EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Hitsauspoltin

Hitsauspoltin on eräänlainen hitsauspistooli, jonka avulla kaasu saadaan syötettyä hitsisulan ympäri. Tälläisiä laitteita käytetään kaarihitsaukseen kuuluvissa menetelmissä MIG/MAG-hitsauksessa ja TIG-hitsauksessa. Käyttöön otettaessa hitsauspoltin liitetään hitsauskaapelin välityksellä virtalähteeseen ja suojakaasusäiliöön. Hitsauspolttimessa on vitasuutin ja sen ympärillä kaasusuutin, joka ohjaa kaasun virtaamaan oikeaan suuntaan. == Lähteet == Luokka:Hitsaus Luokka:Metallintyöstökoneet
Riippurata

thumb|Wuppertal Schwebebahn, vanhin ja tunnetuin käytössä oleva riippurata. Kuvassa vaunu asemalla. Riippurata (, ) on raideliikenteen muoto, jossa vaunut roikkuvat ilmaan nostetun kiinteän kiskon alla, samaan tapaan kuin ilmaköysiradoissa vaunut roikkuvat kaapelista. Riippurata on kuin ylösalaisin rakennettu monorail. Riippuradat eivät ole olleet kovin suosittu liikennemuoto ja suuria sellaisia on käytössä vain muutamia. == Tekniikka == Riippuratoja on tekniikoiltaan hieman erilaisia, mutta perusidea on riiputtaa vaunut jonkinlaisesta yläpuolisesta kiskosta. Wuppertalin radan käyttämä tekniikka on roikottaa vaunu koukkumaisella varrella kiskosta niin, että varteen kiinnitetyt pyörät rullaavat kiskolla ja vaunu kulkee suoraan kiskon alla. Ranskassa kehitettiin 1950- ja 1960-luvuilla SAFEGE-tyyppinen riippurata. Siinä kumipyöräinen juna kulkee putkeen sijoitettujen kiskojen varassa. Kiskojen kotelointiputki on alhaalta auki ja vaunut roikkuvat varsillaan aukosta. Toisin kuin tavaomaisissa avonaisten kiskojen radoissa, kotelointi suojaa kiskot säältä, mikä mahdollistaa toiminnan helpommin esimerkiksi kylmissä ja jäisissä olosuhteissa. == Käyttö == Maailmalla käytössä olevat ihmisiä kuljettavat suuret riippuradat ovat kaikki osa kaupunkien julkista liikennettä tai toimivat muun paikallisen toimijan, esimerkiksi lentoaseman sisäisenä ihmisten kuljetuskeinona. Riippuratoja on käytetty myös monenlaisissa sovelluksissa logistiikassa. Kiinaan Qingdaon satamaan avattiin vuonna 2021 konttien kuljettamiseen käytettävä automatisoitu riippurata. Sen kaltaiset kehittyneet järjestelmät voivat tulevaisuudessa automatisoida satamia ja poistaa rekkaliikenteen sataman sisällä. thumb|Kaivosriippurata museoituna Saksassa Kevyitä riippuratoja käytetään kaivoksissa kuljettamaan työntekijöitä ja materiaalia. Ne ovat käytännöllisiä ja turvallisia ahtaissa tunneleissa sekä pystyvät kulkemaan jyrkkiä mäkiä verrattuna maassa kulkeviin juniin tai ajoneuvoihin. Perinteisiin ratoihin verrattuna riippurata on helpompi ja halvempi asentaa olemassaoleviin tunneleihin, koska niitä ei tarvitse välttämättä muokata juurikaan radalle sopiviksi. Erittäin kevyillä riippuradoilla voidaan kuljettaa viljelytiloilla esimerkiksi banaaneja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Raideliikenne
Ibrahim Omer

Ibrahim Omer (s. 1978 Eritrea) on uusiseelantilainen työväenpuolueen poliitikko.Eleanor Ainge Roy, New Zealand's first African MP sparks tears as he recounts escape from Eritrea The Guardian 26.11.2020, viitattu 6.7.2024 Ayodale Braimah, Ibrahim Omer Black Past 25.12.2020, viitattu 6.7.2024 Omer värvättiin Eritreassa sotilaaksi vuonna 2000. Hän pakeni Sudaniin vuonna 2003 ja työskenteli tulkkina YK:n pakolaisleirillä. Sudan pidätti Omerin epäiltynä vakoilusta, mutta Yhdistyneiden kansakuntien pakolaisjärjestön avulla hän sai vuonna 2008 mahdollisuuden muuttaa Uuteen-Seelantiin. Omer teki aluksi sekalaisia työtehtäviä. Sitten hän opiskeli Wellingtonin Victoria-yliopistossa politiikan tutkimusta ja kansainvälisiä suhteita. Politiikassa Omer on muun muassa ajanut pienipalkkaisten työläisten ja pakolaisten etuja. Omer valittiin työväenpuolueen listoilta Uuden-Seelannin parlamentin jäseneksi vuonna 2020. Hänestä tuli maan ensimmäinen afrikkalaissyntyinen parlamentaarikko ja iranilaissyntyisen Golriz Ghahramanin jälkeen toinen pakolaistaustainen parlamentaarikko. Omer on muslimi. == Lähteet == Luokka:Uusiseelantilaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ukrainan korruption vastainen erityissyyttäjänvirasto

Korruption vastainen erityissyyttäjänvirasto (, lyhennys САП, SAP; , lyhennys SAPO) on Ukrainan yleisen syyttäjän (syyttäjänviraston) alainen riippumaton yksikkö, jonka on ensisijaisesti vastuussa Ukrainan kansallisen korruption vastaisen toimiston (NABU) tekemien rikosepäilyjen esitutkinnan lainmukaisuudesta ja syyttäjänä toimimisesta tapausten oikeuskäsittelyssä. Yksikön toiminta käynnistettiin joulukuussa 2015. SAP:n johtajina ovat toimineet Nazar H’olodnytskyi (2015–2020) ja Oleksandr Klymenko (2022–). == Katso myös == * Ukrainan kansallinen korruptiontorjuntavirasto (NACP) * Ukrainan kansallinen korruption vastainen toimisto (NABU) == Lähteet== Luokka:Korruptio Ukrainassa Luokka:Oikeuslaitos
Kolos (ilmatorjunta)

Kolos oli 1960-luvulla Neuvostoliitossa suunniteltu olalta laukaistava ilmatorjuntarakettijärjestelmä. Kolos eteni koekäyttöön saakka, mutta sen laajemmasta valmistuksesta luovuttiin sen jäädessä tarpeettomaksi Strela-2-ohjusjärjestelmän kehittelyn myötä. ==Suunnittelu ja ominaisuudet== Neuvostoliitto oli 1960-luvun alkupuolella suunnitellut olalta laukaistavan Strela-2 -ilmatorjuntaohjuksen, mutta sen hienosäätö ja jatkokehittely kesti odotettua pidempään. Tällä välin haluttiin halpa ja yksinkertainen ilmatorjunta-ase, jonka suunnittelun sai tehtäväkseen TsNIItotšmaš Klimovskissa kesäkuussa 1966. Aseen mallina toimi saksalainen toisen maailmansodan lopulla kehitetty Fliegerfaust ja erityisesti sen 30 mm kaliiperinen versio. Kolosin ammus oli 30 mm NRS-30-raketti. Raketit laukaistiin Kolosin seitsemästä putkesta. Raketti lähti putkesta panoksella, minkä jälkeen se käytti omaa rakettiaan. Sen kantama oli helikoptereja vastaan noin 500 metriä ja maakohteita vastaan 2 000 metriä. Yhtä aikaa laukaistujen rakettien osumamahdollisuus 500 metrin etäisyydellä paikallaan olevaa helikopteria vastaan oli noin 14 % ja liikkuvaa helikopteria vastaan 4 %. Ammus pystyi läpäisemään 10 mm panssaria. Painoa Kolosilla oli noin 14 kg. Ensimmäinen Kolos valmistui huhtikuussa 1967 ja sitä koekäytettiin kesäkuusta 1967 toukokuuhun 1968. ==Käyttö== Kolosin kehittelyn aikana Strela-2-järjestelmän ongelmat oli pääosin jo ratkaistu, eikä Neuvostoliiton asevoimilla enää ollut erityisempää kiinnostusta sitä kohtaan. Sen tuotantoa kuitenkin harkittiin aseiden toimittamiseksi Vietnamin sotaa käyvään Pohjois- Vietnamiin. Tämäkään ajatus ei kuitenkaan lopulta toteutunut. Pohjois- Vietnamin joukot olivat käyttäneet Yhdysvaltojen helikoptereja vastaan RPG-7-sinkoja, jotka olivat erityisesti ilmakohteita vastaan suunniteltua rakettiasetta käytännöllisempiä. Siten Kolosista luovuttiin lopulta kokonaan. ==Lähteet== Luokka:Ilmatorjunta-aseet
Slidre

Slidre on taajama Vestre Slidren kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on 0,5 neliökilometriä ja asukasluku 301 vuonna 2023. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan taajamat Luokka:Vestre Slidre
Røn

Røn on taajama Vestre Slidren kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,5 neliökilometriä ja asukasluku 261 vuonna 2023. ==Kuvia== Røn kirke.jpg|Rønin kirkko ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan taajamat Luokka:Vestre Slidre
Vestre Slidren kirkko

Vestre Slidren kirkko (), myös Slidredomen ("Slidren tuomiokirkko") on Vestre Slidren kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko 1100-luvulta. ==Kuvia== Slidredomen church Slidre Valdres Norway information board 2017-03-29.jpg|Kirkon historiasta kertova opaskyltti. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan kivikirkot kirkko
Lomenin sauvakirkko

Lomenin sauvakirkko () on Vestre Slidren kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva sauvakirkko 1100-luvulta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan sauvakirkot Luokka:Vestre Slidre
Rønin kirkko

Rønin kirkko () on Vestre Slidren kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1747. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Vestre Slidre
Matthew Savoie

Matthew Savoie (s. 1. tammikuuta 2004 St. Albert, Alberta, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija. Savoie edustaa NHL-joukkue Edmonton Oilersia. Hänen pelipaikkansa on keskushyökkääjä ja hän laukoo oikealta. Buffalo Sabres varasi Savoien ensimmäisellä kierroksella 9. varausvuorolla vuoden 2022 NHL:n varaustilaisuudessa. Heinäkuussa 2024 Sabres kauppasi Savoien Oilersiin vaihdossa Ryan McLeodiin ja Tyler Tullioon. Ennen NHL-uraansa Savoie pelasi WHL-juniorisarjassa Winnipeg Icen ja Wenatchee Wildin joukkueissa. Savoie on pelannut yhden NHL:n runkosarjan ottelun ilman tehopisteitä. Savoie kuului Kanadan joukkueeseen vuoden 2024 alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa. Tilastot päivitetty kauden 2023–2024 jälkeen. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Edmonton Oilersin pelaajat Luokka:Buffalo Sabresin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 2004 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Byxholmen

Byxholmen on Tammisaaren saariston kansallispuistoon kuuluva saari Raaseporissa.Byxholmen Uudenmaan virkistysalueyhdistys, viitattu 6.7.2024Byxholmen Venelehti, viitattu 6.7.2024 Byxholmenin ja viereisen Lilla Byxholmenin saarten välissä on matala ja kapea salmi. Molemmat saaret kuuluvat Byxholmenin virkistysalueeseen, jonka yhteinen maapinta-ala on 12 hehtaaria, vesialueen pinta-ala 60 hehtaaria. Byxholmen sijaitsee seitsemän kilometrin päässä Sommaröstrandin satamasta. Saarella on suurehkoa kuusikkoa ja männikköä enimmäkseen sen keskiosissa. Saarella on sen halkaiseva pääreitti ja muita polkuja. Lilla Byxholmen on Byxholmenia karumpi ja kallioisempi. Byxholmenin saarella on muun muassa itsepalveluperiaatteella toimiva sauna. == Lähteet == Luokka:Raaseporin saaret
Lomenin kirkko

Lomenin kirkko () on Vestre Slidren kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva tiilinen pitkäkirkko vuodelta 1914. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan kivikirkot Luokka:Vestre Slidre
Tias Eckhoff

Mathias Gerhard "Tias" Eckhoff (25. kesäkuuta 1926 Vestre Slidre – 30. tammikuuta 2016 Gjøvik) oli norjalainen teollinen muotoilija. Hänet tunnetaan muun muassa Maya-ruokailuvälineistä, Glohane-astiastosta ja Ana-tuolista. Eckhoff sai koulutuksen Norjan valtion käsityö- ja taideteollisuuskoulussa 1940-luvun lopulla, mistä hän siirtyi töihin Porsgrundin posliinitehtaalle. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjalaiset muotoilijat Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
Einangin riimukivi

pienoiskuva|Einangin riimukivi Einangin riimukivi () on Vestre Slidren kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva riimukivi. Se on kirjoitettu vanhemmalla riimukirjoituksella, ja sen arvioidaan olevan peräisin 300-luvulta jaa. Tanskalainen riimututkija Erik Moltke on tulkinnut tekstin tarkoittavan "Minä Gudjest kirjoitin riimun". Einangsteinen runic inscription.jpg|Riimut ja niitä vastaavat latinalaiset kirjaimet ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan muinaisjäännökset Luokka:Vestre Slidre Luokka:Riimukivet
Mir (maksujärjestelmä)

Mir (; suom. ’maailma, rauha’) on Venäjän kansallinen maksujärjestelmä. Järjestelmä luotiin Venäjään vuoden 2014 jälkeen kohdistettujen pakotteiden seurauksena, ja otettiin käyttöön 1. huhtikuuta 2015 lähtien. Mir- maksujärjestelmän kehittämisessä keskeisenä apuna oli belgialainen OpenWay- yhtiö, joka jatkoi toimintaansa Venäjällä vuoden 2014 pakotteiden jälkeenkin kulissiyhtiöiden välityksellä. Maksutapahtumat Mir-järjestelmssä välittää Venäjän keskuspankin omistama Venäjän kansallinen korttimaksujärjestelmä -yhtiö (, lyhennys NSPK). Järjestelmään sisältyy vuonna 2019 käynnistetty mobiilimaksujen -ja pankkisiirtojen käyttömahdollisuus (; lyhennys СБП, SBP). Pakotteiden vuoksi useiden venäläisten pankkien maksukorttien MasterCard- ja Visa-toimintojen käyttö estettiin vuonna 2014 ulkomailla myönnetyillä korteilta sekä joidenkin venäläispankkien pankkien osalta. Useat suuret venäläispankit jatkoivat näiden pankki- ja luottokorttien myöntämistä; käyttö jatkui vuoteen 2022 saakka. Vuonna 2017 säädetyllä lailla Venäjällä toimineet pankit velvoitettiin ohjaamaan valtiolliset maksusuoritukset ainoastaan NSPK- maksujärjestelmän kautta. Siksi kymmenet miljoonat asiakkaat saivat tai hankkivat verraten nopeasti Mir-järjestelmän mukaisen maksukortin voidakseen esimerkiksi nostaa kuntien tai valtion organisaatioiden maksamia palkkojaan, etuuksiaan tai eläkkeitään. Säädöksestä seurannut laajamittainen siirtymä Mir- maksukortteihin tapahtui vuosien 2017-2020 aikana. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla == Luokka:Venäjän keskuspankki Luokka:Maksukortit
Kulli-man

Kulli-man on metalli- ja reggaeyhtye Stam1nan kappale ja single vuodelta 2014. Single esiintyy yhtyeen SLK-albumin yhteydessä julkaistussa Kadonneet 18 vuotta dokumentissa. Kappaletta ei ole vielä julkaistu yhdenkään albumin yhteydessä. == Kokoonpano == * Antti Hyyrynen – laulu * Kai-Pekka Kangasmäki – kitara * Pekka Olkkonen – kitara * Emil Lähteenmäki koskettimet * Teppo Velin – rummut ja naisääni == Lähteet == * https://www.youtube.com/watch?v=eOgSRTDwoHs Luokka:Vuoden 2014 kappaleet
Joni Virkkala

Joni Virkkala (s. 27. kesäkuuta 1995) on kokkolalainen kestävyysjuoksija. Vuonna 2024 hän alitti 1500 m haamurajan 3.50 Lahden Motonet Gp:ssä. Päämatkansa 1500 metrin lisäksi Virkkala juoksee 3000 ja 5000 metrin kilpailuja. Nuorempana hän kilpaili myös 800 metrin matkalla. Virkkala valittiin yksimielisesti Jämsän Kestävyyskarnevaalien rehtoriksi vuodeksi 2024. Jatkokausi selviää palautteen perusteella. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Korotytš

Korotytš () on kylä, entinen kaupunkityyppinen taajama Harkovan suurkaupunkialueen länsiosassa Ukrainan Harkovan alueen Harkovan piirissä. Pientalovaltainen kylä on toisasiallisesti osa Harkovan suurkaupungin taajamarakennetta, ja sijaitsee maanteitse 16 kilometriä aluekeskus Harkovan keskustasta länteen. Eurooppatie kulkee taajaman pohjois- ja länsipuolitse. Paikkakunnalla on rautatieasema. Tammikuun keskilämpötila on −7,1 ja heinäkuun +20,5 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 520 millimetriä. Väkiluvuksi arvioitiin 4 953 (1.1.2022). Vuoden 2001 väestönlaskennassa taajamassa oli 5 078 asukasta, joista enemmistö oli ukrainalaisia. Vuonna 1989 taajamaan kirjattiin 5 427 asukasta. Korotytš sijaitsee Harkovan piirin Pisotšynin hromadassa (32 490 as. 2022). Kaupunkityyppisen taajaman asema Korotytšillä oli vuosina 1938-2024. Ukraina lakkautti tammikuussa 2024 kaupunkityyppisiset taajamat osana Neuvostoliittoon liittyvistä käsitteistä luopumista. Tiedosto:Харківська область - Харківський район - Коротич - Бібліотека, музей.JPG|Kirjasto- ja museorakennus Korotytšin kylässä. Tiedosto:Л 410.jpg|thumb|left|Korotytšin harrastelentokentän ulkoilmamuseota: L-410 -lentokone. Eräs suuri työllistäjä paikkakunnalla on ollut yksityisen postipalveluyrityksen Nova Poštan alueterminaali. Taajaman luoteispuolella on Harkovan ilmailukerhon käyttämä maapohjainen Korotytšin pienlentokenttä, jonka yhteydessä oli ennen Venäjän hyökkäyssotaa ulkoilmassa toimiva ilmailumuseo. Venäjän hyökkäyssodan (24.2.2022-) aikana Venäjä on tehnyt useita ilmaiskuja kylään ja sen toimintoihin muun muassa risteilyohjusten ja ballististen ohjusten (H-59 ja S-300) sekä räjähdelennokkien avulla. Postiterminaaliin osuneen kahden S-300-ohjuksen ohjusiskun seurauksena kuoli ainakin kuusi ihmistä ja haavottui 17. Maatilalta ilmaisku tappoi yhden ihmisen ja haavoitti neljää muuta. Ilmailukerholta ohjushyökkäykset tuhosivat siellä olevia rakenteita, pienlentokoneita ja museoesineistöä. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Istorija mist i cil Ukrajinskoji RSR (Історія міст і сіл Української РСР), osa 21: Korotytš (Коротич, Харківський район, Харківська область; teksti Ukrainan SNT:n painotuksin) Luokka:Harkovan piiri Luokka:Ukrainan kylät Luokka:Ukrainan kaupunkityyppiset taajamat
Aku Inkeroinen

Aku Inkeroinen (s. 13. syyskuuta 1985) on uransa lopettanut suomalainen salibandypuolustaja. Hän edusti urallaan pääsarjatasolla SSV:tä, HIFK:ta ja norjalaista Nornenia. Inkeroinen debytoi pääsarjatasolla SSV:n pelaajana kaudella 2003–2004. Hän pelasi SSV:ssä pienessä roolissa kaksi kautta, joiden molempien päätteeksi joukkue voitti Suomen-mestaruuden. Kauden 2005–2006 hän pelasi divarissa SB-Pron joukkueessa. Kauden 2006–2007 hän pelasi jälleen liigatasolla HIFK:ssa. Syksyksi 2007 hän siirtyi Norjan 1. divisioonassa pelanneeseen Norneniin. Hän jatkoi Nornenissa myös kauden 2008–2009 joukkueen noustua Eliteserieniin. Maajoukkuetasolla Inkeroinen pelasi kahdeksan ottelua alle 19-vuotiaiden maajoukkueessa. Kahdessa niistä hän oli Suomen joukkueen kapteeni. Hän pelasi ykköskentässä alle 19-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2003, jossa Suomi voitti kultaa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset salibandyn pelaajat Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Colin King-Ansell

Durward Colin King-Ansell (s. 1947) on uusiseelantilainen uusnatsi.King- Ansell, Durward Colin Michigan State University Libraries, viitattu 6.7.2024 Philip Matthews, Chasing the conspiracy: The long history of racism and extremism in New Zealand Stuff 10.3.2023, viitattu 6.7.2024 King-Ansell oli puolentoista vuoden ajan vangittuna osuudestaan vuonna 1968 tehtyyn synagogan tuhopolttoon Aucklandissa.Brianna McIlraith, Former right-wing leader fears past actions might be linked to burglary and fire at his Hāwera business Stuff 7.10.2019, viitattu 6.7.2024 20\. lokakuuta 1977 hän sai Aucklandissa kolmen kuukauden vankeustuomion etnisen vihan lietsonnasta. 27. kesäkuuta 1978 korkein oikeus lievensi tuomion sakkorangaistukseksi. King-Ansell teki valituksen, joka hylättiin heinäkuussa 1979.Torika Tokalau, Our Truth, Tā Mātou Pono: The 1977 hate speech attack on Jews in Auckland’s Remuera Stuff 5.2.2021, viitattu 6.7.2024 Tuomio langetettiin juutalaisvastaisesta pamfletista, josta tehtiin 9 000 kopiota ja jota uusnatsit jakoivat ihmisten postilaatikoihin Aucklandissa.Incitement to racial disharmony: King-Ansell v Police The New Zealand Law Journal 20.5.1980, viitattu 6.7.2024 Pamflettia jaeltiin myös juutalaisille ja muutosten tekemisen jälkeen Tyynenmeren saarilta muuttaneille. Pamflettiin oli painettu kuvat Jeesuksesta ja Adolf Hitleristä. Siinä lainattiin sekä Raamattua että Mein Kampfia. Tuomio oli ensimmäinen Uudessa-Seelannissa vihapuheesta langetettu. Sosiologi Paul Spoonleyn mukaan uusnatsien vaikuttaminen Uudessa-Seelannissa ei ollut maassa yleisessä tiedossa ennen tapausta. King-Ansell johti perustamaansa Uuden- Seelannin kansallissosialistista puoluetta 1970-luvulla. Hänen vaalimenestyksensä jäi 35 ääneen vuonna 1972 ja 19 ääneen vuonna 1975. King- Ansellin johtamaa puoluetta vastaan kilpaili toinen, vielä epäsuositumpi kansallissosialistipuolue. Puolueet syyttelivät toisiaan muun muassa liiallisesta äärimmäisyydestä, häiritsevyydestä tai pehmeydestä maoreja kohtaan. Myöhemmin King-Ansell toimi Unit 88 -liikkeessä. Hän väitti vuonna 2006 luopuneensa uusnatsismista 25 vuotta aiemmin. 2000-vuosikymmenen lopussa King-Ansell nousi taas julkisuuteen seuratessaan Kyle Chapmania valkoista nationalismia edustaneen New Zealand National Front -liikkeen puheenjohtajana.Jeff Neems, Former leader's move may irk National Front Stuff 6.5.2009, viitattu 6.7.2024 King-Ansell työskenteli pitkään seripainajana. Hän perusti vuonna 2004 Hāweraan oman liikkeensä. 30. syyskuuta 2019 liiketiloihin murtauduttiin ja sieltä varastettiin muun muassa tietokoneet. King-Ansell huomasi murron seuraavana aamuna, ja tunteja myöhemmin tilat tuhoutuivat tulipalossa. == Lähteet == Luokka:Uusiseelantilaiset henkilöt Luokka:Uusnatsit Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Peresitšne

Peresitšne (; 1950-luvulta vuoteen 2013: )) on kylä ja aiempi kaupunkityyppinen taajama Ukrainan Harkovan alueen Harkovan piirissä. Taajama sijaitsee Donetsjoen vesistöön kuuluvan Udyjoen varrella, 20 kilometriä aluekeskus Harkovan keskustasta länteen. Kylän kautta kulkee rautatie. Tammikuun keskilämpötila on −7,4 ja heinäkuun +20,3 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 522 millimetriä. Väkiluvuksi arvioitiin 6 922 (1.1.2022). Vuonna 1989 taajamaan kirjattiin 8 034 asukasta. Peresitšne on osa Harkovan länsipuolella sijaitsevaa Solonytsivkan hromadaa (yhteensä 34 942 as, 2022). Paikkakunnan asutus on perustettu vuonna 1650. Kaupunkityyppisen taajaman asema sillä oli vuosina 1938-2024. Ukraina lakkautti tammikuussa 2024 kaupunkityyppiset taajamat osana Neuvostoliittoon liittyvistä käsitteistä luopumista. Heinäkuun 2020 aluehallinnollisen uudistuksen yhteydessä Peresitšnesta tuli osa Harkovan piiriä; tätä ennen se oli osa Derhatšin piiriä. Venäjän hyökkäyssodan aikana (24.2.2022-) Venäjä on tehdyt kylään ainakin yhden ohjusiskun. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Harkovan piiri Luokka:Ukrainan kylät Luokka:Ukrainan kaupunkityyppiset taajamat
Maskana

Maskana () on kaupunki Pohjois-Syyriassa Eufratin varrella Aleppon itäpuolella. Sen asukasluku oli vuonna 2004 15 477\. ==Maantiede== Maskana sijaitsee Eufratjoen varrella Pohjois-Syyriassa Manbijin piirikunnassa noin 100 kilometriä Aleppon kaupungista itään. Alue on rajaseutua pohjoisen viljelykelpoisen tasangon ja etelän aavikkoalueen välillä. ==Historia== Nykyisen Maskanan lähiseudulla on ollut ihmisasutusta jo pronssikaudelta. Lähistöllä on useita rauniokumpuja, kuten Tell Muraybat. Maskanan kautta kulkee vanha reitti Alepposta Eufratin vartta pitkin kohti Bagdadia ja paikkakunta on historiansa aikana ollut usein eri armeijoiden sotaretkien varrella. Nimi Maskana on johdettu sen syyriankielisestä nimestä Maškene. Stefanos Byzantionlainen mainitsee Maskanan Septimius Severuksen Parthian vastaisen sodan yhteydessä. Ennen islamin saapumista alueelle sen asukkaat kuuluivat Hadidin-heimoon. 500-luvulta lähtien seudulle asttuivat Anaza- ja Bakr-heimot. Edellisiä saapui myös muissa muuttoaalloissa myöhemmin. Keskiajan arabimaantieteilijät eivät juuri viittaa Maskanaan sinänsä, vaan pelkästään Balisiin noin 4 kilometriä Maskanasta kaakkoon. Keskiajalla aluetta hallittiin Alepposta ja 1100-luvulta alueelle alkoivat ulottaa valtaansa Mosulin alueen turkkilaiset hallitsijat. Nur al-Dinin kuoltua seutu kärsi hajaannuksesta hänen seuraajiensa kausilla. Sama toistui Salah al-Dinin kuollessa. 1200- ja 1300-luvuilla alue kärsi puolestaan mongolien sodista. 1400-luvulla nykyistä Syyriaa hallitsivat Egyptin mamelukit. Itse paikkakunta lienee ollut vähämerkityksellinen. Mamelukkeja seurasivat osmanit, joiden kaudella seutua asuttivat paimentolaiset. Alois Musil kuvaili Maskanaa vuonna 1915 mainiten siellä sijainneen poliisiaseman, majatalon ja lähetintoimiston. Syyriasta tuli osmanivallan jälkeen Ranskan mandaattialue ja Maskanasta oman kadansa keskus. Vuonna 1945 Maskanan asukasluku oli 430. Isis valtasi Maskanan Syyrian sisällissodan aikana vuonna 2014. Hallituksen joukot valtasivat sen takaisin vuonna 2017. ==Väestö== Maskanan asukasluku oli Syyrian vuoden 2004 väestönlaskennan mukaan 15 477. ==Lähteet== Luokka:Syyrian kaupungit Luokka:Aleppon maakunta
Ydintäytelanka

Ydintäytelanka on MIG-MAG-hitsauksessaa käytettävä lisäainelanka. Se menee syöttöpyörästön kautta ensin lankajohtimeen ja sieltä kaasupolttimeen ja lopulta se tulee virtasuuttimen kautta ulos. Ydintäytelangassa on teräskuoren siällä täytejauhetta. Hitsattaessa kuori sulaa ja siitä tulee hitsiainetta. == Lähteet == Luokka:Hitsaus
NA (EP)

NA on Twice-yhtyeen Nayeonin toinen sooloalbumi. Albumi julkaistiin 14. kesäkuuta 2024. Albumin nimi viittaa sanaan "minä" koreaksi. == Kappaleet == # # # # # # # == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 2024 EP:t Luokka:Eteläkorealaiset albumit
Aoste (Isère)

Aoste on kunta itäisessä Ranskassa Isèren departementissa Auvergne-Rhône- Alpesin alueella. Se sijaitsee Rhônen ja sen sivujoen Guiersin varrella, noin 13 kilometriä La Tour-du-Pinin kaupungista itään. pienoiskuva|vasen|Gallo- roomalainen museo Kaupunki on roomalaisten perustama. Kaupungin nimi oli tuolloin Vicus Augustus, ja se oli nimetty kaupungin perustajan keisari Augustuksen mukaan. Ensimmäiset arkeologiset kaivaukset kaupungissa tehtiin vuonna 1856, ja vuosina 1856-1859 kaupungin asukkaat kokosivat yhteen ensimmäisen gallo-roomalaisen museon kokoelman. Gallo-roomalainen museo (Musée gallo-romain d'Aoste) sai uudet tilat vuonna 1988, ja sitä laajennettiin vuonna 1999. Kaupungin keskustassa oleva Saint-Clairin kirkko rakennettiin vuonna 1893 vanhan kyläkirkon päälle. Tyyliltään se on uusromaaninen. Kirkon julkisivun rakentamisessa käytettiin vanhan kirkkorakennuksen materiaaleja, jonka takia uudessa julkisivussa on nähtävissä muinaisia kirjoituksia. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Isèren kunnat
Kevor Palumets

Kevor Palumets (s. 21. marraskuuta 2002 Tallinna) on virolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa seuratasolla belgialaista Zulte Waregemia. Junioritasolla Palumets pelasi Keila JK:ssa ja JK Tabasalussa ennen siirtoaan Italiaan Bolognan akatemiaan 16-vuotiaana tammikuussa 2019. Hän kuitenkin palasi takaisin Viroon reilun puolen vuoden jälkeen, ensin JK Tabasaluun, josta hän jatkoi matkaa Meistriliigan Paide Linnameeskondiin tammikuussa 2020. Syyskuussa 2022 Palumets siirtyi Belgian Pro Leaguen Zulte Waregemiin. Kauden 2022-2023 päätteeksi Zulte Waregem putosi Belgian toiselle sarjatasolle, Challenger Pro Leagueen. Palumets on pelannut kesään 2024 mennessä Zulte Waregemissa yhteensä 10 sarjaottelua, joista kolme pääsarjassa ja seitsemän toisella sarjatasolla. Heinäkuussa 2024 Palumets siirtyi loppukauden mittaisella, osto-option sisältävällä lainasopimuksella Veikkausliigaan Helsingin Jalkapalloklubiin. Viron A-maajoukkueessa Palumets debytoi 12. tammikuuta 2024 maaottelussa Ruotsia vastaan, onnistuen heti maalinteossa. == Lähteet == Luokka:Virolaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 2002 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Herbert Albert Laurens Fisher

Herbert Albert Laurens (H. A. L.) Fisher (21. maaliskuuta 1865 – 18. huhtikuuta 1940) oli englantilainen historioitsija ja opetusministeri, aikansa merkittävimpiä historioitsijoita. Hän toimi muun muassa vuodesta 1912 Sheffieldin yliopiston varakanslerina. Hän oli joulukuusta 1916 Lloyd Georgen ministeristön opetusministeriTietosanakirja 1909, osa 11, Hakusana: Fisher, Herbert Albert Laurens ja parlamentin jäsen 1916–1926. Vuodesta 1925 kuolemaansa saakka hän oli Oxfordin yliopiston New Collegessa johtaja (warden).Herbert Albert Laurens Fisher, Britannica.com, viitattu 7.7.2024 . Fisher kuoli jäätyään kuorma-auton alle.G. Murray, Obituary: Herbert Albert Laurens Fisher, 1865–1940, Biographical Memoirs of Fellows of Royal Society (1941), viitattu 7.7.2024 ==Julkaisuja== * Studies in Napoleonic statesmanship. Germany (1903) * Bonapartism (1908) * Napoleon Bonaparte (1913). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * H. A. L. Fisherin teoksia Project Runebergissa Luokka:Brittiläiset historioitsijat Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan opetusministerit Luokka:Vuonna 1865 syntyneet Luokka:Vuonna 1940 kuolleet
Herbert Fisher

Herbert Fisher on seuraavien henkilöiden nimi: * Herbert William Fisher (1826–1903), brittiläinen historioitsija, H. A. L. Fisherin isä * H. A. L. Fisher (1865–1940), englantilainen historioitsija, yliopistonopettaja ja poliitikko * Herbert O. Fisher (1909–1990), yhdysvaltalainen lentäjä ja ilmailujohtaja * Herbert Fisher, yhdysvaltalainen liikemies
Nicolae Vermont

Nicolae Vermont , alkuperäiseltä nimeltään Isidor Grünberg (10. lokakuuta 1866 Bacău- 14. kesäkuuta 1932 Bukarest) oli romanialainen, juutalaistaustainen taidemaalari. Tyylisuunnaltaan Vermont oli lähinnä jälki-impressionisti. Maalauksiinsa Vermont otti useita aiheita, mutta nykyään hänet muistetaan yhteiskunnan huono-osaisten kuvaajana. Suuri osa hänen töistään tuhoutui vuonna 1944 Luftwaffen tekemissä Bukarestin pommituksissa. == Elämänvaiheita == Tulevan taiteilijan isä oli juutalaistaustainen professori Iosif Grünberg. Poika otti käyttöönsä nimen ranskankielisen version Vermont ja käännyttyään kristinuskoon hän muutti etunimekseen Nicolae. Vermont työskenteli ensiksi jonkin aikaa journalistina Bukarestissa, mutta ryhtyi opiskelemaan maalaustaidetta Bukarestissa vuonna 1884. Hänen opettajanaan oli Theodor Aman. Aman osoittautui erittäin inspiroivaksi ja kannustavaksi opettajaksi. Opinnot kestivät kaksi vuotta ja niiden jälkeen hän päätti jatkaa niitä Münchenissä. Münchenissä taideopetus oli vanhananaikaista ja jäykän akateemista. Vermont ei pitänyt siitä ja liittyi yhteen muiden akatemiassa opiskelleiden romanialaisten kanssa ja perusti löyhän yhteenliittymän nimeltä Tinerimea Artistica. Ryhmään kuuluivat muiden muassa Ștefan Luchian, Marius Bunescu , Alexandru Satmari ja muutama muu. Vuonna 1896 Vermont ja Luchian perustivat romanialaisen version ranskalaisesta nuorten valtavirrasta poikenneiden taiteilijoiden salongista. Se sai nimekseen Salonul Independentilor, Itsenäisten salonki. Ryhmittymällä oli merkittävä osuus kotimaansa taiteen kehittymiseen. Ryhmän töitä osti kiistanalaisesta maineesta nauttinut poliitikko ja taidekeräilijä Alexandru Bogdan-Piteşti. Luchianin taite alkoi muuttua symbolistiseksi, kun taas Vermont kiinnitti huomionsa yhteiskunnan laitapuolen kulkijoihin. Kiinnostuksensa huono-osaisiin Vermont oli saanut Münchenissä. Kaikkien yllätykseksi Vernin huono-osaisia esittäneistä maalauksista tuli suosittuja vaikka niiden aihepiiri ei ollut mitenkään suosittu. Seuraavien vuosien aikana hän piti useita menestyksekkäitä näyttelyitä. Vuonna 1898 hän oli perustamassa nuoria taiteilijoita ja uutta taidetta tukenutta Ileana-seuraa. Bogdan-Piteştin mielestä Vermont oli yksi merkittävimmistä taiteilijoista ja hän osti useita tämän töitä kokoelmaansa. Vuonna 1906 vietettiin Romanian kuninkaan Kaarle I:n valtaantulon neljäkymmenvuotisjuhlaa. Tapausta juhlistettiin myös taidenäyttelyllä. Vermontin töitä oli valittu kyseiseen näyttelyyn. Vermontin taiteellinen ura ei rajoittunut ainoastaan maalausten tekemiseen. Häneltä tilattiin myös seinämaalauksia. Niitä on Kalinderun- ja Cantacuzeon- sukujen Bukarestin palatseissa. Niiden lisäksi hän maalasi myös kirkkomaalauksia. Vermontin pommituksilta säästyneitä töitä on nähtävillä museoissa ja yksityskokoelmissa. == Viitteet == == Aiheesta muualla == * http://artiss.ro/collections/nicolae- vermont * http://www.fineartstoronto.com/artist/vermont-nicholas.html Luokka: Romanialaiset taidemaalarit Luokka: Vuonna 1866 syntyneet Luokka: Vuonna 1932 kuolleet
Veli Kauppinen (tutkimusprofessori)

Veli Sakari Kauppinen (30. toukokuuta 1933 Helsinki – 30. maaliskuuta 2024 Helsinki) oli VTT:n biotekniikan tutkimusprofessori. Kauppisen vanhemmat olivat kauppaneuvos Aulis Pietari Kauppinen ja Kerttu Kyllikki Korhonen. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Töölön yhteiskoulussa 1951 ja lähti opiskelemaan biokemiaa ja mikrobiologiaa Helsingin yliopistoon, jossa väitteli filosofian tohtoriksi 1963. Lisäoppia Kauppinen oli hankkinut opiskellessaan 1962–1963 Yhdysvalloissa Rutgersin yliopistossa, joka sijaitsee New Brunswickissa New Jerseyn osavaltiossa. Väitöskirjan nimenä oli The effect of iron deficiency on the growth and glucose metabolism of Candida guilliermondii. Työuransa Kauppinen aloitti Helsingin yliopiston biokemian laitoksen assistenttina 1957 ja siirtyi 1965 Kansaneläkelaitoksen sairausvakuutusosaston autoklinikan kemistiksi. Vuonna 1967 hän aloitti Valtion serumlaitoksen osastonjohtajana, josta virasta eteni Teknillisen korkeakoulun biokemian professoriksi vuosiksi 1972–1985. Valtion teknillisen tutkimuskeskuksen (VTT) biotekniikan tutkimusprofessorina Kauppinen toimi 1985–1997. Teknillisessä korkeakoulussa työskennellessään hän perusti 1980-luvun alussa kasvibiotekniikan tutkimusryhmän, joka siirtyi 1985 hänen johdettavakseen VTT:lle, jossa hän silloin aloitti työskentelynsä. Tutkimusryhmä kehitti muun muassa koivun soluviljelyteknologiaa, tutki millaisia geenimerkkejä liittyi puiden suorarunkoisuuteen ja suoritti bioreaktorikasvatuksia levillä ja kasvisoluilla. Sivutoimenaan Kauppinen toimi Helsingin yliopiston biokemian dosenttina 1967–1996 ja farmasian laitoksen mikrobiologian opettajana vuodesta 1966 lähtien. Hänellä oli myös lyhytaikaisia luottamustehtäviä joissakin järjestöissä. Kauppisen kirjallinen tuotanto sisältää lukuisia julkaisuja biokemian ja mikrobiologian alalta. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset biokemistit Luokka:Teknillisen korkeakoulun professorit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Yleisurheilun Australaasian-mestaruuskilpailut

Yleisurheilun Australaasian-mestaruuskilpailut kilpailtiin vuosien 1893–1927 välillä 16 kertaa. Kilpailussa urheilivat lähinnä Australian ja Uuden- Seelannin edustajia, vaikka se olikin avoin kaikille. Ennen Australaasian- mestaruuskilpailuita oli jo kilpailtu 1890 Sydneyssä siirtomaiden välisessä kisassa. Kilpailujen järjestäminen lopetettiin, kun alettiin pitämään vuodesta 1930 lähtien Australian avoimia mestaruuskilpailuja. Kilpailussa oli lajeja vain miehille. == Kilpailut == Vuosi Kisakaupunki 1893 Melbourne 1896 Christchurch 1897 Sydney 1899 Brisbane 1901 Auckland 1904 Melbourne 1905 Sydney 1908 Hobart 1909 Brisbane 1911 Wellington 1914 Melbourne 1920 Sydney 1922 Adelaide 1924 Hobart 1926 Brisbane 1927 Wellington Lähde == Lähteet == Australaasian-mestaruuskilpailut Australaasian-mestaruuskilpailut Australaasian-mestaruuskilpailut
Heikki Kulla

Heikki Ilmari Kulla (s. 28. elokuuta 1950 Orivesi) on suomalainen oikeustieteilijä ja emeritusprofessori. == Ura == Kulla valmistui ylioppilaaksi Oriveden yhteiskoulusta vuonna 1969. Hän valmistui Turun yliopistosta oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1973 ja oikeustieteen tohtoriksi vuonna 1981. Kulla työskenteli Turun yliopiston assistenttina 1973–1976 ja 1978–1981 sekä amanuenssina 1976–1978 ja Suomen Akatemian tutkijana 1984–1986 ja 1988–1990. Hän työskenteli Turun yliopiston virkaa tekevänä hallinto-oikeuden professorina 1986–1987, Vaasan yliopiston julkisoikeuden professorina 1992–1994 ja Turun yliopiston hallinto-oikeuden professorina 1994–2016. Hän on myös toiminut Turun yliopistossa kanslerinsihteerinä 1994–2000 ja oikeustieteellisen tiedekunnan dekaanina 2004–2009. Akateemisten tehtäviensä ohella Kulla on toiminut valtion opintotukikeskuksen johtokunnan jäsenenä 1986–1992, opintotuen muuteksenhakulautakunnan puheenjohtajana 1992–1994, virkamieslautakunnan jäsenenä 1995–2013, korkeimman hallinto-oikeuden ylimääräisenä hallintoneuvoksena 1999 ja Euroopan neuvoston asiantuntijana 2011–2017. Kulla valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 2012 ja Pohjoismaiden Hallinnollisen Liiton Suomen osaston kunniajäseneksi samana vuonna. Hän on saanut Suomen Valkoisen Ruusun 1. luokan ritarimerkin. == Julkaisuja == * * * * * * * * * * == Lähteet == Luokka:Suomalaiset oikeustieteilijät Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Turun yliopiston professorit Luokka:Vaasan yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Amudarjan departementti

Amudarjan departementti () oli Syrdarjan alueeseen kuulunut hallintoalue Venäjän Keski-Aasiassa vuosina 1873–1920. Amudarjan departementti muodostettiin Hivan kaanikunnan Venäjälle vuonna 1873 luovuttamasta Amudarjajoen oikeanpuoleisesta rannasta. Sen pinta-ala oli 110 500 neliökilometriä. Departementti rajoittui Araljärveen, Hivan ja Buharan kaanikuntiin ja Samarkandin alueeseen. Sen hallinnollinen keskus oli Petroaleksandrovsk (nykyinen Tórtkúl). Departementissa oli 1900-luvun alussa 230 700 asukasta. Heistä 48 prosenttia oli karakalpakkeja, 24 prosenttia kazakkeja, 18 prosenttia uzbekkeja ja 7 prosenttia ”turkkilaisia”. Yli kaksi kolmasosaa väestöstä harjoitti maanviljelyä ja yksi kuudesosa pääasiassa karjanhoitoa. Maanviljelijöiden sivuammatteja olivat karjanhoito ja kalastus. Teollisuuden ja kaupankäynnin merkitys oli hyvin vähäinen. Departementti muutettiin vuonna 1920 Turkestanin autonomiseen neuvostotasavaltaan kuuluneeksi Amudarjan alueeksi. Se liitettiin Karakalpakian autonomiseen alueeseen vuonna 1925. ==Lähteet== Luokka:Karakalpakstan Luokka:Uzbekistanin historia Luokka:Venäjän entiset hallintoalueet Luokka:Venäjän keisarikunta
Trouville (Seine-Maritime)

pienoiskuva | oikea pienoiskuva | oikea Trouville-sur-mer on noin 5 000 asukkaan kylä Seine-Maritimen departementissa Normandiassa, Luoteis-Ranskassa. == Yhteys impressionismiin == Meren on sanottu olleen impressionismille ”kaiken alku”. Tyylisuunnan ensiaskeleet otettiin Le Havressa ja Trouvillessä Normandian rannikolla. Ensimmäisenä impressionistisia rantanäkymiä taltioi Eugene Boudin (1824-1898), joka oli entinen merimies ja jonka tyyli innoitti mm. Claude Monet’ta. Vuodesta 1862 lähtien Boudin viihtyi Saint-Simonin majatalossa Trouvillessä, josta kehittyi ”meren ja taivaan maalarien” kohtauspaikka. == Lähteet == * Suomen ja maailman taide, osa 10, s. 18 - 19 Luokka:Seine-Maritime Luokka:Impressionismi
Kévin Vauquelin

Kévin Vauquelin (s. 26. huhtikuuta 2001 Bayeux) on ranskalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Team Arkéa Samsic -joukkueessa vuonna 2022 ajettuaan tallissa harjoittelijan statuksella jo kahtena edellisenä syksynä. Hän edustaa edelleen samaa tallia, nimeltään nyt Arkéa–B&B; Hotels. Vauquelin sijoittui La Flèche Wallonnessa 2024 toiseksi tasa-ajalla kilpailun voittaneen Stephen Williamsin kanssa. Saman vuoden Ranskan ympäriajossa hän voitti Bolognaan päättyneen toisen etapin. Vauquelin on kilpaillut myös ratapyöräilyssä. Hän saavutti nuorten MM-kilpailuissa vuonna 2018 hopeaa joukkuetakaa-ajossa sekä 2019 hopeaa pisteajossa ja joukkuetakaa-ajossa ja pronssia pariajossa. Hän voitti joukkuetakaa-ajon maailmancupkilpailun Miltonissa tammikuussa 2020. == Saavutuksia maantiepyöräilyssä == Lähde: Pro Cycling Stats ;2018 :Aika-ajon junioreiden Ranskan-mestaruus ;2019 :Maantieajon junioreiden Ranskan-mestaruus ;2021 :Aika-ajon alle 23-v. Ranskan-mestaruus ;2022 :Belgian ympäriajo, nuorten kilpailun voitto :EM-kilpailut, aika-ajossa seitsemäs :Tour Poitou - Charentes en Nouvelle Aquitaine, kokonaiskilpailussa toinen, nuorten kilpailun voitto :Luxemburgin ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen ;2023 :Tour des Alpes Maritimes et du Var, kokonaiskilpailun, nuorten kilpailun ja 1. etapin voitto :La Route Adélie de Vitré, toinen :Tour du Jura, voitto ;2024 :Etoile de Bessèges - Tour du Gard, kokonaiskilpailussa toinen, nuorten kilpailun ja 5. etapin (aika-ajo) voitto :La Flèche Wallonne, toinen :Ranskan ympäriajo, 2. etapin voitto ;2025 :Etoile de Bessèges - Tour du Gard, kokonais- ja pistekilpailun sekä 4. etapin voitto == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset maantiepyöräilijät Luokka:Ranskalaiset ratapyöräilijät Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Thomas Nyberg

Thomas Nyberg (s. 17. huhtikuuta 1962 Svängsta, Karlshamn, Ruotsi) on entinen ruotsalainen pikajuoksija, joka kilpaili 400 metrillä sekä 400 metrin aitajuoksussa. Näistä 400 metrin aitajuoksu oli hänen päämatkansa. Hänen parhaat urheiluvuotensa ajoittuvat 1980-luvun lopulle. Erityisesti vuodesta 1987 tuli hänen huippuvuotensa. == Ura == Thomas Nyberg sijoittui 7:nneksi vuonna 1981 400 metrin aidoissa alle 20-vuotiaiden Euroopan mestaruuskisoissa Utrechtissa. Nyberg nousi vuoden 1984 Los Angelesin olympialaisten Ruotsin olympiajoukkueeseen. Hän oli voittanut sinä vuonna 400 metrin aitojen Ruotsin mestaruuden ja edusti Ruotsia 400 metrin aidoissa ja oli 4 x 400 metrin viestijoukkueen jäsen. Hän karsiutui 400 metrin aitojen alkuerässään ajalla 50,47 ja Ruotsin viestijoukkue välierässä. Vuoden 1986 Stuttgartin EM-kisoissa Nyberg jäi myös alkueriin Ruotsin uuden tähden Sven Nylanderin noustessa EM- pronssimitalistiksi tehtyään välierässä jo uuden Ruotsin ennätyksen 48,83. Kaudesta 1987 tuli Nybergin urheilu-uran paras. Huipentumana oli niukka karsiutuminen Rooman MM-kisojen 400 metrin aitiojen loppukilpailusta ennätysajalla 49,03. Sillä ajalla hän hävisi loppukilpailun päässeelle Espanjan José Alonsolle kolme sadasosaa. Sinä kesänä hän juoksi neljä kertaa alle 50 sekuntia parantaen kesän aikana ennätystään lähes sekunnin. Vaikka Nybergistä tuli olympiavuonna 1988 Ruotsin 400 metrin aitojen mestari, olympiamatka jäi saavuttamatta parhaan ajan ollessa sinä vuonna elokuussa juostu 50,08. Viimeisen kerran hän esiintyi kansainvälisissä kisoissa vuoden 1990 EM-kisoissa Splitissä, jossa hän eteni matkalla välieriin. Samaan aikaan Ruotsissa nousi Nylanderin lisäksi myös Niklas Wallenlind lajin huipulle, kun Nylander ja Wallenlind ottivat kyseisisä EM-kisoissa hopeaa ja pronssia. Viimeinen Ruotsin mestaruusmitali tuli Nybergille kesällä 1991. Nyberg voitti päämatkansa eli 400 metrin aitojen Ruotsin mestaruuden kaksi kertaa eli 1984 ja 1988. Lisäksi hän saavutti mestaruuskisojen hopeaa vuosina 1981, 1983, 1985, 1987 ja 1990 sekä pronssia 1982 ja 1991. === Parhaat tulokset === *49,03 Rooma 31. elokuuta 1987 (Rooman MM-kisat, välierä) *49,51 Gävle 2. elokuuta 1987 *49,65 Lüdenscheid 18. kesäkuuta 1987 *49,71 Göteborg 27. kesäkuuta 1987 (Eurooppa-cup, B-finaali) *50,01 Tukholma 20. elokuuta 1989 *50,05 Tokio 23. syyskuuta 1987 *50,05 Helsinki 19. elokuuta 1990 Timanttiliiga *50,06 Zürich 30. elokuuta 1987 (Rooman MM-kisat, alkuerä) == Urheilu-uran jälkeinen aika == Thomas Nyberg nimettiin vuonna 2017 Ruotsin yleisurheilijoiden Hall of Fameen eli Stora Grabbariksi numerolla 364. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset 400 metrin aitajuoksijat Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pirjo Hamm-Hakamäki

Pirjo Hamm-Hakamäki (s. 4. maaliskuuta 1952 Eura) on suomalainen taiteilija, joka työskentelee sekä kuvataiteen, performanssien, korusuunnittelun että runojen parissa. == Elämä == Hamm-Hakamäki on syntynyt Eurassa, jossa hän myös asuu ja työskentelee sukutalossaan Hamm’in talossa. Hän myös luotsaa Euran kemikaliota, jonka hänen äitinsä perusti vuonna 1936. Koulutukseltaan Hamm- Hakamäki on kuvaamataitoon erikoistunut peruskoulun luokanopettaja, jonka lisäksi hän on käynyt opintoja Italiassa, Espanjassa ja Ranskassa. Hän kuitenkin lopetti työnsä opettajana vuonna 1982 ja muutti silloin takaisin Euraan työskentelemään täyspäiväisesti taiteilijana. Han on kuitenkin tämänkin jälkeen pitänyt luentoja Suomessa ja Euroopassa taiteen ja kulttuurin eri aiheista. Hamm-Hakamäki on myös Rauman Taiteilijaseuran jäsen sekä Taideyhdistys Efran perustajajäsen ja kunniajäsen. Taiteessaan Hamm-Hakamäki Taiteellisessa työskentelyssään hänelle on tärkeää värit, ja hänen teoksissaan yleistä on voimakkaat oranssin, keltaisen, purppuran ja punaisen sävyt. Taiteessaan hän käsittelee muun muassa tunteita, naiseutta, huolta ympäristöstä ja vesistöistä, erityisesti ympäristötaideteoksissa, ja omia kokemuksiaan elämästä. Hänen teoksiaan on ollut esillä laajalti Suomessa ja ulkomailla sekä yksityis- että yhteisnäyttelyissä, ja niitä on julkisissa ja yksityisissä kokoelmissa. Inspiraatiota teoksiinsa ja taiteeseensa Hamm- Hakamäki saa muun muassa eri kulttuureista, Italian renessanssista, taruista, antiikista ja mystiikasta. Hamm-Hakamäen esikoiskirja Purppurabaldakiini julkaistiin vuonna 2021. Siihen on kerätty taiteilijan runotuotantoa kronologisessa järjestyksessä 1960-luvulta 2020-luvulle asti. Teoksessa Hamm- Hakamäen oma tarinansa ja kokemuksensa niin ihmisyydestä kuin taiteesta ovat teoksessa avainasemassa. Vuosina 2023–2024 Emil Cedercreutzin museossa oli esillä samaa nimeä kantava taiteilijan retrospektiivinen näyttely, jossa oli esillä teoksia Hamm-Hakamäen viisikymmenvuotiaalta taiteilijan uralta. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset opettajat
Aaron McIntosh

Aaron John McIntosh (s. 7. tammikuuta 1972 Auckland) on uusiseelantilainen purjelautailija. McIntosh osallistui kaksiin olympialaisiin. Atlantan olympialaisissa 1996 hän oli neljäs ja Sydneyn olympialaisissa 2000 pronssilla. Kilpauransa jälkeen McIntosh on työskennellyt valmentajana Alankomaissa. Hänen valmennettavistaan Dorian van Rijsselberghe ja Kiran Badloe ovat voittaneet olympiakultaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * New Zealand olympic team Luokka:Uusiseelantilaiset kilpapurjehtijat Luokka:Uusiseelantilaiset olympiamitalistit Luokka:Uusiseelantilaiset urheiluvalmentajat Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Forever (Bon Jovin albumi)

Forever on Bon Jovin studioalbumi, joka julkaistiin 7. kesäkuuta 2024. Albumi debytoi ilmestymisviikollaan Billboard 200 -albumilistan sijalla 5. Albumi on ensimmäinen ainoastaan viikon listalla viihtynyt Bon Jovin studioalbumi. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Vuoden 2024 albumit Luokka:Bon Jovin albumit
Utu (maorit)

Utu on maorien keskuudessa keskeinen käsite, joka käännetään virheellisesti usein muotoon ”kosto”. Käsite on kuitenkin paljon monimutkaisempi, ja sillä viitataan usein tasapainon ylläpitämiseen tai vastavuoroisuuteen. Utun noudattaminen tarkoittaa maoreille sitä, että loukkaukset ja vahingot korvataan. Mikäli utua ei noudateta, se vaikuttaisi negatiivisesti yhteisön manaan. Utuun johtavan teon tulee kuitenkin olla tarkoituksellinen: toisen henkilön vahingossa tappamiseen ei liity utua, vaikka tämä olisikin vihollinen. Jos utua noudatetaan takavarikoimalla vahinkoa tehneen osapuolen omaisuutta, tätä kutsutaan nimellä muru. Maorin kielessä utu tarkoittaa myös verbiä ”maksaa” tai substantiivia ”maksu”. Utu (1983) kertoo maorisoturista, joka teki aluksi yhteistyötä brittien kanssa, mutta kääntyi myöhemmin näitä vastaan vannoen kostoa, eli noudattaakseen utua. == Lähteet == Luokka:Maorinkieliset sanat ja sanonnat Luokka:Maorit
Craig Monk

Craig John Monk (s. 23. toukokuuta 1967 Stratford, Taranaki) on uusiseelantilainen kilpapurjehtija. Monk osallistui kaksiin olympialaisiin finnjollassa. Barcelonan olympialaisissa 1992 hän sai pronssia ja Atlantan olympialaisissa 1996 hän oli 13:s. Hyvän tahdon kisoissa 1994 Pietarissa hän sai kultaa. America’s Cupin Monk voitti vuosina 1995 ja 2000. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * New Zealand olympic team Luokka:Uusiseelantilaiset kilpapurjehtijat Luokka:Uusiseelantilaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Constantin Frantz

thumb|upright|Constantin Frantzin hauta, Johannisfriedhof, Dresden. Constantin Frantz (12. syyskuuta 1817 Börnecke – 2. toukokuuta 1891 Blasewitz) oli saksalainen filosofi, poliitikko ja poliittinen kirjailija.Frantz, Gustav Adolph Constantin, Deutsche Biographie. Viitattu 7.7.2024 Hän oli vuodesta 1852 Preussin ulkoasiainministeriössä ja 1853–1856 konsulaattivirkamiehenä Espanjassa, minkä jälkeen hän keskittyi yksinomaan kirjalliseen työhön. Kirjoituksissaan hän ajoi Saksan tulevaisuuteen nähden näkemystä, että maan valtiojärjestyksen tuli olla federalistinen ja että Saksan samalla tuli olla keskuksena suuressa keskieurooppalaisessa liitossa, joka Saksan lisäksi käsittäisi Hollannin, Belgian, Itävalta-Unkarin ja Romanian. Liitto olisi vastapainona Pohjois-Amerikalle ja Venäjälle ja suojana militarismia vastaan.Tietosanakirja 1909, osa 11, Hakusana: Frantz, Konstantin ==Julkaisuja== * Die Naturlehre des Staats (1870) * Untersuchungen über das europäische Gleichgewicht (1859) * Der Föderalismus (1879) * Die Weltpolitik (1883) * Kritik aller Parteien (1862) * Das neue Deutschland (1871) * Der Untergang der alten Parteien und die Partei der Zukunft (1878) * Die deutsche Politik der Zukunft (1899, 1900) ==Lähteet== Luokka:Saksalaiset tietokirjailijat Luokka:Saksalaiset poliitikot Luokka:Saksalaiset filosofit Luokka:Vuonna 1817 syntyneet Luokka:Vuonna 1891 kuolleet