EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Herbert von Karajan

Herbert von Karajan (5. huhtikuuta 1908 Salzburg, Itävalta-Unkari – 16. heinäkuuta 1989 Anif, Itävalta) oli itävaltalainen kapellimestari. Hän toimi pitkään Berliinin filharmonikkojen ylikapellimestarina. == Elämä == Karajan syntyi aromanialais-kreikkalaistaustaiselle isälle ja itävaltalaiselle äidille lähellä Salzburgia, jossa hän opiskeli vuosina 1916–1926 Mozarteum- konservatoriossa. Debyyttinsä kapellimestarina hän teki Salzburg- festivaaleilla vuonna 1933. Karajan johti Wienin filharmonikkoja ensi kerran 1934 ja Berliinin filharmonikkoja 1937. Hän solmi levytyssopimuksen Deutsche Grammophon -yhtiön kanssa. Vuosina 1946–1960 Karajan oli läheisessä yhteistyössä lontoolaisen Philharmonia-orkesterin kanssa. Karajan nimitettiin vuonna 1955 elinikäiseksi Berliinin filharmonikkojen ylikapellimestariksi. Hän vieraili orkesterinsa kanssa Suomessa Sibelius-viikolla vuonna 1965. == Musiikki == Karajan levytti laajalti erityisesti romantiikan ajan teoksia, joissa hänen kaunis ja siloteltu orkesterisointinsa on saanut ylistäviä arvioita. Karajan oli suuri Sibeliuksen musiikin puolestapuhuja saksankielisellä alueella. == Levytyksiä == * Mozartin käyrätorvikonsertot, 1950-luku * Nikolai Rimski-Korsakovin Šeherazade, 1960-luku * Modest Musorgskin Näyttelykuvia (orkesterisovitus Maurice Ravel), 1960-luku * Maurice Ravelin Boléro, 1960-luku * Pjotr Tšaikovskin neljäs, viides ja kuudes sinfonia, 1960-luku * Sibeliuksen Tapiola, 1965 * Sibeliuksen neljäs, viides, kuudes ja seitsemäs sinfonia, 1965–1968 * Pjotr Tšaikovskin Italialainen kapriisi ja Romeo ja Julia, 1967 * Haydnin Die Schöpfung Oratorio, 1969 * Prokofjevin viides sinfonia, 1969 * Richard Straussin neljä viimeistä laulua, 1973 (solistina Gundula Janowitz) * Beethovenin yhdeksäs sinfonia, 1978 * Gustav Holstin Planeetat, 1981 * Mahlerin yhdeksäs sinfonia, 1982 == Aiheesta muualla == * www.karajan.co.uk Luokka:Itävaltalaiset kapellimestarit Luokka:Grammy-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 1989 kuolleet
Phoebe (kuu)

Phoebe on Saturnuksen kuu. Sen löysi William Henry Pickering 13. maaliskuuta 1898.http://planetarynames.wr.usgs.gov/Page/Planets#SaturnianSystem Se löytyi valokuvalevyjä hyväksikäyttämällä. Phoebe oli ensimmäinen kuvaamalla löydetty kuu. Phoebe on saanut nimensä kreikkalaisen mytologian mukaan, tosin joskus siitä käytetään nimitystä Saturn IX. Yli sadan vuoden ajan Phoebea luultiin Saturnuksen uloimmaksi kuuksi, kunnes vuonna 2000 Saturnukselta löytyi vielä kauempia pienempikokoisia kuita kuten Paaliaq, Albiorix, Siarnaq, Tarvos ja Ymir. Phoebe kiertää vastakkaiseen suuntaan verrattuna planeetan ja muiden kuiden kiertosuuntaan. == Lähteet == Luokka:Saturnuksen kuut
VVT-i

VVT-i () on Toyotan kehittämä järjestelmä auton polttomoottorin imuventtiilien ajoituksen portaattomaan säätämiseen ajotilanteen mukaan. Optimaalisella ajoituksella saadaan aikaiseksi sopivimmat pakokaasujen virtaukset, korkeampi maksimiteho, parempi maksimivääntö laajalla alueella, vähentynyt polttoaineenkulutus ja pienemmät pakokaasupäästöt. Muuttuvalla venttiiliajoituksella käyttökelpoista kierroslukualuetta on saatu kasvatettua. VVT-i:n käyttöyksikkö sijaitsee imunokka-akselin päässä ja öljynpaine sille tulee nokka-akselin kautta. Ketjupyörään kiinnitetyn kotelon sisällä on imunokka-akselissa kiinni oleva siipiosa. Se, säätyykö ajoitus aikaisemmalle vai myöhäisemmälle, riippuu siitä kummalle puolen siipiosaa öljynpaine vaikuttaa. VVT-i, Toyota Luokka:Polttomoottorit
Berndt Leonard Frosterus

Berndt Leonard Frosterus (10. heinäkuuta 1808 Siikajoki – 10. helmikuuta 1887 Kärsämäki) oli suomalainen kirkkoherra. Luettu 26.11.2016. Frosteruksen vanhemmat olivat Siikajoen kappalainen Israel Frosterus (1767–1826) ja Anna Eleonora Stjerncreutz. Hän kävi Oulun triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1827. Frosterus vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa 1832. Frosterus oli Lohtajan kirkkoherran apulaisena vuodesta 1832 ja saarnaajana Töysässä vuodesta 1839. Hänet valittiin Kärsämäen kappalaiseksi 1844 ja hän astui tähän virkaan 1847. Frosterus sai varapastorin arvon 1852 ja hänestä tuli Kärsämäen kirkkoherra 1861. Frosterus sai rovastin arvon 1867 ja hän oli vt. lääninrovastina vuodesta 1876 ja vakinaisena lääninrovastina vuodesta 1879. Frosteruksen teos Helposti käsitettävä Perustus-Tieto kaikenlaiseen soitantoon vuodelta 1871 oli ensimmäinen suomenkielinen opas soittamiseen. Frosterus oli naimiaissa 1837–1885 Charlotta Karolina Elfvingin (k. 1885) kanssa. == Teoksia == * Helposti käsitettävä perustus-tieto kaikenlaiseen soitantoon erinomattain kirkkoveisuun, aivottu pääasiallisesti lukkarein, kansakoulujen ja kirkkoveisua opettelevaisten hyväksi. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 1871 * Perustus-tieto soitantoon forte-pianolle, harmoniumille, viululle sekä virsikanteleelle, Steibeltin, Dussekin ja Cramerin opetustavan mukaan, ynnä musiikki-sanakirja. Ulosveto ja suomennos J. Leonard Höijerin hyväksi tunnetusta musiikki-sanakirjasta. 2. moninkertaisesti lisätty painos Wilén, Turku 1878 * Lahja rippilapsille sekä aijottu sunnuntai- ja kiertokouluille. Barck, Oulu 1882 * Luotettava neuvo kettujen ja susien pyydystämiseen kaula- eli syötti- sekä jalkaraudoilla. 3. lis. painos G. W. Wilén, Turku 1901 Nimellä B. L. Routanen: * Pieni talon askareitten neuvoja niinkuin valotöihin, kupari- ja läkki-astioitten valmistamiseen, maalaukseen, lakeraukseen ja petsaamiseen y.m. B. L. Routaselta : Suomen kansalaisten hyväksi. Barck, Oulu 1882, 2. painos 1888 Nimellä L. Routanen: * Päälleluotettava neuvo kuinka kettuja ja susia pyydetään niin kaula- eli syötti- kuin myös jalka-raudoilla. Barck, Oulu 1862 ==Katso myös== * Frosterus == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Berndt Leonard Frosterus vaikutti Kärsämäellä 40 vuotta (Keskipohjanmaa 9. lokakuuta 1971) * Jouko Vahtola : Rovasti Berndt Leonard Frosterus Kärsämäen seurakunnan maallisena ja hengellisenä johtajana vuosina 1847–1887, Esitelmä Frosterus-juhlassa Kärsämäen seurakuntatalossa 23.9.1990. (KirjastoVirma) * Iikka Niemelä : Kärsämäen lukkarikoulu, Helsingin Sanomat, 25.11.1934, nro 319, s. 25, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka:Vuonna 1808 syntyneet Luokka:Vuonna 1887 kuolleet
Jaakobin paini

Jaakobin paini on Vanhan testamentin Ensimmäisen Mooseksen kirjan (1. Moos. 32:23–33) sekä Hoosean kirjan 12. luvussa kuvattu tapahtuma, jossa Jaakob painii koko yön ajan tuntemattoman miehen kanssa. Aamun koittaessa mies siunaa Jaakobin ja antaa hänelle nimen Israel (; hepreaksi ”Jumala kamppailee” tai ”hallitsee”). Jaakob itse luonnehti tapahtunutta: ”Minä olen nähnyt Jumalan kasvoista kasvoihin, ja silti olen elossa.” Jaakob rakensi tapahtuman johdosta alttarin ja antoi sille nimeksi ”El-Elohe-Israel” (; 1. Moos 33:20), ”El, Israelin Jumala”. Jaakobista tuli Israelin 12 heimon kantaisä. Tilanne tapahtui Jaakobin matkalla takaisin Kaanaanmaahan, luvattuun maahan. Aihe on saanut suurta suosiota kuvataiteilijoiden keskuudessa, mm. Rembrandt (1659), Gustave Doré (1855), Eugène Delacroix (1861), Alexander Louis Leloir (1865), Léon Bonnat (1876), Gustave Moreau (1878), Paul Gauguin (1888). Jaakobinpainiksi kutsutaan tilannetta, jossa henkilö joutuu ratkaisemaan suuren sisäisen ristiriidan. Luokka:Ensimmäinen Mooseksen kirja Luokka:Taiteen aiheet
Šillinki

Šillinki (lyhenne sh. tai š, muinaisyläsaksan scilling) on useiden maiden valuuttojen nimitys. Nykyisin käytössä olevia tämännimisiä rahayksiköitä ovat Kenian, Tansanian, Ugandan ja Somalian šillinki. Myös Itävallan rahayksikkönä ennen euroon siirtymistä oli šillinki. Šillinki () oli käytössä myös Isossa- Britanniassa punnan jakoyksikkönä ennen vuoden 1971 rahauudistusta (Decimal Day). Yksi šillinki oli 1/20 puntaa, ja se jakautui 12 penniin (engl. penny). Yhden ja kahden šillingin kolikot kelpasivat vielä uudistuksen jälkeenkin, jolloin ne olivat 5 ja 10 uuden pennin eli edelleen 1/20 ja 1/10 punnan arvoisia. Šillingit lakkasivat olemasta käypää valuuttaa vasta vuonna 1990. Sana šillinki on samaa juurta kuin suomen kielen killinki. Ruotsissa vuodesta 1776 käytössä ollut killinki () oli riikintaalerin jakoyksikkö. Yhdessä riikintaalerissa oli 48 killinkiä.Edvinsson, Rodney, ”The multiple currencies of Sweden-Finland”. Teoksessa Sana killinki esiintyy edelleen puhekielessä: ”Sinne meni viimeinenkin killinki.” == Lähteet == Luokka:Rahayksiköt Luokka:Historialliset rahayksiköt
Gaius

Gaius tai Caius tarkoittaa seuraavia: * Gaius tai Caius, roomalainen miehen etunimi, joka sallittiin vain Rooman kansalaisille * Caius tai Kaius, miehen etunimi * Pyhä Caius, paavi 283–296 * Gaius, roomalainen lainoppinut, jonka nimen muita osia ei tunneta. * Gonville and Caius College (Caius College, lyh. Caius), Cambridgen yliopiston college Englannissa. ca:Gai de:Haj en:Háj eo:HAJ it:HAJ hu:Háj pl:Gajusz ru:Гай sk:Háj uk:Гай
Gaius (lainoppinut)

Gaius oli roomalainen lainoppinut. Gaiuksen elämästä ei ole juuri säilynyt tietoja.Tellegen-Couperus 1993, s. 104. Hän eli 100-luvulla Hadrianuksen, Antoninus Piuksen, Marcus Aureliuksen ja Commoduksen aikana. Hän toimi ilmeisesti lähinnä vain opettajana eikä käytännön juristina.Stein 1999, s. 19. Edes hänen koko nimeään ei tunneta, sillä Gaius on pelkkä praenomen. Gaiuksen pääteos oli neliosainen roomalaisen oikeuden oppikirja Institutiones noin vuodelta 160.Tellegen-Couperus 1993, s. 100. Hän jakoi teoksessaan roomalaisen oikeuden henkilöitä (lat. personae) koskevaan, esineitä (lat. res) koskevaan ja kanteita (lat. actiones) koskevaan osaan.Stein 1999, s. 19–20. Gaius kirjoitti myös kommentaarin kahdentoista taulun laeista. Gaiuksen kirjoitukset nousivat suureen arvoon vasta Rooman keisariajan loppupuolella, jolloin niiden tiiviimpi sisältö vastasi hyvin ajan juristien tarpeita.Stein 1999, s. 27. Vuonna 426 keisari Theodosius II nimesi Gaiuksen yhdessä Papinianuksen, Pauluksen, Ulpianuksen ja Modestinuksen kanssa yhdeksi viidestä juristista, joiden mielipiteillä oli oikeudellisen auktoriteetin asema.Stein 1999, s. 28. 500-luvulla keisari Justinianus I:n aloitteesta laaditun Corpus iuris civilis -lakikoelman Institutiones-osa perustuu Gaiuksen Institutiones- teokseen.Tellegen-Couperus 1993, s. 101. Gaiuksen teoksessaan esittämällä jaottelulla on myös ollut suuri vaikutus myöhempään oikeustieteeseen.Stein 1999, s. 20. Gaiuksen Institutiones löydettiin Veronasta vuonna 1816. Se on ainoa kokonaisena säilynyt klassisen roomalaisen juridiikan teos. ==Lähteet== * * === Viitteet === Luokka:Roomalaiset juristit
Galatia

Galatia () oli antiikin aikainen alue Vähässä-Aasiassa eli nykyisessä Turkissa nykyisen Ankaran kaupungin ympärillä. Maakunta on saanut nimensä sinne noin vuonna 278 eaa. siirtyneistä kelteistä eli ”galleista”. == Historia == Aleksanteri Suuren valtakunta hajosi hänen kuolemansa jälkeen useaan osaan. Aleksanterin sotapäällikkö Lysimakhos hallitsi Traakiassa kuolemaansa vuonna 281 eaa. asti. Pohjoisesta tulleet keltit murtautuivat Lysimakhoksen kuningaskunnan rippeiden läpi. Keltit hyökkäsivät muun muassa Kreikkaan, jossa heidät kukistettiin Delfoin edustalla vuonna 279 eaa. Osa kelteistä asettui Traakiaan, jossa he perustivat Tyliksen kuningaskunnan. Tämä kuningaskunta hajosi kuitenkin noin vuonna 212 eaa. Osa kelteistä siirtyi Vähään-Aasiaan johtajansa Lutariuksen tai Leonnoriuksen johdolla vuonna 278 eaa. Osa heistä saapui Bithyniaan Nikomedeen pyynnöstä. Nikomedes käytti kelttejä sodassaan vallanhavittelijaa Zipoetestä vastaan. Keltit hyökkäsivät kuitenkin Vähän- Aasian kreikkalaisia kaupunkeja vastaan. Vähään-Aasiaan muutti kokonaisia kelttiheimoja (tolistoagii, tectosages ja trocmi). Aluksi keltit elivät ryöstelemällä kaupunkeja ympäri Vähää-Aasiaa. Useat hallitsijat joutuivat pakon edessä maksamaan suuria lunnaita päästäkseen heistä eroon. Seleukidit yrittivät kukistaa keltit, koska he pitivät Vähää-Aasiaa osana omaa aluettaan. Antiokhos I kukistikin keltit taistelussa, joka käytiin joskus vuoden 270 eaa. paikkeilla. Keltit eivät kuitenkaan kukistuneet vaan jatkoivat toimintaansa. Keltit toimivat myös palkkasotilaina eri hellenististen hallitsijoiden armeijoissa. Keltit kukisti perusteellisesti Pergamonin kuningas Attalos I. Keltit asettuivat sen jälkeen Fryygian pohjoisosaan, joka sai nimekseen Galatia kelttien mukaan. Galatiaan asetuttuaan keltit pitivät vielä kiinni entisistä heimoryhmittymistään. Galatialaisten yläluokka alkoi hellenisoitua 100-luvulla eaa. Rooman vallan aikana Galatia muodosti oman Galatian provinssinsa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *
Galilea

Galilea (lat. Galileia, hepreaksi hagalil הגליל, arabiaksi al-Jaleel الجليل) on alue pohjoisessa Israelissa Jordan-joen länsipuolella. Galileaan kuuluu suuri osa Pohjoisesta hallintoalueesta ja Haifan hallintoalueesta. Perinteisesti Galilea on jaettu Ylä-Galileaan (hepr. גליל עליון‎ Galil Elyon), Ala-Galileaan (hepr. גליל תחתון‎ Galil Tahton), ja Länsi-Galileaan (hepr. גליל מערבי‎ Galil Ma'aravi). Ala-Galilean itäosassa sijaitsee Genesaretinjärvi. Alueen asukkaita galilealaisia halveksittiin aiemmin heidän sekarotuisuutensa ja kielimurteensa takia. Jeesus tunnetaan galilealaisena. == Maantiede == Suurin osa Galileasta on kivistä maastoa, 500–700 metrin korkeudessa. Alueella on useita korkeita vuoria, mukaan lukien Taaborin vuori ja Har Meron, joiden lämpötilat ovat suhteellisen matalia ja sademäärät suuria. Tämän ilmaston seurauksena kasvillisuus ja eläimistö kukoistavat ja monet linnut muuttavat vuosittain viileämmästä ilmastosta Afrikkaan ja takaisin Hula-Jordanin käytävää pitkin. Virrat ja vesiputoukset, jälkimmäiset erityisesti Ylä- Galileassa, yhdessä laajojen vihreiden kenttien, värikkäiden villikukkien ja monien raamatullisesti tärkeiden kaupunkien kanssa tekevät alueesta suositun turistikohteen. Johtuen suurista sademääristä (900–1200 mm), leudosta ilmastosta ja korkeista vuorista (Har Meronin vuori 1 000–1 208 metriä merenpinnasta), Ylä-Galilean alueella on erityistä kasvillisuutta ja eläimistöä: okakataja (Juniperus oxycedrus), libanoninsetri (Cedrus libani), joka kasvaa pienessä metsikössä Har Meronin vuorella, syklaamit, pionit ja turkinalppiruusu (Rhododendron ponticum), joka joskus esiintyy Har Meronilla. Ala-Galilean itäosassa sijaitsee Genesaretinjärvi. Kokoa järvellä on noin 165 km² ja sen vesi on murtovettä. Järven lähialue on tunnettu kuumista lähteistään, minkä lisäksi järvellä harjoitetaan kalastusta. Jordanjoki laskee järveen pohjoisesta ja ulos järvestä etelässä. == Aiheesta muualla == Luokka:Israelin maantiede Luokka:Raamatun paikat
Café Europa

Café Europa (G.I. Blues) on vuonna 1960 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen elokuva, jonka pääosassa näytteli Elvis Presley. Elokuvan ohjasi Norman Taurog. Elokuvan kuvaukset alkoivat 2. toukokuuta 1960, kun Presley oli vielä armeijassa Länsi-Saksassa. Aluksi elokuvaan kuvattiin kohtauksia, joihin häntä ei tarvittu. Jotta kuvaukset voidaan aloittaa ennen näyttelijän läsnäoloa, on oltava varmuus siitä, että hän tekee elokuvan. Elviksen tapauksessa siihen saattoi luottaa, sillä managerina toiminut Tom Parker oli tehnyt useamman elokuvan sopimuksen kerrallaan. Café Europa -elokuvasta Elvis tuli saamaan 175 000 dollaria. Elokuvan tuottajana toimi elokuva-alan uranuurtaja Hal B. Wallis. Erikoisesta huumorintajustaan tunnetun Parkerin kerrotaan teettäneen yhden kappaleen sanomalehden etusivua, jossa luki suurella tekstillä ”Elvis värväytyi uudelleen!” ja alla pienellä tekstillä ”Hal Wallis pyörtyi”. Tarina kertoo, että Wallis pyörtyi ennen kuin ehti lukea pientä tekstiä. Café Europa tuotti Wallikselle niin paljon, että sen tekemättä jääminen olisi käynyt hänelle kalliiksi. Elokuvan todellinen kuvaaminen alkoi Elviksen palattua armeijasta. Juliet Prowse oli palkattu naispääosaan. Yhdysvaltain 6 000 elokuvateatterissa nuoret jonottivat katsomaan Elviksen uusinta elokuvaa, jossa miehellä ei ollut kuuluisia pulisonkeja eikä tyylikästä hiustyyliään, sillä armeijassa ne leikattiin myös Elvikseltä. Elokuvan soundtrack oli myös ehdolla Grammy-palkinnon saajaksi. Soundtrackiltä tuli muutama pikkumenestys, esimerkiksi nimikappale ”G. I. Blues” sekä ”Wooden Heart”, ”Tonight Is So Right for Love” ja ”Pocketful of Rainbows”. == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvamusikaalit Luokka:Vuoden 1960 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Norman Taurogin ohjaamat elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset romanttiset komediat Luokka:Elvis Presleyn elokuvat
Dan Quayle

James Danforth ”Dan” Quayle (s. 4. helmikuuta 1947 Indianapolis, Indiana, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko, joka toimi varapresidenttinä George H. W. Bushin presidenttikaudella 1989–1993. ==Varhainen elämä== Quayle syntyi varakkaaseen indianalaiseen kustantajasukuun. Suku on kotoisin Mansaarelta, mistä johtuu heidän harvinainen sukunimensä. Dan Quayle suoritti yliopistolliset tutkinnot valtiotieteessä 1969 ja oikeustieteessä 1974 ja palveli Indianan kansalliskaartissa 1969–1975. ==Poliittinen ura== Quayle työskenteli virkamiehenä ja juristina ennen valintaansa kongressin edustajainhuoneeseen 1976 ja senaattiin 1986. ===Varapresidenttinä=== George H. W. Bush valitsi 1988 Quaylen varapresidenttiehdokkaakseen, ja hän toimi varapresidenttinä koko Bushin presidenttikauden ajan 1989–1993. Quaylen asema valtion johdossa oli vähäisempi kuin seuraajillaan Gorella ja Cheneyllä. Quaylen kokemuksen riittävyyttä varapresidentiksi epäiltiin avoimesti. Demokraattien varapresidenttiehdokas Lloyd Bentsenin kanssa käymässään väittelyssä Quayle vertasi kokeneisuuttaan John F. Kennedyyn, minkä jälkeen Bentsen totesi lakonisesti palvelleensa Kennedyn kanssa ja: ”senaattori, ette ole todellakaan mikään Jack Kennedy”. Quayle oli varapresidenttinä kansallisen avaruusviraston National Space Councilin ensimmäinen puhemies. Kesällä 1989 presidentti Bushin ilmoittaessa avaruusasema Freedomin rakentamisesta ja paluusta Kuuhun ja miehitetystä lennosta Marsiin Quaylelta kysyttiin hänen ajatuksiaan Mars- lennosta. Hämmentävässä lausunnossaan lehdistölle Quayle sanoi Marsin olevan samalla radalla kuin Maa ja kertoi nähneensä kuvia Marsin ”kanavista”, mikä tarkoittaisi että siellä on vettä ja happea.Classic quotes Quayle saikin vuoden 1992 humoristisen Ig Nobel -palkinnon, koska hänen sanottiin osoittavan tiedekoulutuksen tärkeyden. Quaylen tunnetuin julkinen töppäys sattui, kun hän toimi tuomarina koululaisten tavauskilpailuissa New Jerseyn Trentonissa 15. kesäkuuta 1992 ja korjasi oikean vastauksen sanaan potato (peruna) väärin. Quaylen muistelmien mukaan hän käytti koulun antamia kortteja, joissa piti olla oikeat vastaukset, ja luki ylimääräisen e-kirjaimen sieltä. Bush ja Quayle pyrkivät uudelle kaudelle vuoden 1992 vaaleissa, mutta hävisivät Bill Clintonin ja Al Goren muodostamalle parivaljakolle. Quayle vetäytyi vuoden 1996 republikaanien presidenttiehdokasnimityksestä terveysongelmien vuoksi. Hän pyrki uudelleen presidenttiehdokkaaksi George W. Bushia vastaan 2000, mutta jäi valitsematta. Vuodesta 1952 vuoteen 2008 vain kaksi muuta entistä varapresidenttiä ei ollut ehdolla presidentiksi (Spiro Agnew ja Nelson A. Rockefeller). Varapresidenttikautensa jälkeen Quayle on työskennellyt yksityisellä sektorilla Cerberus-nimisessä sijoitusyhtiössä. ==Yksityiselämä== Quayle meni naimisiin Marilyn Tuckerin kanssa vuonna 1972. Heillä on kolme lasta, pojat Tucker ja Ben sekä tytär Corinne. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenet Luokka:Yhdysvaltain senaatin jäsenet Luokka:Yhdysvaltain varapresidentit Luokka:Yhdysvaltalaiset republikaanipoliitikot Luokka:Ig Nobel -palkitut Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tyrtaios

Tyrtaios ( tai , ; 600-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen runoilija. Hän oli Spartan kansallisrunoilija ja kreikkalaisen valtiollisen ja sotaisan elegiarunouden tunnetuimpia edustajia. Messenialaissotien aikana hän innosti maanmiehiään uljauteen isänmaan puolesta. Kun sotatilan aiheuttamat vauriot synnyttivät levottomuuksia, hän tyynnytti ihmisiä esittämällä Eunomia- elegiassaan esi-isien suurtöitä ja heidän luomansa valtiorakenteen perusaatteita. Elegioissaan Tyrtaios käytti Joonian murretta. Jälkipolville on säilynyt kolme täydellistä ja yhdeksän katkelmallista Tyrtaioksen runoa, jotka hyvin kuvastavat silloista aikaa ja vallitsevia oloja. Viktor Rydberg on mukaillut erään Tyrtaioksen elegian runoksi Athénernas sång, jonka Jean Sibelius on säveltänyt ja josta on useita suomennoksia nimellä Ateenalaisten laulu. Nimestään huolimatta se siis alkujaan ei ole peräisin Ateenasta vaan Spartasta. == Kirjallisuutta == * Tyrtaios. Teoksessa == Aiheesta muualla == * Tyrtaios: Pari katkelmaa sotaelegioista. Tyrtaios-suomennos vuodelta 1901. * * Niemi, Jalmari: Tyrtaios. Spartan sankarirunoilija. Tyrtaios oli alkuperäisen ”Ateenalaisten laulun” – kadettiemme nykyisen kunniamarssin – sepittäjä, Hakkapeliitta, 13.02.1934, nro 7, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Luokka:Antiikin kreikkalaiset elegiarunoilijat
Theognis

Theognis (; 500-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen runoilija. Hän oli kotoisin Megarasta. Hän oli kreikkalaisen elegiarunouden pääedustajia. Theognis kirjoitti 1 400 riviä runoutta, joka on yli puolet Aleksanteri Suuren aikaa edeltäneestä elegiarunoudesta. == Kirjallisuutta == * Theognis. Teoksessa == Aiheesta muualla == * Luokka:Antiikin kreikkalaiset elegiarunoilijat
Kallimakhos

Kallimakhos (, ; n. 305–240 eaa.) oli antiikin kreikkalainen grammaatikko ja runoilija, joka oli kotoisin Kyrenestä. Hän edusti uutta runoilijatyyppiä, "oppinutta runoilijaa" (lat. poeta doctus), joka sekoitti rohkeasti toisiinsa eri tyylilajeja. == Teokset == Kallimakhos laati Aleksandriassa laajan kirjallisuushistoriallisen ja bibliografisen luettelon Pinakes (”Taulut”). Siinä hän luetteloi systemaattisesti ensi kertaa arkaaisen ja klassisen ajan kreikkalaisen kirjallisuuden edustajat kirjallisuuslajeittain. Teos käsitti 120 kirjaa, joista on säilynyt vain joitakin katkelmia. Tällaista tutkimusta alettiin nimittää filologiaksi. Runouden alalla Kallimakhos kirjoitti muun muassa elegioja, hymnejä ja epigrammeja. Käsikirjoituksina häneltä on säilynyt kuusi hymniä kreikkalaisten hymnien kokoelmassa ja 63 epigrammia Anthologia Graecassa. Katkelmina ja papyruslöytöinä tunnetaan osittain muitakin Kallimakhoksen teoksia, kuten Aitia (”Syitä”), joka on neljä kirjaa käsittävä elegiakokoelma, joka kuvaa tapojen, uskomusten, laitosten yms. syntyyn vaikuttaneita syitä. Hänen jambirunonsa kuvaavat ajan jokapäiväisen elämän tapahtumia. Pienoiseepos Hekale käsittelee osaa Theseuksen elämästä. Runoteostensa lisäksi Kallimakhos kirjoitti suuren määrän oppineita proosateoksia varsinkin tapahistorian, etnologian, antropologian ja kirjallisuustieteen alalta mutta vastusti laajoja eeppisiä runoelmia. Kallimakhos oli useiden roomalaisten kirjailijoiden esikuva. Niinpä Propertius sovelsi 20-luvulla eaa. runoihinsa Kallimakhoksen Aitia-teoksen rakkaustematiikkaa Rooman oloihin. Muutamaa vuosikymmentä aikaisemmin Catullus käytti epigrammeissaan Kallimakhoksen aihetta, jossa Egyptin kuningatar Bereniken hiuskiehkura muuttuu tähtikuvioksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Antiikin kreikkalaiset elegiarunoilijat Luokka:Antiikin kreikkalaiset epigrammirunoilijat Luokka:Antiikin kreikkalaiset grammaatikot Luokka:Antiikin kreikkalaiset jambirunoilijat Luokka:Kirjastonhoitajat Luokka:300-luvulla eaa. syntyneet Luokka:200-luvulla eaa. kuolleet
Kallikrates

thumb|Parthenon Kallikrates (400-luku eaa.) oli kreikkalainen arkkitehti. Hän rakensi yhdessä Iktinoksen kanssa Ateenaan vuonna 434 eaa. valmistuneen Parthenonin. Hän on todennäköisesti suunnitellut myös Ateenan Nike Apteroksen temppelin. Luokka:Antiikin kreikkalaiset arkkitehdit
Iktinos

thumb|Parthenon Iktinos (400-luku eaa.) oli kreikkalainen arkkitehti. Hän suunnitteli Ateenan Parthenonin (447–432 eaa.) yhdessä Kallikrateen kanssa. Täydellisin säilynyt esimerkki Iktinoksen töistä on Ateenan Hefaistoksen temppeli. Temppeli on doorilaista tyyliä. Se on säilynyt lähes täydellisesti, koska se on ollut kirkkona. Luokka:Antiikin kreikkalaiset arkkitehdit
Polybios

Polybios (, ; n. 203–118 eaa.) oli antiikin kreikkalainen hellenistisellä kaudella elänyt historioitsija, jonka tuotannosta suuri osa on säilynyt. Hänet tunnetaan teoksestaan Historia. Polybios oli kotoisin Arkadian Megalopoliista. Hän oli panttivankina Roomassa seitsemäntoista vuotta, minä aikana hän ehti hyvin tutustua Rooman oloihin. Hänen pääteoksensa on Historiai, jossa ensimmäisen kerran esitetään Rooman valtakunnan maailmanhistoriallinen merkitys. Polybios jäi vangiksi yhdessä tuhannen muun kreikkalaisen kanssa taistellessaan Akhaian liiton joukoissa Pydnan taistelussa. Vankeusaika kului kuitenkin miellyttävästi, kun hän joutui Pydnan voittajan Lucius Aemilius Paulluksen palvelijaksi. Isäntänsä kanssa hän pääsi liikkumaan Rooman valtakunnan eri osissa, ja näillä matkoilla hän muodosti vahvan näkemyksensä Roomasta. Polybioksen päätyö, 40 kirjan laajuinen Historiai-teos on säilynyt alkuosaltaan. Teoksessa tarkasteltiin Rooman nousua Välimeren mahtitekijäksi puunilaissotien aikana vuosina 220–146 eaa. Hän oli suuri Rooman ihailija, mutta pyrki esittämään vain tosiasioita. Keskiajalla Polybios vajosi unohduksiin lännessä, mutta Bysantissa hänet tunnettiin. Renessanssi nosti hänet uudelleen maineeseen. Hänen teoksiaan ovat lukeneet esimerkiksi Machiavelli, Montesquieu ja Ruotsin kuningas Kustaa II Aadolf. Sanotaan, että Montesquieun kautta Polybioksen ajatukset välittyivät Yhdysvaltojen perustuslakiin ja siinä käytettyyn vallan kolmijako-oppiin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin kreikkalaiset historioitsijat
Heliodoros Emesalainen

Heliodoros Emesalainen (, ; 300-luku) oli antiikin kreikkalainen kirjailija, joka oli kotoisin Emesasta. Hän kirjoitti romaanin Etiopialainen kertomus, joka on kreikkalaisen sofistisen romaanikirjallisuuden tärkeimpiä tuotteita. == Elämä == Heliodoros oli Theodosioksen poika ja kotoisin Syyrian Emesasta, nykyisestä Homsista. Fotios sanoo hänen virheellisesti olleen kotoisin Amidasta. Heliodoros ajoitetaan nykyisin 300-luvun jälkimmäiselle puoliskolle, mutta joskus hänet on ajoitettu jo 200-luvulle. Heliodoros kuului syyrialaisen auringonjumala Elagabaloksen eli Elah-Gabalin pappissukuun. Heliodoros kirjoitti romaaninsa ilmeisesti varhaisella iällään. Myöhemmin hänestä tuli Thessalian Trikkan piispa. Siellä hän sääti, että kaikkien pappien tuli erota vaimoistaan.Sokrates Skolastikko: Kirkkohistoria 5.22. Nikeforos Kallistos Ksanthopulos lisää, että häntä syytettiin nuorison turmelemisesta romaanillaan, ja siksi kirkolliskokous päätti, että hänen tulee joko antaa kirjansa poltettavaksi tai erota piispanvirastaan, ja hän valitsi jälkimmäisen.Nikeforos Kallistos Ksanthopulos: Kirkkohistoria 12.34. Monet tutkijat ovat hylänneet kertomuksen epäuskottavana. Heliodoroksen elämästä ei tiedetä muuta. == Teokset == Heliodoros kirjoitti romaanin nimeltä Etiopialainen kertomus (), joka on säilynyt nykyaikaan ja käsittää kymmenen kirjaa. Se on saanut nimensä siitä, että sekä sen alku että loppu sijoittuvat Aithiopiaan eli Etiopiaan. Romaani kertoo Theageneen ja Kharikleian rakkauskertomuksen. Joskus siitä on käytetty toisen päähenkilönsä mukaan nimeä Kharikleia (). Heliodoroksen romaani on antiikin ajalta säilyneistä romaaneista pisin ja sitä on pidetty niistä parhaana. Sen kieli on eleganttia ilman liiallisen keinotekoisia ja retorisia ilmaisuja, siinä kuvatut tapahtumat ovat yllättäviä mutta eivät täysin epäuskottavia, ja kirjailija hallitsee romaaninsa kokonaisuuden paremmin ja osoittaa omaa luovaa kykyä. Teos muodostikin esikuvan myöhemmille kreikkalaisille romaaneille. == Lähteet == Luokka:Antiikin kreikkalaiset romaanikirjailijat
Heliodoros

Heliodoros (, ) voi viitata seuraaviin: * Heliodoros Ateenalainen (n. 150 eaa.), kirjailija * Heliodoros Emesalainen (300-luku), romaanikirjailija * Heliodoros (100-luku eaa.), Seleukos IV Filopatorin ministeri * Heliodoros (1. vuosisata), lääkäri.
Nykyhetki

Nykyhetki tarkoittaa meille juuri parhaillaan ilmenevää, "käsillä olevaa" ajanhetkeä. Ainoastaan nykyhetki on havaittuna olemassa kun taas menneisyys ja tulevaisuus ovat muistoa tai spekulaatiota. Fysiikassa nykyhetki voidaan käsittää myös pisteenä aika-avaruudessa. Toisaalta ihmiset kokevat usein nykyhetken ikään kuin sillä olisi jokin (lyhyt) kesto. ==Fysikaalinen nykyhetki== Nykyhetken määrittely riippuu suhteellisuusteorian mukaan paikasta. ==Nykyhetki tietoisuudessa ja aivoissa== Yleensä nykyhetki käsitetään äärimmäisen lyhyeksi pisteeksi. Ihmisen tietoisuuden kokemalla nykyhetkellä on kuitenkin jonkinlainen kesto tai "harmaa alue", jonka aikana nykyhetkeen liittyviä eri aistimuksia tiedostetaan eri aikoina eri aivoalueilla. Ihmisen kokema tietoisuus fysikaalisesta nykyhetkestä tulee jonkinlaisella viiveellä siten, että kun nykyhetki tiedostetaan, se on jo fysikaalisessa maailmassa ohi. Tapahtuman ja koetun tapahtuman väliin jää joskus jopa yli sekunnin kestävä aika,intermediaarinen nykyhetki, jolloin tieto kulkee hermoja pitkin, ja aivot muodostavat tietoista kokemusta ja jo joskus käynnistävät refleksinomaisia reaktioita. Itse asiassa jotkut olettavat, että tietoisuuden osaksi tulee vain havaita monet jo tehdyt teot silloin, kun ne ovat jo siirtymässä lähimuistiin. Tietoisuus tosin voi vaikuttaa tuleviin tekoihin ohjaamalla niitä etukäteen varautumalla, eli luomalla tietynlaisia reaktiotaipumuksia tietynlaisiin tilanteisiin, ja teoriassa myös muuttaa aistihavaintoa tapahtumasta vääristyneeksi, ja tästä esimerkiksi H.F Saltmarsh on päätellyt, että paranormaali ennalta-aistiminen eli ennustaminen liittyy tähän tapahtumaan. Lisäksi aivot voivat kokea samanaikaiset aistiärsykkeet eriaikaisina, tai eriaikaiset ärsykkeet samanaikaisina, ja jopa ärsykkeiden ajallinen järjestys voi vaihtua todellisesta päinvastaiseksi. Esimerkiksi kuuloaistimus käsitellään hermoissa ja aivoissa nopeammin kuin samanaikainen tai jopa hieman aikaisemmin tullut näköaistimus, joten se tulee ihmisen tietoon joitakin sekunnin osia aikaisemmin. Tuntoaistimus varpaasta koetaan myöhemmin, kuin samanaikainen tuntoaistimus otsasta. Tietoisuus ei edes yritä oikea-aikaistaa aistikokemuksia, sillä ihminen pärjää hyvin ilmankin. Ihminen ei yleensä ole lainkaan tietoinen vääräaikaisuuksista. Kokemusten aikojen vääristymät suhteessa toisiinsa ovat alle sekunnin luokkaa. Luokka:Aika Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit fr:Instant
Constans II

Constans II oli usurpaattori Konstantinus III vanhin poika josta hänen isänsä teki kanssahallitsijansa vuonna 409. Konstantinus kapinoi Länsi-Rooman keisari Honoriusta vastaan vuonna 407. Tämän jälkeen hän valloitti Gallian, Britannian ja Espanjan. Vuonna 408 Konstantinus teki pojastaan caesarin, eli apukeisarin, ja lähetti hänet kukistamaan Espanjassa puhjennutta kapinaa. Kapinaa johtivat eräät Honoriuksen sukulaiset. Kun kapina oli kukistettu, Constans palasi Galliaan ja jätti Espanjaan magister militum Gerontiuksen. Vuonna 409 Espanjaan tunkeutuivat mm. vandaalit ja alaanit. Konstantinus korotti nyt poikansa augustukseksi, eli kanssahallitsijakseen, ja lähetti hänet Espanjaan. Gerontius pelkäsi nyt, että hän menettäisi valtansa Espanjassa ja päätti kapinoida. Hän julisti erään Maximuksen keisariksi ja liittoutui Espanjaan tunkeutuneiden barbaarien kanssa. Constans perui aikeensa lähteä Espanjaan ja jäi Galliaan. Vuonna 411 Gerontius hyökkäsi Galliaan ja piiritti Constansia ja tämän joukkoja Viennessä. Saatuaan Constansin vangiksi Gerontius antoi teloittaa hänet. Luokka:Rooman keisarit Luokka:Syntymävuosi tuntematon Luokka:Vuonna 411 kuolleet
Kresilas

Kresilas (, ; n. 480–410 eaa.) oli antiikin kreikkalainen kuvanveistäjä, joka edusti klassisen kauden kuvanveistoa. Hän oli kotoisin Kydoniasta ja toimi noin vuosina 450–430 eaa. Kresilas toimi Delfoissa, Hermionessa ja Ateenassa. Hän oli Feidiaan ja Polykleitoksen aikalainen. Hänen tunnetuimpia töitään ovat Haavoittunut amatsoni ja Diomedes sekä Perikleen muotokuva, joka tunnetaan nimillä Olymposlainen Perikles ja Perikles korinttilaisessa kypärässä. Kresilas veisti mahdollisesti myös Athenea esittäneen patsaan, josta alkunsa saanut tyyppi tunnetaan nimellä Velletrin Athene. Veistokset tunnetaan vain myöhempinä, roomalaisaikaisina kopioina. Kresilaan Haavoittunut amatsoni oli yksi monista samaa aihetta esittäneistä veistoksista, ja Kresilas osallistui sillä Efesoksen Artemiin temppeliä varten järjestettyyn kilpailuun Feidiaan ja Polykleitoksen ohella. Hänen tulkintansa tuli kilpailussa kolmanneksi. Haavoittuneen amatsonin myöhempinä kopioina säilyneen Capitoliumin tyypin katsotaan perustuvan Kresilaan alkuperäisveistokseen. == Teoksia == Tiedosto:Wounded amazon, Rome.jpg|Haavoittunut amatsoni, kopio (Capitoliumin tyyppi) alkuperäisestä n. 440 eaa. Tiedosto:Diomede, copia da originale attico attr. a kresilas del 450-430 ac ca. 144978, 01.JPG|Diomedes, roomalainen kopio alkuperäisestä n. 440–430 eaa. Tiedosto:Pericles Pio-Clementino Inv269.jpg|Perikleen rintakuva, roomalainen, perustuen alkuperäiseen n. 440–430 eaa. Tiedosto:Statue of Athena, MA 464 2010.jpg|Velletrin Athene, kopio (1. vuosisata jaa.) alkuperäisestä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin kreikkalaiset kuvanveistäjät
British Museum

British Museum Lontoossa on Yhdistyneen kuningaskunnan ja koko maailman suurimpia ja merkittävimpiä ihmiskunnan historian ja kulttuurin museoita. Museo perustettiin vuonna 1753 Hans Sloanen, Robert Harleyn ja Robert Cottonin kokoelmien pohjalta. Museo avattiin 15. tammikuuta 1759 Montagu Housessa Bloomsburyssä. Vuosien 1823–1852 aikana alkuperäisen rakennuksen tilalle samalle paikalle valmistui Greek Revival -tyylisuuntaa edustanut nykyinen rakennus, jonka suunnitteli arkkitehti Robert Smirke. Rakennusta on senkin jälkeen laajennettu ja muuteltu useasti. Museossa on yli seitsemän miljoonaa erilaista esinettä, jotka havainnollistavat kulttuurin kehitystä alkuajoista nykyaikaan. Monet esineistä on säilötty maan alle tilan puutteen vuoksi. Museon sisäänpääsystä ei veloiteta maksua. Museo on auki joka päivä klo 10–17.30. Museossa on myös ravintola, kahvila, ja kolme matkamuistomyymälää. == Kritiikkiä == Yleisesti on kiistelty siitä, onko museoilla oikeus pitää toisista maista kolonialismin aikana vietyjä esineitä, ja British Museum on huomattavampia tämän kritiikin kohteista.treasures: Sending them home The Economist, 2007.The british museum and the sanctification of british spoliations Afrikanet.info, 2009.Should cultural treasures be returned to their country of origin? International Debate Education Association Elginin marmorit ja Beninin pronssit kuuluvat kiistellyimpiin kokoelmiin, ja niiden palauttamista alkuperämaihinsa Kreikkaan ja Nigeriaan on vaadittu useaan otteeseen.British Museum sold precious bronzes The Guardian, 2002.Written Declaration on Return of the Elgin Marbles The Committee for the Reunification of the Parthenon Marbles, 1999. Lisäksi Egyptin valtio on vaatinut Rosettan kiven palauttamista Egyptiin ja Intia Koh-i-Noor-timantin palauttamista takaisin Intiaan. British Museum on vastannut kritiikkiin sanomalla, että vaatimus palauttaa muista maista viedyt esineet tyhjentäisi sekä British Museumin että muutkin maailmankuulut museot ja että museo on Britannian lakien mukaan esineiden kiistaton omistaja. == Lähteet == * Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Säätö

Säätö tarkoittaa konetekniikassa laitteen toimintakuntoon laittamista, asetusten tekoa. Mekaaninen säätö () voidaan jakaa kvalitatiiviseen ja kvantitatiiviseen, joista jälkimmäinen on keskeinen. Se puolestaan voidaan jakaa karkea- ja hienosäätötekniikkaan. Eri ominaisuuksien karkeasäätöä varten on säätimiä, kuten vaihteita, vipuja yms. Hienosäädön mahdollisti oikeastaan ruuvin kehittäminen. Hienoimmissa ruuveissa voi olla jopa satoja kierteitä millimetrillä, joten ruuvin kiertäminen joitakin asteita aiheuttaa etäisyydessä vain vähäisen siirtymän. Esimerkiksi mikroskoopin tarkentamiseen tämä menetelmä on kuitenkin vallankumouksellinen. Luokka:Konetekniikka Luokka:Mittaustekniikka
Maximus

Maximus oli roomalainen, jonka sotilaspäällikkö Gerontius julisti Länsi-Rooman keisariksi vuonna 409 Espanjan Tarracossa. Maximus oli ehkä Gerontiuksen poika. Gerontius oli aikaisemmin palvellut usurpaattori Konstantinus III:a, joka oli kapinoinut keisari Honoriusta vastaan. Gerontius kapinoi nyt vuorostaan Konstantinusta vastaan. Gerontius lähti armeijansa kanssa kukistamaan Konstantinusta ja tämän poikaa Constans II:a ja jätti samalla Maximuksen Espanjaan. Gerontius kuitenkin lyötiin vuonna 411 ja Maximuksen oli paettava Espanjassa olevien barbaarijoukkojen luokse. Mitä Maximukselle tämän jälkeen tapahtui ei ole tarkkaan tiedossa. Hän oli luultavasti elossa vuonna 417. On luultavaa, että juuri hän on Maximus, joka vangittiin vuonna 422 Espanjassa ja teloitettiin myöhemmin Ravennassa. Luokka:Rooman keisarit
Valkoinen ruusu

Valkoinen ruusu voi viitata: * väriltään valkoiseen ruusuun (kasvi) * Suomen kansalliseen tunnukseen, ks. Suomen vaakuna, Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunta * englantilaisen York-suvun tunnukseen, etenkin ruusujen sodassa * natsien vastaiseen saksalaiseen vastarintaryhmittymään
Valkoinen Ruusu (Saksa)

Valkoinen Ruusu () oli natsi-Saksassa vaikuttanut vastarintaryhmä, jonka tunnetuimmat jäsenet olivat Hans Scholl ja hänen sisarensa Sophie Scholl sekä Christoph Probst, Alexander Schmorell ja Willi Graf. Järjestö sai alkunsa 1940-luvun alkupuolella pääasiassa Münchenin yliopistopiireissä. Ryhmä julkaisi ja levitti vuosina 1942–1943 lehtisiä, joiden avulla se halusi kertoa natsien toiminnasta. Ryhmä kehotti lentolehtisissään lukijoitaan ”murtautumaan fasismin kahleista” ja taistelemaan sitä vastaan. Ryhmä oli ainakin osittain tietoinen holokaustista, sillä se kertoi, että Puolassa murhattaisiin 300 000 juutalaista. == Lähteet == * == Aiheesta muualla == * * Valkoisen Ruusun lentolehtiset suomennettuna. Agricola – Suomen historiaverkon julkaisusarja. Luokka:Münchenin historia Luokka:Vastarintaliikkeet toisen maailmansodan aikana Luokka:Natsi-Saksa
TrueOS

TrueOS (aikaisemmin PC-BSD tai PCBSD) oli FreeBSD-pohjainen käyttöjärjestelmä, jonka tarkoitus oli tehdä FreeBSD:n käyttö aloittelijalle helpommaksi. FreeBSD:n alkuperäinen asennusohjelma oli vaihdettu helppokäyttöisempään, ja PC-BSD käytti omaa paketinhallintajärjestelmäänsä. Työpöytäympäristönä toimi oletusarvoisesti KDE. TrueOS:n valikkojärjestelmä ja sovellusvalikoima on pyritty laatimaan helpoksi, arkikäyttöön sopivaksi ja kattavaksi. PC-BSD vaati melko uutta konetta. PC-BSD vaati vähintään 1 GB RAM-muistia. Sille suositeltiin kuitenkin 4GB RAM:ia. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Virallinen sivu * TXZ Luokka:FreeBSD
Priscus Attalus

Priscus Attalus oli roomalainen aristokraatti, joka julistettiin Länsi-Rooman keisariksi kahteen kertaan. Attalus oli syntyjään kreikkalainen, mutta muutti Roomaan Valentinianus I:n aikana. Hän ei vielä tuolloin ollut kääntynyt kristityksi. Hän toimi muun muassa prefektinä Honoriuksen aikana vuonna 409. Kun Alarik piiritti Rooman samana vuonna, julisti hän Attaluksen keisariksi. Attaluksen valta oli täysin olematon, eikä häntä tunnustettu keisariksi missään Italian ulkopuolella. Attalus antoi myös areiolaisen piispan kastaa itsensä. Vuonna 410 Attalus ja Alarik hyökkäsivät Honoriusta vastaan Ravennassa. Honorius olisi jakanut vallan Attaluksen kanssa mutta tämä ei suostunut. Lopulta Attalus ja Alarik riitaantuivat ja Alarik riisti Attalukselta keisariuden. Attalus seurasi visigoottien mukana Galliaan. Kun Honoriuksen kenraali Constantius hyökkäsi gootteja vastaan, julisti heidän uusi johtajansa Ataulf Attaluksen jälleen keisariksi vuonna 414. Constantiuksen joukot saivat kuitenkin Attaluksen vangiksi vuonna 415. Hänet silvottiin ja lähetettiin maanpakoon Lipari-saarille vuonna 416. Luokka:Rooman keisarit
Bofors

AB Bofors oli valimo, tykkivalmistaja ja aseteollisuusyritys Karlskogassa, Ruotsissa. Yhtiö perustettiin 1873, mutta se juontuu jauhintehtaasta "Boofors" (perustettu 1646). Boforsin tunnetuin omistaja oli Alfred Nobel, joka omisti tehtaan vuodesta 1894 kuolemaansa joulukuussa 1896 saakka. Hän oli avainasemassa, kun metalliyrityksestä tehtiin moderni tykkienvalmistaja ja kemianteollisuuden yritys. Vuonna 1999 ruotsalainen lentokone- ja aseteollisuusyhtiö Saab AB osti ruotsalaisen Celsius-yhtymän, jonka mukana siirtyi myös sen tytäryhtiö Bofors Saabin omistukseen. Vuonna 2000 yhdysvaltalainen United Defense Industries osti Boforsin tykkituotannon, ohjustuotannon jäädessä Saabin omistukseen. Nykyään Boforsin toimintaa jatkavat Saabin omistama Saab Bofors Dynamics AB ja BAE Systems Bofors AB, jonka omistaa BAE Systems sen ostettua United Defensen tytäryhtiöineen keväällä 2005. BAE Systems AB on vuodesta 2008 lähtien emoyhtiö BAE Systems Boforsille, BAE Systems Hägglundsille ja BAE Systems C-ITS:lle. Boforsin maine Ruotsissa tahriintui epäilyttävien kauppojensa takia, joista tunnetuin tapaus on ollut intialaisten poliitikkojen lahjomiset vuonna 1986 tehtyjen tykkikauppojen yhteydessä ns. Bofors-skandaalissa. ==Bofors-asejärjestelmät== *RBS15-meritorjuntaohjus *RBS 70-ilmatorjuntaohjus *RBS 23-ilmatorjuntaohjus *40 mm Tridon *40 mm TriAD *Archer-telatykki *FH 77 -haupitsi *Laivastotykit 57 mm & 40 mm *Bonus-ammukset *Excalibur-ammukset *3P-ammukset ==Katso myös== *Bofors-skandaali ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Bofors *Saab *Bofors Defence
Vesirokkorokote

Vesirokkorokote on vesirokon torjumiseen tarkoitettu rokote. Rokote sisältää elävää varicella zoster -virusta. Suomen kansallisen rokotusohjelman vesirokkorokotukset alkoivat syyskuussa 2017, josta alkaen rokotetta on tarjottu maksutta kaikille niille 1,5–11-vuotiaille, jotka eivät ole sairastaneet vesirokkoa.Vesirokkorokote tuli tänään kansalliseen rokotusohjelmaan THL Ennen syyskuuta 2017 rokote ei ole kuulunut Suomessa maksutta tarjottaviin rokotteisiin vaan on ollut hankittavissa apteekista. Pienten lasten vereen ilmestyy virusvasta-aineita jo yhden vesirokkorokoteannoksen jälkeen. Aikuisina ja yli murrosikäisinä rokotetuista noin 90 %:lle kehittyy vasta-aineita yhden ja lähes 100 %:lle kahden rokotuskerran jälkeen.Vesirokkorokote THL Rokotus suojaa vaikealta vesirokolta ja lieventää taudin oireita, mikäli rokotettu henkilö sairastuu. == Lähteet == Luokka:Rokotteet
Lysikrateen muistomerkki

Lysikrateen muistomerkki () on Ateenassa Plákan kaupunginosassa Akropoliin itäpuolella sijaitseva pieni korinttilaistyylisen pyörötemppelin tapainen marmorirakennus. Sen pystytti Lysikrates vuonna 334 eaa. johtamansa khoroksen Dionysia-juhlan näytelmäkilpailussa saavuttaman voiton kunniaksi. == Historia == Muistomerkki oli rakennettu Ateenan antiikin aikaisen Kolmijalkojen kadun eli Tripodien kadun varteen. Katu kulki Dionysos Eleuthereuksen pyhäköltä ja sen Dionysoksen teatterilta Prytaneionille ja oli saanut nimensä siitä, että sen varrelle oli pystytetty näytelmäkilpailuista saatuja palkintoja, jotka olivat yleensä tripodeja eli kolmijalkoja. Kolmijaloille rakennettiin usein näyttävä jalusta. Lysikrateen muistomerkki on ainoa säilynyt esimerkki tällaisesta muistomerkistä. Sen huipulla ollut pronssinen kolmijalka ei kuitenkaan ole säilynyt. Vuonna 1669 ranskalaiset kapusiinimunkit ostivat muistomerkin osmaneilta ja siitä tehtiin osa sääntökunnan luostaria, joka oli perustettu alueella vuonna 1658. Tämä on osaltaan vaikuttanut rakennuksen säilymiseen nykyaikaan. Se toimi luostarin kirjastona ja lukuhuoneena. Ajan kuluessa muistomerkki hautautui osittain maan alle. École française d’Athènes eli Ranskan arkeologinen koulu kaivoi ja kunnosti muistomerkin 1800-luvulla. == Rakennus == Muistomerkki edustaa korinttilaista tyyliä ja se on varhaisimpia tunnettuja kyseistä tyyliä käyttäneitä rakennuksia ja ensimmäinen, jossa tyyliä käytettiin rakennuksen julkisivussa. Muistomerkki on rakennettu Pentelikon-vuoren valkoisesta marmorista. Siinä on kuusi korinttilaista pylvästä. Pylväät ovat kokonaisia pylväitä, vaikka ne näyttävät olevan osa seinää. Pylväiden välissä on kaarevat erilliset seinälaatat. Seinälaattojen yläosassa pylväiden välissä on friisi, jossa on kolmijalkoja esittäviä reliefejä. Pylväiden yläpuolella on kolminauhainen arkkitraavi, jossa on omistuskirjoitus: Arkkitraavin yläpuolella on friisi, jossa on kuvattuna Dionysoksen pako merirosvojen käsistä näiden muuttuessa delfiineiksi (Homeerinen hymni Dionysokselle VII). Muistomerkin katto on koristeltu laakerinlehtiä muistuttavalla koristelulla. Huipulla on akanttikasvin muotoinen koriste, jonka päällä kolmijalka oli. Muistomerkin korkeus on 6,5 metriä ja halkaisija 2,8 metriä. Muistomerkin sisällä on jonkin verran tilaa, mutta sisätilaa ei ilmeisesti ollut alun perin tarkoitettu varsinaisesti käytettäväksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin Ateenan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Antiikin Kreikan muistomerkit Luokka:Pláka
Kodros

Kodros oli Ateenan viimeinen tarunomainen kuningas. Hän hallitsi noin vuosina 1089–1068 eaa. Tarun mukaan hän uhrasi henkensä pelastaakseen Attikan joutumasta sinne hyökänneiden doorilaisten valtaan. Luokka:Ateenan kuninkaat
Luettelo Ateenan kuninkaista

Ennen Ateenan demokratiaa, tyranneja ja arkontteja Ateenaa hallitsivat kuninkaat. Suurin osa kuninkaista on todennäköisesti myyttisiä tai puoli- historiallisia. Luettelo perustuu Eusebioksen antamaan luetteloon. Sen mukaan Kekropsin hallitsijakausi alkoi 780 vuotta ennen ensimmäisiä Olympian kisoja.Eusebiuksen Kronikka, verkkoversio == Varhaiset kuninkaat == Nämä kaksi kuningasta hallitsivat tarujen mukaan ennen Deukalionin tarinan tulvaa: * Ogygos * Aktaios == Erekhthidit ja kekropidit == Kekropsia pidetään Ateenan ensimmäisenä todellisena kuninkaana, vaikka hän onkin myyttinen henkilö, joka oli puoliksi ihminen ja puoliksi käärme. Luettelon kuninkaiden ajoitukset ovat vuosisatoja myöhemmin tehtyjä oletuksia. * Kekrops 1556–1506 eaa. * Kranaos 1506–1497 eaa. * Amfiktyon 1497–1487 eaa. * Erikhthonios 1487–1437 eaa. * Pandion I 1437–1397 eaa. * Erekhtheus 1397–1347 eaa. * Kekrops II 1347–1307 eaa. * Pandion II 1307–1282 eaa. * Aigeus 1282–1234 eaa. * Theseus 1234–1204 eaa. (tai 1213 eaa.) * Menestheus 1204–1181 eaa. (tai 1213–1191 eaa.) * Demofon 1181–1147 eaa. * Oksyntes 1147–1135 eaa. * Afeidas 1135–1134 eaa. * Thymoites 1134–1126 eaa. === Medontidit, melanthidit ja kodridit === * Melanthos 1126–1089 eaa. * Kodros 1089–1068 eaa. * Medon 1068–1048 eaa. * Akastos 1048–1012 eaa. * Arkhippos 1012–993 eaa. * Thersippos 993–952 eaa. * Forbas 952–922 eaa. * Megakles I 922–892 eaa. * Diognetos 892–864 eaa. * Ferekles 864–845 eaa. * Arifron 845–825 eaa. * Thespieus 824–797 eaa. * Agamestor 796–778 eaa. * Aiskhylos 778–755 eaa. * Alkmaion II 755–753 eaa. Vuonna 753 eaa. kuninkuus korvattiin arkontin viralla. Katso Luettelo Ateenan arkonteista. == Lähteet == * Ateenan kuninkaista Ateenan kuninkaat
Länsimaa (Norja)

Länsimaa (, aiemmin Vestspitsbergen) on Pohjoisella jäämerellä sijaitsevien, Norjalle kuuluvien Huippuvuorten suurin saari. Saaren arvioitu pinta-ala on noin 37 673 neliökilometriä. Länsimaa on Karhusaaren ja Hopenin ohella yksi kolmesta Huippuvuorten asutetusta saaresta. Saaren merkittävin asutuskeskus on Longyearbyen, jonka asukasluku on noin 1 600\. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Huippuvuorten maantiede Luokka:Norjan saaret Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
NS-23

NS-23 on neuvostoliittolainen 23 mm lentokonetykki, jonka suunnittelivat OKB-16:ssa A. E. Nudelman, A. Suranov, G. Žirnyh, V. Nemenov, S. Lusin ja M. Bundin toisen maailmansodan jälkeiseksi korvaamaan ja standardoimaan lukuisia 20 mm aseita. NS-23 otettiin käyttöön vuonna 1945. NS-23 korvasi hävittäjien aseistuksena 20 mm ŠVAK ja Berezin B-20 -tykit. Se otettiin myös käyttöön Il-10-maataistelukoneessa, vaikka NS-23:n 14,5 mm patruunasta kehitetyn 23×115 mm ammuksen panssarinläpäisy oli pienemmän lähtönopeuden vuoksi huomattavasti huonompi kuin Il-2:n ja Il-10:n aiemmin käyttämän VJa-23-tykin 23x152mmB:n, sillä jo VJa-23 oli osoittautunut pettymykseksi panssarintorjunnassa. Perusmalli oli NS-23KM siipi- ja moottoriasennuksiin. Synkronoitua versiota, tyyppimerkinnältään NS-23S, käytettiin kiinteänä ampumaan potkurin lapojen lävitse. Ase testattiin ensimmäisen kerran Jak-9-hävittäjässä. NS-23:a käytettiin eri tavoin Antonov An-2, Iljušin Il-10, Iljušin Il-22, Lavotškin La-7, La-15, MiG-9, Jak-7, Jak-9U, Jak-15, Jak-17 ja Jak-23 -koneissa. Jossakin varhaisissa MiG-15 -koneissa oli NS-23, tosin se korvattiin pian NR-23-tykillä. NS-23 korvattiin Nudelman-Rihter NR-23 -tykillä vuoden 1949 tietämissä. ==Tekniset tiedot== * Tyyppi: yksiputkinen konetykki * Kaliiperi 23 mm * Toiminta: kaasu * Pituus: putki 1450 mm / ase 1985 mm * Paino: 37 kg * Tulinopeus: 550 rpm * Lähtönopeus: 690 m/s * Ammuksen paino: 200 g Luokka:Konetykit Luokka:Lentokoneiden konetykit Luokka:Neuvostoliiton asevoimien kalusto