EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Torsten Nygård

Torsten (Totti) Bruno Sanfrid Nygård (6. lokakuuta 1919 Kokkola – 10. joulukuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti, joka tuli tunnetuksi myös taiteilijana ja kuvittajana ja julkaisi teokset sota-ajan teksteistään, piirroksistaan ja akvarelleistaan. ==Henkilöhistoria== Nygård valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1949 ja työskenteli Hilding Ekelundin toimistossa 1948–1954 ja Woldemar Baeckmanin toimistossa 1955–1959, mutta loi varsinaisesti ammattiuransa Helsingin kaupungin asemakaava- arkkitehtina. Taiteellisesti lahjakas, hyvä piirtäjä Nygård julkaisi töitään kahdessa teoksessa, joista toinen perustui sota-ajan kirjeisiin, muistiinpanoihin, maalauksiin ja piirustuksiin. Myös kolmas postuumisti ilmestynyt teos sisälsi vastaavia sota-ajan töitä häneltä ja rintamatoveri Erik Kråkströmiltä. Musiikillisestikin lahjakas Nygård soitti muun muassa luuttua ja harrasti laulua.(Viitattu 3.8.2019) Torsten Nygårdin vanhemmat olivat Otto Sanfrid Leandersson Nygård ja Fanny Alina Karlsdotter Qvarnström ja puoliso vuodesta 1943 Heidie Ingeborg Jakobsson.MyHeritage: Torsten Nygård (Viitattu 3.8.2019) ==Julkaisuja== * Östra Nyland: hamnar och leder för fritidsbåtar: om fritidslivet till sjöss: en inventering och analys, 1974 * Antecknat 1941–1944, 1985, suom. Kalle Salo, Päiväkirja Itä-Karjalasta 1941–1944: akvarelleja, piirroksia, valokuvia ja kenttäpostikirjeitä Aunuksen kannakselta 1941–1944 * Poterossa piirrettyä 1939–1944 = Korsu-skisser 1939–1944, 2000, Torsten Nygård, Erik Kråkström, toim. Markku Nieminen, ruots. Anna Paulina Eklöf == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Kauhu purkautui siveltimellä ja kynällä, Raija Forsström, HS 15.6.2000 (Tilaajille, Viitattu 3.8.2019) Luokka: Suomalaiset arkkitehdit Luokka: Suomalaiset virkamiehet Luokka: Suomenruotsalaiset kirjailijat Luokka: Suomalaiset kuvittajat Luokka: Vuonna 1919 syntyneet Luokka: Vuonna 1992 kuolleet
Aalto Media Lab

Aalto Media Lab on transdisiplinaarinen laboratorio ja studio, jossa tutkitaan digitaalista designia ja sen vaikutuksia kulttuurille ja yhteiskunnalle. Laboratorio on osa Aalto-yliopiston Taiteiden ja suunnittelun korkeakoulun taiteen ja median laitosta. Media Lab toimii alustana maisteri ja tohtoriopinnoille sekä tutkimukselle, jossa perehdytään digitaalisen median ja kulttuurin suunnitteluun, vuorovaikutussuunnittelun, uusmedia muotoiluun, taiteeseen ja teknologiaan sekä näiden vaikutuksiin yhteiskuntaan. Laboratorio on osallistunut useisiin digitaalista teknologiaa, taidetta, muotoilua, mediaa ja kulttuuria käsitteleviin kansainvälisiin tutkimus-, design- ja tuotekehitysprojekteihin ja johtaa niitä. Media Lab perustettiin vuonna 1993 osaksi taideteollista korkeakoulua. Ensimmäiset maisteriopiskelijat aloittivat 1994, ja ensimmäinen tutkimusryhmä perustettiin vuonna 1996. Media Labin juuret ovat Skandinaavisen mediataiteen, demoskenen, pelisuunnittelun, hakkerikulttuurin, ja osallistavan suunnittelun yhteisöissä. Perustamisestaan lähtien Media Lab on ollut olennainen osa digitaalisen kulttuurin kenttää Helsingissä. Media Labin, vuodesta 1995 pidetyn demopäivän yhteydessä, vuonna 2025 Media Lab juhli 30-vuotista olemassaoloaan näyttelyllä, jossa oli esillä sekä upouusia teoksia sekä vanhoja klassikoita vuosien varrelta. == Lähteet == *
Carlos Baldomir

Carlos Manuel ”Tata” Baldomir (s. 19. helmikuuta 1971 Santa Fe, Santa Fe, Argentiina) on uransa jo lopettanut argentiinalainen nyrkkeilijä. Hän oli lyhyen ajan välisarjan maailmanmestaruuden haltija vuonna 2006, kun hän voitti Zab Judahin.Käytti seksuaalisesti hyväksi seitsemänvuotiasta tytärtään – nyrkkeilyn maailmanmestari tuomittiin 18 vuodeksi vankeuteen Vuonna 2019 Baldomir tuomittiin 18 vuodeksi vankilaan tyttärensä hyväksikäytöstä. ==Lähteet== Luokka:Argentiinalaiset nyrkkeilijät Luokka:Seksuaalirikoksista tuomitut henkilöt Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Peter Ludwig von der Pahlen

Peter Ludwig von der Pahlen (; J:16. heinäkuuta (G: 28. heinäkuuta) 1745 Palmse, Vironmaa, Venäjän keisarikunta – J:13. helmikuuta (G: 25. helmikuuta) 1826 Jelgava, Latvia, Venäjän keisarikunta) oli baltiansaksalainen kreivi ja tuomari, joka toimi Venäjän ulkoministerinä ja lähettiläänä Tukholmassa sekä Baltian kenraalikuvernöörinä. Peter Ludwig von der Pahlen isänsä oli Arend Diedrich von der Pahlen. Von der Pahlen oli Kuurinmaan kuvernöörinä vuosina 1795–1797. Hänet ylennettiin 1798 kenraaliksi. Seuraavana vuonna Venäjän keisari Paavali I korotti hänet ja kaikki hänen jälkeläisensä kreiviluokkaan. Tämän jälkeen von der Pahlen toimi Pietarin sotilaskuvernöörinä vuosina 1798–1801. Vuodesta 1800 hän toimi lisäksi Venäjän ulkoasiainkollegion presidenttinä sekä Vironmaan, Liivinmaan, Kuurinmaan, Inkerinmaan ja Viipurin kenraalikuvernöörinä. Hän johti vuonna 1801 Paavali I:tä vastaan solmittua salaliittoa, ja hänellä oli keskeinen osuus keisari Paavalin murhassa. Von der Pahlen asui Latviassa Kaucminden kartanossa. Kreivi ja diplomaatti Peter von der Pahlen oli hänen poikansa. == Kuvagalleria == Tiedosto:Saulaine (Kautsminde) palace - ainars brūvelis - Panoramio.jpg|Von der Pahlenin omistama Kaucminden kartano. Tiedosto:RU COA Pahlen 4-10.png|Von der Pahlenin kreivillinen sukuvaakuna. Tiedosto:Ylia Pahlen.jpg|Peterin aviopuoliso, Kreivitär Juliana Ivanovna Pahlen os. Shepping (1751-1814) == Lähteet == === Aiheesta muualla === *https://rusmir.media/2017/07/05/palen Ludvig von der pahlen, Viitattu 28.5.2020 *Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften 1930, sivu 185. Viitattu 3.8.2019 *Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften 1930, sivu 620 Viitattu 3.8.2019 Luokka:Venäläiset aateliset Luokka:Venäläiset kenraalit Luokka:Baltiansaksalaiset Luokka:Kenraalikuvernöörit Luokka:Vuonna 1745 syntyneet Luokka:Vuonna 1826 kuolleet
OpenType

OpenType on Microsoftin ja Adoben kehittämä digitaalisten fonttien standardi. OpenType 1.0 font specification -standardi julkaistiin vuonna 1997, ja sen kehittämisessä ovat sittemmin olleet mukana myös muut yritykset, kuten Apple ja Monotype. OpenType-fontit toimivat sekä macOS- että Windows- käyttöjärjestelmissä. OpenType on Applen kehittämän TrueType-formaatin laajennus, ja se perustuu TrueTypen tavoin Unicodeen. Unicode mahdollistaa sen, että yksi fontti eli digitaalinen kirjaintyyppi voi sisältää tuhansia merkkejä ja useiden eri kirjaimistojen tuen (esim. latinalainen, kreikkalainen, kyrillinen, kanji ja kana). OpenType-fonteissa voi myös olla mukana aidot kapiteelikirjaimet, versaali- ja gemenanumerot sekä ligatuurit. OpenType sisältää myös tuen PostScript Type 1- ja TrueType-fonteille. OpenType-fonttien tiedostopääte on joko .otf, .ttf, .otc tai .trc. Adobella, Linotypella ja Monotypella on kahdenlaisia OpenType-fontteja. Standard- fonteissa (Std) on suppeampi merkistö ja professional-fonteissa (Pro) laajempi. OpenType-fontteja voi käyttää PostScript Type 1- ja TrueType- fonttien kanssa, mutta edellytyksenä on, että käyttöjärjestelmässä ja ohjelmissa on OpenType-tuki. OpenType-fonttien kaikki typografiset ominaisuudet saa käyttöönsä vain julkaisuohjelmissa, kuten Adoben InDesignissaItkonen 2012, s. 137, tai LaTeX-ladontajärjestelmässä. == Lähteet == *Itkonen, Markus: Typografian käsikirja. RPS-yhtiöt, 2012. ISBN 978-952-5001-15-0 === Viitteet === Luokka:Typografia
Jagdgeschwader 72 ”Westfalen”

Jagdgeschwader 72 ”Westfalen” (JG 72 "W"), oli Saksan ilmavoimien hävittäjälennosto, joka lakkautettiin 2002. Lennosto perustettiin 1961 nimellä Jagdbombergeschwader 36. == Historia == Jagdbombergeschwader 36 perustettiin 1. maaliskuuta 1961 Nörvenichin lentotukikohdassa kalustonaan Republic F-84F Thunderstreakit. Lennosto siirrettiin 1. syyskuuta 1961 Hopstenin lentotukikohtaan ja liitettiin osaksi Natoa. Saksan ilmavoimien komentaja kenraaliluutnantti Josef Kammhuber otti lennoston operatiiviseen palvelukseen 12. joulukuuta. Lennoston 2. laivue perustettiin 19. tammikuuta 1962 tehtävänään lentäjien koulutus kalustonaan Lockheed T-33A ja Piaggio P.149 -koneet. Lennosto vastaanotti 14. maaliskuuta 1963 vaakunansa.Jagdbombergeschwader 36 "Westfalen" (1961 bis 1991) Lennosto vastaanotti 2. helmikuuta 1965 ensimmäiset Lockheed F-104 Starfighterit. Se oli Bejan lentotukikohdassa Portugalissa kolme kuukautta vuonna 1971. Seuraavana vuonna lennosto vastaanotti Dornier Do 28 Skyservantit. Ensimmäinen lennostolle toimitettu McDonnell Douglas F-4 Phantom II laskeutui tukikohtaan 4. helmikuuta 1975. Lennosto oli 21. heinäkuuta - 26. syyskuuta 1980 Goose Bayssä Kanadassa ensimmäisenä saksalaisena lennostona. Lennosto sai 11. tammikuuta 1985 kunnianimen Westfalen. Lennosto nimettiin 1. huhtikuuta 1985 uudelleen Jagdgeschwader 72:ksi, joka lakkautettiin 1. helmikuuta 2002.Jagdgeschwader 72 "Westfalen" (1991 - 2001) == Kalusto == JaboG 36:n lentokalustona olivat: *Republic F-84F Thunderstreak 1961 - 1965 *Lockheed F-104G Starfighter 1965 - 1974 *McDonnell Douglas F-4F Phantom II 1974 - 2001 *Lockheed T-33A 1962 - 1976 *Piaggio P.149 1962 - 1990 *Dornier Do 28 Skyservant 1972 - 1993 == Komentajat == JaboG 36:n komentajina olivat: *majuri Wilhelm Meyn 13. maaliskuuta 1961 - 14. joulukuuta 1962 *majuri Hans-Gerhard Opel 1. tammikuuta 1963 - 24. elokuuta 1963 *everstiluutnantti Lothar Kmitta 27. elokuuta 1963 - 31. joulukuuta 1969 *eversti Hanscarl Frhr. von Friesen 1. tammikuuta 1970 - 27. maaliskuuta 1972 *everstiluutnantti Wilhelm Merkl 28. maaliskuuta 1972 - 7. marraskuuta 1974 *eversti Winfried Schwenke 8. marraskuuta 1974 - 9. elokuuta 1976 *eversti Klaus-Wilhelm Rimmek 10. elokuuta 1976 - 2. huhtikuuta 1979 *eversti Friedrich Busch 3. huhtikuuta 1979 - 26. maaliskuuta 1982 *eversti Botho Engelien 26. maaliskuuta 1982 - 29. maaliskuuta 1984 *eversti Peter Vogler 30. maaliskuuta 1984 - 26. syyskuuta 1986 *eversti Manfred Menge 27. syyskuuta 1986 - 25. maaliskuuta 1991 JG 72:n komentajina olivat: *eversti Jürgen Kolbe maaliskuu 1991 - maaliskuu 1993 *eversti Wolfgang Conrad maaliskuu 1993 - lokakuu 1995 *eversti Johannes Hassenewert lokakuu 1995 - syyskuu 1999 *eversti Hans-Henning Pradel syyskuu 1999 - tammikuu 2002 == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Saksan ilmavoimien historialliset joukko-osastot ja yksiköt
Vilho Ryymin

Vilho Ryymin (7. huhtikuuta 1915 Suistamo – 16. joulukuuta 1972 Lohja) oli suomalainen musiikinopettaja ja itäkarjalaisten kansanlaulujen kerääjä ja sovittaja.Karjalan Heimo N:o 1-2/1973, sivu 20 Ryymin suoritti Sibelius- Akatemian konservatorion kurssin ja musiikinopettajaseminaarin. Hän suoritti myös ortodoksisen kirkollishallituksen kanttorikurssin ja uskonnonopettajatutkinnon kansa- ja oppikouluja varten. Ryymin toimi Suistamon seurakunnan kanttorina, Itä-Karjalan kansanopiston uskonnonopettajana sekä Kanneljärven kansanopiston musiikin- ja harjoitusaineiden opettajana vuodesta 1959 alkaen. Hän toimi lisäksi ortodoksisena uskonnonopettajana Lohjan yhteislyseossa vuodesta 1960 alkaen. Toimiessan jatkosodan aikana valistusupseerina Paateneessa Ryymin keräsi Pohjois-Aunuksen kansanlauluja ja sovitti niitä mies- ja sekakuorolle. Hän sävelsi ortodoksisia kirkkolauluja ja johti useita kuoroja. Ryymin levytti myös karjalaisia kansanlauluja ja esitti niitä radiossa. == Kirjallista tuotantoa == * Seesjärven laulu : kokoelma itäkarjalaisia lauluja ; tekijät Vilho Ryymin, Kalevi Kajava. Paateneen valistustoimisto, Paatene 1943 * Raja- ja itäkarjalaisia kansanlauluja ; koonnut ja sov. Vilho Ryymin ; kantelesäestykset Vilho Ryymin ja Väinö Hannikainen. 1963, 2. painos Fazer, Helsinki 1968 * Nuoret laulajat : Kansanopistojen laulukirja. Musiikki Fazer, Helsinki 1968, 2. painos 1972 * Opistolaisen musiikkitieto. Otava 1969 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kandelehel, TY:n Savo-Karjalaisen osakunnan lehdessä vuonna 1963 ollut kirjoitus karjalaisista kansanlauluista ja Vilho Ryyministä. Professori Esko Länsimiehen kotisivut * Äänitearkisto : Vilho Ryymin Luokka:Suomalaiset musiikkipedagogit Luokka:Suomalaiset sovittajat Luokka:Suomalaiset kuoronjohtajat Luokka:Suomalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 1972 kuolleet
Olof Soilander

Olof Henric "Olaus Gregorii tai Gregersson" Soilander (noin 1690 Soiniemi, Sysmä – 12. helmikuuta 1739 Sysmä) oli Sysmän kirkon Toivolan kylän kappalainen. == Henkilöhistoria == Olof Soilander vaikutti Sysmässä, hän nautti pappissäädyn edustajana merkittävää yhteiskunnallista luottamusta kappalaisena ja rusthollarina. Soilander oli naimisissa kolmesti ja hänen puolisonsa olivat kaikki varakkaiden säätyläisperheiden tyttäriä: * Beata Sofia Henriksdotter Florinus o.s. Ekestubbe * Margareta Elisabet Andersdotter Hirn (k. n. 1726) * Catharina Woltersdotter von der Pahlen (n. 1700 – n. 1771) Soilanderilla oli viisi lasta: ensimmäisen puolisonsa kanssa tytär Maria Olofsdotter (Hofflin, s. 1700 Sysmässä) ja toisen vaimonsa kanssa tytär Brita Olofsdotter (n. 1710 Sysmä – 31.1.1806 Sysmä). Kolmannesta avioliitosta olivat tyttäret Anna Olofsdotter Soilander (1736 Sysmä – 1755 Sysmä, haudattu 21.2.1755, ei jälkeläisiä) ja Sara Juliana (Yhrman, 1739 Sysmä – 6.2.1793 Hartola). === Opiskelu ja pappeus === Olof Soilander Helsingin triviaalikoulun oppilas 16.2.1692, ensimmäinen sysmäläinen Turun akatemian opiskelija, vihitty papiksi Porvoon hiippakunnassa 25.1.1709. Hän toimi Sysmässä kirkkoherran apulaisena 1709, ja vihittiin Sysmän Pyhän Olavin kirkon kappalaiseksi 1710. Olof asui kirkon lähellä Toivolan kylässä, jossa hän omisti Vähä-Kankilan rusthollin. Soilander toimi Sysmän kappalaisena vuosina 1710–1739 isonvihan aikana jolloin hän kärsi ja joutui vainon alaiseksi. Hänet vietiin venäläisille osoitetusta uskottomuudesta epäiltynä Hämeen linnaan, jossa hän joutui kovan kohtelun alaiseksi ja jossa hänet tuomittiin kidutettavana kuolemaan, mutta venäläisen vahtisotilaan avulla hän kuitenkin välttyi rangaistukselta ja palasi paljain jaloin metsiä pitkin Sysmään. Olof oleskeli piilotettuna ja vastoinkäymisten jälkeen hän palasi jälleen kappalaiseksi ja hoiti virantoimitusta aina kuolemaansa saakka vuoteen 1739. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Sysmän Toivolan kylän kartta. viitattu 3.8.2019 *Olof Soilander Soiniemeltä s.30 Olof, ja 33 Olof Soilander (ruotsinkielinen). viitattu 6.8.2019 *Sysmäläinen Sukuseura, tietokanta henkilöstä Olof Soilander. viitattu 19.8.2019 Luokka:Suomalaiset papit Luokka:1690-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 1739 kuolleet Luokka:Sysmä Luokka:Sysmän kylät
Sierra Leone Broadcasting Corporation

Sierra Leone Broadcasting Corporation (SLBC) on Sierra Leonen kansallinen yleisradioyhtiö. Sierra Leonen yleisradiotoiminta sai alkunsa Freetowniin vuonna 1934 perustetusta lankaradioverkosta. Langaton lähetystoiminta alkoi vuonna 1956. Vuonna 1957 perustettiin tiedotus- ja yleisradioministeriön alainen Sierra Leone Broadcasting Service (SLBS). Se lähetti ohjelmaa englanniksi ja paikallisilla kielillä lyhyillä ja keskiaalloilla. Sierra Leone Television aloitti mustavalkolähetykset Freetownissa vuonna 1963. Väritelevisioon siirryttiin vuonna 1978. Myöhemmin toiminta rappeutui, ja maa oli välillä kokonaan vailla televisiolähetyksiä. Sierra Leonen sisällissodan aikana maahan perustettiin yksityisiä ULA-asemia. SLBS menetti kalustoaan ja sen lähetykset kattoivat vain neljäsosan maasta. Vuonna 2005 sillä oli ULA- asema Freetownissa ja viisi paikallisradiota. YK:n rauhanturvajoukot perustivat julkisen palvelun aseman Radio UNMASIL:in vuonna 1999. Sierra Leone Broadcasting Corporation muodostettiin vuonna 2010 yhdistämällä SLBS ja YK:n Radio UNMASIL. Se on muodollisesti itsenäinen valtionyhtiö, joka toimii tiedotus- ja viestintäministeriön alaisuudessa. SLBC:llä on radioasema Freetownissa sekä paikallisradiot Bossa, Kailahunissa, Kenemassa, Koidussa, Magburakassa ja Makenissa. Radiolähetykset tapahtuvat kokonaan ULA-alueella. Tärkein lähetysasema on maan länsiosan kattava Leicester Peak. Yhtiöllä on kaksi televisiokanavaa, joista ensimmäistä välitetään Freetownista satelliitilla Bon, Keneman ja Makenin releasemille. Toinen kanava esittää elokuvia ja viihdettä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Sierra Leone Broadcasting Corporation Luokka:Julkisen palvelun mediayhtiöt Luokka:Sierraleonelaiset viestimet Luokka:Televisioyhtiöt Luokka:Radioasemat Luokka:Vuonna 1934 perustetut radioasemat Luokka:Vuonna 1963 perustetut televisiokanavat
Punalaukka

Punalaukka (Allium carinatum) on narsissikasvien heimoon kuuluvien laukkojen eli sipuleiden (Allium) kasvisuvun sipulikasvi. == Kuvaus == === Sipuli, varret ja lehdet === Punalaukan sipuli on melko pieni, noin 15 millimetriä pituudeltaan ja halkaisijaltaan noin 10 millimetriä. Punalaukka tekee yleensä kolme 25–45 senttimetriä pitkää, vihreää kapeaa lehteä. Sen 25–45 senttimetriä pitkä, ohut kukkavarsi kasvaa sipulista. === Kukinto === Punalaukka kukkii heinä-elokuussa. Sen kukinto näyttää siltä kun se olisi tullut ulkoavaruudesta. Kukkien väri vaihtelee yksilöstä toiseen: sinipunaisesta, vaaleanpunaiseen ja valkoiseen. Kukkineet kukat kuivavat ja jäävät roikkumaan kukinnosta. == Kasvupaikat ja levinneisyys == Luontaisesti punalaukkaa kasvaa Euroopassa Välimeren pohjoisosissa muun muassa Espanjassa, Italiassa, Kreikassa ja Pohjois-Turkissa. Se on kuitenkin levinnyt suureen osaan Eurooppaa, jossa sitä tavataan Tanskassa, Ruotsissa ja Baltiassa sekä Britteinsaarilla. Keski-Euroopasta Välimeren pohjoisosiin sekä Ukrainasta ja Länsi-Aasiaan. Se kasvaa ruohikoissa ja avoimissa metsissä joissa on hyvin vettä läpäisevä maaperä joka kuivaa nopeasti. == Käyttö == Kaikkia punalaukan osia käytetään mausteeksi joko kypsennettynä tai raakana. Se tuoksuu valkosipulille, mutta on aika miedon makuinen. Se saattaa olla kotieläimille haitallinen syötynä. Erityisesti koirat voivat olla herkkiä sille. == Kuvia == Tiedosto:Allium carinatum inflorescence (14).jpg Tiedosto:Allium carinatum ENBLA04.jpg Tiedosto:Allium carinatum Nanum-ML 0701alpine (9).jpg Tiedosto:Allium carinatum inflorescence (08).jpg|Kukinto. Tiedosto:Allium carinatum inflorescence (07).jpg|Lakastumassa oleva kukinto. Tiedosto:Allium carinatum pulchellum 001.JPG|Versoja. Tiedosto:Allium carinatum plant (01).jpg|Punalaukan sipuli. Tiedosto:Allium carinatum ssp. carinatum PID899-3.jpg|Punalaukan sipuli. Tiedosto:Allium carinatum subsp. carinatum sl6.jpg|Punalaukan kukka, josta on poistettu osa terälehdistä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Laukat
Palokaivo

Palokaivo on kaivo, joka on tarkoitettu sammutusveden ottoon palontorjunnassa. Palokaivoja on ollut sekä maaseudulla että kaupungeissa.Juuti, Petri & Rajala, Riikka. Palokaivoja, porausta, ja ensimmäinen pumppaamo. Teoksessa: Palokaivot, kuten myös muut sammutusvedenottopaikat, on merkitty vuonna 1943 annetun sisäasiainministeriön päätöksen mukaisesti varren päässä olevalla punaisella V-kirjaimella. Merkkiä kutsutaan joskus myös Y-merkiksi. Vesijohtoverkoston kehittyminen ja palokaivojen korvaaminen paloposteilla on tehnyt vedenottopaikkojen merkeistä harvinaistuvaa rakennetun ympäristön kulttuuriperintöä. V-kirjaimella merkittyjä vedenottopaikkoja on edelleen käytössä muun muassa turvesoiden yhteydessä. == Katso myös == * Paloposti ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * *Valokuva Uudestakaupungista 1940-luvulla , jossa näkyy palokaivo ja sen V-opaste. Finna-tietokanta. Luokka:Palontorjunnan historia
Ludvig Härkönen

Ludvig Härkönen (11. huhtikuuta 1891 Kurkijoki – 1. elokuuta 1939) oli suomalainen Käkisalmen kaupunginjohtaja.Kaupunginjohtaja Ludvig Härkönen, Käkisalmen Sanomat 03.08.1939, nro 86, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Härkönen pääsi ylioppilaaksi Käkisalmessa 1912. Hän opiskeli sitten Teknillisessä korkeakoulussa 1912–1914 ja Kauppakorkeakoulussa 1915–1917 suorittaen loppututkintonsa jälkimmäisessä 1917. Härkönen oli Leppäkosken paperitehtaan kirjanpitäjänä ja kirjeenvaihtajana 1917–1918. Hän oli sitten Käkisalmen Sanomien kirjapainon toimitusjohtajana 1918–1920 ja sen jälkeen Käkisalmen kaupunginvaltuuston ja rahatoimikamarin sihteerinä 1920–1925. Härkönen hoiti myös vuodesta 1919 alkaen opettajantoimia Käkisalmen yhteiskoulussa sekä opetti kirjanpitoa kansalaisopistossa. Hänestä tuli Käkisalmen kaupunginkamreeri 1931 ja hän hoiti vt. kaupunginjohtajan tointa vuonna 1937 kaupunginjohtaja, kunnallisneuvos A. V. Komulaisen sairastuttua. Komulaisen kuoltua kesäkuussa 1937 Härkönen valittiin Käkisalmen kaupunginjohtajaksi elokuussa 1937. Härkönen oli useiden lautakuntien, toimikuntien ja komiteoiden jäsenenä ja puheenjohtajana. Hän oli Käkisalmen kaupunginvaltuuston jäsenenä 1929-1930 ja toimi Käkisalmen suojeluskunnan talouspäällikkönä ja paikallispäällikkönä. Ludvig Härkönen kuoli 1. elokuuta 1939 sydänkohtaukseen ollessaan moottoriveneellä matkalla Vuoksen saaressa olleelle kesähuvilalleen. == Lähteet == Luokka:Käkisalmen kaupunginjohtajat Luokka:Vuonna 1891 syntyneet Luokka:Vuonna 1939 kuolleet
Joop Stokkermans

Joop Stokkermans (20. helmikuuta 1937 Leiden – 25. lokakuuta 2012 Hilversum) oli alankomaalainen säveltäjä, pianisti, lauluntekijä ja televisio-ohjaaja.De Groene Amsterdammer: Joop StokkermansHet Parool: Componist Joop Stokkermans (75) overleden Stokkermans pääsi opiskelemaan pianonsoittoa Haagin kuninkaalliseen konservatorioon 10-vuotiaana ja voitti varhaisella urallaan palkintoja pianistina. Hän sai sävellysopetusta Kees van Baarenilta. Taidemusiikin opiskelijana häntä kehotettiin tekemään kevyttä musiikkia pseudonyymillä, mutta hän kieltäytyi ja omistautui uralle kevyen musiikin parissa. Hän tekikin muun muassa Eurovision laulukilpailussa Alankomaita vuonna 1962 edustaneen "Katinka"-laulun. Hänen myöhempiin teoksiinsa kuuluivat musikaali Nijntje (2001) ja operetti Villa Johanna (2006). Stokkermans sävelsi myös televisio- ja elokuvamusiikkia, mainossävelmiä sekä lasten ohjelmistoa. Hänen viimeisen teoksensa tilasivat pianistit Lucas & Arthur Jussen. Stokkermans voitti kevyen musiikin Kultainen harppu -palkinnon. == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset säveltäjät Luokka:Elokuvasäveltäjät Luokka:Alankomaalaiset lauluntekijät Luokka:Alankomaalaiset pianistit Luokka:Televisio-ohjaajat Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Pontacq

Pontacq on kunta Lounais-Ranskassa Pyrénées-Atlantiquesin departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Se sijaitsee noin 30 kilometriä Paun kaupungista kaakkoon. Osa kaupungin keskiaikaisista muureista sekä yksi puolustustorni on vielä jäljellä. Torni kuuluu Ranskan historiallisten monumenttien luetteloon.Tour de France 2019 ==Tunnettuja kuntalaisia== * Guillaume Dauture (1770-1820), Ranskan ensimmäisen keisarikunnan kenraali. * Joseph Barbanègre (1772-1830), Ranskan ensimmäisen keisarikunnan kenraali. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Pyrénées-Atlantiquesin kunnat
Paul Ramsier

Paul Ramsier (s. 1937 Louisville, Kentucky) on yhdysvaltalainen säveltäjä. Hänellä on ollut suuri rooli kontrabasson kehityksessä hänen sille säveltämänsä virtuoosimateriaalin kautta. Hänen teoksensa, joihin kuuluvat Divertimento Concertante on a Theme of Couperin (1965), Road to Hamelin (1978) ja Eusebius Revisited (1980), kuuluvat esitetyimpiin sävellyksiin kontrabassolle ja orkesterille vuoden 1965 jälkeisenä aikana. Muihin teoksiin kuuluvat Low-Note Blues (1983) kontrabassolle ja pianolle, Silent Movie kontrabassolle, jousille ja harpulle sekä yksinäytöksinen ooppera The Man on the Bearskin Rug.Boosey & Hawkes: Paul Ramsier Ramsierin teoksia ovat esittäneet muiden muassa sellaiset orkesterit kuin Chicagon sinfoniaorkesteri, Toronton sinfoniaorkesteri, Lontoon sinfoniaorkesteri, Hongkongin filharmoninen orkesteri, Minnesotan orkesteri ja Atlantan sinfoniaorkesteri. == Elämä == Ramsier osoitti lahjakkuutta pianistina 5-vuotiaana ja aloitti säveltämisen 9-vuotiaana. Hän pääsi 16-vuotiaana Louisvillen yliopiston musiikkikouluun ja suoritti opintoja myös pianonsoitossa Beveridge Websterin johdolla Juilliard Schoolissa sekä sävellyksessä Ernst von Dohnányin johdolla Floridan osavaltionyliopistossa. Hän työskenteli varhaisella urallaan pianistina New York City Balletissa, jossa häneen vaikuttivat George Balanchine ja Igor Stravinski. Tänä aikana hän täydensi sävellysopintojaan Alexei Haieffin johdolla. Vuonna 1965 Seiji Ozawan johtama Chicagon sinfoniaorkesteri kantaesitti Divertimento Concertante on a Theme of Couperin -teoksen; solistina toimi Gary Karr. Saatuaan filosofian tohtorin arvon Ramsier keskitti huomionsa psykoanalyysin opiskeluun, ja hän onkin luonut sävellystyönsä ohella myös uraa psykoanalyysin parissa. Hän muutti Floridan Sarasotaan, ja Florida West Coast Symphony on esittänyt hänen teoksiaan, joista yksi valmistui tilaustyönä sille. Ramsier on opettanut sävellystä New Yorkin yliopistossa ja Ohion osavaltionyliopistossa. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset säveltäjät Luokka:Oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Diana McIntosh

Diana McIntosh (o.s. Lowes; 4. maaliskuuta 1932 Calgary – 16. joulukuuta 2022) oli kanadalainen pianisti, säveltäjä ja performanssitaiteilija. Hän opiskeli Kanadassa ja Yhdysvalloissa opettajinaan Gladys Egbert, Boris Roubakine, Adele Marcus, Alma Brock-Smith, Leonard Isaacs ja Michael Colgrass. McIntosh asettui Winnipegiin vuonna 1959. Hän erikoistui pianistina 1900-luvun kanadalaiseen ohjelmistoon ja kantaesitti monia teoksia sellaisilta säveltäjiltä kuin Peter Allenilta, Norma Beecroftilta, Robert Daigneaultilta, Alexina Louielta, Marjan Mozetichilta, Boyd McDonaldilta, Jean Papineau-Couturelta, Ann Southamilta, Robert Turnerilta ja John Winiarzilta. Muita säveltäjiä, joiden teoksia McIntosh otti ohjelmistoonsa, olivat muiden muassa S. C. Eckhardt-Gramatté, Robert Fleming, Jacques Hétu ja Oskar Morawetz.The Canadian Encyclopedia: Diana McIntosh Vuonna 1977 McIntosh perusti Ann Southamin kanssa konserttisarjan Music Inter Alia, jota hän johti vuoteen 1991 saakka; vuonna 1990 sarjan uudeksi nimeksi tuli GroundSwell. McIntosh hyödynsi sävellyksissään muun muassa pianolla muutoin kuin koskettimilla tuotettua ääntä. Hän teki usein multimediaesityksiä. Maalaustaide vaikutti hänen työhönsä, ja hän esitti sävellyksiä pitäen samalla esillä niiden innoittajina olleita kuvataiteellisia teoksia. Hänen omista sävellyksistään Paraphrase No. 1 (1976) perustuu Lawren Harrisin työhön Maligne Lake, Paraphrase No. 2 (1977) Marcel Barbeaun abstraktiin maalaukseen ja Sound Assemblings (1983) Bertram Brookerin maalaukseen. Tilaustöitä McIntosh teki muiden muassa Winnipegin sinfoniaorkesterille. Hän esiintyi Kanadassa, Yhdysvalloissa, Ranskassa, Portugalissa ja muualla Euroopassa sekä Keniassa. Hänen teoksiaan ovat esittäneet muutkin Kanadassa, Yhdysvalloissa ja Länsi-Euroopassa; Rivka Golani levytti teoksen Nanuk (1998) ja Christina Petrowska-Quilico teoksen Worlds Apart (1999). == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset pianistit Luokka:Kanadalaiset säveltäjät Luokka:Performanssitaiteilijat Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Asson

Asson on kunta Lounais-Ranskassa Pyrénées-Atlantiquesin departementissa Uuden- Akvitanian alueella. Se sijaitsee noin 24 kilometriä Paun kaupungista kaakkoon. pienoiskuva|vasen|Bétharramin luolat Kunnan nähtävyyksiä on Bétharramin luolat (Grottes de Bétharram). Luolat avattiin yleisölle vuonna 1903, kun sähköalan pioneeri Léon Ross alkoi sähköistää luolia. Luolien lähtöpaikka on Assonin kunnassa olevan luonnollisen suuaukon kautta. Yleisölle avoimen luolaston pituus on 2,8 kilometriä pitkä. Alkumatka taitetaan kävellen. Luolasto johtaa samalla alaspäin, ja se kohtaa maanalaisen joen jonka pituus on 3,5 kilometriä. Tässä kohtaa vierailijat ohjataan veneeseen ja matka jatkuu jokea pitkin. Vähän ajan kuluttua vaihdetaan taas kulkuneuvoa ja vierailijat siirtyvät junaan, jolla mennään loppumatka luolassa. Luolan uloskäynti on Saint-Pé-de-Bigorren kunnassa Hautes-Pyrénéesin departementissa. Toinen suosittu vierailupaikka on Assonin eläintarha (Zoo d'Asson). Se on perustettu vuonna 1964.Tour de France 2019 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Pyrénées-Atlantiquesin kunnat
Kauppaseuran talo (1905–1956)

Kauppaseuran talo oli arkkitehti August Krookin suunnittelema kaksikerroksinen jugendtalo, joka sijaitsi Tampereella Laukontorin ja Kirkkokadun kulmassa (Laukontori 4). Krook suunnitteli rakennuksen Tampereen Kauppaseuran käyttöön, ja se valmistui kesällä 1905. Rakennuksessa sijaitsi seuran kerhohuoneisto ja ravintola. Alakerrassa toimi kauppahalli. ==Arkkitehtuuri== Talon alaosa oli tehty graniitilla verhotusta tiilestä. Yläosa oli hirsirakenteinen. Talon huomiota herättävä piirre oli kokoussaliin liittynyt linnamainen torni, jossa on nähty yhtymäkohtia vanhoihin puukirkkoihin. Rakennuksessa oli myös laaja, kevytrakenteinen parveke. Ikkunat ja ovet olivat erikokoisia ja -muotoisia, ja myös katon muodossa oli vaihtelua.Wacklin 2018, s. 195. Sisällä oli avara, pirttimäinen sali, jossa oli parvi ja vuolukivestä valmistettu avotakka. Salin kattoa koristi tähtitaivasta kuvannut maalaus. Tähtien kohdalle oli asennettu pienet sähkövalot. Tampereen Sanomien mukaan kyseessä oli ”epäilemättä hauskin seurustelusali kaupungissamme”. Kauppaseuran talo oli Krookin uniikki luomus; se ei muistuttanut lainkaan hänen toista saman ajanjakson suunnittelutyötään, J. Blomin tukku- ja vähittäiskauppahuonetta (1904).Kivinen 1982, s. 24–25.Liuttunen 2018, s. 66, 227. ==Korjaukset ja purkaminen== Vuosikymmenien kuluessa erityisesti rakennuksen katto pääsi huonoon kuntoon, ja se vaati jatkuvaa remontointia. Taloa kunnostettiin useaan otteeseen 1930- ja 1940-luvuilla. Korjaustöistä huolimatta osa tiilikatosta romahti alas uudenvuodenyönä 1949. Vauriot korjattiin, mutta talon tulevaisuudesta alettiin käydä kauppaseurassa keskustelua. Osa jäsenistä oli sitä mieltä, että vanha rakennus oli tullut tiensä päähän ja että se tuli purkaa. Toiset taas olivat kiintyneet taloon ja puolsivat sen perusteellista kunnostusta. Lopulta seura päätti hävittää vanhan rakennuksen ja teettää sen tilalle uuden. Krookin rakennus purettiin 1956. Seuraavana vuonna samalle tontille valmistui nykyinen, moderni Kauppaseuran talo, jonka on suunnitellut Jaakko Tähtinen.Wacklin 2018, s. 195, 199–200. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kauppaseuran taloa kohennetaan, Aamulehti, 28.06.1934, nro 169, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * Tampereen Kauppaseuran talo uudistettu, Aamulehti, 20.10.1934, nro 283, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Tampereen entiset rakennukset ja rakennelmat Luokka:Nalkala
Joe Henke

Joe Henke (25. kesäkuuta 1903 – 31. lokakuuta 1988) oli australialaisen jalkapallon pelaaja. Henke pelasi pääsarjatasolla vuonna 1924 Australian Football Leaguen St Kilda FC:n riveissä. == Lähteet == Luokka:Australialaisen jalkapallon pelaajat Luokka:Vuonna 1903 syntyneet Luokka:Vuonna 1988 kuolleet
Tampereen Kauppaseuran talo

Tampereen Kauppaseuran talo voi tarkoittaa seuraavia Tampereen rakennuksia: * Kauppaseuran talo, arkkitehti August Krookin suunnittelema rakennus (valm. 1905, purettu 1956) * Kauppaseuran talo, arkkitehti Jaakko Tähtisen suunnittelema rakennus (valm. 1957).
Pavel Kuka

pienoiskuva|Pavel Kuka vuonna 2013. Pavel Kuka (s. 19. heinäkuuta 1968 Praha, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Kuka on edustanut pääsarjatasolla Tšekin Hvězda Chebia, Slavia Prahaa ja Příbramia sekä Saksan Kaiserslauternia, Nürnbergia ja VfB Stuttgartia. Kuka pelasi Tšekkoslovakian ja Tšekin maajoukkueissa yhteensä 87 maaottelua, joissa hän teki 29 maalia. == Lähteet == Luokka:Tšekkiläiset jalkapalloilijat Luokka:Tšekkoslovakialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Xiphiopsylla daemonicola

Xiphiopsylla daemonicola on kirppujen (Siphonaptera) lahkoon kuuluva hyönteinen. Lajin kuvasi ensimmäisen kerran tieteelle Harry Smit vuonna 1960. Sillä ei ole siipiä, mutta se kuuluu siipikantaisiin. Lajia tavataan Afrikassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Animal Diversity Web (ADW): Xiphiopsylla daemonicola Luokka:Kirput
Liberia Broadcasting System

Liberia Broadcasting System (LBS) on Liberian kansallinen yleisradioyhtiö. Liberian yleisradiotoiminta sai alkunsa yhdysvaltalaisen lääkärin John B. Westin vuoden 1947 tienoilla perustamasta ELBC-radioasemasta. West palasi Yhdysvaltoihin vuonna 1955, mutta seuraavana vuonna paikalliset radioamatöörit perustivat uuden aseman ELRS:n. Sitä ennen vuonna 1954 toimintansa oli aloittanut myös kristillinen radioasema ELWA. Maan hallitus perusti vuonna 1959 brittiläisen Rediffusion-yhtiön kanssa Liberian Broadcasting Corporationin, joka aloitti lähetykset vanhalla ELBC-tunnuksella seuraavan vuoden alussa. Aseman omistus siirtyi vuonna 1963 valtiolle, joka otti sen toiminnan vastuulleen vuonna 1968. Televisioasema ELTV perustettiin vuonna 1964. Vuonna 1979 siirryttiin värilähetyksiin ja samalla otettiin käyttöön japanilaisrahoituksella rakennettu radio- ja tv-talo. Vuoden 1980 vallankaappauksen jälkeen ELBC ja ELTV yhdistettiin Liberian Broadcasting System -nimiseksi julkisen palvelun yhtiöksi. 1980-luvun puolivälissä LBS:llä oli kansallinen radioasema keski- ja lyhytaalloilla, ULA-asema sekä televisioasema alilähettimineen. Yhdysvaltojen tuella rakennettiin kolmen maaseuturadion verkko Liberian Rural Communications Network. LBS:n kalusto tuhoutui vuonna 2003 päättyneessä Liberian sisällissodassa. Vuonna 2007 sillä oli vain yksi ULA-asema eikä televisio ollut toiminut yli kymmeneen vuoteen. Toimintaa on käynnistetty uudelleen Kiinan tuella. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Liberia Broadcasting System Luokka:Julkisen palvelun mediayhtiöt Luokka:Televisioyhtiöt Luokka:Radioasemat Luokka:Liberialaiset viestimet Luokka:Vuonna 1960 perustetut radioasemat Luokka:Vuonna 1964 perustetut televisiokanavat
Liza Lehmann

Liza Lehmann (22. heinäkuuta 1862 – 19. syyskuuta 1918) oli brittiläinen sopraano ja säveltäjä.Women's Philharmonic Advocacy: Composers You Should Know: Liza Lehmann Hän esiintyi resitaaleissa ja kevyen musiikin konserteissa opiskeltuaan laulamista Alberto Randeggerin ja Jenny Lindin johdolla. Tämän jälkeen hän sai sävellysopetusta Niels Ravnkildelta, Wilhelm Freudenbergiltä ja Hamish MacCunnilta. Clara Schumann ja Joseph Joachim kannustivat häntä laulamaan, mutta hän vetäytyi jo yhdeksänvuotisen laulu-uran jälkeenAllMusic.com: Liza Lehmann avioituessaan. Myöhemmän uransa hän omisti säveltämiselle, vaikka oli kasvanut aikakautena, jolloin ajatusta naisesta säveltäjänä ei usein otettu vakavasti. Lehmannin tuotantoon kuuluu yksittäisiä lauluja, laulusarjoja ja näyttämöteoksia. Hän oli Society of Women Musiciansin ensimmäinen puheenjohtaja ja Guildhall School of Musicin laulamisen professori. Hän kirjoitti pedagogiikan teoksen Practical Hints for Students of Singing. Monien teosten suosio on pysynyt, ja niistä on yhä tehty painoksia ja levytyksiä. Vuonna 1910 Lehmann teki kiertueen Yhdysvalloissa ja toimi säestäjänä omien laulujensa esityksissä. Hänen omaelämäkertateoksensa Life of Liza Lehmann julkaistiin vuonna 1919. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: Liza Lehmann: nuotteja Luokka:Brittiläiset laulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Brittiläiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1862 syntyneet Luokka:Vuonna 1918 kuolleet
Paul Méfano

Paul Méfano (6. maaliskuuta 1937 Basra, IrakAllMusic.com: Paul Méfano – 15. syyskuuta 2020) oli ranskalainen säveltäjä. Hän opiskeli Andrée Vaurabourg- Honeggerin, Darius Milhaudin ja Olivier Messiaenin johdolla. Méfanon töitä kuultiin julkisesti ensimmäistä kertaa vuonna 1965, kun Bruno Maderna johti hänen teoksensa Paraboles esityksen. Hän etäännytti itseään säveltäjänä sarjallisuudesta ja kehitti vapaamman, runollisen ja nonkonformistisen tyylin. Hänen teostensa joukossa ovat Estampes japanaises (1959), Signes/oubli (1972), Ondes, espaces mouvants (1975), Micromégas (1987), La matrice des vents (1992) ja Cendre (2008).Centre de documentation de la musique contemporaine: Composers: Mefano Paul (1937) Méfano työskenteli myös kapellimestarina ja perusti vuonna 1972 2e2m-yhtyeen. Hän työskenteli konservatorioiden johtajana Champigny-sur-Marnessa (1972–88) ja Versaillesissa (1996–2005). Vuoteen 2002 saakka hän toimi myös sävellyksen ja orkestraation opettajana Pariisin konservatoriossa. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset säveltäjät Luokka:Ranskalaiset kapellimestarit Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Malawintonkija

Malawintonkija (Lethrinops lethrinus) on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalalaji. Laji elää tavallisesti 0–20 metrin syvyydessä. Malawintonkija elää kotoperäisenä Malawissa, Mosambikissa ja Tansaniassa. Lajin uhanalaisuusluokitus on Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton mukaan elinvoimainen. == Lähteet == Luokka:Kirjoahvenet
Karjan kirkko

Karjan kirkko on keskiaikainen kirkko Linnakan kylässä Viron Saarenmaan saarella. Kirkko on valmistunut 1200- tai 1300-luvuilla ja se on Saarenmaan kirkoista pienin. Kirkko tunnetaan etenkin goottilaisista kiviveistoksistaan. ==Historia== Karjan keskiaikaisen kirkon rakennuttamisen tarkkaa ajankohtaa ei tunneta. Rakennustyöt aloitettiin 1200-luvun aikana ja mahdollisesti ne kestivät 1300-luvun puolelle. Kirkko omistettiin Katariina Aleksandrialaiselle ja Pyhälle Nikolaokselle ja se oli etappi Skandinavian ja Gotlannin kautta Vanhalle-Liivinmaalle saapuville pyhiinvaeltajille. Kirkko kärsi huomattavia vahinkoja Viron Yrjönyön kapinassa vuonna 1343, jossa osa sen rakenteista tuhoutui. Helge Kjellin johti kirkon kunnostustöitä vuosina 1923–1925. ==Rakennus== Karjan kirkko on kooltaan Saarenmaan kirkoista pienin. Kirkkorakennus on yksilaivainen ja siltä puuttuu kellotorni. Kirkon holvit ovat sen seiniä kaksi kertaa korkeammat. Kirkko tunnetaan etenkin suuresta määrästä kiviveistoksiaan. Monia kiviveistoksista on pidetty goottilaisen kivenveiston huippusaavutuksina. Saarenmaalta saatiin dolomiittia, jonka työstäminen veistäen oli helppoa. Kirkon ornamentiikka esittää esimerkiksi kasviaheita ja kristillisä aiheita. Kirkon eteläportaalia korsitaa Golgata- reliefi, joka kuvaa Jeesusta ristiinnaulittuna Marian ja Johanneksen ympäröimänä. Jeesuksen kanssa ristiinnaulittuna ovat myös kaksi ryöväriä. Reliefissä tekojaan katuneen ryövälin sielun vastaan ottaa enkeli, kun taas Jeesukselle nauraneen perii paholainen. Kirkon alttarin yllä on säilynyt joitakin rakennuksen rakennusvaiheen aikaisia pakanallisia ja maagisia aiheita esittäviä kattomaalauksia. ==Lähteet== Luokka:Viron kivikirkot Luokka:Saarenmaan kunta
Itä-Suomen Kemistiseura

Itä-Suomen Kemistiseura on Suomalaisten Kemistien Seuran paikallisjaosto jonka toiminta on keskittynyt Joensuun ja Kuopion alueelle. Seuran tarkoituksena on edistää kemian eri alojen tutkimusta, teollisuutta ja tunnettavuutta välttämättömänä perustieteenä. Itä-Suomen Kemistiseuran jäseneksi voi liittyä pääseuran kautta. Varsinaiseksi jäseneksi voidaan hyväksyä henkilö, joka on osoittanut olevansa pätevä kemisti esimerkiksi suorittamalla ylemmän yliopistotutkinnon kemian alalta. Nuoreksi jäseneksi voivat liittyä korkeakouluissa kemiaa, biokemiaa tai farmaseuttista kemiaa pääaineenaan opiskelevat henkilöt. == Historia == Itä-Suomen kemistiseura perustettiin 29. syyskuuta 1977. Seuran kotipaikkana aloitti Kuopio, ja seuran perustivat kemistit Pentti Kauranen, Anitra Tenhunen ja Pekka Joutsenoja. Tili avattiin 15.12.1977 silloiseen Kuopion Osuuspankkiin. Seuran ensimmäisenä puheenjohtajana toimi Pentti Kauranen. Vuonna 1978 toiminta lähti varsinaisesti käyntiin, ja ensimmäisiin tapahtumiin sisältyi mm. Loviisan matka, syysretki sekä pikkujoulut. Vuosien varrella seura on järjestänyt mm. yritysvierailuja, vuosijuhlia, pikkujouluja, yleisöluentoja ja erilaisia virkistystapahtumia. Seuran jäsenmäärä on vaihdellut toiminnan aikana. Enimmillään jäseniä on ollut lähemmäs kolmesataa. Vuonna 2019 jäseniä on 51. == Aiheesta muualla == * Itä-Suomen Kemistiseuran kotisivut == Lähteet == * Itä-Suomen Kemistiseuran kotisivut * Seuran sopimuskirja ja toimintakertomukset Luokka:Suomalaiset tiedeyhdistykset
Suomalainen oikeus

Suomalainen oikeus (, ) oli keskiaikainen Ruotsin valtakuntaan kuuluneessa Lounais-Suomessa käytössä ollut verotustapa. Tälle vanhalle peltoviljelyalueelle soveltui hyvin käytäntö suorittaa verot viljana. Verotustavassa valtiolle suoritettiin täydet viljakymmenykset eli valtio sai 10 % sadosta ja ruisruokalisän. Etelä-Suomen ja Lounais-Suomen ruotsalaiset uudisasukkaat suorittivat veronsa osaksi viljana ja osaksi voina eli heillä oli käytössä ruotsalainen oikeus (, ). He suorittivat vain kaksi kolmasosaa viljakymmenyksistä ja piispankymmenysten sijasta nokkaverovoita sekä ruokalisän voina. Tällainen menettely soveltui paremmin karjataloutta suosineille uudisasukkaille.Pirinen, Kauko: Suomalainen oikeus. Teoksessa Kullakin paikkakunnalla käytössä olleen verotustavan mukaan on voitu päätellä, mitä kansallisuutta seudun asukkaat olivat. Karjataloutta suosineille uudisasutusalueille hyvin soveltuvaa ruotsalaista oikeutta alettiin käyttää myös suomalaisten pitäjien takaosien karjatalousvaltaisissa uudiskylissä, mistä seurasi etteivät suomalaisen ja ruotsalaisen oikeuden alueet enää olleet yhteneväisiä eri kansallisuuksien asuma-alueiden kanssa. ==Lähteet== Luokka:Suomen verotuksen historia
Ruokalisä

Ruokalisä () oli keskiaikainen Ruotsissa ja Suomessa käytössä ollut kirkollinen vero, joka Suomessa suoritettiin joko kalana, rukiina tai voina. Se otettiin Suomessa käyttöön Itä-Götanmaalta kotoisin olleen Suomen piispan Ragvald I:n (piispana 1258–1266) aikana. Ruokalisä täydensi kymmenysverotusta. Historiantutkimuksessa tiedot ruokalisän suorittamisesta mahdollistavat asutuksen iän arvioinnin, sillä vakiintuneet kylät suorittivat sen rukiina ja nuoret kylät voina. ==Lähteet== Luokka:Suomen verotuksen historia
Pilatus PC-6 Porter

Pilatus PC-6 Porter (Porter, suom. Kantaja) on sveitsiläinen kevyt kuljetuskone, matkustajakone ja pienkone. Sen valmistaja on Pilatus Aircraft.https://www.pilatus-aircraft.com/en/fly/pc-6 Viitattu 3.8.2019. PC-6 Porterin ensilento koitti vuonna 1959. Konetyyppiä käytetään sekä sotilaskäytössä että siviilikoneena, sitä käytetään tämän ohella ambulanssikoneena sairaankuljetuksiin. Koneen etuna on sen STOL-ominaisuus, siksi tämä etu on tehnyt PC-6:sta suositun koneen esimerkiksi laskuvarjohyppyjä tekeville ryhmille. Fairchild Aircraft on valmistanut PC-6:tta lisenssillä Yhdysvalloissa. "Lentävä Linkkuveitsi" -lempinimen saaneena, konetyyppi on esimerkiksi metsäpalojen lentovalvonnassa arvostusta saanut. PC-6 Porter kykenee kantamaan 1 000 kg:n hyötykuorman. Konetyypin miniminopeus on 96 km/h, enin matkalentonopeus 213 km/h ja enin lentonopeus 232 km/h, ei koskaan ylitettävä nopeus on 280 km/h. Suurin lentokorkeus on 8 000 metriä. Se tekee koneen toimintakykyiseksi Alppien korkeuksissa, muttei riitä Himalajan vuoristossa. Pilatus PC-6 Porter omaa muotoilultaan täysin suorasiipisen, ylätasoisen siipiprofiilin. Myös peräsinten järjestely on suorasiipista ja perinteistä järjestelyä noudattavaa. Laskuteline on kiinteä ja kannuspyörällinen. Myös parannettu versio, TurboPorter niin sanotusti jatkojalostettiin, tässä tyypissä on turboahdettu polttomoottori. Konetyypistä kehitettiin edelleen PC-8D TwinPorter. ==Lähteet== *https://www.pilatus- aircraft.com/en/fly/pc-6 === Viitteet === Luokka:Pilatuksen ilma-alukset Luokka:1950-luvun matkustajalentokoneet Luokka:Sveitsiläiset matkustajalentokoneet
Varvet-Hällan

Varvet-Hällan on kaupunginosa Pietarsaaressa. Varvetiksi kutsuttu alue oli alkujaan saari, jonka nimi oli Kalholma (). Saaressa laidunnettiin lampaita ja hevosia. Vuonna 1797 Kalholmaan perustettiin telakkayhtiö.Håkan Andersson, Guy Björklund, Sixten Ekstrand, Kai Hoffman 2015, sivu 239 Telakkayhtiön ensimmäisenä toimintavuonna saarelle rakennettiin muun muassa pajoja, varastoaittoja ja asuinrakennuksia. Telakkatoiminnan lakattua vuonna 1897 useimmat rakennukset oli purettu tai siirretty. Kalholman ensimmäiset varsinaiset huvilat rakennettiin 1890-luvun puolivälissä. Eräs telakan pajoista oli kunnostettu huvilaksi jo 1880-luvulla.Håkan Andersson, Guy Björklund, Sixten Ekstrand, Kai Hoffman 2015, sivu 240 ==Lähteet== * Håkan Andersson, Guy Björklund, Sixten Ekstrand, Kai Hoffman: Pietarsaaren historia osa V. Pietarsaaren kaupunki, 2015 ===Viitteet=== Luokka:Pietarsaaren kaupunginosat
Kivilös

Kivilös on kaupunginosa Pietarsaaressa. Palveluasumista tarjoava Kotilinna aloitti toimintansa Kivilösissä syyskuussa 2015. ==Lähteet== Luokka:Pietarsaaren kaupunginosat
Mārtiņš Pļaviņš

Mārtiņš Pļaviņš (s. 8. toukokuuta 1985 Riika) on latvialainen rantalentopalloilija ja olympiamitalisti. Pļaviņš saavutti pronssia Lontoon olympialaisissa 2012 Jānis Šmēdiņšin kanssa. Pļaviņš oli mukana jo Pekingin olympialaisissa 2008, mutta jäi tuolloin sijalle 9. Hänellä on myös yksi EM- pronssi vuodelta 2010. ==Lähteet== Luokka:Latvialaiset rantalentopalloilijat Luokka:Latvialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jānis Šmēdiņš

Jānis Šmēdiņš (s. 31. heinäkuuta 1987 Kuldīga) on latvialainen rantalentopalloilija ja olympiamitalisti. Pļaviņš saavutti pronssia Lontoon olympialaisissa 2012 Mārtiņš Pļaviņšin kanssa. Šmēdiņš oli mukana myös Rio de Janeirossa 2016, jolloin hän jäi sijalle 19. Šmēdiņšillä on kaksi EM-hopeaa vuosilta 2013 ja 2014 sekä EM-pronssi vuodelta 2010. ==Lähteet== Luokka:Latvialaiset rantalentopalloilijat Luokka:Latvialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Rádio Jovem

Rádio Jovem on Guinea-Bissaun pääkaupungissa Bissaussa toimiva kaupallinen radioasema. Guinea-Bissaun nuorisojärjestöjen verkosto RENAJ perusti Rádio Jovemin vuonna 2005. Asemalla on tietokoneilla ja miksauspöydällä varustettu studio ja 300 watin ULA-lähetin. Henkilostö käsittää 19 työntekijää, jotka työskentelevät vapaaehtoisina ilman palkkaa. Rádio Jovemin ohjelmat on suunnattu etupäässä nuorisolle. Niiden aiheita ovat yhteiskunta, urheilu, kulttuuri, talous, ympäristö ja terveys. Uutisia välitetään portugaliksi ja kreoliksi. Huomattavan osan lähetyksista muodostavat viihde ja keskusteluohjelmat. Asema lähettää ohjelmaa vuorokauden ympäri seitsemänä päivänä viikossa. Se aloitti Internet-lähetykset Guinea-Bissaun ensimmäisenä radioasemana vuonna 2009. Lähetyksiä voi kuunnella myös matkapuhelimella. Rádio Jovem voitti Guinea-Bissaun parhaan radioaseman palkinnon vuonna 2014. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Rádio Jovem Luokka:Guineabissaulaiset viestimet Luokka:Radioasemat Luokka:Guinea-Bissaun talous
Istuntoavain

Istuntoavain on kertakäyttöinen symmetrinen salausavain, jota käytetään yhden istunnon kaikkien viestien salaamiseen. Tähän liittyviä käsitteitä ovat sisällön salausavain (CEK), liikenteen salausavain (TEK) ja ryhmälähetysavain, joka viittaa mihin tahansa viestien salaamiseen käytettävään avaimeen vastakohtana muille salausavaimille (avainten salausavaimille (KEK) tai paketointiavaimille). Istuntoavaimet voivat lisätä järjestelmän monimutkaisuutta, mutta ne ratkaisevat ongelmia. Istuntoavainten käytölle on kaksi pääsyytä: # Monet kryptoanalyyttiset hyökkäykset helpottuvat sen mukaan, mitä enemmän aineistoa tietyllä salausavaimella salataan. Yksittäisen avaimen käsittelemän tiedon rajoittaminen vaikeuttaa tällaisia hyökkäyksiä. # Epäsymmetrinen salaus on liian hidas moniin tarkoituksiin, ja kaikki salaisen avaimen algoritmit vaativat, että avain jaetaan turvallisesti. Kun käytetään epäsymmetristä salausalgoritmia salaamaan salainen avain toista, nopeampaa algoritmia varten, on mahdollista parantaa yleistä suorituskykyä huomattavasti. Tätä menetelmää käytetään PGP:ssä ja GPG:ssä. Kuten kaikki salausavaimet, istuntoavaimet on valittava siten, että hyökkääjä ei voi ennustaa niitä, mikä edellyttää yleensä niiden valintaa satunnaisesti. Istuntoavaimen (tai minkä tahansa salausavaimen) valitseminen virheellisesti on suuri (ja liian yleinen) suunnitteluvirhe missä tahansa salausjärjestelmässä. == Katso myös == * Salaus * Salausavain * One-time pad == Lähteet == Luokka:Salakirjoitustekniikka
Sepiasaumaperhokala

Sepiasaumaperhokala (Chelmonops curiosus) on perhokalojen (Chaetodontidae) heimoon kuuluva kalalaji, jota tavataan Australiasta. Sen suurin tavattu pituus on 26 senttimetriä. Lajin ravintoa ovat eläinplankton ja äyriäiset sekä mahdollisesti pehmytkorallit. Sepiasaumaperhokalaa voidaan pitää akvaariossa, jonka tilavuus on vähintään 500 litraa. == Lähteet == Luokka:Perhokalat
Lintukala

Lintukala (Gomphosus varius) on huulikalojen (Labridae) heimoon kuuluva kalalaji. Sen pituus on tavallisesti korkeintaan 30 senttimetrin luokkaa. Lintukalaa tavataan indopasifisella merialueella. Lajin ravintoa ovat pääasiassa pohjalla elävät äyriäiset, mutta se syö myös pieniä kaloja, käärmetähtiä ja nilviäisiä. == Lähteet == * Taksonomia alaheimon sukuun asti: === Viitteet === Luokka:Huulikalat
Lysarholma

Lysarholma () on kaupunginosa Pietarsaaressa. Lysarholmassa sijaitsee Parasta Lapsille ry:n leirikeskus Hilperi. Lysarholmassa sijaitsee myös viljelypalsta. ==Lähteet== Luokka:Pietarsaaren kaupunginosat