EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Afrikankäenpiika

Afrikankäenpiika (Jynx ruficollis) on afrikkalainen tikka. Sen esiintymisalue käsittää mantereen eteläosan Nigeriasta, Kamerunista, Ugandasta ja Etiopiasta etelään Angolaan, Luoteis-Sambiaan ja itäiseen Etelä-Afrikkaan. Lajista tunnetaan kolme alalajia. Johann Georg Wagler kuvaili lajin holotyypin Kapmaan itäosasta vuonna 1830.The Internet Bird Collection == Lähteet == Luokka:Tikat
Rickard Lindström

thumb|Rickard Lindström Karl Alfred Rickard Lindström (1. syyskuuta 1895 – 16. heinäkuuta 1950) oli ruotsalainen lehtimies ja poliitikko. Hän oli Ruotsin sosiaalidemokraattien johtohahmoja toisen maailmansodan aikana. Hän istui puoluehallituksessa, oli kansanedustajana ja toimi Social-Demokratenin päätoimittajana. Lindströmillä oli runsaasti hyviä suhteita ja vieraili usein Suomessa. Säpo seurasi miestä tiiviisti ja hänestä oli henkilömappi, joka oli valtakunnallisella jakelulistalla nro 36. Säpo tiedusteli ja kuunteli hänen puheluitaan mm. madame Kollontain kanssa. Ruotsin tiedustelu piti häntä löyhäsuisena karriäristinä. Hänellä oli monitasoiset ja toimivat suhteet Neuvostoliiton Tukholman-suurlähetystöön, jonka tuttavapiiriin kuuluivat mm. lähettiläs Aleksandra Kollontai, Zoja Jartseva (peitenimi), lähetystöneuvos Vladimir Semjonov sekä NKVD:n Tukholman toimiston päällikkö Aleksandra Jartseva (peitenimi). Lindström tunnettiin 1930-luvulla Neuvostoystävällisenä ja Natsi-Saksan vastaisena poliitikkona, mutta hän hätkähdytti sodan alussa kirjoittamalla päätoimittajana Sosial-Demokrateniin joitakin saksalaisystävällisiä artikkeleita. Lindström oli solminut suhteita myös Saksan Tukholman-lähetystöön. Syksyllä 1942 Neuvostoliiton lähetystön tiedustelupäällikkö madame Zoja Jartseva pyysi Lindströmiä toimimaan välittäjänä Suomen suhteissa. Jartsevan mukaan ensimmäinen maa, joka katkaisisi suhteet Natsi-Saksaan saisi siitä etua rauhanteossa. Lindströmin yritykset Suomessa eivät johtaneet mihinkään, mutta pääasillinen tarkoitus olikin välittää tietoja Suomesta Jartsevalle. Lindström toimitti ajankohtaisia tietoja Suomen johtavien poliitikkojen ajatuksista ja mielialoista. Lindströmillä oli tiiviit suhteet myös lähettiläs Kollontaihin (Jartseva), joka saattoi ottaa suoraan yhteyttä Lindströmiin ja antaa tälle uutisvihjeitä. Kollontai vastaavasti lähetti suomalaisille rauhoittavia uutisia, joiden perimmäinen tarkoitus oli saada suomalaiset ajattelemaan Neuvostoliiton hyväntahtoisuutta ja halukkuutta erillisrauhaan Suomen kanssa. Neuvostoliiton Tukholman-lähetystö hyödynsi Lindströmiä Suomen politiikassa aina kesään 1944 saakka.Menetetty Karjala? Jukka Seppinen. Minerva Kustannus 2006, toinen painos ISBN 952-5591-73-5 ==Lähteet== Luokka:Ruotsalaiset vakoojat Luokka:Ruotsin sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen poliitikot Luokka:Vuonna 1895 syntyneet Luokka:Vuonna 1950 kuolleet
Laminariales

Laminariales on ruskolevien lahko, johon kuuluu seitsemän heimoa ja lähes 130 lajia. Siitä käytetään joskus suomenkielistä nimitystä taarimaiset tai englannista lainattua nimitystä kelpit. Lahkoon kuuluvilla levillä on yksilönkehityksessä selvä sukupolvenvuorottelu – leväyksilöt jakaantuvat mikroskooppisen pieniin ja suvullisesti lisääntyviin gametofyytteihin sekä huomattavasti suurempiin ja itiöitä muodostaviin sporofyytteihin. Sporofyyteillä on tavallisesti vähintään metrin mittainen sekovarsi, josta voidaan erottaa kolme osaa: juurimainen ritsoidi, varsimainen kauloidi sekä lehtimäiset fylloidit. Kauloidi on yleensä liereä ja siinä voi olla yksi tai useampia haaroja sekä kaasurakkuloita. Sporofyytit kasvavat pituutta kauloidien ja fylloidien yhtymäkohdissa sijaitsevien välikasvusolukoiden avulla. Niiden liereät itiöpesäkkeet muodostavat nystermiä, jotka sijaitsevat joko fylloideissa tai lisääntymiseen erikoistuneissa sporofylleissä. Gametofyytit ovat rihmaiset ja muodostuvat erillisistä haaroista. Sekä siittiö- että munapesäkkeet sijaitsevat eri sekovarsissa ja tuottavat vain yhden oogamisen sukusolun. Munasolu voi hedelmöittyä vasta työnnyttyään osittain munapesäkkeen seinämän läpi. == Heimot == Taarimaisiin leviin luetaan seuraavat heimot: * Akkesiphycaceae (1 laji) * Alariaceae (23 lajia) * Chordaceae – jouhilevät (2 lajia) * Costariaceae (7 lajia) * Laminariaceae – taarilevät (62 lajia) * Lessoniaceae (31 lajia) * Pseudochordaceae (2 lajia) == Lähteet == * (Suomenkieliset nimet ja termit) === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Laminariales Luokka:Ruskolevät
Kelppikalat

Kelppikalat (Chironemidae) eli kelpit on ahvenkaloihin kuuluva kalaheimo. Heimon lajeja tavataan eteläiseltä pallonpuoliskolta Tyynestämerestä. ==Lajit== Kelppikalojen heimoon kuuluu lähteestä riippuen 4-6 lajia, jotka ovat marmorikelppi (Chironemus marmoratus), kirjokelppi (C. maculosus), C.bicornis , C. delfini, C. georgianus ja C. microlepis. Aikaisemmin kirjokelppi luettiin kuuluvaksi omaan Threpterius sukuunsa, mutta on molekyylifylogeneettisissa tutkimuksissa osoittautunut kuuluvaksi muiden kelppilajien kanssa samaan sukuun. ==Anatomia== Kelppikalat kasvavat suurimmillaan noin 40 cm pitkiksi. Ruumiinrakenteeltaan ne ovat hoikkia ja ruumis on melko korkea ja osalla lajeista on selässä kyhmy. Selkäevä on pitkä ja sen etuosassa on 14-16 piikkiä ja takaosassa pehmeämpiä ruotoja. Kalat muistuttavat naamioahvenia (Cheilodactylidae), mutta eroavat niistä selkä- ja pyrstöeviensä perusteella. Kelppilajien suomujen koko vaihtelee ja useimmiten ne ovat väritykseltään ruskeankirjavia. Tämä marmorimainen kuviointi on hyvä suojaväritys kivikkopohjilla. ==Levinneisyys== Kelppikaloja tavataan läheltä Australian, Uuden-Seelannin ja Chilen rannikkoja. Ne elävät kivikkoisilla alueilla ja vesikasvillisuuden joukossa. ==Lähteet== Luokka:Aurinkoahvenkalat
Tibor Gécsek

Tibor Gécsek (s. 22. syyskuuta 1964 Szentgotthárd) on unkarilainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili moukarinheitossa. Hän voitti MM-kisoista kaksi pronssista ja EM-kilpailuista yhden kultaisen ja yhden hopeisen mitalin. Gécsek osallistui olympialaisiin kolmesti vuosina 1988-2000. Hänen paras olympiasijoituksensa oli neljäs tila Barcelonan kisoista 1992. Gécsek voitti yhteensä 11 maansa mestaruutta vuosina 1986-2001. Gécsek jäi kiinni dopingin käytöstä vuonna 1995 ja kärsi kahden vuoden kilpailukiellon. Hänet valittiin Unkarin yleisurheiluliiton varapresidentiksi vuonna 2002. == Ennätykset == * Moukarinheitto: 83,68 m (1998) == Lähteet == Luokka:Unkarilaiset moukarinheittäjät Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut unkarilaiset Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut yleisurheilijat Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vuolijoen vaakuna

Vuolijoen vaakuna oli Vuolijoen kunnan tunnus. Vaakunan aiheen kaateinen polviorsi viittaa paikkakunnan nimen alkukirjaimeen ja raudan merkki Otanmäen kaivokseen. Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä alainen, kaateinen polviorsi, jonka yläpuolella raudan merkki; molemmat hopeaa.” Vaakunan on suunnitellut Kaj Kajander, ja Vuolijoen kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 11. maaliskuuta 1966. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 7. heinäkuuta samana vuonna. Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2007, kun Vuolijoki liittyi osaksi Kajaanin kaupunkia. == Lähteet == * * Vuolijoki Luokka:Vuolijoki
Reijo Lindroos

Reijo Armas Lindroos (4. tammikuuta 1937 Mänttä – 11. heinäkuuta 2015 Mänttä- Vilppula) oli suomalainen poliitikko. Hän toimi neljä kautta (1983–1999) SDP:n kansanedustajana Hämeen läänin pohjoisesta vaalipiiristä. Lindroos oli nuoruudessaan keskipitkien matkojen juoksija ja harrasti palokuntatoimintaa. Hän kävi G. A. Serlachiuksen ammattikoulun ja työskenteli Mäntän paperitehtaalla vuodesta 1952 lähtien. 1970-luvun alussa hänet valittiin tehtaan pääluottamusmieheksi. Vuonna 1977 Lindroos kilpaili Paperiliiton puheenjohtajuudesta, mutta hävisi Antero Mäelle. Ensimmäisen kerran Lindroos oli kansanedustajaehdokkaana vuoden 1975 vaaleissa. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuoden 1982 presidentinvaalissa ja nousi eduskuntaan vuoden 1983 vaaleissa. Lindroos oli Mäntän kaupunginvaltuuston jäsen 24 vuotta ja valtuuston puheenjohtaja 20 vuotta, mistä hänelle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi. Lindroos kuoli pitkäaikaisen ja vaikean sairauden murtamana kotikaupungissaan Mänttä-Vilppulassa. == Lähteet == Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Mäntän kaupunginvaltuutetut Luokka:Pirkanmaan vaalipiiri Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Craig Barrett

Craig Michael Barrett (s. 16. marraskuuta 1971 Opunake) on uusiseelantilainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili kävelyssä. Hän edusti seuratasolla Hamilton City Hawkes Athletic Club -seuraa. Barrett voitti hopeaa 50 kilometrin matkalta Kansainyhteisön kisoista 2002. Hän osallistui olympialaisiin kolmesti, vuosina 1996-2004. Barrettiin paras olympiasijoitus oli 18. tila 50 kilometrin matkalta Sydneyn kisoista 2000. == Ennätykset == Lähde: IAAF * 50 km kävely: 3.48.05 (2001) * 20 km kävely: 1.22.20 (1998) == Lähteet == Luokka:Uusiseelantilaiset kävelijät Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ferde Grofé

Ferde Grofé (27. maaliskuuta 1892 New York City — 3. huhtikuuta 1972 Santa Monica, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen säveltäjä, orkesterinjohtaja, sovittaja ja pianisti. Hänen tunnetuin teoksensa on Grand Canyon -sarja sinfoniaorkesterille. ==Elämänvaiheet== Ferdinand Rudolph von Grofé syntyi musikaaliseen sukuun, jonka esi-isät olivat ranskalaisia hugenotteja. Hänen isänsä Emil von Grofé oli baritoni ja äitinsä Elsa Johanna o.s. Bierlich oli sellisti ja musiikinopettaja. Perhe muutti pian New Yorkista Los Angelesiin. Isä Emil kuoli vuonna 1899, ja äiti vei poikansa Leipzigiin opiskelemaan pianon- ja alttoviulunsoittoa sekä sävellystä. Ferdinand oppi soittamaan useita instrumentteja, ja hän toimi sovittajana Paul Whitemanin jazz- orkesterissa vuosina 1920–1932. Hänen tunnetuimpiin soitinnuksiinsa kuuluu George Gershwinin Sininen rapsodia, josta hän laati kaikkiaan kolme eri versiota (1924, 1926 ja 1942). Grofé alkoi säveltää omia teoksiaan 1920-luvulla. Hän sävelsi muun muassa orkesterisarjoja, joiden aiheet olivat peräisin Yhdysvaltain maantieteestä: Mississippi-sarja (1925), Grand Canyon -sarja (1931), Kuolemanlaakso-sarja (1949), Niagaran putoukset (1961). 1930-luvulla Grofé esiintyi orkesterinjohtajana useissa radio-ohjelmissa. Hän työskenteli Juilliardin taidekorkeakoulussa orkesterinjohtajana ja soitinnuksenopettajana vuodet 1939–1942. Vuonna 1945 hän muutti pysyvästi Los Angelesiin ja alkoi sovittaa ja säveltää elokuvamusiikkia. Hän oli kolmesti naimisissa. Kolmannen vaimonsa Annen kanssa hän kiersi Yhdysvaltoja ja he pitivät kahden pianon konsertteja. ==Sävellyksiä== ===Orkesteriteoksia=== *Mississippi (A Tone Journey), 1926 *Grand Canyon Suite, 1931 *Tabloid Suite, 1931 *Killarney (An Irish fantasy), 1934 *Hollywood ballet, 1935 *Rudy Valley Suite, 1935 *Symphony in Steel, 1935 *A Day on the Farm, 1936 *Kentucky Derby Suite, 1938 *Tin Pan Alley (The melodic Decades), 1938 *Going to Press, 1938 *Cafe Society, ballet, 1939 *Biography of an American, 1943 *Atlantic Crossing, 1950 *Lincoln's Gettysburg Address, 1954 *Hudson River Suite, 1956 *Death Valley Suite, 1957 *Valley of Enchantment, 1959 *Niagara Falls Suite, 1960 *Aviation Suite, 1960 *World's Fair Suite, 1963 *Hollywood Suite, 1965 *Virginia City, 1968 ===Elokuvia=== * King of Jazz, 1930 * Redemption, 1930 * Diamond Jim, 1935 * Minstrel Man, 1940 * Rocketship X-M, 1950 * The Return of Jesse James, 1951 ==Aiheesta muualla== * The Songwriters Hall of Fame * Naxos Luokka:Yhdysvaltalaiset säveltäjät Luokka:Yhdysvaltalaiset pianistit Luokka:Vuonna 1892 syntyneet Luokka:Vuonna 1972 kuolleet Luokka:Songwriters Hall of Fame
Kalle Röntynen

Kalle Herman Röntynen (17. marraskuuta 1936 Kiuruvesi – 3. maaliskuuta 2001) oli suomalainen maanviljelijä ja poliitikko. Röntynen toimi kansanedustajana kaksi kautta vuosina 1987–1995 edustaen Kuopion läänin vaalipiiriä ja kuului Keskustan eduskuntaryhmään. Röntynen toimi presidentin valitsijamiehenä vuonna 1988. Hänelle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvo vuonna 1994. ==Lähteet== Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen Keskustan poliitikot Luokka:Kiuruveden kaupunginvaltuutetut Luokka:Pohjois-Savon vaalipiiri Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Boris Renlund

Boris Elof Vilhelm Renlund (s. 7. kesäkuuta 1936 Luoto) on suomalainen opettaja ja poliitikko. Renlund toimi kansanedustajana neljä kautta vuosina 1979–1995. Hän edusti Vaasan läänin vaalipiiriä ja kuului Ruotsalaiseen eduskuntaryhmään. Vuosina 1991–1995 hän toimi eduskuntaryhmänsä puheenjohtajana. ==Lähteet== Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen ruotsalaisen kansanpuolueen poliitikot Luokka:Pedersören kunnanvaltuutetut Luokka:Vaasan vaalipiiri Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
The Abbey Road E.P.

The Abbey Road on Red Hot Chili Peppersin EP-levy, joka julkaistiin vuonna 1988. EP sisältää viisi kappaletta, joista yksi oli ennenjulkaisematon. Ainoa julkaisematon kappale oli cover-versio Jimi Hendrixin kappaleesta ”Fire”, joka nauhoitettiin Freaky Styley -albumin nauhoitusten aikaan. Se on myös vuonna 1989 julkaistulla albumilla Mother’s Milk, kunnianosoituksena yhtyeen alkuperäiselle kitaristille, heroiinin yliannostukseen kuolleelle Hillel Slovakille. ==Kansi== EP:n kansikuva on kunnianosoitus The Beatlesin Abbey Road -albumille, jonka kannessa yhtyeen jäsenet kävelevät Abbey Roadin suojatien yli jonossa. Myös Red Hot Chili Peppersin versiossa yhtye kulkee suojatien yli jonossa, mutta verhoutuneena vain sukkiin, jotka peittävät heidän sukupuolielimensä – yhtyeen alkuaikoina he esiintyivät näin myös keikoillaan. ==Kappaleet== Kaikki EP:n kappaleet ovat myös Red Hot Chili Peppersin kokoelma-albumilla What Hits!? (1992) # ”Fire” (Hendrix) – 2:02 (aiemmin julkaisematon, myöhemmin albumilla Mother’s Milk) # ”Backwoods” (Anthony Kiedis, Flea, Hillel Slovak, Jack Irons) – 3:06 (The Uplift Mofo Party Plan) # ”Catholic School Girls Rule” (Kiedis, Flea, Cliff Martinez) – 1:57 (Freaky Styley) # ”Hollywood (Africa)” (The Meters) – 5:04 (Freaky Styley) # ”True Men Don’t Kill Coyotes” (Kiedis, Flea, Martinez, Jack Sherman) – 3:40 (The Red Hot Chili Peppers) ==Arvostelut== * Allmusic http://www.allmusic.com/album/abbey-road-ep-r16300 * Amazon.com http://www.amazon.com/Abbey-Road-P-Chili-Peppers/dp/B0007V0YYO ==Lähteet== Luokka:Red Hot Chili Peppersin albumit Luokka:Vuoden 1988 albumit
Heikki Koskinen (kansanedustaja)

Heikki Sakari Koskinen (s. 20. toukokuuta 1936 Viipuri) on suomalainen diplomi-insinööri, maanmittari ja poliitikko. Koskinen valmistui diplomi- insinööriksi vuonna 1964, toimi maanmittausauskultoijana vuosina 1964–1966, toimitusinsinöörinä vuosina 1966–1967, kaavoitusinsinöörinä vuosina 1968–1970, osastopäällikkönä 1971–1976, suunnittelupäällikkönä vuosina 1976–1992 ja kehitysjohtajana vuodesta 1992. Kansanedustajana hän oli vuosina 1995–1999 edustaen Vaasan läänin vaalipiiriä ja kuului Kansallisen kokoomuksen eduskuntaryhmään. ==Lähteet== Luokka:Kansanedustajat Luokka:Kansallisen Kokoomuksen poliitikot Luokka:Vaasan vaalipiiri Luokka:Suomalaiset maanmittarit Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bata Shoes

Bata (Baťovy závody) on suuri kansainvälinen kenkäteollisuuden perheyritys. Yrityksen pääkonttori sijaitsee Lausannessa Sveitsissä. Batalla on vähittäismyyntiä 50:ssä maassa ja tuotantolaitoksia 26:ssa maassa. Se on valmistanut historiansa aikana 14 miljardia paria kenkiä. Batan perusti Tomáš Baťa vuonna 1894 Zlínissä, silloisessa Itävalta-Unkarissa. Tuotannosta suuri osa meni armeijan tarpeisiin. Ensimmäisen maailmansodan syttyminen kasvatti tuotantoa jyrkästi muuttaen alun perin pienen tehtaan kenkien massatuottajaksi. ==Batan nykyisiä brandeja== *Bata *Bata Premium (käsintehtyjä laatukenkiä) *Bata Industrials (turvakenkiä) *Bubblegummers (lasten mallisto) *Power (urheilukenkiä) *Marie Claire (naisten mallisto) == Aiheesta muualla == * Suutari, josta tuli kenkäkuningas, Seura, 21.07.1937, nro 29, s. 13, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Itävaltaunkarilaiset yritykset Luokka:Tšekkoslovakialaiset yritykset Luokka:Sveitsiläiset teollisuusyritykset Luokka:Perheyritykset
Tarnogski Gorodok

Tarnogski Gorodok (, epäviralliselta nimeltään Tarnoga, Та́рнога) on kylä, maalaiskunta ja Tarnogski Gorodokin piirin hallinnollinen keskus Vologdan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Kokšengaan laskevan Tarnogajoen suussa 339 kilometriä Vologdasta koilliseen. Kylässä on 5 500 asukasta (vuonna 2002). Novgorodilaisten perustama puinen Tarnogski gorodokin linnoitus mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1453, jolloin Iivana III:n joukot valtasivat sen. Vuonna 1678 se oli maavallituksen ympäröimä kauppakeskus. Vuosisadan lopulla linnoitus menetti merkityksensä ja sen paikalle jäi Ševdenitsyn pieni kirkonkylä, jossa järjestettiin vuotuiset markkinat. Kylä alkoi kasvaa nopeasti 1890-luvulla, jolloin siitä tuli Totman kihlakunnan Ševdenitsyn volostin keskus. Vuosina 1929–1931 Tarnogski Gorodok oli Pohjoiseen aluepiiriin kuuluneen Kokšengan piirin keskus. Vologdan alueeseen kuuluva Tarnogski Gorodokin piiri perustettiin vuonna 1935. Kylästä on maantieyhteys Njuksenitsaan Totman ja Veliki Ustjugin väliselle valtatielle. Pohjoisessa tie jatkuu Arkangelin alueelle Oktjabrskin taajamaan. Lähin rautatieasema on Oktjabrskin lähellä sijaitseva Kostylevo. Tarnogski Gorodokissa toimii metsäteollisuusyrityksiä, meijeri ja leipomo. Kylässä on keskikoulu, lasten luomistyön keskus, taidekoulu, kulttuuritalo, kansankulttuurin keskus, kirjasto, museo ja sairaala. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Tarnogski Gorodokille omistettu sivusto * Tarnogski Gorodokin piirin sivusto Luokka:Tarnogski Gorodokin piiri Luokka:Vologdan alueen kylät ja taajamat
Sakari Valli

Sakari Esa Valli (11. toukokuuta 1936 Oulu – 9. maaliskuuta 2022 KajaaniSakari Vallin kuolinilmoitus. Helsingin Sanomat 20.3.2022, s. B 23.) oli suomalainen pappi, lehtori ja poliitikko. Valli valmistui teologian kandidaatiksi vuonna 1961, toimi seurakuntapappina Limingassa ja Nivalassa 1961–1962 ja työskenteli Kajaanin lyseon uskonnon ja psykologian vanhempana lehtorina vuosina 1962–1983 ja 1991–1996. Kansanedustajana Valli toimi kaksi kautta vuosina 1983–1991 edustaen Oulun läänin vaalipiiriä ja kuului Kansallisen Kokoomuksen eduskuntaryhmään. Presidentin valitsijamiehenä hän oli vuosina 1982 ja 1988. Kunnallisia luottamustehtäviä Vallilla oli Kajaanissa vuosina 1969–1996 muun muassa kaupunginvaltuuston jäsenenä, puheenjohtajanna ja ensimmäisenä varapuheenjohtajana ja kaupunginhallituksen jäsenenä ja ensimmäisenä varapuheenjohtajana. Rovastin arvonimi Vallille myönnettiin 1983 ja kunnallisneuvoksen arvonimi vuonna 1996. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Sakari Vallin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Kansanedustajat Luokka:Kansallisen Kokoomuksen poliitikot Luokka:Kajaanin kaupunginvaltuutetut Luokka:Oulun vaalipiiri Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomen evankelis- luterilaisen kirkon papit Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Hehkuniskatikka

Hehkuniskatikka (Blythipicus rubiginosus) on kaakkoisaasialainen tikka. Sen esiintymisalue ulottuu Myanmarin eteläosista Lounais-Thaimaahan, Malakan niemimaalle sekä Sumatraan ja Borneoon. William John Swainson kuvaili lajin holotyypin Malakan niemimaalta vuonna 1837.The Internet Bird Collection == Lähteet == Luokka:Tikat
Kitšmengski Gorodok

Kitšmengski Gorodok (, epäviralliset nimet Kitšgorodok ja Gorodok; Кичгородо́к, Городо́к) on kylä ja Kitšmengski Gorodokin piirin hallinnollinen keskus Vologdan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Jugiin laskevan Kitšmengajoen suussa 477 kilometriä Vologdasta koilliseen. Kylässä on 6 800 asukasta (vuonna 2002). Novgorodilaisten perustama Kitšmengski gorodokin linnoitus mainitaan historiallisissa lähteissä ensimmäisen kerran vuonna 1468, jolloin tataarit hävittivät sen. Vielä 1600-luvun alussa paikalla oli puusta rakennettu linnoitus ja yksi sen torneista säilyi vuoteen 1830 saakka. Seudun kautta kulki tärkeä Moskovan ja Arkangelin välinen kauppareitti. Vuodesta 1796 lähtien Kitšmengski Gorodok oli Vologdan läänin Nikolskin kihlakuntaan kuuluneen volostin keskus. Piirikeskus siitä tuli vuonna 1924. Kitšmengski Gorodokissa toimii elintarvike- ja metsäteollisuutta. Kylässä on keskikoulu, taidekoulu, ammattikoulu, kulttuuritalo, kansanperinnekeskus, kirjasto, elokuvakeskus, kotiseutumuseo ja piirisairaala. Nähtävyyksiin kuuluvat muinaisen linnoituksen jäännökset sekä Aleksanteri Nevalaisen ja Jumalansynnyttäjän kirkot. Paikallislehtenä ilmestyy Zarja Severa (”Pohjoisen aamunkoitto”). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kitšmengski Gorodokin piirin sivusto Luokka:Kitšmengski Gorodokin piiri Luokka:Vologdan alueen kylät ja taajamat
Mika Waltarin näytelmät

Mika Waltarin näytelmät on kokoelmateos, joka käsittää 14 Mika Waltarin vuosina 1930–1959 kirjoittamaa näytelmää. Kirja on julkaistu vuonna 1999, ja sen on toimittanut Irina Björkman. Panu Rajala kertoo esipuheessa, että näytelmät on valittu kokoelmaan sillä perusteella, miten edustavia tai kiinnostavia ne ovat Waltarin tuotannossa. Näytelmistä kaksi, Pimeä komero ja Viimeiset ihmiset, on aiemmin julkaisemattomia ja esittämättömiä. Waltari kirjoitti kaikkiaan 26 näytelmää. Kokoelmassa on seuraavat näytelmät: * Jättiläiset ovat kuolleet (1930) * Yö yli Euroopan (1933) * Kuriton sukupolvi (1937) * Paracelsus Baselissa (1943) * Gabriel, tule takaisin (1945) * Rakas lurjus (1946) * Omena putoaa (1947) * Noita palaa elämään (1947) * Portti pimeään (1947) * Kutsumaton (vieras) (1948) * Huhtikuu tulee (1948) * Pimeä komero (1951) * Viimeiset ihmiset (1950–1951) * Miljoonavaillinki (1959) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Hannu Harju: ”Onnistuminen teatterissa on sattumanvaraista”. Helsingin Sanomat 13.9.1999. Luokka:Mika Waltarin näytelmät Luokka:Vuoden 1999 kirjat
Kitšmengski Gorodokin piiri

Kitšmengski Gorodokin piiri () on kunnallinen itsehallintoalue Vologdan alueella Venäjällä. Vuonna 1924 perustetun piirin pinta-ala on 7 025 neliökilometriä. Asukkaita on 20 100 henkeä (vuonna 2010). Kitšmengski Gorodokin piiri sijaitsee Vologdan alueen itäosassa. Se rajoittuu pohjoisessa Veliki Ustjugin piiriin, idässä Kirovin ja kaakossa Kostroman alueisiin sekä etelässä Nikolskin, lounaassa Babuškinin ja lännessä Njuksenitsan piireihin. Pinta-alasta 80 % on metsää. Suurin joki on Jug. Hyötykaivannaisiin kuuluvat hiekka, sora, savi ja turve. Piiriin kuuluu 13 maalaiskuntaa: Gorodok (keskuspaikka Kitšmengski Gorodok), Jenangsk (Nižni Jenangsk), Jugski, Kitšmenga (Kitšmengski Gorodok), Kurilovo, Ploskaja (Koskovo), Pogosskoje (Kobylsk), Sarajevo, Šestakovo (Kiltšenga), Šonga, Trofimovskoje (Svetitsa), Verhnjaja Jentala ja Zaharovo (Kitšmenga). Hallinnollinen keskus on Kitšmengski Gorodokin kylä, josta on maanteitse 477 kilometriä alueen pääkaupunkiin Vologdaan. Kaupunkiväestöä ei ole. Seudun kautta kulkee Nikolskin ja Veliki Ustjugin välinen maantie. Vologdan ja Kitšmengski Gorodokin välillä on lentoyhteys. Tärkein elinkeino on maatalous, joka on erikoistunut maidon ja lihan tuotantoon sekä viljan ja pellavan viljelyyn. Elintarviketeollisuutta edustavat lihanjalostamo ja muutama leipomo. Lisäksi harjoitetaan puunhankintaa. Piirissä on 18 lastentarhaa, 9 perus- ja 9 keskikoulua, taidekoulu, urheilukoulu ja ammattikoulu. Kulttuurilaitoksia ovat kulttuuri- ja kerhotalot, kansanperinnekeskus, kirjastolaitos, elokuvakeskus ja kotiseutumuseo. Terveyspalveluihin kuuluu piirisairaala ja kolme aluesairaalaa, neljä lääkärin vastaanottoa ja 29 ensiapuasemaa. Sosiaalipalveluja tarjoavat sosiaalipalvelukeskus, vanhainkoti ja lastenkoti. Historiallisia nähtävyyksiä ovat Kitšmengski Gorodokin linnoituksen jäänteet, Aleksanteri Nevalaisen ja Jumalansynnyttäjän kirkot, Jelovinon kylän puukirkko, Kobylskin ja Koskovon kirkot sekä kauppias Spirinin talo Voroninossa. Paikallislehtenä ilmestyy Zarja Severa (”Pohjoisen aamunkoitto”). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kitšmengski Gorodokin piirin sivusto * Kitšmengski Gorodokin piiri Vologdan alueen sivustolla *
Kitšmenga

Kitšmenga (, myös Ки́чменьга) on Vienanjoen vesistöön kuuluvan Jugin sivujoki Vologdan alueella Venäjällä. Sen pituus on 208 kilometriä, valuma-alueen laajuus 2 330 neliökilometriä ja keskimääräinen virtaus 20 kilometrin päässä joen suusta 18,8 kuutiometriä sekunnissa. Joki virtaa kiemurrelleen leveässä laaksossa Pohjois-Venäjän selänteen pohjoisreunalla. Se jäätyy loka-marraskuun vaihteessa ja vapautuu jäistä huhti-toukokuussa. Kitšmengan suussa sijaitsee Kitšmengski Gorodokin piirikeskus. ==Lähteet== Luokka:Vienanjoen vesistö Luokka:Vologdan alueen joet
HMS Abbotsham

HMS Abbotsham (viirinumero M2787) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Ham- luokan miinanraivaaja, joka nimettiin Devonissa sijaitsevan Abbotshamin mukaan. == Valmistus == Alus tilattiin Bidefordista M. W. Blackmore and Sonsilta. Se laskettiin vesille 16. joulukuuta 1955 ja otettiin palvelukseen 10. tammikuuta 1957. == Palvelus == Alus myytiin 16. kesäkuuta 1967 Pounds Shipbreakersille Portsmouthiinoldship.org - HMS Abbotsham, joka myi sen 1969 edelleen Agricultural Vehicles Limitedille Oxfordiin. Kesäkuussa 2006 se oli vuokralla tai tilausmatka-ajossa Alankomaissa nimellä Black Abbot. Alus oli 2011 edelleen samalla nimellä Alcúdiassa Mallorcalla.Worldnavalships.com - HMS AbbotshamCharterworld.com - Black Abbott ==Lähteet== * * === Viitteet === Luokka:Ham-luokan miinanraivaajat
Kleinbottwar

Kleinbottwar on entinen saksalainen kaupunki, nykyinen Steinheim an der Murrin kaupunginosa. Kaupunki sijaitsee Saksan lounaisosassa Baden-Württembergin osavaltion Ludwigsburgin piirikunnassa. Kleinbottwar liitettiin Steinheim an der Murriin vuonna 1971. Nykyisin Kleinbottwarin kaupunginosan asukasluku on 1 730 (2010). Kleinbottwar kuului keskiajalla useille ritarisuvuille, viimeksi Württemberin aatelissuvulle. Kaupungin vaakuna on vuodelta 1694. Yksi kuuluisimmista asukkaista lienee teologi ja antiikin filosofian historian kirjoittaja Eduard Zeller (1814–1908). Kaupungin merkittävimpiin nähtävyyksiin kuuluvat noin 1272 rakennettu Burg Schaubeck sekä vuodelta 1491 peräisin oleva St. Georgskirche. ==Lähteet== *Kleinbottwar Steinheim an der Murrin kaupungin kotisivuilla Luokka:Saksan kaupungit Luokka:Saksan kaupunginosat Luokka:Baden- Württemberg
HMS Abeille

HMS Abeille oli Britannian kuninkaallisen laivaston 14-tykkinen kutteri. Se on ainoa nimeä kantanut alus Kuninkaallisessa laivastossa. == Valmistus == Ranskan laivasto tilasi 18. toukokuuta 1793 Daniel Denÿs’n suunnitteleman Montagne-luokan 10-tykkisen kutterin Bonnet Rougen Saint-Malosta, missä köli laskettiin kesäkuussa 1793. Se laskettiin vesille lokakuussa ja valmistui 12. marraskuuta.Winfield & Roberts 2015, s. 241. == Palvelus == Alus nimettiin 30. toukokuuta 1795 L’Abeilleksi. Kommodori John Pullingin komentama 36-tykkinen fregatti HMS Dryad valtasi 2. toukokuuta 1796 The Lizardin edustalla Ranskan laivaston 10-tykkisen kutterin L’AbeillenWinfield 2005, s.146., joka liitettiin Kuninkaalliseen laivastoon 14-tykkisenä kutterina nimellä Abeille.Winfield 2005, s. 356. Aluksella ei ole merkittyjä palvelustehtäviä. Se myytiin 1798 romutettavaksi. ==Lähteet== * * * === Viitteet === Luokka:Kuninkaallisen laivaston purjelaivat
Illusions on a Double Dimple

Illusions on a Double Dimple on -saksalaisen progressiivisen rock -yhtyeen Triumviratin toinen albumi. Levy äänitettiin EMI:n Electrola studioilla Kölnissä 1973. Tuottajana toimi yhtyeen kosketinsoittaja ja "sielu" Jürgen Fritz. Levy julkaistiin EMI:n Harvest -levymerkillä 1974. Yhtyeen basisti ja pääasiallinen vokalisti Hans Pape jätti yhtyeen kesken levytyssessioiden ja Helmut Köllen liittyi yhtyeeseen kesällä 1973. Uudelleen masteroitu CD sisälsi bonuksena 2 aiemmin singlenä julkaistua raitaa. == Kappalelista == # #*Flashback (Fritz/Bathelt) - 0:57 #*Schooldays (Fritz/Bathelt) - 3:22 #*Triangle (Fritz) - 6:53 #*Illusions (Fritz/Bathelt) - 1:42 #*Dimplicity (Fritz/Bathelt) - 5:37 #*Last dance (Fritz) - 4:53 # #*Maze (Fritz) - 3:03 #*Dawning (Fritz) - 1:02 #*Bad Deal (Fritz/Bathelt) - 1:40 #*Roundabout (Fritz) - 5:49 #*Lucky Girl (Köllen/Bathelt) - 5:14 #*Million Dollars (Fritz/Bathelt) - 4:42 :CD bonusraidat ::*Dancer's Delight ::*Timothy ==Kokoonpano== * Jürgen Fritz (urut, sähköpiano, piano, syntetisoija, laulu) * Hans Bathelt (rummut, lyömäsoittimet) * Hans Pape (basso, lead vocal) * Helmut Köllen (basso, kitarat, lead vocal) Luokka:Vuoden 1974 albumit Luokka:Triumviratin albumit
Proust

Proust on ranskalainen sukunimi: * Jean-Paul Proust (1940–2010), monacolainen poliitikko ja ministeri * Joseph Louis Proust (1754–1826), ranskalainen kemisti * Marcel Proust (1871–1922), ranskalainen kirjailija ==Katso myös== *Proustiitti, mineraali
Tír na nÓg

Tír na nÓg (myös Tir na Nog tai Tir na n-Og) on Irlannin kelttiläisessä mytologiassa ikuisen nuoruuden ja onnen maa. Se on toinen ulottuvuus, maanalainen valtakunta, jossa asuu Tuatha Dé Danann, jumalten heimo. Tir na Nogissa ei tunneta sairautta, kipua, vanhuutta, rappiota tai rumuutta. Tarinoissa jotkut kuolevaisetkin pääsevät Tír na nÓgiin. Finn mac Cumhaillin poika Oisín asuu siellä puolisonsa, Tír na nÓgin kuninkaan tyttären Niamhin (Niav) kanssa, ja Bran käy siellä.Green 1997, s. 210 Tír na nÓg samaistetaan joskus Mag Melliin, autuaiden saareen tai merenalaiseen kuolleiden valtakuntaan. == Katso myös == * Aes Sidhe == Lähteet== *Miranda J. Green: Dictionary of Celtic Myth and Legend. Thames & Hudson 1997. ISBN 0-500-27975-6 ===Viitteet=== Luokka:Kelttiläinen mytologia Luokka:Irlantilainen mytologia
Elin Blom

Elin Blom (s. 9. maaliskuuta 1994 Kruunupyy) on suomenruotsalainen laulaja Kruunupyyn Teerijärveltä. Hän on laulanut Sister Twister -yhtyeessä, jonka kanssa hän voitti Suomen MGP Nordic -karsinnan vuonna 2007 kappaleella "Fröken Perfekt". Yhtye oli myös mukana Suomen euroviisukarsinnoissa vuonna 2010 kappaleella "Love At the First Sight", joka sijoittui kisassa neljänneksi. Vuonna 2010 Blom osallistui Ruotsin Idolsiin, jossa hän sijoittui kuudenneksi. Nykyään Blom asuu Ruotsissa. Blom osallistui Adam Lambertin vuonna 2015 julkaistun The Original High -albumin kappaleen ”Heavy Fire” tekoon yhtenä monista kirjoittajista. Myöhemmin hän on jatkanut musiikin tekoa Felin- yhtyeessä, jonka muodostaa yhdessä ruotsalaisen Fredrik Etoallin kanssa. Blom vastaa yhtyeen musiikista ja Etoall visuaalisesta puolesta. Felin julkaisi vuonna 2016 omakustanteisen nimikko-EP:n. == Lähteet == Luokka:Suomenruotsalaiset laulajat Luokka:Suomalaiset poplaulajat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hetula

Hetula voi tarkoittaa: *Hetula (ihouloke), vuohien tai joidenkin muiden nisäkkäiden kaulan yläosassa oleva ihouloke *Hetula (valas), hetulavalaiden hetulat, joiden avulla ne siivilöivät ravintoa.
Gloria DeHaven

Gloria DeHaven (23. heinäkuuta 1925 Los Angeles, Kalifornia – 30. heinäkuuta 2016 Las Vegas, Nevada) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen vanhempansa olivat Carter DeHaven ja Flora Parker DeHaven. DeHaven näytteli ensimmäisen kerran valkokankaalla vuonna 1936 Charles Chaplinin elokuvassa Nykyaika, jonka apulaisohjaajana hänen isänsä oli. Hänellä oli pieni rooli myös Chaplinin elokuvassa Diktaattori vuonna 1940. DeHaven sai samana vuonna sopimuksen Metro-Goldwyn-Mayerin kanssa. 1940-luvun alkuvuosina hän näytteli useissa elokuvamusikaaleissa, kuten Best Foot Forward vuonna 1943. Myöhemmin Dehaven siirtyi näyttelemään pääasiassa televisiossa. Hänellä oli toistuva rooli 1970-luvulla televisiosarjassa Mary Hartman, Mary Hartman. Dehaven sai tähden Hollywood Walk of Famelle. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Class Act Featured Actress: Gloria DeHaven Luokka:Hollywood Walk of Fame Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
International Alphabet of Sanskrit Transliteration

International Alphabet of Sanskrit Transliteration (IAST) on translitterointi- eli siirtokirjoituskaavio. IAST perustuu vuonna 1894 Genevessä säädettyyn standardiin.History of Skt. transcription and 1894, Rapport de la Trans. ==Lähteet== Luokka:Translitterointi
Mark Adamo

Mark Adamo (s. 1962 Philadelphia, Pennsylvania) on amerikanitalialainen säveltäjä. Hän sävelsi ja kirjoitti libreton oopperaan Little Women (1998), jonka lisäksi hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa kuoroteoksia, sinfoninen kantaatti Late Victorians ja harppukonsertto Four Angels. Vuonna 2005 kantaesitettiin Houston Grand Operalle tilattu ooppera Lysistrata, or the Nude Goddess. 10-minuuttinen kamariooppera Avow on vuodelta 1999. Adamo toimi New York City Operan nimikkosäveltäjänä vuosina 2001–2006. Little Women on saanut kansainvälisiäkin esityksiä muun muassa Australiassa ja Israelissa. San Francisco Opera suunnitteli seuraavan oopperan (The Gospel of Mary Magdalene) kantaesityksen kesäkuulle 2013. Adamo aloitti opiskelun New Yorkin yliopistossa. Yliopisto on myöntänyt hänelle Paulette Goddard Remarque -stipendin saavutuksista näytelmäkirjoittamisen alalla. Vuonna 1990 hän valmistui musiikin kandidaattina Amerikan katolisesta yliopistosta. Yliopisto on myöntänyt hänelle Theodore Presser -palkinnon. Adamo on avoimesti homoseksuaali ja meni elokuussa 2008 naimisiin säveltäjä John Coriglianon kanssa. == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut * Schirmer: Mark Adamo * Mark Adamo Allmusic.comissa Luokka:Yhdysvaltalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Oopperasäveltäjät
Polikarpov I-185

Polikarpov I-185 oli neuvostoliittolainen hävittäjälentokone, joka suunniteltiin vuonna 1940. Kone oli jatkokehittelymalli I-180:sta, joka oli kehitetty Polikarpov I-16-hävittäjästä. Siinä kokeiltiin kolmea eri moottoria, mutta ne kaikki olivat puutteellisesti kehitettyjä. I-185-ohjelma peruuntui näiden ongelmien takia vuonna 1943. ==Suunnittelu ja kehitys== I-185:n kehitys alkoi alkuvuonna 1940. Ulkonäöllisesti kone muistutti suuresti I-16:sta, eroina olivat pidempi nokka, katettu ohjaamo ja muita pienempiä muutoksia.Gordon ja Dexter, sivu 94-95 ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== * Gordon, Yefim ja Dexter, Keith. Polikarpov's Biplane Fighters (Red Star, vol. 6). Earl Shilton, Leicester, UK: Midland Publishing,2002.ISBN 1-85780-141-5 Luokka:Polikarpov Luokka:Neuvostoliittolaiset hävittäjälentokoneet Luokka:1940-luvun hävittäjälentokoneet
Venda Tammann

Venda Tammann (6. lokakuuta 1932 Pärnu, Viro – 9. tammikuuta 2010 Tallinna, Viro) oli Viron tunnetuimpia harmonikkataiteilijoita. ==Tausta== Venda Tammann aloitti musiikinopiskelun 14-vuotiaana Pärnussa lasten musiikkikoulussa. Hän suoritti loppututkinnon Tallinnan musiikkiopistossa ja Tallinnan konservatoriossa. ==Ura== Tammann toimi harmonikansoiton opettajana Georg Otsin musiikkiopistossa, Tallinnassa, vuodesta 1956 lähtien. Hän oli ahkera konserttiesiintyjä ja teki myös useita harmonikkahojelmia Eestin radioon ja televisioon viihdeorkesterin kanssa. Tammann konsertoi myös ulkomailla Neuvostoliiton konserttitoimiston Gosconcertin järjestämillä kiertueilla esiintyen muun muassa Belgiassa, Pohjoismaissa, Ranskassa, Jugoslaviassa, Saksassa sekä Kaukoidässä. Hän esiintyi useita kertoja Suomessa yhteistyössä useiden virolaisten taiteilijoiden kanssa, vieraillen muun muassa Sata-Häme Soi -festivaaleilla Ikaalisissa. ==Levytykset== Tammann teki joitakin levytyksiä neuvostoliittolaiselle Melodija-levy-yhtiölle. ==Lähteet== Luokka:Harmonikkapedagogit Luokka:Virolaiset harmonikansoittajat Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet
Östersundomin suurpiiri

Östersundomin suurpiiri () on Helsingin kaupunkisuunnittelullinen suurpiiri. Suurpiiri on samalla myös Östersundomin peruspiiri. Östersundomin suurpiiriin kuuluvat Östersundomin, Salmenkallion, Talosaaren, Karhusaaren ja Ultunan kaupunginosat. Suurpiiri muodostettiin vuoden 2009 alussa Helsinkiin liitetyistä Vantaan ja Lounais-Sipoon alueista. Östersundomin suurpiiri on pinta-alaltaan 26,16 neliökilometriä. Vuoden 2018 lopussa alueella asui 1 944 asukasta ja asukastiheys oli 74 asukasta neliökilometriä kohden. Se on Helsingin suuralueista selvästi väkiluvultaan pienin ja harvimmin asuttu. Östersundomissa on runsaasti maaseutumaisia ja luonnonläheisiä alueita. Suurpiiristä metsää on 10,89 neliökilometriä, mikä on yli 40 prosenttia alueen pinta-alasta. Östersundom on Helsingin vauraimpia alueita. Vuonna 2017 asukkaiden vuositulo oli keskimäärin 60 366 euroa. Työllisyysaste oli vuoden 2017 lopussa 80,9 prosenttia, mikä oli Helsingin korkeimpia. Vuoden 2017 lopussa suurpiirissä oli 424 työpaikkaa. Östersundomin rakennuskanta koostuu pääosin pientaloista. Asuntojen keskikoko oli vuoden 2018 lopussa 160,7 neliömetriä ja asumisväljyys 55,8 neliömetriä asukasta kohden. Luvut ovat Helsingin suurimmat. Vuokra-asuntojen osuus kaikista asunnoista oli 9,0 prosenttia. ==Kuvia== File:Östersundom Kirkko - panoramio.jpg|Östersundomin kirkko File:Siwa,Kraputie,Sipoo - panoramio.jpg|Östersundomin ostoskeskus File:Itäväylä,Vikkullantie - panoramio.jpg|Maalaismaisemaa Salmenkalliossa File:Karhusaari - panoramio.jpg|Karhusaaren venesatama File:Uusi Porvoontie,Sipoo - panoramio.jpg|Seututietä 170 vuonna 2008, kun Östersundomin alue kuului vielä Sipooseen ==Lähteet== * === Viitteet === Luokka:Helsingin suuralueet
Ilona Rauhala

Ilona Marjaana Rauhala (s. 16. kesäkuuta 1972 Turku) on suomalainen psykologi, tietokirjailija ja yritysvalmentaja. Hän asui lapsuudessaan Ruotsissa, Uppsalassa vuosina 1974–1981 ja Yhdysvalloissa Colorado Springissä vuosina 1987–1988. Hän pääsi jo lapsesta asti matkustamaan paljon vanhempiensa työn mukana ympäri maailmaa ja näkemään erilaisia kulttuureita ja tutustumaan erilaisiin ihmisiin. Rauhala on koulutukseltaan psykologian maisteri, joksi hän valmistui Helsingin yliopistosta vuonna 1999, laajana sivuaineena puheoppi. Rauhala on toiminut yrittäjänä vuodesta 2003 lähtien. Vuonna 2007 hän perusti valmennusyritys Ilona Rauhala Oy:n, mitä ennen hän toimi valmentajana ja osakkaana Novetos Consulting Oy:ssä. Hän on työskennellyt myös muun muassa opintoneuvontapsykologina Helsingin taidekorkeakouluissa. Rauhala on erikoistunut huippusuoriutujien valmentamiseen, valmentavaan psykologiaan ja onnistumiskeskeisen asenteen kehittämiseen organisaatioissa. Hän on ollut tuomassa coaching-työmuotoa ja -liiketoimintaa ja toiminut muun muassa Suomen Coaching-yhdistyksen hallituksen jäsenenä ja varapuheenjohtajana.. Vuodesta 2012 lähtien hän on tuonut Suomeen yhdessä kollegansa Makke Leppäsen kanssa psykologisen pääoman käsitettä ja viitekehystä ja kirjoittanut aiheesta kaksi kirjaa. Rauhala toimi vuosina 2007–2008 omaa nimeään kantaneen keskusteluohjelman juontajana Yle TV1 -kanavalla. Vuonna 2009 häneltä ilmestyi tietokirja nimeltä Kokonaiseksi. Tämän jälkeen hän on esiintynyt ja valmentanut useissa tv-ohjelmissa, toiminut kolumnistina ja kirjoittanut lehtien palstoilla ja ollut käytetty kommentaattori, kun tarvitaan psykologin näkemyksiä arkipäiväisiin asioihin. Vuonna 2022 Rauhala valittiin vuoden coachiksi. Rauhala toimii vuonna 2022 perustetun OK5 Oy:n toimitusjohtajana. Rauhalalla on kaksi aikuista lasta, molemmat poikia. Hänellä on kaksi sisarta, joista toinen on laulaja Elina Vettenranta. == Teokset == * * *Rauhala, I – Leppänen M.: Johda ihmistä – psykologiaa johtajille. Talentum, 2012. ISBN 9789521417450. *Rauhala, I. – Leppänen M. – Heikkilä A.: Pääasia – organisaation psykologinen pääoma. Talentum, 2013. ISBN 9789521420290. *Rauhala, Ilona: Eron keskellä. Otava, 2014. ISBN 9789511279440\. *Rauhala, Ilona: Keskustelun voima. Otava, 2020. ISBN 978-951-1-36228-9. *Rauhala, Ilona - Lange, Ira - Kääriä, Kimmo - Virkkunen, Iikka: Yhteys - avain johtamiseen. Alma Talent, 2024. ISBN 9789521449628 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Psykologinen pääoma * Ilona Rauhalan verkkosivut * Kuusi kuvaa psykologi Ilona Rauhalan elämästä, Yle Radio 1, 8.4.2023 * OK5 Oy Luokka:Suomalaiset psykologit Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Motivaatiovalmentajat Luokka:Elävät henkilöt
Accordina

thumb|Accordinansoittaja Accordina on puhallettava vapaalehdykkäsoitin. Se on eräänlainen harmonikan ja huuliharpun välimuoto, jonka kehitti pariisilainen André Borel 1930-luvun loppupuolella. Soittimen suosio on elpynyt 1900-luvun loppuvuosista lähtien. ==Rakenne ja toimintaperiaate== Accordinassa on harmonikan näppäinkoskettimiston tapainen koskettimisto, joka ohjaa vapaalehdykkäkieliin puhallettavaa ilmaa. Soittimen kielet on kiinnitetty yksittäisiin kielilaattoihin, kuten harmonikassa. Soittaja puhaltaa soittimeen ilmaa suukappaleen kautta (kielet eivät soi sisäänpäin ilmaa vedettäessä, erotuksena esimerkiksi huuliharppuun). ==Historia== Pariisilainen André Borel kehitteli soitinta 1930-luvun lopulta lähtien ja patentoi soittimen Ranskassa 17. joulukuuta 1943. Yhdysvalloissa patentti (# 2461806) myönnettiin nimellä "Chromatic harmonicon" 15. helmikuuta 1949. Ensimmäiset soittimet valmistettiin kaupallisesti kuitenkin vasta 1950-luvulla. Borel antoi radiokonsertin accordinan prototyypillä vuonna 1950. Beuscher toimi soittimen markkinoijana 1970-luvun puoleenväliin saakka, jolloin soittimen valmistus loppui. Myös Paolo Soprani valmisti gold- ja silver-mallisia accordinoja 1960-luvun jälkipuoliskolla. Eräänä syynä soittimen suosion vähäisyydelle 1900-luvulla pidetään sen markkinointia lähinnä harmonikansoittajille helposti mukana kulkevaksi harjoitusinstrumentiksi - esimerkiksi puhallinsoittajat eivät koskaan löytäneet instrumenttia. Soittimen alkuajoilta tunnetaan vain yksi levytys, André Astierin 45. Accordinan suosio on kasvanut useiden muusikkojen alettua käyttää sitä erilaisiin musiikin tyylilajeihin 1900-luvun loppuvuosina. Esimerkiksi Richard Galliano käytti accordinaa Latin quintetin levyllä nimeltä Spleen vuonna 1985. Muita tärkeitä accordina-nimiä 2000-luvun alussa ovat olleet Francis Jauvain, Daniel Mille, Jean-Louis Matinier, Roland Romanelli ja Jacques Bolognesi, joiden johdolla accordinaa on käytetty jazz- musiikissa, ranskalaisissa lauluissa, elokuvamusiikissa ja nykytaidemusiikissa. Nykyisiä accordina-instrumenttien valmistajia ovat muun muassa Laurent Jarry vuodesta 1995 alkaen sekä Marcel Dreux vuodesta 2002 lähtien. Suomen ensimmäisen accordinan valmistivat Harri Arvila ja Tatu Salmela oppilastyönä Ikaalisten käsi- ja taideteollisuusoppilaitoksessa keväällä 2010. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Marcel Dreuxin accordina- sivusto *Accordinan patenttidokumentaatio vuodelta 1949 Luokka:Vapaalehdykkäsoittimet
Gunnar Wetterberg

thumb|200px|Gunnar Wetterberg Gunnar Wetterberg (s. 1953) on ruotsalainen historioitsija ja suomalaista Akavaa vastaavan ammattijärjestön Sveriges akademikers centralorganisationin yhteiskuntapoliittinen johtaja.SACO: Gunnar Wetterberg Lundin yliopistossa opiskellut WetterbergLunds universitet: Gunnar Wetterberg hedersdoktor i Lund, lehdistötiedote 13.2.2009 oli suuntautumassa tutkijaksi mutta siirtyi 1977 ulkoministeriöön ja on työskennellyt useissa tehtävissä. Hän on kirjoittanut elämäkerrat Axel Oxenstiernasta ja Arvid Hornista sekä Ruotsin valtionpankin historiikin. Hän on ollut vuosien ajan innokas julkinen keskustelija ja vastustanut monenlaista tukipolitiikkaa. Wetterberg on saanut Kunskapsprisetin sekä Axel Oxenstiernan elämäkerrasta (Kanslern: Axel Oxenstierna i sin tid, 2 osaa) Kaarle-herttuan palkinnon. Hän on Lundin yliopiston kunniatohtori ja Ruotsin kuninkaallisen tiedeakatemian jäsen.Kungl. Vetenskapsakademien: Från teoretisk magnetism till brinnande zeppelinare – fem nya ledamöter invalda i akademien , Lehdistötiedote 3.2.2010 Wetterberg ehdotti vuonna 2009 uuden Kalmarin unionin, Pohjolan liittovaltion perustamista Dagens Nyheter -lehteen kirjoittamassaan mielipidekirjoituksessa ja toi ajatuksen esille jälleen 2010 Pohjoismaiden neuvoston kokouksessa, jossa maiden pääministerit eivät kuitenkaan lämmenneet ajatukselle. Ajatus on julkaistu myös PN:n vuosikirjassa 2010.Esitys: Suomi Tanskan kuningattaren alaisuuteen, Yle.fi ==Lähteet== Luokka:Ruotsalaiset historioitsijat Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Riskiraja

Riskiraja on kirjailija Ilkka Remeksen kahdeksas nuortenromaani, jonka päähenkilö on Aaro Korpi. Kirjan julkaisi WSOY vuonna 2010. == Juoni == 14-vuotias Aaro Korpi turvautuu pikavippiyhtiöön ja saa peräänsä virolaiset perintämiehet. Matka Tallinnaan syvenee painajaiseksi, kun Aarolle alkaa valjeta mitä Venäjältä salakuljetetaan – Aaron itsensä avustuksella… Yhä kireämmäksi pingottuvan tilanteen seurauksena hän joutuu valitsemaan puolensa Mossadin murharyhmän ja Teheranin erikoisagentin välillä. Panoksena on maailmanpalo, ja sytytin on Aarolla. Luokka:Ilkka Remeksen teokset Luokka:Jännitysromaanit Luokka:Suomalaiset nuortenkirjat Luokka:Vuoden 2010 kirjat
Iiksenjoki

Iiksenjoki on Pielisjoen pieni sivujoki. Se saa alkunsa entisen Pyhäselän ja Kiihtelysvaaran alueelta, virtaa rauhallisesti metsä-, suo- ja peltoalueiden läpi ja laskee Pielisjokeen Joensuussa Karsikon Kissamäen kohdalla, vastapäätä Rantakylää. Iiksenjoki alittaa Kummuntien, -radan ja kantatie 74:n eli Joensuu–Ilomantsi-tien. Joki sopii hyvin melontaan. Luokka:Joensuun luonto Luokka:Suomen joet Luokka:Pielisen reitin valuma-alue
Hedda Berntsen

Hedda Berntsen (s. 24. huhtikuuta 1976 Filtvet) on norjalainen freestylehiihtäjä. Hän on kilpaillut myös alppihiihdossa ja telemark- hiihdossa. Berntsen sai hopeaa skicrossissa vuoden 2010 talviolympialaisissa. Telemarkin MM-kisoissa hän voitti kultaa vuonna 1997 classic -luokassa ja pronssia alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa 2001 lajinaan pujottelu. Berntsen aloitti urheilu-uransa alppihiihdon parissa. Alppihiihdon maailmancupissa hän kilpaili ensimmäisen kerran Santa Caterinassa 12. helmikuuta 2000. Alppihiihdossa hän kilpaili viimeisen kerran tammikuussa 2007, jonka jälkeen hän vaihtoi lajiaan freestylehiihtoon. Freestylehiihdon maailmancupissa hän kilpaili ensimmäisen kerran helmikuussa 2007, sijoittuen yhdeksänneksi. Lajissa hän on voittanut yhden maailmancupin kilpailun. == Lähteet == * Hedda Berntsen FIS:n tietokannassa (alppihiihto) * Hedda Berntsen FIS:n tietokannassa (freestylehiihto) Luokka:Norjalaiset olympiamitalistit Luokka:Norjalaiset alppihiihtäjät Luokka:Norjalaiset freestylehiihtäjät Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1976 syntyneet
Jarkko Värttö

Jarkko Värttö (s. 24. helmikuuta 1989 Espoo) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja, mutta pystyi pelaamaan myös vasemmalla. Värttö on Kauklahden Pyrinnön kasvatti. Hän edusti urallaan Grankulla IFK:ta, FC Honkaa,, FC Lahtea, Tampere Unitedia sekä IFK Mariehamnia. == Aiheesta muualla == *Veikkausliigan tietokanta *Profiili Futismaailma.com-sivustolla *Profiili Guardian Football Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt