Šeremetevin palatsi

Šeremetjevin palatsi () on barokkityyliä edustava rakennustaiteen muistomerkki Pietarin keskustassa Venäjällä. Kesäpuiston suihkulähteiden mukaan nimensä saaneen Fontankan rannalla sijaitseva rakennus tunnetaan myös nimellä Suihkulähdetalo (Фонта́нный дом, Fontannij dom). == Historia == Pietari I lahjoitti tontin vuonna 1712 sotamarsalkka Boris Šeremetjeville sillä ehdolla että sille rakennetaan eurooppalaistyylinen palatsi. Tuolloin Šeremetjevien pääkaupunkiasunto sijaitsi Vasilinsaarella, joten Fontankan rannan lähellä olevaa tilusta käytettiin maaseutuasuntona. Vuonna 1719 Pjotr ​​Borisovitš Šeremetjev peri kartanon. 1730-luvun lopulla, kun Francesco Bartolomeo Rastrelli suunnitteli lähiseudulle keisarinna Elisabetille upeita palatseja, hän kutsui arkkitehti Grigori Dmitrijevin rakentamaan paikalle yksikerroksisen kivipalatsin. Nykyisin verrattain hyvin säilynyt palatsi rakennettiin uudelleen 1740–1750 -luvuilla arkkitehti Savva Tševakinskin suunnitelmien mukaan, mahdollisesti Francesco Bartolomeo Rastrellin alkuperäissuunnitelmien pohjalta. Sisätilat suunnitteli Šeremetjevien maaorja, arkkitehti Fjodor Argunov. Kartanomaisesti etupihan perällä sijaitseva rakennus edustaa koristelultaan siirtymävaihetta varhaisen pietarilaisen barokin ja täysbarokin välillä. Moneen kertaan uudistettujen sisätilojen suunnitteluun ovat osallistuneet arkkitehti vuonna 1788 Ivan Starov, Giacomo Quarenghi, Andrei Voronihin sekä Geronimo Corsini, joka vuonna 1838 loi näyttävän takorauta- aidan. Vuonna 1867 rakennetun pohjoissiiven on suunnitellut arkkitehti Nicolas Benois. Ylellisten sisätilojen lisäksi palatsissa oli poikkeuksellinen taidekokoelma Rafaelin, Antonio da Correggion, Paolo Veronesen ja Rembrandtin töitä. Loistonsa aikana 1700-luvun lopulla ja 1800-luvun alussa Šeremetjevin palatsiin ei kuulunut vain laajoja maa-alueita, vaan myös oma sairaala ja teatteri, joissa esiintyi Šeremetjevin kuuluisa maaorjateatteriryhmä ja orkesteri. Palatsi tunnetaan myös nimellä "Suihkulähdetalo" sen puutarhoja aikoinaan koristaneiden runsaiden suihkulähteiden vuoksi. Vuosina 1811-1813 rakennettiin arkkitehti H. Meyerin suunnitelman mukaan kasvihuone paikalle, josta on näköala Liteini prospektille, toimistosiipi ja viereinen sairaalasiipi. 1900-luvun alussa valmistui tontin sisääntulo-osan rekonstruointi. Puutarhaportti, luola eli grotto, eremitaaši eli erakkomajapaviljonki, kasvihuone, kiinalainen huvimaja ja muut puutarharakennukset tuhoutuivat. Kreivi Sergei Dimitrjiev Šeremetjevin aikana vuodesta 1871 lähtien palatsissa, johon kerättiin valtava sukuarkisto, aloitettiin useiden historiallisten yhdistysten toiminta, kuten Muinaisen kirjoittamisen ystävien seura ja Venäjän sukututkimusseura. Vuoden 1917 vallankumouksen jälkeen kartanon omistaja kreivi Sergei Šeremetjev kansallisti palatsin vapaaehtoisesti. === Rakennusvaiheet, suojeltavat osat === * palatsi, 1730-luku - 1740-luvun alku: 1746-1750 arkkitehti Savva Tševakinski, 1795-1808 arkkitehti Andrei Voronihin, arkkitehti Giacomo Quarenghi, arkkitehti Ivan Starov; 1837-1857 sotainsinööri Geronimo Corsini * takorauta-aita ja portit, 1837-1838, sotainsinööri Geronimo Corsini * kaksi paviljonkia, 1821-1824, arkkitehti D. I. Quadri * puutarha, 1730-luvun loppu, 1700-luvun loppu - 1800-luvun alku, 1930-luku * galleriasiipi, 1803 arkkitehti Giacomo Quarenghi, 1839 sotainsinööri Geronimo Corsini * eteläpihan siipi, 1828 arkkitehti D. I. Quadri * keittiösiipi, 1864 arkkitehti Nicolas Benois * eteläinen puutarhasiipi, 1845 arkkitehti Geronimo Corsini; 1911, 1914 arkkitehti M. V. Krasovski * suihkulähde (perustukset), 1750-luvun loppu, täytetty 1800-luvulla Interiööritilat: Pyhän Barbaran kotikirkko, Valkoinen sali, Antiikkisali, eteisaula, pääportaikko, Stukkosali, Keltainen salonki, Etruskisalonki, Asesali, Hiilisali (makuuhuone), Valkoinen salonki === Vallankumouksen jälkeen === Šeremetjevin kreivillisen suvun palatsi oli aikoinaan yksi Pietarin kulttuurielämän keskuksista. Kreivien Pjotr Borisovitšin ja Nikolai Petrovitš Šeremetjevin teatteri-intohimo loi yhden 1700-luvun Venäjän hienoimmista teattereista, ja jälkimmäinen meni naimisiin oopperansa tähtilaulajan, sopraano Praskovja Žemtšugovan kanssa, joka oli aikansa kohutuimpia rakkaustarinoita. Palatsissa järjestettiin myös konsertteja joissa esiintyivät vierailevat säveltäjät Mihail Glinka, Hector Berlioz, Ferenc Liszt sekä laulajat Pauline Viardot, Roubini ja Barteneva ja kirjallisia tilaisuuksia, joihin osallistuivat muun muassa Vasili Žukovski ja Aleksandr Turgenev. Vuonna 1918 viimeinen omistaja luovutti sen taidekokoelmineen neuvostoviranomaisille. Vuosina 1918-1931 siellä toimi Aateliskotimuseo, joka perustui Šeremetjevien 200 vuoden aikana keräämiin yksityisiin taidekokoelmiin. Kokoelmat siirrettiin Eremitaašin taidemuseoon ja palatsi muutettiin 1940-luvulla Arktiksen ja Antarktiksen instituutin tutkimuslaitokseksi, jolloin kaikki historialliset sisätilat tuhoutuivat. Instituutin poistuttua vuonna 1989 aloitettiin restaurointi ja vuonna 1990 palatsi annettiin Teatteri- ja musiikkitaiteen museon käyttöön. Runoilija Anna Ahmatova asui toisen aviomiehensä Vladimir Šileikon kanssa 1920-luvun puolivälissä eteläpaviljongissa ja Leningradin piirityksen jälkeen 1941, 1944-1952 avopuolisonsa Nikolai Puninin kanssa palatsin sisäpihan pohjoisessa sivurakennuksessa. Vuonna 1989 tiloihin avattiin hänelle omistettu museo. Šeremetjevin palatsin osoite on Fontankan rantakatu 34. Käynti Ahmatova-museoon on Liteinyi prospekt 53:n kautta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Šeremetjevin palatsi Pietari- tietosanakirjassa * Teatteri- ja musiikkitaiteen museo , * Ahmatova-museo , Luokka:Pietarin palatsit Luokka:Barokin arkkitehtuuri