EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
MacMahon (ranskalainen aatelissuku)

MacMahon on irlantilaista alkuperää oleva ranskalainen aatelissuku. Suku muutti Irlannista pian Stuartin kuningashuoneen kaatumisen jälkeen 1600-luvun lopulla. Ranskassa suvusta tuli avioliiton kautta suurien tiluksien omistaja, joista osa on edelleen sen hallussa. Sukuun kuuluu muun muassa valtiomies Marie Edmé Patrice Maurice de MacMahon (1808–1893), Magentan herttua, joka oli Ranskan valtionpäämies (vuodesta 1875 presidentin arvonimellä) vuosina 1873–1879.Bratberg, Terje: MacMahon. Store norske leksikon. Viitattu 28. joulukuuta 2022 ==Lähteet== Luokka:Irlantilaiset suvut Luokka:Ranskan aateli Luokka:Iiriläisten diaspora
Nismo

Nismo (Nissan Motorsport) on Nissanin moottoriurheiluosasto, joka kilpailee Formula E- ja Super GT-sarjoissa. Nismo on osallistunut Span 24 tunnin ajoihin ja Le Mansin 24 tunnin ajoihin. Vuonna 1998 Nissan R390 GT1 sijoittui kolmanneksi Le Mansin ajoissa. Nismo on kilpaillut myös FIA GT Championship -sarjassa. Nissan Motorsport International on perustettu syyskuussa 1984. Nykyisin Nismo-merkkiä käytetään myös urheilullisten autojen brändinä. == Nissan Motorsports Europe == Nissan Motorsports Europe oli Nissanin talli, joka osallistui rallin MM-sarjaan kausilla 1991-1992 ja 1997-1998. Autona oli kahtena ensimmäisenä vuotena Nissan Sunny GTI-R, jolla paras tulos oli kolmas sija Ruotsin rallista. Kahtena jälkimmäisenä vuotena tallilla oli Nissan Almera Kit Car ja Nissan Micra Kit Car. == Lähteet == Luokka:Nissan Luokka:Formula E -tallit Luokka:FIA World Endurance Championship -tallit Luokka:Super GT -tallit Luokka:Rallin MM-sarjan tallit
Vitali Sazonov

Vitali Sazonov (; 4. huhtikuuta 1947 Taka-Baikalia, Siperia, Neuvostoliitto – 6. syyskuuta 1986 München, Länsi-Saksa) oli ukrainalainen taidemaalari. Sazonov asui vuodesta 1957 Odessassa. Hän opiskeli Odessan yliopistossa arkeologiaa ja historiaa. Vuonna 1967 hän kiinnostui maalaamisesta ja vuonna 1972 omistautui kokonaan maalaamiselle. Hän osallistui Feodosi Humenjukin, Volodymyr Makarenkon ja Volodymyr Strelnikovin kanssa vuosina 1975 ja 1976 kahteen ukrainalaisen epävirallisen taiteen näyttelyyn moskovalaisessa yksityisasunnossa ja myös muihin epävirallisiin näyttelyihin. Hän pääsi vuonna 1980 muuttamaan länteen ja asettui Müncheniin. Hänen tyylinsä oli abstrakti, mihin hän sai vaikutteita Wassily Kandinskyn tuotannosta, abstraktista taiteesta ja vanhoista ikoneista. Hän piti yksityisnäyttelyitä Euroopassa, Australiassa ja Kanadassa. Hänen maalauksiaan esittelevä albumi ilmestyi vuonna 1984. ==Lähteet== Luokka:Ukrainalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Vuonna 1986 kuolleet
Bernhardus Varenius

Bernhardus Varenius (saksaksi Bernhard Varen) (1622 Hitzacker, Ala-Saksi – 1650 Amsterdam?) oli saksalainen maantieteilijä. Hänen julkaisuaan Geographia Generalis vuodelta 1650 on pidetty modernin maantieteen tieteenalan syntynä. ==Elämä ja ura== Varenius vietti varhaisvuotensa Uelzenissa, jossa hänen isänsä oli Braunschweigin herttuan hovisaarnaajana. Varenius opiskeli Hampurin gymnasiumissa (1640–1642) sekä Königsbergin (1643–1645) ja Leidenin (1645–1649) yliopistoissa, joissa hän omistautui matematiikalle ja lääketieteelle. Hän suoritti lääketieteen tutkinnon Leidenissä vuonna 1649. Sen jälkeen hän asettui Amsterdamiin aikomuksenaan harjoittaa lääkärin ammattia. Abel Tasmanin, Willem Schoutenin ja muiden hollantilaisten merenkulkijoiden tuoreet löydöt sekä ystävyys Willem Blaeun ja muiden maantieteilijöiden kanssa houkuttelivat Vareniuksen maantieteen pariin. Hän kuoli vuonna 1650 köyhyydessä 28-vuotiaana. Varenius julkaisi vuonna 1649 amsterdamilaisen Lodewijk Elzevirin kautta teoksen Descriptio Regni Japoniae. Tämä jesuiittalähetyssaarnaajien ja kauppiaiden raportteihin perustuva teos on varhainen eurooppalainen kuvaus Japanista, ja se sisältää tietoa maantieteellisistä, poliittisista ja historiallisista näkökohdista. Siihen sisältyy latinankielinen käännös osasta Jodocus Schoutenin Siamia koskevaa selostusta sekä selvitystä eri kansojen uskonnoista. Seuraavana vuonna 1650 ilmestyi Elzevirin kautta hänen tunnettu teoksensa Geographia Generalis, jossa hän pyrki laatimaan maantieteen yleiset periaatteet tieteelliselle perustalle tähtitieteen ja matematiikan tapaan aikansa tietämyksen mukaisesti. Teos jakautuu "yleiseen" maantieteeseen ja "erityiseen" eli aluemaantieteeseen. Teos käännettiin useille eurooppalaisille kielille, ja sillä oli maailmanlaajuinen vaikutus yli vuosisadan ajan. Isaac Newton teki useita tärkeitä parannuksia teoksen Cambridgessa vuonna 1672 julkaistuun laitokseen. Myöhemmistä maantieteilijöistä erityisesti Jean-Baptiste Bourguignon d'Anville ja Alexander von Humboldt korostivat Vareniuksen merkitystä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:saksalaiset maantieteilijät Luokka:Vuonna 1622 syntyneet Luokka:Vuonna 1650 kuolleet
Kotka 10

Kotka 10 on Yellow Film & TV:n tuottama suomalainen draamasarja, joka julkaistiin C More -suoratoistopalvelussa kesällä 2023. Kahdeksanosainen sarja kertoo kahden kotkalaisen pelastajatiimin ja ensihoitoyksikön toiminnasta ja arjesta. Sarjan pääosissa näyttelevät Sara-Maria Heinonen, Juha Kukkonen, Kai Vaine, Jaakko Ohtonen, Jasir Osman, Heikki Ranta, Sara Paasikoski, Inka Kallén ja Matleena Kuusniemi. Sarjan on ohjannut Jyri Kähönen ja sen pääkäsikirjoittajana on toiminut Hanna Leivonniemi. Sarjassa nähtävät pelastustehtävät perustuvat tositapauksiin. == Tekeminen == Sarjaa on kuvattu Kotkassa ja Helsingissä vuoden 2022 aikana. Pelastusasemakuvauksia tehtiin Kotkassa Jylpyn asemalla. Kymenlaakson pelastuslaitokselta saatiin käyttöön tarvittava kalusto sekä sarjan tekijöitä ja näyttelijöitä auttaneet ja konsultoineet ihmiset. Ennen kuvauksia sarjan näyttelijät kävivät palopelastuskoulutuksessa. Sarjan tapahtumat oli alun perin kirjoitettu helsinkiläiselle pelastusasemalle, mutta ne siirrettiin ohjaaja Jyri Kähösen mukaan tuotannollisista ja taloudellisista syistä Kotkaan. Tapahtumien siirron mukana näyttelijät opettelivat paikallisen murteen. == Rooleissa == === Pääosissa === === Sivuosissa === == Jaksot == Jakso Jakson nimi Ohjaaja Käsikirjoittaja(t) Julkaisu C Moressa Ikäraja 1 Uusi aika Jyri Kähönen Hanna Leivonniemi 15. kesäkuuta 2023 2 Tulikaste Susanna Åke 3 Ei savua ilman tulta Timo Turunen 22. kesäkuuta 2023 4 Kohti taivasta 5 Väärä hälytys Susanna Åke 29. kesäkuuta 2023 6 Tihutöitä 7 Kadonnut Timo Turunen 6. heinäkuuta 2023 8 Myrsky Hanna Leivonniemi == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Making of -video sarjan tekemisestä C Moren YouTube-kanavalla Luokka:2020-luvun suomalaiset draamasarjat Luokka:C More -alkuperäissarjat
Ascanio Mayone

Ascanio Mayone (myös Maione; n. 1565/1570 Napoli – 9. maaliskuuta 1627 Napoli) oli italialainen säveltäjä, urkuri ja harpisti.Ascanio Mayone HOASM, viitattu 28.12.2022Ascanio Mayone AllMusic, viitattu 28.12.2022 Mayone opiskeli Giovanni de Macquen ja Giovanni Domenico da Nolan johdolla Napolissa. Hän toimi siellä Santissima Annunziata -kirkon urkurina vuodesta 1593 ja maestro di cappellana vuodesta 1621. Hän oli myös kuninkaallisen kapellin urkuri vuodesta 1602. Mayonen johdolla opiskelivat muiden muassa Guarino ja tämän poika Giulio, joista molemmista tuli Napolissa toimineita urkureita. Mayone käytti kosketinsoitinmusiikissaan uusia, innovatiivisia muotoja. Hänen päätyönsä on kahdessa osassa julkaistu kosketinsoitinmusiikin kokoelma Diversi capricci per sonare (1603, 1609), joka sisältää canzonia, toccatoja, muunnelmia ja laulujen sovituksia, joista monet edustavat barokkityyliä 1500-luvulla vallinneiden musiikkityylien sijaan. Mayone jatkoi kuitenkin myös tyyliltään vanhanaikaisten kappaleiden laatimista. Hän kuului toccatan ja fuugan varhaisiin edelläkävijöihin. Mayonen muuhun tuotantoon kuuluu madrigaaleja ja vespereitä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: nuotteja Luokka:Italialaiset säveltäjät Luokka:Italialaiset urkurit Luokka:Harpistit Luokka:Renessanssisäveltäjät Luokka:Barokkisäveltäjät Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Vuonna 1627 kuolleet
Nerolidoli

Nerolidoli (C15H26O) on terpenoideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä esiintyy luonnossa useiden kasvien eteerisissä öljyissä. Nerolidolia voidaan käyttää hajusteissa ja muiden yhdisteiden valmistamiseen. == Ominaisuudet, valmistus ja käyttö == Huoneenlämpötilassa nerolidoli on väritöntä nestettä. Yhdisteellä on mieto kukkaismainen tuoksu. Aine ei liukene veteen, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin, esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin ja asetoniin. Nerolidolilla on neljä isomeeriä, jotka ovat (3R,6E)-, (3S,6E)-, (3R,6Z)- ja (3S,6Z)-isomeerit.Johannes Panten & Horst Surburg: Flavors and Fragrances, 2. Aliphatic Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2015. Kasvit muodostavat yhdistettä farnesyylipyrofosfaatista nerolidolisyntaasin katalysoimana. Nerolidolia voidaan eristää kasveista, mutta suurin osa valmistetaan synteettisesti lähtien linalolista. Linaloli reagoi ensin etyyliasetoasetaatin tai 2-metoksipropeenin kanssa geranyyliasetoniksi. Geranyyliasetonista muodostetaan nerolidoli reaktiolla vinyylimagnesiumbromidin kanssa. Nerolidolia käytetään ainesosana kukkaistuoksuissa, deodoranteissa ja puhdistusaineissa. Siitä voidaan valmistaa myös muita yhdisteitä, esimerkiksi farnesolia, E-vitamiinia ja K1-vitamiinia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * PubChem: Nerolidol * PubChem: cis-Nerolidol * PubChem: (3S,6E)-Nerolidol * PubChem: (3R,6E)-nerolidol * Human Metabolome Database (HMDB): Nerolidol * Human Metabolome Database (HMDB): (3S,6E)-Nerolidol * Human Metabolome Database (HMDB): (S)-Nerolidol * Human Metabolome Database (HMDB): (¬±)-trans- Nerolidol * Food Component Database (FooDB): Nerolidol * Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Nerolidol * Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): (3R,6E)-Nerolidol * Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): (3S,6E)-Nerolidol * Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Nerolidol * ChemBlink: Nerolidol * PheroBase: Semiochemical - trans-nerolidol Luokka:Terpeenit
Anton Friedrich Büsching

Anton Friedrich Büsching (27. syyskuuta 1724 Stadthagen, Schaumburg-Lippe – 28. toukokuuta 1793 Berliini) oli saksalainen teologi ja maantieteilijä. Hän oli maantieteen poliittis-tilastollisten esitysten tärkeä kehittäjä. ==Elämä ja ura== Teologiaa Hallessa opiskellut Büsching nimitettiin vuonna 1748 kotiopettajaksi kreivi de Lynarsin perheeseen Köstritzissä. Kreivi oli tuolloin lähdössä suurlähettilääksi Pietariin, ja tällä matkalla Büsching päätti keskittyä maantieteeseen. Hän jätti kreivin perheen ja asettui Kööpenhaminaan. Vuonna 1754 hän muutti Göttingeniin, jossa hänet nimitettiin filosofian professoriksi vuonna 1757, mutta vuonna 1761 hän otti vastaan papin viran Pietarin luterilaisessa saksalaisessa seurakunnassa. Hän palasi Keski- Eurooppaan vuonna 1765. Ensin hän asui Altonassa, mutta seuraavana vuonna hänet kutsuttiin Berliiniin johtamaan kuuluisaa Gymnasium zum Grauen Kloster -koulua, jonka Fredrik Suuri oli perustanut. Büschingista tuli Saksan koulujärjestelmän uudelleenjärjestelyn auktoriteetti. Göttingenissä ollessaan hän avioitui runoilija Christiana Diltheyn kanssa. Büschingin teoksia maantieteestä, historiasta, kasvatuksesta ja teologiasta on yli sata. Hänen pääteoksensa on seitsemässä osassa vuosina 1754–1792 julkaistu Neue Erdebeschreibung ("Uusi maapallon kuvaus"), uraauurtava tilastollisen ja poliittisen maantieteen esitys erittäin moniin lähteisiin ja valtavaan tutkimustyöhön perustuen. Teos käännettiin useille vieraille kielille. Büsching oli myös arvokkaiden julkaisusarjojen Magazin für die Historie und Geographie der neueren Zeit ja Wöchentlichen Nachrichten von neuen Landkarten toimittaja. Hän kirjoitti myös muun muassa perusteellisen elämäkerran Fredrik Suuresta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:saksalaiset teologit Luokka:saksalaiset opettajat Luokka:saksalaiset maantieteilijät Luokka:saksalaiset professorit Luokka:Vuonna 1724 syntyneet Luokka:Vuonna 1793 kuolleet
Norrsundvik

Norrsundvik on kylä Kemiönsaaren kunnassa. Kylä sijaitsee Kemiön länsiosassa Norrlångvikenin merenlahden pohjoispuolella. Norrsundvik on pääosin kallioista metsämaata. Kyläaluetta rajaavat meri etelässä ja lännessä, puro Smedjebäcken pohjoisessa ja Björndalenin laakso idässä. Kylän asutus on keskittynyt kallioalueen länsireunalle, jota ympäröivät peltoaukeat. Norrlångvikenin rannalla on lukuisia kesämökkejä. Norrlångvik on sijainnut Sundviken-nimisen lahden rannalla. Lahti on madaltunut ja lopulta kuivunut ja muutettu peltomaaksi, eikä siitä ole jäljellä enää kuin ruovikoitunut ranta-alue Norrlångvikenin suulla. Kylän kaksi kantataloa mainitaan vuoden 1566 kymmenysluettelossa. Isonjaon aikaan 1787 kylässä on ollut neljä taloa, joista yksi on jaettu tuolloin kahtia. Kylään lohkottiin uusia pien- ja asuintiloja 1920- ja 1930-luvuilla, mutta uudempaa vakituista asutusta kylään ei ole syntynyt. ==Lähteet== Luokka:Kemiön kylät
Kasvisruoka

Kasvisruoka on ruokaa, joka valmistetaan kasviksista. Toisaalta se voidaan määritellä ruoaksi, josta puuttuu liha ja kananmunaThe myth of the Indian vegetarian nation. Soutik Biswas. 4.4.2018 tai liha, kananmuna ja maitotuotteethttps://www.puhti.fi/tietopaketit/kasvisruokavalio/ tai pelkästään maa- ja vesieläinten liha. Ensimmäistä vaihtoehtoa kutsutaan laktovegetaariseksi ruoaksi ja toista vegaaniruoaksi. Liha ja kananmuna korvataan vegaaniruoassa tofulla, soijarouheella tai pavuilla, juusto kasvipohjaisella versiolla. == Kasvisruoan proteiinit == Joskus kasvisvaihtoehtona markkinoidun ruoan liha korvataan ruoka-aineella, joka ei sisällä juuri lainkaan proteiinia. Esimerkiksi valmiskasvishernekeitto saattaa sisältää vain herneitä, sipulia ja porkkanaa. Myös osa perinteisistä kasvisruoista, kuten kasviskeitot, sisältää hyvin vähän proteiinia mutta esimerkiksi linsseissä on paljon proteiinia. Kasvisruoan proteiininlähteillä on mahdollista korvata eläinkunnan proteiinin ja välttämättömien aminohappojen lähteet osittain tai kokonaan. Kasvisruoan monipuolisuuteen kannattaa kiinnittää erityistä huomiota, ja esimerkiksi vegaanista ruokavaliota noudattavan kannattaa syödä päivittäin riitävästi palkokasveja tai palkokasvipohjaisia valmisteita sekä täysjyvävalmisteita. Esimerkiksi soijatuotteiden aminohappokoostumus on erinomainen. Kasviproteiineja voitaisiin hyödyntää suomalaisessa ruokavaliossa paljon enemmän sekä ympäristö- että terveysnäkökulmasta. THL suosittelee syömään monipuolisesti kasviksia ja hedelmiä joka aterialla sekä korvaamaan lihaa erilaisilla kasviproteiinin lähteillä. ==Katso myös== * Salaatti * Kasvissyönti == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *https://kasvisruokaaviisaasti.fi/terveellinen- kasvisruokavalio/ *Terveellinen ruokavalio - THL *
Nordvik

Nordvik on kylä Kemiönsaaren kunnassa. Kylä sijaitsee Kemiön länsiosassa meren rannalla Nordvikfjärdenin edustalla. Nordvikin läpi kiemurtelee maantie, joka yhdistää kylän sen naapurikyliin Skålböleen ja Tolvsnäsiin. Yhteistä kylärajaa Nordvikillä on myös Norrsundvikin kanssa kaakossa ja Helgebodan ja Västankärrin kylien takamaiden kanssa pohjoisessa. Nordvikin asutus sijoittuu maantien varrelle tai sen välittömään läheisyyteen. Valtaosa kylän alueesta on kumpuilevaa metsäistä ja soista kalliota, mutta sen etelälaidalla on peltoaukiota. ==Historia== Nordvikista on löytynyt pronssikautinen hautaröykkiö. Varhaisin maininta Nordvikistä on vuodelta 1540. Nordvik on aikanaan perustettu pitkälle sisämaahan ulottuneen lahden suulle. Lahti on historian kuluessa madaltunut ja kuivunut kokonaan. Kylässä on ollut viisi taloa, mutta 1600-luvun lopulla niistä vain kolme oli veronmaksukykyisiä. Isojako toteutettiin 1776, jolloin kylässä oli edelleen kolme kantataloa. Westergård ja Nedergård siirtyivät isojaon jälkeen pois kylän historialliselta kylätontilta, jolla Uppgård edelleen sijaitsee. Westergård jaettiin kahtia 1784 ja Nedergård 1795. Perimätiedon mukaan kylässä tehtiin tiiliä 1800-luvun lopulla. 1900-luvun alussa kylässä oli kantatilojen lisäksi neljä palstatilaa ja useita maattoman väen asuinpaikkoja. Nordvikin palstatilat ja torpat itsenäistyivät 1920- ja 1930-luvuilla, minkä lisäksi kylään lohkottiin uusia pientiloja 1950-luvulla. Uudempaa asutusta ei Nordvikiin ole syntynyt. Kylän ainoa kauppa lopetettiin 1960-luvulle tultaessa. Sittemmin Nordvik on hiljentynyt, ja osa asutuksesta on muuttunut kesämökeiksi. ==Lähteet== Luokka:Kemiön kylät
Sinfonia nro 4

Sinfonia nro 4 voi tarkoittaa: * Sinfonia nro 4, Kalevi Ahon sinfonia * Sinfonia nro 4, Ludwig van Beethovenin sinfonia * Sinfonia nro 4, Johannes Brahmsin sinfonia * Sinfonia nro 4, Anton Brucknerin sinfonia * Sinfonia nro 4, Antonín Dvořákin sinfonia * Sinfonia nro 4, Gustav Mahlerin sinfonia * Sinfonia nro 4, Felix Mendelssohn Bartholdyn sinfonia * Sinfonia nro 4, Sergei Prokofjevin sinfonia * Sinfonia nro 4, Franz Schubertin sinfonia * Sinfonia nro 4, Robert Schumannin sinfonia * Sinfonia nro 4, Jean Sibeliuksen sinfonia * Sinfonia nro 4, Dmitri Šostakovitšin sinfonia * Sinfonia nro 4, Pjotr Tšaikovskin sinfonia.
Berežany

Berežany () on kaupunki Ukrainan Ternopilin alueen Ternopilin piirissä. Berežany sijaitsee Dnestrin vesistöön kuuluvan Zolota Lypa-joen varrella, 54 kilometriä alue- ja piirikeskus Ternopilistä länteen. Kaupungin kautta kulkee eurooppatie ja siellä on linja-autoasema. Sinne yltää myös rautatien pistorata rautatieasemineen. Tammikuun keskilämpötila on -4,9 ja heinäkuun +18,1 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 653 millimetriä. Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 17 316 asukasta vuoden 2021 alussa. Vuonna 2001 väkiluku oli 17 617\. Tuolloin asukkaista etniseltä taustaltaan oli ukrainalaisia 95 prosenttia, venäläisiä 3 prosenttia, minkä lisäksi asukkaissa oli taustaltaan armenialaisia, azerbaidžanilaisia, juutalaisia ja tataareja. Ennen toista maailmansotaa väkiluku oli noin 12 700, josta etnisesti puolalaisia oli 42,2 prosenttia, juutalaisia 35,5 prosenttia ja ukrainalaisia 22,3 prosenttia. Vuonna 1959 ukrainalaisten osuus oli noussut 86 prosenttiin. Paikkakunta mainitaan ensimmäisen kerran historiallisissa asiakirjoissa 1375. Se kuului Puola-Liettuan alaisuuteen 1300-1600-luvuilla. Vuonna 1530 se sai Magdeburgin kaupunginoikeudet. Kaupunki kuului 200 vuoden ajan puolalaiselle Sieniawskin aatelissuvulle, sittemmin Lubomirskin ja Potockin aatelissuvuille. Vuonna 1574 M. Sieniawski rakennutti kaupunkiin linnoituksen, joka kesti Turkin piirityksen 1675–1676. Vuonna 1695 paikkakunnalla asui 3 475 asukasta. Puolan ensimmäisessä jaossa 1772 Berežany liitettiin Itävallan keisarikuntaan. Kaupunki sijaitsi kauppareitin varrella ja vaurastui 1600-1700-luvuilla. 1789 perustettiin kymnaasi, jossa annettiin opetusta ensin saksan, myöhemmin puolan kielellä, vuodesta 1905 lähtien myös ukrainan kielellä. Kihlakuntakaupungin asema (ensin 1781/1782-Itävallan, 1919- Puolan alaisuudessa). Ensimmäisen maailmansodan aikana kaupunki torjui venäläisten hyökkäyksen 1916. Itävalta-Unkarin romahdettua Berežany oli 1918-1919 osa Länsi-Ukrainan kansantasavaltaa, ja vuosina 1919–1939 se oli osa Puolaa. Vuodesta 1939 Berežany oli Ukrainan sosialistisen neuvostotasavallan (myöhemmin Ukrainan) Ternopilin alueen osa, ja kaupunki sai neuvostovaltion tunnustaman kaupungin aseman. Vuodesta 1940 vuoteen 2020 Berežany oli piirikeskus. Berežany on Ukrainan vuonna 2020 tehdyn aluehallintouudistuksen jälkeen kuulunut Ternopilin piiriin. Berezhany-zamok-2011-9332.jpg|Berežanyn linnan (1554) jäänteitä. Церква святого Миколая (Бережани) P1600542.jpg|Mykolajivin kirkko (1691). Бережани.Костел Різдва Діви Марії.Фасад.JPG|Neitsyt Marian kirkko. Церква Пресвятої Трійці у Бережанах.jpg|Pyhän Kolminaisuuden kirkko. Berezhany Ukr (45).JPG|Hallintorakennus. Бережанський краєзнавчий музей.jpg|Kotiseutumuseo. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Ternopilin alueen kaupungit Luokka:Ternopilin piiri
Anna Odine Strøm

Anna Odine Strøm (s. 17. huhtikuuta 1998) on norjalainen mäkihyppääjä. Strøm kilpaili ensimmäisen kerran arvokilpailuissa Falunin MM-kilpailuissa 2015 ja sijoittui normaalimäen 25:nneksi. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 Strøm saavutti pronssia sekä sekajoukkue- että joukkuemäessä ja sijoittui normaalimäessä yhdeksänneksi. Oberstdoefin MM-kilpailuissa 2021 hän saavutti joukkuemäessä pronssia, sijoittui normaalimäen henkilökohtaisessa kilpailussa 19:nneksi ja suurmäen vastaavassa kilpailussa 27:nneksi. Pekingin talviolympialaisissa 2022 hän sijoittui normaalimäessä 15:nneksi. Planican MM- kilpailuissa 2023 Strøm saavutti hopeaa sekajoukkuemäessä, pronssia normaalimäessä ja joukkuemäessä sekä oli suurmäessä viides. Strøm kilpaili Mäkihypyn maailmancupissa ensimmäisen kerran Lillehammerissa joulukuussa 2013 sijoittuen 34:nneksi. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Râșnovissa maaliskuussa 2014 oltuaan 25:s. Ensimmäistä kertaa kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui Oslossa maaliskuussa 2018 oltuaan seitsemäs. Ensimmäisen palkintokorokesijoituksensa hän saavutti oltuaan toinen Zaōn toisessa kilpailussa tammikuussa 2019. Samalla kaudella hän sijoittui kolmanneksi Nižni Tagiln ensimmäisessä kilpailussa. Maailmancupin kaudella 2022–2023 Strøm sijoittui toiseksi Lillehammerin toisessa sekä Villachin ensimmäisessä kilpailussa. Hän saavutti uransa ensimmäisen maailmancupin osakilpailuvoiton Ljubnon ensimmäisessä kilpailussa. Jälkimmäisessä kilpailussa hän oli toinen. Zaõn jälkimmäisessä kilpailussa hän sijoittui kolmanneksi. Hän voitti toisen kilpailun Hinterzartenissa ja Râșnovissa. Hän sijoittui Oslon molemmissa kilpailuissa kolmanneksi ja Lahdessa toiseksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli neljäs. Kaudella 2024–2025 hän sijoittui Oberstdorfissa ja Willingenissä toiseksi. Strøm saavutti sekajoukkuemäen kultaa ja normaalimäen pronssia Kanderstegin nuorten MM- kilpailuissa 2018. == Lähteet == Luokka:Norjalaiset mäkihyppääjät Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
The Woman King

The Woman King on vuonna 2022 ensi-iltansa saanut yhdysvaltainen toimintaelokuva, jonka on ohjannut Gina Prince-Bythewood. Sen on käsikirjoittanut Dana Stevens. Elokuvassa näyttelevät muiden muassa Viola Davis, Thuso Mbedu, Lashana Lynch, Sheila Atim, John Boyega, Jordan Bolger ja Hero Fiennes Tiffin. Elokuva kertoo länsiafrikkalaisesta Dahomeyn kuningaskunnasta ja sen naispuolisista sotureista eli Dahomeyn amatsoneista. The Woman King sai maailmanensi-iltansa Toronton elokuvajuhlilla 9. syyskuuta 2022 ja Suomen ensi-iltansa 25. marraskuuta 2022. == Juoni == Vuonna 1823 Dahomeyn kuningaskuntaa hallitsee kuningas Ghuezo. Valtakuntaa suojelee naispuolisten agojie-sotureiden armeija, jota komentaa kenraali Nanisca. Nuori Nawi joutuu liittymään Naniscan armeijaan kasvatti-isänsä käskystä. Samaan aikaan kuningaskuntaa uhkaavat sen naapurivaltio Oyo sekä Afrikan ulkopuolelta tulleet orjakauppiaat. Nanisca vastustaa Ghezon päätöstä myydä orjia ulkomaalaisille. Nawista tulee taitava mutta kuriton agojie. Hän ystävystyy vanhemman agojien Izogien kanssa, ihastuu brasilialaisen orjakauppiaan Santo Ferreiran apurina toimivaan Malikiin ja saa tietää Naniscan olevan hänen biologinen äitinsä. Useiden taistelujen jälkeen Nanisca, Nawi, Izogie, muut agojiet ja Malik lyövät sekä Oyon armeijan että orjakauppiaat, vaikka Izogie kaatuukin taistelussa. Ghezo palkitsee Naniscan julistamalla hänet Dahomeyn naiskuninkaaksi. == Rooleissa == == Vastaanotto == The Woman King sai myönteisen vastaanoton elokuvakriitikoilta. Helsingin Sanomien kriitikko Kaisu Tervonen antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä. Hänen mukaansa elokuvassa "naiskehoihin ja afrikkalaiskehoihin paikallistuu voimaa, jota virallinen historiankirjoitus ei usein niille usko."Vetävä toiminta­draama näyttää afrikkalais­naisten voiman, mitä virallinen historiankirjoitus ei usein tee, Kaisu Tervonen, Helsingin Sanomat, 24.11.2022, viitattu 28.12.2022, arkistoitu versio. Rotten Tomatoes -verkkosivuston kirjaamista 248 elokuva-arvostelusta yhteensä 94 prosenttia on myönteisiä.The Woman King, Rotten Tomatoes, viitattu 28.12.2022, arkistoitu versio. The Woman King sai kaksi Bafta-ehdokkuutta: paras ohjaus (Prince-Bythewood) ja paras naispääosa (Davis).2023 EE BAFTA Film Awards: The Nominations , Bafta, viitattu 7.2.2023. The Woman King maksoi 50 miljoonaa dollaria ja tuotti maailmanlaajuisesti 94,4 miljoonan dollarin lipputulot.The Woman King, The Numbers, viitattu 7.2.2023. Suomen elokuvateattereissa se sai yhteensä 5 636 katsojaa.Katsojaluvut, Suomen elokuvasäätiö, viitattu 7.2.2023. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto * * * Luokka:Vuoden 2022 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset toimintaelokuvat Luokka:Beninin historia
Terje Moe Gustavsen

Terje Moe Gustavsen (20. lokakuuta 1954 Larvik – 4. toukokuuta 2019) oli norjalainen ammattiyhdistysjohtaja ja Työväenpuolueen poliitikko. Hän toimi Norjan liikenne- ja viestintäministerinä 2000–2001. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Terje Moe Gustavsen Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjan liikenneministerit Luokka:Norjalaiset ammattiyhdistysjohtajat Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Grete Knudsen

Grete Knudsen (13. lokakuuta 1940 Bergen – 4. joulukuuta 2023) oli norjalainen Työväenpuolueen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä 1981–2001 ja toimi Norjan sosiaaliministerinä 1992–1994, kauppa- ja merenkulkuministerinä 1994–1996 sekä elinkeinoministerinä 1996–1997 ja 2000–2001. Hän oli koulutukseltaan opettaja. Knudsen kuoli 83-vuotiaana joulukuussa 2023. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Grete Knudsen Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjan ministerit Luokka:Norjalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Peter Holm

Peter Holm (s. 16. kesäkuuta 1947 Tukholma, Ruotsi), oikealta nimeltään Peter Gustaf Carl Sjöholm, on ruotsalainen entinen poplaulaja. Hänen tunnetuimpia kappaleitaan ovat Monia, jolle myönnettiin muun muassa Ranskassa kultalevy, sekä Syster Jane, joka on käännöskappale australialaisen popyhtye New Worldin kappaleesta Sister Jane. Holm tuli laajalti tunnetuksi mennessään naimisiin näyttelijä Joan Collinsin kanssa vuonna 1985. Liitto päättyi oikeuskäyntien sävyttämään eroon vuonna 1987. === Albumit === * Monia (1968) * Peter Holm (1970) * Syster Jane (1972) == Lähteet== Luokka:Ruotsalaiset poplaulajat Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Marjut Aikio

Marjut Aikio on suomalainen eläkkeellä oleva professori. vaylanpyorre.com. Viitattu 28.12.2022. Aikio on työskennellyt Tromssan, Oulun ja Lapin yliopistoissa sekä Pohjoismaisessa saamelaisinstituutissa (Sámi instituhtta) Koutokeinossa. Hän aloitti opiskelunsa Helsingin yliopistossa ja väitteli tohtoriksi Oulun yliopistossa 1988. Väitöskirjan aiheena oli viiden saamelaiskylän kielenvaihto. Hän on kirjoittanut yli 70 tieteellistä artikkelia, joista useimmat ovat käsitelleet saamelaiskulttuuria ja saamen kielen asemaa. finna.fi. Viitattu 28.12.2022. custompublish.com. Viitattu 28.12.2022. Aikio on kirjoittanut kirjat Kirjeitä Saamenmaasta (2003) ja Särestö – taiteilijan koti (2005), jonka valokuvat otti hänen poikansa Matti Aikio. Englannin- ja pohjoissaamenkielinen Nils-Aslak Valkeapää / Áillohaš (2020) sisältää Aikion kirjoittaman artikkelin Valkeapäästä. Aikion laatimaa Nils-Aslak Valkeapään elämäkertaa ei toistaiseksi ole julkaistu. == Julkaisut == * * * == Lähteet == Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Norjan yliopistojen professorit Luokka:Suomalaiset tieteilijät Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat
The Green Knight

The Green Knight on vuonna 2021 ensi-iltansa saanut eeppinen fantasiaelokuva, joka perustuu löyhästi tuntemattoman kirjoittajan ritariromaaniin nimeltä Sir Gawain and the Green Knight. Elokuvan käsikirjoitti ja ohjasi David Lowery. Sen päärooleissa näyttelevät Dev Patel, Alicia Vikander, Joel Edgerton, Sarita Choudhury, Sean Harris, Kate Dickie ja Ralph Ineson. The Green Knight sai Yhdysvaltain-ensi-iltansa 30. heinäkuuta 2021 sekä Suomen-ensi-iltansa 24. syyskuuta 2021. Se sai positiivisen vastaanoton kriitikoilta, jotka kehuivat eritysesti elokuvan kuvausta, musiikkeja, roolisuorituksia, näyttelyä ja tuotantoarvoja sekä Loweryn ohjausta ja käsikirjoitusta. == Näyttelijät == == Vastaanotto == Helsingin Sanomien kriitikko Jussi Ahlroth antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä. Hän sanoi sen olevan "erinomainen ja oivaltava audiovisuaalinen uudelleenluenta muinaisesta runotekstistä".Dev Patel loistaa hienossa elokuvassa, joka purkaa pyöreän pöydän ritarin legendasta esiin huuruisen tarinan halusta ja sitoumuksesta, Jussi Ahlroth, Helsingin Sanomat, 23. syyskuuta 2021, viitattu 28. joulukuuta 2022. Rotten Tomatoes -verkkosivuston kirjaamista 322 elokuva-arvostelusta yhteensä 89 prosenttia on myönteisiä.The Green Knight, Rotten Tomatoes, viitattu 28. joulukuuta 2022. The Green Knight sai Suomen elokuvateattereissa yhteensä 4 420 katsojaa.Katsojaluvut, Suomen elokuvasäätiö, viitattu 28. joulukuuta 2022. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * The Green Knight Elonetissä * The Green Knight Internet Movie Databasessa * The Green Knight Rotten Tomatoesissa * The Green Knight Box Office Mojossa luokka:Vuoden 2021 yhdysvaltalaiset elokuvat luokka:Yhdysvaltalaiset fantasiaseikkailuelokuvat Luokka:Jouluelokuvat Luokka:Eeppiset elokuvat Luokka:Runoihin perustuvat elokuvat Luokka:A24:n elokuvat Luokka:Homoseksuaalisuus taiteessa
Risto Turunen

Risto Turunen (s. 10. joulukuuta 1959 Joensuu) on suomalainen kirjallisuuden professori. Turunen valmistui ylioppilaaksi Joensuun lyseosta 1980. Hän aloitti opinnot Joensuun yliopistossa 1981, valmistui lisensiaatiksi 1995 ja väitteli tohtoriksi kirjallisuudesta 2003. Väitöskirja oli nimeltään Uhon ja armon aika. Suomalainen kirjallisuusjärjestelmä, sen yhteiskuntasuhteet ja rakenteistuminen vuosina 1944-1952. Turusen lähestymistapa kirjallisuudentutkimukseen on ollut kulttuurintutkimuksellinen ja taiteensosiologinen. Hänen erityisiä kiinnostuksen kohteitaan on ollut suomalainen kirjallisuuden modernismi. Turunen kirjoitti yhdessä Hannes Sihvon kanssa tutkimuksen Veijo Merestä 1998 (Veijo Meri. Täynnä liikettä, SKS). Turusella on ollut lukuisia luottamustoimia Joensuun ja Itä-Suomen yliopistossa, Suomalaisen Kirjallisuuden Seurassa, Pohjois-Karjalan maakuntaliiton kulttuurityöryhmässä ja Karjalaisen Kulttuurin Edistämissäätiössä. Hän on työskennellyt vuodesta 2016 tutkimuseettisen neuvottelukunnan jäsenenä. Turunen aloitti valtion kirjallisuustoimikunnan jäsenenä 2023. Kaudella 2025–2026 hän toimii kirjallisuustoimikunnan puheenjohtajana. Turuselle myönnettiin 2022 Suomen Valkoisen Ruusun I luokan ritarimerkki. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset kirjallisuustieteilijät Luokka:Itä-Suomen yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset professorit
Järvenpään työväentalo

Järvenpään työväentalo oli Järvenpään kaupungissa sijainnut työväentalo. Talo tontteineen on myyty vuonna 1987. ==Historiaa== Järvenpään työväenyhdistys perustettiin vuonna 1905. Yhdistys asetti heti rakennustoimikunnan työväentalon rakentamista suunnittelemaan. Talon vihkiäisjuhla pidettiin jo vapunpäivänä vuonna 1906. Talo tuli maksamaan 4 567 markkaa, josta puolet jäi yhdistykselle velaksi. Työväenyhdistyksen jäsenmäärä kasvoi nopeasti, jäseniä oli 180 vuonna 1907. Työväentalo oli kaikista korjauksista huolimatta käynyt vanhaksi, ja se myytiin tontteineen vuonna 1987.. ==Rakennus== Työväentalo oli aluksi pieni, ja sen laajentamista suunniteltiin pitkään. Talon laajennus pystyttiin toteuttamaan vasta vuonna 1935. Juhlasalia laajennettiin, ja tilojen sijaintia järjesteltiin uudelleen. Muutosten johdosta iltama- ja vuokratuotot lisääntyivät, ja näin talon uudistamista voitiin jatkaa. Vuosina 1937–1938 näyttämöä laajennettiin. Taloon saatiin myös kirjasto ja lämmin pukuhuone. Vuonna 1950 talo vuorattiin, taloon asennettiin keskuslämmitys ja se liitettiin kunnallistekniikan piiriin. ==Toimintaa työväentalolla== !930-luvun lopulla ja myös sodan jälkeisinä vuosina työväentalolla toimi aktiivisesti myös sosialidemokraattinen nuoriso-osasto, soittokunta, työväennäyttämö ja mieskuoro. !950-luvulla talolla esitettiin elokuvia ja siellä järjestettiin myös bingoiltoja. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka: Järvenpään rakennukset ja rakennelmat
Kalvot

Kalvot (Membranomyces) on Hydnaceae-heimoon kuuluva sienisuku. Se sisältää kaksi kuvattua lajia orvakoita. Ne muodostavat sienijuuria useiden eri kasvien kanssa. == Kuvaus == Kalvot ovat muodoltaan orvakoita. Niillä on alustanmyötäinen itiöemä ja sileä itiölava. Rihmastorakenne on monomiittinen ja sinkilät puuttuvat. Basidiot ovat kaksi-itiöiset. Itiöt ovat sileät, inamyloidit ja vaihtelevat muodoltaan ellipsoidista miltei pallomaiseen. == Levinneisyys == Kalvojen suvulla on laaja levinneisyys pohjoisen pallonpuoliskon metsissä. Niitä tavataan Euroopassa, Aasiassa ja Pohjois- Amerikassa. Aiemmin suku tunnettiin huomattavasti nykyistä suppeammalta alueelta, mutta 2010-luvulla ympäristönäytteiden sekvensointi on muuttanut käsityksen kalvojen levinneisyydestä. == Ekologia == Koska kalvot muodostavat itiöemänsä puuainekselle, niitä pidettiin aiemmin lahottajasieninä. Käsitys kuitenkin muuttui vuonna 2003, kun irtokalvon (Membranomyces delectabilis) todettiin muodostavan sienijuuria kuusen ja poppelin kanssa Virossa. Sittemmin on havaittu, että monet muutkin kasvit (sianpuolukat, koivut, valkopyökit, pyökit, männyt, tammet ja hemlokit) elävät symbioosissa eri kalvolajien kanssa. Kalvot ovat siis generalisteja, jotka muodostavat ektomykorritsoja sekä koppi- että paljassiemenisten kasvien kanssa. == Luokittelu == Fylogeneettisten tutkimusten mukaan kalvot ovat läheisintä sukua korallihaarakkaille (Clavulina). Vaikka kalvojen ja korallihaarakkaiden itiöemät poikkeavat merkittävästi toisistaan, sukuja yhdistävät monomiittinen rihmastorakenne, kaksi-itiöiset basidiot ja itiöiden muoto. Lisäksi molemmat suvut muodostavat ektomykorritsoja. Kalvot ja korallihaarakkaat luokiteltiin aiemmin Clavulinaceae-heimoon, jota nykyään pidetään Hydnaceae-heimon synonyyminä. Kalvoja on kuvattu kaksi lajia: kamarakalvo (Membranomyces spurius) ja irtokalvo (Membranomyces delectabilis). Molemmat ovat oletettavasti suomalaisia lajeja. Lisäksi suvussa on vielä tieteelle kuvaamattomia lajeja, joiden DNA:ta on havaittu maaperänäytteistä eri puolilta maailmaa. == Lähteet == Luokka:Hydnaceae Luokka:Orvakat
Vilho Palosaari

Vilho Palosaari (s. 20. heinäkuuta 2004) on suomalainen mäkihyppääjä. Hän edustaa seuratasolla Kuusamon Erä-Veikkoja. Hiihdon maailmanmestaruuskilpailussa Planicassa 2023 Palosaari sijoittui normaalimäessä 37:nneksi, suurmäessä 46:nneksi ja joukkuemäessä yhdeksänneksi. Mäkihypyn maailmancupissa Palosaari kilpaili ensimmäisen kerran marraskuussa 2022 Wisłassa, jossa hän sijoittui 49:nneksi. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Garmisch-Partenkirchenissä uudenvuodenpäivänä 2023 oltuaan 26:s. Palosaaren paras sijoitus maailmancupissa on Puolan Zakopanessa tammikuussa 2023 saavutettu 23. sija. Nuorten MM-kilpailuihin Palosaari on osallistunut vuosina 2020–2023. Hän voitti vuoden 2023 helmikuussa maailmanmestaruuden Kanadan Whistlerissä käydyissä kilpailuissa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset mäkihyppääjät Luokka:Vuonna 2004 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jiří Kulich

Jiří Kulich (s. 14. huhtikuuta 2004 Kadaň, Tšekki) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Buffalo Sabres varasi hänet vuoden 2022 NHL:n varaustilaisuudessa ensimmäisellä kierroksella 28. pelaajana. Hän pelannee lähinnä AHL-seura Rochester Americansissa. == Peliura == Kulich esiintyi ensimmäisen kerran ammattilaistasolla Tšekin Extraligan HC Energie Karlovy Varyn paidassa kaudella 2020–2021, jolloin hän pelasi kahdeksan ottelua. Seuraavalla kaudella hän teki yhdeksän maalia ja viisi syöttöpistettä 49 ottelussa. Buffalo Sabres varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 28. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2022. 15\. heinäkuuta 2022 Kulich teki kolmen vuoden tulokassopimuksen Sabresin kanssa. == Maajoukkueura == Kulich edusti Tšekkiä alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa 2021, jossa hän pelasi neljä ottelua. Hän pelasi samana vuonna myös Hlinka Gretzky Cupissa. Seuraavana vuonna alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa 2022 hän oli Tšekin joukkueen kapteeni. Hän voitti turnauksen maalipörssin yhdeksällä maalilla, ja hänet valittiin turnauksen parhaaksi pelaajaksi. Hänet valittiin Tšekin alle 20-vuotiaiden joukkueeseen nuorten MM-kisoihin 2023. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Tšekkiläiset jääkiekkoilijat Luokka:Buffalo Sabresin pelaajat Luokka:Buffalo Sabresin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 2004 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tieteiden kandidaatti

Tieteiden kandidaatti () on tieteellinen jatkotutkinto, joka oli käytössä Neuvostoliitossa ja sen jälkeen eräissä entisissä neuvostotasavalloissa, Venäjällä nykyäänkin. Se on kaksiportaisen jatkotutkintojärjestelmän alempi porras; ylempi on tieteiden tohtori (). Tieteiden kandidaatin tutkinto rinnastuu länsimaisessa järjestelmässä tohtorin tutkintoon, ja Unescon ISCED- luokituksessa se kuuluu tasolle 8, ”Doctoral or equivalent”. Suomalaisissa lähteissä tutkintoa on vaihtelevasti rinnastettu joko suomalaiseen lisensiaatin tai tohtorin tutkintoon. Kandidaatin tutkinto otettiin Neuvostoliitossa käyttöön vuonna 1934. Vuonna 1971 tutkinto oli noin 249 200 henkilöllä. Tutkinto antoi kelpoisuuden hakea monenlaisia tieteellisiä virkoja. Venäjällä kandidaatin tutkintoon vaaditaan nykyään vähintään kolmen vuoden jatko-opinnot spetsialist- tai magistr-tutkinnon jälkeen. Jatko- opintojen aikana opiskelija suorittaa pakollisia tenttejä ja kirjoittaa kandidaatin väitöstyön, jonka jälkeen on julkinen väitöstilaisuus. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen on Baltian maissa, Ukrainassa, Georgiassa ja Kazakstanissa siirrytty länsimaisen mallin mukaiseen yksiportaiseen jatkotutkintoon. Ukrainassa kaksiportainen järjestelmä oli käytössä vuoteen 2020. ==Lähteet== Luokka:Yliopistotutkinnot Luokka:Neuvostoliiton tiede ja tekniikka Luokka:Venäjän koulutus
Antipasto

Antipasto (italiaa, mon. antipasti) on Italian ruokakulttuurissa aterian aloittava alkupala. Koska niiden tarkoituksena on vain herättää ruokahalua, antipastot tarjoillaan yleensä suupaloina ja pieninä annoksina. ==Tyypillisiä antipastoja== Antipastot vaihtelevat Italian eri osissa, mutta tyypillisesti niihin kuuluu esimerkiksi leikkeleitä ja makkaraa, marinoituja mereneläviä ja kalaa, juustoja, sekä erilaisia vihanneksia ja hedelmiä, jotka voivat olla säilöttyjä, kuivattuja tai tuoreita. Perinteisesti antipastot tarjoillaan yhteiseltä tarjottimelta, josta kukin voi valita mieleisensä palat. Antipastojen kera tarjotaan usein aperitiivi, joita ovat esim. italialaiset valko- tai kuohuviinit, erilaiset spritz-cocktailit (niissä on jotain katkeroa kuten Camparia tai Aperolia, Proseccoa ja soodavettä), vermutti (usein tonic- vedellä jatkettuna) ynnä muut. ===Pohjois-Italia=== Pohjois-Italiassa antipastoihin kuuluu usein alppijuustoja kuten asiago, fontina ja taleggio, sekä gorgonzolaa. Leikkeleitä ovat mm. Bolognan mortadella-makkara, parmankinkku ja ilmakuivattu naudanliha bresaola. Fenkoli, pesto, viikunat, oliivit, tonnikala, balsamietikassa marinoidut sipulit ja paistettu polenta ovat muita tyypillisiä pohjoisia antipastoja. ===Keski-Italia=== Keski-Italian antipastoille ovat luonteenomaisia bruschettat ja samantapaiset crostinit, eli paahdetut leipäviipaleet, jotka on maustettu valkosipulilla, suolalla ja pippurilla, ja valeltu oliiviöljyllä. Niiden päällä voidaan tarjoilla pateeta tai tapenadea. Muita tämän alueen antipastoja ovat tomaatit tuoreina tai aurinkokuivattuina, mozzarella, savulohi, marinoitu munakoiso sekä salami. ===Etelä-Italia=== Eteläisen Italian antipastoihin kuuluu tunnettu Insalata caprese, yksinkertainen basilikalla höystetty tomaatti-mozzarella-salaatti. Muita eteläisiä antipastoja ovat anjovikset, ’Nduja, sinisimpukat, katkaravut ja muut äyriäiset, Pecorino Romano -juusto, paahdetut paprikat, artisokat, kaprikset ja jopa rusinat. ==Lähteet== Luokka:Italialainen keittiö
Karjaan työväentalo Rientola

Karjaan työväentalo / Folkets Hus Karis on Karjaan kaupungissa sijaitseva ja edelleen aktiivisessa käytössä oleva työväentalo. ==Historiaa== Karjaan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1907. Työväenyhdistys oli suomenkielinen, vaikka paikkakunta oli pääosin ruotsinkielinen. Työväenyhdistys keräsi alusta alkaen varoja rakennusrahastoon omaa työväentaloa varten. Tontin saanti tuotti vaikeuksia, koska ruotsinkieliset isännät eivät halunneet myydä maata työväenyhdistykselle. Lopulta löytyi vuokratontti, joka saatiin ostettua omaksi vuonna 1910. Tontille pystytettiin aluksi pieni rakennus, joka jäi myöhemmin piharakennukseksi. Talo sai nimekseen Rientola. Keväällä 1917 vietettiin pääosin talkootyönä rakennetun varsinaisen työväentalon vihkiäisjuhlaa. Talon rakentamiskustannukset olivat 40 000 markkaa, josta lainan osuus oli 25 000 markkaa. Työväentalosta on sanottu, että sen ovat rakentaneet Billnäsin sepät ja Karjaan rautatieläiset. Kansalaissodan aikana talo oli ensin punaisten ja myöhemmin valkoisten hallussa. Talo kärsi tuolloin vaurioita, joita sen vapautumisen jälkeen heti korjailtiin. ==Rakennus== Työväentalon kivijalkaan tuotiin kivet Inkoosta junalla. Inkoosta ostettiin myös riihi, jonka hirret käytettiin taloon. Vuosina 1937–1938 talossa tehtiin mittavat korjaus- ja muutostyöt, jotka maksoivat 100 000 markkaa. Talon pääovi siirrettiin kadun puolelle ja alakertaan rakennettiin vuokrattavia myymälätiloja. Juhlasaliin vaihdettiin parkettilattia, ja talo sai peltikaton. Vuonna 1959 ala-aula uudistettiin, ja sinne rakennettiin wc-tilat. Taloon asennettiin myös keskuslämmitys. Nämäkin korjaustyöt tehtiin pääosin talkoilla. Vuonna 1987 taloa entisöitiin opetusministeriön rakennusavustuksen turvin. Näyttämöaukkoa pienennettiin, ja vanhat peiliovet palautettiin paikoilleen. Keskuslämmitysjärjestelmä, sähköt, sisämaalaukset ja valaisimet uudistettiin. Myös talon lämpöeristystä parannettiin. Talo maalattiin perinteen mukaisesti valkoiseksi. Taloa on tämänkin jälkeen kunnostettu jatkuvasti. ==Toimintaa työväentalolla== Työväentalo Rientola sijaitsee keskeisellä paikalla Karjaan keskustassa ja on aina ollut vilkkaassa käytössä. Käyttäjinä ovat olleet karjaalaiset yhdistykset ja yhteisöt. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka: Karjaan rakennukset ja rakennelmat
Eetu Apila

Eetu Apila (s. 8. tammikuuta 2002 Kiiminki) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa Suomi-sarjajoukkue Raahe-Kiekkoa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. == Ura == Apila on Limingan Kiekon kasvatti. Hän siirtyi kaudeksi 2017–2018 Oulun Kärppien C-nuoriin, jossa Apila voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. Kauden 2018–2019 päätteeksi hän voitti Kärppien ja Haukiputaan Ahmojen B2-nuorten yhdistelmäjoukkueessa SM-hopeaa. Kaudella 2019–2020 Apila toimi Kärppien B-nuorten varakapteenina. Kaudeksi 2020–2021 hän siirtyi Vaasan Sportin U20-joukkueeseen. Kaudella 2021–2022 Apila toimi joukkueen varakapteenina. Kaudella 2022–2023 Apila debytoi Sportin SM- liigajoukkueessa. Hän teki liigadebyyttinsä Tapaninpäivänä 26. joulukuuta 2022 vieraissa Rauman Lukkoa vastaan. Apila merkittiin Sportin nelosketjun oikeaan laitaan Erik Riskan sekä toisen debytantin, Viljami Haaralan viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 7.33 minuuttia. Apila sai myös syöttöpisteen Riskan tekemään maaliin. Syöttöpiste jäi hänen kauden ainoaksi tehopisteeksi Apilan pelaamassa 14 SM-liigan runkosarjaottelussa. Syyskuussa 2023 Apila siirtyi II- divisioonajoukkue Laser HT:hen. Marraskuussa hän siirtyi loppukauden 2023–2024 kattavalla sopimuksella Suomi-sarjajoukkue JHT:hen. Syyskuussa 2024 Apila siirtyi kauden vuoden mittaisella sopimuksella II-divisioonajoukkue Haukiputaan Ahmoihin. Joulukuussa hän siirtyi kuitenkin loppukauden 2024–2025 kattavalla sopimuksella Suomi-sarjajoukkue Raahe-Kiekkoon. == Muuta == Apila valmistui liiketoiminnan merkonomiksi Oulun seudun ammattiopistosta toukokuussa 2021. == Tilastot == 2020–2021 Sport U20-SM 30 2 1 3 14 – – – – – 2021–2022 Sport (A) U20-SM 39 2 7 9 54 – – – – – 2022–2023 Sport U20-SM 34 5 3 8 16 – – – – – Sport SM-liiga 14 0 1 1 2 – – – – – 2023–2024 Laser HT II- divisioona 7 3 4 7 6 – – – – – JHT Suomi-sarja 19 5 8 13 14 3 0 1 1 2 2024–2025 Ahmat II-divisioona 11 9 7 16 4 – – – – – Raahe-Kiekko Suomi-sarja 1 kausi yhteensä SM-liiga 14 0 1 1 2 – – – – – == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 2002 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Viljami Haarala

Viljami Haarala (s. 9. lokakuuta 2002 Mustasaari) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Suomi-sarjajoukkue Lapuan Virkiässä. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Haarala osaa pelata myös laidassa. == Ura == Haarala on Vaasan Sportin kasvatti. Hän toimi kaudella 2019–2020 seuran B-nuorten kapteenina. Kaudeksi 2021–2022 Haarala nousi Sportin U20-joukkueen kapteeniksi. Kaudella 2022–2023 Haarala debytoi Sportin SM-liigajoukkueessa. Hän teki liigadebyyttinsä tapaninpäivänä 26. joulukuuta 2022 vieraissa Rauman Lukkoa vastaan. Haarala merkittiin Sportin nelosketjun vasempaan laitaan Erik Riskan sekä toisen debytantin, Eetu Apilan viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 8.23 minuuttia. Haarala sai myös kakkossyöttöpisteen Riskan tekemään maaliin. Syöttöpiste jäi hänen kauden ainoaksi tehopisteeksi Haaralan pelaamassa yhdeksässä SM-liigan runkosarjaottelussa. Haarala siirtyi kaudeksi 2023–2024 vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue KeuPa HT:hen. Hänen tulokaskautensa toi siellä 43 runkosarjaottelussa kaksi syöttöpistettä. Kaudeksi 2024–2025 Haarala siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Suomi- sarjajoukkue Lapuan Virkiään. == Muuta == Haaralan isoveli Santeri pelaa hyökkääjänä Saksan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Oberliga-joukkue EHC Erfurtissa. Hän on pelannut urallaan myös 42 SM-liigaottelua Vaasan Sportissa sekä luonut uraa Italiassa ja Britanniassa. Haarala valmistui ylioppilaaksi Vaasan lyseon lukiosta keväällä 2022. == Tilastot == 2020–2021 Sport U20-SM 36 3 2 5 6 – – – – – 2021–2022 Sport (C) U20-SM 39 3 0 3 10 – – – – – 2022–2023 Sport (C) U20-SM 25 4 5 9 24 – – – – – Sport SM-liiga 9 0 1 1 4 – – – – – 2023–2024 KeuPa HT Mestis 43 0 2 2 26 – – – – – 1 kausi yhteensä SM-liiga 9 0 1 1 4 – – – – – 1 kausi yhteensä Mestis 43 0 2 2 26 – – – – – == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 2002 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
TCR Touring Car

TCR Touring Car on vakioautoluokka kilpailuun käytettäville autoille. TCR- autot perustuvat tuotantoautoihin, jotka ovat neljä- tai viisiovisia ja minimipituus on 4,2 metriä. Moottori on nelitahtinen turboahdettu ja sylinteritilavuus on yli 1750 cm3 ja enintään 2000 cm3. Autoihin sovelletaan Balance of Performance (BoP) -sääntöjä, joiden mukaan autojen suorituskykyä voidaan muuttaa: autoihin voidaan sijoittaa painolastia, moottorinohjausyksikköä voidaan säätää, ahtimen painetta voidaan muuttaa, ja ajokorkeutta voidaan muuttaa. TCR:n on suunnitellut Marcello Lotti vuonna 2014. Säännöistä ilmoitettiin vuonna 2014. Vuonna 2024 FIA ilmoitti vuodelle 2025 tulevasta TC Lite -luokasta, johon kuuluu kaksi alaluokkaa: TCL4 ja TCL5. Uudet luokat perustuvat Rally4 ja Rally5 -sääntöihin ja mahdollistavat saman auton käyttämisen rallissa ja rata-ajossa. == Lähteet == Luokka:Vakioautoluokat
Salomon Hellsten

Salomon Hellsten (7. toukokuuta 1864 Virrat - 4. kesäkuuta 1922 Helsinki) oli suomalainen kirvesmies ja ammattiyhdistysvaikuttaja. Hellsten oli vuonna 1895 toimintansa aloittaneen Helsingin Työväenyhdistyksen (HTY) kirvesmiesten ammattiosaston perustajajäseniä. Vuonna 1899 Hellsten oli perustamassa Suomen Kirvesmiesten Liittoa ja 1906 sen seuraajaa Suomen Puutyöntekijäin Liittoa, jonka varapuheenjohtajana hän toimi vuoteen 1919 saakka. Suurlakon aikana Hellsten kuului Helsingin suurlakkokomiteaan ja myöhemmin Suomen Ammattijärjestön liittotoimikuntaan. Sisällissodan jälkeen Hellsten oli uudelleenkäynnistämässä työväenliikkeen toimintaa. Hän oli HTY:n puheenjohtaja vuonna 1919 ja Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen sosialidemokraattien edustajana 1918-1922. Hellsten kuoli vatsasyöpään Marian sairaalassa 58-vuotiaana kesäkuussa 1922. Hänet on haudattu Malmin hautausmaalle. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset ammattiyhdistysjohtajat Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Vuonna 1864 syntyneet Luokka:Vuonna 1922 kuolleet