EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Kiss Chronicles

KISS Chronicles on vuonna 2005 julkaistu hardrock-yhtye Kissin kokoelmalevy. Se sisältää yhtyeen kolme ensimmäistä studioalbumia. == Kappaleluettelo== ===KISS=== #Strutter #Nothin’ To Lose #Firehouse #Cold Gin #Let Me Know #Kissin’ Time #Deuce #Love Theme From Kiss #100,000 Years #Black Diamond ===Hotter Than Hell=== #Got To Choose #Parasite #Goin’ Blind #Hotter Than Hell #Let Me Go Rock ’N’ Roll #All The Way #Watchin’ You #Mainline #Comin’ Home #Strange Ways ===Dressed to Kill=== #Room Service #Two Timer #Ladies In Waiting #Getaway #Rock Bottom #C’mon and Love Me #Anything For My Baby #She #Love Her All I Can #Rock And Roll All Nite == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 2005 kokoelma-albumit Luokka:Kissin kokoelma-albumit
Lalofobia

Lalofobia tarkoittaa järjetöntä puhumisen tai puhumisen yrittämisen pelkoa. Toisin kuin julkisen puhumisen pelossa, glossofobiassa, lalofobiasta kärsivien tila vaihtelee asteittain. Joillekin kehittyy puhevika tai selektiivinen mutismi tai jopa täydellinen mutismi. Psykologinen suhtautuminen verrattuna puheterapiaan, voi yleensä lievittää näitä oireita, kunhan ne eivät liity mihinkään fyysiseen esteeseen, kuten Afasiaan. Monissa tapauksessa lalofobia johtaa muihin tiloihin, kuten sosiaaliseen fobiaan. Luokka:Fobiat
Sufjan Stevens

Sufjan Stevens (s. 1. heinäkuuta 1975) on yhdysvaltalainen laulaja- lauluntekijä. Hänen laulunsa ovat usein uskoon ja perheeseen liittyviä. Hän on arvostettu laulaja Yhdysvalloissa, vaikkei olekaan tunnettu Euroopassa. Stevens on julkaissut seitsemän levyä, joista parhaiten menestyneet ovat Michigan (2003), Illinois (2005) ja The Avalanche (2006). == Diskografia == ===Albumit=== * 2000 - A Sun Came * 2001 - Enjoy Your Rabbit * 2003 - Michigan * 2004 - Seven Swans * 2005 - Illinois * 2006 - The Avalanche * 2006 - Songs for Christmas * 2009 - Run Rabbit Run * 2009 - The BQE * 2010 - All Delighted People (EP) * 2010 - The Age of Adz * 2015 - Carrie & Lowell * 2020 - The Ascension * 2021 - Convocations * 2023 - Javelin ==Aiheesta muualla== *Sufjan Stevens - kotisivu *Virallinen PureVolume-sivu Luokka:Yhdysvaltalaiset muusikot Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ligier JS43

Ligier JS43 oli Frank Dernien suunnittelema Formula 1 -auto, jolla ranskalainen Ligier-talli kilpaili kaudella 1996. Voimanlähteenä autossa oli Mugen-Hondan V10-moottori. Autoa ajoivat ranskalainen Olivier Panis ja Fortilta siirtynyt brasilialainen Pedro Diniz. Frank Dernie kehitti JS43:n menestystä saavuttaneen JS41:n pohjalta. Kuitenkin Dernie, tallin manageri Tony Dowe ja enemmistön tallin osakkeista omistanut Tom Walkinshaw jättivät tallin omistuskiistan takia. Tämä johti siihen, että Alain Prost osti tallin 1997. Olivier Panis onnistui voittamaan kaoottisen Monacon GP:n, joka oli hänen ensimmäinen voitto ja tallin ensimmäinen voitto sitten Kanadan GP:n 1981. Panis saavutti myös viidennen sijan Unkarin GP:sta ja Diniz ajoi kahdesti kuudenneksi. Ligier sijoittui valmistajien mestaruussarjassa kuudenneksi 15 pisteellä. == Formula 1 -tulokset == (lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa) Vuosi Talli Moottori Renkaat Kuljettajat 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 Pisteet Sijoitus 1996 Ligier Mugen-Honda V10 AUS BRA ARG EUR SMR MON ESP CAN FRA GBR GER HUN BEL ITA POR JPN 15 6. Olivier Panis 7 6 8 Kesk. Kesk. 1 Kesk. Kesk. 7 Kesk. 7 5 Kesk. Kesk. 10 7 Pedro Diniz 10 8 Kesk. 10 7 Kesk. 6 Kesk. Kesk. Kesk. Kesk. Kesk. Kesk. 6 Kesk. Kesk. Luokka:Formula 1 -kausi 1996 Luokka:Ligierin Formula 1 -autot
Bitter, Sweet & Twisted

Bitter, Sweet & Twisted on brittiläisen hard rock -yhtyeen The Quireboysin toinen studioalbumi. Albumi julkaistiin EMIn kautta vuonna 1993 ja se saavutti Ison-Britannian albumilistalla sijan 31. Yhteensä kolme albumin kappaletta julkaistiin singlenä ("Tramps & Thieves", "Brother Louie" ja "Last Time"), mutta "Last Time" julkaistiin vain japanissa. "Brother Louie" oli näistä parhaimman listamenestyksen saanut sijalla 32 Ison-Britannian singlelistalla. Suurimman osan albumista tuotti Bob Rock, joka on aiemmin tuottanut mm. Metallicaa, Bon Jovia sekä Mötley Crüea. Muutamat levyn raidoista ("Don't Bite The Hand" ja "Brother Louie") kuitenkin tuotti The Rolling Stonesin tuottaja Chris Kimsey. Bitter, Sweet & Twisted oli viimeinen The Quireboys -albumi ennen yhtyeen paluulevyä This Is Rock N' Roll vuonna 2001. ==Kappaleet== # # # # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Spike – laulu, huuliharppu, kitara * Guy Bailey – kitara, mandoliini, taustalaulu * Guy Griffin – kitara, sitar, taustalaulu * Nigel Mogg – bassokitara, taustalaulu * Rudy Richman – rummut ja lyömäsoittimet * Chris Johnstone – piano, Hammond, koskettimet, klavinetti \+ * Bob Buckley – jousisovitukset == Singlet == Nimi Julkaisuvuosi Listasijoitus Tramps & Thieves 1992 #41 Brother Louie 1992 #32 Last Time (Julk. vain Japanissa) 1992 Luokka:Vuoden 1993 albumit Luokka:The Quireboysin albumit Luokka:Bob Rockin tuottamat albumit
Linda Wong

Linda Wong (13. syyskuuta 1951 – 17. joulukuuta 1987) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja kuuluisimpia varhaisia pornotähtiä. Hän syntyi Havaijilla ja oli taustaltaan aasialainen. Hän kasvoi San Franciscossa, Kaliforniassa ja hänet otettiin vuonna 1999 postuumisti XRCO Hall of Fameen. Wong esiintyi elokuvassa ensi kerran vuonna 1976. Vuonna 1977 hän esiintyi yhdessä Georgina Spelvinin ja John Holmesin kanssa eroottisessa elokuvassa Jade Pussycat. Hän oli aiemmin harjoittanut jonkin aikaa laillisesti prostituutiota Las Vegasissa nimellä Linda Ching. Hän oli maineensa huipulla 1970-luvulla ja jatkoi uraansa 1980-luvulle saakka. Wong kärsi päihderiippuvuudesta ja menehtyi lopulta Petalumassa tapaturmaiseksi oletettuun yliannostukseen. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset pornonäyttelijät Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Vuonna 1987 kuolleet
Robert Taylor (näyttelijä)

Robert Taylor, oikealta nimeltään Spangler Arlington Brugh, (5. elokuuta 1911 Filley, Nebraska – 8. kesäkuuta 1969 Santa Monica, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Häntä pidettiin yhtenä sukupolvensa suurimmista näyttelijöistä, ja hän oli tunnettu komeudestaan; mustista hiuksistaan ja sinisistä silmistään. Hänet tunnettiin lempinimellä ”täydellisen miehen profiili”. ==Ura== Taylor teki elokuvadebyyttinsä vuonna 1934. Hänen uransa kulta-aikaa olivat 1930- ja 1940-luvut, jolloin ilmestyivät hänen kuuluisimmat elokuvansa, kuten Lääkärin omatunto (Magnificent Obsession, 1935) jossa vastanäyttelijänä oli Irene Dunne, Kamelianainen (Camille, 1936), jossa hänen vastanäyttelijöinään olivat Greta Garbo ja Lionel Barrymore, ja Sumujen silta (Waterloo Bridge, 1940), jossa hänen vastanäyttelijänään oli Vivien Leigh. Viimeksi mainittu oli Taylorin oma suosikki elokuvauraltaan. 1950-luvulla ikä alkoi jo näkyä Taylorin kasvoilla ja elokuvaroolien saaminen vaikeutui. Hän näytteli kuitenkin aina kuolemaansa asti. ==Yksityiselämä== Taylor oli kaksi kertaa naimisissa, ensin näyttelijä Barbara Stanwyckin kanssa vuodet 1939–1951 ja sitten Ursula Thiessin kanssa vuodesta 1954 aina kuolemaansa asti. Ursulan kanssa hänellä oli kaksi lasta. Hän kuoli keuhkosyöpään. Hän on saanut elokuvaurastaan tähden Hollywood Walk of Famelle. ==Valikoitu filmografia== * Lääkärin omatunto (1935) * Kamelianainen (1936) * Nykyaikainen Pompadour (1936) * Hänen veljensä vaimo (1936) * Nuori lurjus rakastuu (1937) * Salainen tehtävä (1937) * Rakastunut ylioppilas (1938) * Kolme toverusta (1938) * Sumujen silta (1940) * Billy the Kid (1941) * Väärin eletty vapaus (1941) * Kohtaaminen (1941) * Bataan-partio (1943) * Salattuja tunteita (1946) * Houkutus (1949) * Quo Vadis (1951) * Naiskaravaani (1951) * Ivanhoe (1952) * Pyöreän pöydän ritarit (1953) * Ratsasta, vaquero! (1953) * Polttavat katukivet (1954) * Viimeinen kaksintaistelu (1958) * Chicagon yöperhoset (1958) * Yöllistä kauhua (1964) == Aiheesta muualla == * * Robert Taylor NNDB:ssä Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Hollywood Walk of Fame Luokka:Vuonna 1911 syntyneet Luokka:Vuonna 1969 kuolleet
Ruotsinpuoliverinen

Ruotsinpuoliverinen eli SWB () on Ruotsista kotoisin oleva puoliverinen. Rotu jalostettiin käyttämällä arabianhevosia sekä saksalaisia puoliverirotuja, joista eniten vaikuttivat trakehnenin- ja hannoverinhevoset. Kaarle X Kustaa perusti 1600-luvun puolivälissä Malmöhön Flyingen kuninkaallisen siittolan, jossa rotua alettiin jalostaa Ruotsin hovin ja armeijan ratsuhevoseksi. == Ominaisuudet== Ruotsinpuoliveriset ovat säkäkorkeudeltaan 155–170 cm. Väreinä hyväksytään kaikki yksiväriset. Rakenteeltaan ruotsinpuoliveriset ovat keskimäärin hieman suomenpuoliverisiä raskaampia mutta sopusuhtaisia. Runko on syvä, takaosa voimakas ja jalat terveet. Luonne on tasainen ja kiltti. Ruotsinpuoliveriset ovat menestyneet kilparatsuina kansainvälisesti erittäin hyvin. Varsinkin kouluratsastuksessa ne ovat suosittuja, sillä erityisesti voimakas takaosa tekee ruotsinpuoliverisestä loistavan kouluhevosen. Ruotsinpuoliveriset menestyvät myös este- ja kenttäratsastuksessa ja niitä käytetään myös vaunuhevosina. ==Aiheesta muualla== *Ruotsinpuoliverinen Hevosmaailma.netissä *Ruotsinpuoliverisen rotujärjestö Ruotsissa Luokka:Ruotsalaiset hevosrodut Luokka:Puoliveriset
Hanns Eisler

Hanns Eisler (6. heinäkuuta 1898 Leipzig, Saksan keisarikunta – 6. syyskuuta 1962 Itä-Berliini, Saksan demokraattinen tasavalta) oli saksalainen säveltäjä. Eisler syntyi Leipzigissa, jossa hänen juutalainen isänsä Rudolf Eisler toimi filosofian professorina. Perhe muutti vuonna 1901 Wieniin Itävalta-Unkariin. Eisler oli ensimmäisen maailmansodan veteraani ja haavoittui taisteluissa useaan otteeseen. Sodan jälkeen hän opiskeli vuosina 1919–1923 Arnold Schönbergin johdolla. Eisler siirtyi vuonna 1925 Berliiniin, jossa hän liittyi Saksan kommunistisen puolueen jäseneksi. Hän teki uransa alkuvaiheessa yhteistyötä Bertolt Brechtin kanssa ja kirjoitti musiikin muun muassa useisiin tämän näytelmiin. Hän oli myös mukana työstämässä Brechtin kanssa elokuvaa Kuhle Wampe, jonka esittämisen natsit kielsivät vuonna 1933. Hän pakeni kansallissosialistien Saksasta Yhdysvaltoihin, jossa hän sävelsi musiikkia muun muassa Hollywood-elokuviin. Hän julkaisi Theodor Adornon kanssa myös kirjan elokuvamusiikin säveltämisestä. Eisler käytti teoksissaan ajoittain Schönbergin kaksitoistasäveltekniikkaa. Hänen tunnetuimpia sävellyksiään ovat Deutsche Sinfonie (1935–1957) ja Hollywood Songbook (1938–1943). Eislerin lupaavan uran etenemistä Yhdysvalloissa haittasi kylmä sota, jonka aikana säveltäjä päätyi Hollywoodin mustalle listalle. Palattuaan Saksaan säveltäjä asettui Itä-Berliiniin ja sävelsi Itä-Saksan kansallislaulun ”Auferstanden aus Ruinen”. Bertolt Brechtin kuoleman jälkeen Eislerin loppuelämää varjostivat masennus ja heikentynyt fyysinen terveydentila. Hän kuoli Itä-Berliinissä 64-vuotiaana. == Kirjallisia teoksia == * Theodore Adornon kanssa: Composing for the Films. New York: 1947, 1994. * Reden und Aufsätze. Berliini: 1959. * H. Bungen kanssa: Fragen Sie mehr über Brecht: Hanns Eisler in Gesprach. München: 1970. * Materialen zu einer Dialektik der Musik. Berliini: 1973. * Musik und Politik, toim. G. Mayer. Berliini: 1973. * A Rebel in Music: Selected Writings, toim. Manfred Grabs. New York: 1978. == Kirjallisuutta == * * == Aiheesta muualla == Luokka:Saksalaiset säveltäjät Luokka:Toinen Wienin koulukunta Luokka:Vuonna 1898 syntyneet Luokka:Vuonna 1962 kuolleet
Tiina Rinne

Tiina Maarita Rinne (virallisesti Rinne-Reitala; ) oli suomalainen näyttelijä. Hän teki työtä pää­asiassa teatteri­näyttelijänä, erityisesti Kansallis­teatterissa, josta jäi eläkkeelle vuonna 1994. Hänet muistetaan myös Maija Mäki­maan roolista televisio­sarjassa Kotikatu. == Ura == Tiina Rinne kävi Suomen teatterikoulun vuosina 1947–1950. Samalla kurssilla hänen kanssaan opiskelivat muiden muassa myöhemmät näyttelijät Jussi Jurkka ja Veikko Sinisalo sekä myöhemmät ohjaajat Rauni Mollberg ja Mikko Niskanen. Rinne aloitti näyttelijän­uransa vuonna 1950 Intimiteatterissa. Hän esiintyi myös muun muassa Turun kaupunginteatterissa ja Helsingin kaupunginteatterissa. Rinne teki miltei 20 vuotta pitkän uran Suomen Kansallis­teatterissa. Hän esiintyi myös useissa elo­kuva- ja televisio­rooleissa, joista hänet muistetaan Maija Mäkimaan roolista draama­sarjassa Koti­katu. Hän oli tekemässä sarjaa sen alusta loppuun vuosina 1995–2012. == Kunnianosoitukset == Rinne palkittiin vuonna 1987 Pro Finlandia -mitalilla ja samana vuonna hänelle myönnettiin Suomen Teatteri­järjestöjen Keskus­liiton kultainen kunnia­merkki. == Yksityiselämä == Tiina Rinne kuului tunnettuun teatteri­sukuun. Hänen vanhempansa olivat Jalmari Rinne ja Anni Aitto. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1961 lähtien taide­historioitsija Aimo Reitala (1931–2012), ja heillä on kolme lasta, joista Mikko Reitala on kirjailija-käsi­kirjoittaja-näyttelijä, Janne Reitala on lääkäri ja Heta Reitala on teatteritutkija ja tietokirjailija. Tiina Rinteen veljiä olivat näyttelijät Tommi Rinne ja Taneli Rinne, sisar­puolia näyttelijät Katriina Rinne ja Marjatta Rinne, setiä näyttelijät Joel Rinne ja Einar Rinne sekä serkku näyttelijä Eila Rinne. Rinne kuoli 91-vuotiaana tammi­kuussa 2021 ja hänet on haudattu Helsingin Kulo­saareen Lepo­saaren hautaus­maalle avio­miehensä viereen. == Filmografia == ;Elokuvat * Kultainen kynttilänjalka (1946) * Ruusu ja kulkuri (1948) * Kalle-Kustaa Korkin seikkailut (1949) * Kanavan laidalla (1949) * Prinsessa Ruusunen (1949) * Ratavartijan kaunis Inkeri (1950) * Amor hoi! (1950) * Isäpappa ja keltanokka (1950) * Aatamin puvussa… ja vähän Eevankin (1971) * Pieni pyhiin­vaellus (2000) ;Televisio * Hanski (Emma, 1966–1967) * Kotikatu (Maija Mäki­maa, 1995–2012) * Ratamo (Aila Nikula, 2018) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Pro Finlandia -palkitut Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
James Perse

James Perse (s. 1972 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen vaatesuunnittelija, joka perusti omalla nimellään toimivan vaatemerkin vuonna 1996. Hänellä on omat JP Boutique -liikkeet Beverly Hillsissä, Las Vegasissa, Los Angelesissa, Malibussa, New Yorkissa ja San Diegossa, ja hänen tuotteitaan myydään Yhdysvaltain lisäksi viidessä muussa maassa ja lukuisissa verkkokaupoissa. Suomessa Persen luomuksia on myynyt ainakin Gaudete Helsingissä. Vaatemerkillä on useita monivuotisia mallistoja naisille, miehille ja vauvoille. Vuonna 2005 Persen tuotteita myytiin jo noin 40 miljoonalla dollarilla ja hänen kuvailtiin olevan tulossa "Hollywood- instituutioksi". Vuonna 2008 Persen tuotteita myytiin hänen mukaansa noin 80 miljoonalla dollarilla. == Tausta == Jamesin isällä Tommy Persellä oli oma Maxfield-niminen muotiliike Los Angelesissa, jonka kautta James hankki kokemusta ja sai ensimmäisiä vaatemallejaan myyntiin. James oli innokas urheiluharrastaja ja hänen ensimmäinen suunnittelutyönsä oli lippalakki isän liikkeeseen. Tuotteesta tuli menestys ja esimerkiksi elokuvaohjaajat alkoivat tilata lakkeja henkilökunnalleen ja levy-yhtiöt kiertueidensa myyntitavaraksi. Vuonna 1994 Perse julkaisi ensimmäisen t-paitamallistonsa ja kaksi vuotta sen jälkeen ensimmäisen omaa nimeään kantavan naisten toppimallin. Vuonna 2003 hän aukaisi ensimmäisen oman myymälänsä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Vaatemerkin sivusto Luokka:Yhdysvaltalaiset muotisuunnittelijat Luokka:Vaatemerkit Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
John Thaw

John Edward Thaw () oli englantilainen näyttelijä, joka esiintyi elokuvissa, televisiossa ja teatterissa. Thaw tunnetaan roolistaan komisario Morse samannimisessä televisiosarjassa. == Ura == Thaw opiskeli Royal Academy of Dramatic Artissa. Hänen ensimmäinen pääroolinsa televisiossa oli ylikonstaapeli John Mann sarjassa Redcap (1964–1966), jota seurasi suurempi läpimurto kovaotteisen komisario Jack Reganin osassa poliisisarjassa The Sweeney (1975–1978). Kolmannen kerran Thaw sai esitettäväkseen poliisin roolin vuonna 1987, jolloin hänestä tuli oluesta pitävä, punaisella Jaguarilla ajava ylikomisario Morse. Morse-sarjaa tehtiin vuosina 1987–2000 yhteensä 33 jaksoa, joista osa perustui Colin Dexterin romaaneihin. Thaw sai osastaan Bafta- palkinnot vuosina 1990 ja 1993. Vuosina 1995–1999 Thaw esitti asianajaja James Kavanaghia sarjassa Kavanagh QC. John Thaw esiintyi myös useissa elokuvissa. Hän näytteli Richard Attenborough’n ohjaamissa elokuvissa Chaplin sekä Huuto vapaudelle, josta hän oli ehdolla parhaan sivuosan Bafta-palkinnon saajaksi. == Yksityiselämä == Thaw oli naimisissa Sally Alexanderin kanssa, josta hän kuitenkin erosi neljä vuotta myöhemmin. Hän avioitui myöhemmin näyttelijätär Sheila Hancockin kanssa. Thaw’n tytär Abigail Thaw ensimmäisestä ensimmäisestä avioliitosta on näyttelijä. Vuonna 2004 julkaistussa elämäkerrassaan The Two of Us: My Life with John Thaw Hancock kertoi Thawn 1970-luvun lopulta asti sairastaman alkoholismin vaikuttaneen heidän elämäänsä ja aiheuttaneen katkoksia Thawn uralla. Thawn toipui alkoholismistaan ennen kuolemaansa. Thaw nimitettiin Brittiläisen imperiumin komentajaksi vuonna 1994. Thaw kuoli ruokatorven syöpään. == Valikoitu filmografia == ;Elokuvat * Kaikista kapinallisin (1962) * Viimeiseen veripisaraan (The Last Grenade, 1969) * Vampyyrin kosto (The Abominable Dr. Phibes, 1971) * Ruoho laulaa (The Grass is Singing, 1981) * Kiistetty oikeus (1987) * Huuto vapaudelle (1987) * Chaplin (1992) ;Televisio * Redcap (1964–1966) * The Sweeney (1975–1978) * Komisario Morse (1987–2000) * Kavanagh QC (1995–1999) * Lasinen elämä (2001) == Lähteet == Luokka:Englantilaiset näyttelijät Luokka:Englantilaiset teatterinäyttelijät Luokka:Royal Shakespeare Companyn jäsenet Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Vuonna 2002 kuolleet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Erogeeninen alue

Erogeeninen alue on kehossa oleva alue, jonka koskettelu ja hyväily tuottaa seksuaalista mielihyvää. Erogeeniset alueet ovat herkkiä kosketukselle, koska niissä on paljon sensorisia hermopäätteitä. Erogeenisten alueiden koskettelusta voi seurata monimutkaisia fysiologisia reaktioita, joihin liittyy oksitosiinin erityksen lisääntyminen aivolisäkkeestä, mikä herkistää ihoa ja lisää sukuelinten tuntoherkkyyttä. Erogeenisia alueita on useimmilla naisilla esimerkiksi korvalehdissä, kaulalla, hartioissa, niskassa, kyynärtaipeissa, kainaloissa, ristiselässä, navassa, reisien sisäpinnoilla, nänneissä, varpaissa, sormissa, sukupuolielimissä sekä välilihan ja peräaukon seudulla.Kajan, Maija (teoksessa Seksuaalisuus 2006), s. 104. Häpykieli on naisen erogeenisin alue. Toinen erityisen erogeeninen kohta on G-piste emättimen etuseinämässä. Miehen erogeenisia alueita ovat sukuelimet, nännit, niska, kaula, hartiat, reisien sisäpinnat, välilihan ja peräaukon seutu, varpaat ja sormet. Peniksen pää on kaikkein erogeenisin alue. Vuonna 2013 julkaistun yhdysvaltalaisen tutkimuksen mukaan erogeeniset alueet ovat lähes samat kaikilla ihmisillä sukupuolesta ja seksuaalisesta suuntautumisesta riippumatta. Kaikkein erogeenisimmat alueet olivat tutkimuksen mukaan sukupuolielimet, huulet, korvat, sisäreidet ja olkapäät. Sen sijaan jaloissa ei ole erogeenisia alueita. ==Katso myös== * Esileikki == Lähteet == * ===Viitteet=== Luokka:Seksuaalisuus Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Vandaalit (täsmennyssivu)

Vandaali tai vandaalit voi tarkoittaa: * vandaalit, germaaninen kansa * vandaali, vandaalien puhuma kieli * Vandaalit, punk-yhtye * vandaali, ilkivallan tekijä.
Slave I

Slave I on Tähtien sota -univerumista tuttu avaruusalus, joka kuului galaksin parhaalle palkkionmetsästäjälle, Jango Fettille. http://starwars.com/explore/encyclopedia/characters/jangofett/ Jangon kuoltua alus periytyi Boba Fettille, joka oli Jango Fettin täydellinen klooni ja jota hän kasvatti poikanaan. Jango Fettin alus on Kuat-OY:n tuliruiskuluokan torjuntahävittäjän prototyyppi, joka on suunniteltu partioalukseksi Oovo-IV vankilaplaneetalle. http://starwars.wikia.com/wiki/Star_Wars:_Bounty_Hunter http://starwars.com/explore/encyclopedia/technology/slavei/ Boba Fett järkeili, että galaksin paatuneimpien rikollisten vartiointiin suunniteltu alus sopisi mainiosti hänen epätavalliseen ammattiinsa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Slave I Jedipediassa Luokka:Tähtien sodan alukset ja laitteet
Toimialan taloustiede

Toimialan taloustiede () on taloustieteen ala, joka tutkii yritysten strategista päätöksentekoa sekä markkinarakenteita. Usein tarkastelun kohteena ovat epätäydellisen kilpailun muodot. Tyypillisimmin tutkittavia markkinamuotoja ovat monopoli, duopoli ja muut oligopolitilanteet. Lisäksi tutkimussuunta tarkastelee esimerkiksi tuotedifferentaation, hintadiskriminaation, yritysjärjestelyiden ja kartellien sekä markkinoille tulo- ja poistumisesteiden vaikutuksia markkinoiden toimintaan ja tasapainoon. Toimialan taloustieteen teoria on valtavirraltaan sovellettua peliteoriaa. Myös empiirisellä tutkimuksella on vahvat perinteet tutkimussuunnan sisällä. Taloustieteen sisäisessä jaottelussa toimialan taloustiede lukeutuu osaksi mikrotalousteoriaa ja sillä on useita liittymäkohtia esimerkiksi informaatiotaloustieteeseen sekä kilpailupolitiikkaan. Tunnettuja toimialan taloustieteen tutkijoita ovat muiden muassa Oz Shy, Jean Tirole sekä suomalainen Bengt Holmström. ==Kirjallisuutta== * * Luokka:Mikrotaloustiede
Antti Malinen

Antti Malinen (3. marraskuuta 1979) on suomalainen lentopalloilija, joka on edustanut SM-liigassa Kempeleen Lentopalloa sekä oululaisia Ettaa ja Sun Volleyta. Hän on pelannut pääsarjassa 316 ottelua. Malinen on pelannut urallaan Kempeleen ja Sun Volleyn lisäksi muun muassa Alavieskan Virissä ja lentopalloseura Ettassa. Ettassa Malinen pelasi SM-liigassa siihen asti kunnes Etta putosi liigasta 2005. Kaudella 2006 Malinen oli nostamassa Kempeleen Lentopalloa SM-liigaan. Kempele voitti kauden aikana yhtä lukuun ottamatta kaikki pelinsä ja eteni ylivoimaisesti SM-liigaan. Malinen kuului usean vuoden ajan SM-liigan keskitorjujien parhaimmistoon ja oli tärkeä lenkki Kempeleen joukkueessa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset lentopalloilijat Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Juho Rajala

Juho Rajala (s. 6. elokuuta 1985) on suomalainen lentopallovalmentaja ja entinen lentopalloilija, pelipaikaltaan libero. Rajala toimii lentopallon mestaruusliigan Vantaa Ducksin päävalmentajana kaudella 2019–2020. Tätä ennen hän toimi valmentajana naisten 1-sarjassa kolmen kauden ajan eri seuroissa. == Peliura == Rajala on Oulunsalosta kotoisin oleva liberopelaaja. Rajala edusti Oulunsalon Vasamaa koko junioriuransa ajan. Miesten Lentopallon Mestaruusliigassa Rajala debytoi 1.10.2003 oululaisen Ettan riveissä Perungan Poikia vastaan. Ettassa Rajala pelasi 2003–2005. Seuraavat kaksi kautta 2005–2007 Rajala pelasi Raision Loimussa ennen siirtymistään vuonna 2007 Kempeleen Lentopalloon. Kahden Kempeleen kauden jälkeen ura jatkui seuran nimenvaihdon myötä Sun Volleyssa seuraavat kolme kautta tuoden tuplamestaruuden 2010. Raision Loimuun Rajala siirtyi takaisin kaudeksi 2012–2013. Hänet valittiin kauden ensimmäiseen kuukauden tähdistöön liberoksi syys-lokakuussa. Rajala jatkoi kaudella 2013–2014 Raision Loimun riveissä, Lentopallon Mestaruusliigassa, jonka jälkeen hän siirtyi Ettaan, jossa päätti peliuransa kauteen 2015–2016. Rajala valittiin myös Suomen miesten lentopallomaajoukkueeseen keväällä 2013. Lisäksi Rajala on edustanut aikuisten sarjatasoilla nuorten maajoukkuetta, kun hän opiskeli Kuortaneen valtakunnallisessa valmennuskeskuksessa. Kuortaneella opiskellessaan Rajala edusti nuorten maajoukkuetta 1-sarjassa. == Saavutukset == * SM-liigan all- stars libero 2010 * SM-kulta 2010 * Suomen Cupin kultaa 2009 * Suomen Cupin hopeaa 2005 * Mestaruusliigan kuukauden tähdistössä syys-lokakuussa 2012 == Joukkueet == * 2001–2003 Kempeleen Pyrintö (1-sarja) * 2003–2005 Etta (SM- Liiga) * 2005–2007 Raision Loimu (SM-liiga) * 2007–2009 Kempeleen Lentopallo (SM-liiga) * 2009–2012 Sun Volley, Oulu (SM-liiga) * 2012–2014 Raision Loimu (Mestaruusliiga) * 2014–2016 Etta (Mestaruusliiga) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset lentopalloilijat Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset lentopallovalmentajat
Anton Praetorius

Anton Praetorius (1560 Lippstadt – 6. joulukuuta 1613 Laudenbach) oli saksalainen pappi, reformoitua uskontoa edustanut teologi ja kirjailija. Hän tuli tunnetuksi noitavainojen ja kidutuksen vastustajana. Avioliitosta 1586 Maria Praetoriuksen kanssa hänellä oli yksi poika. == Elämä == Dittelsheimin ensimmäisenä reformoituna pappina Praetorius kirjoitti 1595 latinankielisen selvityksen Heidelbergin linnan kuuluisasta ”Ensimmäisestä Suuresta Tynnyristä”. Vuonna 1596 Praetorius nimitettiin ruhtinaan hovisaarnaajaksi (läheinen Frankfurt am Main), ja vuotta myöhemmin ruhtinas nimitti hänet noitatuomioistuimen jäseneksi. Praetorius protestoi noituudesta syytettyjen kidutusta vastaan. Hänen ansiotaan oli, että eräs noituudesta syytetty nainen päästettiin vapaaksi ja syyte häntä vastaan peruutettiin. Kysymyksessä on tähän mennessä ainoa historiasta tunnettu tapaus, jossa pappi oli se, joka lopetti epäinhimillisen kidutuksen ja esti "oikeinkäynnin". Praetorius menetti hovisaarnaajan paikkansa, ja hänestä tuli 1598 pappi Laudenbachin kylään. Poikansa Sculteruksen nimissä hän julkaisi 1598 noitavainoa ja kidutusta vastustavan kirjan "Gründlicher Bericht von Zauberey und Zauberern ('Perusteellinen selvitys taikuudesta ja taikureista'). Kirjan toista painosta vuonna 1602 julkaistaessa Praetorius rohkeni käyttää omaa nimeään kirjan kirjoittajana. 1613 samasta kirjasta ilmestyi kolmas painos, johon hän kirjoitti henkilökohtaisen alkulauseen. Praetoriuksen kuoleman jälkeen tuntemattomat henkilöt julkaisivat kirjasta jälkimaailmalle vielä neljännenkin painoksen. == Praetoriuksen teoksia == * Vas Heidelbergense, Heidelberg (Heidelbergin linnan "Suuresta Tynnyristä"), 1595 * Gründlicher Bericht von Zauberey vnd Zauberern (Perusteellinen selvitys taikuudesta ja taikureista), kirjoittanut Joannem Scultetum Westphalo-camensem, 1598 (Joannem Scultetus on Anton Praetoriuksen käyttämä peitenimi) * Gründlicher Bericht von Zauberey vnd Zauberern: kurtz und ordentlich erkläret durch Antonium Praetorium, 1602 (Perusteellinen selvitys taikuudesta ja taikureista Antonium Praetoriumin lyhyesti ja tarkasti selittämänä) * Uusia painoksia samasta kirjasta 1613 ja 1929 * De Sacrosanctis Sacramentis novie foederis Jesu Christi, 1602, (Oppi pyhistä sakramenteista) == Lähteet == * Hartmut Hegeler: Anton Praetorius, Kämpfer gegen Hexenprozesse und Folter, Unna 2002, ISBN 3-9808969-4-3 (Anton Praetoriuksen historiallinen biografia) * Hartmut Hegeler ja Stefan Wiltschko: Anton Praetorius und das 1. Große Fass von Heidelberg, Unna 2003, ISBN 3-9808969-0-0 (Heidelbergin linnan Suuresta Tynnyristä; sisältää myös Burghard Schmanckin latinalaisen tekstin käännöksen) == Aiheesta muualla == * Tietoa Anton Praetoriuksesta ja kirjallisuuslähteitä * Anton Praetorius ja Heidelbergin linnan ensimmäinen Suuri Tynnyri * Praetoriuksen vuodelta 1613 peräisin oleva saksalainen alkuperäisteksti Luokka:Saksalaiset teologit Luokka:Reformoidut teologit Luokka:Vuonna 1560 syntyneet Luokka:Vuonna 1613 kuolleet
Ilmasipuli

Ilmasipuli (Allium cepa Proliferum-ryhmä, syn. Allium cepa var. viviparum) on monivuotinen sipuli. Se kehittää sipuleita sekä maanalaiseen varteensa että varsiensa latvoihin. Ilmasipuli talvehtii Suomen oloissa. Optimaalinen ilmasipulin kasvupaikka on aurinkoinen ja hyvin lannoitettu. Kasvin meheviä varsia käytetään ruohosipulin tavoin. Latvaan kasvavista pikkusipuleista voi kasvattaa uusia taimia.Makua ja terveyttä sipuleista Kasvikset == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Ilmasipuli - VirtuaaliAMK Luokka:Sipulit
Didelphodon

Didephodon oli myöhäisellä liitukaudella elänyt pussieläinsuku, joka löydettiin vuonna 1889. Se oli erikoistunut rosvoamaan dinosaurusten munia ja vastakuoriutuneita poikasia. Tämä noin kymmenkiloinen pussieläin oli yksi suurimmista mesotsooisella kaudella eläneistä nisäkkäistä, vaikka ei ollutkaan kuin virginianopossumin kokoinen. The Childrens Museum of Indianapolis - Didelphodon mandible.jpg|Didelphodon voraxin leukaluu Indianapolisin lastenmuseossa, Yhdysvalloissa Luokka:Esihistorialliset pussieläimet
Sauber C15

Sauber C15 oli Leo Ressin suunnittelema Formula 1 -auto, jolla Sauber-talli kilpaili kaudella 1996. Siinä oli voimanlähteenä Fordin Zetec-R moottori. Autoa ajoivat Heinz-Harald Frentzen, jolle kausi oli Sauberilla jo kolmas ja Benettonilta siirtynyt Johnny Herbert. Sauber sai ajokkeihinsa uudet V10-moottorit, kun vielä viime kaudella talli käytti kahdeksansylinterisiä voimanlähteitä. Uudet Zetec-R V10-moottorit osoittautuivat kuitenkin odotettua heikommiksi ja talli keräsi ainoastaan 11 MM-pistettä ja yhden palkintosijan. Tallin kuljettajat osoittivat kuitenkin hyviä otteita. Frentzen oli hieman Herbertiä nopeampi, mutta Herbert saavutti tallin historian toisen palkintosijan ajamalla maaliin kolmantena Monacon GP:ssa. Frentzen ajoi silloin neljänneksi. Sauber sijoittui C15-autollaan valmistajien mestaruussarjassa seitsemänneksi 11 pisteellä. ==Formula 1 -tulokset== Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta. Kausi Talli Moottori Renkaat Kuljettajat 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 Pisteet Sijoitus 1996 Sauber Ford V10 AUS BRA ARG EUR SMR MON ESP CAN FRA GBR GER HUN BEL ITA POR JPN 11 7. Johnny Herbert DNS Kesk. 9 7 Kesk. 3 Kesk. 7 DSQ 9 Kesk. Kesk. Kesk. 9 8 10 Heinz-Harald Frentzen 8 Kesk. Kesk. Kesk. Kesk. 4 4 Kesk. Kesk. 8 8 Kesk. Kesk. Kesk. 7 6 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Sauber C15 - The Formula One DataBase * Sauber C15 - ChicaneF1 * Sauber C15 - F1Olivier Luokka:Formula 1 -kausi 1996 C15
Alan J. Pakula

Alan Jay Pakula (7. huhtikuuta 1928 New York – 19. marraskuuta 1998 New York) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, -tuottaja ja -käsikirjoittaja, joka tunnettiin erityisesti rikoselokuvan ja poliittisen salaliittotrillerin parissa tekemästään työstä. Hänen tunnettuja ohjaustöitään ovat Klute – rikosetsivä, Sofien valinta ja Presidentin miehet. Pakula syntyi puolanjuutalaisten vanhempien perheeseen, ja hän opiskeli Yalen yliopistossa. Hän harkitsi psykoanalyytikon uraa mutta kiinnostui näyttelijöiden ohjaamisesta ylioppilasteatterissa. Hän aloitti elokuvauransa Warner Brothersin animaatioyksikössä assistenttina vuonna 1948. Pakula sai surmansa auto-onnettomuudessa ollessaan palaamassa New Yorkin Manhattanilta kotiinsa Long Islandille. Aitio, Tommi: ”Alan J. Pakula in memoriam”, Mitä-Missä- Milloin: Kansalaisen vuosikirja 2000, s. 396. Helsinki: Otava, 1999. == Filmografia == Vuosi Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Ohjaaja Käsikirjoittaja Tuottaja 1957 Pelon vanki Fear Strikes Out 1962 Kuin surmaisi satakielen To Kill a Mockingbird 1963 Yö muukalaisen kanssa Love with the Proper Stranger 1965 Polttava maa Baby the Rain Must Fall Poptyttö Inside Daisy Clover 1967 Ylös vääriä portaita Up the Down Staircase 1968 Hiipivä kuu The Stalking Moon 1969 Steriili kukko The Sterile Cuckoo 1971 Klute – rikosetsivä Klute 1973 Love and Pain and the Whole Damn Thing Love and Pain and the Whole Damn Thing 1974 Ansa – Parallax View The Parallax View 1976 Presidentin miehet All the President’s Men 1978 Tuli ratsain vieras mies Comes a Horseman 1979 Yritetään yhdessä, aloitetaan alusta Starting Over 1981 Suhteita Rollover 1982 Sofien valinta Sophie’s Choice 1986 Painajaisrakastaja Dream Lover 1987 Orvot Orphans 1989 Nähdään aamulla See You in the Morning 1990 Kunnes toisin todistetaan Presumed Innocent 1992 Vieraissa Consenting Adults 1993 Pelikaanimuistio The Pelican Brief 1997 Pahan oma The Devil’s Own ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== * == Aiheesta muualla == * * Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvatuottajat Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Liikenneonnettomuudessa kuolleet Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 1998 kuolleet Luokka:Amerikanjuutalaiset
Paul Osipow

Paul Osipow (s. 11. kesäkuuta 1939 Kymi) on suomalainen taidemaalari ja näyttelijä. ==Henkilöhistoria== Osipowin vanhemmat olivat käyttöpäällikkö Igor Osipow ja Elna Arponen. Hänen puolisonsa vuodesta 1961 oli keramiikkataiteilija, kuvanveistäjä Anna-Maria Osipow, avioliitto päättyi eroon 1980-luvun alussa. Osipow opiskeli maalaamista Suomen Taideakatemian koulussa vuosina 1958–1962, Vapaassa taidekoulussa vuonna 1960 ja Teksasin yliopistossa vuosina 1975–1976. Hän on toiminut useaan otteeseen opettajana taidealan oppilaitoksissa Suomessa, samoin kuin vt. professorina Tukholman taideteollisessa korkeakoulussa. Hän on Teksasin osavaltion kunniakansalainen. Osipow sai valtion 15-vuotisen taiteilija-apurahan 1985, prinssi Eugenin mitali hänelle myönnettiin 1989. ==Taiteellinen toiminta== ===Maalaustaide=== Osipowin läpimurto tapahtui vuonna 1966 järjestetyssä Nuorten näyttelyssä. Siellä oli esillä Osipowin urbaania elämää kuvaavia popmaalauksia, jotka saivat paljon kiitosta. Hänen maalauksensa ovat muuttuneet paljon tuosta ajasta ja nykyään hänen teoksiaan onkin vaikea luokitella minkään tietyn taidesuuntauksen mukaan. Suomen ja Euroopan lisäksi hänen taulujaan on ollut esillä eri näyttelyissä Yhdysvalloissa, Japanissa ja Israelissa. ===Elokuvataide=== 1960- ja 1970-luvuilla Osipow näytteli myös muutamissa elokuvissa. Hänellä oli pääosa Risto Jarvan läpimurtoelokuvassa Työmiehen päiväkirja (1967) ja Matti Kassilan Aila Meriluoto -filmatisoinnissa Haluan rakastaa, Peter (1972). Tosin jälkimmäisen elokuvan kohdalla ohjaaja ei ollut tyytyväinen Osipowin ääneen, joten näyttelijä Matti Oravisto sai dubata hänen repliikkinsä. Osipowilla oli rooli myös niin ikään Risto Jarvan ohjaamissa elokuvissa Kun taivas putoaa...(1972) sekä Mies, joka ei osannut sanoa ei (1975). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Paul Osipowin haastattelu Porin taidemuseon sivuilla Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Suomalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Pro Finlandia -palkitut Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Cutting Crew

Cutting Crew on vuonna 1985 Englannissa perustettu pop/rockyhtye. Yhtye on toiminut vuosina 1985–1993 ja uudella kokoonpanolla vuodesta 2006 alkaen. == Historia == Cutting Crew’n perustivat Englannissa vuonna 1985 kitaristi Kevin MacMichael ja laulaja Nick Van Eede. He olivat tavanneet Halifaxissa Kanadassa omien yhtyeidensä kiertueella. Kaksikko äänitti Englannissa demon ja sai levytyssopimuksen Siren Recordsin kanssa. Vuonna 1986 yhtyeeseen liittyivät basisti Colin Farley ja rumpali Martin Beedle. Kaikki neljä olivat jo kokeneita muusikkoja. Yhtyeen ensimmäinen albumi Broadcast (1986) sai vaihtelevia arvosteluja, mutta sen ensimmäinen single ”(I Just) Died in Your Arms” nousi listaykköseksi muun muassa Yhdysvalloissa. Yhtye lähti maailmankiertueelle esiintyen The Banglesin, Starshipin sekä Huey Lewis and the Newsin lämmittelijänä. Yhtyeen seuraavat albumit The Scattering (1989) ja Compus Mentus (1992) eivät menestyneet esikoisalbumin tavoin, ja yhtye lopetti vuonna 1993. Yhtye palasi yhteen uudella kokoonpanolla vuonna 2006 ja julkaisi albumin Grinning Souls. == Alkuperäinen kokoonpano == * Nick Van Eede – laulu, rytmikitara ja kosketinsoittimet * Kevin MacMichael – soolokitara ja taustalaulu * Colin Farley – basso ja taustalaulu * Martin Beedle – rummut ja taustalaulu * Tony Moore – kosketinsoittimet == Diskografia == === Albumit === *Broadcast (1986) *The Scattering (1989) *Compus Mentus (1992) *The Best of Cutting Crew (2003, kokoelma) *Grinning Souls (2005) *Add To Favourites (2015) === Singlet === *(I Just) Died in Your Arms (1986) *I've Been In Love Before (1987) *One For The Mockingbird (1987) *Any Colour (1987) *(Between A) Rock And A Hard Place (1989) *The Scattering (1989) *Everything But My Pride (1989) *The Last Thing (1990) *If That's the Way You Want It (1992) *Hard on You (2005) *Till the Money Run$ Out (2015) *(I Just) Died in Your Arms (Orchestral Version) (2020) *One for the Mockingbird (Orchestral Version) (2020) *Everything But My Pride (Orchestral Version) (2021) ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Yhtyeen kotisivut Luokka:Brittiläiset pop rock -yhtyeet
Sami Koivunen

Sami Koivunen (s. 14. helmikuuta 1987) on suomalainen lentopalloilija, pelipaikaltaan keskitorjuja. Koivunen pelaa kaudella 2012–2013 Raision Loimussa. Koivunen on opiskellut Kuortaneen urheilulukiossa. == Seurat == * 2004-2005 Kuortaneen Urheiluopisto (2-sarja) * 2005-2006 Kuortaneen Urheiluopisto (1-sarja) * 2006-2007 Kimmo-Volley, Lahti (1-sarja) * 2007-2008 Vammalan Lentopallo * 2008-2009 Vammalan Lentopallo * 2010-2011 Säkylän Urheilijat (1-sarja) * 2011-2012 Liedon Parma (1-sarja), Raision Loimu == Saavutukset == *SM-pronssi 2008 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset lentopalloilijat Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Justin Somper

Justin Somper on englantilainen nuortenkirjailija. Hän syntyi St Albansissa ja kävi Warwickin yliopistoa. Hän työskentelee suhdetoimintakonsulttina ja koettaa työnsä ohella kirjoittaa. Vampiraatit-sarjan ensimmäinen osa Vampiraatit – Kirottujen laiva julkaistiin vuonna 2005 ja se sai muun muassa koululaisten jakaman KS3 Explores -lastenkirjapalkinnon. == Teokset == === Suomennetut teokset === *Vampiraatit: Kirottujen laiva (Gummerus, 2005) * Vampiraatit: Verinen vuoksi (Gummerus, 2008)'' * Vampiraatit: Kuoleman Kapteeni (Gummerus, 2009) === Suomentamattomat teokset === ;Vampirates * Vampirates: Black Heart (2009) * Vampirates: Empire of Night (2010) * Vampirates: Immortal War (2011) ;Allies & Assassins * Allies & Assassins (2013) * A Conspiracy of Princes (2015) == Aiheesta muualla == * Vampiraatit- sarjan kotisivut * Justin Somper Fantastic Fiction -sivustolla * Reetta Saine: Vampiraatit – Kirottujen laiva . Pirkkalan kunnankirjaston kirjaesittelyt. Luokka:Englantilaiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Waseca Subdivision

Waseca Subdivision on Canadian Pacific Railwayn hallinnoima, ylläpitämä ja liikennöimä rautatieosuus Minnesotan osavaltion eteläosassa Yhdysvalloissa. Itä-länsisuuntainen rataosuus oli aiemmin osa Dakota, Minnesota and Eastern Railroadin päärataa, ja se yhdistää Winonan kaupungin Wasecan kaupunkiin. Rataosalla on vain tavaraliikennettä. Rautatieliikenteen ohjaus tapahtuu radiopuhelimitse annettavien liikkumislupien turvin. Varsinaisia turvalaitteita tai opastimia ei ole. Winonan ratapihaa hallinnoi Union Pacific Railroad. Rataosuuden on alun perin rakentanut Chicago and North Western Railway ja se myytiin Dakota, Minnesota and Eastern Railroadille, kun Chicago and North Western Railway fuusioitui Union Pacific Railroadin kanssa. Rataosuus siirtyi Canadian Pacific Railwaylle vuonna 2008, kun se hankki omistukseensa koko Dakota, Minnesota and Easternin osakekannan. ==Aiheesta muualla== * Dakota, Minnesota and Eastern: harrastajan tietosivut ** Rataosaselostus: Waseca Subdivision Luokka:Minnesotan liikenne Luokka:Yhdysvaltain rataverkko
Autobiography

Autobiography on yhdysvaltalaisen pop/rock-laulaja Ashlee Simpsonin ensimmäinen studioalbumi. Se julkaistiin yhdysvalloissa 20. heinäkuuta 2004. Sen ensimmäinen single oli "Pieces Of Me", jolla Simpson pääsi oikein kunnolla kuuluisuuteen. Toinen single oli "Shadow", joka kertoo Ashleen elämästä ja millaista hänellä on olla isosiskonsa Jessican varjossa. Kolmas ja viimeinen single oli "La La", joka menestyi yhtä hyvin kuin edelliset julkaisut. ==Kappalelista== # "Autobiography" (Simpson, Kara DioGuardi, John Shanks) – 3:34 # "Pieces of Me" (Simpson, DioGuardi, Shanks) – 3:37 # "Shadow" (Simpson, DioGuardi, Shanks) – 3:57 # "La La" (Simpson, DioGuardi, Shanks) – 3:42 # "Love Makes the World Go Round" (Simpson, Shanks) – 3:45 # "Better Off" (Simpson, DioGuardi, Shanks) – 3:27 # "Love Me for Me" (Simpson, Shelly Peiken, Shanks) – 3:27 # "Surrender" (Simpson, DioGuardi, Shanks) – 3:20 # "Unreachable" (Simpson, Stan Frazier, Steve Fox, Robbie Nevil, Billy Mann) – 3:53 # "Nothing New" (Simpson, DioGuardi, Shanks) – 3:06 # "Giving It All Away" (Simpson, John Feldmann) – 2:56 # "Undiscovered" (Simpson, Shanks) – 4:56 # "Harder Everyday" (Simpson, Feldmann, Benji Madden) - 3:30 Luokka:Vuoden 2004 esikoisalbumit Luokka:Ashlee Simpsonin albumit Luokka:John Shanksin tuottamat albumit
I Am Me

I Am Me on yhdysvaltalaisen pop/rock-laulaja Ashlee Simpsonin toinen studioalbumi, joka julkaistiin Yhdysvalloissa 18. lokakuuta 2005. Sen ensimmäinen single oli "Boyfriend", joka menestyi hyvin. Toinen single oli "L.O.V.E.", joka menestyi yhtä hyvin kuin edeltäjänsä. Kolmas single oli "Invisible", mutta se ei ollut tällä albumilla. ==Kappaleet== (kaikki kappaleet kirjoittaneet Kara DioGuardi, John Shanks, ja Simpson) # "Boyfriend" – 3:00 # "In Another Life" – 3:48 # "Beautifully Broken" – 3:16 # "L.O.V.E." – 2:34 # "Coming Back For More" – 3:30 # "Dancing Alone" – 3:55 # "Burnin Up" – 3:57 # "Catch Me When I Fall" – 4:02 # "I Am Me" – 3:18 # "Eyes Wide Open" – 4:10 # "Say Goodbye" – 4:15 Luokka:Vuoden 2005 albumit Luokka:Ashlee Simpsonin albumit Luokka:John Shanksin tuottamat albumit
Charmian Hussey

Charmian Hussey on englantilainen kirjailija. Hän on tunnettu kirjasta Salaisuuksien laakso, jonka hän kirjoitti alun perin pojalleen, mutta käsikirjoitus unohtui ullakolle. Sittemmin hän julkaisi sen omakustanteena. Lontoolainen kustannusyhtiö julkaisi mhyöhemmin uuden painoksen. Husseyn ura alkoi Lontoossa, hän oli kuuluisimpien muotihuoneiden mannekiinina. Myöhemmin hän opiskeli arkeologiksi ja osallistui kaivauksiin Englannissa ja Lähi- idässä. Nykyisin hän asuu miehensä kanssa Cornwallissa ja viljelee siellä maata. Luonnon ja erityisesti sademetsien suojelu on edelleen lähellä hänen sydäntään. == Teokset == * Salaisuuksien laakso (2005) == Aiheesta muualla == * Charmian Husseyn haastattelu. * Veijo Hietala: Orpopojan ihmeelliset seikkailut Cornwallin viidakossa. Turun sanomat 6.9.2005. * Maria Loikkanen: Vaihtelevan tasoista viihdettä lapsille ja nuorille . Uusi nainen 6/2005. (PDF) Luokka:Englantilaiset fantasiakirjailijat Luokka:Englantilaiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Muriel Duckworth

Muriel H. Duckworth CM (31. lokakuuta 1908 Austin, Québec, Kanada – 22. elokuuta 2009 Magog, Québec, Kanada) oli kanadalainen feministi ja rauhanaktivisti. Duckworth perusti useita sosiaalisia toimintaryhmä ja johti eri hyväntekeväisyysjärjestöjä kuten Kanadan Oxfamia. Vannoutuneena pasifistina hän osallistui toisen maailmansodan vastaisiin mielenosoituksiin ja tuki vietnamilaisia naisia Vietnamin sodan aikana. Hän siirtyi anglikaanisesta kirkosta kveekarien jäseneksi, koska kveekarit tuomitsevat jyrkästi kaiken väkivallan. Duckworth ylennettiin vuonna 1983 Kanadan ritarikunnan jäseneksi. Hän sai useita kunnianosoituksia Kanadan eri yliopistoista. Vuonna 1991 hänelle myönnettiin Pearsonin rauhanmitali. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset feministit Luokka:Member of the Order of Canada Luokka:Pasifistit Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet kanadalaiset Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
Mika Ääritalo

Mika Ääritalo (s. 25. heinäkuuta 1985 Turku) on suomalainen jalkapalloilija, joka pelasi vuonna 2020 päättyneellä pelaajaurallaan pääasiassa Turun Palloseurassa. Hän edusti Veikkausliigassa myös FC Lahtea ja Kuopion Palloseuraa sekä pelasi ulkomailla Saksassa ja junioritasolla Englannissa. Hän pelasi useissa Suomen juniorimaajoukkueissa ja kuusi ottelua A-maajoukkueessa. Hän oli pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Ääritalo palasi TPS:n riveihin kaudella 2005 Aston Villan organisaatiosta.TPS Hän siirtyi Englantiin tammikuussa 2003.ESPN Hänestä olivat kiinnostuneita myös Manchester United, Arsenal FC ja useiden hollantilaisseurojen ohessa Feyenoord.TPS:n futaajalupaus Mika Ääritalo Aston VillaanMika Ääritalo: 'Every Time I Started A New Football Manager Save, I Would Buy Myself' Kaudella 2006 Ääritalo teki ensimmäisen liigamaalinsa Turun paikallisottelussa FC Interiä vastaan.MTV3. Kauden jälkeen hänet valittiin vuoden liigatulokkaaksi pelaajien äänestyksessä ja hän voitti myös katsojien äänestämän Pohjolan vakuuttaja -kisan.Veikkausliiga Ensimmäisen A-maaottelunsa Ääritalo pelasi Viroa vastaan toukokuussa 2010. Hän on pelannut kaikkiaan kuusi A-maaottelua, joista yksi kuului EM-kisojen karsintaan, ja teki maalin tammikuussa 2012 Trinidad ja Tobagoa vastaan. Ääritalo on edustanut lähes koko uransa ajan Turun Palloseuraa. Kaudella 2011 hän teki Veikkausliigassa 11 maalia sekä kausina 2007 ja 2012 kahdeksan maalia. TPS:n pudottua Veikkausliigasta kauden 2014 päätteeksi Ääritalo siirtyi FC Lahteen. Lahdessa hän pelasi yhden kauden ja esiintyi yhteensä 23 ottelussa ennen siirtymistään Kuopion Palloseuraan, jota hän edusti myös yhden kauden ajan ja jossa hän pelasi 30 liigaottelua. Kaudelle 2017 Ääritalo palasi takaisin Ykkösessä pelanneeseen TPS:ään.http://fc.tps.fi/fi/uutiset/mika-aaritalo- palaa-tps-aan-jani-virtaselle-jatkosopimus Kaudella 2018 hän pelasi TPS:n joukkueessa Veikkausliigassa 29 ottelua ja teki niissä kahdeksan maalia. Kauden 2019 TPS pelasi Ykkösessä mutta nousi jälleen kaudeksi 2020 Veikkausliigaan. Ääritalo teki joukkueensa ensimmäisen maalin lokakuussa 2019 pelatussa ja TPS:n 0–3-vierasvoittoon päättyneessä ratkaisevassa liigakarsintaottelussa Kokkolan Pallo-Veikkoja vastaan. Tämän jälkeen hän ilmoitti lopettavansa uransa kauden 2020 päätteeksi. https://yle.fi/urheilu/3-11627273https://yle.fi/urheilu/3-11648329 == Lähteet == * Mika Ääritalo Playerhistory-sivustolla === Viitteet === == Aiheesta muualla == *Pelaajakortti Veikkausliiga.comissa Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon Suomen Cupin mestarit Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Helen Dunmore

Helen Dunmore (12. joulukuuta 1952 Yorkshire, Englanti – 5. kesäkuuta 2017) oli brittiläinen runoilija sekä lasten- ja nuortenkirjailija. ==Elämä ja ura== Dunmore opiskeli englannin kieltä Yorkshiren yliopistossa. Ennen ensimmäisen kirjansa julkaisua hän asui kaksi vuotta Suomessa. Dunmore työskenteli englannin opettajana Turussa. Hänen teoksensa House of Orphans sijoittuu Suomen sortovuosien aikaan. Dunmore sai Orange-palkinnon romaanistaan A Spell of Winter vuonna 1996. Hänen teoksensa The Siege oli ehdolla Whitbread- palkinnon ja Orange-palkinnon saajaksi. Hän matkusti ja luennoi monissa paikoissa ympäri maailmaa, myös Suomessa. Dunmore kertoi maaliskuussa 2017 sairastavansa syöpää, johon hän kuoli 5. kesäkuuta 2017. ==Teoksista== Dunmore aloitti kirjailijanuransa 1980-luvun alussa julkaisemalla ensimmäisen runokirjansa The Apple Fall (1983). Ensimmäinen romaani Zennor in Darkness ilmestyi kymmenen vuotta myöhemmin. Se kertoo kirjailija D. H. Lawrencen ja hänen saksalaissyntyisen vaimonsa Friedan elämästä toisen maailmansodan aikana Zennor-nimisessä kaupungissa. Dunmore kertoi olevansa kiinnostunut D. H. Lawrencen, Katherine Mansfieldin ja Virginia Woolfin kaunokirjallisesta tuotannosta. Dunmoren ensimmäinen suomennettu romaani oli Keskustelua kuolleiden kanssa (Talking to the Dead, 1996), jossa nuori taiteilija, valokuvaaja Nina, matkustaa sisarensa kutsusta tämän luokse maaseudulle. Sisar Isabel on toipumassa keisarinleikkauksesta ja haluaa Ninan auttavan taloustöissä. Kuumin kesä miesmuistiin ei ole ainoa tekijä, joka aiheuttaa ahdistusta ja pahaa oloa. Sisarusten menneisyydestä käy ilmi seikkoja, jotka kumpikin haluaisi unohtaa ja vaientaa kuoliaaksi. Tapahtumat etenevät omalla voimallaan eteenpäin kohti lopullista, yllättävää päätöstään. Dunmoren runoutta on ilmestynyt suomennettuna Kuuna päivänä -kokoelmassa (2003). == Bibliografia == ===Runokokoelmat=== * The Apple Fall (1983) * The Sea Skater (1986) * The Raw Garden (1988) * Short Days, Long Nights: New and Selected Poems (1991) * Glad Of These Times (2007) Lähde ===Romaanit=== * Zennor in Darkness (1993) * A Spell of Winter (1995) * * Your Blue-Eyed Boy (1998) * With Your Crooked Heart (1999) * The Siege (2001) * Mourning Ruby (2003) * House of Orphans (2006) * The Betrayal (2010) * The Greatcoat (2012) * The Lie (2014) * Exposure (2016) Lähde ===Nuortenkirjat=== ; Ingo-sarja * * * * * Stormswept (2012) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Englantilaiset runoilijat Luokka:Englantilaiset fantasiakirjailijat Luokka:Englantilaiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet