EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Alcide d’Orbigny

Alcide Charles Victor Marie Dessalines d'Orbigny (6. syyskuuta 1802, Couëron, Loire-Atlantique, Ranska –30. kesäkuuta 1857, Pierrefitte-sur-Seine) oli ranskalainen luonnontieteilijä. Hänen isänsä Charles Marie d'Orbigny (1770–1856) oli laivalääkäri ja luonnonharrastaja. Perhe muutti La Rochelleen 1820, jossa d'Orbigny kiinnostui meren elävistä ja erityisesti mikroskooppisen pienistä huokoseläimistä. Jälkimmäiset hän nimesi Foraminiferaksi. Pariisissa d'Orbignysta tuli Georges Cuvierin ja L.-A. Cordierin oppilas. Lopun ikäänsä hän seurasi Cuvierin oppia ja vastusti Lamarckin kehitysoppia. Pariisin luonnonhistorian museon lähettämänä d'Orbigny matkusti ja tutki laajasti Etelä-Amerikkaa 1826–1834. Hän kävi Brasiliassa, Argentiinassa, Paraguayssa, Chilessä, Boliviassa ja Perussa. Hän palasi Ranskaan mukanaan valtava, yli 10 000 luonnonhistoriallisesta näytteestä koostuva kokoelma. Osan lajeista hän nimesi ja kuvaili teoksessaan La Relation du Voyage dans l'Amérique Méridionale, 10 vol. Hänen aikalaisensa Charles Darwin kutsui tätä kirjaa erääksi 1800-luvun tieteen suurista monumenteista. Osan lajeista kuvailivat museon muut eläintieteilijät. 1840 d'Orbigny ryhtyi järjestelmällisesti kuvailemaan Ranskan fossiileja ja julkaisi kahdeksanosaisen teoksen La Paléontologie Française. Toisen suuren työnsä, Prodrome de Paléontologie Stratigraphiquen, d'Orbigny julkaisi 1849. Hän kuvaili siinä lähes 18 000 näytettä. Vuonna 1853 d'Orbignya tuli Pariisin luonnonhistorian museon paleontologian professori. Oppituoli perustettiin varta vasten häntä varten. D'Orbigny kuvaili ensimmäisenä geologiset ajanjaksot. Hän määritteli lukuisia yhä käytössä olevia geologisia luokkia, kuten Toarcian, Callovian, Oxfordian, Kimmeridgian, Aptian, Albian ja Cenomanian. Linnuista hän nimesi muun muassa isojuovanapsijan (Mecocerculus leucophrys). == D'Orbignyn mukaan nimetyt eliöt == * Nerocila orbignyi (Guérin, 1832) * Alcidia (Bourguignat, 1889) * Ampullaria dorbignyana (Philippi, 1851) * Pinna dorbignyi (Hanley, 1858) * Haminoea orbignyana (A. de Férussac, 1822) * Sepia orbignyana (Férussac, 1826). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * * Luokka:Ranskalaiset eläintieteilijät Luokka:Ranskalaiset ornitologit Luokka:Ranskalaiset paleontologit Luokka:Ranskalaiset tutkimusmatkailijat Luokka:Vuonna 1802 syntyneet Luokka:Vuonna 1857 kuolleet
Karmiel

Karmiel () on kaupunki Israelin Pohjoisella hallintoalueella. Kaupunki on perustettu vuonna 1964, ja sen asukasluku vuoden 2018 lopussa oli 46 124\. Kaupunki on juutalainen keskittymä muuten paljolti vähemmistöjen asuttamalla alueella. ==Maantiede== Karmiel sijaitsee rannikon Akkosta kohti Safedia kulkevan tien varrella. Matkaa Akkoon on noin 45 kilometriä ja Tiberiakseen 22 kilometriä. Kaupungista pohjoiseen kohoavat Pohjois-Galilean vuoret ja etelässä puolestaan Ala-Galilean vuoret. Alueen korkeus merenpinnasta on noin 250 metriä. Alueen ilmastoa on kuvailtu kuivaksi ja miellyttäväksi. Karmelia on maisemoitu voimakkaasti ja kaupungissa sijaitsee useita puistoja ja puutarhoja. ==Historia== Karmielin perustaminen oli osa Israelin valtion laajempaa hanketta kehittää Keski-Galilean aluetta. Tarkoitus oli rakentaa lähistön arabi- ja juutalaiskyliä palveleva kaupunkikeskus. Rakennustyöt paikalla alkoivat vuonna 1963 ja ensimmäiset asukkaat saapuivat vuonna 1964. Seuraavana vuonna karmielin asukasluku oli jo 1 740\. Kunnan aseman se sai vuonna 1984. Karmiel on sittemmin kasvanut tasaiseen tahtiin. Kasvun myötä sen hallinnollista aluetta on laajennettu ja uusia asuinalueita on rakennettu. ==Väestö== Karmielin asukasluku vuoden 2018 lopussa oli 46 124. Noin 60 & paikallisista on syntynyt Israelissa ja loput ovat maahanmuuttajia eri puolilta maailmaa. Erityisen paljon muuttajia on tullut entisen Neuvostoliiton alueelta. Ennen karmielin perustamista alue oli pääasiassa eri vähemmistöjen asuttamaa. Virallisten lukujen mukaan arabit muodostavat noin 2,5 % väestöstä, mutta joidenkin tutkijoiden mukaan oikeampi lukema saattaa olla 10–15 %. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Kaupungin viralliset sivut Luokka:Israelin kaupungit
Punatammi

Punatammi (Quercus rubra) on tammien (Quercus) sukuun kuuluva puu, jonka luontaiseen esiintymisalueeseen kuuluvat Pohjois-Amerikassa Yhdysvaltojen koillisosat ja Kanadan kaakkoisosat. == Kuvaus == Punatammi voi saavuttaa jopa 43 metrin korkeuden, mutta kasvaa yleensä noin 25–28 metriä korkeaksi. Hyvällä kasvupaikalla se kasvaa nopeasti. Rungon halkaisija on 50–100 senttimetriä. Lehdet ovat pituudeltaan 12–20 senttimetriä ja teräväliuskaisia. Lehdet saavat parhaimmillaan punaisen syysvärityksen. Tammenterhot kypsyvät kahdessa vuodessa. Punatammi voi elää jopa 500-vuotiaaksi. == Käyttö == Punatammi on Pohjois-Amerikassa tärkeimpiä puutavaraksi kasvatettavia puita. Sitä käytetään myös laajalti koristekasvina ja se on levinnyt paikoin luontoon normaalin levinneisyysalueensa ulkopuolella. Suomessa se menestyy piha- ja puistopuuna maan eteläosissa. == Lähteet == Luokka:Tammet
Adrián Annus

Adrián Annus (s. 28. kesäkuuta 1973 Szeged, Unkari) on unkarilainen moukarinheittäjä. Annus sijoittui 1992 Soulin nuorten MM-kisoissa moukarissa yhdenneksitoista tuloksella 63,18. Neljä vuotta myöhemmin hän karsiutui Atlantan olympialaisissa heitettyään 73,68. Budapestin EM-kisoissa 1998 hän oli kahdeksas tuloksella 77,29. Hän karsiutui Sydneyn olympialaisissa 2000 ja heitti yhdeksänneksi Edmontonin MM-kisoissa 2001 tuloksella 78,10. Vuonna 2002 hän voitti Unkarin-mestaruuden sekä EM-kultaa Münchenin EM-kisoissa 81,17 metriä kantaneella heitolla. Kauden lopussa hän sijoittui GP-finaalissa toiseksi ja voitti yleisurheilun maailmancupin. Annus voitti 2003 jälleen Unkarin-mestaruuden. Myöhemmin samana vuonna hän voitti MM-hopeaa Pariisin MM- kisoissa. Kauden lopussa hän voitti IAAF:n yleisurheilufinaalin tuloksella 82,10. Annus heitti pisimmälle Ateenan olympialaisissa 2004, mutta kilpailun jälkeen hänen virtsanäytteensä havaittiin kuuluvan eri henkilölle kuin Annus. Kun Annus vielä kieltäytyi uusintatestistä, hänet hylättiin.http://multimedia.olympic.org/pdf/en_report_919.pdf ==Ennätykset== * Kuulantyöntö: 16,87 (1999) * Kiekonheitto: 50,16 (1995) * Moukarinheitto: 84,19 (2003) ==Lähteet== Luokka:Unkarilaiset moukarinheittäjät Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut yleisurheilijat Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut unkarilaiset
Astfeldin taistelu

Astfeldin taistelu käytiin vuonna 552 langobardien ja gepidien välillä. Langobardit voittivat kuninkaansa Audoinin johdolla. Luokka:552 Luokka:Keskiajan taistelut
Sabira Ståhlberg

Sabira Ståhlberg (s. 1969) on suomalainen ja suomenruotsalainen kirjailija ja tutkija. Hänet tunnetaan Suomessa etenkin selkokirjailijana. Ståhlberg on kirjoittanut yli 20 selkokirjaa ja ollut luennoimassa aiheesta myös ulkomailla asti. Ståhlberg ja opinto-ohjaaja/kuvittaja Maria Viitasalo perustivat yhdessä vuonna 2015 Bokpil-projektin, joka nykyään julkaisee selkokirjoja usealla kielellä. Ståhlberg on tataaritaustainen. Hänen isoisänsä oli poliittinen aktivisti Hasan Kanykoff.Liisa Talvitie: Valistunut vaeltaja, Gloria heinäkuu 2007 ==Teoksia== *K.E. Ståhlberg. Fotograf, filmskapare och entreprenör, Svenska litteratursällskapet i Finland, 2013 * Filip och tunneln, Filip och båten, Filip och flyget, Filip i djurparken, Lärum 2006-2012 * Molnvandraren, Basam Books, 2006 *Pilvivaeltaja, Basam Books, 2006 *Sultanens auberginer, recept och matminnen från hela världen, Stina Katchadourianin kanssa, Schildts, 2003 *Sulttaanin salaatti, reseptejä ja ruokamuistoja maailmalta, Stina Katchadourianin kanssa, Schildts, 2003 *Miranda, Lärum 2001 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Sabira Ståhlbergin kotisivu * Youtube kanava * Bokpil * Journal of Endangered Languages - SABIRA STAHLBERG & FAZILE NASRETDIN * Pilvivaeltaja (2006) * Johanna Domokos: On semantic and semiotic multilingualism in earlier and latest works of Sabira Ståhlberg and Tzveta Sofronieva. Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pinja

Pinja (Pinus pinea) on mäntyjen (Pinus) sukuun kuuluva havupuu, jonka alkuperäistä esiintymisaluetta on Etelä-Eurooppa. Pinjan syötäviä siemeniä on käytetty hyödyksi jo esihistoriallisilta ajoilta. Sitä käytetään nykyisin myös koristekasvina ja voidaan kasvattaa bonsai-puuna. == Kuvaus == Pinja voi kasvaa 25 metriä korkeaksi, mutta jää useimmiten 12–20 metrin mittaiseksi. Puun kasvutavalle on tyypillistä sateenvarjon muoto, jossa lyhyen rungon päässä on leveä tasaisesti kaartuva tai lähes tasainen latvus. Kävyt ovat 8–15 cm pitkiä, ja siementen valmistuminen kestää 36 kuukautta. Siemenet ovat suuria, väriltään vaaleanruskeasta valkoiseen ja 2 cm pitkiä. Niissä on surkastunut 4–8 mm:n pituinen siipi, joka karisee herkästi pois. Siipi on tehoton tuulilevitykseen, ja siemeniä levittävätkin eläimet, kuten siniharakka (Cyanopica cyanus). == Levinneisyys == Pinja on alun perin kotoisin luultavasti Pyreneiden niemimaalta. Välimeren alueella sitä on kuitenkin kasvatettu siementen vuoksi jo niin kauan, että se on levinnyt luontoon, ja sitä pidetään usein alkuperäisenä lajina. Siemenillä on käyty myös kauppaa jo varhain. Noin vuodesta 1700 lähtien pinjoja on viety myös muille välimerenilmastoa muistuttaville alueille, kuten Kaliforniaan, Etelä-Afrikkaan ja Australiaan. Länsi-Euroopassa se voi selvitä Etelä-Skotlannissa saakka ja Yhdysvaltain itärannikolla New Jerseyssä saakka.USDA Plants: Pinus pinea == Siementen ravintokäyttö == Pinjansiemeniä syödään paitsi sellaisenaan, myös paahdettuina ja jauhettuina esimerkiksi pestokastikkeessa. Niiden makua pidetään erityisen hienostuneena.Terveyttä siemenistä, Kauneus ja terveys -lehti, viitattu 5.5.2012. == Tuholaiset == Vuonna 2014 pohjoisamerikkalainen mäntykilpikirvaHavumetsämme tarvitsevat suojelua koristekasvien mukana leviävistä vierasperäisiltä kasvintuhoojilta, Ruokavirasto, viitattu 22.8.2021. (Toumeyella parvicornis) kulkeutui Italian länsirannikolle todennäköisesti lastilaivan mukana.Roomaa varjostavat pinjapuut ovat vaarassa kuolla, YLE Uutiset, viitattu 22.8.2021. Luontaisen vihollisen puuttuessa se on levinnyt vähitellen pohjoiseen aina Roomaan asti, jossa vuonna 2021 arviolta neljä viidestä pinjasta, joita on kaupungissa kymmeniätuhansia, kärsi tuholaisesta ja oli siksi näivettymässä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Pinus pinea * Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Pinus pinea (stone pine) Luokka:Männyt Luokka:Ihmisravinnoksi käytetyt kasvit Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Boracay

Boracay on pieni saari Filippiineillä noin 315 kilometriä Manilasta etelään Visayasin saariryhmän läntisellä alueella Panayn saaren luoteiskärjessä. Saari on yksi Filippiinien suosituimmista matkailukohteista. Saaren kaksi merkittävintä nähtävyyttä ovat Valkoinen ranta ja Bulabog-ranta, jotka sijaitsevat saaren vastakkaisilla puolilla. Valkoisen rannan hiekka on hienoa ja valkoista, ja se on saaren suosituin uimaranta. Se on noin neljä kilometriä pitkä, ja sen varrella on hotelleja, ravintoloita ja muita liikkeitä. Saari ja rantavedet ovat roskaantuneet turistien vuoksi, ja rakentaminen on ollut hallitsematonta, ja siksi se suljettiin puoleksi vuodeksi vuonna 2018 siivoustoimien ajaksi. Saarella kävi esimerkiksi vuonna 2017 noin kaksi miljoonaa turistia. Saaren noin 40 000 asukasta saavat elantonsa lähinnä turismista.Riikka Jauhiainen: Filippiinit sulkee tänään kuuluisan Boracayn lomasaaren. Ylen uutiset 26.4.2018 Katriina Töyrylä: Filippiinit sulki suositun Boracayn lomasaaren turisteilta. Ylen uutiset 26.4.2018 Ph locator map panay.png|Panay-saaren sijainti Filippiineillä Boracay_sketch_map.png|Boracayn kartta Puka beach.jpg|Puka Beach saaren pohjoisrannalla Boracay White Beach in day (985286231).jpg|White Beach ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Filippiinien saaret
Vicente de Lima

Vicente de Lima (s. 4. kesäkuuta 1977 Currais Novos) on brasilialainen pikajuoksija. De Lima karsiutui Sevillan MM-kisoissa 1999 100 metrin juoksun toisissa alkuerissä ajalla 10,36. Seuraavana vuonna hän karsiutui Sydneyn olympialaisissa 100 metrin alkuerissä ajalla 10,31, mutta oli kisoissa mukana Brasilian joukkueessa, joka sai olympiahopeaa 4 × 100 metrin viestijuoksussa. Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa 2003 hän karsiutui 60 metrin välierissä ajalla 6,70. Myöhemmin samana vuonna Pariisin ulkoratojen MM-kisoissa hän oli mukana voittamassa pikaviestissä MM- hopeaa.http://www.iaaf.org/WCH03/results/gender=M/discipline=4X1/combCode=hash/roundCode=f/index.html De Lima karsiutui Ateenan olympialaisissa 2004 100 metrin välierissä ajalla 10,28. Seuraavana vuonna hän voitti Brasilian mestaruudet 100 ja 200 metrin juoksussa. Moskovan sisäratojen MM-kisoissa 2006 hän sijoittui seitsemänneksi 60 metrillä ajalla 6,62. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Ibero-Amerikan mestaruuden 100 metrillä ajalla 10,22, mutta karsiutui samoissa kisoissa 200 metrin alkuerissä ajalla 21,37. Osakan MM-kisoissa 2007 hän karsiutui 100 metrin toisissa alkuerissä. Valencian sisäratojen MM-kilpailuissa 2008 hän sijoittui 60 metrillä viidenneksi. Saman vuoden Pekingin olympialaisissa hän eteni 100 metrillä toisiin alkueriin. Pikaviestissä hän juoksi Brasilian joukkueessa, joka sijoittui alun perin neljänneksi, mutta nousi lopulta vuonna 2018 virallisesti pronssimitalille kun Jamaikan joukkue hylättiin Nesta Carterin dopingkäryn takia. Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 De Lima karsiutui 60 metrin välierissä. ==Henkilökohtaiset ennätykset== * 50 metrin juoksu: 5,75 (2009) * 60 metrin juoksu: 6,58 (2008) * 100 metrin juoksu: 10,13 (2004) * 200 metrin juoksu: 20,39 (2004) ==Lähteet== Luokka:Brasilialaiset pikajuoksijat Luokka:Brasilialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Selyf ap Cynan

Selyf ap Cynan tai Selyf Sarffgadau, tarkoittaa taistelukäärmettä, (s. 571 Powys, Wales – k. 616) oli Powysin kuningas ja kuningas Cynan Garwynin poika. Ulsterin aikakirjoissa häntä kutsutaan Ulsterin annaaleissa brittien kuninkaaksi, luultavasti siksi että hän komensi useampaa yhtynyttä kelttikuningaskuntaa taistelussa Northumbriaa vastaan. Hän kaatui Ulsterin annaalien ja Walesin annaalien mukaan vuonna 616 Chesterin taistelussa. == Lähteet == === Viitteet === Luokka:Walesin hallitsijat Luokka:Syntymävuosi tuntematon Luokka:Vuonna 616 kuolleet
BMW M51

BMW M51 on suora-6 sylinterinen Diesel-moottori jonka on valmistanut BMWn tehdas Oberösterreich Upper Austrian Steyr Heinäkuusta 1991 Helmikuuhun 2000. Sen edeltäjä on BMW M21, ja seuraaja BMW M57. == Yleistä == M51 on vesijäähdytteinen ja turboahdettu kuusisylinterinen rivimoottori, jossa on Bosch VP37-syöttöpumppu.BMW M41 and M51 Diesel Engines http://www.unixnerd.demon.co.uk/m51.html Sylinteritilavuus on 2497cc ja puristussuhde is 22.0:1. Joissakin moottoriversioissa on turboahtimen lisäksi välijäähdytin, ne voidaan tunnistaa tds merkistä. M51 on valuraudasta valmistettu moottori, jossa on yksi ketjuvetoinen yläpuolinen nokka-akseli ja kaksi venttiiliä per sylinteri. M21:een verrattuna M51:ssä on nostimia ja hydraulinen venttiilin säätö. Polttoaineen ruiskutusta ensimmäisissä moottoreissa ja kaikissa E36-malleissa ohjaa ECU Bosch DDE 2.1, joka korvattiin ensimmäisen teknisen tarkistuksen jälkeen DDE 2.2:lla. Tämä johtaa suurempaan vääntömomenttiin alhaisilla kierroksilla. Voiteluun käytetään SAE 5W-40 öljyä. Versio Teho Vääntö Vuosi M51D25 UL 85 kW (115 hp) at 4800 rpm 222 N⋅m (164 lb⋅ft) at 1900 rpm 1991–1997 M51D25 OL 105 kW (143 hp) at 4800 rpm 260 N⋅m (192 lb⋅ft) at 2200 rpm 1991–1996 For Opel Omega B 96 kW (130 hp) at 4800 rpmVauxhall V94 - Omega B confidential launch guides http://vauxpedianet.uk2sitebuilder.com/vauxhall-v94---omega-b-confidential- launch-guides Detailed specs review of 1995 Opel Omega 2.5 TD model for Europe https://www.automobile-catalog.com/car/1995/2490050/opel_omega_2_5_td.htmlOpel Omega 2.5 TD CD Manual 4 doors specs https://www.cars-data.com/en/opel- omega-2.5-td-cd-specs/32148 250 N⋅m (184 lb⋅ft) at 1400 rpm 1994–2001 M51D25TÜ UL 85 kW (115 hp) at 4800 rpmDie BMW Turbodiesel https://bmw- grouparchiv.de/research/detail/index.xhtml?id=3133066 Betriebsanleitung zum Fahrzeug. [BMW 5er Limousine/touring (E39)] https://bmw- grouparchiv.de/research/detail/index.xhtml?id=8171281 230 N⋅m (170 lb⋅ft) at 1900 rpm 1996–1998 M51D25TÜ OL 105 kW (143 hp) at 4800 rpm 280 N⋅m (207 lb⋅ft) at 2200 rpm 1996–1998 M51D25TÜ OL 105 kW (143 hp) at 4600 rpm 1998–2000 Range Rover P38 DSE 2.5 LP2 100 kW (136 hp) at 4400 rpm 270 N⋅m (199 lb⋅ft) at 2300 rpm 1995-2001 Käyttökohteet: * 1991 - 1996 E36 325td (M51D25 UL) * 1996 - 1998 E36 325td (M51D25TÜ UL) * 1993 - 1996 E36 325tds (M51D25 OL) * 1996 - 1998 E36 325tds (M51D25TÜ OL) * 1992 - 1996 E34 525td (M51D25 UL) * 1991 - 1996 E34 525tds (M51D25 OL) * 1996 - 2000 E39 525tds (M51D25TÜ OL) * 1996 - 2000 E39 525td (M51D25TÜ UL) * 1996 - 2000 E38 725tds (M51D25TÜ OL) * 1995 - 2001 Land Rover Range Rover 2.5 D/DSE * 1995 - 2001 Opel Omega * 1992 UMM Alter II (yksi esimerkki; moottori, vaihteisto ja elektroniikan asensi BMW Munich) == Lähteet == Luokka:BMW Luokka:Polttomoottorit
Carnegie Art Award

thumb| Carnegie Art Award -palkinnon saaja 2011/12, Heikki Marila. Carnegie Art Award oli Pohjoismaiden suurin taidepalkinto. Se perustettiin tuomaan esiin ja kannustamaan pohjoismaisia taidemaalareita. Tapahtuma sai alkunsa 1998. Vuoteen 2002 asti palkinto jaettiin vuosittain. Vuodesta 2004 palkinto jaettiin kahden vuoden väliajoin. Siihen kuului Pohjoismaissa kiertävä näyttely, palkittuja taiteilijoita ja heidän työtään esittelevä kirja, taiteilijoista kertova elokuva, sekä rahapalkinto kolmelle taiteilijalle ja stipendi nuorelle taiteilijalle. Palkintojen suuruudet olivat: pääpalkinto miljoona Ruotsin kruunua (noin 110 000 euroa), toinen palkinto 600 000 (noin 64 500 euroa) ja kolmas palkinto 400 000 kruunua (noin 43 400 euroa). Nuorelle taiteilijalle myönnetyn palkinnon suuruus oli 100 000 Ruotsin kruunun (noin 10 800 euroa). Esiteltävät taiteilijat valitsi asiantuntijalautakunta. Palkinnon saaneet suomalaiset: * pääpalkinto 2004 Nina Roos, 2012 Heikki Marila * toinen palkinto 1998 Nina Roos, 1999 Silja Rantanen, 2001 Carolus Enckell * kolmas palkinto 2000 Petri Hytönen, 2001 Johan Scott, 2006 Petra Lindholm * nuoren taiteilijan palkinto 1998 Jussi Niva, 2004 Elina Brotherus. == Palkinnon lopetus == Palkinnon perusti pohjoismainen sijoituspankki AB Carnegie. Se ilmoitti helmikuussa 2014 päättäneensä lopettaa palkinnon. Pankki aikoo tukea kulttuuria jollain muulla tavoin. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Carnegie Art Award *Officielt Nordisk NR brev *Palkitut Luokka:Kuvataidepalkinnot Luokka:Pohjoismainen kulttuuri
Süreyya Ayhan

Süreyya Ayhan Kop (s. 6. syyskuuta 1978) on entinen turkkilainen 1 500 metrin juoksija. Ayhan karsiutui Sydneyn olympialaisissa 2000 1 500 metrin välierissä ajalla 4.09,42. Seuraavana vuonna hän juoksi Välimeren kisoissa toiseksi ja Edmontonin MM-kisoissa kahdeksanneksi ajalla 4.08,17. Münchenin EM-kisoissa 2002 hän voitti EM-kultaa ajalla 3.58,79. Kauden lopussa hän voitti yleisurheilun maailmancupin. Ayhan voitti MM-hopeaa Pariisin MM-kisoissa 2003. Myöhemmin samana vuonna hän voitti IAAF:n yleisurheilufinaalin ajalla 3.57,72. Ayhan sai kesällä 2004 kahden vuoden kilpailukiellon testipakoilusta ja yrityksestä luovuttaa vierasta virtsaa dopingtestissä.https://web.archive.org/web/20080106102632/http://www.abc.net.au/sport/content/200502/s1294119.htm Syyskuussa 2007 Ayhan jäi kiinni kielletyn aineen käytöstä ja sai elinikäisen kilpailukiellon. Toukokuussa 2008 Turkin urheiluliitto kuitenkin muutti kilpailukiellon nelivuotiseksi, mutta urheilun kansainvälinen vetoomustuomioistuin kuitenkin palautti kilpailukiellon elinikäiseksi. ==Ennätykset== * 800 metrin juoksu: 2.00,64 (2000) * 1 500 metrin juoksu: 3.55,33 (2003) ==Lähteet== Luokka:Turkkilaiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut turkkilaiset Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut yleisurheilijat
Gillian O’Sullivan

Gillian O'Sullivan (s. 21. elokuuta 1976) on irlantilainen entinen kävelijä. O'Sullivan sijoittui 1999 kävelyn maailmancupissa 20 kilometrin kävelyssä seitsemänneksikymmenenneksitoiseksi ajalla 1.42.20. Myöhemmin samana vuonna hän oli Sevillan MM-kisoissa matkan kolmaskymmenes ajalla 1.40.33. Seuraavana vuonna Sydneyn olympialaisissa hän käveli kymmenenneksi ajalla 1.33.10. Münchenin EM-kisoissa 2002 hän oli neljäs ajalla 1.28.46. Seuraavana vuonna hän voitti MM-hopeaa Pariisin MM-kisoissa ajalla 1.27.34. Vuonna 2004 hän käveli kävelyn maailmancupissa kahdeksanneksi. O'Sullivan lopetti uransa huhtikuussa 2007 loukkaantumisten takia.http://www.athleticsireland.ie/content/?p=1434#more-1434 ==Ennätykset== * 3 000 metrin ratakävely: 12.34,71 (2000) * 5 000 metrin ratakävely: 20.02,60 (2002) * 10 000 metrin ratakävely: 45.28,75 (1998) * 10 kilometrin kävely: 43.28 (2000) * 20 kilometrin kävely: 1.27.22 (2003) ==Lähteet== Luokka:Irlantilaiset kävelijät Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Parasense

Parasense on venäläinen psytrance-duo, jonka muodostivat Alexey Kurkin ja Victor Zolotarenko (Zolod). Parasense on lyhenne sanoista "Paranoic Sensations". Duon toinen jäsen Victor Zolotarenko kuoli onnettomuudessa 4. tammikuuta 2006. == Diskografia == *Past, Present, Future (2003) *Avangaro (2003) *Apple (2001) *Krakakot (2000, EP) ==Lähteet== *Discogs: Parasense ==Aiheesta muualla== *Zolodin muistosivu Luokka:Psytrance-tuottajat Luokka:Venäläiset yhtyeet
Topkapın palatsi

Topkapın palatsi () on Turkin Istanbulissa sijaitseva palatsi, joka toimi vuosina 1465–1853 Ottomaanien valtakunnan hallintopaikkana. Palatsin rakennustyöt aloitti sulttaani Mehmed II vuonna 1459. Sulttaani asui siellä vuoteen 1856, jolloin hän muutti Dolmabahçen palatsiin, jossa oli modernit mukavuudet, kuten juokseva vesi. Topkapiin jäi edelleen valtion toimintoja, kuten rahapaja ja kirjasto. Topkapin palatsi muutettiin museoksi vuonna 1924, ja sen alue on noin 80 000 neliömetrin kokoinen. Se on ollut Unescon maailmanperintökohde vuodesta 1985. Vuonna 2017 palatsin entisöinnin aikana löydettiin sulttaanien 1400–1500-luvuilla käyttämä kylpylä, hamam, joka suojattiin lasikuorella ja asetettiin yleisölle nähtäväksi. Nimestään huolimatta Topkapi ei ole yksi palatsirakennus vaan laaja rakennuskompleksi, johon kuuluu neljä muurien ympäröimää sisäpihaa ja niiden sisällä puistojen ympäröimiä huviloita ja huvimajoja. Tärkeä osa Topkapia on haaremi, jossa on asunut tuhansia naisia ja eunukkeja. Koko palatsin väkiluku oli suurimmillaan noin neljätuhatta. == Palatsialueen osat == === Ensimmäinen sisäpiha === Ensimmäiselle pihalle johtaa Hallitsijan portti (, johon myös Turkin hallituksesta käytetty nimitys ”Korkea portti” alkujaan viittasi.Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1967, osa 6, palsta 1449. Ensimmäisen sisäpihan merkittävimpiä nähtävyyksiä ovat Tervehdysten portti sekä Pyövelin lähde, jossa pyöveli pesi kätensä ja miekkansa mestauksen suoritettuaan. === Toinen sisäpiha === Toisella sisäpihalla kuljeksivat aikoinaan riikinkukot ja gasellit. Vain sulttaani sai ratsastaa sen kivettyä polkua kolmannelle sisäpihalle. Toisella sisäpihalla sijaitsevat palatsin keittiörakennukset, leipomot ja tallit. Sulttaani käytti toista pihaa jakaakseen kansalle oikeutta. === Kolmas sisäpiha === Kolmas sisäpiha on osa palatsialueen sisintä osaa, jossa sulttaani vietti aikaansa silloin, kun hän ei ollut haaremissaan. Haaremin lisäksi siellä sijaitsevat moskeija ja kirjasto. Kolmannelle sisäpihalle saivat tulla vain sulttaani, hänen perheenjäsenensä, palvelijansa ja kutsutut vieraat. === Neljäs sisäpiha === Neljäs sisäpiha oli sulttaanin ja hänen perheensä käytössä. Siellä on erilaisia puutarha-alueita, huvimajoja ja terasseja. Siellä ovat myös henkilääkärin tilat ja palatsi-apteekki. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Alkio-opiston kulttuuriantropologian opiskelijoiden kollektiivinen Istanbulin opintomatkapäiväkirja 7.–14.4.2008 (Arkistoitu versio) Luokka:Istanbulin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Turkin palatsit Luokka:Turkin museot‎ Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit Luokka:Osmanien arkkitehtuuri
Hux Flux

Hux Flux on ruotsalainen psytrancea ja goatrancea yhdistelevä ryhmä, johon kuuluvat Denis Tapper ja Henric Fietz. Hux Flux perustettiin vuonna 1998. Jonas Bergvall, Jonas Pettersson ja Johan Krafft jättivät projektin Cryptic Crunch -albumin jälkeen, jonka jälkeen he ovat työskennelleet toisten projektien parissa, joita ovat mm. Logic Bomb ja Z-Man. Yhtye on julkaissut kaksi albumia, joista viimeisimmän vuonna 2003. == Diskografia == === Albumit === *Cryptic Crunch (Koyote Records 1999) *Division By ZerØ (Spiral Trax 2003) === EP:t === *Lex Rex Perplex/ErrorHead (2000) *Reflux/Java Junkies (1999) *Motor (2000) *Time Slices/Perceptor (1998) ==Lähteet== *Discogs: Hux Flux Luokka:Psytrance-tuottajat
Paul Gillmor

Paul Eugene Gillmor (1. helmikuuta 1939 Tiffin, Ohio – 5. syyskuuta 2007 Washington DC) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän istui Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä Ohiosta vuodesta 1989 kuolemaansa saakka. Gillmor syntyi ja varttui Ohion osavaltiossa. Hän valmistui Old Fort High Schoolista 1957 ja hankki sen jälkeen lakimieskoulutuksen. Hän valmistui Ohio Wesleyan Universitystä ja Michiganin yliopistosta. Hän palveli ilmavoimissa nousten lopulta kapteeniksi. Hänellä oli vaimonsa Karenin kanssa viisi lasta. Gillmor istui Ohion osavaltionsenaattorina vuodesta 1967. Hän oli vuonna 1986 ehdolla kuvernööriksi. Hän oli poliittisen uransa ohessa varakas pankinomistaja. Hänet löydettiin syyskuussa 2007 kuolleena Washington DC:n -asunnostaan kaaduttuaan portaissa. Hänen paikkansa edustajainhuoneessa otti 13. joulukuuta hänen oman edeltäjänsä Delbert L. Lattan poika Bob. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenet Luokka:Yhdysvaltalaiset republikaanipoliitikot Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet
Jacinto Convit

Jacinto Convit García (11. syyskuuta 1913 Caracas – 12. toukokuuta 2014 Caracas) oli venezuelalainen tutkijalääkäri, joka tunnetaan varsinkin lepraa ja leishmaniaasia koskevasta työstään. Convit valmistui lääketieteen tohtoriksi Venezuelan keskusyliopistosta 27. syyskuuta 1938. Hän sai vaimonsa Rafaelan kanssa lapset Francisco (s. 1948), Oscar (s. 1949), Antonio (s. 1952) ja Rafael (s. 1952). Hänestä tehtiin huhtikuussa 1961 Orden del Libertadorin kolmannen luokan jäsen (Comendador).http://www.venezuelatuya.com/biografias/convit.htm Jacinto Convitin opetusura alkoi vuonna 1940. Hän sai vuonna 1987 Asturian ruhtinaan palkinnon ja oli 1988 ehdolla Lääketieteen Nobelin-palkinnon saajaksi. == Lähteet == Luokka:Venezuelalaiset tieteilijät Luokka:Venezuelalaiset lääkärit Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet venezuelalaiset
Mr. & Mrs. Smith

Mr. & Mrs. Smith on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut komediallinen toimintaelokuva. Elokuvan ohjasi Doug Liman ja pääosissa ovat Angelina Jolie ja Brad Pitt. Elokuva kertoo Janesta ja Johnista jotka ovat olleet naimisissa 5–6 vuotta, eikä suhde kukoista. Kumpikin on valehdellut toisilleen ammattinsa. Todellisuudessa Jane ja John ovat kummatkin palkkamurhaajia, mutta kumpikaan ei tiedä että heillä on sama ammatti. Homma alkaa pikkuhiljaa paljastua kun heidät palkataan tappamaan toisensa. Elokuva saattoi Brad Pittin ja Angelina Jolien yhteen myös tosielämässä. == Näyttelijät == == Arvioita == Turun Sanomien Tapani Maskula harmittelee, miten elokuva tuhlaa kaiken aineistonsa loppuun jo ensimmäisen tunnin aikana niin, ettei loppuun riitä edes humoristisia kevennyksiä: ”Sadomasokistinen lemmenpari nauttii täysin siemauksin harjoittaessaan seksiä verta valuen tai pukeutuessaan luodinkestäviin liiveihin ja rynnätessään seulaksi ammutusta huushollistaan lahtaamaan tusinoittain hampaisiin asti aseistettuja pahiksia.” ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Doug Limanin ohjaamat elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset toimintakomediat Luokka:Vuoden 2005 yhdysvaltalaiset elokuvat
Be Cool

Be Cool on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut komedia, joka on Get Shorty – hyvä pätkä -elokuvan jatko-osa. Elokuvan ohjasi F. Gary Gray ja pääosissa ovat John Travolta, Uma Thurman, Vince Vaughn, Cedric the Entertainer, Harvey Keitel, Christina Milian, Dwayne Johnson ja Steven Tyler. ==Näyttelijät== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Vuoden 2005 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset rikoselokuvat Luokka:F. Gary Grayn ohjaamat elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat
M/S Singelgracht

M/S Singelgracht () on alankomaalaisen C.V. Scheepvaartonderneming Singelgrachtin omistukseen rekisteröity monikäyttöinen rahtilaiva. Nykyisin aluksella operoi alankomaalainen Spliethoff -varustamokonserni. Laiva on rakennettu vuonna 2000 Mitsubishi Heavy Industries -nimisellä telakalla, Japanissa. Kuollutta painoa Singelgrachtilla on 21 402 tonnia ja jääluokitus on 1A eli alus pystyy useimmissa jääolosuhteissa kulkemaan yksin. Alus on rekisteröity Alankomaiden lipun alle ja sen kotisatama on Amsterdam. Singelgrachtin sisaraluksia ovat: * M/S Scheldegracht * M/S Schippersgracht * M/S Slotergracht * M/S Snoekgracht * M/S Spaarnegracht * M/S Spiegelgracht * M/S Stadiongracht * M/S Sluisgracht * M/S Spuigracht * M/S Statengracht * M/S Suomigracht * M/S Saimaagracht * M/S Sampogracht == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Aluksen sijainti *Kuva laivasta *Spliethoff: S-type Singelgracht
Jacob Ritz

Jacob Ritz (1656 Viipuri – 26. joulukuuta 1739 Somero) oli Someron kirkkoherra ja isonvihan aikana Suomen kirkon korkein virkamies, Turun väliaikaisen konsistorin esimies. Ritzin isä oli saksalaissyntyinen räätäli Hans Ritz Uelzenistä Lüneburgin läheltä, josta hän tuli Viipuriin,Simo Heininen, Jacob Ritz, Biografiasampo, viitattu 20.5.2023 äidistä ei ole tietoa. Hänet vihittiin papiksi Viipurissa 1679 (toisen tiedon mukaan 1680), vuodesta 1682 vuoteen 1685 hän toimi Nevanlinnan ruotsinkielisenä kappalaisena ja vuodesta 1686 Venjoen kirkkoherrana Inkerissä. Vuonna 1701 Ritz pakeni venäläisiä Viipuriin ja joutui siellä taloudelliseen ahdinkoon. Vuonna 1706 hänestä tuli Someron kirkkoherra. Isonvihan aikainen Suomen kenraalikuvernööri, kreivi Gustav Otto Douglas, määräsi Ritzin 1717 väliaikaisen konsistorin esimieheksi. Konsistorin jäseniä olivat kuitenkin vain Turun ja naapurikuntien papit eli tosiasiassa se kattoi Turun hiippakunnan eteläisen osan. Ritz vihki kuitenkin 59 ylioppilasta ja teiniä papeiksi. Hän myös teki tarkastusmatkoja, järjesti katekismuksen opetusta ja piti ainakin kaksi synodaalikokousta, vuosina 1720 ja 1721. Ritz toimi konsistorin esimiehenä ja tuomiorovastina isonvihan rauhan jälkeenkin, vuonna 1724 hän sai tunnustuksena ansioistaan palkkapitäjäkseen Someron lisäksi Kiikalan. Somerolla Ritz omisti Harjun kartanon. Ritz oli naimisissa kolme kertaa. Kolmas puoliso oli Margareta Starensköld (k. 1757), kauppias Henrik Wittfoothin leski. Ritzin mukaan on nimetty Somerolle muualta muuttaneiden ja vanhojen somerolaisten epäviralliseksi yhdyssiteeksi perustettu Jacob Ritz -seura. ==Lähteet== * ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Suomen evankelis- luterilaisen kirkon papit Luokka:Inkerin kirkon papit Luokka:Vuonna 1656 syntyneet Luokka:Vuonna 1739 kuolleet
Maan alla ja päällä

Maan alla ja päällä : muistelmia vuosilta 1921–1933 on Arvo Poika Tuomisen muistelmien vuonna 1958 ilmestynyt toinen osa, joskin ilmestysjärjestyksessä kolmas. Tuominen käsittelee kirjassa vaiheitaan Suomessa vuosina 1921–1933. Sen kattama ajanjakso sijoittuu teosten Sirpin ja vasaran tie (1956) ja Kremlin kellot (1956) väliin. Teos ilmestyi julkaisuvuonnaan myös ruotsiksi N.-B. Stormbomin kääntämänä. Suomessa sen julkaisi Söderströms nimellä Hemligt ränkspel på jorden och under jorden ja Ruotsissa Tidens förlag nimellä På jorden och under jorden. ==Sisältö== Tuominen esittelee kirjassa tuolloisen suomalaisen kommunismin tarkkaan jäsenneltynä ja analysoituna. Erityisen voimakkaasti siinä käsitellään Tammisaaren pakkotyölaitoksen vartijoita. Tuomisen mukaan jokainen Tammisaareen joutunut, vaikka olisi ollut kuinka nimellinen vasemmistolainen tai jopa epäillen vasemmistolaisuuteen suhtautunut, lähti sieltä ulos kiihkeimmän lajin kommunistina. Kaikkein säälittävimmän kuvan Tuominen maalaa silloisesta kommunistijohdosta. Heitä pelastui vain muutamia, ja siitä kuuluu hänen mukaansa kiitos Etsivälle Keskuspoliisille, joka kaappasi miehet Tammisaaren ja myöhemmin Kakolan turviin. Tuomisen kirjasta käy ilmi, millaisia he olivat. Esimerkkinä Tuominen mainitsee Eeva Sassi-Korhosen levittäneen sanaa, että työväen tulisi varastella puunpalasia, joista sitten tehtäisiin puukonpäitä toimitettavaksi Neuvostoliittoon maan nälkää näkevän kansan auttamiseksi. Eikä Sassi-Korhonen edes vaivautunut pitämään varaansa kenelle puhui. Näin tieto asiasta meni niihinkin korviin, joihin sitä ei ollut tarkoitettu. Ajatus lisäksi muuttui matkan varrella, ja ruvettiin puhumaan erilaisten pikkutyökalujen näpistelystä. Samoin Yrjö Mäkelin sai Tuomisen mukaan omiltaan herjauksia osakseen. Hänen moraaliaan kutsuttiin ”huuhkainten moraaliksi”, koska hän ei hyväksynyt varkautta Neuvostoliiton avustamisen toimintamuodoksi. Hän itse sanoi, että sellainen pikku näpistely vain pahentaisi asioita. Työmarkkinaneuvotteluja Tuominen kuvaa siten, että työnantajan edustajat eivät suostuneet istumaan samassa huoneessa vastapuolen kanssa, vaan valtion välitysmies sai kuunnella ensin yhden kannanoton, sitten mennä kertomaan sen toiseen huoneeseen toiselle osapuolelle ja päinvastoin. Tämän menettelyn katkaisi Tammikuun kihlaus vuonna 1940, kun työmarkkinajärjestöt saivat neuvotteluoikeuden. Tuomisen kertomatyyli on juoheva ja leppoisa ja hän näkee monissa asioissa myös humoristisen puolen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset elämäkerrat ja muistelmat Luokka:Suomalaiset politiikan tietokirjat Luokka:Kirjat kommunismista Luokka:Vuoden 1958 kirjat
Fredric Brown

Fredric Brown (29. lokakuuta 1906 Cincinnati, Ohio, Yhdysvallat - 11\. maaliskuuta 1972 Tucson) oli yhdysvaltalainen kirjailija, joka kirjoitti erityisesti rikos- ja tieteisromaaneja. Ensimmäisestä rikosromaanistaan Brown sai Mystery Writers of American Edgar Allan Poe -palkinnon vuonna 1948. Brown kirjoitti yhteensä 29 romaania, joista 23 on rikosromaaneja. Brown on kirjoittanut myös yhden omaelämäkerrallisen romaanin, lastenkirjan, lukuisia novelleja sekä tv-käsikirjoituksia. ==Teoksia== Etaoin Shrdlu (1942) kertoo Linotype-ladontakoneesta, joka muuttuu älykkääksi, oppii kaiken latomansa ja yrittää valloittaa maailman. https://hci.stanford.edu/winograd/shrdlu/name.html https://isfdb.org/cgi- bin/title.cgi?41652 Brownin tunnetuimpia rikosromaaneja ovat Äänetön huuto (1949), Syntipukin yö (1951) ja Täältä ikuisuuteen (1951). Syntipukin yö on saanut vaikutteita Lewis Carrollin teoksesta Liisan seikkailut peilimaailmassa. Kirjan jokainen luku alkaa lainauksella jostakin Carrollin runosta (mm. Jabberwocky). == Suomennetut teokset == * Hänen nimensä oli kuolema, suom. Risto Kalliomaa. Nide 1956 Sarja: Yhden illan dekkari, 3. * Ihmismetsästys, suomentanut K. O. Harri. Hyvinkää: Viihdeviikarit, 1982 ISBN 9519564136 * Kohtalokas koputus (Knock three-one-two), suom. Tapio Hiisivaara. Helsinki: Otava 1961 Sarjaj: Otavan taskuromaani, 24 – Otava, 1974 Sarja: Rautaiset kirjat, 18 ISBN 9511012657 * Fantasy-sarja * Miksi murhaan? (Lenient beast), suom. Risto Kalliomaa. Hämeenlinna: Nide, 1958 * Rahaa ja tivolityttöjä (Madball), suom. Sirkka Carlson. Lahti: Nide 1956 Sarja: Yhden illan dekkari, 5. * Syntipukin yö (Night of the jabberwock) suomentanut Matti Rosvall. Helsinki:Book Studio, 1999 ISBN 951-611-993-X Sarja: Jännityksen mestarit, 115 * Täältä ikuisuuteen (The far cry), suomentanut Tapani Bagge. Hyvinkää : Book Studio, 1995 ISBN 951-611-706-6 Sarja: Crime noir * Umpikujassa, (The deep end) suomentanut suomentanut Jari Niittylä. Helsinki:Gummerus, 2001 ISBN 951-20-5925-8 Jännityksen mestarit, 127. * Äänetön huuto, (The screaming Mimi), suomentanut Tapani Bagge. Hyvinkää : Book Studio, 1995 ISBN 951-611-760-0 Sarja: Crime noir ;Novellit * Ilotyttö on kuollut, teoksessa: Pahan palkka, Gummerus Book Studio 2003 ISBN 951-20-6305-0 * Punainen painajainen. teoksessa: 'Pieni kauhukirja, toimittanut, Sebastian Wolf, useita suomentajia. Hyvinkää: Book Studio 1992 Sarja: Collector antologia, 6. ISBN 951-611-508-X == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Dekkarikirjailijoita: Fredric Brown. Tornion kaupunginkirjasto. * Keijo Kettunen: Rankka yö pikkukaupungissa. Helsingin Sanomat 2.7.2000. Luokka:Yhdysvaltalaiset rikoskirjailijat Luokka:Yhdysvaltalaiset tieteiskirjailijat Luokka:Vuonna 1906 syntyneet Luokka:Vuonna 1972 kuolleet
Ravintola Samppalinna

Samppalinnan ravintola on Turussa sijaitseva, vuonna 1865 toimintansa aloittanut ravintola. Ravintolan huvilatyyppisen rakennuksen on suunnitellut kaupunginarkkitehti C. J. von Heideken. == Historia == Ravintolan rakennutti kauppaneuvos Pehr Cerelius Rettig Samppalinnanpuistoon, Aurajoen rannalla tuolloin sijainneen ylemmän höyrylaivasataman vierelle. Rettig lahjoitti ravintolan Turun kaupungille joulukuussa 1866. Lahjakirjan ehtoja mukaillen perustettiin ravintolan tuotoilla Samppalinnanrahasto, joka myönsi varoja ravintolaa ympäröivien mäen ja jokirannan kaunistamiseen. Ravintolaan rakennettiin 1890-luvulla musiikkipaviljonki rahaston varoilla. Vuonna 1902 valmistui kaupunginarkkitehti Arthur Kajanuksen suunnittelema lisärakennus keittiötä varten, ja vuonna 1909 ravintolan eteen tehtiin kaupunginarkkitehti J. E. Hinderssonin suunnittelema terassi. Vuosikymmenien kuluessa ravintola rapistui, kunnes vuonna 1966 kaupunki päätti kunnostaa sen. Perusteellisen uudistuksen suunnittelivat kaupunginarkkitehti A. S. Sandelin sekä arkkitehdit Anja-Inkeri Sutinen ja Carin Bryggman. Turun Osuuskauppa luopui Ravintola Samppalinnan liiketoiminnasta vuonna 2017. Ravintolatoimintaa alkoi hoitaa Aura Ravintolat Oy ja mukana oli muun muassa Sedu Koskinen, joka kuitenkin vetäytyi pois yhden vuoden jälkeen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Ravintolan kotisivu * Raflaamo, Samppalinna Samppalinna Luokka:Turun suojellut rakennukset Luokka:III kaupunginosa
Marina Kuptsova

Marina Gennadjevna Kuptsova (, s. 22. joulukuuta 1981 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen korkeushyppääjä. Kuptsova voitti nuorten EM- hopeaa Ljubljanassa 1997 tuloksella 190European Junior Championships (Women) , nuorten MM-kultaa Annecyssä 1998 tuloksella 188 ja nuorten EM-pronssia Riiassa 1999 tuloksella 188. Hän karsiutui Sydneyn olympialaisissa 2000, mutta voitti myöhemmin samana vuonna Santiago de Chilen nuorten MM-kisoissa hopeaa. Vuonna 2002 Kuptsova voitti sisäratojen EM-kultaa tuloksella 203. Myöhemmin samana vuonna hän hyppäsi toiseksi Münchenin EM-kisoissa ja kolmanneksi yleisurheilun maailmancupissa. Vuonna 2003 hän voitti Venäjän-mestaruuden ja sijoittui kolmanneksi Euroopan cupissa. Pariisin MM-kisoissa hän voitti MM-hopeaa. Kauden lopussa IAAF:n yleisurheilufinaalissa Kuptsova sijoittui kuudenneksi. ==Ennätykset== * Korkeushyppy: 202 (2003) ==Lähteet== * ==Aiheesta muualla== * Marina Kuptsovan sivusto Luokka:Venäläiset korkeushyppääjät Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kategoria

Kategoria () liittyy asioiden luokitteluun: * Kategoria eli perusluokka tarkoittaa filosofiassa (ontologiassa) yleisimpiä todellisuuden olemuksia tai yleisimpiä käsitteitä, peruskäsitteitä. * Kategoria tarkoittaa matematiikassa (kategoriateoriassa) joukkojen ja kuvausten muodostamaa järjestelmää. * Biologiassa kategorialla tarkoitetaan eliöiden luokittelun tasoa. Näitä ovat esimerkiksi laji, suku ja heimo. == Lähteet ==
Väinö Nyström

Aleksander Väinö Nyström (11. syyskuuta 1857 Ruovesi – 31. tammikuuta 1918 Siuro) oli Hämeenkyrön kruununnimismies, joka oli suomalaisen puolueen kansanedustajana 1900-luvun alussa. Nyströmin vanhemmat olivat kruununvouti Johan Abraham Nyström ja Clara Charlotta Vikman. Hän kävi Tampereen ylialkeiskoulun ja lisäksi jonkin aikaa kymnaasia. Nyström toimi Turun lääninhallituksen kanslistina 1879–1882 ja Hämeenkyrön kruununnimismiehenä 1882–1918. Hän oli myös Hämeenkyrön kruununmakasiininhoitaja vuosina 1884–1918 ja Hämeenkyrön säästöpankin johtaja ja hallituksen puheenjohtaja vuosina 1902–1918. Nyström oli naimisissa vuodesta 1882 Hildur Helena Helsingiuksen kanssa. Varatuomari ja kirjailija Aarne Inha oli heidän poikansa.Ylioppilasmatrikkeli 1905, matrikkelinumero 29661 Nyström oli suomalaisen puolueen kansanedustajana 1909–1910 edustaen Turun läänin pohjoista vaalipiiriä. Suomen sisällissodan alkaessa Nyström joutui punaisten vangitsemaksi viljan kätkemisestä syytettynä. Nyström ja hänen poikansa Lauri Nyström surmattiin Siuron sillalla ja ruumiit heitettiin Siuron koskeen 31. tammikuuta 1918. == Lähteet == * * Vuosina 1914–22 sotaoloissa surmansa saaneiden nimitiedosto * Nyströmin surmaaminen 1918 ===Viitteet=== Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomalaisen puolueen poliitikot Luokka:Turun läänin pohjoinen vaalipiiri Luokka:Suomen sisällissodan terrorin uhrit Luokka:Vuonna 1857 syntyneet Luokka:Vuonna 1918 kuolleet
Juho Tulikoura

Juho Tulikoura (vuoteen 1906Nimenmuutostietokanta Viitattu 9.4.2011. Brandstaka, 29. toukokuuta 1862 Vehkalahti – 25. huhtikuuta 1918 Kouvola) oli suomalainen maanviljelijä, joka oli suomalaisen puolueen ja myöhemmin maalaisliiton kansanedustajana 1900-luvun alussa. Tulikouran vanhemmat olivat knaappisukuiset Anton Brandstaka, Husupyölin Pukkilan isäntä, ja Anna Maria Brandstaka. Tulikouran nuorempi veli Aleksanteri Koskenheimo oli hänkin kansanedustaja. Juho Tulikoura kävi kansakoulun ja toimi sen jälkeen maanviljelijänä Vehkalahdella. Hän oli myös sen ohella sunnuntaikoulun opettajana 25 vuotta ja toimi poliisina 1891–1903. Tulikoura oli naimisissa vuodesta 1886 Anna Sakin kanssa. Tulikoura oli suomalaisen puolueen kansanedustajana 1907–1914 ja Maalaisliiton kansanedustajana 1914–1917 edustaen Viipurin läänin läntistä vaalipiiriä. Tulikoura oli myös Vehkalahden kunnallislautakunnan esimies. Suomen sisällissodan aikana Tulikoura joutui punaisten vangitsemaksi ja hänet surmattiin Kouvolassa 25. huhtikuuta 1918. Juho Tulikouran poika on ensin urheilijana ja sitten urheilujohtajana tunnettu Toimi Tulikoura. == Lähteet == * * Vuosina 1914–22 sotaoloissa surmansa saaneiden nimitiedosto ===Viitteet=== Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomalaisen puolueen poliitikot Luokka:Suomen Keskustan poliitikot Luokka:Viipurin läänin läntinen vaalipiiri Luokka:Suomen sisällissodan valkoiset Luokka:Suomen sisällissodan terrorin uhrit Luokka:Suomalaiset poliisit Luokka:Vuonna 1862 syntyneet Luokka:Vuonna 1918 kuolleet
CP Ships

CP Ships oli suuri kanadalainen kontteja meritse kuljettava yritys, joka on ollut vuodesta 2005 lähtien osa Hapag-Lloyd-yhtiötä nimenään Hapag-Lloyd Canada. Yhtiöstä tuli itsenäinen yritys vuonna 2001, kun se pilkottiin erilleen Canadian Pacific Limited -konsernista. CP Shipsin 82 laivaa oli rekisteröity moniin maihin kuten Isoon-Britanniaan, Bermudaan, Liberiaan ja Saksaan. Suurin osa miehistöstä oli aasialaisia. Yhtiön ensisijaisina satamina pysyivät kuitenkin Montreal ja Vancouver. ==Historiaa== Vuonna 1884 rautatieyhtiö Canadian Pacific Railway alkoi hankkia purjelaivoja osaksi kuljetusketjuaan Suurilla järvillä. Vuonna 1887 yhtiö aloitti valtameriliikenteen Vancouverin ja Hongkongin välillä huolehtimaan rautatiematkustajista ja rahtipalveluista. Laivakuljetukset Kanadan Halifaxin ja Ison-Britannian välillä aloitettiin 1903. Rautatieyhtiön kasvavaan laivastoon kuului myös höyrylaiva RMS Empress of Ireland, joka upposi Saint Lawrence -joella vuonna 1914 ja vei mennessään 1 012 ihmistä. Vuonna 1915 rautatieyhtiön laivaliikenne oli kasvanut niin suureksi, että siitä tehtiin erillinen yhtiö, joka aikanaan tunnettiin nimellä Canadian Pacific Steamships Ocean Services Ltd. Uusi yhtiö hankki menestyksekkään Allan Line -yhtiön ja laajeni tärkeäksi kansainväliseksi rahdinkuljettajaksi ja varustamoksi, jolla oli ylellisiä matkustajalaivoja kuten S/S Empress of Britain ja S/S Empress of Canada. Ensimmäisessä ja toisessa maailmansodassa Canadian Pacific Steamships avusti suurella laivastollaan liittoutuneiden sodankäyntiä muun muassa muuntamalla ylelliset valtamerilaivansa joukkojenkuljetuslaivoiksi. 1950-luvulla tapahtunut lentoyhtiöiden kasvava kilpailu vähensi matkustajien kuljettamista meritse ja yhtiö laajensi toimintaansa säiliölaivoihin ja irtolastialuksiin. Vuonna 1971 yhtiö otti uudeksi nimekseen CP Ships Ltd. Vuonna 1984 aloitti Compagnie Maritime Belgen kanssa muodostettu yhteisyritys nimeltään Canada Maritime, jotta Pohjois-Atlantin konttiliikenne ja sen myötä tulevat rautatiepalvelut Montrealissa varmistuisivat yhtiölle. Uusi yhteisyritys menestyi ja CP Shipsin onneksi otti taas liikenteen hallintaansa 1990-luvun alkupuolella. CP Ships osti kumppaninsa osuuden Canada Maritimesta ja se yhdistettiin yhtiön kasvavaan laivastoon. Seuraavalla vuosikymmenellä yhtiö kasvoi hankkimalla toisia yrityksiä. Vuonna 1995 CP Ships osti Cast Groupin ja myöhemmin Lykes Linesin, Contship Containerlinesin, Australia-New Zealand Direct Linen, Ivaran Linesin, TMM Linesin, CCAL:n ja Italia Linen. Vuonna 2001 se oli seitsemänneksi suurin konttien kuljettaja maailmassa ja hallitsi Pohjois-Atlantin liikennettä. Ennen erottamistaan omaksi erilliseksi yhtiöksi CP Ships edusti kahdeksaa prosenttia Canadian Pacific Railwayn tuloista ja oli lähteenä suurelle osalle sen rautatieliikennettä. Luokka:Laivayhtiöt Luokka:Kanadalaiset liikenneyhtiöt
Matti Pietinen

Matti Pietinen (aiemmin Pitkänen, 3. maaliskuuta 1859 Sumiainen – 27. huhtikuuta 1918 Viipuri) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja tehtailija, joka toimi valtiopäivämiehenä ja nuorsuomalaisen puolueen kansanedustajana 1910-luvulla. Hänet murhattiin Suomen sisällissodan aikana niin sanotussa Viipurin lääninvankilan joukkomurhassa. Pietisen vanhemmat olivat torppari Matts Pitkänen ja Johanna Charlotta Sorri. Hän kävi kansakoulun ja valmistui kansakoulunopettajaksi Jyväskylän seminaarista vuonna 1881. Pietinen oli kansankoulunopettajana Säkkijärvellä 1882–1892. Hänellä oli puusepänverstas Säkkijärvellä vuosina 1886–1892, ja vuodesta 1891 Pietisen puusepäntehdas toimi Viipurissa. Tehtaan toimipaikaksi valmistui vuonna 1907 Pietisen palatsina tunnettu kivitalo vastapäätä Viipurin rautatieasemaa. Pietisen liikkeen nimeksi tuli vuonna 1917 Matti Pietinen Oy ja Pietinen toimi yhtiön johtokunnan puheenjohtajana. Pietinen teki myös talonkauppoja näiden liiketoimiensa ohella. Pietinen oli naimisissa vuodesta 1883 Ida Maria Virtasen kanssa. Heidän poikansa oli valokuvaaja Aarne Pietinen. Pietinen oli porvarissäädyssä Viipurin edustaja valtiopäivillä 1904–1905 ja 1905–1906. Nuorsuomalaisen puolueen kansanedustaja hän oli 1910–1914 edustaen Viipurin läänin läntistä vaalipiiriä. Hän oli myös Säkkijärven kuntakokouksen puheenjohtaja ja Viipurin kaupunginvaltuuston jäsen. Pietinen murhattiin Suomen sisällissodan loppuvaiheessa 27. huhtikuuta 1918 Viipurin lääninvankilan joukkomurhassa, kun Hjalmar Kaipiaisen johtama punaisten joukko tunkeutui lääninvankilaan ja surmasi humalapäissään noin 30 vankia, mukaan lukien toisen kansanedustajan Leander Ikosen ja vankilanjohtajan. ==Katso myös== *Pietisen tehtaan kahakka == Lähteet == * * Vuosina 1914–22 sotaoloissa surmansa saaneiden nimitiedosto * Risto Lindstedt: Ulkokuvaajan pitkä keikka Suomen kuvalehti 21.5.2017. Viitattu 4.2.2021. ===Viitteet=== Luokka:Kansanedustajat Luokka:Nuorsuomalaiset poliitikot Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Viipurin kaupunginvaltuutetut Luokka:Viipurin läänin läntinen vaalipiiri Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomen sisällissodan terrorin uhrit Luokka:Suomalaiset henkirikosten uhrit Luokka:Vuonna 1859 syntyneet Luokka:Vuonna 1918 kuolleet