EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Andienuikku

Andienuikku, aikaisemmalta nimeltään andiuikku (Podiceps andinus) on sukupuuttoon kuollut uikkulintuihin kuuluva lintulaji. Sen levinneisyysaluetta oli Kolumbian Itä-Andit ja siellä Bogotán kosteikot noin 2 600 metrin korkeudessa. Andienuikku muistutti lähisukuista mustakaulauikkua, mutta sen kaula oli punainen. Andienuikkua on joskus myös pidetty mustakaulauikun alalajina. Lajia oli vielä vuonna 1945 Totajärvellä runsaasti, mutta eri syistä kanta romahti 1950-luvulla. Viimeinen vahvistettu havainto on vuodelta 1977. Lajin elinaluetta olivat makeanveden kosteikot, kuten kaislikkojen reunustamat lammet ja järvet. Häviämisen syitä olivat kosteikkojen kuivatus ja madaltuminen, tuhoeläinten myrkytys, kaislojen keräämisen aiheuttama häiriö, metsästys ja istutetun kirjolohen kalastus. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Birdlife.org Luokka:Sukupuuttoon kuolleet linnut Luokka:Uikkulinnut
Take Me for What I’m Worth

Take Me for What I’m Worth on brittiläisen The Searchers -yhtyeen joulukuussa 1965 julkaistu viides studioalbumi, joka sisältää rockia, poppia ja folkia.The Searchers: 40th Anniversary Collection -CD-levyn kansilehti, kirjoittanut Spencer Leigh (Sanctuary/Castle CMEDD 726) Yhdysvalloissa albumi julkaistiin erilaisella kappalelistalla. Albumi ei saavuttanut listasijoituksia kummassakaan valtiossa. Take Me for What I’m Worthin jälkeen Searchersilta ei ilmestynyt uutta studioalbumia seitsemään vuoteen. == Kappaleet == === Britannian-versio === A-puoli # # # # # # B-puoli # * # # # # # === Yhdysvaltain-versio === A-puoli # # # # # # B-puoli # * # # # # # == Kokoonpano == *Chris Curtis – rummut, laulu *John McNally – kitara, laulu *Mike Pender – kitara, laulu *Frank Allen – basso == Lähteet == Luokka:The Searchersin albumit Luokka:Vuoden 1965 albumit
Sveitsin liikennemuseo

Sveitsin liikennemuseo (, ) on Luzernissa Vierwaldstätterseen rannalla sijaitseva, liikennettä laajasti esittelevä museo. Se on Sveitsin suosituin museo (497 000 kävijää vuonna 2015). Museo on avattu vuonna 1959. Se koostuu viidestä pysyvästä näyttelyosastosta: raide-, maantie- ja vesiliikenne sekä köysiradat ja ilmailu. Lisäksi alueella on muun muassa elokuvateatteri, planetaario ja kongressikeskus sekä vaihtuvia näyttelyitä. Museon yhteydessä on luzernilaiselle taiteilijalle Hans Ernille omistettu museo. Liikennemuseon liikevaihto oli vuonna 2015 noin 21 milj. Sfr. Lipputulot olivat 8,3 milj. Sfr ja julkinen tuki 3,1 milj. Sfr. Loppuosa koostui lähinnä jäsen- ja kannatusmaksuista sekä mainos- ja tukituloista. Museo työllisti 199 henkilöä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Sveitsin liikenne Luokka:Sveitsin museot Luokka:Luzern Luokka:Liikennemuseot
Heinrich Hoffmann

Heinrich Hoffmann -nimisiä henkilöitä ovat: * Heinrich Hoffmann (1809–1894), saksalainen psykiatri ja kirjailija * Heinrich Hoffmann (1885–1957), saksalainen valokuvaaja
Juha Blomberg

Juha Blomberg on (s. 1961) Radio Suomen valtakunnallisen kanavatoimituksen toimittaja vuodesta 2004. Hän juontaa muun muassa Luonto-Suomi ja Metsäradio -ohjelmia. Toisinaan hän myös tuottaa legendaarista Puhelinlangat laulaa -ohjelmaa toimien samalla sen toisena juontajana. Aiemmin hän juonsi myös Kiekuu-aamuohjelmaa vuorotellen nykyisin Yle TV1:n Puoli Seitsemän -ohjelmassa juontajana olevan Mikko Kekäläisen kanssa. Blomberg on saanut meriittiä Luonto-Suomi -ohjelmassa, jossa hän otti lähetykseen mukaan myös tasavallan presidentti Sauli Niinistön pelkkänä Saulina Naantalista. Tapaus herätti jopa kansainvälistä huomiota. Radio Suomen suosittuja Klassikkokäräjiä Blomberg on tehnyt vuodesta 2015 lähtien. Blomiksen luonto -sarjassaan Blomberg kertoo tarinoita luonnosta ja julkaisee tarinoihin liittyviä luontokuviaan. Blomberg on myös luontokuvaaja ja satunnainen maailmanmatkaaja. Hän on kierrellyt useissa kehitysmaissa Aasiassa, Afrikassa ja Etelä-Amerikassa tehden juttusarjoja Nenäpäivän, WWF:n ja Plan Suomen kohteista. Blomberg on työskennellyt aiemmin myös YleQ:ssa ja Etelä-Savon Radiossa. Radiouransa hän aloitti Mikkelin maakuntaradiossa (myöhemmin Radio Mikkeli ja Etelä-Savon Radio). Blomberg avioitui vuonna 2021 Jenni Blombergin kanssa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Juhablomberg.fi Luokka:Suomalaiset radiotoimittajat Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Akustinen musiikki

Akustinen musiikki on musiikkia, jota soitetaan ilman sähköisiä vahvistimia. Popmusiikissa tunnettu akustinen konserttisarja on vuonna 1989 aloitettu MTV Unplugged. ==Lähteet== Luokka:Musiikkitermit
Bikukulliini

Bikukulliini (C20H17NO6) on isokinoliinirakenteisiin alkaloideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lääketieteessä. == Ominaisuudet == Huoneenlämpötilassa bikukulliini on vaaleankellertävää kiteistä ainetta. Se on veteen liukenematonta, mutta liukenee happoliuoksiin sekä hieman etanoliin ja dietyylieetteriin. Hyvin bikukulliini liukenee muun muassa kloroformiin, etyyliasetaattiin ja bentseeniin. Bikukulliini on optisesti aktiivinen yhdiste ja kloroformiliuoksessa sen ominaiskiertokyky on +130,5. Luonnossa bikukulliinia esiintyy muun muassa keijunpikkusydämessä (Dicentra cucullaria), adlumiassa (Adlumia fungosa) sekä useissa kiurunkannusten (Corydalis) suvun lajeissa. Bikukulliini sitoutuu kilpailevasti GABAA-reseptoreihin gamma- aminovoihapon sitoutumiskohtaan ja toimii reseptorin agonistina. Lisäksi yhdiste salpaa kaliumkanavia ja pidentää kalsiumionien aktiopotentiaalia. Bikukulliinin aikaansaama GABA-reseptorien aktivoituminen johtaa kouristuskohtauksiin tai tajuttomuuskouristuskohtauksiin. Bikukulliinia voidaan käyttää tutkittaessa antikonvulsiivisten lääkeaineiden tehoa ja esimerkiksi bentsodiatsepiinit ovat tehokkaita bikukulliinin vaikutuksia vastaan.Charles R. Craig: Stimulants, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2007. Viitattu 27.12.2016 == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Bicuculline *DrugBank: Bicuculline *Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Bicuculline *ChemBlink: (+)-Bicuculline Luokka:Alkaloidit Luokka:Lääkeaineet joilla ei ole ATC-koodia
Tarton kaupunginosat

Tartossa on 17 kaupunginosaa, mutta toisin kuin Tallinnassa, ne eivät ole hallinnollisia alueita. Tarton kaupunginosat ovat: * Annelinn * Ihaste * Jaamamõisa * Kesklinn * Karlova * Maarjamõisa * Raadi-Kruusamäe * Ropka * Ropka tööstusrajoon * Ränilinn * Supilinn * Tammelinn * Tähtvere * Vaksali * Variku * Veeriku * Ülejõe ==Aiheesta muualla== * Tarton kaupungin sivut *
Adavere

Adavere on Jõgevamaan maakuntaan ja Põltsamaan kuntaan kuuluva pienkauppala Virossa. Se sijaitsee Põltsamaasta 7 km luoteeseen valtatie 2:n varrella. Ensimmäisen kerran Adavere on mainittu asiakirjoissa vuonna 1583. Jõgevamaa. Kuninglik väärikus, Kalevipoja jõud!, Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 2009, lk 118 Adaveressa on joitain palveluita, kuten lastentarha, 9-luokkainen peruskoulu ja kirjasto. Kaikki kolme toimivat Adaveren kartanossa. Niiden lisäksi alueella on kauppa ja huoltoasema. Tällä hetkellä kaikki virolaiset pikaluistelumestarit ovat kotoisin Adaveresta. Heistä tunnetuimpia lienevät Saskia Alusalu, Mart Markus ja Marten Liiv - urheilijoiden valmentajana Adaveressa toimii tunnettu virolainen pikaluistelija Väino Treiman. Adaveressa sijaitsee myös Viron ainoa pikaluistelun kunniaksi nimetty jäärata, jonka pituus on 250 metriä. == Lähteet == Luokka:Põltsamaa Luokka:Viron pienkauppalat
Midian (Raamatun henkilö)

Midian () oli Vanhan testamentin ensimmäisessä Mooseksen kirjassa mainittu Abrahamin kuudes poika. Midianin äidin nimi oli Ketura.Abrahamin muut jälkeläiset Raamatussa Midianilla oli seitsemän veljeä: Ismael, Iisak, Simran, Joksan, Medan, Jisbak ja Suah. Abraham lähetti Midianin veljineen pois kotoa Kedemin maahan välttääkseen konflikteja ja jotta Iisak voisi periä yksin koko hänen omaisuutensa. Midianilaisten arvellaan yleisesti polveutuneen Midianista. ==Lähteet== Luokka:Ensimmäisen Mooseksen kirjan henkilöt
Karlova

Karlova on virolaisen Tarton kaupungin kaupunginosa Emajoen oikealla puolella. Vuonna 2013 Karlovassa oli 8 856 asukasta, joista naisia 4 853 ja miehiä 4 003\. Asukastiheys oli 3 850 asukasta neliökilometrillä. thumb|left|Karlovan kartanon päärakennus. Karlova sijaitsee Tarton keskustasta kaakkoon, ja siellä 400 puutaloa, joita on kunnostettu uudelleenitsenäistymisen jälkeen. Kaupunginosa on aikoinaan rakennettu Karlovan kartano maille, jonka vanhaa päärakennusta on sitäkin kunnostettu.. Kaupunginosa keskittyy Kalevin- ja Tähenkaduille sekä niiden välisille pienille poikkikaduille. Kartano on perustettu 1793, kun se erotettiin Tähtveren kartanosta.Karlovan kartano, Visit Estonia, viitattu 27.12.2016 Päärakennus on tyyliltään uusgotiikkaa. Karlovassa on asunut useita kulttuurihenkilöitä: runoilija Anna Haava, kirjailijat Albert Kivikas ja August Kitzberg, taiteilijat Elmar Kits, Varmo Pirk, Heldur Viires ja Lembit Saarts, taidehistorioitsija Enriko Talvistu, näyttelijä Hannes Kaljujärv. Karl Haljasmets, Ants Siim "Karlova asundus ja selle liitumine Tartu linnaga" Akadeemiake, 1/2010, lk 51–114 viitattu 27.12.2016 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Karlovan kaupunginosan sivut * Jalgsi väljaspool kesklinna – Karlova tartu.ee Luokka:Tarton kaupunginosat
Korean jako

Korean jako tarkoittaa toisen maailmansodan päätteeksi tapahtunutta Korean niemimaan jakoa Yhdysvaltain eteläiseen ja Neuvostoliiton pohjoiseen miehitysvyöhykkeeseen. Liittoutuneiden voitto vuonna 1945 päätti Japanin 35 vuoden Korean miehityskauden. Japanilaisten vetäydyttyä Koreasta suurvallat sopivat keskenään, että Neuvostoliitto ottaa vastaan Japanin antautumisen Korean pohjoisosassa ja Yhdysvallat eteläosassa, jolloin rajaksi sovittiin 38. leveyspiiri. Yhdysvaltojen ja Neuvostoliiton neuvottelut riippumattoman ja yhtenäisen Korean valtion luomisesta eivät johtaneet toivottuun tulokseen. Yhdistyneet kansakunnat esitti 1947, että Koreassa järjestettäisiin vaalit kiistojen ratkaisemiseksi. Koska vasemmiston ja oikeiston ääriryhmät boikotoivat vaaleja, ne järjestettiin vain maan eteläosissa. Seurauksena oli, että syntyi kaksi erillistä Koreaa, Korean tasavalta ja Korean demokraattinen kansantasavalta. Kylmän sodan alkaminen ja kilpailevien blokkien muodostuminen aiheutti väliaikaiseksi tarkoitettujen miehitysvyöhykkeiden muuttumisen pysyvästi erillisiksi valtioiksi.Vesterinen, Ilmari: Korea - Kolme ovea tiikerin valtakuntaan, s. 169–184. Gaudeamus, 2000. ISBN 951-662-797-8 Korean sota alkoi vuonna 1950, ja vaikka sotatoimet loppuivat vuonna 1953 ja maiden välille sovittiin aselepo, rauhansopimusta ei tehty, joten teoriassa Koreat ovat edelleen sodassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kylmä sota Luokka:Korean historia
La Mon -ravintolan pommi-isku

Väliaikainen IRA teki pommi-iskun La Mon -ravintolaan Belfastin lähistöllä Pohjois-Irlannissa 17. helmikuuta 1978. IRA ei myöntänyt osallisuuttaan iskuun, mutta myönsi yhdeksän jäsenensä tulleen pidätetyksi tutkinnan yhteydessä, mukaan lukien Gerry Adamsin. Poliisin lausunnossa kiinniotettujen "epäiltiin olevan aktiivisia IRAn terroristiaktiviteeteissa ja heihin kuuluvan jäseniä, joiden uskotaan olevan korkealla IRAn komentoketjussa." Tutkijat kuvailivat pommissa käytettyä ainetta napalmin kaltaiseksi sokerin ja petrolin sekoitukseksi. Kaikki uhrit olivat protestantteja. Robert Murphy tuomittiin iskusta elinkautiseen. Hänet vapautettiin vuonna 1995. == Lähteet == Luokka:Pohjois-Irlannin levottomuudet Luokka:Terrori-iskut Yhdistyneessä kuningaskunnassa Luokka:1978 Luokka:1970-luvun terrori-iskut
The Best of Sepultura

__NOTOC__ The Best of Sepultura on brasilialaisen metalliyhtye Sepulturan kokoelma-albumi, joka julkaistiin 11. syyskuuta 2006 levymerkillä Roadrunner Records.iTunes: Sepultura – The Best of Sepultura Albumi sisältää ainoastaan Max Cavaleran aikaista tuotantoa, ja julkaisun aikaan yhtye teki musiikkia levy-yhtiö SPV:lle uuden laulajan kanssa, eikä yhtye tunnusta albumia viralliseksi julkaisukseen. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Allmusic: Allmusic review == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2006 kokoelma-albumit Luokka:Sepulturan albumit
Snårbackenin jätinkirkko

Snårbackenin jätinkirkko on Pohjanmaalla Kruunupyyssä sijaitseva jätinkirkko, joka on havaittu hiljattain. == Sijainti == Jätinkirkko sijaitsee 6,5 kilometriä Teerijärven kirkosta luoteeseen ja 4,0 kilometriä Teerijärven Hästbackan kylästä pohjoisluoteeseen. Snårbacken on ympäristöstään 30 metriä ylemmäksi kohoava luode–kaakko-suuntainen mäenharjanne, jonka kaakkoispäässä jätinkirkko sijaitsee. Mäelle pääsee Teerijärveltä seuraamalla yhdystietä 7450 Hästbackaan ja kääntymällä yhdystielle 17925 Kolamiin, jota ennen käännytään oikealle Krasslandetin suuntaan. Noin 1,4 kilometrin jälkeen tie sivuaa mäkeä, jonne johtaa lyhyt metsätie kaakkoon päin. == Jätinkirkko == Jätinkirkko on 17 metriä pitkä ja 10 metriä leveä. Sisäosan halkaisijat pohjois–etelä-suunnassa ovat 15 metriä ja 7 metriä. Sen pituusakseli suuntautuu pohjoissuunnasta 57° vastapäivään eli luoteeseen. Kivivallin länsisivulla on yksi matalampi kohta, jota kutsutaan portiksi. Se suuntautuu jätinkirkon keskikohdasta 82° vastapäivään eli länteen. Kivivallissa on myös kuopanne. Jätinkirkko sijaitsee 62,5 metriä merenpinnan yläpuolella. == Tutkimuksia == Jätinkirkko on löydetty 2000-luvulla. Sitä ovat käyneet katsastamassa Pentti Risla ja Vesa Laulumaa vuonna 2003. == Historiaa == Paikallinen kotiseutuyhdistys on merkinnyt jätinkirkon rauhoituskyltillä. == Katso myös == * Honkobackharjun jätinkirkko sijaitsee 15,5 kilometriä pohjoiskoilliseen. * Högryggenin jätinkirkko sijaitsee 9,2 kilometriä luoteeseen. * Kåtabackenin jätinkirkko sijaitsee 10,8 kilometriä pohjoiskoilliseen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Okkonen, Jari: Jätinkirkot – Pohjanmaan arvoitukselliset muinaisjäännökset , Arkeologia NYT! 2-3/2008, s.5–7 * The Megalithic Portal: Terjärv-Snårbacken Giant's Church Luokka:Suomen jätinkirkot Luokka:Kruunupyy Luokka:Pohjanmaan historia
Dijonin raitiotieliikenne

Dijonin raitioliikenne on yksi Dijonin julkisen liikenteen muodoista. == Historia == Kaupungissa toimi vuosina 1895–1961 alun perin raitiotie, joka päätettiin kuitenkin vuosisadan puolivälin aikoihin korvata linja- autoliikennöinnillä. Parhaimmillaan kaupungissa toimi viisi raitiotielinjaa. Dijonin kunnallisvaltuusto äänesti uuden raitiotien rakentamisen puolesta vuonna 2008 ja rakennustyöt aloitettiin vuonna 2010. Raitiotien ensimmäinen linja avattiin puoli vuotta aikataulua aikaisemmin, syyskuussa 2012. Myös linja 2 avattiin vielä saman vuoden joulukuussa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Dijonin kunta Luokka:Dijon Luokka:Ranskan raitiotieliikenne
Notš korotše dnja

Notš korotše dnja (Ночь короче дня) on venäläisen heavy metal -yhtye Arijan kuudes albumi, joka julkaistiin vuonna 1995. == Kappaleet == # # # # # # # # # == Muusikot == * Valeri Kipelov – laulu * Vladimir Holstinin – soolokitara * Sergei Terentjev – kitara * Vitali Dubinin – basso, taustalaulu * Aleksandr Manjakin – rummut * Sergei Mavrin – soolokitara * Aleksandr Mjasnikov – koskettimet == Lähteet == Luokka:Arijan albumit Luokka:Vuoden 1995 albumit
Högryggenin jätinkirkko

Högryggenin jätinkirkko on Pohjanmaalla Kruunupyyssä sijaitseva jätinkirkko. == Sijainti == Jätinkirkko sijaitsee noin 16,5 kilometriä Kruunupyyn kirkosta itäkaakkoon ja 15,5 kilometriä Teerijärven kirkosta luoteeseen. Seutu kuuluu Söderbyn Snåreen, jonka koululta on vielä matkaa 500 metriä pohjoiseen Högryggenin mäelle. Jätinkirkko sijaitsee kivisen mäen lakikohdan eteläpuolella. Mäen pohjoispuolella on pirunpeltoa. == Jätinkirkko == Jätinkirkko on pitkänomainen ja suorakulmaisen muotoinen. Sen sammaloituneet kivivallit ovat 22 metriä pitkät ja 10 metriä leveät. Jätinkirkolle on myös saatu toisenlaiset mitat, jotka ovat 36 metriä pitkä ja 20 metriä leveä. Kivivallit ovat 1–2 metriä leveät ja noin metrin korkuiset. Jätinkirkon pituusakselin suuntaus on 5° vastapäivään eli pohjoinen. Vaikka mäen ympäristö on kivikkoista, ei jätinkirkon sisäpiha ole sitä. Sisäosan kivetön leveys on kuusi metriä. Jätinkirkolla on sekä pohjois- että etelävallissa matalammat kulkuaukot eli portit. Porttien kautta kulkee nykyään polku. Portit aukeavat jätinkirkon keskikohdasta katsottuna 5° pohjoisesta länteenpäin ja 5° etelästä itäänpäin. Marianna Ridderstadin tulkinnan mukaan jätinkirkolla on kaksoisvalli. == Tutkimuksia == Högryggenin jätinkirkon löytäjää ei tiedetä, mutta Museovirasto suoritti tarkastuskäynnin Berit Björklundin ilmoituksen perusteella vuonna 1989. Kohde tarkastettiin toisen kerran vuonna 2010, kun Juha-Matti Lehto kävi paikalla seudullisen inventoinnin yhteydessä. == Ajoituksia == Jari Okkonen on sijoittanut jätinkirkon samaan rantavaiheeseen Honkobackharjun jätinkirkon kanssa. Ne ovat hänen mukaansa ajalta 1500 eaa. eli pronssikaudelta eli varhaismetallikaudelta. Hans-Peter Schulz on ajoittanut Honkobackharjun jätinkirkon 3600–2400 eaa. eli kivikauden lopulle. == Katso myös == * Honkobackharjun jätinkirkko sijaitsee 12,4 kilometriä itäkoilliseen. * Kåtabackenin jätinkirkko sijaitsee 6,5 kilometriä itäkoilliseen. * Snårbackenin jätinkirkko sijaitsee 9,2 kilometriä kaakkoon. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Okkonen, Jari: Jätinkirkot – Pohjanmaan arvoitukselliset muinaisjäännökset , Arkeologia NYT! 2-3/2008, s.5–7 Luokka:Suomen jätinkirkot Luokka:Kruunupyy Luokka:Pohjanmaan historia
Rostockin raitiotieliikenne

Rostockin raitioliikenne on yksi Rostockin julkisen liikenteen muodoista. == Historia == Kaupungin raitiotie avattiin jo vuonna 1881, jolloin se oli hevosraitiotie. Tällöin verkosto koostui kolmesta linjasta. Vuonna 1904 linjastot sähköistettiin ja liikennöitsijänä aloitti Rostocker Straßenbahn AG. Toisen maailmansodan jälkeen kaupungin raitiotieverkostoa on säännöllisesti laajennettu ja perustettu uusia linjoja. Linjastoa on viimeksi laajennettu 2000-luvun alussa ja verkkoa halutaan edelleen laajentaa kaupungin liikenneongelmien takia. == Kalusto == Alla olevassa taulukossa on Rostockin raitioliikenteessä (linjaliikenteessä) tällä hetkellä käytettävät raitiovaunutyypit. Vaunutyyppi Käytössä Olemassa DWA 6NGTWDE 39 40 Vossloh 6N2 13 13 == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Virallinen kotisivu Luokka:Rostock Luokka:Saksan raitiotieliikenne
Joulu Kiinassa

250px|pienoiskuva|oikea|Joulukoristeita kiinalaisessa kauppakeskuksessa. Joulu Kiinassa on uskonnollinen juhla vain Kiinan kristityille, joita on pari prosenttia maan väestöstä. 2000-luvulla muutkin kiinalaiset ovat alkaneet juhlia joulua kaupallisena juhlana. Joulu ei ole manner-Kiinassa juhlapyhä. == Historia == Kiinaa hallitseva kommunistinen puolue kielsi joulun näkymisen Kiinassa 1990-luvulle asti. Sitä ennenkin joulu oli tärkeä uskonnollinen juhla Kiinan kristityille. Joulun sallimisen jälkeen joulunvietto on yleistynyt myös ei-kristillisissä piireissä. Joulu on yleistynyt nopeimmin nuorten keskuudessa ja Kiinan suurkaupungeissa, joissa joulusta on muodostunut yksi vuoden merkittävimmistä juhlista. Joulu on kuitenkin virallinen juhlapyhä vain Hongkongissa ja Macaossa, jotka ovat entisiä länsimaiden siirtomaita. Joulun yleistyminen on kuitenkin aiheuttanut vastustusta kommunistisessa puolueessa. Vuonna 2014 itäisessä Kiinassa sijaitseva Wenzhoun kaupunki kielsi kaupungin kouluja järjestämästä jouluun liittyviä tapahtumia. == Juhliminen == Joulu ei ole Kiinassa samanlainen perhejuhla kuin Suomessa. Jouluna kiinalaiset käyvät ostoksilla, tapaavat kavereitaan ja antavat toisilleen pieniä lahjoja. Koristeltu omena on Kiinassa yleinen joululahja, sillä kiinan kielen sana omena (, pinyin: píngguǒ) kuulostaa samalta kuin kiinan kielen jouluaattoa tarkoittava ilmaus "rauhaisaa yötä" (, pinyin: ping’an ye). Myös rahan antaminen punaisessa kirjekuoressa on yleistä jouluna. Kiinassa kauppakeskuksia koristellaan runsaasti länsimaiseen tapaan. Kodeissa suosituimpia joulukoristeita ovat joulupuut, paperilyhdyt ja paperikukat. Joulukuusia on lähinnä julkisissa tiloissa. Suosituin joululaulu Kiinassa on Kulkuset-kappale. == Lähteet == Kiinassa Luokka:Kiinalaiset juhlapäivät
Tori (pienkauppala)

Tori on pienkauppala () Torin kunnassa Pärnun maakunnassa Virossa. Se oli vanhan Torin kunnan keskustaajama. Vuoden 2011 lopussa siellä oli 457 asukasta.Tilastot, Pub.stat.ee, luettu 28.12.2016 Torin rautatieasema Pärnu–Tallinna-rautatien varrella on lähellä Seljan kylää. Tori sild kirikupoolsest küljest.JPG|Pärnunjoen ylittävä Torin silta. Tori põrgu kaitseala.JPG| Hiekkakivipaljastuma Tori uus vallamaja (mälestis nr 16848).JPG|Torin kunnantalo Tori kalmistu värav.jpg|Torin hautausmaan portti == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Tori Parish Luokka:Torin kunta Luokka:Viron pienkauppalat
Sorsalammi (Tampere)

Sorsalammi eli Tammelanlammi on Pirkanmaalla Tampereella sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Pyhäjärven alueeseen. Sorsalammi on osa Viinikanojan valuma-aluetta. == Maantietoa == Lampi on 150 metriä pitkä, 100 metriä leveä ja sen pinta-ala on 1,3 hehtaaria. Se sijaitsee Tullin kaupunginosassa Sorsapuiston ympäröimänä. Lammen rantaviivan pituus on 450 metriä. Puistoa reunustavat Tampere-talo, Viinikankatu, Salhojankatu, Lähteenkatu, Aaltosenkatu ja Yliopistonkatu. Lammessa on saari, mutta siihen ei laske ojia eikä sillä ole omaa laskuojaa. == Historiaa == Vuoden 1953 peruskartassa Sorsalammi sijaitsi ruutukaava- alueen reunalla, jonka läheisyyteen ulottuivat vielä itäpuolen peltoaukea. == Lähteet == Luokka:Pyhäjärven alue (Tampere) Luokka:Tampereen järvet Luokka:Tulli (Tampere)
Rastakhiz

Rastakhiz () oli iranilainen puolue, joka perustettiin vuonna 1975 ja oli maan ainoa laillinen puolue Iranin vallankumoukseen asti. Puolueen perusti šaahi Mohammed Reza Pahlavi. Rastakhiz lakkautettiin vallankumouksen aikana. Puolueen jäsenmäärä oli 5 miljoonaa vuonna 1976. ==Lähteet== Luokka:Iranin puolueet Luokka:Iranin keisarikunta
Tasjan Tein

Tasjan Tein (s. 1938 Naukan, Siperia) on Magadanissa sijaitsevan Venäjän tiedeakatemian koillisessa tutkimuslaitoksessa työskentelevä antropologi. Hän oli mukana ryhmässä, joka suunnitteli Yhdysvaltojen ja Neuvostoliiton yhteistä luonnonpuistoa, joka ulottuisi Beringinsalmen molemmin puolin.Upi.comErudit.org Tein joutui 1960-luvulla karkotetuksi opettajaksi Wrangelinsaarelle ehdotettuaan sopimattomasti naukan-kansan palaamista alkuperäisille asuinsijoilleen.Erudit.org Tein teki Wrangelinsaarella kaivauksia Nikolai Dikovin 1975 saaren etelärannikolta löytämällä paikalla Tsjortov Ovragilla (Чёртов овраг).Arrow and Atl Atls, A guide to the archeologia of Beringia s. 82, 252 Tein valmistui opettajaksi 1964 ja omistautui oman kansansa jupikien tutkimiselle. Vuonna 1974 hän aloitti tiedeakatemiassa jatko-opinnot Dikovin ohjauksessa. Hän osallistui 1975 Dikovin tutkimusretkelle Wrangelinsaarelle ja paneutui tällöin vakavasti tutkimustyöhön. Saaren etelärannikon paleoeskimoiden asuinpaikka löytyi tuolloin. Hän kirjoitti artikkeleita eskimoihin liittyvästä arkeologiasta ja etnografiasta. Hänen väitöskirjansa, joka käsitteli Pohjois-Tšukotkan ja Wrangelinsaaren muinaista eskimokulttuuria, hyväksyttiin 1991. == Lähteet == Luokka:Venäläiset tieteilijät Luokka:Antropologit Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nikolai Dikov

Nikolai Nikolajevitš Dikov (, 17. maaliskuuta 1925 Sumy, Ukraina – 1996) oli venäläinen arkeologi, joka tutki erityisesti Venäjän Kaukoitää. Hän johti 1960–1995 Venäjän tiedeakatemian Magadanin historian, arkeologian ja etnografian tutkimusosastoa. == Nuoruus ja opiskelu == Dikov syntyi 1925 papin perheeseen Ukrainassa. Hänen vanhempansa kuolivat 1930-luvun nälänhädän aikana, ja hänen tätinsä kasvatti hänet Leningradissa. Toisen maailmansodan aikana vuonna 1942 Dikov evakuoitiin Leningradista Novosibirskin alueelle.Nuttall, s. 492. Dikov aloitti sotilaspalveluksensa jälkeen opiskelut Moskovan valtionyliopistossa, mutta hän siirtyi sieltä Leningradin valtionyliopistoon, jossa hän erikoistui arkeologiaan. Dikov valmistui Leningradin valtionyliopistosta 1949. Hänen pronssiaikaa käsittelevä väitöskirjansa valmistui 1953 ja julkaistiin 1958. == Tutkimustyö == Dikov työskenteli valmistumisensa jälkeen kaksi vuotta Neuvostoliiton tiedeakatemian Siperian osaston arkeologian laitoksessa. Venäjän Kaukoidässä hän aloitti tutkimustyönsä vuonna 1955.Arrow and Atl Atls, A guide to the archeologia of Beringia s. 204 Hän tutki muun muassa Tšukotkaa, Kamtšatkan niemimaata ja Kolymaa. Dikov löysi vuonna 1975 Wrangelinsaaren etelärannikolta muinaisen asuinpaikan Tšortov ovragin (Чёртов овраг).Arrow and Atl Atls, A guide to the archeologia of Beringia s. 204 Dikov oli vuodet 1958–1973 Tšukotkan arkeologiaa, historiaa ja etnografiaa käsittelevän Notes of Chukotka Local Museum -lehden tieteellinen toimittaja. Vuodet 1960-1995 hän oli Venäjän tiedeakatemiassa Magadanissa historian, arkeologian ja etnografian tutkimusosaston johtaja. Dikov julkaisi yhdeksän monografiaa ja yli 170 artikkelia. Lisäksi hän ohjasi monia opiskelijoita. Dikov teki tiiviisti yhteistyötä vaimonsa Tamara Dikovan kanssa vuodesta 1962 tämän kuolemaan saakka. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Neuvostoliittolaiset arkeologit Luokka:Ukrainalaiset arkeologit Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 1996 kuolleet
Kristina Wallendorff

Dora Kristina Wallendorff (30. huhtikuuta 1946 – 13. kesäkuuta 2016) oli suomalainen toimittaja. Kristina Wallendorff aloitti toimittajana Suomen Tietotoimistossa (STT) ja siirtyi Yleisradioon vuonna 1977. Hän toimi ruotsinkielisen uutislähetyksen Tv-nyttin toimitussihteerinä, uutispäällikkönä ja lyhyen aikaa myös toimituspäällikkönä. Hän toimi myös TV-nyttin uutistenlukijana. Kristina Wallendorff jäi eläkkeelle Yleisradiosta vuonna 2008. Wallendorff kuoli 70-vuotiaana 13. kesäkuuta 2016. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset televisiotoimittajat Luokka:Ylen toimittajat Luokka:Suomalaiset uutisankkurit Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
Colazza

Colazza on kunta Pohjois-Italiassa Novaran maakunnassa Piemonten alueella. Colazzan naapurikunnat ovat Ameno, Armeno, Invorio, Meina ja Pisano. == Lähteet == Luokka:Novaran maakunnan kunnat
Mikropopulaatio

Mikropopulaatio tarkoittaa mikro-organismien populaatiota, joka esiintyy esimerkiksi tietyllä alueella tai organismissa. Se voi tarkoittaa myös populaation alapopulaatiota, pientä tai erikoistunutta populaatiota.Oxford Dictionaries ==Lähteet== Luokka:Biologia
Pisano (Italia)

Pisano on kunta Pohjois-Italiassa Novaran maakunnassa Piemonten alueella. Pisanon naapurikunnat ovat Armeno, Colazza, Meina ja Nebbiuno. == Lähteet == Luokka:Novaran maakunnan kunnat
Mys Šmidta

Mys Šmidta (, Schmidtinniemi) on kaupunkityyppinen taajama Tšukotkan autonomisessa piirikunnassa Venäjän Kaukoidässä Tšuktšimeren rannikolla. Vuonna 2010 väkiluku oli 492, kun se vielä vuonna 2002 oli 705. Asuinpaikka perustettiin 1931, ja se kuului Neuvostoliiton ilmapuolustuksen kehittämishankkeeseen. Puolustusjärjestelmien kehittyessä myöhempinä vuosikymmeninä sen merkitys väheni, mutta se on säilynyt alueen merkittävänä satamana. Taajama on nimetty neuvostoliitolaisen geofyysikon Otto Schmidtin (Otto Šmidtin) mukaan. Alkujaan sotilaslentokentäksi 1954 rakennettu Mys Šmidtan lentoasema palvelee ilmakuljetuksia. Mys Šmidtassa sijaitsee Wrangelinsaaren suojelualueen toimisto, joka palvelee matkailijoita. Iultinskiy r-n, Chukotskiy, Russia - panoramio.jpg|Iljušin Il-18 nousussa Mys Šmidtan lentoasemalta (2009). ==Lähteet== Luokka:Tšukotkan kaupungit
Jääkampela

Jääkampela (Liopsetta glacialis) tai napakampela on oikeasilmäkampeloiden (Pleuronectidae) heimoon kuuluva kalalaji. Sitä esiintyy pohjoisella napa- alueella muun muassa Itä-Atlantilla, Vienanmerellä, Barentsinmerellä, Tšuktšimerellä, Beringinmerellä, Ohotanmerellä, Bristolinlahdella ja Kuningatar Maudin lahdella. Laajalle levinneellä kalalajilla ei tiedetä olevan merkittäviä uhkia. Jääkampela on pohjakala, joka elää pääosin arktisten merialueiden matalissa rannikko- ja murtovesissä mutta nousee usein myös sisävesiin. Se käyttää ravinnokseen pieniä kaloja ja pohjaeläimiä ja voi kasvaa 35 cm:n pituiseksi. ==Lähteet== Luokka:Oikeasilmäkampelat
Soukkasara

Soukkasara (Carex parallela) on matalakasvuinen, sarakasvien heimoon kuuluva kasvilaji. Soukkasara on kaksikotinen, ja sen hedetähkät ovat kapeita ja tähkäsuomuiltaan vaaleanruskeita. Emitähkät ovat myös kapeita, mutta tummanruskeita ja emikukat kaksiluottisia. Soukkasaran pullakot ovat sileitä ja niissä on pieni suuota. Soukkasara muistuttaa paljolti äimäsaraa (Carex dioica) ja voi risteytyäkin sen kanssa. Soukkasaraa kasvaa harvinaisena tuntureilla kosteilla sekä kalkkipitoisilla kasvupaikoilla. Suomessa sitä tavataan lähinnä Kilpisjärvellä sekä paikoin muualla Pohjois-Lapissa, lähinnä Inarin ja Utsjoen alueilla. Soukkasaran löysi Lars Levi Laestadius vuonna 1821. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Soukkasara (Carex parallela) * Kasviatlas 2018: Soukkasaran (Carex parallela) levinneisyys Suomessa * JSTOR Global Plants: Carex parallela * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Carex parallela * Flora of North America: Carex parallela Luokka:Sarat
Tähtisara

Tähtisara (Carex echinata) on sarakasvien heimoon ja sarojen sukuun kuuluva monivuotinen kasvilaji. Tähtisara on tyypillisesti matalakasvuinen ja mätästävä sara, joka kasvaa noin 10–40 cm korkeaksi. Tähtisara kasvaa monenlaisilla kosteilla paikoilla. Tähtisaran varsi on sileä ja lehdet ovat hieman vartta lyhyemmät. Tähtisara on yhtäläistähkäinen sara ja sen tähkistö on noin neljä senttimetriä pitkä ja sisältää yleensä kolmesta viiteen toisistaan erillistä kullanruskeaa tähkää. Tähkissä on sekä hede- että emikukkia ja emikukat ovat kaksiluottisia. Tähtisaran pullakot ovat väriltään aluksi vihreitä, kunnes muuttuvat kypsyessään lopulta kullanruskeiksi, ja niissä on pitkä suuota. Tähkäsuomut ovat muodoltaan tylppiä sekä munanmuotoisia ja niissä on vihertävä keskisuoni. Tähtisara on tuulipölytteinen, ja se kukkii kesä-heinäkuussa. Tähtisaraa kasvaa yleisenä Ahvenanmaalla ja koko eteläisessä Suomessa aina napapiirin korkeudelle asti, joskin Pohjanmaan rannikkoseudulla hieman harvinaisempana kuin idempänä. Tähtisaran pullakoissa voi esiintyä Anthracoidea karii -nokisientä. == Lähteet == * Den virtuella floran: Stjärnstarr (Carex echinata) * Pinkka – lajintuntemuksen oppimisympäristö: Tähtisara (Carex echinata) === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Tähtisara (Carex echinata) * Kasviatlas 2022: Tähtisaran (Carex echinata) levinneisyys Suomessa * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Carex echinata * JSTOR Global Plants: Carex echinata * Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Carex echinata * United States Department of Agriculture (USDA): Carex echinata * Flora of North America: Carex echinata Luokka:Sarat
Kastiljat

Kastiljat (Castilleja) on näivekasvien (Orobanchaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Siihen kuuluu noin 200 lajia, joita tavataan Etelä- ja Pohjois- Amerikan länsiosissa, kymmentä lajia myös Pohjois-Aasiassa ja Itä-Euroopassa, ja yhtä lajia aina Kuolan niemimaalla asti. Osa lajeista on yksi- ja osa monivuotisia kasveja. Ne elävät puoliksi loisina. Castilleja linariifolia on Wyomingin osavaltion nimikkokukka. == Lajeja == * Castilleja coccinea – punakastilja * Castilleja elegans * Castilleja indivisa – liekkikastilja * Castilleja linariifolia * Castilleja miniata – tulikastilja * Castilleja pallida – vaaleakastilja == Lähteet == * Finto, Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Castilleja Suomenkielisen nimen lähde. === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Kastiljat (Castilleja) * ITIS: Castilleja * United States Department of Agriculture (USDA): Castilleja Luokka:Näivekasvit
Kahtaissara

Kahtaissara (Carex disticha) on sarakasvien heimoon kuuluva kasvilaji. Kahtaissara on kookaskasvuinen, 30–90 cm korkeaksi kasvava saralaji. Sen lehdet ovat lähes varren pituisia, pystyjä ja muutaman millimetrin levyisiä. Kahtaissaran tähkistö on noin viisi senttimetriä pitkä ja sisältää kymmenestä reiluun kahteenkymmeneen ruskehtavaa tähkää. Tähkistön tähkät voivat olla jakautuneet hede- ja emitähkiin, ja emikukat ovat kaksiluottisia. Hede- ja emitähkät ovat kuitenkin keskenään melko samannäköisiä; hedekukkien tähkäsuomut ovat tasaisesti ruskeita ja emikukkien tähkäsuomut ruskehtavia ja vihertävän keskisuonen omaavia. Kahtaissaran pullakot ovat puolestaan ruskeita ja kapeaotaisia. Kahtaissara kukkii kesäkuussa ja ei risteydy helposti muiden sarojen kanssa. Kahtaissaraa kasvaa erilaisilla kosteilla niityillä, ravinteisilla soilla, rannoilla ja ojissa. Suomessa kahtaissaraa tavataan jokseenkin yleisenä Ahvenanmaalla sekä harvinaisena myös Varsinais-Suomessa ja etelärannikolla. == Lähteet == * Den virtuella floran: http://linnaeus.nrm.se/flora/mono/cypera/carex/caredch.html * Pinkka – lajintuntemuksen oppimisympäristö: http://h108.it.helsinki.fi/virtuaalikasvio/plant.php?id=19695ℑ_id=29885&prms;= * Lampinen, R. & Lahti, T. 2016: Kasviatlas 2015 – Helsingin Yliopisto, Luonnontieteellinen keskusmuseo, Helsinki: http://koivu.luomus.fi/kasviatlas/maps.php?taxon=44033&year;=2015 == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Kahtaissara (Carex disticha) * JSTOR Global Plants: Carex disticha * Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Carex disticha * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Carex disticha * Flora of North America: Carex disticha Luokka:Sarat
Harjusormisara

Harjusormisara eli harjusara (Carex pallidula, aikaisemmin Carex pallens) on sarakasvien (Cyperaceae) heimoon kuuluva kasvilaji, joka muistuttaa paljolti sormisaraa (Carex digitata). Aiemmin harjusormisara on luettu usein vain sormisaran muunnokseksi, sillä niiden erottaminen toisistaan on vaikeaa. Nykyisin nämä kaksi lasketaan kuitenkin erillisiksi lajeiksi. Harjusormisara on sormisaran tavoin monivuotinen, mätästävä, erilaistähkäinen, touko- kesäkuussa kukkiva saralaji. Harjusormisara kasvaa 10–30 cm korkeaksi, ja sen lehdet ovat kahdesta viiteen millimetriä leveät, kuten sormisarallakin. Harjusormisaran kukinnon tähkien tähkäsuomut ovat kuitenkin vaaleampia ja pullakot kapeampia sekä hieman vähemmän kulmikkaita kuin sormisaralla. Lisäksi harjusormisaran alimman emitähkän tukilehti on vaaleampi kuin sormisaralla. Harjusormisara voi kuitenkin risteytyä sormisaran kanssa. Harjusormisara kasvaa nimensä mukaisesti harjumetsissä, ja Suomessa sitä tavataan lähinnä vain Hämeessä ja Pirkanmaalla. == Lähteet == * * * == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Harjusara – Carex pallidula * Kasviatlas 2021: Harjusaran (Carex pallidula) levinneisyys Suomessa * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Carex pallidula Luokka:Sarat
Säpinää (kappale)

Säpinää on Maukka Perusjätkän loppuvuodesta 1979 singlenä julkaistu kappale. Nimikappaleen sävelsi ja sanoitti Ralf Örn. Singlen B-puolella on kappale ”Mama”. Singlestä ilmestyi aiemmin kesäkuussa 1979 Love Recordsin kautta koelevy (julkaisunumero LRS 2264). Sen B-puolella oli ”Mun kaverit/Elvis”. Maukka Perusjätkän ja Örnin lisäksi tuolla levyllä musisoivat Esa Pulliainen (kitara), Hepa Halme (tenorisaksofoni), Vexi Kumpula (basso), Keimo Hirvonen (rummut), Elisa Korjus (taustalaulu), Woude (taustalaulu), Pia-Maria Koponen (taustalaulu) ja Hande Virkki (taustalaulu). Kappale nousi Suomen virallisen listan ensimmäiselle sijalle. == Kappaleen taustasta == Säveltäjä ja tuottaja Ralf Örnin mukaan kappale syntyi siten, että hän oikeastaan yritti soittaa brittiläisen The Rolling Stones -yhtyeen levytystä ”Satisfaction”. Örn ei kuitenkaan osannut soittaa kappaletta oikein, joten siitä syntyikin ”Säpinää”. (Soundi 9/1980) Maukka Perusjätkä taas muistelee, ettei aikoinaan osattu äänittää moottorisahaa studiossa. Kappale alkaa sillä, että Maukka karjaisee: "Mitääh!?" Tämän jälkeen alkaa kuulua moottorisahan revittelevä ääni yksinään. Seuraavaksi piano alkaa soittaa melodiaa, johon moottorisahaus yhdistyy, kunnes rummut liittyvät mukaan. Itse moottorisaha liittyy kappaleeseen Maukan kertoman tarinan kautta: "[- -] joskus Kill Cityssä olin menossa treeneihin, ovi oli lukossa, ja jätkät ei päästänyt mua treenikämpälle. Kävin kotoa hakemassa moottorisahan ja kun ne kuulivat, mikä mulla on mukana, niin johan ovi aukesi. En ehtinyt sahata lukkopesää pois." Maukan omaperäisestä ovenavausmetodista Ralf Örn keksi, että moottorisaha olisi jatkossa Maukka Perusjätkän "soitin", kunhan vain moottorisahasta ensin poistettiin ketju. Ralf Örn työskenteli Kill Cityssä Freak Out -klubilla, Maukka bändikavereineen sen sijaan oleili Kill Cityn nuorisokerhon puolella. Maukka ja Örn tutustuivat, ja niin sai nuorisokerho jäädä. "Ensimmäisen vuoden aikana järjestimme itse keikat, ei niistä tosin rahaa saanut", Maukka kertoo, "mentiin väkisin soittamaan". Ulkoilmakeikkojen lisäksi yhtye soitti Elmu Polilla, Tavastialla ja Kill Cityssä. == Lähteet == * Single Finnmusic.netin tietokannassa * Singlen koeprässäys Finnmusic.netin tietokannassa === Viitteet === Luokka:Maukka Perusjätkän kappaleet Luokka:Vuoden 1979 kappaleet
Trapetsisiipi

Trapetsisiipi on eräs lentokoneen siiven muotoiluun liittyvä siipiprofiili. Trapetsin muotoinen siipi kapenee yleensä kärkeä kohden siten, että muotoilu on kulmikas ja muodostaa trapetsia muistuttavan linjan. Eräs esimerkki tästä on Messerschmitt Bf 109 eli Me-109Tiedon Portaat 3, Ilmailu, 1968: s. 520, joskaan ei sen G- ja K-versiot. Näissä siipien kärjet olivat pyöristetyt ellipsin muotoon. Suihkumoottoritekniikka ei poistanut trapetsisen profiilin käyttöä. Muutamia nopeista suihkukonetyypeistä, kuten Lockheed F-104 Starfighter ja Boeing F/A-18 Hornet noudattavat muotoilultaan trapetsista linjaa sekä myös rakettimoottoria käyttänyt koelentokone X-15. ==Lähteet== *Eskelinen Heikki, Kautto Risto, Järvinen Sauli et al:Tiedon Portaat 3, (osio: Ilmailu) 1968, WSOY, Porvoo - Helsinki: s. 520 ===Viitteet=== Luokka:Lentokonetekniikka
The Searchers No. 4

The Searchers No. 4 on brittiläisen The Searchers -yhtyeen neljäs Yhdysvalloissa julkaistu albumi vuodelta 1965. Levyn tuotti Tony Hatch. Osa albumin kappaleista julkaistiin myöhemmin samana vuonna myös Take Me for What I’m Worth -albumin Yhdysvaltain-painoksella. == Kappaleet == A-puoli # # # # # # B-puoli # * # # # # # == Lähteet == Luokka:The Searchersin albumit Luokka:Vuoden 1965 albumit
Johann Christoph Brotze

Johann Christoph Brotze () (1. syyskuuta 1742 – 4. elokuuta 1823) oli saksalaissyntyinen pedagogi, taiteilija ja etnografi. ==Elämäkerta== Brotze opiskeli teologiaa ja filosofiaa Leipzigin ja Wittenbergin yliopistoissa ja oli myös taitava tekninen piirtäjä. Hän muutti Liivinmaalle Riikaan 1768, ja sen jälkeen hän oli 46 vuotta opettajana Riian keisarillisessa lyseossa. Riiassa asuessaan Brotze keräsi historiallista aineistoa ja kuvasi, piirsi ja maalasi kaiken, mitä näki ympärillään arjessa, myös useimmat Liivinmaan merkittävät rakennukset ja monumentit, täydennettynä laajoin kuvauksin. Hänen työtään arvostetaan nykyisin merkittävänä historiantutkimuksen tietolähteenä. Brotze kirjasi ja järjesti vuosina 1771–1818 kokoelmansa nimellä Sammlung verschiedener Liefländischer Monumente, Prospecte, Münzen, Wappen etc.. Työssään hänellä oli avustajana virolainen pappi Eduard Philipp Körber. Kokoelma käsittää kymmenen nahkaselkäistä nidettä ja runsaat 3 100 sivua, ja suurinta osaa niistä säilytetään Riiassa Latvian yliopiston akateemisessa kirjastossa. Brontzen aineiston julkaisu on aloitettu 1992 kommentoituina niteinä. Viron osalta Brotzen teoksen aineistoa on julkaistu Raimo Pullatin toimittamassa teoksessa Johann Christoph Brotze: Estonica (2006).Kirsi Vainio- Korhonen, Runsaudensarvi Viron historiasta ja historiakulttuurista kiinnostuneille (kirja-arvostelu), Agricola, utu.fi ==Kirjallisuutta== *Raimo Pullat (toim.), Johann Christoph Brotze: Estonica, Estopol OÜ 2006 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Johann Christoph Brotzn piirrosten digitaalinen kokoelma Latvian akaeemisessa kirjastossa * Eesti biograafiline andmebaas ISIK, (Archive.org) Luokka:Saksalaiset historioitsijat Luokka:Baltiansaksalaiset Luokka:Vuonna 1742 syntyneet Luokka:Vuonna 1823 kuolleet
Silttikivi

Silttikivi on sedimentti- eli kerroskivilaji, joka muodostuu kivirakeista ja sidosaineesta. Raekoko on pienempi kuin hiekkakivessä, mutta suurempi kuin savikivessä, eli 0,0039-0,063 mm. Sitä syntyy paikoissa, joissa vesi, tuuli tai jää kasaa silttiä, joka sitten tiivistyy kiveksi. Silttiä muodostuu sedimenttialueilla kaikkialla maailmassa paikkoihin, joissa virtaus, aallot tai tuulienergia on hiekkaa ja savea keräävien voimien väliltä. Siltti on paljon harvinaisempaa kuin hiekkakivi ja savikivi. == Lähteet == Luokka:Sedimenttikivilajit
Eduard Philipp Körber

Eduard Philipp Körber (17. kesäkuuta 1770 Tori – 12. helmikuuta 1850 Tartto) oli virolainen pappi. Körber teki merkittävän työn Riiassa toimineen Johann Christoph Brotzen avustajana tämän laatiessa kokoelmaa Sammlung verschiedener Liefländischer Monumente, Prospecte, Münzen, Wappen etc., jossa on Baltian historiallista aineistoa piirroksina ja maalauksina ja selittävin tekstein varustettuna.Kirsi Vainio-Korhonen, Runsaudensarvi Viron historiasta ja historiakulttuurista kiinnostuneille (kirja-arvostelu), Agricola, utu.fi viitattu 27.12.2016 Körber opiskeli teologiaa 1789–1792 Königsbergin yliopistossa ja 1792–1793 Jenan yliopistossa. Vuosina 1796–1846 hän työskenteli Võnnun seurakunnassa opettajana.eelk.ee Körberin poika Carl Eduard Körber oli pappi ja kirjailija.Carl Eduard Anton, Bbld.de viitattu 27.12.2016 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Eesti biograafiline andmebaas ISIK, (Archive.org) * Eduard Philipp Körber, Bbl-digital.de Luokka:Virolaiset papit Luokka:Vuonna 1770 syntyneet Luokka:Vuonna 1850 kuolleet
Tori (täsmennyssivu)

Tori voi tarkoittaa seuraavia: * tori, kaupungissa tai muussa taajamassa oleva aukio; etenkin paikka, jossa käydään torikauppaa * Tori, Erkki Kivikosken ohjaama lyhytelokuva vuodelta 1963 * Kaupunkilehti Tori, Tampereella 2006–2012 ilmestynyt kaupunkilehti * tori.fi, yksityishenkilöiden osto- ja myynti- ilmoituksia varten perustettu Internet-sivusto * Tori, kunta Malissa * Tori, kunta Virossa * Tori, pienkauppala Viron Torin kunnassa * Tori-nimisiä henkilöitä: ** Tori Amos (s. 1963), yhdysvaltalainen laulaja, lauluntekijä ja pianisti ** Tori Black (s. 1988), yhdysvaltalainen pornonäyttelijä ** Tori Bowie (1990–2023), yhdysvaltalainen pikajuoksija ja pituushyppääjä ** Tori Franklin (s. 1992), yhdysvaltalainen kolmiloikkaaja ** Tori Kelly (s. 1992), yhdysvaltalainen laulaja ja lauluntekijä ** Tori Spelling (s. 1973), yhdysvaltalainen näyttelijä.
Gleysoli

Gleysoli on märkä maannos, jota muodostuu, kun pohjavesi nousee lähelle maanpintaa. Gleysoli peittää noin 5,7 prosenttia maapallon maa-alasta, esimerkiksi Mississippin laakson, Jangtsen laakson, Bangladeshin, Argentiinan pohjoisosia ja alueita Keski-Afrikassa. Tropiikissa ja subtropiikissa gleysolimailla kasvatetaan riisiä, tai jos ne kuivatetaan, niillä voi kasvattaa myös tavanomaisia peltolajeja tai metsää. Noin puolet gleysolialueista on arktisilla alueilla, lähinnä Alaskassa ja Aasian pohjoisosissa. Siellä niiden ylimmässä osassa on routaa. Maannoksessa pitkään seisova vesi saa aikaan gleysolille tyypillisen värikuvion, joka koostuu oranssinsävyisestä yläkerroksesta ja harmaansinisistä sävyistä syvemmällä maannoksessa. == Lähteet == Luokka:Maannokset
Gentianella propinqua

Gentianella propinqua on pohjoisessa kasvava ripsikatkeroiden sukuun kuuluva katkerokasvi. Se on varsin yleinen Alaskassa. Gentianella propinquan varsi on pystyhaarainen ja sen tyvellä on kuihtunut tai tuore lehtiruusuke. Aluslehdet ovat tylppiä, ylemmät lehdet tavallisesti suippoja. Kukkavarret kasvavat lehtihankoihin. Kukka on sinivioletti. Kukan verhiö on syvään neliliuskainen. Teriö muodostuu neljstä alaosastaan yhteen kasvaneesta terälehdestä. == Lähteet == Luokka:Ripsikatkerot
Vaaleasara

Vaaleasara (Carex livida) on sarakasvien heimoon kuuluva, monivuotinen kasvilaji. Se kasvaa noin 10–50 senttimetriä korkeaksi ja sen varsi on kolmisärmäinen sekä pääosin sileä. Vaaleasara kasvaa yksittäisversoina ja sen lehdet ovat varrenpituisia, vaaleanvihreitä, kahdesta neljään millimetriä leveitä. Vaaleasara on erilaistähkäinen saralaji, ja sen alimman tähkän tukilehti on tähkänpituinen tai lyhyempi. Kukintona oleva tähkistö koostuu tavallisesti yhdestä, ylimpänä olevasta hedetähkästä sekä muutamasta, alempana olevasta emitähkästä. Tähkät ovat pystyjä ja sijaitsevat melko lähekkäin toisiaan. Hedekukissa on kolme hedettä ja emikukat ovat kolmeluottisia. Pullakot ovat muutaman millimetrin pituisia, vaaleita, sukkulamaisia ja lyhytotaisia. Vaaleasara on tuulipölytteinen ja kukkii heinä-elokuussa. Vaaleasara kasvaa avoimilla, kosteilla ja ravinteisilla soilla, erityisesti kosteilla letoilla ja nevoilla. Vaaleasaraa kasvaa Euraasiassa, Pohjois- ja Väli-Amerikassa sekä Etelä-Amerikassa. Suomessa vaaleasaraa tavataan sopivilta kasvupaikoilta lähes ympäri maata Pohjois-Suomeen painottuen. Yleisimmillään Suomessa vaaleasara on Lapin kolmion, Kuusamon ja Inarijärven ympäristöissä. Vaaleasaralla voi esiintyä hirssisarannoki (Anthracoidea paniceae) -nokisientä. == Lähteet == * * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Vaaleasara (Carex livida) * Kasviatlas 2018: Vaaleasaran (Carex livida) levinneisyys Suomessa * Den virtuella floran: Vitstarr (Carex livida) Luokka:Sarat
Iultinin piiri

Iultinin piiri (; tšuktšin kielellä: Ивылтин район) on yksi kuudesta Tšukotkan autonomisen piirikunnan kunnallisesta hallintoalueesta Venäjällä. Se sijaitsee piirikunnan koillisosassa ja rajoittuu pohjoisessa Tšuktšimereen, idässä Providenijan piiriin, kaakossa Anadyrinlahteen ja lounaassa Anadyrin piiriin. Alueen pinta-ala on 134 600 neliökilometriä. Piirin hallinnollinen keskus on Egvekinot. Vuoden 2011 väestölanskennassa asukasluku oli 4 329, kun se vielä vuonna 1989 oli 15 689 . Piirin asukkaista 64,4 prosenttia asuu Egvekinotissa. Nykyisen piirin alue on ollut asuttua jo paleoliittisella ajalla. Alkuperäisasukkaita on alueen asukkaista nykyisin vain neljännes, loput ovat venäläisiä. Piiri on ollut tinan ja volframin kaivamisen merkittävä keskus. Infrastruktuurin ovat rakentaneet gulagien vangit. Kaivokset eivät kuitenkaan ole viime vuosina olleet tuottoisia, joten ne on suljettu ja niiden asuinalueet on hylätty. Rannikolla on Mys Šmidtan taajama, jossa on Wrangelinsaaren matkailukeskus ja Mys Šmidtan lentoasema. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Tšukotkan piirit
Espanjalainen kehä

Espanjalainen kehä on eräs ilmataistelun taktiikka. Sitä käyttivät Neuvostoliiton ilmavoimien hävittäjälentäjät, varsinkin toisen maailmansodan alkupuolella. Taktiikka tuli käyttöön Espanjan sisällissodan aikaan 1936–1939, josta sen nimikin juontuu. Tätä taktiikkaa käyttäessä noin lentueellinen eli 3–9 hävittäjälentokonetta kiertää ympyrän muotoista kehää, tavallisimmin niin kutsuttua tynnyriä, siten että toinen kone seuraa muodostelmassa edellistä samalla suojaten vastapuolen hävittäjäkoneiden tulitukselta. Tarkoituksena on välttää vihollisen koneiden murtautumiset väliin.IS Historia, 2011, Sodan Lentäjät: s. 31 ==Lähteet== *Appelsin, Ulla toim.: Ilta-Sanomat Erikoislehti - IS Historia, Sodan Lentäjät, Sanoma News Oy, 2011. s. 31 ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Hallen Hävittäjäsivut - Ilmataistelutaktiikat Luokka:Ilmasodankäynti
Korean keisarikunta

Korean keisarikunta (Hangul: 대한제국, Hanja: 大韓帝國, Daehan Jeguk, tunnetaan myös Suur-Hanin valtakuntana) oli Korean niemimaata hallinnut valtio, joka julistettiin perustetuksi Donghak-kapinan jälkeen Gwangmu-reformin yhteydessä lokakuussa vuonna 1897. Vuosina 1894–1895 Qing-Kiina ja Japani kävivät Korean hallinnasta sodan, joka päättyi Japanin voittoon. Kuningas Gojong lopetti suojelurahan maksun Kiinalle ja julistautui keisariksi, pyrkien vakuuttamaan ympäröivät maat Korean suvereniteetistä. Keisarikunta pyrki pysyttelemään perinteikkäänä aasialaisena keisarikuntana, mutta samalla myös modernisoitumaan Euroopan ja Yhdysvaltojen avulla. Vuonna 1905 Koreasta tuli Japanin protektoraatti ja elokuussa vuonna 1910 Japani liitti sen annektiosopimuksella itseensä Chosenin maakuntana. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *