EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
I Walk Alone

__NOTOC__ I Walk Alone on Tarja Turusen single, joka julkaistiin 26. lokakuuta 2007. Kappale debytoi Suomen virallisen singlelistan kuudennella sijalla, ja pysyi listalla yhteensä neljä viikkoa. == Kappaleet == === Single Version === #I Walk Alone (Single Version) #The Reign (Album Track) #I Walk Alone (The Tweaker Remix) #I Walk Alone (Video – Single Version) === Artist Version === #I Walk Alone (Artist Version) #Ciarán’s Well (Album Track) #I Walk Alone (The Darkroom Mix by Deviousnoise) #I Walk Alone (Video – Artist Version) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2007 kappaleet Luokka:Tarja Turusen kappaleet
Samuli Onnela

Samuli Onnela (20. kesäkuuta 1938 Sodankylä – 5. marraskuuta 2018 Oulu) oli Oulun maakunta-arkiston pitkäaikainen johtaja ja historioitsija.Kuolleita. Pohjois-Suomen historian tutkija. Kaleva, 7.11.2018, s. K2/39. ==Henkilöhistoria== Sodankylän Siurunmaassa maanviljelijäperheeseen syntynyt Onnela opiskeli Oulun lyseossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1966. Filosofian kunniatohtoriksi hänet vihittiin Oulun yliopistossa 1998. Onnela työskenteli valmistuttuaan yliopistossa, mutta siirtyi 1974 Oulun maakunta-arkiston palvelukseen. Vuonna 1987 hänestä tuli maakunta-arkiston hoitaja ja vuonna 1992 tehtävänimike muuttui maakunta- arkiston johtajaksi. Eläkkeelle Onnela jäi vuonna 2002. Historian tutkijana hän paneutui varsinkin Pohjois-Suomen historiaan. Hänen merkittävin julkaisunsa aiheesta oli kaksiosainen Suur-Sodankylän historia, jonka ensimmäisen osan hän julkaisi Aimo Kehusmaan kanssa 1995 ja toisen osan yksin 2006. Onnela lahjoitti huomattavan tutkimusaineistokokoelmansa Oulun yliopistolle vuonna 2015. Onnela oli naimisissa Eila Pirhosen kanssa, pariskunnalle syntyi kolme lasta.Allakkamerkinnöistä ensikosketus historiaan. (Viitattu 7.11.2018) ==Julkaisuja== * Esan kirjapaino Oy ja Etelä-Suomen sanomat vuosina 1914–1964, 1968, Samuli Onnela ja Lauri Akkanen * Muurmannin rannan luterilaiset v. 1887-1888, 1973 * Paul Christian Ekdahl – unohdettu omakustantaja vuosisadan takaa, 1973 * Näkökohtia Pohjois-Kalotin muuttoliikkeistä 1800-luvulla, 1975 * Nälkä, agentit, Amerikan kuume vai asevelvollisuus?: Oulun läänin virkamiehet ja Kuopion hiippakunnan papit Amerikan siirtolaisuuden arvioijina, 1975 * Piispanistuimen tulo Ouluun, 1980 * Erik Tulindberg ja Oulu, 1981 * Oululainen ja pohjoissuomalainen tervakulttuuri, 1981 * Oulun hautausmaa, 1982 (toim.) * Inarin historiallisia edellytyksiä itsenäiseen kunnalliselämään: Inarin kunnallishallinto 110 vuotta, 1986 * Koti- ja kotiseutuarkiston opas, 1991, Samuli Onnela, Vuokko Peltola ja Kaarina Sala * Ranuan kunnan ja seurakunnan synty, 1991 * Suur- Sodankylän historia 1, 1995, Aimo Kehusmaa ja Samuli Onnela * Turjanmeren maa: Petsamon historia 1920–1944, Samuli Onnela ja Jouko Vahtola * Suur-Sodankylän historia 2: Suurpitäjä saamelaisten ja suomalaisten maana vuosina 1747–1916, 2006 ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== * Tervonen, Antero (toim.) 1998. Rohkea, reima ja horjumaton: Samuli Onnelalle omistettu 60-vuotisjuhlakirja. Oulun historiaseura. ISBN 951-96266-6-2 * Tarkiainen, Kari – Turunen, Harri (toim.) 2002. Pohjoissuomalaista todellisuutta etsimässä: Oulun maakunta-arkiston 70-vuotisjuhlakirja. Oulun historiaseura. ISBN 951-96266-8-9 ==Aiheesta muualla== * Samuli Onnelalta merkittävä lahjoitus historian oppiaineelle . Oulu.fi. Luokka: Suomalaiset arkistonhoitajat Luokka: Suomalaiset historioitsijat Luokka: Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Die Alive

Die Alive on Tarja Turusen single, joka julkaistiin 7. maaliskuuta 2008. == Kappaleet == # (Album Version) # (Alternative Version) # (Ambience Sublow Mix) # (Full Version) #Die Alive (Video) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2007 kappaleet Luokka:Tarja Turusen kappaleet
Kruunu (Iso-Britannia)

Kruunu () on brittiläinen kolikkotyyppi. Sen nimellisarvo oli vuoteen 1971 asti viisi šillinkiä eli 60 penniä ja vuodesta 1971 vuoteen 1990 asti 25 penniä - kumpikin oli tasan punnan neljäsosa. Vuodesta 1990 asti kruunujen nimellisarvo on ollut viisi puntaa. Ensimmäinen Englannissa käytetty kruunu- niminen kolikko oli elokuussa 1526 käyttöön otettu kultakolikkojen tyyppi, jonka arvo oli neljä šillinkiä ja kuusi penniä. Lokakuussa samana vuonna sen arvoa nostettiin tasan viiteen šillinkiin. Hopeinen kruunun kolikko sai alkunsa vuonna 1551 Edvard VI:n valtakaudella, mutta kultaisia kruunuja lyötiin Kaarle II:n valtakaudelle asti. 1700-luvun puoliväliin mennessä kruunut olivat suurelta osin menettäneet suosionsa rahanvaihdon välineenä. Vuonna 1818 kruunujen ulkoasua uudistettiin lyömällä niihin klaavapuolelle Pyhä Yrjö surmaamassa lohikäärmettä. Uudistettu kolikko miellettiin jopa Euroopan kauneimmaksi. Kruunujen käyttö ei kuitenkaan lisääntynyt. Samoin kävi myös 1800-luvun lopulla, kun niiden käyttöön pyrittiin kannustamaan. Kruunujen suuren koon (läpimitta 38,61 millimetriä) vuoksi niitä on usein käytetty juhlarahojen lyömiseen. Näitä juhlarahoja tuotetaan suurimmaksi osaksi, joskaan ei pelkästään, kuningashuoneeseen liittyvien merkkipäivien kunniaksi. Jotkin pankit sallivat juhlarahakruunujen tallettamisen, ja ne ovat myös käypää valuuttaa postitoimistoissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Englannin punta Luokka:Historialliset rahayksiköt Luokka:Juhlarahat
Victor Teronen

Victor Teronen (myös Viktor, synt. Terentjev; 1. lokakuuta 1923 Suojärvi – 24. joulukuuta 1974 Savonlinna)Kuolinuutinen, Viktor Teronen, Helsingin Sanomat, 1974, No 350, sivu 11, julkaistu 30.12.1974 oli suomalainen taidemaalari, alun perin vaatturi, jonka tuotantoa on erityisesti Savonlinnan alueella. Hän oli Savonlinnan kulttuurielämän keskeisiä hahmoja 1940-luvulta 1960-luvulle. Raja- Karjalan Suojärvellä, Moisseinvaaran kylässä syntynyt Teronen sairasti lapsena luutuberkuloosia, minkä seurauksena hänen jalkansa kasvoivat erimittaisiksi. Hän muutti Savonlinnaan sotien jälkeen ja toimi aluksi vaatturina, sitten kuvataiteilijana. Hän opiskeli Helsingin Vapaassa taidekoulussa ja Taideteollisessa koulussa. Savonlinnassa kaupunginjohtaja Vilho Virtanen antoi Teroselle tilaustöitä, kuten Savonlinnan ammattikoulun ruokalan seinämaalaus Työn aamu (1960) ja Nätkin koulun aulaan tehty maalaus Urheilijat, joka on nykyisin Talvisalon koulun portaikossa. Uransa alussa Teronen teki realistisia maisemia vesi- ja öljyväreillä. Pariisissa käytyään hän muutti tyyliään värikkään abstraktiin suuntaan. Teronen opetti Savonlinnan vapaaopistossa ja kuului muiden savonlinnalaisten taidemaalarien kanssa (Jaakko Karvanen, Vilho Niemi, Olli Palomäki ja Jalmari Vaahtoluoto) vuonna 1961 perustamaansa Dekora- taiteilijaryhmään. Teronen kuoli keuhkosyöpään 51 vuoden iässä 1974. ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== * Makkonen, Heikki ja Makkonen, Asta (toim.): Taistelua erakkomajassa. Victor Terosen elämää ja taidetta. Suojärven Moisseinvaaralaiset ry. 2017. ISBN 978-952-93-8568-3. Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 1974 kuolleet
Nishi-Nippon-rautatiet

pienoiskuva|Nishitetsun 3000-sarjan juna Nishi-Nippon-rautatiet (), lyhyemmin Nishitetsu () on japanilainen rautatieyhtiö, joka toimii Kyūshūn saarella Fukuokan metropolialueella. Se luetaan suurten yksityisten rautatieyhtiöiden (ōte-shitetsu) joukkoon. Nishitetsun rautatielinjojen yhteispituus on 106,1 kilometriä ja vuodessa yhtiö kuljettaa niillä noin 102 miljoonaa matkustajaa (vuonna 2017). Asemia sillä on käytössään 72 kappaletta. Yhtiö liikennöi myös laajaa linja-autoverkostoa. Se on osa Nishitetsu Group -ryhmää, johon kuuluu lukuisia muita yrityksiä muun muassa liikenteen, kiinteistökehityksen ja vähittäiskaupan aloilta. Yhtiöllä on 4 553 työntekijää (vuonna 2018). Sen pääkonttori sijaitsee Fukuokan kaupungin Chūōn suuralueella. == Historia == Nishi-Nippon-rautateiden edeltäjä oli vuonna 1908 perustettu Kyūshūn raitiotieosakeyhtiö (). Se aloitti vuonna 1911 liikennöinnin nykyisen Kita- Kyūshūn kaupungin alueella. Nishi-Nippon-rautatiet syntyi toisen maailmansodan aikana vuonna 1942, kun Japanin hallinto velvoitti sen ja neljä muuta Kyūshūn alueen rautatieyritystä fuusioitumaan. == Linjat == Nishi-Nippon-rautatiet liikennöi neljää rautatielinjaa, joista merkittävin on Fukuokasta etelään Ōmutan kaupunkiin saakka ulottuva Tenjin–Ōmuta-linja. Siitä haarautuu kaksi lyhyempää, Dazaifuun ja Amagiin johtavaa linjaa. Tästä verkostosta erillään Fukuokan keskustan pohjoispuolella kulkee Kaizuka-linja, jonka pääteasemalta on kuitenkin vaihtoyhteys Fukuokan metroon. Symboli Linja Japaniksi Reitti Pituus (km) Tenjin–Ōmuta-linja 天神大牟田線 Nishitetsu-Fukuoka (Tenjin)–Ōmuta 74,8 Dazaifu-linja 太宰府線 Nishitetsu-Futsukaichi–Dazaifu 2,4 Amagi-linja 甘木線 Miyanojin–Amagi 17,9 Kaizuka-linja 貝塚線 Kaizuka–Nishitetsu-Shingū 11,0 == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Yhtiön internetsivut Luokka:Japanilaiset rautatieyhtiöt
Antti Rietrikki Helaakoski

Antti Rietrikki (Rieti) Helaakoski (7. marraskuuta 1858 Raahe – 2. tammikuuta 1945 Tampere) oli suomalainen lyseon lehtori ja maantieteilijä.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899Lehtori Antti Helaakoski 70-vuotias, Aamulehti, 07.11.1928 nro 306, s. 8, Kansalliskirjaston Digitoidut aineistotKoulumies ja tiedemies, joka laulatti poikia tunnilla virkistykseksi ja 80-vuotiaana jatkaa yhä jääkauden ilmiöitä koskevaa tieteellistä tutkimustyötään, Aamulehti, 07.11.1938, nro 301, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Helaakosken vanhemmat olivat merimies Antti Helaakoski ja Maria Hahtola. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun suomalaisesta yksityislyseosta 1881 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1886. Myöhemmin hän valmistui filosofian lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1936. Hänestä tuli vuonna 1936 myös riemumaisteri. Helaakoski oli oppikoulun opettajana Oulussa ja Tampereella. Hän oli vt. saksan kielen, luonnonhistorian ja matematiikan opettajana Tampereen reaalilyseossa 1887–1890, luonnontieteen, maantieteen ja historian lehtorina Oulun lyseossa 1890–1905, historian, maantieteen ja luonnonhistorian kollegana Oulun klassillisessa lyseossa vuoteen 1912 ja viimeksi historian ja maantiedon lehtorina Tampereen lyseossa 1912–1926. Helaakoski tutki muun muassa mannerjäätikön kulkusuuntia Pohjanmaan rannikon ja Näsijärven rantakallioissa. Hänen harrastuksiinsa kuului myös purjehdus omalla purjeveneellä muun muassa Näsijärvellä.Oulun Lyseon luontokerho Esikon havaintokirja vuosilta 1898-1907, Antti Rönkän perunakuoppa-blogi 11.1.2017 Helaakoski oli naimisissa vuodesta 1892 Anna Maria Lindmanin kanssa. Heidän lapsiaan olivat filosofian tohtori, runoilija Aaro Hellaakoski ja taidemaalari Aira Helaakoski.Biografiskt lexikon för Finland 3. Republiken A–L (2011) == Julkaisuja == * Havaintoja jäätymisilmiöiden geomorfologisista vaikutuksista, väitöskirja. Suomen maantieteellisen yhdistyksen julkaisuja 9. Helsinki 1912 * Jouhtenisen saaren rantamuodoista Höytiäisellä. Terra 1/1915 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomalaiset maantieteilijät Luokka:Vuonna 1858 syntyneet Luokka:Vuonna 1945 kuolleet
Anna Karen

Anna Karen (19. syyskuuta 1936 Durban, Etelä-Afrikka – 22. helmikuuta 2022 Lontoo, Englanti) oli eteläafrikkalaissyntyinen englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan ehkä parhaiten englantilaisesta komediasarjasta Mennään bussilla, jossa hän esitti bussikuski Stanin Olive-siskoa kaikkiaan 74 jaksossa. Hän esiintyi myös sarjaan perustuneissa kahdessa elokuvassa sekä spin-off-sarjassa The Rag Trade. Vuodesta 1997 hän esiintyi BBC:n tuottamassa tv-sarjassa EastEnders. Anna Karen tuli Lontooseen vuonna 1952 opiskelemaan London Academy of Music and Dramatic Artissa. Karen kuoli 85-vuotiaana tulipalossa kotonaan Ilfordissa, Lontoossa helmikuussa 2022. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Englantilaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Slieve Donard

Slieve Donard () on Pohjois-Irlannin korkein vuori. Se sijaitsee maakunnan kaakkoisosassa osana Mourne Mountains ylänköä. Sen huippu nousee 850 metriä merenpinnan yläpuolelle. Vuori on koko Irlannin saaren seitsemänneksi korkein kohta. Korkeimman huipun merenpuolella on kaksi matalampaa huippua Millstone Mountain (460 m) ja Crossone (540 m) Englannin kuninkaalliset maanmittarit leiriytyivät vuoren huipulla neljän kuukauden ajan vuonna 1826 osana laajempaa kartoitusretkikuntaa. ==Lähteet== * http://mountainviews.ie/summit/19/?PHPSESSID=54bp5mu54tist0toqjb5olu922 Luokka:Pohjois-Irlannin vuoret ja kukkulat
Sagami-rautatiet

Sagami-rautatiet (), lyhyemmin Sōtetsu (), on japanilainen rautatieyhtiö, joka toimii Suur-Tokion alueella Kanagawan prefektuurissa. Se luetaan suurten yksityisten rautatieyhtiöiden (ōte-shitetsu) joukkoon. Sōtetsun rautatielinjojen yhteispituus on 38,1 kilometriä, ja se kuljettaa vuodessa noin 230 miljoonaa matkustajaa (vuonna 2017). Asemia yhtiöllä on käytössään 25 kappaletta. Sōtetsu on osa Sōtetsu Groupia, johon kuuluu 30 yritystä liikenteen, matkailun, vähittäiskaupan ja kiinteistökehityksen aloilta. Yhtiöllä on 1 163 työntekijää (vuonna 2018). Sen pääkonttori sijaitsee Jokohaman kaupungin Nishin suuralueella. == Historia == Sagami-rautatiet on alun perin perustettu joulukuussa 1917. Toisen maailmansodan aikana vuonna 1943 se fuusioitui Jinchū-rautateiden kanssa, jolloin sen verkoston pituus kasvoi 61,8 kilometriin, mutta jo seuraavana vuonna noin 35 kilometrin pituinen nykyisin JR Higashi-Nihonin Sagami-linjana tunnettu osuus otettiin valtion haltuun. Nykyinen yritys on perustettu virallisesti vuonna 1964. == Linjat == Sagami-rautateiden kaksi matkustajaliikenteen käytössä olevaa rautatielinjaa palvelevat Jokohaman kaupunkia ja ympäröiviä kaupunkeja Kanagawan prefektuurissa. Merkittävin terminaali on Jokohaman rautatieasema. Lisäksi yhtiö liikennöi lyhyttä, rahtiliikenteen käytössä olevaa Atsugi- linjaa. Rakenteilla on yhteys pohjoiseen Tokion suuntaan, joka mahdollistaisi vastavuoroisen läpiajoliikenteen JR:n ja Tōkyū-rautateiden linjoille. Symboli Linja Japaniksi Reitti Pituus (km) Päälinja 本線 Jokohama–Ebina 24,6 Izumino- linja いずみ野線 Futamatagawa–Shōnandai 11,3 Atsugi-linja 厚木線 Sagami-Kokubunin liikennepaikka–Atsugi 2,2 == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Yhtiön internetsivut Luokka:Japanilaiset rautatieyhtiöt
Matthew G. Whitaker

Matthew G. Whitaker (s. 29. lokakuuta 1969) on yhdysvaltalainen juristi. Hän toimi oikeusministeriön kansliapäällikkönä, ja kun Jeff Sessions erosi oikeusministerin virasta 7. marraskuuta 2018, Donald Trump nimitti Whitakerin hänen tilalleen. Whitaker opiskeli Iowan yliopistossa ja suoritti MBA-, oikeustieteen ja humanististen tieteiden kandidaatin tutkinnot. Hän työskenteli liittovaltion syyttäjänä Iowan eteläisessä piirikunnassa 2004-2009. Vuoden 2014 vaaleissa Whitaker pyrki republikaanien senaattoriehdokkaaksi Iowassa. Kun Whitaker nousi vt. oikeusministeriksi, hän sai samalla vastuun presidentti Trumpin Venäjä-kytkentöihin liittyvän tutkinnan valvomisesta. Hänen edeltäjänsä oli kieltäytynyt tehtävästä ja todennut olevansa jäävi, koska oli itse mukana Trumpin kampanjassa. Whitaker on julkisesti arvostellut tutkintaa ja sanonut, että presidentin lähipiirin Venäjä-yhteyksiin kohdistuva tutkinta ”menee liian pitkälle”. Tämän arvostelun takia demokraattisenaattorit ovat vaatineet, että myös Whitaker jäävää itsensä. Presidentti Trump kertoi 7. joulukuuta, että hän on esittänyt William Barria uudeksi oikeusministeriksi. Senaatin täytyy hyväksyäehdotus ennen kuin Barr voidaan nimittää. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Henkilökuva 26.https://www.hs.fi/ulkomaat/art-2000005925693.html9.2018 NY Times Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Yhdysvaltalaiset republikaanipoliitikot Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Yhdysvaltain oikeusministerit
Denmark Placen tulipalo

Denmark Placen tulipalo oli Lontoon Denmark Streetillä luvattomassa yökerhossa tapahtunut tuhopoltto, jossa kuoli 37 henkeä. Aamuyöllä 16. elokuuta 1980 John Thompson riitautui baarimestarin kanssa drinkin hinnasta. Hän otti taksin läheiselle huoltoasemalle, josta hankkimaansa bensiiniä hän valutti baarin postilaatikkoon ja sytytti tulitikulla. Sisällä oli tanssimassa 150 ihmistä laudoitettujen ikkunoiden ja lukittujen hätäuloskäyntien takana. Monet selvinneet kävelivät pois paikalta vammoista huolimatta, koska eivät halunneet olla tekemisissä viranomaisten kanssa. == Lähteet == Luokka:City of Westminster Luokka:Murhat Yhdistyneessä kuningaskunnassa Luokka:Tulipalot Lontoossa Luokka:Tuhopoltot Luokka:Tulipalot yökerhoissa Luokka:Vuoden 1980 rikokset Luokka:Vuoden 1980 onnettomuudet Luokka:1980-luvun tulipalot
Munro

Munro on Skotlannissa olevista yli 3 000 jalkaa (914,4 m) korkeista vuorista käytetty nimitys. ==Munrojen historia== Skotlantilainen vuorikiipeilijä baronetti Sir Hugh Munro julkaisi vuonna 1891 Journal of the Scottish Mountaineering Club (SMC) -lehdessä listan "Tables giving all the Scottish mountains exceeding 3,000 feet in height", jossa hän luetteloi 538 skotlantilaista vuorenhuippua. Niistä hänen mielestään 283 oli erillisiä vuoria, jotka pian opittiin tuntemaan "Munroina". Loput 255 olivat hänen mielestään toissijaisia huippuja eli "Toppeja". ==Munrojen kerääminen== Sir Hugh Munro ei koskaan käynyt kaikilla Munroilla. Ensimmäisenä kaikki vuoret kiipesi A. E. Robertson vuonna 1901. Tämän jälkeen Munrojen keräämisestä tuli suosittua brittiläisten kävelijöiden ja vuorikiipeilijöiden keskuudessa. 1980-luvun lopulla huippujen kiertämisestä tuli yleisesti suosittua, jollaisena se on yhä säilynyt. == Aiheesta muualla== == Lähteet == Luokka:Skotlannin vuoret ja kukkulat
U Ottama

U Ottama (1897 – 9. syyskuuta 1939) oli burmalainen buddhalainen munkki, jota on pidetty ensimmäisenä merkittävänä burmalaisena kansallisena johtajana. U Ottama sai vaikutteita Intian itsenäisyysliikkeeltä ja Mahatma Gandhin menetelmistä, joita hän alkoi soveltaa Burmassa kirjoitellen lehtiin ja järjestäen poliittisia tapahtumia. Burman brittiviranomaiset pidättivät U Ottaman useampaan otteeseen ja hän kuoli vankeudessa vuonna 1939. ==Elämäkerta== U Ottama syntyi vuonna 1897. Etniseltä taustaltaan hän oli arakanilainen. Nimeä U Ottama hän käytti todennäköisesti 1880-luvulla toimineen Mingyi-U Ottaman mukaan. Nuoruudessaan U Ottama matkusteli ympäri maailmaa käyden esimerkiksi Ranskassa ja ehkä myös muissa Euroopan maissa. Hän toimi myös paalin kielen opettajana Tokion yliopistossa Japanissa ja opiskeli paikallista buddhalaisuutta Kiotossa. Paalin ja sanskritin opettajana hän oleskeli myös pitkään Kalkutassa Intiassa. Intiassa U Ottama otti osaa politiikkaan ja joidenkin lähteiden mukaan hän oli toiminut myös Hindu Mahasabha -puolueen puheenjohtajana. Intiassa oleskellessaan hän tutustui myös Intian itsenäisyysliikkeen jäseniin ja Mahatma Gandhin menetelmiin. Palatessaan Burmaan vuonna 1919 U Ottama oli mukana perustamassa buddhalaisia seuroja ja myöhemmin hän perusti isänmaallisen seuran eli Wuthana Athins. U Othama kirjoitti Maung Ba Penin ja Maung Hla Penin perustamaan Thuriya- eli Aurinko-lehteen, joissa hän ehdotti Intian itsenäisyysliikkeen tapaisia toimia esimerkiksi englantilaisten tuotteiden boikotoimisesta ja jopa veron maksusta kieltäytymistä. Brittejä hän piti esteenä buddhalaisen nibbanan eli nirvanan saavuttamiselle. Brittejä hän syytti myös erilaisten turmeluksien, kuten alkoholismin, rikollisuuden ja oopiumin käytön lisääntymisestä. Poliittisissa tilaisuuksissa hän esiintyi munkkikaavussaan ja piti puheita usein hindiksi hinduihin ja muslimeihin vedotakseen. Burman brittiviranomaiset pidättivät U Ottaman vuonna 1921 ja hän sai 20 kuukauden vankeusrangaistuksen. Hänen kannattajansa järjestivät vastalauseeksi briteille hartalin eli eräänlaisen yleislakon. Hartal merkitsi mielenosoituksia, paastoamista ja uskonnollisia seremonioita. Lisäksi buddhalaisten, hindujen ja muslimien uskonnolliset johtajat tuomitsivat brittien toimet Shwdagonin pagodissa järjestetyssä kokouksessa. U Ottama pääsi vapaaksi vuonna 1922, mutta hänelle annettiin toinen, tällä kertaa kolmivuotinen vankeusrangaistus vuonna 1924. Päästyään vapaaksi hänet vangittiin jälleen vuonna 1928. U Ottama kuoli vankeudessa 9\. syyskuuta 1939. U Ottamaa on pidetty ensimmäisenä merkittävänä burmalaisten kansallisena johtajana, joka innoitti myös myöhemmin toimineita burmalaisia vaikuttajia. ==Lähteet== Luokka:Myanmarilaiset henkilöt Luokka:Buddhalaiset munkit Luokka:Vuonna 1897 syntyneet Luokka:Vuonna 1939 kuolleet
Charles Currey

Charles Norman Currey (26. helmikuuta 1916 – 10. toukokuuta 2010) oli brittiläinen kilpapurjehtija ja olympiamitalisti. Currey saavutti Finnjolla- veneluokassa olympiahopeaa Helsingissä 1952.Olympics at Sports- Reference.comhttps://www.thetimes.co.uk/article/charles-currey-olympic- yachtsman-and-boatbuilder-qxj07b6vrvk == Lähteet == * Charles Currey Bio, Stats, and Results Olympics at Sports-Reference.com === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Brittiläiset kilpapurjehtijat Luokka:Brittiläiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1916 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet
Domretor

Domretor on suomalainen elintarvikealan yritys, joka tekee valmisruokia ja puolivalmisteita. Yrityksen tuotantotilat ovat Kauhavalla. Se on loppuvuodesta 2020 lähtien kuulunut elintarvikekonserni Atriaan. Domretor on perustettu vuonna 1999 ja se toimi aluksi valmisruokien sopimusvalmistajana. Tehtaalla valmistui muun muassa Härkis-tuotteita Verso Foodille. Atria tuli Domretorin osakkaaksi vuonna 2013 vajaan neljänneksen omistusosuudella. Vuonna 2020 yhtiö siirtyi kokonaan osaksi Atria-konsernia. Tuolloin Domretorissa oli noin 70 työtekijää, lisäksi sesonkityöntekijöitä oli noin 40. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset elintarvikeyritykset Luokka:Suomalaiset elintarvikealan tuotemerkit Luokka:Kauhavalaiset yritykset
Trevor Francis

Trevor John Francis (19. huhtikuuta 1954 Plymouth, Devon – 24. heinäkuuta 2023 Marbella, Espanja) oli englantilainen jalkapalloilija, joka pelasi hyökkääjänä Englannin maajoukkueessa 1970- ja 1980-luvuilla ja oli kahdesti voittamassa seurajoukkueiden Euroopan cupia. Hänestä tuli vuonna 1979 Britannian ensimmäinen pelaaja, josta maksettiin siirtosummana miljoona puntaa. == Seurajoukkueura == Francis nousi liigapelaajaksi 16-vuotiaana Birmingham Cityssä ja oli nostamassa joukkuetta silloiseen pääsarjaan, 1. divisioonaan keväällä 1972. Koko vuosikymmenen ajan hän oli joukkueen tärkeimpiä pelaajia ja teki 29 liigamaalia parhaalla kaudellaan 1977–1978. Nottingham Forest osti hänet yli miljoonaan puntaan nousseella siirtosummalla 9. helmikuuta 1979. Samana keväänä hän teki Euroopan cupin loppuottelun voittomaalin Nottinghamin voittaessa ruotsalaisen Malmö FF:n 1–0. Seuraavana keväänä Nottingham voitti Euroopan cupin toistamiseen mutta loukkaantumisista kärsinyt Francis ei pystynyt pelaamaan loppuottelussa. Hän kävi lainasopimuksella pelaamassa myös Yhdysvalloissa Detroit Expressin joukkueessa. Vuonna 1981 Francis siirtyi Manchester Cityyn, jossa hän pelasi yhden kauden. Vuonna 1982 hän siirtyi italialaisseura Sampdoriaan, jossa hän oli voittamassa Italian cupia vuonna 1985. Vuonna 1986 hän siirtyi toiseen italialaisseuraan Atalantaan, jossa hän pelasi yhden kauden. Kotisaarelle palattuaan hän pelasi vielä skotlantilaisseura Rangersissä, Queens Park Rangersissä ja liigacupin vuonna 1991 voittaneessa Sheffield Wednesdayssä, kahdessa viimeksi mainitussa pelaaja-valmentajana. Francis jatkoi valmentajauraansa vielä Birmingham Cityssä vuosina 1996–2001 ja Crystal Palacessa vuosina 2001–2003. Vuonna 2001 Birmingham City ylsi liigacupin loppuotteluun, jossa se hävisi Liverpoolille. == Maajoukkueura == Francis pelasi 52 maaottelua ja teki niissä 12 maalia vuosina 1977–1986. Kaksi maalia samassa ottelussa hän teki lokakuussa 1979 Pohjois-Irlantia ja syyskuussa 1982 Tanskaa vastaan; molemmat olivat EM- karsintaan kuuluneita vierasotteluita. MM-kilpailuissa 1982 Francis pelasi viidessä ottelussa ja teki yhden maalin sekä Tšekkoslovakiaa että Kuwaitia vastaan. == Lähteet == Luokka:Englantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Englantilaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Pohjanlampi (pienalue)

Pohjanlampi on Jyväskylän pienalue Kuokkalan kaupunginosan itälaidalla. Se on osa Pohjois-Kuokkalan tilastoaluetta. Alueella sijaitsee lähikirjasto, päiväkoti ja Kuokkalan yhtenäiskoulu. Pohjanlammen asuinrakenuskanta on valmistunut enimmäkseen 1990-luvulla ja 2000-luvun ensikymmenyksellä, ja koostuu rivi- ja pientaloista. Pohjanlampi on myös pienalueella sijaitsevan lammen nimi. == Lähteet == Luokka:Kuokkala (Jyväskylä)
Foúrnoi

Foúrnoi () voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa: * Foúrnoi eli Foúrnoi Korseón, pieni Pohjois-Egean saariin kuuluva saariryhmä * Foúrnoi, saari Foúrnoin saariryhmässä * Foúrnoi, kylä Foúrnoin saarella * Foúrnoi Korseón, Kreikan kunta Ikarían alueyksikössä Pohjois-Egean saarten alueella == Katso myös == * Fourní, useita merkityksiä
Yhdistyneen kuningaskunnan kansallispuistot

Yhdistyneen kuningaskunnan kansallispuistot ovat kansallisesti merkittäviä luonnonsuojelualueita Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Niiden hoito ja hallinto on kansallista toimintaa, mutta puistojen maa-alueet ovat tyypillisesti yksityisessä omistuksessa. Puistojen alueella asuu tuhansia ihmisiä, South Downsin alueella jopa satatuhatta henkeä. Rakentamista ja elinkeinojen harjoittamista puistoalueella säädellään tarkasti. Puistoja on kaikkiaan viisitoista: kaksi Skotlannissa, kolme Walesissa ja kymmenen Englannissa. Nro* Puisto Maa perustettu km² 1 Peak District Englanti 1951 1438 2 Lake District Englanti 1951 2362 3 Snowdonia Wales 1951 2142 4 Dartmoor Englanti 1951 956 5 Pembrokeshiren rannikko Wales 1952 620 6 North York Moors Englanti 1952 1436 7 Yorkshire Dales Englanti 1954 2178 8 Exmoor Englanti 1954 693 9 Northumberlandin kansallispuisto Englanti 1956 1049 10 Brecon Beacons Wales 1957 1351 11 The Broads Englanti 1989 303 12 New Forest Englanti 2005 580 13 South Downs Englanti 2009 1641 14 Cairngormsin kansallispuisto Skotlanti 2003 4528 15 Loch Lomondin ja Trossachsin kansallispuisto Skotlanti 2002 1825 *Numerot 1-13 viittaavat oheiseen karttaan *Numerot 1-13 viittaavat oheiseen karttaan *Numerot 1-13 viittaavat oheiseen karttaan *Numerot 1-13 viittaavat oheiseen karttaan *Numerot 1-13 viittaavat oheiseen karttaan == Lähteet == Yhdistynyt kuningaskunta *
Stuart Russell

Stuart Russell (s. 1962) on brittiläinen tietojenkäsittelytieteilijä, joka on erikoistunut tekoälyyn. Russell toimii professorina UC Berkeleyssä ja on kirjoittanut Peter Norvigin kanssa tekoälyalalla merkittävän teoksen Artificial Intelligence: A Modern Approach, joka on maailman käytetyin tekoälyn oppikirja. Sitä käytetään yli 1 300 yliopistossa ja yli 110 maassa.Berkeley. Viitattu 8.11.2018 Vuonna 2018 Russell esiintyi tekoälyn asiantuntijana dokumenttielokuvassa Do You Trust This Computer?. ==Teokset== *Russell, Stuart; Norvig, Peter. Artificial Intelligence: A Modern Approach ==Lähteet== Luokka:Brittiläiset tietojenkäsittelytieteilijät Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1962 syntyneet
Ministro Zenteno (1896)

Ministro Zenteno oli Chilen laivaston vuonna 1896 vesillelaskettu panssarikansiristeilijä. == Valmistus == Marraskuussa 1894 Brasilian hallitus tilasi Armstrong, Mitchell and Companyltä kolme 3 400 tonnin ja 20 solmun panssarikansiristeilijää, joiden telakkanumerot olivat 629, 630 ja 631. Ensimmäisen tilatun aluksen köli laskettiin 6. toukokuuta 1895 Elswickin telakalla, mutta talousvaikeuksien vuoksi Brasilia ei kyennyt toimittamaan ensimmäistä maksuerää. Työt aluksella keskeytettiin ja se myytiin lopulta syyskuussa 1895 Chilelle, joka nimesi sen ensin Chacabucoksi. Alus laskettiin vesille 1. helmikuuta 1896 nimellä Ministro Zentenona.Brook, Peter s. 83 == Palvelus == Alus lähti 27. maaliskuuta 1897 Devonportista Chileen. Alus kuului helmikuussa 1899 Argentiinan ja Chilen yhteistoimintaa juhlistaneeseen laivueeseen, kun Britannian välittämä sovintoesitys maiden väliseen rajakiistaan oli hyväksytty.Brook, Peter s. 84 Alus osallistui 1901 Pan- Amerikan kokoukseen Meksikossa. Vuonna 1907 alus lähti Valparaisosta koulutuspurjehdukselle vieraillen Punta Arenasissa, Bahiassa, La Guairassa, Bermudalla, Hampton Roadsissa, Annapolisissa, Newportissa, Plymouthissa, Brestissä, El Ferrolissa, Lissabonissa, Argelissa, Maltalla, La Speziassa, Genovassa, Barcelonassa, Cartagenassa, Gibraltarilla, Santa Cruz de Tenerifessa, Rio de Janeirossa, Buenos Airesissa, Puerto Madrynissä, Punta Arenasissa, Puerto Monttissa, Talcahuenossa ennen paluutaan Valparaisoon 8. joulukuuta 1907. Vuodesta 1923 alkaen alus oli tutkimusaluksena ja se romutettiin 1931. == Lähteet == * * * * === Viitteet === Luokka:Chilen laivaston risteilijät Luokka:Armstrongin valmistamat alukset
Francesca Woodman

Francesca Stern Woodman (3. huhtikuuta 1958 – 19. tammikuuta 1981) oli yhdysvaltalainen valokuvaaja, joka tunnetaan mustavalkoisista, naisia esittävistä valokuvistaan. Kuvissa on yleensä joko hän tai muita naisia, joko vaatteet päällä tai ilman vaatteita. Pitkien valotusaikojen takia monet Woodmanin valokuvista ovat sumuisia, jolloin naiset näyttävät sulautuvan ympäristöönsä. Woodman teki itsemurhan 22-vuotiaana hypätessään rakennuksen ikkunasta. == Aiheesta muualla == * Woodmanin valokuvia Luokka:Yhdysvaltalaiset valokuvaajat Luokka:Itsemurhan tehneet Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Vuonna 1981 kuolleet
Evoluutio – Miten lajit kehittyvät?

Evoluutio – Miten lajit kehittyvät? on Juha Valsteen kirjoittama eliöiden kehittymistä käsittelevä teos. Sen on vuonna 2018 julkaissut Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Tuoreinta tietoa evoluutiosta tarjoava kirjaKirjan takakansi jakautuu yhdeksään pääjaksoon, joiden numerointi tosin on virheellinen, 7. luku puuttuu. Niiden alla hän käsittelee lyhyiden ja pitkien lukujen verran eri aiheita. Lopussa on selityksin varustettu luettelo termeistä ja käsitteistä. Valste on aiemmin kirjoittanut useita kirjoja ihmisen evoluutiosta, tuoreimpina Ihmislajin synty vuonna 2012 ja Neandertalinihminen – kadonnut lajitoveri 2015. Valste käsittelee kirjassa myös kehitysajatuksen historiaa sekä evoluution ja uskontojen suhdetta siihen. Asenne evoluutioon on esimerkiksi Suomen evankelis-luterilaisen kirkon piirissä muuttunut siten, että sitä pidetään totena.Miten evoluutio toimii, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura 8.11.2018 ==Luvut== * Kehitysajatuksen historiaa * Eliömaailman kehitys * Mitä evoluutio on? * Evoluution todisteita * Kromosomit ja geenit * Perinnöllinen muuntelu ja sopeutuminen * Lajiutuminen * Evoluutio ja uskonnot * Ihmisen kehitys – oiva esimerkki evoluutiosta ==Lähteet== Luokka:Kirjat evoluutiosta Luokka:Suomalaiset biologian tietokirjat Luokka:Vuoden 2018 kirjat
Mahāyāna Mahāparinirvāṇa Sūtra

pienoiskuva|Sui-dynastian aikainen Nirvana Sutra kantonilaisessa museossa. Mahāyāna Mahāparinirvāṇa Sūtra eli Nirvana Sutra on mahajanaan kuuluva buddhalainen teksti. Se on kirjoitettu sanskritin kielellä, ja se kertoo Buddhan viimeisistä opetuksista ennen hänen kuolemaansa eli siirtymistään parinirvanaan. Nimityksellä Mahāparinirvāṇa Sūtra voidaan tarkoittaa kahta eri tekstiä, joista vanhempi kuuluu paalinkieliseen kaanoniin eli theravadaan ja uudempi on sen pohjalta tehty laajempi sanskritinkielinen kokonaisuus, joka kuuluu mahajanaan. Mahāyāna Mahāparinirvāṇa Sūtra on kirjoitettu vaiheittain ensimmäisellä ja toisella vuosisadalla jaa. eteläisessä Intiassa. Sen opetukset buddhaluonnosta sekä kaikkien tuntemiskykyisten olentojen mahdollisuudesta saavuttaa buddhuus ovat vaikuttaneet suuresti Itä-Aasian buddhalaisuuteen. Nirvana Sutran alkukielinen teksti on säilynyt nykyaikaan vain katkelmina. Kiinalaisina ja tiibetiläisinä käännöksinä tekstistä on eripituisia versioita, joissa on myös alkuperäiseen versioon myöhemmin lisättyjä laajennuksia. Sutra alkaa kuvauksella ajasta, jolloin Buddha on siirtymässä nirvanaan ja ”80 miljardia sataatuhatta bhiksua” eli munkkia ympäröi hänet joka suunnasta. Buddhan suusta tulee erivärisiä säteitä, jotka valaisevat tuhannet Buddhan maat, ja kaikkien olentojen synnit ja huolet pyyhitään pois, mutta ihmiset surevat silti sitä, että hän ei jää heidän luokseen. Buddha puhuu kuulijoilleen, ja näistä opetuksista muodostuu sutran sisältö. Nirvana Sutraa ei ole suomennettu. Sen koko nimi sanskritin kielellä on Mahaparinirvana Maha-Sutra eli ”Suuren täydellisen nirvanan suuri sutra”. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Nirvana Sutran englanninkielinen käännös vuodelta 1973 (pdf) Luokka:Buddhalaiset kirjoitukset
Arnold Machin

Arnold Machin (1911 - 8\. maaliskuuta 1999) oli brittiläinen kuvanveistäjä. Hänen tekemänsä muotokuva kuningatar Elisabet II:sta oli vuosikaudet käytössä Englannin punnan kolikoissa ja Royal Mailin postimerkeissä. Machin syntyi Stoke-on-Trentissä Staffordshiressä perheeseen, jolla oli pitkät perinteet savenvalannassa. Hän pääsi 14-vuotiaana oppipojaksi Mintonsin posliinitehtaaseen. Hän kävi useita taidekouluja, joista yksi oli Lontoon Royal College of Art. Toisen maailmansodan aikana hän oli aseistakieltäytyjä ja oli tämän vuoksi jonkin aikaa vankilassa. 1940-luvulla kolme Machinin terrakottatyötä pääsi Tate-taidegalleriaan. 1950-luvulla hän teki rintakuvia useista merkkihenkilöistä, kuten Winston Churchillistä, prinssi Philipistä ja Franklin D. Rooseveltistä. Vuonna 1965 Postmaster General Tony Benn pyysi Machinia yhtenä muiden taiteilijoiden joukosta toimittamaan oman ehdotuksensa uudeksi postimerkkeihin painettavaksi kuningattaren muotokuvaksi. Machinin ehdotus valittiin, ja ensimmäiset hänen kuvaansa kantavat Royal Mailin postimerkit tulivat myyntiin 5. kesäkuuta 1967. Samaa kuvaa käytettiin postimerkeissä 50 vuoden ajan yli 130 erivärisessä merkissä. Se lyötiin myös punnan kolikoihin vuosien 1968-1984 välillä. Machin kuoli 8. maaliskuuta 1999 kotonaan Staffordshiressä. Hänen vaimonsa Patricia Newton oli tunnettu kukka- aiheiden maalari ja heidän poikansa Francis arkkitehti. == Kunnianosoitukset ja arvonimet == Machinista tehtiin vuonna 1965 Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäsen arvolla Officer. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset kuvanveistäjät Luokka:Brittiläisen imperiumin ritarikunta Luokka:Vuonna 1911 syntyneet Luokka:Vuonna 1999 kuolleet
Kuihtuu kesäinen maa

Kuihtuu kesäinen maa on Rauli Badding Somerjoen esittämä musiikkikappale vuodelta 1981. Se on merkitty Somerjoen sävellykseksi. Sanat on tehnyt Pirkko- Liisa Vakkuri. Marraskuussa 2018 esitettiin, että sävelmä on plagiaatti unkarilaisesta 1960-luvun iskelmähitistä ”Minden ember boldog akar lenni”, jonka tekijät ovat Attila Dobos ja Sandor Halmágyi. Unkarilainen sävelmä on levytetty ensi kerran vuonna 1966, laulusolistina Teri Harangozó. ”Kuihtuu kesäinen maa” julkaistiin vuonna 1981 singlenä ja vuonna 1982 albumilla Ikkunaprinsessa. Laulun ovat levyttäneet myös muun muassa Yölintu ja Marko Maunuksela.. == Lähteet == Luokka:Rauli Badding Somerjoen kappaleet Luokka:Vuoden 1981 kappaleet
Robert Liston

Robert Liston (28. lokakuuta 1794 Ecclesmachan, Länsi-Lothian, Skotlanti – 9. joulukuuta 1847 Lontoo, Englanti) oli skotlantilainen kirurgi. Hänet tunnettiin taidoistaan aikakautena, jolloin ei ollut anestesiaa ja jolloin nopeudella oli merkitystä potilaan kipuun ja selviytymiseen. Liston oli uranuurtaja useissa eri amputaatiomenetelmissä, ja hän oli ensimmäinen, joka käytti anestesiaa (eetteri) Euroopassa erään leikkauksen aikana vuonna 1846. Liston nimitettiin Edinburghin yliopiston anatomian opettajaksi vuonna 1818 ja hän harjoitti kirurgiaa Edinburghin sairastuvassa Royal Infirmary of Edinburghissa. Hänen tärkeimpiä teoksiaan ovat The Elements of Surgery (1832) ja Practical Surgery (1837). == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Brittiläiset keksijät Luokka:Brittiläiset kirurgit Luokka:Vuonna 1794 syntyneet Luokka:Vuonna 1847 kuolleet
Kansallisarkiston Joensuun toimipaikka

Kansallisarkiston Joensuun toimipaikka (vuoteen 2017 Joensuun maakunta- arkisto) on yksi Suomen Kansallisarkiston toimipaikoista. Vuoteen 2017 se oli yksi Suomen seitsemästä maakunta-arkistosta, jotka yhdessä Kansallisarkiston kanssa muodostivat Arkistolaitoksen. Vuoden 2017 alussa maakunta-arkistot sulautuivat osaksi Kansallisarkistoa. Niistä tuli Kansallisarkiston toimipaikkoja ja vanhan arkistolaitoksen hallinnolliset rakenteet purettiin. ==Historia== Joensuun maakunta-arkiston juuret ulottuvat 1930-luvulle. Pohjois-Karjalan maakuntaliiton 21. maaliskuuta 1936 pitämässä perustavassa kokouksessa asetettiin tavoitteeksi paitsi oman läänin, myös oman korkeakoulun ja oman maakunta-arkiston perustaminen. Kaikki saatiin ainakin joksikin aikaa. Joensuun maakunta-arkisto aloitti toimintansa syyskuun 1. päivänä 1974 väliaikaisissa tiloissa Pohjois-Karjalan lääninvirastotalolla. Vuonna 1991 arkisto pääsi muuttamaan sille rakennettuihin tiloihin Joensuun yliopiston kampukselle. Samana vuonna silloinen valtionarkisto päätti siirtää Kuopion läänin arkistot Mikkelin maakunta-arkistosta Joensuuhun. Myös Kuopion läänin viranomaiset määrättiin suorittamaan jatkossa arkistosiirtonsa Joensuun maakunta-arkistoon. Päätös ennakoi tulevaa piirijakomuutosta, joka toteutuikin muutamaa vuotta myöhemmin. Vuoden 1997 piirijaossa Joensuun alueeksi määriteltiinkin Pohjois-Karjalan ja Pohjois-Savon maakuntien alueet. Vuonna 2017 Joensuun maakunta-arkisto sulautui osaksi Kansallisarkistoa muiden maakunta-arkistojen tapaan. Entinen Joensuun maakunta-arkisto toimii nykyään Kansallisarkiston Joensuun toimipaikkana. Maakunta-arkiston johtajina ovat toimineet: * Raimo Pohjola 1974–1984 * Jarno Linnolahti 1985–2016 ==Aineistot ja tietopalvelu== Piirijaon mukaisesti Joensuun maakunta-arkisto vastaanotti valtion virastojen asiakirjasiirrot Pohjois-Karjalan ja Pohjois-Savon liittojen alueilta. Virastot luovuttivat maakunta-arkistoon 40 vuotta vanhemmat pysyvästi säilytettävät asiakirjat. Myös yksityiset henkilöt, järjestöt ja seurat siirsivät runsaasti asiakirjoja maakunta-arkistoon. Vuoden 2012 lopussa maakunta-arkistossa oli asiakirjoja yli kymmenen hyllykilometriä, näistä noin kymmenen prosenttia oli yksityisiä arkistoja. Mikrofilmien määrä oli yli 140 000 kappaletta. Entisessä maakunta-arkistossa säilytetään seurakuntien vanhoja arkistoja. Toimipaikan vanhimmat asiakirjat ovat 1600-luvulta. Suurimmat asiakasryhmät muodostuvat historiantutkijoista ja opiskelijoista sekä suku- ja kotiseutututkimuksen harrastajista. Asiakaskäyntejä on vuodessa noin 4 000\. Entisen maakunta-arkiston asiakkailla on käytettävissään 20-paikkainen tutkijasali ja kahdeksanpaikkainen mikrofilmien lukusali sekä asiakaspäätteitä, joissa on internet-yhteys. Asiakkaiden käytössä on käsikirjasto, minkä lisäksi on myös mahdollista tilata teoksia makasiineihin sijoitetuista kirjakokoelmista. Entisen maakunta- arkiston vieressä sijaitsee yliopiston kirjasto. == Aiheesta muualla == * Kansallisarkiston Joensuun toimipaikka Luokka:Joensuun rakennukset ja rakennelmat Luokka:Kansallisarkisto
Kansallisarkiston Vaasan toimipaikka

Kansallisarkiston Vaasan toimipaikka on yksi Suomen Kansallisarkiston toimipaikoista. Se oli aiemmin Vaasan maakunta-arkisto, yksi Suomen seitsemästä maakunta-arkistosta, jotka yhdessä Kansallisarkiston kanssa muodostivat Arkistolaitoksen. Vuoden 2017 alussa maakunta-arkistot sulautuivat osaksi Kansallisarkistoa. Niistä tuli Kansallisarkiston toimipaikkoja ja vanhan arkistolaitoksen rakenteet purettiin. ==Historia== Suomen viidentenä maakunta-arkistona aloitti toimintansa vuonna 1936 Vaasan maakunta-arkisto. Arkisto oli nuorin maakunta-arkistojen ensimmäisen aallon aikana perustetuista. Sen toimialueeksi oli määritelty tuolloinen Vaasan lääni. Toiminta alkoi samassa rakennuksessa Vaasan kaupunginkirjaston kanssa. Yhteiseloa kirjaston kanssa ja jatkuvasti ahtaista tiloista valitellen kesti vuoteen 1987, jolloin arkisto pääsi muuttamaan entiseen SOK:n varastokiinteistöön, jossa entinen arkisto, nykyinen Kansallisarkiston toimipaikka edelleenkin toimii. Tosin tilat ovat jälleen käymässä ahtaiksi. Eritoten Vaasan-maakunta-arkisto joutui panostamaan kaksikielisyyteen, vaikka etenkin Turussa ja myös Hämeenlinnassa ruotsinkielisten tallenteiden osuus on ollut kohtuullisen merkittävä. Vuonna 2017 Vaasan maakunta-arkisto sulautui osaksi Kansallisarkistoa muiden maakunta-arkistojen tapaan. Entinen maakunta- arkisto on nykyään Kansallisarkiston Vaasan toimipaikka. Arkiston johtajina ovat toimineet: * Toivo T. Rinne 1936–1946 * Aimo Wuorinen 1946–1970 * Martti Favorin 1971–1975 * Rauno Turunen 1977–1983 (vt. 1976–) * Jaakko Sarkamo 1984–1995 * Eljas Orrman 1995–2000 * Arja Rantanen 2000–2016 ==Kokoelmat== Vaasan maakunta-arkiston kokoelmat karttuivat etupäässä Pohjanmaan, Keski- Pohjanmaan ja Etelä-Pohjanmaan liittojen alueella toimivien piiri- ja paikallishallintoviranomaisten yli 40 vuotta vanhoista asiakirjoista. Entisen maakunta-arkiston kokoelmat ovat laajuudeltaan noin seitsemän hyllykilometriä. Viranomaisarkistojen lisäksi kokoelmiin kuuluu satoja yksityisarkistoja, kuten liikeyritysten, yhdistysten, seurojen, kylien, talojen, sukujen, perheiden tai yksityishenkilöiden arkistoon tallentamia. Vanhin asiakirjatoimipaikassa on vuodelta 1407 peräisin olevan kauppakirja Norra Vallgrundin kyläarkistoon sijoitettuna. Viranomaisten vanhimmat yhtäjaksoiset asiakirjasarjat alkavat pääsääntöisesti aikaisintaan 1600- ja 1700-luvuilta. Kuitenkin suurin osa arkistomateriaalista koostuu autonomian ja itsenäisyyden ajan arkistotallenteista. Myös Vaasassa on laaja kokoelma mikrotallenteita, jotka paljolti palvelevat hyvin laajaa sukututkimusharrastusta. Vaasan on toivottu erikoistuvan myös esimerkiksi siirtolaisuuteen, sillä onhan arkiston alue mitä selvimmin Suomen siirtolaisten lähtöaluetta. Entisen maakunta-arkiston kokoelmiin kuuluu myös merkittävänä osana yli 50 000 nidettä käsittävä kirjasto, joka koostuu lähinnä historian alaan liittyvästä kirjallisuudesta. Kirjoja ei kuitenkaan anneta kotilainaan. == Aiheesta muualla == * Kansallisarkiston Vaasan toimipaikka Luokka:Vaasan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Kansallisarkisto
Minna Rytisalo

Minna Rytisalo (s. 1974 Sodankylä) on suomalainen kirjailija ja lukion äidinkielenopettaja. Rytisalon esikoisteos Lempi (2016) oli ehdolla Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon, Runeberg-palkinnon ja Lappi- kirjallisuuspalkinnon saajaksi. Vuonna 2017 teos sai Kiitos kirjasta -mitalin ja Botnia-palkinnon. Rytisalon toinen romaani, Minna Canthista kertova Rouva C, ilmestyi vuonna 2018. Kirja oli ilmestymisvuotensa myydyimpiä teoksia ja voitti muun muassa Vuoden kirja -palkinnon, Kaarlen palkinnon ja Tulenkantaja- palkinnon. Teos oli myös yleisön suosikki HelMet- kirjallisuuspalkintoehdokkaista 2019. Rytisalo opiskeli Jyväskylän yliopistossa pääaineenaan suomen kieli ja sivuaineina kirjallisuus, puheviestintä, journalistiikka ja taidehistoria. Hän on koulutukseltaan filosofian maisteri. Rytisalo asuu Kuusamossa. ==Teokset== * * * Jenny Hill. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 2023. ISBN 978-951-0-48983-3 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Minna Rytisalon Lempi Aamun kirjassa Yle Areena. 1.12.2016. * Minna Rytisalon Rouva C. Aamun kirjassa Yle Areena. 24.1.2019. Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
The Outward Urge

The Outward Urge on brittiläisen tieteiskirjailijan John Wyndhamin tieteisromaani vuodelta 1959. Kirja julkaistiin John Wyndham- ja Lucas Parkes -nimisten henkilöiden yhteistuotantona, mutta molempien nimien takana oli todellisuudessa sama henkilö - salanimi Lucas Parkes syntyi Wyndhamin useista keskimmäisistä nimistä. Romaani koostuu neljästä osasta, jotka sijoittuvat kukin 50 vuoden päähän toisistaan. Ne julkaistiin ennen romaaniversiota New Worlds -aikakauslehdessä huhtikuun ja syyskuun 1958 välillä. == Juoni == Vuonna 1994 ”Ticker” Troon tuhoaa Neuvostoliiton avaruusjoukkojen brittiläistä avaruusasemaa kohti laukaiseman ohjuksen, mutta saa samalla itse surmansa. Hänelle myönnetään teostaan postuumi Viktorian risti. Vuonna 2044 ”Ticker” Troonin poika Michael Troon on nimitetty Yhdistyneen kuningaskunnan kuuaseman päälliköksi. Hän ja hänen alaisensa seuraavat avuttomina, kuinka Maan suurvallat tuhoavat toisensa ydinsodassa. Vuonna 2094 Michael Troonin pojanpojanpoika Geoffrey Montgomery Trunho menehtyy Brasilian avaruusjoukkojen Mars-lennolla. Vuonna 2144 Geoffrey Montgomery Trunhon pojanpoika George Montgomery Troon on osallisena ensimmäisellä miehitetyllä lennolla Venukseen. == Lähteet == Luokka:Englantilaiset tieteisromaanit Luokka:Vuoden 1959 kirjat
Elisabeth Andrae

Louise Elisabeth Andrae (3. elokuuta 1876 Leipzig, Saksan keisarikunta – 14. joulukuuta 1945 Dresden, Saksa) oli saksalainen taidemaalari, jonka tyylisuunta oli postimpressionismi. Hän teki myös paljon vesiväritöitä. == Elämänvaiheita == Elisabeth Andrae syntyi Leipzigissa Saksan keisarikunnassa. Hänen isänsä oli Carl Hermann Andrae, joka toimi rautatiejohtajana, ja hänen äitinsä oli Auguste Sidonia Andrae (o.s. Schmidt). Hänellä oli kaksi veljeä ja kaksi sisarta, Kurt, Margarete, Gertrud ja Walter. Andrae opiskeli maalaustaidetta ensiksi Dresdenissä Gustav Adolf Thammin oppilaana ja myöhemmin Karlsruhessa Hans von Volkmannin oppilaana. Hän asettui asumaan Dresdeniin, mutta vietti paljon aikaa Hiddenseen saarella. Hiddenseelle muodostui naistaiteilijoiden ryhmä, joka sai nimen Hiddenseer Künstlerinnenbund. Siihen kuuluivat myös Clara Arnheim, Käthe Loewenthal , Elisabeth Büchsel ja Katharina Bamberg. Ryhmä piti säännöllisesti näyttelyitä Henni Lehmannin vuonna 1919 perustamassa Blaue Scheune -tapahtumassa. Andraella oli myös omia näyttelyitä Ahrenshoopissa toimineen Kunstkaten -ryhmän kanssa. Vorderasiatisches Museumin johtaja ja kuraattori Walter Andrae, oli Elisabeth Andraen veli. Elisabeth Andrae avusti veljeään tekemällä kaivauspaikkoja, kuten Assuria, Urukia, Babylonia ja Yazılıkayaa esittäviä seinämaalauksia. Niistä kaksi on yhä nähtävillä museossa. Andraen työt saivat hyväksynnän myös Saksaa 1933–1945 hallinneilta kansallissosialisteilta. Elisabeth Andrae kuoli 14. joulukuuta 1945 Dresdenissä. == Galleria == Tiedosto:Andrae-Beach.jpg|Elisabeth Andrae: Ranta Hiddenseessä. Tiedosto:E-Andrae Baumbluete-auf-Hiddensee.jpg|Elisabeth Andrae: Kukkiva puu Hiddenseessä. Tiedosto:Andrae-Snow.png|Elisabeth Andrae: Taloja lumessa. == Lähteet == == Lisää aiheesta == * * Luokka:Saksalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1876 syntyneet Luokka:Vuonna 1945 kuolleet
Vithimiris

Vithimiris oli gootteihin kuuluneiden greuthungien kuningas lyhyen aikaa noin vuonna 376. Hänestä tuli kuningas Ermanarikin kuoleman jälkeen. Vithimiris pystyi aluksi vastustamaan alaaneja palkattuaan osan hunnien heimoista goottien puolelle, mutta kärsittyään useita tappioita hän sai lopulta surmansa taistelussa. Vithimirisin kuoleman jälkeen greuthungeja johtivat kokeneet sotapäälliköt Alatheus ja Saphrax Vithimirisin alaikäisen pojan Viderichuksen nimissä. == Lähteet == Luokka:Goottien kuninkaat Luokka:Vuonna 376 kuolleet Luokka:Syntymävuosi tuntematon