EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Paul Signac

Paul Signac (11. marraskuuta 1863 Pariisi – 15. elokuuta 1935 Pariisi) oli ranskalainen neoimpressionistinen taidemaalari, joka kehitti yhdessä Georges Seurat’n kanssa pointillismin eli pistemaalauksen. == Elämä == Signac syntyi hyväosaiseen kauppiasperheeseen. Hän aloitti arkkitehtuurin opiskelut, mutta hylkäsi ne 18-vuotiaana maalaustaiteen hyväksi käytyään Claude Monet’n näyttelyssä vuonna 1880. Hänen varhaisissa töissään näkyy impressionismin ja erityisesti Monet’n sekä Sisleyn vaikutus; tärkeä merkitys oli myös Armand Guillauminin rohkaisulla. Vuonna 1884 Signac oli yksi Salon des Indépendantsin perustajista, ja siellä hän tapasi Seurat’n, jonka divisionistisen väriteorian systemaattisuus ja tieteellisyys tekivät häneen vaikutuksen. Se poikkesi impressionistien intuitioon perustuneesta lähestymistavasta. Vuonna 1886 molemmat taiteilijat käyttivät jo pistemaalaustekniikkaa, jossa maalattiin vierekkäin pieniä, puhtaita sekoittamattomia väritäpliä. Se muodosti pohjan neoimpressionismille, jonka omaksui pian esimerkiksi Signacin ystävä Camille Pissarro. 1880-luvun puolivälistä lähtien Signac piti säännöllisesti näyttelyitä, mutta ensimmäisen yksityisnäyttelynsä vasta vuonna 1902. Muiden neoimpressionistien tavoin hänen teoksiaan ei alkuvaiheessa arvostettu. Hän kehitti johdonmukaisesti tyylisuuntaa, jonka tärkeimmät periaatteet hän oli omaksunut jo uransa alussa; vähitellen hän alkoi siirtyä ulkoilmamaalauksesta subjektiivisempiin aiheisiin ja muutettuaan vuonna 1892 Pariisista Saint- Tropeziin hän maalasi lähinnä ateljeessaan luonnosten pohjalta. Hän oli innokas purjehtija ja matkusti laajalti Euroopan rannikoilla. Signac oli myös merkittävä teoreetikko, joka kirjoitti esimerkiksi neoimpressionismia puolustavan teoksen D’Eugène Delacroix au néo-impressionnisme (1899). Kirja nousi taiteilijoiden suosioon paitsi Ranskassa myös Saksassa ja Italiassa. Poliittisilta näkemyksiltään hän oli anarkisti. == Teoksia == Tiedosto:Paul Signac Road to Gennevilliers.jpg|Tie Gennevilliersiin, 1883 Tiedosto:Comblat- le-Chateau. Le Pré.jpg|Comblat le Chateau. Le Pré, 1886 Tiedosto:Signac2.jpg|Aamiainen, 1886–1887 Tiedosto:Paul Signac Collioure.jpg|Colliouren kaupungin ranta, 1887 Tiedosto:Paul Signac Dimanche.jpg|Sunnuntai, 1888–1890 Tiedosto:Paul Signac - The Jetty at Cassis, Opus 198.JPG|Cassis'n lahti, Opus 198, 1889 Tiedosto:Signac - Portrait de Félix Fénéon.jpg|Félix Fénéonin muotokuva, 1890 Tiedosto:Paul Signac Femmes au puits 1892.jpg|Naisia kaivolla, 1892 Tiedosto:Paul Signac - Capo di Noli.jpg|Capo di Noli, 1898 Tiedosto:Paul Signac - The Port of Saint-Tropez - Google Art Project.jpg|Saint-Tropez'n satama, 1901 Tiedosto:Paul Signac, Grand Canal (Venise).jpg|Venetsian Canal Grande, 1905 Tiedosto:Signac Antibes - Morning.jpg|Antibes – aamu, 1914 == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ranskalaiset taidemaalarit Luokka:Impressionistit Luokka:Ranskalaiset anarkistit Luokka:Vuonna 1863 syntyneet Luokka:Vuonna 1935 kuolleet
Franco Selvaggi

Franco Selvaggi (s. 15. toukokuuta 1953 Pomarico, Materan maakunta) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi koko uransa, vuodet 1971–1986, kotimaansa sarjoissa. Joukkueina olivat muun muassa AS Roma, Cagliari, Torino FC, Udinese ja Inter Milan. Selvaggi oli nimetty myös Italian MM-joukkueen jäseneksi vuoden 1982 MM-kisoihin, mutta hän ei pelannut lopputurnauksessa ensimmäistäkään ottelua. Siitä huolimatta hänet noteerataan ao. vuoden maailmanmestariksi. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Selvaggi Transfermaktissa luokka:Italialaiset jalkapalloilijat luokka:Jalkapallon maailmanmestarit luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Isaac Fortelius

Isaac Fortelius (noin 1722 Kalajoki – 15. marraskuuta 1783 Kemi) oli suomalainen kirkkoherra ja kansanrunouden kerääjä. Forteliuksen vanhemmat olivat Kalajoen nimismies Erik Fortell (k. 1749) ja hänen ensimmäinen puolisonsa Maria Schönberg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1741 ja opiskeli sitten Turun akatemiassa. Fortelius valmistui filosofian kandidaatiksi 1750, maisteriksi 1751 ja hänet vihittiin papiksi 1750. Fortelius oli Paltamon kappalaisena vuodesta 1750 ja Kemin kirkkoherrana vuodesta 1773. Hänestä tuli lääninrovasti 1775. Paltamossa asuessaan Fortelius keräsi paikallista kansanrunoutta kokoelmaksi jonka hän myöhemmin luovutti Henrik Gabriel Porthanin käyttöön. Fortelius oli naimisissa Paltamon kappalaisen Isak Siniuksen (k. 1747) lesken Elisabet Groenin (k. 1771) kanssa. == Teoksia == * Wälförtient äreminne, öfwer kyrckioherden i Paldamo, herr mag. Erich Munselius, hwars lekamen til sitt hwilorum den 3. martii 1751. i Paldamo kyrckia beledsagades. Åbo : tryckt hos directeuren, Kongl. acad. och stadsens boktr. i stor-förstendömet Finnland, Jacob Merckell, 1751 == Lähteet == * Luettu 24.5.2014. * Forteliuksen elämäkertatiivistelmä Kansallisbiografiassa Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka:Vuonna 1722 syntyneet Luokka:Vuonna 1783 kuolleet
Kingdom Hearts HD 2.5 Remix

Kingdom Hearts HD 2.5 Remix (tyyliteltynä Kingdom Hearts HD II.5 ReMIX) on Kingdom Hearts -pelisarjaan kuuluva pelikokoelma, joka on julkaistu vuonna . Kokoelma sisältää pelattavan osuuden peleistä Kingdom Hearts II Final Mix ja Kingdom Hearts: Birth by Sleep Final Mix sekä välinäytökset pelistä Kingdom Hearts Re:coded. Kokoelmassa on teräväpiirtokuvan lisäksi ominaisuutena mahdollisuus kerätä PlayStation-trophyja. Kokoelma julkaistiin myöhemmin yhdessä HD 1.5 Remixin kanssa PlayStation 4:lle maaliskuussa 2017. == Eroavaisuuksia == Kuten Kingdom Hearts Final Mixin tapaan, myös Kingdom Hearts II Final Mix ja Kingdom Hearts: Birth by Sleep Final Mix julkaistiin alun perin ainoastaan Japanissa. Final Mixseissä on huomattavia eroja alkuperäisiin julkaisuihin. * Uusia Formeja * Uusia minipelejä * Christmas Townissa oma musiikki ja asut. * Uusia paikkoja * Mahdollisuus katsoa välinäytöksiä. * Uudistetut musiikit. * Uusia taisteluja. == Pelit == Kingdom Hearts II Final Mix Pelin taustoja ja tekstuureita piti muokata, kun alkuperäisestä 4:3 kuvasuhteesta siirryttiin HD 16:9 kuvasuhteeseen. Ylimääräisiä kuvia lisättiin menuihin ja Gummi Ship -kohtiin korvaamaan kuvasuhteen muutoksesta kärsiviä alueita. Tai Yasuen mukaan noin 80% alkuperäisistä äänistä uudelleenmiksattiin ja uusia orkestraalisia elementtejä lisättiin kappaleisiin. Hänen mukaansa Yôko Shimomuran musiikki on välttämätön piirre Kingdom Hearts -pelisarjalle ja ilman hänen luomaa ilmapiiriä peli olisi hyvin erilainen. Niinpä lopulliset äänet ovat edelliselle uskollisia, mutta ne tuovat mukaan myös hieman uutta. Peli julkaistiin kokoelman myötä Japanin ulkopuolella ensimmäistä kertaa. === Kingdom Hearts Birth by Sleep Final Mix === Siirtyminen PlayStation Portablelta PlayStation 3:lle mahdollisti kehittäjille uusien yksityiskohtien lisäämisen hahmoihin, uusien äänien lisäämisen ja kameran liikuttamisen parantelun. Lisäksi Mirage Arena (alkuperäisen pelin moninpelimuoto) uudistettiin yksinpeliksi. Yasuen mukaan vihollisten voimakkuus ja tekoäly sopeutettiin muutokseen. Peli julkaistiin kokoelman myötä Japanin ulkopuolella ensimmäistä kertaa. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * * Luokka:Kingdom Hearts -pelit Luokka:Vuoden 2014 videopelit Luokka:PlayStation 3 -pelit Luokka:PlayStation 4 -pelit
Pandoravirus

Pandoravirus on suurikokoinen ja genomiltaan laajin elävä virussuku. Pandoravirus infektoi ameeboja. Ranskalainen tieteilijäpariskunta Jean-Michel Claverie ja Chantal Abergel kirjoitti siitä ensimmäisen kerran Science- lehdessä heinäkuussa 2013. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *National Center for Biotechnology Information (NCBI): Pandoravirus, taxonomy Luokka:DNA-virukset
Kış Uykusu

Kış Uykusu () on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut Nuri Bilge Ceylanin ohjaama ja käsikirjoittama turkkilainen draamaelokuva. Se palkittiin Kultaisella palmulla Cannesin elokuvajuhlilla 2014. ==Näyttelijät== ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Vuoden 2014 ranskalaiset elokuvat Luokka:Vuoden 2014 saksalaiset elokuvat Luokka:Turkkilaiset elokuvat Luokka:Kultainen palmu -palkitut elokuvat
Nuri Bilge Ceylan

Nuri Bilge Ceylan (/d͡ʒejlan/, s. 26. tammikuuta 1959 Istanbul, Turkki) on turkkilainen elokuvaohjaaja, näyttelijä, käsikirjoittaja ja valokuvaaja. Hänen elokuva Kış Uykusu palkittiin Kultaisella palmulla Cannesin elokuvajuhlilla 2014. Vuonna 2016 Ceylanin elokuva Bir zamanlar Anadolu’da (2011) äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan 100 parhaan elokuvan joukkoon. Vastaajina oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa.The 21st Century’s 100 Greatest Films, BBC Culture 24.8.2016. Elokuva voitti vuonna 2011 Cannesin elokuvajuhlien Grand Prix -palkinnon. == Filmografia == === Ohjaajana === * Koza (1995, lyhytelokuva) * Kasaba (1997) * Toukokuun pilvet (1999) * Uzak (2002) * Iklimler (2006) * Üç maymun (2008) * Bir zamanlar Anadolu'da (2011) * Kış Uykusu (2014) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto * Luokka:Turkkilaiset elokuvaohjaajat Luokka:Turkkilaiset näyttelijät Luokka:Käsikirjoittajat Luokka:Valokuvaajat Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
World Athletics Relays

World Athletics Relays (vuoteen 2019 asti IAAF World Relays) on kansainvälisen yleisurheiluliiton WA:n (ent. IAAF) järjestämä viestijuoksutapahtuma. Se järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2014. Kaksipäiväisessä kilpailutapahtumassa maajoukkueet kilpailevat eri viestimatkoilla. Lajiohjelmassa ovat olleet 4 × 100 metrin, 4 × 200 metrin, 4 × 400 metrin, 4 × 800 metrin, 4 × 1 500 metrin viesti ja pitkä sekamatkaviesti (1 200 m + 400 m + 800 m + 1 600 m). Vuonna 2019 uusina lajeina olivat mukana 2 × 2 × 400 metrin viesti ja aitajuoksuviesti. ==Lajiohjelma== Vuosi Lajit Miehet Naiset Sekaviestit 2014 4 × 100 m 4 × 200 m 4 × 400 m 4 × 800 m 4 × 1 500 m 4 × 100 m 4 × 200 m 4 × 400 m 4 × 800 m 4 × 1 500 m 2015 4 × 100 m 4 × 200 m 4 × 400 m 4 × 800 m Pitkä sekamatkaviesti (1 200 m + 400 m + 800 m + 1 600 m) 4 × 100 m 4 × 200 m 4 × 400 m 4 × 800 m Pitkä sekamatkaviesti (1 200 m + 400 m + 800 m + 1 600 m) 2017 4 × 100 m 4 × 200 m 4 × 400 m 4 × 800 m 4 × 100 m 4 × 200 m 4 × 400 m 4 × 800 m 4 × 400 m 2019 4 × 100 m 4 × 200 m 4 × 400 m 4 × 100 m 4 × 200 m 4 × 400 m 4 × 400 m 2 × 2 × 400 m 4 × 110 metrin aitajuoksuviesti 2021 4 × 100 m 4 × 200 m 4 × 400 m 4 × 100 m 4 × 200 m 4 × 400 m 4 × 400 m 2 × 2 × 400 m 4 × 110 metrin aitajuoksuviesti 2024 4 × 100 m 4 × 400 m 4 × 100 m 4 × 400 m 4 × 400 m ==Kilpailupaikat== Vuosi Paikkakunta Maa Pvm Kilpailustadion 2014 Nassau Bahama 24.–25.5. Thomas Robinson Stadium 2015 Nassau Bahama 2.–3.5. Thomas Robinson Stadium 2017 Nassau Bahama 22.–23.4. Thomas Robinson Stadium 2019 Jokohama Japani 11.–12.5. Jokohaman kansainvälinen stadion 2021 Chorzów Puola 1.–2.5. 2024 Nassau Bahama 4.–5.5. 2025 Guangzhou Kiina == Lähteet == == Aiheesta muualla == * World Athletics Relays WA *
Vellamo LP

Vellamo LP on rap-artisti Gettomasan ja tuottaja Ruubenin 17. toukokuuta 2014 julkaistu yhteisalbumi. Albumin teemoina ovat muun muassa nykymedia ja populaarimusiikin paradoksi. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Keskisuomalainen: ristiriitainenKeskisuomalainen: Levyarvio == Lähteet == Luokka:Vuoden 2014 albumit Luokka:Gettomasan albumit
Anna Klein

Anna Klein (16. helmikuuta 1883 Nürnberg, Saksa – 25. marraskuuta 1941 Kaunasin ghetto, Liettua) oli saksalainen taidemaalari ja graafikko. Baijerissa ja Tirolissa öljyllä maalattujen maisema-, eläin- ja genremaalausten lisäksi hän teki grafiikkaa ja kuvitustöitä, kuten kirjankuvituksia, kirjankansia, leimoja, postikortteja jne.Gemäldegalerie Dachau: Anna Klein und andere Künstlerinnen Brikada.de Viitattu 25.5.2014 Hänen isänsä oli juutalaissyntyinen protestantiksi kääntynyt viini- ja humalakasvikauppias. Vuoden 1901 aikoihin katolilaiseksi siirtynyt Anna Klein liittyi Dachaun taiteilijayhteisöön, jossa häntä opetti Hans von Hayek. Hän opiskeli maalausta myös yksityisoppilaitoksessa Karlsruhessa 1902–1903 aikoihin ja valmistui kuvataiteilijaksi Münchenin taiteilijayhdistyksen naisten akatemiasta, jossa häntä opettivat Max Feldbauer ja Julius Diez. Suoritettuaan opettajatutkinnon Münchenin kuninkaallisessa taidekoulussa Klein toimi Münchenin Gernin kaupunginosassa yksityisenä taideopettajana. Hän perusti ystävänsä kanssa yksityisen taidekoulun. Yksityisnäyttelyjen lisäksi Klein osallistui uransa aikana useisiin yhteisnäyttelyihin. Hän osallistui painetun taiteen ja grafiikan maailmannäyttelyyn Leipzigissa vuonna 1914. Vuonna 1927 hän piti yksityisnäyttelyn Axel Juncker-Verlag -kustantamolla Berliinissä. Natsien valtaannousun 1933 jälkeen Anna Klein ei juutalaistaustaisena saanut enää harjoittaa taiteilijan ammattiaan. Hänen taidekoulunsa suljettiin samana vuonna ja hänet siirrettiin pakkotyöhön mattotehtaaseen. 20. marraskuuta 1941 Anna Klein kuljetettiin Liettuaan Kaunasissa olleeseen ghettoon, jossa hänet murhattiin viisi päivää myöhemmin.Das Bundesarchiv Gedenkbuch: Klein, Anna Viitattu 25.5.2014 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Galerie "Der Panther" * Artnet.de: Anna Klein Luokka:Saksalaiset taidemaalarit Luokka:Saksalaiset taidegraafikot Luokka:Holokaustissa kuolleet Luokka:Vuonna 1883 syntyneet Luokka:Vuonna 1941 kuolleet
Saturday (Remix)

Saturday (Remix) on yhdysvaltalaisen R&B-laulaja; Norma Jeanin (sukunimi Wright) single vuodelta 1978. Single on ns. maxisingle eli se on tehty albumikokoon 12". Tuottajat ovat Nile Rodgers ja Bernard Edwards. He ovat myös osallistuneet singlen nimikappaleen tekoon. Vastaavat tuottajat ovat Marc Kreiner ja Tom Cossie yhtiöstä MK Productions. Levy-yhtiö on Warner Communicationsiin kuuluva Bearsville Records ja singlen kaupallinen tunnus BSS 0326. Singlejä on valmistettu myös UK:ssa tunnuksella LV 13. Norma Jean on ollut mukana Chic-yhtyeessä ja häneltä on myöhemmin ilmestynyt mm. single High Society (Bearsville 49119) ja hän on ollut mukana mm. Randy Crawfordin albumilla Abstract Emotions (1986) taustalaulajana. == Singlen kappaleet == == Listahistoriaa == Blues News -lehden numerossa 4/1978 on julkaistu kopio Blues & Soul -lehdessä olleesta Top American Soul Singles -listasta. Siinä Norma Jean Wrightin kappale "Saturday" on sijalla 47 aikaisemman sijoituksen ollessa 70. Sijalla 46 on Bunny Siglerin I Got What You Need (Gold Mind 4010) ja sijalla 48 Stargardin What You Waiting for (MCA 40932). == Lähteet == * Norma Jean s. Saturday (Remix) (Bearsville Records BSS 0326 / UK-painos LV 13) 1978 ; Viitteet Luokka:Yhdysvaltalaiset R&B-kappaleet; Luokka:Vuoden 1978 kappaleet
Anna Klein (SS-vartija)

Anna Friederike Mathilde Klein os. PlaubelJoissakin lähteissä nimellä Klein- Plaubel (4. maaliskuuta 1900 – ?) oli natsi-Saksan keskitysleireillä toiminut naisavustaja. Anna Klein liittyi natsipuolueeseen 1930. Klein saapui naisille tarkoitetulle Ravensbrückin keskitysleirille 1. syyskuuta 1943. 1. joulukuuta 1943 hänet ylennettiin SS:n naisvartijoille myönnetyistä arvoista korkeimpaan ja hänestä tuli naisvartijoiden päällikkö (Chef Oberaufseherin). Ylennyksen myötä Klein saattoi nauttia siihen kuuluvista eduista, kuten paremmasta palkasta, asunnosta, vaatteista ja vallasta. Ruoka jota hän söi ei ollut vankien tekemää, vaan sen valmistivat muut SS-naisavustajat, joiden päällikkö hän leirillä oli. Klein ei voinut komentaa SS:n kuuluneita miehiä, vaan ylin naisen arvo jäi SS:n sotamiehen arvon alapuolelle. Hänen lähin apulaisensa Ravensbrückissa oli Oberaufseherin Dorothea Binz. Syyskuussa Klein siirrettiin Sachsenhausenin keskitysleiriin, jossa hän toimi myös Chef Oberaufseherininä kunnes liittoutuneet vapauttivat leirin huhtikuussa 1945. Sachsenhausenissa hänen avustajanaan oli Hilde Schlusser. Sodan jälkeen Hampurissa käydyssä Ravensbrückin naisvartijoiden sotarikosoikeudenkäynnissä 2.–12. heinäkuuta 1948 Kleiniä syytettiin liittoutuneiden kansallisuuksiin kuuluneiden vankien huonosta kohtelusta ja osallistumisesta kaasukammioissa murhattavien vankien valitsemiseen. Syytettyjä oli kuusi, ja Klein vapautettiin heistä ainoana riittävien todisteiden puuttuessa. == Lähteet == Luokka:Holokaustin toteuttamiseen osallistuneet Luokka:Sotarikossyytteistä vapautetut Luokka:SS- naisavustajat Luokka:Vuonna 1900 syntyneet Luokka:Kuolinvuosi puuttuu
Prix Veuve Clicquot

Prix Veuve Clicquot de la Femme d’Affaires on eri puolilla maailmaa vuosittain jaettava palkinto menestyksekkäille liikenaisille.About the Award , Veuve Clicquot Business Woman of the Year Award. Viitattu 25.5.2014. Vuodesta 1972 jaettu palkinto perustettiin kunnioittamaan Veuve Clicquot -samppanjayrityksen johtajan, leskeksi jääneen Madame Clicquot Ponsardinin muistoa. Palkintoa jaetaan nykyisin 27 maailman maassa. Vuosittain eri maiden voittajat saavat kutsun Ranskan Reimsissä pidettävään kansainväliseen liikenaisten seminaariin The International Business Woman Forum.The International Business Woman Forum, Veuve Clicquot -sivusto. Viitattu 25.5.2014. ==Veuve Clicquot -palkinto Suomessa== Suomessa palkintoa on jaettu vuodesta 2004. Palkittujen joukkoon kuuluvat Skannon toimitusjohtaja Barbara Roos (2003), Levin matkailuyrittäjä Päivikki Palosaari (2004), Vallila Interiorin johtaja Anne Berner (2006), Lappset Groupin hallituksen puheenjohtaja Johanna Ikäheimo (2007), Stala Oy:n toimitusjohtaja Tuija Rajamäki (2008), Dextran toimitusjohtaja Leena Niemistö (2009), Andiatan Tarja Rantanen (2011) ja Marketing Clinicin Catharina Stackelberg (2013).Marketing Clinicin Catharina Stackelbergistä vuoden 2013 Veuve Clicquot Business Woman, lehdistötiedote 5.6.2013. Viitattu 25.5.2014. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Palkinnosta Veuve Clicquot’n sivustolla (englanniksi) Luokka:Palkinnot
Ranskan avoin tennisturnaus 2014 – naisten kaksinpeli

Serena Williams oli turnauksen puolustava mestari, mutta hän hävisi toisella kierroksella Garbiñe Muguruzalle. Turnauksen voitti Marija Šarapova, joka päihitti yli kolme tuntia kestäneessä loppuottelussa Simona Halepin. == Sijoitetut pelaajat == # Serena Williams (2. kierros) # Li Na (1. kierros) # Agnieszka Radwańska (3. kierros) # Simona Halep (loppuottelu) # Petra Kvitová (3. kierros) # Jelena Janković (4. kierros) # Marija Šarapova (mestari) # Angelique Kerber (4. kierros) # Dominika Cibulková (3. kierros) # Sara Errani (puolivälierät) # Ana Ivanović (3. kierros) # Flavia Pennetta (2. kierros) # Caroline Wozniacki (1. kierros) # Carla Suárez Navarro (puolivälierät) # Sloane Stephens (4. kierros) # Sabine Lisicki (2. kierros) 17. Roberta Vinci (1. kierros) 18. Eugenie Bouchard (välierät) 19. Samantha Stosur (4. kierros) 20. Alizé Cornet (2. kierros) 21. Kirsten Flipkens (2. kierros) 22. Jekaterina Makarova (3. kierros) 23. Lucie Šafářová (4. kierros) 24. Anastasija Pavljutšenkova (2. kierros) 25. Kaia Kanepi (1. kierros) 26. Sorana Cîrstea (3. kierros) 27. Svetlana Kuznetsova (puolivälierät) 28. Andrea Petkovic (välierät) 29. Venus Williams (2. kierros) 30. Klára Koukalová (1. kierros) 31. Daniela Hantuchová (3. kierros) 32. Jelena Vesnina (2. kierros) == Kaavio == === Kaavion yläosa === ==== Lohko 1 ==== ==== Lohko 2 ==== ==== Lohko 3 ==== ==== Lohko 4 ==== === Kaavion alaosa === ==== Lohko 5 ==== ==== Lohko 6 ==== ==== Lohko 7 ==== ==== Lohko 8 ==== == Lähteet == * Main Draw Luokka:Ranskan avoin tennisturnaus 2014
Ranskan avoin tennisturnaus 2014 – miesten kaksinpeli

Rafael Nadal oli turnauksen nelinkertainen puolustava mestari. Hän voitti turnauksen myös tänä vuonna, voittaen näin turnauksen jo yhdeksännen kerran. Loppuottelussa hän päihitti Novak Đokovićin luvuin 3–6, 7–5, 6–2, 6–4. == Sijoitetut pelaajat == # Rafael Nadal (mestari) # Novak Đoković (loppuottelu) # Stanislas Wawrinka (1. kierros) # Roger Federer (4. kierros) # David Ferrer (puolivälierät) # Tomáš Berdych (puolivälierät) # Andy Murray (välierät) # Milos Raonic (puolivälierät) # Kei Nishikori (1. kierros) # John Isner (4. kierros) # Grigor Dimitrov (1. kierros) # Richard Gasquet (3. kierros) # Jo- Wilfried Tsonga (4. kierros) # Fabio Fognini (3. kierros) # Mihail Južnyi (2. kierros) # Tommy Haas (1. kierros) 17. Tommy Robredo (3. kierros) 18. Ernests Gulbis (välierät) 19. Kevin Anderson (4. kierros) 20. Aleksandr Dolgopolov (2. kierros) 21. Nicolás Almagro (1. kierros) 22. Jerzy Janowicz (3. kierros) 23. Gaël Monfils (puolivälierät) 24. Fernando Verdasco (4. kierros) 25. Marin Čilić (3. kierros) 26. Feliciano López (2. kierros) 27. Roberto Bautista-Agut (3. kierros) 28. Philipp Kohlschreiber (3. kierros) 29. Gilles Simon (3. kierros) 30. Vasek Pospisil (1. kierros) 31. Dmitri Tursunov (3. kierros) 32. Andreas Seppi (3. kierros) == Kaavio == ===Kaavion yläosa=== ====Lohko 1==== ====Lohko 2==== ====Lohko 3==== ====Lohko 4==== ===Kaavion alaosa=== ====Lohko 5==== ====Lohko 6==== ====Lohko 7==== ====Lohko 8==== == Lähteet == * Main Draw Luokka:Ranskan avoin tennisturnaus 2014
Heikki Koskelo (laulaja)

Heikki Koskelo (s. 4. toukokuuta 1983 Kajaani)http://www.heikkikoskelo.fi/esimerkkisivu/ on suomalainen iskelmälaulaja ja Helmi-yhtyeen solisti. Hän osallistui Tangomarkkinat 2011 -kilpailuun, jossa sijoittui toiseksi eli valittiin tangoprinssiksi. Koskelo oli vuosina 2016–2017 kihloissa laulaja Heidi Pakarisen kanssa ja on seurustellut tanssikoulun omistavan Clara Blomqvistin kanssa vuodesta 2017 lähtien. ==Diskografia== * Huomenna kaikki on paremmin (2011), singlejulkaisu * Aamuun on aikaa (2012) * 12 tarinaa rakkaudesta (2014) * Aika kulkekoon (2019) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kotisivu Luokka:Suomalaiset iskelmälaulajat Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Boxcar

Boxcar oli 1970-luvun lopulla toiminut suomalainen rockyhtye, jonka jäsenet olivat: * Måns Groundstroem – basso, viulu * Tomi Parkkonen – rummut, lyömäsoittimet * Eero Raittinen – laulu * Nono Söderberg – kitara, huuliharput * Hillel Tokazier – kosketinsoittimet Vuonna 1978 yhtyeeltä ilmestyi Richard Stanleyn tuottama englanninkielinen albumi Necktie Party (Kompass Records KOLP 6). Kyseessä on 1800-luvun Villiin länteen sijoittuva siirtolaisuutta yksilön näkökulmasta käsittelevä teema-albumi, jonka päähenkilö Kid Hoover joutuu kamppailemaan yhteiskuntaa vastaan. C-kasetin luettelotunnus on KOC 6. == Lähteet == Luokka: Suomalaiset rockyhtyeet
Willis R. Whitney

Willis R. Whitney (22. elokuuta 1868 – 9. tammikuuta 1958) oli yhdysvaltalainen kemisti. Hän oli kehittämässä maailman ensimmäisiä yritysten tutkimusosastoja, ja johti perustamaansa General Electricin tutkimusosastoa pitkään. Whitney opiskeli MITssä, valmistui 1890 ja pääsi samana vuonna kemian apulaisprofessoriksi. Hänen väitöskirjansa hyväksyttiin vuonna 1896 Leipzigin yliopistossa. Whitney kyllästyi akateemisen maailman kapea-alaisuuteen ja lähti tilaisuuden tullen General Electricin tutkimuslaboratorion johtoon vuonna 1900. General Electricissä Whitney osallistui hehkulamppujen ja röntgenlaitteistojen kehitystyöhön. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset kemistit Luokka:Vuonna 1868 syntyneet Luokka:Vuonna 1958 kuolleet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
One Love, One Rhythm – The 2014 FIFA World Cup Official Album

One Love, One Rhythm – The 2014 FIFA World Cup Official Album on kokoelma- albumi, jonka julkaisi Sony Music Entertainment 8. toukokuuta 2014. Se sisältää kappaleita, mitkä on sanoitettu ja valittu Brasiliassa järjestettävää FIFA World Cup 2014-kilpailua varten. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # # == Listasijoitukset == Listat (2014) Paras sijoitus Argentiina (CAPIF) 1 Belgia (Ultratop 50 Flanderi) 3 Belgia (Ultratop 50 Vallonia) 17 Italia (FIMI) 6 Itävalta (Ö3 Austria Top 40) 11 Japani (Oricon) 48 Ranska (SNEP) 36 Suomi (Suomen virallinen lista) 23 Sveitsi (Swiss Music Charts) 4 Yhdysvallat (Billboard 200) 45 Yhdysvallat (Billboard World Albums) 1 ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2014 kokoelma-albumit Luokka:Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 2014 Luokka:Dr. Luken tuottamat albumit
John Vincent Atanasoff

John Vincent Atanasoff (4. lokakuuta 1903 – 15. kesäkuuta 1995) oli yhdysvaltalainen keksijä ja fyysikko. Syntynyt bulgarialaisen isän ja irlantilaisen äidin suureen perheeseen. Yhdessä oppilaansa Clifford Berryn kanssa hän kehitti edistyksellisen laskukoneen Atanasoff-Berry Computer (ABC), jota osa tieteenhistorioitsijoista pitää ensimmäisenä tietokoneena. Joka tapauksessa Atanasoffin keksinnöt vaikuttivat tietojenkäsittelyn kehitykseen. Atanasoffin ja Berryn laskukone suunniteltiin 1937 ja prototyyppi valmistui 1939. Se käytti binäärilukuja ja suoraa logiikkaa laskentaan. Kehitystyö keskeytettiin maailmansodan vaatimien ponnistusten takia. Myöhemmin oikeudenkäynnissä todettiin, että eräät John Mauchlyn ENIACissa käyttämät ideat olivat peräisin Atanasoffilta ja Sperry Randin patenttivaatimukset mitätöitiin vuonna 1973. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset keksijät Luokka:Yhdysvaltalaiset fyysikot Luokka:Vuonna 1903 syntyneet Luokka:Vuonna 1995 kuolleet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Klabböle kraftverk

Klabböle kraftverk oli vesivoimala Uumajan kunnassa, Ruotsissa. Voimala otettiin käyttöön vuonna 1899 ja se syötti kaupungille sähköä vuoteen 1958 saakka, jolloin sen korvasi Stornorrforsin voimalaitos. Klabböle kraftverk on nykyään museo Uumajanjoen etelärannalla, Klabbölen kylässä, noin seitsemän kilometriä Uumajasta ylävirtaan. Jo 1500-luvulta lähtien Klabböleforsenissa oli ollut vesimylly, jota käytettiin jauhojen jauhamiseen ja vesikäyttöiseen sahaan.Ahnlund s. 136. Höyryvoimala sijaitsi Uumajan keskustassa, mutta vuonna 1892 se piti korvata ja Uumajan kaupunki osti kosken rakentaakseen vesivoimalan vuonna 1897. Arbogalainen insinööritoimisto Qvist & Gjers sai projektikseen rakentamisen. Qvist & Gjers suunnitteli ja rakensi voimalan, jossa oli kaksi, yhteensä 400 kW:n generaattoria, sekä tilaa kahdelle generaattorille. Taloussyiden ja niin sanotun kungsådran (vanha laki torjua vesistön osia tukkimiselta) takia koko jokea ei padottu.Brunnstrom & Spade, s. 26 Sen sijaan koskenniskaan rakennettiin saranavipu, joka loi kanavan voimalaitokselle.Brunnström & Spade, s. 26 Voimala toimitti Uumajaan sähköä ensimmäisen kerran 6. joulukuuta 1899. Kuitenkin jo muutaman viikon jälkeen hyyde aiheutti ongelmia, ja siitä tuli toistuva ongelma. Syy oli se, että voimala sijoitettiin virran alempaan osaan, Norrforsin ja Klabbölen väliin, jossa vesi oli jäähtynyt pisteeseen, jossa siitä tuli alijäähtynyttä. Voimala hyödynsi joen virtaamasta vain 10 kuutiometriä sekunnissa, kun keskimääräinen veden virtaama oli 430 kuutiometriä sekunnissa.Brunnström & Spade, s. 24 Näin ollen, parantaakseen virran hyödyntymistä, vesivoimalaa laajennettiin vuonna 1904 kolmannella 200 kW:n generaattorilla. Myöhemmin Axel Rudolf Bergman rakensi uuden voimalan tiilistä ja betonista vanhemman vesivoimalan viereen. Uusi voimala valmistui 28. toukokuuta 1910 ja pienempi laajennus rakennettiin vuonna 1914. Samaan aikaan Uumajan kaupunki halusi, että valtion omistama Vattenfall aloittaa rakentamaan voimalaa Norrforsenille, ja Vattenfall suostui. Ensimmäisen maailmansodan aikaan ei kuitenkaan ollut varoja käytettävissä tähän projektiin ja siten Klabböleä laajennettiin vasta vuonna 1931. Vuonna 1958 valtion omistama Stornorrforsin voimalaitos otettiin käyttöön Norrforsenissa.Lantz, s. 43 Tämän myötä Klabbölen uudemmat laajennukset purettiin. Vanhemmat osat kuitenkin pidettiin ja nykyään ne toimivat voimalaitosmuseona, osana Umeå Energi centrumia.Ahnlund, s. 196-203 Vuonna 1995 Klabböle kraftverk julistettiin Ruotsin kulttuuriperintörakennukseksi. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * * * * Luokka:Ruotsin vesivoimalaitokset Luokka:Ruotsin voimalaitokset Luokka:Uumajanjoen vesistö Luokka:Uumajan kunta
Koripallon I-divisioona-kausi 2013–2014

Kausi 2013–2014 oli koripallon I-divisioonan 39. kausi. Kauden päätteeksi Helsinki Seagulls nousi Korisliigaan. A-divisioonasta Keravan Kori-80 putosi B-divisioonaan, BC Jyväskylä nousi A-divisioonaan ja Vaasan Salama putosi B-divisioonasta. Ennen kauden alkua Äänekosken Huima sekä Säynätsalon Riento luopuivat paikoistaan IA-divisioonassa, joten sarjaa supistettiin kahdeksan joukkueen sarjaksi. Samalla JKS nostettiin ylempään divisioonaan. == Tulokset == === IA-divisioona === ==== Runkosarja ==== Pudotuspeleihin IB-divisioonaan # Joukkue O V T P P/O P/O- 1 Helsinki Seagulls 28 25 3 89,5 71,5 50 2 Porvoon Tarmo 28 20 8 77,8 73,1 40 3 BC Nokia 28 20 8 91,9 80,0 40 4 Tampereen Pyrintö II 28 12 16 80,2 81,3 24 5 Forssan Koripojat 28 11 17 80,9 84,9 22 6 Oulun NMKY 28 10 18 80,6 85,9 20 7 JKS 28 8 20 76,6 86,1 16 8 Keravan Kori-80 28 6 22 74,8 89,6 12 ==== Pudotuspelit ==== === IB-divisioona === ==== Runkosarja ==== Pudotuspeleihin II-divisioonaan # Joukkue O V T P P/O P/O- 1 BC Jyväskylä 21 20 1 86,3 62,4 40 2 KaU Koris 21 17 4 83,2 68,6 34 3 Ura Basket 21 12 9 75,0 74,3 44 4 HBA-Märsky 21 10 11 74,8 76,2 20 5 Espoo Basket Team 21 8 13 64,5 73,2 16 6 Pussihukat 21 7 14 76,4 83,9 14 7 PeU-Basket 21 7 14 70,0 76,3 14 8 Vaasan Salama 21 3 18 66,3 81,5 6 ==== Pudotuspelit ==== == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Suomen koripalloliitto - Divisioona A *Suomen koripalloliitto - Divisioona B Luokka:Koripallon miesten I-divisioonakaudet Luokka:Koripallosarjojen kausi 2013–2014/2014 *[#]: Sijoitus *[O]: Pelatut ottelut *[V]: Voitot *[T]: Tappiot *[P]: Pisteet *[P/O]: Pisteet ottelua kohden *[P/O-]: Päästetyt isteet ottelua kohden
Fiona Ferro

Fiona Ferro (s. 12. maaliskuuta 1997 Libramont, Belgia) on ranskalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 98 tammikuussa 2019. Ferro sai villin kortin pääsarjaan Ranskan avoimissa 2014. Hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Sabine Lisickille. Vuonna 2018 hän pääsi Ranskan avoimissa ensimmäisen kerran toiselle kierrokselle voitettuaan ensimmäisellä kierroksella Carina Witthöftin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Ranskalaiset tennispelaajat Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Amandine Hesse

Amandine Hesse (s. 16. tammikuuta 1993 Montauban) on ranskalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 154 toukokuussa 2016 ja nelinpelissä sijalla 108 toukokuussa 2016. Häntä valmentaa hänen isänsä, Yannick. Hän aloitti tenniksen pelaamisen viisivuotiaana. Hesse on voittanut urallaan kolme ITF-turnausta kaksinpelissä. Hesse sai villin kortin pääsarjaan Ranskan avoimissa 2014. Hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Yvonne Meusburgerille. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Ranskalaiset tennispelaajat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sofia Shapatava

Sofia Shapatava (s. 12. tammikuuta 1989 Tbilisi) on georgialainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 200 huhtikuussa 2014 ja nelinpelissä sijalla 160 maaliskuussa 2014. Hän on voittanut urallaan 11 ITF-turnausta nelinpelissä. Shapatava sai villin kortin karsintaan Ranskan avoimissa 2014. Hän selvitti tiensä karsinnoista pääsarjaan, mutta hävisi ensimmäisellä kierroksella Svetlana Kuznetsovalle. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Georgialaiset tennispelaajat Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Fantomas nauraa kuolemalle

Fantomas nauraa kuolemalle, esitetty myös nimillä: Fantomas iskee jälleen ja Fantomasin paluu (Fantômas se déchaîne) on André Hunebellen ohjaama elokuva vuodelta 1965. Hunebelle ohjasi Fantomas-aiheisia elokuvia yhteensä kolme. Niissä naamioitunutta sankarikonnaa näyttelee Jean Marais. Tämä toinen sarjan elokuva on ensimmäistä komediallisempi ja samalla jännitysaineksiltaan kevyempi. Elokuvassa on aikoinaan huomiota herättäneet kohtaukset lentoon nouseva Citroën ja laskuvarjokohtaus, ensimmäinen lajissaan elokuvan historiassa.Henri Waltter Rehnström: Fantomas iskee jälleen Viikon tv- elokuvia, Tv-maailma sivu 11, 21/2014 == Näyttelijät == == Fantomas-trilogia == Nimi Ensi-ilta Fantomas – sadan naamion mies 1964 Fantomas nauraa kuolemalle 1965 Fantomas uhkaa maailmaa 1967 == Lähteet == Luokka:Vuoden 1965 ranskalaiset elokuvat Luokka:Ranskalaiset komediaelokuvat
Charles Marie de La Condamine

Charles Marie de La Condamine (28. tammikuuta 1701 – 13. helmikuuta 1774) oli ranskalainen luonnontieteilijä, matemaatikko ja löytöretkeilijä. Hän teki tutkimusmatkoja Etelä-Amerikassa. La Condamine suoritti opintonsa Pariisissa ja lähti aluksi sotilasuralle. Hän teki vuoden mittaisen tutkimusretken pitkin Välimerta, ja raportoi tieteelliset löytönsä Ranskan tiedeakatemialle. Akatemia päätti lähettää La Condaminen Etelä-Amerikkaan mm. mittaamaan kuinka pitkä on yksi pituusaste päiväntasaajalla. Retkikunta lähti 1735 ja sai työnsä päätökseen vasta 1743. Paluumatkalla La Condamine vietti neljä kuukautta Amazonin suistossa tutkien maantiedettä, tähtitiedettä, biologiaa ja etnologiaa. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset matemaatikot Luokka:Ranskan akatemian jäsenet Luokka:Ranskan tiedeakatemian jäsenet Luokka:Vuonna 1701 syntyneet Luokka:Vuonna 1774 kuolleet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
The Two Orphans

The Two Orphans on vuonna 1915 ensi-iltansa saanut Herbert Brenonin ohjaama ja käsikirjoittama yhdysvaltalainen mykkä romanttinen draamaelokuva, jonka pääosassa on Theda Bara. Elokuvan oletetaan olevan nykyisin kadonnut. The Two Orphans perustuu ranskalaisten Adolphe d’Enneryn ja Eugène Cormonin romaaniin ja näytelmään Les deux orphelines (1872). Romaanin ja näytelmän oli kääntänyt englannin kielelle N. Hart Jackson. Les deux orphelines’ta oltiin esittämässä juuri silloin Brooklyn Theaterissa, jolloin teatterin tuhosi 5. joulukuuta vuonna 1876 tuhoisa tulipalo. Elokuvan tuotanto- ja jakeluyhtiönä toimi Fox Film Corporation, ja se kuvattiin työnimellä The Hunchback Foxin studioilla New Jerseyn Fort Leessä ja Kanadan Québecissä. The Two Orphans sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 6. syyskuuta vuonna 1915. Elokuvasta tuli ensimmäinen näytelmän pitkä elokuvasovitus. Ennen vuoden 1915 versiota oli tehty kolme lyhytelokuvaa vuosina 1910 ja 1911. Vuonna 1921 D. W. Griffith teki oman elokuvasovituksensa näytelmästä. Elokuvan Orpolapset pääosissa ovat Dorothy Gish ja Lillian Gish. ==Juoni== The Two Orphans sijoittuu Pariisiin, missä irstaileva markiisi de Presles sieppaa orvon Henrietten. Tällöin Henrietten sokea ja puolustuskyvytön Louise-ystävä jää yksin harhailemaan Pariisin kaduille. Kerjäläinen ja varas äiti Frochard tyrkyttää Louisea kerjäämään ruokansa. Samaan aikaan Henrietten pelastaa häntä rakastava ritari de Vaudrey. Ritarin äiti, kreivitär de Liniere, saa selville, että Louise on hänen kauan kadoksissa ollut tyttärensä ja päättää etsiä hänet. Sillä välin äiti Frochardin poika, koukkuselkäinen Pierre, rakastuu Louiseen. Pierre tappaa Jacques-veljensä, joka julmasti pahoinpitelee Louisea. Juuri silloin kreivitär löytää Louisen, ja kun Louise saa näkönsä takaisin, hän ja Pierre menevät yhteen. Kreivitär antaa siunauksensa poikansa ja Henrietten avioliitolle. ==Näyttelijät== ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * * The Two Orphans TCM Movie Databasessa * The Two Orphans Silent eran sivuilla Luokka:Vuoden 1915 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat Luokka:Melodraamat Luokka:Yhdysvaltalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset mykkäelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset kadonneet elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset uudelleenfilmatisoinnit Luokka:Yhdysvaltalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset näytelmiin perustuvat elokuvat
Michał Przysiężny

Michał Przysiężny (s. 16. helmikuuta 1984 Glogow) on puolalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä ATP-listan sijalla 57 tammikuussa 2014 ja nelinpelissä sijalla 171 maaliskuussa 2008. Przysiężny on päässyt Grand Slam -turnauksissa parhaimmillaan toiselle kierrokselle. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Puolalaiset tennispelaajat Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Srinath Kale

Srinath V. Kale (s. 1. kesäkuuta 1972) on intialainen kuvataiteilija, joka asuu Sandurussa Bellaryn piirissä Karnatakan osavaltiossa. Hän on merkittävä kuvataiteilijaThe Hindu. Kalen työt ovat runollisia tarinoita naisen ja miehen ikuisesta leikistä. Vahvasti eroottisväritteisiä, ja naisen valtaa mieheen käsitteleviä kuvia. Hänen työnsä ovat pääosin öljyväritöitä. Hän maalaa myös vesiväritutkielmia Intian historiallisista maisemista. Hän asuu lähellä Hampin maailmanperintökohdetta ja on kuvannut vesivärein Hampin maisemia. Kalen töitä oli näytteillä Turun Työhuone-Galleria Linnankatu 33:ssa keväällä 2015. Näyttelyn järjesti Kalen suomalainen ystävä Maria Laitakari. Näyttelyn avajaisissa vieraili Intian Suomen-suurlähettiläs, ja itse taiteilija teki samassa yhteydessä ensimmäisen matkansa Intian ulkopuolelle.Intialaista värikylläistä taidetta Linnankadulla , Turkulainen 16.4.2015. Viitattu 20.11.2015. Srinath V. Kalen isä V. Kale oli Intiassa tunnettu näytelmäkirjailija, runoilija ja muotokuvamaalari. ==Lähteet== Luokka:Intialaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Josephine Cochrane

Josephine Garis Cochrane (8. maaliskuuta 1839 Ohio – 3. elokuuta 1913 Chicago, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen leskirouva ja keksijä, joka kehitti ensimmäisen toimivan astianpesukoneen. Cochrane varttui Valparaisossa Indianan osavaltiossa. Hän avioitui 19-vuotiaana vuonna 1858 William A. Cochranin kanssa. He elivät Illinoisin Shelbyvillessä vuoteen 1883 saakka, jolloin William kuoli. Heidän ainoa lapsensa Hallie-poika oli kuollut jo aiemmin vain kaksivuotiaana. Miehensä kuoleman jälkeen Josephine lisäsi sukunimensä loppuun e-kirjaimen, ja hänestä tuli näin Cochrane. Cochranen kerrotaan emännöineen palveluskutsuja ja väsyneen palvelijoihin jotka rikkoivat perintöposliineja tiskatessaan. Cochrane suunnitteli koneen, jossa eri muotoiset astiat laitettiin omiin koreihinsa ja laskettiin kupariseen tiskialtaaseen, jossa pumppu ruiskutti niille kuumaa saippuavettä. Hän patentoi koneen 28. joulukuuta 1886. Teknisesti se patentoitiin parannuksena Joel Houghtonin vuonna 1850 patentoimaan aikaisempaan versioon; Houghtonin kone ei pessyt astioita puhtaiksi, joten siitä ei koskaan tullut suosittua. Cochranen koneet sen sijaan saivat suosiota, ja hän saattoi siirtyä tilausvalmistuksesta oman tehtaan tuotantoon vuonna 1897. Vuonna 1900 Cochrane patentoi edistyneemmän mallin, joka pumppasi vettä automaattisesti ja nosti ja laski astiakoreja moottorilla. Useimmat asiakkaat olivat hotelleja, sillä yksityiskoteihin laite oli liian kallis. Cochranen kuoleman jälkeen hänen yrityksensä siirtyi omistajalta toiselle kunnes siitä tuli KitchenAid, osa Whirlpool-konsernia. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset keksijät Luokka:Vuonna 1839 syntyneet Luokka:Vuonna 1913 kuolleet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Sakari Vapaasalo

Tauno Sakari Vapaasalo (6. syyskuuta 1911 Kemi – 22. kesäkuuta 1984 Ruotsi) oli suomalainen 1930-luvun opiskelijajohtaja, päätoimittaja ja professori. Vapaasalon vanhemmat olivat kaupunginviskaali W. Jämsen ja Anna Luoma. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulussa 1929 ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1936. Vapaasalo väitteli vuonna 1961 filosofian tohtoriksi Uppsalan yliopistossa, väitöskirjan aiheena oli Eino Leinon tuotannon Kalevala-romantiikka. Hän oli ensimmäinen, joka väitteli Ruotsissa tohtoriksi suomenkielisestä kirjallisuudesta. Vapaasalo toimi 1930-luvulla Sinimustat-järjestön johtajana ja hän oli Ylioppilaslehden päätoimittajana 1938–1943. Vapaasalo oli Aikakauslehti Sinimustan toimitusneuvoston jäsen 1933–1936, ja hän kirjoitti artikkeleita muun muassa Ajan Suunta- ja Suomen Heimo -lehtiin. Hän oli Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan varapuheenjohtaja 1938–1943 ja Pohjois-pohjalaisen osakunnan kuraattori 1939–1941. Vapaasalo oli myös Akateemisen Karjala-Seuran jäsen. Jatkosodan aikana hän toimi muun muassa TK-kirjeenvaihtajana ja vuosina 1942-1943 Itä- Karjalan sotilashallinnon julkaiseman Vapaa Karjala -lehden päätoimittajana. Vapaasalo toimi Uppsalan yliopiston suomen kielen lehtorina vuodesta 1951 sekä suomen kielen ja kirjallisuuden dosenttina vuodesta 1961, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1978. Kevätlukukausilla 1970 ja 1972 hän oli Tukholman yliopiston suomen kielen ja kulttuurin vt. professorina. Vapaasalo sai Ruotsissa professorin arvonimen vuonna 1972. Vapaasalo oli naimisissa vuodesta 1953 Hansi Popperin kanssa. == Teoksia == * Itäkarjalaiset ja me ; tekijät Yrjö Vuorjoki, Reino Ala-Kulju ja Sakari Vapaasalo. Itä-Karj. SE:n valist. Os:n julkaisuja 1. Joensuu 1942, uusi painos 1943 * Itsenäisyyspäivänä 1942. Suomen aseveljien liitto, Helsinki 1942 * Oulun tuomiokirkko. Oulu 1951 * A. Santaholma osakeyhtiö 1903-1952 : kauppias Antti Santaholma ja Kauppahuone A. Santaholma. Oulu 1953 * Pohjois-pohjalainen osakunta 1932-1957. Pohjois- pohjalainen osakunta, Helsinki 1957 * Studier i Eino Leinos kalevalaromantik , väitöskirja. Lundequistska bokhandeln, Uppsala 1961 * Tornion murteen sanastoa suomalaisessa kirjallisuudessa - Tornedalsfinska ord i finskspråkig litteratur. Tornedalica, Luleå 1990 (muokattu vuonna 1964 kirjoitetusta käsikirjoituksesta) == Lähteet == * Vem är Vem? Svealand utom Stor-Stockholm 1964 (Projekt Runeberg) * Ylioppilaslehden henkilökunta 1913-2013 * Arvonimet (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 23.6.1972, HS Aikakone. * Kuolleita (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 4.7.1984, HS Aikakone. * Sakari Vapaasalon kuolinilmoitus (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 21.7.1984, HS Aikakone. Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Suomalaiset kirjallisuustieteilijät Luokka:Professorin arvonimen saaneet Luokka:Ruotsinsuomalaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1911 syntyneet Luokka:Vuonna 1984 kuolleet
Mylène Demongeot

Marie-Hélène ”Mylène” Demongeot (29. syyskuuta 1935 Nizza, Alpes-Maritimes – 1. joulukuuta 2022) oli ranskalainen näyttelijä. Hän näytteli vuodesta 1953 lähtien yhteensä 72 elokuvassa. Etelä-Ranskan Nizzassa syntynyt DemongeotExtrait de naissance 2317/1935 (source : Les Gens du Cinéma) — Dans ses mémoires, Mylène Demongeot précise elle-même son jour de naissance, soit le 29 septembre. avioitui 1968 ohjaaja Marc Simenonin kanssa. ==Ura== Demongeot tuli tunnetuksi esittäessään Abigail Williamsia ranskalais- itäsaksalaisessa yhteistuotannossa Tulikoe (1957), ja hän oli ehdokkaana Bafta-palkinnon saajaksi sarjassa lupaavin tulokas. Hän näytteli muun muassa seikkailuelokuvassa Kolme muskettisoturia (1961) Milady de Winterin roolin ja kolmessa André Hunebellen ohjaamassa Fantômas-elokuvassa. Yhdysvalloissa hän näytteli David Nivenin vastanäyttelijänä Otto Premingerin ohjaamassa elokuvassa Tervetuloa ikävä (1958). Hän oli myös César-palkintoehdokkaana parhaan sivuosanäyttelijän sarjassa elokuvista Vallan piiri (2004) ja La Californie (2006). == Filmografia == Year Title Role Director 1955 Frou-Frou, Pariisin lemmikki Cousinet-Duvalin rakastajatar Augusto Genina 1955 Huumaavat hetket opiskelija Marc Allégret 1956 Papa, maman, ma femme et moi nuori nainen ovella Jean-Paul Le Chanois 1956 Ken Millar löytää sävelen Georgie Val Guest 1957 Tulikoe Abigail Raymond Rouleau 1958 Tervetuloa ikävä Elsa Otto Preminger 1959 Ylösalaisin Ingrid Ralph Thomas 1959 Marathonin sankari Andromède Jacques Tourneur 1959 Rohkea yö Laura Mauro Bolognini 1960 10 lipun alla Zizi Duilio Coletti 1961 Tuli ja tuhka Locha Roy Ward Baker 1961 Il ratto delle sabine Réa Richard Pottier 1961 Kolme muskettisoturia Milady de Winter Bernard Borderie 1962 I Don Giovanni della Costa Azzurra uncredited Vittorio Sala 1963 Lääkärin määräyksestä Sonia and Helga Ralph Thomas 1964 Fantomas – sadan naamion mies Hélène André Hunebelle 1965 Orjien maan Harriet Beecher Stowe Géza von Radványi 1965 Fantomas nauraa kuolemalle Hélène André Hunebelle 1965 Furia à Bahia pour OSS 117 Anna-Maria Sulza André Hunebelle 1967 Fantomas uhkaa maailmaa Hélène André Hunebelle 1968 The Private Navy of Sgt. O'Farrell Gaby Frank Tashlin 1969 Kolmastoista tuoli Judy Nicolas Gessner and Luciano Lucignani 1984 Jerry superkyttänä nainen pankissa Michel Gérard 1986 Iltapuku cameorooli Bertrand Blier 1997 L'Homme idéal Guillemette Xavier Gélin 2004 Vallan piiri Manou Berliner Olivier Marchal 2006 Camping Laurette Pic Fabien Onteniente 2006 La Californie Katia Jacques Fieschi 2010 Camping 2 Laurette Pic Fabien Onteniente 2013 Bettien matka == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * *Mylène Demongeot, AlloCiné *Mylène Demongeotin verkkosivu *Kuvia ja kirjallisuutta Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet Luokka:Ranskalaiset näyttelijät
Sielut kulkevat sateessa

Sielut kulkevat sateessa on Pasi Ilmari Jääskeläisen vuonna 2013 ilmestynyt kolmas romaani. Kirjan julkaisi Atena. == Aiheesta muualla == * Kimmo Rantanen: Jumalaa ja sieluja etsimässä . Turun sanomat 17.11.2013. * Eija Komu: Sielut kulkevat sateessa . Savon sanomat 22.11.2013. * Juhani Karila: Ateistin sielunhoito saa poikkeuksellisia käänteitä Pasi I. Jääskeläisen romaanissa. Helsingin sanomat 30.11.2013. * Jani Ylönen: Seesteisistä kotioloista kosmisiin sfääreihin . Keskisuomalainen 27.2.2014. * Jani Saxell: Neuroteologiaa ja merten syväläisiä . Parnasso. Luokka:Suomalaiset romaanit Luokka:Vuoden 2013 kirjat
The Eternal Sapho

The Eternal Sapho (myös nimikkeinä Bohemia ja The Eternal Sappho) on vuonna 1916 ensi-iltansa saanut Bertram Brackenin ohjaama yhdysvaltalainen mykkä draamaelokuva, jonka pääosaa näyttelee Theda Bara. Elokuvan oletetaan olevan nykyisin kadonnut. The Eternal Sapho perustuu ranskalaisen Alphonse Daudet’n romaaniin Sapho (1881), jonka pohjalta Mary Murillo laati käsikirjoituksen. Elokuvan tuotanto- ja jakeluyhtiönä toimi Fox Film Corporation, ja se kuvattiin työnimellä A Modern Sapho Foxin studioilla New Jerseyn Fort Leessä. The Eternal Sapho sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 8. toukokuuta vuonna 1916. ==Juoni== The Eternal Sapho kertoo vampista, Laura Bruffinsista, jonka avioliittosuunnitelmat varakkaan nuoren miehen kanssa kariutuvat. Laura palaa entisen kuvanveistäjänä työskentelevän rakastajansa luokse, mutta löytää hänet kuolleena. Entinen rakastaja on tehnyt itsemurhan, mikä järkyttää Lauraa pahoin. Tragedia vie Lauran mielenterveyden. ==Näyttelijät== ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * * The Eternal Sapho TCM Movie Databasessa * The Eternal Sapho Silent eran sivustolla Luokka:Vuoden 1916 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset mykkäelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset kadonneet elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Laulava sydän (täsmennyssivu)

Laulava sydän tarkoittaa seuraavia: *Laulava sydän, Edvin Laineen ohjaama elokuva vuodelta 1948 *Laulava sydän, TV2:n ohjelmasarja **Laulava sydän – The Beatles, ohjelmasarjaan perustuva albumi **Laulava sydän – Juice Leskinen, ohjelmasarjaan perustuva albumi **Laulava sydän – Kaartamo Kettunen Kuustonen, ohjelmasarjaan perustuva albumi **Laulava Sydän, ohjelmasarjaan perustuva albumi *Laulava sydän, Eero Avenin albumi