EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Jerry West

Jerry "The Logo" Alan West (28. toukokuuta 1938 Chelyan, Länsi-Virginia – 12. kesäkuuta 2024) oli yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän pelasi koko NBA- uransa ajan (1960–1974) Los Angeles Lakersissa. West kuului Rooman kesäolympialaisissa 1960 kultaa voittaneeseen Yhdysvaltain joukkueeseen. Hän oli jo aiemmin pelannut kultamitalilla palkitussa koripallojoukkueessa vuoden 1959 Pan-Amerikan kisoissa. NBA:ssa West voitti ainoan mestaruutensa vuonna 1972. Hänet valittiin loppuotteluiden arvokkaimmaksi pelaajaksi vuonna 1969, mutta tuolloin Lakers hävisi seitsemännessä loppuottelussa Boston Celticsille kahdella pisteellä. West on NBA:n historian ainoa hävinneestä joukkueesta finaalien arvokkaimmaksi pelaajaksi valittu pelaaja. Runkosarjan korikuninkuuden West voitti kaudella 1969/1970 saatuaan ottelukohtaiseksi keskiarvokseen 31,2 pistettä. Koko urallaan hän teki 25 192 pistettä eli keskimäärin 27,0 pistettä yhdessä ottelussa. West toimi koripalloilijanuransa jälkeen valmentajana. Hän on kuulunut Basketball Hall of Fameen vuodesta 1980, ja hänet valittiin vuonna 1996 yhdeksi NBA:n historian viidestäkymmenestä suurimmasta pelaajasta. West on ollut NBA:n logon siluettina vuodesta 1969 lähtien. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltalaiset koripalloilijat Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Impromptu

Impromptu ( 'valmiina', 'käden ulottuvilla') on usein käytetty sävellyksen nimi. Sitä käytti ensimmäisenä tšekkiläinen säveltäjä J. H. Worzišek 1822. Impromptuja ovat säveltäneet myös Frédéric Chopin, Franz Schubert ja Jean Sibelius. Impromptu tarkoittaa improvisoitua, valmistelematonta, hetken mielijohteesta syntynyttä hengentuotetta. ==Impromptuja== * Jan Václav Voříšek sävelsi impromptuja ensimmäisenä, 1822. * Schubert julkaisi kaksi neljän sarjaa impromptuja pianolle op. 90 and 142 (1827), joista on joskus käytetty nimeä Moments musicaux. Hänen kuolemansa jälkeen kolmea nimeämätöntä sävellystä (Klavierstücke) on joskus sanottu impromptuiksi. * Chopin sävelsi neljä impromptua, esimerkiksi kuuluisan "Fantaisie"-impromptun. * Robert Schumann sävelsi muutamia impromptuja op. 5. * Franz Liszt sävelsi impromptun, jota joskus sanotaan Nokturnoksi, ja pianosävellyksen Valssi-impromptu. * Jean Sibelius sävelsi kuusi impromptua pianolle op. 5 (1893). Luokka:Taidemusiikin muodot
Jos talviyönä matkamies

Jos talviyönä matkamies (Se una notte d’inverno un viaggiatore) on Italo Calvinon romaani, joka julkaistiin vuonna 1979. Kirja kertoo Lukijasta, joka yrittää lukea kirjaa nimeltä Jos talviyönä matkamies. Kirjaa pidetään postmodernin kokeellisen kirjallisuuden klassikkona. Kirjassa ”lukijan” käsiinsä saamat teokset ovat satiireja salapoliisikertomuksista aina eroottiseen japanilaiseen kirjallisuuteen asti. == Juoni == Tarina kertoo yksikön toisessa persoonassa Lukijasta, ja tarina alkaa kun Lukija ostaa kirjan Jos talviyönä matkamies ja valmistautuu lukemaan sitä. Kirjan toinen luku alkaa kertoa Lukijan lukemaa kirjaa. Lukija huomaa pian saaneensa kirjasta viallisen kappaleen: teksti alkaa toistaa itseään sanasta sanaan. Hän palaa kauppaan vaihtaakseen kirjan virheettömään kappaleeseen, mutta palattuaan kotiinsa lukemaan havaitsee, että uudella kirjalla samoista kansista huolimatta ei ole mitään tekemistä tarinan Jos talviyönä matkamies kanssa. Harmistuksesta huolimatta hän alkaa lukea uutta tarinaa, mutta joutuu toteamaan, että tämäkin katkeaa kesken, koska pian ensimmäisen kappaleen jälkeen kirjassa on enää pelkkiä tyhjiä papereita. Lukija, joka haluaisi mieluusti lukea loppuun sekä alkuperäisen että uuden tarinan, alkaa selvittää tapausta ja saakin selville uuden tarinan nimen: Malborkin asutusten ulkopuolella. Yrittäessään löytää tämän loppuosaa Lukija saa käsiinsä yhä uusia romaaneja, joita hän ei yhä erilaisemmista syistä voi lukea loppuun. Lukija päätyy seikkailemaan ensin kirjankustantamossa ja yliopiston kirjallisuustieteen osastolla, sittemmin myös ulkomailla, ja joutuu tekemisiin ihailemansa Lukijattaren kanssa. Tarina saa yhä absurdimpia piirteitä ja Lukija tempautuu mukaan seikkailuun, joka saa sensuuriin liittyen jopa syvästi poliittisia piirteitä. Lukijan lukemien tarinanalkujen nimistä koostuu oma tarinansa: Jos talviyönä matkamies, Malborkin asutuksen ulkopuolella, Kurkottautuessaan äkkijyrkältä rinteeltä, Pelkäämättä tuulta ja huimausta, Katsoo alas tiivistyvään varjoon, Solmiutuvien linjojen verkossa, Ristiin menevien linjojen verkossa, Kuun valaisemalla lehtimatolla, Tyhjän kuopan ympärillä, Mikä tarina sen pohjalla odottaa loppuaan? == Lähteet == * == Aiheesta muualla == * Jos talviyönä matkamies Tammen sivuilla. Luokka:Italialaiset romaanit Luokka:Vuoden 1979 kirjat Luokka:Postmodernistinen kirjallisuus
Paroni puussa

Paroni puussa (ll barone rampante) on Italo Calvinon satiirinen romaani vuodelta 1957. Suomeksi teos julkaistiin Pentti Saarikosken suomentamana 1960. Sen kustansi Tammi. Teos kertoo aatelispojasta, Cosimosta, joka perheeseensä suuttuneena päättää muuttaa asumaan puuhun ja olla koskaan enää astumatta maan kamaralle. Teoksen suomentajan Pentti Saarikosken mukaan "Cosimo on puussa siksi, että me kaikki olemme; hänet on vain otettu päähenkilöksi, selitetty, käännetty nurinkurin ja pantu sitten elämään "normaaliin" maailmaan. Tässä Paroni puussa muistuttaa Kafkan eräitä novelleja." == Juoni == === Tarina === Vuonna 1767 kaksitoistavuotias Cosimo Piovasco di Rondó karkaa kotoaan, koska ei halua syödä etanoita ruokapöydässä. Cosimo kiipeää puuhun ja päättää, ettei tule enää ikinä alas. Cosimon päätös ei kuitenkaan estä häntä liikkumasta puutarhan muissa puissa ja puutarhan viereisissä metsissä. Cosimo ei asumistyylistään huolimatta erakoidu vaan tutustuu yhä useampaan ihmiseen. Puussa eläminen on kuitenkin vaarallista, sillä Cosimon rauhaa uhkaavat muun muassa metsäpalot, rosvojoukot ja sodat. === Henkilöitä === * Cosimo Piovasco di Rondó: Paroni, joka kiipeää 12-vuotiaana rautatammeen ja päättää olla palaamatta maan pinnalle. * Biagio Piovasco di Rondó: Cosimon nuorempi veli, joka on kirjan kertoja. * Coradina di Rondó: Cosimon saksalaistaustainen kenraaliäiti. * Arminio Piovasco di Rondó: Cosimon isä * Battista Piovasco di Rondó: Cosimon sisar. * Apotti Fauchelefleur: Perheen kotiopettaja. * Enea Silvio Carrega: Arminion veli. * Gian dei Brughi:Rosvopäällikkö * Ottimo Massimo: Mäyräkoira, josta tulee puussa asuvan Cosimon lemmikki. * Ursula & Viola: Cosimon rakastettuja. == Lähteet == * Luokka:Fantasiaromaanit Luokka:Italialaiset romaanit Luokka:Vuoden 1957 kirjat
European synchrotron radiation facility

European Synchrotron Radiation Facility (ESRF) on yhteiseurooppalainen synkrotronisäteilytutkimuslaitos, joka sijaitsee Grenoblessa Ranskassa. Tutkimuskeskuksen rakentamisesta päätettiin kahdentoista Euroopan maan kesken ja rakentaminen alkoi vuonna 1988. ESRF:n synkrotronista tuli Euroopan voimakkain synkrotronilähde sen aloitettua käyttäjien palvelemisen 1994. Nykyään ESRF:n toimintaa rahoittaa yhteensä 18 Euroopan maata. Tutkimuskeskuksen vuoden 2007 budjetti oli noin 80 miljoonaa euroa. ESRF:n kanssa samalla alueella sijaitsee myös muita tutkimuskeskuksia, muun muassa Institut Laue-Langevin (ILL), jonka tutkimusreaktori on aivan ESRF:n synkrotronin vieressä. Alueella on myös eurooppalaisen molekyylibiologian tutkimuskeskuksen EMBL:n ja ranskalaisen Centre national de la recherche scientifique (CNRS) -tutkimuskeskuksen toimipisteet. ==Lähteet== Luokka:Synkrotronisäteilytutkimuslaitokset Luokka:Grenoble Luokka:Ranskan tutkimuslaitokset
Sammy Lee (uimahyppääjä)

Sammy Lee (1. elokuuta 1920 – 2. joulukuuta 2016) oli yhdysvaltalainen uimahyppääjä. Hän syntyi Fresnossa, Kaliforniassa, ja opiskeli lääketiedettä Etelä-Kalifornian yliopistossa. Hänellä on korealaisia sukujuuria. Lee voitti kerroshypyissä olympiakultaa vuoden 1948 kesäolympialaisissa Lontoossa ja 32-vuotissyntymäpäivänään vuonna 1952 Helsingissä. Vuonna 1948 hän voitti lisäksi ponnahduslautahypyissä olympiapronssia. Hänelle myönnettiin vuonna 1953 James E. Sullivanin palkinto. Lee on kuulunut vuodesta 1990 United States Olympic Hall of Fameen. Hän on valmentanut muiden muassa Pat McCormickia, Bob Websteriä, Greg Louganisia ja Markku Uusipaavalniemeä. Kirjailija Paula Yoo ja kuvittaja Dom Lee ovat julkaisseet hänestä kertovan elämäkerrallisen kirjan Sixteen Years in Sixteen Seconds: the Sammy Lee Story (2005). ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset uimahyppääjät Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
Sammy Lee

Samuel "Sammy" Lee (s. 7. helmikuuta 1959 Liverpool, Lancashire) on englantilainen jalkapalloilija. Joulukuusta 2020 lähtien hän on toiminut West Bromwichin apuvalmentajana. ==Ura== Lee pelasi kymmenen vuotta Liverpoolissa seuran menestysvuosina ja oli voittamassa kolmea liigamestaruutta (1982, 1983, 1984), neljää liigacupin mestaruutta (1981–1984) sekä kahta Euroopan cupin mestaruutta (1981, 1984). Hän pelasi Englannin jalkapallomaajoukkueessa 14 ottelua vuosina 1982–1984 ja teki niissä kaksi maalia, yhden ensimmäisessä maaottelussaan Kreikkaa vastaan marraskuussa 1982 ja toisen lokakuussa 1983 Unkaria vastaan, molemmat vierasotteluissa. Lähdettyään Liverpoolista Lee edusti vielä Queens Park Rangersiä, espanjalaista Osasunaa, Southamptonia ja Bolton Wanderersia. Hän lopetti pelaamisen ammattitasolla 1990-luvun alussa. Lee kuului joukkueeseen, joka voitti alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden vuonna 1982. Englanti voitti tuolloin kaksiosaisessa loppuottelussa Saksan yhteismaalein 5–4. Lee on myöhemmin toiminut valmentajana. Hän johti Bolton Wanderersia vuoden 2007 huhtikuusta lokakuuhun. Kauden 2008–2009 alussa Lee aloitti Liverpoolin apuvalmentajana. Vuonna 2012 hän palasi akatemiavalmentajaksi Boltonin organisaatioon. Kesäkuussa 2014 Lee palasi apuvalmentajan tehtäviin, kun hän liittyi Ronald Koemanin valmennustiimiin Southamptoniin. Hän työskenteli seurassa kaksi kautta, kunnes seura kesällä 2016 vaihtoi Koemanin Claude Pueliin. Kesäkuussa 2016 Lee palasi työskentelemään Sam Allardycen kanssa Englannin maajoukkueen apuvalmentajana. Allardycen saatua potkut ja Gareth Southgaten tultua päävalmentajaksi joulukuussa 2016 jätti myös Lee tehtävänsä. Tammikuussa 2017 Leen yhteistyö Allardycen kanssa jatkui Crystal Palacessa. Lee työskenteli Palacessa Allardycen ja myöhemmin Frank de Boerin apuvalmentajana, kunnes alankomaalaisen saatua potkut jätti seuran syyskuussa 2017. Joulukuussa 2017 hänestä tuli Evertonin apuvalmentaja, jälleen osana Allardycen valmennustiimiä. He saivat kuitenkin potkut jo kauden jälkeen. Joulukuussa 2020, oltuaan sivussa valmennustöistä reilun kahden vuoden ajan, Lee palasi jälleen valmennustehtäviin Sam Allardycen apuvalmentajana West Bromwichissa. == Lähteet == Luokka:Englantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Roald Aas

Roald Edgar Aas (25. maaliskuuta 1928 Oslo – 18. helmikuuta 2012Skøyteløperen Roald Aas er død, nrk.no. Viitattu 19.2.2012 ) oli norjalainen pikaluistelun olympiavoittaja, maantie- ja ratapyöräilijä. Aas voitti talviolympialaisissa 1 500 metrillä kultaa Squaw Valleyssa 1960 ja pronssia samalla matkalla Oslossa 1952. Cortina d'Ampezzon kisoissa 1956 hän sijoittui 5 000 metrillä kuudenneksi ja 1 500 metrillä kymmenenneksi. Squaw Valleyssa hän oli pronssinsa lisäksi 5 000 metrillä 25:s ja 10 000 metrillä 23:s.Roal Aas Biography and Olympic Results Yleisluistelun MM-kilpailuista Aas saavutti pronssia vuonna 1958, samoin EM-kilpailuista vuosina 1957 ja 1960. Norjan mestaruuden hän voitti vuonna 1956, minkä lisäksi hän sijoittui seitsemästi hopealle ja kerran pronssille. Aas oli myös maantie- ja ratapyöräilyn Norjan mestari. Hänelle myönnettiin useamman lajin menestyksestään vuoden 1956 Egebergs Ærespris. Aas kuoli 83-vuotiaana 18. helmikuuta 2012. == Lähteet == * Roal Aas Biography and Olympic Results Olympics at Sports-Reference.com * Profiili speedskatingnews.info === Viitteet === Luokka:Norjalaiset pikaluistelijat Luokka:Norjalaiset maantiepyöräilijät Luokka:Norjalaiset ratapyöräilijät Luokka:Norjalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Jennifer Tisdale

Jennifer Kelly Tisdale (s. 18. syyskuuta 1981 Neptune, New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on Ashley Tisdalen isosisko. __notoc__ Tisdale on tehnyt rooleja mm. kauhuelokuvissa sekä komedioissa. ==Filmografia== === Elokuvat === Elokuva Rooli Vuosi Herra Deeds kortinlukija 2002 Ted Bundy nätti tyttö 2002 Hillsiden kuristaja Erin 2004 Dark Ride Liz 2006 There's Something About Ashley omana itsenään 2007 Anna palaa 4 Chelsea 2007 The House Bunny Phi Mu-tyttö 2008 The Brazen Bull Lauren Vinyec 2011 === Televisiosarjat === Sarja Rooli Vuosi Käytäväpeliä Katie Cooper 2000 Undressed Betsy 2001 Raising Dad Erin 2002 Clubhouse cheerleader 2004 Zackin ja Codyn viiden tähden elämää saluunatyttö 2007 Viiden tähden merielämää Connie 2008 == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sam Gagner

Sam William Gagner (s. 10. elokuuta 1989 London, Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän pelaa tryoutilla NHL-seura Carolina Hurricanesissa. Gagner sivusi Wayne Gretzkyn ja Paul Coffeyn jakamaa silloisen seuransa Edmonton Oilersin yhden ottelun piste-ennätystä helmikuussa 2012. Hän teki neljä maalia ja antoi yhtä monta maalisyöttöä, kun Edmonton kukisti Chicago Blackhawksin maalein 8–4. Koko liigan yhden ottelun piste- ennätyksestä Gagner jäi kahden pisteen päähän. Syyskuussa 2020 Gagner teki Red Wingsin kanssa yksivuotisen jatkosopimuksen. https://www.sportsnet.ca/nhl/article/red-wings-sign-forward-sam-gagner-one- year-extension/ Heinäkuussa 2021 Gagner solmi yhden vuoden jatkosopimuksen Red Wingsin kanssa. Elokuussa 2023 Gagner palasi tryout-sopimuksella Oilersiin. Lokakuussa 2023 Gagner teki Oilersin kanssa yksivuotisen ja 775 000 dollarin arvoisen sopimuksen. https://www.tsn.ca/nhl/edmonton-oilers-sign-sam-gagner- to-one-year-contract-1.2029194 Syyskuussa 2024 Gagner siirtyi tryout- sopimuksella Carolina Hurricanesiin. https://sports.yahoo.com/carolina- hurricanes-sign-sam- gagner-230100623.html?guccounter=1&guce;_referrer=aHR0cHM6Ly93d3cuZ29vZ2xlLmNvbS8&guce;_referrer_sig=AQAAAH_UZDNx12gb- GE8IMRFx2t-kaKP9bPoP3AfKf9eE6QFasoSfu_BtW5zlvqBeYXszSLY1iClBbrFXwSY9C6Vss8ExlKpIkcCAjqJZkrlufcRii6Ljq007hqfsB3XUwgdJmdhIK_9uvD2__J6Ncaz- Vl7rbBp2uQF1g-cmI0Wtk9g Gagnerin isä on entinen NHL-pelaaja Dave Gagner. ==Lähteet== * * * === Viitteet === Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Carolina Hurricanesin pelaajat Luokka:Edmonton Oilersin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bonnie Bryant

Bonnie Bryant on yhdysvaltalainen lasten- ja nuortenkirjailija. Hänet tunnetaan parhaiten kirjasarjastaan Tallijengi (The Saddle Club). Bryant syntyi ja varttui New Yorkissa. Lapsena hän vietti kesät Massachusettsissa, missä hän pääsi tutustumaan hevosiin. Bryant suoritti yliopisto-opinnot Wisconsinin Appletonissa, minkä jälkeen hän muutti takaisin New Yorkiin. Työnsä lastenkirjallisuuden parissa Bryant aloitti työskentelemällä kirjakustantamossa. Vuonna 1986 Bryantia pyydettiin kirjoittamaan kirjoja "tytöistä ja hevosista". Tästä sai alkunsa Tallijengi-sarja. http://www.brisbanewritersfestival.com.au/2005/content/standard.asp?name=BryantB Luettu 1.1.2008 Sen ensimmäinen osa julkaistiin vuonna 1988. Sarjasta ilmestyi 1990-luvun alkupuolella muutama osa suomeksi Kariston kustantamana sarjanimellä ”Tallikaverit”. 2000-luvulla sarjaa on julkaistu Suomessa Pollux- hevoskerhon (nykyään nimeltä Penny & Friends) kautta. ==Teoksia== ===Tallijengi-sarja=== * Hevoshullut (Horse Crazy, suom. Helinä Heikkonen 1992) * Rakkain ratsu (Horse Shy, suom. Tiina Hemming 1992) * Pulmia tallilla (Horse Sense, suom. Tiina Hemming-Sotejeff 1993) * Hevosrieha (Horse Power, suom. Helinä Heikkonen 1993) * Ystävät ratsailla (Trail Mates, Sari Kilçiksiz 1994) * Yllätysten loma (Dude Ranch, suom. Pirjo-Riitta Syrjänen 1994) * Yllätyksiä tallilla (Horse Play, suom. Sini Korhonen 2001) * Yli esteiden (Horse Show, suom. Mari Harve 2001) * Kavioiden kertomaa (Hoof Beat, suom. Tanja Barredo 2001) * Leirielämää (Riding Camp, suom. Leni Grünbaum 2002) * Hevosvoimat pelissä (Horse Wise, suom. 2002) * Rodeoratsastajat (Rodeo Rider, suom. Jaana Fogl 2002) * Unohtumaton joulu (Starlight Christmas, suom. 2003) * Merihevonen (Sea Horse, suom. 2003) * Joukkuepeliä (Team Play, suom. 2003) * Yksi, kaksi, pelaa! (Horse Games, suom. 2004) * Hevonen kateissa (Horsenapped!, suom. Päivi Tikkanen 2004) * Vuorille (Pack Trip, suom. 2004) * Kamera käy (Star Rider, suom. Tanja Barredo 2005) * Vermontin talvi (Snow Ride, suom. Leni Grünbaum 2005) * Kohtalon kisa (Racehorse, suom. 2006) * Tallijengi pulassa (Horse Trouble, suom. 2006) * Valkoviittainen ratsastaja (Ghost Rider, suom. 2007) * Briarwoodin hevoskisat (Show Horse, suom. 2007) * Tallijengi ristiaallokossa (Beach Ride, suom. Nina Mäki-Kihniä 2008) * Morsiuspolku (Bridle Path, suom. 2008) * Oppia ikä kaikki (Stable Manners, suom. Kirsi Ohrankämmen 2009) * Tallijengi vieraalla maalla (Ranch Hands, suom. Outi Ruottinen 2009) * Kiitospäivä (Autumn Trail, suom. Nina Mäki-Kihniä 2010) * Tallijengi Amorin apulaisena. (Hayride) * Suklaahevonen (Chocolate Horse) * Mustankipeyttä (High Horse, 2011) * Lemmenjumalattaret vauhdissa (Hay Fever, 2012) * Hevoskuumetta (Horse Tale, 2012) * Sisarkateutta (Riding Lesson, suom. Nina Mäki-Kihniä 2013) * Parrasvaloissa ("Stage Coach", 2013) ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Medon

Medon (, ”hallitsija”) oli miehen nimi antiikin Kreikassa: * Medon, Kodroksen poika, ensimmäinen Ateenan elinikäinen arkontti * Medon, Keisoksen poika, Argoksen kuningas * Medon, Pyladeen ja Elektran poikaPausanias, Periegesis tes Hellados ('Kreikan kuvaus') 2.16.7 (engl. käännös) * Medon, ithakalainen airut ja yksi Penelopen kosijoista. Ainoa, jonka Odysseus säästi kuolemalta, koska tämä oli ollut ystävällinen hänen vaimoaan kohtaan.Homeros, Odysseia 22.354–370 (engl. käännös) * Medon, Oileuksen poika ja Aiaan) velipuoli. Troijan sodan aikana otti johdettavakseen Filokteteen armeijan tämän saatua käärmeenpureman ja jätettiin Lemnoksen saarelle haavan alettua märkimään ja haisemaan.Homeros, Ilias 2.716–728 (engl. käännös) Medonin surmasi Aineias.Homeros, Ilias 15.328–342 (engl. käännös) * Medon, yksi kentaureista, joka sai haavan olkapäähänsä Peirithooksen ja Hippodameian häissä käydyn kentaurien ja lapiittien välisen taistelun aikana.Ovidius, Muodonmuutoksia xii.290–315 (engl. käännös) == Lähteet == Luokka:Kreikkalainen mytologia Luokka:Kentaurit
Die Deutsche Wochenschau

Die Deutsche Wochenschau, lyh. Wochenschau () oli viikoittainen uutiskatsaus, joita esitettiin elokuvateattereissa kansallissosialistisessa Saksassa toisen maailmansodan aikana 1940-1945. Wochenschau esitettiin yleensä ennen päänäytöstä ja joskus myös itsenäisenä ohjelmana, sen pituus vaihteli 20 ja 40 minuutin välillä. == Historia == Natsien tullessa valtaan 1933 Saksassa oli useampi viikoittaisia uutiskatsauksia tekevä ja esittävä uutiselokuvastudio, kuten Ufa-Tonwoche, Deulig-Woche ja Bavaria-Woche. Uutiskatsaukset olivat ensimmäinen elokuvatuotannon alue, jonka natsihallinto alisti palvelemaan itseään. Tämä tapahtui valtion osakehankinnoin ja kansallistamisen keinoin. Ennen sotaa viikkokatsauksista oli tullut Joseph Goebbelsin propagandaministeriön tehokkain poliittinen ase, jota käytettiin hankkimaan Saksan kansalta hyväksyntä natsihallinnon päämääriä ja tavoitteita kohtaan. Ennen sotaa viikkokatsauksissa näytettiin poliittisia, sosiaalisia, urheilullisia ja kulttuurillisia tapahtumia ja saavutuksia. Negatiivisista tai natsihallinnon kuvaa heikentävistä tapahtumista ei juuri raportoitu. Sodan syttymisen jälkeen painopiste raportoinnissa vaihtui sotatapahtumista, armeijasta ja sotilaallisista saavutuksista tiedottamiseen. Marraskuussa 1940 kaikki yhtiöt yhdistettiin ja keskitettiin avoimesti yhdeksi suureksi tuotantoyhtiöksi nimelle Deutsche Wochenschau GmBH. Toisin kuin liittoutuneiden uutiselokuvissa Wochenschaussa käytettiin taitavia leikkauksia, tunteisiin vetoavaa musiikkia ja niissä luotettiin enemmän kuviin kuin kommenttiääninauhaan halutun vaikutuksen aikaansaamiseksi. Sodan alusta lähtien niiden avulla luotiin kansalle käsitys Saksan voittamattomasta sotilasmahdista. Vielä sodan viimeisten kuukausien aikana, jolloin liittoutuneet ja puna-armeija olivat edenneet Saksan maaperälle Wochenschaun avulla pyrittiin pitämään uskoa "lopulliseen voittoon". Wochenschaun suosio alkoi tosin vähentyä rintamalla kärsittyjen tappioiden myötä, sillä saksalainen katsojakunta oli tottunut liittämään niiden tarjoaman sanoman Saksan armeijan voittamattomuuteen, jota Wochenschau-katsaukset eivät enää kyennyt uskottavasti esittämään. Yksi kuuluisista Wochenschau-kuvista on kohtaus, jossa Adolf Hitler jakaa mitaleja Hitler-nuorison jäsenille valtakunnankanslian puutarhassa. 20. maaliskuuta 1945 kuvattu kohtaus on viimeinen, jossa Hitler näkyy julkisuudessa.The Legend of Hitler’s Bunker Viitattu 20.5.2014 Wochenschau-uutiselokuvia näytettiin myös Saksan valloittamilla alueilla ennen varsinaista elokuvaesitystä, mutta uutiselokuvien aikana salissa pidettiin valoja päällä saksanvastaisen protestoinnin hillitsemiseksi. Wochenschauhin kuvattua materiaalia on käytetty runsaasti sodan jälkeen tehdyissä natsi-Saksasta ja toisesta maailmansodasta kertovissa dokumenttielokuvissa. ==Lähteet== Luokka:Propaganda Natsi-Saksassa Luokka:Uutisohjelmat
Tervaporvarit

Tervaporvarit olivat Oulun ja Kokkolan kaupunkien johtavia kauppiassukuja, jotka kävivät 1700–1800-luvuilla ulkomaankauppaa tervalla. Terva olikin 1800-luvulla Oulun keskeinen vientituote. Kainuun talonpojat toimittivat valmistamansa tervan pitkin Oulujokea Toppilan kaupunginosassa, Toppilansalmen pohjoisrannalla sijainneeseen Tervahoviin. Vienti- ja tuontikaupan lisäksi tervaporvarit harjoittivat laivanvarustusta ja sahatoimintaa. Tervaporvarit kuuluivat varallisuutensa johdosta Oulun vaikutusvaltaiseen ruotsinkieliseen yläluokkaan. Yleensä tervakauppiaan asema oli periytyvä, mutta kauppiasluokkaan oli mahdollista päästä myös pitkällisellä kouluttautumisella. Merkittäviä Oulun kauppiassukuja olivat ainakin seuraavat Tervaporvarit * Nylander * Franzén (Keckman) * Höckert * Ravander * Bergbom * Junnelius * Niskan suku ** Isak Niska ** Jonas Adolf Niska * Hoffrén Muita tunnettuja Oulun tervakauppiaita olivat mm. Jacob Sporman, L. H. Keckman, Eric Candelberg, C. F. Engman 1700-luvullaYhteenveto tervakauppiaiden tervatileistä vuonna 1794 sekä J. W. Snellman G:son, Pentzin ja Antti Santaholma 1800-luvulla.Tervansoutuaikaa == Lähteet == * Rumputus - Kulttuurioulu 6/2005 - Sivu 3, Pohjois-Pohjanmaan museo. * Oulun historian henkilöitä * Yhteenveto tervakauppiaiden tervatileistä vuonna 1794 ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * Tervaporvareiden aika .- Oulun maakunta-arkisto * Kainuun rumalla rasvalla tervattiin kuningattaren laivat*. Ylen Elävä arkisto, Reijo Perälä. Luokka:Oulun historia porvarit Luokka:Yrityssuvut
Kapteeni Planeetta ja maapartio

Kapteeni Planeetta ja maapartio (Kolmoskanavan televisioesityksessä käytetty nimi) (alkuperäiseltä nimeltä Captain Planet and the Planeteers) on miljonääri Ted Turnerin 1990-luvun alussa luoma vuosina 1990–1996 valmistunut yhdysvaltalainen animaatiosarja, jonka tuottivat Turner Broadcasting System ja DIC Entertainment. Sarjan tarkoitus oli levittää tietoisuutta ympäristön saastuttamisesta. Sarjaa esitettiin Yhdysvalloissa ensi kerran vuosina 1990–1993. Menestyksen myötä siitä tehtiin spin-off-sarja The New Adventures of Captain Planet, jota esitettiin vuosina 1993–1996. ==Juoni== Maanhenki Gaia herää pitkän horroksen jälkeen, kun ihmiset alkavat vahingoittaa planeettaa. Huomatessaan että tuho on laajamittainen, hän luo viisi taikasormusta, joista jokainen hallitsee eri luonnon elementtiä. Gaia lähettää sormukset viidelle valitulle nuorelle Kwamelle, Wheelerille, Linkalle, Gille ja Ma-Tille ympäri maailmaa. Heidän tehtävänään on pelastaa maapallo suurimmilta katastrofeilta. Gaia käyttää myös kykyään nähdä, missä milloinkin tapahtuu pahimmat tuhot, ja lähettää nuoret ratkaisemaan ongelmat. He käyttävät paikasta toiseen kulkemisessa auringon voimaa välttääkseen saastuttamista. Tukalissa tilanteissa, jos he eivät itse kykene selvittämään pulmaa, nuoret voivat yhdistää voimansa ja kutsua esiin Kapteeni Planeetan, joka hallitsee viisikon kaikkia voimia. Nuoret eivät kuitenkaan voi enää käyttää omia yksilöllisiä voimiaan. Kapteeni Planeetta kykenee muokkaamaan omaa molekyylirakennettaan muuntautuakseen luonnon erilaisiksi voimiksi. Hänellä ei myöskään ole varsinaisesti sankarin asua eikä hän edusta mitään kulttuuria, vaan hänen eri osansa kuvaavat eri luonnonelementtejä. Hänen vihreät hiukset kuvaavat ruohoa, sininen iho taivasta, ruskeat silmät maata, punainen rintakehä, hanskat ja saappaat tulta sekä keltainen maapallo aurinkoa. Kaikista voimistaan huolimatta Kapteeni Planeetta on altis saastuttamiselle ja radioaktiiviselle säteilylle, jotka heikentävät hänen voimiaan. ==Sarja Suomessa== Suomen televisiossa esitettiin sarjan 1. ja 2. tuotantokauden jaksot televisiokanava Kolmoskanavalla alkuperäiskielellä vuosina 1991–1992. Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin Kolmoskanavalla 5. tammikuuta 1991 Harlekiini -ohjelman yhteydessä. == Ääninäyttelijät == ==Lähteet== Luokka:1990-luvun piirrossarjat Luokka:Yhdysvaltalaiset animaatiosarjat Luokka:Televisiosarjojen supersankarit Luokka:Marvel-universumin supersankarit
Tervakauppa

Tervakauppa oli Suomessa erityisesti 1600-luvulta alkaen tuottoisa elinkeino. Länsi-Euroopan laivanrakennustoiminta vilkastui, ja puulaivoihin tarvittiin tervaa ja pikeä. Ruotsin kruunu perusti Tervakomppania-nimisen kauppajärjestön,Halila, Aimo, Talouselämä. Teoksessa: Weilin + Göös: Suomen historia, osa 3, s. 161 jonka alaisuuteen avattiin tervan- ja pientarkastajien virat. Keskitetyn kaupan johdosta myös vienti vilkastui. Suomen tervakaupan keskuksia olivat Viipuri, Turku ja Pohjanmaan rannikkokaupungit. 1600-luvulla tervaa poltettiin runsaasti Varsinais-Suomessa, Uudellamaalla, Pohjanmaalla ja Järvi-Suomessa. Järvi-Suomen tervanpoltto tyrehtyi melkein kokonaan 1700-luvulla tärkeimmän kauppasataman eli Viipurin menettämisen ja huonojen liikenneyhteyksien takia. Pohjanmaa jäi 1700-luvulla päätuotantoalueeksi. 1800-luvulla tervanpolton pääalueeksi muodostui Kainuu osittain Oulujoen liikenneyhteyden ja osittain sen takia, että Kainuun seutu oli hallanarkaa ja köyhät saivat elantonsa helpommin tervaa polttamalla. 1900-luvun alussa tervaa poltettiin Itä-Kainuun lisäksi jonkin verran vielä Kaakkois-Pohjanmaalla. http://www.lieksa.fi/Resource.phx/sivut/sivut-lieksa-pielisen- museo/elinkeinot/terva.htx 1600-luvulla pientä taukoa lukuun ottamatta vuoteen 1712 kauppa oli Ruotsin monopolin hallussa. Suuren Pohjan sodan ja isonvihan (1700–1721) aikaisen venäläismiehityksen jälkeen tervakauppa muuttui kokonaan. Uudenkaupungin rauhanteossa 1721 Viipuri oli joutunut Venäjän yhteyteen. Ruotsin ja Venäjän välisen hattujen sodan (1741–1743) ja sen aiheuttaman pikkuvihan päättäneen Turun rauhan 1743 jälkeen tervan kuljetus ei siirtynyt Haminaan kannattamattomien kuljetusyhteyksien vuoksi. Tämän seurauksena tervanpoltto tyrehtyi Suomessa. Suurvaltasotien vuosina 1770–1780 aiheuttaman kansainvälisen kysynnän myötä tervanpoltto alkoi nousta kuitenkin uuteen kukoistukseen. Suurimmillaan tervan vienti oli 1800-luvun puolenvälin jälkeen, jolloin esimerkiksi vuonna 1863 vienti oli 227 000 tynnyriä. 1800-luvun lopulla tervakauppa alkoi hiipua, kun puulaivojen rakentaminen väheni. Oulussa lienee viimeinen tervavene kulkenut jokea pitkin alas vuonna 1927. Oulussa tervakauppaa hallitsivat tervaporvarit. Tervansoutajat toivat kainuulaisen tervan Oulujoen suussa sijainneeseen Tervahoviin. Iijoen vesistössä tervatynnyrit kuljetettiin 1900-luvun alkupuolelle saakka suurista petäjätukeista koottujen pelkkalauttojen painolastina, sillä joki oli liian matala raskaasti kuormitetuille tervaveneille. Pelkkalauttojen laskuaika oli kevättulvan aikoihin heti jäiden lähdön jälkeen. Perillä Iijokisuussa terva sekä lauttojen tukit myytiin. ==Katso myös== *Terva *Tervahauta *Oulujoki ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Aarne Kärnä : Piirteitä Oulun kaupungin tervakaupasta merkantiiliaikana, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 20.04.1930, nro 16, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * Aarne Kärnä : Piirteitä Oulun kaupungin tervakaupasta merkantiiliaikana II, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 04.05.1930, nro 18, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Kauppa kauppa
Super He-Man

Super He-Man () on DiC Enterprisesin tuottama yhdysvaltalainen animaatiosarja, joka perustuu Mattelin lelusarjaan Masters of the Universe. Sarjan oli tarkoitus olla jatkoa alkuperäiselle Filmationin tuottamalle He-Manille, mutta sarja poikkesi alkuperäisestä paljon, eikä Filmation ollut sarjan tuotannossa mukana. Super He-Manista tuotettiin 65 jaksoa, jotka esitettiin Yhdysvalloissa vuosien 1990–1991 välisenä aikana. Sarja ei kuitenkaan menestynyt toivotulla tavalla edes sen pohjalta tehtyjen lelujen osalta. ==Tarina== Legendaarinen Eternian suojelija He-Man kutsutaan kymmenentuhatta vuotta tulevaisuuteen uuteen maailmaan nimeltä Primus, pelastamaan heidät pahaloilta mutanteilta Denebrianeilta. He-Manin vanha vihollinen Skeletor on seurannut häntä tulevaisuuteen ja hankkinut iteselleen uusia liittolaisia valloittaakseen universumin. Yhdessä linnunradan vartijoiden kanssa He-Man puolustaa Primusta Skeletorilta ja hänen liittolaisiltaan. == Äänirooleissa == == Suomessa ilmestyneet julkaisut == ===VHS-julkaisut=== *Super He-Man – Seikkailu alkaa == Aiheesta muualla == * TV.com Luokka:Masters of the Universe -sarjat Luokka:1990-luvun piirrossarjat Luokka:Yhdysvaltalaiset animaatiosarjat
Andy Carey

Andy Carey (18. lokakuuta 1931 – 15. joulukuuta 2011) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän oli Major League -tason kolmantena pesämiehenä vuodesta 1952. Careyn joukkueena oli vuoteen 1960 New York Yankees. Hän siirtyi myöhemmin lyhyiksi ajanjaksoiksi Kansas City Athleticsiin, Chicago White Soxiin ja Los Angeles Dodgersiin. Carey pelasi viimeisen ammattilaispelinsä Los Angeles Dodgersissa 30. syyskuuta 1962. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset baseballpelaajat Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
Gil McDougald

Gilbert James "Gil" McDougald (19. toukokuuta 1928 San Francisco, Kalifornia – 28. marraskuuta 2010 Wall Township, New Jersey) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän pelasi ensimmäisen MLB-pelinsä 20. huhtikuuta 1951 ja viimeisensä 2. lokakuuta 1960. McDougaldin ainoa ammattilaistason joukkue oli New York Yankees, jossa hän oli voittamassa viittä World Series -mestaruutta. Hän oli American Leagueen vuoden tulokas 1951, hänet valittiin kuudesti MLB:n tähdistöotteluun, vuosina 1952, 1956–1958 ja 1959, jolloin pelattiin kaksi tähdistöottelua, ja hän oli vuoden 1958 Lou Gehrigin muistopalkinnon voittaja. McDougald löi 7. toukokuuta 1957 pallon Herb Scoren silmään, mutta pysyviä vammoja ei aiheutunut, ja Score jatkoi uraansa lyhyen tauon jälkeen. . McDougald kuoli marraskuussa 2010, 82-vuotiaana, eturauhassyöpään. Hän oli naimisissa ja hänellä oli seitsemän lasta, neljä poikaa ja kolme tytärtä. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset baseballpelaajat Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet
Alvin Dark

Alvin Ralph Dark (7. tammikuuta 1922 Comanche, Oklahoma – 13. marraskuuta 2014 Easley, Etelä-Carolina) oli yhdysvaltalainen baseballtähti. Pelattuaan vuosina 1946–1960 shorttina kuudessa ammattilaistason joukkueessa hän aloitti pitkän uransa valmentajana. Darkin pitkäaikaisin joukkue oli New York Giants, jossa hän vaikutti vuosina 1950–1956. Hänelle myönnettiin vuonna 1955 kaikkien aikojen ensimmäinen Lou Gehrigin muistopalkinto. Dark toimi vuosina 1961–1977 viiden eri ammattilaisjoukkueen joukkueenjohtajana. Dark kuoli kotonaan Etelä- Carolinan Easleyssa 92-vuotiaana 13. marraskuuta 2014. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset baseballpelaajat Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Brian Friel

Brian Friel (9. tammikuuta 1929 – 2. lokakuuta 2015Meryl Streep and Liam Neeson among those who pay tribute to Brian Friel BBC News, 3.10.2015. ) oli pohjoisirlantilainen näytelmäkirjailija, jonka töiden joukossa ovat Lovers (1967) ja Dancing at Lughnasa (1990, suom. Elonkorjuujuhla)Ilona- esitystietokanta, Teatterin tiedotuskeskus, viitattu 16.12.2014.. Hän perusti vuonna 1980 Stephen Rean kanssa Field Day Theatre Companyn Londonderryssä. Suomeksi on esitetty myös Frielin näytelmiä Amerikantädin rakkaudet (The Loves of Cass McQuire, 1966) ja Täältä tullaan Amerikka (Philadelphia, Here I Come, 1964). ==Lähteet== Luokka:Brittiläiset näytelmäkirjailijat Luokka:Pohjoisirlantilaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Stephen Rea

Stephen Rea (s. 31. lokakuuta 1946) on pohjoisirlantilainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa The Crying Game (1992), Veren vangit (1994), Michael Collins (1996) ja V niin kuin verikosto (2005). Rea syntyi Belfastissa yhdeksi työläisluokkaisen presbyteeriperheen neljästä lapsesta. Hän valmistui Belfast High Schoolista ja Queen's University of Belfastista. Rea oli naimisissa poliittisen aktivistin Dolours Pricen kanssa vuosina 1983–2003. Rea on saavuttanut huomattavaa menestystä sekä teatterissa, televisiossa että elokuvissa, ja hän on ollut ehdolla Tony-, Emmy-, Bafta- ja Oscar-palkintojen saajaksi. Rea perusti vuonna 1980 näytelmäkirjailija Brian Frielin kanssa Field Day Theatre Companyn Londonderryssä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Brittiläiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ronald Searle

Ronald William Fordham Searle (3. maaliskuuta 1920 – 30. joulukuuta 2011) oli brittiläinen sarjakuvataiteilija. Hän loi muun muassa St Trinian's School -sarjan ja yhdessä Geoffrey Willansin kanssa Nigel Molesworth -kirjat. Searle on piirtänyt lukuisiin lehtiin, kuten Punchiin. Searle syntyi Cambridgessa ja julkaisi ensimmäisen St Trinian's School -sarjakuvansa Lilliput-lehdessä vuonna 1941. Hän joutui vangiksi toisessa maailmansodassa ja vapautui vasta sen päätyttyä vuonna 1945. Searle meni vuonna 1947 naimisiin Kaye Webbin kanssa. Parille syntyi kaksoset Kate ja Johnny. Searle hylkäsi vuonna 1961 perheensä, muutti Ranskaan ja solmi uuden avioliiton. Hänen maineensa kasvoi 1950-luvulla, ja hänelle myönnettiin muun muassa Reuben-palkinto vuonna 1960. Russell Davies on tehnyt hänen elämästään dokumentin, joka esitettiin BBC:llä vuonna 2006. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Brittiläiset sarjakuvantekijät Luokka:Annie-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
Frédéric Covili

Frédéric Covili (s. 14. marraskuuta 1975 Moûtiers, Ranska) on ranskalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä. Hän on suurpujottelun maailmancupin voittaja ja MM-mitalisti. Suurpujotteluun erikoistunut Covili kilpaili nuorempana kaikissa alppilajeissa ja voittikin junioreiden MM-kilpailuissa Lake Placidissa maaliskuussa 1994 kultaa pujottelussa ja alppiyhdistetyssä sekä pronssia supersuurpujottelussa. Covili sijoittui yhdeksänneksi uransa ensimmäisessä maailmancup-kilpailussa, pujottelussa Vailissa marraskuussa 1995. Sen jälkeen hän on saanut maailmancup-pisteitä ainoastaan suurpujottelusta – lukuun ottamatta yhdeksää pistettä supersuurpujottelussa kaudella 2000–2001. Covili saavutti pronssia suurpujottelussa St. Antonin MM- kisoissa 2001 Michael von Grünigenin ja Kjetil André Aamodtin jälkeen – kärkikolmikko mahtui 0,38 sekunnin sisälle. Kaudella 2001–2002 Covili voitti suurpujottelun kokonaiscupin. Hän voitti tuolloin Söldenin ja Alta Badian osakilpailut sekä oli toinen Val d'Isere'ssä ja Adelbodenissa. Salt Lake Cityn olympialaisissa hän oli viidestoista. Seuraavalla kaudella Covili sijoittui suurpujottelucupissa neljänneksi Söldenin ja Yongpyongin kakkostilojen myötä. St. Moritzin MM-kisoissa hän oli yhdestoista. Maailmancup-kaudella 2003–2004 Covili oli Söldenissä toinen, Alta Badiassa kolmas ja yhteispisteissä seitsemäs. Tuon kauden jälkeen hän ei yltänyt maailmancup-kisoissa kymmenen parhaan joukkoon. Covili lopetti uransa tammikuussa 2009, kun häntä ei valittu Ranskan joukkueeseen Val d'Isèren MM-kilpailuihin. ==Lähteet== * === Viitteet === ==Aiheesta muualla== *Virallinen sivusto Luokka:Ranskalaiset alppihiihtäjät Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Edward Donnall Thomas

Edward Donnall Thomas (15. maaliskuuta 1920 – 20. lokakuuta 2012) oli yhdysvaltalainen lääkäri. Hän toimi Washingtonin yliopiston professorina ja Fred Hutchinsonin syöpätutkimuskeskuksen kliinisen tutkimuksen osaston johtajana. Thomas opiskeli Austinissa Texasin yliopistossa ja Harvardissa. Hän teki uraauurtavaa työtä luuytimensiirron käytössä leukemian hoidossa. Thomas palkittiin vuonna 1990 National Medal of Sciencellä.NSF: The President's National Medal of Science - Recipient Details Ura huipentui samana vuonna myönnettyyn Nobelin lääketieteen palkintoon, jonka hän jakoi Joseph Murrayn kanssa. Hän oli Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian jäsenenä vuodesta 1982.National Academy of Sciences: Thomas, E. Donnall == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset lääkärit Luokka:Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Thomas Szasz

__NOTOC__ Thomas Stephen Szasz (15. huhtikuuta 1920 Budapest – 8. syyskuuta 2012 New York) oli unkarilaissyntyinen psykiatri. Hän oli johtavia nykypsykiatrian menetelmien kritisoijia, ja hänet tunnetaan muun muassa kirjasta The Myth of Mental Illness (1961). Szasz syntyi Budapestissa, mutta muutti vuonna 1938 Yhdysvaltoihin ja asui siellä lopun elämänsä. Hän opiskeli fysiikkaa, lääketiedettä sekä psykoanalyysiä Cincinnatissa ja Chicagossa. Szasz toimi vuosina 1956–1990 New Yorkin osavaltionyliopiston professorina Syracusessa. Hän vastusti terapeuttista valtiota eli valtiojohtoista mielenterveysjärjestelmää ja sen pakkohoitoja. Vuonna 1961 Szasz todisti oikeudessa, että mielenvikaisiksi leimattujen ihmisten vangitseminen mielisairaaloihin teki lääkäreistä vartijoita ja vankilanpitäjiä. == Katso myös == * Psykiatrian vastaisuus == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Szaszin julkaisuluettelo. * Szaszin haastattelu Luokka:Unkarilaiset psykiatrit Luokka:Yhdysvaltalaiset psykiatrit Luokka:Ihmisoikeusaktivistit Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Hertut

Hertut (Cisticolidae) on varpuslintuheimo, joka on erotettu kerttujen heimosta viimeaikaisissa nimistöuudistuksissa. Hertut ovat pienikokoisia, ruskeita tai harmahtavia varpuslintuja, jotka elävät pääasiassa tropiikissa ja muualla lämpimässä ilmastossa. Heimo kehittyi todennäköisesti Afrikassa, missä pääosa lajeista esiintyy, mutta sen edustajia elää runsaasti myös eteläisessä ja itäisessä Aasiassa sekä Australiassa. Läntisellä palearktisella alueella elää säännöllisesti 3 lajia, heinäkerttu (Cisticola juncidis), joka elää myös Euroopassa, sekä priinia ja aavikkokerttu. Hertut elävät enimmäkseen ruohostoisilla avomailla, savanneilla tai pensaikoissa, usein vesistöjen äärellä. Ne piilottelevat kasvillisuuden seassa ja ovat vaikeasti havaittavia muulloin kuin lisääntymisaikana, jolloin koiraat laulavat näkyvästi ja emot varoittelevat kuuluvasti pesiensä läheisyydessä. Hertut syövät hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia ja niiden pesät sijaitsevat matalalla kasvillisuuden kätköissä. Monien lajien kohdalla niiden fylogenia on epäselvää ja tutkijoista riippuen lajeja voidaan sijoittaa myös kerttujen heimoon. Seuraava lajilista perustuu del Hoyon ym. (2013) teokseen Handbook of the birds of the world. Suomalaiset nimet ovat BirdLife Suomen nimistöluettelosta. Tässä luokituksessa herttujen heimoon luetaan 27 sukua ja 142 lajia * Suku Neomixis - jerit (suku on koko Cisticolidae heimon perusta, 3 lajia) * Suku Eremomela - eremomelat, 9 lajia * Suku Orthotomus, räätälit, 13 lajia * Suku Prinia, priiniat, 23 lajia * Suku Cisticola, hertut, 46 lajia * Suku Incana ** Sokotranharmaakerttu, Incana incana * Suku Malcorus ** Kaulusherttu, Malcorus pectoralis * Suku Bathmocercus - Virtakerttuset, 2 lajia * Suku Scepomycter ** Rusohuppuherttu Scepomycter winifredae * Suku Hypergerus ** Suomupääherttu, Hypergerus atriceps * Suku Eminia ** Eminia, Eminia lepida * Suku Apalis, Apalit, 18 lajia * Suku Poliolais ** Valkopyrstökerttu Poliolais lopesi * Suku Camaroptera, Lyijykertut, 3 lajia * Suku Calamonastes, Raitakertut, 3 lajia * Suku Euryptila ** Kapinkerttu Euryptila subcinnamomea * Suku Artisornis, Metsäräätälit, 2 lajia * Suku Schistolais, Afrikanpriiniat, 2 lajia, luetaan usein kerttuihin ** Valkokurkkupriinia, Schistolais leucopogon ** Guineanpriinia, Schistolais leontica * Suku Urolais ** Vihervuorikerttu, Urolais epichlorus * Suku Phragmacia ** Kapinpriinia, Phragmacia substriata *Suku Oreolais **Punakylkiapali, Oreolais pulcher * Suku Oreophilais ** Zimbabwenpriinia, Oreophilais robertsi * Suku Drymocichla ** Punasiipikerttu, Drymocichla incana * Suku Spiloptila ** Sahelinkerttu, Spiloptila clamans * Suku Phyllolais ** Akasiakerttu, Phyllolais pulchella *Suku Graueria ** Kongonkerttu Graueria vittata * Suku Micromacronus **Hapsuperä Micromacronus leytensis == Lähteet == *
Jom Jerušalajim

Jom Jerušalajim eli Jerusalemin päivä () on kansallinen juhlapäivä Israelissa, jota vietetään sen muistoksi, että vanhakaupunki liitettiin Jerusalemiin kuuden päivän sodan tuloksena. Se tapahtui gregoriaanisen kalenterin mukaan 7. kesäkuuta 1967 mutta juutalaisen kalenterin mukaan Ijar-kuun 28. päivänä. Sen mukaisesti juhlaa vietetään vuosittain Ijar-kuun 28. päivänä. Knesset julisti Itä-Jerusalemin valtauksen päivämäärän, 28. Ijar-kuuta, Jerusalemin päiväksi 12. toukokuuta 1968. Vuonna 1998 päivä säädettiin lailla kansalliseksi juhlapäiväksi. Luokka:Jerusalem Luokka:Juutalaiset juhlapäivät
Primal Fear (albumi)

__NOTOC__ Primal Fear saman nimisen yhtyeen esikoisalbumi, joka julkaistiin 2. helmikuuta 1998. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Ralf Scheepers – laulu * Tom Naumann – kitara * Mat Sinner – basso * Klaus Sperling – rummut == Arvostelut == * AllMusic: AllMusic review == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 1998 esikoisalbumit Luokka:Primal Fearin albumit
Medon (Argos)

Medon (, ”hallitsija”) oli kreikkalaisessa mytologiassa Keisoksen poika ja Argoksen kuningas.Pausanias: Periegesis tes Hellados ('Kreikan kuvaus') 2.19.2 (engl. käännös) Hänen veljensä olivat Maron ja Filias, mutta muuta hänestä ei tiedetäkään. Hänen kuoltuaan lapsettomana Maron seurasi häntä valtaistuimelle. == Lähteet == Luokka:Argoksen kuninkaat
John William Brown

John William Brown (28. joulukuuta 1913 Athens, Ohio – 29. lokakuuta 1993 Medina) oli yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko, joka toimi lyhyen aikaa Ohion kuvernöörinä. Brown toimi Medinan pormestarina vuosina 1950–1953 ja Ohion varakuvernöörinä 1953–1957. Brown haki varakuvernöörikautensa lopussa vuonna 1956 republikaanien kuvernööriehdokkaaksi, mutta hävisi esivaalit Crane O’Neillille, joka myöhemmin voitti myös varsinaiset vaalit. Samaan aikaan kuvernöörivaalien kanssa istuva kuvernööri Frank J. Lausche valittiin Yhdysvaltain senaattiin, minkä vuoksi hän erosi virastaan juuri ennen hänen ja Brownin kausien päättymistä. Eroamisen seurauksena Brown hoiti kuvernöörin tehtäviä yhdentoista päivän ajan 3. tammikuuta – 14. tammikuuta 1957, kunnes vaalit voittaneen O’Neillin kausi alkoi. Seuraavana vuonna hänet valittiin Ohion osavaltion edustajainhuoneeseen, jossa hän istui vuoteen 1960. Hän toimi uudelleen Ohion varakuvernöörinä 1963–1975. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset republikaanipoliitikot Luokka:Ohion kuvernöörit Luokka:Yhdysvaltain osavaltioiden varakuvernöörit Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 1993 kuolleet
James D. Watkins

thumb|right|James D. Watkins James David Watkins (7. maaliskuuta 1927 Alhambra, Kalifornia – 26. heinäkuuta 2012 Alexandria, Virginia) oli yhdysvaltalainen amiraali. Hän toimi laivasto-operaatioiden komentajana Ronald Reaganin presidenttiyden aikana vuosina 1982–1986 ja energiaministerinä George H. W. Bushin (1989–1993) kaudella. == Nuoruus ja laivastoura == Watkins syntyi 1927 Kalifornian Alhambrassa. Hänen isänsä oli viinikauppias ja hänen äitinsä oli pyrkinyt 1938 Yhdysvaltain senaattiin sinne pääsemättä. Watkins valmistui 1949 Yhdysvaltain laivastoakatemiasta, ja hänestä tuli Yhdysvaltain ydinalusten isänä tunnetun Hyman Rickoverin suojatti. Watkinsin ura Yhdysvaltain laivastossa kesti 37 vuotta, ja hän palveli upseerina sekä pinta- aluksilla että sukellusveneillä. Hän toimi uransa aikana Yhdysvaltain 6. ja Tyynenmeren laivaston komentajana. Tämän jälkeen hän oli laivasto- operaatioiden varakomentajana, kunnes hänestä tuli 1982 laivasto-operaatioiden komentaja, eli laivaston korkein upseeri. Watkins toimi tehtävässä vuoteen 1986, ja hän oli muun muassa merkittävässä asemassa Ronald Reaganin ohjuspuolustusjärjestelmä Strategic Defense Initiativen kehittäjänä. Hän sai laivastourastaan Defense Distinguished Service Medalin, Navy Distinguished Service Medalin, kolme The Legion of Meritiä ja Bronze Starin. Watkinsista tehtiin 1983 Maltan ritarikunnan jäsen. == Poliittinen ura == Presidentti Reagan nimitti 1987 Watkinsin yllättäen HIV-epidemiaa käsittelevän komission johtajaksi. Watkinsin alaisuudessa toiminut 13-henkinen komissio puolsi muun muassa AIDS-sairaiden syrjintää vastustavia sekä sairaiden oikeuksia ja yksityisyyttä puoltavia lakeja. Watkinsista tuli 1989 George H. W. Bushin energiaministeri. Ministerinä hän pyrki uudistamaan maan ydinaseita tuottavia laitoksia, jotka olivat lamautuneet radioaktiivisten vuotojen ja ympäristökysymysten takia. Hän muodosti myös tiedosteluosaston, joka pyrki keräämään tietoja muiden maiden taistelukärjistä, ja osaston, joka pyrki paljastamaan Yhdysvaltain ydinsalaisuuksia tiedustelevia vakoojia. Watkins oli 1993–2004 monien meritieteellisten organisaation johdossa. Hän johti 2001–2004 United States Commission on Ocean Policyä, joka teki 2004 suosituksen uudesta Yhdysvaltain kansallisesta meripolitiikasta. == Yksityiselämä ja kuolema == Watkins oli kahdesti naimisissa. Hänen ensimmäinen vaimonsa oli Sheila McKinney Watkins, jonka kanssa hän oli naimisissa 45 vuotta. Vuonna 1996 kuolleen Sheilan kanssa James Watkins sai kuusi lasta. Toinen vaimo oli Janet Tobin Watkins, jonka kanssa James oli naimisissa 12 vuotta. Watkins kuoli heinäkuussa 2012 kotonaan Alexandriassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltalaiset amiraalit Luokka:Yhdysvaltain energiaministerit Luokka:George H. W. Bushin hallituksen jäsenet Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet