Marc Crawford

Marc Joseph John Crawford (s. 13. helmikuuta 1961 Belleville, Ontario) on kanadalainen jääkiekkovalmentaja ja pelaajauransa lopettanut vasen laitahyökkääjä. == Pelaajaura == Ennen uraansa ammattilaisena Crawford kiekkoili vuodet 1978–1981 Cornwall Roaylsin riveissä LHJMQ-juniorisarjassa. Hän oli voittamassa kahta LHJMQ-mestaruutta ja kahta Memorial Cupia, vuosina 1980 ja 1981. 1981 hänet myös nimettiin Memorial Cup -turnauksen tähdistökenttään. Hänen pisteiden valossa paras juniorikautensa oli kausi 1980–1981. Hän teki tuolla kaudella 63:ssa runkosarjaottelussa tehot 42 maalia ja 57 syöttöpistettä ja oli seuransa kolmanneksi paras pistemies Dale Hawerchukin ja Scott Arnielin jälkeen. NHL-varauksen Crawford sai vuonna 1980 Vancouver Canucksin varattua hänet numerolla 70 varaustilaisuuden neljännellä kierroksella. Ammattilaisdebyyttinsä Crawford teki kaudella , jolla hän pelasi 40 runkosarjaottelua Canucksin riveissä NHL:ssä ja 34 ottelua Dallas Black Hawksissa Central Hockey Leaguessa. Keväällä 1982 hän edusti Canucksia Stanley Cupin loppuotteluissa, mutta New York Islanders vei mestaruuden suoraan neljässä ottelussa. Tulokaskautensa jälkeiset vuodet hän pelasi vuoroittain Canucksissa ja sen farmiseurassa Fredericton Expressissä AHL-liigassa onnistumatta vakiinnuttamaan paikkaansa Canucksin vakiomiehistössä. Crawfordin viimeinen NHL-kausi pelaajana oli kausi , jolla hän pääsi pelaamaan 21:ssä ottelussa. Hän pelasi NHL-urallaan yhteensä 176:ssa runkosarjaottelussa ja teki 50 tehopistettä (19 maalia ja 31 syöttöpistettä), joista puolet kaudella , jolla hän teki 11 maalia ja antoi 14 maalisyöttöä. Pudotuspeliotteluja hän pelasi kaksikymmentä, joissa hän teki kolme tehopistettä, maalin ja kaksi syöttöpistettä. Hän päätti pelaajauransa lopullisesti vuonna 1989, ollessaan 28-vuotias. Viimeiset kaksi pelikauttaan hän edusti Fredericton Expressiä (1987–1988) ja IHL-seura Milwaukee Admiralsia (1988–1989). Hän toimi myös molempien apuvalmentajana. Vuonna 1981 Crawford edusti Kanadaa jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa. Hän teki neljä tehopistettä, maalin ja kolme syöttöpistettä, viidessä ottelussa. == Valmentajaura == Crawford debytoi päävalmentajana vuonna 1989 entisessä junioriseurassaan Cornwall Roaylsissa, joka pelasi tuolloin OHL-liigassa, ja 1991 hän siirtyi AHL-seura St. John's Maple Leafsin peräsimeen. Hän valmensi Maple Leafsin heti ensimmäisellä kaudellaan AHL:n loppuotteluihin, pelaamaan Calder Cupin voitosta; Adirondack Red Wings vei mestaruuden voitoin 4–3. Vuonna 1993 hänelle myönnettiin AHL:n vuoden valmentajan palkinto Louis A. R. Pieri Memorial Award. Kolmen AHL- kauden jälkeen Crawford aloitti uransa NHL-valmentajana. Heti ensimmäisen kautensa, kauden jälkeen hän sai vuoden valmentajalle jaettavan Jack Adams Awardin valmennettuaan Quebec Nordiquesin itäisen konferenssin runkosarjavoittoon. Hän sai palkinnon kautta aikain nuorimpana, 34-vuotiaana. Kaudella hän valmensi Colorado Avalanchen (Nordiques siirtyi Denveriin vuonna 1995) Stanley Cup -voittoon ja seura eteni pudotuspeleihin myös kahdella seuraavalla kaudella. Vuonna 1998 Avalanchen tuolloinen GM Pierre Lacroix tarjosi hänelle yksivuotista jatkosopimusta, mutta Crawford hylkäsi tarjouksen ja jätti seuran 27. toukokuuta samana vuonnaN.H.L.: PLAYOFFS – COLORADO; Coach Crawford Resigns. New York Times, 28.5.1998. Artikkelin verkkoversio. . Tammikuussa 1999 Crawford aloitti Vancouver Canucksin päävalmentajana ja toimi tehtävässä seitsemän vuoden ajan, huhtikuuhun 2006 asti, jolloin hänet erotettiin joukkueen jäätyä pudotuspelien ulkopuolelle kaudella . Hänen päävalmentajakaudellaan Canucks voitti 246 runkosarjaottelua, mikä on seuraennätys, ja eteni neljästi pudotuspeleihin. Pian Canucks-pestin päättymisen jälkeen, toukokuussa 2006, Crawford palkattiin Los Angeles Kingsin päävalmentajaksi, jona hän toimi kahden kauden ajan. Kings jäi molempina pudotuspelien ulkopuolelle ja seura irtisanoi hänet kesäkuussa 2008. Kesäkuussa 2009 Crawfordista tuli Dave Tippettin seuraaja Dallas Starsin päävalmentajana. Hän valmensi Starsia kaudet ja , joilla molemmilla seura jäi pudotuspelien ulkopuolelle, jälkimmäisellä vain kahden pisteen erolla viimeiseen jatkoonmenijään. Seura voitti noina kausina yhteensä 79 ottelua ja hävisi 60 ottelua varsinaisella peliajalla sekä 25 ottelua jatkoajalla tai rangaistuslaukauskilpailun jälkeen. Stars erotti hänet huhtikuussa 2011. Crawford on valmentanut myös Kanadan jääkiekkomaajoukkuetta. Hän oli apuvalmentajana vuoden 1996 jääkiekon maailmancupissa, jossa Kanada sijoittui toiseksi, ja päävalmentajana 1998 olympialaisissa, joissa Kanada jäi neljänneksi. == Muuta == Crawford on toiminut myös jääkiekkokommentaattorina televisiossa. Hän toimi Canadian Broadcasting Corporationin Hockey Night in Canadan kommentaattorina kaudella , ennen kuin siirtyi Vancouver Canucksin päävalmentajaksi, ja kaudella . Crawford on naimisissa ja hänellä on vaimonsa Helenen kanssa kaksi lasta, poika Dylan ja tytär Kaitlin. Hänellä on kahdeksan sisarusta. Heistä kaksi on entisiä NHL-jääkiekkoilijoita: Bob Crawford edusti neljää eri NHL-seuraa, St. Louis Bluesia, Hartford Whalersiä, New York Rangersiä ja Washington Capitalsia, yhteensä 246:ssa runkosarjaottelussa ja 11:ssä pudotuspeliottelussa kausien ja välillä ja Lou Crawford Boston Bruinsia yhteensä 26:ssa runkosarjaottelussa ja yhdessä pudotuspeliottelussa kausina ja . Heidän veljensä Todd Crawford edusti Kanadaa rattikelkkailussa Naganon olympialaisissa 1998. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Kanadalaiset jääkiekkovalmentajat Luokka:Vancouver Canucksin varaamat pelaajat Luokka:Jack Adams Award -voittajat Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt