EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Bruegel

Bruegel on eurooppalainen vuonna 2005 perustettu talouteen erikoistunut ajatushautomo. Bruegelin Bruegel on itsenäinen ajatushautomo eikä noudata tiettyä doktriinia. Bruegel kertoo tavoitteekseen parantaa talouspolitiikan laatua tarjoamalla avointa ja tietoon pohjautuvaa tutkimusta, analyysia ja keskustelua. Bruegelin jäseniä ovat EU-jäsenvaltioiden hallitukset, yritykset ja instituutiot. Bruegelin toimisto sijaitsee Saint-Josse-ten-Nooden kunnassa Brysselin pääkaupunkialueella Belgiassa. Bruegelin tutkimusalueita ovat Euroopan makrotalous ja hallinto, globaali talous ja hallinto, rahoitus ja rahoitussääntely, innovaatiot ja kilpailu sekä energia ja ilmasto. == Historia == Bruegel-konseptin kehittivät alun perin kaksi ranskalaista taloustieteilijää, Jean Pisani-Ferry ja Nicolas Véron. Projekti käynnistyi virallisesti 22. tammikuuta 2003, kun Ranskan presidentti Jacques Chirac ja Saksan liittokansleri Gerhard Schröder kannattivat sitä yhteisessä julistuksessan Pariisissa De Gaulle–Adenauer –sopimuksen 40-vuotispäivänä. == Nimi == Mario Montin ehdottaman nimen Bruegel voidaan ajatella muodostuvan nimestä Brussels European and Global Economic Laboratory. Nimi valittiin ilmaisemaan myös Pieter Brueghel vanhemman taiteellista työtä ja mielikuvituksellisen potentiaalin vuoksi. Nimen ajateltiin kuvastavan myös ajatushautomon tavoitteita ja identiteettiä. == Palkinnot == Transparify on palkinnut Bruegelin viiden tähden arvoisesti avoimuudesta rahoituksessa ja hallinnossa viitenä vuonna peräkkäin vuosina 2014-2018. Propects Magazine palkitsi Bruegelin Euroopan vuoden talousajatushautomona vuosina 2015, 2016, 2017 ja 2019. Pennsylvanian yliopiston julkaisemassa Global Go To Think Thank Index-raportissa Bruegel sijoitettiin vuonna 2019 parhaimpana Yhdysvaltain ulkopuolisena ja Länsi-Eurooppalaisena ajatushautomona, parhaimpana kansainvälisen talouspolitiikan ajatushautomona sekä parhaimpana politiikkakeskeisenä tutkimusohjelmana. == Lähteet == Luokka:Ajatushautomot
Planet Pop

Planet Pop on saksalaisyhtye ATC:n debyyttialbumi. Sen julkaisivat Republic Records ja Universal Music Group 6. helmikuuta 2001. Albumi menestyi kohtalaisen hyvin, saavuttaen esimerkiksi Yhdysvalloissa Billboard 200-listan 73. sijan. ==Kappalelista== # "Introducing ATC" # "Around the World (La La La La La)" - 0:41 # "My Heart Beats Like a Drum (Dam Dam Dam)" - 3:35 # "Thinking of You" - 3:45 # "Until" - 3:50 # "Mistake No. 2" - 4:08 # "Why Oh Why" - 3:55 # "Without Your Love" - 3:23 # "So Magical" - 3:38 # "Notte D'amore Con Te" - 4:06 # "Mind Machine" - 3:38 # "Let Me Come & Let Me Go" - 3:17 # "Lonely" - 3:51 # "Lonesome Suite" - 1:08 # "Love Is Blind" - 3:04 # "With You" - 3:52 # "Heartbeat Outro" - 1:07 # "My Heart Beats Like a Drum (Dam Dam Dam)" (international radio edit; bonus track) \- 3:55 ==Listasijoitukset== Listat (2000-2001) Paras sijoitus Itävalta (Ö3 Austria Top 40) 46 Suomi (Suomen virallinen albumilista) 10 Saksa (Official Top 100) 11 Sveitsi (Swiss Music Charts) 47 Yhdysvallat (Billboard 200) 73 ==Arviot== * Allmusic: () ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2001 albumit
Neo Geo Pocket Color

Neo Geo Pocket Color (lyhyesti NGPC) oli SNK:n kehittämä käsikonsoli, joka julkaistiin Japanissa vuonna . Color-malli oli samankaltainen kuin edeltäjänsä Neo-Geo Pocket, mutta siinä oli Nintendon Game Boy Colorin tapaan väripaletti. SNK:n konkurssiin jälkeen 30. lokakuuta 2001 immateriaalioikeudet siirrettiin kollektiivisesti seuraajayhtiölle SNK Playmore (myöhemmin toisen sukupolven SNK), mutta Neo Geo Pocket Color kehittäminen keskeytettiin konkurssiin jälkeen. Konsoli lakkautettiin kuitenkin vain 2 vuoden kuluttua julkaisustaan. ==Tekniset tiedot== *CPU: Toshiba TLCS900H 16-bittinen ydin *RAM: 12 k/900h *ROM: 64 k *Resoluutio: 160x152 (256x256 virtuaalisessa ruudussa) *4-kanavainen oikosiirto (DMA) *Väripaletti: 146 väriä 4096:sta (tai 20 väriä 4096:sta mustavalkotilassa) *Spritet: 64 spriteä per kuva (8x8), 4 väriä per sprite *Ääni: SN76489 *Moduulit: Maksimissaan 4 Mt (32 Mbit) *Patterien kesto: 2 AA-paristoa 40 tunniksi, Litium-ioniparisto (CR2032) tallentamiseen == Pelit == Julkaisun yhteydessä konsolille oli saatavilla 14 nimikettä, jota sanottiin ennätyksellikseksi. Julkaisun yhteydessä saatavilla olleet pelit olivat: * NeoGeo Cup Plus * Turf Masters * Pocket Tennis * Pac-Man * Metal Slug * Crush Roller * King of Fighters R2 * Samurai Showdown * Fatal Fury First Contact * Puzzle Bobble Mini * BioMotor Unitron * NEO Mystery Bonus * NEO Dragon's Wild * NEO Cherry Master Color == Lähteet == Luokka:Käsikonsolit Luokka:Neo Geo
Touch the Sky (albumi)

Touch the Sky on saksalaisyhtye ATC:n toinen ja viimeinen studioalbumi. Se julkaistiin 23. maaliskuuta 2003. ATC:n jäsenet päättivät albumin julkaisun jälkeen lähteä omille soolourilleen albumin huonon kaupallisen menestyksen takia. ==Kappalelista== # "Call on Me" - 3:38 # "Star" - 3:38 # "I'm In Heaven (When You Kiss Me)" - 3:47 # "New York City" - 3:30 # "Set Me Free" - 3:39 # "No Place Like Home" - 3:55 # "Secret World" - 3:45 # "Touch the Sky" - 4:03 # "Moment in Time" - 4:22 # "I'm Gonna Make You Mine" - 3:39 # "Maybe" - 3:13 # "Baby, Bye, Bye" - 3:43 ==Singlet== * I'm In Heaven (When You Kiss Me) (07/2001) * Set Me Free/Call on Me (2002) * New York City (2003) ==Listasijoitukset== Listat (2003) Paras sijoitus Saksa (Offizielle Top 100) 97 ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2003 albumit
René Lalique

thumb|Laliquen lasienkeleitä Jerseyn St. Matthew's -kirkossa. René Lalique (6. huhtikuuta 1860 Ay – 1. toukokuuta 1945 Pariisi) oli ranskalainen lasiesineiden ja korujen suunnittelija sekä lasitehtailija, joka tunnetaan taidelasitöistään, hajuvesipulloistaan, maljakoistaan, kyntteliköistään sekä autojen keulakoristeista.William Warmus: The Essential Rene Lalique. Harry N Abrams Inc, New York, 2002. ISBN 978-0-8109-5836-4. Kun René Lalique oli kaksivuotias, hänen perheensä muutti Marnen departementista Pariisin lähiöön. 12 vuoden iässä hän pääsi Collège Turgot -kouluun. Laliquen isä kuoli pojan ollessa kuudentoista ikäinen. Tuon jälkeen René Lalique työskenteli kultaseppä Louis Aucocin apulaisena. Hän opiskeli pari vuotta iltaluokalla Pariisin École nationale supérieure des arts décoratifs -oppilaitoksessa ja sitten toiset kaksi vuotta Lontoon Sydenhamissa Kristallipalatsin taidekoulussa, jossa hän oppi muun muassa graafista suunnittelua. Palattuaan Englannista Lalique työskenteli freelance-korusuunnittelijana muun muassa Cartierille ja Boucheronille, kunnes vuonna 1885 perusti oman yrityksen. Vuosisadan vaihteessa hänet tunnettiin johtavana art nouveau -tyylin korutaiteilijana, jonka asiakkaisiin kuului muiden muassa näyttelijä Sarah Bernhardt.René Lalique biography, arizonalainen René Lalique -sivusto. Viitattu 26.7.2014. Lalique vaihtoi 1920-luvulla art nouveausta uuteen geometrisempään art deco -tyyliin ja sai suunniteltavakseen muun muassa valtamerialus S/S Normandien ruokasalin ja suuren salongin lasipylväät ja muut lasiteokset sekä Jerseyn saaren Millbrookin St Matthew's -kirkon sisustuksen.Ashelford, Jane: Lalique's Glass Church, The Journal of the Decorative Arts Society IV (1980) Lasitehtailijana Laliquea pidetään yhtenä ensimmäisistä, jotka kehittivät lasiesineiden teollisia valmistusmenetelmiä niin, että tavallisillakin ihmisillä alkoi olla niihin varaa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ranskalaiset taiteilijat Luokka:Lasitaiteilijat Luokka:Korusuunnittelu Luokka:Vuonna 1860 syntyneet Luokka:Vuonna 1945 kuolleet Luokka:Lasiteollisuus
Linderödin kirkko

Linderödin kirkko () on Ruotsissa Kristianstadin kunnassa sijaitseva kirkkorakennus. Se on rakennettu 1100-luvun jälkipuoliskolla.Linderöds församling: Linderöds kyrka Viitattu 26.7.2014. Kirkossa on ollut sisäänkäynti eteläpuolella miehille ja pohjoispuolella naisille. Vaikuttaa siltä, että molempien yhteydessä on ollut asehuone, vaikka naiset eivät kantaneet aseita. Toisaalta Tanskassa, johon Skånekin aikanaan kuului, on edelleen vanhoja kirkkoja, joissa on säilynyt kaksi asehuonetta. Arkkitehti Helgo Zetterwallin johtamassa remontissa 1872–1875 sisäänkäynti siirrettiin nykyiselle paikalleen länsipuolelle. Todennäköisesti kirkossa oli aluksi tasainen sisäkatto ja nykyiset holvit lisättiin 1400-luvulla. Länsiosassa on tornia muistuttava rakennelma, mutta oikeaa tornia siitä ei koskaan tullut luultavasti siksi, että pienellä ja köyhällä seurakunnalla ei ollut varaa rakennusprojektiin. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Kristianstadin kunta Luokka:Skånen läänin kirkot Luokka:Kirkot Lundin hiippakunnassa
Wario Land 4

Wario Land 4 (alun perin julkaistu Japanissa nimellä Wario Land Advance ワリオランドアドバンス) on vuonna 2001 julkaistu videopeli Game Boy Advance -laitteelle. Pelin kehitti ja julkaisi Nintendo. Päähahmona jälleen kerran Marion sijasta toimii Wario. Vuonna 2011 peli julkaistiin uudelleen Nintendo 3DS -laitteelle osana Nintendo 3DS Ambassador Programme -kampanjaa. Peli uudelleen julkaistiin toistamiseen Wii Un Virtual Console:ssa. ==Juoni== Peli alkaa, kun eräänä iltana Wario huomaa lehdestä todella hyvän uutisotsikon; "Legendaarinen pyramidi löydetty syvältä viidakosta!". Rahanahne kun hän onkin, Wario suuntaakin jo autollansa kohti pyramidia. Legendaan liittyy myös pieni musta kissa, joka meinasi jäädä Warion auton alle. Se on todellisuudessa pyramidin oikea hallitsija, Prinsessa Shokora. Hänet kirosi eräs Warion lailla rahanahne Kultainen diiva (Golden Diva). Taisteltuaan pitkään tiensä läpi Wario lopulta onnistui läpäisemään pyramidin sisällä olevat 5 haastetta (yksin näistä on vain pelin tutoriaali) ja pääsemään näin sisäisempään osaan pyramidissa, jossa Kultainen diiva odottaa kaikki Warion keräämät aarteet hallussaan. Lopullisen iskun jälkeen Diiva lyötiin ja Wario pääsi karkuun kaikki aarteet mukanaan. Samalla hän myös tapasi aiemmin kohtaamansa pienen kissan jonka kirous oli nyt murrettu ja näin ollen pystyi muuntautumaan muotoon, riippuen kuinka monta aarretta Wariolla on hallussaan. Luokka:Vuoden 2001 videopelit Luokka:Wario- tasohyppelyt Luokka:Game Boy Advance -pelit
Särkilahti (Savonlinna)

Särkilahti on kylä Savonlinnan kaupungin eteläosassa entisen Punkaharjun kunnan alueella. Pihlajaveteen kuuluva Särkilahden vesialue sijaitsee kylän alueen keskellä. Kylä sijaitsee Ruokolahdelta Punkaharjulle vievän yhdystien 4063 eli Särkilahdentien varrella. ==Historiaa== Vuonna 1973 Särkilahti liitettiin Punkaharjuun vuonna 1867 perustetun Säämingin kunnan lakkautuksen yhteydessä. Alun perin Sääminki perustettiin vuoteen 1510 mennessä erottamalla kunta Juvasta. Vuoden 2013 alusta lukien Särkilahti on kuulunut Savonlinnaan, kun Punkaharju liittyi kokonaisuudessaan osaksi Savonlinnaa. ==Särkilahden koulun lakkauttaminen== Särkilahdessa toimii koulu (esikoulu + luokat 1–6). Kerimäen ja Punkaharjun kuntien sekä Savonlinnan kaupungin yhdistymissopimuksessa koulun jatko turvattiin vuoden 2017 kevääseen asti. Savonlinnan kaupunki päätti kuitenkin ryhtyä toimenpiteisiin koulun lakkauttamiseksi jo vuonna 2015, sillä koulun oppilaiden määrä on laskenut alle 25 oppilaan turvarajan ja oppilasmäärän arvioitiin laskevan siitä edelleen. Tammikuussa 2015 koulurakennuksessa havaittiin myös homeongelma. ==Muuta== Asumisväljyys postinumeroalueella 58690 Ala-Särkilahti oli vuoden 2013 tietojen mukaan maan korkeimpia eli 62,5 neliömetriä asukasta kohti. == Lähteet == Luokka:Säämingin kylät Luokka:Punkaharjun kylät
Leopold König

Leopold König (s. 15. marraskuuta 1987 Moravská Třebová) on tšekkiläinen maantiepyöräilijä, ajajatyypiltään yleisajaja ja mäkimies. Hän ajoi amatöörinä PSK Whirlpool -joukkueessa 2006–2010. Ammattilaisena hän kilpailli Team NetApp-Endura -tallissa 2011–2014, Team Sky -tallissa 2015–2016 ja Bora- Hansgrohe-tallissa viimeisinä ammattilaisvuosinaan 2017–2019. König voitti Espanjan ympäriajossa 2013 Alto Peñas Blancasiin päättyneen, vuoristossa ajetun kahdeksannen etapin. Kokonaiskilpailussa hän oli yhdeksäs. Ranskan ympäriajossa 2014 hän sijoittui seitsemänneksi ja Italian ympäriajossa 2015 kuudenneksi. == Saavutuksia == Lähteet: Cycling Archives, Pro Cycling Stats, Cyclingbase ;2010 :Oberösterreichrundfahrt, kokonaiskilpailun ja 1. etapin voitto :Bulgarian ympäriajo, 3. etapin voitto :Czech Cycling Tour, kokonaiskilpailun ja 1. etapin voitto ;2011 :Itävallan ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen ;2012 :Britannian ympäriajo, 6. etapin voitto ;2013 :Kalifornian ympäriajo, 7. etapin voitto :Czech Cycling Tour, kokonaiskilpailun ja 3. etapin voitto :Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa yhdeksäs, 8. etapin voitto ;2014 :Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa seitsemäs, 13. etapilla kolmas ;2015 :Giro del Trentino, kokonaiskilpailussa kolmas :Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa kuudes :Czech Cycling Tour, 3. etapin voitto ;2016 :Aika-ajon Tšekin-mestaruus :Olympialaiset, aika-ajossa 11:s :Espanjan ympäriajo, 17. etapilla toinen == Lähteet == Luokka:Tšekkiläiset maantiepyöräilijät Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Viimeiset viestit

Viimeiset viestit on Hannu Luntialan vuonna 2007 ilmestynyt esikoisromaani. Teos rakentuu kokonaan kuviteltujen tekstiviestikeskustelujen ympärille, ja sitä markkinoitiin maailman ensimmäisenä tekstiviestiromaanina. Viimeiset viestit oli vuonna 2008 ehdolla European Book Prizen eli Prix du Livre Européen saajaksi. Romaani on käännetty kroatiaksi, sloveniaksi, unkariksi, venäjäksi sekä viroksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Jukka Petäjä: Bittimaailman takaa-ajettu . Helsingin sanomat 26.1.2007. * Ville Seuri: 160 merkin puolitotuuksia. Ylioppilaslehti 2.2.2007. Luokka:Suomalaiset romaanit Luokka:Vuoden 2007 kirjat
Ikuinen tuli

Ikuinen tuli on tuli, jonka on tarkoitus palaa jatkuvasti määrittelemättömän pitkään. Ikuisten tulien tarkoituksena on yleensä muistuttaa merkittävistä henkilöistä tai tapahtumista. Ikuinen tuli palaa muun muassa Pariisin Riemukaaren alla olevalla tuntemattoman sotilaan haudalla. Myös Antiikin Rooman Vestan temppelissä paloi ikuinen tuli, joka kuitenkin sammutettiin keisari Theodosius I:n määräyksestä vuonna 394. Israelin Jerusalemissa Yad Vashemin Muistosalissa palaa tuli holokaustissa kuolleiden tuhkan vierellä. Vieraillessaan Lähi-Idässä vuonna 2000 Saksan liittokansleri Gerhard Schröder sammutti ikuisen tulen vahingossa yrittäessään kääntää kaasuhanan isommalle. Suomessa ikuinen tuli paloi Helsingissä Merenkulkijoiden ja mereen menehtyneiden muistomerkin huipulla, mutta tuuli sammutti sen usein, kunnes kaupunki päätti, ettei tulta enää pidetä elossa. * Norjan Vardøssä eli Vuoreijassa on palanut ikuinen tuli vuodesta 2011 lähtien noitavainojen muistomerkissä. * Yhdysvaltain Washingtonissa United States Holocaust Memorial Museumissahttps://www.nytimes.com/2024/05/01/us/politics/biden-speech-campus- protests.html. * Venäjällä Moskovassa Tuntemattoman sotilaan haudalla. == Katso myös == * Olympiatuli == Lähteet == Luokka:Muistomerkit Luokka:Tuli
Oliiviruostegueretsa

Oliiviruostegueretsa eli vihergueretsa (Procolobus verus) on läntisessä Afrikassa elävä lehtiapinalaji. Se luokitellaan nykyisin ruostegueretsojen (Procolobus) suvun ainoaksi lajiksi. Sukuun on aiemmin luettu myös muita lajeja, jotka nykyisin sijoitetaan Piliocolobus-sukuun. Oliiviruostegueretsa elää metsissä ja soiden sekä viljelysmaiden laitamilla. Se on elintavoiltaan piilotteleva ja sitä on vaikea päästä näkemään luonnossa. Oliiviruostegueretsan ruumiin pituus on 43–49 cm, hännän pituus on 57–64 cm ja eläin painaa 2,9–5,7 kg. == Lähteet == Luokka:Lehtiapinat
Luettelo Italian presidenteistä

Tämä on luettelo Italian presidenteistä. == Presidentit == Järjestys Presidentti Virka-aika Puolue 1 Enrico De Nicola (1877–1959) 1. tammikuuta 1948 – 12. toukokuuta 1948 Italian liberaalinen puolue 2 Luigi Einaudi (1874–1961) 12. toukokuuta 1948 – 11. toukokuuta 1955 Italian liberaalinen puolue 3 Giovanni Gronchi (1887–1978) 11. toukokuuta 1955 – 11. toukokuuta 1962 Kristillisdemokraatit 4 Antonio Segni (1891–1972) 11. toukokuuta 1962 – 6. joulukuuta 1964 Kristillisdemokraatit 5 Giuseppe Saragat (1898–1988) 29. joulukuuta 1964 – 29. joulukuuta 1971 Italian demokraattinen sosialistipuolue 6 Giovanni Leone (1908–2001) 29. joulukuuta 1971 – 15. kesäkuuta 1978 Kristillisdemokraatit 7 Sandro Pertini (1896–1990) 9. heinäkuuta 1978 – 29. kesäkuuta 1985 Italian sosialistinen puolue 8 Francesco Cossiga (1928–2010) 3. heinäkuuta 1985 – 28. huhtikuuta 1992 Kristillisdemokraatit 9 Oscar Luigi Scalfaro (1918–2012) 28. toukokuuta 1992 – 15. toukokuuta 1999 Kristillisdemokraatit 10 Carlo Azeglio Ciampi (1920–2016) 18. toukokuuta 1999 – 15. toukokuuta 2006 Sitoutumaton 11 Giorgio Napolitano (1925–2023) 15. toukokuuta 2006 – 14. tammikuuta 2015 Vasemmistodemokraatit 12 Sergio Mattarella (1941–) 3. helmikuuta 2015 – Sitoutumaton ==Lähteet== * Italian presidentit
Quebecin aluekunnat

Quebecin aluekunnat ovat Quebecin provinssin toisen tason hallintoalueita. Aluekuntia on kahdenlaisia, varsinaiset aluekunnat (, ) ja niitä vastaavat alueet (engl. equivalent territory, ransk. territoires équivalents). Käytännössä varsinaisiin aluekuntiin kuulumattomat kaupungit muodostavat niitä vastaavat alueet. Aluekunnat muodostavat provinssin hallinnolliset alueet. Aluekunnat puolestaan jakautuvat kuntiin. Aluekuntia on Quebecissa 86 ja aluekuntia vastaavia alueita on 18. Intiaanireservaatit ja Notre-Dame-des- Anges eivät kuulu mihinkään aluekuntaan, vaan ovat suoraan hallinnollisen alueen alaisina. ==Luettelo== ;Bas-Saint-Laurent *La Matapédia *La Matanie *La Mitis *Rimouski-Neigette *Les Basques *Rivière-du-Loup *Témiscouata *Kamouraska ;Saguenay-Lac-Saint-Jean *Le Domaine-du-Roy *Maria-Chapdelaine *Lac-Saint-Jean-Est *Le Fjord-du-Saguenay *Saguenay, TE ;Capitale-Nationale *Charlevoix-Est *Charlevoix *L'Île-d'Orléans *La Côte-de-Beaupré *La Jacques- Cartier *Portneuf *Quebec, TE ;Mauricie *Mékinac *Les Chenaux *Maskinongé *Shawinigan, TE *Trois-Rivières, TE *La Tuque, TE ;Estrie *Le Granit *Les Sources *Le Haut-Saint-François *Le Val-Saint-François *Coaticook *Memphrémagog *Sherbrooke, TE ;Montreal *Montreal, TE ;Outaouais *Gatineau, TE *Papineau *Les Collines-de-l'Outaouais *La Vallée-de-la-Gatineau *Pontiac ;Abitibi-Témiscamingue *Abitibi-Ouest *Abitibi *La Vallée-de-l'Or *Témiscamingue *Rouyn-Noranda, TE ;Côte-Nord *La Haute-Côte-Nord *Manicouagan *Sept-Rivières *Caniapiscau *Minganie *Le Golfe-du-Saint-Laurent ;Nord-du- Québec *Jamésie, TE *Kativik, TE *Eeyou Istchee, TE ;Gaspésie–Îles-de-la- Madeleine *Le Rocher-Percé *La Côte-de-Gaspé *La Haute-Gaspésie *Bonaventure *Avignon *Magdalensaaret, TE ;Chaudière-Appalaches *L'Islet *Montmagny *Bellechasse *La Nouvelle-Beauce *Robert-Cliche *Les Etchemins *Beauce- Sartigan *Les Appalaches *Lotbinière *Lévis, TE ;Laval *Laval, TE ;Lanaudière *D'Autray *L'Assomption *Joliette *Matawinie *Montcalm *Les Moulins ;Laurentides *Deux-Montagnes *Thérèse-De Blainville *La Rivière-du-Nord *Argenteuil *Les Pays-d'en-Haut *Les Laurentides *Antoine-Labelle *Mirabel, TE ;Montérégie *Vaudreuil-Soulanges *Longueuil, TE *Brome-Missisquoi *La Haute- Yamaska *Acton *Pierre-De Saurel *Les Maskoutains *Rouville *Le Haut-Richelieu *La Vallée-du-Richelieu *Marguerite-D'Youville *Roussillon *Les Jardins-de- Napierville *Le Haut-Saint-Laurent *Beauharnois-Salaberry ;Centre-du-Québec *L'Érable *Bécancour *Arthabaska *Drummond *Nicolet-Yamaska ==Lähteet== *Kartta aluekunnista (pdf) Quebecin provinssi. *
Annika Damström

Annika Damström (s. 21. helmikuuta 1973) on Yleisradion televisiotoimittaja ja -juontaja, joka on toiminut muun muassa Aamu-TV:n, Ylen tv-uutisissa, A-teeman ja A-Talkin juontajana. Vuosina 2004–2005 Damström työskenteli Ylen toimittajana Argentiinassa. Nykyään Damström toimii Yle TV1:n A-studion toimittaja-juontajana. Damström on valmistunut valtiotieteiden maisteriksi Helsingin yliopistosta. Damström kihlautui helmikuussa 2022 ja avioitui elokuussa 2023 vuonna 2018 Tinderissä tapaamansa miehen kanssa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Ylen toimittajat Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1973 syntyneet
Karol Zalewski

Karol Zalewski (s. 7. elokuuta 1993) on puolalainen pikajuoksija. Hän kilpailee 100, 200 ja 400 metrillä. Hän edustaa seuratasolla Olsztyniä. Barcelonan alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa 2012 Zalewski oli 200 metrillä neljäs ja juoksi Puolan hopeaa voittaneessa 4 × 400 metrin viestijoukkueessa. Tampereen alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa 2013 Zalewski voitti kultaa 200 metrillä silloisella ennätyksellään 20,41. Samoissa kisoissa hän voitti Puolan pikaviestijoukkueessa hopeaa. Tallinnan alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa 2015 Zalewski voitti kultaa 200 metrillä ja hopeaa 4 × 400 metrin viestissä. Moskovan MM-kisoissa 2013 Zalewski jäi välieriin 200 metrillä. Zürichin EM- kilpailuissa 2014 hän oli 200 metrillä kahdeksas. Prahan sisäratojen EM- kilpailuissa 2015 hän saavutti hopeaa 4 × 400 metrin viestistä uudella Puolan ennätyksellä. 400 metrillä hän karsiutui välierissä. Pekingin MM-kisoissa 2015 hän karsiutui 200 metrin alkuerissä. Zalewski karsiutui 200 metrillä välierissä Amsterdamin EM-kilpailuissa ja alkuerissä Rio de Janeiron olympialaisissa 2016. Hän juoksi Birminghamin MM-hallikilpailuissa 2018 avausosuuden Puolan joukkueessa, joka voitti kultaa 4 × 400 metrin viestissä maailmanennätysajalla 3.01,77. Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hän sijoittui 400 metrillä neljänneksi. Glasgow'n sisäratojen EM-kilpailuissa 2019 hän selviytyi välieräjuoksuun, muttei startannut siihen. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän juoksi avausosuuden kultaa voittaneessa Puolan 4 × 400 metrin sekaviestijoukkueessa. 400 metrillä hän karsiutui alkuerissä. Münchenin EM-kilpailuissa 2022 hän sijoittui 400 metrillä kuudenneksi. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän karsiutui 400 metrin alkuerissä. Zalewskin ennätys 100 metrillä on vuonna 2013 Bydgoszczissä juostu 10,25, 200 metrillä Sopotissa 2016 juostu 20,26 ja 400 metrillä 45,11 Berliinistä vuodelta 2018. == Lähteet == Luokka:Puolalaiset pikajuoksijat Luokka:Puolalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Finlandia (Punkaharju)

Finlandia eli Hoitokoti Finlandia (entinen Hotelli Finlandia) on vuonna 1914 hotelliksi valmistunut rakennus Punkaharjulla Savonlinnassa. Nykyisin Finlandian kiiteistössä toimii Kruunupuisto Oy:n ylläpitämä vanhusten Hoitokoti Finlandia. Finlandia on jugend-henkinen rakennus, jossa on myös nähtävissä barokin ja renessanssin arkkitehtuuria, muun muassa soikeita ikkunoita, päätyaiheita ja maljakoristeita. Finlandia sijaitsee Laukanlahden rannalla Punkaharjulla Suomen Metsämuseo Luston naapurissa. ==Historia== Finlandian ovat suunnitelleet arkkitehdit Valter ja Ivari Thomé. Finlandia on sekatyylinen ja valkoiseksi maalattu rapattu tiilirakennus. Valmistuessaan Hotelli Finlandiassa oli 29 majoitushuonetta, joissa kaikissa oli kylpyhuone ja parveke, lisäksi rakennuksessa oli 200 hengen ruokasali, sähkövalaistus ja keskuslämmitys. Hotelli Finlandian rakennutti Aktiebolag för international turisttrafik Finlandia (”Osakeyhtiö Kansainvälistä Matkailuliikennettä varten”) vuonna 1912 ostamilleen Kotila-nimisen tilan maille. Kotilan tilasta oli tarkoitus myydä venäläisille huvilapalstoja ennen sen myyntiä Hotelli Finlandian rakentajille. Hotelli Finlandia avattiin 20.7.1914 ja hotellin pitäjänä toimi joensuulainen ravintoloitsija Rudolf Jonsson. Vajaan kymmenen päivän kuluttua hotellin avaamisesta syttyi ensimmäinen maailmansota ja hotelli tyhjeni lähes täysin vieraista. Vuonna 1918 Finlandiasta tuli sotasairaala, ja vuonna 1927 Finlandian omistajaksi tuli Oy Finlandia- Punkaharju Ab, joka meni konkurssiin 1930-luvun laman vuoksi. Vuonna 1935 Finlandia myytiin pakkohuutokaupassa Suomen valtiolle ja hotelliyrittäjäksi tuli Suomen matkailuyhdistys. Suomen matkailuyhdistys osti itselleen Finlandian kiinteistön vuonna 1936. Talvisodassa Finlandia toimi taas sotasairaalana. Jatkosodan lopulla rakennuksessa toimi 19. sotasairaalan osastoja. Vuodesta 1943 alkaen Finlandia toimi Suomen Aseveljien Liiton kuntoutuskeskuksena. Suomen Matkailuyhdistys myi kiinteistön Matkaravinto Oy:lle vuonna 1967. Vuonna 1969 kiinteistön omistus siirtyi punkaharjulaiselle Alli Anttilaiselle. Vuonna 1977 Hotelli Finlandian toiminta lopetettiin kannattamattomana rakennuksen huonon kunnon ja asiakaspulan vuoksi. Suomen valtio osti toistamiseen Finlandian kiinteistön vuonna 1981. Finlandiasta tehtiin sotainvalidien kuntoutussairaala ja se vuokrattiin Punkaharjun Kuntoutussairaalan potilasosastoksi. Kruunupuisto Oy osti kiinteistön vuonna 2005. Finlandiassa toimii nykyisin Kruunupuisto Oy:n ylläpitämä vanhusten Hoitokoti Finlandia. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * * Openmetsa.fi/Finlandia * Kruunupuisto * Visitpunkaharju.fi/Finlandia * Pörssitiedon yhtiöesitys Luokka:Punkaharju Luokka:Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa Luokka:Savonlinnan nähtävyydet Luokka:Savonlinnan rakennukset ja rakennelmat
Ollaan vapaita

Ollaan vapaita on Oskari Sipolan ohjaama musiikkielokuva, joka sai ensi- iltansa 7. elokuuta 2015. Elokuvan pääosissa näyttelevät Maria Ylipää, Johannes Brotherus, Riku Nieminen, Anu Sinisalo, Pihla Maalismaa sekä Peter Kanerva. Elokuva sai teattereissa 15 257 katsojaa. == Tuotanto == Elokuvaan ovat tehneet musiikkia Paula Vesala, Lauri Ylönen, Olavi Uusivirta, Terhi Kokkonen, Joel Melasniemi, Kerkko Koskinen, Timo Kiiskinen, Yona, Markus Koskinen, Peppina, Toni Kimpimäki, Jarkko Meretniemi, Matti Pitkänen, Väinö Wallenius, Pepe Johansson, Sanni, Elias Kaskinen, Asa, Super Janne, MGI, Tua Harno, Pyry Nikkilä sekä Niina Koponen. Elokuvaa varten kirjoitettiin 13 uutta musiikkikappaletta. Elokuvan nimi- ja tunnuskappaleen ”Ollaan vapaita” ovat säveltäneet Pyry Nikkilä ja Niina Koponen, joista jälkimmäinen on myös sanoittanut sen. Kappaleen musiikkivideo julkaistiin 10. kesäkuuta 2015. Tuotanto herätti huomiota katkaisemalla Helsingin Mannerheimintien liikenteen kuvauksia varten lauantaina 19. heinäkuuta 2014. Kiasman edustalla kuvatussa kohtauksessa aktivistit vaativat autotonta keskustaa ja parempia pyöräteitä Helsinkiin. Elokuvan budjetti oli 1 380 000 euroa, josta Suomen elokuvasäätiön osuus oli 800 000 euroa. == Juoni == Ollaan vapaita kertoo kolmikymppisestä Seljasta (Maria Ylipää), joka on antanut teiniraskautensa tuloksena syntyneen lapsen pois adoptiossa. Myöhemmin 16-vuotiaaksi varttunut poika (Johannes Brotherus) ilmaantuu Seljan ovelle, ja äiti ja poika joutuvat arvioimaan elämänsä uudelleen. == Rooleissa == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Elokuvan traileri YouTubessa * HS: Tua Harno käsikirjoitti musikaalielokuvan * Elokuvauutiset.fi: Maria Ylipää ja Riku Nieminen musiikkielokuvan pääosiin Luokka:Vuoden 2015 suomalaiset elokuvat Luokka:Oskari Sipolan ohjaamat elokuvat Luokka:Suomalaiset musiikkielokuvat
Better Off Alone (Alice DeeJayn kappale)

Better Off Alone on alankomaalaisyhtye Alice DeeJayn kappale. Se julkaistiin heidän Who Needs Guitars Anyway?-debyyttialbumin johdantosinglenä 19. heinäkuuta 1998. Kappale alun perin sanoitettiin ja sen julkaisi kanadalainen levy-yhtiö ISBA Music Entertainment Inc. vuonna 1998, mutta Universal, Republic ja Positiva uudelleenjulkaisivat sen vuonna 1999. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1998 kappaleet Luokka:Alankomaalaiset musiikkikappaleet Luokka:Dancekappaleet
Pol Espargaró

Pol Espargaró Villà (s. 10. kesäkuuta 1991 Barcelona, Espanja) on espanjalainen ratamoottoripyöräilijä. Kaudella 2020 hän kilpailee MotoGP:n pääluokassa KTM-tallissa. Espargaró voitti Moto2-luokan maailmanmestaruuden kaudella 2013. == Ura == Hän aloitti MotoGP-uransa vuonna 2006 125-kuutioisissa ja heti ensimmäisessä kisassaan, kotikisassaan Circuit de Catalunyalla Espargaró sijoittui pisteille, kolmanneksitoista. Hänestä tuli kaikkien aikojen nuorin MotoGP:n luokissa pisteitä saanut, vain 15 vuoden ja kahdeksan päivän ikäisenä. Ensimmäisen palkintosijansa 125-kuutioisissa Espargaró saavutti seuraavana vuonna Portugalin GP:ssä, ja ensimmäinen voitto tuli kaudella 2009 Yhdysvaltain osakilpailussa. Kaudella 2009 Espargaró saavutti kaksi voittoa ja oli sarjan neljäs. Kaudella 2010 125-kuutioisissa voittoja tuli kolme kappaletta ja sijoitus oli kolmas 281 pisteellä. Seuraavaksi kaudeksi Espargaró siirtyi luokkaa ylemmäs, vuonna 2010 perustettuun Moto2-luokkaan. Ensimmäinen kausi uudessa sarjassa oli hankala ja sijoitus sarjassa oli vasta 13. Espargarón ajettua vain kerran palkintopallille, kolmanneksi Malesian GP:ssä loppukaudesta. Seuraavalla kaudella eli kaudella 2012 Espargaró voitti peräti neljästi ja oli sarjan toinen Marc Márquezin jälkeen. Kaudella 2013 Kalexilla ajanut Espargaró voitti Moto2-sarjan maailmanmestaruuden voitettuaan kaudella kuusi osakilpailua ja kerättyään 265 pistettä, joka oli neljä vähemmän kuin hopeaan päättyneellä kaudella 2012. Kaudeksi 2014 Espargaró siirtyi MotoGP:n pääluokkaan ja oli ensimmäisellä kaudellaan sarjan kuudes 136 pisteellään. Paras sijoitus oli Ranskan Grand Prix'n neljäs sija. Hän kilpailee numerolla 44. Kaudeksi 2017 hän siirtyi KTM:lle. == Lähteet == Luokka:Espanjalaiset ratamoottoripyöräilijät Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kai Kazmirek

Kai Kazmirek (s. 28. tammikuuta 1991 Torgau, Itä-Saksa) on saksalainen kymmenottelija. Hän edustaa LG Rhein-Weid-seuraa. Kazmirek saavutti Novi Sadin alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2009 pronssia kymmenottelussa pistein 7639. Saman ikäluokan MM-kilpailuissa Monctonissa 2010 hän oli kuudes. Ostravan alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2011 hän oli niin ikään kuudes. Hän voitti kultaa alle 23-vuotiaiden EM-kisoista 2013 Tampereelta silloisilla ennätyspisteillään 8366. Kazmirek sijoittui 2014 kuudenneksi sekä Sopotin MM- hallikilpailujen seitsenottelussa ennätyspisteillään 6173 että EM-kilpailuissa Zürichissä pistein 8458. Hän oli kuudes myös Pekingin MM-kilpailujen 2015 kymmenottelussa pistein 8448. Kazmirek sijoittui Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 kymmenottelussa neljänneksi ennätyspisteillään 8580. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän saavutti pronssia kerättyään 8488 pistettä. Hän oli neljäs Birminghamin MM-hallikilpailujen 2018 seitsenottelussa ennätyspisteillään 6238. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui 17:nneksi jäätyään 110 metrin aitajuoksussa ilman tulosta. Hän keskeytti seitsenottelun Toruńin EM-hallikilpailuissa 2021 ja oli samana vuonna käydyissä Tokion olympialaisissa kymmenottelussa neljästoista. Hän keskeytti seitsenottelun Belgradin MM-hallikilpailuissa 2022 sekä sijoittui Eugenen MM-kilpailuissa 2022 kymmenottelussa 12:nneksi ja Münchenin EM-kilpailuissa kahdeksanneksi. Kazmirek on voittanut Saksan mestaruuden seitsenottelussa 2014 ja 2016 sekä kymmenottelussa 2012. == Ennätykset == * 100 metriä – 10,62 (2016) * 400 metriä – 46,75 (2011) * 1500 metriä – 4.30,75 (2018) * 110 m aitajuoksu – 14,05 (2014) * korkeushyppy – 215 (2014) * seiväshyppy – 520 (2013) * pituushyppy – 774 (2019) * kuulantyöntö – 14,94 (2019) * kiekonheitto – 46,46 (2022) * keihäänheitto – 64,60 (2016) * kymmenottelu – 8580 (2016) == Lähteet == * http://www.iaaf.org/athletes/germany/kai-kazmirek-248861 * http://www.european-athletics.org/athletes/group=K/athlete=152365-kazmirek- kai/index.html * Luokka:Saksalaiset yleisurheilun moniottelijat Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kronprinzenpalais

Kronprinzenpalais (”Kruununprinssinpalatsi”) on Berliinin keskustassa Unter den Linden -puistokadun varrella sijaitseva rakennus. Se sijaitsee osoitteessa Unter den Linden 3, vastapäätä Zeughausia.Kronprinzenpalais Denkmale in Berlin: Denkmaldatenbank. Viitattu 26.7.2014. Palatsi rakennettiin alkujaan vuosina 1663–1669 kamarisihteeri Martizin asunnoksi. Vuosina 1706–1732 se toimi Berliinin kuvernöörin virka-asuntona. Vuonna 1732 rakennus muutettiin kruununprinssi Fredrikin ja hänen vaimonsa asunnoksi, ja se toimi sen jälkeen kulloisenkin Preussin kruununprinssin asuntona pääkaupungissa. Kuningas Fredrik Vilhelm III asui siellä myös koko hallitsijakautensa, ja tuona aikana rakennus tunnettiin kuninkaallisena palatsina (Königliches Palais). Lisää suuria muutoksia toteutettiin vuosina 1856–1857 Heinrich Strackin suunnitelmien pohjalta. Rakennus palveli kruununprinssin asuntona aina monarkian lakkauttamiseen vuonna 1918 saakka. Seuraavana vuonna se luovutettiin Berliinin kansallisgallerian käyttöön ja sinne sijoitettiin kansallisgallerian modernin taiteen osasto.Kronprinzenpalais Berlin.de (Internet Archive). Viitattu 26.7.2014. Alkuperäinen rakennus tuhoutui toisessa maailmansodassa. Se jälleenrakennettiin vuosina 1968–1970. Sisätiloista tehtiin modernit. Rakennus toimi sen jälkeen Itä-Saksan valtion vierastalona. Saksojen yhdistymissopimus allekirjoitettiin tässä rakennuksessa vuonna 1990. Nykyään Kronprinzenpalaisissa järjestetään näyttelyitä ja teatteriesityksiä. Vuosina 1810–1811 rakennettu kulkusilta yhdistää Kronprinzenpalaisin vieraiseen Prinzessinenpalaisiin. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Berliinin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Saksan uudelleenrakennetut rakennukset ja rakennelmat Luokka:Saksan palatsit
Pohjois-Borneo

Pohjois-Borneo oli Borneon saarella sijainnut brittiläisen protektoraatin alainen valtio, jota hallitsi Pohjois-Borneon kauppakomppania vuosina 1882–1941. Toisen maailmansodan jälkeen Pohjois-Borneosta tehtiin brittiläinen kruununsiirtomaa. Vuonna 1963 Pohjois-Borneo liittyi Malaijan liittovaltioon yhdessä Sarawakin ja Singaporen kanssa, jolloin syntyi nykyinen Malesian valtio. Nykyisin Pohjois-Borneon alueella sijaitsee Malesian osavaltio Sabah. ==Historia== 300px|left|thumb|Pohjois-Borneon kauppakomppanian hallitsema alue. Pohjois-Borneo muodostettiin 1880-luvulla, kun Malakan niemimaata hallinneet brittiläiset pelkäsivät muiden siirtomaavaltojen, eritoten Saksan keisarikunnan vaikutusvallan kasvua Malaijien saaristossa. 1880-luvulla Pohjois-Borneon aluetta hallitsivat Brunein ja Sulun sulttaanikunnat. Britit pyrkivät ottamaan alueen Pohjois-Borneon kauppakomppanian haltuun, jotta muut siirtomaavallat eivät pääsisi hyötymään alueesta. Pohjois-Borneon kauppakomppania neuvotteli alueluovutuksista Brunein ja Sulun sulttaanien kanssa, ja vuonna 1881 se sai määräysvallan alueella, josta muodostettiin Pohjois-Borneo. Kauppakomppania sai Britannian valtiolta oikeudet kauppamonopoliin alueella, vastineeksi siitä että se piti yllä lakia ja järjestystä alueella. Yhtiö joutui taloudellisiin vaikeuksiin, sillä maahan piti tuoda riisiä kalliilla hinnalla ulkomailta. Talous kasvoi 1900-luvun alussa, kun tupakanvienti kasvoi. Lisäksi alueen väestö ei hyväksynyt ulkomaalaisten valtaa. Naapurimaassa Sarawakissa levottomuuksia ei ollut, sillä Sarawakia hallinnut Brooken dynastia, otti alueen hallintaan alkuperäisväestöä. Kun brittiläiset yrittivät toimeenpanna verotusta Pohjois- Borneolla maassa alkoi kansannousu, jota johti Mat Salleh. Kauppakomppania yritti tukahduttaa kapinaa ja nimitti Mat Sallehin alueelliseksi päälliköksi, mutta Britannian hallitus ei hyväksynyt järjestelyä ja kapinallisten nujertamiseksi lähetettiin retkikunta. Kapinassa Mat Salleh sai surmansa vuonna 1900. Häntä pidetään yhtenä Sabahin kansallissankareista. Mat Sallehin kuoleman jälkeen Pohjois-Borneolla syntyi uusia kapinoita 1910-luvulla. Kapinat johtivat brittien liennytyspolitiikkaan, jossa alkuperäisväestöä otettiin mukaan päätöksentekoon 1920- ja 1930-luvuilla. Toisen maailmansodan jälkeen Britannia pyrki eroon Kaakkois-Aasian siirtomaistaan. Vuonna 1957 Malaijan liittovaltio itsenäistyi Britanniasta ja vuonna 1963 Borneolla sijainneet Sarawak ja Pohjois-Borneo liittyivät Malaijaan, jolloin muodostettiin Malesian liittovaltio. Pohjois-Borneosta tuli Malesian osavaltio Sabah. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Borneon historia Luokka:Britannian entiset protektoraatit Luokka:Britannian entiset siirtomaat ja protektoraatit Aasiassa Luokka:Malesian historia
Michael Bingham

Michael Bingham (s. 13. huhtikuuta 1986 Sylva, Yhdysvallat) on Yhdysvalloissa syntynyt brittiläinen pikajuoksija. Binghamin ennätys 200 metrin juoksussa on vuonna 2009 juostu 20,75 ja 400 metrillä samana vuonna juostu 44,74. Hän on 183 senttimetriä pitkä, painaa 75 kiloa. Bingham sijoittui 400 metrin juoksussa Berliinin MM-kisoissa 2009 seitsemänneksi, Barcelonan EM-kisoissa 2010 hopealle ja Göteborgin sisäratojen EM-kisoissa 2013 viidenneksi. Britannian 4 ×4 00 metrin viestijoukkueessa hän saavutti olympiapronssia Pekingissä 2008, MM-hopeaa Berliinissä 2009 ja MM-pronssia Moskovassa 2013, MM-hallihopeaa Istanbulissa 2012 ja Sopotissa 2014, EM-kultaa Zürichissä 2014 ja EM-hopeaa Barcelonassa 2010 ja Helsingissä 2012 sekä EM-hallikultaa Göteborgissa 2013. Vuoden 2014 Kansainyhteisön kisoista hän saavutti viestissä kultaa Englannin joukkueessa. Pekingin olympialaisten ja Moskovan MM-kisojen viestisijoitukset paranivat jälkikäteen kun edelle sijoittunut Venäjän joukkue hylättiin dopingin takia. Pekingin olympiamitalinsa joukkueessa juosseet Andrew Steele, Robert Tobin, Bingham ja Martyn Rooney saivat heinäkuussa 2017. == Lähteet == * * * http://www.european- athletics.org/athletes/group=B/athlete=138041-bingham-michael/index.html ===Viitteet=== Luokka:Brittiläiset pikajuoksijat Luokka:Brittiläiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Millerit (televisiosarja)

Millerit () on yhdysvaltalainen tilannekomediasarja, jonka ensimmäinen jakso esitettiin CBS:llä 3. lokakuuta 2013. Sarjan pääosassa on Will Arnettin esittämä uutistoimittaja Nathan Miller, joka kertoo vanhemmilleen eronneensa vaimostaan. Tilanteet mutkistuvat koko perheessä, kun myös vanhemmat päättävät erota ja muuttavat lastensa luo. Suomessa sarjan ensimmäinen jakso esitettiin MTV3:lla 9. elokuuta 2014. == Juoni == Sarjan pääosassa on uutistoimittaja Nathan Miller, joka on eronnut vaimostaan Janicesta. Hän pyrkii salaamaan eroa vanhemmiltaan, mutta he saavat asian selville ja Nathanin innoittamana myös he päättävät erota. Nathanin äiti muuttaa asumaan poikansa luo, ja Nathanin isä muuttaa tyttärensä, Nathanin siskon Debbien, luo. == Näyttelijät == === Pääosissa === === Sivuosissa === == Jaksot == Kausi Jaksot Yhdysvallat Suomi Esitys alkoi Esitys päättyi Esitys alkoi Esitys päättyi 1 23 3. lokakuuta 2013 15. toukokuuta 2014 9. elokuuta 2014 12. tammikuuta 2015 2 11 20. lokakuuta 2014 18. heinäkuuta 2015 19. tammikuuta 2015 30. maaliskuuta 2015 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:2010-luvun yhdysvaltalaiset tilannekomediat Luokka:CBS:n televisio-ohjelmat
Malcolm Lowry

Malcolm Lowry (28. heinäkuuta 1909 New Brighton, Merseyside, Englanti – 27. heinäkuuta 1957 Ripe, East Sussex, EnglantiYour Dictionary, viitattu 26.7.2014) oli brittiläinen kirjailija. Hänen tunnetuimpia teoksiaan on Tulivuoren juurella vuodelta 1947, jonka Modern Library vuonna 1998 valitsi 1900-luvun 11. parhaaksi englanninkieliseksi romaaniksi.Modern Library Teos on myösLe Monden listalla Vuosisadan 100 kirjaa. Lowry sai valmiiksi ja julkaisi elinaikanaan ainoastaan teokset Ultramarine (1933) ja Tulivuoren juurella (1947).University of Ottawa Tarinakokoelma Hear Us O Lord from Heaven Thy Dwelling Place julkaistiin postuumisti 1961. Teos Tulivuoren juurella perustuu paljolti Lowryn omiin kokemuksiin ulkomailla ja hänen omaan alkoholismiinsa. Teoksen perusteella John Huston ohjasi vuonna 1984 ensi-iltansa saaneen samannimisen elokuvan. ==Teokset == * Ultramarine 1933 * Under the Volcano 1947, suomeksi: Tulivuoren juurella, suomentaja Juhani Jaskari, WSOY * Hear Us O Lord from Heaven Thy Dwelling Place (1961) sisältää seitsemän novellia, joista huomiota ovat saaneet **"Through the Panama" **"The Forest Path to the Spring" * Selected Poems of Malcolm Lowry (1962) *In Ballast to the White Sea ilmestyy 2014 *Lunar caustic (eli Swinging the Maelstrom) (1968) omaelämäkerrallinen *Dark as the Grave Wherein My Friend Is Laid (1968) *October Ferry to Gabriola (1970) keskeneräinen *The Cinema of Malcolm Lowry: A Scholarly Edition of Malcolm Lowry's "Tender is the Night" toim. Miquel Mota & Paul Tiessen (1990) *The 1940 Under The Volcano (1994) *La Mordida toim. Patrick A. McCarthy (1996) == Palkinnot ja tunnustukset == * Governor General's Awards 1961 == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Foxcroft, Nigel H., The Kaleidoscopic Vision of Malcolm Lowry: Souls and Shamans (Lexington Books: Lanham, MD, 2019). ISBN 978-1-4985-1657-0 Luokka:Brittiläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Vuonna 1957 kuolleet
Altes Palais

Altes Palais (”Vanha palatsi”) on rakennus Berliinin keskustassa, Unter den Linden -puistokadun varrella. Se sijaitsee osoitteessa Unter den Linden 9, Bebelplatzin kulmalla, Alte Bibliothekin vieressä. Palatsi rakennettiin vuosina 1834–1837 arkkitehti Carl Ferdinand Langhansin suunnitelmien pohjalta Preussin kruununprinssin, tulevan kuningas Vilhelm I:n asunnoksi.Altes Palais (Kaiser-Wilhelm-Palais) Denkmale in Berlin. Viitattu 26.7.2014. Vilhelm asui palatsissaan koko loppuikänsä, hallitsijakautensa mukaan lukien, kaikkiaan yli 50 vuotta.Edelgard Abenstein & Jeannine Fiedler: Taide & Arkkitehtuuri: Berliini (suom. Pirkko Roinila), s. 48. Tandem Verlag (h. f. ullmann) 2009. Alkuteos Kunst & Architektur Berlin. Berliiniläiset saattoivat nähdä keisarin päivittäin samalla kellonlyömällä, kun hän ilmestyi toisen kerroksen kulmahuoneen ikkunaan seuraamaan vinottain kadun vastakkaisella puolella sijainneen Neue Wachen edessä suoritettua vahdinvaihtoa.Marjaliisa Hentilä ja Seppo Hentilä: Berliiniin: retkiä lähihistoriaan, s. 70. 2., uudistettu painos. Kirjapaja, Helsinki 2011. Vilhelmin asuntona toimineet huoneet muutettiin vuonna 1926 museokäyttöön.Humboldt Universität - Altes Palais Berlin.de (Internet Archive). Viitattu 26.7.2014. Rakennus tuhoutui toisessa maailmansodassa vuonna 1943. Se rakennettiin uudelleen vuosina 1963–1964. Nykyään se on Humboldt-yliopiston laitosten käytössä. Suoraan Altes Palaisin edessä Unter den Lindenillä sijaitsee Fredrik Suuren ratsastajapatsas. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Berliinin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Saksan palatsit
Ken Breitenbach

Ken Breitenbach (9. tammikuuta 1955 Welland, Ontario, Kanada – 28. huhtikuuta 2017) oli kanadalainen jääkiekkopuolustaja. Hänen varattiin vuoden 1975 NHL- varaustilaisuudessa toisella kierroksella Buffalo Sabresiin. NHL-uransa aikana Breitenbach teki 68 ottelussa yhden maalin ja antoi 13 maaliin johtanutta syöttöä. ==Lähteet== Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Buffalo Sabresin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Rob Conn

Robert Phillip Conn (s. 3. syyskuuta 1968 Calgary, Kanada) on entinen kanadalainen jääkiekkoilija. NHL-uransa aikana hän pelasi laitahyökkääjänä Chicago Blackhawksissa sekä Buffalo Sabresissä. Conn pelasi 30 NHL-ottelua tehoin 2+5. Vuonna 1994 hän voitti Calder Cupin pelaten Albany River Ratsin joukkueessa ja vuonna 1996 uudestaan Rochester Americansissä. ==Aiheesta muualla== * ==Katso myös== * Luettelo Buffalo Sabresin pelaajista Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jukka Suikki

Jukka Suikki (s. 17. kesäkuuta 1974 LappeenrantaVeikkausliiga – Hall of Fame) on suomalainen uransa lopettanut jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Suikki pelasi Veikkausliigaa FC Hämeenlinnassa, FF Jarossa ja Tampere Unitedissa vuosina 2002–2005 yhteensä 70 ottelua, joissa hän teki 14 maalia. Kaudella 2005 hän voitti TamU:ssa SM-pronssia. Suikin ensimmäinen ottelu liigatasolla oli 28. huhtikuuta 2002 pelattu AC Allianssi–FC Hämeenlinna, joka päättyi 2–1. Ensimmäisen liigamaalinsa hän teki 6. kesäkuuta 2002, kun Hämeenlinna voitti kotonaan FC Jazzin 3–0. Suikki edusti myös Lahden Reipasta, IF Gnistania, AC Vantaata, Tampereen Pallo-Veikkoja ja Tampereen Ilvestä. == Lähteet == * Jukka Suikki Playerhistory-sivustolla === Viitteet === Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jackie Wright

John "Jackie" Wright (1905 Belfast – tammikuussa 1989 Belfast) oli pohjoisirlantilainen koomikko joka kuului 15 vuoden ajan Benny Hillin televisioshown vakioesiintyjiin. Jackie Wright oli se pienikokoinen (pituus noin 150 cm) pohjoisirlannin murretta puhuva kaljupäinen vanha mies jota Benny Hill monissa kohtauksissa taputteli päähän. Hänet tunnettiin myös lempinimillä Little Jackie ja Uncle Jackie. == Tausta == 12-lapsisen perheen vanhimpana lapsena syntynyt Jackie Wright työskenteli aluksi autonkorien kokoonpanijana muun muassa Yhdysvalloissa Cadillacin tehtailla. Suuren lamakauden alettua Wright palasi Belfastiin ja siirtyi sitten viihdyttäjäksi. Hän työskenteli ensin muusikkona ja sitten myöhemmin avustavana koomikkona. == Esiintyminen The Benny Hill Show-ohjelmassa == Wright aloitti televisioesiintymiset 1960-luvulla kun Benny Hill löysi hänet ja otti hänet vuonna 1968 mukaan tv- ohjelmaansa. Jackie oli mukana Benny Hillin ohjelmissa aina vuoteen 1983 saakka jolloin hän joutui vetäytymään syrjään heikentyneen terveytensä takia. Wright saavutti suosiota myös Yhdysvalloissa kun siellä alettiin 1970-luvun lopulla esittää Benny Hillin tv-ohjelmien nauhoituksia. Viimeiset vuotensa Jackie Wright vietti kotikaupungissaan Belfastissa jossa hän myös kuoli 83-vuotiaana tammikuussa 1989. == Lähteet == * Benny's place : Jackie Wright tribute == Aiheesta muualla == * Luokka:Englantilaiset näyttelijät Luokka:Brittiläiset koomikot Luokka:Vuonna 1905 syntyneet Luokka:Vuonna 1989 kuolleet
Lustgarten

thumb|pysty=1.3|Lustgartenia, taustalla Altes Museum. Lustgarten on puistomainen aukio Berliinin historiallisessa keskustassa Spreeinselin saarella. Sen vierellä sijaitsevat Berliinin tuomiokirkko ja Altes Museum. Lustgartenia erottaa viereisestä Schlossplatz-aukiosta Karl-Liebknecht- Strasse-katu. Lustgarten oli alkujaan Berliinin kaupunkilinnan keittiöpuutarha.Lustgarten Berlin.de (Internet Archive). Viitattu 26.7.2014. Se luotiin Brandenburgin vaaliruhtinaan Juhana Yrjön määräyksellä vuonna 1573 kuivaamalla paikalla sijainnut suo.Lustgarten Visit Berlin. Viitattu 26.7.2014. Puutarha pääsi villiintymään kolmikymmenvuotisen sodan aikana, ja vuonna 1646 hovipuutarhuri Michael Hanf muutti sen hollantilaistyyliseksi muotopuutarhaksi. Myöhemmin puutarhaan sijoitettiin suihkulähteitä, patsaita, lintuhäkkejä ja muita huvituksia, ja se avattiin yleisölle. Kuningas Fredrik Vilhelm I muutatti sen paraatikentäksi, mutta 1700-luvun lopussa sinne istutettiin jälleen puita. Kun kuninkaallinen museo (nykyinen Altes Museum) valmistui aukion laidalle vuonna 1830, arkkitehdit Karl Friedrich Schinkel ja Peter Joseph Lenné suunnittelivat Lustgartenille uuden ilmeen.Lustgarten Denkmale in Berlin: Denkmaldatenbank. Viitattu 26.7.2014. Aukiolle sijoitettiin vuonna 1828 noin 70 tonnia painava suuri graniittinen malja. Schinkel suunnitteli sen alkujaan Altes Museumin rotundaan, mutta yhdestä graniittilohkareesta veistettyä halkaisijaltaan seitsenmetristä maljaa ei ollut mahdollista siirtää rakennuksen sisälle, joten se tyydyttiin sijoittamaan aukiolle museon edustalle.Marjaliisa Hentilä ja Seppo Hentilä: Berliiniin: retkiä lähihistoriaan, s. 33. 2., uudistettu painos. Kirjapaja, Helsinki 2011. Vuonna 1870 maljan tilalle pystytettiin Fredrik Vilhelm II:n ratsastajapatsas. Tuomiokirkon nykyinen rakennus valmistui aukion itälaidalle vuonna 1905. Weimarin tasavallan aikana Lustgarten oli suosittu poliittisten joukkokokousten järjestämispaikka. Kansallissosialistien noustua valtaan aukio tasattiin uudelleen paraatikentäksi vuonna 1934. DDR:n aikana Lustgartenista ja viereisestä Schlossplatzista muodostettiin yhdessä uusi Marx-Engels-Platz- niminen suuraukio. Paikka pysyi avoimena kenttänä vuoteen 1998 saakka, minkä jälkeen on pyritty palaamaan Schinkelin 1820-luvulla laatimaan puistosuunnitelmaan. Aukion tunnetuin nähtävyys, Schinkelin suunnittelema graniittimalja, palautettiin vanhalle paikalleen. Vuonna 1942 Herbert Baumin johtama juutalainen vastarintaryhmä yritti tuhota Lustgarteniin pystytetyn, Joseph Goebbelsin suunnitteleman natsien propagandanäyttelyn, jonka aiheena olivat olot Neuvostoliitossa. Ryhmän jäsenet jäivät kiinni ja heidät teloitettiin. DDR:n hallinto pystytti vuonna 1981 Lusgarteniin muistomerkin Baumin vastarintaryhmälle. Siitä on myöhemmin peitetty tekstit, joissa vannottiin ikuista ystävyyttä Neuvostoliitolle. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Berliinin aukiot