EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Aukra (taajama)

Aukra on taajama Aukran kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on 1,2 neliökilometriä ja asukasluku 988 vuonna 2023. ==Lähteet== Luokka:Norjan taajamat Luokka:Aukra
Hotter than July

Hotter than July on Stevie Wonderin studioalbumi, joka julkaistiin 29. syyskuuta 1980. Albumi tunnetaan sen monipuolisista musiikkityyleistä ja yhteiskunnallisista teemoistaan. Se on yksi Wonderin kaupallisesti menestyneimmistä albumeista ja sisältää useita hittikappaleita. == Tausta ja Tuotanto == Albumi julkaistiin Motown Recordsilla ja sen tuotanto oli suurimmaksi osaksi Stevie Wonderin vastuulla. *Hotter than July* merkitsi Wonderin paluuta henkilökohtaisempiin ja yhteiskunnallisesti tietoisiin kappaleisiin. Albumin nimi viittaa Wonderin tarkoitukseen tehdä musiikkia, joka on yhtä kuuma ja ajankohtainen kuin sen aihepiirit. == Kappaleet ja Teemat == Albumi yhdistää funkia, soulia ja popmusiikkia. Sen keskeisiä teemoja ovat yhteiskunnallinen oikeudenmukaisuus, henkilökohtainen vapaus ja rakkaus. Kappaleet sisältävät sekä yhteiskunnallista kommentaaria että henkilökohtaisia tarinoita. \- "Happy Birthday": Tämä kappale oli kunnianosoitus Martin Luther King Jr.:lle ja liittyi kampanjaan Martin Luther King Jr. -päivän tunnustamiseksi liittovaltion lomapäiväksi. Kappale sai paljon huomiota ja vaikutti suuresti kampanjan onnistumiseen. \- "Master Blaster (Jammin')": Kappale oli kunnianosoitus Bob Marleylle ja sisältää reggae-vaikutteita. Se nousi suurimpien hittien joukkoon ja oli yksi albumin menestyneimmistä kappaleista. \- ”I Ain't Gonna Stand for It": Tämä kappale edustaa Wonderin tarttuvaa funk-tyyliä ja kritisoi yhteiskunnallisia epäkohtia. \- "Lately": Balladi, joka sai paljon radioaikaa ja on yksi albumin tunnetuimmista kappaleista. == Kritiikki ja Vastaanotto == Albumi sai pääosin positiivista palautetta kriitikoilta, jotka kehuivat Wonderin kykyä yhdistää eri musiikkityylejä ja hänen taidokasta laulamista. Hotter than July oli myös kaupallisesti menestyksekäs, ja se vahvisti Stevie Wonderin asemaa pop- musiikin suurena tekijänä. == Kappaleet == Kaikki kappaleet ovat Stevie Wonderin säveltämiä, tuottamia ja sovittamia, paitsi missä toisin mainitaan. Puoli 1 1\. "Did I Hear You Say You Love Me" – 4:07 2\. "All I Do" (musiikki: Wonder; sanat: Wonder, Clarence Paul, Morris Broadnax) – 5:06 3\. "Rocket Love" – 4:39 4\. "I Ain't Gonna Stand for It" – 4:39 5\. "As If You Read My Mind" – 3:37 Puoli 2 1\. "Master Blaster (Jammin')" – 5:07 2\. "Do Like You" – 4:25 3\. "Cash in Your Face" – 3:59 4\. "Lately" – 4:05 5\. "Happy Birthday" – 5:57 == Lähteet == Luokka:Stevie Wonderin albumit Luokka:Vuoden 1980 albumit
Bud (taajama)

Bud on taajama Hustadvikan kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,8 neliökilometriä ja asukasluku 792 vuonna 2023. Kylän tärkein elinkeino on perinteisesti ollut kalastus, ja nykyisin siellä käy paljon matkailijoita. ==Lähteet== Luokka:Norjan taajamat Luokka:Hustadvika
The Woman in Red (soundtrack)

The Woman in Red on Stevie Wonderin studioalbumi, joka julkaistiin 21. lokakuuta 1984. Albumi toimii soundtrackina samannimiselle komediaelokuvalle, jossa pääosaa esittää Gene Wilder ja jonka ohjasi Colin Higgins. ==Tausta ja tuotanto== Albumi julkaisija oli Motown Records ja sen tuotti Stevie Wonder yhdessä vaimonsa Syreeta Wrightin kanssa. The Woman in Red -albumilla Wonder yhdistää monia musiikkityylejä, mukaan lukien soulia, funkia ja popmusiikkia. Albumi tunnetaan erityisesti sen tarttuvista ja melodisista kappaleista, jotka ovat vahvasti yhteydessä elokuvan teemaan. ==Kappaleet ja teemat== Albumin kappaleet heijastavat elokuvan romanttista ja komediallisuutta,{{kenen mukaan ja ne sisältävät useita Wonderin suurimpia hittejä. Tärkeimmät kappaleet ovat: * "I Just Called to Say I Love You": Tämä kappale voitti Academy Awardin parhaasta alkuperäisestä kappaleesta sekä Grammy-palkinnon parhaasta mieslauluesityksestä. Kappale on tunnettu sen yksinkertaisesta ja suoraan sydämeen menevästä sanomastaan. * "Love Light in Flight": Toinen merkittävä kappale, joka yhdistää funkin ja soulin elementtejä ja esittelee Wonderin taituruutta melodisessa sävellyksessä. * "Don't Drive Drunk": Kappale, joka tarjoaa Wonderin tyypillistä sosialista kommentaaria ja kantaa huomionarvoista sanomaa vastuullisuudesta liikenteessä. ==Kritiikki ja vastaanotto== The Woman in Red sai pääosin positiivista palautetta kriitikoilta, erityisesti sen merkittävistä kappaleista kuten "I Just Called to Say I Love You", joka nousi suurimmaksi hitiksi ja sai paljon radioaikaa. Albumin sävellykset ja tuotanto olivat jälleen kerran Stevie Wonderin korkeatasoista, mutta albumi sai myös joitakin kritiikkejä, jotka liittyivät sen elokuvamaisiin ja episodiseen rakenteeseen. ==Vaikutus== Albumin menestys vahvisti Stevie Wonderin asemaa pop-musiikin suurena tekijänä 1980-luvulla. The Woman in Red on merkittävä osa Wonderin diskografiaa, ja sen kappaleet, erityisesti "I Just Called to Say I Love You", ovat jääneet musiikin klassikoiksi. == Kappaleet == # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Stevie Wonderin albumit Luokka:Vuoden 1984 soundtrackit
Petra Uexküll

Petra Friederike Alexandra von Uexküll-Gyllenband (1923–2015) oli helsinkiläinen taidejournalisti ja kuvataidekriitikko. Hän kirjoitti 1940-luvulta 1960-luvulle suomalaisiin sanomalehtiin kuvataiteesta, arkkitehtuurista, kaupunkisuunnittelusta, muotoilusta ja valokuvasta. ==Elämä ja ura== Petra Uexküll oli näyttelijä ja opettaja Irja Nordbergin (1870–1967) ja balttiansaksalaiseen aatelissukuun kuuluneen vapaaherra Alexander Uexküll- Gyllenbandin (1864–1923) tytär. Hänen kolme vuotta vanhempi sisarensa Sole Uexküll (1920–1978) oli tunnettu kulttuurivaikuttaja ja yksi merkittävimmistä maailmansotien jälkeisen ajan teatterikriitikoista Suomessa. Uexküllin porvarillisessa lapsuudenkodissa arvostettiin paitsi keskustelua ja kulttuurista sivistystä, myös matkustamisen avartamaa ajattelua. Teatteri oli keskeinen osa Uexküllien perheen elämää ja yhteisenä ponnistuksenaan vanhemmat perustivat Ida Aalberg -teatterin. Valmistuttuaan ylioppilaaksi vuonna 1942 Petra Uexküll aloitti Helsingin yliopistossa taidehistorian, estetiikan, sosiologian ja kielten opiskelun ja valmistui vuonna 1953 filosofian maisteriksi. Toimittajan ja kriitikon uransa aikana Uexküll osallistui suomalaiseen taidekeskusteluun julkaisemalla suuren määrän artikkeleita Uusi Suomi-, Maakansa- ja Suomen sosiaalidemokraatti -lehdissä. Vuodet 1954–1967 Uexküll työskenteli lIta-Sanomissa. Hän toimi myös kuvataidetoimittajana Yhtyneiden kuvalehtien kuukausijulkaisu Kuvassa ja laati radioon esitelmiä. ==Lähteet== Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Suomalaiset taidekriitikot
In Square Circle

In Square Circle on Stevie Wonderin studioalbumi, joka julkaistiin 19. marraskuuta 1985. Albumi ilmestyi vuosi sen jälkeen, kun *The Woman in Red* julkaistiin, ja se jatkoi Wonderin uran menestyksekästä taivalta. Albumi julkaistiin Motown Recordsilla, ja sen tuotti Stevie Wonder. *In Square Circle* merkitsi Wonderin paluuta studioon useiden vuoden tauon jälkeen, ja se on tunnettu sen monipuolisista musiikkityyleistä ja Wonderin kyvystä yhdistää eri genrejä. Albumi sisältää elementtejä soulista, funkista ja popista. Albumilla on useita merkittäviä kappaleita, jotka korostavat Wonderin taituruutta säveltäjänä ja esittäjänä: * "Part-Time Lover" -kappale oli suurin hitti albumilta ja saavutti suuren kaupallisen menestyksen. Se voitti Grammy- palkinnon parhaasta mieslauluesityksestä ja saavutti huippusijoja useilla kansainvälisillä listoilla. Kappale on tunnettu tarttuvasta rytmistään ja innovatiivisesta musiikkivideostaan. *"Overjoyed", tunteellinen balladi sai paljon kiitosta ja tuli yhdeksi Wonderin tunnetuimmista ja arvostetuimmista kappaleista. Kappaleessa yhdistyvät Wonderin hienovaraiset laulutaidot ja hänen tunnetut pianistiset kyvyt. *"Go Home" on energinen ja funk-tyylinen, joka osoittaa Wonderin kyvyn luoda rytmistä ja tarttuvaa musiikkia. ==Kritiikki ja vastaanotto== Albumi sai pääosin positiivista palautetta kriitikoilta, jotka kehuivat Wonderin kykyä säilyttää musiikillinen eheys ja luovuus. *In Square Circle* vahvisti Wonderin asemaa 1980-luvun popmusiikissa ja osoitti hänen kyvykkyytensä yhdistää erilaisia musiikkityylejä. Albumin kappaleet ovat jääneet hänen diskografiansa klassikoiksi ja vaikuttaneet merkittävästi hänen musiikkiperintöönsä. == Kappaleet == # # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Stevie Wonderin albumit Luokka:Vuoden 1985 albumit
Norsk Ergoterapeutforbund

Norsk Ergoterapeutforbund (puhekielessä Ergoterapeutene) on norjalainen toimintaterapeuttien ammattiliitto. Se kuuluu Unio-keskusjärjestöön. Järjestöllä oli noin 4 500 jäsentä vuonna 2023. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Liiton verkkosivut Luokka:Norjalaiset ammattiliitot Luokka:Terveydenhuolto Norjassa
Artur Rolén

Artur Gotthard Alarik Rolén (5. toukokuuta 1894 Göteborg – 1. toukokuuta 1972 Tukholma) oli ruotsalainen näyttelijä. Hän oli suosittu revyyartisti ja tuli koko kansan tuntemaksi roolistaan Klabbarparnina Åsa-Nisse -elokuvissa. Kaikkiaan hän esiintyi noin 120 elokuvassa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1894 syntyneet Luokka:Vuonna 1972 kuolleet
Anna Cramling

Anna Cramling Bellón (s. 30. huhtikuuta 2002) on espanjalais-ruotsalainen shakinpelaaja ja tubettaja. Hänen vanhempansa ovat shakin suurmestarit Pia Cramling ja Juan Manuel Bellón López. Elokuussa 2024 Cramlingin Youtube- kanavalla oli lähes 1,2 miljoonaa tilaajaa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kansainvälinen shakkiliitto FIDE Luokka:Ruotsalaiset shakinpelaajat Luokka:Ruotsalaiset tubettajat Luokka:Vuonna 2002 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Monsempron-Libos

Monsempron-Libos () on kunta Lounais-Ranskassa Lot-et-Garonnen departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Se sijaitsee Lotjoen varrella, noin 23 kilometriä Villeneuve-sur-Lot'n kaupungista itään. pienoiskuva|vasen|Monsempronin luostari Monsempron on muinainen 1000-luvulla rakennettu linnoitettu luostarikylä. Sen rakensivat Saint-Géraud d'Aurillacin luostarin lähettämät benediktiinimunkit. Luostarikylä rakennettiin kukkulalle, josta on näkymät Lémance- ja Lotjokien yhtymäkohtaan. 1200-luvulla linnoitusta laajennettiin asutuksen lisääntyessä. Satavuotisessa sodassa vuosina 1337–1453 Monsempron kuului vuoroin Ranskan ja Englannin kuninkaalle. 1500-luvun lopulla käytyjen uskonsotien aikana luostari maallistettiin. 1700-luvulle tultaessa luostarikylä oli melkein kokonaan hylätty, kun taas laaksossa Libos eli taloudellisen kasvun aikaa. Libos, joka tunnettiin keskiajalla nimellä Arribos, on entinen jokisatama. Vuonna 1305 Englannin kuningas Edward I sitoutui perustamaan bastiden Arribosiin vahvistaakseen valtaansa Guyennessa. Hanke kuitenkin keskeytettiin Ranskan ja Englannin välisen konfliktin pahentuessa. Libos kehittyi satamansa ansiosta, ja sinne alkoi muodostua teollisuutta sekä lisääntyvää kauppaa ja käsityöläisyyttä. 1700-luvun alussa Libos menetti satamansa, kun purjehtiminen päättyi Lotjoella. Vuonna 1896 Libos sai rautatieyhteyden. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Lot-et- Garonnen kunnat
Kungsgården

Kungsgården on taajama Sandvikenin kunnassa Gästriklandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 778 asukasta vuonna 2021. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsin taajamat Luokka:Sandvikenin kunta
La Sauvetat-sur-Lède

La Sauvetat-sur-Lède () on kunta Lounais-Ranskassa Lot-et-Garonnen departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Se sijaitsee Lèdejoen varrella, noin kahdeksan kilometriä Villeneuve-sur-Lot'n kaupungista pohjoiseen. Château Saint-Sulpicen vanhin osa koostuu 1600-luvulta peräisin olevasta päärakennuksesta, jonka sisäpihalla oleva portaali on vuodelta 1621. Sisäpihalla on myös linnan puolustustorni. 1800-luvun alussa rakennuksen eteläpäähän lisättiin uusklassinen poikittaissiipi. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Lot-et-Garonnen kunnat
Gennadi Židko

Gennadi Valerijevitš Židko (; 12. syyskuuta 1965 Uzbekistanin SNT – 16. elokuuta 2023 Moskova) oli venäläinen kenraalieversti.Биография Героя России Геннадия Жидко Tass 16.8.2023, viitattu 28.8.2024 Valmistuttuaan sotilaskouluista Taškentissa vuonna 1987 ja Moskovassa vuonna 1997 Židko valmistui kunniamaininnoin Venäjän federaation asevoimien pääesikunnan sotilasakatemiasta vuonna 2007. Hän palveli muun muassa Volgan sotilaspiirissä 1990-luvulla ja komensi vuonna 2001 Tadžikistanissa. Židko vastasi Syyriassa taistelleista Venäjän joukoista vuosina 2016–2018 ja sai Venäjän federaation sankarin arvonimen Vladimir Putinilta vuonna 2017. Vuosina 2021–2022 hän oli Venäjän varapuolustusministeri.Russia's Former Top Commander in Ukraine Dies The Moscow Times 17.8.2023, viitattu 28.8.2024 Samanaikaisesti hän johti asevoimien sotilaallis-poliittista direktoraattia, jonka tehtäviin kuuluvat sotilaiden ideologisen puhtauden valvonta ja taistelutahdon kohottaminen.Ivana Kottasová, Darya Tarasova, Lauren Kent, Russia general who reportedly served as the top commander for Ukraine last year has died CNN 17.8.2023, viitattu 28.8.2024 Židko johti Ukrainaan hyökänneitä Venäjän joukkoja sen jälkeen kun Venäjä oli epäonnistunut yrityksessään kaataa Kiovan puolustus keväällä 2022. Hän komensi Venäjän itäistä sotilaspiiriä toukokuusta lokakuuhun 2022. BBC:n mukaan Židko kuitenkin hiljaisesti poistettiin vastuuasemastaan jo heinäkuussa 2022. Institute for the Study of Warin mukaan erottaminen tehtiin vasta lokakuussa 2022 Ukrainan vapautettua nopeasti alueitaan Harkovan seudun vastahyökkäyksessä. Lokakuussa 2022 päävastuuseen Venäjän joukoista asetettiin Sergei Surovikin. Euroopan unioni, Yhdistynyt kuningaskunta ja Yhdysvallat asettivat pakotteita Židkoa kohtaan.Laura Hülsemann, Dud Russian general dies after ‘long illness’ Politico 17.8.2023, viitattu 28.8.2024 Židko kuoli 57-vuotiaana elokuussa 2023 tiettävästi syöpää sairastettuaan. Kuolemasta ilmoitti ensimmäisenä siihen aikaan Habarovskin aluepiirin kuvernöörinä toiminut Mihail Degtjarjov. Židko oli jo toinen samalla viikolla kuollut venäläinen kenraali; Gennadi Lopyrev kuoli vankilassa täsmentämättömään sairauteen. == Lähteet == Luokka:Venäläiset kenraalit Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet Luokka:Venäjän federaation sankarit
Mihail Degtjarjov

Mihail Vladimirovitš Degtjarjov (; s. 10. heinäkuuta 1981 Samara) on venäläinen liberaalidemokraattisen puolueen poliitikko.Михаил Владимирович Дегтярёв Government.ru, viitattu 29.8.2024 Дегтярев Михаил Владимирович Государственная Дума, viitattu 29.8.2024 Degtjarjov opiskeeli muun muassa Samaran Koroljov-yliopistossa, Venäjän presidentillisessä kansantalouden ja julkishallinnon akatemiassa ja Venäjän federaation asevoimien pääesikunnan sotilasakatemiassa. Hän istui valtioduuman jäsenenä vuosina 2011–2020. Vuonna 2020 Degtjarjov nimitettiin Habarovskin aluepiirin kuvernööriksi siirtymäkaudelle. Vuonna 2021 hänet valittiin vakituiseksi Habarovskin aluepiirin kuvernööriksi. Degtjarjov siirrettiin Venäjän urheiluministeriksi 14. toukokuuta 2024. Hänelle on myönnetty muun muassa Ystävyyden kunniamerkki ja Pyhän Aleksanteri Nevskin ritarikunnan merkki. == Lähteet == Luokka:Venäjän ministerit Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Warning

Warning voi tarkoittaa muun muassa seuraavia: * Warning, Green Dayn albumi * Warning, Antigaman albumi * The Warning, Queensrÿchen albumi * The Warning, Hot Chipin albumi * The Warning, meksikolainen rock-yhtye * Mount Warning, vuori Australiassa
Gennadi Lopyrev

Gennadi Aleksandrovitš Lopyrev (; 1954 – 16. elokuuta 2023 Rjazan) oli venäläinen kenraaliluutnantti.Лопырев Геннадий Александрович ФедералПресс, viitattu 29.8.2024 Lopyrev palveli vuosina 2003–2016 Venäjän liittovaltiollisen suojelupalvelun (FSO) johtajana Pohjois-Kaukasian federaatiopiirissä. Hän valvoi Vladimir Putinin Mustanmeren palatsin rakennustöitä ja suojeli Putinia henkilökohtaisesti. Vuonna 2017 Lopyrev sai kymmenen vuoden vankeustuomion korruptiosta. Häntä syytettiin lahjusten ottamisesta rakennussopimuksista.Heini Särkkä, Venäläis­upseeri kuoli hämärissä olo­suhteissa – tunsi Putinin palatsin salaisuudet Ilta-Sanomat 20.8.2023, viitattu 29.8.2024 Lopyrev suoritti vankeusrangaistustaan Rjazanin alueella. Hän kuoli kesken vankeuden kaksi päivää aiemmin todettuun leukemiaan. Institute for the Study of War väitti Lopyrevin olleen yksi harvoista, jotka tunsivat Putinin Versailles-palatsiin liittyvät ”salaisuudet”. Tiedotusvälineissä huomioitiin Lopyrevin kuoleman ajallinen läheisyys toisen kenraalin, Gennadi Židkon kuolemaan.Sara Sairanen, Kaksi venäläis­upseeria kuoli viikon sisällä salaperäisissä olosuhteissa Ilta- Sanomat 18.8.2023, viitattu 29.8.2024Laura Hülsemann, Dud Russian general dies after ‘long illness’ Politico 17.8.2023, viitattu 28.8.2024 == Lähteet == Luokka:Venäläiset kenraalit Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
The Warning (yhtye)

The Warning on meksikolainen hard rock -yhtye. Yhtyeen jäsenet ovat Villarreal Vélezin siskokset Monterreysta Meksikosta. == Historia == Siskokset julkaisivat videoita verkossa vuonna 2014 ja julkaisivat ensimmäisen EP-levyn Escape the Mind vuonna 2015. Ensimmäinen täyspitkä albumi XXI Century Blood julkaistiin vuonna 2017. Yhtye on esiintynyt Jimmy Kimmelin ohjelmassa ja avanneet muun muassa Foo Fightersin keikalla. == Jäsenet == Jäsenet: * Paulina (Pau) - rummut, koskettimet, laulu * Daniela (Dany) - kitara, laulu * Alejandra (Ale) - bassokitara, laulu == Diskografia == === Studioalbumit === * * * * === EP:t === * Escape the Mind (2015) * Mayday (2021) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Meksikolaiset rockyhtyeet
Sergei Glazjev

Sergei Jurjevitš Glazjev (; s. 1. tammikuuta 1961 Zaporižžja) on venäläinen poliitikko ja taloustieteilijä.Glazyev Sergey Yurevich Spisok Putina, viitattu 29.8.2024 Glazyev Open Sanctions, viitattu 29.8.2024 Glazjev valmistui Moskovan valtionyliopistosta vuonna 1983 ja työskenteli tutkijana Neuvostoliiton tiedeakatemian alaisuudessa. Hän on taloustieteen tohtori, professori ja vuodesta 2008 Venäjän tiedeakatemian jäsen.Sergey Glazyev Eurasian Economic Commission, viitattu 29.8.2024 Glazjev oli Venäjän ulkomaankauppaministeri vuosina 1992–1993 ja pääsi vuonna 1993 valtioduuman jäseneksi. Hän istui valtioduumassa uudelleen vuosina 1999–2007. Glazjev kuului Rodinan johtohahmoihin vuosina 2003–2004 ja oli ehdolla Venäjän presidentiksi vuonna 2004. Glazjev oli alueellisen taloudellisen integraation neuvonantaja Vladimir Putinille vuosina 2012–2019. Venäjän tiedeakatemian Strategian laitoksen tutkimusjohtaja Sergei Utkin arvioi Ulkopoliittisen instituutin seminaarissa Helsingissä vuonna 2014 vieraillessaan Glazjevin olleen tuolloin tärkein Venäjän aggressiivisen ulkopolitiikan taustavaikuttaja.Teppo Tiilikainen, Tällainen on mies, joka loi Venäjän uuden sotapolitiikan – Sergei Glazjev Suomen Kuvalehti 22.10.2014, viitattu 29.8.2024 Vuonna 2014 Glazjev haukkui Petro Porošenkoa laittomaksi presidentiksi sekä natsiksi, syytti Euroopan unionia Ukrainan painostuksesta voimakeinoilla ja väitti Euroopan aiheuttaneen natsien valtaannousun Ukrainassa järjestämällä siellä sotilasvallankaappauksen.Ilpo Pajunen, Putinin avustaja Porošenkosta: Natsi Yle 27.6.2014, viitattu 29.8.2024 Lokakuussa 2019 Glazjev siirtyi Euraasian talouskomission integraatio- ja makrotalouskomissaariksi. Hän on tehnyt satoja tieteellisiä julkaisuja. Hänelle on myönnetty muun muassa Ystävyyden kunniamerkki. == Lähteet == Luokka:Venäläiset poliitikot Luokka:Venäläiset taloustieteilijät Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Svjatoslav Knuševitski

Svjatoslav Nikolajevitš Knuševitski (; 6. tammikuuta 1908 Petrovsk – 19. helmikuuta 1963 Moskova) oli neuvostoliittolainen sellisti.Blair Sanderson, Svyatoslav Knushevitsky AllMusic, viitattu 29.8.2024 Knuševitski sai lapsena sellonsoiton opetusta isältään ennen opiskelua Semjon Kozolupovin johdolla Moskovan konservatoriossa. Hän valmistui sieltä kunniamaininnoin. Knuševitski oli Bolšoi-teatterin orkesterin ensisellisti vuosina 1929–1943. Kansainvälisesti hän tuli tunnetuksi varsinkin vuonna 1940 perustetun, Oistrah-trioksi kutsutun pianotrion sellistinä. Viulistina toimi David Oistrah ja pianistina Lev Oborin. Lisäksi Knuševitski soitti Oistrahin, Pjotr Bondarenkon ja Mikael Terianin kanssa Beethoven-kvartetin jäsenenä. Hän opetti Moskovan konservatoriossa vuodesta 1941 ja oli siellä professori vuosina 1950–1959. Knuševitskille sävelsivät konserttoja Nikolai Mjaskovski, Aram Hatšaturjan ja Reinhold Glière. Knuševitskin puoliso oli sopraano Natalja Špiller.Наталья Шпиллер Kino-teatr.ru, viitattu 29.8.2024 == Lähteet == Luokka:Venäläiset sellistit Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 1963 kuolleet
Semjon Kozolupov

Semjon Matvejevitš Kozolupov (; 22. huhtikuuta 1884 Krasnoholm – 18. huhtikuuta 1961 Moskova) oli venäläinen sellisti.Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Kozolupov, Semyon Matveievich Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 29.8.2024 Kozolupov opiskeli Pietarin konservatoriossa Aleksandr Veržbilovitšin ja Seifertin johdolla. Hän voitti Moskovan sellokilpailun vuonna 1911. Kozolupov oli Bolšoi-teatterin ensisellisti vuosina 1908–1912 ja 1924–1931 ja kuului myös Moskovan jousikvartetin jäseniin. Hän opetti konservatorioissa Saratovissa, Kiovassa ja Moskovassa. Vuosina 1936–1954 Kozolupov johti Moskovan konservatorion sellonsoiton laitosta. Hänen opiskelijoidensa joukossa olivat Svjatoslav Knuševitski ja Mstislav Rostropovitš. == Lähteet == Luokka:Venäläiset sellistit Luokka:Vuonna 1884 syntyneet Luokka:Vuonna 1961 kuolleet
Hoaren logiikka

Hoaren logiikka (myös Floyd-Hoare -logiikka) tarkoittaa formaalia menetelmää ohjelman oikeellisuuden päättelemiseen. C. A. R. Hoare esitteli menetelmän osittaiselle oikeellisuuden määrittelylle muodossa {P} C {Q}, jossa C on komento, ja P ja Q ohjelmatilat ennen ja jälkeen komentoa. Hoaren alkuperäinen notaatio käytti muotoa P {C} Q, mutta yleisesti käytetään toista muotoa. Nämä ovat Hoaren triplettejä. Ehdot merkitään matemaattisella notaatiolla loogisien operaatioiden kanssa. Hoare esitteli käsitteen vuonna 1969 artikkelissa An axiomatic basis for computer programming ja laajensi sitä vuonna 1971 artikkelissa Procedures and parameters: an axiomatic approach. Ensimmäisessä Hoare käsitteli vain yksinkertaisia `while`-silmukoita, mutta toisessa laajensi myös paikallisiin muuttujiin ja rekursiivisiin proseduureihin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Matematiikan ohjelmointi (PDF) Luokka:Tietojenkäsittelytiede
Kieferngartenin metroasema

Kieferngarten on U6-linjan metroasema Münchenin metrossa. Se oli metron ensimmäisen vaiheen pääteasema, ja avattiin 19. lokakuuta 1971. == Lähteet == Luokka:Münchenin metroasemat
Garchingin metroasema

Garching on Münchenin metron asema Garchingissa U6-linjalla, ja on yksi kolmesta asemasta Münchenin rajojen ulkopuolella. Se avattiin 14. lokakuuta 2006 == Lähteet == Luokka:Münchenin metroasemat
Garching-Forschungszentrumin metroasema

Garching-Forschungszentrum on Münchenin metron asema Garchingissa. Se toimii Münchenin metron U6-linjan pohjoisena pääteasemana ja on yksi kolmesta asemasta jotka sijatsevat Münchenin kaupungin rajojen ulkopuolella. se avattiin 14. lokakuuta 2006 ja palvelee Campus Garchingia, jossa on 7 500 työntekijää ja noin 17 000 opiskelijaa. == Lähteet == Luokka:Münchenin metroasemat
Innsbrucker Ringin metroasema

Innsbrucker Ring on Münchenin metron U2 ja U5 linjojen välinen vaihtoasema, joka avattiin 18. lokakuuta 1980. Se sijaitsee Innsbrucker Ringin alla. asemalla on laiturien välinen vaihtoyhteys linjojen välillä. == Lähteet == Luokka:Münchenin metroasemat
S.O.B. – sekoilijan otollinen bisnes

S.O.B. – sekoilijan otollinen bisnes (S.O.B.) on Blake Edwardsin käsikirjoittama ja ohjaama yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1981. Siinä mielenterveytensä menettänyttä elokuvatuottajaa näyttelee Richard Mulligan, tämän filmitähtivaimoa Julie Andrews, ja muissa keskeisissä osissa ovat William Holden, Marisa Berenson, Robert Vaughn, Robert Preston ja Larry Hagman. ==Juoni== Hollywoodin rikas huipputuottaja Felix Farmerin uusin perhemusikaali ei houkuttele katsojia. Mies saa hermoromahduksen, ja elokuva yritetään pelastaa julkaisemalla se uudestaan eroottisena satufantasiana. ==Vastaanotto== Elokuva-alaa satirisoiva komedia jakoi ammattilaisten mielipiteitä ja sai paitsi Golden Globe -ehdokkuuden parhaan komedian tai musikaalin sarjassa, myös Golden Raspberry -ehdokkuudet vuoden huonoimmaksi käsikirjoitukseksi ja ohjaukseksi. Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä ja kehui sitä hurjasti kiihdytteleväksi ja hykerryttävän ilkeäksi Hollywood-satiiriksi.”S.O.B. – sekoilijan otollinen bisnes”, Video-opas 95, WSOY 1994. Helsingin Sanomien Mikael Fränti piti S.O.B.:tä Edwardsin pitkään aikaan onnistuneimpana elokuvana, jossa iäkäs William Holden näyttelee vakuuttavasti viimeisessä roolissaan. ==Lähteet== Luokka:Blake Edwardsin ohjaamat elokuvat Luokka:Elokuvat elokuvanteosta Luokka:Vuoden 1981 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat
Karl Gabriel Calamnius

Karl Gabriel Calamnius (24. tammikuuta 1798 Pudasjärvi – 6. elokuuta 1866 Ii) oli suomalainen pappi, kirkkoherra ja lääninrovasti. == Henkilöhistoria == Karl Gabriel Calamniuksen vanhemmat olivat Gabriel Calamnius ja Brita Sofia Stenius. Hän opiskeli ja valmistui ylioppilaaksi Turussa 23. helmikuuta.1807. Hän suoritti pappistutkinnon vuonna 1813 ja sai todistuksen ordinaation hakemista varten registratuurassa 17. joulukuuta 1813. Seuraavana päivänä hänet vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa. Hän toimi Maalahden seurakunnan kirkkoherran apulaisena 1813–1818, Merijärven seurakunnan kappalaisena 1822, Kruunupyyn seurakunnan kappalaisena 1826–1839 ja varapastorina 1837. Vuonna 1839 hänet nimitettiin Keuruun seurakunnan kirkkoherraksi. Iin seurakunnan kirkkoherrana hän toimi vuosina 1848-1866. Hän sai rovastin arvonimen 1842. Hän toimi myös lääninrovastina vuosina 1847–1849 ja 1854–1856. == Perhe == === Puoliso === * Sofia Vilhelmiina Sinus, s. 25.4.1807 Vaasa, k 11.9.1851 Ii ==== Lapset ==== * Fredrik Wilhelm Calamnius, s. 6.7.1826 Kruunupyy, k. 29.4.1863 Kajaani. * Agnes Sofia Calamnius, s. 19.10.1827 Kruunupyy, k. 11.2.1888 Kuopio. * Karl Alfred Calamnius, s. 14.3.1829 Kruunupyy, k. 26.9.1908 Evijärvi. * Hilda Christina Calamnius, s. 1.12.1830 Kruunupyy, k. 3.1.1845 Keuruu. * Frans Gabriel Calamnius, s. 31.10.1832 Kruunupyy, k. 7.12.1894 Oulu. * August Benjamin Calamnius s 26.6.1834 Kruunupyy, k. 26.2.1915 Suomussalmi. * Petter Edvard Calamniuis, s. 1,7,1836 Kruunupyy, k. 3.11.1878 Ii, Veijola. * Johan Victor Calamnius, s. 18.5.1838 Kruunupyy, k. 25.5.1891 Kuopio. * Axel Ferdinard Calamnius, s. 21.1.1840 Keuruu, k. 18.3.1841 Keuruu. * Otto Georg Calamnius, s. 16.5.1842 Keuruu, k. 25.2.1871 Oulu (Ii). * Olivia Maria Charlotta Calamnius, s. 16.8.1844 Keuruu, k. 23.5.1916 Oulu. * Hilda Carolina Gabriella Calamnius, s. 3.9.1846 Keuruu, k. 9.11.1909 Oulu. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset papit Luokka:Vuonna 1798 syntyneet Luokka:Vuonna 1866 kuolleet
Dietlindenstraßen metroasema

Dietlindenstraße on metroasema Münchenin metron U6-linjalla, se avattiin 19. lokakuuta 1971 osana metron ensimmäistä vaihetta. == Lähteet == Luokka:Münchenin metroasemat
Ensimmäinen universaali esivanhempi

Ensimmäinen universaali esivanhempi (, FUCA) on hypoteettinen ensimmäinen yhteinen esivanhempi. Sillä ei olisi solua ja se olisi varhaisin geneettinen organismi, joka pystyisi biologisesti tuottamaan RNA-molekyylien perusteella tuottamaan peptidejä proteiinien valmistamiseksi. Se olisi myös sukupuuttoon kuolleiden LUCA:n sisarusten esivanhempi. Niistäkin on voinut siirtyä geenejä horisontaalisesti esivanhempiimme. == Katso myös == * Elämän alkuperä == Lähteet == Luokka:Evoluutiobiologia Luokka:Elämän synty
Friedenheimer Straßen metroasema

Friedenheimer Straße on Münchenin metron U5-linjan asema, se avattiin 24. maaliskuuta 1988. == Lähteet == Luokka:Münchenin metroasemat
2-nitro-p-toluidiini

2-nitro-p-toluidiini (C7H8N2O2) on nitrattuihin aniliinijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää esimerkiksi väriaineiden valmistamiseen. == Ominaisuudet, valmistus ja käyttö== Huoneenlämpötilassa 2-nitro-p-toluidiini on oranssia tai punaista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hieman veteen ja hyvin esimerkiksi etanoliin, kloroformiin ja petrolieetteriin. Yhdiste liukenee paremmin kuumaan kuin kylmään veteen. 2-nitro-p-toluidiinia valmistetaan nitraamalla p-toluidiinia tai asetyyli-p- toluidiinia. Asetyyli-p-toluidiinin tapauksessa amidiryhmä täytyy vielä hydrolysoida. 2-nitro-p-toluidiinia käytetään useiden atsovärien synteeseissä. == Lähteet == Luokka:Aromaattiset yhdisteet
Fraunhoferstraßen metroasema

Fraunhoferstraße on metroasema Münchenin metron U1- ja U2-linjoilla, se avattiin 18. lokakuuta 1980. == Lähteet == Luokka:Münchenin metroasemat
Saarenkylän tuulivoimapuisto

Saarenkylän tuulivoimapuisto on Pohjois-Pohjanmaalla Alavieskan kirkonkylän pohjoispuolella sijaitseva tuulivoimapuisto, jossa toimii 9 tuulivoimalaitosta. Niiden kokonaiskapasiteetti on 30 megawattia. Tuulivoimapuiston on rakentanut, sen omistaa ja sitä operoi TM Voima Oy. == Yleistä == Tuulivoimapuisto sijaitsee Alavieskan kirkolta 4,8 kilometriä pohjoiseen Taluskylän kaakkoispuolella olevalla soistuneella metsäalueella. Voimala-alueen keskellä on laaja Karhunrahkan avosuoalue, jota reunustaa voimala-alueen Kitinkalliot, Juvinrahka, Kettuhiedat ja Korkiankurunkalliot. Tuulipuiston pituus on 3,0 kilometriä, leveys 1,3 kilometriä, ja kaikki voimalaitokset sisällensä sulkevan alueen pinta-ala on 2,0 neliökilometriä. Tuulivoimapuistoksi kaavoitetun alueen pinta-ala on 6,0 neliökilometriä . Alueen huoltotie alkaa Taluskylästä seututieltä 787 haarautuvalla metsätiellä, joka kiertää eri voimaloiden luona ja yhtyy etelässä yhdystiehen 18148. Tuulivoimalaitokset ovat tanskalaisen Vestaksen valmistamaa V126-mallia, jonka napakorkeus on 137 metriä , tuuliturbiinin halkaisija 126 metriä, ja jonka kapasiteetti on 3,3 megawattia. Voimalat sijaitsevat 50–55 metrin korkeudella mpy. Voima-ala-alueen sähköverkon ratkaisuista ei ole tässä luotettavaa tietoa. Vuoden 2013 suunnitelmissa oli voimaloiden tuottaman sähkön johtamiseksi maakaapeleissa tarkoitus käyttää 36 kilovoltin jännitettä. Sähkö johdettaisiin alueen keskellä sijaitsevalle muuntoasemalle, jossa jännite nostettaisiin 33 kilovoltista 110 kilovolttiin. Tällainen muuntoasema löytyykin kartoista huoltotien varresta . Sieltä tuotettu sähkö johdettaisiin Herrfors Nät Verkko Ab:n 110 kilovoltin siirtolinjaa kantaverkkoon. == Historiaa == === Suunnittelu === YLE uutisoi vuonna 2012, että Alavieskaan aiotaan rakentaa yhdeksän tuulivoimalaitosta Saarenkylän-Vieskanjärven alueelle aikaisintaan vuonna 2014. Uutinen julkaistiin sen jälkeen, kun TM Voiman otettua yhteyttä kuntaan kaava-aloitteen jättämiseksi. Voimala-alueeksi oli valikoitunut vaihemaakuntakaavan tuulivoimalle osoitettu alue (tv−1 345). Vuoden 2013 aikana teetettiin toimijan FCG Suunnittelu ja tekniikka Oy avulla maisema- ja kulttuuriympäristöselvitykset, näkymäanalyysi ja valokuvasovitteet, melu- ja varjostusmallinnukset, matalataajuusmeluselvitykset, luontoselvitykset, arkeologinen inventointi ja sen täydennys. Osayleiskaavan vaiheista ei ole tässä tietoa. === Rakentaminen === Hankkeen rakennusvaiheen suunnitteli Impax, rakennesuunnittelun Peikko Group Oy ja maarakentamisen teki KSBR. Rakentaminen alkoi vuonna 2015 ja tuulivoimapuisto valmistui ja alkoi tuottaa sähköä vuoden 2016 alussa. == Katso myös == * Luettelo Suomen tuulivoimaloista == Lähteet == Luokka:Suomen tuulivoimapuistot Luokka:Alavieskan rakennukset ja rakennelmat
Großhadernin metroasema

Großhadern on metroasema Münchenin metron, U6-linjalla. Se avattiin 22. toukokuuta 1993. == Lähteet == Luokka:Münchenin metroasemat
Garching-Hochbrückin metroasema

Garching-Hochbrück on Münchenin metron asema Garchingissa U6-linjalla, ja on yksi kolmesta asemasta Münchenin rajojen ulkopuolella. Se avattiin 28. lokakuuta 1995. == Lähteet == Luokka:Münchenin metroasemat
Josephsburgin metroasema

Josephsburg on U2-linjan metroasema Münchenin metrossa, se avattiin 29. toukokuuta 1999. == Lähteet == Luokka:Münchenin metroasemat
Josephsplatzin metroasema

Josephsplatz on U2-linjan metroasema Münchenin metrossa, se avattiin 18. lokakuuta 1980. == Lähteet == Luokka:Münchenin metroasemat
Vasili Safonov

Vasili Iljitš Safonov (; 6. helmikuuta 1852 Ištšorskaja, Tšetšenia – 27. helmikuuta 1918 Kislovodsk) oli venäläinen pianisti, kapellimestari ja musiikkipedagogi.Vasily Safonov (1852-1918) Mahler Foundation, viitattu 29.8.2024 Safonov syntyi kasakkakenraalin poikana ja muutti tämän kanssa Pietariin vuonna 1862. Hän sai siellä pianonsoiton opetusta Theodor Leschetizkylta. Lisäksi Safonov sai Pietarin konservatoriossa musiikin teorian opetusta Nikolai Zarembalta ja pianonsoiton opetusta Louis Brassinilta. Hän sai konservatoriossa pianistina kultamitalin. Safonov suoritti myös oikeustieteen kandidaatin tutkinnon. Hän opetti ensin Pietarin konservatoriossa ja pääsi sitten Pjotr Tšaikovskin suosituksesta Moskovan konservatorion pianonsoiton professoriksi vuonna 1885. Hän nousi konservatorion johtoon Sergei Tanejevin seuraajana vuonna 1889. Tšaikovski suhtautui myönteisesti Safonovin nimitykseen, mutta alkoi sitten suhtautua kriittisesti tämän johtamistapaan, jota piti liian itsevaltaisena ja instituution perinteitä kunnioittamattomana. Tšaikovskia suututti Safonovin päätös nimittää Wilhelm Fitzenhagenin seuraajaksi sellonsoiton professorina Anatoli Brandukovin sijaan Alfred von Glenn. Nämä näkemyserot johtivat Tšaikovskin eroon Venäläisen musiikin seuran johtajuudesta Moskovassa. Safonov seurasi Max von Erdmannsdörferiä Venäläisen musiikin seuran Moskovan- konserttien pääkapellimestarina vuonna 1889. Safonov ja Tšaikovski tekivät myöhemmin sovinnon. Safonov soitti celestaosuuden Pähkinänsärkijästä tehdyssä orkesterisarjassa Tšaikovskin johtamassa Venäläisen musiikin seuran konsertissa helmikuussa 1893. Samana vuonna Tšaikovski omisti pianosävellyksen Méditation (op. 72 nro 5) Safonoville. Safonov johti Pateettisen sinfonian esityksen Moskovassa 16. joulukuuta 1893 Tšaikovskin kuoltua. Safonovin oppilaiden joukossa olivat Rosina Lhévinne, Aleksandr Goedicke, Jelena Bekman- Štšerbina, Aleksandr Skrjabin, Nikolai Medtner, Josef Lhévinne ja Marthe Servine. Vuonna 1904 Safonov kutsuttiin New Yorkiin Filharmonisen seuran orkesterin vierailevaksi kapellimestariksi. Hän oli sen ainoa kapellimestari vuosina 1906–1909 ja johti kaupungissa myös kansallista musiikkikonservatoriota. Safonov palasi Venäjälle vuonna 1909 ja johti jälleen Venäläisen musiikin seuraa kapellimestarina vuoteen 1912. Hän esiintyi lisäksi kamarikokoonpanojen kanssa. Safonov johti lähes kaikkia aikansa johtavia eurooppalaisia orkestereita muun muassa Berliinissä, Wienissä, Prahassa, Pariisissa, Lontoossa ja Roomassa. Hänen oppaansa pianonsoiton tekniikkaan julkaistiin venäjäksi ja englanniksi vuonna 1916. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: Vasili Safonov Luokka:Venäläiset pianistit Luokka:Venäläiset kapellimestarit Luokka:Musiikkipedagogit Luokka:Vuonna 1852 syntyneet Luokka:Vuonna 1918 kuolleet
Uskopohjainen virkistys

Uskopohjainen virkistys () tarkoittaa uskonnollisten ihmisten osallistumista virkistystoimintaan uskonnollisen taustaryhmänsä tai seurakuntansa kautta. Uskonnolliset toimijat ovat erityisesti Yhdysvalloissa tärkeä virkistystoiminnan tarjoaja osana vapaa-ajan palvelujärjestelmää. Vuonna 2001 Yhdysvalloissa 81 prosenttia yli 18-vuotiaista tunnisti kuuluvansa johonkin uskonnolliseen ryhmään. Uskonnollisilla toimijoilla on tärkeä rooli virkistysmahdollisuuksien tarjoamisessa yhteisölleen. Merkittäviä uskopohjaisia virkistysohjelmia ovat muun muassa AWANA sekä Catholic Youth Organization. == Muodot == Eri uskonnolliset ryhmät ja taustatekijät vaikuttavat eri tavoin siihen, kuinka uskontokuntien jäsenet harjoittavat virkistystä. Osa eroista voi johtua perinteistä, ajattelutavan eroista tai erilaisista etnisistä juurista. Joidenkin henkilöiden uskonnollinen vakaumus muokkaa virkistysvalintoja tarkoituksellisesti ja täysin, kun taas toisten vakaumukset vaikuttavat valintoihin tahattomasti ja osittain. Myös kansallisuus muokkaa uskonnollisten ryhmien välisiä ainutlaatuisia eroja. === Kristinusko === Kristillinen virkistys on ilmennyt kristillisen kirkon perustamisesta lähtien erityisesti uskovien yhteiselämän arvostamisena. 1930-luvulla seurakunnat ottivat urheilu- ja virkistystoiminnan järjestelmälliseksi osaksi seurakunnan toimintaa. 1900-luvun aikana seurakunnan yhteenkuuluvuuden muotoja ovat olleet muun muassa kirkoissa ja seurakuntasaleissa järjestetyt kahvitilaisuudet, virkistyshetket, poikien ja tyttöjen kerhot, vuosittaiset piknik-tilaisuudet, tanssit sekä seurakuntien väliset urheilusarjat. Kristillisen virkistystoiminnan tarkoituksena on erityisesti lisätä yhteisöllisyyden tunnetta uskovien ihmisten keskuudessa. Kristinuskon sisällä eri ryhmillä voi olla merkittävästi erilaisia näkemyksiä virkistyksen tarkoituksesta. Esimerkiksi CRC:n piirissä virkistystä on pidetty ensisijaisesti keinona kokea Jumalan luomistyötä, kun taas Kanadan mennoniittojen keskuudessa virkistys on nähty ensiijaisesti opetus- ja evankeliointivälineenä. Myös kirkkokuntien jäsenillä voi olla sisäisesti eri näkemyksiä virkistyksen tarkoituksesta. == Koulutus == Uskopohjaisen virkistyksen koulutuksessa pyritään ymmärtämään uskonnon, urheilun ja virkistyksen välistä suhdetta. Koulutusohjelmissa osallistutaan uskopohjaisiin virkistysohjelmiin ja haetaan kokemusta johtajuudesta sekä kehitetään työskentelytaitoja monikulttuurisissa ympäristöissä. Uskopohjaisen virkistyksen ammattitaitoon kuuluvat muun muassa kiinnostus ja paneutuminen uskonnollisiin kysymyksiin, kouluttautuminen virkistyksen ja johtajuuden teemoissa sekä kyky ylläpitää uskoa eri taustoista tulevien ihmisten keskuudessa. Vaikka osa uskonnollista kasvatuksesta voi sisältää erityistä hengellistä kasvatusta, voi kasvatus keskittyä myös ensisijaisesti ystävyyssuhteiden edistämiseen ryhmän sisällä. == Lähteet == Luokka:Virkistys Luokka:Uskonnollinen kokemus ja toiminta Luokka:Uskonnollinen kulttuuri
Keskijärvi (Joensuu)

Keskijärvi on soiden ja metsien reunustama järvi Joensuussa Pohjois-Karjalan maakunnassa. Myös kulttuurimaisemaa pienine peltoalueineen on jonkin verran. Keskijärven pinta-ala on 2,1 neliökilometriä. Etäisyys Joensuun keskustasta on 27 kilometriä itään. == Maantiede == Keskijärven etelärannalla sijaitsee Koivuniemi, jota ympäröi laaja matalikko. Se ulottuu järven keskivaiheilla sijaitsevan Variksensaaren (2,2 hehtaaria) kohdalle. Saaren lounaispuolella on yhteentoista metriin ulottuva syvänne ja luoteispuolella laaja syvänne, jossa sijaitsee järven syvin piste, neljätoista metriä. Kaikkiaan noin 43 hehtaaria Keskijärvestä on vähintään kuusi metriä syvä. Keskijärven suurin ulottuvuus kaakosta luoteeseen on noin 2,8 kilometriä. Keskijärven pohjoispuolitse kulkee rautatie, joka hipaisee järven rantaviivaa. Järven etelä- ja itäpuolitse kulkee maantie 15621, jonka numerointi vaihtuu kesken tielinjan 4944:ksi. Keskijärven tulouoma on luoteesta Ylinen-järveltä alkava suolampien kautta virtaava Kissapuro. Laskujoki on järven eteläkolkasta alkava Välijoki, joka päätyy runsaan kilometrin päässä kaakossa sijaitsevaan Palojärveen. Välijokeen laskee myös Peipposenmeri, jonka pinta-ala on noin 20 aaria. Keskijärven vesitilavuus on 7 390 000 kuutiometriä. Keskijärvi (01.033.1.008) kuuluu Palojärven alueeseen (01.033), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Jänisjoen vesistöalueella (01). Toinen jakovaihe on Haarajoen alue (01.03). Palojärven alueeseen kuuluu yksitoista vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Palojärvi ja Keskijärvi ovat yli kahden neliökilometrin laajuisia. Kolmanneksi laajin on Mäkrälampi, jonka pinta-ala on noin kymmenen hehtaaria. == Lähteet == Luokka:Joensuun järvet Luokka:Jänisjoen vesistö
Enonjärvi (Joensuu)

Enonjärvi on osin jyrkkärantainen järvi Joensuussa Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on 60 hehtaaria. Etäisyys Joensuun keskustasta on 38 kilometriä pohjoiskoilliseen. == Maantiede == Enonjärvi muodostuu suhteellisen syvästä pohjoisosasta ja matalasta eteläosasta. Järvenosia erottaa Loutuniemi. Kaakkoista Murtolahtea yhdistää muuhun järveen noin viidentoista metrin levyinen salmi. Noin puolet Enonjärvestä on vähintään kuusi metriä syvä ja noin kolmasosa vähintään kymmenen metriä syvä. Syvin piste, 21 metriä, sijaitsee järven pohjoisosassa. Enonjärven saariluku on neljä. Saarista kolme sijaitsee järven pohjoiskolkassa. Murtolahdessa sijaitsee yksi saari. Enonjärven rannoilla on metsää ja jonkin verran pientaloja. Seututie 518 kulkee järven länsipuolitse. Enonjärvi kääntyy alavirtaan koillisessa. Sen vedet virtaavat noin kolmen kilometrin päässä sijaitsevaan Somonlampeen, joka on Pielisen (93,7 metriä merenpinnan yläpuolella) järvenosa. Enonjärven vesitilavuus on 4 623 000 kuutiometriä. Enonjärvi (04.411.1.008) kuuluu Pielisen lähialueeseen (04.411), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Pielisen alue (04.41) ja ensimmäinen on Pielisen reitin valuma-alue (04.4). Suurjärvi Pielinen on selkeästi suurin Pielisen lähialueen 174:stä vähintään hehtaarin laajuisesta järvestä. Sen jälkeen tulevat Jamalinjärvi ja Konnanlampi, joiden laajuus on runsas tuhannesosa Pielisestä. == Lähteet == Luokka:Joensuun järvet Luokka:Pielisen reitin valuma-alue
Ylä-Paukkaja

Ylä-Paukkaja on saareton järvi Joensuussa Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on 72 hehtaaria. Etäisyys Joensuun keskustasta on 38 kilometriä pohjoiskoilliseen. == Maantiede == Ylä-Paukkajan pituusakseli kulkee kaakosta luoteeseen ja sen mitta on enimmillään noin 1,6 kilometriä. Etelärannan Heikuraniemi jakaa järven eteläosan kahteen lahteen, joilla ei ole karttanimiä. Länsirannan Louhiniemen ja Ruunaniemen väliin jää Ruunalahti. Louhiniemen kohdalla Ylä-Paukkaja syvenee jyrkästi ja mantereella maasto vastaavasti kohoaa jyrkästi. 160 metrin korkeuskäyrän ja 10 metrin syvyyskäyrän etäisyys on pienimmillään noin 40 metriä. Vähintään kymmenen metriä syvä alue kattaa lähes puolet Ylä-Paukkajan pinta-alasta ja alue on yhtenäinen. Syvin piste, noin 22 metriä, sijaitsee järven eteläosassa. Ylä- Paukkajan pohjoisrannalla on jonkin verran pientaloja. Alueen halki kulkee paikallistie. Aluetta hallitsee mäkinen metsämaa. Ylä-Paukkaja kääntyy alavirtaan aivan etelässä, josta alkaa kaakkoon virtaava Paukkajanpuro. Puron reitti on mutkainen, ja se päätyy Ala-Paukkajaan. Järvien välinen etäisyys on noin 3,5 kilometriä. Ylä-Paukkajan vesitilavuus on 6 436 000 kuutiometriä. Ylä-Paukkaja (04.345.1.019) kuuluu Sirkanpuron valuma-alueeseen (04.345), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Pielisjoen yläosan alue (04.34) ja ensimmäinen on Oriveden–Pyhäselän alue (04.3). Sirkanpuron valuma-alueella on 21 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Ylä-Paukkaja on laajin. Sitä seuraavat Ala-Paukkaja, Suuri- Makko, Iso Mäntylampi ja seitsemäntoista alle kymmenen hehtaarin laajuista vakavettä. == Lähteet == Luokka:Joensuun järvet Luokka:Oriveden–Pyhäselän alue
Umar Israilov

Umar Israilov (; 1981 Tšetšenia – 13. tammikuuta 2009 Wien) oli venäläinen tšetšeenikapinallinen, josta myöhemmin tuli poliittinen pakolainen ja todistaja Ramzan Kadyrovia vastaan.Umar Israilov European Center for Constitutional and Human Rights, viitattu 29.8.2024 Israilov liittyi paikalliseen kapinallisryhmään toisen Tšetšenian sodan alussa. Hän taisteli sissinä Venäjää vastaan, mutta joutui Ramzan Kadyrovin johtamien joukkojen käsiin.Majnat Kurbarova, Umar Israilov's killers sentenced in Vienna Osservatorio Balcani e Caucaso Transeuropa 13.6.2011, viitattu 29.8.2024 Israilov oli monin tavoin kidutettavana huhtikuusta heinäkuuhun 2003, ja hänen mukaansa Kadyrov henkilökohtaisesti oli kidutuksessa mukana. Tämän jälkeen Israilov määrättiin yhdeksi Kadyrovin henkivartijoista. Myöhemmin hänet siirrettiin kotikyläänsä tehtävänään siirtää kapinallisjoukkoihin kuuluneita turvallisuuspalveluiden haltuun. Syksyllä 2004 Israilov pakeni vaimonsa kanssa Puolaan väärän passin avulla. Hän asettui Itävaltaan ja sai siellä vuonna 2006 poliittisen pakolaisen aseman. Hän teki Euroopan ihmisoikeustuomioistuimelle valituksen, jossa hän ilmoitti Kadyrovin henkilökohtaisesti osallistuneen kiduttamiseen ja murhaamiseen. Israilovin läheisiä pidätettiin Tšetšeniassa; esimerkiksi hänen isänsä oli pidätettynä ja kidutettavana yli kymmenen kuukauden ajan. Lopulta myös isä ja muut perheenjäsenet onnistuivat pakenemaan. Israilov kohtasi uhkailua ja tarkkailua pakolaisena ollessaan. Heinäkuussa 2008 Israilovin juristi anoi Israiloville suojelua, mutta hakemus hylättiin. Itävallan poliisi kieltäytyi tarjoamasta suojelua vielä tammikuussa 2009 Israiloville, tämän raskaana olleelle vaimolle ja kolmelle lapselle. Israilov murhattiin kadulla Wienissä tammikuussa 2009. Vuonna 2011 rikoksesta tuomittiin elinkautiseen vankeusrangaistukseen Ramzan Jedilov, joka oli ottanut käyttöönsä nimen Otto Kaltenbrunner. Avustajista Suleiman Dadajev sai 20 vuotta vankeutta ja Turpal-Ali Ešarkajev 16 vuotta vankeutta. Neljäs murhaan osallisena pidetty henkilö ehti poistua Itävallasta eikä häntä kyetty pidättämään. Hänen väitettiin palanneen Tšetšeniaan johtamaan puolisotilaallista yksikköä. == Lähteet == Luokka:Venäläiset toisinajattelijat Luokka:Venäläiset sotilaat Luokka:Toinen Tšetšenian sota Luokka:Venäläiset henkirikosten uhrit Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
Andiran

Andiran () on kunta Lounais-Ranskassa Lot-et-Garonnen departementissa Uuden- Akvitanian alueella. Kunta on Osse- ja Gélisejokien rajaamalla alueella, ja se sijaitsee noin seitsemän kilometriä Néracin kaupungista lounaaseen. Kunnan linnoista Château d'Andiran mainitaan kirjallisesti ensimmäisen kerran vuonna 1259. Linna on rakennettu uudelleen suurimmaksi osaksi 1400-luvun lopulla ja 1500-luvun alkupuolella. Château d'Hordosse on myös 1200-luvulta peräisin oleva linna. Linnan torni on 1400-luvulta, ja se oli osa alkuperäistä 1200-luvun linnoituksia. Tämän viereen on rakennettu 1700-luvun alussa klassinen ranskalainen linna. Linna toimii nykyään majoitustilana. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Lot-et-Garonnen kunnat
Natalija Šahovskaja

Natalija Šahovskaja (; 27. syyskuuta 1935 Moskova – 20. toukokuuta 2017 Moskova) oli venäläinen sellisti.Natalia Shakhovskaya Classical Music Daily, viitattu 29.8.2024 Šahovskaja opiskeli Gnesin-musiikkiakatemiassa ja sitten Semjon Kozolupovin sekä Mstislav Rostropovitšin johdolla Moskovan konservatoriossa. Vuonna 1962 hän voitti kansainvälisessä Tšaikovski- kilpailussa sellonsoiton sarjassa ensipalkinnon ja kultamitalin. Tämä käynnisti Šahovskajan aktiivisen uran resitalistina, orkesterien solistina ja levyttäjänä.Russian cellist Natalia Shakhovskaya has died, aged 81 The Strad 22.5.2017, viitattu 29.8.2024 Häntä varten sävelsi muiden muassa Sofija Gubaidulina. Hän piti kantaesityksiä myös monien muiden aikansa venäläisten säveltäjien teoksista. Šahovskaja sai Neuvostoliiton kansantaiteilijan arvonimen. Šahovskaja johti Moskovan konservatorion sellon- ja kontrabassonsoiton laitosta vuosina 1974/5–1995. Hän opetti myös Madridin Escuela Superior de Música Reina Sofíassa ja piti kansainvälisesti mestarikursseja. Hän istui kilpailujen tuomaristoissa Venäjällä, Tšekissä, Saksassa, Ranskassa ja Etelä-Afrikassa. Monet Šahovskajan opiskelijoista saavuttivat kansainvälistä kilpailumenestystä. Hänen johdollaan opiskeli esimerkiksi Truls Mørk. == Lähteet == Luokka:Venäläiset sellistit Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Poudenas

Poudenas () on kunta Lounais-Ranskassa Lot-et-Garonnen departementissa Uuden- Akvitanian alueella. Se sijaitsee Gélisejoen varrella, noin 17 kilometriä Néracin kaupungista lounaaseen. Château de Poudenas on 1200-luvulla rakennettu linna. Linnan rakennuttivat Englannin kuninkaan ja Akvitanian herttuan Edvard I:n vasallit puolustamaan Gélisen laaksoa. Linna oli sotilaallinen linnoitus 1500-luvulle asti. Tämän jälkeen linnaan lisättiin ikkunat, ja lopulta muutettiin italialaisen huvilan kaltaiseksi asunnoksi. Nykyään linna toimii juhlatilana. ==Tunnettuja kuntalaisia== *Stéphanie de Virieu (1785–1873), taidemaalari ja kuvanveistäjä ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Lot-et- Garonnen kunnat