EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Jarmo Hovi

thumb|250px|Jarmo Hovi kesällä 2008. Jarmo Hannes Hovi (s. 17. helmikuuta 1959) on suomalainen muusikko, joka tunnetaan parhaiten Miljoonasade-yhtyeen rumpalina, vaikka hänen soitantoaan on kuultavissa muidenkin artistien ja kokoonpanojen levyiltä. Hänen tunnetuin sävellyksensä Miljoonasateelle on ”Lelukaupan häät”. Hovi on myös vahvasti läsnä Samuli Putron soololevyllä Elämä on juhla. Varsinaiselta ammatiltaan Hovi on liikennelentäjä. ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset rumpalit Luokka:Suomalaiset rockmuusikot Luokka:Suomalaiset sovittajat Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Beanie Sigel

Dwight Grant eli Beanie Sigel (s. 6. maaliskuuta 1974 Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen rap-artisti. Sigelin ensimmäinen levyjulkaisu oli The Truth, joka julkaistiin Roc-A-Fella Records -levymerkillä 28. helmikuuta 2000. Se sai kultalevyn. Vuonna 2001 ilmestyi albumi The Reason ja The B. Coming 2005. Sigel on uransa aikana saanut useita rikossyytteitä ja ollut vankeudessa. Sigeliä ammuttiin käsivarteen toukokuussa 2006 ja mahaan 2014. == Diskografia == * * * * * * == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset hip hop -artistit Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Burnside (Arizona)

200px|thumb|Burnside Arizonan kartalla Burnside on kylä Apachen piirikunnassa, Arizonassa, Yhdysvalloissa. == Väestö == Vuoden 2000 väestönlaskennan aikaan Burnsidessä asui 632 henkilöä ja siellä oli 173 taloutta ja 134 perhettä. Väestötiheys oli 26,2/km². Burnsidessä oli 216 asuntoa, joiden keskimääräinen tiheys oli 9/km². Asukkaista 91,77 % oli intiaaneja, 7,12 % valkoisia, 0,63 % muita ja 0,47 % monirotuisia. Hispaanoja oli 0,63 % väestöstä. Burnsiden 173 kotitaloudesta 48,6 %:ssa asui alle 18-vuotiaita lapsia, 38,2 %:ssa asui yhdessä asuva, lapseton aviopari ja 22,0 %:ssa oli perheettömiä. 3,5 % oli yksin asuvia yli 65-vuotiaita. Talouksien keskimääräinen koko oli 3,65 henkilöä, perheiden 4,35 henkilöä. Sataa naista kohden Burnsidessä oli 92,7 miestä. Jokaista sataa yli 18-vuotiasta naista kohden oli 85,6 yli 18-vuotiasta miestä. Mediaanipalkka taloutta kohden oli 24 063 Yhdysvaltain dollaria, ja mediaanipalkka perhettä kohden oli 25 441 Yhdysvaltain dollaria. Miesten mediaanipalkka oli 18 661 Yhdysvaltain dollaria, naisten 21 389 Yhdysvaltain dollaria. Noin 30,6 % perheistä ja 38,9 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella. Näistä köyhistä 48,4 % oli alle 18-vuotiaita ja 13,2 % yli 65-vuotiaita. === Ikäjakauma === Burnsidessä asuvien ikäjakauma vuonna 2000: *0-18: 44,8 % *18-24: 10,0 % *25-44: 27,5 % *45-64: 13,6 % *65- : 4,1 % Väestön mediaani-ikä oli 21 vuotta. Luokka:Arizonan kylät
Ulf Timmermann

Ulf Timmermann (s. 1. marraskuuta 1962 Itä-Berliini, DDR) on saksalainen kuulantyöntäjä. Hän voitti kuulantyönnön olympiakultaa Soulissa 1988. Hän paransi kahdesti maailmanennätystä 1980-luvulla ja on ensimmäinen mies, joka työnsi yli 23 metrin.Shot Put All Time Timmermann syntyi Itä-Berliinissä urheilijaperheeseen ja alkoi työntää kuulaa 13-vuotiaana. Hän teki ensimmäisen maailmanennätyksensä 22,62 vuonna 1985. 22\. toukokuuta 1988 Timmermann työnsi ensimmäisenä henkilönä yli 23 metrin, 23,06 Haniassa, Kreikassa. Hän sijoittui vuoden 1992 olympialaisten kuulantyönnössä viidenneksi. Helsingin MM-kisoissa 1983 ja Stuttgartin EM-kisoissa 1986 Timmermann saavutti hopeaa. Splitin EM- kisoissa 1990 hän voitti kultaa. Sisäratojen maailmanmestaruuden hän voitti kahdesti. Sisäratojen EM-kilpailuissa hän saavutti kaksi kultaa ja kaksi hopeaa. ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Itäsaksalaiset kuulantyöntäjät Luokka:Itäsaksalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Meiju Niskala

Meiju Niskala (s. 1978 Multia) on suomalainen esitys- ja kaupunkitaiteilija sekä kirjailija. == Elämä ja ura == Niskala varttui Jyväskylän Palokassa erityispedagogivanhempien ainoana lapsena. Hän valmistui Turun taideakatemiasta teatteri-ilmaisun ohjaajaksi vuonna 2002. Niskala jatkoi opintojaan Taideteollisen korkeakoulun Medialaboratoriossa. Hän on opiskellut myös saksofoninsoittoa Bostonissa. === Teokset === Niskalan ensimmäinen julkisen tilan teos, Eufrosiina Urbanus, nähtiin Turun kauppatorilla vuonna 2000. Niskalan tunnetuimpia teoksia ovat muun muassa vuonna 2008 Helsingin juhlaviikoilta startannut kaupunkitaideteos Kokemuksellisen kaupungin konsultti, kokemukselliset kaupunkikirjat Turusta ja Helsingistä Olet tässä (Turku) vuonna 2006 sekä Olet tässä (Helsinki) vuonna 2008. Vuonna 2011 Niskala käsikirjoitti ja ohjasi Euroopan Kulttuuripääkaupunkivuoden ohjelmistoon kuuluneen Turku365-teoskokonaisuuden. Teoskokonaisuuden laajimpia teoksia olivat muun muassa Kakolan kukkulalle sijoittunut, 420 metriä pitkä Paraatimatto Joutomaalle, Pallivahan Pitsihuntu, Torkkutyynyt Aurajokivarressa sekä Taidetta Kansalle! -teos, jossa 82 taideteosta jaettiin yleisölle hakemusten perusteella. Vuonna 2014 Niskala toteutti työryhmänsä kanssa viikon kestäneen Olennaistamo-yhteisötaideteoksen Oulun Rotuaarille. Teos kehotti ohikulkijoita pysähtymään, ajattelemaan mikä on olennaista ja jakamaan ajatukset muiden kanssa. Suomen Kulttuurirahaston käynnistämässä kolmivuotisessa Koko Suomi leikkii -hankkeessa Niskala suunnitteli Leikki 2.0 -yhteisötaideteoksen, jossa pyrittiin saamaan lapset ja aikuiset yhdessä leikkimään. Teoksessa leikki oli toisinajattelua, löytöretkeilyä ja maailman ihmettelyä, jota varten osallistujat saivat Niskalan suunnittelemat toiminnalliset leikkipaketit. Niskala oli yksi ensimmäisen Helsinki Biennaalin 2021 taiteilijoista. Hänen teoksessaan Tulin kyllä ajatelleeksi, mutta hieman liian myöhään osallistujat kulkivat Vallisaareen maisemassa, kallioilla ja niityllä kuulokkeista tulevia ohjeita seuraten. Teosta luonnehdittiin poeettiseksi ja tapahtumalliseksi kuunnelmaksi. Joulukuussa 2021 Niskala piti Ylen jouluperinteisiin jo vuosikymmenten ajan kuuluneen Taiteilijan joulusaarnan. ===Palkinnot=== Suomen estetiikan seura antoi Niskalalle Vuoden esteettinen teko -palkinnon vuonna 2011. Joulukuussa 2011 kulttuuriministeri Paavo Arhinmäki palkitsi Niskalan Suomi-palkinnolla. Niskalan esikoisromaani Sata kirjettä kuolleelle äidille (2019) oli Runeberg-palkintoehdokkaana vuonna 2020. Kirja oli yleisön suosikki Varjo-Runeberg-äänestyksessä. ==Julkaisut== * * * * * * * ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Meiju Niskala & People – Meiju Niskalan virallinen sivu * Turku365 -teoksen kotisivu * Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Suomalaiset performanssitaiteilijat Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gail Davis

Gail Davis, oik. Betty Jeanne Grayson, (5. lokakuuta, 1925 – 15. marraskuuta, 1997) oli yhdysvaltalainen näyttelijätär. Hän esitti muun muassa Annie Oakleya samannimisessä televisiosarjassa vuosina 1954–1956. Davis, syntymänimeltään Betty Jeanne Grayson, syntyi Little Rockissa, Arkansasissa 5. lokakuuta vuonna 1925. Davis lauloi ja tanssi pikkutytöstä asti. Hän myös ratsasti. Valmistumisensa jälkeen Davis lähti opiskelemaan Bryn Mawriin, Pennsylvaniaan. Opintonsa hän täydensi Teksasin yliopistossa Austinissa, jossa hän tapasi myös tulevan aviomiehensä Bob Davisin. He menivät naimisiin vuonna 1945 ja saivat yhdessä yhden lapsen, Terrie-nimisen tyttären, joka syntyi vuonna 1952. Davis erosi miehestään vielä samana vuonna. Vuonna 1947 Davis miehineen oli muuttanut Hollywoodiin, Kaliforniaan aloittaakseen uransa valkokankailla. Hän otti taiteilijanimekseen Gail Davisin. Hänen ensimmäinen roolinsa oli lyhytelokuvassa In Room 303 (1947). Hän teki vielä muutaman pienen roolin ennen kuin sai sivuosan western-elokuvasta The Far Frontier (1948). Elokuva aloitti Davisin uran westernien parissa; seuraavan kuuden vuoden ajan hän esiintyi lukuisissa elokuvissa, joista kaikki olivat lännenelokuvia. Hän teki muun muassa 14 elokuvaa "laulavan cowboyn" Gene Autryn kanssa. 1950-luvulla hän siirtyi osittain televisioon ja vieraili useissa western-sarjoissa kuten The Lone Ranger ja The Cisco Kid sekä ystävänsä Gene Autryn omassa show’ssa. Davis oli lisäksi taitava ratsastaja ja hän kiersi Autryn kanssa Pohjois- Amerikkaa tämän kiertävän rodeon kanssa. Vuosina 1954–1956 Davis esitti tarkka-ampuja Annie Oakleya samannimisessä televisiosarjassa, joka sai myös yhden Emmy-ehdokkuuden parhaasta western-sarjasta. Hän vetäytyi viihdealalta 1960-luvulla, mutta teki vielä useita vierailuja esimerkiksi filmifestivaaleilla. Davis kuoli syöpään 15. marraskuuta vuonna 1997 Los Angelesissa, Kaliforniassa ja hänet on haudattu sinne Hollywood Hills- hautausmaalle. Davisillä on myös tähti Hollywoodin Walk of Famella osoitteessa 6385 Hollywood Bulevard. Hänet on myös kuolemansa jälkeen ikuistettu National Cowgirl Museum and Hall of Fameen Teksasiin. ==Aiheesta muualla== * *The Heroines:Gail Davis *Find a Grave: Gail Davis *Gail Davis Cowgirl Hall of Famessa Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Hollywood Walk of Fame Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 1997 kuolleet
Amélie Nothomb

Amélie Nothomb (s. 9. heinäkuuta 1966 Etterbeek) on belgialainen kirjailija. Nothomb vietti viisi ensimmäistä elinvuottaan Japanissa, jossa hänen isänsä työskenteli Belgian suurlähetystössä diplomaattina. Eri maissa työskentelyn jälkeen isä yleni ja hänestä tuli Belgian suurlähettiläs Bangladeshiin. Amélie Nothomb opiskeli romaanista filologiaa Brysselin vapaassa yliopistossa (Université libre de Bruxelles). Valmistuttuaan hän palasi lapsuutensa maisemiin Tokioon ja työskenteli siellä suuryrityksessä. Tästä omaelämäkerrallisesta kokemuksesta kertoo hänen tunnetuin romaaninsa Stupeur et tremblements (1999), (suom. Nöyrin palvelijanne, 2001). Hänen menestyneimmät teoksensa ovat juuri hänen kuusi omaelämäkerrallista teostaan. Nöyrin palvelijanne kertoo akateemisesti koulutetusta Améliesta, joka on saanut työpaikan tunnetusta yrityksestä Japanissa. Vaikka hän puhuukin japania, seuraa väärinkäsitys toistaan. Vaikka hän omasta mielestään selviytyykin kaikista annetuista työtehtävistä moitteettomasti, on tuloksena aina nöyryytys. Nothomb palkittiin romaanistaan Ranskan akatemian kirjallisuuspalkinnolla vuonna 1999. Sen on suomentanut Annikki Suni ja siitä on tehty myös elokuva. Romaanien lisäksi Nothomb on kirjoittanut teatterille sekä tehnyt laulujen sanoituksia. == Tuotantoa == * Hygiène de l’assassin, 1992 * Le Sabotage amoureux, 1993 * Légende un peu chinoise, 1993 * Les Combustibles, 1994 * Les Catilinaires, 1995 (suom. Vaitelias naapuri, 1997) * Péplum, 1996 * Attentat, 1997 * Mercure, 1998 * Stupeur et tremblements, 1999 (suom. Nöyrin palvelijanne, 2001) * Le Mystère par excellence, 1999 * Métaphysique des tubes, 2000 * Brillant comme une casserole, 2000 * Cosmétique de l’ennemi, 2001 * Aspirine, 2001 * Sans nom, 2001 * Robert des noms propres,2002 * Antéchrista, 2003 (suom. Antikrista, 2006) * L’Entrée du Christ à Bruxelles, 2004 * La Biographie de la faim, 2004 (sovitettu myös näytelmäksi) * Acide sulfurique, 2005 * Journal d’Hirondelle, 2006 * Ni d'Ève ni d'Adam, 2007 (suom. Samuraisyleily, 2009) * Le Fait du Prince, 2008 * Le Voyage d'Hiver, 2009 * Une forme de vie, 2010 * Tuer le père, 2011 * Barbe- Bleue, 2012 * La Nostalgie heureuse, Albin Michel, 2013 * Pétronille, Albin Michel, 2014 * Le Crime du comte Neville, Albin Michel, 2015 * Riquet à la houppe, Albin Michel, 2016 * Frappe-toi le cœur, Albin Michel, 2017 * Les Prénoms épicènes, Albin Michel, 2018Albin Michel-Amélie Nothomb ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Nothomb culture forum * * Antekrista * Nöyrin palvelijanne Luokka:Belgialaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Spot (elokuva)

Spot (See Spot Run) on vuonna 2001 valmistunut komediaelokuva. Elokuvan on ohjannut John Whitesell. == Juoni == Elokuva kertoo Gordonista, joka elää railakasta poikamieselämää kunnes hänen ystävänsä Stephanie jättää poikansa Jamesin Gordonin hoidettavaksi muutamaksi päiväksi. Samoihin aikoihin maailman paras agenttikoira, Bullmastiffi Spot, pysäyttää suuren rikollisliigan ja puraisee rikollisliigan pomoa Sonny Taliaa arkaan paikkaan. Tästä suuttuneena Sonny lähettää kaksi miestään tappamaan Spotin, yritysten ohessa Spot karkaa ja löytää pian itsensä Jamesin luota, eikä Gordon voi sietää uutta koiraa. == Näyttelijät == Luokka:Yhdysvaltalaiset perhe-elokuvat Luokka:Vuoden 2001 australialaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat Luokka:Vuoden 2001 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:John Whitesellin ohjaamat elokuvat Luokka:Elokuvat koirista
Floating Seeds Remixed

Floating Seeds Remixed on Snapper Musicilla vuonna 1999 julkaistu Ozric Tentaclesin albumi, joka sisältää yhtyeen kappaleista tehtyjä uudelleenmiksauksia. Mukana on yhdeksän eri artistia, nimekkäimpinä todennäköisesti Eat Static, Hallucinogen ja System 7. Tyyliltään levyn kappaleet edustavat pääosin elektronisen tanssimusiikin eri alalajeja. == Kappaleet == # # # # # # # # # Luokka:Vuoden 1999 albumit Luokka:Ozric Tentaclesin albumit Luokka:Elektroninen tanssimusiikki
Maija Karhi

Maija Karhi, oik. Karhi-Kärävä, aik. KäräväFacta2001, WSOY 1981, 7. osa, palsta 705 (18. maaliskuuta 1932 Turku – 28. toukokuuta 2018 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän näytteli 1950-luvulla Mauno Mannisen Intimiteatterissa ja kuului Suomen Kansallisteatteriin ja naisteatteri Raivoisien Ruusujen perustajajäseniin.Yle Radio 1 - Viikon taiteilija Maija Karhi kävi Teatterikoulun vuosina 1950–1953 ja sai heti valmistuttuaan kiinnityksen Intimiteatteriin. Samalla kurssilla Karhin kanssa opiskelivat muiden muassa Marita Nordberg ja Pentti Siimes.Suvi Kerttula: Anja Pohjola ja Maija Karhi: "Pitää hyväksyä, että tässä vanhetaan". Ilta-Sanomat 16. syyskuuta 2017, Plus-liite s. 25. Helsinki: Sanoma Media Finland. Karhi tunnettiin ennen kaikkea teatterinäyttelijänä, mutta hän näytteli myös elokuvissa. Hänen ensimmäinen elokuvatyönsä oli 19-vuotiaana Ritva Arvelon sijaisnäyttelijänä Matti Kassilan elokuvassa Radio tekee murron. Karhi sai elokuvarooleistaan kaksi Jussi-palkintoa: naispääosa-Jussin Erik Blombergin elokuvasta Kun on tunteet (1954) ja naissivuosa-Jussin Veikko Itkosen elokuvasta Vaarallista vapautta (1962). Karhin äiti oli näyttelijä Kirsti Karhi, isä teatterinjohtaja Akseli Karhi (k. 1943) ja puoliso hallitusneuvos Lauri Kärävä (k. 1996).Arja Aho, "Viis rypyistä kunhan pää pysyy klaarina", Helsingin Sanomat 14.2.2012, sivu D 7 Karhi kuoli lyhyen sairauden jälkeen 86-vuotiaana Helsingissä 28. toukokuuta 2018. == Filmografia == * Sadan miekan mies (1951) * Suomalaistyttöjä Tukholmassa (1952) * Kaikkien naisten monni (1952) * Siltalan pehtoori (1953) * Maailman kaunein tyttö (1953) * Oi, muistatkos... (1954) * Minä soitan sinulle illalla (1954) * Kun on tunteet (1954) * Näkemiin Helena (1955) * Tyttö tuli taloon (1956) * Ratkaisun päivät (1956) * Vääpelin kauhu (1957) * Pää pystyyn Helena (1957) * Kuriton sukupolvi (1957) * Paksunahka (1958) * Murheenkryynin poika (1958) * Kahden ladun poikki (1958) * Pekka ja Pätkä neekereinä (1960) * Nina ja Erik (1960) * Molskis, sanoi Eemeli, molskis! (1960) * Kaks' tavallista Lahtista (1960) * Autotytöt (1960) * Olin nahjuksen vaimo (1961) * Kultainen vasikka (1961) * Vaarallista vapautta (1962) * Älä nuolase... (1962) * Vain neljä kertaa (1968) * Äl' yli päästä perhanaa (1968) * Koko kaupungin Vinski (1969) * Vinski ja Vinsentti (1970) * Ihmemies (1979) * Kotikatu (1995–1997) * Presidentin mies (1998) == Lähteet == == Kirjallisuutta == * *Varjola, Markku: ”Mustaa huumoria ja valittua realismia”, Maija Karhin haastattelu, Filmihullu 3/2009. == Aiheesta muualla == * Maija Karhin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Jussi-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
LOOK

LOOK on ranskalainen polkupyörävalmistaja. Yritys perustettiin Neversissä vuonna 1951, ja se valmisti alun perin hiihtovälineitä. Yritys valmistaa hiihtositeitä yhteistyössä Rossignolin kanssa. 1980-luvulla yritys valmisti laskettelusuksien siteiden pohjalta ensimmäiset pyöräilyyn tarkoitetut lukkopolkimet. Lukkopolkimia käytettäessä kengän pohjaan liitetään kiinnike, klossi, jonka avulla kenkä kiinnitetään polkimeen. Poljin sallii jalan irrottamisen kenkää kiertämällä. Tämä oli huomattava parannus aiemmin käytettyyn menetelmään, jossa kenkä kiinnitettiin polkimiin nauhoilla. Lukkopolkimen rakenne vapautettiin markkinoille vuonna 1984 ja jo heti seuraavana vuonna Bernard Hinault käytti lukkopolkimia voittaessaan Ranskan ympäriajon. Hinault kiitti polkimia siitä, että ne olivat auttaneet häntä välttämään kolarin seurauksena tapahtuneen loukkaantumisen. 1980-luvulla Tapie-ryhmä osti LOOKin, ja yritys ryhtyi valmistamaan myös polkupyörien runkoja. LOOK on erikoistunut hiilikuiturunkoihin. Yrityksen polkupyöriin liittyvä liiketoiminta eriytettiin vuonna 1994 omaksi yhtiökseen nimelle LOOK Cycle S.A. ==Aiheesta muualla== * kotisivut luokka:Polkupyörävalmistajat Luokka:Ranskalaiset yritykset
Reductio ad absurdum

Reductio ad absurdum tarkoittaa filosofista argumenttia, joka vertauskuvien, analogioiden tai reduktion kautta etenee mielettömyyksiin (absurdum), joita ei enää voi hyväksyä. Reductio ad absurdumin päämääränä voi olla saattaa vastustajan (ehdoton) kanta naurunalaiseksi kärjistämällä hänen väitteitään johtamalla niistä seurauksia, joiden hyväksymistä ei voi ajatella tai jotka ovat loogisesti mahdottomia. Kreikkalainen filosofi Zenon Elealainen (400 eaa.) tunnetaan menetelmän varhaisimpana kehittäjänä. Hänen lentävän nuolen paradoksinsa mukaan jousesta ammuttu nuoli ei ikinä saavuta maalitaulua, sillä tehdäkseen näin sen täytyy ensin saavuttaa matkan puoliväli, johon kuluu tietyn mittainen aika ja saavuttaakseen taas puolivälin puolivälin täytyy ajan siinäkin olla kulunut hieman ja niin edespäin. Täytyy siis olla, Zenon totesi, että liike on mahdotonta, koska kaikki matkat ja ajat voidaan aina jakaa puoliksi ja tästä seuraa, että minkä tahansa matkan taittamiseen tarvitaan ääretön aika. (Paradoksi on sittemmin ratkaistu, sillä - toisin kuin Zenon ajatteli - matemaattisen sarjan 1/2+1/4+1/8... summa ei ole ääretön, vaan yksi; jos kokonaisen puolikkaaseen lisää puolikkaan puolikkaan ja jatkaa puolikkaiden lisäämistä, niin päädytään takaisin kokonaiseen.) Reductio ad absurdum on epäsuora todistus, jolla osoitetaan että n ei voi olla totta, sillä jos n olisi totta niin seuraisi jotain, mitä ei voida hyväksyä. Tällainen argumentti on väittelyssä pätevä ainoastaan silloin kun keskustelijat ovat yhtä mieltä siitä mitä ei voida hyväksyä. Immanuel Kant tuomitsi varkauden, koska jos kaikki varastelisivat niin järjestäytynyt yhteiskunta yksinkertaisesti romahtaisi, mutta varas saattaisi olla sitä mieltä, että järjestäytyneen yhteiskunnan romahtaminen on sitä vastoin tavoiteltavaa. Toinen puolustuskeino epäsuoraa todistusta vastaan on kyseenalaistaa johtopäätökset. Saattaa tietysti olla, että yhteiskunta jossain vaiheessa romahtaa, mutta sillä ei ole mitään tekemistä sen kanssa, että joku matkustaa junalla ostamatta lippua. luokka:Tietoteoria luokka:Argumentointi
Kari A. Hintikka

Kari A. Hintikka on ammatiltaan erityisasiantuntijana Tietoyhteiskunnan kehittämiskeskus ry:ssä (Tieke). Hän on kirjoittanut kolumneja tietotekniikka- alan lehtiin (mm. Mikrobitti ja Tietoviikko sekä myös Ylioppilaslehti ja Helsingin Sanomat). Hintikka on myös kirjoittanut lyhyttä tieteisfiktiota (mm. Tähtivaeltaja-lehteen).Kari A. Hintikan kotisivut (luettu 18. helmikuuta 2007) Hintikka on myös organisoinut kansainvälisen performanssitaiteilija Stelarcin käynnit Suomessa. ==Koulutus== Hintikka valmistui vuonna 1998 Taideteollisesta korkeakoulusta Taiteen maisteriksi (MA in New Media -koulutusohjelmasta) ja on valmistellut vuodesta 2005 alkaen väitöskirjaansa Jyväskylän yliopiston sosiologian laitoksella aiheesta verkkovoima. ==Julkaisut== *Web 2.0 - johdatus internetin uusiin liiketoimintamahdollisuuksiin. TIEKE, 2007. *Tarkka & Hintikka & Salminen: Digi-tv kansalaisvaikuttamisen kanavana. LVM, VM, OM, TIEKE, 2005. * Julkisen hallinnon palvelut ja mahdollisuudet digitaalisessa televisiossa. LVM, VM, TIEKE, 2003. *Internet 2000 (kokoomateos). Edita, 2000. *Puheenvuorojen kirjasto 2 (toim.). Sitra julkaisusarja 213, 1999. *Internet 1999 (kokoomateos). Edita, 1999. *Puheenvuorojen kirjasto 1 (toim.). Sitra julkaisusarja 186, 1998. *Porttikivi, A. & Hintikka, K. A.: Internet 1997 - tiedon etsijän ja tuottajan opas. Edita, 1997. *Metsämäki, M. & Kojo, I. & Hintikka, K. A.: Virtuaaliympäristöjen suunnitteluopas. Edita, 1997. *Tarkka & Hintikka & Mäkelä (toim.): Johdatus uuteen mediaan. Edita, 1996. *Porttikivi, A. & Hintikka, K. A.: Internet 1995 - tiedon etsijän ja tuottajan opas. Edita, 1995. *Virtuaalinen tila - julkinen olohuone. Painatuskeskus, 1994. *Internet 1994 - kalastusta tietoverkolla. Edita, 1994. *Tieto - neljäs tuotannontekijä. Painatuskeskus, 1993. (Suomen ensimmäinen tietokirja, joka oli saatavilla maksuttomasti internetistäAartelo, Ira: "Editassa uskotaan lukemistapojen muutokseen". Kreodi 3/1999 (Ammattikorkeakoulukirjastojen verkkolehti) (luettu 18. helmikuuta 2007)) *Maailma modeemin takana - tietoverkkopalvelut Suomessa. Liikenneministeriö / Painatuskeskus, 1992. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Virallinen kotisivu (arkistoitu) Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Suomalaiset kolumnistit Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Pikkumetsähiiri

Pikkumetsähiiri (Apodemus sylvaticus) on Euroopassa ja Pohjois-Afrikassa elävä metsähiiren ja peltohiiren sukulainen. Se on Euroopan yleisimpiä nisäkkäitä. == Koko ja ulkonäkö == Pikkumetsähiiri on 6–10-senttinen ja 7–40 gramman painoinen. Sen häntä on yhtä pitkä kuin ruumis. Pikkumetsähiirellä on kellertävä turkki joka on vatsasta vaaleahko ja sillä on usein oranssinruskea laikku rinnassa. Korvat ovat melko suuret ja ne ovat erittäin herkät äänille. Silmät ovat ulkonevat, joilla se näkee yölläkin. Tuntoherkät viikset ovat hyvin suuret. == Levinneisyys == Suomessa lajia ei tavata. Muualla Euroopassa pikkumetsähiiren levinneisyysalue on laaja, se ulottuu Etelä-Ruotsista ja Baltiasta Pohjois-Afrikkaan. Idässä se elää Länsi-Ukrainassa ja lännessä Britteinsaarilla. Se elää myös useimmilla Välimeren saarilla ja Islannissa. Pikkumetsähiiri on levinnyt laajalle alueelle ihmisen mukana, ehkä jo tuhansia vuosia sitten. Pikkumetsähiiri viihtyy parhaiten lauhkean vyöhykkeen metsissä, avoimilla mailla, asutuilla seuduilla ja havumetsissä. Kroatian Krk-saarella elävä krkhiiri luokiteltiin aiemmin omaksi Apodemus krkensis-lajikseen, mutta nykyisin sitä pidetään vain pikkumetsähiiren maantieteellisenä populaationa. == Elintavat == Pikkumetsähiiri pysyttelee päivisin pääosin kolossaan ja lähtee yöllä etsimään ruokaa. Hiiri kiipeilee hyvin ja etsii ruokaa usein hennoiltakin kasveilta. Koloverkosto, jossa elää useita aikuisia hiiriä, on usein puiden lomassa. Kolosta on useita reittejä ulos siltä varalta, että jokin peto pääsee luolastoon. Pikkumetsähiiri elää yleensä yksikseen, mutta seurallisuus vaihtelee. Pikkumetsähiiret ovat aina varuillaan, eivätkä lähde kolostaan kirkkaina kuutamoöinä ollenkaan petojen pelossa. Muulloinkin laji on aina varovainen ja nuuhkii ilmaa. Vaaran havaitessaan se vilistää heti piiloon. Sen vihollisia ovat etenkin lehtopöllö, kettu, lumikko, kärppä ja kissa. Pikkumetsähiiri on aktiivinen myös talvisin ja käyttää keräämiään ruokavarastoja, kun ravinnosta on muuten pulaa. Pikkumetsähiiri syö hyvin monipuolista ravintoa, sitä mitä on kulloinkin tarjolla. Keväisin se syö etenkin siemeniä, taimia, versoja ja juuria. Se myös täydentää kasvisruokaa hyönteisillä ja niiden toukilla. Syksyllä se syö tammenterhoja, erilaisia pähkinöitä, siemeniä, viljaa, hedelmiä, marjoja ja sieniä. Sateen esiin tuomia etanoita ja kastematoja se syö aina tilaisuuden tullen. Pikkumetsähiiret lisääntyvät talvea lukuun ottamatta lähes ympäri vuoden. Naaras parittelee useiden urosten kanssa. Uroksen siittiöt kilpailevat siitä, mikä niistä pääsee hedelmöittämään munasolun. Naaras vuoraa pesänsä sammalilla, lehdillä ja ruoholla. Poikaset syntyvät 2–3 viikon kuluttua karvattomina, sokeina ja avuttomina. Silmät avautuvat kaksiviikkoisina. Poikaset kasvavat nopeasti, ja emo ajaa ne pois pesästä jo kolmiviikkoisina. Naaras saa yleensä kahdesta kolmeen poikuetta vuodessa, mutta voi tehdä neljännenkin jos sää sallii ja ruokaa riittää. == Lähteet == * Eläinten Villi Maailma, Maanisäkkäät (kortti 202). Mestarikustannus Oy. === Viitteet === Luokka:Varsinaiset rotat ja hiiret
40 kaikkien aikojen Rölli-laulua

40 kaikkien aikojen Rölli-laulua on vuonna 2001 julkaistu kahden CD:n kokoelmalevy Allu Tuppuraisen näyttelemän Rölli-peikon lauluista. == Kappaleet == === CD 1 === #Tässä tulee Rölli – 1:55 #Kiukuttelulaulu – 3:11 #Rölli lentää – 2:29 #Tuhma Rölli – 1:45 #Olen niin iloinen – 0:50 #Häläpäti-laulu – 2:03 #Riitasoinnun duetto – 2:08 #Ensimmäinen Emmentaalinautti – 1:41 #Noitien vuori – 2:05 #Käärmeen laulu – 1:50 #Uuteen seikkailuun – 0:51 #Röllin voimistelulaulu – 2:33 #Elefantti-Antti ja Siili Suhonen – 3:13 #Sammakoiden kuoro – 2:55 #Kummitusten linna – 3:10 #Robotti Ruttunen – 2:12 #Sadelaulu – 2:50 #Maanalainen kansa – 3:29 #Röllien kevätlaulu – 2:17 #Rölli satumaassa – 3:25 #Omituisten otusten kerho – 2:44 #Viimeinen dinosaurus – 1:55 === CD 2 === #Räytymispäivä – 3:06 #Vaarallista elämää – 2:36 #Minne menee, mistä tulee – 3:33 #Itsensäpelottelemislaulu – 2:57 #Viisastenkivi – 2:16 #Roskanheittäjät – 2:43 #Usvametsän neito – 4:53 #Mauno Mato – 3:01 #Röllin kehtolaulu – 2:51 #Hömmelö haltija – 2:54 #Olipa kerran – 2:27 #Ystäväni menettänyt oon – 1:55 #Mielikuvitusta vaan? – 1:50 #Suunnistuslaulu – 1:58 #Ruttusen oikosulku – 3:50 #Röllin tavaralaulu – 2:08 #Riitasoinnun rakkaus – 2:34 #Lothar – 3:24 * Sävellykset ja sanoitukset: Allu Tuppurainen * Sovitukset ja musiikki: Kari Hillo, paitsi * CD 1, kappaleet 1 - 11 sovitukset ja musiikki Lars Broholm == Aiheesta muualla == * 40 kaikkien aikojen Rölli-laulua discogs.com -sivustolla Luokka:Vuoden 2001 kokoelma-albumit Luokka:Allu Tuppuraisen albumit
Jason Tahincioğlu

Jason Tahincioğlu (s. 29. lokakuuta 1983 Bristol, Yhdistynyt kuningaskunta) tunnetaan myös nimellä Jason Tahinci on turkkilainen autourheilija. Kaudella 2008 Tahincioğlu ajoi Aasian GP2-sarjassa BCN Competicion -tallissa. Hän ajoi myös Euroopan GP2-sarjassa kausina 2006 ja 2007. Ennen GP2-uraansa Tahinci on ajanut muun muassa Britannian Formula Renault -sarjassa, jossa hän sijoittui kaudella 2005 loppupisteissä sijalle 20. Tahinci on ajanut urallaan myös World Series by Renault ja Euroseries 3000 -sarjoissa. Jason Tahincin isä on Turkin Autoliiton Tosfedin presidentti Mümtaz Tahincioğlu, joka omisti aikaisemmin Kent-makeistehtaan. == GP2-tulokset == Kausi Talli 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 Pisteet Sijoitus 2006 Petrol Ofisi FMS International VAL FEA Kesk. VAL SPR Kesk. SMR FEA Kesk. SMR SPR Kesk. EUR FEA DNS EUR SPR 18 ESP FEA 15 ESP SPR 19 MON FEA Kesk. GBR FEA 13 GBR SPR 16 FRA FEA Kesk. FRA SPR 17 GER FEA 17 GER SPR 17 HUN FEA Kesk. HUN SPR 14 TUR FEA 17 TUR SPR 17 ITA FEA 11 ITA SPR 13 0 30. 2007 Petrol Ofisi FMS International BHR FEA Kesk. BHR SPR 13 ESP FEA DNS ESP SPR Kesk. MON FEA Kesk. FRA FEA 15 FRA SPR 18 GBR FEA 19 GBR SPR 16 EUR FEA 17† EUR SPR 19 HUN FEA Kesk. HUN SPR 11 TUR FEA 14 TUR SPR Kesk. ITA FEA 11 ITA SPR 20 BEL FEA 14 BEL SPR 20 VAL FEA 13 VAL SPR Kesk. 0 33. === Aasian GP2 === Kausi Talli 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 Pisteet Sijoitus 2008 BCN Competicion DUB FEA 19 DUB SPR 16 IND FEA Kesk. IND SPR 17 MAL FEA 12 MAL SPR Kesk. BHR FEA 17 BHR SPR 13 DUB FEA 9 DUB SPR 8 0 22. == Lähteet == Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Formula Renault 3.5 -kuljettajat Luokka:GP2-kuljettajat Luokka:Aasian GP2 -kuljettajat Luokka:Turkkilaiset autourheilijat Luokka:Urheilijatyngät Luokka:Vuonna 1983 syntyneet
Ânderson Polga

Ânderson Corrêa "Polgao" Polga (s. 9. helmikuuta 1979, Santiago, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Polga voitti maailmanmestaruuden vuonna 2002 Etelä-Korean ja Japanin kisoissa. Hän oli pelipaikaltaan puolustaja. Anderson Polga aloitti uransa vuonna 1999 Brasiliassa Grêmion joukkueessa, josta siirtyi vuonna 2003 Portugalin liigaan Sporting Clube de Portugaliin. Polga voitti Grêmiossa Brasilian Cupin ja Rio Grande do Sul:n mestaruuden. Sportingissa parhaat saavutukset olivat kaksi Portugalin cupin voittoa sekä pääsy kaudella 2004–2005 UEFA Cupin finaaliin, jossa kuitenkin tuli tappio. Brasilian jalkapallomaajoukkueessa Polga debytoi vuonna 2002 Boliviaa vastaan ja pääsi heti samana vuonna MM-kisajoukkueeseen. MM-turnauksessa hän pääsi kentälle kahdessa ottelussa. Hän esiintyi maaotteluissa 11 kertaa mutta ei mahtunut Brasilian maajoukkueeseen kauden 2002–2003 jälkeen. == Lähteet == Luokka:Brasilialaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon maailmanmestarit Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Butthole Surfers

Butthole Surfers on yhdysvaltalainen punk-yhtye, joka perustettiin Texasin San Antoniossa vuonna 1981. Yhtyeen tuotannossa on kuultavissa vaikutteita myös psykedeelisestä rockmusiikista ja muista tyylisuunnista. Ensiesiintymisensä Butthole Surfers teki sanantoniolaisessa taidegalleriassa vuonna 1981. Ensimmäinen täysimittainen studioalbumi, Psychic... Powerless... Another Man’s Sac, julkaistiin joulukuussa 1984. Yhtye on historiansa aikana käynyt läpi useita miehistönvaihdoksia, mutta on yhä toiminnassa. == Kokoonpano == === Nykyiset jäsenet === * Gibby Haynes – laulu, kitara, saksofoni * Paul Leary – kitara, laulu * King Coffey – rummut * Nathan Calhoun – basso === Entiset jäsenet === * Jeff Pinkus – basso * Teresa Nervosa – rummut * Trevor Malcolm – basso * Terence Smart – basso * Bill Jolly – basso * Quinn Matthews – basso * Scott Matthews – rummut * Andrew Mullins – basso * Scott Stevens – basso == Diskografia == === Albumit === * Psychic... Powerless... Another Man’s Sac (1984) * Rembrandt Pussyhorse (1986) * Locust Abortion Technician (1987) * Hairway to Steven (1988) * pioughd (1991) * Independent Worm Saloon (1993) * Electriclarryland (1996) * After the Astronaut (1998) * Weird Revolution (2001) === EP:t === * Butthole Surfers (1983) * Cream Corn from the Socket of Davis (1985) * Widowermaker (1989) * The Hurdy Gurdy Man (1990) === Livelevyt === * Live PCPPEP (1984) * Double Live (1989) === Kokoelmat === * The Hole Truth... and Nothing Butt (1995) * Humpty Dumpty LSD (2002) * Butthole Surfers/Live PCPPEP (2003) == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut Luokka:Yhdysvaltalaiset punkyhtyeet
Ålandstrafiken

Ålandstrafiken on ahvenanmaalainen yhteysalus- ja linja-autoliikennettä harjoittava Ahvenanmaan maakuntahallituksen alainen yhtiö. Useimmat Ålandstrafikenin lautat on nimetty jonkin merilinnun mukaan. Tämä oli alun perin kirjailija Anni Blomqvistin idea. == Saaristolautat == Lautta Rakennettu Matkustajia Henk.autoja Rekkoja Kahvila WiFi Hissi Inva-wc Reitti M/S Viggen 1998 300 50 4 Vuosnainen–Åva M/S Alfågeln 1990 300 50 4 Torsholma–Lappo–Kumlinge–Enklinge–Hummelvik M/S Doppingen 1984 70 18 2 Åva–Jurmo M/S Knipan 1985 200 32 4 Ei linja M/S Ejdern 1978 200 23 4 Torsholma–Lappo–Asterholma–Kumlinge–Enklinge M/S Gudingen 1980 250 25 4 Långnäs–Överö–Sottunga–Husö/Kyrkogårdsö–Kökar M/S Skiftet 1985 250 36 4 Långnäs–Överö–Sottunga–Husö/Kyrkogårdsö–Kökar M/S Skarven 2009 250 60 6 Degerby–Svinö == Öljyntorjunta-alus == *M/S Svärtan == Entisiä aluksia == *M/S Kumlinge (1975–1985) *M/S Lotta II (1998–2009) *M/S Vårdö (1962–1995) *M/S Spoven (1999–2016) *M/S Grisslan (1971–2016, 2019) *M/S Frida II (2000–2020) == Reitistö == Alukset liikennöivät neljällä päälinjalla: *Pohjoinen linja (Hummelvik–Enklinge–Kumlinge–Lappo–Torsholma, Asterholma–Lappo–Torsholma, Åva–Jurmo, Åva–Vuosnainen) *Poikittainen linja (Långnäs–Bergö–Överö–Sottunga–Snäckö) Bergöhön liikennöidään vain tilauksesta. Ennen linja jatkui Snäcköstä Hummelvikiin. *Eteläinen linja (Långnäs–Överö–Sottunga–Husö/Kyrkogårdsö–Kökar–Galtby) Husöhön ja Kyrkogårdsöhön liikennöidään vuorovuoroin. *Föglön linja (Svinö–Degerby) == Saaristopaikat == Useimmilla lauttalinjoilla on varattu vakituisesti Ahvenanmaan saaristossa asuville muutama autopaikka, jotka ovat saatavilla aikaisitaan 72 tuntia ennen lähtöä. Saaristopaikkoja on tarjolla seuraavasti: Reitti Lautta Paikkoja Åva–Vuosnainen M/S Viggen 5 Hummelvik–Enklinge–Kumlinge–Lappo–Torsholma M/S Alfågeln 10 (aamu- ja iltavuorot), 5 (päivävuorot) Hummelvik–Enklinge–Kumlinge–Lappo–Torsholma M/S Knipan 4 Långnäs–Sottunga–Kökar M/S Gudingen, M/S Skiftet 6 Långnäs–Sottunga–Kökar M/S Ejdern 4 Kökar–Galtby M/S Gudingen, M/S Skiftet 4 Långnäs–Överö–Snäckö M/S Ejdern, M/S Grisslan 4 ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Ålandstrafikenin kotisivut Luokka:Ahvenanmaalaiset yritykset Luokka:Suomalaiset laivayhtiöt
Lagan

Lagan voi tarkoittaa seuraavia asioita: Pohjois-Irlannissa: *Lagan, joki *Laganlaakso, laakso *Laganlaakson vaalipiiri, vaalipiiri Ruotsissa: *Lagan, joki *Lagan, taajama Ljungbyn kunnassa Venäjällä: *Lagan, kaupunki Kalmukiassa *Laganin piiri, hallintoalue Kalmukiassa Sukunimi: *Francis Lagan (1934–2020), irlantilainen katolinen piispa
Red vs. Blue

Red vs. Blue tai RvB on Rooster Teethin tekemä Halo-pelisarjan peleillä toteutettu machinima-sarja. Sarjaa on eniten levitetty internetin ja DVD:n välityksellä. Kaikki jaksot ovat myös katsottavissa internetistä tekijöiden kotisivulta. Tuotantokaudet 1-15 ovat nähtävissä YouTubessa. Tuotantokaudet 1-13 ovat myös katsottavissa Netflixin kautta. Red vs. Blue keskittyy ensimmäisten tuotantokausien aikana kahden armeijan "sotaan" suljetussa kanjonissa, jossa on vain molempien tukikohdat. Red vs. Blue on suurimmaksi osaksi tilannekomiikkaa sotilaiden välisistä suhteista ja kaluston toimivuudesta. Sarjan oli alun perin tarkoitus olla vain 6-8 jakson mittainen, mutta sarja sai niin suuren suosion ensi jaksosta lähtien, että tekijät päättivät tehdä lisää jaksoja. Viidennen tuotantokauden loppuessa jaksoja oli julkaistu 100, jonka jälkeen jaksoja on tehty kymmenittäin. Ensimmäinen jakso (Why Are We Here?) julkaistiin aprillipäivänä 1. huhtikuuta 2003. Viimeisin, seitsemästoista tuotantokausi alkoi 9. maaliskuuta 2019. Kahdeksannentoista kauden on tarkoitus alkaa vuoden 2020 aikana. Red vs. Blue on ollut alusta lähtien hyvin kehuttu ja suosittu machinima-sarja, ja se on ollut suunnannäyttäjä monille myöhemmin tulleille machinimoille. Sarjan tuotantokaudet on ryhmitelty isompien tarinaotsikoiden alle: *Tuotantokausista 1-5 käytetään nimitystä The Blood Gulch Chronicles *Tuotantokaudet 6-8 ovat osa The Recollection-tarinakokonaisuutta *Tuotantokaudet 9-10 ovat Project Freelancer-saagaa *Tuotantokaudet 11-13 ovat The Chorus Trilogiaa *Tuotantokausi 14 Anthology on kokoelma irrallisia tarinoita *Tuotantokaudet 15-17 ovat The Shisno Paradox-saagaa. Kauden 15 tarina alkaa joitain kuukausia 13. tuotantokauden jälkeen. Sitä seuraavat 16. ja 17. tuotantokausi jatkuvat tarinaltaan peräjälkeen. == Aiheesta muualla == *Rooster Teeth virallinen kotisivu Luokka:Yhdysvaltalaiset animaatioelokuvat Luokka:Elokuvat aikamatkustuksesta
June Carter Cash

Valerie June Carter Cash (23. kesäkuuta 1929 Marces Spring, Virginia – 15. toukokuuta 2003 Nashville, Tennessee) oli laulaja, lauluntekijä, näyttelijä, komedienne ja Carter Familyn jäsen. Hän soitti kitaraa, banjoa ja autoharppua. Hän oli countrylaulaja Johnny Cashin vaimo. == Nuoruus == June Carter syntyi Maces Springessä, Virginiassa. Hänen isänsä oli Ezra Carter. June esiintyi jo nuorena Carter Familyn kanssa, joka aloitti 1939. June esiintyi yhdessä äitinsä Maybelle Addington Carterin (1909–1978) sekä siskojensa Helen Myrl Carter Jonesin (1927–1998) ja Anita Carterin kanssa. Yhtye esiintyikin nimellä ”Mother Maybelle and the Carter Sisters” (äiti Maybelle ja Carterin siskot). Doc ja Carl liittyivät yhtyeeseen uudelleen vuoden 1945 lopussa. Yhtyeen nimeksi muuttui ”The Carters and Doc and Carl”. He esiintyivät Virginiassa, Delawaressa, Marylandissa sekä Pennsylvaniassa autolla ajaen. June on myöhemmin sanonut että joutui tekemään kovemmin töitä kuin siskonsa, mutta hänellä oli erityistaito, komedia. Joka lauantai-iltainen countrymusiikki radio-ohjelma Grand Ole Opry halusi Carterit osaksi ohjelmaansa, ja ongelmien jälkeen näin kävikin. Siellä June myös tapasi Johnny Cashin.June Carter Cash lauded at funeral USA Today 18.5.2003 == Uran huipentumat == June Carter Cash tunnettiin parhaiten laulamisesta ja laulujen kirjoituksesta. Hän oli myös näyttelijä. Hänen näyttelemisroolejaan oli muiden muassa Mrs. ”Momma” Dewey Robert Duvallin elokuvassa Apostoli (1997). Muita rooleja olivat Sister Ruth, Johnny Cashin näyttelemän Kid Colen vaimo sarjassa Dr. Quinn, Medicine Woman (1993–1997). June valloitti molemmat laulu-urat, soolo- ja duettolaulun – ensin perheensä kanssa ja myöhemmin miehensä kanssa. Sooloartistina hän tuli menestyksekkääksi laulamalla countrymusiikkia 50-luvulla. Hän voitti Grammy- palkinnon vuonna 1999 sooloalbumistansa Press On.Press On JC-press Music Box Hänen myöhempi levynsä Wildwood Flower voitti kaksi Grammyä vuonna 2003.JC- wild. Wildwood Flower Music Box == Avioliitot ja lapset == June oli naimisissa kolme kertaa, ensimmäinen oli laulaja Carl Smithin kanssa 9. kesäkuuta 1952 lähtien vuoteen 1956. He saivat tyttären Rebecca Carlene Smithin, joka tunnetaan paremmin nimellä Carlene Carter. 11. marraskuuta vuonna 1957 hän nai poliisipäällikön Edwin ”Rip” Nixin ja sai toisen tyttären Rozannan (Rosie Nix Adams). He erosivat 1966. Molemmista tyttäristä tuli laulajia. Rosie Nix Adams kuoli bussissa vuonna 2003 mahdolliseen häkämyrkytykseen. Vuonna 1968 June avioitui Johnny Cashin kanssa, 12 vuotta sen jälkeen kun he tapasivat ensimmäisen kerran Grand Ole Opryssä. Johnny kosi Junea live-esiintymisessä Londonissa, Ontariossa, Kanadassa. Heidän avioliittonsa kesti 35 vuotta, Junen kuolemaan saakka. Johnny Cash kuoli vain muutama kuukausi Junen jälkeen. June ja Johnny saivat lapsen, John Carter Cashin, joka syntyi 1970. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset laulajat Luokka:Yhdysvaltalaiset countrymuusikot Luokka:Grammy-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet
Kaikkien naisten monni

Kaikkien naisten monni on Lasse Pöystin ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1952. Sen on tuottanut Mauno Mäkelä, ja sen ensi-ilta oli 4. heinäkuuta 1952 Helsingissä Bio Rexissä ja Tuulensuussa. Elokuvan alkuperäisidea perustuu Joel Laikan romaaniin Aikamiehen aapinen vuodelta 1945. Elokuvakäsikirjoituksessa käytetty työnimi oli ...Nieminen tulee. Kaikkien naisten monni oli nuoren Pöystin tilaisuus kokeilla kykyjään ohjaajana ja käsikirjoittajana näyttelijäntyön ohella. Fennada-Filmi tehtaili 1952–1958 sotilasfarssin vuosittain, ja tämä oli ensimmäinen. Pöystin esittämä alokas Nieminen on lukutaidoton, mikä luonnollisesti aiheuttaa hämminkiä varuskunnassa. Suomalainen elokuvatuotanto kärsi aihepulasta, ja 1950-luvun liukuhihnatuotannon vuosina määrä oli laatua tärkeämpää. Kuten lähes kaikki suomalaiset tuon aikakauden komediaelokuvat, myös tämä elokuva sai kriitikoilta kylmän vastaanoton. Arviossa elokuvan on sanottu sisältävän kliseitä kliseiden peräänAL: Kaikkien naisten monni. Päivän elokuvia, Tv- maailma 33/2012, s. 21.. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Vuoden 1952 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Sotilasfarssit Luokka:Lasse Pöystin ohjaamat elokuvat
Jyrki Nieminen

Jyrki Tapio Nieminen (s. 30. maaliskuuta 1951 Salo) on entinen suomalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä, mutta uransa loppupuolella pelasi myös puolustajana. Nieminen oli Salon Vilppaan kasvatteja, josta hän siirtyi Turun Palloseuraan kaudeksi 1970. Nieminen oli TPS:ssa kaksi kautta pääsemättä paljoakaan SM-sarjan otteluissa kentälle, joten hän palasi takaisin Vilppaaseen neljän kauden ajaksi. Vuonna 1976 Nieminen siirtyi Helsingin Jalkapalloklubiin, jossa hän heti ensimmäisessä SM-sarjaottelussa iski kolme maalia Gamlakarleby Bollklubbia vastaan. Vuonna 1978 Nieminen siirtyi Ruotsiin IFK Eskilstunaan ja seuraavaksi kaudeksi 1979 suurseura AIK:hon. AIK:ta Nieminen edusti kauden 1983 loppuun ennen palaamistaan takaisin Suomeen. Hän siirtyi jäähdyttelemään kaudeksi 1984 III divisioonan Vantaan Palloon palaten kuitenkin vielä seuraavana vuonna vielä HJK:hon. Vuonna 1985 Nieminen voittikin ensimmäisen Suomen mestaruutensa. Nieminen lopetti uransa 1987 toiseen Suomen mestaruuteen. Maajoukkueeseen Nieminen nousi vuonna 1976. Hän pelasi 45 maaottelua ja teki niissä yhdeksän maalia. Nieminen oli muun muassa ensimmäinen suomalainen, joka teki Wembleyllä maalin Suomen ja Englannin kohdatessa. Jalkapallouransa lopussa 1987 Nieminen toimi myös HJK:n valmennuksessa, naisten maajoukkueen päävalmentajana 1989–1992 ja HJK:n päävalmentajana kaudella 1991. == Lähteet == * Jalkapallon pikkujättiläinen Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Suomalaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Jalkapallon Suomen mestarit Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Čitluk

Čitluk (Читлук) on kaupunki eteläisessä Bosnia ja Hertsegovinassa. Čitlukin kunnassa oli vuoden 2013 väestönlaskennassa noin 18 100 asukasta. Alueella asuu enimmäkseen kroaatteja. Čitlukin kunnan alueella sijaitsee Međugorjen pyhiinvaelluskohde, jossa katoliset uskovat Neitsyt Marian ilmestyneen vuonna 1981 kuudelle kyläläiselle. Nykyisin Međugorjessa vierailee vuosittain noin miljoona pyhiinvaeltajaa ja matkailijaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Municipality of Čitluk Luokka:Bosnia ja Hertsegovinan kaupungit Luokka:Bosnia-Hertsegovinan federaatio sr:Општина Читлук
Ikizukuri

Ikizukuri () on elävästä eläimestä valmistettu sashimi-annos. Ikizukurin raaka-aineena on tyypillisesti elävä kala, mustekala tai katkarapu. Ennen tarjoilua eläin fileerataan ja sisäelimet, sydäntä lukuun ottamatta, poistetaan. Kalan liha tavallisesti leikataan ohuiksi siivuiksi ja asetellaan tarjoiluastiaan "ruodon" ympärille. Asiakkaan valitsema kala tarjoillaan kalan sydämen yhä sykkiessä. Ikizukurissa olennaista on, että koska eläintä ei lopeteta lainkaan eikä annoksen valmistus kestä kauan, eläin on elossa vielä annosta tarjoiltaessa, mikä toimii takuuna raaka-aineen tuoreudesta. Jotkut pitävät sitä kuitenkin eläinrääkkäyksenä, myös Japanissa, ja ikizukuri onkin lailla kielletty Australiassa. == Katso myös == *Sannakji == Aiheesta muualla == *Kuvasarja ikizukurin valmistuksesta Luokka:Kalaruoat Luokka:Äyriäisruoat Luokka:Japanilainen keittiö Luokka:Eläinten tappaminen Luokka:Nilviäisruoat
Robert Franz

Robert Franz (28. kesäkuuta 1815 – 24. lokakuuta 1892) oli saksalainen säveltäjä. Franz syntyi Hallessa ja muutti Dessauhun opiskelemaan urkujensoittoa. Hän tuli tunnetuksi yksinlauluistaan, liedeistään, joita hän julkaisi ensimmäisen kokoelman vuonna 1843. Säveltäjä alkoi jo alle kolmikymppisenä kärsiä asteittaisesta kuuroutumisesta. Lopulta laulukokoelmia ilmestyi viitisenkymmentä lisää. Franz kuoli Dessaussa 77-vuotiaana. Lähes koko hänen tuotantonsa koostuu yksinlaulumusiikista. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Vapaasti käytettävissä olevia Franzin partituureja Mutopia Project Luokka:Saksalaiset säveltäjät Luokka:Kuurot muusikot Luokka:Vuonna 1815 syntyneet Luokka:Vuonna 1892 kuolleet
Gerenukki

Gerenukki eli kirahviantilooppi (Litocranius walleri) on Itä-Afrikassa elävä pitkäkaulainen gasellien alaheimon (Antilopinae) sorkkaeläinlaji. Gerenukki on sukunsa ainoa laji. == Koko ja ulkonäkö == Gerenukki on 140–160 sentin pituinen ja 80–105 sentin korkuinen. Painoa naaraalla on 28–45 kiloa, ja koiraalla 31–52 kiloa. Gerenukki on hoikkarakenteinen ja sillä on huomiota herättävän pitkä ja ohut kaula sekä pieni pää. Gerenukin suu on pieni ja sen jalat ovat hennot ja pitkät. Lyyramaiset sarvet ovat 25–44-senttiset. Väriltään gerenukit ovat selästä tummanruskeita, alempaa ne ovat vaaleanruskeita. Niiden vatsa on vaalea. == Levinneisyys ja elinympäristö== Gerenukki elää vain Somaliassa, Etiopiassa, Keniassa ja Pohjois-Tansaniassa. Lajin levinneisyys on aikaisemmin ollut laajempi. Laji elää kuivilla ja harvakasvuisilla pensassavanneilla aina 1200 metrin korkeuteen asti. Gerenukkikanta on nykyään noin 70 000 yksilöä. == Elintavat == Gerenukit elävät joko yksin tai pieninä laumoina, joissa on noin 5–12 yksilöä. Laumassa on kuitenkin korkeintaan yksi aikuinen uros. Gerenukit elävät samalla, noin 1–5 neliökilometrin kokoisella alueella usein koko ikänsä. Lajin ei tarvitse juoda, mikä on yksi syy sen paikkauskollisuuteen. Gerenukit nousevat ravintoa etsiessään takajalkojensa varaan kurkottamaan puiden lehtiä ja ottavat tukea etujaloillaan oksista. Sama asento toimii myös naamiointikeinona. Ne jäykistyvät paikoilleen huomatessaan pedon ja lähtevät pakoon pää ja kaula eteenpäin ojennettuna vasta kun peto tulee liian lähelle. Kahdella jalalla ne ylettävät 2 metrin korkeuteen. Eläimet liikkuvat päivällä. Ravinto koostuu puiden ja pensaiden lehdistä ja versoista, erityisesti akasioista. Gerenukkien elinikä on 10–12 vuotta. == Lisääntyminen == Kiima-aikana koiraat keräävät naarashaaremin ja taistelevat sarvillaan muita koiraita vastaan. Koiraat merkitsevät naarat silmänedusrauhastensa eritteillä. Rauhasillaan koiraat merkitsevät myös pensaita ja puita. Naaras synnyttää noin 7 kuukauden kantoajan jälkeen yhden poikasen, joka piilottelee ensimmäiset viikot. Se hoitaa vasaa jopa yli vuoden, joten sillä saattaa olla kerralla kaksikin poikasta. Uros tulee sukukypsäksi 1,5-vuotiaana, naaras 1-vuotiaana. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Gasellit
Godavari

Godavari on yksi Intian pisimmistä joista. Se on 1 465 kilometriä pitkä ja sen valuma-alue on noin 313 000 neliökilometriä. Joki saa alkunsa Maharashtran osavaltiosta Länsi-Ghatiteilta. Se virtaa Andhra Pradeshin osavaltion läpi Bengalinlahteen. Godavari on yksi hindujen pyhistä joista, ja sen rannoilla on useita pyhiinvaelluskohteita. Joen vettä ohjataan lukuisien kanavien kautta kasteluun. Godavarissa on myös suuri vesivoimala. Kuivan kauden aikana joki voi kuivua lähes kokonaan, eikä se hiekkasärkkien takia ole muutenkaan kovin purjehduskelpoinen. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Intian joet Luokka:Bengalinlahteen laskevat vesistöt Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Kaveri

Kaveri (myös Cauveri, ) on yksi Intian suurimmista joista. Pituudeltaan Kaveri on 765 kilometriä. Se saa alkunsa Länsi-Ghatien vuoristosta, lounaisesta Karnatakan osavaltiosta ja virtaa Tamil Nadun läpi Bengalinlahteen. Kaveri on yksi hindujen pyhistä joista, ja sen rannoilla on useita pyhiinvaelluskohteita. Joen vettä ohjataan lukuisien kanavien kautta kasteluun. Kaveri-joella on myös vesiputouksia ja vesivoimaloita.. Sen merkittävimmät sivujoet ovat Kabbani, Amaravati, Noyil ja Bhavani. == Lähteet == Luokka:Intian joet Luokka:Bengalinlahteen laskevat vesistöt
Kléberson

right|thumb|José Kléberson José Kléberson Pereira (s. 19. kesäkuuta 1979 Uraí, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Kléberson voitti maailmanmestaruuden vuonna 2002 Etelä-Korean ja Japanin MM-kisoissa. Hän on keskikenttäpelaaja. Kléberson aloitti uransa Brasiliassa PSTC Londrinassa kaudella 1997–98 ja siirtyi seuraavalla kaudella Atlético Paranaenseen. Klébersonin esitykset vuoden 2002 MM-kisoissa saivat Euroopan suurseurat kiinnostumaan hänestä ja hän siirtyikin vielä samana vuonna Manchester Unitediin Englannin Valioliigaan. Klébersonin siirto Manchester Unitediin osoittautui kuitenkin epäonnistuneeksi. Pienten loukkaantumisten ja Alex Fergusonin luottamuspulan vuoksi Kléberson pelasi kahden kauden aikana vain 28 ottelussa. Hän siirtyi 8. elokuuta vuonna 2005 Turkkiin Beşiktaşin joukkueeseen, jossa pelasi kaksi kautta. Vuonna 2007 hän teki sopimuksen Brasilian pääsarjan Flamengon kanssa, mutta pelasi ensimmäisen ottelunsa siirtoepäselvyyksien vuoksi vasta helmikuussa 2008. Kléberson esiintyi Brasilian jalkapallomaajoukkueessa 27 maaottelussa vuosina 2002–2004 ja teki niissä kaksi maalia. MM-kisoissa 2002 hän pelasi viidessä ottelussa, muun muassa koko loppuottelun. Hän putosi maajoukkueringistä peliajan jäätyä vähäiseksi Manchester Unitedissa. Saatuaan taas säännöllistä peliaikaa Flamengossa hän nousi takaisin maajoukkueeseen ja oli mukana MM-kisoissa 2010. == Lähteet == Luokka:Brasilialaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon maailmanmestarit Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt