EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Catamarca-luokka

Catamarca-luokka oli Argentiinan laivaston kahden hävittäjän muodostama alusluokka. Luokan alukset kuuluivat 12 aluksen ryhmään, jonka alukset tilattiin 1910 Saksasta, Britteinsaarilta ja Ranskasta. Kruppin valmistamat alukset maksoivat 124 360 puntaa kappale ja ne saivat runkonumerot D1 ja D2. Alukset siirrettiin Argentiinaan kesällä 1912.Gardiner 1985 s. 402 == Alukset == Catamarca-luokan hävittäjät Nimi Telakka Kölinlasku Vesille Valmis Kohtalo ARA Catamarca Krupp 1911 1911 13. huhtikuuta 1912 myyty 1959 ARA Jujuy Krupp 1911 4. maaliskuuta 1912 15. huhtikuuta 1912 myyty 10. tammikuuta 1957 == Lähteet == * * === Viitteet === *
Burundin kuningaskunta

Burundin kuningaskunta (holl. Koninkrijk Boeroendi, ransk. Royaume du Burundi, saks. Königreich Burundi, myös Urundin kuningaskunta) oli vuosina 1680–1966 olemassa ollut bantujen johtama valtio nykyisen Burundin tasavallan alueella. Monarkia oli olemassa 1800- ja 1900-luvuilla, vaikka se oli Saksan (vuosina 1890–1916) ja Belgian (vuosina 1916–1962) siirtomaana. Tämän jälkeen se oli muutaman vuoden ajan itsenäinen valtio. == Historia == Maasta tuli osa Saksan keisarikunnan siirtomaata Saksan Itä-Afrikkaa vuonna 1890, joskin se ei merkittävästi hallinnut kuningaskuntaa. Ensimmäisen maailmansodan aikana naapurissa sijainneen Belgian Kongon sotajoukot valloittivat seudun, joka sodan jälkeen jäi yhdessä Ruandan kanssa Belgian hallintaan Ruanda-Urundi- nimisenä Kansainliiton mandaattialueena. Uusi emämaa kuitenkin säilytti suuren osan kuningaskunnan perustuslaista ennallaan. Toisen maailmansodan jälkeen Ruanda-Urundi muutettiin Belgian hallitsemaksi YK:n huoltohallintoalueeksi. Vuonna 1962 maa itsenäistyi Belgiasta, jolloin se muutettiin perustuslailliseksi monarkiaksi, jonka jälkeen parlamentti sai enemmän valtaa kuin mwemi (kuningas). Maan enemmistökansa hutujen ja vähemmistössä olleen tutsien välit kiristyivät vuosien 1963 ja 1965 välillä ja väkivalta lisääntyi. Tämä kulminoitui epäonnistuneeseen vallankaappaukseen Mwambutsa IV:n monarkiaa vastaan vuonna 1965. Hänen poikansa Ntare V nousi valtaistuimelle toisen vallankaappausyrityksen jälkeen kesällä 1966, mutta saman vuoden marraskuussa hänet syöstiin vallasta pääministeri Michel Micomberon johtamassa vallankumouksessa, jonka jälkeen tämä lakkautti monarkian. == Lähteet == Luokka:Afrikan entiset monarkiat Luokka:Burundin historia
Joseph von Hammer-Purgstall

Joseph von Hammer-Purgstall (9. kesäkuuta 1774 Graz, Steiermark – 23. marraskuuta 1856 Wien, Itävallan keisarikunta) oli itävaltalainen vapaaherra, diplomaatti ja orientalisti. ==Elämä ja ura== Hammer opiskeli Grazissa ja Wienissä ja siirtyi vuonna 1788 Wienin itämaiseen akatemiaan omistautuakseen itämaisille kielille. Ensimmäisen tieteellisen työnsä hän teki Meninskin arabian, persian ja turkin sanakirjan toimittajan von Jenischin työtoverina. Hän astui diplomatian palvelukseen vuonna 1796, ja hänet nimitettiin vuonna 1799 Itävallan Konstantinopolin suurlähetystöön. Hän osallistui amiraali William Sidney Smithin ja kenraali John Hely Hutchinsonin johtamaan ranskalaisten vastaiseen sotaretkeen. Vuonna 1807 hän palasi idästä Wieniin, jossa hän jatkoi eri diplomaattitehtävissä. Hänestä tehtiin salaneuvos, ja perittyään vuonna 1835 kreivitär Purgstallin kartanot Steiermarkissa hänelle myönnettiin vapaaherran arvonimi. Hän sai luvan liittää kreivittären nimen omaansa. Vuonna 1847 hänet valittiin vastaperustetun Itävallan tiedeakatemian ensimmäiseksi presidentiksi. Hammer-Purgstall kirjoitti viidenkymmenen vuoden ajan laajasti eri aiheista ja julkaisi lukuisia tekstejä ja käännöksiä arabialaisista, persialaisista ja turkkilaisista kirjailijoista, muun muassa Al-Mutanabbin, Al-Zamakhsharin, Muhammed Šemseddin Hafizin, Mahmoud Shabestarin ja Bâkin teoksia, sekä itämaiden historiasta. Hänen pääteoksensa on Geschichte des osmanischen Reiches (1827–1835). Hammer-Purgstall oli erittäin tuottelias kirjailija, mutta hänen tietämyksensä itämaisista kielistä oli puutteellinen. Hänen julkaisunsa ovat epäluotettavia ja käännökset usein epätarkkoja. Hänen käännöksillään on kuitenkin ollut huomattava vaikutus erityisesti saksalaisiin kirjailijoihin, muun muassa Goetheen, Rückertiin ja Plateniin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Orientalistit Luokka:Diplomaatit Luokka:Itävaltalaiset kirjailijat Luokka:Kielenkääntäjät Luokka:Vuonna 1774 syntyneet Luokka:Vuonna 1856 kuolleet
Claës Stenius

Claës Richard Stenius (21. syyskuuta 1863 Oravaaran kartano, Tohmajärvi – 19. toukokuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen eversti ja Topografikunnan päällikkö.Eversti Claës Stenius kuollut, Helsingin Sanomat, 21.05.1939, nro 134, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot75 vuotta, Uusi Suomi, 21.09.1938, nro 254, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Steniuksen vanhemmat olivat kruununnimismies Axel Gabriel Stenius (1823–1902) ja Lovisa Charlotta Winter (1824–1899. Stenius suoritti upseeritutkinnon 1890 Haminan kadettikoulussa ja oli sitten kolmen vuoden ajan upseerina venäläisessä rakuunarykmentissä Kaukasiassa. Vuonna 1893 hän tuli upseeriksi Suomen rakuunarykmenttiin. Vuonna 1894 hänet ylennettiin luutnantiksi ja komennettiin Haminan kadettikouluun komppanianupseeriksi ja ratsastuksen opettajaksi. Stenius erosi armeijasta 1901 ratsumestarin arvoisena ja toimi sitten valtion rautateillä virkamiehenä vuoteen 1918 saakka. Suomen sisällissodan alettua Stenius tuli kenraali C. G. E. Mannerheimin esikunnan topografiosaston päälliköksi. Sodan jälkeen hän toimi yleisesikunnan topografikunnan ja maanmittaushallituksen topografiosaston päällikkönä vuoteen 1928 saakka, jolloin hän siirtyi eläkkeelle. Stenius teki topografisia tutkimuksia Ruotsissa, Tanskassa ja Ranskassa. Hän toimi Ruotsin punaisen ristin vuosina 1920—1926 julkaiseman pohjoismaisen maailman kartaston aputoimittajana ja oli puheenjohtajana komiteassa, jonka tehtävänä oli toimittaa suomenkielinen geodesian oppikirja ja laajempi topografian oppikirja. Stenius harrasti musiikkia ja historiaa. Hän kirjoitti sanat topografikunnan marssiin, jonka on säveltänyt Armas Järnefelt. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset everstit Luokka:Vuonna 1863 syntyneet Luokka:Vuonna 1939 kuolleet
Tunisian kuningaskunta

Tunisian kuningaskunta (, ) oli lyhytaikainen Pohjois-Afrikassa sijainnut valtio, joka perustettiin Tunisian itsenäistyttyä Ranskasta 20. maaliskuuta 1956. Se lakkautettiin 25. heinäkuuta 1957, kun maa julistettiin tasavallaksi. == Historia == Tunisia itsenäistyi Ranskasta maaliskuussa 1956 kuningaskuntana, ja sen kuninkaaksi tuli edeltäneen siirtomaan, Ranskan Tunisian Bey Muhammad VIII.Mishka Gharbi: La dernière fille du Bey de Tunisie, Lilia, s’est éteinte au Maroc Le Courrier de l'Atlas 20 février 2021. Viitattu 10.10.2022 Valtio ehti olla monarkiana hieman yli vuoden, kun se julistettiin tasavallaksi. Tämän jälkeen Habib Bourguibasta tuli maan johtaja seuraaviin vaaleihin asti, jotka hän voitti. Kuningas asetettiin perheineen kotiarestiin Hashemiten palatsiin La Manoubaan. Vuoden kuluttua heidät siirrettiin taloon La Soukraan ja vapautettiin vuonna 1960. Muhammad muutti tämän jälkeen poikansa, prinssi Salah Eddinen kanssa Lafayetteen, jossa hän asui kuolemaansa saakka, vuoteen 1962. == Lähteet == Luokka:Tunisian historia Luokka:Afrikan entiset monarkiat
Ole Espersen

Ole Mogens Espersen (20. joulukuuta 1934 Bornholm – 4. joulukuuta 2020 Bornholm) oli tanskalainen juristi, professori ja sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän istui kansankäräjillä vuosina 1973–1994 ja toimi Tanskan oikeusministerinä 1981–1982. Vuosina 1974–1977 hän oli meppi. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Ole Espersen Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla Luokka:Tanskan oikeusministerit Luokka:Tanskalaiset europarlamentaarikot Luokka:Tanskalaiset professorit Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Skaraborgs Allehanda

Skaraborgs Allehanda (lyh. SLA; vuosina 1884–1981 Skaraborgs Läns Annonsblad, 1981–1998 Skaraborgs Läns Allehanda) on ruotsalainen vuonna 1884 perustettu sanomalehti, jonka kotikunta on Skövde. Se ilmestyy kuudesti viikossa ja kuuluu NWT Media AB -konserniin. Skaraborgs Allehanda, Skövde.JPG|Lehden toimitus Skövdessä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Lehden verkkosivut Luokka:Ruotsalaiset sanomalehdet Luokka:Skövden kunta
Iran Aircraft Manufacturing Industrial Company

Iran Aircraft Manufacturing Industrial Company tai Iran Aircraft Manufacturing (, lyhennys HESA) on iranilainen valtiollinen ilmailu- ja aseteollisuusyhtiö. ==Tuotteita== ===Lentokoneet=== * IrAn-140 Faraz -matkustajalentokone, yhteistyössä ukrainalaisen Antonovin kanssa, pohjautuu Antonov An-140:een. * HESA Simorgh -rahtilentokone * Dorna harjoituslentokone * HESA Azarakhsh -hävittäjälentokone (pohjautuu Northrop F-5:een) * HESA Kowsar - iranilainen, Northrop F-5 Tigerin pohjalta suunniteltu hävittäjälentokone * HESA Saeqeh -hävittäjälentokone (pohjautuu Northrop F-5:een) * HESA Shafaq Tiedosto:Antonov (HESA) An-140-100, HESA Airlines AN2221381.jpg|Antonov An-140:een pohjautuva IrAn-140 Faraz (kuva vuodelta 2013). Tiedosto:A HESA Saeqeh of IRIAF.jpg|Iranin islamilaisen tasavallan ilmavoimien (ISIAF) HESA Saeqeh (2009). Tiedosto:An IRIAF HESA Azarakhsh in Vahdati Airbase Air Show.JPG|ISIAF:n HESA Azarakhsh (2010). ===Helikopterit=== * Shahed 278 -helikopteri (käyttää Bell 206:n ja Panha Shabaviz 2061:n osia) * Zafar 300 -helikopteri (pohjautuu Bell 206:een) * Shahed 274 -helikopteri (pohjautuu Bell 206:een) * Shahed 285 -helikopteri (käyttää Bell 206:n ja Panha Shabaviz 2061:n osia) Iranian Revolutionary Guard Air Force Shahed 285 Sharifi.jpg|Shahed 285 -helikopteri. ===Taktiset droonit=== * HESA Ababil -lennokitt (Ababil-2, Ababil-3) * HESA Karrar -maalilennokki * HESA Saegheh-2 * HESA Shahed-129 -lennokki (MALE, israelilaisen Elbitin droonin jäljitelmä) * HESA Shahed-149 Gaza -lennokki (MALE) * HESA Shahed-131 -räjähdelennokki * HESA Shahed-136 -räjähdelennokki (ammusdrooni, "itsemurhadrooni") * HESA Shahed-171 Simorgh -lennokki Iranian drone exercise in 2022 - Day 2 (20).jpg|HESA Ababil-3 -lennokki. کرار - هشتمین همایش و نمایشگاه هوایی و هوانوردی کشور در کیش (1) (01).jpg|HESA Karrar -maalilennokki. Saegheh-2.jpg|HESA Saegheh-2 -lennokki. Shahed 129 (4).jpg|HESA Shahed-129 -drooni Shahed 171 Simorgh.jpg|HESA Shahed-171 Simorgh ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *HESA Iran Aircraft Manufacturing Industrial Company (globalsecurity.org) Luokka:Aseteollisuusyritykset Luokka:Iranilaiset yritykset Luokka:Lentokonevalmistajat
Sándor Kőrösi Csoma

Sándor Kőrösi Csoma (myös kirjoitusasussa Alexander Csoma de Kőrös tai de Koros) (1784 Körös, Transilvania – 11. huhtikuuta 1842 Darjeeling, Intia) oli unkarilainen tutkimusmatkailija ja filologi, jota pidetään länsimaisen tibetologian tai Tiibetin tutkimuksen tieteenalan perustajana. ==Elämä ja ura== Csoma kuului köyhtyneeseen székely-aatelissukuun. Hän opiskeli vuosina 1815–1818 Göttingenin yliopistossa lääketiedettä ja itämaisia kieliä ja teki siellä päätöksen etsiä magyaarien alkuperäistä kotiseutua Aasian sisäosista. Vuosina 1820–1831 hän matkusti Egyptissä, Syyriassa, Buharassa, Punjabissa, Kashmirissa ja muissa maissa. Hän matkusti Tiibetiin, jossa hän vietti neljä vuotta buddhalaisluostarissa opiskellen tiibetin kieltä ja buddhalaista kirjallisuutta. Käydessään Bengalissa tiibetin kielen taitonsa ansiosta hän sai töitä sikäläisen aasialaisen seuran kirjastosta, jossa oli yli 1000 kyseistä kieltä käsittelevää nidettä. Näiden avulla Csoma toi tiibetin kielen ja kirjallisuuden eurooppalaisen oppineiston ulottuville erityisesti uraauurtavilla teoksillaan A grammar of the Tibetan language (1834) ja Essay towards a dictionary Tibetan and English (1835). Hän kirjoitti myös useita Tiibetin kieltä ja kirjallisuutta käsitteleviä artikkeleita Bengalin aasialaisen seuran aikakauslehteen ja julkaisi analyysin tiibetinbuddhalaisten pyhistä kirjoituksista Kangyurista. Hänen maineensa oli nyt saavuttanut hänen kotimaansa, ja hän sai sieltä palkkaa, jonka hän käytti kirjojen hankkimiseen intialaisiin kirjastoihin. Hän vietti jonkin aikaa Kalkutassa opiskellen sanskritia ja useita muita kieliä, mutta hän kuoli äkillisesti vuonna 1842 Darjeelingissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Unkarilaiset kielitieteilijät‎ Luokka:Unkarilaiset tutkimusmatkailijat Luokka:Unkarilaiset aateliset Luokka:Tibetologit Luokka:Vuonna 1784 syntyneet Luokka:Vuonna 1842 kuolleet
Renault 4 (2025)

Renault 4 on Renault’n tuleva sähköauto, jonka valmistuksen on suunniteltu alkavan vuonna 2025. Se tulee olemaan crossover, joka perustuu muotoilultaan historialliseen Renault 4 -malliin. == Lähteet == 4 (2025) Luokka:Sähköautot Luokka:2020-luvun autot
North Hero

North Hero on kunta (town) Yhdysvalloissa Vermontin osavaltiossa. Sen väkiluku oli 939 vuonna 2020. Kunta toimii Grand Islen piirikunnan hallintokeskuksena. Kunta on nimetty Amerikan vallankumoustaistelija Ethan Allenin kunniaksi. Yhdysvaltain senaattori Bernie Sanders omistaa kesäasunnon North Herossa. == Väestö == Vuonna 2020 North Heron 939 asukkaasta valkoisia oli 91,8 %, mustia 0,9 %, alkuperäisasukkaita 0,7 % ja aasialaisia 0,1 %. Asukkaista 0,6 % kuului johonkin muuhun rotuun, ja 5,8 % asukkaista asukkaista kuului kahteen tai useampaan rotuun. Asukkaista 5,2 % puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 5,1 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla. == Lähteet == Luokka:Vermontin kunnat
Stepan H’mara

Stepan Ilkovytš H’mara (; 12\. lokakuuta 1937 Bobiatyn, Puolan toinen tasavalta (nyk. Bobjatyn, Lvivin alue, Ukraina) – 21. helmikuuta 2024https://konkurent.ua/publication/132398/pomer-eksnardep-geroy-ukraini- stepan-hmara/), nimimerkki Maksym Sahaidak (), oli ukrainalainen poliitikko ja neuvostoajan toisinajattelija. Hän toimi aktiivisesti politiikassa, ja siitä syystä hänet tuomittiin vankeusrangaistukseen. Hän oli ammatiltaan hammaslääkäri.Khmara, Stepan Ilkovych, Dissident Movement In Ukraine, 18.3.2006. Viitattu 9.10.2022 H’mara syntyi maanviljelijäperheeseen. Hän valmistui vuonna 1964 hammaslääkäriksi Lvivin lääketieteen instituutista ja työskenteli Sokalissa. Hän levitti 1960–1970-luvulla samizdat-kirjallisuutta ja käänsi ukrainaksi Andrei Saharovin esseen ”Pohdintoja edistyksestä, rauhanomaisesta rinnakkainelosta ja henkisestä vapaudesta”.Andrei Saharov – mies parlamentin ihmisoikeuspalkinnon takana Euroopan parlamentti. Viitattu 9.10.2022 (lähde kirjoituksen otsikolle) Kun Ukrajinskyi visnykin päätoimittaja Vjatšeslav Tšornovil tammikuussa 1972 pidätettiin,Chornovil, Viacheslav Maksymovych, Dissident Movement In Ukraine. Viitattu 9.10.2022 H’mara otti yhdessä muiden kanssa tehtävän vastuulleen, ja numerot seitsemän ja kahdeksan salakuljetettiin ulkomaille, missä ne julkaistiin ja käännettiin myös englanniksi. Tekstit olivat pääasiassa H’maran kirjoittamia, ja hän käytti nimimerkkiä Maksym Sahaidak kirjoituksessaan ’Ukrainalaisten kulttuurinen tuhoaminen Neuvostoliitossa’. Hän joutui KGB:n tutkinnan kohteeksi, mutta tutkinta jäi tuloksettomaksi. Seuraava numero yhdeksän jäi KGB:n käsiin, kun sitä yritettiin salakuljettaa ulkomaille.Ukrainsky Visnyk, Dissident Movement In Ukraine. Viitattu 9.10.2022 H’mara pidätettiin 31. maaliskuuta 1980, ja hänet sekä Oles ja Vitali Ševtšenko tuomittiin Lvivin tuomioistuimessa seitsemäksi vuodeksi työleirille ja viideksi vuodeksi karkotukseen. Hän suoritti rangaistuksen Permissä pakkotyöleirillä. Hän vastusti sielläkin ihmisoikeusrikkomuksia, mikä pidensi hänen saamaansa rangaistusta. Hänet kuitenkin ”armahdettiin” 12. helmikuuta 1987, puolitoista kuukautta ennen kuin pakkotyöleirituomio olisi päättynyt. Vapauduttuaan hän jatkoi poliittista osallistumista ja oli myös Ukrainan kreikkalaiskatolisen kirkon laillistamisen puolesta toimivan komitean jäsen. Hän oli mukana myös kotiseutunsa paikallispolitiikassa 1990-luvulla. Itsenäistyneessäkin Ukrainassa hän joutui vastakkain viranomaisten kanssa, ja hänet pidätettiin marraskuussa 1990, mistä seurasi laajoja mielenosoituksia. Hän osallistui vuonna 1992 Ukrainan republikaanipuolueen perustamiskokoukseen, jossa hänet valittiin varapuheenjohtajaksi. Hän kuitenkin erosi puolueesta vuonna 1992 ja oli perustamassa Ukrainan konservatiivista republikaanipuoluetta, jonka ensimmäiseksi puheenjohtajaksi hänet valittiin. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ukrainalaiset toisinajattelijat Luokka:Ukrainalaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Omar al-Duaij

Omar Mohammed al-Duaij (s. 1990) on kuwaitilainen kevytsarjan karateka. Hän saavutti Kyokushinin Yhdysvaltain mestaruuskilpailuissa ja Turkin kansainvälisessä cupissa hopeaa. Al-Duaij on myös otellut kerran EM- kilpailussa ja MM-kilpailussa. ==Kilpaura== Al-Duaij aloitti kilpailemisen 2006 ja saavutti sen jälkeen menestystä kansainvälisesti. Hän tuli toiseksi ensimmäisissä Arabian Gulf turnauksessa Bahrainissa, pronssia lähi-idän turnauksessa Tunisiassa, sekä Iranin kansainvälisessä turnauksessa. Tammikuussa 2020 al-Duaij saavutti hopeaa Yhdysvaltain mestaruuskilpailuissa hävittyään loppuottelussa Christian Buffaloelle.2020 Official Results kyokushinresults.com Viitattu 19.10.2022 Kesäkuussa 2022 al-Duaij oli mukana EM-kilpailuissa, jossa hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Samuel Quesadalle tuomariäänin ja sijoittui 15 parhaan joukkoon. Lokakuussa al-Duaij saavutti hopeaa Turkissa järjestetyssä kansainvälisessä cupissa. Hän hävisi loppuottelussa hallitsevalle Euroopan mestarille Aleksandar Stoimenoville.YILDIRIM BELEDİYESİ 2. ULUSARARASI ESAT DELİHASAN KYOKUSHİN KARATE KUPASI kyokushinturkiye.com 7. lokakuuta 2022 Viitattu 30.9.2023 Helmikuussa 2023 al-Duaij saavutti pronssia Yhdysvaltain mestaruuskilpailuissa.2023 Official Results karateuswc.org Viitattu 9.2.2023 Marraskuussa hän oli mukana MM-kilpailuissa. Al-Duaij eteni suoraan toiselle kierrokselle, jossa hän hävisi Yuki Okuderalle.Пули 13-го Чемпионата мира в абсолютной категории IKO superkarate.ru 6.10.2023 Viitattu 18.11.2023 ==Lähteet== Luokka:Kuwaitilaiset karatekat Luokka:Kyokushinin harjoittajat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Goudourville

Goudourville on kunta Lounais-Ranskassa Tarn-et-Garonnen departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee Canal de Golfech’n varrella, noin 23 kilometriä Castelsarrasinin kaupungista länteen. pienoiskuva|vasen|Château de Goudourville Kunnan nähtävyyksiä on keskiaikainen linna Château de Goudourville. Linnan rakennutti Hugues De Gasques vuonna 1081. Linna joutui useiden hyökkäyksien kohteeksi. Vuonna 1211 Simon de Monfortin piiritti linnaa onnistumatta kuitenkaan sitä valloittamaan. Vuonna 1360 linnaan hyökkäsi Englannin Musta prinssi. Vuonna 1587 Henrik Navarralainen, tuleva Ranskan kuningas Henrik IV, toi linnaan rakastetulleen Diane d'Andoinsille 22 kappaletta Coutrasin taistelussa voittamiensa vihollisten lippuja. Vuonna 1745 Louis De Berdolle kunnosti linnan nykyiseen asuunsa. Linna on historiallinen muistomerkki. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Tarn-et-Garonnen kunnat
Näkemä

Näkemä on tietekniikassa käytettävä käsite alueesta, jonka tienkäyttäjä pystyy havaitsemaan. Näkemiä tarvitsevat kaikki tienkäyttäjät, mutta tienkäyttäjän liikennenopeus vaikuttaa merkittävästi näkemän pituuteen. ==Pysähtymisnäkemä== Pysähtymisnäkemällä tarkoitetaan tienkäyttäjän eteensä näkemää matkaa, joka vaaditaan mitoitusnopeudesta pysähtymiseen. Näkemässä huomioidaan reaktioaikana kuljettu ja jarruttamisen aikana edetty matka. Mitä suurempi on väylän mitoitusnopeus sitä pidempi on vaadittava pysähtymisnäkemä jarrutusmatkan kasvaessa. Pysähtymisnäkemä on liikenneturvallisuuden kannalta vähimmäismatka, joka jokaisen tienkäyttäjän tulee nähdä eteensä. ==Kohtaamisnäkemä== Kohtaamisnäkemässä huomioidaan vastakkaisista suunnista toisiaan lähestyvien tienkäyttäjien mahdollisuus pysähtyä ennen yhteentörmäystä. Kohtaamisnäkemä on kaksi kertaa pysähtymisnäkemän mittainen. ==Ohitusnäkemä== Ohitusnäkemä on matka, jonka eteenpäin näkeminen on välttämätöntä turvalliseen ohitukseen. ==Liittymisnäkemä== Liittymisnäkemä on matka, joka väistämisvelvollisen tienkäyttäjän tulee nähdä eteensä tasoliittymää lähestyessään. ==Näkemäeste== Fyysinen rakenteen, kasvillisuuden tai maastonmuodon aiheuttama näkyvyyden estyminen on näkemäeste. Osa näkemäesteistä voidaan poistaa esim. louhimalla kalliota tai kaatamalla puustoa, mutta toisinaan joudutaan asettamaan tienkäyttäjille rajoituksia näkemäesteen takia. Esimerkiksi liittymäalueella sijaitseva näkemäeste voi vaatia pakollisen pysähtymisen liittymisnäkemän ollessa puutteellinen. ==Näkemäalue== Näkemäalueella varmistetaan liittymisnäkemä väistämisvelvollisille tienkäyttäjille. Tiesuunnitelmassa tulee lain mukaan esittää näkemäalueet tasoliittymiin ja -risteyksiin. Näkemäalueelle ei saa rakentaa ja ELY-keskuksella on oikeus poistaa lainvoimaisen tiesuunnitelman näkemäalueilta mahdolliset näkemäesteet. Näkemäalueseen liittyvät kiellot ja oikeudet on määritetty laissa liikennejärjestelmistä ja maanteistä (45 §). Näkemäalue merkitään tiesuunnitelmaan suunnitelman valmistuessa voimassa olevan väyläviraston esitystapaohjeen mukaisesti. Jos näkemäalue mahtuu kokonaisuudessaan tiealueelle, ei sitä merkitä erikseen. ==Lähteet== Luokka:Tiet Luokka:Liikennesuunnittelu Luokka:Liikenneturvallisuus
Hryhori Tšubai

Hryhori (Hrytsko) Tšubai ( eli Грицько Чубай; 23. tammikuuta 1949 Berezynyi, Kozynin piiri, Rivnen alue, Ukrainan SNT – 16. toukokuuta 1982 Lviv, Ukrainan SNT) oli ukrainalainen runoilija, kääntäjä ja 1960–1970-lukujen vaihteen tienoon ukrainalaisen maanalaisen kulttuurin keskeisiä hahmoja. Volhyniassa syntynyt Tšubai muutti Lviviin 1969 ja sai suosiota underground-piireissä runolla ”Vertep”. Ihor ja Iryna Kalynetsin kautta Tšubai tutustui Ukrainan toisinajattelijaliikkeeseen ja sen samizdat-julkaisuihin. Hänen ympärilleen kerääntyi nonkonformistisen kulttuurin nuoria edustajia, kuten Oleh Lyšeha, Viktor Morozov, Mykola Riabtšuk, Roman Kis, Orest Javorskyi, Volodymyr Javorskyi ja myöhemmin Juri Vynnytšuk ynnä muita. Salaisissa kokouksissa keskusteltiin kulttuurivirtauksista ja Neuvostoliitossa kielletyistä ilmiöistä. Tšubai julkaisi 1971 samizdat-julkaisuna kirjallisen kalenterin Skrynja (Arkku), jossa oli hänen omia runojaan, puolalaisen näytelmäkirjailijan Tadeusz Różewiczin näytelmän käännös ja kirjoituksia muilta toisinajattelijoilta. Skrynja oli täysin epäpoliittinen, KGB:n mielestä kuitenkin kumouksellinen. Tšubai pidätettiin 1972 ja hän päätyi kolmeksi päiväksi KGB:n vankilaan. Ryhmän muita jäseniä erotettiin yliopistoista ja vainottiin eri tavoin. Ukrainan toisinajattelijaliikkeeseen kohdistuneiden toimien vuoksi maanalaisten kulttuuriryhmien toiminta supistui ja ryhmät hajosivat. Vapauduttuaan Tšubai totesi olevansa täysin eristyksissä ja jäi vaille työtä. Vasta 1978 hän pääsi ilmoittautumaan opiskelijaksi moskovalaiseen Maksim Gorkin kirjallisuusinstituuttiin. Hän kuitenkin kuoli 33-vuotiaana vuonna 1982. Tšubai tunsi eurooppalaista modernistista runoutta ja kirjoitti pääosan tuotannostaan vähän yli 20-vuotiaana. Osa runoista oli enemmän tai vähemmän kriittistä neuvostojärjestelmää kohtaan. Ilmaistakseen ajatuksiaan hän hyödynsi runoissaan monimutkaisia vertauksia ja uskonnollista kuvastoa. Tšubain runoilla oli hänen varhaisesta kuolemastaan huolimatta merkitystä neuvostoaikaa edeltävän modernismin perinnön siirtämisessä neuvostoajan jälkeiseen ukrainalaiseen kirjallisuuteen. Hänen tuotannollaan ja persoonallaan on ollut merkittävä vaikutus nuoriin nonkonformistisiin runoilijoihin, joista muodostui niin sanottu 1980-lukulaisten sukupolvi, ja itsenäisessä Ukrainassa Tšubailla ja hänen tuotannollaan on kulttiasema. Hänet haudattiin 1995 uudestaan Lvivin historialliselle Lytšakivin hautausmaalle. Tšubain esikoiskokoelma Hovoryty, movtšaty, i hovorytyi znovu (The Speak, To Be Silent, and To Speak Again) ilmestyi vasta 1990, ja sitä täydellisempi kokoelma 1998 nimellä Platš Ieremi: Poezi (’Jeremiaan itkuvirsi: runoja’). Kokoelmassa on aikalaisten muistelmia Tšubaista. Kootut teokset ilmestyi 2013 Lvivissä. Lastenrunokokoelma Skoromovka ne dlja vovka (’Kielenvääntäjät eivät sovi susille’) ilmestyi 2008. Hänen runojaan on käännetty muille kielille ja niitä on sävelletty suosituiksi lauluiksi. Tšubain pojan Taras Tšubain ja tämän yhtyeen tuotannossa on Tšubain runoja sävellettyinä. ==Lähteet== Luokka:Ukrainalaiset runoilijat Luokka:Ukrainalaiset toisinajattelijat Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Vuonna 1982 kuolleet
Toivo Nupponen

Toivo Nupponen (28. lokakuuta 1897 Helsinki – 1. elokuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen kalustealan yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Nupposen vanhemmat olivat tehtailija Mikko Nupponen ja Karolina Gustava Vikberg ja puoliso vuodesta 1919 sairaanhoitaja Aino Pitkäpaasi. Nupponen kävi ensin viisi luokkaa Helsingin suomalaista reaalilyseota ja sitten Suomen Liikemiesten Kauppaopiston 1917. Opintomatkoja hän teki useisiin eri maihin. Nupponen oli Oy Vihdin Puuseppien harjoittelija Lahdessa 1913, Kausalan Saha- ja Laivaliikkeen harjoittelija 1915, Lahden Kirjapaino- ja Sanomalehti Oy:n konttoripäällikkö 1917–1918, Osuuskunta Etelä-Suomen Karjakeskuksen konttoripäällikkö 1918–1919, Huonekaluliike Mikko Nupposen apulainen ja prokuristi vuodesta 1919, yhtiön Viipurin liikkeen ja tehtaan johtaja 1921–1940, toinen johtaja Lahdessa 1940 ja johtaja Helsingissä 1940–1942 sekä Huonekaluliike Mikko Nupponen Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1942 ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1954. Hän oli myös Korson Rakennuspuun Myynti Oy:n ja Rakennuspuu Oy:n perustaja ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1941. Kirjanpidon opettajana Lahden ammattikoulussa ja Lahden yhteiskoulussa Nupponen toimi 1918–1920. Hänellä oli myös erittäin monia luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Nupponen sai 1965. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1897 syntyneet Luokka:Vuonna 1978 kuolleet
Vladimir Aleksejev

Vladimir Aleksejev -nimisiä henkilöitä ovat: * Vladimir Aleksejev (1784–1832), venäläinen kuvanveistäjä ja mitalitaiteilija * Vladimir Aleksejev (s. 1961), venäläinen suunnistaja.
Olavi Uitto

Veikko Olavi Uitto (13. huhtikuuta 1912 Alahärmä – 3. toukokuuta 1993 Helsinki) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Uiton vanhemmat olivat liikemies Kaarlo Uitto ja Jenny Katariina Rannanjärvi ja puolisot 1937–1958 Taimi Kyllikki Sironen ja vuodesta 1962 toimitusjohtaja, kauppaneuvos Eila Rissanen, aiemmin Friman. Olavi Uitto kävi kansakoulun 1926 ja sai päästötodistuksen Jyväskylän kauppakoulusta 1936. Hän oli Salmen Saha Oy:n työnjohtaja Pyhäsalmella 1929–1930, Puutavaraliike Kaarlo Uiton piirimies Kokkolassa 1932–1934 ja 1936–1937, Toiminimi Puvusto-Aitan perustaja, omistaja ja toimitusjohtaja Hyvinkäällä vuodesta 1939 ja Vaasassa 1938–1941, Vaasan Kappatehdas Oy:n, vuodesta 1944 Vaato Oy, pääomistaja ja toimitusjohtaja 1941–1976 sekä yhtiön johtokunnan jäsen 1941–1984, Pohjan Neito Oy:n pääosakas, toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja 1961–1964 ja johtokunnan jäsen 1964–1984 sekä Vestio Oy:n pääosakas ja toimitusjohtaja 1963–1966 ja johtokunnan puheenjohtaja 1963–1990. Uitto oli Ajatar Oy:n pääosakas ja johtokunnan puheenjohtaja 1952–1984, Valintatalo-yhtiön johtokunnan puheenjohtaja 1966–1984 ja Aleksi 13 -yhtiön johtokunnan puheenjohtaja 1967–1984. Hän osallistui myös aktiivisesti alansa järjestötoimintaan. Sotilasarvoltaan Uitto oli reservin alikersantti 1932. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1965. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kauppiaat Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1912 syntyneet Luokka:Vuonna 1993 kuolleet
Oiva Luhtala (kauppaneuvos)

Oiva Aatos Luhtala (13. huhtikuuta 1907 Alahärmä – 3. toukokuuta 1995 Helsinki) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Luhtalan vanhemmat olivat toimitusjohtaja Iisakki Luhtala ja Maria Levi ja puoliso vuodesta 1937 Sally Mirjam Juhontytär Koskinen. Luhtala kävi keskikoulun ja kauppakoulun. Hän oli Sei-Jo Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1936, Kurikan Lakkitehdas Oy:n johtaja vuodesta 1945 ja osakas vuodesta 1975, Kulo-Sauma Ky:n osakas ja toimitusjohtaja 1954–1973 ja Okeva Oy:n osakas ja toimitusjohtaja 1957–1976. Luhtala oli myös Lakeuden Auto Oy:n perustajaosakas 1950–1954 ja hänellä oli useita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Luhtala oli reservin yliluutnantti. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1965. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1907 syntyneet Luokka:Vuonna 1995 kuolleet
Tuovilanlahden työväentalo

Tuovilanlahden työväentalo oli Maaningan kunnan (vuodesta 2015 lähtien osa Kuopiota) Tuovilanlahden kylässä sijainnut työväentalo. ==Historiaa== Tuovilanlahden työväenyhdistys perustettiin vuonna 1905, ja perustavassa kokouksessa mukaan liittyi toistakymmentä jäsentä. Vuonna 1913 yhdistys osti itselleen talon Lapinlahdelta, purki sen ja rakensi siitä työväentalon vuokratontilleen. Talo valmistui vuonna 1914. Vuokrasopimuksen lakattua parin vuoden kuluttua talo oli jälleen siirrettävä, ja sitä myös laajennettiin. Vuonna 1923 yhdistys erosi SDP:sta ja liittyi Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen, ja sen talo takavarikoitiin. Jo vuonna 1925 yhdistys kuitenkin liittyi takaisin SDP:hen. Joulukuussa 1931 joukko maaninkalaisia sulki talon omavaltaisesti laudoittamalla sen ovet ja ikkunat kiinni. Talolle ilmestyi iltamien alkupuolella parinkymmenen miehen joukko, joka käski iltamaan osallistujat ulos talosta ja naulasi ovet ja ikkunat kiinni. Maaherran määräyksestä laudat sittemmin poistettiin ikkunoiden ja ovien edestä, mutta yhdistyksen toimintaa tutkimaan määrättiin nimismies ja poliisi. Syynä oli yhdistyksen väitetty kommunistisuus ja talolla vietetty ”rietas elämä”. Talon naulauksen yhteydessä myös mahdollisesti pahoinpideltiin yksi henkilö, joka tavatessaan naulaajat tiellä oli kysynyt heiltä, joko naulat olivat loppuneet. Keväällä 1932 naulaajat, 20 henkilöä, tuomittiin kukin päiväsakkoihin. Tuomio tosin oli ehdollinen: rangaistuksia lykättiin kahden vuoden koeajalla, jonka aikainen syytettyjen käytös vaikuttaisi rangaistusten täytäntöönpanoon. Syytteet vahingonteosta hylättiin. Lisäksi Tuovilanlahden työväenyhdistys lakkautettiin samoilla käräjillä kommunistilakien nojalla. Seuraavana kesänä talo myytiin huutokaupassa yksityishenkilölle. Tuovilanlahden sosialidemokraattinen työväenyhdistys perustettiin vuonna 1933. Vuonna 1937 se anoi taloa valtiolta ja sai sen. Talo kuitenkin rapistui ajan myötä, ja se myytiin 1970-luvulla varastorakennukseksi. ==Rakennus== Talo oli hirsirakenteinen ja yksikerroksinen. Sen pinta-ala oli 158 neliömetriä, ja se oli noin 4 metriä korkea. Talossa oli juhlasali näyttämöineen, jossa oli istumapaikat 140 hengelle, keittiö sekä asuinhuone. Vuonna 1949 talo sähköistettiin. ==Toimintaa työväentalolla== Talolla järjestettiin muun muassa iltamia. Vuonna 1930 yhdistys vietti 25-vuotisjuhliaan omalla talollaan. Juhlien ohjelmassa oli muun muassa juhlapuheita, lausuntaa ja näytelmä. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Kuopion rakennukset ja rakennelmat Luokka:Maaninka
John Theophilus Desaguliers

John Theophilus Desaguliers (12. maaliskuuta 1683 La Rochelle, Ranska – 29. helmikuuta 1744 Lontoo) oli ranskalaissyntyinen englantilainen anglikaanipappi ja luonnontieteilijä. Hän oli tieteen popularisoinnin uranuurtajia. ==Elämä ja ura== Vuonna 1685 hänen hugenotti-isänsä, protestanttinen pastori, pakeni Ranskasta Englantiin perheineen. Isänsä kuoleman jälkeen Desaguliers opiskeli Christ Churchista Oxfordissa. Hän suoritti kandidaatin tutkinnon ja pätevöityi diakoniksi vuonna 1710, jolloin hänet nimitettiin myös John Keilin seuraajaksi kokeellisen filosofian luennoitsijaksi Hart Halliin. Hän luennoi hydrostaattisista, optisista ja mekaanisista aiheista. Vuonna 1712 hän suoritti maisterin tutkinnon, ja seuraavana vuonna hän asettui asumaan Channel Row'hun Westminsteriin ja jatkoi siellä luentojaan. Heinäkuussa 1714 hänet valittiin Royal Societyn jäseneksi ja kutsuttiin sen esittelijäksi ja kuraattoriksi. Isaac Newton, joka oli tuolloin seuran puheenjohtaja, piti häntä suuressa arvossa, ja hänestä tuli samana vuonna Chandosin herttuan kappalainen, joka lahjoitti hänelle tilan Middlesexissä. Vuonna 1717 hän luennoi kuningas Yrjö I:lle. Samoihin aikoihin hänet nimitettiin Walesin prinssi Fredrikin kappalaiseksi. Vuonna 1718 hän suoritti Oxfordissa oikeustieteen kandidaatin ja tohtorin tutkinnot. Helmikuussa 1741 hän sai Royal Societyn Copley-mitalin tunnustuksena onnistuneista kokeistaan. Vanhan Westminsterin sillan rakennustöissä vuosina 1738–1739 hän toimi neuvonantajana. Hän jatkoi luentojaan suurella menestyksellä kuolemaansa. Desaguliers oli ehkä ensimmäinen, joka piti oppineiden luentoja suurelle yleisölle. Hänen luentoihinsa osallistuivat aikansa oppineimmat miehet, ja ne tehtiin mielenkiintoisiksi taitavilla kokeilla. Hän keksi muun muassa planetaarion Newtonin teorioiden havainnollistamiseen. Desaguliers toimitti "Philosophical Transactions" -julkaisuun valoa, värejä, barometriä jne. käsitteleviä artikkeleita. Desaguliers oli myös nykyaikaisen vapaamuurariuden perustajia, oli Englannin suurloosin kolmas suurmestari ja osallistui merkittävästi "vapaamuurareiden perustuslain" laadintaan pappi James Andersonin kanssa vuonna 1723. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Luonnontieteilijät Luokka:Royal Societyn jäsenet Luokka:Brittiläiset papit Luokka:Vuonna 1683 syntyneet Luokka:Vuonna 1744 kuolleet Luokka:Brittiläiset vapaamuurarit
Carlo Matteucci

Carlo Matteucci (21. kesäkuuta 1811 Forli, Kirkkovaltio – 25. heinäkuuta 1868 Livorno, Italian kuningaskunta) oli italialainen fyysikko ja valtiomies. ==Elämä ja ura== Matteucci opiskeli matematiikkaa Bolognan yliopistossa ja väitteli tohtoriksi vuonna 1829. Sen jälkeen hän meni kahdeksi vuodeksi ulkomaalaiseksi opiskelijaksi Pariisin École polytechniqueen. Vuonna 1831 hän palasi Forliin ja aloitti fysiikan kokeilut. Matteuccista tuli vuonna 1832 fysiikan professoriksi Bolognaan, 1838 Ravennaan ja 1840 Pisaan. Hänet nimitettiin vuonna 1860 senaattoriksi, 1862 opetusministeriksi Urbano Rattazzin hallituksessa ja hiukan myöhemmin Italian sähkölennätinlaitoksen päälliköksi. Vähän ennen kuolemaansa Matteucci siirtyi takaisin tieteelliselle alalle, professoriksi Firenzessä. Matteucci tutki sähköoppia ja magnetismia, kuten induktiota, sähkölennättimiä ja sähkön virtausta eläinten ruumiissa. Hän löysi ensimmäisenä lepäävässä lihaksessa kulkevan sähkövirran ja tämän virran muuttumisen lihaksen toimiessa. Hän sai Royal Societyn Copley-mitalin, ja hänet valittiin Ranskan tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1844. Hän julkaisi paljon englantilaisissa, ranskalaisissa ja italialaisissa tiedelehdissä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Italialaiset fyysikot Luokka:Italian ministerit Luokka:Italialaiset professorit Luokka:Ranskan tiedeakatemian jäsenet Luokka:Vuonna 1811 syntyneet Luokka:Vuonna 1868 kuolleet
Kinnulanlahden työväentalo

Kinnulanlahden työväentalo oli Maaningan kunnan (vuodesta 2015 lähtien osa Kuopiota) Käärmelahdessa sijainnut työväentalo. ==Historiaa== Kinnulanlahden työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Samana vuonna yhdistys liittyi SDP:en; vuoden 1906 puoluetilastossa yhdistys on nimellä Kinnulan työväenyhdistys. Yhdistys on ilmeisesti käyttänyt myös nimeä Maaningan työväenyhdistyksen Kinnulan osasto. Vuonna 1906 yhdistyksellä oli 39 jäsentä, vuonna 1915 jäseniä oli 15. Yhdistys ilmeisesti liittyi vuonna 1920 perustettuun Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen mutta erosi siitä ja liittyi takaisin SDP:hen vuonna 1924. Vuoden 1923 lopulla yhdistyksestä myös erotettiin useita kommunisteiksi epäiltyjä jäseniä. Vuonna 1907 yhdistys osti tontin. Rahoitusvaikeudet hidastivat rakennustöitä, mutta vuonna 1909 otettujen lainojen turvin talo saatiin pystyyn samana vuonna. Keväällä 1930 työväentalon kaikki ikkunat sekä irtaimistoa, kuten lamput, rikottiin. Saman vuoden lokakuussa Kuopion läänin maaherra kielsi huvien järjestämisen talolla kuudeksi kuukaudeksi. Yhdistys lakkautettiin lopulta vuonna 1932 kommunistilakien nojalla. Vuonna 1933 myytiin pakkohuutokaupalla yhdistyksen omaisuutta, muun muassa harmonikka, 31 penkkiä, kirjakaappi ja kirjoja, näyttämön esirippu ja kulisseja, fortunapeli sekä taloustavaroita. Seuraavana vuonna talo ja tontti huutokaupattiin. Ostaja oli paikallinen sosialidemokraattien piirisihteeri, joten talo mahdollisesti vielä palautui jonkin työväenyhdistyksen haltuun. Talon tai yhdistyksen myöhemmistä vaiheista ei kuitenkaan ole tietoa. ==Toimintaa työväentalolla== Talolla järjestettiin muun muassa iltamia. Vuonna 1931 järjestettiin kesäjuhlat, joihin kuului päivä- ja iltaohjelmaa. Päivällä ohjelmassa oli muun muassa erilaisia urheilukilpailuita, illalla taas näytelmiä, puheita, musiikkia ja tanssia. Osallistujia oli runsaasti. Saman vuoden syksyllä yhdistys juhlisti 25-vuotispäiviään. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Kuopion rakennukset ja rakennelmat Luokka:Maaninka
Posliiniravut

Posliiniravut (Porcellanidae) on kymmenjalkaisiin kuuluva äyriäisheimo. Heimon lajeja tavataan merivesistä. == Taksonomia ja anatomia == Posliiniravut jaetaan 30 sukuun ja lajeja on noin 230. Heimon lajit ovat useimmiten pienikokoisia äyriäisiä ja niiden kuoren läpimitta on harvoin yli 1,5 cm. Ruumiinmuodoltaan posliiniravut muistuttavat taskurapuja ja ovat soikeahkoja ja litteitä. Eturaajojen sakset ovat ruumiiseen nähden kookkaat ja tukevat. Posliiniravut taittavat viuhkamaisen pyrstönsä eturuumiin alle. ==Levinneisyys ja elintavat== Posliinirapuja tavataan kaikista valtameristä lauhkeilta ja lämpimiltä alueilta niin matalista kuin syvistäkin vesistä. Osa piileskelee kivien alla ja osa elää koralliriutoilla kommensalistisina sienieläinten, merisulkien ja putkimatojen joukossa. Heimon lajit suodattavat ravinnokseen pieneliöitä vedestä. == Lähteet == Luokka:Kymmenjalkaiset
Lunastajat

Lunastajat on Miro Laihon ja Niko Kelkan käsikirjoittama ja ohjaama suomalainen elokuva, joka tuli ensi-iltaan joulukuussa 2022. ==Esittely== Lunastajat on mustan komedian elementeillä höystetty toiminnallinen trilleri kahdesta maailmanlopun uskontokultin nuoresta noviisista (Roope Salminen ja Eino Heiskanen), jotka kiertävät ovelta ovelle tarjoamassa tuntemattomille mahdollisuutta pelastua. Eräällä käännytyskeikalla nuorten miesten itsehillintä kuitenkin pettää sotkuisin seurauksin. Kun kaksikko ryhtyy siivoamaan virheensä jälkiä, ovikello soi. Lahkolaiset joutuvat tahtomattaan mukaan ventovieraiden ihmisten roolipeli-iltaan, joka on sovittu järjestettäväksi turmatalossa. Sekä Roope Salminen että Eino Heiskanen tekevät Lunastajissa ensimmäiset valkokangaspääroolinsa. Elokuvan muissa keskeisissä rooleissa nähdään Ilona Chevakova, Mikko Nousiainen, Joel Hirvonen, Johanna Kuuva, Anne-Mari Alaspää ja Aleksander Rudiclo. Uskonlahkon johtohahmon sivuroolia esittää kotimaisen elokuva- ja tv-maailman ikoni, seitsemälle vuosikymmenelle ulottuvan uran näyttelijänä tehnyt Jussi-voittaja Pekka Laiho. Elokuva kuvattiin kesällä 2021 Järvenpäässä. Se on tuotettu ilman Suomen elokuvasäätiön kehittely- tai tuotantotukea. Elokuvan ovat tuottaneet Miro Laiho ja Pekka Ollula Time Films Oy:stä. Elokuvan levittää Night Visions Distribution. ==Vastaanotto== Lunastajat sai maailmanensi-iltansa Pohjoismaiden suurimmalla fantasia-, kauhu-, scifi- ja toimintaelokuviin keskittyvällä festivaalilla Night Visions International Film Festivalilla Helsingissä perjantaina 18. marraskuuta 2022. Festivaalin uutuuselokuvia arvottavassa Audience Award -yleisöäänestyksessä se kohosi kakkossijalle. Se oli yleisöpalkinnon voittaneen amerikkalaisen Deadstream-kauhutrillerin ohella ainoa äänestykseen osaa ottanut elokuva, jonka katsojilta saamien äänten pistekeskiarvo oli yli 4,3 tähteä viidestä. Arvostelusivustoilla ja sanomalehtien arvosteluissa arviot olivat heikompia. == Arvosteluja == * Juha Rosenqvist, Film-o-Holic: * Kari Salminen, Turun Sanomat: * Niko Ikonen, Episodi: * Tero Kartastenpää, Helsingin Sanomat: * Jussi U. Pellonpää, Forssan lehti: * Aki Lehti, Muropaketti: == Aiheesta muualla == * Lunastajat-elokuvan traileri. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2022 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset independent-elokuvat
Thomas Makdougall Brisbane

Thomas Makdougall Brisbane (23. heinäkuuta 1773 Largs, Ayrshire, Skotlanti – 27. tammikuuta 1860 Largs) oli skotlantilainen upseeri, kuvernööri ja tähtitieteilijä, jonka mukaan on nimetty muun muassa Brisbanen kaupunki Australiassa. ==Elämä ja ura== Tähtitiedettä harrastanut Brisbane astui armeijaan vuonna 1789 ja palveli Flanderissa, Länsi-Intiassa ja Pyreneiden niemimaan sodassa. Vuonna 1810 hänet ylennettiin everstiksi ja valittiin Lontoon Royal Societyn jäseneksi, ja vuonna 1812 hänet ylennettiin Wellingtonin pyynnöstä prikaatikenraaliksi. Vuonna 1814 hänet lähetettiin Pohjois-Amerikkaan. Napoleonin palattua Elbasta Brisbane kutsuttiin takaisin, mutta hän ei ehtinyt osallistua Waterloon taisteluun. Vuonna 1821 hänet nimitettiin Uuden Etelä-Walesin kuvernööriksi. Vaikka siirtokunnan talous oli heikolla tolalla hänen neljän vuoden aikanaan, hän pyrki parantamaan sen tilaa viljelemällä viiniköynnöksiä, sokeriruokoa ja tupakkaa sekä edistämällä hevoskasvatusta ja viljelysmaan raivausta. Hän myös poisti lehdistön ennakkosensuurin. Hänen aloitteestaan lähetettiin useita tutkimusretkiä, ja yksi niistä löysi Brisbanejoen, joka on nimetty hänen mukaansa. Hän perusti Paramattaan tähtitieteellisen observatorion vuonna 1822, jossa vuosina 1822–1826 tehdyt tähtihavainnot julkaistiin vuonna 1835 Brisbane- tähtiluettelossa. Observatorio lakkautettiin vuonna 1855. Palattuaan Skotlantiin Brisbane asui pääasiassa Makerstounissa Roxburghshiressä, jossa hänellä oli suuri ja erinomaisesti varustettu observatorio. Myöhemmin hänestä tuli Edinburghin tähtitieteellisen instituutin puheenjohtaja ja hän työskenteli Edinburghin kuninkaallisen observatorion tehostamiseksi. Brisbane sai Kuninkaallisen tähtitieteellisen seuran kultamitalin vuonna 1828, ja hänet valittiin Edinburghin Royal Societyn puheenjohtajaksi vuonna 1833. Hänestä tehtiin baronetti vuonna 1836 ja hän saavutti kenraalin arvon vuonna 1841. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Royal Societyn jäsenet Luokka:Brittiläiset kenraalit Luokka:Brittiläiset tähtitieteilijät Luokka:Vuonna 1773 syntyneet Luokka:Vuonna 1860 kuolleet
Hyundai i20 N Rally1

Hyundai i20 N Rally1 on Hyundain valmistama Rally1-luokituksen mukainen ralliauto, jolla Hyundai Shell Mobis World Rally Team -talli kilpailee rallin maailmanmestaruussarjassa kaudesta 2022 alkaen. Se perustuu Hyundai i20 N -henkilöautoon. Kyseessä on Hyundain ensimmäinen Rally1-sääntöjen mukainen hybridiralliauto, ja se korvasi edeltäjänsä Hyundai i20 Coupe WRC:n, kun World Rally Car -säännöt poistuivat käytöstä MM-sarjassa. Hyundai julkisti uuden Rally1-autonsa ensimmäisenä rallin MM-sarjan valmistajana tammikuussa 2022, ja kyseisellä ensimmäisellä kaudella talli sijoittui sillä valmistajien MM- sarjassa toiseksi. == MM-rallivoitot == Nro Kausi Ralli Kuljettaja Kartanlukija Lähde 1 2022 Sardinia 2022 Ott Tänak Martin Järveoja 2 2022 Suomi 2022 Ott Tänak Martin Järveoja 3 2022 Ypres 2022 Ott Tänak Martin Järveoja 4 2022 Akropolis 2022 Thierry Neuville Martijn Wydaeghe 5 2022 Japani 2022 Thierry Neuville Martijn Wydaeghe 6 2023 Sardinian 2023 Thierry Neuville Martijn Wydaeghe 7 2023 Keski-Euroopan 2023 Thierry Neuville Martijn Wydaeghe 8 2024 Monte Carlo 2024 Thierry Neuville Martijn Wydaeghe 9 2024 Ruotsin 2024 Esapekka Lappi Janne Ferm 10 2024 Ott Tänak Martin Järveoja 2024 2024 == Rallin MM-sarjan tulokset == (Tulosselitteet) Kausi Talli Kuljettaja 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 Pisteet Sijoitus 2022 MON SWE CRO POR ITA KEN EST FIN BEL GRE NZL ESP JPN 2022 Hyundai Shell Mobis WRT Thierry Neuville 6 2 3 5 41 5 4 5 20 1 4 2 1 rowspan=5 455 rowspan=5 2. 2022 Hyundai Shell Mobis WRT Oliver Solberg Kesk. 6 Kesk. 10 13 Kesk. 4 5 2022 Hyundai Shell Mobis WRT Dani Sordo 3 3 3 5 Kesk. 2022 Hyundai Shell Mobis WRT Ott Tänak Kesk. 20 2 6 1 Kesk. 3 1 1 2 3 4 2 Lähde: == Lähteet == I20 N Rally1 Luokka:Rally1-autot
Nara Dreamland

Nara Dreamland (jap. 奈良ドリームランド, Nara Dorīmurando, myös vain Dreamland) oli japanilainen huvipuisto lähellä Naraa. Se otti paljon inspiraatiota Kalifornian Disneylandista. Puisto aloitti toimintansa vuonna 1961, ja jatkoi yhtäjatkoisesti vuoteen 2006 saakka. Lopettamisensa jälkeen puisto hylättiin, ja siitä tuli varsin tunnettu myös kansainvälisesti. Puisto lopulta purettiin vuosina 2016–2017. == Historia == Nara Dreamland avattiin 1. heinäkuuta 1961. Siitä tuli varsin suosittu, sillä se oli silloisessa Japanissa lähimpänä Disneylandia. Puiston alamäki alkoi jo 1980-luvulla, kun Tokioon avattiin aito Disneyland-huvipuisto. Ajan saatossa kävijämäärät alkoivatkin laskea tasaisesti. Vuonna 2001 taas avattiin sekä Tokyo DisneySea että Universal Studios Japan Osakassa, jotka vähensivät Dreamlandin kävijämääriä vielä enemmän. Vuonna 2004 puiston huollon laatu huononi. Tällöin esimerkiksi suljettiin puistossa sijainneita liikkeitä ja laitteet alkoivat ruostua. Puisto jouduttiin lopulta sulkemaan elokuussa 2006, jonka jälkeen se hylättiin noin 10 vuodeksi, kunnes sen purku alkoi vuonna 2016. == Lähteet == Luokka:Japanin huvipuistot Luokka:Entiset rakennukset ja rakennelmat Luokka:Nara
Ählämä-suntraa

Ählämä-suntraa on iskelmätaiteilija Anita Hirvosen single vuodelta 1985. Kappaleen sävelsi Esko Koivumies ja sanoitti Chrisse Johansson. Singlen b-puolena on "Totuuden kasvot", jonka sävelsi Jukka Koivisto ja sanoitti Johansson. Singlen molemmat puolet julkaistiin Anita Hirvosen kokoelma- albumilla Parhaat (1985). "Ählämä-suntraa" kertoo tapahtumista turkkilaisessa saunassa. Se ei ole juurikaan päätynyt Anita Hirvosen myöhemmille kokoelmalevyille, kuten ei myöskään singlen b-puoli. Kappaleita ei ole julkaistu Anita Hirvosen studioalbumeilla.. == Lähteet == Luokka:Anita Hirvosen kappaleet Luokka:Chrisse Johanssonin sanoittamat kappaleet Luokka:Vuoden 1985 kappaleet
Mummolleni

Mummolleni on iskelmätaiteilija Anita Hirvosen single vuodelta 1981. Kappaleen sävelsi Anita Hirvonen ja sanoitti Chrisse Johansson. Singlen b-puolena on "Ei seikkailuun", joka on Raul Reimanin sanoittama suomenkielinen versio kappaleesta "Lección de amor". Singlen molemmat puolet julkaistiin Anita Hirvosen studioalbumilla Ovi sydämeen (1981). "Mummolleni" on haikeaa muistelua, jossa laulun kertoja palaa lapsuuteensa. "Ei seikkailuun" on iskelmä, jossa kertoja haikailee rakkauden perään, mutta korostaa hakevansa vakavaa suhdetta lyhyen romanssin sijaan. "Mummolleni" valittiin Anita Hirvosen kokoelma-albumille 40 unohtumatonta laulua vuonna 2006.. == Lähteet == Luokka:Anita Hirvosen kappaleet Luokka:Chrisse Johanssonin sanoittamat kappaleet Luokka:Vuoden 1981 kappaleet
Lihue

Lihue () on Havaijilla, Kauain piirikunnassa, sijaitseva kaupunki, joka toimii myös piirikuntansa hallinnollisena keskuksena. Kaupunki alkoi kasvaa vuonna 1849, kun saksalaiset maahanmuuttajat perustivat sinne sokeriruokoplantaasin. Sokeriruokoa kasvatettiin aina 1900-luvun loppupuolelle asti, mutta sittemmin kaupungin keskeiseksi elinkeinoksi on noussut turismi. Vuoden 2020 väestönlaskennan mukaan kaupungissa asui 8 004 ihmistä ja sen pinta-ala on 7,46 neliömailia (eli noin 19,32 km2). Kaupungissa toimii Lihuen lentokenttä, jonne lentävät sekä osavaltion sisäiset että kansainväliset lennot. Havaijin yliopiston alainen Kaua‘i Community College sijaitsee kaupungissa. == Lähteet == Luokka:Havaijin väestönlaskennalliset asuinpaikat
Luke Humphries

Luke Humphries (s. 11. helmikuuta 1995 Newbury, Berkshire), lempinimeltään ”Cool Hand Luke”, on englantilainen dartsinpelaaja ja maailmanmestari voitettuaan vuoden 2024 MM-kisojen loppuottelussa Luke Littlerin. Humphries on helmikuussa 2025 PDC:n maailmanlistan ykkösenä. Maailmanmestaruuden lisäksi Humphries on voittanut kuusi major-turnausta. Vuoden 2023 loka-marraskuussa hän voitti World Grand Prix -turnauksen loppuottelussa Gerwyn Pricen, Grand Slam -turnauksen loppuottelussa Rob Crossin ja Players Championship Finals -turnauksen loppuottelussa Michael van Gerwenin. Vuonna 2024 Humphries kohtasi World Matchplayn finaalissa Van Gerwenin ja voitti. Saman vuoden marraskuussa hän voitti Players Championship Finalsin toista kertaa peräkkäin kaatamalla loppuottelussa Luke Littlerin. Helmikuussa 2025 Humphries voitti uudistetun World Masters -turnauksen finaalissa Jonny Claytonin. Humphries on myös nuorten maailmanmestari vuodelta 2019, Premier Leaguen finalisti vuodelta 2024 ja UK Openin finalisti vuosilta 2021 ja 2024. Hän on voittanut vuosien 2022–2024 aikana seitsemän European Tour -turnausta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Englantilaiset dartsinpelaajat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt