EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Jakob Bernhard Estlander

Jakob Bernhard Estlander (27. toukokuuta 1861 Helsinki – 1. elokuuta 1910 Berliini) oli suomalainen insinööri ja valtiopäivämies.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Estlander Jakob Bernhard Viitattu 8.5.2021. Estlanderin vanhemmat olivat professori Carl Gustaf Estlander ja Helena Aurora Federley. Estlander tuli ylioppilaaksi Helsingissä ja valmistui filosofian maisteriksi 1882, insinööritutkinnon hän suoritti 1883. Estlander työskenteli kemianteollisuuden palveluksessa, Nobelin veljesten yrityksessä Bakussa, Itävallassa ja Romaniassa. Jokioisten kartanon teollisuuslaitosten teknillinen johtaja hän oli 1898–1910. Estlander oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1904–1905 ja 1905–1906.Förteckning öfver Finlands till landtdagen i Helsingfors år 1904–1905 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll förda hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen år 1904–1905. Andra häftet. Helsingfors: Helsingfors Centraltryckeri, 1905, ss. 795-804.Förteckning öfver Finlands till urtima landtdagen i Helsingfors år 1905–1906 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll förda hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen år 1905–1906. Andra häftet. Helsingfors: Helsingfors Centraltryckeri, 1907, ss. 945-954. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1861 syntyneet Luokka:Vuonna 1910 kuolleet
Järjestelmärunous

Järjestelmärunous on Tanskassa syntynyt kirjallinen suuntaus, josta käytetään myös nimitystä modernismin kolmas vaihe. Tekstien rakenne perustuu muodollisiin periaatteisiin, kuten numerosarjoihin, eikä niinkään sisältöön tai toimintaan. Järjestelmärunous on olemukseltaan tekstin rakentamista ja lavastamista.Anders Østergaard, Systemdigtning, Den store danske 23.1.2015, viitattu 8.5.2021 Järjestelmärunouden historia ulottuu kauas menneisyyteen, mutta sen nykyaikaisena kehittäjänä ja käsitteen luojana pidetään Steffen Hejlskov Larsenia, joka on esitellyt sitä teoksessa Systemdigtningen (1971). Runouslajin edustajia ovat muun muassa Hans-Jørgen Nielsen, Svend Åge Madsen, Per Højholt, Inger Christensen ja Klaus Høeck. ==Lähteet== Luokka:Runous
Keikka

Keikka on Jarmo Lampelan ohjaama suomalainen draamaelokuva vuodelta 2013, joka on tehty yhteistyössä Ryhmäteatterin kanssa. Elokuva tehtiin Helsingin juhlaviikoille 2013 osana kolmen elokuvan "Theatre goes Movies: Helsinki" -triptyykkiä, jotka Lampela teki yhdessä KOM-teatterin, Ryhmäteatterin ja Viirus-teatterin kanssa. Elokuvan teemana on pakolaisuus. Siinä lääkärinä toimiva Maria yrittää saada tuotua syyrialaisia pakolaisia Suomeen. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2013 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset draamaelokuvat
Marie-Ève Gahié

Marie-Ève Gahié (s. 27. marraskuuta 1996 on ranskalainen judon olympiavoittaja, maailman- ja Euroopan-mestari. Gahié saavutti alle 17-vuotiaiden EM-pronssia 70 kg:n painoluokassa 2012. Hän saavutti vuonna 2013 alle 18-vuotiaiden Euroopan- ja maailmanmestaruuden 70 kg:n sarjassa sekä nuorten joukkuekilpailun MM-hopeaa. Vuonna 2014 hän sai nuorten EM- joukkuehopeaa. Nuorten MM-kilpailuissa hän saavutti samana vuonna 70-kiloisissa pronssia ja joukkuekilpailussa hopeaa. Gahié voitti Bakun Euroopan kisoissa 2015 kultaa joukkuekilpailussa. Seuraavana vuonna hän voitti nuorten Euroopan-mestaruuden 70-kiloisissa ja sai pronssia joukkuekilpailussa. Hän saavutti Varsovan EM-kilpailuissa 2017 kultaa joukkuekilpailussa ja pronssia 70 kg:n sarjassa. Saman vuoden Budapestin MM-kilpailuissa 2017 hän sai pronssia sekajoukkuekilpailussa ja sijoittui 70-kiloisissa viidenneksi. Gahié saavutti Bakun MM-kilpailuissa 2018 hopeaa 70 kg:n sarjassa hävittyään loppuottelussa japanilaiselle Chizuru Araille. Hän sai hopeaa myös sekajoukkuekilpailussa. Minskin Euroopan kisoissa 2019 hän kuului Ranskan pronssijoukkueeseen sekajoukkuekilpailussa. Hän voitti samana vuonna 70-kiloisten maailmanmestaruuden Tokiossa kukistettuaan loppuottelussa Portugalin Barbara Timon. Sekajoukkuekilpailussa hän kuului Ranskan hopeajoukkueeseen. Prahan EM-kilpailuissa 2020 hän saavutti 70 kg:n painoluokassa pronssia. Hän voitti sekajoukkuekilpailun maailmanmestaruuden Budapestissa 2021. Gahié voitti 70-kiloisten Euroopan-mestaruuden Sofiassa 2022. Saman vuoden Taškentin MM-kilpailuissa hän saavutti joukkuehopeaa. Dohan MM-kilpailuissa 2023 hän oli 70 kg:n sarjassa seitsemäs. Hän voitti samana vuonna 70-kiloisten Euroopan-mestaruuden Montpellier'ssä. Hän saavutti samassa painoluokassa MM-hopeaa Abu Dhabissa 2024. Saman vuoden Pariisin olympialaisissa hän voitti kultaa sekajoukkuekilpailussa ja sijoittui 70 kg:n sarjassa seitsemänneksi. Gahié on saavuttanut IJF World Tourin kilpailuissa seitsemän turnausvoittoa, viisi kakkossijaa ja kymmenen kolmossijaa. Maailmancupeista / Continental Open -kilpailuista hänellä on kolme voittoa ja kaksi kakkossijaa. Hän voitti sotilaiden maailmanmestaruuden 2018. Hän on voittanut aikuisten sarjassa yhden Ranskan-mestaruuden. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset judokat Luokka:Ranskalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sandoriniöljy

Sandoriniöljy, käytettiin myös nimeä sanduriiniöljy tai chandoriniöljy oli Suomessa 1800-luvun jälkipuoliskolla valaistus- ja keittotarkoituksiin käytetty Venäjältä tuotu maaöljytisle. Kellertävän värinen öljy oli hyvin tulenarkaa ja räjähti voimakkaasti joutuessaan avotulen lähelle. Toisaalta valaistustarkoituksiin öljy sopi hyvin, sillä se tuotti kirkkaan ja kuuman liekin vähäisellä polttoaineen kulutuksella. Sandoriniöljy oli kallista, ja sitä käyttivät etupäässä Suomessa asuneet varakkaat venäläiset. Sandoriniöljyn nimi tuli Pietarissa asuneen L. Chandorin mukaan, joka patentoi vuonna 1868 öljyä käyttäneen lampun. Sandoriniöljy ja sitä käyttäneet lamput syrjäytyivät sittemmin tavallisten öljylamppujen tullessa käyttöön.Suomen viimeinen sandorinilamppu. Mitä on sandoriniöljy?, Suomen Kuvalehti, 16.03.1935, nro 11, s. 28, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotPietarilaisen L. Chandorin keksimä öljylamppu, peräisin vuonna 1935 puretusta Heimbürgerin empiretalosta osoitteesta Bulevardi 15, Helsingin kaupunginmuseo (Finna) Sandoriniöljyä käyttäneet lamput olivat räjähdysvaaran vuoksi erikoisvalmisteisia ja sen vuoksi kalliita hankkia. Lampussa oli pieni imukankaalla vuorattu polttoainesäiliö jonka vetoisuus oli puoli korttelia (noin 0,17 litraa). Lampun polttimo imutorvineen oli varustettu erityisen tarkkaan tehdyillä ilmarei'illä räjähtämisen estämiseksi. Lamppu paloi yhdellä täytöllä noin puoli päivää 10 linjan (noin kaksi senttimetriä) korkuisella liekillä. Sandoriniöljyä käytettiin myös keittimissä, niissä polttimon liekki oli laajempi ja matalampi. Lisäksi uunintekijät käyttivät pimeinä aikoina lasitonta sandorinivalaisinta työlamppuna. Lampun polttimo oli varustettu erityisillä ilmarei'illä hyvän vedon varmistamiseksi ja lamppu oli myös suojattu räjähtämisen varalta erityisellä laitteella. Sandorinilamppu aiheutti Helsingissä suuren tulipalon vuonna 1877, ja kesällä 1880 sattui Etelä- Esplanadin ja Fabianinkadun kulmassa sijainneen kaksikerroksisen puutalon keittiössä sandoriniöljykeittimen räjähdyksestä alkanut tulipalo. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * L. Chandorin kokosivun ilmoitus lampuistaan vuodelta 1869, Helsingfors Dagblad, 21.10.1869, nro 244, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * Chandorini-tulipalo Hämeenlinnassa, Uusi Suometar, 14.02.1870, nro 13, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Maaöljy Luokka:Valaisimet Luokka:Lamput
CAC 40 -indeksi

CAC 40 on Pariisin pörssin keskeinen osakeindeksi, joka seuraa Euronextin pörssissä noteerattujen 40 suurimman osakkeen kehitystä. Se on laajasti käytössä vertailuindeksinä Ranskassa ja Euroopassa. Indeksiin kuuluvat osakkeet määritetään Euronextissä listatuista osakkeista niiden markkina- arvon, vaihdon, tasekoon ja likviditeetin perusteella. CAC on lyhenne ranskan kielen sanoista Cotation Assistée en Continu ()Le CAC 40, qu’est-ce que c’est ?. == Luettelo indeksin yhtiöistä == Indeksin yhtiöt 4. tammikuuta 2024: * Air Liquide * Airbus * Alstom * ArcelorMittal * AXA * BNP Paribas * Bouygues * Capgemini * Carrefour * Crédit Agricole * Danone * Dassault Systèmes * Edenred * Engie * EssilorLuxottica * Eurofins Scientific * Hermès * Kering * L’Oréal * Legrand * LVMH * Michelin * Orange * Pernod Ricard * Publicis * Renault * Safran * Saint-Gobain * Sanofi * Schneider Electric * Société Générale * Stellantis * STMicroelectronics * Teleperformance * Thales Group * TotalEnergies * Unibail-Rodamco-Westfield * Veolia Environnement * Vinci * Vivendi == Lähteet == == Aiheesta muualla == *
Pellevoisin

Pellevoisin on kunta Ranskassa Indren departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee noin 32 kilometriä Châteauroux’n kaupungista luoteeseen. == Marian ilmestys == Vuonna 1875 parantumattomasti sairas Estelle Faguette kirjoitti Neitsyt Marialle, joka vastasi kirjeeseen ilmestymällä viisitoista kertaa helmikuusta joulukuuhun 1876. Siitä lähtien Pellevoisinin Neitsyt Maria on tuonut kuntaan pyhiinvaeltajia. == Tunnettuja kuntalaisia == * Georges Bernanos (1888-1948), kirjailija, haudattu Pellevoisinin hautausmaalle * Jean Giraudoux (1882-1944), kirjailija, asui Pellevoisinissa lapsena ja aloitti siellä koulunkäynnin Tiedosto:Notre_Dame_de_Miséricorde_à_Pellevoisin_-_Berry_- _France.jpg|Pellevoisinin Neitsyt Maria ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Indren kunnat
Jean Taris

Jean Charles Émile Taris (6. heinäkuuta 1909 Versailles – 10. tammikuuta 1977 Grasse) oli ranskalainen uimari, olympiamitalisti ja Euroopan-mestari. Taris edusti Ranskaa Amsterdamin kesäolympialaisissa 1928, Los Angelesin kesäolympialaisissa 1932 ja Berliinin kesäolympialaisissa 1936. Los Angelesissa 1932 hän saavutti hopeaa 400 metrin vapaauinnissa yhdysvaltalaisen Buster Crabben voittaessa kultaa 0,1 sekunnin erolla Tarisiin. Berliinissä 1936 Tarisin edustama Ranska sijoittui 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä neljänneksi 5,9 sekunnin erolla pronssia voittaneeseen Unkarin joukkueeseen. Taris saavutti Magdeburgissa 1934 kaksi Euroopan-mestaruutta 400 metrin ja 1 500 metrin vapaauinneissa. Lisäksi hän voitti Pariisissa 1931 hopeaa 400 metrin vapaauinnissa. Elokuvaohjaaja Jean Vigo on tehnyt Tarisista kymmenminuuttisen Taris-lyhytdokumenttielokuvan vuonna 1931. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset uimarit Luokka:Ranskalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Vuonna 1977 kuolleet
Jalmari Valpio

Frans Jalmari Valpio, sukunimi vuoteen 1906 Cederman (23. maaliskuuta 1875 Rauma – 17. maaliskuuta 1960 Rauma), oli suomalainen yliopettaja ja kouluneuvos. Hän toimi aktiivisesti myös partioliikkeessä.Kuka kukin on 1954Geni.com : Kouluneuvos Frans Hjalmar ValpioJalmari Valpion hautakivi Rauman vanhalla hautausmaalla, Suomen Sukututkimusseura, Hautakirjoituksia ja hautakuvia OKL120 - Opastiko ikuinen partiolainen tansseihin Kortelaan?, Länsi-Suomi 13.5.2016 Jalmari Valpion vanhemmat olivat merimies Anshelm Cederman ja Vilhelmina Vesander. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi vuonna 1900. Valpio teki opintomatkoja Ruotsiin, Tanskaan, Englantiin, Baltian maihin, Puolaan ja Unkariin. Valpio oli aluksi opettajana Rengossa, Pyhärannassa ja Nokialla. Hän toimi Rauman seminaarin harjoituskoulun opettajana 1911–1920 ja yliopettajana 1920–1945. Hän oli lisäksi Rauman kaupungin kansakoulujen tarkastajana 1931–1949 ja Rauman yhteislyseon veiston ja laskennon opettajana 1911–1935. Valpio oli Suomen Partiopoikajärjestön Satakunnan piirin piirijohtajana 1930–1952 ja Rauman kaupunki- ja maaseurakunnan kirkkovaltuuston ja kirkkoneuvoston jäsenenä vuodesta 1916 alkaen. Hän sai kouluneuvoksen arvon 1948. == Julkaisuja == * Vuorokursseiksi järjestettyjä rinnakkaisia piirustustehtäviä 4-osastoiselle maalaiskansakoululle – Parallella teckningsuppgifter i växelkurser för landsfolksskola i 4 avdelningar; kirj. Lilli Törnudd ; avustajat Aksel Törnudd ja Jalmari Valpio. Valistus, Helsinki 1919 * Opetusopillisia ohjeita Rauman kaupungin kansakouluille. Rauman kaupunki, Rauma 1942 * Rauman kansanopetustyön historiaa kansakoulun täyttäessä 75 vuotta v. 1947. Rauman kansankoulu, Rauma 1948 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomalaiset partiolaiset Luokka:Vuonna 1875 syntyneet Luokka:Vuonna 1960 kuolleet
Lyxor Asset Management

Lyxor Asset Management perustettiin vuonna 1998 ja se koostuu kahdesta tytäryhtiöstä, Lyxor Asset Management ja Lyxor International Asset Management, jotka kuuluvat Société Générale -konserniin. Lyxor-konserni on tarjonnut sijoitusratkaisuja vuodesta 1998 lähtienSociété Générale cède sa filiale Lyxor (gestion d'actifs) à Amundi pour 825 millions d'euros. Lyxor Asset Management on Société Généralen tytäryhtiöLyxor veut se développer aux US. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset verkkosivut Luokka:Sijoitusyhtiöt Luokka:Ranskalaiset finanssipalveluyhtiöt
PC bang

PC bang (PC방, 피씨방 tai 피시방, kirjaimellisesti PC-huone) on eteläkorealainen nettikahvilan tapainen paikka, jossa asiakkaat kerääntyvät pelaamaan videopelejä. Toisin kuin nettikahvilat PC bang -huoneet on suunnattu nimenomaan pelaamiseen. Huoneissa on tehokkaat tietokoneet, mukavat istuimet ja nopeat internet-yhteydet. Ruokaa voi tilata suoraan tietokoneen äärelle. PC bang -huoneet ovat auki ympäri vuorokauden ja maksavat keskimäärin dollarin per tunti. Vuonna 2007 PC bang -huoneita käytti kolme miljoonaa henkilöä päivittäin. G-Marketin analyysin mukaan mainokset PC bang -huoneissa tuottivat enemmän kuin tavallisilla verkkosivuilla. Vuonna 2007 PC bang -huoneita oli . PC bang -huoneilla on taloudellinen merkitys tietokoneiden kysynnässä sillä ne vastaavat noin neljäsosaa pöytätietokoneiden markkinoista. Tyypillisesti huoneissa pelataan verkkopelejä, jotka vaativat huomattavasti verkkokaistaa. Massiiviset monen pelaajan verkkopelit (MMO) ovat erityisen suosittuja. Covid-19 pandemian myötä monet PC bang -huoneet (PC방) sulkeutuivat mutta vastineeksi avautuivat PC bang hotellit (PC방 호텔). == Lähteet == Luokka:Eteläkorealainen populaarikulttuuri Luokka:Videopelikulttuuri Luokka:Koreankieliset sanat ja sanonnat
Magsud Ibragimbekov

Magsud Ibragimbekov, myös Ibrahimbekov, (1935 Baku, Azerbaidžan, Neuvostoliitto – 2016L'esprit de l'aristocratie à Bakou ! lagazetteaz.fr 15.1.2021, viitattu 8.5.2021 ) oli azerbaidžanilainen kirjailija, joka kirjoitti venäjäksi. Aiheena hänen teoksissaan on muun muassa perinteisen itämaisen elämänmuodon vaikutus nykyihmiseen. Hän on kirjoittanut myös näytelmiä ja elokuvakäsikirjoituksia. Hän on Azerbaidžanin kansankirjailija. Bakussa on hänen nimeään kantava taidekeskus hänen isoisänsä rakennuttamassa talossa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
Hafez Ibrahim

Hafiz Ibrahim (1871 Dairut, Egypti – 1932 Kairo, Egypti) oli egyptiläinen runoilija ja sotilas. Hänen runonsa ovat uusklassisia ja usein sepitetty julkisiin tilaisuuksiin. Niistä parhaita ovat muistorunot. ==Suomennettu runo== * Egyptiläisten naisten mielenosoitus, suom. Jussi Aro, julkaisussa Kulttuurivihkot 1980 ; nro 8 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Egyptiläiset runoilijat Luokka:Vuonna 1871 syntyneet Luokka:Vuonna 1932 kuolleet
Frans Nykänen

Frans Evald Nykänen (7. marraskuuta 1893 – 11. marraskuuta 1950) oli suomalainen kultaseppä, metallityön opettaja ja metallialan oppikirjojen tekijä.Kansalliskirjasto : Frans NykänenKansaneläkelaitoksen henkilökortit -arkisto > Vuosina 1950-1958 kuolleiden henkilöiden hakemistokortit Nykänen opiskeli Taideteollisuuskeskuskoulussa vuosina 1916–1918. Hänen opettajansa oli metallinpakotuksen mestari Eric O.W. Ehrström. Nykänen teki merkittävän uran kultaseppänä ja opettajana. Hän oli myös kielitaitoinen ammattimies, joka kirjoitti ja suomensi alan teoksia, kuten ”Metallinvärjäys” ja ”Taidekäsityö”. Hänen vaikutuksensa siirtyi myöhemmille sukupolville, erityisesti Viesti Väänäselle, joka julkaisi ”Metallinpakotus”-kirjan vuonna 1966, ja mainitsi Nykäsen auttaneen häntä. Nykänen oli osa suomalaista kultaseppäkoulutuksen kehitystä, joka perustui pitkälti mestari-oppipoika -malliin. Hänet muistetaan erityisesti kultasepän ammatin ja taideteollisen koulutuksen edistäjänä. Nykänen perusti yhdessä taideteollisten muotoilijoiden Paavo Tynellin ja Eric O.W. Ehrströmin, kuvanveistäjä Emil Wikströmin sekä vuorineuvos Gösta Serlachiuksen kanssa Oy Taito Ab -nimisen taidetakomon ja valimoliikkeen Helsinkiin joulukuussa 1918.Metallinpakotuksen opetustilanne, opettaja Frans Nykänen, Aalto-yliopiston arkisto (Finna9Täydentäviä yhtiötietoja: Oy Taito Ab, Pörssitieto G. Kock Nykänen keskittyi ruokailuvälineiden suunnitteluun ja valmistukseen. Hän halusi viedä hopeasuunnittelua perinteisestä muotokielestä kohti modernimpaa ja innovatiivisempaa ilmettä. Nykäsen tuotannossa näkyi kansallismielisiä koristeaiheita, kuten kuusenhavut ja rukinlapojen muodot. Hän toi myös uusia tekniikoita, kuten kipsi- ja hiekkavalan, jotka olivat harvinaisia Suomessa tuolloin. Yhteistyössä muiden suunnittelijoiden, kuten Gunilla Jungin kanssa, hän loi koristeellisia hopeaesineitä, kuten sokerilusikoita ja haarukoita, joista osa oli enemmän koriste-esineitä kuin käytännön välineitä. == Julkaisuja == * Metallinvärjäys. WSOY 1922 * Levysepän käsikirja 1, Kaavoja ja taulukoita. Otava 1926 * Levysepän käsikirja 2, Aineoppi. Otava 1926 * Galvanotekniikka ja metallinvärjäys. WSOY 1935 * Pohjoismainen sähkö-osakeyhtiö PSO. Pohjoismainen sähkö-osakeyhtiö, Helsinki 1948 == Suomennoksia == * Eric O. W. Ehrström : Taidekäsityö: teknillinen opas. Otava 1924 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1893 syntyneet Luokka:Vuonna 1950 kuolleet
Sveitsin porvaristo

Sveitsin porvaristo () on keskiaikainen sveitsiläinen hallintojärjestelmä, jossa porvarit toimivat kaupungeissa erityisinä virkamiehinä patriarkaalisessa valta-asemassa aristokaattisena patriisina, heidän tehtäviin kuului 26 osavaltion (kantonin) hallinnon lakien säätäminen sekä osavaltion puolustuksen järjestäminen. Sveitsissä porvarit olivat valtaa käyttävä kaupunkiylimystö "nimetön aatelisto", jota kutsutaan kaupunkiaristokratiaksi. He toimivat raatimiehinä kaupunkiraadissa tai erityisessä raadinalaisessa luokkaneuvostossa sekä kaupunginvaltuuston jäsenenä. == Historia == Patrikaattinen alku oli sosiaalinen ja alun perin poliittinen aatelisluokka antiikin Roomassa, (antiikin rooman patriisit) historiallisena aikana patriisit olivat osa aatelistoa ja nauttivat vain harvoista, enimmäkseen uskonnollisista, etuoikeuksista. Patrikaattiset Pyhän saksalais-roomalaiset tapulikaupunki oikeudet, luotiin aikanaan Rooman valtakauden aikana, Eurooppalaisten kuninkaiden yhteisellä suostumuksella Belgiassa, jossa laadittiin pergamenttiin kirjoitettu sopimus koodeks kirjaksi (lat. codex), näin tunnustettiin oikeudet tapulikaupunkien ja näiden yhteisöjen valtiollisesta monopolista. Rooman valtakauden aikana Italian kaupunkivaltiot ja jotkin vapaat Saksan keisarilliset kaupungit olivat siviili tasavaltoja, joilla oli aristokraattinen perustuslaillinen järjestelmä. Aristokratiasta ja jalosukusuudestaan huolimatta, heillä ei ollut feodaalihallintoa, vaan he ylläpitivät keskiaikaisista ja varhaismodernista kansalaisyhteiskunta järjestelmää, näitä hallinnollisia valtioita ja kaupunkeja olivat muun muassa; Italiassa. Firenze, Genova, Pisa, Venetsia, sekä Saksassa. Augsburg, Frankfurt, Hampuri, Lyypekki ja Nürnberg, ja patriarkaattihallinto toimi Saksan Nürnbergissa, sekä Sveitsin vanhassa konfederaatiossa; Bern, Luzern, Daig ja Basel, sekä Yhdistyneessä Alankomaiden tasavallassa Amsterdamissa. Sveitsin konfederaation perustaminen on katsottu alkaneen vuosien 1291–1315 välillä, ja konfederaation laajentuminen on katsottu päättyneen Italian sodassa Marignanon taisteluun vuonna 1515. näiden (1291–1515) eläneiden patrikaatti sukujen on katsottu lukeutuneen Sveitsin perustajasukuihin. == Porvariston vaakunat == Sveitsissä, Bernin kantonin kansallisarkisto ylläpitää online-rekisteriä, Sveitsiläisten porvarissukujen suku-vaakunoista. == Lähteet == Luokka:Sveitsin historia
Masuji Ibuse

Masuji Ibuse (1898 Fukayasu, Japani – 1993Petri Liukkonen, Masuji Ibuse, Books and Writers, Authors' Calendar ) oli japanilainen kirjailija. Hän kirjoitti romaaneja, novelleja, runoja ja esseitä. Ibusen tuotannolle on ominaista omalaatuinen huumori ja paatoksellisuus, esimerkiksi Hiroshiman pommituksen aiheuttamaa tuhoa kuvaavassa romaanissa Musta sade. ==Suomennetut teokset== * Musta sade (Kuroi ame), suom. Jussi Nousiainen, Hki : Kirjayhtymä 1971 (suomennettu John Besterin engl. käännöksestä Black rain.) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Japanilaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1898 syntyneet Luokka:Vuonna 1993 kuolleet
Kummun koulu

Kummun koulu on Outokummun kaupungin keskusta-alueella toimiva suomenkielinen yhtenäiskoulu (luokka-asteet 0–9). Vuonna 2019 koulua kävi yhteensä 645 peruskoulun oppilasta. Tämän lisäksi tulevat esikoululaiset. Kummun kouluna tunnettu koulurakennus on muuttanut muotoaan vuosien varrella. Esimerkiksi kesällä 2016 valmistui mittava koulun laajennus. Keväällä 2021 uutisoitiin vanhan Kummuntien puolella, Outokummun kirkon vieressä sijainneen koulurakennuksen purkamisesta kesällä 2021. Tunnustuksena muun muassa eurooppalaisittain edistyksellisistä digitaalisista käytännöistä ja yhteistoiminnallisen oppimisen edistämisestä Kummun koulu on saanut Euroopan unionin antaman eTwinning-koulu -tunnustuksen (2021-2022). Kaikkiaan tämän tunnustuksen sai Suomesta kahdeksan koulua ja koko EU:ssa 2935 koulua. ==Lähteet== Luokka:Suomen peruskoulut Luokka:Outokummun rakennukset ja rakennelmat Luokka:Outokummun oppilaitokset
Kilimanjaro (elokuva)

Kilimanjaro on Jarmo Lampelan ohjaama suomalainen draamaelokuva vuodelta 2013, joka on tehty yhteistyössä Viirus-teatterin kanssa. Elokuva tehtiin Helsingin juhlaviikoille 2013 osana kolmen elokuvan "Theatre goes Movies: Helsinki" -triptyykkiä, jotka Lampela teki yhdessä KOM-teatterin, Ryhmäteatterin ja Viirus-teatterin kanssa. Elokuvan kertoo kolmikymppisistä henkilöistä, jotka toivovat jonkinlaista muutosta elämiinsä. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2013 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset draamaelokuvat
Miten meistä tuli ystäviä

Miten meistä tuli ystäviä on Jarmo Lampelan ohjaama suomalainen draamaelokuva vuodelta 2013, joka on tehty yhteistyössä KOM-teatterin kanssa. Elokuva tehtiin Helsingin juhlaviikoille 2013 osana kolmen elokuvan "Theatre goes Movies: Helsinki" -triptyykkiä, jotka Lampela teki yhdessä KOM-teatterin, Ryhmäteatterin ja Viirus-teatterin kanssa. Elokuvan kertoo henkilöistä, jotka ovat kohdanneet elämässään vastoinkäymisiä. Toiset heistä yritävät selvitä eteenpäin omin avuin ja toiset ottavat vastaan heille tarjottua apua. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2013 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset draamaelokuvat
Martin Compston

Martin Compston (s. 8. toukokuuta 1984 Greenock, Skotlanti) on skotlantilainen näyttelijä ja entinen jalkapalloilija. Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan poliisisarjassa Line of Duty (2012–), jossa hän näyttelee Steve Arnottia. ==Ura== ===Jalkapalloilijana=== Ennen näyttelijänuraansa Compston pelasi ammatikseen jalkapalloa. Hän pelasi juniorina Aberdeen FC:ssä ja Greenock Mortonissa. Vuosina 2001-2002 Compstonilla oli ammattilaissopimus Greenock Mortonin kanssa, ja hän pääsi pelaamaan kahdessa ottelussa. Kauden 2002 jälkeen Compston lopetti kuitenkin jalkapallouransa. ===Näyttelijänä=== Samana vuonna (2002) Compston teki elokuvadebyyttinsä Sweet Sixteen -elokuvassa, jossa hän näytteli pääroolia, 16-vuotiasta Liamia. Elokuva palkittiin Cannesin elokuvajuhlissa. Tämän jälkeen, vuosina 2003–2005, Compston näytteli Laakson kuningas -televisiosarjassa. Compston on näytellyt yhtä päärooleista vuodesta 2012 lähtien Line of Duty -poliisisarjassa. Sarja oli Ison-Britannian suosituimpia draamasarjoja 2010-luvulla. ==Lähteet== Luokka:Brittiläiset näyttelijät Luokka:Skotlantilaiset näyttelijät Luokka:Skotlantilaiset jalkapalloilijat
Podorin departementti

Podorin departementti () on departementti Saint-Louisin alueella Senegalissa. Sen hallinnollinen keskus on Podorin kaupunki. Departementin pinta-ala on 12 947 neliökilometriä. Asukkaita on arviolta 387 800 henkeä (vuonna 2015). ==Maantiede ja ilmasto== Podorin departementti sijaitsee Pohjois-Senegalissa Senegaljoen laakson keskiosassa. Se rajoittuu idässä Matamin alueen Matamin, etelässä Lougan alueen Linguèren ja Lougan ja lännessä Saint-Louisin alueen Daganan departementteihin sekä pohjoisessa Mauritaniaan. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen, joka on muuttumassa puoliautiomaaksi. Podorin sademäärä on Senegalin pienin, nykyään vain 100–250 millimetriä. Vuoden keskilämpötila on 28,6 astetta. Luonnonalueita ovat Senegaljoen tulva-alue Walo, ylempänä sijaitseva Diéri ja niiden siirtymäalue Jéjéngol. ==Hallinnollinen jako ja asutus== Departementti jakautuu neljään arrondissementtiin ja 22 kuntaan. Virallisia kyliä on 301 ja pikkukyliä yli sata. Suurimmat asutuskeskukset ovat Podor ja Ndioum. Väestö on keskittynyt Senegaljoen ja maantien varrelle. Diérin alueella sijaitsee vain pieniä kyliä. Asukastiheys on yksi Senegalin pienimmistä. Vuotuinen väestönkasvu on 2,5 prosenttia ja väestöstä 57 prosenttia on alle kaksikymmentävuotiaita. Asukkaista 90 prosenttia on fulbeja ja viisi prosenttia wolofeja. Lisäksi on maureja, soninkeja ja sererejä. ==Liikenne, talous ja palvelut== Departementin läpi kulkee päällystetty maantie N2. Paikalliset liikenneyhteydet ovat heikot. Seudun pääelinkeinot ovat keino-, tulva- ja sadekasteluun perustuva maanviljely, ekstensiivinen karjanhoito, pienimuotoinen kaupankäynti, käsityöammatit, liikenne ja hallinto. Maanviljely tuottaa varsinkin riisiä ja vihanneksia. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, kamelit, hevoset, aasit ja siipikarja. Kalastuksen ja metsien hyödyntämisen merkitys on nykyään vähäinen. Teollisuutta ei ole käytännössä lainkaan. Puhtaan juomaveden ulottuvilla asuu 88 prosenttia väestöstä. Terveyspalveluihin kuuluvat Ndioumin sairaala, kolme terveyskeskusta, 60 terveysasemaa ja armeijan poliklinikka. Julkiset koulutuspalvelut käsittävät peruskouluja, 21 lukiota ja kaksi ammattikoulua. Lisäksi on arabiankielisiä kouluja, koraanikouluja ja nuorille aikuisille tarkoitettuja alkeiskouluja. Kulttuurilaitoksia ovat viisi kirjastoa ja teatterisalia. ==Lähteet== Luokka:Saint-Louisin alue Luokka:Senegalin departementit
Alma de Sant Pere

Alma de Sant Pere on Jarmo Lampelan ohjaama suomalainen draamaelokuva vuodelta 2016. Elokuva on kuvattu Espanjassa. Elokuva käsittelee vuoden 2008 talouskriisiä Espanjassa ja sen vaikutusta ihmisten elämään. Elokuvan päähenkilöinä ovat viisi Barcelonassa asuvaa kaverusta, jotka ostavat yhdessä vanhan kiinteistön tarkoituksenaan remontoida ja myydä se ja ansaita miljoona. Kaupanteon jälkeen Espanjaan iskee talouskriisi. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2016 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset draamaelokuvat Luokka:Ulkomailla kuvatut suomalaiset elokuvat Luokka:Elokuvat liike-elämästä
Ruskon Pallo -67

Ruskon Pallo Kotisivut Perustettu 1967 Kotikunta Rusko, Suomi Värit Lajit *Jalkapallo *Futsal *Pesäpallo *Lentopallo Ruskon Pallo -67 on vuonna 1967 perustettu ruskolainen urheiluseura. Seuran lajeina ovat pesäpallo, jalkapallo, futsal ja lentopallo. ==Jalkapallo== Jalkapallojaosto FC Ruskon Pallo perustettiin vuonna 2007. Miesten edustusjoukkue pelaa tällä hetkellä kuudenneksi korkeimmalla sarjatasolla Vitosessa. Seuralla on myös naisten joukkue ja paljon junioritoimintaa. ==Futsal== Osa jalkapallojaoston pelaajista pelaavat talvella futsaljoukkueessa. Futsalin edustusjoukkue pelaa miesten Kolmosessa. ==Pesäpallo== Ruskon Pallon pesäpallojaostolla on naisten joukkue naisten maakuntasarjassa ja miesten joukkue miesten aluesarjassa. Joukkueet pelaavat kotiottelunsa Ruskon pesäpallostadionilla. ==Lentopallo== Lentopallon naisten joukkue pelaa Lentopallon naisten 3-sarjassa, joka on neljänneksi korkein sarjataso Suomessa. Kotipelit pelataan Ruskotalolla. ==Lähteet== *https://www.fcruskonpallo.fi/ *https://rppesis.seura.info/ ==Viitteet== 1.https://www.fcruskonpallo.fi/ 2.https://rppesis.seura.info/ Luokka:Vuonna 1967 perustetut urheiluseurat Luokka:Suomalaiset jalkapalloseurat Luokka:Suomalaiset futsalseurat Luokka:Suomalaiset lentopalloseurat Luokka:Pesäpalloseurat Luokka:Rusko
Barbara Crampton

Barbara Crampton (s. 27. joulukuuta 1958 Levittown, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on 1980-luvulta alkaen esiintynyt lukuisissa kauhuelokuvissa. Hänet tunnetaan muun muassa filmeistä Re-Animator (1985) ja Chopping Mall (1986). Television puolella Crampton on näytellyt monissa saippuasarjoissa. Hän on esittänyt Maggie Forresteria Kauniissa ja rohkeissa sekä Leanna Lovea Tunteissa ja tuoksuissa. Hänellä on ollut roolit myös Päivien viemää-, Santa Barbara- ja Guiding Light -sarjoissa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jón Ögmundsson

Jón Ögmundsson pyhä ( tai Jon i Hólar 1052 – 23. huhtikuuta 1121) oli islantilainen piispa 1100-luvulla. Jon oli Hall Torarinssonin sisaren tyttärenpoika. Jónista tuli Hólarin ensimmäinen piispa vuonna 1106 ja hän vartioi tiukasti "kansan tapoja". Hänen elämänsä tärkein tietolähde on Þingeyrar-munkki Gunnlaugr Leifssonin kirjoittama latinankielinen Jón Ögmundssonin elämäkerta. Se on säilynyt ainoastaan islanninkielisenä käännöksenä piispojen saagakokoelmassa Biskupa sögur I. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1052 syntyneet Luokka:Vuonna 1121 kuolleet Luokka:Islantilaiset pyhimykset Luokka:Islantilaiset katoliset piispat
Stoker (elokuva)

Stoker on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut brittiläis-yhdysvaltalainen jännityselokuva, jonka on ohjannut eteläkorealainen Park Chan-wook ja käsikirjoittanut Wentworth Miller (nimimerkillä Ted Foulke). Sen pääosia esittää Mia Wasikowska, Matthew Goode ja Nicole Kidman. Elokuva on Park Chan- wookin ensimmäinen englanninkielinen elokuva. Elokuva on omistettu tuottaja Tony Scottille, joka kuoli tuotannon päätyttyä. == Asetelma == Isänsä traagisen kuoleman jälkeen, 18-vuotissyntymäpäivänään, India Stoker (Mia Wasikowska) tapaa Charlien (Matthew Goode), karismaattisen setänsä, jonka olemassaolosta hänellä ei ollut tietoakaan. Lohduttaakseen Indiaa ja hänen epävakaata äitiään Evelyniä (Nicole Kidman), rauhallinen ja miellyttävän oloinen mies muuttaa heidän luokseen. Pian kuitenkin selviää, että Charlien ilmestyminen heidän elämäänsä ei ollut ollenkaan sattumaa ja tämän shokeeraava menneisyys voi vaikuttaa suuresti Indian tulevaisuuteen, tai tuhota sen kokonaan. == Näyttelijät == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto * Luokka:Vuoden 2013 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Vuoden 2013 brittiläiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset jännityselokuvat Luokka:Brittiläiset jännityselokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset kauhuelokuvat Luokka:Brittiläiset kauhuelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset independent-elokuvat Luokka:Brittiläiset independent-elokuvat Luokka:Sarjamurhaajaelokuvat Luokka:Park Chan-wookin ohjaamat elokuvat Luokka:Searchlight Picturesin elokuvat
Jacques Lambert

Jacques Georges Lambert (14. tammikuuta 1891 Pariisi - 4\. tammikuuta 1948) oli ranskalainen arkkitehti. Hän osallistui vuoden 1928 Amsterdamin olympialaisiin, joissa sai arkkitehtuurista kaksi mitalia; hopeaa kaupunkisuunnittelusta ja pronssia arkkitehtuurista teoksellaan "Versailles’n stadion". ==Lähteet== Luokka:Vuonna 1891 syntyneet Luokka:Vuonna 1948 kuolleet Luokka:Ranskalaiset arkkitehdit Luokka:Ranskalaiset olympiamitalistit
Iiris Rannio

Iiris Rannio on suomalainen teatteriohjaaja ja teatterinjohtaja. Elokuussa 2019 hän aloitti teatterinjohtajana Lappeenrannan kaupunginteatterissa. Koulutukseltaan Rannio on kasvatustieteen maisteri ja teatteri-ilmaisun ohjaaja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Lappeenrannan kaupunginteatterin taiteellinen henkilökunta Luokka:Suomalaiset teatteriohjaajat Luokka:Suomalaiset teatterinjohtajat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Levroux

Levroux on kunta Ranskassa Indren departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee noin 20 kilometriä Châteauroux’n kaupungista luoteeseen. Levroux’n kunta muodostettiin 1. tammikuuta 2019, jolloin kaksi kuntaa Levroux ja Saint-Pierre-de-Lamps yhdistyivät. Aiemmin 1. tammikuuta 2016 olivat yhdistyneet kaksi kuntaa Levroux ja Saint-Martin-de-Lamps. == Nähtävyyksiä == Levroux on vanha gallo-roomalainen kaupunki, joka tunnettiin tuolloin nimellä Gabatum. Ranskan kuningas Kaarle VII määräsi kaupungin linnoitettavaksi vuonna 1435. Tuolloin kaupungin muurissa oli kolme porttia, joista enää on jäljellä yksi, Porte de Champagne. Keskustassa on yksi 1400-luvun lopulla rakennettu ristikkotalo Maison de Bois. Sen omisti 1500-luvulla Katariina de’ Medici, joka antoi talon Pyhän Jaakobin reitin pyhiinvaeltajille. Kunnan maamerkki on Pyhän Sylvainin kollegiaalinen kirkko, joka rakennettiin paikalla sijainneen vanhan kirkon raunioille 1200-luvun alussa. Kirkko on omistettu Levroux’n pyhälle Sylvainille, joka on ihotautien suojeluspyhimys. Kaupungissa kävi keskiajalla paljon lepraa sairastavia hakemassa apua pyhimykseltä tautiinsa, mikä johti myös kaupungin nykyiseen nimeen. Kirkon suuret urut ovat yhdet Ranskan vanhimmista, vuodelta 1502. Kaupungin keskiaikaisiin monumentteihin kuuluu vielä kaksi vanhaa pyöreää linnan tornia jo tuhoutuneesta 1400-luvun linnasta. Levroux’ssa syntyneen kuvanveistäjä Ernest Nivetin teos "Lepäävä paimen" on Pyhän Sylvainin kirkon viereisessä puistossa. Alueella on ollut lampaan kasvatusta, ja kaupunki onkin tunnettu nahkateollisuudesta ja pergamentien valmistuksesta. Tiedosto:Levroux_(Indre)._(8717101732).jpg|Maison de Bois Tiedosto:Levroux_Collegiale_Saint_Sylvain_sud_20120320.jpg|Pyhän Sylvainin kollegiaalinen kirkko Tiedosto:Collégiale_Saint-Sylain_- _Buffet_d'orgues.JPG|Kirkon urut Tiedosto:Levroux_(Indre)._(8717425786).jpg|Linnan vanhat tornit Tiedosto:Bergercouchenivetc.JPG|Lepäävä paimen ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Indren kunnat
Didi (jalkapalloilija, 2001)

Didi (oik. Dieudonné Gaucho Debohi, s. 15. tammikuuta 2001 Kouibly, Norsunluurannikko) on norsunluurannikkolainen jalkapalloilija, joka pelasi lainalla Helsingin Jalkapalloklubissa ja sen reservijoukkue Klubi 04:ssä vuonna 2021. Viitattu 26.10.2023. Didi pelasi HJK:n joukkueessa Suomen Cupin finaalissa 2021, jossa hän tuli vaihdosta kentälle 55. minuutilla Sebastian Dahlströmin tilalle. HJK hävisi ottelun rangaistuspotkukilpailun jälkeen 0–1 (4–5). Lainapestinsä jälkeen Didi siirtyi takaisin pelaamaan Norsunluurannikolle. Vuonna 2022 hän siirtyi Ranskaan SM Caenin B-joukkueeseen. == Lähteet == Luokka:Norsunluurannikkolaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vaskan kompleksi

Vaskan kompleksi (IrCl(CO)[P(C6H5)3]2) on iridiumin organometallikomplekseihin kuuluva yhdiste. Yhdiste on mielenkiintoinen sen reaktioiden vuoksi ja sitä voidaan käyttää katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä. Vaskan kompleksi on saanut nimensä yhdisteen ominaisuuksia 1960-luvulla tutkineen virolais- yhdysvaltalaisen kemistin Lauri Vaskan mukaan. ==Ominaisuudet== Huoneenlämpötilassa Vaskan kompleksi on keltaista kiteistä ainetta. Yhdisteen rakenteessa keskusionina on iridium(I)iini ja siihen on sitoutunut ligandeina kloridi-ioni, hiilimonoksidi ja kaksi trifenyylifosfiinia. Kompleksin sitoutumisgeometria on tasoneliö. Vaskan kompleksi on 16 elektronin kompleksi, jolle tapahtuu helposti hapettava additio, jonka tuote on hyvin stabiili 18 elektronin kompleksi. Reaktiossa iridium hapettuu hapetusluvulle +III ja kompleksiin liittyy uusi ligandi. Vaskan kompleksi reagoi näin esimerkiksi vedyn, halogeenien ja alkyylihalogenidien kanssa. Erityisen mielenkiintoinen on hapettava additio happimolekyylin kanssa, koska se on reversiibeli.Christen M. Giandomenico: Platinum-Group Metals, Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2000.Arno Behr: Catalysis, Homogeneous, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2010. : ==Valmistus ja käyttö== Vaskan kompleksia valmisti ensimmäisen kerran M. Angoletta vuonna 1958. Lauri Vaska ja J. W. DiLuzio julkaisivat ensimmäiset tutkimuksensa yhdisteen rakenteesta ja ominaisuuksista vuonna 1961. Yhdistettä valmistetaan iridium(III)kloridista, trifenyylifosfiinista ja hiilimonoksidin lähteestä kuten dimetyyliformamidista kuumentamalla. Liuottimena käytetään 2-metoksietanolia. Vaskan kompleksia voidaan käyttää katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä. Se katalysoi esimerkiksi tertiääristen amiinien muodostamista amideista, amiinioksidien muodostamista nitroneista ja kytkentäreaktioita. ==Lähteet== Luokka:Iridiumyhdisteet Luokka:Organometalliyhdisteet
Vinci (yritys)

Vinci, aiemmin Societé Générale d'Entreprises (SGE), on maailman toiseksi suurin yritys toimiluvilla ja rakennusalalla, ja se työllistää 222 397 henkilöä ympäri maailmaaVinci : un des leaders mondiaux de la construction et de la concession. Vincin toiminta on järjestetty viiden liikekeskuksen ympärille: Vinci Autoroutes, Vinci Concessions, Vinci Énergies, Eurovia ja Vinci Construction. Vuonna 2019 yritys toimi yli sadassa maassa ja sen liikevaihto oli 48,053 miljardia euroaVinci, un leader mondial de la construction et des concessions. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Engie Luokka:Ranskalaiset energiayhtiöt Luokka:Ranskalaiset pörssiyhtiöt Luokka:CAC 40 -indeksi Luokka:Euronext 100 -indeksi Luokka:Euro Stoxx 50 -indeksi
Alex Virot

Alexandre Virot (1890 Pariisi – 14. heinäkuuta 1957) oli ranskalainen piirtäjä ja urheilutoimittaja. ==Ura== Nuoruudessaan Virot kiinnostui urheilusta ja taiteesta, johon hän sai vaikutteita kuvanveistäjä Antoine Bourdellelta. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän taisteli sekä juoksuhaudoissa että ilmavoimissa ja toisen maailmansodan aikana Ranskan vastarintaliikkeessä.. Virot toimi piirtäjänä Miroir des Sports -lehdelle ja hän sekä raportoi että osallistui vuoden 1928 Amsterdamin olympialaisiin, joissa sai hopeaa piirroksista ja akvarelleista teoksellaan “Gestes de football“. Toimittajana Virot taltioi 22 Ranskan ympäriajoa. Ensimmäisen radiotaltioinnin kilpailusta hän teki vuonna 1929 ja ensimmäinen suora lähetys Col d'Aubisquen nousuvaiheelta vuonna 1932. Urheilulajien lisäksi Virot taltioi myös Ranskan ensimmäisen lottoarvonnan vuonna 1934 sekä haastatteli Etiopian kuningasta Haile Selassieta. Hän työskenteli myös yleisradiotoiminnassa Radiodiffusion- Télévision Françaisella ja Radio Luxembourgilla. ==Kuolema== Virot kuoli moottoripyöräonnettomuudessa taltioidessaan vuoden 1957 Ranskan ympäriajoa. Onnettomuus tapahtui Ranskan kansallispäivänä reitillä Barcelona–Ax-les- Thermes, missä hän ja hänen kuljettajansa René Wagner ajautuivat 30 km/h vauhdilla rotkoon. Virot sai kallonmurtuman ja hän kuoli matkalla sairaalaan. Wagner kuoli myöhemmin saamiinsa vammoihin. Molempien muiston kunniaksi ympäriajoissa järjestettiin hiljainen hetki. ==Kunnianosoitukset== Vuosina 1960–1967 Ranskan ympäriajot palkitsivat kunniallisia pyöräilijöitä Alex Virot-palkinnolla. ==Lähteet== Luokka:Vuonna 1890 syntyneet Luokka:Vuonna 1957 kuolleet Luokka:Ranskalaiset toimittajat Luokka:Ranskalaiset taiteilijat Luokka:Ranskalaiset olympiamitalistit
Ferrari 250

Ferrari 250 on italialaisen Ferrarin vuosina 1953–1964 valmistama urheiluauto. Auton huippunopeus on 225 km/h ja sen kiihtyvyys on 0-100 km/h 8,2 sekuntia. Ferrarista on saatavilla kaksi eri korivaihtoehtoa, molemmat kuuluisan korisuunnittelijan Giovanni Michelotin suunnittelemia. Auton GT-mallilla on voitettu monia ajokilpailuja. Ferrari 250 GTO:ta valmistettiin vuosina 1962–1964 36 kappaletta ja kaikki ne ovat edelleen tallessa. Vuonna 2018 yksi niistä vaihtoi omistajaa 70 miljoonalla dollarilla. == Lähteet == 250 Luokka:1950-luvun autot Luokka:1960-luvun autot
David Gilly

David Gilly (7. tammikuuta 1748 – 5. toukokuuta 1808) oli saksalainen arkkitehti. Hän oli arkkitehti Friedrich Gillyn isä.Jokinen ja Honkala 2000, s. 81 Gilly on Berliinin klassistisen arkkitehtuurin varhaisvaiheen huomattavimpia edustajia. Hänen päätöitään ovat Freienwaldin linna (1798) ja Viewergin talo (1801–1804) Braunschweigissa. Gilly julkaisi useita rakennustekniikkaa käsitteleviä teoksia ja perusti Berliinin ensimmäisen rakennusalan ammattilaisille suunnatun lehden. == Lähteet == *Jokinen, Teppo ja Honkala, Liisa: Arkkitehtuurin sanakirja. WSOY 2000. ISBN 951-0-24579-8 === Viitteet === Luokka:Saksalaiset arkkitehdit Luokka:Vuonna 1748 syntyneet Luokka:Vuonna 1808 kuolleet
Friedrich Gilly

Friedrich David Gilly (16. helmikuuta 1772 – 3. elokuuta 1800 Karlsbad) oli saksalainen arkkitehti. Myös Gillyn isä David Gilly oli merkittävä arkkitehti. Friedrich Gilly oli preussilaisen klassismin uranuurtajia, ja hänen piirustustensa mukaan rakennettiin muun muassa Königsbergin Schauspielhaus (1799) ja Berliinin Nationaltheater (1800).Jokinen ja Honkala 2000, s. 81 Friedrich Gilly oppi jo nuorena arkkitehtuurin teoriaa ja käytäntöä isänsä David Gillyn opastuksella Stettinissä. Vuonna 1788 Friedrich Gilly asettui Berliiniin. Varhaiskypsä Gilly toimi 16-vuotiaana kuninkaallisen rakennusviraston tarkastajana Friedrich Wilhelm von Erdmannsdorffin ja Carl Gotthard Langhansin alaisuudessa. Gilly tutki myös Itä-Preussissa sijaitsevaa Marienburgin keskiaikaista linnoitusta, ja se sai hänet arvostamaan Pohjois- Saksan tiiligotiikkaa.Curl 1999, s. 274 Berliinin taideakatemia julisti vuonna 1796 kilpailun Fredrik Suuren muistomerkiksi. Gilly laati suurellisen ehdotuksen, johon kuului monumentaalinen porttirakennus, obeliskeja sekä jykevällä jalustalla oleva doorilainen temppeli. Gillyn ehdotus teki suuren vaikutuksen moniin nuoriin arkkitehteihin, kuten Leo von Klenzeen, Karl Friedrich Schinkeliin, Heinrich Strackiin ja Friedrich August Stüleriin. Gillyn omaan ajatteluun vaikuttivat puolestaan ranskalaisten arkkitehtien teoriat ja rakennukset. Gilly nimitettiin 26-vuotiaana vastaperustetun Bauakademien optiikan ja perspektiiviopin professoriksi. Hän kuoli tuberkuloosiin Karlsbadissa vain 28 vuoden ikäisenä. == Lähteet == *Jokinen, Teppo ja Honkala, Liisa: Arkkitehtuurin sanakirja. WSOY 2000. ISBN 951-0-24579-8 *Curl, James Stevens: Dictionary of architecture. Oxford University Press 1999. ISBN 0-19-210006-8 === Viitteet === Luokka:Saksalaiset arkkitehdit Luokka:Vuonna 1772 syntyneet Luokka:Vuonna 1800 kuolleet
Paul Landowski

Paul Maximilien Landowski (1. kesäkuuta 1875 Pariisi – 31. maaliskuuta 1961 Boulogne-Billancourt) ranskalainen kuvanveistäjä. Hänen tunnetuimpiin veistostöihinsä kuuluu Brasilian Rio de Janeiron Kristus-patsas. Landowski osallistui vuoden 1928 Amsterdamin olympialaisiin, joissa voitti kultaa kuvanveistossa teoksellaan "Boxeur". Landowskin lapset olivat myös taiteilijoita: taidemaalari Nadine Landowski (1908–1943), säveltäjä Marcel Landowski (1915–1999) ja pianisti-taidemaalari Françoise Landowski-Caillet (1917–2007). ==Lähteet== Luokka:Vuonna 1875 syntyneet Luokka:Vuonna 1961 kuolleet Luokka:Ranskalaiset kuvanveistäjät Luokka:Ranskalaiset olympiavoittajat
Leila Simonen

Leila Simonen (s. 8. toukokuuta 1951 Kalajoki) on suomalainen yhteiskuntatieteiden tohtori, joka jätti vakinaisen tutkijanvirkansa ryhtyen yksityisyrittäjäksi eli kirjailijaksi ja kouluttajaksi. ==Koulutus ja ura== Simonen opiskeli Tampereen yliopistossa, kanadalaisessa Ontario Institute for Studies in Education, University of Toronto -yliopistossa ja Warwickin yliopistossa Englannissa. Yhteiskuntatieteiden tohtoriksi hän valmistui 1990 Tampereen yliopistosta. Vuosina 1975–1990 Simonen työskenteli Tampereen yliopistossa tuntiopettajana ja suunnittelijana sekä Suomen Akatemian erikoistutkijana. Kuopion yliopiston sosiaalipolitiikan dosenttina hän on toiminut vuodesta 1991 lähtien. Sosiaali- ja terveyshallituksen, josta 1992 tuli Stakes, tutkimus- ja kehittämispäällikkönä Simonen työskenteli 1991–2000. Simonen työskenteli Tampereen yliopistossa sosiaalipolitiikan ja naistutkimuksen parissa, ja oli perustamassa Liisa Rantalaihon ja muutaman muun kanssa naistutkimuksen yksikköä ja Suomen naistutkimusseuraa. Julkista huomiota sai myös Simosen 1995 naiseudesta kirjoittama teos Kiltin tytön kapina. Vuodet 2001–2014 hän uurasti perustamassaan yrityksessä, luennoi, kirjoitti ja koulutti ihmisiä yritysvalmennus- ja elämäntaitokursseilla Suomessa ja ulkomailla. Simonen myi yrityksensä ja jäi eläkkeelle, mutta saattoi silti vielä pitää luennonkin, jos sai kiinnostavan pyynnön. Rikosromaaneissaan Simonen hyödynsi yhteiskuntatieteilijän osaamistaan. Hänestä tuntui, ettei tutkijan työ johtanut hänen haluamaansa tavoitteeseen, joten hän päätti kirjoittaa yhteiskunnallisista ongelmista romaanin keinoin. Pitkä kokemus yhteiskunnallisesta tutkimuksesta tuotti sopivaa aineistoa fiktioon ja toinen painava syy oli Simosen halu kokeilla uutta. Palaute oli kyllä positiivista, mutta enemmän häntä pidettiin virkamiestohtorina, joka luo dekkareita. Romaanien päähenkilönä seikkaili rikosylikonstaapeli Susanna ”Susi” Teräsvuo, mutta hänen tarinansa päätyi tauolle, koska kirjoittaminen vaati Simosen mielestä liikaa erakoitumista. Hän halusi eläkepäiviinsä enemmän elämää. ==Julkaisuja== ===Väitöskirja=== * ===Ammattikirjallisuus=== Simosella on yli 200 tieteellistä julkaisua. * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * ===Dekkarit=== * * * * * ===Elämäntaito=== * * * ===Satukirjat=== * ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset sosiaalipoliitikot Luokka:Suomalaiset rikoskirjailijat Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Cheick Kongo

Cheick Guillaume Ouedraogo (s. 17. toukokuuta 1975 Pariisi) on ranskalainen raskaansarjan vapaaottelija ja entinen potkunyrkkeilijä. Hän voitti urallaan Bellatorin raskaansarjan turnauksen ja King of the Ringin superraskaansarjan mestaruuden.Bellator 107 Results: Cheick Kongo Beats Peter Graham, Wins Season 9 Tournament bleacherreport.com 9.11.2013 Viitattu 8.5.2021 Potkunyrkkeilyssä Kongo voitti muun muassa King of the Ringsin mestaruuden, thainyrkkeilyssä maailmanmestaruuden ja savatessa Euroopan mestaruuden. Hän otteli UFC:ssä vuosina 2006–2013 tilastolla 11–6–1.Cheick Kongo tapology.com Viitattu 8.5.2021 ==Saavutukset== ;Bellator MMA *Raskaansarjan turnausvoitto *Eniten otteluita raskaassasarjassa (16) *Eniten voittoja raskaassasarjassa (12) ;Ultimate Fighting Championship *Illan tyrmäys (kerran, vs. Pat Barry) ;King of the Ring *Superraskaansarjan mestaruus (kerran) ==Lähteet== Luokka:Ranskalaiset potkunyrkkeilijät Luokka:Ranskalaiset thainyrkkeilijät Luokka:Ranskalaiset vapaaottelijat Luokka:Kyokushinin harjoittajat Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Atomishakki

Atomishakki (engl. Atomic chess) on shakkivariantti, jonka tärkein eroavuus tavallisesta shakista on se, että nappulan lyöminen aiheuttaa aina ”räjähdyksen”, jossa lyövä nappula, lyöty nappula ja niiden viereisissä ruuduissa sijaitsevat nappulat sotilaita lukuun ottamatta poistetaan pelistä. Peli voitetaan tekemällä sellainen räjäytys, jota ympäröiville ruuduille sisältyy vastustajan kuningas. Oman kuninkaan ollessa ympäröivissä ruuduissa lyöntiä ei saa suorittaa. Kuninkaat eivät saa lyödä nappuloita. Atomishakissa kuninkaat saavat siirtyä vierekkäin. Atomishakkia pelataan vaihtelevasti joko shakkauksin ja matein tai niin ettei kumpaakaan voi tehdä. Jos kuninkaat ovat vierekkäin, niitä ei voi shakata. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Shakkivariantit
Satu Sikanen

Satu Sikanen (o.s. Lampinen, s. 21. marraskuuta 1977 Mikkeli) on suomalainen, Lappeenrannassa asuva yhteiskuntatieteiden maisteri, joka on toiminut Etelä- Karjalan maakuntajohtajana syksystä 2020 lähtien. Puoluepoliittisesti sitoutumaton Sikanen siirtyi maakuntajohtajaksi eli Etelä-Karjalan liiton johtajaksi työskenneltyään tätä ennen viitisen vuotta Etelä-Karjalan aluekehitysjohtajana. Sikanen on maakuntajohtajan tehtävässä Matti Viialaisen seuraaja. Sikanen on kilpaillut maastohiihtäjänä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Etelä-Karjalan uusi maakuntajohtaja on Satu Sikanen - haluaa uusia työpaikkoja ja vaihtoehtoja venäläisten matkailun rinnalle (podcast, 8.6.2020) (areena.yle.fi) Luokka:Maakuntajohtajat Luokka:Suomalaiset maastohiihtäjät Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt