Shōgun

Shōgun () oli samurai-armeijan ylipäällikön ja Japanin todellisten hallitsijoiden arvonimi vuodesta 1192 aina Meiji-restauraatioon asti vuonna 1868, vähäisin keskeytyksin. Länsimaisiin kieliin lainattu sana shōgun tarkoittaa itse asiassa yksinkertaisesti kenraalia; japaninkielinen titteli sei-i taishōgun tarkoitti "suurta kenraalia, joka kukistaa barbaarit". Barbaarit viittasivat alun perin pohjoisen ainu-kansaan. == Historia == Alkuperäisessä merkityksessään pohjoisalueiden komentajana shōgun-arvonimi oli käytössä lähinnä 800-luvulla. Tällöin ei ollut kyse mistään laajemmasta vallasta Japanin muilla alueilla. Kun ainuväestö oli alistettu Honshū-saaren pohjoisnokkaan asti, arvo jäi pois käytöstä. 1100-luvulla Japani siirtyi niin kutsutusta klassisesta kaudesta feodaaliaikaan. Hoviaateliston valta alkoi murtua nousevan samurailuokan tieltä etenkin 1100-luvulla, jolloin feodalismi lujitti myös huomattavasti otettaan niin että suurten maaomistusten hallinta siirtyi poissa olevilta hoviaatelisilta paikallisille samuraijohtajille. Lopulta näiden mahtavimmat johtomiehet saivat huomattavaa valtaa valtionkin asioiden suhteen, hoviaatelin johtohenkilöiden sijasta. Syntyi samuraihallinto. Sen johtohahmolle titteliä kehitettäessä, vuonna 1192 otettiin käyttöön uudestaan shōgun-arvonimi. Ensimmäinen tällainen shōgun oli Minamoto no Yoritomo, joka siirsi Kioton keisarinhovilta todellisen vallan itselleen. Hän perusti Kamakuraan feodaalistyyppisen hallinnon, jossa kaikkea poliittista valtaa käytti samurailuokka, Kioton keisarin ja aristokraattien jäädessä vain nimellisiksi hallitsijoiksi. Shōgunien johtamaa keskushallintokoneistoa kutsuttiin nimellä bakufu kaikkien seuraavienkin shōgunaattien kausilla. Varsin pian Kamakura-shōgunaatti menetti todellisen vallan alaisilleen samuraijohtajille, erityisesti Hōjō-klaaniin kuuluville ministereilleen. thumb|250px|Tokugawa-shōgunaatin ensimmäinen shōgun Tokugawa Ieyasu. Tilanne alkoi purkautua 1300-luvun alkuvaiheilla, jolloin itsepäinen keisari Go-Daigo yritti palauttaa valtaa keisarinhallinnolle. Tuloksena riidoista ja sisällissodista seurasi, että kenraali Ashikaga sai shōgunin arvonimen ja vallan, ja käynnisti parisataa vuotta oman sukunsa vallassa pysyneen Ashikaga-shōgunaatin. Tämän shōgunaatin valta-asema heikkeni samuraisukujen välisten pikkusotien roihahdettua laajaksi sisällissodaksi 1400-luvun loppupuolella, ja Ashikaga-shōgunaatti musertui lopullisesti Sengoku-kauden lopussa. Sodan voittajaksi kohosi lopulta Oda Nobunaga ja tämän murhan jälkeen valta siirtyi käytännössä Toyotomi Hideyoshille. Kummallekaan heistä ei kuitenkaan myönnetty shōgunin arvonimeä. Lopulta 1600-luvun alussa heidän liittolaisensa Tokugawa Ieyasu (jonka valtaannousuun Shōgun-romaani on juoneltaan löyhästi perustettu) varmisti vallan itselleen ja perusti Tokugawa- shōgunaatin. Näiden shōgunien aikana Japanin pääkaupungiksi tuli heidän tukikohtansa Edo, nykyiseltä nimeltään Tokio. Heidän shōgunaattinsa oli erittäin keskusjohtoinen ja yhteiskuntaa kaikilla tasoilla kontrolloiva. Japani muun muassa sulkeutui ulkomaailmalta lähes täysin. Noita pariasataa vuotta on kutsuttu jopa sotilasdiktatuurin kaudeksi. Shōgunien aika päättyi Meiji-restauraatioon 1868. Kun Yhdysvallat ja Brittiläinen kansainyhteisö miehittivät Japania toisen maailmansodan päätyttyä (1945–1952), miehityshallinnon johtajaa, yhdysvaltalaista kenraali Douglas MacArthuria kutsuttiin toisinaan valkoihoiseksi shōguniksi. == Luettelo shōguneista == Järjestys Omassa shōgunaatissaan Nimi Vallassa Ōtomo no Otomaro 2 Sakanoue no Tamuramaro 797–811? \- Funya no Watamaro 813 \- Fujiwara no Tadabumi 940 3 Minamoto no Yoshinaka 1184 Kamakura-shōgunaatti 4 1 Minamoto no Yoritomo 1192–1199 5 2 Minamoto no Yoriie 1202–1203 6 3 Minamoto no Sanetomo 1203–1219 7 4 Kujō Yoritsune 1226–1244 8 5 Kujō Yoritsugu 1244–1252 9 6 Prinssi Munetaka 1252–1266 10 7 Prinssi Koreyasu 1266–1289 11 8 Prinssi Hisaaki 1289–1308 12 9 Prinssi Morikuni 1308–1333 Kemmu-restauraatio 13 Prinssi Moriyoshi 1333 14 Prinssi Nariyoshi 1335–1336 Ashikaga-shōgunaatti 15 1 Ashikaga Takauji 1338–1358 16 2 Ashikaga Yoshiakira 1358–1367 17 3 Ashikaga Yoshimitsu 1367–1394 18 4 Ashikaga Yoshimochi 1394–1423 19 5 Ashikaga Yoshikatsu 1423–1425 20 6 Ashikaga Yoshinori 1429–1441 21 7 Ashikaga Yoshikatsu 1442–1443 22 8 Ashikaga Yoshimasa 1449–1473 23 9 Ashikaga Yoshihisa 1473–1489 24 10 Ashikaga Yoshiki 1490–1493 25 11 Ashikaga Yoshizumi 1494–1508 26 10 Ashikaga Yoshitane 1508–1521 27 12 Ashikaga Yoshiharu 1521–1546 28 13 Ashikaga Yoshiteru 1546–1565 29 14 Ashikaga Yoshihide 1568 30 15 Ashikaga Yoshiaki 1568–1573 Tokugawa-shōgunaatti 31 1 Tokugawa Ieyasu 1603–1605 32 2 Tokugawa Hidetada 1605–1623 33 3 Tokugawa Iemitsu 1623–1651 34 4 Tokugawa Ietsuna 1651–1680 35 5 Tokugawa Tsunayoshi 1680–1709 36 6 Tokugawa Ienobu 1709–1712 37 7 Tokugawa Ietsugu 1713–1716 38 8 Tokugawa Yoshimune 1716–1745 39 9 Tokugawa Ieshige 1745–1760 40 10 Tokugawa Ieharu 1760–1786 41 11 Tokugawa Ienari 1787–1837 42 12 Tokugawa Ieyoshi 1837–1853 43 13 Tokugawa Iesada 1853–1858 44 14 Tokugawa Iemochi 1858–1866 45 15 Tokugawa Yoshinobu 1866–1867 == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Japanin historia Luokka:Arvonimet