EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
David Lumsden

David James Lumsden (19. maaliskuuta 1928 Newcastle-upon-TyneDavid Lumsden AllMusic, viitattu 15.7.2021 – 25. helmikuuta 2023) oli brittiläinen cembalisti, urkuri, kuoronjohtaja ja musiikkipedagogi.Reid Concerts: Lumsden, David, 1928- The University of Edinburgh, viitattu 15.7.2021 Lumsden opiskeli urkujensoittoa Durhamin katedraalissa Conrad Edenin ja Salisburyssa David Willcocksin johdolla. Tämän jälkeen hän pääsi stipendillä Cambridgen yliopiston Selwyn Collegeen, jossa pääsi Boris Ordin opetukseen.In Tuneful Accord: The Church Musicians Trevor Beeson, viitattu 15.7.2021 Hän sai opetusta myös Patrick Hadleylta.Patrick Hadley MusicWeb International, viitattu 15.7.2021 Lumsden sai musiikin kandidaatin arvon vuonna 1951 ja neljä vuotta myöhemmin filosofian tohtorin arvon väitöskirjalla Elisabetin aikakauden luuttumusiikista. Toimiessaan vuonna 1954 St Mary's -kirkon urkurina Nottinghamissa Lumsden perusti Nottinghamin Bach-kuoron (Nottingham Bach Choir), jota johti vuoteen 1959.Our History Nottingham Bach Choir, viitattu 15.7.2021 Vuonna 1959 hän seurasi Meredith Daviesia New Collegen (Oxfordin yliopisto) kuoronjohtajana. Hänen johdollaan kuoro teki yhteistyötä Magdalen Collegen kuoron kanssa muun muassa äänittämällä BBC:lle ja esiintymällä yhdessä Westminster Abbeyn 900-vuotisjuhlassa (1965). Ensimmäisen kerran 600-vuotisen historiansa aikana kuoro myös esiintyi ulkomailla, Miamissa. Samalla kuoron ohjelmisto laajeni; levytyksiä tehtiin modernien säveltäjien, kuten Benjamin Brittenin, Igor Stravinskyn ja Kenneth Leightonin teoksista. Inkorporaation kautta Lumsden sai myös Oxfordin yliopiston tohtorinarvon vuonna 1959. Lumsden toimi vuosina 1976–1982 Glasgow'n Royal Scottish Academy of Musicin ja vuosina 1982–1993 Lontoon Royal Academy of Musicin rehtorina. Hän sai ritarinarvon vuonna 1985The London Gazette, Publication date: 10 January 1986 The Gazette, viitattu 15.7.2021 ja jäi eläkkeelle 1993. Hänen poikansa on kuoronjohtaja Andrew Lumsden.Andrew Lumsden AllMusic, viitattu 15.7.2021 == Lähteet == Luokka:Brittiläiset cembalistit Luokka:Brittiläiset urkurit Luokka:Brittiläiset kuoronjohtajat Luokka:Brittiläiset rehtorit Luokka:Musiikkipedagogit Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Vilhonvuorenkatu

Vilhonvuorenkatu () on poikittaissuuntainen katu Sörnäisten kaupunginosassa Helsingissä. Se alkaa Vilhonvuoresta lähellä Hämeentien kurvia ja laskee mäkeä alas kaakkoon kohti Kalasatamaa, jossa se päättyy Koksikadun ja Parrukadun risteykseen. Matkalla se risteää Sörnäisten rantatien kanssa. Vilhonvuorenkadulta on aiemmin ollut autoliikennettä myös Hämeentielle, mutta nykyään kadulla on kääntöpaikka juuri ennen Kurvia. Vilhonvuorenkadun varrella on muutamia asuinkerrostaloja ja toimistorakennuksia. Pohjoiseen kadusta haarautuvat Pääskylänrinne ja Suvilahdenkatu. Kadun nimen alkuperä on Wilhelmsberg-nimisessä huvilassa, jonka tehtailija Gabriel Wilhelm Andsten rakennutti kaakelitehtaansa viereen. Vilhelmsperinkatu, Vilhelmsbärgsgatan, vahvistettiin vuonna 1909. Nykyisiin asuihin sekä suomen- että ruotsinkieliset nimet vaihdettiin vuonna 1928. == Jatke vuonna 2022 == Vilhonvuorenkatua jatkettiin Sörnäisten rantatien yli Suvilahden halki Kalasatamaan, jossa se muodostaa Kalasataman asuinalueen kokoojakadun. Uusi yhteys paransi merkittävästi itäisen kantakaupungin autoliikennettä, kuten yhteyttä Itäväylältä Kalasatamaan. Uudella katuosuudella on myös yksisuuntaiset pyörätiet. Laajennushanke alkoi syksyllä 2019, ja katu avattiin 17. kesäkuuta 2022. Laajennuksen rakentamista kutsuttiin vaikeaksi, sillä osuudelta jouduttiin purkamaan vanhojen teollisuusrakennusten perustuksia ja raskasta rantapenkerettä sekä uusimaan vanhaa kunnallistekniikkaa. Katu jouduttiin paaluttamaan, koska alue on vanhaa merenpohjaa, jota on 1900-luvun alussa täytetty sekalaisilla täyttömaa-aineksilla. Koska maaperässä oli paljon Suvilahden energiantuotannon pilaamaa maata, katua rakennettiin kuukausien ajan suuressa ilmatiiviissä teltassa. Työntekijät käyttivät hengityssuojaimia ja kaasumittareita. Laajennus maksoi 20 miljoonaa euroa, josta noin 15 miljoonaa euroa kului esirakentamiseen, mukaan lukien pilaantuneiden maamassojen käsittelyyn ja kuljetuksiin. == Kuvia== Vilhonvuorenkatu 4, 6, 8. - N266 (hkm.HKMS000005-000000st).jpg|Katunäkymä vuodelta 1908. Hämeentie 33, Vilhovuorenkatu 2 - Helsinki 1960 -luku - D5623 - hkm.HKMS000005-km0000pd7j.jpg|Apteekin talo sijaitsi Kurvin ja Vilhonvuorenkadun kulmassa vuoteen 1961 asti. Level crossing at Vilhonvuorenkatu in Sörnäinen, Helsinki, Finland, 1950s.jpg|Sörnäisten rantatien ja Vilhonvuorenkadun risteyksessä sijaitsi aiemmin tasoristeys. Satamaradan kiskot ylettyivät pisimmillään Hakaniementorille. Sörnäisten rantatie - panoramio (4).jpg|Vilhonvuorenkadun ja Suvilahden välinen jalankulkusilta Sörnäisten rantatien yli joudutaan purkamaan Sörnäistentunnelin rakennusvaiheessa. Vilhonvuorenkadun jatketta rakennetaan; Helsinki, 2021.jpg|Kadun jatkeen rakennustöitä syksyllä 2021. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Helsingin kadut Luokka:Sörnäinen
Charles Avison

Charles Avison (kastettu 16. helmikuuta 1709 Newcastle-upon-Tyne – 9. toukokuuta 1770 Newcastle-upon-Tyne) oli brittiläinen säveltäjä ja urkuri.Charles Avison Britannica, viitattu 15.7.2021 Avison syntyi musikaaliseen perheeseen ja sai varhaisimman opetuksen isältään Richardilta. Hän oppi soittamaan viulua, huilua ja cembaloa. Myöhemmin hän jatkoi opintojaan Lontoossa Francesco Geminianin johdolla ennen paluutaan Newcastle- upon-Tyneen vuonna 1735. Siellä hän otti vastaan viran St John's -kirkon urkurina, jonka tehtävistä hän seuraavana vuonna siirtyi St Nicholas -kirkkoon eli nykyiseen Newcastlen tuomiokirkkoon. Tässä tehtävässä Avison toimi loppuelämänsä ajan. Vuonna 1735 hän perusti joka toinen viikko toistuneiden konserttien sarjan Newcastle-upon-Tynessa. Menestynyttä konserttisarjaa jatkettiin vielä Avisonin kuoleman jälkeenkin.Charles Avison Avison Ensemble, viitattu 15.7.2021 Avison julkaisi vuonna 1752 esseen Essay on Musical Expression, johon Oxfordin yliopiston musiikkiprofessori William Hayes vastasi vuonna 1753 pamfletilla, johon Avison liitti vastauksensa esseensä laajennetussa versiossa. Tämä essee ja muut Avisonin kirjoitukset ovat 1700-luvun esityskäytäntöjen lähteitä. Vuonna 1757 Avison avusti säveltäjä John Garthia Benedetto Marcellon psalmien englanninkielisen laitoksen laatimisessa. Tammikuussa 1737 Avison meni naimisiin Catherine Reynoldsin kanssa. Pariskunnalle syntyi yhdeksän lasta, joista kolme (Jane, Edward ja Charles) selviytyivät aikuisikään. Molemmista pojista tuli myöhemmin St Nicholas -kirkon urkureita isänsä tavoin. == Musiikki == Avison edusti myöhäisimmän barokkimusiikin tyyliä. Hän jatkoi concerto grosso -perinnettä, mutta sävelsi myös säestyksellisiä kosketinsoitinsonaatteja Jean-Philippe Rameaun tyylin mukaisesti. Avisonin tuotantoon kuuluu yli 40 konserttoa, joista osa on transkriptioita Domenico Scarlattin kosketinsoitinsonaateista.Charles Avison Naxos, viitattu 15.7.2021 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: nuotteja Luokka:Brittiläiset säveltäjät Luokka:Brittiläiset urkurit Luokka:Barokkisäveltäjät Luokka:Vuonna 1709 syntyneet Luokka:Vuonna 1770 kuolleet
Tom & Jerry (vuoden 2021 elokuva)

Tom & Jerry on vuonna 2021 valmistunut yhdysvaltalainen animaatioelokuva. Elokuvan pääosia näyttelevät Chloë Grace Moretzn ja Michael Peña. Elokuva perustuu Tom ja Jerry -hahmoihin. Elokuvan ohjasi Tim Story. Elokuvassa Tomin ja Jerryn kuullaan poikkeuksellisesti puhuvan ja laulavan. Elokuva julkaistiin teattereissa ja HBO Maxissa 26. helmikuuta 2021. == Juoni == Jerry-hiiri säikäyttää hääsuunnittelijan, joka palkkaa Tomin päästäkseen eroon hiirestä isossa hotellissa järjestettävien suurellisten häiden alla. Tom & Jerry on sekoitus animaatiota ja näyteltyä elokuvaa. Elokuvan päärooleissa nähdään Chloë Grace Moretz (Naapurit 2, The Addams Family), Michael Peña (Cesar Chavez, American Hustle, Ant-Man), Rob Delaney (Deadpool 2, Fast & Furious: Hobbs & Shaw), Colin Jost (How to be Single, Saturday Night Live) sekä Ken Jeong (Crazy Rich Asians, Kauhea kankkunen, Transformers: Kuun pimeä puoli). Elokuvan on ohjannut Tim Story (Fantastic Four, Think Like a Man, Barbershop) ja tuottanut Chris DeFaria (Lego elokuva 2, Ready Player One, Gravity). Kevin Costellon käsikirjoitus perustuu William Hannan ja Joseph Barberan luomiin hahmoihin. Vastaavat tuottajat ovat Tim Story, Adam Goodman, Steven Harding, Sam Register, Jesse Ehrman ja Allison Abbate. == Näyttelijät == === Alkuperäiset === === Suomenkieliset äänet === ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 2021 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset animaatioelokuvat Luokka:Elokuvat hiiristä Luokka:Elokuvat kissoista Luokka:Warner Brosin elokuvat Luokka:HBO Max -alkuperäiselokuvat Luokka:Tom & Jerry -elokuvat
Trois-Rivières Lions

Trois-Rivières Lions on kanadalainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Trois- Rivièresin kaupungista, Québecin provinssista. Joukkue pelaa ECHL-liigaa ja toimii yhteistyöseurana NHL-liigassa pelaavalle Montreal Canadiensille ja AHL:ssä pelaavalle Laval Rocketille. == Joukkue kaudella 2024–2025 == (Tilanne 16. lokakuuta 2024) Maalivahdit Maalivahdit Maalivahdit Maalivahdit Maalivahdit Maalivahdit Maalivahdit Numero Pelaaja Hanskakäsi Sopimus Syntymäpaikka 31 Zachary Bouthillier L 2024 Chambly, Québec, Kanada Luke Cavallin R 2025 Greely, Ontario, Kanada Hunter Jones L 2025 Brantford, Ontario, Kanada Puolustajat Puolustajat Puolustajat Puolustajat Puolustajat Puolustajat Puolustajat Numero Pelaaja Kätisyys Sopimus Syntymäpaikka 2 Cory Thomas L 2025 St. Brieux, Saskatchewan, Kanada 6 Jacob Paquette L 2025 Ottawa, Ontario, Kanada 8 Chris Jandric L 2025 Prince George, Brittiläinen Kolumbia, Kanada 14 Brycen Martin L 2025 Calgary, Alberta, Kanada 37 Keenan MacIsaac L 2024 Bedford, Nova Scotia, Kanada Mathieu Boislard L Try-out Fleurimont, Québec, Kanada Wyatt McLeod L 2025 Dawson Creek, Brittiläinen Kolumbia, Kanada Kirby Proctor L 2025 Lloydminster, Alberta, Kanada Vincent Sévigny L 2025 Québec, Québec, Kanada Hyökkääjät Hyökkääjät Hyökkääjät Hyökkääjät Hyökkääjät Hyökkääjät Hyökkääjät Numero Pelaaja Kätisyys Pelipaikka Sopimus Syntymäpaikka 7 Jonathan Yantsis R OLH 2025 Scarborough, Ontario, Kanada 9 Nicolas Guay R OLH 2025 Chateauguay, Québec, Kanada 10 Isaac Dufort L VLH 2025 Laval, Québec, Kanada 15 Tyler Hylland L VLH 2025 Châteauguay, Québec, Kanada 17 Justin Ducharme L LH 2025 Mirabel, Québec, Kanada 23 Benjamin Tupker L VLH 2024 Collingwood, Ontario, Kanada 47 Mason Kohn L KH / VLH 2024 Davie, Florida, Yhdysvallat 92 Anthony Beauregard R KH / OLH 2025 Saint-Damase, Québec, Kanada Morgan Adams-Moisan R OLH 2025 La Tuque, Québec, Kanada Alex Beaucage R OLH 2025 Trois-Rivières, Québec, Kanada Anthony Beauchamp L H 2025 Thurso, Québec, Kanada Tommy Cormier L KH 2025 Pont-Rouge, Québec, Kanada Xavier Cormier L KH 2025 Pont-Rouge, Québec, Kanada Daryk Dubé-Plouffe L VLH Try-out Trois- Rivières, Québec, Kanada Israel Mianscum L H 2026 Mistissini, Québec, Kanada Logan Nijhoff L KH 2025 Comox Valley, Brittiläinen Kolumbia, Kanada Jakov Novak L VLH / KH 2025 Windsor, Ontario, Kanada Liam Peyton L VLH 2025 Orleans, Ontario, Kanada === Joukkueenjohto === * Päävalmentaja & Toimitusjohtaja: Ron Choules * Apuvalmentaja: Mathieu Brodeur * Maalivahtivalmentaja & Apulaistoimitusjohtaja: Alex Cousineau * Videovalmentaja: Christopher Pascall * Fysiikkavalmentaja: Jared Fried * Huoltopäällikkö: Dominic Pelletier Lähde: EliteProspectshttps://www.eliteprospects.com/team/32592/trois-rivieres-lions Viitattu 4.10.2021. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Trois-Rivières Lionsin verkkosivut Luokka:ECHL-seurat Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoseurat Luokka:Vuonna 2020 perustetut urheiluseurat
Lintilä (täsmennyssivu)

Lintilä voi tarkoittaa muun muassa: == Maantiede == *Lintilä, kylä Salon Perniössä == Sukunimi == *Aaro Lintilä (1928–1986), suomalainen poliitikko ja kansanedustaja (keskusta), Mika Lintilän isä *Lasse Lintilä (s. 1968), suomalainen keilaaja *Mika Lintilä (s. 1966), suomalainen poliitikko, kansanedustaja ja ministeri (keskusta) Luokka:Täsmennyssivut Luokka:Sukunimet
Guled & Nasra

Guled & Nasra on Khadar Ahmedin ohjaama ja käsikirjoittama suomalais- saksalais-ranskalaisena yhteistuotantona tehty draamaelokuva vuodelta 2021. Kansainvälisesti elokuvaa on esitetty nimellä The Gravedigger’s Wife. Elokuva on Ahmedin ensimmäinen pitkän näytelmäelokuvan ohjaus ja se kuvattiin Djiboutissa. Guled & Nasra on ensimmäinen suomalaiselokuva, joka on kuvattu kokonaan Afrikan mantereella. Se on myös ensimmäinen somalinkielinen suomalaiselokuva. Sitä pidetään maailman ensimmäisenä kansainvälisenä ammattituotantona, jossa puhutaan somalin kieltä. Elokuvan teemoja ovat rakkaus, ystävyys, perhe-elämä sekä uhrautuminen. Se kertoo haudankaivaja Guledista, jonka vaimo Nasra sairastuu munuaissairauteen. Guled pyrkii pelastamaan Nasran hengen ja päättää kerätä kokoon tarvittavat rahat leikkausta varten. == Näyttelijät == == Tuotanto == Elokuva on kansainvälinen tuotanto. Sen ohjaaja ja käsikirjoittaja Khadar Ayderus Ahmed on somalitaustainen, mutta asuu Suomessa. Näyttelijät ovat syntyisin Somaliasta, mutta Abdi asuu Suomessa ja Warsame Kanadassa. Tuotantoon on tullut rahaa Saksasta ja Ranskasta. Tuotannon päävastuullinen on suomalainen elokuvayhtiö Bufo. Kuvauksen ja lavastuksen päävastuulliset ovat Suomesta. Leikkaaja ja säveltäjä ovat saksalaisia. Äänisuunnittelijat ja miksaajat ovat Saksasta ja Suomesta. Puvustaja tuli ranskalaisen rahoituksen kautta. == Palkinnot ja ehdokkuudet == Elokuva valittiin vuoden 2021 Cannesin elokuvajuhlien Kriitikoiden viikko -esityssarjaan ensimmäisenä suomalaisena pitkänä elokuvana. Afrikkalaisilla elokuvajulilla Nigerian Lagosissa elokuva sai viisi Afrikan elokuva-akatemian palkintoa. Se sai parhaan elokuvan palkinnon. Lisäksi Omar Abdi palkittiin parhaana miesnäyttelijänä, Nadine Otsobogo- Boucher sai palkinnon parhaasta maskeeraussuunnittelusta ja Antti Nikkinen lavastuksesta. Se sai myös Ousmane Sembene -palkinnon, joka myönnetään parhaalle afrikkalaisella kielellä puhutulle elokuvalle.Jussi Latvala, Suomalaiselokuva Guled & Nasra niittää menestystä maailmalla, Yle.fi, uutiset 29.11.2021, viitattu 29.11.2021 Toronton elokuvajuhlilla sille myönnettiin elokuvataiteen monimuotoisuutta edistävä Amplify Voices Award. Se palkittiin Afrikan suurimman elokuvafestivaalin Fespacon pääpalkinnolla, 30 000 euron arvoisella Golden Stallion -palkinnolla. Se valittiin Somalian ehdokkaaksi tavoittelemaan Oscar-palkintoa ei-englanninkielisten elokuvien sarjassa. Se oli Somalian ensimmäinen Oscar-ehdokas. Se ei kuitenkaan päässyt kilpailussa loppupeleihin saakka. Se valittiin ehdolle Jussi-palkinnon saajaksi yhdeksässä kategoriassa: paras elokuva, ohjaus, naispääosa, miespääosa, käsikirjoitus, musiikki, lavastussuunnittelu, pukusuunnittelu ja maskeeraussuunnittelu. Se voitti palkinnoista kaksi: musiikista palkittiin Andre Matthias ja pukusuunnittelusta Anu Gould. ==Arvosteluja== Helsingin Sanomat Leena Virtanen Hufvudstadsbladet Sara Ehnholm Hielm Episodi Marta Bałaga == Lähteet == Luokka:Vuoden 2021 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset draamaelokuvat Luokka:Saksalaiset elokuvat Luokka:Ranskalaiset elokuvat
Eatnameamet – Hiljainen taistelumme

Eatnameamet – Hiljainen taistelumme on Suvi Westin ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2021. Elokuva on yhteiskunnallinen dokumentti, joka käsittelee Suomen valtion saamelaispolittiikkaa, saamelaisten hallintoa sekä muita saamelaisia käsitteleviä kysymyksiä. Eräitä elokuvassa esiintyviä teemoja ovat saamelaiskäräjien asema, saamelaisuuden määritelmä sekä jäämeren rata -hanke. == Palkinnot ja ehdokkuudet == Suvi West voitti vuoden 2021 Tampereen elokuvajuhlilla elokuvasta Kirkon mediasäätiön palkinnon. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2021 saamelaiset elokuvat Luokka:Saamelaiset dokumenttielokuvat Luokka:Saamelaiset monikieliset elokuvat
Paul Nizan

Paul Nizan (1905 Tours, Ranska – 1940 Audruicq, RanskaNizan, Paul, BnF 29.7.2010, viitattu 15.7.2021 ) oli ranskalainen kirjailija ja vuodesta 1929 filosofian lehtori. Hän oli lähtöisin vaatimattomista oloista. Jean-Paul Sartre kuvaa hänen lähtökohtiaan teoksessaan Sanat. Hän oli kommunisti mutta erosi puolueesta Hitlerin ja Stalinin tehtyä hyökkäämättömyyssopimuksen. Hän kaatui rintamalla toisessa maailmansodassa. Nizania on pidetty sotien välisen ajan merkittävimpiin kuuluvana ranskalaisena kirjailijana. Hän ilmentää teoksissaan eksistentiaalista ahdistusta, ja keskeisiä teemoja ovat ihminen, kuolema ja petos. Unohduksen jälkeen hänen tuotantonsa löydettiin uudestaan 1960-luvulla. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ranskalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1905 syntyneet Luokka:Vuonna 1940 kuolleet
Luettelo vähintään 50 maaottelua Belgian maajoukkueessa pelanneista
jalkapalloilijoista

Tämä on luettelo vähintään 50 maaottelua Belgian maajoukkueessa pelanneista jalkapalloilijoista. Vuodet-sarakkeessa ovat pelaajan ensimmäisen ja viimeisen maaottelun vuodet, aktiivipelaajilla vain ensimmäisen. __TOC__ == Miehet == Päivitetty 14. heinäkuuta 2021. Sija Nimi Ottelut Maalit Vuodet Lähde 1\. Jan Vertonghen 131 9 2007– 2\. Axel Witsel 114 10 2008– 3\. Toby Alderweireld 113 5 2009– 4\. Eden Hazard 111 32 2008– 5\. Dries Mertens 102 21 2011– 6\. Romelu Lukaku 98 64 2010– 7\. Jan Ceulemans 96 23 1977–1991 8\. Timmy Simons 94 6 2001–2016 9\. Thibaut Courtois 89 0 2011– 9\. Vincent Kompany 89 4 2004–2019 11\. Marouane Fellaini 87 18 2007–2018 12\. Eric Gerets 86 2 1975–1991 12\. Franky Van der Elst 86 1 1984–1998 14\. Daniel Van Buyten 85 10 2001–2014 14\. Thomas Vermaelen 85 2 2006– 16\. Kevin De Bruyne 84 22 2010– 16\. Vincenzo Scifo 84 18 1984–1998 18\. Mousa Dembélé 82 5 2006– 19\. Paul Van Himst 81 30 1960–1974 20\. Bart Goor 78 13 1999–2008 21\. Georges Grün 77 6 1984–1995 22\. Lorenzo Staelens 70 8 1990–2000 22\. Marc Wilmots 70 28 1990–2002 24\. Victor Mees 68 3 1949–1960 25\. Georges Heylens 67 0 1961–1973 26\. Joseph Jurion 64 9 1955–1967 26\. Jean-Marie Pfaff 64 0 1976–1987 28\. Marc Degryse 63 23 1984–1996 28\. Frank Vercauteren 63 9 1977–1988 30\. Nacer Chadli 62 8 2011– 31\. Bernard Voorhoof 61 30 1928–1940 32\. Kevin Mirallas 60 10 2007– 33\. Michel Preud’homme 58 0 1979–1994 34\. Eric Deflandre 57 0 1996–2005 34\. Emile Mpenza 57 19 1997–2009 34\. Wilfried Van Moer 57 9 1966–1982 37\. Louis Carré 56 0 1948–1958 37\. Joseph Mermans 56 27 1945–1956 37\. Mbo Mpenza 56 3 1997–2007 37\. Luc Nilis 56 10 1988–2000 41\. Michel Renquin 55 0 1976–1987 41\. Wesley Sonck 55 24 2001–2010 43\. Raymond Braine 54 26 1925–1939 44\. Danny Boffin 53 1 1989–2002 44\. Armand Swartenbroeks 53 0 1913–1928 46\. Steven Defour 52 2 2006– 46\. Thomas Meunier 52 8 2013– 48\. René Vandereycken 50 3 1975–1986 48\. Gert Verheyen 50 10 1994–2002 == Lähteet == Belgialaiset maajoukkuepelaajat Maajoukkueessa 50 maaottelua jalkapalloilijat
Dieter Noll

Dieter Noll (1927 Riesa, Saksa – 2008 Zeuthen, SaksaNoll, Dieter, Kirjasampo, viitattu 15.7.2021) oli saksalainen kirjailija. Toisen maailmansodan jälkeen hän liittyi kommunistiseen puolueeseen ja opiskeli filosofiaa. Hän asui DDR:ssä. Hänen pääteoksensa on kaksiosainen sodanvastainen Die Abenteuer des Werner Holt, jossa on omaelämäkerrallisia aineksia.Dieter Noll gestorben, MDR, viitattu 15.7.2021 ==Suomennetut teokset== * Nuori Werner Holt (Die Abenteuer des Werner Holt), suom. Risto Lehmusoksa, Jyväskylä: Gummerus 1968 * Kansalainen Werner Holt (Die Abenteuer des Werner Holt 2), suom. Risto Lehmusoksa, Jyväskylä: Gummerus 1969 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Saksalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet
Punainen kohina (elokuva)

Punainen kohina on Sami Pöyryn ohjaama ja käsikirjoittama, kuvaama ja leikkaama independent-tuotantona tehty suomalainen draama- ja jännityselokuva vuodelta 2021. Elokuva käsittelee mielenterveyttä ja yksinäisyyttä. Sen päähenkilö on maaseudulla asuva Timo, joka tekee itse elokuvia sekä äänittää omia puheitaan c-kasetille. Timo kutsuu vanhat ystävänsä Jussin ja Maijun luokseen ja tapahtumat muuttuvat vähitellen oudoiksi. == Näyttelijät == == Arvostelut == * Aleksi Leskinen, Kulttuuritoimitus: 3,5/5 * Niko Ikonen, Episodi: 3/5 * Juha Rosenqvist, Film-O-Holic: 1/5 * Vesa Jalkanen, FilmiFin: 4/5 * Taija Tuominen, Hämeenlinnan Kaupunkiuutiset: 4/5 == Lähteet == Luokka:Vuoden 2021 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset draamaelokuvat Luokka:Suomalaiset jännityselokuvat
Näkymättömät

Näkymättömät on Antti Lempiäisen ohjaama, käsikirjoittama ja kuvaama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2021. Elokuvan aiheena on yksinäisyys ja sitä käsitellään kolmen yksinäisyyttä kokevan ihmisen tarinan kautta. Sen päähenkilöinä ovat 81-vuotias helsinkiläinen Lasse, joka on eronnut vaimostaan ja toivoo löytävänsä uuden rakkauden, lahtelainen kahden lapsen yksinhuoltaja Emmamaria sekä Imatralla yksin asuva Emma. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2021 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat
Anderson (Etelä-Carolina)

Anderson on kaupunki Yhdysvaltain Etelä-Carolinassa. Se sijaitsee Andersonin piirikunnassa, osavaltion koillisosissa. Siellä asuu 27 676 asukasta. Väestö kasvoi vuosina 2010-2019 noin 1 200 asukkaalla eli 4,7 prosentilla. 54,7 prosenttia asukkaista on naisia. Anderson nimettiin vuonna 1741 syntyneen Robert Andersonin mukaan. Kaupunki perustettiin joulukuussa 1826. == Lähteet == Luokka:Etelä-Carolinan kaupungit
Janjanbureh

Janjanbureh tai Janjangbureh (ennen vuotta 1995 Georgetown) on kaupunki Gambiassa ja myös Central Riverin alueen hallinnollinen keskus. Siellä asuu 3 789 asukasta, joista reilu kolmannes on alle 14-vuotiaita. Kaupungin väestöstä pieni enemmistö on miehiä. Kaupunki perustettiin vuonna 1823. == Lähteet == Luokka:Gambian kaupungit
Brikama

Brikama tai Birikama on kaupunki Gambian rannikolla, maan länsiosissa. Se sijaitsee maan pääkaupungista Banjulista 35 kilometriä lounaaseen. Brikamassa asuu 730 895 asukasta, ja naisia on noin 20 000 enemmän kuin miehiä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Gambian kaupungit
Sara-Ella Kemppainen

Sara-Ella Kemppainen (s. 19. marraskuuta 1999) on suomalainen pesäpalloilija. Kemppainen edustaa Superpesiksessä pelaavaa Manse PP:tä.https://www.superpesis.fi/joukkueet/naiset/manse-pp-tampere/ Hän on pelannut Superpesistä myös kasvattajaseurassaan Kempeleen Kirissä. Manse PP:ssä pelatessaan Kemppainen saavutti SM-hopean kaudella 2020.https://www.pesis.fi/pesis-info/historia/mitalistit/ Hän pelaa ulkokentällä polttolinjassa.http://www.mansepp.fi/naisten- pelaajakortti/?pelaaja=sara-ella-kemppainen Kemppainen on pelannut urallaan 114 Superpesiksen runkosarjaottelua. Näissä hän on lyönyt yhdeksän kunnaria ja 49 tavallista juoksua, tuonut 66 juoksua ja kerännyt 311 kärkilyöntiä. Kemppainen on pelannut urallaan 25 Superpesiksen ylempää pudotuspeliottelua. Näissä hän on lyönyt kolme tavallista juoksua, tuonut seitsemän juoksua ja kerännyt 47 kärkilyöntiä. http://www.pesiksenmaailma.fi/index.php/pelaajakortit?pelaajaid=8077&view;=pelaajakortti Tilastot päivitetty 15. heinäkuuta 2021. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hatogaya

Hatogaya () on Japanin entinen kaupunki ja nykyinen Kawaguchin kaupungin osa Honshūn saarella Kansain alueella Saitaman prefektuurissa. Kaupungin alue sijaitsee Kawaguchin keski- ja eteläosassa Ōmiyan ylängön reunalla. Etelässä se rajautuu Tokion metropolin Adachin erillisalueeseen. Ennen lakkauttamistaan kaupungissa oli 60 908 asukasta (vuonna 2010) ja sen pinta-ala oli 6,22 neliökilometriä. Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla Hatogaya kehittyi Nikkōhon johtavan tiereitin pysähdysasemana ja Shibajoen varren markkinapaikkana. Hatogayan maaseutukaupunki itsenäistyi Kawaguchista vuonna 1950, ja kaupunkioikeudet sille myönnettiin vuonna 1967. Se kuitenkin liitettiin takaisin Kawaguchiin vuonna 2011. Hatogayan alue on lähes täysin kaupungistunut, mutta siellä harjoitetaan myös puuntaimien ja leikkokukkien viljelyä. Hatogayaa palvelee Saitama-pikarautatie, jolle harjoitetaan vastavuoroista läpiajoliikennettä Tōkyō metron Nanboku-linjalta. == Kuvia == Tiedosto:Hatogayacity hall.jpg|Hatogayan entinen kaupungintalo Tiedosto:Saitama-Railway-Hatogaya-station in Hatogaya civic center Saitama Japan.jpg|Hatogayan rautatieasema == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Hatogayan kaupungin entiset internetsivut Luokka:Kawaguchi Luokka:Saitaman prefektuurin entiset kunnat
Elgin (Illinois)

Elgin on kaupunki Illinoisin pohjoisosissa, Yhdysvalloissa. Kaupunki sijaitsee Cookin ja Kanen piirikunnissa. Kaupungissa asuu 110 849 asukasta. Kaupunki perustettiin vuonna 1835. == Väestö == Kaupungin väestö on kasvussa. Kaupungin 110 849 asukkaasta 50,4 prosentin enemmistö on naisia. Reilu neljännes asukkaista on syntynyt ulkomailla. Yhdessä kotitaloudessa asuu keskimäärin tasan kolme henkilöä. Alle puolessa kotitalouksista puhutaan englantia. == Historia == Elgin perustettiin vuonna 1835 noin 60 kilometrin päähän Chicagosta. == Lähteet == Luokka:Illinois’n kaupungit Luokka:Cookin piirikunta (Illinois)
Tom Kilburn

Tom Kilburn (11. elokuuta 1921 West Yorkshire, Englanti - 17\. tammikuuta 2001 Manchester) oli brittiläinen tietojenkäsittelytieteilijä, joka vaikutti merkittävästi varhaiseen tietokoneiden suunnitteluun. Kilburn tapasi Freddie Williamsin Telecommunications Research Establishmentissa (TRE) ja toisen maailmansodan jälkeen työskenteli Williamsin kanssa Williams-Kilburn-putken parissa. Tämä johti Small-Scale Experimental Machinen (SSEM) kehitykseen, joka johti Manchester Mark I:n kehitykseen. Max Newmanin vaikutuksesta Williams ja Kilburn päätyivät Manchesterin yliopistoon ja kuulivat Alan Turingin työstä. Kilburnin johdolla Manchesterin yliopistossa esiteltiin transistoroidun tietokoneen prototyyppiä 16. marraskuuta 1953. Richard Grimsdale ja Douglas Webb esittelivät 48-bittistä tietokonetta, joka johti Metrovick 950-tietokoneen valmistukseen. Kilburn osallistui myös Atlas-tietokoneen kehitykseen ja hänet nimettiin professoriksi vuonna 1960. MU5-tietokoneen kehitys alkoi vuonna 1966 ja sitä käytettiin ensi kerran vuonna 1972. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset tietojenkäsittelytieteilijät Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet Luokka:Manchesterin yliopisto
Hohtosyvänneahven

Hohtosyvänneahven (Epigonus telescopus) on syvänneahveniin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan syvistä vesistä useista valtameristä. ==Koko ja ulkonäkö== Hohtosyvänneahven voi kasvaa suurimmillaan 75 cm pitkäksi ja tyypillinen pituus on alle 55 cm. Laji on ruumiinrakenteeltaan pitkänomainen ja sen suu ja silmät ovat suuret. Selkäeviä on kaksi. Hohtosyvänneahven on väriltään musta tai ruskehtavan violentti ja suomuissa on helmiäismäinen kiilto. ==Levinneisyys ja elintavat== Hohtosyvänneahvenen levinneisyys on laaja ulottuen Atlantilla Islannista Etelä-Afrikkaan ja Välimerelle. Lisäksi sitä tavataan Australiasta Uuteen-Seelantiin. Kala elää lähellä pehmeää pohjaa vedenalaisten rotkojen reunoilla useimmiten 3-800 metrin syvyydessä, mutta sitä on tavattu jopa 1 200 metrin syvyydestä. Nuoret ja pienet yksilöt liikkuvat matalammissa vesissä kuin täysikasvuiset. Hohtosyvänneahvenen ravintoa ovat erityisesti äyriäiset, mutta se syö myös kaloja ja mustekaloja. Lajin lisääntymisaika on touko-kesäkuussa. Hohtosyvänneahvenen saavuttaa sukukypsyyden vasta noin 35 vuoden iässä ja voi elää jopa yli satavuotiaaksi. Hohtosyvänneahventa kalastetaan trooleilla ja se on sekä kohde että sivusaalis. ==Lähteet== Luokka:Percoidei
Dinosaurus (dokumenttielokuva)

Dinosaurus on Veikko Aaltosen ohjaama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2021. Elokuva on henkilödokumentti suomalaisesta elokuvaohjaajasta Rauni Mollbergista (1929–2007). Elokuva luo katsauksen Mollbergin uraan ja elokuviin ja siinä haastatellaan useita hänen työtovereitaan, yhteistyökumppaneitaan sekä nykypäivän elokuvaohjaajia. Aaltonen on itse työskennellyt Mollbergin kanssa 1970-luvun lopulta lähtien, jolloin hän oli Milka-elokuvassa Mollbergin assistenttina sekä käsikirjoittajana ja Tuntematon sotilas -elokuvassa apulaisohjaajana ja käsikirjoittajana. Elokuvassa tuodaan myös kriittisessä valossa esiin Molbergin käyttämiä työskentelytapoja ja hänen käytöstään elokuvien kuvauksissa. ==Lähteet== Luokka:Veikko Aaltosen ohjaamat elokuvat Luokka:Vuoden 2021 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat
Francesco Alberoni

Francesco Alberoni (31. joulukuuta 1929 Borgonovo Val Tidone, Italia – 14. elokuuta 2023 Milano, Italia) oli italialainen sosiologi. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat Rakastuminen (Innamoramento e amore, 1979), Erotiikka (L'erotismo, 1986) ja Kateus (Gli invidiosi, 1991)Kirjailija Francesco Alberoni on vierailulla Suomessa. Helsingin Sanomat 22.4.1994. Viitattu 15.7.2021.. Hän toimi professorina eri yliopistoissa ja Italian valtiollisen yleisradioyhtiön RAIn johtotehtävissä. Alberonin teoksessa Il volo nuziale (1992, suom. Häälento, 1995) hän kuvaa parinmuodostusta baaritiskiperspektiivin yläpuolelta. Hän näkee naisten liikkeen kohti halutuimpia miehiä. Hän katsoo, että naista vetää puoleensa sellainen mies, jota oman yhteisön jäsenet pitävät parhaana ja haluttavimpana. Nuorilla naisilla taas on yhteiskunnassa kohtalaisen korkea arvoaste. Nuoret tytöt voivat siis kirjoittajan mukaan hakea partneria halutuimpien miesten keskuudesta.Rakastumisen sosiaalinen fysiikka Francesco Alberoni kuvaa naisten liikkeen kohti halutuimpia miehiä. Helsingin Sanomat 13.8.1995. Viitattu 15.7.2021. Alberonista tuli vuonna 1964 Università Cattolica del Sacro Cuoren sosiologian professori, ja vuosina 1968–1970 hän oli Trenton yliopiston rehtorina. Tämän jälkeen hän toimi professorina Catanian ja Milanon yliopistoissa. Yleisradioyhtiö RAIn johtajana hän oli vuodet 2002–2005 ja Centro Sperimentale di Cinematografian presidenttinä 2002–2012. ==Teoksia== *L'elite senza potere (1963) *Statu Nascenti (1968) *Classi e generazioni (1970) *Italia in trasformazione (1976) *Movimento e istituzione (1977) *Innamoramento e amore (1979, suom. Rakastuminen, 1984) *Le ragioni del bene e del male (1981) *L'albero della vita (1982) *L'amicizia (1984, suom. Ystävyys, 1989) *L'erotismo (1986, suom. Erotiikka, 1988) *I giovani verso il Duemila (1986) *Pubblico & privato (1987) *L'altruismo e la morale (1989, suom. Hyvä ja paha, 1990) *Genesi (1989) *Gli invidiosi (1991, suom. Kateus, 1993) *Il volo nuziale (1992, suom. Häälento, 1995) *Valori (1993) *L'ottimismo (1994) *Ti amo (1996) *Il primo amore (1997) *Abbiate coraggio (1998) *Le sorgenti dei sogni (2000) *La speranza (2001) *L'arte del commando (2002) *Il mistero dell'innamoramento (2003) *Sesso e amore (2005) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Italialaiset professorit Luokka:Italialaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Kreeta-Maria Kivioja

Kreeta-Maria Kivioja (s. 1986 Kaustinen) on suomalainen toimittaja ja uutisankkuri, joka työskentelee Yle Uutisissa. Hän aloitti uutisankkurina Ylen aamussa kesällä 2020 ja Ylen iltauutisissa toukokuussa 2021. Kivioja työskenteli vuosina 2012–2016 Yle Kokkolassa, ja vuodesta 2016 lähtien hän on toiminut Ylen Uutisluokan parissa. Kivioja on kotoisin Kaustiselta, ja hän valmistui ylioppilaaksi Kaustisen musiikkilukiosta vuonna 2005. Tämän jälkeen Kivioja aloitti opinnot Tampereen yliopistossa, jossa hän opiskeli valtio- oppia ja journalismia. Koulutukseltaan hän on yhteiskuntatieteiden maisteri, pääaineenaan journalismi. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Suomalaiset uutisankkurit Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Henrik Nordbrandt

Henrik Nordbrandt (21. maaliskuuta 1945 Kööpenhamina, Tanska – 31. tammikuuta 2023) oli tanskalainen runoilija. Hänen esikoisrunokokoelmansa Digte ilmestyi 1966. Tyylillisesti hän on modernisti, ja aiheet ovat usein Turkista ja Kreikasta. Hän opiskeli Kööpenhaminan yliopistossa itämaisia kieliä ja oleskeli paljon Välimeren maissa. Hän oli Tanskan akatemian jäsen vuodesta 2014.Henrik Nordbrandt, danskeakademi.dk, viitattu 15.7.2021 ==Palkinnot ja tunnustukset== * Kultaiset laakerit -kirjallisuuspalkinto: 1995Nordbrandt, Henrik, Kirjasampo, viitattu 15.7.2021 * Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinto: 2000 * Ruotsin Akatemian pohjoismainen palkinto: 1990 * Tanskan akatemian palkinto ==Suomennettuja runoja== ;LähdeHenrik Nordbrandt, Linkki maailman runouteen, runotietokanta, Lahden kaupunginkirjasto. Päivitetty 17.5.2021, viitattu * Harpunsoiton oppitunti, suom. Senta Teräsalmi, antologiassa 80–90: pohjoismainen antologia, Helsinki: Laatusana 1990 ISBN 951-9062-24-6 Runo on teoksesta 84 digte (1984). J. K. Ihalaisen suomentamia runoja julkaisussa Kirjo: kirjallisuus- ja kulttuurilehti, 2002; nro 3 * Esimerkki * Meidän rakkautemme on kuin Byzantion * Minne tahansa matkustammekin * Uni metsästä * Uni raitiovaunusta * Valheita ==Lähteet== Luokka:Tanskalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Jevgeni Permjak

Jevgeni Andrejevitš Permjak (, oikea sukunimi Vissov; 31. lokakuuta 1902 Perm – 17. elokuuta 1982 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija. Jevgeni Permjak kasvoi Votkinskissa, työskenteli eri ammateissa ja valmistui Permin yliopistosta vuonna 1930. Hän aloitti näytelmäkirjailijana ja kirjoitti toisen maailmansodan jälkeen opettavaisia lastenkirjoja ja myöhemmin propagandistisia ”aikuisten satuja”. Romaanissa Harmaa hukka (Skazka o serom volke, 1960) Amerikkaan muuttanut maanviljelijä palaa kotikyläänsä, jossa hänen veljensä on kolhoosin puheenjohtajana. ==Suomennettu teos== * Harmaa hukka. Suom. Vieno Levänen. Moskova: Vieraskielisen kirjallisuuden kustannusliike, 1962. ==Lähteet== Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjailijat Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1902 syntyneet Luokka:Vuonna 1982 kuolleet
Boris Bednyi

Boris Vasiljevitš Bednyi (, 25. elokuuta 1916 nykyisen Krasnodarin aluepiirin Jaroslavskajan kylä – 22. helmikuuta 1977 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailja. Boris Bednyi syntyi opettajan perheeseen. Hän kävi Maikopin metsäopiston ja valmistui insinööriksi Leningradin metsäteknisestä akatemiasta. Bednyi työskenteli uittotyömailla Komin ASNT:ssä ja Venäjän Kaukoidässä. Toisessa maailmansodassa hän jäi saksalaisten vangiksi. Bednyi valmistui Gorkille nimetystä kirjallisuusinstituutista vuonna 1952 ja työskenteli myöhemmin sen opettajana. Hän kirjoitti etupäässä novelleja, joita julkaistiin muun muassa Ogonjok-lehdessä. Bednyin teoksista tunnetuin on pienoisromaani Tytöt (Devtšata, 1961), josta on tehty suosittu elokuva. ==Suomennettu teos== * Tytöt. Suom. Vuokko Ahvenainen. Moskova: Vieraskielisen kirjallisuuden kustannusliike, 1962 (toinen painos 1963). ==Lähteet== Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjailijat Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1916 syntyneet Luokka:Vuonna 1977 kuolleet
Aleksandr Lebedenko

Aleksandr Gervasjevitš Lebedenko (, 21. kesäkuuta 1892 Tšerkassy – 9. joulukuuta 1975 Leningrad) oli venäläinen neuvostokirjailija. Itämaisia kieliä Pietarin yliopistossa opiskellut Lebedenko osallistui ensimmäiseen maailmansotaan ja Venäjän sisällissotaan. Hän työskenteli toimittajana ja matkusteli eri maissa ja kirjoitti matkakirjoja ja lastenkirjoja kansainvälisistä aiheista. Historialliset romaanit Tjažolyi divizion (”Raskas divisioona”, 1932) ja Kasvoista kasvoihin (Litsom k litsu, 1957) kuvaavat ensimmäistä maailmansotaa ja Venäjän sisällissotaa. ==Suomennettuja teoksia== * Kiina eilen ja tänään. Suom. Ludvig Kosonen. Leningrad: Kirja, 1931 (Kipinän kirjasto, 10). * Intia, Intia, Intia. Suom. Ludvig Kosonen. Leningrad: Kirja, 1931 (Kipinän kirjasto, 11). * Kasvoista kasvoihin: romaani. Suom. Urho Ruhanen. Moskova, Vieraskielisen kirjallisuuden kustannusliike, 1962. ==Lähteet== Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjailijat Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1892 syntyneet Luokka:Vuonna 1975 kuolleet
Kaikki isäni hotellit

Kaikki isäni hotellit (The Hotel New Hampshire) on Tony Richardsonin käsikirjoittama ja ohjaama draamakomediaelokuva vuodelta 1984. Se perustuu John Irvingin samannimiseen romaaniin ja kertoo isän hotellibisnesten perässä Yhdysvaltojen Mainesta Itävallan Wieniin muuttavasta perheestä. Pääosia näyttelevät Beau Bridges, Lisa Banes, Nastassja Kinski, Jodie Foster, Rob Lowe ja Seth Green. Helsingin Sanomien Mikael Fränti kirjoitti elokuvan tv- esityksen alla 1991 sen olevan hämmentävä ja kysymyksiä herättävä, sillä käsikirjoittaja-ohjaaja Richardson on hänestä käsitellyt Irvingin hullua ja vakavaa, rönsyilevää ja monimerkityksellistä tarinaa arkailevasti. Näyttelijätyökään ei häntä vakuuta: ”Beau Bridges on ajoittain hieman kalpea isänä, hotellikapitalisti Win Berrynä, eikä Lisa Banes saa riittävästi ’lihaa ja verta’ oikeamieliseen Mary Berryyn, Irvingin äitiyden ilmentymään. Nastassja Kinski näyttää pörröisen herttaiselta wieniläisten jaksojen Susie- karhuna.” Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen piti elokuvasovitusta mielikuvituksettomana yritelmänä, jonka kiinnostavin roolihahmo on täytetty koira. Hän antoi elokuvalle kaksi tähteä viidestä. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1984 elokuvat Luokka:Romaaneihin perustuvat elokuvat Luokka:Kanadalaiset elokuvat Luokka:Brittiläiset draamakomediaelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset draamakomediaelokuvat Luokka:Tony Richardsonin ohjaamat elokuvat
Frida Vigdorova

Frida Abramovna Vigdorova (, 16. maaliskuuta 1915 Orša – 7. elokuuta 1965 Moskova) oli neuvostoliittolainen kirjailija. Vigdorova syntyi opettajan perheeseen. Hän valmistui Moskovan pedagogisesta instituutista vuonna 1937 ja työskenteli venäjän kielen ja kirjallisuuden opettajana. Vidgorovan teosten aiheena on etupäässä lasten ja nuorison kasvatus. Romaani Kodin onni (Semeinoje stšastje, 1962) kertoo nuoren naisen kohtalosta ennen toista maailmansotaa ja sen aikana. Vidgorova tunnetaan myös kirjailija Iosif Brodskin (Joseph Brodsky) oikeudenkäynnistä tekemistään muistiinpanoista, jotka julkaistiin New Yorkissa vuonna 1965. Hän oli naimisissa satiirikko Aleksandr Raskinin kanssa. ==Suomennettu teos== * Kodin onni. Suom. Vieno Levänen. Moskova–Petroskoi: Edistys, 1965. ==Lähteet== Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjailijat Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 1965 kuolleet
Libor Zábranský

Libor Zábranský voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä: *Libor Zábranský, tšekkiläinen vuonna 2000 syntynyt jääkiekkoilija *Libor Zábranský, tšekkiläinen vuonna 1973 syntynyt jääkiekkoilija, jääkiekkovalmentaja ja seurajohtaja
Aleksandr Raskin

Aleksandr Borisovitš Raskin (, 8. lokakuuta 1914 Vitebsk – 4. helmikuuta 1971 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija. Aleksandr Raskin valmistui Gorkin kirjallisuusinstituutista vuonna 1938. Hän kirjoitti satiirisia runoja ja proosaa neuvostoyhteiskunnan epäkohdista, aluksi Moris Slobodskoin kanssa. Raskin tunnetaan myös parodioistaan ja epigrammeistaan, joista monet kiersivät ainoastaan suusta suuhun. Hän kirjoitti myös suositut lastenkirjat Kun isä oli pieni (Kogda papa by malenkim, 1961) ja Kak malenki papa utšilsa v škole (”Miten pieni isä opiskeli koulussa”, 1963). Raskin oli naimisissa kirjailija Frida Vigdorovan kanssa. ==Suomennettu teos== * Kun isä oli pieni. Suom. Tauno Haapalainen. Moskova: Edistys, 1966. ==Lähteet== Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjailijat Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 1971 kuolleet
Dagnija Zigmonte

Dagnija Zigmonte (7. kesäkuuta 1931 Riika – 24. helmikuuta 1997 Riika) oli latvialainen kirjailija. Zigmonte syntyi palvelijaperheeseen. Saksalaisten tulkkina toiminut äiti pidätettiin vuonna 1945 ja karkotettiin Kuolan niemimaalle. Zigmonte asui sukulaisten luona, valmistui Riian pedagogisesta instituutista vuonna 1954 ja työskenteli aikakauslehdissä. Zigmonte tunnetaan lähinnä romaanikirjailijana, mutta hän on kirjoittanut myös kertomuksia, elokuvakäsikirjoituksia, muistelmia ja lastenkirjoja. Ensimmäiset romaanit Saltais laiks (”Kylmä aika ”, 1957) ja Lapset ja puut kurkottavat aurinkoon (Bērni un koki aug pret sauli, 1958) sijoittuvat saksalaismiehityksen aikaan. Romaani Jūras vārti (”Meren portti”, 1960) herätti huomiota päähenkilöiden välisten suhteiden kuvauksellaan. Zigmonte kuvaa romaaneissaan etupäässä kaupunkilaisia ja heidän ihmissuhteitaan. Kolmiosainen romaani Adieņi (1993–1994) tarkastelee omaelämäkerrallisesti latvialaisten kohtaloita 1900-luvulla. ==Suomennettu teos== * Lapset ja puut kurkottavat aurinkoon. Suom. Alli Airola. Moskova–Petroskoi: Edistys, 1964. ==Lähteet== Luokka:Latvialaiset kirjailijat Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 1997 kuolleet
Euroopan tulvat 2021

Euroopan tulvat 2021 ovat vuoden 2021 heinäkuun rankkasateita seuranneita tulvia, jotka ovat aiheuttaneet kuolemia, katoamisia ja aineellisia vahinkoja erityisesti Saksan Rheinland-Pfalzissa ja Nordrhein-Westfalenissa sekä Belgian Liègen seudulla. Tulvineita jokia ovat olleet Ahr ja Maas. Saksassa kuolonuhreja tiedetään olevan vähintään 58 ja Belgiassa vähintään yhdeksän. Kuolonuhreihin on kuulunut pelastustöihin osallistuneita.“Monet ovat yhä vaarassa” – Saksan ja Belgian tuhotulvien uhrien apuna panssarivaunuja ja helikoptereita, kuolonuhrien määrä lähes seitsemänkymmentä Yle, viitattu 16.7.2021 Tulvat aiheuttivat vaikean tilanteen myös Luxemburgissa, Alankomaissa ja Ranskassa.Johtuvatko Euroopan tuhotulvat ilmastonmuutoksesta? Saksassa se on yleinen selitys, mutta Ylen meteorologi Anne Borgström toppuuttelee Yle, viitattu 16.7.2021 Liègen asukkaat määrättiin evakuoitaviksi, ja esimerkiksi Alankomaiden Maastrichtissä evakuointimääräys annettiin noin 10 000:ta ihmistä koskien.Germany floods: Dozens killed after record rain in Germany and Belgium BBC, viitattu 16.7.2021 Rankkasateet aiheuttivat keskeytyksiä tie-, raide- sekä jokiliikenteeseen, ja panssarivaunuja lähetettiin avaamaan teitä maanvyörymien ja puiden kaatumisten jäljiltä. Helikopterein pelastettiin uhreja kaduilta, katoilta ja puista. Tulvat ovat johtaneet myös talojen romahtamisiin. Vaille sähköä jääneiden kotitalouksien määräksi arvioitiin 200 000\. Belgian kriisialueille lähetettiin apua myös Ranskasta. == Syyt == Rankkasateet liittyvät Keski- Euroopan ylle kesällä 2021 juuttuneeseen matalapaineeseen. Saksassa poliitikot, kuten Svenja Schulze, Armin Laschet ja Horst Seehofer yhdistivät kommenteissaan tapahtumat laajemmin ilmastonmuutokseen. Ilmastonmuutos lisääkin äärimmäisten säätilojen yleisyyttä, vaikka ei suoraan selitä yksittäisiä säätapahtumia. Tulvat ovat tapahtuma-alueilla kesäisin yleisiä, mutta kesän 2021 tulvissa poikkeuksellista on niiden vakavuus. == Lähteet == Luokka:Tulvat Alankomaissa Luokka:Onnettomuudet Belgiassa Luokka:Onnettomuudet Italiassa Luokka:Itävallan historia Luokka:Romanian historia Luokka:Rheinland- Pfalzin historia Luokka:Onnettomuudet Saksassa Luokka:2000-luvun tulvat Luokka:Vuoden 2021 luonnonmullistukset
Big vs Small

Big vs Small on Minna Duftonin ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2020. Elokuva on henkilödokumentti portugalilaisesta lainelautailijasta Joana Andradesista. Elokuvassa seurataan Andradesin elämää kolmen vuoden ajan, joiden aikana hän käy muun muassa Heinolassa harjoittelemassa vapaasukeltaja Johanna Nordbladin opastuksella hengityksen pidättämistä. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2020 suomalaiset elokuvat Luokka:Vuoden 2020 dokumenttielokuvat Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat Luokka:Lainelautailu
Birger Norman

Birger Norman (1914 Svanö, Ruotsi – 1995Norman, Birger, Kirjasampo, viitattu 16.7.2021) oli ruotsalainen runoilija, prosaisti ja kustannustoimittaja. Normanin aiheena on usein oma kotiseutu Ådalen, jonka sosiaalista ja poliittista todellisuutta hän käsittelee niin runoissa kuin proosassakin. Hän käyttää runoissaan myös paikallista murretta. Normanin kirjaan Ådalen 31 perustuu saman niminen elokuva. Ne kertovat Ådalenin tapahtumista vuonna 1931, jolloin poliisin virka-apuna olleet puolustusvoimien joukot ampuivat lakkomielenosoituksessa viisi paperityöläistä.Roger Johansson, Om strejkbrytarna i Ådalen 1931 arbetetsmarknad.se, viitattu 16.7.2021 Normanin muistoksi on perustettu vuosittain jaettava Birger Norman -palkinto.Birger Norman-sällskapet, viitattu 16.7.2021 ==Suomennetut kuunnelmat== * Rullaverho (Rullgardinen), suom. Marja Rankkala, Helsinki: Yleisradio 1967 * Munakokkeli (Äggröran), suom. Heikki O. Seppänen, Helsinki: Yleisradio 1969 ==Lähteet== Luokka:Ruotsalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 1995 kuolleet
Brandolinin laki

Brandolinin laki on käsite, jonka mukaan väärien, valheellisten tai muuten harhaanjohtavien väitteiden korjaaminen on huomattavasti vaivalloisempaa kuin virheellisten väitteiden esittäminen. Alkuperäisessä muodossaan laki kuuluu: "The amount of energy needed to refute bullshit is an order of magnitude larger than to produce it" (suomennettuna "väärien väitteiden oikaisemiseen tarvittava vaiva on kertaluokkaa suurempi kuin niiden esittämiseen vaaditaan"). ==Alkuperä== Ensimmäisen kerran Brandolinin lain esitti Alberto Brandolini tammikuussa 2013. Brandolini kertoi lukeneensa Daniel Kahnemannin kirjan Thinking, Fast and Slow ennen kuin katsoi journalisti Marco Travaglion ja Italian entisen pääministeri Silvio Berlusconinin väittelyä poliittisessa puheohjelmassa. ==Vastaavia käsitteitä== Samankaltaisia ajatuksia ovat esittäneet aiemmin lukuisat filosofit. Esimerkiksi George Horne kirjoitti: > Pertness and ignorance may ask a question in three lines, which it will cost > learning and ingenuity thirty pages to answer. When this is done, the same > question shall be triumphantly asked again the next year, as if nothing had > ever been written upon the subject. And as people in general, for one reason > or another, like short objections better than long answers, in this mode of > disputation (if it can be styled such) the odds must ever be against us; and > we must be content with those for our friends who have honesty and > erudition, candor and patience, to study both sides of the question. ==Katso myös== * Poen laki ==Lähteet== Luokka:Internet-kulttuuri Luokka:Terminologia
Edward Colston

Edward II Colston (2. marraskuuta 1636 – 11. lokakuuta 1721 Mortlake) oli brittiläinen liikemies, orjakauppias ja Tory-puolueen poliitikko.COLSTON, Edward II (1636-1721), of Mortlake, Surr. The History of Parliament, viitattu 16.7.2021 Colston syntyi 1200-luvun loppupuolelta Bristolissa vaikuttaneeseen sukuun. Sukuun oli kuulunut monia varakkaita kauppiaita. Vuodesta 1680 Colston työskenteli orjakaupassa, jolla tienasi suurimman osan varallisuudestaan. Erään kuvauksen mukaan hän omisti yli neljäkymmentä laivaa. Colston oli Royal African Companyn aktiivinen jäsen ja vuosina 1689–1690 varakuvernööri. Hän päätti toimintansa Royal African Companyssa vuonna 1692. 1690–1700-luvuilla Colston rahoitti lukuisia hankkeita Bristolissa, mikä toi hänelle kaupungissa hyväntekijän maineen. Hänet haudattiin suurin menoin Bristolin All Saints' -kirkkoon. Colston asui Mortlakessa vuodesta 1689 ja edusti Bristolin vaalipiiriä parlamentin jäsenenä vuosina 1710–1713. == Patsas == 13\. marraskuuta 1895 Bristoliin pystytettiin John Cassidyn tekemä Colstonille omistettu pronssipatsas.STATUE OF EDWARD COLSTON Historic England, viitattu 16.7.2021 Colstonin pronssinen patsas kaadettiin, töhrittiin ja heitettiin satamaan 7. kesäkuuta 2020 George Floydin kuolemasta kummunneissa Black Lives Matter -protesteissa. Nostettu patsas pantiin kesäkuussa 2021 näytteille M Shed -museoon. Bristolin pormestari Marvin Rees kannusti kaupungin asukkaita kansalaiskeskusteluun patsaan tulevaisuudesta.Edward Colston statue on display in Bristol exhibition BBC, viitattu 16.7.2021 Bristolilainen konserttisali Colston Hall otti uudeksi nimekseen Bristol Beaconin 23. syyskuuta 2020.New Name Bristol Beacon, viitattu 16.7.2021 == Lähteet == Luokka:Brittiläiset poliitikot Luokka:Orjakauppiaat Luokka:Vuonna 1636 syntyneet Luokka:Vuonna 1721 kuolleet
Teyateyaneng

Teyateyaneng on kaupunki Lesothon pohjoisosassa, Berean alueella. Se on myös alueen pääkaupunki. Vuonna 2021 kaupungissa asui 28 412 asukasta. Kaupunki sijaitsee 31 kilometriä Lesothon pääkaupungista Maserusta koilliseen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Lesothon kaupungit