EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
North Seymour

North Seymour on pieni, Ecuadorin Galápagossaariin kuuluva saari Tyynessämeressä, suuremman Baltran saaren pohjoispuolella. 1,9 neliökilometrin laajuinen kuiva saari on asumaton, ja sen kasvillisuuteen kuuluvat muun muassa kaktukset ja Palo santo -puut. Saaren eläimistöön kuuluvat muun muassa sinijalkasuula, fregattilinnut ja merileijonat. North Seymourilla vierailee säännöllisesti Galapagosin risteilyille ja sukellusretkille osallistuvia matkailijoitaGalapagos Online viitattu 18.7.2012. Saarelle siirrettiin 1930-luvun alussa maaleguaaneja turvaan Baltralta. Ne lisääntyivät hyvin ja niitä on nykyisin noin 2500. North Seymour Island in the Galapagos about to land on shore photo by Alvaro Sevilla Design.JPG|North Seymour North Seymour Island in the Galapagos.JPG|North Seymour The beach at North Seymour Island in the Galapagos.jpeg|North Seymour A Galapagos Land Iguana on the North Seymour Island in the Galapagos photo by Alvaro Sevilla Design.JPG| North Seymour Blue footed Booby on North Seymour Island Galapagos photo by Alvaro Sevilla Design.JPG| North Seymour At the beach in North Seymour Island Galapagos photo by Alvaro Sevilla Design.JPG| North Seymour == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Galápagossaarten saaret
Juha Aarnio (yleisurheilija)

Juha Uolevi Aarnio (s. 19. huhtikuuta 1978) on suomalainen keihäänheittäjä, joka edusti Raision Kuulaa. Häntä valmensi Antti Aarnio. Hän sijoittui hopealle alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1997 ennätystuloksellaan 77,60. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset keihäänheittäjät Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bartolomé

Bartolomé on pieni Ecuadorin Galápagossaariin kuuluva saari Tyynessämeressä, Santiagon saaren itäpuolella. Tuliperäisen ja karun saaren eläimistöön kuuluvat muun muassa galapagosinpingviini, galapagosinhiirihaukka, merileguaani, merileijonat ja merikilpikonnat. Bartolomén vesillä esiintyy myös vasarahaita. Saarelle saavutaan pieneen lahteen, jossa sijaitsee saaren tunnusmerkkeihin kuuluva laavapurkauksen, ja purkauksessa purkautuneen laavan räjähdyksen seurauksena syntynyt Pinnacle rock. Bartolomé on nimetty brittiläisen merisotilaan Bartholomew Sulivanin etunimen mukaan. Hän osallistui HMS Beaglen tutkimusmatkaan aliluutnanttina ja kartoittajana. == Lähteet == Luokka:Galápagossaarten saaret
GMT (täsmennyssivu)

GMT voi tarkoittaa seuraavia: * Greenwichin aika, aikajärjestelmä * Generic Mapping Tools, kartanpiirto- ja visualisointiohjelma * Global Membership Team, (Lionsklubien) jäsenohjelma * Giant Magellan Telescope
Satu Verho

Satu Maarit Verho (o.s. Järvenpää, s. 25. syyskuuta 1978) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen kiekonheittäjä, joka edusti Parkanon Urheilijoita. Häntä valmensi Pentti Järvenpää. Hän sijoittui hopealle alle 20-vuotiaiden Euroopan- mestaruuskilpailuissa 1997 tuloksella 51,48. Hänen ennätyksensä on 52,54 vuodelta 1999.http://www.parkanonurheilijat.fi/ifr/yleisurheilu%20ennatykset.html Hänen veljensä on keihäänheittäjä Tero Järvenpää. Nykyään Verho toimii äidinkielen opettajana. Satu Verhon puoliso Ilmari Verho kilpaili moukarinheittäjänä, ja heidän tyttärensä Ilona Verho on edustanut moukarinheitossa Suomea nuorten arvokilpailuissa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kiekonheittäjät Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Timo Makkonen (seiväshyppääjä)

Timo Heikki Makkonen (s. 28. kesäkuuta 1977) on uransa päättänyt suomalainen seiväshyppääjä, joka edusti Vantaan Salamoita. Hänen valmentajansa oli Leo Makkonen. Makkonen sijoittui hopealle alle 20-vuotiaiden Euroopan- mestaruuskilpailuissa 1995 tuloksella 545. Hän saavutti SM-hopeaa vuonna 1995 tuloksella 550, joka on myös hänen ennätyksensä. Seiväshypyssä Makkonen on kisannut viimeisen kerran vuonna 2003. == Lähteet == * Luokka:Suomalaiset seiväshyppääjät Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Adult Video News

Adult Video News, yleensä lyhennetty AVN, on yhdysvaltalainen lehti, joka käsittelee aikuisviihdeteollisuutta. Lehti sisältää arvosteluita uusista aikuisviihdejulkaisuista ja se seuraa alan kehitystä. Lehdestä noin 80 prosenttia on mainoksia, ja se on suunnattu aikuisviihteen jälleenmyyjille. AVN myös sponsoroi vuosittaista tapahtumaa Las Vegasissa sekä myöntää Oscar- palkintojen perusteella kehitettyjä AVN Awardseja. ==Aiheesta muualla== * Adult Video Newsin viralliset sivut Luokka:Yhdysvaltalaiset lehdet
Kaukasian taistelut

Kaukasian taistelut olivat toisessa maailmansodassa Saksan ja Neuvostoliiton joukkojen välinen taisteluiden sarja Kaukasuksen hallinnasta. Taistelut alkoivat virallisesti vuonna 1942 ja päättyivät Neuvostoliiton voittoon vuonna 1944. Sodan jälkeen Neuvostoliitto painoi mitalin 870 000 sotilaalle, jotka puolustivat Kaukasusta sodan aikana. Saksa aloitti heinäkuussa 1942 operaatio Edelweissin, jonka tavoitteena oli valloittaa Azerbaidžanin öljykentät Kaukasuksella. Wehrmacht valloitti Stavropolin, Maikopin, Krasnodarin, Mozdokin ja Novorossijskin kaupungit lyhyessä ajassa 11. syyskuuta mennessä. Puna-armeija pysäytti saksalaisten etenemisen Tšetšeniassa Pohjois-Kaukasian strategisessa puolustusoperaatiossa, joka kesti joulukuuhun saakka. Tammikuussa 1943 puna-armeija suoritti vastahyökkäyksen, jossa vallattiin 12. helmikuuta mennessä uudelleen Stavropolin, Maikopin, Krasnodarin ja Mozdokin kaupungit sekä Novorossijsk 16. syyskuuta mennessä. Lokakuuhun mennessä puna- armeija oli ajanut saksalaiset pois Tamanin niemimaalta. Vuonna 1944 puna- armeija valtasi Krimin alueen ja Sevastopolin takaisin toukokuuhun mennessä. Saksalaiset oli ajettu lopullisesti pois Kaukasukselta 12. toukokuuta 1944 mennessä. ==Aiheesta muualla== Luokka:Operaatio Sininen
Jarkko Heimonen

Jarkko Tapani Heimonen (s. 6. maaliskuuta 1972 Saarijärvi) on suomalainen keihäänheittäjä, joka edusti lähes koko uransa ajan Äänekosken Urheilijoita ja urheilu-uransa loppuvaiheessa myös Laukaan Urheilijoita. Häntä valmensi Markku Heimonen. Heimonen sijoittui hopealle alle 20-vuotiaiden Euroopan- mestaruuskilpailuissa 1991 tuloksella 75 metriä voittaen pronssille sijoittuneen Aki Parviaisen. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 1990 hän sijoittui pronssille tuloksella 72,30 Tommi Viskarin voittaessa tuloksella 73,88. Miesten keihäässä Heimosen ennätys on 78,02 vuodelta 1995. == Lähteet == * Luokka:Suomalaiset keihäänheittäjät Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Johannes Kerälä

Pekka Johannes Kerälä (s. 1. helmikuuta 1972 Hämeenlinna) on uransa päättänyt suomalainen kiekonheittäjä, joka edusti Hämeenlinnan Tarmoa. Häntä valmensi Matti Kerälä. Kerälä sijoittui hopealle alle 20-vuotiaiden Euroopan- mestaruuskilpailuissa 1991. Hänen ennätyksensä miesten kiekossa on 58,24 vuodelta 1993. Virallisiin kilpailuihin Kerälä ei ole osallistunut vuoden 2002 jälkeen. ==Lähteet== * Luokka:Suomalaiset kiekonheittäjät Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Raymond Salles

Raymond Julien Salles (18. heinäkuuta 1920 Pariisi - 15\. kesäkuuta 1996 Créteil) oli ranskalainen soutaja ja olympiavoittaja. Hän kilpaili Helsingin olympialaisissa 1952 perämiehellisissä kaksikoissa, joista Ranskan joukkue voitti kultaa. == Lähteet == * Sallesin profiili sports-reference.com -sivustolla Luokka:Ranskalaiset soutajat Luokka:Ranskalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 1996 kuolleet
Olli-Pekka Mattila

Olli-Pekka Mattila (s. 15. maaliskuuta 1970 Pori) on uransa lopettanut suomalainen seiväshyppääjä, joka edusti Äänekosken Urheilijoita. Häntä valmensivat Kimmo Mattila ja Risto Koskinen. Mattila sijoittui pronssille alle 20-vuotiaiden Euroopan mestaruuskilpailuissa 1989 tuloksella 525. Sisäratojen SM-kilpailuista hän saavutti seiväshypyn pronssia vuonna 1994. Mattilan ennätys on 530 vuodelta 1990. Kilpauransa hän lopetti vuonna 1999. ==Lähteet== * Luokka:Suomalaiset seiväshyppääjät Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jarkko Kinnunen (keihäänheittäjä)

Jarkko Jorma Juhani Kinnunen (21. huhtikuuta 1970 Äänekoski – 23. helmikuuta 2019) oli suomalainen keihäänheittäjä, joka edusti Äänekosken Urheilijoita. Kinnunen sijoittui hopealle alle 20-vuotiaiden Euroopan mestaruuskilpailuissa 1989 tuloksella 74,44. Kalevan kisoissa Kinnunen sijoittui parhaimmillaan viidenneksi vuonna 1990. Hänen valmentajinaan toimivat niin ikään keihäänheittäjinä tunnetut isä Jorma Kinnunen ja veli Kimmo Kinnunen. Hänen ennätyksensä miesten keihäällä on 79,70 vuodelta 1990. Kinnunen kuoli pitkäaikaisen alkoholismin aiheuttamiin komplikaatioihin 23. helmikuuta 2019. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset keihäänheittäjät Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Grigori Tšuhrai

Grigori Naumovitš Tšuhrai (, 23. toukokuuta 1921 Melitopol, Ukraina (Mahnovštšyna) – 28. lokakuuta 2001 Moskova, Venäjä) oli neuvostoliittolainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Häntä pidetään yhtenä Hruštšovin suojasään ajan tärkeimmistä ohjaajista. Tšuhrai palveli laskuvarjojoukoissa toisessa maailmansodassa haavoittuen viisi kertaa. Sodan päättymisen jälkeen hän opiskeli elokuva-alaa VGIK:ssä Mihail Rommin ja Sergei Jutkevitšin johdolla. Tšuhrai päätti opintonsa vuonna 1953 ja toimi ennen omia ohjaustöitään muun muassa apulaisohjaajana. Vuonna 1956 valmistui ensimmäinen oma elokuva Tyttö ja vanki (Sorok pervyi), uusintaversio Jakov Protazanovin Venäjän sisällissotaan sijoittuvasta tarinasta. Valkoisen upseerin ja punaisen naistarkk'ampujan rakkaustarina nosti Tšuhrain heti kansainväliseen kuuluisuuteen ja elokuva palkittiin muun muassa Cannesin elokuvajuhlilla. Rohkeasti vaikeisiin aiheisiin tarttunut Tšuhrai ohjasi seuraavaksi tunnetuimman elokuvansa Vain neljä päivää (Ballada o soldate 1959). Se on tarina nuoresta sotilaasta, joka saa toisen maailmansodan aikana lyhyen loman ja pyrkii kohti kotiaan tapaamaan äitiään. Elokuva sai jälleen osakseen kansainvälistä tunnustusta ja oli muun muassa Oscar-ehdokkaana parhaasta alkuperäiskäsikirjoituksesta. Myös seuraavalla elokuvalla Tšuhrai jatkoi vaikeiden aiheiden parissa. Vuonna 1961 valmistunut Kirkas taivas (Tšistoje nebo) käsitteli toisen maailmansodan jälkeisiä Stalinin poliittisia vainoja. Tarinan keskiössä on vangiksi jäänyt ja sodan jälkeen kotimaahansa palaava taistelulentäjä, joka leimataan maanpetturiksi. Vuonna 1965 valmistunut Oli kerran ukko ja akka (Žili-byli starik so staruhoi) oli vielä esillä Cannesissa, mutta myöhemmillä elokuvillaan Tšuhrai ei juuri saanut kansainvälistä näkyvyyttä. Tšuhrai keskittyi opettajan tehtäviin VGIK:ssä ja luovan johtajan töihin Mosfilmin kokeellisen elokuvan yksikössä. Kun vuonna 1971 valmistunut toisesta maailmansodasta kertova dokumentti Muisto (Pamjat) ei miellyttänyt neuvostohallintoa, saatiin seuraavaa elokuvaa odotella vuosia. Viimeiset fiktiiviset elokuvansa Tšuhrai ohjasi vasta 1970-luvun lopulla. Vielä vuonna 1984 hän oli työstämässä dokumenttia elokuvaohjaaja Mark Donskoista. Grigori Tšuhrain poika Pavel Tšuhrai on myös tunnettu elokuvaohjaaja. == Filmografia == * Ja nautšu vas metštat... (1984), dokumentti * Elämä on ihanaa (La Vita è bella 1979) * Trjasina (1978) * Muisto (Pamjat 1971), dokumentti * People! (1966) * Oli kerran ukko ja akka (Žili- byli starik so staruhoi 1965) * Kirkas taivas (Tšistoje nebo 1961) * Vain neljä päivää (Ballada o soldate 1959), myös nimellä Balladi sotilaasta * Tyttö ja vanki (Sorok pervyi 1956) == Lähteet == Luokka:Neuvostoliittolaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Johan Rasmussen

Johan Ivar Rasmussen (s. 18. heinäkuuta 1970 Borås) on ruotsalainen entinen mäkihyppääjä. Hän edusti seuratasolla örnsköldsvikiläistä IF Friska Viljoria. Rasmussen kilpaili maailmancupissa vuosina 1990-1996 ja oli henkilökohtaisessa kisassa parhaimmillaan 12. sijalla, jolle hän ylsi kahdesti. Hän osallistui kolmiin MM-kisoihin, mutta ei päässyt kertaakaan 30 parhaan joukkoon. Rasmussen sijoittui vuoden 1994 olympialaisissa 41:ksi suurmäessä ja hyppäsi myös joukkuemäessä, jossa Ruotsi oli kymmenes. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset mäkihyppääjät Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Arto Kuusisto

Arto Tapani Kuusisto (s. 1. maaliskuuta 1969 Perniö) on suomalainen estejuoksija. Hän edusti urallaan Lohjan Kisa-Veikkoja, Perniön Urheilijoita ja Turun Urheiluliittoa. Häntä valmensi Matti Kuusisto ja Tauno Iso-Tryykäri. Kuusisto voitti pronssia alle 20-vuotiaiden Euroopan mestaruuskilpailuissa 1987 ja alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 1988 ajalla 8.46,42. Kalevan kisoissa Kuusisto saavutti hopeaa vuosina 1990 ja 1991 ja pronssia vuosina 1988, 1989 ja 1992. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän saavutti 3 000 metrin juoksussa pronssia 1991. Maastojuoksun SM-kilpailuissa hän saavutti lyhyellä matkalla pronssia 1992 ja lyhyen matkan joukkuekilpailussa kultaa 1994 ja pronssia 1993. Hänen ennätyksensä 3 000 metrin estejuoksussa on 8.31,95 vuodelta 1993. Urheilu-uransa jälkeen Kuusisto on toiminut muun muassa Suomen Urheiluliiton ja Suomen Olympiakomitean talousjohtajana. Syyskuussa 2023 Kuusisto aloitti Huippu-urheilun instituutti Kihun toimitusjohtajana. Koulutukseltaan Kuusisto on kauppatieteiden maisteri. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset estejuoksijat Luokka:Suomalaiset urheiluvaikuttajat Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tasawaqin kieli

Tasawaqin kieli on songhaikielten pohjoisryhmään kuuluva kieli, jota puhutaan Nigerin Ingallissa. Sen puhujia arvioidaan olevan 2 000–10 000 henkeä tai erään arvion mukaan noin 8 000. Tasawaq on Ingallin keidaskylän pääkieli. Sitä puhuvat myös kylästä peräisin olevat Teguidda-n-Tessoumtin suolalouhosten kausityöläiset. Kieli toimii yhteisön suullisen kanssakäymisen välineenä. Sen puhujat käyttävät itsestään nimityksiä ingalkoyyu (yksikössä ingalumboro) ja bingali. Kirjallisuudessa tasawaqin kieltä kutsutaan myös nimellä ingelsi tai ingelshi, ja sen puhujista käytetään nimitystä issawaghan. Virallisesti Ingallin asukkaita pidetään tuaregeina tai songhaina. Äidinkielensä tasawaqin lisäksi he osaavat ympäröivän paimentolaisväestön puhumaa tuaregia sekä vähemmässä määrin alueen kauppa- ja hallintokielenä toimivaa hausaa. Äidinkieli on tärkeä identiteettitekijä ja suhtautuminen siihen on positiivista. Eräät tutkijat pitävät kuitenkin sen asemaa uhattuna. Tuaregin etelämurre tamajeq on vaikuttanut voimakkaasti tasawaqin kielioppiin ja sanastoon. Kielessä on jonkin verran myös arabian ja hausan vaikutusta. Toisinaan sitä on muiden pohjoisten songhaikielten tavoin pidetty songhain ja tuaregin ”sekakielenä”. Maarten Kossmannin mukaan tähän ei ole perusteita, sillä tasawaqin perusrakenne on selvästi ominainen songhaikielille. Se myös poikkeaa huomattavasti muista lähialueen sukukielistä, Abalakin seudulla puhuttavasta tagdalista (tabarogista) ja varsinkin Malin Ménakan piirin tadaksahakista. Tasawaqissa näyttää olevan näistä kielistä vähiten tuaregivaikutusta. ==Lähteet== Luokka:Nigerin kielet Luokka:Songhaikielet
Tagdalin kieli

Tagdal ja tabarog ovat songhaikielten pohjoisryhmään kuuluvia kielimuotoja, joita puhutaan Nigerin Abalakin seudulla. Tutkija Robert Nicolaï käyttää niistä yhteisnimitystä tihishit (”mustien kieli”). Tagdalin ja tabarogin puhujat kutsuvat tällä nimellä kaikkia pohjoisia songhaikieliä ja Nigerjoen varrella asuvat tuaregit tarkoittavat sillä myös eteläisiä kieliä. Tagdalin puhujat ovat vaaleaihoisia igdaleneja ja heidän entisiä mustia orjiaan. Igdalenien asuinalue keskittyy Tamayan, Mazababoun ja Tiguirwitin kylien ympärille ja ulottuu Ingallin pohjoispuolelle. Tabarogia puhuvat iberoganit ovat ilmeisesti mustien orjien jälkeläisiä, jotka asuvat pääosin Abalakin kaakkoispuolella. Igdaleneja arvioidaan olevan orjien jälkeläiset mukaan luettuna 10 000–20 000 ja iberoganeja noin 7 000 henkeä. Molempia ryhmiä pidetään virallisesti tuaregeina. Heidän perinteinen elinkeinonsa on paimentolaisuuteen perustuva karjanhoito, mutta nykyään monet harjoittavat myös maanviljelyä, kaupankäyntiä ja käsityöammatteja. Toisena kielenään kumpikin ryhmä puhuu tuaregikieli tamajaqia, ja igdalenit myös kirjoittavat sitä arabialaisella ja tifinaghin kirjaimistolla. Varsinkin iberoganien joukossa on myös yksikielisiä puhujia. Äidinkieltä arvostetaan, ja sen asema vaikuttaa turvatulta. Nicolaï pitää pohjoisia songhaikieliä tamajaqin ja songhain ”sekakielinä”. Rueckin ja Christiansenin mukaan tagdal ja tabarog ovat keskenään täysin ymmärrettäviä ja tagdalia käytetään myös molempien yhteisnimityksenä. Erot lähialueen sukukieliin, Ingallin tasawaqiin ja Malin Ménakan piirissä puhuttavaan tadaksahakiin ovat huomattavasti suurempia. Tuaregivaikutuksen osalta tagdalilla näyttää olevan näiden kielten suhteen välittävä asema. ==Lähteet== Luokka:Nigerin kielet Luokka:Songhaikielet
Furkielet

Furkielet ovat yksi nilosaharalaisten kielten ryhmistä. Niihin kuuluvat Sudanin Darfurissa ja sen lähialueilla Tšadissa puhuttu fur (noin 500 000 puhujaa) sekä Tšadissa Biltinen seudulla puhuttu amdang eli mimi (noin 15 000 puhujaa). Jälkimmäistä ei tule sekoittaa kahteen muuhun mimiksi kutsuttuun kielimuotoon, jotka saattavat olla sukua mabakielille. ==Lähteet== *
Furin kieli

Furin kieli on furien puhuma nilosaharalaisten furkielten ryhmään kuuluva kieli. Vuonna 1983 sillä arvioitiin olleen noin 500 000 puhujaa Sudanin Darfurissa ja 1 800 lähialueilla Tšadissa. Furin ainoa lähisukukieli on amdang, jota kutsutaan myös mimiksi. Kielen murre-erot ovat melko vähäisiä. Kaupungeissa osa fureista on siirtynyt käyttämään arabiaa. ==Lähteet== Luokka:Furkielet Luokka:Sudanin kielet Luokka:Tšadin kielet
Amdangin kieli

Amdangin kieli on Tšadissa asuvien amdangien puhuma kieli, joka kuuluu nilosaharalaiseen furkielten ryhmään. Sen puhujat, joista käytetään myös nimitystä mimi, ovat kotoisin Wadi Firan alueen Biltinen seudulta. Amdangkyliä on myös etelämpänä Ouaddaïn alueen Abéchén, Goz Beïdan ja Adrén seuduilla sekä Bathan alueella. Kielen puhujia on 41 100 henkeä (vuonna 2000). Amdangin ainoa sukukieli on fur. Sitä ei tule sekoittaa kahteen muuhun mimiksi kutsuttuun kielimuotoon, jotka saattavat olla sukua mabakielille. Kieli toimii yhteisön suullisen kanssakäymisen välineenä. Sen murre-erot ovat melko vähäisiä. Monet amdangeista osaavat sujuvasti myös Tšadin arabiaa. ==Lähteet== Luokka:Furkielet Luokka:Tšadin kielet
Oskar Rokkanen

Oskar Walter Rokkanen (14. heinäkuuta 1882 Mikkelin mlk – 24. elokuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen kauppaneuvos, Pohjoismainen Sähkö Oy:n perustaja ja toimitusjohtaja sekä levytuottaja. Rokkanen perusti PSO:n vuonna 1918. Mikkelin maalaiskunnassa syntynyt Rokkanen vietti lapsuutensa ja nuoruutensa Inkerinmaalla. Hän suoritti kauppakoulun Pietarissa vuonna 1904. Rokkanen oli huomattava sähköalan liikemies, joka vaikutti myös suomalaisen äänilevyteollisuuden kehitykseen. Pohjoismainen Sähkö Oy oli 1930-luvulla Suomen suurin levy-yhtiö, jolle levyttivät muun muassa Tauno Palo, Viljo Vesterinen, Dallapé-orkesteri ja Georg Malmstén. Oskar Rokkanen sai kauppaneuvoksen arvonimen vuonna 1948. Rokkanen oli naimisissa Helena Sofia Rokkasen (o.s. Puhakka, k. 1975) kanssa. Heidän tyttäristään Mirjam Helin (1911–2006) oli oopperalaulaja ja laulunopettaja, nuorempi Elbe Häkkinen (1914–1951) sanoittaja ja säveltäjä. Heidän poikansa insinööri Lauri Uljas Oskari Rokkanen (s. 1920) toimi isänsä kuoleman jälkeen PSO:n johtajana sen lopettamiseen, vuoteen 1977 asti. Rokkanen kuoli 91-vuotiaana Helsingissä vuonna 1973. Hänet on haudattu tyttärensä Elben viereen Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin. == Lähteet == * http://www.inkeri.fi/inkerilehtia/1973/07-0873.pdf * Pomus.net: Oskar Rokkanen (Arkistoitu versio) * http://www.kansallisbiografia.fi/kb/artikkeli/1055/ === Viitteet === Luokka:Suomalaiset musiikkivaikuttajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1882 syntyneet Luokka:Vuonna 1973 kuolleet
Katja Ripatti

Katja Ripatti (s. 31. tammikuuta 1978) on suomalainen seitsenottelija. Hän edusti Lappeenrannan Urheilu-Miehet -seuraa ja häntä valmensi Timo Joronen. Ripatti sijoittui seitsenottelussa pronssille alle 20-vuotiaiden Euroopan- mestaruuskilpailuissa 1995. Sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuissa 1995 hän hyppäsi pronssille kolmiloikassa. Kalevan kisoissa hän oli parhaimmillaan kuudes vuonna 1996 seitsenottelussa ja vuonna 1997 kolmiloikassa. Hänen ennätyksensä seitsenottelussa on 5565 vuodelta 1997 ja kolmiloikassa 12,97 vuodelta 1996. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yleisurheilun moniottelijat Luokka:Suomalaiset kolmiloikkaajat Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sirkus Eliassen

Sirkus Eliassen on norjalainen hip hop -yhtye, jossa laulavat Bodøstä kotoisin olevat veljekset Magnus ja Erik Eliassen. He perustivat yhtyeen vuonna 2011, jolloin julkaistiin heidän singlensä ”Hjem til dæ”. Singleä on myyty Norjassa triplaplatinaan oikeuttava määrä. Se oli Norjan VG-listalla parhaimmillaan sijalla 16. Loppuvuodesta 2011 yhtye julkaisi toisen singlensä, ”Opp ned bak frem”. Yhtyeen kolmas single ”Æ vil bare dans” julkaistiin helmikuussa 2012. Se sijoittui Norjan singlelistalla parhaimmillaan sijalle neljä. Singleä on myyty Norjassa viisi kertaa platinaan oikeuttava määrä. Neljäntenä singlenä julkaistiin kesäkuussa 2012 ”Før du går”. Marraskuussa yhtye julkaisi singlen ”Verden skulle gå under”. Joulukuussa yhtye julkaisi ilmaiseksi ladattavan MP3-kappaleen ”Julefri”. Vuonna 2013 yhtye osallistui Norjan euroviisukarsintana toimineeseen Melodi Grand Prix'iin kappaleella ”I Love You Te Quiero”. Kesällä 2013 Sirkus Eliassen teki Dj Broilerin kanssa yhteisen kappaleen ”En gang til”. == Diskografia == === Singlet === Vuosi Single Listasijoitus Myyntimäärä Norja NOR Norway's albums/singles positions for Sirkus Eliassen 2011 ”Hjem til dæ” 16 5×platinaa ”Opp ned bak frem” 3×platinaa 2012 ”Æ vil bare dans” 3 10×platinaa ”Før du går” 11 3×platinaa ”Verden skulle gå under” ”Fullstendig feilfri” 2013 ”I Love You Te Quiero” Kultaa ”En gang til” (DJ Broilerin kanssa) 15 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto Luokka:Norjalaiset hip hop -yhtyeet
Viljelykasvien nimistö

Viljelykasvien nimistö – Kulturväxternas namn sisältää Suomessa säännöllisesti viljeltävien tai maahan tuotavien kasvien nimiä. Luettelo sisältää noin 9 000 nimeä, sekä tieteelliset nimet että niiden suomen- ja ruotsinkieliset vastineet. Nimistöä on ollut laatimassa Viljelykasvien nimistötoimikunta yhteistyössä Suomen biologian seura Vanamon kanssa. Nimiehdotuksia on tullut runsaasti myös alalla työskenteleviltä.Lukijalle, Viljelykasvien nimistö, s. 4 Jos kasvi on nimetty useaan kertaan, alalla noudatettavan prioriteettiperiaatteen mukaisesti vanhin on oikea ja muut synonyymeja. Lähtökohtana pidetään Carl von Linnén teosta Species Plantarum (1753). Tästä syystä nimiin tulee aika ajoin muutoksia. Muutoksia aiheuttavat myös uudet tutkimustulokset lajien tai muiden taksonien välisistä sukulaisuussuhteista.Kasvien tieteellisistä nimistä, Viljelykasvien nimistö, s. 5 == Painokset == Puutarhaliitto (silloinen Puutarhaviljelijäin liitto) julkaisi ensimmäisen nimistöoppaan vuonna 1951 nimellä Yleisimpien puutarhakasvien nimistö. Seuraavat painokset julkaistiin 1956, 1967 (Puutarhakasvien nimistö), 1983 (Viljelykasvien nimistö, toimittaneet Annikki Palmén ja Pentti Alanko), 1993, 1996, 2004 (toimittaneet Ella Räty ja Pentti Alanko) ja 2012 (toimittanut Ella Räty). Luettelon yhdeksäs, uudistettu painos ilmestyi 2017, ja sen on toimittanut Ella Räty. ==Lähteet== Luokka:Kirjat kasvitieteestä Luokka:Suomalaiset biologian tietokirjat Luokka:Vuoden 2012 kirjat
Glenn Lindqvist

Glenn Erik Lindqvist (s. 21. huhtikuuta 1976) Maarianhamina on suomalainen kymmenottelija, joka edusti IF Ålandia. Lindqvist voitti alle 20-vuotiaiden Euroopan mestaruuden 1995 tuloksella 7363. Hän sijoittui pronssille yleisurheilun alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa 1994 Lissabonissa tuloksella 7288. Hän voitti Kalevan kisojen 1999 kultaa kymmenottelussa tuloksella 7476. Hänen ennätyksensä kymmenottelussa on 7578 on vuodelta 1999. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yleisurheilun moniottelijat Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jukka Lankinen

Jukka Lankinen (s. 30. tammikuuta 1984 Loimaa) on uransa päättänyt suomalainen pesäpalloilija. Lankisen ulkopelipaikka oli kolmospolttaja, joskin hänen roolinsa oli tavallisesti kotiuttajajokeri. Superpesisdebyyttinsä Lankinen teki kaudella 2001 kasvattajaseuransa Loimaan Palloilijoiden riveissä, mutta kauden jälkeen pelasi seuraavan kerran pääsarjatasolla vasta kahdeksan vuotta myöhemmin, tällä kertaa Hyvinkään Tahkon joukkueessa. Hän edusti Kankaanpään Mailaa vuosina 2004–2008 ja 2010–2017 ja lopetti uransaJukka Lankinen päättää hienon uransa Uutiset. Kankaanpään Maila kauden 2017 jälkeen. == Tilastot == === Superpesis-ura === Vuosi Joukkue Ottelut Lyödyt Tuodut Kärkilyönnit 2001 LP 23 1 + 4 9 94 2009 Tahko 27 0 + 0 19 136 2011 KaMa 25 0 + 1 32 129 === Palkinnot === * Ykköspesiksen kuukauden pelaaja: elokuu 2010Kuukauden pelaajat Pesäpalloliitto ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
OTC-lista

OTC-lista () oli pienten yritysten arvopapereiden markkinapaikka Helsingin pörssissä. Pääsyvaatimukset OTC-listalle olivat väljemmät kuin varsinaiselle pörssilistalle. OTC-markkinat käynnistyivät vuonna 1984. OTC-lista virallistui syksyllä 1985, jolloin sen säännöt vahvistettiin. OTC-markkinan tavoitteena oli muun muassa tasoittaa yritysten pääsyä varsinaiselle pörssilistalle, kun listalle pääsyn edellytykset olisivat täyttyneet. OTC-listalle pääsyn edellytys oli 1 miljoonan markan osakepääoma, kun varsinaiselle pörssilistalle edellytettiin 10 miljoonaa. OTC-listaa hoiti Arvopaperivälittäjien Yhdistys. Listan osakkeilla käytiin kauppaa samoin kuin varsinaisen pörssilistan osakkeillakin. Listan yritykset hyödynsivät listaa runsaasti vuosina 1986–1988 järjestämällä osakeanteja. Vuonna 1996 OTC-lista siirtyi yhdessä meklarilistan kanssa Arvopaperinvälittäjien yhdistykseltä Helsingin pörssin hoitoon. Lokakuussa 1998 OTC-lista ja meklarilista yhdistettiin Helsingin pörssin I-listaksi. == Lähteet == Luokka:Sijoittaminen *
Tommi Viskari

Tommi Viskari (s. 3. helmikuuta 1971 Lappeenranta) on suomalainen keihäänheittäjä, joka edusti Lappeenrannan Urheilu-Miehiä. Häntä valmensi Mauri Auvinen. Viskari voitti maailmanmestaruuden alle 20-vuotiaiden MM- kilpailuissa 1990 tuloksella 73,88. Samassa kilpailussa kolmanneksi tuli Suomen Jarkko Heimonen tuloksella 72,30. Miesten keihäässä Viskarin ennätys on 78,40 vuodelta 1997. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset keihäänheittäjät Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1971 syntyneet
Lesja Tsurenko

Lesja Viktorivna Tsurenko (, s. 30. toukokuuta 1989 Volodymyrets) on ukrainalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA- listan sijalla 23 helmikuussa 2019. Hän on voittanut urallaan neljä WTA- turnausta kaksinpelissä. Grand Slam -turnauksissa Tsurenko on päässyt parhaimmillaan puolivälieriin Yhdysvaltain avoimissa 2018 sekä neljännelle kierrokselle Yhdysvaltain avoimissa 2016 ja Ranskan avoimissa 2018. Ensimmäisen WTA-turnausvoittonsa Tsurenko saavutti heinäkuussa 2015 voitettuaan Istanbulin turnauksen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Ukrainalaiset tennispelaajat Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Urho Kekkosen patsaat ja muistomerkit

Urho Kekkosen muistoksi pystytettyjen patsaiden ja muistomerkkien vanhin on Kalervo Kallion rintakuva (1960) Presidentinlinnan Atrium-salissa. Suurin Kekkosen muistomerkki on Pekka Kauhasen Suuri aika, Urho Kekkosen muistomerkki (1990) Kajaanin Kirkkopuistossa. Helsinkiin pystytettiin Pekka Jylhän Lähde, Urho Kekkosen muistomerkki vuonna 2000. Ulkomailla Urho Kekkosen muistoksi paljastettiin Aime Kuulbusch-Mölderin reliefi Tallinnan matkustajasataman A-terminaalissa vuonna 2011, sekä Andrei Kovaltšukin ja työryhmän veistos Aleksei Kosyginin ja Urho Kekkosen muistopatsas (2013) Kostamuksessa. Tuhoutuneita tai poistettuja on Tampereella, Oulussa ja Portugalissa. == Teokset aikajärjestyksessä == Teoksen nimi Paikka Paikkakunta Kartalla Tekijä Paljastusvuosi Kuva Urho Kekkonen Atrium-sali, Presidentinlinna Helsinki Kalervo Kallio 1960 Urho Kekkonen Tamminiemi Helsinki Tommaso Gismondi 1976 Etyk-veistosTeemu Kuusijoensuu: Vuoden 1975 kokouksesta tehty jättiveistos hylättiin tamperelaiseen varastoon – kukaan ei huoli 500 kiloista järkälettä Ilta-Sanomat 14.7.2018. Viitattu 8.9.2021. Näsinneulan aula (nykyään varastossa) Tampere Urpo Kärri 1979 (poistettu vuoden 1990 aikoihin) Urho Kekkosen 80-vuotismuistolaatta Saivaara Enontekiö Pentti Papinaho 1980 Urho Kekkosen patsas Vuolijoki Matias Keskinen 1984 (tuhoutunut Oulussa 1989) 100px Hautapaasi Hietaniemen hautausmaa Helsinki Harry Kivijärvi 1987 Presidentti Kekkosen rintakuva Valtiosali, Eduskuntatalo Helsinki Aimo Tukiainen 1980-luvun loppu (muunnos vuoden 1967 rintakuvasta)Johannes Ijäs: Sauli Niinistön rintakuva odottaa tekijäänsä – eduskunnassa käsiteltiin puuttuvaa patsasta Demokraatti 11.3.2020. Viitattu 10.5.2020. 100px Suuri aika, Urho Kekkosen muistomerkki Kirkkopuisto Kajaani Pekka Kauhanen 1990 Lähde, Urho Kekkosen muistomerkki Hakasalmen puisto Helsinki Pekka Jylhä 2000 KekkonenSuomen muistomerkit, s. 79 Puustellintie 16 (kunnantalon puisto) Pielaveden kirkonkylä 2000 Presidentti Urho Kaleva Kekkosen patsas Rantapuisto Raahe Matti Peltokangas 2008 O Rei da FinlandiaO Rei da Finlandia Kuvataiteilijamatrikkeli. Viitattu 1.6.2020. Sintra, Portugali Auli Korhonen 2009 (poistettu 2011) Urho Kaleva Kekkosen kohokuva Matkustajasatama, A-terminaalin seinä Tallinna, Viro Aime Kuulbusch- Mölder 2011 Aleksei Kosyginin ja Urho Kekkosen muistopatsas Sama teksti venäjäksi Kostamus, Karjalan tasavalta, Venäjä Andrei Kovaltšuk ja työryhmä 2013 100px == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Kekkonen, Urho
It’s a Big Country

It’s a Big Country (tai It’s a Big Country: An American Anthology) on vuonna 1951 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen antologiaelokuva, joka sisältää kahdeksan episodia. Antologiaelokuvan ovat ohjanneet Clarence Brown, Don Hartman, John Sturges, Richard Thorpe, Charles Vidor, Don Weis ja William A. Wellman. Draamakomedian pää- ja sivuosissa ovat muun muassa Ethel Barrymore, Gary Cooper, Van Johnson, Gene Kelly, Janet Leigh, Marjorie Main, Fredric March, George Murphy ja William Powell. Kertojana toimi Louis Calhern. Metro- Goldwyn-Mayerin tuottama It’s a Big Country sai ensi-iltansa kotimaassaan 20. marraskuuta 1951. Elokuva julkaistiin DVD:lle 21. heinäkuuta 2009. == Kahdeksan tarinaa == Episodi Ohjaaja 1\. Interuptions, Interuptions Richard Thorpe 2\. The Lady and the Census Taker John Sturges 3\. The Negro Story 4\. Rosika, the Rose Charles Vidor 5\. Letter from Korea Don Weis 6\. Texas Clarence Brown 7\. Minister in Washington William A. Wellman 8\. Four Eyes Don Hartman == Rooleissa == == Aiheesta muualla == * * * It’s a Big Country TCM Movie Databasessa * Luokka:Vuoden 1951 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat Luokka:Episodielokuvat Luokka:John Sturgesin ohjaamat elokuvat Luokka:William A. Wellmanin ohjaamat elokuvat Luokka:Clarence Brownin ohjaamat elokuvat Luokka:Richard Thorpen ohjaamat elokuvat Luokka:Charles Vidorin ohjaamat elokuvat Luokka:Metro- Goldwyn-Mayerin elokuvat
Perttu Hautala

thumb|right|Hautala juoksemassa kolmospesältä kotipesään. Perttu Hautala (s. 1. maaliskuuta 1984 Lappajärvi) on suomalainen uransa lopettanut pesäpalloilija. Hautalan ulkopelipaikka on lukkari, ja sisäpelissä hänen roolinsa on vaihtaja. Hautala voitti Vimpelin Vedon paidassa SM-kultaa vuonna 2010. Kesäkuussa 2010 ottelussa Nurmon Jymyä vastaan Hautala onnistui harvinaisessa tilanteessa lyömään kunnarin viimeisenä lyöjänä tyhjään kenttään. Kauden 2010 jälkeen hän siirtyi kahden kauden ajaksi Jyväskylän Kirin riveihin. Hautalan kasvattajaseura on Lappajärven Veikot. Hautala on keväästä 2012 saakka toiminut Pesäpalloliiton Keski-Suomen junioripäälikkönä. == Tilastot == === Superpesis-ura === Vuosi Joukkue Ottelut Lyödyt Tuodut Kärkilyönnit 2005 Veto 3 0 + 0 2 6 2007 Veto 18 1 + 0 8 36 2008 Veto 16 1 + 4 6 63 2009 Veto 24 3 + 7 16 79 2010 Veto 26 1 + 8 8 49 2011 Kiri 22 0 + 1 22 105 === Palkinnot === * Ykköspesiksen kuukauden pelaaja: toukokuu 2008 == Saavutukset == === Pelaajana === * 1 SM-kulta: 2010 * 2 SM-hopeaa: 2013, 2014 * 1 SM-pronssi: 2009 ==Aiheesta muualla== * * Pesiksen Maailma − Pelaajan Maailma: Perttu Hautala ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mikko Paananen (keihäänheittäjä)

Mikko Paananen (s. 11. marraskuuta 1930) on suomalainen keihäänheittäjä. Hän heitti ennätyksensä 79,22 metriä Oulussa 11. syyskuuta 1960. Seuratasolla hän edusti Karijoen Tapparaa ja saavutti SM-pronssia vuonna 1959. Hänen heittotyylinsä oli tavallisesta poikkeava "sukellustyyli". Hän toimi 1960-luvulla muun muassa Pauli Nevalan henkilökohtaisena valmentajana. Paananen toimi Suomen Urheiluliiton keihäänheittäjien päävalmentajana ja sai vuonna 1999 liikuntaneuvoksen arvonimen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset keihäänheittäjät Luokka:Suomalaiset yleisurheiluvalmentajat Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Cheerleader Massacre

Cheerleader Massacre on Jim Wynorskin ohjaama ja Lenny Julianon käsikirjoittama slasher-elokuva vuodelta 2003. Se on jatkoa Slumber Party Massacre -elokuvasarjalle ja sarjan ensimmäinen alkuperäisestä nimestä poikkeava osa. Edeltäjiensä tapaan elokuva perustuu alastomuudelle, seksille ja gorelle. == Aiheesta muualla == * * Luokka:Slasher-elokuvat Luokka:Vuoden 2003 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Jim Wynorskin ohjaamat elokuvat
Polkusara

Polkusara (Carex brunnescens) on sarakasvien heimoon kuuluva monivuotinen tuulipölytteinen siemenkasvi. Se kuuluu alasukuun Vignea. Polkusara muistuttaa ulkonäöltään harmaasaraa (Carex canescens). Polkusara on mätästävä ja se kasvaa 15–50 cm korkeaksi. Sen puhtaanvihreät lehdet ovat alle 2 mm leveitä. Se on yhtäläistähkäinen ja kaksiluottinen. Sen ruskeissa pullakoissa on suuota, joka on hammasreunainen, ja siinä on selvä pitkittäishalkeama. Alimman tähkän alla oleva tukilehti on muodoltaan äimämäinen. Tähkiä on 4-7, ne ovat yhtäläisiä ja tähkät ovat yhteensä 1,5-3 cm pitkiä. Tähkäsuomut ovat ruskeita ja niiden laita on kalvomainen. Kasvi kukkii kesäkuulta heinäkuulle. Polkusarasta on kaksi Suomessa esiintyvää muunnosta: kangaspolkusara (Carex brunnescens var. brunnescens) ja korpipolkusara (Carex brunnescens var. laetior) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Polkusara (Carex brunnescens) * Kasviatlas 2022: Polkusaran (Carex brunnescens) levinneisyys Suomessa. * Luopioisten kasvisto: Polkusara (Carex brunnescens) Luokka:Sarat
Giuseppe Melas

Giuseppe Melas (13. lokakuuta 1901 Guasila – 10. syyskuuta 1970) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 15. elokuuta 1926 ja nimitettiin Nuoron hiippakunnan johtoon 31. tammikuuta 1947. Piispaksi vihkiminen seurasi 13. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Ernesto Maria Piovella, jota avustivat Lorenzo Basoli ja Francesco Cogoni. Melas osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen ja kuoli 68-vuotiaana virassa.Catholic- Hierarchy.org: Bishop Giuseppe Melas == Lähteet == Luokka:Italialaiset piispat Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1901 syntyneet Luokka:Vuonna 1970 kuolleet
Ernesto Maria Piovella

Ernesto Maria Piovella (29. lokakuuta 1867 Milano – 18. helmikuuta 1949) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 11. kesäkuuta 1892 ja nimitettiin Algheron hiippakunnan johtoon 15. huhtikuuta 1907. Piispaksi vihkiminen seurasi 12. toukokuuta.Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Ernesto Maria Piovella Piovella sai 19. huhtikuuta 1914 nimityksen Oristanon ja 8. maaliskuuta 1920 Cagliarin arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 29. elokuuta. Hän kuoli 81-vuotiaana virassa. == Lähteet == Luokka:Italialaiset piispat Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Vuonna 1867 syntyneet Luokka:Vuonna 1949 kuolleet
Jumièges

Jumièges on kunta Seine-Maritimen departementissa Normandian hallintoalueella Ranskassa. Kunta sijaitsee Seinen rannalla. Kylän maisemaa hallitsee Jumiègesin luostarin (Abbaye de Jumièges) rauniot. == Lähteet == Luokka:Seine- Maritimen kunnat
Lorenzo Basoli

Lorenzo Basoli (1. joulukuuta 1895 Ozieri – 4. heinäkuuta 1970) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 15. elokuuta 1918 ja nimitettiin Ogliastran hiippakunnan johtoon 28. lokakuuta 1936. Piispaksi vihkiminen seurasi 27. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Igino Serci.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Lorenzo Basoli Basoli osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän kuoli 74-vuotiaana virassa. == Lähteet == Luokka:Italialaiset piispat Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1895 syntyneet Luokka:Vuonna 1970 kuolleet
Näsilinnankatu

{ "type": "FeatureCollection", "features": [ { "type": "Feature", "properties": {}, "geometry": { "type": "LineString", "coordinates": [ [ 23.75301539897919, 61.5029090947351 ], [ 23.753396272659305, 61.50185714723483 ], [ 23.75374495983124, 61.50078468725 ], [ 23.75373959541321, 61.500815402608744 ], [ 23.75393807888031, 61.49994256268393 ], [ 23.754431605339054, 61.49866525425477 ], [ 23.7547641992569, 61.497561965685016 ], [ 23.75476956367493, 61.497472369768 ], [ 23.75515043735504, 61.49630247940094 ], [ 23.755236268043518, 61.49614376003235 ], [ 23.755654692649845, 61.494850935019656 ], [ 23.756078481674198, 61.49355549608005 ] ] } } ] } Näsilinnankatu on Finlaysonin, Tammerkosken ja Nalkalan kaupunginosien läpi kulkeva pohjois–etelä-suuntainen katu Tampereella. Kadun nimi viittaa Näsinpuistossa sijaitsevaan Näsilinnaan.Louhivaara 1999, s. 60. Kun Tampereen kaupunki perustettiin vuonna 1779, nykyinen Näsilinnankatu oli asemakaava-alueen länsirajana. Sen länsipuolella sijaitsivat kaupunkilaisten kasvitarhat, ”plantaasit”. Asutus laajeni jo Ruotsin vallan aikana kadun länsipuolelle, ja vuonna 1830 vahvistettiin C. L. Engelin laatima laajempi asemakaava. Siten Näsilinnankatu menetti asemansa rajalinjana, vaikka kestikin vielä vuosia, ennen kuin Engelin asemakaavaa päästiin toteuttamaan käytännössä.Louhivaara 1999, s. 16–18. Alkuperäisessä asemakaavassa kaduilla ei vielä ollut nimiä, mutta pohjoisesta etelään johtavia katuja alettiin pian kutsua ”pitkiksi kaduiksi” ja idästä länteen johtavia ”poikkikaduiksi”. Näsilinnankadun nimitys Läntinen pitkäkatu lyheni muotoon Läntinenkatu, joka oli käytössä 1880-luvulta 1930-luvulle.Louhivaara 1999, s. 16–17, 60, 62. Marraskuussa 1935 kaupunginvaltuustossa käsiteltiin yli 50 kadun uudelleennimeämistä, ja äänestyksessä Läntinenkatu päätettiin nimetä Näsilinnankaduksi. Muutos astui voimaan 1936.Louhivaara 1999, s. 22–23. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Tampereen kadut Luokka:Finlayson (kaupunginosa) Luokka:Tammerkoski Luokka:Nalkala
Jumiègesin luostari

Jumiègesin luostari () sijaitsee Jumiègesin kunnassa Seine-Maritimen departementissa Ylä-Normandian hallintoalueella Ranskassa. Luostari on nykyään raunioitunut. Luostari on alun perin Pyhän Philibert Jumiegeslaisen vuonna 654 perustama benediktiiniluostari. Viikingit polttivat luostarin ja paikalle rakennettiin Saint-Pierren kirkko (L’église Saint-Pierre) 900-luvun puolivälissä. 1000-luvulla Saint-Pierren kirkon viereen rakennettiin Notre- Damen kirkko (L’église abbatiale Notre-Dame), joka vihittiin käyttöön vuonna 1067 Vilhelm Valloittajan läsnä ollessa. Notre-Damen kirkko on alkuperäiseltä tyyliltään romaaninen, ja siihen on tehty 1200-luvulla goottilaisia lisäyksiä. Luostari laajeni satavuotiseen sotaan saakka ja sen jälkeen alkoi taantuma. Luostari tuhoutui 1600-luvulla valtaosin. Lopulta luostarissa oli vain seitsemän munkkia vuonna 1792 ja luostari ryöstettiin. Vuonna 1852 Lepel- Cointet’n suku aloitti luostarin entistämistyöt ja vuonna 1947 Jumiègesin luostari siirtyi valtion omistamaksi kansallismuistomerkiksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ranskan luostarit Luokka:Benediktiiniluostarit Luokka:Seine-Maritime
Francesco Cogoni

Francesco Cogoni (31. heinäkuuta 1894 Quartu Sant'Elena – 14. tammikuuta 1980) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 7. huhtikuuta 1917 ja nimitettiin Ozierin hiippakunnan johtoon 3. maaliskuuta 1939. Piispaksi vihkiminen seurasi 23. huhtikuuta.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Francesco Cogoni Cogoni osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen ja jäi eläkkeelle 25. huhtikuuta 1975. == Lähteet == Luokka:Italialaiset piispat Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1894 syntyneet Luokka:Vuonna 1980 kuolleet
Heikki Kantola

Heikki Kantola (s. 24. elokuuta 1939) on suomalainen valmentaja. Hän on toiminut muun muassa Suomen Olympiakomitean valmennuspäällikkönä vuosina 1992–2002, Suomen Hiihtoliiton valmennuspäällikkönä sekä valmennuksen ja koulutuksen johtajana, Suomen Kanoottiliiton päävalmentajana sekä Suomen urheiluopiston valmentajainstituutin ja valmennuskeskuksen johtajana. Heikki Kantolalle myönnettiin liikuntaneuvoksen arvonimi kesäkuussa 2003. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset urheiluvalmentajat Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset hiihtourheiluvaikuttajat
Ahlbom

Ahlbom on seuraavien henkilöiden sukunimi: * Ernst Ahlbom (1866–1934), suomalainen ruotsalaista syntyperää oleva teatterinjohtaja ja näyttelijä * Onni Tuomi (ent. Ahlbom, 1875–1933), suomalainen päätoimittaja ja kansanedustaja.
Tyrskykalat

Tyrskykalat (Isonidae) on hopeakylkikaloihin kuuluva indopasifisen merialueen kalaheimo, johon nykyisin luetaan yksi suku Iso ja siinä viisi lajia. Tyrskykalat ovat pienikokoisia, korkeintaan viiden senttimetrin mittaisia kaloja. Ruumiinrakenteeltaan ne ovat korkeahkoja ja litteähköjä. Rintaevät sijaitsevat poikkeuksellisen korkealla ja lähellä selkää. Selkäeväiä on kaksi. Pyrstöevä on haarautunut. Suomut ovat pienet ja väriltään hopeanhohtoiset. Tyrskykalalajit elävät lämpimissä vesissä Tyynellämerellä ja Intian valtamerellä Etelä-Afrikasta Japaniin, Australiaan ja Havaijille ulottuvalla alueella. Tyrskykalojen ryhmästä on hiljattain erotettu tyrskyhopeakylki omaan heimoonsa Notocheiridae; aiemmin Notocheiridae-heimonimi viittasi koko tyrskykalojen ryhmään. ==Lähteet== Luokka:Hopeakylkikalat
Åströminpuisto

thumb|Åströminpolku kulkee puiston halki. Åströminpuisto on puisto Myllytullin kaupunginosassa Oulussa. Puistoa rajaavat Mannenkatu pohjoisessa, Isokatu idässä, Myllytullin koulu etelässä ja Kallisenvirta lännessä. Ennen puiston rakentamista paikalla sijaitsi 1730–luvulla perustettu prunni- eli kaivohuone. Kaivohuoneen vettä käytettiin terveyslähteenä, jonka uskottiin parantavan monia sairauksia. Kaivohuoneen loistokausi ulottui 1700–luvun loppupuolelle, kunnes Oulun hautausmaan siirtäminen nykyiselle paikalleen sai ihmiset pelkäämään hautausmaan vesien sekoittuvan terveyslähteen vesiin. Kaivohuoneen rakennukset purettiin huonokuntoisina 1800–luvun puolivälissä. Hemming Åström laitatti Prunnihaan kuntoon valtiopäivämiehenä saamillaan palkkioilla 1880–luvulla ja lahjoitti työt kaupungille. Puiston poikki, Kirkkokadulta Kasarmintielle, kulkenut ajotie muutettiin Åströminpolku-nimiseksi kevyenliikenteenväyläksi 1992. Oulu-seura ja Oulun Dante-seura pystyttivät puistoon tutkimusmatkailija Giuseppe Acerbin muistomerkin vuonna 1996. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Myllytulli Luokka:Oulun puistot
Francisco José Castro y Ramírez

Francisco José Castro y Ramírez (4. lokakuuta 1901 San Salvador – 29. toukokuuta 1974) oli elsalvadorilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi San Salvadorin arkkihiippakuntaan 19. joulukuuta 1925 ja nimitettiin Santiago de Marían hiippakunnan johtoon 15. marraskuuta 1956. Piispaksi vihkiminen seurasi 27. tammikuuta 1957. Pääkonsekraattorina toimi Luis Chávez y González, jota avustivat Miguel Angel Machado y Escobar ja Pedro Arnoldo Aparicio y Quintanilla.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Francisco José Castro y Ramírez Castro y Ramírez osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen ja kuoli 72-vuotiaana virassa. == Lähteet == Luokka:Elsalvadorilaiset katoliset piispat Luokka:Vuonna 1901 syntyneet Luokka:Vuonna 1974 kuolleet
Neljä vapautta

Neljä vapautta () olivat neljä Yhdysvaltain presidentti Franklin D. Rooseveltin vuonna 1941 esittelemää vapautta, jotka hänen mukaansa kuuluivat kaikille maailman ihmisille. Roosevelt esitteli vapaudet 6. tammikuuta 1941 Kansakunnan tila -puheessaan Yhdysvaltain kongressille. Vapaudet ovat: # Sananvapaus (Freedom of speech and expression) # Uskonnonvapaus (Freedom of worship) # Oikeus riittävään elintasoon (Freedom from want) # Oikeus elää ilman pelkoa (Freedom from fear) Rooseveltin esittelemät neljä vapautta toimivat osaltaan innoittajina Rooseveltin vaimon Eleanor Rooseveltin ajamalle Ihmisoikeuksien yleismaailmallinen julistukselle. == Alkuperäinen puhe == Roosevelt puhui Neljästä vapaudesta ensimmäisen kerran Kansakunnan tila -puheessaan seuraavasti: == Lähteet == * FDR's "Four Freedoms" Speech: Freedom by the Fireside * The "Four Freedoms" - Franklin D. Roosevelt's Address to Congress ==Aiheesta muualla== Luokka:Ihmisoikeudet Luokka:Franklin D. Roosevelt Luokka:Franklin D. Rooseveltin presidenttikausi Luokka:Yhdysvaltain poliittinen historia
Adam Scott

Adam Derek Scott (s. 16. heinäkuuta 1980 Adelaide, Australia) on australialainen ammattilaisgolfaaja, joka on pelannut ammattilaisena vuodesta 2000 lähtien. Hän on urallaan voittanut 18 ammattilaisturnausta, ja ollut maailmanlistalla parhaimmillaan kolmantena. Scottin mailapoikana toimii Tiger Woodsin kanssa aiemmin toiminut Steve Williams. == Tulokset major-turnauksissa == Turnaus 2000 2001 2002 2003 2004 2005 2006 2007 2008 2009 Masters Tournament DNP DNP T9 T23 CUT T33 T27 T27 T25 CUT U.S. Open DNP DNP CUT CUT CUT T28 T21 CUT T26 T36 The Open Championship CUT T47 CUT CUT T42 T34 T8 T27 T16 CUT PGA Championship DNP CUT T23 T23 T9 T40 T3 T12 CUT CUT Turnaus 2010 2011 2012 Masters Tournament T18 T2 T8 U.S. Open CUT CUT T15 The Open Championship T27 T25 2 PGA Championship T39 7 DNP = ei pelannut CUT = ei selviytynyt kahdelle viimeiselle kierrokselle "T" = jaettu sijoitus Top 10 -sijoitukset keltaisella taustalla === Yhteensä === *Pelattuja turnauksia: 46 *Voittoja: 0 *Top 10 -sijoituksia: 8 *Top 25 -sjoituksia: 18 *Eniten karsiutumisia jatkokierroksilta peräkkäin: 15 *Eniten peräkkäisiä jatkoon selviytymisiä: 11 == Lähteet == Luokka:Australialaiset golfaajat Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt