EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Cynegils

Cynegils (k. 641 tai 643) oli Wessexin kuningas 611–643. Anglosaksien kronikan mukaan hän nousi valtaistuimella vuonna 611. On epäselvää oliko hän kuningas Ceolin poika vai kuningas Ceawlinin pojan Cuthwinen poika. Anglosaksien kronikassa olevan lisäyksen mukaan hän olisi ollut Ceolin poika, mutta ei tiedetä, onko tämä alkuperäinen korjaus vai myöhempinä aikoina tehty lisäys. Kronikan toisessa kohdassa Cynegils nimittäin mainitaan Cuthwinen pojaksi. William Malmesburylaisen mukaan Cynegils hallitsi kautensa alussa yhdessä kuningas Cwichelmin kanssa, joka saattoi olla Cynegilsin veli. Anglosaksien kronikka kertoo Cynegilsin ja Cwichelmin taisteluista. Kronikan mukaan Cynegils ja Cwichelm löivät walesilaiset Beandumin taistelussa vuonna 614 ja tappoivat 2065 vihollista. Kronikka kertoo myös, että he taistelivat Mercian kuningasta Pendaa vastaan vuonna 628 ja pääsivät sen jälkeen sopimukseen. Ilmeisesti sopimus viittasi Cynegilsin pojan Cenwalhin ja Pendan sisaren Cyneburgan välillä solmittuun avioliittoon. Cynegils pyrki nostamaan Wessexin johtavaksi anglosaksivaltioksi, mutta epäonnistui pyrkimyksissään. Hän hävisi lopulta kamppailun Hwiccen hallinnasta ja joutui hyväksymään sen liittämisen Merciaan.Kari 2001, s. 119 Beda Venerabiliksen mukaan Birinus, sittemmin Wessexin ensimmäinen piispa, kastoi Cynegilsin kristityksi Northumbrian kuninkaan Oswaldin toimiessa kummina. Cynegilsin kääntyminen tapahtui joskus vuoden 635 jälkeen. Cynegils kuoli joko vuonna 641 tai 643. == Lähteet == * Kari, Risto: Historian ABC – Kaikkien aikojen valtiot 6. Tammi 2001. ISBN 951-31-1098-2 === Viitteet === Luokka:Englannin anglosaksikuninkaat Luokka:500-luvulla syntyneet Luokka:640-luvulla kuolleet
Alphons de Cuyper

Alfons ”Alphons/Alphonse” Josef De Cuyper (1887 Heverlee, Leuven – 1950 Gent) oli belgialainen kuvanveistäjä, taidemaalari ja olympiamitalisti. De Cuyper osallistui vuoden 1920 Antwerpenin olympialaisiin, joissa voitti pronssia kuvanveistossa teoksellaan Lanceur de Poids et Coureur. Olympiateos on kadonnut. ==Lähteet== Luokka:Belgialaiset kuvanveistäjät Luokka:Belgialaiset taidemaalarit Luokka:Belgialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1887 syntyneet Luokka:Vuonna 1950 kuolleet
Kirjallisuusvuosi 1833

Kirjallisuusvuosi 1833 käsittelee vuoden 1833 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia. == Tapahtumia == * Satukirjailija H. C. Andersen sai kaksivuotisen matkastipendin ja teki sen turvin pitkän, uransa kannalta merkittävän matkan Euroopassa. == Julkaisuja == * Honoré de Balzac - Eugénie Grandet * Aleksandr Puškin - Jevgeni Onegin (oopperan libretto) * George Sand - Lelia == Palkintoja == == Lähteet == 1833 Luokka:1833
Kirjallisuusvuosi 1832

Kirjallisuusvuosi 1832 käsittelee vuoden 1832 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia. == Tapahtumia == * Helsingin yliopiston päärakennus vihittiin käyttöön. * Jane Austenin romaanien kustannusoikeudet myytiin Richard Bentleylle, joka julkaisi kaikki romaanit uudelleen sarjana. * Johan Jakob Nervander aloitti laajan tutkimusmatkan Euroopassa. * Samuel Morse kehitti morseaakkoset sähkötystä varten. == Julkaisuja == * Carl von Clausewitz - Vom Kriege (suom. Sodankäynnistä) * Johann Wolfgang von Goethe - Faust (jälkimmäinen osa) * Nikolai Gogol - Dikankan iltoja (osa 2, novellikokoelma, Вечера на хуторе близ Диканьки) * Washington Irving - The Alhambra (suom. Alhambra, 1880) * J. L. Runeberg - Elgskyttarne (runoelma, suom. Hirvenhiihtäjät) * Von Wrightin taiteilijaveljekset - Svenska fåglar (litografiakokoelma vuosina 1832–1838) == Palkintoja == == Lähteet == 1832 Luokka:1832
Jüri Alperten

thumb|right|Jüri Alperten Jüri Alperten (16. kesäkuuta 1957 – 26. elokuuta 2020) oli virolainen kapellimestari.Jüri Alperten Estonian National OperaJüri Alperten Estonian Music Information Centre Alperten valmistui Viron musiikki- ja teatteriakatemiasta (silloisesta Tallinnan konservatoriosta) Bruno Lukkin pianoluokalta vuonna 1979. Tämän jälkeen hän opiskeli orkesterinjohtoa Ilja Musinin johdolla Pietarin konservatoriossa. Hän johti Viron kansallisoopperaa ensi kerran vuonna 1985 ja toimi sen pääkapellimestarina vuosina 2002–2004. Vuosina 1994–2000 hän toimi Viron musiikki- ja teatteriakatemian sinfoniaorkesterin pääkapellimestarina, ja vuonna 1998 hänestä tuli Pärnun kaupunginorkesterin pääkapellimestari. Alperten on käynyt ulkomailla johtamassa esimerkiksi Latvian kansallista sinfoniaorkesteria, Latvian kansallisoopperaa, Göteborgin oopperaa, Budapestin sinfoniaorkesteria ja useita suomalaisia orkestereita. Alperten sai vuonna 2012 Harjumaan teatteripalkinnon sekä vuonna 2014 Johann Voldemar Jannsen -palkinnon ja Viron musiikkineuvoston tulkintapalkinnon. Alperten aloitti opettamisen Viron musiikki- ja teatteriakatemiassa vuonna 1993. == Lähteet == Luokka:Virolaiset kapellimestarit Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Pasi Tuominen (virkamies)

Pasi Olavi Tuominen (s. 29. heinäkuuta 1965 Tampere) on suomalainen diplomaatti ja juristi. Hän on työskennellyt vuodesta 1997 ulkoministeriön palveluksessa. Syyskuusta 2022 alkaen Tuominen on toiminut Suomen Tšekin- suurlähettiläänä Prahassa. Tuominen valmistui ylioppilaaksi Messukylän lukiosta vuonna 1984 ja oikeustieteen maisteriksi Helsingin yliopistosta 1991 sekä yhteiskuntatieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta 1991. Hän sai varatuomarin arvon vuonna 1992. Tuominen työskenteli muun muassa UNIFILin sotilaslakimiehenä 1995–1996. Hän toimi ulkoasiainsihteerinä 1998–2007, lähetystöneuvoksena 2007–2012 ja ulkoasiainneuvoksena vuodesta 2012. Tuominen oli Suomen Unkarin-suurlähettiläs vuodesta 2012, ja vuonna 2015 hän palasi Suomeen ulkoministeriön konsulipäälliköksi.Gardemeister apulaisosastopäälliköksi, Tuominen jatkaa konsulipäällikkönä. Ulkoministeriö 13.6.2019. Helmikuussa 2020 ulkoministeri Pekka Haaviston toimista käynnistettiin esitutkinta, kun ilmeni, että hän oli koettanut siirtää Tuomisen pois virastaan, koska Al-Holin pakolaisleirillä olevien suomalaisten kotiuttamisesta oli syntynyt erimielisyyttä syksyllä 2019. == Katso myös == * Pekka Haaviston toiminta al-Holin leiriä koskevassa asiassa == Lähteet == Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomen suurlähettiläät Luokka:Elävät henkilöt
Simon Goossens

Simon Goossens (15. kesäkuuta 1893 Sint–Lenaarts, Brecht – 10. lokakuuta 1964) oli belgialainen kuvanveistäjä ja olympiamitalisti. Goossens osallistui vuoden 1920 Antwerpenin olympialaisiin, joissa sai olympiahopeaa kuvanveistossa teoksellaan Les Patineurs. ==Lähteet== Luokka:Belgialaiset kuvanveistäjät Luokka:Belgialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1893 syntyneet Luokka:Vuonna 1964 kuolleet
Albéric Collin

Albéric Collin (1886 Antwerpen – 1962 Antwerpen) oli belgialainen kuvanveistäjä ja olympiavoittaja. Collinin teosten aiheet liittyivät usein luontoon, ja työskentely italialaisen oppi-isänsä sekä kollegansa Rembrandt Bugattin kanssa antoi hänelle vaikutteita eläinpatsaiden veistämisestä. Collinin tunnetuimpia teoksia ovat Lionne et Lionnceaux ja Kongolaisen paviljongin elefanttipatsas. Hän osallistui myös vuoden 1920 Antwerpenin olympialaisiin, joissa voitti kultaa kuvanveistossa teoksellaan La Force. Olympiateos on kadonnut. ==Lähteet== Luokka:Belgialaiset kuvanveistäjät Luokka:Belgialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1886 syntyneet Luokka:Vuonna 1962 kuolleet
Jakkukylän riippusilta

Jakkukylän riippusilta on kevyelle liikenteelle tarkoitettu silta Iin Jakkukylässä. Silta ylittää Iijoen Jakun koulun kohdalta. Silta on jänneväliltään Pohjois-Euroopan pisin kevyelle liikenteelle tarkoitettu metallirakenteinen riippusilta. Sillan rakentaminen käynnistyi marraskuussa 2019 ja sen oli tarkoitus valmistua jo kesällä 2020, mutta avattiin vasta 21. joulukuuta 2021. Sillan rakennutti Iin kunta ja sen rakentamiskustannukset olivat noin 850 000 euroa. Silta rakennettiin helpottamaan kelirikkoaikaisia Jakun koulun koululaiskuljetuksia. Sulan veden aikana koulukuljetukset Iijoen ylitse hoidettiin veneellä, ja tämä venereitti oli tiettävästi Suomen viimeinen kouluvenekuljetus. Sillan arvioidaan säästävän vuotuisia koulukuljetuskustannuksia noin 80 000 euroa. Kelirikkoaikana joen ylittävän noin 200 metrin mittaisen venematkan sijaan koulukuljetukset hoidettiin maanteitse Raasakan patosillan kautta, jolloin matkan pituudeksi tuli noin 15 kilometriä. ==Sillan rakenne== Sillan kokonaispituus on 250 metriä ja jänneväli 180 metriä. Siltakantta kannattelevat 52 millimetrin paksuisista pääkannattimista riippuvat pystysuuntaiset riippuvaijerit ja kannen molemmin puolin on lisäksi vaakasuuntaiset harusvaijerit. Sillan tornien eli pylonien korkeus on 20 metriä perustuksen yläpuolella. Siltakannen hyötyleveys on 1,5 metriä. Sillan alituskorkeus on 4,6 metriä keskivedellä. == Rakennustöiden keskeytys == Sillan rakennustyöt keskeytettiin kesäkuussa 2020, koska siltasuunnittelun harrastajat olivat huomanneet virheen sillan rakenteissa ja ilmoittaneet siitä Iin kunnalle. Sillan kuormituslaskelmassa oli käytetty liian pientä tuulikuorman lähtöarvoa. Sillan valmistuminen saattaa lykkääntyä jopa vuodella. Marraskuussa 2020 Iin kunnanvaltuusto myönsi sillan muutostöihin ja loppuun rakentamiseen lisämäärärahan suljetuin ovin pidetyssä kokouksessa kunnan, urakoitsija ja suunnittelijan sopimuksen mukaisesti mikä johti Pohjois-Suomen hallinto-oikeuteen tehtyyn valitukseen asian menettelytavasta. ==Lähteet== Luokka:Iin liikenne Luokka:Suomen riippusillat
Hanaun ampuminen 2020

Hanaun ampuminen oli 19. helmikuuta 2020 Saksan Hanaussa tapahtunut ampuminen, jossa sai surmansa 11 ihmistä tekijä mukaan luettuna. Ampuja oli 43-vuotias vakavista mielenterveysongelmista kärsinyt Tobias Rathjen. Poliisin mukaan teossa oli muukalaisvastaisia piirteitä. Ampumisen uhrit olivat maahanmuuttajataustaisia, pääasiassa turkkilais- ja kurditaustaisia. Rathjen hyökkäsi kahteen kaupungissa sijaitsevaan vesipiippubaariin ja ampui yhdeksän ihmistä. Kotiin palattuaan hän surmasi vielä äitinsä ennen kuin teki itsemurhan. Tekoa tutkitaan terrori-iskuna. Rathjen jätti jälkeensä salaliittoteorioita ja äärioikeistolaista kieltä sisältäneen manifestin. Hänellä oli tekoonsa ilmeisesti ulkomaalaisvihamielinen ja rasistinen motiivi. Rathjen kertoi myös olevansa vastentahtoisesti selibaatissa elävä incel- tyyppinen henkilö. == Lähteet == Luokka:Hessenin historia Luokka:Murhat Saksassa Luokka:Vuoden 2020 rikokset Luokka:Äärioikeisto
Suravaram Sudhakar Reddy

Suravaram Sudhakar Reddy (s. 25. maaliskuuta 1942) on intialainen poliitikko, joka toimi Intian kommunistisen puolueen pääsihteerinä vuosina 2012–2019. Reddy aloitti yhteiskunnallisen uransa opiskelijapolitiikassa. Opiskellessaan lakia Osmanian yliopistossa hän liittyi kommunistisen puolueen yhteydessä olleeseen All India Students’ Federation -opiskelijajärjestöön. Vuonna 1966 hänestä tuli järjestön pääsihteeri ja puheenjohtaja vuonna 1970. Seuraavana vuonna hän siirtyi mukaan kommunistisen puolueen toimintaan. Ensimmäiset vaalit joihin hän osallistui olivat Andhra Pradeshin osavaltiovaalit vuonna 1985, joissa hän hävisi samoin kuin kaksissa seuraavissa osavaltiovaaleissa. Ensimmäisen kerran hän voitti vuoden 1998 parlamenttivaaleissa, jolloin hänet äänestettiin Lok Sabhaan. Hänet äänestettiin Lok Sabhaan uudestaan vuonna 2004, jonka jälkeen hän pyrki aktiivisesti parantamaan Andhra Pradeshin maanviljelijöiden ja työläisten tilannetta. Seuraavissa vuoden 2009 vaaleissa hän koki tappion, jonka jälkeen häntä ei ole valittu enää parlamenttiin. Intian kommunistinen puolue valitsi hänet vuonna 2008 varapääsihteeriksi Hyderabadin puoluekokouksessa. Vuonna 2012 hänestä tuli puolueensa pääsihteeri. Hänet äänestettiin toiselle kaudelleen pääsihteeriksi vuonna 2015. Kolmannelle kaudelleen hänet valittiin vuonna 2018, mutta hän erosi seuraavana vuonna terveyssyistä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Lok Sabhan jäsenet Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mohamed Ould Ghazouani

Mohamed Ould Ghazouani (; s. 31. joulukuuta 1956) on mauritanialainen armeijan kenraali, joka on ollut heinäkuusta 2019 lähtien Mauritanian presidentti. Hän nousi presidentiksi heinäkuussa 2019 voitettuaan presidentinvaalit kuukautta aiemmin. Ghazouani oli edellisen presidentin Mohamed Ould Abdel Azizin itse valitsema ehdokas seuraajakseen ja Ghazouanin arveltiinkin tulevan jonkinlaiseksi keulakuvaksi edeltäjänsä jatkaessa todellisena vallankäyttäjänä, sillä perustuslaki esti saman presidentin valitsemisen kolmatta kertaa peräkkäin. Kuitenkin uusi presidentti Mohamed Ould Ghazouani voitti valtataistelun ja hänen kannattajansa saivat valta-aseman hallitsevassa UPR-puolueessa (Union pour la republique), joten poliittiseksi kilpailijaksi muuttunut entinen liittolainen, edellinen presidentti Mohamed Ould Aziz kärsi tappion. == Lähteet == Luokka:Mauritanian presidentit Luokka:Kenraalit Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Raniero Nicolai

Raniero Nicolai (5. lokakuuta 1893, Rooma,Italia– 2. huhtikuuta 1958,Rooma) oli italialainen runoilija ja olympiavoittaja. Hän osallistui vuoden 1920 Antwerpenin olympialaisiin, joissa voitti olympiakultaa kirjallisuudessa teoksellaan "Canzoni Olimpioniche" ("Olympic Songs"). Nicolai toimi myös Italian Olympiakomitean () jäsenenä. ==Lähteet== Luokka:Italialaiset runoilijat Luokka:Italialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1893 syntyneet Luokka:Vuonna 1958 kuolleet
Fernán Caballero

Fernán Caballero, oikea nimi Cecilia Böhl von Faber, (1797−1877) oli espanjalainen kirjailija. Hänen isänsä oli saksalainen ja äiti espanjalainen. Caballero oli kolmasti naimisissa ja viimeksi sevillalaisen asianajajan de Arromin kanssa, mutta käytti kirjailijana aina mainittua salanimeä. Hänen isänsä, Saksan konsuli Cadizissa, antoi tyttärelleen erittäin huolellisen kasvatuksen, jota sen ajan espanjalaisiin oloihin nähden oli loistava. Cecilian koti Sevillassa tarjosi hänen toisen avioliittonsa aikana kokoontumispaikan kaupungin ylhäisölle ja taiteellisille ja tieteellisille piireille, myös ulkomaalaisille.Caballero, Fernán, Tietosanakirja osa 1, palstat 1412−1413, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1909 Caballero kirjoitti ensimmäisen kaunokirjallisen tuotteensa saksaksi ja käänsi sen 18 vuotta myöhemmin espanjan kielelle, ja se ilmestyi nimellä Sola, cuadro de costumbres sevillanas. Se kuvasi erästä Sevillassa suurta huomiota herättänyttä tapausta. Vuonna 1849 hän julkaisi El heraldo de Madrid -lehdessä ensimmäiset luvut sittemmin kirjan muodossa suuren menestyksen saavuttanutta romaaniansa La Gaviota, joka elävästi ja oivallisin paikallisvärein kuvasi eteläespanjalaisia oloja. Kansanelämän kuvaus oli siinä aivan uutta. Caballeron suuria romaaneja ovat edelleen Clemencia (1852), jonka aiheen kirjailija on ottanut omasta elämästään, Elfa õ la España treinta años ha, Lágrimas, jossa viimemainitussa kirjailijan jyrkkä katolisuus pistää silmään, ja La familia de Alvareda, traagisuutta sisältävä kansanelämän kuvaus. Vuosina 1852−1861 hän kirjoitti seitsemän novellia, jotka on julkaistu yhteisnimellä Novelas de costumbres ('tapainkuvauksia'). Toisella hänen kertomussarjallaan on nimenä Relaciones ('kertomuksia') ja Cuadros de costumbres ('tapojen maalauksia'). Kaunokirjallisten teosten lisäksi Caballero on julkaissut ensimmäisen kokoelman espanjalaisia kansansatuja ja -lauluja sekä folkloristisia kirjoituksia. Caballero toimitti kootut teoksensa painosta kahdesti, ensin 19 nidoksena (1856) ja myöhemmin 13 nidoksena (1860−1861). Hänen kuoltuaan ilmestyivät hänen viimeiset kertomuksensa Ultimas produciones, (1878). Fernando de Gabriel y Ruiz de Apodaca liitti niihin elämäkerrallisen luonnoksen. ==Suomennettu teos== * Dolores parka!: andalusialainen kertomus, suomentanut Selma Anttila, Hämeenlinna: Karisto 1920. Sarja: Kolmen markan romaaneja 1. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Espanjalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1797 syntyneet Luokka:Vuonna 1877 kuolleet
Manuel de Cabanyes

Manuel de Cabanyes (1808−1833) oli espanjalainen runoilija. Cabanyesilla oli laajat tiedot niin hyvin vanhoissa kuin uusissa kielissä. Hänen makunsa oli hieno ja itsekritiikkinsä ankara, mikä hillitsi hänen tuotteliaisuuttaan, jota leimaa muodon täydellisyys ja syvä synkkämielisyys. Hänelle on pystytetty muistopatsas Villanuevaan.Cabanyes, Manuel de, Tietosanakirja osa 1, palsta 1413−1414, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1909 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Espanjalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1808 syntyneet Luokka:Vuonna 1833 kuolleet
Kirjallisuusvuosi 1858

Kirjallisuusvuosi 1858 käsittelee vuoden 1858 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia. == Tapahtumia == * Ensimmäinen suomenkielinen oppikoulu, myöhempi Jyväskylän Lyseo, perustettiin Jyväskylässä. * Esitettiin ensimmäinen suomenkielinen tohtorinväitöskirja, Rietrikki Polénin Johdanto Suomen kirjallisuushistoriaan. * Suomessa aloitettiin kirjeiden ja sanomalehtien jakaminen kotiosoitteisiin. Sitä ennen lähetykset piti noutaa postikonttoreista. * Ensimmäinen lennätinkaapeli laskettiin Euroopan ja Pohjois-Amerikan välille. Kolme viikkoa myöhemmin kaapeli vioittui, kun merivesi pääsi kaapelin sisään. Ennen pitkää lennätinlinjoja oli jo useampia. == Julkaisuja == * Finlands ridderskaps och adels kalender (ensimmäinen Suomen aateliskalenteri, joka on sittemmin ilmestynyt vuosittain) * Hatšatur Abovjan - Verk Hajastan (”Armenian haavat”, ensimmäinen armeniankielinen romaani) * Bjørnstjerne Bjørnson - Arne * Henry Gray - Gray´s Anatomy (lääketieteen oppikirja, jonka nimeen viittaa tv-sarja Greyn anatomia) * Henry Wadsworth Longfellow - The Courtship of Miles Standish * Fredrika Runeberg - Fru Catharina Boije och hennes döttrar (esikoisromaani, suom. Rouva Katariina Boije ja hänen tyttärensä, 1881) * George Sand - Les Beaux Messieurs de Bois-Doré == Palkintoja == == Lähteet == 1858
Holger Sinding-Larsen

Petter Andreas Holger Sinding-Larsen (5. heinäkuuta 1869 Christiania – 12. joulukuuta 1938 Oslo) oli norjalainen arkkitehti ja olympiamitalisti. Sinding- Larsen syntyi Alfred Sinding-Larsenin (1839–1911) ja Elisabeth Langen (1842–1887) perheeseen, joka muodostui Holgerin lisäksi myös hänen veljistään Christian Magnus Sinding-Larsenista (lääkäri), Birger Fredrik Sinding- Larsenista (armeijan eversti) ja Kristofer Sinding-Larsenista (taidemaalari). Kristianian teknisen insinöörikoulun lisäksi Sinding-Larsen opiskeli ja sai vaikutteita myös ulkomailla Berliinissä, Espanjassa, Italiassa, Kreikassa, Britanniassa sekä Ruotsissa. Vuosina 1905–22 Sinding-Larsen työskenteli Akershusin linnan kunnostusarkkitehtina ja -komitean jäsenenä. Hän osallistui vuoden 1920 Antwerpenin olympialaisiin, joissa sai hopeaa arkkitehtuurissa teoksellaan, joka esitteli voimistelukoulun rakennussuunnitelmia. Hänet valittiin myös Ruotsin Vasa-ritarikuntaan. ==Lähteet== Luokka:Vuonna 1869 syntyneet Luokka:Vuonna 1938 kuolleet Luokka:Norjalaiset arkkitehdit Luokka:Norjalaiset olympiamitalistit
Cædmon

Cædmon (myös Kædmon ja Cedmon) (aktiivisena noin 657–684), Bedan tiedonannon mukaan vanhin kristitty anglosaksinen runoilija. Teoksessaan Historia ecelesiastica gentis anglorum (721−735) Beda kertoo hänestä seuraavaa: Cædmon oli varsin vähäisillä runoilijalahjoilla varustettu karjanpaimen, joka kerran unessa oli ilmestyksen kautta saanut kehotuksen ryhtyä runoilemaan. Cædmon kieltäytyi ensin, mutta rupesi lopulta laulamaan maailman luomisesta, josta hän ei aikaisemmin ollut kuullut puhuttavankaan. Herättyään Cædmon esitti unissa sepittämänsä ja sen lisäksi vielä muutakin. Sitten hän meni erään naisluostarin johtajattaren, Hildan, luo ja pyysi tätä panemaan kirjaan hänen sepityksensä. Mainittu abbedissa luetutti hänelle toisiakin Raamatun kohtia, joiden pohjalla hän samoin sepitti runoja, mitkä olivat alkusoinnullisella runomitalla kirjoitettuja. Myöhemmin hän Hildan kehotuksesta meni luostariin, missä kuoli [680]. Näin Cædmon runoili, täten Beda jatkaa, Genesiksen ja Eksoduksen historian, Kristuksen ihmiseksi tulon, hänen kärsimyksensä ynnä muita runoelmia, jotka kaiketi vielä Bedan aikana olivat tavattavissa.Cædmon, Tietosanakirja osa 1, palsta 1418−1419, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1909 Ainoa varmasti Cædmonin kirjoittama runo, joka on säilynyt meidän aikoihimme, on "Cædmonin hymni", jonka hän on kirjoittanut Isän Jumalan, taivaan ja maan kaikkivaltiaan luojan kunniaksi. Se on kirjoitettu northumbrilaisella kielellä ja sisältyy erääseen Bedan mainitun teoksen käsikirjoitukseen. Se on siis ensimmäinen tunnettu englantilainen runotuote. Arkkipiispa James Ussherin kehotuksesta Francis Dujon nuorempi eli Franciscus Junius toimitti kokoelman runoja nimeltä Caedmonis monachi paraphrasis poetica geneseos, joka painettiin ensi kerta Amsterdamissa 1655. Tämän kokoelman runoja pidettiin vielä 1800-luvun keskivaiheilla Cædmonin kirjoittamina. Sittemmin on saatu selville, etteivät ne olekaan Cædmonin tuotteita. == Lähteet == Luokka:Englantilaiset runoilijat Luokka:600-luku Luokka:Pyhimykset Luokka:Anglosaksit Luokka:Syntymävuosi tuntematon Luokka:Kuolinvuosi tuntematon
Paul Eber

Paul Eber (8. marraskuuta 1511 Kitzingen, Baijeri, Saksa – 10. joulukuuta 1569 Wittenberg) oli klassisten kielten professori, luonnontieteilijä, reformaattori, virsirunoilija ja superintendentti Wittenbergissä. == Elämä ja työ == Eber kävi koulua Ansbachissa ja Nürnbergissä. Vuonna 1532 hän siirtyi Wittenbergin yliopistoon ja valmistui 1536 ja sai paikan filosofisessa tiedekunnassa opettajana. Hänet nimitettiin 1544 latinan kielen, sitten muiden vanhojen kielten ja lopulta luonnontieteiden professoriksi. Kaupungin saarnaajaksi ja superintendentiksi hänet nimitettiin 1558 ja 1559 hän sai teologian tohtorin arvon. Hän oli Philipp Melanchtonin läheinen ystävä ja avustaja. Melanchtonin kuoleman jälkeen Eber jatkoi Melanchtonin työtä puolustaessaan tämän linjaa reformaatioon liittyvissä kiistoissa "filippistien" ja "aitoluterilaisten” välillä. Eber oli merkittävä virsirunoilija Wittenbergissä. Monia hänen virsiään laulettiin Martin Lutherin käyttämillä sävelmillä. Hänen nimiinsä on merkitty 17 virttä. Eberin virsistä on säilynyt yleisesti käytössä vain yksi, "Wenn wir in höchsten Nöten sein". Sen taustalla on Joachim Camerariuksen latinankielinen virsi "In tenebris nostrae et tensa galigine mentis” noin vuodelta 1546, jonka pohjalta Eber on kirjoittanut virren. Eber oli Camerariuksen oppilas ja virtensä Eber teki noin vuonna 1560. Virsi levisi nopeasti Saksassa. Se oli myös Suomen evankelis- luterilaisen kirkon virsikirjoissa vuoden 1937 virsikirjaan saakka (virsi 566 "Nyt maassa hätä suuri on"). Virsi on edelleen Ruotsin kirkon virsikirjassa, virsi 540 "Kun hätä meillä suuri on" (suom. Hemminki Maskulainen vuoden 1605 virsikirjaan, uud. suom. Niilo Rauhala 1995). == Kirjallisuutta == * Werner Raupp: Art. Eber, Paul, in: Lexikon der Reformationszeit. Ed: Klaus Ganzer u. Bruno Steimer, Herder, Freiburg/Basel/Wien 2002 (ISBN 3-451-22019-9) (englanti: Dictionary of reformation. Transl. by Brian McNeil, New York: Crossroad Publ. Co. 2004; ISBN 0-8245-2119-6), kol. 205-206. * Daniel Gehrt / Volker Leppin (Ed.): Paul Eber (1511–1569). Humanist und Theologe der zweiten Generation der Wittenberger Reformation, Leipzig 2014 (ISBN 978-3-374-03056-9). == Lähteet == Luokka:Saksalaiset papit Luokka:Saksalaiset virsirunoilijat Luokka:Saksalaiset luterilaiset teologit‏‎ Luokka:Vuonna 1511 syntyneet Luokka:Vuonna 1569 kuolleet
Seven Inches of Satanic Panic

Seven Inches of Satanic Panic on ruotsalaisen metalliyhtye Ghostin EP-levy, joka julkaistiin 13. syyskuuta 2019. == Kappaleet == # # == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2019 EP:t Luokka:Ghostin albumit
Kirjallisuusvuosi 1856

Kirjallisuusvuosi 1856 käsittelee vuoden 1856 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia. == Tapahtumia == * Kirjailija Herman Melville tapasi Nathaniel Hawthornen, joka pystyi ideoillaan viemään eteenpäin Melvillen kirjaprojektia Moby Dick. * Postimerkit otettiin käyttöön Suomessa. * Euroopan ensimmäinen rotaatiopainokone otettiin käyttöön The Times -lehdessä Lontoossa.Kirjapainohistoriaa. Eero Hämäläinen. Viitattu 13.9.2021. == Julkaisuja == * Hector Berlioz - Art du Chef d'Orchestre * Isabella Bird - The Englishwoman in America * George Eliot - The Sad Fortunes of the Reverend Amos Barton (esikoisteos) * Samuel Roos - Kristillinen ja terveellinen lasten kasvattaminen (alkuosa) * Alexis de Tocqueville - L'Ancien Régime et la révolution * Leo Tolstoi - Kaksi husaaria (Два гусара) * Zachris Topelius - Naturens bok (suom. Luonnonkirja) == Palkintoja == == Lähteet == 1856
Prem Das Rai

Prem Das Rai (s. 31. heinäkuuta 1954) on intialainen poliitikko, joka edusti Sikkimiä Intian parlamentin alahuoneessa vuosina 2009–2019. Hän on valmistunut IIT Kanpurista ja IIM Ahmedabadista. Hän on siten ensimmäinen intialainen parlamentaarikko, joka on valmistunut sekä maan arvostetuista teknillisistä korkeakouluista (IIT) että johtamiskouluista (IIM). Rai suoritti IIT- Kanpurissa vuonna 1976 kemiantekniikasta tutkinnon B. Tech. Kahden vuoden kuluttua hän suoritti MBA-tutkinnon IIM Ahmedabadista. Valmistumisensa jälkeen hän työskenteli Bank of Americalle Kalkutassa. Hänen kiinnostuksensa politiikkaa kohtaan kasvoi opiskeluaikoina, ja Sikkimin kuvernööri C. K. Lal kannusti ja ohjeisti häntä osallistumaan politiikkaan. Myös Rain isä oli toiminut politiikassa, ja siksi hänessä oli jo nuorena herännyt kiinnostus politiikkaa kohtaan. Hänen toinen kautensa Lok Sabhassa päättyi vuonna 2019. Hänen tilalleen valittiin toinen ehdokas, koska puolueen säännöt kieltävät enemmän kuin kaksi peräkkäistä kautta. Rai on ollut naimisissa Jean Rain kanssa vuodesta 1982. Heillä on poika ja tytär. ==Lähteet== Luokka:Lok Sabhan jäsenet Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tomtning

Tomtning on Suomessa Suomenlahden, Ahvenanmaan ja Pohjanlahden väli- ja ulkosaaristossa sekä Ruotsissa ainakin Länsipohjan ja Norrlannin rannikolla tavattu historiallisen ajan muinaisjäännöstyyppi. Tomtningit ovat olleet kalastajien kausiasumuksia ja niitä on päätelty esiintyneen keskiajalta 1900-luvulle. Nimitys tomtning on ruotsia, eikä sille ole löytynyt hyvää suomenkielistä käännöstä. Erotuksena kokonaan puurakenteisista kalamajoista tomtningit muodostuvat kylmämuuratuista kiviseinistä, jotka on usein sijoitettu niin, että yhtenä tai kahtena seinänä on kallio tai siirtolohkare. Ainakin Ruotsissa jotkin tomtningeista on yhdistetty hylkeenpyyntiin, ja näin on arveltu voineen olla Suomessakin. 1600-luvulta alkaen tomtningit enimmäkseen korvautuivat puisilla kalatuvilla. ==Lähteet== Luokka:Kalastus Suomessa Luokka:Asumukset Luokka:Suomen asutus- ja yhteiskuntahistoria Luokka:Suomen muinaisjäännökset Luokka:Ruotsin muinaisjäännökset Luokka:Ruotsinkieliset sanat ja sanonnat
Nyrkki (televisiosarja)

Nyrkki (englanninkieliseltä myyntinimeltään Shadow Lines) on suomalainen draamasarja, joka sijoittuu Helsinkiin, 1950-luvun kylmän sodan aikaan. Sarjan keskiössä on Supon salainen iskuryhmä Nyrkki. Vakoojatarinassa ovat mukana myös CIA ja KGB. Sarjan pääosissa näyttelevät Emmi Parviainen, Olavi Uusivirta, Hannu-Pekka Björkman, Sampo Sarkola ja Katja Küttner. Sarjan ovat ohjanneet AJ Annila ja Alli Haapasalo ja sen ovat käsikirjoittaneet Katri ja Kirsti Manninen. == Ensimmäinen tuotantokausi == Ensimmäinen tuotantokausi sijoittuu vuoden 1955 Helsinkiin. Presidentinvaalit lähestyvät ja KGB, CIA ja muut ajan tiedustelupalvelut yrittävät varmistaa, että Suomeen valitaan heidän haluamansa presidentti. Supon salainen iskuryhmä Nyrkki pyrkii suojelemaan Suomen itsenäisyyttä. Tuotantokauden kaikki 10 jaksoa julkaistiin maksullisessa Elisa Viihde -suoratoistopalvelussa 4. lokakuuta 2019. C More -suoratoistopalvelussa jaksot julkaistiin syyskuussa 2020 ja televisiossa MTV3-kanavalla esittäminen alkoi helmikuussa 2021. Ensimmäisen kauden budjetti oli neljä miljoonaa euroa, josta Suomen elokuvasäätiön osuus oli 150 000 euroa. Myös Business Finland on rahoittanut sarjaa. === Rooleissa === === Jaksot === Jakso Nimi Julkaisu Elisa Viihteessä Julkaisu C Moressa Ensiesitys MTV3:lla Katsojaluvut Ikäraja 1 Nyrkit veressä 4. lokakuuta 2019 15. syyskuuta 2020 8. helmikuuta 2021 487 000 2 Kolikon kääntöpuoli 15. helmikuuta 2021 383 000 3 Pako Porkkalasta 22. helmikuuta 2021 315 000 4 Naisen vaisto 1. maaliskuuta 2021 300 000 5 Murha Moskovassa 8. maaliskuuta 2021 alle 315 000 6 Liittolaiset 15. maaliskuuta 2021 alle 296 000 7 Vapauden hinta 22. maaliskuuta 2021 alle 321 000 8 Viimeinen tehtävä 29. maaliskuuta 2021 alle 288 000 9 Paluu Porkkalaan 12. huhtikuuta 2021 alle 250 000 10 Kekkonen, Kekkonen, Kekkonen 19. huhtikuuta 2021 alle 351 000 == Toinen tuotantokausi == Toisella tuotantokaudella ollaan vuodessa 1956 ja Urho Kekkonen on juuri valittu uudeksi presidentiksi. Kauden kuvaukset alkoivat kesäkuussa 2020 ja sen julkaisu Elisa Viihde Viaplayssä alkoi 6. syyskuuta 2021. Uudessa keskeisessä roolissa näytteli Eero Ritala. === Rooleissa === === Jaksot === Jakso Nimi Julkaisu Elisa Viihteessä 1 Haudan partaalla 6. syyskuuta 2021 2 Lakonmurtajat 3 Vanhat ja uudet 13. syyskuuta 2021 4 Kaksilla korteilla 5 Petturit ja petetyt 20. syyskuuta 2021 6 Elämä vai kuolema 7 Paholaisen diili 27. syyskuuta 2021 8 Nyrkinisku == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Sarja Elisa Viihde Viaplay -suoratoistopalvelussa * Sarjan traileri YouTubessa * Kotimainen uutuustrilleri Nyrkki onnistuu viiden tähden arvoisesti – Sarjassa kylmä sota repii Eurooppaa, Helsinkiä ja ihmisiä | Aamulehti Luokka:2010-luvun suomalaiset draamasarjat Luokka:2020-luvun suomalaiset draamasarjat Luokka:Elisa Viihde -alkuperäissarjat Luokka:MTV3:n televisio-ohjelmat
Eliza Poe

Elizabeth Arnold Hopkins Poe (1787 Lontoo, Englanti – 8. joulukuuta 1811 Richmond, Virginia, Yhdysvallat) oli englantilainen näyttelijätär. Hän oli myös yhdysvaltalaisen kirjailija Edgar Allan Poen äiti. == Elämä == Elizabeth Arnold syntyi Henry ja Elizabeth Arnoldille Lontoossa keväällä 1787.Sova, 192 Hänen äitinsä oli myös lontoolainen näyttelijätär vuosina 1791–1795. Henry kuoli vuonna 1789 ja marraskuussa 1795 vain äiti ja tytär purjehtivat Englannista Yhdysvaltoihin, ja he saapuivat 3. tammikuuta 1796 Bostoniin, Massachusettsiin. Yhdysvalloissa Eliza aloitteli näyttelijäuraansa jo yhdeksänvuotiaana.Meyers, 2 Eliza oli vasta 15-vuotias, kun hän kesällä 1802 avioitui Charles Hopkinsin kanssa, joka kuoli jo kolme vuotta myöhemmin mahdollisesti keltakuumeeseen. Jo kuusi kuukautta myöhemmin vasta 18-vuotiaana leskeksi jäänytSilverman, 3 Eliza avioitui uudestaan, tällä kertaa baltimorelaisen David Poe nuoremman kanssa, joka oli mukana myös näyttelijäkiertueeseen.Stashower, 34Meyers, 3 He saivat yhteensä kolme lasta: William Henry Leonardin (s. 1807), EdgarinStashower, 35 ja Rosalien (s. 1810). Perhe asettui New Yorkiin kesällä 1809 ja vain kuusi kuukautta myöhemmin pahasti alkoholisoitunut David hylkäsi perheensä.Silverman, 7 Eliza kuoli 8. joulukuuta 1811 Virginian Richmondissa vain 24 vuoden ikäisenä,Silverman, 8 mahdollisesti tuberkuloosiin. Hänet haudattiin Richmondissa sijaitsevaan St. Johnin episkopaaliseen kirkkoon. Hänen kuolemansa jälkeen alaikäiset lapset otettiin huostaan; William päätyi asumaan isänpuoleisten isovanhempiensa luokse, kun taas Edgar ja Rosalie sijoitettiin sijaisperheisiin.Sova, 193 == Lähteet == *Jeffrey Meyers. Edgar Allan Poe: His Life and Legacy. New York City: Cooper Square Press, 1992. . *Kenneth Silverman. Edgar A. Poe: Mournful and Never-ending Remembrance. New York City: Harper Perennial, 1991. . *Dawn B. Sova. Edgar Allan Poe: A to Z. New York: Checkmark Books, 2001. . *Daniel Stashower. The Beautiful Cigar Girl: Mary Rogers, Edgar Allan Poe, and the Invention of Murder. New York: Dutton, 2006. . === Viitteet === Luokka:Englantilaiset teatterinäyttelijät Luokka:Vuonna 1787 syntyneet Luokka:Vuonna 1811 kuolleet
Apollon-kyliks

Apollon-kyliks (Apollon-malja) on antiikin kreikkalainen kyliks, joka on tehty klassisen kauden alussa noin vuonna 480–470 eaa. Sen maalauskoristelu edustaa valkopohjatekniikkaa ja esittää Apollonia ja korppia. Nykyisin malja on esillä Delfoin arkeologisessa museossa (inv.nro. 8140). Kyliksin halkaisija on noin 17,8 cm ja korkeus noin 7,9 cm. Sen tekijää tai maalaajaa ei tunneta. Maalareiksi on ehdotettu muun muassa Berliini-maalaria, Pistoksenos-maalaria, Eufroniosta ja Onesimosta. Malja on löytynyt Delfoista haudasta, joka oletetaan papin haudaksi. Se on särkynyt ja kunnostettu osista käytännössä täysin ehjän näköiseksi. Kyliksin tondon maalaus esittää istuvaa Apollonia, joka kaataa oikealla kädellään juomauhrina punaista viiniä fialesta. Vasemmassa kädessään hänellä on seitsenkielinen kilpikonnan kuoresta tehty kithara eli lyyra. Jumala on pukeutunut valkoiseen khitoniin ja punaiseen himationiin. Päässään hänellä on myrtinlehväseppele ja jalassaan sandaalit. Uhritoimitusta seuraa musta korppi. Sen on ehdotettu olevan mukana siksi, että se symboloi ennustavia kykyjä. Toisaalta se voisi viitata myyttiin Koronis (”Korppi”) -nimisestä kuningas Flegyaan tyttärestä, joka oli Apollonin rakastettu. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Delfoin arkeologinen museo Luokka:Valkopohjakeramiikka Luokka:Yksittäiset antiikin kreikkalaiset vaasit
Dionysos-malja

Dionysos-malja on antiikin kreikkalainen kyliks eli juomamalja, joka on tehty arkaaisella kaudella noin vuonna 530 eaa. Se edustaa attikalaista mustakuviokeramiikkaa, ja sen on valanut ja maalannut Eksekias. Kyliksin tondon kuva-aihe esittää Dionysokseen liittyvää myyttiä, mistä malja on saanut nimensä. Nykyisin malja on esillä Staatliche Antikensammlungenissa Münchenissä (esine 2044, inv.nro. 8729). Se on eräitä parhaiten tunnettuja esimerkkejä antiikin kreikkalaisesta keramiikasta. Muotonsa puolesta kyliks on tyyppiä A. Sen halkaisija on noin 30,5 cm ja korkeus noin 13,6 cm. Kyliks on säilynyt nykyaikaan täysin ehjänä. Maljan tondon maalauksessa viininjumala Dionysos purjehtii merellä valkoiset purjeet pullollaan. Jumala makoilee aluksellaan vasemman käden varassa kuin pitovuoteella, ja oikeassa kädessään hänellä on rhyton. Laivan keulassa on silmät ja perä kaartuu joutsenenpääksi. Laivan masto versoo viiniköynnökseksi, jossa on suuria rypäleterttuja. Meressä laivan ympärillä hyppii seitsemän delfiiniä, jotka ympäröivät Dionysosta kuin mainadit ja satyyrit yleensä. Maalaus kuvaa tunnettua kohtausta Homeerisesta hymnistä Dionysokselle: Dionysos oli joutunut tyrrheeni- eli etruskimerirosvojen vangiksi näiden laivalle. Merellä jumala kuitenkin toi esille kuka todella oli. Merirosvot hyppäsivät hädissään mereen, ja Dionysos muutti nämä delfiineiksi. Maalauksen sommittelu sopii hyvin käytettävissä olleeseen pyöreään tilaan. Ulkopuolensa maalauskoristelun puolesta malja edustaa silmämaljaa. Sen kummallekin sivulle on maalattu silmäpari ja eräänlaiset kasvot, jotka toimivat apotropaaisina symboleina. Kummankin kädensijan alapuolella ja sivuilla on maalaukset, jotka esittävät jotakin mytologista kohtausta, mahdollisesti taistelua Patrokloksen ruumiista Troijan sodassa. Maljan jalassa on Eksekiaan signeeraus , ”Eksekias teki [minut]”. Tämä ilmaisee Eksekiaan toimineen savanvalajana. Maalaustyylin perusteella Eksekias on myös vaasin maalaaja. Malja löytyi Etrurian Vulcin hautausmaalta Lucien Bonaparten suorittamissa kaivauksissa vuonna 1828. Baijerin kuningas Ludvig I hankki sen vuonna 1841. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Mustakuviokeramiikka Luokka:Yksittäiset antiikin kreikkalaiset vaasit
Dipylon-amfora

Dipylon-amfora (myös Dipylon-mestarin amfora) on suurikokoinen antiikin kreikkalainen amfora, joka on tehty geometrisella kaudella noin vuonna 760–750 eaa. Se on tunnetuin esimerkki Dipylon-vaaseista, jotka ovat saaneet nimensä siitä, että niitä on löydetty Ateenan Kerameikoksesta Dipylon-portin läheltä. Dipylon-amforan on maalannut niin kutsuttu Dipylon-mestari. Muiden Dipylon- vaasien tavoin se on toiminut alun perin haudan merkkinä. Nykyisin amfora on esillä Kansallisessa arkeologisessa museossa Ateenassa (NAMA 804). Amfora on kärjellään seisovan munan muotoinen ja siinä on pitkä sylinterimäinen kaula ja pienet kädensijat hartian korkeudella. Sen korkeus on noin 1,6 metriä. Vaasia kiertää useita koristenauhoja, jotka ovat täynnä geometriselle keramiikalle ominaisia kuvioita. Keskiössä oleva kuvanauha kulkee vaasin hartian ja kädensijojen korkeudella. Sen keskellä on prothesis-kohtaus eli vainajan suremista kuvaava hautajaiskohtaus. Vainaja makaa korkealla korokkeella, ja hänen ympärillään on surijoita, joiden kädet ovat koholla. Tiedosto:Dypilon vase.JPG|Vaasin koko suhteessa ihmiseen. Tiedosto:Dipylon amphora detail.jpg|Yksityiskohta kädensijan kohdalta. Tiedosto:Monumental Attic Grave- Amphora (3406971164).jpg|Yksityiskohta prothesis-kohtauksesta. Tiedosto:Dipylon amphora detail (cropped).jpg|Yksityiskohta kaulan alaosasta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Geometrinen kausi Luokka:Kansallinen arkeologinen museo (Ateena) Luokka:Yksittäiset antiikin kreikkalaiset vaasit
Dipylon-vaasit

Dipylon-vaasit ovat suurikokoisia antiikin kreikkalaisia vaaseja, joita valmistettiin Ateenassa geometrisella kaudella. Ne ovat saaneet nimensä siitä, että niitä on löydetty Kerameikoksesta Dipylon-portin läheltä. Tunnetuimpia esimerkkejä ovat niin kutsutut Dipylon-amfora ja Hirschfeld-krateeri. Dipylon- vaaseja valmistettiin geometrisen kauden lopulla 700-luvulla eaa. Ne toimivat haudan merkkeinä niin, että krateeri merkitsi miehen hautaa ja amfora naisen hautaa. Tunnetuin vaaseja maalannut on niin kutsuttu Dipylon-mestari, joka toimi noin vuosina 760–735 eaa. Hänen tekemikseen on tunnistettu noin 50 vaasia. Suurimmat Dipylon-vaasit olivat korkeudeltaan lähes kaksi metriä. Suuren kokonsa vuoksi vaasit tehtiin dreijalla useassa osassa, jotka sitten koottiin yhteen. Vaasien maalauskoristelussa on tyypillisiä geometrisen kauden kuvioaiheita sekä hautajaiskohtauksia, joissa esiintyy ihmisiä ja eläimiä, kuten hevosia ja uhrieläimiä. Tyypillisimmät kuva-aiheet ovat prothesis, jossa on kuvattu makaava ruumis, sekä ekfora eli hautajaissaatto. Tiedosto:Terracotta krater MET DT223240.jpg|Dipylon-krateeri, n. 780–775 eaa. Tiedosto:Grave amphora (3). 8th cent. B.C.jpg|Dipylon-amfora, n. 760–750 eaa. Tiedosto:NAMA Hirschfeld painter.jpg|Hirschfeld-krateeri, n. 750–735 eaa. Tiedosto:Terracotta krater MET DT263097.jpg|Dipylon-krateeri, n. 725 eaa. == Lähteet == Luokka:Antiikin Ateena Luokka:Antiikin Kreikan keramiikka Luokka:Geometrinen kausi
Vikträsk

Vikträsk on 1,9 neliökilometrin laajuinen runsasravinteinen järvi Siuntion eteläosassa. Se on Siuntionjoen päätepiste. Karhujärven ja Tjusträskin vedet laskevat pohjoisesta Siuntionjokea pitkin Vikträskin kautta Pikkalanlahteen, joka on osa Suomenlahtea. Vikträskin ja Pikkalanlahden välillä on parikilometrinen Pikkalanjoki. Vikträskin pinta on vain 20 senttimetriä Suomenlahtea korkeammalla. Vikträsk sijaitsee Helsingin keskustasta on noin 37 kilometriä länteen. Sen pituus on noin 2 600 metriä ja leveys 1 100 metriä. Rantaviivaa on 7,5 kilometriä. Järven syvin kohta on 15 metriä ja keskisyvyys on 4,5 metriä. Syvin kohta sijaitsee järven eteläosassa. Vikträskin tilavuus on noin 8,4 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0084 kuutiokilometriä. Vikträskin ympärillä on runsaasti peltoja. Asutusta on sen sijaan varsin vähän. Järven länsi- ja pohjoisrannat ovat kaislikkoisempia kun taas etelä- ja itärannat ovat jyrkempiä ja kallioisempia. Vikträskin ekologinen tila on tyydyttävä ja kemiallinen tila hyvä. Vikträsk kuuluu Vikträskin alueeseen, joka on kolmannen jakovaiheen vesistöalue Siuntionjoen päävesistössä. Vikträskin alueeseen kuuluu Vikträskin ohella Lappträsk, Långträsk, Stora Bladträsk ja Rudträsk.Vikträskin alue (22.001). Järviwiki. Viitattu 24.5.2021. Vikträsk on pinta-alaltaan Siuntion toiseksi suurin ja tilavuudeltaan Siuntion suurin järvi. Lisäksi se on Siuntion syvin järvi. Siuntiossa on myös toinen Vikträsk, se sijaitsee noin seitsemän kilometriä rannikon Vikträskistä pohjoiseen. == Lähteet == Luokka:Siuntion järvet Luokka:Siuntionjoen vesistö
Hirschfeld-krateeri

Hirschfeld-krateeri on antiikin kreikkalainen krateeri, joka on tehty geometrisella kaudella noin vuonna 750–735 eaa. Nykyisin se on esillä Kansallisessa arkeologisessa museossa Ateenassa (NAMA 990). Krateeri kuuluu suurikokoisten niin kutsuttujen Dipylon-vaasien perinteeseen ja toiminut muiden tyypin vaasien tavoin haudan merkkinä. Sen maalauskoristelun on tehnyt niin kutsuttu Hirschfeld-maalari. Hän sekä vaasi ovat saaneet nimensä vaasia ensimmäisenä tutkineesta arkeologi Gustav Hirschfeldistä. Vaasi löytyi Ateenasta Dipylon-portin ympäristön kaivauksissa vuonna 1870. Krateerin koristelu kiertää vaasia geometriselle keramiikalle tyypillisinä kuvanauhoina, joissa on siluettimaisesti maalattuja ihmisiä ja eläimiä. Kuvitus esittää hautausaihetta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Geometrinen kausi Luokka:Kansallinen arkeologinen museo (Ateena) Luokka:Yksittäiset antiikin kreikkalaiset vaasit
Tjusträsk

Tjusträsk on noin 1,1 neliökilometrin laajuinen runsasravinteinen järvi Siuntion asemanseudun pohjoispuolella. Se kuuluu Siuntionjoen Natura- alueeseen. Tjusträskin vedet laskevat Siuntionjokea pitkin Vikträskin kautta Pikkalanlahteen, joka on osa Suomenlahtea. Tjusträsk sijaitsee Helsingin keskustasta noin 40 kilometriä länteen. Sen pituus on noin 1 500 metriä ja leveys 1 000 metriä. Rantaviivaa on viisi kilometriä. Järven syvin kohta on 9,8 metriä ja keskisyvyys on 4,4 metriä. Syvin kohta sijaitsee järven kaakkoisosassa. Tjusträskin tilavuus on noin viisi miljoonaa kuutiometriä eli 0,005 kuutiokilometriä. Tjusträskin ympärillä on runsaasti peltoja ja asutusta on melko vähän. Järven rannat ovat kaislikkoisia. Kaakkoisrannalla on luonnonsuojelualue ja koillisrannalla lintutorni. Tjusträskin ekologinen tila on tyydyttävä ja kemiallinen tila hyvä. Tjusträsk on pinta-alaltaan Siuntion kolmanneksi suurin ja tilavuudeltaan Siuntion toiseksi suurin järvi. == Lähteet == Luokka:Siuntion järvet Luokka:Siuntionjoen vesistö
Dezső Lauber

Dezső Lauber (1879–1966) oli unkarilainen urheilija, arkkitehti ja olympiamitalisti. Lauber osallistui vuoden 1908 Lontoon olympialaisiin, joissa pelasi tennistä, mutta hävisi ensimmäisen ottelunsa eikä päässyt jatkoon. Lauber oli myös arkkitehti ja hän osallistui vuoden 1896 uinnin olympiavoittajan Alfréd Hajósin kanssa vuoden 1924 Pariisin olympialaisiin, joissa heidät palkittiin Budapestin uimastadionin rakennussuunnitelmista hopeamitalilla arkkitehtuurissa. Lauber oli myös Unkarin Olympiakomitean sihteeri. ==Lähteet== Luokka:Vuonna 1879 syntyneet Luokka:Vuonna 1966 kuolleet Luokka:Unkarilaiset arkkitehdit Luokka:Unkarilaiset olympiamitalistit
Giuseppe Calenzuoli

Giuseppe Calenzuoli, myös Calenzoli (1815−1882) oli italialainen kirjailija. Hän oli kotoisin Firenzestä ja kirjoitti komedioita. Hän sai esikoisnäytelmänsä Rieerca d’un marito esitetyksi vuonna 1852. Tätä seurasi noin kolmekymmentä huvinäytelmää, joista huomattavimmat ovat seuraavat: Due padri all’antiea (1853), Commedia e tragedia (1854), Le donne invidiose (1855), Il vecellio celibe e la serva (1856), Il sottoscala (1863 ja myöh.), La spada di Damocle, Padre Zappata, L’Appigionasi (1876), Un ricatto (1878), La via di mezzo, Le confidenze innocenti (1879), La liuestra uel pozzo. Calenzuolin näytelmille on ominaista teatterin keinojen hallinta, hyvä luonteenkuvaus ja pirteä, arkisuuteen eksymätön sukkeluus. Calenzuoli oli myös lastenkirjailija ja on julkaissut lapsille teoksen Dialoghi e commedie per faneiulle (1874).Calenzoli, Giuseppe, Tietosanakirja osa 1, palsta 1439−1440, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1909 == Lähteet == Luokka:Italialaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1815 syntyneet Luokka:Vuonna 1882 kuolleet
Eero Ahola (kuulantyöntäjä)

Eero Ahola (s. 15. tammikuuta 1999) on suomalainen kuulantyöntäjä, joka edustaa Porin Yleisurheilua. Hänen valmentajansa ovat Jarkko Ahola ja Juuso Sillanpää. Ahola saavutti alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2016 pronssia kuulantyönnössä tuloksella 21,24 (5 kg:n kuula) ja oli kiekonheitossa kymmenes. Alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui kuulantyönnössä yhdeksänneksi. Saman ikäluokan MM-kilpailuissa 2018 hän oli kuulantyönnössä kymmenes ja karsiutui kiekonheiton loppukilpailusta. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän karsiutui kuulantyönnön loppukilpailusta 2019 ja 2021. Ahola voitti Kalevan kisoissa mestaruuden vuonna 2020 tuloksella 18,30 ja 2022 tuloksella 18,06. Hopeaa hän saavutti vuonna 2023 sekä pronssia 2021 ja 2024. Sisäratojen SM-kilpailuissa Ahola voitti kultaa vuonna 2020 ennätyksellään 18,68, sai hopeaa 2021 ja pronssia 2023. Aikuisten maaottelussa hän kilpaili ensimmäisen kerran 2018. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kuulantyöntäjät Luokka:Suomalaiset kiekonheittäjät Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Osallistuva demokratia

Osallistuva demokratia on demokratian muoto, jossa kansalaisilla on mahdollisuus osallistua päätöksentekoon myös äänestysten välisenä aikana. Vaikuttamismuoto on muiden muassa kansalaisjärjestöön osallistuminen. Mahdollisuudet osallistumiseen vaihtelevat ihmisten välillä. Osallistuminen parantaa osallisuuden tunnetta yhteiskunnassa. == Lähteet == Luokka:Demokratia
Corpus vasorum antiquorum Finland

Corpus vasorum antiquorum, Finland, fascicule 1 (myös Corpus vasorum antiquorum Finlandiae I) on suomalaisissa kokoelmissa olevat antiikin aikaiset keramiikkavaasit kokoava teos. Se on osa kansainvälisesti toimitettua kokoomateosta Corpus vasorum antiquorum. Teoksen on toimittanut Leena Pietilä- Castrén, ja sen toteuttamiseen on osallistunut joukko nuorempia tutkijoita sekä opiskelijoita. Teos on toimitettu englanniksi. Siinä on 143 sivua sekä 91 kuvasivua, joissa on 267 kuvaa. Teos kokoaa ensimmäistä kertaa yhteen Suomessa olevat antiikin aikaiset vaasit, jotka ovat hajanaisissa ja usein yksityisissä kokoelmissa, joita ei koskaan ole koottu järjestelmällisesti. Teos käsittää Suomessa olevat mykeneläiset, kyproslaiset, kreikkalaiset ja itaaliset vaasit yhdeksästä julkisesta kokoelmasta (muun muassa Kulttuurien museo, Designmuseo, Helsingin yliopisto ja Joensuun taidemuseo) sekä 26 yksityiskokoelmasta. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Luokka:Antiikin keramiikka Luokka:Antiikin Kreikan keramiikka Luokka:Kirjat antiikintutkimuksesta
Iandumoema smeagol

Iandumoema smeagol on lukkeihin (Opiliones) kuuluva hämähäkkieläin, jota tavataan Brasiliasta. Se on nimetty J. R. R. Tolkienin Hobitti eli sinne ja takaisin- ja Taru sormusten herrasta-kirjoissa esiintyvän Klonkun eli Sméagolin mukaan. == Elintavat == Laji elää koko elämänsä maanalaisissa luolissa. Täysikasvuiset yksilöt elävät lähes koko elämänsä paikallaan mutta poikaset liikkuvat aktiivisesti. Laji käyttää ravinnokseen selkärangattomia ja viihtyy veden äärellä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Lukit
Moldoveanu

Moldoveanu on Făgărașvuoristossa sijaitseva vuori, joiden korkeus on 2 544 metriä. Se on Romanian korkein vuori. Moldoveanu sijaitsee Argeșin ja Brașovin piirikuntien rajassa. == Lähteet == Luokka:Euroopan vuoret Luokka:Romanian maantiede
Ottavio Panaro

Ottavio Panaro (s. 20. marraskuuta 1965 Acqui Terme, Italia) on italialainen Aku Ankka-sarjakuvien tekijä. Panaron ensimmäinen sarjakuvatarina oli Zio Paperone principe da 1 cent, jota ei ole vielä julkaistu Suomessa. Toistaiseksi Suomessa on julkaistu 113 Panaron tekemää sarjakuvatarinaa. Yhteensä Panaro on tuottanut 234 sarjakuvatarinaa. Muista Disneyn sarjakuvataiteilijoista Panaro on tehnyt sarjakuvatarinoita yhteistyössä eniten Carlo Panaron kanssa, 32. Ottavio Panaro ei kuitenkaan ole sukua Carlo Panarolle heidän identtisistä sukunimistään huolimatta. == Lähteet == Luokka:Disneyn sarjakuvien tekijät Luokka:Italialaiset sarjakuvantekijät Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt