EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Pääohjaaja

Pääohjaaja on lentoliikenteen vakanssinimike. Pääohjaajana toimii jokaisessa lentoyhtiössä tehtävään erikseen määrätty lennonopettajan pätevyyden omaava kapteeni. Pääohjaaja on liikennelentäjien ylityönjohtaja, joka jakaa vuorot ja ratkoo ongelmatilanteet. Hänellä on oikeus tarpeen vaatiessa määrätä lentäjiä erityistarkastukseen sekä vaatia pulmatilanteen johdosta erityistoimia, esimerkiksi ylimääräistä psykofysiologista tarkastusta tilanteeseen osallisille lentäjille. Pienimmissä yhtiöissä pääohjaaja ottaa osaa kaikkeen lentotoimintaan, suuremmissa hän lentää vähimmän tarvittavan määrän, koska kasvava paperityön määrä on tehnyt pääohjaajasta pitkälti toimistotyöläisen. Nykyajan tietotekniikka ja erityisesti kannettavat tietokoneet ovat tosin helpottaneet tilannetta ja mahdollistaneet rutiinitöiden hoidon muuallakin kuin toimistossa. Eräs Finnairin tunnetuimpia pääohjaajia oli Mannerheim- ristin ritari Olli Puhakka. Vuodesta 2007 lähtien Finnairin pääohjaajana on toiminut lentokapteeni Heikki Saloheimo. Saloheimoa edeltänyt pääohjaaja oli Veikko Sievänen. == Lähteet == Luokka: Ilmailualan ammatit
Blanca Ovelar

pienoiskuva|Blanca Ovelar Tri Blanca Margarita Ovelar de Duarte (s. 2. syyskuuta 1957 Concepción, Paraguay) on paraguaylainen poliitikko. Hän oli opetus- ja kulttuuriministeri vuosina 2002–2007. Ovelar oli vuodesta 1947 hallinneen Colorado-puolueen ehdokas huhtikuun 2008 presidentinvaaleissa. Ovelar sai psykologian tohtorin tutkinnon Universidad Nacional de Asunciónista. Ovelar valittiin puolueensa presidenttiehdokkaaksi joulukuun 2007 esivaalissa päävastustajanaan entinen varapresidentti Luis Castiglioni. Presidentti Nicanor Duarte tuki Overlaria. Hän jäi vaalissa toiseksi Fernando Lugolle. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Kampanjasivusto Luokka:Paraguaylaiset poliitikot Luokka:Kulttuuriministerit Luokka:Opetusministerit Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Annina Ärölä

Annina Ärölä (o.s. Tuomi) on suomalainen freelance-näyttelijä. Hän on rehtorina Oriveden seudun kansalaisopistossa ja kulttuurijohtajana Oriveden kaupungissa. Hän oli apulaisrehtorina ja koulutuspäällikkönä Pirkan opistossa ja suunnittelijaopettajana Valkeakoski-opistossa. Ärölä valmistui teatteritaiteen maisteriksi Tampereen yliopiston näyttelijäntyön laitokselta vuonna 1995. Hän on suorittanut johtamisen erikoisammattitutkinnon, opettajan pedagogiset opinnot ja opetushallinnon tutkinnon ja opiskellut laulun, musiikinteorian ja kitaransoiton opintoja. Ärölä on uransa aikana näytellyt Rovaniemen, Seinäjoen, Kouvolan ja Tampereen ja Vaasan lavoilla. Hänen rooleihinsa lukeutuvat muun muassa Anna-Liisa (Manner) ja Anita Hallama (Presidentti ja Tyttö) Tampereen Työväen Teatterissa, Kyllikki (Rauta-aika) Pyynikin kesäteatterissa, Layla Locket (Kuuma Kesä 85), Sugar (Piukat paikat) Seinäjoen kaupunginteatterissa, Maria (The Sound of Music) Rovaniemen Teatterissa ja toimittaja Suni (Katri Helena -musikaali) Vaasan kaupunginteatterissa. ==Lähteet== * Teatterit ja teatterintekijät 2005, ISBN 952-471-629-1 * Ärölän tiedot Tampereen freelancer-näyttelijöiden sivuilla (2006) * ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset teatterinäyttelijät Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Östen II Haraldsson

Östen II Haraldsson (Eysteinn Haraldsson, nykynorjaksi Øystein Haraldsson, noin 1125–1157) oli Norjan kuningas yhdessä veljiensä Inge Koukkuselän ja Sigurd II Munnin kanssa. Tiedot hänen elämästään perustuvat lähinnä vanhoihin saagoihin, joista Snorri Sturlusonin kirjoittama Heimskringla on suomennettu nimellä Norjan kuningassaagat. Östenistä ja hänen veljistään kerrotaan Heimskringlan 14. saagassa. Hän oli Harald Gillen vanhin poika, kymmenen vuotta veljiään Ingeä ja Sigurdia vanhempi, ja kasvoi isänsä nuoruudenmaassa Irlannissa. Kun Harald lähti Norjaan vaatimaan kuninkuutta itselleen 1130, hän jätti Östenin Irlantiin äitinsä kanssa. Haraldin kuoltua pikkupojat Inge ja Sigurd julistettiin kuninkaiksi, ja valta oli käytännössä sijaishallitsijoilla. Östen tuli Norjaan vuonna 1142 ja hänet hyväksyttiin Ingen ja Sigurdin kanssahallitsijaksi. Veljesten varttuessa heidän välilleen alkoi kehittyä jännitteitä, ja vuonna 1155 he kokoontuivat Bergeniin sopiakseen vallanjaosta. Yksi Sigurdin henkivartijoista surmasi neuvottelujen välillä Ingen henkivartijan. Ingen miehet tappoivat Sigurdin Bergenissä. Östen pakeni, mutta Ingen miehet surmasivat hänetkin vuonna 1157. Sigurd Munnin pojasta, kymmenvuotiaasta Haakon Harteikkaasta tuli kuningas,Haakon II Sigurdsson Encyclopedia Britannica mutta Norja oli vuoteen 1240 asti sisällissodan kaltaisessa tilassa, jossa oli usein useita kuninkaita kannattajineen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Snorri Sturlusson: Norjan kuningassaagat 1, 2 ja 3 (suom. Aale Tynni) WSOY 1960. Luokka:Norjan kuninkaat Luokka:1120-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 1157 kuolleet
Roy Scheider

Roy Richard Scheider (10. marraskuuta 1932 Orange, New Jersey – 10. helmikuuta 2008 Little Rock, Arkansas) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi Orangessa, New Jerseyssä, ja opiskeli saman osavaltion Columbia High Schoolissa. Scheider vietti kolme vuotta Yhdysvaltain ilmavoimissa. Hän menestyi nuoruudessaan nyrkkeilyssä, mutta muutti urasuunnitelmiaan ja pääsikin opiskelemaan uutta alaansa, näyttelemistä Rutgers Universityyn ja Franklin and Marshall Collegeen. Hän saavutti suosiota esiintyjänä jo 1960-luvulla ja voitti teatterityöstään Obie-palkinnon vuonna 1968. Scheider oli kahdesti ehdolla Oscar- voittajaksi, ensin miessivuosasta elokuvassa Kovaotteiset miehet ja sitten pääosasta elokuvassa Syke ei sammu. Hän oli saanut myös Bafta -ja Kultainen maapallo -ehdokkuudet. Hän saavutti suurimmat menestyksensä elokuvissa, mutta teki useita rooleja myös televisioon. Scheiderin tunnetuin työ oli poliisipäällikkö Martin Brodyn rooli elokuvassa Tappajahai. Scheider oli vuosina 1962–1989 naimisissa Cynthia Beboutin kanssa, jonka kanssa hänellä on yksi tytär. Avioeron jälkeen Scheider avioitui Brenda Kingin kanssa, jonka kanssa hän sai kaksi lasta. == Sairaus ja kuolema == Scheiderilla todettiin myelooma, johon hän sai kesäkuussa 2005 luuytimensiirron.http://archive.is/20120525234522/http://www.hollywood.com/news/Roy_Scheider_Undergoes_Treatment_for_Cancer/2441878 Hän oli 75-vuotias kuollessaan stafylokokki-infektioon helmikuussa 2008.http://www.nytimes.com/2008/02/11/movies/11scheider.html == Elokuvia == Scheider esiintyi lukuisissa kansainvälisissä menestyselokuvissa: * Klute – rikosetsivä (1971) * Kovaotteiset miehet (1971) * Tappajahai (1975) * Maratoonari (1976) * Pelon palkka (1977) * Tappajahai 2 (1978) * Syke ei sammu (1979) * Sininen salama (1982) * 2010 (1984) * Pahan otteessa (1986) * RKO 281 – tapaus ”Citizen Kane” (1999) * Red Serpent (2002) * Tuomari (2004) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Roy Scheiderin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet
Elaine May

Elaine May (o.s. Berlin; s. 21. huhtikuuta 1932 Philadelphia, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja ohjaaja. == Ura == === Yhteistyö Mike Nicholsin kanssa === Ennen kummankin erillisiä ohjaajauria Elaine May ja Mike Nichols tunnettiin komediallisesta yhteistyöstään teatterissa, yökerhoissa ja televisiossa. Se alkoi vuonna 1955 The Compass Players -nimisessä improvisaatioryhmässä Chicagossa. Heidän välinen kemiansa auttoi heitä tekemään nopeaälyisiä improvisaatioita, jotka parodioivat aikansa televisiohaastatteluja ja ihmisten keskusteluja ajankohtaisista aiheista. Heitä alettiin kutsua vierailijoiksi kymmeniin televisio- ja radio-ohjelmiin. === Elokuvaura === May ohjasi ja käsikirjoitti elokuvan Kun mies on mies (1970), jossa hän myös itse näytteli. Hän on myöhemmin työskennellyt eri ominaisuuksissa muiden muassa elokuvissa Sydäntenmurskaaja (ohjaus, 1972), Taivas saa odottaa (1978), Viikonloppu Kaliforniassa (1978), Tootsie – lyömätön lyyli (1982), Lainahöyhenissä (1996), Päävärit (1998) sekä Keksejä ja konnia (2000). Hänen käsikirjoituksensa elokuvaan Lainahöyhenissä merkitsi pitkän tauon jälkeen paluuta yhteistyöhön Mike Nicholsin kanssa. Maylle myönnettiin vuonna 1999 parhaan sovitetun käsikirjoituksen Bafta-palkinto. Hän on ollut ehdolla myös Golden Globen (1972) ja kahden Oscar-palkinnon (1979, 1999) saajaksi. Hänen elokuvansa Ishtar (1987) oli epäonnistuminen, joka johti vuonna 1988 huonoimman ohjaajan Razzien saamiseen ja huonoimman käsikirjoittajan Razzie-ehdokkuuteen. Toisaalta Mayn ohjaama Sydäntenmurskaaja (1972) valittiin vuonna 2002 American Film Instituten 100 kaikkien aikojen hauskimman amerikkalaiselokuvan listalle, ja The New York Timesin kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. Vuonna 2017 BBC:n äänestyksessä 253 eri puolilta maailmaa olevaa elokuvakriitikkoa valitsi Mayn esikoisohjauksen Kun mies on mies kaikkien aikojen sadan parhaan komedian listalle. == Yksityiselämä == Vuonna 1949 syntynyt näyttelijä Jeannie Berlin on Elaine Mayn tytär. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Grammy-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
George White

George White (21. elokuuta 1872 Elmira, New York – 15. joulukuuta 1953 West Palm Beach, Florida) oli yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko ja Ohion kuvernööri. Hän istui Ohion osavaltion edustajainhuoneessa vuosina 1905–1908 ja Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuosina 1911–1915 ja 1917–1919. Ohion kuvernöörinä hän toimi vuosina 1931–1935. == Lähteet == Luokka:Ohion kuvernöörit Luokka:Yhdysvaltalaiset demokraattipoliitikot Luokka:Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenet Luokka:Vuonna 1872 syntyneet Luokka:Vuonna 1953 kuolleet
Elisabeth Volkenrath

Elisabeth Volkenrath (1919 – 13. joulukuuta 1945, Hameln) oli SS-nainen ja leirivartija useilla natsi-Saksan keskitysleireillä. Ennen kuin hänet kutsuttiin valtion palvelukseen vuonna 1939, Volkenrath työskenteli kampaajana. Hän harjoitteli SS-esimiehensä Dorothea Binzin alaisuudessa Ravensbrückin keskitysleirillä, ja meni 1943 Auschwitz-Birkenauhun Aufseheriniksi. Siellä hän osallistui vankien luokitteluun ja hyväksikäyttöön. Marraskuussa 1944 hänet ylennettiin SS-Oberaufseherin-arvoon, ja hän valvoi useita vankien hirttämisiä. Hän meni myöhemmin Bergen-Belsenin leirille SS- esimieheksi. Huhtikuussa 1945 Britannian armeija pidätti hänet ja laittoi vankilaan. Hän joutui oikeuteen Irma Gresen ja monen muun Belsenin SS-vartijan kanssa. Volkenrath tuomittiin kuolemaan ja hirtettiin 13. joulukuuta 1945 Hamelnin vankilassa. ==Aiheesta muualla== *First Belsen Trial Oberaufseherin Elisabeth Völkenrath/Milham *Volkenrathin lausunto oikeudenkäynnissä *Jewish Virtual Library: Elizabeth Volkenrath Luokka:Saksalaiset teloitetut Luokka:Sotarikoksista teloitetut Luokka:SS-naisavustajat Luokka:Vuonna 1919 syntyneet Luokka:Vuonna 1945 kuolleet
Kurdistanin isänmaallinen liitto

Kurdistanin isänmaallinen liitto (Yekîtî Nîştimanî Kurdistan, PUK) on Irakin kurdien poliittinen puolue. Kurdistanin isänmaallinen liitto perustettiin kesäkuussa 1975, kaksi kuukautta kurdien vuosien 1974–1975 kapinan kukistumisen jälkeen. Jalal Talabani, sittemmin Irakin presidentti on ollut puolueen pääsihteeri sen perustamisesta asti. Eräät lähteet pitävät PUK:ia KDP:sta irtautuneena ryhmänä. Ryhmien välit olivat huonot, ja ne taistelivat toisiaan vastaan sekä Irakin armeijan joukkoja vastaan. PUK:in tukijoita olivat mm. Iran ja Syyria, jossa Talabani oli maanpaossa. Vuoden 2003 Irakin sodan aikana PUK:in joukot avustivat Yhdysvaltain joukkoja taistelussa Pohjois-Irakissa. Myöhemmin PUK taisteli kurdi-islamisteja kuten Ansar al- Islamia vastaan. Suuntaukseltaan sosiaalidemokraattinen PUK on sosialistisen internationaalin jäsen. PUK liittoutui KDP:n kanssa Kurdistanin demokraattiseksi isänmaalliseksi liitoksi vuoden 2005 Irakin parlamenttivaaleja varten. Kurdilista sai 25,6 % äänistä. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * http://www.pukpb.org/ * Profile: Patriotic Union of Kurdistan (PUK), BBC, 2003 * Patriotic Union of Kurdistan (PUK), Terrorism Knowledge Base Luokka:Irakin puolueet Luokka:Sosiaalidemokraattiset puolueet
Kielin yliopisto

Kielin yliopisto (, CAU) toimii Kielin kaupungissa Pohjois-Saksassa. Yliopiston perusti vuonna 1665 Holstein-Gottorpin herttua Kristian Albrekt (Christian Albrecht) pappien ja hallintovirkamiesten koulutusta varten. Aluksi luentoja pidettiin fransiskaaniluostarissa. Vuonna 2017 yliopistossa oli kirjoilla 25 725 opiskelijaa. == Kuuluisia entisiä oppilaita ja opettajia == Yliopiston henkilökuntaan on kuulunut useita nobelisteja ja muita tunnettuja tiedemiehiä. * Kurt Alder, kemian nobelisti 1950 * Max Planck, fysiikan nobelisti 1918 * Heinrich Hertz * Otto Fritz Meyerhof lääketieteen nobelisti 1922 * Philipp Lenard fysiikan nobelisti 1905 * Johann Christian Fabricius * Karl Leonhard Reinhold * Friedrich Adolf Trendelenburg * Karl Stargardt * Theodor Kaluza * Gerd Albrecht * Werner Jaeger == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Kotisivut Luokka:Saksan yliopistot Luokka:Kiel
Reinhard Selten

Reinhard Selten (5. lokakuuta 1930 Breslau, Saksa – 23. elokuuta 2016 Poznań, Puola) oli saksalainen taloustieteilijä. Hän syntyi Wrocławissa, silloisessa saksankielisessä Breslaussa. Puoliksi juutalainen Selten pakeni Breslausta äitinsä ja sisarustensa kanssa toisen maailmansodan aikana. Nuorukainen kiinnostui matematiikasta, jota hän lopulta pääsi opiskelemaan Frankfurtin yliopistoon. Hän aloitti tieteellisen uransa professori Heinz Sauermannin avustajana. Selten meni vuonna 1959 naimisiin esperantopiireissä tapaamansa Elisabeth Langreinerin kanssa. Hän pysyi kielen harrastajana vanhalle iälleen. Hänestä tuli vähitellen johtavia peliteorian asiantuntijoita, ja ura huipentui vuonna 1994 myönnettyyn Nobelin taloustieteen palkintoon. Selten oli vierailevana professorina Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä jo 1960-luvulla ja työskenteli Berliinin vapaan yliopiston taloustieteen professorina, kunnes siirtyi vuonna 1972 Bielefeldin yliopistoon. Hän vietti siellä toistakymmentä vuotta ja siirtyi edelleen Bonnin yliopistoon. Seltenillä todettiin vuonna 1991 diabetes. Hän kuului Akademio Internacia de la Sciencoj San Marinon perustajajäseniin. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Saksalaiset taloustieteilijät Luokka:Nobelin taloustieteen palkinnon saajat Luokka:Esperantistit Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
Portlandsementti

Portlandsementti on yleisin sementtityyppi. Sitä valmistetaan hienoksi jauhetusta Portlandklinkkeristä, johon on lisätty sitoutumisen säätöä varten kipsiä. == Historia == Portlandsementin nimi tulee siitä, että se muistuttaa portlandkiveä, jota louhittiin Portlandin saarella Dorsetissa Englannissa. Vuonna 1824 englantilainen Joseph Aspdin patentoi portlandsementin valmistuksen. Nykyisen tyyppisen portlandsementin valmistuksen voidaan katsoa alkaneen vasta vuonna 1843, kun niin ikään englantilainen Isaac Johnson paransi Aspdinin menetelmää polttamalla raaka-aineseoksen sintrauslämpötilaan asti. Kolmas portlandsementin valmistuksen yleistymiseen vaikuttanut englantilainen oli Frederick Ransome, joka vuonna 1885 patentoi raaka- aineseoksen polttamisen kiertouunissa. Tämä uusi valmistustekniikka paransi sementin laatua ja alensi merkittävästi kustannuksia. Menetelmä kehittyi nopeasti, ja 1900-luvun alussa kiertouuneja alettiin valmistaa teollisesti. === Portlandsementin valmistus Suomessa === Vuonna 1869 aloitettiin Saviolla sementin valmistus. Vuosituotanto oli vain 4000 tonnia vuodessa, ja tehdas joutui lopettamaan 1894 huonon menekin vuoksi. Vanhimmat yhä toiminnassa olevat tehtaat ovat Finnsementin omistamat Paraisten sementtitehdas (1914) ja Lappeenrannan sementtitehdas (1938). Sementtiä on valmistettu myös Virkkalassa 1919–1994 ja Kolarissa 1968–1989. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Finnsementti Oy Luokka:Betoni de:Zement#Portlandzement
Jesse Jamesin salamurha pelkuri Robert Fordin toimesta

Jesse Jamesin salamurha pelkuri Robert Fordin toimesta (The Assassination of Jesse James by the Coward Robert Ford) on yhdysvaltalainen lännenelokuva vuodelta 2007. Se pohjautuu Ron Hansenin samannimiseen, vuonna 1983 julkaistuun romaaniin, joka kuvaa rikollispomo Jesse Jamesin viimeisiä aikoja ja hänet murhannutta Robert Fordia. Elokuvan on ohjannut Andrew Dominik. Sen pääosissa esiintyvät Brad Pitt (Jesse James) ja Casey Affleck (Robert Ford). Elokuva kuvattiin kanadalaisissa Calgaryn, Edmontonin ja Winnipegin kaupungeissa. Sen ensiesitys tapahtui Yhdysvalloissa 21. syyskuuta 2007. Suomen ensi-ilta oli 4. tammikuuta 2008. ==Näyttelijät== ==Vastaanotto ja myöhempi arvostus== Vuonna 2016 Jesse Jamesin salamurha äänestettiin BBC:n kyselyssä vuosisadan 100 parhaan elokuvan joukkoon. Vastaajina oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa.The 21st Century’s 100 Greatest Films, BBC Culture 24.8.2016. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *FilmGoerin arvostelu elokuvasta Luokka:Yhdysvaltalaiset lännenelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat Luokka:Vuoden 2007 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Warner Brosin elokuvat
Seuraanto

Seuraanto tarkoittaa seuraavia asioita: * Seuraanto tarkoittaa biologiassa lajiston muuttumista * Seuraanto tarkoittaa oikeustieteessä oikeuden siirtymistä henkilöltä toiselle.
Juana Bormann

Juana Bormann (tai Johanna Borman, 1893 – 13. joulukuuta 1945) oli keskitysleirivartija ja SS-nainen useilla keskitysleireillä. Sodan jälkeen hänet teloitettiin Hamelnin vankilassa sotarikoksista. Hän ei ollut sukua Martin Bormannille. Oikeudessa Bormann kertoi liittyneensä SS:ään vuonna 1938 ”ansaitakseen paremmin”. Hän palveli ensin Lichtenburgin keskitysleirillä Saksissa SS Oberaufseherin Jane Bernigaun alaisena 49 muun SS-naisen kanssa. Vuonna 1939 hänet siirrettiin valvomaan työväkeä uuteen Ravensbrückin naistenleiriin Berliinin lähelle. Maaliskuussa 1942 Bormann valittiin yhdeksi niistä muutamista naisista, jotka lähetettiin vartijoiksi Auschwitzin leirille Puolaan. Pienikokoinen Bormann tuli tunnetuksi julmuudestaan. Uhrit kutsuivat häntä ”näädäksi” ja ”naiseksi koirien kanssa”. Lokakuussa 1942 Bormann siirtyi Auschwitz-Birkenauhun Aufseheriniksi. Hänen esimiehinään olivat muiden muassa Maria Mandel, Margot Drexler (Drechsel, Dreschel) ja Irma Grese. Vuonna 1944 Bormann siirrettiin Hindenburgin (nykyään Puolan Zabrze) keskitysleirille Sleesiaan. Tammikuussa 1945 hän palasi Ravensbrückiin. Maaliskuussa hän saapui viimeiseen komennuspaikkaansa, Bergen-Belseniin, Cellen lähelle, missä hän palveli Josef Kramerin, Irma Gresen ja Elisabeth Volkenrathin alaisina. Bormann oli palvellut näiden kaikkien kanssa jo Birkenaussa. 15. huhtikuuta 1945 Britannian armeija vapautti Bergen-Belsenin, ja löysi yli 10 000 ruumista ja 60 000 eloonjäänyttä. Vapauttajat määräsivät koko SS-henkilöstön hautaamaan kuolleita. Armeija vangitsi Bormannin ja kuulusteli häntä, jonka jälkeen häntä syytettiin Belsen-oikeudenkäynnissä 17. syyskuuta 1945 – 17. marraskuuta 1945. Hänet todettiin syylliseksi ja hirtettiin Hamelnin vankilassa 13. joulukuuta 1945. ==Aiheesta muualla== *First Belsen Trial Aufseherin Johanna (Juana) Bormann *Juana Bormannin lausunto oikeidenkäynnissä Luokka:Saksalaiset teloitetut Luokka:Sotarikoksista teloitetut Luokka:SS-naisavustajat Luokka:Vuonna 1893 syntyneet Luokka:Vuonna 1945 kuolleet
Liverrys

Liverrys tarkoittaa seuraavia asioita: * Pikkulinnun ääni tai sulosanoista käytettävä nimitys * Trilli (musiikki) == Lähteet ==
Dresdenin hallintopiiri

thumb|Sijainti kartalla Dresdenin hallintopiiri () oli yksi saksalaisen Saksin osavaltion kolmesta hallintopiiristä. Se sijaitsi osavaltion itäosassa ja kattoi 7 930,80 neliökilometrin suuruisen alueen. Hallintopiirissä asui noin 1,7 miljoonaa ihmistä ja sen pääkaupunki oli Dresden. Väestötiheys oli 209 as./km². Hallintopiiri koostui kahdeksasta piirikunnasta ja kolmesta piirittömästä kaupungista (). Piirittömiä kaupunkeja Dresdenin hallintopiirissä olivat Dresden, Görlitz ja Hoyerswerda. Luokka:Saksan entiset hallintopiirit Luokka:Saksin historia
Freeda Foreman

Freeda George Foreman (16. lokakuuta 1976 Houston, TexasFreeda George Foreman Boxrec.com. Viitattu 3.8.2011. – 9. maaliskuuta 2019) oli yhdysvaltalainen nyrkkeilijä. Hän on nyrkkeilyn raskaansarjan maailmanmestarin George Foremanin tytär. Kun Muhammad Alin tytär Laila Ali ja Joe Frazierin tytär Jackie Frazier-Lyde olivat aloittaneet nyrkkeilyuransa, päätti Freeda kerätä isot rahat nyrkkeilystä hyödyntäen isänsä sukunimeä. Hän aloitti uransa vuonna 2000, ja debyyttiottelussaan hän kohtasi myös debyyttiään tekevän Laquanda Landersin. Ottelu päättyi Foremanin voittoon toisessa erässä. Lyhyeksi jääneellä urallaan hän otteli kuusi ottelua voittaen niistä viisi ja häviten yhden. Uransa jälkeen Foreman promotoi amatööri- ja ammattilaisotteluita, joilla kerättiin rahaa tyypin 2 diabeteksen hoitokeinojen etsimiseen. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * BoxRec: Freeda George Foreman Luokka:Yhdysvaltalaiset nyrkkeilijät Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Abdul Aziz al-Hakim

Abdul Aziz al-Hakim (; 1953 – 26. elokuuta 2009) oli irakilainen šiiateologi ja Irakin suurimman puolueen, Irakin islamilaisen vallankumouksen ylimmän neuvoston (SCIRI) johtaja. Hän oli Yhdysvaltain miehityshallinnon (Coalition Provisional Authority) nimittämän Iraqi Governing Councilin (IGC; heinäkuu 2003–kesäkuu 2004) jäsen ja sen presidentti joulukuussa 2003. Hän oli suurajatolla Muhsin al-Hakimin poika. Hänen veljensä Mohammed Baqir al-Hakim murhattiin autopommi-iskussa elokuussa 2003 Najafissa Imaami Alin moskeijan ulkopuolella, jonka jälkeen hän nousi SCIRIn johtoon. Hakim oli 20 vuotta maapaossa Iranissa, jossa oli perustamassa SCIRI:a ja oli sen aseellisen siiven Badr-prikaatin johdossa. Hän johti Yhdistynyttä Irakin koalitiota tammikuun 2005 vaaleissa. Abdul Aziz al-Hakim kuoli keuhkosyöpään elokuussa 2009. == Lähteet== *abd al-aziz al-hakim, niqash.org === Viitteet === Luokka:Irakilaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
Marko Haavisto & Poutahaukat (albumi)

__NOTOC__ Marko Haavisto & Poutahaukat on samannimisen yhtyeen esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 1997. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Marko Haavisto – laulu, rytmikitara * Lari Tapola – basso * Jukka Teerisaari – rummut * Jyrki Tukiainen – soolokitara === Vierailevat muusikot === * Pekka ”Devil” Virtanen – kitara, kosketinsoittimet, taustalaulu * Ismo Haavisto – huuliharppu * Karol Liczbinsky – kosketinsoittimet * Ismo Leponiemi – harmonikka * Jan Schaper – saksofoni Luokka:Vuoden 1997 esikoisalbumit Luokka:Poutahaukkojen albumit
Täydellinen maailma (albumi)

__NOTOC__ Täydellinen maailma on Marko Haavisto & Poutahaukat -yhtyeen toinen albumi. Se julkaistiin vuonna 1999. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Soundi: Soundi: Levyarvio == Lähteet == Luokka:Vuoden 1999 albumit Luokka:Poutahaukkojen albumit
Lamppu palaa

__NOTOC__ Lamppu palaa on Marko Haavisto & Poutahaukat -yhtyeen kolmas albumi. Se julkaistiin vuonna 2002. == Kappaleet == Kappaleet 2 ja 13 Aki Kaurismäen elokuvasta Mies vailla menneisyyttä. # # # # # # # # # # # # # == Aiheesta muualla == * Lamppu palaa discogs.com -sivustolla Luokka:Vuoden 2002 albumit Luokka:Poutahaukkojen albumit
Tico-tico no fubá

Tico-tico no fubá tai vain Tico Tico on brasilialaisen säveltäjän Zequinha de Abreun tunnetuin teos, joka on samalla luultavasti brasilialaisen choro- musiikin eniten levytetty sävellys. == Synty == Laulu syntyi instrumentaalina Santa Rita do Passa Quatron kaupungissa vuonna 1917 nimellä Tico Tico no Farelo. Se sai nykyisen nimensä Tico Tico no Fubá vuonna 1931. Laulu kuvaa Tico Tico -nimellä kutsuttua pikkulintua kiireisenä syömässä jauhoja (Fubá). == Maailmanhitti == Laulu nousi maailmanmaineeseen monta vuotta säveltäjänsä kuoleman jälkeen Carmen Mirandan levyttämänä vuonna 1945 ja se oli myös Mirandan ja Groucho Marxin tähdittämän Copacabana-elokuvan musiikkina 1947. Jo tätä ennen laulu oli mukana Disney-elokuvan Saludos Amigos osiossa Aquarela do Brasil vuonna 1943 Jose Oliveiran esittämänä. Zequinha Abreun elämästä tehtiin vuonna 1952 laulun mukaan nimetty brasilialainen elokuva Tico Tico no Fubá, jonka pääosaa esitti Anselmo Duarte. Kappale on myös mukana Woody Allenin elokuvassa Radio Days (1987). Laulusta on tehty lukuisia levytyksiä eri maissa sekä instrumentaalimusiikkina että laulettuna. Laulua nimitetään joskus myös sambaksi. == Levytyksiä == *Carmen Miranda, Decca, 1945 *Ethel Smith, Decca, 1951 *Jan Johansson, En resa i jazz och folkton Suomessa laulun levyttivät ensiksi instrumentaaliversiona yhdessä Ingmar Englund ja Per-Erik Förars Decca-yhtiölle 1955, minkä jälkeen siitä tehtiin 1900-luvun loppua kohden lukuisia instrumentaalilevytyksiä, tekijöinä muun muassa Paul Norrback, Reijo Wallenius ja Taito Vainio. Jorma Lyytisen ensilevyttämän suomeksi lauletun version sanoitti Kari Tuomisaari. Levytys on tangosovitus, ja Tuomisaaren sanoitus kertoo kellon tikityksestä ja ajan kulumisesta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Suomalaiset Tico Tico -levytykset 1900-luvulla Äänitearkiston tietokannassa *61 Tico Tico -levytystä mp3-tiedostoina Luokka:Brasilialaiset musiikkikappaleet Luokka:Vuoden 1917 kappaleet Luokka:Kari Tuomisaaren sanoittamat kappaleet Luokka:Suomalaiset käännöskappaleet
Pekka Hyysalo

Pekka Hyysalo (s. 2. syyskuuta 1990 Turku) on suomalainen freestylehiihtäjä, jonka ura päättyi vakavaan loukkaantumiseen. Hän kilpaili Big Airissa ja Half Pipessa ja edusti Turun Slalomseuraa. Hyysalon merkittävimmät ansiot ovat kaksoismestaruus nuorten SM-freestylessa vuonna 2006 Rukalla sekä Master of Ylläs -kilpailun pronssisija vuonna 2007. Samana vuonna hän osallistui pääasiassa Euroopan ja Yhdysvaltojen avoimiin kilpailuihin. Lisäksi Hyysalo osallistui Rukan alppikouluun vuonna 2007. Hyysalo esiintyi Nelosen Hiutale- ohjelmassa vuonna 2007. Vuonna 2008 Hyysalo voitti Sappee Snowpark Challengen ja menestyi kotimaisten kisojen ohella Euroopan avoimissa kisoissa, muun muassa Austrian Freeskiing Openissa (kolmas). Kaudella 2008–2009 Hyysalo pääsi kisaamaan Euroopan ohella Yhdysvaltoihin ja Japaniin (Nippon Freeskiing Open). Marraskuussa 2009 Hyysalo sijoittui neljänneksi King of Style -kisassa Tukholman Olympiastadionilla. Kausi jatkui Euroopassa ja Yhdysvalloissa AST Winter Dew Tour -kiertueella ja huipentui maaliskuussa 2010, kun Pekka Hyysalo voitti Andorrassa Total Fight Masters of Freestyle -kisan. Vain pari viikkoa myöhemmin huhtikuussa 2010 Hyysalo voitti slopestylen SM-kultaa. SM-kisojen jälkeen Hyysalo suuntasi Åreen Jon Olsson Invitational -kisaan (JOI). Menestyksekkään kauden ansiosta Hyysalo nousi AFP:n (Association of Freeskiing Professionals) rankingissa maailman listalla Big Airissa sijalle 11. Kilpailukauden lomassa Pekka Hyysalo kirjoitti ylioppilaaksi Rukan Alppilukiosta (Kuusamon lukio). ==Loukkaantuminen== 28\. huhtikuuta 2010 Hyysalo joutui vakavaan onnettomuuteen Ylläksellä yrittäessään hyppyä vaikeissa olosuhteissa. Hän tuli sivuttain alas lyöden päänsä maahan. Kaatumisen seurauksena kypärä halkesi ja Hyysalo sai vakavan aivovamman. Hän oli koomassa 17 päivää ja ennuste onnettomuuden jälkeen oli huono. Myöhemmin todettiin Hyysalon hyvän fyysisen kunnon olleen ratkaiseva tekijä kriittisessä toipumisvaiheessa. Vain kuusi kuukautta onnettomuuden jälkeen Hyysalo pystyi kävelemään itsenäisesti ja 11 kuukauden jälkeen hän palasi suksille, vaikka lääkärit olivat ennustaneet kävelyn olevan mahdollista vasta parin vuoden kuntoutuksen jälkeen. == Uran jälkeen == Hyysalon kuntoutumisesta tehtiin Miika Niemen ohjaama dokumenttielokuva New Run, joka esitettiin muun muassa Docventures-televisiosarjassa lokakuussa 2016. Hyysalolta ilmestyi helmikuussa 2017 Tammen kustantamana kirja Fight Back – Toinen mahdollisuus.. Lokakuussa 2020 samalta kustantajalta ilmestyi Vastuun FightBack. Hyysalon valitsi Positiivareiden ja Suomen Nuorkauppakamarien raati Suomen positiivisimmaksi henkilöksi 2014. Evento Awards valitsi hänet vuoden puhujaksi 2016 ja Turun kaupungin, Radio Cityn, Iskelmän sekä kaupunkilehti Turkulaisen järjestämässä äänestyksessä vuoden turkulaiseksi vuonna 2014. ==Lähteet== * http://vimeo.com/22934190 * http://www.iltalehti.fi/urheilu/2014090518595047_ur.shtml ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Hyysalon blogi * Minidokumenttivideo Pekka Hyysalosta * Luokka:Suomalaiset freestylehiihtäjät Luokka:Suomalaiset aivovammaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Artur Axmann

Artur Axmann (18. helmikuuta 1913 Hagen, Saksa – 24. lokakuuta 1996 Berliini, Saksa) oli Hitler-Jugendin johtaja vuosina 1940–1945. Axmann liittyi Hitler- Jugendiin vuonna 1928. Hän eteni neljässä vuodessa johtavaan asemaan ja Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen valtaannousun jälkeen 1933 Axmann nimettiin valtakunnan nuorisojohdon sosiaaliasioiden toimistonSozialen Amts der Reichsjugendführung johtajaksi. Elokuussa 1940 hänet nimettiin valtakunnan nuorisojohtajaksiDer Reichsjugendführer der NSDAP Baldur von Schirachin tilalle. Vuonna 1941 hän palveli itärintamalla, jossa hän haavoittui vakavasti ja menetti oikean kätensä. Kun puna-armeija lähestyi Berliiniä vuonna 1945, Axmann komensi Volkssturmille alistettuja Hitler-Jugend-joukkoja. Nuorimmat taisteluihin ja taistelutoimintaan osallistuneista olivat vain 11-vuotiaita eikä osaa pojista ja tytöistä ollut koulutettu käyttämään aseita. Puolustaessaan Hitler-nuorten kanssa Pichelsdorfin siltaa Berliinissä Axmann hylkäsi lapsista koostuneen osastonsa ja pakeni säästääkseen oman henkensä. Hän asui Adolf Hitlerin Führerbunkerissa sodan viimeisinä päivinä. Hitlerin tehtyä itsemurhan 30. huhtikuuta Axmann pakeni Martin Bormannin ja Ludwig Stumpfeggerin kanssa. Hän joutui heistä eroon ja jouduttuaan palaamaan jälkiään Axmann löysi Bormannin ja Stumpfeggerin ruumiit. Beevor, Berliini 1945, 2003, sivut 416-433 Axmann onnistui välttämään pidätyksen ja hänen otaksuttiin kuolleen. Hän käytti nimeä Erich Siewert kuukausien ajan, ennen kuin hänet saatiin kiinni joulukuussa 1945. Nürnbergin sotarikosoikeudenkäynnissä 1949 Axmann tuomittiin kolmeksi vuodeksi kolmeksi kuukaudeksi vankeuteen. Vapauttamisen jälkeen Axmann toimi myyntimiehenä. Vuonna 1958 hänet tuomittiin Länsi-Berliinissä pidetyssä sotarikosoikeudenkäynnissä lisäksi 35 000 D-markan sakkoihin, jotka vastasivat noin puolta hänen silloisesta omaisuudestaan. ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:NSDAP:n poliitikot Luokka:Amputoidut henkilöt Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 1996 kuolleet
SdKfz 6

SdKfz 6 (Sonderkraftfahrzeug 6) oli toisessa maailmansodassa sotilaskäyttöön tarkoitettu saksalainen puolitelavaunu. Se oli suunniteltu vetämään 105mm leFh haupitsia. Puolitelavaunu osoittautui kuitenkin liian kalliiksi vuonna 1941 ja se sai tehdä tilaa halvemmille ja paremmille puolitelavaunutyypeille. ==Lähteet== * == Eri versiot == * SdKfz 6 - Perusmallin puolitelavaunu, jota käytettiin tykkien ja jalkaväen kuljettamisessa. * 37 mm FlaK36 auf Fahrgestell Zugkraftwagen 5t (SdKfz 6/2) - Asennettuna 37 mm FlaK 36 -ilmatorjuntatykki * 76.2 mm FK36(r) auf Panzerjäger Selbstfahrlafette Zugkraftwagen 5t (SdKfz 6) - Asennettuna kaapattu neuvostoliittolainen 76 mm F-22 panssarintorjuntatykki. Luokka:Puolitelavaunut Luokka:Heerin kalusto
SdKfz 7

SdKfz 7 (Sonderkraftfahrzeug 7) oli Waffen-SS:n ja Wehrmachtin toisen maailmansodan aikana käyttämä puolitelavaunullinen sotilaskäyttöön tarkoitettu ajoneuvo. Sillä kuljetettiin pääasiassa raskaita 88mm FlaK ilmatorjuntatykkejä ja sFH 150 mm haupitseja ja niiden miehistöä. Siihen mahtui enintään 12 ihmistä ja se pystyi kuljettamaan enintään 8 tonnia tarvikkeita. Liittoutuneet käyttivät joitakin Sdkfz 7 -malleja sodan jälkeen. == Eri mallit == * SdKfz 7 - Perusmallin vaunu, jolla kuljetettiin tykistöä ja niiden miehistöä. * SdKfz 7/1 - Asennettuna 2 cm Flakvierling 38 L/112.5 ilmatorjuntatykki. * SdKfz 7/2 - Asennettuna 3.7 cm FlaK 37 L/98 ilmatorjuntatykki. * Feurleitpanzer auf Zugkraftwagen 8t - Tiedustelu- ja komentovaunu V-2 raketeille Luokka:Puolitelavaunut Luokka:Heerin kalusto
The Grapes of Wrath

The Grapes of Wrath voi olla: * Vihan hedelmät (The Grapes of Wrath), John Steinbeckin romaani vuodelta 1939 * Vihan hedelmät (The Grapes of Wrath), Steinbeckin romaaniin perustuva yhdysvaltalainen elokuva * The Grapes of Wrath, kanadalainen rock-yhtye
Puumuurat

Puumuurat (Thamnophilidae) on suurehko heimo pienikokoisissa varpuslinnuissa. Niitä löytyy luonnonvaraisina trooppisilta ja subtrooppisilta alueilta Keski- ja Etelä-Amerikasta. Puumuurat ovat hyönteissyöjiä, jotka syövät yleensä maassa tai ainakin lähellä maata, sillä monet ovat erikoistuneet syömään muurahaisia ja muita selkärangattomia. Useimpien puumuurien pääväritys on mitäänsanomaton, ne ovat joko ruskeita, mustia tai valkoisia. Puumuurat munivat yleensä 2–3 munaa puussa olevaan pesäänsä, ja molemmat vanhemmat osallistuvat hautomiseen. Puumuuriin kuuluu 59 sukua ja 227 lajia. ==Suvut== * Harmaamuuraset Isleria * Helmimuurat Hylophylax * Isomuurat Frederickena * Isonokkamuurat Cymbilaimus * Kaljusilmät Phlegopsis * Kapustarintamuurat Formicivora * Kastanjamuurat Sciaphylax * Kerttumuurat Euchrepomis * Kiipijämuurat Myrmoborus * Lakkimuurat Percnostola * Laulumuurat Hypocnemis * Lehvämuurat Herpsilochmus * Liuskemuurat Myrmelastes * Muuraset Myrmotherula * Mustamuurat Akletos * Naamiomuurat Pithys * Nokimuurat Hafferia * Pitkäpyrstömuurat Drymophila * Puumuurat Thamnophilus * Pyrstömuurat Mackenziaena * Pystynokkamuurat Clytoctantes * Rantamuurat Hypocnemoides * Rillimuurat Gymnopithys * Ruskoselkämuuraset Epinecrophylla * Rusoselkämuurat Myrmoderus * Savumuurat Cercomacra * Sieppomuurat Thamnomanes * Sointumuurat Sakesphorus * Suomuselkämuurat Willisornis * Tulisilmät Pyriglena * Töpömuurat Sipia * Töyhtömuurat Rhegmatorhina * Viirupäämuurat Terenura * Vireomuurat Dysithamnus === Lajeja, joilla on oma sukunsa === *Harmaakulmamuura Myrmeciza longipes *Harmaapäämuura Ampelornis griseiceps *Harmaavatsamuura Ammonastes pelzelni *Helmipuumuura Megastictus margaritatus *Hoikkamuura Rhopornis ardesiacus *Hopeakylkimuura Sclateria naevia *Jättimuura Batara cinerea *Kaljumuura Gymnocichla nudiceps *Kastanjaselkämuura Poliocrania exsul *Kerttupuumuura Thamnistes anabatinus *Kirjosiipimuura Myrmornis torquata *Lepinkäismuura Taraba major *Nokivatsamuura Xenornis setifrons *Pikipuumuura Neoctantes niger *Ruotomuura Hypoedaleus guttatus *Savannimuura Myrmophylax atrothorax *Selkävyömuuranen Dichrozona cincta *Siniposkimuura Phaenostictus mcleannani *Tynkämuura Pygiptila stellaris *Tähtikurkkumuuranen Rhopias gularis *Valkopartamuura Biatas nigropectus *Valkovatsamuura Myrmochanes hemileucus *Venezuelanmuura Aprositornis disjuncta *Viiruselkämuuranen Myrmorchilus strigilatus *Viuhkapyrstömuura Microrhopias quixensis == Lähteet == * Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Penny Marshall

Carole Penny Marshall (15. lokakuuta 1943 Bronx, New York – 17. joulukuuta 2018 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja. Hän oli kolmesti ehdolla Golden Globen saajaksi. Marshall syntyi New Yorkin Bronxissa Garry Marshallin siskona. Hänen isänsä oli etniseltä taustaltaan italialainen. Valmistuttuaan Walton High Schoolista New Yorkissa hän opiskeli New Mexicon yliopistossa. Jo 1970-luvulla Marshall keräsi suosiota esiintymisillään muiden muassa televisiosarjoissa The Odd Couple ja Laverne & Shirley. Sarjaa Laverne & Shirley esitettiin 1976–1983, ja se oli todella suosittu. Marshall näytteli siinä Cindy Williamsin kanssa päärooleja, ja hän ohjasi myös joitakin sarjan jaksoista. Marshall oli kolmesti sarjasta ehdolla Golden Globeen. Marshallin ensimmäinen pitkä ohjaustyö oli Jumpin’ Jack Flash (1986), jonka ohjaajana hän korvasi Howard Zieffin. Marshallin seuraavat työt olivat menestyneitä. Komedia Big (1988) tuotti maailmanlaajuisesti 151 miljoonaa dollaria ja oli ilmeisesti ensimmäinen yli 100 miljoonaa dollaria tuottanut naisen ohjaama elokuva. Heräämisiä (1990) oli puolestaan kriitikoiden ylistämä, ja se sai toisena naisen ohjaamana elokuvana parhaan elokuvan Oscar-ehdokkuuden. Omaa luokkaansa (1992) menestyi vielä hyvin, mutta Päätään pidempi (1994) sai murska-arviot. Tämän jälkeen Marshall ohjasi vielä elokuvat Rakastuin enkeliin (1996) ja Miehet elämässäni (2001). Marshall myös tuotti joitakin elokuvia ja vieraili ääninäyttelijänä Simpsoneissa. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella, ja hän oli 1970-luvulla naimisissa Rob Reinerin kanssa. Marshall kuoli diabeteksen aiheuttamiin komplikaatioihin 75-vuotiaana 17. joulukuuta 2018. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Hollywood Walk of Fame Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Tim Connolly

Tim Connolly (s. 7. toukokuuta 1981 Baldwinsville, New York) on yhdysvaltalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Connolly pelasi urallaan 12 kautta NHL-liigassa edustaen New York Islandersia, Buffalo Sabresia ja Toronto Maple Leafsia. Connolly oli nuorempana kovakin lupaus ja New York Islanders varasikin hänet jo koko varaustilaisuuden viidentenä vuonna 1999. Hän aloitti NHL:ssä heti kaudella ja pelasi kaksi kautta Islandersissa, ennen kuin siirtyi Buffalo Sabresiin kaudelle . Kauden runkosarjassa Connolly pystyi pelaamaan vain kaksi ottelua aivotärähdyksen vuoksi. Connolly pelasi Sabresissa lopulta kahdeksan kautta ja teki kesällä 2011 kahden vuoden sopimuksen Toronto Maple Leafsin kanssa. Työsulkukaudella 2004–2005 Connolly kiekkoili Sveitsissä Langnaun joukkueessa. == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat Luokka:New York Islandersin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Cindy Williams

Cindy Williams (22. elokuuta 1947 Van Nuys – 25. tammikuuta 2023 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänellä oli Shirleyn rooli televisiosarjassa Laverne & Shirley (1976–1983), mutta hän esiintyi myös lukuisissa elokuvissa, joiden joukossa olivat Tädin kanssa maailmalla (Cukor, 1972), Svengijengi '62 (Lucas, 1973) ja Keskustelu (Coppola, 1974). Myöhemmän uransa aikana Williams esiintyi muun muassa lyhytikäisessä televisiosarjassa Getting By (1993–1994) ja vieraili tilannekomediasarjassa Teinitytön kasvatusopas (2002–2005). Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella osoitteessa 7021 Hollywood Boulevard, ja hän on ollut ehdolla Baftan sekä Golden Globen saajaksi. Williams oli vuosina 1981–2000 naimisissa muusikko Bill Hudsonin kanssa. Parille syntyi kaksi lasta: Emily ja Zachary. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Hollywood Walk of Fame Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Geber

Abu Musa Jābir ibn Hayyān al-Bariqi al-Azdi (arabiaksi جابر بن حيان) (n. 721–n. 815), tunnettu lännessä latinalaistetulla nimellään Geber oli persialaissyntyinen yleisnero, jota on kutsuttu "kemian isäksi". Geber oli myös alkemisti, astrologi, tähtitieteilijä, filosofi, fyysikko ja apteekkari.Geber. Crystalikns. Viitattu 18.12.2015. Geber syntyi Umaijadien hallitsemassa nykyisessä Iranissa noin vuonna 721 tai 722. Hänen isänsä tuki abbasideja, jäi kiinni ja teloitettiin. Perhe pakeni Jemeniin, missä Jābir ibn Hayyān kasvoi ja opiskeli Koraania, matematiikkaa ja muita tieteitä. Abbasidien noustua valtaan Jabir palasi Kufaan, missä hän vietti pääosan elämästään. Hän kehitti monia kemian menetelmiä, ja kirjasi muun muassa ensimmäisenä typpihapon synteesin noin vuonna 800. == Tislaaminen == Islamin saavutuksia esittelevä näyttely "1001 Inventions" kertoo, että Jabir ibn Hayyan keksi tislaamisen vuoden 800 tienoilla, muutti alkemian kemiaksi ja löysi monia kemiallisia perusasioita, jotka ovat edelleen käytössä. Todellisuudessa tislaaminen ilmeisesti tunnettiin jo Babyloniassa 1 200 vuotta ennen ajanlaskun alkua. == Geberin identiteetti == Monet asiat, jotka ovat menneet Jabir ibn Hayyanin nimiin ovat todellisuudessa peräisin Espanjassa 1300-luvulla eläneeltä henkilöltä, joka otti käyttöönsä Jabarin latinisoidun nimen Geber saadakseen ajatuksilleen enemmän arvovaltaa. William Newman arvelee, että Geber oli Paulus Tarentolainen, italialainen fransiskaanimunkki. == Lähteet == Luokka:Alkemistit Luokka:Persialaiset tähtitieteilijät Luokka:Persialaiset filosofit Luokka:Islamin kulta-aika Luokka:700-luvulla syntyneet Luokka:810-luvulla kuolleet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
George Steinbrenner

George Michael Steinbrenner III (4. heinäkuuta 1930 – 13. heinäkuuta 2010) oli yhdysvaltalainen liikemies ja Forbesin tunnustama miljardööri. Hän oli baseballjoukkue New York Yankeesin omistaja. Steinbrenner syntyi Ohion Rocky Riverillä ja opiskeli Culver Military Academyssa, Williams Collegessa sekä Ohio State Universityssa. Steinbrenner osti Yankeesin vuonna 1973. Hän sai 19. tammikuuta 1989 Ronald Reaganin presidentillisen armahduksen vanhasta rikoksesta, Richard Nixonin vilpillisestä tukemisesta, josta Steinbrenner oli tuomittu aikanaan sakkoihin. 30\. heinäkuuta 1990 hänelle langetettiin elinikäinen porttikielto baseballmaailmaan, kun oli käynyt ilmi, että hän oli maksanut uhkapelurille Dave Winfieldin maineen lokaamisesta tiedotusvälineissä. Kielto kuitenkin purettiin 1993. Steinbrennerille myönnettiin NCAA:n The Flying Wedge Award. Hänen arvioitu pääomansa määrä vuonna 2007 oli 1,3 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Hänet on nähty Seinfeldissä Larry Davidin ääninäyttelemänä, ja minisarjassa The Bronx Is Burning häntä esitti Oliver Platt. Steinbrenner kuoli 80-vuotiaana sydänkohtaukseen. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset liikemiehet Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet
Louis Bertrand de Sivray

Louis Bertrand de Sivray (23. elokuuta 1766 Luc (Var) – 3. heinäkuuta 1859)Charles Mullié ei mainitse kuolinvuotta eikä -paikkaa. Tosin puolalainen ranskalaisia kenraaleita käsittelevä sivusto antaa tämän kuolinhetken, joka merkitsee, että Mullién teoksen ollessa valmis ei Bertrand de Sivary ollut vielä kuollut. oli ranskalainen paroni ja ensimmäisen keisarikunnan kenraali.Artikkeli perustuu ranskankielisen Wikipedian vastaavaan artikkeliin, joka puolestaan on suora kopio ranskankieliseen wicisourceen liitetystä artikkelista joka puolestaan on julkaistu Ranskan kansalliskirjaston Gallica- tiedostossa Biographie des célébrites militaires des armée de terre et de mer de 1789 A 1850, jonka julkaisi M. Charles Mullié Pariisissa vuonna 1851. ==Taustaa== Bertrand de Sivray syntyi provencelaiseen aatelisperheeseen. Hän aloitti opintonsa 1782 aatelisnuorukaisille tarkoitetussa Lorient'n kadettikoulussa Bretagnessa. Hän valmistui kadetiksi 1785 ja astui Charles de Bourbonin rykmentin palvelukseen. Hänet nimitettiin luutnantiksi 1788. Sotilasyksikkö liitettiin osaksi Pondichéryn rykmenttiä vuonna 1789. Nuori upseeri Bertrand se Sivray otti tilanteesta ja ajankohdasta vaarin. Hänet valittiin edustajaksi Kansalliskokoukseen 21. syyskuuta 1791, ja hän matkusti Pariisiin. Seuraavana vuonna hänet ylennettiin kapteeniksi. Hän pelasti sapelinkäytöllään kuningasmielisen Vincent-Marie Viénot de Vaublanc'n hengen vuonna 1782, kun Pariisin vallankumoukselliset aikoivat murhata tämän. Nuori upseeri kohosi vallankumouksen aikana everstiksi. Napoleonin noustua konsuliksi Sivraylle myönnettiin Ranskan kunnialegioonan kunniamerkki, ja vähän myöhemmin hänestä tehtiin saman ritarikunnan upseeri. Hän saavutti urallaan upseerina merkittäviä voittoja Italiassa, ja kotimaassa hän sai osakseen keskeisiä sotilaallisia tehtäviä. Hän joutui kuitenkin jäämään pois sotilaspalveluksesta olosuhteiden jyrkästi muututtua, mutta hän ehti kuitenkin ennen kuolemaansa olla vielä pitkään eläkkeellä. ==Lähteet== Luokka:Ranskalaiset sotilaat Luokka:Vuonna 1766 syntyneet Luokka:Vuonna 1859 kuolleet
Tour Down Under

Tour Down Under on maantiepyöräilyn etappikilpailu, joka järjestetään Adelaiden ympäristössä Etelä-Australiassa. Kuusi etappia sisältävä miesten kilpailu alkaa tavallisesti tammikuun kolmantena tiistaina. Kolmen tai neljän etapin mittainen naisten kilpailu ajetaan sitä edeltävinä päivinä. == Miesten kilpailu == Miesten Tour Down Under on järjestetty vuodesta 1999 lähtien. Kansainvälinen pyöräilyliitto nosti kilpailun luokitusta vuonna 2005 siten, että siitä tuli merkittävin Euroopan ulkopuolella käytävä maantiepyöräilyn etappikilpailu. Vuonna 2008 Tour Down Under pääsi ensimmäisenä Euroopan ulkopuolisena kilpailuna mukaan ProTour-sarjaan. Vuodesta 2011 se on kuulunut UCI World Tour -sarjaan. Vuosien 2021 ja 2022 kilpailu peruutettiin koronavieruspandemian vuoksi ==Voittajat== Lähde: Pro Cycling Stats * 1999 Stuart O'Grady * 2000 Gilles Maignan * 2001 Stuart O'Grady * 2002 Michael Rogers * 2003 Mikel Astarloza * 2004 Patrick Jonker * 2005 Luis León Sánchez * 2006 Simon Gerrans * 2007 Martin Elmiger * 2008 André Greipel * 2009 Allan Davis * 2010 André Greipel * 2011 Cameron Meyer * 2012 Simon Gerrans * 2013 Tom-Jelte Slagter * 2014 Simon Gerrans * 2015 Rohan Dennis * 2016 Simon Gerrans * 2017 Richie Porte * 2018 Daryl Impey * 2019 Daryl Impey * 2020 Richie Porte * 2021 Ei kilpailua * 2022 Ei kilpailua * 2023 Jay Vine * 2024 Stephen Williams * 2025 Jhonatan Narváez == Naisten kilpailu == Naisten Tour Down Under on ajettu nykymuodossaan vuodesta 2016 lähtien. Kilpailun luokitus nousi 2.1.:een 2018 ja UCI Pro-tasolle 2020. Vuodesta 2023 se on kuulunut UCI Women's World Touriin. == Voittajat == Lähde: Pro Cycling Stats * 2016 Katrin Garfoot * 2017 Amanda Spratt * 2018 Amanda Spratt * 2019 Amanda Spratt * 2020 Ruth Winder * 2021 Ei kilpailua * 2022 Ei kilpailua * 2023 Grace Brown * 2024 Sarah Gigante * 2025 Noemi Rüegg == Lähteet == *Tulokset memoire-du- cyclisme.net-sivustolla *http://www.cyclingarchives.com/wedstrijdfiche.php?wedstrijdid=500 Tulokset cyclingarchives.com-sivustolla] === Viitteet === ==Aiheesta muualla== *Virallinen sivusto Luokka:UCI World Tour Luokka:UCI Women's World Tour Luokka:Australian pyöräily
Jean René Constant Quoy

Jean René Constant Quoy (10. marraskuuta 1790 Maillé – 4. heinäkuuta 1869 Rochefort) oli ranskalainen eläintieteilijä ja lääkäri. Vuonna 1814 Quoy väitteli lääketieteen tohtoriksi Montpellier’ssa. Vuonna 1815 hän sai lääkärin viran Rochefortin laivastosairaalassa. Quoy palveli yhdessä Joseph Paul Gaimardin kanssa lääkärinä ja luonnontieteilijänä L’Uraniella Louis Claude de Saulces de Freycinetin johtamalla maailmanympäripurjehduksella (1817–1820). He palvelivat myös Astrolabella (1826–1829) Jules Dumont d’Urvillen alaisuudessa. He kuvailivat nykyisin sukupuuttoon kuolleen (tonganjättiläiskaivajaliskon) (Tachygia microlepis) viimeksi mainitulla matkalla. Sukupuuttoon kuollut uudenseelanninviiriäinen (Coturnix novaezelandiae) on myös heidän kuvailemansa.Zoonomen Vuonna 1830 Quoy valittiin Ranskan tiedeakatemian jäseneksi. Vuosina 1848–1858 hän toimi laivaston ylitarkastajana. Quoyn kunniaksi on nimetty mustahuiluvaris (Cracticus quoyi). == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset ornitologit Luokka:Ranskan tiedeakatemian jäsenet Luokka:Vuonna 1790 syntyneet Luokka:Vuonna 1869 kuolleet