EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Yle Uutiset selkosuomeksi

Yle Uutiset selkosuomeksi (aik. Selkouutiset) on Ylen uutislähetys, joka toimitetaan selkokielellä eli helposti ymmärrettävällä suomen kielellä. Selkouutisissa puhenopeus on selvästi hitaampi kuin yleiskielisissä uutisissa. Ne on suunnattu suomen kielen opiskelijoille, maahanmuuttajille, koululaisille, ikäihmisille ja kaikille, jotka tarvitsevat selkeää tiedonvälitystä. Yle aloitti selkokielisten uutisten lähettämisen vuonna 1992. Yle Uutiset selkosuomeksi kuullaan Yle Radio Suomi -kanavalla päivittäin. Joulukuusta 2015 lähtien Yle on esittänyt myös selkokieliset televisiouutiset Yle TV1 -kanavalla joka arkipäivä. Televisiouutisissa on mukana suomenkielinen tekstitys, joka vastaa kuultua puhetta. Yle Uutiset selkosuomeksi -lähetyksiä voi seurata myös Yle Areenassa. Selkouutisilla on lisäksi oma verkkosivusto, jossa muun muassa selitetään uutisissa käytettyjä sanoja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Yle Uutiset selkosuomeksi Luokka:Suomalaiset radio- ohjelmat Luokka:Suomalaiset uutisohjelmat Luokka:Yle TV1:n televisio-ohjelmat
Jouni Pellinen

Jouni Pellinen (s. 11. toukokuuta 1983 Imatra) on suomalainen uransa lopettanut freestylelaskija, joka oli erikoistunut skicrossiin. (freestyle) Pellinen kilpaili aiemmin alppihiihdossa. Hän edusti Imatran Urheilijoita. Hänen valmentajanaan toimi Matti Vestman. Urheilu-uran jälkeen hän on toiminut painonnostovalmentajana ja Ylellä skicross- ja alppihiihtoselostajana. Hänellä on yksi poika. ==Ura== ===Alppihiihto=== Pellinen laski ensimmäisen kerran alppihiihdon maailmancupissa Kranjska Gorassa joulukuussa 2005 ja sijoittui ainoan kerran pisteille joulukuussa 2006 oltuaan 28:s Hinterstoderin supersuurpujottelussa. (alppihiihto) Vuonna 2007 Pellinen osallistui alppihiihdon MM-kisoihin, jossa hän sijoittui supersuurpujottelussa 33:nneksi ja syöksylaskussa 40:nneksi. ===Freestyle=== Freestylen maailmancupissa Pellinen kilpaili ensimmäisen kerran Tirolissa tammikuussa 2009. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän sai Flainessa 14. tammikuuta 2009 sijoituttuaan viidenneksi. Ensimmäisen palkintokorokepaikkansa Pellinen sai 3. maaliskuuta 2011 Grindelwaldissa sijoituttuaan toiseksi. Kolme päivää myöhemmin Meiringen- Haslibergissa hän voitti ensimmäisen maailmancupin osakilpailunsa. Kaudella 2010–2011 hän sijoittui skicrossin kokonaiskilpailussa kolmanneksi. Hänen harjoitteluaan häiritsi loukkaantuminen kauden lopussa. Toisen osakilpailuvoittonsa Pellinen saavutti 3. maaliskuuta 2012 Branäsissa. Seuraavalla kaudella hän oli toinen Megeven kilpailussa. Ensimmäisen arvokisamitalinsa Pellinen sai freestylehiihdon MM-kisoissa vuonna 2011 sijoituttuaan hopealle skicrossissa. Vuonna 2013 hän sijoittui MM-kilpailuissa neljänneksi ja vuonna 2009 kuudenneksitoista. Pellinen osallistui Sotšin olympialaisiin 2014 sijoittuen skicrossissa 13:nneksi karsiuduttuaan puolivälierissä. Vuonna 2011 Pellinen sijoittui Aspenin X Gameseissa skicrossissa kahdeksanneksi. Vuonna 2012 hän oli neljäs. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset freestylehiihtäjät Luokka:Suomalaiset alppihiihtäjät Luokka:Suomalaiset urheiluselostajat Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pasi Vainio

Pasi Markku Juhani Vainio (s. 6. heinäkuuta 1959 Turku) on suomalainen yritysjohtaja. Hän oli Kustannusosakeyhtiö Otavan toimitusjohtaja vuodesta 2009 vuoden 2022 loppuun. Hän on ollut Otavan palveluksessa vuodesta 1996. Vainio valmistui ylioppilaaksi 1978 ja kauppatieteiden maisteriksi 1987. Hän työskenteli Akateemisessa Kirjakaupassa 1981–1985 ja Turku-TV:n myyntipäällikkönä 1985–1987. Vainio toimi vuosina 1987–1995 Asan, Finluxin ja Nokian kodinelektroniikka Oy:n tuotepäällikkönä, brand managerina ja markkinointipäällikkönä ja vuosina 1994–1996 Nokia Mobile Phonesin program managerina ja business line managerina ennen siirtymistään Otavalle. Otavalla Vainio työskenteli markkinointipäällikönä 1996–2000 ja myynti- ja markkinointijohtajana 2001–2009 vastuualueinaan myös viestintä, graafinen suunnittelu sekä verkko ja uudet liiketoimintamahdollisuudet -ryhmä. Hänet nimitettiin vt. toimitusjohtajaksi Sara Mellan irtisanouduttua yllättäen marraskuussa 2009 ja toimitusjohtajaksi 16. joulukuuta 2009 alkaen. Vainio on ollut Like Kustannuksen ja Suuren Suomalaisen Kirjakerhon hallituksen jäsen. Vainio on myös Suomen Kustannusyhdistyksen puheenjohtaja. Vainio osti vuonna 2022 antikvariaattiyrittäjä Mikko Vartiaisen kanssa Ruovedellä sijaitsevan Vinhan kirjakaupan ja pyrkii remontin jälkeen avaamaan sen huhtikuussa 2023. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Nokian henkilöstö Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mäcit Ğafuri

Mäcit Ğafuri (, - koko nimi: Ğäbdelmäcit Nurğäni ulı Ğafurov, ; 1. elokuuta 1880, Ufan kuvernementti - 28. lokakuuta 1934, Ufa) oli tataarin- ja baškiirinkielinen kirjailija. Häntä pidetään baškiirinkielisen nykykirjallisuuden perustanlaskijana. Vuonna 1923 hän sai Baškortostanin kansanrunoilijan arvonimen. == Elämä == Mäcit Ğafuri syntyi kyläkoulun opettajan perheeseen. Hän opiskeli Troitskin, Kazanin ja Ufan koraanikouluissa. Ensimmäiset runonsa hän kirjoitti tataariksi vuonna 1902. Ensimmäinen runokokoelma Seber timer julı jäki millätneŋ xäldäre (”Siperian rautatie”) ilmestyi Orenburgissa vuonna 1904. Vuonna 1905 Ğafuri muutti Kazaniin, jossa hän osallistui opiskelijalevottomuuksiin. Sensuuriviranomaiset takavarikoivat kokoelmat Jäš ğümerem (”Nuori elämäni”, 1906) ja Millät möxäbbäte (”Rakkaus kansaa kohtaan”, 1907). Vuonna 1906 Ğafuri palasi Ufaan, jossa hän vuodesta 1911 lähtien asui poliisin valvonnan alaisena. Ğafurin varhaisten teosten teemoja ovat sosiaalinen ja kansallinen sorto, kansanvalistus ja vallankumousaatteet. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän laati sodanvastaisia runoja. Vuonna 1915 kirjoitetusta runosta Juqtırhıŋ da, alla! (”Ei ole sinua, Jumala”) hän sai päälleen muslimipapiston vihat. Tsaarinvallan kaatumista Ğafuri tervehti runolla Xörriät irtähe (”Vapauden aamu”, 1917). Lokakuun vallankumouksen jälkeen Ğafuri kirjoitti ajankohtaista kansalaislyriikkaa ja työskenteli Qıźıl Bašqortostan ja Kommuna -lehtien toimittajana. Runoelma Ešse (”Työläinen”, 1921), omaelämäkerrallinen pienoisromaani Šağirźeŋ altın priiskehendä (”Runoilijan kultakaivoksilla”, 1931) ja Tormoš basqıstarı (”Elämän portaat”, 1930) kuvaavat baškiirien ja tataarien elämää ennen vallankumousta. Pienoisromaani Qara jözzär (”Häväistyt”, 1927) kertoo naisen alistetusta asemasta. Näytelmän Qıźıl jondoź (”Punatähti”, 1926) aiheena on Venäjän kansalaissota. Ğafuri oli myös ensimmäisiä baškiirinkielisiä lastenkirjailijoita. Hänen tuotantoonsa on vaikuttanut baškiirien ja tataarien suullinen kansanperinne sekä klassinen itämainen runous. Kirjailijan mukaan on nimetty Baškortostanin Gafurin piiri sekä baškiirinkielinen akateeminen draamateatteri. Ufassa toimii hänelle omistettu kotimuseo. ==Kirjallisuutta== * Ramazanov, G.Z. Mažit Gafuri. Moskva, 1980. * Ramazanov, G.Z. Tvortšestvo Mažita Gafuri. Ufa, 1970. ==Lähteet== Luokka:Baškiirinkieliset kirjailijat Luokka:Baškortostanilaiset henkilöt Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjailijat Luokka:Tataarinkieliset kirjailijat Luokka:Vuonna 1880 syntyneet Luokka:Vuonna 1934 kuolleet
Sipoon lukio

Sipoon lukio on toinen Sipoon lukiokoulutusta tarjoavista kouluista. Toinen on ruotsinkielinen Sibbo Gymnasium. Lukion rehtorina toimii Juha Kujanpää. Sipoon lukio sijaitsee Sipoon keskustassa Nikkilässä. Koulussa oli lukuvuoden 2017 alussa noin 210 oppilasta. Koulu toimii vuonna 2007 käyttöönotetuissa moderneissa tiloissa yhdessä ammattikoulutusta tarjoavan Keuda Sipoon kanssa. Koulutusyhteenliittymä tunnetaan nimellä Sipoon Enter. Koulurakennus on saanut useita arkkitehtuuripalkintoja, mm. Chicago Athenaeum -palkinnon vuonna 2008. Rakennuksen on suunnitellut helsinkiläinen Arkkitehtitoimisto K2S. Sipoon lukio perustettiin vuonna 1986.Sipoon lukion opinto-opas Sipoon suomenkielisen väestön voimakkaasti kasvaessa myös Sipoon lukion oppilasmäärä on noussut. Ylioppilaita valmistuu vuosittain 50–60. Myös ylioppilaiden määrä on ollut nousussa. Haku lukioon tapahtuu toisen asteen opintojen yhteishaun kautta. Lukio-opintoihin on mahdollista yhdistää ammattitutkintoon valmistavia opintoja. Lukuvuonna 2010–2011 Sipoon lukiossa alkoi jääkiekkolinja. Siinä opiskelijalla on mahdollisuus yhdistää lukio-opinnot lajiharjoitteluun läheisessä Nikkilän jäähallissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Sipoon lukion verkkosivut *Sipoon lukio Facebookissa Luokka:Suomen lukiot Luokka:Sipoon oppilaitokset
Lumetus

thumb|Lumitykki Mölltaler Gletscherissä Itävallassa. Lumetus on lumen tuottamista johtamalla painevettä ja -ilmaa lumitykin läpi. Lumetusta käytetään pääasiassa laskettelukeskuksissa, sillä sen avulla voidaan lisätä lumikerroksen luotettavuutta ja pidentää hiihtokautta. ==Lumetus lumitykillä== Lumetus tapahtuu lumitykillä. Sillä tuotettua lunta kutsutaan tykkilumeksi, keinolumeksi tai tekolumeksi. Tykkilumi on kuitenkin oikeaa lunta eikä esimerkiksi paperia tai muovia. Lumitykkiin johdetaan paineilmaa ja painevettä. Se hajottaa vesipisarat pieniksi, muutamien kymmenien mikronien kokoisiksi pisaroiksi ja ampuu ne ilmaan. Jos ilman lämpötila on 0 °C tai sen alle, pienet pisarat alkavat haihtua ja jäähtyä nopeasti muodostaen lumikiteitä. Ilmiö tapahtuu myös, jos ilmankosteus on alhainen. Paineilma ja painevesi tuotetaan vesitykkiin sähköllä, jota tarvitaan suhteellisen paljon. ==Aiheesta muualla== *Yle: Hiihtokeskuksissa alkoi lumetus *How Artificial Snow is Made *Snowgun Forum For Homemade Snowguns Luokka:Lumi Luokka:Talviurheilu
Kivenhakkaajat

Kivenhakkaajat () oli ranskalaisen taiteilijan Gustave Courbetin maalaus vuosilta 1849–1850.Courbet — The Stone Breakers, Old and New.The Stone- Breakers, Flickr. Maalaus edusti yhteiskunnallista realismia, kuvaten kahta talonpoikaa, vanhempaa ja nuorempaa, hakkaamassa kiviä. Maalaus oli ensi kertaa esillä Pariisin salongissa vuonna 1850. Kivenhakkaajat tuhoutui toisen maailmansodan aikana yhdessä 154 muun teoksen kanssa, kun niitä Königsteinin linnoitukseen kuljettanut ajoneuvo joutui Liittoutuneiden pommittamaksi helmikuussa 1945. == Lähteet == Luokka:Gustave Courbet’n maalaukset Luokka:Realistiset maalaukset
MagiCAD

MagiCAD on suomalainen MAgiCAD Groupin kehittämä CAD-ohjelmisto talotekniseen suunnitteluun. ==Yritys== MagiCADiä kehittää raumalainen MAgiCAD Group Oy, jonka palveluksessa on tällä hetkellä noin 100 työntekijää (tilanne 2016). Yritys on pohjoismaiden suurin talotekniikka-alan ohjelmistotalo.Rakennuslehti 8.3.2007 Talotekniikan huippuosaamista Raumalta Yrityksen on osa kansainvälistä Glodon Group -konsernia. MagiCAD Groupin palveluihin kuuluvat tuotemallinnuspalvelut sekä asiakaskohtainen ohjelmistokehitys. ==Ohjelma== Ensimmäinen MagiCAD lanseerattiin markkinoille vuonna 1998. MagiCAD sai Bostonissa 12. maaliskuuta 2007 IFC2x3 -sertifikaatin. MagiCAD kattaa työkalut LVI- ja sähköjärjestelmien suunnitteluun ja piirtämiseen. MagiCAD toimii AutoCAD MEPin ja Revit MEPin kanssa. 3D on MagiCADissä perusominaisuus. Se mahdollistaa suunnittelun todellisilla tuotteilla, risteilytarkastelut, leikkauskuvat sekä tarkat massaluettelot. MagiCADillä voi tehdä muun muassa mitoitus-, tasapainotus- (painehäviölaskenta), ääni-, lämpöhäviö- sekä määrä- ja massalaskennat. MagiCADillä voi tehdä suunnitelmat todellisilla tuotteilla, jolloin suunnitelmat, laskennat ja raportit perustuvat aina todellisiin tuotteisiin ja oikeisiin tuotetietoihin. Talotekniikan tuotteiden tuotemallinnus tapahtuu omilla Qmodel- ja Qbase-teknologioilla. Tuotemalli sisältää tuotteen 3D-geometrian luomiseen liittyvän datan sekä valmistajan ilmoittaman teknisen datan. MagiCADin sisään rakennettu Qmodel-engine generoi MagiCAD-käyttäjän tarpeisiin luonnollisen näköisen ja oikeaa teknistä dataa sisältävän objektin. Näin lopputuloksena syntyvä järjestelmäsuunnitelma on mitoitettu ja piirretty oikein. ==MagiCAD Versiot== * MagiCAD Ventilation * MagiCAD Heating & Piping * MagiCAD Sprinkler Designer * MagiCAD Electrical * MagiCAD Schematics * MagiCAD Circuit Designer * MagiCAD System Designer * MagiCAD Room * MagiCAD Comfort & Energy * MagiCAD Suite == Katso myös == * Industry Foundation Classes ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * MagiCAD Group Luokka:Suunnitteluohjelmistot
Olli Reenpää

Kari Olli Reenpää (vuoteen 1935 Renqvist: s. 25. maaliskuuta 1934 Helsinki) on suomalainen diplomi-insinööri, joka toimi Otava-Kuvalehdet Oy:n konsernijohtajana vuosina 2000–2010Otava tiedote 3.3.2010 ja Kustannusyhtiö Otavan hallituksen puheenjohtajana vuoteen 2014 saakka. Hän toimi Otavan varatoimitusjohtajana vuosina 1968–1978 ja toimitusjohtajana vuodet 1979–1999. Reenpää valmistui paperi-insinööriksi 1960, ja samanaikaisesti hän aloitti Otavan palveluksessa tutkimus- ja käyttöinsinöörinä ja vuodesta 1964 yhtiön teknillisenä johtajana. Hänet nimitettiin Otavan toimitusjohtajaksi 1979 Heikki A. Reenpään jälkeen. Hän oli aloittanut serkkunsa Heikki A. Reenpään kanssa Otavan kunnostamisen vakavaraiseksi yhtiöksi, kun se oli 1960-luvulta alkaen kokenut vaikeita aikoja. 1990-luvun alun yritysvaltausuhka estettiin vetämällä Otava vuonna 1991 pois pörssistä, ja siitä tuli puhtaasti sukuyhtiö. Otava-Kuvalehdet Oy:n konsernijohtajaksi hän nousi vuonna 2000, jolloin myös konserni sai nykyisen nimensä. Reenpäälle myönnettiin vuorineuvoksen arvonimi vuonna 1996. Hän toimi Graafisen teollisuuden Työnantajaliiton puheenjohtajana vuosina 1979–1982 ja Graafisen Keskusliiton puheenjohtajana 1979–1993. Reenpää on Kari Reenpään poika. Antti Reenpää on Reenpään poika,Koistinen, Olavi: Suvun patriarkka ja liikemiehet käyttävät valtaa. Helsingin Sanomat 28.3.2010, s. C 1. ja Otavan toimitusjohtaja Eva Reenpää on hänen tyttärensä. __NOTOC__ ==Lähteet== == Kirjallisuutta == * == Aiheesta muualla == * Otava-Kuvalehdet * Pilke, Helena: Seitsemän sukupolvea, 200 vuotta kustannustoimintaa. Arvostelu Salokantelen teoksesta Hengen paloa & painettua sanaa. (Agricolan kirja- arvosteluja, 26.5.2015.) Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Vuorineuvokset Luokka:Otava Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Grigori Romanov

Grigori Vasiljevitš Romanov (, 7. helmikuuta 1923 nykyisen Novgorodin alueen Borovitšin piirin Zihnovon kylä – 3. heinäkuuta 2008 Moskova) oli neuvostoliittolainen poliitikko. Hänet tunnetaan parhaiten Leningradin pitkäaikaisena puoluejohtajana. Grigori Romanov syntyi talonpoikaisperheeseen. Hän osallistui toiseen maailmansotaan Leningradin ja Baltian rintamilla. Vuonna 1944 hän liittyi Neuvostoliiton kommunistiseen puolueeseen. Vuonna 1953 Romanov valmistui etäopiskelijana Leningradin laivanrakennusinstituutista. Vuosina 1946–1954 hän työskenteli suunnittelijana ja osastopäällikkönä Ždanoville nimetyssä rakennusteollisuusministeriön tehtaassa Leningradissa. Vuosina 1955–1957 hän toimi tehtaan puoluekomitean johtajana ja NKP:n keskuskomitean puolueorganisaattorina. Vuosina 1957–1961 Romanov työskenteli Leningradissa Kirovin piirin puoluekomitean ensimmäisenä sihteerinä ja vuosina 1961–1962 puolueen kaupunkikomitean sihteerinä. Vuonna 1963 hänestä tuli NKP:n Leningradin aluekomitean toinen sihteeri. Syyskuusta 1970 aina vuoteen 1983 saakka hän toimi aluekomitean ensimmäisenä sihteerinä. NKP:n 23. ja 24. edustajakokouksissa Romanov valittiin puolueen keskuskomitean jäseneksi. Vuodesta 1973 hän oli NKP:n keskuskomitean politbyroon ehdokasjäsen ja vuosina 1976–1985 sen varsinainen jäsen. Vuosina 1983–1985 hän toimi keskuskomitean sihteerinä. Romanovia pidettiin yleisesti puolueen ”kovan linjan” miehenä. Juri Andropovin kuoltua häntä harkittiin keskuskomitean pääsihteeriksi, mutta lopulta virkaan valittiin eri ryhmittymien välisenä kompromissina sairas Konstantin Tšernenko, jota pian seurasi Mihail Gorbatšov. Heinäkuussa 1985 Gorbatšov erotti Romanovin politbyroosta ja sihteeristöstä.* Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen Romanov toimi Venäjän kommunistisen puolueen keskuskomitean neuvottelukunnan jäsenenä. Hänet on haudattu Kuntsevon uudelle hautausmaalle Moskovaan. Romanov on palkittu kolmella Leninin kunniamerkillä sekä lokakuun vallankumouksen, työn punaisen lipun ja znak potšota -kunniamerkeillä. Vuonna 1983 hän sai sosialistisen työn sankarin arvonimen. ==Lähteet== Luokka:NKP:n keskuskomitean politbyroon jäsenet Luokka:Neuvostoliiton korkeimman neuvoston puhemiehistön jäsenet Luokka:Sosialistisen työn sankarit Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet
Tāmati Wāka Nene

Tāmati Wāka Nene (~1785 – 4. elokuuta 1871) oli Uuden-Seelannin pohjoisosassa vaikuttanut maoripäällikkö eli rangatira, joka osallistui maorisotiin brittien puolella Hone Hekeä vastaan käydyssä lipputankosodassa. == Elämä == Tāmati Wāka Nene syntyi Bay of Islandsissa luultavasti vuonna 1785. Hänen sukunsa kuului alueen tärkeimpiin ja he olivat johtavassa asemassa Ngāpuhi-heimossa. Muskettisotien aikana Tāmati Wāka Nene nousi yhdeksi heimon sotapäälliköistä. Sodan aikana hän johti joukkojaan Uuden-Seelannin Pohjoissaaren eteläkärkeen saakka ja valloitti sekä osti alueita matkan varrelta. Vuonna 1828 hän nousi heimonsa johtoon sen aikaisemman päällikön kuoltua taistelussa. Tāmati Wāka Nene uskoi kaupankäynnin eurooppalaisten kanssa hyödyttävän häntä ja hän otti suojelukseensa paikalliset lähetyssaarnaajat. Hän otti itse kasteen vuonna 1839. Nene kannatti Waitangin sopimusta ja suostutteli monet muut maoripäälliköt allekirjoittamaan sen. Hän lupasi silloiselle kuvernöörille Robert FitzRoylle pitävänsä kurissa muut paikalliset maoriheimot ja hän koki loukkauksena Hone Heken lipputangon kaadon ja lopulta hyökkäyksen Russeliin. Nenen onnistui suostutella Heke antautumaan ja sota päätyi vuonna 1846. Nene kuoli vuonna 1871 ja hänet on haudattu Russeliin. == Lähteet == * Tāmati Wāka Nene in the Dictionary of New Zealand Biography Luokka:Heimopäälliköt Luokka:Uuden-Seelannin historia Luokka:Vuonna 1785 syntyneet Luokka:Vuonna 1871 kuolleet Luokka:Uuden-Seelannin maorit
Vastike (ositus)

Vastike on osituksessa esiintyvä omaisuuserä, jolla pyritään turvaamaan osituksen oikeudenmukaisuus. Avio-oikeuden alaiseksi on voinut siirtyä avio- oikeuden ulkopuolista omaisuutta tai toinen puoliso on voinut pienentää avio- oikeuden alaisen omaisuutensa määrää toisen puolison vahingoksi. Tällöin vastike-erien avulla pyritään ennallistamaan tilanne sellaiseksi kuin se olisi ollut ilman asiattomia muutoksia. Ennallistamista suoritetaan vain siinä määrin, kuin se on mahdollista velkojien asemaa loukkaamatta.Encyclopædia iuridica fennica, Suomalainen lakimiesyhdistys 1994–1999, ISBN 951-855-135-9, osa III palstat 866–869. Oikeus vastikkeeseen syntyy esimerkiksi silloin, kun puoliso on enentänyt avio-oikeuden alaista omaisuuttaan vapaaomaisuudellaan (avioliittolaki, 234/1929, 92 §). Vastiketta saa myös silloin, kun avio- oikeusomaisuudesta on vähennetty velkaa, joka olisi pitänyt vähentää vapaaomaisuudesta. Vastikeoikeus syntyy siinäkin tapauksessa, että puoliso on vähentänyt omaisuuttaan sopimattomalla menettelyllä (avioliittolaki, 93–94 §). Vastiketta joutuu maksamaan myös puoliso, joka on hankkinut tai parantanut avio-oikeusomaisuudella vapaaomaisuutta. Samoin tapahtuu, jos on maksanut velan avio-oikeuden alaisella omaisuudellaan, vaikka se olisi pitänyt maksaa vapaaomaisuudella. Kun osituksen syynä on puolison kuolema, syntyy vastikeoikeus ennakkoperinnöstä, joka on annettu kumman tahansa puolison avio- oikeusomaisuudesta. Ennakkoperintö vähennetään saajansa perintöosasta (avioliittolaki 94a §). Tällöin ennakkoperintö ei pienennä lesken avio-osaa. On huomattava, että se mitä pesään kuuluu ratkeaa ositusperusteen syntyhetkellä eli puolison kuolinhetkellä tai avioerohakemuksen jättöhetkellä. Jos omaisuutta hukataan tai puolison etua loukataan ositusperusteen syntyhetken jälkeen, se ei vaikuta osituslaskelmaan. Osituslaskelmassa oletetaan, että hukattu omaisuus kuuluu yhä pesään. Menettely takaa loukatulle puolisolle vastiketta paremman turvan. ==Lähteet== Luokka:Perheoikeus
Lillian Hellman

Lillian Hellman (20. heinäkuuta 1905 New Orleans, Louisiana - 30\. heinäkuuta 1984 Martha's Vineyard, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen näytelmäkirjailija. Hänen kirjoittamia näytelmiään ovat muun muassa The Children's Hour (1934), The Little Foxes (1939, suom. Pienet ketut), Watch on the Rhine (Vartio Reinillä, 1941), Another Part of the Forest (1946, suom. Perhesalaisuus) ja Toys in the Attic (1960, suom. Rikotut leikit). Hellmannilla oli pitkäaikainen suhde kirjailija Dashiell Hammettin kanssa. ==Suomennetut teokset== * Perhesalaisuus : kolminäytöksinen näytelmä (Another part of the forest), suom. Tauno Tainio. Työväen Näyttämöiden Liitto * Pienet ketut (The little foxes), suom. Lauri Sipari. Työväen Näyttämöiden Liitto 1989 (Näytelmämoniste) * Kaikki tulevat päivät (Days to come), suom. Lauri Sipari. Työväen Näyttämöiden Liitto 1981 * Vartio Reinillä (Watch on the Rhine), suom. Pentti Saarikoski. Helsinki : Näytelmäkulma, 1978 * "Muistojeni Hammett", teoksessa: Varjomiehen jäljillä : Dashiell Hammett 100 vuotta. toimittanut Keijo Kettunen. Ruumiin kulttuuri -lehden erikoisjulkaisu. Helsinki: Suomen dekkariseura, 1994 * Rikotut leikit, 1963Rikotut leikit Ilona, viitattu 4.1.2025 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * authorscalendar.info: Lillian Hellman (1905-1984) * * * Luokka:Yhdysvaltalaiset näytelmäkirjailijat Luokka:Vuonna 1905 syntyneet Luokka:Vuonna 1984 kuolleet Luokka:Amerikanjuutalaiset
Ghostbusters II

Ghostbusters II (televisioesityksessä käytetty myös nimiä Ghostbusters II – haamujengi II ja Haamujengi II) on vuonna 1989 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen tieteiskomedia. Elokuva on jatkoa vuoden 1984 elokuvalle Ghostbusters – haamujengi. Elokuvan on ohjannut Ivan Reitman. Elokuvan pääosissa ovat Bill Murray, Dan Aykroyd, Harold Ramis, Rick Moranis, Ernie Hudson, Peter MacNicol ja Sigourney Weaver. Elokuvan menestystä esimerkiksi Suomessa siivitti Haamujengi-sarjakuvalehti, jota oli julkaistu vuodesta 1988. Elokuvan alkuperäinen nimi oli Ghostbusters II: River of Slime. Nimestä luovuttiin kuitenkin pian. Avausviikollaan elokuva tuotti 29 472 894 dollaria. Tämän tuottoennätyksen rikkoi myöhemmin Batman-elokuva Batman, jonka pääosaa esitti Michael Keaton. == Juoni == Haamujengin liiketoimet eivät suju enää yhtä mallikkaasti, joten he joutuvat ansaitsemaan elantonsa muilla tavoilla, esimerkiksi viihdyttäjinä lastenkutsuilla tai heikkotasoisen keskusteluohjelman juontajina. Pian Danan (Weaver) vauva on kuolla oudossa onnettomuudessa, ja Haamujengi ryhtyy tutkimaan tapausta. Pian selviää, että muinainen karpatialainen hallitsija, Vigo von Homburg Deutschendorf on uudelleensyntymässä. Pian New Yorkin viemäreistä löytyy vihaa liman muodossa. Titanicin saapuessa satamaan oudot tapahtumasarjat ovat huipussaan, mutta niin on Haamujengikin. == Pääosissa == == Lähteet == * Leffatykin arvostelu elokuvasta * * Elokuvasarjan virallinen sivusto === Viitteet === Luokka:Vuoden 1998 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat Luokka:Ivan Reitmanin ohjaamat elokuvat Luokka:New Yorkissa tapahtuvat elokuvat Luokka:Elokuvat hirviöistä Luokka:Ghostbusters
Ari Paulow

Ari Paulow (s. 1954 Kajaani) on suomalainen kirjailija, jonka nykyinen kotipaikka on Kempele. Paulow tunnetaan muun muassa yksityisetsivä Jesse Hackmanin tutkimuksista kertovista rikoskirjoistaan. Hackman-dekkarit ovat pääosin kirjailijan pitkäaikaiseen kotikaupunkiin Ouluun sijoittuvia kovaotteisia toimintaromaaneja, joissa tarinan kulkua säestää hurtti huumori. Aiemmin Paulow on kirjoittanut muun muassa Jerry Cotton Spesiaaleja sekä vuodesta 2012 alkaen nuorten seikkailuromaaneja. Paulow on toiminut kolumnistina muun muassa Kalevan omistamassa Forum24-lehdessä ja avustanut useita sanoma- ja aikakauslehtiä. Varsinaiselta koulutukseltaan Paulow on konstruktioteknikko. Paulow toimi myös ravintoloitsijana Oulussa 1980-luvun lopulta vuoteen 2010. Paulow on syksystä 2011 lähtien toimineen Oulun kirjailijaseuran perustajajäsen ja Suomen kirjailijaliiton jäsen. == Teoksia == * * * * * * * * * * * Aavesaaren arvoitus. Helsinki: Otava, 2014. ISBN 978-951-1-27084-3. * Musta mamba. Helsinki: WSOY/Johnny Kniga, 2014. ISBN 978-951-0-40525-3. * Kultainen kotka. Espoo: Mistake Media, 2015. ISBN 978-952-6-81656-2. * Liikettä lihaksiin - kuntosaliharjoitteluopas. Helsinki: Readme.fi, 2016. ISBN 978-952-321-293-0 * Sininen enkeli. Espoo: Mistake Media 2016. ISBN 978-952-7188-00-2 * Taisteluhaukka. Espoo: Mistake Media 2017. ISBN 978-952-7188-08-8 * Väärintekijät. Espoo: Mistake Media 2019. ISBN 978-952-7188-12-5 *Luurankosaari. Espoo: Mistake Media 2021. ISBN 978-952-7188-18-7 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kotisivut Luokka:Suomalaiset rikoskirjailijat Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
New York Blood Center

New York Blood Center on New Yorkissa toimiva veripankki. Laitoksen perusti vuonna 1964 Aaron Kellner. Sitä ylläpitää voittoa tavoittelematon järjestö. Veripankin laboratorio, nykyiseltä nimeltään Lindsley F. Kimball Research InstituteLindsley F. Kimball Research Institute , on tehnyt merkittävää tieteellistä perustutkimusta veriturvallisuuden ja virologian alalla. Laboratorion tutkijoista tunnetuimpia ovat Alfred M Prince, Betsy Brotman, Wolf Szmuness ja Pablo Rubinstein. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * New York Blood Center Luokka:Yhdysvaltain tutkimuslaitokset
Leonard von Pfaler

Leonard von Pfaler (20. joulukuuta 1856 Turku – 28. helmikuuta 1931) oli suomalainen juristi, pankinjohtaja ja valtiopäivämies. ==Henkilöhistoria== Von Pfalerin vanhemmat olivat lääninrahastonhoitajan apulainen Carl Fredrik von Pfaler ja Karolina Miller. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1876, lakitieteen kandidaatiksi vuonna 1882 ja sai varatuomarin arvon vuonna 1887. Ennen varatuomariksi tuloaan hän ehti olla Valtiopäiväkirjaston johtaja vuosina 1879–1884. Vuosina 1889–1892 hän toimi senaatin valtionvaraintoimituskunnan ensimmäisenä apukamreerina, mutta vuonna 1892 hän siirtyi Pohjoismaiden Osakepankin Helsingin haarakonttorin johtajaksi. Pankin toimitusjohtajaksi von Pfaler nousi vuonna 1907, ja hänen suunnitelmansa uuden suurpankin perustamisesta toteutui, kun pankki yhdistyi Suomen Yhdys-Pankin kanssa vuonna 1919. Von Pfalerista tuli muodostuneen Pohjoismaiden Yhdyspankin ensimmäinen pääjohtaja, jossa asemassa hän oli vuoteen 1928 saakka, noin 72-vuotiaaksi. Poliittiselta kannaltaan von Pfaler oli ruotsinmielinen liberaali. Hän oli porvarissäädyssä Hangon edustaja valtiopäivillä vuosina 1885, 1888 ja 1891 ja Helsingin edustaja vuosina 1894, 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906. Säädyn puhemies hän oli vuosina 1905–1906. Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen von Pfaler oli vuosina 1892–1894 ja 1897–1905. Von Pfalerin puoliso oli vuodesta 1882 Sigrid Alice Levón, jonka vanhemmat olivat kauppaneuvos Alexander August Levón ja Alexandra Teresia Gottsman. Parille syntyi neljä lasta: Greta (s. 1883), Carl Robert (s. 1885), Carl Sigurd (s. 1888) ja Gurli (s. 1889). ==Teokset== *L. v. Pfaler. Aktiebolaget Nordiska Föreningsbanken 1919–1927. Helsingfors: Nordiska föreningsbanken, 1937. 80 s. *L. v. Pfaler. Förteckning öfver skrifter i rätts- och statsvetenskapliga ämnen samt lagsamlingar m.m., utgifna i Finland åren 1809–1878 (Luettelo kirjoituksista oikeus- ja valtiotieteellisissä asioissa sekä lakikokouksista y.m., Suomessa ulosannettuja vuosina 1809–1878). Helsingfors: G. W. Edlund, 1879. 66 s. ==Postimerkkejä== Punaisen Ristin postimerkkisarjassa julkaistiin Leonard von Pfalerista ruskea postimerkki 26. marraskuuta 1956. Sen arvo oli 10 markkaa, jonka lisäksi siitä maksettiin kaksi markkaa lisää (10 markkaa + 2 markkaa) LAPE 2004, sivu 230 ==Lähteet== *Kansallisbiografia *Iisakki Laati, Yrjö Blomstedt, Ilmari Havu ja Lauri Arvi Poijärvi (toim.) 1961. Kuka kukin oli. Henkilötietoja 1900-luvulla kuolleista julkisuuden suomalaisista. *Eduskunnan kirjaston johtajat *Genealogy data *Pieni tietosanakirja: Pfaler, Leonard von ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset pankinjohtajat Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn puhemiehet Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Helsingin kaupunginvaltuutetut Luokka:Suomalaiset juristit Luokka: Suomalaiset kirjastonhoitajat Luokka:Vuonna 1856 syntyneet Luokka:Vuonna 1931 kuolleet
Français Pour Une Nuit

Francais Pour Une Nuit, French For One Night, "Yksi Ranskalainen Yö" on Metallican ensimmäinen virallinen konserttitaltionti 2000-luvulla ja myös ensimmäinen 10 vuoteen sitten vuoden 1999 S&M; julkaisun, jolla Metallica soitti sinfoniaorkesterin säestyksellä . ==Konsertin taltionti== Francais Pour Une Nuit on kuvattu roomalaisessa amfiteatterissa, Nimes'n kaupungissa, Ranskassa. Tämän lisäksi keikka taltioitiin kokonaan ranskalaisin voimin, sillä se kuvattiin, nauhoitettiin ja edioitiin ranskalaisilla kamera- ja nauhoitusryhmillä. Julkaisun ulkoasun on suunnitellut ranskalainen suunnitteluryhmä. Myös lopputekstit ovat ranskaksi. Ainoat ei-ranskalaiset osat julkaisussa ovat Metallican kolme amerikkalaista, James, Kirk ja Robert, seka bändin yksi tanskalainen, Lars ja bändin kuvaaja, englantilainen Ross Halfin. Myös viisi onnekasta ranskalaista kisavoittajaa pääsi kuvaamaan konserttia yleisöstä. Kisavoittajien taltioinnit tulivat mukaan DVD:n extroihin.http://metallica.com/index.asp?item=602629 Metallican virallinen kotisivu, artikkeli joka käsittelee "Francis Pour Une Nuit (englanniksi) ==Saatavuus ja eri formaatit== Konsertti DVD on saatavilla kaupoista vain ranskassa. Sen voi tilata internetistä osoitteesta www.metallica.com tai www.metallicanimes.com. Suomessa DVD:tä voi tilata osoitteesta www.emp.fi tai www.cdon.com. Konsertti julkaistaan kolmessa formaatissa: Standardi DVD digipack jossa on mukana 16-sivuinen vihkonen, Blu-ray ja deluxe limited edition boksi, jossa on mukana DVD, death magnetic albumi, t-paita, laminoitu passi ja viisi eksklusiivia kuvaa. thumb|right|200px|Julkaisun kansitaidetta. ==Settilista== Kappaleet, jotka Metallica soitti Nimes'n konsertissa. *Blackened *Creeping Death *Fuel *Harvester of Sorrow *Fade To Black *Broken, Beat & Scarred *Cyanide *Sad But True *One *All Nightmare Long *The Day That Never Comes *Master Of Puppets *Dyers Eve *Nothing Else Matters *Enter Sandman *Stone Cold Crazy *Motorbreath *Seek & Destroy ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2009 konserttitallenteet Luokka:Metallican videot Luokka:Konserttielokuvat
Kalevi Nyman

Kalevi Nyman (oik. Veikko Torvinen)http://www.hypermedia.fi/VYS/salanimet.html on suomalainen laulaja, jonka ensisingle julkaistiin vuonna 1967. Vuonna 1968 Nyman lauloi Unto Monosen tekemän kappaleen Haave kaukomaasta, joka olikin viimeinen Monosen tekemä ja julkaistu kappale hänen elämänsä aikana.Satumaa: Unto Mononen - elämä ja laulut: Metsämäki, Heikki & Petteri Pelkki. Jyväskylä: Gummerus, 1997. ISBN 951-20-5153-2 ==Diskografia== * Kalevi Nyman laulava automies (1970) * Sulle yksin laulelen (1990) * Top 20 (1996) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset iskelmälaulajat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Mehmet Bozdogan

Mehmet Bozdogan (s. 4. kesäkuuta 1977 Berliini, Saksa) on saksalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten tv-sarjasta Kriminalisti (Der Kriminalist), jossa hän näyttelee rikoskomisario Bülent Celikiä. Hän on näytellyt myös tv-sarjoissa GSG 9 - Die Elite Einheit ja Zeit der Entscheidung - Die Soap Deiner Wahl. Suurimman osan työstään hän on tehnyt Berliinissä eri teattereissa. Bozdogan puhuu saksan lisäksi turkkia ja englantia. Hän on 183 cm pitkä. == Aiheesta muualla == * == Lähteet == *Mehmet Bozdogan agentin sivuilla Luokka:Saksalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Juri Kuznetsov (jääkiekkopuolustaja)

Juri Kuznetsov (s. 31. tammikuuta 1965 Moskova, Neuvostoliitto) on venäläinen entinen jääkiekkoilija. ==Ura== Kuznetsov aloitti ammattilaisuransa vuonna 1985 Venäjän jääkiekon superliigan Krylja Sovetovissa. Kuznetsov edusti Sovetovia sekä Vysšaja Ligassa pelaavaa Buran Voronežia vuoteen 1993, jonka jälkeen hän siirtyi Ruotsin Elitserienissä pelaavaan IF Björklöveniin. Kaudeksi 1994-95 Kuznetsov siirtyi HIFK:n riveihin. Hän viihtyi HIFK:ssa kolme kautta ja kaudeksi 1997-98 hän siirtyi SaiPaan, missä Kuznetsov viihtyi lähes viisi kautta. Viimeisellä kaudellaan 2001-02 Kuznetsov lähti SaiPasta kesken kauden. Hän palasi kotimaahansa ja Lokomotiv Jaroslavliin yhdeksän ulkomailla vietetyn kauden jälkeen. Kaikkiaan Kuznetsov pelasi 388 SM-liigaottelua ja teki niissä tehot 53+119=172. Jäähyminutteja hän keräsi 305. SM-liigassa Kuznetsov kuului kiekollisten puolustajien eliittiin ja hänen piste- ennätyksensä, 36 pistettä, on kausilta 1999-00 ja 2000-01. Kaudella 2002-03 Kuznetsov pelasi Kajaanin Hokissa, mutta se jäi hänen uransa viimeiseksi seuraksi. Ammattilaisena on pelannut myös toinen Juri Kuznetsov (s. 1971), joka on pelannut hyökkääjänä MM-tasolla ja on Vancouver Canucksin varaus vuodelta 1994. ==Lähteet== * == Aiheesta muualla == * Luokka:Venäläiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Eveline Widmer-Schlumpf

Eveline Widmer-Schlumpf (s. 16. maaliskuuta 1956, Felsberg, Graubünden) on sveitsiläinen poliitikko ja maan oikeusministeri 1. tammikuuta 2008 lähtien. Hän edustaa konservatiivista BDP-puoluetta ja on entisen liittopresidentin Leon Schlumpfin tytär. Hän on Eugéne Ruffyn jälkeen ensimmäinen isänsä tavoin liittoneuvostoon noussut sveitsiläispoliitikko ja kaiken kaikkiaan kuudes nainen historiassa joka on valittu sinne. Widmer-Schumpf kouluttautui yliopistossa juristiksi ja toimi asianajajana vuodesta 1987 vuoteen 1998, jolloin hänet valittiin Graubündenin kantonin hallitukseen. Hän oli ensimmäinen nainen joka valittiin sinne ja toimi myös kantonin muodollisena presidenttinä vuosina 2001 ja 2005. Joulukuussa 2007 kristillisdemokraatit, sosiaalidemokraatit ja vihreät nimesivät hänet myös Sveitsin kansanpuoluetta (SVP) edustaneen Christoph Blocherin sijaan oikeusministerin paikalle. Ensimmäisellä kierroksella hän sai 116 ääntä Blocherin 111 vastaan ja ratkaisevalla toisella kierroksella 125 ääntä Blocherin 115:ttä vastaan.Resultate der Erneuerungswahlen vom 12. Dezember 2007 Oikeusministeriksi nousunsa jälkeen Widmer-Schlumpf on mm. pohtinut burkakieltoa Sveitsiin.Widmer-Schlumpf erwägt Burka-Verbot Kansanpuolue erotti 1. kesäkuuta 2008 Widmer-Schlumpfin edustamat puolueosastot, jolloin ne muodostivat Bürgerlich-Demokratische Partei Schweizin. Widmer-Schlumpf toimi 1. tammikuuta 2012 – 1. joulukuuta 2012 liittopresidenttinä. ==Lähteet== *Profiili liittoneuvoston sivuilla Luokka:Sveitsin liittoneuvoston jäsenet Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ergo bibamus

Ergo bibamus () on tunnettu juoma- ja opiskelijalaulu, jonka Johann Wolfgang von Goethe kirjoitti saksaksi vuonna 1810 ja johon Max Eberwein sävelsi musiikin 1813. Eino Leino käänsi laulun suomeksi 1900-luvun alussa. == Aiheesta muualla == Luokka:Saksalaiset musiikkikappaleet Luokka:Opiskelijakulttuuri
Yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut 1968

Yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 1968 Madridissa, Espanjassa. Kisojen ajankohta oli 9.–10. maaliskuuta. Kisapaikkana oli Palacio de Deportes, jonka juoksurata oli 182 metrin mittainen. == Mitalistit == === Miehet === Laji Kultaa Kultaa Hopeaa Hopeaa Pronssia Pronssia 50 m Jobst Hirscht 5,72 Robert Frith 5,78 Günther Gollos 5,78 400 m Andrzej Badeński 47,04 Aleksandr Bratšikov 47,3 Jan Balachowski 47,3 800 m Noel Carroll 1.56,61 Alberto Estebán 1.57,7 Sergei Krjutšek 1.58,1 1 500 m John Whetton 3.50,94 José María Morera 3.51,7 Igor Potaptšenko 3.51,9 3 000 m Viktor Kudinski 8.10,22 Bernd Dießner 8.11,0 Wolfgang Zur 8.11,8 50 m aj Eddy Ottoz 6,52 Günther Nickel 6,68 Milan Kotík 6,73 4 × 2 kierrosta Waldemar Korycki Jan Balachowski Jan Werner Andrzej Badeński 2.48,9 Horst Daverkausen Peter Bernreuther Ingo Roper Martin Jellinghaus 2.49,7 Boris Savtšuk Vasili Anisimov Sergei Abalihin Aleksandr Bratšikov 2.51,5 1+2+3+4 kierrosta Aleksandr Lebedjev Boris Savtšuk Igor Potaptšenko Sergei Krjutšek 3.52,2 Marian Dudziak Waldemar Korycki Andrzej Badeński Edmund Borowski 3.54,6 José Luis Sánchez-Paraiso Ramon Magarinos Alfonso Gabernet José María Reina 4.02,7 3 × 1 000 metriä Mihail Želobovski Oleg Rajko Anatoli Verlan 7.13,6 Alberto Estebán Enrique Bondia Virgilio González 7.23,6 Pavel Hruška Ján Kasal Miroslav Jůza 7.40,2 Korkeushyppy Valeri Skvortsov 217 Valentin Gavrilov 217 Kenneth Lundmark 214 Seiväshyppy Wolfgang Nordwig 520 Gennadi Bliznetsov 510 Jörg Milack 500 Pituushyppy Igor Ter-Ovanesjan 816 Tõnu Lepik 787 Berhard Stierle 759 Kolmiloikka Nikolai Dudkin 16,71 Viktor Sanejev 16,69 Luis Felipe Areta 16,47 Kuulantyöntö Heinfried Birlenbach 18,65 Władysław Komar 18,40 Nikolai Karasjov 18,35 === Naiset === Laji Kultaa Kultaa Hopeaa Hopeaa Pronssia Pronssia 50 m Sylviane Telliez 6,24 Erika Rost 6,38 Hannelore Trabert 6,41 400 m Natalja Petšonkina 55,24 Gisela Köpke 56,2 Tatjana Arnautova 56,3 800 m Karin Burneleit 2.07,60 Alla Kolesnikova 2.08,3 Valentina Lukjanova 2.09,4 50 m aj Karin Balzer 7,03 Bärbel Weidlich 7,07 Ljudmila Ijevleva 7,09 4 × 1 kierros Renate Meyer Hannelore Trabert Christa Elsler Erika Rost 1.28,8 – – – – 1+2+3+4 kierrosta Lilija Tkatšenko Vera Popkova Nadežda Sjeropegina Anna Zimina 4.28,3 Eva Putnová Vlasta Seifertová Libuše Macounová Emilie Ovadková 4.39,0 – – Korkeushyppy Rita Schmidt 184 Virginia Bonci 176 Antonina Okorokova 176 Pituushyppy Berit Berthelsen 643 Bärbel Löhnert 623 Viorica Viscopoleanu 623 Kuulantyöntö Nadežda Tšižova 18,18 Margitta Gummel 17,62 Marita Lange 17,19 == Mitalitaulukko == 1\. 9 6 8 23 2\. 4 4 3 11 3\. 3 4 3 10 4\. 2 2 1 5 5\. 1 1 0 2 6\. 1 0 0 1 6\. 1 0 0 1 6\. 1 0 0 1 6\. 1 0 0 1 10\. 0 3 2 5 11\. 0 1 2 3 12\. 0 1 1 2 13\. 0 0 1 1 == Lähteet == * 1968 Sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut 1968 Luokka:Madridin urheilu Luokka:Vuoden 1968 yleisurheilu
Orava (täsmennyssivu)

Orava voi tarkoittaa seuraavia: * oravat (Sciuridae), jyrsijöiden heimo, johon kuuluu useita sukuja ja lajeja, muun muassa tavallinen orava (Sciurus vulgaris) * Orava Asuntorahasto, suomalainen pörssiyhtiö * Valmet Orava, Valmet Oy:n valmistama pienoiskivääri == Maantiede == *Orava, joki Slovakiassa *Orava, historiallinen maakunta Slovakiassa ja Puolassa *Orava, entinen kunta Virossa *Orava, kylä Kauhavalla *Orava, kylä Võrun kunnassa Virossa *Orava, kylä Inkerissä == Sukunimi == * Aki Orava (s. 1983), suomalainen pesäpalloilija * Matti Orava, uudisasukas Valkealassa v. 1365 * Sakari Orava (s. 1945), suomalainen urheilulääketieteeseen erikoistunut kirurgi * Veli Orava (1912–1967), suomalainen teollisuusneuvos Luokka:Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Yrjö Wichmann

Yrjö Jooseppi Wichmann (8. syyskuuta 1868 Liminka – 3. toukokuuta 1932 Helsinki) ss. 79–94 oli Helsingin yliopiston suomalais-ugrilaisen kielentutkimuksen ylimääräinen professori vuodesta 1909 ja varsinainen professori vuosina 1920–1932.Facta, artikkeli Yrjö Wichmann Wichmannin vanhemmat olivat kirkkoherra Emil August Wichmann ja Charlotta Wilhelmina Schroderus. Hän tuli ylioppilaaksi Oulun suomalaisesta yksityislyseosta 1887 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1891 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1897. Suomalais-ugrilaisen kielentutkimuksen dosentiksi Wichmann tuli samana vuonna. Hän toimi suomen kielen opettajana Helsingin kauppaopistossaa 1893–1897 ja Helsingin ruotsalaisessa jatko-opistossa 1897–1901, 1902–1905 sekä 1908–1922. Wichmann tutki vuosina 1891–1892 ja 1894 udmurtin kieltä Suomalais-Ugrilaisen Seuran stipendiaattina. Hänen väitöskirjansa (1897) aiheena oli udmurtin ensi tavun vokaalisto komin edustukseen verrattuna. Wichmann tutki myöhemmillä matkoillaan myös komia, maria ja Moldovassa asuvien csángó-unkarilaisten kieltä. Wichmannin csángó- murteen sanakirjan julkaisivat Bálint Csüry ja Artturi Kannisto vuonna 1936. Suomalais-Ugrilaisen Seuran toinen sihteeri Wichmann oli 1894–1897, ensimmäinen sihteeri 1898–1905, toinen varaesimies 1909–1919 ja ensimmäinen varaesimies 1919–1932. Hän oli myös Unkarin kansatieteellisen seuran ulkomainen jäsen 1908, Moskovan luonnon- ja kansatieteen harrastajien seuran jäsen 1911 ja kunniajäsen 1927, Unkarin kielitieteellisen seuran kunniajäsen 1921 ja Unkarin tiedeakatemian ulkomainen jäsen 1921. Marburgin yliopiston kunniatohtoriksi Wichmann vihittiin 1927. Wichmannin puoliso vuodesta 1905 oli Julia Maria Herrmann (1881–1974).Мочаев В. А. Марийская биографическая энциклопедия. — Йошкар-Ола: Марийский биографический центр, 2007. — С. 74. — 2032 экз. — ISBN 5-87898-357-0. Asianajaja, juristi ja kauppaoikeuden professori Väinö Vihma (1907–1958) oli heidän poikansa. Yrjö Wichmannin veljiä olivat vankila- ja sairaalapappi Kuopiossa Henrik August Wichmann (1859–1923), ylimetsänhoitaja Gustaf Emil Wichmann (1863–1943), kihlakunnantuomari, laamanni Aksel Benjamin Wichmann (1866–1932), maanmittari Lennart Johannes Wichmann (1872–1923), helsinkiläinen apteekkari Alexis Rafael Wichmann (1876–1943) ja naistentauti- ja synnytysopin professori Seth Wichmann (1885–1939).Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Emil August Wichmann. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 25.1.2025.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 (Viitattu 2.7.2020) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Fennougristit Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset kielitieteilijät Luokka:Vuonna 1868 syntyneet Luokka:Vuonna 1932 kuolleet Luokka:Suomalaiset professorit
Berghia verrucicornis

Berghia verrucicornis on meressä elävä nilviäinen, joka kuuluu vapaakiduskotiloiden lahkoon (Nudibranchia). Sitä tavataan Atlantissa ainakin Välimeren suulla ja Afrikan länsirannikolla.Berghia verrucicornis Sea Slug Forum, Australian Museum Online, mahdollisesti myös Amerikan puoleisella rannikolla. Tällä nimellä myydään riutta-akvaarioihin nilviäisiä, jotka tehokkaasti tuhoavat kiusallisia lasiruusuja eli Aiptasia-suvun merivuokkoja, mutta akvaarioihin myyty laji on useimmin ilmeisesti Aeolidiella stephanieaeAeolidiella stephanieae Sea Slug Forum. Australian Museum, Sydney Berghia-kotilot kassvavat noin 2–3 cm pitkiksi. Niiden selkää peittävät värikkäät cerata-nimiset ulokkeet, joita eläin käyttää sekä hengittämiseen että muuhun aineenvaihduntaan. Niiden ruumissa elää symbioottisia zooksantelli-leviä, mutta levien yhteyttämistuotteet eivät riitä kotilon ainoaksi ravinnoksi, vaan sen on saatava säännöllisesti ravinnokseen lasiruusuja.Calfo A: Aquarium culture of the Aeolid nudibranch Berghia Reefkeeping 2004 == Lähteet == Luokka:Vapaakiduskotilot
B-Sides Volume 1

B-Sides Volume 1 on brittiläisen The Chemical Brothersin vuonna 2007 julkaistu b-puolia sisältävä kokoelma-albumi. == Kappaleet == Suluissa alkuperäinen julkaisu. # # # # # # # # # # Luokka:Vuoden 2007 kokoelma-albumit Luokka:The Chemical Brothersin albumit
Rasmus Rask

Rasmus Rask (22. marraskuuta 1787, Brændekilde, Fyn – 14. marraskuuta 1832, Kööpenhamina) oli tanskalainen kielentutkija. Hän käytti historiallis- vertailevaa metodia indoeurooppalaisten kielten (erityisesti islannin ja muiden skandinaavisten kielten) tutkimiseen ja kirjoitti kielioppeja useista kielistä. Rask tutki myös suomalais-ugrilaisia kieliä. Hän vieraili Turussa maaliskuussa 1818. Hän opiskeli suomea ja antoi tutkijana runsaasti virikkeitä suomalaisille kollegoilleen. Rask selitti muun muassa suomen kielen historian tutkimisen tärkeyttä. Raskin innoittamana A. J. Sjögren sovelsi ensimmäisenä suomalaisena historiallis-vertailevaa metodia suomensukuisten kielten tutkimuksessa. Rask myös vaikutti siihen, että tutkimusmatkat Venäjän suomensukuisten kansojen pariin päästiin vihdoin aloittamaan. Ensimmäisen matkan teki Sjögren vuosina 1824–1829. ==Lähteet== Luokka:Tanskalaiset kielitieteilijät Luokka:Eskimo-aleuttilaisten kielten tutkijat Luokka:Vuonna 1787 syntyneet Luokka:Vuonna 1832 kuolleet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Sara Varone

Sara Varone (s. 17. joulukuuta 1972) on italialainen glamourmalli ja televisiopersoona. Hän on yhtenä esiintyjänä italialaisessa tietokilpailuohjelmassa Buona Domenica.http://www.askmen.com/celebs/women/celeb_profiles_model_60/62_sara_varone.html ==Lähteet== Luokka:Italialaiset mallit Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Liuskamerietana

Liuskamerietana (Tenellia adspersa) on meressä elävä pienikokoinen nilviäinen, joka kuuluu vapaakiduskotiloiden lahkoon (Nudibranchia). Se on yksi kolmesta Suomen rannikkovesissä elävästä merietanalajista. == Koko ja ulkonäkö == Liuskamerietana on yleensä 4-7 millimetrin pituinen ja enintään 10-millinen. Sen ruumis on vaalean kellanruskea ja läpikuultava, ja siinä on pieniä mustia pisteitä. Selkäpuolella on viidestä kuuteen riviä pitkiä ulokkeita, joita on kummallakin kyljellä kahdesta kolmeen ulokkeen ryhminä. Suun vieressä on pitkät tuntosarvet, jotka suuntautuvat suoraan sivuille.Lagoon sea slug (Tenella adspersa) UK Biodiversity Group 1999 Tenellia adspersa (Nordmann, 1845) Sea Slug Forum.Kirsi Hutri & Tiina Mattila: Kotilo ja simpukkaharrastajan opas. Tammi 1991 s. 114–115Tenella adspersa Mollusca of the North Sea . Marine species identification portal == Levinneisyys == Liuskamerietana on lähes kosmopoliitti laji. Sitä tavataan Atlantissa, Välimeressä, Itämeressä myös Suomen rannikolla sekä Tyynenmeren pohjoisosissa. Suomessa sen levinneisyys ulottuu rannikkoa pitkin likimain Porvoosta Poriin. Yhdysvalloissa liuskamerietana on luokiteltu haitalliseksi vieraslajiksi.Tenellia adspersa Marine Invasive Species. National Park Service, U.S. Department of the Interior == Elinympäristö ja elintavat == Liuskamerietana viihtyy matalissa merenlahdissa, satama-altaissa, kanavissa ja jokisuiden murtovedessä. Laji sietää matalia suolapitoisuuksia aina kolmeen promilleen saakka. Ravinnokseen se saalistaa erilaisia polyyppieläimiä ja saattaa tuhota nopeasti suuriakin polyyppieläinesiintymiä.Picton, B.E. & Morrow, C.C., 2010. Tenellia adspersa (Nordmann, 1845) Encyclopedia of Marine Life of Britain and Ireland == Lähteet == Luokka:Vapaakiduskotilot
Armillaari

Armillaari ('taivaspallo', pallomainen astrolabi) on vanha tähtitieteellinen koje, jolla kuvataan taivaankantta. Laitteella mitataan tähtien liikettä maapallon ympärillä. Laitteen nimi tulee latinan sanasta armilla, joka tarkoittaa 'piiriä', 'rinkiä'. Tyylitelty armillaari on kuvattuna Portugalin lipussa. Armillaarin keksi Eratosthenes 225 eaa. Armillaaripallossa on pyöriviä metallirenkaita, jotka kuvaavat napoja, napojen akselia, pituuspiirejä ja leveyspiirejä; erityisesti päiväntasaajaa, napapiirejä ja kääntöpiirejä; ja ekliptika. Armillaaripallon keskellä on Maata kuvaava pallo. Kiinalainen astronomi Su Song rakensi armillaarin kaltaisen laitteen 1000-luvullaRadio86: Astronomi Su Song mittasi aikaa (23.05.2007) Viitattu 13.11.2009. == Lähteet == Luokka:Tähtitieteen historia
Standard Athletic Club

Standard Athletic Club on urheiluseura Pariisista. Seura perustettiin 1. maaliskuuta 1890 ja on näin yksi Ranskan vanhimmista jalkapalloseuroista. Seura voitti myös ensimmäisen Ranskan mestaruuden 1894 ja uusi mestaruuden 1895, 1897, 1898, 1901. Seura edusti myös Ranskaa kriketissä Pariisin olympialaisissa 1900 yhdessä Union Clubin kanssa. Toimintaa seuralla on kriketin ja jalkapallon lisäksi mm. golfissa, squashissa ja tenniksessä. ==Lähteet== ===Viitteet=== Luokka:Ranskalaiset jalkapalloseurat Luokka:Vuonna 1890 perustetut urheiluseurat Luokka:Pariisin urheilu
Jarkko Valtee

Jarkko Valtee (s. 1968) on suomalainen radiojuontaja, televisiojuontaja, pukusuunnittelija ja drag-artisti. Valtee voitti Miss Drag Queen -kilpailun vuonna 2000. Hän on myös puvustanut useita televisio-ohjelmia ja musikaaleja. Syksyllä 2005 Valtee oli yksi Idols-laulukilpailun tuomareista ja syksyinä 2009 ja 2011 hän toimi Talent Suomi -kykyjenetsintäohjelman juontajana yhdessä Osku Heiskasen kanssa. Vuosina 2011–2019 hän juonsi Radio Aalto-kanavan aamuohjelmaa Dynastia yhdessä Kimmo Vehviläisen, Hanna Kinnusen ja Jari Peltolan kanssa juonnettuaan sitä ennen saman kanavan aamuohjelmaa OVH yhdessä Olga K:n ja Harri Moision kanssa. Valtee vastaa myös StepUpin visuaalisesta ilmeestä sekä showtanssiryhmien esitysten suunnittelusta. Vuodesta 2020 hän on juontanut Radio Aallon aamuohjelmaa yhdessä Sami Kurosen ja Jenni Alexandrovan kanssa. Joulukuussa 2020 Valtee sai potkut Nelonen Medialta. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset juontajat Luokka:Suomalaiset drag-artistit Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Suomalaiset radiotoimittajat