EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Verkkovirsikirja

Verkkovirsikirja on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon verkkopalvelu, jossa on mahdollisuus etsiä kirkon virsiä tekstin, numeron, teeman, säveltäjän tai sanoittajan nimen sekä raamatunkohdan tai virsikirjaan liittämisvuoden mukaan. Evankelisluterilaisen kirkon verkkosivustolla toimiva palvelu avattiin vuonna 2006. Verkkovirsikirja on laaja tietopankki. Siitä saa tietoa yksittäisen virren syntyprosessista ja virsikirjan vaiheista. Virrestä voi olla linkki kirkkovuoden kohtaan tai myös Sibelius-Akatemian vanhoihin nuottikäsikirjoituksiin, joka esittelee varhaisimpia Suomessa muistiinkirjoitettuja versioita sävelmästä. Suvivirsi on verkkovirsikirjan suosituin virsi. Toisena suosikkilistalla on häävirsi numero 822 Se tuntee onnen syvän ja kolmantena lastenvirsi 492 Ystävä sä lapsien. Lista on koottu hauista, jotka tehtiin vuonna 2007 toukokuun lopusta kesäkuun puoliväliin ulottuvalla ajanjaksolla. Tänä aikana verkkovirsikirjan sivuilla käytiin 5 400 kertaa ja eri sivuja avattiin 42 500 kertaa.STT 25.6.2007 ==Tilastoja== Suosituimmat virret 21. kesäkuuta 2007 (tehty eniten hakuja touko–kesäkuussa 2007):Kirkon tiedotuskeskuksen tiedote 21.6.2007 :Virsi 571: Jo joutui armas aika :Virsi 822: Se tuntee onnen syvän :Virsi 492: Ystävä sä lapsien :Virsi 499: Jumalan kämmenellä :Virsi 517: Herra, kädelläsi :Virsi 462: Soi kunniaksi Luojan :Virsi 241a: Herra, rakkaastani :Virsi 239: Loi Herra kuvaksensa :Virsi 490: Mä silmät luon ylös taivaaseen :Virsi 240: Herra, kaiken onnen tuoja :Virsi 818: Kaiken hyvän antaja :Virsi 238: Avioliiton Jumala :Virsi 338: Päivä vain ja hetki kerrallansa :Virsi 503: Taivaan Isä suojan antaa :Virsi 501: Kuule, Isä taivaan, pyyntö tää :Virsi 817: Luo näihin kahteen katseesi :Virsi 823: Rakkauden suurta juhlaa :Virsi 135: Jumala loi auringon, kuun :Virsi 332a: Herraa hyvää kiittäkää :Virsi 819: Rakkauden syttyminen :Virsi 824: Oi rakkauden Luoja :Virsi 816: Luoja teidät loi :Virsi 555: Oi Herra, luoksein jää, jo ilta on :Virsi 218: Tuomme luokse Jeesuksen :Virsi 631a: Oi Herra, jos mä matkamies maan ==Muita virsiä verkossa== * Siionin virsien nettihakemisto * Vanha virsikirja 1701 * Suomalainen virsikirja 1886 ==Katso myös== * Kirkkomusiikki * Messu * Psalmit * Siionin laulut * Siionin virret * Virsikirja *Virsi *Luettelo Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjan virsistä *Luettelo Ruotsin kirkon virsikirjan virsistä ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Verkkovirsikirja Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirja
Godtfred Kirk Christiansen

Godtfred Kirk Christiansen (8. heinäkuuta 1920 – 13. heinäkuuta 1995) oli tanskalaisen puusepän Ole Kirk Christiansenin poika. Hänet tunnetaan Lego- palikan keksimisestä. Äitinsä kuoltua vuonna 1932 kaksitoistavuotias Godtfred jäi kolmen veljensä kanssa isänsä Olen hoteisiin. Hän siirtyi työskentelemään isänsä puuverstaaseen. Vuonna 1937 hän alkoi rakentaa omia mallejaan. Godtfred Kirk Christiansen oli isänsä Ole Kirk Christiansenin seuraaja LEGO-yrityksen johdossa. Hän patentoi toisiinsa kiinnittyvät muovipalikat vuonna 1958. == Lähteet == Luokka:Lego Luokka:Tanskalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 1995 kuolleet
Taiderock

Taiderock () on termi, jota käytetään joskus kuvailemaan rockmusiikkia, jolle ovat luonteenomaisia kunnianhimoiset tai avantgardistiset sanoitusaiheet sekä melodiset, harmoniset tai rytmilliset kokeilut. Usein nämä kokeilut ulottuvat modernin populaarimusiikin peruskaavojen ja tyylilajien ulkopuolelle, kohti jazzin, klassisen musiikin, maailmanmusiikin tai kokeellisen avantgarden vaikutteita. Taiderock on käsitteenä toisinaan yhdistetty 1970-luvulla valtavirtaan nousseisiin progressiivisen rockin yhtyeisiin, mutta nykyään termejä käytetään yleensä eri merkityksissä. Progressiivinen rock vakiintui lopulta nimitykseksi rockmusiikin erityiselle lajityypille, kun taas taiderock säilyi laajempana, subjektiivisempana ja vaikeammin luokiteltavana käsitteenä. Taiderockin yhteydessä mainitaan usein Roxy Music, David Bowie, Steve Harley & Cockney Rebel sekä Sparks. Bowie toi lavaesiintymisiinsä teatterielementtejä kun taas Roxy Music loi tietoisen glamour-tyylin. Brian Enon vaikutuksesta yhtyeen musiikissa oli alkuaikoina kokeiluja elektronisella musiikilla. Sparks ja Cockney Rebel käyttivät absurdeja ja nokkelia sanoituksia jokapäiväisiltä näyttävistä aiheista. Luokka:Rockin tyylilajit
Kobie Coetsee

Hendrik Jacobus "Kobie" Coetsee (19. huhtikuuta 1931 Ladybrand, Oranjen vapaavaltion provinssi – 29. heinäkuuta 2000 Bloemfontein) oli Etelä-Afrikan oikeus-, poliisi- ja vankilaministeri vuosina 1980–1994. Coetsee oli ensimmäinen apartheid-hallinnon ministeri, joka tapasi vankilassa olleen Nelson Mandelan vuonna 1985 ja kuului vuonna 1988 perustettuun ryhmään, joka neuvotteli Mandelan kanssa ja raportoi neuvotteluista presidentti P. W. Bothalle. "Coetsee, Hendrik Jacobus." Encyclopædia Britannica. 2007. Encyclopædia Britannica Online. 27 June 2007 , Coetsee toimi maan ensimmäisen apartheidin jälkeisen senaatin puheenjohtajana vuosina 1994–97. == Lähteet == Luokka:Etelä-Afrikan ministerit Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2000 kuolleet
Perfect Stranger – vaara verkossa

Perfect Stranger – vaara verkossa () on vuonna 2007 ensi-iltansa saanut jännityselokuva, jonka on ohjannut James Foley. Elokuvan pääosissa ovat Halle Berry ja Bruce Willis. Elokuva kertoo toimittaja Rowena Pricesta. Hänen hyvä ystävänsä on hiljattain murhattu, ja tutkiessaan tapausta hän saa selville, että murha saattaa liittyä jotenkin mainospomoon Harrison Hilliin. Rowena ottaa itselleen peitenimen, Katherine, ja ujuttautuu töihin Harrisonin toimistoon. Rowenan tutkimukset käyvät vielä vaarallisemmiksi, kun hän aloittaa nettisuhteen Harrisonin kanssa nimellä Veronica. Kauhukseen Rowena kuitenkin huomaa ettei ole ainoa, joka on muuttanut identiteettiään. == Näyttelijät == == Arvioita == Turun Sanomien Päivi Valotien mielestä hiipuvien Hollywood-tähtien vetovoimaan luottava Perfect Stranger ei ole sen enempää tiivistunnelmainen kuin seksikäskään trilleri. Pääparin välillä ei kipinöi, eikä verkon vaaroihin ole keksitty tuoretta näkökulmaa. ”Elokuvan erotiikka tuntuu lopulta rajoittuvan eräänkin oikean, jenkkijulkkisten suosiman alusvaatemerkin hävyttömän hyvään tuotesijoitteluun, joka on ollut näppärä toteuttaa mainostoimistomaailmaan sijoittuvassa tarinassa.” == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset jännityselokuvat Luokka:Vuoden 2007 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:James Foleyn ohjaamat elokuvat
Hubble Ultra Deep Field

Hubble Ultra Deep Field (lyh. HUDF) on galaksienvälistä avaruutta esittävä kuva, joka otettiin avaruusteleskooppi Hubblella 3. syyskuuta 2003 ja 16. tammikuuta 2004 välisenä aikana. Kuvan himmeimmät kohteet ovat kaukaisia galakseja, joista tuleva säteily on punasiirtynyt voimakkaasti (suurin kuvasta mitattu galaksin punasiirtymä on 5,8) ja näkyvät siksi syvän punaisina. Etäisimpien kohteiden punasiirtymien perusteella voidaan sanoa, että kuvassa näkyy avaruutta noin 13 miljardin valovuoden matkalta, mikä tekee siitä syvimmälle maailmankaikkeuteen näkevän optisen alueen kuvan maailmassa. Kuva on otettu Sulatusuunin tähdistön alueelta kohdasta, jossa ei ole juuri Linnunradan tähtiä ja jossa on siksi hyvä näkyvyys galaksienväliseen avaruuteen. Kuvan epookin 2 000,0 mukainen rektaskensio on 3 h 32 m 40,0 s ja deklinaatio −27° 47' 29". Kuvan sivun pituus vastaa 1/10 Kuun säteestä ja siinä näkyvän taivaan alueen pinta-ala on 11,5 neliökaariminuuttia. Hubble Ultra Deep Field on muodostettu kahdella Hubble-teleskoopin kameralla (ACS ja NICMOS) otetuista yhteensä 800 erillisestä valotuksesta, joiden saamiseksi kuvassa näkyvää taivaan aluetta valotettiin yhteensä 15,8 vuorokautta. Kuvan ottamisen aikana avaruusteleskooppi ehti kiertää Maan 412 kertaa. == Tieteellinen arvo == Hubble Ultra Deep Fieldin tieteellinen arvo liittyy ennen kaikkea galaksien evoluution tutkimukseen. Kuvassa näkyy suuri joukko eri värisiä ja muotoisia galakseja universumin eri ikäkausilta ja se tarjoaa yli 10 000 galaksin otoksellaan poikkeuksellisen hedelmällistä materiaalia varhaisten galaksien tutkimukselle. Samalla se tarjoaa myös materiaalia tähtien kehityksen tutkimukselle, sillä kuvassa näkyy runsaasti erilaisen metallisuuden galakseja. Suurin kuvaan liittynyt yllätys oli erittäin massiivisten galaksien (tunnetaan nimellä Big Babies) esiintyminen jo hyvin pian alkuräjähdyksen jälkeen, vain muutamien satojen miljoonien vuosien ikäisessä maailmankaikkeudessa. Kuvasta löydetty galaksi, joka tunnetaan nimellä HUDF-JD2, on ollut sittemmin intensiivisen tutkimuksen kohteena ja tarjoaa äärimmäisen nopealla tähdenmuodostuksellaan mielenkiintoisen haasteen vallitseville galaksien muodostumisen teorioille. == Katso myös == *Hubble Deep Field *Hubble Deep Field South *Hubble Extreme Deep Field *Great Observatories Origins Deep Survey == Aiheesta muualla == *STScI newsletter aiheesta (PDF) *NASA Finds 'Big Baby' Galaxies in Newborn Universe *Beckwith et al. (2006) Astron. Journ. 132, 1729 Artikkeli sisältää erittäin kattavan analyysin kuvasta (arXiv preprint) Luokka:Satelliittikuvat Luokka:2003 Luokka:2004
Myotiliini

Myotiliini on proteiini, jota on poikkijuovaisessa lihaskudoksessa ja sydänlihaskudoksessa. Mutaatiot myotiliinigeenissä saattavat aiheuttaa lihassurkastumasairauksia. ==Merkitys == Myotiliini on lihaksen niin kutsutuissa Z-levyissä sijaitseva proteiini, joka toimii omalta osaltaan lihaksen sarkomeerien rakenteen säilyttäjänä ja organisoijana. Myotiliinin poisto johtaa sarkomeerin rakenteen tuhoutumiseen. Myotiliini sitoutuu alfa- aktiniiniin, joka puolestaan on tärkeä aktiinisäikeitä järjestyksessä pitävä proteiini. Lisäksi myotiliini sitoutuu filamiini C:hen, F-aktiiniin ja FATZ- nimiseen proteiiniin. ===Sairaudet=== Myotiliinimutaatiot aiheuttavat erilaisia lihassairauksia. Tällaisia ovat esimerkiksi erilaiset lihasdystrofiat, kuten Limb-girdle –tyyppinen dystrofia, jotka johtavat lihasten surkastumiseen. Lihassurkastumia aiheuttavat virheellisen myotiliinin lisäksi myös mutaatiot monissa muissa lihasproteiinien geeneissä. ==Rakenne == Myotiliiniproteiinista on tunnistettu kaksi samanlaista proteiinidomeenia. Nämä domeenit kuuluvat immunoglobuliinin kaltaisiin domeeneihin (). Immunoglobuliinin kaltaiset domeenit toimivat yleensä proteiinien vuorovaikutusten välikäsinä, joten nämä domeenit saattavat mahdollistaa myotiliinin sitoutumisen moniin lihassolun proteiineihin. Myotiliini ei kuitenkaan sitoudu alfa-aktiniiniin näiden domeenien kohdalta. Myotiliinin immunoglobuliinin kaltaiset domeenit muistuttavat läheisesti toisen lihasproteiinin, jättimäisen titiinin domeeneja. Myotiliini onkin saanut nimensä titiiniä muistuttavasta rakenteestaan (). Myotiliini kuuluu proteiiniperheeseen, jonka muilla jäsenillä, palladiinilla ja myopalladiinilla, on myös immunoglobuliinin kaltaiset domeenit. Myotiliinin kolmiulotteista rakennetta ei ole selvitetty (26.7.2007). ==Genetiikka== Myotiliinigeeni sijaitsee kromosomistossa kohdassa 5q31. Geenin koko on alle 20 000 emäsparia ilman promoottorialuetta. Geeni sisältää 10 eksonia, joista ensimmäistä ja samalla pienintä ei transloida. ==Lähteet== * * Luokka:Proteiinit
Paranoia (vuoden 2007 elokuva)

Paranoia (Disturbia) on D. J. Caruson ohjaama jännityselokuva, joka sai ensi- iltansa vuonna 2007. Elokuvan pääosissa ovat Shia LaBeouf ja Sarah Roemer. Se palkittiin vuonna 2007 muun muassa Teen Choice -palkinnolla parhaana kauhu- tai jännityselokuvana, minkä lisäksi Shia LaBeouf palkittiin parhaana elokuvanäyttelijänä ja läpimurtonsa tehneenä näyttelijänä. ==Juoni== Elokuva kertoo Kalesta, joka on tuomioistuimen määräämässä kotiarestissa kolmen kuukauden ajan. Jos hän astuu askeleenkin pois pihapiiristään, hän joutuu viettämään seuraavat kolme kuukautta vankilassa. Tämän seurauksena Kale viettää päivänsä pelaten videopelejä, surffaten netissä, syöden roskaruokaa ja katsoen televisiota. Mutta ei Kale suinkaan vietä normaalia elämää, sillä hänen isänsä kuoli auto-onnettomuudessa ja Kale syyttää siitä itseään. Tämä trauma aiheuttaa pitkäkestoisia psykologisia vaikutuksia Kalen elämässä. Yksi Kalen mielipuuhista on tiirailla kiikareilla naapureita, erityisesti juuri naapuriin muuttanutta kaunista Ashleytä. Ashleyn huomatessa Kalen jokapäiväiset tiirailut hänkin kiinnostuu naapurien vakoilusta ja aloittaa Kalen kanssa yhteisen ”harrastuksen”. Kalen ja Ashleyn tarkkaillessa naapurissa asuvaa miestä he alkavat epäillä, että tämä on sarjamurhaaja. == Rooleissa == == Arvioita == Turun Sanomien Tapani Maskula valittaa, miten useita onnistuneita elokuvia ohjannut Caruso on tehnyt Paranoiasta sekasotkun, joka ”käynnistyy traagisella turmalla, jatkuu teinikomediana ja vääntyy lopulta jännäriksi”. Liian myöhään tapahtuva tyylinvaihdos saa elokuvan hänestä lopulta kulkemaan. ”Caruso ei viitsi edes peitellä lainauksiaan Hitchcockin Takaikkunasta (1954) koska hänen nuori kohdeyleisönsä tuskin tiirailee vempeleistään niin vanhoja klassikkoja.” == Lähteet == Luokka:Vuoden 2007 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset psykologiset jännityselokuvat Luokka:D. J. Caruson ohjaamat elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset nuortenelokuvat Luokka:Sarjamurhaajaelokuvat Luokka:Steven Spielbergin tuottamat elokuvat Luokka:DreamWorksin elokuvat Luokka:Paramount Picturesin elokuvat
Toivo Lyy

Otto Toivo Lyy (vuoteen 1930 Mähönen; 20\. huhtikuuta 1898 Joensuu – 27. heinäkuuta 1976 NaantaliLyy, Toivo Kirjasampo.fi, viitattu 14.6.2023) oli suomalainen runoilija ja kääntäjä. ==Henkilötiedot== Lyyn vanhemmat olivat räätälimestari Otto Mähönen ja Hilda Maria Pakarinen ja puoliso vuodesta 1929 Eva-Maija Svanberg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1918 Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta ja opiskeli sitten kirjallisuutta ja kieliä Helsingin yliopistossa. Lyy työskenteli aluksi Suomen Kuvalehden toimittajana ja toimi sitten kielentarkastajana Otavalla 1918–1924 ja Kustannus Oy Kansanvallan kirjallisena johtajana 1924–1928. Lyyn Helsingin olympialaisiin 1952 laatiman Olympiahymnin sävelsi Jaakko Linjama. Avajaisissa sen esitti 500-henkinen sekakuoro Martti Turusen johdolla. == Palkinnot == * Otavan suuri kirjallisuuspalkinto 1948 * Kirjailijaliiton tunnustuspalkinto 1964 * Helsingin yliopiston filosofian kunniatohtorin arvon 1964, * Pro Finlandia 1968 ==Kirjallinen tuotanto== Lyy toimi vapaana kirjailijan vuodesta 1928 alkaen ja julkaisi runoja ja runokäännöksiä. === Teokset === * Tuomivaaran tuolta puolen. Otava 1920 (nimellä Toivo Mähönen) * Lasia. Karisto 1935 * Kuin Hellaan heimot: Säkeitä 1939–40. Otava 1940 * Rakeita: Säerivejä ja epigrammeja. Otava 1944 * Metsän poika ja Gulliver: Valittuja runoja. Otava 1946 * Oodi kedon yrteille sekä muita säeimpromptuja. Otava 1950 * Oodi olympiasoihdulle: Olympiahymni. Kuvia saaristomereltä. Säelauselmia. Otava 1953 * Toivo Lyyn kauneimmat runot: Tekijän toimittama valikoima. Otava 1958 === Käännöksiä === * Omar Khaijam: Teltantekijän lauselmia. 1929 * Nibelungeinlaulu: saksalaisten kansalliseepos. Gummerus 1934 * Omar Khaijam: Omarin malja: uusia Omar Khaijamin nelisäkeitten suomennoksia. Aura, Turku 1942 * Imre Madách: Ihmisen murhenäytelmä. WSOY 1943 * Omar Khaijam: Teltantekijä. WSOY 1949 * Omar Khaijam: Viisaan viini. WSOY 1955 * Friedrich von Schiller: Valitut teokset osa 3: Wallenstein-trilogia. Otava 1955 * Friedrich von Schiller: Valitut teokset osa 4: Messinan morsian; Wilhelm Tell; Henkiennäkijä. Otava 1955 * Geoffrey Chaucer: Canterburyn tarinoita. WSOY 1962 * DDR:n kansallislaulu (Auferstanden aus Ruinen) * Unkarin lyyra: Unkarilaista lyriikkaa keskiajalta nykyaikaan. Unkarilaisten asiantuntijain valikoimasta aineistosta toimittanut ja suomeksi runoillut Toivo Lyy. SKS 1970. == Lähteet == * Pohjoiskarjalaisten nykykirjailijoiden matrikkeli: Toivo Lyy * Helka WebVoyage teosluettelo ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Artikkelitietokanta Käkönen * Toivo Mähönen : Maamme. Sen suomenkielisen tekstin historiikkia, Suomen Kuvalehti, 12.05.1923, nro 19, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Suomentajat Luokka: Suomalaiset toimittajat Luokka:Pro Finlandia -palkitut Luokka:Vuonna 1898 syntyneet Luokka:Vuonna 1976 kuolleet
Kanadan miesten lentopallomaajoukkue

Kanadan miesten lentopallomaajoukkue edustaa Kanadaa lentopallon kansainvälisissä otteluissa. Sen sijoitus maailmanrankingissa on kuudes (heinäkuussa 2017)Ranking heinäkuu 2017. Joukkue on osallistunut olympialaisiin neljä kertaa ja sijoittunut parhaimmillaan neljänneksi Los Angelesissa 1984 ja viidenneksi Rio de Janeirossa 2016. Maailmanmestaruuskilpailuissa Kanada on ollut mukana 11 kertaa, ensimmäisen kerran vuonna 1974, ja paras saavutus on vuoden 2014 seitsemäs sija. Kanadan maajoukkue esiintyi ensimmäisen kerran kansainvälisissä turnauksissa Pan- Amerikan kisoissa 1959. Se on saavuttanut Pan-Amerikan kisoissa pronssia vuosina 1979, 1999 ja 2015. Maailmanliigassa Kanada saavutti pronssia vuonna 2017. == Lähteet == Luokka:Lentopallomaajoukkueet Miesten lentopallomaajoukkue
Jafta Masemola

Jafta "Jeff" Kgalabi Masemola (12. joukuuta 1929 Pretoria– 17. huhtikuuta 1990 Johannesburg) oli eteläafrikkalainen apartheidin vastustaja ja PAC:n sotilaallisen siiven Poqo:n perustaja. Masemola liittyi ANC:hen vuonna 1958 ja oli yksi ANC:stä vuonna 1959 lähteneistä PAC:n perustajista. Vuonna 1961 PAC julistettiin laittomaksi ja Masemola pakeni maasta perustaakseen PAC:n aseellisen siiven Paqon. Etelä-Afrikan turvallisuusviranomaiset kaappasivat Masemolan Lesothosta ja hänet tuomittiin elinkautiseen vankeusrangaistukseen Robben Islandin vankilaan. Vankila-aikanaan Masemola oli pääsääntöisesti eristetty muista vangeista. Lokakuussa 1989 presidentti Frederik de Klerk vapautti Masemolan yhdessä Walter Sisulun ja viiden muun ANC:n jäsenen kanssa. == Lähteet == Luokka:Eteläafrikkalaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 1990 kuolleet
Seututie 595

Seututie 595 kulkee Vieremältä Kiuruvedelle. Tie alkaa kantatien 88 risteyksestä lähellä Finnritilän tehdasta ja päättyy seututien 599 risteykseen. Tien pituus on 27 kilometriä, ja lähes koko matkalla 80 km/h nopeusrajoitus. Tie on kokonaisuudessaan päällystetty ja kaksikaistainen. Tieltä on yhteys Salahmille ja sitä kautta kantatielle 88. Liikennemäärät ovat pienet. 595 Luokka:Vieremän liikenne Luokka:Kiuruveden liikenne
Mark Ormrod

Mark Ormrod (s. 1. joulukuuta 1982, Adelaide) on australialainen pikajuoksija.http://www.melbourne2006.com.au/Participants/Participants?ID=110147 Ormrod harrasti nuoruudessaan jalkapalloa, mutta lopetti sen keskittyäkseen yleisurheiluun. Hän kilpaili vuonna 2000 Santiago de Chilen nuorten MM- kisoissa, mutta karsiutui 400 metrin juoksun alkuerissä ajalla 47,66. Seuraavana vuonna hän kilpaili Itä-Aasian kisoissa, joissa sijoittui 400 metrillä neljänneksi ja 4 x 400 metrin viestijuoksussa toiseksi. Hän oli mukana Australian 4 x 400 metrin viestijoukkueessa Pariisin MM-kisoissa 2003, mutta joukkue karsiutui alkuerissä. Seuraavana vuonna joukkue voitti olympiahopeaa Ateenan olympialaisissa ajalla 3.00,60. Ormrod sijoittui 2005 Australian mestaruuskilpailuissa 400 metrillä neljänneksi ja oli mukana Australian viestijoukkueessa, joka voitti kultaa Melbournen Kansainyhteisön kisoissa 2006.http://www.melbourne2006.com.au/Schedule%20and%20Results/By%20Sport/Athletics/Sat%2025%20Mar/Results/Result%20-%20AT0404E0100001?ScheduleItemID=29075 ==Ennätykset== * 100 metrin juoksu: 10,58 (2005) * 200 metrin juoksu: 21,02 (2005) * 300 metrin juoksu: 33,72 (2006) * 400 metrin juoksu: 45,62 (2005) ==Lähteet== Luokka:Australialaiset pikajuoksijat Luokka:Australialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kvagga

Kvagga (Equus quagga quagga) on sukupuuttoon kuollut, Etelä-Afrikan vuoristoseuduilla ja tasangoilla elänyt aroseepran (Equus quagga) alalaji. Sillä oli muista aroseeproista poiketen harva juovitus ja ruskehtava turkki. Kvagga kuoli sukupuuttoon 1883. Toisinaan kvagga ja aroseepra luokitellaan erillisiksi lajeiksi, jolloin kvaggan tieteellinen nimi on Equus quagga ja aroseepran Equus burchellii. Geenitutkimukset ovat kuitenkin todistaneet, että kvagga oli poikkeavasta morfologiastaan huolimatta samaa lajia aroseepran kanssa. Esimerkiksi Namibian aroseeprayksilöt ovat geneettisesti huomattavasti lähempänä kvaggaa kuin Ugandan aroseeproja. == Historiaa == Hollantilaisten siirtolaisten saavuttua Etelä-Afrikkaan 1600-luvulla eli seudun aroalueilla vielä runsaasti kvaggoja. Ne liikkuivat laumoina muiden seeprojen tapaan. Niitä pidettiin luonteeltaan valppaina ja vilkkaina sekä hieman arvaamattomina, mutta ne kuitenkin kesyyntyivät melko helposti. Perimätiedon mukaan niitä käytettiin eräänlaisina vahtikoirina, koska ne kykenivät tehokkaasti puolustautumaan karja-aitauksien liepeillä liikkuneita petoeläimiä vastaan. Eurooppalaiset uudisasukkaat metsästivät kvaggoja suuria määriä. Ammuttujen kvaggojen ruhoja oli toisinaan niin paljon, etteivät mukana olleet kärryt kestäneet niiden painoa. Kvaggojen nahasta valmistettiin säkkejä ja niiden lihasta tehtiin ruokaa hollantilaisten eli buurien maatiloilla työskennelleille alkuasukastyöläisille. Eläimiä pyydystettiin varsinkin 1830-luvulla myös elävänä, vietäväksi eläintarhoihin eri puolille maailmaa. Lontoon eläintarhassa oli useitakin kvaggayksilöitä, mutta niiden lisääntyminen ei jostain syystä onnistunut. 1860-luvulla tarhan kvaggaori häiriintyi ja se jouduttiin lopettamaan. Yksi viimeisistä luonnonvaraisia kvaggoja koskevista näköhavainnosta tehtiin vuonna 1860, ja vuonna 1878 viimeinen jäljellä ollut villi yksilö ammuttiin. Amsterdamin eläintarhassa oli silloin jäljellä vielä kaksi tammaa, mutta mistään ei enää löydetty yhtäkään oria. Eläintarhan ja samalla maailman viimeinen kvagga kuoli maaliskuussa 1883. Kvaggasta on jäljellä vain joitakin täytettyjä yksilöitä, 23 nahkaa, muutama luuranko, kertomuksia, piirustuksia ja mustavalkoisia valokuvia. == Kvagga-hanke == Vuodesta 1987 lähtien on eräälle maatilalle Etelä-Afrikan Hyväntoivonniemen pohjoisosaan, lähelle Kapkaupunkia, kerätty aroseeproja ja muidenkin seepralajien yksilöitä, joilla on kvaggamaisia piirteitä, kuten harvaa raidoitusta tai ruskeaa karvaa. Tarkoituksena on jalostaa seeproja, jotka muistuttavat ulkonäöltään mahdollisimman paljon alkuperäistä kvaggaa. Perimältään tällaiset takaisinjalostetut ”kvaggat” eivät tietysti ole sen lähempänä aitoja kvaggoja kuin muutkaan seeprat. Vuoteen 2016 mennessä hankkeessa on saatu aikaan kvaggaa muistuttavia rau-kvaggaksi nimettyjä eliöitä. == Lähteet == * Tieteen Kuvalehti 10/1998, s. 44–45: artikkeli Kvaggan toinen tuleminen * The Quagga Project === Viitteet === Luokka:Hevoseläimet Luokka:Sukupuuttoon kuolleet nisäkkäät
Walter Burley

thumb|De intensione et remissione formarum, 1496 Walter Burley (Walter Burleigh, ) (n. 1275 Burley-in-Wharfedale, Yorkshire - 1344/1345) oli keskiaikainen englantilainen loogikko, filosofi ja teologi. Hän oli maisteri Oxfordin yliopistosta vuodelta 1301 ja Merton Collegen jäsen vuoteen 1305. Hän opiskeli teologiaa Pariisin yliopistossa viimeistään vuonna 1310, ja noin vuonna 1320 hän oli teologian tohtorina Pariisissa. Hän oli Sorbonnen yliopiston jäsen vuodesta 1324. == Teokset == Burley pääteos oli De puritate artis logicae. Tractatus longior (1325/1329), jossa hän käsitteli muun muassa monimutkaisten lauseiden totuusarvoja, sekä totuusfunktionaalisia että modaalisia, sekä päättelysääntöjä erityyppisille päättelyille. Hän oli eräs ensimmäisiä loogikoita, joka ymmärsi propositiologiikan merkityksen verrattuna ensimmäisen kertaluvun predikaattilogiikkaan, joka oli ollut loogikoiden ensisijaisen huomion kohteena siihen saakka. Burleyn muita teoksia olivat: * Aristoteleen teosten kommentaarit ja kvestiot: ** In Aristotelis Perihermenias eli Quaestiones in librum Perihermeneias (Kvestioita Aristoteleen teoksesta Tulkinnasta, 1301) ** Commentarius in librum Perihermeneias ** Quaestiones super librum Posteriorum ** Quaestiones circa tertium De anima ** Expositio libri De anima ** Expositio librorum Physicorum ** Expositio in libros octo Physicorum Aristotelis * De vita et moribus philosophorum (1326) * Tractatus de suppositionibus * De potentiis animae * De relativis * Tractatus de formis * Tractatus super Praedicamenta Aristotelis * Expositio super Artem Veterem Porphyrii et Aristotelis * Tractatus de universalibus * De vita et moribus philosophorum == Lähteet == * Broadie, Alexander: Introduction to Medieval Logic (Oxford: Clarendon Press, 1993). * Burley, Walter: De Puritate Artis Logicae Tractatus Longior, with a revised edition of the Tractatus Brevior, ed. P. Boehner (New York: 1955). == Aiheesta muualla == * Stanford Encyclopedia of Philosophy: Walter Burley Luokka:Englantilaiset filosofit Luokka:Keskiajan filosofit Luokka:Englantilaiset teologit Luokka:Loogikot Luokka:Skolastikot Luokka:1270-luvulla syntyneet Luokka:1340-luvulla kuolleet
Vltava (ravintola)

Vltava () on Helsingin keskustassa sijaitseva Suomen suurin tšekkiravintola, joka on avattu keväällä 2005. Se sijaitsee Asema-aukion, Elielinaukion, Helsingin päärautatieaseman ja Postitalon välissä sijaitsevassa historiallisessa rakennuksessa. Ravintolan nimi tulee Prahan ja Tšekin läpi virtaavasta Vltavajoesta (). Ravintolan omistaa HOK-Elanto. [ { "type": "ExternalData", "service": "geoshape", "ids": "Q11901817", "properties": {"fill": "#ff0000", "stroke": "#ff0000", "stroke-width": 2} } ] == Tilat == Vltavassa on 389 asiakaspaikkaa sisätiloissa sekä 126 kesäterassilla. Erillisiä ravintolatiloja on yhteensä viisi neljässä kerroksessa. Ravintolan sisustuksen on suunnittelut sisustusarkkitehti Pekka Perjo. == Rakennuksen historia == Vltava sijaitsee jugendtalossa, joka on alkuaan ollut rautatieaseman länsipuolella sijainneen Helsingin konepaja- ja ratapiha-alueen eteläisin rakennus ja on nykyään myös sen ainoa säilynyt osa. Talo oli alun perin nykyisen Elielinaukion paikalle vuonna 1910 valmistuneen veturitallin eteläsiipi, joka oli osittain varastona ja osittain rautatieaseman pikatavaratoimiston konttorina. Piirustukset laadittiin rautatiehallituksessa ja todennäköinen suunnittelija oli rautatiehallituksen pääarkkitehti Bruno Granholm. Joissain lähteissä arkkitehdiksi on väitetty viereisen rautatieaseman suunnittelijaa Eliel Saarista, mutta veturitalli ei kuulunut Saarisen suunnittelemaan kokonaisuuteen.Asema-aukio ja Elielinaukio – Varastomakasiini: Rakennushistoriallinen selvitys, s. 7–8, 19, 28, 30–31, 37, 41, 43, 46, 87 Helsingin kaupunki 2020.Rautatientori ja Asema-aukio: Kaupunkirakenne- ja ympäristöhistoriaselvitys, s. 144–145, 152–153, 157, 163 Kaupunkiympäristön julkaisuja 2020:18. Helsingin kaupunki 2020. Se suunniteltiin korvaamaan Saarisen rautatieaseman tieltä purettu vanhempi veturitalli ja varastomakasiini. Keskustan veturitallit jäivät pois käytöstä Ilmalan varikkoalueen valmistuttua ja valtionrautateiden luovuttua höyryvetureiden käytöstä, joten koko rakennus siirtyi pikatavaratoimiston käyttöön ja sitä alettiin kutsua kiitotavaratoimistoksi. Pääosa veturitallista purettiin vuonna 1978 Rautatientorin metroaseman rakennustöihin liittyneen ajoluiskan tieltä, jolloin jäljelle jäi nykyinen rakennus. Se muutettiin vuonna 1983 matkakeskuksen toimistoksi ja 1987 Finnairin lentokenttäbussien terminaaliksi, josta käytettiin nimeä City Terminal. Taloa suunniteltiin purettavaksi useaan kertaan 1920–1980-luvuilla, mutta sen paikalle laadituista suunnitelmista yksikään ei toteutunut. Kun Elielinaukion asemakaava vahvistettiin vuonna 1996, päätettiin rakennus suojella. Sitä laajennettiin uudella koillisnurkalla vuonna 1999 ja se muutettiin ravintolakäyttöön vuosina 2004–2005. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Vltavan kotisivut Luokka:Tšekkiläiset ravintolat Luokka:Ravintolat Helsingissä Luokka:Bruno Granholmin suunnittelemat rakennukset Luokka:Kluuvi Luokka:Helsingin suojellut rakennukset Luokka:Helsingin jugendrakennukset
Kjell Lagerroos

Kjell Mikael Lagerroos (s. 29. syyskuuta 1962 Kemiö) on suomalainen elokuvaaja. Hän valmistui taiteen maisteriksi Taideteollisesta korkeakoulusta vuonna 1988. Hän opiskeli myös taidehistoriaa Åbo akademissa 1981–1983.Kuka kukin on 2007, Otava 2006 Lagerroosin tunnetuimpia elokuvia kuvaajana ovat Ystävät, toverit (1990), Tulennielijä (1998), Rukajärven tie (1999) ja Leijat Helsingin yllä (2001). Lagerroos on kuvannut myös useita ruotsalaisia elokuvia, joista maineikkaimpia ovat Jägarna (Metsästäjät, 1995), Pensionat Oskar (1994), Sista Kontraktet (Viimeinen sopimus, 1998) ja Rancid (2004). Hänen käsialaansa on myös Tuntemattomalle jumalalle -televisiosarjan kuvaus vuonna 1993. Lagerroos on palkittu kolmella Jussi-patsaalla, elokuvista Tulennielijä, Rukajärven tie ja Sisu. Hänet on myös nimetty ruotsalaisen Guldbagge-palkinnon saajaehdokkaaksi 1995 ja 1997 sekä Golden Frog -palkinnon saajaehdokkaaksi 2001. Suomipalkinto hänelle myönnettiin 1999. Suomalaisessa Voitto-mainoselokuvakilpailussa 2010 Lagerroos palkittiin Vuoden kuvaajana. Vuonna 2024 hänet valittiin vuoden elokuvaaja -palkinnolla elokuvasta Sisu. Lagerroos on Suomen Elokuvaajien Yhdistyksen jäsen.http://www.fscfinland.fi/?main=memberinfo&id;=42 ==Yksityiselämä== Kjell Lagerroos avioitui vuonna 2003 Klara Kivilahden kanssa, mutta he ovat sittemmin eronneet. Heillä on kaksi 2000-vuosikymmenellä syntynyttä poikaa. Klara Kivilahti tunnetaan vaatekauppiaana yhdessä äitinsä Kaarina Kivilahden kanssa. Kjell Lagerroos on avioitui vuoden 2022 lopussa kihlattunsa Hannen kanssa. Hanne Lagerroos on optometristi sekä liikunta-alan moniosaaja. ==Pitkien elokuvien filmografia== * Kotia päin, 1989 * Ystävät, toverit, 1990 * Daddy and the Muscle Academy, 1991 * Drömmen om Rita, 1992 * Anita, 1994 * Jägarna, 1995 * Pensionat Oskar, 1995 * Sista kontraktet, 1997 * Tulennielijä, 1998 * Rukajärven tie, 1999 * Drakarna över Helsingfors, 2001 * Rancid, 2004 * Syvälle salattu, 2011 * Vinski ja näkymättömyyspulveri, 2021 * Veden vartija, 2022 * Sisu, 2023 ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * * Luokka:Suomalaiset elokuvaajat Luokka:Jussi-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Constand Viljoen

Constand Laubscher Viljoen (28. lokakuuta 1933 Standerton, nykyinen Mpumalangan provinssi – 3. huhtikuuta 2020General Constand Viljoen, former SADF commander and political leader, dies at 86 ) oli eteläafrikkalainen kenraali ja afrikaanerinationalistinen poliitikko. Viljoen astui Etelä-Afrikan armeijan palvelukseen ja sai Bachelor of Science (B Mil.) tutkinnon vuonna 1955. Vuodesta 1956 hän toimi armeijassa upseerina. Hänet ylennettiin kenraaliksi vuonna 1980. Vuonna 1980 Viljoen nimitettiin Etelä-Afrikan puolustusvoimien komentajaksi. Hän jäi eläkkeelle armeijasta vuonna 1985. Vuonna 1993 Viljoen perusti kolmen muun kenraalin kanssa Afrikaner Volksfrontin, jonka tavoitteena oli luoda maahan afrikaanereille oma Volkstaat. Viljoen osallistui Etelä-Afrikan ensimmäisiin vapaisiin vaaleihin Vapausrintama -puolueen ehdokkaana. Vuonna 2001 kenraali Viljoen jätti politiikan ja vetäytyi maatilalleen kokopäiväiseksi maanviljelijäksi. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Eteläafrikkalaiset poliitikot Luokka:Eteläafrikkalaiset kenraalit Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Paul Frielinghaus

Paul Erich Frielinghaus (s. 14. joulukuuta 1959 Darmstadt, Hessen, Länsi- Saksa) on saksalainen näyttelijä, joka tunnetaan nykyään erityisesti roolistaan asianajaja Markus Lessinginä saksalaisessa televisiosarjassa Kahden keikka. Frielinghaus valmistui vuonna 1978 ylioppilaaksi ja opiskeli sen jälkeen vuosina 1980–1984 Hannoverissa (Hochschule für Musik und Theater Hannover) näyttelijäksi ja aloitti uransa näyttelijänä Würzburgin kaupunginteatterissa. Vuonna 1988 hän muutti Berliiniin, työskenteli freelancer-näyttelijänä ja aloitti vuonna 1992 uransa televisiossa. Vuoden 2000 joulukuussa hän alkoi näytellä Kahden keikassa. Frielinghaus asuu edelleen Berliinissä. Hän on naimisissa Nina Frielinghausin kanssa ja hänellä on tytär Lilian, joka on syntynyt vuonna 2001. == Filmografia == *Dr.M (1990) *Der Deal (1991) *Nicht von schlecten Eltern (1993–1998) *Großmutters Gourage (1994) *Der Richter und das Mädchen (1995) *Ystävämme Charlie (1995–1997) *Oikeuden nimessä (1996) *Ystävyyden ehdoilla (1996–1997) *Park Hotel Stern (1997) *JETS - Leben am Limit (1999) *Fatal Online Affair (1999) *Männer sind wie Schokolade (1999) *Schloßhotel Orth (2000) *SOKO 5113 (2000) *Zoom - It's Always About Getting Closer (2000) *Freunde fürs Leben (2000) *I'm the Father (2002) *Hallo Robbie (2004) *Kahden keikka (2000–) Luokka:Saksalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ursula Pohjolan-Pirhonen

Ursula Kerttu Margareta Pohjolan-Pirhonen (6. huhtikuuta 1925 Helsinki – 17. heinäkuuta 1984 Sulkava) oli suomalainen pääasiassa romanttisia historiallisia romaaneja kirjoittanut kirjailija. == Elämä == Pohjolan-Pirhosen vanhemmat olivat lääketieteen ja kirurgian tohtori Matti Iisakki Orkomies (ent. Wallenius) ja tämän ensimmäinen puoliso Ines Maria Bergroth (k. 1931). Pohjolan-Pirhonen oli naimisissa historioitsija ja kirjailija Helge Pohjolan- Pirhosen kanssa. Ursula ja Helge Pohjolan-Pirhonen kuolivat liikenneonnettomuudessa Sulkavalla heinäkuussa 1984. == Teoksia == * Suomen herttua Juhana, historiallinen romaani. WSOY 1964 * Lumikuninkaan sydän. WSOY 1965. * Kuninkaan kauppamies, historiallinen romaani, WSOY 1966 * Kauppamies ja kuninkaantytär, historiallinen romaani. WSOY 1967 * Kauppamies Turun hovissa, historiallinen romaani. WSOY 1967 * Neitsytkuningattaren rakkaus. WSOY 1968 * Rautamarskin tytär. WSOY 1968 * Kun muurit sortuivat. WSOY 1969 * Rakkauden ja kuninkaan puolesta. WSOY 1969 * Kruunu ja ylpeys. WSOY 1970 * Pohjolan Aurinkokuningas. WSOY 1970 * Myrsky nousee. WSOY 1971 * Salama iskee. WSOY 1971 * Kuninkaan perintö. WSOY 1972 * Rakkautta vanhassa kartanossa. WSOY 1972 * Versaillesin valtiatar. WSOY 1973 * Viaporin kaunis Helena. WSOY 1973 * Björkvikin kartanon kaunotar. WSOY 1974 * Kuninkaan amiraali, WSOY 1974 * Kapteeni ja pappilanneito. WSOY 1975 * Madame de Pompadour. WSOY 1975 * Keisari rakastaa. WSOY 1976 * Maria, kohtaloni nainen. WSOY 1976 * Aurajoen kaunotar, historiallinen romaani. WSOY 1977 * Sjundbyn kartanon valtiatar, historiallinen romaani. WSOY 1977 * Tämän maailman hulluus, eli, Rakkautta rivitalossa, romaani. WSOY 1977 * Kuninkaan tytär, historiallinen romaani. WSOY 1978 * Nokkimalla kukkokin rakastaa, romaani. WSOY 1978 * Tammimäen Margareta. WSOY 1978 * Häät Tammimäessä, romaani. WSOY 1979 * Rakas painovirhe, romaani. WSOY 1979 * Rakkautta muurien varjossa, historiallinen romaani. WSOY 1979 * Paholaisen sotapäällikkö, historiallinen romaani. WSOY 1980 * Romanssi Venetsiassa, eli, Miehet ovat petollisia. WSOY 1980 * Tammimäen nuori rouva. WSOY 1980 * Helsingin kaunotar, historiallinen romaani. WSOY 1981 * Oikkupussi rakastuu, romaani. WSOY 1981 * Rakkautta Tammimäessä, romaani. WSOY 1981 * Häämatka Pariisiin, romaani. WSOY 1982 * Kartanon perijätär. WSOY 1982 * Soturin sydän. WSOY 1982 * Haikon kaunis Ebba, historiallinen romaani. WSOY 1983 * Rakkauden timantti, romaani. WSOY 1983 * Kolmasti kuningas, historiallinen romaani. WSOY 1984 * Takaisin Tammimäkeen, romaani. WSOY 1984 == Lähteet == * Suomen kirjailijat-tietokanta * Helka WebVoyage teoslista === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Suomalaiset historiallisten romaanien kirjoittajat Luokka:Liikenneonnettomuudessa kuolleet Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 1984 kuolleet
Q-Cells

Q-Cells on 1999 perustettu alkujaan saksalainen energiayhtiö, jonka alkuperäinen kotipaikka oli Thalheim, Saksi-Anhalt, Saksa. Siellä on edelleen tuotekehitysosasto ja "innovaatiopääkonttori", mutta koko yrityksen pääkonttori on Soulissa, Etelä-Koreassa. Vuonna 2015 Q-Cells oli maailman kolmanneksi suurin aurinkokennojen valmistaja. Vuonna 2012 korealainen konserni osti yhtiön, ja sen nimeksi tuli Hanwha Q-Cells. Vuodesta 2014 toimitusjohtaja on Seong-woo Nam. Tuotteet valmistetaan Kiinassa, Malesiassa ja Etelä-Koreassa. == Historia == Q-Cells listautui Frankfurtin pörssiin 5. lokakuuta 2005 (QCE). Yrityksen markkina-arvo oli 2006 lopussa 2 536 miljoonaa €. Tuotannosta meni vientiin 53 prosenttia vuonna 2006 ja 37 prosenttia vuonna 2005. Q-Cellsin vientimaihin sisältyy Espanja, Ranska, Italia, Kreikka, Kypros, Turkki, Japani, Etelä-Korea, Kiina, USA, Meksiko ja Etelä-Afrikka. Aasian osuus viennistä oli noin puolet vuonna 2006. Yritys sai 2006 Deloitten nopeakasvuisen yrityksen palkinnon. Q-Cells oli Deloitten mukaan Euroopan toiseksi nopein kasvuyritys. Q-Cells teki vuonna 2007 esisopimuksen puolijohdepiitä halvemmasta metallurgisesta piistä vuoteen 2018. Se mahdollistaa yrityksen mukaan 1000 MW tuotannon 2010.New Energy, Magazine for Renewable Energy 2 2007 s. 62 Vuoden 2006 lopussa yrityksen tuotantokapasiteetti oli 336 MWp. Q-Cells AGVuosikertomus 2006Geschäftsbericht 2007 Q-Cells AGVuosikertomus 2006Geschäftsbericht 2007 Q-Cells AGVuosikertomus 2006Geschäftsbericht 2007 Q-Cells AGVuosikertomus 2006Geschäftsbericht 2007 Q-Cells AGVuosikertomus 2006Geschäftsbericht 2007 Q-Cells AGVuosikertomus 2006Geschäftsbericht 2007 Q-Cells AGVuosikertomus 2006Geschäftsbericht 2007 Vuosi Liikevaihto M € Ylijäämä M € Tuotanto MWp Kapasiteetti MW Työntekijöitä 2007 859 148 389 516 1 707 2006 539 97 253 336 964 2005 299 40 166 234 767 2004 129 12 76 136 484 2003 49 3 28 50 207 2002 17 0,2 9 17 82 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kotisivu Luokka:Aurinkokennovalmistajat Luokka:Eteläkorealaiset yritykset Luokka:Saksalaiset teollisuusyritykset Luokka:Saksalaiset pörssiyhtiöt Luokka:Tavaramerkit
Helge Pohjolan-Pirhonen

Helge Ingmar Emanuel Pohjolan-Pirhonen (23. marraskuuta 1919 Helsinki – 17. heinäkuuta 1984 Sulkava) oli suomalainen historioitsija ja kirjailija. Hän oli naimisissa vuodesta 1956 filosofian maisteri, kirjailija Ursula Pohjolan- Pirhosen kanssa. Helge Pohjolan-Pirhosen vanhemmat olivat pankinjohtaja Aare Pohjolan-Pirhonen ja Saimi Hjulström. Hän pääsi ylioppilaaksi 1937 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1946, filosofian maisteriksi 1947, filosofian lisensiaatiksi 1953 ja filosofian tohtoriksi 1955. Väitöskirjan aiheena oli Suomen poliittinen asema pohjoismaisen unionin loppuvaiheissa 1512–1523. Kuka kukin on 1978 Helge Pohjolan-Pirhonen oli valtionarkistossa vt. ja ylimääräisenä amanuenssina 1946–1952 ja arkistonhoitajana 1952–1954. Hän oli Jyväskylän kasvatusopillisen korkeakoulun historian ja yhteiskuntaopin lehtorina 1954–1961 ja dosenttina 1960–1963. Pohjolan-Pirhonen oli sitten Helsingin yliopistossa dosenttina 1961–1964, Suomen historian vt. apulaisprofessorina 1963–1964 sekä apulaisprofessorina vuodesta 1964. Hän oli myös Yhteiskunnallisen korkeakoulun ja myöhemmin Tampereen yliopiston dosenttina vuodesta 1962 alkaen. Hän oli Kulturhistoriskt lexikon för nordisk medeltidin Suomen toimittajana vuodesta 1960 alkaen ja sen Suomen presidiumin jäsenenä vuodesta 1972. Helge Pohjolan-Pirhonen kirjoitti myös historiallisia romaaneita salanimellä Aarre Kantola. Ursula ja Helge Pohjolan-Pirhonen kuolivat liikenneonnettomuudessa Sulkavalla heinäkuussa 1984. == Teoksia == Omalla nimellä: * Suomen poliittinen asema pohjoismaisen unionin loppuvaiheissa 1512–1523, väitöskirja. 1953 * Suomen historia 7 : Suomen historia 1523–1617. WSOY 1960 * Kulturhistoriskt lexikon för nordisk medeltid från vikingatid till reformationstid. Bands VI-XXII. 1961–1978 * Kansakunnan historia 1: Heräävä kansakunta. WSOY 1967 * Kansakunnan historia 2: Kansakunta etsii itseään. WSOY 1970 * Kansakunnan historia 3: Kansakunta löytää itsensä. WSOY 1973 * Olavinlinnan historialliset vaiheet. Pyhän Olavin kilta, Savonlinna 1973 * Kansakunnan historia 1: Kivikaudesta kustavilaiseen aikaan. WSOY 1983 (yhdessä Kari O. Virtasen kanssa) * Kansakunnan historia 2: Autonomian aika. WSOY 1984 (yhdessä Teemu Aallon ja Kari O. Virtasen kanssa) Nimellä Aarre Kantola: * Villiruusun aikaan : historiallinen romaani. WSOY 1976 * Rakkautta sodan varjossa : historiallinen romaani. WSOY 1977 * Fredrikshovin vanki : historiallinen romaani. WSOY 1978 * Kukkia kevään sylissä : Zachris Topeliuksen nuoruudenrakkaus. WSOY 1979 * Runoilija ja kanervankukka : Zachris Topeliuksen ja Greta Rinta-Kahran rakkaustarina. WSOY 1981 * Tuli tyttö luota armahansa : J. L. Runebergin nuoruudenrakkaudet. WSOY 1983 == Lähteet == * * Helka WebVoyage teosluettelo ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Suomalaiset historioitsijat Luokka:Liikenneonnettomuudessa kuolleet Luokka:Vuonna 1919 syntyneet Luokka:Vuonna 1984 kuolleet
Polemon

Polemon () oli seuraavien antiikin kreikkalaisten henkilöiden nimi: * Polemon Ateenalainen (n. 350–270 eaa.), Platonin Akatemian johtaja vuosina 314-269 eaa. * Polemon (300-luku eaa.), Aleksanteri Suuren kenraali * Polemon Ilionlainen (100-luku eaa.), stoalainen filosofi * Polemon I (37 eaa.-8), Kilikian ja Pontoksen kuningas * Polemon II (38-64), Kilikian ja Pontoksen kuningas * Polemon Laodikeialainen eli Polemon Smyrnalainen eli Marcus Antonius Polemon (100-luku), reettori. Sanan muita merkityksiä: * Polemon, myyräkyihin kuuluva käärmesuku.
Thalheim

Thalheim on entinen kunta Saksi-Anhaltin osavaltiossa Saksassa, joka on vuodesta 2007 kuulunut Bitterfeld-Wolfenin kuntaan. Vuoden 2004 lopussa kunnassa oli 1 548 asukasta. Sen pinta-ala on 6,57 km². Kyläkirkko on rakennettu vuosina 1150–1200. Aurinkokennoteollisuus työllistää yli 2 000 seudun asukasta: kunnassa toimivia yrityksiä ovat Q-Cells, EverQ ja CSG Solar. Myös yhdysvaltalaisella Guardian Industries -lasitehtaalla on suuri tehdas paikkakunnalla. Kuntalaiset kutsuvat paikkaa ”aurinkolaaksoksi”. Thalheimissa uskotaan, että ”Das Solar Valley” on tulevaisuuden ”Jobmaschine” (”työnkehityskone”).Geschäftsbericht 2006, Q-Cells AG, 124 s. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kotisivu Luokka:Saksi-Anhaltin kunnat
EISC

European Interparliamentary Space Conference (EISC) on vuonna 1999 perustettu Euroopan eduskuntien yhteistyöelin avaruustoiminnan edistämiseksi. Sen pysyvät jäsenet vuonna 2010 ovat * Belgia * Tšekki * Ranska * Saksa * Italia * Puola * Romania * Espanja * Englanti Venäjä on ulkojäsen. EISC järjestää vuosittain konferenssin, järjestäjät ovat olleet http://www.espi.or.at/index.php?option=com_content&task;=view&id;=184 * 1999 Ranska * 2000 Italia * 2001 Belgia * 2002 Englanti * 2003 Saksa * 2004 Espanja * 2005 Ranska * 2006 Belgia * 2007 Italia * 10. EISC - Tšekki, Praha, 13.-14.10.2008 * 11. EISC - Englanti, Lontoo, 26.-27.10.2009 * 12. EICS - Romania, Bukarest, 17.5.2010 Konferensseihin osallistuvat myös Euroopan komissio, Euroopan avaruusjärjestö ja kansalliset avaruusjärjestöt. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Belgian parlamentin avaruusryhmä * EISC:n pysyvä sivusto Luokka:Avaruusjärjestöt
Georgette Heyer

Georgette Heyer (16. elokuuta 1902 – 4. heinäkuuta 1974) oli tuottoisa englantilainen kirjailija, joka kirjoitti salapoliisiromaaneita ja historiallista romantiikkaa. Hänellä oli yksi poika ja hän asui melko pitkiä aikoja miehensä kanssa ulkomailla. Ensimmäisen kirjansa Black Moth, joka kuuluu hänen romanttisiin romaaneihinsa, hän kirjoitti 17-vuotiaana sairasta veljeään huvittaakseen. Pitkähkön uransa aikana hän kirjoitti yhteensä 40 historiallista rakkausromaania ja 12 dekkaria sekä lisäksi novelleja ja muuta kirjallisuutta. Heyerin tiedetään ihailleen Jane Austenia. Heyer kirjoitti myös salanimellä Stella Martin. Vaikka Heyer on ollut kotimaassaan suosittu kirjailija, hänen teoksiaan on käännetty vähän suomen kielelle. Lisäksi käännetyiksi ei ole valikoitunut Heyerin parhaina pidettyjä teoksia. ==Suomeksi julkaistua == * Sotkuinen Syyllisyys, 1955. * Venetia, 1967. * Arabella, 1968. * Maailmanmies, 1968. * Onnen velka, 1981. * Kate-serkku, 1982. * Onnensormus, 1983. == Aiheesta muualla == * Kirjailijakalenteri * Georgette Heyer.com Luokka:Englantilaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1902 syntyneet Luokka:Vuonna 1974 kuolleet Luokka:Historiallisten romaanien kirjoittajat Luokka:Englantilaiset rikoskirjailijat
Roelf Meyer

Roelof Petrus "Roelf" Meyer (s. 16. heinäkuuta 1947 Itä-Kap) on eteläafrikkalainen entinen Kansallispuolueen poliitikko ja ministeri sekä liikemies. Meyer toimi Kansallispuolueen muodostaman hallituksen pääneuvottelijana apartheid-järjestelmän päättämiseksi käydyissä neuvotteluissa. Mayer oli siviiliammatiltaan lakimies ja toimi juristina Johannesburgissa ja Pretoriassa ennen kuin tuli valituksia maan parlamenttiin vuonna 1979. Poliittisen uransa aikana, joka jatkui tammikuuhun 2000 asti, Meyer toimi muun muassa lain ja järjestyksen apulaisministerinä, puolustusministerinä ja vuosina 1991–1996 perustuslakiasiain ministerinä. Kansallispuolueen pääneuvottelijana Meyer vaikutti ANC:n Cyril Ramaphosan kanssa keskeisesti uuden Etelä-Afrikan perustuslain muotoiluun. Ensimmäisten vapaiden vaalien jälkeen huhtikuussa 1994 Meyer jatkoi perustuslakaiasiain ministerinä myös Nelson Mandelan hallituksessa. Nykyisin Meyer toimii liikemiehenä ja rauhanprosesseihin erikoistuneena konsulttina. Hän on osallistunut muun muassa Pohjois-Irlannin, Sri Lankan ja Ruandan konfliktien ratkaisuyrityksiin. == Lähteet == * Luokka:Eteläafrikkalaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Songs in the Key of Life

Songs in the Key of Life on Stevie Wonderin 28. syyskuuta 1976 julkaistu albumi. Se on viimeinen viidestä Wonderin klassisen kauden albumeista, joihin lasketaan Music of My Mind, Talking Book, Innervisions ja Fulfillingness' First Finale. Alun perin tupla-LP:nä julkaistu levy sai erinomaiset arviot kriitikoilta (muun muassa viisi tähteä Rolling Stone -lehdessä). Albumi on merkittävä myös musiikillisessa kokeellisuudessaan sekä kunnianhimoisuudessaan, esimerkiksi kappaleiden yhteiskunnallisten teemojen suhteen. Albumi on Stevie Wonderin uran myydyin albumi. Songs in the Key of Life voitti pop-puolen parhaan miesesiintyjän sekä vuoden albumin Grammy- palkinnon. Levy nousi myös Billboard-listan pop-albumien sekä mustien artistien listakärkeen. Vuonna 2005 albumi valittiin mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä.Complete National Recording Registry Listing, Library of Congress. Viitattu 7.9.2020. Levy on yksi neljästä Stevie Wonder -albumista, joka valittiin vuonna 2005 julkaistuun hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään. Albumi sisältää Stevie Wonderin uran suurimpia hittejä "Sir Duke", "As", "Isn't She Lovely" ja "I Wish". Muutamia levyn kappaleita on käytetty myöhemmin rap-kappaleiden taustojen sampleina. Will Smith käytti myöhemmin "I Wish"-kappaleen samplea "Wild Wild West"-kappaleensa pohjana, ja Coolion "Gangsta's Paradisen" pohjana on käytetty Wonderin "Pastime Paradisea". ==Kappalelista== ===Levy 1=== #"Love's in Need of Love Today" (Wonder) – 7:05 #"Have a Talk with God" (Hardaway/Wonder) – 2:42 #"Village Ghetto Land" (Byrd/Wonder) – 3:25 #"Contusion" (Wonder) – 3:45 #"Sir Duke" (Wonder) – 3:54 #"I Wish" (Wonder) – 4:12 #"Knocks Me Off My Feet" (Wonder) – 3:36 #"Pastime Paradise" (Wonder) – 3:27 #"Summer Soft" (Wonder) – 4:14 #"Ordinary Pain" (Wonder) – 6:23 ===Levy 2=== #"Isn't She Lovely" (Wonder) – 6:34 #"Joy Inside My Tears" (Wonder) – 6:29 #"Black Man" (Byrd/Wonder) – 8:29 #"Ngiculela – Es Una Historia – I Am Singing" (Wonder) – 3:48 #"If It's Magic" (Wonder) – 3:12 #"As" (Wonder) – 7:08 #"Another Star" (Wonder) – 8:28 ===A Something's Extra=== #"Saturn" (Sembello/Wonder) – 4:53 #"Ebony Eyes" (Wonder) – 4:08 #"All Day Sucker" (Wonder) – 5:05 #"Easy Goin' Evening (My Mama's Call)" (Wonder) – 3:56 The A Something's Extra 7" EP sisältyi LP-levyn erikoispainokseen. Nämä raidat ovat myös useimmissa CD-uudelleenjulkaisuissa. == Lähteet == Luokka:Stevie Wonderin albumit Luokka:Vuoden 1976 albumit Luokka:R&B-albumit; Luokka:Grammy-palkitut albumit