EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Kaapelilaiva Putsaari

Kaapelilaiva Putsaari on vuonna 1966 Rauma-Repola Oy:n Rauman telakalla valmistunut, Suomen ensimmäinen varsinaisesti merikaapelin laskemiseen tai pois keräämiseen suunniteltu alus. == Taustaa == Suomen rannikoilla on runsaasti meren pohjaan laskettuja kaapeleita, jotka vaativat jatkuvaa huoltoa ja vaihtamista.Auvinen, Visa s. 124 Aluksi työhön käytettiin monenkirjavaa työalusvalikoimaa, mutta lopulta kansanedustaja, kenraaliluutnantti Aksel Airo sai ajettua läpi budjettialoitteen varsinaisen kaapelilaivan rakentamiseksi, sillä hän todisti selvin numeroin, että väliaikaisratkaisut ja ennen muuta töiden viivästyminen tulisivat niin kalliiksi, että kaapelilaivan hankinta olisi selvää säästöä. == Valmistus == Alus on 45,6 metriä pitkä, 8,3 metriä leveä ja syväykseltään 2,8 metriä. Sen kaapeliruumaan mahtuu 90 tonnia kaapelia ja kannelle voidaan lisäksi ottaa 10 tonnia kansilastia. Aluksen pääkoneena on 510 hevosvoiman diesel. Keulaan on asennettu erityinen kaapelikela laskua varten ja aluksessa on kaksi 10 tonnin vahvuista kaapelivintturia. Venekannelle on sijoitettu aluksen työvene Jere. Miehistöä on 20, joista 10–12 varusmiehiä. Kaapelialukselle on tärkeätä tarkka ohjattavuus, ja Putsaaressa onkin keulaohjauspotkuri, sekä peräsimen lapaan liitetty erillinen sähkömoottorilla toimiva ohjauspotkuri (ns. aktiiviperäsin). == Palvelus == Putsaari nosti 12. lokakuuta 1978 meren pohjasta Hangossa uponneen moottorivene Viikinginturvallisuustutkinta.fi Vikingin nosto sivu 65. Alus peruskorjattiin 1987. == Käytöstä poistuminen == Putsaari myytiin kesällä 2013 yksityiselle omistajalle ja poistettiin laivaston kirjoista. Kauppaan ei sisältynyt aluksen kannella normaalisti säilytetty ja työssä hyvin tärkeänä pidetty apuvene Jere. Laiva 3/2013, s. 7–8, "Merivoimat myy ja romuttaa aluksiaan" Elokuussa 2017 kaapelilaiva on kunnostuksen alaisena Helsingin Kruunuvuoren kärjessä. Uusi omistaja antoi 2013 alukselle uuden nimen Suursaari. Aluksen uudesta nimestä järjestettiin äänestys Isosaaren kerholla järjestetyssä grilli iltamassa 3.8.2013. Äänestykseen osallistui harjoituksissa ollut merivoimien maakuntajoukkojen merikuljetusjoukkue. ==Lähteet== * * * Helsingin Sanomat 11.11.1978: "Viikingin nosto onnistui Hangossa" * Laiva 3/2013, Suomen Laivahistoriallinen yhdistys ry, jäsenlehti === Viitteet === Luokka:Suomen merivoimien alukset
Mehcad Brooks

Mehcad Jason McKinley Brooks (s. 25. lokakuuta 1980, Austin, Texas) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja entinen malli. Brooks työskenteli mallina 15-vuotiaasta asti.Biography for Mehcad Brooks Vuosina 2005–2006 hänellä oli rooli sarjassa Täydelliset naiset. Vuonna 2006 hän esitti Harry Flournoyta elokuvassa Glory Road. Brooks näyttelee vuonna 2015 alkaneessa sarjassa Supergirl. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jäänmurtaja Apu (1899)

Jäänmurtaja Apu oli kautta aikojen pienin Suomen merenkulkuviranomaisten omistama jäänmurtaja. ==Alkuperä== Aluksen rakennutti vuonna 1899 Saksassa, Kielin Howaldtswerke -telakalla turkulaisten laivanvarustajien muodostama ryhmittymä. Turun sataman liikennetehoa haluttiin nostaa muuttamalla se ympärivuotiseksi, eivätkä tuolloin vähälukuiset valtion jäänmurtajat ehtineet paikalle kuin satunnaisesti. Uusi alus sai nimen Avance. Se oli vain 900 tonnin uppoamainen, 24 metriä pitkä, 10,8 metriä leveä ja syväykseltään 2,6 metrin alus. Pääkoneena oli 1500 hevosvoiman höyrykone, ja höyrykattiloiden polttoaineena hiili. Miehistöä oli kaikkiaan 33 henkeä. Alukseen asennettiin perinteinen ns. lusikkakeula, jollainen oli myös ensimmäisessä valtion jäänmurtaja Murtajassa. Keulan kulmaa oli kuitenkin loivennettu, mistä johtuen alus oli helpoissa jääoloissa hiukan Murtajaa parempi jäänmurto- ominaisuuksiltaan. Aluksessa oli ajan tavan mukaan myös purjeet, jotka poistettiin peruskorjauksessa 1920-luvulla. ==Turun kaupunki ostaa aluksen== Vuonna 1909 Turun kaupunki lunasti aluksen omakseen. Aiemmat omistajat totesivat ylläpidon käyvän turhan rasittavaksi saatuun hyötyyn nähden, ja koska kaupungilla oli varaa ylläpitoon, kauppa syntyi helposti. Nimi ja henkilöstö pysyivät ennallaan; itse asiassa henkilöstön asema jopa parani, koska heistä tuli nyt kaupungin virkamiehiä. ==Pakko-otto ja kovia kohtaloita== Vuonna 1914 alkanut Ensimmäinen maailmansota muutti Avancen kohtaloa olennaisesti. Venäjän viranomaiset pakko-ottivat aluksen ja käyttivät sitä mm. veden kuljettamiseen sotalaivoille. Aluksen nimi maalattiin nyt kyrillisin kirjaimin. Kuten kaikki sotalaivat, myös Avance oli talviajat maalattu kalkkivärillä valkoiseksi. Vallankumousvuonna 1918 Avance kulkeutui Suomesta pakenevien venäläisten mukana Pietariin, jonne se jäi kolmeksi vuodeksi. Alus palautettiin suomalaisille, kun Kotkassa takavarikoitu venäläinen jäänmurtaja Silats (Suomessa talven 1919 ajan Ilmarinen) luovutettiin takaisin venäläisille. ==Merenkulkulaitoksen haltuun== Avance palautettiin surkeassa kunnossa syksyllä 1922. Turun kaupunki ei halunnut sitä vaivoikseen, mutta romuttaakaan ei alusta haluttu. Lopulta vuonna 1923 valtio osti aluksen ja se telakoitiin. Peruskunnostuksen jälkeen alus sai uuden nimen, Apu. ==Käytöstä poistaminen ja romutus== Tämä merenkulkuviranomaisten kautta aikojen pienin jäänmurtaja ehti palvella valtiota 36 vuotta. Se oli loppuun asti hiilipolttoinen, eikä siihen edes suunniteltu asennettavan tuhkaejektoria. Lopulta kesällä 1959 alus poistettiin käytöstä ja romutettiin. ==Lähteet== * * * Jorma Pohjanpalo: 100 vuotta Suomen talvimerenkulkua Apu
Kamuniak

Kamuniak oli Samburun luonnonsuojelualueella pohjoisessa Keniassa liikkunut naarasleijona joka tuli kuuluisaksi siitä että se "adoptoi" itselleen pienen antiloopin vasan jota se piti kuin omaa pentuaan. Varsinaisia omia pentuja tällä leijonalla ei ollut eikä myöskään omaa laumaa. Kamuniak seurasi vasaa kaikkialle ja puolusti sitä muilta leijonilta ja pedoilta. Kamuniak kärsi nälästä sillä se ei voinut lähteä normaalisti metsästämään ja jättää vasaa yksin. Myös adoptiovasa kärsi usein nälästä sillä niin nuori vasa tarvitsi edelleen emonsa maitoa. Kamuniak ei päästänyt vasaa antilooppilaumaan. Lopulta yli kahden viikon yhdessäolon jälkeen vasa päätyi erään urosleijonan syömäksi. Noin kuukautta myöhemmin Kamuniak kuitenkin otti itselleen toisen vasan ja vuoden aikana tämä leijona hoiti yhteensä viittä eri antiloopin vasaa. Jälkimmäiset vasat Kaminuak päästi imemään laumassa. Kamuniak nähtiin viimeksi helmikuussa 2003 eikä sitä sen jälkeen ole etsinnöistä huolimatta löydetty. Leijonan poikkeavalle käytökselle ei ole osannut antaa tarkkaa selitystä sen enempää tutkijat kuin paikalliset ihmisetkään. "Kamuniak" on paikallisten leijonalle antama nimi joka tarkoittaa "siunattua". ==Aiheesta muualla== *Magical Kenya News - 18.2.2002 *Magical Kenya News - 11.3.2002 *Magical Kenya News - 1.4.2002 *Magical Kenya News - 10.10.2002 *Magical Kenya News Luokka:Kuuluisat_eläimet
Reel Big Fish

Reel Big Fish on Kalifornian Orangen piirikunnasta kotoisin oleva ska punk -yhtye. Yhtye perustettiin vuonna 1992, ja se on toiminnassa edelleen. Heidän suurin hittinsä on "Sell Out", vuodelta 1996. ==Tuotanto== ===Studioalbumit=== * , uudelleenjulkaistu 2000, Piss-Off Records * , Mojo Records/Jive Records * , Mojo Records/Jive Records * , Mojo Records/Jive Records * , Mojo Records/Jive Records * , Rock Ridge Music ===Livealbumit=== *Our Live Album Is Better Than Your Live Album (Myytiin yhdessä You're All In This Together DVD:n kanssa) (22. elokuuta 2006) (Rock Ridge Music) ===EP:t=== *Keep Your Receipt EP (1. heinäkuuta 1997) (Mojo Records/Jive Records) *Duet All Night Long (20. helmikuuta 2007) (Reignition Records) ===DVD:t=== * Episode 8 - The Show Must Go Off! Reel Big Fish - Live at the House of Blues(DVD) (2003) * You're All In This Together (DVD) (2006) ===Vinyylilevyt=== * "Vacationing In Palm Springs" * "Teen Beef" == Kuvia == Image: EverythingSucks.jpg|Everything Sucks Image: TurntheRadioOff.jpg|Turn the Radio Off Image: Whydotheyrocksohard.jpg|Why Do They Rock So Hard? Image: Cheerup.jpg|Cheer Up! Image: Werenothappytilyournothappy.jpg|We're Not Happy 'Til You're Not Happy Image: Rbf-monkeyschimps.jpg|Monkeys for Nothin' and the Chimps For Free Luokka:Yhdysvaltalaiset punkyhtyeet Luokka:Ska punk -yhtyeet
Lastenklinikka

Lastenklinikka on lastensairauksiin erikoistunut sairaalayksikkö. Suomessa kaikilla yliopistosairaaloilla on lastenklinikka. *Helsingin lastenklinikka *Tampereen lastenklinikka *Turun lastenklinikka *Kuopion lastenklinikka *Oulun lastenklinikka
Salattu sota

Salattu sota on Marvel-kustantamon julkaisema minisarja. Sarjan käsikirjoitti Brian Michael Bendis ja sen kuvitti Gabriele Dell'Otto. Salattu sota julkaistiin Suomessa MEGA -lehden numerossa 4 (2006). Tarinassa useat eri Marvel-kustantamon supersankarit kuten Hämähäkkimies, Kapteeni Amerikka, Wolverine, Luke Cage ja Nick Fury taistelevat monilukuista, korkeateknologisilla taisteluaseilla ja haarniskoilla varustautunutta superroistojoukkiota vastaan. Salattu Sota -tarinajatkumo ei liity mitenkään Marvel-kustantamon alkuperäiseen Salatut sodat -jatkumoon, siitäkin huolimatta, että Bendis on käyttänyt alkuperäisen tarinan nimikettä innoituksenaan. ==Synopsis== Vuonna 2003 Nick Fury, YPKVV:n johtaja selvittää Latverian pääministerin, Lucia von Bardasin luoman juonen varustaa superroistoja korkeateknologisilla aseilla. Von Bardasin päämääränä on Amerikan heikentäminen ja terrorismin tukeminen (tarinan tapahtuma-aikana Latverian diktaattori Tohtori Doom oli oletettavasti kuollut). Fury esittää löytönsä välittömästi maansa korkeille viranomaisille, mutta hallitus haluaa vaalia ystävyyssuhdetta Latverian kanssa eikä halua toimia tiukasti Latveriaa vastaan. Fury raivostuu ylemmilleen ja päättää toimia itse vastoin ylempiensä käskyä. Fury värvääkin Kapteeni Amerikan, Hämähäkkimiehen, Daredevilin, Mustan Lesken, Luke Cagen, Wolverinen ja YPKVV:n supervoimaisen agentin, Daisy Johnsonin avukseen yrityksessään tuhota von Bardasin juonet. Tuhottuaan raa'asti Latverian pääkaupungin Doomstadtin Daisy Johnsonin voimien avulla, Fury aivopesee järkyttyneet sankarit unohtamaan kokemansa. Vuosi tapahtumien jälkeen von Bardas kuitenkin iskee New Yorkiin superroistoarmeijansa kera, mutta sankarit onnistuvat voittamaan tämän. Furyn aivopesu kuitenkin tulee ilmi ja raivostuneet sankarit vaativat hyvitystä (paitsi Musta Leski ja Daisy Johnson, jotka YPKVV:n agentteina saivat säilyttää muistinsa). Tapahtumien vuoksi Nick Fury siirtyi piiloon ja Maria Hill otti hänen paikkansa YPKVV:n johtajana. ==Osallistuneet hahmot== Seuraavassa tapahtumiin osaa ottaneet sarjakuvahahmot: ===Supersankarit=== * YPKVV ** Nick Fury ** Musta Leski ** Daisy Johnson * Kapteeni Amerikka * Hämähäkkimies * Daredevil * Luke Cage * Wolverine * Ihmeneloset ===Superroistot=== * Lucia von Bardas * Kultakuoriainen * Ristituli * Viikatemies * Mörkö V * Lady Mustekala * Pelko * Skorpioni * Tärisyttäjä * Tinuri * Ansamies * Purppuradynamo IX * Timanttiselkä * Ankerias II * Lepinkäinen * Mentallo * Kärventäjä * Velho * Kuningas Kobra Luokka:Marvel Comicsin sarjakuvat Luokka:Sarjakuvalyhytsarjat
Kypäräsukellus

Kypäräsukellus on maailman vanhimpia käytössä olevia sukellusmenetelmiä. Menetelmässä käytetään tiivistä sukelluspukua ja siihen eri menetelmin kytkettyä metallista tai nykyisin lujitemuovista sukelluskypärää. Kypäräsukeltajalla on yleensä hyvin raskaat rinnalle ja selkään kiinnitetyt painot, koska pukuun pumpattava ilma aiheuttaa hyvin voimakasta nostetta. Pohjassa tai työlavalla työskennellessä varustukseen kuuluvat noin kymmenen kiloa kappale painavat metalliset painokengät; asennustyössä avovedessä ne korvataan yleensä räpylöillä ja nilkkapainoilla. Menetelmään on alusta alkaen kuulunut pinnalta käsin pumpattu ilma; ilma siirtyy eräänlaista umbilikaalia pitkin. Kevyimmillään yhteeseen kuuluu ilmaletku, puhelinkaapeli, valaisimen syöttö ja erillinen varmistusvaijeri. Vedenalaisessa rakennustyössä, esimerkiksi kivenporauksessa tai raudoituksessa, kypäräpuku usein suojataan erillisellä suojahaalarilla. Täydelliseen nykyaikaiseen varustukseen kuuluvat lisäksi kypärään asennetun kameran kaapelit sekä sukeltajan elintoimintoja jatkuvasti seuraavien lääketieteellisten laitteiden johdot. Jos hengityskaasuna on helium, puhelimeen liittyy erillinen elektroninen selvennyslaite, koska normaali ääni muuttuu heliumkaasukehässä vaakkuvaksi ja vaikeasti tunnistettavaksi. Hyvin kauan käytettiin käsipumppuja, nykyään pinnalla on erillinen varastosäiliö, johon tarpeen mukaan pumpataan lisää ilmaa tavallisimmin sähkökäyttöisellä ilmanpuristimella. Nykyajan turvamääräysten johdosta kypärävarustukseen kuuluu myös selässä olevat varailmasäiliöt. Menetelmä vaatii suuren pintamiehistön ja sukeltajalta ammattitaitoa, mutta se on työkäytössä, kuten vedenalaisten putkien asentamisessa tai kallion poraamisessa, oikeastaan ainoa mahdollinen. Nykyään on olemassa myös ns. puolikypäröitä; niissä on kypärän kasvo-osa, mutta päähineosa on joko kuminen tai sen paikalla on moninkertainen hihnasto. Tällaisen kypärän - jota kutsutaan myös kypärämaskiksi - voi kytkeä myös kannettavaan sukelluslaitteeseen, joskin se on ensisijaisesti tarkoitettu käytettäväksi pintasyötön kanssa. Näistä laitteista tunnetuimpia on EXO. ==Lähteet== * Timo Vikman: Sukellus * Kari Jokinen: Sukeltajan tie, luku Suurimmissa syvyyksissä Luokka:Sukellus
Vasemmistoryhmä

Vasemmistoryhmä (va-r, 1995-1998) oli vasemmistoliiton eduskuntaryhmästä erotettujen kansanedustajien muodostama eduskuntaryhmä. Ryhmän perustivat Lipposen I hallitukseen osallistumista vastustaneet Esko-Juhani Tennilä ja Mikko Kuoppa, jotka oli erotettu 19. kesäkuuta 1995.Esko-Juhani Tennilä: Svejkin poika (Otava 2004), 312-319. Veijo Puhjo liittyi mukaan 1996 muodostettuaan ensin oman ryhmänsä (epu). Va-r lakkautettiin valtiopäivien 1998 päätyttyä sen muodostaneiden palattua vasemmistoliiton listoille eduskuntavaaleissa 1999. Va-r:n kolmikko osallistui puolueen toimintaan myös eduskuntaryhmän hajaannuksen ajan.Veijo Puhjo kelpasi vasemmistoliitolle Turun Sanomat 22.11.1998 Vasemmistoryhmä vastusti yksimielisesti Suomen jäsenyyttä Euroopan talous- ja rahaliitossa.Unto Hämäläinen: HS-kysely: Eduskunta kallistumassa Suomen Emu-jäsenyyden kannalle Helsingin Sanomat 1.10.1997 Vasemmistoryhmällä ei ollut ryhmäkuria.Jaakko Hautamäki: Vasemmistoryhmä kerää potkitut Helsingin Sanomat 31.1.1997 Vasemmistoliiton puoluesihteeri Ralf Sund vastusti jyrkästi vasemmistoryhmäläisten osallistumista vuoden 1999 eduskuntavaaleihin puolueen listoilla.Sund hyökkäsi kiivaasti vasemmistoryhmäläisten ehdokkuutta vastaan Helsingin Sanomat 5.9.1998 Kaikki Vasemmistoryhmän jäsenet toimivat 1980-luvulla Suomen kommunistisen puolueen vähemmistön riveissä. He eivät kuitenkaan osallistuneet SKP:n toimintaan enää 1990-luvun puolivälissä, kun puolue rekisteröitiin uudelleen.Vasemmistoryhmä ei hankkiudu Skp:hen Helsingin Sanomat 13.11.1996 ==Katso myös== *Vasenryhmä ==Lähteet== Luokka:Eduskuntaryhmät Luokka:Vasemmistoliitto
Coop Norden

Coop Norden (usein käytetään lyhyempää muotoa Coop) oli suuri pohjoismainen osuuskauppa, jonka omistajat olivat ruotsalaisia, norjalaisia ja tanskalaisia kuluttajaosuuskuntia. Yrityksellä oli yhteensä noin 1 080 myymälää ja vuosittainen liikevaihto oli yli 15 miljardia euroa. Coop Nordenin palveluksessa oli noin 25 000 työntekijää. Coop Norden toimi osakeyhtiömuotoisena, mutta osakkeenomistajien ollessa osuuskuntia, kyseessä oli myös osuustoimintayritys. Ruotsissa liiketoiminnasta vastasi Coop Nordenin tytäryhtiö Coop Sverige. Coop Norden lopetti toimintansa vuonna 2008. == Katso myös == *Coop Luokka:Ruotsalaiset kauppaketjut Luokka:Pohjoismaiden talous
Pampakissa

Pampakissa (Leopardus colocola) on pieni juovikas kissaeläin, joka elää Etelä- Amerikan pampalla Ecuadorista ja Chilestä Andien yli Argentiinaan ja sen naapurimaihin ulottuvalla alueella. Se elää heinäpampalla mutta myös metsässä. Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut, että sekä pampakissan että eteläamerikkalaisen chilenpussirotan (Dromiciops gliroides) suomenkielisiksi nimiksi vaihdettaisiin kolokolo. Suomen kielessä kyseinen sana on perinteisesti tarkoittanut Mancala-lautapeliä. Pampakissan saalistamis- ja lisääntymistavoista tiedetään hyvin vähän, mutta sen arvellaan saalistavan yöaikaan lähinnä pieniä nisäkkäitä ja lintuja. Patagonian rannikolla sen on havaittu ryöstävän munia ja poikasia patagonianpingviiniyhdyskunnista. Pampakissa on pieni, vain 55–70 senttiä pitkä, häntä 35–50 senttiä, ja se painaa 3–7 kiloa. Turkin väri vaihtelee harmaasta, keltaisesta ja jopa valkoisesta tummanruskeaan, ja siinä voi olla tummanruskeita juovia tai täpliä. Turkki on pitkäkarvainen, ja sillä voi olla kaulassa harja. Niitä metsästetään niiden turkin vuoksi. Pentuja syntyy yleensä kaksi. Pampakissa elää keskimäärin yhdeksän vuotta, vankeudessa jopa 16 vuotta. == Alalajit == * Leopardus colocola braccatus, Brasilia, Paraguay * Leopardus colocola budini, Argentiina, Bolivia * Leopardus colocola colocola, Chile * Leopardus colocola garleppi, Kolumbia, Ecuador, Peru * Leopardus colocola munoai, Uruguay * Leopardus colocola pajeros, Argentiina * Leopardus colocola wolffsohni, Chile == Lähteet == * Tunturisusi.com === Viitteet === Luokka:Kissaeläimet
Edith González

Edith González Fuentes (10. joulukuuta 1964 Monterrey, Nuevo León, Meksiko – 13. kesäkuuta 2019) oli meksikolainen näyttelijä. Hän kuoli munasarjasyöpään 54-vuotiaana. == Filmografia == * Cosa juzgada (1970) * El amor tiene cara de mujer (1971) * Lucía sombra (1971) * Mi primer amor (1973) * Los miserables (1973) * Lo imperdonable (1975) * Los ricos también lloran (1979) * Ambición (1980) * Soledad (1980) * El hogar que yo robé (1981) * Chispita (1982) * La fiera (1983) * Bianca Vidal (1983) * Sí, mi amor (1984) * Monte calvario (1986) * Lista negra (1987) * Rosa salvaje (1987) * Central camionera (1988) * Flor y canela (1988) * En carne propia (1990) * Corazon salvaje (1993) * La sombra del otro (1996) * La jaula de oro (1997) * Nunca te olvidaré (1999) * Salomé (2001) * Amy, la niña de la mochila azul (2004) * Mujer de Madera (2004) * Mundo de fieras (2006) * Doña Bárbara (2008) * Camaleones (2009-2010) * Cielo Rojo (2011) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Meksikolaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Hoffmannin kertomukset

Hoffmannin kertomukset () on Jacques Offenbachin säveltämä ooppera, jossa on prologi, 3 näytöstä ja epilogi. Teos on vuodelta 1880, Offenbach ehti saada teoksesta vain pianopartituurin valmiiksi ennen kuolemaansa. Tämän jälkeen Ernest Guiraud orkesteroi sen ja vei sen Pariisin Opéra-comiqueen. Oopperan kantaesitys oli vuonna 10. helmikuuta 1881. Teos esitettiin Suomessa ensimmäisen kerran 14. huhtikuuta 1912 Kotimaisessa oopperassa. == Henkilöt == *Hoffmann, runoilija – tenori *Niklaus, Hoffmannin seuralainen – altto *Lindorf, ministeri – bassobaritoni *Coppelius, optikko – bassobaritoni *Mirakel, tohtori – bassobaritoni *Dapertutto, taikuri – bassobaritoni *Andres, Stellan palvelija – tenori *Cochenille, Spalanzanin palvelija – tenori *Franz, Crespelin palvelija – tenori *Pittichianaccio, Giuliettan kääpiö – tenori *Olympia, mekaaninen nukke – sopraano *Antonia, laulajatar – sopraano *Giulietta, kurtisaani – sopraano *Stella, oopperalaulajatar – sopraano *Spalanzani, fysiikan professori – tenori *Schlemil, Giuliettan rakastaja – basso *Crespel, Antonian isä – basso *Antonian äidin ääni – mezzosopraano *Luther, kapakan isäntä – basso *Nathanael, ylioppilas – tenori *Hermann, ylioppilas – baritoni *ylioppilaita, Spalanzanin vieraita – kuoro Huom. Lindorfin, Coppeliuksen, Mirakelin ja Dapertutton, Andresin, Cochenillen, Franzin ja Pittichianaccion sekä Olympian, Antonian, Giuliettan ja Stellan osat esittää yleensä sama laulaja. == Synopsis == === Tapahtumapaikka ja -aika === Prologi ja epilogi Lutherin kellariravintolassa Nürnbergissä, ensimmäinen näytös Spalanzanin luona, toinen näytös Crespelin asunnossa Münchenissä ja kolmas näytös Giuliettan palatsissa Venetsiassa; 1800-luvun alku. ==Lähteet== Luokka:Ranskankieliset oopperat Luokka:1880-luvun musiikkiteokset
Kultainen kukko

Kultainen kukko () on Nikolai Rimski-Korsakovin säveltämä ooppera, hänen viimeisensä. Teos kantaesitettiin kaksi vuotta Rimski-Korsakovin kuoleman jälkeen Pietarissa 1909. Kultainen kukko on meriupseerina toimineen ja Venäjän–Japanin sotaa vastustaneen Rimski-Korsakovin vastalause tsaarinvallalle, minkä vuoksi hän menetti virkansa konservatorion johtajana. == Henkilöt == * tsaari Dodon – basso * Gvidon, hänen poikansa – tenori * Afron, myös hänen poikansa – baritoni * kenraali Polkan – basso * taloudenhoitaja Amelfa – altto * astrologi – kontratenori tai tenori-altino * Šemahan kuningatar – sopraano * kultainen kukko – sopraano * aatelisia, kansaa, sotilaita, orjattaria – kuoro == Synopsis == ;Tapahtumapaikka ja -aika Kuvitteellisessa todellisuudessa ;Prologi Astrologi esittäytyy illan kulun ohjailijaksi ja näyttelijäksi. Hän kehottaa yleisöä kuuntelemaan alkavaa tarinaa tarkkaavaisesti. ;Ensimmäinen näytös Tsaarin palatsi. Tsaari Dodon oli nuorempana hurja mies mutta kaipaa vanhemmiten vain rauhaa. Duuma ei keksi keinoa maan suojelemiseksi vihollisilta, eivätkä keksi tsaarin pojatkaan. Astrologi auttaa lahjoittamalla tsaarille kultaisen kukon. Kukko vartioisi valtakuntaa ja korottaisi äänensä varoitukseen aina vihollisten uhatessa. Tsaari lepää, kunnes kukko kiekuu. Kahden ensimmäisen kiekumisen jälkeen Dodon lähettää poikansa yksi kerrallaan vihollista vastaan, mutta kolmannella hänen täytyy itse käydä taisteluun. ;Toinen näytös Öinen taistelukenttä. Dodon löytää lyödyt joukkonsa. Hänen poikansa ovat tappaneet toisensa, mutta vihollista ei näy missään. Aamunsarastuksesta ilmestyy kaunis nainen, joka kertoo olevansa Šemahan kuningatar, ilman kuninkaan tytär. Dodon rakastuu häneen oitis. ;Kolmas näytös Pääkaupungin kadulla. Dodon palaa morsiamensa kanssa. Astrologi vaatii tsaarin morsianta korvaukseksi kukosta. Tsaari ei suostu esitykseen vaan surmaa astrologin. Kukko surmaa tsaarin yhdellä nokaniskulla ja katoaa Šemahan kera. Kansa jää miettimään neuvottomana ja pois tolaltaan, kuinka elää ilman tsaaria. ;Epilogi Astrologi tulee esiripun eteen ja ilmoittaa varaavansa elossa olemisen oikeuden itselleen ja Šemahalle; muut tarinana henkilöt hän kiroaa varjojen valtakuntaan. == Lähteet == Luokka:Nikolai Rimski-Korsakovin oopperat Luokka:Venäjänkieliset oopperat Luokka:1900-vuosikymmenen musiikkiteokset
Radio Aalto

Radio Aalto oli Sanoma-konserniin kuuluvan Nelonen Median omistama lifestyle- tyyppinen puolivaltakunnallinen kaupallinen radiokanava, jonka kuuntelijat olivat suurimmaksi osaksi kaupunkilaisia. Joulukuussa 2020 kerrottiin radiokanavan lopettavan vuodenvaihteessa ja korvautuvan uudella kanavalla Me Naiset Radio. == Historiaa == Radio Aalto aloitti toimintansa 11. tammikuuta 2007. Toimiluvan se peri vuoden 2006 kierroksella lupansa menettäneeltä MTV Median Sävelradiolta. Aallon konsepti pidettiin salassa viime hetkiin saakka. Alun perin kanava kulki työnimellä ”LadyFM”, ja sen piti aloittaa samaan aikaan Radio Rockin kanssa 1. tammikuuta 2007. Radio Aallon alkuperäinen formaatti oli "pehmeät suosikit", joka vaihdettiin 24. elokuuta 2009 "rockiin ja tyylikkääseen poppiin".Radio Aalto vaihtaa rockiin ja poppiin, Mediamonitori Aalto uudistui jälleen maaliskuussa 2011, kohdistaen ohjelmistonsa nyt 20–44-vuotiaisiin sekä monipuolistaen musiikkitarjontaansa.Uudistuva Radio Aalto hakee kasvua, Mediamonitori Kanavan ydinkohderyhmää ovat nykyisin 25–44-vuotiaat. Aallon tunnuslauseena oli vuodesta 2011 "Värikästä kuultavaa", josta luovuttiin vuodenvaihteessa 2016. Vuodesta 2016 vuoteen 2019 tunnuslause oli "Paras sekoitus". Tätä seurasi tunnuslause ”Kaikki suosikkisi”, joka jäi kanavan viimeiseksi. Myös kanavan viimeinen logo, joka oli yhdenmukainen muiden Nelonen Mediaan kuuluvien kanavien kanssa, jäi erittäin lyhytikäiseksi. Radio Aallon musiikkipäällikkö oli Jussi Mäntysaari, joka seurasi tehtävässään Mikko Koivusipilää. == Ohjelmat ja musiikki == Radio Aalto uudisti ohjelmiaan ja juontajiaan tammikuussa 2020. * Radio Aallon Aamu arkisin kello 6–10: Sami Kuronen, Jenni Alexandrova ja Jarkko Valtee. * Radio Aallon Keskipäivä arkisin klo 10–14: Jani Nivala. * Radio Aallon Iltapäivä arkisin klo 14–18: Elli Collan. * Suomen Virallinen Lista sunnuntaisin klo 18: Jani Juntunen. 2010-luvun lopulla Radio Aallolla oli tapana soittaa pelkkää joulumusiikkia useita viikkoja aina tapaninpäivään saakka. == Kanavalla aiemmin juontaneita == * Olga K 2007–2011 * Harri Moisio 2007–2011 * Mia Halonen 2007–2009 * Milla Mattila 2007–2009 * Tiina Uusiniitty 2007–2009 * Sami Kuronen 2007–2012 * Kristiina Komulainen 2011–2012 * Heidi Suomi –2014 * Jarkko Valtee –2015, 2017–2020 * Lauri Saarilehto –2015 * Ellen Jokikunnas 2011–2016 * Ari Hursti 2013–2016 * Anna Perho –2017 * Joonas Vuorela 2014–2017 == Palkinnot == Radio Aalto palkittiin vuoden 2009 Radio Gaalassa kategoriassahttp://www.radiomedia.fi/rab!/radiogaala/fi_FI/voittajat/ : * vuoden radio-ohjelma kunniamaininta (viikon vieras) == Taajuudet == Radio Aallon taajuudet 1. tammikuuta 2020 alkaen. Paikkakunta Taajuus (MHz) Helsinki 91,1 Hämeenlinna 97,7 Joensuu 105,4 Jyväskylä 104,5 Kaarina 106,4 Karjaa 89,4 Kotka 94,8 Kouvola 89,3 Kuopio 103,8 Lahti 101,5 Lapua 87,6 Mustasaari 96,7 Oulu 103,5 Rauma 106,7 Sotkamo 103,4 Tampere 105,2 Ulvila 104,1 Ähtäri 93,3 == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Radio Aallon kotisivut Luokka:Nelonen Median radiokanavat Luokka:Vuonna 2007 perustetut radioasemat Luokka:Vuonna 2020 lakkautetut radioasemat
Derivaattori

Derivaattori on elektroninen kytkentä, joka suorittaa signaalille derivointioperaation yleensä ajan suhteen. Derivaattorin ulostulojännite on siis riippuvainen lähtöjännitteen derivaatasta, eli muutosnopeudesta. Tästä seuraa, että derivaattori vahvistaa voimakkaasti tulosignaalin korkeataajuisia komponentteja, joten alipäästösuodin on usein tarpeen derivaattorin tulopuolella, etteivät kohina ja muut korkeataajuiset häiriöt sekoittaisi kytkennän suunniteltua toimintaa. Derivaattoreita käytetään mm. PID- säätimissä. == Katso myös == * Operaatiovahvistin * Integraattori == Lähteet == Luokka:Elektroniikka
ECall

eCall on eurooppalainen, EU:n alueella toimiva hätäpuhelupalvelu liikenneonnettomuuden sattuessa. eCall-hätäsoiton voi soittaa joko joku henkilöautossa olija, tai vakavan tieonnettomuuden seurauksena ajoneuvon sensorit voi aktivoida yleiseurooppalaisen 112-hätäsoiton hätäkeskukseen automaattisesti. Ajoneuvon eCall-napin painaminen käynnistää hätäpuhelun, ja onnettomuuspaikan perustietojen lähettämisen. Vaikkei kukaan ajoneuvossa olijoista puhuisi, hätäkeskukselle lähetetään perustiedot onnettomuuspaikalta: tapahtimapaikan sijaintitiedot, ajoneuvon tunnistustiedot, aikaleima sekä ajoneuvon senhetkinen ja edeltävä sijainti. 31. maaliskuuta 2018 lähtien kaikissa uusissa EU-alueella myytävissä henkilöautoissa ja kevyissä kuljetusajoneuvoissa (M1- ja N1-luokan ajoneuvot) on pitänyt olla eCall- ominaisuus. Tästä syystä arvioidaan, että vuonna 2035 eCall-hätäviestipalvelu toimii miltei kaikissa EU-alueella tuolloin liikenteessä olevissa henkilöautoissa. eCall-palvelun toivotaan säästävän 2 500 liikenteen kuolonuhrilta ja helpottavan kymmenien tuhansien loukkaantuneiden toipumista vuosittain. Joidenkin arvioiden mukaan eCall-palvelu voisi säästää jopa 20 miljardia euroa EU-alueen noin 160 miljardin euron tieliikenneonnettomuuksien kustannuksista. Järjestelmän tiedonvälitys perustui alkuvaiheessa 2G- ja 3G-verkkoihin, mutta näiden matkapuhelinverkkojen sulkeutuessa on tapahtunut siirros 4G- ja 5G-mobiiliverkkoihin pohjautuvaan tiedonvälitykseen. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Onko autossasi eCall hätäviestipalvelu? Tiedätkö kuinka se toimii? (17.4.2019) (liikenneturvallisuus.fi) Luokka:Tietoliikenne Luokka:Liikenneturvallisuus
Ludwig Guttmann

Ludwig ”Poppa” Guttmann (3. heinäkuuta 1899 – 18. maaliskuuta 1980) oli saksalaissyntyinen neurokirurgi, joka on paralympialaisten perustaja ja vammaisurheilun keskeisiä vaikuttajia. Guttmann oli Saksan johtavia neurokirurgeja ennen toista maailmansotaa. Hän työskenteli Breslaun juutalaisessa sairaalassa vuoteen 1939, jolloin hän joutui pakenemaan Englantiin. Guttmann aloitti työskentelyn Stoke Mandeville -sairaalan selkäydinvammaosastolla vuonna 1944. Guttmann pyrki kuntouttamaan potilaitaan, joista monet olivat entisiä sotilaita, siten, että he pystyisivät palaamaan normaalielämään mahdollisimman nopeasti. Yhdeksi keskeiseksi kuntoutusmuodoksi muodostui urheilu. 28\. kesäkuuta 1948 Guttmann järjesti vammaisille ensimmäiset Stoke Mandeville -urheilukilpailut, joita järjestettiin tämän jälkeen vuosittain. Vuonna 1952 kilpailut muuttuivat kansainvälisiksi hollantilaisen joukkueen osallistuessa niihin. Vuonna 1960 kilpailut järjestettiin ensimmäistä kertaa paralympialaisten nimellä välittömästi varsinaisten olympialaisten jälkeen niiden isäntäkaupungissa Roomassa. == Lähteet == * Paralympics: Where Heroes Come * History of Wheelchair Sports: Ludwig Guttmann === Viitteet === Luokka:Vammaisurheilu Luokka:Brittiläiset urheiluvaikuttajat Luokka:Brittiläiset lääkärit Luokka:Neurokirurgit Luokka:Vuonna 1899 syntyneet Luokka:Vuonna 1980 kuolleet
Maureen O’Hara

Maureen O’Hara (oik. Maureen FitzSimons, ) oli irlantilainen näyttelijä. == Ura == O’Hara teki urallaan usein töitä ohjaaja John Fordin ja pitkäaikaisen ystävänsä John Waynen kanssa. Hänen ensimmäinen suuri elo­kuvansa oli Jamaica Innin rannikkorosvot (1939), jonka ohjasi Alfred Hitchcock. Samana vuonna hän näytteli Esmeraldan roolin elo­kuvassa Notre Damen kellon­soittaja. Hän näytteli John Fordin ohjaamassa elo­kuvassa Vihreä oli laaksoni (1941), joka voitti parhaan elo­kuvan Oscarin vuonna 1941. O’Hara puhui sujuvasti iiriä ja käytti sitä elo­kuvissa Vaitelias mies (1952), Suuri paraati (The Long Gray Line, 1954) ja Äitini on naiseni (Only the Lonely, 1991). Hänen muihin tunnettuihin elo­kuviinsa kuuluu muun muassa Rio Grande (1950). O’Hara lopetti näyttelijän­uransa 1970-luvun alussa, mutta palasi näyttelemään 1990-luvun alussa. Vuonna 1991 hän esiintyi Äitini on naiseni -elo­kuvassa John Candyn ja Ally Sheedyn kanssa. Hänen viimeinen televisio­työnsä oli televisio­elo­kuva The Last Dance yhdessä muun muassa Eric Stolzin kanssa. Vuonna 2014 O’Haralle myönnettiin Oscar-kunnia­palkinto. == Yksityiselämä == O’Hara oli naimisissa kolme kertaa, ja hänellä oli yksi lapsi. == Filmografia == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Maureen O’Hara Magazine * Maureen O’Hara (muisto­kirjoitus) Helsingin Sanomat * Maureen O’Hara Notable Names Data­basessa Luokka:Hollywood Walk of Fame Luokka:Irlantilaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Tapani Kärkkäinen

Tapani Kärkkäinen (s. 1962) on suomalainen kääntäjä, toimittaja ja kustannustoimittaja, joka on perehtynyt erityisesti Puolan kulttuuriin ja kirjallisuuteen. Hän toimii myös av-kääntäjänä ja kouluttajana. Kärkkäinen on suomentanut muun muassa Ryszard Kapuścińskin, Bruno Schulzin, Andrzej Sapkowskin, Hanna Krallin, Witold Szabłowskin ja Olga Tokarczukin teoksia. Vuonna 2008 Kärkkäinen sai Erkki Reenpää -palkinnon ” taitavasta puolalaisen kirjallisuuden suomennostyöstä”. Samana vuonna hän sai Puolan kulttuuriministeriltä ansiomerkin Puolan kulttuurin edistämisestä. Vuonna 2011 Puolan presidentti myönsi Kärkkäiselle Puolan tasavallan ansiomerkkiritarikunnan ritarimerkin. Vuonna 2013 Kärkkäinen palkittiin Mikael Agricola -palkinnolla Tokarczukin Vaeltajat-romaanin suomennoksesta. Hänelle myönnettiin 2021 valtion viisivuotinen taiteilijaprofessoriapuraha. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Tapani Kärkkäisen kotisivut Luokka:Suomentajat Luokka:Mikael Agricola -palkinnon saajat Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Suomalaiset kustannustoimittajat Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kari Salmelainen

Kari Salmelainen (s. 26. joulukuuta 1948 Kotka) on suomalainen televisiojuontaja. Hän juonsi Napakymppiä vuosina 1985–2002 sekä vuonna 1994 Tosihemmot-viihdeohjelmaa ja vuonna 2012 eX-sinkku-deittiohjelmaa. Alun perin hän tuli MTV:hen äänitysapulaiseksi. ==Ura== Kari Salmelaisen isä oli autonasentaja, ja hänen äitinsä työskenteli myyjänä ensin kukkakaupassa, sittemmin naistenvaateliikkeessä. Perheeseen kuului myös Karin veli. Kansakoulun jälkeen Salmelainen työskenteli aluksi Kotkan satamassa ja rakennusmiehenä Kotkan ympäristössä. Myöhemmin hän toimi poikatyön ohjaajana Kymin seurakunnassa sekä nuoriso-ohjaajana Alppilan seurakunnassa Helsingissä ja Keuruulla. Irtisanouduttuaan hän kiersi Suomea kolme vuotta keikkamuusikkona eri yhtyeissä. Lehti-ilmoituksen perusteella Salmelainen siirtyi MTV:lle aluksi lavastepajan työntekijäksi ja pari vuotta myöhemmin filmiryhmien äänittäjäksi, kunnes ohjaaja Ere Kokkonen pestasi hänet viihdetoimitukseen. Salmelaisen saatua mainetta verbaalisesti lahjakkaana hän ohjasi muiden muassa Yökyö-peli-, Valehtelijoiden klubi- ja Soitellaan, soitellaan -ohjelmia, joista viimeksi mainitussa hän esiintyi myös itse. Vuonna 1985 Salmelainen oli aloittamassa Napakymppi-ohjelmaa Markku Veijalaisen ja Markus Similän kanssa. Veijalainen oli tuonut ohjelmaformaatin Yhdysvalloista. Similän toimittua Napakympin juontajana ensimmäiset puoli vuotta hänen tilalleen tuli Salmelainen. Salmelainen on toiminut myös laulajana. Vuonna 1986 julkaistiin hänen ensimmäinen studioalbuminsa Tahdon olla sun napakymppis. Salmelainen oli ehdolla vuoden 2004 europarlamenttivaaleissa keskustan listalla saaden 2 412 ääntä. 1990-luvun alussa Salmelainen rakensi itselleen Kanadan Vancouveriin talon, josta oli tarkoitus tulla hänen omien sanojensa mukaan loppuelämän pakopaikka. Kanadasta käsin Salmelainen matkusti puolen vuoden välein Suomeen nauhoittamaan Napakympin uudet jaksot. Hirmumyrsky Katrina vaurioitti Salmelaisen taloa pahoin loppukesällä 2005, ja myöhemmin hän myi talon. Salmelaisen puoliso on ohjaaja Sirpa Teräs. Pari asuu Hämeenlinnassa. Salmelaisella ja Teräksellä on kummallakin aikaisemmasta suhteestaan yksi lapsi. Kari Salmelainen oli marraskuussa 2014 vierailemassa suomalaisessa viihdeohjelmassa Putous. ==Palkinnot== Salmelainen sai 1988 Telvis-palkinnon parhaana miespuolisena televisioesiintyjänä. Salmelainen palkittiin elämäntyöstään Venla-gaalassa tammikuussa 2018. == Studioalbumit == * * == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Suomalaiset juontajat Luokka:Suomalaiset iskelmälaulajat Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ranskan liigacup

Coupe de la Ligue eli Ranskan liigacup oli cup-muotoinen jalkapallokilpailu, jossa aina hävinnyt joukkue putoaa seuraavalta kierrokselta pois. Liigacupin voittaja saa osallistua seuraavalla kaudella Euroopan UEFA Europa League -kilpailuun. Menestynein seura cupissa on Paris Saint-Germain jolla on kymmenen mestaruutta. Ranskan Liigacup on tosin päätetty lakkauttaa, ja näin ollen 2020 pelattu PSG-Lyon finaali jäi toistaiseksi Ranskan Liigacupin viimeiseksi otteluksi. == Loppuottelut == thumb|Coupe de la Liguen pokaali Vuosi Voittaja Toinen sija Tulos 1982 Laval Nancy 3–2 1984 Laval Monaco 3–1 1986 Metz Cannes 2–1 1991 Reims Niort 0–0 ja, 4–3 rp 1992 Montpellier Angers 3–1 1994 Lens Montpellier 3–2 1995 Paris Saint-Germain Bastia 2–0 1996 Metz Lyon 0–0 ja, 5–4 rp 1997 Strasbourg Bordeaux 0–0 ja, 7–6 rp 1998 Paris Saint- Germain Bordeaux 2–2 ja, 4–2 rp 1999 Lens Metz 1–0 2000 Gueugnon Paris Saint- Germain 2–0 2001 Lyon Monaco 2–1 ja 2002 Bordeaux Lorient 3–0 2003 Monaco Sochaux 4–1 2004 Sochaux Nantes 1–1 ja, 5–4 rp 2005 Strasbourg Caen 2–1 2006 Nancy Nice 2–1 2007 Girondins de Bordeaux Lyon 1-0 2008 Paris Saint-Germain RC Lens 2-1 2009 Girondins de Bordeaux Vannes OC 4-0 2010 Olympique de Marseille Girondins de Bordeaux 3-1 2011 Olympique de Marseille Montpellier 1-0 2012 Olympique de Marseille Lyon 1-0 ja 2013 AS Saint-Étienne Stade Rennais FC 1-0 2014 Paris Saint-Germain Lyon 2-1 2015 Paris Saint-Germain Bastia 4-0 2016 Paris Saint-Germain Lille 2-1 2017 Paris Saint-Germain Monaco 4-1 2018 Paris Saint-Germain Monaco 3-0 2019 RC Strasbourg Guingamp 0-0 ja, 4-1 rp. 2020 Paris Saint-Germain Lyon 0-0 ja, 6-5 rp. == Katso myös == * Coupe de France == Menestyneimmät seurat == Paris Saint-Germain (10) 1995, 1998, 2008, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 Girondins de Bordeaux (3) 2002, 2007, 2009 Olympique de Marseille (3) 2010, 2011, 2012 RC Strasbourg (3) 1997, 2005, 2019 == Lähteet == * Coupe de la Liguen loppuottelut RSSSF:n sivustolla (Luettu 12. tammikuuta 2007) Luokka:Ranskan jalkapallocupit
Vera Zvonarjova

Vera Igorevna Zvonarjova (, s. 7. syyskuuta 1984 Moskova, Venäjä) on venäläinen tennispelaaja. Zvonarjova viihtyy yhtä lailla kaikilla pinnoilla. Hänen valmentajanaan toimivat Jens Gerlach ja Aleksei Agejev. Hänen äitinsä Natalia Zvonarjova on pelannut maahockeyta ja voittanut olympiapronssia Moskovassa 1980. Hän toimii International Rett Syndrome Foundationissa, jonka tarkoituksena on lisätä lasten kehitystä hidastavan Rettin oireyhtymän tuntemusta. ==Ura == Zvonarjova selviytyi vuoden 2003 Ranskan avoimissa puolivälieriin voitettuaan neljännellä kierroksella Venus Williamsin erin 2–6, 6–2, 6–4. Maannainen Nadja Petrova kuitenkin esti Zvonarjovan etenemisen semifinaalivaiheeseen luvuin 1–6, 6–4, 3–6. Tämä säilyi lähes kuusi vuotta Zvonarjovan parhaana saavutuksena Grand Slam -turnauksissa. Australian avoimissa 2009 hän pääsi välieriin voitettuaan muun muassa neljännellä kierroksella Nadja Petrovan. Välierissä hän hävisi maannaiselleen Dinara Safinalle eräluvuin 3–6, 6–7(4). Vuoden 2010 Wimbledonin tennisturnauksessa Zvonarjova pääsi finaaliin kukistettuaan välieräottelussa Tsvetana Pironkovan 3–6, 6–3, 6–2. Loppuottelussa hän hävisi Serena Williamsille 3–6, 2–6. Hän pääsi finaaliin myös Yhdysvaltain avoimissa 2010 voittamalla puolivälierässä Kaia Kanepin ja välierässä Caroline Wozniackin. Finaalissa hän hävisi kuitenkin Kim Clijstersille luvuin 6–2, 6–1. Pekingissä 2008 Zvonarjova voitti olympiapronssia, kun hän kaatoi Kiinan Li Nan pronssipelissä 6–0, 7–5. Marraskuussa 2008 hän selviytyi WTA:n mestaruusturnauksen loppuotteluun, jossa hän hävisi Venus Williamsille eräluvuin 7–6(5), 0–6, 2–6. Zvonarjova on voittanut urallaan kaksitoista WTA-kaksinpeliturnausta. Toistaiseksi arvokkaimman voittonsa hän saavutti Indian Wellsissä maaliskuussa 2009. Hän voitti loppuottelussa Ana Ivanovićin eräluvuin 7–6(5), 6–2 ja sai palkintorahaa 700 000 dollaria. Nelinpelissä hän on voittanut viisi WTA- turnausta, joista arvokkaimmat ovat Yhdysvaltain avoimet 2006 ja Indian Wells 2009. Sekanelinpelimestaruuden hän on voittanut Yhdysvaltain avoimissa 2004 ja Wimbledonissa 2006. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Venäläiset tennispelaajat Luokka:Venäläiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
I Love It Loud

I Love It Loud on yhdysvaltalaisen hard rock -yhtyeen KISSin kappale, joka julkaistiin heidän albumillaan Creatures of the Night (1982). Kappaleen kirjoittivat basisti/laulaja Gene Simmons ja kitaristi Vincent Cusano (taiteilijanimeltään Vinnie Vincent). Singlen b-raitana oli Gene Simmonsin laulama kappale "Killer". Myös a-raidan lauloi Simmons. Kyseessä on Kissin ainoa single, jolla Simmons laulaa sekä a että b-raidan. Single ”I Love It Loud” julkaistiin vuonna 1982 ja oli viimeinen yhtyeen pitkäaikaisen levy- yhtiön Casablanca Recordsin kautta ilmestynyt single. Musiikkivideossa esiintyvät Gene Simmons, Ace Frehley, Paul Stanley ja Eric Carr. Musiikkivideo oli myös KISSin viimeinen musiikkivideo maskien kanssa ennen vuotta 1996. Vaikka musiikkivideolla ja singlen takakannessa annetaan ymmärtää, että Ace Frehley soitti kappaleessa soolokitaraa, todellisuudessa yhtyeen uusi kitaristi ja lauluntekijä Vinnie Vincent vastasi soolokitaraosuuksista. Laulussa tulee häivytys ulos, mutta musiikki tulee kovempiäänisenä takaisin, ja sitten laulussa tulee häivytys ulos toisen kerran. Tämä idea otettiin The Beatlesin kappaleista Helter Skelter ja Strawberry Fields Forever. ==Triviaa== * Albumilla lukee virheellisesti että kappaleen kirjoittajat olisivat Paul Stanley ja Vinnie Vincent. * Kappaleesta julkaistiin liveversio Alive III:lla ja The Box Setillä. Luokka:Kissin kappaleet Luokka:Vuoden 1982 kappaleet
Kultakuoriainen (sarjakuvahahmo)

Kultakuoriainen on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä superroisto, jonka ensiesiintyminen tapahtui Power Man -lehden numerossa 41 (maaliskuu 1977). Kultakuoriaisen loivat Marv Wolfman ja Lee Elias. == Historia == Hyvin vähän tiedetään miehestä, joka esiintyy Kultakuoriaisena suorittaessaan rikoksia Marvel-universumissa. Hänellä on kuitenkin miltei sairaalloinen fiksaatio kultaan ja hän käyttää yleensä kultateemoitettuja laitteita ja aseita suorittaessaan rikoksiaan. Kultakuoriainen on kohdannut uransa aikana lukuisia supersankareita, kuten Luke CagenPower Man #40. Marvel Comics., Hämähäkkimiehen ja Hulkin. Kohdattuaan Hulkin vihreä jätti voitti Kultakuoriaisen tämän voitetuttuaan tarumaiseen Eldoradon kaupunkiinThe Incredible Hulk #239. Marvel Comics.. Palattuaan tajuihinsa Kultakuoriainen masentui nähdessään Eldoradon olevan rakennettu kokonaan kullasta. Hänen mielestään moinen määrä kultaa riittäisi suistamaan maapallon kultakannan arvottomaksi ja täten viemään pois hänen ihastuksensa kultaan ja sen arvoon. Katkerana Kultakuoriainen iski Hulkia vankinaan pitämää Tyrannusta vastaan, mutta joutui alakynteen. Tajuttuaan vain Hulkin voivan pelastaa nahkansa, Kultakuoriainen vapautti Hulkin Tyrannuksen vankilastaThe Incredible Hulk #241. Marvel Comics.. Tyrannus muuttui taistelun aikana valtavan voimakkaaksi olennoksi, jonka Hulk ja Kultakuoriainen kuitenkin yhteisvoimin kukistivat. Seikkailun lopuksi Luke Cage ja Rautanyrkki kuitenkin passittivat Kultakuoriaisen vankilaanThe Incredible Hulk #242-243. Marvel Comics.. Muita sankareita vastaan taisteltuaan Kultakuoriainen hävisi, ja voittajat passittivat hänet vankilaan. Huolimatta epäonnistuneesta urastaan Kultakuoriainen nähtiin Salattu Sota -tarinajatkumossa yhtenä Latverian pääministerin, Lucia von Bardasin kätyreistä. Myöhemmin Tuomari tappoi Kultakuoriaisen brutaalisti tämän yrittäessä liittyä Kapteeni Amerikan johtaman vastarintaliikkeeseen. Vastarintaliike yritti taistella lakia vastaan, jonka aiheuttaja nk. Sisällissota oli. == Voimat ja varusteet == Kultakuoriaisella ei varsinaisesti ole supervoimia. Kultakuoriainen on kuitenkin pakkomielteenomainen suhtautumisessaan kultaan ja yrittää saada ainetta haltuunsa niin paljon kuin mahdollista keinolla millä hyvänsä. Kultakuoriainen käyttää apunaan monipuolista aseistusta, kuten Kulta-Asetta (jolla Kultakuoriainen kykenee kultaamaan vastustajansa liikkumattomaksi patsaaksi) ja Kuoriaisaluksia, joita rikolliselta löytyy useita erilaisia. Kuoriaisaluksista ainakin yksi on alamaailman asesepän Tinurin valmistamaThe Incredible Hulk #238. Marvel Comics.. Kultakuoriainen käyttää korkeateknologista haarniskaa apunaan. Haarniska tehostaa hänen voimiaan moninkertaisiksi ja se on suojattu koviakin iskuja vastaan. Luonnollisesti Kultakuoriaisella on mukanaan aina varasto Kuningasvettä, jolla hän kykenee liuottamaan kultauksensa. == Lähteet == Luokka:Marvel-universumin superroistot Luokka:Hämähäkkimiehen vastustajat
Jules Rimet

Jules Rimet (14. lokakuuta 1873 – 16. lokakuuta 1956) oli ranskalainen jalkapallovaikuttaja. Rimet toimi kansainvälisen jalkapalloliiton Fifan puheenjohtajana vuosina 1921–1954. Hän toimi myös Ranskan jalkapalloliiton puheenjohtajana. Rimet'n aloitteesta perustettiin lajin maailmanmestaruuskilpailut. Hänen mukaansa oli nimetty kilpailujen alkuperäinen voittopalkinto eli Jules Rimet -pokaali. Luokka:Ranskalaiset urheiluvaikuttajat Luokka:FIFA:n puheenjohtajat Luokka:Vuonna 1873 syntyneet Luokka:Vuonna 1956 kuolleet
Chris Cleaver

Christopher William Cleaver (s. 24. maaliskuuta 1979 Hitchin, Englanti) on entinen englantilainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän aloitti pelaamisen juniorina Norwich Cityssä, mistä siirtyi Peterborough Unitediin. Hän esiintyi ensi kerran liigatasolla elokuussa 1996, mutta ei koskaan pystynyt vakiinnuttamaan pelipaikkaansa, ja siirtyi liigan ulkopuoliseen Grantham Towniin tammikuussa 1999 lainasopimuksella. Hän päätyi uudestaan lainalle saman vuoden elokuussa King's Lynnin joukkueeseen. Seuraavan kauden hän vietti myös lainalla Cambridge Cityssä ja lopulta toukokuussa 2000 Peterborough vapautti hänet. Tämän jälkeen Cleaver siirtyi Suomeen TP-Seinäjokeen irlantilaisen seuratoveri Warren Kennan kanssa. Cleaver siirtyi FF Jaroon pelattuaan kaksi kautta Seinäjoella ja tehden 17 maalia. Jarosta hän siirtyi AC Allianssin riveihin Vantaalle, jossa hän voitti kauden 2005 Liigacupin, tehden maalin finaalissa. Allianssista hän siirtyi Ruotsin Superettanin GIF Sundsvalliin, mutta palasi kuitenkin vuoden kuluttua takaisin Suomeen TPS:n riveihin. Neljän Turussa vietetyn kauden jälkeen Cleaver palasi Seinäjoelle edustamaan SJK:ta, jossa hän pelasi uransa päättymiseen asti. Aktiiviuransa jälkeen Cleaver on toiminut pelaaja- agenttina. == Lähteet == Luokka:Englantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon Suomen Cupin mestarit Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
C/2006 P1

C/2006 P1 (McNaught) on komeetta, jonka löysi Robert McNaught 7. elokuuta 2006 Australiassa. Komeetta oli ratansa perihelissä eli lähimpänä Aurinkoa 12. tammikuuta 2007. Se kirkastui joulukuun lopulla 2006 paljain silmin näkyväksi. Aurinkoa lähestyessään McNaught kirkastui odotettua enemmän ja oli 10. tammikuuta magnitudiltaan –2 eli kirkkain komeetta 30 vuoteen, sitten vuoden 1975 Westin komeetan.Brightest comets seen since 1935 Vaikka komeetta oli siten näennäisesti kirkkaampi kuin yksikään tähti, oli se niin lähellä Aurinkoa, että se näkyi vain auringonnousun ja -laskun aikaan. Niinpä se ei ollut päivätaivaalla suuresta kirkkaudestaan huolimatta yhtä vaikuttava näky kuin yötaivaan komeetat. C/2006 P1 oli perihelissään 12. tammikuuta 0,17 AU:n etäisyydellä Auringosta, siis 25 miljoonan kilometrin etäisyydellä, ja sen rata oli lähinnä Maata 15. tammikuuta 0,81 AU:n päässä. Aurinkoa lähestyessään McNaughtin komeetta oli pitkään pohjoisella taivaalla, mutta se siirtyi perihelin jälkeen eteläiselle taivaalle, eikä sitä voinut enää havaita pohjoiselta pallonpuoliskolta. McNaughtin ennustettiin olevan kirkkaimmillaan periheliä seuraavina päivinä. Näin tapahtuikin, ja pyrstötähden näennäinen kirkkaus ylitti havaitsijoiden mukaan –4 magnitudia, joidenkin arvioiden mukaan peräti –5 magnitudia. Niinpä se oli selvästi komeetta Westiä kirkkaampi ja siten kirkkain komeetta 40 vuoteen sitten vuoden 1965 Ikeya-Seki-komeetan. Se oli ilmeisesti jonkin aikaa Venus-planeettaakin kirkkaampi. Periheliä seuranneen viikon jälkeen pyrstötähti alkoi odotetusti himmentyä nopeasti etääntyessään Auringosta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Komeetan efemeridit * Aerith.net: C/2006 P1 (McNaught) * Cometography: C/2006 P1 (NcNaught) * NASA: komeetan rata * Ursan sivusto McNaughtista * Valokuvia komeetasta * Robert McNaught Luokka:Komeetat
Marianna

Marianna on naisen etunimi, joka on muodostettu yhdistelmänä nimistä Maria ja Anna. Nimi on käytössä monissa maissa. Suomessa nimi Marianna on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä 4464 henkilölle. ==Tunnettuja Mariannoja== *Marianna Alanen, suomalainen rap- ja pop-artisti (nimimerkki Kana) *Marianna Debes Dahl (s. 1947), färsaarelainen kirjailija *Marianna Flinckenberg-Gluschkoff (s. 1940), suomalainen venäjän kielen lehtori, ikonimaalari ja tietokirjailija *Marianna Henriksson (s. 1983), suomalainen cembalisti *Marianna Kalliola (1952–1978), suomalainen runoilija *Marianna Kurtto (s. 1980), suomalainen kirjailija, runoilija ja suomentaja *Marianna Longa (s. 1979), italialainen maastohiihtäjä *Marianna Madia (s. 1980), italialainen poliitikko ja ministeri *Marianna Muravyeva (s. 1975), venäläinen historioitsija ja Suomessa toimiva oikeustieteen professori *Marianna Nagy (1929–2011), unkarilainen taitoluistelija *Marianna Rumjantseva (s. 1940), suomalainen balettitanssija *Marianna Sastin (s. 1983), unkarilainen painija *Marianna Semi, virkarikoksia Semin tapauksen yhteydessä tutkinut syyttäjä *Marianna Tolvanen (s. 1992), suomalainen jalkapalloilija *Marianna Tyni (1938–1981), suomalainen antiikin kirjallisuuden suomentaja *Marianna Uutinen (s. 1961), suomalainen taidemaalari ja Kuvataideakatemian professori *Marianna Virtanen (s. 1966), suomalainen psykologi ja professori *Marianna Zaikova (s. 1985), suomalainen maraton- ja ultrajuoksija ==Kuvitteellisia Mariannoja== *Marianna, Nancy Buckhinghamin samannimisen kirjan päähenkilö *Marianna Kurki, televisiosarjassa Salatut elämät ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Etunimet