EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Sininaamamedestäjä

Sininaamamedestäjä (Anthreptes reichenowi) on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Sininaamamedestäjää tavataan Keniassa, Mosambikissa, Tansaniassa ja Zimbabwessa. Laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi, koska sen uskotaan olevan vähenemässä ja koska sen populaation uskotaan olevan pieni. ==Lähteet== Luokka:Medestäjät
Ikkelänjoki

Ikkelänjoki on Etelä-Pohjanmaalla Kauhajoen kaupungissa sijaitseva joki. Se saa alkunsa Kauhajoen itäosassa Ikkeläjärven kylässä sijaitsevasta Ikkeläjärvestä, ja laskee Kauhajokeen Aronkylän Ikkelänkylässä. Matkalla joki kulkee Sahankylän, Lamminmaan ja Lustilan kylien alueiden kautta. Joki ja sen yläjuoksulla sijaitseva Ikkeläjärvi ovat luultavasti saaneet nimensä joen alajuoksulla sijaitsevasta Ikkelän talosta, joka on yksi Kauhajoen kantataloja. Ikkelän talon nimi puolestaan on selitetty mm. vanhan Pohjois- Satakunnan eräkulttuurin aikaiseksi siirtonimeksi Karkustahttp://www.pori.fi/material/attachments/kirjasto/maakuntakirjasto/satakunta- sarja/5vVatP9VM/Satakuntasarja5.pdf Joessa on luontaisesti hyvä taimen- ja harjuskanta ja taimenkantaa joessa yritetään pitää yllä myös vuosittaisilla istutuksilla.http://www.ikkelanjoki.suntuubi.com/ Ikkelänjokeen laskee useita pienempiä jokia ja puroja, joista tärkeimmät ovat Myllyluoma, Isoluoma, Hosiaisluoma, Haasioluoma, Männistönluoma ja Sotkanluoma joista kaksi ensimmäistä saa alkunsa Ison Koihnannevan Natura 2000-alueilta. Osassa näistä puroista on myös oma taimenkanta.http://www.ymparisto.fi/fi- FI/Luonto/Suojelualueet/Natura_2000_alueet/Iso_Koihnanneva(6840)https://hkp.maanmittauslaitos.fi/hkp/published/fi/a545921c-beac-4523-b75f-98efb07137b5?coord=445171_7196225&zoomLevel;=1# Joessa ja sen sivupuroissa esiintyy myös majavia, joiden nostattamista tulvista on aiheutunut vahinkoa jokivarsien talousmetsälle.https://www.pohjalainen.fi/tilaajalle/maakunta/majava- valloittaa-kauhajoen-1.1959346 == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Ikkelänjoen kotisivut Luokka:Kauhajoen joet Luokka:Kyrönjoen vesistö
Miestä ei voi raiskata (elokuva)

Miestä ei voi raiskata (Män kan inte våldtas) on Jörn Donnerin ohjaama suomalais-ruotsalainen draamaelokuva vuodelta 1978. Se perustuu Märta Tikkasen samannimiseen romaaniin. ==Juoni== Kirjastovirkailija ja 17-vuotiaan pojan yksinhuoltaja Eva lähtee juhlimaan 40-vuotissyntymäpäiväänsä työtoverinsa Agnetan kanssa. Muuan mies tanssittaa Evaa ahkerasti. Agneta poistuu kesken illan, ja Eva lähtee miehen asuntoon. Mies yrittää lähennellä, mutta Eva torjuu hänet. Lopulta mies raiskaa Evan. Järkyttyneenä Eva raahautuu aamulla ulos asunnosta miehen vielä nukkuessa ja siistiytyy puiston vesipostin avulla. Toivuttuaan Eva alkaa jäljittää raiskaajaansa tummaan peruukkiin naamioituneena. Hän löytää miehen, joka osoittautuu mestariluokan keilailijaksi ja autokauppiaaksi. Miestä varjostaessaan Eva näkee myös tämän lapset ja tapaa tämän ex-vaimon, joka luonnehtii miestä maailman suurimmaksi paskaksi. Eva pyytää neuvoja tutulta asianajaja Bertililtä, jonka kanssa hänellä on ollut suhde avioeronsa jälkeen. Bertilin kesämökillä Eva kyselee raiskausoikeudenkäynneistä. Mies kertoo voittaneensa juuri vastaavanlaisen tapauksen raiskaajamiehen asianajajana, koska ulkoisia väkivallan merkkejä ei löydetty. Eva löytää kesämökin kaapista sodanaikaisen Parabellum-pistoolin ja panoksia ja liftaa ne mukanaan kaupunkiin. Hän alkaa harjoitella ampumista kaatopaikalla ja jatkaa raiskaajansa varjostamista, kunnes mies itsekin huomaa hänet. Lopulta Eva lähtee valeasussa miehen asunnolle, mutta ottaakin peruukkinsa pois ja päättää kohdata miehen kasvotusten. Eva pakottaa miehen aseella uhaten riisuutumaan, sitoo tämän sänkyyn ja jättää miehen tätä tapaamaan tulevan seurueen kummasteltavaksi. Eva menee ilmoittautumaan poliisiasemalle ja väittää raiskanneensa miehen. ”Ei miestä voi raiskata”, nuori poliisi sanoo. Eva poistuu, heittää aseen ja peruukin veteen ja näyttää helpottuneelta.Kypsä ja älykäs analyysi raiskauksen uhrin sisäisestä kriisistä ja sen seurauksista, Leffatykki.com. Viitattu 30.1.2014.Sisältöseloste, Miestä ei voi raiskata, Elonet. Viitattu 30.1.2014. ==Aiheesta muualla== *Yle Areena - Miestä ei voi raiskata ==Lähteet== Luokka:Jörn Donnerin ohjaamat elokuvat Luokka:Vuoden 1978 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat Luokka:Suomalaiset draamaelokuvat Luokka:Yhteiskunnalliset elokuvat Luokka:Ruotsalaiset draamaelokuvat Luokka:Ruotsalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat Luokka:Vuoden 1978 ruotsalaiset elokuvat
Loimumedestäjä

Loimumedestäjä (Anthreptes anchietae) on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Loimumedestäjää tavataan Angolassa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Malawissa, Mosambikissa, Tansaniassa ja Sambiassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Medestäjät
Philipp Orter

Philipp Orter (s. 16. helmikuuta 1994) on itävaltalainen yhdistetyn hiihtäjä, joka edustaa SV-Villach -seuraa. Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla Liberecissä vuonna 2011 Orter saavutti kultaa parisprintissä Paul Gerstgraserin kanssa. Erzurumin nuorten MM-kilpailuissa 2012 hän oli kultaa voittaneessa Itävallan joukkueessa. Liberecin nuorten MM-kilpailuissa 2013 hän saavutti hopeaa Itävallan joukkueessa. Vuoden 2014 nuorten MM-kilpailuissa Val di Fiemmessä Orter voitti kultaa molemmissa henkilökohtaisissa kilpailuissa. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui normaalimäen Gundersen-kilpailussa 14:nneksi. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän sai joukkuepronssia sekä oli normaalimäen Gundersen-kilpailussa kahdeksas ja suurmäessä kahdestoista. Yhdistetyn maailmancupissa Orter kilpaili ensimmäisen kerran Val di Fiemmessä helmikuussa 2012. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Seefeldissä tammikuussa 2014 oltuaan 24:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Kuusamossa marraskuussa 2014 oltuaan yhdeksäs. Parhaimmillaan hän on ollut kuudes Seefeldissä tammikuussa 2016. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Philipp Orterin kotisivut Luokka:Itävaltalaiset yhdistetyn hiihtäjät Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Harmaakurkkumedestäjä

Harmaakurkkumedestäjä (Anthreptes simplex) on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Harmaakurkkumedestäjää tavataan Kaakkois- Aasiassa. Vaikka lajin kannankehitys on laskeva, ei sen uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Medestäjät
Tiilikurkkumedestäjä

Tiilikurkkumedestäjä (Anthreptes rhodolaemus) on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Tiilikurkkumedestäjää tavataan Indonesiassa, Malesiassa, Myanmarissa, Singaporessa ja Thaimaassa. Bruneista se on hävinnyt. Laji on pääasiassa harvinainen ja se on vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen takia. Se on luokiteltu silmälläpidettäväksi, mutta ei uhanalaisemmaksi, koska se tulee toimeen myös luonnontilattomissa elinympäristöissä. ==Lähteet== Luokka:Medestäjät
Thomas Kjelbotn

Thomas Kjelbotn (s. 26. kesäkuuta 1986 Harstad) on norjalainen yhdistetyn hiihtäjä, joka edustaa Park City Nordic Ski Club -seuraa. Nuorten MM- kilpailuissa Kranjissa vuonna 2006 Kjelbotn saavutti pronssia joukkuekilpailussa. Yhdistetyn maailmancupissa Kjelbotn kilpaili ensimmäisen kerran Trondheimissa joulukuussa 2008 sijoittuen toisessa osakilpailussa 26:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Klingenthalissa helmikuussa 2012 oltuaan kymmenes. Parhaimmillaan hän on sijoittunut seitsemänneksi Tšaikovskissa tammikuussa 2014. == Lähteet == Luokka:Norjalaiset yhdistetyn hiihtäjät Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hiirimedestäjä

Hiirimedestäjä (Anthreptes gabonicus) on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Hiirimedestäjää tavataan Afrikan rannikolla Senegalista Angolaan ulottuvalla alueella. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Medestäjät
Paul Goalabre

Paul Goalabre (s. 26. syyskuuta 1991) on ranskalainen maastohiihtäjä, joka edustaa Ski Club Queyras -seuraa. Alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa Val di Fiemmessä vuonna 2014 Goalabre saavutti hopeaa vapaan hiihtotavan sprintissä. Maastohiihdon maailmancupissa Goalabre kilpaili ensimmäisen kerran Tour de Skihin kuuluneessa Oberhofin 4 kilometrin vapaan hiihtotavan prologissa joulukuussa 2012. Tammikuussa 2013 hän sijoittui myöskin kiertueeseen kuuluneessa Val Müstairin vapaan hiihtotavan sprintissä 28:nneksi. Yksittäisessä maailmancupin kilpailussa Goalabre sijoittui pisteille ensimmäisen kerran Szklarska Porębassa tammikuussa 2014 oltuaan 30:s 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa. Parhaimmillaan hän on sijoittunut 15:nneksi Rybinskin vapaan sprintissä tammikuussa 2015. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset maastohiihtäjät Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Roman Schaad

Roman Schaad (s. 30. heinäkuuta 1993) on sveitsiläinen maastohiihtäjä, joka edustaa Skiclub Drusberg -seuraa. Alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa Val di Fiemmessä vuonna 2014 Schaad saavutti pronssia vapaan hiihtotavan sprintissä. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä 24:nneksi. Maastohiihdon maailmancupissa Schaad kilpaili ensimmäisen kerran Davosissa joulukuussa 2013 sijoittuen vapaan hiihtotavan sprintissä kymmenenneksi. Parhaimmillaan hän on sijoittunut yhdeksänneksi Toblachin vapaan hiihtotavan sprintissä helmikuussa 2014. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Fabian ja Roman Schaadin kotisivut Luokka:Sveitsiläiset maastohiihtäjät Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Otis (täsmennyssivu)

Otis voi tarkoittaa ainakin seuraavia: *Otis, yhdysvaltalainen yritys, hissien ja liukuportaiden valmistaja *Otis, lintusuku, jonka ainoa laji on isotrappi (Otis tarda) *Otis, vuonna 2008 valmistunut yhdysvaltalainen elokuva ==Henkilöitä== ===Otis sukunimenä=== *Elisha Otis (1811–1861), yhdysvaltalainen liikemies, Otis-yrityksen perustaja *James Otis (1722–1783), yhdysvaltalainen poliittinen aktivisti *Johnny Otis (1921–2012), yhdysvaltalainen bluesmuusikko *Shuggie Otis (s. 1953), yhdysvaltalainen muusikko ===Otis etunimenä=== *Otis Barton (1899–1992), yhdysvaltalainen insinööri ja sukeltaja *Otis Blackwell (1932–2002), yhdysvaltalainen rock- muusikko *Otis Bowen (1918–2013), yhdysvaltalainen poliitikko, Indianan kuvernööri *Otis Davis (1932–2024), yhdysvaltalainen pikajuoksija *Otis Harris (s. 1982), yhdysvaltalainen pikajuoksija *Otis Redding (1941–1967), yhdysvaltalainen soul-laulaja *Otis Rush (1934–2018), yhdysvaltalainen blueskitaristi ja -laulaja *Otis Thorpe (s. 1962), yhdysvaltalainen koripalloilija
Rockwell OV-10 Bronco

North American Rockwell OV-10 Bronco on yhdysvaltalainen potkuriturbiinikäyttöinen sotilaslentokone. Kone kykenee tiedustelun ja maataistelutoiminnan ohella tulenjohtotehtäviin sekä panssarintorjuntaan ja taisteluun helikoptereita vastaan. Pienimuotoiset kuljetustehtävät olivat nekin mahdollisia toteuttaa, sillä konetyypin kuormakapasiteetti on noin 3 000 kg. OV-10 Broncon ensilento tapahtui 16. heinäkuuta 1965.http://www.boeing.com/boeing/history/bna/ov10.page (Viitattu 30.1.2014) Yleisimmin saattoi tämä tyyppi käyttää aseistuksenaan maajoukkoja vastaan FFAR-raketteja sekä konekiväärejä, mutta edellisten ohella myös AIM-9 Sidewinder -ilmataisteluohjuksia ja konetykkejä. Koneen kaksi Garrett AiResearch -potkuriturbiinia tuottivat kumpikin 715 hevosvoiman tehon. Niiden turvin kone saavutti 452 km/h huippunopeuden, 8 778 m lakikorkeudenhttp://www.boeing.com/boeing/history/bna/ov10.page (Viitattu 31.1.2014) ja noin 930 km toimintamatkan. Tuotannossa kone oli 1966http://www.militaryfactory.com/aircraft/detail.asp?aircraft_id=147 (Viitattu 30.1.2014) – 1986, jona aikana valmistui arviolta 360 kappaletta. Alatyypit eli kehitysversiot olivat A—D. OV-10 Bronco osallistui Vietnamin sotaan.http://www.fas.org/irp/program/collect/ov-10.htm (Viitattu 30.1.2014) Palveluskäyttö alkoi tällä konetyypillä elokuussa 1967. OV-10 Bronco on sittemmin poistettu aktiivikäytöstä, Yhdysvalloissa vuonna 1995. Sen käyttäjiä ovat olleet Yhdysvaltain ilmavoimat, merijalkaväki ja laivasto. Lisäksi joillakin Natomailla oli lentokoneita, Euroopassa Saksalla. Konetyypistä on tiettävästi olemassa päivitetty G-versio. Sitä käytettäneen edelleen lähinnä terrorismin vastaisessa sodassa. ==Lähteet== *http://www.flugzeuginfo.net/acdata_php/acdata_ov10_en.php === Viitteet === ==Aiheesta muualla== *http://www.airvectors.net/avbronco.html *http://www.warbirdalley.com/ov10.htm *http://www.nationalmuseum.af.mil/factsheets/factsheet.asp?id=305 *http://www.broncodemoteam.com/ *http://www.ov-10bronco.net/ *http://www.combataircraft.com/en/Military-Aircraft/Rockwell/OV-10-Bronco/ *http://www.airspacemag.com/military-aviation/Legends-of-Vietnam-Broncos- Tale.html *http://forum.worldofwarplanes.com/index.php?/topic/21331-rockwell- ov-10-bronco/ *http://www.blackpony.org/intro.htm *http://foxtrotalpha.jalopnik.com/ov-10-broncos-were-sent-to-fight-isis-and- they-kicked-a-1764407068 *http://www.defensemedianetwork.com/stories/combat- dragon-ii-demonstrates-ov-10g-bronco-capabilities/ OV-10 Bronco Luokka:Yhdysvaltalaiset tiedustelukoneet Luokka:1960-luvun tiedustelukoneet Luokka:Yhdysvaltalaiset rynnäkkökoneet Luokka:1960-luvun rynnäkkökoneet
Sixtynine 69

Sixtynine 69 tai 69 – Sixtynine on Jörn Donnerin ohjaama suomalais- ruotsalainen elokuva vuodelta 1969. Käsikirjoituksen alkulauseessa Jörn Donner perusteli itse elokuvan nimivalintaa: "Tämä elokuva kertoo suhteista, avioliitosta ja koirasta. Elokuvan suhteet ovat ylösalaisin. Siksi sen nimi on 69. Se on kuudes elokuvani. Siksi sen nimi on 69. Se kuvataan vuonna 1969. Siksi sen nimi on 69. – – – Nimi Sixtynine tuntui – – – luonnolliselta, ei pornografisista syistä vaan siksi, että sovinnaisen avioliittomoraalin opit käännetään nurin."Suomen kansallisfilmografia, osa 7, s. 588–593. Helsinki: Edita Oy, 1998. ==Juoni== Tuula elää avioliitossa, jonka osapuolet ovat niin vieraantuneet toisistaan etteivät edes tiedä toistensa harrastuksista. Tuulalla ei tunnu olevan käsitystä, että mies viettää illat huippuluokan jääkiekko-otteluiden erotuomarina. Tuula saa tämän selville osumalla miehensä tuomaroimaan otteluun. Samana iltana selviää, että mies tapailee naispuolista ralliajajaa. Kostoksi Tuula alkaa tapailla gynekologiaan, naimisissa olevaa miestä, muutenkin kuin vastaanotolla.Markku Kuoppamäki: Sixtynine 69 (1969) Plot Summary , IMDb.com. Viitattu 30.1.2014. ==Näyttelijät== * Ritva Vepsä – pankkivirkailija Tuula Virta * Seija Tyni – opiskelija Kristiina Koivu, ralliajaja * Sven-Bertil Taube – varastonhoitaja Jukka Virta, jääkiekko- ja jalkapalloerotuomari * Jörn Donner – gynekologi Timo Paasi * Liisamaija Laaksonen – Liisa, pankkivirkailija, Tuulan ystävätär ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Yle Areena - Sixtynine 69 Luokka:Jörn Donnerin ohjaamat elokuvat Luokka:Vuoden 1969 suomalaiset elokuvat Luokka:Vuoden 1969 ruotsalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset monikieliset elokuvat
Wilhelm Granlund

Wilhelm Granlund (2. marraskuuta 1795 Koivulahti – 13. joulukuuta 1889 Hämeenlinna) oli suomalainen lääkäri. Granlundin vanhemmat olivat sotarovasti Wilhelm Granlund vanhempi ja Klara Margareta Holstius. Hän opiskeli lääketiedettä Turussa, Uppsalassa ja Tukholmassa. Lääketieteen lisensiaatti hänestä tuli 1821. Granlund nimitettiin Hämeenlinnan piirilääkäriksi 1823, mitä tehtävää hän hoiti aina vuoteen 1879 asti. Oltuaan ulkomailla 1830-1832 valtion apurahan turvin Granlund väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi, väitöskirjan aiheena oli De asphyxia congelatorum. Granlund julkaisi 1833 toisen väitöskirjan De varioloidibus sisätautiopin professorin virkaa varten, johon valittiin kuitenkin Immanuel Ilmoni. Granlundia pidettiin erittäin taitavana lääkärinä. Hän oli kuului Finska Läkaresällskapetin perustajiin 1835, seuran kunniajäseneksi hänet kutsuttiin 90-vuotiaana 1885. Professorin arvonimi Granlundille myönnettiin 1871. Granlundin puoliso vuodesta 1841 oli Fredrika Wilhelmina Spåre (k. 1869), Harvialan kartanon omistajan Otto Reinhold Brusiinin leski. == Lähteet == * Sivu 238. ==Aiheesta muualla== * Viitattu 30.1.2014. * Granlundin ansioluettelo (ruotsiksi) (Viitattu 30.1.2014) * Granlundin väitöskirja De asphyxia congelatorum (Viitattu 30.1.2014) * Granlundin väitöskirja De varioloidibus (Viitattu 30.1.2014) Luokka:Suomalaiset lääkärit Luokka:Suomalaiset professorin arvonimen saaneet Luokka:Vuonna 1795 syntyneet Luokka:Vuonna 1889 kuolleet
Juvankoski (Tarvasjoki)

thumb|Juvankosken voimalaitoksen rakennuksia nähtynä kosken ylittävältä sillalta. thumb|Kosken patorakenteita. Juvankoski on koski Paimionjoessa Tarvasjoella Liedossa Varsinais-Suomessa. Se on yhdessä Paimiossa siitä alavirtaan sijaitsevien Askalankosken ja Juntolankosken kanssa yksi Paimionjoen alajuoksun kolmesta voimalaitoskäyttöön valjastetusta koskesta. Kaikki kolme pientä voimalaitosta omistaa KoskienergiaKoskienergia Oy ja niiden kunkin putouskorkeus on 14 metriä. Juvankosken nykyinen voimalaitos sai perustamisluvan vuonna 1916 ja on Paimionjoen voimalaitoksista vanhin. Voimalaitoksessa on kaksi koneistoa, teholtaan 1 MW ja 0,3 MW. Isomman koneiston vesi tulee padosta kallioon louhittua tunnelia pitkin, pienempään vesi johdetaan maan pinnalla kulkevalla putkella. Juntolankosken voimalaitos perustettiin 1920 ja Askalankosken 1938. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Paimionjoki Luokka:Liedon luonto Luokka:Tarvasjoki Luokka:Suomen kosket
Die Weltbühne

Die Weltbühne oli saksalainen viikkolehti, jonka aiheet olivat politiikka, taide ja talous. Sen perusti Berliinissä vuonna 1905 Siegfried Jacobsohn, aluksi nimellä Die Schaubühne, jolloin se oli teatterilehti. Nimi muuttui 1918 Die Weltbühneksi. Lehden johtoon tuli 1927 Carl von Ossietzky, ja hän oli tehtävässä lehden lakkauttamiseen saakkaWSOY Iso tietosanakirja 7, s. 84, WSOY 1997 ISBN 951-0-20163-4. Natsien noustua valtaan lehti lakkautettiin, joskin se ilmestyi maanpaossa nimellä Die neue Weltbühne. Toisen maailmansodan jälkeen se ilmestyi DDR:ssä alkuperäisellä nimellä, ja oli hengissä vuoteen 1993. Lehden levikki oli enimmilläänkin vain 15 000\. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Saksalaiset aikakauslehdet
Naisenkuvia

Naisenkuvia on Jörn Donnerin ohjaama suomalainen komediaelokuva vuodelta 1970. Elokuva on Donnerin itseironinen vastaus hänen 1960-luvun lopulla muun muassa elokuvilla Mustaa valkoisella ja Sixtynine 69 aiheuttamiinsa seksikohuihin. Elokuvassa Donnerin esittämä pornoelokuvatuottaja palaa Yhdysvalloista Suomeen, jossa joutuu taas työskentelemään surkean pienillä budjeteilla ja amatöörimäisten työkumppaneiden kanssa. Elokuva herätti kohua näyttämällä muutaman sekunnin ajan kaukaa kuvattuna Donnerin erektiossa olevaa penistä.Mika Vallinen: Naisenkuvia (1970) :: Portraits of Women, Elitisti.net 15.1.2004. Viitattu 30.1.2014.Markku Kuoppamäki: Naisenkuvia (1970) Plot Summary , IMDb.com. Viitattu 30.1.2014.Naisenkuvia , Yle Teema 25.1.2013. Viitattu 30.1.2014. Naisenkuvia oli Jörn Donnerin kolmas peräkkäinen elokuva, jossa hän itse näytteli miespääosan. Valtion elokuvatarkastamo myönsi elokuvalle täpärästi esitysluvan äänin 4–4 Donnerille edullisen kannan voittaessa. Äänin 7–1 Naisenkuvia määrättiin erittäin harvinaiseen 30 prosentin veroluokkaan ja leikattavaksi seksikohtausten osalta kuudesta kohdasta. Kolme tarkastamon kahdeksasta jäsenestä olisi kieltänyt elokuvan alle 18-vuotiailta. Donnerin valitettua tarkastamon päätöksestä vero aleni 10 prosenttiin ja leikkauksia määrättiin vain kahteen kohtaan yhteensä minuutin verran. Elokuvatarkastamon päätös herätti suurta huomiota, ja Donner itse hyödynsi kohua kirjoittamalla ja kokoamalla kirjan Tapaus Naisenkuvia.Suomen kansallisfilmografia, s. 629–633. Helsinki: Edita Oy. 1998. Elokuvaa kuvattiin Helsingissä, Bromarvissa ja Kirkkonummella. Naisenkuvia oli Suomen elokuvateattereissa 316 859 katsojallaan vuoden 1970 toiseksi katsotuin elokuva Akselin ja Elinan jälkeen.Suomen katsotuimmat elokuvat vuonna 1970, Elokuvauutiset 2008. Viitattu 16.9.2015. Elokuvan kuvaaja Heikki Katajisto voitti Jussi-palkinnon jaettuna elokuvan Anna kanssa. Elokuva on julkaistu kolmesti VHS-kasettina vuosina 1992, 1994 ja 1995. Finnkino julkaisi elokuvan DVD:nä vuonna 2008. Elokuva on esitetty muutaman kerran televisiossa. == Arvioita == Video-oppaassa vuodelta 1994 Esko Rautakorpi näkee Naisenkuvissa paljon puhetta, alastomia ihmisiä mutta kovin keskinkertaisen tarinan. Hän antaa sille kaksi tähteä viidestä. == Näyttelijät == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Yle Areena - Naisenkuvia Luokka:Jörn Donnerin ohjaamat elokuvat Luokka:Suomalaiset komediaelokuvat Luokka:Vuoden 1970 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset eroottiset elokuvat Luokka:Elokuvat elokuvanteosta
Terceirandoggi

Terceirandoggi (cão de fila da Terceira) on portugalilainen koirarotu, joka tunnetaan myös nimellä rabo torto - vapaasti käännettynä "korkkiruuvihäntä" (rabo = häntä, torto = kiertynyt, mutkainen). FCI ei ole tunnustanut sitä ja Portugalissa sen elvytys on paraikaa käynnissä. == Ulkomuoto == Terceirandoggin on kuvailtu muistuttavan bullmastiffia, joskin olevan tätä lyhytraajaisempi. Se on keskikokoinen, fila-tyyppinen molossikoira, joka muistuttaa sukulaistaan são miguelinfilaa. Pää on leveä ja raskas. Korvat perinteisesti typistetään alkuperämaassa. Rodun tunnusomaisimpiin piirteisiin lukeutuu synnynnäisesti lyhyt, korkkiruuvimaisesti kiertyvä häntä. Karvapeite on lyhyt ja sileä; väriltään Eva-Maria Krämerin mukaan joko fawn tai keltainen, ja siinä tulee olla vaalea maski \- Desmon Morriksen mukaan vastaavasti fawn, keltainen, oranssi tai valkoinen keltaisin tai punaruskein merkein. Keskimääräinen säkäkorkeus on noin 55 cm tai noin 58 cm ja paino 54 kg. == Luonne ja käyttäytyminen == Rotua käytetään talojen vahtikoirana. == Alkuperä == Rotu on kotoisin Azoreilla sijaitsevalta Terceiran saarelta, ja polveutunee alentejonkoirasta. Se on mitä todennäköisimmin sukua myös naapurisaaren são miguelinfilalle. 1900-luvun puolivälissä hallitus oli mukana rahoittamassa sen jalostusohjelmaa, joka sittemmin epäonnistui. Vuonna 1970 sen katsottiin käytännössä kuolleen sukupuuttoon, mutta jäljellä oli kuitenkin joitain yksilöitä, joiden avulla saatiin käynnistettyä nykyinen elvytystyö. == Lähteet == Luokka:FCI:n ulkopuoliset rodut Luokka:Mastiffit Luokka:Azorien koirarodut
Roeselarenkarjakoira

Roeselarenkarjakoira (, ) oli belgialainen koirarotu, joka rekisteröidään nykyisin virallisesti bouvieriksi.Krämer, E.-M. (2009). Der grosse Kosmos Hundeführer, s. 290. Kosmos: Stuttgart. == Ulkomuoto == Roeselarenkarjakoira oli poikkeuksellisen kookas karjakoira, jonka 83 senttimetrin maksimisäkäkorkeus vastasi korkeimpien molossikoirien mittoja. Se painoi 60 kg ja oli väriltään aina musta. Karvapeite oli karkea. == Luonne ja käyttäytyminen == Roeselarenkarjakoira suhtautui vieraisiin pidättyväisesti, mutta oli perhettään kohtaan lempeä ja luotettava. Sen omistajan tuli olla kokenut koiraihminen, joka kykeni kouluttamaan tavallista haastavampiakin rotuja. == Alkuperä == Rotu on saanut nimensä Länsi-Flanderissa sijaitsevan Roeselaren alueen mukaan, ja sen alkuperä on keskiajallaBouvier des Roulers. Worldly Dogs. Haettu 13.10.2023.. Sitä pidetään bouvierin, ardennienkarjakoiran ja suursnautserin kantamuotona. Se tunnettiin omana rotunaan 1900-luvulle asti, mutta on nykyisin virallisesti sulautunut yhdeksi roduksi bouvierin kanssa, joten käytännössä se on rotuna kuollut sukupuuttoon. == Lähteet == === Viitteet === Luokka:Sukupuuttoon kuolleet koirarodut Luokka:Paimenkoirat Luokka:Belgialaiset koirarodut
Jäähyväiset

Jäähyväiset (Avskedet) on Tuija-Maija Niskasen ohjaama ruotsalais-suomalainen draamaelokuva, joka valmistui 1981 ja sai ensi-iltansa 1982. Elokuva perustuu teatterinjohtaja Vivica Bandlerin omaan elämään perustuvaan alkuperäisaiheeseen. Siinä käsitellään vauraan pankinjohtajaperheen tyttären homoseksuaalisuuden ja taiteellisen kunnianhimon aiheuttamia konflikteja porvarillisen elämäntavan ja tyrannimaisen isän kanssa. Elokuvan armoton isähahmo perustuu Bandlerin isään Erik von Frenckelliin, ja elokuvassa näytetään ulkokuvia von Frenckellin kotitalosta Helsingin Eirassa. Elokuvan leikkausvaihe aiheutti riitoja ohjaajan sekä tuottajatahoja edustaneiden Ingmar Bergmanin ja Jörn Donnerin välillä. Vivica Bandler vaati nimensä poistamista alkuteksteistä, koska lopputulos ei hänen mielestään enää vastannut Eija-Elina Bergholmin ja hänen yhteistyönä syntynyttä käsikirjoitusta. Valmistumisaikanaan hyvin feministisenä pidetty elokuva sai suomalaisilta kriitikoilta varauksellisen myönteisiä arvioita ja herätti suomalaiselokuvaksi poikkeuksellisen suurta huomiota kansainvälisillä elokuvafestivaaleilla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 1982 suomalaiset elokuvat Luokka:Vuoden 1982 ruotsalaiset elokuvat Luokka:Homoseksuaalisuus taiteessa Luokka:Elokuvat seksuaali- ja sukupuolivähemmistöistä
Branchiero

Branchiero (branchiero siciliano) on italialainen koirarotu, jota FCI ei ole tunnustanut. == Ulkomuoto == Branchiero muistuttaa karjanajoon käytettyä sisilialaista "teurastajankoiraa".Krämer, E.-M. (2009). Der grosse Kosmos Hundeführer, s. 302. Kosmos: Stuttgart. == Alkuperä == Rotu on kotoisin Sisiliasta, jossa sitä tavataan nykyisin vain harvoilla yksittäisillä alueilla. Se on sukua cane corsolle, ja jotkut pitävät sitä lähinnä tämän paikallisvariaationa. == Lähteet == === Viitteet === Luokka:Sisilialaiset koirarodut Luokka:FCI:n ulkopuoliset rodut Luokka:Mastiffit
Aikalanjärvi

Aikalanjärvi eli Uuronjärvi on Päntäneen kylän ja Uuronkylän rajamaastoissa Kauhajoella sijaitseva järvi. Se on kooltaan 9,2 hehtaaria ja rantaviivaa järvellä on kaikkiaan 1,7 kilometriä.http://www.kalapaikka.net/aikalanjarvi- eli- uuronjarvi_jarvi_kalastus_luvat_kalaistutukset_ravustus_vesilinnun_metsastys_vedenlaatu_lomamokit_kauhajoki___57868.asp Järvi kuuluu Uuronluoman valuma-alueeseen ja sen päävesistönä on Lapväärtinjoki.http://www.jarviwiki.fi/wiki/Aikalanj%C3%A4rvi_%2837.053.1.001%29 Aikalanjärvi kuuluu kansainväliseen Project Aqua-suojeluohjelmaan, minkä lisäksi se on yksi Natura 2000-alueista.http://www.aikalajarvi.fi/ Aikalajärven alueella on myös retkeily- ja leirintämahdollisuuksia. Alueella sijaitsee leirintäalue teltoille ja asuntovaunuille sekä mökkimajoitusta. Järven lähistöllä on myös maauimala. == Lähteet == Luokka:Kauhajoen järvet Luokka:Lapväärtinjoen vesistö
Angelan sota

Angelan sota (Angelas krig) on Eija-Elina Bergholmin käsikirjoittama ja ohjaama suomalais-saksalainen draamaelokuva, joka sai ensi-iltansa 1984. Elokuva perustuu Jörn Donnerin romaaniin, ja Donner toimi myös elokuvan tuottajana. Romaani Angelas krig ilmestyi 1976 suomeksi nimellä Angela, mutta elokuvan myötä siitä otettiin uusintapainos nimellä Angelan sota. Angelan sota sai maailmanensi-iltansa Venetsian elokuvajuhlien kilpailusarjassa 4.9.1984. Elokuvassa puhutaan kuutta kieltä: ruotsia, suomea, saksaa ja hieman myös ranskaa, latinaa ja englantia. Elokuva palkittiin parhaasta kuvauksesta Jussi- palkinnolla vuonna 1985. ==Näyttelijät== ==Lähteet== Luokka:Jussi-palkitut elokuvat Luokka:Vuoden 1984 saksalaiset elokuvat Luokka:Vuoden 1984 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat Luokka:Suomalaiset draamaelokuvat Luokka:Jatkosotaan pohjautuvat elokuvat
Tabu (vuoden 1977 elokuva)

Tabu on Vilgot Sjömanin käsikirjoittama ja ohjaama ruotsalainen elokuva, joka sai ensi-iltansa 1977. Elokuva pyrkii kuvaamaan, tutkimaan ja valottamaan erilaisia seksuaalisia identiteettejä, muun muassa paljastelua, sadomasokismia, itsetyydytystä, fetisismiä, voyeurismiä, prostituutiota, transsukupuolisuutta sekä homo- ja biseksuaalisuutta. Jörn Donnerin tuottama elokuva sai Suomen ensi-iltansa vasta kolmisen vuotta myöhemmin maaliskuussa 1980. ==Rooleissa== == Vastaanotto == Helsingin Sanomien Helena Ylänen kirjoitti Tabun olevan perin sekava ja osin itseään vastaan kääntyvä sekoilu transvestiittien, homoseksuaalien, sadomasokistien, itsensäpaljastajien ja lesbojen parissa: ”Sjöman pyörittää kuumaa perunaansa niin holtittomasti, ettei Tabussa ole lopulta mitään asiaa, korkeintaan epämääräinen salliva ilmapiiri. Lähinnä se päätyy todistamaan, että seksuaalisuus on sekavimmillaan yhtä pelkkää tyydyttämätöntä haluamista.” ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1977 ruotsalaiset elokuvat Luokka:Elokuvat seksuaali- ja sukupuolivähemmistöistä
Ledava

Ledava on Itävallassa alkava joki, joka laskee Murjokeen Sloveniassa. Ledavan pituus on 76 kilometriä, josta kahdeksan Itävallassa ja 68 kilometriä Sloveniassa. Ledavan lähdekorkeus on 250 metriä, ja se yhtyy Muraan 140 metriä merenpinnan yläpuolella. Ledavan valuma-alue on 675 neliökilometriä. Ledava on pisin Muran sivujoista. == Lähteet == Luokka:Itävallan joet Luokka:Slovenian joet Luokka:Tonavan vesistö Luokka:Slovenian ja Unkarin raja Luokka:Rajajoet
Yön sylissä

Yön sylissä (Hemåt i natten) on suomalais-ruotsalainen elokuva vuodelta 1977. Sen on käsikirjoittanut ja ohjannut suomenruotsalainen Jon Lindström oman novellinsa ”Harri” pohjalta. Elokuva oli vuonna 1948 syntyneen Lindströmin ensimmäinen pitkän elokuvan ohjaustyö, ja sen rooleissa nähdään muiden muassa Lars Hjelt, Gunvor Sandkvist, Stellan Skarsgård ja Gunnel Fred.Hemåt i natten, Svensk Filmdatabas. == Tuotanto == Elokuva kuvattiin värifilmille heinäkuussa 1976 Hangossa, ruotsinlaivalla, eri puolilla Tukholmaa sekä Nackassa ja Tukholman saaristossa. Elokuvan tuotti Jörn Donner ja kuvasi tanskalainen, sittemmin ohjaajana maailmankuuluksi tullut Bille August. == Juoni == Suomalainen Harri on työttömyytensä takia hakeutunut Ruotsiin, jossa työskentelee hitsaajana tukholmalaisella laivatelakalla. Unelmat eivät kuitenkaan ole toteutuneet, ja miehen avioliitto ruotsalaisnaisen kanssa on hajoamaisillaan. Kun muuan ryyppykaveri vihjailee Harrin vaimon uskottomuudesta, Harri iskee häntä puukolla ja lähtee sitten pakomatkalle takaisin Suomeen. Hän ei tiedä jäikö puukotettu henkiin vai ei ja on Suomessa koko ajan varpaillaan poliisien varalta. Hän piilottelee kesämökissä, kun poliisiauto ajaa paikalle ja Harri pakenee polkupyörällä. Hän yrittää uida pois saarelta, mutta hukkuu matkalla. == Rooleissa == == Esitykset ja vastaanotto == Elokuva sai ensi-iltansa Hangossa 29. tammikuuta 1977. Ruotsin ensi-ilta oli 21. helmikuuta ja Suomessa varsinainen elokuvateatterikierros alkoi 25. helmikuuta 1977 Turusta. Elokuvaa levitettiin Suomen teattereissa kolmena kopiona ja se jäi vuoden 1977 katsojatilaston häntäpäähän. Myöskään kriitikoissa Yön sylissä ei herättänyt suurta innostusta, vaan sitä pidettiin käsikirjoitukseltaan heikkona ja aiheen käsittelyltään ohuena. Erityisesti ruotsalaiskriitikot suhtautuivat kielteisesti ja totesivat muun muassa elokuvan vahvistavan ruotsalaisten käsityksiä suomalaisista väkivaltaisina alkoholinkäyttäjinä. Elokuvaa pidettiin kuitenkin lupaavana alkuna Lindströmin tulevalle uralle., Lehdistöarvio. YLE FST esitti elokuvan televisiossa 1990. Iltalehti esitteli sen tv-sivullaan lyhyesti: ”Törmäilyä ja törkeyksiä Jörn Donnerin ja Ruotsin Filmi-instituutin yhteistuotantona 70-luvulla.” Elokuvaa ei ole julkaistu videotallenteena. Huhtikuussa 2018 Yön sylissä esitettiin Turun Suomalaisen elokuvan festivaalin ohjelmistossa, samoin kuin Lindströmin toinen varhaiselokuva Viimeinen kesä (1984). ==Lähteet== Luokka:Ruotsalaiset draamaelokuvat Luokka:Suomalaiset draamaelokuvat Luokka:Vuoden 1977 ruotsalaiset elokuvat Luokka:Vuoden 1977 suomalaiset elokuvat Luokka:Päihdeaiheiset elokuvat
Maksamme velkaa

Maksamme velkaa oli vuonna 1985 ilmestynyt Apua! Orkesterin single. Kyseessä oli Juice Leskisen säveltämä ja sanoittama hyväntekeväisyyskappale, jolla kerättiin varoja Etiopian nälänhädän uhreille. Sen esikuvina toimivat vuonna 1984 ilmestynyt brittiläisen Band Aid -projektin single Do They Know It's Christmas? sekä amerikkalaisten artistien keväällä 1985 levyttämä We Are the World. Kappaleen soolo-osuudet laulavat (esiintymisjärjestyksessä) Heinäsirkka, Pate Mustajärvi, Tiina Tiikeri, Pave Maijanen, Tuula Amberla, Martti Syrjä, Ismo Alanko ja Neumann. Single nousi Suomen virallisen listan ensimmäiselle sijalle, myyden yhteensä yli 13 000 kappaletta, saavuttaen kultalevyrajan.APUA-orkesteri Musiikkituottajat. Viitattu 30.1.2014. Laulu on myöhemmin julkaistu myös useilla Poko Rekordsin kokoelmalevyillä.Yleisradion Fono-äänitetietokanta Viitattu 30.1.2014. Levyn Maksamme velkaa levytti uudelleen vuonna 2005 Artistit Auttavat Aasiaa–2005 -niminen suomalaismuusikoista koostunut ryhmä. Tuotto luovutettiin Aasian tsunamiuhrien auttamiseksi. == Kappaleet == A-puoli # B-puoli # == Lähteet == Luokka:Juice Leskisen kappaleet Luokka:Vuoden 1985 kappaleet Luokka:Hyväntekeväisyys Suomessa Luokka:Hyväntekeväisyyskappaleet
Ložnica

Ložnica on joki Sloveniassa. Kokra saa alkunsa Logarin laaksossa, 430 metrin korkeudessa. Ložnican pituus on 26 kilometriä, ja se yhdistyy Savinjaan Celjen kaupungissa, 240 metriä merenpinnan yläpuolella. Kokran valuma-alue on 141 neliökilometriä. == Lähteet == Luokka:Slovenian joet Luokka:Tonavan vesistö
Meža

thumb|Meža vuonna 1961. Meža () on Itävallassa alkava joki, joka laskee Dravajokeen Sloveniassa. Mežan pituus on 43 kilometriä, josta kilometri Itävallassa ja 42 kilometriä Sloveniassa. Ledavan lähdekorkeus on 1 280 metriä, ja se yhtyy Dravaan 335 metriä merenpinnan yläpuolella. Mežan valuma- alue on 543 neliökilometriä. Mežalla on yksi merkittävä sivujoki, Mislinja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Itävallan joet Luokka:Slovenian joet Luokka:Tonavan vesistö
Stigmaria

Stigmaria on joukko Lepidodendrales-lahkon liekomaisten kasvien juurifossiileja, joita on löydetty kivihiilikauden aikaisista kerrostumista. Stigmariaa pidettiin aikaisemmin omana sukunaan, mutta nykyisin se tarkoittaa useiden eri puiden juuria, kuten Lepidodendronin ja Sigillarian. == Lähteet == Luokka:Esihistorialliset kasvit Luokka:Isoëtopsida
Milavitsa

Milavitsa (, ) on Valko-Venäjän Minskistä kotoisin oleva, erityisesti naisten alusasuistaan ja uimapuvuistaan tunnettu tekstiilialan yritys ja tuotemerkki. Emoyhtiönsä mukaan Milavitsa on Venäjällä parhaiten tunnettu alusasubrändi, jonka pääkohderyhmä on 25–45-vuotiaat naiset. Tuotteiden keskeisimmäksi markkina-alueiksi kerrotaan Valko-Venäjä, Venäjä, Ukraina ja muut IVY-maat. ==Historia== Yritys pohjautuu ranskalaisten Tournen veljesten vuonna 1908 Minskiin perustamaan ompelutarvikeliikkeeseen. Vuonna 1925 perustettiin tuotantoyhteisö Spartacus, josta kehittyi kansallistamisen seurauksena Beloruska-tehdas. Se oli Neuvostoliiton ensimmäinen ompelutarvikeyhtiö. Vuonna 1932 tehdas nimettiin uudelleen bolševikkijohtaja Frunzen mukaan. Toisen maailmansodan jälkeisessä jälleenrakennusvaiheessa yhtiö suuntautui 1950 käsilaukkujen ja vaatteiden tuotantoon. Uudelleenkohdistuksen jälkeen yrityksestä kasvoi 1960-luvulla yksi Neuvostoliiton suurimmista naisten alusasuvalmistajista. Vuoden 1970 tienoilla yhtiöstä tuli minskiläisen ompeluteollisuusyhteisö Komsomolkan emoyhtiö. Vuonna 1991 yhtiö sai uuden nimen Milavitsa ja seuraavana vuonna yhtiömuoto vaihdettiin osakeyhtiöksi. Vuonna 2000 yhtiö organisoitiin uudelleen, ja tässä yhteydessä ulkomaalaisille omistajille (kuten Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankki (EBRD) siirtyi yhteensä 31 prosenttia yhtiön omistuksesta. Vuonna 2006 Silvano Fashon Group hankki 64 prosentin osuuden yrityksen osakkeista ja sai määräävän aseman. Vuonna 2008 emoyhtiön osakeosuus oli noussut jo 78 prosenttiin. Vuonna 2012 yhtiö raportoi sillä olevan kaikkiaan 555 omaa Milavitsa-myymälää kaikkiaan 21 eri maassa. Vuoden 2013 osavuosikatsauksessaan virolainen, Tallinnan pörssissä noteerattu AS Silvano Fashion Group-osakeyhtiö raportoi omistusosuutensa ZAO Milavitsasta olevan jo 81,12 prosenttia. Valko-Venäjän valtion kevyen teollisuuden konserni Bellegpromilla on yhtiöstä yhä vähemmistöosuus. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *AS Silvano Fashion Group (virolainen emoyhtiö) (silvanofashion.com) *Bellegprom - About the Belarusian Light Industry Concern “Bellegprom” (vähemmistöomistaja) (bellegprom.by) Luokka:Valkovenäläiset yritykset Luokka:Silvano Fashion Group Luokka:Minsk Luokka:Vaatemerkit Luokka:Kauppaketjut
Mirna (Slovenia)

Mirna on joki Sloveniassa. Se saa alkunsa 735 metrin korkeudessa Velika Preskassa. Joen pituus on 44 kilometriä, ja se yhdistyy Savaan Dolenji Boštanjin kunnassa, 170 metriä merenpinnan yläpuolella. Mirnan valuma-alue on 294 neliökilometriä. Slovenialainen maratonuimari ja Guinness World Records -ennätysmies Martin Strel oppi uimaan Mirnassa. Strel pitää halussaan Tonavan, Mississippin, Jangtsen ja Amazonin uintiennätyksiä. Joen nimi tulee verbistä nyrati ’nousta maasta’. Tämän osoittavat monet keskiaikaiset kirjoitukset, joissa joen nimi sisältää kirjaimen n, esimerkiksi inter fluenta Nirine vuodelta 1016. Joen yläosasta on käytetty nimityksiä Mirnščica ja Mirenščica. Sloveenin kielen asiantuntija Ivan Gregorčič ja maantieteilijä Maja Topole ovat kuitenkin pitäneet jälkimmäistä muotoa virheellisenä. == Lähteet == Luokka:Slovenian joet Luokka:Tonavan vesistö
Ville Miettunen

Ville Miettunen (s. 31. lokakuuta 1992) on suomalainen uransa lopettanut freestylehiihtäjä, joka kilpaili kumparelaskussa ja parikumpareissa. Hänen seurojaan ovat olleet Ruka Slalom ja Avalanche Ski Club. Miettunen voitti kumparelaskun nuorten maailmanmestaruuden Jyväskylässä 2011. Ensimmäisissä aikuisten arvokisoissaan, Deer Valleyn MM-kilpailuissa 2011 hän oli kahdeksas sekä kumparelaskussa että parikumpareissa. Vossin MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui parikumpareissa 16:nneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 hän keskeytti kumparelaskusuorituksensa. Miettunen kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Suomulla joulukuussa 2009. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän sai oltuaan 19:s Åren kumparelaskussa maaliskuussa 2010. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kuudes Åren parikumparekilpailussa maaliskuussa 2011. Parhaimmillaan hän on sijoittunut neljänneksi Val Saint Comen kumparelaskussa tammikuussa 2014. Nykyään Miettunen on aktiivinen kestävyysurheilija ja vuorijuoksija. Miettunen on naimisissa maastohiihtäjä ja vuorijuoksija Susanna Saapungin kanssa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset freestylehiihtäjät Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Maksamme velkaa (vuoden 2005 kappale)

Maksamme velkaa on Artistit Auttavat Aasiaa–2005 -nimisen suomalaismuusikoista koostuneen ryhmän vuonna 2005 julkaisema single. Singlen tuotto luovutettiin Suomen Punaiselle Ristille Aasian tsunamiuhrien auttamiseksi, mukaan lukien kappaleen säveltäneen ja sanoittaneen Juice Leskisen tekijänoikeuskorvaukset. Levyn myyntihinta oli kolme euroa. Single nousi Suomen virallisen singlelistan ykköseksi heti julkaisunsa jälkeen viikolla 5/2005.Artistit Auttavat Aasiaa-2005: Maksamme velkaa Musiikkituottajat. Viitattu 31.1.2014. Maksamme velkaa -kappaleen levytti alun perin Apua! Orkesteri vuonna 1985. Tuolloin singlen myynnistä kertyneet varat annettiin Etiopian nälänhädän uhrien hyväksi. Vuonna 1985 mukana olleista artisteista Martti Syrjä ja Juha Torvinen ovat ainoat, jotka esiintyvät myös vuoden 2005 versiolla. == Singellä esiintyvät artistit == *Kalle Ahola *Ilkka Alanko *Pauli Hanhiniemi *Heinie *Maritta *Jonsu *Anssi Kela *Timo Kotipelto *Anton Laurila *Juha Lehti *Ville Leinonen *Hanna Pakarinen *Timo Rautiainen *Jussi Selo *Martti Syrjä *Maija Vilkkumaa *Toni Wirtanen *Juha Torvinen *Sami Ruusukallio *Aku Syrjä == Lähteet == Luokka:Vuoden 2005 kappaleet Luokka:Hyväntekeväisyys Suomessa Luokka:Hyväntekeväisyyskappaleet
Kansojen ystävyyden yliopisto

Kansojen ystävyyden yliopisto () on Moskovassa toimiva vuonna 1960 perustettu yliopisto. Vuonna 1961 se nimettiin uudelleen Patrice Lumumban mukaan hänen kuolemansa johdosta, mutta alkuperäinen nimi otettiin käyttöön jälleen 1992 Neuvostoliiton hajoamisen myötä.People's Friendship University of Russia Viitattu 31.1.2014. Yliopisto perustettiin kylmän sodan aikana ja sen alkuperäinen tarkoitus oli tarjota korkeakouluopetusta siirtomaaisäntien vallasta itsenäistyvistä kehitysmaista tuleville opiskelijoille. Kansojen ystävyyden yliopiston entisten opiskelijoiden joukossa on lukuisia valtionpäämiehiä eri puolilta maailmaa. Nykyään yliopistossa on noin 27 000 opiskelijaa kymmenessä eri tiedekunnassa. == Tunnettuja entisiä opiskelijoita == *Mahmoud Abbas, palestiinalaishallinnon presidentti *Anna Chapman, venäläinen vakooja *Michel Djotodia, Keski-Afrikan tasavallan entinen presidentti *Irina Hakamada, venäläinen oppositiopoliitikko ja entinen presidenttiehdokas *Ali Khamenei, Iranin ylin johtaja ja entinen presidentti *Porfirio Lobo Sosa, Hondurasin entinen presidentti *Aleksei Navalnyi, venäläinen oppositiojohtaja *Hifikepunye Pohamba, Namibian presidentti *Ilich Ramírez Sánchez, Carlos-nimellä tunnettu terroristi == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Venäjän kansojen ystävyyden yliopiston kotisivut Luokka:Moskovan yliopistot ja korkeakoulut
Jimmy Träskelin

Jimmy Träskelin (14. helmikuuta 1984 Tammisaari) on suomalainen laulaja- lauluntekijä, huuliharpisti, kielisoitinten soittaja, graafikko, valokuvaaja, pedagogi ja Kansanmusiikki-instituutin julkaisuvastaava. Träskelin on toiminut myös Kantele-lehden päätoimittajana. Träskelin valmistui vuonna 2011 Keski- Pohjanmaan ammattikorkeakoulusta kansanmusiikkipedagogiksi pääaineenaan huuliharppu. Tällä hetkellä Träskelin vaikuttaa yhtyeissä The Worn Soles sekä Jimmy Träskelin & Co. Esikoissoololevy Tuulisen kylän poika julkaistiin heinäkuussa 2011Kansanmusiikki-instituutti . Graafikkona Träskelinin erikoisalaa ovat esim. levynkannet sekä keikkajulisteet. Huuliharppupedagogiikan saralla Träskelin on vuonna 2009 yhdessä tohtori Jouko Kyhälän kanssa tehnyt Pelti polskia laulaa - Kansanmusiikkia blueshuuliharpulle -oppaanPelti polskia laulaa, Keski-Pohjanmaan ammattikorkeakoulu. Vuonna 2012 Träskelin toteutti ensimmäisen oman laajemman valokuvanäyttelynsä nimeltä Uusin äänin suloisin - Kanteleensoittajien muotokuvat. Valokuvat olivat esillä muun muassa Helsingin Musiikkitalossa. == Diskografia == * * Jimmy Träskelin & Sampo Korva: * Jimmy Träskelin & Sampo Korva: * The Worn Soles: == Lähteet == * Jimmy Träskelinin kotisivut ===Viitteet=== Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset laulaja-lauluntekijät Luokka:Suomalaiset huuliharpistit
Ecuadorinviidakkohaukka

Ecuadorinviidakkohaukka (Leucopternis occidentalis) on haukkojen heimoon kuuluva lintu. Sitä tavataan Ecuadorissa ja Perussa. Sen lukumääräksi esitetään alle tuhat aikuista yksilöä, mutta määrä on pienenemässä sen elinalueiden hävittämisen vuoksi, ja siksi se on luokiteltu vaarantuneeksi. Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kuivat ja kosteat lähinnä ikivihreät metsät.Birdlife.org viitattu 31.1.2014 ==Ulkonäkö== Sen koko on 45–48 cm. Se on keskikokoinen mustavalkoinen haukka. Aikuisen peitinhöyhenet ja siivet ovat mustat. Pää ja niska ovat harmaat valkoisin juovin. Pyrstö on valkoinen, ja siinä on leveä musta raita kärjen alapuolella. Linnun alapuoli on valkoinen, jalat keltaiset. Nuoret linnut ovat ruskeampia päältä, ja niiden peitinhöyhenissä on tummia raitoja. Sen ääni on voimakas karhea kirkuna, joka usein toistuu, etenkin lennossa. ==Lähteet== Luokka:Viidakkohaukat Luokka:Uhanalaiset linnut
Jussi Penttala

Jussi Penttala (s. 9. lokakuuta 1993) on suomalainen freestylehiihtäjä, joka kilpailee kumparelaskussa ja parikumpareissa. Hän edustaa Freestyleseura Moebiusta.. Penttala saavutti nuorten MM-kilpailuissa hopeaa parikumparelaskussa Jyväskylässä 2011 ja kumparelaskussa Valmalencossa 2012. Aikuisten MM-kilpailuissa hän oli kumparelaskussa 16:s ja parikumpareissa 17:s Deer Valleyssa 2011, kumparelaskussa 18:s ja parikumpareissa 19:s Voss- Myrkdalenissa 2013 sekä yhdeksäs kumparelaskussa ja viidestoista parikumpareissa Kreischbergissä 2015. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli kumparelaskussa 27:s. Penttala kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Suomulla joulukuussa 2009 sijoittuen kumparelaskussa 31:nneksi. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän sai seuraavan päivän kumparelaskukilpailussa oltuaan neljästoista. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kuudes Åren parikumparelaskussa maaliskuussa 2012. Se on edelleen hänen paras maailmancupsijoituksensa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset freestylehiihtäjät Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jimi Salonen

Jimi Salonen (s. 3. lokakuuta 1994) on suomalainen freestylehiihtäjä, joka kilpailee kumparelaskussa ja parikumpareissa. Hän on kotoisin Muuramesta, on opiskellut Rukan alppikoulussa ja edustaa Jyväskylän Freestyleseuraa. Salonen sijoittui nuorten MM-kilpailujen kumparelaskussa neljänneksi Jyväskylässä 2011 sekä viidenneksi Valmalencossa 2013 ja 2014. Aikuisten MM-kilpailuissa hän oli parikumparelaskussa kahdeksas Vossissa 2013, neljästoista Kreischbergissa 2015 ja seitsemästoista Sierra Nevadassa 2017 sekä kumparelaskussa seitsemäs Deer Valleyssä 2019 ja kahdestoista 2017. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui kumparelaskussa 18:nneksi ja Pyeongchangissa 2018 samassa lajissa 16:nneksi. Salonen kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Rukalla joulukuussa 2011. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän sai oltuaan 21:s Åren kumparelaskukilpailussa maaliskuussa 2012. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kuudes Calgaryn kumparelaskussa tammikuussa 2015. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen Deer Valleyn parikumparelaskussa 6. helmikuuta 2016. Kumparelaskun maailmancupkilpailussa hän on ollut parhaimmillaan kolme kertaa neljäs: Deer Valleyssa helmikuussa 2016 sekä Rukalla joulukuussa 2018 ja 2021. Häm sijoittui kumparelaskun ja parikumpareiden yhteisessä maailmancupissa viidenneksi kaudella 2015–2016 ja kymmenenneksi kaudella 2018–2019. Salonen on voittanut Euroopan cupin kumparelaskukilpailun La Rosieressa helmikuussa 2013 sekä Jyväskylässä kahdesti maaliskuussa 2016 ja kerran helmikuussa 2021. Parikumpareiden Euroopan cupin kilpailun hän voitti Jyväskylässä maaliskuussa 2017. Hän on sijoittunut Euroopan cupin kilpailuissa lisäksi viisi kertaa toiseksi ja kuusi kertaa kolmanneksi. Hän sijoittui kumparelaskun Euroopan cupin kokonaiskilpailussa neljänneksi kaudella 2011–2012. Salonen on kumparelaskun suomenmestari vuodelta 2015. Tästä saavutuksesta hänet palkittiin Muuramen kunnan lahjoittamalla stipendillä. Parikumpareiden suomenmestaruuden hän voitti 2014 ja 2021. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset freestylehiihtäjät Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Paasiarkku

thumb| Alankomaiden suurin paasiarkku Borgerin lähellä. Paasiarkku on kivipaasista tai hiekkakivilaatoista tehtyjä arkkumainen neoliittisen kivikaudenWSOY Iso tietosanakirja 7, s. 103, WSOY 1997 ISBN 951-0-20163-4 hautarakenne. Paasiarkuissa voi olla joko pääty- tai sivupaadet tai molemmat. Hautaushetkellä paasiarkussa on voinut olla myös puinen arkku. Vainaja on myös voinut olla kiedottu esimerkiksi eläimen taljaan. Paasiarkkuja on tasaisen maan alla, maakummussa tai kiviröykkiössä. Niitä on voitu käyttää myös polttohautauksessa ja sijoittaa siihen vainajan luut. Paasiarkkuja on tavattu esihistoriallisista löydöistä. Niiden jäännöksiä on vielä joissakin tutkimattomissa hautaröykkiössä sekä esimerkiksi Raumalla Sammallahdenmäessä yhdessä Volter Högmanin 1800-luvulla tutkimusten jälkeen rekonstruoimassa hautaröykkiössä.Sammallahdenmäki, Nba.fi Euran Lähteenmäessä on paasiarkku, joka on 23 metriä laajassa kiviröykkiössä. Arkun ympärillä on yhdeksän metrin pituinen kylmämuuraus. Paasiarkuista pienimmät ovat olleet 1,2 metrisiä. Vainajan mittaisia, parimetrisiä paasiarkkuja on löydetty koko pronssikauden ajalta, ja tapaa on siten käytetty polttohautauksen rinnalla.Euran Lähteenmäen paasiarkku, myös kuva Paasiarkku on ollut käytössä yleisesti Euroopassa ja myös Suomessa. == Lähteet == Luokka:Suomen esihistoria Luokka:Hautaus