EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Anne Haanpää

Anne-Kristiina Haanpää (o.s. Bäckman, s. 25. toukokuuta 1959) Viitattu 17.1.2012 on suomalainen jääkiekkoilija. Haanpää pelasi yli 200 ottelua naisten SM-sarjassa ja voitti Ilveksessä ja Shakersissä yhteensä kahdeksan mestaruutta. Maajoukkueessa Haanpää voitti neljä Euroopan-mestaruutta ja maailmanmestaruuskilpailuissa neljä pronssia. Pelaajauran jälkeen Haanpää on toiminut erotuomarina muun muassa naisten SM-sarjassa. == Erikoispalkintoja == *Suomen Jääkiekkoleijona #227 (2014) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Suomalaiset jääkiekkotuomarit Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
LET-arvo

LET (Linear Energy Transfer) kuvaa energian määrää, jonka ionisoiva hiukkanen luovuttaa aineeseen kulkiessaan sen läpi. Sitä käytetään määrittämään säteilyn vaikutuksia väliaineessa. LET ilmaisee luovutetun energiamäärän suhteen pituusyksikköä kohti, ja sen yksikkönä käytetään usein keV/µm. Siten LET-arvo voidaan ilmaista yhtälömuodossa :LET = \frac{\Delta E}{\Delta x}, missä \scriptstyle \Delta E on hiukkasen luovuttama energiamäärä ja \scriptstyle \Delta x hiukkasen kulkema matka. Korkean LET-arvon partikkelit ovat tyypillisesti suuria ja korkeaenergiaisia, joilla on lyhyt kantama väliaineessa, esim. alfasäteily ja tätä raskaammat partikkelit, ja matalan LET-arvon partikkelit taas kevyempiä, joiden kantama väliaineessa on pitkä, esim. beetasäteily tai fotonisäteily. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Choppin G., Rydberg J., Liljenzin J.O.: Radiochemistry and Nuclear Chemistry, 2nd ed. Butterworth-Heinemann Ltd., Oxford, UK, 1995 Luokka:Ydinfysiikka
Vuohennokat

Vuohennokat (Scutellaria) on kasvisuku huulikukkaiskasvien heimossa. Siihen kuuluu vähintään 350 lajia, joita kasvaa koko maailmassa. == Vuohennokkalajeja == * piippuvuohennokka (Scutellaria adenostegia) * alppivuohennokka (Scutellaria alpina) * isovuohennokka (Scutellaria altissima) * baikalinvuohennokka (Scutellaria baicalensis) * kynttelikkövuohennokka (Scutellaria columnae) * huonevuohennokka (Scutellaria costaricana) * luhtavuohennokka (Scutellaria galericulata) * keihäsvuohennokka (Scutellaria hastifolia) * hopeavuohennokka (Scutellaria incana) * rohtovuohennokka (Scutellaria lateriflora) * pikkuvuohennokka (Scutellaria minor) * keltavuohennokka (Scutellaria orientalis) * punavuohennokka (Scutellaria rubicunda) == Vuohennokat Suomessa == Suomessa kasvaa kaksi luonnonvaraista vuohennokkalajia. Luhtavuohennokka on yleinen luhtarantojen kasvi koko maassa paitsi aivan Pohjois-Lapissa. Keihäsvuohennokkaa, joka eroaa luhtavuohennokasta lehden tyven muodossa, tavataan Etelä- ja Lounais-Suomen rannikolla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Vuohennokat (Scutellaria) * Suomen Lajitietokeskus: Vuohennokat – Scutellaria Luokka:Huulikukkaiskasvit
Eeva-Maria Saari

Eeva-Maria Saari (s. 8. elokuuta 1979 Vantaa) on suomalainen entinen jalkapalloilija, nykyinen potkutekniikkavalmentaja ja yrittäjä. Aiemmin Saari pelasi muun muassa Helsingin Jalkapalloklubissa, Hongassa ja Puistolan Urheilijoissa sekä Ruotsissa Eskilstuna Unitedissa ja Hammarbyssä. Lisäksi hän pelasi Yhdysvalloissa Lindsey Wilson Collegen ja Lindenwood Universityn yliopistojoukkueissa. Saari voitti urallaan yhden Suomen-mestaruuden ja liigacupin HJK:ssa. Nykyään hän valmentaa sekä junioripelaajia, että ammattilaispelaajia potkutekniikkavalmentajana Suomessa sekä Kataloniassa yrityksensä OrsaSportin kautta. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Electric Sea

Electric Sea on avant-garde kitaristi Bucketheadin 35. studioalbumi. Se on myös suoraa jatkoa 2002 julkaistulle Electric Tearsille. Albumi julkaistiin 21. helmikuuta 2012. == Kappaleet == == Aiheesta muualla == * Electric Sea discogs.com -sivustolla Luokka:Vuoden 2012 albumit Luokka:Bucketheadin albumit
Syyläjuuret

Syyläjuuret (Scrophularia) on kasvisuku syyläjuurikasvien eli naamakukkaiskasvien (Scrophulariaceae) heimossa. Siihen kuuluu enintään 200 lajia. == Syyläjuurilajeja == * sahasyyläjuuri (Scrophularia arguta) * rantasyyläjuuri (Scrophularia auriculata) * kaunosyyläjuuri (Scrophularia calliantha) * koiransyyläjuuri (Scrophularia canina) * kultasyyläjuuri (Scrophularia chrysantha) * liitusyyläjuuri (Scrophularia cretacea) * kiiltosyyläjuuri (Scrophularia glabrata) * nokkossyyläjuuri (Scrophularia lowei) * tummasyyläjuuri eli syyläjuuri (Scrophularia nodosa) * tasahammassyyläjuuri (Scrophularia racemosa) * portugalinsyyläjuuri (Scrophularia scorodonia) * laakerisyyläjuuri (Scrophularia smithii) ** hierronlaakerisyyläjuuri (Scrophularia smithii subsp. hierrensis) ** kanarianlaakerisyyläjuuri (Scrophularia smithii subsp. langeana) ** teneriffanlaakerisyyläjuuri (Scrophularia smithii subsp. smithii) * luhtasyyläjuuri (Scrophularia umbrosa) * kevätsyyläjuuri (Scrophularia vernalis) * keltasuomusyyläjuuri (Scrophularia xanthoglossa) == Syyläjuuret Suomessa == Suomessa kasvaa kaksi luonnonvaraista syyläjuurilajia. Tummasyyläjuurta eli syyläjuurta, joka on monivuotinen pahanhajuinen ruohokasvi, tavataan Keski-Pohjanmaan ja Kainuun korkeudelle asti. Maan eteläisimmässä osassa se on yleinen tai hyvin yleinen. Tummasyyläjuuren kasvupaikkoja ovat esimerkiksi rehevät metsät ja pensaikot. Kevätsyyläjuuri on koristekasvi, joka on villiintynyt Uudellamaalla ja Varsinais-Suomessa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Syyläjuuret (Scrophularia) * Suomen Lajitietokeskus: Syyläjuuret – Scrophularia * Funet: Syyläjuuret (Scrophularia) * ITIS: Scrophularia * United States Department of Agriculture (USDA): Scrophularia * Flora of China: Scrophularia *
Visma

Visma-konserni on norjalaislähtöinen ohjelmistoyritys, joka toimii yli kahdessakymmenessä maassa Euroopassa ja Latinalaisessa Amerikassa. Vismalla on globaalisti yli 1 400 000 asiakasta. Joulukuussa 2023 Visman arvon arvioitiin olevan 19 miljardia euroa. == Historia == Visma syntyi Oslossa vuonna 1996, kun Multisoft, SpecTec ja Dovre Information Systems yhdistyivät. Konserni teki 2010-luvulla noin 150 yritysostoa. Vuonna 2016 Visma myi Visma BPO -divisioonan HgCapitalille. Visma BPO oli keskittynyt ulkoistettujen kirjanpito-, palkka- ja HR-palveluiden tuottamiseen. Nykyään Visma BPO toimii nimellä Azets. Elokuussa 2020 Visman arvon arvioitiin olevan 12,2 miljardia dollaria eli noin 10,3 miljardia euroa. Vuonna 2021 Visma teki 43 yrityskauppaa, joista 22 Pohjoismaissa. Syyskuuhun 2022 mennessä oli ostettu 31 yritystä, 15 Pohjoismaista. Yrityksen kasvusta puolet saatiin yrityskaupoista ja puolet liittyi orgaaniseen kasvuun. Yritykseen otettiin uusiksi osakkaiksi Aeternum Capital, Norjan valtion eläkerahasto Folketrygdfondet, Vind ja GIC. Kaupan myötä Visman kokonaisarvo nousi 16 miljardiin euroon. Kesällä 2022 perustettiin Visma Local Government, jonka asiakkaat toimivat julkisella sektorilla Pohjoismaissa ja Baltiassa. Yhtiö kehittää saas-ohjelmistoja, joita voidaan tarvittaessa käyttää myös valtioiden rajojen ylitse. Suomessa yksikköä johti Jukka Holm. Yhtiö luopui it- konsultointi- ja infrastruktuuripalveluihin liittyvistä liiketoiminnoistaan. Joulukuussa 2023 yhtiö sai 20 uutta omistajaa, joita olivat esimerkiksi Altaroc, Jane Street ja NYC Retirement System. Osakekaupan myötä yhtiön arvo nousi 19 miljardiin euroon. === Historia Suomessa === Visma aloitti toimintansa Suomessa vuonna 2001 ostamalla ohjelmistoyritys Liinos Oyj:n, joka vaihtoi nimensä Visma Softwareksi. Suomen Visma oli vuonna 2021 Tivi-lehden listauksessa Suomen 21. suurin it-alan yritys. ==Organisaatio== Vuonna 2023 Visma toimi 28 maassa ja sillä oli 15 000 työntekijää. Yhtiön enemmistön omistaa eurooppalainen pääomasijoitusyhtiö Hg. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Yhtiön sivut Luokka:Norjalaiset yritykset Luokka:Ohjelmistoyhtiöt
Kannusruohot

Kannusruohot (Linaria) on kasvisuku ratamokasvien heimossa. Kannusruohoja on noin 150 alkuperäisesti Euraasiassa kasvavaa lajia, joista puolet tavataan Euroopassa, erityisesti Välimeren seudulla. Suvussa on myös koristekasveina käytettyjä lajeja. Kannusruohot ovat monivuotisia ruohoja. Niiden varret ovat kasvutavaltaan pystyjä ja lehdet ovat kapeita tai puikeita. Lehtiasento vaihtelee. Kukat sijaitsevat varren päässä olevassa latvatertussa, jossa kukilla on pienet tukilehdet. Kukkien väri vaihtelee. Kukissa on neljä hedettä, joista kaksi on muita pidempiä. Emiö on yksivartaloinen. Hedelmänä on kota. Kannusruohojen tieteellinen nimi (Linaria) tulee pellavien (Linum) suvun tieteellisestä nimestä, sillä kannusruohojen lehdet muistuttavat peltopellavan (Linum usitatissimum) lehtiä. == Kannusruoholajeja == * kenttäkannusruoho (Linaria arvensis) * pikkuhärmäkannusruoho (Linaria genistifolia subsp. genistifolia) * Linaria hellenica * dyynikannusruoho (Linaria loeselii) * marokonkannusruoho (Linaria maroccana) * koitokannusruoho (Linaria micrantha) * etelänkannusruoho (Linaria munbyana) * tuoksukannusruoho (Linaria odora) * kreikankannusruoho (Linaria peloponnesiaca) * kalliokannusruoho (Linaria saxatilis) * sinekannusruoho (Linaria × sepium) * tahmakannusruoho (Linaria simplex) * nauhakannusruoho (Linaria spartea) Koristekasveina viljeltyjä kannusruohoja:Räty, Ella (toim.): Viljelykasvien nimistö. Puutarhaliiton julkaisuja nro 363. Helsinki 2012. ISBN 978-951-8942-92-7. * kaartokannusruoho (Linaria aeruginea) ** keltakaartokannusruoho (L. aeruginea subsp. nevadensis) * alppikannusruoho (Linaria alpina) * ametistikannusruoho (Linaria amethystea) * härmäkannusruoho (Linaria genistifolia) ** isohärmäkannusruoho (L. aeruginea subsp. dalmatica) * sirokannusruoho eli tarhakannusruoho (Linaria incarnata) * purppurakannusruoho (Linaria purpurea) * juovakannusruoho (Linaria repens) * kirjokannusruoho (Linaria reticulata) * rentokannusruoho (Linaria supina) * sädekannusruoho (Linaria triornithophora) * keltakannusruoho (Linaria vulgaris) == Kannusruohot Suomessa == Suomessa kasvaa neljä luonnonvaraista kannusruoholajia. Yleisin on keltakannusruoho, joka kasvaa yleisenä koko maassa paitsi Pohjois-Lapissa. Sitä pidetään alkuperäiskasvina merenrannoilla ja uustulokkaana sisämaassa. Keltakannusruohoa käytetään myös koristekasvina. Juovakannusruohoa, jonka kanssa keltakannusruoho risteytyy, tavataan harvinaisena vakiintuneena tulokkaana rannikoilla. Se kasvaa esimerkiksi painolastimaa-alueilla ja ratapihoilla. Kaksi muuta lajia ovat tarhakannusruoho ja härmäkannusruoho. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Kannusruohot (Linaria) * Suomen Lajitietokeskus: Kannusruohot – Linaria * ITIS: Linaria * United States Department of Agriculture (USDA): Linaria * Flora of China: Linaria
Tulikukat

Tulikukat (Verbascum) on kasvisuku syyläjuurikasvien eli naamakukkaiskasvien heimossa. Tulikukkien suvussa on noin 360 alkuperäisenä Euraasiassa ja Afrikassa kasvavaa lajia. Runsaimmin lajeja on löydetty Turkista, yli 200. Tulikukkien siemenet saattavat säilyttää itävyytensä kymmeniä vuosia. Kasvi on yleensä kaksivuotinen, mutta voidaan kasvuhormoneilla saada viljeltynä kukkimaan jo ensimmäisenä vuonna. == Tulikukkalajeja == Pohjoismaissa kasvavia lajeja: * akantulikukka eli italiantulikukka (Verbascum densiflorum) * käentulikukka (Verbascum lychnitis) * tummatulikukka (Verbascum nigrum) * rohtotulikukka (Verbascum phlomoides) * purppuratulikukka (Verbascum phoeniceum) * pustantulikukka (Verbascum speciosum) * ukontulikukka (Verbascum thapsus) Muita lajeja: * kreetantulikukka (Verbascum creticum) * perhotulikukka eli kesätulikukka (Verbascum blattaria) * hopeatulikukka (Verbascum bombyciferum) * kynttilätulikukka eli ranskantulikukka (Verbascum chaixii) ** kaakonkynttilätulikukka (subsp. austriacum) ** etelänkynttilätulikukka (subsp. chaixii) ** idänkynttilätulikukka (subsp. orientale) * kaitatulikukka (Verbascum cheiranthifolium) * huopatulikukka (Verbascum longifolium) * tornitulikukka (Verbascum macrurum) * marokontulikukka (Verbascum masguindalii), aiemmin moilikki (Celsia ramosissima) * jättitulikukka (Verbascum olympicum) * soikkotulikukka (Verbascum ovalifolium) * kartiotulikukka (Verbascum pyramidatum) * vuohentulikukka (Verbascum sinuatum) * piikkitulikukka (Verbascum spinosum) * poimutulikukka (Verbascum undulatum) * sauvatulikukka (Verbascum virgatum) * Verbascum kochiiforme == Tulikukat Suomessa == Suomessa kasvaa luonnonvaraisena kuusi tulikukkalajia. Ukontulikukka on alkuperäinen ketokasvi Etelä-Suomessa ja tummatulikukka muinaistulokas vanhojen asuinalueiden tuntumassa. Purppura-, rohto-, pustan- ja käentulikukka ovat harvinaisia tulokaskasveja.Hämet-Ahti, L., Kurtto, A., Lampinen, R., Piirainen, M., Suominen, J., Ulvinen, T., Uotila., P. & Väre, H. 2005: Lisäyksiä ja korjauksia Retkeilykasvion neljänteen painokseen – Lutukka 21:41–85. == Käyttö == Tulikukan kuivuneita varsia voidaan kyllästää talilla ja käyttää hieman kynttilän tai soihdun tapaan valonlähteenä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Suomen Lajitietokeskus: Tulikukat (Verbascum) *Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Tulikukat (Verbascum) *ITIS: Verbascum *United States Department of Agriculture (USDA): Verbascum *Flora of China: Verbascum *
American Gold Eagle

Gold Eagle (Yhdysvallat) Gold Eagle (Yhdysvallat) Reunus Raidallinen Koostumus 91,67% Au 3% Ag 5,33% Cu Rahaa lyöty 1986-nyt Bullion 1986–nyt Proof Etupuoli Etupuoli Malli: Vapaus Suunnittelija: Augustus Saint-Gaudens Tausta Tausta Malli Kotka liitelee pesän yllä. Suunnittelija Miley Busiek Suunniteltu 1986 American Gold Eagle on Yhdysvaltojen virallinen kultakolikko. Sen on valtuuttanut Gold Bullion Coin Act of 1985 ja United States Mint julkaisi näitä kultarahoja ensimmäisen kerran vuonna 1986. Kolikosta on neljä eri kokoa: , , ja yhden unssin nimellisarvoisia kolikoita. Näiden kolikoiden kultapitoisuuden takaa Yhdysvaltain hallitus. Lain mukaan kullan pitää olla peräisin Amerikasta ja se pitää seostaa hopean ja kuparin kanssa jotta saavutettaisiin suurempi kulutuksenkestävyys kuin puhtaalla kullalla. Kultapitoisuus on .9167 tai 22 karaattia. Kolikon julkaisun on hyväksynyt Yhdysvaltain kongressi ja sen painon ja koostumuksen on tarkastanut United States Mint. Etupuolella on Augustus Saint-Gaudensin tulkinta kokovartaloisesta Lady Libertystä, jolla on soljuvat hiukset, pitäen soihtua oikeassa kädessä ja vasemmassa oliivipuun oksaa. Taustapuolella on esiintyy koiraskotka kantamassa oliivipuun oksaa lentäen pesän yllä. Naaraskotka hautoo pesässään. == Arvo ja mitat == Kolikon arvo on yleisesti sama kuin sen kultapitoisuus, mutta ei sen nimellisarvo. Vuoden 2011 $5, $10, $25 ja $50 kolikot ovat todelliselta arvoltaan noin $180, $430, $650 ja $1 650 USD. Nimellisarvot ovat verrannollisia painoon lukuun ottamatta unssin kolikkoa, joka olisi nimellisarvoltaan $12,50. Itse myyntihinta pohjautuu senhetkiseen kullan spot-hintaan. United States Mint tuottaa myös proof-laatuisia versioita kolikkojen kerääjille. Kolikot, joissa on "W" mint-merkki vuosiluvun alla, on tuottanut West Point Mint, West Point, New Yorkissa. troy-unssin kolikko Halkaisija: 16,50 mm Paksuus: 1,19 mm Paino: 0,1091 troy oz (3,393 g) Nimellisarvo: $5 troy-unssin kolikko Halkaisija: 22 mm Paksuus: 1,83 mm Paino: 0,2727 troy oz (8,483 g) Nimellisarvo: $10 troy- unssin kolikko Halkaisija: 27 mm Paksuus: 2,24 mm Paino: 0,5454 troy oz (16,965 g) Nimellisarvo: $25 1 troy-unssin kolikko Halkaisija: 32,70 mm Paksuus: 2,87 mm Paino: 1,0909 troy oz (33,930 g) Nimellisarvo: $50 == Aiheesta muualla == *United States Mint American Eagles page *Brochure from the U.S. Mint Luokka:Kultarahat Luokka:Yhdysvaltain talous
Lyhtykoisot

Lyhtykoisot (Physalis) on kasvisuku koisokasvien heimossa. Lyhtykoisoja on 80 kaikkialla maailmassa kasvavaa lajia. Eräitä lajeja viljellään koristekasvina tai syötävien marjojen vuoksi. == Lyhtykoisolajeja == * Physalis alkekengi – isolyhtykoiso eli lyhtykoiso, isolyhtykukka, lyhtykukka, juutalaiskirsikka – alkuperäalue Eurooppa, Lounais-Aasia. Koristekasvi, jonka verhiö on kukinnan jälkeen väriltään kellanpunainen ja suurenee kellonmuotoiseksi, paperimaiseksi marjahedelmän suojukseksi. * Physalis grisea – meksikontomatillo – alkuperäalue trooppinen Amerikka. * Physalis peruviana – karviaiskoiso eli ananaskirsikka, kapinmarja, kapinkarviainen – alkuperäalue Etelä-Amerikka. Hedelmäkasvi. * Physalis philadelphica – tomatillo – alkuperäalue Keski- ja Pohjois-Amerikka. Hedelmäkasvi. * Physalis angulata – kolkkalyhtykoiso * Physalis cinerascens – hopealyhtykoiso * Physalis pruinosa – mansikkakoiso == Lyhtykoisot Suomessa == Suomessa kasvaa villiintyneenä tulokkaana ainakin kaksi viljelyperäistä lyhtykoisolajia. Yksittäislöydöt mukaan lukien lyhtykoisoja on Suomesta löydetty luonnonvaraisena seitsemän lajia. Karviaiskoisoa on 1990-luvulta lähtien tavattu kaatopaikoilta useista paikoista Etelä- ja Keski-Suomessa. Lyhtykoisoa kasvatetaan myös Suomessa koristekasviksi.Kasviatlas, Physalis-lajit Viitattu 17.1.2012. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Physalis * Suomen Lajitietokeskus: Lyhtykoisot (Physalis) * ITIS: Physalis * United States Department of Agriculture (USDA): Physalis * Flora of China: Physalis
Piiskut

Piiskut eli kultapiiskut (Solidago) on kasvisuku asterikasvien heimossa. Siihen kuuluu noin 80 lajia, jotka kasvavat pääosin Pohjois-Amerikassa ja Euraasiassa. Piiskut ovat usein monivuotisia, pystyvartisia ruohokasveja. Kukkamykeröt ovat pieniä, esimerkiksi keltakukkaisia. Joitain lajeja viljellään koristekasvina. == Piiskulajeja == * korkeapiisku (Solidago altissima) * kalvaspiisku (Solidago bicolor) * siropiisku (Solidago caesia) * kanadanpiisku (Solidago canadensis) ** tarhapiiskut (S. Canadensis-ryhmä, S. ×hybrida) * pikkupiisku (Solidago cutleri) * polvipiisku (Solidago flexicaulis) * isopiisku (Solidago gigantea) ** isopiisku (S. gigantea subsp. serotina) * pallerokultapiisku (Solidago glomerata) * säiläpiisku (Solidago graminifolia) → siirretty sukuun raiput (Euthamia), nykyinen nimi säiläraippu Euthamia graminifolia. * isokultapiisku (Solidago macrophylla) * jäykkäpiisku (Solidago rigida) * nuokkupiisku (Solidago rugosa) * luhtapiisku (Solidago speciosa) * kultapiisku (Solidago virgaurea) ** pohjankultapiisku (S. virgaurea subsp. lapponica (aiemmin subsp. alpestris)) ** alppikultapiisku (S. virgaurea subsp. minuta) ** metsäkultapiisku (S. virgaurea subsp. virgaurea) Suomen Lajitietokeskus: Piiskut – Solidago Viitattu 2.12.2023. Suomessa kasvaa alkuperäisenä luonnonkasvina kultapiisku, joka on erittäin yleinen koko maassa. Korkeapiisku, kanadanpiisku, isopiisku ja säiläpiisku ovat Pohjois- Amerikasta kotoisin olevia puutarhakarkulaisiksi levinneitä viljelylajeja.Hämet-Ahti, L., Kurtto, A., Lampinen, R., Piirainen, M., Suominen, J., Ulvinen, T., Uotila., P. & Väre, H. 2005: Lisäyksiä ja korjauksia Retkeilykasvion neljänteen painokseen – Lutukka 21:41–85. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Solidago *
SMPS

SMPS voi tarkoittaa seuraavia asioita: *Hakkuriteholähde - lyhenne englanninkielisestä nimestä switched mode power supply *Suomen Meripelastusseura
Pietaryrtit

Pietaryrtit (Tanacetum) on kasvisuku asterikasvien heimossa. Siihen kuuluu lähes 140 lajia, jotka kasvavat pääosin vanhan maailman lauhkeilla alueilla. Pietaryrtit ovat usein monivuotisia, pystyvartisia ruohokasveja. Kukintona on huiskilomainen mykeröstö. Pietaryrtit tuoksuvat heikosti tai voimakkaasti ryydille. Joitain lajeja viljellään koristekasveina. == Lajeja == * palsamipietaryrtti eli palsamipäivänkakkara (Tanacetum balsamita) * dalmatianpietaryrtti (Tanacetum cinerariifolium) * punapietaryrtti eli punapäivänkakkara (Tanacetum coccineum) * huiskilopietaryrtti (Tanacetum corymbosum) * jättipietaryrtti (Tanacetum macrophyllum) * reunuspietaryrtti eli reunuspäivänkakkara (Tanacetum parthenium) * kanarianpietaryrtti (Tanacetum ptarmiciflorum) * pietaryrtti eli rohtopietaryrtti (Tanacetum vulgare) ** kähäräpietaryrtti (cv. 'Crispum') * kuolanpietaryrtti (Tanacetum bipinnatum) * pilvipietaryrtti (Tanacetum ferulaceum) * hopeapietaryrtti (Tanacetum millefolium) * guayedranpietaryrtti (Tanacetum oshanahanii) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Pietaryrtit (Tanacetum) * Suomen Lajitietokeskus: Pietaryrtit – 'Tanacetum
Sauramot

Sauramot eli korosauramot (Anthemis) on kasvisuku asterikasvien heimossa. Sauramot ovat usein matalahkoja, lehdiltään hienoliuskaisia ruohokasveja. Kukinnot ovat yksittäin kasvavia, tavallisesti laitakukallisia mykeröitä. Hedelmät ovat lenninhaivenettomia pähkylöitä. Ulkonäöltään sauramot muistuttavat monien lähisukujen kasveja, kuten päivänkakkaroita, kampasauramoita, peltosaunioita ja suvikakkaroita. == Sauramolajeja == Pohjoismaissa tavattuja lajeja:Lampinen, R. & Lahti, T. 2016: Kasviatlas 2022: hakusana "Anthemis" Helsingin Yliopisto, Luonnontieteellinen keskusmuseo, Helsinki. Viitattu 2.12.2023.Suomen Lajitietokeskus: Sauramot (korosauramot) – Anthemis Viitattu 2.12.2023. * peltosauramo (Anthemis arvensis) * haisusauramo (Anthemis cotula) * berberisauramo (Anthemis fumariifolia) * kalvosauramo (Anthemis hyalina) * kaakonsauramo (Anthemis ruthenica) Muita lajeja: * karpaattienvuorisauramo (Anthemis carpatica, syn. A. cretica subsp. carpatica) * vuorisauramo (Anthemis cretica) * marokonsauramo (Anthemis pedunculata) * peijasauramo (Anthemis pseudocotula)Itäisen Välimeren kasviopas. Toim. Perttula, Pentti & Perttula, Heli & Fragman-Spir, Ori. Multikustannus Oy, Porvoo 2008. s. 271. * Anthemis rhodensis Aiempia lajeja, osa sauramoista on äskettäin siirretty piirtosauramoiden (Cota) sukuun:Suomen Lajitietokeskus: Piirtosauramot – Cota Viitattu 16.12.2020. * isosauramo (Cota altissima, syn. Anthemis altissima) * itävallansauramo (Cota austriaca, syn. Anthemis austriaca) * johanneksensauramo tai bulgariankeltasauramo (Cota sancti- johannis tai Cota tinctoria subsp. sancti-johannis, syn. Anthemis sancti- johannis) * keltasauramo eli värisauramo (Cota tinctoria, syn. Anthemis tinctoria) == Lähteet == == Aiheesta muualla == *ITIS: Anthemis *United States Department of Agriculture (USDA): Anthemis *Flora of China: Anthemis *Pherobase: Floral volatiles of Genus Anthemis *
Ferenc Deákin silta

Ferenc Deákin silta on Tonavan yli kulkeva silta Budapestissa, aivan kaupungin etelärajalla. Budapestin kehätie M0 kulkee sitä pitkin. Sillan pituus on 700 metriä, ja sen ovat suunnitelleet Tibor Klatsmány ja Tibor Sigrid. Sillasta järjestettiin suunnittelukilpailu vuonna 1981, ja sen rakentaminen alkoi vuonna 1987. Silta avattiin liikenteelle 16. marraskuuta 1990. Silta on nimetty valtiomies Ferenc Deákin mukaan. Sen nimenä oli aluksi Hárosin silta (). ==Lähteet== * Luokka:Budapestin sillat Luokka:Palkkisillat Luokka:Unkarin tieliikennesillat
Otsamotunturi

thumb|300px|Otsamotunturin laella sijaitseva päivätupa. Otsamotunturi on 418 metriä korkea tunturi Inarissa Pohjois-Suomessa. Tunturi sijaitsee noin kahdeksan kilometrin päässä Inarin kylästä. Otsamotunturilta aukeavat hienot näkymät Inarijärvelle, Muddusjärvelle, Muotkatuntureille ja Joenkielisen tunturille. Otsamotunturille johtaa retkeilypolkuja, ja se onkin suosittu retkeilykohde turistien ja paikallisten keskuudessa. Otsamotunturin laella on päivätupa, jossa retkeilijät voivat pitää taukoa. Tuvassa on tulentekomahdollisuus. Retkeilyreitti Otsamolle lähtee museokeskus Siidaa vastapäätä. Otsamotunturi sopii hyvin päiväretkikohteeksi. Pituutta patikointiretkellä on noin 20 kilometriä, jos koko matkan taittaa jalkaisin. Otsamotunturille pääsee polkua pitkin myös esimerkiksi nuorisokeskus Vasatokasta käsin. Lyhyemmänkin reitin voi valita, koska mahdollisen auton voi jättää lähemmäksi Otsamotunturia. == Lähteet == * Luontoon.fi - Inarin retkeilyalueen nähtävyydet Luokka:Inarin tunturit
The Execution of Raymond Graham

The Execution of Raymond Graham on vuonna 1985 julkaistu kanadalainen televisiodraamaelokuva. Elokuvan pääosia esittävät Graham Beckel, George Dzundza, Jeff Fahey, Morgan Freeman, Linda Griffiths, Laurie Metcalf, Kate Reid, Alan Scarfe, Lois Smith ja Josef Sommer. Elokuvan on ohjannut Daniel Petrie. == Näyttelijät == Lähde: == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Draamaelokuvat Luokka:Vuoden 1985 kanadalaiset elokuvat Luokka:Kanadalaiset televisioelokuvat
European Network of Democratic Young Left

European Network of Democratic Young Left (ENDYL) () oli euroopan laajuinen vasemmistolaisten nuorisojärjestöjen yhteenliittymä. Jäsenjärjestöjä yhdisti demokraattinen sosialismi sekä punavihreys. Suomesta Vasemmistonuoret kuului ENDYL:n jäsenjärjestöihin. == Jäsenjärjestöt == * — Alternativa Jove * — Socialistisk UngdomsFront * — Viron vasemmistopuolue * — Vasemmistonuoret * — Jeunes Communistes * — Linksjugend ['solid] * — JungdemokratInnen/Junge Linke * — Νεολαία Συνασπισμού / Neolaia Synaspismou * — Ógra Shinn Féin * — Young Green Left * — Young Communists * — Young Socialists of Macedonia * — Union of the Communist Youth of Moldova (Komsomol) * — Sosialistisk Ungdom * — Młodzi Socjaliści * — Bloco de Esquerda * — Yhdistynyt Vasemmisto * — Özgürlük ve Dayanışma Partisi Luokka:Kansainväliset vasemmistolaiset järjestöt
Tongeren

Tongeren (, ) on kaupunki Belgian koillisosassa Flanderin alueella Limburgin provinssissa. Kaupungissa on arviolta 30 720 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 87,6 neliökilometriä. Kaupunki on Belgian vanhin kaupunki. Se on perustettu vuonna 15 eaa. pienoiskuva|left|Tongerenin basilika == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Belgian kaupungit Luokka:Limburgin (Belgia) kunnat
The Brain Storm

The Brain Storm on vuonna 2011 julkaistu komediallinen lyhytelokuva. Elokuvan pääosia esittävät Mel Gibson, Jamie Foxx ja Garry Shandling. Elokuvan on ohjannut Jeff Roe. ==Aiheesta muualla== Luokka:Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat Luokka:Vuoden 2011 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset lyhytelokuvat
Johan Welin

Johan Welin (n. 1705 Lappi – 30. tammikuuta 1744 Pariisi) oli Turun akatemian professori ja filosofi. Welinin vanhemmat olivat kirkkoherra Johan Welin (Velinius) ja Birgitta Melartopaeus. Hän valmistui maisteriksi Turussa 1730 ja toimi Turun akatemiassa filosofian apulaisena vuodesta 1732 alkaen. Hän oli ensimmäinen henkilö, joka edusti siellä Christian Wolffin filosofiaa. Etevänä pidetty Welin sai logiikan ja metafysiikan professuurin 1738, mutta ei ilmeisesti koskaan hoitanut virkaa, koska oli lähtenyt jo 1735 pitkälle ulkomaan matkalle. Hän työskenteli matkansa aikana muun muassa Ruotsissa ja Saksassa, juuri Wolffin kanssa Marburgissa, samoin kuin Lontoossa, Italiassa ja Pariisissa, jossa hänen kerrotaan saaneen surmansa tulipalossa, vaikkakin hänet nähtiin huhun mukaan myöhemmin munkkina Italiassa. Welin oli ensimmäisiä, joka kiinnitti huomiota suomen ja unkarin sukulaisuuteen. Hän laati 1738 ruotsalaiselle E. Benzeliukselle luettelon molemmissa kielissä esiintyvistä samaa juurta olevista sanoista. Welin hyväksyttiin vuonna 1741 ensimmäisenä suomalaisena Royal Societyn jäseneksi. Welin kuoli naimattomana. == Lähteet == * Sivu 814. * ==Kirjallisuutta== *Jyrki Siukonen: Mies palavassa hatussa: professori Johan Welinin maailma. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 2006. ISBN 951-746-739-7 Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Suomalaiset filosofit Luokka:Turun akatemian professorit Luokka:Royal Societyn ulkomaiset jäsenet Luokka:1700-vuosikymmenellä syntyneet Luokka:Vuonna 1744 kuolleet
Duriot

DuriotFinto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Durio (suomenkielisen nimen lähde) (Durio) on kasvisuku malvakasvien heimossa. Siihen kuuluu noin 28–34 lajia. Durioiden luontainen levinneisyysalue sijaitsee Kaakkois-Aasiassa Burmasta Malakan niemimaalle. Duriot ovat puita, joita lepakot pölyttävät. Tunnetuin lajeista on durio (Durio zibethinus), joka tuottaa suurikokoisia syötäviä hedelmiä. Duriot ovat tunnettuja hajustaan. == Lähteet == *
Olai Wallin

Olai Wallin (25. tammikuuta 1832 Muhos – 28. marraskuuta 1896 Pirkkala) oli suomalainen opettaja, tietokirjailija ja päätoimittaja. Wallininin vanhemmat olivat maaviskaali Olof Wallin ja Sofia Kranck. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1857 ja toimi sitten neljä vuotta Erkylän kartanossa Hausjärvellä olleen kansakoulun johtajaopettajana. Vuonna 1861 Wallin julkaisi teoksen Om folkbildning och folkskolor, mikä sai Uno Cygnaeuksen hankkimaan hänelle stipendin ulkomaille seminaariopettajan opintoja varten. Wallin nimitettiinkin 1863 Jyväskylän seminaarin historian ja kasvatusopin lehtoriksi. Wallin julkaisi useita oppikirjoja opettamiltaan aloilta, mm. Kansakoulun yleisen kasvatus- ja opetusopin (1833), joka oli ensimmäinen Suomessa. Hän myös toimitti 1875–1881 perustamaansa kasvatusopillista aikakauskirjaa Kansakoulu. Wallin toimi vuodesta 1885 Hämeen piirin kansakoulutarkastajana, työskennellen mm. opettajakirjastojen hyväksi. Wallinin puoliso vuodesta 1864 oli Flora Fredrika Bernhardina Schreck (1839–1926). Historioitsija ja poliitikko Väinö Voionmaa, toimittaja Eino Voionmaa ja suomentaja Emmi Voionmaa olivat heidän lapsiaan. Ministereinä toimineet Niilo Liakka ja Hjalmar Kahelin olivat Wallinin vävyjä. == Lähteet == * Sivu 803. ==Aiheesta muualla== * luokka: Suomalaiset opettajat Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1832 syntyneet Luokka:Vuonna 1896 kuolleet
Piisku

Piisku voi tarkoittaa seuraavia: * piisku, vanha karjalainen puhallinsoitin * piiskut (Solidago), kasvisuku
Tapaseura

Tapaseura on vuonna 1996 perustettu yhdistys, jonka tavoitteena on vahvistaa hyvien tapojen tuntemusta ja herättää kiinnostusta käytöskulttuurin alalla tapahtuvaan kehitykseen. Tapaseura haluaa koota yhteen ihmisiä, jotka arvostavat hyvätapaisuutta niin arkena kuin juhlatilanteissakin. Tapaseura valitsee vuosittain Hyvien tapojen lähettiläät sekä Vuoden käyttäytyjän.Tapaseura == Vuoden tapateko == Tapaseura on vuodesta 2000 lähtien palkinnut kunniakirjalla Vuoden tapateon. Kunniakirja myönnetään yksilölle tai yhteisölle, joka kyseessä olevan vuoden aikana on omalla toiminnallaan näkyvällä ja kiitettävällä tavalla edistänyt Tapaseuran tavoitteita. Palkitut: * Vuonna 2000 Ylipormestari Eva-Riitta Siitonen ja Helsingin kaupungin itsenäisyyspäiväjuhla * Vuonna 2001 Anne Eskelinen, Laukaan käytöskampanja * Vuonna 2002 Pukinmäen koulun tapakampanja * Vuonna 2003 Puolustusvoimat * Vuonna 2004 Partiolaiset * Vuonna 2005 Toimittaja Mirja Pyykön TV-sarja Kansakunnan perilliset * Vuonna 2006 Zest-ohjelma * Vuonna 2007 MLL:n tuottama tietoiskusarja * Vuonna 2008 Viestintäviraston ”Älä kailota” -kampanja * Vuonna 2009 Roska päivässä -liike * Vuonna 2010 Suomen Palloliiton ja Helsingin Sanomien kampanja: Hyvät käytöstavat peritään * Vuonna 2011 Suomen Poliisi – turvallisuuden tuoja * Vuonna 2012 Ihan tavallisia asioita -hanke * Vuonna 2013 Uusi Lastensairaala 2017 -hanke * Vuonna 2014 Tapakasvatusviikko - perusopetuksen tapakasvatuksen edistäminen. Kunniakirjan vastaanottajana opetushallituksen pääjohtaja Aulis Pitkälä. * Vuonna 2015 Hoivakodin kummimummot ja -vaarit päiväkotilapsille * Vuonna 2016 Pikku Kakkosen Neiti Etiketti -sarja * Vuonna 2017 Satu Tiivolan lahjoitus Tapaseuralle käytettäväksi lasten ja nuorten lukuinnostuksen kasvattamiseen == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Länsiväylä: Tapaseura palkitsi Suomen poliisin *Suomen Kuvalehti: Tapaseura valitsi Jyrki Kataisen vuoden 2011 käyttäytyjäksi *Kirkkohallitus: Tapaseura nimesi uudet Hyvien tapojen lähettiläät *Suomen Kuvalehti: Tapaseura onnitteli Hyvien tapojen lähettiläs Peter Nymania *YLE Uutiset: Tapaseura palkitsi roskankerääjät Luokka:Suomalaiset järjestöt Luokka:Käytös- ja tapatieto
Vuoden käyttäytyjä

Vuoden käyttäytyjä on Tapaseura ry:n antama kunnianosoitus. Tapaseura valitsee Vuoden käyttäytyjäksi julkisuudesta tutun, ajankohtaisen henkilön, jonka persoonaan liittyy voimakkaita myönteisiä mielikuvia. Henkilö, jolle Tapaseura tämän suurimman kunnianosoituksensa kohdistaa, on tarkoitettu eräänlaiseksi aikuisesikuvaksi, joka omassa tehtävässään, omalla esimerkillään kannustaa kaikkia kansalaisia myönteiseen, lähimmäisensä huomioon ottavaan käytökseen. == Vuoden käyttäytyjät == Vuosi Titteli Nimi 2000 Rouva Eeva Ahtisaari 2001 Emeritusarkkipiispa John Vikström 2002 Eduskunnan puhemies Riitta Uosukainen 2003 Professori Lea Pulkkinen 2004 Helsingin emerituspiispa Eero Huovinen 2005 Oikeushammaslääkäri Helena Ranta 2006 Jääkiekkoilija Ville Peltonen 2007 Amiraali Juhani Kaskeala 2008 Yrittäjäneuvos Kirsti Paakkanen 2009 Eduskunnan puhemies Sauli Niinistö 2010 Lastenpsykiatri ja asiantuntijalääkäri Raisa Cacciatore 2011 Pääministeri Jyrki Katainen 2012 Arkkiatri Risto Pelkonen 2013 Helsingin piispa Irja Askola 2014 Kauppaneuvos Satu Tiivola 2015 Keihäänheittäjä Tero Pitkämäki 2016 Eduskunnan puhemies Maria Lohela 2017 Muotoilija Anu Pentik 2018 Puolustusvoimain komentaja Jarmo Lindberg Lähde == Lähteet == Luokka:Kunniamaininnat Luokka:Suomalaiset palkinnot
Ganz vállalatok

Ganz vállalatok on unkarilainen vuonna 1844 perustettu teollisuusyritys, joka on keskittynyt erityisesti liikennevälineiden valmistamiseen. Erityisen tunnettuja ovat Ganzin raitiovaunut. Ábrahám Ganz perusti Ganzin 1845, ja sen valmistamia junanpyöriä vietiin kaikkialle Eurooppaan. Ganzin kuoleman jälkeen András Mechwart otti yrityksen haltuunsa 1875 ja kehitti siitä Unkarin suurimpiin kuuluvan teollisuusyrityksen. Ganziin perustettiin 1878 sähköosasto, joka eriytyi omaksi yrityksekseen 1900-luvun alussa. Ganz perusti 1909 telakan Rijekaan. Vuoden 1911 yhdistymisen jälkeen telakasta tuli Itävalta-Unkarin merkittävimpiä. Ganzin merkittävimmäksi tuotteeksi muodostui 1920-luvulla raitiovaunut, joita myytiin Euroopan lisäksi myös Argentiinaan, Egyptiin, Intiaan ja Uruguayhin. Ganz kansallistettiin 1946 ja siitä muodostettiin kuusi suurta yritystä 1949. Yritykset liittyivät toisten kanssa seuraavien vuosikymmenien aikana, ja esimerkiksi Ganzin vaunuista ja koneista vastannut yritys yhdistyi 1959 MÁVAGin kanssa. Ganz-MÁVAG osti monia pienempiä tehtaita, ja sen tuotteet laajenivat muun muassa siltoihin. Ganz-MÁVAG valmisti rautaosia esimerkiksi moniin Tiszan siltoihin ja Budapestin Elisabetin siltaan. Ganzin rautatietehdas siirtyi 1989 brittiläisen Telfos Holdingin omistukseen ja parin vuoden päästä itävaltalainen GE Jenbacher osti Ganz-Hunsletin. == Lähteet == == Aiheesta muualla ==
Ronald Stevenson

Ronald Stevenson (6. maaliskuuta 1928 Blackburn, Lancashire, Englanti – 28. maaliskuuta 2015 West Linton, Scottish Borders, Skotlanti) oli brittiläinen säveltäjä ja pianisti. Hänellä oli isänsä puolelta skottilaiset ja äitinsä puolelta walesilaiset juuret. Hän valmistui Royal Manchester College of Musicista vuonna 1948 ja opiskeli myöhemmin Rooman Conservatorio di Santa Ceciliassa sekä Kapkaupungin yliopistossa.Ronald Stevenson Society Stevenson esitti muun muassa Busonin tuotantoa, ja Busonin musiikkiin tutustuminen olikin tärkeää hänen musiikillisen kehityksensä suhteen. Hän teki Busonia koskevaa tutkimusta ja julkaisi tieteellisiä kirjoituksia myös muista musiikillista ja runouteen liittyvistä aiheista. Stevensonin tunnetuin sävellys on yksiosainen, 80-minuuttinen pianoteos Passacaglia on DSCH. Hän sävelsi lisäksi muun muassa muita pianokappaleita, konserttoja ja kolmattasataa laulua.Toccata Press: Ronald Stevenson - The Man and His Music Yehudi Menuhin tilasi häneltä viulukonserton. Sävellyksiä ovat julkaisseet esimerkiksi Schott Music ja Boosey & Hawkes ja niiden levytyksiä muiden muassa EMI ja Marco Polo. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset säveltäjät Luokka:Brittiläiset pianistit Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
István Tarlós

István Tarlós (s. 26. toukokuuta 1948 Budapest, Unkari) on unkarilainen poliitikko, joka valittiin vuonna 2010 Budapestin pormestariksi. Tarlós syntyi Budapestissa 1948. Hän valmistui yliopistosta insinööriksi, ja tämän jälkeen hän työskenteli 15 vuotta rakennusteollisuudessa. Tarlós astui aktiivisesti politiikkaan vasta 1990-luvulla. Hän oli liittynyt 1989 kommunismin vastaiseen Vapaiden demokraattien liittoon (SZDSZ). Tarlós valittiin 1990 Budapestin III osa-alueen pormestariksi. Tarlós jätti SZDSZ:n kesällä 1994 poliittisten erimielisyyksien takia. Hän oli sen jälkeen sitoutumaton, jona valittiin uudelleen III osa-alueen pormestariksi 1994, 1998 ja 2002. Fideszin tukemana Tarlós asettui 2006 ehdokkaaksi Budapestin pormestariksi. Hän hävisi kuitenkin äänestyksen yhdellä prosenttiyksiköllä Gábor Demszkylle. Tarlós valittiin lokakuussa 2006 Fideszin ja Kristillisdemokraattisen kansanpuolueen Budapestin kunnan yhteisosaston johtajaksi, vaikka hän pysyi edelleen sitoutumattomana. Tarlós valittiin 2010 selvällä ääntenenemmistöllä Budapestin uudeksi pormestariksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Tarlósin kotisivut Luokka:Unkarilaiset poliitikot Luokka:Unkarin pormestarit Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Laufer

Laufer on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Berthold Laufer (1874-1934), saksalainen antropologi ja Itä-Aasian tutkija * Hildrun Laufer (s. 1939), itäsaksalainen pituushyppääjä * Walter Laufer (1906-1984), yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja Luokka:Sukunimet
Parque Ibirapuera

thumb|Ibirapuera Park Parque Ibirapuera on yleinen puisto São Paulossa Brasiliassa. Se vihittiin käyttöön 21. elokuuta 1954 kaupungin 400-vuotisjuhlien kunniaksi. Puiston pinta-ala on 158 hehtaaria. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Puiston verkkosivusto Luokka:São Paulo (kaupunki) Luokka:Puistot
Veli-Pekka Alare

Veli-Pekka Alare (5. maaliskuuta 1946 Iisalmi – 19. syyskuuta 1981 Tampere) oli suomalainen sarjakuva- ja pilapiirtäjä. 35-vuotiaana kuollut Alare oli 1970-luvun lopulla Suomen lupaavimpiin kuulunut sarjakuvantekijä. Alare tunnetaan parhaiten muinaiseen Suomeen sijoittuneesta sarjakuvastaan Pekko (1972–1979), joka oli satiiria silloin eletystä nykyhetkestä. Pekko syntyi alun perin Amos Andersonin taidemuseon sarjakuvanäyttelyyn 1971, ja sitä julkaisi Hymy-lehti. Suosikissa 1975–1979 ilmestynyt ja vuonna 2005 kirjaksi koottu, Jyrki Paavolan käsikirjoittama Kutri-Helena on popmusiikin maailmaan sijoittuva hupailu. Päähahmo on viaton fanityttö, joka tapaa silloisia tähtiä. Alare opiskeli Tampereen yliopistossa. Hänen pilakuviaan julkaistiin muun muassa Aamulehdessä ja kaupunkilehti Tamperelaisessa.Järvi, Olavi: Parhaat pilapiirtäjämme. Tammi, 1979, s. 12. Vuonna 1979 Alarelle myönnettiin Suomen sarjakuvaseuran Puupäähattu-palkinto. == Teoksia == * * ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset sarjakuvantekijät Luokka:Suomalaiset pilapiirtäjät Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Vuonna 1981 kuolleet
Stevenson

Stevenson on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Adlai Stevenson (1900–1965), yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko, kuvernööri ja YK- lähettiläs * Adlai E. Stevenson (1835–1914), Yhdysvaltain varapresidentti 1893-1897 * Andy Stevenson (s. 1967), brittiläinen autourheiluvaikuttaja * Bill Stevenson (s. 1963), yhdysvaltalainen muusikko ja levytuottaja * Bryan Stevenson (s. 1959), yhdysvaltalainen professori, lakimies, kirjailija ja aktivisti * Charles Stevenson (1908–1979), yhdysvaltalainen filosofi * Chuck Stevenson (1919–1995), yhdysvaltalainen Indianapolis 500- ja NASCAR-kuljettaja * Clayton Stevenson (s. 1967), australialainen rata- ja maantiepyöräilijä * Ian Stevenson (1918–2007), kanadalainen biokemisti, psykiatri ja parapsykologi * Jamie Stevenson (s. 1975), brittiläinen suunnistaja * Juliet Stevenson (s. 1956), englantilainen näyttelijä * Kenneth Stevenson (1949–2011), brittiläinen anglikaaninen piispa * Michael Ray Nguyen-Stevenson, Tyga (s. 1989), yhdysvaltalainen rap-artisti * ND Stevenson (s. 1991), yhdysvaltalainen sarjakuvantekijä ja animaatiotuottaja * Parker Stevenson (s. 1952), yhdysvaltalainen näyttelijä * Ray Stevenson (1964–2023), brittiläinen näyttelijä * Robert Stevenson (1772–1850), skotlantilainen insinööri * Robert Stevenson (1905–1986), englantilainen elokuvaohjaaja * Robert Louis Stevenson (1850–1894), skotlantilainen romaanikirjailija, runoilija ja matkakirjailija * Ronald Stevenson (1928–2015), brittiläinen säveltäjä ja pianisti * Teófilo Stevenson (s. 1952), kuubalainen nyrkkeilijä * Thomas Stevenson (1818–1887), skotlantilainen insinööri, meteorologi ja majakoiden suunnittelija * Toby Stevenson (s. 1976), yhdysvaltalainen seiväshyppääjä. == Katso myös == * Stephenson Luokka:Sukunimet
Colin White (jääkiekkoilija, 1977)

John Colin White (s. 12. joulukuuta 1977 New Glasgow, Nova Scotia) on kanadalainen ammattilaisuransa lopettanut jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. White pelasi 12 kautta NHL-liigassa, edustaen miltei koko uransa New Jersey Devilsiä. White voitti Devilsin kanssa Stanley Cupin kaudella . == Ura == White pelasi ennen ammattilaisuraansa kolme kautta juniorisarja LHJMQ:ssa, seuroinaan Laval Titan ja Hull Olympiques. Hän oli voittamassa Olympiquesissa LHJMQ:n mestaruutta vuosina 1995 ja 1997 ja Canadian Hockey Leaguen mestaruutta Memorial Cupia vuonna 1997. Vuonna 1996, ensimmäisen täyden LHJMQ-kautensa päätteeksi, hänet palkittiin sarjan vuoden tulokkaana. New Jersey Devils varasi Whiten NHL:ään numerolla 49 varaustilaisuuden 1996 toisella kierroksella. Hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 1997 AHL:n Albany River Ratsissä, jossa pelasi kolme kautta. Hän debytoi NHL:ssä kaudella 1999–2000, jonka päätteeksi oli voittamassa ensimmäistä Stanley Cupiaan. Hän pelasi vuoden 2000 pudotuspeleissä 23 ottelua ja teki kuusi tehopistettä, yhden maalin ja viisi syöttöpistettä. Hän oli voittamassa toista Stanley Cupiaan kaudella 2002–2003, jolla teki pudotuspeleissä viisi syöttöpistettä 24:ssä ottelussa. White pelasi Stanley Cupin loppuotteluissa myös vuonna 2001, mutta tuolloin Colorado Avalanche vei mestaruuden. Hänet nimettiin kauden 2000–2001, ensimmäisen täyden NHL-kautensa päätteeksi, NHL:n tulokkaiden tähdistökentälliseen. Fyysisestä pelityylistään tunnetuksi tullut White pelasi Devilsissä 11 kautta, kauteen 2010–2011 asti. Hän toimi kaudesta 2005–2006 kauteen 2008–2009 joukkueensa varakapteenina. Devils osti hänen sopimuksensa ulos elokuussa 2011, minkä jälkeen hän siirtyi vapaana pelaajana San Jose Sharksiin. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:New Jersey Devilsin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Maria (evankelista Markuksen äiti)

Maria on Raamatun ja kristillisen perimätiedon mukaan evankelista Markuksen äiti ja häntä pidetään myös evankelista Barnabaan tätinä. Marian suku saattoi olla mahdollisesti kotoisin Kyprokselta ja ortodoksisen perinteen mukaan hän oli varakas leski. Jerusalemin varhaiskristillinen seurakunta käytti hänen kotiaan kokouspaikkana. Marian poika, Markus, oli mahdollisesti läheisessä yhteydessä apostoli Pietariin, sillä Pietarin on uskottu viitanneen kirjeessä häneen termillä "poikani Markus". Vapauduttuaan Herodeksen vankilasta Pietari tuli suoraan Marian kotiin, "jossa oli useita koolla ja rukoilemassa". Myöhemmin Maria mainitaan myös evankelista Markuksen elämää käsittelevässä apokryfikirjassa Apostoli ja evankelista Markuksen elämä. == Lähteet == Luokka:Uuden testamentin henkilöt Luokka:Apostolien tekojen henkilöt
Nana

Nana viittaa esimerkiksi seuraaviin: *Nana, Émile Zolan romaani *Nana, armenialaisten äitijumalatar *Nana, Edward Vesala Trion albumi *Nana, Ai Yazawan mangasarja *Nana, mangaan perustuva elokuva * Nana-Grébizi, prefektuuri Keski-Afrikan tasavallassa * Nana-Mambéré, prefektuuri Keski- Afrikan tasavallassa * nana, kääpiökokoista merkitsevä latinan sana, joka esiintyy useiden kasvi- ja eläinlajien tieteellisissä nimissä * Nana, isoäidin nimitys englanninkielisissä maissa Nana voi olla myös henkilön nimi: * Nana, naisen etunimi * Nana, Iberian kuningas Mirian III:n puoliso 300-luvulla, pyhimys * Nana (1810–1896), apassien johtaja * Nana Akufo-Addo (s. 1944), Ghanan presidentti * Nana Asma’u (1793–1864), nigerialainen runoilija * Nana Attakora (s. 1989), kanadalainen jalkapalloilija * Nana Boateng (s. 1994), ghanalainen jalkapalloilija * Nana Džordžadze (s. 1948), georgialainen käsikirjoittaja, elokuvaohjaaja ja näyttelijä * Nana Fujimoto (s. 1989), japanilainen jääkiekkomaalivahti * Nana Hedin (s. 1968), ruotsalainen laulaja ja studiomuusikko * Nana Ichise (s. 1997), japanilainen jalkapalloilija * Nana Kitade (s. 1987), japanilainen laulaja, lauluntekijä ja muusikko * Nana Mizuki (s. 1980), japanilainen laulaja, lauluntekijä ja ääninäyttelijä * Nána Moúschouri (s. 1934), kreikkalainen laulaja * Nana Patekar (s. 1951), intialainen näyttelijä * Nana Sahib (1820–1859), intialainen hinduylimys, yksi sepoy-kapinan johtohahmoista * Nana Darkoa Sekyiamah, ghanalainen kirjailija ja bloginpitäjä * Nana Takagi (s. 1992), japanilainen pikaluistelija ja olympiavoittaja * Nana Tanimura (s. 1987), japanilainen poplaulaja * Nana Tucker, Nana Visitor (s. 1957), yhdysvaltalainen näyttelijä * Naná Vasconcelos (1944–2016), brasilialainen lyömäsoitintaiteilija, laulaja ja berimbaunsoittaja * Nana Yang (s. 2001), suomalaienn jalkapalloilija * kuvitteellisia henkilöitä: ** Nana Coupeau, päähenkilö Émile Zolan romaanissa Nana. ** Nana, sivuhahmo Muumilaakson tarinoissa.
Markku Annila

Markku Ville Juhana Annila (26. syyskuuta 1935 Tampere – 26. tammikuuta 2022 HelsinkiKuolinilmoitus. Helsingin Sanomat 20.2.2022, s. C 15https://www.hs.fi/muistot/art-2000008719903.html) oli suomalainen arkkitehti, pilapiirtäjä ja lasiesineiden keräilijä. ==Koulutus== Annila kirjoitti ylioppilaaksi Töölön yhteiskoulussa 1954 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1963. ==Pilapiirtäjä ja kuvittaja== Markku Annila kävi Töölön yhteiskoulun. Opiskeluaikoinaan Otaniemessä Annila oli vuodesta 1954 lähtien mukana Äpy-lehden ja muiden teekkarijulkaisujen tekijäryhmissä ja piirsi kuvia nimimerkillä ”margho” Ylioppilaslehteen vuodesta 1959 lähtien. Näinä vuosina syntyivät myös kuvitukset sekä nimimerkki ”Johnny Walkerin” (Pekka Haukinen) postuumiin pakinakokoelmaan että ”Nenän” (Pentti Saarikoski) pakinoihin. Niin sanottuja ”viikon kuvia” syntyi myös Kolmen Perunan eli Three Potatoes -yhtyeen jokasunnuntai-iltaisiin viikon kronikoihin televisiossa.Järvi, Olavi: Parhaat pilapiirtäjämme. Tammi, 1979, sivu 18. ==Laulaja ja näyttelijä== Annila oli Three Potatoes -lauluyhtyeen jäsen yhdessä Juhani Nymanin ja Esa Laukan kanssa. Hän osallistui myös Helsingin Ylioppilasteatterin ja näyttämöyhdistys Rampin toimintaan sekä esitti arkkitehtia nimeltä Arska entisen opiskelutoverinsa Risto Jarvan elokuvassa Onnenpeli (1965). ==Arkkitehti== Arkkitehtitoimisto Markku Annila Ky perustettiin 1963 ja fuusioitiin 1996 sisaryhtiöönsä Arknova Oy:öön, joka oli perustettu vuonna 1977 erityisesti ulkomaisia suunnitteluprojekteja varten. Teollisuusrakentamiseen erikoistunut ja lasinvalmistuksesta kiinnostunut Annila on suunnitellut muun muassa Nuutajärven lasitehtaan Hakahytin, käyttölasitehtaan mänkkihalleineen, joka rakennettiin 1973–1975. ==Lasinkeräilijä== Annilan keräämä lasikokoelma on mittava ja melko täydellinen katsaus 1700-luvun lopun ja 1800-luvun suomalaisen lasinvalmistuksen tuotteista. Siihen kuuluu yhteensä 938 numeroitua ja noin tuhat numeroimatonta lasiesinettä sekä kymmenosainen lasiluettelo, joissa on yksityiskohtaiset tiedot ja piirrokset jokaisesta esineestä. Vuonna 2007 Annila myi kokoelmansa Riihimäen kaupungille 206 000 euron hinnalla ja se sijoitettiin Suomen lasimuseoon. ==Teoksia== * (marghon kuvitus) * (marghon kuvitus) * (marghon piirroksia) * * * * Annila, Markku: Mestarillinen lasinpuhaltaja – lasinpuhaltajamestari, artikkeli teoksessa ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset pilapiirtäjät Luokka:Suomalaiset arkkitehdit Luokka:Suomalaiset keräilijät Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet