EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Joachim Frank

Joachim Frank (s. 12. syyskuuta 1940 Siegen, Saksa) on saksalais- yhdysvaltalainen biofyysikko. Hänet tunnetaan erityisesti proteiinien elektronimikroskooppitutkimuksista. Frankille myönnettiin Nobelin kemianpalkinto vuonna 2017 yhdessä Jacques Dubochetin ja Richard Hendersonin kanssa biomolekyylien rakenteen tutkimisesta korkean resoluution kryoelektronimikroskopian avulla. Frank väitteli tohtoriksi Münchenin teknillisestä yliopistosta vuonna 1970 aiheenaan hiilikalvojen järjestäytyminen. Väitöstutkimuksistaan hänelle myönnettiin Harkness Fellowship -stipendi, jonka avulla hän pääsi tutkijaksi NASAn Jet Propulsion Laboratoryyn. Tämän jälkeen vuosina 1970–1972 Frank toimi tutkijana muun muassa Kalifornian yliopistossa, jossa hän erikoistui elektronimikroskopiamenetelmiin ja erityisesti elektronimikroskopiakuvien kuvankäsittelyyn, ja Cornellin yliopistossa. Vuosina 1973–1975 hän oli tutkijana Cambridgen yliopistossa. Oltuaan kaksi vuotta Cambridgessa Frank sai kutsun Wadsworth Centeriin. Siellä hän kehitti laskennallisen tietokonemallin, jonka avulla proteiinien elektronimikroskooppikuvista saatiin aikaiseksi tarkka kaksiulotteinen malli. Menetelmä valmistui vuonna 1981. Tämän jälkeen Frank paransi mallia siten, että proteiinista oli mahdollista muodostaa kolmiulotteinen malli elektronimikroskooppikuvien avulla. Ensimmäisen mallin ribosomista hän julkaisi vuonna 1985. Wadsworth Centerissä Frank toimi vuoteen 1998 asti. Vuonna 1997 hän aloitti tutkimusprofessorina New Yorkin yliopistossa ja vuodesta 2008 Columbian yliopistossa. Frank on saanut kryoelektronimikroskopiatutkimuksistaan useita tunnustuksia, muun muassa Benjamin Franklin -mitalin vuonna 2014 ja Wiley-palkinnon biolääketieteissä vuonna 2017 yhdessä Richard Hendersonin ja Marin van Heelin kanssa. ==Lähteet== Luokka:Nobelin kemianpalkinnon saajat Luokka:Saksalaiset biologit Luokka:Yhdysvaltalaiset biologit Luokka:Biofyysikot Luokka:Saksalaiset professorit Luokka:Yhdysvaltalaiset professorit Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Richard Henderson

Richard Henderson (s. 1945 Edinburgh, Skotlanti) on brittiläinen biologi ja biofyysikko. Henderson tunnetaan erityisesti proteiinien rakennetta käsittelevistä elektronimikroskopiatutkimuksista. Hänelle myönnettiin Nobelin kemianpalkinto vuonna 2017 yhdessä Jacques Dubochetin ja Joachim Frankin kanssa biomolekyylien rakenteen tutkimisesta korkean resoluution kryoelektronimikroskopian avulla. Henderson väitteli tohtoriksi Cambridgen yliopistosta vuonna 1969. Vuosina 1970–1973 hän toimi post doc -tutkijana Yalen yliopistossa, mutta palasi tämän jälkeen takaisin Cambridgeen. Vuodesta 1986 Henderson on toiminut Cambridgessa olevan molekyylibiologian laboratorion johtajana. Henderson on tutkinut bakteerien fotosynteesiä katalysoivaa proteiinia bakteriorodopsiinia. Bakteriorodopsiini on kiinnittyneenä bakteerien solukalvoon, minkä vuoksi sen kiteyttäminen ja tutkiminen röntgendiffraktiolla on vaikeaa. Henderson eristi solukalvon ja proteiinin ja lisäsi näytteeseen glukoosiliuosta. Glukoosiliuos esti näytettä kuivumasta elektronimikroskoopin vakuumissa ja täten proteiini säilytti rakenteensa. Jotta elektronimikroskoopin elektronisuihku ei vaurioittaisi proteiinia Henderson käytti tavallista heikompaa elektronisuihkua. Näin hän sai kuvan, jonka yhdistämällä röntgendiffraktiosta saatuun informaation hän sai aikaiseksi mallin bakterioropodsiinista. Kolmiulotteisen molekyylimallin hän julkaisi vuonna 1975. Henderson oli ensimmäinen, joka käytti elektronimikroskopiaa membraaniproteiinin rakenteen selvittämiseen. Henderson jatkoi menetelmän kehittämistä ja vuonna 1990 hän julkaisi atomiresoluutioisen mallin bakteriorodopsiinin rakenteesta. Henderson on saanut tutkimuksistaan useita tunnustuksia. Näitä ovat muun muassa Ernst Ruska Prize vuonna 1980, Rosenstiel Award vuonna 1990, lääketieteen Louis-Jeantet-palkinto 1993 ja Wiley-palkinto biolääketieteissä vuonna 2017 yhdessä Joachim Frankin ja Marin van Heelin kanssa. ==Lähteet== Luokka:Brittiläiset biologit Luokka:Brittiläiset biofyysikot Luokka:Nobelin kemianpalkinnon saajat Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jacopo Sansovino

Jacopo Sansovino (oik. Jacopo Tatti, 2. heinäkuuta 1486 – 27. marraskuuta 1570) oli italialainen arkkitehti ja kuvanveistäjä. Hän on Italian täysrenessanssin keskushahmo. Hän johti Venetsiassa rakennustöitä, joissa tärkeimpänä kohteena oli Pyhän Markuksen torin ja siihen liittyvän piazzettan uudelleenrakentaminen. Tatti pääsi nuorena Andrea Sansovinon oppipojaksi ja otti myöhemmin tämän sukunimen. Hän pääsi vuonna 1529 Venetsian rakennustöiden johtajaksi. Hänen tunnetuin työnsä on Pyhän Markuksen kirjasto, jonka rakentaminen aloitettiin vuonna 1536.Tatti, Jacopo Tietosanakirja. Osa 9, palsta 1295. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1917 Hänen töitään on myös Pyhän Markuksen kellotornin juurella oleva pieni loggetta. Tattin veistoksia ovat Firenzessä apostoli Jaakob vanhemman kuvapatsas tuomiokirkossa ja Bacchus Museo nazionalessa ja Roomassa madonnankuva San Agostino -kirkossa. Hänen tekemiään Venetsiassa ovat dogi Francesco Venierin hautamerkki San Salvatore -kirkossa, eräät pronssiovet Pyhän Markuksen kirkossa ja suuret Marsin ja Neptunuksen kuvapatsaat dogipalatsin portailla. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Vuonna 1486 syntyneet Luokka:Vuonna 1570 kuolleet Luokka:Italialaiset kuvanveistäjät Luokka:Italialaiset arkkitehdit Luokka:Renessanssiarkkitehdit
Arja Karivieri

Arja Karivieri (s. 17. elokuuta 1960) on suomalainen antiikintutkija. Hän on Tukholman yliopiston professori oppiaineessa Antikens kultur och samhällsliv. Karivieri toimii Suomen Rooman-instituutin johtajana kolmivuotiskaudella 2017–2020. Karivieri on koulutukseltaan arkeologi. Hän väitteli tohtoriksi Turun yliopistosta vuonna 1997. Karivieri on työskennellyt muun muassa Suomen Ateenan-instituutin Paliámpela (Arethoúsa) -kaivausprojektin johtajana sekä Ruotsin Rooman-instituutin Pompeji-projektin kenttäjohtajana. Suomen Akatemian rahoittamassa tutkimuksessa hänen tutkimusryhmänsä selvittää Rooman satamakaupunki Ostian antiikinaikaisia väestöryhmiä. Karivieri on Suomen Tiedeseuran jäsen. == Julkaisuja == * * Karivieri, Arja: ”Patrons and Viewers in Late Antique Greece: From Houses and Villas to Early Christian Churches”. Teoksessa * Karivieri, Arja: ”Magic and syncretic religious culture in the East”. Teoksessa * Väitöskirja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset antiikintutkijat Luokka:Suomalaiset arkeologit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Tukholman yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hannu Juusola

__NOTOC__ Hannu Matti Sakari Juusola (s. 10. toukokuuta 1963 Rovaniemi) on Lähi-idän tutkimuksen professori Helsingin yliopistossa. Juusolan tutkimusteemat käsittelevät demokratiaa, sekularisaatiota ja kansalaisuusdiskursseja Lähi-idässä, kuivuuden merkitystä Lähi-idän poliittisissa konflikteissa, juutalaista magiaa sekä orientalismia Suomessa. == Opinnot ja ura == Juusola valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi vuonna 1993 ja filosofian tohtoriksi vuonna 1999 seemiläisten kielten ja kulttuurin alalta. Juusola toimi seemiläisten kielten ja kulttuurien yliopistonlehtorina Helsingin yliopistossa vuosina 2001–2010. Vuonna 2002 hän oli Suomen Akatemian tutkijatohtorina Yalen yliopistossa ja vuosina 2009–2010 Suomen Lähi-idän instituutin johtajana Damaskoksessa. Vuonna 2011 Juusola nimitettiin Helsingin yliopiston seemiläisten kielten ja kulttuurien professoriksi. Vuonna 2013 hän toimi Berkeleyn yliopistossa vierailevana tutkijana. Juusola on Suomen Lähi-idän instituutin säätiön varapuheenjohtaja. Hannu Juusola valittiin Pohjois-Pohjalaisen Osakunnan uudeksi inspehtoriksi 2025 alkaen, osakunnan yleiskokouksessa 15.10.2024. == Mielipiteet == Juusola on tuominnut Israelin toiminnan Israelin ja arabimaiden välisessä konfliktissa. Hän pitää Israelin toimintaa pysyvänä miehityksenä ja kolonisaationa. == Teokset == * (Uusi painos 2014 ISBN 978-952-495-359-7 ) == Lähteet == *https://tuhat.helsinki.fi/portal/fi/person/hjuusola Viitattu 11.10.2017 *http://www.fimesaatio.fi/toiminta-ja-hallinto/logot/ Viitattu 11.10.2017 ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset kielitieteilijät Luokka:Suomalaiset antiikintutkijat Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1963 syntyneet
Advanced Programming in the UNIX Environment

Advanced Programming in the UNIX Environment on W. Richard Stevensin kirja ohjelmoinnista Unix-alustalle. Kirja sisältää muun muassa tiedostojen, prosessien, signaalien ja prosessien välisen kommunikaation käsittelyt. Kirjassa on esimerkkiohjelmana tietokantakirjaston toteuttaminen C-kielellä. OSnews-sivusto kutsuu kirjaa yhdeksi parhaista teknillisistä kirjoista, joita on koskaan julkaistu. Sivuston mukaan kirjasta on hyötyä myös Unix kaltaisille alustoille ohjelmoinnissa kuten Linux ja FreeBSD. Linux Journal on suositellut kirjaa arvostelussaan. == Lähteet == * ===Viitteet=== Luokka:Vuoden 1993 kirjat Luokka:Yhdysvaltalaiset tietokirjat Luokka:Kirjat tietotekniikasta Luokka:Unix
Kirsi Vainio-Korhonen

Kirsi-Maaria Vainio-Korhonen (o.s. Vainio, s. 14. helmikuuta 1958 Helsinki) on suomalainen professori, historioitsija ja tietokirjailija. Hän toimii Turun yliopistossa Suomen historian professorina ja keskittynyt tutkimuksessaan sukupuolihistoriaan ja naisten työn historiaan. Hän on kirjoittanut urallaan useita tietokirjoja, ja niistä Ujostelemattomat – kätilöiden, synnytysten ja arjen historiaa palkittiin Vuoden tiedekirjana. == Ura == Vainio-Korhonen aloitti tammikuussa 2003 Turun yliopiston Suomen historian professorina. Sitä ennen hän oli toiminut Suomen Akatemian tutkijana ja yliopiston luennoitsijana. Hän on perehtynyt tutkimustyössään erityisesti sukupuolihistoriaan ja naisten työn historiaan. Vainio-Korhonen julkaisi vuonna 2008 teoksen Sophie Creutzin aika – aateliselämää 1700-luvun Suomessa. Sen päähenkilö on kreivitär Sophie Creutz, ja se käsittelee 1700-luvun historiaa, elämäntapaa ja ajatusmaailmaa kaakkoissuomalaisen aatelisperheiden näkökulmasta. Suomen herttuattaren arvoituksen keskushenkilö puolestaan on porvaristyttö Eva Merthen, joka oli Zacharias Topeliuksen varhainen Suomi- neito. Vuonna 2012 Vainio-Korhoselta ilmestyi kaksi teosta. Sophie Creutzin aika -teoksen eräänlainen jatko-osa oli Sofie Munsterhjelmin aika – aatelisnaisia ja upseereita 1800-luvun Suomessa. Ujostelemattomat – kätilöiden, synnytysten ja arjen historiaa puolestaan kertoo kätilöiden ammattikunnan historian kautta 1700-luvun käsitystä perheestä, lapsista ja seksuaalisuudesta. Teos palkittiin Vuoden tiedekirjana. Palkintolautakunta kehui teosta ansiokkaasta mikro- ja makrotasojen yhdistämisestä. Se sai myös Lauri Jäntin säätiön kunniamaininnan ja ehdokkuuden Kanava-palkintoon. Vainio- Korhosen ja Anu Lahtisen kirjoittama Lemmen ilot ja sydämen salat – suomalaisen rakkauden historiaa ilmestyi vuonna 2015. Se on ensimmäinen suomalaisen rakkauden ilmenemismuotoja käsittelevä laajamittainen teos. Vainio-Korhonen sai vuonna 2016 Suomen tietokirjailijoiden tunnustuspalkinnon Tietokirjailijapalkinnon ja vuonna 2020 Suomen Tiedeseuran myöntämän Professori Theodor Homénin Isänmaan historian palkinnon. == Yksityiselämä == Kirsi Vainio-Korhonen on syntynyt Helsingissä Esko Vainion ja Liisa Heikolan perheeseen. Hänen puolisonsa on filosofian tohtori, arkistopäällikkö Gustav Mikael Korhonen. Pariskunnalla on kaksi lasta. == Teokset == * * * * * * * * (kirjoitettu Anu Lahtisen kanssa) *Musta-Maija ja Kirppu-Kaisa: seksityöläiset 1800-luvun alun Suomessa. Suomalaisen kirjallisuuden seura, 2018. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset historioitsijat Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Turun yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Signaali (tietotekniikka)

Signaali on tietotekniikassa ohjelmallinen keskeytys. Signaaleja käytetään Unixeissa, Unixin kaltaisissa ja POSIX-yhteensopivissa käyttöjärjestelmissä asynkronisien tapahtumien välittämiseen. Varhaisissa BSD ja AT&T; -versioissa signaalit olivat epäyhteensopivia ja epäluotettavia. POSIX.1:stä lähtien käytössä on ollut standardoitu luotettava mekanismi signaalien välitykseen. Esimerkkejä signaaleista ovat `SIGKILL` (ohjelman lopettaminen) ja `SIGSEGV` (muistiviittausvirhe). Tyypillisiä käyttäjän määrittämiä signaaleja ovat `SIGUSR1` ja `SIGUSR2`. Signaalin välittäminen ohjelmalle keskeyttää ohjelman suorituksen signaalin käsittelyn ajaksi. Ohjelma voi toteuttaa signaalinkäsittelijäfunktion, jota kutsutaan oletustoteutuksen sijaan. == Esimerkki == Yksinkertainen esimerkki signaalin käsittelystä sovellusohjelmassa: #include int g_stop = 0; void s_handler(int signo) { g_stop = 1; /* triviaali toiminto signaalin käsittelemiseksi */ } int main() { if (signal(SIGUSR1, s_handler) < 0) /* aseta käsittelijäfunktio signaalille SIGUSR1 */ { return -1; } while (g_stop == 0) /* tarkista.. */ { sleep(100); /* ..odota */ } return 0; } Esimerkissä `s_handler()` on funktio, jota kutsutaan kun prosessille välitetään signaali `SIGUSR1`. Käsittelijäfunktio ja signaalitunniste liitetään funktiolla `signal()`. Signaali voidaan antaa prosessille komennolla `kill -SIGUSR1 pid`, jossa pid on prosessin tunnistenumero. Huomaa, että ohjelman pääsäie on odottamassa toistorakenteessa normaalin suorituksen ajan eikä kutsu käsittelijää itse suoraan lainkaan. POSIX-yhteensopivissa alustoissa on tyypillisesti `pause()` -funktio, jolla ohjelman suorituksen voi pysäyttää kunnes sille välitetään signaali. == Ongelmatilanteet == Signaalikonseptissa on mahdollista syntyä kilpatilanne, jossa prosessin tunnusnumero (ID) käytetään uudestaan eri prosessille. Linuxiin on esitetty eri ratkaisuvaihtoehtoja toteutustavoille saman ongelman välttämiseen. Linux-ytimen versiossa 5.1 on lisätty pidfd-rajapinta ongelman ratkaisuksi. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * The Open Groupin määritelmä * PAUSE(2) – Linux Programmer's Manual * The Linux Signals Handling Model Linux Journalin verkkosivuilla Luokka:Käyttöjärjestelmätekniikka Luokka:Unix
Hucknall

Hucknall aiemmin Hucknall Torkard on kaupunki Nottinghamshiressä Ashfieldin piirikunnassa. Se sijaitsee 11 kilometriä Nottinghamista luoteeseen, ja kaupungin halki virtaa Whyburnjoki. Vuoden 2015 arvion mukaan kaupungissa oli 33 729 asukasta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Asutut paikat Nottinghamshiressä Luokka:Englannin kaupungit
Khalkis (Aitolia)

Khalkis (, ), myös Hypokhalkis (, ) tai Khalkeia (, ), oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Aitoliassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Nafpaktían kunnan Chálkeian alueella. == Maantiede == Khalkis sijoitetaan nykyisin nimellä Agía Triáda tunnetulle kukkulalle, joka sijaitsee Patraksenlahden pohjoisrannalla itään Káto Vasilikín kylästä. Kukkula on laaksossa, joka sijaitsee Euenos-joen (nyk. Évinos) ja Antirrhionin (nyk. Antírrio) niemen välisellä alueella sijaitsevan kahden vuoren, Varásovan (antiikin Khalkis) ja Klókovan (Paliovoúna, antiikin Tafiassos), välissä. == Historia == Khalkiin paikka on ollut asuttu viimeistään helladisella kaudella. Varhaisin maininta kaupungista on Homeroksen Iliaan laivaluettelossa, jossa se esiintyy yhtenä aitolialaisista kaupungeista, joka lähetti laivoja Troijan sotaan.Homeros: Ilias II.638–644. Khalkiin sijainti oli strateginen, sillä se hallitsi alueen merenkulkua ja kauppaa. Viljava tasanko oli hyvä maanviljelykseen. Khalkis mainitaan peloponnesolaissodan yhteydessä 400-luvulla eaa., ja se oli olemassa ainakin 200-luvulle eaa. saakka. Kaupunki oli ilmeisesti lakannut olemassa ensimmäiselle vuosisadalle jaa. tultaessa. == Rakennukset ja löydökset == Kukkulalta on löydetty linnoitteiden ja rakennusten jäänteitä. Paikalta on tunnistettu muun muassa temppelin jäänteet 400-luvulta eaa. sekä muiden pyhäköiden jäänteitä 500-luvulta eaa. lähtien. Kukkulan rinteiltä ja juurelta on löydetty helladisen, geometrisen, arkaaisen ja klassisen kauden asutuksen jäänteitä. Kukkulan kaakkoisrinteestä on löydetty hellenistisen kauden talojen jäänteitä sekä ajan keramiikkaa ja rahoja. Kukkula itsessään oli hellenistisellä kaudella linnoitettuna. Varásova-vuoren itärinteessä noin 1,5 kilometriä Agía Triádan kukkulasta länteen sijaitsi toinen linnoitus, joka oli rakennettu myöhäisellä klassisella kaudella 300-luvun eaa. jälkimmäisellä puoliskolla. Se saattoi olla khalkislaisten turvapaikakseen rakentama. Linnoituksesta on säilynyt muurien ja tornien jäänteitä. == Lähteet == Luokka:Aitolian kaupungit Luokka:Arkeologiset kohteet Kreikassa Luokka:Nafpaktía
Krane

Krane () eli Kranioi (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Kefallenian (nyk. Kefaloniá) saarella Kreikassa.Thukydides: Peloponnesolaissota II.30. Sen arkeologinen alue sijaitsee Koútavoksen kylän lähellä noin 2,5 kilometriä kaakkoon Argostólista. == Historia == Krane oli klassisella ja hellenistisellä kaudella yksi saaren neljästä kaupungista Samen, Palen ja Pronnoin ohella. Kaupungit muodostivat tetrapoliin eli neljän kaupungin liiton. Kreikkalaisessa mytologiassa kaupunki sai nimensä Kefaloksen pojasta nimeltä Kranios. Kranen huippukautta oli 400-luku eaa. Kaupunki liittyi saaren muiden kaupunkien tavoin Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon vuonna 431 eaa. Tämän seurauksena korinttilaiset tekivät sotaretken alueelle, mutta se jäi vaille menestystä. Vuonna 421 eaa. ateenalaiset asuttivat kaupunkiin Pyloksesta vetäytyneet messenialaiset. Kaupungin tiedetään lyöneen omaa hopea- ja pronssirahaa. Kranen itsenäisyys päättyi vuonna 189 eaa., kun se antautui neuvotteluissa roomalaisille. Kaupungin mainitsevat sekä Strabon että Plinius vanhempi. == Rakennukset ja löydökset == Krane sijaitsi saaren länsirannikolla. Sen akropolis eli linnavuori sijaitsee Koútavoksen itäpuolella kukkulalla, joka tunnetaan nykyisin nimellä Ráchi. Sen korkeus meren pinnasta laskettuna on noin 251 metriä. Kukkulalla on säilynyt jäänteitä linnoitusmuurista sekä joistakin rakennuksista. Linnoitusmuurin säilyneet jäänteet jakautuvat kahteen osaan. Eteläisempi osa ympäröi akropolista. Paremmin ja laajemmin säilynyt pohjoinen osa, joka on rakennettu hellenistisellä kaudella, käsittää pitkän yhtenäisen osuuden, jossa on jäänteitä lukuisista torneista. Kranen paikalla on myös keskiaikaisen Pyhän Kolminaisuuden (Agía Triáda) kirkon rauniot. Kirkko rakennettiin antiikin aikaisen Demeterille ja Persefonelle omistetun temppelin paikalle. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Akarnanian kaupungit Luokka:Argostóli Luokka:Arkeologiset kohteet Kreikassa Luokka:Epiruksen provinssin kaupungit
Krommyon

Krommyon (, joskus , Kromyōn; ) oli antiikin aikainen kaupunki Megariissa Kreikassa. Sen arkeologinen alue sijaitsee Loutráki-Perachóra-Ágioi Theódoroin kunnassa lähellä Ágioi Theódoroin kaupunkia. pienoiskuva|vasen|240px|Krommyonin teatterin rauniot. Krommyon oli satamakaupunki ja sijaitsi Saroninlahden rannalla noin 120 stadioninmittaa eli noin 21 kilometriä Korintista itään. Kaupungin nimi viittaa mahdollisesti alueella kasvatettuihin sipuleihin. Kreikkalaisessa mytologiassa Krommyon sai nimensä Kromoksesta, Poseidonin pojasta. Mytologiassa paikka tunnetaan ennen kaikkea Krommyonin emakosta, joka oli kauan seudulla kauhua aiheuttanut metsäsika, ja jonka Theseus surmasi. Kaupunki on ollut asuttu viimeistään geometriselta kaudelta noin 1000–700 eaa. lähtien. Se oli alun perin Megarista, ja Megara ja Korintti sotivat sen hallinnasta. Myöhemmin Krommyon kuului Korintin alaisuuteen ja Korinthiaan. Kaupunki ja sen satama oli linnoitettu ainakin klassisella kaudella. Krommyonin paikka löydettiin Ateenan ja Kórinthoksen välisen valtatien rakennustöiden yhteydessä vuonna 1961. Pieni arkeologinen alue sijaitsee A8-valtatien varressa. Paikalta on löydetty muun muassa teatteri, hautoja 700-luvulta eaa. aina roomalaiselle kaudelle saakka sekä keramiikkaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Arkeologiset kohteet Kreikassa Luokka:Loutráki-Perachóra-Ágioi Theódoroi Luokka:Megariin kaupungit
Kynoskefalai

Kynoskefalai (, , ”Koiranpäät”) oli ainakin kahden kukkulajonon nimitys antiikin Kreikassa. Ne saivat nimensä siitä, että niiden muodon sanottiin muistuttavan koiran päätä. * Boiotian Kynoskefalai sijaitsi Theban ja Thespiain välisellä alueella. Kukkuloiden lähellä oli samanniminen kylä, joka mainitaan runoilija Pindaroksen synnynpaikaksi. * Thessalian Kynoskefalai sijaitsi hiemen etelään Skotussasta. Paikka tunnetaan kahdesta Kynoskefalain taisteluna tunnetusta taistelusta: ** Ensimmäinen Kynoskefalain taistelu käytiin vuonna 364 eaa. Siinä Ferain tyranni Aleksanteri voitti Pelopidaan johtamat Theban joukot. ** Tunnetumpi Kynoskefalain taistelu käytiin vuonna 197 eaa. Siinä roomalainen konsuli Flaminius voitti Makedonian Filippos V:n joukot. == Lähteet == Luokka:Antiikin Kreikan maantiede
Lasaia

Lasaia (, ) oli antiikin aikainen kaupunki Kreetan saarella Kreikassa. Sen arkeologinen alue sijaitsee Faistóksen kunnassa lähellä nykyistä Chrysóstomoksen kylää. Lasaia oli suhteellisen pienikokoinen kaupunki. Se sijaitsi Kreetan etelärannikolla noin kolme kilometriä itään niin kutsutuista Hyvistäsatamista (nyk. Kaloí Liménes). Lasaia mainitaan Apostolien teoissa Hyviensatamien yhteydessä, mutta ei muutoin antiikin kirjallisuudessa. Kaupungin paikka löydettiin vuonna 1856. Lasaian paikan edustalla sijaitsee pieni Tráfoksen saari. Paikalla on muun muassa rakennusten perustuksia sekä Tráfoksen Kreetan pääsaareen yhdistäneen aallonmurtajan jäänteet. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin Kreetan kaupungit Luokka:Arkeologiset kohteet Kreetalla Luokka:Faistós
Leben

Leben () eli Lebena (, Lebēna) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Górtynan kunnan Léntaksen kylän paikalla. == Maantiede == Leben sijaitsi Kreetan etelärannikolla Libyanmeren rannalla. Paikan pohjoispuolella kohoavat Asterousia-vuoret. Leben oli sisämaassa noin 14 kilometriä pohjoisempana sijainneen Gortynin kaupungin satama. Kaupungin nimen oletetaan olevan foinikialaista alkuperää ja viittaavan leijonaan (labi). Nimi on mahdollisesti peräisin siitä, että kaupungin lähellä sijaitseva niemi muistuttaa leijonan päätä. == Historia == Lebenin seutu on ollut asuttuna viimeistään myöhäisellä neoliittisella kaudella. Alueelta on löydetty myös varhaisen minolaisen kauden hautoja, millä perusteella alueella on todennäköisesti ollut pysyvä asutus tuolloin. Sillä oli kauppayhteyksiä Egyptiin, Lähi-itään ja Kykladeille. Lebenin kaupunki kukoisti hellenistisellä kaudella ja erityisesti roomalaisella kaudella, jolloin Gortyn oli noussut saaren merkittävimmäksi kaupungiksi. Kaupunki kärsi suuria vaurioita maanjäristyksessä ensimmäisellä vuosisadalla jaa., ja tuolloin rantaviivan alueella kerrotaan siirtyneen jopa kilometrin verran. Kaupunki rakennettiin uudelleen, ja oli olemassa vielä varhaisella bysanttilaisella kaudella. Se autioitui 600–700-luvuilla jaa. saaren arabivalloitusta edeltäneiden saraseenien hyökkäysten vuoksi. == Rakennukset ja löydökset == Lebenissä oli Asklepieion eli Asklepiokselle ja Hygieialle omistettu temppeli, joka oli antiikin aikana hyvin tunnettu koko Kreetalla sekä muun muassa Libyassa. Se sijaitsi kuumien lähteiden paikalla ja toimi parantolana. Gortynin asukkaat perustivat temppelin Epidauroksen Asklepieionin mallin mukaan 300-luvulla eaa. Pyhäköstä on säilynyt sen terassitasanne ja seinien jäänteitä, kaksi marmoripylvästä sekä Asklepioksen ja Hygieian kuvapatsaiden jalusta. Pyhäkön pohjoispuolella oli siihen liittynyt pitkä stoa eli pylväshalli, jossa potilaat yöpyivät, mikä oli osa hoitoprosessia. Itäpuolella oli lähdekaivo ja länsipuolella aarrekammio, jonka maanalaisessa kryptassa säilytettiin votiivilahjoja. Bysantilaisella kaudella kaupunkiin rakennettiin kaksi basilikakirkkoa, joiden rauniot ovat jäljellä. Toinen niistä rakennettiin 400-luvun jaa. puolessa välissä ja uudelleen sen tuhouduttua 500-luvun jaa. puolessa välissä. Basilikassa oli kolme laivaa ja nartheks, ja sen rakentamisessa oli käytetty antiikin aikaisten rakennusten kiviä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin Kreetan kaupungit Luokka:Arkeologiset kohteet Kreetalla Luokka:Górtyna
Marie Anne de La Trémoille

Marie Anne de La Trémoille, Ursinsin prinsessa (oik. Orsini; 1642 Pariisi, Ranska – 5. joulukuuta 1722 Rooma, Kirkkovaltio)Marie-Anne de la Trémoille, princess des Ursins Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 11.10.2017. oli ranskalainen aatelisnainen, jolla oli suuri vaikutusvalta Espanjan hovissa kuningatar Maria Luisan ollessa Filip V:n puolisona vuosina 1701–1714. La Trémoillen ensimmäinen puoliso oli vuodesta 1659 ranskalainen Adrien Blaise de Talleyrand, Chalais’n prinssi, jota hän seurasi vuonna 1663 maanpakoon Italiaan, ja joka kuoli vuonna 1670.Nordisk familjebok (1914), s. 954–955 Runeberg.org. Viitattu 11.10.2017. Hän nai vuonna 1675 italialaisen herttuan Flavio Orsinin, Orsini-Braccianon suvun viimeisen edustajan. Jäätyään vuonna 1698 toisen kerran leskeksi hän alkoi käyttää nimeä ”prinsessa Ursins”. Hän piti Roomassa suosittua ranskalaista salonkia, josta tuli myös poliittisen juonittelun keskus. Ursins järjesti vuonna 1701 Savoijin prinsessa Maria Luisan avioliiton Espanjan ranskalaissyntyisen kuninkaan Filip V:n kanssa, jolloin hänestä itsestään tuli kuningattaren camarera mayor, pääkamarineito. Ursins sai pian suuren vallan kuningattareen ja tämän kautta myös kuninkaaseen, ja hänen on sanottu käytännössä johtaneen Espanjan politiikkaa vuoteen 1714. Hän vaati Espanjan hovia ottamaan etäisyyttä Ranskaan, joten hänet karkotettiin kertaalleen hovista vuonna 1704, mutta hän palasi jo seuraavana vuonna entistä vaikutusvaltaisempana. Ursinsin tavoitteena oli lisätä vastikään valtaan tulleiden Bourbonien suosiota Espanjassa, mitä ilman Filip V tuskin olisi säilyttänyt valtaistuintaan Espanjan perimyssodan halki. Ursinsin valta oli huipussaan vuonna 1713, jolloin hän järjesti ranskalaisen ministeri Jean Orryn uudistamaan Espanjan koko hallinnon. Saman vuoden Utrechtin rauhanneuvotteluissa Ursins yritti huonolla menestyksellä saada itselleen oman ruhtinaskunnan Luxemburgista. Kuningatar Maria Luisan kuoltua helmikuussa 1714 hän järjesti Filip V:n toiseksi puolisoksi Parman prinsessa Elisabet Farnesen, joka kuitenkin piti häntä kilpailijanaan. Kuningatar Elisabet erotti ja karkotti Ursinsin välittömästi Espanjaan saavuttuaan joulukuussa 1714. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ranskalaiset aateliset Luokka:Espanjan historia Luokka:Vuonna 1642 syntyneet Luokka:Vuonna 1722 kuolleet
Lissos (Kreeta)

Lissos (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Kreetan saarella Kreikassa. Sen arkeologinen alue sijaitsee Kántanos-Sélinon kunnassa saaren etelärannikolla nykyisten Soúgian ja Palaióchoran kylien välisellä alueella, noin 2,2 kilometriä Soúgiasta länsilounaaseen. == Historia == Lissos kukoisti hellenistisellä, roomalaisella ja varhaisella bysanttilaisella kaudella. Se oli yksi saaren sisäosissa sijainneen Elyroksen kaupungin satamista. 200-luvulla eaa. Lissos oli osa vuoriston kaupunkivaltioiden liittoa, johon kuuluivat myös Elyros, Syia, Tarrha, Poikilassos ja Hyrtakina. Kaupunki löi omaa rahaa, jossa oli kuvattuna Artemis ja delfiini. Lissos tuhoutui saraseenien hyökkäyksessä 700- tai 800-luvulla jaa. Lissoksen arkeologiset kaivaukset alkoivat vuosina 1957–1960 Nikólaos Platónin johdolla. Nykyisin kaupungin arkeologinen alue on suosittu patikointikohde Soúgiasta ja Palaióchorasta. == Rakennukset ja löydökset == Lissoksen nykyisin paikalla olevat rauniot ovat pääosin peräisin roomalaiselta kaudelta. Raunioihin lukeutuu julkisia rakennuksia, yksityistaloja, holvattuja hautoja ja satamaan liittyneitä rakennelmia. Lissos tunnettiin muun muassa Asklepiokselle omistetusta temppelistä, joka edusti doorilaista tyyliä ja rakennettiin hellenistisellä kaudella. Temppelistä on säilynyt perustuksia ja muun muassa mosaiikkilattiaa. Kaupungissa tiedetään olleen myös muun muassa teatteri ja kylpylä. Hautoja on löydetty ainakin 118 kappaletta. Lisäksi on löydetty osia teistä, jotka yhdistivät Lissoksen Elyrokseen ja Hyrtakinaan. Kaupungin alueelta on löydetty lukuisia veistoksia, muun muassa Asklepioksen, Hygieian ja Plutonin kuvapatsaat. Ne ovat nykyisin Chanián arkeologisessa museossa. Varhaiskristillisellä kaudella 500-luvulla jaa. kaupungissa oli basilikakirkkoja. Niiden päälle rakennettiin myöhemmin paikalla nykyisin olevat Pyhän Kerykoksen (Ágios Kírykos) kirkko sekä Neitsyt Marian (Panagía) kirkko, joihin on käytetty paljon antiikin aikaisten rakennusten sekä basilikakirkkojen osia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin Kreetan kaupungit Luokka:Arkeologiset kohteet Kreetalla Luokka:Kántanos-Sélino
Milatos

Milatos () tai Miletos () oli minolaisaikainen kaupunki ja antiikin aikainen kaupunkivaltio (polis) Kreetan saarella Kreikassa. Sen arkeologiset alueet sijaitsevat Ágios Nikólaoksen kunnassa lähellä nykyistä Mílatoksen kylää. Milatoksen seutu on ollut asuttu viimeistään myöhäisellä neolittisella kaudella. Alueelta on löydetty kolme esihistoriallista asutuspaikkaa, jotka tunnetaan tutkimuksessa nimillä Milatos I, Milatos II ja Milatos Kastello. Ne kaikki sijaitsevat Mílatoksen tasangon eli nykyisen Mílatoksen kylän ja merenrannan välisen rannikkotasangon itälaidalla, ja ovat olleet käytössä myöhäiseltä neoliittiselta kaudelta varhaiselle minolaiselle kaudelle I (EM I) ja myös myöhempinä aikoina. Milatos Kastelloksi kutsuttu paikka on näistä korkeimmalla sijaitseva akropolis, joka on ollut käytössä myös varhaisella rautakaudella ja antiikin aikana. Varhaisin maininta Milatoksesta on Homeroksen Iliaan laivaluettelossa, jossa se esiintyy yhtenä kreetalaisista kaupungeista, joka lähetti laivoja Troijan sotaan.Homeros: Ilias II.645–652. Milatos oli merkittävä siirtokuntien perustaja. Sen perustamaksi esitetetään kreikkalaisessa perinteessä muun muassa Joonian Miletos, joka olisi saanut myös nimensä kaupungista (Milatos on saman nimen doorilainen, Miletos joonialainen muoto). Kreikkalaisessa mytologiassa asuttaminen tapahtui Sarpedonin johdolla. Lyktos tuhosi Milatoksen 200-luvulla eaa. Nimeä ”Milatos” on ehdotettu myös suhteellisen lähellä sijainneen Málian minolaisen palatsikeskuksen ja kaupungin alkuperäiseksi nimeksi. == Lähteet == Luokka:Ágios Nikólaos Luokka:Antiikin Kreetan kaupungit Luokka:Arkeologiset kohteet Kreetalla Luokka:Minolaiset kohteet Kreetalla
Minoa (Kreeta)

Minoa (, joskus myös Mino, , Minō; ) oli kahden antiikin aikaisen kaupungin nimi Kreetan saarella Kreikassa: * Minoa oli kaupunki, joka sijaitsi Kreetan luoteisosassa nykyisin Akrotírin niemimaana tunnetun niemen etelärannikolla Soúdanlahden rannalla. Sen arkeologinen kohde sijaitsee nykyisten Maráthin ja Káto Maráthin kylien alueella (). * Minoa oli kaupunki, joka sijaitsi Kreetan itäosassa saaren kapeimmassa kohdassa sen pohjoisrannikolla Mirampéllonlahden rannalla, vastapäätä etelärannikolla sijainnutta Hierapytnaa. Kaupunki kuului Lyktoksen alaisuuteen. Kaupunki sijoitetaan jonnekin nykyisten Ístron ja Pacheiá Ámmoksen kylien tienoille (n. ). Minolaisella kaudella lähellä sijaitsi Gournián palatsikeskus ja kaupunki. == Lähteet == Luokka:Antiikin Kreetan kaupungit
SUSE (yritys)

SUSE on vuonna 1992 perustettu saksalainen ohjelmistoyritys, joka kehittää ja myy Linux-pohjaisia tuotteita yrityksille. Yritys julkaisee SUSE Linux -jakelua ja tukee myös openSUSE-jakelua. SUSE ja sen Linux-jakelu ovat olleet osa yhdysvaltalaista Novell-yhtiötä. == Historia == Yrityksen perustivat vuonna 1992 Roland Dyroff, Thomas Fehr, Burchard Steinbild ja Hubert Mantel nimellä S.u.S.E (). Vuonna 2003 Novell osti yrityksen, jonka jälkeen Attachmate osti Novellin vuonna 2011. Attachmate yhdistyi Micro Focus -yritykseen vuonna 2014. Micro Focus on kertonut aikeesta myydä SUSE ruotsalaiselle sijoitusrahasto EQT:lle, joka valmistuisi kalenterivuoden 2019 alussa. Kauppa toteutui vuonna 2019. SUSE listattiin Frankfurtin pörssiin 2021. Elokuussa 2023 yrityksen suurin omistaja 79 %:n osuudella Marcel LUX III SARL ilmoitti aikovansa lunastaa osakkeet ja vetää yhtiön pois pörssistä.https://www.phoronix.com/news/SUSE-Going-Private Yhtiö tarjoutui lunastamaan osakkeet hintaan 16,00 euroa osakkeelta, jolla yhtiön arvoksi tulisi 572 miljoonaa euroa.https://www.suse.com/news/EQT-announces-voluntary- public-purchase-offer-and-intention-to-delist-SUSE/ Vuonna 2019 yrityksen toimitusjohtajaksi tuli Melissa Di Donato, joka korvasi eläkkeelle jäävän Nils Brauckmannin. Suurosa yrityksen asiakkaista ovat ”perinteisiä” yrityksiä kuten pankit ja suuret jälleenmyyntiyritykset, joiden järjestelmät ovat hajanaisia. Di Donaton mukaan asiakkaat eivät halua ottaa käyttöön ohjelmistoa, joka ei ole läpäissyt ohjelmiston laadunvalvontaa. == Tuotteet == openSUSE on Linux- jakelu, joka pohjautui alun perin Suse Linux GmbH:n jakeluun. openSUSE erosi SUSE Linuxista versiossa 10.2, jonka jälkeen sen nimi muutettiin jotta se ei sekoittuisi SUSE Linux Enterprise -julkaisuun. Muun muassa Crayn Cray Linux Environment perustuu yrityksen SUSE Linux Enterprise Serveriin (SLES).https://pubs.cray.com/content/S-2393/CLE 5.2.UP03/cle-xc-system- administration-guide-s-2393-5203-xc/cray-linux-environment-cle SLES on julkaistu myös IBM System z suurtietokoneille. SUSE CaaS Platform ja SUSE Cloud Application Platform ovat säiliöiden ja pilvipalveluiden hallintaan tarkoitettuja ratkaisuja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * SUSE Luokka:Saksalaiset yritykset Luokka:Linux-yhtiöt Luokka:SUSE Linux
Speedball 2

Speedball 2: Brutal Deluxe on Bitmap Brothersin kehittämä futuristinen toiminta-/urheilupeli. Peli on julkaistu vuonna Amigalle ja myöhemmin muille alustoille kuten Amiga CD32, Atari ST ja Sega Master System. Peli on seuraaja pelille Speedball. Peli on Wiredin mukaan yksi kymmenestä merkittävimmistä peleistä Amigalla. == Vastaanotto == Peli on saanut Amiga Format -lehden arvostelussa arvosanaksi 94%. == Uusintaversiot == Pelistä on julkaistu useita uusintaversioita: * Speedball 2: Brutal Deluxe, (2007), XBLA * Speedball 2 Tournament, (2007), Steam * Speedball 2: Evolution, (2011), iOS * Speedball 2 HD, (2013), Steam == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Vuoden 1990 videopelit Luokka:Acorn Archimedes -pelit Luokka:Amiga-pelit Luokka:Amiga CD32 -pelit Luokka:Atari ST -pelit Luokka:Commodore 64 -pelit Luokka:Sega Mega Drive -pelit Luokka:Sega Master System -pelit
Nuoret sankarit 1978–1982

__NOTOC__ Nuoret sankarit 1978–1982 on Pelle Miljoonan kokoelma-albumi, joka julkaistiin 27. huhtikuuta 2011. == Kappaleet == === CD 1 === === CD 2 === == Lähteet == Luokka:Vuoden 2011 kokoelma-albumit Luokka:Pelle Miljoonan kokoelma-albumit
Otto Ferdinand Helminen

Otto Ferdinand Helminen (3. huhtikuuta 1886 Tampere – 29. tammikuuta 1970 Helsinki) oli diplomi-insinööri. Hän toimi tamperelaisen Aaltosen Kenkätehtaan teknillisen johtajana 1912–1961Kuolleita, Helsingin Sanomat 31.1.1970 s. 9. == Tausta ja koulutus == Otto Helmisen vanhemmat olivat kauppias Gustaf Helminen ja Hilda Helenius. Helminen tuli ylioppilaaksi Tampereen Realilyseosta vuonna 1905 ja diplomiinsinööriksi Helsingin Teknillisen korkeakoulun koneenrakennusosastolta vuonna 1909. Korkeakouluopintonsa päätettyään hän ryhtyi tutkimaan jalkineiden koneellista valmistusta. Vuonna 1910, Helminen oli harjoittelijana Saksassa kenkätehtaissa ja suoritti kurssin alan ammattiopistossa. == Aaltosen Kenkätehtaan teknillisen johtajana == Palattuaan Suomeen vuonna 1912 hän tuli Aaltosen Kenkätehdas-yhtymän teknilliseksi johtajaksi. Helminen oli ensimmäinen korkeakoulukasvatuksen saanut teknikko suomalaisen kenkäteollisuuden palveluksessaVares 2007, s. 83.. Vuonna 1914 Helminen sai valtion stipendin tutkiakseen kenkäteollisuusalaa Yhdysvalloissa. Vuodesta 1917 hän toimi Aaltosen kenkätehdas oy :n, Lokomo oy/n ja Sarvis oy :n johtokunnan jäsenenäVares 2007, s. 191.). Otto Helminen siirtyi eläkkeelle vuonna 1961. Näin ollen hän tuli olleeksi yli 50 vuotta saman yhtiön palveluksessa. Aaltosen kenkätehtaasta kasvoi Pohjoismaiden suurin, ja se työllisti sodan jälkeen 1 500 henkilöä Tampereella. Taiteilija Martta Helminen (1890–1983) oli hänen sisarensa ja arkkitehti Matti Tausti on (1924–2016) hänen poikansa. == Kunnia- ja ansiomerkit == * Suomen Leijonan ritarikunnan komentajamerkki * Suomen Valkoisen Ruusun I luokan ritarimerkki * Vapaudenristin 4 luokan merkin * Vapaudenristin 2 luokan ansiomerkki == Lähteet == * Vares, Vesa : Emil Aaltonen Teollisuusjohtaja ja suurlahjoittaja, Otava, 2007. ISBN 978-951-1-22379-5 === Viitteet === Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Vuonna 1886 syntyneet Luokka:Vuonna 1970 kuolleet
Olla joku

__NOTOC__ Olla joku on Pelle Miljoonan järjestyksessään 35. studioalbumi sekä viides Pelle Miljoona United -kokoonpanon kanssa tehty albumi, joka julkaistiin 8. syyskuuta 2017. Pelle on sanonut albumin ”piirtävän totuuden jälkeistä aikaa, elämäniloisella otteella ja surrealistisella siveltimellä”. Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 30. == Kappaleet == # # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Vuoden 2017 albumit Luokka:Pelle Miljoonan albumit
Carurú

Carurú on Vaupésin departementissa sijaitseva Kolumbian kunta. Departementin pääkaupunki Mitú sijaitsee 175 kilometrin päässä. Guaviaren departementti sijaitsee naapurissa. Maasto on pääasiassa viidakkoa. Kylän läpi virtaa Vaupésjoki. Alkuperäisasukkaat muodostavat asukkaiden enemmistön. Valtaosa asukkaista on miehiä. Kunnan asukasluku on noin 3 300\. Carurún kunta perustettiin vuonna 1993. Sen rajat määriteltiin vuonna 1997. Kunnan talous perustuu valtaosin kalastukseen ja metsien hyödyntämiseen. == Ilmasto == Keskilämpötila on 25−32 astetta. Alueella on kosteaa ja sateita saadaan runsaasti. Vuosittainen sademäärä on 3500 millimetriä. Joulukuun ja marraskuun välinen aika on kuivinta. == Nähtävyydet == Carurússa voi käydä esimerkiksi Cubayn pyhäköllä. Lähistöllä virtaa Vaupésjoki ja maasto on vuoristoista. Elokuussa järjestetään urheilutapahtumia 16 alkuperäisasukkaan yhteisön kesken. == Lähteet == Luokka:Vaupésin kunnat
Albania (Caquetá)

Albania on Caquetán departementissa sijaitseva Kolumbian kunta. Se kuuluu Andien ja Amazonin seutukuntaan. Amazonjoen sivujoki Caquetájoki on alueen pääjoki. Asukkaita siellä on laskettu olevan noin 6 300, joista enemmistö on miehiä. Naapurikuntia ovat San José del Fragua, Belén de los Andaquiés, Curillo ja Valparaíso. Departamentin pääkaupunkiin Florenciaan on matkaa 69 kilometriä, johon kuluu maateitse noin tunnin verran. == Historia ja talous == Alue oli pitkään monien karjanajajien, kuminkerääjien, uudisasukkaiden ja seikkailijoiden ohituspaikka. Sademetsäalue oli monille luotaantyöntävää ja toisaalta se tarjosi otollisen paikan niin lailliselle kuin laittomallekin liiketoiminnalle. Kunnan perusti uudisasukas Wenceslao Muñoz vuonna 1932. Maa- ja karjatalous kalastuksen ja kaivosteollisuuden ohella ovat kunnan pääelinkeinoja. Kaupungistuminen on nopeaa ja sen odotetaan kiihtyvän tulevaisuudessa. == Ilmasto == Albania kuuluu trooppisen ilmaston vyöhykkeeseen. Keskilämpötila on noin 25 astetta. Vuosittainen sademäärä on 3776 millimetriä. Kuivin kausi ajoittuu tammikuulle. == Nähtävyydet == 20 kilometriä Albaniasta, lähellä Curillon kuntaa sijaitsee La Ceiba Doradan luonnonkohde, joka on Unescon kulttuuriperintökohde. Muita vierailukohteita ovat muun muassa Balnearío la Rayan virkistyskohde ja Los Corralesin luonto. Kunnassa järjestetään myös kansanperinnetapahtuma lapsille. == Lähteet == Luokka:Caquetán kunnat
Nuquí

Nuquí on noin 8 000 asukkaan kunta Kolumbiassa, joka sijaitsee Chocón departementissa, Tyynen valtameren alueella. Departementin pääkaupunki on Quibdó, jonne on matkaa noin 184 kilometriä. Naapurikuntia ovat Bahía Solano, Bajo Baudó ja Alto Baudó. Enemmistö Nuquín asukkaista on afrokolumbialaisia. Alueella on myös huomattava alkuperäisasukkaiden vähemmistö. Valtaosa asukkaista on miehiä. Turvallisuustilanteen on sanottu hieman heikentyneen vuoden 2017 aikana. Infrastruktuuri on vaatimatonta. Köyhyys on edelleen laajaa. == Historia ja talous == Nuquí perustettiin vuonna 1917. Kunnan talous nojaa pääasiassa kalastukseen sekä maa- ja karjatalouteen. Suunnitelmien mukaan Panamericana-valtatie tulisi tulevaisuudessa kulkemaan Nuquín kunnan poikki. == Ilmasto == Nuquín ilmasto on trooppista. Keskilämpötila on 26 astetta. Vuosittain sataa 6 026 millimetriä. Runsaimmat sateet ajoittuvat elokuulle. Kuivinta on helmikuun aikoihin. == Nähtävyydet == Natural Ensenada de Utrían kansallispuisto on merkittävä vierailukohde. Alue kuuluu myös valaiden vaellusreitille. Valaiden vaellusaika alueella on heinäkuun aikoihin. Turismi on vielä lapsenkengissään. == Liikenne == Nuquíssa ei ole autoliikennettä, ainoastaan joitakin työajoneuvoja on käytössä. Taajamassa ajetaan polkupyörillä, moottoripyörillä ja moottoripyötätakseilla. Lentokenttä on aivan keskustassa. Tärkeimmät lentoyhteydet ovat Quibdosta ja Medellinistä. Laivaliiknnettä (rahtilaivoja) kulkee Buenaventuraan. Tyynenmeren rannan lähikyliin on moottoriveneyhteyksiä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Semana * El Tiempo Luokka:Chocón kunnat
Alex Weinrich

Alexander Weinrich (s. 12. maaliskuuta 1969 Gardiner, Maine, USA) on yhdysvaltalainen entinen jääkiekkoilija. Weinrich pelasi kaudella 1996–1997 seitsemän ottelua SM-liigassa edustaen Porin Ässiä. Tämän lisäksi hän pelasi kahdeksan ottelua KooKoo:n divarijoukkueessa. Liigaotteluissa Weinrich merkkautti vain yhden syöttöpisteen ja neljä jäähyminuuttia. KooKoon paidassa divarissa Weinrich sai tehtyä kolme maalia ja kaksi maaliin johtanutta syöttöä. Ennen Suomeen tuloaan Weinrich ehti pelata viisi ottelua Italissa HC Devils Milanon paidssa. Seuraavaksi kaudeksi Weinrich suuntasi Saksan 2. tasolle ERC Sonthofenin riveihin. Kauden 1998–99 Weinrich aloitti Pohjois- Amerikassa WCHL-liigan Tucson Gila Monstersissa mutta palasi Eurooppaan yhdeksän pelatun ottelun jälkeen. Pelipaikka löytyi Tanskan liigan Odensesta. Weinrich pelasi Tanskassa vielä seuraavankin kauden ennen kuin päätti lopettaa uransa. Wenrich palasi vielä kaudelle 2003–2004 Odenseen pelaamaan kaksi peliä ennen kuin lopetti lopullisesti peliuransa. == Muuta == Alex Weinrichin vanhempi veli on 1157 NHL-ottelun veteraani Eric Weinrich. Myös nuorempi veli Jason Weinrich varattiin NHL:ään ja pelasi muun muassa ECHL:ssa, Italiassa ja Englannissa. == Lähteet == * * Luokka:yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Toronto Maple Leafsin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Even in the Quietest Moments...

__NOTOC__ Even in the Quietest Moments... on brittiläisen pop rock -yhtye Supertrampin viides studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1977. Albumin tunnetuin kappale on 12-kielisellä akustisella kitaralla säestetty ja singlenäkin julkaistu Give a Little Bit. Myös kappaleet Even in the Quietest Moments, From Now On ja Fool's Overture olivat konserttien vakio-ohjelmistoa. Albumi oli Supertrampin ensimmäinen kultaa myynyt albumi Yhdysvalloissa. == Tausta ja musiikki == Vaikka albumin kaikki kappaleet on Supertrampille tyypillisesti kreditoitu yhteisesti Rick Daviesille ja Roger Hodgsonille, todellisuudessa Hodgson kirjoitti kappaleet Give a Little Bit, Even in the Quietest Moments, Babaji ja Fool's Overture yksin, kun taas Davies puolestaan sävelsi kappaleet Lover Boy, Downstream ja From Now On omin avuin. Albumi nauhoitettiin Caribou Ranch -studiolla Coloradossa, sekä viimeisteltiin Record Plant -studiolla Los Angelesissa. == Kappaleet == === A-puoli === # (Hodgson) # (Davies) # (Hodgson) # (Davies) === B-puoli === # (Hodgson) # (Davies) # (Hodgson) == Kokoonpano == * Roger Hodgson - pää- ja taustalaulu, akustinen kitara (1, 3), sähkökitara (1, 2, 5, 6), akustinen piano (5, 7), syntetisaattorit (7), harmooni (7) * Rick Davies - pää- ja taustalaulu, akustinen piano (1, 2, 4, 6, 7), klavinetti (1), sähköpiano (6), Hammond-urut (1, 3, 6), syntetisaattorit (2, 3, 5, 7), melodika (6) * Dougie Thomson - bassokitara (1-3, 5-7) * John Anthony Helliwell - saksofonit (1, 2, 5-7), klarinetti (3, 7), taustalaulu * Bob C. Benberg - rummut, lyömäsoittimet (1-3, 5-7) == Arvostelut == * Allmusic: == Lähteet == Luokka:Vuoden 1977 albumit Luokka:Supertrampin albumit
Arthur Spåre

Arthur Robert Gustav Spåre (8. toukokuuta 1862 Helsinki – 12. lokakuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen Venäjän keisarillisen armeijan kenraalimajuri ja Kuopion läänin kuvernööri.SKS Biografiakeskus : Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917 : Spåre, Arthur Robert GustavKuolleita, Helsingin Sanomat, 15.10.1937, nro 278, s. 9, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Spåren vanhemmat olivat eversti, senaattori ja salaneuvos Knut Robert Karl Walfrid Spåre (1831–1903) ja hänen ensimmäinen puolisonsa Beata Fredrika Matilda Cronholm (1835–1868). Hän kävi Haminan kadettikoulua 1877–1881 ja Hänen Majesteettinsa Keisarin paašikoulua Pietarissa 1881-1885. Hänestä tuli kamaripaaši 1884 ja kornetti 1885. Spåre aloitti sotilasuransa Keisarinna Aleksandra Feodorovnan ulaanirykmentissä. Hänet ylennettiin luutnantiksi 1889, aliratsumestariksi 1894, ratsumestariksi 1897 ja everstiksi 1906. Spåre osallistui aatelissäädyssä valtiopäiville 1888, edustaen Stjerncrantz-sukua.Förteckning öfver Finlands till landtdagen i Helsingfors år 1888 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll förda hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen år 1888. Tredje häftet. Helsingfors: Hufvudstadsbladets Tryckeri, 1888, ss. 1685-1691. Spåre määrättiin joulukuussa 1912 Venäjän sisäasiainministeriön palvelukseen asetettuna Henkivartioväen ratsuväkeen. Hän toimi Kuopion läänin kuvernöörinä 1913–1917. Kenraalimajuriksi Spåre ylennettiin joulukuussa 1913. Hän erosi sotapalveluksesta ja kuvernöörin virasta helmikuun vallankumouksen jälkeen huhtikuussa 1917. Suomen sisällissotaan Spåre osallistui valkoisten puolella Savon rintamalla. Arthur Spåren veli oli kenraalimajuri ja Hämeen läänin kuvernööri Rafael Spåre (1864–1943). == Lähteet == Luokka:Venäläiset kenraalit Luokka:Kuopion läänin maaherrat Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Suomen sisällissodan valkoiset Luokka:Vuonna 1862 syntyneet Luokka:Vuonna 1937 kuolleet
Kilpikonnan kuorella

Kilpikonnan kuorella on yhdysvaltalaiskirjailija John Greenin viides romaani. Englanninkielinen alkuperäisteos Turtles All the Way Down julkaistiin 10. lokakuuta 2017 ja Helene Bützowin suomenkielinen käännös 24. lokakuuta 2017. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Yhdysvaltalaiset romaanit Luokka:Vuoden 2017 kirjat Luokka:Nuortenkirjat
Arttu Ruotsalainen (jääkiekkoilija, 2000)

Arttu Ruotsalainen (s. 23. elokuuta 2000 Kouvola) on suomalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa SM-liigajoukkue Vaasan Sportissa. Ruotsalaisen kasvatusseura on Joensuun Jokipojat.http://www.eliteprospects.com/player.php?player=320760 Viitattu 12.10.2017. ==Lähteet== *http://www.jatkoaika.com/Pelaaja/arttu- ruotsalainen/33665 === Viitteet === Luokka:Suomalaiset jääkiekkomaalivahdit Luokka:Vuonna 2000 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kris Gummerus

Kristofer ”Kris” Gummerus (s. 1979) on suomalainen näyttelijä, joka on muun muassa näytellyt mykkää nimiroolia suomalaisessa supersankarielokuvassa Rendel. Hän on näytellyt myös televisiosarjoissa kuten Syke, Ihon alla, Vettä sakeampaa, Ex-onnelliset ja Aallonmurtaja. Hän oli myös Muumipeikon ääninäyttelijänä animaatioelokuvassa Muumit Rivieralla. Gummerus on näytellyt myös Svenska Teaternissa, Lilla Teaternissa ja Wasa Teaterissa. == Filmografia == Elokuva Elokuva Elokuva Vuosi Elokuva Rooli 2007 Pietà Jim 2009 Merirosvoradio ruotsalainen miehistön jäsen 2011 Missä kuljimme kerran Halme 2017 Rendel Rämö Tuntematon sotilas adjutantti 2021 Luokkakokous 3 – Sinkkuristeily järjestysmies Omerta 6/12 Falcon-lentoperämies 2022 Dual Tom 2024 Levoton Tuhkimo Pertti Neumannin isä Televisiosarjat Televisiosarjat Televisiosarjat Vuosi Sarja Rooli 2013 Tommin supersohva Stig 2015 Hinnalla millä hyvänsä Aki Pakkanen 2016 Ihon alla Johannes Karola Vettä sakeampaa poliisikollega Roba ilmoitusta tehtynyt mies 2016–2019 Sorjonen lääkäri 2017 Syke Henkka 2017–2021 Aallonmurtaja Ivanov 2018 Jättekiva 2018–2019 Tuntematon sotilas adjutantti 2018–2021 Ivalo Maxim Smith 2019 Roba Henrin ryyppykaveri 2020 Hotel Swan Helsinki Richard Meyers Heikolla jäällä Modernit miehet Teppo Ex-onnelliset Mika 2021 Maria Kallio Toni Kivinen 2022 Justimus esittää: Duo pikavippivelkoja Transport Antti Havu Harjunpää Kurre Helsinki-syndrooma Ilkka Nieminen 2023 Piiritys Frank Högsten Salatut elämät Valtter Forss Estonia Korhonen Korvessa kulkevi Komulainen === Ääniroolit === == Lähteet == Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt