EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Hoivaamisvietti

Hoivaamisvietti on hellyyttä ja suojelunhalua aiheuttava reaktio aivoissa.http://www.bebesinfo.fi/sivu.php?artikkeli_id=34 Sen aiheuttavat useimmiten pienet vauvat, sekä söpöt eläimet, kuten koiranpennut. Se on tarkoitettu jälkeläisten suojeluun. Hoivaamisviettiä esiintyy myös useimmilla eläimillä. Hoivaamisvietti perustuu aivojen mielihyväalueiden aktivoitumiseen. Sen herättävät erityisesti joko hymyilevän tai itkevän lapsen kasvot.http://pediatrics.aappublications.org/cgi/content/abstract/122/1/40 ==Lähteet== Luokka:Psykologia Luokka:Perhe
Mauri Melamies

Mauri Robert Melamies (vuoteen 1935 Mellenius) (22. syyskuuta 1916 Sodankylä – 3. helmikuuta 2008 Helsinki) oli Kemi Oy:n toimitusjohtaja ja vuorineuvos. Viitattu 3.7.2009 Melamiehen vanhemmat olivat piiripäällikkö Eino Melamies ja Selma Lampela. Hän avioitui 1941 Stina Blässaren kanssa, perheeseen syntyi kolme lasta. Melamies kävi kansakoulun Sodankylässä ja jatkoi opintojaan Kemijärven yhteiskoulussa. Ylioppilaaksi hän valmistui Oulun lyseosta vuonna 1935. Melamies palveli upseerina talvi- ja jatkosodissa ja suoritti vuonna 1943 metsänhoitajan tutkinnon. Sodan jälkeen Melamies tuomittiin sotasyyllisyysoikeudenkäynnissä syylliseksi asekätkentään ja hän istui kahden vuoden tuomionsa Sörnäisten vankilassa, jossa hän suoritti alemman oikeustutkinnon. Vuonna 1944 hän astui Kemi Oy:n palvelukseen ja oli mukana sodan jälkeisessä Lapin jälleenrakennuksessa. Kemi Oy:n varatoimitusjohtajaksi hän tuli vuonna 1966 ja toimitusjohtajaksi vuonna 1969, missä tehtävässä hän toimi vuoteen 1979. Vuorineuvoksen arvonimi myönnettiin Melamiehelle vuonna 1973. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset metsänhoitajat Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuorineuvokset Luokka:Vuonna 1916 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet
Vigilante (sarjakuvahahmo)

Vigilante on DC Comicsin kustantama sarjakuvahahmo ja supersankari, jonka loivat Mort Weisinger ja Mort Meskin. Alkuperäinen Vigilante esiintyi Action Comics -sarjakuvassa vuonna 1941.Vigilante (comic book character) Comic Vine Viitattu 4.7.2009 DC-universumissa on useampia samannimisiä hahmoja jotka ovat kantaneet Vigilanten roolia; Greg Saunders (1941), Adrian Chase (1983), Alan Welles (1985), Dave Winston (1986), Patricia Trayce (1992) ja Justin Powell (2005). Lisäksi Batman Beyond sarjakuvissa esiintyi Jake Chill niminen Vigilante. ==Vigilante muissa medioissa== ===Elokuva=== Vuonna 1947 Columbia Pictures julkaisi 15 tarinaa sisältävän elokuvan The Vigilante: Fighting Hero of the West, joka perustui löyhästi nimikkosarjakuvaansa. Hahmo toimi elokuvassa villinlännen aikaisen hallituksen naamioituneena salaisena agenttina, joka tutki katoamisia ja ryöstöjä. Vigilantea näytteli Ralph Byrd. ===Televisiossa=== *Arrow -televisiosarjassa esiintyi Vigilante nimeltä Vincent Sobel, jota esitti Clayton Chitty. *Greg Saundersin Vigilante esiintyi Stargirl-televisiosarjassa jaksossa "Brainwave" seinällä olevassa maalauksessa. *Adrian Chasen Vigilante esiintyi Peacemaker-televisiosarjassa, jossa häntä esitti Freddie Stroma. ===Animaatio=== *Alkuperäinen Greg Saundersin Vigilante esiintyi animaatiosarjassa Justice League Unlimited vuonna 2005. Sen asukokonaisuus oli samanlainen kuin sarjakuvissa. Hahmo nähtiin usein Shining Knightin kanssa vapaa-ajalla ja taistelujen aikana. *Greg Saundersin Vigilante esiintyi Batman: The Brave and the Bold animaatiosarjan jaksoissa "Night of the Batmen!" ja "Mitefall!", joissa häntä ääninäytteli John DiMaggio. *Greg Saundersin Vigilante esiintyi cameo-roolissa animaatioelokuvassa Justice League: The New Frontier, jossa hänellä ei ollut puheroolia. ===Videopelit=== *Vigilante esiintyy vuonna 2010 videopelissä DC Universe Online, jossa se ei ole pelattavana hahmona. *Vincent Sobelin Vigilante esiintyi ladattavana bonushahmona Lego DC Super-Villains pelissä. == Hahmoa näytelleet == Vuodet Näyttelijät Sarjat Elokuvat 1947 Ralph Byrd The Vigilante: Fighting Hero of the West 2005 Michael Rosenbaum Justice League Unlimited 2005–2006 Nathan Fillion Justice League Unlimited 2022 Freddie Stroma Peacemaker ==Lähteet== Luokka:DC-universumin supersankarit Luokka:DC- universumin sankarit ilman yli-inhimillisiä kykyjä Luokka:Kuvitteelliset westernhahmot
Flight of the Conchords (televisiosarja)

Flight of the Conchords on komediasarja, joka seuraa uusiseelantilaisen Flight of the Conchords -musiikkiduon seikkailuja sen pyrkiessä menestykseen ja maineeseen New Yorkissa. Sarjan kaksi päänäyttelijää Jemaine Clement ja Bret McKenzie esittävät fiktiivisiä versioita itsestään. Muissa keskeisissä rooleissa näyttelevät Rhys Darby, Kristen Schaal ja Arj Barker, minkä lisäksi sarjassa on monia vierailevia tähtiä. Sarjan ovat luoneet James Bobin, Jemaine Clement ja Bret McKenzie. Bobin on pääkäsikirjoittaja ja ohjaaja. Ensimmäinen jakso esitettiin HBO-kanavalla 17. kesäkuuta 2007. Sarjan toinen tuotantokausi alkoi 18. tammikuuta 2009. Sarjan ensimmäinen tuotantokausi esitettiin Suomessa Yle TV2:lla syksyllä 2008. ==Juoni== Sarja seuraa kahden entisen paimenen Jemainen ja Bretin (Jemaine Clement ja Bret McKenzie) päivittäistä elämää New Yorkissa, jonne he ovat muuttaneet Uudesta-Seelannista musiikillisen menestyksen toivossa. Duon managerina toimii Murray (Rhys Darby), jonka "sivutyö" on Uuden-Seelannin konsulaatissa. Yhtyeellä on yksi fani Mel (Kristen Schaal), jolla on lähinnä pakkomielle yhtyettä kohtaan. Duolla on myös yksi ystävä Dave (Arj Barker), joka omistaa paikallisen panttilainaamon. Seikkailuja rytmittävät kaksikon esittämät laulut, jotka kertovat niin ankeasta suurkaupunkielämästä kuin lukuisista ihmissuhdesotkuistakin. Musiikin tyylilaji karkaa välillä folkista aina bossa novaan tai hip hopiin (miesten rap-pseudonyymit ovat Hip-Hopopotamus ja Rhymenoceros). == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Flight of the Conchordsin virallinen sivusto * HBO:n sivusto Luokka:2000-vuosikymmenen yhdysvaltalaiset tilannekomediat Luokka:HBO:n televisio-ohjelmat
The Hoosiers

The Hoosiers (aiemmin The Hoosier Complex) on britannialainen vuonna 2003 perustettu pop rock -yhtye. Se muodostuu brittiläisistä Irwin Sparkesista ja Alphonso "Alan" Sharlandista. Yhtyeen ensimmäinen single "Worried About Ray" sijoittui viidenneksi Britannian singlelistalla heinäkuussa 2007. Yhtyeen debyyttialbumi The Trick to Life saavutti ensimmäisen sijan Britannian albumilistalla lokakuussa 2007 ja myi lopulta tuplaplatinaa. Yhtyeen pitkäaikainen basisti ja kitaristi, ruotsalainen Martin Skarendahl erosi yhtyeestä heinäkuussa 2015. ==Diskografia== ===Albumit=== *2007: The Trick To Life *2010: The Illusion Of Safety *2014: The News from Nowhere *2015: The Secret Service *2019: Greatest Hit(s) *2023: Confidence ===Singlet=== *2007: Worried About Ray *2007: Goodbye Mr. A *2008: Worst Case Scenario *2008: Cops and Robbers *2008: Run Rabbit Run *2010: Choices *2011: Bumpy Ride *2014: Somewhere in the Distance ===Musiikkivideot=== *2007: Worried About Ray *2007: Goodbye Mr. A *2008: Worst Case Scenario *2008: Cops and Robbers *2010: Choices *2010: Unlikely Hero (I Like Everybody) *2011: Bumpy Ride == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Yhtyeen viralliset kotisivut Luokka:Brittiläiset pop rock -yhtyeet Luokka:Brittiläiset indie rock -yhtyeet Luokka:Brittiläiset indie pop -yhtyeet Luokka:2000-vuosikymmenen yhtyeet ja sooloartistit
Jonlaki

Jonlaki () on tunturi Saariselän itäosassa Kuolan piirissä Murmanskin alueen Venäjällä. Se sijaitsee Luttojoen ja Jaurujoen valuma-alueiden välisellä alueella lähellä Suomen rajaa. Jonlaen itäpuolella on itäisen Saariselän korkein tunturi Joutsenpää. Tunturin korkein huippu on 635 m korkea. Jonlaki kuuluu Suomen Neuvostoliitolle luovuttaman entisen Petsamon kunnan alueeseen ja sijaitsee sen eteläosassa. == Lähteet == Luokka:Petsamon tunturit
Valasjoki

Valasjoki voi tarkoittaa seuraavia: *Vaalesjoki (myös Valasjoki, ), joki Murmanskin alueella Venäjällä, osittain Suomen neuvostoliitolle luovuttamalla alueella *Valasjoki, joki Hartolassa Suomessa *Valasjoki, suomenkielinen sukunimi, joka oli vuonna 2013 nykyisenä nimenä yhdeksällä henkilöllä. ==Lähteet==
Tony Settember

Tony Settember (10. heinäkuuta 1923 Manila, Filippiinit – 4. toukokuuta 2014 Reno, Nevada) oli yhdysvaltalainen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui seitsemään F1-osakilpailuun kausilla 1962–63. Hän oli parhaimmillaan yhdestoista Britannian GP:ssä 1962. Hän ajoi Emeryson- ja Scirocco-tiimeissä. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset Formula 1 -kuljettajat Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Archie Scott Brown

William Archibald Scott Brown eli Archie Scott Brown (13. toukokuuta 1927 Paisley, Renfrewshire, Skotlanti – 19. toukokuuta 1958 Heusy, Verviers, Belgia) oli brittiläinen rata-auto- ja Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui yhteen Formula 1 -osakilpailuun kaudella 1956, Britannian GP:hen. Hän keskeytti kilpailussa eikä saavuttanut pisteitä. Hän yritti myös saman kauden viimeiseen kilpailuun, Italian GP:hen, muttei päässyt, koska hänen ajolupansa loppui. Archie Scott Brown sai kuolettavat vammat Spa-Francorchampsin rata- autokilpailussa vuonna 1958. Hän kuoli sairaalassa seuraavana päivänä, alle viikko 31-vuotissyntymäpäivänsä jälkeen. Luokka:Brittiläiset Formula 1 -kuljettajat Luokka:Moottoriurheilussa surmansa saaneet kuljettajat Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 1958 kuolleet
Consumed by Your Poison

Consumed by Your Poison kanadalaisen deathcore-yhtye Despised Iconin esikoisalbumi, joka julkaistiin 2. lokakuuta 2002. Albumi uudelleenjulkaistiin 4. huhtikuuta 2006 levymerkillä Century Media Records.CD Universe Viitattu 3. heinäkuuta 2009 == Kappaleet == # # # # # # # # # # === Uudelleenjulkaisun uudelleenäänitetyt bonusraidat=== # * # == Kokoonpano == * Marie-Hélène Landry – laulu * Steve Marois – laulu * Eric Jarrin – kitara * Yannick St-Amand – kitara * Sebastien Piché – basso * Alexandre Erian – rummut == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2002 esikoisalbumit Luokka:Despised Iconin albumit
Gesterbyn koulu

Gesterbyn koulu on Kirkkonummella Gesterbyn kunnanosassa sijaitseva peruskoulu. Koulussa annetaan opetusta luokka-asteille 1–6. Oppilaita koulussa on noin 450 ja opettajia noin 25. Koulussa on kielikylpyopetusta. Rehtorina toimii Titta Ristola. == Aiheesta muualla == * Gesterbyn koulun omat sivut * Koulu Kirkkonummen kunnan sivuilla Luokka:Kirkkonummen peruskoulut
Panagiótis Vasilópoulos

Panagiótis ”Pános” Vasilópoulos (, s. 8. helmikuuta 1984 Maroúsi) on kreikkalainen koripalloilija. == Ura == Ennen pääsarjauraansa Vasilópoulos pelasi Iraklis Pyrgoun joukkueessa Kreikan neljänneksi korkeimmalla tasolla. Vasilópoulos meni PAOK Thessalonikin juniorijoukkueisiin ja pelasi niissä aina vuoteen 2001 saakka, jolloin hänet nostettiin edustusjoukkueeseen. Hän lähti seurasta vuonna 2005 ja liittyi Olympiakosin joukkueeseen. Joukkueen mukana hän pääsi pelaamaan Euroliiga, mutta hänen harmikseen hän ei aluksi päässyt pelaamaan omassa pelipaikassaan nuoressa joukkueessa, joka haittoi hänen kehittymistään. Vuonna 2008 Vasilópoulos solmi Olympiakosin kanssa neljän vuoden jatkosopimuksen. Kaudella 2008–2009 hänen riesanaan olivat useat loukkaantumiset, jotka pitivät hänet poissa lukuisista Euroliiga-otteluista. == Maajoukkue == Kreikan juniorimaajoukkueissa Vasilópoulos edusti alle 18-vuotiaita, 20-vuotiaita sekä 21-vuotiaita. Alle 18-vuotiaiden EM-kisoissa 2002 hän voitti hopeaa ja vuoden 2003 alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa hän voitti myös hopeaa. Aikuisten maajoukkueen kanssa hän voitti kultaa EM- kisoissa 2005 sekä hopeaa vuoden 2006 MM-kisoissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Euroliigan pelaajaprofiili * DraftExpress Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Kreikkalaiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 1984 syntyneet
Anni Ihamäki

Anni Ihamäki (o.s. Henttu, ent. Hautala, s. 17. huhtikuuta20.5.2013, Radio SuomiPOPin Aamulypsy 1982) on suomalainen radio- ja tv-juontaja. Ihamäki on juontanut Radio Suomipopilla Aamulypsy-ohjelmaa vuosina 2006–2009 sekä 2013–2022. == Elämä ja ura == Ihamäki toimi Aamulypsyn ensimmäisenä juontajana yhdessä Jaajo Linnonmaan kanssa ennen jäämistään äitiyslomalle heinäkuussa 2009. Hän palasi töihin vuoden 2011 alussa Arttu Harkin kanssa Radio Suomipopin Valtakunnan viralliseen iltapäivään. Ihamäen toistaiseksi viimeinen radiolähetys Aamulypsyssä oli 22. joulukuuta 2022. Vuosina 2011 ja 2012 Ihamäki oli The Voicen Heräämön aamujuontajana yhdessä Niko Kivelän, Teemu Vesterisen, Sami Hedbergin, Suvi Hartlinin ja Juha Västin kanssa. Tammikuussa 2013 Ihamäki palasi Radio Suomipopin Aamulypsyn juontajaksi yhdessä Jaajo Linnonmaan, Juha Perälän ja Juha Vuorisen kanssa. Vuonna 2019 Juha Perälän jäätyä pois ohjelmasta Ihamäen ja Linnonmaan kollegaksi tuli Tuukka Ritokoski. Anni Ihamäki jäi äitiyslomalle Aamulypsystä syyskuussa 2020. Ihamäki on juontanut Nelosella Kielletty rakkaus-, Kadonneen jäljillä- ja Kaikki vastaan 1 -televisio-ohjelmia. Syksyllä 2017 hän juonsi Juuso Mäkilähteen kanssa Idolsin kahdeksatta kautta. Vuonna 2019 hän juonsi ohjelmaa Mitä lapsesi tekisi. Anni Ihamäki toimi ääninäyttelijänä sivuroolissa Angry Birds -elokuvassa ja näyttelijänä elokuvassa Luokkakokous 2 – Polttarit. Vuonna 2018 Otava julkaisi Annin ruokakirja -nimisen reseptikirjan. Kirjan toinen osa julkaistiin vuonna 2019 ja kolmas osa julkaistiin vuonna 2021. Ihamäki on suunnitellut farkkumalliston suomalaiselle Very Nice -brändille. Huhtikuussa 2021 Suplassa julkaistiin Ihamäen ja Tuija Pehkosen juontama Hautala & Pehkonen -podcast. Ihamäki juonsi vuoden 2021 Big Brother Suomi VIP -ohjelmaa yhdessä Tinni Wikströmin ja Kimmo Vehviläisen kanssa. Hän juonsi myös vuoden 2022 Big Brother Suomi -ohjelmaa. Hänen juontopareinaan toimivat Janni Hussi sekä Sami Kuronen. Ihamäki on juontanut Suurin pudottaja Suomen 3. tuotantokauden. Vuonna 2024 hän juonsi Huvila & Huussi -ohjelman 15. tuotantokauden. == Filmografia == === Televisiosarjat === Vuosi Televisiosarja Rooli 2016 Kielletty rakkaus juontaja 2016 Kadonneen jäljillä juontaja 2017 - 2018 Kaikki vastaan 1 juontaja 2017 - 2018 Idols juontaja 2019 Mitä lapsesi tekisi juontaja 2020 Suomalainen menestysresepti tuomari 2020 Tähdet, tähdet tuomari 2021 Big Brother Suomi VIP juontaja 2022 Big Brother Suomi juontaja 2022 Suurin pudottaja Suomi juontaja 2024 Huvila & Huussi juontaja == Yksityiselämä == Ihamäki oli kihloissa stand-up koomikko Niko Kivelän kanssa vuosina 2018–2019. Ihamäellä on aiemmasta suhteestaan vuonna 2009 syntynyt poika. Anni Ihamäki avioitui elokuussa 2022 muusikko Ilkka Ihamäen kanssa. Heillä on lokakuussa 2020 ja maaliskuussa 2022 syntyneet lapset. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset juontajat Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Donald McAlpine

Donald McAlpine (s. 1934, Quandialla, Australia) on australialainen elokuvaaja, joka on ollut kuvaamassa useita tunnettuja elokuvia ja oli myös Oscar-ehdokkaana kuvauksestaan Baz Luhrmanin elokuvassa Moulin Rouge! vuonna 2001. Luhrmanin ohella McAlpine on kuvannut myös monia Bruce Beresfordin ja Chris Columbusin elokuvia. ==Filmografiaa== Vuosi Nimi 1987 Predator – saalistaja 1987 Orphans 1988 Moving 1988 Kuu Paradorin yllä 1989 See You in the Morning 1989 Perhe on paras 1990 Stanley & Iris 1991 The Hard Way 1991 Career Opportunities 1992 Medicine Man 1992 Näkymätön vihollinen 1993 Kasvoton mies 1993 Mrs. Doubtfire – Isä sisäkkönä 1994 Isku Kolumbiaan 1995 Yhdeksän kuukautta 1996 William Shakespearen Romeo + Julia 1997 Reunalla 1998 Aina vierelläsi 2001 Moulin Rouge! 2002 Aikakone 2003 Anger Management 2003 Peter Pan 2005 Narnian tarinat: Velho ja leijona 2009 X-Men Origins: Wolverine == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Australialaiset elokuvaajat Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Karakalpakit

Karakalpakit (karakalpakiksi qaraqalpaqlar) ovat Uzbekistaniin kuuluvassa Karakalpakiassa asuva turkkilaista karakalpakin kieltä puhuva kansa. Karakalpakian lisäksi karakalpakkeja asuu Uzbekistanin Ferganan ja Horezmin alueilla, Turkmenistanissa, Kazakstanissa ja Afganistanissa. Vuonna 1989 Neuvostoliitossa oli 423 500 karakalpakkia, joista 389 100 asui Karakalpakiassa. Afganistanissa karakalpakkeja arvioidaan olevan noin 5 000 henkeä. Karakalpakin lisäksi he puhuvat uzbekkia, venäjää ja Afganistanissa daria. Perinteinen uskonto on sunnalainen islam. Karakalpakkien varhaisimpia esi-isiä ovat Araljärven eteläpuolella 600–100-luvuilla eaa. asuneet sakat, joihin 500–700-luvuilla sekoittui turkkilaisia heimoja. Kansan muodostumiseen osallistuivat 700–900-luvuilla petšenegit ja oguusit, myöhemmin kiptšakit ja 1300–1400-luvuilla nogait. Karakalpakit mainitaan keskiaasialaisissa lähteissä ensimmäisen kerran 1500-luvun lopussa. 1700-luvun puoliväliin saakka he asuivat Syrdarjan keski- ja alajuoksulla. Myöhemmin suurin osa siirtyi Syrdarjan entisen laskujoen Jañadarian varrelle. Vuonna 1811 karakalpakit liitettiin Hivan kaanikuntaan ja heidät siirrettiin Amudarjan suistoon. Vuodesta 1873 lähtien Amudarjan pohjoispuolinen alue kuului Venäjään. Yhteiskuntajärjestys perustui feodalismiin sekä patriarkaalisiin heimo- ja sukuyhteisöihin. Vuonna 1925 perustettiin Karakalpakian autonominen alue, josta vuonna 1932 tuli Uzbekistaniin kuuluva autonominen tasavalta. Perinteisiä elinkeinoja ovat puolipaimentolaisuuteen perustuva karjanhoito, keinokasteluviljely ja kalastus. Asumuksina toimivat jurtta ja savitiilitalot. Miehet pitivät mustia lammaslakkeja, joihin kansan nimitys pohjautuu. Ruokavalion perustana olivat jauhot ja suurimot, maitotuotteet ja paistettu kala. Rikas suullinen kansanperinne käsittää eeppisiä sankarirunoja, lyyrisiä ja riittilauluja, satuja ja legendoja. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Turkkilaiset kansat Luokka:Uzbekistanin etniset ryhmät
Alexandre Aja

Alexandre Aja (oik. Alexandre Jouan-Arcady; s. 7. elokuuta 1978, Pariisi, Ranska) on ranskalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Aja nousi kansainväliseen kuuluisuuteen kauhuelokuvan Haute tension ansiosta vuonna 2003. Elokuvan jälkeen hän siirtyi työskentelemään Yhdysvaltoihin, ja hän oli tekemässä muun muassa elokuvaa Hills Have Eyes. Hän työskenteli muun muassa 3D-kauhuelokuva Piranha 3D:n (2010) ohjaajana, käsikirjoittajana ja tuottajana. Alexandren salanimi Aja muodostuu hänen nimikirjaimistaan. == Filmografia == Vuosi Nimi Rooli 1997 Over the Rainbow Ohjaaja, käsikirjoittaja 1999 Furia Ohjaaja, käsikirjoittaja 2003 Haute tension Ohjaaja, käsikirjoittaja 2006 Hills Have Eyes Ohjaaja, käsikirjoittaja 2007 P2 Käsikirjoittaja, tuottaja 2008 Mirrors Ohjaaja, käsikirjoittaja 2010 Piranha 3D Ohjaaja, käsikirjoittaja, tuottaja 2013 Horns Ohjaaja 2016 Campfire Creepers: The Skull of Sam Ohjaaja 2021 Happi Ohjaaja ==Lähteet== Luokka:Ranskalaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Ranskalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Skeletons in the Closet

Skeletons in the Closet tarkoittaa seuraavia asioita: * Kuolema kulkee vierelläni (Skeletons in the Closet), elokuva * Skeletons in the Closet, Children of Bodomin albumi * Skeletons in the Closet, Gamma Rayn albumi * Skeletons in the Closet, Venomin albumi.
Karakitain valtakunta

Karakitain valtakunta oli kitaanien perustama feodaalinen valtio Keski- Aasiassa noin 1140–1213. Valtakunnan perustaja oli Kiinaa hallinneeseen kitaanidynastiaan kuulunut Jelyi Daši, joka džurtšeneille vuonna 1125 kärsityn tappion jälkeen valloitti Turkestanin sinne aikaisemmin asettuneiden mongolinsukuisten kitaanien avulla. Karakitain eli ”mustien kitaanien” valtakunta käsitti Amudarjalta ja Balhašjärveltä Kunlunille ja Beišanvuoristoon ulottuvan alueen. Karakitait viettivät paimentolaiselämää Talas- ja Tšujokien laaksoissa, mutta eivät verotusta lukuun ottamatta juurikaan puuttuneet alueen muiden kansojen elämään. Pääkaupunkina toimi Balasagun nykyisen Tokmokin () lähellä. Vuonna 1211 mongoleja paenneet naimaanit vangitsivat Karakitain hallitsijan. Tšingis-kaani valloitti alueen vuonna 1218. Karakitait sulautuivat alueen turkkilaisiin kansoihin. ==Lähteet== Luokka:Aasian entiset valtiot Luokka:Keski-Aasian historia
Euroopan lääkevirasto

Euroopan lääkevirasto () eli EMA on lääkevalmisteiden arviointiin perustettu Euroopan unionin erillisvirasto. Vuosina 1995–2004 siitä käytettiin nimeä Euroopan lääkearviointivirasto ().Virasto on perustettu neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2309/93 nimellä Euroopan lääkearviointivirasto, ja se nimettiin uudelleen Euroopan lääkevirastoksi Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 726/2004. Viraston toiminnan rahoituksesta vastaavat Euroopan unioni ja lääketeollisuus sekä epäsuorasti myös jäsenmaat. Se perustettiin harmonisoimaan jäsenmaiden kansallisten valvontaelinten toiminta mutta ei korvaamaan niitä. Virasto vastaa lääkevalmisteiden myyntilupahakemusten tieteellisestä arvioinnista. Virasto toimi vuoteen 2019 saakka Lontoon Canary Wharfissa. Melko lähellä EMA:a Canary Wharfissa toimi myös Euroopan pankkiviranomainen (EBA), joka toinen EU:n erillisvirasto. Marraskuussa 2017 EU:n jäsenmaat päättivät, että virasto siirretään Britannian EU-eron vuoksi Amsterdamiin. Virasto muutti Amsterdamiin käytännössä maaliskuussa 2019. Ensin työskentely tapahtui väliaikaisissa tiloissa, helmikuussa 2020 virasto muutti virallisesti EMA:lle valmistuneeseen uudisrakennukseen. Viraston johdossa on irlantilainen Emer Cooke (11/2020–). == Lähteet == == Aiheesta muualla == *EU:n virastot ja erilliselimet (europa.eu) *European Medicines Agency (EMA, uudisrakennus) (mvsa- architects.com) lääkevirasto Luokka:Farmasia Luokka:Amsterdam
Bolgaarin kieli

Bolgaarin kieli on muinaisten bolgaarien puhuma turkkilainen kieli, joka tunnetaan lähinnä henkilö- ja paikannimien, lainasanojen sekä lyhyiden piirto- ja hautakirjoituksien perusteella. Asovanmeren ympärillä asuneiden bolgaarien muodostama heimoliitto, Suur-Bolgaria, hajosi 600-luvun puolivälissä. Sen jälkeen tunnetaan kaksi bolgaariryhmää: Volgan keskijuoksulla ja Kaman alajuoksulla asuneet volganbolgaarit sekä tonavanbolgaarit, jotka 800-luvulla sulautuivat nykyisiin slaavilaista bulgarian kieltä puhuviin bulgarialaisiin. Bolgaari jakautuu kolmeen kielimuotoon: * Asovanmeren seudulla 400–900-luvuilla puhuttua kubaninbulgaaria pidetään unkarin kielen turkkilaisten lainasanojen lähteenä. Siitä on säilynyt myös piirtokirjoituksia, joiden merkit muistuttavat unkarilaisia riimuja. * 600–800-luvuilla puhuttu tonavanbulgaari tunnetaan kyrillisellä kirjaimistolla laaditun bolgaariruhtinaiden luettelon sekä etupäässä kreikkalaisilla kirjaimilla tehtyjen piirtokirjoitusten perusteella. * Volgan Bolgariassa 700–1100-luvuilla puhutusta volganbolgaarista on säilynyt arabialaisella kirjaimistolla laadittuja hautakirjoituksia, muutamia riimuja käsittäviä lyhyitä piirtokirjoituksia ja muihin kieliin omaksuttuja lainasanoja. Hautakirjoituksissa volganbolgaaria käytettiin 1300-luvulle saakka. Niissä esiintyy myös arabiankielisiä lainasanoja. Bolgaari kuuluu turkkilaisten kielten bolgaarilaiseen ryhmään. Sen lähimmät sukukielet ovat muinainen kasaari sekä nykykielistä tšuvassi. Bolgaarivaikutusta on havaittavissa myös kiptšakkilaiseen ryhmään kuuluvissa tataarissa ja baškiirissa. ==Lähteet== Luokka:Euroopan kuolleet kielet Luokka:Turkkilaiset kielet
The Healing Process

__NOTOC__ The Healing Process on kanadalaisen deathcoreyhtye Despised Iconin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 5. huhtikuuta 2005.Amazon.com Viitattu 3. heinäkuuta 2009 == Kappaleet == # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Marie-Hélène Landry – laulu * Steve Marois – laulu * Eric Jarrin – kitara * Yannick St-Amand – kitara * Sebastien Piché – basso * Alexandre Erian – rummut == Arvostelut == * AllMusic: Allmusic review * Imperiumi: 5/10 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Despised Iconin albumit Luokka:Vuoden 2005 albumit
Harmaapäälokki

Harmaapäälokki (Larus cirrocephalus) on eteläisen pallonpuoliskon lokkilintu. == Koko ja ulkonäkö == Linnun pituus on 39–42 cm, siipien kärkiväli 100–115 cm ja paino 255–360 g. Se on hieman naurulokkia kookkaampi mutta kalalokkia pienempi, ja on olemukseltaan suuresti kaitanokkalokkia muistuttava. Aikuisen linnun pää on vaaleanharmaa, koivet ja nokka tummanpunaiset, selkäpuoli harmaa ja vatsapuoli, pyrstö sekä niska valkoiset. Siipisulat ovat mustat valkoisin kärkitäplin. Sukupuolet ovat saman näköisiä. == Esiintyminen == Harmaapäälokki elää kahdella mantereella: nimialalaji cirrocephalus Etelä-Amerikassa Argentiinan, Brasilian, Paraguayn ja Perun kosteikoissa, alalaji poiocephalus laikuittain Afrikassa muun muassa Mauritaniassa, Tšadjärvellä, Keniassa, Sambiassa ja Etelä-Afrikassa. Maailmanlaajuisesti lajin elinympäristön ala on arvioitu 1–10 miljoonaksi neliökilometriksi ja populaatiokoko 240 000–440 000 yksilöksi. Pesimäajan ulkopuolella harmaapäälokit vaeltelevat laajalti. == Elinympäristö == Harmaapäälokit elävät lisääntymisaikana monenlaisilla kosteikoilla niin järvien, jokien kuin meren rannoilla saarissa, lahdekkeissa, lammikoissa ja niemissä. == Lisääntyminen == Pesä on joko avoimesti maassa tai kelluvien kasvien varassa. Munia on tavallisesti kaksi tai kolme. Pesii vain kerran kesän aikana. Molemmat emot huolehtivat poikasista. == Ravinto == Lajin dieetti käsittää kaloja ja pieniä vedessä tai mudassa eläviä selkärangattomia. Syö myös kuolleita kaloja. == Lähteet == * Cramp, Stanley (päätoim.) 1985: Handbook of the Birds of Europe, the Middle East and North Africa. Oxford University Press. Hongkong. === Viitteet === Luokka:Lokit
Luettelo televisiosarjan Babylon 5 jaksoista

Babylon 5 on yhdysvaltalainen science fiction -draamasarja, jonka on luonut J. Michael Straczynski. ==Pilottijakso== |} ==Ensimmäinen tuotantokausi: Ennusmerkkejä== |} ==Toinen tuotantokausi: Varjot tulevat== |} == Kolmas tuotantokausi: Kriittinen valinta == |} == Neljäs tuotantokausi: Katkeraan loppuun== |} == Viides tuotantokausi: Tulipyörä == |} == Televisioelokuvat == |} == Babylon 5: The Lost Tales == Babylon 5: The Lost Tales () on suoraan DVD:lle julkaistu tuotanto. DVD sisältää kaksi jaksoa, joista kumpikin keskittyy yhteen sarjan hahmoon. |} ==Lähteet== Luokka:Luettelot televisiosarjojen jaksoista it:Episodi di Babylon 5 (prima stagione)
Oliivimesikot

Oliivimesikot (Timeliopsis) on mesikkojen heimoon kuuluva varpuslintusuku. Oliivimesikkojen sukuun kuuluu BirdLifen mukaan kaksi lajia). == Oliivimesikoihin kuuluvia lajeja == * Iso-oliivimesikko (Timeliopsis griseigula) * Oliivimesikko (Timeliopsis fulvigula) ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *ITIS: Timeliopsis Luokka:Mesikot
Omri Casspi

Omri Casspi (; s. 22. kesäkuuta 1988 Holon) on israelilainen koripalloilija, joka on pelannut NBA:ssa vuodesta 2009 lähtien. Hän edustaa kaudella 2018–2019 Memphis Grizzliesiä. == Ura == Casspi aloitti pelaamisen Hapoel Holonin juniorijoukkueissa, joissa hän pelasi aina vuoteen 2005 saakka. Hän siirtyi ammattilaiseksi Maccabi Tel Aviviin, jonka paidassa hän voitti heti Israelin mestaruuden. Casspi ei ollut vielä aivan valmis koviin peleihin Maccabissa, jonka takia hänet myytiin Hapoel Galil Elyoniin lainalle. Yhden kauden jälkeen hän teki paluun Maccabiin. Casspin oli alun perin tarkoitus osallistua vuoden 2008 NBA:n varaustilaisuuteen, mutta hän ei saanut varmuutta siitä, että hänet valittaisiin ensimmäisellä kierroksella, jolloin hän päätti vetäytyä koko varaustilaisuudesta. Vuoden 2009 NBA:n varaustilaisuuteen hän kuitenkin osallistui, jossa Sacramento Kings varasi hänet numerolla 23. Samalla hänestä tuli ensimmäinen israelilainen pelaaja, joka on varattu NBA:han ensimmäisella kierroksella. Heinäkuussa 2009 Casspi siirtyi Sacramentoon. Hän edusti seuraa kahden kauden ajan, jonka jälkeen hänet kaupattiin Cleveland Cavaliersille. Casspi pelasi seurassa kesään 2013 asti, jolloin hän teki Houston Rocketsin kanssa monivuotisen sopimuksen. Vuonna 2014 hän siirtyi Sacramento Kingsiin. Heinäkuussa 2015 Casspi ja Kings tekivät kaksivuotisen ja kuuden miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.http://www.suomikoris.com/2015/07/06/susijengin- vastustajapelaaja-sopimukseen-sacramenton-kanssa/ Kevätkaudella 2017 Casspi pelasi hetken aikaa New Orleans Pelicansissa ja Minnesota Timberwolvesissa. Kesällä 2017 hän siirtyi Golden State Warriorsiin. Heinäkuussa 2018 Casspi teki sopimuksen Memphis Grizzliesin kanssa. == Maajoukkue == Casspi kuului maansa alle 16-vuotiaiden, 18-vuotiaiden ja 20-vuotiaiden maajoukkueisiin. Vuodesta 2008 lähtien hän on kuulunut myös Israelin koripallomaajoukkueeseen. == Lähteet == * Omri Casspi NBA Stats Basketball-Reference.com === Viitteet === == Aiheesta muualla == * NBA:n pelaajaprofiili * Euroliigan pelaajaprofiili * DraftExpress Luokka:Israelilaiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sopiva nuori mies

Sopiva nuori mies () on intialaisen Vikram Sethin romaani vuodelta 1993. Teoksen päähenkilö on kapinallinen tytär Lata, jolle äiti etsii aviomiestä. Teos päättyy vuoteen 1952. Se kertoo Intian perinteistä ja maan poliittisista ja uskonnollisista myllerryksistä itsenäistymisen vanavedessä. Romaani sisältää kokonaiset 591 552 sanaa ja on näin ollen 13. pisin romaani. Seth on suunnittelemassa teokselle jatko-osaa Sopiva nuori nainen, jonka ilmestymisajankohdaksi hän on ajatellut vuotta 2013. == Lähteet== Luokka:Intialaiset romaanit Luokka:Vuoden 1993 kirjat
USS John C. Stennis (CVN-74)

USS John C. Stennis (runkonumero CVN-74) on Yhdysvaltain laivaston Nimitz- luokan lentotukialus, joka on nimetty 41 vuotta Mississipin osavaltion senaattorina olleen John C. Stenniksen mukaan. == Valmistus == Alus tilattiin Newport News Shipbuilding Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 13. maaliskuuta 1991. Alus laskettiin vesille 11. marraskuuta 1993 kumminaan John C. Stennisin tytär Margaret Stennis-Womble ja tilaisuuden pääpuhujana varapresidentti Albert Gore. Alus otettiin palvelukseen 9. joulukuuta 1995 ensimmäisenä päällikönään Robert C. Klosterman.US Carriers InfoUS Carriers History == Palvelus == Alus vastaanotti ensimmäisen lentokoneen F-14B:n laskuun 18. tammikuuta 1996. Aluksella tehtiin laivaston historian ensimmäinen F/A-18E/F -koneen laskeutuminen lentotukialukselle 18. tammikuuta 1997. Sillä palveli koeajojen aikana tukialuslennosto 8 ja kesäkuusta 1996 alkaen tukialuslennosto 20 (reservi), joka poistui lyhyen aikaa aluksella koulutusta saatuaan. Aluksen vakinaiseksi lennostoksi oli suunniteltu tukialuslennosto 7.Air Forces Monthly 1996 November s. 32-34 Norfolkista alus lähti 26. helmikuuta 1998 ensimmäiselle partiomatkalleen ja samalla sen kotisatamaksi määrättiin San Diego. Alus läpäisi Gibraltarinsalmen 3. maaliskuuta ja se saapui Punaisellemerelle 7. maaliskuuta kuljettuaan Suezinkanavan läpi. Se saapui 11. maaliskuuta Arabianlahdelle liittyen operaatio Southern Watchiin koottuun laivasto-osastoon. John C. Stennis on Tukialustaisteluosasto 3:n johtoalus. Taisteluosaston muita aluksia ovat: *USS Halsey (DDG-97) *USS Howard (DDG-83) *USS Jarrett (FFG-33) *USS Preble (DDG-88) *USS Rentz (FFG-46) *USS Antietam (CG-54) *USS O'Kane (DDG-77) *USNS Bridge (T-AOE-10) Alus palasi 3. toukokuuta 2013 Bremertoniin oltuaan merellä kahdeksan kuukautta. Alus siirrettiin 27. kesäkuuta Puget Soundin laivastontelakan kuivatelakalle numero 6 neljäksitoista kuukaudeksi huoltoon. == Lähteet == * === Viitteet === ==Aiheesta muualla== *USS John C. Stennis *John C. Stennis Strike Group Luokka:Nimitz-luokan lentotukialukset
Mestarit (elokuva)

Mestarit (videona nimillä Champions – Mestarit ja Mestarit – kiekkokaukalon kauhut, ) on vuonna 1992 ensi-iltansa saanut Walt Disney Picturesin elokuva. Elokuvan aiheena on jääkiekko, ja sen mukaan nimettiin myöhemmin NHL-joukkue Mighty Ducks of Anaheim. Elokuva on saanut kaksi jatko osaa, Mestarit 2 (1994) ja Mestarit 3 (1996). Elokuvien jälkeen tehtiin vielä animaatiosarja Mighty Ducks: The Animated Series, jota esitettiin 1996–1997. Elokuvien tarinaa jatkava televisiosarja The Mighty Ducks: Game Changers alkoi Disney+ -palvelussa 26. maaliskuuta 2021. == Juoni == Gordon Bombay (Estevez) on uransa huipulla oleva puolustusasianajaja, joka vapauttaa työkseen syyttettyjä, usein jopa syyllisiä, rankalta tuomiolta. Moraalia hän ei tunne, vaan raha on tärkeintä. Gordon ei pidä jääkiekosta saatikka lapsista, mutta viinasta kyllä. Hän käryää usein rattijuopumuksista ja joutuu yhdyskuntapalveluun. Hän joutuu palaamaan vanhaan kotikaupunkiinsa valmentamaan hyljeksittyä lasten jääkiekkojoukkuetta. Pian alkaa kiekkopeli sujua ja myös Gordon alkaa nauttia elämästä. == Rooleissa == == Lähteet == Luokka:Disneyn elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat Luokka:Jääkiekkoelokuvat Luokka:Stephen Herekin ohjaamat elokuvat Luokka:Vuoden 1992 yhdysvaltalaiset elokuvat ru:Могучие утята
Tasismi

Tasismi on informalismin sukuinen abstrakti taidesuuntaus tai suorastaan informalismin rinnakkaistermi. Tasisteiksi sanotaan usein samoja taiteilijoita kuin informalisteiksikin.Taiteen pikkujättiläinen, s. 742. WSOY, 1995. ISBN 951-0-16447-X Erona on se, että tasismissa painotettiin taiteilijan fyysistä ilmaisua, joka haluttiin siirtää maalauskankaalle mahdollisimman suoraan. Sana 'tasismi' tulee ranskan kielen sanasta tache, joka tarkoittaa läikkää tai tahraa. Tasismi-termiä alettiin käyttää abstraktin ekspressionismin eurooppalaisesta muunnoksesta Ranskassa 1950-luvun alussa. Tasismi saattoi olla väriläikkien spontaanista levittämistä kankaalle esimerkiksi taiteilijan tunne-elämän suorina eleinä. Läikät voivat olla myös abstraktiota ilman yhteyttä tunnetulkintoihin.Taiteen pikkujättiläinen, s. 742. WSOY, 1995. ISBN 951-0-16447-X Tasismissa oli samoja piirteitä kuin lyyrisessä abstraktiossa tai amerikkalaisessa toimintamaalauksessa (action painting), jota kutsutaan myös roiskemaalaukseksi. Tasismissa voi olla myös kalligrafista sävyä. Tasisteiksi eli läikkätaiteilijoiksi nimitettiin myös impressionisteja vuonna 1899. Samoin ja pointillismia ja fauvismia sanottiin halveksivasti läikkätaiteeksi eli tasismiksi. Taiteen pikkujättiläinen, s. 742. WSOY, 1995. ISBN 951-0-16447-X ==Tasisteja== *Jean Dubuffet (1901–1985) *Agenore Fabbri (1911–1998) *Jean Fautrier (1898–1964) *Lucio Fontana (1899–1968) *Sam Francis (1923–1994) *Hans Hartung (1904–1989) *Laurent Jiménez-Balaguer (1928–2015) *Georges Mathieu (1921–2012) *Henri Michaux (1899–1984) *Pierre Soulages (1919–2022) *Wols (Alfred Otto Wolfgang Schulze) (1913–1951) *Arnulf Rainer (1929–) == Lähteet == Luokka:Taidesuuntaukset
Pentti Niinivuori

Pentti Valdemar Niinivuori (27. elokuuta 1931 Forssa – 5. heinäkuuta 1988 Forssa) oli suomalainen nyrkkeilijä.Siukonen, s. 220 "Isi" Niinivuori edusti Suomea kaksissa olympialaisissa. Helsingissä 1952 hän hävisi 57-kiloisten sarjassa ensimmäisessä ottelussaan Italian Sergio Caprarille pistein 1–2 Lounasheimo, s. 746 ja Melbournessa 1956 60-kiloisten sarjassa ensimmäisellä kierroksella Puolan Zygmunt Milewskille pistein 0–3.Lounasheimo, s. 747 Niinivuori saavutti vuonna 1953 Varsovan EM-kilpailuissa pronssia 60 kilogramman sarjassa. Hän voitti jugoslavialaisen Stefanovicin pistein 2–1 ja tyrmäsi kolmannessa erässä italialaisen Giacomo di Jasion. Välierissä hän hävisi unkarilaiselle István Juhászille pistein 0–3.Lounasheimo, s. 769 Samana vuonna Niinivuori oli Euroopan edustaja USA–Eurooppa-ottelussa, jossa Eurooppaa edustivat Neuvostoliiton johtaman blokin ulkopuoliset eurooppalaisnyrkkeilijät. Ottelut käytiin kesäkuussa 1953 Chicagossa ja St. Louisissa, ja niissä Niinivuori otti molemmissa otteluissa pistevoitot. Vuoden 1955 EM-kilpailuihin Niinivuori ei päässyt liittoriitojen vuoksi. Vuonna 1957 Prahan EM-kilpailuissa hän voitti 63,5-kiloisten ensimmäisellä kierroksella bulgarialaisen Alex Mitzevin pistein 3–0, mutta hävisi toisessa ottelussaan brittiläiselle David Stonelle pistein 0–3.Lounasheimo, s. 770 Vuonna 1955 Niinivuori voitti Pohjoismaiden mestaruuden. Vuoden 1957 PM-kisoissa hän saavutti hopeaa ja vuonna 1959 pronssia. Seuratasolla Niinivuori edusti Forssan Alkua. Hän voitti Suomen mestaruuden 60 kilogramman sarjassa vuosina 1953–1955 sekä 67-kiloisissa vuonna 1959. Hän voitti kahdeksan TUL:n mestaruutta vuosina 1951–1958. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset nyrkkeilijät Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 1988 kuolleet
Ivar Malmikoski

Ivar (Iivari) Mikael Malmikoski (2. toukokuuta 1927 Turku – 25. tammikuuta 2010) oli suomalainen nyrkkeilijä.Siukonen, s. 194 Malmikoski edusti Suomea Helsingin olympialaisissa 1952. Hän hävisi 67-kiloisten sarjan ensimmäisellä kierroksella Tanskan Victor Jørgensenille tuomariäänin 1–2.Lounasheimo, s. 746 Vuonna 1955 hän saavutti Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa hopeaa 75 kilogramman sarjassa. Seuratasolla Malmikoski edusti Turun Urheiluliittoa ja Turun Jyryä. Hän voitti Suomen mestaruuden 67 kilogramman sarjassa vuosina 1951 ja 1952. Hän voitti Nyrkkeilyliiton mestaruuden vuonna 1954 sekä TUL:n mestaruuden vuosina 1952–1954. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset nyrkkeilijät Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet
Pentti Kontula

Pentti Olavi Kontula (4. syyskuuta 1930 Lohja – 13. kesäkuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen nyrkkeilijä.Siukonen, s. 136 "Pena" Kontula edusti Suomea Helsingin 1952 olympialaisissa. Hän voitti 71-kiloisten sarjan ensimmäisellä kierroksella romanialaisen Naescu Serbun tuomariäänin 3–0 mutta hävisi toisessa ottelussaan bulgarialaiselle Petar Spasoville äänin 0–3.Lounasheimo, s. 746 Seuratasolla Kontula edusti huippuvuosinaan Helsingin Työväen Nyrkkeilijöitä. Hän voitti Suomen mestaruuden 75 kilogramman sarjassa vuosina 1954 ja 1955 sekä saavutti 71-kiloisissa SM-hopeaa vuonna 1951 ja SM-pronssia vuonna 1952. Hän voitti TUL:n mestaruuden 71-kiloisissa vuosina 1953 ja 75-kiloisissa vuonna 1955. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset nyrkkeilijät Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 1987 kuolleet
Börje Grönroos

Börje Johannes Grönroos (13. tammikuuta 1929 Helsinki – 17. joulukuuta 2015 HelsinkiKuolinilmoitus Helsingin Sanomat 17.1.2016 sivu C 27) oli suomalainen nyrkkeilijä ja yleisurheilija.Siukonen, s. 42 Grönroos edusti Suomea Helsingin 1952 olympialaisten nyrkkeilykilpailuissa. Hän hävisi 75-kiloisten sarjan ensimmäisellä kierroksella ruotsalaiselle Stig Sjölinille tuomariäänin 0–3Lounasheimo, s. 746 Luzernin EM-kilpailuissa 1959 hän voitti 75 kilogramman sarjan ensimmäisessä ottelussaan tanskalaisen Achton Mikkelsenin pistein 3–2 mutta hävisi seuraavassa ottelussaan Neuvostoliiton Gennadi Šatkoville pistein 0–5.Lounasheimo, s. 771 Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa Grönroos saavutti hopeaa vuonna 1955. Seuratasolla Grönroos edusti nyrkkeilijänä Helsingin Voimailijoita. Hän voitti Suomen mestaruuden 75 kilogramman sarjassa vuosina 1952 ja 1959. Yleisurheilijana Grönroos edusti Idrottsklubben -32:ta ja saavutti viestijuoksussa neljä SM-mitalia: pronssia 4 × 800 metrillä vuonna 1953,Laitinen, s. 401 hopeaa 4 × 800 metrillä vuonna 1954Laitinen, s. 403 sekä pronssia 4 × 400 metrillä ja 4 × 800 metrillä vuonna 1955.Laitinen, s. 406 Hänen ennätyksensä 800 metrin juoksussa oli 1.53,8 vuodelta 1955. == Lähteet == * * * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset nyrkkeilijät Luokka:Suomalaiset pikajuoksijat Luokka:Suomalaiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Börje Karvonen

Börje Karl Verner Karvonen (14. syyskuuta 1938 Helsinki – 7. maaliskuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen nyrkkeilijä.Siukonen, s. 116 Seuratasolla Karvonen edusti Tapanilan Erää ja Malmin Ponnistajia. Karvosen nyrkkeilyuran huippuvuodet nähtiin 1960-luvulla. Vuonna 1966 hänet valittiin vuoden nyrkkeilijäksi Suomessa. Hän voitti Suomen mestaruuden 54 kilogramman sarjassa vuosina 1960–1965 ja 1967 sekä 57-kiloisissa vuonna 1966.Lounasheimo, s. 780–781 Hän oli ensimmäinen kahdeksana peräkkäisenä vuonna Suomen mestaruuden voittanut nyrkkeilijä. Karvonen on Suomen Nyrkkeilyliiton suurmestari. Kansainvälisissä kehissä Karvonen otteli nyrkkeilymaaotteluissa Suomen väreissä 31 kertaa. Häntä pidettiin 60-luvulla "varmana ottelupisteen tuojana". Maaotteluista voittoja kertyi kaikkiaan 23. Tappioita tuli kaikkiaan kahdeksan, joista viisi jakautunein tuomariäänin. Karvonen valittiin Pohjoismaiden parhaaksi boksaajaksi vuosina 1963 ja 1965. Karvonen edusti Suomea olympialaisissa kahdesti, Roomassa 1960 ja Tokiossa 1964. Molemmilla kerroilla Karvosen ottelut päättyivät avauskierroksella. Karvonen menetti olympiakarsinnoissa paikan Paavo Roiniselle sarjaan 54 kg. Niinpä hän laihdutti itsensä sarjan 51 kg olympiaedustajaksi. Roomassa hän hävisi avauskierroksella burmalaisottelijalle jaetuin äänin. Tokiossa filippiiniläinen Arnulfo Torrevillas aiheutti Karvoselle koko uran ainoan tyrmäystappion. Karvonen edusti Suomea kolme kertaa EM-kisoissa eli vuosina 1963 Moskovassa, 1965 Itä-Berliinissä ja 1967 Roomassa. Vuoden 1963 kisoissa Karvonen koki pistetappion Jugoslavian Branislav Petricille, joka pääsi kisoissa loppuotteluun. Vuoden 1965 EM-kisoissa Karvonen koki jälleen pistetappion sittemmin pronssia saavuttaneelle Länsi-Saksan Horst Rascherille. Kolmansissa EM-kisoissaan 1967 Karvonen koki jälleen 1. kierroksen pistetappion. Tällä kertaa vastustaja oli pronssille edennyt Bulgarian Nikolai Savov. Karvonen päätti aktiiviuransa vuoteen 1967. Siviiliammatiltaan Karvonen oli palomies. Hän ei juuri ollut julkisuudessa enää nyrkkeilyuran päätyttyä. Siviiliuransa Karvonen teki Helsingin Palolaitoksen palveluksessa: ensin Käpylässä ja myöhemmin Haagassa. Eläkkeelle hän jäi muistisairauden takia hieman alle 50-vuotiaana. Viimeiset vuotensa Karvonen vietti Antinkodissa Helsingissä. Börje Karvosen puoliso Hely Karvonen (o.s. Siivonen) voitti lentopallon Suomen mestaruuden vuosina 1959 ja 1961. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset nyrkkeilijät Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
Väinö Järvenpää

Väinö Kalevi Järvenpää (25. syyskuuta 1933 Ii – 30. tammikuuta 2014)Väinö "Väiski" Järvenpää on poissa, Lestijoki, 38. vuosikerta, Nro 6, julkaistu 6.2.2014 oli suomalainen nyrkkeilijä.Siukonen, s. 100. "Väiski" Järvenpää edusti Suomea Rooman 1960 olympialaisissa ja hävisi 60-kiloisten sarjan ensimmäisellä kierroksella romanialaiselle Josif Mihalicille tuomariäänin 2–3.Lounasheimo, s. 747. Luzernin EM-kilpailuissa 1959 hän voitti 63,5 kilogramman sarjassa ensimmäisessä ottelussaan belgialaisen Andre Billietin pistein 5–0 mutta hävisi toisessa ottelussaan itävaltalaiselle Rupert Königille pistein 1–4 ja päätyi sijoille 5–8. Belgradin EM-kilpailuissa 1961 hän voitti tšekkoslovakialaisen Ladislaw Reczeyn pistein 5–0 mutta hävisi ranskalaiselle Paul Cosentinolle pistein 1–4 ja sijoittui jälleen sijoille 5–8.Lounasheimo, s. 771. Järvenpää voitti Pohjoismaiden mestaruuden 63,5-kiloisten sarjassa vuonna 1959.Lounasheimo, s. 777. Seuratasolla Järvenpää edusti huippuvuosinaan Kokkolan Jymyä, johon kuuluivat myös kaksi muuta tuon ajan maajoukkuenyrkkeilijää, Olli Mäki ja Paavo Roininen. Lisäksi hän edusti Reisjärven Pilkettä, Iin Yritystä ja Oulun Pyrintöä. Järvenpää voitti Suomen mestaruuden 63,5 kilogramman sarjassa vuosina 1959 ja 1961. Hän saavutti SM-hopeaa 60-kiloisissa vuosina 1955 ja 1958. Hän voitti neljä TUL:n mestaruutta. Väinö Järvenpään veljenpoika Hannu Järvenpää menestyi jääkiekkoilijana. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset nyrkkeilijät Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Paavo Roininen

Paavo Henno Roininen (24. heinäkuuta 1935 Utajärvi – 10. lokakuuta 2022Kuolinilmoitus. Keskipohjanmaa 23.10.2022, s. B5) oli suomalainen nyrkkeilijä.Siukonen, s. 280 ”Pivo” Roininen edusti Suomea Rooman 1960 olympialaisissa ja hävisi 54-kiloisten sarjan ensimmäisellä kierroksella brittiläiselle Frankie Taylorille kehätuomarin keskeytyksellä ensimmäisessä erässä.Lounasheimo, s. 747 Luzernin EM-kilpailuissa 1959 hän hävisi ensimmäisessä ottelussaan italialaiselle Primo Zamparinille tuomariäänin 0–3.Lounasheimo, s. 770 Hän voitti Pohjoismaiden mestaruuden vuonna 1961 ja saavutti PM-hopeaa vuonna 1959. Seuratasolla Roininen edusti Kokkolan Jymyä, johon kuuluivat myös kaksi muuta tuon ajan maajoukkuenyrkkeilijää, Olli Mäki ja Väinö Järvenpää. Hän voitti Suomen mestaruuden 51 kilogramman sarjassa vuonna 1958, 54-kiloisissa vuonna 1959 sekä 61-kiloisissa vuonna 1961. Hän saavutti SM-pronssia 51-kiloisissa vuonna 1957. Hän voitti TUL:n mestaruuden vuosina 1957 ja 1960. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset nyrkkeilijät Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Martti Lehtevä

Martti Alvar Lehtevä (4. kesäkuuta 1931 Helsinki – 21. heinäkuuta 2022 Helsinki)Kuolinilmoitus. Helsingin Sanomat 21.8.2022, s. B 26 oli suomalainen nyrkkeilijä.Siukonen, s. 169 Lehtevä oli Suomen nyrkkeilyjoukkueen varamies Helsingin 1952 olympialaisissa. Hän hävisi Rooman 1960 olympialaisissa 63,5-kiloisten sarjan ensimmäisellä kierroksella eteläafrikkalaiselle William Ludickille tuomariäänin 0–5.Lounasheimo, s. 747 Luzernin EM-kilpailuissa 1959 hän hävisi ensimmäisessä ottelussaan tanskalaiselle Benny Nielsenille tuomariäänin 0–5.Lounasheimo, s. 771 Hän saavutti Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa pronssia vuonna 1955. Seuratasolla Lehtevä edusti Helsingin Tarmoa. Hän voitti Suomen mestaruuden vuonna 1958. Hän voitti TUL:n mestaruuden vuosina 1952–1955. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset nyrkkeilijät Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Viljo Aho

Viljo Johannes Aho (2. marraskuuta 1932 Kanneljärvi – 23. helmikuuta 2013 Sysmä) oli suomalainen nyrkkeilijä.Siukonen, s. 12 Aho edusti Suomea Rooman 1960 olympialaisissa 67-kiloisten sarjassa. Hän voitti ensimmäisessä ottelussaan marokkolaisen Mehmed Atmanin tuomariäänin 4–1 mutta hävisi sitten espanjalaiselle Navarro Morenolle pistein 0–5 ja karsiutui jatkosta.Lounasheimo, s. 747 Hän saavutti Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa pronssia vuonna 1957. Seuratasolla Aho edusti Sysmän Sisua ja Lahden Ahkeraa. Hän voitti Suomen mestaruuden 71-kiloisten sarjassa vuonna 1961. SM-hopeaa hän saavutti vuonna 1960 ja SM-pronssia vuonna 1957. Viljo Ahon veli Matti Aho kuului myös Rooman 1960 olympialaisten nyrkkeilyjoukkueeseen. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset nyrkkeilijät Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Matti Aho (nyrkkeilijä)

Matti Olavi Aho (29. toukokuuta 1934 Kanneljärvi – 23. helmikuuta 1984 Helsinki) oli suomalainen nyrkkeilijä.Siukonen, s. 11 Aho edusti Suomea Rooman 1960 olympialaisissa 81-kiloisten sarjassa eli raskaassa keskisarjassa. Hän voitti ensimmäisessä ottelussaan irlantilaisen Colm McCoyn tuomariäänin 5–0 mutta hävisi sitten bulgarialaiselle Petar Spasoville pistein 0–5 ja karsiutui jatkosta.Lounasheimo, s. 747 Hän saavutti Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa pronssia vuonna 1961. Seuratasolla Aho edusti Sysmän Sisua, Viipurin Nyrkkeilijöitä ja Helsingin Poliisi-Voimailijoita. Hän voitti Suomen mestaruuden raskaassa keskisarjassa vuosina 1956, 1958 ja 1960 sekä raskaassa sarjassa vuosina 1957 ja 1961. Matti Ahon veli Viljo Aho kuului myös Rooman 1960 olympialaisten nyrkkeilyjoukkueeseen. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset nyrkkeilijät Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 1984 kuolleet
Ei kieltoja

Ei kieltoja (The House of Yes) on Mark Watersin ohjaama draamakomedia vuodelta 1997. Elokuvassa näyttelevät Parker Posey, Josh Hamilton ja Tori Spelling. == Näyttelijät == == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Vuoden 1997 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset draamakomediaelokuvat Luokka:Mark Watersin ohjaamat elokuvat
Carlton Barrett

Carlton ”Carly” Barrett (17. joulukuuta 1950 Kingston, Jamaika – 17. huhtikuuta 1987 Kingston, Jamaika) oli vaikutusvaltainen reggaerumpali. Hän liittyi vuonna 1970 veljensä Astonin kanssa Bob Marleyn The Wailers -yhtyeeseen. Hänet murhattiin ampumalla kaksi kertaan päähän kotimatkallaan Jamaikassa pitkäperjantaina 17. huhtikuuta 1987. Carltonin murhasta syytettyinä pidätettiin pian hänen vaimonsa Albertine, tämän rakastaja, taksikuljettaja Glenroy Carter sekä toinen mies nimeltä Junior Neil. Albertine ja Carter saivat seitsemän vuoden vankeustuomion. Luokka:Jamaikalaiset reggaemuusikot Luokka:Jamaikalaiset rumpalit Luokka:Jamaikalaiset henkirikosten uhrit Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Vuonna 1987 kuolleet