EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Jan Palachin aukio

Jan Palachin aukio (tšk. Náměstí Jana Palacha) on aukio Tšekin pääkaupungissa Prahassa. Se on nimetty Tšekkoslovakian miehitystä vastustaneen tšekkiläisopiskelija Jan Palachin mukaan. == Sijainti == Jan Palachin aukio sijaitsee Vltavan rannalla, Josefovin ja Vanhankaupungin vieressä. Sen yhdistää joen vastapuoleiseen Malá Stranan kaupunginosaan Mánesin silta (Mánesův most). == Historia == Jan Palachin aukio on rakennettu yhdelle keskiaikaisen Prahan tärkeimmistä paikoista. Sen kohdalla Vltava on matalimmillaan, mikä mahdollisti helpon matkustamisen sen itäpuolella sijainneen Vanhankaupungin, sekä länsipuolella olleen Prahan linnan välillä. Myöhempinä vuosisatoina sitä kutsuttiin nimellä Rejdiště siellä sijainneen hevostallin mukaan. pienoiskuva|Rudolfinum. Alueen merkitys kaupungilleen kohosi jälleen 1800-luvulla kun sen läheisyyteen rakennettiin silta ja Rudolfinumin suuri konserttitalo. Itävalta-Unkarin viimeisten vuosien aikana aukio oli nimetty keisarinna Zitan mukaan. Tšekkoslovakian itsenäistyttyä se uudelleennimettiin Bedřich Smetanan aukioksi. Toisen maailmansodan jälkeen aukio tunnettiin nimellä Puna-armeijan aukio (náměstí Krasnoarmějců) Prahan taistelussa kuolleiden neuvostosotilaiden mukaan. Sen aluetta oli käytetty heidän väliaikaisena hautuumaanaan välittömästi taisteluiden loputtua. Kun Neuvostoliiton johtama Varsovan liitto miehitti Tšekkoslovakian syksyllä 1968 pilasi se oman Prahan vapauttamisesta saamansa maineen prahalaisten keskuudessa. Seuraavan vuoden tammikuussa prahalainen opiskelija Jan Palach teki miehitystä prostestoidakseen Venceslauksen aukiolla polttoitsemurhan. Hän oli opiskellut Puna-armeijan aukion reunalla sijainneessa Kaarlen yliopiston filosofisessa tiedekunnassa. Hänen kuolemansa inspiroimana prahalaiset opiskelijat nimesivät Puna-armeijan aukion spontaanisti uudelleen Jan Palachin aukioksi. Tämä epävirallinen nimi säilyi kansan käytössä aina samettivallankumoukseen asti, jolloin se virallistettiin vuonna 1989. Joulukuussa 2023 aukion viereisessä Kaarlen yliopiston rakennuksessa tapahtui joukkuampuminen. Jan Palachin aukio oli tuolloin suuren poliisioperaation keskipisteenä. == Nähtävyydet == * Rudolfinum (konserttisali ja taidegalleria) * Käsityömuseo * Kaarlen yliopiston filosofisen tiedekunnan rakennus * Olbram Zoubekin patsas Jan Palachin kuolinnaamiosta. * John Hejdukin suunnittelema Jan Palachin muistomerkki Pojan talo ja äidin talo (Dům syna a Dům matky) * Antonín Dvořákin patsas * Josef Mánesin patsas == Liikenne == Prahan metrolinja A pystähtyy aukion laidalla sijaitsevalla Staroměstskán metroasemalla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Prahan aukiot ja torit
Epikydes

Epikydes (, ) voi viitata seuraaviin antiikin kreikkalaisiin henkilöihin: * Epikydes Ateenalainen (500–400-luku eaa.), Themistokleen kilpailija politiikassa * Epikydes Olynthoslainen (300-luku eaa.), Ofellas Kyreneläisen sotapäällikkö * Epikydes Sindon (toimi 214–210 eaa.), Epikydes Syrakusalaisen alainen sotilas * Epikydes Syrakusalainen (toimi 214–210 eaa.), Hannibalin sotapäällikkö
Epikydes Ateenalainen

Epikydes (, ; 500/400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen valtiomies, joka oli Eufemideen poika ja kotoisin Ateenasta. Plutarkhoksen mukaan hän oli Themistokleen ainoa haastaja vuonna 480 eaa., kun ateenalaiset valitsivat strategosta persialaisten hyökkäyksen lähestyessä. Hänen sanotaan olleen taitava puhuja mutta muutoin heikko. Themistokles pelkäsi, että asiat menisivät niin kyvyttömän johtajan johdolla huonosti, lahjoi kilpailijansa pois pelistä ja tuli itse valituksi. (Kopio tekstistä)Plutarkhos: Kuuluisien miesten elämäkertoja, Themistokles 6. == Lähteet == Luokka:Antiikin kreikkalaiset valtiomiehet Luokka:500-luvulla eaa. syntyneet Luokka:400-luvulla eaa. kuolleet
The Zone of Interest

The Zone of Interest on vuonna 2023 valmistunut brittiläis-puolalainen historiallinen draamaelokuva, jonka on ohjannut Jonathan Glazer. Elokuva on saksankielinen, ja perustuu löyhästi Martin Amisin samannimiseen kirjaan vuodelta 2014. Pääosissa nähdään Christian Friedel ja Sandra Hüller, jotka esittävät saksalaisupseeri Rudolf Hössiä ja tämän vaimoa Hedwigiä. Elokuvassa Hössin perhe pyrkii rakentamaan itselleen unelmiensa elämän aivan Auschwitzin keskitysleirin kupeeseen. The Zone of Interest sai ensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla 19. toukokuuta 2023. Teatterilevitykseen Suomessa se saapui 26. tammikuuta 2024. Elokuva sai hyvin positiivisen vastaanoton sekä lukuisia palkintoja ja ehdokkuuksia, mukaanlukien kolme Golden Globe -ehdokkuutta sekä viisi Oscar-ehdokkuutta (mm. paras elokuva), joista se voitti parhaan kansainvälisen elokuvan sekä parhaan äänityksen palkinnot. == Vastaanotto == The Zone of Interest sai ilmestyessään hyvin positiivisen ja innostuneen vastaanoton. Rotten Tomatoes -elokuvasivustolla 93 prosenttia kriitikoista antoi elokuvalle myönteisen arvion. Erityisesti elokuvan ohjaus, kuvaus ja äänimaailma keräsivät kehuja. Financial Timesin Raphael Abraham kirjoittaa, että ohjaaja Glazerin tapa näyttää äärimmäinen epäinhimillisyys tavanomaisena saa katsojan toden teolla käsittämään natsien hirmuteot kaikessa kauheudessaan. The Daily Telegraphin Robbie Collinin mukaan huolellisesti toteutettu kuvaus ja äänisuunnittelu saavat kauhun jäytämään elokuvan joka hetkeä. Helsingin Sanomien elokuvakriitikko Sakri Pölönen antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, ja vaikka hän kehuu elokuvan visuaalista ilmettä "koherentiksi" ja "hyvin toteutetuksi", kutsuu hän kuitenkin kokonaisuutta "yhden ajatuksen elokuvaksi". Pölösen mukaan "elokuvan sisään pääseminen ajattelua epämukavasti nyrjäyttävän samastumisen kautta on tehokkaasti estetty, ja samalla estetään myös oman banaalin pahuutensa kohtaaminen". == Lähteet == Luokka:Vuoden 2023 elokuvat Luokka:Draamaelokuvat
Adriano Pantaleoni

Adriano Pantaleoni (7. lokakuuta 1837 Udine – 18. joulukuuta 1908 Udine) oli italialainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan baritoni. Hän oli Romilda Pantaleonin veli.Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Pantaleoni, Adriano Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 7.3.2024 Pantaleoni opiskeli Udinessa ja Milanossa. Hän oli La Scalan vakituinen esiintyjä vuosina 1871–1877 ja 1896. Lisäksi hän teki esiintymisiä Lontoossa ja vuonna 1879 Yhdysvalloissa. Pantaleoni opetti eläkkeelle jäätyään laulamista Udinessa ja Triestessä. Hän tuli tunnetuksi varsinkin rooleistaan Giuseppe Verdin oopperoissa. == Lähteet == Luokka:Italialaiset oopperalaulajat Luokka:Baritonit Luokka:Vuonna 1837 syntyneet Luokka:Vuonna 1908 kuolleet
Sigge Fürst

Sigurd "Sigge" Fürst (3. marraskuuta 1905 Tukholma – 11. kesäkuuta 1984 Danderyd) oli ruotsalainen näyttelijä ja laulaja. Hän kävi poliisikoulun, mutta hakeutui sen jälkeen viihdealalle. Fürstin läpimurto oli Folkets gröna ängar -revyy vuonna 1933, ja 1930-luvun lopulla hän oli suosittu esiintyjä kansanpuistoissa. Fürst näytteli myös 131 elokuvassa ja oli vuosina 1963–1974 kiinnitettynä Dramateniin. Hänet muistetaan myös Frukostklubben-radio-ohjelman juontajana vuosina 1946–1978. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsalaiset näyttelijät Luokka:Ruotsalaiset laulajat Luokka:Vuonna 1905 syntyneet Luokka:Vuonna 1984 kuolleet
Ksanthippos ja Paralos

Ksanthippos (, ) ja Paralos (, ) (k. 429 eaa.) olivat Perikleen kaksi laillista eli aviollista poikaa. Heidän äitinsä nimeä ei tunneta.Plutarkhos: Kuuluisien miesten elämäkertoja, Perikles 24, 36, Lohdutukseksi puolisolle 118e; Platon: Alkibiades I 118e sekä skolia, Protagoras 319e; Athenaios: Deipnosofistai 11.505–506. Ksanthippos oli veljeksistä vanhempi ja Paralos nuorempi. Perikles panosti huolella kummankin koulutukseen, mutta he vaikuttavat olleen sekä lahjoiltaan että luonteensa ominaisuuksilta isäänsä heikompia. Paraloksen kuvataan kuitenkin olleen hieman vanhempaa veljeään kyvykkäämpi. Veljekset saivat lempinimen Blitomammas (), millä tarkoitettiin hölmöä. Kummatkin kuolivat isänsä tavoin Ateenan kulkutautiin vuonna 429 eaa. Perikleellä oli myös kolmas, avioton poika, Perikles nuorempi. == Lähteet == Luokka:Antiikin kreikkalaiset Luokka:400-luvulla eaa. syntyneet Luokka:400-luvulla eaa. kuolleet
Sara Duterte

Sara Zimmerman Duterte-Carpio (s. 31. toukokuuta 1978 Davao), on filippiiniläinen poliitikko, joka toimii maansa varapresidenttinä vuodesta 2022. Hänestä on veikattu Ferdinand Marcos Juniorin seuraajaa. Duterten isä on entinen presidentti Rodrigo Duterte. Ennen varapresidentiksi valintaa hän oli synnyinkaupunkinsa Davaon pormestari. ==Lähteet== Luokka:Filippiiniläiset poliitikot Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Axel Wallengren

Axel Wallengren (salanimeltään Falstaff, fakir; 26. tammikuuta 1865 – 4. joulukuuta 1896) oli ruotsalainen toimittaja ja runoilija. Hän toimi Aftonbladetin kirjeenvaihtajana Berliinissä vuodesta 1895 kuolemaansa seuraavana vuonna. Wallengren opiskeli Lundin yliopistossa, jossa hän tutustui Bengt Lidforssin johtamiin radikaaleihin ja esteetikoihin. Wallengren ehti julkaista kuusi kirjaa, joista kolme omalla nimellään ja kolme pseudonyymillään. ==Bibliografia== * Bohème och idyll (1892) * En ensam (1893) * En hvar sin egen gentleman (1894, salanimellä) * En hvar sin egen professor (1894, salanimellä) * Mannen med två hufvuden (1895) * Lyckans lexikon (1896, salanimellä) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsalaiset runoilijat Luokka:Ruotsalaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1865 syntyneet Luokka:Vuonna 1896 kuolleet
Giuseppe Nessi

Giuseppe Nessi (25. syyskuuta 1887 Bergamo – 16. joulukuuta 1961 Milano) oli italialainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan tenori.Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Nessi, Giuseppe Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 7.3.2024 Giuseppe Nessi Historical Tenors, viitattu 7.3.2024 Nessi opiskeli Bergamon konservatoriossa ja teki debyyttinsä vuonna 1910 Saluzzossa Alfredon roolissa (La Traviata). Tullio Serafinin neuvosta hän erikoistui kakkosroolin esittäjän () osiin. Nessi oli La Scalan esiintyjä vuosina 1921–1959 ja teki Gobriaksen roolin Neronessa vuonna 1924 sekä Pongin roolin oopperassa Turandot vuonna 1926. Hän teki esiintymisiä myös Covent Gardenissa vuosina 1927–1937. Muita vierailuja Nessi teki muun muassa Teatro Colónissa, Wienin valtionoopperassa ja Salzburgin musiikkijuhlilla. == Lähteet == Luokka:Italialaiset oopperalaulajat Luokka:Italialaiset tenorit Luokka:Vuonna 1887 syntyneet Luokka:Vuonna 1961 kuolleet
Kuninkaallinen insinööritieteiden akatemia

pienoiskuva|200px|Akatemian rakennus Grev Turegatanilla Tukholmassa. Kuninkaallinen insinööritieteiden akatemia (, lyh. IVA) on ruotsalainen vuonna 1919 perustettu tiedeakatemia, jonka tehtävä on edistää alan tutkimusta, kehitystä ja yritystoimintaa. Se saa sekä yksityistä että julkista rahoitusta, ja sillä on noin 1 200 jäsentä. Akatemiaan kuuluu 12 alaosastoa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Akatemian verkkosivut insinööritiede Luokka:Tiedeakatemiat
Zári

Zári (; ) on kreikkalaisen laulajan Marína Sáttin esittämä kappale, joka julkaistiin 7. maaliskuuta 2024. Sátti edusti kappaleella Kreikkaa vuoden 2024 Eurovision laulukilpailussa Malmössä. Kappale tuli finaalissa 11. sijalle 126 pisteellä. == Lähteet == Luokka:Kreikan euroviisuedustuskappaleet Luokka:Vuoden 2024 euroviisuedustuskappaleet
Sigurd Björling

Carl Sigurd Björling (2. marraskuuta 1907 Tukholma – 8. huhtikuuta 1983 Helsingborg) oli ruotsalainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan baritoni.Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Björling, Sigurd Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 8.3.2024 Ansedel Carl Sigurd Björling Björling, viitattu 8.3.2024 Björling sai lauluopetusta Louis Condélta vuosina 1928–1930. Vuosina 1933–1934 hän opiskeli Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa Torsten Lennartssonin johdolla. Vuosina 1934–1936 Björling opiskeli Kuninkaallisessa oopperakoulussa. Hänen opettajiensa joukossa oli myös John Forsell. Björling teki oopperadebyyttinsä vuonna 1934 tai 1935.Jussis manliga kollegor vid Stockholmsoperan på 1930-talet Jussi Björlingsällskapet, viitattu 8.3.2024 Hän oli kiinnitettynä Tukholman kuninkaalliseen oopperaan vuoteen 1961 saakka, mutta jatkoi vierailuja siellä vielä 1970-luvulle. Hän teki myös kansainvälisiä esiintymisiä muun muassa Metropolitan-oopperassa, La Scalassa, Wienin valtionoopperassa, Pariisin oopperassa ja Covent Gardenissa. Vuonna 1951 Björling esiintyi Wotanin roolissa Bayreuthin oopperajuhlilla. Hän esiintyi useissa yhteyksissä Jussi Björlingin kanssa. Björling sai hovilaulajan arvon vuonna 1946. Vuonna 1937 hän meni naimisiin islantilaisen radioesiintyjä Sigrún Ögmundsdóttirin kanssa.Andlát: Sigrún Ögmundsdóttir Morgunblaðið 16.12.2008, viitattu 8.3.2024 Toisen avioliittonsa Björling solmi vuonna 1949 tanskalaisen oopperalaulaja Edith Oldrupin kanssa. Hän asui vuodesta 1960 Helsingborgissa.Sigurd Björling Helsingborgs stadslexikon, viitattu 8.3.2024 Hänen sisarpuolensa oli näyttelijä Renée Björling.Renée Louise Björling Svenskt kvinnobiografiskt lexikon, viitattu 8.3.2024 == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset oopperalaulajat Luokka:Ruotsalaiset baritonit Luokka:Vuonna 1907 syntyneet Luokka:Vuonna 1983 kuolleet
Anne Westfall

Anne Westfall on yhdysvaltalainen ohjelmistosuunnittelija, joka tunnetaan parhaiten Archon-pelisarjasta. == Ura == Anne Westfall kouluttautui ohjelmoijaksi hiukan yli kolmekymppisenä ja kävi ilmi, että hän oli siinä erittäin hyvä. Westfall työskenteli 1980-luvun taitteessa Morton Technology -yhtymässä, jossa hän oli kehittämässä yrityksen ensimmäisiä sovelluksia TSR-80-tietokoneelle. Westfall tapaisi West Coast Computer Faire -messuilla Jon Freemanin vuonna 1980. He alkoivat seurustella ja Freeman rekrytoi Westfallin perustamaansa Automated Simulations -pelifirmaan. Pian tämän jälkeen he menivät naimisiin. Freeman ja Westfall halusivat siirtyä kehittämään pelejä Atari 800 -tietokoneelle. Westfall ja Freeman perustivat vuonna 1981 oman Free Fall Associates -peliyrityksen, joka julkaisi muun muassa vuonna 1983 pelin Archon: The Light and the Dark josta tuli menestys == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Free Fall, Part 1: Archon * Free Fall, Part 2: Murder on the Zinderneuf * Mobygames: Anne Westfall Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Yhdysvaltalaiset videopelisuunnittelijat Luokka:Videopeliohjelmoijat
Viola Amherd

Viola Amherd (s. 1962) on sveitsiläinen poliitikko. Hän on ollut vuodesta 2018 lähtien Sveitsin liittoneuvoston jäsen ja johtanut puolustusministeriötä. Hän on liittopresidentti vuonna 2024. Amherd on opiskellut oikeustiedettä Fribourgin yliopistossa ja toiminut itsenäisenä juristina ennen lähtemistään politiikkaan vuonna 1992. Liittoneuvostossa Amherdin salkkuun kuuluvat puolustusvoimien lisäksi kansallinen turvallisuus ja urheilu. Kun Venäjä hyökkäsi Ukrainaan vuonna 2022, Amherd ehdotti, että Venäjän ja Valko-Venäjän edustajat erotettaisiin kansainvälisestä olympiakomiteasta, samalla tavalla kuin urheilijat suljettiin pois lajiliittojen kilpailuista. Puolustusministerinä hän on vaatinut lisää rahaa armeijalle eikä pidä Nato- jäsenyyttä vaihtoehtona. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Sveitsin liittopresidentit Luokka:Sveitsin liittoneuvoston jäsenet Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Viihdevintiöt

Viihdevintiöt on suomalainen lastenpelimedia, jossa suositellaan lapsiystävällisiä mobiilipelejä sekä käsitellään lasten mediakasvatusta. Sivusto on perustettu vuonna 2014 ja sen ylläpitäjä on toimittaja Jenni Utriainen. Utriainen on puhunut julkisuudessa lapsille tarjottavan mediasisällön turvallisuudesta sekä siitä, miten vanhemmat voivat omilla valinnoillaan vaikuttaa siihen, että lasten puhelimista ja tableteista on enemmän hyötyä kuin haittaa. Hän on myös kiinnostunut pelien käyttämisestä opetuksen välineenä. == Julkaisut == Vuonna 2024 Viihdevintiöt julkaisi ensimmäisen oman pelinsä. Kellonen on kellonopetuspeli lapsille, ja sitä voi pelata mobiililaitteilla. Utriainen on toinen Kuinka kasvattaa diginatiivi -kirjan kirjoittajista. (S&S;, 2017) Kirja käsittelee samaa aihepiiriä kuin Viihdevintiöt-sivusto. == Lähteet == Luokka:Pelisivustot Luokka:Suomalaiset verkkosivustot
Feministinen ulkopolitiikka

Feministinen ulkopolitiikka perustuu feminismiin ja korostaa naisten ja tyttöjen huomioon ottamista myös ulkopolitiikassa. Se korostaa naisten ja tyttöjen oikeuksia, vaatii tasa-arvoisempaa tulonjakoa sekä naisten ja tyttöjen edustusta päätöksentekoon. Saksassa feministinen ulkopolitiikka korostaa myös monimuotoisuutta (diversity). Feministisen ulkopolitiikan tavoitteena on tehdä sukupuolen merkitys näkyväksi ulkopolitiikassa, sodissa ja konflikteissa. Feministinen ulkopolitiikka oli Ruotsin virallinen linja vuosina 2014–2022. Eräät muut maat noudattavat edelleen feminististä ulkopolitiikkaa. Stefan Löfvenin johtama punavihreä sosiaalidemokraattien ja ympäristöpuolueen hallitus julisti Ruotsin vuonna 2014 maailman ensimmäiseksi maaksi, jossa toteutetaan feminististä ulkopolitiikkaa. Politiikan taustalla oli erityisesti sosiaalidemokraattinen ulkoministeri Margot Wallström. Feministinen ulkopolitiikka levisi pian muuallekin. Vuoteen 2022 mennessä ainakin Alankomaat, Espanja, Kanada, Luxemburg, Meksiko, Saksa, Ranska ja Chile ilmoittvat noudattavansa feminististä ulkopolitiikkaa. Ruotsi luopui feministisestä ulkopolitiikasta vuonna 2022, kun valtaan tuli Ulf Kristerssonin kokoomushallitus. Ulkoministeri Tobias Billströmin mukaan "Me emme aja feminististä ulkopolitiikkaa. Sillä nimityksellä ei ole ollut järkevää tarkoitusta. Se on pimentänyt faktan, että Ruotsin ulkopolitiikan tulee perustua ruotsalaisten etuihin ja ruotsalaisiin arvoihin." Billström piti tärkeimpänä tavoitteena Ruotsin viemistä Natoon niin pian kuin mahdollista. == Feministisen ulkopolitiikan sisältöjä == Ruotsissa feministisen ulkopolitiikan tavoitteena oli käydä dialogia sekä kuunnella väkivaltaisissa konflikteissa osallisina olleiden naisten ja myös muiden marginalisoitujen ryhmien kokemuksia. Toinen tavoite oli lisätä naisten osuutta ulkopoliittisina päätöksentekijöinä ja neuvottelijoina rauhanprosesseissa. Maailmanpoliittisessa keskustelussa feministinen ulkopolitiikka korosti sukupuolten tasa-arvoa ja naisten ja tyttöjen ihmisoikeuksia. Feministinen ulkopolitiikka pyrki kyseenalaistamaan, haastamaan ja määrittelemään uudelleen sukupuolittuneita valtarakenteita. Ruotsin ulkoministeriö jakoi feministisen ulkopolitiikan tavoitteet seuraaviin alueisiin: 1. ihmisoikeudet, 2. vapaus väkivallasta, 3. mahdollisuus vaikuttaa rauhantyöhön, 4. poliittinen osallistuminen, 5.taloudellinen itsemääräämisoikeus ja 6. seksuaali- ja lisääntymisterveys. Käytännössä tavoitteiden toteuttamisen yhtenä painopisteenä oli kehitysavun kohdistaminen tyttöjen ja naisten tukemiseen kehitysmaissa. == Kritiikki == Postkolonialistisen feminismin näkökulmasta feminististä ulkopolitiikkaa on arvosteltu globaalin pohjoisen harjoittamana uutena normivientinä, joka perustuu liberaaliin feminismiin eikä tee oikeutta kulttuurikontekstien monimuotoisuudelle sen kohdemaissa. Kriitikot ovat kutsuneet sitä feministiseksi imperialismiksi. == Lähteet == Luokka:Feminismi Luokka:Ulkopolitiikka
Niko Kyynäräinen

Niko Kyynäräinen (s. 1978) on suomalainen kunnallisvirkamies. Hänet valittiin Lahden kaupunginjohtajaksi lokakuussa 2023 ja hän aloitti tehtävässään tammikuussa 2024. Kyynäräinen on aiemmin toiminut Turun kaupungin elinvoimajohtajana, Turku Science Parkin toimitusjohtajana ja Turun Seudun Kehittämiskeskuksen johtajana. Koulutukseltaan Kyynäräinen on valtiotieteen maisteri, ja hän on myös suorittanut Harvardin yliopiston kaupunkijohtamisen koulutusohjelman. Kyynäräinen on syntynyt Hyvinkäällä. Hänen vanhempansa ja isovanhempansa ovat asuneet Lahdessa. Kyynäräisen isoisä teki työuransa Lahden kaupungin kunnossapidossa. Kyynäräisen aviovaimo on entinen kokoomuspoliitikko Laura Räty. == Lähteet == Luokka:Lahden kaupunginjohtajat Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kari Manninen (kauppaneuvos)

Kari Antero Manninen (s. 20. toukokuuta 1956 Suomussalmi) on suomalainen diplomi-insinööri ja pankinjohtaja, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen. Viitattu 8.3.2024. Kari Manninen syntyi Väinö ja Eeva Mannisen perheeseen. Hän avioutui 1986 koulutusjohtaja Seija Helvi Marketta Kinnusen kanssa. Manninen tuli ylioppilaaksi Suomussalmen lukiosta 1975 ja valmistui diplomi- insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1981. Hän oli Kehitysaluerahaston projektityöntekijä 1980–1981, Oulun yliopiston Pohjois-Suomen tutkimuslaitoksen vt. erikoistutkija 1981, Osuuspankkien Keskusliiton yritystutkija 1981–1985, Sotkamon Osuuspankin toimitusjohtaja 1985–1988, Etelä-Savon Osuuspankin pankinjohtaja 1988–2001 ja toimitusjohtaja 2001–2011 ja sitten Suur-Savon Osuuspankin toimitusjohtaja vuoteen 2018. Hänellä on ollut myös liike-elämän ja muita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 2013. (ei-vapaa) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Suomalaiset pankinjohtajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mascara (kaupunki)

Mascara () on kaupunki ja Mascaran maakunnan hallinnollinen keskus Algeriassa. Se sijaitsee maan luoteisosassa 390 kilometriä Algerista lounaaseen. Vuoden 2008 väestönlaskennan mukaan Mascarassa oli 108 600 asukasta. Mascara sijaitsee Beni Chougrane -vuorten etelärinteellä hedelmälllisen tasangon yläpuolella. Se oli berberien asuttama vanha pikkukaupunki ja kauppapaikka, johon turkkilaiset perustivat 1500-luvulla varuskunnan. Kaupungin arabiankielinen nimi tarkoittaa ’sotilasleiriä’. Mascara toimi länsi-Algerian beylikin keskuksena vuosina 1701–1792. Vuonna 1833 siitä tuli Abd al-Qadirin pääkaupunki. Ranskalaiset hävittivät kaupungin vuonna 1836 ja valtasivat sen lopullisesti vuonna 1841. Siirtomaa-aikana Mascara oli tunnettu viiniviljelmistään. Vuonna 1926 siellä oli 30 000 asukasta, joista puolet oli eurooppalaisia ja juutalaisia. Mascara on maatalousalueen keskus, jossa on muun muassa elintarvike- ja rakennustarviketeollisuutta. Kaupungissa toimii Mustapha Stamboulin yliopisto. Nähtävyyksiin kuuluvat turkkilaisten ja Abd al- Qadirin palatsi, Aïn El Beïdan moskeija ja lähistöllä sijaitseva Bouhanifian kylpylä. ==Lähteet== Luokka:Algerian kaupungit
Luukkasi

Luukkasi () on entinen inkeriläinen kylä, joka kuului Venjoen luterilaisen seurakuntaan. Nykyyään Luukkasi kuuluu hallinnollisesti Leningradin alueen Hatsinan piiriin. Kylä on listattu Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuodelta 1499/1500: Lukositsi Inkereenjoella, ja mainitaan eri nimillä (Luckas by, Lucais, Lukoitza By) Ruotsin 1600-luvun asiakirjoissa. Asu Luukkasi on ollut käytössä ainakin jo vuonna 1616. Se sisältää henkilönnimen Luukkanen, Luukkoinen, joka on omapohjainen tai ehkä Venjoen Luukkalasta tulleelle henkilölle annettu. Vuonna 1849 Luukkasissa asui 92 ihmistä (47 miestä ja 45 naista), kaikki inkeriläisiä (savakoita). 1900-luvun alussa kylä alkoi suorakulmaisesti Pavlovskin maantiestä ja päätyi Inkere-jokeen. Ilmasta katsoen Luukkasin kylä näytti ison H-kirjaimen poikkiviivalta, se oli tiukkaan asuttu, pitkä ja kapea. Talot kahden puolen kylänkatua olivat liki toisiaan ja rakennettu maantietä korkeammalle. Luukkasissa toimi 1800-luvun lopulta suomenkielinen kansakoulu, jossa opettajina monia vuosia olivat toimineet Anna ja Aleksanteri Parkkinen. Parkkiset vetivät laulukuoroa (perustettu v. 1898) ja torvisoittokuntaa (1911), sekä järjestivät urheilukilpailuja. Kylän suvut olivat Herranen, Hulkko, Kekkonen, Pukki, Pylsy ja Strömberg. Vuonna 1926 kylässä oli 71 taloa ja 285 asukasta, joista 272 henkilöä (60 taloa) oli inkeriläisiä. Luukkasissa silloin toimi posti, lennätin, kauppa, leipomo ja pieni paperitehdas; kansakoulu ja nuorisoklubi. Toisen maailmansodan aikana kylä oli saksalaisjoukkojen miehittämä. Vuonna 1943 inkeriläisiä vietiin Viron kautta Suomeen. Sodan jälkeen osa heistä jäi Suomeen, jotkut pakenivat Ruotsiin. Neuvostoliittoon palanneet eivät vastoin lupauksia päässeet kotikyläänsä, vaan heidät karkotettiin eri puolille Venäjää. == Lähteet == * ===Viitteet=== Luokka:Inkerin kylät Luokka:Venjoen kylät
Tipazan maakunta

Tipazan maakunta () eli wilaya on hallintoalue Algerian pohjoisosassa. Sen keskus on Tipazan kaupunki. Maakunnan pinta-ala on 1 707 neliökilometriä. Asukkaita on 809 300 henkeä (vuonna 2020, arvio). Tipazan maakunta rajoittuu idässä Algerin, kaakossa Blidan, lounaassa Aïn Deflan ja lännessä Chlefin maakuntiin sekä pohjoisessa Välimereen. Maisemaa leimaavat vuoret, kukkulat ja tasangot. Vuotuinen sademäärä on noin 450 millimetriä. Helmikuun keskilämpötila on 5,7 ja heinä-elokuun 33 astetta. Maakunta jakautuu hallinnollisesti kymmeneen piirikuntaan eli daïraan, joihin kuuluu 28 kuntaa. Piirikuntien keskukset ovat Ahmar El Aïn, Bou Ismaïl, Cherchell, Damous, Fouka, Gouraya, Hadjout, Koléa, Sidi Amar ja Tipaza. Tipazasta on maantieyhteydet Algeriin ja naapurimaakuntiin. Tipazassa, Bou Harounissa, Cherchellissä, Gourayassa ja Kehimistissä on satamat. Lähin lentokenttä on Algerissa. Tärkeimmät elinkeinot ovat maatalous, kalastus ja matkailu. Maakunnassa toimii Tipazan yliopistokeskus ja kaksi ammattikorkeakoulua. Nähtävyyksiä ovat Välimeren hiekkarannat, Tipasan roomalaisaikaiset rauniot, Mauretanian kuninkaiden mausoleumi, Cherchellin termit ja Tipazan arkeologinen museo. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Tipazan matkailusivusto , , Luokka:Algerian maakunnat
Algerin maakunta

Algerin maakunta () eli wilaya on Algerian hallinnollinen alue, joka käsittää maan pääkaupungin Algerin lähialueineen. Maakunnan pinta-ala on 809,22 neliökilometriä. Asukasmääräksi arvioitiin 3 309 900 henkeä vuonna 2020. Algerin maakunta rajoittuu idässä Boumerdesin, etelässä Blidan ja lännessä Tipazan maakuntiin sekä pohjoisessa Välimereen. Pinnanmuodostusta leimaa matala rannikkovyöhyke, Saheliksi kutsutut, enimmillään 470 metriä korkeat kukkulat sekä hedelmällinen Mitidjan tasanko. Ilmasto on välimerellinen ja leuto. Vuotuinen sademäärä on 616 millimetriä. Vuoden keskilämpötila on 18,2 astetta. Maakunta jakautuu hallinnollisesti 14 piirikuntaan eli daïraan, joihin kuuluu 57 kuntaa. Piirikuntien keskukset ovat Bab El Oued, Baraki, Bir Mourad Raïs, Birtouta, Bouzareah, Chéraga, Dar El Beïda, Draria, El Harrach, Hussein Dey, Rouïba, Sidi Abdellah, Sidi M’Hamed ja Zéralda. ==Lähteet== Luokka:Algerian maakunnat
Farshid Moussavi

Farshid Moussavi (; s. 1965) on iranilaissyntyinen brittiläinen arkkitehti, työelämäprofessori ja Farshid Moussavi Architecture (FMA) -arkkitehtitoimiston johtaja. Ennen FMA:n perustamista hän oli toisena perustajana Foreign Office Architects (FOA) -arkkitehtitoimistossa. == Ura == Vuodesta 2005 Moussavi on toiminut arkkitehtuurin työelämäprofessorina Harvardin yliopistossa. Tätä ennen hän opetti Architectural Association School -oppilaitoksessa Lontoossa 1993–2000 ja oli Wienin kuvataideakatemian johtajana 2002–2005. Lisäksi hän on ollut vierailevana professorina Berlage-instituutissa Rotterdamissa, Leuvenin katolisessa yliopistossa, Kalifornian yliopistossa, Columbian yliopistossa ja Princetonin yliopistossa. Vuonna 2015 hänet valittiin Lontoon kuninkaallisen taideakatemian jäseneksi, ja vuonna 2017 hänet nimitettiin arkkitehtuurin professoriksi taideakatemiaan. Yhteistyössä Harvardin yliopiston kanssa hän on julkaissut kirjat The Function of Ornament (2006), The Function of Form (2009) ja The Function of Style (2014). == Luottamustehtäviä == * 2004: Aga Khanin arkkitehtuuripalkinnon master juryn puheenjohtaja * 2005–2015: Aga Khanin arkkitehtuuripalkinnon -ohjausryhmän jäsen * 2009–2018: Lontoon Whitechapel Galleryn ja The Architecture Foundationin johtokunnan jäsen * 2018–nyt: Norman Foster Foundationin sekä New Architecture Writers (NAW) johtokunnan jäsen == Tunnustukset == * 2018: Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseeri (OBE) * 2022: Jane Drew -arkkitehtuuripalkinto ==Lähteet== == Kuvagalleria == File:Carabanchel Social Housing - Alejandro García González & Francisco Andeyro.jpg|thumb| Edificio Bambú, Madrid File:Museum of Contemporary Art Cleveland.jpg|Nykytaiteenmuseo, Cleveland File:Folie Divine Montpellier Photographer Paul Phung.jpg|Folie Divine, Montpellier File:Ismaili Center Houston Bloom Images resized.jpg|Ismaili Center, Houston == Aiheesta muualla == * Farshid Moussavi (viralliset kotisivut) * Something curated, 7.7.2016, Interview: Farshid Moussavi, Architect, Author and Professor Luokka:Brittiläiset arkkitehdit Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ahokainen

Ahokainen on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä: *Ester Ahokainen (1907–1989), opettaja, toimittaja ja lastenkirjailija *Seppo Ahokainen (1952–2024), jääkiekkoilija.
Ville Brummer

Ville Brummer on suomalainen rauhanvälittäjä. Hän on toiminut 18. maaliskuuta 2024 alkaen tasavallan presidentin kanslian rauhanvälityksen neuvonantajana. Vuosina 2008–2024 Brummer työskenteli konfliktinratkaisujärjestö CMI:llä, joista vuodet 2021–2024 hän kuului CMI:n johtoryhmään. == Ura == Brummer valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopiston matemaattis- luonnontieteellisestä tiedekunnasta vuonna 2005. Hän väitteli tekniikan tohtoriksi Aalto-yliopistosta vuonna 2010, jossa hän opiskeli teknistä fysiikkaa, soveltavaa matematiikkaa ja systeemianalyyysiä. 2000-luvulla hän työskenteli koodarina muun muassa Club Nokiassa sekä tutkimusassistenttina ja konsulttina. Brummer päätyi CMI:hin alunperin siviilipalveluksen suorittamiseksi, mutta jäi työskentelemään järjestöön palveluksen jälkeen. CMI:ssä hän on toiminut projektiassistenttina, neuvonantajana ja projektipäällikkönä vuosina 2008–2009, kehityspäällikkönä vuosina 2010–2013, ohjelmajohtajana vuosina 2013–2024 sekä myös johtoryhmän jäsenenä vuodesta 2021 alkaen. Brummer on työskennellyt rauhanvälittäjänä lukuisilla konfliktialueilla, esimerkiksi Myanmarissa, Irakissa, Libyassa, Jemenissä, Ukrainassa ja Palestiinassa, ja on kertonut olevansa konfliktien ratkaisemisessa yleensä mukana alkuvaiheessa. Vuonna 2024 Brummer nimitettiin tasavallan presidentin kansliaan rauhanvälityksen neuvonantajaksi Alexander Stubbin astuessa presidentin virkaan. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Julien Alfred

Julien Alfred (s. 10. kesäkuuta 2001 Ciceron, Castries) on saintlucialainen pikajuoksija. Hän on 60 metrin juoksun sisäratojen maailmanmestari ja 100 metrin juoksun olympiavoittaja. Alfred voitti vuoden 2017 nuorten Kansainyhteisön kisoissa 100 metrin juoksun ajalla 11,56. Buenos Airesin nuorten olympialaisissa 2018 hän saavutti 100 metrillä hopeaa tuulituloksella 11,23. Hänet hylättiin 100 metrin välierissä Eugenen MM-kilpailuissa 2022. Saman vuoden Birminghamin Kansainyhteisön kisoissa hän sai 100 metrillä hopeaa ajalla 11,01. Alfred voitti Keski-Amerikan ja Karibian kisoissa 2023 kultaa 100 metrillä ajalla 11,14. Saman vuoden Budapestin MM-kilpailuissa hän sijoittui 200 metrillä neljänneksi ja 100 metrillä viidenneksi. Hän voitti NCAA:n mestaruuden ulkoradoilla 100 metrillä 2022 ja 2023 ja 200 metrillä 2023. Sisäradoilla hän voitti NCAA:n mestaruuden 60 ja 200 metrillä 2023, molemmat kaikkien aikojen toiseksi parhailla halliajoilla 6,94 ja 22,01. Alfred voitti 60 metrin sisäratojen maailmanmestaruuden Glasgow’ssa 2024 ajalla 6,98. Pariisin olympialaisissa 2024 Alfred toi maalleen sen ensimmäisen olympiamitalin voitettuaan 100 metrin juoksun olympiakultaa Saint Lucian ennätysajalla 10,72. Samojen kilpailujen 200 metrillä hän sai hopeaa ajalla 22,08. == Henkilökohtaiset ennätykset == === Ulkoradat === Matka Aika Paikka Päivä 100 m 10,72 NR Pariisi 3. elokuuta 2024 200 m 21,86 NR Lontoo 20. heinäkuuta 2024 === Sisäradat === Laji Aika Paikka Päivä 60 m 6,94 AR Albuquerque 11. maaliskuuta 2023 200 m 22,01 NR Albuquerque 11. maaliskuuta 2023 AR = maanosan ennätys, NR = maan ennätys == Lähteet == Luokka:Saintlucialaiset pikajuoksijat Luokka:Saintlucialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Persecution

Persecution (julkaistu myös nimillä Sheba, The Terror of Sheba ja The Graveyard) on vuonna 1974 ensi-iltansa saanut Don Chaffeyn ohjaama brittiläinen kauhuelokuva, jonka pääosissa ovat Lana Turner, Ralph Bates, Olga Georges-Picot, Suzan Farmer, Patrick Allen ja Trevor Howard.Shelley 2009, s. 222.Pykett 2008, s. 98–99. == Juoni == Englannissa asuva rikas ja rampautunut amerikkalaisnainen dominoi poikaansa, joka vihaa ja pelkää häntä.Pykett 2008, s. 99. == Näyttelijät == == Tuotanto == === Kuvaukset === Persecution kuvattiin Pinewood Studios -elokuvastudiolla Englannissa. Lisäksi elokuvan ulkokohtauksia kuvattiin Denhamissa Buckinghamshiressä. == Vastaanotto == Lana Turner palkittiin roolisuorituksestaan Sitgesin elokuvajuhlien myöntämällä parhaan naisnäyttelijän palkinnolla vuonna 1975. == Lähteet == * Sähkökirja. Saatavana rajoitetusti Google-kirjoissa. * Sähkökirja. Saatavana rajoitetusti Google-kirjoissa. === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 1974 brittiläiset elokuvat Luokka:Brittiläiset kauhuelokuvat
Alberto Remedios

Alberto Telisforo Remedios CBE (27. helmikuuta 1935 Liverpool – 11. kesäkuuta 2016 Sydney) oli brittiläinen ooppera- ja konserttilaulaja, joka oli äänialaltaan tenori.Alberto Remedios Opera Scotland, viitattu 8.3.2024 Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Remedios, Alberto Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 8.3.2024 Barry Millington, Alberto Remedios obituary The Guardian 26.6.2016, viitattu 8.3.2024 Alberto Remedios Oxford Reference, viitattu 8.3.2024 Remedios työskenteli alun perin hitsaajana. Hän opiskeli Edwin Francisin johdolla Liverpoolissa ennen siirtymistään Lontooseen. Siellä hän sai opetusta Joseph Hislopilta ja Royal College of Musicissa Clive Careylta. 1950-luvun puolestavälistä lähtien Remedios esiintyi monissa rooleissa Sadler's Wells Theatressa muun muassa oopperoissa Il tabarro, Don Giovanni, Taika-ampuja, La traviata, Manon ja Lentävä hollantilainen. Hän siirtyi raskaampiin rooleihin ja tuli tunnetuksi muun muassa Tristanin, Waltherin, Siegmundin ja Siegfriedin rooleista Richard Wagnerin oopperoissa. 1960-luvulla Remedios kiersi Australiassa ja Uudessa- Seelannissa Luciano Pavarottin ja Joan Sutherlandin kanssa. Covent Gardenissa hän aloitti esiintymisen 1960-luvun puolessavälissä. Yhdysvalloissa Remedios esiintyi ensimmäisen kerran San Franciscossa vuonna 1973. Metropolitan- debyyttinsä hän teki Bacchuksena oopperassa Ariadne auf Naxos vuonna 1976. Remedios lauloi Frankfurtin oopperassa vuosina 1968–1970. 1980-luvulla hän esiintyi usein Australiassa muun muassa Radamèsin, Otellon ja Siegmundin rooleissa. Lisäksi hän lauloi muun muassa Teatro Colónissa. Remediosin konserttiohjelmiston joukossa oli Arnold Schönbergin Gurre-Lieder. Hän sai Brittiläisen imperiumin ritarikunnan komentajan arvon vuonna 1981. Remedios jäi eläkkeelle vuonna 1999 ja jäi asumaan Australiassa. Hän solmi ensimmäisen avioliittonsa Shirley Swindellsin kanssa vuonna 1958. Hänen toinen puolisonsa oli Judy Hosken. Remediosilla oli yksi lapsi ensimmäisestä avioliitosta ja kaksi lasta toisesta avioliitosta. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset oopperalaulajat Luokka:Tenorit Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
Valérie Pécresse

Valerie Pécresse (s. 14. heinäkuuta 1967) on ranskalainen poliitikko. Hän on Île-de-Francen alueneuvoston puheenjohtaja vuodesta 2015. Hän oli Les Républicains -puolueen ehdokkaana Ranskan vuoden 2022 presidentinvaaleissa, ja häntä pidettiin etukäteen Emmanuel Macronin merkittävänä haastajana. Pécresse sai vain 4,78 % äänistä eikä päässyt toiselle kierrokselle. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ranskalaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Alessandra Marc

Alessandra Marc (s. 29. heinäkuuta 1957 Berliini) on yhdysvaltalainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka on äänialaltaan sopraano.Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Marc, Alessandra Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 8.3.2024 Marc opiskeli Marylandin yliopistossa, College Parkissa. Hän teki oopperadebyyttinsä vuonna 1987 Umberto Giordanon La cena delle beffen esityksessä Wexfordin festivaalilla. Marc esiintyi Metropolitan- oopperassa ensimmäisen kerran vuonna 1989 Giuseppe Verdin Aidan nimiroolissa. Italiassa hän esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1993 Aidana Roomassa ja Covent Gardenissa kaudella 1994–1995 Turandotina. Lisäksi Marc on esiintynyt muun muassa Wienin valtionoopperassa, Bayerische Staatsoperissa, San Franciscon oopperassa ja Kölnin oopperassa. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset oopperalaulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Me tappajat

Me tappajat oli Hannu Karpon Yleisradion tv-ohjelma 1:lle vuosina 1973–1974 toimittama liikenneturvallisuusaiheinen televisio-ohjelmasarja, jota tuotti Juhani Marttila. Ohjelman aiheita olivat tuolloin ajankohtaiset liikenteen ongelmat, etenkin liikennekuolemat jotka olivat huipussaan ennen turvavyön ja nopeusrajoitusten yleistymistä. Muita ohjelmissa käsiteltyjä teemoja olivat liikenneasenteet, liikennesäännöt, lapset ja liikenne, talviajo, kuorma- autojen ylikuormat, ammattiliikenteen työaikaongelmat, uudet tieverkon suunnittelu- ja rakennusmenetelmät, moottoriurheilun vaikutukset liikennekulttuuriin, kevyen liikenteen turvalaitteet ja asenteet, näkökyvyn merkitys liikenteessä, rattijuoppous, tienvarsimainosten vaikutus liikenneturvallisuuteen sekä joukkoliikenne. Länsi-Berliinissä pidetyssä liikenneohjelmien kilpailussa Yle sai toisen palkinnon iskelmälaulaja Sammy Babitzinin kohtalokasta auto-onnettomuutta käsitellyllä jaksolla. Samoihin aikoihin ykköskanavalla lähetettiin myös liikenneopettaja Ensio Itkosen juontamaa Liikennekoulua. Molemmat ohjelmat palkittiin Telvis-gaalassa maaliskuussa 1975. Myöhemmin Karpo ja Itkonen tekivät liikenneohjelmia yhdessä. Hannu Karpon ja tuottaja Juhani Marttilan yhteistyötä jatkoi Me tappajien tavoin rajusti nimetty liikenneohjelma, venäläiseen rulettiin viittaava Suomalainen ruletti vuosina 1974–1975. Samoihin aikoihin lähetetty lasten liikenneohjelma oli nimeltään Liikenneruletti. ==Lähteet== Luokka:1970-luvun televisiosarjat Luokka:Yle TV1:n televisio-ohjelmat
Agariste I

Agariste (I) (, ; 500-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen Sikyonin tyranni Kleistheneen tytär.Herodotos: Historiateos 6.126–130; vrt. Athenenaios: Deipnosofistai 6.273, 12.541. Kleisthenes lupasi Agaristen puolisoksi parhaalle kreikkalaiselle. Niin Sikyoniin tuli kilpakosijoita eri puolilta kreikkalaista maailmaa. Näihin lukeutui muun muassa alkmaionidien sukuun kuulunut Megakles III Ateenasta. Kleisthenes piti kosijoita Sikyonissa vuoden ajan ja koetteli heitä monin tavoin. Lopulta hän antoi Agaristen avioon Megakleelle. Avioliitosta syntyivät Ateenan valtiomuodon uudistaja Kleisthenes sekä Hippokrates. Hippokrateen tytär oli isoäitinsä mukaan nimetty Agariste II. == Lähteet == Luokka:Antiikin kreikkalaiset Luokka:Kuuluisien henkilöiden puolisot
Agariste II

Agariste (II) (, ; s. n. 520/510 eaa.) oli antiikin kreikkalainen alkmaionidien ylimyssukuun kuulunut nainen, joka oli kotoisin Ateenasta. Hän oli Hippokrateen tytär, Megakles IV:n sisar, Ksanthippoksen vaimo, ja Perikleen ja Arifron II:n äiti. Hän sai nimensä isänäidistään Agaristesta. == Lähteet == Luokka:Antiikin kreikkalaiset Luokka:Kuuluisien henkilöiden puolisot
Agariste

Agariste (, ) voi viitata seuraaviin: * Agariste I (500-luku eaa.), Kleisthenes Sikyonlaisen tytär ja Megakles III:n vaimo * Agariste II (s. n. 520–510 eaa.), edellisen pojantytär, Perikleen äiti * Agariste, nilviäissuku
Constantinen maakunta

Constantinen maakunta () eli wilaya on hallintoalue Algerian koillisosassa. Sen keskus on Constantinen kaupunki. Maakunnan pinta-ala on 2 187 neliökilometriä. Asukkaita on 1 272 500 henkeä (vuonna 2018, arvio). Constantinen maakunta rajoituu pohjoisessa Skikdan, idässä Guelman, etelässä Oum El Bouaghin ja lännessä Milan maakuntiin. Maisemaa leimaavat vuoret, laaksot ja ylätasangot. Tärkeimmät vesistöt ovat Rhumel, Boumerzoug ja Smendou -vadit. Vuotuinen sademäärä on 350–700 millimetriä. Talvella on viileää ja kesällä kuumaa. Maakunta jakautuu hallinnollisesti kuuteen piirikuntaan eli daïraan, joihin kuuluu 12 kuntaa. Piirikuntien keskukset ovat Aïn Abid, Constantine, El Khroub, Hamma Bouziane, Ibn Ziad ja Zighoud Youcef. Väestöstä 40 % asuu Constantinessa. Constantinen kautta kulkee valtatie A2 sekä Algerin ja maan koillisosan yhdistävä rautatie. Kaupungin lähellä sijaitsee Mohamed Boudiafin kansainvälinen lentokenttä. Maakunnan elinkeinoja ovat varsinkin viljaa tuottava maanviljely, karjanhoito sekä metalli-, elintarvike- ja kemian teollisuus. Constantinessa toimii neljä yliopistoa. Nähtävyyksiä ovat Constantinen vanha kaupunki ja sen museot, roomalainen akvedukti, Rhumeljoen ylittävät sillat, emiiri Abdelkaderin moskeija, El Khroubin numidialainen mausoleumi ja Tiddisin rauniot. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Constantinen matkailusivusto , , Luokka:Algerian maakunnat
Elpinike (Miltiadeen tytär)

Elpinike (, ; 400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen nainen, joka oli kotoisin Ateenasta. Hän oli Miltiades nuoremman ja Hegesipylen tytär ja Kimonin sisko tai joidenkin tietojen mukaan sisarpuoli.Plutarkhos: Kuuluisien miesten elämäkertoja, Kimon 4, 14, Perikles 10; Cornelius Nepos: Kuuluisia miehiä, Kimon 1. Elpiniken sanotaan olleen ensin Kimonin vaimona, sillä Ateenan lait sallivat avioliiton sisarpuolen kanssa, jos tämä ei ollut samasta äidistä (). Hänet annettiin kuitenkin myöhemmin vaimoksi Kallias II:lle, joka oli rakastunut häneen, ja joka maksoi Kimonille tämän isälle Miltiadeelle määrätyn suuren sakon. Antiikin lähteet antavat huonon kuvan Elpiniken luonteesta, ja hänellä kerrotaan olleen suhde taidemaalari Polygnotoksen kanssa. Kun Kimonin syytettiin ottaneen lahjuksia Makedonian kuninkaalta Aleksanterilta, Elpinike meni Perikleen luo anomaan häneltä kärsivällisyyttä, ja niin Perikles pidättäytyi ajamasta voimakkaasti syytettä Kimonia vastaan. Kimonin kerrotaan myös neuvotelleen Perikleen kanssa Elpiniken kautta ehdoista, joilla hänen oli määrä palata maanpaosta. Plutarkhos sanoo, että Elpinike haudattiin Kimonin perhehautaan. Tätä on joskus arveltu merkiksi siitä, että Kallias ja Elpinike olisivat eronneet. == Lähteet == Luokka:Antiikin kreikkalaiset Luokka:Kuuluisien henkilöiden puolisot
Elpinike

Elpinike (, ) voi viitata seuraaviin: * Elpinike (400-luku eaa.), Miltiades nuoremman tytär ja Kallias II:n vaimo * Elpinice (142–165), Herodes Atticuksen tytär * Bebearia elpinice, perhoslaji
Femonoe

Femonoe (, ) oli antiikin kreikkalainen myyttiaikaan sijoittunut runoilija ja papitar, jonka sanottiin olleen Apollonin tytär, tämän ensimmäinen Pythia- papitar eli Delfoin oraakkelin papitar Delfoissa ja heksametrirunouden kehittäjä.Strabon: Geografika IX s. 419; Pausanias: Kreikan kuvaus 10.5.7, 10.6.7; Plinius vanhempi: Naturalis historia 7.57; Klemens Aleksandrialainen: Stromateis I s. 323, 334; Skolia Euripideen Oresteehen 1094; Eustathios: Kommentaari Iliaaseen. Femonoe sijoitettiin Homerosta edeltäneeseen aikaan. Jotkut antiikin lähteet sijoittivat hänet Delokselle Delfoin sijasta. Servius puolestaan yhdisti hänet Kymen eli Cumaen sibyllaan.Servius: Kommentaari Vergiliuksen Aeneikseen (In Vergilii Aeneidem commentarii) 3.445. Perinne, joka liitti Femonoeen heksametrin keksimisen, ei ollut mitenkään yhtenäinen. Esimerkiksi Pausanias sanoo hänen olleen ensimmäinen kyseistä runomittaa käyttänyt, mutta toisaalla lainaa heksametrisäkeitä, jotka laitettiin jo ennen Femonoea eläneiden Dodonan peleiadi-papittarien nimiin.Pausanias: Kreikan kuvaus 10.12.10 (kreik.) (engl. käännös). Antiikin aikana oli olemassa Femonoen nimiin laitettua runoutta, samoin kuin Orfeuksen, Musaioksen ja muiden myyttisten runonlaulajien nimiin laitettua uskonnollista runoutta. Runoja on esimerkiksi Melampoksen nimiin laitetussa teoksessa Palmomanteaista (Peri palmōn mantikē). Plinius vanhempi lainaa häneltä auguurintoimeen liittyviä kohtia koskien kotkia ja haukkoja, sekä teosta nimeltä Orneosophium.Plinius vanhempi: Naturalis historia 10.3, 8 s. 9. Eräs Antipatros Thessalonikelaisen epigrammi viittaa Femonoea esittäneeseen patsaaseen.Kreikkalainen antologia (Anthologia Palatina) 6.208. == Lähteet == Luokka:Antiikin kreikkalaiset papit ja papittaret Luokka:Antiikin kreikkalaiset runoilijat Luokka:Delfoi
Fryne

Fryne (, ; 300-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen hetaira, joka oli kotoisin Thespiaista Boiotiasta ja toimi Ateenassa. Hän oli yksi maineikkaimpia hetairoita ja toimi mallina monille taideteoksille.Athenaios: Deipnosofistai 590–591, 558, 567, 583, 585; Aelianus: Varia historia 32 ; Alkifron: Kirjeet 1.31; Plinius vanhempi: Naturalis historia 34.8 s. 19.10; Propertius: Elegiat 2.5. == Elämä == Fryne oli Epikleen tytär ja taustaltaan vaatimaton. Alun perin hän sai elantonsa kapristen kerääjänä. Myöhemmin hänen kauneutensa tuotti hänelle niin paljon omaisuutta, että hänen sanotaan tarjoutuneen rakennuttamaan Theban muurit uudelleen sen jälkeen kun Aleksanteri Suuri oli tuhonnut kaupungin, sillä ehdolla että saisi kirjoituttaa muureihin piirtokirjoituksen: ”Aleksanteri tuhosi, mutta hetaira Fryne rakennutti uudelleen”. Frynen ihailijoihin lukeutui suuri joukko 300-luvun eaa. puolivälin merkkimiehistä. Eräs hänen rakastajistaan oli puhuja Hypereides, joka myös puolusti häntä hänen ollessaan syytettynä oikeudessa. Kerrotaan, että kun Hypereides epäonnistui taivuttamaan tuomareita sanoillaan, hän lopulta riisui vaatteen Frynen päältä ja taivutti tuomarit niin Frynen puolelle. Frynen kauneus inspiroi monia taideteoksia. Apelleen tunnetumpiin maalauksiin kuuluneen Afrodite Anadyomenen sanotaan esittäneen Fryneä, joka astui mereen Eleusiissa juhlien aikaan hiukset valtoimenaan. Fryne toimi mallina myös hänen rakastajiinsa kuuluneen Praksiteleen veistokselle Knidoksen Afrodite. Praksiteles ilmaisi rakkautensa Fryneä kohtaan epigrammilla, jonka kirjoitutti hänelle antamansa Erosta esittäneen veistoksen jalustaan. Fryne omisti veistoksen kotikaupunkiinsa Thespiaihin. Frynen naapurien kerrotaan omistaneen Delfoihin häntä esittäneen patsaan, joka oli tehty kullasta, ja jonka jalusta oli Pentelikon-vuoren marmoria. Apollodoroksen mukaan Fryne- nimisiä hetairoita olisi ollut kaksi, toinen lisänimeltään Klausigelos (”Kyynelhymy”) ja toinen Saperdion. Herodikoksen mukaan taas toinen Fryne olisi ollut kotoisin Thespiaista ja toisen lisänimi olisi ollut Sestos.Apollodoros: Ateenalaisista hetairoista ja Herodikos: Komedioissa mainitut henkilöt, teoksessa Athenaios: Deipnosofistai 13.591. Thespiailainen Fryne on kuitenkin ainoa, josta on säilynyt mitään tietoa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Hetairat
Hegesipyle

Hegesipyle (, ; 500/400-luku eaa.) oli Traakian kuningas Oloros I:n tytär ja Miltiades nuoremman vaimo. Heidän lapsiaan olivat Kimon ja Elpinike.Herodotos: Historiateos 6.39; Marcellinus: Thukydideen elämä (Vita Thucydidis). Hegesipylen poika Oloros II oli historioitsija Thukydideen isä. Tämä nuorempi Oloros syntyi todennäköisesti Hegesipylen toisesta avioliitosta Miltiadeen kuoleman jälkeen. == Lähteet == Luokka:Antiikin kreikkalaiset Luokka:Kuuluisien henkilöiden puolisot Luokka:Traakialaiset