EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Suomen alle 20-vuotiaiden naisten jääkiekkomaajoukkue

Suomen alle 20-vuotiaiden naisten jääkiekkomaajoukkue edusti Suomea jääkiekossa alle 20-vuotiaiden naisten kansainvälisissä otteluissa. Vuosina 2002–2004 joukkuetta valmensi Hannu Saintula, vuosina 2004–2006 Jussi Melkko. Tämän lisäksi juokkuetta valmensi vuosina 2003–2006 Marianne Ihalainen. Vuosina 2005–2006 joukkueen managerina toimi Jussi Ahokas. == Katso myös == * Suomen naisten jääkiekkomaajoukkue * Suomen alle 22-vuotiaiden naisten jääkiekkomaajoukkue * Suomen alle 18-vuotiaiden tyttöjen jääkiekkomaajoukkue * Suomen alle 16-vuotiaiden tyttöjen jääkiekkomaajoukkue * Suomen alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue == Lähteet == alle 20-vuotiaat, naiset
Outi Sarjakoski

Outi Sarjakoski (s. 1950) on suomalainen arkkitehti. thumb|upright|Outi Sarjakoski: Network, 1995, Turku. Työskennellessään Turun kaupungin kaavoitusosastolla 1990-luvulla Sarjakoski suunnitteli Turkuun ympäristötaideteoksia, joista tunnetuin lienee Itäisen Rantakadun ja Volter Kilven kadun risteyksessä olevan ympäristötaideteos Network. Toinen ympäristötaideteos on Turun tuomiokirkon eteen ensimmäisenä adventtina tehtävä ulkoroihutähti. Sarjakoski on palkittu vuoden 2001 Yhdyskuntasuunnittelun Seuran ruusulla esimerkillisestä työstä yhdyskuntasuunnittelun hyväksi. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset arkkitehdit Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Suomen alle 16-vuotiaiden naisten jääkiekkomaajoukkue

Suomen alle 16-vuotiaiden tyttöjen jääkiekkomaajoukkue edustaa Suomea jääkiekossa alle 16-vuotiaiden tyttöjen kansainvälisissä otteluissa. Vuonna 2023 joukkue edusti Suomea Euroopan nuorten talviolympiafestivaaleilla voittaen pronssia, kun taas vuonna 2022 Suomea festivaaleilla edusti alle 18-vuotiaiden maajoukkue. Alle 16-vuotiaiden joukkuetta kutsutaan nimellä Leijonapennut. == Saavutuksia == Vuonna 2017 joukkue saavutti pronssia Unkarissa Budapestissa pelatussa Euroopan Cupissa (englanniksi European Cup), kun se voitti Saksan pronssiottelussa maalein 3–0. Suomi sijoittui alkulohkossaan Tšekin joukkueen jälkeen toiseksi. Joukkuetta valmensi Antti Immonen. Vuonna 2018 joukkue voitti Vierumäellä pelatun Euroopan Cupin, kun se voitti Tšekin loppuottelussa 6–3. Joukkue eteni loppuotteluun voitettuaan Venäjän välierässä luvuin 4–2. Suomen Nelli Laitinen palkittiin turnauksen parhaana puolustajana. Vuoden 2018 kisoissa joukkuetta valmensi Mira Kuisma. Hänen jälkeensä joukkuetta on valmentanut Arttu Sissala. Vuonna 2019 joukkue saavutti Euroopan Cupissa hopeaa. Joukkue hävisi Tšekin Příbramissa pelatun loppuottelun Venäjälle lukemin 0–3. Turnaus pelattiin kolmatta kertaa. Joukkueen kapteenina toimi Sofianna Sundelin sekä varakapteeneina Aleksandra Nurminen ja Oona Koukkula. Siira Yrjölä valittiin koko turnauksen parhaaksi puolustajaksi. Joukkueen nykyinen valmentaja on Juuso Nieminen. == Joukkue == Seuraavat pelaajat edustivat Suomea vuoden 2019 Euroopan Cupissa. Paik. Nro. Pelaaja Joukkue MV 1 Kyrkkö Emilia KOOVEE MV 30 Kiia Lahtinen Hunters P 2 Nella Berg VG-62/TPS P 5 Ada Eronen K-Espoo/Blues P 4 Sofia Harju Kärpät P 3 Oona Koukkula Team Kuortane P 6 Nea Saarenpää HaKi P 7 Sinna Varjonen TPS P 8 Aliisa Yli-Kauppila Team Kuortane P 9 Siiri Yrjölä Kiekko-Vantaa/KJT H 10 Anna-Kaisa Antti-Roiko Kärpät H 12 Oona Havana Kärpät H 13 Tilli Keränen Kärpät H 15 Jenniina Kuoppala Sport H 16 Emmi Metsä-Tokila Jää-Kotkat H 18 Aleksandra Nurminen Team Kuortane H 20 Neea Pelkonen PaRa Panelia H 14 Sofianna Sundelin Team Kuortane H 11 Nea Tervonen Team Kuortane H 19 Lisette Täks Team Kuortane H 21 Sanni Vanhanen Tappara H 22 Sanni Vartiainen Team Kuortane === Johtoryhmä === * Päävalmentaja: Arttu Sissala * Joukkueenjohtaja- valmentaja Sofia Pohjanen * Valmentaja Mari Saarinen * Maalivahtivalmentaja Jouko Reinikainen * Huoltaja Pauli Saira ==Katso myös== * Suomen naisten jääkiekkomaajoukkue * Suomen alle 22-vuotiaiden naisten jääkiekkomaajoukkue * Suomen alle 20-vuotiaiden naisten jääkiekkomaajoukkue * Suomen alle 16-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue ==Lähteet== alle 16-vuotiaat, naiset
James Manos, Jr.

James Manos, Jr. on yhdysvaltalainen käsikirjoittaja ja tuottaja. Brooklynissa New Yorkissa syntynyt Manos on ollut käsikirjoittamassa muun muassa televisiosarjoja Sopranos, Dexter ja Shield – Lain varjolla. Hänet palkittiin Emmy-palkinnolla Sopranos-sarjan jaksosta "The College", jonka hän käsikirjoitti yhdessä David Chasen kanssa. == Yksityiselämä == Manos opiskeli teatterialaa Colgate Universityssä New Yorkissa ja ohjaajaksi Lontoossa. Hän on opiskellut myös näyttelemistä. Manos on ortodoksikristitty. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset käsikirjoittajat Luokka:Yhdysvaltalaiset televisiotuottajat Luokka:Primetime Emmy -palkinnon saajat Luokka:Elävät henkilöt
Heidi Matinlassi

Heidi Matinlassi (s. 13. marraskuuta 1978 Rovaniemi) on suomalainen entinen jalkapalloilija. Hän edusti Naisten SM-sarjassa pietarsaarelaista FC Unitedia ja pelasi myös Norjan ja Ruotsin pääsarjoissa. A-maajoukkueessa Matinlassi pelasi 10 ottelua vuosina 2002–2005. Peliuransa jälkeen Matinlassi asui Uppsalassa vuoteen 2015, jolloin hän palasi Pietarsaareen. Vuosina 2015–2017 Matinlassi työskenteli FF Jaron toiminnanjohtajana. == Saavutukset == *Suomen mestaruus: 2002 *Naisten Suomen Cup: 2001, 2005 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon Suomen mestarit Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Helena Lehečková

Helena Lehečková (s. 6. maaliskuuta 1952 Praha) on filosofian tohtori ja Helsingin yliopiston tšekin kielen yliopistonlehtori ja dosentti. Lehečková on ollut Suomen Tiedeseuran ulkomainen jäsen vuodesta 2010. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Helena Leheckova (duke.edu) *Helena Lehečková Oikea oikeinkirjoitus (Kielikello 1/1995) *Google Scholar -haku "Helena Lehečková" Luokka:Tšekkiläiset kielitieteilijät Luokka:Helsingin yliopiston lehtorit ja opettajat Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Marja-Leena Luomanperä

Marja-Leena Luomanperä (s. 2. maaliskuuta 1947 Kemi) on suomalainen entinen jalkapalloilija, joka edusti jalkapallon naisten SM-sarjassa Kemin Intoa, ja pelasi 13 A-maaottelua vuosina 1973–1978. Hän pelasi myös Suomen naisten maajoukkueen kaikkien aikojen ensimmäisessa ottelussa elokuussa 1973 Ruotsia vastaan. == Saavutukset == *Suomen mestaruus: 1976, 1977 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Jalkapallon Suomen mestarit Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hanna Laine

Hanna Laine (s. 28. marraskuuta 1978) on suomalainen entinen jalkapalloilija. Hän edusti Naisten SM-sarjassa Tampereen Ilvestä sekä pietarsaarelaista FC Unitedia. Naisten A-maajoukkueessa Laine pelasi 13 ottelua vuosina 1995–2000. Hän on myös valmentanut Ilveksen naisten joukkuetta. == Saavutukset == *Suomen mestaruus: 2002 *Naisten Suomen Cup: 2001 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Suomalaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Jalkapallon Suomen mestarit Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Luettelo Ace Attorney -hahmoista

Tämä on luettelo Ace Attorney -sarjan hahmoista. == Päähahmot == * Phoenix Wright (), lempinimeltään Nick, 24, on piikikästukkainen (häntä on kutsuttu piikkisikapääksi) puolustusasianajaja, joka on ottanut elämäntehtäväkseen syyttömien vapauttamisen. Tässä pelissä hän on vastavalmistunut ja joutuu ensimmäisen kerran puolustautumaan oikeudessa. * Mia Fey (), 27, on Phoenixin opettaja, pomo ja lakitoimiston omistaja. Hän toimii ensimmäisessä luvussa Phoenixin apuna, mutta hänet murhataan toisen luvun alussa. Hän onnistuu kuitenkin auttamaan Phoenixia henkimaailman kautta. * Maya Fey (), 17, on Mian pikkusisko. Hän on meedio, joskaan ei vielä aivan täysinoppinut. Hän pystyy kuitenkin toisinaan ottamaan yhteyden Mian henkeen. Maya on suuri toimintatelevisiosarjojen ystävä. * Dick Gumshoe (), 30, on murharyhmän poliisietsivä, hyväntahtoinen mutta ei aina kovin fiksu. Hän kunnioittaa Edgeworthia syvästi. * Miles Edgeworth (), 24, on Phoenixin ja Larryn lapsuudenystävä, joka toimii nykyisin syyttäjänä ja siten Phoenixin kilpailijana. * Larry Butz (), 23, on Phoenixin ja Edgeworthin lapsuudenystävä, jolla on koko ikänsä ollut taipumus joutua ongelmiin. Tämä ei kuitenkaan johdu pahasta tahdosta, vaan hänen erityisen huonosta onnestaan. * Tuomari (, ), 48, on oikeuden tuomari, joka on kaljupäinen ja parrakas mies. Hän luonnollisesti on paikalla jokaisessa oikeudenkäynnissä. Tuomari päättää miten oikeudenkäynti etenee ja lyö vasarallaan pöytää mikäli huoneessa metelöidään. Häntä puhutellaan sanoin your honor, korkeutenne. == Toistuvia hahmoja == * * * * * * * * * * * * * * * * * * == Phoenix Wright: Ace Attorney == * * * * * == Phoenix Wright: Ace Attorney - Justice for All == * * * == Phoenix Wright: Ace Attorney - Trials and Tribulations == * , oikea nimi * * Luokka:Ace Attorney Luokka:Luettelot videopelihahmoista
Pariisi–Roubaix 2019

Pariisi–Roubaix 2019 oli järjestyksessään 117. maantiepyöräilyn Pariisi–Roubaix-kilpailu. Se käytiin 257 kilometrin reitillä Compiègneta Roubaix'iin 14. huhtikuuta 2019. Kilpailureitillä oli 29 mukulakivisektoria. Kilpailu kuului UCI World Touriin 2019. Philippe Gilbert voitti kilpailun kukistettuaan Roubaix'n velodromilla käydyssä loppukirissä iritiottokumppaninsa Nils Polittin, Yves Lampaert sijoittui kolmanneksi. == Tulokset == Lähde: Pro Cycling Stats == Osallistuneet joukkueet == Lähde: Pro Cycling Stats == Lähteet == Luokka:Pariisi–Roubaix Luokka:Pyöräilykausi 2019
Milano – San Remo 2019

Milano – San Remo 2019 oli järjestyksessään 110. maantiepyöräilyn Milano – San Remo -kilpailu. Se käytiin 291 kilometrin reitillä Milanosta San Remoon 23. maaliskuuta 2019. Kilpailu kuului UCI World Touriin 2019. Julian Alaphilippe voitti kilpailun oltuaan yhdentoista miehen loppukirissä nopein ennen Oliver Naesenia ja Michal Kwiatkowskia. == Tulokset == == Osallistuneet joukkueet == == Lähteet == Luokka:Milano–San Remo Luokka:Pyöräilykausi 2019
Margareta Birgersdotter (Grip)

Margareta Birgersdotter (Grip) (1538–1586) oli ruotsalainen kirjailija ja maanomistaja. Margareta oli vapaaherra, valtaneuvos Birger Nilssonin (Grip) ja Brita Jonchimsdotter Brahen tytär. Hän meni vuonna 1562 naimisiin Erik Månssonin (Natt och Dag) ja vuonna 1571 valtaneuvos Sten Axelsson Banérin kanssa. Hän oli Karin Göransdotterin (Gyllenstierna) käly, kun Karin oli ollut hänen ensimmäisen miehensä veljen puoliso. Ensimmäisen miehensä kuoleman jälkeen Margaretasta tuli poikansa Erik Eriksson Natt och Dagin huoltaja ja hän sai vastuulleen Brokindin linnan. Hänen poikansa kuoltua ruttoon kolmen vuoden iässä vuonna 1566 Margareta peri miehensä omaisuuden ainoana perillisenä. Hän jäi asumaan Brohon ja omistautui tilan hoitamiselle myös avioiduttuaan uudelleen. On viitteitä siitä, että Margareta Birgersdotter olisi ollut kuningatar Kaarina Maununtyttären hovimestarina vuosina 1567–1568. Tämän tiedon alkuperää ei kuitenkaan tiedetä, ja Kaarinalla oli tähän aikaan toinen hovimestari Elin Andersdotter . Margareta Grip tunnetaan hänen esi- isänsä Bo Jonsson Gripin talonkirjasta, hänen kopioistaan keskiaikaisista kirjeistä, jotka ovat pääasiassa kadonneet ja sukututkimuksistaan. Hänen sukututkimuksensa on ensimmäisiä ajalta, jolloin aatelisto alkoi kiinnostua sukujensa historian tallentamisesta. Vuonna 1574 hän aloitti sen omasta aloitteestaan muistona Bo Jonsson Gripille. Hänen kirjoituksensa talletettiin sittemmin Margareta Gripin kirjaan Trolleholmin arkistossa. == Lähteet == * * * *http://www.wisthbf.se/slott-torp/allmaent/Rosman-BS-del2-053.pdf === Viitteet === Luokka:Ruotsalaiset kirjailijat Luokka:Sukututkijat Luokka:Vuonna 1538 syntyneet Luokka:Vuonna 1586 kuolleet
Kirchberg (Sankt Gallen)

Kirchberg on kunta Koillis-Sveitsissä Sankt Gallenin kantonissa. Siellä on noin 9 000 asukasta. == Sijainti == Kirchberg sijaitsee Thurjoen länsipuolella, noin 25 kilometriä Winterthurista itään ja noin 25 kilometriä Sankt Gallenista länteen. == Liikenne == Valtatie 16 () Saksan Konstanzista Liechtensteiniin kulkee Kirchbergin kautta. SBB:n rautatie Wilistä Lichtensteigiin kulkee Kirchbergin Bazenheidin kautta. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * * Luokka:Sankt Gallenin kantonin kunnat
Flanderin ympäriajo 2019

Flanderin ympäriajo 2019 oli järjestyksessään 103. maantiepyöräilyn miesten Flanderin ympäriajo. Se käytiin 267 kilometrin reitillä Antwerpenista Oudenaardeen 7. huhtikuuta 2019. Kilpailu kuului UCI World Touriin 2019. Alberto Bettiol voitti kilpailun karattuaan kärkiryhmästä Oude Kwaremontin nousussa 17 kilometriä ennen maalia. Kasper Asgreen oli toinen ja Alexander Kristoff kolmas. Samana päivänä käytiin myös 16. naisten Flanderin ympäriajo. Siinä Oudenaarde toimi sekä lähtö- että maalipaikkana, ja reitin pituus oli 159,2 kilometriä. Kilpailu kuului UCI Women's World Touriin 2019. Marta Bastianelli voitti kilpailun kukistettuaan loppukirissä irtiottokumppaninsa Annemiek van Vleutenin ja Cecilie Uttrup Ludwigin. == Miesten kilpailun tulokset == Lähde: Pro Cycling Stats == Miesten kilpailuun osallistuneet joukkueet == Lähde: Pro Cycling Stats == Naisten kilpailun tulokset == Lähde: Pro Cycling Stats == Naisten kilpailuun osallistuneet joukkueet == Lähde: Pro Cycling Stats == Lähteet == Luokka:Flanderin ympäriajo Luokka:Pyöräilykausi 2019
Marie-Louise von Franz

Marie-Louise von Franz (4. tammikuuta 1915 – 17. helmikuuta 1998) oli sveitsiläinen psykologi ja tutkija, joka selvitti tunnettujen satujen yhteyttä alitajuntaan ja kulttuuriimme. Hän työskenteli yhdessä Carl Jungin kanssa ja osallistui moniin tämän tutkimuksiin, etenkin psykologian ja alkemian yhteyttä tutkiviin. Von Franz opiskeli Zürichin yliopistossa ja pohti, tekisikö jatko- opintonsa klassisista kielistä vai lääketieteestä. Tässä vaiheessa hän oli aloittanut oman psykoanalyysinsa ja kertoi Jungille nähneensä unen, jonka mukaan kielten opiskelu olisi tärkeämpää. Valinta osoittautui Jungille yhteistyön kannalta hyödylliseksi, koska von Franz pystyi sitten kääntämään klassisia kreikkalaisia ja latinankielisiä tekstejä. Jung ohjasi hänet tutkimaan ihmiskunnan kollektiivista ja tiedostamatonta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Marie-Louise von Franz Luokka:Sveitsiläiset psykologit Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 1998 kuolleet
Gods

Gods on Bitmap Brothersin kehittämä ja Renegade Softwaren julkaisema tasohyppelypeli. Peli on julkaistu vuonna Amigalle, Atari ST:lle ja DOS:lle, sekä seuraavana vuonna Acorn Archimedekselle, NEC PC-9801:lle, Sega Mega Drivelle ja SNESille. Pelin teemamusiikin on säveltänyt Nation 12:n John Foxx. == Vastaanotto == Peli on saanut CU Amiga -lehden arvostelussa arvosanaksi 93%. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 1991 videopelit Luokka:Tasohyppelyt Luokka:Acorn Archimedes -pelit Luokka:Amiga-pelit Luokka:Atari ST -pelit Luokka:DOS-pelit Luokka:NEC PC-9801 -pelit Luokka:Sega Mega Drive -pelit Luokka:Super Nintendo Entertainment System -pelit
F. K. Röppänen

Feodor Kirilov (Heikki) Röppänen, sukunimi alk. Reppijev (12. toukokuuta 1881 Manssila, Salmi – 11. toukokuuta 1926 Eiran sairaala, Helsinki) oli suomalainen puutavaraliikemies ja toimitusjohtaja.F. K. Röppäsen kuolinilmoitus, Uusi Suomi 12.05.1926, nro 107, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Röppänen oli vuonna 1917 mukana perustamassa muiden sortavalaisten kauppiaiden kanssa Aunuksen Puuliike Osakeyhtiötä joka osti samana vuonna sortavalaisen Puuliike Supinen Oy:n sahan. Yhtiö osti Petroskoin lähellä toimineen sahalaitoksen mutta menetti sen Venäjän lokakuun vallankumouksen jälkeen 1918. Röppänen oli Aunuksen Puuliike Osakeyhtiön toimitusjohtajana 1917–1922 ja Puuliike Supinen Oy:n toimitusjohtajana 1917–1926. Yhtiö siirsi toimintonsa Suomen puolelle Suojärvelle, jonne rakennettiin Kaipaan saha. Yhtiö oli 1924 vararikon partaalla, ja se vaihtoi useaan otteeseen omistajaa, kunnes joutui 1927–1928 Hella Wuolijoen perustaman Osakeyhtiö Carelia Wood Co:n haltuun. Myöhemmin 1937 yhtiön omistajaksi tuli Enso-Gutzeit.Virtuaali-Sortavala, Malvalan talo (Google cache-linkki)Aunuksen Puuliikkeen siirtyminen Enso-Gutzeitille, Laatokka 28.08.1937, nro 97, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Röppänen toimi 1919 Aunuksen väliaikaisen hoitokunnan elintarvikeasiain toimiston päällikkönä ja hoitokunnan jäsenenä. Muutoksia Aunuksen väliaikaisen hoitokunnan kokoonpanossa, Uusi Suomi 10.07.1919, nro 154, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Röppänen oli naimisissa vuodesta 1906 Maija Malvalan (1883–1945, nimi alun perin Maria Stiez) kanssa jonka isä oli toiminut Valko- Venäjällä santarmikasarmin vahtimestarina. Heillä oli ottotytär Julia (1917–1983) joka muutti myöhemmin Ruotsiin. Maria Malvala tunnettiin myös posliini- ja öljyvärimaalauksen harrastajana. Röppänen asui perheineen Sortavalssa Puistokatu 5B:ssä sijainneessa empiretyylisessä yksikerroksisessa puutalossa, Malvalan talossa jonka oli suunnitellut 1898 Oski Leander (1873–1942). == Lähteet == Luokka:Suomalaiset liikemiehet Luokka:Vuonna 1881 syntyneet Luokka:Vuonna 1926 kuolleet
Siipirikot

Siipirikot () on Nikolai Gubenkon käsikirjoittama ja ohjaama neuvostoliittolainen draamaelokuva vuodelta 1976. Se kertoo orpolapsista 1950-luvun Neuvostoliitossa. Käsikirjoitus perustuu kirjailija Aleksei Bartnevin muistelmiin sekä ohjaaja Gubenkon omiin kokemuksiin lastenkotilapsena. == Juoni == 11-vuotias Aleksei on menettänyt molemmat vanhempansa yksivuotiaana, varttunut sen jälkeen lastenkodeissa eikä tiedä että hänellä on sisaruksia elossa. Hän ihastuu lastenkodissa opettajaansa. Kehyskertomuksessa aikuinen kirjailija muistelee lapsuuttaan. == Rooleissa == == Tuotanto == Elokuvaa kuvattiin lastenkodeissa, ja siinä esiintyy paljon todellisia orpolapsia. Naisopettajaa esittää ohjaajan vaimo Žanna Bolotova, ja ohjaaja Gubenko, alun perin näyttelijä, on itsekin merkittävässä roolissa. == Vastaanotto == Siipirikot kilpaili Kultaisesta palmusta vuoden 1977 Cannesin elokuvajuhlilla, joilta Neuvostoliitto oli pysynyt kaksi edellistä vuotta poissa ”ideologisten ja esteettisten yhteensopimattomuuksien vuoksi”. Se ei tullut kilpailuohjelmistoon Neuvostoliiton esittämänä vaan tuomariston aloitteesta. Cannesissa kriitikot sanoivat elokuvan käyttävän takaumia sekä yhdistävän traagisuutta ja huumoria erityisen taitavasti. Neuvostoliitossa elokuvaa esitettiin 2 200 teatterikopiona joulukuusta 1977 lähtien. Suomessa se sai ensiesityksensä jo lokakuussa 1977 neuvostoelokuvan viikon avajaisohjelmana, jossa paikalla oli myös ohjaaja Gubenko. Helsingin Sanomien Mikael Fränti kirjoitti elokuvan tv-esityksen alla sen kuuluvan 1970-luvun rehellisimpiin, aidointa tunnetta ja älyä käyttäviin neuvostoelokuviin: ”Siipirikoista on pyyhitty kaikki sentimentaalisuus, sankarillisuus ja nostalgia, mutta silti elokuvan kuvat vievät mukanaan; ihmiskohtaloihin saa tavattoman läheisen kosketuksen.” == Lähteet == Luokka:Neuvostoliittolaiset draamaelokuvat Luokka:Vuoden 1976 neuvostoliittolaiset elokuvat Luokka:Tositapahtumiin perustuvat elokuvat Luokka:Novelleihin perustuvat elokuvat Luokka:Neuvostoliitossa tapahtuvat elokuvat
Arvo Rissanen

Arvo Rissanen (11. syyskuuta 1902 Helsinki Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1954, ss. 709–710. (Viitattu 28.4.2019) – 15. syyskuuta 1985) oli suomalainen rakennusmestari ja teollisuusneuvos, joka oli myös uimahyppääjä ja taidemaalari. ==Henkilöhistoria== Arvo Rissasen vanhemmat olivat isännöitsijä Manfred Rissanen ja Maria Eufrosyne Kallström ja puoliso vuodesta 1925 Anna Maria Järvinen. Rissanen valmistui rakennusmestariksi Turun teollisuuskoulusta 1922 ja opiskeli Suomen taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1916–1921. Hän toimi rakennusliike Kolmion työpäällikkönä 1925–1929, Haagan kauppalan rakennusmestarina 1930–1931, Suomen urheiluopiston rakennustöiden valvojana 1932–1934 ja sitten yrittäjänä vuoteen 1973 asti. Rissanen osallistui taidenäyttelyihin ja piti omia näyttelyitä 1942–1955. Uimahyppyjen Suomen mestari hän oli 1919, 1920, 1928, 1929 ja 1931 ja Pohjoismaiden mestari 1931. Rissasella oli useita rakennusalan ja muita luottamustehtäviä, sotilasarvoltaan hän oli pioneeriaselajin kapteeni. Teollisuusneuvoksen arvonimi myönnettiin Rissaselle 1963.Kuolleita. Teollisuusneuvos Arvo Rissanen. Helsingin Sanomat, 28.9.1985, s. 20. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Arvo Rissanen, 1955, Yrjö Similä. Julkaisussa Rakennusmiehiä ja -mestareita, ss. 155–162. Luokka: Suomalaiset rakennusmestarit Luokka: Suomalaiset virkamiehet Luokka: Suomalaiset yrittäjät Luokka: Suomalaiset uimahyppääjät Luokka: Suomalaiset taidemaalarit Luokka: Vuonna 1902 syntyneet Luokka: Vuonna 1985 kuolleet
Brauniitti

Brauniitti on jalosilikaattimineraali, joka sisältää mangaania. Sen kemiallinen kaava on Mn2+Mn3+6SiO12. Brauniittikiteet ovat yleensä hyvin muodostuneita lyhyitä ja prismapintaisia. Joskus mineraali on rakeinen tai massamainen. Brauniitilla esiintyy yleensä kaksostusta. Brauniitilla on rauta ja kalsiumpitoinen muunnos brauniitti II (Ca(Mn3+,Fe3+)14SiO24), jota löydettiin ensimmäistä kertaa vuonna 1967 Kalaharista Etelä-Afrikasta. == Lähteet == * https://www.mindat.org/min-757.html * Luokka:Silikaattimineraalit
Kirsi Ala-Lipasti

Kirsi Ala-Lipasti (s. 7. tammikuuta 1991 Seinäjoki) on suomalainen pesäpalloilija. Hän on pelannut kauteen 2020 mennessä urallaan naisten Superpesiksessä 298 runkosarjaottelua, sekä useita pudotuspelejä. Hän pelasi Itä–Länsi-ottelussa vuonna 2018 ja 2022 sekä Liitto-Lehdistö -ottelussa vuosina 2016 ja 2017. Hän voitti Suomen mestaruuden Manse PP:n joukkueessa kaudella 2017, sekä hopeaa 2018 ja 2020 niin ikään Manse PP:ssä. Hänen kasvattajaseuransa on Seinäjoen Maila-Jussit. Ala-Lipasti on edustanut Superpesiksessä seinäjokelaista PeTo-Jusseja 2007–2010 ja 2012, Ylihärmän Pesis-Junkkareita 2011, Mansen Räpsää 2013–2015 sekä Manse PP:tä kaudesta 2016. == Saavutukset == === Pelaajana === * 3 Itä-Länsi -ottelua: 2018, 2021, 2022https://www.superpesis.fi/site/assets/files/26809/ita- lansi-2022-naiset.pdf == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Susanna Kylä-Kause

Susanna Kylä-Kause (s. 23. huhtikuuta 1989 Rauma) on suomalainen pesäpalloilija. Hän on kauden 2018 loppuun mennessä pelannut naisten Superpesiksessä 320 runko- ja loppusarjaottelua sekä useita pudotuspelejä. Hän pelasi Itä–Länsi-ottelussa vuonna 2018. Hän voitti Suomen-mestaruuden Manse PP:n joukkueessa kaudella 2017 ja edustaa samaa seuraa myös kaudella 2019. Hänen kasvattajaseuransa on raumalainen Fera. Kylä-Kause on edustanut Superpesiksessä Feraa 2007–2010, Rauman Lukkoa 2011–2012, Mansen Räpsää 2013–2015 ja Manse PP:tä kaudesta 2016. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sakiko Ikeda

Sakiko Ikeda (, s. 8. syyskuuta 1992 Saitama) on japanilainen jalkapallomaalivahti. Ikeda edustaa seuratasolla Urawa Red Diamonds Ladiesia. Hän on pelannut Japanin nuorten maajoukkueissa muutamissa maailmanmestaruuskilpailuissa saavuttaen alle 20-vuotiaiden MM–kilpailuissa 2012 pronssia. Aikuisten maajoukkueessa hän debytoi vuonna 2017. Hän voitti Aasian-mestaruuden vuoden 2018 kilpailuissa. Huhtikuun 2021 loppuun mennessä Ikeda on pelannut maajoukkueessa 17 ottelua. MM-kilpailuissa hän oli varamaalivahtina. == Lähteet == Luokka:Japanilaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Demi-Leigh Nel-Peters

Demi-Leigh Nel-Peters (s. 28. kesäkuuta 1995 Sedgefield, Länsi-Kap, Etelä- Afrikka) on eteläafrikkalainen malli. Hänet kruunattiin vuonna 2017 Miss Universumiksi sekä Miss Etelä-Afrikaksi. Hänen vanhempansa ovat isä Bennie Peters sekä äiti Anne-Marie Steenkamp. Nel-Peters on seurustellut Tim Tebowin kanssa vuodesta 2018 lähtien. Hän on 171 senttimetriä pitkä ja painaa 52 kilogrammaa. == Lähteet == Luokka:Eteläafrikkalaiset mallit Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Miss Universum -kilpailun voittajat
Sarlotta Narjus

Sarlotta Minna-Maaria Narjus (s. 28. elokuuta 1966) on suomalainen arkkitehti. Narjus on pääarkkitehti ja toimitusjohtaja Arkkitehtitoimisto Sarc:issa. Hän on myös Glaston Oyj:n ja Wood In Culture Association johtokunnissa. Narjus on ollut mukana suunnittelemassa Helsingin uutta lastensairaalaa ja Kasarmikadun toimistotaloa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset arkkitehdit Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ayaka Yamashita

Ayaka Yamashita (, s. 29. syyskuuta 1995 Tokio) on japanilainen jalkapallomaalivahti. Yamashita edustaa seuratasolla INAC Kobe Leonessaa. Japanin maajoukkueessa hän debytoi elokuussa 2015. Hän voitti Aasian- mestaruuden vuoden 2018 kilpailuissa. Ennen MM-kilpailujen 2023 alkua Yamashita on pelannut maajoukkueessa 59 ottelua. MM-kilpailuissa 2019 ja Tokion olympialaisissa 2021 hän pelasi Japanin ykkösmaalivahtina. == Lähteet == Luokka:Japanilaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nikolai Gubenko

Nikolai Gubenko (17. elokuuta 1941 Odessa – 16. elokuuta 2020) oli venäläinen näyttelijä, teatterinjohtaja, elokuvaohjaaja ja poliitikko. Hän toimi Neuvostoliiton viimeisenä kulttuuriministerinä vuosina 1989–1991. Länsimaissa Gubenko tunnetaan parhaiten neuvostoajan elokuvistaan, kuten elokuvista Siipirikot (1976), Lomalaiset (1981) ja Elämää, elämää (1983). Hän kuului moskovalaisen Taganka-teatterin perustajiin ja toimi sen johtajana. Orpokodissa varttunut Nikolai Gubenko opiskeli näyttelijäksi Neuvostoliiton valtiollisessa elokuvakoulussa (VGIK) Sergei Gerasimovin ja Tamara Makarovan ohjauksessa. Hän valmistui näyttelijäksi 1964 ja elokuvaohjaajaksi 1970. Hänen ensimmäinen pääroolinsa oli Marlen Hutsijevin elokuvassa Olen 20-vuotias (Mne dvadtsat let, 1965) ja myöhempiä rooleja hän teki omien ohjaustöidensä ohella muun muassa Andrei Smirnovin elokuvassa Enkeli (Angel, 1967) ja Gleb Panfilovin elokuvassa Pyydän puheenvuoroa (Prošu slova, 1976). Gubenko ohjasi ensimmäisen pitkän näytelmäelokuvansa Prišjol soldat s fronta (1971) yhteistyössä Vasili Šukšinin kanssa. Hänen parhaana ohjaustyötään pidetään yleensä omakohtaista lapsuuskuvausta Siipirikot (1976), joka kilpaili Cannesin elokuvajuhlilla 1977. Lomalaiset (1981) varoitteli pikkuporvarillisten arvojen leviämisestä neuvostokansan keskuuteen. Gubenkon viimeiseksi elokuvaohjaukseksi jäi Zapretnaja zona (”Kielletty vyöhyke”, 1988). Mihail Gorbatšov nimitti Gubenkon Neuvostoliiton kulttuuriministeriksi 1989, ja Gubenko on ainoa tuossa virassa ollut taiteilija. Hän erosi virasta Neuvostoliiton vallankaappausyrityksen 1991 yhteydessä, mutta palasi monien toivomuksesta virkaan. ==Elokuvarooleja== *Olen 20-vuotias / Iljitshin vartio (Mne dvadtsat let / Zastava Iljitša, 1964) *Tunnussanaa ei tarvita (Parol ne nužen, 1967) *Kultainen portti (Zolotyje vorota, 1970) ==Elokuvaohjauksia== *Prišjol soldat s fronta (1971, myös rooli) *Jos haluat olla onnellinen (Jesli hotšeš byt stšastlivym, 1974, myös miespääosa ja toinen käsikirjoittajista) *Siipirikot (Podranki, 1976, myös käsikirjoitus ja rooli) *Lomalaiset (Iz žizni otdyhajuštših, 1981, myös käsikirjoitus) *Elämää, elämää (I žizn, i sljozy, i ljubov, 1983, myös käsikirjoitus) *Zapretnaja zona (1988, myös käsikirjoitus) == Lähteet == Luokka:Neuvostoliittolaiset ministerit Luokka:Neuvostoliittolaiset elokuvaohjaajat Luokka:Neuvostoliittolaiset näyttelijät Luokka:Venäläiset elokuvaohjaajat Luokka:Venäläiset näyttelijät Luokka:Teatterinjohtajat Luokka:Kulttuuriministerit Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Luettelo Suomen muistomerkkivetureista

Luettelo Suomen muistomerkkivetureista sisältää pysyvästi julkisilla paikoilla olevat muistomerkeiksi asetetut ja kunnostetut veturit ja niihin liittyvät vaunut. Suomessa vanhoja vetureita on kunnostettu muistomerkeiksi runsaat 30. Suomen Rautatiemuseon mukaan ainakin Tampereella, Kouvolassa, Riihimäellä ja Pieksämäellä muistomerkkivetureita on useampi kuin yksi. __TOC__ == Veturit == Veturin kutsumanimi ja/tai nimi Paikka Paikkakunta Kartalla Valmistaja Muistomerkiksi Kuva WD Kana, Vr2, nro 950 Joensuun rautatieasema Joensuu Tampella Kana, Vr2, nro 961 Jyväskylän rautatieasema Jyväskylä Tampella (1984) 150px Heikki, Hv3, nro 781 Keravan rautatieasema (radan itäpuolella), Asemanaukio 1 Kerava Tampella 150px Kana, Vr1, nro 656 Salon kaupungin taidemuseo Veturitalli, sisäpiha, Mariankatu 14 Salo Tampella 1998 Kukko, Vr3, nro 752 Kuopion rautatieasema (radan eteläpuolella), Asemakatu 1a Kuopio Hanomag Pikku Rusko, Sk2, nro 315 Veturiaukio, Pellavanlikanpolku 3 Tampere Tampella Jumbo, Tv1, nro 940 Matin ja Liisan aseman (Neste Lapinlahti) pihalla, Kuopiontie 210 Lapinlahti, Kirkonkylä Tampella (1938) Heikki, Hv1, nro 575, Lokomon veturi Tevo Lokomo Oy:n edessä, Lokomonkatu 3 Tampere Lokomo 150px Orenstein & Koppel-sähköveturi (1898, 0-4-0sm) Forssan kaupunginkirjaston piha, Wahreninkatu 4 Forssa Orenstein & Koppel 1972 Pikku-Jumbo, Tk3, nro 852Julkiset veistokset ja muistomerkit / Pieksämäki; Tarinasoitin.fi Rautatieasema, radan pohjoispuoli, Ratakadun ja Kontiopuiston risteyksen lähellä Pieksämäki Lokomo 1977 Pikku-Jumbo, Tk3, nro 859, Ruuhveltti Pilkepuisto Kouvola Lokomo 2019 Pikku-Jumbo, Tk3, nro 1154 Kauppakeskus Veturin pysäköintialue Kouvola Frichs 2012 Pikku-Jumbo, Tk3, nro 1167 liikenneympyrän vieressä Rauma Lokomo 1987 Pikku-Jumbo, Tk3, nro 1170 Asemapuisto, rautatieasemasta koilliseen Karjaa Lokomo Riihimäen-Lopen rautatien muistojunaVeistoksia; Riihimakiseura.fi Muistolaattoja; Riihimakiseura.fi RLR3, Tampella 188/1912 Vanhan paloaseman puistikko, Kulmalan puistokatu 6 (paikka likimääräinen) Riihimäki Tampella 1958 Risto, Tr1, nro 1037 Kurikan rautatieasema Kurikka Tampella 2004 Ukko-Pekka, Hr1, nro 1012 Oulaistentien varrella, lähellä rautatien alikulkua, vastapäätä Oulaistentie 29 Oulainen Tampella 2017 ==Entiset== Veturin kutsumanimi ja/tai nimi Paikka Paikkakunta Valmistaja Paljastettu Huomioita Kuva Hv3 998 -höyryveturiHöyryhepo tuli yöllä Pasilaan (tilaajille) Helsingin Sanomat 22.6.1979, s. 13, HS Aikakone. Viitattu 11.3.2023.Esko Pasanen: Pasilan vanha höyryveturi halutaan suojaan sisätiloihin (tilaajille) Helsingin Sanomat 10.9.1993. Viitattu 11.3.2023.Esko Pasanen: Pasilan vanha veturi maanteitse Haapamäelle (tilaajille) Helsingin Sanomat 6.2.1994. Viitattu 11.3.2023. Junailijankuja Veturitorin kohdalla, Itä-Pasila Helsinki (valmistettu Saksassa) 1979 Siirretty 1994 Haapamäen höyryveturipuistoon. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Suomalainen rautatiekalusto Luokka:Raideliikenteen historia *Veturit
Chika Hirao

Chika Hirao (, s. 31. joulukuuta 1996 Matsudo) on japanilainen jalkapallomaalivahti. Hirao edustaa seuratasolla Albirex Niigataa. Hän on pelannut Japanin nuorten maajoukkueissa muutamissa maailmanmestaruuskilpailuissa saavuttaen alle 20-vuotiaiden MM–kilpailuissa 2016 pronssia. Aikuisten maajoukkueessa hän debytoi elokuussa 2018 Australiaa vastaan. Hän voitti Aasian-mestaruuden vuoden 2018 kilpailuissa, mutta ei pelannut turnauksessa otteluakaan. Ennen vuoden 2023 MM-kilpailujen alkua Hirao on pelannut naisten maajoukkueessa neljä ottelua. MM-kilpailuissa 2019 hän oli varamaalivahtina. == Lähteet == Luokka:Japanilaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Emi Nakajima

Emi Nakajima (, s. 27. syyskuuta 1990 Yasu) on japanilainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa on keskikenttäpelaaja. Nakajima edustaa seuratasolla INAC Kobe Leonessaa. Hän pelasi Japanin nuorten maajoukkueissa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2010.Aikuisten maajoukkueessa hän debytoi toukokuussa 2011. Hän voitti Aasian-mestaruuden vuoden 2014 ja vuoden 2018 kilpailuissa. Vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä Nakajima on pelannut maajoukkueessa 74 ottelua ja tehnyt niissä 14 maalia. MM-kilpailuissa 2019 hän pelasi avauskokoonpanossa Japanin kaikissa neljässä ottelussa. == Lähteet == Luokka:Japanilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nana Ichise

Nana Ichise (, s. 4. elokuuta 1997 Tokushima) on japanilainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa on puolustaja. Ichise edustaa seuratasolla Mynavi Vegalta Sendai Ladiesia. Hän on pelannut Japanin nuorten maajoukkueissa muutamissa maailmanmestaruuskilpailuissa saavuttaen alle 20-vuotiaiden MM–kilpailuissa 2016 pronssia. Aikuisten maajoukkueessa hän debytoi huhtikuussa 2017. Hän voitti Aasian-mestaruuden vuoden 2018 kilpailuissa. MM-kilpailujen 2019 päättyessä Ichise on pelannut maajoukkueessa 19 ottelua tekemättä niissä maaliakaan. MM-kilpailuissa 2019 hän pelasi avauskokoonpanossa kolmessa Japanin neljästä ottelusta. == Lähteet == Luokka:Japanilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mirka Rintamäki

Mirka Rintamäki (s. 7. tammikuuta 1993 Nurmo) on suomalainen pesäpalloilija. Hän on kauden 2018 loppuun mennessä pelannut naisten Superpesiksessä 224 runko- ja loppusarjaottelua sekä useita pudotuspelejä. Hän pelasi Itä–Länsi- ottelussa vuonna 2014. Hän on saavuttanut yhden SM-hopean (2016) ja kaksi SM- pronssia (2015, 2017). Kaudella 2019 hän edustaa tamperelaista Manse PP:tä. Hänen kasvattajaseuransa on Nurmon Jymy. Rintamäki on edustanut Superpesiksessä PeTo-Jusseja kaudella 2011, Ylihärmän Pesis-Junkkareita kaudella 2012, Rauman Lukkoa 2013–2015, Lapuan Virkiää 2015–2018 ja Manse PP:tä kaudesta 2019. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Angela Visser

Angela Visser (s. 18. lokakuuta 1966 Nieuwerkerk aan den IJssel, Alankomaat) on alankomaalainen näyttelijä ja malli. Hänet kruunattiin vuonna 1988 Miss Alankomaaksi ja toukokuussa 1989 Miss Universumiksi. Elokuvassa Tappajatomaatit ja Ranskan vallankumous (1991) Visser näytteli Marieta, joka esiintyy elokuvan pääroolissa. == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset mallit Luokka:Alankomaalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Miss Universum -kilpailun voittajat Luokka:Elävät henkilöt
Julia Klöckner

Julia Klöckner (s. 16. joulukuuta 1972 Bad Kreuznach, Länsi-Saksa) on saksalainen kristillisdemokraattinen poliitikko. Klöckner toimii Merkelin IV hallituksessa elintarvike- ja maatalousministerinä. Klöckner oli Saksan liittopäivien jäsen vuosina 2002−2011 ja Rheinland-Pfalzin osavaltion maapäivien jäsen vuosina 2011−2018.http://www.julia- kloeckner.de/index.php/ueber-mich/9-uncategorised/510-lebenslauf Julia Klöcknerin kotisivut. Viitattu 28.4.2019. Klöckner on työskennellyt televisiotoimittajana ja viinilehti Sommelier-Magazinin päätoimittajana.https://www.worldfoodconvention.com/2019/speakers/julia- klockner Viitattu 28.4.2019. Julia Klöckner on koulutukseltaan filosofian maisteri. Hän on opiskellut politiikan tutkimusta, teologiaa ja kasvatustiedettä. == Lähteet == Luokka:Saksan ministerit Luokka:Maatalousministerit Luokka:Saksalaiset kristillisdemokraattiset poliitikot Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Isabella Bird

Isabella Bird Bishop (15. lokakuuta 1831 Boroughbridge, Yorkshire – 7. lokakuuta 1904 Edinburgh, Scotland) oli englantilainen tutkimusmatkailija, joka kirjoitti matkoistaan Pohjois-Amerikassa ja Aasiassa 1800-luvun lopulla. Lääkäri suositteli hänelle matkailua hoitona selkärankakasvaimen poiston aiheuttamiin kipuihin, masennukseen ja unettomuuteen. Isä antoi sadan punnan apurahan matkakuluihin. Isabella käytti rahat Pohjois-Amerikan matkaan, ja julkaisi sieltä siskolleen kirjoittamiensa kirjeiden perusteella teoksen The Englishwoman in America. Isänsä kuoleman jälkeen Bird vietti puoli vuotta Havaijilla, ja jatkoi sieltä Yhdysvaltojen länsirannikolle ja Kalliovuorille, ja sieltä Japaniin, Singaporeen ja Malesiaan. Etenkin Havaijista ja Kalliovuorista kertovat kirjat tekivät Birdistä kuuluisan. Hän palasi Britanniaan, missä sisar oli sairastunut. Isabella Bird meni naimisiin siskoaan hoitaneen lääkärin kanssa. Avioliitto oli onnellinen, mutta mies kuoli viiden vuoden kuluttua. Miehensä kuoleman jälkeen Bird jatkoi matkustelujaan ja kävi Intiassa, Persiassa ja Turkissa sekä toisella matkallaan Japanissa ja Kiinassa. Hänestä tehtiin Royal Geographical Societyn jäsen. Ensimmäiset teoksensa Bird kuvitti piirroskuvin, mutta myöhemmillä matkoillaan hän kuljetti mukanaan kameraa ja kehitti itse valokuvat yön pimeydessä. == Teoksia == * The Englishwoman in America, 1856 * Six Months in the Sandwich Islands, 1875 * A Lady's Life in the Rocky Mountains, 1879 * Unbeaten Tracks in Japan, 1880 * The Yangtze Valley and Beyond, 1900 == Lähteet == Luokka:Englantilaiset kirjailijat Luokka:Matkakirjailijat Luokka:Vuonna 1831 syntyneet Luokka:Vuonna 1904 kuolleet
Amstel Gold Race 2019

Amstel Gold Race 2019 oli järjestyksessään 54. maantiepyöräilyn miesten Amstel Gold Race -kilpailu. Se käytiin 265,7 kilometrin reitillä Maastrichtista Berg en Terblijtiin 21. huhtikuuta 2019. Kilpailu kuului UCI World Touriin 2019. Mathieu van der Poel voitti kilpailun saavutettuaan iritiotossa olleet Jakob Fuglsangin, Julian Alaphilippen ja Michał Kwiatkowskin viimeisten satojen metrien aikana, ja kirittyään heidän ohitseen. Simon Clarke sijoittui lopulta toiseksi ja Jakob Fuglsang kolmanneksi. Samana päivänä ajettiin myös kuudes naisten Amstel Gold Race. Myös siinä reitti kulki Maastrichtista Berg en Terblijtiin, matkan pituus oli 126,8 kilometriä. Kilpailu kuului UCI Women's World Touriin 2019. Katarzyna Niewiadoma voitti kilpailun karattuaan 15 ajajan kärkiryhmästä Caubergin nousussa noin 1,8 kilometriä ennen maalia. Annemiek van Vleuten sijoittui toiseksi ja Marianne Vos kolmanneksi. == Miesten kilpailun tulokset == Lähde: Pro Cycling Stats == Miesten kilpailuun osallistuneet joukkueet == Lähde: Pro Cycling Stats == Naisten kilpailun tulokset == Lähde: Pro Cycling Stats == Naisten kilpailuun osallistuneet joukkueet == Lähde: Pro Cycling Stats == Lähteet == Luokka:Amstel Gold Race Luokka:Pyöräilykausi 2019
Katarina Barley

Katarina Barley (s. 1968 Köln) on saksalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko ja juristi. Hän toimii Merkelin IV hallituksessa oikeus- ja kuluttajansuojaministerinä. Vuosina 2017−2018 Barley toimi perhe-, vanhus-, nais- ja nuorisoasiainministerinä. Barley on ollut Saksan liittopäivien jäsen vuodesta 2013. Hän työskenteli Saksan sosiaalidemokraattisen puolueen pääsihteerinä vuosina 2015−2017. Katarina Barley on opiskellut oikeustiedettä Pariisissa, Marburgissa ja Münsterissä.https://www.bundesregierung.de/breg- de/bundesregierung/bundeskabinett/1132012-1132012#jumpto-1131866 bundesregierung.de Viitattu 28.4.2019. == Lähteet == Luokka:Saksan ministerit Luokka:Saksalaiset europarlamentaarikot Luokka:Saksalaiset sosiaalidemokraattiset poliitikot Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Franziska Giffey

Franziska Giffey (o.s. Süllke, s. 3. toukokuuta 1978 Frankfurt) on saksalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko, joka on Berliinin hallitseva pormestari 2021 lähtien. Giffey pyrki syyskuun 2021 vaaleissa Berliinin pormestariksi.Väitöskirjaepäselvyydet johtivat jälleen ministerieroon Saksassa – Merkel pahoitteli perheministeri Giffeyn lähtöä Yle, 2021 Hän toimi Merkelin IV hallituksessa perhe-, vanhus-, nais- ja nuorisoasiainministerinä, kunnes joutui eroamaan tehtävästään väitöskirjaansa koskevien plagiointiepäilyjen vuoksi. Giffey oli Berliinin Neuköllnin hallintoalueen pormestari vuosina 2015−2018. Franziska Giffey on valmistunut valtiotieteen tohtoriksi Berliinin vapaasta yliopistosta.Bundesregierung | Bundeskabinett | Franziska Giffey bundesregierung.de Viitattu 28.4.2019. == Lähteet == Luokka:Berliinin pormestarit Luokka:Saksan ministerit Luokka:Saksalaiset sosiaalidemokraattiset poliitikot Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
La Flèche Wallonne 2019

La Flèche Wallonne 2019 oli järjestyksessään 83. maantiepyöräilyn miesten La Flèche Wallonne -kilpailu. Se käytiin 195 kilometrin matkalla reitillä Ans−Huy 24. huhtikuuta 2019. Kilpailu kuului UCI World Touriin 2019. Julian Alaphilippe voitti La Flèche Wallonnen toisen kerran peräkkäin kukistettuaan Jakob Fuglsangin niukasti loppukirissä. Diego Ulissi sijoittui kolmanneksi. Samana päivänä ajettiin myös 22. naisten La Flèche Wallonne. Siinä Huy toimi sekä lähtö- ja maalipaikkana, ja matkan pituus oli 118,5 kilometriä. Kilpailu kuului UCI Women's World Touriin. Anna van der Breggen voitti kilpailun viidennen kerran peräkkäin. Hän ohitti johdossa olleen Katarzyna Niewiadoman viimeisen 200 metrin aikana. Annemiek van Vleuten sijoittui lopulta toiseksi ja Annika Langvad kolmanneksi. == Miesten kilpailun tulokset == == Miesten kilpailuun osallistuneet joukkueet == == Naisten kilpailun tulokset == == Naisten kilpailuun osallistuneet joukkueet == == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:La Flèche Wallonne Luokka:Pyöräilykausi 2019
Centrochelys

Centrochelys on maakilpikonnien heimoon kuuluva kilpikonnasuku. Ainoa elossa oleva laji on kannuskilpikonna (Centrochelys sulcata). Lisäksi tunnetaan viisi sukupuuttoon kuollutta lajia, jotka mahdollisesti kuuluvat samaan sukuun. == Lajit ja niiden ajoitus ja levinneisyys == Vanhimmat Centrochelys-suvulle kuuluvat fossiilit on ajoitettu mioseenin lopulle tai plioseenin alulle. Kaikkia fossiileja ei ole määritetty millekään lajille kuuluviksi. Myös mioseenin alusta on löydetty fossiileja, mutta ne ovat liian puutteellisia suvun varmaan määrittämiseen. Ainoa varmuudella Centrochelys-sukuun kuuluva laji on nykyinen kannuskilpikonna (Centrochelys sulcata). Viisi fossiilista lajia kuuluu todennäköisesti samaan sukuun, mutta ne ovat puutteellisesti tunnettuja tai dokumentoituja: * †”Centrochelys” atlantica – Kap Verde (pleistoseeni) * †”Centrochelys” burchardi – Kanariansaaret (keskipleistoseeni) * †”Centrochelys” marocana – Marokko (plioseenin loppu tai pleistoseenin alku) * †”Centrochelys” punica – Tunisia (plioseeni) * †”Centrochelys” vulcanica – Kanariansaaret (plioseeni) Näistä lajeista “Centrochelys” marocana ja “Centrochelys” punica olivat jättiläiskilpikonnia, joiden kilven pituus oli lähes kaksi metriä. Ne ovat suurimmat tunnetut Afrikassa eläneet maakilpikonnat. Afrikan suurin nykyinen maakilpikonna on kannuskilpikonna, jonka kilpi voi kasvaa 80-senttiseksi. Nykyinen kannuskilpikonna elää Afrikassa Saharan eteläosissa, mutta sitä muistuttavia fossiileja on löydetty myös Arabian niemimaalta. Mantereen lisäksi mahdollisia Centrochelys-lajeja eli Atlantin valtameren saarilla: ”Centrochelys” burchardi ja ”Centrochelys” vulcanica elivät Kanariansaarilla, kun taas ”Centrochelys” atlantica on löydetty Sal-saarelta Kap Verdestä. Välimeren Maltalta löydetty laji, jota on kutsuttu nimellä Centrochelys robusta, on sittemmin siirretty Solitudo-sukuun. == Lähteet == Luokka:Kilpikonnat
Hikari Takagi

Hikari Takagi (, s. 21. toukokuuta 1993 Mishima) on japanilainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa on puolustaja. Takagi edustaa seuratasolla Nojima Stella Kanagawa Sagamiharaa. Hän on pelannut Japanin nuorten maajoukkueissa muutamissa maailmanmestaruuskilpailuissa saavuttaen alle 20-vuotiaiden MM–kilpailuissa 2016 pronssia. Aikuisten maajoukkueessa hän debytoi kesäkuussa 2016. Hän voitti Aasian-mestaruuden vuoden 2018 kilpailuissa. Huhtikuuhun 2019 mennessä Takagi on pelannut maajoukkueessa 19 ottelua ja on tehnyt niissä yhden maalin. == Lähteet == Luokka:Japanilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mina Tanaka

Mina Tanaka (, s. 28. huhtikuuta 1994 Thaimaa) on japanilainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa on hyökkääjä. Tanaka edustaa seuratasolla INAC Kobe Leonessaa ja on pelannut kotimaansa lisäksi Saksassa. Hän on pelannut Japanin nuorten maajoukkueissa muutamissa maailmanmestaruuskilpailuissa saavuttaen alle 17-vuotiaiden MM–kilpailuissa 2010 hopeaa ja alle 20-vuotiaiden MM–kilpailuissa 2012 pronssia. Aikuisten maajoukkueessa hän debytoi helmikuussa 2013. Hän voitti Aasian-mestaruuden vuoden 2018 kilpailuissa. Tanaka on ennen MM-kilpailujen 2023 alkua pelannut maajoukkueessa 65 ottelua ja on tehnyt niissä 28 maalia. == Lähteet == Luokka:Japanilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Dilhani Lekamge

Nadeesha Dilhani Lekamge (s. 14. tammikuuta 1987 Eheliyagoda, Sabaragamuwa, Sri Lanka) on srilankalainen keihäänheittäjä. Hän saavutti hopeamitalin Bhubaneswarissa järjestetyissä Aasian-mestaruuskilpailuissa 2017 heitettyään parhaalla heitollaan 58,11 metriä. Aasian-mestaruuskilpailuissa 2023 hän saavutti pronssia Sri Lankan ennätystuloksella 60,93. Kansainyhteisön kisoissa 2018 hän sijoittui naisten keihäänheitossa viidenneksi. Hän karsiutui loppukilpailusta Budapestin MM-kilpailuissa 2023. Lekamge on 160 senttimetriä pitkä ja painaa 68 kilogrammaa. == Lähteet == Luokka:Srilankalaiset keihäänheittäjät Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Elisabetta Trenta

Elisabetta Trenta (s. 1967 Velletri) on italialainen poliitikko. Hän toimii puolustusministerinä Conten hallituksessa. Trenta edustaa Viiden tähden liikettä. Trenta on aiemmin työskennellyt muun muassa neuvonantajana Italian sotilaallisessa operaatiossa Irakissa ja YK:n UNIFIL-operaatiossa Libanonissa. Hän toiminut myös tutkijana ja opettajana. Elisabetta Trenta on opiskellut valtiotieteitä Rooman Sapienza- yliopistossa.https://www.difesa.it/EN/Minister_of_Defence/Pagine/Biografia.aspx Italian puolustusministeriö. Viitattu 28.4.2019 == Lähteet == Luokka:Italian puolustusministerit Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Risa Shimizu

Risa Shimizu (, s. 15. kesäkuuta 1996 Hyogo) on japanilainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa on puolustaja. Shimizu edustaa seuratasolla West Ham Unitedia. Japanin maajoukkueessa hän debytoi helmikuussa 2018. Hän voitti Aasian-mestaruuden vuoden 2018 kilpailuissa. Ennen MM-kilpailujen 2023 alkua Shimizu on pelannut maajoukkueessa 63 ottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia. MM-kilpailuissa 2019 hän pelasi Japanin kaikki neljä ottelua alusta loppuun. == Lähteet == Luokka:Japanilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Shiori Miyake

Shiori Miyake (, s. 13. lokakuuta 1995 Sapporo) on japanilainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa on puolustaja. Miyake edustaa seuratasolla INAC Kobe Leonessaa. Hän on pelannut Japanin nuorten maajoukkueissa muutamissa maailmanmestaruuskilpailuissa. Aikuisten maajoukkueessa hän debytoi syyskuussa 2013. Hän voitti Aasian-mestaruuden vuoden 2018 kilpailuissa. Ennen MM-kilpailujen 2023 alkua Miyake on pelannut maajoukkueessa 37 ottelua tekemättä maaliakaan. Hän kuului joukkueeseen MM- kilpailuissa 2019, mutta ei päässyt pelaamaan. == Lähteet == Luokka:Japanilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hikaru Naomoto

Hikaru Naomoto (, s. 3. maaliskuuta 1994 Ogori) on japanilainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa on keskikenttä. Naomoto edustaa seuratasolla Urawa Reds Ladiesia ja on pelannut kotimaansa lisäksi Saksassa. Hän on pelannut Japanin nuorten maajoukkueissa muutamissa maailmanmestaruuskilpailuissa saavuttaen alle 17-vuotiaiden MM–kilpailuissa 2010 hopeaa ja alle 20-vuotiaiden MM–kilpailuissa 2012 pronssia. Aikuisten maajoukkueessa hän debytoi toukokuussa 2014. Hän voitti Aasian-mestaruuden vuoden 2014 ja vuoden 2018 kilpailuissa. Ennen MM-kilpailujen 2023 alkua Naomoto on pelannut maajoukkueessa 33 ottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia. == Lähteet == Luokka:Japanilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Laura Regan

Laura Regan (s. 17. lokakuuta 1977 Halifax, Nova Scotia) on kanadalainen näyttelijä, joka tunnetaan muun muassa elokuvista Saving Jessica Lynch (2003), My Little Eye (2002), They (2002) ja Dead Silence (2007) sekä televisiosarjoista Mad Men ja Minority Report. == Henkilökohtaista == Reganin äidin isoisä John Harrison kuului Kanadan edustajainhuoneeseen. == Filmografia == === Elokuvat === * Unbreakable – särkymätön (2000) * Teoria miehistä (2001) * My Little Eye (2002) * They (2002) * Hollow Man 2 (2006) * Poor Boy's Game (2007) * Dead Silence (2007) * How to Be a Serial Killer (2008) * Atlas Shrugged Part III: Who Is John Galt? (2014) === Televisiosarjat === * Kova laki: Erikoisyksikkö (2000) * Kova laki: Rikollinen mieli (2003) * Amyn lailla (2003) * Todistettavasti syyllinen (2003) * Blessings (2003) * Saving Jessica Lynch (2003) * C.S.I. Miami (2004) * Siskoni on noita (2005) * Aavekuiskaaja (2005) * Everwood (2006) * Sydänmailla (2008) * Mad Men (2008-2010) * Ilman johtolankaa (2009) * Terminator: Sarah Connorin aikakirjat (2009) * Burn Notice (2010) * Nikita (2010) * Bones (2011) * Ratkaisija (2011) * Castle (2011) * Fairly Legal (2012) * NCIS: Los Angeles (2012) * Constantine (2014) * Ensimmäisen asteen murha (2015) * Minority Report (2015) * Longmire (2016) * Code Black (2016) * NCIS Rikostutkijat (2017) * American Woman (2018) * Legends of Tomorrow (2018) == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt