EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Jouko Hynninen

Jouko Untamo Hynninen (21. elokuuta 1907 Jäppilä – 5. marraskuuta 1983 Mikkeli) oli suomalainen kenraalimajuri ja Mannerheim-ristin ritari numero 47 (14.1.1942).Hurmerinta, Viitanen 2004: 96. Ritariksi nimitettäessä hän oli sotilasarvoltaan majuri.Brandtberg 1999, 87, 95, 86 Hynninen kävi reserviupseerikurssi 20:n vuonna 1931 ja Kadettikoulun 16. kadettikurssin 1932–1934. Hynninen toimi jo ennen sotaa nuorempana upseerina Jääkäripataljoona 3:ssa ja talvisodassa komppanianpäällikkönä. Jatkosodan ja Lapin sodan ajan Hynninen toimi Jääkäripataljoona 3:n komentajana.Karhunen 1972: 165–167. Mannerheim-ristin ritariksi hänet nimitettiin jatkosodan hyökkäysvaiheen jälkeen 14. tammikuuta 1942. Hän haavoittui sodan aikana kahdesti: 13. heinäkuuta 1941 Jalovaarassa sekä 13. heinäkuuta 1944 Vuosalmella. Sodan jälkeen Hynninen jatkoi vielä vuoteen 1946 JP 3:n komentajana. 1946–1949 hän toimi JR 7:ssä ja 1949–1952 JR 9:ssä pataljoonankomentajana. 1952–1955 hän palveli 6. prikaatissa. Hynninen komensi Savon prikaatia 1955–1965. Uransa päätteeksi hän toimi Kymen sotilasläänin komentajana 1965–1966 ja Sisä-Suomen sotilasläänin komentajana 1966–1967.Karhunen 1972: 167. Poikkeuksellisen hänen kenraalimajurin arvostaan tekee se, että hän ei ollut suorittanut Sotakorkeakoulua, joka edellytettiin kenraalikuntaan ylennettäviltä henkilöiltä. == Lähteet == * * Hurmerinta, Ilmari ja Viitanen, Jukka: Suomen puolesta, Mannerheim-ristin ritarit 1941–1945, Gummerus: Jyväskylä 2004 ISBN 951-20-6224-0. * Joppe Karhunen: Taistelujen miehet, WSOY: Porvoo 1972 ISBN 951-0-00639-4. * Mannerheim-ristin ritarit === Viitteet === Luokka:Mannerheim-ristin ritarit Luokka:Suomalaiset kenraalit Luokka:Vuonna 1907 syntyneet Luokka:Vuonna 1983 kuolleet
Teppo Hirvi-Kunnas

Teppo Taneli Hirvi-Kunnas (joissain lähteissä Hirvikunnas) (4. kesäkuuta 1919 Puumala – 10. maaliskuuta 1942 Vasilitskajan saari, Ääninen) oli Mannerheim- ristin ritari numero 53. Mannerheim-ristin ritarin arvon hän sai 20. huhtikuuta 1942.Hurmerinta, Viitanen 2004 s. 86 Sotilasarvoltaan Hirvi-Kunnas oli kornetti. Hirvi-Kunnas oli postuumi ritari, sillä hän kaatui Vodlajoen taakse tehdyllä partioretkellä ennen nimitystään ritariksi.Hurmerinta 2008 s. 72 Ruumis jäi kentälle. Teppo Hirvi-Kunnaksen vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Jaakko Henrik Hirvi-Kunnas ja Kanerva Maria Lovisa Kunnas. Hirvi-Kunnas kävi koulunsa Töölön yhteiskoulussa ja Tehtaanpuistoin yhteiskoulussa. Hän kuului Helsingin ratsuväkisuojeluskuntaan vuosina 1938–1940. Hirvi-Kunnaksen veli, luutnantti Timo Hirvi-Kunnas haavoittui Krivillä 7. joulukuuta 1943 ja menehtyi kenttäsairaalassa. Timo ja Teppo Hirvi-Kunnas on haudattu vierekkäisiin hautoihin Haagan sankarihautausmaalle HelsingissäSeppo Simola: Oletko huomannut? Helsingissä on paljon pieniä hautausmaita – lähialueen asukkaatkaan eivät välttämättä tiedä niistä Helsingin Uutiset 15.5.2021. Viitattu 16.5.2021.. Molemmat veljekset olivat suuria Kalevalan ystäviä, ja voittivat ennen sotaa Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran järjestämän Kalevalan kuvituskilpailun nuorille. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Mannerheim-ristin ritarit Luokka:Suomalaiset toisessa maailmansodassa kaatuneet Luokka:Vuonna 1919 syntyneet Luokka:Vuonna 1942 kuolleet
Jooseppi Moilanen

Jooseppi Moilanen (24. syyskuuta 1906 Suomussalmi – 3. helmikuuta 1982 Kotka) oli Mannerheim-ristin ritari numero 57. Joukkueenjohtajana Jalkaväkirykmentti 25:ssä palvellut Moilanen nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 15. toukokuuta 1942. Moilanen ansioitui kaukopartioretkillään vihollispuolella etulinjasta mm. selvittäen vihollisen pääpuolustuslinjan ja poistaen vihollisen ansoitusta. Erityisesti Moilanen ansioitui joukkueensa kanssa Pälli-Rättijärven tärkeän maastokohdan valloittamisessa vihollispuolelta, puolustamalla sillanpääasemia vihollisen saartamana ja näin estäen Rättijärven sulun laitteiden laajemman hävittämisen.Suomussalmelainen JR 25:n taistelija erikoistui uskaliaisiin partiomatkoihin vihollisen selustaan Kannaksella ja Maaselän kannaksella. Kerran tarkka-ampujan luoti osui Moilasta kitalakeen, mutta hän käveli 15 kilometriä omille linjoille. Kesän 1941 aikana Moilanen teki kymmenen päivän aikana yhteensä kuusi eri partioretkeä tunkeutuen syvälle vihollisen varustettuihin asemiin hankkien arvokkaita tietoja. Eräällä näistä partioretkistä, hänen johtama partio tuhosi vihollisen konekiväärin miehistöineen ja vetäytyi tappioitta takaisin. Elokuussa 1941 eräällä partioretkellä hän poisti 20 ansoiksi viritettyä haupitsin ammusta. Sotilasarvoltaan Moilanen oli nimityshetkellä vääpeli. Moilanen ylennettiin vänrikiksi 28. tammikuuta 1943. Luutnantiksi hänet ylennettiin 8. marraskuuta 1956. Sotien jälkeen Moilanen työskenteli muun muassa koirankouluttajana, konttorinhoitajana, pakkaajana ja talonmiehenä.Hurmerinta 2008 s. 187 Moilanen on haudattu Parikan hautausmaalle Kotkaan. == Lähteet == * *Jooseppi Moilanen "IS esittelee Mannerheim-ristin ritarit - lue 191 sankaritarinaa" -verkkosivustolla (Viitattu 25.12.2014) *Ryhmäkuvan lähde: "Finnish Officers 1941-1944" -verkkosivustolla http://www.ww2incolor.com/rating/3.5%253Fg2_itemId%253D1060%3Fg2_itemId%3D322833?g2_itemId=582849 (Viitattu 12.12.2020) === Viitteet === ==Aiheesta muualla== * Luokka:Mannerheim-ristin ritarit Luokka:Kaukopartiomiehet Luokka:Vuonna 1906 syntyneet Luokka:Vuonna 1982 kuolleet
Makuuni

Makuuni Oy oli suomalainen videovuokraamoketju ja irtomakeisten vähittäiskauppa vuosina 1985–2018. Ketjulla oli korkeimmillaan yli 80 liikettä ympäri Suomea vuonna 2009. Liikevaihto oli tuolloin 24 miljoonaa euroa. == Historia == Yrityksen perusti Harri Ruohola nimellä Videofirma Makuuni Ky vuonna 1985. Tammikuun lopussa 2006 Hans Ehrnrooth ja Juha Parkkinen allekirjoittivat sopimuksen selvitystilassa olevan Videofirma Makuunin koko liiketoiminnan hankkimisesta. Samalla ketjun nimi typistyi muotoon Makuuni Oy. Yrityksen toimitusjohtajana toimi Hans Ehrnrooth. Ketjun liikkeiden määrä oli korkeimmillaan yli 80 vuonna 2009, jolloin liikevaihtoa oli 24 miljoonaa euroa. Verkossa toimivat tilausvideopalvelut kuitenkin vaikeuttivat Makuunin toimintaa videovuokrausmarkkinoilla. Yhtiö panosti irtomakeisiin. Se myös avasi oman verkossa toimivansa videovuokraamon vuonna 2012. Yhtiön liikevaihto oli seitsemän miljoonaa euroa vuonna 2016, ja tuolloin Makuuni työllisti 79 henkilöä. Tilikauden tulos oli 1,2 miljoonaa euroa tappiollinen. === Konkurssi === Vuonna 2018 ketjuun kuului enää noin 20 toimipistettä. Saman vuoden kesäkuussa 2018 Makuuni Oy hakeutui yrityssaneeraukseen. Saneeraus kuitenkin epäonnistui, ja jo elokuussa Makuuni hakeutui maksukyvyttömyyden perusteella konkurssiin. Liikkeet sulkivat ovensa viimeisen kerran 5. syyskuuta 2018. Makuunin toimitusjohtaja Hans Petteri Ehrnrooth tuomittiin joulukuussa 2023 kahdeksi vuodeksi ehdolliseen vankeuteen törkeästä velallisen epärehellisyydestä ja törkeästä kirjanpitorikoksesta. Hän oli nostanut Makuunista ja sen tytäryhtiöstä M-Logisticsista varoja suoraan omalle tililleen yli 1,2 miljoonaa euroa. ==Katso myös== *Filmtown == Lähteet == * Kauppalehden yrityshaku * Helsingin Sanomat 31.1.2006 * Taloussanomat 23.7.2007 * Turun Sanomat 1.2.2006 === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Entiset suomalaiset kauppaketjut
Yrjö Kilpinen (sotilas)

Yrjö Kilpinen (31. heinäkuuta 1904 Karjalohja – 1. huhtikuuta 1983 Karjalohja) oli Mannerheim-ristin ritari numero 59. Ryhmänjohtajana Jalkaväkirykmentti 13:ssa palvellut alikersantti Kilpinen nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 15. toukokuuta 1942. Kilpinen oli siviiliammatiltaan puuseppä, ja hän toimi sotien jälkeen alan yrittäjänä.Hurmerinta 2008 s. 108 == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Mannerheim-ristin ritarit Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 1983 kuolleet
Jaakko Kolppanen

Jaakko Jalmari Kolppanen (8. toukokuuta 1902 Lohtaja - 2\. kesäkuuta 1975 Kannus) oli suomalainen sotilas ja Mannerheim-ristin ritari. Sotilasarvoltaan hän oli kersantti.Hurmerinta; Viitanen 1994 s. 155 Kolppanen palveli talvisodassa Jalkaväkirykmentti 64:ssä, osallistuen taisteluihin pioneeriryhmän johtajana muun muassa Suomussalmella. Jatkosodan alettua Kolppanen palveli keskipohjalaisista muodostetussa Jalkaväkirykmentti 29:ssä joukkueen varajohtajana. Mannerheim-ristin ritariksi Kolppanen nimitettiin 19. toukokuuta 1942 numerolla 64. Nimitysperusteluissa mainitaan muun muassa Kolppasen henkilökohtainen rohkeus sekä useat esimerkilliset teot. Kolppanen kotiutettiin ikänsä perusteella keväällä 1944. Siviilissä hän toimi perustamansa sementtivalimon toimitusjohtajana. 25. lokakuuta 2009 Kolppanen sai muistomerkin Kannukseen. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Mannerheim-ristin ritarit Luokka:Vuonna 1902 syntyneet Luokka:Vuonna 1975 kuolleet
Valter Nordgren

John Valter Voldemar Nordgren (29. lokakuuta 1899 Viipuri – 26. toukokuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen eversti ja Mannerheim-ristin ritari numero 60. Jalkaväkirykmentti 4:n komentajana toiminut everstiluutnantti Nordgren nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 15. toukokuuta 1942. Nimityksessä viitataan muun muassa Itä-Karjalan ja Karhumäen valtauksen taisteluihin. Siviilissä Nordgren työskenteli Tikkurilan väritehtailla johtajana vuosina 1950–1957 sekä yrityksen toimitusjohtajana vuosina 1957–1964.Hurmerinta 2008 s. 196 ==Perhe== Valter Nordgrenin vanhemmat olivat senaattori ja korkeimman oikeuden jäsen John Nordgren sekä filosofian maisteri Gerda Selina Söderhjelm. Hänen äidinisänsä oli prokuraattori Woldemar Söderhjelm. ==Sotilasura== Nordgren valmistui ylioppilaaksi 1918, osallistui vapaaehtoisena varusmiehenä Helsingin valtaukseen 1918 ja osallistui tämän jälkeen Suomen ensimmäiselle kadettikurssille 1919–1920. Nuorempana upseerina hän palveli Suomen valkoisessa kaartissa 1920–1921 ja Kaartin jääkäripataljoonassa 1921–1922. Jälkimmäisessä hän palveli komppanianpäällikkönä 1922–1926. Vuosina 1926–1931 hän oli suojeluskuntajärjestön palveluksessa aluepäällikkönä ja sotilasohjaajana. Sotakorkeakoulun kahdeksannen kurssin hän kävi 1931–1933 ja sai yleisesikuntaupseerin arvon 18. lokakuuta 1934. Hän palveli 2. divisioonan esikunnassa yleisesikuntaupseerina 1933–1936. Yleisesikunnan koulutusosastolla hän oli toimistoupseerina 1936–1938 ja puolustusministeriön koulutusosastolla 1938–1939. Talvisodan aikana Nordgren palveli päämajan taktillisessa toimistossa toimistoupseerina ja toimistopäällikkönä. Välirauhan aikana hän sijaisti JR 13:n komentajana sekä toimi 4. prikaatissa pataljoonankomentajana 1940–1941. Jatkosodan sytyttyä Nordgren sai komentoonsa Jalkaväkirykmentti 4:n ajalle 21. kesäkuuta 1941 – 1. maaliskuuta 1943. VI armeijakunnan esikuntapäällikkönä hän työskenteli 1943–1944. Jääkäriprikaatia Nordgren komensi 16. elokuuta 1944 – 30. marraskuuta 1944. Sodan jälkeen hän toimi JR 9:n komentajana 1944–1946 ja erosi vakinaisesta palveluksesta 25. heinäkuuta 1946. Ylennykset: vänrikki 31.3.1920, luutnantti 6.12.1920, kapteeni 6.12.1926, majuri 6.12.1933, everstiluutnantti 4.4.1940, eversti 6.8.1942. == Lähteet == * * Mannerheim-ristin ritarit === Viitteet === Luokka:Mannerheim- ristin ritarit Luokka:Suomalaiset everstit Luokka:Vuonna 1899 syntyneet Luokka:Vuonna 1968 kuolleet
Johannes Hartikainen

Johannes Hartikainen (25. elokuuta 1912 Hiitola – 25. syyskuuta 1979 Hämeenlinna) oli suomalainen sotilas ja Mannerheim-ristin ritari numero 62. Panssarintorjuntatykin ampujana Jalkaväkirykmentti 60:ssä toiminut Hartikainen nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 19. toukokuuta 1942. Sotilasarvoltaan Hartikainen oli nimityshetkellä korpraali. Siviiliammatiltaan Hartikainen oli maalarimestari.Hurmerinta 2008 s. 65 == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Mannerheim-ristin ritarit Luokka:Vuonna 1912 syntyneet Luokka:Vuonna 1979 kuolleet
Geórgios Andréas Papandréou

Geórgios Andréas Papandréou (, s. 16. kesäkuuta 1952, Saint Paul, Minnesota, Yhdysvallat) on entinen Kreikan pääministeri ja entinen Pasok-puolueen johtaja. Hän oli Kreikan ulkoministeri 1999–2004 ja vuodesta 2006 Sosialistisen internationaalin presidentti. == Elämä ja ura == Papandréou syntyi merkittävään poliitikkosukuun. Myös hänen isänsä Andréas Papandréou ja isoisänsä Geórgios Papandréou ovat olleet Kreikan pääministereitä. Papandréou opiskeli sosiologiaa Amherst Collegessa ja London School of Economicsissa ja työskenteli Harvardin fellow'na, kunnes palasi Kreikkaan sotilasjuntan kaaduttua.http://www.aljazeera.com/news/europe/2011/11/201111385358105842.html Lokakuun 2009 ennenaikaisten vaalien jälkeen, joissa Pasok sai 160 paikkaa 300:sta, Kreikan presidentti Károlos Papoúlias antoi hallituksenmuodostajan tehtävän Papandréoulle. Hän vannoi virkavalansa 6. lokakuuta. Papandréoun suunnitelmiin kuului 2–3 miljardin euron elvytyspaketti talouden virkistämiseksi ja investointi infrastruktuuriin, tieteeseen ja koulutukseen. Konservatiivit ja kommunistit pitivät toimia populistisina. Maan budjettialijäämä oli Kóstas Karamanlísin kauden jäljiltä kuusi prosenttia, kun EU:n asettama raja on kolme, ja kasvamassa. Papandréou suunnitteli myös verouudistusta ja korruptionvastaisia toimia.Yle.fi Todellisuudessa alijäämä olikin 12,7 %. Vuonna 2009 budjettialijäämä nousi 15,7 prosenttiin, vuonna 2010 se oli 10,6 % ja väheni hitaasti.http://yle.fi/uutiset/teemat/velkakriisi/2011/11/papadimos_kreikan_urakka_liian_iso_100_paivan_hallitukselle_3027123.html Huhtikuussa 2010 maan sai 80 miljardia euroa lainaa EU-mailta. Ehtona olivat tiukat talousleikkaukset, jotka johtivat lakkoihin ja laajoihin protesteihin Ateenan Sýntagma-aukiolla. Papandréou ilmoitti 31. lokakuuta yllättäen kansanäänestyksestä, jossa päätettäisiin tulevasta pelastuspaketista. Pian tämän jälkeen Papandréoun hallitus ajautui umpikujaan ja hän ilmoitti erostaan 9. marraskuuta. Seuraavaksi pääministeriksi valittiin Loukás Papadímos. Vuonna 2015 Papandréou perusti uuden Demokraattisten sosialistien liike -puolueen tarkoituksenaan osallistua tammikuun parlamenttivaaleihin. Papandréoun uusi puolue on sittemmin liittoutunut Muutosliike-nimiseksi vaaliliitoksi Pasokin kanssa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kreikan pääministerit Luokka:Kreikan ulkoministerit Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ahti Vuorensola

Ahti Kalervo Vuorensola () oli suomalainen sotilas ja Mannerheim-ristin ritari numero 63, siviiliammatiltaan hän oli ekonomi. Hänen isänsä Albert Vuorensola taisteli vuoden 1918 sisällis­sodassa punaisten puolella ja teloitettiin Viipurin taistelun jälkeen touko­kuussa jo ennen Ahti Vuoren­solan syntymää. == Jatkosota == Komppanian­päällikkönä Jalka­väki­rykmentti 9:ssä toiminut Vuoren­sola nimitettiin Manner­heim-ristin ritariksi 19. touko­kuuta 1942. Sotilas­arvoltaan Vuoren­sola oli nimitys­hetkellä kapteeni.Hurmerinta 2008, s. 299. Hän oli Suomen kautta aikain nuorin suomalainen majuri 26-vuotiaana.Hurme­rinta & Viitanen 2004, s. 482. Sotien jälkeen Vuoren­sola joutui syytteeseen sota­saalis­tavaran pois­antamisesta ja tuomittiin menettämään sotilas­arvonsa, mutta presidentti Paasi­kivi armahti Vuoren­solan ja hänen nimensä palautettiin upseeri­luetteloon. Hänet ylennettiin eversti­luutnantiksi vuonna 1967. == Myöhemmät vaiheet == Vuoren­sola osallistui vielä vain kymmenen päivää ennen kuolemaansa vuonna 1994 itsenäisyys­päivän vastaan­otolle, jolloin presidentti Martti Ahtisaari aloitti perinteen kutsumalla kaikki elossa olevat ritarit Linnan juhliin. Vuoren­sola liikkui tuolloin pyörä­tuolin avulla, hän oli kuollessaan 76-vuotias. == Ylennykset == * reservi­vänrikki 25. elo­kuuta 1938 * vänrikki 16. joulu­kuuta 1939 * luutnantti 29. marras­kuuta 1940 * kapteeni 30. joulu­kuuta 1941 * majuri 27. elo­kuuta 1944 * eversti­luutnantti 6. joulu­kuuta 1967 == Lähteet == * * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Mannerheim-ristin ritarit Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 1994 kuolleet
Marja-Liisa Kuosmanen

Marja-Liisa Kuosmanen (s. 28. lokakuuta 1964 Nilsiä) on suomalainen iskelmälaulaja. == Elämäkerta == Kuosmanen syntyi Nilsiän Lehtomäen kylässä kahdeksanlapsiseen pienviljelijäperheeseen. Kirjoitettuaan ylioppilaaksi Nilsiän lukiosta vuonna 1983 hän opiskeli luokanopettajaksi Joensuussa, jossa Joensuun musiikkiopistossa myös kokeili vuoden ajan klassista laulua. Palattuaan kotiseudulleen hän on toiminut muutamia opetusvuosia lukuun ottamatta pääasiassa yrittäjänä ja on neljän lapsen äiti. Hän on laulanut yli kymmenen vuotta KuKa-kvartetissa, joka on muun muassa voittanut Kerimäen kvartettilaulukilpailun sekä Oulun Tiernapoikakilpailun mestaruuden parodiallaan. Kuosmasen opettajina ovat monena vuonna Nilsiän valtakunnallisella musiikkileirillä olleet Maija Hapuoja, Eija Ahvo ja Susanna Haavisto. Hän opiskeli myös Kuopion konservatoriossa pop-jazz-laulua vuosina 1996–1997. Kuosmanen voitti kesällä 2003 Kiuruvedellä järjestetyn Vihreät Niityt -iskelmätapahtuman Toivo Kärki -laulukilpailun naisten sarjan . Hän oli tämän jälkeen usean vuoden ajan Toivo Kärki -konserttisarjan kantavia voimia. Vuonna 2004 hän julkaisi pitkäsoittoalbumin Kaikille rakkailleni, joka sisältää 11 Kärjen ennen julkaisematonta sävellystä. Kärki 2015, s.904 14\. helmikuuta 2004 Kuosmanen piti Kuopion Musiikkikeskuksen isossa salissa konsertin, jossa hän esitti kaikki levyn kappaleet, säestäjänä levyn muusikoista ja Kuopion Kaupunginorkesterista koottu orkesteri Jarmo Kaijansinkon johdolla. Toinen pitkäsoitto Elämän maku ilmestyi 2008. Se sisältää suomalaista iskelmämusiikkia vuosilta 1943–2008, tekijöinä muun muassa Toivo Kärki, Jukka Kuoppamäki, Hannu Piispanen, Jorma Toiviainen ja Chrisse Johansson Kärki 2015, s.933. Kuosmasen joululevy Jollei jouluna ole lunta ilmestyi joulukuussa 2010 CD-korttina. Suomi sydämessä -single ilmestyi kesällä 2011. Säveltäjä Veikko Samuli ja sanoittaja Chrisse Johansson ovat yhdistäneet voimansa Suomi sydämessä -laulun taakse. Laululle haluttiin tulkitsija, joka omakohtaisesti tietää, mitä ulkomailla asuminen on. Näin laulu valikoitui Kuosmaselle. Kesäpesä-levy on TAHKOcom Oy:n tuottama kokoelma, joka saa nimensä Kuosmasen uudesta singlestä Kesäpesä, jonka taustalta myös löytyvät säveltäjä Veikko Samuli ja sanoittaja Chrisse Johansson. == Diskografia == * * * * ==Lähteet== * http://marjaliisa.tahko.com/ * http://www.vihreatniityt.net/ === Viitteet === ==Aiheesta muualla== * Marja-Liisa Kuosmasen kotisivut Luokka:Suomalaiset iskelmälaulajat Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sauli Kousa

Sauli Kousa (3. tammikuuta 1912 Mäntyharju – 13. joulukuuta 1956 Heinola) oli suomalainen sotilas ja Mannerheim-ristin ritari numero 65. Sotilasarvoltaan Kousa oli ylikersantti. Ennen sotia hän työskenteli maanviljelijänä kotitilallaan Mäntyharjun Kousankylässä. Sotien jälkeen hän toimi korjausmiehenä Kymin Osakeyhtiön Heinolan Metsäosastossa vuosina 1945–56. Kousa toimi myös varsinaisen työnsä ohella vartijana Heinolan pääpostikonttorilla. Hän oli naimisissa ja hänellä oli yksi lapsi. Sauli Kousa oli kahden sodan veteraani. Hän toimi talvisodassa konekivääriryhmän johtajana sekä konekiväärijoukkueen varajohtajana Jääkärirykmentti 33:ssa, sekä talousaliupseerina TykK/JR 6:ssa. Jatkosodassa hän toimi joukkueen varajohtajana Jalkaväkirykmentti 22:ssa sekä 20. prikaatissa. Hän haavoittui 9. kesäkuuta 1944 Syvärin sillanpäässä. Hänet nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 5. heinäkuuta 1942. Nimitysperusteluissa mainitaan muun muassa iskuryhmän johtajana osoitettu henkilökohtainen rohkeus ja neuvokkuus.Hurmerinta; Viitanen 1994 s. 174 == Mannerheim-ristin perustelu == ”Ylipäällikkö on pvm:llä 5.7.42 nimittänyt Vapaudenristin 2. luokan Mannerheim-ristin ritariksi kersantti Sauli Kousan. Kersantti Kousa kunnostautui kesällä [10.7.41 Korpiselässä] erään kukkulan valtauksessa osoittaen henkilökohtaista rohkeutta iskuryhmän johtajana. R:ssa [Rajakontu] hän kävi yksin tiedustelemassa valloittamattomassa kylässä, tuoden tarkat tiedot vihollisen varustuksista. Kylän valtauksessa hän toimi iskuryhmän johtajana osoittaen mitä suurinta henkilökohtaista rohkeutta ja neuvokkuutta konekivääripesäkkeen valtaamisessa. Puolustustaistelun aikana [säntämässä] syyskesällä hän teki useita partioretkiä, tuhoten eräällä n. joukkueen vahvuisen vihollisosaston. Myöhemmin hän osallistui erikoisen tehokkaasti vahvan vihollispartion tuhoamiseen, josta itse tuhosi useita ryhmiä. Syvärin puolustuksen aikana hän ylitti partioineen Syvärin, edeten taitavasti tiheän vihollisryhmän läpi. Hän kävi tällöin eräällä paikkakunnalla [Lotinapelto] ja toi arvokkaita tiedustelutuloksia tullessaan.” == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Mannerheim-ristin ritarit Luokka:Vuonna 1912 syntyneet Luokka:Vuonna 1956 kuolleet
Monschau

Monschau () on läntisessä Saksassa, Nordrhein-Westfalenin osavaltion Aachenin kaupunkialueella sijaitseva kaupunki. ==Maantiede== Kaupungissa oli 12 065 asukasta vuoden 2016 lopussa. Kaupunki sijaitsee Eifelin kukkuloilla, Rur-joen kapeassa laaksossa. Kaupungin historiallinen keskusta säilyi toisen maailmansodan tuhoilta, joten keskustan 300 vuotta vanhat hirsirunkoiset talot ja kapeat kadut tekevät siitä nykyään suositun turistikohteen. Kangasteollisuus on ollut kaupungin historiallinen elinkeino. == Historia == Ensimmäiset maininnat Monschausta löytyvät vuodelta 1198. Kaupungin yläpuolelle kohoaa 1200-luvulla perustettu Monschaun linna, joka on ollut Jülichin herttuoiden palatsina vuodesta 1433. Vuonna 1543 keisari Kaarle V saartoi sen osana Geldernin kiistaa, valtasi linnan ja ryösti kaupungin. Tästä huolimatta linna säilyi Jülicheilla vuoteen 1609, jolloin siitä tuli osa Pfalz-Neuburgia. Ranskalaiset valtasivat alueen vuonna 1795 ja tekivät kaupungista kantonin pääkaupungin. Myöhemmin alueesta tuli osa Preussia ja Monschausta Montjoien piirikunnan pääkaupunki. Vuonna 1918 Saksan keisari Vilhelm II muutti nimen Monschauksi. Vuonna 1972 kaupunkiin liitettiin aikaisemmin itsenäiset kunnat Höfen, Imgenbroich, Kalterherberg, Konzen, Mützenich ja Rohren. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto * Höfenin virallinen sivusto Luokka:Aachenin kaupunkialue Luokka:Saksan kaupungit Luokka:Nordrhein-Westfalenin kunnat
Reino Lukkari

Aarne Reino Ilmari Lukkari (26. kesäkuuta 1908 Iisalmi – 14. tammikuuta 1951 Helsinki) oli Mannerheim-ristin ritari numero 67. Mannerheim-ristin ritarin arvon hän sai 5. heinäkuuta 1942. Sotilasarvoltaan Lukkari oli majuri ja siviiliammatiltaan toimistoinsinööri. Alkuvuonna 1941 Lukkari kävi Saksassa opintomatkalla, jonka aikana hän tutustui uuteen aselajiin, taistelupioneereihin. Saksasta saamiensa oppien mukaisesti hän johti vihollisen linnoitteiden murskaamista jatkosodan hyökkäysvaiheessa.Tapio Sadeoja (toim.): Marskin ritarit: Ilta-Sanomien erikoislehti 2011, s. 51. Helsinki: Sanoma Vuosina 1944–1945 Lukkari toimi pioneerilinjan johtajana aseiden hajavarastointioperaatiossa.Matti Lukkari: Asekätkentä, s. 65. Lukkari sai sodan jälkeen asekätkentäoikeudenkäynnissä 1. v. 6. kk. tuomion pioneerimateriaalin toimittamisesta. Hän erosi armeijasta vuonna 1947 ja siirtyi Puutalo Oy:n palvelukseen toimistoinsinööriksi. Lukkarin ollessa vangittuna asekätkentäjutun vuoksi hänellä todettiin vatsasyöpä, johon hän menehtyi vain 42-vuotiaana tammikuussa 1951. Reino Lukkarin poika oli eversti Matti Lukkari.Matti Lukkari: Asekätkentä, s. 8. Helsinki: Otava, 2005. == Lähteet == * Hurmerinta–Viitanen: Suomen Puolesta: Mannerheim-ristin ritarit 1941–1945. Jyväskylä: Ajatus kirjat 2004. ISBN 951-20-6224-0. * Virkkunen, A. H.: Sörnäisten yleisesikunta. Helsinki: Otava 1976. ISBN 951-1-04125-8. ===Viitteet=== ==Kirjallisuutta== * Matti Lukkari: Asekätkentä. Helsinki: Otava, 2005 (tekijän uudistama laitos). ISBN 951-1-20593-5. Luokka:Mannerheim- ristin ritarit Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 1951 kuolleet
Lauri Skyttä

Lauri Skyttä () oli Mannerheim-ristin ritari numero 68. Mannerheim-ristin ritarin arvon hän sai 5. heinäkuuta 1942. Hän on nuorin Mannerheim-ristin ritariksi nimitetty sotilas. Ritarin arvon hän sai ollessaan vain 19 v. 6 kk. 23 pv. vanha. Sotilasarvoltaan Skyttä oli ylikersantti. Hän sai Mannerheim- ristin johdettuaan joukkueenjohtajana hyökkäystä vihollisen murrokseen. Skyttä hyökkäsi joukkojensa edellä ja toimi käsikranaatin heittäjänä ja tuhosi muutamia vihollispesäkkeitä. Hän haavoittui tässä kahakassa käteen ja päähän ja joutui myöhemmin alokkaiden kouluttajaksi Lappeenrantaan, josta hän karkasi takaisin rintamalle kenenkään asiaan puuttumatta. Skyttä oli vuodesta 1955 ammatiltaan maanviljelijä ja työnjohtaja Tuottajain Maidon Herajoen meijerillä. Lauri Skytän kunniaksi paljastettiin muistolaatta Hyvinkään vanhassa kirkossa kesäkuussa vuonna 2008. == Lähteet == * Aamuposti * Hurmerinta–Viitanen: Suomen Puolesta: Mannerheim-ristin ritarit 1941–1945. Jyväskylä: Ajatus kirjat 2004. ISBN 951-20-6224-0. * Karhunen, Joppe: Taistelujen miehet. Porvoo: WSOY 1972. ISBN 951-0-00639-4. === Viitteet === Luokka:Mannerheim-ristin ritarit Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 1973 kuolleet
Reino Korpi

Reino Kalervo Korpi (9. toukokuuta 1917 Noormarkku – 29. toukokuuta 1958 Helsinki) oli Mannerheim-ristin ritari numero 74. Mannerheim-ristin ritarin arvon hän sai 9. elokuuta 1942. Sotilasarvoltaan Korpi oli majuri ja koulutukseltaan valtiotieteen maisteri. Nimityshetkellä Korpi oli sotilasarvoltaan luutnantti ja toimi komppanianpäällikkönä Jalkaväkirykmentti 30:n ensimmäisessä pataljoonassa. http://www.mannerheim- ristinritarit.fi/ritarit?xmid=61 == Lähteet == * Hurmerinta–Viitanen: Suomen Puolesta: Mannerheim-ristin ritarit 1941–1945. Jyväskylä: Ajatus kirjat 2004. ISBN 951-20-6224-0. ===Viitteet=== Luokka:Mannerheim-ristin ritarit Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 1958 kuolleet
Aaro Seppänen

Aaro Seppänen (2. heinäkuuta 1910 Kaukola – 3. heinäkuuta 1944 Juustila) oli Mannerheim-ristin ritari numero 75. Komppanianpäällikkönä Jalkaväkirykmentti 22:ssa palvellut Seppänen nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 9. elokuuta 1942. Sotilasarvoltaan Seppänen oli luutnantti ja siviiliammatiltaan matematiikan lehtori. == Lähteet == * Hurmerinta–Viitanen: Suomen Puolesta: Mannerheim-ristin ritarit 1941–1945. Jyväskylä: Ajatus kirjat 2004. ISBN 951-20-6224-0. === Viitteet === Luokka:Mannerheim-ristin ritarit Luokka:Vuonna 1910 syntyneet Luokka:Vuonna 1944 kuolleet Luokka:Suomalaiset toisessa maailmansodassa kaatuneet
U Got 2 Know

U Got 2 Know on Cappella-yhtyeen toinen vuonna 1994 julkaistu studioalbumi. Albumilta löytyvät muun muassa kappaleet "U Got 2 Know", "Move On Baby" sekä "U Got 2 Let The Music", jossa käytetään samplena Alphaville-yhtyeen kappaletta "Sound Like A Melody". ==Kappaleet== # # # # # # # # # # # U Got 2 Let The Music Remix # Cappella Gigamix: U Got 2 Know / U Got 2 Let The Music / Move On Baby ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1994 albumit Luokka:Cappellan albumit
Kaarlo Lehtonen

Veikko Kaarlo Tapani Lehtonen (11. joulukuuta 1920 Humppila – 3. maaliskuuta 1977 Humppila) oli Mannerheim-ristin ritari numero 76. Mannerheim-ristin ritarin arvon hän sai 9. elokuuta 1942. Sotilasarvoltaan Lehtonen oli vänrikki ja siviiliammatiltaan radioteknikko sekä koristetaiteilija. == Lähteet == * Hurmerinta–Viitanen: Suomen Puolesta: Mannerheim-ristin ritarit 1941–1945. Jyväskylä: Ajatus kirjat 2004. ISBN 951-20-6224-0. ===Viitteet=== Luokka:Mannerheim-ristin ritarit Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 1977 kuolleet
Johan Similä

Johan Kustaa Similä (10. tammikuuta 1906 Temmes – 18. elokuuta 2002 Oulu) oli suomalainen sotilas ja Mannerheim-ristin ritari numero 78. Kiväärimiehenä KevOs 5:ssä palvellut Similä nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 9. elokuuta 1942. Sotilasarvoltaan Similä oli korpraali ja siviiliammatiltaan puuseppä. Hän oli naimisissa ja hänellä oli neljä lasta. Johan Similä kuului Temmeksen suojeluskuntaan vuosien 1918–44 ajan. Hän kuului niin sanottuun nostoväkeen, sillä hänet oli aikoinaan vapautettu palveluksesta huonon kuulon takia. Suomen sisällissodassa hän toimi vartiontitehtävissä Värminkosken rautatiesillan vartiointitehtävissä Limingassa. Jatkosodassa hän toimi kiväärimiehenä ja haavoittui 18. elokuuta 1941 Kiskisjärvellä. Similä vapautettiin palveluksesta 1. huhtikuuta 1942. Hän toimi maanviljelijänä vuoteen 1954 saakka ja myös veistonopettaja Kärsämänkylän ja Rantsilan Mankilankylän kansakoulussa vuosina 1926–51. Tämän jälkeen hän toimi puuseppänä Oulussa vuosina 1954–56 sekä Oulun keskusmielisairaala vuosina 1956–68. Similä oli Oulun Sotaveteraanien jäsen, Pohjois-Pohjanmaan Sotaveteraanipiirin kunniajäsen, sekä Oulunseudun Sotilaspoikien Perinnekillan kunniajäsen. == Esitys Mannerheim-ristin ritariksi == ”Ylipäällikkö on pvm:llä 9.8.42 nimittänyt Vapaudenristin 2. luokan Mannerheim-ristin ritariksi korpraali Johan Kustaa Similän. Korpraali Similä on erittäin rauhallinen ja peloton taistelija, johon ovat yhdistyneet hyvän ampujan ja karaistun eränkävijän kaikki hyvät ominaisuudet. Ampumataitoaan hän tarvitsikin joutuessaan vain ”pystykorvalla” varustettuna erään toverinsa kanssa torjumaan 2:lla konekiväärillä vahvistetun viholliskomppanian hyökkäyksen. Maastokin oli vielä viholliselle sikäli edullinen, että se salli etenemisen kuolleessa kulmassa aina 40 m:n, siis käsikranaatin heittoetäisyyden päähän. Tarkalla ja nopealla kivääritulellaan ja pysymällä vihollisen tulesta ja käsikranaateista huolimatta paikallaan pelasti korpraali Similä tilanteen. Myöhemmin avuksi rientänyt osastomme löi vihollisen takaisin. Täten joukkojemme vastaiselle toiminnalle elintärkeä maastokohta [Kivikukkula] pysyi hallussamme ensikädessä hänen rohkean ja rauhallisen toimintansa ansiosta.” == Lähteet == * Hurmerinta–Viitanen: Suomen Puolesta: Mannerheim-ristin ritarit 1941–1945. Jyväskylä: Ajatus kirjat 2004. ISBN 951-20-6224-0. === Viitteet === Luokka:Mannerheim-ristin ritarit Luokka:Vuonna 1906 syntyneet Luokka:Vuonna 2002 kuolleet
Eino Penttilä (sotilas)

Eino Valfrid Penttilä (28. joulukuuta 1914 – 30. lokakuuta 1992) oli Mannerheim-ristin ritari numero 79. (14. Divisioonan kaukopartio-osaston johtaja). Mannerheim-ristin ritarin arvon hän sai 9. elokuuta 1942. Sotilasarvoltaan Penttilä oli ritarinimityksen aikaan luutnantti. Vuoden alussa 1943 Penttilä siirtyi Rajajääkäripataljoona 6:een ja sieltä edelleen heinäkuussa 1943 Penttilä aloitti Kadettikoulun (nyk. Maanpuolustuskorkeakoulu) oppilaana. Jatkosodan loppuvaiheessa hän osallistui taisteluihin Ontrosenvaarassa. Kenraalimajuri Erkki Raappana esitti Penttilän nimittämistä ritariksi toukokuussa 1942: – 15.1.1942 luutnantti Penttilä sai määräyksen osastoineen hyökätä Koivuniemen kylään. Matkalla kohtasi 10-miehisen vihollispartion, jonka osasto tuhosi viimeistä miestä myöten ja sai haltuunsa muun muassa karttoja, joissa oli merkintöjä vihollisen sijoituksista. Talvisodassa Penttilä taisteli Erillinen pataljoona 14 (ErP 14) riveissä Kuhmon suunnalla. Sotien jälkeen Penttilä palveli Suomen rajavartiolaitosta vuoteen 1962 saakka; ensin Porkkalan vuokra-alueen rajan vartioinnissa vuosina 1945-1956 ja sen jälkeen Kainuun ja Lapin rajavartiostossa. == Lähteet == * * Onni Palaste: Raappanan miehet WSOY ISBN 951-0-21303-9 === Viitteet === Luokka:Kaukopartiomiehet Luokka:Mannerheim- ristin ritarit Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 1992 kuolleet
Kaarlo Laitinen

Kaarlo Kullervo Laitinen (15. huhtikuuta 1920 Nilsiä – 16. lokakuuta 1944 Juoksenki) oli suomalainen sotilas ja Mannerheim-ristin ritari numero 83. Siviiliammatiltaan hän oli maanviljelijä ja metsätyömies. Kaarlo Laitinen oli naimisissa ja hänellä oli yksi lapsi (s. 1945). Mannerheim-ristin ritarin arvon hän sai 23. elokuuta 1942. Sotilasarvoltaan hän oli ylikersantti. Hän palveli Tuntemattomassa sotilaassa kuvatussa Jalkaväkirykmentti 8:ssa kaatumiseensa saakka. Laitinen osallistui muun muassa Syvärillä vuodenvaihteen 1941–1942 tienoilla käytyyn Goran taisteluun, jota hänen ikätoverinsa Väinö Linna kuvaili Tuntematon sotilas -romaanissaan. Laitinen kaatui 24-vuotiaana Lapin sodassa saksalaisten konekivääritulituksessa 16. lokakuuta 1944.Tapio Sadeoja (toim.): Marskin ritarit: Ilta-Sanomien erikoislehti 2011, s. 52. Helsinki: Sanoma Media. == Mannerheim-ristin esitys == ”Ylipäällikkö on pvm:llä 23.8.42 nimittänyt Vapaudenristin 2. luokan Mannerheim-ristin ritariksi kersantti Kaarlo Kullervo Laitisen. Kersantti Laitinen on sodan alusta lähtien toiminut taistelulähettinä ja ryhmänjohtajana. Hän on osoittanut erinomaista taitoa ja kylmäverisyyttä useissa vaikeissa tilanteissa kunnostautuen erikoisesti konepistoolin näppäränä ja tehokkaana käyttäjänä. Kersantti Laitisen kylmäverisyydestä mainittakoon, että kerran pimeän aikana vihollisen politrukin hyökätessä pistin kädessä hänen kimppuunsa, tuhosi hän syntyneessä käsikähmässä tämän hänen omalla pistimellään, koska tilanne ei sillä kertaa sallinut ampumista. Lukemattomilla partioretkillä kersantti Laitinen on partioineen aiheuttanut viholliselle huomattavia menetyksiä kaatuneina ja haavoittuneina. Tuhotessaan kerran vihollisen konekiväärikorsua, joka pystyi tulellaan hallitsemaan maastoa neljään suuntaan, osoitti hän jälleen kylmäverisyyttään etenemällä suoraan kohti erästä ampuma-aukkoa, tuhosi konepistoolillaan konekivääriampujan ja sitten kasapanoksella korsuun sulloutuneen parikymmenmiehisen vihollisosaston. Kaikissa toiminnoissaan kersantti Laitinen on osoittanut ripeyttä ja ehdotonta päättäväisyyttä antamatta vastuksien ja vaarojen estää saamansa tehtävän suoritusta.” == Lähteet == * Hurmerinta–Viitanen: Suomen Puolesta: Mannerheim-ristin ritarit 1941–1945. Jyväskylä: Ajatus kirjat 2004. ISBN 951-20-6224-0. ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Mannerheim-ristin ritarit Luokka:Suomalaiset toisessa maailmansodassa kaatuneet Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 1944 kuolleet
Lauri Kokko

Lauri Albin Kokko (12. kesäkuuta 1913 Kontiolahti – 20. toukokuuta 2004 Kouvola) oli Mannerheim-ristin ritari numero 84. Mannerheim-ristin ritariksi hänet nimitettiin 31. elokuuta 1942. Sotilasarvoltaan hän oli nimityshetkellä luutnantti.Hurmerinta 2008 s. 117 Kokko kunnostautui Yläjärven kylän valtauksessa ja Mutskoilammen taistelussa jatkosodan alussa. Kokko haavoittui kaulaan Hiisjärvellä. Sodan jälkeen Kokko palveli rajavartiostossa. Myöhemmin hän toimi romuliikkeen hoitajana ja toimitusjohtajana. == Lähteet == * === Viitteet === == Kirjallisuutta == * Robert Brantberg: Sotasankarit, Jyväskylä 2009 Luokka:Mannerheim-ristin ritarit Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 2004 kuolleet
Paavo Nuotio

Paavo Konstantin Nuotio (7. toukokuuta 1899 Maaria – 7. marraskuuta 1969 Naantali) oli Mannerheim-ristin ritari numero 85. Mannerheim-ristin ritarin arvon hän sai 31. elokuuta 1942. Sotilasarvoltaan hän oli luutnantti. Nuotion vanhemmat olivat puuseppä Udo Hippolytos Nuotio ja Ebba Gustava Josefintytär Nummila. Nuotio oli naimisissa Aino Leivon kanssa ja heillä oli neljä lasta. Nuotio oli mukana Suomen sisällissodassa vapaaehtoisena kiväärimiehenä ja sodan päätyttyä Viron (1919) ja Latvian (1920) vapaussodissa. Talvisodassa Nuotio oli JR 62:n komppanianvääpeli ja joukkueenjohtaja Pien-Perossa, Kämärässä, Talissa ja Leitimojärvellä haavoittuen vuonna 1940. Jatkosodassa hän oli JR 4:n joukkueenjohtaja ja hevosupseeri 1941–42 ja sen jälkeen joukkueenvarajohtajnaa ja pataljoonan adjutanttina. Nuotio osallistui Joutsenon, Sarvenhaan, Reinikkalan, Heinjoen, Taasionlammen, Kaukjärven, Paatenen, Karjalan Maaselän ja Suurlahden taisteluihin haavoittuen 29.8.1941 Kaukjärvellä. Sotien jälkeen Nuotio työskenteli aluevartijana Neste Oy Naantalin jalostamolla vuoteen 1963. == Lähteet == * Hurmerinta–Viitanen: Suomen Puolesta: Mannerheim-ristin ritarit 1941–1945. Jyväskylä: Ajatus kirjat 2004. ISBN 951-20-6224-0. ===Viitteet=== Luokka:Mannerheim-ristin ritarit Luokka:Vuonna 1899 syntyneet Luokka:Vuonna 1969 kuolleet
Kullervo Sippola

Ahto Kullervo Kaj Sippola (31. lokakuuta 1914 – 13. kesäkuuta 1944 Siiranmäki, Kivennapa) oli suomalainen sotilas ja Mannerheim-ristin ritari numero 86. Hänelle myönnettiin Mannerheim-risti 31. elokuuta 1942. Sotilasarvoltaan hän oli vänrikki. Sippola oli Jalkaväkirykmentti 28:n 14. komppanian eli rykmentin tykkikomppanian (panssarintorjuntakomppanian) I joukkueen johtaja. Komppanialla oli aseistuksena mm. 37 mm panssarintorjuntatykkejä ja 20 mm pst- kiväärejä eli norsupyssyjä, sekä myöhemmin sotasaaliina saatuja venäläisiä 45 mm pst-tykkejä ("piiskatykki"). Sotahistoriallisen aikakauskirjan (n:o 24) mukaan Sippola oli myös yksi neljästä "Molotovin cocktailin" kehittäjästä.Sotahistoriallinen Aikakauskirja 24, Keijo Heinonen: Kuka keksi ”Molotovin cocktailin”?, s. 131 (2005) ==Mannerheim-risti== Loppukesästä 1941 Sippola kunnostautui Akkaharjun–Mikrilän taisteluissa Tyrjän kylän (Parikkala) kohdalla tuhoten henkilökohtaisesti mm. neljä vihollisen panssarivaunua, useita kuorma-autoja ja hirsirakenteisia konekivääripesäkkeitä.Eversti Heikki Hult, Puhe Kullervo Sippolan muistojuhlassa Suomenlinnassa 31.8.2007 JR 28:n komentaja teki esityksen Mannerheim-ristin myöntämiseksi, mutta kun mitään ei kuulunut, rykmentti teki uuden palkitsemisesityksen Tyrjän taistelujen jälkeen armeijakunnan komentaja kenraali Taavetti Laatikaisen puoltamana. 9. syyskuuta 1941 JR 28:n komentaja esitti Sippolalle Mannerheim-ristiä hänen tuhottuaan Akkaharjun–Mikrilän taisteluissa kuusi panssarivaunua ja kuusi katettua konekivääripesäkettä 2.–7. elokuuta 1941. Esitys meni päämajaan, mutta se jäädytettiin lähes vuodeksi.Everstiluutnantti Tapio Skog: Kekseliäs ritari Sippola vastaanotti Mannerheim-ristin 15. syyskuuta 1942 Mikkelissä, päämajan pihalla, marsalkka Mannerheimin kädestä. Hänet ylennettiin seuraavana päivänä luutnantiksi. Sippola kaatui 13. kesäkuuta 1944 Siiranmäen taistelussa. Hänet haudattiin aluksi Luumäelle ja lopullisesti 19. elokuuta Helsinkiin Hietaniemen hautausmaan sankarihautaan. ==Muuta== Kullervo Sippolan isoisä oli Suomen nuorisoseuraliikkeen perustaja Matti Sippola ja isä rakennusmestari ja itsenäisyysaktivisti Ahto Sippola. Hänen kolme setäänsä Aarne, Urho ja Vilkas Sippola olivat jääkäreitä. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Jermo, Aake: ”Siiranmäen miehet”, Helsinki Otava, 1977, 2. painos * Virkkunen, Veli: "Vuoksen voittajat",Helsinki WSOY 1985, ISBN 951-0-13283-7 * Iisalo, Pentti: "Ritarivänrikit", Lahden sotaveteraanipiirin veljestuki 2002, ISBN 978-9-52914717-5 * Palmunen, Rainer (toim.): Läpi tulen ja veden, Valitut palat 1999 * Bergroth, Tom C et al.: Vapaudenristin ritarikunta: isänmaan puolesta, WSOY, 1997, ISBN 951-0-22037-X (sid.) == Aiheesta muualla == * Pola and the Ojanen bunker Luokka:Mannerheim-ristin ritarit Luokka:Suomalaiset toisessa maailmansodassa kaatuneet Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 1944 kuolleet
Toivo Ovaska

Toivo Johannes Ovaska (25. toukokuuta 1920 Kirvu – 6. joulukuuta 1996 Orimattila) oli Mannerheim-ristin ritari numero 89. Mannerheim-ristin ritarin arvon hän sai 31. elokuuta 1942. Sotilasarvoltaan hän oli kersantti. == Lähteet == * Hurmerinta–Viitanen: Suomen Puolesta: Mannerheim-ristin ritarit 1941–1945. Jyväskylä: Ajatus kirjat 2004. ISBN 951-20-6224-0. ===Viitteet=== Luokka:Mannerheim-ristin ritarit Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 1996 kuolleet
Tor Lindblad

Tor Robert Lindblad (26. joulukuuta 1909 Karjaa – 21. maaliskuuta 1982 Tammisaari) oli Mannerheim-ristin ritari numero 93. Mannerheim-risti hänelle myönnettiin 8. syyskuuta 1942. Sotilasarvoltaan hän oli majuri. Nimityshetkellä hän oli sotilasarvoltaan luutnantti Tor Lindbladille ja Hans Windille on pystytetty muistomerkki Tammisaareen. Muistomerkki paljastettiin 4. kesäkuuta 2001, marsalkka Mannerheimin syntymäpäivänä. Sodan jälkeen Lindblad toimi komppanianpäällikkönä Uudenmaan Prikaatissa vuoteen 1956. Tämän jälkeen hän työskenteli myyntimiehenä ja jakelupäällikkönä. Lindblad harrasti nykyaikaista viisiottelua ja oli lajin puolustuslaitoksen mestari vuonna 1946. == Lähteet == * Hurmerinta–Viitanen: Suomen Puolesta: Mannerheim-ristin ritarit 1941–1945. Jyväskylä: Ajatus kirjat 2004. ISBN 951-20-6224-0. * http://www.mannerheim-ristinritarit.fi/ritarit?xmid=85 ===Viitteet=== Luokka:Mannerheim-ristin ritarit Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Vuonna 1982 kuolleet
Toivo Korte

Toivo Korte (18. huhtikuuta 1911 Kaukola – 10. elokuuta 1965 Rovaniemi) oli suomalainen sotilas ja Mannerheim-ristin ritari numero 94. Hän oli kahdesti naimisissa ja hänellä oli yksi lapsi. Siviiliammatissaan hän toimi puutarhan tilanhoitajana Vihdin Tervalammella vuosina 1962–1965. Korte osallistui talvisotaan aluksi nostomiehenä toisen silmän sokeuden vuoksi ja myöhemmin ryhmänjohtajana Erillinen pataljoona 2:ssa. Hän haavoittui 23. joulukuuta 1939 Muolaassa ja toisen kerran 20. helmikuuta Ilveksessä. Jatkosodassa Toivo Korte toimi joukkueen varajohtaja ja johtajana Jääkärirykmentti 12:ssa. Hän haavoittui kolmannen ja neljännen kerran 10. helmikuuta ja 3. heinäkuuta 1944 Rauesaaressa sekä 3.7. ja viidennen kerran 25. heinäkuuta 1944 Ihantalassa. Mannerheim-ristin ritarin arvon hän sai vänrikkinä 8. syyskuuta 1942. Sotilasarvoltaan hän oli yliluutnantti (1958). Toivo Korte on haudattu Rovaniemen III hautausmaalle. == Mannerheim-ristin perustelut == ”Ylipäällikkö on pvm:llä 8.9.42 nimittänyt Vapaudenristin 2. luokan Mannerheim-ristin ritariksi vänrikki Toivo Kortteen. Vänrikki Korte aloitti sotilasuransa talvisodan aikana nostomiehenä, koska hänet toisen silmän sokeuden takia aikoinaan oli vapautettu palveluksesta. Henkilökohtaisen kunnostautumisensa ansiosta on hän sitten vähitellen noussut arvossa ja johtaa vänrikkinä nykyään mainehikasta jääkärijoukkuettaan, jonka kunnon vihollisen taaemmat elimet ja huoltoliikenne varsin hyvin tuntee. Viimeksi toukokuun ankarissa torjuntataisteluissa Louhen suunnalla vänrikki Korte jääkäreineen hyökkäsi kauas vihollisen selustassa kulkevalle huoltotielle, jolloin yllätti parhaillaan matkalla olevan vihollisen kuormaston. Syntyneessä taistelussa kaatui useita kymmeniä vihollisia ja 28 hevosta kuormiensa eteen. Saattavassa vihollisen joukossa lienee syntynyt jonkinlainen väärinkäsitys tämän yllättävän hyökkäyksen johdosta, sillä tuotapikaa sukeutui vihollisen kesken ankara tulitaistelu, jonka tuloksena kaikenkaikkiaan satakunta vihollista jäi kaatuneina tielle, kun taas jääkäreistä ei yksikään edes haavoittunut. Tähän mennessä vänrikki Korte on ehtinyt suorittaa jo 131 partiomatkaa, joista suurin osa kauas vihollisen selustaan. Ollen itse henkilökohtaisesti äärettömän rohkea ja neuvokas, on hän kasvattanut jääkäreistään pelottoman ja taisteluhenkeä täynnä olevan joukon, joka arvelematta on valmis minkälaiseen yritykseen tahansa.” == Lähteet == * Hurmerinta–Viitanen: Suomen Puolesta: Mannerheim-ristin ritarit 1941–1945. Jyväskylä: Ajatus kirjat 2004. ISBN 951-20-6224-0. ===Viitteet=== Luokka:Mannerheim-ristin ritarit Luokka:Vuonna 1911 syntyneet Luokka:Vuonna 1965 kuolleet
Jelle ten Rouwelaar

thumb|200px Jelle ten Rouwelaar (s. 24. joulukuuta 1980 Joure, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa Eredivisie-seura NAC Bredaa. Ten Rouwelaar on edustanut ammattilaisuransa aikana myös FC Emmeniä (1998–2002), PSV Eindhovenia (2002–2003), FC Groningenia (2003), Twenteä (2003–2004), FC Zwollea (2004–2005), FC Eindhovenia (2005–2006) ja itävaltalaista FK Austria Wieniä (2006–2007). Hän aloitti uransa synnyinkaupunkinsa pikkuseurassa SC Jouressa. == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Eero Laaksonen

Sulo _Eero_ Laaksonen (13. helmikuuta 1896 Pälkäne – 4. elokuuta 1974 Turku) oli Mannerheim-ristin ritari numero 97. Mannerheim-ristin ritarin arvon hän sai 6. marraskuuta 1942. Sotilasarvoltaan hän oli eversti. Laaksonen osallistui Suomen sisällissotaan 1918 Kuopion suojeluskunnassa. Hän kävi Viipurin upseerikokelaskurssin 1918–1919 sekä Kadettikoulun ensimmäisen kurssin 1919–1920 ja yleisen komentajakurssin 1947. Hän toimi nuorempana upseerina eri yksiköissä 1920–1923 sekä komppanianpäällikkönä Polkupyöräpataljoona 2:ssa 1923–1927 sekä Polkupyöräpataljoona 1:ssä 1927–1930. Keski-Suomen rykmentissä hän toimi aliupseerikoulun johtajana ja pataljoonankomentajana 1930–1932. Kannaksen sotilaspiirin päällikkönä hän oli 1932–1933. Suomen valkoisessa kaartissa pataljoonankomentajana hän toimi 1933–1939. Talvisodan alussa hän toimi 1. prikaatissa pataljoonankomentajana. 2.2.1940 alkaen hän komensi JR 8:aa jatkaen tehtävässä myös välirauhan aikana. Jatkosodan syttyessä Laaksonen komensi JR 26:ta eli ns. Ässärykmenttiä 18. kesäkuuta 1941 – 23. helmikuuta 1942. Jatkosodan loppuajan hän komensi varsinaissuomalaista JR 35:tä 25. helmikuuta 1942 – 16. marraskuuta 1944. Jatkosodan jälkeen Laaksonen toimi JR 5:n komentajana 1944–1947. Turun sotilaspiirin (TurESp) päällikkönä hän oli 1947–1952. Lounais-Suomen sotilasläänin komentajana hän toimi 1952–1956, kunnes erosi aktiivipalveluksesta. Laaksosen Mannerheim-ristin 6. marraskuuta 1942 myönnön perusteissa mainitaan hänen ansioituneen erityisesti Säiniön, Koikarin sekä Karhumäen alueilla käydyissä taisteluissa. Ylennykset: reservivänrikki 30.7.1918, vänrikki 31.3.1920, luutnantti 6.12.1920, kapteeni 6.12.1923, majuri 17.4.1930, everstiluutnantti 4.4.1940, eversti 6.8.1942 == Lähteet == * Hurmerinta–Viitanen: Suomen Puolesta: Mannerheim-ristin ritarit 1941–1945. Jyväskylä: Ajatus kirjat 2004. ISBN 951-20-6224-0. * http://www.mannerheim- ristinritarit.fi/ritarit?xmid=71 ===Viitteet=== Luokka:Mannerheim-ristin ritarit Luokka:Suomalaiset everstit Luokka:Suomen sisällissodan valkoiset Luokka:Vuonna 1896 syntyneet Luokka:Vuonna 1974 kuolleet
Karl Böhm (säveltäjä)

Karl Böhm (1844–1920) oli saksalainen pianistiColumbia yliopisto ja säveltäjä. Hän oli omana aikanaan tunnettu ja suosittu keveiden kappaleiden säveltäjä, mutta nykyaikana pitkälti unohdettu.Carl Bohm Pianotrio, Op. 330 nro.2 Hän sävelsi muun muassa teokset:The Lied and Art Song Texts Page * Bitte, op. 318 no. 1 * Das verlassene Mägdlein, op. 326 no. 67 * Der König bei der Krönung * Der Schwur, op. 310 no. 2 * Die traurige Krönung * Eingewiegt von Meereswellen * Er ist's ITA ITA * Es muß was Wunderbares sein, op. 326 no. 10 * Frühlingsnacht, op. 230 no. 2 * Lange nachher, op. 326 no. 7 * Märznacht, op. 322 no. 1 * Septembermorgen * Still wie die Nacht, op. 326 no. 27 ==Lähteet== Luokka:Saksalaiset säveltäjät Luokka:Saksalaiset pianistit Luokka:Vuonna 1844 syntyneet Luokka:Vuonna 1920 kuolleet
War in Heaven

War in Heaven on Cappella-yhtyeen vuonna 1996 julkaistu kolmas studioalbumi. Albumilta löytyvät muun muassa kappaleet "Tell Me the Way", "I Need Your Love" ja "Turn It Up and Down". Albumi pysyi vuonna 1996 Suomen virallisella listalla viisi viikkoa, paras sijoitus oli viikolla 17 12. sija.Suomen virallinen lista ==Kappaleet== # # # # # # # # # # # # # # ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1996 albumit Luokka:Cappellan albumit