EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Valtteri Virmajoki

Valtteri Virmajoki (synt. Valtteri Vuokko, s. 19. maaliskuuta 1901 Artjärvi – 23. toukokuuta 1961) oli suomalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa Minä jätän sinut (1944), Ruusu ja kulkuri (1948) ja Omena putoaa... (1952). Virmajoki näytteli myös paljon teatterissa. Virmajoki palkittiin vuonna 1957 Pro Finlandia -mitalilla. Virmajoki kuoli 60-vuotiaana toukokuussa 1961. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Pro Finlandia -palkitut Luokka:Vuonna 1901 syntyneet Luokka:Vuonna 1961 kuolleet
Miss Farkku-Suomi (albumi)

Miss Farkku-Suomi on Kauko Röyhkän järjestyksessään 20. albumi. Se julkaistiin vuonna 2001. Vuonna 2003 Like-kustantamo julkaisi Röyhkän samannimisen romaanin. Romaanin päähenkilö on aloitteleva oululainen muusikko, ja siinä kerrotaan monen levyllä julkaistun kappaleen tekemisestä. == Kappaleet == Sävellykset ja sanoitukset Kauko Röyhkä. Sovitukset Röyhkä / Vikkula / Huldén / Kling. # "Sanojen valtakunta" - 5:20 # "Koulun portilla" - 3:09 # "Cooperin testi" - 4:14 # "Kukaan ei halua mua" - 2:06 # "Disko-Datsun" - 3:44 # "Miss Farkku-Suomi" - 4:33 # "Teiniunelma" - 5:24 # "Pummaan päivän töistä" - 3:29 # "Verhot kiinni" - 3:29 # "Vau!" - 3:23 # "Kaislikkonainen" - 3:26 # "Pyhä Sebastian" - 5:18 # "Muinainen härkä" - 4:13 # "Lopultakin" - 5:32 == Tekijät == ===Muusikot=== * Kauko Röyhkä - laulu * Timo Vikkula - kitarat, piano / koskettimet, taustalaulu * Mats Huldén - basso, taustalaulu * Tero Kling - rummut / lyömäsoittimet, taustalaulu ====sekä==== * Olga - laulu (7), taustalaulu (6, 8, 10) * Annamari Vänskä ja Roosa Voima - taustalaulu (1, 6, 8, 13, 14) * Hiili Hiilesmaa - taustalaulu (1, 10, 12), lehmänkello (8) * Ilkka Pakkala - sello (11) ===Muuta=== * Äänitys: Hiili Hiilesmaa (Finnvox, 303) ja Juha Heininen (H.I.P.) * Miksaus: Juha Heininen ja Hiili Hiilesmaa (H.I.P.) * Tuotanto: Hiili Hiilesmaa, Mats Huldén, Timo Vikkula * Kansi: Rade + Kauko Luokka:Kauko Röyhkän albumit Luokka:Vuoden 2001 albumit Luokka:Hiili Hiilesmaan tuottamat albumit
SS Erie Belle

SS Erie Belle oli Pohjois-Amerikan Suurilla järvillä liikennöinyt höyryalus. Alus valmistui vuonna 1864 ja laskettiin vesille nimellä Hector, ja se palveli aluksi Yhdysvaltain itärannikon liikenteessä sisällissodan aikana. Sodan jälkeen alus siirrettiin Eriejärvelle, jossa se toimi henkilö- ja rahtiliikenteessä niin kutsuttuna pakettilaivana, kunnes se upposi vuonna 1879 törmättyään vedenalaiseen esteeseen. Alus nostettiin myöhemmin ja muutettiin hinaajaksi. Marraskuun 1883 myrskyssä Erie Belle lähetettiin pelastamaan Ontarion Kincardinen edustalla merihätään joutunutta kuunari J. M. Carteria. Tämä pelastustehtävä jäi aluksen viimeiseksi, sillä aluksen ollessa lähellä rantaa sen höyrykattila pääsi kiehumaan kuiviin. Kun kattilaan lisättiin vettä, se muuttui höyryksi silmänräpäyksessä. Äkillisesti noussut paine aiheutti höyrykattilan räjähdyksen, joka upotti aluksen. Neljä merimiestä menehtyi turmassa. Ironista kyllä, ainoa jäljellä oleva Erie Bellen hylyn jäänne on laivan räjähtänyt höyrykattila. Kattilan jäänteet ovat osittain vedenpinnan yläpuolella noin kolmen kilometrin päässä Kincardinen kylän eteläpuolella Boiler Beachiksi eli Höyrykattilarannaksi kutsutussa paikassa. Luokka:Hylyt Suurilla järvillä Luokka:Höyrylaivat Luokka:Uponneet matkustaja- alukset
Etsijät (albumi)

:John Fordin elokuvasta katso Etsijät (elokuva). Etsijät on Kauko Röyhkän järjestyksessään 21. albumi. Se julkaistiin vuonna 2002. == Kappaleet == Sävellykset ja sanoitukset: Kauko Röyhkä paitsi 4, 9, 11 - säv. Röyhkä / Vikkula. Sovitukset: Röyhkä / Vikkula / Huldén / Kling, (1) puhaltimet sov. Antero Priha. # "Etsijät" - 5:54 # "Unettomuus" - 5:04 # "Syyllisyys ja kaipaus" - 3:40 # "Kesäpäivä" - 5:15 # "Pauliina, rantatyttö" - 4:23 # "Pieni mies" - 4:28 # "Päivä kulki pois" - 2:38 # "Kiittämätön" - 4:08 # "Melankolia" - 4:54 # "Kerran ilmestyin" - 8:07 # "Valmis" - 3:57 == Tekijät == ===Muusikot=== * Kauko Röyhkä - laulu * Timo Vikkula - kitarat, kosketinsoittimet, taustalaulu * Mats Huldén - basso, taustalaulu * Tero Kling - rummut, lyömäsoittimet, taustalaulu ====Sekä==== * Anna-Mari Kähärä - harmonikka (6, 9) * Kristiina Halttu - laulu (9) * Venla Kling - taustalaulu (10) Kallio Horns (1): * Antero Priha - trumpetti * Heikki Keskinen - tenorisaksofoni * Jukka Tuovinen - baritonisaksofoni * Juhani Aaltonen - tenorisaksofoni (1, 11) ===Muuta=== * Äänitys ja miksaus: Juha Heininen / H.I.P. (huhti-kesäkuu 2002) * Masterointi: Minerva Pappi / Finnvox H * Tuotanto: Mats Huldén / Timo Vikkula * Kansi: J.S. Karjalainen / King * Kuva: Nauska Luokka:Kauko Röyhkän albumit Luokka:Vuoden 2002 albumit
Abbey Lincoln

Anna Marie Wooldridge eli Abbey Lincoln (6. elokuuta 1930 Chicago, Illinois, Yhdysvallat – 14. elokuuta 2010) oli yhdysvaltalainen jazzlaulaja ja näyttelijä. Hän aloitti pitkäaikaisen levytysuransa 1950-luvulla ja oli vuosina 1962–1970 naimisissa Max Roachin kanssa. He tekivät jonkun verran musiikkia yhdessä, mutta Lincoln keskittyi enemmän näyttelemiseen eikä levyttänyt solistina kymmeneen vuoteen. Hän julkaisi Inner City-merkillä albumin vuonna 1973, ja aktivoitui vähitellen jazzlaulajana. Hänestä tuli dramaattinen laulaja joka antoi merkityksen laulamilleen teksteille. Elokuvien joukkoon lukeutuvat Minkäpä tyttö sille voi (1956), Nothing But a Man (1964) ja Sulhasta etsitään (1968). Lincoln oli vuonna 1969 ehdolla parhaan naissivuosan Golden Globen saajaksi roolistaan elokuvassa Sulhasta etsitään. Billie Holidaylta musiikillisia vaikutteita saanut Abbey Lincoln julkaisi viimeisen albuminsa (Abbey Sings Abbey) Verve Records -levy-yhtiön kautta vuonna 2007. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Abbey Lincoln HS Muistot * Luokka:Yhdysvaltalaiset jazzlaulajat Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet
Koutammakou

Koutammakou eli Batammariban maa on 50 000 hehtaarin perinnemaisema Togon pohjoisosassa. Siellä eletään edelleen savimajoissa. Osa majoista on kaksikerroksisia, joissakin on tasakatto, toisissa kartion muotoinen ruokokatto. Alue on UNESCOn kulttuuriperintökohde.UNESCO == Lähteet == Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Togossa Luokka:Togon maantiede
Reiji Okazaki

Reiji Okazaki (; 1930 – 1. elokuuta 1975) oli japanilainen molekyylibiologi. Hän löysi vuonna 1968 vaimonsa, tutkija Tsuneko Okazakin kanssa DNA:n niin kutsutut Okazakin fragmentit. Okazaki syntyi Hiroshimassa. Hän valmistui vuonna 1953 Nagoyan yliopistosta, jossa hän itse myöhemmin työskenteli professorina. Okazakin varhaisen kuoleman vuonna 1975 aiheutti leukemia. Luokka:Japanilaiset biologit Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 1975 kuolleet Luokka:Molekyylibiologit
Selkäranka 1996–2004

Selkäranka 1996–2004 on Kauko Röyhkän järjestyksessään 12. kokoelmalevy. Se julkaistiin vuonna 2004. Kokoelma sisältää Röyhkän Ranka-levymerkille levyttämiä kappaleita. == Kappaleet == Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Kauko Röyhkä sekä sovittanut Vikkula, Huldén, Kling ja Röyhkä, ellei toisin mainittu. # # # # # # # # # # # # # # # # # # # == Muusikot == * Kauko Röyhkä – laulu * Timo Vikkula – kitarat (paitsi 4 ja 16), koskettimet, taustalaulu * Riku Mattila - kitara (4, 16) * Mats Huldén – basso (paitsi 5, 11, 14, 15, 17), taustalaulu * Ari Vaahtera – basso (5, 14, 15, 17) * Tero Kling – rummut, lyömäsoittimet, huilu (11), taustalaulu === Vierailevat muusikot === * Kallio Horns – puhaltimet (1, 6), sov. Antero Priha * Antero Priha – trumpetti (1, 6) * Heikki Keskinen – tenorisaksofoni (6) * Jukka Tuovinen – baritonisaksofoni (6) * Olli Heinonen – vetopasuuna (1) * Rasmus Korsström – tenorisaksofoni (1) * Juhani Aaltonen – tenorisaksofoni (6) * Petri Ikkelä – bandoneon (5) * Anna-Mari Kähärä – harmonikka (19) * Kristiina Halttu – taustalaulu (5) * Olga – laulu (12), taustalaulu (13) * Roosa Voima, Annamari Vänskä – taustalaulu (13) === Tuotanto === * Timo Vikkula – tuottaja (kappaleet 1, 2, 6, 7, 8, 9, 12, 13, 18 ja 19) * Mats Huldén – tuottaja (kappaleet 1, 2, 5, 6–9, 12–15 ja 17–19) * Riku Mattila – tuottaja (kappaleet 3, 4, 10, 11 ja 16) * Ari Vaahtera – tuottaja (kappaleet 5, 14, 15 ja 17) * Hiili Hiilesmaa – tuottaja (kappaleet 8, 9, 12 ja 13) * Sami Sarhamaa – tuottaja (kappale 14), äänittäjä, miksaaja (kappale 14 / MusicMakers) * Juha Heininen – äänittäjä, miksaaja (HIP Studiot / kappaleet 1, 2, 6–9, 12, 13, 18 ja 19) * Riku Mattila – äänittäjä, miksaaja (Bebe Nevado Music, HIP Studiot / kappaleet 3, 4, 10, 11 ja 16) * Ari Vaahtera – tuottaja (kappale 14), äänittäjä, miksaaja (Sun Studio / kappaleet 5, 15 ja 17) * Hiili Hiilesmaa – äänittäjä, miksaaja (Studio 303 & HIP Studiot / kappaleet 8, 9, 12 ja 13) * Minerva Pappi – masteroija (Finnvox) == Arvostelut == * Soundi: Soundi == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Pertti Ojala: Selkäranka 1996–2004. Soundi 5/2004. * Selkäranka 1996–2004 Discogs-sivustolla Luokka:Vuoden 2004 kokoelma- albumit Luokka:Kauko Röyhkän albumit Luokka:Hiili Hiilesmaan tuottamat albumit Luokka:Riku Mattilan tuottamat albumit
Viivakaava

Viivakaava on yksinkertaisin tapa mallintaa orgaanisten yhdisteiden rakenteita. Siinä atomien välisiä sidoksia kuvataan viivoilla. Viivakaavassa hiiliatomit jätetään merkitsemättä – niiden oletetaan olevan sidosviivojen kulmissa, haarautumiskohdissa ja päätepisteissä. Hiili voidaan kuitenkin toisinaan piirtää selkeyden tai painotuksen vuoksi. Vetyatomit, jotka ovat sitoutuneet hiiliatomeihin, jätetään sidoksineen piirtämättä. Koska hiilen valenssi on neljä, voidaan vedyt helposti kuitenkin mieltää yhdisteeseen: jos hiiliatomia esittävästä kohdasta kaaviossa lähtee eri suuntiin yhteensä vähemmän kuin neljä viivaa, siihen oletetaan liittyvän niin monta vetyatomia kuin tarvitaan, jotta hiiliatomilla olisi kaikkiaan neljä sidosta. Muiden alkuaineiden kuin hiilen ja vedyn atomit merkitään kemiallisilla merkeillään, samoin sellaiset vetyatomit, jotka ovat sitoutuneet muuhun kuin hiiliatomiin. Viivakaavalla voidaan kuvata osittain molekyylien avaruusrakennetta, tason alapuolelle osoittava sidos kuvataan poikkiviivoituksella ja tason yläpuolelle osoittava sidos paksunnetaan. ==Katso myös== *Fischerin projektio *Haworth- projektio *Lewis-rakenne *Newman-projektio ==Lähteet== Luokka:Stereokemia Luokka:Kemialliset kaavat
Hitausliike

Hitausliike (), tai hidastaminen, on ajattelutapa, jossa tavoitellaan asioiden tekemistä mahdollisuuksien mukaan rauhallisella ja hitaalla tahdilla. Sen suosio lisääntyi maailmalla varsinkin 2000-luvulla. Melu, jatkuva tavoitettavissa oleminen ja niiden kaltaiset ilmiöt ovat asioita, joille liikkeen on arvioitu toimivan vastakkaisena voimana. Tavoitteena on asioiden tekeminen oikealla nopeudella. Muun muassa hidas ruokailu, hidas seksi sekä vapaa-ajan vietto ja matkustaminen kiireettä edustavat hitausliikkeen ideologiaa. Carl Honorén mukaan se, että nopeutta pidetään liian suuressa arvossa, johtaa aggressiiviseen käyttäytymiseen ja turhautumiseen. Kiireinen ihminen saattaa nimittäin pitää itseään hidastavia henkilöitä eräänlaisina vihollisinaan ja raivostua pienimmästäkin vaikeudesta esimerkiksi paikasta toiseen liikkuessaan. Honoré myös arvelee, että nopeudesta saatava suhteellinen etu häviää, jos kaikki kiitävät "samalla radalla". Suomessa hitausliikettä edustaa vuonna 2010 avattu Hidasta elämää-sivusto. == Katso myös == * Retriitti * Downshifting * Degrowth ==Kirjallisuutta== * Carl Honoré, Slow – elä hitaammin! Alkuteos: In Praise of Slow, suom. Outi Huovinen, Bazar , 2007 * Timo Kopomaa: Leppoistamisen tekniikat. Like, 2008. ISBN 978-952-01-0209-8 == Lähteet == * Kaarina Timonen: Hitaus kunniaan! (Ilta-Sanomat 24.11.2007, s. 29) === Viitteet === Luokka:Yhteiskunnalliset liikkeet
Elämä ja kuolema

__NOTOC__ Elämä ja kuolema on Kauko Röyhkän järjestyksessään 22. albumi. Se julkaistiin vuonna 2005. Albumi nousi kahdeksi viikoksi Suomen virallisen listan sijalle 29. == Kappaleet == Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Kauko Röyhkä sekä sovittanut Röyhkä, Timo Vikkula, Mats Huldén ja Tero Kling. # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == === Muusikot === * Kauko Röyhkä – laulu, tuottaja * Timo Vikkula – kitarat, koskettimet, taustalaulu, tuottaja * Mats Huldén – basso, taustalaulu * Tero Kling – rummut, perkussiot, taustalaulu === Vierailevat muusikot === * Kallio Horns * Antero Priha – trumpetti * Rasmus Korsström – tenorisaksofoni * Heikki Keskinen – baritonisaksofoni === Tuotanto === * Äänitys ja miksaus: Juha Heininen – tuottaja, äänittäjä, miksaaja * Minerva Pappi – masteroija (Finnvox) * Herra Ylppö – kansikuva * Nauska – kuva == Arvostelut == * Desibeli.net: Desibeli.net: Levyarvio * Noise.fi: Noise.fi: Levyarvio * Soundi: Soundi: Levyarvio == Lähteet == Luokka:Kauko Röyhkän albumit Luokka:Vuoden 2005 albumit
Meripihkakotilo

Meripihkakotilo (Succinea putris) on ohutkuorinen kosteiden ympäristöjen maakotilo. Sen kokonaislevinneisyys ulottuu Euroopasta Länsi- ja Pohjois- Aasiaan. Meripihkakotilo kasvaa 16–22 millimetriä pitkäksi. Se elää usein makeiden vesien rantakasvillisuudessa. Etenkin kostealla säällä meripihkakotiloita näkee ryömimässä lehdillä vesirajassa. Kuivempina kausina ne voivat oleskella jopa kelluvilla kasvinlehdillä. Meripihkakotilo elää kaksi tai kolme vuotta. pienoiskuva|left Meripihkakotilo on linnuissa loisivan Leucochloridium macrostomum -tiehytmadon väli-isäntä. Se saa kotilon tuntosarvet paisumaan huomattavasti. Silloin linnut saattavat iskeä tuntosarviin luullen niitä ilmeisesti madoiksi. Näin mato siirtyy taas linnun suolistoon.Åke Sandhall, Pikkueläimiä, WSOY Barcelona 1975, s.117 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Species summary for Succinea putris. AnimalBase. Universität Göttingen. *Succinea putris (Linnaeus, 1758). EOL Encyclopedia of Life. Luokka:Maakeuhkokotilot
The Rolling Stones (albumi)

The Rolling Stones on samannimisen brittiläisen rock-yhtyeen debyyttialbumi, joka julkaistiin keväällä 1964. Tyylillisesti albumi edustaa rhythm and bluesia ja rock and rollia. Lähes kaikki sen laulut ovat lainakappaleita. Levyn Ison-Britannian ja Yhdysvaltain-versiot eroavat toisistaan yhden kappaleen ja kappalejärjestyksen osalta. The Rolling Stones -albumi nousi Britanniassa listaykköseksi kahdentoista viikon ajaksi, ja oli siellä yksi vuoden 1964 myydyimpiä albumeita. Yhdysvalloissa albumi myi kultalevyyn oikeuttavan määrän, ja oli korkeimmillaan Billboard -listan sijalla 11. ==Kappaleet== *Kaikki sovitukset The Rolling Stones. ===Britannian-versio (Decca Records 1964)=== A-puoli # # # # # # B-puoli # * # # # # # *Albumin kokonaiskesto: 33:23 ===Yhdysvaltain-versio (London Records 1964)=== A-puoli # # # # # # B-puoli # * # # # # # *Albumin kokonaiskesto: 30:48 ==Kokoonpano== ===The Rolling Stones=== *Mick Jagger – laulu, huuliharppu *Brian Jones – kitara, huuliharppu, laulu *Bill Wyman – bassokitara, laulu *Charlie Watts – rummut *Keith Richards – kitara, laulu ===Vierailijat=== *Gene Pitney – piano kappaleessa "Little by Little" *Phil Spector – marakassi kappaleessa "Little by Little" *Ian Stewart – urut, piano ===Tuotanto=== *Andrew Loog Oldham – tuottaja *Nicholas Wright – kannen valokuva ==Arvostelut== *Allmusic: linkki == Lähteet == Rolling Stones Rolling Stones Rolling Stones
Cathy Cavadini

Catherine Cavadini (s. 21. huhtikuuta 1961) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Papun äänenä Tehotytöissä. ==Ura== Cavadini opiskeli Millikanin high schoolissa Long Beachilla, josta hän valmistui vuonna 1979. Cavadini teki ensimmäisen ääniroolinsa 1980-luvulla animaatiosarjaan Mr. T. Hän teki myös elokuvaan Tappajahain kosto sivuääniä. Cavadini jatkoikin sivuäänien tekemistä niin animaatioihin kuin näytelmäelokuviin, kuten Isäni on kummitus, Roskakuskit, Varjoankka, Vaaleanpunainen pantteri ja Leijonakuningas. Ensimmäinen merkittävä äänirooli hänellä oli animaatioelokuvassa Fievel matkalla villiin länteen, jossa hän näytteli Tanya Mousekewitziä. Muutamaa vuotta myöhemmin Cavadini sai uransa merkittävimmän roolin animaatiosarjasta Tehotytöt, joka kesti aina vuoteen 2005 asti. Sittemmin Cavadini on tehnyt äänirooleja videopeleihin, kuten Final Fantasy X, Gun ja Happy Feet. Tehotyttöjen jälkeen Cavadini on ääninäytellyt muun muassa animaatiosarjoissa Teen Titans, Batman, My Life as a Teenage Robot ja Justice League. ==Filmografia== Ilmestymisvuosi TV-sarja tai elokuva Rooli 1978 Roboto Taekwon 1983 Mister T Skye 1984 Kidd Video Glitter 1985 Jem Clash, Connie 1986 My Little Pony: The Movie North Star 1987 Tappajahain kosto sivuäänet 1989 Leikitäänkö lääkäriä? 1990 Isäni on kummitus sivuäänet 1991 Varjoankka sivuäänet 1991–1993 Paluu tulevaisuuteen Jennifer Parker 1991 Fievel matkalla villiin länteen Tanya Mousekewitz 1993 Vaaleanpunainen pantteri sivuäänet 1994 Leijonakuningas sivuäänet 1997 Duckman sivuäänet 1998–2005 Tehotytöt Papu, sivuäänet 2002 Lilo & Stitch sivuäänet 2002 Justice League Dr. Mary 2002 Powerpuff Girls – elokuva Papu 2004 Teen Titans Chrysalis Hunter 2004 Batman elokuvatähti, toimittaja 2004 My Life as a Teenage Robot laulaja, tyttö #3 2004 Justice League Unlimited Katie 2005 Duck Dodgers Cheerleader 2007 Ben 10 Cooper 2009 Batman: The Brave and the Bold Alanna 2011 All-Star Superman Floral ==Aiheesta muualla== * Voice Chasers Luokka:Yhdysvaltalaiset ääninäyttelijät Luokka:Videopelien ääninäyttelijät Luokka:Amerikanitalialaiset Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
SS Islander

SS Islander oli brittiläinen höyrylaiva, joka purjehti henkilö- ja tavaraliikenteessä Pohjois-Amerikan Tyynenmeren rannikon laivareiteillä 1900-luvun alussa. Aluksen kotisatama oli Victoria Brittiläisessä Kolumbiassa, Kanadassa, ja sen omisti Canadian Pacific Steam Navigation Company.Tullivirkailijalle 17.9.1901 lähetetty kirje, jossa kerrotaan aluksen uppoamisesta Alus oli rakennettu Skotlannissa vuonna 1888, ja se oli 71 metrin pituinen, teräsrunkoinen ja kaksipotkurinen höyryalus. Alus upposi Douglasin- ja Admiraltynsaarten välillä Lynnin kanavassa Juneaun eteläpuolella 15. syyskuuta 1901 törmättyään ahtojäihin. Törmäys vaurioitti aluksen keulan vasenta puolta, ja alus upposi noin 15 minuuttia törmäyksen jälkeen noin kello 02.30. Turmassa menehtyi 18 miehistön jäsentä ja 22 matkustajaa. Hylky nostettiin ja siirrettiin rantaan vuonna 1934. Se romutettiin vuonna 1952. ==Lähteet== Luokka:Höyrylaivat Luokka:Uponneet matkustaja-alukset
Lektionen in Finsternis

Lektionen in Finsternis (saksaa, vapaasti suomennettuna ”pimeyden oppitunteja”) on vuonna 1992 ilmestynyt Werner Herzogin ohjaama ja käsikirjoittama dokumenttielokuva Kuwaitin palavista öljykentistä Persianlahden sodan jälkeen. Vaikka tilanteet eivät ole lavastettuja, Herzog on sanonut pitävänsä elokuvaa ennemmin tieteis- kuin dokumenttielokuvana. Elokuvan alussa esitetään sitaatti, jonka sanojaksi kerrotaan Blaise Pascal. Sitaatti on kuitenkin Herzogin itse keksimä, ja hän kertoi esittäjäksi Pascalin vain, jotta sitaatti saisi tietynlaista arvovaltaa. Elokuvassa soivat kappaleet ovat Edvard Griegin Peer Gynt, Gustav Mahlerin toinen sinfonia, Arvo Pärtin Stabat Mater, Sergei Prokofievin sonaatti numero 2, opus 56, Franz Schubertin Notturno, opus 148, Giuseppe Verdin Requiem ja Richard Wagnerin sävellykset Reininkulta, Parsifal ja Gotterdammerung. Lektionen in Finsternisin kuvaajat olivat Paul Berriff ja Rainer Klausmann, leikkaaja Rainer Standke ja tuottajat Paul Berriff ja Werner Herzog. Elokuvan äänittäjänä toimi John Pearson ja ilmakuvauksissa käytetyn helikopterin pilotti oli Jerry Grayson. Lektionen in Finsternisin ensi-ilta oli Berliinin elokuvajuhlilla 21. helmikuuta 1992. Elokuva on esitetty Suomessa 19. tammikuuta 1993 FST1-televisiokanavalla sekä Rakkautta ja Anarkiaa -elokuvajuhlien ja Suomen ulkoasiainministeriön yhteisessä Yhdestoista hetki -elokuvatapahtumassa marras-joulukuussa 2007. Lektionen in Finsternis voitti Melbournen elokuvajuhlien vuoden 1993 Grand Prix -palkinnon. Saksassa elokuvalle on myönnetty Adolf Grimme -palkinto. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Luokka:Tieteiselokuvat Luokka:Vuoden 1992 dokumenttielokuvat Luokka:Saksalaiset dokumenttielokuvat Luokka:Ranskalaiset dokumenttielokuvat Luokka:Brittiläiset dokumenttielokuvat Luokka:Werner Herzogin ohjaamat elokuvat
Lieksan Lehti

Lieksan Lehti on puolueeton paikallislehti, joka ilmestyy Lieksassa. Lehden levikkialue on Lieksa. Lehti ilmestyy painettuna kerran viikossa, torstaisin. Median kokonaistavoittavuus vuonna 2024 oli 11 500. Tarkastettu levikki vuonna 2018 oli 5 061 kappaletta. Lieksan Lehden päätoimittajana toimii Varpu Strengell. Lehti kuului joensuulaiseen PunaMusta Media (nyk. Rebl Group Oyj) -konserniin. Mediakonserni Keskisuomalainen osti PunaMusta Media -konsernin medialiiketoiminnan. Kauppa toteutui huhtikuussa 2024. Jaana Kainulainen, Petri Karvinen, Keskisuomalainen ostaa sanomalehti Karjalaisen ja Pohjois- Karjalan paikallismediat, Yle.fi, uutiset 31.1.2024, viitattu 15.2.2024 Lieksan Lehteä kustantaa Savo-Karjalan Media. == Historia == Lieksan Lehti perustettiin vuonna 1954, ja se sai samana vuonna kaksi koenumeroa. Vuoden 1955 tammikuussa lehti alkoi ilmestyä säännöllisesti. Lieksan Lehti Oy:n perustava kokous kutsuttiin koolle hotelli Braheaan Lieksaan 19. syyskuuta 1954. Kokouksen puheenjohtajana toimi kauppaneuvos Nikolai Mauro ja sihteerinä nimismies Ilmari Halonen. Kauppa- ja teollisuusministeriö hyväksyi yhtiöjärjestyksen elokuussa 1954. == Lähteet == * Lieksan Lehden mediakortti * Reino Kaasinen, Lieksan lehti 1954–1979 : 25 vuotta vireää paikallislehteä, Pohjois-Karjalan Kirjapaino Oy Joensuu, 1979 ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * Lieksan Lehti Luokka:Suomalaiset paikallislehdet Luokka:Lieksan kulttuuri
Jennifer Martin

Jennifer Martin on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Sara Bellumin ääniroolista Tehotytöissä. ==Ura== Martin aloitti ääninäyttelemisen Tehotytöt-animaatiosarjassa, ja se on hänen tunnetuin ja pitkäaikaisin ääniroolinsa. Martin on myös tehnyt äänirooleja animaatioihin ja videopeleihin, kuten Johnny Bravo, Men in Black, Samurai Jack, Cow & Chicken ja God of War II. Hän aloitti uransa näyttelijänä, mutta tyytyi tekemään televisiossa cameon tasoisia rooleja sarjoissa, kuten Beyond Reality, Side Effects ja Pulmuset. Hänellä oli myös rooli kuuluttajaäänenä Kauniissa ja rohkeissa vuonna 2008. ==Aiheesta muualla== * * Voice Chasers * TV.com Luokka:Yhdysvaltalaiset ääninäyttelijät Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Yliopistonkatu (Turku)

Yliopistonkatu () on Turun ruutukaava-alueella sijaitseva, Aurajoen suuntaisesti kulkeva 1,5 kilometriä pitkä katu, joka alkaa Kutomonkadulta ja päättyy Koulukatuun. Vuodesta 2001 lähtien Yliopistonkadun Aurakadun ja Humalistonkadun välinen noin neljänsadan metrin pituinen osa on ollut kävelykatua. Nykyisen kävelykadun alue on toiminut Turun joulukatuna vuodesta 1948 lähtien. Yliopistonkadun varrella sijaitsee myös Turun Kauppatori. == Historia == thumb|250px|Yliopistonkatua yöllä. Etummaisena rakennuksena oikealla Priman talo, jonka vieressä Stefan Michailowin suunnittelema uusrenessanssirakennus. Yliopistonkatu on yksi Carl Ludvig Engelin Turun palon jälkeen suunnitteleman asemakaavan kaduista. Katu tunnettiin aiemmin nimellä Venäjän Kirkkokatu sen varrella sijaitsevan Pyhän marttyyrikeisarinna Aleksandran kirkon mukaan. Helmikuussa 1924 katu nimettiin Yliopistonkaduksi sen varrella sijaitsevassa entisen Hotelli Phoenixin rakennuksessa vuodesta 1922 toimineen Turun yliopiston mukaan. Muita vaihtoehtoja kadun nimeksi olivat Kustaa Aadolfin katu ja Vapaudenkatu, mutta Yliopistonkatu vei voiton. Yliopiston muutettua Ryssänmäelle vuonna 1955 nimistötoimikunnalle on tehty aloitteita Yliopistonkadun muuttamiseksi muun muassa Mannerheiminkaduksi, Leningradinkaduksi tai Göteborginkaduksi. Nimi on kuitenkin säilynyt ennallaan. == Rakennuksia == Yliopistonkadun varrella sijaitsevat muiden muassa seuraavat rakennukset: * Turun ortodoksinen kirkko * Frithiof Strandellin suunnittelema Priman talo, jossa ovat toimineet mm. Uusi Aura -lehti ja Turun ensimmäinen elokuvateatteri Maailman Ympäri. * Hansakortteli, kauppakeskus. * Erik Bryggmanin vuonna 1938 suunnittelema Vakuutusyhtiö Sammon funktionalistinen entinen pääkonttorirakennus Yliopistonkadun ja Puolalankadun kulmassa; rakennuksessa sijaitsee nykyisin Turun kaupunginkanslia. * Stockmannin Turun-tavaratalo * Erik Bryggmanin suunnittelemat rakennukset Hospits Betel -hotelli (1929) ja Asunto-osakeyhtiö Atrium (1927) * Kivikukkaro, liikerakennus, jossa toimii Tokmanni ja K-Supermarket. Rakennuksessa toimi vuoteen 2016 asti Anttila-tavaratalo. == Julkisia taideteoksia ja muistomerkkejä == Turun kaupunkikuvassa näkyy useita taideteoksia, patsaita ja muistomerkkejä. Yliopistonkadulla sijaitsevat seuraavat julkiset taideteokset: * Barcarola, Ukri Merikannon teräksestä ja dioriitista valmistettu yli kolmimetrinen veistos. * Europe, Jits Bakkerin pronssiveistos Yliopistonkadun alkupäässä Aurajoen rannassa. * Lapset on Anja Ahon veistos Kasinonkulman aukiolla. * Onnenhevonen on Rafael Saifulinin veistos kävelykadulla. Taiteilija kertoo, että Onnenhevosta kannattaa koskettaa, sillä se tuo koskettajalle ylimääräisen annoksen onnea. * Turun yliopiston entisen paikan muistoreliefi == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Turun kadut Luokka:VI kaupunginosa Luokka:VII kaupunginosa
Streptokokit

Streptokokit ovat Streptococcus-sukuun kuuluvia grampositiivisia bakteereja. Ne ovat pallonmuotoisia mikrobeja, jotka kasvavat tyypillisesti ketjuina. Monet niistä kuuluvat ihmisen suun ja nielun normaalikasvustoon, ja ne ovat myös merkittäviä taudinaiheuttajia. Streptokokit jaetaan ryhmiin sen mukaan, mikä on laboratorio-oloissa niiden kyky saada aikaan hemolyysia eli punasolujen hajoamista. Näistä beetahemolyyttiset streptokokit jaetaan vielä alaryhmiin niiden soluseinämän antigeenin perusteella. == Alfahemolyyttiset streptokokit == *Streptococcus pneumoniae eli pneumokokki *Streptococcus mutans *Streptococcus viridans *Streptococcus thermophilus *Streptococcus constellatus == Beetahemolyyttiset streptokokit == A-ryhmä *Streptococcus pyogenes eli A-streptokokki B-ryhmä *Streptococcus agalactiae eli B-streptokokki C-ryhmä *Streptococcus equi *Streptococcus zooepidemicus == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Streptococcus *UniProt: Taxonomy - Streptococcus *National Center for Biotechnology Information (NCBI): Streptococcus, Taxonomy *National Center for Biotechnology Information (NCBI): Maria Jevitz Patterson, Streptococcus Luokka:Grampositiiviset bakteerit Luokka:Firmicutes Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Petter Morottaja

Petter Jori Andaras Morottaja, inarinsaameksi Kuobžâ-Saammâl Maati Petter, (s. 11. heinäkuuta 1982 Inari) on inarinsaamelainen kielitieteilijä, toimittaja ja kirjailija. Morottaja oli 17-vuotias, kun hänen ensimmäinen kirjansa Suábi maainâs julkaistiin. 25-vuotiaana hän pyrki Suomen saamelaiskäräjiin, mutta ei tullut valituksi. Anarâškielâ servin aktiivisena jäsenenä hänet nimitettiin yhdistyksen verkkolehden Kierâšin päätoimittajaksi. Hän on myös toimittanut Anarâš-lehteä sekä Kierâš-lehden jatkajaa Loostâš-lehteä. Morottaja opettaa inarinsaamea Oulun yliopiston Giellagas-instituutissa. Hänen isänsä on Matti Morottaja ja pikkuveljensä rap-artisti Amocina tunnettu Mikkâl Morottaja. == Teokset == Morottajan ensimmäinen kirja Suábi maainâs oli ensimmäinen inarinsaamen kielellä julkaistu fantasiakirja. Vuotta myöhemmin julkaistiin hänen seuraava teoksensa, lastenromaani Riävskánieidâ. Molemmat kirjat on julkaissut Anarâškielâ servi, ja ne on kuvittanut Martti Rikkonen. * Suábi maainâs, 1999. * Riävskánieidâ, 2000. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Petter Morottaja Luokka:Saamelaiskirjailijat Luokka:Saamelaiset toimittajat Luokka:Suomalaiset kielitieteilijät Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Saamelaiset kielenkääntäjät Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Maailman Ympäri

Maailman Ympäri oli Turun ensimmäinen elokuvateatteri. Rohdoskauppias Wilhelm Willbergin vuonna 1905 perustama elokuvateatteri toimi nykyisen Yliopistonkadun ja Aurakadun kulmassa sijainneessa Priman talossa vain kaksi ja puoli vuotta, minkä jälkeen se joutui antamaan tilaa suuremmille ja uudenaikaisemmille elokuvateattereille. Maailman Ympäri suljettiin vuoden 1908 keväällä.Mäkilä, Jari: Maailman Ympäri . Turun Elokuvateatterien Historia. Elektroninen aineisto, 2005. Viitattu 21.7.2015. ==Historia== Turun ensimmäinen varsinainen elokuvateatteri Maailman Ympäri avattiin 17. marraskuuta 1905 Venäjän Kirkkokadun (nykyinen Yliopistonkatu) ja Aurakadun kulmassa sijaitsevaan Priman taloon. Elokuvateatterin perusti rohdoskauppias Wilhelm Willberg, joka myös omisti Priman talon. Willbergin teatteri oli suhteellisen vaatimaton, sillä siellä oli tilaa vain sadalle katsojalle, istumapenkit oli rakennettu lankuista eikä eteistiloja ollut lainkaan. Liput myytiin oven vieressä olleesta luukusta kadulle, ja konehuone sijaitsi sisäänkäynnin yläpuolella. Willberg myi elokuvateatterin vain puoli vuotta sen perustamisen jälkeen tamperelaiselle Maat ja Kansat Oy:lle. Hän ei kuitenkaan jättänyt elokuva-alaa, vaan perusti Turun Humalistonkadulle suuremman ja uudenaikaisemman Biografi teatterin. Maailman Ympäri -elokuvateatteri jäi pian Biografi teatterin varjoon, ja niinpä Maat ja Kansat Oy päätti myös rakennuttaa uudenaikaisemman Metropol-elokuvateatterin Hamburger Börsin sisäpihalle. Tämän uuden elokuvateatterin myötä Maailman ympäri -teatteri päätettiin lopettaa vuoden 1908 keväällä. Se ehti olla toiminnassa vain kaksi ja puoli vuotta. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Maskula, Tapani: Herra Auer ja pökkivien veturien aika. Turun Sanomat 21.1.2015. * Mäkilä, Jari: Turun Elokuvateatterien Historia . Elektroninen aineisto, 2005. * Pajasta Palatsiin: Turun elokuvaelämän historia. Toim. Ari-Honka-Hallila, Helena Honka-Hallila, Hanna Kangasniemi, Hannu Salmi. Lähikuva-Yhdistys, Turun elokuvakerho, Varsinais-Suomen elokuvakeskus, Turku 1997. Luokka:Turun elokuvateatterit Luokka:Turun historia Luokka:Suomen entiset elokuvateatterit
Estradilla Paula Koivuniemi

__NOTOC__ Estradilla Paula Koivuniemi on Paula Koivuniemen vuonna 2007 julkaistu konserttitaltiointi, joka sisältää 23 kappaletta hänen 40-vuotisen uransa varrelta. Konsertti on taltioitu 11. marraskuuta 2006 Tampere-talolla Koivuniemen 40-vuotisjuhlakiertueen päätöskonsertissa. == Kappaleet == #Kuka pelkää Paulaa #Tummat silmät, ruskea tukka #Perhonen #80-luvun potpuri #Äiti #Yöperhonen #Luotan sydämen ääneen #Muistatko #Aikaan sinikellojen #En antaa muuta voi #Laulut kun kuolevat #Kuuleeko yö #Hei Buona Notte #Sata kesää, tuhat yötä #Fantasiaa #Jos helmiä kyyneleet ois #Seikkailija (mukana Merja Larivaara) #Muutu ei mies milloinkaan #Nainen (laulajana Kari Tapio #Lady Like #Aikuinen nainen #Kun kuuntelen Tomppaa #En kadu mitään Luokka:Vuoden 2007 konserttitallenteet Luokka:Musiikki-DVD:t
Eerikinkatu (Turku)

Eerikinkatu () on yksi Turun ruutukaavakeskustan pääkaduista. Se kulkee Aurajoen suuntaisena Multavierunkadulta Sairashuoneenkadulle. Kauppiaskadun ja Kristiinankadun välillä Eerikinkatu on sallittu ainoastaan joukkoliikenteelle. == Historia == Eerikinkatu tunnettiin aiemmin nimellä Pyhän Eerikin katu (). Vuonna 1890 asetettu nimitoimikunta lyhensi kadun nimen Eerikinkaduksi. == Kohteita kadun varrella == Eerikinkadun varrella sijaitsevat muiden muassa: *Eerikinkatu 1–3: Turun seurakuntien toimitiloja **virastotalo Erik Lindroos 1956–1957 Laaksonen & Nummelin 2013, s. 135. **diakoniakeskus ja nuortentalo Veijo Kahra, 1961 *Eerikinkatu 7: Lintula **Albert Richardtson, 1930–1931 **piharakennus Erik Bryggman, 1936 **entinen Kino-Palatsi Mäkilä, Jari (2005) Turun elokuvateattereiden historia * Eerikinkatu 10: Hamburger Börs * Eerikinkatu 11: Sokos Wiklund * Kauppatori * Hansakortteli, jossa Eerikinkadun puolella sijaitsevat: ** Eerikinkatu 13, Turun ruotsalainen teatteri, Pehr Johan Gylich 1839 ** Eerikinkatu 15, Antintalo, Karl Viktor Reinius 1891 ** Eerikinkatu 17, liiketalo, Selim A. Lindqvist 1913 * Eerikinkatu 14: KOP- kolmio **Viljo Revell 1962 * Eerikinkatu 16: Kauppahalli **Gustaf Nyström, 1893–1896 Laaksonen & Nummelin 2013, s. 161. * Eerikinkatu 18: entinen Cygnaeuksen koulu ** Selim Lindqvist ja Bruno Granholm 1886–1887 **nykyisin Panimoravintola Koulu * Eerikinkatu 21: entinen Pääposti **Selim Savonius ja Torsten Montell 1933 Brozinski, Ari & Rajala, Kirsi: Turun postitalo, Kivikierros-sivusto. Viitattu 22.2.2016.Laaksonen & Nummelin 2013, s. 165. * Eerikinkatu 23: Seurahuone ** Erik Bryggman ja Ilmari Ahonen 1928 Historia, Turun Seurahuone, Sokos Hotels. Viitattu 22.2.2016. * Eerikinkatu 24: Turun VPK:n talo **Karl Victor Reinius 1891–1892 Laaksonen & Nummelin 2013, s. 162. * Eerikinkatu 26: KELAn toimitalo **Aarne Ehojoki 1971 Kelan talo on Turun kaamein rakennus , Turkulainen 4.4.2012. Viitattu 21.3.2016. * Eerikinkatu 30: Turun työväentalo ** Ilmari Ahonen 1939–1940 * Eerikinkatu 34: entinen kaasulaitos **Arthur Kajanus 1899 Laaksonen & Nummelin 2013, s. 174. **nyt Siirtolaisuusinstituutti * Eerikinkatu 35: Turun keskuspaloasema **J. Eskil Hindersson, 1913–1916 Laaksonen & Nummelin 2013, s. 175. * Eerikinkatu 40-42: Turun poliisitalo == Poikkikadut == * Multavierunkatu * Aninkaistenkatu * Brahenkatu * Kauppiaskatu * Aurakatu * Kristiinankatu * Humalistonkatu * Eskelinkatu * Käsityöläiskatu * Ursininkatu * Koulukatu * Puistokatu * Sairashuoneenkatu == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Turun kadut Luokka:VI kaupunginosa Luokka:VII kaupunginosa Luokka:VIII kaupunginosa
Turun VPK

Turun VPK on Turussa toimiva Suomen vanhin vapaaehtoinen palokunta ja Pohjoismaiden vanhin yhä toiminnassa oleva vapaaehtoinen palokunta. Sen perustamiskokous pidettiin 28. elokuuta 1838 Kupittaanpuiston kaivosalissa, ja palokunta suoritti ensimmäisen sammutustehtävänsä 29. toukokuuta 1840. Nykyisin Turun VPK toimii Varsinais-Suomen pelastuslaitoksen sopimuspalokuntana. Vuoden 1998 lopussa vapaapalokunnan jäsenmäärä oli 216 henkeä. Toimitalo, Turun VPK:n talo, sijaitsee Turun keskustassa Eerikinkadun ja Eskelinkadun kulmassa. == Kalusto == * RVS161 pelastusyksikkö * RVS1612 sammutusauto * RVS163 säiliöauto * RVS167 miehistöauto ==Entiset ajoneuvot== Turun VPK hankki ensimmäisen paloautonsa vuonna 1924 ja vuonna 1925 Turun VPK hankki kolme Ford-merkkistä autoa sekä hinattavan moottoriruiskun. Vuonna 1933 se hankki Packard-merkkisen avomallisen henkilöauton, joka muutettiin 1938 umpikoriseksi. Vuonna 1936 hankittiin Chevrolet-merkkinen kuorma-auto. Sotavuosina VPK sai Chevrolet-kuorma-auton läänin palokuntaliitolta, joka oli saanut sen lahjoituksena Ruotsista. Vuonna 1954 VPK hankki ensimmäisen varsinaisen sammutusauton Vanajan, ja vuonna 1958 Dodge Power Wagonin. 1968 ja 1970 käyttöön hankittiin kaksi Internationalin sammutusautoa, joista luovuttiin vuonna 2000. Vuodesta 2004 vuoteen 2012 VPK:lla oli käytössä Varsinais-Suomen Aluepelastuslaitoksen Volvo F6 -sammutusauto, tunnukseltaan T62. == Aiheesta muualla == * Turun VPK:n kotisivu VPK Luokka:Varsinais-Suomen pelastuslaitoksen sopimuspalokunnat
Eerikinkatu

Eerikinkatu voi tarkoittaa ainakin seuraavia: *Eerikinkatu, katu Helsingissä *Eerikinkatu, katu Turussa.
Elena Berkova

Elena Berkova (, s. 1. huhtikuuta 1985 Murmansk, Neuvostoliitto) on venäläinen malli ja pornotähti. Hänen uransa alkoi jo teinivuosina ja vuonna 2002, kun hän työskenteli norjalaisen erotiikkavalokuvaajan Petter Hegren kanssa. Berkovan muutettua Pietariin 2003 hän perusti hardcore-sivuston. Silloin hän esiintyi myös yhdysvaltalaisessa anaaliseksituotannossa. Hän on näytellyt useissa pornoelokuvissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Venäläiset pornonäyttelijät Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jääpallon maailmanmestaruuskilpailut 2005

25\. jääpallon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin 30. tammikuuta–6. helmikuuta 2005 Kazanissa, Tatarstanissa Venäjällä. Kisoihin osallistui 12 joukkuetta. Mestaruuden voitti Ruotsi kaadettuuan finaalissa Venäjän 2–5. Kazakstan voitti pronssia voitettuaan pronssiottelussa Suomen 3–5. ==A-sarja== ===Välierät=== ===Pronssiottelu=== ===Loppuottelu=== ==Mitalistijoukkueet== Kultaa: \---- Andreas Bergwall, Anders Svensson, Marcus Bergwall, Per Hellmyrs, Andreas Westh, Jonas Holgersson, Daniel Eriksson, Johan Andersson, Stefan Söderholm, Daniel Liw, Stefan Erixon, Anders Östling, Per Fosshaug, Magnus Muhrén, David Karlsson, Henrik Hagberg Hopeaa: \---- Roman Geizel, Iljas Handajev, Pavel Frants, Aleksei Štšeglov, Andrei Zolotarjov, Ivan Maksimov, Sergei Lomanov, Aleksandr Tjukavin, Sergei Obuhov, Oleg Haidarov, Juri Pogrebnoi, Sergei Šaburov, Aleksei Mjasojedov, Dmitri Saveljev, Rinat Šamsutov, Jevgeni Ivanuškin Pronssia: \---- Aleksandr Kosyntšuk, Denis Polovnikov, Juri Loginov, Mihail Dobrynin, Denis Slautin, Vladislav Novožilov, Sergei Gortšakov, Andrei Veselov, Sergei Tarasov, Andrei Timušev, Aleksei Kurotškin, Aleksei Zolotarjov, Aleksandr Drjagin, Denis In-Fa-Lin, Vjatšeslav Bronnikov, Aleksei Zagarskih == Parhaat maalintekijät == Sija Pelaaja Joukkue Maalit 1\. Sergei Obuhov Venäjä 24 2\. Vjatšeslav Bronnikov Kazakstan 18 3\. Jevgeni Ivanuškin Venäjä 16 4\. Ari Holopainen Suomi 9 4\. David Karlsson Ruotsi 9 6\. Johan Andersson Ruotsi 8 7\. Påhl Hansen Norja 7 7\. Sergei Lomanov Venäjä 7 7\. Sami Laakkonen Suomi 7 7\. Magnus Muhrén Ruotsi 7 ==Parhaat pelaajat== *Paras maalivahti:Aleksander Kosyntjuk (Kazakstan) *Paras puolustaja: Marcus Bergwall (Ruotsi) *Paras keskikenttäpelaaja: Magnus Muhrén (Ruotsi) *Paras hyökkääjä: Sergei Obuhov (Venäjä) ==B-sarja== ===Sijoitusottelut=== ===A-sarjan karsintaottelu=== == Lähteet == Luokka:Jääpallon maailmanmestaruuskilpailut Luokka:Vuoden 2005 jääpallo Luokka:Venäjän jääpallo Luokka:Kazanin urheilu
Andrew Kishino

Andrew Kishino (s. 20. maaliskuuta 1970 Toronto, Ontario) on kanadalainen ääninäyttelijä, joka on tehnyt enimmäkseen äänirooleja videopeleihin. ==Ura== Kishino aloitti uransa rap-artistina, jolloin häntä pidettiin yhden hitin ihmeenä vuonna 1991, kappaleella "I Rhyme the World in 80 Days". Sittemmin Kishino muutti Los Angelesiin, jossa hän työskenteli aluksi hip-hop musiikin tuottajana. 2000-luvun alussa hän on tehnyt uraa ääninäyttelijänä, toimien useimmiten mainosäänenä, sekä videopelien ääninäyttelijänä. Kishino on tehnyt myös äänirooleja animaatioihin The Grim Adventures of Billy & Mandy ja Hämmästyttävä Hämähäkkimies, sekä toiminut kertojana televisiosarjoissa E! True Hollywood Story, ESPN Hollywood ja Beef: The Series. ==Filmografia== Vuosi Animaatio/videopeli Rooli 2021 Star Wars: Visions Izuma (jakso ”Kylämorsian”), Juro (jakso ”Yhdeksäs jedi”) 2010 G. I. Joe: Renegades Storm Shadow 2009 Marvel: Ultimate Alliance 2 Molten Man G.I. Joe: The Rise of Cobra Night Creeper Transformers: Revenge of the Fallen Breakaway X-Men Origins: Wolverine sivuäänet Halo Wars Warthog, Vulture, Wolverine, Generic Marine 03 2008 Call of Duty: World at War Tucker Metal Gear Solid 4: Guns of the Patriots vihollissotilaat, MGO sotilaat 2008–2009 Hämmästyttävä Hämähäkkimies Kenny 'King' Kong, Ned Lee 2007 Uncharted: Drake's Fortune merirosvo #5 Ratchet & Clank Future: Tools of Destruction Device Grummel Transformers: The Game Jazz, sivuäänet Spider-Man 3 sivuäänet 2006 The Sopranos: Road to Respect sivuäänet The Grim Adventures of Billy & Mandy tuomari, pelaaja #41 2005 American Wasteland sivuäänet 2004 EverQuest II luutnantti Fenwill, Liege Aquila, sivuäänet ==Aiheesta muualla== * CED Voices * Voice Chasers Luokka:Kanadalaiset ääninäyttelijät Luokka:Videopelien ääninäyttelijät Luokka:Kanadalaiset hip hop -artistit Luokka:Kanadalaiset musiikkituottajat Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Legion of Doom

Legion of Doom () on nimitys eräälle 90-luvun tunnetuimmista jääkiekon hyökkäyskolmikoista eli hyökkäysketjuista. Se toimi syksystä 1994 kevääseen 1997 Philadelphia Flyersin pelottavimpana hyökkäyskolmikkona. Ketjun vasemmassa laidassa pelasi yhdysvaltalainen John LeClair, keskushyökkääjänä kanadalainen Eric Lindros ja oikeana laitahyökkääjänä ruotsalainen Mikael Renberg. Ketjussa oli yhdistelmä älyä, maalintekotaitoa ja voimaa. Legion of Doomia edelsi Crazy Eights -ketju, jossa pelasivat Lindros, Mark Recchi ja Brent Fedyk. Legion of Doom -ketju sai alkunsa "tynkäkauden" (1994–1995) aikana, jolloin Recchi siirtyi Montrealiin ja LeClair Philadelphiaan. Kauden aikana kolmikko LeClair – Lindros – Renberg teki kaikkiaan 80 maalia ja 96 syöttöpistettä. Eric Lindros sai tuolloin kasaan 70 pistettä, jakaen liigan pistepörssin ykköspaikan Jaromír Jágrin kanssa. Ketju pysyi kasassa myös kauden 1995–1996 tehden 121 maalia ja 134 syöttöä. Kolmikon viimeiseksi yhteiseksi kaudeksi jäi NHL-kausi 1996–1997, jolloin he tekivät 104 maalia ja 131 syöttöä. Philadelphia eteni Stanley Cupin finaaleihin, mutta hävisi Detroit Red Wingsille otteluvoitoin 4–0. Ketju keräsi pudotuspeleissä tehopisteet 26+32. Kesällä 1997 Flyers myi Renbergin, joten kolmikon tiet erosivat. ==Lähteet== * * Great Moments: The Legion of Doom Wreaks Havoc on NHL == Aiheesta muualla == * Luokka:Philadelphia Flyers
Joseph L. Mankiewicz

Joseph L. Mankiewicz (11. helmikuuta 1909 Wilkes-Barre, Pennsylvania – 5. helmikuuta 1993 Bedford, New York) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -tuottaja. Aloitti uransa käsikirjoittajana 1930-luvun vaihteessa ja siirtyi myös ohjaamaan 1940-luvun puolessavälissä. Hänen uransa tunnetuimpia elokuvia ovat mm. Kummitus ja rouva Muir (The Ghost and Mrs. Muir, 1947), Kaikki Eevasta (All About Eve, 1950), Julius Caesar (1953), Paljasjalkakreivitär (The Barefoot Contessa, 1954), Hiljainen amerikkalainen (The Quiet American, 1958), Äkkiä viime kesänä (Suddenly, Last Summer, 1959) ja Kleopatra (Cleopatra, 1963). Tämän lisäksi hän tuotti yli 20 elokuvaa. Elokuvasta Kaikki Eevasta hän sai sekä parhaan ohjauksen että parhaan käsikirjoituksen Oscar-palkinnon. Hän on saanut urastaan tähden Hollywood Walk of Famelle. Hän oli elämänsä aikana kolme kertaa naimisissa ja hänellä oli kolme lasta. Hän kuoli sydänsairauteen 83-vuotiaana vain alle viikkoa ennen 84. syntymäpäiväänsä. Mankiewiczin vanhempi veli oli elokuvakäsikirjoittaja Herman J. Mankiewicz. ==Filmografia (ohjaukset)== * Takaa-ajettuna yössä (Somewhere in the Night) 1946 * Turha oli unelmani (Dragonwyck) 1946 * Kummitus ja rouva Muir (The Ghost and Mrs. Muir) 1947 * Minulla on oikeus rakastaa 1947 * Pako vapauteen (Escape) 1948 * Muukalaisten talo (House of Strangers) 1949 * Kirje kolmelle naiselle myös: Minun mieheni – vai sinun? (A Letter to Three Wives) 1949 * Kaikki Eevasta (All About Eve) 1950 * Kaikki tiet tukossa (No Way Out) 1950 * Meistä juorutaan (People Will Talk) 1951 * Operaatio Cicero (5 Fingers) 1952 * Julius Caesar 1953 * Paljasjalkakreivitär (The Barefoot Contessa) 1954 * Enkeleitä Broadwaylla (Guys and Dolls) 1955 * Hiljainen amerikkalainen (The Quiet American) 1958 * Äkkiä viime kesänä (Suddenly, Last Summer) 1959 * Kleopatra (Cleopatra) 1963 * A Carol for Another Christmas (televisioelokuva) 1964 * Minä ja kolme leskeäni, (The Honey Pot; myös The Honeypot) 1967 * Lännen kieroin kaveri (There Was a Crooked Man...) 1970 * King: A Filmed Record... Montgomery to Memphis (dokumentti, kreditoimaton) 1970 * Pirullista peliä, myös: Mestarihuijarit (Sleuth) 1972 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * * Joseph L. Mankiewicz NNDB:ssä * Senses of Cinema: Great Directors Critical Database Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvatuottajat Luokka:Parhaan ohjauksen Oscar- palkinnon saajat Luokka:Golden Globe -palkinnon saajat Luokka:Hollywood Walk of Fame Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Vuonna 1993 kuolleet Luokka:Amerikanjuutalaiset Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Pohjoismaiden seitsenvuotinen sota

Pohjoismaiden seitsenvuotinen sota oli Tanska-Norjan, Puola-Liettuan ja Lyypekin muodostaman liittouman ja Ruotsin välinen sota vuosina 1563–1570, minkä syynä oli kilpailu Itämeren herruudesta. Sotatoimien aikana Ruotsin eteläiset osat kärsivät pahasti. Sota päättyi vuonna 1570 allekirjoitettuun Stettinin rauhaan, joka ei sisältänyt alueluovutuksia millekään osapuolelle. ==Katso myös== *Liivinmaan sota == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Seitsenvuotinen sota *
Thelma Ritter

Thelma Ritter (14. helmikuuta 1902 New York – 5. helmikuuta 1969 New York) oli yhdysvaltalainen teatteri- ja elokuvanäyttelijä. Hän tuli tunnetuksi monista sivurooleistaan 1940-, 1950- ja 1960-luvun elokuvissa. Ritter aloitti uransa teatterissa ja voittikin urallaan Tony-palkinnon. Hänen elokuvabedyyttinsä oli pikkurooli elokuvassa Susanin kääntymys (1947), jota seurasi pikkurooli elokuvassa Kirje kolmelle naiselle (1949). Hänen uransa tunnetuimpia elokuvia ovat Kaikki Eevasta (1950), Rakastelua (The Mating Season, 1951), Titanic (1953), Takaikkuna (1954), Setä Pitkäsääri (Daddy Long Legs, 1955), Kaikki alkoi puhelimesta (1959), Sopeutumattomat (1961), Alcatrazin vanki (Birdman of Alcatraz, 1962), Näin valloitettiin Villi Länsi (How the West Was Won, 1962) ja Sänky kolmelle (Move Over, Darling, 1963). Ritterin viimeiseksi elokuvaksi jäi Ei niin pahaa ettei jotain hyvääkin (What's So Bad About Feeling Good?, 1968). Vuonna 1954 hän juonsi Oscar-gaalan yhdessä Bob Hopen kanssa. Ritter oli naimisissa Joseph Moranin kanssa aina kuolemaansa saakka. Heillä oli kaksi lasta. Hän kuoli sydänsairauteen 66-vuotiaana. == Aiheesta muualla == * * Thelma Ritter NNDB:ssä Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Tony- palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1902 syntyneet Luokka:Vuonna 1969 kuolleet
Tšitšagov

Tšitšagov (, myös Tschitschagov, Tschitschagow, Chichagov, Tjitjagov) on venäläinen sukunimi, jota on käyttänyt ainakin kaksi tunnettua sukua tai sukuhaaraa. Katariina Suuren vuonna 1792 aateloima, alun perin Kostroman alueelta peräisin oleva suku on tunnettu amiraaleista Venäjän laivastossa.Герб рода Чичаговых Toinen Tšitšagov-suku on tunnettu moskovalaisista arkkitehdeista ja taiteilijoista. == Suvun jäseniä == === Amiraalit === * Vasili Jakovlevitš Tšitšagov (1726–1809), venäläinen amiraali ja tutkimusmatkailija * Pavel Vasiljevitš Tšitšagov (1767–1849) venäläinen amiraali, Vasili Tšitšagovin poika Tšitšagovin saari (Chichagof Island) Alaskassa on nimetty Vasili Tšitšagovin mukaan Amiral Tschitschagow oli myös kaksitorninen fregatti Venäjän Itämeren laivastossa.Suomalainen Wirallinen Lehti no 245 - 22.10.1885 === Arkkitehdit === * Nikolai Ivanovitš Tšitšagov (1803–1858), moskovalainen arkkitehti ** Constantine Nikolajevitš Tšitšagov (1849–1903), taiteilija ja kuvittaja ** Mikhail Nikolajevitš Tšitšagov (1836–1889), arkkitehti ** Dimitri Nikolajevitš Tšitšagov (1835–1894), arkkitehti *** Aleksei Dimitrijevitš Tšitšagov (1875–1921), arkkitehti *** Constantine Dimitrijevitš Tšitšagov (1867–1919), historioitsija ja taidekriitikko *** Helen Dimitrijevna Tšitšagova-Rossinskaja (1874–1971), taiteilija *** Galina Dimitrijevna Tšitšagova (1891–1966), taiteilija *** Olga Dimitrijevna Tšitšagova (1886–1958), taiteilija == Lähteet == Luokka:Sukunimet Luokka:Venäläiset suvut Luokka:Venäjän aateli
Gitti Köck

Brigitte ”Gitti” Köck (s. 18. maaliskuuta 1970 Innsbruck, Itävalta) on itävaltalainen lumilautailija, joka kilpailee pääasiassa suurpujottelussa. Köckin suurin saavutus on suurpujottelun olympiapronssi Naganosta 1998. Hän on voittanut myös MM-hopeaa ja kaksi MM-pronssia sekä EM-kultaa, kolme EM-hopeaa ja kerran EM-pronssia. Maailmancupissa hän on sijoittunut 45 kertaa palkintokorokkeelle. ==Saavutukset== ===Olympialaiset=== * Pronssia: 1998 ===MM-kilpailut=== * Hopeaa: 1997 * Pronssia: 1999, 2000 ===EM-kilpailut=== * Kultaa: 1995 * Hopeaa: 1995, 1998, 1999 * Pronssia: 1996 ==Aiheesta muualla== *Gitti Köckin sivusto Luokka:Itävaltalaiset lumilautailijat Luokka:Itävaltalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt