EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Lagouderá

Lagouderá () on kylä ja kyläyhdyskunta (koinótita) Nikosian alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on 84 (2011). pienoiskuva|vasen|240px|Árakaksen Neitsyt Marian kirkko (Panagía tou Áraka). Lagouderán kylä sijaitsee Tróodos-vuoristossa Kyproksen keskiosissa linnuntietä noin 40 kilometriä lounaaseen pääkaupunki Nikosiasta. Sen nähtävyyksiin kuuluu muun muassa Árakaksen Neitsyt Marian kirkko (Panagía tou Áraka), joka on yksi Unescon maailmanperintöluetteloon kuuluvista Tróodoksen maalatuista kirkoista. == Lähteet == Luokka:Kyproksen kylät Luokka:Nikosian alueen asutut paikat
Nikitári

Nikitári () on kylä ja kyläyhdyskunta (koinótita) Nikosian alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on (2011). Nikitárin kylä sijaitsee Tróodos-vuoristossa Kyproksen keskiosissa linnuntietä noin 40 kilometriä länsilounaaseen pääkaupunki Nikosiasta. Sen nähtävyyksiin kuuluu muun muassa Asínoksen Neitsyt Marian kirkko (Panagía tis Asínou), joka on yksi Unescon maailmanperintöluetteloon kuuluvista Tróodoksen maalatuista kirkoista. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kyproksen kylät Luokka:Nikosian alueen asutut paikat
Palaichóri Oreinís

Palaichóri Oreinís () on kylä ja kyläyhdyskunta (koinótita) Nikosian alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on (2011). Palaichórin kylä, suomeksi ”Vanhakylä”, sijaitsee Tróodos-vuoristossa Kyproksen keskiosissa linnuntietä noin 40 kilometriä lounaaseen pääkaupunki Nikosiasta. Sen nähtävyyksiin kuuluu muun muassa Vapahtajan kirkastumisen kirkko (Metamórfosi tou Sotíros), joka on yksi Unescon maailmanperintöluetteloon kuuluvista Tróodoksen maalatuista kirkoista. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kyproksen kylät Luokka:Nikosian alueen asutut paikat
Peléndri

Peléndri () on kylä ja kyläyhdyskunta (koinótita) Limassolin alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on (2011). Peléndrin kylä sijaitsee Tróodos-vuoristossa Kyproksen keskiosissa linnuntietä noin 48 kilometriä lounaaseen pääkaupunki Nikosiasta. Sen nähtävyyksiin kuuluu muun muassa Pyhän Ristin kirkko (Tímios Stavrós), joka on yksi Unescon maailmanperintöluetteloon kuuluvista Tróodoksen maalatuista kirkoista. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Κοινοτικό Συμβούλιο Πελενδρίου - Community Council of Pelendri. Kyläyhdyskunnan verkkosivut. Luokka:Kyproksen kylät Luokka:Limassolin alueen asutut paikat
Arvo Turtiaisen muistomerkki

Arvo Turtiaisen muistomerkki on Helsingin Kalliossa sijaitseva, kuvanveistäjä Raimo Utriaisen toteuttama muistomerkki työläisrunoilija Arvo Turtiaiselle. Se on pystytetty vuonna 1990. Teos sijaitsee Matti Heleniuksen puistossa Kallion kirjaston takana. Pienelle kalliolle pystytetty abstrakti veistos on Utriaisen suosimaa eloksoitua alumiinia ja sen jalusta haponkestävää terästä. Pitkät ja kapeat, toiselta puolelta mustiksi maalatut alumiinisäleet on sijoitettu pystyyn, kiertymään saman vaaka-akselin ympäri purjetta tai tiimalasia muistuttavaan muotoon. Teoksen muoto hahmottuu erilaisena eri suunnista nähtynä.Arvo Turtiaisen muistomerkki Helsingin taidemuseon Julkiset veistokset -tietokanta. Viitattu 24.5.2018. Veistos on 7,5 metriä korkea ja sen jalustaan on kirjoitettu ”Arvo Turtiainen 1904–1980”.Antero Rautio: Löytöretki muistomerkeille – Pääkaupunkiseudun julkiset teokset, s. 216. Edita, Helsinki 2006. Muistomerkin tilasi Kallio-seura, aiemmalta nimeltään Sörkan Gibat ry, jonka jäsen Kalliossa asunut Turtiainen oli ollut. Turtiainen ja Utriainen olivat molemmat kuuluneet taiteilijaryhmä Kiilaan ja olleet ystäviä. Utriainen sai valita teoksen sijoituspaikan itse. Muistomerkki paljastettiin 29. syyskuuta 1990.Juhani Pallasmaa: ”Soiva viiva”, s. 75–76 teoksessa Raimo Utriainen – Soiva viiva (toim. Juhani Pallasmaa). Raimo Utriaisen taidesäätiö ja Espoon modernin taiteen museo EMMA / Rakennustieto Oy, Helsinki 2007. ==Lähteet== Luokka:Helsingin patsaat ja veistokset Luokka:Kallio
Platanistása

Platanistása () on kylä ja kyläyhdyskunta (koinótita) Nikosian alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on (2011). pienoiskuva|vasen|240px|Agiasmátin Pyhän Ristin kirkko (Tímios Stavrós tou Agiasmáti). Platanistásan kylä sijaitsee Tróodos-vuoristossa Kyproksen keskiosissa linnuntietä noin 36 kilometriä lounaaseen pääkaupunki Nikosiasta. Sen nähtävyyksiin kuuluu muun muassa Agiasmátin Pyhän Ristin kirkko (Tímios Stavrós tou Agiasmáti), joka on yksi Unescon maailmanperintöluetteloon kuuluvista Tróodoksen maalatuista kirkoista. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kyproksen kylät Luokka:Nikosian alueen asutut paikat
Tróodoksen maalatut kirkot

Tróodoksen maalatut kirkot () on Unescon maailmanperintöluettelon kohde, johon kuuluu kymmenen Tróodos-vuoristossa Kyproksen saarella sijaitsevaa bysanttilaisaikaista ja jälkibysanttilaista kirkkoa. Kirkot ja niiden seinämaalaukset ajoittuvat 1000–1500-luvuille. Ensimmäiset yhdeksän kirkkoa lisättiin luetteloon vuonna 1985 ja viimeisin kirkko vuonna 2001. Luetteloon liittämisen jälkeen kirkot on kunnostettu. == Kirkot == Kohteeseen kuuluvat kirkot ovat: * Agiasmátin Pyhän Ristin kirkko (Tímios Stavrós tou Agiasmáti), Platanistása * Árakaksen Neitsyt Marian kirkko (Panagía tou Áraka), Lagouderá * Arkkienkeli Mikaelin kirkko (Archángelos Michaíl), Pedoulás * Asínoksen Neitsyt Marian kirkko (Panagía tis Asínou), Nikitári * Moutoulláksen Neitsyt Marian kirkko (Panagía tou Moutoullá), Moutoullás * Podíthoksen Neitsyt Marian kirkko (Panagía tis Podíthou), Galáta * Pyhän Johannes Lampadisteen luostari (Moní Agíou Ioánnou tou Lampadistoú), Kalopanagiótis * Pyhän Nikolaoksen kirkko (Ágios Nikólaos tis Stégis), Kakopetriá * Pyhän Ristin kirkko (Tímios Stavrós), Peléndri * Vapahtajan kirkastumisen kirkko (Metamórfosi tou Sotíros), Palaichóri == Seinämaalaukset == Kirkot ovat ulkoisesti vaatimattomia, mutta kulttuurihistoriallisesti arvokkaita bysanttilaista tyyliä edustavien hienojen seinämaalaustensa vuoksi. Kirkot on koristeltu kauttaaltaan maalauksin, jotka esittävät kirkollisia aiheita ortodoksisen kirkon teologian mukaisesti. Kakopetria Geburt Jesu.jpg|Jeesuksen syntymä, Ágios Nikólaos tis Stégis. Arakiotissa Lagoudera.jpg|Panagia (Neitsyt Maria) Nikopoios, Panagía tou Áraka. Galata Apostelkommunion2.jpg|Ehtoollinen, Panagía tis Podíthou. Platanistasa Gefangennahme.jpg|Juudaksen suudelma, Tímios Stavrós tou Agiasmáti. Kalopanagiotis Kreuzigung.jpg|Ristintie, Ágios Ioánnis Lampadistís. Pedoulas Konstantin.jpg|Pyhät Konstantinus ja Helena, Archángelos Michaíl. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *
Super (albumi)

__NOTOC__ Super on englantilaisen synthpop-duo Pet Shop Boysin kolmastoista studioalbumi, jonka julkaisi yhtyeen oma levy-yhtiö x2 1. huhtikuuta 2016. Albumilta julkaistiin viisi singleä, tunnetuimpana The Pop Kids. Albumin tuotti Stuart Price.Petshopboys.co.uk: Super - tietoa == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Helsingin Sanomat: * Soundi: Eero Kettunen: Super - albumin levyarvostelu Soundi (huhtikuu 2016) == Lähteet == Luokka:Pet Shop Boysin albumit Luokka:Vuoden 2016 albumit
Harppi ja tähdet

thumb|Riikka Purosen Harppi ja tähdet on Toukolan rantapuiston länsipäässä. Harppi ja tähdet on Riikka Purosen julkinen taideteos Helsingin Toukolan rantapuistossa Kyläsaarenkujan, Roomankadun ja meren välisellä viheralueella. Veistos koostuu erivärisiksi käsitellyistä ja kullatuista teräksestä ja alumiinista. Puronen on hyödyntänyt teoksessaan metallin sähkökemiallisia käsittelytapoja. Toukokuussa 2018 paljastettu teos on seitsemän metriä korkea. Teoksessa on harppi ja sen keskiakselilla tasapainottelevat kaksi astiaa. Harppi edustaa matemaattista maailmankuvaa, jossa maailman ilmiöitä voi mitata ja todentaa. Keskiakselin astioiden sisältö on tuntematonta ja nimeämisen ulottumattomissa. Teoksen sijainnissa yhdistyvät erilaiset elämisen ja kaupunkirakenteen elementit. Harppi ja tähdet on keskellä asuinkerrostalojen ja oppilaitosten ympäröimää, mereen ulottuvaa ulkoilualuetta. Veistosta ympäröivä laakea puistoalue on ollut lähtökohta teoksen suurelle koolle. == Lähteet == Luokka:Helsingin patsaat ja veistokset
Tähtikirjaajat

Tähtikirjaajat (Pityogenes) on kovakuoriaisten lahkoon kuuluva kaarnakuoriaissuku. Sukuun kuuluvien lajien määrä vaihtelee eri lähteissä. == Sukuun kuuluvia lajeja == *Kuusentähtikirjaaja (Pityogenes chalcographus) *Idäntähtikirjaaja (Pityogenes irkutensis) *Pityogenes bistridentatus *Tunturitähtikirjaaja (Pityogenes saalasi) *Lounaantähtikirjaaja (Pityogenes trepanatus) *Nelihammaskirjaaja (Pityogenes quadridens) *Kaksihammaskirjaaja (Pityogenes bidentatus) == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Tähtikirjaajat (Pityogenes) *ITIS: Pityogenes *Bug Guide: Genus Pityogenes *Insect Images: Pityogenes (kuvia) *University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Pityogenes *Pherobase: Semiochemicals of Genus Pityogenes Luokka:Kaarnakuoriaiset Luokka:Kasvien tuhohyönteiset
Rozwi

Rozwi oli historiallinen valtio eteläisessä Afrikassa vuosina 1684–1837. Valtio syntyi kun Changamire Dombo valloitti Zimbabwen ylänköalueen ja Sambesijoen varren Butualta ja portugalilaisilta. 1600-luvun lopulla Rozwi valloitti myös Mwene Mutapan. Nouseva Ndebele-kuningaskunta valloitti Rozwin 1800-luvulla. Rozwista on jäänyt jäljelle tunnusomaisia kivirakennuksia ja savitöitä. ==Lähteet== Luokka:Afrikan entiset monarkiat Luokka:Zimbabwen historia
Klaus Krogerus

Klaus Krogerus (3. heinäkuuta 1918 Helsinki – 20. syyskuuta 1975 Tornio) oli suomalainen yritysjohtaja, toimittaja ja tietokirjailija. Hän kirjoitti opaskirjoja kaitafilmauksesta ja äänentoistosta ja toimi Tekniikan Maailma -lehden vakituisena avustajana. Krogerus valmistui ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1947 ja toimi sitten Uusi Suomi -sanomalehden kauppaosaston toimittajana, kunnes siirtyi 1948 Ouluun Kaleva-lehden levikkijohtajaksi. Vuonna 1953 hän muutti takaisin Helsinkiin Talouselämä- lehden levikkijohtajaksi. Toimittuaan J. Kyllästinen Oy:n konttoripäällikkönä ja Rahko-Radio Oy:n toimitusjohtajana hän työskenteli vapaana toimittajana. Vuonna 1963 hän siirtyi Suomen Filmiteollisuuden asiamieheksi Tornioon ja toimi 1963–1972 myös Tornion yhteislyseon matematiikan, fysiikan ja kemian lehtorina. Opetustyön jälkeen hän keskittyi tietokirjojen laadintaan sekä Tekniikan Maailman avustamiseen. ==Teokset== * Uusi kaitafilmikirja. Tekniikan Maailma, 1965. 2. uusittu painos 1967l * Nauhurit ja nauhoittaminen. Seepra- sarja, WSOY 1970, 2., tark. p. 1970, 3. tark. p. 1975 * Hyvä äänentoisto: Audio, Stereo, Hifi. Seepra-sarja, WSOY 1971. 2. painos 1975 nimellä: Hyvä äänentoisto: hifi, stereo, kvadro * Kaitakuvaajan käsikirja. T-kirjat, Tammi 1976. ISBN 951-30-3448-8. ===Suomennokset=== * Radiolaitteita rakentamaan, suomennos Klaus Krogerus, alkuteos O. Lund-Johansen, Radio-konstruktørens håndbog 6, Tekniikan Maailma, 1961 * Radiolaitteita rakentamaan 2, suomennos Klaus Krogerus, alkuteos, Carl Christensen: Hvorledes bygges. Radio- konstruktørens håndbog 7. Tekniikan Maailma, 1968 * Jokamiehen nauhurikirja, suomennos Klaus Krogerus, alkuteos Curt Menke: Tonbandfibel. Karisto 1969. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 1975 kuolleet
Isomesikkä

Isomesikkä (Melilotus altissimus) on hernekasvien (Fabaceae) heimoon, mesiköiden (Melilotus) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on tavallisesti suurikokoinen ruohovartinen kasvi, joka muistuttaa jonkin verran rohtomesikkää (Melilotus officinalis), mutta lajit voi erottaa toisistaan kukkien ja hedelmien ulkonäön perusteella. Isomesikkä muistuttaa hieman myös muita keltakukkaisia mesikkälajeja, kuten intianmesikkää (Melilotus indicus) ja rantamesikkää (Melilotus dentatus), mutta näiden lajien kukat ovat selvästi pienemmät kuin isomesikällä. Isomesikkä voi kasvaa noin 1,5 metriä korkeaksi. Sen lehdet ovat muodoltaan kolmisormisia ja korvakkeellisia. Isomesikän kukat ovat pitkänomaisissa tertuissa ja kukat ovat väriltään keltaisia. Kukkien teriöt ovat noin 5 mm pitkiä. Isomesikkä kukkii heinäkuusta syyskuulle. Isomesikkä kasvaa usein kosteilla kasvupaikoilla, kuten rannoilla, mutta sitä tavataan myös tienpientareilta ja joutomailta. Isomesikkää kasvaa laajalti Keski- ja Etelä-Euroopassa Espanjaa ja Portugalia lukuun ottamatta sekä myös paikoitellen Pohjois-Amerikassa ja Aasiassa. Suomessa isomesikkää on tavattu satunnaisesti lähinnä rannikkoseuduilla, mutta myös sisämaassa Pirkanmaalla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Isomesikkä (Trigonella altissima) * Luontoportti: Isomesikkä (Melilotus altissimus) * ITIS: Melilotus altissimus * United States Department of Agriculture (USDA): Melilotus altissimus Luokka:Mesikät
Mauritiuksen kansalliskirjasto

Mauritiuksen kansalliskirjasto () on Madagaskarin itäpuolella sijaitsevan pienen Mauritiuksen saarivaltion pääkaupungissa Port Louisissa toimiva kansalliskirjasto. Kirjaston lainsäädännöllinen perusta on vuodelta 1996, ja kirjasto avattiin yleisölle tammikuussa 2000. YK:n erityisjärjestö Unescon mukaan Mauritiuksen aikuisväestöstä (yli 15-vuotiaat) lukutaitoisia oli 92,7 prosenttia (vuonna 2015). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Yves Chan Kam Lon (2004) A New Star in the Indian Ocean: The National Library of Mauritius (Alexandria: The Journal of National and International Library and Information Issues, 16 (2): 113-122; doi: https://doi.org/10.1177/095574900401600205; katsausartikkeli, abstrakti) (sagepub.com) Luokka:Mauritiuksen rakennukset ja rakennelmat Luokka:Port Louis Luokka:Kansalliskirjastot Luokka:Afrikan kirjastot
Daniela Samulski

Daniela Samulski (31. toukokuuta 1984 Berliini – 22. toukokuuta 2018Ex- Schwimm-Star Daniela Samulski ist tot ) oli saksalainen uimari, joka voitti kolme mitalia pitkän radan MM-kilpailuissa 2009. Hän osallistui vuosien 2000 ja 2008 kesäolympialaisiin ja voitti useita mitaleja sekä pitkän että lyhyen radan EM-kilpailuista. Samulski kuoli syöpään 33-vuotiaana 22. toukokuuta 2018.Olympedia == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Saksalaiset uimarit Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Gabriel d’Arboussier

Gabriel d’Arboussier (14. tammikuuta 1908 Djenné – 21. joulukuuta 1976 Geneve) oli ranskalainen ja senegalilainen poliitikko. Hän oli keskeinen vaikuttaja Ranskan Afrikan siirtomaiden tiellä itsenäisyyteen. Gabriel d’Arboussier syntyi ranskalaisen siirtomaavirkailijan Henri d’Arboussierin perheeseen. Hänen äitinsä oli tukuloripäällikkö Umar Tallin jälkeläisiin kuulunut diawando. Gabriel kävi alakoulun Ouagadougoussa, suoritti keskikoulun Ranskan Sorèzessa ja valmistui juristiksi Pariisin yliopistosta. Vuonna 1941 hän suoritti tutkinnon Pariisin siirtomaakoulussa. D’Arboussier työskenteli siirtomaavirkailijana Ylä-Voltassa ja Ranskan Keski-Afrikassa. Vuonna 1945 hänet valittiin Gabonin ja Keski-Kongon edustajaksi Ranskan ensimmäiseen perustuslakia säätävään kokoukseen. Vuonna 1947 d’Arboussierista tuli Rassemblement démocratique africain -järjestön pääsihteeri. Samana vuonna hänet valittiin Norsunluurannikon edustajana Ranskan unionin yleiskokoukseen. Suhteita Ranskan kommunistiseen puolueeseen vaalinut d’Arboussier erotettiin RDA:sta vuonna 1952. Hänet otettiin takaisin puolueeseen vuonna 1957 ja valittiin sen koordinaatiokomitean sihteeriksi. Vuosina 1957–1958 hän toimi Ranskan Länsi-Afrikan suuren neuvoston varapuheenjohtajana ja puheenjohtajana. Ranskan Länsi-Afrikan hajottua vuonna 1958 d’Arboussier otti Senegalin kansalaisuuden. Hän liittyi Mouvement populaire sénégalais -puolueeseen ja tuli valituksi maan parlamenttiin. Vuosina 1959–1960 hän oli myös Malin liittovaltion parlamentin jäsen. Vuosina 1960–1962 d’Arboussier toimi Senegalin oikeusministerinä. Sen jälkeen hän oli maan suurlähettiläänä Ranskassa ja Länsi-Saksassa sekä työskenteli Unescon varajohtajana ja YK:n tutkimus- ja koulutusinstituutin johtajana. ==Lähteet== Luokka:Ranskalaiset poliitikot Luokka:Senegalilaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 1976 kuolleet
Tambotipuut

Tambotipuut (Spirostachys) on tyräkkikasvien (Euphorbiaceae) heimoon kuuluva pieni kasvisuku. Sukuun kuuluu ainakin kaksi lajia. Sukuun on aikojen kuluessa kuvattu muitakin lajeja, mutta ne on sittemmin todettu samoiksi lajeiksi jonkin toisen lajin kanssa, ne on sijoitettu toisiin kasvisukuihin tai niiden taksonominen asema on toistaiseksi epäselvä. == Lajit == * Spirostachys africana – kapintambotipuu * Spirostachys venenifera – keniantambotipuu == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Spirostachys Luokka:Tyräkkikasvit
Sulaiman I

Sulaiman I (s. 1648 – k. 29. heinäkuuta 1694, hallitsijanimeltään Safi II ja syntyjään Sam Mirza) oli Persian šaahi vuodesta 1666 vuoteen 1694 ja safavidien dynastian kahdeksas hallitsija. Sulaiman keskittyi lähinnä hovielämään ja jätti maan todellisen hallitsemisen virkamiehilleen. ==Elämäkerta== Sulaiman eli alkujaan Sam Mirza syntyi vuoden 1648 alkupuolella. Hänen isänsä oli šaahi Abbas II ja äiti tšerkessiorja nimeltään Nekhat tai Nakeha. Safavidien hallitsijasuvun lapset oli tapana kasvattaa eristettyinä ullkomaailmasta haaremissa. Sulaimanin äidinkieli oli turkkilainen, eikä tiedetä miten hyvin hän osasi koskaan persiaa. Vastuu Sulaimanin kasvatuksesta olikin Aga Nazer-nimisellä mustalla eunukilla. Sulaimanin isä Abbas II kuoli syyskuussa 1666 ja ehdolla hänen seuraajakseen oli kaksi hänen poikaansa, Sulaiman ja hänen nuorempi veljensä Hamza Mirza. Seuraajaa valittaessa päädyttiin lopulta Sulaimaniin, joka kruunattiin hallitsijaksi hallitsijanimellä Safi II 1. lokakuuta 1666. Stenka Razinin johtamien Donin kasakkojen hyökkäystä Mazandaraniin vuosina 1668–1669 lukuun ottamatta Sulaimanin valtakausi oli suhteellisen rauhallinen. Sulaiman ei kiinnostunut maansa hallitsemisesta, vaan jätti hallinnoliset tehtävät pitkälti virkamiehilleen nauttien itse hovielämästä. Monista edeltäjistään poiketen hän ei esimerkiksi koskaan johtanut joukkojaan sotaretkellä. Hän joi runsaasti raitistuen vain ajoittain terveydentilansa tai ohimenevän uskonnollisen hurskauden takia. Joidenkin aikalaisten mukaan hän saattoi juopuneena syyllistyä julmuuksiin ja hänen sanotaan esimerkiksi sokeuttaneen veljensä. Sulaimanin valtakaudella poliittisesti suuntautuneen ulaman vaikutusvalta kasvoi. Vaikutusvaltaiseksi hahmoksi nousi etenkin johtaviin pappeihin kuulunut Muhammad Baqir Majlis, jonka tarkemmasta vaikutuksesta on sittemmin tosin kiistelty. Hänen syykseen on usein sanottu eri vähemmistöjen vastaista vainoamispolittiikkaa, josta kärsivät esimerkiksi hindukauppiaat, juutalaiset ja zarathustralaiset. Sulaimanin valtakauteen kuului myös loisokkaiden moskeijoiden ja palatsien rakennustyöt, jotka saivat safavidihallinnon näyttämään ulospäin todellisuutta vahvemmalta. Rakennustyöt olivat kuitenkin myös merkki siitä, että valtion varoja suunnattiin yhä enemmän uskonnollisiin löahjoituksiin ja aikanaan suvaistsevana tyunnettu Persian älyllinen maailma muuttui kapeakatseisemmaksi. Sulaiman kuoli 29. heinäkuuta 1694. Tunnetun tarinan mukaan hänellä oli kuolinvuoteellaan vaikeuksia päättää seuraajastaan. Sulaiman kutsui koolle hovi- ja virkamiehensä sanoen: "Jos haluatte helppoutta, kohottakaa valtaistuimelle Husain Mirza. Jos toiveenne on maanne kunnia, kohottakaa valtaistuimelle Abbas Mirza". Tarinan todenperäisyyttä on vaikea arvioida, mutta valtaistuimelle nousi joka tapauksessa Sultan Husain, jota eunukit pitivät helpompana ohjailla. Sulaiman haudattiin Qomin kaupunkiin monien edeltäjiensä tapaan. ==Lähteet== Luokka:Persian kuninkaat Luokka:Vuonna 1648 syntyneet Luokka:Vuonna 1694 kuolleet Luokka:Safavidit
Cobra Kai

Cobra Kai on yhdysvaltalainen draamakomediasarja, joka perustuu Robert Mark Kamenin luomaan The Karate Kid -elokuvasarjaan. Cobra Kain loivat Josh Healdin, Jon Hurwitzin, sekä Hayden Schlossbergin ja sen päärooleissa esiintyvät Ralph Macchio ja William Zabka. Sarjan tapahtumat sijoittuvat yli 30 vuotta ensimmäisen elokuvan jälkeen. Sen ensimmäinen kausi julkaistiin Yhdysvalloissa YouTube Red (nykyään nimellä YouTube Premium) -palvelussa toukokuussa 2018. Myös sarjan toinen kausi julkaistiin YouTubeen, mutta kolmannesta kaudesta eteenpäin sarjaa on esitetty Netflix- suoratoistopalvelussa. Kolmas kausi julkaistiin 1. tammikuuta 2021 ja neljäs kausi julkaistiin 31. joulukuuta 2021. Madison Gate Records julkaisi virallisen soundtrackin 4. toukokuuta 2018 digitaalisessa muodossa. La-La Land Records julkaisee albumin levymuodossa kesäkuussa 2018. == Juoni == Alkoholisoitunut ja perheestään eronnut Johnny Lawrence etsii uutta alkua itselleen perustamalla aikoja sitten kertaalleen jo lopetetun karatedojon "Cobra Kai". Tämä ei jää Daniel LaRussolta huomaamatta ja heidän keskinäinen kilpailunsa paremmuudesta alkaa uudestaan, yli 30 vuotta ensimmäisen kohtaamisen jälkeen. == Näyttelijät == == Tuotanto == Elokuussa 2017 ilmoitettiin YouTuben tilanneen 10-osaisen ensimmäisen kauden Cobra Kai -sarjalle. Samalla vahvistettiin William Zabkan ja Ralph Macchion palaavan elokuvista tuttuihin hahmoihin. Saman vuoden lokakuussa sarjaan kiinnitettiin myös näyttelijät Xolo Maridueña, Mary Mouser, Tanner Buchanan ja Courtney Henggeler. 10\. toukokuuta 2018 YouTube Red vahvisti tilanneensa 10-osaisen toisen tuotantokauden. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Cobra Kai YouTuben sivustolla * Luokka:2010-luvun yhdysvaltalaiset draamakomediasarjat Luokka:2020-luvun yhdysvaltalaiset draamakomediasarjat Luokka:Netflix- alkuperäissarjat
Pensseliheinä

Pensseliheinä (Dasypyrum villosum) on pensseliheinien (Dasypyrum) sukuun kuuluva kasvilaji. Pensseliheinä on kotoisin Välimeren sekä Kaukasuksen alueilta, ja se on toinen pensseliheinien sukuun kuuluvista lajeista. Pensseliheinä on tanakka, erilaisilla kuivilla paikoilla kasvava heinälaji. Sen tähkylöihin voi kehittyä väriltään keltaisesta ruskeaan vaihtelevia jyviä ja samassa tähkylässä voi olla keskenään erivärisiä jyviä. Pensseliheinä oli aiemmin yleinen vehnäpelloilla, mutta nykyisin se esiintyy lähinnä vain ihmisvaikutteisilla joutomailla, kuten tienpientareilla ja kalkkikaivosten jättömailla. Pensseliheinää tavataan vähäisissä määrin myös merenrannoilla sekä havumetsien ja kesantopeltojen laidoilla. Pensseliheinä kasvaa yleensä alle 1000 metrin korkeudella merenpinnasta. Pensseliheinää on käytetty yleisesti vehnän ominaisuuksien parantamiseen siirtämällä geenejä pensseliheinästä vehnään. Pensseliheinällä on hyvä vastustuskyky tiettyjä sienitauteja vastaan sekä kuivuuden ja suolaisuuden sietoa edistäviä geenejä. == Lähteet == * Grądzielewska, A.: 2006: The genus Dasypyrum — part 2. Dasypyrum villosum — a wild species used in wheat improvement, Euphytica, 142:441–454 Luokka:Heinäkasvit
Valkeakoski-opisto

Valkeakoski-opisto on Valkeakosken kaupungin omistama ja Opetushallituksen valvoma oppilaitos, joka järjestää kansalaisopistotoimintaa, tilauskoulutusta ja lasten ja nuorten taiteen perusopetusta Akaassa, Kangasalla, Pälkäneellä, Urjalassa ja Valkeakoskella. Opetuksen painotukset määräytyvät paikallisesti. Valkeakoski-opistossa ei suoriteta tutkintoa, vaan opiskelu perustuu elinikäisen opiskelun periaatteeseen ja omaan haluun oppia ja kehittyä. Valkeakoski-opiston tilauskoulutus Tiedonjyvä tuottaa koulutus- ja kehittämispalveluja yrityksille, yhteisöille ja kuntien henkilöstölle. Opisto on palkittu niin paikallisesti kuin valtakunnallisesti laadukkaasta työstä: vuonna 2000 Valkeakoski-opisto voitti Valkeakosken kaupungin ensimmäisen laatupalkinnon. Vuonna 2007 opisto osallistui menestyksellisesti Opetushallituksen järjestämään Kansalaisopistojen Laatupalkintokilpailuun. Valkeakoski-opistolle on myönnetty ensimmäisenä vapaan sivistystyön oppilaitoksena Suomessa kestävän kehityksen sertifikaatti keväällä 2014 ja opisto on uudelleenauditoitu 2017. Valkeakoski-opistolla on pitkä historia. Alkuvaiheesta vuodesta 1924 on tultu tähän päivään monien muutosten kautta. Opisto on kaikkina aikoina ollut aktiivinen ja kehittänyt toimintaansa kuntalaisten parhaaksi. Luokka:Valkeakosken oppilaitokset
Simon Johannis Carelius

Simon Johannis (Jönsinpoika) Carelius (k. 1610) oli suomalainen pappi. Hän oli kotoisin Viipurin tienoilta, ja hänellä oli veljiä, jotka myös olivat pappeja. Hän opiskeli Rostockin yliopistossa teologiaa. Rostockissa ollessaan Carelius suomensi Lutherin Vähän katekismuksen ja julkaisi sen ja virsikirjan nimellä Yxi Vähä Suomenkielinen Wirsikiria. Kokonaisuus painettiin Rostockissa 1607. Suomennos on ensimmäinen Lutherin katekismuksen suomennos ja löytyi Dresdenin valtionkirjaston kokoelmista vuonna 2015 tutkija Suvi-Päivi Kosken työn yhteydessä.Markku Sandell: Ennennäkemätön kirjalöytö Saksasta – 1600-luvun suomenkielinen katekismus ja virsikirja Yle 7.12.2015. Viitattu 25.5.2018 Careliuksen vanhemmat olivat Johannes Matthiae ja Karin Teit. Simon kirjattiin 1605 Rostockin yliopistoon nimellä Simon Johannis Carelius (Karjalainen). Hän puolusti Rostockissa yksityisessä kollegiossa kahta teologista väitöskirjaa vuosina 1605 ja 1607. Hän kannatti uskonnollisissa kiistoissa Kaarle-herttuaa. Hänet nimitettiin vuonna 1607 Viipurin kouluun perustettuun teologian lehtorin virkaan, mutta hän kuoli kuitenkin jo vuonna 1610.Arno Forsius: Johannes Matthiae, Padasjoen ja Sysmän kirkkoherra 1500-luvulla Viitattu 25.5.2018 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Yxi Vähä Suomenkielinen Wirsikiria digitoituna Kansalliskirjastossa * Matrikkeli, Universität Rostock * Bidrag till kännedom av Finlands natur och folk Luokka:Suomalaiset papit Luokka:Suomentajat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Vuonna 1610 kuolleet
Antimonipentakloridi

Antimonipentakloridi eli antimoni(V)kloridi (SbCl5) on antimonin ja kloorin muodostama epäorgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää kloorausreagenssina orgaanisen ja epäorgaanisen kemian synteeseissä. ==Ominaisuudet== Antimonipentakloridi on puhtaana huoneenlämpötilassa väritöntä nestettä. Yhdisteessä on usein liuenneena klooria, joka aiheuttaa keltaisen värin. Antimonipentakloridi reagoi veden kanssa, jolloin muodostuu vetyklorideja ja antimonin hydratoituneita oksideja, joita kutsutaan antimonihapoksi. Aine liukenee kloroformiin ja tetrakloorimetaaniin. Kuumennetaessa yhdistettä 140 °C:n lämpötilaan se hajoaa antimonitrikloridiksi ja klooriksi. Antimonipentakloridi on vahva Lewis-happo ja muodostaa komplekseja Lewis-emästen kanssa. esimerkiksi kloridi-ionien kanssa muodostuu heksakloroantimonaatti-ioni ([SbCl6]-).Leon D. Freedman, G. O. Doak, G. Gilbert Long, Tariq Mahmood & Charles B. Lindhal: Antimony Compounds, Kirk- Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2003. Viitattu 25.5.2018Sabina C. Grund, Kunibert Hanusch, Hans J. Breunig & Hans Uwe Wolf: Antimony and Antimony Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2006. Viitattu 25.5.2018 ==Valmistus ja käyttö== Antimonipentakloridia valmistetaan sulan antimonitrikloridin ja kloorin välisellä reaktiolla. Tuote puhdistetaan tislaamalla alennetussa paineessa. Myös antimonin tai antimonin oksidien ja sulfidien kloorausta voidaan käyttää. :SbCl3 \+ Cl2 → SbCl5 Antimonipentakloridi reagoi monien epäorgaanisten ja orgaanisten yhdisteiden kanssa klooraten ne. Tärkein yhdisteen käyttökohde onkin klooraavana reagenssina kemiallisissa synteeseissä. Yhdistettä käytetään myös katalyyttinä Friedel–Crafts-reaktioissa, isomeroinneissa ja polymerointireaktioissa. ==Lähteet== Luokka:Antimoniyhdisteet Luokka:Kloridit
Tauno Palon muistomerkki

Tauno Palon muistomerkki on Helsingin Kalliossa sijaitseva, kuvanveistäjä Kain Tapperin toteuttama muistomerkki näyttelijä Tauno Palolle. Moniosainen muistomerkki ja siihen liittyvä ympäristötaideteos sijaitsevat Tauno Palon puistossa Helsinginkadun varrella, ja ne ovat valmistuneet vuonna 1993. Muistomerkki muodostuu useasta osasta, jotka on sijoiteltu hajalleen puistoon. Minimalistinen päämuistomerkki käsittää kaksi päällekkäin aseteltua lähes kuutioimaista punagraniittilohkaretta, joista ylempi on asetettu diagonaalisesti alempaan nähden. Lohkareiden hiottuun pintaan on jätetty yksittäisiä, tiilenpäitä muistuttavia ruutumaisia kohoumia ja upotuksia.Erik Kruskopf: Veistosten kaupunki – Taidetta Helsingin katukuvassa (suom. Rauno Ekholm), s. 111–112. Schildts, Helsinki 2000. Graniittimuodostelman korkeus on yhteensä kolme metriä.Antero Rautio: Löytöretki muistomerkeille – Pääkaupunkiseudun julkiset teokset, s. 215. Edita, Helsinki 2006. Lähellä kadun vartta on erilliseen jalustaan kiinnitetty Palon pronssinen muotokuvareliefi. Lisäksi teokseen kuuluvat puiston vesiallas, siihen virtaava puro ja ruusuistutukset. Kuvanveistäjä Tapperin mukaan ”graniitti muistuttaa Palon järkälemäisyydestä ja ruusuistutukset sekä kalliolta soliseva vesi taiteilijan herkkyydestä”. Tapper on suunnitellut myös puistoa kadun puolelta reunustavan, matalista kivipaasista muodostuvan muurin, kävelypolut ja Alppikadun puoleiselta kalliolta laskeutuvat portaat.Riika Vepsä-Tapper: Helsinki, Tauno Palon ympäristötaideteos Sculptor Kain Tapper -blogi 10.9.2013. Viitattu 25.5.2018. Aloitteen Tauno Palon muistomerkistä teki Kallio-Seura 1980-luvun lopussa ja se rahoitettiin keräyksellä. Helsingin kaupunki kunnosti Helsinginkadun varrella sijainneen rakentamattoman tontin puistoksi, joka suunniteltiin yhteistyössä kuvanveistäjä Tapperin kanssa. Palo oli asunut lapsena muutaman vuoden samassa korttelissa sijaitsevassa Paasilan talossa.Kaija Nenonen: ”Paasilan talon vaiheilla”, s. 182–184 teoksessa Herrasväen ja työläisten kaupunki – Helsingin vanhoja kortteleita 2 (Kaija Nenonen & Kirsti Toppari). Helsingin Sanomat, Helsinki 1983. Tapper halusi alun perin toteuttaa muistomerkin puupalkeista, mutta valitsi lopulta materiaaliksi ulkoilmassa paremmin kestävän graniitin. Muistomerkki paljastettiin 26. elokuuta 1993. Tilaisuuteen osallistui tasavallan presidentin puoliso Tellervo Koivisto.Uula Eronen: "Mitä, kaksi kiveä päällekkäin ja kuitenkin niin kallis!" – Tauno Palon patsas hämmensi yleisön (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 27.8.1993. Viitattu 25.5.2018. Puisto nimettiin virallisesti Tauno Palon puistoksi vuonna 1997,Esko Pasanen: Tauno Palon puisto saa vihdoin virallisesti nimen (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 1.11.1997. Viitattu 25.5.2018. mutta jo pian paljastustilaisuuden jälkeen sitä nimeä käytettiinUutiskatsaus. Mitä Missä Milloin 1994 s. 137. Otava 1993 ISBN 951-1-12765-9. ==Lähteet== Luokka:Helsingin patsaat ja veistokset Luokka:Kallio
Muhammad Šaibani

Muhammad Šaibani oli etenkin 1500-luvun alussa vaikuttanut šaibanidihallitsija, joka valloitti häntä tukevien uzbekkien kanssa timuridien ja tšagataiden hallitsemia alueita Keski-Aasiassa. Vuonna 1510 hän sai surmansa Persian safavidihallitsijaa Isma'il I:tä vastaan käydyssä taistelussa Mervin ulkopuolella. ==Elämäkerta== Muhammad Šaibanin elämäkerta ennen vuotta 1500 on epäselvä. Šaibanidit polveutuivat Tšingis-kaanin poika Jotšista ja heidän alkuperäiset alueensa sijaitsivat Araljärven pohjois- ja itäpuolella. Muhammad syntyi vuonna 1451 ja hänen isänsä kuoli vuonna 1459 tai 1450. Muhammad kasvoi heimoliittoa Syrdarjan alueella johtaneen isoisänsä huollettavana. Amudarjan takaisen alueen turkkilais-mongolialaiseen paimentolaisväestöön oli alettu viitata mongolikauden loppupuolen islamilaisissa lähteissä nimellä uzbek eli özbek. Vielä tuolloin uzbekit käsitti terminä useita eri etnisiä ryhmiä.Sergejeff 2011 s. 118 Muhammadin isoisän kuoltua vuonna 1468 hänen johtamansa heimoliitto alkoi hajota ja Muhammad pakeni veljensä kanssa Astrahanin kaanikuntaan, josta he joutuivat pakenemaan pian edelleen. Šaibani palasi Keski-Aasiaan, jossa hän palveli vaihtelevasti keskenään kiistelevien timuridihallitsijoiden ja Tšagatai- kaanien alaisuudessa. Hänen oma vaikutusvaltansa alkoi kasvaa 1480-luvulla, jolloin lähteissä mainitaan hänen tehneen ryöstöretkiä Khorasanin. Joissain lähteissä mainitaan myös hänen osallistuneen sotaretkelle Taškentiin timuridien puolella tšagataita vastaan. Muhammadin sanotaan pettäneen timuridit ja liittyneen tšagataiden puolelle näiden käydessä taisteluun. Babur käsittelee taistelua teoksessaan Baborname, mutta hän ei mainitse Šaibanin osallsituneen taisteluun. Selvemmin Muhammad mainitaan historiallisissa lähteissä vuodesta 1500 eteenpäin, jolloin hän valloitti pitkään timuridien keskuksena toimineen Samarkandin. Uzbekit etenivät kaaninsa Muhammadin johdolla haltuunsa ottamasta Transoksaniasta Amudarjan eteläpuolelle 1500-luvun alussa.Sergejeff 2011 s. 122 Vuonna 1501 Šaibanin johtamat joukot valtasivat Ferghanan alueen paikaliselta timuridihallitsija Baburilta. Babur vietti jonkin aikaa maanpaossa, mutta sittemmin hän perusti valloitusten jälkeen Suurmogulien valtakunnan Intiaan.Sergejeff 2011 s. 125 Toinen Khorasania hallinnut alueen viimeinen timuridihallitsija kuoli vuonna 1506 ja Muhammadin uzbekit valtasivat Heratin uhaten näin Iranin ylänköä. Persian safavidihallitsija Isma'il I voitti kuitenkin Muhammadin joukot lähellä Mervin kaupunkia käydyssä taistelussa vuonna 1510. Muhammad sai surmansa ja Isma'il teetätti hänen pääkallostaan kullatun juomakupin. Kuppi lähetettiin puolestaan varoituksena Persian toiselle viholliselle osmaneille. ==Kuoleman jälkeen== Šaibanidit menettivät Muhammadin kuolman jälkeen väliaikaisesti hallitsemansa suuret kaupunkikeskukset, mutta Muhammadin sukulaispoikien onnistui vallata ne myöhemmin takaisin. Šaibanidihallitsijat hallitsivat Buharaa, Samarkandia ja Taškentia vuosisadan lopulle saakka. ==Lähteet== ==Viitteet== Luokka:Hallitsijat Luokka:Keski-Aasian historia Luokka:Vuonna 1451 syntyneet Luokka:Vuonna 1510 kuolleet
Työturvallisuusjohtaminen

Työterveys- ja työturvallisuusjohtamisella pyritään työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden parantamiseen, työpaikan riskien vähentämiseen sekä terveellisempien ja turvallisempien työolosuhteiden luomiseen. Kansainvälisesti hyväksytty viitekehys työterveys- ja työturvallisuusjohtamiseen on standardissa SFS-ISO 45001:2018. Standardi SFS- ISO 45001 korostaa systemaattista toiminnan suunnittelua, hallintaa, mittaamista ja parantamista. Se on yhteensopiva muiden johtamisjärjestelmästandardien kanssa, kuten laadunhallinnan ISO 9001 ja ympäristöasioiden hallinnan ISO 14001. SFS-ISO 45001 korvaa laajasti käytetyn julkaisun OHSAS 18001. Organisaatioilla, joilla on akkreditoitu OHSAS 18001 -sertifikaatti, on maaliskuuhun 2021 aikaa muuttaa työterveys- ja työturvallisuusjärjestelmänsä vastaamaan uutta SFS-ISO 45001:2018 -standardia. ==Katso myös== *Työturvallisuus *Johtaminen ==Lähteet== SFS-ISO 45001:2018 ==Aiheesta muualla== Johtamisen standardit, SFS Tuotteet valokeilassa, SFS Luokka:Työterveys Luokka:Työturvallisuus
Tapio Rautavaaran muistomerkki

Tapio Rautavaaran muistomerkki eli Kulkurin uni on Helsingin Oulunkylässä sijaitseva, kuvanveistäjä Veikko Myllerin toteuttama muistomerkki laulaja- urheilija Tapio Rautavaaralle. Osin näköispatsaana toteutettu muistomerkki sijaitsee puistomaisella Oulunkylän torilla ja se on pystytetty vuonna 2000. Muistomerkki muodostuu kahdesta nurmikolle ilman erillistä jalustaa sijoitetusta pronssiveistoksesta, joista toinen on Rautavaaran luonnollista kokoa suurempi näköispatsas ja toinen kuuden metrin päähän sijoitettu, noin puolitoista metriä korkea joutsen. Rautavaara on kuvattu verryttelypukuun (niin sanottuihin Suomi-verkkareihin) pukeutuneena, soittamassa kitaraa ja katselemassa joutsenta. Teos viittaa Rautavaaran vuonna 1950 levyttämään suosittuun iskelmään ”Kulkuri ja joutsen”, ja sen innoittajana ovat myös Rautavaarasta 1940- ja 1950-luvulla julkaistut lehtikuvat.Tuuli Lähdesmäki: Kuohahdus Suomen kansan sydämestä – Henkilömonumentti diskursiivisena ilmiönä 1900-luvun lopun Suomessa, s. 30–31, 173, 421. Nykykulttuurin tutkimuskeskuksen julkaisuja 94. Jyväskylän yliopisto, Jyväskylä 2007. Teoksen verkkoversio Teoksen yhteyteen on sijoitettu pronssilaatta, jossa mainitaan Rautavaaran urheilijana voittamat arvokisojen kultamitalit.Antero Rautio: Löytöretki muistomerkeille – Pääkaupunkiseudun julkiset teokset, s. 250. Edita, Helsinki 2006. Muistomerkin teetti Tapio Rautavaara -seura, joka käynnisti hankkeen vuonna 1996. Seuran puheenjohtajana toimi tuolloin Tapio Rautavaaran tytär Leena Rautavaara. Muistomerkki tilattiin kuvanveistäjä Veikko Mylleriltä, jolta vaadittiin ehdottomasti näköispatsasta abstraktin taideteoksen sijaan. Myllerin aiemmin toteuttama täysin abstrakti Risto Rytin muistomerkki oli nostattanut suuren julkisen kiistan, mutta Rautavaaran patsaan kohdalla ei käynyt samoin.Tiina Kuivalainen: ”Tänä päivänä tältä paikalta ylös näkee kauas”, s. 51 teoksessa Veikko Myller – kuvanveistäjä. Parvs, Helsinki 2016. Muistomerkki sijoitettiin Oulunkylään, jossa Rautavaara oli asunut suuren osan elämästään.Tapio Rautavaaran muistomerkki / Kulkurin uni Helsingin taidemuseon Julkiset veistokset -tietokanta. Viitattu 25.5.2018. Teos paljastettiin 18. kesäkuuta 2000 ja lahjoitettiin samalla Helsingin kaupungille. Oulunkylän Patolassa on myös Tapio Rautavaaran puisto. ==Lähteet== Luokka:Helsingin patsaat ja veistokset Luokka:Oulunkylä Luokka:Tapio Rautavaara
Markku Ollikainen

Markku Martti Olavi Ollikainen (s. 16. maaliskuuta 1952 Rovaniemen maalaiskunta) on suomalainen valtiotieteilijä, joka toimi ympäristöekonomian professorina Helsingin yliopiston maatalous-metsätieteellisen tiedekunnan taloustieteen osastolla. Hän on Suomen ilmastopaneelin puheenjohtaja (2014–2023), ja häntä on haastateltu usein suomalaisissa tiedotusvälineissä ilmastoon liittyvissä kysymyksissä sekä konsultoitu ilmastopolitiikan päätöksenteossa. Ollikainen tuli ylioppilaaksi Kemijärven yhteislyseosta vuonna 1971. Hän valmistui valtiotieteiden maisteriksi 1983, lisensiaatiksi 1988 ja tohtoriksi 1996 Helsingin yliopistosta. Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (1996) oli otsikoitu Essays on timber supply and forest taxation. Kansantaloustieteen dosentiksi hänet nimitettiin 1997. Työurallaan Ollikainen on toiminut Helsingin yliopiston kansantaloustieteen laitoksen assistenttina ja yliassistenttina sekä virkaatekevänä apululaisprofessorina ja virkaatekevänä professorina eri jaksoja. Ympäristöekonomian professorinimityksen hän sai vuonna 2000. Ollikainen on nykyään emeritusprofessori ja tutkimusjohtaja Helsingin yliopistossa. Ollikainen on julkaissut yksin tai yhdessä työtoveriensa kanssa noin 220 tieteellistä artikkelia, raporttia, kirjan lukua tai muuta julkaisua (2020 alkuun mennessä). Hän on ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 2011. Hänet on palkittu useasti yliopisto-opettajan työstään sekä esimerkiksi työstään ilmaston ja Itämeren hyväksi sekä Environmental and Resource Economics -tiedejulkaisun ansiokkaasta artikkelista (kausi 2017–2018). Ollikainen oli Akateemisen sosialistiseuran puheenjohtajana 1970-luvulla. Seura oli taistolaiskommunistien hallussa. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Markku Ollikaisen Google Scholar -profiili (scholar.google.com) Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset taloustieteilijät Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Daytona

__NOTOC__ Daytona (tyyliteltynä DAYTONA) on yhdysvaltalaisen hip-hop artisti Pusha T:n kolmas studioalbumi, jonka julkaisi GOOD Music ja Def Jam 25. toukokuuta 2018. Albumilla vierailee Rick Ross ja Kanye West, West myös tuotti jokaisen kappaleen Andrew Dawsonin ja Mike Deanin avustuksella.Chris Mench: Read All The Lyrics To Pusha-T’s New Album ‘DAYTONA’ Genius (25.5.2018) Albumi on ensimmäinen monesta albumista, jotka levy-yhtiö GOOD Music julkaisi vuoden 2018 kesäkuun ja heinäkuun aikana. West tuotti albumin vuoden 2016 aikana Wyomingissa ja tiedotti albumista ensimmäisen kerran 19. toukokuuta Twitterissä.Twitter: Kanye Westin twiitti (19.5.2018)Twitter: Kanye Westin twiitti (24.5.2018) Albumin kansikuva on kuva pop-laulaja Whitney Houstonin kylpyhuoneesta, artistin mukaan kansikuva oli Westin idea, hän maksoi 85 tuhatta dollaria saadakseen oikeudet kuvaan.Matthew Strauss: Pusha-T’s New Album Cover Is a Photo of Whitney Houston’s Bathroom Pitchfork (24.5.2018) == Kappaleet == # # # # # # # == Arvostelut == * Pitchfork: 8.3/10 (Best New Music)Paul A. Thompson: Daytona - levyarvostelu Pitchfork (25.5.2018) == Lähteet == Luokka:Vuoden 2018 albumit Luokka:Yhdysvaltalaiset hip hop -albumit
Lidmanin talo

Lidmanin talo on Tampereella Tammelan kaupunginosassa Väinölänkatu 1–3:ssa sijaitseva kaksi- ja osin kolmikerroksinen jugendtyylinen kivitalo, jonka suunnitteli 1900-luvun alussa Vihtori Heikkilä. Vuosina 1902–1908 useassa vaiheessa rakennettu talo tuli vuonna 1899 perustetun G. E. Lidmanin leipomon käyttöön. Leipomo toimi talossa aina 1970-luvun alkuun saakka.Sami Suodenjoki: XV kaupunginosa – Tammelan keskiosa (Koskesta voimaa -sivusto)Oletko huomannut tämän salaperäisen tornin Tampereella? Harva on käynyt sata vuotta vanhassa tähystyspaikassa – näkymä on ainutlaatuinen, Aamulehti 24.1.2018 Eeva-Maria Liskon Turistina kotikaupungissani-blogi 15.7.2017 : Lautanen kainaloon ja KreikkaanRatapihan pohjoispään ja Tammelan länsiosan kaupunkikuvaselvitys 2004, Tampereen kaupunki Kaavoitusyksikkö 12/2004, sivu 14 Lidmanin leipuriliikkeen perustivat Gustaf Edvard Lidman (1864–1919) vaimonsa Tekla Lidmanin (1862–1942) kanssa. Gustav Edvard Lidman oli kotoisin Pohjan pitäjästä. Hän oli ennen Tampereelle tuloaan Kemissä Kemi-yhtiön palveluksessa ja Tampereella hän oli aluksi konemestarina Tampereen pellavatehtaalla. Hänen perustamansa leipomoliike oli aikoinaan Tampereen suurin alallaan. Lidman kuoli syyskuun 1919 lopulla espanjantautiin.G. E. Lidman, Aamulehti 27.09.1919, nro 222, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Lidmanin talossa on nykyisin asuntoja, lakiasiaintoimisto sekä kreikkalainen ravintola Antika. Talon erityispiirteenä on sen pyöristetyssä lounaiskulmauksessa Väinölänkadun ja Peltokadun kulmassa oleva suippo ikkunallinen torni. Rakennus on suojeltu. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaksi naista Lidmanin leipomon edustalla talviasuissa, valokuva 1920-luvulta, Työväenmuseo Werstas (Finna) * Hevoskuorma lähdössä reellä Lidmanin leipomon edestä, valokuva 1920-luvulta, Työväenmuseo Werstas (Finna) Luokka:Tampereen suojellut rakennukset Luokka:Tammela (Tampere)
Seksuaalisen väkivallan uhrien tukikeskus Seri

Seksuaalisen väkivallan uhrien tukikeskus Seri on keskus, joka tarjoaa seksuaalisen väkivallan kohteeksi joutuneelle ihmiselle Suomessa kaiken hänen tarvitsemansa avun ilmaiseksi yhdestä paikasta. Tukikeskus auttaa yli 16-vuotiaita seksuaalirikoksen uhreja sukupuolesta riippumatta kuukauden sisällä tapahtuneesta. Keskukseen pääsee kävelemällä ovesta sisään, ilman lähetettä tai tekemättä rikosilmoitusta. Serissä kokonaisvaltaista apua saa samasta paikasta kätilöltä ja lääkäriltä (mahdolliset ensitutkimukset ja näytteiden otto), psykologilta, sosiaalityöntekijältä, joka auttaa arjen asioissa; ja kristinuskoiselta sairaalapastorilta. Keskukseen voi halutessaan tulla omaisen kanssa. Tukikeskuksen alaikäraja on 16 vuotta, mutta esimerkiksi Lastenklinikan pyynnöstä keskus ottaa näytteet alle 16-vuotiaista lapsista. Nykyisin ainoa tukikeskus on Helsingin seudun yliopistollisen keskussairaalan ylläpitämä keskus, joka sijaitsee Helsingissä Meilahdessa ja se tarjoaa apua pääkaupunkiseudun asukkaille. Keskuksia on tarkoitus perustaa lisää. Tukikeskuksella on ympäri vuorokauden toimiva päivystysnumero. == Historia == Euroopan neuvoston sopimus, joka torjuu perheenjäseniin kohdistuvaa sekä naisiin kohdistuvaa väkivaltaa (Istanbulin sopimus), otettiin Suomessa käyttöön vuonna 2015. Sopimus velvoittaa Suomea seksuaalirikostukikeskusten perustamiseen. Ensimmäinen seksuaaliväkivallan tukikeskus avattiin Helsingin Naistenklinikalle 29. toukokuuta 2017. Pääkaupunkiseudun kuntien asukkaat (helsinkiläiset, espoolaiset, vantaalaiset ja kauniaislaiset) saavat ilmaiseksi apua avatusta tukikeskuksesta. Se on Suomen ensimmäinen keskus, joka tarjoaa apua kokonaisvaltaisesti. Sitä ennen 1960-luvulta lähtien raiskauksen kohteeksi joutuneet on ohjattu Helsingissä rikosilmoituksen tekemisen jälkeen näytteiden ottoon oikeuslääkäriasemalle. Tällöin muuta apua saa useista eri paikoista ja sen saaminen on paljon kiinni uhrin omasta jaksamisesta. Helmikuuhun 2018 mennessä keskuksessa oli käynyt 227 asiakasta. Heistä 222 oli naisia ja 5 miehiä. Terveyden ja hyvinvoinnin laitos toivoo, että uudet tukikeskukset avataan vuoden 2019 alussa Tampereella ja Turussa, Kuopiossa ja Oulussa on suunniteltu keskusten perustamista. Keskuksia on tarkoitus avata lisäksi muihin päivystäviin sairaaloihin, kunhan terveys- ja sosiaaliuudistus on selvillä. == Katso myös == * Suomen mielenterveysseura (Koski-hanke Turussa) * Raiskauskriisikeskus Tukinainen (tukipalvelu sukupuolesta riippumatta) * Rikosuhripäivystys * Suomen setlementtiliitto (Välitä-hanke Tampereella) * Terveysasema == Lähteet == Luokka:Neuvontapalvelut Luokka:Rikosten uhrit
V2 Records

V2 Records on vuonna 1996 Richard Bransonin Isossa-Britanniassa perustama levy-yhtiö. Levy-yhtiön osti vuonna 2007 Universal Music Group seitsemällä miljoonalla punnalla.Universal Music Group: Universal Music Group announces intent to acquire V2 Music Group, Ltd Universal Music 10.8.2007) == Artistit == * Allah-Las * Ane Brun * Barry Hay * Blaudzun * Dangers of the Sea * Emil Landman * Eriksson Delcroix * Eut * Fridoljin * Gallowstreet * Gruppo di Pawlowski * Haty Haty * Helge * Jo Goes Hunting * Jon Allen * Jo Harman * Josh Ritter * Jungle by Night * Koffie * Lamont Dozier * Life * Matt Winson * Moby * Mister and Missisippi * Mumford & Sons * Nick Waterhouse * Nina Kinert * Nordmann * Nosoyo * Oi Va Voi * Orgel Vreten * Phoenix * Roald Van Oosten * Ronald Snijders * Sam Renascent * Skunk Anansie * Stephanie Blanchoud * The Dawn Brothers * The Deaf * The Dubbeez * The Elementary Penquins * Thomas Dybdahl * Tusky * Wouter Hamel * Ziggy Marley == Lähteet == Luokka:Brittiläiset levy-yhtiöt
Matador Records

Matador Records on itsenäinen indie rock-musiikkiin keskittyvä levy-yhtiö, jonka perusti Chris Lombardi 1989 Yhdysvalloissa. Levy-yhtiön emoyhtiönä toimii Beggars Group.Levy-yhtiön tietosivu == Artistit == * A. C. Newman * Algiers * Belle and Sebastian * Body/Head * Car Seat Headrest * Cat Power * Ceremony * Chelsea Light Moving * Darkside * Erika M. Anderson * Fucked Up * Hælos * Iceage * Interpol * Julien Baker * Kurt Vile * Lee Ranaldo * Lower * Lucy Dacus * Majical Cloudz * Paul Banks * Pavement * Perfume Genius * Queens of the Stone Age * Savages * Snail Mail * Spoon * Stephen Malkmus and the Jicks * Steve Gunn * The New Pornographers * The Young * Yo La Tengo == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset levy-yhtiöt
AWG

AWG tarkoittaa: * Aruban floriini, tunnus * Arapaho Work Group, myöhemmin PCI- SIG, PCI ja PCI Express -väylien kehittäjäryhmä * American Wire Gauge, standardi sähkökaapelien mitoista
Vieteriukko

Vieteriukko on lapsille suunnattu lelu, laatikko jossa on kampi. Kampea käännettäessä laatikon sisällä oleva soittorasia alkaa soida. Kun kampea on käännetty riittävän monta kertaa, kansi avautuu ja sisällä oleva hahmo, yleensä klovni tai hovinarri, ponnahtaa ulos laatikosta jousen avulla. Monet vieteriukot käyttävät melodiana lastenlaulua "Pop Goes the Weasel" ja hahmo ponnahtaa ulos laatikosta sanan "pop" kohdalla. == Lähteet == Luokka:Leikkikalut
Jääkiekon 2. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2019

Jääkiekon 2. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2019 käytiin Belgradissa, Serbiassa ja Queretarossa, Meksikossa. == Tulokset == A-ryhmä Sijoitus Maa Huomioita 1 Kisaisäntä. Nousee 1. divisioonaan 2 3 4 5 6 Tippuu B-lohkoon. B-ryhmä Sijouts Maa Huomioita 1 Nousee A-lohkoon. 2 3 4 5 Isäntä 6 Tippuu 3. divisioonaan. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2019 jääkiekko
American Wire Gauge

American Wire Gage (AWG) on lähinnä Pohjois-Amerikassa käytössä oleva standardi sähköjohtimien mitoille ja tehonkestolle. J. R. Brown Brown & Sharpe -yhtiöstä esitteli standardin vuonna 1857. Nykyinen versio on ASTM B258 - 02(2008) Standard Specification for Standard Nominal Diameters and Cross- Sectional Areas of AWG Sizes of Solid Round Wires Used as Electrical Conductors. Alkuperäinen standardi määritteli 40 johtimen halkaisijaa: 4/0, 3/0, 2/0, 1/0 sekä 1–36. Määritelmän mukaan 36 AWG -johdin on halkaisijaltaan 0,00500 tuumaa ja 4/0 AWG 0,4600 tuumaa. Kahden perättäisen johtimen halkaisijan suhdeluku on \sqrt [39]{92}. Standardia on sittemmin laajennettu pienempiin johtimiin. Eri johtimille on määritelty sähkönjohtokyky ja tehonkesto. Esimerkiksi 18 AWG -johtimen (halkaisija 0,0403 tuumaa tai 1,024 mm) katsotaan kestävän 2 000 voltin jännitettä ja 10 ampeerin virtaa kuumenematta yli 60 celsiusasteen 30 asteen ympäristössä. Kyseinen johdin sulaa 10 sekunnissa 83 ampeerin virralla tai 32 millisekunnissa 1 400 ampeerilla. ==Aiheesta muualla== * Standardi ASTM:n sivuilla * https://www.altanatubes.com.br/Blog/AWG/ASTM-B258.pdf Luokka:Standardit Luokka:Sähkötekniikka