EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Jalkapallon Pohjoismaiden-mestaruusturnaus

Jalkapallon Pohjoismaiden-mestaruuskilpailut oli Pohjoismaiden välinen jalkapallokilpailu, jota pelattiin 1924–1983 ja 2000–2001. == Historia == Turnaus sai alkunsa 1919, kun Ruotsin, Tanskan ja Norjan välinen sopimus kahden vuosittaisen maaottelun pelaamisesta päättyi. Tilalle ideoitiin Pohjoismaiden mestaruusturnaus, mutta se toteutui vasta neljä vuotta myöhemmin, kun Tanskan jalkapalloliitto täytti 35 vuotta ja juhlavuotensa kunniaksi otti organisoitavakseen ensimmäisen turnauksen. Ensimmäisen turnaus pelattiin vuosina 1924–1928 ja mestariksi selvisi Tanska. Suomi liittyi mukaan Ruotsin alulle laittamasta toisesta turnauksesta alkaen. Turnaus kesti yleensä neljä vuotta, mutta toisen maailmansodan keskeyttämä turnaus kesti 11 vuotta. Tanskan ja Norjan voittamien ensimmäisten mestaruuksien jälkeen Ruotsi hallitsi PM-kisoja ja voitti kaikki mestaruudet 1933–1977 välisenä aikana. PM- kisat olivat 1950- ja 1960-luvulla suosittuja ja maajoukkueille tärkeitä EM- ja MM-karsintoihin valmistavia otteluita. 1970-luvun alkuun mennessä niiden merkitys alkoi vähenemään ja 1980-luvun alussa kansainvälisten otteluiden kasvava määrä hankaloitti otteluiden järjestämistä. Lopulta vuonna 1983 turnaus päätettiin lopettaa. PM-kisat herätettiin hetkeksi henkiin 2000–2001, jolloin mukana oli lisäksi Islanti ja Färsaaret. Naisten turnaus pelattiin ensimmäisen kerran 1974 ja se muodostui tärkeäksi osaksi naisten maajoukkuetoimintaa, sillä muita kansainvälisiä otteluita ei juurikaan pelattu. Aluksi mukana oli Ruotsi, Tanska ja Suomi. Norja liittyi mukaan 1978. Syksyllä 1982 alkaneet Euroopan-mestaruuskisojen karsinnat lisäsivät naisten maaotteluita ja turnauksen pelaaminen päätettiin lopettaa. == Tulokset == === Miehet === Vuosi Palkinto Voittaja 2. sija 3. sija 4. sija 1924-1928 Jubilæumspokal -- 1929-1932 Guldkrus 1933-1936 Nordiske Pokal 1937-1947 Suomen Karhut 1948-1951 DBU's Vase 1952-1955 SvFF:s pokal 1956-1959 Eventyr og Lek 1960-1963 SPL's Pokal 1964-1967 Fodboldspillere 1968-1971 SvFF:s pokal 1972-1977 -- 1978-1980 -- 1981-1983 -- 2000-2001 -- === Naiset === Vuosi Voittaja 2. sija 3. sija 4. sija 1974 -- 1975 -- 1976 -- 1977 -- 1978 1979 1980 1981 1982 == Katso myös == * Jalkapallon alle 17-vuotiaiden Pohjoismaiden-mestaruusturnaus == Lähteet == === Tilastot === * * === Viitteet === Luokka:Jalkapallon maajoukkuekilpailut de:Nordic Championship
Enjoi

Enjoi on skeittilauta- ja vaatevalmistaja. Enjoi käyttää logonaan pandaa. Enjoin ensimmäinen video Bag of Suck valmistui 2006. Se sai Transworld Skaten vuoden video -palkinnon.9th Annual TWS Awards Best Video Part: Jerry Hsu, Bag Of Suck == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Enjoin kotisivu Luokka:Vaatemerkit Luokka:Urheiluvälinevalmistajat Luokka:Rullalautailu Luokka:Urheiluvälinemerkit
Benny Lennartsson

Benny Lennartsson (s. 14. joulukuuta 1942) on ruotsalainen jalkapallovalmentaja ja pelaaja. ==Ura== Lennartssonin pelaajaura on jäänyt hänen pitkän valmennusuransa varjoon. Lennartsson edusti pelaajana kotimaassaan Örebro SK:ta ja ammattilaisena Englannissa Fulhamia sekä Sveitsissä FC Montheya. Valmennusuransa Lennartsson aloitti FC Montheyssä 1969 ja kuuden seurassa vietetyn vuoden jälkeen hän palasi kotimaahansa Örebron valmentajaksi. Alku uralle ei kuitenkaan ollut lupaava, sillä Lennartssonin alaisuudessa 18 peräkkäistä kautta Allsvenskanissa pelannut ÖSK putosi sarjasta kauden 1978 päätteeksi. Tämä ei kuitenkaan estänyt Lennartssonin urakehitystä, vaan hän siirtyi 1979 Allsvenskaniin nousseen IFK Sundsvallin päävalmentajaksi ja luotsasi seuran 1980 seitsemänneksi, mikä on seuran historian paras saavutus. Samana vuonna Lennartsson nousi Tord Gripin seuraajaksi Ruotsin U21-maajoukkueen päävalmentajaksi. Hän siirtyi 1985 Ruotsin olympiajoukkueen päävalmentajaksi ja luotsasi Ruotsin puolivälieriin Soulin olympialaisissa 1988. Olympiavuonna Lennartsson siirtyi myös norjalaisen Viking Stavangerin päävalmentajaksi. Hänen johdollaan seura juhli Norjan cupin voittoa 1989 ja kaksi vuotta myöhemmin mestaruutta myös liigassa. Mestaruuskauden jälkeen hän jätti yllättäen tehtävänsä. Lennartsson palasi valmentajaksi 1993 pienen ruotsalaisseura BK Forwardin päävalmentajana. Tämän jälkeen hän valmensi tanskalaista Lyngbyä 1995–1998 ja englantilaista Bristol Cityä 1998–1999 ilman suurempaa menestystä. Kaudeksi 2000 Lennartsson palasi Vikingin päävalmentajaksi ja luotsasi seuran heti cupin finaaliin ensi kertaa sitten vuoden 1989. Mestaruus cupissa irtosi seuraavana vuonna. Hän jätti Vikingin kauden 2002 jälkeen ja valmensi seuraavana vuonna tanskalaista Viborgia. Kaudella 2007 Lennartsson toimi norjalaisen IK Startin päävalmentajana. Elokuussa 2009 kokenut Lennartsson palasi valmennustehtäviin GAIS Göteborgin apuvalmentajana.Benny Lennartsson ny Gais-tränare Hän toimi tehtävässä kauden loppuun. Maaliskuun lopussa 2010 hänestä tuli Norsunluurannikon maajoukkueen apuvalmentaja. Hän luotsasi Norsuja MM-kisoissa 2010 yhdessä Sven-Göran Erikssonin kanssa.I höstas Gais - nu assistent till "Svennis" ==Meriitit== * Norjan mestaruus: 1991 * Norjan cup (2): 1989, 2001 * Vuoden valmentaja Norjassa (2): 1991, 2000 * Olympiapuolivälierät: 1988 == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset jalkapalloilijat Luokka:Ruotsalaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Estadi Ciutat de València

Estadi Ciutat de València on jalkapallostadion Valenciassa Espanjassa. Se toimii Levanten kotistadionina. Stadion avattiin Levanten ja kaupungin suuremman seuran Valencian välisellä ottelulla 9. syyskuuta 1969. Ennen uuden stadionin rakentamista Levante pelasi ottelunsa Vallejon kentällä. Stadionin yleisökapasiteetti on 25 534, ja sen katsomot ovat nimeltään L’Alqueria (VIP- katsomo), Tribuna, Grada Central, Gol Orriols ja Gol Alboraya. Stadion sijaitsee Valencian pohjoisosassa Orriolsin kaupunginosassa. Sen läheisyydessä on stadionin mukaan nimetty Estadi del Llevantin raitiovaunupysäkki ja Sant Miquel dels Reisin luostari, jonka tiloissa on nykyisin Valencian alueen kansalliskirjasto. Espanjan maajoukkue pelasi stadionilla ystävyysottelun Skotlantia vastaan 3. syyskuuta 2004. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Stadionin esittely Levanten sivustolla Estadio Ciutat de Valencia Ciutat de Valencia
Contra Costan piirikunta

Contra Costan piirikunta on piirikunta Kaliforniassa, Yhdysvalloissa. Sillä on pinta-alaa 2 077 km². Tästä on vettä 212 km². Piirikunnan asukasluku oli vuoden 2006 arviossa 1 024 319.http://quickfacts.census.gov/qfd/states/06/06013.html Sen asukastiheys oli tuolloin 474/km². Contra Costan piirikunta perustettiin vuonna 1850. Sen nykyinen hallintokeskus () on Martinez. == Naapuripiirikunnat == * Alamedan piirikunta * Marinin piirikunta * Solanon piirikunta * Sacramenton piirikunta * San Joaquinin piirikunta * San Franciscon piirikunta == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kalifornian piirikunnat
Paul Backman

Paul Albert Backman (3. joulukuuta 1920 Mustio – 17. maaliskuuta 1995 Helsinki) oli suomalainen kilpapyöräilijä. Backman edusti Suomea kaksien olympialaisten maantiepyöräilyssä. Lontoossa 1948 hän keskeytti rengasrikon vuoksi ja Helsingissä 1952 hänet hylättiin kiinniajon seurauksena. Vuoden 1949 MM-kilpailuissa hän sijoittui jaetulle yhdeksännelle sijalle. Seuratasolla Backman edusti muun muassa IK-32:ta ja Helsingin Pyöräilyseuraa. Hän voitti Suomen-mestaruuden henkilökohtaisessa maantieajossa vuonna 1946, joukkuemaantieajossa vuosina 1946 ja 1950–1952 sekä neljän kilometrin joukkueajossa vuosina 1949 ja 1950. Hän voitti kuusi Suomen Pyöräilyliiton mestaruutta vuosina 1949–1953. Maastohiihdon SM-kilpailuissa hän sijoittui IK Örnenin joukkueessa 12:nneksi vuonna 1949. Paul Backmanin veli Leo Backman menestyi suunnistajana. == Lähteet == * Luokka:Suomalaiset ratapyöräilijät Luokka:Suomalaiset maantiepyöräilijät Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 1995 kuolleet Luokka:Maantiepyöräilyn Suomen mestarit
Stefan Kuntz

Stefan Kuntz on (s. 30. lokakuuta 1962) saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Ennen uraansa jalkapalloilijana hän työskenteli poliisina. == Ura pelaajana == Kuntz pelasi vuosina 1983–1999. Hän pelasi Bundesliigassa 499 ottelua ja teki 179 maalia. Kuntz oli kausina 1985–1986 ja 1993–1994 sarjan paras maalintekijä. Hän oli mukana vuonna 1996 voittamassa Saksalle EM- pronssia. Lisäksi hän pelasi vuoden 1994 MM-kisoissa. Kuntz pelasi maajoukkueessa 25 ottelua ja teki kuusi maalia. Stefanin isä Günter Kuntz pelasi Borussia Neunkirchenissä vuosina 1964–1968, ja hänen serkkunsa Andy Kuntz on laulaja Vanden Plas -yhtyeessä. == Ura valmentajana ja managerina == Kuntz toimi kasvattajaseuransa Borussia Neunkirchenin valmentaja vuosina 1999–2000. Karsruher SC:n valmentajana hän oli 2000–2002. Vuosina 2006–2008 hän toimi VfL Bochumin puheenjohtajana ja hallituksen jäsenenä. Vuosina 2008–2016 Kuntz työskenteli 1. FC Kaiserslauternin puheenjohtajana. Elokuussa 2016 Kuntz palasi valmennustehtäviin, kun hänestä tuli Saksan alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueen päävalmentaja.Kuntz und Kramer neu im DFB-Trainerstab Kuntz luotsasi Saksan nuoret Euroopan mestaruuteen 2017 ja 2021 sekä EM-hopealle 2019. Kuntz jätti tehtävänsä nuorten maajoukkuevalmentajana syyskuussa 2021 ja siirtyi Turkin A-maajoukkueen päävalmentajaksi. Kuntzin johdolla C-sarjaan pudonnut Turkki voitti oman Kansojen liigan lohkonsa kaudella 2022/23 ja nousi takaisin B-sarjaan. Kuntzin pesti Turkissa päättyi potkuihin syyskuussa 2023, vaikka arvokisojen ulkopuolelle jäämisestä huolimatta hänen pistekeskiarvonsa maajoukkuevalmentajana oli maan historian toiseksi paras. Kuntzin ja pelaajien välit kiristyivät EM2024-karsintojen aikana ja lopulta harjoitusmaaottelussa Japanille kärsitty tappio oli maan jalkapalloliitolle liikaa. == Saavutukset == ===Pelaajana=== * Saksan cupin voitto: 1990 * Vuoden saksalainen jalkapalloilija: 1991 * Saksan mestaruus: 1991 * EM-pronssia: 1996 ===Valmentajana=== * U21 Euroopan mestaruus: 2017, 2021 * U21 EM-hopeaa: 2019 == Lähteet == Luokka:Saksalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Jalkapallon Euroopan mestarit
Raivolan ortodoksinen kirkko

Raivolan ortodoksinen Pyhän Nikolaoksen kirkko oli Terijoen ortodoksiseen seurakuntaan kuulunut kirkko Karjalankannaksen Raivolassa. Raivolassa on ollut useitakin ortodoksisia kirkkoja. Seurakunnallista toimintaa siellä oli jo vuonna 1801, ja vuonna 1820 siitä muodostettiin oma seurakuntansa.Pohjola s. 200 Vuonna 1802 seurakunnalle siirrettiin kreivi I. Saltykovin maatilalta Lintulasta edellisenä vuonna rakennettu pyhäkkö. Se purettiin myöhemmin vanhuuttaan. Viimeisin kirkko, puusta rakennettu valmistui vuonna 1881. Se oli pyhitetty Pyhälle Nikolaukselle. Kirkko oli ulkoasultaan jonkin verran saman näköinen kuin Hangon ortodoksinen kirkkoPohjola s. 201. Vuonna 1907 kirkkoa laajennettiin rakentamalla esihuone. Kelloja oli seitsemän, joista suurin Pietarissa vuonna 1896 valettu painoi 1 376 kiloa, muut kellot painoivat 200 kg, 72 kg, 42 kg, 20 kg, 16 kg ja 12 kg. Kirkon esineistö oli runsas, koska sinne sijoitettiin paljon muista purkamaan joudutuista kirkoista peräisin ollutta esineistöä. Kirkossa oli uunilämmitys eli yksi uuni ja kaksi kamiinaa. Raivolan seurakunta lakkautettiin itsenäisenä vuonna 1931 ja liitettiin Terijoen seurakuntaan.Pohjola s. 196 Kirkossa toimitti palveluksia Terijoen seurakunnan papisto. Kirkon vieressä oli suuri puuhuvila jossa asui runoilija Edith Södergran. Kirkon esineitä saatiin jossain määrin evakkoon talvisodan alussa, itse kirkko tuhoutui rintaman kulkiessa sen yli. Jatkosodan alussa kun suomalaiset palasivat paikkakunnalle, kirkko havaittiin kokonaan kadonneeksi, vain hautausmaa oli osittain jäljellä. Kirkosta rakennettiin vuonna 1977 väliaikainen julkisivukulissi Lohjalle Edith Södergranin elämäkertaelokuvan Maa jota ei ole kuvauksia varten. Kirkon sisäkuvat kuvattiin Hangon kirkossa joka on riittävän samankaltainen kuin tuhoutunut kirkko. == Lähteet == * * * ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * Kirkon kuva Lappeenrannan kaupungin sivuilla Luokka:Luovutettujen alueiden kirkkorakennukset Luokka:Suomen ortodoksiset kirkkorakennukset Luokka:Kivennapa
Saalilaiset frankit

Saalilaiset frankit tai saalilaisfrankit () olivat frankkien toinen pääryhmä. He asuivat alun perin Reinin alajuoksulla. Ranska on saanut nimensä saalilaisilta frankeilta. Saalilaiset frankit tunkeutuivat nykyiseen Belgiaan 300-luvulla. Keisari Julianus Apostata kukisti heidät vuonna 358, mutta 420 he tunkeutuivat uudelleen etelämmäs. Aëtius kukisti heidät vuonna 445. Saalilaiset frankit valloittivat kuitenkin jo 400-luvun lopussa kuninkaansa Klodvigin johdolla koko Gallian. Myös ripuaariset frankit hyväksyivät Klodvigin kuninkaakseen, ja frankit muodostivat frankkien valtakunnan, joka oli vahvin ja pitkäikäisin germaanien valtakunnista. Noin vuosina 507–511 kirjoitettiin latinaksi saalilainen laki, saalilaisten frankkien lakikokoelma, joka kielsi naiselta kruununperimyksen, jos miespuolisia perillisiä oli elossa. Castrén & Pietilä-Castrén 2000, s. 500Tällä lailla oli sittemmin suuri merkitys merovingien kuningaskunnissa. == Lähteet == *Paavo Castrén ja Leena Pietilä-Castrén: Antiikin käsikirja. Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4. ===Viitteet=== Luokka:Germaaniheimot Luokka:Rooman viholliset ja liittolaiset
Sinnemäki

Sinnemäki on seuraavien henkilöiden sukunimi; * Anni Sinnemäki (s. 1973), runoilija, poliitikko ja ministeri * Anssi Sinnemäki (s. 1947), kirjailija ja kustannustoimittaja * Hannu Sinnemäki (s. 1945), tenori, kuoronjohtaja, säveltäjä ja sovittaja * Juho Sinnemäki (1866–1923), maanviljelijä, kunnallismies, herastuomari ja herännäisvaikuttaja * Jussi Sinnemäki (1895–1958), pappi, kirjailija * Maunu Sinnemäki (1928–2006), kirkkoherra, kirjailija * Siiri Sinnemäki (s. 1990), oikeustieteen maisteri.
Lehtomäki (täsmennyssivu)

Lehtomäki voi tarkoittaa seuraavia: * Lehtomäki, Kouvolan kaupunginosa * Lehtomäki, entinen kylä Soanlahdella Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella * Lehtomäki, seuraavien henkilöiden sukunimi: ** Antti Lehtomäki (1918–1999), maanviljelijä, opettaja, rehtori ja virkamies, maanviljelysneuvos ** Kalle Lehtomäki (1905–1999), taidemaalari ** Kari Lehtomäki (s. 1955), muusikko ja näyttelijä ** Kustaa Lehtomäki (k. 1918), punakaartilaispäällikkö ** Paula Lehtomäki (s. 1972), poliitikko ja ministeri ** Sini Lehtomäki (s. 1988), elokuva- ja televisiotyön tuottaja. Luokka:Sukunimet
Tiilikainen

Tiilikainen on suomalainen sukunimi. == Tunnettuja Tiilikaisia == * Aatami Tiilikainen (1834–1899), maanviljelijä ja valtiopäivämies * Anja Tiilikainen- Piimies (1934–2010), lääkäri, professori * Anna-Lea Tiilikainen (1915–2003), kirjailija * Elisa Tiilikainen (s. 1990), Elli Haloo -taiteilijanimellä tunnettu laulaja-lauluntekijä * Heikki Tiilikainen (s. 1941), everstiluutnantti ja kirjailija, Ruotuväki-lehden päätoimittaja 1971–1976 * Heini Mäkelä, o.s. Tiilikainen (s. 1987), jalkapalloilija * Hillevi Hedberg- Tiilikainen, Hillevi Lalla (1944–2018), muotoilija ja lasitaiteilija * Ilkka Tiilikainen (k. 26.5.2015), hiihtovaikuttajaYle.fi 28.5.2015 * Jukka Tiilikainen (s. 1974), jääkiekkoilija * Kim Tiilikainen (s. 1975), tennispelaaja * Kimmo Tiilikainen (s. 1966), kansanedustaja ja ministeri (Keskusta) * Matti Tiilikainen (s. 1987), jääkiekkovalmentaja * Mauri Tiilikainen (1915–2008), rovasti ja Kansan Raamattuseuran perustajajäsen * Paavo Tiilikainen (1923–2007), SDP:n kansanedustaja ja ministeri * Pekka Tiilikainen (1911–1976), Yleisradion urheiluselostaja * Pekka Tiilikainen, laulaja ja kitaristi * Raimo Tiilikainen (1939–2023), kommodori ja RKP:n kansanedustaja * Sauli Tiilikainen (s. 1952), oopperalaulaja * Suvi Tiilikainen (s. 1980), Miss Suomi 2000 * Taneli Tiilikainen (s. 1978), salibandyn pelaaja * Teija Tiilikainen (s. 1964), Ulkopoliittisen Instituutin johtaja * Tino Tiilikainen (s. 1987), maastohiihtäjä * Tommi Tiilikainen (s. 1987), lentopallovalmentaja * Tuomas Tiilikainen (s. 1965), lippueamiraali * Väinö Tiilikainen (s. 1935), autonasentaja ja kirjailija == Kuvitteellisia Tiilikaisia == * Pipsa Tiilikainen, tv-sarjassa Salatut elämät == Lähteet == Luokka:Sukunimet
Dnipropetrovskin raivohullut

Dnipropetrovskin raivohullut () on tiedotusvälineiden käyttämä nimitys murhaajista, jotka syyllistyivät veritekoihin Dnipropetrovskissa Ukrainassa kesäkuussa ja heinäkuussa 2007. Tapahtuma sai ylimääräistä julkisuutta, koska tappajat videoivat osan murhista ja videot vuotivat internetiin. Kaksi 19-vuotiasta paikallista miestä, Viktor Sajenko () ja Ihor Suprunjuk (), pidätettiin ja heitä syytettiin 21 murhasta. Kolmas tekijä Oleksandr Hanža () oli syytettynä kahdesta aseellisesta ryöstöstä, jotka tapahtuivat ennen murhia. Helmikuussa 2009 kaikki kolme syytettyä tuomittiin rangaistuksiin. Suprunjuk ja Sajenko tuomittiin elinkautiseen vankeuteen, mutta Hanža sai yhdeksän vuotta vankeutta. Suprunjukin ja Sajenkon lakimiehet hakivat tuomioon muutosta, mutta Ukrainan korkein oikeus hylkäsi hakemuksen marraskuussa 2009. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2007 rikokset Luokka:Ukrainalaiset sarjamurhaajat Luokka:Artikkelit useasta henkilöstä
Mr. Gay Finland

Mr. Gay Finland on vuosittain järjestettävä kilpailu, jossa valitaan vuodeksi Suomen fiksuin ja persoonallisin homomies toimimaan hyväntahdonlähettiläänä sekä esikuvana suomalaisille seksuaali- ja sukupuolivähemmistöille. Kilpailun tarkoituksena on edistää homomiesten yhteisöllisyyttä ja seksuaalivähemmistöjen tasa-arvoisuutta sekä tukea ylpeyttä olla avoimesti oma itsensä. Kilpailun voittaja edustaa Suomea kansainvälisissä Mr Gay Europe- ja Mr Gay World -kilpailuissa. Ensimmäisen kerran kilpailu järjestettiin vuonna 2010. Kilpailun finaali järjestettiin aiemmin vuosittain Helsinki Pride -viikolla, mutta vuosina 2018 ja 2019 finaali järjestettiin pari viikkoa ennen Helsinki Pridea. Kilpailua ei ole järjestetty vuoden 2019 jälkeen. Vaikka kilpailu on Suomessa suhteellisen nuori, joissain maissa vastaavanlaisella kilpailulla on pitkät perinteet. ==Voittajat ja tuomarit== Vuosi Voittaja Tuomarit 2010 Kenneth Liukkonen Sofi Oksanen, Maria Veitola, Jari Leskinen, Mikael Hytönen, Juha-Veli Jokinen, Osku Heiskanen (päätuomari) 2011 Jussi Laitinen Pia Pakarinen, Eric Butter, Kaija Koo, Mirva Saukkola, Jon Voss, Jari Leskinen, Osku Heiskanen (päätuomari) 2012 Janne Tiilikainen Maria Seppälä, Armi Toivanen, Elias Koskimies, Mikko Rasila, Osku Heiskanen (päätuomari) 2013 Aleks Vehkala Teemu Muurimäki, Jani Toivola, Krisse Salminen, Antonio Flores, Leena Luuri, Mikko Silvennoinen (päätuomari) 2014 Peter Linden Tiina Jylhä, Martina Aitolehti, Jarkko Valtee, Ronny Roslöf, Aleks Vehkala, Mikko Silvennoinen (päätuomari) 2015 Aku Raita Marko Vainio, Sami Uotila, Niko Saarinen, Elena Lukkarinen, Mikko Silvennoinen (päätuomari) 2016 Marko Fali Noora Karma, Petteri Paavola, Tiia Elg, Janne Naakka, Marko Björs, Katja Warborn, Mikko Silvennoinen (päätuomari) 2017 Rami Kiiskinen Krista Siegfrids, Juri Silvennoinen, Lola Odusoga, Henny Harjusola, Niilo Mellenius, Mikko Silvennoinen (päätuomari) 2018 Ismo Poutiainen Alex Hytönen, Vilma Alina, Eino Nurmisto, Kasper Kivistö, Mikael Renwall, Jonna Geagea (päätuomari) 2019 Konsta Nupponen Sakris Kupila, Susanna Penttilä, Sebastian Rejman, Vesa Silver, Nick Van Vooren, Hannele Lauri (päätuomari) == Katso myös == * Miss Gay Finland ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Mr. Gay Finland Luokka:Seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen Mr- ja missikilpailut Luokka:Suomen kauneuskilpailut
Angelo Palombo

Angelo Palombo (s. 25. syyskuuta 1981 Ferentino) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on edustanut vuodesta 2002 Serie A:ssa pelaavaa Sampdoriaa. ==Ura== Palombo aloitti uransa Fiorentinassa, jossa hän pelasi Serie A -debyyttinsä helmikuussa 2002 Veneziaa vastaan. Tämän jälkeen hän siirtyi Serie B:ssä pelaavaan Sampdoriaan. Seura nousi korkeimmalle sarjatasolle heti Palombon saavuttua. Hän nousi Sampdoriassa avainrooliin ja hän pelasi vakituisesti avauskokoonpanossa. Avausmaalinsa Serie A:ssa hän teki kaudella 2005–2006. Palombo pelaa Sampdoriassa vakituisesti Andrea Polin kanssa. Toukokuussa Palombo teki seuran kanssa neljän vuoden jatkosopimuksen. Palombo voitti alle 21-vuotiaiden Euroopan mestaruuden vuonna 2004 ja samana vuonna olympiapronssia Ateenan kisoista. Palombo teki debyyttinsä Italian maajoukkueessa elokuussa 2006 Kroatiaa vastaan. Palombo edusti Italiaa vuoden 2009 Maanosaliittojen cupissa sekä MM-kilpailuissa 2010. ==Lähteet== Luokka:Italialaiset jalkapalloilijat Luokka:Italialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
The Forbidden Kingdom – kaksi mestaria

The Forbidden Kingdom – kaksi mestaria (The Forbidden Kingdom) on Lionsgaten toimintaelokuva, jonka on ohjannut Rob Minkoff ja tuottanut Casey Silver. Elokuvan ensi-ilta oli Yhdysvalloissa 18. huhtikuuta 2008 ja Suomessa 25. heinäkuuta. Elokuvassa näyttelee kaksi kuuluisaa kung-fu-näyttelijää, Jackie Chan ja Jet Li. Elokuvan koreografia on Yuen Woo-pingin (Hiipivä tiikeri, piilotettu lohikäärme) käsialaa. == Näyttelijät == == Aiheesta muualla == *Elokuvan kotisivut Luokka:Yhdysvaltalaiset toimintaelokuvat Luokka:Vuoden 2008 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Rob Minkoffin ohjaamat elokuvat Luokka:Elokuvat aikamatkustuksesta
Varjojen valtakunta

Varjojen valtakunta () on vuonna 2003 julkaistu yhdysvaltalainen toiminnallinen kauhuelokuva. Sen ohjasi Len Wiseman, ja elokuva on Underworld- sarjan ensimmäinen osa. Varjojen valtakunnan pääosissa ovat Kate Beckinsale ja Scott Speedman. Elokuvassa nähdään myös Bill Nighy ja Michael Sheen. Elokuvan päähenkilö (Selene), joka on vampyyri, on taistellut jo satoja vuosia ihmissusia (Lycan) vastaan, kunnes hän rakastuu ihmiseen (Michael), jota ihmissudet jahtaavat. Elokuvassa Michael muuttuu ihmissudeksi ja sota vampyyrien ja ihmissusien välillä päättyy. Tarina jatkuu seuraajassa Underworld: Evolution, joka jatkuu noin 30 minuuttia edeltäjänsä tapahtumien jälkeen. == Underworld-sarja == Kronologinen järjestys Nimi Julkaistu 2 Varjojen valtakunta 2003 3 Underworld: Evolution 2006 1 Underworld: Rise of the Lycans 2009 4 Underworld: Awakening 2012 5 Underworld: Blood Wars 2016 == Arvioita == Turun Sanomien Päivi Valotien mielestä musiikkivideoita ja mainoselokuvia tehneen Len Wisemanin esikoispitkä on tasapaksusti junnaava toiminta- ja teurastusfantasia, jonka juoni on silkkaa sotkuista huttua ja kuvasto loppuunkaluttua. ”Pitkän teatterielokuvankin tarpeiksi kuvitellaan riittävän sen, että valkokankaalla piisaa kiivastahtista efektitykitystä, nopeaa leikkausta ja keskeytyksettä pauhaavaa musiikkiraitaa. Ja samojen vanhojen ideoiden ryöstöviljelyä.” == Lähteet == * Wikia - Underworld * Wikia - Underworld Evolution == Aiheesta muualla == * Virallinen kotisivu Luokka:Yhdysvaltalaiset toimintatrillerit Luokka:Yhdysvaltalaiset kauhuelokuvat Luokka:Vampyyrielokuvat Luokka:Ihmissusielokuvat Luokka:Vuoden 2003 yhdysvaltalaiset elokuvat
Lauren Reed

Lauren Reed on kuvitteellinen hahmo yhdysvaltalaisessa televisiosarjassa Alias. Häntä esittää näyttelijä Melissa George. == Hahmon tarina == Lauren Reed tulee sarjaan kolmannella tuotantokaudella. Hänen vanhempansa ovat senaattori George ja Olivia Reed. Lauren työskentelee NSC:lle ja tekee yhteistyötä CIA:n kanssa. Hän halusi kenttäagentiksi, mutta ei omannut tarpeeksi pätevyyttä siihen. Sydney Bristow'n lavastetun kuoleman jälkeen hänen poikaystävänsä Michael Vaughn jatkoi elämäänsä eteenpäin ja meni naimisiin töiden kautta tapaamansa Laurenin kanssa. Kun Sydney kaksi vuotta ”kuolemansa” jälkeen palaa takaisin kuvioihin, naiset eivät tule toimeen. Lauren epäilee entisellä pariskunnalla olevan vielä tunteita toisiaan kohtaan. Myöhemmin paljastuu, että Sydney oli kahden vuoden poissaolonsa aikana tappanut diplomaatti Andrian Lazareyn, mikä oli todellisuudessa lavastus. Lauren antaa Sydneyn ilmi ja Sydneyltä kidutetaan tietoja NSC:n vankilassa. Myöhemmin Lauren päättää kuitenkin auttaa pelastamaan Sydneyn. Naiset alkavat vähitellen hyväksyä toisensa ja tekevät tiivistä yhteistyötä jahdatessaan terroristijärjestö Liittoa. Myöhemmin Lauren paljastuu Liiton vakoojaksi. Hän murhaa Lazareyn ja myöhemmin häntä käsketään murhaamaan isänsä, joka sai tietää totuuden tyttärensä toimista. Lauren ei itse kyennyt suorittamaan tehtävää, joten hänen äitinsä Olivia surmasi miehensä, paljastaen itse olevansa myös Liiton leivissä. Lauren myös rakastuu kollegaansa Julian Sarkiin. Hänen pelinsä paljastuu CIA:ssa, minkä jälkeen hän pakenee. Petetty Vaughn janoaa kostoa ja alkaa pakkomielteisesti etsiä vaimoaan. Sydney jäljittää Laurenin ja joutuu alakynteen taisteltuaan hänen kanssaan, mutta Vaughn ehtii väliin ja ampuu Laurenin. ==Lähteet== * Alias-sarja Luokka:Alias- sarjan hahmot
Robin Hood – varkaiden ruhtinas

Robin Hood – varkaiden ruhtinas (Robin Hood: Prince of Thieves) on vuonna 1991 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen seikkailuelokuva, jonka on ohjannut Kevin Reynolds. Elokuvan pääosissa esiintyvät Kevin Costner, Morgan Freeman, Christian Slater, Alan Rickman ja Mary Elizabeth Mastrantonio. == Näyttelijät == ==Arvioita== Video-oppaassa vuodelta 1994 Harri Närhi näkee elokuvassa jahkailevan alun jälkeen isolla rahalla toteutettua ”silkkaa seikkailua” ja antaa elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset seikkailuelokuvat Luokka:Vuoden 1991 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Robin Hood Luokka:Warner Brosin elokuvat
Francie Calfo

Francine ”Francie” D. Calfo on kuvitteellinen hahmo yhdysvaltalaisessa televisiosarjassa Alias. Häntä esittää näyttelijä Merrin Dungey. == Hahmon tarina == Francine ”Francie” D. Calfo syntyi 3. tammikuuta 1975 Sacramentossa, Kaliforniassa. Hän tapasi parhaat ystävänsä Sydney Bristow'n ja Will Tippinin yliopistossa. Hän seurustelee Charlie Bernardin kanssa. Hän ilahtuu kuullessaan Sydneyn mentyä kihloihin poikaystävänsä Dannyn kanssa, mutta on tämän tukena Dannyn murhan jälkeen, ja he muuttavat samaan asuntoon. Myöhemmin Charlie kosii Francieta ja pari alkaa suunnitella häitään. Sydney saa kuitenkin tietää Charlien suhteesta, minkä seurauksena Francie jättää Charlien. Myöhemmin Francie alkaa suunnitella oman ravintolan perustamista. Ravintola avataan ja siitä tulee menestyksekäs. Myöhemmin hän ja Will ihastuvat toisiinsa ja he suutelevat. Francien ja Willin juttu ei kerkeä pitkälle, sillä Francien geneettisesti luotu kaksoisolento, Allison Doren, ampuu Francien ja ottaa hänen paikkansa. Hän vakoilee Sydneyn ja Willin kautta CIA:ta ja suorittaa muita Arvin Sloanen toimeksiantoja, kuten murhaa Marcus Dixonin vaimon. Toisen kauden lopulla Will saa tietää totuuden ja Allison yrittää murhata hänet. Sydney ja Allison taistelevat ja Sydney ampuu Allisonia, joka jää kuitenkin eloon. Allison palaa kuvioihin kolmannella kaudella ja kamppailee jälleen Sydneyn kanssa. Lopulta Will riistää hänen henkensä kostoksi Francien kuolemasta. Francie nähdään takaumassa sarjan päätösjaksossa, jolloin käy ilmi, että Sydney tapasi Dannyn ensimmäistä kertaa Francien kautta. ==Lähteet== * http://www.alias-tv.com/francie.html * Alias- sarja Luokka:Alias-sarjan hahmot
Onko sulla pokkaa?

"Onko sulla pokkaa?" on rap-artisti Petri Nygårdin toinen single hänen neljänneltä studioalbumiltaan, Kaikkee pitää olla. Kappaleen singlen kanssa julkaistiin samaan aikaan musiikkivideo. Musiikkivideossa Nygård näkyy katkelmia muun muassa televisio-ohjelmista Reikä seinässä, Diili, Hauskat kotivideot, Talent Suomi, Totuuden hetki ja Big Brother, joiden vieraana tai juontajana hän esiintyy. Videon lopussa Nygård vilauttaa yleisössä istuvalle Antti Kurhiselle keskisormea. == Lähteet == Luokka:Petri Nygårdin kappaleet Luokka:MMENin tuottamat kappaleet Luokka:Vuoden 2009 kappaleet
Katariinankatu

Katariinankatu () on 120 metriä pitkä katu Helsingin kantakaupungissa Kruununhaassa. Sen eteläinen päätepiste on Kauppatorin reunaa pitkin kulkeva Pohjoisesplanadi, pohjoisessa se päättyy Aleksanterinkadulle Senaatintorin kaakkoisnurkassa. Sen suorana, mutta leveämpänä jatkeena pohjoiseen on Siltavuorelle saakka kulkeva Snellmaninkatu. Katariinankadun länsipuolinen kortteli on nimeltään Leijona ja itäpuolinen Elefantti. Ympäröivä rakennuskanta on empiretyylistä ja kuuluu kaikista vanhimpaan Helsingissä. Katu onkin siitä Suomen oloissa harvinaislaatuinen, että sen kaikki rakennukset ovat joko 1800- tai 1700-luvulta. Rakennuksiin kuuluvat länsipuolella mm. Helsingin kaupungintalo (Carl Ludvig Engel, 1833) Kauppatoria vasten ja Bockin talo (1763) Senaatintoria vasten ja itäpuolella mm. entinen Kleinehin talo (Pehr Granstedt, 1815) Kauppatoria vasten ja Sederholmin talo (1757) Aleksanterinkadun kulmassa. Katariinankatu on Helsingin keskustan useimpia muita katuja selvästi kapeampi. Se on yksisuuntainen etelästä pohjoiseen, ja sitä pitkin kulkee raitiolinja yhteen suuntaan. Liiketoimintaa kadun varrella ei juuri ole. Katu muuttui kävelykaduksi syyskuussa 2011, mutta raitiovaunut kulkevat sitä pitkin edelleen.http://omakaupunki.hs.fi/paakaupunkiseutu/uutiset/poliisi_ei_haluaisi_sakottaa_uudella_kavelykadulla/ Katariinankatu on osa Helsingin vanhan keskustan elävöittämishanketta. pienoiskuva|Katariinankatu Pohjoisesplanadilta (Kauppatorilta) katsottuna. Vasemmalla Helsingin kaupungintalo, oikealla entinen Kleinehin hotelli. pienoiskuva|Katariinankatu Aleksanterinkadulta (Senaatintorilta) katsottuna. Vasemmalla Sederholmin talo, oikealla vanha raatihuone eli Bockin talo. == Nimen alkuperä == Katu oli olemassa jo 1600-luvulla, mutta tuolloin sillä ei ollut nimeä. Vuonna 1820 sille vahvistettiin nimi Catherine Gatan, myöhemmin se kirjoitus­asu vaihteli, kunnes muoto Katarine Gatan vakiintui 1800-luvun lopulla. Ei tiedetä varmuudella, kenen mukaan katu sai nimensä. Toden­näköisesti nimen aiheena oli Venäjän keisarinna Katariina II Suuri, mutta eräiden arvelujen mukaan kadun­nimiäkin antamassa olleen valtio­neuvos Johan Albrecht Ehrenströmin äiti Christina Catharina Sederholm tai puoliso Hedvig Catharina Lagerborg.Helsingin kadunnimet, Helsingin kaupungin julkaisuja nro 24, 1970 Suomenkielinen nimi Katriinan­katu vahvistettiin 1909 ja muutettiin Katariinan­kaduksi 1928. ==Katso myös== * Sofiankatu * Helenankatu == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Helsingin kadut Luokka:Kruununhaka Luokka:Suomen kävelykadut
Mitävittuuvaan

"Mitävittuuvaan" (myös nimellä "Mitävittuuvaan (Tuska)") on rap-artisti Petri Nygårdin kolmas single hänen neljänneltä studioalbumiltaan, Kaikkee pitää olla. Sen on tuottanut MMEN ja se julkaistiin 25. marraskuuta 2009. Kappaleen musiikkivideo on kuvattu ruotsinlaivalla. Videolla Nygård tapansa mukaan juopottelee ja harrastaa seksiä. Video sisältää myös samalla levyllä olevan "Tuska" -kappaleen. == Kappaleet == # # Luokka:Petri Nygårdin kappaleet Luokka:MMENin tuottamat kappaleet Luokka:Vuoden 2009 kappaleet
Julian Sark

Julian Sark on kuvitteellinen hahmo yhdysvaltalaisessa televisiosarjassa Alias. Häntä esittää näyttelijä David Anders. == Hahmon tarina == Julian Sark vietti lapsuutensa Englannissa ja myöhemmällä iällä lähti rikolliselle tielle. Hänet tavataan ensimmäisen kerran ensimmäisellä kaudella. Hän työskentelee Miehelle, joka paljastuu myöhemmin Irina Derevkoksi. Sark tulee monesti vastaan Sydney Bristow'n tehtävillä ympäri maailmaa. Toisella kaudella hän alkaa tehdä yhteistyötä Arvin Sloanen kanssa Irinan antauduttua CIA:lle. Yhdessä Sloanen kanssa he edesauttavat Sloanen työnantajan, Allianssin, alasajoa. Tämän jälkeen hän avustaa Francie Calfon murhassa ja Irinan paossa, mutta CIA saa hänet kiinni. Kolmannella kaudella selviää, että Sarkin isä Andrian Lazarey on jättänyt hänelle 800 miljoonan perinnön. Sark lupaa rahoittaa terroristiorganisaatio Liittoa, jos nämä saisivat hänet vapautettua vankilasta. Paettuaan vankilasta, hänestä tulee tärkeä osa Liittoa. Hän rakastuu Liiton agentti Lauren Reediin, joka toimii vakoojana CIA:ssa. Kaksikosta tulee myöhemmin Liiton Pohjois-Amerikan solun johtajia. Kauden lopussa Lauren kuolee ja Sark pidätetään jälleen. Sark palaa neljännellä kaudella, jolloin hänet pyydetään apuun terroristi Anna Espinosan jahtaamisessa. Vastineeksi Sark vaatii nähdä Laurenin ruumiin, minkä nähtyään hän murtuu ja lupaa auttaa CIA:ta. Anna auttaa Sarkia pakenemaan, mutta Sark pettää Annan ja pakenee. Viidennellä kaudella CIA:n agentti Rachel Gibson törmää eräällä tehtävällään Sarkiin, tietämättä tämän taustasta, ja päätyy sänkyyn hänen kanssaan. Myöhemmin Sark palaa kuvioihin avustaakseen jälleen Sloanea ja Irinaa kahden kaupungin pommittamisessa. CIA ottaa hänet kiinni, mutta vastineeksi ohjusten peruutuskoodeista, hänet päästetään pakenemaan. Sarja loppuu, kun näytetään muutamia vuosia eteenpäin, jolloin Sydneytä pyydetään apuun Sarkin etsimisessä. ==Lähteet== * http://www.alias- tv.com/sark.html * Alias-sarja Luokka:Alias-sarjan hahmot
Seopetriii

"Seopetriii" on rap-artisti Petri Nygårdin viides single hänen neljänneltä, Kaikkee pitää olla -nimiseltä, studioalbumilta. Single julkaistiin 29. huhtikuuta 2010 ja sillä vierailevat Emel & Aajee. Video on kuvattu Nygårdin eri keikoilla. Luokka:Petri Nygårdin kappaleet Luokka:MMENin tuottamat kappaleet Luokka:Vuoden 2010 kappaleet
Australian pääministeri

Australian pääministeri on Australian hallituksen päämies, joka on usein edustajainhuoneen suurimman puolueen puheenjohtaja tai suurimman liitoutuman johtaja. Pääministerin nimittää Australian kenraalikuvernööri. Nykyinen pääministeri on Australian työväenpuolueen Anthony Albanese. Pääministeri on Australiassa ylin todellinen vallankäyttäjä ja hänellä on laajimmat toimeenpanovaltuudet, vaikka muodollinen valtionpäämies on Yhdistyneen kuningaskunnan monarkki, jolla on teoriassa myös laaja valta. Monarkkia edustaa Australian kenraalikuvernööri, jonka hän nimittää käytännössä aina pääministerin ehdotuksen mukaisesti. Kenraalikuvernööri toimii lähes aina hallituksen ohjeiden mukaan. Kenraalikuvernöörillä on kuitenkin muutamia erityisoikeuksia poikkeustilanteiden varalta. Hän voi erottaa pääministerin, jos tämä toimii lakien vastaisesti tai ei nauti parlamentin luottamusta. Hän voi myös kieltäytyä hajottamasta parlamenttia pääministerin vaatimuksesta huolimatta. ==Katso myös== *Luettelo Australian pääministereistä == Lähteet == *
Vier letzte Lieder

Vier letzte Lieder on Richard Straussin sopraanolle ja orkesterille säveltämä teos. Se valmistui vuonna 1948, jolloin säveltäjä oli 84-vuotias. Teos kantaesitettiin Lontoossa 22. toukokuuta 1950 Straussin jo kuoltua. Sopraanona oli Kirsten Flagstad. Häntä säesti Philharmonia Orchestra, jota johti Wilhelm Furtwängler. Ei ole viitteitä siitä, että Strauss olisi suunnitellut neljää laulua yhtenäiseksi teokseksi. Yhteisnimen Vier letzte Lieder (Neljä viimeistä laulua) otti käyttöön Ernst Roth. == Osat == # Frühling (sanat: Hermann Hesse) # September (sanat: Hermann Hesse) # Beim Schlafengehen (sanat: Hermann Hesse) # Im Abendrot (sanat: Joseph von Eichendorff) == Aiheesta muualla == * Allmusic.com: Vier letzte Lieder (Four Last Songs), for soprano & orchestra, o.Op. 150 (TrV 296, AV 150) Luokka:Richard Straussin teokset Luokka:1940-luvun musiikkiteokset
Indonesian presidentti

Indonesian presidentti on Indonesian valtionpäämies, jonka kansa valitsee vaaleilla viiden vuoden välein. Presidentti on armeijan ylipäällikkö, johtaa sisä- ja ulkopolitiikkaa sekä nimittää ministerineuvoston. Nykyinen presidentti on Prabowo Subianto. Yhdessä presidentin kanssa vaaleissa valitaan myös varapresidentti, joka hoitaa presidentin tehtävää, mikäli presidentti on estynyt. Lisäksi hän avustaa presidenttiä ministerineuvoston toiminnassa.. ==Indonesian presidentit== # Presidentti (Syntynyt-kuollut) Presidentti (Syntynyt-kuollut) Virkakausi Puolue 1\. Sukarno (1901–1970) 18\. elokuuta 1945 - 12. maaliskuuta 1967 sitoutumaton 2\. Suharto (1921–2008) 12\. maaliskuuta 1967 - 21. toukokuuta 1998 Golkar 3\. Bacharuddin Jusuf Habibie (1936–2019) 21\. toukokuuta 1998 - 20. lokakuuta 1999 Golkar 4\. Abdurrahman Wahid (1940–2009) 20\. lokakuuta 1999 - 23. heinäkuuta 2001 Partai Kebangkitan Bangsa 5\. Megawati Sukarnoputri (s. 1947) 23\. heinäkuuta 2001 - 20. lokakuuta 2004 Partai Demokrasi Indonesia Perjuangan 6\. Susilo Bambang Yudhoyono (s. 1949) 20\. lokakuuta 2004 - 20. lokakuuta 2014 Partai Demokrat 7\. Joko Widodo (s. 1961) 20\. lokakuuta 2014 – 20. lokakuuta 2024 Partai Demokrasi Indonesia Perjuangan 8\. Prabowo Subianto (s. 1951) 20\. lokakuuta 2024 – virassa Gerindra-puolue == Lähteet == *
HMNB Rosyth

HMNB Rosyth eli Her Majesty's Naval Base Rosyth oli Britannian Kuninkaallisen laivaston tukikohta. Se sijaitsi Rosythissä, Skotlannissa. Britanniaa ovat sen historian aikana pääasiassa uhanneet voimat etelän suunnalta Ranskasta, Espanjasta, Alankomaista ja sitten uudelleen Ranskasta, joka onkin nähty todennäköisimpänä vastustajana sodassa. 1900-luvun alussa kuitenkin oli havaittavissa yhdistyneen ja kunnianhimoisen Saksan nouseva uhka, mikä johti uuden tukikohdan (ja telakan paikan) etsimiseen Skotlannin itärannikolta. Valinta osui Rosythiin Firth of Forthin pohjoisrannalla olevaan kaupunkiin, joka ei ollut liian kaukana Edinburghista. Rakennustyöt aloitettiin vuonna 1909, ja tukikohta valmistui vuonna 1916 sodan jo sytyttyä. Kuningas Yrjö V avasi telakan jo 8. kesäkuuta 1915. Chathamin, Devonportin ja Portsmouthin tukikohdista poiketen Rosyth ei ollut miehitystukikohta, eli siellä ei otettu aluksia palvelukseen. Tämän seurauksena tukikohdan telakalla ei rakennettu uusia aluksia, vaan siellä ainoastaan ainoastaan korjattiin ja huollettiin jo olemassa olevia aluksia. Ensimmäisen maailmansodan loputtua tukikohta suljettiin vuonna 1919. Tukikohta avattiin uudelleen vuonna 1939 toisen maailmansodan puhjettua. Tukikohta oli monien korkeiden upseerien, kuten ensimmäisenä merilordina vuosina 1904–1910 ja 1914–1915 olleen John Fisherin, epäsuosiossa. Tähän oli syynä tukikohdan sijainti kaukana avoimesta merestä sekä sen ja meren välissä ollut kuuluisa rautatiesilta. Sillan tuhoutuminen olisi sulkenut tukikohdan. == Lähteet == * Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan merivoimat Luokka:Fife
Dima (albumi)

Dima on Zahon ensimmäinen studioalbumi, jonka julkaisi EMI 11. maaliskuuta 2008. Suurimman osan levyn kappaleista sanoitti tuottaja Phil Greiss ja Zaho. Ainoastaan kappaleet La Roue Tourne ja Hey Papi, jossa heidän lisäksi mukana olivat Tunisiano ja Soprano.Discography Zaho Billboard.com Viitattu 1.6.2010 == Kappaleet == # # # (feat. Tunisiano) # # # # # # # # (feat. Soprano) # # # # (arabiaksi) # (feat. Don Choa) ==Listasijoitukset== Vuosi Lista Sijoitus 2008 Le Charts 20 2008 Ultratop 50 36 2009 Le Charts 11 2010 Le Charts 89 Zaho - Dima lescharts.com Viitattu 1.6.2010 ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2008 albumit Luokka:Algerialaiset albumit Luokka:R&B;-albumit
My Homies

My Homies on rap-artisti Scarfacen neljäs studioalbumi, joka ilmestyi 24. helmikuuta 1998. Kappale "Sleepin' In My Nikes" oli jo julkaistu Seagramin Souls On Ice albumilla. Kappale "Boo, Boo" julkaistiin myöhemmin rap-artisti Devin the Duden, The Dude albumilla. Screwed & Chopped versio ilmestyi 3. maaliskuuta 1998. Albumi saavutti Yhdysvalloissa 6. huhtikuuta 1998 RIAAn hyväksymän kultalevyn rajan. ==Kappaleluettelo== ===Levy 1.=== # Kappale Vierailet artisti(t) Aika 1\. "Ma Homiez" 5:49 2\. "Hustler" Hoodlumz 3:56 3\. "Do What You Do" Bushwick Bill, K.B., B-Legit 3:08 4\. "Southside: Houston, Texas" Devin the Dude, Tela 4:35 5\. "Don't Testify" Facemob, Hoodlumz 3:51 6\. "Homies & Thuggs (Remix)" Master P, Doracell, 2Pac 5:39 7\. "The Geto" Willie D, Ice Cube, K.B. 5:20 8\. "Fuck Faces" Too Short, Tela, Devin the Dude 6:17 9\. "What's Goin' On" A-G-2-A-Ke 4:28 10\. "2 Real" Mr.3-2, UGK, F.L.A.J. 4:43 11\. "Rules 4 Real Niggas" Hoodlumz 3:56 12\. "Win Lose Or Draw" Johnny P, DMG, Lo-Ke 5:16 13\. "Overnight" Do or Die, Rock Roc, Snypaz 4:09 14\. "Small Time" Ghetto Twiinz 3:57 15\. "Krunch Time" K.B. 3:59 ===Levy 2=== # Kappale Vierailet artisti(t) Aika 1\. "City Under Siege" Facemob 3:52 2\. "Do What You Want" Devin the Dude 4:27 3\. "Dog These Ho's" E-Rock, C-Note 3:45 4\. "Boo Boo'n" Devin the Dude 4:35 5\. "You Owe Me" Facemob 3:16 6\. "In My Blood" Big Mike, DMG, Yukmouth 5:00 7\. "Sleepin' In My Nikes" Seagram 4:24 8\. "Greed" 4:15 9\. "Who Run This" 007 4:46 10\. "Cocaine" A-G-2-A-Ke 3:59 11\. "All Night Long" F.L.A.J. 4:36 12\. "Use Them Ho's" Devin the Dude, K.B. 4:35 13\. "Menace Niggas Never Die" Menace Clan, Caine 3:43 14\. "Homies & Thuggs (The Original)" Master P, 2Pac 5:34 15\. "Warriors" Rag Tag 7:10 == Listasijoitukset == Lista Sijoitus U.S. "Billboard" Billboard 200 4. U.S. Billboard Top R&B;/Hip-Hop Albums 1. == Singlet == Singlen nimi Listasijoitukset "Homies & Thugs" (Remix) Luokka:Vuoden 1998 albumit Luokka:Scarfacen albumit
Noita (vuoden 1922 elokuva)

Noita () on tanskalaisohjaaja Benjamin Christensenin ruotsalainen kauhuelokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1922. Elokuva on osittain dokumentaarinen, ja se pohjautuu Christensenin tutkimuksiin noitavainoista. Elokuvan taustatiedot olivat hyvin tärkeitä Christensenille, ja hän olikin toivonut, että joku tutkija kirjoittaisi elokuvan käsikirjoituksen. Kukaan tieteilijä ei ollut valmis kirjoittamaan käsikirjoitusta, sillä elokuvaa ei pidetty sopivana mediana vakavastiotettavaan tutkimukseen. Christensen tutki itse keskiaikaisia kuvia ja kirjoja, kuten kahden dominikaanimunkin kirjoittamaa noitaopasta Noitavasaraa. Christensen käytti asian tutkimiseen kaksi ja puoli vuotta. Noidan kuvaukset alkoivat ruotsalaisen Svensk Filmindustrin rahoituksella 1921. Christensen kuvasi sitä vain öisin. Elokuva tuli lopulta maksamaan melkein kaksi miljoonaa kruunua, ja se oli kallein Skandinaviassa tehty mykkäelokuva. Noita herätti heti ilmestymisensä jälkeen kohua. Ranskassa ja Italiassa katolinen kirkko vastusti voimakkaasti elokuvan esittämistä.Hänninen & Latvanen, s. 132 Elokuva joutuikin monissa maissa sensuurin kohteeksi, Suomessa se kiellettiin vuonna 1923, eikä yleisö pitänyt siitä paljonkaan. Elokuvan tuottaneelle Svensk Filmindustrille Noidasta aiheutui suuri taloudellinen tappio. __NOTOC__ == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Mykkäelokuvasivusto. Luokka:Ruotsalaiset kauhuelokuvat Luokka:Vuoden 1922 ruotsalaiset elokuvat Luokka:Ruotsalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Ruotsalaiset mykkäelokuvat Luokka:Kokonaan kielletyt elokuvat Suomessa
Vapauden ja suoran demokratian Eurooppa

Vapauden ja suoran demokratian Eurooppa (Europe of Freedom and Direct Democracy, EFDD) oli EU-kriittinen europarlamenttiryhmä Euroopan parlamentissa. Se perustettiin vuoden 2009 europarlamenttivaalien jälkeen Itsenäisyys/demokratia-ryhmän ja Unioni kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmän jatkajaksi. Ryhmän puheenjohtaja oli UKIP:in entinen puheenjohtaja Nigel Farage. Vuosina 2009–2014 ryhmän nimi oli Vapauden ja demokratian Eurooppa (Europe of Freedom and Democracy, EFD). Ryhmä lakkasi olemasta vuonna 2019. ===Entisiä puolueita=== Jäsenvaltio Puolue Viiden tähden liike Živi zid Latvijas Zemnieku savienība Tvarka ir teisingumas Joëlle Bergeron (sitoutumaton) Strana svobodných občanů Itsenäisyyspuolue (UK Independence Party) Brexit Party ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Vapaa ja demokraattinen Eurooppa -ryhmän viralliset Internet-sivut * http://europarl.europa.eu/meps/fi/search.html?politicalGroup=2960 Luokka:Europarlamenttiryhmät Luokka:EU-kriittisyys
Hlybokaje

Hlybokaje () eli Glubokoje () on pieni kaupunki ja hallintopiirin keskus Valko-Venäjän pohjoisen Vitsebskin alueen länsiosissa. Kaupunki sijaitsee linnuntietä 137 kilometriä pääkaupunki Minskin pohjoispuolella. Vuoden 2009 väestönlaskennassa Hlybokajen asukasluku oli 18 082 ja koko piirin lähes 41 043; piiriin kuuluu myös pieni Padsvillen kaupunkimainen taajama (2 270 as.). ==Historia== Hlybokaje kuului Polatskin ruhtinaskuntaan ja myöhemmin Liettuan suuriruhtinaskuntaan. Vuonna 1793 kaupunki liitettiin Puolan toisen jaon seurauksena osaksi Venäjän keisarikuntaa, jonka puitteissa kaupunki kuului ensin Minskin, vuodesta 1843 alkaen Vilnan kuvernementtiin . Neuvostovallan aika alkoi Hlybokajessa marraskuussa 1917. Helmikuussa 1918 Saksan armeija miehitti kaupungin, mutta saman vuoden joulukuussa Puna-armeija valtasi sen takaisin. Vuosien 1921 ja 1939 välisenä aikana Hlybokaje kuului Puolaan. Vuonna 1939 se liitettiin Neuvostoliittoon osana Valko-Venäjän SNT:tä. Toisen maailmansodan aikana Hlybokaje oli Saksan miehittämänä 2. heinäkuuta 1941 ja 3. heinäkuuta 1944 välisenä aikana.Освобождение городов == Liikenneyhteydet == Hlybokajen kaupunki sijaitsee maanteitse 165 kilometriä Minskistä pohjoiseen. Nopein tieyhteys kulkee Minskistä ensin M3-valtatietä (106 km) ja lopuksi P3-kantatietä (Minsk–Lahoisk–Dokšytsy–Hlybokaje–Braslau) pitkin. Toinen keskeinen maantie on kantatie P45, joka saapuu koillisessa sijaitsevasta Polatskista (85 km) ja jatkaa Hlybokajen lounaispuolella Liettuan rajalle (142 km) ja edelleen Vilnaan (+33 km). Hlybokajeen erkanee Valko-Venäjän rautateiden sivurata rataverkon keskeisemmästä Polatsk–Maladzetšna–Lida-radasta Dokšytsyn Kruljauštšynan kylässä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Lyhyt kuvaus kaupungista (BYcity.org) * Kaupunkikuvaus (garady.org) * Глубокский район - Lyhyet artikkelit hallintopiiristä ja sen taajamista (dorogiby.info) * Kaupunkikartta (BYcity.org) * Hlybokaje - Lyhyt kuvaus (belarustourism.by) * Glubokoje (lib.vitebsk.net) * Hlybokaje (belarusguide.com) * Khrapavitski, A.: Hlybokaje, Belarus - History and Today * WikiMapia karttalinkki, selitykset pääosin tai * Neuvostoliiton aikaisia topografiakarttoja alueesta * Polkupyöräilyreittejä Vitsebskin alueella (Valko-Venäjällä) (balticlakes.com) * Kuvia kaupungista , tai (razima.org) * Kuvia piiristä , tai (razima.org) * Joitain valokuvia Flickristä: Hlybokaje, Valko-Venäjä (2009) Luokka:Vitsebskin alueen kaupungit
Glubokoje

Glubokoje (; suomeksi "syvä") voi viitata muun muassa seuraavia asioihin: * Glubokoje eli Hlybokaje, kaupunki Vitebskin piirissä Valko-Venäjällä * Glubokoje, maalaiskunta Opotškan piirissä Pihkovan alueella Venäjällä * Glubokoje eli Syvälahti, taajama Antreassa Viipurin piirissä Leningradin alueella Venäjällä * Glubokoje eli Taaperniemi, kylä Kyyrölän kunnassa Karjalankannaksella Muolaanjärven rannalla * Glubokoje ozero eli Muolaanjärvi, järvi Karjalankannaksella Leningradin alueella Venäjällä * Glubokoje ozero eli Syväjärvi, järvi Jaaman piirissä Leningradin alueella Venäjällä
TOP 09

TOP 09 (lyh. Tradice Odpovědnost Prosperita 09, "perinne, vastuullisuus, menestys") on tšekkiläinen vuonna 2009 perustettu puolue. Puolue määrittelee itsensä konservatiiviseksi puolueeksi, jonka politiikka perustuu Euroopan juutalais-kristillisen kulttuurin perinteille ja vapauden ja humanismin demokraattisille ideoille.http://www.top09.cz/proc-nas-volit/programova- vychodiska-a-principy/ Puolue muodostui kristillisdemokraattisen puolueen oikeiston erottua puolueesta entisen puheenjohtaja Miroslav Kalousekin johdolla. Konservatiivipuolue ODS:sta mukaan tuli muun muassa František Laudát. Puolueen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin senaattori Karel Schwarzenberg, joka oli toiminut aiemmin ulkoministerinä Vihreiden mandaatilla. TOP 09 osallistui ensimmäistä kertaa toukokuun 2010 vaaleihin, joissa se keräsi 16,7 prosenttia äänistä.http://www.kansanuutiset.fi/uutiset/ulkomaat/2240081/tshekin-demarit- karsivat-voiton Puolue osallistui Petr Nečasin johtamaan hallitukseen ODS ja VV-puolueiden kanssa. Vuoden 2013 vaaleissa puolue sai 12 % äänistä ja jäi oppositioon. Toukokuussa 2016 yksi puolueen perustajista, Pavol Lukša, jätti puolueen ja perusti Dobrá volba 2016 -puolueen. Vuoden 2016 paikallisvaaleissa puolue koki tappioita ja sen ääniosuus jäi 3,4 prosenttiin. Vuoden 2017 vaaleissa, nyt Miroslav Kalousekin johtamana puolue saavutti 5,3 äänistä ja 7 paikkaa edustajainhuoneessa. Puolueen puheenjohtajana on toiminut Markéta Pekarová Adamová vuodesta 2019. Syksyn 2021 vaalien jälkeen puolue nousi Petr Fialan johtamaan viiden puolueen hallitukseen, jonka muodostivat sen lisäksi ODS, KDU-ČSL, Pormestarit ja sitoutumattomat -puolue ja Tšekin piraattipuolue. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * http://www.top09.cz/ Luokka:Euroopan kansanpuolueen jäsenpuolueet Luokka:Tšekin puolueet Luokka:Kristillisdemokraattiset puolueet