EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
NikoLa

NikoLa (oikealta nimeltään Niko Ahola, s. 17. helmikuuta 1987 Riihimäkihttps://www.ts.fi/uutiset/paikalliset/4748413/Koulukiusatusta+pojasta+kasvoi+esiintymista+rakastava+dragtaiteilija ts.fi Viitattu 1.11.2019) on suomalainen esiintyvä taiteilija ja drag-artisti. Hän on alkujaan kotoisin Riihimäeltä, mutta asuu nykyään Helsingissä. NikoLa on osallistunut Miss Drag Queen -kilpailuun vuosina 2006 ja 2007, joista viimeksi mainitun hän voitti. NikoLa osallistui myös X-Factoriin vuonna 2010. NikoLa tuotti yhdessä Cristal Snow’n kanssa viisi vuotta Ilta-Sanomien verkkosivuille ToosaTV-nimistä sarjaa, jossa parodioidaan suomalaisia julkisuuden henkilöitä ja televisio-ohjelmia. Ohjelmaa esitettiin myös Fox- kanavalla kolme tuotantokautta. Sarja sai alkunsa YouTubessa, josta he siirtyivät Ilta-Sanomien sivuille vuonna 2011. Foxilla sarjaa esitettiin vuosina 2016-2020. NikoLa toimi myös radiojuontajana Radio Helsingissä yhdessä Laura Haimilan kanssa juontaen Radio Helsingin aamu-ohjelmaa vuosina 2019-2021, mutta ohjelma lopetettiin helmikuussa 2021.Tämän jälkeen hän on toiminut myös Radio Nova -kanavan Radio Novan iltapäivän tuottajana. NikoLa on kertonut julkisesti lopettaneensa alkoholinkäytön kokonaan vuonna 2011. Syksyllä 2024 hänet nähdään Suomen komediateatterin Näillä mennään!-revyyssä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset drag-artistit Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
C. A. Parsons and Company

C. A. Parsons and Company oli brittiläinen insinööriyhtiö, joka oli aikoinaan yksi suurimmista työnantajista Tynesiden alueella. Yhtiö on nykyisin osa Siemensin energiantuotanto-osastoa. ==Historia== Yhtiön perusti Charles Algernon Parsons vuonna 1889 itse kehittämiensä höyryturbiinien tuottamista varten. 1900-luvun alussa yhtiö tuotti jopa 50 turbiinia vuodessa tehtaallaan Heatonissa Newcastle upon Tynessa. Yhtiön vahvaa aikaa oli 1960-luku, jolloin tehdas työllisti yli 7 000 henkeä Parsons-höyryturbiineja käyttäviä ydinvoimaloita ovat muun muassa Bradwell, Calder Hall, Dungeness, Heysham 2 sekä Oldbury EnglannissaNuclear Power Plants in the UK - England ja Chapelcross sekä Hunterston Skotlannissa.Nuclear Power Plants in the UK - Scotland Yhtiö sulautui 1968 A. Reyrolle & Companyn kanssa ja muodosti Reyrolle Parsons -yhtiön.NZR Cranes Vuonna 1977 Reyrolle Parsons yhdistyi Clarke Chapman -yhtiön kanssa ja muodosti Northern Engineering Industries plc:n, jonka 1989 osti Rolls-Royce plc. Nykyään yhtiö on osa teknologiajätti Siemensin energiantuotanto-osastoa. Yhtiö hankki sen Rolls-Roycelta vuonna 1997. Vuosina 2002–2004 Siemens vähensi Heatonin työntekijämäärää 700:sta kolmeensataan ja keskittyi siellä laitteiden huoltoon. Syyksi se ilmoitti maailmanmarkkinoiden laskun syyskuun 11. päivän iskujen ja Enron-skandaalin jälkeen. Yhtiö keskitti tuotannon Budapestin-tehtaalle, jossa tuotanto on halvempaa. Parsons-turbiineja on esillä monissa museoissa Isossa-Britanniassa ja ympäri maailmaa. Näihin kuuluvat Discovery Museum Newcastlessa, Science Museum Lontoossa, ja Electric Power and Historical Museum Jokohamassa, Japanissa. == Lähteet == Luokka:Teknologiayhtiöt Luokka:Siemens
Juha-Petteri Lehto

Juha-Petteri Lehto (s. 1. huhtikuuta 1976) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen aitajuoksija. Seuratasolla hän edusti vuodesta 2001 lähtien Nurmijärven Yleisurheilua ja samasta vuodesta lähtien hän alkoi vastata itse omasta harjoittelustaan. Kalevan kisoista Lehto saavutti pronssia 400 metrin aitajuoksussa vuonna 2002. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 2010 jälkeen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset 400 metrin aitajuoksijat Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hanna Haavikko

Hanna Karoliina Haavikko (o.s. Ritakallio, s. 6. toukokuuta 1975 Luleå Ruotsi) on suomalainen keskimatkan juoksija. Seuratasolla hän on edustanut vuodesta 2006 lähtien Turun Urheiluliittoa ja vuodesta 2008 lähtien hän on vastannut itse omasta valmennuksestaan. Kalevan kisoista Haavikko on saavuttanut pronssia 800 metrin juoksussa vuonna 2001. Lisäksi hän on saavuttanut viestijuoksun SM-kisoista viisi mitalia 4 x 800 metrin viestijuoksusta; kultaa vuonna 2013, hopeaa vuonna 1995 sekä kolme pronssia vuosina 1998, 2004 ja 2005. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Polkupyöränrenkaiden mittamerkinnät

Polkupyöränrenkaiden mittamerkinnät on yleinen kansainvälinen tapa merkitä polkupyörän renkaiden leveys ja korkeus ulko- ja sisärenkaan kylkeen. Käytössä on vanhempi tuumamerkintä ja uudempi ETRTO-merkintä, jonka mittayksikkönä on millimetri. ETRTO-merkinnän on luonut Euroopan rengas- ja vannetekninen järjestö (Europen Tyre and Rim Technical Organization). Polkupyöränrenkaissa noudatetaan ISO 5775 -standardia. == Kokotaulukko == ETRTO mm Tuuma- ja muut merkinnät Vanne normi mm Sisärengas Tavanomaisia käyttökohteita 44-635 28 × 1⅝ × 1½ 24 47-622 / 40.44-635 32-630 27 × 1¼ 18 28.32-622 / 32-630 47-622 28 × 1⅝ × 1¾, 700 × 45 c 27 37.40.44.47-622 / 40.44-635 37-622 28 × 1⅝ × 1⅜, 700 × 35 c 20 37.40.44.47-622 / 40.44-635 32-622 28 × 1⅝ × 1¼, 700 × 32 c 18 28.32-622 / 32-630 28-622 28 × 1⅝ × 1⅛, 700 × 28 c 18 " 37-590 26 × 1⅜ 20 37.40.44-584 / 37.40-590 54-584 26 × 2 × 1½ 30.5 54-584 Vanhat maitokärryt 44-584 26 × 1⅝ × 1½ 24 37.40.44-584 / 37.40-590 40-584 26 × 1½ 22 " 37-584 26 × 1⅜ × 1⅜ × 1½ 20 " 37-540 24 × 1⅜ 20 40.44-531 / 37.40-540 44-531 24 × 1⅝ × 1½ 24 44-484 22 × 1⅝ × 1½ 24 44-484 / 37-501 37-451 20 × 1⅜ 20 44-428 / 37-451 44-428 20 × 1⅝ × 11½ 24 " 47-406 20 × 1,75 × 2 27 20 × 1,75 × 2 37-400 18 × 1⅜ 20 18 × 1⅜ 37-336 16 × 1⅜ × 1½ 20 16 × 1⅜ × 1½ 47-305 16 × 1,75 × 2 27 16 × 1.75 × 2 37-298 14 × 1⅜ 20 14 × 1⅜ 62-203 12½ × 2¼ 30.5 12½ × 2¼ == Katso myös == * Rengasmerkinnät == Lähteet == * ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * * Luokka:Polkupyörät Luokka:Renkaat
Dikloorikarbeeni

Dikloorikarbeeni (CCl2) on karbeeneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Se on erittäin reaktiivinen, minkä vuoksi sitä ei voida eristää, mutta se esiintyy välituotteena useissa reaktioissa. ==Rakenne== Muiden karbeenien tavoin dikloorikarbeenissa on hiiliatomilla vapaa elektronipari sp2-hybridiorbitaalilla ja tyhjä p-orbitaali. Myös hiileen sitoutuneilla klooriatomeilla on vapaita elektronipareja, joita ne voivat luovuttaa hiiliatomille ja stabiloida dikloorikarbeenia eri resonanssimuotojen kautta. ==Valmistus ja reaktioita== Dikloorikarbeenia voidaan valmistaa usealla eri tavoilla. Tyypillisin tapa on eliminoida kloroformista protoni ja tämän jälkeen klooriatomeja vahvan emäksen kuten kalium-tert-butoksidin avulla tai kaliumhydroksidin ja ultraäänten avulla. Reaktiossa voidaan käyttää myös faasinsiirtokatalyysiä. Muita tapoja ovat trikloorietikkahapon suolojen kuten natriumtriklooriasetaatin kuumentaminen ja dikloorimetaanin ja alkyylilitiumin välisellä reaktiolla.Kenric A. Marshall: Chlorocarbons and Chlorohydrocarbons, Survey, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2003. Viitattu 17.7.2014Günter Koenig, Elmar Lohmar & Norbert Rupprich: Chloroacetic acids, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2011. Viitattu 17.7.2013 Dikloorikarbeeni reagoi alkeenien kanssa muodostaen dikloorisyklopropaanijohdannaisen. Reaktio on spesifinen ja cis-alkeeni johtaa cis-dikloorisyklopropaanijohdannaisen muodostumiseen ja trans-alkeenista syntyy trans- dikloorisyklopropaanijohdannainen. Yhdiste reagoi C-H-insertioreaktiolla erityisesti alkoksidien kanssa, jolloin muodostuu dikloorattu alkaanijohdannainen, jossa on terminaalisessa päässä kaksi kloorisubstituenttia. Reimer–Tiemann-reaktiossa reagoi fenolijohdannaisen kanssa muodostaen bentsaalikloridijohdannaisen välivaiheena ja bentsaalikloridin sivuketju hydrolysoituu aldehydiryhmäksi. : ==Lähteet== Luokka:Klooriyhdisteet Luokka:Orgaaniset yhdisteet
Varhadi-nagpuri

Varhadi-nagpuri on indoarjalainen kieli, jota puhuu noin 7 miljoonaa ihmistä Intiassa Maharashtran, Madhya Pradeshin ja Telanganan osavaltioissa. Kieli on läheistä sukua Maharashtran valtakielelle marathille ja jotkut pitävätkin sitä marathin murteena. Varhadi-nagpuria kirjoitetaan devanagari-kirjaimistolla. == Lähteet == Luokka:Indoarjalaiset kielet Luokka:Intian kielet
Keskisaarento

Keskisaarento () on Kalastajasaarennon mannermaahan yhdistävä kannas ja niemi Euroopan puoleisen Venäjän pohjoisosassa. Hallinnollisesti Keskisaarento kuuluu Murmanskin alueeseen ja Petsamon kuntapiiriin. Keskisaarento on hiekka- ja kalkkikivestä muodostunut ylätasanko, joka nousee jyrkästi Barentsinmerestä ja jota peittää pääosin tundrakasvillisuus. Keskisaarennon läntinen osa kuului Suomelle vuosina 1920–1940 osana Petsamoa. Tiedosto:Ducati Scrambler Desert Sled, Ducati Multistrada 1260 Enduro, Peninsula Sredniy, Russia. The rocks "two brothers".".jpg|Kaksi kivipylvästä Keskisaarennossa. Tiedosto:Полуостров Средний - panoramio.jpg|Hiekkatie tundran läpi. Tiedosto:Pechengsky District, Murmansk Oblast, Russia - panoramio (9).jpg|Tundraa. Tiedosto:Дорога на полуострове Средний.jpg|Rakkamaata joka on pakkasen rapauttamaa kalliota. Tiedosto:Геодезическая вышка на Среднем полуострове.jpg|Mittaustorni. Tiedosto:На Среднем полуострове.jpg|Jään muovaamaa kalliota. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Kannakset Luokka:Venäjän niemimaat Luokka:Euroopan niemimaat Luokka:Petsamon piiri Luokka:Petsamo Luokka:Luovutettujen alueiden luonto
Kaakon Kamarimusiikki

Kaakon Kamarimusiikki on Virolahdella vuonna 2014 ensimmäisen kerran järjestetty musiikkijuhla. Toiminnanjohtaja on Siru Ahopelto,Satu Krautsuk: Ensimmäinen Kaakon kamarimusiikki alkaa Virolahdella. Yle.fi. Viitattu 17.7.2014 taiteellinen johtaja on Suomen Kansallisoopperan 1. konserttimestari Jukka Merjanen. Yhteistyökumppaneina ovat Virolahden kunta, Virolahden Musiikkiyhdistys, Virolahden kappeliseurakunta sekä Harjun oppimiskeskus.. Ensimmäisten juhlien pääesiintyjä oli Apocalyptican sellisti Perttu Kivilaakso, ja juhliin liittyi säveltäjä-akateemikko Uuno Klamin muistokonsertti hänen kotikylässään Klamilassa.Virolahdelle uusi musiikkifestivaali kesällä. Yle.fi. Viitattu 17.7.2014 ==Lähteet== Luokka:Klassisen musiikin tapahtumat Suomessa‎ Luokka:Virolahti
Vuoden talousjohtaja

Vuoden talousjohtaja on Talouselämä-lehden yhdessä Accenturen kanssa vuosittain myöntämä tunnustus, jonka saaja valitaan yritysten talousjohtajien joukosta. Vuoteen 2015 saakka myös Gutta OyVuoden Talousjohtaja on nopealiikkeinen Henrik Ehrnrooth , Talouselämä 25.11.2011. Viitattu 17.7.2014.Talousjohtaja 2014 , Talentum Events Oy. Viitattu 17.7.2014. osallistui valintaan. Vuoden parhaalle talousjohtajalle myönnettäviä palkintoja alkoivat toisistaan riippumatta jakaa vuonna 2006 Divest Group -ryhmään kuuluva Gutta Oy (Vuoden CFO)sekä Talouselämä-lehti yhdessä Accenturen kanssa (Vuoden talousjohtaja). Vuonna 2011 kilpailut yhdistettiin. Vuoden talousjohtaja -valintaan otetaan vuosittain mukaan Suomen 200 suurimman pörssiyrityksen talousjohtajat. Kolmivaiheinen valintaprosessi pohjautuu tarkasti määritellylle metodologialle.Gutta, Accenture ja Talouselämä palkitsevat vuosittain Vuoden Talousjohtajan , Gutta Oy. Viitattu 17.7.2014. Valinnan tavoitteina ovat: # antaa vuosittain tunnustus taloushallinnon ja talousjohtamisen huippuosaajalle # kannustaa suomalaista talousjohtoa entistä parempiin suorituksiin # nostaa talousjohtamiseen ja talousjohtajiin liittyvää arvostusta, sekä # nostaa esille vuosittain talousjohdolle keskeisiä painopistealueita ja teemoja. Vuodesta 2016 myös Rainmaker Oy:n järjestämässä Menestyvä Johtaja -kilpailussa on ollut kolme sarjaa, joista yksi on ”vuoden talousjohtaja”. == Palkinnon saajia == * 2006:Palkitut talousjohtajat , Gutta Oy. Viitattu 17.7.2014. **Vuoden talousjohtaja: Juha Laaksonen, Fortum Oyj **Vuoden CFO: Pekka Paalanne, Amer Sports Corporation * 2007: **Vuoden talousjohtaja: Rick Simonson, Nokia Oyj **Vuoden CFO: Olli Vaartimo, Metso Oyj * 2008: **Vuoden talousjohtaja: Raimo Lind, Wärtsilä Oyj **Vuoden CFO: Pekka Vähähyyppä, Stockmann Oyj * 2009: **Vuoden talousjohtaja: Jyrki Salo, UPM **Vuoden CFO: Ari Jattu, Oy Sinebrychoff Ab * 2010: **Vuoden talousjohtaja: Arja Talma, Kesko Oyj **Vuoden CFO: Teemu Kangas-Kärki, Fiskars OyjVuoden CFO 2010 : Teemu Kangas-Kärki Fiskarsilta on liiketoimintalähtöinen muutosjohtaja , Gutta Oy. Viitattu 17.7.2014. * 2011: **Vuoden talousjohtaja: Henrik Ehrnrooth, Kone Oyj * 2012: **Vuoden talousjohtaja: Petri Härkönen, Ponsse OyjTaloussanomien seminaarit, Taloussanomat. Viitattu 17.7.2014. * 2013: **Vuoden talousjohtaja: Mikko Puolakka, Outotec OyjMarko Erola: Mikko Puolakka on Vuoden talousjohtaja 2013 , Talouselämä 25.10.2013. Viitattu 17.7.2014. * 2014: **Vuoden talousjohtaja: Tapio Korpeinen, UPM-Kymmene OyjLähteenmäki, Pekka: Vuoden talousjohtaja: Jättiläisen parantaja, Talouselämä 40/2014 s. 34–36. * 2015: ** Vuoden talousjohtaja: Riitta Palomäki, Uponor Oyj * 2016: ** Vuoden talousjohtaja: Jussi Siitonen, Amer Sports Oyj * 2017: ** Vuoden talousjohtaja: Jouni Grönroos, Fazer * 2018: ** Vuoden talousjohtaja: Jukka Erlund, Kesko * 2019: ** Vuoden talousjohtaja: Jyrki Mäki-Kala, Neste ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset palkinnot Luokka:Liiketalous
Nukkuva mustalaisnainen

Nukkuva mustalaisnainen () on ranskalaisen naivistisen taidemaalarin Henri Rousseaun maalaus vuodelta 1897. Se on yksi hänen päätöistään.Dora Vallier: Henri Roussaeau Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 17.7.2014. Rousseau itse kuvaili maalaustaan näin: ”Mustaihoinen kulkuri, mandoliininsoittaja, nukkuu lopen uupuneena kannun vieressä. Leijona kulkee sattumalta hänen ohitseen, nuuhkii muttei syö häntä”.Pinx. Maalaustaiteen mestareita: osa 3, Todellisuus ylittää ihanteet, s. 326. WSOY 2004. Tapahtumapaikkana on kuun valaisema aavikko. Maalauksessa vallitsee samantapainen taianomainen tunnelma kuin monissa muissakin Rousseaun töissä. Kirkas valaistus nostaa esiin sekä sinisen taivaan että naisen puvun eloisat raidat. Kaikki maalauksen osat ovat selkein ääriviivoin rajattuja.Marina Vaizey: 100 kuuluisaa maalausta (suom. Ritva Lassila), s. 92. Gummerus 1996. Alkuteos 100 Famous Paintings (1979). Sekä puvun raidat että leijonan harjan karvat on kuvattu yksitellen, naiivilla mutta koristeellisella tavalla. Roussaeu käytti tässä hyvin alkukantaista tekniikkaa. Kun maalaus oli ollut esillä näyttelyssä, Rousseau yritti huonolla menestyksellä myydä sen syntymäkaupunkinsa Lavalin pormestarille ilmoittaen, että se oli tarkoitettu kunnianosoitukseksi kaupungille. Pormestari oli lähinnä huvittunut tarjouksesta. Nykyään maalauksen omistaa New Yorkissa toimiva Museum of Modern Art, joka sai sen lahjana liikemies Simon Guggenheimilta.The Sleeping Gypsy Museum of Modern Art. Viitattu 17.7.2014. Maalauksen leveys on 200,7 senttimetriä ja korkeus 129,5 senttimetriä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Henri Rousseaun maalaukset Luokka:Naivismi
Yllätys!

Yllätys! () eli Tiikeri viidakossa rajuilmalla on ranskalaisen naivistisen taidemaalarin Henri Rousseaun maalaus vuodelta 1891.Pinx. Maalaustaiteen mestareita: osa 3, Todellisuus ylittää ihanteet, s. 334, 336. WSOY 2004. Se oli ensimmäinen lukuisista viidakkoaiheisista maalauksista, joista Rousseau pääasiassa muistetaan.Surprised! National Gallery. Viitattu 17.7.2014. Maalaus esittää tiikeriä väijymässä saalistaan viidakon aluskasvillisuuden seassa keskellä rajuilmaa. Nimi Yllätys! viittaa luultavasti yllätettävään saaliseläimeen, joka ei kuitenkaan näy kuvassa. Toisen tulkinnan mukaan nimi viittaisi salaman leimahduksen valaisemaan tiikeriin. Rousseau itse selitti myöhemmin, että maalauksen tiikeri on saalistamassa tutkimusmatkailijoita. Rousseau maalasi paljon eksoottisia viidakkonäkymiä, joissa esiintyi usein suuria kissapetoja. Hän väitti innoituksen aihepiiriin syntyneen hänen palvellessaan nuorena muutaman vuoden Ranskan armeijan sotaretkellä Meksikossa, mutta todellisuudessa hän poimi aiheensa lähinnä Pariisin eläintarhasta ja kasvitieteellisestä puutarhasta, joissa hän vieraili usein. Tämän maalauksen tiikerin kuvan hän ilmeisesti jäljensi pantografin avulla erään lastenkirjan kuvasta. Se voi olla lainattu myös Eugènen Delacroix’n tiikeriä esittäneestä pastellimaalauksesta. Teos on värikäs ja maalattu pikkutarkalla tekniikalla. Värien kontrastit ovat voimakkaat. Sade on kuvattu ohennetulla harmaalla maalilla ja pitkillä sekä kapeilla siveltimenvedoilla. Maalaus oli ensi kerran esillä Pariisin riippumattomien taiteilijoiden salongissa eli Salon des Indépendantsissa vuonna 1891, jossa se herätti sekä pilkkaa että ihastusta. Taidemaalari Félix Vallotton ihaili sitä ja kutsui sitä nimellä ”maalaustaiteen alfa ja omega”. Öljymaalauksen leveys on 161,9 senttimetriä ja korkeus 129,8 senttimetriä. Sen on omistanut vuodesta 1972 Lontoon National Gallery, joka osti sen liikemies Walter H. Annenbergin lahjoitusvaroilla.Key facts National gallery. Viitattu 17.7.2014. ==Lähteet== Luokka:Henri Rousseaun maalaukset Luokka:Naivismi
Toni Heikkilä

Toni Heikkilä (s. 13. marraskuuta 1985 Tampere) on suomalainen alamäkiluistelija. Heikkilän paras sijoitus Red Bull Crashed Ice-kilpailussa on kuudes Helsingin kilpailusta vuodelta 2014. Ensimmäistä kertaa hän oli mukana kilpailussa vuonna 2012 Ruotsin Åressa. Heikkilä pelaa myös jääkiekkoa II-divisioonan Kisa-Eaglesissa. Jääkiekossa hän on pelipaikaltaan puolustaja. == Lähteet == * http://www.eliteprospects.com/player.php?player=102767 * http://www.redbullcrashedice.com/fi_FI/results Luokka:Suomalaiset alamäkiluistelijat Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Andreas Hofmann

Andreas Hofmann (s. 16. joulukuuta 1991) on saksalainen keihäänheittäjä. Hän edustaa MTG Mannheim -seuraa. Hofmannin ennätys on vuoden 2018 kesäkuussa heitetty 92,06. Hofmann voitti kultaa alle 20-vuotiaiden EM-kisoissa 2009 tuloksella 75,89. Vuoden 2014 EM-kilpailuissa Zürichissä Hofmann selviytyi finaaliin ja oli sen yhdeksäs tuloksella 77,42. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 Hofmann sijoittui kuudenneksi tuloksella 86,01 ja Lontoon MM-kilpailuissa 2017 kahdeksanneksi tuloksella 83,98. Vuoden 2017 universiadeissa hän sijoittui toiseksi tuloksella 91,07. Hän saavutti Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hopeaa tuloksella 87,60. Hän karsiutui loppukilpailusta MM-kilpailuissa Dohassa 2019 ja Eugenessa 2022 sekä sijoittui 11:nneksi Münchenin EM-kilpailuissa 2022. Vuoden 2014 Euroopan joukkuemestaruuskilpailuiden Superliigassa Braunschweigissa Hofmann voitti tuloksella 86,13, joka oli myös hänen silloinen ennätyksensä. Hofmann on voittanut Saksan mestaruuden Nürnbergissä 2018 tuloksella 89,55 ja Berliinissä 2019 tuloksella 87,07. == Parhaat tulokset == Lähde: Tilastopaja :10 parhaan tuloksen keskiarvo 90,33 *92,06 (1) Offenburg 2.6.2018 *91,44 (1) Rehlingen 20.5.2018 *91,44 (1) Zürich 30.8.2018 *91,07 (2) Taipei 26.8.2017 *90,08 (3) Doha 4.5.2018 *89,82 (1) Birmingham 18.8.2018 *89,65 (1) Rehlingen 9.6.2019 *89,55 (1) Nürnberg 22.7.2018 *89,40 (1) Offenburg 26.5.2019 *88,79 (1) Offenburg 13.5.2017 == Kausien parhaat == *2007 58,70 *2008 74,15 Ludwigsburg 6.9. *2009 77,84 Mannheim 14.6. *2010 66,75 Mannheim 13.5. *2011 73,98 Langenselbold 18.9. *2012 80,81 Schutterwald 24.6. *2013 75,56 Helmsheim 21.9. *2014 86,13 Braunschweig 22.6. *2015 86,14 Peking 24.8. *2016 85,42 Berliini 3.9 *2017 91,07 Taipei 26.8. *2018 92,06 Offenburg 2.6. *2019 89,65 Rehlingen 9.6. *2020 85,24 Turku 11.8. *2021 78,26 Luzern 29.6. *2022 87,32 Eisenstadt 2.6. *2023 74,70 Rehlingen 28.5. == Lähteet == * * http://www.european- athletics.org/athletes/group=h/athlete=151861-hofmann-andreas/index.html === Viitteet === Luokka:Saksalaiset keihäänheittäjät Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Olli-Pekka Behm

Olli-Pekka Behm (12. maaliskuuta 1966 Lahti – 29. syyskuuta 2014 Pori) oli suomalainen toimittaja. Behm opiskeli Helsingin yliopistossa valtio-oppia ja työskenteli sen jälkeen Suomen Tietotoimistossa toimittajana ja erilaisissa esimiestehtävissä 11 vuoden ajan. Vuodet 2001–2006 hän oli Hämeen Sanomien päätoimittaja ja 2006–2013 Satakunnan Kansan uutispäätoimittaja. Joulukuussa 2013 Behm aloitti Satakunnan Kansan vastaavana päätoimittajana. Hän seurasi tehtävässä Iltalehden päätoimittajaksi siirtynyttä Petri Hakalaa. Olli-Pekka Behm kuoli leukemiaan syyskuussa 2014. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Hämeen Sanomat 30.9.2014 Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Gupta-kirjaimisto

Gupta oli brahmi-kirjoituksesta kehittynyt abugida-tyyppinen kirjoitusjärjestelmä, joka otettiin käyttöön Pohjois-Intiassa Gupta-dynastian alkuaikana 300-luvulla ja jota käytettiin sanskritin kirjoittamiseen vielä pitkään Gupta-valtakunnan hajoamisen jälkeen. Gupta-kirjaimistosta oli 700-luvulle tultaessa kehittynyt useita variaatioita, joista tärkeimpiin kuuluvat nagari, sarada ja siddham. Näistä kehittyivät edelleen Pohjois-Intian nykykirjaimistot kuten bengalilainen, gudžaratilainen ja orijalainen kirjaimisto, gurmukhi ja devanagari. == Lähteet == Luokka:Aakkostot
Taylor Chorney

Taylor Chorney (s. 27. huhtikuuta 1987 Thunder Bay, Ontario, Kanada) on uransa lopettanut yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Chorney on syntynyt Kanadassa, mutta kasvanut Yhdysvalloissa. == Ura == Chorney varattiin Edmonton Oilersiin numerolla 36 NHL:n varaustilaisuudessa 2005. Ennen varaustaan hän pelasi Pohjois-Dakotan yliopistossa. Chorney pelasi Yhdysvaltain nuorten maajoukkueessa vuoden 2006 MM-kisoissa. Hän pelasi joukkueessa myös seuraavan vuoden kisoissa, joissa hän toimi joukkueen kapteenina. NHL-debyyttinsä Chorney teki 10. huhtikuuta 2009 Edmontonissa Calgary Flamesia vastaan. Ensimmäisen NHL-pisteensä hän teki kauden 2009–2010 ensimmäisessä ottelussaan 12. lokakuuta 2009 syöttäessään Zack Stortinin kaksi maalia Nashville Predatorsia vastaan. Itse Chorney teki ensimmäisen maalinsa 15. helmikuuta 2011 Dallas Starsia vastaan. 10\. lokakuuta 2011 Chorney asetettiin waiver -listalle, josta St. Louis Blues poimi hänet seuraavana päivänä. Kahden Bluesissa pelatun pelin jälkeen Chorney asetettiin uudelleen waiver -listalle, josta Oilers poimi hänet takaisin itselleen. 1\. heinäkuuta 2012 Chorney palasi St. Louis Bluesiin tehdessään vapaana agenttina yhden vuoden sopimuksen joukkueen kanssa. 1\. heinäkuuta 2014 Chorney siirtyi NHL-uransa kolmanteen joukkueeseen tehdessään Pittsburgh Penguinsin kanssa yksivuotisen ja kaksisuuntaisen sopimuksen. Suurimman osan kaudesta 2014–2015 hän pelasi AHL:n puolella Wilkes-Barre/Scranton Penguinsissa, mutta sai tililleen myös seitsemän ottelua NHL:ssä. 1\. heinäkuuta 2015 Chorney siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Washington Capitalsiin. == Perhe == Chorneyn isä Marc pelasi uransa aikana 210 NHL-ottelua Pittsburgh Penguinsissa ja Los Angeles Kingsissä. == Tilastot == 2008–2009 Edmonton Oilers NHL 2 0 0 0 0 – – – – – Springfield Falcons AHL 68 5 16 21 22 – – – – – 2009–2010 Edmonton Oilers NHL 42 0 3 3 12 – – – – – Springfield Falcons AHL 32 4 9 13 14 – – – – – 2010–2011 Edmonton Oilers NHL 12 1 3 4 4 – – – – – Oklahoma City Barons AHL 46 3 13 16 22 – – – – – 2011–2012 St. Louis Blues NHL 2 0 0 0 0 – – – – – Edmonton Oilers NHL 3 0 0 0 0 – – – – – Oklahoma City Barons AHL 50 6 18 24 29 10 0 1 1 6 2012–2013 Peoria Rivermen AHL 73 4 20 24 37 – – – – – 2013–2014 Chicago Wolves AHL 69 5 20 25 37 9 1 1 2 2 2014–2015 Pittsburgh Penguins NHL 7 0 0 0 0 5 0 0 0 2 Wilkes-Barre/Scranton Penguins AHL 62 4 15 19 42 6 1 1 2 6 2015–2016 Washington Capitals NHL 55 1 5 6 21 7 0 1 1 4 2016–2017 Washington Capitals NHL 18 1 4 5 11 – – – – – 2017–2018 Washington Capitals NHL 24 1 3 4 8 – – – – – Columbus Blue Jackets NHL 1 0 0 0 0 – – – – – 2018–2019 HC Lugano NLA 48 5 20 25 40 4 0 0 0 4 2019–2020 HC Lugano NLA 42 1 12 13 22 – – – – – 2020–2021 EC Salzburg ICEHL 34 4 10 14 20 11 0 1 1 2 8 kautta yhteensä NHL 166 4 18 22 56 12 0 1 1 6 7 kautta yhteensä AHL 400 31 111 142 203 25 2 3 5 14 2 kautta yhteensä NLA 90 6 32 38 62 4 0 0 0 4 == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Edmonton Oilersin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Karim Z. Yskowicz

Karim Z. Yskowicz on suomalaisen näyttelijän Jussi Vatasen esittämä ja luoma sketsihahmo, joka nähtiin sketsisarja Putouksen neljänneltä tuotantokaudelta vuonna 2013. Karim Z. Yskowicz on 45-vuotias lähtökohtaisesti maahanmuuttokriittinen kokoomusnuori. Hän asuu Porissa. Karim Z. Yskowicz puhuu suomea ulkomaalaisella aksentilla. Hän voitti Putouksen sketsihahmokilpailun vuonna 2013 saatuaan yleisöäänestyksessä enemmän ääniä kuin toiseksi sijoittunut Riku Niemisen esittämä Veli Sikiö. Myöhemmin Vatanen on julkaissut hahmonsa nimissä musiikkialbumin Olen somelainen ja kirjan Somea somelaisille. == Kirja == * == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Putouksen hahmot
Marc Chorney

Marc Chorney (s. 8. marraskuuta 1959 Fort William, Ontario, Kanada) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija. == Ura == Chorney pelasi neljä kautta Pohjois-Dakotan yliopistossa. Ammattilaisuransa hän aloitti Pittsburgh Penguinsissa, joka varasi hänet NHL:ään kuudennella kierroksella NHL:n varaustilaisuudessa 1979. Chorney kaupattiin Los Angeles Kingsiin vastineeksi kuudennen kierroksen varauksesta varaustilaisuuteen 1985. Yhden Kings-kauden jälkeen Chorney teki Washington Capitalsin kanssa sopimuksen, mutta ei onnistunut lunastamaan NHL-paikkaa. == Perhe == Chorneyn poika Taylor pelaa puolustajana NHL-seura Washington Capitalsissa. == Tilastot == 1980–1981 Pittsburgh Penguins NHL 8 1 6 7 14 2 0 1 1 2 1981–1982 Pittsburgh Penguins NHL 60 1 6 7 63 5 0 0 0 0 Erie Blades AHL 6 1 3 4 4 - - - - - 1982–1983 Pittsburgh Penguins NHL 67 3 5 8 66 - - - - - 1983–1984 Pittsburgh Penguins NHL 4 0 1 1 8 - - - - - Los Angeles Kings NHL 71 3 9 12 58 - - - - - 1984-1985 Binghamton Whalers AHL 48 4 25 29 38 7 0 4 4 9 4 kautta yhteensä NHL 210 8 27 35 209 7 0 1 1 2 == Lähteet == * * Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Pittsburgh Penguinsin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Antti Airio

Johan Antti Airio (alk. Bonett, 4. heinäkuuta 1877 Pori – 2. lokakuuta 1950) oli suomalainen liikemies ja toimittaja. == Elämä == Lapsena huutolaisena ja äitinsä kuoleman johdosta kaupungin holhokkina Viitattu 17.7.2014. ollut Airio toimi nuoruudessaan muun muassa torikauppiaan ja suutarin apulaisena, sekatavaraliikkeiden palveluksessa sekä myöhemmin ulosottomiehenäAntti Airio Oy:n historia perustajasta ja yrityksestä Antti Airio Oy. Viitattu 17.7.2014. ja vuodesta 1908 lähtien toimittajana Satakunnan Kansan edeltäjässä Satakunta- lehdessä. Vuosina 1914–1915 Airio oli myös lehden päätoimittaja.Salmenperä, Eino: "Sata vuotta satakuntalaista sanomalehteä" s. 39, (teoksessa Satakunnan Kansa ja sen edeltäjät 1873–2003). Satakunnan Kirjateollisuus Oy, Pori 2007. ISBN 951-95029-0-4. Vuonna 1917 hän perusti oman kauppaliikkeen Porin Antinkadulle ja osti kaksi vuotta myöhemmin toimintansa lopettaneen lasitavaraliikkeen varaston. Airio avasi 1919 Porin lasi- ja porsliinikauppa -nimisen liikkeen Yrjönkadulle, joka vuonna 1933 muutti nykyiselle paikalleen saman kadun varrelle kauppatorin kulmaukseen. Vuonna 1939 yrityksen nimi vaihtui Antti Airio Oy:ksi ja vuodesta 1961 lähtien se on toiminut Airionkulma-nimisessä liike- ja asuintalossa. Nykyään liikkeen valikoimaan kuuluvat keittiö- ja taloustavaroiden lisäksi muun muassa sisustus- ja lahjatavarat. Kauppaneuvoksen arvo Airiolle myönnettiin vuonna 1946 ja 1949 hän julkaisi muistelmansa nimellä Elämäni kertomus, Antti Airio. Porin Raatihuoneenpuistossa sijaitseva suihkulähde on Antti Airion lahjoittama. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Antti Airio Oy:n kotisivut Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Suomalaiset liikemiehet Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1877 syntyneet Luokka:Vuonna 1950 kuolleet
Mistä tulemme? Keitä olemme? Mihin menemme?

Mistä tulemme? Keitä olemme? Mihin menemme? () on ranskalaisen taidemaalarin Paul Gauguinin maalaus vuodelta 1897. Sen on sanottu olevan Gauguinin kunnianhimoisin teos.Pinx: Maalaustaiteen mestareita: osa 4, Näkyvän maailman palapeli, s. 178–179. WSOY 2004. Maalaus esittää joukkoa kirkkailla väreillä maalattuja ja veistoksellisia ihmishahmoja ajatuksiinsa vaipuneina. Maalaus ei kuvaa niinkään mitään konkreettista tapahtumaa vaan sielunmaisemaa.Vaizey, Marina: 100 kuuluisaa maalausta (suom. Ritva Lassila), s. 94. Gummerus 1996. Alkuteos 100 Famous Paintings (1979). Taulun on tulkittu kuvaavan elämään ja kuolemaan liittyvää pohdintaa. Etualan hahmot edustavat oikealta vasemmalle katsottuina ihmisen eri elämänvaiheita syntymästä kuolemaan. Ensimmäisenä oikealla on elämän alkua edustava vastasyntynyt vauva, välissä nuoria miehiä ja naisia, ja viimeisenä vasemmalla elämän loppuun viittaava iäkäs nainen. Keskellä maalausta on nuorukainen, joka kurkottautuu poimimaan mangoa puusta. Mukana on myös arvoituksellisesti kätensä levittänyt itämainen jumalankuva, joka edustaa tuonpuoleista. Taustan unenomainen maisema on maalattu leiskuvilla väreillä.Cooper, Douglas: Paul Gauguin Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 17.7.2014. Where Do We Come From? What Are We? Where Are We Going? Museum of Fine Arts. Viitattu 17.7.2014. Maalauksen vasempaan ylänurkkaan on kirjoitettu ranskankieliset lauseet ”D’ou Venons Nous”, ”Que Sommes Nous” ja ”Où Allons Nous” (ilman kysymysmerkkejä). Gauguin maalasi teoksen joulukuussa 1897, surressaan aiemmin samana vuonna tapahtunutta tyttärensä Alicen kuolemaa. Gauguin asui tuolloin Tahitilla Ranskan Polynesiassa. Hän teki suuren taulun valmiiksi yhdessä kuukaudessa maalaten kuumeisesti yötä päivää. Gauguin kaavaili suuresta sommitelmasta ilmeisesti jonkinlaista taiteellista testamenttia, sillä pian sen valmistumisen jälkeen hän yritti itsemurhaa arsenikilla. Hän kuitenkin jäi henkiin ja eli vielä kuusi vuotta. Gauguin piti teosta mestariteoksenaan ja ajatustensa summana. Hän lähetti taulun vuonna 1898 Pariisiin George-Daniel de Monfreidille näytteillepantavaksi. Maalaus on tehty yksinkertaiselle säkkikankaalle. Sen leveys on ilman kehyksiä 374,6 senttimetriä ja korkeus 139,1 senttimetriä. Kehyksissä maalaus on yli neljä metriä leveä. Maalauksen on omistanut vuodesta 1936 Bostonissa toimiva Museum of Fine Arts. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Paul Gauguinin maalaukset
Mike Amodeo

Michael Anthony Amodeo (s. 22. kesäkuuta 1952 Toronto, Ontario, Kanada) on italian-kanadalainen entinen jääkiekkoilija, joka pelasi urallaan 300 ottelua WHA:ssa ja 19 NHL:ssä. Joukkueet olivat Ottawa Nationals, Toronto Toros ja Winnipeg Jets. == Lähteet == * * Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Italialaiset jääkiekkoilijat Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:California Golden Sealsin varaamat pelaajat
Carlin Isles

Carlin Isles (s. 21. marraskuuta 1989 Massillon, Ohio) on yhdysvaltalainen rugbynpelaaja, joka pelaa Pro12-liigan Glasgow Warriorsissa. Islesin pelipaikka on laitajuoksija (wing). Pienikokoisen Islesin suurin vahvuus on hänen loistava juoksunopeutensa. Hänen ennätyksensä pikajuoksussa 100 metrin matkalla on 10,15 sekuntia. Rugby unionin lisäksi Isles on pelannut rugby sevens -pelimuotoa, jossa hänen nopeutensa pääsee enemmän esiin kentällä ollessa enemmän tilaa. Kyseinen rugbyn muoto debytoi myös olympiatasolla vuoden 2016 kesäolympialaisissa Rio de Janeirossa, ja Isles oli mukana Yhdysvaltain olympiajoukkueessa. ==Amerikkalainen jalkapallo== Isles pelasi ennen rugbyuraansa amerikkalaista jalkapalloa lukiossa sekä Ashlandin yliopistossa. Hän teki joulukuussa 2013 sopimuksen NFL-liigan Detroit Lionsin kanssa, ja liittyi seuran harjoitusjoukkueeseen. Sopimus purettiin kuitenkin helmikuussa 2014, ja Isles palasi takaisin rugbyn pariin. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset rugby union -pelaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset amerikkalaisen jalkapallon pelaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tanssiaiset Moulin de la Galettessa

Tanssiaiset Moulin de la Galettessa () on ranskalaisen impressionistisen taidemaalarin Pierre-Auguste Renoirin maalaus vuodelta 1876. Sitä pidetään yhtenä varhaisen impressionismin mestariteoksista ja Renoirin kyseisen kauden pääteoksena.Dance at Le Moulin de la Galette Musée d’Orsay. Viitattu 17.7.2014. Moulin de la galette oli vanhaan tuulimyllyyn perustettu suosittu kahvila Pariisin Montmartrella. Renoir maalasi siellä joka sunnuntai. Useimpien tässäkin maalauksessa esiintyvien hahmojen esikuvina olivat hänen ystävänsä ja vakituiset mallinsa.Marina Vaizey: 100 kuuluisaa maalausta (suom. Ritva Lassila), s. 90. Gummerus 1996. Alkuteos 100 Famous Paintings (1979). Teos oli ensi kertaa esillä impressionistien näyttelyssä vuonna 1877. Maalauksessa huomio kiinnittyy tapaan, jolla Renoir on kuvannut puiden lehtien välistä ihmisten päälle läikkinä siivilöityvää auringonvaloa. Tämä valon ja varjon leikki maalauksen hahmojen puvuissa saa heidän ääriviivansa hämärtymään ja siten sulauttaa hahmot taustaan ja maassa näkyviin varjoihin. Renoir halusi ennen kaikkea tavoittaa tilaisuuden iloisen ilmapiirin ja käytti liikehtivän ihmisjoukon kuvaamiseen eloisia siveltimenvetoja. Aikalaiskriitikot eivät pitäneet tällä tavoin syntyneestä epätarkasta ja suttuisesta vaikutelmasta. Maalauksen osti vuonna 1879 Gustave Caillebotte, jonka kokoelman mukana se päätyi lahjoituksena Ranskan valtiolle vuonna 1894 ja oli sen jälkeen näytteillä ensin Luxembourgin palatsissa ja vuodesta 1929 Louvressa. Vuodesta 1986 se on ollut näytteillä Pariisin Musée d’Orsayssa.Bal du moulin de la Galette: Notice de l'œuvre Musée d’Orsay. Viitattu 17.7.2014. Maalauksen leveys on 176,5 senttimetriä ja korkeus 131,5 senttimetriä. Renoir teki maalauksesta kaikkiaan kolme erilaista muunnelmaa.Pinx. Maalaustaiteen mestareita: osa 4, Näkyvän maailman palapeli, s. 52. WSOY 2004. Eräs niistä myytiin toukokuussa 1990 New Yorkin Sotheby’s-taidehuutokaupassa 78,1 miljoonan dollarin hinnalla japanilaiselle paperitehtailija Ryōei Saitōlle. Vuonna 2012 se oli edelleen kaikkien aikojen suurimmalla summalla huutokaupattujen taideteosten listalla sijalla 9.Top 10 art auction record- breakers The Independent 3.5.2012. Viitattu 17.7.2014. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Bal du Moulin de la Galette Encyclopédie Larousse Luokka:Ranskalaiset maalaukset Luokka:Impressionistiset maalaukset
Urbinon Venus

Urbinon Venus () on italialaisen renessanssiajan taidemaalarin Tizianin maalaus vuodelta 1538. Maalaus esittää rakkauden jumalatar Venusta kuvaavaa alastonta nuorta naista lepäilemässä vuoteella. Maalaus on saanut nimensä Urbinon herttua Guidobaldo II della Roveren mukaan, joka tilasi sen Tizianilta lahjaksi nuorelle vaimolleen Giulia Varanolle. Teos valmistui vuonna 1538.Venus of Urbino by Titian Uffizi. Viitattu 17.7.2014. Asetelma ja naisen asento on lähes sama kuin Giorgionen Nukkuvassa Venuksessa, jonka Tizian oli saanut vuonna 1510 viimeistellä Giorgionen kuoltua ennen työn valmistumista. Erona on se, että Tizianin maalauksessa nainen on hereillä ja taustana on ulkomaiseman sijasta palatsin sisätila. Tizian maalasi monta muutakin Venus- aiheista teosta.Harold E. Wethey: Titian Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 17.7.2014. Maalauksen nainen makaa raukeassa asennossa ja peittää toisella kädellään häpynsä. Hänellä on kädessään punaisia ruusuja. Ruusut oli tapana yhdistää mytologiassa nimenomaan Venukseen. Lakanan ja tyynyjen kermanvaaleat sävyt korostavat naisen ihon lämmintä hohtoa, kun taas taustana oleva tummanvihreä verho muodostaa sille kontrastin. Taustalla oikealla näkyy kaksi palvelijatarta, joista toinen penkoo suurta arkkua. Vuoteella nukuu sykkyrällä pieni laikullinen koira.Marina Vaizey: 100 kuuluisaa maalausta (suom. Ritva Lassila), s. 38. Gummerus 1996. Alkuteos 100 Famous Paintings (1979). Maalaus on eroottinen, mutta hyvällä maulla tehty. Urbinon herttua halusi vaimolleen ”opetukseksi” maalauksen, joka kuvaisi vertauskuvallisesti avioliittoon kuuluvaa uskollisuutta ja äitiyttä, mutta itse asiassa Urbinon Venuksen selkeä eroottisuus tuntuu pikemminkin viittaavaan vaimon toisenlaisiin velvollisuuksiin. Koira toimii maalauksessa uskollisuuden vertauskuvana. Maalaus kuuluu nykyään Firenzen Uffizi- taidemuseon kokoelmiin. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Renessanssin taideteokset Luokka:Italialaiset maalaukset
Mykola Pymonenko

Mykola Kornylovytš Pymonenko (, ; 21. maaliskuuta (J: 9. maaliskuuta) 1862 Kiova - 8. huhtikuuta (J: 26. maaliskuuta) 1912 Kiova) oli ukrainalainen realistinen taidemaalari. == Elämäkerta == Mykola Pymonenko syntyi Kiovassa vuonna 1862. Hän oli ikonimaalari Kornilo Pymonenkon poika. Hän opiskeli Kiovan piirustuskoulussa vuosina 1878-1882 ja sen jälkeen Keisarillisessa taideakatemiassa Pietarissa vuosina 1882-1884, jossa hänen opettajiinsa kuului Volodymyr Orlovski. Opintojen jälkeen hän opetti Kiovan piirustuskoulussa vuosina 1884-1900 ja sen jälkeen Kiovan taidekoulussa vuosina 1900-1906. Kazimir Malevitš kuului hänen oppilaisiinsa. Hän osallistui Etelä-Venäjän taiteilijayhdistyksen näyttelyihin vuosina 1891-1896 ja vuodesta 1893 alkaen Vaeltajien näyttelyihin, joihin hän liittyi muodollisesti vuonna 1899. Vuonna 1904 hänestä tuli Keisarillisen taideakatemian jäsen. Pymenenko kuoli Kiovassa vuonna 1912 ja hänet haudattiin Lukjanovin hautausmaalle. Pymenenkolle omistettu museo sijaitsee Maljutjankan kylässä lähellä Kiovaa . == Teokset == Pymonenko teki yli 700 laatukuvaa, maisemamaalausta ja muotokuvaa, joista useista on tehty postikortteja. Hän kuvasi uskollisesti ukrainalaisen elämän eri puolia. Hänen teoksistaan voidaan mainita Torilla (1898), Fanatismin uhri (1899), Ennen myrskyä (1906) tai Hopak (1908). Pymonenko kuvitti myös Taras Ševtšenkon runoja ja osallistui 1890-luvulta Kiovan Pyhän Vladimirin katedraalin freskojen maalaukseen. == Teoskuvia == Pimonenko. Victime of fanatisme.jpg|Fanatismin uhri Mykola Pymonenko-Vechoriye.jpg|Ilta Mykola Pymonenko-Zhnyva.jpg|Sato PimonenkoNK PashalZautrRYB.jpg|Pääsiäismessu Mykola Pymonenko-Svaty.jpg|Naimakaupat Mykola Pymonenko-Vorozhinnia.jpg|Jouluennustus Mykola Pymonenko-Sinokis.jpg|Sadonkorjuu Mykola Pymonenko-Ukrayinska nich.jpg|Yömaisema Pimonenko 005.jpg|Keskustelu. == Lähteet == Luokka:Ukrainalaiset taidemaalarit
Pedon kynnet

Pedon kynnet on Sanin toinen sooloalbumi, joka julkaistiin 29. elokuuta 2007. Albumi ei sijoittunut lainkaan Suomen viralliselle albumilistalle. Albumin ensimmäinen single ”Pedon kynnet” julkaistiin 14. maaliskuuta 2007. Myöhemmin albumilta julkaistiin myös singlet ”Jumalat nuo” ja ”Helmiketju”. == Kappaleet == == Arvostelut == * Dome.fi: Dome.fi * Stara.fi: Stara.fi * V2.fi: V2.fi == Lähteet == Luokka:Vuoden 2007 albumit Luokka:Sanin albumit
Omaperäismaa

Omaperäismaa () oli Ruotsissa ja Suomessa itsenäisen, täysin omistus- ja perintöoikeuksin hallitun maan nimitys.Iso tietosanakirja, Otava 1935, osa 9, palsta 634, hakusana omaperäismaa. Se oli yksi maanluonnon laji. Maanluonto tarkoitti maakirjaan merkittyä luokkaa, joka osoitti maasta suoritettavan maaveron määrän ja sen, millainen oikeus maatilan asukkaalla tilaansa oli.Uusi tietosanakirja, Tietosanakirja oy 1963, osa 13, palsta 232, hakusana maanluonnot. Omaperäismaan vastakohta oli kruununmaa, johon yksityiset eivät voineet saada omistusoikeutta.Otavan iso tietosanakirja, Otava 1963, osa 5, palsta 1120, hakusana maanluonnot. Omaperäismaata oli kahta eri laatua: perintömaata eli veromaata ja rälssimaata.Iso tietosanakirja, Otava 1935, osa 8, palsta 370, hakusana maanluonnot. Rälssimaa eli rälssitila oli maatila, johon kruunu oli ainiaaksi menettänyt maanomistus- ja verotusoikeuden.Iso tietosanakirja, Otava 1936, osa 11, palsta 582, hakusana rälssimaat. Omaperäismaata muodostui muinoin siten, että ihmiset valtasivat asumattomista erämaista raivattavaksi sopivaa maata ensiksitulijan otto-oikeudella. Näin muodostui taloja ja kyliä, ja valtaajat saivat maihinsa omistusoikeuden. Valtion vallan kasvaessa se alkoi jo keskiajalla ja uuden ajan alussa supistamaan kylien valtaamia erämaita. Kustaa Vaasa julisti 1542 asumattomat erämaat valtion omiksi alueiksi. Myöhemmin erotettiin kylien maita kruunulle myös niin sanottuina liikamaina. ==Lähteet== Luokka:Suomen asutus- ja yhteiskuntahistoria Luokka:Oikeushistoria
Rauman Lehti (1924–1930)

Rauman Lehti oli Raumalla vuosina 1924–1930 ilmestynyt sanomalehti. Paikalliset edistyspuoluelaiset perustivat Rauman Lehden Helsingin Sanomien tuella puolueen edellisen äänenkannattajan Rauman Sanomien lakattua vuonna 1921. Lehti ei pärjännyt kilpailussa kokoomuksen Länsi-Suomen kanssa ja se lopetettiin kannattamattomana. Aluksi kahdesti ja vuodesta 1926 lähtien kolmesti viikossa ilmestyneen lehden levikki oli 2100 kappaletta vuonna 1925. Sen päätoimittajina työskentelivät Iivari Partanen (1924–1928), Päiviö Sirkka (1928–1929) ja Sakari Brofeldt (1929–1930). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Rauman Lehti digitoituna kansalliskirjastossa Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset sanomalehdet Lehti (1924–1930)
Hän rakastaa ja valehtelee

Hän rakastaa ja valehtelee () on vuonna 1920 ensi-iltansa saanut Chester Witheyn ohjaama yhdysvaltalainen mykkä draamakomediaelokuva, jonka pääosassa on Norma Talmadge. Hän rakastaa ja valehtelee -elokuvan käsikirjoittivat ohjaaja Withey ja Grant Cooper Wilkie Collinsin samannimisen novellin (1885) pohjalta, ja sen tuottajana oli Joseph M. Schenck. Norma Talmadge Film Corporation oli elokuvan tuotantoyhtiönä ja Select Pictures Corporation levittäjäyhtiönä. Elokuvan työnimenä oli Two Women. Hän rakastaa ja valehtelee sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa tammikuussa vuonna 1920. Suomen ensi-ilta oli 11. toukokuuta vuonna 1924. Elokuvaa säilytetään Yhdysvaltain kongressin kirjaston elokuva-arkistossa. Kongressin kirjaston kopiosta puuttuu yksi kela. == Näyttelijät == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * * Hän rakastaa ja valehtelee Silent eran sivuilla * Hän rakastaa ja valehtelee TCM Movie Databasessa Luokka:Vuoden 1920 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset draamakomediaelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset mykkäelokuvat Luokka:Novelleihin perustuvat elokuvat
Rauman Lehti (1881–1919)

Rauman Lehti (vuosina 1915–1918 Pohjanlahti) oli Raumalla vuosina 1881–1919 ilmestynyt sanomalehti. H. E. Wegeliuksen ja Ludvig Långforsin perustama Rauman Lehti oli sisällöltään paikallinen ja linjaltaan suomenmielinen. Sortovuosina se oli määräaikaisesti lakkautettuna vuosina 1900 ja 1902. Vuoden 1905 suurlakon jälkeen lehdestä tuli perustuslaillinen ja nuorsuomalaisten äänenkannattaja. Kenraalikuvernööri lakkautti lehden vuonna 1914, jolloin sen tilalle perustettiin Pohjanlahti. Sisällissodan jälkeen se otti takaisin vanhan nimensä. Kesän 1918 hallitusmuototaistelussa lehdestä tuli monarkistinen ja sen myötä kokoomuksen äänenkannattaja. Se lopetettiin puolueen toisen paikallisen lehden Länsi-Suomen tieltä. Lehti ilmestyi vuodesta 1882 lähtien kerran, vuodesta 1889 kahdesti ja vuodesta 1898 kolmesti viikossa. Sen levikki oli 2400 kappaletta vuonna 1899. Päätoimittajina työskentelivät H. E. Wegelius (1881–1884), Kaarlo Kramsu (1885–1889), Albert Grönlund (1890), Kaarlo Hemmo Tiihonen (1891–1892), Risto Puhakka (1893), Volter Högman (Rihtniemi, 1893), Kaarlo August Järvi (1894), Emil Forsgren (1894–1898), Pekka Putkonen (1898–1901), J. A. Peltonen (1902–1905), Heikki Juntunen (1909–1910), Kaarlo Takalampi (1911–1912), S. Linnainmaa (1912–1914), Knut Sarlin (1915–1919) ja Martti Nordberg (1918 ja 1919). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Rauman Lehti (1881–1914) digitoituna kansalliskirjastossa * Pohjanlahti (1915–1918) digitoituna kansalliskirjastossa * Rauman Lehti (1918–1919) digitoituna kansalliskirjastossa Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset sanomalehdet Lehti (1881–1919)
B-galleria

B-galleria on vuonna 2005 perustettu Turun keskustassa sijaitseva taiteilijavetoinen nykytaidegalleria, jota ylläpitää voittoa tavoittelematon Nykykulttuuriyhdistys Suunnitelma B. B-galleria on tila nuorille, uransa alkutaipaleella oleville taiteilijoille.BEIBI-historiikki B-gallerialla järjestetään näyttelytoiminnan ohella myös keikkoja, videonäytöksiä, luentoja, työpajoja, performansseja sekä muita taidetapahtumia. Gallerian takahuoneessa on lisäksi projektitila, jossa on mahdollisuus järjestää pienimuotoisempaa tai kokeilevampaa, matalamman kynnyksen näyttelytoimintaa ilman tavanomaista galleriavuokraa. Projektitilan lisäksi takahuoneessa sijaitsee B-butik, josta voi ostaa muun muuassa vaatteita, koruja ja musiikkia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * B-gallerian kotisivut Luokka:Turun kuvataide Luokka:Suomen taidegalleriat
Rauman Lehti

Rauman Lehtiä on kaksi: * Rauman Lehti, Raumalla vuosina 1881–1919 ilmestynyt sanomalehti * Rauman Lehti, Raumalla vuosina 1924–1930 ilmestynyt sanomalehti
Copa Argentina

Copa Argentina on Argentiinan jalkapalloliiton vuosittain järjestämä kilpailu. Argentiinan cup pelattiin ensimmäisen kerran vuonna 1969, jolloin mestaruuden voitti Boca Juniors. Seuraavana vuonna turnausta ei pelattu loppuun asti ja sen jälkeen kilpailua ei järjestetty moneen vuoteen. Vasta kaudella 2011–2012 cupia alettiin pelata uudestaan. Mestaruuden voitti Boca Juniors. Cupin voittaja pääsee suoraan seuraavan kauden Copa Libertadoresin lohkovaiheeseen. == Copa Argentinan loppuottelut == Vuosi Voittaja Toinen sija Tulos 1969 Boca Juniors Atlanta 3–1, 0–1 2011–2012 Boca Juniors Racing Club 2–1 2012–2013 Arsenal de Sarandí San Lorenzo 3–0 2013–2014 Huracán Rosario Central 0–0 (5–4 rp) 2014–2015 Boca Juniors Rosario Central 2–0 2015–2016 River Plate Rosario Central 4–3 2016–2017 River Plate Atlético Tucumán 2–1 Luokka:Argentiinan jalkapallocupit
Pohjanlahti (täsmennyssivu)

Pohjanlahti tarkoittaa seuraavia asioita: * Pohjanlahti, merialue Suomen ja Ruotsin välissä * Pohjanlahti, Päijänteen lahti Jyväskylässä * Pohjanlahti, järvi Kangasalla * Pohjanpitäjänlahti eli Pohjanlahti, Raaseporin kaupungin alueen halkaiseva merenlahti * Pohjanlahti, Raumalla ilmestynyt sanomalehti
Raahen Sanomat (1906–1918)

Raahen Sanomat oli Raahessa vuosina 1906–1918 ilmestynyt sanomalehti. Kaupungin vanhasuomalaiset perustivat Raahen Sanomat Raahen Lehden muututtua nuorsuomalaiseksi. Syksyllä 1918 se yhdistettiin Raahe-lehden kanssa Raahen Seuduksi. Aluksi kahdesti ja vuodesta 1907 lähtien kolmesti viikossa ilmestyneen lehden päätoimittajina työskentelivät Max Albin Vennäkoski (1906–1907), Jussi Oksanen (1907–1908), Väinö Paasikangas (1908–1916) ja August A. Aurio (1916–1918). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Raahen Sanomat digitoituna kansalliskirjastossa Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset sanomalehdet Luokka:Raahen media
Raahen Sanomat (1889–1890)

Raahen Sanomat oli Raahessa vuosina 1889–1890 ilmestynyt kaupungin ensimmäinen sanomalehti. Johan Wilhelm Juveliuksen julkaisema ja toimittama Raahen Sanomat oli kerran viikossa ilmestynyt, paikallisiin asioihin keskittynyt lehti. Sen ilmestyminen lakkasi kirjapainon muutettua pois Raahesta. Seuraavan sanomalehtensä kaupunki sai vuonna 1896, jolloin perustettiin Raahen Lehti. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Raahen Sanomat digitoituna kansalliskirjastossa Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset sanomalehdet Luokka:Raahen media
Okko

Okko on miehen etunimi. Suomessa nimi on käsitetty Oskari-nimen puhuttelumuodoksi, Saksassa sen sijaan Oton rinnakkaisnimeksi. Suomessa nimi Okko tuli käyttöön 1920-luvulla. Vuoden 2020 loppuun mennessä se on annettu noin 1 020 henkilölle, joista suurin osa on syntynyt 2000-luvulla. Okon nimipäivä on 13. elokuuta. Ensimmäisen kerran nimi otettiin kalenteriin vuonna 1929. Vuonna 1950 se poistettiin kalenterista, mutta nimen yleistyttyä se palautettiin samalle päivälle vuodesta 2015 lähtien. Ortodoksisessa nimipäiväkalenterissa Okon nimipäivää vietetään 27. helmikuuta, koska se on käsitetty lyhentymäksi Prokopius-nimen muunnoksesta Prokko. Nimi Okko esiintyy Suomessa myös sukunimenä. == Okko etunimenä == * Okko Järvi (s. 1996), koripalloilija * Okko Kamu (s. 1946), kapellimestari * Okko Kangasniemi (s. 2000), jääkiekkoilija * Okko Laru (s. 1969), muusikko ==Okko sukunimenä== * Aatu Okko (1852–1917), maanviljelijä, opettaja, kirjakauppias ja valtiopäivämies * Antti Okko (1916–2008), varatuomari, apulaisoikeuskansleri 1974−1981 * Helli Okko, alk. Helli Kautto (s. 1931), kiekonheittäjä ja kuulantyöntäjä * Marjatta Okko (1925–1998), geologi, kirjastotieteen ja informatiikan professori * Paavo Okko (s. 1944), kansantaloustieteen professori * Veikko Okko (1912–2009), maantieteen professori * Väinö Okko (1892–1965), kansanedustaja (Maalaisliitto), kunnallisneuvos == Lähteet == Luokka:Etunimet Luokka:Sukunimet