EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Idänkirsikorento

Idänkirsikorento (Sympecma paedisca) on keijukorentojen heimoon kuuluva sudenkorentolaji. Se kuuluu Euroopan unionin luontodirektiivin liitteessä IV lueteltuihin lajeihin ja on siksi Suomessa rauhoitettu. == Koko ja ulkonäkö == Idänkirsikorento on varsin pieni, vaaleanruskea ja hentoruumiinen sudenkorento. Ruumiin selkäpuolella on vihertäviä, metallinhohtoisia kuvioita, jotka ovat takaruumiissa tunnusomaisesti torpedon muotoisia. Keskiruumiin selkäpuolen metallinhohtoisessa raidassa on ulospäin suuntautunut levenemä. Verkkosilmät ovat harmaat, mutta talvehtimisen jälkeen niihin tulee sinistä väriä. Korennon levätessä se pitää siipensä vartalon suuntaisesti ja asettaa kaikki siivet samalle puolelle takaruumista. Siiven etureunan ruskehtava täplä on etusiivessä lähempänä kärkeä kuin takasiivessä, minkä vuoksi täplät eivät mene lepäävällä korennolla päällekkäin. Takaruumiin pituus on 25–29 millimetriä. == Levinneisyys == Idänkirsikorento on eurooppalaisittain itäinen laji, jota tavataan Länsi-Euroopassa vain paikoittain. Puolasta itään sitä tavataan yleisenä aina Japaniin saakka. Suomesta laji löydettiin Öröstä vuonna 2004, mutta myöhemmin havaittiin, että yksi yksilö oli kuvattu Porvoosta jo kaksi vuotta aikaisemmin. Nykyisin korentoja tavataan harvakseltaan etelärannikon tuntumasta sekä monilta paikoilta sisämaasta. Laji on leviämässä pohjoisemmaksi. == Elinympäristö ja elintavat == Idänkirsikorento elää erilaisten suojaisten seisovien vesialueiden äärellä, myös sopivilla merenlahdilla, ja saattaa olla paikoittain hyvinkin runsaslukuinen. Satunnaisesti yksilöitä voi tavata kaukana vesistöistä. Useimmista muista sudenkorennoista poiketen aikuinen korento talvehtii. Se viettää talven kasvista roikkuen ja aloittaa lennon varhain keväällä. Korentoja on lennossa heinä-elokuun vaihteesta lokakuuhun ja uudelleen keväällä maaliskuusta touko- kesäkuun vaihteeseen saakka. Suomen ja tiettävästi myös Pohjoismaiden ensimmäinen talvehtiva idänkirsikorento löydettiin Paraisilta 28.01.2017. Löytöpaikka oli etelänpuoleinen heinikkoinen rinne. Löytynyt yksilö oli pienen heinien täyttämän pensaan sisällä hyvin piilossa. Etäisyys korentojen kesällä asuttamaan lampeen oli noin 200 metriä. Luontodirektiivin turvin rauhoitettuna lajina idänkirsikorento edellyttää tiukkaa suojelua ja sen elinpaikkojen hävittäminen tai heikentäminen on kielletty. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suojelutaso Suomessa. Ympäristöministeriö. (PDF) * Dragonfly pix . * Dutch dragonflies . (myös kuvia talvehtivista korennoista) Luokka:Sudenkorennot
Täplälampikorento

Täplälampikorento (Leucorrhinia pectoralis) on Euroopan unionin luontodirektiivin neljännessä liitteessä mainittu sudenkorentolaji. Se on rauhoitettu Suomessa. == Koko ja ulkonäkö == Täplälampikorento muistuttaa muita lampikorentolajeja, mutta on yleisvaikutelmaltaan näitä rotevampi. Yleisväriltään se on mustan ja tummanpunaisen kirjava. Koiraan takaruumiin yläpinnalla on suuria oransseja laikkuja, jotka tummuvat myöhemmin ja takaruumiin tyvi on punainen. Sukukypsillä yksilöillä takaruumiin seitsemännen jaokkeen yläpinnalla on laaja, kirkkaan sitruunankeltainen täplä. Nuoret naaraat muistuttavat niin paljon isolampikorentoa että niiden varma määritys saattaa vaatia genitaalien tarkastelua. Takaruumiin pituus on 25–27 mm. == Levinneisyys == Täplälampikorento on levinneisyydeltään itäinen laji, jota tavataan Keski-Euroopasta ja Etelä-Skandinaviasta Keski-Aasiaan. Suomessa sitä tavataan etelärannikon tuntumasta sekä monin paikoin maan eteläosista. Se on selvästi harvinaisempi kuin muut lampikorennot. Merkittävimpiä esiintymisalueita ovat Päijät-Häme, Kymenlaakso sekä Suomenlahden rannikko. Levinneisyys painottuu maan kaakkoisosiin. == Elinympäristö ja elintavat == Täplälampikorento on paikoittainen ja harvinainen runsaskasvuisten vesistöjen asukki. Se suosii suojaisia vesiä, joilla on runsaasti vesikasvillisuutta ja erityisesti umpeenkasvavia laajoja vesistöjä. Umpeenkasvun edetessä laji kuitenkin jättää vesialueen ja siirtyy uusille elinpaikoille. Korentojen lento alkaa kesäkuun alkupuolelta ja jatkuu heinäkuun puoleenväliin. Suomessa toukan kehitys kestää ilmeisesti kaksi vuotta, etelämpänä vain vuoden. Korennon rauhoittaminen luontodirektiivillä edellyttää sen tiukkaa suojelua, joten myös lajin elinpaikkojen hävittäminen ja heikentäminen on kiellettyä. Korento voi kuitenkin hyötyä esimerkiksi järvien niitoista ja ruoppauksista. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * suojelutaso Suomessa. * Dragonfly pix. Luokka:Sudenkorennot
Kiseleff

Kiseleff on helsinkiläinen venäläistaustainen liikemiessuku, jonka huomattavia jäseniä ovat olleet: * Feodor (Fjodor) Kiseleff (1772–1847), liikemies, tehtailija, rakennusurakoitsija ja kauppaneuvos ** Nikolai Kiseleff (1820–1883), kauppaneuvos ja mesenaatti ** Feodor (Fjodor) Kiseleff nuorempi, tehtailija, Albergan kartanon omistaja, Feodor Kiseleffin poika ** Konstantin Kiseleff (1834–1888), arkkitehti, Feodor Kiseleffin (vanhemman) poika *** Marga Kiseleff (1862–1924), taidemaalari, Konstantin Kiseleffin tytär. Suvun mukaan on saanut nimensä myös Kiseleffin talo Senaatintorin laidalla Helsingissä. Luokka:Suomalaiset suvut Luokka:Venäläiset suvut Luokka:Yrityssuvut
Andrzej Kubiak

Andrzej Kubiak (s. 4. helmikuuta 1961 Łódź) on puolalainen entinen vapaapainija. Hän edusti seuratasolla Budowlanych Łódźia ja varsovalaista Gwardia Warszawaa. Kubiak oli alle 68-kiloisten sarjassa kuudes vuoden 1985 MM-kisoissa ja sijoittui viidenneksi Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1988. Hän osallistui myös Soulin olympialaisiin 1988, joissa hän putosi alkulohkovaiheessa. == Lähteet == Luokka:Puolalaiset vapaapainijat Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sandringham

Sandringham on kylä ja pitäjä Englannin Norfolkin kreivikunnan pohjoisessa osassa. Kylä sijaitsee noin kahden kilometrin päässä etelään Dersinghamin kylästä ja noin 12 kilometriä pohjoiseen King's Lynnin kaupungista sekä noin 60 kilometrin päässä Norwichin kaupungista.Ordnance Survey (2002). OS Explorer Map 250 - Norfolk Coast West. ISBN 0-319-21886-4. Sandringham tunnetaan parhaiten siellä sijaitsevasta Sandringhamin kartanosta (Sandringham House) ja sen maa-alueista. Tämä on kuningatar Elisabet II:n ja useiden hänen edeltäjiensä suosima lomakoti. Lähellä kartanoa sijaitsee kuninkaallinen hevostalli, joka majoittaa useita kuninkaallisia hevosia. Kylä on myös Lady Diana Spencerin synnyinpaikka. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Asutut paikat Norfolkissa Luokka:Englannin kylät Luokka:Englannin kunnat
Francisco Pérez (uruguaylainen pyöräilijä)

Francisco Pérez (4. helmikuuta 1934 – 2024) oli uruguaylainen maantiepyöräilijä. Pérez osallistui olympialaisiin kerran, Tokiossa 1964. Hän tuli maaliin 15 sekuntia voittajan jälkeen samassa rykelmässä useimpien maaliin päässeiden kanssa jääden sijalle 48. Pérez pyöräili myös joukkueaika- ajossa, jossa Uruguay oli kymmenes. == Lähteet == Luokka:Uruguaylaiset maantiepyöräilijät Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Francisco Pérez

Francisco Pérez on ainakin seuraavien henkilöiden nimi: * Francisco Flores Pérez, El Salvadorin entinen presidentti * Francisco Antonio Pérez, chileläinen poliitikko * Francisco Pérez, argentiinalainen jalkapalloilija * Paco Pérez (oik. Francisco Pérez Muñoz), guatemalalainen muusikko * Francisco José Pérez, espanjalais-kuubalainen shakinpelaaja * Francisco Pérez, argentiinalainen poliitikko ja Mendozan provinssin kuvernööri * Francisco Pérez Sanchez, espanjalainen maantiepyöräilijä * Francisco Pérez, uruguaylainen maantiepyöräilijä * Francisco Pérez Gil, espanjalainen jalkapalloilija * Francisco Pérez Giménez, espanjalainen ampuja * José Francisco Pérez Anguiano, meksikolainen uimahyppääjä
Clara Angerer

Clara Angerer (s. 4. helmikuuta 1965 Slingia) on italialainen entinen maastohiihtäjä. Angerer osallistui olympialaisiin kahdesti, vuosina 1984 ja 1988. Hän oli Sarajevossa 1984 viiden kilometrin matkalla kolmaskymmenesensimmäinen ja 10 kilometrin matkalla 35. Angerer myös hiihti maansa viestijoukkue, joka oli kilpailun yhdeksäs. Hän sai parhaan henkilökohtaisen sijoituksensa Calgaryn kisoista 1988, joissa hän oli 24. nopein 5 kilometrillä ja hiihti toista kertaa peräkkäin viestin avausosuuden, kun Italia oli kymmenes. == Lähteet == * Angererin profiili sports- reference.com -sivustolla Luokka:Italialaiset maastohiihtäjät Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Fables & Dreams

__NOTOC__ Fables & Dreams on Lunatican toinen studioalbumi, joka julkaistiin 18. lokakuuta 2004. == Kappaleet == # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Andrea – laulu * Sandro – kitara * Andy – kitara * Olaf Reitmeier – bassokitara, taustalaulu * Ermes – rummut * Alex – kosketinsoitin == Arvostelut == * Metal Storm: Metal Storm: Album review * Imperiumi: 7+/10 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2004 albumit Luokka:Lunatican albumit
Mohovaja ulitsa

Mohovaja ulitsa () on katu Pietarin Keskustan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee kaupungin keskustassa Fontankan ja Liteinyi prospektin välillä. Pohjoisessa Mohovaja päättyy Tšaikovskin- ja etelässä Belinskinkatuun. Keskivaiheilla se risteytyy Pestelinkadun kanssa. Yksisuuntaisen kadun ajosuunta on etelästä pohjoiseen. Sen pituus on noin 920 metriä, ajoradan leveys 6,5 metriä ja etäisyys talojen välillä 28 metriä. ==Nimitys ja historia== Katu on syntynyt 1700-luvun alussa lähistöllä sijainneen Yksityistelakan ja Amiraliteetin purjeenkutojien asutukseen. Vuoteen 1826 saakka sen nimenä oli Hamovaja tai Hamovskaja (ven. hamovnik ’kutoja’). 1700-luvulla kadun varrelle alkoi muuttaa kauppiaita ja vuosisadan lopussa myös aatelisia. Lähellä keskustaa sijainnut hiljainen katu houkutteli asukkaikseen monia tiedemiehiä ja kirjailijoita. 1800-luvun puoliväliin saakka sen varrella oli yksi- ja kaksikerroksisia puu- ja kivitaloja. Vuosisadan loppupuolella ne korvattiin aatelisten näyttävillä yksityistaloilla sekä vuokrataloilla. Nykyinen rakennuskanta on etupäässä 1800–1900-lukujen vaihteesta. Ajorata kivettiin 1700-luvun puolivälissä. 1830-luvulla päällysteeksi vaihdettiin vähemmän melua aiheuttavat puulaatat. 1860-luvulla kadun varrelle vedettiin vesijohto ja 1930-luvulla se päällystettiin asfaltilla. Neuvostoaikana Mohovaja muuttui vain vähän. Vallankumouksen jälkeen rakennettiin neljä uutta taloa ja kahden talon kerroslukua lisättiin. Toisen maailmansodan pommituksissa tuhoutui vain Pestelinkadun kulmatalo 23/10. Sodanjälkeisissä kunnostustöissä taloihin asennettiin kaasuliedet ja keskuslämmitys. Pihoilta purettujen varastojen tilalle on pystytetty uusia sivurakennuksia. ==Nähtävyyksiä== Mohovajan kulttuuriperintökohteita ovat: * Ustinovin kaupunkitalo (no 3), jossa on asunut kirjailija Ivan Gontšarov * Troinitskin kaupunkitalo (no 6), jossa on asunut kirurgi Nikolai Sklifosovski * Golovkinin talo (no 7), jossa on asunut vara-amiraali Stepan Makarov * Melihovin talo (no 26), jossa ovat asuneet säveltäjä Mihail Glinka ja musiikkikriitikko Vladimir Stasov * Rossija- vakuutusyhtiön talot, puutarha ja valurauta-aita (no 27 ja 29) * Kelbergin vuokratalo (no 30), jossa on asunut säveltäjä Aleksandr Dargomyžski * Teniševin kauppaoppilaitos (no 33–35), jossa ovat opiskelleet runoilija Osip Mandelštam, kirjallisuudentutkija Viktor Žirmunski ja kirjailija Vladimir Nabokov. Nykyään rakennuksessa toimii vastapäisen Pietarin teatteritaiteen akatemian oppilasteatteri. * Arkkitehti Mihail Zemtsovin suunnittelema Simeonin ja Annan kirkko (no 48) ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Pietarin kadut
The Edge of Infinity

__NOTOC__ The Edge of Infinity on Lunatican kolmas studioalbumi, joka ilmestyi 28. elokuuta 2006. Albumi debytoi Sveitsin albumilistan sijalla 76, ja pysyi listalla yhteensä neljä viikkoa. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Andrea Dätwyler – laulu * Sandro D'Incau – kitara * Andy Leuenberger – kitara * MG – bassokitara * Ronnie Wolf – rummut * Alex Seiberl – kosketinsoitin == Arvostelut == * AllMusic: AllMusic review == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2006 albumit Luokka:Lunatican albumit
Neptunus fiktiossa

Neptunus fiktiossa käsittelee Neptunus-planeettaa kaunokirjallisuudessa, elokuvissa ja muissa vastaavissa yhteyksissä. *Olaf Stapledonin romaanissa Viimeiset ja ensimmäiset (1930) Neptunus on ihmiskunnan viimeinen määränpää. *Red Dwarf -sarjassa Neptunus oli reitiltään eksyneen kaivosaluksen alkuperäinen määränpää. *TV-sarja Futuramassa neptunuslaiset ovat violetti- ihoisia, nelikätisiä humanoideja jotka elävät ihmisrodun kanssa sulassa sovussa ympäri aurinkokuntaa. Luokka:Planeetat fiktiossa
New Shores

__NOTOC__ New Shores on sveitsiläisen sinfonisen metalliyhtyeen Lunatican neljäs albumi, joka ilmestyi vuonna 2009. Se nousi Sveitsin albumilistan sijalle 20, ja pysyi listalla yhteensä 4 viikkoa. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Andrea Dätwyler – laulu * Marc Torretti – kitara * Sandro D'Incau – kitara * Emilio Barrantes – bassokitara * Ronnie Wolf – rummut * Alex Seiberl – kosketinsoitin == Arvostelut == * About.com: About.com: Album review * The Metal Crypt: 3.75/5The Metal Crypt: Album review == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2009 albumit Luokka:Lunatican albumit
Siimaevät

Siimaevät eli vanhemmalta nimeltään rihmaevät (Polynemidae) on ahvenkaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan lämpimistä meristä sekä eräitä lajeja myös makeista vesistä. ==Lajit ja anatomia== Siimaevien heimoon kuuluu kahdeksan sukua ja lähteestä riippuen 33-41 lajia. Ruumiinrakenteeltaan ne ovat pitkulaisia ja heimon suurin laji jättisiimaevä (Eleutheronema tetradactylum) voi saavuttaa 180 cm:n pituuden. Lajien selkein tuntomerkki on kaksiosainen rintaevä. Ylempi osa on kiinni kiduskannessa, mutta alempi osa koostuu useasta pitkästä siimamaisesta ruodosta. Selkäeviä siimaevillä on kaksi ja ne ovat melko kaukana toisistaan. Selkäevistä etumainen on piikikäs. Pyrstöevä on kaloilla selkeästi haarautunut. Siimaevien suomut ovat pienikokoiset ja kalat ovat väritykseltään tyypillisesti hopeanharmaita tai ruskehtavia. ==Levinneisyys ja elintavat== Siimaevälajeja tavataan trooppisista ja subtrooppisista vesistä Atlantin, Intian valtameren ja Tyynenmeren alueilta. Osa lajeista elää murtovesissä ja eräät Polynemus-suvun lajit makeavetisissä joissa. Kalat elävät hiekka- tai mutapohjilla yleensä alle 150 metrin syvyydessä. Kalojen ravinto koostuu äyriäisistä ja pienemmistä kaloista, Filimanus-suvun lajit syövät planktonia. Siimaevien rintaevien rihmamainen osa toimii tuntoelimenä, jota ne käyttävät ravinnonetsintään mutapohjista. Heimon lajit liikkuvat usein parvina. Siimaevät ovat tärkeitä ruokakaloja trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla ja kalastettuihin lajeihin kuuluvat muun muassa kuningassiimaevä (Pentanemus quinquarius) ja suurisiimaevä (Polydactylus quadrifilis). ==Lähteet== Luokka:Piikkimakrillikalat
Feodor Kiseleff

Feodor (Fjodor) Pantelejevitš Kiseleff (; 1. maaliskuuta (J: 17. helmikuuta) 1772 Hamina – 9. toukokuuta (J: 27. huhtikuuta) 1847 Helsinki)Harry Halén: Venäläisperäinen kauppiaskunta Suomessa 1808–1917, s. 84. Unholan aitta 42. Helsinki 2015. oli Helsingissä vaikuttanut suomenvenäläinen kauppaneuvos, liikemies, tehtailija ja rakennusurakoitsija. Kiseleffin isä oli ostaškovilainen kauppias Pantelei Kiseljov (Kiseleff), joka asettui Haminaan pian vuoden 1743 Turun rauhan jälkeen. Fjodor Kiseleffkin aloitti porvarina Haminassa, mutta siirtyi vuonna 1809 Viaporiin ja sieltä vuonna 1812 pääkaupungiksi korotettuun Helsinkiin, jossa hän sai uudet porvarioikeudet seuraavana vuonna. Venäläisen sotaväen tavarantoimittajana vaurastunut Kiseleff oli jo tuolloin Helsingin suurimpien veronmaksajien listalla jaetulla kolmannella sijalla. Kiseleffin merkittävimmäksi omistukseksi muodostui Aleksanterin- ja Unioninkatujen kulmassa sijainnut sokeritehdas, jonka hän osti vuonna 1812 Bernhard Maneckelta. Helsingin kasvaessa tilat kävivät pian ahtaiksi ja Kiseleff siirsi 1820-luvun alussa tehtaan kaupungin ulkopuolelle Töölönlahden rannalle, mistä alkaen se tunnetaan Töölön sokeritehtaana. Vuosina 1839–1859 se oli Suomen ainoa sokeritehdas. Naapurissa toimi Kiseleffin niin ikään omistama tiilitehdas. Carl Ludvig Engel suunnitteli vanhasta Unioninkadun tehdasrakennuksesta Kiseleffin talona tunnetun liikerakennuksen. Kiseleff oli myös lukuisia merkittäviä tilauksia saanut rakennusurakoitsija. Hän muun muassa suoritti Hietaniemen hautausmaan perustustyöt vuonna 1829 ja rakennutti Nikolainkirkon (nyk. Helsingin tuomiokirkko) julkisivuportaikon vuosina 1839–1843. Kiseleff valittiin ensimmäisenä venäläisenä Helsingin kaupunginvanhimpien joukkoon vuonna 1829 ja hän sai vuonna 1833 kauppaneuvoksen arvon. Ortodoksisen uskonsa säilyttäneestä Kiseleffin suvusta tuli yksi Helsingin porvariston eliittisukuja. Fjodor Kiseleffin lapsia olivat tehtailijat Nikolai Kiseleff ja Feodor Kiseleff nuorempi, yliarkkitehti Konstantin Kiseleff ja kartanonomistaja Anton Kiseleff. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset liikemiehet Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Suomen venäläiset Luokka:Vuonna 1772 syntyneet Luokka:Vuonna 1847 kuolleet
Back Through Time

Back Through Time on skotlantilaisen power metal -yhtye Alestormin kolmas studioalbumi. Albumi julkaistiin 3. kesäkuuta 2011 Napalm Recordsin kautta. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Christopher Bowes – laulu, kosketinsoittimet * Dani Evans – kitarat, taustalaulu * Gareth Murdock – basso, taustalaulu * Peter Alcorn – rummut == Arvostelut == * About.com: About.com * Imperiumi: 7-/10 * Revolver: Revolvermag * Rock Sound: Rock Sound == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2011 albumit Luokka:Alestormin albumit
Neil Hoban

Neil Hoban (s. 4. helmikuuta 1966 Pembury) on brittiläinen entinen maantiepyöräilijä. Hän edusti seuratasolla Vulcan CRC:tä. Hoban voitti maansa mestaruuden amatöörien maantieajossa vuonna 1988 ja oli mukana samassa lajissa kyseisen vuoden olympialaisissa, joissa hän oli kahdeksastoista. Hän kisasi ammattilaisena vuosina 1990-1998 osallistuen pääasiassa Britteinsaarilla järjestettyihin kilpailuihin. == Lähteet == Luokka:Englantilaiset maantiepyöräilijät Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kummatti

Kummatti on kaupunginosa Raahessa. Kummatissa sijaitsee muun muassa Hesburger, Teboilin kylmäasema ja Raahen ammatillinen opisto eli RAO. Lisäksi alueella on koulu ja päiväkoti sekä Kruununkirjurin virastotalo, jossa on muun muassa poliisi ja maistraatti. Alueen rakennuskanta koostuu pitkälti kerrostaloista, mutta alueella on myös rivitaloasutusta ja Nahkalakinkadulla on myös omakotitaloja. == Historiaa == Kummatin alue oli maaseutua vielä 1960-luvulle asti. Vuosikymmenen alussa Raahen naapuriin Saloisiin perustettiin Rautaruukin tehdas, mikä loi pikaisen tarpeen asunnoille.Kiinteistö Oy Kummatti. Strategia, toimintaperiaatteet ja päämäärät 2010-2014 (pdf) Kummatin alueen ensimmäinen kerrostalo valmistui vuonna 1966, minkä jälkeen rakennuskanta kasvoi tasaisella tahdilla. Kummatilla oli mainetta ongelmallisena lähiönä, ja sen asumistasoa nostettiin 2000-luvun alun puolivälissä alkaneella vanhimpien kerrostalojen perusteellisella saneerauksella. == Lähteet == Luokka:Suomen lähiöt Luokka:Raahen kaupunginosat
Kiitäjät (lintuheimo)

Kiitäjät, aikaisemmalta nimeltään tervapääskyt (Apodidae) on kiitäjälintujen lahkoon kuuluva lintuheimo. Kiitäjät ovat samankaltaisia kuin pääskyt, mutta eivät ole niille läheistä sukua. Ne ovat levinneet kaikkiin maanosiin, lukuun ottamatta pohjoisimpia alueita sekä laajoja aavikoita ja monia valtamerten saaria. Lauhkean vyöhykkeen kiitäjät ovat muuttolintuja ja viettävät talvet tropiikissa. Ainoa Suomessa säännöllisesti esiintyvä kiitäjälaji on tervapääsky (Apus apus). == Ulkonäkö ja koko == Kiitäjät ovat pieniä tai keskikokoisia, muodoltaan virtaviivaisia lintuja. Niillä on pitkät, kaarevat ja terävät siivet ja ne ovat taitavia ja kestäviä lentämään. Ne ovat lyhytjalkaisia ja jalat sopivatkin vain erilaisilla pinnoilla roikkumiseen. Kiitäjillä molemmat sukupuolet ovat samannäköiset. == Elintavat == Kiitäjät elävät suurimman osan ajastaan ilmassa. Ne voivat nukkua ja paritella ilmassa. Kiitäjät pesivät rakennusten ja kallioiden koloissa. Ravinnokseen ne käyttävät hyönteisiä. == Heimon sukuja == * Filippiinienkiitäjät (Mearnsia) * Haarakiitäjät (Panyptila) * Isokiitäjät (Tachymarptis) * Kauluskiitäjät (Streptoprocne) * Lepakkokiitäjät (Neafrapus) * Metsäkiitäjät (Zoonavena) * Nokikiitäjät (Cypseloides) * Palmukiitäjät (Cypsiurus) * Piikkikiitäjät (Hirundapus) * Piippukiitäjät (Chaetura) * Pikkusalangaanit (Collocalia) * Pussikiitäjät (Tachornis) * Salangaanit (Aerodramus) * Sokkokiitäjät (Schoutedenapus) * Suomukiitäjät (Telacanthura) * Tervakiitäjät (Apus) * Töpökiitäjät (Rhaphidura) * Vuorikiitäjät (Aeronautes) * Hydrochous == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IBC: Swifts * ITIS: Apodidae Luokka:Kiitäjälinnut Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Suomi talviolympialaisissa 1992

Suomi saavutti Albertvillen talviolympialaisista 1992 seitsemän mitalia, joista kolme oli kultaa, yksi hopeaa ja kolme pronssia. Kisojen mitalitilastossa Suomi sijoittui kahdeksanneksi. Suomen lippua kantoi avajaisissa jääkiekkoilija Timo Blomqvist. Mäkihypyssä Toni Niemisestä tuli kaikkien aikojen nuorin talviolympialaisten yksilökilpailuissa olympiakultaa voittanut miesurheilija.http://www.sports- reference.com/olympics/winter/1992/SKJ/mens-large-hill-individual.html == Mitalistit == === Kultaa === * Marjut Lukkarinen – maastohiihto, naisten 5 km (p) * Toni Nieminen – mäkihyppy, suurmäki * Risto Laakkonen, Mika Laitinen, Toni Nieminen ja Ari-Pekka Nikkola – mäkihyppy, joukkuekilpailu === Hopeaa === * Marjut Lukkarinen – maastohiihto, naisten 15 km (p) === Pronssia === * Harri Eloranta – ampumahiihto, miesten 10 km * Toni Nieminen – mäkihyppy, normaalimäki * Jari Isometsä, Harri Kirvesniemi, Mika Kuusisto ja Jari Räsänen – maastohiihto, miesten 4×10 km viesti == Lähteet == * Finland at the 1992 Albertville Winter Games Olympics at Sports-Reference.com * Albertville 1992 noc.fi === Viitteet === 1992 Luokka:Valtiot talviolympialaisissa 1992
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 1985

Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 1985 pelattiin Suomessa, ottelupaikkakuntina olivat Helsinki, Turku ja Vantaa. == Turnaus == Sija Joukkue O V H T TM PM P 1 Kanada 7 5 0 2 44 14 12 2 Tšekkoslovakia 7 5 0 2 32 13 12 3 Neuvostoliitto 7 5 2 0 38 17 10 4 Suomi 7 4 1 2 42 20 9 5 Ruotsi 7 3 4 0 32 26 6 6 Yhdysvallat 7 2 5 0 23 37 4 7 Länsi-Saksa 7 0 6 1 9 44 1 8 Puola 7 0 6 1 10 59 1 Puola putosi B-sarjaan. === Ottelut === == Pistepörssi == Pelaaja M S P Esa Keskinen 6 14 20 Brian Bradley 9 5 14 Esa Tikkanen 7 7 14 Peter Andersson 4 10 14 Mikko Mäkelä 11 2 13 http://www.quanthockey.com/wjc-u20/en/seasons/1985-wjc-u20-players-stats.html == Palkinnot == === IIHF:n valitsemat turnauksen parhaat pelaajat === *Paras maalivahti: Craig Billington *Paras puolustaja: Vesa Salo *Paras hyökkääjä Michal Pivoňka === Turnauksen tähdistökentällinen === *Maalivahti: Timo Lehkonen *Puolustajat: Bobby Dollas, Mihail Tatarinov *Hyökkääjät: Mikko Mäkelä, Michal Pivoňka, Esa Tikkanen == Lopputulokset == A-sarja Sija Joukkue Kanada Tšekkoslovakia Neuvostoliitto 4\. Suomi 5\. Ruotsi 6\. Yhdysvallat 7\. Länsi-Saksa 8\. Puola B-sarja Sija Joukkue 9\. Sveitsi 10\. Alankomaat 11\. Japani 12\. Itävalta 13\. Norja 14\. Italia 15\. Romania 16\. Ranska C-sarja Sija Joukkue 17\. Bulgaria 18\. Unkari 19\. Belgia 20\. Tanska 21\. Iso- Britannia 22\. Espanja ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * TSN:n artikkeli turnauksesta * Passionhockey.com: IIHF U20 1985 * Hockeyarchives: IIHF U20 1985 1985 Luokka:Vuoden 1985 jääkiekko Luokka:Suomen jääkiekko Luokka:Helsingin urheilutapahtumat Luokka:Turun urheilutapahtumat Luokka:Vantaan urheilutapahtumat
Hermina Geyser

Hermina Lategan Geyser (s. 4. helmikuuta 1938 Pietermaritzburg) on eteläafrikkalainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili korkeushypyssä. Geyser osallistui olympialaisiin kerran, Melbournessa 1956. Hän oli tuolloin finaalin jaetulla kahdeksannella sijalla. Geyser hyppäsi ennätyksensä 169 cm vuonna 1958 ja oli kyseisen vuoden maailmantilaston kahdeksanneksi paras. Hän voitti viimeisen Etelä-Afrikan mestaruutensa vuonna 1960. == Lähteet == Luokka:Eteläafrikkalaiset korkeushyppääjät Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gruzino

Gruzino () on kylä ja maalaiskunta Novgorodin alueen Tšudovon piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Olhavanjoen rannalla 14 kilometriä Tšudovosta itään. Kylässä on vajaat tuhat ja kunnassa 3 600 asukasta (vuonna 2009). Gruzinon kunnan pinta-ala on 975,82 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Tšudovon piirin Uspenskojen ja lounaassa Tregubovon kuntiin, kaakossa Malaja Višeran piiriin ja pohjoisessa Leningradin alueeseen. Pinta-alasta 76,3 % on metsää, 10 % maatalousmaata ja 7,1 % suojelualueita. Olhavan lisäksi suurimmat joet ovat Ptševža, Oskuja ja Šarja. Seudulla sijaitsee Borin (Širinskojen) rauhoitusalue. Kunnan hallinnollinen keskus on Krasnofarfornyin taajama. Sen lisäksi siihen kuuluu 34 kylää: Beglovo, Berjozovets, Berezovo, Dereva, Dubtsy, Filippovo, Gatševo, Glad, Gorka, Gruzino, Jefremovo, Jurševo, Krug, Krutiha, Melehovo, Melehovskaja, Muratovo, Nekšino, Novaja, Novaja Derevnja, Oblutšje, Opaljovo, Oskui, Otoka, Perehod, Pokrovskoje, Rogatši, Šarja, Serebrjanitsy, Steremno, Štšetino, Suvorovka, Tšernitsy ja Velja. Suurimmat asutuskeskukset ovat Krasnofarfornyi, Gruzino ja Oskui. Gruzinon pogosta mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1499/1500. Pietari I lahjoitti sen ruhtinas Aleksandr Menšikoville ja Paavali I kreivi Aleksei Araktšejeville. Jälkimmäinen rakennutti kylään kartanon ja kirkon (arkkitehdit Fjodor Demertsov ja Vasili Stasov). 1800-luvun lopussa silloisen Botanovkan kylän paikalle perustettiin posliinitehdas. Krasnofarfornyissa toimivan Russkij farfor -posliinitehtaan lisäksi kunnassa on kaksi maatalousyritystä ja saha. Yli puolet työvoimasta työskentelee kunnan ulkopuolella. Gruzinosta on linja-autoyhteys Tšudovoon. Kylässä toimii lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto ja ensiapuasema. Kunnan nähtävyyksiin kuuluvat muinaiset asuin- ja hautapaikat, Araktšejevin kartanon puistoalue Gruzinossa, Speranskin kartanoalue ja kirkko Derevassa, Krasnofarfornyin vanhat tehdasrakennukset, Artsebaševin ja Konovalovin kartano Oblutšjessa, Oskuin kirkko, vanhat asuin- ja kauppiastalot sekä toisen maailmansodan muistomerkit. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Gruzinon kunnan sivusto Luokka:Novgorodin alueen kylät Luokka:Tšudovon piirin kunnat
Järvenpään viljasiilot

Järvenpään viljasiilot olivat entisen valssimyllyn viljasiiloista muodostuva suurikokoinen maamerkki Järvenpään keskustassa lähellä rautatieasemaa. Ne purettiin asuntojen tieltä 2012.Mitä tässä silloin | Järvenpää kasvoi myllyn ympärille Järvenpääläinen maanviljelysneuvos Bjarne Westermarck rakennutti paikalle valssimyllyn vuonna 1918. Tämä ensimmäinen mylly paloi 1944. Suomen Maanviljelijäin Kauppa SMK osti rauniot ja tontin ja rakensi uuden myllyrakennuksen. Funktionalistista tyylisuuntaa edustava rakennus valmistui 1947. Viljasiiloihin mahtui viisi miljoonaa kiloa viljaa. Mylly lopetti toimintansa 1971. Valssimylly ja viljasiilot on purettu ja tilalle on rakennettu asuinkerrostaloja. Siilot suojeltiin asemakaavassa vuonna 2009, mutta jo seuraavana vuonna haettiin asemakaavan muuttamista ja suojelupäätöksen purkamista.Vanhojen siilojen kohtalot vaihtelevat - osa on purettu, osa muutettu asuinkäyttöön == Lähteet == Luokka:Järvenpään historia Luokka:Järvenpään rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen entiset rakennukset ja rakennelmat
Axel Mauri Hartea

Axel (Aksel) Mauri Hartea, ent. Hellsten (12. heinäkuuta 1865 Turku – 3. elokuuta 1941 Helsinki) oli hieronnan opetuksen uranuurtaja Suomessa. Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 Hartean vanhemmat olivat merimies Frans Henrik Hellsten ja Anna Sofia Engblom. Hän pääsi ylioppilaaksi 1887 Turun yksityislyseosta, valmistui filosofian kandidaatiksi 1890, mutta jätti kesken aloittamansa lääketieteen opinnot kandidaatin tutkintovaiheessa, koska ei saanut suorittaa tutkintoaan suomen kielellä. Hartea toimi hierojana ja sairasvoimistelijana vuodesta 1888 alkaen, oli alan opettaja vuodesta 1893 ja toimi Helsinkiin perustamansa Suomen hieromaopiston sekä hieronta-, voimistelu- ja ortopedisen laitoksen johtajana vuodesta 1895 alkaen. Hän tutustui sekä suomalaiseen perinteiseen hierontaan että teki useita opintomatkoja ulkomaille. Suomen hieromaopistosta valmistui tuhansia hierojia, osa heistä oli ulkomaisia ja huomattava määrä sokeita. Vuonna 1906 Hartea perusti Suomen Hierojaseuran, jonka puheenjohtajana hän toimi. Hartea julkaisi vuonna 1930 teoksen Suomalaisen hieronnan ja terveysvoimistelun käsikirja I. Hierontaoppi. Alan kysymyksiä hän tarkasteli myös kolmiosaisessa teoksessaan Uusille urille (1915–1931). Muita hänen julkaisujaan ovat: * Kansanomaisista parannustavoista Suomessa * Hieronta ja maalaishieronta * Hieromataidon opetuksesta * Onko suomalaisille omaa hieromatapaa * Hierontavoimistelun historia I–III * Ketkä meidän maassa hierojien ammattia ja toimintaa valvomaan? * Sauna-Eevan testamentti * Palkinnoista ja palkintojen jaosta voimailu- ja urheilukilpailuissa * Terveydenhuolto-opetuksesta kouluissa * Luonnonmukaisen ravinnon merkityksestä ihmisen terveyteen * Terveydenhoitoiloita joka kuntaan Hartean ensimmäinen puoliso vuodesta 1892 oli Olga Susanna Nelin (k. 1894) ja toinen vuodesta 1897 Naëmi Maria Malin (k. 1948). == Lähteet == * ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * Kansanomaisen hieromataidon leviäminen maassamme, Suomen Kuvalehti, 20.10.1923, nro 42, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Suomalaiset henkilöt Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1865 syntyneet Luokka:Vuonna 1941 kuolleet
Mala Sakonhninhom

Mala Sakonhninhom (s. 4. helmikuuta 1965) on laosilainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili pikajuoksussa ja pituushypyssä. Sakonhninhom kilpaili Soulin olympialaisissa 1988 100 metrillä, mutta putosi ensimmäisellä kierroksella oltuaan eränsä viimeinen. == Ennätykset == Lähde: IAAF * 100 m: 13,43 s (1990) * Pituushyppy: 5,22 m (1990) == Lähteet == Luokka:Laosilaiset pikajuoksijat Luokka:Laosilaiset pituushyppääjät Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Maaria Kuukorento

Maaria Kuukorento (ent. Rantanen, s. 1968) on suomalainen näyttelijä, tutkija, tiedottaja, edunvalvonnan asiantuntija ja suunnittelija. Hän on toiminut taiteen ja kulttuurin organisaatioissa erilaisissa taidekenttää kehittävissä ja taiteilijoiden työskentelyolosuhteita parantavissa tehtävissä. Maaria Kuukorento valmistui näyttelijäksi Teatterikorkeakoulusta vuonna 1993. Valmistumisensa jälkeen hän on työskennellyt näyttelijänä sekä Jyväskylän että Lahden kaupunginteattereissa, ja tehnyt lukuisia roolitöitä freelancetaiteilijana mm. televisiolle ja radiolle. Lisäksi hän on ohjannut ja kouluttanut sekä alan ammattilaisia että harrastajia. Lisäksi hän on ollut mukana perustamassa Ilmaisuverstas ry:tä ja tuottanut teatteria. Maaria Kuukorento väitteli teatteritaiteen tohtoriksi vuonna 2006. Hänen väitöskirjansa Takki väärin päin ja sielu riekaleina käsittelee näyttelijän työstressin ja -uupumuksen kokemuksia. Hän toimi mm. Teatterikeskus ry:n toiminnanjohtajana vuosina 2008-2019. ==Filmografia== *Kalliolle kukkulalle – Veera (1993) *Sutki – Kirsti (1993) *Johanneksen leipäpuu (1994) *Liian paksu perhoseksi – Helli (1998) *Saari – Irina (1998) *Rukajärven tie – Lotta (1999) *Pelon maantiede – Leenakaisa Sukunen (2000) *Korkeajännitystä - eli sähköä kotiinkuljetettuna – Anna-Kaariina Romppainen (2001) *Tappava säde – Anneli (2002) *Tummien vesien tulkit – Kenkäkaupan johtaja (2002) *Kaverille ei jätetä – Kikka (2004) *Mogadishu Avenue – Pirre Turakainen (2006) *Punahilkka – Sari (2007) *Kotikatu – valvoja (2008) *Salatut elämät – asianajaja Tuiranen (2008) ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hupeli (Jyväskylä)

Hupeli on kaupunginosa ja alue Jyväskylässä (aiemmin Jyväskylän maalaiskunnassa). Sen rajoina ovat lännessä Vaajavirta ja idässä valtatie 4. Pohjoisosa Hupelista on omakotitalovaltaista asuinaluetta, etelämpänä on Hintusvuori, jonka rinteet ovat metsää. Hupelin osa-alueita ovat Mörtti ja Laurinniemi, myös osa Kairahtaa kuuluu Hupeliin. Vaajavirrassa oli Hupelin kohdalla aikoinaan merkittävä tukkienerottelualue ja rannalla tukkilaiskämppä ja tukinerotteluun liittyviä rakennuksia. Alueella on ollut asutusta jo 1800-luvulta lähtien, jolloin Salvesen-sahayhtiön työntekijät rakensivat alueelle mökkejään. Myöhemmin aluetta asuttivat Vaajakosken tehtaiden työläiset. Hupelissa on Vaajakosken seudun vanhin kerrostalo (rakennettu 1918). ==Kuvia== == Aiheesta muualla == Luokka: Jyväskylän kaupunginosat Luokka: Jyväskylän maalaiskunta Luokka:Vaajakoski–Jyskä
Black Mask (elokuva)

Black Mask () on vuonna 1996 julkaistu hongkongilainen toimintaelokuva, joka perustuu vuonna 1992 ilmestyneeseen samannimiseen kiinalaiseen manhua- sarjakuvaan. Elokuvan pääosia esittävät Jet Li, Lau Ching-Wan, Karen Mok, Anthony Wong Chau-Sang, Patrick Lung ja Françoise Yip. Elokuvan on ohjannut Daniel Lee. Elokuva sai myöhemmin jatko-osan Black Mask 2: City of Masks. == Aiheesta muualla == * Luokka:Hongkongilaiset toimintaelokuvat Luokka:Vuoden 1996 elokuvat Luokka:Sarjakuviin pohjautuvat elokuvat Luokka:Supersankarielokuvat
Villa Toivola

pienoiskuva|Villa Toivola, kuvattu 2015 Villa Toivola on kolmikerroksinen puuhuvila Helsingin Vähä-Meilahdessa osoitteessa Seurasaarentie 1. Huvila on valmistunut vuonna 1870 ja se on suojeltu ja peruskorjattu 1990-luvulla. (Oikaisu rakennusvuoteen 4.2.2012, s. A 12.) Rakennus oli alun perin kesähuvila, mutta on ollut 1910-luvulta lähtien vakituisessa asuinkäytössä. Vuosina 1902–1903 huvilassa asui Suomen santarmipäällikkö Julius Freyberg ja siinä toimi silloin Suomen santarmihallituksen esikunta.Harry Halén: Santarmisto Suomessa: Suomenmaalainen santarmikunta 1817–1917, s. 6, 26. Unholan aitta 41. Helsinki 2013. Myöhemmin huvilan pitkäaikainen omistaja ja asukas oli Maria Åkerblom, uskonnollisen liikkeen perustaja, myöhemmin parkettiliikkeen omistaja. Hänen kuolemansa jälkeen rakennus pääsi rappeutumaan, mutta perikunta myi sen vihdoin ja se peruskorjattiin vuosina 1989–1991.Ark-byroo. Viitattu 4.2.2012. Rakennus on peruskorjauksen jälkeen osakeyhtiömuotoinen, ja siinä on useita asuntoja. Rakennuksessa syttyi tulipalo 2. helmikuuta 2012 kovien pakkasten aikaan, jolloin siinä oli lämmitetty tulisijoja. Kaksi huoneistoista vaurioitui. ==Katso myös== *Meilahden leijonat ==Lähteet== Luokka:Helsingin huvilat ja villat Luokka:Vähä-Meilahti Luokka:Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat Luokka:Helsingin suojellut rakennukset
Borki

Borki () on maalaiskunta ja sen keskuskylä Novgorodin alueen Novgorodin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Verondajoen varrella 20 kilometriä Novgorodista lounaaseen. Kylässä on 1 500 ja kunnassa 2 800 asukasta (vuonna 2011). Borkin kunnan pinta-ala on 406,2 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Novgorodin piirin Jermolinon, koillisessa Pankovkan ja idässä Rakomon kuntiin, kaakossa Ilmajärveen, etelässä Lesnajan kuntaan sekä lännessä Šimskin piiriin. Pinta-alasta 42,0 % on metsää, 39,9 % maatalousmaata ja 14,5 % vesialueita. Tärkeimmät joet ovat Veronda, Nudyša, Verjaža ja Zmeika. Seudulla sijaitsee Novgorodin rauhoitusalue. Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu 33 kylää: Bogdanovo, Bolšoje Podsonje, Borok, Desjatiny, Dubrovka, Farafonovo, Gorškovo, Jarovitsy, Jerunovo, Kukanovo, Kuritsko, Larešnikovo, Lentjevo, Lipitsy, Ljuboježa, Novoje Hramzino, Novoje Kuravitšino, Novoje Sergovo, Okatovo, Orlovo, Ostrovok, Proletarka, Seltso, Sergovo, Sidorkovo, Staroje Kuravitšino, Sutoki, Tolstikovo, Tšaika, Verhovje, Vorobeika, Zabolotje ja Zaval. Borkin jälkeen suurin asutus on reilun 300 asukkaan Sergovo, joka toimi vuonna 2010 lakkautetun kunnan keskuksena. Kunnan kautta kulkee Novgorodin ja Pihkovan välinen maantie. Tärkeimpiä työnantajia ovat julkiset palvelut sekä kolme maidontuotantoon erikoistunutta maatalousyritystä. Kolme neljäsosaa työvoimasta työskentelee kunnan ulkopuolella. Borkissa on keskikoulu, lasten musiikkikoulu, kulttuuritalo, kirjasto ja poliklinikka. Seudun nähtävyyksiin kuuluvat muinaiset asuin- ja hautapaikat, Kuritskon ja Sergovon kirkot, Mihailo-Klopskin luostari Seltsossa, Borkin ja Sergovon kartanoiden puistoalueet, Sergovon tuulimylly sekä toisen maailmansodan muistomerkit. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Borkin kunnan sivusto Luokka:Novgorodin alueen kylät Luokka:Novgorodin piirin kunnat
Blaine Anderson

Blaine Anderson on kuvitteellinen hahmo yhdysvaltalaisesta musikaali-draama tv-sarjasta Glee näyttelijänä Darren Criss. Blaine nähtiin ensimmäisen kerran Gleessä toisen tuotantokauden kuudennessa jaksossa. Blaine on avoimesti pojista tykkäävä lukiolainen ja on myös päälaulajana Dalton Akatemian Warblerseissa. (Darren Criss) kokeili esiintyä useita kertoja, ennen kuin hänet valittiin Blainen näyttelijäksi. Hän uskoi olevansa huono samaistumaan Blaineen, mutta hän näyttelee Blainea niin karismaattisesti ja luotettavasti. Warblers laulaja, Blaine on tehnyt useita kappaleita televisiosarjoissa. Hänen ensimmäinen cover-versio "Teenage Dream" Katy Perry, tuli nopeimmin myydyimmäksi Glee singleksi ja ylsi kahdeksanneksi Billboard Hot 100 -listalla. Warblersien albumi on myynyt yli 1,3 miljoonaa kappaletta. Blaine on saanut enimmäkseen positiivisia arvioita kriitikoilta. Criss on merkitty yhdeksi sarjan läpimurto artistiksi. Blaine-Kurt suhde on herättänyt kriittistä suosiota episodi tarinaan, jossa Blaine kyseenalaistaa seksuaalisuutensa ja se on herättänyt negatiivisia arvioita. Blaine tuotiin esiin jaksossa Never been kissed johtavana solistina Dalton Akatemian Warblerseissa. Hän tapaa Kurt Hummelin (Chris Colfer). Kurt kertoo Blainelle että häntä kiusataan hänen seksuaalisen suuntautumisensa takia koulussa, ja Blaine paljastaa että häntäkin oli kiusattu vanhassa koulussa, kunnes hän päätti siirtyä Dalton Akatemiaan, joka valvoo kiusaamista. Blaine ystävystyy Kurtiin ja auttaa häntä kestämään kiusaamista. Kurtin kiusaaja Dave Karofsky (Max Adler). Kun uhkailu ja väkivalta jatkuu, Kurt saavuttaa vaarallisen tason ja vaihtaa Dalton Akatemiaan. Hän rakastuu Blaineen, ja Blaine on tietämätön tämän tunteista, vaikka heidän ystävyytensä kasvaa. Blaine hankkii apua Kurtilta laulaa serenadi, jolla hän saisi Jeremiahin (Alexander Nifong) sydämen ja rakkauden. Kun Blaine laulaa hänelle kaupassa, jossa Jeremiah on töissä, Jeremiah saa potkut ja hylkää Blainen. Kurt kertoo Blainelle, että pitää hänestä, mutta Blaine ei halua ottaa riskiä ja vaarantaa heidän ystävyyttään. Kurt ja Blaine pelaavat Uusien tuulien jäsenten kanssa alkoholin vaikutuksessa pullonpyöritystä, mikä johtaa Rachelin (Lea Michele) ja Blainen suutelemaan. Sen jälkeen Blaine rupeaa miettimään voisiko hän olla biseksuaali, ja menee treffeille Rachelin kanssa. Kun Rachel suutelee Blainea uudestaan, kun molemmat ovat selvin päin, Blaine tajuaa että on todella homoseksuaali. Warblersit/Kultakurkut valmistautuu esiintymään Regional kuorokilpailuihin, Kurt myöntää, että hän on kateellinen siitä, kuinka monta sooloa Blaine saa. Kun myöhemmin on kokous, Kurt saapuu myöhässä ja ilmoittaa itkien, että ryhmän maskotti ja hänen rakas kanarianlintunsa Pavarotti on kuollut, hän laulaa "Blackbird" linnun kunniaksi. Kun Kurt laulaa, Blaine on tajuaa rakastavansa Kurtia, ja myöhemmin hän kertoo Kurtille tunteistaan ​​ja suutelee häntä. Alueellisissa he laulavat dueton "Candles" (Hey Monday) Warblersit/Kultakurkut häviävät uusille tuulille. Vuoden ensimmäisen jakson kolmannen kauden The Purple Piano Projectissa Blaine siirtyy Mckinleyn korkeakouluun, Kurt Hummelin luokse. Anderson, Blaine
Mäyrä (täsmennyssivu)

Mäyrä tarkoittaa ainakin seuraavia asioita: == Eläimiä == *Näätäeläinten (Mustelidae) heimoon kuuluvia lajeja: **mäyrä eli euraasianmäyrä eli metsäsika (Meles meles) **mesimäyrä (Mellivora capensis) **kiinanaurinkomäyrä (Melogale moschata) **amerikanmäyrä eli karkaju (Taxidea taxus) **kaulusmäyrä (Arctonyx collaris) **Meles anakuma, Japanissa elävä laji **Meles leucurus, Aasiassa elävä laji **kinabalunaurinkomäyrä (Melogale everetti) **idänaurinkomäyrä (Melogale orientalis) **intianaurinkomäyrä (Melogale personata) *Haisunäätien (Mephitidae) heimoon kuuluvia lajeja: **haisumäyrä eli teledu (Mydaus javanensis) **löyhkämäyrä eli palawaninlöyhkämäyrä (Mydaus marchei) *pussimäyrät (Peramelemorphia), pussieläinlahko **Pussimäyrät (Peramelidae), pussieläinheimo, johon kuuluu noin 20 lajia (kts. heimon artikkeli) == Sukunimenä == * Frans Mäyrä, professori * Ilkka Mäyrä, kirjallisuudentutkija == Katso myös == * Mäyräkoira * Mäyräkoirat
Martin Wilhelm Kutta

Martin Wilhelm Kutta (3. marraskuuta 1867 – 25. joulukuuta 1944) oli saksalainen matemaatikko. Hän kehitti vuoden 1900 tienoilla Carl Rungen kanssa differentiaaliyhtälöiden numeerisessa ratkaisussa käytettävät Runge–Kutta- menetelmät. Lisäksi hänet muistetaan aerodynamiikan yhtälöihin liittyvästä tutkimuksestaan, kuten Kutta–Žukovski-teoreemasta. ==Lähteet== Luokka:Saksalaiset matemaatikot Luokka:Vuonna 1867 syntyneet Luokka:Vuonna 1944 kuolleet
Vaimo-CD

Vaimo-CD (tunnetaan myös nimillä 2002–2003, Vaimo-vinyyli tai Vaimo-kassu formaatin mukaan) on rap-artisti Ruudolfin vuonna 2003 julkaistu omakustannealbumi. Monsp records julkaisi albumin vinyylinä vuonna 2005. Albumi on loppuunmyyty. Se on ollut hip hop -levykauppa the Funkiestin eniten myyty levy. Monsp Records julkaisi albumista uudenpainoksen maaliskuussa 2012. == Kappaleet == # Miami Funk Shout Out (2:48) # Merryhaka Soul (3:57) # Missä on se vaimo? (3:24) # R Kelly Party Break (1:44) # Ghetto Soul (5:02) # Vaimoongelmii (7:01) # Florida Bossanova Instrumental (4:24) # Ylex RÄB (0:35) # Miami Honeymuun (3:07) # Mä kaipaan vaimooni (0:41) # Miami Drahma (4:25) # Elämä on laiffii (5:48) # Whuts Luv Gotta Do With It? (1:01) # Florida Funk (7:34) # Ei (Jaksa enää räbäyttää) Keksitty nimee (5:03) == Samplet == * "Ghetto Soul" sisältää samplen Michael McDonaldin kappaleesta "I Keep Forgettin' (Every Time You're Near)". * "Missä on se vaimo?" sisältää samplen Dr. Dren kappaleesta "Xxplosive". == Lähteet == Luokka:Ruudolfin albumit Luokka:Vuoden 2003 albumit
Candy Clark

Candace June "Candy" Clark (s. 20. kesäkuuta 1947) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi Normanissa, Oklahomassa, ja kasvoi Texasissa, jossa hän kävi Trimble Tech High Schoolia Fort Worthissa. 18-vuotiaana hän muutti New Yorkiin, ja hän aloitti siellä uransa mallina. John Huston löysi Clarkin, joka debytoi vuonna 1972 draamassa Fat City – kova kaupunki. Clark oli vuonna 1974 ehdolla parhaan naissivuosan Oscarin saajaksi roolista elokuvassa Svengijengi '62. Hän oli David Bowien vastanäyttelijä Nicholas Roegin ohjaamassa vuonna 1976 julkaistussa scifi-klassikossa The Man Who Fell to Earth. Vuonna 1984 hän sai parhaan naissivuosan Saturn-palkinnon elokuvasta Sininen salama. Hän on esiintynyt myös esimerkiksi elokuvissa Saatanan riivaama (1983) ja Sininen salama (1983). Hän on ollut naimisissa näyttelijä Marjoe Gortnerin kanssa vuosina 1978–1979 ja elokuvatuottaja Jeff Waldin kanssa 1987–1988. == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jamaikanpöllö

Jamaikanpöllö (Pseudoscops grammicus) on pöllöihin kuuluva lintu. Sitä tavataan Jamaikan saarella. Se on keskikokoinen, kellanruskea pöllö. Jotkut katsovat sen kuuluvan amerikanpöllöjen sukuun, toiset taas sarvipöllönä. Sillä on tummanruskeita pilkkuja ja juovia. Sen silmät ovat ruskeat, korvatupsut pitkät ja nokka harmaankeltainen, ja naamakiehkuraa ympäröi mustavalkoinen reunus. Se on yölintu ja syö pääasiassa suuria hyönteisiä, hämähäkkejä, sammakkoeläimiä, liskoja, lintuja ja jyrsijöitä. Se pesii puunkoloissa. Sen elinpiiri on subtrooppinen ja trooppinen metsä mieluiten avoin alue, jossa on harvahkoa puustoa, yleensä alavaa aluetta. Laji on yleinen ja laajalle levinnyt suppeahkolla esiintymisalueellaan, joskin elinalue on supistumassa ja linnun määrä vähenemässä, mutta ei siinä määrin että se olisi tulossa uhanalaiseksi. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * *Jamaican Owl photo gallery VIREO *Photo-High Res--and Article owlpages Luokka:Pöllöt
Noiduttu

Noiduttu (Spellbound) on Alfred Hitchcockin ohjaama psykologinen jännityselokuva vuodelta 1945. Elokuva pohjautuu romaaniin The House of Dr. Edwardes, jonka on kirjoittanut John Palmer salanimellä Francis Beading. Elokuvan tekoon osallistui myös surrealisti Salvador Dalí. Hitchcock halusi tehdä elokuvan aikakauden muotitieteestä psykoanalyysistä, mutta on myöhemmin todennut, että elokuvassa se on pelkkää hömppää.Harri Römpötti, Surrealistin seikkailut unelmatehtaassa, Helsingin Sanomat 5.2.2012, sivu D 13. Hän on luonnehtinut elokuvaa "takaa-ajotarinaksi, joka on kääritty puolivillaisen psykoanalyysin pakettiin".AL: Noiduttu. Päivän elokuvia, Tv-maailma, 5/2012 sivu 9. Dalín osuus on elokuvan unikohtaus, josta on tullut itse elokuvaa tunnetumpi. Kohtaus oli alun pitäen 20 minuutin mittainen, mutta Hitchcockin mielestä se ei oikein sopinut Hollywood-elokuvaan, ja suurin osa siitä leikattiin pois. Dalín tyyli on kuitenkin tunnistettavissa silmineen, jotka muistuttavat Dalín ja Luis Buñuelin yhteisistä elokuvista Andalusialainen koira ja Kulta-aika. Elokuva on naisen persoonallisuuden tutkielma, ja se kuuluu ensimmäisenä aihetta käsittelevään kolmen elokuvan sarjaan, josta kaksi muuta ovat Psyko ja Marnie – vaarallisella tiellä. Tosin käsitys sarjasta ei välttämättä ole Hitchcockin oma näkemys.. Elokuva esitettiin Suomessa ensi kerran 20. huhtikuuta 1951, ja sen jälkeen se on esitetty useita kertoja televisiossa. Useimmat TV-tekstitykset on suomentanut Lea Joutseno. == Juoni == Vastoin periaatteitaan mielisairaalan lääkäri (Ingrid Bergman) rakastuu laitoksen uuteen johtajaan. Lääkäri paljastuu pian itsekin mieleltään häiriintyneeksi. Mies pakenee mutta nainen lähtee hänen peräänsä. Hän analysoi miehen unia. == Näyttelijät == == Arviot == Tv-maailman elokuvakriitikko pitää elokuvaa upeana pyyteettömän rakkauden kuvauksena. Heikoimpana hän näkee Dalín unijakson, jota hän pitää suorastaan tyylittömänä.AL: Noiduttu. Päivän elokuvia, Tv-maailma, 24/2012 sivu 13. Suomalaisen elokuvataiteen asiantuntijan Satu Kyösolan mukaan Dalín suunnittelema surrealistinen unijakso ja laskettelukohtauksen sokaiseva valkoisuus osoittavat Hitchcockin halua uudistaa elokuvakerrontaa ja rikkoa sen perinteisiä rajoja. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * * Spellbound, Leonard Leffin artikkeli Criterion Collectionissa * Spellbound, Lesley Brillin artikkeli Criterion Collectionissa * Luokka:Alfred Hitchcockin ohjaamat elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset psykologiset jännityselokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Vuoden 1945 yhdysvaltalaiset elokuvat
Ocean Heaven

Ocean Heaven () on vuonna 2010 ensi-iltansa saanut kiinalais-hongkongilainen draamaelokuva. Elokuvan pääosia esittävät Jet Li, Wen Zhang, Kwai Lun-mei, Zhu Yuanyuan, Dong Yong, Gao Yuanyuan, Yan Minqiu ja Chen Rui. Elokuvan on ohjannut Xue Xiaolu. Elokuvassa vakavasti sairas isä (Jet Li) yrittää katsoa autistisen poikansa (Wen Zhang) perään opettamalla häntä selviytymään elämästä samalla kun hän etsii hänelle uutta asuntoa. Elokuva voitti kolme Shanghai Media Awardia parhaasta elokuvasta, parhaasta näyttelijästä ja parhaasta uudesta ohjaajasta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 2010 elokuvat Luokka:Kiinalaiset elokuvat Luokka:Hongkongilaiset draamaelokuvat Luokka:Elokuvat autismista