranos ja Nick McCarthy, ja sen on tuottanut Kapranos ja Todd Terje. Kappaleen musiikkivideon on ohjannut Diane Martel, ja se julkaistiin videopalvelu YouTubessa 24. heinäkuuta 2013. == Kappaleet == === CD-julkaisu === # # == Lähteet == Luokka:Vuoden 2013 kappaleet Luokka:Franz Ferdinandin kappaleet
Keravan tanssiopisto

Keravan tanssiopisto on tanssin perusopetusta ja syventävää opetusta antava oppilaitos Keravalla. Sitä ylläpitää vuonna 1979 perustettu Keravan tanssiopiston kannatusyhdistys ry. Opetusta annetaan Opetushallituksen vahvistamien taiteen perusopetuksen laajan ja yleisen oppimäärän opetussuunnitelman perusteiden mukaisesti. Opinnot jakautuvat lapsille ja nuorille tarkoitettuun tanssin yleiseen ja laajaan opintolinjaan, varhaisiän tanssikasvatukseen sekä aikuisten tanssin opetukseen. Oppilaita Keravan tanssiopistossa on yli 600. Opetusta on sekä Keravalla että Sipoossa. ==Lähteet== Luokka:Keravan oppilaitokset
Herukanversosääski

Herukanversosääski (Dasineura tetensi) on äkämäsääskien heimoon kuuluva hyönteinen. Se on mustaherukoiden tuholainen. Aikuinen herukanversosääski on noin 1,5–2 mm pitkä ja väriltään kellanruskea. Naaraan takaruumis on vaalea. Herukanversosääsken toukat ovat väriltään valkeita tai punertavia ja pituudeltaan 2–3 mm. Munat ovat valkeahkoja ja noin 0,7 mm pitkiä. Toukkien aiheuttama imentävioitus aiheuttaa kasvin uuden versokasvun sykeröitymistä. Herukanversosääskiä voidaan torjua kemiallisesti dimetoaattia ja malationia sisältävillä torjunta-aineilla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Herukanversosääski (Dasineura tetensi) *Puutarha.net: Herukoiden ja karviaisten taudit ja tuholaiset *Laji.fi: Dasineura tetensi *Fauna Europaea: Dasineura tetensi *Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Dasineura tetensi *Pherobase: Semiochemicals of Dasineura tetensi, the Black currant leaf midge Luokka:Kasvien tuhohyönteiset Luokka:Äkämäsääsket
Pyhät tekstit

Pyhät tekstit on Vesa-Matti Loirin 33. studioalbumi sekä kirja, joka julkaistiin 21. lokakuuta 2016.iTunes: Vesa-Matti Loiri – Pyhät tekstit Se debytoi Suomen virallisen listan sijalla 4. Kappaleiden tekstit käsittelevät uskontoja ja filosofioita. Laulut ovat Timo Kiiskisen säveltämiä, ja hän on myös muotoillut lauluntekstiksi osan levyn sanoituksista. Alkuperäinen teksti on tällöin ollut uskonnollista tai filosofista tekstiä, josta laulunteksti on runollinen kooste. Levyn on tuottanut Markus Koskinen. Kokonaisuuden punainen lanka on ajatus eri uskontojen alkuperäisen sisällön samankaltaisuudesta. Timo Kiiskinen on kirjoittanut levyn syntytarinan samannimiseen kirjaan. Kirjassa Vesa-Matti Loiri kertoo suhteestaan henkisyyteen, uniin ja selittämättömään. Lisäksi tuottaja Markus Koskinen ja tuotantopäällikkö Pete Eklund kertovat projektista ja työskentelystä Vesa-Matti Loirin kanssa. Kirja sisältää kuvia äänitysmatkalta Islantiin. Kuvat on ottanut kuvaaja Jaani Kivinen sekä Pete Eklund. Albumin kansilehtinen ja kirja sisältävät yksityiskohtaisen lähdeluettelon levyn teksteistä. Loiri itse arveli albumin julkaisun aikaan sen jäävän viimeisekseen. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Desibeli.net: Vesa-Matti Loiri: Pyhät tekstit Viitattu 15.8.2022. * Helsingin Sanomat: Kirjalliset tekstit taipuvat vaikeasti Vesa- Matti Loirin suurten teemojen levyllä Viitattu 15.8.2022. * Keskisuomalainen: Levyarvio: Pyhät tekstit tavoittelee tarpeettoman ylisentimentaalista päätöstä Loirin levytysuralle Viitattu 15.8.2022. * Savon Sanomat: == Lähteet == Luokka:Vuoden 2016 albumit Luokka:Vesa-Matti Loirin albumit
Liisanpuisto (Tampere)

Liisanpuisto (myös Kalevan kirkkopuisto) on Tampereen Kalevassa Liisankallion kaupunginosassa oleva puisto. Puisto sijaitsee Kalevassa olevalla puistovyöhykkeellä, ulottuen Teiskontien ja Sammonkadun risteyksestä Kaupinkadulle Liisankallion ja Kalevan rajalle. Kaupunginosa ja puisto ovat saaneet nimensä alueella sijaitsevan Liisankallion mukaan 1940-luvulla. Liisanpuiston maamerkki on Kalevan kirkko (Raili ja Reima Pietilä, 1966). Luokka:Tampereen puistot Luokka:Liisankallio
Deloksen synagoga

Deloksen synagoga (GD 80) oli mahdollinen antiikin aikainen synagoga Deloksen saarella Kreikassa. Sen rauniot ovat osa Deloksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde. Tutkijat ovat erimielisiä rakennuksen tulkinnasta, mutta mikäli kyseessä oli synagoga, se on vanhin tunnettu koko maailmassa. Synagogaksi kutsuttu rakennus sijaitsi aivan saaren itärannikolla lähellä Deloksen stadionia. Näin se sijaitsi suhteellisen kaukana koilliseen päin Deloksen pyhäkköalueesta, satamista ja kaupungin keskustasta. Rakennus oli tehty varmuudella ennen vuotta 88 eaa. ja mahdollisesti jo 100-luvulla eaa. Sitä muutettiin ajan kuluessa, ja siinä on ainakin viisi historiallista vaihetta. Kaksi näistä ajoittuu ennen vuotta 88 eaa. ja kolme tämän jälkeen. Rakennus säilyi käytössä 100-luvulle jaa. saakka. Rakennuksen tulkitaan yleensä olleen juutalaisten tai samarialaisten kokoontumistila. Antiikin lähteet mainitsevat Deloksella olleen myös juutalaisia ja samarialaisia 100-luvulla ja ensimmäisellä vuosisadalla eaa., mutta synagogaa lähteissä ei mainita. Rakennuksen kaivaukset suoritettiin vuosina 1912–1913. Rakennuksen pituus on noin 30,7 metriä ja leveys noin 28,3 metriä. Se koostuu kolmesta osasta: kahdesta suuresta penkein varustetuista huoneesta (A ja B), samoin penkein varustetusta suuresta tilasta rakennuksen itäosassa (C) sekä joukosta pieniä huoneita (D), joista yhdestä oli pääsy vesisäiliöön. Huoneessa A oli suuri marmorinen valtaistuin. Rakennuksessa itsessään ei ole mitään erityisesti synagogamaista. Se on tulkittu synagogaksi ennen kaikkea sen läheltä löytyneiden piirtokirjoitusten perusteella. Niissä esiintyy nimitys Theos Hypsistos, ”Korkein Jumala”, mikä voisi viitata monoteismiin, sekä sana proseukhē, mitä voidaan tulkinnan mukaan käyttää juuri synagogasta. Lisäksi rakennus ei varmuudella ollut yksityistalo eikä se todennäköisesti ollut myöskään minkään pakanallisen kultin käytössä. Kriitikoiden mukaan tällainen todistusaineisto ei kuitenkaan ole tarpeeksi vahvaa, eikä näin välttämättä mikään tue sen enempää sitä, että rakennus olisi synagoga, kuin sitäkään, että se ei olisi. == Lähteet == Luokka:Deloksen rakennukset ja rakennelmat Luokka:Kreikan synagogat
Etelästoa (Delos)

Etelästoa oli antiikin aikainen stoa eli pylväshalli Deloksen saarella Kreikassa. Sen rauniot ovat osa Deloksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde. Etelästoa rakennettiin hellenistisellä kaudella noin vuonna 270–230 eaa. Stoa sijaitsi Apollonin ja Artemiin pyhäkköalueen eteläpuolella satamasta pyhäkköalueelle johtaneen Pyhän tien itälaidalla. Sen länsipuolella sijaitsi Filippoksen stoa ja itäpuolella Deloslaisten agora. Stoa edusti doorilaista tyyliä. Se oli rakennettu pohjois-eteläsuunnassa ja sen pituus oli noin 72,5 metriä ja leveys noin 12,9 metriä. Rakennus oli yksilaivainen. Se avautui länteen Pyhälle tielle päin. Rakennuksen itäsivulla oli 14 huonetta, jotka toimivat liiketiloina. Itäsivun keskellä oli oviaukko, joka johti Deloslaisten agoralle. == Lähteet == Luokka:Deloksen rakennukset ja rakennelmat Luokka:Stoat
Hermeen talo

Hermeen talo on nimitys, jota käytetään eräästä antiikin aikaisesta yksityistalosta Deloksen saarella Kreikassa. Sen rauniot ovat osa Deloksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde. Hermeen talo rakennettiin hellenistisellä kaudella 100-luvulla eaa. Se sijaitsi Kýnthos- vuoren alarinteessä Deloksen teatterin koillispuolella. Talon itäpuolella sijaitsi niin kutsuttu Inopoksen talo ja kaakkoispuolella Samothrakeion sekä muu Kýnthoksen länsirinteen pyhäkköalue. Talo oli rakennettu rinteeseen neljään tasoon. Sen pylväät edustivat doorilaista tyyliä. Osa niistä on kunnostettu. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin Kreikan yksityistalot Luokka:Deloksen rakennukset ja rakennelmat
Inopoksen talo

Inopoksen talo on nimitys, jota käytetään eräästä antiikin aikaisesta yksityistalosta Deloksen saarella Kreikassa. Sen rauniot ovat osa Deloksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde. Inopoksen talo rakennettiin hellenistisellä kaudella noin 100-luvulla eaa. Se sijaitsee Kýnthos-vuoren länsirinteessä Deloksen teatterin koillispuolella. Talo on saanut nimensä siitä, että se sijaitsi Kýnthoksen länsipuolella virranneen Inopos-joen varrella. Talon lähellä oli suuri Inopoksen vesisäiliö, johon joen vettä kerättiin. Alueella olleita rakennuksia kutsutaan yhdessä Inopoksen kortteliksi. Talon länsipuolella sijaitsi niin kutsuttu Hermeen talo ja itäpuolella Syyrialaisten jumalten pyhäkkö. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin Kreikan yksityistalot Luokka:Deloksen rakennukset ja rakennelmat
Kýnthos

Kýnthos (, ) on vuori Deloksen saarella Kreikassa. Se on saaren korkein kohta ja sen korkeus on 112 metriä. Vuori sijaitsee saaren itäisissä keskiosissa Deloksen arkeologisen alueen kaakkoispuolella. Vuoren huipulla sijaitsi pronssikaudella 2000-luvun eaa. lopulla asutus, joka on varhaisin saarelta tunnettu. Paikalta on löydetty jäänteitä tuon ajan asuinrakennuksista sekä erilaisia esineitä. Pieniä asuinrakennuksia on ollut toistakymmentä ja ne ovat sijainneet huipun ympärillä noin neljä metriä sitä alempana. Asutus hylättiin viimeistään 1000-luvulle eaa. tultaessa. Asutuksen paikalle vuoren korkeimmalle kohdalle rakennettiin 600-luvulla eaa. Kynthoksen Zeuksen ja Athenen pyhäkkö eli Kyntheion. Sen nykyisin paikalla olevat rauniot ovat pääosin peräisin 200-luvulta eaa. Vuoren länsirinteessä sijaitsevat Kynthoksen luola, johon liittyi Herakleen pyhäkkö, sekä Agathe Tykhen pyhäkkö. Alempana länsirinteessä sijaitsee laaja pyhäkköalue, jossa sijaitsi muun muassa Heran temppeli sekä suuri joukko erityisesti ulkomailta tuotujen kulttien pyhäköitä, kuten useita Serapeioneita egyptiläisille jumalille omistettuine temppeleineen sekä Syyrialaisten jumalten pyhäkkö. Vuoren huippu oli ensimmäinen paikka Deloksella, missä suoritettiin arkeologisia kaivauksia niiden alkaessa vuonna 1873. Kaivauksia paikalla jatkettiin vuonna 1913, ja esihistoriallinen asutus löytyi vuonna 1916. Kaivaukset paikalla päättyivät vuonna 1921. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Delos Luokka:Kreikan vuoret
Samothrakeion

Samothrakeion oli antiikin aikainen pyhäkkö Deloksen saarella Kreikassa. Sen rauniot ovat osa Deloksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde. Tarkemmin kohde on osa Kýnthos-vuoren länsirinteen aluetta. Samothrakeion rakennettiin alun perin klassisella kaudella tai hellenistisen kauden alussa noin vuonna 400–300 eaa. Pyhäkkö oli omistettu kabiireina ja Suurina jumalina tunnetuille Samothraken mysteerikultin jumalille. Rakennus sijaitsi Kýnthoksen rinteessä Deloksen teatterin koillispuolella. Sen ympärystössä olivat muun muassa niin kutsuttu Inopoksen talo sekä kolme Serapeionia. Rakennus oli pieni doorilaista tyyliä edustanut temppeli. Siinä oli pronaos, jonka edessä oli neljä doorilaista pylvästä, ja naos eli cella, joka oli pituuttaan leveämpi. Noin vuonna 102–101 eaa. Helianaks, Poseidon Aisioksen ja Suurten jumalten pappi, liitti pyhäkköön niin kutsutun Mithridateen muistomerkin. Se oli sijoitettu heti varsinaisen Samothrakeionin koillispuolelle niin, että se tukki osan sen pylväikkösisäänkäynnistä. Muistomerkki koostui neliönmuotoisesta kammiosta, jossa oli Mithridateen patsas. Julkisivussa oli kaksi joonialaista pylvästä. Muistomerkin friisiin oli kuvattu Mithridateen sotapäälliköitä ja liittolaisia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin Kreikan pyhäköt Luokka:Deloksen rakennukset ja rakennelmat
Serapeion (Delos)

Serapeion () eli Serapiksen pyhäkkö/temppeli oli useamman antiikin aikaisen Serapikselle omistetun pyhäkön nimi Deloksen saarella Kreikassa. Niiden rauniot ovat osa Deloksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde. Tarkemmin kohteet ovat osa Kýnthos-vuoren länsirinteen aluetta. Serapeioneita oli kolme. Ne tunnetaan nimillä Serapeion A, Serapeion B ja Serapeion C. Ne kaikki oli rakennettu hellenistisellä kaudella 100-luvulla eaa. ja säilyivät käytössä ensimmäiselle vuosisadalla eaa. Piirtokirjoitusten perusteella rakennukset ovat olleet useiden uskonnollisten yhdistysten, kuten eranistai, therapeutai, melanoforoi (”mustiin pukeutujat”) ja serapiastai, käytössä. == Pyhäköt == Serapeion A Serapeion A rakennettiin noin vuonna 220–200 eaa. Se oli varhaisin Deloksen egyptiläisille kulteille omistetuista pyhäköistä. Piirtokirjoituksen mukaan sen rakennutti Egyptistä tullut kolmannen polven maahanmuuttaja, joka toimi isiensä tavoin Serapiksen pappina. Aiemmin kultti oli sijoittunut yksityistaloihin, mutta kirjoituksen mukaan Serapis itse järjesti, että hänelle rakennettiin saarelle oma pyhäkkö. Pyhäkkö tuhoutui Mithridateen armeijan hyökkäyksessä vuonna 88 eaa. Alueen kaivaukset suoritettiin vuosina 1911–1912. Pyhäkkö sijaitsi niin kutsuttujen Hermeen talon ja Inopoksen talon välissä. Se koostui pylväikkösisäänkäynnistä, kahdesta huoneesta sekä pihasta, jonka laidalla oli pieni temppeli. Rakennuksen koko oli noin 19,5 × 15,5 metriä. Pyhäköstä on löydetty muun muassa pieni Anubiksen patsas. Serapeion B Serapeion B rakennettiin noin vuonna 200 eaa. Myös se tuhoutui vuonna 88 eaa. Rakennuksen kaivaukset suoritettiin vuonna 1910. Pyhäkkö sijaitsi Inopoksen talon ja Syyrialaisten jumalten pyhäkön välissä. Rakennuksen pinta-ala oli noin 390 m². Päähuoneessa oli kolme alttaria. Lisäksi rakennuksessa oli ruokasali, jonka leposohvista yksi oli omistettu Serapikselle, Isikselle ja Anubikselle, kolme pienempää pyhäkköhuonetta sekä 10 × 12 metrin kokoinen piha, jonka laidalla oli pieni temppeli kooltaan noin 7,0 × 4,5 metriä. Rakennuksesta on löydetty Serapiksen, Zeus-Serapiksen ja Horuksen patsaat. Serapeion C Serapeion C rakennettiin noin vuonna 166 eaa. ja se säilyi käytössä vuoteen 69 eaa. Rakennus löydettiin vuonna 1881 ja sen varsinaiset kaivaukset suoritettiin vuosina 1909–1910. Pyhäkkö oli suurin Deloksen kolmesta Serapeionista. Sen koko oli noin 120 × 50 metriä, mitä tekee sen pinta-alaksi noin 6 000 m². Pyhäkkö sijaitsi Syyrialaisten jumalten pyhäkön eteläpuolella ja Heran temppelin länsipuolella. Rakennelma koostui kahdesta osasta. Pohjoispäässä oli piha, jonka koko oli noin 45 × 30 metriä. Sen ympärillä oli lukuisia pyhäkköjä ja pieniä temppeleitä. Pihan itälaidalla sijaitsivat muun muassa Egyptiläisten jumalten temppeli ja erillinen Isiksen temppeli. Eteläpäässä oli pylväshallien reunustama osa, jonka keskellä kulki sfinksien reunustama käytävä. Osan koko oli noin 90 × 21–28 metriä. Käytävä johti sen eteläpäässä olleelle pienelle temppelille. == Lähteet == Luokka:Antiikin Kreikan pyhäköt Luokka:Deloksen rakennukset ja rakennelmat
Syyrialaisten jumalten pyhäkkö

Syyrialaisten jumalten pyhäkkö eli Atargatiksen ja Hadadin pyhäkkö oli antiikin aikainen Syyriasta tuoduille kulteille omistettu pyhäkkö Deloksen saarella Kreikassa. Sen rauniot ovat osa Deloksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde. Tarkemmin kohde on osa Kýnthos-vuoren länsirinteen aluetta. Syyrialaisten jumalten pyhäkkö rakennettiin hellenistisellä kaudella 100-luvun jälkimmäisellä puoliskolla eaa. Siinä oli useita rakennusvaiheita, ja sitä laajennettiin ainakin vielä ensimmäisen vuosisadan eaa. alkupuolella. Pyhäkkö oli omistettu pääasiassa Atargatikselle ja Hadadille, jotka yhdistettiin kreikkalaisessa maailmassa Afroditeen ja Zeukseen. Pyhäkkö sijaitsi Kýnthoksen rinteessä Deloksen teatterin koillispuolella alueella, jossa sijaitsi lukuisia ulkomailta tuoduille kulteille omistettuja pyhäkköjä. Sen länsipuolella sijaitsi niin kutsuttu Inopoksen talo ja eteläpuolella muun muassa Egyptiläisten jumalten temppeli ja Isiksen temppeli. Lähellä sijaitsi myös kolme eri Serapeionia. Rakennus tuhoutui todennäköisesti Mithridateen armeijan hyökkäyksessä vuonna 88 eaa. Pyhäkkö koostui kahdesta pääosasta. Sen eteläosassa oli neliömäinen piha, jota ympäröi joukko pieniä huoneita ja pyhäkköjä. Pohjoisosassa oli pitkä tasanne, johon avautui pieni puolikaarenmuotoinen teatteri. Teatterin katsomoa käytettiin pyhäkössä suoritettujen seremonioiden aikana. Tasanteen länsilaidalla oli pylväshalli. Myös teatteria kiersi sen pohjois-, itä- ja eteläsivuilta pylväshalli. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin Kreikan pyhäköt Luokka:Deloksen rakennukset ja rakennelmat
Leo Paukkunen

Leo Paukkunen (28. kesäkuuta 1921 Jyväskylä – 11. maaliskuuta 2006 JyväskyläMuistot. Hs.fi , viitattu 31.10.2016) oli suomalainen sosiaalipoliitikko. Hän oli Jyväskylän yliopiston yhteiskuntapolitiikan professori vuosina 1968–1986.Facta 2001, Täydennysosa 1990, WSOY 1990, s. 393 Hänen tutkimuskohteitaan olivat teollisuuden sosiaalitoiminta, työvoiman liikkuvuus ja osa-aikatyö.Facta 2001, WSOY 1985, 12. osa, palsta 605 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset sosiaalipoliitikot Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Jyväskylän yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2006 kuolleet
Hannu Paulapuro

Hannu Viljami Paulapuro (7. tammikuuta 1947 Rauma – 8. kesäkuuta 2019 Vantaa)Kuolinilmoitus. Helsingin Sanomat 30.6.2019. s. C 16 oli suomalainen diplomi-insinööri ja tekniikantutkija. Hän oli Teknillisen korkeakoulun paperitekniikan professori vuodesta 1990. Hänen tutkimuskohteensa oli paperi- ja prosessitekniikka.Facta 2001, Täydennysosa 1990, WSOY 1990, s. 393 Hänet hyväksyttiin paperiteollisuuden yhdysvaltalaiseen kunniagalleriaan kuudentena suomalaisena.Hannu Paulapuro hyväksyttiin paperiteollisuuden Hall Of Fameen, Länsi-Suomi 27.4.2013Paperi ja puu == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Hannu Paulapuron muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Teknillisen korkeakoulun professorit Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet