EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Helmuth Weidling

Helmuth Otto Ludwig Weidling (2. marraskuuta 1891 – 17. marraskuuta 1955) oli tykistönkenraali Saksan armeijassaGeneral der Artillerie toisen maailmansodan aikana. Hän oli Berliinin puolustuksen viimeinen komentaja Berliinin taistelun aikana. Hän oli syntynyt Halberstadtissa Preussissa ja liittyi armeijaan vuonna 1911. Toisen maailmansodan alussa hän otti osaa taisteluun Ranskasta Saksan XL panssariarmeijan komentajana, ja myöhemmin itärintamalla ainakin 86. jalkaväkidivisioonan ja XLI panssariarmeijan komentajana. Hän taisteli muun muassa Kurskissa, ja LVI panssariarmeijan mukana Seelowin metsän taistelussa. Ennen Berliinin taistelua Adolf Hitler käski teloittaa Weidlingin, koska epäili tämän siirtäneen komentopaikkaansa. Weidling riensi Führerbunkeriin, jolloin vakuuttuneena tämän rohkeudesta Weidling nimitettiin koko Berliinin puolustuksen johtajaksi huhtikuussa 1945. Ankarien taistelujen jälkeen Weidling antautui kenraali Vasili Tšuikoville 2. toukokuuta 1945. Tšuikovin ja Vasili Sokolovskin ohjeiden mukaan Weidling teki antautumiskäskynsä kirjallisena. Weidlingin kirjoittamassa dokumentissa luki: > "30. huhtikuuta 1945 Führer teki itsemurhan, ja siten hylkäsi ne jotka > olivat vannoneet uskollisuutta hänelle. Führerin ohjeiden mukaan te > saksalaiset sotilaat joutuisitte jatkamaan Berliinin puolesta taistelemista > siitä huolimatta että ammuksemme ovat lopussa ja että yleinen tilanne tekee > vastarinnan jatkamisesta hyödytöntä. Määrään vastarinnan välittömän > lopettamisen. Jokainen hetki kun vielä jatkatte taistelua, pitkittää > Berliinin siviiliväestön ja haavoittuneittemme kärsimyksiä. Yhdessä > neuvostoliittolaisten joukkojen ylipäällikön kanssa määrään teidät > lopettamaan taistelun heti. WEIDLING, tykistönkenraali, entinen Berliinin > puolustuksen aluepäällikkö."Dollinger, Hans (1997): The Decline and Fall of > Nazi Germany and Imperial Japan. Library of Congress katalogikorttinumero > 67-27047. ISBN 978-0-7537-0009-9. Neuvostoliittolaiset ottivat hänet sotavangiksi ja veivät Neuvostoliittoon, jossa moskovalainen sotilastuomioistuin tuomitsi hänet yhdessä muiden saksalaisupseerien kanssa 25 vuodeksi vankeuteen helmikuussa 1952.http://www.ku.de/forschungseinr/zimos/publikationen/forum/dokumente/das- lubjanka-dossier-von-generalfeldmarschall-schoerner/#_ftn28 Weidling kuoli Vladimirovkan vankileirillä Keski-Venäjällä 17. marraskuuta 1955. KGB:n ilmoittama virallinen kuolinsyy oli sydänkohtaus. Weidling oli palkittu rautaristillä tammenlehvien ja miekkojen kanssa ansioituneesta palveluksestaan Saksan asevoimissa. ==Lähteet== Luokka:Saksalaiset kenraalit Luokka:Sotarikoksista vankeuteen tuomitut Luokka:Vuonna 1891 syntyneet Luokka:Vuonna 1955 kuolleet
Izak Boom

Izak Boom (s. 1965 Leerbroek) on hollantilainen säveltäjä ja multi- instrumentalisti. Hän soittaa muun muassa pianoa, kitaraa, mandoliinia ja banjoa. Izak Boom tapasi Hollannissa asuvan suomalaisen laulajattaren Pauliina Mayn ja he perustivat yhdessä AINA-yhtyeen. Yhtye esittää Boomin säveltämää suomalaista lyriikkaa, Eino Leinoa, Kalevalaa ja Kanteletarta. AINA on konsertoinut runsaasti Hollannissa, ja keväällä 2006 levy-yhtiö Munich Records julkaisi siellä levyn AINA Leino (BMCD 496), joka on myynnissä myös Suomessa. Izak Boom on konsertoinut AINA-yhtyeen kanssa Kajaanin Runoviikoilla 2004 ja 2005, Multian Lovisa Charlottan kirkossa 2004, Keuruun vanhassa kirkossa, Pukkilan Kohisevassa 2005 ja Suomussalmen musiikkijuhlilla 2008 Kainuun Sanomat 7.7.2008, etusivu ja s. B3. Maaliskuussa 2008 Boom esiintyi yhdessä Pauliina Mayn kanssa Geuzen-säätiön juhlassa Hollannin Vlaardingenin Suuressa kirkossa (Grote Kerk), missä presidentti Martti Ahtisaarelle jaettiin Geuzen- mitali hänen työstään kansainvälisten kriisien selvittäjänä. Tilaisuutta kunnioitti läsnäolollaan kuningatar Beatrix https://geuzenpenning.nl/laureaten/2008martti-ahtisaari/ http://www.cmi.fi/?content=uutinen⟨=fi&id;=548. Izak Boom on työskennellyt suositussa hollantilaisessa teatteriryhmässä De Berini’s. Tämän ryhmän kanssa hän on esiintynyt yli 300 kertaa Hollannin eri teattereissa. Boomilla on myös jousiyhtye Vals Plat. Vuodesta 1995 lähtien Izak Boom on toiminut kapellimestarina Peter Blanker Consort -ryhmässä, joka perustettiin arvostetun hollantilaisen trubaduurin Peter Blanker'in ympärille. Boom esiintyy myös De Alibi’s -orkesterissa, joka säestää lahjakasta, nuorta säveltäjä-laulajaa nimeltä Ibo Bakker. Lisäksi Boom on mukana The Inmost -duon kokeellisissa tanssiprojekteissa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Izak Boom *Aina (yhtye) Luokka:Alankomaalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Johann Rattenhuber

Johann Rattenhuber (myös nimellä Hans Rattenhuber 30. huhtikuuta 1897 – 30. kesäkuuta 1957) oli saksalainen poliisiupseeri ja SS-kenraaliluutnantti (SS- Gruppenführer). Rattenhuber oli valtakunnankansleri Adolf Hitlerin henkilösuojauksesta vastanneen yksikön, Reichssicherheitsdienstin (RSD, "Valtakunnan turvallisuuspalvelu") päällikkö vuodesta 1934 aina vuoteen 1945. Rattenhuber syntyi Münchenissä, missä hän loi uran poliisina. Maaliskuussa 1933, Himmlerin tultua nimitetyksi Baijerin poliittisen poliisin (BPP) päälliköksi, hän määräsi muodostettavaksi poliisimiehistä koostuvan henkivartioryhmän, ns. Führerschutzkommandon ("Johtajansuojausryhmä"). Tämän ryhmän päälliköksi tuli Rattenhuber, joka oli 10.3.1933 alkaen toiminut Himmlerin poliisiadjutanttina. Ryhmä muodostettiin müncheniläisistä rikospoliisimiehistä ja sen toiminta-alueena oli alkuun vain Baijeri, mutta Himmlerin saadessa kevääseen 1934 mennessä komentoonsa kaikkien osavaltioiden poliittisen poliisin, laajenivat myös Führerschutzkommandon toimivaltuudet valtakunnallisiksi. Samalla ryhmä laajeni vähitellen ylimmän poliittisen- ja valtiojohdon henkilösuojauspalveluksi ja nimettiin uudelleen Reichssicherheitsdienstiksi keväällä 1935. Rattenhuberin lopulliseksi SS- arvoksi tuli SS-kenraaliluutnantti. Hän oli paikalla RSD:n päällikön ominaisuudessa epäonnistuneen heinäkuun 20. päivän salaliiton aikana. Vuoden 1945 alussa Rattenhuber seurasi Hitleriä valtakunnankanslian alapuolella olevaan bunkkeriin. Hän oli mukana muun muassa tuomitsemassa Hermann Fegeleiniä kuolemaan petoksesta, kun Heinrich Himmler oli yrittänyt saada rauhan aikaan länsiliittoutuneiden kanssa. Sodan jälkeen neuvostoliittolaiset vangitsivat Rattenhuberin Berliinissä. Hänet vietiin Neuvostoliittoon, jossa hänet tuomittiin sotarikoksista vankeuteen. Vuonna 1955 hänet luovutettiin Saksan demokraattisen tasavallan viranomaisille. Rattenhuber kuoli 1957. Luokka:SS-kenraalit Luokka:Sotarikoksista vankeuteen tuomitut Luokka:Vuonna 1897 syntyneet Luokka:Vuonna 1957 kuolleet
Pushing Hands

Pushing Hands on ensimmäinen Ang Leen ohjaama kokopitkä elokuva. Se ilmestyi vuonna 1992 ja aloitti niin sanotun Father Knows best -trilogian. Trilogian muut osat ovat Hääjuhla ja Syö juo mies nainen. Trilogia käsittelee isä- lapsisuhdetta. Elokuvan nimi viittaa erääseen taijiquan-tekniikkaan. ==Juoni== Alex on Taiwanista Yhdysvaltoihin muuttanut mies. Hänellä on vaimo ja lapsi. Elokuvan alussa hänen isänsä on jäänyt eläkkeelle ja muuttanut Alexin luo asumaan. Alex on päivät töissä ja poissa kotoa. Hänen vaimonsa Martha koettaa kirjoittaa kirjaa kotona, mutta erilaiset elämäntavat Taijita harrastavan Alexin isän kanssa aiheuttavat konfliktin. Martha haluaisi, että Alexin isä muuttaisi vanhainkotiin, mutta Alex tuntee velvollisuudekseen huolehtia isästään. Niinpä Alex joutuukin tasapainoilemaan vaimonsa ja isänsä tarpeiden välillä. Luokka:Taiwanilaiset elokuvat Luokka:Vuoden 1992 elokuvat Luokka:Ang Leen ohjaamat elokuvat
Arthur Greiser

Arthur Greiser (22. tammikuuta 1897 – 14. heinäkuuta 1946) oli saksalainen natsipoliitikko ja SS-Obergruppenführer. Hän syntyi Schrodassa Posenin provinsissa Saksan keisarikunnassa. Vuonna 1903 hän meni kuninkaallis- humanistiseen kymnaasiin, jossa oppi puhumaan puolaa. Elokuussa 1914 hän liittyi Saksan laivastoon, mutta 1917 hänet nimitettiin ilmavoimiin länsirintamalle. Lentäjänä hän ansaitsi ensimmäisen ja toisen luokan rautaristin ja useita muita kunniamerkkejä. Sodan jälkeen Greiserin kotimaan jouduttua Puolalle, hänestä tuli rasisti, joka vihasi puolalaisia. Vuodet 1919–1921 hän kuului Freikorpsiin ja taisteli Baltiassa puna-armeijaa vastaan. Greiser oli Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen varhainen jäsen (numerolla 166 635). Hän liittyi kansallissosialistiseen puolueeseen ja Sturmabteilungiin 1. marraskuuta 1929 sekä SS:ään 30. kesäkuuta 1931. Hän sai palveluksistaan puolueen kultaisen ansiomerkin. Hän oli senaatin presidentti ja Danzigin vapaakaupungin (nyt Gdańsk) päämies vuosina 1935–1939, Warthelandin gauleiter vuodet 1939–1945. Hänet tunnettiin kuumapäisenä poliitikkona ja toisen natsipoliitikko Albert Forsterin kilpailijana. Toisen maailmansodan aikana Greiser syyllistyi sotarikoksiin. Gauleiterina hän muun muassa siirrätti 60 000 juutalaista Łódźin ghettoon ja järjesti puolalaisten siviilien joukkomurhia. Hänen lempinimekseen tuli kansan keskuudessa ”toinen Stalin”. Sodan jälkeen hän antautui liittoutuneille Itävallassa, josta hänet siirrettiin Puolaan vastaamaan sotarikossyytteisiin. Hänet tuomittiin kuolemaan ja hirtettiin Puolan viimeisessä julkisessa teloituksessa vuonna 1946. == Aiheesta muualla == *http://www.jewishvirtuallibrary.org/jsource/biography/Greiser.html Luokka:SS- kenraalit Luokka:Saksalaiset teloitetut Luokka:Sotarikoksista teloitetut Luokka:Vuonna 1897 syntyneet Luokka:Vuonna 1946 kuolleet
Anne Frankin päiväkirja (elokuva)

Anne Frankin päiväkirja on Anne Frankin Nuoren tytön päiväkirjaan perustuva elokuva vuodelta 1959. Elokuva sai kolme Oscar-palkintoa (parhaasta naissivuosasta, kuvauksesta ja lavastuksesta), minkä lisäksi sillä oli muitakin palkintoehdokkuuksia. Elokuvan on ohjannut George Stevens ja Annen roolissa on Millie Perkins. American Film Institute valitsi elokuvan vuonna 2006 kahdenkymmenen kaikkien aikojen innostavimman yhdysvaltalaiselokuvan joukkoon.AFI’s 100 Most Inspiring Films of All Time, American Film Institute 2006. Viitattu 16.2.2023. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Anne Frank Luokka:Vuoden 1959 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:George Stevensin ohjaamat elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat Luokka:Parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon saaneet elokuvat Luokka:Parhaan kuvauksen Oscar- palkinnon saaneet elokuvat Luokka:Parhaan lavastuksen Oscar-palkinnon saaneet elokuvat Luokka:Elämäkertoihin ja muistelmiin perustuvat elokuvat
Hämeenlinnan ortodoksinen kirkko

Hämeenlinnan ortodoksinen kirkko eli Jumalanäidin Tihvinäläisen ikonin kirkko (aiemmin Pyhien Aleksanteri Nevskin ja Johannes Krysostomoksen kirkko) on Helsingin ortodoksisen seurakunnan pyhäkkö. Hämeenlinnassa, Kaurialan kaupunginosassa, Vanhan hautausmaan reunalla sijaitseva kirkko on vihitty käyttöön vuonna 1962. Arkkitehti Mika Ernon suunnittelema kirkko on yksinkertainen punatiilinen, nyttemmin valkoiseksi maalattu rakennus, jonka länsipäädyssä on betoninen kellotorni. Suurin osa kirkollisesta esineistöstä on peräisin Hämeenlinnan vanhasta, Rantatorin varrella sijainneesta puisesta ortodoksikirkosta, niin myös venäläisvalmisteinen ikonostaasi. Lisäksi kirkossa on jonkin verran irtaimistoa 1920-luvulla kaupunginkirjastoksi muutetusta ja nykyään Tampereen yliopiston täydennyskoulutuskeskuksen käytössä olevasta entisestä ortodoksisesta varuskuntakirkosta. ==Kirkko remonttiin, seurakunta liitettiin Helsingin ortodoksiseen seurakuntaan== Keväällä 2014 seurakunta suunnitteli kirkkorakennuksen purkamista ja uuden rakentamista, sillä kirkko oli homeinen ja siellä oli sädesieniä. Asiasta piti neuvotella Museoviraston kanssa, joka piti Ernon suunnittelemaa kirkkoa hyvin erikoisena modernina pienenä kirkkorakennuksena, jollaista ei löydy muualta. Kirkon remontointi aloitettiin alkuvuonna 2021, joilloin Hämeenlinnan ortodoksinen seurakunta siirtyi osaksi Helsingin ortodoksista seurakuntaa. Kirkon remontti maksoi 1,4 miljoonaa euroa ja se otettiin käyttöön elokuussa 2021. Kirkon katolla olevat kaksi ristiä kullattiin Lapin Tankavaarasta peräisin olevalla lehtikullalla. ==Hämeenlinnan venäläinen sotilaskirkko== Hämeenlinnassa on ollut ortodoksinen kirkkorakennus aiemminkin. Pikkutorille Turuntien alkukohtaan rakennettiin vuonna 1900 sotilaskirkko kupoleineen. Siihen aikaan alkoivat sortovuodet, ja heti kun mahdollista, tämä Ryssänkirkoksi nimetty rakennus muutettiin empiretyyliseksi kirjastoksi ja tornit poistettiin. Nykyään rakennus toimii Kumppanuustalona. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Hämeenlinnan ortodoksisen seurakunnan pyhäköt Suomen ortodoksisen kirkon sivuilla Luokka:Suomen ortodoksiset kirkkorakennukset Luokka:Hämeenlinnan kirkkorakennukset Luokka:Suomen kivikirkot Luokka:Kauriala
Ahveniston ortodoksinen kirkko

Ahveniston ortodoksinen kirkko eli Pyhän Johannes Kastajan mestauksen kirkko on toinen Hämeenlinnan ortodoksisen seurakunnan kahdesta kirkosta. Puurakenteinen länsitornillinen pitkäkirkko on valmistunut vuonna 1894. Sen vihki käyttöön arkkipiispa Antoni 2. kesäkuuta 1894.Ahveniston ortodoksinen kesäkirkko täyttää 120 vuotta YLE 31.5.2014. Viitattu 19.7.2014. Hämeenlinnan Ahvenistolla, Kanta-Hämeen keskussairaalaa vastapäätä sijaitseva pyhäkkö toimii nykyisin kesäkirkkona, koska rakennuksessa ei ole sähköjä eikä lämmitystä. Kirkollinen toiminta hiipui 1920-luvulla ja kirkon uusi käyttö alkoi 1990-luvun lopussa, jolloin se kunnostettiin kesäkäyttöä varten. Hiljaisena aikana toimitettiin pelkästään Johannes Kastajan juhlien palvelukset. Kirkon ikonostaasi on peräisin venäläisestä sotalaivasta 1840-luvulta. Kirkonkellot on hankittu 2006. Kirkkoa ympäröi pieni hautausmaa. Sinne on haudattu sekä siviili- että sotilasväestöä ja lähellä on myös vuonna 1918 sodassa kuolleitten punaisten joukkohauta. Viimeiset hautaukset alueella on tehty 1920-luvulla. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Hämeenlinnan ortodoksisen seurakunnan pyhäköt Suomen ortodoksisen kirkon sivuilla Ortodoksinen kirkko Luokka:Hämeenlinnan kirkkorakennukset Luokka:Suomen ortodoksiset kirkkorakennukset Luokka:Suomen puiset pitkäkirkot Luokka:Suomen 1890-luvulla rakennetut kirkot
Criss Angel – tajunnanräjäyttäjä

Criss Angel – tajunnanräjäyttäjä (Criss Angel Mindfreak) on yhdysvaltalainen viihde- ja tosi-tv-ohjelma, jota esittää Yhdysvalloissa A&E; ja Suomessa Sub ja MTV3 Fakta. Ohjelman ensimmäinen jakso tuli vuonna 2005 ja ohjelmassa on yleensä Criss Angelin tekemiä stuntteja ja taikatemppuja. Luokka:2000-vuosikymmenen yhdysvaltalaiset tositelevisiosarjat
Riemurasia

Riemurasia on suomenkielinen viihdesivusto,Alexa , liikenteeltään suomalaisten 28. käytetyin sivusto maailmassa (katsottu 10.1.2012)Oindex, liikenteeltään 4. suurin sivusto. joka sai alkunsa vuoden 2003 huhtikuussa. Sivustolle rekisteröityneiden käyttäjien määrä ylitti 100 000:n rajan 21. elokuuta 2008 ja 200 000:n rajan 15. maaliskuuta 2009. Nykyään sivustolla on jo yli 500 000 rekisteröitynyttä käyttäjää. Sivusto toimii Riemurasia Oy:n alaisuudessa. Riemurasia koostuu neljästä osasta: Jylppy-Galleriasta, Kaatopaikasta, Peliapajasta ja Rasiatubesta, joka sisältää linkitettyjä videoklippejä Riemurasian ulkopuolisista videopalveluista. Vain rekisteröityneet käyttäjät voivat kommentoida ja äänestää Riemurasiassa sekä lähettää sisältöä Jylppy- galleriaan. Palvelussa on täysi ennakkotarkastus sisällölle. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Riemurasian sivusto Luokka:Huumorisivustot
Hanns Rauter

Johann Baptist Albin (Hanns) Rauter (4. helmikuuta 1895 – 24. maaliskuuta 1949) oli itävaltalaissyntyinen sotilas ja toisen maailmansodan aikana saksalainen SS-kenraali (Obergruppenführer). Rauter toimi Alankomaissa korkeassa SS-virassa vuosina 1940–1945, virkanimikkeellä Höhere SS- und Polizeiführer Nordwest. == Tausta ja sotilasuran alku == Rauter oli syntynyt Klagenfurthissa Itävallassa, ja pääsi koulusta 1912, jonka jälkeen aloitti insinööriopinnot Grazin teknillisessä yliopistossa. Ensimmäisessä maailmansodassa hän taisteli Itävalta-Unkarin armeijassa. Hän erosi palveluksesta 1919 luutnanttina. Sodan jälkeen hän toimi kansallismielisissä ja oikeistolaisissa Freikorps-joukoissa. Rauter tapasi Adolf Hitlerin ensi kerran vuonna 1929 ja liittyi Itävallan kansallissosialistiseen puolueeseen. Hän pakeni Saksaan 1933, ja liittyi siellä NSDAP:n Itävallan johtajiin joskaan hänen ei tiedetä koskaan olleen virallisesti puolueen jäsen. Hän liittyi kuitenkin Sturmabteilungiin (SA) ja oli aktiivinen suunnitellessaan Itävallan kansallissosialistisen puolueen laittomia toimia. Vuonna 1935 hän siirtyi SS:n jäseneksi. Vuoteen 1940 saakka hän kuului Breslaun natsihallintoon. == Hollannin poliisikomentaja == Toukokuussa 1940 Rauter nimitettiin SS- ja poliisijohtajaksi Alankomaihin (Höhere SS- und Polizeiführer Nordwest). Hän oli vastuussa Heinrich Himmlerille ja Arthur Seyss-Inquartille. Asemassaan hän vastasi vastarintaliikkeen kukistamisesta ja yhteensä 110 000 hollanninjuutalaisen siirtämisestä keskitysleireille – heistä ainoastaan 6 000 selvisi leiriltä hengissä. Lisäksi Rauter siirrätti 300 000 hollantilaista Saksaan pakkotyöhön. Hän määräsi myös siviilien joukkoteloituksia natseja vastaan kohdistuneiden iskujen jälkeen. Liittoutuneiden operaatio Market Gardenin aikana Arnhemissä Rauter komensi Osasto Rauteria () Veluwen alueella. Arnhemin päädyttyä liittoutuneiden haltuun Rauterista tuli Maasin rintaman SS- joukkojen päällikkö. Maaliskuussa 1945 Rauter haavoittui vakavasti Hollannin vastarintaliikkeen iskussa Woeste Hoevessa Veluwessa. Iskua ei oltu suunniteltu Rauteria vastaan, tarkoituksena oli ryöstää elintarvikekuljetus. Saksalaisiin sotilasasuihin pukeutuneet vastarintamiehet pysäyttivät Rauterin auton, tappoivat hänen kanssamatkustajansa ja haavoittivat Rauteria vakavasti. Vastauksena hyökkäykseen saksalaiset tappoivat satoja poliittisia vankeja tapahtumapaikalla ja lisäksi 50 henkeä Amersfootin keskitysleirillä ja 40 Haagissa sekä Rotterdamissa. == Oikeudenkäynti ja tuomio == Rauter vietiin sairaalaan, jossa brittiläiset sotilaspoliisit pidättivät hänet sodan jälkeen. Rauter luovutettiin Hollannin hallitukselle. Haagissa pidetyssä, filmille tallennetussa sotaoikeuden istunnossa Rauter kiisti syyllisyytensä. Hänet tuomittiin kuolemaan, ja ylioikeus vahvisti tuomion tammikuussa 1949. Hanns Rauter teloitettiin ampumalla Scheveningenin lähellä 24. maaliskuuta 1949. Teloituspaikalla Rauter ei ottanut sidettä silmilleen ja antoi itse tulikomennon teloitusosastolle. Luokka:Sotarikoksista teloitetut Luokka:Holokaustin toteuttamiseen osallistuneet Luokka:SS-kenraalit Luokka:Vuonna 1895 syntyneet Luokka:Vuonna 1949 kuolleet
Villa Romana del Casale

Villa Romana del Casale on antiikin Rooman aikainen huvila Sisiliassa Ennan maakunnassa Piazza Armerinan kunnassa. Huvila tunnetaan hienoista ja hyvin säilyneistä mosaiikeistaan. Se on Unescon maailmanperintökohde. Huvila on rakennettu 300-luvulla vanhemman asutuksen jäänteistä. Sen paikalla asuttiin 1100-luvun maanvyöryyn asti. Sen jälkeen alue oli maanviljelyskäytössä, ja mosaiikit kaivettiin esille 1950-luvulla. == Lähteet == * == Aiheesta muualla == *Englanninkielinen kotisivu Luokka:Arkeologiset kohteet Italiassa Luokka:Ennan maakunta Luokka:Roomalaiset huvilat Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Italiassa
S/2003 J 2

S/2003 J 2 on Jupiteria retrogradiseen suuntaan kiertävä, epäsäännöllinen kuu. Kuun löysi ryhmä Havaijin yliopiston astronomeja vuonna 2003. Kuu on uloin Jupiterin tunnetuista kuista. S/2003 J 2 on läpimitaltaan noin kaksi kilometriä ja se kiertää Jupiteria noin 29 540 000 km:n etäisyydellä kiertoajan ollessa 980 päivää. Radan inklinaatio on 154° ja eksentrisyys 0,2255. Kuu ei kuulu mihinkään tunnettuun ryhmään. Vaikka kuu on nykyään uloin Jupiterin kuu, saattaa vielä löytyä kuita, jotka kiertävät vielä S/2003 J 2:in etäämmällä. Jupiterin painovoima on vallitsevin painovoima vielä 52 000 000 km etäisyydellä planeetasta. Luokka:Jupiterin kuut
Britannian Grand Prix 1983

Britannian Grand Prix 1983 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 16. heinäkuuta 1983 Silverstone Circuitin radalla. Kilpailun voitti Alain Prost. == Tulokset == Sija Nro Kuljettaja Talli Kierrokset Aika/Keskeytys Lähtöruutu Pisteet 1 15 Alain Prost Renault 67 1.24.39,780 3 9 2 5 Nelson Piquet Brabham-BMW 67 + 19,161 6 6 3 27 Patrick Tambay Ferrari 67 + 26,246 2 4 4 12 Nigel Mansell Lotus-Renault 67 + 38,952 18 3 5 28 René Arnoux Ferrari 67 + 58,874 1 2 6 8 Niki Lauda McLaren-Ford 66 + 1 krs. 15 1 7 23 Mauro Baldi Alfa Romeo 66 + 1 krs. 11 8 22 Andrea de Cesaris Alfa Romeo 66 + 1 krs. 9 9 7 John Watson McLaren-Ford 66 + 1 krs. 24 10 25 Jean-Pierre Jarier Ligier- Ford 65 + 2 krs. 25 11 1 Keke Rosberg Williams-Ford 65 + 2 krs. 13 12 2 Jacques Laffite Williams-Ford 65 + 2 krs. 20 13 3 Michele Alboreto Tyrrell- Ford 65 + 2 krs. 16 14 4 Danny Sullivan Tyrrell-Ford 65 + 2 krs. 23 15 30 Thierry Boutsen Arrows-Ford 65 + 2 krs. 17 16 33 Roberto Guerrero Theodore- Ford 64 + 3 krs. 21 17 29 Marc Surer Arrows-Ford 64 + 3 krs. 19 Kesk. 9 Manfred Winkelhock ATS-BMW 49 Moottori 8 Kesk. 26 Raul Boesel Ligier-Ford 48 Ripustukset 22 Kesk. 32 Piercarlo Ghinzani Osella-Alfa Romeo 46 Polttoaineen syöttö 26 Kesk. 35 Derek Warwick Toleman-Hart 27 Vaihteet 10 Kesk. 6 Riccardo Patrese Brabham-BMW 9 Turbo 5 Kesk. 40 Stefan Johansson Spirit- Honda 5 Polttoaineen syöttö 15 Kesk. 16 Eddie Cheever Renault 3 Moottori 7 Kesk. 36 Bruno Giacomelli Toleman-Hart 3 Turbo 12 Kesk. 11 Elio de Angelis Lotus-Renault 1 Turbo 4 DNQ 34 Johnny Cecotto Theodore-Ford DNQ 31 Corrado Fabi Osella-Alfa Romeo DNQ 17 Kenny Acheson RAM-Ford Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: ==Muuta== * Kilpailusta näytettiin Suomessa kooste TV1:ssä selostajana Juha Jokinen. * Helsingin Sanomat 16.7.1983 ==Lähteet== Luokka:Formula 1 -kausi 1983 Luokka:Britannian Grand Prix
Saksan Grand Prix 1983

Saksan Grand Prix 1983 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 7. elokuuta 1983 Hockenheimringin radalla. Kilpailun voitti ranskalainen René Arnoux. == Tulokset == Sija Nro Kuljettaja Talli Kierrokset Aika/Keskeytys Lähtöruutu Pisteet 1 28 René Arnoux Ferrari 45 1.27.10,319 2 9 2 22 Andrea de Cesaris Alfa Romeo 45 + 1.10,652 3 6 3 6 Riccardo Patrese Brabham-BMW 45 + 1.44,093 8 4 4 15 Alain Prost Renault 45 + 2.00,750 5 3 5 7 John Watson McLaren-Ford 44 + 1 krs. 23 2 6 2 Jacques Laffite Williams-Ford 44 + 1 krs. 15 1 7 29 Marc Surer Arrows-Ford 44 + 1 krs. 20 8 25 Jean-Pierre Jarier Ligier- Ford 44 + 1 krs. 19 9 30 Thierry Boutsen Arrows-Ford 44 + 1 krs. 14 10 1 Keke Rosberg Williams-Ford 44 + 1 krs. 12 11 34 Johnny Cecotto Theodore-Ford 44 + 1 krs. 22 12 4 Danny Sullivan Tyrrell-Ford 43 + 2 krs. 21 13 5 Nelson Piquet Brabham-BMW 42 Tulipalo 4 DSQ 8 Niki Lauda McLaren-Ford 44 Hylättiin 18 Kesk. 16 Eddie Cheever Renault 38 Polttoaineen syöttö 6 Kesk. 32 Piercarlo Ghinzani Osella-Alfa Romeo 34 Öljyvuoto 26 Kesk. 26 Raul Boesel Ligier-Ford 27 Moottori 25 Kesk. 23 Mauro Baldi Alfa Romeo 24 Turbo 7 Kesk. 36 Bruno Giacomelli Toleman-Hart 19 Turbo 10 Kesk. 35 Derek Warwick Toleman-Hart 17 Moottori 9 Kesk. 40 Stefan Johansson Spirit-Honda 11 Moottori 13 Kesk. 27 Patrick Tambay Ferrari 11 Moottori 1 Kesk. 11 Elio de Angelis Lotus-Renault 10 Moottori 11 Kesk. 3 Michele Alboreto Tyrrell-Ford 4 Polttoaineen syöttö 16 Kesk. 12 Nigel Mansell Lotus-Renault 1 Moottori 17 Kesk. 33 Roberto Guerrero Theodore-Ford 0 Moottori 24 DNQ 17 Kenny Acheson RAM-Ford DNQ 31 Corrado Fabi Osella-Alfa Romeo DNQ 9 Manfred Winkelhock ATS-BMW Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: ==Lähteet== Luokka:Formula 1 -kausi 1983 Luokka:Saksan Grand Prix
Itävallan Grand Prix 1983

Itävallan Grand Prix 1983 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 14. elokuuta 1983 Österreichringin radalla. Kilpailun voitti Alain Prost. == Tulokset == Sija Nro Kuljettaja Talli Kierrokset Aika/Keskeytys Lähtöruutu Pisteet 1 15 Alain Prost Renault 53 1.24.32,745 5 9 2 28 René Arnoux Ferrari 53 + 6,835 2 6 3 5 Nelson Piquet Brabham-BMW 53 + 27,659 4 4 4 16 Eddie Cheever Renault 53 + 28,395 8 3 5 12 Nigel Mansell Lotus-Renault 52 +1 krs. 3 2 6 8 Niki Lauda McLaren-Ford 51 +2 krs. 14 1 7 25 Jean-Pierre Jarier Ligier- Ford 51 +2 krs. 20 8 1 Keke Rosberg Williams-Ford 51 +2 krs. 15 9 7 John Watson McLaren-Ford 51 +2 krs. 17 10 31 Corrado Fabi Osella-Alfa Romeo 50 +3 krs. 26 11 32 Piercarlo Ghinzani Osella-Alfa Romeo 49 +4 krs. 25 12 40 Stefan Johansson Spirit-Honda 48 +5 krs. 16 13 30 Thierry Boutsen Arrows- Ford 48 +5 krs. 19 Kesk. 9 Manfred Winkelhock ATS-BMW 33 Vesivuoto 13 Kesk. 22 Andrea de Cesaris Alfa Romeo 31 Polttoaine loppu 11 Kesk. 27 Patrick Tambay Ferrari 30 Sytytys 1 Kesk. 6 Riccardo Patrese Brabham-BMW 29 Moottori 6 Kesk. 33 Roberto Guerrero Theodore-Ford 25 Vaihteet 21 Kesk. 2 Jacques Laffite Williams-Ford 21 Tärinä 24 Kesk. 23 Mauro Baldi Alfa Romeo 13 Öljyvuoto 9 Kesk. 3 Michele Alboreto Tyrrell-Ford 8 Kolari 18 Kesk. 35 Derek Warwick Toleman-Hart 2 Turbo 10 Kesk. 36 Bruno Giacomelli Toleman-Hart 1 Kolari 7 Kesk. 11 Elio de Angelis Lotus-Renault 0 Kolari 12 Kesk. 29 Marc Surer Arrows-Ford 0 Kolari 22 Kesk. 4 Danny Sullivan Tyrrell-Ford 0 Kolari 23 DNQ 26 Raul Boesel Ligier-Ford DNQ 34 Johnny Cecotto Theodore-Ford DNQ 17 Kenny Acheson RAM-Ford Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: ==Lähteet== Luokka:Formula 1 -kausi 1983 1983
Hollannin Grand Prix 1983

Hollannin Grand Prix 1983 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 28. elokuuta 1983 Circuit Park Zandvoortin radalla. Kilpailun voitti René Arnoux. == Tulokset == Sija Nro Kuljettaja Talli Kierrokset Aika/Keskeytys Lähtöruutu Pisteet 1 28 René Arnoux Ferrari 72 1.38.41,950 10 9 2 27 Patrick Tambay Ferrari 72 + 20,839 2 6 3 7 John Watson McLaren-Ford 72 + 43,741 15 4 4 35 Derek Warwick Toleman-Hart 72 + 1.16,839 7 3 5 23 Mauro Baldi Alfa Romeo 72 + 1.24,292 12 2 6 3 Michele Alboreto Tyrrell-Ford 71 + 1 krs. 18 1 7 40 Stefan Johansson Spirit-Honda 70 + 2 krs. 16 8 29 Marc Surer Arrows-Ford 70 + 2 krs. 14 9 6 Riccardo Patrese Brabham-BMW 70 + 2 krs. 6 10 26 Raul Boesel Ligier-Ford 70 + 2 krs. 24 11 31 Corrado Fabi Osella-Alfa Romeo 68 Moottori 25 12 33 Roberto Guerrero Theodore-Ford 68 + 4 krs. 20 13 36 Bruno Giacomelli Toleman-Hart 68 Ulosajo 13 14 30 Thierry Boutsen Arrows-Ford 65 Moottori 21 Kesk. 1 Keke Rosberg Williams-Ford 53 Sytytys 23 Kesk. 9 Manfred Winkelhock ATS-BMW 50 Hylättiin 9 Kesk. 5 Nelson Piquet Brabham-BMW 41 Kolari 1 Kesk. 15 Alain Prost Renault 41 Ulosajo 4 Kesk. 16 Eddie Cheever Renault 39 Sähköt 11 Kesk. 2 Jacques Laffite Williams-Ford 37 Ohjautuvuus 17 Kesk. 12 Nigel Mansell Lotus-Renault 26 Ulosajo 5 Kesk. 8 Niki Lauda McLaren-TAG 25 Jarrut 19 Kesk. 4 Danny Sullivan Tyrrell-Ford 20 Moottori 26 Kesk. 11 Elio de Angelis Lotus-Renault 12 Sähköt 3 Kesk. 22 Andrea de Cesaris Alfa Romeo 5 Moottori 8 Kesk. 25 Jean-Pierre Jarier Ligier-Ford 3 Kolari 22 DNQ 32 Piercarlo Ghinzani Osella-Alfa Romeo DNQ 34 Johnny Cecotto Theodore-Ford DNQ 17 Kenny Acheson RAM-Ford Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: ==Muuta== * Kilpailu näytettiin koosteena TV1:ssä selostajana Juha Jokinen. * Helsingin Sanomat 28.8.1983 ==Lähteet== Luokka:Formula 1 -kausi 1983 Luokka:Hollannin Grand Prix
Italian Grand Prix 1983

Italian Grand Prix 1983 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 11. syyskuuta 1983 Autodromo Nazionale Monzan radalla. Kilpailun voitti Nelson Piquet. == Tulokset == Sija Nro Kuljettaja Talli Kierrokset Aika/Keskeytys Lähtöruutu Pisteet 1 5 Nelson Piquet Brabham-BMW 52 1.23.10,880 4 9 2 28 René Arnoux Ferrari 52 + 10,212 3 6 3 16 Eddie Cheever Renault 52 + 18,612 7 4 4 27 Patrick Tambay Ferrari 52 + 29,023 2 3 5 11 Elio de Angelis Lotus-Renault 52 + 53,680 8 2 6 35 Derek Warwick Toleman-Hart 52 + 1.13,348 12 1 7 36 Bruno Giacomelli Toleman-Hart 52 + 1.33,922 14 8 12 Nigel Mansell Lotus-Renault 52 + 1.36,035 11 9 25 Jean-Pierre Jarier Ligier-Ford 51 + 1 krs. 19 10 29 Marc Surer Arrows-Ford 51 + 1 krs. 20 11 1 Keke Rosberg Williams-Ford 51 + 1 krs. 16 12 34 Johnny Cecotto Theodore-Ford 50 + 2 krs. 26 13 33 Roberto Guerrero Theodore-Ford 50 + 2 krs. 21 Kesk. 31 Corrado Fabi Osella-Alfa Romeo 45 Moottori 25 Kesk. 4 Danny Sullivan Tyrrell-Ford 44 Polttoaineen syöttö 22 Kesk. 30 Thierry Boutsen Arrows-Ford 41 Moottori 18 Kesk. 9 Manfred Winkelhock ATS-BMW 35 Pakoputki 9 Kesk. 3 Michele Alboreto Tyrrell- Ford 28 Kytkin 24 Kesk. 15 Alain Prost Renault 26 Turbo 5 Kesk. 8 Niki Lauda McLaren-TAG 24 Sähköt 13 Kesk. 7 John Watson McLaren-TAG 13 Sähköt 15 Kesk. 32 Piercarlo Ghinzani Osella-Alfa Romeo 10 Vaihteet 23 Kesk. 23 Mauro Baldi Alfa Romeo 4 Turbo 10 Kesk. 40 Stefan Johansson Spirit-Honda 4 Laturi 17 Kesk. 6 Riccardo Patrese Brabham-BMW 2 Moottori 1 Kesk. 22 Andrea de Cesaris Alfa Romeo 2 Kolari 6 DNQ 26 Raul Boesel Ligier-Ford DNQ 2 Jacques Laffite Williams-Ford DNQ 17 Kenny Acheson RAM-Ford Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: ==Lähteet== Luokka:Formula 1 -kausi 1983 Luokka:Italian Grand Prix
Kore (kuu)

Kore tunnetaan myös nimellä . Se on Jupiteria retrogradiseen suuntaan kiertävä, epäsäännöllinen, Pasiphaë-ryhmän kuu. Sen löysi ryhmä Havaijin yliopiston astronomeja vuonna 2003. Kuu sai silloin väliaikaiseksi nimekseen S/2003 J 14. Kore on läpimitaltaan noin 2 kilometriä ja se kiertää Jupiteria noin 23 239 000 kilometrin etäisyydellä kiertoajan ollessa 723,720 päivää. Radan inklinaatio on 141° ja eksentrisyys 0,2462. Kuu sai nykyisen nimensä kreikkalaisesta mytologiasta. Luokka:Jupiterin kuut
Amanda Pace

Amanda Pace (s. 6. lokakuuta 2000) on yhdysvaltalainen lapsinäyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa Kauniit ja rohkeat -televisiosarjassa. ==Aiheesta muualla== * Luokka:Yhdysvaltalaiset lapsinäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät Luokka:Vuonna 2000 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Djiboutinfrankoliini

Djiboutinfrankoliini eli aiemmalta nimeltään somalianmetsäfrankoliini (Pternistis ochropectus) on aitokanoihin kuuluva kanalintu. Djiboutinfrankoliini on äärimmäisen uhanalainen laji; sitä on jäljellä vain 250–999 yksilöä, ja nekin elävät pienellä alueella. Populaatio on pienentynyt metsästyksen ja elinalueiden heikkenemisen seurauksena. == Koko ja ulkonäkö == Djiboutinfrankoliini on pyylevä harmaanruskea 35 cm pitkä afrikanfrankoliini, jolla on lyhyt pyrstö. Linnun alapuoli on punavalkoviiruinen; päälaki ja siivet ovat tummemmat. Linnun nokka on musta ja jalat kellanvihreät. == Levinneisyys == Lajia esiintyy ainoastaan Djiboutissa, kahdella pienellä alueella. Sieltäkin se on häviämässä, sillä vuonna 1977 nähtiin 5 600 lintua, kahdeksan vuotta myöhemmin djiboutinfrankoliineja oli jäljellä vain 1 500 yksilöä. Sitä esiintyy pääosin katajametsissä 700–1 500 metrin korkeudessa merenpinnasta. == Lisääntyminen ja ravinto == Djiboutinfrankoliini syö siemeniä, marjoja ja termiittejä. Se on luultavasti moniavioinen, ja munia on yleensä 5–7. Ainut tunnettu pesä oli matala ja tehty pääosin ruohoista. == Lähteet == Luokka:Afrikanfrankoliinit Luokka:Uhanalaiset linnut Luokka:Äärimmäisen uhanalaiset lajit
Voikoski

thumb|250px|Voikoski Voikoski on Sarkavedestä Vuohijärveen laskeva koski. Se kuuluu Mäntyharjun reittiin. Kosken länsiranta kuuluu Mäntyharjun kuntaan sekä Etelä-Savon maakuntaan ja itäranta Kouvolan kaupunkiin (ent. Valkealan kunta, nyk. Valkealan suuralue) ja Kymenlaakson maakuntaan. Voikosken varrella sijaitsee Voikosken kylä. Voikosken putouskorkeus on 2,9 metriä. Koski otettiin voimatalouden käyttöön 1917. Mäntyharjun vanhin teollisuusyritys Woikoski Oy sijaitsee kosken partaalla. Koskeen ei ole vielä rakennettu kalaporrasta. Koski oli ennen muinoin kuuluisa kaloistaan, joita mm. Urho Kekkonen kävi usein kalastamassa. Nykyään koskessa ei voi kalastaa. Kalaportaan puute estää kalojen nousun lähes kokonaan Vuohijärvestä vesistön latvoille, joissa muutoin on jo portaat. Tähän asiaan ei ole pian tulossa muutosta, eivätkä 100 vuoden tauon jälkeen vaeltavat kalat edelleenkään pääse kulkemaan koskessa. Itä-Suomen Aluehallintovirasto antoi 11. toukokuuta 2015 Woikoski Oy:lle luvan rakentaa Voikoskeen uuden voimalaitosyksikön ja samalla piti rakentaa uusi luonnonmukainen kalatie Vuohijärvestä kosken yläpuolelle ja takaisin. Kalatiehen oli määrätty kesällä juoksutettavaksi 0,5 m³/s vettä ja talvella 0,4 m³/s. Talviaikainen juoksutus olisi mahdollistanut lohikalojen lisääntymisen kalatiessä.Lupa Voikosken uudelle kalatielle Hanke ei kuitenkaan ole toteutumassa, eikä Woikoski Oy näin ollen ole toteuttamassa julkisuudessakin esittämäänsä hanketta.Woikosken voimalahanke peruttu: "Ely- keskus asetti mahdottomat ehdot". Yle 15.5.2015. Mäntyharjun tukinuittoreitti ohitti aikoinaan Voikosken: kosken luona oli vaijerikäyttöinen kapearaiteinen ylikuljetusrata, jonka avulla tukkiniput siirrettiin ja tästä ne jatkoivat Voikkaalle. ==Lähteet== Luokka:Suomen kosket Luokka:Kouvolan kosket Luokka:Mäntyharjun luonto Luokka:Mäntyharjun reitti Luokka:Vuohijärven alue
Benelux Tour

Benelux Tour, vuoteen 2016 Eneco Tour / Tour of Benelux, vuosina 2017–2020 BinckBankTour, on UCI World Tour -sarjaan kuuluva maantiepyöräilyn etappikilpailu. Kilpailu järjestetään elo-tai syyskuussa Alankomaiden ja Belgian alueella. Benelux Touria voidaan pitää vuoteen 2004 saakka järjestetyn Alankomaiden ympäriajon seuraajana. Tim Wellens on voittanut kilpailun useimmin, neljä kertaa. ==Kokonaiskilpailun tulokset== Vuosi Voittaja Toinen Kolmas 2005 Bobby Julich Erik Dekker Leif Hoste 2006 Stefan Schumacher George Hincapie Vincenzo Nibali 2007 José Iván Gutiérrez David Millar Gustav Larsson 2008 José Iván Gutiérrez Sébastien Rosseler Michael Rogers 2009 Edvald Boasson Hagen Sylvain Chavanel Sebastian Langeveld 2010 Tony Martin Koos Moerenhout Edvald Boasson Hagen 2011 Edvald Boasson Hagen Philippe Gilbert David Millar 2012 Lars Boom Sylvain Chavanel Niki Terpstra 2013 Zdeněk Štybar Tom Dumoulin Andri Hrivko 2014 Tim Wellens Lars Boom Tom Dumoulin 2015 Tim Wellens Greg Van Avermaet Wilco Kelderman 2016 Niki Terpstra Oliver Naesen Peter Sagan 2017 Tom Dumoulin Tim Wellens Jasper Stuyven 2018 Matej Mohorič Michael Matthews Tim Wellens 2019 Laurens De Plus Oliver Naesen Tim Wellens 2020 Mathieu van der Poel Søren Kragh Andersen Stefan Küng 2021 Sonny Colbrelli Matej Mohorič Victor Campenaerts 2023 Tim Wellens Florian Vermeersch Yves Lampaert 2024 Tim Wellens Alec Segaert Per Strand Hagenes == Lähteet == *Tulokset Memoire du Cyclisme -tietokannassa *Tulokset cyclingarchives.com-sivustolla *Tulokset procyclingstats.com-sivustolla === Viitteet === ==Aiheesta muualla== *Tapahtuman verkkosivusto Luokka:UCI World Tour Luokka:Pyöräilykilpailut Alankomaissa Luokka:Pyöräilykilpailut Belgiassa
Autonoe (kuu)

Autonoe on Jupiteria retrogradiseen suuntaan kiertävä, epäsäännöllinen, Pasiphaë-ryhmään kuuluva kuu. Se tunnetaan myös nimellä Jupiter XXVIII. Sen löysi ryhmä Havaijin yliopiston tähtitieteilijöitä vuonna 2001. Kuu sai silloin väliaikaiseksi nimekseen S/2001 J 1. Autonoe on halkaisijaltaan noin 4 kilometriä ja se kiertää Jupiteria noin 24 264 000 kilometrin etäisyydellä kiertoajan ollessa 772,168 päivää. Radan inklinaatio on 151° ja eksentrisyys 0,369. Se kuuluu Pasiphae-ryhmään, epäsäännölliset retrogradiset kuut, jotka kiertävät Jupiteria 22,8–24,1 Gm:n etäisyyksillä ja joiden kaltevuus vaihtelee 144,5–158,3 asteen välillä. Nykyisen nimensä kuu sai elokuussa 2003 kreikkalaisesta mytologiasta. Luokka:Jupiterin kuut
Elisa Toffoli

Elisa Toffoli (s. 19. joulukuuta 1977), taiteilijanimeltään Elisa, on italialainen laulaja ja lauluntekijä, jonka genreihin lukeutuvat niin pop, rock, blues kuin soulikin. Elisa laulaa englanniksi ja italiaksi. Elisa Toffoli syntyi Monfalconessa, Gorizian maakunnassa. Hän aloitti laulujen tekemisen 11-vuotiaana ja esiintyi 15-vuotiaana television karaoke-ohjelmassa. 16-vuotiaana hän tapasi entisen laulaja-näyttelijä Caterina Casellin, joka sai hänet vuotta myöhemmin levy-yhtiö Sugariin. 18-vuotiaana Elisa lähti Berkeleyhyn, Kaliforniaan, Yhdysvaltoihin, jossa hän aloitti debyyttialbuminsa työstämisen tuottaja Corrado Rusticin kanssa. Toukokuussa 1997 ilmestyi Elisan ensimmäinen single, "Sleeping in Your Hand", jota seurasi myöhemmin debyyttialbumi Pipes & Flowers 22. syyskuuta. Albumi myi kolminkertaista platinaa Italiassa. Elisalla on tytär, Emma Cecile, joka syntyi 22 lokakuuta 2009 juuri ennen Heart-albumin julkaisua. ==Diskografia== Elisa on julkaissut kymmenen albumia ja yli 30 singleä. ===Albumit=== * Pipes & Flowers (1997) * Asile's World (2000) * Then Comes the Sun (2001) * Elisa (2002) (kansainvälinen albumi) * Lotus (2003) * Pearl Days (2004) * Soundtrack '96-'06 (2006) * Caterpillar (2007) (kansainvälinen albumi) * Soundtrack Live '96-'06 (2007) * Heart (2009) ==Aiheesta muualla== * Viralliset Internet-sivut Toffoli, Elisa Toffoli, Elisa Toffoli, Elisa
Thomas Hardwicke

Thomas Hardwicke (1755 – 3. toukokuuta 1835) oli englantilainen ammattisotilas ja eläintieteilijä. 22-vuotiaana Hardwicke liittyi Itä-Intian komppaniaan ja asui Intiassa 1777–1823. Hän sai kenraalimajurin arvon 1819, erosi virastaan ja muutti Englantiin 1823. Täällä hän kirjoitti yhdessä John Edward Grayn kanssa teoksen Intian eläimistä, Illustrations of Indian Zoology (1830–35). Intiassa asuessaan Hardwicke matkusteli eri puolilla niemimaata. Näillä matkoilla hän keräsi eläintieteellisiä näytteitä ja keräsi myös huomattavan kokoelman eläinaiheisia maalauksia, joita hän hankki paikallisilta taiteilijoilta. Useimmat maalauksista olivat kuolleista eläimistä, joita Hardwicke osti ja sai keräilijöiltä, mutta paljon oli myös elävistä eläimistä. Jättäessään Intian hänellä oli suurin kokoelma piirroksia ja maalauksia intialaisista eläimistä mitä koskaan oli kenelläkään ollut. Taiteilijat jäivät tuntemattomiksi, mutta he olivat taitavia ja huolellisia, ja heidän tyylinsä oli kehittynyt vesiväreillä maalaamiseen. Kokoelma liitettiin British Museumin kokoelmiin 1835 ja jaettiin myöhemmin Luonnonhistoriallisen museon (Natural History Museum) kanssa, ja se käsittää 4 500 taideteosta. Hardwicken innostus Intian luonnonhistoriaan tarttui hänen maanmiehiinsä, joiden kanssa hän oli kirjeenvaihdossa. Hän oli yhteydessä Sir Joseph Banksin kanssa, joka oli Royal Societyn puheenjohtaja, ja hänestä tuli Royal Societyn jäsen 1813. Hänen kokoelmaansa käyttivät hyväkseen monet eläintieteilijät, kuten J. E. Gray. Hardwicke itse kustansi Illustrations of Indian Zoologyn ja se käsitti 202 suurta käsinmaalattua taulua, mutta hän ehti kuolla ennen kuin tekstiosa oli kirjoitettu. Hardwicke tutki etenkin lintuja ja kuvaili ja nimesi muun muassa viiruhelmikanan (Acryllium vulturinum). Nisäkkäistä hän nimesi goraalin. Hänen kunniakseen on nimetty japaninkurppa (Gallinago hardwickii) ja rusovatsalehvi (Chloropsis hardwickii).BirdLife Suomi == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Muotokuva (tekstissä on elinaika väärin) Luokka:Brittiläiset ornitologit Luokka:Vuonna 1755 syntyneet Luokka:Vuonna 1835 kuolleet
Pääkomponenttianalyysi

Pääkomponenttianalyysi () on dimension redusointitekniikka. Pääkomponenttianalyysin tavoitteena on löytää monidimensioisesta datasta ne komponentit, joiden avulla sen keskeisimmät piirteet voidaan esittää ilman, että merkittävää informaatiota menee hukkaan. Pääkomponenttianalyysi on eräs keskeisimpiä menetelmiä hahmontunnistuksessa ja signaalinkäsittelyssä. Samankaltaisia menetelmiä ovat esimerkiksi faktorianalyysi, Karhunen–Loève- muunnos, Hotelling-muunnos ja singulaariarvohajotelma (SVD). ==Määritelmä== Pääkomponenttianalyysi pyrkii löytämään datasta keskeisimmät komponentit, eli löytämään ne avaruuden pinnat, joille projisoituna data tuottaa suurimman varianssin ja joiden avulla ilmaistuna datasta menee mahdollisimman vähän informaatiota hukkaan. Voidaan osoittaa, että varianssin maksimoi datan kovarianssimatriisin suurinta ominaisarvoa vastaava ominaisvektori. :\max D^2 (\beta^TX)=\beta^T_1\Sigma\beta_1^T=\lambda_1 *\Sigma on datamatriisi X:n kovarianssimatriisi *\lambda_1 on kovarianssimatriisi \Sigma:n suurin ominaisarvo *\beta_1 on kovarianssimatriisi \Sigma:n suurinta ominaisarvoa, \lambda_1:aa vastaava ominaisvektori :y_1= \beta_1^TX *y_1 on datamatriisi X:n suurin pääkomponentti Pääkomponenttianalyysi asettaa siis datamatriisin komponentit suuruusjärjestykseen ominaisarvojen mukaan. Pääkomponenttianalyysin suorittamisen jälkeen tulee vielä suorittaa valinta siitä, että mitkä komponentit voidaan hylätä vähämerkityksisinä, sillä menetelmä ei automaattisesti hylkää mitään komponentteja, vaan ainoastaan asettaa löytämänsä komponentit suuruusjärjestykseen. Luokka:Hahmontunnistus
Alankomaiden ympäriajo

Alankomaiden ympäriajo oli maantiepyöräilyn etappikilpailu, joka järjestettiin Alankomaissa muutamia välivuosia lukuun ottamatta vuosina 1948–1965 sekä vuosittain 1975–2004. Kilpailun perinteiden jatkajana voidaan pitää Eneco Touria. ==Voittajat== *1948 Emile Rogiers *1949 Gerrit Schulte *1950 Henk Lakeman *1951 Jean Bogaerts *1952 Wim van Est *1954 Wim van Est *1955 Piet Haan *1956 Rik Van Looy *1957 Rik Van Looy *1958 Piet van Est *1960 Peter Post *1961 Dick Enthoven *1963 Lex van Kreuningen *1965 Jan Janssen *1975 Joop Zoetemelk *1976 Gerrie Knetemann *1977 Bert Pronk *1978 Johan van der Velde *1979 Jan Raas *1980 Gerrie Knetemann *1981 Gerrie Knetemann *1982 Bert Oosterbosch *1983 Adri van Houwelingen *1984 Johan Lammerts *1985 Eric Vanderaerden *1986 Gerrie Knetemann *1987 Teun van Vliet *1988 Thierry Marie *1989 Laurent Fignon *1990 Jelle Nijdam *1991 Frans Maassen *1992 Jelle Nijdam *1993 Erik Breukink *1994 Jesper Skibby *1995 Jelle Nijdam *1996 Rolf Sørensen *1997 Erik Dekker *1998 Rolf Sørensen *1999 Serhi Hontšar *2000 Erik Dekker *2001 Léon van Bon *2002 Kim Kirchen *2003 Vjatšeslav Jekimov *2004 Erik Dekker ==Lähteet== *Tulokset Cyclingnews.com-sivustolta Luokka:Pyöräilykilpailut Alankomaissa
Tola

Tola on lumen peittämä hiihtoura. Sana tola ei ole enää käytössä arkikielessä vaan esiintyy lähinnä sanonnoissa, kuten hyvällä tolalla tai huonolla tolalla. Sukulaiskielistä tola-sanalla on vastine ainoastaan saamen kielessä, jossa doalli merkitsee lumen peittämää ahkion jälkeä.Kaisa Häkkinen, Nykysuomen etymologinen sanakirja, 2004:tola ==Lähteet== Luokka:Maastohiihto
Woikoski

Woikoski Oy on yritys, joka tuottaa kaasuja teollisuuteen ja lääkinnälliseen käyttöön. Yritys on perustettu 1882, ja se sijaitsee Mäntyharjun Voikosken partaalla. Yrityksen omistaa Palmbergin suku. ==Historia== Woikoski oli alkujaan kimrööki-väriainetta valmistava tehdas, mutta vuosikymmenien mittaan sen tuotantosuunta muuttui kaasuntuotantoon. Kaasuntuotanto aloitettiin tuottamalla vetyä, ja sivutuotantona syntyi happea, jota myytiin hitsaustarpeisiin. Yritys valmistaa myös kaasujen käsittelyssä ja jakelussa tarvittavia laitteita ja järjestelmiä. Insinööri Knut August Palmbergin poika Alfred A. Palmberg osti Voikosken rannalla olleen myllyn 1909 ja perusti myllynkivitehtaan. Hän myi Voikosken alueen veljelleen Bertil Palmbergille ja tämä perusti sinne kemian alan tehtaan ja voimalaitoksen, jotka käynnistyivät 1920. Voikosken kaasutehtaat jatkoivat toimintaa 1929 perustetun Oy Woikoski Ab:n omistuksessa, joka valmistaa teknisiä ja lääkkeellisiä kaasuja sekä rakentaa ja suunnittelee alan laitteistoja ja jakelujärjestelmiä. Bertil Palmbergiä seurasi yrityksen toimitusjohtajana 1948–1977 hänen poikansa, teollisuusneuvoksen arvonimen saanut Sven Palmberg, ja sitten tämän poika Clas Palmberg.Biografia-sampo: Sven Palmberg Viitattu 29.10.2021. Hän on nykyään yrityksen hallituksen puheenjohtaja, toimitusjohtaja on Sari Palmberg.Woikosken kotisivut Viitattu 29.10.2021. == Myyntiverkosto == Woikoski ilmoitti keväällä 2016 aloittavansa 70 työntekijää koskevat yt- neuvottelut. Teollisten kaasujen ja hitsaustarvikkeiden noutomyynti Woikosken omilta toimipisteiltä lakkautettiin 15. syyskuuta 2016 ja nämä toiminnot siirtyivät jälleenmyyjille. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kemianteollisuusyhtiöt Luokka:Suomalaiset perheyritykset Luokka:Mäntyharju
Krystallomantia

pienois|John William Waterhouse, Kristallipallo, 1902. Krystallomantia tarkoittaa tulevaisuuden tai muiden salattujen asioiden katsomista kristallipallon tai muiden heijastavien tai läpikuultavien välineiden kuten kristallin, kivien, lasin, peilin, Clauden peilin, veden, tulen tai savun avulla. Nimen loppuosa "mantia" tulee kreikan sanasta "manteia", joka tarkoittaa ennustusta. Krystallomantiaa on käytetty useissa kulttuureissa tarkoituksena selvittää menneisyyden, nykyisyyden tai tulevaisuuden tapahtumia. Kulttuurista ja käytetystä välineestä riippuen vastauksen on katsottu tulevan joko jumalalta, hengiltä, paholaiselta tai alitajunnasta. Druidit olivat eräitä varhaisimpia krystallomantian harjoittajia. Myöhemmin krystallomantiaa ovat käyttäneet muun muassa Nostradamus ja John Dee. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== ===Englanniksi=== *Psychomanteum * A Symbolic Representation of the Universe: Derived by Doctor John Dee Through the Scrying of Sir Edward Kelly ~Aleister Crowley, Adrian Axwirthy * Crystal Gazing: Study in the History, Distribution, Theory and Practice of Scrying ~Theodore Besterman * Scrying for Beginners: Tapping into the Supersensory Powers of Your Subconscious ~Donald Tyson * Crystal Gazing: Its History and Practice with a Discussion on the Evidence for Telepathic Scrying ~Northcote W. Thomas * Andrew Lang, Crystal visions, savage and civilised , The Making of Religion, Chapter V, Longmans, Green, and C°, London, New York and Bombay, 1900, pp. 83-104. * http://www.themystica.com/mystica/articles/c/captromancy_or_enoptromancy.html * http://www.agnosticwitch.catcara.com/divindex-part1.htm *Armand Delatte, La catoptromancie grecque et ses dérivés (1932) *Hydromancy *Scrying and Divination Methods * Andrew Lang, Crystal visions, savage and civilised , The Making of Religion, Chapter V, Longmans, Green, and C°, London, New York and Bombay, 1900, pp. 83-104. *http://skepdic.com/scrying.html Luokka:Ennustaminen
Mikael Forstén

Mikael Forstén (s. 7. joulukuuta 1969) on suomalainen esteratsastaja ja moottoriurheilija. Ennen aktiivista kilpailu-uraansa Forstén opiskeli Teknillisessä korkeakoulussa. Esteratsastuksen lisäksi hän pitää myös muun muassa jalkapallosta, alppilajeista ja autourheilusta. Vuonna 1987 hän loukkaantui Itävallassa alppilajeissa, minkä jälkeen esteratsastus on ollut hänen päälajinsa. ==Autourheilu== Forstén aloitti autourheilun ensin harrastuksena, mutta eteni pian ammattilaissarjoihin. Kaudella 2006 hän ajoi Italian Formula Renault -sarjaa ja kaudella 2007 hän ajoi ensimmäisenä suomalaisena Porsche Mobil 1 Supercup -sarjaa, joka tunnetaan F1-sirkuksen mukana kiertävä autourheiluluokkana.http://www.porsche.com/international/motorsportandevents/motorsport/racing/pmsc/ Kaudeksi 2008 Forstén nousi FIA GT Championship -sarjaan, jossa hän ajoi Prospeed-tallin GT2-luokan Porschea yhdessä Markus Palttalan kanssa. Prospeed- talli toimi kaudella 2008 myös Porschen tehtaan virallisena tiiminä.http://www.prospeed.be/index.php?page=team Muita mainittavia luokkia tai kilpailuja, joita Forstén autourheilu-uraan on mahtunut ovat FIA GT3, ADAC GT (German Championship), SPA 24H sekä Le Mans -sarja. Kaudella 2008 Forstén toi onnistuneesti maaliin LMP1-luokan prototyypin Le Mans -sarjan kestävyyskilpailussa yhdessä João Barbosan ja Vanina Ickxin kanssa. ==Esteratsastus== Hänen ratsujaan ovat olleet muun muassa menestyksekkäät Isaac du Jonquet, Evli Nandele, Melansa, Skybreaker, St. Germain ja Invitation. Forstén asuu vaimonsa Noora Forsténin (o.s. Pentti) kanssa Hollannissa, jossa heillä on talli nimeltä Stal Forsten-Pentti. Talli on Etelä-Hollannissa Guttecovenissa sijaitseva hevostila, jossa on kilpahevosten lisäksi myös hevosten kasvatus- ja myyntitoimintaa, ratsutusta ja valmennusta. Forsténin kansainvälistä uraa on pitkään tukenut Evli Pankki. === Saavutukset === Viisinkertainen Suomen mestari, noin 1000 kansainvälistä sijoitusta, mukana EM-kilpailuissa vuosina 1994, 2004, 2007 ja 2009 (sijoitus 11./Isaac du Jonquet) sekä MM-kilpailuissa vuonna 2006 ja 2010 (32. sija). Tammikuussa 2008 Forstén voitti Isaac du Jonquet -ratsullaan ensimmäisenä suomalaisena esteratsastuksen maailmancupin osakilpailun. Maailmancupin finaaliin Forstén on yltänyt kausilla 2007–2008 ja 2008–2009 (13. sija). http://www.ratsastus.fi/kilpailut/tulokset/urheilijaesittelyt/esteratsastajia/mikael_forsten == Porsche Supercup -tulokset == Kausi Talli 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 Pisteet Sijoitus 2007 Konrad Motorsport BHR 18 BHR Kesk. MON 20 4 26. 2007 Lechner Racing School ESP 24 FRA Kesk. GBR 26 EUR 22 HUN 23 TUR 16 ITA 16 BEL 18 4 26. 2008 Racing Team Jetstream BHR BHR ESP TUR MON FRA GBR GER 25 HUN EUR BEL ITA 0 – == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Forsten-Pentti -tallin kotisivu * Driverdb.com Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Porsche Supercup -kuljettajat Luokka:Suomalaiset esteratsastajat Luokka:Suomalaiset autourheilijat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt