EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Milon Krotonlainen

Milon Krotonlainen (, ; 500/400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen urheilija, joka oli kotoisin Krotonista. Hänet tunnettiin poikkeuksellisen suurista ruumiinvoimistaan, ja hän voitti painin Olympian kisoissa kuudesti. == Elämä == Milon oli Diotimoksen poika ja kotoisin Krotonista Suur-Kreikasta nykyisestä Etelä-Italiasta. Hän voitti painin kuusi kertaa Olympian kisoissa ja yhtä monesti Python kisoissa. Hän voitti ensin poikien painin 60. olympiadin kisoissa (540 eaa.) ja sitten miesten painin 62.–66. olympiadien kisoissa (532, 528, 524, 520 ja 516 eaa.). Kun Milon osallistui Olympian kisoihin seitsemännen kerran, hän kuitenkin hävisi vastustajalleen. Menestyksellään Milon sai paljon mainetta ja kunniaa kotimaassaan, ja hänet nimitettiin jopa armeijan komentajaksi, kun krotonlaiset sotivat Telyksen johtamia sybarislaisia vastaan Krathis-joen taistelussa vuonna 511 eaa. Diodoros Sisilialainen laittaa jopa koko krotonlaisten voiton Milonin ansioksi, sanoen hänen osallistuneen taisteluun kuin Herakleeksi pukeutuneena ja Olympiasta saamansa voitonseppele päässään.Diodoros Sisilialainen: Historian kirjasto 12.9. Kyseinen taistelu on ainoa kerta, kun Milon esiintyy muissa kuin urheiluun liittyvissä yhteyksissä. Herodotos kuitenkin kertoo, että Milonin maine oli niin suuri, että kun persialaisia paennut lääkäri Demokedes tuli Krotoniin, hän kiirehti päästä naimisiin Milonin tyttären kanssa, luottaen siihen, että Milonin maine turvaisi hänet.Herodotos: Historiateos 3.137. Joidenkin tietojen mukaan Milon olisi kuulunut pythagoralaisiin. Milonin uskomattomista voimista kerrotaan antiikin lähteissä useita tarinoita. Kerrotaan esimerkiksi, että hän kantoi nelivuotiaan hiehon olallaan Olympian stadionin poikki ja myöhemmin söi sen yhdessä päivässä. Olympiaan pystytettiin hänen patsaansa, jota Filostratos ja Pausanias kuvaavat.Pausanias: Kreikan kuvaus 6.14.6–7; Filostratos Ateenalainen: Apollonios Tyanalaisen elämä 4.28. Milonin kerrotaan kuolleen vanhana ja vanhuuden heikentämänä. Hän oli kävelemässä metsässä ja näki puunrungon, jonka puunhakkaajat olivat leikanneet osittain halki. Milon yritti repiä sitä auki lisää, mutta jäi kiinni runkoon niin että joutui susien syömäksi.Diodoros Sisilialainen: Historian kirjasto 12.9; Pausanias: Kreikan kuvaus 6.14.5–8; Athenaios: Deipnosofistai 10.412; Aelianus: Varia historia 2.24; Aulus Gellius: Attikan yöt 15.16; Valerius Maximus: Factorum ac dictorum memorabilium libri IX 9.12, ext. 9; Skolia Theokritokseen 4.6; Skolia Aristofaneen Sammakoihin 55; Johannes Tzetzes: Khiliades 2.460; Cicero: Vanhuudesta (Cato maior de senectute) 10; . == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:500-luvulla eaa. syntyneet Luokka:400-luvulla eaa. kuolleet Luokka:Kreikkalaiset painijat Luokka:Olympian kisojen voittajat
Oddgeir Bruaset

Oddgeir Bruaset (s. 10. joulukuuta 1944 Rauma, Norja) on norjalainen toimittaja, juontaja ja kirjailija. Hän työskenteli NRK:n paikallistoimituksessa Møressa ja Romsdalissa vuosina 1971–2015. Bruaset on työssään ja tuotannossaan tuonut erityisesti esiin Norjan syrjäseutujen asukkaiden elämää. Televisiosarjallaan Der ingen skulle tru at nokon kunne bu Bruaset voitti parhaan makasiiniohjelman Gullrutenin vuonna 2009. ==Teoksia== * Folket langs Storfjorden I (1991) * Orkanen (1992) * Lagnader langs fjorden (1994) * Jostedalsbreen (1996) * Romsdal – folket og landskapet (1997) * Sunnmøre og sunnmøringen (1999) * Geiranger – juvel i fjordlandet (2001) * Det var midt i julenatt. Historien om hvordan våre kjente og kjære julesanger ble til (2001) * Det veglause folket i Rogaland (2011) * Folket langs fjorden (2016) * Du grøne, glitrande – ei hyllet til juletreet (2017) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjalaiset toimittajat Luokka:Norjalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Orsippos

Orsippos Megaralainen (, ; 700-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen, joka oli kotoisin Megarasta. Hän voitti Olympian kisojen stadionjuoksun 15. olympiadin kisoissa eli vuonna 720 eaa., ja hänet mainitaan usein ensimmäiseksi, joka kilpaili kisoissa alastomana. Tätä ennen kilpailijat olivat olleet vaatetettuja. Tieto Orsippoksen voitosta on peräisin Eusebiokselta. Kyseisen kohdan voisi tulkita kuitenkin myös niin, että ensimmäinen alastomana kilpaillut olisi ollut samojen kisojen dolikhoksen voittaja, lakonialainen Akanthos. (engl. käännös) == Lähteet == Luokka:Olympian kisojen voittajat
Express (lehti)

Express oli vuosina 1971–1987 ilmestynyt suomalainen kaksikielinen poliittinen aikakauslehti,Express : riippumaton mielipidelehti Kansalliskirjasto.finna.fi. Viitattu 19.3.2024. joka oli Perustuslaillisen oikeistopuolueen äänenkannattaja. Lehti toimi kanavana presidentti Urho Kekkosen ja suomettumisen vastustajille. Expressin perustamisen taustalla olivat silloiset Ruotsalaisen Kansanpuolueen (RKP) kansanedustajat Georg C. Ehrnrooth ja Victor Procopé sekä kokoomuksen kansanedustaja Tuure Junnila, jotka edustivat puolueidensa oikeistosiipiä ja halusivat mielipiteilleen oman äänenkannattajan. He sopivat Kustannusyhtiö Libertaksen perustamisesta vuonna 1970, mutta varsinainen perustaminen tapahtui seuraavana vuonna. Siihen vaikutti ratkaisevasti Sveitsissä asunut suomalainen liikemies Tauno Jalanti, joka ehdotti Ehrnroothille nimeä Express ja lahjoitti hankkeeseen hieman rahaakin. Lehden ensimmäinen päätoimittaja ja samalla kustannusyhtiön toimitusjohtaja oli Ove Ohlström. Perustamisessa olivat mukana myös muun muassa Sakari Talvitie, Panu Toivonen ja Timo T. A. Mikkonen. Osakkeenomistajiin kuului merkittäviä talouselämän vaikuttajia, kuten Matti Virkkunen ja Olavi Sohlberg. Ennen Libertaksen merkitsemistä kaupparekisteriin julkaisijana oli Irina Matvejew. Kaikkia perustajia yhdisti vahva Kekkosen ja kommunismin vastustus.Riku Keski-Rauska: Kekkosta ja kommunismia vastaan: Georg C. Ehrnroothin poliittinen toiminta vuosina 1945–1982, s. 227–230, 264–266, 270–271. Historian väitöskirja, Helsingin yliopisto, Helsinki 2014. Teoksen verkkoversio Express alkoi ilmestyä marraskuussa 1971. Aluksi se esiintyi Ehrnroothin perustaman Pohjoismainen perusta -järjestön kannattajana. Lehden koko nimenä oli alkuaan Express: riippumaton mielipidelehti (oberoende politisk tidning) ja vuodesta 1977 Perustuslaillinen lehti (konstitutionell tidning). Lehti ilmestyi vuodesta 1972 kahdeksasta kymmeneen kertaan vuodessa. Jokaisessa numerossa oli erilliset suomen- ja ruotsinkieliset osat. Tilaajamäärä oli suurimmillaan noin 3 500, minkä lisäksi lehteä myytiin pieniä määriä irtonumeroina. Lehti jouduttiin lakkauttamaan vuonna 1987. Tutkija Riku Keski-Rauskan mukaan Express mahdollisesti vaikutti KGB:n palveluksessa olleen neuvostodiplomaatti Albert Akulovin karkottamiseen Suomesta paljastamalla tämän harjoittaman vakoilun. Hänen toimintaansa viitattiin ensin helmikuussa 1972 toimittaja Kari Räisäsen kirjoittamassa artikkelissa ja marraskuussa lehti mainitsi hänet nimeltä. Suojelupoliisin salaisen raportin mukaan KGB uskoi ja kenties tiesikin Expressin saavan rahoitusta tai muuta tukea Yhdysvaltain tiedustelupalvelu CIA:lta, joka olisi toimittanut lehdelle Akulovia koskeneet tiedot. Supon mukaan Ehrnroothin yhdysvaltalaiselle kongressiedustajalle lähettämän siepatun kirjeen julkaisu vasemmistolaisessa Päivän Sanomissa maaliskuussa 1972 olisi ollut KGB:n ja Akulovin junailema vastaisku ja kosto Expressin kirjoituksista. Akulov joutui lähtemään Suomesta keväällä 1973. ==Katso myös== *Nootti (lehti) ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset puoluelehdet Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset aikakauslehdet
Brita Jokinen-Morris

Brita Jokinen-Morris (ent. Brita Jokinen) on suomalainen toimittaja ja tietokirjailija, joka on lisännyt narsistisen persoonallisuushäiriön tuntemusta. ==Ura== Jokinen teki YLElle radio-ohjelmaa Kiusaaja keskellämme vuonna 2001.https://yle.fi/aihe/artikkeli/2007/09/26/kiusaaja-keskellamme Vuonna 2007 hän julkaisi kirjan Kiusaaja keskellämme, joka pohjautui radio- ohjelman saamaan palautteeseen.https://vintti.yle.fi/yle.fi/elavaarkisto/index31a2.html?s=h&n;=koiran+koulutus Vuoden 2012 uudistetun painoksen nimi on Narsisti keskellämme.https://www.kirjavinkit.fi/arvostelut/narsisti-keskellamme/ Radio- ohjelma sai runsaasti palautetta ihmisiltä, jotka halusivat auttaa muita tunnistamaan ongelman. Kun Jokinen kirjoitti WSOY:lle kirjaa Kiusaaja keskellämme vuonna 2007, kustantaja vaati muuttamaan jokaisen narsisti-sanan kiusaajaksi.https://www.narsisminuhrientuki.fi/blogi/narsismin-tiedostaminen- kirjallisuu/ Jokisen radiosarja on esitetty Ylen radiossa neljä kertaa uudestaan yleisön pyynnöstä vuosien 2001–2012 välillä. Kiusaaja keskellämme -kirjaa varten Jokinen haastatteli 150 henkilöä.https://www.minervakustannus.fi/kirjat/kirja.php?kirja=856 Kun Jokinen kirjoitti vuonna 2012 kirjan Narsisti keskellämme oli jo hänen mukaansa mahdollista käyttää narsisti-sanaa. Jokisen mukaan monet olivat kiitollisia, että saivat epämääräiselle ja vaikealle ilmiölle nimen. ==Teokset== *Kiusaaja keskellämme, 2007, WSOY. ISBN 9510333697 *Narsisti keskellämme, 2012, Minerva Kustannus. ISBN 9789523123250 ==Tunnustukset== *Kiusaaja keskellämme -radiosarjan osa Luonnehäiriöinen perhepiirissä sai Koura-palkinnon vuonna 2001. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Viisiosaisen Ylen radiosarjan Kiusaaja keskellämme osat 2001 Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Øvre Rendalin kirkko

Øvre Rendalin kirkko () on Rendalenin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko vuodelta 1759. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Rendalen
Ytre Rendalin kirkko

Ytre Rendalin kirkko () on Rendalenin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko vuodelta 1751. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Rendalen
Otnes

Otnes on taajama Rendalenin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,5 neliökilometriä ja asukasluku 241 vuonna 2023. Otnes oli entisen Ytre Rendalin kunnan hallintokeskus. Ytre Rendal Kirke.jpg|Ytre Rendalin kirkko ==Lähteet== Luokka:Rendalen Luokka:Norjan taajamat
Finn Skårderud

Finn Skårderud (s. 1956) on norjalainen entinen psykiatri. Norjalainen terveydenhoitoalan valvontaviranomainen Statens helsetilsyn peruutti hänen lääkärinlisenssinsä marraskuussa 2023. Syynä olivat hänen jatkuvat laiminlyöntinsä ja epäasiallinen käytöksensä potilaita kohtaan. Skårderud on erikoistunut syömishäiriöihin ja toiminut Norjan olympiakomitean urheilupsykiatrina. Hän on myös perehtynyt italialaisiin elokuviin ja kirjoittanut niihin liittyviä esseitä sekä kirjoja. ==Muuta== Tanskalaisen Yhdet vielä -elokuvan juoni perustuu Skårderudin erään vanhan kirjan esipuheessa esittämään ajatukseen, jonka mukaan ihminen syntyy liian vähän alkoholia veressä ja siksi juopuminen on hyväksi. Skårderud on itse sanonut tulleensa väärintulkituksi ja irtisanoutunut teoriasta, joka ei hänen mukaansa ollut lainkaan tieteellinen. Hän antoi kuitenkin luvan nimensä käytölle elokuvassa luettuaan käsikirjoituksen. ==Teoksia== * Federico Fellini (1999) * Sterk/svak. Håndboken om spiseforstyrrelser (2000) * Andre reiser (2004) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjalaiset psykiatrit Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ytre Rendal

pienoiskuva|200px|Otnes Ytre Rendal on entinen Norjan kunta, joka perustettiin vuonna 1880 jakamalla Rendalenin kunta kahteen osaan. Toinen niistä oli Øvre Rendal. Nämä kunnat yhdistettiin uudelleen Rendaleniksi vuonna 1965. Ytre Rendalin hallintokeskus oli Otnes. Kuntaliitoshetkellä Ytre Rendalin pinta-ala oli 1 350 neliökilometriä ja asukasluku 1 913. ==Lähteet== Luokka:Rendalen Luokka:Norjan entiset kunnat
Ludwig Bähr

Ludwig Wilhelm Bähr (31. toukokuuta 1831 Hannover – 1. tammikuuta 1869 Helsinki) oli saksalaissyntyinen arkkitehti ja Suomen ensimmäisen arkkitehtuurin opettajanviran haltija. Hannoverissa syntyneen ja siellä arkkitehtuuria opiskelleen Bährin puoliso oli Ida Jakobine Cecilie von der Heller. Bähr toi Suomeen arkkitehtuurin polyteknillisen koulutusmallin ja käytänteitä. Kun Polyteknillinen opisto alkoi muotoutua Helsingin teknillisestä reaalikoulusta Suomessa 1860-luvun alussa, koulun oppiaineeksi tuli myös arkkitehtuuri eli rakennustaide. Bähr nimitettiin koulun uuteen rakennustaiteen opettajan virkaan 1863. Saksassa hän oli työskennellyt sekä virkamiehenä että yksityisarkkitehtina, suunnitellen muun muassa asuin-, liike- ja tehdasrakennuksia ja avustaen tunnettuja kirkkoarkkitehteja. Suomessa ei silti tiedetä yhtään hänen suunnittelemaansa rakennusta. Saksan kielellä opettanut Bähr ei myöskään onnistunut muodostamaan hyviä suhteita ruotsinkieliseen seura- ja liike-elämään eikä pääsemään läheiseen yhteistyöhön Intendentinkonttorin tai yksityisten arkkitehtien kanssa. Bährin ansiona on kuitenkin, että hän loi arkkitehtuurin opetukselle perustan Suomessa teknillisen koulutuksen yhteydessä. Useasta hänen oppilaastaan tuli tunnettuja arkkitehteja ja kansallisen rakennustoimen vaikuttajia, mukaan lukien Berndt Ivar Aminoff, Albert Mellin, Theodor Granstedt, Wolmar Westling ja Evert Lagerspetz. Bährin Suomessa aloittamaa opetustyötä jatkoi Frans Sjöström. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * * Luokka: Saksalaiset arkkitehdit Luokka:Suomalaiset arkkitehdit Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1831 syntyneet Luokka:Vuonna 1869 kuolleet
Bähr

Bähr on seuraavien henkilöiden sukunimi: *George Bähr (1666–1783), saksalainen barokkiajan arkkitehti *Ludwig Bähr (1831–1869), saksalainen arkkitehti, Suomen ensimmäisen arkkitehtuurin opettajanviran haltija *Mimmi Bähr (o.s. Westerstrand, 1844–1923), suomalainen keksijä ja kaunokirjoitustaidon kehittäjä. ==Katso myös== *Karl Bähre (1899–1960), saksalainen vesipalloilija ja olympiavoittaja
Vihdin datakeskus

Vihdin datakeskus on Microsoftin suunnittelema datakeskus, joka rakentuu Vihdin Nummelaan. Datakeskuksen hankealue on laajuudeltaan 60 hehtaaria. Datakeskus sijoittuu Etelä-Nummelaan Rostin yrityspuistoon, joka rakentuu noin 2,5 kilometrin päähän Nummelan taajamasta. Vihdin datakeskusalueelle suunnitellaan neljää datakeskusrakennusta ja tukitoimintoja, kuten muuntoasemat, huolto- ja toimistorakennukset, vesienhallintajärjestelmät sekä tarvittavat huoltotiet ja pysäköintialueet. Microsoft ja Vihdin kunta tekivät alueesta 12,3 miljoonan euron kaupat kesäkuussa 2023. Vihdin datakeskus on on osa Microsoftin datakeskushanketta, johon kuuluu kolme erillistä ja itsenäisesti toimivaa, toistensa kanssa synkronoituvaa keskusta. Vihdin lisäksi kaksi muuta datakeskusta sijoittuvat Espooseen ja Kirkkonummelle. == Lähteet == Luokka:Microsoft Luokka:Vihti Luokka:Suomen tiede ja tekniikka Luokka:Suunnitteilla olevat rakennukset ja rakennelmat
Daag (vuoden 1973 elokuva)

Daag () on vuonna 1973 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen romanttinen draamaelokuva, jonka on ohjannut ja tuottanut Yash Chopra ensimmäisessä tuotannossaan. Juoni perustuu Thomas Hardyn romaaniin Pormestarin tarina. Päärooleja näyttelevät Rajesh Khanna, Sharmila Tagore ja Raakhee. Elokuva oli suuri menestys ja seitsemästä Filmfare Awards -ehdokkuudesta se voitti kaksi palkintoa. == Juoni == Sunil Kohli menee naimisiin rakastamansa Sonian kanssa. Pian häiden jälkeen Sunil pelastaa vaimonsa Dheeraj Kapoorin raiskausyritykseltä ja Dheeraj kuolee taistelussa. Sunil tuomitaan vankeuteen, mutta matkalla vankilaan tapahtuu onnettomuus ja Sunilin oletetaan kuolleen. Raskaana oleva Sonia pakenee kotikaupungistaan ja työskentelee muutaman vuoden opettajana, kunnes hänet erotetaan historiansa vuoksi. Hänet ottaa luokseen asumaan ystävä Chandni, joka on ollut koko tämän ajan naimisissa kuolleeksi oletetun ja uuden identiteetin omaksuneen Sunilin kanssa. == Näyttelijät == == Soundtrack == == Palkinnot == * Filmfare Awards ** Paras ohjaus – Yash Chopra ** Paras naissivuosa – Raakhee *** Ehdokkuudet **** Paras elokuva **** Paras miespääosa – Rajesh Khanna **** Paras naispääosa – Sharmila Tagore **** Paras musiikki – Laxmikant-Pyarelal **** Paras mieslaulaja – Kishore Kumar (”Mere Dil Mein Aaj Kya Hai”) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 1973 intialaiset elokuvat Luokka:Intialaiset romanttiset elokuvat Luokka:Intialaiset draamaelokuvat Luokka:Hindinkieliset elokuvat Luokka:Yash Chopran ohjaamat elokuvat Luokka:Yash Raj Filmsin elokuvat
Kirkkonummen datakeskus

Kirkkonummen datakeskus on Microsoftin suunnittelema datakeskus, joka rakentuu Kirkkonummelle. Datakeskuksen hankealue on laajuudeltaan 50 hehtaaria. Datakeskus sijoittuu Masalan taajama-alueen kaakkoispuolelle Sundsbergin alueelle, joka rakentuu noin kilomterin päähän Masalan taajamasta. Kirkkonummen datakeskusalueelle suunnitellaan kolme datakeskusrakennusta ja tukitoimintoja, kuten kunnossapito- ja toimistorakennukset sekä tarvittavat huoltotiet ja pysäköintialueet. Kirkkonummen datakeskus on on osa Microsoftin datakeskushanketta, johon kuuluu kolme erillistä ja itsenäisesti toimivaa, toistensa kanssa synkronoituvaa keskusta. Kirkkonummen lisäksi kaksi muuta datakeskusta sijoittuvat Vihtiin ja Espooseen. Valmistuessaan datakeskusten avulla saavutetaan 400 000 tonnin vuotuinen hiilidioksidipäästöjen pysyvä vähennys. Datakeskusten tuottama päästötön hukkalämpö kattaa noin 40 prosenttia Espoon, Kauniaisten ja Kirkkonummen noin 250 000 kaukolämmön käyttäjän lämmöntarpeesta. == Lähteet == Luokka:Microsoft Luokka:Kirkkonummen rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen tiede ja tekniikka Luokka:Suunnitteilla olevat rakennukset ja rakennelmat
Hepokorvenkallion datakeskus

Hepokorvenkallion datakeskus on Microsoftin suunnittelema datakeskus, joka rakennetaan Högnäsin kaupunginosaan Espooseen. Se sijoittuu Hepokorven ja Tollinmäen väliselle alueelle, noin 3,5 kilometrin päähän Espoon keskuksesta. Datakeskuksen hankealue on laajuudeltaan 28 hehtaaria. Microsoft maksoi maa- alueesta Espoolle noin 30 miljoonaa euroa. Hepokorvenkallion datakeskusalueelle suunnitellaan neljä datakeskusrakennusta ja tukitoimintoja, kuten muuntoasemat, kunnossapito- ja toimistorakennukset, vesienhallintajärjestelmät sekä tarvittavat huoltotiet ja pysäköintialueet. Rakennustöiden on tarkoitus alkaa syksyllä 2024. Hepokorvenkallion datakeskus on on osa Microsoftin datakeskushanketta, johon kuuluu kolme erillistä ja itsenäisesti toimivaa, toistensa kanssa synkronoituvaa keskusta. Espoon lisäksi kaksi muuta datakeskusta sijoittuvat Vihtiin ja Kirkkonummelle. Valmistuessaan datakeskusten avulla saavutetaan 400 000 tonnin vuotuinen hiilidioksidpäästöjen pysyvä vähennys. Valmistuttuaan datakeskukset kattavat päästöttömällä hukkalämmöllään noin 40 prosenttia Espoon, Kauniaisten ja Kirkkonummen noin 250 000 kaukolämmön käyttäjän lämmöntarpeesta. == Lähteet == Luokka:Microsoft Luokka:Espoon rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen tiede ja tekniikka Luokka:Suunnitteilla olevat rakennukset ja rakennelmat
Johann Christian Lobe

Johann Christian Lobe (30. toukokuuta 1797 Weimar – 27. heinäkuuta 1881 Leipzig) oli saksalainen säveltäjä sekä musiikkikirjailija ja -toimittaja.Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Lobe, Johann Christian Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 19.3.2024 Lobe oli eräiden lähteiden mukaan itseoppinut.Fliegende Blätter für Musik Retrospective Index to Music Periodicals, viitattu 19.3.2024 Muiden lähteiden mukaan hän sai huilun- ja viulunsoiton opetusta Weimarissa August Eberhard Mülleriltä. Vuonna 1808 Lobe pääsi huilistiksi Weimarin herttuan orkesteriin, jossa hän sittemmin soitti alttoviulua vuoteen 1842 saakka. Hän johti omaa musiikkikouluaan ennen muuttoaan Leipzigiin. Lobe oli Allgemeine musikalische Zeitungin päätoimittaja vuosina 1846–1848 ja toimitti Fliegende Blätter für Musik -lehteä vuosina 1855–1857. Hän oli myös Illustrirte Zeitungin musiikkitoimittaja. Lobe ystävystyi Weimarissa Johann Wolfgang von Goethen kanssa. == Sävellyksiä == === Oopperat === * Wittekind, Herzog von Sachsen (1819) * Die Flibustier (1829) * Die Fürstin von Granada, oder Der Zauberblick (1833) * Der rote Domino (1835) * König und Pächter (1844) === Muita teoksia === * kaksi sinfoniaa * alkusoittoja * konserttoja * pianokvartettoja * huilumusiikkia == Kirjat == * Compositionslehre oder umfassende Lehre von thematische Arbeit (1844) * Lehrbuch der musikalischen Composition (1850–1867, neljässä osassa; revisoinut 1884–1887 Hermann Kretzschmar) * Handbuch der Musik * Katechismus der Musik (1851) * Aus dem Leben eines Musikers (1859) * Consonanzen und Dissonanzen (1869) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: nuotteja Luokka:Saksalaiset säveltäjät Luokka:Saksalaiset oopperasäveltäjät Luokka:Saksalaiset musiikkikirjailijat Luokka:Saksalaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1797 syntyneet Luokka:Vuonna 1881 kuolleet
Rostin yrityspuisto

Rostin yrityspuisto on Vihdin Nummelaan rakenteilla oleva yritysalue. Rostin yrityspuisto sijaitsee Etelä-Nummelassa Vanhan Turuntien ja Turun moottoritien välissä. Rostin yrityspuiston alue on kooltaan 146 hehtaaria. Rostin yrityspuiston kaava tuli lainvoimaiseksi maaliskuussa 2023. Rostin yrityspuiston päätien ja poikkikatujen toteuttaminen aloitettiin vuonna 2024. Yrityspuistoon sijoittuu muun muassa Microsoftin datakeskus. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Vihdin kunnan yrityspalveluiden verkkosivusto Luokka:Vihti Luokka:Suomen teollisuusalueet
Mutsumi Inomata

Mutsumi Inomata (, , 23. joulukuuta 1960 – 10. maaliskuuta 2024) oli japanilainen animaattori ja videopelisuunnittelija, joka suunnitteli hahmoja useisiin tunnettuihin peleihin ja anime-sarjoihin. Hän suunnitteli hahmoja muun muassa Tales of- ja Tekken-pelisarjoihin, sekä Sacred Seven- ja Windaria- anime-sarjoihin. Hän oli parhaiten tunnettu Bandai Namcon Tales of -sarjasta, jossa hän aloitti vuonna 1997 Tales of Destiny -pelissä ja jatkoi hahmojen pääsuunnittelijana vuoden 2016 Tales of Berseria -peliin saakka. Hän toimi myös animaattorina ensin Ashi Productionille vuosina 1979–1982 ja myöhemmin perustamassaan Kaname Productionissa. Hän toimi myös kirjojen kuvittajana. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Profiili MobyGamesissä Luokka:Japanilaiset animaattorit Luokka:Japanilaiset videopelisuunnittelijat Luokka:Videopelitaiteilijat Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Tytön pää

Tytön pää, myös Rukous, on Wäinö Aaltosen veistos, joka sijaitsee Satalinnan sairaalan pihalla Harjavallassa. Syyskuussa 1928 valmistunut musta graniittiveistos on 45 cm korkea. Sen lahjoitti silloiselle Harjavallan parantolalle kirjailija Maila Talvio. Satakunnan sairaanhoitopiirin (nykyinen Satakunnan hyvinvointialue) lopettaessa toimintansa vuonna 2019 Satalinnassa veistos jätettiin alkuperäiselle sijalleen. == Lähteet == Luokka:Suomen patsaat ja veistokset Luokka:Harjavalta Luokka:Wäinö Aaltosen veistokset
Skantz

Skantz on pääasiassa Ruotsissa ja Suomessa esiintyvä sukunimi. Nimestä on olemassa useita variantteja mm. Skans, Skanz, Skants sekä Skantsi. Nimi on Ruotsin vallan aikainen sotilasnimi ja viittaa keskiaikaiseen linnoitteeseen, Skanssiin. == Lähteet == * Mikkonen, Pirjo: "Otti oikean sukunimen" Vuosina 1850–1921 otettujen sukunimien taustat. 2013. * Sukunimi-info tuomas.salste.net. Viitattu 19.3.2024. * Sukunimihaku Digi- ja väestötietovirasto. Viitattu 19.3.2024. * Sukunimihaku Skatteverket väestörekisteröinti. Viitattu 19.3.2024. Luokka:Sukunimet
Koivissillan yritysalue

Koivissillan yritysalue on Vihdin kirkonkylässä sijaitseva yritysalue. Alue sijaitsee kakkostien ja Nummelantien liittymän tuntumassa. Yritysalueelle saa sijoittaa teollisuusrakennuksia sekä liike- ja toimistorakennuksia. Yritysalueen koko on 22 000 kerrosneliömetriä. Koivissillan yritystonttien pinta-alat ovat 2 400–5 750 neliömetriä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Vihdin kunnan yrityspalveluiden verkkosivusto Luokka:Vihti Luokka:Suomen teollisuusalueet
Veikkoinkorven teollisuusalue

Veikkoinkorven teollisuusalue on Vihdin Nummelassa sijaitseva teollisuus. Alue sijaitsee Valtatie 2:n ja Valtatie 25:n kulmauksessa. Veikkoinkorven teollisuusalueella toimii noin 200 yritystä. Yritysalue on rakennettu suurelta osin aikaisemmin Veikkolan kartanon omistuksessa olleille alueille. Veikkoinkorven teollisuusalue sijoittuu Nummelanharjun vedenotolle tärkeäksi luokitetulle 1-luokan pohjavesialueelle. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Veikkoinkorven teollisuusalueen verkkosivusto * Vihdin kunnan yrityspalveluiden verkkosivusto Luokka:Vihti Luokka:Suomen teollisuusalueet
Tupolev Tu-141

Tupolev Tu-141 Striž () on neuvostoliittolainen miehittämätön tiedustelukone, nykytermein drooni. Laite lensi ensimmäisen kerran 1974, ja se otettiin sarjavalmistukseen 1979 Harkovan lentokonetehtaalla. Neuvostoliitossa valmistettiin 152 konetta, jotka sijoitettiin pääasiassa länsirajalle. Se on 14 metriä pitkä ja käyttää Tumanski KR-17A -suihkumoottoria. Sen nopeus on yli 1 000 km/h. Tiedustelua varten on PA-4-panoraamakamera ja alaspäin suunnattu kamera A-86-P. Kuvaaminen tapahtuu filmille, joka poistetaan paluun jälkeen ja kehitetään. Laskeutuminen tapahtuu laskuvarjolla ja hidastavilla raketeilla. Laitteessa on mahdollisesti tutka ja infrapunasensorit. Suunnistus tapahtuu inertianavigoinnilla.https://www.talouselama.fi/uutiset/te/5e7c899b-572c-47b1-afbb-d3883f373389?ref=ampparit:b602 Ukraina on käyttänyt drooneja Ukrainan sodan aikana. 10. maaliskuuta 2022 iltayhdentoista jälkeen Ukrainan laukaisema Tu-141 putosi Kroatiaan Zagrebiin yliopiston kampukselle.https://n1info.hr/vijesti/izvucen-dio-olupine- letjelice-koja-je-pala-u-zagrebu/ https://www.index.hr/vijesti/clanak/strucnjak-u-zagrebu-se-srusila-bespilotna- letjelica-tu141-doletjela-je-iz-ukrajine/2346383.aspx Modernisoituja Tu-141-drooneja on käytetty iskuissa Venäjälle. Vuonna 2023 Ukrainan puolustustiedustelu ilmoitti käyttäneensä drooneja venäläisiä Tu-95-pommikoneita vahinoittaneessa iskussa Saratov-Engelsin lentotukikohtaan. ==Lähteet== * https://medium.com/war-is-boring/ukraine-resurrects-soviet-era- super-drones-3403f80c51ba * https://www.kommersant.ru/doc/5252539 ===Viitteet=== Luokka:Miehittämättömät ilma-alukset Luokka:Ukrainan asevoimat
Marja Honkonen

Marja Honkonen on suomalainen toimittaja. Hän on Journalisti-lehden päätoimittaja maaliskuusta 2024 alkaen. Hän on ollut lehden toimittaja vuodesta 2014 alkaen ja toiminut myös päätoimittajan sijaisena ja vt. toimitussihteerinä. Hän vastaa myös Journalistiliiton viestinnän johtamisesta. Aiemmin hän toimi Jyväskylän Ylioppilaslehden päätoimittajana 2008–2011 ja sen jälkeen vihreiden viestintäsuunnittelijana.Honkosen kausi Jylkkärissä päättyy, Yle.fi, uutiset 21.1.2011, päivitetty 24.1.2011. Viitattu 19.3.2024 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Manu Haapalainen, ”Keskeinen rakentavan mediakritiikin foorumi” Marja Honkonen on Journalistin uusi päätoimittaja Journalisti.fi 19.3.2024 * Marja Honkonen, Framing Climate Politics, Pro gradu Tampereen yliopisto 2009 Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Jamaikanmustaturpiaali

Jamaikanmustaturpiaali (Nesopsar nigerrimus) on turpiaaleihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan uhanalaisena Jamaikalla. == Koko ja ulkonäkö == Jamaikanmustaturpiaali kasvaa 18–23 cm pitkäksi ja koiras on naarasta suurempi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Lajin höyhenpuku on kokonaan musta ja erityisesti päässä ja selässä on sininen kiilto. Jamaikanmustaturpiaalin nokka on pitkähkö ja kapea. ==Levinneisyys ja elintavat== Jamaikanmustaturpiaalia tavataan hajanaisesti Jamaikalla. Lajin elinympäristöä ovat kalkkikivimaiden sademetsät ja se suosii koskemattomia metsiä. Sen ravintoa ovat hyönteiset, etanat, pienet sammakot ja liskot. Satunnaisesti jamaikanmustaturpiaali syö myös hedelmiä. Linnun pesimäkausi on touko-kesäkuussa. Kuppimainen pesä rakennetaan puuhun ja naaras munii kaksi munaa. Jamaikanmustaturpiaali luokitellaan erittäin uhanalaiseksi, ja kannan kooksi arvioidaan 2 500–10 000 yksilöä. Kantaa uhkaa elinympäristön häviäminen hakkuiden ja kaivostoiminnan vuoksi. == Lähteet == Luokka:Turpiaalit Luokka:Uhanalaiset linnut
Keith Allan (kielitieteilijä)

Keith Allan (s. 1943) on brittiläis-australialainen kielitieteilijä.Allan, Keith National Library of Australia, viitattu 19.3.2024 Allan, Keith Writers Directory 2005, viitattu 19.3.2024 Allan väitteli filosofian tohtoriksi Edinburghin yliopistosta. Hän aloitti työskentelyn Monashin yliopiston kielitieteen professorina vuonna 1978. Allan on toiminut Australian Journal of Linguisticsin päätoimittajana ja kuulunut myös muiden lehtien toimituskuntiin. Hän on yksi Centenary Medalin saajista ja kuuluu Australian Academy of the Humanitiesiin.Keith Allan International Journal of Language Studies, viitattu 19.3.2024 == Kirjoja == * Linguistic Meaning (1986) * Euphemism and Dysphemism: Language Used as Shield and Weapon (Kate Burridgen kanssa, 1991) * Natural Language Semantics (2001) * Forbidden Words: Taboo and the Censoring of Language (Kate Burridgen kanssa, 2006) * Concise Encyclopaedia of Semantics (2009) * The Western Classical Tradition in Linguistics: Second Expanded Edition (2010) * The English Language and Linguistics Companion (Julie Bradshaw'n ja muiden kanssa, 2010) * The Cambridge Handbook of Pragmatics (Katarzyna Jaszczoltin kanssa, 2012) * Salience and Defaults in Utterance Processing (Katarzyna Jaszczoltin kanssa, 2012) * The Oxford Handbook of the History of Linguistics (2012) == Lähteet == Luokka:Australialaiset tieteilijät Luokka:Brittiläiset kielitieteilijät Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Keith Allan

Keith Allan on seuraavien henkilöiden nimi: * Keith Allan (s. 1943), brittiläis-australialainen kielitieteilijä * Keith Allan (s. 1969), yhdysvaltalainen näyttelijä.
Kamppailuistunto

Kamppailuistunto (, ’moittimiskokous’) oli Mao Zedongin Kiinassa julkinen häpeärangaistus, joka kohdistettiin ”luokkavihollisina” pidettyihin henkilöihin. Tällainen henkilö yleensä joutui olemaan pitkiä aikoja polvillaan samaan aikaan, kun häntä häpäistiin, pahoinpideltiin ja lopuksi pakotettiin tunnustamaan rikoksensa. Uhreilla saattoi olla väitetystä rikoksesta kertova kyltti roikkumassa kaulassa ja heidän oletettiin harjoittavan itsekritiikkiä heihin kohdistetuista syytöksistä. Punakaartit saattoivat kiduttaa uhreja raa'asti tunnustuksien saamiseksi. Kamppailuistunto saatettiin järjestää esimerkiksi häpäistävän työpaikalla ja häpäisijät olivat vertaisia tai alaisia. Näin ollen koulussa saatettiin järjestää kampppailuistunto, jonka kohteena oli opettaja ja oppilaat saivat esittää tästä syytöksiä. Konseptilla myös kannustettiin siihen, että ilmiannettaisiin ystäviä, puolisoita tai omia vanhempiaan. Käytäntö nousi merkittäväksi kulttuurivallankumouksen aikana. Alun perin kamppailuistunto perustui Neuvostoliiton marxismi-leninismistä omaksuttuun ”itsekritiikin” käsitteeseen. Kamppailuistunnot eivät aluksi sopineet kiinalaisen kulttuurin vaatimukseen ”kasvojen säilyttämisestä”, mutta kamppailuistunnoista tuli silti myöhemmin suosittuja jo 1930-luvulla. Kamppailuistunnoista luovuttiin vuonna 1978, kun Deng Xiaoping otti vallan. == Lähteet == Luokka:Kulttuurivallankumous Luokka:Poliittinen sorto Kiinassa
Ensimmäinen naula

Ensimmäinen naula on Jukka M. Heikkilän vuonna 2024 ilmestynyt historiallinen romaani, joka sijoittuu antiikin ajan Roomaan. Ensimmäinen naula on historiallinen romaani, joka dramatisoi Rooman tasavallan synnyn antiikin historiankirjoittajien tradition mukaisesti. Kirjan päähenkilö on Marcus Horatius Pulvillus, tasavallan ensimmäisen vuoden preetori. Sivuhenkilöitä ovat muun muassa Brutus ja Valerius Poplicola. Tapahtumat sijoittuvat vuosiin 509–508 eKr. == Lähteet == Luokka:Historialliset romaanit Luokka:Suomalaiset romaanit Luokka:Vuoden 2024 kirjat
Kolmikätisen Jumalanäidin kirkko (Tallinna)

Kolmikätisen Jumalanäidin kirkko on Ukrainan kreikkalaiskatolisen kirkon kirkkorakenus Tallinnan vanhassakaupungissa. Pienikokoinen kirkko sijaitsee keskiaikaisessa rakennuksessa Tallinnan kaupunginmuurin ääressä. Samassa yhteydessä myös pieni kirkkotaide- ja käsityömuseo.Ukrainan Kreikkalais- katolinen Kolmikätisen Jumalanäidin kirkko Tallinnassa Teeliste kirikud.ekn.ee ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Kirkon virallinen nettisivu Luokka:Viron kivikirkot Luokka:Tallinnan kirkot Luokka:Ukrainan kreikkalaiskatolinen kirkko Luokka:Ukrainalaisten diaspora
Matti Kytömäki

Matti Kytömäki (s. 3. syyskuuta 1986 Vähäkyrö) on suomalainen pesäpalloilija. Kytömäki edusti koko uransa Superpesiksessä Koskenkorvan Urheilijoita. Kytömäki saavutti yhden SM-pronssin kaudella 2007. Hänen kasvattajaseuransa on Vähänkyrön Viesti. https://www.pesis.fi/wp-content/uploads/2021/01/Kytömäki- Matti.xlsx Hän pelasi ulkokentällä kakkosvahtina. https://www.pesistulokset.fi/ottelut/18146#lineup Kytömäki pelasi 38 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän toi kolme juoksua ja keräsi 30 kärkilyöntipistettä. Kytömäki pelasi neljä Superpesiksen alemman loppusarjan ottelua. Näissä otteluissa hän keräsi kymmenen kärkilyöntipistettä. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Viinintuotanto Ukrainassa

Viinintuotanto on yksi Ukrainan maatalouden osa-alue, joka on perinteisesti ollut pieni. Maan ilmasto ja hedelmällinen maaperä sopivat kuitenkin monien eri rypälelajikkeiden viljelyyn etenkin Etelä-Ukrainassa Mustanmeren läheisyydessä ja Taka-Karpatiassa. == Historia == Varhaisimmat jäänteet Ukrainassa kasvatetuista viiniköynnöksistä ovat 800-luvulta eaa. Muinaiset kreikkalaiset tuottivat viinejä Krimin niemimaalla ja Mustanmeren alueella jo 700-luvulla eaa. Taka-Karpatian seudulta on löydetty rypäleiden leikkaamiseen käytettyjä veitsiä 300-luvulta eaa. Joidenkin historioitsijoiden mukaan viinikulttuuri saattoi Ukrainassa alkaa jo Tripoljen kulttuurin aikaan (5 000–3 000 eaa.). Tuon kulttuurin jäännöksiin liittyy paljon keramiikkaa, ja jo 7 000 vuotta vanhoista saviruukuista on löydetty viinirypäleiden siemeniä. Muun Euroopan tavoin munkeilla oli keskeinen rooli viinintuotannossa keskiajalla. Krimin sodan jälkeen venäläinen ruhtinas Lev Golitsyn alkoi viljelemään viiniä nykyisen Ukrainan alueella. Hän oli tutustunut kuohuviinin valmistukseen opiskellessaan Pariisissa. Golitsynia pidetään Venäjän kuohuviinin isänä. Neuvostoaikoina viiniviljelmät kollektivisoitiin siinä missä muukin maatalous ja viinin tuotannosta tuli entistä teollisempaa: tavoitteena oli tuottaa määrällisesti enemmän viiniä kuin tuottaa kallista ja laadukasta viiniä. Kotimaan markkinoilla juotiin enimmäkseen väkeviä viinejä ja jälkiruokaviinejä. Vuosina 1985–1987 ukrainalaisista viinitiloista katosi 80 %, kun Gorbatšov käynnisti alkoholin vastaisen kampanjan. Venäjän miehitettyä Krimin niemimaan vuonna 2014 merkittävä osa - noin 17 000 hehtaaria- Ukrainan viinintuotantoalueista siirtyi miehitysalueisiin. Miehitysalueisiin siirtyi muun muassa Massandran historiallinen viinitila. Venäjän hyökättyä Ukrainaan vuonna 2022 osa Ukrainan perinteisistä viininviljelyalueista, kuten Hersonin alue, muuttui rintamaksi. Viinintuotanto on kuitenkin jatkunut olosuhteiden salliessa. == Viinialueita ja rypälelajikkeita == Viinin päätuotantoalueet sijoittuvat Taka-Karpatiaan ja Ukrainan Mustanmeren läheisiin eteläosiin eli Krimille sekä H’ersonin, Mykolajivin ja Odessan alueille. Jonkin verran kokeellista viinintuotantoa tehdään myös Lvivissä, Kiovassa ja Ternopilissä. Ukrainassa kasvatetaan useita yleisiä rypälelajikkeita Cabernet Sauvignon, Merlot, Chardonnay ja Riesling. Näiden lisäksi paikallisia erikoisuuksia ovat Telti Kuruk, Odesa Black ja Sukholimansky. == Katso myös == * Hedelmäviini * Chateau Chizay == Lähteet == Luokka:Ukrainan maatalous Ukrainassa
Markansaari

Markansaari on Pirkanmaan Ikaalisissa Kyrösjärvessä oleva saari. == Maantietoa == Metsäinen saari on 630 metriä pitkä, 230 metriä leveä, ja sen pinta-ala on hieman yli 10,1 hehtaaria. Se sijaitsee Kyrösjärven kaakkoispuoliskossa Ikaalisten keskustaajaman edustalla järvenselällä. Sen lähellä sijaitsee tätä suuremman kokoinen saari Taivalsaaret, joka nimestään huolimatta on nykyisin yksi suuri saari. Markansaaren ympärillä samalla alle kolmimetrisellä matalikolla sijaitsee neljä pientä saarta sekä lukuisia luotoja ja kiviä. Itäpuolisia saaria ovat Viisikymmenpenninen, jossa on kaksi rakennusta, Kaksikymmenviisipenninen ja Penni. Länsipuolisella pikkusaarella ei ole Karttapaikassa karttanimeä. Markansaaren keskiosassa sijaitsee laaja mäki, joka kohoaa 97 metrin korkeuteen eli huippu nousee yli 14 metrin korkeuteen vedenpinnasta. Saaren pohjoiskärjessä sijaitsee vapaa-ajan asunto. == Virkistysarvoja == Saarella sijaitsee kalastajien käyttämä nuotiopaikka. Saaressa sijaitsee myös paikallisen saunaseuran rakentama telttasauna, jonka paikka on Ikaalisten kaupungin omistamalla maalla. Markansaari on hyvä retkeily- ja telttailupaikka. Kesäisin Markansaarella on myös kaksi laituria sekä pieni uimaranta. Lisäksi saaresta löytyy ulkohuussi. == Historiaa == Saaren eteläpäässä on Museoviraston tiedoissakin mainittu 13–15 metriä leveä kivistä ladottu kivikehä, jonka kehä on noin metrin leveä. Sen lähellä saattaa olla toinenkin kivilatomus, joka olisi kuitenkin hajotettu. Kivirakenteita ei ole tutkittu, mutta paikalliset ovat liittäneet ne Kyrösjärven kautta kulkeneeseen erä- ja kauppareittiin. == Huomautukset == == Lähteet == Luokka:Ikaalisten luonto Luokka:Suomen sisävesien saaret
Otto Klauwell

Otto Adolf Klauwell (7. huhtikuuta 1851 Langensalza – 11. toukokuuta 1917 Köln) oli saksalainen säveltäjä ja musiikintutkija.Klauwell, Otto (Adolf) Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 19.3.2024 Klauwell opiskeli Leipzigissä Carl Reinecken ja Richterin johdolla. Hän väitteli Leipzigin yliopistosta filosofian tohtoriksi vuonna 1874 väitöskirjallaan Die historische Entwicklung des musikalische Canons. Klauwell työskenteli Kölnissä konservatorion opettajana vuodesta 1875 ja varajohtajana vuodesta 1905. Hän julkaisi lukuisia kirjoja musiikin aiheista. Klauwellin sävellystuotannon joukossa ovat oopperat Das Mädchen vom See (1889) ja Die heimlichen Richter (1902). Hän sävelsi myös alkusoittoja, kamarimusiikkia, pianokappaleita ja lauluja. == Kirjoja == * Musikalische Gesichtspunkte (1882; toinen painos 1892 nimellä Musikalische Bekenntnisse) * Der Vortrag in der Musik (1883, käännetty englanniksi 1890) * Die Formen der Instrumentalmusik (1894) * Geschichte der Sonate (1899) * Ludwig van Beethoven und die Variationenform (1901) * Theodor Gouvy (1902) * Studien und Erinnerungen (1906) * Geschichte der Programm-Musik (1910) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: nuotteja Luokka:Saksalaiset säveltäjät Luokka:Saksalaiset oopperasäveltäjät Luokka:Saksalaiset musiikkitieteilijät Luokka:Vuonna 1851 syntyneet Luokka:Vuonna 1917 kuolleet
Frederick Brown

Frederick Brown (1851 - 1941) oli englantilainen taidemaalari sekä taideopettaja. Hän perusti vuonna 1886 New English Art Clubin, jonka jäsenet olivat Pariisissa koulutettuja taidemaalareita ja omasta mielestään jääneet syrjään Ison-Britannian taidemaailmassa. http://www.npg.org.uk/collections/search/person/mp00592/frederick-brown https://artuk.org/discover/artists/brown-frederick-18511941 Brown opiskeli ensin South Kensington Schoolissa ja sen jälkeen Pariisissa Académie Julianissa vuodet 1883-1884. http://www.artbiogs.co.uk/1/artists/brown- frederick http://www.npg.org.uk/collections/search/person/mp00592/frederick- brown Kotimaahansa palattuaan Brown ryhtyi uudistamaan kotimaansa taideopetusta, jota hän piti vanhakantaisena. Toimittuaan opettajana Westminster School of Artissa, hänet nimitettiin Slade School of Artin professoriksi vuonna 1892. Ajanjaksoa pidetään nykyään koulun parhaana aikana. Opettajana hän panosti opiskelijoiden oman, yksilöllisen tyylin löytymiseen ja kehittämiseen. Hänen oppilaistaan mainittakoon Ethel Walker ja Henry Tonks http://artuk.org/discover/artists/brown-frederick-18511941 http://web.archive.org/web/20150402153823/http://www.glbtq.com/arts/walker_e.html Professorina ollessaan Brown käytti kaikki suhteensa taidemaailmassa saadakseen oppilaiden töitä julkisuuteen. Professorin virasta hän jäi eläkkeelle vuonna 1917 ja nimitti seuraajakseen Tonksin. https://artuk.org/discover/artists/brown-frederick-18511941 Brown oli myös taidekeräilijä. Hän keräili aikalaistaiteilijoiden ja oppilaidensa töitä. Hänen omia töitään on Tate-gallerian kokoelmissa. http://artuk.org/discover/artists/brown-frederick-18511941 == Viitteet == Luokka: Englantilaiset taidemaalarit Luokka: Vuonna 1851 syntyneet Luokka: Vuonna 1941 kuolleet
Junantuoma

Junantuoma on Aki Tykin 19. helmikuuta 2024 julkaistu ensimmäinen sooloalbumi. Albumin ensisingle ”Satulinna, Satumaa” nousi Suomen virallisen radiosoittolistan 55. sijalle ja toisena julkaistu ”Junantuomat” 40. sijalle. Kolmantena singlenä julkaistiin ”Onnekkaimmat”. == Kappaleet == == Tekijät == === Esiintyjät === * Aki Tykki – laulu * Laura Airola – viulu (1–3, 6, 7) * Riikka Lampinen – sello (1–3, 6, 7) * Olli Krogerus – rummut (1–3, 5) * Timo Kämäräinen – kitara (1–7, 9–11) * Maija Linkola – viulu (3, 6, 7) * Severi Salminen – viulu (3, 6, 7) * Janne Haavisto – rummut (4, 6, 7, 9, 10) * Sofiia Yakovyshyna – laulu (8) === Tuotanto === * Jonas Olsson – tuotanto (1–4) * Matias Koskimies – äänityssuunnittelu; tuotanto (5–11), miksaussuunnittelu (8, 11) * Jesse Vainio – miksaussuunnittelu (1–7, 9, 10) * Svante Forsbäck – masterointi == Lähteet == Luokka:Suomalaiset albumit Luokka:Vuoden 2024 esikoisalbumit
Mika Kallio (pesäpalloilija)

Mika Kallio (s. 10. tammikuuta 1977 Pattijoki) on suomalainen pesäpalloilija. Kallio edusti urallaan Superpesiksessä Pattijoen Urheilijoita, Kankaanpään Mailaa ja Kiteen Palloa. Kallio saavutti yhden SM-hopean kaudella 2002 ja yhden SM-pronssin kaudella 2001. https://www.pesis.fi/wp- content/uploads/2021/01/Kallio-Mika.xlsx Hän pelasi ulkokentällä siepparina. https://www.pesistulokset.fi/ottelut/4669#lineup Kallio pelasi 179 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi viisi kunnaria ja 18 tavallista juoksua, toi 202 juoksua ja keräsi 677 kärkilyöntipistettä. Kallio pelasi 24 Superpesiksen ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä otteluissa hän toi 24 juoksua ja keräsi 96 kärkilyöntipistettä. Kallio pelasi kahdeksan Superpesiksen alemman loppusarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi kaksi tavallista juoksua, toi kuusi juoksua ja keräsi 36 kärkilyöntipistettä. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Miesbach

Miesbach on kaupunki Baijerin osavaltiossa Saksassa. == Maantiede == Miesbach sijaitsee ylänkömaalla Schlierach-joen laaksossa Baijerin eteläisimmässä osassa noin 40 kilometriä Münchenistä eteläkaakkoon. == Historia == Miesbach mainitaan asiakirjassa ensi kerran vuonna 1114. Seuraavana vuosisatana paikkakunta sai markkinaoikeudet. Keskiaikana Miesbachia hallinnut Waldeckerin suku menetti valtansa Maxlrainin aatelissuvulle, joka yritti edistää reformaatiota alueella. Herttua Wilhelm V pakotti Miesbachin alueen takaisin katoliseen uskoon 1580-luvulla. 1600-luvun lopulla Miesbachista tuli pyhiinvaellusten kohde, vaihetta kesti noin sata vuotta. 1800-luvulla Miesbach oli edelleen maatalousvaltainen, vaikka sieltä kokeiltiin onnistuneesti sähkönsiirtoa Müncheniin 57-kilometrisellä linjalla. 1900-luvun suursodissa Miesbachissa toimi varuskunta. Vuonna 1918 sille annettiin kaupunkioikeudet. Miesbach säilyi vähin vahingoin toisesta maailmansodasta antautumalla yhdysvaltaisille sotilaille toukokuussa 1945. Vuonna 1978 Miesbachiin liitettiin maalaiskunnat Hausham, Niklasreuth, Parsberg ja Wies. Miesbachin merkittävä nähtävyys on vanhakaupunki kokonaisuudessaan. Siellä sijaitsee muun muassa kirkko Mariä Himmelfahrt, joka edustaa klassismin arkkitehtuuria. == Talous ja liikenne == Miesbachin talous painottuu valmistavaan teollisuuteen ja maatalouteen. Kaupungissa on lääketeollisuutta ja ilmailualan yrityksiä. Miesbachin pohjoispuolitse kulkee moottoritie BAB 8, joka on yhdistetty kaupungin katuverkkoon maantiellä 472. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Miesbach, Baijeri, Saksa — Sunrise, Sunset and Daylength Luokka:Baijerin kunnat Luokka:Saksan kaupungit Luokka:Ylä-Baijeri
Spremberg

Spremberg on kaupunki Brandenburgin osavaltiossa Saksassa. Se koostuu Sprembergin kantakaupungista ja aiemmin itsenäisistä maalaiskunnista, jotka liitettiin siihen Saksojen yhdistymisen jälkeen. Sprembergin vanhakaupunki on rakennettu Spree-joen saarelle. == Maantiede == Spremberg sijaitsee Brandenburgin kaakkoiskolkassa noin 125 kilometriä Berliinistä kaakkoon. Kaupungin halki virtaa Spree-joki, joka laajenee tekojärveksi kaupungin pohjoisosassa. Spremberg oli Saksan keisarikunnan maantieteellinen keskipiste vuodesta 1871 ensimmäiseen maailmansotaan. == Historia == Sprembergin historiallisia dokumentteja tuhoutui kaikkiaan seitsemässä kaupunginpalossa vuosina 1429–1705. Arkeologisten löytöjen perusteella alueella on ollut jatkuvaa asutusta jo tuhansia vuosia. Ensimmäinen tunnettu asiakirjamaininta Sprembergista on vuodelta 1301 muodossa "oppidum et castrum Sprewenberch". Vuonna 1406 nimi oli lyhentynyt nykyiseen muotoonsa. Bautzenin ja Cottbusin välisellä matkalla oli käytännöllisintä ylittää Spree Sprembergin kohdalla, sillä ainoat joen ylittäneet sillat sijaitsivat siellä. Edullinen sijainti edisti talouskasvua. Sprembergin tekstiiliteolliset juuret yltävät 1500-luvulle, jolloin alueelle muutti alan käsityöläisiä. Vuosina 1880–1943 kaupungissa toimi tekstiilialan oppilaitos Preußische Fachschule für Textilindustrie. Sprembergin vanhakaupunki sijaitsee saarella, jota Spree erottaa mantereesta. Se on yhdistetty muuhun kaupunkiin lukuisin silloin. Sprembergin vanhin rakennus on Schloss Spremberg, jonka historia alkaa 1000-luvulta. == Talous ja liikenne == Sprembergin elinkeinoja ovat muun muassa kaivostoiminta, metallinjalostus, energiateollisuus ja muoviteollisuus. Lähimmät moottoritiet ovat kaupungin pohjoispuolitse kulkeva BAB 15 ja länsipuolitse kulkeva BAB 13. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Spremberg, Brandenburg, Saksa — Sunrise, Sunset and Daylength Luokka:Saksan kaupungit Luokka:Brandenburgin kunnat
Jonathan McDowell

Jonathan Christopher McDowell on astronomi ja astrofyysikko. Hän työskentelee Harvard–Smithsonian Center for Astrophysics:ssä ja kuuluu Chandra- avaruusteleskoopin työryhmään. McDowell on tehnyt vuodesta 1989 alkaen Jonathan's Space Report -nimistä uutiskirjettä ja sittemmin myös nettisivua. Asteroidivyöhykkeen asteroidi 4589 McDowell nimettiin hänen mukaan vuonna 1993. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Jonathan's Space Report Luokka:Tähtitieteilijät Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hakojärvi (Hyrynsalmi)

Iso Hakojärvi ja Pieni Hakojärvi sijaitsevat noin 20 kilometriä Hyrynsalmen keskustasta itään Kainuun maakunnassa. Niiden pinta-ala on 2,8 neliökilometriä. Etäisyys Kajaanista on 76 kilometriä koilliseen. == Maantiede == Pieni Hakojärvi sijaitsee Ison Hakojärven pohjoispuolella. Altaita erottaa Pirttiniemi ja yhdistää Hakosalmi, jonka kapein kohta on noin 120 metriä. Järven pohjoisin alue on Matolahti. Hakojärvien syvin alue sijaitsee Pienen Hakojärven eteläosassa, jossa on myös järven syvin piste, noin 17 metriä. Ison Hakojärven ja Pienen Hakojärven laajin saari on Ison Hakojärven keskellä sijaitseva noin hehtaarin kokoinen Hakosaari. Pienen Hakojärven keskivaiheilla sijaitsee Selkäsaari-niminen pienten saarien ja luotojen rykelmä. Suot ja metsät reunustavat Hakojärviä. Järvien tulouoma on koillisesta Mutkansuon halki virtaava Kaihlasjoki, joka laskee Kaihlaseen (185,3 metriä mpy), josta alavirta jatkuu Pienen Hakojärven koillisrantaan Ala-Kaihlasjokea pitkin. Hakojärvien luusua sijaitsee Ison Hakojärven luoteiskolkassa, jossa vedet laskevat Hakokoskea Hakojokeen ja päätyvät Ylä-Tervajärveen (170,6 metriä mpy). Ison Hakojärven ja Pienen Hakojärven vesitilavuus on 9 908 000 kuutiometriä. Iso Hakojärvi ja Pieni Hakojärvi (59.753.1.001) kuuluu Hakojärvien valuma-alueeseen (59.753), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Tervajoen valuma-alue (59.75) ja ensimmäinen on Luvanjoen valuma-alue (59.7). Hakojärvien valuma-alueeseen kuuluu kolmetoista vähintään hehtaarin laajuista vakavettä. Iso Hakojärvi ja Pieni Hakojärvi on niistä selkeästi laajin. Seuraavaksi laajimmat ovat Matala- Kokko, Syvä-Kokko ja Kaihlanen. == Lähteet == Luokka:Hyrynsalmen järvet Luokka:Luvanjoen valuma-alue