EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Frederick Dobson Middleton

Frederick Dobson Middleton (4. marraskuuta 1825, Belfast, Irlanti – 25. tammikuuta 1898) oli brittiläinen kenraali. Hän osallistui maorisotaan ja sepoykapinaan, mutta parhaiten hänet tunnetaan osallistumisesta Saskatchewanin kapinaan. == Sotilasura == Middleton sai koulutuksensa Englannissa, Maidstone Grammar Schoolissa ja Royal Military Collegessa, Sandhurstissa.MIDDLETON, Sir FREDERICK DOBSON Dictionary of Canadian Biography Online Hänen ensimmäisen komennuksensa 30. joulukuuta 1842 oli 58. jalkaväkirykmentissä, josta hänet kaksi vuotta myöhemmin siirrettiin Uuteen Etelä-Walesiin, merimatkalla hän toimi vankilalaivan vartijana ja määränpäässä pahamaineisen Norfolkinsaaren vankileirillä vuoteen 1845 saakka. Maorisotien puhjettua hänet siirrettiin Uuteen-Seelantiin, jossa hänet tunnettiin urheudestaan. 18. elokuuta 1848 hänet ylennettiin luutnantiksi ja siirtyi 96. jalkaväkirykmenttiin Intiassa. Hänen joukkoosastonsa palatessa Englantiin hän siirtyi 29. jalkaväkirykmenttiin Burmassa. Hän oli mukana Sepoykapinassa 1857–1858. Hän palasi joukko-osastonsa mukana Englantiin 1859. 1861–1862 hän palveli Gibraltarilla ja Maltassa. 1867 hänen joukko-osastonsa siirrettiin Kanadan, mutta Middleton oli parhaillaan suorittamassa Musketti-koulutusjaksoa, hän seurasi osastooaan seuraavana vuonna. 13. kesäkuuta 1884 hänet nimitettiin Kanadan armeijan kenraaliksi, jossa hän toimi vuosina 1884–1890. Hän hävisi Fish Creekin taistelun métisejä vastaan, mutta sai murskavoiton merkittävässä Batochen taistelussa. Britannian kuningatar Viktoria löi hänet ritariksi ja hänet palkittiin 20 000 dollarin rahasummalla sotasaavutuksistaan. Kanadan tehtavän päätyttyä hän palasi takaisin Englantiin jossa hänet nimitettiin kruununjalokivien vartijaksi. ==Lähteet== Luokka:Brittiläiset kenraalit Luokka:Kanadalaiset kenraalit Luokka:Bathin ritarikunta Luokka:Vuonna 1825 syntyneet Luokka:Vuonna 1898 kuolleet
Nationwide Arena

Nationwide Arena on urheilu- ja messuareena, joka sijaitsee Columbuksessa Ohiossa. Se on NHL-jääkiekkoliigassa pelaavan Columbus Blue Jacketsin kotiareena. Sitä ovat käyttäneet myös Columbus Destroyers, Ohio Junior Blue Jackets ja Columbus Landsharks. Areena sai nimensä alun perin suurimman osan areenasta omistaneen vakuutusyhtiö Nationwide Mutual Insurance Companyn mukaan. Nationwide ja The Columbus Dispatch -lehti myivät osuutensa vuonna 2012 nykyiselle omistajalle. Nimitys Nationwide Arena pysyy vuoteen 2022 asti. Ensimmäinen areenalla järjestetty tapahtuma oli 8.–9. syyskuuta 2000 järjestetty "Soul to Soul" -kiertue, jossa oli mukana Tim McGraw ja Faith Hill. ==Tapahtumia== * WWE King of the Ring 2002 ja WWE Bad Blood 2004 * Vuoden 2007 NHL:n varaustilaisuus * Britney Spearsin kiertueen Dream Within a Dream Tour ensikonsertti. Se myytiin loppuun kymmenessä minuutissa. * AC/DC:n Stiff Upper Lip Tourin konsertti 4. huhtikuuta 2001 * Genesis vieraili Turn It On Again: The Tourillaan 22. syyskuuta 2007 * Useat vapaaottelutapahtumat, kuten UFC 68, UFC 82 ja UFC 96 * NHL:n tähdistöottelu 2015 järjestetään areenalla ==Kuvia== Kuva:NationwideArena.jpg| Sisäkuvaa Blue Jacketsin ottelun aikana Kuva:Nationwide arena.jpg|Jäätason kuva Kuva:Columbus-ohio- nationwide-arena.jpg|Hallin edusta Kuva:Blue Jackets Cannon.jpg|Areenalla oleva tykki ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Virallinen kotisivu Luokka:Columbuksen rakennukset ja rakennelmat Luokka:Yhdysvaltain jäähallit Luokka:Columbus Blue Jackets Luokka:Ohion urheilupaikat
Karhunpäivä

Karhunpäivää (vir. karusepäev, 'karhusenpäivä') on vietetty joillakin alueilla Virossa heinäkuun 13. päivän tienoilla. Tuolloin palvottiin karhua vahinkojen ja vaaran välttämiseksi. Vanhimmat kirjalliset lähteet juhlasta ovat vuodelta 1680. Kansatieteilijä Kustaa Vilkuna on arvellut, että samantapaista päivää olisi muinaisuudessa voitu viettää myös Suomessa, mutta kansanomaisia merkkejä päivän vietosta ei ole Suomesta tallennettu. == Katso myös == * Karhunpalvonta * Peijaiset == Lähteet == Luokka:Suomen pakanallinen juhlaperinne Luokka:Uuspakanalliset juhlapäivät
Helsingin Urkukesä

Helsingin Urkukesä on Helsingin kirkoissa järjestettävä Suomen laajin urkufestivaali, jossa soitetaan yli sata konserttia kesän aikana. Joissakin konserteissa urkujen kanssa esiintyvät myös muut soitinsolistit, laulajat, lauluyhtyeet tai kuorot. Konsertteja pidetään Johanneksenkirkossa, Kallion kirkossa, Suomenlinnan kirkossa, Tuomiokirkossa ja Vanhassa kirkossa. Tapahtuman järjestävät Helsingin tuomiokirkkoseurakunta, Johannes församling ja Kallion seurakunta. Konsertteja soitetaan sekä päivisin että iltaisin, ja niissä esiintyvät paitsi paikalliset kirkkomuusikot niin myös ulkomaiset urkutaiteilijat. Päiväkonserttien kesto on 15–30 minuuttia ja iltakonserttien noin tunti. Konserttien ohjelmiin sisältyy niin perinteistä urkumusiikkia kuin myös moderneja sävellyksiä. Moneen konserttiin on vapaa pääsy ja osaan kerätään pieni pääsymaksu. Helsingin Sanomissa oli 2. heinäkuuta 1978 ilmoitus, jossa kerrottiin, että Helsingin tuomiokirkon urkukesä -78 järjestää konsertin sunnuntaisin kello 20.Helsingin Sanomat 2.7.1978, sivu 28. Tuomiokirkon urkukesä -tapahtuma jatkui vasta 1990-luvulla, sillä Helsingin Sanomat kertoi 1. kesäkuuta 1990, että Tapani Valsta, urut, aloittaa sunnuntaina Tuomiokirkon urkukesän. Konsertit järjestettiin kello 20 jokaisena kesäsunnuntaina.Artikkeli Helsingin Sanomissa 1.6.1990. (Viitattu 6.7.2024). Vuonna 1994 konserttisarjan nimenä oli Urkukesä ja konsertteja järjestettiin edelleen Tuomiokirkossa.Artikkeli Helsingin Sanomissa 5.6.1994. (Viitattu 6.7.2024). Sarjan nimi vaihtui taas 1997. Nyt nimenä oli Helsingin urkukesä -97 ja konsertit pidettiin Tuomiokirkossa kello 20.Artikkeli Helsingin Sanomissa 15.6.1997. (Viitattu 6.7.2024). Vuonna 1999 konserttisarjan nimi lyhentyi. Helsingin urkukesän avajaiskonsertti pidettiin nyt Johanneksen kirkossa 2. kesäkuuta 1999.Artikkeli Helsingin Sanomissa 2.6.1999. (Viitattu 6.7.2024). Tapahtuman sittemmin toteuttavan Helsingin Urkukesäyhdistys ry:n mukaan vuosi 2024 on 23. toimintavuosi. Yhdistys on merkitty yhdistysrekisteriin 2002. == Katso myös == * Helsingin urkufestivaali * Lahden kansainvälinen urkuviikko == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Helsingin Urkukesän kotisivu Luokka:Helsingin tapahtumat Luokka:Helsingin musiikki Luokka:Klassisen musiikin tapahtumat Suomessa Luokka:Suomalainen kirkkomusiikki Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon tapahtumat Luokka:Kristinusko Helsingissä Luokka:Urkumusiikki
Urkuyö ja aaria

Urkuyö ja Aaria -festivaali on koko kesän kestävä läntiseen taidemusiikkiin painottuva tapahtuma Espoossa. Tapahtumaa on järjestetty vuodesta 1986 Espoon tuomiokirkossa, keskiaikaisessa harmaakivikirkossa. Urkuyö ja Aarian konsertit pidetään aina torstai-iltaisin kesäkuun alusta elokuun loppuun. Suomen pisin kesätapahtuma on kasvanut alkuvuosien urkumusiikkisarjasta monipuoliseksi musiikkifestivaaliksi, jonka ohjelman perustana on taidemusiikki liedeistä ja urkumusiikista kirkkomusiikin suurteoksiin. Konserteissa on voinut lisäksi kuulla esiintyjiä kansanmusiikista tangoon ja jazziin. Urkuyö ja Aarian konserteissa on esiintynyt useita kansainvälisiä ja kotimaisia eturivin taiteilijoita ja kokoonpanoja. Festivaalilla ovat esiintyneet muun muassa oopperalaulajat Camilla Nylund, Soile Isokoski, Jorma Hynninen, Jaakko Ryhänen, Matti Salminen, Anu Komsi, Johanna Rusanen-Kartano, Tommi Hakala, Monica Groop, Lilli Paasikivi, Esa Ruuttunen, Tuomas Katajala, Dilbér ja Nicolai Gedda, urkurit Kalevi Kiviniemi, Ville Urponen, Jan Lehtola, Tapio Tiitu, Petur Sakari, Guy Bovet ja Simon Johnson sekä pianistit Ralf Gothoni, Ilkka Paananen, Ilmo Ranta, Paavali Jumppanen, Maija Weitz, Kristian Attila ja Tuula Hällström. Kuoroista festivaalilla on kuultu mm. Tapiolan Kamarikuoroa, Cantores Minoresia, Musiikkitalon Kuoroa, Tapiolan kuoroa, Dominantea, Candominoa ja NFK Children's Choir, ja orkestereista Tapiola Sinfoniettaa, Suomen kansallisoopperan orkesteria, Suomalaista barokkiorkesteria, Helsingin Barokkiorkesteria ja Lohjan kaupunginorkesteria. Lisäksi konserteissa ovat esiintyneet muun muassa harmonikkataiteilija Maria Kalaniemi, pianisti Timo Alakotila, kitaristi Marzi Nyman, saksofonistit Juhani Aaltonen, Jukka Perko ja Sakari Kukko, tango-orkesteri Guardia Nueva ja Kaartin soittokunnan vaskiyhtye. Festivaalia järjestää Urkuyö ja Aaria ry ja sen taiteellisena johtajana toimii pianisti ja kapellimestari Erkki Korhonen elokuun 2021 loppuun saakka. Uudeksi taiteelliseksi johtajaksi on nimitetty tenori Tuomas Katajala, jonka kolmivuotiskausi alkaa syyskuussa 2021. Urkuyö ja Aarian taiteellisena johtajana ovat aikaisemmin toimineet festivaalin perustaja, urkuri ja dir. mus. Matti Vainio (1986–2005), kapellimestari ja säveltäjä Kari Tikka (2005–2011) sekä kapellimestari ja kuoronjohtaja Hannu Norjanen (2011–2016). Tapahtuma on Finland Festivals -organisaation jäsenfestivaali. == Aiheesta muualla == * Urkuyö ja Aaria -festivaalin kotisivut Luokka:Espoon tapahtumat Luokka:Klassisen musiikin tapahtumat Suomessa Luokka:Espoon musiikki Luokka:Urkumusiikki
Puun päivä

Puun päivä on vuosipäivä, jolloin yksilöitä ja yhteisöjä kehotetaan istuttamaan puita. Suomessa puun päivä on 27. syyskuuta Vesan päivänä. Päivän tarkoitus on kiinnittää huomiota puiden ja metsien merkitykseen ja suojeluun. == Katso myös == * Tree City USA == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Puun päivä 27.9. *The History of Arbor Day Luokka:Tietoisuuspäivät Luokka:Syksyn juhlapäivät
Moorhead (Minnesota)

Moorhead on kaupunki Yhdysvaltain keskilännessä sijaitsevassa Minnesotassa. Kaupunki sijaitsee osavaltion länsirajalla Red Riverin varrella. Moorheadin asukasluku oli vuoden 2018 arvion mukaan 43 349\. Kaupungin väkiluku kasvoi vuosina 2010–2018 9,9 prosenttia. Moorhead muodostaa osavaltiorajan yli ulottuvan Fargo-Moorheadin metropolialueen, jonka asukasluku on yli 200 000\. Moorhead on perustettu vuonna 1871. Nykyisin siellä on neljä korkeakoulua. Valtaosa kaupungin väestöstä periytyy norjalaisista, saksalaisista ja ruotsalaisista. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Minnesotan kaupungit
Gustaf Lindberg

Gustav Adolf ”Gustaf” Lindberg () oli suomalainen poliitikko. Hänen puolueensa oli Ruotsalainen kansanpuolue. Lindberg valittiin eduskuntaan kolmissa vaaleissa, 1924, 1927 ja 1929, ja hän toimi kansanedustajana kuuden vuoden ajan, toukokuusta 1924 lokakuuhun 1930. Hän edusti Uudenmaan läänin vaalipiiriä. Eduskunnan valiokunnista hän vaikutti kulkulaitosvaliokunnassa, sotilasasiainvaliokunnassa, suuressa valiokunnassa ja työväenasiainvaliokunnassa. Hän toimi poliittisella urallaan myös Tuusulan kunnallislautakunnan ja kunnanvaltuuston jäsenenä. Kansakoulun, maanviljelyskoulun ja kansanopiston käynyt Lindberg oli varsinaiselta ammatiltaan maanviljelijä. Hän viljeli maata synnyinkunnassaan Tuusulassa. Lindbergin isä oli maanviljelijä August Emil Lindberg ja äiti Amanda Fredrika Lindqvist. Hänen puolisonsa oli Anna Maria Malmlund, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1913. Gustaf Lindberg kuoli syyskuussa 1932, 50-vuotiaana. == Lähteet == Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen ruotsalaisen kansanpuolueen poliitikot Luokka:Tuusulan kunnanvaltuutetut Luokka:Uudenmaan vaalipiiri Luokka:Vuonna 1882 syntyneet Luokka:Vuonna 1932 kuolleet
Eddie Gerard

Edward George "Eddie" Gerard (10. lokakuuta 1890 Ottawa, Ontario – 12. joulukuuta 1937) oli kanadalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi ammattilaisena 10 kautta kotikaupunkiseura Ottawa Senatorsissa, jonka auttoi useasti Stanley Cup -voittoihin, kunnes lopetti pelaajana 1923. Hän jatkoi valmentajana ja voitti siinäkin ominaisuudessa Stanley Cupin 1926. == Saavutuksia ja palkintoja == * neljä Stanley Cupia, * Ottawa Senatorsin kapteenina 1919-23, * Hockey Hall of Fameen 1945 ensimmäisessä sisäänotossa. Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Hockey Hall of Fame Luokka:Vuonna 1890 syntyneet Luokka:Vuonna 1937 kuolleet
Charles de Tornaco

Charles de Tornaco (7. kesäkuuta 1927 Brysselin kaupunki, Bryssel, Belgia – 18. syyskuuta 1953 Modena, Italia) oli belgialainen F1-kuljettaja. Hän osallistui neljään ja pääsi starttamaan kahteen F1-osakilpailuun kausina 1952–1953. Hän oli parhaimmillaan seitsemäs Belgian GP:ssä 1952. De Tornaco oli Ecurie Belgiquen osaomistaja. Tiimi muuttui pian Ecurie Francorchampsiksi. De Tornaco joutui onnettomuuteen vuoden 1953 Modenan GP:n harjoituksissa: hänen autonsa pyöri ympäri aiheuttaen vakavat pää- ja niskavammat. Hän kuoli matkalla sairaalaan. == Lähteet == Luokka:Belgialaiset Formula 1 -kuljettajat Luokka:Formula 1 -autoilussa surmansa saaneet kuljettajat Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 1953 kuolleet
Frank Dochnal

Frank J. Dochnal (8. lokakuuta 1920 Saint Louis, Missouri – 7. heinäkuuta 2010 Saint Louis, Missouri) oli yhdysvaltalainen kilpa-autoilija. Hän osallistui yhteen Formula 1 -osakilpailuun kaudella 1963, Meksikon GP:hen. Kisaa edeltävissä harjoituksissa hänen Cooper-Climax T51 -autonsa vaurioitui pyörähdettyään ympäri sateisella radalla, eikä hän päässyt starttaamaan kilpailuun. Hän siirtyi kisamekaanikoksi tämän jälkeen. == Lähteet == Luokka:Formula 1 -kuljettajat, jotka eivät koskaan osallistuneet lähtöön Luokka:Yhdysvaltalaiset Formula 1 -kuljettajat Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet
GDR

GDR voi viitata johonkin seuraavista: * German Democratic Republic, Itä-Saksan eli DDR:n englanninkielinen nimi, siitä juontunut lyhenne GDR oli myös maan koodi olympialaisissa * Global Depositary Receipt, ulkomaisen yhtiön osaketta vastaava talletustodistus * Gauche démocrate et républicaine, Vasemmistorintama, ryhmä Ranskan kansalliskokouksessa * Ginga Densetsu Riki, japanilainen manga
Santa Cruz (Galápagossaaret)

Santa Cruz on toiseksi suurin saari Ecuadorille kuuluvilla Galápagossaarilla. Se on muodostunut yhdestä, jo sammuneesta tulivuoresta. Saaren pinta-ala on 986 neliökilometriä. Sillä sijaitsee Puerto Ayora, saarten suurin asutuskeskus, jossa on lähes 10 000 asukasta. Saaren pohjoisrannalla on Caleta Tortuga Negran mangrovelaguuni, jossa tavataan kilpikonnia, haita, ja rauskuja sekä monia vesilintuja.Santa Cruz Galapagos online == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Galápagossaarten saaret
Repo! The Genetic Opera

Repo! The Genetic Opera on vuonna 2008 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen musikaalielokuva. Elokuvan on ohjannut Darren Lynn Bousman, ja pääosissa esiintyvät muun muassa Alexa Vega, Anthony Stewart Head, Paris Hilton ja Sarah Brightman. Elokuva perustuu musikaaliin, jonka ovat kirjoittaneet ja säveltäneet Darren Smith ja Terrance Zdunich. == Katso myös == *Repo! The Genetic Opera soundtrack == Aiheesta muualla == * Internet Movie Database Luokka:Vuoden 2008 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvamusikaalit Luokka:Rock-oopperat Luokka:Dystopiaelokuvat Luokka:Darren Lynn Bousmanin ohjaamat elokuvat
Rajametsän tarinoita

Rajametsän tarinoita on suomalainen vuonna 2004 valmistunut 12-osainen televisiosarja. Sarjaa on esittänyt Yle TV2. Sarja kertoo kahdesta nuoresta lapsesta Tuulista ja Joonaksesta, jotka menevät kesäksi mummolaan. Saara Cantellin ohjaaman sarjan tuotti Jarowskij Finland Oy Katri Mannisen ja Antti Pesosen käsikirjoituksen pohjalta. Pääosissa esiintyivät Ruth Svahn, Niklas Toivainen, Laila Räikkä, Auvo Vihro ja Irma Junnilainen. == Lähteet == Luokka:2000-vuosikymmenen suomalaiset lastenohjelmat Luokka:Yle TV2:n televisio-ohjelmat
Vuoden 1918 riisimellakat

Vuoden 1918 riismellakoiksi () kutsutaan Japanissa heinä-syyskuussa vuonna 1918 tapahtuneita mellakoita, jotka johtivat Terauchi Masataken hallinnon kaatumiseen. == Syyt == Riisin hinnan jyrkkä nousu aiheutti taloudellisia vaikeuksia erityisesti maaseudulla. Riisinviljelijöiden riisistä saama hinta ei noussut riisin jälleenmyyntihinnan noususta huolimatta, joten viljelijät kokivat vihaa riisin jälleenmyyjiä ja valtion virkamiehiä kohtaan. Riisin hinnan nousu liittyi ensimmäisen maailmansodan jälkeiseen inflaatiokierteeseen, jonka myötä useimpien kulutustavaroiden hinnat nousivat. Siperian intervention myötä Venäjä otti takaisin haltuunsa Siperian, mikä entisestään nosti riisin hintaa kun Japanin hallitus osti riisinviljelijöiden varastot Siperiassa olevien joukkojen käyttöön. Hallitus epäonnistui taloudenhoidossa ja levottomuudet levisivät maaseudulta kaupunkeihin. == Mellakat == Mellakat olivat ennennäkemättömiä sekä laajuudeltaan että väkivaltaisuudeltaan. Levottomuudet alkoivat Toyaman prefektuurissa sijaitsevasta Uozun kaupungista 23. heinäkuuta 1918. Mielenosoitus alkoi rauhallisena vetoomuksena, mutta muuttui nopeasti mellakoiksi, ryöstelyksi ja lakoiksi. Syyskuun puoliväliin mennessä oli tapahtunut 623 mellakkaa joihin oli osallistunut yli 2 miljoonaa henkilöä. Noin 25 000 mielenosoittajaa vangittiin ja heistä 8 200 tuomittiin rikoksista eri asteisiin rangaistuksiin lievistä sakoista kuolemaantuomioon saakka. Julkisen järjestyksen romahduksen myötä pääministeri Terauchi jätti hallituksensa eronpyynnön 29. syyskuuta 1918. == Aiheesta muualla == Luokka:Japanin keisarikunta Luokka:Vuoden 1918 rikokset
Folke Birgerinpoika

Folke Birgerinpoika (myös Folke jarl, kuoli 1210) oli Ruotsin jaarli kuolemaansa asti. Hän kuului mahtavaan Bjälbo-sukuun ja hänen vanhempansa olivat luultavasti Birger Brosa ja Brigida, Norjan kuninkaan Harald Gillen tytär. Historiallisissa teksteissä mainitun "Folke jarlin" on tulkittu olevan Birger Brosan poika Folke. Kaikkiaan Folken elämästä on säilynyt niukalti tietoa. Hänen tiedetään saaneen surmansa Gestilenin taistelussa vuonna 1210, jossa hän soti Eerikin suvun puolella Sverker Kaarlenpoikaa vastaan. Folkesta tuli jaarli luultavasti Lenan taistelun jälkeen vuonna 1208, jossa jaarli Knut Birgerinpoika, Birger Brosan poika, kaatui.Harrison, s. 179 Gestrilenin taistelussa Folke mainitaan Folkungien päällikkönä. Folkella oli kaksi poikaa, Sune ja Holmger.Harrison s.179 Sune tunnetaan keskiajalla suositusta laulusta "Vreta klosterrov". Sunen tytär Katarina meni naimisiin kuningas Eerik Eerikinpojan kanssa. Holmger puolestaan on Ama-suvun kantaisä.Harrison, s. 183 ja 184 == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Ruotsin jaarlit
Favoriten linna (Rastatt)

thumb|300px|Favoriten linna. Favoriten linna (Schloss Favorite) on vuosina 1710-1730 rakennettu barokkilinna. Se sijaitsee Förchin kylässä Rastattin kaupungin alueella Baden-Württembergin osavaltiossa Saksassa. Linnan rakentamisesta vastasi Johann Michael Ludwig Rohrer. Se oli alkuaan rajakreivitär Sibylla Augusta von Badenin (1675–1733) huvi- ja metsästyslinna. Favoriten linna on Saksan vanhin niin kutsuttu posliinilinna ja ainoa joka on säilynyt alkuperäisessä asussaan. Linnassa asuttiin aikoinaan vain muutaman viikon ajan kesäisin. Vuonna 1718 linnan puistoon valmistui pyhättö, jonne kreivitär saattoi vetäytyä mietiskelemään. Linnassa on huomattava kiinalaisen posliinin ja mustien lakkatöiden kokoelma. == Galleria == Rastatt-Schloss Favorite-Hauptfassade-04-2005-gje.jpg|Pääjulkisivu Rastatt- Schloss Favorite-Hauptfassade-44-2015-gje.jpg|Pääjulkisivu Rastatt-Schloss Favorite-Hauptfassade-50-Detail-2015-gje.jpg|Pääjulkisivu, yksityiskohta Rastatt-Schloss Favorite-Ost-08-2006-gje.jpg|Näkymä idästä Rastatt-Schloss Favorite-Parkfassade-14-Spiegelung-2014-gje.jpg|Puutarhan julkisivu Rastatt- Schloss Favorite-Parkseite-14-Freitreppe-2013-gje.jpg|Avoin portaikko Rastatt- Schloss Favorite-Orangerie-16-2013-gje.jpg|Orangeria Rastatt-Schloss Favorite-02-Eremitage-2001-gje.jpg|Eremitage ==Kirjallisuutta== *Sigrid Gensichen, Ulrike Grimm: Schloss Favorite Rastatt-Förch. K. F. Schimper, 2001, ISBN 3-87742-168-7. *Rudolf Sillib: Schloß Favorite und die Eremitagen der Markgräfin Franziska Sibylla Augusta von Baden-Baden. Neujahrsblätter der Badischen Historischen Kommission, Neue Folge 17. Carl Winters Universitätsbuchhandlung, Heidelberg 1914. ==Aiheesta muualla== *Internetportal www.schloesser-magazin.de *Ausführliche Seite von Badische Heimat e.V. *Schloss Favorite, Badens Rokoko-Perle auf badischewanderungen.de Luokka:Baden-Württembergin linnat
Teuvo Andelmin

Teuvo Andelmin (s. 22. huhtikuuta 1948) on suomalainen jalkapalloilija ja jääkiekkoilija. Keskikentällä pelannut Andelmin edusti Turun Palloseuraa 1965–1974. Hänen noustessa edustusjoukkueen kokoonpanoon TPS pelasi vielä 1. divisioonassa mutta nousi heti seuraavaksi kaudeksi mestaruussarjaan. Andelmin voitti TPS:ssa kolme Suomen mestaruutta 1968, 1971 ja 1972 sekä kolme A-juniorien Suomen mestaruutta 1964, 1965 ja 1966. Päätettyään uransa Turun Palloseurassa hän pelasi vielä vuosina 1975–1981 Hirvensalon Heitossa toista ja kolmatta divisioonaa. Kaikkiaan Andelmin pelasi 9 kauden aikana 171 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 40 maalia. Andelmin pelasi vuonna 1969 maajoukkueessa kaksi A-maaottelua. Jalkapallon ohella Andelmin pelasi jonkin aikaa myös jääkiekkoa. Hän pelasi Turun Palloseurassa kaksi kautta SM-liigassa vuosina 1966–1968 ja sai SM hopeaa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Jalkapallon Suomen mestarit Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Neljä veljeä

Neljä veljeä () on vuonna 2005 julkaistu yhdysvaltalainen elokuva. Sen ohjasi John Singleton ja pääosissa ovat Tyrese Gibson, André Benjamin, Mark Wahlberg ja Garrett Hedlund. Evelyn Mercer (Fionnula Flonagan) on äititeresamainen kaikkien rakastama pyhimys, joka on pitkän elämänsä aikana adoptoinut neljä toivottomilta tapauksilta vaikuttavaa poikaa. Bobby (Mark Wahlberg), Angel (Tyrese Gibson), Jeremiah (André Benjamin) ja Jack (Garrett Hedlund) ovat kaikki entisiä pikkuroistoja ja läheisiä kuin oikeat veljekset. Kun Evelyn kuolee lähikaupan ryöstön yhteydessä, palaavat kaikki neljä veljestä vanhaan kotikaupunkiinsa ja vannovat kostoa. Aikuisiksi varttuneet pojat alkavat selvittää äitinsä surmaa ja löytävät taustalta hieman isomman jutun. ==Näyttelijät== ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Vuoden 2005 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset toimintaelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset rikosdraamaelokuvat Luokka:John Singletonin ohjaamat elokuvat Luokka:Paramount Picturesin elokuvat
Ville Wahlbeck

Ville Wahlbeck (s. 1976) on suomalainen pokeriammattilainen. Wahlbeck voitti ensimmäisenä suomalaisena World Series of Poker -turnauksen oltuaan ensimmäinen vuoden 2009 WSOP:ssa 10 000 dollarin sisäänoston mixed-pelien maailmanmestaruusturnauksessa. Kaksinpelissä kukistui nelinkertainen rannekevoittaja David Chiu. Samassa WSOP-sarjassa Wahlbeck sijoittui aiemmin kolmanneksi seitsemän kortin avopokerin maailmanmestaruusturnauksessa ansaiten 152 914 dollaria ja rannekevoittonsa jälkeen toiseksi 2-7 lowballin maailmanestaruusturnauksessa sekä kuudenneksi 50 000 dollarin sisäänoston H.O.R.S.E.:n MM-turnauksessa. Kaikkiaan vuoden 2009 WSOP:ssa Wahlbeck saavutti rannekkeen lisäksi neljä finaalipöytäsijoitusta, kuusi rahasijaa ja kaikkiaan yli miljoona dollaria palkintorahoja. Helsingin Grand Casinon turnaussarjoista Wahlbeckilla on kolme voittoa: vuonna 2005 voitti hän voitti Helsinki Midnight Sunin 100 euron rebuy-turnauksen, kesäkuussa 2010 Midnight Sunin 600 euron seven card stud -turnauksen ja elokuussa 2010 Suomen mestaruuden 2000 euron pot limit omahassa. Wahlbeck tunnetaan lempinimellä ”Isokala”. Hän edusti aiemmin Unibetin pokerihuonetta, nykyisin Wahlbeckia sponsoroi PokerStars. Wahlbeck kuuluu Team PokerStars Pro -ammattilaisjoukkueeseen. Wahlbeck esiintyi televisioidussa Pokeritähti-pokeriturnauksessa ensin pelaajana vuonna 2007 ja sen jälkeen asiantuntijakommentaattorina vuonna 2008. Kesäkuussa 2011 Wahlbeckin pokeriuran turnausansiot ylittivät 1,4 miljoonaa dollaria. == WSOP- rannekkeet == Vuosi Turnaus Voittosumma (USD) 2009 $10,000 World Championship Mixed Event 492 375 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Wahlbeckin blogi Pokerisivut.com:lla * * Pokeritähti 2008 pelaajaesittely Luokka:Suomalaiset pokerinpelaajat Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nuorunen

Nuorunen tai Nuorusenvaara () on tunturi Kiestingin kunnassa Karjalan tasavallan luoteisosassa Venäjällä. Nuorunen sijaitsee Tavajärven pohjoispuolella ja Paanajärven kansallispuiston etelälaidalla, linnuntietä noin 15 kilometriä Paanajärvestä etelään. Nuorusen korkeus merenpinnasta on 576–577 metriä ja se on Karjalan tasavallan korkein kohta. Varsinaisen Nuorusen lisäksi heti sen pohjoispuolella kohoaa Poikanuorunen (n. 340 m) ja kauempana koillisessa, Tsipringa-järven rannalla Päänuorunen (486 m). Nuorunen sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla Sallan–Kuusamon alueella ja ennen alueluovutusta se kuului Kuusamon kuntaan. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Paanajärven kansallispuiston palveluiden kartta ja (parks.karelia.ru) * Aaro A. Nuutinen : Silmäys itärajan taakse, Suomen Kuvalehti, 01.07.1933, nro 27, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Karjalan tasavallan tunturit Luokka:Sallan–Kuusamon alueen tunturit Luokka:Louhen piiri Luokka:Paanajärven kansallispuisto
Rihards Pīks

Rihards Pīks (s. 31. joulukuuta 1941 Riika) on latvialainen poliitikko. Hän on toiminut maansa kulttuuriministerinä (1996–1997), parlamentin jäsenenä, parlamentin varapuhemiehenä ja vuonna 2004 ulkoministerinä. Vuonna 2004 hänet valittiin Euroopan parlamentin jäseneksi.EP:n jäsenet : Rihards PĪKS Pīks on työskennellyt myös elokuvaohjaajana ja -tuottajana sekä elokuvaajana. == Lähteet == Luokka:Latvialaiset europarlamentaarikot Luokka:Kulttuuriministerit Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pakistanin jalkapallomaajoukkue

Pakistanin jalkapallomaajoukkue edustaa Pakistania jalkapallon miesten maajoukkuekilpailuissa. Sitä hallinnoi Pakistanin jalkapalloliitto. Pakistanin joukkue ei ole selviytynyt kertaakaan MM-kilpailujen eikä Aasian- mestaruuskilpailujen lopputurnaukseen. Etelä-Aasian mestaruusturnauksessa se on sijoittunut kolmanneksi 1997, neljänneksi 1993 ja 2003 sekä selviytynyt välieriin 2005. Pestabola Merdeka -turnauksessa Pakistan sijoittui toiseksi 1962. == Maailmanmestaruuskilpailut == *1930–1986 – Ei osallistunut *1990–2010 – Ei selviytynyt karsinnoista ==Aasian-mestaruuskilpailut == *1956 – Vetäytyi *1960 – Ei selviytynyt karsinnoista *1964 – Ei osallistunut *1968 – Ei selviytynyt karsinnoista *1972 – Ei osallistunut *1976 – Vetäytyi *1980 – Ei osallistunut *1984–2007 – Ei selviytynyt karsinnoista == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Pakistanin jalkapalloliiton sivusto Luokka:Pakistanin urheilu Luokka:Jalkapallomaajoukkueet
Logie-palkinto

Logie-palkinto on TV Weekin Australian televisioalalle vuosittain jakama palkinto, jota on jaettu vuodesta 1959. ==Palkintosarjat== ===Hopeinen Logie=== * Suosituin miesnäyttelijä * Suosituin naisnäyttelijä * Most Popular TV Presenter * Most Popular New Male Talent * Most Popular New Female Talent * Suosituin urheiluohjelma * Most Popular Light Entertainment/Comedy * Most Popular Australian Drama * Suosituin tosi-tv-ohjelma * Suosituin lifestyle- ohjelma * Most Popular Factual Program ===Paras-palkinnot=== * Paras draamasarja * Paras miesnäyttelijä * Paras naisnäyttelijä * Paras televisioelokuva/minitv-sarja * Paras uutisreportaasi * Most Outstanding Public Affairs Report * Paras dokumenttisarja * Paras komediaohjelma * Most Outstanding Sports Coverage * Paras lastenohjelma * Most Outstanding New Talent * Most Outstanding Factual Series ==Aiheesta muualla== * Virallinen sivusto * IMDb: Logie Awards Luokka:Televisio-ohjelmapalkinnot Luokka:Australialaiset palkinnot
Ilari Johansson

Harri Ilari Johansson (s. 24. heinäkuuta 1968 Kuopio) on suomalainen freelance-näyttelijä ja stand up -koomikko. Stand up -lavojen lisäksi Johansson on esiintynyt myös televisiossa. Vuonna 2008 hän toimi vakiopanelistina MTV3:n humoristisessa keskusteluohjelmassa Hyvät naiset ja herrat. Syksyllä 2009 Johansson juonsi visailu-viihdeohjelmaa Totuuden hetki. Sittemmin hän on myös toiminut tuomarina Naurun tasapaino -ohjelmassa. Hän myös näytteli luokanopettaja Karria lasten sarjassa Jotain rajaa, jonka jaksoista koottiin myös elokuva. Sarjassa käsiteltiin kiusaamista useilla eri tavoilla. Näyttelijän koulutuksensa Johansson on saanut Kööpenhaminan kaksivuotisessa The Commedia Schoolissa, joka on Pohjois-Euroopan vanhin fyysinen teatterikoulu. Näyttelijänä Johansson on työskennellyt muun muassa helsinkiläisessä Koko-teatterissa, minkä lisäksi hän on näytellyt televisiosarjoissa ja elokuvissa. Ylellä vuosina 1999–2000 esitetyssä Hui hai hiisi -sarjassa Johansson esitti Quupeikko-nimistä hahmoa. Televisionäyttelijänä Johansson on nähty myös MTV3:lla esitetyssä Roba- sarjassa, jossa hänen roolihahmonaan on rikosetsivä Markus Uusitalo. Johansson on näytellyt muun muassa elokuvissa Kohta 18 ja Vuonna 85, minkä lisäksi hän on antanut äänensä animaatioelokuviin Kikin lähettipalvelu (1989), Bolt (2008), G-Force – miniagentit (2009), Zootropolis – eläinten kaupunki (2016) ja Vili Vilperi -elokuva (2019). == Ääninäyttelijänä == == Lähteet== Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Suomalaiset stand up -koomikot Luokka:Suomalaiset televisiojuontajat Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Teptjaarit

Teptjaarit (, tiptär) ovat Venäjällä Permin aluepiirissä, Tatarstanin kaakkoisosassa sekä luoteis-Baškortostanissa asuva tataariryhmä. Enemmistö heistä puhuu tataarin kielen keskimurretta ja osa baškiiria. Perinteinen uskonto on sunnalainen islam. Ryhmän muodostivat Volgan keskijuoksulta Uralin alueelle 1500-luvun loppupuolelta lähtien muuttaneet siirtolaiset. Nimitys teptjaari perustuu persian sanaan daftar ’vihko, luettelo’, johon paikallisten feodaalitilallisten maille asettuneet uudisasukkaat merkittiin. Teptjaarit muodostivat erityisen talonpoikaisryhmän, johon tataarien lisäksi kuului baškiireja, tšuvasseja, mareja, udmurtteja ja mordvalaisia. Muslimien joukossa oli myös kristittyjä ja perinteisten uskontojen harjoittajia. Hallinnollisesti teptjaarit liitettiin vuonna 1855 baškiireihin. 1700-luvun puolivälistä lähtien turkkilaisisperäisistä teptjaareista muodostui erillinen etninen ryhmä, johon sulautui myös mareja ja udmurtteja. Vuonna 1834 teptjaareja oli 147 100 henkeä ja 1900-luvun alussa heidän määränsä arvioitiin noin 382 tuhanneksi. 1800-luvulta lähtien he liittyivät jälleen Volgan tataareihin, ja vuoden 1926 väestönlaskennassa teptjaareina piti itseään vain 27 400 henkeä. Teptjaarien perinteisiä elinkeinoja ovat maanviljely ja karjanhoito. Aineellinen ja henkinen kulttuuri ei suuresti poikkea Volgan tataareista. ==Lähteet== Luokka:Tataarit tt:Tiptär
Keihään juhlaa

Keihään juhlaa on vuosittain järjestettävä keihäänheittokilpailu. Kilpailu järjestettiin vuonna 2009 Seinäjoen keskuskentällä, jossa kilpailtiin myös vuosina 2004, 2005 ja 2006Tulokset: http://www.nu-99.fi/index.php?option=com_content&task;=view&id;=598&Itemid;=194. Vuosina 2007 ja 2008 kilpailtiin Kuortaneen keskusurheilukentällä. Tapahtumaa oli perustamassa Tero Pitkämäen valmentaja Hannu KangasHistoria: http://www.nu-99.fi/index.php?option=com_content&task;=view&id;=629&Itemid;=201. == Tulokset == Vuosi Pvm Paikka 1. sija Tulos 2. sija Tulos 3. sija Tulos 2004Tulokset 2004: http://www.nu-99.fi/index.php?option=com_content&task;=view&id;=625&Itemid;=198 31.8. Seinäjoki Tero Pitkämäki 80,47 Esko Mikkola 79,91 Jarkko Koski-Vähälä 79,09 2005Tulokset 2005: http://www.nu-99.fi/index.php?option=com_content&task;=view&id;=624&Itemid;=197 15.8. Seinäjoki Tero Pitkämäki 88,61 Antti Ruuskanen 78,95 Jarkko Koski-Vähälä 77,76 2006Tulokset 2006: http://www.nu-99.fi/index.php?option=com_content&task;=view&id;=623&Itemid;=196 21.5. Seinäjoki Tero Pitkämäki 88,41 Antti Ruuskanen 82,20 Viljo Toivanen 78,94 2007Tulokset 2007: http://www.nu-99.fi/index.php?option=com_content&task;=view&id;=622&Itemid;=195 3.6. Kuortane Tero Pitkämäki 87,78 Andreas Thorkildsen 87,24 Teemu Wirkkala 84,06 2008Tulokset 2008: http://www.nu-99.fi/index.php?option=com_content&task;=view&id;=874&Itemid;=224 25.5. Kuortane Antti Ruuskanen 87,33 Tero Pitkämäki 86,89 Tero Järvenpää 85,89 2009Tulokset 2009: http://www.nu-99.fi/index.php?option=com_content&task;=view&id;=935&Itemid;=2 6.6. Seinäjoki Andreas Thorkildsen 88,97 Teemu Wirkkala 84,68 Tero Pitkämäki 82,90 2010 9.4. Seinäjoki 2011 Ei tietoa 2012 Ei tietoa 2013 Ei tietoa 2014 20.8. Seinäjoki Eetu Vanhamäki 70,25 Ville Ruusu 65,52 Eetu Kangas 62,06 2015 Ei tietoa 2016 6.6. Seinäjoki 2017 25.5. Kuortane Vuonna 2008 oli ensimmäisen kerran ohjelmassa myös naisten kilpailu, jonka voittajaksi heitti Jelena Jaakkola tuloksella 58,89. Vuonna 2009 naisten kilpailun voitti Carita Hinkka tuloksella 56,49. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kilpailun nettisivut Luokka:Keihäänheitto Luokka:Suomen yleisurheilukilpailut
Nagaibakit

pienoiskuva|Nagaibakeja heidän kulttuurinsa näyttelyn avajaisissa. (Kazan, 2016). Nagaibakit (, ) ovat Venäjän Tšeljabinskin alueella asuva tataariryhmä. He puhuvat tataarin kielen keskimurretta ja harjoittavat ortodoksista kristinuskoa. Heitä on pidetty osana Volgan tataareja, mutta myös omana etnisenä ryhmänään. Vuonna 2002 nagaibakeja oli 9 600 henkeä. == Historia == Monet tutkijat uskovat nagaibakien alkujaan olevan Nogain kaanikunnasta irtaantuneita kristittyjä nogaitataareja. Aiheesta ei kuitenkaa ole olemassa yksimielisyyttä.Мухамадеева Л. А. К вопросу о ногайском происхождении нагайбаков // Кряшенское историческое обозрение. — 2019. — № 2. — С. 44—49. — ISSN 2499-9555. Baškiirikapinoiden aikana Venäjän tsaarille uskollisena pysynyt tataariryhmä määrättiin kasakkapalvelukseen Menzelinskiin ja muihin Ikjoen yläjuoksulle rakennettuihin linnoituksiin. 1700-luvun lopulla he asuivat Nagaibakin piirikunnassa, jossa heihin sulautui teptjaareja ja muita äskettäin kristinuskoon kääntyneitä tataareja. Vuonna 1842 nagaibakit siirrettiin Orenburgin läänin kasakkakyliin, joissa he asuivat venäläisten, tataarien ja kristittyjen kalmukkien naapureina. Vähitellen nagaibakeista muodostui erillinen kristittyjen tataarien etninen ryhmä, johon 1900-luvun alussa kuului noin 9 000 henkeä. Nykyään nagaibakit asuvat Tšeljabinskin alueen Nagaibakin ja Tšebarkulin piireissä. Perinteisiä elinkeinoja ovat maatalous, karjanhoito ja erilaiset käsityöammatit. Neuvostoaikana nagaibakeja pidettiin tataareina, mutta he ovat säilyttäneet myös oman identiteettinsä. Venäjän hallituksen vuonna 2000 tekemällä päätöksellä nagaibakit tunnustettiin Venäjän vähälukuiseksi alkuperäiskansaksi. Vuoden 2002 väestönlaskennassa heitä oli 9 600 henkeä. == Katso myös == * Nagaibakin piiri ==Lähteet== Luokka:Tataarit tt:Nağaybäklär
Wiesel 2 Ozelot

Ozelot () eli Leichte Flugabwehr System (LeFlaSys) Ozelot on panssaroidun Wiesel 2 -kuljetusvaunun alustalle rakennettu ilmatorjuntaohjusvaunu. Sen käyttäjä on Saksan maavoimien (Heer) ilmatorjuntajoukot. Ozelot AFF BF/UF Moottori: Audi 4-sylinterinen turboahdettu TDI dieselmoottori Iskutilavuus: 1 896 cm³ Teho: 81 kW (110 hv) Jäähdytys: nestejäähdytys Vaihteisto: automaattivaihteisto, neljä vaihdetta eteen, yksi taakse Jousitus: vääntösauvajousitus Kokonaispituus: 4 510 mm 4 150 mm 4 160 mm Kokonaisleveys: 1 820 mm Kokonaiskorkeus: 1 900 mm 2 110 mm Maavara: 302 mm Kahlauskyky: 500 mm Kaivannon ylityskyky: 1 500 mm Esteenylityskyky: 400 mm Nousukulma: 60 % Sivukallistus: 30 % Tyhjäpaino: 2 600 kg ? kg ? kg Taistelupaino: 4 100 kg Huippunopeus: 70 km/h (tie), 50 km/h (maasto) Polttoainemäärä: 120 litraa (Dieselöljy) Toimintamatka: 550 km (tiellä) Pääase: FIM-92 Stinger tai 9K38 Igla vaihtoehtoisesti Mistral tai RBS 70 MK I 1 MG3 -konekivääri Apuase: 1 MG3-konekivääri ei ole Ammusmäärä: 8 ilmatorjuntaohjusta, 600 kk-patruunaa 600 kk-patruunaa 600 kk-patruunaa Miehistö: 2 2 3 Muu varustelu: ABC-suojaus, ilmastointi, GPS, tulenjohtojärjestelmä Luokka:Saksalaiset ilmatorjuntapanssarivaunut
Kasimovin tataarit

Kasimovin tataarit (, kasimin murteella: Käçim tatarları, кәчим татарлары, ) ovat Venäjällä Rjazanin alueen Kasimovin kaupungissa ja sen ympäristössä asuva Volgan tataarien alaryhmä. Kasimovin tataarit muodostuivat Qasimin kaanikunnassa lähinnä misäärien ja kazanilaisten sekoituksen tuloksena, mutta heissä on havaittavissa myös muita-, kuten nogaipiirteitä. Vuonna 2002 heitä arvioitiin olevan vajaa tuhat henkeä. == Historia == Ryhmä muodostui Moskovan suuriruhtinaskunnan rajalle 1400-luvulla perustetussa Qasimin kaanikunnassa. Sen asukkaat koostuivat pääsääntöisesti Kazanin kaanikunnasta muuttaneesta tataariylimystöstä, mišääritataareista ja mordvalaisista. 1500-1600-luvuilla seudulle muutti paljon venäläisiä. Asukkaina oli myös nogaitataareja sekä Astrahanin-, Krimin- ja Siperian kaanikuntien väestöä.Leitzinger 1996, s. 31 Kaanikunta muuttui vähitellen läänitykseksi, joka lakkautettiin 1600-luvun lopussa. Tataariylimystö kääntyi ortodokseiksi tai menetti asemansa. 1800-1900 -lukujen taitteessa Kasimovin tataareja muutti elinkeinon perässä Kazanin-, Simbirskin-, Nižni Novgorodin- ja Orenburgin alueille Venäjällä, sekä myös Keski-Aasiaan. Qasimin kaanikunnassa lopulta paljolti muodostuneet misäärit tunnetaan myös joissain lähteissä "Kasimovin tataareina". Tutkija Salavat Ishakovin mukaan Kasimovin tataarit olivat kuitenkin "etninen siirtymäryhmä Kazanin tataarien ja misääritataarien välillä". Kazanin kaanikunnan valtauksen (1552) jälkeen misäärejä sekottui kazanilaisten kanssa. Qasimin tataareja osallistui Kazanin kaanikunnan valtaukseen sekä Iivana Julman joukkoihin sodissa Ruotsia vastaan.Leitzinger, Antero: Mishäärit – Suomen vanha islamilainen yhteisö. (Sisältää Hasan Hamidullan ”Yañaparin historian”. Suomentanut ja kommentoinut Fazile Nasretdin). Helsinki: Kirja-Leitzinger, 1996. ISBN 952-9752-08-3. (s. 8-9) == Kulttuuri == Kasimovin tataarit puhuvat tataarin kielen keskimurretta. Siinä on havaittavissa misääri- ja nogaivaikutusta. Kasimovin tataarien oma nimitys on Käçim tatarları / xalkı. Uskontona on tataarienemmistön tavoin sunnalainen islam. Kasimovin tataarien perinteisiä elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito ja käsityöt. Myöhemmin he harjoittivat kauppaa ja erilaisia palveluammatteja. 1700-luvulla alkaneen muuttoliikkeen seurauksena seudun tataariväestö väheni 5 800 hengestä vuonna 1719 aina 4 400 henkeen vuonna 1917. Tataarin kirjakieli levisi Kasimovien tataarien keskuuteen, ja he alkoivat pitää itseään Volgan tataareina säilyttäen samalla myös oman ryhmäidentiteettinsä. Tataarinkielinen kulttuuritoiminta lakkautettiin 1930-luvun lopulla ja yhteydet Kazaniin heikkenivät. Nuoriso on siirtynyt käyttämään venäjää, mutta ryhmä on säilyttänyt identiteettinsä ja eräitä kulttuuripiirteitä. Vuonna 2002 heitä arvioitiin olevan vajaa tuhat henkeä. Tunnettuihin Kasimovin tataaritaustan omaaviin henkilöihin kuuluu ensimmäiseksi tataarilaiseksi naismatemaatikoksi kutsuttu, Sorbonnen yliopistolta valmistunut Neuvostoliiton sankari S. K. Shakulova (1887–1964). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Sabantuy Kasimovissa Luokka:Tataarit
NBA-kausi 1998–1999

NBA-kausi 1998–1999 oli NBA-liigan 53. kausi. Kautta edelsi työsulku, ja pelit päästiin aloittamaan vasta 5. helmikuuta. Runkosarja pelattiin vain 50 ottelun mittaisena, mutta pudotuspelit olivat täysimittaiset. San Antonio Spurs voitti seurahistoriansa ensimmäisen mestaruuden voitettuaan yllättäjä New York Knicksin finaaleissa otteluvoitoin 4–1. ==Tapahtumia== * NBA ja pelaajayhdistys pääsivät neuvotteluissaan sopuun 18. tammikuuta 1999. * Tähdistöottelu peruttiin työsulun takia. * Työsulun takia joukkueet pelasivat vain kaksi harjoitusottelua normaalin kahdeksan sijaan. Konferenssien välisiä otteluita vähennettiin, joten kaikki joukkueet eivät kohdanneet kauden aikana ollenkaan. * L.A. Lakers, L.A. Clippers, Indiana Pacers, Denver Nuggets ja Miami Heat pelasivat viimeiset kautensa vanhoilla kotiareenoillaan. * Toronto Raptors pelasi ensimmäisen pelinsä Air Canada Centressä. * New York Knicksistä tuli NBA:n historian ensimmäinen finaaleihin asti selvinnyt 8. sijalle sijoitettu joukkue. * San Antonio Spursista tuli ensimmäinen entinen ABA- joukkue, joka voitti NBA:n mestaruuden. ==Runkosarja== Läntinen konferenssi V H V% San Antonio Spurs * 37 13 74,0 % Utah Jazz 37 13 74,0 % Portland Trail Blazers * 35 15 70,0 % Houston Rockets 31 19 62,0 % Los Angeles Lakers 31 19 62,0 % Phoenix Suns 27 23 54,0 % Sacramento Kings 27 23 54,0 % Minnesota Timberwolves 25 25 50,0 % Seattle SuperSonics 25 25 50,0 % Golden State Warriors 21 29 42,0 % Dallas Mavericks 19 31 38,0 % Denver Nuggets 14 36 28,0 % Los Angeles Clippers 9 41 18,0 % Vancouver Grizzlies 8 42 16,0 % Itäinen konferenssi V H V% Miami Heat * 33 17 66,0 % Indiana Pacers * 33 17 66,0 % Orlando Magic 33 17 66,0 % Atlanta Hawks 31 19 62,0 % Detroit Pistons 29 21 58,0 % Philadelphia 76ers 28 22 56,0 % Milwaukee Bucks 28 22 56,0 % New York Knicks 27 23 54,0 % Charlotte Hornets 26 24 52,0 % Toronto Raptors 23 27 46,0 % Cleveland Cavaliers 22 28 44,0 % Boston Celtics 19 31 38,0 % Washington Wizards 18 32 36,0 % New Jersey Nets 16 34 32,0 % Chicago Bulls 13 37 26,0 % V=voitot, H=häviöt, V%=voittoprosentti, *=divisioonansa voittaja ===Pelaajatilastot=== Kategoria Pelaaja Joukkue Tilasto Pisteitä per ottelu Allen Iverson Philadelphia 76ers 26,8 Levypalloja per ottelu Chris Webber Sacramento Kings 13,0 Syöttöjä per ottelu Jason Kidd Phoenix Suns 10,8 Riistoja per ottelu Kendall Gill New Jersey Nets 2,7 Torjuntoja per ottelu Alonzo Mourning Miami Heat 3,9 Pelitilanneheittojen tarkkuus Shaquille O'Neal Los Angeles Lakers 57,6 % Vapaaheittojen tarkkuus Reggie Miller Indiana Pacers 91,5 % Kolmen pisteen heittojen tarkkuus Dell Curry Milwaukee Bucks 47,6 % ==Pudotuspelit== ==Palkitut pelaajat== * Arvokkain pelaaja (MVP): Karl Malone, Utah Jazz * Vuoden tulokas: Vince Carter, Toronto Raptors * Vuoden puolustuspelaaja: Alonzo Mourning, Miami Heat * Paras kuudes pelaaja: Darrell Armstrong, Orlando Magic * Kehittynein pelaaja: Darrell Armstrong, Orlando Magic * Vuoden valmentaja: Mike Dunleavy, Portland Trail Blazers * Finaalien MVP: Tim Duncan, San Antonio Spurs Luokka:NBA-kaudet Luokka:Vuoden 1998 koripallo Luokka:Vuoden 1999 koripallo
The Ballroom Blitz

”The Ballroom Blitz” on alun perin brittiläisen Sweet-yhtyeen esittämä kappale vuodelta 1973. Kappale on yksi yhtyeen tunnetuimmista ja Nicky Chinnin ja Mike Chapmanin säveltämä ja sanoittama. Se oli suuri hitti ympäri maailmaa ja oli listaykkönen ainakin Australiassa, Kanadassa (vuonna 1975) ja Länsi-Saksassa. Yhdysvalloissa (sijoitus 5.) ja Kanadassa kappale julkaistiin vuonna 1975 ja se sisältyi samana vuonna Pohjois-Amerikassa julkaistulle Desolation Boulevard -albumille. Kyseinen albumi erosi merkittävästi vuonna 1974 julkaistusta Euroopan-painoksesta. Kappale sai innoituksensa, kun yhtye ajettiin lavalta pullosateen saattelemana Skotlannin Kilmarnockissa. Rumpali Mick Tucker lainasi "The Ballroom Blitzin" kuuluisan rumpukompin Sandy Nelsonin kappaleesta "Let There Be Drums". ==Versioita== Suomenkielisen käännösversion kappaleesta on tehnyt kemiläinen Nicepappi-yhtye nimellä "Immuunix". Cover- versioita ovat tehneet muun muassa The Ark (liveversio), The Damned (liveversio), Nina Hagen (liveversio), Nuclear Assault, The Offspring (liveversio), Vanilla Ninja ja Tia Carrere. ==Kappaleet== A-puoli # B-puoli # * ==Kokoonpano== *Brian Connolly – laulu *Steve Priest – bassokitara, laulu *Andy Scott – kitara, taustalaulu *Mick Tucker – rummut, taustalaulu ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Promovideo yhtyeen virallisella YouTube-kanavalla Luokka:Sweetin kappaleet Luokka:Vuoden 1973 kappaleet
Isänmaallinen Kansanpuolue

Isänmaallinen Kansanpuolue oli suomalainen 1930-luvun alussa toiminut kansallissosialistinen puolue, jota johti muurari Ernest Hedborg. IKP:tä edelsi syksyllä 1931 muodostettu Kansallisen Työväenpuolueen Keskusliitto, jolla oli vuonna 1932 Helsingissä yksi osasto, johon kuului 126 jäsentä.Talonen 1993, s. 113. IKP perustettiin 16. maaliskuuta 1932. Puolueen puheenjohtajaksi valittiin Vapaan Työväenliiton puheenjohtaja Hedborg ja puoluesihteeriksi Rafael Svinhufvud. IKP oli ensimmäinen Suomeen perustetuista lukuisista kansallissosialistisista puolueista, mutta sen suosio jäi vähäisemmäksi kuin esimerkiksi SKSL:n tai SKJ:n. IKP ei osallistunut vuoden 1933 eduskuntavaaleihin ja sen kokouksiin kerääntyi huomattavasti vähemmän ihmisiä kuin esimerkiksi SKJ:n vastaaviin. Maaliskuussa 1933 IKP:n vuosikokous päätti tukea IKL:ää, vaikka SKJ nähtiinkin puolueelle läheisemmäksi. Puolueen toiminta loppui myöhemmin samana vuonna. IKP:n puolueohjelma julkaistiin 3. joulukuuta 1932 Helsingissä pidetyssä kokouksessa. Ohjelman kirjoittajat ottivat huomattavasti vaikutteita Saksan natsien ja Italian fasistien ohjelmista. IKP kannatti esimerkiksi vahvaa johtajuutta, ja se halusi lakkauttaa parlamentarismin. Tilalle puolue tarjosi vaaleilla valittavaa valtionjohtajaa, jolla olisi vahvat toimintaoikeudet. Puolue halusi suojella suomalaista rotua, ja se vaati ”juutalaisten ja muiden turmiollisten vierasmaalaisten” maahanmuuton ja -tulon estämistä. IKP kannatti myös korporatistista työelämämallia. Puolue käytti tunnuksenaan hakaristein koristeltua lippua. IKP vastusti propagandassaan sekä vasemmistoa että IKL:ää. Kumpikaan ei puolueen mielestä ajanut työläisten etuja. IKP vastusti myös vapaamuurareita. Entinen vapaamuurari, kirjailija Örnulf Tigerstedt, pääsi puolueen jäseneksi, mutta samalla korostettiin, ettei hän voinut nousta siinä johtavaan asemaan. IKP:n sääntöjen mukaan puolue koostui keskus-, piiri- ja paikallisjärjestöistä. IKP:llä oli myös naisjärjestö sekä nuorisojärjestö, jota johti Jaakko Somersalo. Somersalon mielestä Benito Mussolini oli hyvä esikuva Suomenkin nuorisolle. ==Lähteet== * ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== *Puolueohjelma (1932) (Pohtiva – poliittisten ohjelmien tietovaranto) Luokka:Suomen kansallissosialistiset puolueet
Sitruunavihermedestäjä

Sitruunavihermedestäjä (Hedydipna collaris) on eteläisessä Afrikassa tavattava medestäjiin kuuluva varpuslintu. == Koko ja ulkonäkö == Kooltaan sitruunavihermedestäjä on noin 10 cm. Koiraan selkä ja pää sekä kurkku ovat väriltään metallinhohtoisen vihreät. Rinnassa on kapea violetti kaulus. Vatsa on väriltään kirkkaan keltainen. Naaraalta puuttuu violetti kaulus ja on ulkonäöltään kerttumainen. Nuoret linnut muistuttavat naarasta. Muista medestäjistä sitruunavihermedestäjän erottaa helpoiten muita lyhyemmän nokan perusteella. == Levinneisyys ja elinympäristö == Sitruunavihermedestäjiä tavataan eteläisen Afrikan itärannikolla ja Ruandassa sekä Kongon demokraattisessa tasavallassa. Lajin elinympäristöä ovat ainavihannat rannikoiden ja jokien läheisyydessä sijaitsevat metsät ja pensaikkoalueet. == Elintavat == Sitruunavihermedestäjät muodostavat usein pienikokoisia parvia. Roikkuvan pesänsä laji tekee puuhun tai pensaaseen. Naaras munii yhdestä kolmeen kermanvaaleaa munaa. Ravintonaan sitruunavihermedestäjä käyttää pääasiassa kasvien mettä. Lintu tarrautuu kiinni kukan reunaan ja imee mettä nokallaan tai työntää nokkansa kukkaan lentäessään kuten kolibrit. Laji liikkuu nopeasti kukasta toiseen. == Lähteet == Luokka:Medestäjät
Yassine Bouchaâla

Yassine Bouchaâla (, s. 23. elokuuta 1980) on tunisialainen jalkapalloilija. Hyökkääjänä pelaava Bouchaâla edustaa Tunisian pääsarjassa pelaavaa ES Zarzisia. ==Ura== Bouchaâla pelasi vuodet 2004–2006 CS Sfaxienissa, josta hän siirtyi Stade Gabésieniin. Seurassa Bouchaâla nousi vakiohyökkääjäksi ja siirtyi kahden kauden jälkeen Club Africainiin. Ura uudessa seurassa jäi kuitenkin heikoksi onnistuttuaan vain kerran maalinteossa. Lisäksi joukkue hankki uuden hyökkääjän Amir Akroutin, jonka myötä Bouchaâlanin peliaika jäi mitättömäksi kaudella 2009-2010 ja hän päätti siirtyä tammikuussa 2010 ES Hammam-Sousseen. Kauden päätyttyä Bouchaâla siirtyi kesällä 2010 ES Zarzisiin. ==Aiheesta muualla== * Kawarji.com Luokka:Tunisialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Max Rockatansky

Max Rockatansky on elokuvatekijöiden Byron Kennedyn ja George Millerin luoma kuvitteellinen toimintasankari Mad Max -elokuvasarjassa. Häntä näyttelee kolmessa ensimmäisessä elokuvassa Mel Gibson sekä neljännessä Tom Hardy. Elokuvien lisäksi hahmo esiintyy myös Mad Max -videopelissä. == Esiintymiset == * Mad Max (1979) * Mad Max 2 – asfalttisoturi (1981) * Mad Max – ukkosmyrsky (1985) * Mad Max: Fury Road (2015) Luokka:Elokuvahahmot Luokka:Kuvitteelliset poliisit
Bill Miller

Bill Miller on australialainen elokuvatuottaja. Hänen veljensä on Oscar- palkittu ohjaaja George Miller. Yleensä Bill Miller on tuottajana veljensä ohjaamissa elokuvissa. Hän on tuottanut muun muassa elokuvat Mad Max, Mad Max 2, Mad Max – ukkosmyrsky, Noidat, Lorenzon öljy, Babe – urhea possu, Babe suurkaupungissa ja Oscar-palkitun animaation Happy Feet. Luokka:Australialaiset elokuvatuottajat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt