EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Nemo me impune lacessit

Nemo me impune lacessit () tarkoittaa suomeksi "Kukaan ei loukkaa minua rankaisematta". Lause oli Skotlannin monarkkien vaakunassa, joka oli Skotlannin kuningaskunnan vaakuna ennen vuotta 1603. Tällöin Englannin ja Skotlannin kruunut yhdistettiin saman hallitsijan, Skotlannin Jaakko VI:n alaisuuteen. Yhdistymisen jälkeen siitä tuli osa Yhdistyneen kuningaskunnan vaakunaa. Tunnus esiintyi myös Jaakko VI:n lyömissä kolikoissa. == Lause muualla == Edgar Allan Poen novellissa Amontilladotynnyri ilmaus on Montresorin suvun tunnuslause. Novelli kertoo kostosta.Poe 1959 Lausetta on lainattu, kun on kuvattu paimentolaisyhteiskuntien tyypillistä tilannetta, missä jokaisen miehen on kyettävä puolustamaan kunniaansa.Stewart 2013, s. 566 == Katso myös == * Skotlannin vaakuna == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Latinankieliset fraasit Luokka:Lentävät lauseet
Su Shi

Su Shi (; 8. tammikuuta 1037 Meishan – 24. elokuuta 1101 Changzhou) oli kiinalainen runoilija, kalligrafi ja taidemaalari. Hänestä käytettiin kohteliaisuusnimeä Zizhan (), ja hänen taiteilijanimensä (hào) oli Dongpo ().Su Shi Britannica, viitattu 2.2.2023 Su syntyi kirjallisuuden parissa toimineeseen perheeseen. Hän työskenteli pitkän uransa aikana monissa virallisissa toimenkuvissa. Hänen kansansuosionsa eri maakunnissa oli merkittävä, mutta usein vaihtuneiden valtionpäämiesten suunnalta hän kohtasi ajoittain kritiikkiä. Song-dynastian keisari Song Shenzongin alaisuudessa pääministerinä toiminut Wang Anshi (itsekin runoilija) karkotti Su Shin Huangzhouhun Hubein maakuntaan vuonna 1079, koska Su vastusti eräitä Wangin radikaaleista uudistuksista. Karkotus kesti viisi vuotta. Vuonna 1094 Su joutui uudelleen karkotetuksi, tällä kertaa Hainanin saarelle. Hieman ennen kuolemaansa hänelle sallittiin paluu mantereelle, ja hänet palautettiin viralliseen asemaan sekä vallanpitäjien suosioon. Su hallitsi lukuisia kirjallisuuden muotoja. Etenkin lyyrisessä ci-runoudessa hän mursi vakiintuneita muotoa ja sisältöä koskevia konventioita. Häntä pidetään kirjallisuuden haofang-koulukunnan perustajahahmona. Su ei katkeroitunut karkotusten seurauksena; optimismi oli esillä sekä hänen henkilökohtaisessa elämässään että runoissaan, joista monissa hän kuvaa omia kokemuksiaan. Sun (taiteilijanimi Dongpo) mukaan nimettiin hangzhoulaisessa ruokakulttuurissa keskeisen sijan saanut Dongpo-porsas.Cathrene Tarukwasha, A Brief History of Dongpo Pork, Hangzhou's Signature Dish The Culture Trip 7.6.2017, viitattu 2.2.2023 Suta on pidetty yhtenä Kiinan neljästä "klassisesta gastronomista".Haley So, 8 Facts That You Need to Know About 'Chinese Da Vinci' Su Shi The Value 29.8.2018, viitattu 2.2.2023 == Lähteet == Luokka:Kiinalaiset runoilijat Luokka:Kiinalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1037 syntyneet Luokka:Vuonna 1101 kuolleet
Säkylän seudun lukio

Säkylän seudun lukio on toisen asteen oppilaitos Säkylässä, Satakunnan maakunnassa. Lukio sijaitsee rantatien varrella Säkylän yhteiskoulun tiloissa. Lukiota kutsutaan Säkylän seudun lukioksi, sillä lukioon tulee paljon opiskelijoita myös muista kunnista kuin Säkylästä. Säkylän lukioon on tullut opiskelijoita muun muassa Pöytyältä (Yläne), Huittisista, Eurasta ja Harjavallasta asti. Lukion rehtorina ja vararehtorina toimivat Teemu Maunula sekä Ulla-Maija Sainio. Vuosittaisissa STT:n järjestämissä Suomen lukiovertailuissa Säkylän seudun lukio sijoittui Suomen 2. parhaimmaksi lukioksi vuonna 2014. Lukioita vertaillaan katsomalla ylioppilaskokeiden tuloksia ja heijastamalla niitä peruskoulun päättötodistusten keskiarvoihin. Säkylän seudun lukio on menestynyt lukiovertailuissa vuosina 2013-2019 seuraavasti: * 2013: 10. * 2014: 2. * 2015: 14. * 2016: 32. * 2017: 114. * 2018: 87. * 2019: 284. == Historia == Lukio perustettiin Säkylän yhteiskoulun lukioksi 1.9.1962. Koulun toiminta on jatkunut Säkylän seudun lukiona elokuusta 1976 alkaen. == Yrittäjyyden ja liiketalouden opintokokonaisuus == Lukiossa on mahdollista suorittaa lukion itse perustama yrittäjyyden ja liiketalouden opintokokonaisuus. Sitä toteutetaan yhteistyössä Satakunnan paikallisten toimijoiden kanssa. Opintokokonaisuuteen osallistunut oppilas saa todistuksen opintokokonaisuuden suorittamisesta suorittaessaan 26 opintopistettä. == Lähteet == Luokka:Satakunnan lukiot Luokka:Säkylä
Ville Auvinen

Ville Auvinen (s. 1966) on suomalainen pastori, lähetysjohtaja, päätoimittaja ja kirjailija. Koulutukseltaan Auvinen on teologian tohtori. Auvinen työskentelee Suomen Luterilaisen Evankeliumiyhdistyksen lähetysjohtajana ja Sanansaattaja- ja Nuotta-lehtien päätoimittajana. Auvinen on vihitty papiksi vuonna 1988 Oulussa. Teologian tohtorin tutkinnon Auvinen suoritti Åbo Akademissa vuonna 2003. Hän väitöskirjansa aihe liittyi Uuden testamentin eksegetiikkaan. Auvinen on toiminut muun muassa Turun arkkihiippakunnan hiippakuntavaltuuston jäsenenä, vuodesta 2016 lähtien kirkolliskokousedustajana sekä kristillisdemokraattien kaupunginvaltuutettuna Turussa. == Ura == Auvinen sai pappisvihkimyksen vuonna 1988 ja toimi seurakuntapappina vuosina 1988–1994. Auvinen on muun muassa kouluttanut pappeja Lusakan evankelisessa raamattukoulussa Sambiassa, jossa hän on ollut lähetystyössä 2007–2010. Auvinen on toiminut SLEY:n lähetysosastolla lähetyskasvatus- ja aluekoordinaattorina. Toukokuussa 2013 Auvinen seurasi Henrik Perretiä Suomen teologisen instituutin pääsihteerinä. Helmikuussa 2017 Auvinen siirtyi SLEY:n lähetysjohtajaksi. Auvinen oli vuonna 2018 ehdolla Turun ja Suomen arkkipiispaksi. Auvista luonnehdittiin konservatiiviseksi ehdokkaaksi, jonka taustajoukot edustavat ”perinteistä kristillistä uskoa” ja ”raamatunmukaista avioliittokäsitystä”. Hän sai ehdokkaista lopulta toiseksi vähiten ääniä.https://evl.fi/uutishuone/tiedotearkisto/-/items/item/18016/Arkkipiispan+vaalin+ensimmaisen+kierroksen+tulokset+on+vahvistettu == Teokset == * * * * * * * * * * == Lähteet == Luokka:Suomen evankelis- luterilaisen kirkon papit Luokka:Suomen luterilainen evankeliumiyhdistys Luokka:Suomen evankelis-luterilainen lähetystyö Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Suomalaiset teologit Luokka:Suomen Kristillisdemokraattien poliitikot Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kirkolliskokousedustajat Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kurt Mosbakk

Kurt Mosbakk (s. 21. marraskuuta 1934 Orkdal) on norjalainen työväenpuolueen poliitikko. Hän toimi Norjan ulkomaankauppa- ja merenkulkuministerinä vuosina 1986–1988. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kurt Mosbakk Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjan ministerit Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Flyr

Flyr oli norjalainen halpalentoyhtiö. Sen kotipaikka oli Oslo ja solmukohta Gardermoenin lentoasema. == Historia == Flyr jätti toimilupahakemuksen Norjan ilmailuviranomaisille 28. lokakuuta 2020. Se sai alkuvuonna 2021 kerättyä 600 miljoonan Norjan kruunun rahoituksen ja aloitti lennot vuokratuilla Boeing 737-800 -koneilla 1. kesäkuuta. Flyr joutui loppuvuodesta 2022 talousvaikeuksiin, joiden vuoksi se haki uutta pääomaa ja suunnitteli vuokraavansa lentokoneita muille lentoyhtiöille selviytyäkseen talvikauden yli. Marraskuussa 2022 Norjan kuluttajaviranomainen neuvoi matkustajia maksamaan Flyrin lentoliput luottokortilla yhtiön konkurssiuhan vuoksi. Rahoitussuunnitelmien epäonnistuttua Flyr ilmoitti 1. helmikuuta 2023 hakeutuneensa konkurssiin ja lopettavansa kaikki lennot välittömästi. == Laivasto == Toiminnan lopettamisen aikaan Flyrin laivastoon kuuluivat seuraavat lentokoneet: * 6 Boeing 737-800 * 6 Boeing 737 MAX 8 (4 tilauksessa) == Lähteet == Luokka:Entiset norjalaiset lentoyhtiöt Luokka:Halpalentoyhtiöt
Kuninkaan ansiomitali

Kuninkaan ansiomitali () on norjalainen ansiomerkki, joka myönnetään ansioista taiteen, tieteen tai elinkeinoelämän saralla. Sitä on kahta luokkaa, hopeinen ja kultainen. Mitalin perusti kuningas Haakon VII vuonna 1908. Kultaista mitalia ei voi saada hakemuksella, vaan sitä myönnetään poikkeustapauksissa. Luovutustilaisuuden jälkeen mitali on saajan henkilökohtaista omaisuutta eikä niitä tarvitse palauttaa kuoleman jälkeen. Mitalin nauha on punainen keltaisella raidalla. * mitalin nauha ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Tietoa Norjan kuningashuoneen verkkosivuilla Luokka:Ansiomerkit Luokka:Norjalaiset palkinnot
Lindorm

Lindorm [lindurm] on skandinaavisessaOtavan Iso tietosanakirja, osa 6, p. 676 (s.v. Lindorm). Helsinki: Otava 1963. kansanperinteessä esiintyvä käärmehirviö.Aikio, Annukka – Vornanen, Rauni: Uusi sivistyssanakirja, s. 382. Otava 1993. ISBN 951-1-11365-8 Se oli pahansuopa jättiläiskäärme, joka asui vuorten luolissa tai maan alla, joskus jopa meressä. Heraldiikassa lindorm on siivetön lohikäärme. ==Lähteet== Luokka:Taruolennot
Kungsträdgårdsgatan

pienoiskuva|200px|Kungsträdgårdsgatanin talorivistöä nähtynä Kungsträdgårdenista. Kungsträdgårdsgatan on Tukholman Norrmalmilla sijaitseva katu, joka kulkee Kungsträdgårdenin itäistä sivua Strömbronilta Hamngatanille. Sen laidalla on useita pankeille rakennettuja palatseja 1900-luvun vaihteesta. ==Kuvia== Svenska Handelsbanken Kungsträdgårdsgatan.jpg|Oikealla Palmen talo vuodelta 1886 ja keskellä Handelsbankenin pääkonttori vuodelta 1905. Myös vasemmanpuoleinen lisärakennus on pankin käytössä. Jernkontorets gamla hus 2021 (3 av 4).jpg|Vuonna 1875 valmistuneen Gamla Jernkontoretin koristeellisessa julkisivussa on muun muassa tunnettujen ruotsalaisten tiedemiesten muotokuvia. Enskilda banken, höst.JPG|Kungsträdgårdsgatan 8:ssa on Skandinaviska Enskilda Bankenin pääkonttori vuodelta 1915. Sen suunnitteli Ivar Tengbom. Sankta Eugenia Stockholm.jpg|Katolinen Eugeniakyrkan osoitteessa Kungsträdgårdsgatan 12. Sen yhteydessä toimii myös katolinen kirjakauppa. Åtvidabergshuset.jpg|Kungsträdgårdsgatanin ja Hamngatanin kulmassa oleva talo rakennettiin Åtvidabergs Industrier -konsernille 1940-luvulla. Arkkitehtinä oli Ivar Tengbom. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Tukholman kadut Luokka:Norrmalm
Jani Kokko

Jani Kokko (s. 1987https://vaalit.yle.fi/vaalikone/eduskuntavaalit2023/11/ehdokkaat/2044?lang=fi) on suomalainen sosialidemokraattinen poliitikko. Hänet valittiin vuoden 2023 eduskuntavaaleissa kansanedustajaksi 4890 äänellä Keski-Suomen vaalipiiristä. Aiemmin hän toimi Jyväskylän yliopiston historian ja etnologian laitoksen väitöskirjatutkijana. Hän on toiminut Muuramen kunnanvaltuutettuna vuodesta 2009 ja on Muuramen kunnanvaltuuston 1. varapuheenjohtaja. Hän on myös Keski- Suomen aluevaltuuston puheenjohtaja. Kokko asuu Muuramessa. Kokon pro gradu -tutkielma Kansakunnan ääni: Yhdysvaltain presidenttien virkaanastujaispuheet poliittisen puheen genrenä George Washingtonista Barack Obamaan hyväksyttiin Jyväskylän yliopiston historian ja etnologian laitoksella elokuussa 2012. Hän toimi Yhdysvaltojen presidentinvaalien 2020 yhteydessä sekä Nato- jäsenyysprosessia koskevissa kysymyksissä Ylen asiantuntijana. Kokko oli laatimassa yhtenä vastuuhenkilönä kansalaisaloitetta Suomen liittymisestä Natoon. Joulukuussa 2022 Kokko tulkitsi aluevaltuuston puheenjohtajana, ettei välittömästi aluehallituksen alaisena toimivan hyvinvointialueen palveluksessa oleva henkilö voi toimia aluehallituksessa ja neljän hallituksen jäsenen tai väräjäsenen tulisi erota aluehallituksen jäsenyydestä. Aluehallitus kuitenkin päätti joulukuussa 2022, että henkilöt saavat jatkaa aluehallituksen jäseninä toistaiseksi. Kokko on Keski-Suomen ensi- ja turvakodin hallituksen sekä Ensi- ja turvakotien liiton liittohallituksen jäsen. == Lähteet == Luokka:Muuramen kunnanvaltuutetut Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Keski-Suomen vaalipiiri Luokka:Nykyiset kansanedustajat Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Keski-Suomen aluevaltuutetut
Abigail Byskata

Abigail Byskata (7. toukokuuta 2007 Cebu Filippiinithttps://www.hs.fi/urheilu/art-2000010933403.html) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa nykyisin Team Kuortaneen naisjoukkueessaTeam Kuortane naistenjoukkuessa Naisten Liigassa. Hän on myös pelannut Suomen alle 16- ja 18-vuotiaiden tyttöjen maajoukkueissa. ==Seurat== Vuosi Joukkue Sarja Ottelut Maaleja Syötöt Pisteet Jäähyt 2015 - 2022 TUS Juniori 144 79 63 142 18 2022 - 2023 Team Kuortane Naisten Liiga 20 1 3 4 4 ==MaajoukkuessaIIHF. World Women's U18 ChampionshipsJääkiekkoliitto.== Vuosi Joukkue Turnaus O M S P JM LS 2022 N16 Europa-cup Unkari 2023 N18 Friendly International Women 1 1 0 1 0 1Flashscore. Flashscore match summary 2023 N18 MM-kisat Ruotsi 6 0 0 0 0 4Eurohockey.com. Statistics World Women’s U18 Championship 2022-2023. 2023 N16 EYOF Turnaus ItaliaEYOF Turnaus Pelattiin Itävallassa 4 3 1 4 0 O = Ottelut, M = Maalit, S = Syötöt, P = Pisteet, RM = Rangaistusminuutit, LP = Loppu Sijoitus == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 2007 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Åsöberget

Åsöberget on Tukholman Södermalmilla sijaitseva mäki, jolla on paljon vanhoja puutaloja 1700-luvulta. Useat alueen rakennukset on määritelty kulttuurihistoriallisesti arvokkaiksi. == Kuvia == Kvastmakarbacken, mars 2019a.jpg|Vanhoja puutaloja Kvastmakarbackenilla. Kolingen fet hatt (AE 1901).png|Albert Engströmin 1890-luvulla luoma piirroshahmo Kolingen asui Åsöbergetillä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Tukholman maantiede Luokka:Södermalm
Seredyna-Buda

Seredyna-Buda () on kaupunki Ukrainan pohjoisrajalla, Sumyn alueen Šostkan piirissä. Kaupunki sijaitsee Venäjän federaation rajalla ja kaupungin itärajalla on toiminut virallinen rajanylityspiste. Seredyna-Buda sijaitsee linnuntietä 151 kilometriä aluekeskus Sumystä pohjoisluoteeseen. Seredyna- Budaan johtaa myös rajan ylittävä päärata Venäjän Brjanskista Ukrainan Konotopin risteysasemalle; kaupungissa on rautatieasema (Zernove). Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 6 963 asukasta vuoden 2021 alussa. Vuonna 2001 asukkaita oli noin 7 500. Seredyna-Budan perustivat 1660-luvun tietämillä Venäjältä saapuneet vanhauskoiset. Kaupungin aseman se sai vuonna 1964. Ukrainan vuonna 2020 tekemän aluehallintouudistuksen jälkeen Seredyna- Buda on kuulunut Šostkan piiriin; tätä ennen se oli ollut vuodesta 1923 lähtien piirikeskus. Venäjän asevoimat on laittoman hyökkäyssotansa (2022–) aikana tulittanut kaupunkia useasti muun muassa kraatinheittimillä ja tykistöllä sekä ilmaiskuilla, esimerkiksi tammikuussa 2023 ainakin kolmesti. Zernove station 328808.jpg|Rautatieasema Zernove. Церква Різдва Богородиці Середина-Буда.jpg|Kirkko Seredyna-Budassa. Миколаївська церква Середина- Буда.jpg|Toinen kirkko. Seredyna-Buda after Russian shelling, 2023-01-28 (01).jpg|Venäjän sotilaallisen iskun (28.1.2023) tuhoamaa asuintaloa. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Šostkan piiri Luokka:Sumyn alueen kaupungit
Simo Kuiko

Simo Kalle Kuiko (4. tammikuuta 1925 Huittinen – 11. elokuuta 2000 Huittinen) oli suomalainen maanviljelijä ja osuustoimintaliikkeen vaikuttaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen. Viitattu 3.2.2023. Kuikon vanhemmat olivat maanviljelijä Kalle Ilmari Kuiko ja Hilda Karoliina Sahko ja puoliso vuodesta 1960 kotitalousopettaja Liisa Maria Palmroth. Kuiko tuli ylioppilaaksi Turun suomalaisesta yhteiskoulusta 1946 ja valmistui agronomiksi Helsingin yliopistosta 1952. Hän oli maanviljelijä Kuikon tilalla Huittisissa 1949–1985 ja tilan omistaja vuodesta 1955. Kuiko oli myös va. opettaja Länsi-Suomen kansanopistossa 1964–1970, samoin kuin Kujalan maanviljelyskoulussa ja Huittisten kansanopistossa. Hänellä oli useita paikallisia osuustoiminnallisia luottamustoimia, kuten jäsenyys Huittisten Osuuskassan hallintoneuvostossa 1953–1968, Huittisten Osuuspankin johtokunnassa vuodesta 1969 ja Huittisten Meijeri Oy:n hallintoneuvostossa 1953 ja johtokunnassa 1953–1975, jonka varapuheenjohtaja hän oli 1955–1969 ja puheenjohtaja 1970–1975. Seudullisesti ja valtakunnallisesti Kuiko oli muun muassa Osuuskunta Esan Maidon hallintoneuvoston puheenjohtaja 1968–1969 ja johtokunnan sekä hallituksen puheenjohtaja 1970–1988, Valion hallintoneuvoston jäsen 1970–1973 ja varapuheenjohtaja 1974–1985 sekä Kuivamaito Oy:n hallintoneuvoston jäsen vuodesta 1983. Maanviljelysneuvoksen arvonimen Kuiko sai 1980. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomalaiset osuustoimintaliikkeen vaikuttajat Luokka:Maanviljelysneuvokset Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 2000 kuolleet
Kiinankesäkamelia

Kiinankesäkamelia (Stewartia sinensis) on teekasvien (Theaceae) heimoon, kesäkamelioiden (Stewartia) sukuun kuuluva kasvilaji. Siitä voidaan erottaa useampia erilaisia muunnoksia. Kiinankesäkamelia on 3–11 metriä korkeaksi kasvava, kausivihanta pensas tai puu. Kuluvan vuoden oksat ovat purppuranpunaisia ja talvisilmut 3–11-suomuisia. Lehtiruodit ovat myös purppuranpunaisia ja noin 1 cm pitkiä sekä hieman siipipalteisia. Lehtilavat ovat ohuita, soikeita tai hieman vastapuikeita, 5,5–10,5 cm pitkiä ja 2,5–4,5 cm leveitä. Lehtien yläpinnat ovat kellanvihreitä ja lehden keskisuonen kohdalta tiiviisti karvaisia. Lehtien alapinnat ovat vihreitä. Kukat sijaitsevat yksittäin ja niiden perät ovat 0,5–3 cm pitkiä. Verholehdet ovat lehtimäisiä, 1–2 cm pitkiä ja noin 1 cm leveitä. Terälehdet ovat valkoisia, 2,5–3 cm pitkiä ja 1,5–2 cm leveitä. Heteet ovat 1,5–2 cm pitkiä ja niiden palhot ovat tyviltään yhteenkasvaneita. Emin sikiäin on noin 1 cm pitkä. Kiinankesäkamelia kukkii touko–heinäkuussa ja tuottaa hedelmiä syys–marraskuussa. Hedelminä olevat kodat ovat 1,5–2 cm pitkiä ja halkaisijaltaan 1–1,5 cm. Siemenet ovat 0,6–0,9 cm pitkiä ja halkaisijaltaan 0,4–0,5 cm. Kiinankesäkamelia kasvaa metsissä sekä vuoristojen tiheiköissä ja pensastomailla 500–2200 metrin korkeudella merenpinnasta. Lajia tavataan Kiinassa Anhuin, Fujianin, Guangxin, Guizhoun, Henanin, Hubein, Hunanin, Jiangxin, Shaanxin, Sichuanin, Yunnanin ja Zhejiangin maakunnissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Trees and Shrubs Online: Stewartia sinensis * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Stewartia sinensis Luokka:Teekasvit
Peiponkaali

Peiponkaali (Galax urceolata) on uuvanakasvien (Diapensiaceae) heimoon, peiponkaalien (Galax) sukuun kuuluva monivuotinen kasvilaji. Peiponkaali muistuttaa hieman samaan heimoon kuuluvaa Shortia galacifolia -lajia. Peiponkaalilla on pitkä maassa suikertava juurakko, jonka avulla se voi levittäytyä laajaksikin kasvustoksi. Juuret ovat väriltään punaisia. Peiponkaalin lehdet kasvavat suikertavasta juurakosta ja sijaitsevat pitkien lehtiruotien päissä. Lehdet ovat ainavihantia, nahkamaisia, muodoltaan pyöreitä ja kiiltävänvihreitä. Peiponkaalin kukinnot ovat noin 5–12 cm pitkiä tähkämäisiä terttuja, jotka kasvavat lehdettömien, noin 20–40 cm korkeiksi kasvavien varsien päihin. Kukat ovat valkoisia ja kaksineuvoisia. Peiponkaali kukkii touko–kesäkuussa. Peiponkaali kasvaa vuoristometsissä kosteusoloiltaan vaihtelevilla kasvupaikoilla. Peiponkaalia tavataan luontaisena Yhdysvalloissa. Peiponkaalia kasvatetaan koristeellisena maanpeitekasvina puutarhoissa. Se kasvaa puolivarjossa tai täysin varjossa happamassa maaperässä sekä kuivalla että kostealla kasvualustalla. Kasvualustakseen peiponkaali tarvitsee runsasravinteista, hyvin vettä läpäisevää metsämaata. == Lähteet == * Wildflower.org: Plant Database: Galax urceolata == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Peiponkaali (Galax urceolata) * Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Galax urceolata * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Galax urceolata * United States Department of Agriculture (USDA): Galax urceolata * Flora of North America: Galax urceolata Luokka:Uuvanakasvit
Virtain Länsipuolen työväentalo

Virtain Länsipuolen työväenyhdistyksen talo oli Virtain kaupungissa Koronkylässä sijainnut työväentalo. ==Historiaa== Virtain Länsipuolen työväenyhdistys (alun perin Koronkylän työväenyhdistys) perustettiin vuonna 1905. Perustavassa kokouksessa mukaan liittyi 42 ihmistä; vuoden 1906 lopulla jäsenluku oli jo 75, tosin vain harva oli maksanut jäsenmaksunsa kokonaisuudessaan. Vuonna 1915, kun yhdistys vietti 10-vuotisjuhliaan, oli jäseniä 27. Ensimmäisten kymmenen vuoden aikana yhdistys piti 123 kokousta ja järjesti 68 iltamat. Työväentalon rakennustyöt aloitettiin 1910-luvun alussa. Elokuussa 1910 pidettiin tontilla raivaustalkoot, joissa kaadettiin ylimääräisiä puita tontilta ja tehtiin tie. Tontti sijaitsi Koron sahan myllyn lähellä kukkulalla, jolta aukesi näkymä Koronkylän yli. Talon vihkiäisiä vietettiin 7.7.1912. Ohjelmaa oli varattu 9 tunnin ajaksi. Vuonna 1913 yhdistys sai lunastaa tontin omakseen, ja se nimettiin Tulevaisuuden Toivoksi. Taloa viimeisteltiin vähitellen vuosien varrella. 1930-luvulla kylän läpi rakennettiin rautatie, ja rautatietyöläisten osallistuminen vilkastutti yhdistyksen toimintaa. 1940-luvun loppupuolella taloon saatiin sähköt Koronjoessa olleesta voimalaitoksesta. 1960-luvulle tultaessa yhdistyksen toiminta alkoi hiljentyä, ja se päätettiin lopettaa. Yhdistys lopetettiin ja talo myytiin vuonna 1963. ==Toimintaa työväentalolla== Talolla järjestettiin kokouksia ja iltamia, ja siellä toimi myös kirjasto. Vuonna 1915 pidettyjen 10-vuotisjuhlien ohjelmassa oli muun muassa puheita, onnitteluja ja näytelmä. Elokuussa 1934 järjestettiin ”suurjuhlat”, joihin tuli puhujaksi kansanedustaja Kaisa Hildén. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Virtain rakennukset ja rakennelmat
Aarne Sarvela

Toivo Aarne Sarvela (22. toukokuuta 1892 Ruotsinpyhtää – 26. kesäkuuta 1966 Teisko)Kuolinilmoitus, Helsingin Sanomat, 29.6.1966, s. 2. Näköislehti (maksullinen) oli suomalainen arkkitehti. Sarvela tuli ylioppilaaksi vuonna 1911 ja valmistui diplomi-insinööriksi 1918. Hän työskenteli ensin SOK:n rakennusosastolla ja sitten 1923–1928 Kulutusosuuskuntien Keskusliiton (KK) rakennusosaston päällikkönä. Vuodesta 1939 lähtien hän toimi Tampereen teknillisen oppilaitoksen huonerakennusopin lehtorina ja vuodesta 1942 insinööritoimisto Ohje Oy:n toimitusjohtajana. Sarvela toimi 1920-luvulla palovakuutusyhtiö Tulenturvan johtokunnassa ja myöhemmin muun muassa Tampereen kameraseuran puheenjohtajana. Sarvela suunnitteli muun muassa Helsingin Kutomo ja Kravatti Oy:n (HKK) toimitalon Elimäenkatu 9:ssä Helsingin Vallilassa, joka nykyisin tunnetaan Kravattitehdas-toimistokiinteistönä. Sarvelan piirtämä, joskin Väinö Vähäkallion luonnosten perusteella, on myös Helsingin Etu-Töölön näyttävä kulmatalo Runeberginkatu 28 / Caloniuksenkatu 9, valmistunut 1927 alun perin KK:n ja Elannon henkilökunnan asuintaloksi. Sarvelan nuoruudentöihin kuuluu yhdessä Valle Antilan kanssa suunniteltu Ilmajoen museo (1914), joka perustuu samalla paikalla olleeseen Ilmajoen vanhaan kirkkoon ja torninsa osalta Naantalin kirkkoon. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset arkkitehdit Luokka:Vuonna 1892 syntyneet Luokka:Vuonna 1966 kuolleet
Euroopan parlamentin korruptioskandaali 2022

Euroopan parlamentin korruptioskandaali 2022 eli Qatargate on joulukuussa 2022 esiintullut korruptioskandaali, jossa useiden europarlamentaarikkojen epäillään saaneen mittavia lahjuksia Qatarilta. Lahjuksilla on pyritty vaikuttamaan EU:n politiikkaan. Qatar on kiistänyt yrittäneensä lahjoa europarlamentaarikkoja. Skandaalin päähahmo on virasta pidätetty EU- parlamentin varapuhemies Éva Kaïlí, joka pidätettiin joulukuussa 2022. Kaïlín lisäksi on pidätetty ainakin hänen avopuolisonsa Francesco Giorgi, entinen europarlamentaarikko Pier Antonio Panzeri sekä italialainen lobbari Niccolo Figa-Talamanca. Kahden europarlamentaarikon, italialaisen Andrea Cozzolinon ja belgialaisen Marc Tarabellan parlamentaarinen koskemattomuus poistettiin helmikuussa 2023. Molemmat ovat vakuuttaneet syyttömyyttään. Cozzolinoa ja Tarabellaa epäillään vakavista rikoksista, jotka voidaan rinnastaa korruptioon, rahanpesuun ja rikollisjärjestöön osallistumiseen. Molemmat poliitikot kuuluvat sosialisti- ja demokraattiryhmään. == Epäilyt == Belgian poliisi teki ratsioita entisten ja nykyisten europarlamentaarikkojen sekä lobbareiden osoitteissa joulukuussa 2022. Ratsioissa löytyi noin 1,5 miljoonaa euroa käteistä rahaa. Pier Antonio Panzerin asunnosta löytyi ratsiassa noin 600 000 euroa käteistä. Europarlamentaarikko Cozzolinolla oli läheiset yhteydet Panzeriin. Marc Tarabella matkusti Qatariin vuonna 2020. Matkan maksoi Qatarin valtio, eikä Tarabella ilmoittanut matkastaan parlamentin sääntöjen mukaisesti. == Korruptioskandaali == === Eva Kaïlín pidätys === Belgian poliisi pidätti varapuhemies Éva Kaïlín osana suurta tutkintaa perjantaina 9. joulukuuta 2022. Kaïlía syytettiin rikollisjärjestön toimintaan osallistumisesta, rahanpesusta ja korruptiosta. Kaïlía epäiltiin myös lobbaamisesta Qatarin hyväksi. Hänen epäillään ottaneen vastaan lahjoja ja isoja rahasummia. Lainsäätäjän mukaan Kaïlí jäi kiinni ”itse teossa”, eikä hän siksi nauti parlamentaarista koskemattomuutta. Asiassa on kuulusteltu myös Kaïlín isää ja puolisoa. Kaïlílta löytyi ”rahasäkkejä”. Kaïlí erotettiin pidätyksen jälkeen Pasokista ja S&D-ryhm;ästä. Kreikan viranomaiset jäädyttivät Kaïlín omaisuuden. Kaïlín lisäksi pidätettiin hänen aviopuolisonsa Fransesco Giorgi, entinen europarlamentaarikko Pier Antonio Panzeri sekä italialainen lobbari Niccolo Figa-Talamanca. === Europarlamentaarikkojen koskemattomuuden poisto === Euroopan parlamentin puhemies Roberta Metsola kertoi tammikuun 2023 alussa aloittaneensa kiireellisesti toimet kahden euroedustajan parlamentaarisen koskemattomuuden poistamiseksi. Andrea Cozzolinon ja Marc Tarabellan parlamentaarinen koskemattomuus poistettiin helmikuussa 2023. == Arviot == Helsingin Sanomat arvioi pääkirjoituksessaan korruptioskandaalia noloksi ja vaaralliseksi. Lehden mukaan kriisi on horjuttanut EU:n uskottavuutta. == Lähteet == Korruptioskandaali 2022 Luokka:Korruptio Euroopassa Luokka:Korruptio Luokka:Qatarin historia Luokka:Vuoden 2022 politiikka
Hete (täsmennyssivu)

Hete voi tarkoittaa seuraavia: * hete, upottava lähteen tai suon silmäke * HETE, High Energy Transient Explorer, Nasan astrofysiikan avaruuslentosarja * Hete, järvi Viitasaarella * Iso-Hete, järvi Petäjävedellä * Pieni-Hete, järvi Petäjävedellä.
Andrea Cozzolino

Andrea Cozzolino (s. 3. elokuuta 1962 Napoli) on italialainen keskusta- vasemmistolainen poliitikko ja Demokraattisen puolueen jäsen. Cozzolino on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä vuodesta 2009 lähtien. Ennen valintaansa europarlamentaarikoksi hän oli puolueen piirisihteeri sekä Campanian aluehallituksen ja -valtuuston jäsen. Euroopan parlamentin jäsenenä Cozzolino on toiminut EU:n suhteista Maghreb-maihin – Marokkoon, Tunisiaan ja Algeriaan – vastaavan valiokunnan puheenjohtajana. Cozzolinon ja belgialaisen Marc Tarabellan parlamentaarinen koskemattomuus poistettiin helmikuussa 2023 Euroopan parlamentin korruptioskandaalin tutkinnan vuoksi. == Lähteet == Luokka:Italialaiset europarlamentaarikot Luokka:Euroopan parlamentin sosialistien ja demokraattien europarlamentaarikot Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Heinälampi

Heinälampi voi tarkoittaa seuraavia: == Asuntoalueita == * Heinälampi, asuin- ja tilastoalue Jyväskylän Seppälänkankaalla == Järviä ja lampia == * Heinälampi, lampi Ikaalisissa * Heinälampi, lampi Joutsan Puttolassa * Heinälampi, lampi Joutsan Selänpohjalla * Heinälampi, lampi Jyväskylän Hirvimäellä * Heinälampi, lampi Jyväskylän Palokassa * Heinälampi, lampi Kangasniemellä lähellä Istrualaa * Heinälampi, lampi Kangasniemellä lähellä Synsiötä * Heinälampi, lampi Keuruun Haapamäellä * Heinälampi, lampi Keuruulla lähellä Kömin kylää * Heinälampi, lampi Kuopion Särkiskylässä * Heinälampi, lampi Kyyjärvellä * Heinälampi, suolampi Laukaassa, lähellä Vehniän kylää * Heinälampi, lampi Mikkelin Paajalankylässä * Heinälampi, lampi Mäntyharjussa * Heinälampi, lampi Perhon Salamajärvellä * Heinälampi, lampi Pertunmaalla * Heinälampi, lampi Petäjäveden kirkonkylässä * Heinälampi, lampi Pieksämäen Naarajärvellä * Heinälampi, lampi Pieksämäen Partaharjulla * Heinälampi, lampi Pieksämäen Pitkäkankaalla * Heinälampi, lampi Pihtiputaan Lylynsaaressa * Heinälampi, lampi Rautalammin Hanhitaipaleella * Heinälampi, lampi Saarijärven Lehtolassa * Heinälampi, lampi Soinissa * Heinälampi, lampi Suonenjoen Viipperonharjulla * Heinälampi, lampi Suonenjoen Viipperolla * Heinälampi, lampi Toivakan Kankaisissa * Heinälampi, lampi Toivakan Viisarimäellä * Heinälampi, lampi Uuraisten Kangashäkissä * Heinälampi, lampi Viitasaarella lähellä Haaralaa * Heinälampi, itäisempi lampi Viitasaaren Honkakoskella * Heinälampi, läntisempi lampi Viitasaaren Honkakoskella * Heinälampi, lampi Ähtärin Myllymäellä * Heinälampi, lampi Ähtärin Mäkikylässä * Heinälampi, lampi Äänekosken Konginkankaalla * Iso Heinälampi, lampi Kannonkoskella * Iso Heinälampi, lampi Suonenjoella. == Katso myös == * Heinälammi Luokka:Järvien täsmennyssivut
Marc Tarabella

Marc Tarabella (s. 11. maaliskuuta 1963 Ougrée) on belgialainen poliitikko ja Parti Socialiste -puolueen jäsen. Tarabella on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä vuodesta 2004 lähtien, ja hän kuuluu sosialistien ja demokraattien ryhmään. Aikaisemmin Tarabella on toiminut Vallonian alueen pääministerin kabinettiavustajana (1988–1990) sekä Caisse générale d'épargne et de retraite -rahoituslaitoksen asiakasneuvojana (1990–2004). Tarabellan ja italialaisen Andrea Cozzolinon parlamentaarinen koskemattomuus poistettiin helmikuussa 2023 Euroopan parlamentin korruptioskandaalin vuoksi. == Lähteet == Luokka:Belgialaiset europarlamentaarikot Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Keihäshaikara

Keihäshaikara (Agamia agami) on haikaroihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan uhanalaisena Keski- ja Etelä-Amerikasta. ==Koko ja ulkonäkö== Keihäshaikara voi kasvaa 60-76 cm pitkäksi, ja koiraat ovat hieman naaraita kookkaampia. Lintu on pitkäkaulainen, ja jalat ovat haikaraksi lyhyehköt. Nokka on hyvin pitkä, jopa 14-16 cm. Lajin pää on väriltään sinertävän vihreä, ja siinä on vaaleampi töyhtö. Kaulassa on sinivihreän värin lisäksi punaruskeaa ja lisääntymisaikana pitkiä sinivihreitä ja hopeanharmaita sulkia. Keihäshaikaran selkä ja siivet ovat sinivihreät. Vatsan väri on punaruskea. ==Levinneisyys ja elintavat== Keihäshaikaraa tavataan itäisestä Meksikosta Boliviaan ulottuvalta alueelta. Lajin elinympäristöä ovat kosteat metsät soiden, kosteikkojen ja järvien läheisyydessä. Sen ravintoa ovat kalat, erityisesti kirjoahvenet ja tetrakalat. Keihäshaikaran pesimäkausi kestää kesäkuusta syyskuulle. Laji pesii usein kolonioissa, ja pesä rakennetaan puuhun tai pensaaseen. Naaras munii 2-4 vaaleansinistä munaa, ja myös koiras hautoo munia. Keihäshaikara luokitellaan silmälläpidettäväksi. Kantaa uhkaa metsien hakkuu maatalousmaaksi, teiden rakentaminen ja metsästys. == Lähteet == Luokka:Haikarat
Aleksanteri Kivimäki

Aleksanteri Kivimäki, aiemmin Julius Kivimäki, (s. 22. elokuuta 1997 Espoo) on suomalainen verkkorikollinen, joka aloitti uransa alaikäisenä. Hänet tunnetaan erityisesti vuosina 2018–2019 tapahtuneen ja 2020 paljastuneen Vastaamon tietomurron pääepäiltynä. Kivimäki otettiin kiinni Ranskassa 2. helmikuuta 2023 ja hän sai syytteet lähes 9 600 törkeästä yksityiselämää loukkaavasta tiedon levittämisestä, yli 21 300:sta törkeän kiristyksen yrityksestä ja 20 törkeästä kiristyksestä. Länsi-Uudenmaan käräjäoikeus tuomitsi hänet huhtikuussa 2024 kuuden vuoden ja kolmen kuukauden vankeusrangaistukseen. == Lapsuus ja nuoruus == Kivimäki syntyi vuonna 1997 Espoossa. Ensimmäisen rikostuomionsa hän sai 15-vuotiaana tietomurroista murtauduttuaan yli 50 000 palvelimelle. Tästä hän sai kaksi vuotta ehdollista vankeutta. Myöhemmin hän hakkeroi Yhdysvaltain ilmavoimien, poliisipiirien ja Sonyn laitteita. Näistä hän sai vuoden ehdollista vankeutta. Vuonna 2014 hän harhautti yhdysvaltalaispoliisit rynnäköimään FBI-agentin kotiin ja teki perättömän pommiuhkauksen American Airlinesin lennolle. Vuonna 2016 hän sanoi, "ettei ehdollinen merkitse yhtään mitään, jos ei tee uusia rikoksia". == Lähteet == Luokka:Suomalaiset rikolliset Luokka:Krakkerit Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Radisson Blu Hotel (Oulu)

Radisson Blu Hotel Oulu, alkuperäiseltä nimeltään Hotelli Vaakuna, on vuonna 1974 avattu hotelli Oulujoen suistossa, Pokkisen kaupunginosassa Oulussa. Hotellissa on 235 huonetta, 700 neliömetriä kokoustiloja, liikuntakeskus ja kaksi ravintolaa: Toivo ja Bistro Mesu. Se muodostaa yhdessä Oulun kaupunginteatterin ja kaupunginkirjaston kanssa arkkitehtonisen kokonaisuuden kauppatorin kupeeseen. SOK:n rakennusosaston arkkitehti Pauli Lehtisen suunnittelema rakennus avattiin tammikuussa 1974 ja sen laajennusosa saman vuosikymmenen lopussa. Hotellin omistivat alun perin Osuuskauppa Arina ja SOK. Se oli ajan mittapuun mukaan ylellinen hotelli, joka nousi nopeasti Pohjois- Suomen suosituimmaksi. Hotelliin kuului 600-paikkainen yökerho, jossa esiintyivät Suomen eturivin muusikot. Arina luopui osuudestaan hotellissa 1980-luvun alussa ja hotelli siirtyi Sokotelin omistukseen. Vuonna 1997 S-ryhmä sopi Radisson SAS -ryhmän kanssa hotellin siirtämisestä Radissonin brändin alle; samalla Vaakuna-nimestä luovuttiin. Vuonna 2005 hotellin putkistot, ilmastointi ja huoneet uusittiin ja julkisivun betonipinta vuorattiin valkoisilla peltielementeillä. Syyskuussa 2020 hotellissa valmistui vielä mittavampi remontti, jonka aikana ullakkokerros muutettiin lasiseinäiseksi näköalakerrokseksi sviitteineen, kellarikerroksen yökerho muutettiin kuntokeskukseksi ja kokoustiloiksi ja kaikki huoneet sisustettiin uudelleen. Remontin aikana hotellin parkkipaikan alta löydettiin 1600-luvulta peräisin oleva laivahylky. == Lähteet == Luokka:Oulun hotellit Luokka:Pokkinen Luokka:Radisson Hotels & Resorts
Manujil Šeh’tman

Manujil Šeh’tman (; 2. helmikuuta 1900 Lypnykyi, Ovrutšin piiri, Volynian kuvernementti – 1941 Moskovan lähellä) oli ukrainalainen taidemaalari. Šehtman opiskeli Kiovan taidekoulussa 1913–1920 ja Myh’ailo Boitšukin oppilaana Kiovassa Valtion taideoppilaitoksessa 1922–1927. Hän kuului 1920-luvulla Ukrainan vallankumoustaiteen yhdistykseen. Hän työskenteli vuodesta 1934 Moskovassa. Boitšukin valvonnassa hän maalasi 1928 freskot Pakkotyö ja Sadonkorjuujuhla Odessan Talonpoikien parantolaan. Ne tuomittiin ”nationalistisen formalistisiksi” ja tuhottiin. Šehtman kuoli 1941 sotilasoperaatiossa Moskovan lähellä. ==Maalauksia== Mother (Manuil Shechtman).jpg|Äiti, 1927. Self-portrait (Manuil Shechtman).jpg|Omakuva Pogrom'd (Manuil Shechtman).jpg|Pogromi 1927 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * ‘Eye on Culture’: Mykhailo Boichuk (and Manuil Shekhtman) and the “Boichukist” Tradition in Painting, Ukrainian Jewish Encounter Luokka:Ukrainalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1900 syntyneet Luokka:Vuonna 1941 kuolleet
Johannes Kastajan kirkko

Johannes Kastajan kirkko () on Moskovan patriarkaatin Ukrainan ortodoksisen kirkon Feodosijan hiippakunnan kirkko Kertšin kaupungissa Krimillä Ukrainassa. Se sijaitsee kaupungin historiallisessa keskustassa meren rannalla Kertšinsalmen rannalla lähellä muinaista satamaa. Kirkko on ainoa hyvin säilynyt bysanttilaista arkkitehtuuria edustava kirkko Ukrainassa. Kirkon paikalla oli 500–700-luvulla basilika, ja nykyisessä kirkossa on käytetty joitakin sen rakenteita. Nykyisen kirkon rakennusajankohdasta ei ole tarkkaa tietoa: sen arvioidaan tyylinsä perusteella olevan rakennettu 1200–1300-luvulla, mutta on myös arvioitu, että se rakennettiin 800–900-luvulla ja uudelleenrakennettiin 1300–luvulla. Osmanivallan aikana 1600-luvulla kirkon seiniä paksunnettiin. Vuonna 1834 kirkon eteishalli purettiin ja korvattiin isommalla. Vuonna 1842 rakennettiin kellotorni ja vuonna 1845 sivualttari. Vuosina 1892 ja 1896 kirkkoa korjattiin. Vuonna 1937 rakennettiin varasto. Vuonna 1938 kirkko luovutettiin paikalliselle museolle uskonnonvastaiseksi näyttelykohteeksi. Kertšin natsimiehityksen aikana kirkko toimi taas kirkkona. Vuonna 1963 kirkko tunnustettiin Ukrainan SNT:n tasavallallisesti merkittäväksi monumentiksi, ja vuosina 1965–1980 sitä restauroitiin arkkitehti Jevhenija Lopušynskan johdolla. Vuonna 1990 kirkko luovutettiin Moskovan patriarkaatin Ukrainan ortodoksiselle kirkolle ja vihittiin kirkoksi. == Galleria == Kerch ChurchOfStJohn.jpg Kerch church 03.JPG Kerch church 05.JPG Kerch ChurchOfStJohnInterior.jpg == Lähteet == Luokka:Ukrainan kirkot Luokka:Krimin autonominen tasavalta
Hotelli Vaakuna (täsmennyssivu)

Hotelli Vaakuna voi viitata seuraaviin hotelleihin: * Hotelli Vaakuna Helsingissä; * Hotelli Vaakuna Hämeenlinnassa; * Hotelli Vaakuna Joensuussa; * Hotelli Vaakuna Kouvolassa; * Hotelli Vaakuna Mikkelissä; * Hotelli Vaakuna Porissa; * Hotelli Vaakuna Rovaniemellä; * Hotelli Vaakuna Seinäjoella; * Hotelli Vaakuna Vaasassa; * Radisson Blu Hotel Oulu tunnettiin vuoteen 1997 asti Hotelli Vaakunana.
Mollwitzin taistelu

Mollwitzin taistelu käytiin 10. huhtikuuta 1741 Preussin ja Itävallan välillä. Se oli osa ensimmäistä Sleesian sotaa. Mollwitz (nykyinen Małujowice) sijaitsee Puolassa, Opolen voivodikunnassa lähellä Brzegin kaupunkia. Taistelu päättyi Preussin voittoon. Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Kaarle VI oli vailla miespuolista perillistä. Hän aikoi siirtää Itävallan kruunun ja Habsburgien perintömaat tyttärelleen Maria Teresialle. Asiasta oli solmittu vuonna 1713 kansainvälinen sopimus, jota nimitetään pragmaattiseksi sanktioksi. Preussi ei kuitenkaan allekirjoittanut sitä. Ensimmäinen Sleesian sota syttyi vuonna 1740, kun Kaarle VI kuoli ja Preussin kuningas Fredrik Suuri alkoi vaatia, että Itävalta luovuttaisi Sleesian Preussille. Tarkoituksena oli vahvistaa Preussin asemaa Euroopassa ja Saksassa. Heti sodan alussa Preussi miehitti Sleesian, eivätkä Itävallan vastatoimet auttaneet. Sota päättyi Breslaun rauhaan 11. kesäkuuta 1742. Rauhansopimuksen mukaan Preussi sai Ala- ja Ylä-Sleesian. Die schlesischen Kriege Friedrich des Großen. Reinhard Carnation. Viitattu 3.2.2023. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Interaktiivinen kartta Sleesian sotien taistelupaikoista. Mollwitz on kartassa numero 1. Englanninkielinen Wikipedia. Luokka:Preussi Luokka:Itävallan taistelut Luokka:Sleesian historia Luokka:1741
Kristiinankaupunki-Tiukan seurakunta

Kristiinankaupunki-Tiukan seurakuntaa oli vuosina toiminut 1897–1978 toiminut evankelis-luterilainen seurakunta Kristiinankaupungissa. Seurakunta oli yhdistetty kaupunki- ja maaseurakunta. Seurakunta perustettiin alun perin Lapväärtin alaiseksi kappeliseurakunnaksi, josta tuli itsenäinen kirkkoherrakunta 1897. Kaupunki- ja maaseurakunnilla oli omat kirkonkirjansa, mutta maaseurakunnalla ei ollut omaa kirkkoa eikä pappia. Vuodesta 1920 lähtien seurakuntaa käsiteltiin yhtenä Kristiinankaupunki-Tiukan seurakuntana. Tiukan, Siipyyn ja Lapväärtin kunnat liitettiin Kristiinankaupunkiin vuonna 1973, jolloin alueelle perustettiin seurakuntayhtymä. Seurakunta oli yksikielisesti ruotsinkielinen ja suomenkielistä toimintaa ylläpiti Suomen Luterilainen Evankeliumiyhdistys. Vuonna 1978 Kristiinankaupunki-Tiukka jaettiin suomalaiseen ja ruotsalaiseen seurakuntaan. Samalla Siipyyn ja Lapväärtin seurakuntien suomenkielisille tuli mahdollisuus liittyä suomalaisen seurakunnan jäseniksi. == Papisto == === Kappalaiset === * 1725–1729: Anders Aspegren * 1730–1740: Olof Jonae Tunaeus * 1740–1766: Karl Aspegren * 1766–1781: Erik Munselius * 1781–1790: Mikael Choraeus * 1792–1812: Fredrik Fontell * 1813–1859: Johan Henrik Roos * 1861–1888: Karl Abraham Rikberg * 1889–1891: Olof Peter August Sjögren * 1892–1908: Georg Albert Immanuel Laurén === Kirkkoherrat === * 1909–1913: Emil Törnwall * 1913–1923: A. H. Tranchant * 1924–1930: Carl Isidorus Lundberg * 1930–1947: Karl Alfred Gröning * 1949–1959: Anders Gustaf Stjernberg * 1962–1969: Paul Öhrnberg * 1970–1973: Karl-Erik Hedman == Lähteet == Luokka:Kristiinankaupungin seurakunnat Luokka:Suomen entiset evankelis-luterilaiset seurakunnat
Lapväärtin seurakunta

Lapväärtin seurakunta () oli Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimi Lapväärtissä vuosina 1607–2006. Seurakunta oli yksikielisesti ruotsinkielinen ja kuului Porvoon hiippakuntaan ja Närpiön rovastikuntaan. Lapväärtti perustettiin aluksi Närpiön emäseurakunnan kappeliseurakunnaksi 1594. Se itsenäistyi omaksi kirkkoherrakunnaksi 1607. Myöhemmin seurakunnasta itsenäistyi omiksi seurakunnikseen Kristiinankaupunki, Isojoki, Siipyy ja Karijoki. Lapväärtin seurakunta yhdistyi Kristiinankaupungin ruotsalaisen ja Siipyyn seurakuntien kanssa Lapväärtin-Kristiinankaupungin seurakunnaksi vuoden 2006 alussa. == Kirkkoherrat == * 1607–1611: Petrus Thomasson Korpenius * 1612–1615: Mattheus Laurentii * 1617–1628: Nicolaus Henrici Remannus * 1629–1630: Ericus Henrici Ilonus * 1634–1635: Johannes Ljungonis * 1636–1658: Andreas Magni Kempe * 1658–1669: Laurentius Kempe * 1673–1687: Johannes Johansson Wazaeus * 1688–1701: Johannes Beckman * 1703–1711: Jacobus Carolus Werander * 1712–1719: Johannes Wendelinus * 1721–1736: Ericus Sand * 1737–1745: Petter Hällberg * 1746–1748: Isaac Henrici Peldan * 1752–1785: Jacob Estlander * 1786–1807: Rudolf Josef Estlander * 1808–1820: Isak Erik Estlander * 1824–1854: Jacob Jonas Estlander * 1856–1875: Elias Robert Alcenius * 1876–1886: Karl Johan Roos * 1890–1905: Josef Salem Laurell * 1906–1928: Georg Albert Immanuel Laurén * 1929–1950: Aksel Gunnar Rancken * 1950–: Johan Rafael Lindholm == Lähteet == Luokka:Lapväärtti Luokka:Suomen entiset evankelis-luterilaiset seurakunnat
Pirttikylän seurakunta

Pirttikylän seurakunta () oli Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimi vuosina 1859–2014 Pirttikylässä. Seurakunta kuului Porvoon hiippakuntaan ja Närpiön rovastikuntaan. Pirttikylä oli alkujaan Närpiön kappeliseurakunta. Seurakunta sai oman kirkon 1696 ja papin vuonna 1702. Vuonna 1859 seurakunta erotettiin omaksi kirkkoherrakunnaksi. Pirttikylän seurakunta liitettiin Närpiön seurakuntaan vuoden 2014 alussa. == Papisto == === Saarnaajat === * 1703–1725: Henric Moliis * 1726–1737: Jakob Randelin * 1737: Gustaf Jylenius * 1739–1752: Johan Kärrström * 1752–1781: Matthias Kiöping * 1782–1816: Henrik Achtman * 1820–1860: Josef Utter === Kirkkoherrat === * 1862–1867: Karl Gustaf Bergroth * 1871–1875: Fredrik Hedberg * 1876–1880: Henrik August Moliis * 1885–1915: Peter Anders Kallio * 1916–1930: Karl Alfred Gröning * 1931–1946: Oskar Ferdinand Sevelius * 1947–1974: Albert Tåg * 1978–2013: Lars-Erik Björkstrand == Lähteet == Luokka:Pirttikylä Luokka:Närpiön seurakunnat Luokka:Suomen entiset evankelis-luterilaiset seurakunnat
Siipyyn seurakunta

Siipyyn seurakunta () oli Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimi vuosina 1860–2006 Siipyyssä. Seurakunta oli yksikielisesti ruotsinkielinen ja kuului Porvoon hiippakunnan Närpiön rovastikuntaan. Siipyy perustettiin Lapväärtin kappeliseurakunnaksi vuonna 1787. Seurakunta itsenäistyi vuonna 1860. Siipyy liittyi kuntaliitoksen myötä Kristiinankaupungin seurakuntayhtymään 1973. Vuonna 2006 Siipyyn, Lapväärtin ja Kristiinankaupungin ruotsalainen seurakunnat yhdistyivät Lapväärtin- Kristiinankaupungin seurakunnaksi. Siipyyn ensimmäinen kirkko valmistui 1787. Se tuhoutui tulipalossa 1969 ja sen paikalle valmistui nykyinen Siipyyn kirkko vuonna 1972. == Papisto == === Kappalaiset === * 1787–1795: Isak Fonselius * 1797–1816: Mats Litzell * 1818–1820: Henrik Damsten * 1822–1838: Per Johan Sandelin * 1838–1843: Karl Henrik Fonselius * 1844–1851: Karl Josef Häggström * 1851–1864: Klas Adolf Karsten === Kirkkoherrat === * 1877–1881: kirkkoherra Henrik August Vegelius * 1885–1898: kirkkoherra Klas Emil Hohenthal * 1898–1904: kirkkoherra Jakob Eliel af Hällström * 1906–1938: kirkkoherra Gabriel Erik Stenfors * 1979–1981: vt. kirkkoherra Ralf Sandin == Lähteet == Luokka:Siipyy Luokka:Suomen entiset evankelis-luterilaiset seurakunnat
Maksamaan seurakunta

Maksamaan seurakunta () oli vuosina 1872–2007 toiminut maksamaalainen seurakunta. Maksamaan seurakunta perustettiin Vöyriin kuuluvaksi saarnahuonekunnaksi vuonna 1706. Maksamaasta tuli kappeliseurakunta 1775 ja se sai kappalaisen 1786. Vuonna 1872 seurakunnasta tuli emäseurakunta ja kirkkoherra astui virkaan vuonna 1889. == Papisto == === Kappalaiset === * 1787–1817: Alexander Achtman * 1820–1834: Henrik Damsten * 1838–1848: Peter Johan Sandelin * 1848–1853: Leonard Peter Häggström * 1863–1870: Jakob Esaias Vegelius * 1870–1875: Berndt Fredrik Nordlund === Kirkkoherrat === * 1889–1892: Oskar Zakarias Holmström * 1893–1894: Erik Edvard Bengs * 1904–1912: Väinö Kauno Turkanheimo * 1913–1920: August Riihimäki * 1921–1928: Carl Atle Vester * 1931–1934: Daniel Orädd * 1935–1949: Torwald Fagerström * 1949–1953: Gunnar Levlin * 1954–1965: Eigil Granvik * 1966–1974: Gunnar Böling * 1984–1987: Ralf Sandin == Lähteet == Luokka:Maksamaa Luokka:Suomen entiset evankelis-luterilaiset seurakunnat
Oravaisten seurakunta

Oravaisten seurakunta () oli vuosina 1859–2011 toiminut oravaislainen seurakunta. Oravaisten seurakunta perustettiin Vöyriin kuuluvaksi kappeliksi vuonna 1676. Vuonna 1859 seurakunnasta tuli itsenäinen emäseurakunta. Oravaisiin kuului myös vuonna 1912 perustettu Keskisen rukoushuonekunta. == Herätysliikkeet == Oravaisten seurakunta muodostaa muun Pohjanmaan rannikon tavoin voimakkaan ja yhtenäisen ruotsinkielisen evankelisen herätysliikkeen tukialueen. == Papisto == === Kappalaiset === * 1676–1703: Johannes Ruuth * 1704–1735: Andreas Martini Waselius * 1735–1774: Abraham Strömmer * 1775–1794: Johan Kuhlberg * 1796–1807: Johan Ahlstubbe * 1809–1828: Jakob Vegelius * 1829–1837: Vilhelm Fredriksson * 1841–1852: Peter Kristian Chydenius * 1853–1855: Vilhelm Österbladh * 1857–1876: Johan Peter Carlstedt === Kirkkoherrat === * 1882–1892: Fredrik Hedberg * 1893–1903: Natanael Elfving * 1905–1908: Gideon Lilius * 1910–1914: Ermil Efraim Panelius * 1959–1964: Lars Julin * 1978–1993: Lars Jern * 2000–2010: Berndt Berg == Lähteet == Luokka:Vöyrin seurakunnat Luokka:Oravainen Luokka:Suomen entiset evankelis- luterilaiset seurakunnat
Alavetelin seurakunta

Alavetelin seurakunta () oli Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimi vuosina 1894–2020 Alavetelissä. Seurakunta kuului Porvoon hiippakuntaan ja Pedersören rovastikuntaan. Seurakunta muodosti Kruunupyyn ja Teerijärven seurakuntien kanssa Kruunupyyn seurakuntayhtymän. Alavetelin seurakunta perustettiin alun perin Kokkolan emäseurakunnan kappeliseurakunnaksi vuonna 1752. Vuonna 1894 seurakunta erotettin omaksi kirkkoherrakunnakseen. Alavetelin ja Teerijärven kunnat yhdistyivät Kruunupyyn kanssa vuonna 1969, jolloin seurakunnat muodostivat seurakuntayhtymän. Vuoden 2020 alussa seurakunnat yhdistettiin ja seurakuntayhtymä purettiin. == Papisto == === Kappalaiset === * 1760–1770: kappalainen Anders Chydenius * 1771–1782: kappalainen Johan Alcenius * 1783–1817: kappalainen Henrik Adrian Rislachius * 1820–1840: kappalainen Abraham Hällström * 1843–1854: kappalainen Karl Fredrik Ervast * 1858–1865: kappalainen Isak Otto Appelberg * 1865–1875: kappalainen Karl Robert Sandelin * 1876–1879: kappalainen Vilhelm Johansson * 1879–1885: kappalainen Peter Anders Kallio * 1885–1888: kappalainen Karl Gustaf Elfving * 1889–1894: kappalainen Kanutus Onni Nyström === Kirkkoherrat === * 1897–1902: kirkkoherra Kanutus Onni Nyström * 1903–1916: kirkkoherra Fredrik William Neunstedt * 1962–1963: vt. kirkkoherra Ingmar Weckström * 1963–1969: kirkkoherra Hemming Kankkonen == Lähteet == Luokka:Alaveteli Luokka:Suomen entiset evankelis-luterilaiset seurakunnat
Jepuan seurakunta

Jepuan seurakunta () oli Suomen evankelis-luterilainen kirkon seurakunta, joka toimi Jepuassa vuosina 1906–2013. Seurakunta kuului Porvoon hiippakuntaan ja Pedersören rovastikuntaan. Jepua muodosti Munsalan seurakunnan ja Uudenkaarlepyyn seurakunnan kanssa Uudenkaarlepyyn seurakuntayhtymän. Seurakunta perustettiin alun perin Uudenkaarlepyyn rukoushuonekunnaksi 1859. Jepua sai ensimmäisen papin 1863 ja seurakunta sai kappelinoikeudet 1867. Omaksi kirkkoherrakunnaksi seurakunta erotettiin vuonna 1906. Jepuan ja Munsalan kunnat liitettiin Uuteenkaarlepyyhyn vuonna 1975, jolloin alueen seurakunnat perustivat Uudenkaarlepyyn seurakuntayhtymän. Munsala, Jepua ja Uusikaarlepyy yhdistyivät vuoden 2013 alussa ja samalla seurakuntayhtymä purettiin. == Papisto == === Kappalaiset === * 1863–1868: kappalainen Jakob Simelius * 1872–1879: kappalainen Haniel Östring * 1881–1906: kappalainen Fredrik Nordgren === Kirkkoherrat === * 1917–1932: kirkkoherra Eskil Henrik Westergren == Lähteet == Luokka:Jepua Luokka:Suomen entiset evankelis- luterilaiset seurakunnat