EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Itäinen sotilaspiiri

Venäjän sotilaspiirijako (3/2024-). (Huom. Vuonna 2014 miehitetty, kiistanalainen Krimin niemimaa on merkitty kuvassa Eteläisen sotilaspiiriin. Kyseenalaisesti (ei todenmukaisesti) vain osaksi miehitettyjä Ukrainan kaakkoisia alueita on kokonai- suudessaan ryhmitelty saman sotilaspiirin osiksi.) Itäinen sotilaspiiri () on Venäjän asevoimien maantieteelliseen jakoon perustuva sotilaspiiri Venäjän Kaukoidässä. Sotilaspiiri muodostettiin 2008 yhdistämällä Kaukoidän sotilaspiiri ja baikalintakainen osa Siperian sotilaspiiriä. Sen päämaja on Habarovskissa. ==Organisaatio== Vuonna 2023 sotilaspiirin joukkoihin kuuluivat: * 5. armeija, Ussurijsk, Primorjen aluepiiri ** 127. motorisoitu divisioona, Sergejevka ** 57. kaartin motorisoitu prikaati, Bikin ** 305. tykistöprikaati, Ussurijsk ** 20. ohjusprikaati, Spassk-Dalni * 35. armeija, Belogorsk, Amurin alue ** 64. motorisoitu prikaati, Knjaze-Volkonskoje ** 38. kaartin motorisoitu prikaati, Jekaterinoslavka ** 69. suojausprikaati, Babstovo, Juutalaisten autonominen alue ** 165. tykistöprikaati, Belogorsk ** 107. ohjusprikaati, Birobidžan ** 71. ilmatorjuntaohjusprikaati, Belogorsk * 36. armeija, Ulan-Ude, Burjatia ** 37. kaartin motorisoitu prikaati, Kjahta, Burjatia ** 5. kaartin panssariprikaati, Divizionnaja stantsija ** 30. tykistöprikaati, Divizionnaja & Taltsy stantsija **103. ohjusprikaati, Divizionnaja stantsija **35. kaartin ilmatorjuntaohjusprikaati, Ulan-Ude * 29. armeija, Tšita, Taka-Baikalian aluepiiri **36. kaartin motorisoitu prikaati, Brozja **200. tykistöprikaati, Gornyi **3. ohjusprikaati, Gornyi **140. ilmatorjuntaohjusprikaati, Domna * Tyynenmeren laivasto, Vladivostok * 68. armeijakunta, Južno-Sahalinsk * 338. kaartin rakettitykistöprikaati, Ussurijsk, Primorjen aluepiiri * 38. ilmatorjuntaohjusprikaati, Ptitšnik, Juutalaisten autonominen alue * 16. suojeluprikaati, Lesozavodsk, Primorjen aluepiiri * 14. erillinen pioneeriprikaati, Vjatskoje, Habarovskin aluepiiri ==Lähteet== Luokka:Venäjän asevoimat
Malliromahdus

Malliromahdus (), jota kutsutaan myös tekoälyn romahdukseksi (), tarkoittaa synteettisellä datalla koulutetun generatiivisen tekoälymallin tuotoksen asteittaista rappeutumista. Käytännössä tämä tarkoittaa sitä, että uudet kielimallit koulutetaan netissä olevilla aineistoilla, joihin sisältyvät myös aikaisempien kielimalliversioiden tuotokset. Tämän prosessin toistaminen mallisukupolvesta toiseen muodostaa niin sanotun autofaagisen (itseään kuluttavan) silmukan. Teoreettiset ja empiiriset analyysit ovat osoittaneet, että tulevaisuuden generatiiviset mallit tarvitsevat riittävän määrän todellista tuoretta dataa jokaisessa autofaagisen silmukan sukupolvessa. Ilman sitä tulevaisuuden generatiiviset mallit ovat tuomittuja menettämään asteittain laadun (tarkkuuden) tai monimuotoisuuden (haun kattavuus, tunnistamistarkkuus eli kyky tunnistaa erilaisia tapauksia koulutusdatasta). Siksi mallin romahtamista on kutsuttu myös autofagia-häiriöksi (), joka on analoginen hullun lehmän taudin kanssa. Vuonna 2024 julkaistu tutkimus haastoi käsityksen, että tekoälymallit menettäisivät tehokkuutensa, kun niitä koulutetaan jatkuvasti niiden omilla tuotoksilla. Tutkimuksen mukaan mallien suorituskyky voi säilyä, kunhan käytettävää koulutusdataa kertyy ajan myötä eikä vanhaa dataa korvata uudella. Tämä osoittaa, että mallit voivat säilyttää ja jopa parantaa suorituskykyään, kun niille tarjotaan jatkuvasti uutta ja monipuolista dataa. == Vaikutus kielimalleihin == Vuoden 2024 tutkimuksessa näytettiin, että kielimallien kouluttaminen aiempien mallien tuottamalla synteettisellä datalla heikentää niiden kykyä tuottaa monimuotoista tekstiä. Koulutusdata, joka koostuu pääosin vanhasta, mallien itse tuottamasta aineistosta, johtaa kielen leksikaalisen, syntaktisen ja semanttisen monimuotoisuuden vähenemiseen. Erityisesti luovuutta vaativissa tehtävissä, kuten tarinankerronnassa tai runouden luomisessa, tämä monimuotoisuuden puute voi merkittävästi rajoittaa mallien tuotosten laatua ja omaperäisyyttä. == Taiteilijoiden harjoittama datan myrkyttäminen == Datamyrkytys on eräänlainen koneoppimisen torjuntamuoto, jossa kuvan tai tekstin tietoja muutetaan niin, ettei koulutusmalli pysty käsittelemään niitä tarkasti. Datamyrkytyksiä on kahta päätyyppiä: puolustuksellinen, jossa kuvan tietoja muutetaan teoksen eheyden suojelemiseksi estämällä kopiointi ja jäljitelmät, ja hyökkäävä, jossa kuvan tietoja muutetaan generatiivisen tekoälyn luotettavuuden vähentämiseksi. == Katso myös == * Lähdesilmukka == Lähteet == Luokka:Kielimallit
Gianni Vernetti

Gianni Vernetti (Torino, 27. marraskuuta 1960) on italialainen toimittaja ja poliitikko. Hänet valittiin varajäseneksi 2001 ja 2008 ja senaattoriksi 2006\. Vuosina 2006-2008 hän oli osa Romano Prodin toista hallitusta varaulkoministerinä. Hän on naimisissa toimittaja Laura De Donaton kanssa. Heillä on neljä lasta. == Lähteet == Luokka:Italian ulkoministerit Luokka:Italialaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jeanne Marié de l'Isle

Jeanne Marié de l'Isle (alun perin Jeanne Louise Beugnion; 23. marraskuuta 1872 Pariisi – 5. helmikuuta 1928 Pariisi) oli ranskalainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan mezzosopraano.Jeanne Marié de l'Isle Association l'Art Lyrique Français, viitattu 10.3.2024 Jeanne Marié de l'Isle (1872-1928) Bibliothèque nationale de France, viitattu 10.3.2024 Marié de l'Isle opiskeli laulua H. Maurice Jacquetin johdolla.Jeanne Marié de l'Isle (Mezzo-Soprano) (Paris 1872 – Paris 1926) Forgotten Opera Singers 15.2.2014, viitattu 10.3.2024 Hän sai opetusta myös tädiltään Célestine Galli-Mariélta.The Complete Recordings of Marie Delna and Selected Recordings of Jeanne Marié De’Lisle Marston Records, viitattu 10.3.2024 Marié de l'Isle debytoi vuonna 1896 Versaillesissa Aimé Maillart'n oopperan Les dragons de Villars esityksessä. Samana vuonna hän teki ensimmäisen esiintymisensä Opéra- Comiquessa Lakmén tuotannossa, jossa hän lauloi Marie van Zandtin kanssa. Marié de l'Isle kuului Opéra-Comiquen esiintyjistöön vuosina 1896–1917. Hän saavutti menestystä Carmenin nimiroolissa ja Léon Beylen vastaesiintyjänä Charlotten roolissa Wertherissä. Marié de l'Isle osallistui monien oopperoiden kantaesityksiin. Näitä olivat Cendrillon (Massenet, 1899), Louise (Charpentier, 1900), La Marseillaise (Lambert, 1900), L'intermezzo (Lemaire, 1901) ja La Carmélite (Hahn, 1902). Marié de l'Isle aloitti laulun opettamisen École normale de musique de Parisissa vuonna 1922 ja antoi myös yksityisopetusta. Hän oli naimaton. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset oopperalaulajat Luokka:Mezzosopraanot Luokka:Vuonna 1872 syntyneet Luokka:Vuonna 1928 kuolleet
Albert Saléza

Albert Saléza (18. lokakuuta 1867 Brugge – 26. marraskuuta 1916 Pariisi) oli ranskalainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan tenori.Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Saléza, Albert Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 10.3.2024 Saléza opiskeli Saint-Yves Baxin ja Louis-Henri Obinin johdolla Pariisin konservatoriossa. Hän debytoi Édouard Lalon oopperassa Le roi d'Ys Opéra-Comiquessa 19. heinäkuuta 1888. Tämän jälkeen hän teki esiintymisiä Rouenissa, Bordeaux'ssa ja Nizzassa. 16. toukokuuta 1892 Saléza teki ensimmäisen esiintymisensä Pariisin oopperassa Ernest Reyerin teoksessa Salammbô. Vuonna 1894 hän oli kantaesittämässä César Franckin oopperaa Hulda ja Charles-Édouard Lefebvren oopperaa Djelma. Ensimmäiset esiintymisensä Covent Gardenissa ja Metropolitan-oopperassa Saléza teki vuonna 1898. Molemmissa oopperataloissa hän esiintyi tuolloin Charles Gounod'n Romeona. Saléza jatkoi säännöllistä esiintymistä Pariisissa, kunnes liittyi Pariisin konservatorion henkilökuntaan vuonna 1911. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset oopperalaulajat Luokka:Tenorit Luokka:Vuonna 1867 syntyneet Luokka:Vuonna 1916 kuolleet
Janne Aer

Janne Erkki Ilmari Aer (s. 24. joulukuuta 1961 Tampere) on suomalainen juristi, joka toimii korkeimman hallinto-oikeuden oikeusneuvoksena. == Elämä ja ura == Aer valmistui oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1987, oikeustieteen lisensiaatiksi vuonna 1991 ja oikeustieteen tohtoriksi vuonna 2000. Lisäksi hän sai varatuomarin arvon vuonna 1994. Aer työskenteli Turun yliopiston viransijaisena assistenttina vuosina 1987–1990, Keski-Suomen lääninoikeuden viransijaisena lääninoikeudensihteerinä vuosina 1991–1994, Uudenmaan lääninoikeuden lääninoikeudensihteerinä vuosina 1994–2000, Helsingin hallinto- oikeuden hallinto-oikeussihteerinä vuosina 2000–2001 ja hallinto- oikeustuomarina vuosina 2002–2012 sekä oikeusministeriön erityisasiantuntijana vuonna 2004. Aer nimitettiin korkeimman hallinto-oikeuden määräaikaiseksi jäseneksi vuonna 2013 ja vakinaiseksi jäseneksi vuonna 2015. Aer toimi Suomen Lakimiesliiton oikeuspoliittisen valiokunnan jäsenenä vuosina 1999–2003. Hän toimi Suomen Tuomariliiton hallituksen varajäsenenä vuosina 2003–2006 ja jäsenenä vuosina 2003–2006 ja 2010–2013. == Julkaisuja == * * * == Lähteet == Luokka:Suomalaiset tuomarit Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Adèle Isaac

Adèle Isaac (8. tammikuuta 1854 Calais – 22. lokakuuta 1915 Pariisi) oli ranskalainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan sopraano. Hän tuli tunnetuksi ranskalaisten oopperoiden rooleista.Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Isaac, Adèle Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 10.3.2024 Isaac sai Pariisissa opetusta Gilbert Duprez'lta. Hän teki debyyttinsä vuonna 1870 Pariisin Montmartre-teatterissa Victor Massén oopperassa Les noces de Jeannette. Isaac lauloi Opéra-Comiquessa vuosina 1873 ja 1878–1888 sekä Pariisin oopperassa vuosina 1883–1885. Hän vetäytyi näyttämöltä vuonna 1894. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset oopperalaulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Vuonna 1854 syntyneet Luokka:Vuonna 1915 kuolleet
Prosper Dérivis

Prosper Dérivis (28. lokakuuta 1808 Pariisi – 11. helmikuuta 1880 Pariisi) oli ranskalainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan basso.Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Dérivis, Prosper Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 10.3.2024 Dérivis oli oopperalaulaja Henri-Étienne Dérivisin poika. Hän opiskeli Pariisissa Felice Pellegrinin ja Auguste Nourrit'n johdolla. Hän debytoi Pariisin oopperassa vuonna 1831. Dérivis oli Pariisin oopperassa mukana kantaesittämässä Hector Berlioz'n oopperaa Benvenuto Cellini, Giacomo Meyerbeerin oopperaa Hugenotit ja Gaetano Donizettin oopperaa Les martyrs. Vuosina 1842–1843 Dérivis esiintyi La Scalassa Milanossa. Hän osallistui Giuseppe Verdin Nabuccon ja I Lombardin kantaesityksiin. Lisäksi hän oli mukana kantaesittämässä Gaetano Donizettin Linda di Chamounixia Wienissä vuonna 1842. Dérivis vetäytyi näyttämöltä vuonna 1857 ja opetti sitten laulua Pariisissa. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset oopperalaulajat Luokka:Bassot Luokka:Vuonna 1808 syntyneet Luokka:Vuonna 1880 kuolleet
André Pernet

André Pernet (6. tammikuuta 1894 Rambervillers – 23. kesäkuuta 1966 Pariisi) oli ranskalainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan bassobaritoni.Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Pernet, André Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 10.3.2024 Pernet opiskeli Pariisin konservatoriossa, jossa hänen opettajanaan oli André Gresse. Hän debytoi oopperalaulajana Nizzassa vuonna 1921. Pernet liittyi Pariisin oopperaan vuonna 1928 ja esiintyi myös Opéra-Comiquessa vuosina 1931–1948. Pernet'n keskeisiin rooleihin kuuluivat Don Giovanni, Boris Godunov ja Méphistophélès. Hän lauloi myös lukuisissa oman aikansa oopperoissa. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset oopperalaulajat Luokka:Bassobaritonit Luokka:Vuonna 1894 syntyneet Luokka:Vuonna 1966 kuolleet
Venäjän 6. armeija

6\. punalippuinen armeija () Venäjän maavoimiin kuuluva yhtymä –1998 ja 2010–. Sen esikunta on Agalatovossa Leningradin alueella. ==Historia== 6\. armeijan edeltäjä oli Puna-armeijan 6. armeija Venäjän sisällissodasta 1918–1920. 6. armeija luotiin toisen maailmansodan aikana neljä kertaa ja vielä uudelleen vuonna 1952. 6\. armeijan perustana oli 31. jalkaväkiarmeijakunta (toinen perustaminen), joka luotiin alun perin 2. toukokuuta 1943. Siitä muodostettiin huhtikuussa 1952 Murmanskissa 6. armeija. Siihen kuuluivat 45. divisioona Petsamossa, 67. divisioona Murmanskissa, 341. divisioona Alakurtissa ja 367. divisioona Sortavalassa. Jalkaväkidivisioonista tuli motorisoituja divisioonia 1957, jolloin niiden numerointi muutettiin. Armeija lakkautettiin alkuvuodesta 1960, mutta muodostettiin uudelleen kesällä päämajanaan Petroskoi. Armeijaan kuuluivat 1970-luvun alusta 1980-luvun lopulle: * 54. motorisoitu jalkaväkidivisioona (Alakurtti) * 111. motorisoitu jalkaväkidivisioona (Sortavala) * 131. motorisoitu jalkaväkidivisioona (Murmansk) * 16. motorisoitu jalkaväkidivisioona (mobilisoitava) (Petroskoi) * 116. motorisoitu jalkaväkidivisioona (mobilisoitava) (Nagornyi, Murmanskin alue) Se sai Punalipun kunniamerkin 15. tammikuuta 1974. Armeija lakkautettiin 1998. ==Venäjän 6. armeija== 6\. armeija muodostettiin uudelleen elokuussa 2010 Pietarissa. Vuonna 2023 armeijan joukot ovatMason Clark and Karolina Hird, RUSSIAN REGULAR GROUND FORCES ORDER OF BATTLE, Institute for the Study of War, October 2023: * 138. erillinen kaartin moottoroitu jalkaväkiprikaati, Kaukjärvi (Uusikirkko) (Kamenka) * 25. erillinen kaartin motorisoitu jalkaväkiprikaati, Ylä-Laukaa (Luga) * 9. kaartin tykistöprikaati, Luga * 26. ohjusprikaati, Luga * 5. ilmatorjuntaohjusprikaati, Gorlovo ==Lähteet== Luokka:Venäjän asevoimat
Edmond Membrée

Edmond Membrée (14. marraskuuta 1820 Valenciennes – 10. syyskuuta 1882 Domont) oli ranskalainen säveltäjä.Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Membrée, Edmond Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 10.3.2024 Membrée opiskeli Pariisin konservatoriossa pianonsoittoa Charles- Valentin Alkanin ja Pierre-Joseph-Guillaume Zimmermanin sekä sävellystä Michele Carafan johdolla. Hänen teostensa joukossa ovat oopperat François Villon (1857), L'Esclave (1874), Les Parias (1876) ja La Courte Échelle (1879). Hän sävelsi myös muun muassa kantaatin Fingal (1861) ja lauluja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: nuotteja Luokka:Ranskalaiset säveltäjät Luokka:Ranskalaiset oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1820 syntyneet Luokka:Vuonna 1882 kuolleet
Henry Février

Henry Février (2. lokakuuta 1875 Pariisi – 6. heinäkuuta 1957 Pariisi) oli ranskalainen säveltäjä.Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Février, Henri Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 10.3.2024 Février oli arkkitehti Jules Févrierin poika.Mort d'Henry Février Le Monde, viitattu 10.3.2024 Hän opiskeli Pariisin konservatoriossa Gabriel Faurén, Xavier Leroux'n, Raoul Pugnon ja Jules Massenet'n johdolla. Lisäksi hän sai yksityisopetusta André Messagerilta. Février julkaisi vuonna 1948 kirjan Messagerista. Hänen sävellystuotantonsa joukossa on näyttämöteoksia (oopperoita ja operetteja), kamarimusiikkia, pianokappaleita, kuoroteoksia ja lauluja. Février oli pianisti Jacques Févrierin isä. == Näyttämöteoksia == === Oopperat === * Le Roi aveugle (1906) * Monna Vanna (1909) * Gismonda (1919) * La Damnation de Blanchefleur (1920) * La Femme nue (1929) === Operetit === * Agnes, dame galante (1912) * Carmosine (1913) * L'Île désenchantée (1925) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: nuotteja Luokka:Ranskalaiset säveltäjät Luokka:Ranskalaiset oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1875 syntyneet Luokka:Vuonna 1957 kuolleet
Xavier Leroux

Xavier Henry Napoléon Leroux (11. lokakuuta 1863 Velletri – 2. helmikuuta 1919 Pariisi) oli ranskalainen säveltäjä ja musiikkipedagogi.Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Leroux, Xavier Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 10.3.2024 Leroux opiskeli Pariisin konservatoriossa Théodore Dubois'n ja Jules Massenet'n johdolla. Hän oli vuoden 1885 sävellyksen Prix de Rome -palkinnon voittaja. Hän opetti Pariisin konservatoriossa vuodesta 1896 lähtien. Leroux'n tuotantoon kuuluu lukuisia oopperoita, kuten Astarté (1901) ja Le Chemineau (1907). Niiden lisäksi hän teki lauluja ja pianokappaleita. Leroux oli naimisissa oopperalaulaja Meyrianne Héglonin kanssa.Cantatrices de l'Opéra de Paris Association l'Art Lyrique Français, viitattu 10.3.2024 == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset säveltäjät Luokka:Ranskalaiset oopperasäveltäjät Luokka:Musiikkipedagogit Luokka:Vuonna 1863 syntyneet Luokka:Vuonna 1919 kuolleet
Ila Arun

Ila Arun (s. 15. maaliskuuta 1954 Jodhpur, Rajasthan, Intia) on intialainen näyttelijä ja laulaja, joka tunnetaan parhaiten työstään hindinkielisissä elokuvissa. Hän on esiintynyt elokuvissa kuten Lamhe (1991) ja Jodhaa Akbar (2008). Hän voitti parhaan naislaulajan Filmfare Awards -palkinnon Alka Yagnikin kanssa kappaleesta ”Choli Ke Peeche” elokuvasta Khalnayak (1993). Hän lauloi Yagnikin kanssa myös kappaleen ”Ringa Ringa” elokuvaan Slummien miljonääri (2008). == Yksityiselämä == Arun on naimisissa Arun Bajpain kanssa ja heillä on tytär Ishitta Arun, joka työskentelee myös taiteen alalla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Intialaiset näyttelijät Luokka:Intialaiset laulajat Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Teini Ahava

Teini Evert Ahava, vuoteen 1906 Winter (8. toukokuuta 1900 Viipuri – 27. helmikuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen juristi ja virkamies, joka toimi oikeusministeriön kansliapäällikkönä. Ahavan vanhemmat olivat hallintoneuvos Iivar Ahava, aiemmin Winter, ja Natalia Popoff. Hän avioitui 1931 Saara Annikki Siimeksen kanssa. Ahava tuli ylioppilaaksi Joensuun lyseosta 1919 ja suoritti yleisen oikeustutkinnon 1927 ja lakitieteen kandidaatin tutkinnon 1934. Varatuomarin arvon hän sai 1930. Ahava myös väitteli valtiotieteen tohtoriksi 1930. Ahava oli Asutushallituksen ylimääräinen esittelijä 1928–1932, maatalousministeriön nuorempi hallintosihteeri 1932–1936 ja vanhempi hallintosihteeri 1938–1941, oikeusministeriön vt. nuorempi hallintosihteeri 1936–1938, kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriön vanhempi hallintosihteeri 1941–1943 ja rakennusasiainosaston ylimääräinen toimistopäällikkö 1943–1946 ja apulaisosastopäällikkö 1946. Oikeusministeriön hallintoneuvos ja kansliapäällikkö Ahava oli 1946–1960. Hän työskenteli myös useissa komiteoissa ja toimikunnissa ja oli muun muassa Valtion elokuvalautakunnan jäsen 1955–1960.Kuka kukin on 1954, s. 17. Viitattu 10.3.2024. (ei-vapaa) == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Oikeusministeriön kansliapäälliköt Luokka:Vuonna 1900 syntyneet Luokka:Vuonna 1960 kuolleet
Louisa Tyndall

Louisa Charlotte Tyndall (o.s. Hamilton, 3. elokuuta 1845 – 19. elokuuta 1940) oli englantilainen aatelisnainen, joka tunnetaan osuudestaan aviomiehensä John Tyndallin tuotantoon. Tyndallin vanhemmat olivat Lord Claud Hamilton ja Lady Hamilton, tyttönimeltään Elizabeth Emma Proby. Heidän talossaan Lontoossa vieraili tuon ajan kuuluisia kirjailijoita ja muita älykköjä. Isän diplomaattitehtävien takia perhe matkusteli ja asui jonkun aikaa Irlannissa. Louisasta tuli yksi yläluokan nuorista naisista, jotka kävivät seuraamassa luonnontieteen luentoja Royal Institutionissa. Hän kuunteli siellä vuonna 1860 RI:n yli-intendentin Michael Faradayn johdantoluentoja. John Tyndall oli Faradayn alainen ja vuodesta 1867 tämän seuraaja. Louisa Hamilton ja John Tyndall menivät naimisiin vuonna 1876. Tyndall oli 56, Hamilton 31. Avioliitto oli onnellinen. Louisa avusti miestään myös tämän työssä ja kirjeenvaihdossa. Louisan ilmeinen älykkyys ei kuitenkaan saanut Tyndallia muuttamaan viktoriaaniselle ajalle tyypillisiä mielipiteitään naisista alempiarvoisina olentoina. Tyndallit asuivat virka-asunnossa Royal Institutionin luentosalin yläkerrassa, ja siellä kävi jatkuvasti kylässä tieteen ja taiteen suuria nimiä. Louisa toimi miehensä amanuenssina ja teki muistiinpanot tämän kokeista. Kesät he viettivät Sveitsissä Valaisista ostamassaan lomamökissö. John Tyndall sairasteli paljon ja jäi eläkkeelle 1887. Pariskunta muutti maalaistaloonsa Surreyhin. John Tyndall kärsi unettomuudesta, johon hän otti lääkkeenä kloraalihydraattia. Louisa annosteli lääkettä vahingossa liikaa, ja mies kuoli kymmenen tuntia myöhemmin kyseisen lääkkeen yliannostukseen vuonna 1893. Miehensä kuoleman jälkeen Louisa alkoi järjestellä tämän laajaa tuotantoa ja kirjoittaa elämäkertaa. Se ilmestyi kuitenkin vasta vuosikymmeniä myöhemmin, Louisan oman kuoleman jälkeen. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset aateliset Luokka:Vuonna 1845 syntyneet Luokka:Vuonna 1940 kuolleet
Royal Institution

Royal Institution eli RI on englantilainen säätiö, joka tukee tutkimusta ja tutkimustiedon levittämistä suurelle yleisölle. Säätiö perustettiin vuonna 1799. Se tunnetaan etenkin Joululuentojen sarjasta, jonka Michael Faraday aloitti vuonna 1825, ja jota on televisioitu vuodesta 1936 alkaen. Kolmetoista Nobel-palkinnon saajaa on jossain vaiheessa uraansa työskennellyt RI:ssä. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset järjestöt Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan tiede ja tekniikka
Timnit Gebru

Timnit Gebru (; ; s. 1982 tai 1983) on etiopialainen tietojenkäsittelytieteilijä, joka on erikoistunut tiedonlouhintaan ja algoritmisiin vääristymiin. Hän on mustien tekoälytutkijoiden verkoston Black in AI:n perustajajäsen ja Distributed Artificial Intelligence Research Institute (DAIR) -instituutin perustaja. Gebru on ottanut laajasti kantaa sen puolesta, että vääristymien havaitsemiseksi tutkijoiden, kehittäjien ja lähtödatan pitäisi olla monimuotoisia. Hän työskenteli Applella 2004–2013 signaalinkäsittelyn parissa. Applen jälkeen hän jatkoi tutkimustyötä Microsoftilla, jossa hän keskittyi tekoälyn yhteiskunnallisiin vaikutuksiin. Hänen tutkimushavaintojaan vuonna 2017 oli se, että kasvojentunnistusalgoritmit tunnistavat tummaihoisia ihmisiä merkittävästi heikommin kuin vaaleaihoisia. Vuonna 2018 hän liittyi Googlen tekoälyn etiikkatiimin toiseksi johtajaksi. Joulukuussa 2020 hänen työsuhteensa Googlen kanssa päättyi kiistanalaisiin irtisanomisiin, jossa Google irtisanoi kielimallien riskejä käsittelevän tutkimusartikkelin kirjoittajat. Tapahtuman seurauksena alkoi laaja keskustelu etiikasta ja monimuotoisuudesta tekoälyssä. Gebrun ja kolmen muun tutkijan yhdessä kirjoittama tutkimusartikkeli teki tunnetuksi termin stokastiset papukaijat (), joka kuvaa kielimallien toimintaa. Termi tarkoittaa sitä, että kielimallit jäljittelevät ihmisten tuottamaa kieltä ilman syvällistä ymmärrystä tai tietoisuutta sanomansa sisällöstä. Vuonna 2021 Gebru perusti DAIR-instituutin, jonka perusajatus on dokumentoida tekoälyn vaikutuksia vähemmistöihin. == Tunnustukset == * 2019, VentureBeat: AI Innovations Award – category AI for Good * 2021, Fortune: World's 50 greatest leaders in 2021 * 2021, Nature: Ten scientists who had had important roles in scientific developments in 2021 * 2022, Time: Time's most influential people of 2022 * 2023, Carnegie Corporation: honoree of the Great Immigrants Awards * 2023, BBC: 100 Women in 2023 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Timnit Gebrun kotisivut, Stanford University Luokka:Etiopialaiset tieteilijät Luokka:Tietojenkäsittelytieteilijät Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Atlanta (kuunari)

Atlanta oli suomalainen kolmimastoinen, tammesta rakennettu kuunari, jonka kotisatama oli Vaasa. Atlanta upposi Pohjanlahdella Mikkelinsaarten seudulla 11. lokakuuta 1928 ajettuaan karille. Onnettomuudessa hukkuivat laivan yliperämies H. Tähtivuori ja keittäjä Maria Silvennoinen.Museovirasto : Kulttuuriympäristön palveluikkuna : Arkeologiset kohteet : Vöyri : AtlantaMeren murhenäytelmä, Suomen Kuvalehti, 19.01.1929, nro 3, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Atlantassa oli lastina 9 000 litraa pirtua sekä tämän kieltolakiaikana laittoman lastin kätkemiseksi koksia. Pirtulasti oli tarkoitus siirtää pienempiin veneisiin mutta huono sää esti lastin purkamisen. Laiva ajautui kuitenkin karille ja upposi niin että mastot jäivät näkyviin. Atlantan hylky sijaitsee Mikkelinsaarilla Villskäristä koilliseen, Långrevetin länsipuolella noin 10 metrin syvyydessä tasaisella sorapohjalla. Hylky on räjäytetty auki jossain vaiheessa, mutta pohjan kaaret ja osa kansirakenteesta on vielä säilynyt. Laivan lastina ollutta koksia löytyy vielä paikalta. Sukellus 207, Atlanta, Mikkelinsaaret 24.7.2004, Harri Mannisen sukelluspäiväkirja == Lähteet == Luokka:Vuoden 1928 onnettomuudet Luokka:1920-luvun onnettomuudet Suomessa Luokka:Laivaonnettomuudet Suomessa Luokka:Itämeren hylyt Luokka:Suomalaiset purjelaivat Luokka:Merenkurkku
Ananjiv

Ananjiv () on kaupunki Odessan alueen Podilskin piirissä. Kaupunki sijaitsee Mustaanmereen laskevan Tylihuljoen (Тилігул) varrella, 180 kilometriä aluekeskus Odessasta pohjoisluoteeseen. Ananjivista on 15 kilometriä lähimmälle rautatieasemalle. Valtatie M13 (eurooppatie ) sivuuttaa kaupunkia kaakkosta. Tammikuun keskilämpötila on −5,0 ja heinäkuun +21,0 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 450 millimetriä. Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 7 626 (2022). Vuonna 2001 siellä oli 9 355 asukasta, joista etnisesti ukrainalaisia oli 87,63 prosenttia, venäläisiä 7,32 %, moldovalaisia 3,57 % ja valkovenäläisiä 0,32 %. Vuoden 1989 väestönlaskennassa kirjattiin 10 515 asukasta. Paikkakunta on mainittu kirjallisissa lähteissä alkujaan sloboda Ananina vuonna 1767, kylä oli saanut nimensä kasakka Ananijan mukaan. Joidenkin historijoitsijoiden mukaan kylä olisi ollut olemassa jo 1753. Kaupungiksi Ananjiv tuli vuonna 1834. Ukrainan kesän 2020 aluehallintouudistuksen jälkeen Ananjiv on kuulunut Podilskin piiriin; sitä ennen se oli Ananjivin piirin hallintokeskus (1923-2020). Собор Олександра Невського 1.jpg|Aleksanteri Nevskin (Pyhän Aleksanteri Nevalaisen) katedraali. Будівля дворянського зібрання 2, Ананьїв.jpg|Kulttuuritalo. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Odessan alueen kaupungit Luokka:Podilskin piiri
Pohjois-Suomen ortodoksinen seurakunta

Pohjois-Suomen ortodoksinen seurakunta toimii Pohjois-Pohjanmaalla, Lapissa ja Kainuussa ja kuuluu Oulun hiippakuntaan. Seurakunta perustettiin 1.1.2022 entisten Oulun, Lapin ja Kajaanin seurakuntien yhdistyttyä yhdeksi seurakunnaksi. Lapin ja Kajaanin seurakunnat jatkavat toimintaansa Pohjois- Suomen ortodoksisen seurakunnan alaisina Lapin ja Kainuun kappeliseurakuntina. Pohjois-Suomen ortodoksisen seurakunnan jäsenmäärä on noin 4 500. Pohjois- Suomen ortodoksista seurakuntaa muodostettaessa Kajaanin seurakunnassa ilmeni vastustusta, joka johti vuonna 2020 yhdistämissopimuksen hylkäämiseen. Kajaanin seurakunnan valtuusto esitti tuolloin, että Kajaanin seurakunta siirrettäisiin Oulun hiippakunnan sijaan Karjalan hiippakuntaan. Tätä perusteltiin lyhyemmällä etäisyydellä Kuopioon kuin Ouluun, samoin kuin seurakunnan jäsenten eroamisilla. Kajaanin seurakunta valitti liitospäätöksestä hallinto-oikeuteen, joka hylkäsi valituksen. Pohjois-Suomen ortodoksisen seurakunnan oli alun perin tarkoitus muodostua vuonna 2021, mutta sitä lykättiin vuodella koronaviruspandemian takia. == Katso myös == * Uskonto Oulussa * Uskonto Pohjois-Pohjanmaalla * Uskonto Kainuussa * Uskonto Lapissa * Suomen ortodoksinen kirkko == Lähteet == Luokka:Suomen ortodoksiset seurakunnat Luokka:Oulun ortodoksinen hiippakunta
Médéa

Médéa () on kaupunki ja Médéan maakunnan hallinnollinen keskus Algerian pohjoisosassa. Se sijaitsee Tell-Atlasvuoristossa 85 kilometriä Algerista lounaaseen. Vuoden 2008 väestönlaskennan mukaan Médéassa oli 138 400 asukasta. Roomalaisen Lambdian varuskunnan paikalla sijaitseva Médéa mainitaan kaupunkina vuonna 960. Siitä tuli 1500-luvulla Algerian keskiosan käsittäneen Titterin beylikin pääkaupunki, joka vaurastui Saharan karavaanikaupan ansiosta. Ranskalaiset valtasivat Abd al-Qadirin hallitseman Médéan useaan kertaan 1830-luvulla ja lopullisesti vuonna 1840. Médéan kautta kulkee Algerista etelään johtava valtatie RN1. Se on viinin, hedelmien ja viljan viljelystä tunnetun maatalousalueen kaupallinen keskus, jossa on myös elintarvike- ja metalliteollisuutta. Käsityöläiset tuottavat nahka- ja savitavaraa. Kaupungissa toimii Yahia Faresin yliopisto. Ranskalaiseen tyyliin rakennetun kaupungin lähiseudun nähtävyyksiä ovat Djebel Nador -vuori (1 108 metriä) ja Notre-Dame de l’Atlas -luostari Tibhirinessä. ==Lähteet== Luokka:Algerian kaupungit
Arpita Patra

Arpita Patra on intialainen tietoturvatutkija ja tietotekniikan apulaisprofessorina Intian tiedeinstituutissa. Patra on erikoistunut kryptografiaan ja siihen miten useat tahot voivat viestiä luotettavasti keskenään. Patran tutkimusala on miten monimutkaisia asioita voidaan viestiä siten, että eri tahoilla on omat tietovarantonsa josta ne siirtävät ainoastaan kyselyn lopputuloksen ilman, että muilla on pääsyä lähtödataan josta se on muodostettu. Toinen tutkimuksen ala on tiedon käsittely hajautetussa ympäristössä, jossa toimijat voivat olla epäluotettavia. == Akateeminen ura == Patra väitteli tohtoriksi Intian teknillisestä korkeakoulusta Madrasissa, minkä jälkeen hän oli tutkijana 2010–2013 Aarhusin yliopistossa, ETH Zürichissä ja Bristolin yliopistossa. Tämän jälkeen hän on toiminut tietotekniikan apulaisprofessorina Intian tiedeinstituutissa, jossa hän on osa kryptografian ja tietoturvalaboratorion henkilökuntaa. Vuosina 2022—2023 Patra oli vierailevana tutkijana Google Researchissa. == Tunnustuksia == * 2023 Google Privacy Research Faculty Award 2023 * 2022 J. P. Morgan Chase Faculty Award 2022 * 2022 SONY Faculty Innovation Award 2021 * 2020 Google India Research AI/ML Award 2020 * 2018 The National Academy of Sciences, India (NASI)‐Young Scientist Platinum Jubilee Award 2018 * 2017 The Indian National Academy of Engineering (INAE) Young Engineer Award 2017 ja Young Associateship (2017‐2028) * 2017 The Science and Engineering Research Board (SERB) Women Excellence Award 2017 * 2015 The Indian Academy of Sciences (IAS) Associateship (2015‐2018) * 2015 Department of Science & Technology (DST) INSPIRE Faculty Fellowship (2015‐2020) * 2008 Google India Women in Engineering Award 2008 * 2008 Microsoft Research PHD Fellowship (2006‐2010) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Arpita Patra (kotisivut) * In conversation with Arpita Patra (youtube) Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Intialaiset professorit Luokka:Intialaiset matemaatikot
Rebecca Ross

Rebecca Ross on yhdysvaltalainen kirjailija, joka kirjoittaa sekä nuorille että aikuisille suunnattua fantasiaa. Hän on kirjoittanut muun muassa duologiat The Queen’s Rising, Elements of Cadence ja Letters of Enchantment. Vuoteen 2023 mennessä Rossin kirjoja oli käännetty 13 kielelle. Molemmat Rossin Letters of Enchantment -duologian osista nousivat The New York Timesin bestseller-listan ensimmäisiksi. Sarjan ensimmäinen osa Divine Rivals valittiin useille vuoden 2023 parhaita kirjoja luetteleville listoille ja se voitti vuoden parhaan nuorten fantasiakirjan Goodreads Choice -palkinnon. == Teoksia == === The Queen’s Rising === * The Queen’s Rising (2018) * The Queen’s Resistance (2019) === Elements of Cadence === * A River Enchanted (2022) * A Fire Endless (2022) === Letters of Enchantment === * Divine Rivals (2023) * Ruthless Vows (2023) === Muita teoksia === * Sisters of Sword and Song (2020) * Dreams Lie Beneath (2021) == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Yhdysvaltalaiset fantasiakirjailijat Luokka:Yhdysvaltalaiset nuortenkirjailijat
Viron kansanäänestys itsenäisyydestä 1991

Virossa järjestettiinkansanäänestys itsenäisyydestä 3. maaliskuuta 1991 samaan aikaan Viron eteläisen naapurin Latvian kanssa. Sen hyväksyi 78,4 prosenttia äänestäjistä 82,9 prosentin äänestysprosenttilla. Viron tasavallan korkein neuvosto palautti itsenäisyyden yöllä 20. elokuuta. ==Tulokset== Äänestäjiltä kysyttiin "Haluatteko Viron tasavallan itsenäisyyden ja riippumattomuuden palautuvan?" Choice Votes % Puolesta 737,964 78.4 Vastaan 203,199 21.6 Virheellinen/tyhjä 6,967 – Yhteensä 948,130 100 Rekisteröityjen äänestäjien kokonaismäärä 1,144,309 82.9 Source: Riigi Teataja Source: Riigi Teataja Source: Riigi Teataja Äänestyksessä koettiin vahvojen venäjänkielisten alueiden tulosten olevan kriittisiä tulosten kannalta. Tallinnan, jossa venäjänkielisten osuus oli puolet väestöstä, äänestysprosentti oli 80% ja itsenäisyyden puolesta äänestäneitä 66%. Venäjänkielinen Koillis-Viro ja sen kolme kaupunkia eli Sillamäe, Kohtla-Järve ja Narva poikkesivat tuloksissa merkittävästi. Niissä enemmistö asukkaista vastusti itsenäisyyttä. Sillamäessä äänestysprosentti oli 27% väestöstä ja heistäkin äänesti ei-itsenäisyydelle 40%. Virolaisten osuus asukkaista oli vain kolme prosenttia. Kohtla-Järven ja Narvan äänestysprosentti oli kohtalaisen korkea eli 70% molemmissa kaupungeissa. Kohtla-Järvellä itsenäisyyttä halusi 46% ja Narvassa ainoastaan 25% äänestäneistä. == Lähteet == Luokka:1991 Luokka:Viron kansanäänestykset Luokka:Kansanäänestykset itsenäisyydestä
Katajanmarjaöljy

Katajanmarjaöljy eli kadiöljy () on katajan survotuista marjamaisista kävyistä vesihöyrytislauksen avulla saatava haihtuva öljy. Kellertävä tai vihertävä eteerinen öljy sisältää muun muassa borneolia, geraniolia, kadineenia, kamfeenia ja terpineolia. Katajanmarjaöljy on hieman antiseptistä. Sitä on käytetty kosmetiikassa, lääkinnässä sekä mauste- ja likööriesanssina. Aiemmin eläinlääkinnässä ja ihmisten kihdin ja reumatismin hoitoon tarkoitettuna voiteena käytetty katajapuuöljy oli katajapuusta tislattua tärpättiöljyä. ==Lähteet== Luokka:Eteeriset öljyt
Osenin kirkko

Osenin kirkko () on Osenin kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1877. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot kirkko
Angelikaöljy

Angelikaöljy on väinönputken (Angelica archangelica) juurista saatava eteerinen öljy. Juuria kutsutaan angelikajuuriksi, ja niistä voidaan erottaa angelikaöljyä vesihöyrytislauksen avulla. Tätä miellyttävän tuoksuista öljyä on käytetty muun muassa hajusteena, liköörien mausteena ja vatsalääkkeenä. ==Lähteet== Luokka:Eteeriset öljyt
Bygdanytt

Bygdanytt on norjalainen vuonna 1951 perustettu paikallislehti, joka kattaa Arnan kaupunginosan Bergenissä ja Osterøyn kunnan. Lehti ilmestyy paperisena kahdesti viikossa. Vuodesta 2023 lehti on kuulunut Polaris Media -konserniin. ==Lähteet== Luokka:Norjalaiset sanomalehdet Luokka:Osterøy Luokka:Bergen
Lonevåg

Lonevåg on taajama Osterøyn kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on 0,9 neliökilometriä ja asukasluku 926 vuonna 2023. ==Lähteet== Luokka:Osterøy Luokka:Norjan taajamat
Valestrandfossen

Valestrandfossen tai Valestrandsfossen on taajama Osterøyn kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,9 neliökilometriä ja asukasluku 1 382 vuonna 2023. ==Tunnettuja henkilöitä== * Ole Bull (1810–1880), säveltäjä ==Kuvia== Bullvalestrand.jpg|Ole Bullin talo MF Ole Bull.jpg|Ole Bullin mukaan nimetty lautta ==Lähteet== Luokka:Osterøy Luokka:Norjan taajamat
Hausvik

Hausvik tai Haus on taajama Osterøyn kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,4 neliökilometriä ja asukasluku 581 vuonna 2023. Vuosina 1837–1964 Haus oli itsenäinen kunta. Haus kirke.jpg|Hausin kirkko ==Lähteet== Luokka:Osterøy Luokka:Norjan taajamat Luokka:Norjan entiset kunnat
Fotlandsvåg

Fotlandsvåg on taajama Osterøyn kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,4 neliökilometriä ja asukasluku 292 vuonna 2023. ==Lähteet== Luokka:Osterøy Luokka:Norjan taajamat
Haugo

Haugo on taajama Osterøyn kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,6 neliökilometriä ja asukasluku 821 vuonna 2023. ==Lähteet== Luokka:Osterøy Luokka:Norjan taajamat
1980–85 Tähän asti – So Far

1980–85 Tähän asti – So Far on suomalaislaulaja Riki Sorsan ensimmäinen kokoelma-albumi vuodelta 1985. Kokoelma sisältää kaksi levyä, joista ensimmäinen sisältää Sorsan suomenkielistä ja toinen englanninkielistä tuotantoa vuodelta 1980-1985. Singlejen lisäksi kokoelman musiikki on albumeilta Changing Tunes (1981), Desert of Love (1982), This is the Night (1983), Riki Sorsa (1983) ja Kellot ja peilit (1984). Albumi julkaistiin CBS- levymerkkillä LP-levynä ja C-kasettina. Sitä ei ole toistaiseksi julkaistu CD- levynä. == Kappaleet == === Levy 1 (Tähän asti) === ==== A-puoli ==== # # (*****) # (***) # (***) # (***) ==== B-puoli ==== # * # (***) # (*****) # (*****) # (****) === Levy 2 (So Far) === ==== C-puoli ==== # * (**) # (*) # (*****) # (*) # (**) ==== D-puoli ==== # * (*) # # # (**) # (*) LP-painoksen (CBS 22241-1/2) takakannen ja sisäpussien tiedot. (*) Albumilta Changing Tunes (1981). (**) Albumilta Desert of Love (1982). (***) Albumilta Riki Sorsa (1983). (****) Albumilta This is the Night (1983). (*****) Albumilta Kellot ja peilit (1984). == Kokoonpano == === Muusikot === * Keijo Hirvonen * Jan Brunberg * Häkä Virtanen * Jukka Orma * Muta Manninen * Janne Louhivuori * Olli Haavisto * Pedro Hietanen * Kassu Halonen * Vesa Aaltonen * Pentti Lahti * Simo Salminen * Jim Pembroke * Iris Rautio * Marjo-Riitta Kervinen * Kalle Fält * Maucca Siirala * Junnu Aaltonen * Esa Kotilainen * Kim Lönnholm * Markku Johansson * Remu Aaltonen * Lasu Valjakka * Juha Björninen * Christian Nilsson * Anders Eljas * Lasse Jonsson * Rutger Gunnarsson * Magnus Persson * Leif Lindvall * Johan Stengård * Nils Landgren * Gunilla von Bahr * Paavo Maijanen * Katri Aaltio * Tomas Ledin * Hovis Hoflund * Pugh Rogefeldt * Nysse Nyström * Esa Kaartamo * Miri Miettinen * Edu Kettunen * J. Karjalainen * Karl Reiman * Kari Kuusamo * Peter Lerche === Tuotanto === * Riitta Sourander – valokuvat * Henrik Schütt – valokuvat * Fred Ohert – valokuvat * Sorsien perhealbumi – valokuvat * Tapio Rantanen – ulkoasu (Private Eye) == Lähteet == Luokka:Vuoden 1985 kokoelma-albumit Luokka:Riki Sorsan albumit
Vapauden voitto

Vapauden voitto on kansanedustaja Elina Valtosen (ent. Lepomäki) vuonna 2018 julkaisema kirja, jossa hän avaa ajatuksiaan suomalaisen yhteiskunnan uudistamisesta. Kirjan on kustantanut Otava. Kirjassaan Valtonen kommentoi muun muassa pohjoismaalaista hyvinvointivaltiota, sosiaaliturvaa, verotusta, työmarkkinoita, Euroopan unionin haasteita sekä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa markkina- ja arvoliberaalista näkökulmasta. == Vastaanotto == Kauppalehden Mirjami Saarisen mukaan kirja paljastaa Valtosen "olevan julkista kuvaansa monisyisempi ajattelija, mikä ei sulje pois sitä, että hänellä on kirkas johtoajatus", jona hän pitää yksilönvapautta, jota taas tukee markkinoiden vapauttaminen. Saarisen mielestä kirja "sisältää kiinnostavaa pohdintaa muun muassa nationalismin synnystä sekä yhdysvaltalaisen ja eurooppalaisen yhteiskunnan perus- eroista". Helsingin Sanomien Marko Junkkarin mukaan Vapauden voitto on käytännössä "perustamista vaille valmiin markkinaliberaalin puolueen ohjelma", jota "kokoomus ei Valtosen mukaan ole". Hän kirjoitti Valtosen "avaavan seikkaperäisesti ja polveilevasti, mitä asioita hän politiikassa haluaa edistää ja mihin suuntaan hän ilmeisesti toivoisi kokoomuksenkin politiikkaansa vievän". Keskustan pää- äänenkannattaja Suomenmaan Samuli Vänttilän mielestä Vapauden voitto sisältää "700 sivua tiukkaa, analyyttistä ja viiltävää pohdintaa siitä, mikä kokoomuksessa on pielessä ja miten Suomessa pitäisi asiat tehdä". Vänttilän mielestä "puolueohjelmaa monelta osin muistuttavaa opusta lukiessa ei voi välttyä ajatukselta, että teosta ei ole tehty pelkäksi keskustelun herättelijäksi", vaan kyse on "kenties avauksesta jollekin suuremmalle kuviolle, jonka siirroista kuulemme vielä lisää". == Lähteet == Luokka:Suomalaiset politiikan tietokirjat Luokka:Vuoden 2018 kirjat
Hamre (Osterøy)

Hamre on taajama Osterøyn kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,22 neliökilometriä ja asukasluku 208 vuonna 2023. ==Lähteet== Luokka:Osterøy Luokka:Norjan taajamat
Hamren kirkko

Hamren kirkko () on Osterøyn kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1622. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Osterøy
Hausin kirkko

Hausin kirkko () on Osterøyn kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1874. Altertavle Haus.jpg|Alttaritaulu ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Osterøy
Gjerstadin kirkko (Osterøy)

Gjerstadin kirkko () on Osterøyn kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1870. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Osterøy
Hannele Ranta-Lassila

Hannele Riitta Ranta-Lassila (s. 4. tammikuuta 1959 Iisalmi) on suomalainen juristi, joka toimii korkeimman hallinto-oikeuden oikeusneuvoksena. Hän on aiemmin toiminut muun muassa Keskuskauppakamarissa johtotehtävissä sekä eri yliopistoissa professorina. == Elämä ja ura == Ranta-Lassila valmistui oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1983, ekonomiksi vuonna 1985 ja oikeustieteen tohtoriksi vuonna 2000. Ranta-Lassila työskenteli Keskuskauppakamarissa apulaisosastopäällikkönä vuosina 1988–1996, osastopäällikkönä vuosina 1996–2005, apulaisjohtajana vuosina 2005–2007 ja johtajana vuosina 2007–2008. Hän on työskennellyt myös valtiovarainministeriön määräaikaisena hallitusneuvoksena vuonna 1998, Helsingin yliopiston finanssioikeuden assistenttina vuonna 2001, Turun kauppakorkeakoulun kauppaoikeuden määräaikaisena professorina vuonna 2004 ja Helsingin yliopiston finanssioikeuden määräaikaisena professorina vuosina 2006–2007. Ranta-Lassila nimitettiin korkeimman hallinto-oikeuden määräaikaiseksi jäseneksi vuonna 2008 ja vakinaiseksi jäseneksi vuonna 2009. Ranta-Lassila on myös toiminut Verohallituksen johtokunnan jäsenenä vuosina 1995–2003, kirjanpitolautakunnan jäsenenä vuosina 1995–2003, konserniverotuksen oikaisulautakunnan jäsenenä vuosina 1999–2008 ja keskusverolautakunnan jäsenenä vuosina 2005–2008. Ranta- Lassila sai Helsingin kauppakorkeakoulun dosentin arvon vuonna 2003 ja Helsingin yliopiston vero-oikeuden dosentin arvon vuonna 2007. Ranta-Lassila on ollut vuodesta 1986 lähtien naimisissa pankinjohtaja Pentti Hakkaraisen kanssa.<ref name="sl/> == Julkaisuja == * * == Lähteet == Luokka:Suomalaiset tuomarit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset järjestöjohtajat Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lemuroidea

Lemuroidea on kädellisten lahkoon kuuluva yläheimo. Siihen kuuluvia heimoja ovat indrit (Indridae), lemurit (lemuridae) ja kärppämakit (Lepilemuridae). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Lemuroidea Luokka:Kädelliset
M’Silan maakunta

M’Silan maakunta () eli wilaya on hallintoalue Algerian pohjoisosassa. Sen keskus on M’Silan kaupunki. Maakunnan pinta-ala on 18 175 neliökilometriä. Asukkaita on 1 387 200 henkeä (vuonna 2021, arvio). M’Silan maakunta rajoittuu pohjoisessa Bouiran ja Bordj Bou Arreridjin, koillisessa Sétifin, idässä Batnan, kaakossa Biskran, lounaassa ja lännessä Djelfan sekä luoteessa Médéan maakuntiin. Atlasvuorten välisellä ylängöllä sijaitsevan maakunnan pinta- alasta yli puolet on aroa ja kolmasosa viljeltyä Hodnan tasankoa. Keskiosan syvängössä sijaitsevat Chott el Hodnan ja Zehrez Cherguin suolajärvet. Ilmasto on mannermainen ja altis Saharan vaikutukselle. Kesät ovat kuivia ja kuumia ja talvet viileitä. Elokuun keskilämpötila on 33,2 ja tammikuun 10,8 astetta. Vuotuinen sademäärä on 480 millimetriä pohjoisessa ja alle 200 millimetriä etelässä. Maakunta jakautuu hallinnollisesti 15 piirikuntaan eli daïraan, joihin kuuluu 47 kuntaa. Piirikuntien keskukset ovat Aïn El Hadjel, Aïn El Melh, Ben Srour, Bou Saâda, Chellal, Djebel Messaad, Hammam Dalaa, Khoubana, M’Sila, Magra, Medjedel, Ouled Derradj, Ouled Sidi Brahim, Sidi Aissa ja Sidi Ameur. M’Silasta on maantieyhteydet lähimaakuntiin sekä rautatiet Bordj Bou Arreridjiin ja Constantineen. Bou Saâdassa on lentoasema. Maakunnan pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Lisäksi on muun muassa energia-, rakennustarvike-, elintarvike- ja tekstiiliteollisuutta. M’Silassa toimii Mohamed Boudiafin yliopisto. Nähtävyyksiista huomattavin ovat Qal’at Bani Hammadin rauniot. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * M’Silan matkailusivusto , , Luokka:Algerian maakunnat
Outi Suviranta

Outi Kyllikki Suviranta (s. 27. maaliskuuta 1960 Helsinki) on suomalainen juristi, joka toimii korkeimman hallinto-oikeuden oikeusneuvoksena. Hän on aiemmin toiminut Helsingin yliopiston hallinto-oikeuden professorina. == Ura == Suviranta valmistui oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1984, oikeustieteen lisensiaatiksi vuonna 1989 ja oikeustieteen tohtoriksi vuonna 1996. Hän sai varatuomarin arvon vuonna 1986. Hän suoritti jatko-opintoja Göttingenin yliopistossa Länsi-Saksassa vuosina 1989–1990. Suviranta työskenteli Helsingin yliopistossa kanslerin sihteerinä vuosina 1990–1991, hallinto-oikeuden viransijaisena assistenttina vuosina 1991–1992, hallinto-oikeuden viransijaisena apulaisprofessorina vuosina 1996 ja 1997 sekä hallinto-oikeuden professorina vuosina 2008–2012. Hän työskenteli myös Suomen Akatemian nuorempana tutkijana vuosina 1992–1995 ja akatemiatutkintajana vuosina 2003–2008 sekä vierailevana tutkijana Heidelbergin yliopistossa vuosina 1996–1997. Vuosina 1997–2003 Suviranta toimi oikeusministeriön lainvalmisteluosaston lainsäädäntöneuvoksena ja erityisasiantuntijana eurooppaoikeuden ja julkisoikeuden yksiköissä. Suviranta nimitettiin korkeimman hallinto-oikeuden määräaikaiseksi jäseneksi vuonna 2011 ja seuraavana vuonna vakinaiseksi jäseneksi. Suviranta on toiminut Suomalaisen Lakimiesyhdistyksen hallituksen jäsenenä vuodesta 2017 alkaen ja on yhdistyksen nykyinen varapuheenjohtaja. Suviranta sai Lakimies-aikakauskirjan parhaan kirjoituksen palkinnon vuonna 1992 artikkelillaan Eduskunnalle budjettivaltana pidätetty organisaatiovalta ”henkihieverissä” ja uudestaan vuonna 2002 artikkelillaan Oikeuskeinoista viranomaisen passiivisuutta vastaan. Hän sai Uppsalan yliopiston kunniatohtorin arvon vuonna 2013. Suvirannan vanhemmat ovat korkeimman oikeuden presidenttinä toiminut Antti Suviranta ja sosiaali- ja terveysministeriön osastopäällikkönä toiminut Annikki Suviranta. == Julkaisuja == * * == Lähteet == Luokka:Suomalaiset tuomarit Luokka:Suomalaiset oikeustieteilijät Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Arna (Bergen)

Arna on taajama ja kaupunginosa Bergenissä Vestlandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 4,6 neliökilometriä ja asukasluku 9 895 vuonna 2023. Koko kaupunginosassa oli 12 231 asukasta vuonna 2009. Vuosina 1964–1972 Arna oli itsenäinen kunta. Arnassa ilmestyy paikallislehti Bygdanytt, joka kattaa myös naapurikunta Osterøyn. ==Kuvia== Arna kirke.JPG|Arnan kirkko Ytre Arna kirke.JPG|Ytre Arnan kirkko Bergen boroughs.png|Arnan kaupunginosan sijainti Bergenin kartalla ==Lähteet== Luokka:Bergen Luokka:Norjan taajamat Luokka:Norjan entiset kunnat Luokka:Norjan kaupunginosat
Sylvelin Vatle

Sylvelin Vatle (s. 4. syyskuuta 1957 Arna) on norjalainen kirjailija, joka on kotoisin Osterøystä. Vatle on kirjoittanut sekä lasten- ja nuortenkirjoja että aikuisten romaaneja. ==Bibliografia== ===Romaanit=== * Alle kjenner vel presten? (1991) * Bent Skute – ei forteljing (1993) * Den åttande dagen (1996) * Ville liljer (2000) * Mørket bak Gemini (2002) * Den 13. engelen (2016) ===Lasten- ja nuortenkirjat=== * Topphemmelig dagbok for Lars (1998) * Gubben som ville fange jula i ein håv (2002) * Tim Brentloffs eventyr (2003) * Fenrisulvens forbannelse (2006) * Skatten i dragegrotta (2008) * Ramna-Floke (2010) ===Antologiaa=== * Stemmer fra Rogaland (1999) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sylvelin

Sylvelin on seuraavien henkilöiden etunimi: * Sylvelin Långholm (1916–1994), suomalainen oopperalaulaja * Sylvelin Vatle (s. 1957), norjalainen kirjailija Luokka:Etunimet