EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
San Marinon Grand Prix 1991

San Marinon Grand Prix 1991 oli 503. Formula 1 -osakilpailu. Se ajettiin sateisessa säässä Imolassa 28. huhtikuuta vuonna 1991. Kilpailun voitti paalupaikalta startannut Ayrton Senna, jo kolmannen kerran tällä kaudella. JJ Lehto otti F1-uransa ensimmäisen ja ainoan palkintosijansa ollessaan kolmas. Alain Prost ajoi ulos lämmittelykierroksella, eikä päässyt sen jälkeen enää lähtöruudukkoon. Lotus-talli saavutti kolme MM-pistettä Häkkisen ajaessa viidenneksi ja Baileyn kuudenneksi. == Kilpailun tulokset == Sija Nro Kuljettaja Talli Kierroksia Aika/keskeytyssyy Lähtöruutu Pisteet 1 1 Ayrton Senna McLaren-Honda 61 1:35.17,2 1 10 2 2 Gerhard Berger McLaren-Honda 61 +1,675 5 6 3 22 Jyrki Järvilehto Dallara-Judd 60 + 1 krs. 16 4 4 23 Pierluigi Martini Minardi-Ferrari 59 + 2 krs. 9 3 5 11 Mika Häkkinen Lotus-Judd 58 + 3 krs. 25 2 6 12 Julian Bailey Lotus-Judd 58 + 3 krs. 26 1 7 25 Thierry Boutsen Ligier-Lamborghini 58 + 3 krs. 24 8 8 Mark Blundell Brabham-Yamaha 58 + 3 krs. 23 9 35 Eric van de Poele Lambo-Lamborghini 57 Polttoaine loppui 21 10 26 Érik Comas Ligier-Lamborghini 57 + 4 krs. 19 11 7 Martin Brundle Brabham-Yamaha 57 + 4 krs. 18 12 15 Mauricio Gugelmin Leyton House-Ilmor 55 Moottori 15 13 19 Roberto Moreno Benetton-Ford 54 Moottori 13 Kesk. 4 Stefano Modena Tyrrell-Honda 41 Vaihteisto 6 Kesk. 33 Andrea de Cesaris Jordan-Ford 37 Vaihdelaatikko 11 Kesk. 32 Bertrand Gachot Jordan-Ford 37 Jousitus 13 Kesk. 16 Ivan Capelli Leyton House-Ilmor 24 Ulosajo 22 Kesk. 29 Éric Bernard Lola-Ford 17 Moottori 17 Kesk. 6 Riccardo Patrese Williams- Renault 17 Sähköt 2 Kesk. 3 Satoru Nakajima Tyrrell-Honda 15 Vaihteisto 10 Kesk. 24 Gianni Morbidelli Minardi-Ferrari 10 Vaihdelaatikko 8 Kesk. 28 Jean Alesi Ferrari 2 Ulosajo 7 Kesk. 30 Aguri Suzuki Lola-Ford 2 Ulosajo 20 Kesk. 20 Nelson Piquet Benetton-Ford 1 Ulosajo 14 Kesk. 5 Nigel Mansell Williams-Renault 0 Kolari (Brundle) 4 DNS 27 Alain Prost Ferrari 0 Ulosajo 3 DNQ 17 Gabriele Tarquini AGS-Ford DNQ 18 Fabrizio Barbazza AGS-Ford DNQ 10 Alex Caffi Footwork-Porsche DNQ 9 Michele Alboreto Footwork- Porsche DNPQ 21 Emanuele Pirro Dallara-Judd DNPQ 14 Olivier Grouillard Fondmetal-Ford DNPQ 34 Nicola Larini Lambo-Lamborghini DNPQ 31 Pedro Chaves Coloni-Ford == Muuta == ===Merkkipaalut=== *Eric van de Poele: 1. kilpailu *Jyrki Järvilehto: 1. MM-pisteet ja 1. palkintosija *Mika Häkkinen:1. MM-pisteet *Julian Bailey: 1. MM-piste *McLaren: 70. paalupaikka *Fabrizio Barbazzan ensimmäinen GP ===Kuljettajien MM-tilanne=== Sija Kuljettaja Talli Pisteet 1 Ayrton Senna McLaren-Honda 30 2 Gerhard Berger McLaren-Honda 10 3 Alain Prost Ferrari 9 4 Riccardo Patrese Williams-Renault 6 5 Nelson Piquet Benetton-Ford 6 6 JJ Lehto Dallara-Judd 4 7 Stefano Modena Tyrrell-Honda 3 Pierluigi Martini Minardi-Ferrari 3 9 Satoru Nakajima Tyrrell- Honda 2 Mika Häkkinen Lotus-Judd 2 ===Valmistajien MM-tilanne=== Sija Talli Pisteet 1 McLaren-Honda 40 2 Ferrari 10 3 Williams-Renault 6 4 Benetton-Ford 6 5 Tyrrell-Honda 5 == Lähteet == Luokka:San Marinon Grand Prix Luokka:Formula 1 -kausi 1991
Taru (nimi)

Taru on suomalainen naisen etunimi. Tarun nimipäivä on ollut 7. maaliskuuta vuodesta 1929 lähtien. Nimen alkuperä on suomen kielen sana taru, joka merkitsee esimerkiksi satua, myyttiä tai saagaa. Nimi on käännetty suomeen ruotsinkielisestä nimestä Saga, jolla on nykyruotsissa vastaava merkitys. Ortodoksisessa kirkossa Taru liitetään myös nimeen Daria, joka on feminiinimuoto miehen nimestä Darius. Darius puolestaan juontaa persialaisesta nimestä, joka on yhdistelmä "omistamista" ja "hyvää" merkitsevistä sanoista. Vuoden 2019 loppuun mennessä Suomessa on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan ollut 6 983 Taru-nimistä naista ja alle 77 samannimistä miestä. ==Tunnettuja Taruja== * Taru Aalto (s. 1976), jalkapalloilija * Taru Kumara- Moisio (s. 1976), kirjailija ja teatteriohjaaja * Taru Kuoppa (s. 1983), jousiampuja * Taru Lahti-Liukkonen (s. 1992), lentopalloilija ja rantalentopalloilija * Taru Laihanen (s. 1986), jalkapalloilija * Taru Sinikka Laisaari, aik. Mönkäre (s. 1947), poliitikko ja ministeri, Raha- automaattiyhdistyksen ent. toimitusjohtaja * Taru Luojola (s. 1980), kirjailija, kääntäjä ja kustannustoimittaja * Taru Mäkelä (s. 1959), elokuva- ja teatteriohjaaja * Taru Mäkinen, Taru ja Tarmo Väyrysen yhdessä kirjoittamissaan kirjoissa käyttämä nimimerkki; myös Taru Väyrynen edellisessä avioliitossaan * Taru Mäntynen (s. 1944), kuvanveistäjä * Taru Nordlund (s. 1967), kielitieteilijä ja professori * Taru Nordman (s. 2000), salibandyn pelaaja * Taru Nyman (s. 1968), laulaja * Taru Palsa, o.s. Häyrinen (s. 1988), kestävyysjuoksija * Taru Pyhälä (1932–1997), iskelmä- ja lastenlaulaja * Taru Rinne (s. 1968), ratamoottoripyöräilijä * Reino Rossi, koko nimeltään Taru Reino Kai Rossi (1919–1985), ministeri ja talouselämän vaikuttaja * Taru Staudinger, graafinen suunnittelija * Taru Stenvall (1909–1999), lotta ja kirjailija * Taru Tikkanen (s. 1988), ääninäyttelijä * Taru Timo (s. 2000), koripalloilija * Taru Toikka (s. 2001), pesäpalloilija * Taru Tujunen (s. 1970), kokoomuslainen poliitikko * Taru Tuukkanen (s. 1977), koripalloilija * Taru Valjakka (s. 1938), oopperalaulaja, laulunopettaja ja runoilija * Taru Valkeapää (s. 1968), esiintymiskouluttaja ja juontaja * Taru Viinikainen (s. 1983), lastenkirjailija * Taru Väyrynen (s. 1944), kirjailija ==Kuvitteellisia Taruja== * Taru, muinaisten heettiläisten säiden jumala * Taru, hedelmällisyyden jumala muinaisen Lähi-idän mytologiassa * Taru Saaristo, Minna Turusen roolihahmo televisiosarjassa Salatut elämät ==Lähteet== Luokka:Etunimet
Koroljov (Moskovan alue)

Koroljov () on avaruustutkimuskeskuksestaan tunnettu teollisuuskaupunki Moskovan alueella Venäjällä. Kaupunki sijaitsee Moskovan naapurissa, vain 22 kilometriä Punaiselta torilta koilliseen. Kaupungissa oli 183 452 asukasta. Se on Koroljovin kaupunkipiirikunnan (gorodskoi okrug Koroljov) ainoa asutuskeskus. ==Historia== 1100-luvulla nykyisen Koroljovin paikalla sijaitsi slaavilainen kaupunki. Se oli Moskovan ja Vladimirin välisen kauppareitin varrella, mikä teki alueesta vauraan. Mongolien hyökättyä alue kuitenkin hylättiin. 1700-luvulla alueelle perustettiin Venäjän ensimmäiset tekstiilitehtaat. Kaupungin paikalla sijainneessa Podlipkissa oli 1900-luvun alkupuolella useiden menestyneiden venäläisten kesähuviloita, joissa asuivat mm. Konstantin Stanislavski, Anton Tšehov, Valeri Brjusov, Boris Pasternak, Anna Ahmatova, Isaak Levitan, Pavel Tretjakov, Marina Tsvetajeva ja Vladimir Lenin. Vuonna 1924 paikalle perustettiin Neuvostoliiton salaisen poliisin OGPU:n ensimmäinen työkommuuni ja vuonna 1928 Kalininskin kylä. Paikalle oli jo vuonna 1918 evakuoitu tykkitehdas Pietarista. Vuonna 1938 tehtaan lähelle perustettiin Kaliningrad-niminen kaupunki Neuvostoliiton johtavaksi panssarintorjunta-aseiden ja ilmatorjuntatykkien valmistuskeskukseksi. Toisen maailmansodan jälkeen kaupunki rakennettiin uudelleen rakettitekniikan tutkimuskeskukseksi. Siihen liitettiin vaiheittain useita lähiseudun asutuskeskuksia. Vuonna 1992 siitä erotettiin itsenäiseksi sotateknologiayritysten hallitsema Jubileinyin kaupunki, joka on Koroljovin kaupunkipiirikunnan ympäröimä. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Koroljov oli Moskovan alueen 4:nneksi suurin kaupunki, jossa asui tuolloin 183 452 henkeä. Moskovan läheisyyden ansiosta kaupunki kasvaa vakaasti. Myös kaupungin teollisuus ja avaruustutkimuskeskuksen työpaikat houkuttelevat ihmisiä paikkakunnalle. ==Avaruuskeskusten kaupunki== Kaupunkiin perustettiin vuonna 1946 neuvostoliittolaisen raketti-insinöörin Sergei Koroljovin johtama tutkimuskeskus, josta kehittyi RKK Energija, yksi maailman suurimmista avaruusteknologiayrityksistä. Myös Venäjän avaruusjärjestön avaruuslentojen lennonjohtokeskus ("Центр Управления Полетами" eli Tsentr Upravleniya Polyotami eli "ЦУП" eli TsUP) sijaitsee kaupungissa. Kaupungin aiempi nimi Kaliningrad vaihdettiin vuonna 1996 Sergei Koroljovin mukaan Koroljoviksi. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Kaupungin virallinen sivusto *Videoita kaupungista ja sen sankareista . Korolev.ru *Kaupungin epävirallinen sivusto Pro-korolev.ru Luokka:Moskovan alueen kaupungit Luokka:Venäjän avaruustoiminta Luokka:Naukograd
Marlowe Gardiner-Heslin

Marlowe Gardiner-Heslin (s. 30. maaliskuuta 1985 Toronto, Ontario) on kanadalainen ääninäyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan Tysonina Beybladessa. Enimmäkseen hän on näytellyt teattereissa. == Filmografia == Ilmestymisvuosi Englanninkielinen nimi Rooli 2002–2003 Beyblade Tyson Granger (ääni) 2003–2004 Beyblade V-Force Tyson Granger (ääni) 2004 Interlude He (ääni) 2004–2005 Beyblade G-Revolution Tyson Granger (ääni) 2005 Beyblade: The Movie Tyson Granger (ääni) Luokka:Kanadalaiset ääninäyttelijät Luokka:Videopelien ääninäyttelijät Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kabát

Kabát on 1980-luvulla perustettu tšekkiläinen hard rock -yhtye. Yhtye on saavuttanut 1990-luvulta lähtien suurta suosiota kotimaassaan. Se osallistui vuonna 2007 Tšekin ensimmäisenä edustajana Eurovision laulukilpailuihin kappaleella Malá Dáma, mutta jäi semifinaalin viimeiseksi yhdellä pisteellä. ==Historia== Kabátin historia ulottuu vuoteen 1983, jolloin bassokitaristi Milan Špalek ja kitaristi Tomáš Krulich perustivat yhtyeen 50 000 asukkaan Teplicessa. Myöhemmin yhtyeeseen liittyi mukaan rumpali Radek "Hurvajs" Hurčík ja laulaja Josef Vojtek. Ota Váňa tuli yhtyeen toiseksi kitaristiksi 1990, mistä lähtien Kabát on toiminut samalla kokoonpanolla. Kabát soitti alkuaikoinaan lähinnä kotikaupungissaan Teplicessa ja sen naapurikaupungeissa, kunnes yhtye julkaisi 1991 ensimmäisen albuminsa Má ji motorovou ja 1992 live- albumin Živě. Ensimmäisten levytystensä jälkeen Kabát sai kotimaassaan laajemmalti huomiota ja solmi levytyssopimuksen Monitor/EMI:n kanssa. Myöhemmät albumit ovat myös olleet menestyksekkäitä, ja Kabát on nauttinut Tšekissä suurta suosiota ja saanut paljon tunnustusta ja monia palkintoja. Kabátin 2002 julkaistusta Suma Sumárum -albumista tuli maan kaikkien aikojen myydyin. Se myi viisinkertaista platinaa 128 000 kappaleella. ==Diskografia== *CD # Má jí motorovou (1991, Monitor) # Živě! (1992, Monitor) # Děvky ty to znaj (1993, Monitor) # Colorado (1994, Monitor) # Země plná trpaslíků (1995, Monitor) # Čert na koze jel (1997, Monitor) # MegaHu (1999, Monitor/EMI) # Go satane go (2000, Monitor/EMI) # Suma Sumárum (2002, Monitor/EMI) # Dole v dole (2003, Monitor/EMI) # Corrida (2006, EMI) # Banditi di Praga (2010) # Do pekla/do nebe (2015) # El Presidento (2022) *DVD # Best of video Koncert (2002, EMI) # Kabát Live 2003 - 2004, 2DVD (2004, EMI) *Singlet # S čerty tancoval (1989, Supraphon) # Jak ti šlapou Kabáti (1994, Monitor) # Mistři světa (1996, Monitor/EMI) # Učitel (1999, EMI) # Stará Lou (2003, EMI) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Yhtyeen kotisivu Luokka:Hard rock -yhtyeet Luokka:Tšekin euroviisuedustajat Luokka:Vuoden 2007 euroviisuedustajat
Puhti

Puhti on kahden naisen esiintyvä musiikkia, tanssia, näyttelemistä ja performanssia yhdistävä kokoonpano, jonka lähtökohtana on karjalaisuus. Puhdissa esiintyvät musiikin maisteri Anne-Mari Kivimäki (pääinstrumentti harmonikka) ja tanssitaiteen maisteri Reetta-Kaisa Iles (o.s. Pirhonen). Iles on muun muassa Tsuumin tanssija ja Kivimäki soittaa myös Hehkumossa. Puhdin ohjelmiston käsikirjoittajana ja ohjaajana on toiminut kuopiolainen Johanna Keinänen. Kokoonpano on ottanut vaikutteita muun muassa Suistamosta kotoisin olleelta harmonikansoittajalta Ilja Kotikalliolta. == Improvisaatiota, vuorovaikutusta, huumoria == Puhti on nettisivujensa luonnehdinnan mukaan "hullun koheltavaa, välillä herkistyvää, iloista ja paatoksellista tanssijan ja muusikon yhteistyötä". Puhtin esityksissä on tilanteeseen liittyvää improvisaatiota, huumoria ja luontevaa vuorovaikutusta yleisön kanssa. "Kivimäen ja Pirhosen yhteistyötä täytyy ihailla. Komediassa ajoitus on tärkeintä ja sen nämä naiset hallitsevat täydellisesti. Soitto, laulu ja tanssi lyövät heidän työskentelyssään tasavahvasti kättä." --Aamulehti, syyskuu 2007, Merja Koskiniemi == Puhtin teokset == * Puhdin elämysmatka Suomessa, ensiesitys Folklandialla 8.–9.1.2010. * Puhti Kalaniemellä, ensiesitys Rahvaanmusiikin juhlaviikolla Tampere-talossa 23. huhtikuuta 2009. * Kaamosteoria, ensi-ilta heinäkuu 2007, ohjaus ja käsikirjoitus Johanna Keinänen * Otatus ensi-ilta maaliskuu 2006 * Kantelehenkilö, ensi-ilta heinäkuu 2005, ohjaus ja käsikirjoitus Johanna Keinänen * Ilja, ensi-ilta marraskuu 2001 == Julkaisut == Puhdin ensilevy Arkistomatkaoppaat CD+DVD (LEMPI002) julkaistiin Kaustinen Folk Music Festivalilla 10. heinäkuuta 2006. == Tunnustuksia == Puhti sai 11. tammikuuta 2008 Kansanmusiikin ja -tanssin edistämiskeskuksen vuoden Wäinö -tunnustuspalkinnon.Vuoden Wäinöksi nimetään kansanmusiikin tai kansantanssin alalla toimiva henkilö, ryhmä tai taho, jolle halutaan osoittaa tunnustusta taiteellisista tai pedagogisista ansioista, elämäntyöstä tai esimerkiksi merkittävästä innovaatiosta alalla. Tunnustus liittyy kansanmusiikin ja kansantanssin alalla kulloinkin meneillään olevaan yleisteemaan. Puhti nimitettiin Kaustinen Folk Music Festivalin Juhlayhtyeeksi 2006. Tieto julkistettiin Folklandia-risteilyllä 6. tammikuuta 2006. == Aiheesta muualla == * Puhtin kotisivu ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kansanmusiikkiyhtyeet Luokka:Kansantanssiryhmät Luokka:Suomalaiset tanssiryhmät
Eva Ahlström

Eva Ahlström (o.s. Holmström, 21. tammikuuta 1848 – 19. joulukuuta 1920Puumala Jussi: Noormarkun pitäjän vaiheita. 1933 Pori. ) oli Ahlström-yhtiön johtaja ja yhtiön perustajan Antti Ahlströmin toinen vaimo. Antti Ahlströmin kuoltua vuonna 1896 hänestä tuli perheyrityksen liiketoiminnan johtaja. Eva Ahlströmin kaudella vuonna 1907 muodostettiin A. Ahlström Osakeyhtiö, jonka johtajana hän toimi. Lastensa kanssa hän oli yhtiön osaomistaja. Hän johti yritystä kahdeksan vuotta. Hän oli Suomen ensimmäinen naispuolinen teollisuusjohtaja. Siinä tehtävässä hän oli maltillinen uudistaja. Hän teki myös mittavaa hyväntekeväisyys- ja kulttuurityötä. == Katso myös == * Ahlström (suku) ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1848 syntyneet Luokka:Vuonna 1920 kuolleet
Outokummun Erä- ja luontokeskus

Outokummun Erä- ja luontokeskus on monipuolinen luontokohde Outokummun keskustan läheisyydessä. Alueella on luontopolkuja, ainutlaatuinen 12 järven melontareitti ja Mustan ja Valkeisen virkityskalastusalue. Alueella on tulipaikkoja, kolme laavua (Mustantammi, Paloniemi ja Ravinkaita), esteetön Salmen keittokatos ja kaksi kotaa (Pieni ja Iso Karhunpesä). Erä- ja luontokeskuksen alueelle ovat leimallista kapeat, korkeat harjut. Pitkin harjuja, järvien ympäri, kulkevat 3–7 kilometrin mittaiset luontopolut. Retkeilijät ja matkailijat ovat ristineet alueen "pikku punkaharjuksi". Alue on jääkauden muovaama ja sieltä on tehty löytyjä kivikautisesta asumisesta. Alueen palveluja tuottavat Kaunisniemen kahvila ja Särkiselän leirintäalue. Kaupunki vuokraa Kolmikannan leirikeskusta, leirikeskus sopii hyvin ryhmämajoitukseen. == Lasten kalakeidas == Alueen erikoisuus on mittava ja esteetön Lasten kalakeidas Mustan ja Valkeisen virkistyskalastusalueen pohjoisosassa. Keitaalla on n. 300 metriä leveitä kulkuväyliä ja kalastuslaitureita, tulipaikkoja, Ravinkaidan laavu ja Karhunpesä-kodat. Keitaalla voivat vain alle 12-vuotiaat ja liikuntaesteiset henkilöt ja he kalastavat maksutta. Virkistyskalastusalueelle myydään lupia mm. Outokummun keskustan abc-asemalta. Lisätietoja kalastuksesta ja Lasten kalakeitaasta: www.mustavalkeinen.fi == Särkiselän leirintäalue == Alueen opastus- ja palvelukeskuksena toimii luonnonkaunis Särkiselän leirintäalue (Särkiselkä Camping), jossa on vaunu- ja telttapaikkoja, 10 leirintämökkiä, grillikatos, huoltorakennukset ja perhesauna. Matkailijat otetaan vastaan Kaunisniemen kahvilassa, jonka rannassa on tilava puulämmitteinen sauna. Kahvilasta saa karttoja ja matkailuinfoa lähialueen kohteista. Kahvilan molemmin puolin on hienohiekkaiset uimarannat ja uimahyppytorni. Leirintäalue on avautunut uudestaan 1.7.2020 Outokummun Matkailijayhdistyksen toimesta. Yhdistys kunnostaa ja kehittää aluetta yhdessä kaupungin, paikallisten yritysten ja yhdistysten kanssa. Yritykset ja yhdistykset ovat mm. sisustaneet omia teemamökkejä, on sirkusta, historiaa, luontoa, melontaa ja romantiikkaa. Leirintäalueen yhteystiedot: p. 045 278 7810/vastaanotto, info@sarkiselka.fi ja www.sarkiselka.fi ==Lähteet== Luokka:Outokumpu Luokka:Melontapaikat ja -reitit Luokka:Suomen luontokeskukset Luokka:Suomen retkeilyalueet
Inge vanhempi

Inge vanhempi tai Inge Stenkilinpoika ( ja Inge Stenkilsson) oli perimätiedon mukaan Ruotsin kuningas noin vuosina 1080–1084 ja 1088–1105. Ingen isä oli Stenkil. Hänen veljensä Halsten oli eräiden lähteiden mukaan Ingen hallitsijakumppani, mutta toisten lähteiden mukaan Halsten hallitsi yksin lyhyen ajan noin vuonna 1066. Inge mainitaan muun muassa paavin kirjeessä "Ingo gloriosus Suetonum Rex" ("Inge, ruotsalaisten kunnioitettava kuningas"). Legendan mukaan Inge oli kristitty, ja kun hän kieltäytyi uhraamasta aasa- jumalille käräjillä, syrjäyttivät sveanmaalaiset hänet ja valitsivat kuninkaakseen Uhri-Svenin. Inge palasi kuitenkin noin vuonna 1087 ja tappoi Uhri-Svenin sekä poltti Uppsalan pakanatemppelin. Luokka:Ruotsin kuninkaat Luokka:Syntymävuosi tuntematon Luokka:1100-luvulla kuolleet
Aleksander Lindeberg

Aleksander Lindeberg (12. toukokuuta 1917 Donin Rostov, Venäjä – 8. joulukuuta 2015 HelsinkiKuolinilmoitus. Helsingin Sanomat 10.12.2015, s. B 15.) oli suomalainen taidemaalari ja kuvittaja. Lindebergin isä oli suomenruotsalainen lääkäri ja äiti venäläinen. Venäjän vallankumouksen jälkeisinä vuosina perhe tuli Suomeen, mutta isän koulutusta ei hyväksytty Suomessa, joten perhe muutti ensin Saksaan, sieltä Viroon ja lopulta 1932 Viipuriin. Lindebergin äidinkieli oli venäjä, ruotsia hän oppi Viipurissa ja suomea myöhemmin elämänsä varrella. Lindeberg oli sotien aikaan TK-piirtäjänä, sitten kustannusyhtiö WSOY:n kuvittajana. Rudolf Koivu -palkinto hänelle on myönnetty kahdesti. __NOTOC__ == Kuvituksia == * Nikolai Gogol: Nenä. (2007) * Rudyard Kipling: Rikki-Tikki- Tavi. (2006) * Iloiset aapiskuvat. 1965, uusi p. 2007. * Martti Haavio, Kalevalan tarinoita. 1964. * Yrjö Kokko: Pessi ja Illusia. * * == Palkinnot ja tunnustukset == * Rudolf Koivu -palkinto 1964 ja 1966 == Lähteet == ==Kirjallisuutta== * Luokka:Suomalaiset kuvittajat Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Jussi Taavetti Haataisen sijaiskärsimys

Jussi Taavetti Haataisen sijaiskärsimys on Sasu Punasen kirjoittama pakinakokoelma sisällissodasta. Teos ilmestyi vuonna 1929, ja sen on kustantanut helsinkiläinen Kustannusosakeyhtiö Kansanvalta. Kirja on sidottu, ja siinä on 135 sivua. == Kirjan pakinat == *Kuinka isäntä Simo Jäärästä tuli punakaartilaisten ystävä *Kertomus räätäli Hoikkasesta ja Tokoin housuista *Kapinavanki Kalle Vikström valtiorikosoikeudessa *Särkyneitä toiveita *Jussi Huovisen elinkautistuomio *Risto Roivaisen kääntyminen monarkistiksi *Entisen pelastusarmeijan kapteenin Jussi Tahvanaisen osanotto kapinaan *Mitenkä Lassi Leveisestä tuli höyhensarjan mies *Torvensoittaja Kusti Koposen valtiorikos *Jussi Taavetti Haataisen sijaiskärsimys *Porvari taivaallisen valtiorikosoikeuden edessä *Porvari saapuu helvettiin *Vapaussotamainingit Takakorven osuuskaupassa *Kun Pielavedellä odotettiin uutta vallankumousta *Kun kansalliselta kokoomukselta meni kaksi ääntä *Tarina Valppaan kaskesta *Vieläkö meillä on mahdollisuuksia uusiin vapaussotiin *Mannerheim jonossa *Pekka Ihalainen tuo terveisiä Venäjältä *Pyhä Pietari ja Jussi Tolppainen pilven palteella *Miten menestyt politiikassa *"Aika on rahaa" *Pikku Eljas suurena *Sanomalehtimies taivaan portilla == Aiheesta muualla == * Sasu Punanen : Jussi Taavetti Haataisen sijaiskärsimys : vapaussotakertomuksia ja vähän muitakin syntejä, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Vuoden 1929 kirjat Luokka:Suomalaiset kirjat Luokka:Pakinat
Leonid Popov

Leonid Ivanovitš Popov (, s. 31. elokuuta 1945 Oleksandrijassa, Kirovohradin alueella, Ukrainan SNT:ssä, Neuvostoliitossa) on entinen neuvostoliittolainen kosmonautti. Popov oli ilmavoimien lentäjä ja hänet valittiin kosmonauttikoulutukseen 27. huhtikuuta 1970. Hän lensi Sojuz 35-, Sojuz 40- ja Sojuz T-7 -lennoilla ollen avaruudessa 200 vuorokautta ja 14 tuntia. Hän siirtyi eläkkeelle kosmonauttijoukoista 13. kesäkuuta 1987. Popov on naimisissa ja perheessä on kaksi lasta. Luokka:Neuvostoliittolaiset avaruuslentäjät Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Juri Romanenko

Juri Viktorovitš Romanenko (, s. 1. elokuuta 1944 Koltubanovski, Orenburgin alue, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on entinen neuvostoliittolainen kosmonautti, joka on kahdesti saanut Neuvostoliiton sankari -mitalin (16. maaliskuuta 1978 ja 26. syyskuuta 1980). Hän oli Neuvostoliiton ilmavoimien lentäjä, sotilasarvoltaan eversti. Hän toimi seuraavien lentojen päällikkönä: * Sojuz 26 * Sojuz 27 * Sojuz 38 * Sojuz TM-2 * Sojuz TM-3 Juri Romanenko vietti avaruudessa yhteensä 430 vuorokautta ja 20 tuntia. Luokka:Neuvostoliittolaiset avaruuslentäjät Luokka:Neuvostoliiton sankarit Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
HMS Nairana (1917)

HMS Nairana oli postilaivan rungolle vuonna 1917 rakennettu Britannian kuninkaallisen laivaston vesilentokoneiden emälaiva. == Palvelus == Nairana liitettiin palvelukseen otettaessa osaksi Suurta laivastoa, jossa se palveli ensimmäisen maailmansodan loppuun. Alus lähetettiin vuonna 1919 osana brittiläistä siirtoarmeijaa Vienanmerelle tukemaan alueen operaatioita. Chesneau s. 88 Alukselta lähetetyt lentokoneet pommittivat Alakurttia elokuussa 1919. Alus myytiin vuonna 1920 Tasmanian Steamship Companylle.Conway's s. 69 Aluksella palvelleet konetyypit olivat: *Beardmore W.B.III SB 3D (1919, Numerot N6105, N6108, N6110) *Fairey Campania F.17 5, Sopwith Baby 2 ja Sopwith Camel 1 Vienanmerellä oltaessa.http://www.rafmuseum.org.uk/milestones-of- flight/british_military/1918_2.cfm === Lähteet === * * * === Viitteet === Luokka:Kuninkaallisen laivaston vesilentokoneiden emälaivat Luokka:Dennyn valmistamat alukset Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan ensimmäisen maailmansodan vesilentokoneiden emälaivat
Epilepsialiitto

Epilepsialiitto ry - Epilepsiförbundet rf - on suomalainen valtakunnallinen kansanterveys- ja vammaisjärjestö, joka on perustettu vuonna 1969. Siihen kuuluu 23 epilepsiayhdistystä ja yli 10 000 jäsentä, joista suurin osa on epilepsiaa sairastavia henkilöitä.Epilepsialiitto ry Viitattu 7.5.2013 Potilasjärjestönä liiton ensisijainen tehtävä on toimia kansalaisvaikuttajana ja edunvalvontajärjestönä. Liitto tarjoaa vapaaehtoistoimijoille monenlaisia vaikuttamisen ja vertaistoiminnan mahdollisuuksia yhdessä jäsenyhdistystensä kanssa. Lisäksi liitto jäsenyhdistyksineen toimii tiedottajana epilepsiaa sairastaville ja heidän omaisilleen. Epilepsialiitto tarjoaa myös neuvontaa ja kuntoutumiskursseja. Vakituisia työntekijöitä on 18. Kursseilla toimii vuosittain noin 80 sosiaali- ja terveysalan sekä opetusalan ammattilaista määräaikaisissa työsuhteissa. Liitto käynnisti kuntoutustoiminnan vuonna 1974. Epilepsialiitto on SOSTEn jäsenjärjestö. ==Tunnus, arvot ja visio== Epilepsialiiton logo on vaaleanvihreä liekki. Se kuvastaa liiton arvoja, jotka ovat tasa-arvo, ihmisen kunnioittaminen, asiakaslähtöisyys ja jatkuva kehittyminen. Liekkiä käytetään myös kansainvälisesti epilepsiapotilasjärjestöjen tunnuksissa.IBE Viitattu 7.5.2013 Liiton visiona on epilepsiaa sairastavien ihmisten oikeus ja mahdollisuus hyvään, omaehtoiseen elämään.Visio Viitattu 7.5.2013 == Talous == === Rahoitus === Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustus nuorisojärjestöille: * 2015: 2 000 € * 2014: 2 000 € * 2013: 2 000 € * 2012: 3 000 € == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Epilepsialiitto Luokka:Epilepsia Luokka:Suomalaiset potilas- ja vammaisjärjestöt
Efialtes Trakhislainen

Efialtes Trakhislainen (, Herodotos kirjoittaa nimen muodossa ; ) oli kavaltaja, joka paljasti persialaisille joukoille tien kreikkalaisten joukkojen selustaan Thermopylain solassa. Teko auttoi persialaisia voittamaan Thermopylain taistelun 480 eaa. Kreikkalaiset joukot olivat valinneet Thermopylain solan paikaksi, jossa Persian joukot pysäytettäisiin. Sanottiin, että sola on niin kapea, että siitä voivat ajaa vain yhdet vaunut kerrallaan. Sola voitiin kuitenkin kiertää pitkin oikopolkua, joka vei vuorien yli Thermopylain eteläpuolella ja yhtyi alkuperäiseen tiehen sen kohdan takana, missä kreikkalaisten asemat olivat. Herodotoksen mukaan paikalliset asukkaat tunsivat polun hyvin. == Palkkio ja kuolema == Efialteen persialaisilta odottama palkkio tuli tyhjän arvoiseksi, kun he hävisivät Salamiin meritaistelussa. Hän pakeni Thessaliaan. Pylain amfiktyonit tarjosivat hänestä palkkion kuolleena. Herodotoksen mukaan Athenades surmasi hänet jostain muusta syystä noin 470 eaa. Silti spartalaiset palkitsivat Athenadeen. == Kirjallisuutta == * Luokka:Antiikin kreikkalaiset
Onni Peltonen

Onni Evert Peltonen (27. elokuuta 1894 Jyväskylän maalaiskunta − 11. syyskuuta 1969 Jyväskylä) oli suomalainen veturinkuljettaja ja sosiaalidemokraattinen kansanedustaja ja ministeri. Peltosen vanhemmat olivat seppä Joonas Peltonen ja Henriikka Juusonen. Käytyään kansakoulun Peltonen oli metallimiehenä ja rautasorvaajana vuoteen 1919 saakka. Valtionrautateillä Peltonen toimi ylimääräisenä veturinlämmittäjänä 1919–1921 ja vakinaisena lämmittäjänä 1921–1930. Suoritettuaan veturinkuljettajan tutkinnon 1924 hän oli vt. veturinkuljettaja noin viisi vuotta ja sitten II luokan veturinkuljettaja 1930–1940 ja I luokan 1940–1953. Peltonen oli myös Jyväskylän maalaiskunnan kunnallinen ammattientarkastaja 1930–1935. Peltonen oli SDP:n kansanedustajana 1933–1962 Vaasan läänin itäisestä vaalipiiristä valittuna. Politiikan eturiviin hän nousi 1945 tultuaan valituksi SDP:n eduskuntaryhmän puheenjohtajaksi. Hän oli eduskunnan toinen varapuhemies 1958. Ministerinä Peltonen toimi kulkulaitosten ja yleisten töiden ministerinä Paasikiven III hallituksessa 1945–1946 ja sosiaaliministerinä Pekkalan hallituksessa 1948. Hän oli kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeri Fagerholmin hallituksessa 1948–1950, Kekkosen II hallituksessa 1951 ja Kekkosen III hallituksessa 1951–1952. Viimeksi Peltonen oli sosiaaliministerinä Kekkosen V hallituksessa 1954–1956. Peltonen oli jäsenenä Suomen ja Neuvostoliiton YYA- sopimusneuvotteluissa maalis-huhtikuussa 1948. Hallituksen jäsenenä hän vastusti sotasyyllisten tuomioita 1946 (eriävä mielipide hallituksen pöytäkirjaan) ja 1948 YYA-sopimuksen sotilaallista osaa.Patrikainen, Seppo & Joensuu, Miikka, Se olkoon vapauden työ : SDP:n Keski-Suomen piiri 1906–2006. ISBN 978-952-92-2586-6. Jyväskylä 2007. (s. 263). Presidentti Paasikivi merkitsi päiväkirjaansa keskusteluja Peltosen kanssa päiväyksillä 4.3.1948 ja 9.3.–11.3.1948: Peltonen - - ei voi olla mukana tekemässä sotilasliittoa - - sekä 13.4.1948 - - ottaen kaikki asianhaarat huomioon hän hyväksyy sopimuksen.J. K. Paasikiven päiväkirjat 1944-1956. 1. osa ISBN 951-0-13291-8. WSOY Juva 1985. Peltonen oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1931, 1937, 1940, 1943, 1950 ja 1956 presidentinvaaleissa. Kunnallispolitiikassa hän toimi aluksi lyhyen kauden 1920-luvulla Jyväskylän maalaiskunnan kunnanvaltuuston varapuheenjohtajana ja myöhemmin pitkään Jyväskylän kaupunginvaltuuston jäsenenä. SDP:n 1950-luvun puoluehajaannuksessa Peltonen arvosteli riidan molempia osapuolia. Hänen johtamansa Jyväskylän työväenyhdistys pyrki tasoittelemaan riitaa ja antamaan tilaa molemmille riitapuolille. Kun lopulta oli valittava jompikumpi puoli, Peltonen valitsi ns. leskisläiset eli puolueen enemmistön. Peltonen vapautettiin valtakunnanoikeudessa 1953 syytteestä niin sanotussa salaputkijutussa. Syytteen vuoksi hän kuitenkin erosi ministerin tehtävästä.Patrikainen s. 263 ==Lähteet== * * ===Viitteet=== Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Suomen sosiaaliministerit Luokka:Jyväskylän kaupunginvaltuutetut Luokka:Vaasan läänin itäinen vaalipiiri Luokka:Vuonna 1894 syntyneet Luokka:Vuonna 1969 kuolleet
Jussi Raatikainen

Juho (Jussi) Raatikainen (12. lokakuuta 1898 Kivijärvi – 13. syyskuuta 1978 Nurmijärvi) oli suomalainen toimittaja ja sosiaalidemokraattinen kansanedustaja ja ministeri. Raatikaisen vanhemmat olivat mäkitupalainen Antti Raatikainen ja Sofia Hakkarainen. Käytyään kansakoulun Raatikainen työskenteli rakennustyömiehenä ja kirvesmiehenä Kivijärvellä. Suoritettuaan kansakoulun veistonohjaajan tutkinnon 1916 hän oli veistonohjaajana Kivijärvellä 1916–1925. Raatikainen kävi Työväen Akatemian 1927 ja opiskeli kolme lukukautta Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa. Opintojen jälkeen Raatikainen oli Jyväskylässä Työn Voima -lehden toimitussihteerinä 1929–1933 ja päätoimittajana 1930. Kansan Voima -lehden päätoimittajana Raatikainen oli Sortavalassa 1933–1939 ja Joensuussa 1940–1941. Hän oli myös Kansan Voima Oy:n taloudenhoitaja 1934–1936. Raatikainen oli Karjalan liiton toimitsija vuodesta 1941 ja Rintamamiesliiton toiminnanjohtaja. SDP:n kansanedustajana Raatikainen oli 1936–1945 Viipurin läänin itäisestä vaalipiiristä, 1945–1948 Kymen läänin itäisestä vaalipiiristä ja 1948–1951 Kymen läänin vaalipiiristä. Hän oli II maatalousministeri ja II sisäasiainministeri Fagerholmin I hallituksessa 1948–1950. Raatikainen oli kunnallispolitiikassa mukana Kivijärven kunnanvaltuuston jäsenenä, Sortavalan kaupunginvaltuuston jäsenenä, hoitokunnan puheenjohtajana ja vt. kaupunginjohtajana. Raatikainen tuomittiin valtakunnanoikeudessa 1953 sakkoihin osuudestaan ns. salaputkijutussa. Hulkko, Kustaa: Korruptio: Suomi oli hämärän rahan maa. Suomen Kuvalehti 30.10.2009. Viitattu 27.4.2012. Raatikaisen poika oli mm. Yleisradion pääjohtajana toiminut Erkki Raatikainen. __NOTOC__ == Lähteet == * * === Viitteet === ==Aiheesta muualla== * Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Suomen ministerit Luokka:Kivijärven kunnanvaltuutetut Luokka:Sortavalan kaupunginvaltuutetut Luokka:Kymen vaalipiiri Luokka:Viipurin läänin itäinen vaalipiiri Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Vuonna 1898 syntyneet Luokka:Vuonna 1978 kuolleet
Sekretiini

Sekretiini on ruoansulatuksen peptidihormoni, joka osallistuu mahan, haiman ja maksan eritystoiminnan säätelyyn. Sekretiiniä erittyy verenkiertoon pohjukaissuolen limakalvon rauhasten S-soluista. S-soluja on myös vähäisemmissä määrin pohjukaissuolessa (ohutsuolen alkuosassa). Sekretiini osallistuu ruoansulatuskanavan happamuuden säätelyyn. Sekretiinin eritys käynnistyy, kun mahasta saapuu hapanta ruokasulaa pohjukaissuoleen. Sekretiinin vaikutuksesta mahan parakriinisolujen haponeritys vähenee. Samalla se saa haiman rauhasten sentroasinaarisolut erittämään enemmän bikarbonaattia, joka pohjukaissuoleen saapuessaan neutraloi ruokasulan happamuutta ja suojelee näin suolistoa vaurioilta. Maksassa sekretiini lisää sapen tuotantoa. Sekretiinin eritys toimii yhdessä kolekystokiniinin kanssa, joka saa aikaan sappirakon supistumisen. Tällöin suolistoon saapuva sappi auttaa yhdessä haiman lipaasin kanssa saattamaan ruokasulassa olevan rasvan imeytyvään muotoon. Sekretiini osallistuu myös kehon vesitasapainon säätelyyn vaikuttamalla hypotalamuksen, aivolisäkkeen ja munuaisten soluihin. Sekretiinin CAS-numero on 1393-25-5. == Aiheesta muualla == * Turun yliopisto: Sekretiini-hormoni vähentää ruokahalua aktivoimalla ruskeaa rasvaa * PubChem: Secretin * Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Secretin * UniProt: Secretin, Homo sapiens (Human) * DrugBank: Secretin human Luokka:Peptidihormonit Luokka:Ruoansulatus
Rahoitusmarkkinat

Rahoitusmarkkinat eli finanssimarkkinat tarjoavat rahoitusta erilaisiin rahoitustarpeisiin. Rahoitusjärjestelmän tehtävä kansantalouden kannalta on välittää rahoitusta ylijäämäisiltä taloudellisilta toimijoilta alijäämäisille siten, että pääomaresurssit olisivat mahdollisimman tehokkaassa ja kannattavassa käytössä. Ylijäämäsektoriin kuuluvat tyypillisesti kotitaloudet ja alijäämäsektoriin yritykset. Rahoitusmarkkinat ovat kapitalismiin ja markkinatalouteen perustuvan kansantalouden kulmakivi. Rahoitusmarkkinat koostuvat useista erilaisista markkinoista. Rahoitusmarkkinoiden tehtävänä on: # Varojen allokointi #* Eli rahoituksen välittäminen mahdollisimman tehokkaasti yli- ja alijäämäsektorin välillä. Tämä voi tapahtua joko epäsuoraan "rahoitusvälikäsien" kuten pankkien kautta tai suoraan esimerkiksi osakkeiden tai joukkovelkakirjalainojen liikkeelle laskuna. Rahoitusmarkkinoita voidaan pitää allokatiivisesti tehokkaina, mikäli investoinnit saavat tarvitsemansa rahoituksen mahdollisimman pienillä kustannuksilla ja viiveettä. # Informaation välittäminen #* Informatiivisesti tehokkailla markkinoilla uusi tieto heijastuu arvopapereiden hintoihin välittömästi ja oikean suuruisena. Markkinoilla toimivat sijoittajat ovat myös aktiivisesti ajan tasalla eri sijoituskohteiden tuotto- ja riskiprofiileista. # Rahoitussopimusten likviditeetin parantaminen #* Sijoituskohteen realisoinnin helppous on tyypillisesti tärkeää taloudellisille toimijoille. Likvideillä rahoitusmarkkinoilla sijoituskohteen tai omaisuuserän muuttaminen rahaksi on kohtuullisen edullista, helppoa ja nopeaa. # Riskin hajauttaminen #* Rahoitusmarkkinat mahdollistavat riskin ajallisen ja määrällisen hajauttamisen. Lisäksi myös maksuvälineiden luonti sekä maksunvälityspalvelut ovat tärkeitä. Näiden toimintojen ylläpito edellyttää infrastruktuuria, joka käsittää järjestelmän maksujen välitykseen ja selvittämiseen () maksuvälineillä. Lisäksi tarvitaan järjestelmä pääomamarkkinatapahtumien selvittämiseksi (), johon kuuluvat: osakkeet, joukkovelkakirjalainat ja johdannaisinstrumentit. ==Erilaisia rahoitusmarkkinoita== * pääomamarkkinat (markkinat rahallisen pääoman keräämiseksi erilaisilla rahoitusinstrumenteilla) ** arvopaperimarkkinat (markkinat arvopapereille) *** osakemarkkinat (markkinat osakkeille) *** velkakirjamarkkinat (markkinat velkakirjoille: debentuureille ja obligaatioille) * valuuttamarkkinat (markkinat valuutoille ulkomaankauppaa varten) * johdannaismarkkinat (markkinat riskiä siirtäville instrumenteille, joiden arvo perustuu johonkin toiseen muuttujaan) ** futuurimarkkinat (markkinat futuureille) ** optiomarkkinat (markkinat optioille) * rahamarkkinat (markkinat rahoituslaitosten likviditeettiä parantavalle lyhytaikaiselle rahoitukselle) ** pankkien väliset markkinat (markkinat rahan lainaamiseksi pankkien kesken) == Katso myös == * Markkinoiden tehokkuus == Lähteet == == Aiheesta muualla == *
Jukka Ojaranta

Jukka Uolevi Ojaranta (15. helmikuuta 1933 Turku - 10\. heinäkuuta 2003 Espoo) oli turkulainen kalastaja ja salakuljettaja. Hän toimi 1960-luvulta alkaen Helsingissä laittoman alkoholin myyjänä Punavuoressa sekä myöhemmin salakuljettajana. Hänen liikanimensä oli Turun-Jukka.Nykänen & Sjöberg 2005, 63, 76 Ojaranta upotti 1980-luvun alussa myrkkytynnyreitä eteläisellä Saaristomerellä Dragsfjärdin vesillä ns. Dragsfjärdin myrkkyskandaalissa. Hän jäi kiinni ja sai tuomion törkeästä jätehuoltorikoksesta. Ojarannan oli tarkoitus kuljettaa suomalaisten yritysten Nokia Oy ja Keskuslaboratorio Oy ongelmajätteitä muun muassa PCB-jätettä mereen upotettavaksi. Upotus oli määrä tehdä Hiidenmaan vesillä, jonne Ojarannan kertoman mukaan venäläiset olivat upottaneet taistelukaasuja ja muita vaarallisia jätteitä. Ojarannan troolari joutui kuitenkin matkalla vaikeuksiin kovassa merenkäynnissä ja tynnyrit oli pakko rei'ittää ja laskea mereen aluksesta jo Dragsfjärdin vesillä. Ojaranta sai kahden vuoden neljän kuukauden vankeustuomion ja myös kolme jätteitä välittäneen Euro Industri Oy:n johtohenkilöä tuomittiin vankeusrangaistuksiin. Jätteet alun perin tuottaneita yrityksiä ei sen sijaan rangaistu. Susanna Perko -Touko Perko : Mustasta valkoiseksi : Ekokem, ongelmajätteet ja yhteiskunta 1979-2004, luku 1.2. Laivuri Jukka Ojaranta oli Ekokemin paras myyntimies Ojarannan rikoksessa käyttämä troolari Normandie makasi sittemmin pitkään hylkynä Espoonlahdessa, kunnes vietiin kaatopaikalle ongelmajätteeksi luokiteltuna. Ojarannan upottamia myrkkytynnyreitä etsittiin Dragsfjärdin vesiltä vielä yli kymmenen vuoden kuluttua tapauksesta. Kaikkia upotettuja tynnyreitä ei koskaan löydetty. ==Teos== * ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset rikolliset Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet
Quiriguá

Quiriguá on mayojen historiallinen kaupunki Guatemalassa, Izabalin departementissä. Unesco lisäsi kohteen maailmanperintöluetteloon vuonna 1981. Alue on tunnettu erityisesti steeloistaan. Quiriguá syntyi nykyisen Hondurasin puolella olleen mayakaupunki Copánin vaikutuksesta. Ensimmäiset merkit ihmisasutuksesta ovat noin vuodelta 200. Kukoistuksessaan kaupunki oli kuitenkin mayojen myöhäisklassisessa vaiheessa noin vuosina 600–900. Quiriguá oli rikkaan itsehallinnollisen valtion keskus. Jade- ja obsidiaanikauppa rikastutti kaupunkia, joka kuitenkin tuntemattomasta syystä ajautua rappioon 800-luvulla. Quiriguássa on raunioita ja asutusten jäänteitä usealta vuosisadalta, mutta merkittävimmät monumentit ovat 700-luvulta, jolloin kaupunkia muokattiin merkittävästi vastaamaan sen asemaa kuninkaallisena asuinpaikkana. Ensimmäinen kaiverrettu monumentti on vuodelta 692. Steeloja pystytettiin kaupunkiin viiden vuoden välein. Niiden koko kasvoi jatkuvasti ja viimeinen yksittäinen steela vuodelta 771 on 10,5 metriä korkea ja painaa 65 tonnia. == Lähteet == * * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == *Quiriguá UNESCOn sivuilla *Maailmanperintökohteiden matkustustietoja Luokka:Arkeologiset kohteet Guatemalassa Luokka:Maya-kaupungit Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Guatemalassa
Tristan Keuris

Tristan Keuris (3. lokakuuta 1946, Amersfoort – 15. joulukuuta 1996, Amsterdam) oli alankomaalainen säveltäjä. Keuris opiskeli vuosina 1962–1969 Ton de Leeuwin johdolla Utrechtin konservatoriossa. Hän itse opetti myöhemmin sävellystä ja musiikinteoriaa Groningenissa, Utrechtissa, Hilversumissa ja Amsterdamissa. Keuris sai kansainvälistä tunnustusta mm. sinfoniallaan (1974), joka voitti vuoden 1975 Matthijs Vermeuler -palkinnon. Muuhun tuotantoon kuuluu esimerkiksi lukuisia orkesteriteoksia, vokaalimusiikkia sekä kamarimusiikkia, kuten saksofonikvartetto ja kaksi jousikvartettoa. Keurisille myönnettiin vuonna 1982 Hilversumin kulttuuripalkinto.http://www.chesternovello.com/Default.aspx?TabId=2431&State;_2905=2&composerId;_2905=826 Hän kuoli 50-vuotiaana Amsterdamissa. == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Vuonna 1996 kuolleet
Ilmiö

Ilmiö tai fenomeeni on jotain mitä voidaan havaita aistein, kuten havaittavissa oleva tapahtuma, tai se voi olla matemaattinen. Se voi olla kulttuurinen tapahtuma, evoluutioon liittyvä tai illuusio. Ilmiö voi olla jaksollinen, fyysinen tai kertakaikkinen. Immanuel Kantilla ilmiö (Erscheinung) eli phaenomenon (, fainómenon; monikossa phaenomena, , fainomena) edusti tuntematonta ja tavoittamatonta noumenonia, 'olevaa itsessään' (an sich). Hänen mukaansa oleva itsessään ei ilmene havaitsijan tietoisuudelle suoraan, vaan ainoastaan epäsuorasti ilmiönä, fenomeenina. == Lainauksia == * "Mikään ilmiö ei ole ilmiö ennen kuin se on havaittu ilmiö". (John Wheeler) == Katso myös == * Fenomenalismi * Fenomenologia == Lähteet == Luokka:Tietoteoria Luokka:Filosofian termit
Espoon Honka

Espoon Honka oli espoolainen koripallojoukkue. Suomen mestaruuden Honka voitti historiansa aikana yhteensä seitsemän kertaa. Joukkue ei saanut lisenssiä Korisliigaan kaudeksi 2011–2012 hoitamattomien velvoitteiden takia. ==Maineikkaita pelaajia== right|thumb|250px|Tapiolan urheiluhalli * Shawn Huff * Petteri Koponen * Martti Kuisma * Jyri Lehtonen * Jukka Matinen * Kimmo Muurinen * Roope Mäkelä * Sakari Pehkonen * Maurizio Pratesi * Aki Ulander ==Henkilökohtaiset palkinnot== Korisliigan vuoden pelaaja * Roope Mäkelä – 2001 * Petteri Koponen – 2008 * Tuukka Kotti – 2010 Korisliigan SM-finaalien paras pelaaja * Lonnie Cooper – 2001 * Markus Hemdahl – 2002 * Heikki Zitting – 2003 * Jukka Matinen – 2007 * Akeem Scott – 2008 Korisliigan vuoden puolustuspelaaja * Markus Hemdahl – 2003 Korisliigan vuoden ulkomaalaisvahvistus * Lonnie Cooper – 2002 * Marcus Grant – 2003 Korisliigan vuoden valmentaja * Mihailo Pavićević – 2003 == Katso myös == * Tapiolan Honka, Suomen suurin junioriseura, joka toimii yhteistyössä Espoon Hongan kanssa. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Espoon Hongan sivusto Luokka:Suomalaiset koripalloseurat Luokka:Entiset espoolaiset urheiluseurat
Maailmankaupat

Maailmankaupat tai kehitysmaakaupat ovat Maailmankauppojen liitto ry:n jäseninä olevien yleishyödyllisten yhdistysten ylläpitämiä reilun kaupan erikoisliikkeitä. World Fair Trade Organizationin (WFTO) jäsenenä Maailmankauppojen liitto on osa maailmanlaajuista reilun kaupan verkostoa. Maailmankaupat tukevat pieniä perheviljelmiä ja käsityöläisryhmiä kehitysmaissa. Toiminnan perusajatuksena on luoda ihmisille mahdollisuuksia elää omassa maassaan, omalla kotiseudullaan ja omalla työllään. Maailmankauppojen taustalla on paikallisia kehitysmaa-, kehitysmaakauppa- ja maailmankauppayhdistyksiä. Toiminnan perustana on vapaaehtoistyö. Useimmat maailmankaupat myyvät vain pop up -periaatteella tapahtumissa. Maailmankaupan myyntitoiminnan tavoitteena ei ole taloudellisen hyödyn kerääminen itselleen tai jäsenilleen. Tuotto käytetään reilun kaupan edistämiseen. Osa tuotosta voidaan käyttää myös muulla tavoin kehittyvien maiden ihmisten hyväksi. Maailmankaupat hankkivat myymänsä reilun kaupan tuotteet joko World Fair Trade Organizationin jäsenyhteisöiltä tai niin, että tuotteilla on tuotekohtainen kolmannen osapuolen tekemä sertifiointi. WFTO Guaranteed Fair Trade -järjestelmän lisäksi hyväksyttyjä sertifikaatteja ovat ECOCERT/IMO – Fair For Life, FLO Cert, SPP (FUNDEPPO) ja Naturland Fair Trade -tuotekohtaiset merkit. Sertifioidut reilun kaupan tuotteet muodostavat tärkeimmän ja suurimman osan maailmankaupan liikevaihdosta, vähintään 75 % laskettuna sisäänostojen hinnoista. Muiden kuin reilun kaupan tuotteiden (enintään 25 %) tulee edistää vaihtoehtoista ja solidaarista taloutta tai ympäristön hyvinvointia, esimerkkeinä ekologiset pesuaineet, paikallisten käsityöläisten ja luomutuottajien tuotteet, valikoimaa tukevat ja periaatteiden mukaiset kirjat, musiikki, kampanja- ja koulutusmateriaalit sekä lisätuotteet ja -palvelut (reilu matkailu, catering). ==Suomen maailmankaupat ja myyntipisteet== Suomen toistaiseksi pisimpään toiminut maailmankauppa oli Juuttiputiikki, joka toimi Oulussa kivijalkamyymälänä vuosina 1978–2017 ja jatkoi alkuvuoteen 2023 saakka verkkokauppana. Maailmankauppojen liiton jäsenet: *Hämeenlinnan maailmankauppayhdistys / Maailmankauppa Kirahvi (Fiskari, avoinna kesäisin) *Jyväskylän Kehitysmaayhdistys *Mikkelin Maailmankauppayhdistys *Kuhmon Maailmankauppa ry *Pohjois-Suomen Pääskyt (Oulu) *Tampereen kehitysmaakauppayhdistys / Tampereen kehitysmaakauppa ==Maailmankauppalehti== Maailmankauppojen liitto julkaisi vuoteen 2016 asti omaa lehteä. Lehden alkuna oli vuonna 1984 prosenttiliikkeen ja kehitysmaakauppojen kiertokirje, sittemmin nimi muuttui Kehitysmaakauppojen kauppalehdeksi ja vuosina 1997–2016 nimenä oli Maailmankauppalehti. Lehden numerot vuosilta 2011–2016 ovat luettavissa verkossa. Vanhemmat numerot ovat Maailmankauppojen liiton sekä Työväenmuseo Werstaan arkistoissa. ==Maahantuonti== Tampereen kehitysmaakauppa ja Hämeenlinnan maailmankauppayhdistys toimivat maahantuojina ja välittävät tuotteita muille jälleenmyyjille. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Maailmankauppojen liiton sivut * Maailmankauppalehden arkisto Luokka:Reilu kauppa Luokka:Eettinen kuluttaminen
Jalkanen

Jalkanen on suomalainen sukunimi. Se on suhteellisen nuori muihin -nen- päätteisiin nimiin nähden. Aikaisin maininta löytyy vuodelta 1587, jolloin Tavin­salmen pitäjän verotusluettelossa mainitaan Olli Jalkanen. Vuonna 1586 mainittu Olli oli nimellä ”Sianjalkainen” ja aiemmin muodossa ”Sianjalka”, joka lienee suvun alkuperäinen nimi. ==Jalkanen-nimisiä ihmisiä== *Aaro Jalkanen (1875–1960), varatuomari ja kulttuurivaikuttaja *Anna-Maija Jalkanen (s. 1982), laulaja, näyttelijä *Esko Jalkanen (1921–2007), kirjailija, metsänhoitaja ja puutarhanhoitaja *Hilma Jalkanen (o.s. Syvälahti 1889–1964), opetusneuvos, naisvoimistelun edistäjä *Huugo Jalkanen (1888–1969), runoilija, kriitikko, kääntäjä ja toimittaja, Hilma Jalkasen puoliso *Ilja Jalkanen, laulaja *Jiri Jalkanen (s. 1970), kitaristi *Johannes Jalkanen (1865–1917), baptistisaarnaaja *Juhana Jalkanen (1823–1894), maanviljelijä ja valtiopäivämies *Juho Jalkanen (1857–1914), maanviljelijä ja liike- ja valtiopäivämies *Jussi Jalkanen (k. 2021), taikuri, Kauko Jalkasen poika *K. J. Jalkanen (1864–1917), historiantutkija, Juho Jalkasen veli *Kalle Jalkanen (1907–1941), kilpahiihtäjä ja olympiavoittaja *Kari Tapio (oik. Kari Tapani Jalkanen, 1945–2010), laulaja *Kauko Jalkanen (1918–2007), miekkailija, Hilma ja Huugo Jalkasen poika *Kustaa Jalkanen (1862–1921), valtiopäivämies ja kansanedustaja *Martti Jalkanen (s. 1947), kaupunginjohtaja *Olavi Jalkanen (1918–1982), taidemaalari, graafikko ja opettaja *Pekka Jalkanen (s. 1945), säveltäjä *Samuli Jalkanen (s. 1978), jääkiekkoilija *Sirpa Jalkanen (o.s. Mehto, s. 1954), immunologian professori ja tieteen akateemikko *Tapani Jalkanen, laulaja *Timo Jalkanen (s. 1936), suurlähettiläs *Väinö Jalkanen (1906–1956), teologi, suomentaja ja professori, K. J. Jalkasen poika. == Nimen muita merkityksiä == * Jalkanen, järvi Viitasaarella. == Lähteet == * Yrjö Blomstedt: Sianjalan Jalkasten sukukirja. Jyväskylä: Jalkasten sukuyhdistys ry, 1989. ISBN 952-90049-2-3.
Oksanen

Oksanen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä: *A. Oksanen (August Ahlqvist, 1826–1889), kirjailija ja kriitikko *Ahti Oksanen (s. 1993), jääkiekkoilija * Anna Oksanen eli Anna Chappell (1925–2005), näyttelijätär *Arto Oksanen, tähtitieteen harrastaja *Arvo Oksanen (1908–1992), yrittäjä ja yritysjohtaja, kauppaneuvos *Atte Oksanen (s. 1977), sosiaalipsykologian professori *Aulikki Oksanen (s. 1944), kirjailija *Eino Oksanen (1931–2022), kestävyysjuoksija *Elina Oksanen (s. 1964), kasvitieteen professori *Emil Oksanen (s. 1998), jääkiekkoilija *Hannu Oksanen (s. 1949), jalkapalloilija *Hannu Oksanen (s. 1957), jääkiekkoilija *Hans Oksanen (1925–2015), eläinlääketieteen professori *Heikki Oksanen (1915–1989), kaupunkineuvos, kaupunginjohtaja *Ilmari Oksanen (1906–1977), jalkapalloilija *Jaakko Oksanen (s. 1948), kenraalimajuri *Jaakko Oksanen (s. 2000), jalkapalloilija *Janne Oksanen (s. 1994), pianisti *Jussi Oksanen (1889–1945), poliitikko ja päätoimittaja *Jussi Oksanen (s. 1979), lumilautailija *Kaarle Oksanen (1853–1936), kansakoulunopettaja ja oppikirjojen tekijä *Kaarlo Oksanen (1909–1941), näyttelijä ja jalkapalloilija *Kaino Oksanen (1884–1966), poliitikko, opettaja ja meteorologi *Kerttu Oksanen (1902–1987), runoilija *Kimmo Oksanen (s. 1960), toimittaja *Lahja Oksanen (1897–1968), jääkärieverstiluutnantti *Lasse Oksanen (s. 1942), jääkiekkoilija *Maire Oksanen (o.s. Österdahl, 1927–2013), pituushyppääjä *Marko Oksanen (1975–2014), jalkapalloilija *Markku Oksanen (s. 1966), ympäristöfilosofi ja kirjailija *Mauri Oksanen (1939–2015), urheilujohtaja *Mirja Oksanen (s. 1963), näyttelijä *Nico Oksanen (s. 1994), kuulantyöntäjä *Niko Oksanen (1899–1973), opettaja ja kirjailija *Oiva Oksanen (1917–1977), kielenkääntäjä ja suomentaja *Orvokki Oksanen (s. 1932), näyttelijä *Osmo K. Oksanen (1916–1978), mainosgraafikko *Pekka Oksanen, laulaja *Pentti Oksanen (1923–2008), kirjailija *Ritva Oksanen (s. 1939), näyttelijä ja laulaja *Sauramo Oksanen (1888–1945), Kasvatusopillisen korkeakoulun piirustuksen ja naisten käsityön lehtori ja oppikirjojen tekijä *Sirkkaliisa Oksanen (1922–2005), kirjailija *Sofi Oksanen (s. 1977), kirjailija *Sven B. Oksanen (1915–1960), äärioikeistolainen toimittaja ja poliitikko *Taisto Oksanen (s. 1964), näyttelijä *Teemu Oksanen (s. 2000), suunnistaja *Timo Oksanen (s. 1976), jääpallomaalivahti *Tuomas Oksanen (s. 1984), näyttelijä *Unto Oksanen (1922–1984), mäkihyppääjä *Veera Oksanen (s. 1978), keihäänheittäjä *Veikko Oksanen (1922–2011), ammattiyhdistysjohtaja *Viktor Oksanen (1869–1936), lasihiomomestari ja suomalaisen lasinhiontataidon kehittäjä *Ville Oksanen (s. 1987), jalkapalloilija *Ville Oksanen (1906–1983), näytelmäkirjailija *Ville Oksanen (1976–2014), kansalaisaktivisti ja lakimies *Vilma Oksanen (s. 2000), jalkapalloilija *Voitto Oksanen (1892–1947), juristi ja korkeimman hallinto- oikeuden hallintoneuvos *Yrjö Oksanen (1884–1978), toimittaja, virkamies ja työväenliikkeen vaikuttaja == Fiktiivisiä Oksasia == * Taisto Oksanen Kari Hotakaisen romaanissa Juoksuhaudantie == Lähteet ==