EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Ante Budimir

Ante Budimir (s. 22. heinäkuuta 1991 Zenica, Bosnia ja Hertsegovinan ST, Jugoslavia) on kroatialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä ja pituudeltaan 190-senttimetrinen. Hän edustaa Espanjan La Ligassa pelaavaa Osasunaa. Hän on pelannut myös Italian Serie A:ssa. Budimir pelasi juniorina kotimaansa lisäksi vähän aikaa Itävallassa. Kroatian pääsarjassa hän edusti Inter Zaprešićia ja Lokomotiva Zagrebia kunnes siirtyi elokuussa 2014 Saksan 2. Bundesliigassa pelaavaan St. Pauliin. Seuraavaksi hän pelasi Italian Serie B:ssä ja Serie A:ssa Crotonen sekä Serie A:ssa Sampdorian joukkueissa. Hän pelasi Serie A:ssa kahdella kaudella yhteensä 33 ottelua ja teki niissä kuusi maalia, jotka kaikki Crotonen pelaajana. Budimir siirtyi tammikuussa 2019 Espanjaan Mallorcan joukkueeseen, aluksi lainasopimuksella. Kaudella 2019–2020 hän pelasi pääsarjassa piipahtaneen Mallorcan joukkueessa 35 liigaottelua ja teki niissä 13 maalia, millä hän oli joukkueensa paras ja koko liigan kahdeksanneksi paras maalintekijä. Seuraavalla kaudella hän jatkoi pääsarjatasolla Osasunassa, jossa hän pelasi 30 liigaottelua ja teki niissä 11 maalia ollen jälleen joukkueensa paras maalintekijä. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 28 liigaottelua ja teki niissä kahdeksan maalia. Seuraavalla kaudella hän pelasi 31 liigaottelua ja teki niissä kahdeksan maalia. Kaudella 2023–2024 hän pelasi 33 liigaottelua ja teki niissä 17 maalia, millä hän oli liigan viidenneksi paras maalintekijä. Budimir nousi Kroatian maajoukkueeseen syksyllä 2020 ja pelasi ensimmäisen kerran lokakuussa 2020 ystävyysottelussa Sveitsiä vastaan. Kesän 2021 EM-kilpailuissa hän pääsi neljännesvälierässä Espanjaa vastaan vaihdosta kentälle 79. minuutille, minkä jälkeen Kroatia nousi 1–3-tappioasemasta tasoihin ja pääsi jatkoajalle, jossa Espanja kuitenkin teki kaksi voiton varmistanutta maalia. MM-kilpailuissa 2022 Budimir tuli vaihdosta kentälle neljännesvälieräottelussa Japania vastaan 62. minuutilla (mutta palasi vaihtoon jatkoajan puolivälissä) ja puolivälieräottelussa Brasiliaa vastaan 110. minuutilla. Budimir on kesäkuun 4. päivään 2024 mennessä pelannut 20 maaottelua, joissa hän on ollut kymmenen kertaa avauskokoonpanossa. Ensimmäisen maalinsa hän teki kolmannessa maaottelussaan marraskuussa 2020 ystävyysottelussa Turkkia vastaan ja toisen marraskuussa 2023 EM-karsintaottelussa Armeniaa vastaan. == Lähteet == Luokka:Kroatialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Domagoj Bradarić

Domagoj Bradarić (s. 10. joulukuuta 1999 Split) on kroatialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja ja pituudeltaan 178-senttimetrinen. Hän edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Salernitanaa. Bradarić pelasi kotimaassaan Hajduk Splitin junioreissa ja nousi edustusjoukkueeseen kaudella 2018–2019, jolloin hän pelasi Kroatian pääsarjassa 22 ottelua. Hän siirtyi kesällä 2019 Ranskan pääsarjajoukkue Lilleen. Ensimmäisellä kaudella hän pelasi Lillessä 18 Ligue 1 -ottelua. Mestarien liigassa hän pelasi kolme ottelua. Kaudella 2020–2021 Lille voitti Ranskan-mestaruuden ja Bradarić pelasi 26 liigaottelua sekä teki maalin helmikuussa Lorientia vastaan. Eurooppa-liigassa hän pelasi seitsemän ottelua. Bradarić pelasi Kroatian nuorisomaajoukkueissa. Hän edusti maataan alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019 ja 2021. Jälkimmäisellä kerralla hän teki maalin alkulohko-ottelussa Englantia vastaan. Hän pelasi Kroatian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran lokakuussa 2020 ystävyysottelussa Sveitsiä vastaan. Hän kuului Kroatian joukkueeseen kesän 2021 EM-kilpailuissa mutta ei päässyt turnauksessa kentälle. Bradarić on EM-kilpailujen päättyessä pelannut neljä maaottelua, joista kaksi ottelua avauskokoonpanossa. == Lähteet == Luokka:Kroatialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Barberini

Barberini oli italialainen aatelissuku, joka oli alun perin kotoisin Toscanan Barberinosta, Elsen laaksosta. Sittemmin he asettuivat aluksi Firenzeen ja sen jälkeen Roomaan, jossa suku vaurastui ja sai poliittista valtaa. Antonio Barberini puolusti Firenzeä vuonna 1530 ja lähti sen jälkeen Roomaan, jonne hän kutsui vuonna 1555 veljenpoikansa Francescon, josta tuli suvun varsinainen kantaisä. Francesco Barberini keräsi veljensä Raffaelon kanssa huomattavan omaisuuden ja kaupallisia etuja, joista tuli Barberinin suvun vallan perusta. Suvun mahti nousi huippuunsa kun Maffeo Barberinista tuli vuonna 1623 paavi Urbanus VIII. Urbanus suosi avoimesti sukulaisiaan ja nimitti kaksi veljenpoikaansa, vuonna 1597 syntyneen Francesco Barberinin sekä Antonio Barberini vanhemman kardinaaleiksi. Heistä Antonio edisti merkittävällä tavalla kirkollisten rakennusten rakentamista Roomaan. Kolmas Urbanuksen nimittämistä Barberinin suvun kardinaaleista oli Antonio Barberini nuorempi, jonka paavi nimitti kardinaaliksi vuonna 1628. Antonio nuorempi osoittautui taitavaksi neuvottelijaksi, ja toimi paavin legaattina Urbanossa ja Avignonissa. Antonio nuorempi oli myös taiteen tukija, ja teki tilauksia muun muassa kuvanveistäjä ja arkkitehti Gian Lorenzo Berniniltä. Antonio nuorempi keräsi lisäksi laajan kirjaston, joka liitettiin hänen kuolemansa jälkeen hänen veljensä Francesco Barberinin suureen kirjastoon. Barberinit saivat runsaasti vihamiehiä ja joutuivat riitoihin useiden mahtisukujen kanssa, eritoten Farnesen suvun kanssa. Farneset perustivat Barberineja vastustavan liittouman, joka löi Barberinit Lagoscurossa 30. maaliskuuta 1644. Tämä tappio ja Urbanus VIII:n kuolema heikensivät Barberinin suvun asemaa. Taddeo, Francesco ja Antonio Barberini nuorempi pakenivat Pariisiin, kun vastavalittu uusi paavi Innocentius X käynnisti syytösten pohjalta tutkimukset Barberinien kirkollisten varojen väärinkäytöstä. Siellä Barberinit olivat ranskalaisen kardinaali Jules Mazarinin suojeluksessa. Mazarinin avustuksella järjestettiin Taddeon pojan Maffeon avioliitto Innocentiuksen suojatin Olimpia Giustinianin kanssa. Barberinit tekivät sovinnon Innocentiuksen kanssa vuonna 1653. Taddeo kuoli Pariisissa, mutta sekä Francesco että Antonio palasivat Roomaan, jossa he asuivat lopun elämänsä upeassa Berninin suunnittelemassa Palazzo Barberinissa. Barberinit onnistuivat saamaan valta-asemansa takaisin lyhyeksi aikaa, ennen kaikkea kaukonäköisesti järjestettyjen avioliittojen avulla. Näihin kuului Taddeon tyttären Lucrezian naittaminen Modenan herttua Francesco II:lle. Barberinin suku sammui vuonna 1736, ja heidän omaisuutensa siirtyi Colonnan suvun haltuun. == Lähteet == Luokka:Italian aateli
Germán Pezzella

Germán Pezzella (s. 27. kesäkuuta 1991 Bahía Blanca) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja ja pituudeltaan 187-senttimetrinen. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Real Betisia. Hän voitti Argentiinan maajoukkueessa maailmanmestaruuden vuonna 2022. == Seurajoukkueura == Pezzella edusti kotimaansa pääsarjassa River Platea. Hän voitti maansa mestaruuden ja Copa Sudamericanan vuonna 2014 sekä Copa Libertadoresin vuonna 2015. Hän siirtyi kesällä 2015 Espanjan pääsarjassa pelaavaan Real Betisiin ja pelasi kahden kauden aikana 61 liigaottelua, joissa hän teki neljä maalia. Kesällä 2017 hän siirtyi lainalle italialaisseura Fiorentinaan, ja kesällä 2018 siirto vakinaistettiin. Hän pelasi neljän kauden aikana Serie A:ssa 131 ottelua ja teki niissä seitsemän maalia. Elokuussa 2021 hän palasi Real Betisiin. Hän pelasi kaudella 2021–2022 La Ligassa 23 ottelua, joissa hän teki yhden maalin, ja Eurooppa-liigassa seitsemän ottelua. Betisin voittamassa Espanjan cupissa Pezzella pelasi neljä ottelua, muun muassa täydet minuuttit toisessa välieräottelussa ja loppuottelussa. == Maajoukkueura == Pezzella pelasi Argentiinan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2017 ystävyysottelussa Venäjää vastaan. Hän on edustanut Argentiinaa Copa Américassa vuosina 2019 ja 2021, joista jälkimmäisellä kerralla hän voitti mestaruuden. MM-kilpailuissa 2022 hän pääsi vaihdosta kentälle alkulohko- ottelussa Puolaa, puolivälieräottelussa Alankomaita ja loppuottelussa Ranskaa vastaan. Pezzella on jouluun 2022 mennessä pelannut 35 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia, joista ensimmäisen lokakuussa 2018 ystävyysottelussa Irakia vastaan ja toisen lokakuussa 2019 ystävyysottelussa Ecuadoria vastaan. == Lähteet == Luokka:Argentiinalaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon maailmanmestarit Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nahuel Molina

Nahuel Molina Lucero (s. 6. huhtikuuta 1998 Embalse) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja ja pituudeltaan 175-senttimetrinen. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Atlético Madridia. Hän voitti Argentiinan maajoukkueessa maailmanmestaruuden vuonna 2022. Molina edusti kotimaansa pääsarjassa Boca Juniorsia sekä lainasopimuksilla Defensa y Justiciaa ja Rosario Centralia. Hän siirtyi syyskuussa 2020 italialaisseura Udineseen. Hän pelasi kaudella 2020–2021 Serie A:ssa 29 ottelua ja teki niissä kaksi maalia: huhtikuussa Beneventoa ja heti seuraavassa liigaottelussa toukokuussa Juventusta vastaan. Seuraavalla kaudella hän pelasi 35 Serie A -ottelua ja teki niissä seitsemän maalia: Veneziaa, Laziota, Cagliaria, Torinoa, Romaa, uudelleen Cagliaria ja Speziaa vastaan. Hän siirtyi heinäkuussa 2022 Atlético Madridiin. Molina pelasi Argentiinan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2021 MM- karsintaottelussa Chileä vastaan. Tällä kokemuksella hän pääsi mukaan vuoden 2021 Copa Américaan, jossa hän tuli ensimmäisen ottelun lopulla vaihdosta kentälle ja pelasi sen jälkeen avauskokoonpanossa viimeistä alkulohko-ottelua ja Argentiinan voittamaa loppuottelua lukuun ottamatta. MM-kilpailuissa 2022 Molina pelasi joukkueensa kaikki seitsemän ottelua ja alkulohkon Meksiko- ottelua lukuun ottamatta avauskokoonpanossa. Puolivälieräottelussa Alankomaita vastaan hän teki joukkueensa kahdesta maalista ensimmäisen. Molina on jouluun 2022 mennessä pelannut yhteensä 27 A-maaottelua, joissa hän on ollut 22 kertaa avauskokoonpanossa. Ainoan maaottelumaalinsa hän on tehnyt MM-puolivälierässä 2022. == Lähteet == Luokka:Argentiinalaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon maailmanmestarit Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Guido Rodríguez

Guido Rodríguez (s. 12. huhtikuuta 1994 Sáenz Peña) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja ja pituudeltaan 185-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa West Hamia. Hän on maailmanmestari vuodelta 2022. Rodríguez edusti kotimaansa pääsarjassa River Platea ja Defensa y Justiciaa. Hän pelasi kaudella 2016–2017 meksikolaisessa Club Tijuanassa ja sen jälkeen saman maan Club Américassa, jossa hän voitti kerran liigamestaruuden ja kerran Meksikon cupin. Hän siirtyi tammikuussa 2020 espanjalaisseura Real Betisiin. Ensimmäisellä kaudellaan Betisissä hän pelasi 14 La Liga -ottelua ja teki maalin heinäkuussa 2020 Osasunaa vastaan. Kaudella 2020–2021 hän pelasi 35 liigaottelua, jotka yhtä lukuun ottamatta avauskokoonpanossa, ja teki maalin joulukuussa 2020 Cádizia vastaan. Seuraavalla kaudella hän pelasi 32 liigaottelua ja teki tammikuussa maalin Espanyolia vastaan. Hän oli samalla kaudella voittamassa Copa del Reytä. Kaudella 2022–2023 hän pelasi La Ligassa 34 ottelua ja teki huhtikuussa maalin Osasunaa vastaan. Eurooppa-liigassa hän pelasi seitsemän ottelua ja onnistui maalinteossa lokakuussa 2022 AS Romaa vastaan. Seuraavalla kaudella hän pelasi 24 liigaottelua ja teki maalin syyskuussa Cádizia ja maaliskuussa Villarrealia vastaan. Eurooppa-liigassa hän pelasi viisi ottelua. Hän siirtyi Englannin Valioliigan West Hamiin ilmaissiirrolla elokuussa 2024. Rodríguez pelasi Argentiinan maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2017 ystävyysottelussa Brasiliaa vastaan. Hän on edustanut Argentiinaa Copa Américassa vuonna 2019, jolloin hän pelasi vain yhden alkulohko-ottelun, ja 2021, jolloin hän pelasi pääasiassa avauskokoonpanossa ja teki Uruguayta vastaan pelatun alkulohko-ottelun ainoan maalin. Voittoisassa loppuottelussa Brasiliaa vastaan hän tuli vaihdosta kentälle. Argentiinan voittamassa Copa Américassa 2024 hän pelasi yhdessä alkulohko-ottelussa 13 minuuttia. Argentiinan maailmanmestaruuteen päättyneissä MM-kilpailuissa 2022 hän pelasi ottelun Meksikoa vastaan. Hän on elokuun 11. päivään 2024 mennessä pelannut 30 maaottelua, joissa 13 kertaa avauskokoonpanossa, ja tehnyt niissä yhden maalin. == Lähteet == Luokka:Argentiinalaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon maailmanmestarit Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Täytyy uskaltaa

Täytyy uskaltaa voi tarkoittaa ainakin seuraavia: * Täytyy uskaltaa, Kristiina Halkolan musiikkialbumi vuodelta 1971 * Täytyy uskaltaa, Kirkan musiikkialbumi vuodelta 1983 * ”Täytyy uskaltaa”, Kirkan esittämä musiikkikappale samannimiseltä albumilta
Örebron lento-onnettomuus

Örebron lento-onnettomuus tapahtui 8. heinäkuuta 2021 seitsemän jälkeen illalla paikallista aikaa, kun laskuvarjohyppääjiä kuljettanut pieni potkurikone putosi maahan ja syttyi palamaan muutaman sadan metrin päässä Örebron lentoasemalta. Turmassa kuoli yhdeksän ihmistä. Kone ehti nousta noin 100 metrin korkeuteen, ennen kuin se kallistui tuntemattomasta syystä vasemmalle ja syöksyi maahan. Koneessa oli lentäjän lisäksi kahdeksan ihmistä. Yksi uhreista kuljetettiin onnettomuuden jälkeen sairaalaan, jossa hän myöhemmin menehtyi. == Katso myös == Uumajan lento-onnettomuus == Lähteet == Luokka:Vuoden 2021 lento-onnettomuudet Luokka:Lento-onnettomuudet Ruotsissa
Mekiwi

MeKiwi on oululainen vuonna 2014 perustettu ohjelmisto- ja videopeliyritys. Sen toimintaan kuuluvat nettisivujen ja ohjelmistojen suunnittelu ja erityisesti VR- ja AR-ratkaisut (virtuaalitodellisuus ja lisätty todellisuus) käyttöliittymiin ja peleihin. == VRKiwi == VRKiwi on MeKiwin pelistudio joka keskittyy VR-peleihin. Sen merkittävin julkaisu on vuonna 2018 Steam-palvelun kautta julkaistu Cave Digger -peli. Studio julkaisee myös muiden kehittämiä VR-pelejä, kuten liettualaisen Nieko-studion kehittämän pelin Crystal Raiders. Vuosi Peli Pelialusta Lajityyppi 2021 Cave Digger 2 - Dig Harder PC VR-peli 2021 Crystal Raiders PC 2019 ArtPulse PC, Playstation 2018 Cave Digger PC, XBox, Playstation, Switch ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Yrityksen viralliset sivut Luokka:Suomalaiset videopeliyritykset
Jalkapallon alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2021

Jalkapallon alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2021 olivat järjestyksessään 23:nnet jalkapallon alle 21-vuotiaiden Euroopan- mestaruuskilpailut. Ne pelattiin Sloveniassa ja Unkarissa. Alkulohkot pelattiin 24.–31. maaliskuuta ja pudotuspelit 31. toukokuuta – 6. kesäkuuta 2021. Loppuottelu pelattiin Slovenian Ljubljanassa ja muut pudotuspelit Ljubljanan lisäksi Slovenian Mariborissa sekä Unkarin Székesfehérvárissa ja Budapestissa. Alkulohkoja pelattiin edellisten lisäksi Slovenian Celjessä ja Koperissa sekä Unkarin Győrissä ja Szombathelyssa. Lopputurnauksessa oli mukana 16 joukkuetta ja ne pelasivat neljässä alkulohkossa, joista kustakin kaksi parasta pääsi pudotuspeleihin. Puolivälierissä Alankomaat voitti Ranskan, Saksa rangaistuspotkukilpailussa Tanskan, Espanja jatkoajalla Kroatian ja Portugali jatkoajalla Italian. Välierissä Saksa voitti Alankomaat 2–1 ja Portugali Espanjan 1–0. Mestaruuden vei Saksa voittamalla loppuottelussa Portugalin 1–0. Loppuottelun ainoan maalin teki Saksan Lukas Nmecha, joka neljällä maalillaan oli myös lopputurnauksen paras maalintekijä. Kolmen maalin tekijöitä olivat Italian Patrick Cutrone, Portugalin Dany Mota, Alankomaiden Myron Boadu ja Espanjan Javi Puado. == Lähteet == Luokka:Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailut Luokka:Vuoden 2021 jalkapallo Luokka:Slovenian jalkapallo Luokka:Unkarin jalkapallo
Jalkapallon alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2002

Jalkapallon alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2002 olivat järjestyksessään 13:nnet alle 21-vuotiaiden EM-kilpailut. Lopputurnaus pelattiin Sveitsissä 16.–28. toukokuuta 2002. Kisapaikkakuntina olivat Basel, Zürich, Genève ja Lausanne. Loppuottelu pelattiin Baselissa. Lopputurnaukseen selviytyi karsintalohkojen ja kaksiosaisten neljännesvälierien jälkeen kahdeksan joukkuetta. Ne pelasivat kahdessa alkulohkossa, joista Italia ja Ranska etenivät lohkovoittajina sekä Sveitsi ja Tšekki lohkokakkosina välieriin. Muut lopputurnausjoukkueet olivat Portugali, Belgia, Englanti ja Kreikka. Välierissä Ranska voitti Sveitsin 2–0 ja Tšekki Michal Pospíšilin jatkoajalla tekemällä kultaisella maalilla Italian 3–2. Loppuottelussa Tšekki voitti Ranskan maalittoman 90-minuuttisen ja jatkoajan jälkeen rangaistuspotkukilpailussa maalein 3–1. Tšekin maalintekijät rangaistuspotkukilpailussa olivat Michal Pospíšil, Zdenek Grygera ja Rudolf Skácel sekä Ranskan Camel Meriem. Turnauksen paras maalintekijä oli Italian Massimo Maccarone, joka teki kaksi maalia alkulohko-ottelussa Englantia ja yhden välierässä Tšekkiä vastaan. == Lähteet == Luokka:Jalkapallon Euroopan- mestaruuskilpailut Luokka:Vuoden 2002 jalkapallo Luokka:Sveitsin jalkapallo
Jalkapallon alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2000

Jalkapallon alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2000 olivat järjestyksessään 12:nnet alle 21-vuotiaiden EM-kilpailut. Lopputurnaus pelattiin Slovakiassä 27. toukokuuta – 3. kesäkuuta 2000. Kisapaikkakuntina olivat Bratislava, Trenčín ja Trnava. Loppu- ja pronssiottelu pelattiin Bratislavassa. Lopputurnaukseen selviytyi karsintalohkojen ja kaksiosaisten neljännesvälierien jälkeen kahdeksan joukkuetta. Ne pelasivat kahdessa alkulohkossa, joista Tšekki ja Italia etenivät lohkovoittajina loppuotteluun sekä Espanja ja Slovakia lohkokakkosina pronssiotteluun. Nämä neljä maata saivat samalla paikan Sydneyn olympialaisiin. Muut EM-lopputurnausjoukkueet olivat Alankomaat, Englanti, Kroatia ja Turkki. Pronssiottelussa Espanja voitti Slovakian 1–0. Loppuottelussa Italia voitti Tšekin 2–1. Andrea Pirlo teki loppuottelussa kaksi maalia ja Tomáš Došek yhden. == Lähteet == Alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2000 Alle 21-vuotiaiden Euroopan- mestaruuskilpailut 2000 Luokka:Slovakian urheilutapahtumat Alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2000
Johannes Eberhard von Schantz

Johannes Eberhard von Schantz (2. kesäkuuta 1861 Helsinki – 25. joulukuuta 1929 Helsinki) oli suomalainen juristi ja valtiopäivämies.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Von Schantz Johannes Eberhard Viitattu 9.7.2021. Von Schantzin vanhemmat olivat kapellimestari, säveltäjä Filip von Schantz ja Charlotta Eufrosyne von Fieandt ja puoliso vuodesta 1892 Olga Wideman. Von Schantz tuli ylioppilaaksi Helsingissä ja suoritti oikeustutkinnon 1884, varatuomarin arvon hän sai 1887. Von Schantz oli ensin Vehmaan ja sitten Mynämäen kihlakunnan kruununvouti 1892–1907, sisäministeriön ylimääräisenä notaarina hän toimi 1917–1925. Von Schantz oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1891.Förteckning öfver Finlands till landtdagen i Helsingfors år 1891 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll förda hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen 1891. Tredje häftet. Helsingfors: Helsingfors Central- Tryckeri, 1891, s. 1467-1472. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan virkamiehet Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1861 syntyneet Luokka:Vuonna 1929 kuolleet
Villafranca

Villafranca voi tarkoittaa ainakin seuraavia: ;paikannimenä: * Villafranca d'Asti, kunta Italian luoteisosan Astin maakunnassa Piemonten hallintoalueella * Villafranca di Verona, kunta Veronan maakunnassa Veneton alueella Pohjois- Italiassa * Villafranca in Lunigiana, kunta Massa-Carraran maakunnassa Italiassa * Villafranca Padovana, kunta Koillis-Italiassa Veneton alueella Padovan maakunnassa * Villafranca Piemonte, kunta Torinon metropolikaupungissa Piemonten hallintoalueella Italiassa * Villafranca Sicula, kunta Agrigenton maakunnassa Italiassa * Villafranca Tirrena, kunta Messinan maakunnassa Italiassa ;muita merkityksiä: * Villafranca-vaihe, geologinen ajanjakso plioseenikauden lopussa ja pleistoseenikauden alussa.
Jagjit Singh

Jagjit Singh (syntyjään Jagmohan Singh Dhiman; 8\. helmikuuta 1941 Sri Ganganagar, Brittiläinen Intia – 10. lokakuuta 2011 Bombay, Maharashtra, Intia), joka tunnettiin yleisesti nimellä ”Ghazalin kuningas”, oli intialainen säveltäjä, laulaja ja muusikko. Hän sävelsi ja lauloi lukuisilla kielillä, ja hän sai tunnustusta intialaisen klassisen taidemuodon ghazalin elpymisestä ja suosiosta valitsemalla massojen kannalta merkityksellistä runoutta ja säveltämällä ne tavalla, joka painotti enemmän sanojen ja melodian merkitystä. Singh sai Padma Bhushan -palkinnon Intian valtiolta vuonna 2003. Hän kuoli aivoverenvuotoon 70-vuotiaana 10. lokakuuta 2011. == Yksityiselämä == Singh oli naimisissa laulaja Chitra Singhin kanssa. Heidän ainoa poikansa Vivek kuoli auto-onnettomuudessa vuonna 1990. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Intialaiset laulajat Luokka:Intialaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
Axel Gabriel Wilhelm Tawaststjerna

Axel Gabriel Wilhelm Tawaststjerna (22. maaliskuuta 1837 Pieksämäki – 28. maaliskuuta 1891 Helsinki) oli suomalainen virka- ja valtiopäivämies.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Tawaststjerna Axel Gabriel Wilhelm Viitattu 9.7.2021. Tawaststjernan vanhemmat olivat maanmittari Johan Wilhelm Tawaststjerna ja Gustava Juliana Taube ja puoliso vuodesta 1871 Fanny Sofia Törnegren (k. 1874). Tawaststjerna tuli ylioppilaaksi Kuopiossa ja suoritti kameraalitutkinnon 1862. Hän oli senaatin sotilastoimituskunnan kamreeri vuodesta 1882. Tawaststjerna oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1888 ja 1891, hän menehtyi jälkimmäisten valtiopäivien aikana maaliskuussa 1891.Förteckning öfver Finlands till landtdagen i Helsingfors år 1888 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll förda hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen år 1888. Tredje häftet. Helsingfors: Hufvudstadsbladets Tryckeri, 1888, s. 1685-1691.Förteckning öfver Finlands till landtdagen i Helsingfors år 1891 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll förda hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen 1891. Tredje häftet. Helsingfors: Helsingfors Central-Tryckeri, 1891, s. 1467-1472. ==Lähteet== Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan virkamiehet Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1837 syntyneet Luokka:Vuonna 1891 kuolleet
Naakelinmäki

Naakelinmäki eli Listonmäki on 212 metrin korkuinen mäki Äänekoskella Keski- Suomessa. Sen laella sijaitsee Unescon maailmanperintökohteeseen Struven ketjuun kuuluva mittauspiste vuodelta 1835. == Struven ketjun mittauspiste == Paikka sijaitsee Konneveden kirkosta Pyhälahdentietä, jolta erkanee noin 20 km päässä luontopolku Ahvenisen lammelle. Rokkapohjantietä matkaa on vielä noin 7 km. Paikalla kasvaa nykyisin harvaa mäntymetsää. Naakelinmäki sijaitsee laakeassa kalliomännikössä, josta näkymiä Keiteleen suuntaan. Struven merkki on kalliossa, jonkin matkaa kolmiopisteestä, jossa ollut viimeinen kolmiomittaustorni. Pisteen ympärillä edelleen kivikasoja, jotka osoittavat kolmimittaus tornin jalkojen sijainnin. Struven tutkimusryhmään kuuluva Melan mittasi paikan 7.-8. heinäkuuta 1835. Paikka on Metsähallituksen omistuksessa (992-460-6-135 Listonsalo). Lähistöllä on suojelualue nimeltään Naakelinkorpi. Veneellä paikalle pääsee Pyhälahden vierasvenesatamasta. Keiteleen rannasta on paikalle matkaa noin 700 m ylämäkeä. Vuonna 2005 Struven ketjusta tuli ainoa Unescon maailman­perintökohde, joka sijaitsee usean­ valtion alueella. Naakelinmäen mittauspiste yhdisti aina 1960-luvulle saakka pohjoisen ja etelän kolmiomittausketjut toisiinsa Maapallon kokoa mitattiin Suomessakin tarkasti 200 vuotta sitten – mittausten ketju ulottui Jäämereltä Mustallemerelle Helsingin Sanomat 3.8.2017 . Paikassa kolmimittaustornia ei enää ole. Ainoa merkki mittauspisteestä on reikä kivessä. Keski-Suomen mittauspisteitä koskevassa selvityksessä onkin mainittu, että mittauspiste voitaisiin kunnostaa tiedeopetuksen ja matkailun tarpeisiin esimerkiksi rakentamalla paikalle näkötorni https://www.keskisuomi.fi/filebank/11108-Struvepisteet_KS_.pdf Struve- pisteiden tila Keski-Suomessa. Helsingin Sanomien toimittaja pohtii kolmimittaustornien rakennustyötä miten työlästä aikoinaan mittausketjun tekeminen oli usein yli 100 metrin korkeille kallioille. Se vaati ehdotonta tarkkuutta ja järjestelyjä. Miten hoitaa talonpojilta tukkipuut ja saada paikalliset virkamiehet yhteistyöhön? Miten järjestää kuljetukset ja majoitukset ja maksaa palk­kiot? Muut Naakelinmäkeen liittyvät kolmiomittauspisteet ovat: *Telttimäki 22,5 km *Silmutmäki 25,5 km ==Lähteet== Luokka:Suomen mäet Luokka:Konneveden luonto Luokka:Struven ketju
Goughinsaarensirkku

Goughinsaarensirkku (Rowettia goughensis) on tangaroihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan uhanalaisena Tristan da Cunhalta. ==Koko ja ulkonäkö== Goughinsaarensirkku voi kasvaa 16-18 cm pitkäksi. Sukupuolet eroavat toisistaan ulkonäöltään. Goughinsaarensirkkukoiras on päästään, selästään ja siivistään väriltään oliivinvihreä, ja otsa on hieman kellertävä. Linnulla on musta kaulus ja vatsa on oliivinvihreä. Lajin naaras on kellertävän ruskea ja ruumiissa on runsaasti tummia juovia. ==Levinneisyys ja elinympäristö== Goughinsaarensirkkua tavataan vain Goughin saarelta. Lajin elinympäristöä ovat erilaiset ruohomaat ja niiden pensaikot. Goughinsaarensirkku liikkuu yksin tai pareittain. Sen ravintoa ovat erityisesti selkärangattomat eläimet, mutta se voi syödä myös munia, haaskoja, hedelmiä ja kasvien siemeniä. Goughinsaarensirkkun pesimäkausi on marras–joulukuussa ja naaras munii kaksi munaa kuppimaiseen pesään kasvillisuuden tai kallioiden suojaan. Goughinsaarensirkku luokitellaan äärimmäisen uhanalaiseksi. Kannan kooksi arvioitiin vuonna 2020 noin 1 900 yksilöä. Kantaa uhkaavat vieraslajit kuten kotihiiri ja mustarotta, jotka sekä saalistavat lintuja että kilpailevat niiden kanssa ravinnosta. ==Lähteet== Luokka:Tangarat Luokka:Uhanalaiset linnut
Jan Mårtenson

Jan Mårtensson tai Mårtenson on seuraavien henkilöiden nimi * Jan Mårtenson (s. 1933), ruotsalainen diplomaatti ja rikoskirjailija * Jan Mårtenson (s. 1944), ruotsalainen journalisti ja runoilija * Jan Mårtensson (1936–2003), ruotsalainen journalisti (Sydsvenska Dagbladet) ja kirjailija * Jan Mårtensson (s. 1966), ruotsalainen professori
Dekra

Dekra on kansainvälinen Saksassa pääkonttoria pitävä teknisiin tarkastuksiin, testauksiin, arviointeihin, sertifiointeihin ja katsastuksiin erikoistunut yritys. Dekralla on toimintaa ympäri maailman ja Suomessa sillä on 18 aluetoimistoa ja 11 katsastusasemaa. Suomessa Dekra tarjoaa yritysasiakkailleen painelaitteiden, sähkölaitteistojen, paloilmaisulaitteistojen ja sammutuslaitteiden tarkastuksia ja arviointeja sekä ainetta rikkomatonta (NDT) ja materiaalien rikkovaa testausta (DT). Teräsrakenteiden CE-merkinnän edellyttämiä kantavien teräsrakenteiden suoritustason arviointeja, sekä tuote- ja johtamisjärjestelmien sertifiointeja. Kuluttajille tarjotaan ajoneuvojen katsastuspalveluita. Suomessa yritys työllistää yli 290 henkilöä ja liikevaihtoa yritys teki Suomessa noin 32 miljoonaa euroa vuonna 2021. Luokka:Konsultointiyhtiöt
Wanhan hywän ajan laulu

Wanhan hywän ajan laulu on Somerolla asuvan Pentti Koskimaan (s. 1943) CD- albumi, joka sisältää 10 Toivo Kärjen ennenjulkaisematonta kappaletta vuosilta 1943-1986 sekä yhden uuden version. Levyn julkaisi Musapalvelu Salmenoja vuonna 2018, sovitukset teki ja äänitykset ja miksaukset hoiti omassa studiossaan Timo Salmenoja. Säestävässä perinteisen tyylin pienyhtyeessä soittivat Timo Salmenoja haitari, piano, koskettimet, basso, Siiri-Sofia Kanerva viulu, Tapio Lindholm kitara ja Antti Roos rummut. == Projektin taustaa == Pentti Koskimaa teki vuonna 2017 albumin Muistatko?, jolle hän lauloi uusia versioita Henry Theelin alun perin levyttämistä kappaleista, sovittajana Timo Salmenoja. Mukana oli kaksi Toivo Kärjen vuoden 1948 sävellystä. Turkulaisen Radio Robin Hoodin toimittajat Liisa-Hellevi ja Erkki Rantanen tunsivat hyvin sekä Pentti Koskimaan että Kalervo Kärjen, Toivo Kärjen pojan ja jäämistön hoitajan. He vihjaisivat Pentille, että kannattaisi ottaa yhteyttä Kalervoon. Tämä kertoi hänellä olevan paljon isänsä julkaisematonta tuotantoa. Pentti kiinnostui välittömästi, ja syntyi idea kokonaisesta albumista tätä materiaalia. Kalervo toimitti valitsemansa nipun käsikirjoitusnuotteja Timo Salmenojalle, kappaleista mietittiin tasapainoinen kokonaisuus, ja Timo hoiti levytykset. Kalervo kirjoitti jokaisesta kappaleesta sen syntyä selvittävän lyhyen selosteen, ja levyn kannet suunnitteli Timo. Levynjulkistuskonsertti pidettiin Someron Seurahuoneella 26.1.2019. == Levyn kappaleet == # (säv. Toivo Kärki, san. Pauli Ylitalo, sov. Timo Salmenoja, 1986) # (säv. Toivo Kärki, san. Reino Helismaa, sov. Timo Salmenoja, 1964) # (säv. Toivo Kärki, san. Liisa-Hellevi Rantanen, sov. Timo Salmenoja, 1982) # (säv. Toivo Kärki, san. Kauko Käyhkö, sov. Timo Salmenoja, 1943) # (säv. Toivo Kärki, san. Vexi Salmi, sov. Timo Salmenoja, 1978) # (säv. Toivo Kärki, san. Liisa-Hellevi Rantanen, sov. Timo Salmenoja, 1982) # (säv. Toivo Kärki, san. Timo Salmenoja, sov. Timo Salmenoja, 1980) # (säv. Toivo Kärki, san. Pauli Salonen, sov. Timo Salmenoja, 1983) # (säv. Toivo Kärki, san. Kerttu Mustonen, sov. Timo Salmenoja, 1944) # (säv. Toivo Kärki, san. Juha Vainio, sov. Timo Salmenoja, 1977) # (säv. Toivo Kärki, san. Lauri Jauhiainen, sov. Timo Salmenoja, 1948) == Viitteet == Luokka:Vuoden 2018 albumit
Jan Mårtenson (s. 1933)

Jan Mårtenson (s. 1933 Uppsala, Ruotsi) on ruotsalainen kirjailija ja diplomaatti.Mårtenson, Jan. Vem är det 1993 Mårtenson on koulutukseltaan juristi. Hän valmistui jur. kandiksi Uppsalan yliopistosta 1960. Hän on työskennellyt diplomaattina ja erilaisissa muissa virkatehtävissä. Hän on julkaissut salapoliisiromaaneja, runoja, esseitä ja muuta kirjallisuutta. Hän on ollut vuodesta 1967 naimisissa Ingrid Giertzin kanssa. ==Suomennetut teokset== * Murha valtiopäivätalossa (Helgeandsmordet, 1982), suom. Eero Itäranta, Helsinki: Librum 1981 ISBN 951-862-026-1 * Rautaristin arvoitus (Drakguldet, 1982), suom. Eero Itäranta, Helsinki: Librum 1981 ISBN 951-862-027-X * Demonit (Demonerna, 1975), suom. Eija Ojala, Helsinki: Librum 1982 ISBN 951-862-036-9 * Noitavasara (Häxhammaren, 1976), suom. Antti Oksanen Helsinki: Librum 1982 ISBN 951-862-037-7 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsalaiset kirjailijat Luokka:Ruotsalaiset diplomaatit Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Maailmankisat 1976

Yhdeksännet Maailmankisat järjestettiin vuonna 1976 Helsingissä 22.–23. kesäkuuta. Kilpailupaikkana oli Olympiastadion. Kansainväliset yleisurheilukilpailut olivat Helsingin Kisa-Veikkojen järjestämät. Kisat oli aiemmin järjestetty joka toinen vuosi. Nyt kisoissa siirryttiin vuosittaiseen rytmiin. == Tulokset == ===Miehet=== Laji Kultaa Kultaa Hopeaa Hopeaa Pronssia Pronssia 100 m Amadou Meite 10,57 Raimo Vilén 10,78 Markku Perttula 10,94 200 m Amadou Meite 21,52 Sture Lagerroos 22,30 Juhani Jaakkola 22,45 400 m Markku Kukkoaho 46,31 Ossi Karttunen 46,98 Stig Lönnqvist 47,05 800 m Viktor Anohin 1.46,17 Vladimir Ponomarev 1.46,39 Günter Hassler 1.46,97 1500 m John Walker 3.36,07 Antti Loikkanen 3.38,31 Markku Laine 3.38,76 5000 m Boris Kuznetsov 13.31,30 Dick Quax 13.31,60 Lasse Orimus 13.33,98 10 000 m Lasse Virén 27.42,95 Pekka Päivärinta 27.54,43 Franco Fava 27.55,61 110 m aidat Roberto Schneider 114,17 Juan Loveras 14,18 Arto Bryggare 14,49 400 m aidat Keijo Lille 52,74 Harri Jauhiainen 53,35 Jarmo Seppä 53,72 3000 m estejuoksu Anders Gärderud 8.16,74 Tapio Kantanen 8.18,34 Dan Glans 8.18,37 Korkeushyppy Leif Roar Falkum 2,10 m Jesper Törring 2,10 m Matti Nieminen 2,05 m Seiväshyppy Raimo Eskola 5,05 cm Veli Aartolahti 4,90 m Auvo Pehkoranta 4,90 m Pituushyppy Rolf Bernhard 7,87 m Heikki Mattila 7,65 m Tapani Taavitsainen 7,28 m Kolmiloikka Pentti Kuukasjärvi 16,22 m Don Commons 15,93 m Stefan von Gerich 15,33 m Kuulantyöntö Reijo Ståhlberg 20,07 m Matti Yrjölä 19,87 m Thomas Andersson 18,29 m Kiekonheitto Pentti Kahma 64,54 m Ricky Bruch 63,32 m Markku Tuokko 60,84 m Moukarinheitto Hannu Polvi 69,12 m Harri Huhtala 68,90 m Heikki Kangas 66,98 m Keihäänheitto Seppo Hovinen 93,54 m (Stad.enn.) Jorma Jaakola 89,10 m Hannu Siitonen 88,66 m === Naiset === Laji Kultaa Kultaa Hopeaa Hopeaa Pronssia Pronssia 100 m Linda Haglund 11,33 Mona-Lisa Pursiainen 11,54 Ulla Lempiäinen 12,32 400 m Riitta Salin 51,18 Pirjo Häggman 51,38 Verona Elder 52,68 1 500 m Tatjana Kazankina 4.02,81 Nina Holmén 4.08,30 Ann Garrett 4.12,51 Korkeushyppy Barbro Mattsson 1,68 m Helena Kullas 1,65 m Stella Punto 1,60 m Pituushyppy Isabella Lusti 6,35 m Leena Kiviranta 5,85 m Marianne Kaijansinkko 5,73 m Kisojen parhaalle urheilijalle jaettava Timo Sarpanevan suunnitteleman kiertopalkinnon sai keihäänheittäjä Seppo Hovinen, joka teki lajissa Stadionin ennätyksen. ==Lähteet== * * Luokka:Vuoden 1976 yleisurheilu 70
Denatsifikaatio

Denatsifikaatio () oli joukko toimenpiteitä, joita liittoutuneet tekivät Saksassa toisen maailmansodan jälkeen poistaakseen kansallissosialistisen ideologian saksalaisesta yhteiskunnasta, kulttuurista, mediasta, taloudesta ja politiikasta. Denatsifikaation seurauksena poistettiin vallasta Saksan kansallissosialistinen työväenpuolueen ja Schutzstaffelin jäseniä ja lakkautettiin organisaatioita, jotka olivat kytköksissä natseihin. Yli 40 prosenttia Saksan virkamiehistä erotettiin ensimmäisen miehitysvuoden aikana. Julkisilta paikoilta poistettiin laajamittaisesti natsisymboliikkaa, kuten hakaristejä, ja muun muassa katujen nimiä muutettiin. Myös tiedotusvälineitä kontrolloitiin ja tuhottiin natsihenkistä kirjallisuutta sekä kuvataidetta. Termi denazification keksittiin Pentagonissa vuonna 1943. Alun perin sillä tarkoitettiin vain natsien oikeusjärjestelmän purkamista, mutta pian käsite laajeni tarkoittamaan koko yhteiskunnan puhdistamista natsismista. Saksan antautuessa toukokuussa 1945 kansallissosialistisessa puolueessa oli 8,5 miljoonaa jäsentä, mikä oli 10 prosenttia kansasta. Heidän lisäkseen kansallissosialistisiin järjestöihin oli kuulunut 45 miljoonaa jäsentä. Ohjelma käynnistettiin sodan päättymisen jälkeen ja vahvistettiin Potsdamin sopimuksessa elokuussa 1945. Kaikkien täysi-ikäisten saksalaisten piti täyttää kyselylomake, jossa heidän oli tehtävä selkoa suhteestaan natsihallintoon. Lisäksi luotiin viisiportainen luokittelu, jonka perusteella eri ryhmiin kohdistettiin erilaisia toimia. Lähes kahdelta miljoonalta saksalaiselta kiellettiin työskentely muussa kuin yksinkertaisessa fyysisessä työssä. Kaikkia natsipuolueen lakimiesliittoon kuuluneita juristeja ei kuitenkaan voinut erottaa, koska yhteiskunta olisi romahtanut. Alle vuoden kuluttua Saksan antautumisesta denatsifikaatio jätettiin saksalaisten tuomioistuinten hoidettavaksi. Denatsifikaation aika päättyi virallisesti vuonna 1951. == Katso myös == * Antifasismi * Gleichschaltung == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Taylor, Frederick: Exorcising Hitler: The Occupation and Denazification on Germany. Bloomsbury Press, 2013. == Aiheesta muualla == Luokka:Kansallissosialismi Luokka:Poliittiset käsitteet Luokka:Saksan poliittinen historia
Bolt.Works

Bolt.Works Oy on suomalainen työvoiman vuokrausta harjoittava yritys. Yritys on erikoistunut rakennusalan työvoimavuokraukseen. Lisäksi se välittää työvoimaa esimerkiksi teollisuuden, logistiikan ja kiinteistöhuollon parissa toimiviin yrityksiin. Bolt.Works on alustayritys, joka käyttää rekrytoinnin tukena koneoppimista. Henkilöstöpalveluyritysten liiton mukaan Bolt.Works oli toukokuussa 2021 liikevaihdolla mitattuna Suomen yhdeksänneksi suurin henkilöstöpalvelualan yritys. Vuoden 2020 lopussa Bolt.Worksilla oli 4 500 asiakasyritystä ja yli 50 000 rekisteröitynyttä työntekijää. == Historia == Yrityksen perusti Tommi Hämäläinen vuonna 2010, jolloin hän osti tutultaan pientä liiketoimintaa harjoittaneen yrityksen ja muutti sen henkilöstövuokrausyritys Briko Oy:ksi. Yritys toimi tällä nimellä huhtikuuhun 2017 asti, jolloin se toi markkinoille oman mobiilisovelluksensa. Sovellukseen tulivat muun muassa tilaukset, sopimukset ja tuntikortit. Sovelluksessa työnantajat ja työntekijät pystyvät myös arvioimaan toisiaan. Tammikuussa 2020 Bolt.Works solmi kuusivuotisen yhteistyösopimuksen Helsingin Jalkapalloklubin omistaman Helsinki Stadion Management Oy:n kanssa. Sopimuksen myötä Töölön jalkapallostadionin nimi muuttui Bolt Arenaksi Telian (ent. Sonera) aiemman kymmenvuotisen nimisopimuksen päätyttyä, ja Bolt.Works sitoutui löytämään uransa lopettaneille HJK:n edustusjoukkueiden pelaajille uuden työn. Lisäksi Bolt sponsoroi jääkiekkoseuroista KooKoota, Oulun Kärppiä ja Vaasan Sportia, pesäpalloseuroista Sotkamon Jymyä ja Jyväskylän Kirittäriä sekä lentopalloseuroista Karelian Hurmosta. Koripallossa Bolt.Works tekee yhteistyötä Helsinki Seagullsin kanssa. Vuonna 2022 Bolt.Works aloitti markkinointiyhteistyön hiihtäjä Iivo Niskasen kanssa. Yritys käyttää markkinointiin noin 600 000 euroa vuodessa. Tammikuussa 2021 Bolt.Works nousi Deloitten suomalaisten kasvuyhtiöiden Technology Fast 50 -listalle. Boltin sijoitus oli 41. yli 400 prosentin kasvulla. Maaliskuussa 2021 Bolt.Works osti Suomen suurimman torninostureiden välittäjän Trenoxin. == Omistus == Maaliskuussa 2017 Eläkevakuutusyhtiö Etera teki Bolt.Worksiin yli miljoonan euron sijoituksen, jolla se sai yrityksestä 19,9 prosentin omistusosuuden. Maaliskuussa 2018 yrityksellä oli 28 osakkeenomistajaa. Tuolloin suurimmat omistajat olivat Ilmarinen ja Privanet Group Oyj, joilla kummallakin oli noin 20 prosentin osuus. Loput 60 prosenttia osakkeista olivat toimivan johdon ja henkilöstön omistuksessa. Joulukuussa 2020 Alma Median tytäryhtiö Alma Career hankki suunnatussa osakeannissa 21,05 prosenttia Bolt Groupin osakekannasta. Helmikuussa 2022 Vaaka Partnersista tuli Bolt.Worksin pääomistaja == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Bolt.Worksin kotisivut Luokka:Suomalaiset henkilöstöalan yritykset Luokka:Suomalaiset teknologiayritykset Luokka:Alustatalous
Brilliance Communications

Brilliance Communications Oy oli suomalainen mediayritys, joka tuotti elokuvia, videoita ja televisio-ohjelmia. Se hallinnoi televisiokanava AlfaTV:tä. Sillä oli Liikenne- ja viestintäviraston lupa lähettää Alfa TVhttps://www.traficom.fi/sites/default/files/media/regulation/Ohjelmistotoimilupa%20alfatv2022.pdf ja Alfa TV HDhttps://www.traficom.fi/sites/default/files/media/regulation/Ohjelmistotoimilupa%20Brilliance%20Comm%20AlfaTV.pdf -kanavia. Kristillinen IRR-TV ry. omisti yhtiöstä 69,7 prosenttia. Muita sijoittajia olivat viimeisen puolentoista toimintavuoden aikana muun muassa mediakonserni Keskisuomalainen liikemies-poliitikko Hjallis Harkimo, entinen kokoomuksen kansanedustaja Eero Lehti, Hesburgerin perustaja Heikki Salmela, Maskun Kalustetalon yrittäjä Toivo Sukari, Bayerncarin omistaja Joni Nelimarkka, IKH-rautakauppaketjusta tunnettu yrittäjä Ilkka Alakortes ja kokoomuslainen entinen ministeri Kimmo Sasi. Brilliance Communications Oy perustettiin vuonna 2011. Sen päätuote, televisiokanava AlfaTV, aloitti toimintansa vuonna 2012. Brilliance Communicationsin johtajana toimi Hannu Haukka. Haukan mukaan yritys on saanut rahoitusta esimerkiksi kanadalaiselta teollisuusmiljonääriltä Ted Hiltonilta. Vuonna 2020 Brilliance Communicationsin liikevaihto oli noin 2,73 miljoonaa euroa, ja se teki voittoa yhteensä 53 000 euroa. Vuosina 2011–2021 yhtiö on tehnyt reilusti yli puoli miljoonaa euroa tappiota. Vuonna 2021 Brilliance Communications keräsi suunnatussa osakeannissa 940 500 euroa ja sen jälkeen osakeannilla noin kolme miljoonaa euroa. Toukokuussa 2022 yhtiö ilmoitti oman pääoman menettämisestä. Tämä tarkoittaa, että yrityksen rahat loppuivat ja sen toiminta pyöri velalla. Suomen Asiakastiedon konkurssimittarin mukaan yrityksen konkurssiriski oli suuri. Tästä johtuen Brilliance Communications jätti konkurssihakemuksen Itä- uudenmaan käräjäoikeuteen perjantaina 25.11.2022. Yhtiön mukaan samalla AlfaTV:n toiminta loppui. Yhtiö kertoi olevansa maksukyvytön, eikä sillä ole edellytyksiä hakeutua yrityssaneeraukseen. Neuvottelut rahoitustilanteen korjaamiseksi päättyivät tuloksettomina. ==Lähteet== Luokka:Entiset suomalaiset televisioyhtiöt
László Nagy

László Nagy (1925 Felsőiszkáz, Unkari – 1978 Budapest, Unkari) oli unkarilainen kirjailija, kääntäjä ja graafikko. Hän oli toisen maailmansodan jälkeisistä unkarilaisista runoilijoista merkittävimpiä. Hän hyödynsi runoissaan renessanssin ja barokin rakkausrunoja, varsinkin kukkaislauluja (virágének). Hän käytti samassa runossa sekä ylevää arkaistista kieltä että arkista puhekieltä. Aiheina hän käsitteli teknisen kehityksen pelkoa ja moraalisten arvojen katoamista. ==Suomennetut teokset== * Uhri kuumalle tuulelle, valikoima runoja, suom. Hannu Launonen ja Béla Jávorszky, WSOY 1978 ISBN 951-0-08758-0 ===Suomennettuja runoja=== ;LähdeLászló Nagy, Luettelo suomennetuista runoista, Linkki maailman runouteen, Runotietokanta, Lahden kaupunginkirjasto. Päivitetty 17.5.2021, viitattu 9.7.2021 Antologiassa Kaivojen maa: valikoima unkarilaista nykylyriikkaa, suom. ja toim. Anna-Maija Raittila, Helsinki: Kirjayhtymä 1970 * Bartók ja petoeläimet, teoksessa: * Häät * Ihmiset, * Jos jymisee maa * Karhupsalmi * Kuka vie toiselle rannalle rakkauden * Lehden nurjalla pinnalla * Maisema kanssani, * Outo lintu * Pääsiäislegenda ;Muita runoja * Hevonen hyvästelee, suom. Hannu Launonen ja Béla Jávorszky, julkaisussa: Parnasso 1987 ; nro 2 * Hevonen hyvästelee (lyhennelmä), suom. Hannu Launonen ja Béla Jávorszky, teoksessa: Hevonen taiteessa, runoudessa, historiassa, toim. Ritva Haavikko, Helsinki: WSOY 2003 ISBN 951-0-22877-X * Sunnuntain riemu, suom. Hannu Launonen, julkaisussa: Parnasso 1976 ; nro 7 * Tuli oli sinun nimesi, suom. Hannu Launonen ja Béla Jávorszky, teoksessa: Tässä taivas, tässä maa: rakkauslauluja, toim. Anna- Leena Härkönen, Helsinki: Otava 1987 ISBN 951-1-09317-7 * Uhri kuumalle tulelle, suom. Hannu Launonen ja Béla Jávorszky, julkaisussa: Kulttuurivihkot 1976 ; nro 8 * Verta haukkuva haltiatar, suom. Toivo Lyy, teoksessa: Unkarin lyyra: unkarilaista lyriikkaa keskiajalta nykyaikaan, suom. ja toim. Toivo Lyy, Helsinki: Suomalaisen kirjallisuuden seura 1970 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Unkarilaiset kirjailijat Luokka:Unkarilaiset kielenkääntäjät Luokka:Unkarilaiset taiteilijat Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 1978 kuolleet
Saksilainen suku

Saksilainen sukuTietosanakirja (1916), p. 588 Runeberg.org. Viitattu 9.7.2021. ( tai OttonenWolfgang Giese: Liudolfinger (Ludolfinger, seit Heinrich I./Otto I. auch Ottonen genannt) Neue Deutsche Biographie (1985), Deutsche Biographie. Viitattu 9.7.2021.) oli hallitsijasuku, joka hallitsi vuosina 919–1024 Saksaa ja vuodesta 962 samalla koko Pyhää saksalais-roomalaista keisarikuntaa. Suvun vanhin tunnettu kantaisä oli Saksin alueella elänyt kreivi Liudolf (k. 866), jonka mukaan sukua on kutsuttu Liudolfingeiksi tai Ludolfingeiksi (Liudolfinger, Ludolfinger).Nordisk familjebok (1912), p. 1233 Runeberg.org. Viitattu 9.7.2021.Brian A. Pavlac & Elizabeth S. Lott: The Holy Roman Empire: A Historical Encyclopedia, s. 71. ABC-CLIO 2019. Google Books Liudolf sai jossain vaiheessa Saksin herttuan arvon, joka periytyi hänen pojilleen. Liudolfin pojanpoika, Saksin herttua Henrik Linnustaja valittiin vuonna 919 Itä-Frankian kuninkaaksi, sillä edellinen kuningas Konrad I oli kuolinvuoteellaan suositellut häntä seuraajakseen. Henrikin katsotaan varsinaisesti perustaneen Saksan valtakunnan. Henrikin seuraajaksi vuonna 936 tullut Otto Suuri liitti valtakuntaan suuren osan Italiaa, ja hänet kruunattiin vuonna 962 Roomassa keisariksi, minkä jälkeen on tapana puhua Pyhästä saksalais-roomalaisesta keisarikunnasta.Pavlac & Lott 2019, s. xxvii. Google Books Otto I:n keisariksi tulon seurauksena Saksin herttuakunta siirtyi Billungin suvulle. Saksilaisesta suvusta tuli Oton jälkeen vielä kolme keisaria. Suku sammui keisari Henrik Pyhän kuolemaan vuonna 1024, minkä jälkeen keisarikunnassa nousi valtaan saalilainen suku. Sukujen välillä oli yhteys, sillä saalilaisen suvun ensimmäinen hallitsija Konrad II oli Otto I:n tyttären Liudgardin jälkeläinen. ==Suvun hallitsijat== *Liudolf, Saksin herttua ?–866 *Bruno, Saksin herttua 866–880 *Otto I, Saksin herttua 880–912 *Henrik I Linnustaja, Saksin herttua 912–936, Itä-Frankian kuningas 919–936 *Otto I Suuri, Itä-Frankian kuningas 936–962, keisari 962–973 *Otto II, Otto I:n kanssahallitsija 961–973, keisari (yksin) 973–983 *Otto III, Saksan kuningas 983–996, keisari 996–1002 *Henrik II Pyhä, keisari 1002–1024 Ranskan kapetingien dynastian ensimmäinen hallitsija Hugo Capet kuului saksilaiseen sukuun äitinsä puolelta. ==Katso myös== *Ottolainen taide *Ottolainen arkkitehtuuri ==Lähteet== Luokka:Hallitsijasuvut Luokka:Pyhä saksalais- roomalainen keisarikunta
Leander Sevillalainen

Pyhä Leander Sevillalainen (n. 534 Cartagena, Espanja – n. 600 Sevilla, Espanja) oli munkki, pyhimys ja piispa. Mies oli Severianuksen ja Theodoran lapsi ja hänen veljensä Isidore ja Fulgentius sekä hänen siskonsa Florentina ovat myös pyhimyksiä. Hän käännytti pyhän Hermengildin ja prinssi Reccaredin, oli pyhän paavi Gregorius Suuren ystävä, toimi areiolaisuutta vastaan, osallistui Toledon kolmanteen kirkolliskokoukseen, uudisti ja yhtenäisti espanjalaista liturgiaa, kirjoitti säännön nunnille ja otti käyttöön Nikean uskontunnustuksen messuissa lännessä. Pyhimyksen töistä on säilynyt vain kaksi eli “De institutione virginum et contemptu mundi” ja “Homilia de triumpho ecclesiæ ob conversionem Gothorum”. Miehen muistopäivää vietetään 13. maaliskuuta ja joissain kalentereissa 27. helmikuuta tai 13. marraskuuta ja hän on Sevillan suojeluspyhimys. == Lähteet == Luokka:Pyhimykset Luokka:Sevillan historia
Antti Kortteenperä

Antti Kortteenperä (s. 27. kesäkuuta 1999) on suomalainen pesäpalloilija. Kortteenperä on edustanut kaudesta 2024 alkaen Superpesiksessä pelaavaa Haminan palloilijoita. Hänen kasvattajaseuransa on Veteli Pesis. Kortteenperä pelaa sisäpelissä vaihtajana ja ulkokentällä polttajana. Kortteenperä on pelannut urallaan yhden Superpesiksen runkosarjaottelun myös Vimpelin Vedossa kaudella 2020 ja saavuttanut Vedon joukkueessa SM-pronssin. Ennen kauden 2025 alkua Korteenperä on pelannut 135 ottelua Superpesiksessä, joissa hän on lyönyt 11+18 juoksua, tuonut 110 juoksua sekä lyönyt 593 kärkilyöntiä. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Marjo Selin

Marjo Selin on suomalainen kehonrakentaja, joka voitti kehonrakennuksen Suomen mestaruuden vuonna 1981. Marjo on kisannut Ms. Olympia -kisoissa vuosien 1982 ja 1989 välissä. Hän sai pronssimitalin Women's Pro World Championship -kisoissa Ranskassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset kehonrakentajat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
K Beerschot VA

Koninklijke Beerschot Voetbalclub Antwerpen on jalkapalloseura Antwerpenin kaupungista. Seura pelaa kaudella 2024–2025 Belgian korkeimmalla sarjatasolla Jupiler Pro Leaguessa. Seura on perustettu vuonna 1921. Seura on perustettu alun perin nimellä Football Club Wilrijk vuonna 1921. Vuonna 1993 se fuusioitui Olympia Wilrijk 72:n kanssa, jolloin nimeksi tuli KFC Olympia Wilrijk. Kun KFC Germinal Beerschot ajautui konkurssiin vuonna 2013, seura päätti muuttaa nimensä Beerschotiksi ja lopulta seuran nieksi tuli kesäkuussa 2017 FCO Beerschot Wilrijk. Nykyisen nimensä seura otti vuonna 2019, jolloin se vaihtoi myös logonsa. == Lähteet == Luokka:Belgialaiset jalkapalloseurat Luokka:Antwerpenin urheilu
Knud Børge Overgaard

Knud Børge Overgaard (21. maaliskuuta 1918 Viby, Aarhus – 20. lokakuuta 1985 Hjørring) oli tanskalainen jalkapalloilija ja olympiamitalisti. Overgaard pelasi Tanskan miesten maajoukkueessa kahdeksan ottelua.https://www.dbu.dk/landshold/landsholdsdatabasen/PlayerInfo/2751 Hän voitti Tanskan kokoonpanossa olympiapronssia Lontoossa 1948. Seurajoukkuetasolla Overgaard edusti Aarhus GF:ia ja Boldklubben af 1893:ta.Olympedia == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Tanskalaiset jalkapalloilijat Luokka:Tanskalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 1985 kuolleet
Larry Bryggman

Arvid Laurence "Larry" Bryggman (s. 21. joulukuuta 1938 Concord, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä.Larry Bryggman | Biography Bryggman on esiintynyt muun muassa elokuvassa Die Hard – Koston enkeli, jossa hän näytteli tarkastaja Walter Cobbia.Larry Bryggman Biography - Yahoo! Movies == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt