EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Michelle Ruff

Michelle Suzanne Ruff (s. 22. syyskuuta 1967 Detroit, Michigan) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan lukuisista animen dubbauksistaan ja videopelien äänirooleistaan. ==Elämäkerta== Michelle Ruff opiskeli alun perin näyttelemistä Chicagossa teatteria ja improvisointia, sekä Second Cityssä Players Workshopissa ja Improv Olympicissa. Ääninäyttelemistä hän opiskeli animaation saralla muun muassa Susan Bluun, Andrea Romanon ja Charlie Adlerin opeissa ja mainosjuontoa Kalmenson Working Prossa. ===Ääninäyttelijänä=== Ääninäyttelemisen Ruff aloitti opiskellessaan vielä collegessa, kun hänen pomonsa Michiganin kykyagentuurissa kehotti Ruffia koe- esiintymään radiomainoksiin. Sittemmin vuonna 1998 hän on tehnyt äänirooleja animaatioihin, jonka jälkeen Ruff on tehnyt äänirooleja alkuperäisiin animaatioihin, kuten The Oblongs ja Yli aidan, sekä videopeleihin ja on useimmiten erikoistunut tekemään lasten ääniä, vauvoista aina teini-ikäisiin asti niin poikien, kuin tyttöjen ääniä. Enimmäkseen hän on dubannut animea, jonka myötä Ruff on yli 180 dubbausroolilla kuudenneksi eniten dubbausrooleja englanniksi tehnyt henkilö. Parhaiten hänet tunnetaan Bleachista Rukia Kuchikin dubbausroolista. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Michelle Ruff Anime News Networkissa * Michelle Ruff TV.comissa * Michelle Ruff CrystalAcidsissa * Michelle Ruffin haastattelu * Michelle Ruff Voice Chasersissa Luokka:Yhdysvaltalaiset ääninäyttelijät Luokka:Videopelien ääninäyttelijät Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Canonsburg

Canonsburg on borough Washingtonin piirikunnassa Pennsylvaniassa Yhdysvalloissa lähellä Pittsburghia. Se on Perry Comon syntymäpaikkakunta. ==Aiheesta muualla== *http://www.canonsburgboro.com/ Luokka:Pennsylvanian kunnat
Kreisiraadio

Kreisiraadio on virolainen radio- ja sketsikomediaryhmä, joka on esiintynyt radiossa ja televisiossa vuodesta 1993 lähtien. Ryhmään kuuluvat juontaja Hannes Võrno, näyttelijä Peeter Oja ja kapellimestari Tarmo Leinatamm. Heidät valittiin Eurovision laulukilpailun 2008 Viron edustajiksi kappaleella ”Leto svet”. He eivät kuitenkaan edenneet finaaliin. == Lähteet == Luokka:Virolaiset yhtyeet Luokka:Viron euroviisuedustajat Luokka:Huumoriyhtyeet Luokka:Vuoden 2008 euroviisuedustajat
Antti Tirkkonen

Antti Tirkkonen (s. 18. kesäkuuta 1971 Savonlinna) on suomalainen uransa päättänyt jääkiekkoilija. SaPKon kasvatti pelasi ensimmäiset miesten pelinsä kaudella 1988–89 silloisessa I-divisioonassa. Puolustajan paikkaa pelaava Tirkkonen ehti vuosien varrella edustaa monia seuroja ympäri maailman. Kokemusta kertyi Suomesta, Ruotsista, Saksasta ja Yhdysvalloista. Kotoista SM- liigaa hän pelasi yhteensä 39 ottelua urallaan KalPan ja TuTon väreissä. Keväällä 1993 Vantaalla Tirkkonen teki SaPKon nousun takaisin I-divisioonaan ratkaisseen maalin one-timer lämärillä lähes nolla kulmasta, Tommi Turusen oivasta syötöstä. Keväällä 2004 Tirkkonen päätti uransa ja ryhtyi SaPKon manageriksi. Seuraavalla kaudella veri veti kuitenkin kaukaloihin ja hän pelasi SaPKossa 25 ottelua. Kaudella 2005–2006 Tirkkosesta tuli SaPKon toimitusjohtaja. Kausi päättyi riemukkaasti, kun Tirkkosen kasaama SaPKo onnistui nousemaan heti Mestikseen. Lempinimen "Aso" saanut Tirkkonen oli monien katsojien mieleen riskejä kaihtamattoman pelityylinsä vuoksi. Jalkakikat alimpana miehenä ja läpisyötöt välillä omankin maalin takaa aina hyökkäyssiniselle asti olivat tyypillistä "Asoa". Aso Tirkkosen veli on entinen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja Pekka Tirkkonen. Veljesten isä oli myös jääkiekkoilija, Paavo Tirkkonen ja setä Heikki Tirkkonen ==Aiheesta muualla== * * ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Butes (Pandionin poika)

Butes () oli kreikkalaisessa mytologiassa Pandionin ja Zeuksippen poika.Apollodoros, Bibliotheke ('Kirjasto') 3.14.8 (engl. käännös) Hän meni naimisiin Khthonian, kaksoiveljensä Erekhtheuksen tyttären kanssa. Erektheus ja hänen kaksoisveljensä Butes jakoivat isänsä kuoltua vallan keskenään siten, että Erekhtheus hallitsi valtiota ja Butes sai Pallas Athenen ja Poseidonin ylipappeuden.Apollodoros, Bibliotheke ('Kirjasto') 3.15.1 (engl. käännös) Butes oli attikalaisen Butadien aatelissuvun esi-isä, ja häntä kunnioitettiin myöhemmin heeroksena Erekhtheionissa Akropoliilla.Pausanias, Periegesis tes Hellados ('Kreikan kuvaus') 1.26.5 (engl. käännös) == Lähteet == Luokka:Kreikkalainen mytologia
Kiuruveden seurakunta

Kiuruveden seurakunta on Kiuruveden kaupungissa Pohjois-Savossa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Iisalmen rovastikuntaan Kuopion hiippakunnassa. Vuonna 2022 seurakunnassa oli 6 249 jäsentä, 83,1 % kaupungin asukasluvusta. Työntekijöitä seurakunnassa on 16.https://www.kuntaliitto.fi/sites/default/files/media/file/Kuntien%20taloudellisia%20tunnuslukuja%20vuosilta%202016-2017%20kuntakohtaisesti.xlsx == Herätysliikkeet == Kiuruveden seurakunta kuuluu Pohjois-Savon herännäishenkiseen herätysliikealueeseen. Kiuruvesi kuuluu Pohjois-Savon herännäisyyden voimakkaimpaan tukialueeseen. Kiuruvedellä on jossain määrin myös vanhoillislestadiolaisuuden kannatusta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Seurakunnan www-sivut Luokka:Kuopion hiippakunnan seurakunnat Luokka:Kiuruveden seurakunnat
Aatelislippue

Aatelislippue, myös aatelislipullinen (), oli Ruotsin ensimmäinen ratsuväkiyksikkö. Yksikön upseeristo koostui yksinomaan aatelisista.The Cavalry Corps of the Nobility Aatelisten ratsupalvelu otettiin käyttöön vuonna 1280. Vuodesta 1571 yksikkö tunnettiin nimellä Adelsfanan. Yksikköön kuulu Kustaa II Adolfin aikaan neljä komppaniaa joista yksi Suomessa, noin 150 ratsumiestä.Suomen sotaväki – Pieni tietosanakirja, sivu 433 Tanskalta vallattuun Skåneen perustettiin komppania vuonna 1658. Aatelislippue lakkautettiin Suomen sodan jälkeen vuonna 1809. == Lähteet == Luokka:Ruotsin aateli Luokka:Suomen aateli Luokka:Sotilasyksiköt Luokka:Ratsuväki
Aino

Aino voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita: * Aino, suomalainen naisen etunimi * Aino, Kalevalan hahmo * Aino-taru, Akseli Gallen-Kallelan maalaus * Aino, merelle katsova, Johannes Takasen veistos * Aino, Emil Wikströmin veistos Fellmanin kartanolla Lahdessa * Aino, Erkki Melartinin ooppera * Aino, Mika Kiiskisen ohjaama elokuva vuodelta 2018 * Aino, Turussa sijaitseva patsas * Aino-puku, Karjalan rautakautisten hautalöytöjen pohjalta sommiteltu muinaispuku * Aino, Aalto-yliopiston ylioppilaskunnan lehti * Aino, Sony Ericssonin puhelinmalli * Aino, Froneri Finlandin jäätelömerkki * Aino, suomalainen siivous- ja vaatehuoltotuotemerkki * Aino, Nokian Jalkineiden valmistama kenkäbrändi * Aino, Suomen Polkupyörä- ja Konetehtaan polkupyörämerkki. == Musiikki == * Aino, suomalainen yhtye * Aino, Dave Lindholmin albumi * Aino, Lauri Haavin albumi vuodelta 1983 * "Aino", Dingo- yhtyeen kappale vuodelta 1984 * "Aino", Popedan kappale vuodelta 2008
Curbishley

Curbishley voi viitata ainakin seuraaviin henkilöihin: *Alan Curbishley, jalkapallomanageri *Allison Curbishley, yleisurheilija *Bill Curbishley, musiikkituottaja.
Eero Sissala

Erik (Eero) Helin, kirjailijanimi Eero Sissala (10. maaliskuuta 1851, Liminka - 18\. huhtikuuta 1909, Vaasa) oli suomalainen kauppias ja kirjailija. Hän julkaisi teoksensa 1880- ja 1890-lukujen vaihteessa käyttäen kirjailijanimeä Eero Sissala. Sissalan isä oli Alajärveltä kotoisin ollut pitäjänsuutari Juho Helin (sukunimi alkujaan Sissala). Perheessä oli kymmenen lasta joista Eero oli vanhin. Eero osasi jo 5-vuotiaana Svebiliuksen katkismuksen ulkoa ja 7-vuotiaana hän aloitti suutarintyöt isänsä apuna. Hän oli jo 11-vuotiaana parempi suutari kuin isänsä ja hallitsi myös monia muita käytännön töitä. Vuodesta 1864 Sissala oli suutarina isänsä kanssa Oulussa ja vuonna 1870 hän muutti Helsinkiin jossa hän toimi suutarina ja vuodesta 1881 myös nahkakauppiaana. Sissala lopetti liikkeensä 1892 ja oli sitten jonkin aikaa toisen palveluksessa muun muassa myyjänä. Viimeksi hän toimi jalkinekauppiaana Helsingin torilla. Sissalan esikoisteos Helmikankaan Heikki ilmestyi 1887 mutta hän oli kirjoittanut sen jo paljon aikaisemmin. Seuraavaksi hän julkaisi novellin Naavalan Taavetti kansankirjailijoiden kokoelmassa Syvistä riveistä ja viimeksi laajan kertomuksen Munkkiniemen Elsa 1891. Kaikissa Sissalan teoksissa kuvataan päähenkilön elämänvaiheita lapsuudesta kuolemaan saakka. Kaksi ensimmäistä sijoittuivat Liminkaan ja kuvaisvat köyhien maalaispoikien nousua turvemökeistä isojen talojen isänniksi, Munkkiniemen Elsa taas sijoittui Helsinkiin ja sen päähenkilönä oli köyhänä orpotyttönä Helsinkiin palvelijaksi tuleva Elsa. Sissalan kirjailijanura jäi lyhyeksi sillä hän luopui siitä noudattaakseen körttiläisiin kuuluneen isänsä vaatimusta. == Teoksia == * Heikki Helmikangas. Edlund, Helsinki 1887 * Syvistä riveistä. Kansankirjailijaimme novellikokoelma. WSOY 1890 (sisältää Sissalan novellin Naavalan Taavetti) * Munkkiniemen Elsa. Edlund, Helsinki 1891 == Lähteet == * Suomen kirjailijat tietokanta * Sissalan muistokirjoitus, Helsingin Sanomat n:o 91 22.4.1909, s. 4 (Historiallinen sanomalehtiarkisto) * O. A. Kallio : Uudempi suomalainen kirjallisuus : jälkimäinen osa : myöhempi eli murrosten aika, WSOY 1912, s. 130-131, Internet Archive-linkki == Aiheesta muualla == * Vapaasti ladattavia Eero Sissalan e-kirjoja Projekti Lönnrotilta sekä Project Gutenbergiltä Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1851 syntyneet Luokka:Vuonna 1909 kuolleet
Nestor Niemelä

Nestor Niemelä (12. syyskuuta 1862 Punkalaidun - 23\. toukokuuta 1889 Punkalaidun) oli suomalainen kirjailija. Niemelä julkaisi teoksia myös nimimerkillä N. Niemelä.Kuollut, Uusi Suometar, 26.05.1889, nro 122, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Niemelä oli kotoisin Punkalaitumen Koskioisten kylässä sijainneesta Heinämäen torpasta. Niemelä ei saanut mitään kouluoppia mutta hän kartutti tietojaan itseopiskelun avulla ja harjoitteli myös kirjoittamista. Hänellä oli aikaa kirjallisille harrastuksille koska hän ei heikon terveytensä takia kyennyt maatöihin. Esikoisteos Mäkelän veljekset ilmestyi 1887 ja viimeksi häneltä ilmestyi kertomus Luisulan lapset kansankirjailijoiden novellikokoelmassa Syvistä riveistä. Viimeiset neljä vuotta elämästään Niemelä sairasti keuhkotautia ja hän kuoli 26-vuotiaana veljensä omistamassa torpassa. == Teoksia == * Mäkelän veljekset : kuvaus Hämeestä. WSOY 1887 * Takamaan torpparit. WSOY 1889 * Syvistä riveistä. Kansankirjailijaimme novellikokoelma. WSOY 1890 (sisältää Niemelän novellin Luisulan lapset) == Lähteet == * Suomen kirjailijat tietokanta * Uutinen Niemelän kuolemasta, Aamulehti no 63 28.05.1889 * Punkalaitumen kylät : Koskioinen : Kylän historiaa == Aiheesta muualla == * Vapaasti ladattavia Nestor Niemelän e-kirjoja Projekti Lönnrotilta * Project Gutenberg: Syvistä riveistä. Kansankirjailijaimme novellikokoelma Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1862 syntyneet Luokka:Vuonna 1889 kuolleet
Esko Virtala

Edvin Calamnius (25. kesäkuuta 1864 Kemi – 24. maaliskuuta 1927 Pietarsaari) oli suomalainen tullinhoitaja ja kirjailija, joka käytti kirjailijanimiä Esko Virtala (Wirtala) ja Esko Waltala. Calamniuksen vanhemmat olivat lääninrovasti August Benjamin Calamnius ja Septimia Cecilia Katarina Lundahl. Hänen nuorempi veljensä oli kirjailija Ilmari Kianto. Calamnius pääsi ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1884 ja suoritti kameraalitutkinnon Helsingin yliopistossa 1887. Hän oli senaatin kopistina 1888–1890 ja toimi tullilaitoksen virkailijana vuodesta 1890 alkaen. Calamnius oli tullinhoitajana Iisalmessa 1893–1919 ja Pietarsaaressa vuodesta 1919 lähtien. Iisalmessa Edvin valittiin 1898 Iisalmen kaupungin valtuuskuntaan (kaupunginvaltuusto), ja hän oli mukana perustamassa 1897 kaupunkiin Salmetar-lehteä toimien lehden avustajana. Calamnius toimi Iisalmessa myös Anniskeluyhtiön tilitarkastajana, Iisalmen Hiihtoseuran sihteerinä, telefooniyhdistyksen tilintarkastajana ja 1897 rahatoimikamreerina. Calamnius kirjoitti kirjojen ohella artikkeleita eri lehtiin ja julkaisi myös runoja. Hän oli naimisissa vuodesta 1909 Anna Augusta Karjalaisen kanssa. Titanicin perikato on ainoa laivan haaksirikkoa käsittelevä suomalainen romaani. Teos on osin dokumentti, sillä siinä on muun muassa lueteltu Titanicin suomalaiset matkustajat, mutta se on myös rakkaustarina. Se perustuu ruotsalaisen kirjailijan Willy Gebstin romaaniin Dödsfärden. Silja Vuorikurun mukaan sitä voisi nykykäsityksen mukaan pitää plagiaattina.Silja Vuorikuru: Kauneudentemppelin ovella. Aino Kallaksen tuotanto ja raamatullinen subteksti. s. 116 alaviite. Väitöskirja, Helsingin yliopisto. Helsinki: Unigrafia, 2012. ISBN 9789521081736 Teos verkossa (pdf) == Teokset == ; Salanimellä Esko Virtala * Se oli sallittu: Romaani, WSOY 1888 * Esko Virtalan esittämiä kertomuksia, WSOY 1889 * Kovalle ottaa: Romaani, WSOY 1890 ; Salanimellä Esko Waltala * Titanicin perikato: Romaani. Romantillinen kuvaus ”Titanic”-laivan haaksirikosta, Into, 1912. **Titanicin perikato: Romaani, Juttuapaja, 2012 ISBN 978-952-93-1584-0 ==Aiheesta muualla== (Kertomus ”Viimeisellä kelillä”, Päivälehti 3.4.1890) * Muistelmia pakovenematkalta. Novelli Kirjailija-albumissa, WSOY 1898 * Vapaasti ladattavia Esko Virtalan e-kirjoja Project Gutenbergilta * Vapaasti ladattavia Esko Waltalan e-kirjoja Projekti Lönnrotilta ==Katso myös== * Calamnius == Lähteet == * Suomen kirjailijat -tietokanta. * Iisalmelaisia kirjailijoita – Esko Virtala. * * Pohjoissavolaisen kaunokirjallisuuden bibliografia – Esko Virtala. (Artikkeli Internet Archivessa) ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1864 syntyneet Luokka:Vuonna 1927 kuolleet
Nivalan jäähalli

Nivalan jäähalli (ent. Jokilaaksojen jäähalli) on Nivalassa sijaitseva, vuonna 1995 valmistunut jäähalli. Jäävuorotarjonnan lisäksi hallissa on järjestetty myös oheistapahtumia, kuten oopperaa.Nivalan Liikuntakeskus Oy Jääkiekkojoukkue Nivala Cowboys harjoittelee sekä pelaa kotiottelunsa Nivalan jäähallissa. ==Lähteet== Luokka:Suomen jäähallit Luokka:Nivalan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Nivalan urheilu
Sahan-Kalle

thumb|upright|Albert Gebhard, Kansanrunoilija Sahan Kalle, 1892. Kalle (Karl Fredrik) Saha (sukunimi alkuaan Oravala) eli Sahan-Kalle (24. kesäkuuta 1852, Toholampi - 31\. elokuuta 1933, Toholampi) oli keskipohjalainen maanviljelijä ja kansanrunoilija. ==Henkilöhistoria== Oravalan talossa syntyneen Kalle Sahan vanhemmat olivat talollinen Sakarias Mikonpoika Oravala ja Anna-Liisa Kotila. Köyhissä oloissa elänyt perhe asui useilla eri uudistiloilla. Kalle Saha piti itse elämänsä onnellisimpana aikana neljän vuoden jaksoa, jonka hän vietti renkinä. Hän meni naimisiin vuonna 1873 samassa talossa palvelleen Lohtajalta kotoisin olleen Johanna Aapantytär Luikun (alkuaan Bom; 1851–1905) kanssa. Saha kävi Yhdysvalloissa ja asui siellä neljä vuotta, mutta ei päässyt hyviin ansioihin huonojen aikojen takia. Palattuaan Suomeen hän osti isältään Sahan kruununtorpan ja muutti sinne perheineen. Häntä alettiin kutsua Sahan-Kalleksi asuinpaikan mukaan. Perheessä oli yhdeksän lasta, mutta toimentulo oli kohtalainen ja Sahan-Kalle saattoi käyttää aikaa runojen kirjoittamiseen. Hän kirjoitti satoja runoja eri elämän ilmiöistä ja laati niitä myös erilaisiin juhlatilaisuuksiin. Kaarle Krohn julkaisi Sahan-Kallen runoja kokoelmana, joka ilmestyi vuonna 1891. Vuosisadan vaihteessa perheonni kuitenkin kääntyi, kun neljän vuoden sisällä seitsemän perheenjäsentä kuoli keuhko- ja sydäntauteihin. Vastoinkäymisten takia Saha joutui myymään torppansa halvalla. Hänen vaimonsa kuoli samoihin aikoihin. Kalle Saha asui sittemmin useissa eri torpissa ja meni vielä kahdesti naimisiin: vuonna 1905 Amanda Aleksintytär Lahnalammen (1864–[907) kanssa ja vuonna 1909 Anna Liisa Juhontytär Jokelan kanssa. Saha toimi pyhäkoulunopettajana 35 vuoden ajan ja kuului Toholammin säästöpankin isännistöön sekä kirkkovaltuustoon useaan otteeseen. Hänen syntymänsä satavuotispäivänä, juhannuksena 1952 pystytettiin hänen haudalleen Toholammin hautausmaalla muistokivi. == Teoksia == * Sahan Kallen runoja. WSOY 1891, uusi näköispainos 1992. == Lähteet == * Toholampi.info: elämäkertoja - Sahan-Kalle ==Aiheesta muualla== * Sahan Kalle – uudisraivaaja, runoilija ja "mainosmalli", Helsingin Sanomat, 14.10.1962, s. 15. * Sahan Kalle – kansanrunoilija. Helsingin Sanomat, 22.12.1964, s. 11. * Kansanrunoilija Sahan Kalle: toholampilaisen Kalle Sahan 1852-1933 kirjallinen tuotanto, 2014, Viljo S. Määttälä * Sahan Kalle. Toholampilainen kansanrunoilija, Suomen Kuvalehti, 25.06.1932, nro 26, s. 32, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Toholampi Luokka:Vuonna 1852 syntyneet Luokka:Vuonna 1933 kuolleet
Niilo Mantere

Juhani Nikolai Merenheimo (sukunimi vuoteen 1906 Mecklin), käytti kirjailijanimeä Niilo Mantere (13. kesäkuuta 1870 Kuopio - 20\. helmikuuta 1954 Pulkkila) oli rovasti ja runoilija. Merenheimon vanhemmat olivat seppämestari Juho Niklas (Johan Nikolaus) Mecklin ja Anna Liisa Tuppurainen. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1893 ja suoritti teologian erotutkinnon Helsingin yliopistossa 1899. Merenheimo oli Oulunsalon kappalaisena 1904–1911 ja Oulunsalon kirkkoherrana 1911–1950. Hän oli myös Limingan kansanopiston uskonnon opettajana 1906–1920 ja Pyrkijä-lehden toimituksen jäsenenä 1893–1900. Merenheimo oli naimisissa vuosina 1895–1903 Katri Häggqvistin kanssa ja vuosina 1905–1914 Hilja Katri Mertasen kanssa. Hän jäi kummastakin liitosta leskeksi. Vuonna 1915 Merenheimo meni naimisiin Elsa Agneta Heikkisen kanssa. Merenheimon runot ovat laadultaan ihanteellisia, aiheiltaan isänmaallis-uskonnollisia.Tietosanakirja 1909, osa 11, Hakusana: Merenheimo, Niilo Verkossa == Teoksia == *Kevättuulahduksia, runokokoelma. Otava 1891 *Elämän poluilla, runoelmia. Boman & Karlsson, Hämeenlinna 1902 *Kotikuusta kuunnellessa, uusia runoelmia. Kansa, Helsinki 1907 *Kohden kunnahia. Uusia hengellisiä lauluja ja runoelmia. H. W. Marjamaa, Oulu 1908 *Hämyhetkiä. Uusia runoelmia. H. W. Marjamaa, Oulu 1909 *Lauluja matkalta. Uusia runoelmia. H. W. Marjamaa, Oulu 1910 *Valkea maa, uusia runoja. Karisto 1918 *Juhlaruno Raahen seminaarin 25-vuotisjuhlaan 10.–11.6.1921. 1921 *Juhlaruno Peräpohjolan kansanopiston 25-vuotisjuhlaan 31.10.1926. Tornio 1926 *Juhlaruno Lotta Svärd- yhdistyksen Oulun piirin 10-vuotisjuhlaan Oulussa 28.2.1932. Oulu 1932 == Lähteet == * Suomen kirjailijat tietokanta * Pohjoissavolaisen kirjallisuuden bibliografia * Wikiaineisto: Kuka kukin oli 1961 ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka:Vuonna 1870 syntyneet Luokka:Vuonna 1954 kuolleet
Butyyni

Butyyni on alkyyni, joten sen hiiliatomien välissä on yksi kolmoissidos. Sen molekyylikaava on C4H6. Butyynillä on seuraavat isomeeriset muodot: * 1-butyyni, jonka rakennekaava on CH≡C-CH2-CH3 * 2-butyyni, jonka rakennekaava on CH3-C≡C-CH3. Luokka:Alkyynit
Otto Tuomi

Otto Häggblom, kirjailijanimeltään Otto Tuomi, (13. marraskuuta 1869 Iisalmi – 30. marraskuuta 1930 Helsinki) oli suomalainen kunnallisneuvos- ja valtiopäivämies ja kirjailija. Hän käytti myös nimimerkkiä Olli. ==Henkilöhistoria== Häggblomin vanhemmat olivat suutari Johan Evert Alexander Häggblom ja Brita Stina Lundberg. Hän kävi Kuopion kauppakoulun 1888–1890. Häggblom asui Iisalmessa vuoteen 1893 saakka ja sitten Kuopiossa vuoteen 1927 saakka. Hän oli naimisissa Selma Bergrothin kanssa. Tuomi oli aputoimittajana Tapio-lehdessä 1888 ja Savo-lehdessä vuodesta 1889 alkaen. Myöhemmin hän oli Savo-lehden toimitussihteerinä ja avusti myös Uutta Kuvalehteä, Päivälehteä, Valvojaa ja Nuori Suomi -lehteä. Tuomi oli porvarissäädyssä Kuopion edustaja valtiopäivillä 1905–1906. == Teoksia == * Vanhoja muistoja Uukuniemen ja Kesälahden seurakunnista 1-2. Sortavala 1890 * Pieniä kertomuksia. Otava 1893, 2. painos 1901 == Lähteet == * Suomen kirjailijat -tietokanta * Otto Tuomi Iisalmelaisia kirjailijoita -tietokannassa * Otto Tuomi Pohjoissavolaisen kaunokirjallisuuden bibliografiassa ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1869 syntyneet Luokka:Vuonna 1930 kuolleet
Heteroskedastisuus

Heteroskedastisuutta esiintyy satunnaismuuttujassa silloin, kun sarjan varianssi ei ole vakioinen. Jos aikasarja ei ole heteroskedastinen, se on homoskedastinen. Homoskedastisuusoletus tarkoittaa vakiovarianssi-oletusta. Lineaarisessa regressioteoriassa usein oletetaan, että mallin virhetermit ovat homoskedastisia eli virhetermien varianssi on vakio. Homoskedastisuus voidaan määritellä E(ui2)=σ2 kun taas puolestaan heteroskedastisuus määritellään E(ui2)=σi2. PNS-estimaattori on yhä asymptoottisesti harhaton, vaikka virhetermien homoskedastisuusoletusta ei olisikaan. PNS-estimaattori ei kuitenkaan ole enää paras estimaattori, sillä sen varianssi ei ole enää minimivarianssi. Jos heteroskedastisuus on ongelma, sitä voi yrittää korjata esimerkiksi käyttämällä yleistettyä PNS-estimointia. Luokka:Tilastotiede Luokka:Regressioanalyysi Luokka:Ekonometria ja:ARCHモデル#分散不均一性
Ninni Poijärvi

Riina Maretta ”Ninni” Poijärvi (s. 9. lokakuuta 1974) on helsinkiläinen laulaja-lauluntekijä ja muusikko, joka on julkaissut neljä sooloalbumia. Hänet tunnetaan Hoedown-yhtyeen riveistä sekä lukuisien samanhenkisten artistien taustalta (muun muassa J. Karjalainen ja Edu Kettunen). Lisäksi hän on ollut perustamassa Club for Five -lauluyhteyttä ja esiintynyt sen riveissä vuoteen 2005 saakka. Ninni Poijärvi on julkaissut yhdessä Mika Kuokkasen kanssa kolme englanninkielistä duo-albumia, ja he ovat kiertäneet esiintymässä kotimaan lisäksi Amerikassa ja Australiassa tällä ohjelmistolla. Lisäksi Poijärvi on tehnyt yhteistyötä Tommi Kaleniuksen kanssa sessiomuusikkona sekä duokumppanina. Syksyllä 2010 Poijärvi oli ideoijana ja musiikillisena johtajana OP-opintokeskuksen tuottamalla Kierrätyskärki-kiertueella, jonka yhteistyökumppanina olivat Suomen Punaisen Ristin Kontti-kierrätyskeskukset. Ilmaiskonsertit olivat Joensuussa, Lahdessa, Tampereella, Oulussa, Porissa ja Kuopiossa. Niissä esitettiin Toivo Kärjen ikivihreitä uudistettuina versioina kierrätysideologian hengessä. Poijärvi soitti viulua ja lauloi, ja muina esiintyjinä olivat kitaristit Mika Kuokkanen ja Olli Haavisto sekä laulaja Sami Saari. Poijärvi on esiintynyt viihdesarjassa Mankeli (2000–2001). Hän oli myös vierailevana tuomarina MTV3:n viihteellisessä musiikkiohjelmassa Tähdet, tähdet vuonna 2015. == Diskografia == *Viideltä (2002) *Vapaapäivä (2005) *Virta (2008) *Tie (2014) *Syysyössä kahden (albumilla Panu Savolainen Toivo: Music by Toivo Kärki 2015)Kärki 2015, s. 150, 965 *Kiitos (single, 2018) *Powderburn (2012) *Vagabond moon (2013) *All them pretty things (2017) *Joulu (2018) *Ääriviivat (2024) *Wild Is The Wind (2024) *Ikimetsä (2024) *Kultamarja Ja Metsän Salaisuudet (2024) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Ninni Poijärvi lauluntekijänä – Fono.fi Luokka:Suomalaiset muusikot Luokka:Suomalaiset laulajat Luokka:Suomalaiset säveltäjät Luokka:Suomalaiset sanoittajat Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Wilho Soini

Aksel Wilho Soini (vuoteen 1877Nimenmuutostietokanta Viitattu 9.4.2011. Hoffrén; 26. joulukuuta 1854 Korpilahti – 6. lokakuuta 1934 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, sanomalehtimies ja pankinjohtaja. Soini käytti myös nimimerkkejä hr Soini, -o-i, Pii, V. Soini, W. Soini ja W.S.Pankinjohtaja Vilho Soini kuollut, Helsingin Sanomat, 07.10.1934, nro 270, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 22.09.2024 ==Henkilötietoja== Soinin vanhemmat olivat kauppias, sahanhoitaja Anders Johan Hoffrén ja Wilhelmina Eskola-Silfvenius. Hän pääsi ylioppilaaksi Jyväskylän alkeisopistosta 1872 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1876. Hän opiskeli taloustieteitä Pariisissa 1881–1882 ja harrasti myöhemmin ranskalaista kulttuuria ja kirjallisuutta. Soini oli Uuden Suomettaren ulkomaanosaston toimittaja 1877–1890 ja lehden taloudenhoitaja 1891–1903. Hän oli Kansallis- Osake-Pankin johtokunnan jäsenenä 1904–1924 ja oli mukana perustamassa Suomen Kirjailijaliittoa. Liiton rahastonhoitajana hän toimi 1897–1920, hänet kutsuttiin myös liiton kunniajäseneksi. Soini oli Hämäläis-Osakunnan kuraattorina 1881–1887 ja vuonna 1899 hän oli suurta kansalaisadressia valmistelleen toimikunnan jäsenenä. Soini oli naimisissa vuodesta 1889 Sigrid Ida Helena af Enehjelmin (k. 1927) kanssa. Heidän lapsiaan olivat kirjailijat Elsa ja Yrjö Soini sekä historiantutkija Katri Laine. ==Kirjallinen toiminta== Soini julkaisi Suomen kirjallisuuden ensimmäiset tukkilaiskuvaukset kertomuskokoelmassaan Kirjavia kuvia pölkkyjen historiasta vuonna 1877. Kirjailijana Soini oli realisti. Hänen teoksiaan ovat * Kirjavia kuvia pölkkyjen historiasta, kirjoittanut Pii. 1877. (Ilmestyi WSOY:n kustantamana teoksena 1907.) * Kaupunkimme rouvat, huvinäytelmä, näytelty 1877. * Erkki, kertonut W. S. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kirjapaino, Helsinki 1882. * Valoa kansalle! Draamallinen kuvaelma kolmessa näytöksessä. WSOY 1883. * Kaarlo Tiira: Novelli. WSOY 1888. * Kevään oikkuja: Huvinäytelmä yhdessä näytöksessä. Telén, Kuopio 1899. (Näytelty sitä ennen Suomalaisessa teatterissa 1877, 1878 ja 1893.) Soini kirjoitti myös tilapäisrunoja ja suomensi runoja, muun muassa Topeliuksen Jäänlähtö Oulujoesta. == Lähteet == * Suomen kirjailijat -tietokanta. * Kuka kukin oli (Wikiaineisto) * * ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * Vapaasti ladattavia Wilho Soinin e-kirjoja Projekti Lönnrotissa sekä Project Gutenbergissä. * Valoa kansalle! Draamallinen kuvaelma kolmessa näytöksessä. Project Gutenberg. Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Suomalaiset pankinjohtajat Luokka:Vuonna 1854 syntyneet Luokka:Vuonna 1934 kuolleet
Heijaste (yhtye)

Heijaste oli tamperelainen yhtye, jonka jäseniin kuuluivat A-J Keskinen (laulu), Viljami Tiainen (kitara ja taustalaulu), Juho Mustonen (basso) ja Eero Honkanen (rummut). Keskinen, Mustonen ja Honkanen perustivat Heijasteen Hervannan yläasteella vuonna 2001. Tiainen liittyi yhtyeeseen vuonna 2004, jonka jälkeen Heijasteen aktiivinen keikkailu alkoi. Yhtye solmi vuonna 2006 yhteistyösopimuksen Tamperlaisen Sahamusic Oy:n kanssa ja vuonna 2007 levytyssopimuksen Turkulaisen Hype Recordsin kanssa. Esikoisalbumi Silta yli kaiken ilmestyi loppuvuodesta. Heijaste teki uransa aikana noin 400 keikkaa festivaaleilla, klubeilla ja nuorisotaloilla sekä oli esillä useissa eri medioissa. Yhtye lopetti virallisesti toimintansa vuonna 2013. ==Kokoonpano== * A-J Keskinen – laulu * Viljami Tiainen – kitara * Juho Mustonen – basso * Eero Honkanen – rummut * Cece Hakulinen – koskettimet ===Ex-jäsenet=== *Jones – koskettimet == Julkaisut == === Albumit === * Silta yli kaiken === Singlet === * Hetkille * Kiinni === Musiikkivideot === * Hetkille ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Yhtyeen Facebook-sivu * Luokka:Suomalaiset yhtyeet
Henri Sandvik

Henri Sandvik (s. 11. maaliskuuta 1987 Nivala) on suomalainen jääkiekkoilija. Nivala Cowboysissa ensimmäiset jääkiekko-oppinsa saanut Sandvik siirtyi B-juniori-ikäisenä Tampereen Ilvekseen. Kaudella 2007-2008 hän esiintyi myös yhdessä miesten SM-liigaottelussa. Sandvik jatkoi miesten pelejä kaudella 2008-09 LeKissä, jossa häntä valmensi edelliseltä kaudelta Ilveksen A-nuorista tuttu Sami Hirvonen. Sandvik kävi try-outilla Oulun Kärpissä harjoituskaudella 2009-10, muttei saanut sopimusta ja jatkoi pelejään LeKissä. Sandvik pelasi SM-liigapelejä Ilveksessä kaudella 2009-10\. Kauden ensimmäisessä ja SM- liigauran toisessa Ilves-ottelussaan 26. syyskuuta 2009 Sandvik teloi Jokereiden Juha Lindin laitataklauksella. Lind sai tilanteesta aivotärähdyksen ja Sandvik tuomittiin seuraavana päivänä yhden ottelun pelikieltoon. Sandvik nousi syksyllä hieman puskista Ilveksen kokoonpanoon. Hän esitti silloin pirteitä otteita vaihdosta toiseen. Keväällä paikka kokoonpanossa oli kuitenkin kiven alla, eivätkä otteet olleet enää syksyn tasolla. Sandvik pelasi kauden 2010–2011 lainassa LeKissä ja aloitti seuraavan kauden joukkueessa ottelukohtaisella sopimuksella. Hän siirtyi marraskuussa LeKistä Itävallan kakkosliigan EHC Bregenzerwaldiin. Itävallassa hän teki 20 ottelussa peräti 25 pistettä. Seuraavaksi kaudeksi Sandvik palasi Suomeen tehtyään sopimuksen Suomi-sarjan Hermeksen kanssa. Sandvik pelasi Hermeksessä 25 ottelua ja siirtyi sen jälkeen LeKiin, jota ehti edustaa vain viisi ottelua, kunnes teki sopimuksen Britannian EPIHL-sarjassa pelaavan Swindon Wildcatsin kanssa. Kaudeksi 2017-2018 Sandvik liittyi Suomi-sarjassa pelaavan Tampereen Kooveen riveihin. Sandvik pelasi kaudella 2009 rullakiekkoa Näätä Rollersissa ja voitti 2011 Suomen mestaruuden Koovee Rollersin riveissä. ==Tilastot== 2007–2008 Ilves SM-liiga 1 0 0 0 0 – – – – – 2008–2009 LeKi Mestis 42 4 7 11 51 3 0 0 0 0 2009–2010 LeKi Mestis 9 0 2 2 14 – – – – – Ilves SM-liiga 40 1 2 3 48 – – – – – 2010–2011 LeKi Mestis 30 3 6 9 74 3 0 0 0 4 2011–2012 LeKi Mestis 11 3 1 4 8 – – – – – EHC Bregenzerwald ÖNL 20 10 15 25 18 – – – – – 2012–2013 Kokkolan Hermes Suomi-sarja 25 7 13 20 51 0 0 0 0 0 LeKi Mestis 6 0 0 0 22 0 0 0 0 0 Swindon Wildcats EPIHL 17 11 14 25 30 2 0 0 0 0 2013–2014 Swindon Wildcats EPIHL 50 29 37 66 51 2 1 0 1 4 2014–2015 Swindon Wildcats EPIHL 28 8 14 22 20 0 0 0 0 0 Tønsberg Vikings Norway2 6 6 1 7 6 6 1 2 3 6 2015–2016 Tønsberg Vikings Norway2 36 43 27 70 35 5 3 4 7 2 2017–2018 Koovee Suomi-Sarja 39 27 23 50 12 0 0 0 0 0 2 kautta yhteensä SM-liiga 41 1 2 3 48 1 0 0 0 0 3 kautta yhteensä Mestis 98 10 16 26 169 6 0 0 0 4 3 kautta yhteensä EPIPHL 95 48 65 113 101 4 1 0 1 4 2 kautta yhteensä Norway2 42 49 28 77 41 11 4 6 10 8 ==Lähteet== * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Suomalaiset rullakiekkoilijat Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Emil Vainio

Enok Emil Palmgren, käytti kirjailijanimeä Enok Emil Vainio (3. tammikuuta 1867 Tampere – 30. syyskuuta 1918 Kööpenhamina) oli suomalainen kirjailija ja liikkeenjohtaja. Hän käytti myös nimimerkkiä Antti Saarela. Vainio työskenteli kirjapainoalalla faktorina. Hän kustansi ja toimitti Velikulta-nimistä pilalehteä joka ilmestyi 1896–1917 sekä Helsingin Kaiku -viikkolehteä joka ilmestyi 1902–1916. Vainio tuomittiin majesteettirikoksesta vankeusrangaistukseen erään pilakuvan julkaisemisesta. Hän siirtyi ulkomaille koska hänen terveytensä ei olisi kestänyt vankilassa oloa. Vainio oleskeli ensin Norjassa ja sitten Tanskassa jossa hän myös kuoli. Vainio testamenttasi osan omaisuudestaan rahastoon joka myönsi kirjapainoalan ammattilaisille apurahoja ulkomailla opiskeluun.Hakamediankronikkaa 2.2.2012 == Teoksia == * Helsingissä opissa ynnä muita kertoelmia. WSOY 1889 * Syvistä riveistä. Kansankirjailijaimme novellikokoelma. WSOY 1890 (sisältää Vainion novellin Selman hääpäivänä) * Nurhosen jälk. & Kumpp, Antti Saarelan päiväkirjamuistelmia. Otava 1902 (nimimerkillä Antti Saarela) * Vallankumousliike Venäjällä : kuvitettu katsaus vuoden 1905 tapahtumiin. 1906 * Vapausliike viikolta : kuvia suurlakon ajalta Suomessa marraskuun ensi viikolla 1905. 1906 (Kirjan digitoitu versio (Työväenliikkeen kirjasto : Digitaalinen arkisto)) * Kuoleman kynnyksellä, novelleja. Kirja, Helsinki 1912 (nimimerkillä Antti Saarela) * Miina ja minä, tittelipainos, myös nimellä Kuoleman kynnyksellä. 1912 (nimimerkillä Antti Saarela) == Lähteet == * Suomen kirjailijat tietokanta . * Pohjoissavolaisen kaunokirjallisuuden bibliografia - Enok Emil Wainio . ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * Syvistä riveistä. Kansankirjailijaimme novellikokoelma. Gutenberg-projekti. Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1867 syntyneet Luokka:Vuonna 1918 kuolleet
Kronikka

Kronikka (χρονικά, kreikan sanasta χρόνος, ”aika”) on aikakirja tai historiateos, johon on kirjattu historiallisia tapahtumia aikajärjestykseen.Aikio ja Vornanen 1993, s. 362 Kronikoita on laadittu jo antiikin aikoina, mutta tunnetuimmat kronikat ovat peräisin keskiajalta, ja ne kuuluvat aikansa tärkeimpiin historialähteisiin. Sukukronikka valottaa tapahtumia tietyn suvun piirissä ja sen ympäristössä. Nimitystä ”kronikka” käytetään myös runomittaisesta leikillisestä tapahtumien tai henkilöiden esittelystä.Kielitoimiston sanakirja == Tunnettuja kronikoita == * Anglosaksien kronikka * Historia Regum Britanniae * Balthasar Russow: Liivinmaan kronikka * Eusebios Kesarealainen: Kronikka * Hieronymus: Chronicon * Nestorin kronikka == Lähteet == *Annukka Aikio ja Rauni Vornanen: Uusi sivistyssanakirja. Kustannusosakeyhtiö Otava 1993. ISBN 951-1-11365-8. ===Viitteet=== == Katso myös == * Annaalit == Aiheesta muualla == *
Pietari Mansikka

Pietari Mansikka (29. heinäkuuta 1825 Kelkkala, Viipurin maalaiskunta – 20. maaliskuuta 1871) oli suomalainen kansanrunoilija.Pietari Mansikka, Uusi Suometar, 27.03.1871, nro 37, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Mansikan vanhemmat olivat tilallinen Pietari Yrjänänpoika Mansikka ja torpparin tytär Katrina Laurintytär Rapo. Isä kuoli 1829 Mansikan ollessa vasta nelivuotias. Varojen puute esti häneltä koulunkäynnin, mutta hän sai opetusta vanhemmalta veljeltään Juhanilta, joka oli käynyt Viipurin piirikoulua. Vuonna 1844 Mansikka lähti puoleksitoista vuodeksi siltavoudiksi Käkisalmeen ja toimi sen jälkeen puhtaaksikirjoittajana erään tuomarin palveluksessa. Palattuaan 1848 Viipuriin Mansikka toimi palovartiokorpraalina aina vuoteen 1857 saakka, jolloin hän joutui jäämään eläkkeelle heikentyneen terveytensä vuoksi. Mansikka toimi sitten ravintolanpitäjänä ja harjoitti myös asianajajan tointa. Mansikka kirjoitti paljon runoja ja sepitti lauluja. Niitä julkaistiin vuodesta 1856 alkaen ilmestyneessä Sanan-Lennätin -nimisessä sanomalehdessä ja painettiin myös erillisinä julkaisuina. Mansikka laati myös hautakiviin teksteiksi tarkoitettuja uskonnollisia runonpätkiä. Mansikan runojen aiheita olivat muuna muassa raamatunhistorian ja katekismuksen tekstit, ajankohtaiset tapahtumat, valistus, rauha ja eläinten suojelu: *Merimiehen runo *Jäniksen valitus *Revon valitus *Syysruno *Tytön laulu *Mietelmiä. Mansikan ensimmäinen puoliso vuodesta 1848 oli Anna Alexandra Kykkäinen (k. 1860) ja toinen vuodesta 1865 Johanna Karolina Åström (k. 1870), jolle avioliitto oli samoin toinen. == Lähteet == * Kustavi Grotenfelt: Kahdeksantoista runoniekkaa: Valikoima Korhosen, Lyytisen, Makkosen, Kymäläisen, Puhakan, Räikkösen y.m. runoja ja lauluja. SKS:n kirjapaino 1889 (e-tekstinä Projekti Lönnrotin sivulla) * Sivu 499. === Viitteet === == Aiheesta muualla == * T. Valavirta : Muutamia 1800-luvun kansanrunoilijoita, Helsingin Sanomat, 09.01.1938, nro 7, s. 29, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka: Vuonna 1825 syntyneet luokka: Vuonna 1871 kuolleet
Merja Halmetoja

Merja Halmetoja (s. 5. maaliskuuta 1987 Nivala) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa Tampereen Ilvestä. ==Tilastot== kausi seura sarja ottelut maalit syötöt pisteet jäähyt 2006–2007 Ilves SM-Sarja 18 1 2 3 10 2006–2007 \- pudotuspelit 5 1 0 1 0 2006–2007 A-tyttöjen SM-turnaus 4 0 1 1 4 2007–2008 Ilves SM-Sarja 20 1 4 5 2 2007–2008 \- pudotuspelit 8 0 0 0 0 2007–2008 A-tyttöjen SM-turnaus 6 5 4 9 2 2008–2009 Ilves SM-Sarja SM-Sarja SM-Sarja SM- Sarja SM-Sarja SM-Sarja 2008–2009 \- alkusarja 14 0 6 6 16 2008–2009 \- loppusarja 10 1 2 3 10 2008–2009 \- pudotuspelit 6 1 1 2 2 2009–2010 Ilves SM-Sarja SM-Sarja SM-Sarja SM-Sarja SM-Sarja SM-Sarja 2009–2010 \- alkusarja 10 0 1 1 2 2009–2010 \- loppusarja 10 1 3 4 6 2009–2010 \- pudotuspelit 6 0 0 0 0 2010–2011 Ilves SM-Sarja SM-Sarja SM-Sarja SM-Sarja SM-Sarja SM-Sarja 2010–2011 \- alkusarja 11 1 3 4 12 2010–2011 \- loppusarja 10 0 2 2 12 2010–2011 \- pudotuspelit 9 0 1 1 4 2011–2012 Ilves SM-Sarja 28 5 12 17 28 2011–2012 \- pudotuspelit 8 1 3 4 6 2012–2013 Ilves SM-Sarja 24 1 6 7 20 2012–2013 \- pudotuspelit 7 1 2 3 0 2013–2014 Ilves SM-Sarja 27 4 12 16 18 2013–2014 \- pudotuspelit 5 0 0 0 0 2014–2015 Ilves SM-Sarja 25 5 10 15 10 2014–2015 \- pudotuspelit 9 1 4 5 4 2015–2016 HPK SM-Sarja 22 4 9 13 16 2015–2016 \- pudotuspelit 10 1 1 2 8 2016–2017 Ilves SM-Sarja 26 1 7 8 16 2016–2017 \- pudotuspelit 3 1 0 1 2 ==Lähteet== * Suomen jääkiekkoliitto * Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jaakko Räikkönen

Jaakko Räikkönen (5. lokakuuta 1830 Tipuna, Valkeasaari – 22. helmikuuta 1882 Tipuna, Valkeasaari; päivämäärät Venäjällä tuolloin käytetyn juliaanisen kalenterin mukaisia) oli Inkerissä elänyt suomalainen kansanrunoilija. Räikkösen vanhemmat olivat Abraham Jaakonpoika Räikkönen (Repsi) ja Maria Vitikka. Räikkönen syntyi avioliiton ulkopuolella sillä hänen vanhempansa eivät olleet naimisissa, koska Abraham Räikkösellä ei ollut varaa maksaa maaorjana eläneestä Maria Vitikasta tämän isännän ruhtinas Lopuhinin määräämää 300 ruplan hintaa. Kun Lopuhin myi tiluksensa kreivi Levashoville vuonna 1844, kirkkoherra Konstantin Schröder vapautti Maria Vitikan orjuudesta. Jaakko Räikkösen vanhemmat saattoivat nyt mennä naimisiin laillisesti, mutta Jaakko itse jäi maaorjaksi. Räikkönen oppi isältään kirjoittamaan venäjää, ja suomea hän oppi kirjoittamaan kirkkoherra Schröderin avulla. Räikkönen toimi sittemmin kylänvanhimpana, kirkonmiehenä ja sunnuntaikoulun opettajana. Kun keisari Aleksanteri II kumosi maaorjuuden vuonna 1861, Räikkönen yritti huonolla menestyksellä sovitella entisten maaorjatalonpoikien ja heidän isäntiensä välille syntyneitä erimielisyyksiä päivätöiden tekemisestä kahden vuoden siirtymäkauden aikana. Venäjän kielen taitoinen Räikkönen valittiin 1861 kylänvanhimmaksi, 1865 kunnanvanhimmaksi, ja 1866 hänestä tuli talonpoikaissäädyn edusmies maalaishallintoon ja 1868 piirioikeuden lautamies. Hän luopui näistä luottamustehtävistä 1869 ja keskittyi sitten kotitalonsa hoitamiseen. Räikkönen hankki itselleen suomenkielisiä kirjoja ja tilasi myös suomenkielisiä lehtiä muun muassa Maamiehen Ystävää. Räikkösen tekemiä runoja julkaistiin Suomettaressa, Ilmarinen-lehdessä ja eniten Pietarin Sanomat -lehdessä. == Jaakko Räikkösen runoja == * Suomelle, vastine August Ahlqvist- Oksasen runoon Meidän vieraissa käynnit * Kenpä tuon on kaiken tehnyt, iloruno Suomen kielen edistymisestä * Iloinen sanoma, maaorjien vapauttamisen johdosta 1862 * Ammattien valio * Liekö totta vai valetta? * Runoni * Viinasta * Mietteitäni * Tyytymättömät * Paavin maallisen vallan loppu v. 1870 * Miete * Virsi jouluaattona == Lähteet == * Kustavi Grotenfelt: Kahdeksantoista runoniekkaa. Valikoima Korhosen, Lyytisen, Makkosen, Kymäläisen, Puhakan, Räikkösen y.m. runoja ja lauluja. SKS:n kirjapaino 1889 (e-tekstinä Projekti Lönnrotin sivulla Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Inkeriläiset henkilöt Luokka:Vuonna 1830 syntyneet Luokka:Vuonna 1882 kuolleet
Syöpäsolu

Syöpäsolu on solu, joka jakaantuu hallitsemattomasti, koska sen apoptoosi on häiriytynyt. Syöpäsolu kehittyy elimistön normaalista solusta, kun solun jakaantumista säätelevät tekijät lakkaavat toimimasta. Tällöin solu alkaa jakaantua hallitsemattomasti, eli siitä tulee syöpäsolu. Syöpäsolut jakautuvat edelleen, jolloin syntyy kasvain. Kasvain vaurioittaa kudosta, johon se on kiinnittyneenä, esimerkiksi haimaa tai aivoja (haima- tai aivosyöpä). Kasvaimesta voi irrota syöpäsoluja, jotka leviävät imusuoniston mukana muihin elimistön osiin, eli syntyy etäpesäkkeitä. Syövän vaarallisuus perustuu juuri etäpesäkkeiden syntyyn. Syöpäsolujen sanotaan olevan "kuolemattomia", eli ne jakaantuvat ja leviävät loputtomasti. Kasvain voidaan poistaa leikkauksella, tai solujen jakautumista voidaan hidastaa sytostaattihoidolla. == Lähteet == Luokka:Onkologia
Olli Karjalainen

Olli Karjalainen eli O. Karjaliini tai O. Karjalin (1. tammikuuta 1805 Hevossalo, Kerimäki - 11\. helmikuuta 1855 Kompero) oli suomalainen kansanrunoilija. Karjalainen oppi lukemaan aapiskirjasta kotonaan jo kuusivuotiaana, ja neljätoistavuotiaana hänet lähetettiin räätälin oppiin. Karjalainen oli puotiapulaisena Puhoksella ja kierteli sitten ympäri Karjalaa, kunnes hän asettui asumaan räätälinä Liperin kirkonkylään. Viimeksi Karjalainen oli lautatarhan vartijana Siikakosken sahan lastauspaikalla Komperon kylässä. Olli Karjalainen kuoli varakkaana miehenä, ja hänen jättämällään perinnöllä veljenpoika Heikki Karjalainen osti itselleen talon Kerimäen Hevossalon kylästä. Karjalainen kuvasi omia elämänvaiheitaan Kulkuruno-nimisessä runossaan. Hän lähetti runojaan ja kirjoituksiaan Elias Lönnrotille, ja niitä julkaistiin Lönnrotin Mehiläinen-aikakauslehdessä. == Olli Karjalaisen runoja == * Koulunkäymättömän valitus * Kulkuruno * Koiraruno * Naimajuttu * Pilakirjoitus Amos ja Anna == Lähteet == * Suomen kirjailijat tietokanta * Kustavi Grotenfelt: Kahdeksantoista runoniekkaa. Valikoima Korhosen, Lyytisen, Makkosen, Kymäläisen, Puhakan, Räikkösen y.m. runoja ja lauluja. SKS:n kirjapaino 1889 (e-tekstinä Projekti Lönnrotin sivulla == Aiheesta muualla == Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1805 syntyneet Luokka:Vuonna 1855 kuolleet
Juhani Ihalainen

Juhani (Juhana) Ihalainen (1. heinäkuuta 1799 Rautalampi - 5\. tammikuuta 1856 Rautalampi) oli suomalainen kansanrunoilija. ==Henkilöhistoria== Riitta Raatikaisen aviottomana lapsena syntynyt Ihalainen joutui jo lapsena kerjuulle. Vartuttuaan aikuiseksi hän oli ensin kuusi vuotta renkinä ja sairastuttuaan ryhtyi räätäliksi. Sairaus esti kuitenkin lopulta myös räätälinä toimimisen ja 1820-luvulta alkaen Ihalainen joutui elämään ruotuvaivaisena elämänsä loppuun saakka. ==Kirjallinen tuotanto== Ihalaisen runoista kuusi: Tupakkiruno, Ylistysruno Kirjavaiselle, Naimaruno, Toholahden markkinoista, Talkousruno ja Runo itsestänsä ilmestyi painettuna Elias Lönnrotin Mehiläinen-aikakauslehdessä vuosina 1836-1837. Ihalaisen runoja on ilmestynyt myös kokoomateoksessa Juhana Ihalaisen runoja, toimittaja Vihtori Laurila (Peuran Museosäätiö, Rautalampi 1962). === Juhani Ihalaisen runoja === * Tupakkiruno * Kiitosruno Kirjavaiselle * Naimaruno * Toholahden markkinoista * Talkousruno * Runo itsestänsä, ensimmäinen versio 1831, myöhemmin vielä uusi versio * Runo Viitasaaren noidista * Keisarin armoteoista, 1850 * Herrain hevosen-ajosta * Talonpojan tyttärille * Laulut Näljästä ja kalliista ajasta v. 1832 == Lähteet == * Suomen kirjailijat tietokanta * Kustavi Grotenfelt: Kahdeksantoista runoniekkaa. Valikoima Korhosen, Lyytisen, Makkosen, Kymäläisen, Puhakan, Räikkösen y.m. runoja ja lauluja. SKS:n kirjapaino 1889 (e-tekstinä Projekti Lönnrotin sivulla ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * Yrjö Teppo : Runoilijahautoja Rautalammin hautausmaalla, Suomen Kuvalehti, 29.09.1928, nro 40, s. 16, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1799 syntyneet Luokka:Vuonna 1856 kuolleet
Taavetti Savolainen

David (Taavetti) Savolainen (1. tammikuuta 1797 Kuopion pitäjä – 4. toukokuuta 1855 Kuopio) oli suomalainen kansanrunoilija. Savolainen myi perinnöksi saamansa maatilan ja muutti asumaan Kuopion kaupunkiin josta hän osti kaupunkitalon. Myöhemmin Savolainen myi tämänkin talonsa ja työskenteli sitten laivamiehenä Saimaan vesistössä liikkuneissa laivoissa. Palattuaan Kuopioon Savolainen kuljetti viimeksi tavaroita Toivalan ja Kelloniemen välillä. == Taavetti Savolaisen runoja == *Sururuno Paavo Korhosen kuoleman johdosta *Muistopatsas ja runolaulu kreivi Robert Henrik Rehbinderin kuolemasta *Vangituista viinapannuista (1843) *Sotamiesten intoruno v. 1855 *Runolaulu hyvästä vuodentulosta *Tavattomasta kahvinjuonnista == Lähteet == * Suomen kirjailijat tietokanta * Kustavi Grotenfelt: Kahdeksantoista runoniekkaa. Valikoima Korhosen, Lyytisen, Makkosen, Kymäläisen, Puhakan, Räikkösen y.m. runoja ja lauluja. SKS:n kirjapaino 1889 (e-tekstinä Projekti Lönnrotin sivulla Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1797 syntyneet Luokka:Vuonna 1855 kuolleet
Pentti Lyytinen

Pentti Lyytinen (18. tammikuuta 1783 Pieksämäki – 26. helmikuuta 1871 Suonenjoki) oli suomalainen kansanrunoilija ja kestikievarin pitäjä. ==Elämäkerta== Lyytisen vanhemmat olivat talollinen Olli Lyytinen ja Katriina Konttinen. Hän tuli vuonna 1812 eli 30-vuotiaana kotivävyksi Toholahden kestikievaritaloon, jonka hän sittemmin sai perintönä omakseen. Lyytinen luopui kestikievarin pidosta vasta pari vuotta ennen kuolemaansa. Nuorempana hän toimi myös lautamiehenä ja kuudennusmiehenä, mutta liiallinen alkoholin käyttö pakotti hänet luopumaan näistä tehtävistä. Vuonna 1842 hän kuitenkin kävi tarkastamassa Suomen Pankin tilejä Helsingissä. Lyytinen osasi lukea ja kirjoittaa ja hän kirjoittikin monia runojaan itse muistiin. Tunnetuin Lyytisen runoista on Kestikievarin viran painosta. Hänen muita runojaan ovat muun muassa: * Aikain muuttuvaisuudesta * Lapsen virsi * Tuohesta * Toinen kiitossana Suomalaisen Kirjallisuuden Seuralle. Lyytinen kutsuttiin Suomalaisen kirjallisuuden seuran jäseneksi vuonna 1836, ensimmäisenä rahvaan miehenä. Hän esitti näytteenä runonsa suomen kielestä ja kiitosrunon hallitukselle huolenpidosta nälkävuosina. Hänen runoissaan oli uskonnollis- siveellinen perussävy, hän oli kokenut nuorena uskonnollisen murroksen. Monet runot liittyvät perhejuhliin. Yhteensä runoja on säilynyt kuutisenkymmentä, useimmat niistä ovat loppusoinnillisia ja muut Kalevalan mittaisia. Lyytisen runoja merkitsi muistiin mm. Elias Lönnrot ja Carl Axel Gottlund. Sakari Topelius mainitsee hänet kirjassaan En Resa i Finland ja R.W. Ekman maalasi vuosien 1846 ja 1848 välillä hänestä kolme öljyväritaulua. Lyytisen aviopuoliso vuodesta 1812 alkaen oli Anna Katrina Vepsäläinen (k. 1865). Hänen veljensä pojanpoika oli runoilija Optatus Lyytinen (1832–1903). == Kirjallisuutta == * Pentti Lyytisen ja Anna Reetta Korhosen runoja, toimittanut Vihtori Laurila. Peuran Museosäätiö, Rautalampi 1961. == Lähteet == * Pohjoissavolaisen kaunokirjallisuuden bibliografia - Pentti Lyytinen * Sivu 480. * Kustavi Grotenfelt: Kahdeksantoista runoniekkaa. Valikoima Korhosen, Lyytisen, Makkosen, Kymäläisen, Puhakan, Räikkösen y.m. runoja ja lauluja. SKS:n kirjapaino 1889 (e-tekstinä Projekti Lönnrotin sivulla ==Aiheesta muualla== * Yrjö Teppo : Runoilijahautoja Rautalammin hautausmaalla, Suomen Kuvalehti, 29.09.1928, nro 40, s. 16, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * T. Valavirta : Muutamia 1800-luvun kansanrunoilijoita, Helsingin Sanomat, 09.01.1938, nro 7, s. 29, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka: Vuonna 1783 syntyneet Luokka: Vuonna 1871 kuolleet
Karl Korsch

Karl Korsch (15. elokuuta 1886 Tostedt, Saksa – 21. lokakuuta 1961 Belmont, Yhdysvallat) oli saksalainen marxilainen filosofi ja marxilaisuuden teoreetikko. Korsch opiskeli oikeustiedettä, taloustiedettä ja filosofiaa Münchenin, Berliinin, Geneven ja Jenan yliopistoissa. Hän väitteli tohtoriksi Jenasta vuonna 1910. Vuosina 1917–1933 Korsch toimi aktiivisesti vasemmistolaisessa politiikassa Saksassa, mutta jätti maan valtiopäivätalon palon jälkeen. Hän oli jonkun aikaa Englannissa ja Tanskassa ja asettui lopulta Yhdysvaltoihin vuonna 1936. Yhdysvalloissa hän opetti Tulanen yliopistossa New Orleansissa. Hän työskenteli myös Institute for Social Researchissa New Yorkissa. Korschin pääteos oli Marxismus und Philosophie (”Marxilaisuus ja filosofia”), jossa hän pyrki palauttamaan marxilaisuuden hegeliläisyyden perilliseksi. Hän oli huolissaan siitä, että marxilainen teoria oli menettämässä pätevyytensä ja ”vulgarisoitumassa” erilaisten sosialististen organisaatioiden käsittelyssä. Korschin kritiikkiä ei kuitenkaan hyväksytty osaksi mitään virallista kommunistista teoriaa, vaan se jäi kommunististen toisinajattelijoiden ja akateemikkojen omaisuudeksi. Korschin ajatukset saivat kuitenkin uutta suosiota 1960- ja 1970-luvuilla. Korschilla on ollut vaikutusta muun muassa Frankfurtin koulukuntaan sekä Bertolt Brechtiin. == Teoksia == * Marxismus und Philosophie (1923) * Karl Marx (New York: John Wiley & Sons, 1938) * Ten Theses on Marxism Today (1950) * Three essays on Marxism, johdanto Paul Breines (New York: Monthly Review Press, 1971); sisältää esseet Why I am a Marxist, Introduction to Capital ja Leading Principles of Marxism: a Restatement == Aiheesta muualla == * Karl Korsch Marxists Internet Archive * Karl Korsch Archive Libertarian Communist Library * Mattick, Paul: Karl Korsch: His Contribution to Revolutionary Marxism (1962) Luokka:Vasemmistokommunistit Luokka:Marxismi Luokka:Saksalaiset filosofit Luokka:Vuonna 1886 syntyneet Luokka:Vuonna 1961 kuolleet