EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Apollon Dafneioksen temppeli

Apollon Dafneioksen temppeli oli antiikin aikainen Apollon Dafneiokselle omistettu kreikkalainen temppeli Attikassa Kreikassa. Se sijaitsi Aigaleos- ja Poikilon-vuorten välisessä solassa, jonka kautta kulki Pyhä tie Ateenasta Eleusiihin. Temppelin arkeologiset jäänteet sijaitsevat nykyisen Chaïdárin Dafnín kaupunginosassa Dafnín luostarin alueella. == Historia == Apollon Dafneioksen temppeli oli rakennettu alun perin oletettavasti klassisella kaudella. Tarkkaa ajoitusta ei kuitenkaan tunneta, koska temppelin perustukset ovat nykyisen luostarin alla, eikä niitä ole voitu tutkia kovin hyvin. Temppeli oli omistettu Apollonille, joka yhdistettiin usein laakeripuuhun (dafnē), ja tämän lisäksi myöhemmin myös Athenelle, Demeterille ja Korelle. Apollonin Dafneios-epiteetti on säilynyt edelleen nykyisen kaupunginosan ja luostarin nimessä. Kreikkalaisessa mytologiassa temppelin alkuperä liittyi Kefaloksen jälkeläisiin Khalkinokseen ja Daitokseen. Kefalos oli karkotettu Ateenasta vaimonsa murhan vuoksi, jonka jälkeen hän siirtyi saarelle, joka sai hänestä nimen Kefalonia. Khalkinos ja Daitos, jotka olivat Kefaloksen jälkeläisiä kymmenennessä polvessa, pyysivät myöhemmin Delfoin oraakkelilta lupaa palata Ateenaan. Oraakkeli kehotti näitä uhraamaan Apollonille ensimmäisenä siinä kohdassa Attikaa, missä näkevät kolmisoudun kulkevan maalla. Kun he saapuivat Poikilon-vuoren kohdalle, he näkivät käärmeen, joka kiirehti pesäänsä, ja uhrasivat siinä Apollonille. Alarikin johtamat visigootit tuhosivat temppelin vuonna 395/396. Sen paikalle rakennettiin basilikakirkko 400-luvulla, ja se laajennettiin ja kunnostettiin paikan ensimmäiseksi luostariksi Justinianuksen aikana vuosina 527–565. Nykyinen luostari paikalla on peräisin bysanttilaiselta kaudelta noin vuodelta 1080. == Rakennukset ja löydökset == Temppeli oli osa laajempaa pyhäkköaluetta. Temppelirakennuksesta on säilynyt osia uudelleenkäytettynä luostarin rakenteissa. Luostarin pylväskäytävässä on doorilaisten pylväiden kapiteeleja klassiselta kaudelta ja eksonartheksissa joonialainen pylväs kapiteeleineen roomalaiselta kaudelta. Pausaniaan mukaan pyhäkköalueella oli Apollonin, Athenen, Demeterin ja Koren patsaat.Pausanias: Kreikan kuvaus 1.37.6–7. Pyhäkön päätemppeli ei kuitenkaan ilmeisesti ole ollut erityisen suuri, joten on mahdollista, että ainakin Demeterille ja Korelle on ollut alueella toinen, pienempi temppeli. Koko pyhäkköalue oli ympäröity temenos-muurilla. Ainakin osa luostarin bysanttilaisaikaisesta muurista on rakennettu sen päälle. Muurin itäportti on ilmeisesti antiikin aikaisen portin paikalla. Temppelin lähellä sijaitsi Panille ja nymfeille omistettu luola sekä Afroditen pyhäkkö. == Lähteet == Luokka:Antiikin Ateenan temppelit Luokka:Arkeologiset kohteet Ateenassa Luokka:Chaïdári
Douglas Souza

Douglas Correia de Souza (s. 20. elokuuta 1995 Santa Bárbara d'Oeste, Brasilia) on brasilialainen lentopalloilija, joka on voittanut olympiakultaa ja saavuttanut MM-hopeaa. Hän on pituudeltaan 199-senttinen. Souza on voittanut olympiakultaa Rio de Janeirossa 2016 ja saavuttanut MM-hopeaa Italian ja Bulgarian kisoissa vuonna 2018. == Lähteet == Luokka:Brasilialaiset lentopalloilijat Luokka:Brasilialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Apollon Delfinioksen temppeli

Apollon Delfinioksen temppeli eli Delfinion (, ) oli antiikin aikainen Apollon Delfiniokselle ja Artemis Delfinialle omistettu kreikkalainen temppeli Ilissos-joen varrella Ateenassa Kreikassa. == Historia == Delfinion rakennettiin klassisella kaudella noin vuonna 450 eaa., mutta sen paikalla on saattanut sijaita jo varhaisempi, arkaaisella tai jo mykeneläisellä kaudella rakennettu pyhäkkö. Kreikkalaisessa mytologiassa temppelin paikkaa pidettiin samana, jossa sijaitsi Aigeuksen palatsi ja jossa tämä tunnusti Ateenaan Troizenista palanneen Theseuksen pojakseen. Myös temppelin alkuperä liitettiin Aigeukseen. Pausaniaan mukaan se oli juuri rakenteilla, kun Theseus palasi.Pausanias: Kreikan kuvaus 1.19.1. Delfinioniin liittyi Delfinia-juhla, jonka kulkue päättyi temppelille.Plutarkhos: Kuuluisien miesten elämäkertoja, Theseus 18. Delfinionin yhteydessä toimi oikeusistuin, joka käsitteli surmatapaukset silloin, kun syytetty piti surmaa oikeutettuna tai esitti sen vahingoksi. Siellä vannottiin myös valat Ateenan kansalaisuutta myönnettäessä. Oikeusistuimen rakennus oli rakennettu arkaaisella kaudella noin vuonna 500 eaa. Mytologiassa sen alkuperä juonnettiin Theseukseen, joka olisi saanut oikeusistuimelta vapautuksen joko siitä, että surmasi ilkityöntekijät Skironin ja Prokrusteen Isthmoksen tiellä kotimatkallaan, tai siitä että surmasi pallantidit, tai kummastakin.Pausanias: Kreikan kuvaus 1.28.10. Temppeli ja oikeusistuin purettiin alueen muiden rakennusten tavoin noin vuonna 258, kun keisari Valerianus rakennutti alueen poikki muurin goottien ja herulien hyökkäyksen pelossa. Alueen arkeologiset kaivaukset suoritettiin 1950–1960-luvuilla. == Rakennukset ja löydökset == Delfinionin temppeli sijaitsi lähellä Olympoksen Zeuksen temppeliä sen eteläpuolella. Se edusti doorilaista tyyliä ja oli peripteraalitemppeli ja kummassakin päässä distylos in antis. Temppelin perustusten koko oli noin 15 x 33 metriä ja siinä oli lyhyillä sivuilla kuusi ja pitkillä sivuilla 13 pylvästä. Temppeli oli rakennettu poros-kalkkikivestä ja koristeltu marmorisilla metoopeilla, päätykolmio- ja akroterion-koristeilla ja kattolaatoilla. Sitä ei ilmeisesti ollut maalattu. Oikeusistuimen rakennus on tunnistettu heti temppelin lounaispuolelta. Se oli temppeliä pienikokoisempi ja siihen kuului kolme huonetta. Sen lattiat oli koristeltu myöhäisellä klassisella tai varhaisella hellenistisellä kaudella pikkukivimosaiikein. Temppelin lähellä oli Apollon Pythiokselle omistettu alttari, jonka pystytti tyranni Peisistratos noin vuonna 522–521 eaa. Temppelin eteläpuolella sijaitsi Panhellenion ja itäpuolella Kronoksen ja Rhean temppeli. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin Ateenan oikeusistuimet Luokka:Antiikin Ateenan temppelit
Delfinion

Delfinion (, ) voi viitata seuraaviin: * Delfinion eli Apollon Delfinioksen temppeli, antiikin aikainen temppeli Ateenassa * Delfinion eli Apollon Delfinioksen pyhäkkö, antiikin aikainen pyhäkkö Miletoksessa * Delfinion, antiikin aikainen kaupunki Attikassa, Oropoksen satamakaupunki * Delfinion, antiikin aikainen kaupunki Khioksen saarella * Ritarinkannukset (Delphinium), leinikkikasvien heimoon kuuluva kasvisuku == Lähteet ==
Apollon Zosterin temppeli

Apollon Zosterin temppeli (myös Apollon Zosterioksen temppeli) oli antiikin aikainen Apollon Zosterille omistettu kreikkalainen temppeli Zosterin niemellä Attikassa Kreikassa. Sen arkeologinen kohde sijaitsee nykyisessä Vouliagménin kaupungissa lähellä Paralía Astéra -uimarantaa. == Historia == Apollon Zosterin temppeli rakennettiin arkaaisella kaudella 500-luvulla eaa. Se on tunnistettu paikalta löydetyn piirtokirjoituksen avulla. Temppeli ja koko Zosterin niemi (nyk. Kavoúri) saivat nimensä siitä, että paikka oli kreikkalaisessa mytologiassa sama, jossa Apollonin äiti Leto alkoi hellittää vyötään () valmistautuessaan pojan synnyttämiseen, mikä tapahtui myöhemmin Deloksella. Temppeli oli Halai Aiksonideen demoksen alaisuudessa. Kristillisellä ajalla 300-luvulla jaa. temppelirakennus muutettiin kirkoksi. Kerrotaan, että temppelin ensimmäinen pylväänosa löytyi lasten leikeissä vuonna 1924, ja lapset myös aloittivat sen kaivamisen. Varsinaiset arkeologiset kaivaukset suoritettiin vuosina 1926–1927. == Rakennus == Temppelin perustusten koko on noin 6 × 11 metriä. Sen lattia oli päällystetty suurilla kivilaatoilla. Temppelin alttari sijaitsi sen itäpuolella noin 6,8 metrin päässä. Myöhemmässä vaiheessa temppeli ympäröitiin kauttaaltaan pylväiköllä, joka muutti sen peristyylitemppelin näköiseksi. Pylväikössä oli lyhyillä sivuilla neljä ja pitkillä sivuilla kuusi pylvästä. Temppelin läheltä on löydetty toisen rakennukset jäänteet, joka oletetaan pyhiinvaeltajien tai pappien käytössä olleeksi rakennukseksi, sekä vesisäilöitä. Temple of Apollo Zoster, Vouliagmeni.jpg|Temppelin rauniot. Temple of Apollo Zoster, priest’s throne.jpg|Papillinen istuin. Temple of Apollo Zoster, marble altar.jpg|Marmorinen alttari. Priest House of Apollo Zoster Sanctuary 4.JPG|Niin kutsutun pappien talon raunioita. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin Ateenan temppelit Luokka:Arkeologiset kohteet Attikassa Luokka:Vári-Voúla-Vouliagméni
Haagan seisake

Haagan seisake oli Helsingissä Ilmalan seisakkeen ja Huopalahden rautatieaseman välissä sijainnut rautatieliikennepaikka. Se avattiin 11. marraskuuta 1955 ja lakkautettiin 1. tammikuuta 1969. Muutama vuosi lakkautuksen jälkeen, syksyllä 1974 otettiin käyttöön rataoikaisu ja uusi Hämeenlinnanväylän ylittävä silta. Oikaisun valmistuttua purettiin vanha ratalinja, jolla Haagan seisakekin sijaitsi. == Lähteet == * * Luokka:Haaga Luokka:Helsingin lakkautetut rautatieliikennepaikat
Mazel tov

”Mazel tov” tai ”mazal tov” () on juutalainen ilmaisu, jota käytetään onnentoivotuksena. Sanojen mazal (suom. onni tai kohtalo) ja tov (suom. hyvä) alkuperä on heprean kielessä, mutta fraasina mazal tov otettiin käyttöön jiddišin kieleen, josta se myöhemmin yhdistettiin moderniin hepreaan. == Lähteet == Luokka:Juutalainen kulttuuri Luokka:Jiddiš Luokka:Hepreankieliset sanat ja sanonnat
Artemis Aristobulen temppeli

Artemis Aristobulen temppeli (Artemis Aristoboulen temppeli) oli antiikin aikainen Artemis Aristobulelle eli ”parhaan neuvon Artemiille” omistettu kreikkalainen temppeli Ateenassa Kreikassa. == Historia == Artemis Aristobulen temppeli rakennettiin klassisen kauden alussa noin vuonna 480–472 eaa., toisin sanoen heti persialaissotien jälkeen. Plutarkhoksen mukaan sen rakennutti Themistokles sodan aikana saamiensa neuvojen kunniaksi, mutta yhtä lailla korostaakseen sitä, että hän itse oli antanut sodassa parhaat neuvot.Plutarkhos: Kuuluisien miesten elämäkertoja, Themistokles 1.3–4, 22.1–2. Tällaisena Artemis Aristobulen kultilla oli samankaltainen perusta kuin Artemis Munikhian kultilla. Plutarkhos kertoo, että Themistokleen osoitteleva teko aiheutti ateenalaisissa myös ärsytystä. Temppeli jäi pian käyttämättömäksi ja rappeutui oletettavasti siksi, että Themistokles joutui ostrakisoiduksi eli maanpakoon noin vuonna 476–471 eaa. Se rakennettiin kuitenkin uudelleen klassisen kauden lopulla noin vuonna 330 eaa. Paikan arkeologiset kaivaukset suoritettiin vuosina 1958–1964, kun raunioita tuli esille rakennustöiden yhteydessä. Rauniot eivät ole näkyvissä enää nykyisin. == Rakennus == Temppeli sijaitsi Themistokleen kodin lähellä Meliten demoksessa länteen Kolonos Agoraioksen kukkulasta. Nykyisin paikka on Irakleidón- ja Niléos-katujen kulmauksessa lähellä Thiseíon metroasemaa. Temppeli oli pienikokoinen, mutta sijaitsi näkyvällä paikalla kahden tien risteyksessä. Toinen johti Agoralta kaupunginmuurin Pireuksen portille ja toinen Demiai-portille. Temppelissä oli naos eli cella, jonka koko oli noin 3,6 x 3,6 metriä, sekä anta-seinien välissä oleva portiikki, jonka syvyys oli noin 1,85 metriä. Se avautui länteen. Plutarkhoksen aikana temppelissä oli sisällä Themistokleen oma kuvapatsas. Alttari sijaitsi noin kolmen metrin päässä temppelin edustalla. Pyhäkköä ympäröi temenos-muuri. Alueelta on löydetty keramiikan osia protogeometriselta ja geometriselta kaudelta lähtien, mikä kertoo saman paikan olleen asuttuna pitkään. Eräässä marmorikivessä on Artemiin mainitseva piirtokirjoitus noin vuodelta 330 eaa.SEG XXII 116. == Lähteet == Luokka:Antiikin Ateenan temppelit
Lyceum

Lyceum esiintyy usein koulujen nimissä, suomeksi lyseo, mutta tarkoittaa myös esimerkiksi seuraavia: * Lykeion, antiikin aikainen gymnasion eli voimistelu- ja urheilupaikka Ateenassa * Lyceum Theatre, lontoolainen teatteri * Lyceum, ruotsalainen lehti, ilmestyi 1810–1811
Maurício Souza

Maurício Luiz de Souza (s. 29. syyskuuta 1988 Iturama, Brasilia) on brasilialainen lentopalloilija, joka on voittanut olympiakultaa ja saavuttanut MM-hopeaa. Hän on pituudeltaan 209-senttinen ja pelipaikaltaan keskitorjuja. Souza on voittanut olympiakultaa Rio de Janeirossa 2016 ja saavuttanut MM- hopeaa Italian ja Bulgarian kisoissa vuonna 2018. == Lähteet == Luokka:Brasilialaiset lentopalloilijat Luokka:Brasilialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Éder Carbonera

Éder Francis Carbonera (s. 19. lokakuuta 1983 Farroupilha, Brasilia) on brasilialainen lentopalloilija, joka on voittanut olympiakultaa ja saavuttanut kaksi MM-hopeaa. Hän on pituudeltaan 205-senttinen ja pelipaikaltaan keskitorjuja. Carbonera on voittanut olympiakultaa Rio de Janeirossa 2016. Hän on saavuttanut MM-hopeaa vuosina 2014 ja 2018. == Lähteet == Luokka:Brasilialaiset lentopalloilijat Luokka:Brasilialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Evandro Guerra

Evandro M. Guerra (s. 27. joulukuuta 1981 Farroupilha, Brasilia) on brasilialainen lentopalloilija, joka on voittanut olympiakultaa ja saavuttanut MM-hopeaa. Hän on pituudeltaan 207-senttinen. Guerra on voittanut olympiakultaa Rio de Janeirossa 2016. Hän on saavuttanut MM-hopeaa Italian ja Bulgarian kisoissa vuonna 2018. == Lähteet == Luokka:Brasilialaiset lentopalloilijat Luokka:Brasilialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Wallace de Souza

Wallace Leandro de Souza (s. 26. kesäkuuta 1987 Rio de Janeiro, Brasilia) on brasilialainen lentopalloilija, joka on voittanut olympiakultaa ja saavuttanut kolme arvokisahopeaa. Hän on pituudeltaan 198-senttinen. Souza on voittanut olympiakultaa Rio de Janeirossa 2016 ja saavuttanut olympiahopeaa Lontoossa 2012. Hän on saavuttanut MM-hopeaa vuosina 2014 ja 2018. == Lähteet == Luokka:Brasilialaiset lentopalloilijat Luokka:Brasilialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kumio

Kumio on kulmakunta ja aiempi kyläkeskus Halikon Vaskiolla Salossa Varsinais- Suomessa. ==Sijainti, liikenne ja palvelut== Kumio sijaitsee Halikon pohjoisosan käsittävän Vaskion luoteisimmassa kulmassa Paimion ja Marttilan rajoilla. Kumion kautta kulkee Paimiosta Paimion Kalevan kautta Halikon Vaskiolle johtava yhdystie 2343. Kumiosta etelään kulkee Tapiolantie, jonka varrella Kydössä on Hajalan moottoritieliittymä valtatielle 1. Kumiossa toimi vuosina 1910–1971 Kumion kansakoulu.Halikon kulttuuriympäristö ja arvot, s. 190. Salon seudun rakennettu kulttuuriympäristö ja maisema. SARAKUM 2000-2004 projektiraportti. Salon seudun kunnat, Turun maakuntamuseo, Varsinais-Suomen liitto, Lounais-Suomen ympäristökeskus. 2005. Vielä vuonna 1963 kulmakunnalla oli myös kaksi kauppaa. ==Luonnonympäristö== Halikon pohjoisosien luonnonympäristössä vuorottelevat kallioiset, paikoin jyrkkärinteisetkin metsäselänteet ja näiden väliset peltoaukeat. Kumiolta saa alkunsa Halikonjoen latvahaara Kumionoja. Kumion ydinalue on aavaa tasaista peltomaisemaa, joka on luokiteltu maisemallisesti merkittäväksi. ==Historia== Kulmakunta koostuu Halikon useiden kylien vanhoista takamaista. Kulmakunnalle ulottuvat ainakin Halikon Kuttilan, Yttelän, Sahan, Sauvonkylän, Kydön ja Breidilän kylien takamaat. Osa kylien alueista on kuulunut Halikon Joensuun kartanon kartanolääniin, joka on ulottunut Halikonlahden rannoilta Paimion ja Marttilan rajoille asti. Kuttilan kylän alueella on sijainnut Joensuun kartanon Kumion ulkotila, joka vielä 1930-luvulla on ollut Joensuun kartanon omistuksessa. Kumiossa on ollut vanhastaan torppariasutusta, joka itsenäistyi jo ennen torpparilakia. Kumioon muodostettiin 1920-luvulla vielä kaksi uutta lohkotilaa. Sotien välisenä aikana kulmakuntaan rakennettiin vanhanväenasuntoja. Rakennemuutoksesta johtunut kulmakunnan hiljeneminen alkoi 1960-luvulla ja kylän kansakoulu lakkautettiin oppilaspulan vuoksi 1971. ==Tunnettuja kumiolaisia== Kumiolta oli kotoisin Suomen tasavallan presidentti Sauli Niinistön isä, Salossa Salon Seudun Sanomien levikkipäällikönä toiminut Väinö Niinistö, jonka isä, herastuomari Juho Niinistö ja aiemmin tämän isä Juho Lindström toimivat Halikon Joensuun kartanon siellä omistaman Kumion ulkotilan vuokraajina. ==Lähteet== Luokka:Suomen kulmakunnat Luokka:Halikko
Välimuotofossiili

Välimuotofossiili on historiallinen eliöryhmien yhteiseen haarautumiskohtaan ajoitettu esimuoto. Tällaisia ovat olleet 375 miljoonaa vuotta sitten elänyt, maa- ja vesielämään sopeutunut Tiktaalik roseae ja 150 miljoonaa vuotta sitten elänyt liskolintu. Haarautumiskohtaan ajoittuvaa välimuotofossiilia etsiessä sitä voidaan kutsua myös "puuttuvaksi renkaaksi". Välimuotofossiililla on samanlaisia piirteitä ja ominaisuuksia, jollaisia siitä haarautuneilla eliöillä on. Haarautuminen voi johtua esimerkiksi muuttuneista elinolosuhteista ja niihin mukautumisesta. == Lähteet == Luokka:Fossiilit Luokka:Evoluutio
Sakit

Sakit voi tarkoittaa: * Sakit, kaupunki Pohjois-Intiassa * Sakat eli sakit, muinainen arokansa * Sakit (Pithecia), apinasuku.
Ammerstol

Ammerstol on kylä Krimpenerwaardin kunnassa, Etelä-Hollannin provinssissa Alankomaissa. Ammerstolissa oli 1 524 asukasta vuonna 2011. == Tunnettuja asukkaita == * Max van den Berg (s. 1946), poliitikko Luokka:Alankomaiden kylät
Michael Nesmith

Michael Nesmith (30. joulukuuta 1942 Houston, Texas – 10. joulukuuta 2021 Carmel Valley, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen country rock -muusikko, laulaja ja lauluntekijä. Hän tuli tunnetuksi 1960-luvulla televisiosarjasta The Monkees, jossa hän esitti yhtä samannimisen yhtyeen jäsentä. Sen jälkeen hän perusti yhtyeen First National Band ja teki merkittävän soolouran country rock -tyylin laulajana ja lauluntekijänä. Hänen tunnetuimpia laulujaan ovat ”Joanne" ja "Silver Moon”, molemmat vuodelta 1970. Jo Monkees-aikoina joitakin hänen kirjoittamiaan lauluja käytettiin tv-sarjassa; näitä olivat ”Mary, Mary”, ”Circle Sky”, ”Listen to the Band” ja ”The Girl I Knew Somewhere”. Nesmithiä voidaan tavallaan pitää musiikkivideoiden keksijänä. Vuonna 1977 hän teki markkinointivideon singlestään ”Rio” ja sai siitä idean tv-ohjelmasta, jossa esitettäisiin vain äänilevyjen promootiovideoita. Hän myi idean oikeudet Time Warner -mediayhtiölle, joka perusti niiden pohjalta Music Television -musiikkivideokanavan. Nesmithin yksinhuoltajaäiti Bette Nesmith Graham puolestaan keksi 1950-luvulla konekirjoituksen lyöntivirheiden peittämiseen tarkoitetun valkoisen korjauslakan. Hän myi tuotteen ympärille perustamansa Liquid Paper -yrityksen Gillettelle vuonna 1979. Nesmith kertoi kärsineensä 1970-luvulla suosionsa laskusta ja rahanpuutteesta, kunnes yrityskaupan myötä vaurastunut äiti kuoli sairauskohtaukseen 1980 ja hänet perineestä pojasta tuli 1980-luvun taitteessa varsin varakas. Nesmith sijoitti rahojaan muun muassa elokuvatuotantoihin, joista tunnetuin on käsikirjoittaja-ohjaaja Alex Coxin esikoiselokuva Repo Man vuodelta 1984. Suomessa Mike Nesmith sai 1970-luvulla suosiota etenkin musiikkitoimittaja Waldemar Walleniuksen ansiosta. Hector suomensi Nesmithin kappaleen ”Silver Moon” Seppo Närhelle nimellä ”Minä sekä toi kuu” (1976). Freemanin levyttämä Hectorin suomennos ”Käyntikortti” (1976) on Nesmithin kappale ”Talkin to the Wall”. Raul Reiman suomensi Nesmithin laulun ”Magic”, ja sen levytti Rexi vuonna 1981 nimellä ”Tää yö on meidän”.Fenno — Suomen Äänitearkisto ry:n levytietokanta 1901–1999. Viitattu 11.12.2021. ==Levytyksiä== ===Studioalbumeja=== *Wichita Train Whistle Sings (1968) *Magnetic South (1970) *Loose Salute (1970) *Nevada Fighter (1971) *Tantamount to Treason (1972) *And the Hits Just Keep on Comin’ (1972) *Pretty Much Your Standard Ranch Stash (1973) *The Prison (1974) *From a Radio Engine to the Photon Wing (1977) *Infinite Rider on the Big Dogma (1979) *Tropical Campfires (1992) *The Garden (1994) *Timerider: The Adventure of Lyle Swann (2001) *Rays (2005) *The Ocean (2015) ===Live-albumeja=== *Live at the Palais (1978) *Live at the Britt Festival (1999) *The Amazing ZigZag Concert (2010) *Movies of the Mind (2014) ===Kokoelma-albumeja=== *Newer Stuff (1981) *The Older Stuff (1991) ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet Luokka:Yhdysvaltalaiset laulaja- lauluntekijät Luokka:Yhdysvaltalaiset countrymuusikot Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Perun kansalliskirjasto

Perun kansalliskirjasto (, lyhenne BNP; ) on Perussa toimiva kansalliskirjasto. Kirjaston toiminnot ovat jakautuneet useaan toimipisteeseen. Tunnetuimmat pääkaupunki Limassa sijaitsevat BNP:n rakennukset ovat historiallinen Gran Biblioteca Pública de Lima (Av. Abancay 400-548) ja uudempi päätoimipiste San Borjan piirissä (Av. De la Poesía 160). Lisäksi kansalliskirjastolla on useita sivutoimipisteitä. Kansalliskirjasto perustettiin kenraali Don José de San Martínin allekirjoittamalla säädöksellä 28. elokuuta 1821. Kansalliskirjaston rakennus vihittiin käyttöön 17. syyskuuta 1822. Tuolloin kokoelmiin kuului 11 256 voluumia aiemman jesuiittakolleegion kokoelmista ja yksityisiltä saaduista lahjoituksista. Jesuiitat olivat perusteneet seudulle nimellä Colegio Máximo de San Pablo tunnetun jesuiittaoppilaitoksen jo 1584, joka kuitenkin muiden Espanjan siirtomaiden jesuiittaoppilaitosten tapaan kiellettiin vuodesta 1767 lähtien. Perun aikuisväestöstä (yli 15-vuotiaat) oli YK:n erityisjärjestö Unescon mukaan lukutaitoisia 94,17 prosenttia (vuonna 2016). Tiedosto:Sede original de la Biblioteca Nacional del Perú.jpg|Kansalliskirjaston Gran Biblioteca Pública de Lima -rakennuksen julkisivua. ==Lähteet== == Aiheesta muualla== Luokka:Perulainen kulttuuri Luokka:Perun rakennukset ja rakennelmat Luokka:Lima Luokka:Kansalliskirjastot Luokka:Etelä-Amerikan kirjastot
Hilekärsäkkäät

Hilekärsäkkäät (Hypera) on kärsäkkäiden heimoon kuuluva hyönteissuku. Aikuisia hilekärsäkkäitä ja niiden toukkia löytyy usein ruokailemasta eri hernekasvien (Fabaceae) ja tatarkasvien (Polygonaceae) heimoihin kuuluvien kasvien lehdiltä. Sukuun kuuluu maailmanlaajuisesti noin 100 lajia.University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Hypera == Sukuun kuuluvia lajeja == *Hypera arundinis *Rusokkikärsäkäs (Hypera conmaculata) *Hierakkakärsäkäs (Hypera rumicis) *Hypera contaminata *Mykerökärsäkäs (Hypera meles) *Apilakärsäkäs (Hypera fornicata) *Tatarkärsäkäs (Hypera arator) *Tähtimökärsäkäs (Hypera diversipunctata) *Nätkelmäkärsäkäs (Hypera miles) *Kurjenhernekärsäkäs (Hypera ornata) *Virnakärsäkäs (Hypera denominanda) *Mailaskärsäkäs (Hypera postica) *Hypera melancholica *Maitekärsäkäs (Hypera plantaginis) *Korvakekärsäkäs (Hypera nigrirostris) *Hypera venusta *Metsävirnakärsäkäs (Hypera viciae) == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Hilekärsäkkäät (Hypera) *ITIS: Hypera *Iowa State University, Bug Guide: Genus Hypera *Iowa State University, Bug Guide: Genus Hypera (kuvia) *Pherobase: Semiochemicals of Genus Hypera Luokka:Kärsäkkäät
Celso Ayala

Celso Rafael Ayala (s. 20. elokuuta 1970) on paraguaylainen jalkapalloilija. Hän pelasi Paraguayn maajoukkueessa 85 maaottelua ja teki niissä kuusi maalia vuosina 1993–2003. Hän pelasi MM-kilpailuissa Ranskassa 1998 sekä Etelä-Korean ja Japanin kisoissa 2002. Vuoden 1998 MM-kisoissa hän teki maalin Nigeriaa vastaan. Copa Américassa hän pelasi vuosina 1993, 1995, 1997 ja 1999.. Kotimantereensa seurojen lisäksi Ayala pelasi myös Espanjassa Real Betisin ja Atlético Madridin joukkueissa. Pisimpään hän edusti argentiinalaista River Platea vuosina 1995–1998 ja 2001–2005. == Lähteet == Luokka:Paraguaylaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
José Cardozo

José Saturnino Cardozo (s. 19. maaliskuuta 1971) on paraguaylainen jalkapalloilija. Hän pelasi Paraguayn maajoukkueessa 82 maaottelua ja teki niissä 25 maalia vuosina 1991–2006. Hän oli maajoukkueen kaikkien aikojen paras maalintekijä vuoteen 2013 saakka kunnes Roque Santa Cruz ohitti hänet tuossa tilastossa. Cardozo pelasi MM-kilpailuissa Ranskassa 1998 sekä Etelä- Korean ja Japanin kisoissa 2002. Vuoden 1998 MM-kisoissa hän teki maalin Nigeriaa vastaan. Copa Américassa hän pelasi vuosina 1991, 1995 ja 1997. Ateenan olympialaisissa 2004 Cardozo kuului Paraguayn olympiahopeaa saavuttaneeseen joukkueeseen. Kotimantereensa seurojen lisäksi Cardozo pelasi Sveitsissä St. Gallenin joukkueessa vuosina 1990–1991. Pisimpään hän edusti meksikolaista Tolucaa vuosina 1994–2005. Pelaajauransa jälkeen Cardozo on toiminut valmentajana useissa seuroissa Paraguayssa ja Meksikossa. == Lähteet == Luokka:Paraguaylaiset jalkapalloilijat Luokka:Paraguaylaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Paraguaylaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kimberly García

Kimberly García León (s. 19. lokakuuta 1993 Lima) on perulainen kilpakävelijä. Hän voitti kaksi maailmanmestaruutta Eugenen MM-kilpailuissa 2022. García sijoittui 5 000 metrin kävelyssä vuonna 2010 seitsemänneksi nuorten olympialaisissa ja hopealle alle 18-vuotiaiden Etelä-Amerikan- mestaruuskilpailuissa. Hän oli 10 000 metrin kävelyssä kymmenes Barcelonan alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2012. García sijoittui 20 kilometrin kävelyssä 33:nneksi Moskovan MM-kilpailuissa 2013. Seuraavana vuonna hän saavutti pronssia Ibero-Amerikan-mestaruuskilpailujen 10 000 metrin kävelyssä ja voitti 20 kilometrin kävelyn Etelä-Amerikan-mestaruuden. Hän oli 20 kilometrin kävelyssä vuonna 2015 viides Pan-Amerikan kisoissa ja keskeytti Pekingin MM-kilpailuissa. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän oli 20 kilometrin kävelyssä neljästoista. García sijoittui Lontoon MM-kilpailuissa 2017 seitsemänneksi 20 kilometrin kävelyssä. Seuraavana vuonna hän saavutti hopeaa Ibero-Amerikan-mestaruuskilpailujen 10 000 metrin kävelyssä, pronssia Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuissa 20 kilometrin kävelyssä ja kultaa samalla matkalla Etelä-Amerikan kisoissa. Kävelyn MM-joukkuekilpailussa hän sijoittui 20 kilometrin kävelyssä kahdeksanneksi. García saavutti Liman Pan-Amerikan kisoissa 2019 hopeaa 20 kilometrin kävelyssä ajalla 1.29.00. Hän keskeytti 20 kilometrin kävelyn vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa. Hän saavutti 2022 hopeaa 10 000 metrin kävelyssä Ibero-Amerikan- mestaruuskilpailuissa ja 20 kilometrin kävelyssä Etelä-Amerikan- mestaruuskilpailuissa. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän voitti kultaa 20 kilometrillä Perun ennätysajalla 1.26.58 ja 35 kilometrillä Etelä-Amerikan ennätysajalla 2.39.16. Garcia teki 35 kilometrin kävelyn maailmanennätyksen 2.37.44 Dudincessa 25. maaliskuuta 2023. Saman vuoden Budapestin MM- kilpailuissa hän saavutti 35 kilometrin kävelyssä hopeaa ajalla 2.40.52 ja sijoittui 20 kilometrin kävelyssä neljänneksi. == Henkilökohtaiset ennätykset == === Ulkoradat === Laji Aika Paikka Päivä 5 000 m kävely 22.57,4h Lima 14. toukokuuta 2011 5 km kävely 24.24 Cochabamba 6. maaliskuuta 2010 10 000 m kävely 42.56,97 Trujillo 25. elokuuta 2018 10 km kävely 43.23 Suzhou 25. syyskuuta 2017 20 km kävely 1.26.40 NR La Coruña 3. kesäkuuta 2023 35 km kävely 2.37.44 ME Dudince 25. maaliskuuta 2023 == Lähteet == Luokka:Perulaiset kävelijät Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Natalia Duco

Natalia Duco Soler (s. 31. tammikuuta 1989 San Felipe, Valparaíson alue, Chile) on chileläinen kuulantyöntäjä. Duco sijoittui neljänneksi Marrakechin alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2005. Hän oli kahdestoista Pekingin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2006. Hän voitti samana vuonna alle 18-vuotiaiden Etelä-Amerikan-mestaruuden kuulantyönnössä ja kiekonheitossa sekä alle 23-vuotiaiden Etelä-Amerikan-mestaruuden kuulantyönnössä. Hän voitti 2007 kuulantyönnön alle 20-vuotiaiden Etelä-Amerikan- ja Pan-Amerikan- mestaruudet. Aikuisten Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuissa hän sijoittui kolmanneksi ja Rio de Janeiron Pan-Amerikan kisoissa seitsemänneksi. Duco voitti kuulantyönnön alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden Bydgoszczissa 2008 tuloksella 17,23. Hän voitti samana vuonna Ibero-Amerikan-mestaruuden Chilen ennätystuloksella 18,65. Pekingin olympialaisissa hän karsiutui loppukilpailusta. Hän voitti 2008 myös alle 23-vuotiaiden Etelä-Amerikan- mestaruuden. Seuraavana vuonna hän voitti aikuisten Etelä-Amerikan- mestaruuden, mutta karsiutui loppukilpailusta Berliinin MM-kilpailuissa. Hän sai 2010 hopeaa Ibero-Amerikan-mestaruuskilpailuissa ja voitti alle 23-vuotiaiden Etelä-Amerikan-mestaruuden. Duco voitti kuulantyönnön Etelä- Amerikan-mestaruuden 2011. Hän karsiutui samana vuonna loppukilpailusta Daegun MM-kilpailuissa ja sijoittui viidenneksi Guadalajaran Pan-Amerikan kisoissa. Hän oli toinen Ibero-Amerikan-mestaruuskilpailuissa 2012. Lontoon olympialaisissa hän sijoittui kahdeksanneksi Chilen ennätyksellä 18,80. Hän saavutti pronssia Kazanin universiadeissa 2013. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui kymmenenneksi. Seuraavana vuonna hän karsiutui loppukilpailusta Sopotin MM-hallikilpailuissa sekä voitti kultaa Etelä-Amerikan kisoissa ja Ibero-Amerikan-mestaruuskilpailuissa. Duco saavutti 2015 hopeaa Etelä- Amerikan-mestaruuskilpailuissa ja pronssia Toronton Pan-Amerikan kisoissa. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui yhdeksänneksi. Seuraavana vuonna hän oli kolmas Ibero-Amerikan-mestaruuskilpailuissa ja kymmenes Rio de Janeiron olympialaisissa. Hän karsiutui loppukilpailusta Lontoon MM- kilpailuissa 2017. Hän voitti kultaa Etelä-Amerikan kisoissa 2018. == Henkilökohtaiset ennätykset == === Ulkoradat === Laji Tulos Paikka Päivä Kuulantyöntö 18,97 NR Fort Lauderdale 18. toukokuuta 2018 === Sisäradat === Laji Tulos Paikka Päivä Kuulantyöntö 17,24 NR Sopot 8. maaliskuuta 2014 == Lähteet == Luokka:Chileläiset kuulantyöntäjät Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
United Nations Office for Disaster Risk Reduction

United Nations Office for Disaster Risk Reduction eli UNDRR (aiemmin UNISDR) on Yhdistyneiden kansakuntien alainen, joulukuussa 1999 perustettu, järjestön sihteeristöön kuuluva virasto, jonka pyrkimyksenä on vähentää suuronnettomuuksia synnyttäviä riskitekijöitä. Suuronnettomuuksia aiheuttavat muun muassa luonnonmullistukset, kuten hirmumyrskyt, tulvat, helle ja kuivuusjaksot, maanjäristykset ja epidemiat. Kasvihuoneilmiön voimistuminen voi osaltaan voimistaa useita riskitekijöitä. Järjestö toteuttaa erityisesti Sendain kehysohjelmaa suuronnettomuuksien riskien vähentämiseksi (2015–2030). Yhteiskunnan kykyyn varautua ja selviytyä riskitilanteista pienemmin vahingoin voidaan vaikuttaa esimerkiksi riskialttiiden alueiden, väestönosien ja rakenteiden kartoittamisella, yhteiskunnallisesti kriittisimmän perusinfrastruktuurin hyvällä suunnittelulla, mitoituksella ja sijoittamisella, kaavoituksella ja rakennusvalvonnalla, evakuointisuunnittelulla, varoitusjärjestelmillä ja muilla ennakointitoimenpiteillä. Viraston pääjohtajana aloitti maaliskuussa 2018 japanilainen Mami Mizutori. Aiemmin viraston johtajana on toiminut suomalainen Kirsi Madi. Suomi rahoittaa UNDRR:n toimintaa vuosittain miljoonalla eurolla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * UNDRR:n kotisivu Luokka:Yhdistyneiden kansakuntien erityisjärjestöt
Mami Mizutori

Mami Mizutori (s. 1960Mizutori, Mami United Nations. Viitattu 6.11.2023 ) on japanilainen virkamies. Hän on ollut maaliskuusta 2018 YK:n alaisen UNDRR:n pääjohtaja ja YK:n apulaispääsihteeri. Mizutori on opiskellut oikeustieteitä ja kansainvälisiä suhteita. Hän on toiminut Japanissa ulkoasiainhallinnossa budjettipäällikkönä, kansallisen turvallisuuden yksikön päällikkönä ja Lontoossa Japanin tiedotus- ja kulttuurikeskuksen päällikkönä sekä ennen YK- virkaansa East Anglian yliopiston japanilaisen taiteen ja kulttuurin instituutin toiminnanjohtajana. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * UNISDR:n nimitysuutinen Luokka:Japanilaiset henkilöt Luokka:YK:n virkamiehet Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gert Weil

Gert Michael Weil Wiesenborn (s. 3. tammikuuta 1960 Puerto Montt, Los Lagos, Chile) on chileläinen kuulantyöntäjä. Weil sijoittui Soulin olympialaisissa 1988 kuudenneksi tuloksella 20,38. Los Angelesin olympialaisissa 1984 hän oli kymmenes. Hän karsiutui olympialaisten loppukilpailusta Barcelonassa 1992 ja Atlantassa 1996. Weil sijoittui MM-kilpailuissa kuudenneksi Stuttgartissa 1993, yhdeksänneksi Tokiossa 1991 ja kymmenenneksi Roomassa 1987. Sisäratojen MM-kilpailuissa hän oli kuudes Budapestissa 1989 ja Sevillassa 1991 sekä yhdeksäs Indianapolisissa 1987. Weil saavutti Pan-Amerikan kisojen kuulantyönnössä kultaa 1987 tuloksella 20,21 ja 1991 tuloksella 19,47 sekä hopeaa 1983 ja pronssia 1995. Weil voitti kuulantyönnön Etelä-Amerikan- mestaruuden 1979, 1981, 1983, 1985, 1987, 1989, 1991 ja 1995. Kiekonheitossa hän sai Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuissa pronssia 1989. Hän voitti Etelä- Amerikan kisoissa kultaa kuulantyönnössä 1982, 1990 ja 1994. Ibero-Amerikan kuulantyöntömestaruuden hän voitti 1990, 1992, 1994 ja 1996. Weil voitti kuulantyönnön alle 17-vuotiaiden Etelä-Amerikan-mestaruuden 1976 ja nuorten Etelä-Amerikan-mestaruuden 1978. == Henkilökohtaiset ennätykset == === Ulkoradat === Laji Tulos Paikka Päivä Kuulantyöntö 20,90 Wirges 17. elokuuta 1986 Kiekonheitto 55,98 Runkel 2. elokuuta 1987 === Sisäradat === Laji Tulos Paikka Päivä Kuulantyöntö 20,15 NR Leverkusen 31. tammikuuta 1985 == Lähteet == Luokka:Chileläiset kuulantyöntäjät Luokka:Chileläiset kiekonheittäjät Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Taito (yritys)

Oy Taito Ab oli suomalainen taideteollisuusesineiden valmistusta ja kauppaa harjoittanut yritys, joka toimi vuosina 1919–1953. == Historia == Oy Taito Ab perustettiin Helsingissä 4. marraskuuta 1918. Yhtiön osakepääoma oli 25 000 markkaa jaettuna 25:een tuhannen markan osakkeeseen, jotka jakautuivat perustajien kesken: Emil Wikström 5 kpl, Eric O. W. Ehrström 5 kpl, Paavo Tynell 5 kpl, Frans Nykänen 5 kpl ja Gösta Serlachius 5 kpl. Valtioneuvosto hyväksyi Taidon yhtiösäännöt 30. tammikuuta 1919, ja yrityksen toiminta käynnistyi 1. helmikuuta. Ensimmäinen toimipiste sijaitsi Mikonkatu 8:n nelikerroksisen piharakennuksen kolmannessa kerroksessa, josta oli vuokrattu viiden huoneen huoneisto.Aav, Marianne – Viljanen, Eeva (toim.): Paavo Tynell ja Taito Oy, s. 25–28. Helsinki: Designmuseo, 2005. ISBN 952-9878-39-7. == Merkittäviä töitä == * 1920 – Suomen upseerikunnan tilaama Carl Gustaf Mannerheimin kunniamiekka * 1921 – sankaripatsaat Tampereelle ja Lahteen (Viktor Jansson) sekä Viipuriin (Gunnar Finne) * 1925–1926 – kuvanveistäjä Emil Cedercreutzin reliefit Juseliuksen hautakappeliin * 1928 – Mäntän kirkon valaisimet * 1929 – Barcelonan maailmannäyttely, koristeellinen maapallo. Palkittiin Diplome d’Honneurilla * 1929 – Eduskuntatalon pronssiovet * 1937 – Nakkilan kirkon valaisimet == Lähteet == == Aiheesta muualla== * Pörssitieto.fi: Taito Luokka:Entiset suomalaiset vähittäiskaupan yritykset
Uturölli

Uturölli (Agrostis nebulosa) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, röllien (Agrostis) sukuun kuuluva yksivuotinen kasvilaji. Uturöllin varret kasvavat 25–50 cm korkeiksi, ja ne ovat kasvutavaltaan pystyjä tai polveilevasti kohenevia. Varsissa on kaksi tai kolme solmua. Lehtilavat ovat 3–10 cm pitkiä ja 1–3,5 mm leveitä. Kieleke on 1,5–3,5 mm pitkä. Uturöllin kukinto on munanmuotoinen ja runsashaarainen röyhy, joka on 12–20 cm pitkä ja 6–10 cm leveä. Röyhyn tähkylät sijaitsevat yksittäin röyhyn haaroissa. Tähkylät ovat soikeita, 1,3–1,7 mm pitkiä ja yksikukkaisia. Tähkylöiden kaleet ovat tähkylänpituisia ja keskenään samankokoisia. Helpeet ovat noin 0,4 mm pitkiä. Sisähelve on ulkohelpeen pituinen tai hieman sitä lyhyempi. Hedelmä on jyvä. Uturölliä tavataan Euroopan etelä- ja lounaisosissa, Afrikan pohjoisosissa sekä eteläisessä Etelä-Amerikassa. == Lähteet == * Clayton, W. D., Vorontsova, M. S., Harman, K. T. & Williamson, H. (2006–). GrassBase – The Online World Grass Flora. http://www.kew.org/data/grasses-db.html == Aiheesta muualla == * Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Agrostis nebulosa * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Agrostis nebulosa Luokka:Röllit
Edvin Kanka Ćudić

Edvin Kanka Ćudić (s. 31. joulukuuta 1988 Brčko, Jugoslavia), on bosnialainen ihmisoikeusaktivisti, taistelulajien harrastaja (aikido, jujutsu, judo), toimittaja ja valtiotieteilijä. Ćudić tunnetaan parhaiten UDIK-järjestön johtajana ja perustajana. Järjestö kampanjoi entisen Jugoslavian ihmisoikeuksien sekä oikeuden ja sovinnon puolesta. == Teokset == * * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Edvin Kanka Ćudić Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Ihmisoikeusaktivistit Luokka:Toimittajat
Estanislao Struway

Estanislao Struway (s. 25. kesäkuuta 1968) on paraguaylainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän pelasi Paraguayn maajoukkueessa 74 maaottelua ja teki niissä neljä maalia vuosina 1991–2002. Struway pelasi MM-kilpailuissa 2002 sekä vuosien 1991, 1993, 1995, 1997 ja 2001 Copa Américassa. Kotimaassaan Struway edusti muun muassa Cerro Porteñoa ja Club Libertadia. Lisäksi hän pelasi Argentiinassa Racing Clubissa 1994–1995 ja Los Andesissa 1995–1996, perulaisessa Sporting Cristalissa 1996 sekä Brasiliassa Portuguesassa 1997 ja Coritibassa 1998–1999. == Lähteet == Luokka:Paraguaylaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Venezuelan kansalliskirjasto

Venezuelan kansalliskirjasto (, lyhennys BNV; ) on Venezuelan pääkaupungissa Caracasissa toimiva kansalliskirjasto. Presidentti Hugo Chávezin (1954–2013) aikana osia kansalliskirjaston toiminnoista on kuitenkin suljettu. Kansalliskirjasto perustettiin vuonna 1833. Nykyinen kansalliskirjaston rakennus nousi vuosina 1981-1985. Sen pinta-ala on 80 000 neliömetriä. Tilaa oli alkujaan 3 606 000 voluumille, tiiviimmällä järjestelyllä 5 900 000 voluumille. Lukupaikkoja on 1 369 henkilölle. Saman arkkitehtien Thomas ja Eduardo Sanabria suunnitteleman, betonielementeistä luodun rakennuskokonaisuuden pohjoisosassa toimii Venezuelan kansallisarkisto (Archivo General de la Nation; katuosoite Avenida Norte 1). Venezuelan aikuisväestöstä (yli 15-vuotiaat) oli YK:n erityisjärjestö Unescon mukaan lukutaitoisia 97,13 prosenttia (vuonna 2016), mikä on korkeimpia lukemia Latinalaisessa Amerikassa. Tähän on vaikuttanut panostus koulutukseen edellisinä vuosikymmeninä ja väestön yhtenäisyys äidinkielen osalta; espanja on merkittävästi suuremman väestönosan äidinkieli kuin esimerkiksi Boliviassa. Venezuelan kansalliskirjaston verkkosivusto ei tarjoa palveluja esimerkiksi maan alkuperäiskansojen kielillä, joista useimmat ovat uhattuna tai kuolemassa. File:National Newspaper Library of Venezuela 1.jpg|Sanomalehtien lukusali. File:Reading Room - National Library of Venezuela.jpg|Lukusalia. File:Salón Sur Oeste - Antigua BN.jpg|Historiallisia kuvia: BNV:n Salón sur- oeste (1956) aiemmassa osoitteessa. ==Lähteet== == Aiheesta muualla== *Biblioteca Nacional de Venezuela (facebook.com) Luokka:Venezuelalainen kulttuuri Luokka:Venezuelan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Caracas Luokka:Kansalliskirjastot Luokka:Etelä-Amerikan kirjastot
Alahuhta

Alahuhta on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä: *Eila Alahuhta (o.s. Petäjä) (1926–2017), kasvatustieteilijä ja logopedi *Matti Alahuhta (s. 1952), diplomi-insinööri ja Koneen toimitusjohtaja 2005–2014 *Tiina Alahuhta-Kasko (s. 1981), Marimekon toimitusjohtaja, Matti Alahuhdan tytär.
Francisco Arce

Francisco Javier Arce (s. 2. huhtikuuta 1971) on paraguaylainen, valmentajana peliuransa jälkeen toiminut jalkapalloilija, joka oli pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Hän pelasi Paraguayn maajoukkueessa 61 maaottelua ja teki niissä viisi maalia vuosina 1995–2004. Arce pelasi MM-kilpailuissa Ranskassa 1998 ja Japanin ja Etelä-Korean kisoissa 2002 sekä vuosien 1995, 1997 ja 1999 Copa Américassa. Kotimaassaan Arce edusti Cerro Porteñoa vuosina 1989–1994 ja Libertadia 2004–2005. Hän pelasi Brasiliassa Grêmion joukkueessa vuosina 1994–1998 ja Palmeirasin joukkueessa 1998–2002 sekä Japanissa Gamba Osakan joukkueessa 2003. Arce on valmentanut useita paraguaylaisia seuroja sekä vuosina 2011–2012 ja 2016–2017 Paraguayn maajoukkuetta. == Lähteet == Luokka:Paraguaylaiset jalkapalloilijat Luokka:Paraguaylaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ugandanripsimonni

Ugandanripsimonni (Synodontis macrops) on ripsimonnien lahkoon kuuluva kalalaji. Humphry Greenwood kuvasi lajin ensimmäisen kerran vuonna 1963. == Levinneisyys ja elinympäristö == Laji on peräisin Achwa-joelta Ugandasta. Ugandanripsimonnin uhanalaisuusluokitus on Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton mukaan puutteellisesti tunnettu. == Lähteet == Luokka:Ripsimonnit
Phil Masinga

Philemon Raul Masinga (28. kesäkuuta 1969 Klerksdorp, Etelä-Afrikka – 13. tammikuuta 2019 Johannesburg, Etelä-Afrikka) oli eteläafrikkalainen jalkapalloilija, joka työskenteli myös vähän aikaa valmentajana. == Elämänvaiheet == Masinga teki debyyttinsä Premier Soccer Leaguen Jomo Cosmos -joukkueessa vuonna 1990. Hän pelasi Etelä-Afrikan maajoukkueessa 1990-luvulla. Vuoden 1998 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen karsinnoissa Masinga teki ratkaisuosuman Kongon joukkuetta vastaan, jonka johdosta Etelä-Afrikka nousi historian ensimmäisen kerran MM-lopputurnaukseen. Hän sairastui syöpään ja kuoli tammikuussa 2019. == Lähteet == Luokka:Eteläafrikkalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Fytokemikaali

Fytokemikaalit ovat kasvikunnan tuottamia bioaktiivisia yhdisteitä, jotka eivät ole ravintoaineita mutta jotka saattavat vaikuttaa eläinten terveyteen elimistöön päätyessään. Monet fytokemikaalit ovat antioksidantteja, mutta ne voivat myös säädellä fysiologisia prosesseja, kuten solujen erilaistumista, geenien ekspressiota, entsyymien toimintaa ja hormoniaineenvaihduntaa. Useimmat prosessoimattomat kasviperäiset ruoka-aineet sisältävät runsaasti fytokemikaaleja. Marjoissa on etenkin flavonoideja ja fenolihappoja, kuten antosyaaneja, kversetiiniä sekä ellagiinihappoa ja sen johdannaisia ellagitanniineja. Monet fytokemikaalit heikentävät ruoan sisältämien ravintoaineiden imeytymistä. Viljatuotteissa ja palkokasveissa esiintyvät fytaatit häiritsevät sinkin ja raudan imeytymistä. Kahvin, teen, kaakaon, pinaatin ja nokkosen sisältämät polyfenolit häiritsevät raudan imeytymistä ja esimerkiksi palkokasveissa esiintyvät lektiinit häiritsevät proteiinien käsittelyä ruoansulatuksessa. Runsaasti fytokemikaaleja sisältäviä ruokia nauttiva väestönosassa esiintyy tavallista vähemmän i sydän- ja verisuonitauteja, tyypin 2 diabetesta ja syöpää. Tutkimuksissa ei ole kuitenkaan tullut esiin, että fytokemikaalilisillä olisi ollut merkittäviä suotuisia terveysvaikutuksia. Fytokemikaalien myönteisten terveysvaikutusten on arveltu perustuvan hormeesiin eli siihen, että ne stimuloivat ihmisen suojareaktioita pienillä annoksilla. ==Luokittelu== Fytokemikaalit voidaan kemiallisen rakenteensa perusteella jaotella kolmeen pääryhmään, jotka sisältävät useita tärkeitä fytokemikaaliryhmiä: * terpenoidit ** karotenoidit ** kasvisterolit ** tokolit * fenoliset yhdisteet **fenolihapot ** flavonoidit (mukaan lukien antosyaanit ja isoflavonoidit) ** kumariinit ** lignaanit ** tanniinit * alkaloidit ja muut typpeä sisältävät yhdisteet ** glukosinolaatit ** ksantiinit ==Lähteet== *
Aleksanteri Hinkkanen

Aleksanteri Hinkkanen (30. huhtikuuta 1903 Parikkala Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1954, s. 221 (Viitattu 13.2.2019) – 16. syyskuuta 1982 Helsinki) oli opettaja ja kouluneuvos, joka myös muun muassa toimitti kansa- ja peruskoulun lakikokoelmat. ==Henkilöhistoria== Aleksanteri Hinkkasen vanhemmat olivat räätäli Paavo Hinkkanen ja Anna Kaljunen ja puoliso vuodesta 1948 Lea Rakel Tellervo Huttunen. Hinkkanen valmistui kansakoulunopettajaksi 1930, tuli ylioppilaaksi 1934, valmistui filosofian kandidaatiksi 1938 ja lisensiaatiksi 1944 ja väitteli filosofian tohtoriksi 1945. Hän toimi opettajana Hämeenlinnassa 1930–1931 ja Turussa 1931–1944, Oulun piirissä hän oli vt. kansakouluntarkastaja 1944–1945 sekä tarkastaja Lappeenrannan ja Imatran piireissä ja Jyväskylässä 1945. Kouluneuvos opetushallituksen kansanopetusosastolla Hinkkanen oli vuodesta 1945 ja osaston päällikkö 1965–1969. Hän toimi 1940-luvun vaihteessa myös Turun yliopiston psykologian assistenttina.Kuolleita. Fil. tohtori Aleksanteri Hinkkanen. Helsingin Sanomat, 18.10.1982, s. 14. ==Julkaisuja== * Koulumenestys ja elämänura: tutkimus Turun Suomalaisen Klassillisen Lyseon oppilaista vv. 1888–1917, 1944 * Keski-Karjala: Kotiseutulukemisto, 1958, toim. Toivo J. Karttunen, Aleksanteri Hinkkanen * Uusi kansakoululainsäädäntö, 1959, (6. uudistettu painos 1972) * Peruskoulun lainsäädäntö, 1973 ==Lähteet== Luokka: Suomalaiset opettajat Luokka: Suomalaiset virkamiehet Luokka: Suomalaiset tietokirjailijat Luokka: Vuonna 1903 syntyneet Luokka: Vuonna 1982 kuolleet
Timoska

Timoska on seuraavien henkilöiden sukunimi: * Jan Timoska (s. 1976), jalkapalloilija * Sampsa Timoska (s. 1979), jalkapalloilija * Tauno Timoska (1932–2022), jääpalloilija ja maahockeypelaaja Luokka:Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Leopoldina Naudet

Autuas Leopoldina Naudet (31. maaliskuuta 1773 Firenze, Italia – 17. elokuuta 1834 Verona, Italia) oli järjestön Sisters of the Holy Family perustaja ja sen suojeluspyhimys. Hän eli seuraavien 6 paavien hallintokausien aikana: Klemens XIV (1769–1774), Pius VI (1775–1799), Pius VII (1800–1823), Leo XII (1823–1829), Pius VIII (1829–1830) ja Gregorius XVI (1831–1846). Paavi Benedictus XVI julisti hänet kunnianarvoisaksi 6. heinäkuuta 2007 ja paavi Franciscus julisti hänet autuaaksi 29. huhtikuuta 2017. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1773 syntyneet Luokka:Vuonna 1834 kuolleet
Elma Lindroos

Elma Johanna Lindroos (o.s. Ekman, 15. joulukuuta 1907 Helsinki – 27. maaliskuuta 2009 Helsinki)Elma Johanna Lindroosin kuolinilmoitus. Helsingin Sanomat 17.5.2009, s. C10. Helsingin Sanomien arkistoselain, Postimuseo, Tampere. Luettu 2.12.2021. oli suomalainen arkkitehti, jolla oli yhteinen arkkitehtitoimisto puolisonsa Erik Lindroosin kanssa. Heidän pitkäaikainen kotinsa ja toimistonsa sijaitsivat Munkkiniemessä Solnantie 17:ssä. Elma Ekman kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta tyttölyseosta 1927 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1933. Hän oli aluksi töissä A. W. Liljeberg Oy:ssä, mutta siirtyi myöhemmin työskentelemään Erik Lindroosin toimistoon. Vuonna 1937 he perustivat Arkkitehtuuritoimisto Elma & Erik Lindroosin, jossa Elma Lindroosin vastuulle kuului erityisesti sisustusten suunnittelu. Hän huolehti myös rutiininomaisista toimistotöistä, kuten laskutuksesta.Helasvuo, Böök & Mustonen 2008, s. 12. Lindroosit suunnittelivat yhdessä lukuisia koulu- ja opistorakennuksia, seurakuntataloja, kunnantaloja sekä pankkirakennuksia. Heidän piirtämiään asuintaloja on varsinkin Helsingissä, Kokkolassa, Pietarsaaressa ja Vaasassa.Helasvuo, Böök & Mustonen 2008, s. 13. Elma Lindroosin omiin suunnittelutöihin kuului funktionalistinen tehdasrakennus ”Lasipalatsi”, joka valmistui Kellokosken ruukin alueelle 1938. Talo on osa valtakunnallisesti merkittävää kulttuuriympäristöä. Elma Lindroos jätti arkkitehdin työt vuonna 1980, kun Erik Lindroos kuoli. Naisarkkitehtien yhdistys Architecta kutsui Lindroosin kunniajäsenekseen vuonna 2007. ==Lindroosien suunnittelutöitä== *Arabian tehdaslaajennus ja lastentalo, Helsinki, 1947, 1949 *Härmälän seurakuntatalo ja pappila, Tampere, 1949, kirkkosali lisätty 1972 * Kotitalousopettajaopisto (nyk. Museoviraston toimitalo), Helsinki, 1956Helasvuo, Böök & Mustonen 2008, s. 4, 9. * Seurakuntien talo, ”Taivaanlinna”, Tampere, 1956 ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset arkkitehdit Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet suomalaiset Luokka:Vuonna 1907 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
Peuhkuri

Peuhkuri on seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi: * Eetu Peuhkuri (s. 1990), jääpalloilija * Joonas Peuhkuri (s. 1989), jääpalloilija * Kimmo Peuhkuri (s. 1984), jalkapalloilija
Ga-gorib

Ga-gorib on lounaisafrikkalaisten hottentottien mytologiassa hirviö, jonka nimi merkitsee "alasheittäjä". Ga-goribilla oli tapana istua suuren kuopan reunalla ja houkutella ohikulkijoita heittämään häntä kivillä. Kivet kimmahtivat kuitenkin aina takaisin ja tappoivat heittäjän sekä suistivat tämän ruumiin kuoppaan. Ga-goribin kukisti lopulta sankari Heitsi-Ebib, joka malttoi odottaa ja heittää kiven vasta sitten, kun hirviö oli kääntänyt katseensa pois. Hän osui Ga-goribia korvan alle ja työnsi hänet alas kuoppaan.Cotterell 1996, s. 199 == Lähteet == * Cotterell, Arthur: Maailman myytit ja tarut. WSOY 1996. ISBN 951-0-17102-6 Luokka:Afrikkalainen mytologia Luokka:Mytologioiden hirviöt