EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Werner Fritjof Urrila

Werner Fritjof Urrila (16. elokuuta 1885 Multia – 25. huhtikuuta 1951 Tampere) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Urrilan vanhemmat olivat maanviljelijä Antti Urrila ja Wilhelmiina Leveeniemi ja puoliso vuodesta 1911 Amanda Aleksandra Kauppi. Urrila kävi Tampereella kansakoulun iltakoulun kurssin 1906–1908 ja kauppa-apulaiskoulun 1909–1910. Hän oli maanviljelystöissä Ähtärissä 1900–1903, liikeapulainen August Rasin sekatavarakaupassa Tampereella 1903–1907 ja kauppias G. Helmisen liikkeessä 1907–1915 ja Toiminimen Helminen ja K:ni perustaja, osakas ja johtaja vuodesta 1915 ja omistaja vuodesta 1931. Yrityksestä tuli yksi Suomen suurimmista kenkäkaupoista. Urrila oli Tampereen kaupunginvaltuuston jäsen 1925, 1931–1933 ja 1935–1945 ja hänellä oli useita muitakin luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Urrila sai 1949. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kauppiaat Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Tampereen kaupunginvaltuutetut Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1885 syntyneet Luokka:Vuonna 1951 kuolleet
Kuninkaissakäynti

Kuninkaissakäynti () on keskiajalta alkaen Ruotsissa käytetty nimitys kuninkaalle tehdystä suullisesta oikeudellisesta vetoomuksesta. Keskiajalla vetoomuksia käsiteltiin tutkinta- ja oikaisukäräjillä. Myöhemmin termillä on tarkoitettu kuninkaalle suunnattuja valitus-, oikaisu- ja armokirjeitä.Kuninkaissakäynti Förvaltningshistorisk ordbok Termiä käytetään verbinä muodoissa käydä kuninkaissa, lykätä kuninkaaseen ja valittaa kuninkaaseen, joilla tarkoitetaan, että asiassa käännytään jonkin oikeusasian johdosta henkilökohtaisesti kuninkaan tai tämän tuomiovaltaa harjoittavan tuomioistuimen puoleen.Nykysuomen sanakirja osa 2. WSOY 1953. == Lähteet == Luokka:Suomen keskiaika Luokka:Ruotsin oikeushistoria Luokka:Suomen oikeushistoria
Atari-liitin

Atari-liitin on Atari 2600:ssa esitelty liitin peliohjaimen liittämiseen, josta tuli de facto teollisuusstandardi lähes kahdeksi vuosikymmeneksi eri valmistajien laitteisiin. Liitin on 9-pinninen D-liitin (DE-9), joka perustuu ITT Cannonin kehittämään tekniikkaan. Atari muokkasi liitintä poistamalla ulkoisen kehyksen ja käärimällä sen paksumpaan muoviin: myös peukaloilla kiristettävät ruuvit jätettiin pois. Joystickin lisäksi liittimellä voitiin kytkeä tietokoneeseen hiiri ja valokynä. Myöhemmin Atari julkaisi 15-pinnisen liittimen. Liitintä käyttivät muun muassa Atari, 3DO, Sega ja Commodore. == Katso myös == * peliportti == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Atari Joystick Adapter (PDF) Luokka:Väylät ja liitännät Luokka:Atari
Kaarlo Fredrik Altio

Kaarlo Fredrik Altio, sukunimi vuoteen 1906 Nordqvist (7. syyskuuta 1877 Oulu – 17. helmikuuta 1956 New York, Yhdysvallat) oli suomalainen insinööri, kaivosjohtaja ja pääkonsuli.Ylioppilasmatrikkeli 1853–189960-vuotias. Pääkonsuli K. F. Altio, Helsingin Sanomat, 07.09.1937, nro 240, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Altion vanhemmat olivat tullipäällysmies Karl Gustaf Nordqvist ja Fredrika Karolina Bohm. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1896 ja suoritti kemisti-insinöörin ja maanmittausinsinöörin tutkinnot Polyteknillisessä opistossa 1901–1902 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1908. Altio suoritti vielä vuori- insinööritutkinnon Michiganin osavaltion vuoriopistossa Yhdysvalloissa 1911. Altio oli varamaanmittarina Oulun läänissä 1905–1909. Hän matkusti sitten stipendin turvin Yhdysvaltoihin opiskelemaan metallurgiaa ja vuoritointa. Valmistuttuaan vuori-insinööriksi Altio oli amerikkalaisten kaivosten ja metallitehtaiden palveluksessa toimien muun muassa 1912 metallurgina ja 1914 I metallurgina Illinoisin terästehtailla. Vuonna 1914 Altio matkusti Venäjälle suuren englantilais-venäläisen kaivosyhtiön palvelukseen Uralin ja Lenajoen kultakaivoksille. Lokakuun vallankumouksen jälkeen Altio oli jonkin aikaa bolševikkien vankina kunnes hän pääsi palaamaan Suomeen. Suomessa Altio oli kauppa- ja teollisuuskomissionin palveluksessa, kunnes hän vuonna 1919 matkusti Yhdysvaltoihin Suomen Valtamerentakainen Kauppa Oy:n New Yorkin konttorin hoitajaksi. Suomen pääkonsulina New Yorkissa Altio toimi sitten vuosina 1922–1941. Altio oli naimisissa vuodesta 1914 Helmi Tuorin (vuoteen 1906 Foudila, 1879–1951) kanssa. Helmi Tuori oli Suomalaisen puolueen rahastonhoitajana 1905–1910 ja Osuuskauppa Aitan toimitusjohtajana 1906–1910.Ylioppilasmatrikkeli 1900, Helmi Tuori, matrikkelinumero 26726 Kaarlo Fredrik Altion vanhempi veli oli toimittaja ja kirjailija Eetu Aaltio.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 : Kyösti Eetu Aaltio == Lähteet == Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Suomalaiset diplomaatit Luokka:Amerikansuomalaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1877 syntyneet Luokka:Vuonna 1956 kuolleet
Kingdom Hearts IV

Kingdom Hearts IV on tuleva Square Enixin Kingdom Hearts -pelisarjaan kuuluva japanilainen toimintaroolipeli. Se tulee olemaan pääsarjan neljäs osa ja koko pelisarjan viidestoista osa, ja tulee olemaan myös ensimmäinen pääsarjan osa Kadonnut mestari -tarinakaaresta (). Square Enix paljasti keväällä 2022 pelin olevan kehitteillä pelisarjan 20-vuotisjuhlan kunniaksi. == Tarina == === Maailmat === Pelin päätapahtumapaikka on Melody of Memoryssä aikaisemmin mainittu maailma nimeltä Quadratum. Se muistuttaa oikean maailman Tokiota, ja sen alueista erityisesti Shibuyaa, Shinjukua ja Minami-Aoyamaa. Quadratum toimii myös pelin keskusmaailmana, josta pelaaja voi mennä muihin maailmoihin ja jonne hän voi niistä myös palata. Useimmat näistä muista maailmoista ovat edellisten pelien maailmojen tavoin Disney-elokuviin perustuvia. === Hahmot === Sora on edelleen pelien päähenkilö. Aku Ankka ja Hessu Hopo palaavat myös hahmoiksi. Pelissä esiintyy myös Strelitzia, joka on esiintynyt aiemmin Kingdom Hearts Union χ:ssä. == Lähteet ==
Paavo Mauranen

Paavo Mauronen, aiemmin Maurojeff (17. joulukuuta 1874 Repola – 4. joulukuuta 1950 Nurmes) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Maurasen vanhemmat olivat maanviljelijä Ivan Maurojeff ja Oudotja Höttönen ja puoliso vuodesta 1903 Maria Törhönen. Mauranen oli S. Nikitinin palveluksessa Nurmeksessa 1888–1890 ja 1893–1894 ja W. A. Ipatoffin palveluksessa Antrean Korpilahdessa 1890–1892 ja Nurmeksessa 1894–1903. Oman sekatavaraliikkeen Mauranen perusti Nurmekseen 1903. Hän oli myös Nurmeksen Rauta Oy:n perustajia ja toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1918 ja Nurmeksen Kauppa Oy:n perustajia, toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1919. Mauranen oli Nurmeksen kauppalanvaltuuston jäsen 1925–1945 ja hänellä oli myös muita luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Mauranen sai 1950. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kauppiaat Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1874 syntyneet Luokka:Vuonna 1950 kuolleet
Seepraturpa-ahven

Seepraturpa-ahven (Eretmodus cyanostictus) on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalalaji. Sitä pidetään akvaariokalana. == Koko ja ulkonäkö == Seepraturpa-ahven voi kasvaa enintään yhdeksän senttimetrin mittaiseksi. Lajille on ominaista terminaalinen suu sekä kirkkaansiniset täplät päässä ja ylävartalossa. Pään pohjaväritys vaihtelee valkoisesta harmaaseen ja huulet ovat siniset. Leveässä suussa on pitkiä, talttamaisia hampaita. Selkäevä, peräevä ja pyrstö ovat keltaisia, ja niiden reunusten väri vaihtelee oranssista punaiseen. Sukupuolet ovat melko samannäköisiä, mutta koiraat ovat naaraita kookkaampia ja värikkäämpiä. Koirailla on myös suurempi pää ja hieman pidempi vatsaevä. Seepraturpa-ahvenella on selkäevässään 23–24 piikkiruotoa ja 4–5 pehmeää ruotoa. Peräevässään sillä on kolme piikkiruotoa ja 6–7 pehmeää ruotoa. == Levinneisyys ja elinympäristö == Seepraturpa-ahventa tavataan kotoperäisenä Tanganjikajärvessä. Se elää kivikkoisilla alueilla matalissa, enintään 5–6 metrin syvyisissä ja noin 24–26 asteen lämpöisissä vesissä. Seepraturpa-ahven käyttää ravinnokseen leviä ja niissä eläviä mikro- organismeja. Laji elää yksin tai pareittain ja on jossain määrin alueellinen. Seepraturpa-ahven kutee pareittain. Naaras hautoo hedelmöittyneitä mätimunia suussaan noin kymmenen päivän ajan niiden kuoritumiseen asti. Tämän jälkeen poikaset siirtyvät koiraalle, joka hautoo niitä suussaan vielä noin kymmenen päivää. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut seepraturpa- ahvenen silmälläpidettäväksi lajiksi. Lajin uhkia ovat vesien saastuminen ja sedimentaatio. == Lähteet == Luokka:Kirjoahvenet
Finlaysonin pääkonttori

Finlaysonin pääkonttori eli TR 34 (”tehdasrakennus 34”) on vuonna 1895 valmistunut kaksikerroksinen toimistorakennus, joka sijaitsee Tampereen keskustassa Finlaysonin tehdasalueella. Talossa oli Finlayson-yhtiön pääkonttori 1980-luvulle saakka. Pääkonttorin punatiilestä tehdyt, taidokkaat julkisivut edustavat uusgotiikkaa, ja ne on piirtänyt Tampereen kaupunginarkkitehti Lambert Petterson. Sisätilat on suunnitellut sveitsiläinen insinööri Joseph ”Josef” Renggli, joka toimi aikoinaan tehtaan käyttöpäällikkönä ja konepajan johtajana. Myös rakennuksen ulkoasun suunnittelu oli alun perin annettu Rengglin tehtäväksi. Hänen julkisivuehdotuksiaan pidettiin kuitenkin niin kömpelöinä, että apuun kutsuttiin Petterson.Lähteenmäki, Marja: Finlaysonin tehdasalueen rakennukset. Sähköinen aineisto, esillä Tampereella Museokeskus Vapriikin näyttelyssä Finlayson 200 – tehtaasta brändiksi (2020–). Luettu 31.8.2022. Rakennuksen sisätiloihin on aikojen kuluessa tehty muutoksia, mutta komea pääportaikko ala- ja yläauloineen on säilynyt. Kiinteistö on peruskorjattu 1990-luvulla. Vuonna 1999 pääportaan aulat entisöitiin ja kolmannen kerroksen ullakko remontoitiin toimistokäyttöön.Niemelä 2006, s. 22–23.Jaakola 2017, s. 166. Finlaysonin pääkonttori on osa Tammerkosken teollisuusmaisemaa, jonka Museovirasto on vuonna 2009 luokitellut valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. Talo ja sen kiinteä sisustus on suojeltu asemakaavalla rakennustaiteellisin, kulttuurihistoriallisin ja kaupunkikuvallisin perustein. Myös pääkonttorin edustalla kasvava vanhojen puistolehmusten rivi on määrätty säilytettäväksi. == Lähteet == Luokka:Tampereen suojellut rakennukset Luokka:Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat Pääkonttori Luokka:Finlayson (kaupunginosa) Luokka:Tampereen toimistorakennukset
Nacra 17

Nacra 17 on purjeveneluokka, jota käytetään olympiapurjehduksessa. Nacra 17 -luokan joukkue on kaksihenkinen ja siihen täytyy kuulua mies ja nainenhttps://d7qh6ksdplczd.cloudfront.net/sailing/wp- content/uploads/2022/03/17131607/N17_CR_20220317.pdf. Kaikki joukkueet käyttävät saman valmistajan rakentamia identtisiä veneitä. Valmistaja on hollantilainen yritys Nacra. == Vene == Nacra 17 -luokan vene on katamaraani, jonka rungon pituus on 5,25 metriä (eli noin 17 jalkaa) ja leveys 2,59 m. Sääntöjen mukaan veneen täytyy painaa vähintään 164 kg. Joukkueen molemmat jäsenet käyttävät trapetsia. Vene maksaa noin 35 000 euroa. Nacra on kehittyvä veneluokka, ja nykyään yksi kolmesta täysin foilaavasta olympialuokasta (Nacra 17, Formula Kite ja iQFoil). Veneen suunnittelivat vuonna 2011 Gino Morrelli ja Pete Melvin täyttämään World Sailingin monirunkoisille veneille asettamat kriteerit. Arviointipaneelin purjehtijat pitivät Nacra 17:ää parhaana vertailluista veneistä ja siitä tuli yksi paneelin kahdesta suosituksestahttps://www.sailing.org/tools/documents/MultihullEvaluationPanelReport-[12449].pdf. == Arvokilpailut == Nacra 17 -luokassa kilpailtiin ensimmäisen kerran olympiatasolla Riossa 2016. Tokion 2020 olympialaisia varten Nacra 17 muutettiiin foilaavaksi veneluokaksi, jolloin veneiden runko nousee kantosiipien avulla ilmaan. Suomalaisista Nacra 17 -luokassa ovat menestyneet Sinem Kurtbay yhdessä Akseli Keskisen kanssa. Kurtbay purjehti Suomelle maapaikan Tokion olympialaisiin Janne Järvisen kanssa. Tokiossa Suomea edusti Kurtbay ja Keskinen, heidän sijoitus oli 13:s. === Suomalaiset arvokisamitalistit === Kilpailut Kultaa Hopeaa Pronssia 2022 EM Ruggero Tita / Caterina Banti Sinem Kurtbay / Akseli Keskinen Gianluigi Ugolini / Maria Giubilei 2022 MM Ruggero Tita / Caterina Banti Gianluigi Ugolini / Maria Giubilei Sinem Kurtbay / Akseli Keskinen == Aiheesta muualla == Kansainvälinen Nacra 17 -liitto Suomen purjehdusmaajoukkue == Lähteet == Luokka:Purjehdus olympialaisissa Luokka:Kilpaveneily
Hankasalmen työväentalo

Hankasalmen työväentalo on Hankasalmen keskustassa sijaitseva työväentalo, joka on rakennushistoriallisesti arvokas. Työväentalon omistaa Hankasalmen Sosialidemokraatit ry., joka vuokraa tiloja. Työväentalolla on nykyisin kirpputori joka on vuodesta 2016 lähtien hoitanut myös Postin ja Matkahuollon palveluita. == Historia == Työväenyhdistys vuokrasi aluksi Tervaniemen talosta tonttimaata talon rakentamista varten. Paikkaa piti kesäjuhlissa puhujana ollut Onni Hiltunen kuitenkin liian syrjäisenä. Hänen vaikutuksestaan työväenyhdistys vuokrasi sitten rautatiehallitukselta kylän keskustassa olevan tontin 50 vuoden vuokrasopimuksella. Vuonna 1946 tontille rakennettiin esiintymislava, jolla pidettiin tansseja ja kerättiin varoja talon rakentamiseksi. Varsinaisen työväentalon rakentamisen urakoivat Ville Vantanen ja Matti Sittunen. Ministeri Hiltunen auttoi työväenyhdistystä myös joidenkin rakennustarpeiden hankinnassa. Vuonna 1950 työväentalolle rakennettiin elokuvateatteri, joka on edelleen käytössä. Vuonna 1966 tehtiin taloon keskuslämmitys ja viemäröinti. Näyttämöllä ja salin eteisessä on keskuslämmityspatterit ja salissa lämminilmapuhallin. Lisäksi on rakennettu sauna pesuhuoneineen ja keskuslämmitys on muutettu öljylle. Vuonna 1957 talo sähköistettiin. Nykyisissä vuokrahuoneissa oli 1960-luvun lopulla vuokralaisena valtion puhelinkeskus, joka muutti pois työväentalolta vuonna 1969. Sen jälkeen huonetilojen lattiat maalattiin ja tapetoitiin seinät sekä ostettiin sähköhella. == Rakennus == Rakennus on harjakattoinen ja maalattu tummanruskeaksi. Tiloina ovat sali, ravintola, näyttämö, eteistilat, wc-tilat, 3 asuntoa ja sauna. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Hankasalmen rakennukset ja rakennelmat
Moksin työväentalo

Moksin työväentalo sekä ulkorakennus sijaitsevat Korpilahdella metsän keskellä pienellä mäellä Moksin koulun ja Moksin ”keskustan” läheisyydessä. Pihaa peittää luonnontilassa oleva nurmikko. Moksin työväentalo on tällä hetkellä yksityisomistuksessa ja toimii kesäasuntona. Moksin työväentalo on osa Moksin työväenyhdistyksen ja Moksin kylän historiaa. Rakennus on tyypillinen 1900-luvun alussa rakennettu työväentalo. Rakennus on säilynyt alkuperäisessä ulkoasussaan ja se on kulttuurihistoriallisesti ja rakennushistoriallisesti arvokas. ==Historia== Moksin työväenyhdistys osti tontin Salomon Patiselta. Albino Koskinen aloitti rakentamisen vuonna 1917. Hänen apunaan oli talkooväkeä. Talon hirret yhdistys keräsi lahjoituksina. Rakennus valmistui "kapina-ajan" jälkeen, ja työväenyhdistys otti sen käyttöönsä. Sotien jälkeen työväenyhdistyksessä oli jäseniä yli 150. Talossa järjestettiin tansseja, ohjelmallisia iltamia, teatteriesityksiä. Moksin, Saukkolan ja Hirvimäen työväenyhdistyksillä oli paljon yhteistoimintaa, ja ne järjestivät yhteisiä illanviettoja vuorotellen kunkin yhdistyksen seurojentaloilla. Illanvietot päättyivät 1970-luvulla. Vuosina 1937–1942 rakennuksessa toimi Muuramen Osuuskauppa. Kaupan hoitajana oli Paavo Salminen. Jossakin vaiheessa talossa oli myös kyläläisten puhelinkeskus. Rakennuksessa on asunut vuokralaisia: vuodesta 1924 Rauni Laaksonen, 1953–1954 Edwin Mäkinen, vuodesta 1954 Lauri ja Katri Mäkinen. Vuonna 1969 Lauri ja Katri Mäkinen ostivat talon itselleen. Nykyisellä omistajalla Kauko Koskisella talo on ollut vuodesta 1980. ==Rakennus== Rakennus on yksinkertainen, pohjaltaan suorakaiteen muotoinen, vuoraamaton, lyhytnurkkainen hirsirakennus. Ikkunat ovat 6-ruutuisia, lukuun ottamatta sisäänkäyntifasadin 9-ruutuista ikkunaa. Sisäänkäyntiä suojaa pulpettikattoinen avokuisti, jossa on yksinkertaiset leikkaukseltaan nelikulmaiset pylväät. Rakennuksessa on alun perin ollut keittiö kivimuurineen, sali, ravintola ja näyttämö. Tontilla on myös lautarakenteinen ulkohuone. Rakennusta on korjattu vuosina 1975 ja 1979–1980, jolloin laitettiin peltikatto. Rakennuksen perustus on lohkokivistä. Ulkoväri on keltainen.> == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Korpilahti Luokka:Jyväskylän rakennukset ja rakennelmat
Vaajakosken työväentalo

Vaajakosken työväentalo valmistui 1950-luvun alussa. Se sijaitsee Vaajakosken keskustan tuntumassa urheilukentän laidalla, ja se edustaa 1950-luvun kaupunkimaista työväentalorakentamista ja on rakennushistoriallisesti arvokas. Talon omistaa Vaajakosken Työväentalon Kannatusyhdistys ry. Kiinteistössä toimii tällä hetkellä vakituisina vuokralaisina Ravintola Urkan baari sekä lastenvaate- ja lelukirppis Hippakauppa. Tanssikursseja järjestää Tanssin Taikaa ry. ==Historia== Vaajakosken työväenyhdistys on perustettu vuonna 1904. Ensimmäinen työväentalo rakennettiin talkoilla vuonna 1908 Haapaniemen talon Heikkilän eli Haapa-Heikin talon maalle, jonka vuokra-oikeus ostettiin August ja Ida Lievoselta. Leppävedeltä yhdistys osti vanhan tuparakennuksen, joka kunnostettiin toimitaloksi. Lisäksi hankittiin hirsiä näyttämön rakentamista varten. Tämä talo sai kuitenkin väistyä tiejärjestelyjen tieltä. SOK antoi nykyisen työväentalon tontin vuokralle. Työnjohtajana oli urakoitsija Hollanti, ja paikallisten yhdistysten jäsenet Kuohusta, Vesangasta, Tikkakoskelta ja omasta yhdistyksestä olivat talkoissa. Hiekat saatiin lahjoituksena Oravasaaresta, ja tiilet tehtiin talon tontilla. Rakennustyötä varten perustettiin osakeyhtiö, jossa oli osakkaina Vaajakosken työväenyhdistys, Sosialidemokraattinen Puolue, Vaajakosken Kuohu, Jyskän sos.dem. työväenyhdistys ja Vaajakosken sos.dem. nuorisoyhdistys. Vuosien varrella taloa on vuokrattu erilaisille toimijoille. Nykyiseen kannatusyhdistykseen kuuluvat sos.dem. piiri ja puolue, Jyväskylän Työväenyhdistys, Jyskän sos.dem. työväenyhdistys sekä Vaajakosken työväenyhdistys. Kannatusyhdistys myi lämpöä mm. uimahallille. ==Rakennus== Talo on kivirunkoinen, ja sen ulkoseinät ovat rapattuja. Katteena on tiiltä. Sisäseinät ja sisäkatto ovat betonia. Talon puu-keskuslämmitys vaihdettiin öljylämmitykseen. Talossa on vesijohto, viemäri ja wc:t. Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, eteinen ja kahden huoneen ja keittiön asunto. Alakerrassa on muita tiloja. Nykyään talossa on kaukolämpö ja neljä ilmalämpöpumppua. Aula ja wc-tilat on remontoitu. ==Toimintaa työväentalolla== Talossa on järjestetty kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja, urheiluharjoituksia, teatteriesityksiä ja juhlia. Osa tiloista on ollut vuokrattuna liiketiloiksi. Välillä talo oli kokonaan vuokrattuna ulkopuoliselle toimijalle. Talon vuokralaisina ovat ravintolayrittäjä, urheiluseura Vaajakosken Kuohu sekä Lastenvaate- ja Lelukirpputori Hippakauppa. Salissa on viikoittain tanssitoimintaa ja satunnaisia vuokralaisia eläkeläisistä huonekalukauppiaisiin. Talolla on oma osa-aikainen talonmies. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Vaajakosken rakennukset ja rakennelmat
Doug Hickey

Douglas Thomas "Doug" Hickey on yhdysvaltalainen liikemies ja entinen Yhdysvaltojen Suomen-suurlähettiläs. Presidentti Joe Biden ehdotti hänen nimitystään kongressille syksyllä 2021 ja hän astui virkaansa virallisesti 11. toukokuuta 2022. Hän luopui tehtävästä 20. syyskuuta 2024. Ennen suurlähettilään tehtävää Hickey työskenteli televiestintä- ja teknologia- aloilla. == Elämä ja ura == Hickey opiskeli New Yorkin Loudonvillessä sijaitsevassa katolisessa Siena Collegessa taloustiedettä ja valmistui kandidaatiksi vuonna 1977. Vuonna 2016 hänelle myönnettiin samassa yliopistossa kunniatohtorin arvo. Hickey työskenteli Metropolitan Fiber System -teknologiayhtiön puheenjohtajana vuosina 1989–1994 ja Critical Path -teknologiayhtiön toimitusjohtajana ja puheenjohtajana vuosina 1998–2001. Vuosina 2000–2010 hän työskenteli pääomasijoitusyhtiö Hummer Winblad Venture Partnersin osakkaana San Franciscossa. Myöhemmin hän työskenteli myös ruoka- ja juoma-alan inventaario-ohjelmistoja tarjoavan BinWise-yhtiön toimitusjohtajana ja puheenjohtajana. Hickey toimi Yhdysvaltain valtuuskunnan johtajana Milanon maailmannäyttelyssä vuonna 2015. Hickey nimettiin Yhdysvaltain Suomen-suurlähettilääksi lokakuussa 2021 ja hän aloitti tehtävässään toukokuussa 2022. Hickey luopui Suomen-suurlähettilään tehtävästä joitakin kuukausia etuajassa syyskuussa 2024, sillä hän palasi Yhdysvaltoihin tukemaan demokraattien Kamala Harrisin kampanjaa Yhdysvaltain presidentinvaaleissa 2024. == Yksityiselämä == Hickey on naimisissa Dawn Rossin kanssa. Parilla on viisi lasta, joista kaksi jo aikuisia. Ennen muuttoaan Suomeen Hickey perheineen asui Idahon osavaltiossa Sun Valleyn kaupungissa. Hickey on toiminut demokraattien varainkeruutehtävissä useissa vaaleissa ja tukenut vaimonsa kanssa useita demokraattipoliitikkoja. Hän oli muun muassa John Kerryn Pohjois-Kalifornian varainkeruukomitean puheenjohtaja vuoden 2004 vaaleissa sekä Barack Obaman kansallisen varainkeruukomitean jäsen ja Kalifornian varainkeruukomitean puheenjohtaja vuoden 2008 ja vuoden 2012 vaaleissa. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltain Suomen-suurlähettiläät Luokka:Yhdysvaltalaiset liikemiehet Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Sinfonia nro 3

Sinfonia nro 3 voi tarkoittaa: * Sinfonia nro 3, Ludwig van Beethovenin sinfonia * Sinfonia nro 3, Johannes Brahmsin sinfonia * Sinfonia nro 3, Joonas Kokkosen sinfonia * Sinfonia nro 3, Wolfgang Amadeus Mozartin sinfonia * Sinfonia nro 3, Leevi Madetojan sinfonia * Sinfonia nro 3, Gustav Mahlerin sinfonia * Sinfonia nro 3, Felix Mendelssohn Bartholdyn sinfonia * Sinfonia nro 3, Sergei Prokofjevin sinfonia * Sinfonia nro 3, Julius Röntgenin sinfonia * Sinfonia nro 3, Camille Saint-Saënsin sinfonia * Sinfonia nro 3, Robert Schumannin sinfonia * Sinfonia nro 3, Jean Sibeliuksen sinfonia * Sinfonia nro 3, Dmitri Šostakovitšin sinfonia * Sinfonia nro 3, Pjotr Tšaikovskin sinfonia.
K. V. Arminen

Kaarlo Vilhelmi Arminen (5. maaliskuuta 1874 Ulvila – 23. elokuuta 1937 Hancock, Michigan, Yhdysvallat) oli amerikansuomalainen lääkäri ja sanakirjojen tekijä.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899Kuolleita, Helsingin Sanomat, 13.09.1937, nro 246, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Armisen vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Eenokki Spinkkilä ja Maria Adolfiina Hannula. Hän pääsi ylioppilaaksi Porin lyseosta 1893 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1898. Lääkäriksi Arminen valmistui Chicagon Rush Medical Collegesta vuonna 1907. Muutettuaan Suomesta Yhdysvaltoihin vuonna 1900 Arminen toimi Hancockin Suomi-opiston latinan ja matematiikan opettajana 1901–1906 ja oli lääkärinä Hancockissa 1907–1919, Duluthissa 1919–1923 ja uudelleen Hancockissa vuodesta 1923 lähtien. Arminen julkaisi vuonna 1904 käytännöllisen englantilais-suomalaisen sanakirjan, josta otettiin useita painoksia. Hän käänsi myös englannin kielelle Johannes Linnankosken teoksen Ikuinen taistelu. == Julkaisuja == * Englantilais- suomalainen sanakirja - English-Finnish dictionary. Suomalais-luterilainen kustannusliike, Hancock, Michigan 1904, 2. korj. painos 1907, 3. uud. korj. painos 1914 * Englantilais-suomalainen taskusanakirja. Finnish Lutheran Book Concern, Hancock, Michigan 1914 * Suomalais-englantilainen sanakirja; toim. K. V. Arminen ja Eetu Aaltio. Suom.-lut. kustannusliike, Hancock, Michigan 1916 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * The Online Books Page : K. V. Arminen Luokka:Yhdysvaltalaiset lääkärit Luokka:Amerikansuomalaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1874 syntyneet Luokka:Vuonna 1937 kuolleet
Olivetti M10

Olivetti M10 on Olivetti-yhtiön valmistama kannettava tietokone, joka julkaistiin vuonna 1983. Tietokone on klooni Kyoto Ceramicin Kyotronic KC-85 -tietokoneesta. Muista klooneista poiketen näyttöä pystyi kallistamaan. Lisävarusteina oli saatavilla modeemi, viivakoodinlukija ja neliväritulostin. Tietokonetta käyttivät toimittajat ja sen suosio perustui näppäimistön laatuun ja akun kestoon. Tietokoneen mukana tulevia ohjelmia olivat tekstinkäsittelyohjelma, taulukkolaskentaohjelma ja BASIC. == Lähteet == Luokka:Olivetti Luokka:Vuoden 1983 tietokoneet Luokka:Kannettavat tietokoneet
Amurinsopuli

Amurinsopuli (Lemmus amurensis) on sopuleihin kuuluva myyrälaji. Se elää Venäjällä erittäin harvinaisena. == Ulkonäkö ja koko == Amurinsopulin tärkein tuntomerkki on muista sopuleista poikkeava väritys. Selkä on lähes yksivärisen tummanruskea, ja niskassa voi olla musta juova. Posket ja kyljet ovat punertavat, ja vatsa on kellanruskea. Amurinsopuli on sukunsa muita lajeja pienempi, mutta koko ei ole luotettava tuntomerkki, koska se vaihtelee sopuleilla suuresti. == Levinneisyys ja elinympäristö == Vuonna 2017 julkaistu tutkimus on osoittanut, että amurinsopulin levinneisyysalue on paljon aiemmin oletettua suppeampi. Amurinsopulia tavataan nykytiedon mukaan vain Taka- Baikaliassa, Etelä-Jakutiassa ja Amurissa. Esimerkiksi Kamtšatkan niemimaan sopulit, joita aiemmin pidettiin amurinsopuleina, ovat osoittautuneet kahden muun lajin edustajiksi. Amurinsopulin elinympäristöä ovat lehtikuusimetsät. == Elintavat == Amurinsopulin ravintoa ovat pääasiassa lehtisammalet. Kesäisin laji syö myös kanervaa, suovillaa ja hyönteisiä. Vuodessa syntyy 2–4 poikuetta. Nuoret naaraat synnyttävät kerralla 3–6 poikasta; talvehtineiden naaraiden poikuekoko on 5–9. Amurinsopulilla ei ole samanlaista voimakasta kannanvaihtelua kuin muilla sopuleilla. == Uhat ja suojelu == Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto (IUCN) on arvioinut amurinsopulin elinvoimaiseksi muun muassa sen laajan levinneisyysalueen ansiosta. Koska myöhemmin on todettu, että amurinsopuli ei olekaan laajalle levinnyt laji, on uhanalaisuusarvio kyseenalaistettu. Tutkijaryhmä on ehdottanut lajin uhanalaisuusarvioksi vaarantunutta tai silmälläpidettävää. Amurinsopuli on erittäin harvinainen ja kanta on laskussa. Amurinsopuli on rauhoitettu laji, joka on mukana Venäjän Kaukoidän punaisessa kirjassa. == Lähteet == Luokka:Myyrät
Mä olen nainen (albumi)

Mä olen nainen on näyttelijä-laulaja Ritva Oksasen albumi vuodelta 1976. ==Kappaleet== ===A-puoli=== # # # # # # ===B-puoli=== # # # # # # Luokka:Ritva Oksasen albumit Luokka:Vuoden 1976 albumit
Jukka Soldan

Jukka Soldan (s. 25. joulukuuta 1992) on suomalainen muusikko. Hänet tunnetaan Haloo Helsinki! -yhtyeen rumpalina. Yhtyeen ollessa tauolla (2018–2020) Soldan toimi JVG:n rumpalina. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset rumpalit Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Johan Rudolf Thorbecke

Johan Rudolf Thorbecke (14. tammikuuta 1798 Zwolle – 5. kesäkuuta 1872 Haag) oli hollantilainen professori, liberaalipoliitikko ja valtiomies. Hän oli kolme kertaa (1849–1853, 1862–1866, 1871–1872) Alankomaiden pääministeri. Thorbecke laati Alankomaiden perustuslain, joka lisäsi Alankomaiden parlamentin valtaa kuninkaan kustannuksella. Häntä pidetään usein yhtenä Alankomaiden suurimmista valtiomiehistä ja maan parlamentaarisen järjestelmän isänä. ==Ura== Isoisänsä puolelta saksalaista syntyperää ollut Thorbecke nimitettiin Gentin yliopiston valtio-opin professoriksi vuonna 1825, ja vuonna 1830 hänet nimitettiin oikeustieteen professoriksi Leideniin. Kirjoituksissaan ja parlamentin jäsenenä vuosina 1840–1844 hän ajoi voimakkaasti perustuslain uudistamista. Hänet nimitettiin tätä tarkoitusta varten vuonna 1848 perustettuun komiteaan, jonka tuotos tuli voimaan maan perustuslaiksi. Lokakuussa 1849 Thorbecke nimitettiin pääministeriksi. Hän vahvisti pian laatimaansa perustuslakia tukemalla toimenpiteitä, joilla laajennettiin äänioikeutta ja kokoontumisoikeutta ja säädettiin maakunta- ja kunnallishallitusten suorista vaaleista, ja ajoi läpi hallinnollisia toimenpiteitä (valtion menojen vähentäminen, rautatieverkon laajentaminen jne.). Hänen neuvottelunsa paavin kanssa, kirkon ja valtion erottaminen toisistaan ja paavin oikeus nimittää katolisia piispoja Alankomaissa herättivät protestanttisen väestön keskuudessa kuitenkin paheksuntaa, minkä vuoksi kuningas erotti Thorbecken huhtikuussa 1853. Thorbecke onnistui kuitenkin nousemaan vaikutusvaltaiseen asemaan opposition johdossa, ja tammikuussa 1862 hänestä tuli jälleen pääministeri. Vaikka useat merkittävät uudistukset, kuten lukiouudistus ja orjuuden lakkauttaminen Alankomaiden siirtomaissa, leimasivat hänen toista kauttansa, hän joutui eroamaan maaliskuussa 1866. Toukokuussa 1868 hänet kuitenkin valtuutettiin muodostamaan uusi kabinetti, ja tammikuussa 1871 hän otti kolmannen kerran haltuunsa pääministerin salkun. Kun hänen tekemänsä tuloveroa koskeva ehdotus hylättiin, hän erosi toukokuussa 1872 kollegoidensa kanssa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Alankomaalaiset professorit Luokka:Alankomaiden pääministerit Luokka:Vuonna 1798 syntyneet Luokka:Vuonna 1872 kuolleet
Grethe Rostbøll

Grethe Fogh Rostbøll (30. toukokuuta 1941 Aarhus – 28. heinäkuuta 2021) oli tanskalainen konservatiivisen kansanpuolueen poliitikko. Hän istui kansankäräjillä vuosina 1996–1998 ja oli Tanskan kulttuuriministeri 1990–1993. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Grethe Rostbøll Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla Luokka:Tanskan kulttuuriministerit Luokka:Tanskalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Bernhard Dernburg

Bernhard Dernburg () oli saksalainen liberaalipoliitikko ja pankkiiri. == Pankkiura == Bernhard Dernburg oli poliitikko Friedrich Dernburgin poika. Ennen uraa politiikassa, Bernhard teki uran pankkialalla, erityisesti Deutsche Bankissa. Hänestä tuli Deutsche Treuhand-Gesellschaftin johtaja vuonna 1889. Vuonna 1901 hän perusti yhdessä Hugo Stinnesin kanssa yrityksen. Hän oli myös muiden merkittävien teollisuusyritysten hallituksien jäsen. == Poliittinen ura == Vuonna 1906 Dernburg astui politiikkaan Preussin edustajana liittoneuvostossa. Vuonna 1907 hänet nimitettiin siirtomaa-asioiden valtiosihteeriksi ja keisarillisen siirtomaaviraston johtajaksi. Hän tuki uudistusmielistä suuntautumista Saksan siirtomaapolitiikassa. Dernburg erosi tehtävästään vuonna 1910. Vuosina 1914 ja 1915, kun Saksa oli sodassa Isoa- Britanniaa vastaan, Dernburg levitti Britannian vastaista propagandaa Yhdysvalloissa. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen hän oli perustamassa DDP- puoluetta ja oli mukana sen hallituksessa. Hänet valittiin myös Weimarin kansalliskokoukseen. Hän toimi Philipp Scheidemannin hallituksessa valtiovarainministerinä ja Saksan varakanslerina. Dernburgin poliittinen ura kesti vuoteen 1930. Hän kuoli Berliinissä 14. lokakuuta 1937. Luokka:Saksan varakanslerit Luokka:Saksan valtiovarainministerit Luokka:Saksalaiset poliitikot Luokka:Saksalaiset liikemiehet Luokka:Vuonna 1865 syntyneet Luokka:Vuonna 1937 kuolleet
Johannes Capistranolainen

Pyhä Johannes Capistranolainen (1386 Capistrano, Italia – 23. lokakuuta 1456 Villach, Unkari) oli pyhimys, pappi ja fransiskaani. Hän opiskeli lakia Perugian yliopistossa, toimi lakimiehenä Napolin hoveissa ja Napolin kuningas Ladislas asetti hänet Perugian kuvernööriksi. Sota alkoi Perugian ja Malestian välillä ja Johannes yritti välittää rauhan mutta joutui sotavankeuteen jonka aikana hän päätti vaihtaa kutsumusta. Hän oli mennyt naimisiin ennen sotaa mutta avioliittoa ei oltu viety loppuun ja se mitätöitiin minkä jälkeen hän liittyi fransiskaaneihin. Pappisvihkimyksensä jälkeen hän kulki saarnaten Italiassa, Saksassa, Bohemiassa, Itävallassa, Unkarissa, Puolassa ja Venäjällä. Hän saarnasi ristiretkeä ja johti sitä turkkilaisia vastaan ja kuoli voittoisan taistelun jälkeen Unkarissa. Paavi Innocentius X julisti hänet autuaaksi 19. joulukuuta 1650 ja paavi Aleksanteri VIII julisti hänet pyhimykseksi 16. lokakuuta 1690. Hän eli seuraavien 8 paavien hallintokausien aikana: Urbanus VI (1378-1389), Bonifacius IX (1389-1404), Innocentius VII (1404-1406),, Gregorius XII (1406-1415), Martinus V (1417-1431), Eugenius IV (1431-1447), Nikolaus V (1447-1455) ja Callistus III (1455-1458). Hän on kappalaisten, sotilaskappalaisten, lakimiesten ja tuomarien suojeluspyhimys. Johanneksen muistopäivää on vietetty 23. lokakuuta ja aikaisemmin 28. maaliskuuta. Miestä on muistettu roomalaiskatolisessa messussa seuraavanlaisella latinankielisellä kollehtarukouksella: == Lähteet == Luokka: Pyhimykset Luokka:Unkarin keskiaika Luokka: Vuonna 1386 syntyneet LUokka: Vuonna 1456 kuolleet
Granstedt

Granstedt on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi: * Anders Fredrik Granstedt (1800–1849), arkkitehti * Hilda Granstedt (1841–1932), taidemaalari ja piirustuksenopettaja * Pehr Granstedt (1764–1828), linnoitusupseeri ja arkkitehti * Theodor Granstedt (1842–1927), arkkitehti ja Yleisten rakennusten ylihallituksen ylijohtaja
Niijima (Tokio)

Niijima () on Japanin kyläkunta Tokion metropolissa. Se käsittää Izusaariin kuuluvat Niijiman ja Shikinejiman saaret sekä muita pieniä asumattomia saaria. Saaret sijaitsevat Tyynessä valtameressä noin 150 kilometriä Tokion kaupunkialueelta etelään. Niijiman kunta on osa Ōshiman aliprefektuuria. Niijimassa on 2 497 asukasta (syyskuussa 2022) ja sen pinta-ala on 27,54 neliökilometriä. == Maantiede == Niijiman kuntaan kuuluu kaksi asuttua saarta: 23,64 neliökilometrin laajuinen Niijima ja sitä huomattavasti pienempi, 3,88 neliökilometrin laajuinen Shikinejima. Kunnan keskus sijaitsee alavalla alueella Niijiman keskiosassa, toinen merkittävä kylä on Wakagōn kalastajakylä saaren pohjoiskärjessä. Saaren itä- ja länsirannikkoa hallitsevat pitkät hiekkarannat. Shikinejiman rannikko on sen sijaan rikkonaista riasrannikkoa pienine poukamineen. Niijiman saarilla esiintyy oliivinvihreää, vulkaanista ryoliittia (kōgaseki), jollaista on löydetty ainoastaan Italian Liparin saarelta. Saarten alue kuuluu Fujin–Hakonen–Izun kansallispuistoon. Kuroshiovirran ansiosta saarten ilmasto on lämmin ja sademäärät ovat suuria. Vuoden keskilämpötila on 17,7 celsiusastetta. Pakkasta esiintyy harvoin. == Historia == Niijimalla on ollut asutusta jo esihistoriallisella jōmon- kaudella. Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla saaret olivat sotilashallinnon suorassa hallinnassa ja niitä käytettiin muiden Izusaarten tavoin rangaistussiirtolana. Kunnallishallinto saarille ulotettiin vuonna 1923, kun niille perustettiin Niijima honmuran ja Wakagō-muran kyläkunnat. Vuonna 1954 Wakagō liitettiin Niijima honmuraan, ja vuonna 1992 kunta nimettiin uudelleen Niijimaksi. Saarten elämänmuotoa on muuttanut voimakkaasti toisen maailmansodan jälkeen alkanut vapaa-ajanmatkailu. == Talous == Merkittäviä elinkeinoja ovat turismi, kalastus ja kasvisten viljely. Saarilla tuotetaan esimerkiksi nahkasanikkaa ja ashitaba-karhunputkea (Angelica keiskei). Perinteisiä paikallisia tuotteita ovat kōgaseki-kivestä valmistetut esineet sekä fermentoitu kusaya-kala. == Liikenne == Niijimalla toimii Niijiman lentoasema, jolta on lentoja Tokion metropolin länsiosassa sijaitsevalle Chōfun lentoasemalle. Saarille on säännöllinen laivayhteys Tokion Takeshibasta ja Shimodan kaupungista Izun niemimaalla. == Kuvia == Tiedosto:Niijima Jyusansha Shrine.JPG|Jūsansha-jinjan pyhäkkö Tiedosto:Oura Beach(Shikine- island Tokio JPN.)@2010-May - panoramio (5).jpg|Ōuran hiekkarantaa Shikinejimalla Tiedosto:(Shikine-island Tokio JPN.)@2010-May - panoramio (8).jpg|Asutusta Shikinejimalla Tiedosto:Nijima.airports2.jpg|Niijiman lentoasema == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Niijiman kyläkunnan internetsivut Luokka:Tokion prefektuurin kunnat
Roger Williams

Roger Williams (n. 1604 Lontoo – 1684 Providence, Rhode Island) oli englantilainen teologi ja Rhode Islandin siirtokunnan perustaja. Hän toimi ja kirjoitti voimakkaasti uskonnon- ja omantunnonvapauden puolesta ja oli amerikkalaisen baptismin isä. == Elämä == Williams opiskeli Cambridgen Pembroke Collegessa. Hän hylkäsi kutsun yliopiston ja papin virkaan Englannissa ja muutti Uuteen Englantiin vuoden 1630 lopulla. Vuosina 1631–1633 hän toimi apulaispappina osittain Salemissa, osittain Plymouthissa, ja hänestä tuli pastori ensin mainitussa vuonna 1634. Pian hän joutui konfliktiin paikallisten viranomaisten kanssa. Hän kiisti Kaarle I:n oikeuden myöntää maata Massachusetts Bay Companylle, koska kyseessä oli intiaanien alue, joka voitiin hankkia vain ostamalla se heiltä. Lisäksi hän väitti, että "millään inhimillisellä vallalla ei ole oikeutta puuttua omantunnon asioihin", koska hänen uskonnollisen vakaumuksensa mukaan "ihminen on vastuussa vain Jumalalle". Tästä syystä hän paheksui pakollista kirkollisverotusta ja valanvannontapakkoa oikeusistunnoissa. Hän julisti anglikaanisen kirkon luopuneeksi oikeasta uskosta ja liittymisen siihen synniksi. Näkemystensä vuoksi hänet määrättiin lokakuussa 1635 lähtemään siirtokunnasta. Tammikuussa 1636 Williams pakeni vangitsemisen ja Englantiin palauttamisen uhkaa narragansett-intiaanien luo, joiden kielen hän oli oppinut ja joita hän oli puolustanut. Williams perusti kesäkuussa 1636 seuralaistensa kanssa Rhode Islandin ensimmäisen asutuksen, jolle hän antoi nimen Providence muistoksi "Jumalan armollisesta kaitselmuksesta" vainojen aikana. Hän osti intiaaneilta periaatteidensa mukaisesti maan, jolle hän oli asettunut. Uuden asutuksen oli määrä toimia turvapaikkana omantunnon vuoksi vainotuille ja täydellisen uskonnollisen suvaitsevaisuuden pohjalta. Monet uudisasukkaat muuttivat asutukseen Massachusettsista ja muualta. Koska Williams oli nyt vakuuttunut lapsikasteen vääryydestä, hän kastatti itsensä uudelleen vuonna 1639, minkä jälkeen hän kastoi muitakin. Näin syntyi Amerikan ensimmäinen baptistiseurakunta. Muutaman kuukauden kuluttua Williams jätti baptistikirkon. Hän tuli siihen vakaumukseen, ettei mikään kristillinen kirkkokunta vastaa täysin oikeaa kirkkoa. Hän keskitti voimansa uskonnonvapauden puolustamiseen; hänen pääteoksensa oli The Bloody Tenor Of Persecution For The Cause Of Conscience (1644). Williams toimi siirtokunnan lainsäätäjä. Kun Massachusetts vaati Rhode Islandin lainkäyttövaltaa, hän matkusti Englantiin ja onnistui ystävänsä Henry Vanen välityksellä saamaan kuninkaallisen toimiluvan, jolla Rhode Islandin autonomia ja lainkäyttövalta turvattiin. Williams toimi sen varapresidenttinä vuonna 1649 ja presidenttinä tai kuvernöörinä vuosina 1654–1658. ==Lähteet== Luokka:Englantilaiset teologit Luokka:Rhode Islandin kuvernöörit Luokka:Baptismi Yhdysvalloissa Luokka:Vuonna 1684 kuolleet
Charles Fernando

Charles Fernando (1941–1995) oli zimbabwelainen jazzmuusikko ja taidemaalari. Hänen kuvataiteensa edustaa abstraktia taidetta.Design for Loving National Gallery of Zimbabwe Fernandon perhe oli mosambikilaistaustainen, mutta Fernando varttui Mbaressa, Hararessa. Hän valmistui National Gallery School of Visual Art and Designista. Hän omaksui myös kuvataiteeseensa (esimerkiksi teokseen Sound) vaikutteita musiikin aiheista. Fernando oli lisäksi Zimbabwen ensimmäinen mustaihoinen keksijä. Hänen kunniakseen järjestettiin vuonna 2016 Zimbabwen kansallisgalleriassa Hararessa näyttely Jazzified: Expressions of Protest. Hänen teoksiaan kuuluu Zimbabwen kansallisgallerian kokoelmiin.Charles Fernando Artfacts == Lähteet == Luokka:Zimbabwelaiset muusikot Luokka:Zimbabwelaiset taiteilijat Luokka:Keksijät Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Vuonna 1995 kuolleet
Prince Musarurwa

Prince Kudakwashe Musarurwa (1988/9 – 15. helmikuuta 2020 Chinhoyi) oli zimbabwelainen mbiransoittaja ja laulaja.Zimbabwean musician Prince Musarurwa dies at 31 Music in AfricaPrince Musarurwa death: What happened? Nehanda Radio Hänen tyyliään on luonnehdittu afrojazziksiWatch: Popular Afro-jazz Musician Prince Kudakwashe Musarurwa Has Died New Zimbabwe ja "afrofuusioksi". Musarurwa oli muusikko August Musarurwan lapsenlapsi. Hän syntyi perheensä kolmesta lapsesta nuorimpana. Musarurwa tuli tunnetuksi vuonna 2013 esiinnyttyään sukulaisensa Pah Chiheran kanssa hittikappaleessa "Runonzi Rudo". Musarurwa opiskeli Zimbabwe College of Musicissa. Hän julkaisi albumit Kurarama (2011), Gara Muberevere (2012), Gogodera (2013) ja Chiga Chikuru (2014). Musarurwa työskenteli viidennen studioalbumin (Nyamasase) parissa, mutta sitä ei ehditty julkaista ennen hänen kuolemaansa. Musarurwa kuoli keuhkosyöpään Chinhoyin maakuntasairaalassa 31 vuoden iässä. Hän oli kärsinyt taudista lähes vuoden ajan. Musarurwa ei ollut naimisissa, mutta hänellä oli pitkäaikainen seurustelusuhde. Musarurwa haudattiin Musarurwan kylään Zvimban piirikunnassa.Prince Musarurwa laid to rest The Zimbabwe Independent == Lähteet == Luokka:Zimbabwelaiset muusikot Luokka:1980-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Vili Munkki

Vili Munkki (s. 26. helmikuuta 2002 Naantali) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Turun Palloseuraa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä, mutta Munkki osaa pelata myös keskellä. == Ura == === Seuraura === Munkki aloitti jääkiekkoilun seitsemänvuotiaana naantalilaisessa VG-62:ssa. Hän siirtyi 14-vuotiaana Turun Palloseuraan kaudeksi 2016–2017. Kaudella 2017–2018 Munkki oli C-nuorten SM-sarjassa 14 syöttöpisteellään joukkueensa paras syöttäjä. Hän jakoi myös kuudella syöttöpisteellään koko sarjan pudotuspelien syöttöpörssin voiton joukkuetoverinsa Nikolas Ketosen kanssa. Munkki voitti kauden päätteeksi C-nuorten SM-pronssia. Kaudella 2018–2019 hän voitti TPS:n B-nuorten sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 18+28=46. Kaudella 2021–2022 Munkki jakoi tehoilla 21+32=53 koko U20 SM-sarjan pistepörssin voiton HPK:n Jimi Rönkkösen kanssa, mutta hän vei kuitenkin suuremman maalimäärän turvin kärkisijan ja Munkki palkittiin Kari Jalonen -palkinnolla. Hän voitti kauden päätteeksi U20 SM-pronssia. Munkki valittiin sarjan ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Kaudeksi 2022–2023 Munkki teki TPS:n kanssa kaksivuotisen SM-liigasopimuksen. Hän teki miesten pääsarjadebyyttinsä Mestarien liigan avauskierroksella 2. syyskuuta 2022 slovenialaista HK Olimpija Ljubljanaa vastaan. Munkki merkittiin TPS:n kolmossentteriksi laidoilleen Jonne Tammela ja Tyler Steenbergen. Hän sai ottelussa jääaikaa 10.36 minuuttia. SM-liigadebyyttinsä Munkki teki runkosarjan avauskierroksella 13. syyskuuta 2022 vieraissa Tapparaa vastaan. Hänet merkittiin TPS:n kolmossentteriksi laidoilleen Tyler Steenbergen ja Kalle Väisänen. Munkki sai ottelussa jääaikaa 12.54 minuuttia. Maalitilinsä SM-liigassa hän avasi kahdella osumalla 11. tammikuuta 2023 Mikkelin Jukureita vastaan. Marko Kiprusoff valitsi Munkin ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi. Osumat jäivät hänelle kauden ainoiksi SM-liigassa, jossa Munkki pelasi kaikkiaan 38 runkosarjaottelua tehopistein 2+6=8 ja kolme playoff- ottelua ilman tehopisteitä. CHL:ssä hän pelasi viisi ottelua ilman tehopisteitä. Munkki pelasi osan kaudestaan myös TPS:n U20-joukkueessa, jossa hän voitti SM-pronssia. Kaudella 2023–2024 Munkki pelasi SM-liigassa 34 runkosarjaottelua tehopistein 2+5=7. Hän ei kuitenkaan pelannut pudotuspeleissä. Munkki vahvisti kevätkaudella TPS:n U20-joukkuetta, jossa hän voitti SM-hopeaa. Huhtikuussa 2024 TPS uutisoi käyttäneensä Munkin sopimuksessa olleen option ja teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen hänen kanssaan. === Maajoukkueura === Munkki on pelannut kolme poikien maaottelua. == Muuta == Munkki valmistui ylioppilaaksi Kerttulin lukiosta keväällä 2021. == Tilastot == 2019–2020 TPS A-SM 22 1 7 8 4 – – – – – 2020–2021 TPS U20-SM 27 6 10 16 8 2 0 0 0 0 2021–2022 TPS U20 SM 43 21 32 53 8 6 1 2 3 2 2022–2023 TPS U20-SM 7 2 8 10 0 6 1 3 4 4 TPS SM-liiga 38 2 6 8 6 3 0 0 0 0 2023–2024 TPS U20-SM 5 1 5 6 0 11 3 6 9 4 TPS SM-liiga 34 2 5 7 6 – – – – – 2 kautta yhteensä SM-liiga 72 4 11 15 12 3 0 0 0 0 == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Turun Palloseuran pelaajat Luokka:Vuonna 2002 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kalaniemi

Kalaniemi on kylä Äänekoskella entisen Konginkankaan kunnan alueella, Konginkankaan kirkonkylän ja Viitasaaren välissä valtatien 4 varrella. Kalaniemi sijaitsee Keiteleen länsirannalla, muita vesistöjä ovat Hakojärvi ja Kajamanlampi. Kalaniemellä on vakituisten asuntojen lisäksi yli 200 kesäasuntoa. Kalaniemellä on eteläinen ja pohjoinen liittymä valtatielle. Konginkankaalle on noin 10 kilometrin matka, jossa sijaitsee koulu, apteekki, kirjasto, kauppa, ravintola ja uimarantoja. Viitasaarelle on noin 20 kilometriä ja Äänekoskelle noin 25 kilometriä. Kalaniemen koulu on Kalaniemen kyläyhdistyksen käytössä ja vuokrattavissa. Kalaniemen uimaranta sijaitsee Keiteleen rannalla. Siellä on laituri ja laavu. == Lähteet == Luokka:Konginkankaan kylät
Roderick Jones (baritoni)

Roderick Jones (alun perin Ferndale Glamorgan Gwent; 2. kesäkuuta 1910 – 16. syyskuuta 1992 Newport) oli brittiläinen oopperalaulaja (baritoni).Obituary: Roderick Jones The Independent Jones syntyi kaivostyöläisen pojaksi. Hän opiskeli Royal Academy of Musicissa ensin pianonsoittoa ja sitten laulua. Toinen maailmansota viivästytti hänen uransa alkua; hän palveli laivastossa. Jonesin osaamisesta kiinnostui uusia lahjakkuuksia etsinyt Joan Cross, joka kiinnitti hänet Sadler's Wells Theatreen. Siellä Jones debytoi Balstroden roolissa Benjamin Brittenin oopperan Peter Grimes kantaesityksessä 7. kesäkuuta 1945. Welsh National Operassa Jones teki ensimmäisen esiintymisensä Tonion roolissa Ruggero Leoncavallon Pajatsossa vuonna 1951. Hänen ohjelmistoonsa kuului myös rooleja Giuseppe Verdin, Georges Bizet'n, Giacomo Puccinin, Wolfgang Amadeus Mozartin, Gaetano Donizettin, Ralph Vaughan Williamsin ja Jaromír Weinbergerin teoksissa. Scarpian rooli Toscassa oli Jonesin useimmin esittämä rooli, ja hän tuli siitä tunnetuimmaksi. Jonesista tuli vuonna 1961 Jamaica School of Musicin johtaja. Vuonna 1970 hän palasi Walesiin Aberystwythin yliopiston opettajana. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset oopperalaulajat Luokka:Baritonit Luokka:Vuonna 1910 syntyneet Luokka:Vuonna 1992 kuolleet
Roderick Jones

Roderick Jones on ollut seuraavien henkilöiden nimi: * Roderick Jones (1910–1992), walesilainen oopperalaulaja * Roderick Jones (1877–1962), brittiläinen toimittaja * Roderick "Roddy" Jones (s. 1944), brittiläinen uimari.
Laura Lodenius

Laura Lodenius (s. 21. joulukuuta 1969) on suomalainen rauhanaktivisti.Hanna Niittymäki: Rauhantekijä Laura Lodenius: Militarismin vastainen matkasaarnaaja Rauhanpuolustajat-lehti 3/2015Tanja Aitamurto: Laura Lodenius Helsingin Sanomat 6.11.2007 Lodenius on Suomen Rauhanliiton pitkäaikainen aktivisti ja toiminnanjohtaja. Hän on toiminut myös eduskunta-avustajana. Hän on ollut mukana Yhdistyneiden kansakuntien maailmankonferenssissa, jossa käsiteltiin laitonta pienasekauppaa. Lodenius on toiminut koordinaattorina henkilömiinojen vastaisessa työssä Suomessa ja ollut mukana vastaanottamassa International Campaign to Ban Landminesin saamaa Nobelin rauhanpalkintoa.Todistajat Yle Laura Lodenius on kolmannen polven rauhanaktivisti, jonka äiti oli Maarit Sinervo ja isä toimittaja Peter Lodenius. Isoäiti oli Aira Sinervo. Venäjän suurhyökkäyksen Ukrainassa alettua 2022 Lodenius otti kantaa ydinaseiden sallimista vastaan. Hän kertoi, ettei kannata Suomen Nato-jäsenyyttä, mutta totesi voivansa hyvin elää myös Natoon kuuluvassa Suomessa. Ydinaseisiin perustuvaa turvallisuutta hän pitää periaatteellisesti itselleen mahdottomana ajatuksena.Sirpa Puhakka: Rauhanliikkeen Laura Lodenius: On täysin kestämätöntä, että ydinaseet ovat arvaamattomien johtajien käsissä Kansan Uutiset 24.3.2022 Lodenius oli Mikael Böökin ja Jaakko Ellisaaren kanssa kirjoittamassa Rauhanliiton kirjaa Ydinaseet eurooppalaisessa politiikassa (Suomen rauhanliitto – YK-yhdistys 2009 ISBN 978-951-9193-53-3). Laura Lodenius sai Sadankomitean rauhanpalkinnon vuonna 2023. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pasifistit Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bay of Islands

Bay of Islands on Uudessa-Seelannissa Aucklandin pohjoispuolella sijaitseva saaristo. Se koostuu 144:sta saaresta Cape Brettin ja Pureruan niemimaan välillä.Bay of Islands New Zealand Suurin saarista on Urupukapuka.Urupukapuka Island, Bay of Islands Dolphin Cruises Bay of Islandsin alueen kaupunkeja ovat muiden muassa Opua, Paihia, Russell ja Kerikeri. Yhdysvaltalainen kirjailija Zane Grey kalasti seurueineen Bay of Islandsissa ja julkaisi seikkailuistaan alueella kirjan Tales of the angler’s Eldorado: New Zealand (1926).Zane Grey Te Ara Encyclopedia of New Zealand Bay of Islandsista on tullut yksi Uuden- Seelannin suosituimmista lomakohteista.Bay of Islands Northland New Zealand == Lähteet == Luokka:Uuden-Seelannin saaret Luokka:Saaristot